stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו

| --- | --- |

 מידות
 שטח:  600 דונם 
 היסטוריה
 תרבויות:  יהדות בית שני 
 תקופות:  שושלת החשמונאים, תקופת בית שני 
 נבנה:  110 לפנה״ס 
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  צ'ארלס וורן, קרל ואצינגר, ארנסט זלין, אהוד נצר 
 מיקום
 מיקום:  יהודה ושומרון
 קואורדינטות:  31°51′07″N 35°26′10″E﻿ / ﻿31.851871694444°N 35.436238111111°E﻿ / 31.851871694444; 35.436238111111
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו(למפת הרי ירושלים רגילה) ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו
 
מראה מיריחו לעבר אפיק נחל פרת וקיפרוס
ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו הם מכלול של מבנים מתקופת בית שני שנחשפו במערב בקעת יריחו, סמוך לפתחו של נחל פרת ולדרך הרומית היורדת מירושלים ליריחו. באתר בולטים שני תילים: הדרומי, תולול אבו אל-עלייק, והצפוני, 400 מטר מהראשון, על שפת ואדי שק א-דאבי, הנשפך לנחל פרת.
הארמונות הם ביטוי לאורח החיים המפואר שקיימו משפחות המלוכה ומלוויהם. הם עשו שימוש נרחב בבריכות שחייה, בתי מרחץ, גני נוי ובוסתנים. הארמונות היו במרחק שעות ספורות מירושלים - 20 ק"מ בתוואי הדרך הרומית הקדומה.
תולדות החפירות

האתר נחפר כבר במאה ה-19 על ידי צ'ארלס וורן, אשר ניסה לאתר את מקומה של יריחו מימי התנ"ך. לאחר עריכת חתך ארכאולוגי, הוא הגיע למסקנה כי האתר הוא מהתקופה הרומית בארץ ישראל. חפירות נוספות בוצעו על ידי הגרמנים סלין ודנציגר בשנים 1911-1910, אך תוצאותיהן לא פורסמו. בשנת 1950 חפרו באתר שתי משלחות מארצות הברית. מצפון לתל הדרומי התגלו שרידי גן נוי מפואר מימי הורדוס שכונה "הגן השקוע". יותר רחוק, בצפון, התגלו שרידי בניין, שזוהה כגימנסיון.
בשנת 1973, נערכו חפירות נרחבות באתר על ידי הארכאולוג אהוד נצר. החפירות נמשכו עשר עונות והקיפו שטח של 30 דונם. בחפירות התגלו גם שרידי אמות המים במערב יריחו.
תיאור האתר

עם סיום החפירות התברר כי האתר משתרע על שטח של 120 דונם ומהווה רק חלק של יריחו מימי בית שני. התגלו סדרה של ארמונות חורף מימי מלכי החשמונאים עד ימי הורדוס. התברר כי שטחה של העיר יריחו היה רחב ביותר. מדרום לאחד הארמונות, בשטח שהיום נמצא מחנה הפליטים עקבת ג'בר, התגלו שרידי פרוור של בתי אמידים, הפזורים על פני עשרות דונם. מצפון לארמונות התגלתה חווה מלכותית, על פני שטח של 450 דונם. נמצא גם שהיה קשר הדוק בין החווה לבין ארמונות החורף.
אמות המים, אשר הוקמו בימי החשמונאים, איפשרו את בניית המכלול. אל האתר הובילו שתי אמות מים שהובילו מים מהמעיינות הבאים:
נחל פרת: עין פרת (עין פארה), עין מבוע (עין פואר) ועין קלט
נחל נערן: עין נועימה, עין דיוק ועין שושה
מי המעיינות הם מתוקים וזורמים כל השנה. הם איפשרו את הקמת ארמונות החורף ואת החווה המלכותית.
ארמון מלכי החשמונאים

בארמון מלכי החשמונאים, צפונית לאתר, מעבר לנחל פרת, נמצאו האתרים הבאים:
הבניין המרכזי
מכלול בריכת השחייה
האגף הדרומי ("הארמונות התאומים")
ארמון החשמונאים נבנה במוצא נחל פרת, על גבעה המשקיפה על העיר יריחו. הארמון הוקם בימי בני שושלת החשמונאים: יוחנן הורקנוס הראשון - נשיא יהודה וכהן גדול בין השנים 134 עד 104 לפנה"ס, או בימיו של אלכסנדר ינאי - מלך וכהן גדול בין השנים 103 עד 76 לפנה"ס.
ברעידת אדמה חזקה שהייתה בשנת 31 לפנה"ס נהרס הארמון. עדויות על כך נמצאו בחלקים השונים של הארמון. על מקומו של הארמון הוקם תל מלאכותי על ידי המלך הורדוס, מלך ממלכת יהודה בין השנים 37 עד 4 לפנה"ס. על התל המוגבה בנה הורדוס את ארמונו השני. הקמת התל הביאה לכיסוי שרידי ארמון החשמונאים, וכך נשתמרו חלקים ממנו, כמו קיר מבנה שנותר בגובה של 7 מטר.
המבנה המרכזי של ארמון החשמונאים היה בגודל 50 × 50 מטר. האלמנטים של הבנייה היו כמקובל בארמונות פאר באזור:
עיטור החדרים היה עם פרסקאות צבעוניים - חיקוי דמוי שיש.
עיטורים מעוצבים בסטוקו בדמות אבני בניין.
חצר מרכזית קטורה. חצר ללא גג.
המים זרמו לבריכות השחייה ולמבנים בצינורות עופרת וצנורות חרס קבורים באדמה, בנוסף לאמות מים שסיפקו מים לגינות ולבוסתנים.
באתר נמצאו שרידים של שני צמדים של בריכות שחייה: קטנות - ממערב לארמון, וגדולות - צפונית לו. משערים כי הבריכות היו במוקד הבידור והבילוי של שוכני הארמון, ואולי גם עדות לאירוע הטרגי של הטבעת הכהן הגדול אריסטובולוס השלישי, הכהן הגדול האחרון מבית חשמונאי. מדרום לבריכות הגדולות נבנה מבנה מפואר, שגודלו היה 21 × 17 מטר - הפביליון, שנבנה בדמות מקדש דורי. ציר סימטריה עבר דרך הבריכות, המקדש והחצר הקטורה צפונית מהם.
התגלו גם "ארמונים תאומים". האחד דומה לשני בצורה מפתיעה. ההשערה היא שהם נבנו על ידי שלומציון המלכה (67 - 76 לפנה"ס), עבור שני בניה הורקנוס ואריסטובולוס, במטרה לרכך את היריבות ביניהם שנמשכה קרוב לשלושים שנה. גודלם של הארמונות היה 25 × 25 מטר. בכל אחד משני הארמונות היה בית מרחץ מפואר.
מקוואות טהרה רבים נמצאו בסביבות הארמון, אשר בעליהם היו כוהנים שנזקקו להם כדי להיטהר בטרם יוכלו לאכול את בשר התרומות. כן נמצא מקווה מיוחד לכלים שבו נמצאו שרידים של 800 קעריות. הארמון שירת גם את אחרון מלכי בית חשמונאי, מתתיהו אנטיגונוס השני, ששלט בין השנים 40 עד 37 לפנה"ס, ומעיד על כך מטמון של 20 מטבעות.
הארמון הראשון של הורדוס

הארמון הראשון הוקם בשנת 34 לפנה"ס. מדרום לאתר, דרומית ל"תולול אבו אל-עלייק", בנה המלך הורדוס את ארמונו הראשון. צפון לו עדיין עמד על מכונו ארמון מלכי החשמונאים. בני משפחת החשמונאים המשיכו לקיים קשרים הדוקים עם קלאופטרה, שאזור יריחו היה בתחום שליטתה, עובדה אשר הגנה עליהם מפני המלך החדש.
הארמון היה מבנה מלבני בגודל של 86 × 46 מטר. במרכזו חצר פריסטיל, חצר פתוחה לשמים בעלת שורת עמודים היקפית, ובמרכזה בריכה שאליה נוקזו מי הגשמים. בארמון היה טרקלין מפואר, בית מרחץ מפואר ושתי בריכות עמוקות, אשר שימשו, כנראה, מקוואות טהרה.
הארמון נחשף, בשנת 1951 על ידי פריצ'רד, שסבר שהוא גימנסיון. לאחר החפירה הארמון כוסה מחדש.
הארמון השני של הורדוס

הארמון השני הוקם בשנת 31 לפנה"ס. הורדוס זכה באמונו של אוגוסטוס קיסר וקיבל לידיו חזרה את שטח יריחו שהיה בידי קלאופטרה. קודם לכן הייתה רעידת אדמה שפגעה בארמון החשמונאים. הורדוס החליט להקים על חורבותיו ארמון שני כמכלול אדריכלי עם אגפים אחדים. הוא שילב בו את בריכות השחייה של הארמון החשמונאי והקים בריכה אחת גדולה בגודל 32 × 18 מטר. הארמון השני, בצפון נחל פרת, יחד עם הארמון הראשון, מדרום לנחל פרת - שימשו את הורדוס למגורים ולטקסים.
ייחודו של הארמון השני היה באגף המגורים ובאזור המיועד לבילויים. הארמון נבנה על תל מלאכותי שכיסה את ארמון החשמונאים, וגודלו היה 35 × 43 מטר. מקומו הגבוה, 8 מטר מעל פני סביבתו, איפשר לשוהים בו ליהנות ממראה בוסתן האחוזה המלכותית ומנוף הסביבה. בארמון השני היה שפע של גינות נוי. באגף התענוגות הייתה הבריכה הגדולה ובית מרחץ, שמתקניו נשתמרו היטב.
הארמון השלישי של הורדוס

הארמון השלישי היה המפואר שבארמונות. הוא הוקם משני צידי נחל פרת. אהוד נצר, עורך החפירות באתר, סבור שניתן היה לצפות ממנו במי הנהר הזורמים עד חודשיים בשנה ולתת לצופים הרגשה כאילו הם על שפת נהר זורם.
אדריכלי הארמון בנו את המכלול תוך התייחסות הדדית לחלקיו. הבנאים, שהיו כנראה מאיטליה, השתמשו בשיטות בנייה שהיו מקובלות בארצם כמו:
אופוס רטיקולאטום - דגם בנייה רומאי של אבנים קטנות, 10 × 10 ס"מ, המונחות בשורות אלכסוניות. ביריחו הוא כוסה בטיח לבן או צבעוני.
אופוס קוודרוס - דגם בניה רומאי של אבנים מלבניות.
היה גם שימוש בלבני בוץ מקומיות הבנויות על אבן. אחרי כיסויין בטיח לא היה הבדל בינן לבין הדגמים מאיטליה.
הארמון השלישי של הורדוס, במרכז האתר, כלל את המבנים הבאים:
האגף הצפוני
הגן השקוע
התל הדרומי
הבריכה הגדולה
האחוזה המלכותית

באחוזה נחשף גת גדולה, ששימשה, ככל הנראה, להכנת יין ו"דבש תמרים". גידולי החווה, לפי מקורות ספרותיים, היו: עצי תמר, האפרסמון, הצורי והשרף שמהם הפיקו בשמים ותרופות, שחלקם יוצא לחו"ל. היה זה שימוש מחוכם בתנאי האקלים היבש של המקום.
בניה בלתי חוקית ופגיעה באתר

בשנת 2021 החלה להתקיים בניה בלתי חוקית מסיבית של 16 מבני קבע בידי פלסטינים על אדמות מדינה בסמוך למתחם ארמונות החשמונאים. המנהל האזרחי הרס רק מבנה אחד שמוקם בתוך המתחם הארכאולוגי, אך נמנע מלהרוס את שאר המבנים, למרות שהם חוסמים את כביש הגישה למתחם. כמו כן תועדה בנייה פלסטינית בחלק מהמתחם המצוי בשטח A, שפוגעת באתר הארכאולוגי.
לקריאה נוספת

אהוד נצר, ארמונות החשמונאים והורדוס הגדול, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים תש"ס 1999, עמ' 2–59.
אהוד נצר, "ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו", בתוך יריחו וסביבתה, קרדום - דו ירחון לידיעת הארץ, הוצאת אריאל - ירושלים, 1983
אהוד נצר, יעקב קלמן, רחל לוריס, "בית-הכנסת מתקופת החשמונאים ביריחו", קדמוניות , חוברת 117 תשנ"ט, עמ' 17–24 ( המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
אורי צבי מעוז, "בית הכנסת שלא היה בארמון החשמונאים ביריחו: תגובה", קדמוניות , חוברת 118 תש"ס, עמ' 119 ( המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
אהוד נצר, "בית הכנסת מימי החשמונאים ביריחו "במירכאות" ובלעדיהן: תגובה לביקורת", קדמוניות, חוברת 119 תש"ס, עמ' 69 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  היפודרום מימי הורדוס נחשף בחפירה ליד יריחו, מעריב, 27 במאי 1975
↑  עשרות מבנים לא חוקיים חוסמים את הדרך לארמונות החשמונאים, ערוץ 14, נבדק ב-2022-07-05
↑   הרס עתיקות החשמונאים | אתרים היסטוריים ביהודה ושומרון נתונים לביזה והרס עתיקות על ידי הפלסטינים, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 04:01)
אמת המים ליד יריחו - הובילה מים ממעיינות נערן: עין נועימה, עין דיוק ועין שושה
למרגלות גבעת הארמונות התגלה מקווה הטהרה העתיק בעולם, שמתוארך לתקופה החשמונאית
הבריכות ושרידי התל הסמוך
אופוס רטיקולאטום בארמון השלישי
שרידי בית מרחץ בארמון השלישי
בוריס גרבנשצ'יקוב

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1953 (בן 70) לנינגרד, ברית המועצות
 שם לידה:  Борис Борисович Гребенщиков 
 שם במה:  БГ 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1972
 מקום לימודים:  Faculty of Applied Mathematics - Control Processes, St. Petersburg State University, תיכון סנקט פטרסבורג 239 
 עיסוק:  מוזיקאי רוק, מלחין, משורר
 סוגה:  רוק, רגאיי, פולק רוק 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מפוחית פה, כלי מקלדת
 חברת תקליטים:  Misteriya Zvuka, Otdelenie VYHOD, CD Land Group, Leo Records, קולומביה רקורדס, Nikitin, Moroz Records, Soyuz, מלודיה, REAL רקורדס, Triarios, SoLyd Records, Buda Musique 
 שיתופי פעולה בולטים:  אקווריום
 צאצאים:  אליסה גרבנשצ'יקובה 
 פרסים והוקרה:  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  "His own way" award  פרס האמנות ע״ש צארסקויה סלו  Triumph  Steppenwolf Award 
 http://www.aquarium.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
גרבנשצ'יקוב בשנת 1987
גרבנשצ'יקוב בוריס בוריסוביץ (ברוסית: Гребенщиков Борис Борисович, נולד ב-27 בנובמבר 1953, בלנינגרד, ברית המועצות), הידוע גם בראשי התיבות ב"ג (BG).‏ הוא זמר, משורר ומוזיקאי המשויך לרוק רוסי ומנהיג להקת אקווריום.
בוריס יסד את להקת "אקווריום" עם חבר הילדות שלו, אנאטולי גוניצקי (ג'ורג'), יוצר ומחזאי בז'אנר האבסורד, סביבות 1972. גרבנשצ'יקוב נחשב לאחד "האבות המייסדים" של מוזיקת הרוק הסובייטית והרוסית, דמות פולחן ואחת האישויות הבולטות של דור הפרסטרויקה. הודות לתרומה האישית שלו, זכה להצלחה בלתי מעורערת במהלך תקופה משנות השמונים של המאה העשרים, ועד היום. על יצירותיו כתובה אנציקלופדיה שלמה ברשת ("מילון עזר לב"גולוגים ואקווריומופילים של פבל סברוב"), ופרשנויות רבות קיימות על משמעויות שיריו.
תחילת הדרך (1953–1979)

גרבנשצ'יקוב, למרות השכלתו הריאלית בתחום של מתמטיקה שימושית, היה צרכן נלהב של תרבות ובמיוחד מוזיקה: עוד בתקופת בית הספר היה מעריץ גדול של להקת הביטלס, לאחר מכן התעמק ביצירתיו של בוב דילן. בוריס התמלא הערכה עמוקה כלפיו, מה שהפך את אקווריום ללהקת בלוז חשמלי בסגנון לאו-פיי, ותוך כדי גם רגאי אקוסטי.
השיר הראשון שתוכנן לגיטרה אקוסטית אי פעם היה הסינגל Ticket to the Ride של הביטלס, ואיתו אקווריום הופיעו פומבית ב-1973. לאחר תקופה קצרה של התנסויות עם שירים באנגלית, בוריס הגיע להבנה כי ישנה דרישה לשירי רוק ברוסית. שש השנים הבאות היו ניסיוניות: הקלטות ביתיות עם ציוד מאולתר, על הופעות גדולות אף לא דובר. 
חברי הלהקה חיו בסגנון היפי-סובייטי: הופיעו בהופעות ביתיות ושתו יין-פורט סובייטי זול.
"אקווריום אף פעם לא הייתה להקה מוזיקלית, כלומר להקה שמחברת בין מוזיקה לטקסט שהיא כותבת. "אקווריום" תמיד הייתה קבוצה של אנשים, לא ידוע עד כמה גדולה, כי לא היה ידוע מי כן היה חבר בה באותו זמן ומי לא, קשה לומר עכשיו, אבל אני בטוח שהיו זמנים כאשר "אקווריום" הכילה 40–50 איש, שחיו ביחד, דיברו והתעסקו במשהו. מישהו שר, מישהו השמיע. כל ההתחברות הזאת הכתיבה את המתרחש".
משטר הסובייטי הקשה על נעורים פרועים, הקלטת שירים באופן רשמי היו מחוץ להשגה בשל ניסיונות ביטוי עצמי לא שגרתיים של להקה (רעשים מוזרים, קולות קיבה, מילים הפוכות, קטעי משפטים וכו') אוונגרד דוכאה כעניין של מדיניות המשטר.
כמה הקלטות מאולתרות פרצו באותו (1973) זמן (“הפיתוי של אקווריום הקדוש",(Iskushenie svyatogo aquariuma)"משלי רוזן דיפפוזור"(Pritchi Grafa Diffuzora),"מינואט לאיכר"(“Menuet Zemledeltsu”))והיו לא מקצועיות בכלל, אך הפגינו שנינות בלתי רגילה, ארודיציה ותוכן מתוחכם, התעמקות בפילוסופיה של מזרח הרחוק ומיסטיציזם, שמאוחר יותר הפכו לסגנון כתיבה של ב"ג.
השנים הקלאסיות והיציאה מהמחתרת (1980–1988)

תחילת שנות השמונים מהווה נקודת ציון ביצירה של ב"ג ולהקתו. ארטיום טרויצקי מבקר רוק סובייטי ידוע, ודמות מאוד משפיעה, הזמין את אקווריום להופיע בפסטיבל הרוק של טביליסי (1980), שבו הופיעו להקות "מאושרות" על ידי הממשל. "אקווריום" לא קיבלה שם פרסים, אך ללהקה הייתה הזדמנות לפרוץ כלי שליטה אידאולוגיים על ידי מוזיקת רוק. לעומת שאר המשתתפים "אקווריום" התנהגה בצורה שערורייתית ויוצאת דופן על הבמה, מה שזעזע את המארגנים וגרם למעשה להחרמת הלהקה. לאחר האירוע הזה גרבנשצ'יקוב פוטר מעבודותיו במכון מחקר, גורש מהקומסומול, (הוא חידש את חברותו מאוחר יותר), ופעילותו על הבמה הופסקה. ב"ג ומרבית חברי להקה עברו לפעילות מוזיקלית מחתרתית ל-7 שנים הבאות. עם כל זאת ללהקה הייתה הצלחה מסחררת אחרי הפסטיבל, והיא המשיכה בהופעות-דירה אקוסטיות של חברים. שירים התחילו להתפרסם ויצאו כמה בוטלגים.
בשנת 1981 הלהקה נכנסה למועדון הרוק של לנינגרד ותוך 5 שנים הוציאה 5 אלבומים:
"האלבום הכחול" (1981), "המשולש" (1981), "החשמל" (1982), "אקוסטיקה" (1982) ו"טאבו" 1982. בשנת 1982 ב"ג עזר למייק נאומנקו להוציא אלבום "LV", והפיק את האלבום הראשון של ויקטור צוי - "45". ב-1983 יצא אלבום נוסף - "רדיו אפריקה". בשנת 1984 יצא האלבום "איכטיולוגיה", שהתבסס על הקלטות ביתיות של הלהקה.
בשנת 1986 יצא האלבום "עשרה חצים", בו הופיע שירו הידוע, "עיר זהובה", שהופיע מאוחר יותר בסרט הקאלט "אסא". באותה שנה יצאו שירים של "אקווריום" שהופצו לראשונה במערב, בתוך אוסף-ספליט מרובע שנקרא "RED WAVE, 4 UNDERGROUND BANDS FROM THE USSR" שמומן על ידי ג'ואנה סטינגרי, ונמכר בחנויות מוזיקה בארצות הברית. חוץ מאקווריום באוסף היו עוד שלוש להקות: "קינו", "אליסה" ו"משחקים מוזרים" ששיריהם הוברחו אל מחוץ לברית המועצות והופצו על ידי לייבל קטן מהוליווד, קליפורניה. באותו זמן הרבה להקות סובייטיות היו אסורות, או שהופעותיהן היו מוגבלות בפומבי. ב-1986, כאשר האלבום יצא לאור בחו"ל, הפופולריות של להקה עלתה עוד יותר, אומנם לא ניתן היה לדבר על יציאה מהמחתרת: הלהקה כמעט ולא הופיעה ולא הוזכרה ברדיו וטלוויזיה.
"עותק אחד של תקליט היא (סטינגרי) שלחה לרייגן, ואחר לגורבצ'וב, בצירוף הודעה על "מה שפוליטיקאים לא מצליחים לעשות ברמה דיפלומטית, יוצא עם הצלחה ללהקות רוק משתי מדינות". לאחר מכן גורבצ'וב שאל את יועציו: "מי זה ה"אקווריום" הזה? למה אין להם תקליט? ואז משרד התרבות שיחרר הודעה לחברת התקליטים הראשית "מלודיה" להוציא במהרה תקליט של הלהקה, כדי לעשות אשליה, שתקליטים של להקות אלו קיימים ונמכרים ללא הגבלה."
ביבליוגרפיה

וסבולוד גקל אקווריום כשיטה על תחזוקת מגרש טניס, ספטמבר 2000
בוריס גולקו

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1947 (בן 77) ארפורט, שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה 
 הישג בולט:  רבע גמר באליפות העולם 1995
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1976
 מד כושר מרבי:  2644 (ינואר 2000)
 מד כושר נוכחי:  2542 ‏(אוקטובר 2024)
 השכלה:  הפקולטה לפסיכולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה 
 מקצוע נוסף:  מאמן 
 מדינה:  ברית המועצות, ארצות הברית, ישראל
 
בוריס גולקו (ברוסית: Борис Гулько;‏ נולד ב-9 בפברואר 1947, ארפורט (גרמניה המזרחית) הוא שחמטאי סובייטי-אמריקאי-ישראלי בדרגת רב אמן. היה אלוף ברית המועצות ואלוף ארצות הברית בשחמט, בשנת אליפות העולם 1995 העפיל לרבע הגמר.
ביוגרפיה

בוריס גולקו נולד בארפורט, בה אביו היה מוצב בחיל מצב הסובייטי בגרמניה המזרחית. אביו היה יהודי. תוך זמן קצר המשפחה חזרה לברית המועצות.
בשנת 1977 בוריס גולקו זכה באליפות ברית המועצות בשחמט (לצד יוסף דורפמן).
בשנת 1977 ויקטור קורצ'נוי ערק מברית המועצות. איגוד השחמטאים הסובייטי ארגן מכתב פומבי ודרש משחמטאים סובייטיים בולטים לחתום על המסמך. גולקו סירב. כתוצאה מכך, הוא לא קיבל אישור להשתתף בתחרויות. בשנת 1979 הוא ואשתו אנה אחשרומובה ביקשו אישור יציאה מברית המועצות לישראל, גם בקשה זו לא קיבלה מענה חיובי מצד השלטונות. במשך כל תקופה שהותו בברית המועצות עד לשנת 1986 גולקו לא היה יכול להשתתף בתחרויות.
באביב 1986, בילה גולקו חודש וחצי במרכז קליטה בירושלים, אך בסיומו החליט להגר לארצות הברית מסיבות כלכליות. בהמשך חזר בתשובה, ועבר לקהילת "שומרי תורה" האורתודוקסית בפייר לון שבניו ג'רזי.
בארצות הברית פרסם ספר על תורת המשחקים שלו, אימן שחמט והעביר הרצאות, ולצד כל זאת הוסיף לשחק בטורנירים. כמו כן הוא כתב טור שבועי לעיתון בשפה הרוסית, שמופץ גם בעיתונים יהודיים, רוסים ואמריקנים.
בשנת 1987 הוא חלק מקומות 5–6 באליפות ארצות הברית.
בשנת 1988 הוא סיים במקום השלישי באליפות ארצות הברית בשחמט (ניצח מייקל ויילדר).
בשנים 1994 ו-1999 הוא זכה באליפות ארצות הברית. בכך הוא הפך לשחמטאי היחיד שהיה אלוף ברית המועצות וארצות הברית בשחמט.
גולקו ניצח שלוש פעמים את גארי קספרוב.
באליפות העולם 1995 הוא הודח ברבע הגמר על ידי נייג'ל שורט.
באליפות העולם 1999 הוא דורג במקום ה-36 והודח בסיבוב השני. באליפות העולם 2000 הוא דורג במקום ה-32 והודח בסיבוב הרביעי.
בשנת 2004 בוריס גולקו היה אמור להיות חלק של נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בשחמט שהייתה אמורה להתקיים בלוב. אחרי שהתברר שהשלטונות לא מרשים לו בהיותו יהודי להשתתף בתחרות, גולקו כתב מכתב לנשיא פיד"ה קירסאן איליומז'ינוב: “I implore you not to be the first president of FIDE to preside over the first world chess championship from which Jews are excluded. Our magnificent and noble game does not deserve such a disgrace.” מאבק זה לא הצליח, אך העלה לכותרות את נושא האפליה במשחקי שחמט.
במרץ 2019 עלה עם אשתו לישראל והם מתגוררים בשכונת בית הכרם בירושלים.
בוריס גולקו כתב מספר ספרים בתחום השחמט וגם על חיי היהודים בברית המועצות וארצות הברית. ספרו The World of the Jewפורסמה באנגלית ורוסית ב-2 חלקים בשנים 2012 ו-2015. הספר אויירו על ידי איטלה מסטבאום.
בוריס גולקו באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1978 ל-2004 השתתף בוריס גולקו ב-10 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד יכולת | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1978 | 4 | ברית המועצות | 2565 | 2 מ-5 | 1+ 2= 2- | 40.0 | 2 קבוצתי |
|  1988 | 2 | ברית המועצות | 2590 | 6.5 מ-11 | 4+ 5= 2- | 59.1 | 4 קבוצתי, 23 אישי |
|  1990 | 2 | ברית המועצות | 2600 | 4.5 מ-10 | 0+ 9= 1- | 45.0 | 2 קבוצתי, 63 אישי |
|  1992 | עת | ברית המועצות | 2560 | 7 מ-9 | 5+ 4= 0- | 77.8 | 4 קבוצתי, 4 אישי |
|  1994 | 1 | ארצות הברית | 2560 | 5.5 מ-10 | 3+ 5= 2- | 55.0 | 7 קבוצתי, 43 אישי |
|  1996 | 1 | ארצות הברית | 2615 | 1 מ-5 | 0+ 2= 3- | 20.3 | 3 קבוצתי |
|  1998 | 4 | ארצות הברית | 2585 | 5.5 מ-8 | 3+ 5= 0- | 68.8 | 2 קבוצתי, 8 אישי |
|  2000 | 2 | ארצות הברית | 2642 | 5.5 מ-9 | 3+ 5= 1- | 61.1 | 26 קבוצתי, 24 אישי |
|  2002 | 3 | ארצות הברית | 2594 | 4 מ-8 | 1+ 6= 1- | 50.0 | 41 קבוצתי |
|  2004 | 2 עת | ארצות הברית | 2600 | 2.5 מ-5 | 1+ 3= 1- | 50.0 | 4 קבוצתי |
הערות שוליים

↑  היחיד שזכה בשתי המדינות: יוסף ביטון, מט לקג"ב, באתר ערוץ 7, 18 ביולי 2019
↑  https://www.thriftbooks.com/a/boris-gulko/1532168/
↑  Gulko, Boris - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307417205171  BNE: XX5602821  GND: 140521607  ISNI: 0000 0000 7892 8491  LCCN: no2010062081  NKC: mzk20221140040  NTA: 323377793  SNAC: w6sp476z  VIAF: 107209891   WorldCat (עם VIAF): 107209891
בן גרדאן

| --- | --- |

 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מחוז:  מדנין
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  79,912
 קואורדינטות:  33°08′20″N 11°13′00″E﻿ / ﻿33.138888888889°N 11.216666666667°E﻿ / 33.138888888889; 11.216666666667 
 http://www.commune-bengardene.gov.tn/
 he
 
בן גרדאן (בערבית: بنقردان; בצרפתית: Benguerdene) היא עיר בדרום מזרח תוניסיה, במחוז מדנין. בעיר התקיימה קהילה יהודית ותיקה.
דרומית לעיר נמצא הפארק הלאומי סידי א-טווי.
יהדות בן גרדאן

בבן גרדאן פעלה קהילה יהודית קטנה. הרב אבא שאול חדאד פעל בעיר וכיהן כרבה הראשי החל מאמצע שנות ה-20 ועד סוף שנות ה-30 של המאה ה-20. אחריו כיהן בתפקיד הרב נסים הכהן. ולאחריו היה הרב חויתה אוזן זצוק"ל שהיה בתפקיד רב הקהילה היהודית בן גארדן שבתוניסיה. בה שימש כרב ושוחט עד עלייתו ארצה יחד עם בני הקהילה.
ארצ'י תומפסון

ארצ'י ג'רלד תומפסון (באנגלית: Archie Gerald Thompson; נולד ב-23 באוקטובר 1978 אוטורוהנגה שבואיקטו, ניו זילנד) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי, ששיחק בעמדת החלוץ.
תומפסון שיחק במשך רוב הקריירה שלו במלבורן ויקטורי מליגת העל האוסטרלית. הוא ערך 54 הופעות בנבחרת אוסטרליה, בהן הבקיע 28 שערים, והוא מחזיק בשיא מספר השערים הגבוה ביותר במשחק בינלאומי בודד, עבור 13 שערים שהבקיע בניצחון 31-0 על נבחרת סמואה האמריקנית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002.
קריירת מועדונים

תומפסון החל את הקריירה המקצוענית שלו בשנת 1995 במספר מועדונים באוסטרליה, לפני שעבר ללירסה מליגת העל הבלגית לקראת עונת 2001/2002. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע תשעה שערים והפך לחביב הקהל, לפני פציעה שפגעה בהתקדמותו. בעונתו הרביעית במועדון היה מלך השערים של הקבוצה, כשהבקיע 14 שערים ב-29 הופעות ליגה.
בין השנים 2005–2016 שיחק תומפסון במלבורן ויקטורי מליגת העל האוסטרלית, במדיה זכה בשלוש אליפויות. תומפסון ערך 224 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 90 שערים. בשנת 2006 הושאל לפ.ס.וו. איינדהובן מליגת העל ההולנדית, במדיה ערך שתי הופעות בלבד.
לאחר שעזב את מלבורן ויקטורי, שיחק תומפסון בהיידלברג יונייטד, במארי יונייטד, בראסינג מורסיה ובאסנדון רויאלס.
בשנת 2020 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית

ב-28 בפברואר 2001 ערך תומפסון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטרליה, במשחק ידידות נגד נבחרת קולומביה. הוא נכלל בסגל הנבחרת למשחקי מוקדמות מונדיאל 2002 בחודש אפריל 2001. ב-9 באפריל עלה כמחליף והבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 22-0 על נבחרת טונגה, בו שברה נבחרת אוסטרליה את שיא הניצחון בתוצאה הגבוהה ביותר במשחק בינלאומי. יומיים לאחר מכן, במשחק נגד נבחרת סמואה האמריקנית, הוא פתח בהרכב הנבחרת. אוסטרליה את השיא שקבעה יומיים לפני כן, כאשר היא מנצחת בתוצאה 31-1, כשתומפסון עצמו מבקיע 13 שערים ושובר את שיא השערים לשחקן בודד במשחק בינלאומי.
חודש לאחר מכן נכלל תומפסון בסגל נבחרת אוסטרליה לטורניר גביע הקונפדרציות 2001. הוא ערך בטורניר, בו סיימה נבחרתו במקום השלישי, שתי הופעות כמחליף. בסך הכל, ערך תומפסון שבע הופעות במדי הנבחרת בשנת 2001, בהן הבקיע 16 שערים. עם זאת, במשך שלוש השנים הבאות הוא לא זומן שוב לנבחרת, עד שזומן מחדש בשנת 2004.
ב-12 באוקטובר 2004 הוא זומן מחדש לסגל נבחרת אוסטרליה, וערך הופעה כמחליף בגמר גביע אוקיאניה לאומית 2004, בו זכתה נבחרתו. מאז, תומפסון נכלל בסגל הנבחרת באופן קבוע, על-אף שרוב הופעותיו היו כמחליף. הוא נכלל בסגל הנבחרת גם לטורניר גביע הקונפדרציות 2005, בו ערך שתי הופעות כמחליף. בשנת 2005 חזר תומפסון לאוסטרליה על-מנת לשחק במלבורן ויקטורי מליגת העל האוסטרלית, ועל-אף שלא שיחק באירופה, הוא נשאר חלק מסגל הנבחרת והיה לשחקן היחיד בסגל הנבחרת שמשחק בליגה המקומית במשחקי פלייאוף מוקדמות מונדיאל 2006 נגד נבחרת אורוגוואי, בסופם העפילה נבחרת אוסטרליה לטורניר מונדיאל 2006. הכושר הטוב שהציג במדי קבוצתו מלבורן ויקטורי זיכה אותו במקום בסגל הנבחרת לטורניר, והוא היה לאחד משלושה שחקנים בסגל המשחקים בליגה המקומית. עם זאת, הוא לא זכה לדקות משחק בטורניר, בו הודחה נבחרת אוסטרליה בשלב שמינית הגמר לאחר שהפסידה בתוצאה 1-0 לנבחרת איטליה, שבסופו של דבר זכתה בטורניר.
בשנת 2007 נכלל תומפסון בסגל נבחרת אוסטרליה לטורניר גביע אסיה 2007, וערך בטורניר הופעה אחת כמחליף, במשחק נגד נבחרת עיראק, שגם זכתה בטורניר. בשנת 2008 נכלל תומפסון בסגל האולימפי של אוסטרליה עבור אולימפיאדת בייג'ינג 2008, כאחד משלושה שחקנים מעל גיל 23 שמורשים לשחק בטורניר.
תומפסון חזר לסגל הנבחרת בשנת 2012 והבקיע שער בניצחון 3-0 על נבחרת לבנון, שערו הבינלאומי הראשון מזה שש שנים. שלושה ימים לאחר מכן, הוא הבקיע שער בהפסד 2-1 לנבחרת ירדן. רצף הבקעת השערים שלו המשיך כאשר הבקיע שער ניצחון בדקה האחרונה בניצחון 2-1 על נבחרת עיראק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014, במשחק בו נבחרת אוסטרליה הייתה זקוקה לניצחון. הוא נבחר לסגל הנבחרת גם למשחקי מוקדמות גביע מזרח אסיה, והוכתר כמלך השערים בטורניר גביע מזרח אסיה 2013. ב-5 בנובמבר הוא הבקיע שער בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוריאה הצפונית. יומיים לאחר מכן הוא הבקיע את אחד השלושערים המהירים בהיסטוריה, כאשר נכנס כמחליף והבקיע שלושה שערים בין הדקות 58 ו-65 בניצחון 9-0 על נבחרת גואם. בסך הכל ערך תומפסון 52 הופעות במדי נבחרת אוסטרליה, בהן הבקיע 28 שערים, והוא ניצב במקום השלישי בטבלת מלכי השערים של נבחרת אוסטרליה, כשמקדימים אותו דמיאן מורי עם 29 שערים וטים קייהיל עם 50 שערים.
חיים אישיים

תומפסון נולד באוטורוהנגה שבניו זילנד לאב ניו זילנדי ולאם מפפואה גינאה החדשה. יש לו שלושה אחים ושתי אחיות, ושני ילדים, איזבלה ואלכס.
הוא היה השגריר הרשמי של משחק המחשב FIFA 08 בניו זילנד. תומפסון הוא אוהד של קבוצת הפוטבול האוסטרלי מלבורן מליגת הפוטבול האוסטרלית. בחודש אוקטובר 2010 יצא לאור ספרו "What Doesn't Kill You Makes You Stronger" בהוצאת אוניברסיטת מלבורן.
תארים

אליפות אוסטרליה (3): 2006/2007, 2008/2009, 2014/2015
גביע אוקיאניה לאומות (1): 2004