stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלרנה (מחוז)

מחוז דלרנה (בשוודית: Dalarnas län; מילולית: "העמקים") הוא מחוז במערבה של שוודיה. מחוז דלרנה גובל בימטלנד בצפון, ביבלבורג במזרח, בווסטמנלנד בדרום מזרח, בארברו בדרום, בוורמלנד בדרום מערב ובנורווגיה במערב. המחוז נמצא בשטח החבלים דלרנה (בעל אותו השם) ובוסטמנלנד.
מחוז דלרנה הוכרז רשמית ב-1 בינואר 1997. בין השנים 1647–1997 נקרא המחוז "מחוז קרופברג" (Kopparbergs län), ומאז 1997 שונה שמו ל"מחוז דלרנה".
הערות שוליים

1 2  מושלי מחוז דלרנה, (באנגלית).
| מחוזות שוודיה |
| --- | --- | --- |
|  נורלנד | אופסלה, דלרנה, וסטרבוטן, וסטרנורלנד, יבלבורג, ימטלנד, נורבוטן |  |
|  סביאלנד | סטוקהולם, אופסלה, ארברו, דלרנה, וסטמנלנד, וסטרה ייטלנד, ורמלנד, יבלבורג, ימטלנד, סדרמנלנד, אסטרייטלנד |  |
|  יטאלנד | גוטלנד, וסטרַה יֶיטלנד, ינשפין, קאלמאר, קרונוברי, אסטרייטלנד |  |
|  סקונהלנד | בלקיניה, הלנד, סקונה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498951205171  BnF: cb119875922 (data)  LCCN: n99830124  MusicBrainz: 98b7c74f-3697-4dd1-afd3-5176503e623b  VIAF: 144435830   WorldCat (עם VIAF): 144435830 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של שוודיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ד'תנ"ח

ד'תנ"ח (4458)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-22 בספטמבר 697 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 698. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
דלריי ביץ'

| --- | --- |
חותם דלריי ביץ'חותם דלריי ביץ'

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  פלורידה פלורידה
 תאריך ייסוד:  1884 
 שטח:  41.20 קמ"ר
 גובה:  5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  66,846 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,507.90 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  26°27′33″N 80°4′59″W﻿ / ﻿26.45917°N 80.08306°W﻿ / 26.45917; -80.08306
 אזור זמן:  UTC -5
 http://www.mydelraybeach.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה דלריי ביץ'(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה דלריי ביץ'(למפת פלורידה רגילה) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי דלריי ביץ'(למפת פלורידה מוגדלת) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי דלריי ביץ'    מיקום דלריי ביץ' בפלורידה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
העיר דלריי ביץ' (באנגלית: Delray Beach) נמצאת במחוז פאלם ביץ', פלורידה, ארצות הברית. לפי אומדן משנת 2004 חיים בעיר 64,150 תושבים.
היסטוריה > השנים הראשונות

התיישבות באזור הייתה כבר בשנת 1876 כשהגוף להצלת חיים של ארצות הברית הקים בחוף בית עמיד בפני הוריקנים, המיועד לעוברים ושבים ולימאים השבים מהים עקב סערות. הבית נקרא "בית הצלת חיים של אזור מטעי התפוזים". יישוב קבוע במקום החל בערך ב-1890 כשאפרו-אמריקאים הגרו למקום וקנו חלקות אדמה לחקלאות. ב-1894 האוכלוסייה גדלה מספיק, והוקם בית הספר הראשון באזור.
בשנת 1894 ויליאם לינטון, מנהל משרד דואר ממישיגן קנה רצועת אדמה מערבית ל"בית ההצלה" ומכר חלקות, מתוך כוונה להקים במקום יישוב חקלאי, ובתחילה נקרא המקום לינטון, על שמו. ב-1890 הנרי פלאגר הרחיב את מסילת הרכבת שבנה מווסט פאלם ביץ' דרומה למיאמי, עם תחנה בלינטון.
מתיישבי לינטון ראו הצלחה בגידול ירקות חורף, אותם מכרו בשווקים בצפון. חורף קר במיוחד בשנת 1898 הווה מכשול ראשון וקשה בדרכם, ורבים מהמתיישבים עזבו, ובהם ויליאם לינטון. מרצון "לפתוח דף חדש" ולשנות את מזלם לטובה החליטו המתיישבים בשנת 1901 לשנות את שם המקום לדלריי, כשם פרבר בדטרויט, מישיגן.
ב-1910 נמנו 250 תושבים בדלריי. ב-1911 קיבלה דלריי מעמד של עיר במדינת פלורידה. באותה שנה נשתלו לראשונה מטעי עגבניות ואננס. גידול אננס נהיה ליבול הראשי של המושבה והאזור, וכיום זה משתקף משמה של השכונה הסמוכה לדאונטאון דלריי ביץ', שכונת "מטעי האננס". בשנת 1920 נפקדו בעיר 1051 תושבים.
בשנות ה-20 חלה ירידה משמעותית בכמות המים באדמת דלריי, זאת עקב התאיידות אגם האוורגליידס הנמצא מערבית לדלריי, והקשתה את תנאי גידול האננס. בנוסף גדלה התחרות בשוקי ארצות הברית, כשאננס הגיע מקובה עם הרחבת מסילת הברזל לאורך חופי פלורידה דרומה לקי וסט.
שגשוג בא לדלריי עם תחילת בועת הנדל"ן של פלורידה בראשית שנות ה-20. נתח חשוב מהכלכלה המקומית החל להתבסס על תיירות ועסקאות נדל"ן. דלריי הנפיקה איגרות חוב כדי לגייס כספים לבנית תשתית מים וביוב, ולסלילת כבישים ומדרכות. בתקופה זו נבנו מלונות בדלריי, שהייתה העיר הגדולה ביותר בין וסט פאלם ביץ' ופורט לודרדייל. התמוטטות בועת הנדל"ן בשנת 1926 הותירה את קופת העיר חייבת למחזיקי איגרות חוב, ללא יכולת לפורען. בנוסף ירדו ההכנסות ממסי נדל"ן וארנונה.
עם חפירת תעלת החוף המזרחי, האינטרקוסטל, נותקה דלריי מהאוקיינוס האטלנטי. ב-1923 הוכרז השטח שבין התעלה לאוקיינוס כעיר "דלריי ביץ'", ב-1927 התמזגו "דלריי" ו"דלריי ביץ'" תחת השם דלריי ביץ'.
עיר תאומה לנהריה.
דוח על השינויים בהון

| דוח על השינויים בהון העצמי ליום 31 בדצמבר 2016>  | דוח על השינויים בהון העצמי ליום 31 בדצמבר 2016> הון מניות ש"ח | דוח על השינויים בהון העצמי ליום 31 בדצמבר 2016> עודפים (הפסדים) ש"ח | דוח על השינויים בהון העצמי ליום 31 בדצמבר 2016> סה"כ ש"ח |
| --- | --- | --- | --- |
| יתרה ליום 1 בינואר 2015 | 100 | 450,000 | 450,100 |
| רווח נקי לשנה | - | 20,000 | 20,000 |
| דיבידנד ששולם | - | (400,000) | (400,000) |
| יתרה ליום 31 בדצמבר 2015 | 100 | 70,000 | 70,100 |
| הפסד לשנה | - | (90,000) | (90,000) |
| חלוקת מניות הטבה | 4,000 | (4,000) | - |
| יתרה ליום 31 בדצמבר 2016 | 4,100 | (24,000) | (23,900) |
דוח על השינויים בהון או דוח על השינויים בהון העצמי (באנגלית: Statement of changes in equity או Statement of changes in shareholders’ equity) הוא אחד מארבעת הדוחות הבסיסיים בתחום החשבונאות אשר חברות פרטיות וציבוריות נדרשות לפרסמו. הדוח מפרט את השינויים בהון העצמי של ישות חשבונאית במהלך התקופה המדווחת (בדרך כלל שנה או רבעון).
הדוח מציג את יתרת הפתיחה של סעיפי ההון לתקופה המדווחת, את השינויים במהלך התקופה ואת יתרת הסגירה לסוף התקופה המדווחת.
בין השינויים ניתן למנות:
גידול או קיטון בעודפים כתוצאה מרווח כולל או הפסד כולל, בהתאמה.
קיטון כתוצאה מחלוקת דיבידנד.
גידול או קיטון כתוצאה משינוי בהון המניות - הנפקת מניות חדשות או רכישה בחזרה של מניות קיימות (מניות באוצר).
שינויים בקרנות הון: שערוך רכוש קבוע (קרן הערכה מחדש), שערוך ניירות ערך זמינים למכירה, תנועה בגין הפרשי תרגום (קרן הון בגין הפרשי תרגום), תנועה בקרן הון בגין פעולות עם בעלי עניין.
העברת סכומים והפחתות בין קרנות ופרמיה לעודפים.
שינויים בזכויות שאינן מקנות שליטה.
הדוח על השינויים בהון מקושר לדוח הרווח וההפסד ולמאזן. השורה האחרונה בדוח רווח והפסד, המייצגת את הרווח הנקי לתקופה, מוצגת בדוח על השינויים בהון. השורה התחתונה בדוח על השינויים בהון (כלומר, סך כל ההון) מוצגת במאזן, תחת הסעיף "הון", לעיתים תוך חלוקתו לשני מרכיבים עיקריים: הון שמיוחס לבעלי המניות ("הון עצמי") של החברה והון שמיוחס לבעלי זכויות שאינן מקנות שליטה (זכויות המיעוט).
בחברות ציבוריות ישראליות יש להציג בדוח זה שינויים על פני תקופה של שנתיים שקדמו לתקופה המדווחת, ואילו בחברות פרטיות - שנה אחת.
דוח על השינויים בהון מועיל במיוחד לקורא הדוח הכספי, כאשר לחברה יש מספר סוגי מניות וכאשר קרו מספר אירועים שהשפיעו על הון בעלי המניות במהלך התקופה.
ראו גם

מאזן
דוח רווח והפסד
דוח על תזרימי המזומנים
עקרון הגילוי המלא
דוח התאמה למס
דייגו דה אלמגרו

| --- | --- |

 לידה:  1475 לערך אלמגרו, ספרד 
 הוצאה להורג:  8 ביולי 1538 קוסקו, פרו 
 צאצאים:  Diego de Almagro II 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 ביולי 1538 
 
דייגו דה אלמגרו (בספרדית: Diego de Almagro‏; 1475 לערך - 8 ביולי 1538) היה כובש ספרדי, שנודע בזכות גילוייו במערב אמריקה הדרומית. הוא השתתף עם פרנסיסקו פיסארו בכיבוש פרו. מפרו הוביל אלמגרו משלחת שהפכה אותו לאירופאי השני שפילס את דרכו במרכז צ'ילה (אחרי גונסאלו קלבו דה בארינטוס). הוא שב לפרו, שם התפתח סכסוך רב שנים עם פיסארו על השליטה בבירת האינקה לשעבר קוסקו. בקרב לאס סלינס בשנת 1538 הובס אלמגרו על ידי האחים פיסארו ולאחר מכן הוצא להורג.
שנים מוקדמות

מקורותיו של דייגו דה אלמגרו נותרו עלומים. הוא נולד בשנת 1475 בכפר אלמגרו, שם קיבל את שם המשפחה בשל היותו בנם הבלתי חוקי של חואן דה מונטנגרו ואלווירה גוטי ארס. על מנת להציל את כבודה של האם, קרובי משפחתה לקחו את תינוקה והעבירו אותו לעיירה הסמוכה בולאנוס דה קלטרווה.
כשהיה בן 4 הוא חזר לאלמגרו, והתגורר עם דודו עד גיל 15, ועקב סכסוכים איתו הוא ברח מהבית. הוא הלך לבית אמו, שגרה כעת עם בעלה החדש, כדי לספר לה את קורותיו, ולומר לה שהוא יוצא לעולם. אמו, מיוסרת, נתנה לו חתיכת לחם וכמה מטבעות ובירכה אותו לנסיעתו.
הוא נסע לסביליה וכדי לשרוד, והפך נער-משרת אצל דון לואיס דה פולנקו, אחד מארבעת ראשי הערים של המלכים הקתולים. במהלך מילוי תפקידו כמשרת, אלגרו דקר משרת אחר בוויכוח ביניהם, והותיר אותו עם פציעות חמורות ונתבע למשפט.
בעוד הוא מבוקש, המעביד שלו - דון לואיס דה פולנקו - השתמש בהשפעתו, ואפשר לו לצאת לאחת הספינות שייצאה לעולם החדש. כן צייד אותו בנשק וכלים חקלאים כדרישה ליציאה להתיישבות ב"עולם החדש".
הגעה לאמריקה

דייגו דה אלמגרו הגיע לעולם החדש ב־30 ביוני 1514, במשלחת ששלח פרדיננד השני מאראגון בפיקודו של פדריאס דווילה. המסע הגיע לעיר סנטה מריה לה אנטיגואה דל דרין, פנמה, שם כבר הגיעו כובשים עתידיים רבים אחרים, ביניהם פרנסיסקו פיסארו.
אין הרבה פרטים על פעילותו של אלמגרו בתקופה זו, אך ידוע כי ליווה מלחים שונים שיצאו מהעיר דאריין בין השנים 1514 - 1515. בסופו של דבר דה אלמגרו חזר והתיישב בדריאן. הוא בנה בית והתפרנס מחקלאות.
דה אלמגרו ביצע את כיבושו באחד בנובמבר 1515, ופיקד על 260 איש כאשר הקים את העיר החדשה בפנמה וילה דל אקלה. אחר כך, הוחלט לשלוח משלחת שיצאה בדצמבר 1515 עם 200 איש, כולל דה אלמגרו ופרנסיסקו פיסארו, שהוגדר כקפטן. במהלך משלחת זו שנמשכה 14 חודשים, דה אלמגרו, פיסארו וארננדו דה לוקבקאם היו חברים קרובים.
דה אלמגרו השתתף במשלחות שונות שפעלו במפרץ פנמה, אבל נשאר כמתיישב ותיק בעיר פנמה שהוקמה באותו הזמן. ארבע שנים שהה שם ועבד בניהול נכסיו. הוא לקח את אנה מרטינז, אישה מקומית, כידועה בציבור. בתקופה זו נולד להם בנו הראשון, אל "מוזו".
כיבוש פרו

בשנת 1524 פורסמה קריאה לכיבוש דרום אמריקה שהגיעה לאלמגרו, פיסארו ולוק. בתחילת אוגוסט 1524 הם קיבלו את האישור הדרוש כדי לגלות ולכבוש מקומות דרומה יותר. דה אלמגרו נשאר בפנמה כדי לגייס אנשים ולאסוף ציוד למסעות שהובלו על ידי פיסארו.
לאחר מספר משלחות לדרום אמריקה, הבטיח פיסארו את שהותו בפרו עם הכניעה שלה ב-6 ביולי 1529. בהמשך כיבושו של פיסארו את שטח האינקה, הוא ואנשיו הצליחו להביס את צבא האינקה תחת הקיסר אטוואלפה במהלך הקרב מקג'מרקה בשנת 1532. דה אלמגרו הצטרף לפיסארו זמן קצר אחר כך, והביא עוד אנשים ונשק.
לאחר שנכבשה פרו, פיסארו וגם דה אלמגרו פעלו בתחילה יחד להקמת ערים חדשות כדי לבסס את שלטונם. פיסארו שיגר את דה אלמגרו לרדוף אחרי קוויזיז, שנמלט לעיר קיטו בצפון האימפריה. באותו הזמן בקיטו גנרל האינקה רומינאווי הרס את העיר - הוא פקד לשרוף אותה ולקבור את הזהב במקום מוסתר בו הספרדים לא יוכלו למצוא אותו לעולם.
הגעתו של פדרו דה אלוואראדו מגואטמלה, בחיפוש אחר זהב האינקה, סיבכה עוד יותר את המצב עבור אלמגרו ובללקאר. אולם נוכחותו של אלווארדו לא נמשכה זמן רב כשעזב את דרום אמריקה בתמורה לפיצוי כספי מפיסארו.
בניסיון לתבוע את קיטו הקים דה אלמגרו באוגוסט 1534 עיר על שפת לגונה דה קולטה (אגם קולטה), למרגלות הר צ'ימבורסו, כ-55 ק"מ דרומית לקיטו של ימינו, וקראה לה "סנטיאגו דה קיטו". ארבעה חודשים אחר כך יקים של העיר הפרוינית טרוחיו, אותה כינה אלמגרו "וילה טרוחיו דה נואבה קסטיליה" (הכפר טרוחיו בקסטיליה החדשה) לכבוד עיר הולדתו של פרנסיסקו פיסארו בספרד. אירועים אלה היו שיא הידידות של פיסארו-אלמגרו, שההיסטוריונים מתארים כאחד האירועים האחרונים לפני שידידותם דעכה ונכנסה לתקופת סערות שליטה על בירת האינקה בקוסקו.
סכסוך עם פיסארו

לאחר שחילקו את אוצרו של מלך האינקה, פיסארו וגם אלמגרו עזבו לכיוון קוסקו וכבשו את העיר בשנת 1533. עם זאת, חברותם של דה אלמגרו עם פיסארו הראתה כבר סימני התדרדרות בשנת 1526 כאשר פיסארו, בשם שאר הכובשים, קראו את ההוראות שהוציא המלך קרלוס הראשון מספרד, בהקשר לכיבוש פרו ואת הגמולים שכל כובש יקבל ממנה. אולם הרבה לפני כן, כל הכובשים הסכימו לחלק את ההטבות במידה שווה. פיסארו הצליח ליחס לעצמו חלק גדול יותר מהשלל. למרות זאת, דה אלמגרו עדיין קיבל הון גדול עבור שירותיו, והמלך העניק לו בנובמבר 1532 את התואר האצילי "דון" והוא קיבל גם סמל אבירות אישי.
עד אז דייגו דה אלמגרו כבר רכש עושר מספיק בכיבוש פרו וחי חיים מפוארים בקוסקו, הסיכוי לכבוש את השטחים דרומה יותר, היה אטרקטיבי עבורו. בהתחשב בעובדה שהמחלוקת עם פיסארו על קוסקו המשיכה להתעצם, אלמגרו הוציא כסף רב בהצטיידות לכוח של 500 איש לכיבוש דרום פרו.
בשנת 1534 הכתר הספרדי קבע לפצל את האזור שנכבש בעזרת שני קווי רוחב מקבילים, שיוצרים את ממשל "נואבה קסטיליה" (מקו הרוחב 1 עד קו הרוחב של 14 מעלות, קרוב לפיסקו), וזה של "נואבה טולדו" (מ-14 ° לקו הרוחב 25 °, בטלטל, צ'ילה), השטח הראשון ניתן לפרנסיסקו פיסארו והשני לדייגו דה אלמגרו. הכתר נתן בעבר לאלמגרו את השליטה בקוסקו. ייתכן שזו הייתה הסיבה לכך שאלמגרו לא התעמת מייד עם פיסארו בגלל קוסקו, והחליט לצאת למסעו החדש לגילוי עושרה של צ'ילה.
גילוי צ'ילה > ההכנות

פרנסיסקו ודייגו סיכמו על חוזה חדש ב־12 ביוני 1535, בו הסכימו לחלוק גילויים עתידיים באופן שווה. דייגו הוציא משלחת לצ'ילה, כשהוא מצפה שהיא "תביא לעושר גדול עוד יותר ממה שמצאו בפרו." אלמגרו הכין את הדרך על ידי שליחת שלושה מחייליו הספרדים איתם יחד שלח גם את ראש הדת של אימפריית האינקה האימפריה, ואת בן משפחת המלוכה של האינקה. כמו כן שלח דה אלמגרו חואן דה סוואדרה קדימה עם מאה וחמישים איש ועד מהרה תגבר אותם עם כוחות נוספים.
גילוי צ'ילה > בעקבות שביל האינקה וחציית האנדים

אלמגרו עזב את קוסקו ב־3 ביולי 1535 עם תומכיו ועצר במוינה עד ה 20 באותו חודש. בתוך כך, אחיו של פרנסיסקו פיסארו, חואן פיסארו, עצר את אחד ממנהיגי האינקה, מה שסיבך עוד יותר את תוכניותיו של דה אלמגרו מכיוון שהמעשה הגביר מאוד את חוסר שביעות הרצון של אנשי האינקה מהשלטון הספרדי. דה אלמגרו הכריז על עצמו כאדלנטאדו (מושל) של נואבה טולדו, או דרום פרו וצ'ילה של ימינו. מקורות מסוימים טוענים כי אלמגרו קיבל מינוי כזה בשנת 1534 מהמלך הספרדי והוכרז רשמית כמושל טולדו החדשה.
ברגע שעזב את מוינה, דה אלמגרו הלך בעקבות מערכת הדרכים של האינקה ואחריו 750 ספרדים שהחליטו להצטרף אליו למסע אחר הזהב שאבד בכופר של מלך האינקה, שהועיל בעיקר לאחים פיסארו ותומכיהם. לאחר שחצה את רכס ההרים הבוליביאני ועבר על פני אגם טיטיקקה, הגיע אלמגרו לחופי נהר הדסגואדרו והקים מחנה בטופיסה. שם עצרה המשלחת בצ'יקואנה ואז פנתה לדרום-מזרח כדי לחצות את הרי האנדים.
השלב הקשה ביותר למשלחת היה חציית האנדים - הקור, הרעב והעייפות הביאו למותם של ספרדים וילידים רבים, אך בעיקר של עבדים שלא היו מורגלים לאקלים כהקשה. דה אלמגרו העריך שהמשלחת נכשלה, והורה לקבוצה קטנה בפיקודו של רודריגו אורגונייס (אנ') להמשיך בסיור כלפי דרום. אנשים אלה מצאו את עמק קופיאפו (צפון צ'ילה). אלמגרו שהשתלט על צ'ילה, הכריז עליה כשטח חסות בשם המלך קרל החמישי בעמק קופיאפו.
גילוי צ'ילה > בצ'ילה

דה אלמגרו פתח מיד בחקירת הטריטוריה החדשה והגיע לעמק נהר אקונקגואה, שם התקבל יפה על ידי הילידים. עם זאת, התככים של המתורגמן שלו, פליפילו, שסייע בעבר לפיסארו, כמעט וסכלו את מאמציו. פליפילו הפציר בחשאי בילידים המקומיים לתקוף את הספרדים, אך לא הבינו את הסכנות שהם לוקחים על עצמם. דה אלמגרו כיוון את גומס דה אלוואראדו יחד עם 100 רוכבים ו-100 חיילים כדי להמשיך בחקירת האזור, שהייתה אמורה להסתיים במפגש של נהרות ububle ו- Itata. קרב ריינוהואלן בין הילידים העוינים משבט המפוצ'ה לספרדים אילצו את המשלחת הספרדית לחזור לצפון.
הנסיגה של הספרדים בפיקודו של גומס דה אלוואראדו בנוסף לחורף הקר שפקד את האזור רק שימשו אישור לדה אלמגרו שהכל נכשל. הוא מעולם לא מצא זהב או את הערים שספרו עליהם אנשי האינקה, רק יישובים עם אוכלוסייה ילידית שחיו מחקלאות קיום. שבטים מקומיים שהתנגדו לכוחות הספרדים. חקר השטחים של נואבה טולדו, שנמשך שנתיים, סומן ככישלון מוחלט עבור דה אלמגרו. למרות זאת, בהתחלה הוא חשב להישאר ולהקים עיר שתשרת היטב את צרכיו. אבל האופטימיות הראשונית שלו דעכה.
הנסיגה של הספרדים מעמקי צ'ילה הייתה אלימה: אלמגרו אישר לחייליו להחרים את נכסי הילידים ולהשאיר את אדמתם שוממת. בנוסף, החיילים הספרדים לקחו את הילידים בשבי כדי לשמש כעבדים. המקומיים נלכדו, נקשרו זה לזה ונאלצו לשאת את המטענים הכבדים השייכים לכובשים.
החזרה לפרו

לאחר המעבר המתיש של מדבר אטקמה, בעיקר בגלל תנאי מזג האוויר, הגיע אלמגרו סוף סוף לקוסקו שבפרו בשנת 1537. לאחר שובו, דה אלמגרו הופתע לגלות על מרד האינקה. דייגו דה אלמגרו שלח שליחים למנהיג המרד מאנקו אינקה יופאנקי, אך הוא כבר לא האמין לספרדים. אנשיו של ארננדו פיסארו יצרו אווירה עוינת עם אנשיו של דה אלמגרו, ורצו לקבוע את גודל המענקים המלכותיים של מנהיגיהם. כוחותיו של דה אלמגרו השתלטו במהירות על העיר וכלאו את האחים פיסארו, ארננדו (אנ') וגונסאלו (אנ'), בלילה של 8 באפריל 1537.
לאחר כיבוש קוסקו התעמת דה אלמגרו עם צבא ששלח פרנסיסקו פיסארו לשחרור אחיו. אלונסו דה אלווארדו (אנ') פיקד על הכוח והובס במהלך קרב אבנקאי ב־12 ביולי 1537. הוא וכמה מאנשיו נכלאו. מאוחר יותר, גונסאלו פיסארו ודה אלוואראדו ברחו מבית הכלא. המשא ומתן שלאחר מכן בין פרנסיסקו פיסארו לדה אלמגרו הסתיים עם שחרורו של ארננדו, האח השלישי, בתמורה ויתר פיסארו על השליטה והניהול של קוסקו לטובת דה אלמגרו. פיסארו מעולם לא התכוון לוותר על העיר לצמיתות, אלא קנה זמן כדי לארגן צבא חזק מספיק כדי להביס את אלמגרו.
במהלך תקופה זו חלה אלמגרו, ופיסארו ואחיו ניצלו את ההזדמנות להביס אותו ואת חסידיו. הכוח של אלמגרו הובס בלאס סלינס באפריל 1538. דה אלמגרו נמלט לקוסקו, ומצא מקלט זמני אצל תומכיו הנאמנים. כוחותיהם של האחים פיסארו נכנסו לעיר ללא התנגדות. לאחר שנלכד אלמגרו הוא הושפל על ידי ארננדו פיסארו ובקשותיו לפנות למלך לא נהנו.
אלמגרו נידון למוות והוצא להורג ואז ערפו את ראשו, ב־8 ביולי 1538.
גופתו נקברה בכנסיית גבירת הרחמים בקוסקו.
הערות שוליים

↑  דיאגו דה אלמגרו - אתר
↑  Hemming, J.. 1970. The Conquest of the Incas. Harcourt Brace Jovanovich, Inc., New York.
1 2 3 4 5 6  Prescott, W.H.. 2011. The History of the Conquest of Peru. Digireads.com Publishing.
↑  Prescott, W.H.. 2011. The History of the Conquest of Peru. Digireads.com Publishing.p, 133
↑  Leon, P.. 1998. The Discovery and Conquest of Peru, Chronicles of the New World Encounter. Duke University Press.
↑  "Hace 476 años el Capitán Juan de Saavedra fundó Paria la Nueva," La Patria, accessed 10 June 2016
↑  Andagoya, Pascual de. Narrative of the Proceedings of Pedrarias Davila. The Hakluyt Society. p. 54. Retrieved 21 June 2019 – via Wikisource.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNC: 000040468  BNE: XX1004548  BnF: cb16016408h (data)  GND: 11885920X  ISNI: 0000 0001 2028 8943  LCCN: n85366922  NTA: 074503383  SNAC: w6bg4dkv  SUDOC: 084270780  VIAF: 77088464   WorldCat (עם VIAF): 77088464 
דייגו אלמגרו נכנס עם חייליו וכובש את קוסקו 1532
דיאגו דה אלמגרו מכריז על חסות הספרדית בצ'ילי, בעמק קופיאפו
תפיסתו והוצאתו להורג של דייגו דה אלמגרו
דניאל פרץ (1927)

ערך זה עוסק בכדורגלן יהודי רומני. אם התכוונתם לשוער כדורגל ישראלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע אישי
 לידה:  1927
 פטירה:  2000 (בגיל 73 בערך)
 
דניאל פרץ (ברומנית: Daniel Peretz;‏ 1927–2000) היה כדורגלן יהודי רומני, שהופיע חמש פעמים במדי נבחרת רומניה בכדורגל בתפקיד קשר ובהיותו שחקן של פטרולול פלוישט, זכה עם הקבוצה באליפות רומניה בשנת 1958 ו-1959.
פרץ שיחק תחילה במכבי בוקרשט וב-1950 עבר לראפיד בוקרשט וממנה לפלאקרה פלוישט (בעבר נקראה יובנטוס בוקרשט) ואז עבר עם המועדון כולו לפלוישט, שם המועדון שינה שמו לפטרולול. לאחר 1960 עזב את רומניה ועלה לישראל.
בשנת 1962 הצטרף לקבוצת מכבי נתניה.
הערות שוליים

↑  מאות באו לחזות באימונו של השחקן העולה, מעריב, 23 בינואר 1962
↑  כדורגלן אירופאי מצטיין למכבי נתניה - היעזור?, חרות, 28 בינואר 1962
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוח רווח והפסד מותאם לצורכי מס

| דוח רווח והפסד מותאם לצורכי מס לשנה שנסתיימה ביום 31 בדצמבר 2016 (שקלים חדשים) |
| --- | --- | --- |
| רווח לפני מיסים על ההכנסה | רווח לפני מיסים על ההכנסה | 200,000 |
הוסף - הוצאות שאינן מוכרות לצורכי מס:: 
|    כיבודים ואירוח | 1,900 |  |
|    אחזקת רכב | 5,000 |  |
|    גידול בהפרשה לחופשה | 700 |  |
|    טלפון נייד | 1,050 |  |
|    טלפון ממקום המגורים | 2,000 |  |
|  |  | 10,650 |
הפחת - הכנסות פטורות ממס:: 
|    קיטון בהתחייבות לסיום יחסי עובד-מעביד, נטו | (500) |  |
|    ריבית שנתקבלה ממס הכנסה | (150) |  |
|  |  | (650) |
| רווח לפני השפעת חוק התיאומים |  | 210,000 |
השפעת חוק מס הכנסה (תיאומים בשל אינפלציה) התשמ"ה-1985:: 
|    ניכוי בשל פחת | (1,000) |  |
|    הפסד מועבר משנה קודמת | (14,000) |  |
|  |  | (15,000) |
| הכנסה חייבת במס |  | 195,000 |

| הפסד הון - מועבר לשנה הבאה |  | (7,000) |
דוח רווח והפסד מותאם לצורכי מס (או דוח התאמה למס) הוא דוח המתאם את הרווח (או ההפסד) לפני מיסים על ההכנסה בדוח הרווח וההפסד של נישום לרווח (או הפסד) המתאים לצורכי מס. זהו אחד הדוחות שמגיש הנישום לשלטונות המס בסיומה של כל שנת מס, בצירוף הדוחות הכספיים ודוחות נוספים.
מבנה הדוח

השורה הראשונה של הדוח הוא הרווח (או ההפסד) לפני מיסים על ההכנסה מתוך דוח רווח והפסד.
רווח זה עובר התאמות שונות, נוספות לו (או מוחסרות ממנו - במידה שמדובר בהפסד) הוצאות שאינן מוכרות לצורכי מס, ולאחר מכן מוחסרות ממנו (או נוספות לו - במידה שמדובר בהפסד) הכנסות שאינן מוכרות לצורכי מס.
בישראל, בשלב הבא, מחושבת ההשפעה של האינפלציה על ההכנסה החייבת במס מכוח חוק מס הכנסה (תיאומים בשל אינפלציה) התשמ"ה-1985, והיא כוללת תוספת/ניכוי בשל אינפלציה, ניכוי בשל פחת והפסדים מועברים משנים קודמות. החל משנת 2008 חוק זה הוקפא ולכן סעיפיו אינם קיימים בדוח אלא אם הוראות המעבר שלו משפיעות על דוח ההתאמה של הנישום.
השורה התחתונה של דוח זה היא ההכנסה החייבת במס. הכפלת ההכנסה החייבת במס חברות מביאה לחבות המס של הנישום, אם כי היא אינה מוצגת בדוח זה.
בסוף הדוח מופיעים, אם ישנם, נתונים נוספים הנוגעים לרווחים והפסדים אחרים אשר חייבים במס או ניתנים לקיזוז בשנים הבאות, כגון הפסד הון המועבר לשנה הבאה ורווח הון ריאלי. ניתן גם לציין זיכויים מועברים, כגון זיכוי ממס זר וזיכוי תרומות.
גם בסיס מזומן בא לידי ביטוי בדוח התאמה למס.
ראו גם

הוצאה מוכרת
מס חברות
חוק התיאומים
דוח רווח והפסד
ד'תנ"ה

ד'תנ"ה (4455)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-26 בספטמבר 694 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 695. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תנ"ד

ד'תנ"ד (4454)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 693 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 25 בספטמבר 694. שנה מסוג זשה, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דלשינאים

| דלשינאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
אינפרא־מחלקה:: שלייניים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרות
 Filosa  Cingulata
שם מדעי
 Xenarthra ‏קופ, 1889

דַּלְשִׁנָּאִים (שם מדעי: Xenarthra) היא על-סדרה ייחודית במחלקת היונקים שחבריה נפוצים ביבשת אמריקה (הצפונית והדרומית) בלבד. בקבוצה ישנם 2 סדרות: פילוסאים וארמדילאים.
הדלשינאים החלו את דרכם כבר בשלישון המוקדם (כ-60 מיליון שנה קודם זמננו), זמן קצר אחרי סיום עידן המזוזואיקון, לאחר הכחדת הדינוזאורים. מיני דלשינאים רבים נכחדו.
בדלשינאים נכללים שלוש תת-קבוצות: דובי הנמלים, עצלנאים אמיתיים וארמדילאים. בעבר סווגו כולם יחד עם השנבוב והפנגולין בעל-סדרה שנקראה בלטינית Edentata (דל שיניים, בדומה לשם העברי כיום). לאחר מכן, התגלה שמדובר במיון מוטעה.
מקור השם העברי "דל-שינאים" בלסת חסרת השיניים או בעלת שיניים מעטות בלבד. השם הלטיני הקודם היה כאמור "Edentata", ולו פירוש דומה: "דל-שיניים". אך בעקבות גילויים פילוגנטיים, ובעיקר מפני שחוסר השיניים לא היה מאפיין מרכזי בקבוצה זו, הוחלט לשנותו. מאפיין מרכזי ביותר מבחינת התפתחות אבולוציונית, הוא המפרקים הכפולים בצורתם (בלעז: xenarthrous processes (אורכב 21.06.2006 בארכיון Wayback Machine)), המקנה להם מראה רגליים מגושם. בנוסף הם חסרים את עצם הארכוף באוזן התיכונה.
מאפיינים אלו גרמו לכך שיופרדו משאר היונקים מבחינה טקסונומית.
מיון הדלשינאים

סדרה פילוסאים (Filosa)
תת-סדרה דובי נמלים (Vermilingua)
משפחה דובי נמלים זוטיים בה מין יחיד: דוב נמלים זוטי (Cyclopes didactylus)
משפחה דובי נמלים גדולים (Myrmecophagidae)
תת-סדרה עצלנאים (Folivora)
משפחה עצלני תלת אצבע (Bradypodidae)
משפחה עצלני דו אצבע (Megalonychidae)
משפחה מגתריים (Megatheriidae) - נכחדה
משפחה מילודוניים (Mylodontidae) - נכחדה
משפחה Nothrotheriidae - נכחדה
משפחה Orophodontidae - נכחדה. מוטלת בספק
סדרה ארמדילאים (Cingulata)
משפחה ארמדיליים (Chlamyphoridae)
משפחה טטויים (Dasypodidae) בה סוג יחיד: טטו (dasypus)
משפחה פמפתריים (Pampatheriidae) - נכחדה
גלריה:
דוב נמלים ענק
עצלן חום-גרון
שלד גלוסותריום
ארמדיל טאטו
ארמדיל החולד
שחזור של גליפטודון
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531255805171  BnF: cb12068715k (data)  LCCN: sh85040951  NKC: ph119231
דניאל פרנק

דניאל "דן" פרנק (באנגלית: Daniel "Dan" Frank‏; 1882 - 20 במרץ 1965) היה אתלט אמריקאי יהודי ממוצא פולני, סגן אלוף אולימפי בקפיצה לרוחק.