stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמנות רומנסקית
עבודות מתכת, אמייל ושנהבים

עיצוב עבודות המתכת בתקופה הרומנסקית המוקדמת היה מושפע בעיקר מהאמנות הביזנטית. האומנים הקפידו על גימור מושלם ותשומת לב רבה הוקדשה להתאמת הדמויות לצורת הכלי עצמו. רוב יצירות בתקופה זו נעשו בזהב וכסף.
מאמצע התקופה הרומנסקית חלה תפנית בעיצוב. הזהב והכסף הוחלפו בחומרים חדשים: נחושת, ברונזה, פליז ותערובותיהן. נוספו שיטות פיסול בעזרת אזמל וסכין שמקורם בגרמניה ושיטות עבודה של אומנים קלטיים שהוסיפו לכלים, דמויות מזהבות ומסמרי קישוט, זיגוג מילפיורי, ענבר וריקועי מתכת. על המתכות החלו לעשות זיגוג של אמייל והעבודות נעשו הדורות, מסובכות ושופעות קישוטים, יחד עם זאת ייצורן נהיה זול יותר. אבנים יקרות ויקרות למחצה לעיתים גם זכוכית חתוכה, שובצו בתוך המתכות. הכנסייה השתמשה ביצירות אלו לטקסים דתיים ולשמירת שרידים קדושים. עבודות מתכת ושנהב כמו תיבות מראה, תכשיטים ואבזמים, נעשו גם עבור בעלי הון, אצילים ואנשי שלטון.
מבחר מהיצירות החשובות ביותר כולל: מקדש שלושת האמגושים יצירה שנעשתה על ידי האומן ניקולס מוורדן ואחרים. הטריפטיכון של סטווילוט (Stavelot) שנמצא כיום בספריית ומוזיאון מורגן בניו יורק. הוא מזבח נייד בנוי מזהב ואמייל שבתוכו נשמרו פיסות מהצלב האמיתי. טריפטיכון זה נוצר בסביבות שנת 1156 על ידי אמן בלתי ידוע מהאסכולה של אמני עמק נהר המז במנזר סטוולוט בבלגיה. התיבה של מאורוס הקדוש (St. Maurus) עשויה עץ מצופה בלוחות כסף-מוזהבים ומעוטרת בהרבה מאוד פסלונים, קישוט פיליגרין ואבנים יקרות.  אגן הטבילה של כנסית ברתולומי הקדוש בלייז' עשוי פליז או ברונזה ונוצר בין השנים 1107–1108 על ידי האומן Rainer of Huy. גם יצירה זו נעשתה בסגנון אסכולת המז.
דלתות הברונזה של קתדרלת מריה הקדושה בהילדסהיים מתוארכות לשנת 1015, גובהן 4.72 מטר וייחודן בכך ששני חלקי הדלת נוצקו כחתיכה אחת. הלוחות על הדלתות מתארות שמונה תמונות מהברית הישנה.
דלתות הבזיליקה של זנו הקדוש (Basilica of San Zeno) בוורונה עשויות ברונזה ומכילות 58 לוחות מפוסלים שנוצרו במשך תקופת זמן ארוכה. העיקריים שבהם נעשו כנראה על ידי אומנים מהילדסהיים סקסוניה.
הפמוט של גלוסטר נוצר עבור קתדרלת גלוסטר בין השנים 1104 - 1113 והוא אחת הדוגמאות היפות לאמנות רומנסקית באנגליה. כיום הוא מוצג במוזיאון ויקטוריה ואלברט.
הצלב של קונג והגביע של Ardagh
נמצאים שניהם במוזיאון הלאומי של אירלנד.
Aquamanile זהו מכל בעל זרבובית, המכיל מים ששימש הן למטרות דתיות והן בבתי העשירים לנטילת ידיים, הכלי הופיע באירופה בערך במאה ה-11. לרוב הוא עשוי מפליז ועליו עיטורים בצורות זואומורפיות.
מבין העבודות העשויות שנהב הידועות ביותר הן צלב שעשוי משיני ניבתן שנעשה עבור כנסיית Edmunds Bury Saint ונמצא כיום במוזיאון המטרופוליטן לאמנות אורכו 57.3 ס"מ ורוחבו 36.2 ס"מ. גילוף הדמויות מפורט ועשיר ביותר, אולם יש שרואים בהן נימה אנטי יהודית חריפה, המתארת את היהודים כמקריבים ילדים נוצריים, דעה שהייתה שכיחה במאה ה-12 באנגליה. הצלב מיוחס לאומן הוגו.
מחומר דומה גולפו הדמויות של כלי שחמט לואיס. הכלים נוצרו בטרונדהיים, במהלך המאה ה-12.
עיטור כתבי יד

הציורים המשובחים ביותר של התקופה הרומנסקית נמצאים בכתבי היד. המאיירים לא היו כבולים למיקום ולחומרים כמו ציירי הפרסקו, והם יכלו לצייר דמויות ותמונות עד לפרטי הפרטים. היות שהספר היה קרוב לעינו של הצופה אפשר היה ליהנות ולהבין את סיפורי המעשה שסופרו בתמונות, לכך הייתה חשיבות רבה ביותר מאחר שחלק גדול מהאוכלוסייה לא ידע קרוא וכתוב ותיאור הדמויות תרם להעברת המסרים. רוב האיורים היו בעל אופי דתי: הברית הישנה, החדשה וסיפורי קדושים.
באיורם של כתבי היד ברומנסק המוקדם, שלט סגנונן של מספר אסכולות אזוריות: האסכולה של אנגליה וצפון צרפת, שהושפעה מאוד מהתרבות האנגלו-סקסית, והאסכולה של דרום צרפת שסגנונה הושפע מזו האיברית. בגרמניה וארצות השפלה השפיע הסגנון האוטוניאני וזה הביזנטי השפיע על איטליה. במאה ה-12 החלו הסגנונות להתמזג אחד עם השני אולם, בכל אזור נשארו גם מאפיינים מקומיים.
הספרים נכתבו ביד והציור נוסף להם, הקישוט של הטקסט בצבעי זהב וכסף גרם לכך שהדף עצמו זהר. הדמויות בעלות פרספקטיבה מעוותת, הרגליים פונות לצדדים אולם הגוף שטוח לגמרי בדומה לציור ההירוגליפים המצרי.
התמונות צוירו בצבעים עזים ועטפו את הטקסט כולו או רק את האות הראשונה הפותחת. במספר ספרים הופיע ציור יחיד על עמוד שלם, או כמה תמונות בתוך תאים מוגדרים על אותו הדף. ציורים אלו על כל העמוד נעשו במטרה להקל על כיוון הקריאה בספר, ולשמש כעין חוצצים בין פרקי הספר או קטעיו, שכן הספרים לא כללו מספרי עמודים.
ספרי התנ"ך היו גדולים באופן מיוחד ונכרכו במספר כרכים. מספר דוגמאות הן: התנ"ך של: פסלטר של אלבני,, הפסלטר של Hunterian. התנ"ך של קתדרלת וינצ'סטר שהוא התנ"ך האנגלי הגדול ביותר (מידותיו 583X396 מילימטר).
אולם פרט לספרות הדתית, נעתקו בספריות הכנסייה גם טקסטים קלאסיים וחילוניים, שעוטרו גם הם באיורים מסבירים. ללא המנזרים האחראים להעתקת הספרים, רוב מורשת הספרות העתיקה של יון ורומא הייתה הולכות לאיבוד.
בתחילת ימי הביניים כמעט על כתבי היד נכתבו על ידי נזירים. צוותי הכתיבה כללו מחבר, לבלר ואומן. רוב הספרים נוצרו בצוותים ולא על ידי אמן בודד. ייצור הספרים היה תהליך מאוד יקר ורק הכנסיות יכלו להרשות זאת לעצמן.
בסוף התקופה הרומנסקית החל להיווצר מערך של בתי מלאכה שעבדו בהן אומנים ומעתיקים, הספרים נעשו נפוצים יותר בתודעה של הציבור כולו ומספרם גדל.
פרט לכנסיות יכלו גם אנשים בעלי ממון לשלם ללבלרים ואומנים כדי שיעתיקו ויעטרו עבורם ספרים לפי בחירתם. רוב הספרים היו פסלטרים והכילו את מזמורי תהילים שהיו אהובים במיוחד על המממנים וכן את איורים שנבחרו על ידם.
אחת הדוגמאות היפות ביותר היא האפוקליפסה של סילוס שנכתבה בסביבות שנת 776 על ידי נזיר בשם ביאטוס מליאבנה שכתב 12 ספרים של פרשנות עלחזון יוחנן והחזיונות של ספר דניאל. לספר זה נעשו עותקים רבים אחד מהם שנשתמר באופן יוצא מהכלל הוא עותק בסגנון רומנסקי מהמאה ה-12 שנכתב בספריה של כנסיית סנטו דומינגו דה סילוס בעיר בורגוס בספרד. הוא מכיל 106 מיניאטורות. בספר ישנו מידע על המעתיקים והמאיירים של הספר כמו על זמן הוצאתו.
אוסף תמונות

כלב ציד וארנבת, Kilpeck אנגליה
הקריפטה המצויירת כנסיית איזידור הקדוש בלאון (ספרד)
הקתדרלה של אנגולם
פלוצק, דלתות הקתדרלה
הבזיליקה של סֶן-דֵני
גאורגיוס הקדוש נלחם בדרקון, איור לאות R בראשית הדף
ישו בתפארתו ספר החיות של אברדין
שער קתדרלת סנט מארי באולורון, צרפת
לקריאה נוספת

האטלס ההיסטורי תולדות העולם, תחיית הערים במערב, ע' 125-124, אומנות רומנסקית, פייר וידאל-נאקה, אלי בר-נבאי.
נורית כנען-קדר, האמנות הנוצרית בימי הביניים: מושגי יסוד, סדרת האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון, 1990.
Romanesque: Architecture, Sculpture, Painting Hardcover Achim Bednorz (Author), Rolf Toman (Editor) H.F.Ullmann Publishing Gmbh; 1 edition (October 15, 2011)
Romanesque Art (Perspectives) Andreas Petzold, Prentice Hall; 1 edition April 3, 2003
History of Art: The Western Tradition, Janson, H. W., and Anthony Janson, 2 vols., 7th edition, 2006.
Studies in Ottonian, Romanesque, and Gothic art. London, Green, Rosalie Pindar Press, 1994
Romanesque Architecture and its Sculptural Decoration in Christian Spain, 1000-1120: Exploring Frontiers and Defining Identities Janice Mann, University of Toronto Press, Scholarly Publishing Division (April 8, 2009)
איטום

חייל מחיל האוויר של ארצות הברית אוטם פנל בעזרת מזרק וחומר איטום מוכן מראש הנמצא במכל המוארך, בסניף הדואר החדש של שדה התעופה בגראם, אפגניסטן. חומר האיטום מוזרק מראש הפיה הלבנה שבקצה המכל. על החייל לנוע לאורך הפנל כדי לאטום אותו לכל אורכו. החייל שאחריו מחליק את החומר לפנל כדי לשפר את האחיזה שלו, ולהסיר חומר איטום עודף.
איטום הוא כינוי כולל למערכת רב־שכבתית אשר תפקידה למנוע חדירת מים למבנים.
תפקידי האיטום

איטום מופרד לתחומים שונים:
איטום למניעת חדירת מים משטח הקרקע הצמוד למבנה אל תוך המבנה, בעיקר בשטחי מרתפים תת-קרקעיים. מקור המים יכול להיות מי גשם שנספגים בקרקע הצמודה למבנה או מי תהום שנמצאים בתוואי סמוך למיקום המבנה.
באם קיימת התראה לחשש להמצאות גז ראדון כלוא בקרקע, משולב במערכת האיטום הנ"ל טיפול נגד חדירת הגז אל קומת/ות המרתף.
איטום למניעת חדירת מי גשם במפגש עם חזיתות המבנה לכל גובהו.
איטום גגות ומרפסות עליהן נופלים מי הגשם ישירות.
איטום פנימי בשטח המבנה, בדרך כלל למניעת העברת רטיבות שמקורה במטבחים או חדרי רחצה לחדרים סמוכים, והעברה אופקית לחדר צמוד כולל גם לדירה או נכס ששוכן בקומה מתחת.
איטום בבניה

האיטום במבנה מתבצע על:
כל מעטפת המבנה, על כל חלקיה:
חלקי מבנה תת-קרקעיים (יסודות, מקלטים, מרתפים, פירי מעליות, חניונים): במקומות אלה נדרשת הגנה הן נגד מים שעלולים להגיע לכל גובה קומות המרתף והן למניעת חדירת מים שיעלו כתוצאי מלחצים בקרקע לעבר הרצפה התחתונה ביותר של המרתפים. במקומות אלו מיושמת שכבת הגנה על האיטום להבטחת קיים האיטום למשך שנים רבות.
קירות חיצוניים מעל לקרקע: האיטום נדרש גם בתחומי הקיר עצמו בעיקר במפגש בין חומרים כדוגמת קיר עם גמר טיח או חיפוי אבן עם חלונות או קירות מסך וכן אביזרים המשתלבים כחלק מהחזית כדוגמת אדניות פרחים.
מרפסות שמש, וגגות.
על חלקים פנימיים של המבנה, שבהם ישנו שימוש במערכות אינסטלציה כחדרי רחצה, מטבחים, חדרי שירותים וחדרי שרות/כביסה. חלקים אלה נקראים בשם הכולל "חדרים רטובים".
מתקנים הנדסיים שהם חלק אינטגרלי ממערכות המבנה כדוגמת מאגרי מים לשתייה או לכיבוי אש.
מקרים מיוחדים כמו מרחבים מוגנים שאמורים להיות אטומים כנגד חדירת גזים מסוכנים בעת מלחמה כאשר מערכות כדוגמת מזגנים צנרת חשמל ותקשורת עדיין חייבות לעבור דרך קירות המרחב המוגן על מנת לאפשר לחדר תפקוד מלא גם בשגרה וגם בעת חירום.
חומרי איטום

עד לפני שנים לא רבות התבצע האיטום במבנים בעיקר על ידי מריחת זפת על קירות המרתפים וגג המבנה. שיטה זו עדיין מיושמת אבל היא מתבצעת בעיקר במבנים ישנים.
בתחילת שנות השמונים התפתח השימוש ביריעות איטום ביטומניות תעשייתיות. יישום היריעות בהדבקה בעזרת מבער אל שכבת יסוד שנמרחת ישירות על גבי גג בטון.
במקביל, חברות מסחריות מקדמות מכירת חומרי איטום שונים שישומנן נעשה בהתזה, במריחה או גלילה.
איטום של קירות מסך בהקף הקירות נעשה באמצעות יריעות תרמוסטיות או גומי אשר מודבקות אל קיר המסך מצד אחד ואל דופן הפתח בקיר בצד השני.
כשלים טיפוסיים באיטום

בעיה שכיחה באיטום מבנים היא מעברי רטיבות מדירה לדירה בבית משותף, ובעיקר חדירת רטיבות מהגג או ממרפסות פתוחות. על פי חוק המקרקעין התשכ"ט-1969 ועד הבית המשותף אחראי למניעת מעבר רטיבות מהגג ומהקירות החיצוניים לדירות, וכל בעליה של מרפסת פתוחה אחראי למניעת מעברי רטיבות מהמרפסת שלו אל דירת השכן שמתחתיה. אך חברת איטום גגות טובה תמנע בעיות אלו.
בעיות של נזילה אנכית מדירה אחת לדירת שכן מתחתיה בעיקר באזורי חדרי רחצה או מקלחות שבהם נעשה שיפוץ אך לא בוצע בהן איטום איכותי.
בעיות האיטום קשות שמשמעותן הכספית גדולה - אותם המקומות שבהם לשם תיקון שכבות איטום נדרש פירוק תשתית קיימת כגון ריצוף, חיפוי קירות מאריחי קרמיקה או אבן או טיח. בעיות מסוג זה שכיחות במקרה של נזילות ממרפסות גג כך שנוצרת נזילה אל חלל המגורים של הדירה מתחתיה
בעיות יקרות במיוחד לתיקון הן בעיות חדירת רטיבות אל מבנים תת-קרקעיים, מרתפים, מקלטים, פירי מעליות מוצפים, וכו'. אלו דורשים חפירות לעומק הקרקע או לחלופין את ביצוען של עבודות איטום פנימיות, המכונות עבודות "איטום שלילי".[דרוש מקור]
פתרונות יקרים דומים נחוצים במקרי נזילות ממאגרי מים או בריכות שחייה, אשר גם בהן, פתרונן של הבעיות דורש את ריקון והשבתת המאגר/הבריכה או את קילוף שכבות החיפוי (בבריכות העשויות קרמיקה או פסיפס).
על פי הכתוב במילונו, את השם אִטּוּם ואת הפועל אִטֵּם (שניהם – במובן caulk) חידש ראובן אלקלעי.
הערות שוליים

↑  המשרד לאיכות הסביבה, הנחיות למניעת חדירת גז ראדון למבנים, באתר המשרד לאיכות הסביבה
↑  ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3, הוצאת גליל, 1994
טקסטיל

שוק הטקסטיל של קראצ'י, פקיסטן
טקסטיל (מלטינית: Textum, אריג) הוא שם כולל למוצרים העשויים מסיבים, נימים או חוטים מחומרים טבעיים, מלאכותיים או סינתטיים למיניהם. מסיבי הטקסטיל למיניהם אפשר ליצור חוטים, בדים, חבלים, סלים ועוד. בד הוא חומר גמיש ארוג, סרוג, מלובד או קלוע בצורה כלשהי, העשוי מרשת או מהמשכיות של חוטים או סיבים טבעית או מלאכותית. החוטים נטווים מסיבים גולמיים של צמר, פשתן, כותנה, משי או חומרים סינתטיים שונים חומרים אחרים לייצור חוטים ארוכים.
ענף הטקסטיל עוסק בייצור ובשיווק של בדים ומוצריהם ביגוד, מצעים, בדי ריפוד, בדי וילונות, בדים תעשייתיים מיועדים לבידוד, בד קנבס שעליו מציירים בצבעי שמן ואקריליק ועוד, הוא ענף מרכזי בתעשייה ובמסחר. בדים מיוחדים לרקמה: קנבס שחוטיו מסודרים ברשת לרקימה משוכלת, בדים שקופים לרקימות מוצללות, בדים שקל למרוט את חוטיהם וליצור מהם תחרות או כל מיני הבלטות.
תעשיית הטקסטיל היא תעשייה מזהמת. בתעשיית הטקסטיל נכללים תחומים אחדים:
חבלים ונייר נוצרים מסיבים והם נכללים בטקסטיל. יש גם תעשיית בגדי נייר.
ייצור חוטים בטווייה ובטכניקות נוספות
ייצור בדים באריגה, סריגה, מקרמה וליבוד
ייצור סריגים
ייצור ביגוד
ייצור מוצרי בידוד תרמי ואקוסטי
תעשיית האופנה
חומרים מהם מיצרים טקסטיל

מהחי: צמר, משי
מהצומח: כותנה, פשתן, קנבוס, כשות, יוטה, סרפד, אבאקה, בננה, אגבה, פפירוס, אננס, רפייה, אורז, במבוק, קאפוק, אגוז הודו.
מעשה ידי אדם: מפולימרים טבעיים, צלולוזה, אקריליק, ניילון, פוליאסטר, קסאין. ממינרלים: אלומיניום, אזבסט (ממנו הפסיקו לייצר כי גרם לסרטן), חרס, נחושת, זכוכית, זהב, כסף.
טקסטיל בישראל

ענף הטקסטיל בישראל עבר שינוי מבני משמעותי כאשר הוסר ההגבל על ייבוא מוצרים ממדינות צד שלישי כדוגמת סין. הסחר החופשי גרם להוזלת ייצור הטקסטיל ואיפשר ייצוא של מוצרי אופנה מתקדמים לחו"ל.
מיחזור משביח לטקסטיל

מחזור משביח הוא המונח העברי ל-UPCYCLE, התהליך שבו חומרי פסולת נהפכים לחומר או פריט אחר. למחזור משביח לטקסטיל חשיבות כיוון שתעשיית הטקסטיל היא מהמזהמות הגדולות בעולם ופסולת הטקסטיל ממלאה מטמנות ומשרפות.
ראו גם

עיצוב טקסטיל
עיצוב אופנה
צביעת בדים
משי
בד
מיחזור משביח לבגדים
סמרטוט
אריגה
סריגה
ביגוד
בורו (טקסטיל)
קנטה (טקסטיל)
הערות שוליים

↑  http://www.businessdictionary.com/definition/textile.html, BD BuisinessDictionary (באנגלית) (ארכיון)
↑  Charles S. Whewell, Edward Noah Abrahart, Textile, Encyclopedia Britannica (באנגלית) (ארכיון)
↑  Ralph Mayer, C, A Dictionary of Art Terms And Techniques, 1981, New York: BARNESS & NOBLE, 1969, עמ' 58, ISBN 0-06-463531-7. (באנגלית)
↑  Jean Littlejohn, Introduction, Fabrics for Embroidery, 1986, London: B.T. Batsford, 1986, עמ' 7-13, ISBN 0713451122. (באנגלית)
↑  תמר אורן, ‏תעשיית האופנה היא הגורם השני בחשיבותו לזיהום סביבתי, והתוצאות מדאיגות, באתר מעריב אונליין, 6 בינואר 2019
↑  Clifford W/ Ashley, The ASHLEY Book of Knots, 1985, London: Faber and Faber, 1944, ISBN 057109659X. (באנגלית)
↑  Ann Sutton, Diane Sheehan, Invention And Process, IDEAS IN WEAVING, 1989, Loveland Colorado: INTERWEAVED, 1989, עמ' 54-55, ISBN 0-934026-42-4. (באנגלית)
↑  Paper clothing - an active part of contemporary textile, FIBRE2FASHION, ‏May 2014 (באנגלית)
↑  Paper Dresses, V&A (באנגלית)
↑  Martin Hardingham, Mary Anne Sanders, Fiona Roxburgh (ע), Other Plant Fibers, Man-Made Fibers, The Fabric Catalog, 1978, New York: WALLABY, 1978, עמ' 92, 114, ISBN 0-671-79061-7. (באנגלית)
↑  Jennifer Harris (ע), Introduction, Textiles -5,000 Years, 1993, New York: Harry N. Abrams, 1993, עמ' 8, ISBN 0-8109-3875-8. (באנגלית)
↑  Madeleine Ginsburg (ע), Foreword, The ILLUSTRATED HISTORY OF TEXTILES, 1991, New York: PORTLAND, 1991, עמ' 7, ISBN 0-517-05031-5. (באנגלית)
↑  Scientists discover ancient yarn made by Neanderthals at least 40,000 years ago, IRISH EXAMINER, ‏9.4.2020 (באנגלית)
↑  Marc Jacobs, What Is the History of Damask?, MASTERCLASS Articles (באנגלית)
↑  Joseph T. Shipley, C, Dictionary of Word Origins, 1964, New York: Littlefield, Adams, 1945, עמ' 85-87. (באנגלית)
↑  Elizabeth Wayland Barber, The String Revolution, WOMEN`S WORK: The First 20,000 Years, 1995, New York: W.W. Norton, 1994, עמ' 42-44, ISBN 0-393-31348-4. (באנגלית)
↑  Back to Venus figures from the Stone Age, Don`s maps (באנגלית)
1 2  Edward Lucie-Smith, The Beginings, THE STORY OF CRAFT The Craftsman`s role in Society, 1981, Ithaca .New York: Cornell UNiversity, 1981, עמ' 23,31, ISBN 0-8014-1428-8. (באנגלית)
↑  Weaver Birds, EDEN (באנגלית)
↑  Xinjiang Autonomous Region Museum, Urumqi, TRC Leiden (באנגלית)
↑  Elizabeth Wayland Barber, Hami and Hallstatt, The Mummies of Urumuchi, 1999, London: MACMILLAN, 1999, עמ' 131-147, ISBN 0333730240. (באנגלית)
↑  אורית שמיר ועליזה בגינסקי, אריגים קדומים בארץ-ישראל, באתר רשות העתיקות
↑  Weaving 27,000 years old, Textileforum 1995/4, Beatrijs Sterk, 1995, עמ' 2
↑  Monali Dahale, Upcyling of Textile Materials, ResearchGate, ‏February 2015 (באנגלית)
↑   גרדיאן, לראשונה בארה"ב, האחריות על מיחזור בגדים עוברת לחברות האופנה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012438273905171  GND: 4059615-1  LCCN: sh85134321  NARA: 10659486  NDL: 00568929  NKC: ph116443 
היפהפייה מלולאן
מפעל טקסטיל בישראל, 1969
סתוונית

| סתוונית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: שושנאים
משפחה:: סתווניתיים
סוג:: סתוונית
שם מדעי
 Colchicum ‏לינאוס, 1753
סִתְוָנִית (שם מדעי: .Colchicum L) היא סוג צמחים עשבוניים רב-שנתיים בעלי פקעת חד-שנתיים (גאופיטים) השייכים למשפחת הסתווניתיים (Colchicaceae).
בעבר שויך הסוג למשפחת השושניים אשר פוצלה למשפחות משפחות. הסוג מונה 162 מינים, שתחום תפוצתם הטבעית משתרע מאירופה ועד מערב הרי ההימלאיה, מקרונזיה ומאגן הים התיכון עד דרום אפריקה וחצי האי-ערב.
בישראל ובסביבתה (כולל סיני והרי אדום) גדלים בר 13 מינים (כולל בצלצייה ארץ-ישראלית (סתוונית בצלצייה), אך לא כולל סתוונית רמון שעדיין לא תוארה למדע). במקצת המינים מופיעים הפרחים לפני העלים, למשל סתוונית ירושלים, סתוונית התשבץ, סתוונית החרמון, סתוונית בכירה, ובמקצת המינים, כגון סתוונית היורה, הפרחים מופיעים בד בבד עם העלים.
לפרחי הסתוונית שישה עלי עטיף כותרתיים, שישה אבקנים, ושלושה עמודי עלי. שחלת הפרח נמצאת מתחת לפני הקרקע.
עלי הסתוונית, הפקעת והזרעים שלה הם רעילים, בהכילם את האלקלואיד קולכיצין (Colchicine) על שם הסתוונית, ששמה המדעי הוא קולכיציום. לשורשים והזרעים מיוחסות סגולות רפואיות זה זמן רב, שכן מפיקים מהם מנות קטנות בהן משתמשים כתרופה לטיפול בשיגדון.
מאפייני הסוג

מיני הסוג הם גאופיטים רב-שנתיים בעלי פקעת חד-שנתית עם ציצה של שורשים מתכווצים (פקעת היא איבר אגירה תת-קרקעי שהוא גבעול מעוּבֶּה של צֶמח בתוך האדמה והיא בעלת רקמה אחידה ללא גלדים שמשמשת גם לרבייה וגטטיבית). הפקעת עטופה בקליפות קרומיות חומות (דמוית בצל) צורתה כדורית עד חצי כדורית, וליתר דיוק היא קמורה בצדה האחד, שטוחה ומתמשכת במקצת בצדה השני, קוטרה על פי רוב כ-2 ס"מ או מעט יותר גדולה. השורשים המתכווצים מציבים את הפקעת (גם אם נשתלו אופקית או הפוכה) בעומק ובמעמד המתאים בקרקע. הפקעת החד-שנתית מתמלאת חומרי תשמורת במשך החורף והאביב, ובשנה הבאה היא מתרוקנת ומצמיחה נצר על-קרקעי שמפתח בקרקע פקעת חדשה שמתפתחת בצדה השטוח של הפקעת הישנה. הפקעת, שמכילה את הרעלן קולכיצין, מוגנת מאכילתה על ידי רוב בעלי חיים למעט מספר בעלי חיים כמו הדורבן.
העלים המוארכים ערוכים כשושנת בבסיס הצמח או עוטפים את הגבעול לכל אורכו ומתפשקים בחלקם העליון כעין מעטפת צפופה סביב אגודת הפרחים (בצלצלייה ארץ-ישראלית). העלים פשוטים, תמימים, שטוחים, דמויי סרגל-אזמל, יושבים (חסרי פטוטרת), עטופים בנדן קרומי ומעורקים לאורכם בעורקים מקבילים.
התפרחות בת פרח אחד (ללא גבעול תפרחת) או דמויי סוכך.
הפרחים, נכונים, על פי רוב דו-מיניים, לעיתים פוליגמיים (למשל סתוונית היורה), צבעם לילך, ורוד או לבן, בעלי שחלה עילית, בעלי עוקץ או מחוסרים. הפרחים מואבקים על ידי חרקים.
העטיף דמוי משפך, בעלי 6 עלי העטיף כותרתיים, שווים פחות או יותר זה לזה בצורתם ובגודלם, מאוחים ויוצרים צינור ארוך וצר בבסיס הפרח שרובו טמון מתחת לפני הקרקע או מופרדים לאורכם ואינם יוצרים צינור (בסתוונית בצלצייה) ארץ-ישראלית.
הצופנים, שמספרם 6, בנויים בצורת תפיחות צהובות שממוקמות במרזב אשר בין בסיס האבקן לכותרת ומרוחקות זו מזו. בעוד שלרוב הפרחים בעולם יש מכל צוף יחיד בכל פרח והדבורה המגיעה לצוף לוגמת את כל הצוף בבת אחת, הרי שבסתוונית, ששת הצופנים מרוחקים זה מזה.
האבקנים 6, בעלי מאבקים צהובים או שחורים או חום בהיר וזירים מפורדים. הזירים נעוצים בבסיס אונות העטיף (בלוע העטיף), דקים או לעיתים מעובים בבסיסם וניצבים בין אונות הכותרת וקצרים מהן. הצופנים הם על האבקנים. לעיתים יש בבסיס האבקנים תוספות מצויצות החופנות שקע דמוי כוסית. במקום זה נאגר בצוף. המאבקים בני שתי לשכות והם מתחברים מבסיסם אל הזיר (basifixed anther) או מגבם באזור צר יחסית (dorsifixed anther) ופונים לכל מיני כיוונים. פתיחת המאבקים באמצעות סדקי אורך שפונים החוצה ולעיתים רחוקות פנימה.
השחלה עילית יושבת (מחוסרת עוקץ של עצמה), טמונה מתחת לפני הקרקע והיא בעלת 3 עלי שחלה מאוחים, 3 מגורות, בכל מגורה 5 עד 50 ביציות, השיליה חיקית (זוויתית).
עמודי השחלה 3, מפורדים, ארוכים מאוד ובולטים מתוך צינור העטיף. כל עמוד שחלה נושא צלקת זעירה.
הפרי הלקט, דמויי ביצה או אליפסה, נפתח תוך הפרדות המגורות זו מזו (פְּתִיחָה חוֹצַת מְגוּרָה) על ידי 3 סדקים שמתהווים בין המגורות. עוקץ ההלקט מתארך תוך הבשלת ההלקט. הפרי מתפתח בשחלה התת-קרקעית, ועם ההבשלה, הוא עולה מעל פני הקרקע וזרעיו מתפזרים. ההלקט מכיל את האלקלואיד קולכיצין.
הזרעים רבים אדומים-חומים, כדוריים או כמעט כדוריים (בעלי זוויות). הזרעים מכילים אנדוספרם שמנוני וחסר עמילן ואת האלקלואיד קולכיצין.
מתן שמות לסוג

שמה של הסתוונית "קולכיכום" על שם אזור "קולכיס" הנמצא בצפון טורקיה במורדות לים השחור, בשטח המערבי של גאורגיה המודרנית. אזור זה עשיר במיני סתווניות, חלקם בעלי פרחים ענקיים.
שמה העברי של הסתוונית ניתן לה ככל הנראה בהשראתו של המין הנפוץ באירופה, Colchicum autumnale (סתיו בלטינית - Autum). הצורה 'סתוונית' מקורה במשנה, שם הוזכר "חומץ סתווניות" (מסכת תרומות, פרק י"א, משנה ג'). מאז, הוצעו כמה וכמה שמות לפרח זה, שהסתמכו על עובדות שונות ומיוחדות. לדוגמה, אפרים הראובני, בוטנאי ישראלי, הציע את השם "מבשר החורף", משום שבניגוד לאירופה, בישראל היא צומחת עם בוא החורף, כמו כן זהו התרגום מילולי של שם הפרח מערבית. ב-1929 הפרח הוזכר ביומן-נוער, ושם הוא מכונה "סתווית" ואף "בר-יורה", בשל הופעתו לאחר הגשם הראשון, הלא הוא היורה. באותה שנה ציין המורה לטבע אוריה פלדמן כי בתחילת שנות ה-20 נקרא הפרח "חבצלת", ולאחר מכן הוא הציע את השם המקובל כיום, סתוונית.
כרכם חכלחלי הוא השם שחידש ופרסם הראובני (אז בשמו המקורי רובינוביץ) לסוג .Colchicum L בשנת תרע"ז-1917 בחוברת בשם: "שמות צמחי ארץ ישראל שנתחדשו או נתבררו", ואילו לסתוונית בכירה ניתן השם "כרכום מבשר החורף" לסתוונית היורה ניתן השם "כרכם בר-יורה". בהערה אל אתר כותב הראובני: רבים וגדולים וטובים יתרגמו Colchicum - חבצלת, חבצלת השרון, אבל טעות היא".
השם כרכום לא אושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 ובמקומו ניתן השם סתוונית בסעיף 242 בתוספת הערה: "מקובל בארץ לנקד סְתָוָנִית, אך הניקוד סִתְוָנִית יוצא מפורש מכתבי היד". בתחילת המאה העשרים נכתב סְתָוָנִית, אך במילון של ועד הלשון מ-1946 נקבע הניקוד הנוכחי.
מיני הסתוונית בישראל

בישראל וסביבתה גדלים בר 13 מינים (כולל בצלצייה ארץ-ישראלית ולא כולל סתוונית רמון שעדיין לא תוארה למדע). המין הנפוץ ביותר בישראל הוא סתוונית היורה, אותה ניתן למצוא בסלעים ובבתות בצפון ישראל ומרכזה. סתוונית ירושלים גדלה על קרקעות כבדות בצפון ישראל ומרכזה. מבנה הפרח של סתוונית היורה זהה במדויק לזה של סתוונית ירושלים, אך לסתוונית היורה פרח קטן יותר (4 עד 6 ס"מ לעומת 6 עד 10 ס"מ) ועלים המלווים את הפריחה. העלים של סתוונית ירושלים יוצאים רק לאחר ההתייבשות הגמורה של הפרחים.
את סתוונית הנגב ניתן למצוא, כפי שרומז שמה, בצפון הנגב וכן במדבר יהודה.
את סתוונית רמון, שעדיין לא תוארה למדע, ניתן למצוא בהר הנגב: בורות לוץ, נחל אלות, נחל לוץ עליון, נחל אליאב, הר שגיא, נחל ניצנה עליון. כל האתרים מצויים מעל 900 מ'. סתוונית רמון קרובה לסתוונית החרמון, אך נדרשת בדיקה נוספת כדי לאשר את הזיהוי המדויק וקרבתו לסתווניות קרובות מדרום ירדן. סתוונית רמון נבדלת משאר המינים בסוג סתוונית בכך שיש לה עמוד שחלה יחיד, בעוד שלשאר המינים בסוג יש שלושה עמודי שחלה (לרוב שלושה). תכונה ייחודית זו מבחינה אותה ממינים אחרים ומסייעת בזיהויה.
כל מיני הסתוונית הם ערכי טבע מוגנים על פי חוק בישראל.
סתוונית בצלצייה

סתוונית בְּצַלְצִיָּה (Colchicum palaestinum (Baker) C.Archer) שמה הנרדף בישראל "בצלצייה ארץ-ישראלית" (Androcymbium palaestinum Baker) הסוג בְּצַלְצִיָּה (הלחם: בָּצָל+צִיָּה) הוא שם נרדף לסתוונית. צמח רב-שנתי בעל פקעת, שעטופה קליפות חומות, מבתי גידול יבשים בדרום מערב סוריה, ישראל, עבר-הירדן, סיני, מצרים, וצפון מזרח לוב. הוא אחד הגאופיטים היחידים החודרים למדבר הקיצוני, שם הוא פורח רק בשנים גשומות נדירות. הוא משגשג בחריצי סלע. הפריחה מסוף נובמבר ועד אמצע פברואר. העלים עוטפים את הגבעול לכל אורכו ומתפשקים בחלקם העליון לכעין מעטפת צפופה סביב תפרחת צפופה, דמוית סוכך, של 6 עד 10 פרחים, היושבים והמלווים חפה קרומי. העלים סביב התפרחת ארוכים ממנה דמויי סרגל או אזמל, מורחבים בבסיסם, רוחבם 6 עד 18 מ״מ, מחודדים בחלקם העליון. העטיף חסר צינור. עלי העטיף מפורדים, לבנים או לילכיים-ורודים בדרך כלל עם קווים (עורקים) או נקודות ארגמניים. כל אחד מעלי העטיף בעל ציפורן ובעל טרף דמוי אליפסה או אזמל. ששת האבקנים קבועים בבסיס הטרף של עלי העטיף ואורכם כמחצית אורכו של העטיף. בבסיס כל זיר של אבקן יש צופן. שלושת עמודי השחלה מפורדים. הפרי הלקט. הזרעים כדוריים. בצפון אפריקה ועד סהרה נמצא מין קרוב לו ביותר, בו עלי העטיף רחבים יותר ובעלי נקודות שחורות (סתוונית דגנית, Colchicum gramineum).
סתוונית בכירה

סתוונית בכירה (.Colchicum decaisnei Boiss) - באתרים הישראליים השם המדעי הוא Colchicum troodi (לפי אתר POWO סתוונית טרודי גדלה רק בקפריסין). סתוונית בכירה נדירה, גדלה בר בצל חורש ויער בצפון ישראל': בגליל העליון, הגולן והחרמון. מספר העלים 3 או 4, המאבקים צהובים. הפרחים מופעים הרבה לפני העלים. פריחה מאוקטובר עד דצמבר
סתוונית החרמון

סתוונית החרמון (Colchicum antilibanoticum) - ראו ערך מורחב.
סתוונית היורה

סתוונית היורה (Colchicum stevenii) - ראו ערך מורחב. שם המין stevenii נגזר כנראה מהשם Steven ואינו קשור לסתיו העברי.