stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זקנה
קיום לעת זקנה

בדרך כלל, הקשיש אינו ממשיך בעבודתו הקודמת ופורש לגמלאות. עם זאת, ישנם קשישים, בין השאר עצמאיים, בעלי מקצועות חופשיים ומרצים במוסדות להשכלה גבוהה הנוהגים להמשיך בעבודתם, כל עוד הם מוצאים עניין בעבודה. המוסד לביטוח לאומי והקופות לביטוח פנסיוני מעודדות זאת. ולכן כאשר האזרח אינו מודיע על יציאה לגמלאות הוא זוכה לקבל גמלה מוגדלת בעת פרישתו.
לשם קבלת הכנסה שוטפת בעת זקנה, לאחר הפרישה מעבודה, מקובלים המסלולים הבאים:
קצבת זקנה – שהיא מענפי הביטוח החשובים ביותר במערכת הביטוח הסוציאלי. זהו הסדר רחב, שנהנים ממנו מרבית התושבים שהגיעו לגיל זקנה. בישראל משלם המוסד לביטוח לאומי קצבת זקנה למי שמתקיימים בו התנאים המזכים. סכום הקצבה הבסיסי הוא קבוע, והגמלאי זכאי ל"תוספת ותק (ביטוח)" אם היה מבוטח יותר מ–10 שנים לפני יום זכאותו לקצבת זקנה. כמו כן, משולמת תוספת השלמת הכנסה לקצבת הזקנה אם אין לקשיש הכנסות.
תוכניות לביטוח פנסיוני, שההצטרפות אליהן היא על בסיס אישי או במסגרת מקום העבודה, ומבטיחות, בין השאר, תשלום פנסיה חודשית מיום הגעתו של העמית לגיל זקנה ועד למותו. התוכניות כוללות תשלום חלקי של הקצבה לבת-הזוג, בתנאי שחיי עם בן הזוג תקופה נתונה. בתחילת 2008 הונהגה בישראל חובת מתן ביטוח פנסיוני לכל עובד.
חסכונות שנצברו בקופת גמל.
קיימת מגמה כללית המביאה לכך שהאזרח יעבוד פחות שנים מימי חייו, וגם עבודתו לא תהיה מאורגנת וכך קטנות הפרשות של העובדים לקופת הפנסיה. מצבם הנוכחי של קרנות הפנסיה באירופה אינו טוב והן מצויות בגרעון אקטוארי ניכר. גם בישראל נקלעו רבות מקרנות הפנסיה הוותיקות למשבר אקטוארי, שחייב התערבות ממשלתית למניעת קריסתן.
אחת הסוגיות החשובות בהכנה לפרישה היא אמידת הסכומים שעשוי לקבל הגמלאי לידיו בעת פרישתו מהעבודה. במקרים רבים, הסכום הדרוש לקיום, ברמה שהייתה מקובלת בעבר, אינו פחות מהסכום שעמד לרשותו בעת היותו בגיל העבודה. וזאת מסיבות אחדות:
הצורך בטיפול רפואי גדל בעת זקנה, ובמצבים קיצוניים מאבד האדם את היכולת לדאוג לצורכי היומיום שלו. לסיוע במצבים כאלה קיים ביטוח סיעוד, אשר, בדומה לביטוח זקנה, ניתן במסגרת הביטוח הלאומי ובמסגרת תוכניות ביטוח פרטיות.
הסיוע לבני המשפחה.
הזקנה כשלב התפתחותי

אריק אריקסון, הוגה תאוריית השלבים הפסיכו-חברתית, היה בין הראשונים בתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית
שהתייחס לזקנה כאל שלב התפתחותי נוסף בחיי האדם. הוא מכנה את שלב זה בחיי האדם כשלב ה"שלמות לעומת ייאוש" ("Integrity vs. Despair").
לפי אריקסון, בשלב האחרון בחייו של האדם הזקן הוא מוצא עצמו מול משבר התפתחותי המבטא את סיכום חייו. בשלב זה, לאחר התרחקות מסוימת של הצאצאים והצטמצמות הקן המשפחתי, ולאחר פרישה מהעבודה וצימצום בסטטוס התעסוקתי והחברתי, יגיע האדם הזקן להירהור מסכם של חייו ותפקידיו. בשלב זה הוא יכול לראות את עצמו בסיפוק ובהשלמה, ולעיתים גם לחוות אכזבות וכישלונות שהתרחשו עליו בימי חייו. שלמות, לפי אריקסון, היא היכולת לראות את רצף החיים מתחילתו ועד סופו ולקבל פרספקטיבה מלאה וחיובית על שלמותו של מעגל החיים. ראיית הרצף במעגל החיים יכולה להקנות לאדם קבלה עצמית וראיית הצלחותיו והישגיו בתחושה של סיפוק. יתרה מכך, אריקסון מתייחס לשלב השלמות כאל היכולת של האדם לראות עצמו כחלק מהקולקטיב האנושי, אף מעבר למעגל החיים האישי. בראייה זו כלולה גם היכולת לראות את הבאים אחרינו כחוליה חדשה בשרשרת, חוליה שהאדם הזקן היה שותף פעיל ביצירתה. ניגודה של השלמות, לפי אריקסון, הוא בראיית החיים באופן פסימי, בתחושה של קיפאון ואיבוד משמעות לחיים.
לפי אריקסון, בשלבי התפתחות קודמים בחייו של האדם הוא רוכש ביטחון ואמון בסיסי בזולת, חוויה של מסוגלות חברתית ואינטימיות זוגית. מעבר של שלבים אלה בהצלחה יסייע לו לפתח חוכמה ובינה על מנת לראות עצמו בפרספקטיבה הנכונה של שלמות משמעותית בסיכום חייו. בידי האדם קיימת היכולת לבחור כיצד יעבור את שלב התפתחות זה, והאם יראה את חייו כנקודת סיכום אופטימית וחיובית, על ההספקים, החוויות שעבר, והדברים שהותיר אחריו.
לעומת השלמות מציב אריקסון את הייאוש, את הקיפאון ואיבוד משמעות החיים. החוויה העומדת במרכזם של הייאוש ושל העדר המשמעות זו ההרגשה שהחיים לא נחוו במלואם, שההזדמנויות פוספסו, ושהבחירות שנעשו היו מוטעות או שקריות. כל אלה הן שהפכו למכתיבי קצב החיים ויצרו חלל ריק ונעדר תוחלת, שסופו במוות המאיים.
גישתו של אריקסון היא אופטימית, ולפיה יכול האדם לבחור כיצד יחווה את שלב הסיום בחייו, ולראות עצמו בפרספקטיבה הנכונה של שלמות משמעותית מול המוות. ילדים בריאים, לפי גישתו של אריקסון, לא יפחדו מהחיים אלא יחוו אותם באופן חיובי ומלא, אם הוריהם יהיו בעלי שלמות מספקת, ובעלי יכולת שלא לחשוש מהמוות אלא לראות בסיפוק את עשייתם ותרומתם.
זיקנה מיטבית

זיקנה מיטבית היא מונח אשר עוסק ומתאר את התהליכים הדרושים להגיע למצב של העדר מחלות. התהליכים  הם מגוונים ובנושאים רבים כגון: תזונה בריאה, פעילות גופנית אירובית ואנאירובית, שינה מיטבית, פעילות נפשית (כגון מדיטציה, טאי צאי, צי קונג), קשרים משפחתיים וחברתיים, השתתפות בפעילויות חברתיות ובפעולות פנאי רבות.
פנאי

קיימים זקנים רבים המעדיפים שלא ללכת לדיור מוגן, אלא מעדיפים לבלות את זמנם בנופש, בבתי קפה ובמסעדות, בביקור אצל משפחה, בחדרי כושר, בבריכות, בצפייה בסרטים, בטיסות לחו"ל ועוד. לעיתים אף בחזרה לקיבוצים, תוך בילוי הזמן בחקלאות, טיפוח צמחייה, גינה, פירות וירקות. לרוב אף תוך שילוב הדבר עם לימודים ותארים נוספים ומתקדמים באוניברסיטאות. להעשרת הידע ומילוי הזמן והחלל הפנוי.
ישנם מרכזים שונים למבוגרים ברחבי הארץ הפעילים מספר פעמים בשבוע בשעות מסוימות, המנעימים את זמנם של המשתתפים בתוכניות חברה, העשרה ויצירה. בנוסף לכך שהדבר משמש גם כאתר היכרויות לאלמנים וגרושים.
לאחרונה יצאו לדרך 2 מיזמים חברתיים ביוזמה מלטה: בא-לגן - מיזם חברתי בגינה ציבורית, בו בעלות מינימלית, ותמיכת עיריית תל אביב, התהוותה קבוצת "קשישים" למפגשים יומיים בגינת דובנוב שבתל אביב, ואף לארוחות חג משותפות. מיזם ייחודי שני הוקם בחריש בו קבוצת קשישים שכרה בניין ועברו לגור בדירותיו יחד.
זקנה בישראל

קצב הגידול של האוכלוסייה המבוגרת בישראל: מאז שנת 1955 גדלה אוכלוסיית המדינה פי 4.8, ואוכלוסיית בני +65 גדלה פי 11 (מ-85,200 ל-978,400 בני +65, בסוף שנת 2016); כלומר, קצב הגידול של בני+65 היה כפול מזה של האוכלוסייה הכללית. עם זאת חלקם של בני +65 בכלל האוכלוסייה (אחוז בני +65 מהאוכלוסייה – 11.3%) נמוך ממדינות מערביות אחרות (שלהן דפוסי תוחלת חיים דומה לישראל) בגלל שיעור פריון גבוה יותר. בגלל הזדקנות דור הבייבי-בום (ילידי 1945–1950 שעוברים עכשיו את גיל 65) רואים גידול בחלקם היחסי של הזקנים הצעירים (בני 65–74) מכלל הזקנים. בעוד כעשור נראה גידול בחלקם של הזקנים המבוגרים יותר.
ילידי ישראל: כרבע מבני +65 (יהודים ואחרים) הם ילידי ישראל. בשנת 1960 3% היו ילידי ישראל. המשמעות היא שהזקנים של היום מעורים יותר בתרבות המקומית, גדלו והתחנכו במערכות הבריאות, הרווחה והחינוך של המדינה.
רמת ההשכלה: ב-2016 ל-44% מבני +65 היו עם 13 שנות לימוד ומעלה. ב-1970 11% מבני +65 היו עם 13 שנות לימוד ומעלה. בהשוואה לכלל האוכלוסייה: כיום 44% מבני +65 לעומת 49% באוכלוסייה בעלי 13 שנות לימוד ומעלה. ב-2010 34% לעומת 44% באוכלוסייה.
בעלי רישיון נהיגה בקרב בני +65: ב-2003 ל־28% מבני +65 היה רישיון ובהשוואה עם כלל האוכלוסייה ל-64% מבני +17. כיום (2016) ל-49% מבני +65 יש רישיון ול-70% מבני +17. עם זאת, 26% מבני +65 שיש להם רישיון אינם נוהגים כלל, 48% מבני +75 ובהשוואה עם כלל האוכלוסייה, 8% מבני +20.
שיעור ההשתתפות של בני +65 בכוח העבודה: בשנת 2000 שיעור ההשתתפות היה 8.5%; ב-2010 12.3% וב-2016 21%.
בדידות בקרב בני +65: נושא הבדידות מהווה סוגיה חשובה בהתמודדות עם אתגרי הזיקנה. שיעור המדווחים על בדידות עולה עם הגיל: 34% מבני +65 דיווחו על הרגשת בדידות מדי פעם או לעיתים קרובות; 42% מבני +75 ו-24% מבני +20.
פנסיות: חלקם של הזקנים (נשים בנות +62 וגברים בני +67) שאינם עובדים ומקבלים פנסיה תעסוקתית עולה מ-33.7% ב-2005 ל-41.2% ב-2016.
תוחלת חיים בישראל: תוחלת החיים הממוצעת של נשים בישראל עומדת על 84.2 שנים (נכון לשנת 2016). תוחלת החיים של גברים – 80.07.
ערים זקנות/ערים צעירות: העיר הזקנה ביותר היא בת ים 21.3% ; הצעירה ביותר היא מודיעין עילית 0.8%. בתל אביב 15.1%, בחיפה 20.1% ובירושלים 9%.
שביעות רצון מהחיים: 86.3% מבני ובנות ה-65+ מרוצים מחייהם באופן כללי. 68.6% מרוצים ממצבם הכלכלי.
בני +65 וטכנולוגיה: 47.7% מבני +65 משתמשים במחשב לעומת 26.9% בשנת 2009. השימוש העיקרי באינטרנט הוא לצורך חיפוש מידע (91.7% מהמשתמשים) ודואר אלקטרוני (76.3%). 40% שילמו חשבונות באינטרנט ו-32.2% השתמשו בשירותי ממשל מקוונים.
הזקנה במקרא ובדברי חז"ל

יחד עם הכבוד לזקנים, המתבטא גם בציווי "מִפְּנֵי שֵׂיבָה תָּקוּם וְהָדַרְתָּ פְּנֵי זָקֵן", מובע ביהדות גם החשש מתלאות הזקנה: "אַל תַּשְׁלִיכֵנִי לְעֵת זִקְנָה כִּכְלוֹת כֹּחִי אַל תַּעַזְבֵנִי".
בתחילת פרק י"ב של מגילת קהלת ניתן תיאור עשיר בדימויים על הירידה התלולה ביכולת הגופנית בעת זקנה:
וּזְכֹר אֶת בּוֹרְאֶיךָ בִּימֵי בְּחוּרֹתֶיךָ עַד אֲשֶׁר לֹא יָבֹאוּ יְמֵי הָרָעָה וְהִגִּיעוּ שָׁנִים אֲשֶׁר תֹּאמַר אֵין לִי בָהֶם חֵפֶץ. עַד אֲשֶׁר לֹא תֶחְשַׁךְ הַשֶּׁמֶשׁ וְהָאוֹר וְהַיָּרֵחַ וְהַכּוֹכָבִים וְשָׁבוּ הֶעָבִים אַחַר הַגָּשֶׁם. בַּיּוֹם שֶׁיָּזֻעוּ שֹׁמְרֵי הַבַּיִת וְהִתְעַוְּתוּ אַנְשֵׁי הֶחָיִל וּבָטְלוּ הַטֹּחֲנוֹת כִּי מִעֵטוּ וְחָשְׁכוּ הָרֹאוֹת בָּאֲרֻבּוֹת. וְסֻגְּרוּ דְלָתַיִם בַּשּׁוּק בִּשְׁפַל קוֹל הַטַּחֲנָה וְיָקוּם לְקוֹל הַצִּפּוֹר וְיִשַּׁחוּ כָּל בְּנוֹת הַשִּׁיר. גַּם מִגָּבֹהַּ יִרָאוּ וְחַתְחַתִּים בַּדֶּרֶךְ וְיָנֵאץ הַשָּׁקֵד וְיִסְתַּבֵּל הֶחָגָב וְתָפֵר הָאֲבִיּוֹנָה כִּי הֹלֵךְ הָאָדָם אֶל בֵּית עוֹלָמוֹ וְסָבְבוּ בַשּׁוּק הַסֹּפְדִים.
על פי חז"ל, ראשית הזקנה באברהם אבינו, שביקש אותה על מנת שיבדילו בינו לבין יצחק.
לפי המשנה במסכת אבות הזקנה מתחיל בגיל שישים. משנה זו מחלקת את חיי האדם ל-14 תקופות, חמש האחרונות שבהן בימי הזיקנה.
חז"ל הביעו את דעתם כי הזקנה מוסיפה תבונה לאדם, וכינו את שנות הזקנה שנות השבת: "כשנעשה אדם בן שישים שנה ונכנס לעשירית שביעית של שנות חייו, הרי בא בימים ושנים שכולן שבת".
המהר"ל פרש: "כי כאשר הוא זקן והכוחות הגשמיים חלשים אז כוח השכלי מוסיף יותר ויותר, וכמו שאמרו חז"ל "אין זקן אלא מי שקנה חכמה", מוכיח מזה, כי הזקן הוא שראוי אל החכמה. עם זאת, חז"ל הגבילו זאת לתלמידי חכמים. וכך אמרו: "זקני תורה כל זמן שמזקינין דעתן נוספות עליהן".
זקנה בתיאטרון ובקולנוע

על המחזות המפורסמים שבולטים בהם הזקֵנה או הזקן, נמנים "המלך ליר" ו"מר גרין".
הזקנה אינה נושא פופולרי בקולנוע. עם זאת, הופקו סרטים אחדים שבמרכזם הזקנה:
"אהבה", סרטו של מיכאל הנקה משנת 2012, מגולל את סיפורם של בני הזוג אן וז'ורז', מורים לנגינה שפרשו לגמלאות. אן עוברת ניתוח שמשאיר אותה משותקת בחלק הימני של גופה. מצבה מדרדר כאשר היא עוברת שבץ מוחי. היא מתחילה לקבל טיפול סיעודי הכולל החלפת חיתולים והאכלה דרך אינפוזיה. בתם, איב, מנסה לשכנע את ז'ורז' לקחת את אן לבית אבות, אך ז'ורז' מסרב להצעה בטענה שאן לא הייתה מסכימה להישלח מביתה. לקראת סיום הסרט ז'ורז' מספר לאן סיפור המרגיע אותה מצעקותיה. לבסוף הוא חונק אותה עם כרית ומרעיב את עצמו למוות.
סרטו של הבמאי דסטין הופמן משנת 2012, "קוורטט", מתרחש בבית אבות למוזיקאים. בית האבות שוכן בסביבה פסטורלית, ודייריו נהנים מחיים פעילים, שמגבלות הזקנה משפיעות עליהם אך מעט. שיאו של הסרט הוא יוזמתם של דיירי בית האבות להפקת אופרה, שהכנסותיה יממנו את המשך פעילותו של בית האבות.
סרטו של הבמאי רשף לוי, "לצוד פילים" מתרחש בבית אבות בירושלים. חייהם של דיירי בית האבות מתאפיינים בעליבות רבה. חלק מהדיירים שרויים בתרדמת, ולאחרים הבידור העיקרי הוא צפייה במטפלת הסיעודית, תוך השמעת הערות וולגריות על מיניותה. ביוזמת נכדו של אחד מדיירי בית האבות יוצאים שלושה מהדיירים לשוד בנק, ומצליחים בו חרף מגבלותיהם.
יצירות קולנוע נוספות בתחום הן "סיפור פשוט" ו"נברסקה".
זקנה בספרות ובאמנות

בשנת 1987 יצא לאור בארצות הברית הספר 'When I Am an OLD WOMAN I Shall Wear Purple' קובץ ובו 181 שירים וסיפורים קצרים כמו גם צילומים שנושאם זקנה. שם הספר הוא השורה הראשונה של שיר בשם אזהרה שחיברה ג'ני ג'וזף (Jenny Joseph), משוררת, סופרת, פמיניסטית אפרו-אמריקנית, ילידת 1954 גרה בלאנסינג שבמישיגן.
החוקרת ד"ר טל דקל פרסמה בשנת 2020 את ספר המחקר שלה' נשים וזקנה: מגדר וגילנות בראי האמנות בישראל'. לדבריה בריאיון לעיתונאית הארץ ורד לי, כותבת העיתונאית ' דקל מתמקדת בספרה ב-111 יצירות בנושא הזקנה שיצרו 80 אמניות מישראל לאורך המאה ה-20 והמאה ה-21. הרעיון לספר נהגה על ידה בשנת 2005, לאחר שוועדת הפסלים העירונית של עירית תל אביב, צנזרה תערוכה של האמנית חוה ראוכר שבה הוצגו ציורים של נשים מבוגרות בלבוש חלקי. לדברי ד"ר דקל יש קשר הדוק בין המאבק בגילנות לבין אקטיביזם פמיניסטי, אבל עדיין השיח הפמיניסטי על כל זרמיו ממעט לעסוק בזקנה.
ראו גם

משפט וזקנה
ביטוח סיעוד
אזרח ותיק
ניצול כלכלי של קשישים
לקריאה נוספת

תמרה ברנע וג'ק חביב (עורכים), הזדקנות בישראל בשנות ה-90, ירושלים, ג'וינט, 1994.
לנארד הייפליק, כיצד ומדוע אנו מזדקנים, הוצאת מאגנס, 1999
ארנולד רוזין, הזדקנות וזיקנה בישראל (אורכב 01.06.2020 בארכיון Wayback Machine), הוצאת אשל, 2003
יעקב בן שאול, מגה חיים, הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2011
טובה גמליאל, סוף הסיפור: משמעות, זהות, זיקנה, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2005
ליאת איילון, סקס, תרופות ורוקנרול: מי אמר שהעולם שייך רק לצעירים, הוצאת מטר, 2018.
עמיה ליבליך, רק חיבוק, הוצאת דביר, 2021.
גתית קוה, ימים יגידו – פסיכולוגיה של הזדקנות, האוניברסיטה הפתוחה, 2022.
Bayer, Ya'akov, Age and Social Trust: Evidence from the United States (May 7, 2020). Available at SSRN: https://ssrn.com/abstract=3596456 or http://dx.doi.org/10.2139/ssrn.3596456
אלן ארקין

| --- | --- |
אלן ארקין
אלן ארקין
 לידה:  26 במרץ 1934 ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  29 ביוני 2023 (בגיל 89) קרלסבד, קליפורניה, ארצות הברית
 שם במה:  אלן ארקין
 שם לידה:  Alan Wolf Arkin 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1951–2023 (כ־72 שנים) 
 עיסוק:  שחקן, במאי, סופר ילדים
 מקום לימודים:  בנינגטון קולג' (1955)  לוס אנג'לס סיטי קולג'  Franklin High School 
 צאצאים:  אדם ארקין, Matthew Arkin 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר  פרס גלובוס הזהב  2 פרסי טוני  2 פרסי באפט"א  ראו פרסים
 פרופיל ב-IMDb
 
אלן וולף ארקין (באנגלית: Alan Wolf Arkin;‏ 26 במרץ 1934 – 29 ביוני 2023) היה שחקן, במאי וסופר יהודי-אמריקאי. זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ופרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה על משחקו בסרט "מיס סנשיין הקטנה".
ביוגרפיה

ארקין נולד בברוקלין שבניו יורק, לביאטריס וורטיס, מורה במקצועה, ולדייוויד איי. ארקין, צייר וסופר שעבד בעיקר בתור מורה. ארקין גדל במשפחה יהודית אשר לא שמה דגש על דת. משפחתו עברה ללוס אנג'לס שבקליפורניה בהיותו בן 11.
ארקין התחתן שלוש פעמים. ב-1955 נישא לאשתו הראשונה, ג'רמי יאפה, והם התגרשו בשנת 1960. להם שני ילדים, אדם ארקין ומתיו ארקין, שגם הם שחקנים.
ב-16 ביוני 1964 נישא ארקין לאשתו השנייה, ברברה דאנה, שחקנית ותסריטאית במקצועה. להם בן, והם התגרשו ב-1994. בשנת 1996 נישא לפסיכולוגית סוזן נולאנדר, ומאז 2007 ועד למותו של ארקין הם גרו בעיר קרלסבד קרלסבד בקליפורניה.
ארקין נפטר מבעיות בלבו ב-29 ביוני 2023 בביתו.
קריירה > משחק

ארקין החל ללמוד משחק כבר בגיל 10, ולמד במגוון רחב של אקדמיות לדרמה, בהן אחת שאותה ניהל תלמיד של קונסטנטין סטניסלבסקי, שלימד את ארקין גישה פסיכולוגית במשחק.
ארקין היה אחד משמונת השחקנים היחידים שקיבלו מועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית השחקן הטוב ביותר על הופעת המסך הראשונה שלהם (את מועמדותו קיבל על תפקידו בסרט "הרוסים באים, הרוסים באים" בשנת 1966). ארקין קיבל מועמדות שנייה לפרס, שנתיים אחר כך, על תפקידו בסרט "צייד בודד הוא הלב".
ארקין נודע בעיקר מתפקידים בסרטי קומדיה ודרמה. בין סרטיו הידועים הם: "בודדה באפלה", שם שיחק לצידה של אודרי הפבורן, "מלכוד 22" של מייק ניקולס, "רציחות קטנות" אותו גם ביים, "תמיסת שבעת האחוזים" שם גילם את זיגמונד פרויד, "חותנים צמודים לדולר" בו כיכב לצידו של פיטר פאלק, "גלנגרי גלן רוס" בו שיחק לצד השחקנים ג'ק למון ואל פצ'ינו ו"מיס סנשיין הקטנה" עליו קיבל מועמדות שלישית לאוסקר, הפעם בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר, ובסופו של דבר זכה בפרס. על משחקו בסרט זה זכה גם בפרסי באפט"א, גילדת שחקני המסך ואינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 1979 שיחק בסרטו של מנחם גולן "הקוסם מלובלין", עיבוד קולנועי לספרו של יצחק בשביס-זינגר "עושה הנפלאות מלובלין".
בשנת 1987 כיכב בסרט "הבריחה מסוביבור", הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ביולי 1987, בנוכחות הבמאי ג'ק גולד.
בשנת 2007 לוהק ארקין לתפקיד קטן בסרט "חקירה מעבר לקווים". ב-2008 שיחק בסרט "שחק אותה סמארט", וב-2009 השתתף בסרטים: "סאנשיין בע"מ", "חייה הפרטיים של פיפה לי" וסיטי איילנד".
בשנת 2017 שיחק בסרט "פורשים בסטייל". הסרט הוא קומדיה שחורה בבימויו של זאק בראף ובכיכובם של מורגן פרימן ומייקל קיין.
בשנת 2018 החל לשחק בסדרה "שיטת קומינסקי" שהופקה על ידי נטפליקס.
ארקין זכה בפרס טוני על משחקו בהפקות של ברודוויי, "Enter Laughing" ו-"Luv", וביים את ההפקה של "נערי הזריחה".
קריירה > כתיבה

ארקין כתב ספרים רבים, בהם ספרי הילדים: "Tony's Hard Work Day"‏ (1972), "The Lemming Condition"‏ (1976), "Halfway Through the Door: An Actor's Journey Toward Self"‏ (1979) ו-"The Clearing"‏ (1986).
פרסים והוקרה

פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (2007)
פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2007)
פרס באפט"א לשחקן המשנה הטוב ביותר (2007)
פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2007)
פרס עולם התיאטרון (1963)
פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2013)
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (2018)
Genie Award for Best Supporting Actor (1986)
פרס דרמה דסק לבמאי הטוב ביותר (1970)
פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1963)
Genie Award for Best Performance by a Foreign Actor (1982)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לסרט מוזיקלי או קומי (1966)
פרס דרמה דסק לבמאי הטוב ביותר (1969)
כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (7 ביוני 2019)
ג'ון בויד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוקטובר 1981 (בן 43) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מקום לימודים:  בנינגטון קולג' 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון בויד (באנגלית: John Boyd; נולד ב-22 באוקטובר 1981) הוא שחקן אמריקאי. מוכר מתפקידיו כארלו גלאס בעונה השמינית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "24"; ג'יימס אייבורי בסדרת הטלוויזיה "בונז" (בין השנים 2014–2017), וסטיוארט סקולה בסדרה "FBI".
ביוגרפיה

בויד נולד בניו יורק; הוריו הם סיסי והשחקן גיא בויד. הוא בוגר בנינגטון קולג', מכללה לאומנות ליברלית בוורמונט.
ב-2012 נישא לניקול וישס. לזוג יש שלושה ילדים.
קריירה

בויד החל את קריירת המשחק שלו בשנת 2005, והופיע בסרטים קצרים ובתפקידים קצרים שונים בסרטים. באותה שנה שיחק בסרט "בטי פייג' הידועה לשמצה" של הבמאית מרי הארון, שמבוסס על חייה של הדוגמנית משנות ה-1950 בטי פייג'. הוא גם התארח בפרק של הדרמה המשפטית "חוק וסדר", ואף חזר לתוכנית בשנת 2006, אך כדמות שונה.
בשנת 2010 לוהק לתפקידו הגדול הראשון, וכיכב כסוכן ארלו גלאס בעונה השמינית של סדרת הטלוויזיה "24" ברשת FOX. הוא שיחק גם בתפקיד אורח בסדרות "Suits" ו"פרינג'".
בשנת 2012 השתתף בסרט זוכה פרס האוסקר "ארגו". בשנת 2013 התארח בארבעה פרקים של סדרת הטלוויזיה "Touch".
בשנת 2014 החל לשחק כסוכן מיוחד של ה-FBI בשם ג'יימס אייבורי בעונה העשירית של סדרת הטלוויזיה "בונז", ולאחר עזיבתו של ג'ון פרנסיס דיילי קיבל תפקיד ראשי בסדרה, עד לסיומה בשנת 2017.
בשנת 2019 החל לשחק בתפקיד מרכזי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "FBI".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | בטי פייג' הידועה לשמצה |  |  |
| 2005 | Building Girl |  |  |
| 2006 | Fields of Freedom |  |  |
| 2006 | נערה במים |  |  |
| 2007 | Careless |  |  |
| 2009 | היקר מכולם |  |  |
| 2009 | Mercy |  |  |
| 2010 | Jelly |  |  |
| 2012 | ארגו |  |  |
| 2018 | נקמה חריפה |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005, 2006 | חוק וסדר | זאק ברנס / קני אליס | 2 פרקים |
| 2008 | פרינג' | איאן ספנסר | פרק: "In Which We Meet Mr. Jones" |
| 2010 | 24 | ארלו גלאס | תפקיד ראשי (עונה 8); 24 פרקים |
| 2011 | Suits | גרגורי בון | פרק: "Errors and Omissions" |
| 2013 | טאצ' | קייס | 4 פרקים |
| 2014 | יומני קארי | אליוט | 2 פרקים |
| 2014–2017 | בונז | ג'יימס אייבורי | תפקיד ראשי (עונות 12–10); 56 פרקים |
| 2019–הווה | FBI | סטיוארט סקולה | תפקיד ראשי (עונה 2–הווה) |
| 2020–2024 | FBI: המבוקשים ביותר | סטיוארט סקולה | 4 פרקים |
הערות שוליים

↑  "After Bennington". bennington.edu. אורכב מ-המקור ב-2015-03-11. נבדק ב-2015-02-25.
↑  Petski, Denise (6 באוגוסט 2019). "'FBI': John Boyd To Recur With Option In CBS Drama Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-8 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
וסילי גרוסמן

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1905 (יוליאני) ברדיצ'ב, פלך קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 בספטמבר 1964 (בגיל 58) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 שם לידה:  Иосиф Соломонович Гроссман 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית, אוקראינית 
 יצירות בולטות:  Life and Fate 
 תקופת הפעילות:  מ-1928 
 צאצאים:  Yekaterina Vasilyevna Korotkova 
 פרסים והוקרה:  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליה על הגנת סטלינגרד  מדליה על שחרור ורשה  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור הדגל האדום  עיטור הכוכב האדום  מדליה על כיבוש ברלין 
 
לוחית זיכרון לווסילי גרוסמן בדונצק
וסילי סמיונוביץ' גרוסמן (רוסית: Василий Семёнович Гроссман;‏ 12 בדצמבר 1905 – 14 בספטמבר 1964, מוסקבה) היה סופר יהודי-סובייטי.
קורות חיים

נולד בשם יוסף שלומוביץ' גרוסמן בעיר ברדיצ'ב בעת שהייתה תחת שלטון האימפריה הרוסית (כיום חלק מאוקראינה) למשפחה יהודית מתבוללת. בסיום בית ספר תיכון בעירו התקבל לפקולטה לכימיה באוניברסיטת מוסקבה, אותה סיים בשנת 1929. לאחר מכן עבד כמהנדס במכרות פחם באזור דונצק שבאוקראינה. ב-1934 כתב ספר על חיי עובדי מכרות הפחם. הספר מצא חן בעיני הסופר מקסים גורקי, שעזר לגרוסמן לעבור למוסקבה וקידם את הקריירה הספרותית שלו. בין 1935–1937 כתב כמה נובלות קצרות. בין 1937–1941 כתב ספר על חיי המהפכנים ברוסיה בתחילת המאה ה-20.
עם פלישת הצבא הנאצי לברית המועצות ב-1941 גויס על ידי הצבא האדום והיה כתב צבאי של העיתון "הכוכב האדום" בחזית. הוא ליווה את הכוחות בקרבות מוסקבה וסטלינגרד, בשחרור אוקראינה, בלארוס, פולין ובכיבוש ברלין. במהלך המלחמה, בנוסף למאמרים בעיתון, כתב נובלה בשם "העם הבלתי מנוצח", וכן אוסף סיפורים קצרים תחת השם "רישומי סטלינגרד". בשטחים המשוחררים של ברית המועצות ופולין התגלו לעיניו זוועות השואה שפקדה את היהודים. במיוחד השפיע עליו ביקורו במחנות ההשמדה מיידנק וטרבלינקה. את מה שראה שם תיאר במאמרו "הגיהנום הטרבלינקאי". מאמר זה שימש כמסמך תביעה במשפטי נירנברג. בין 1944–1946 החל גם לאסוף עדויות של ניצולי שואה, על בסיסן נכתב ביחד עם העיתונאי איליה אהרנבורג "הספר השחור". זהו תיעוד דוקומנטרי ראשון לשואת יהדות אירופה. הספר לא אושר לפרסום בברית המועצות, אך קטעים ממנו הוברחו למערב וראו אור בארצות הברית, כעבור שנים גם ברומניה וב-1980 גם בישראל.
בשנים שלאחר המלחמה נפל גרוסמן קורבן לרדיפות המשטר בשל יהדותו (בין 1948–1953). ספריו לא פורסמו, והוא נאלץ לעבוד בעבודות מזדמנות. למרות זאת המשיך לכתוב ספרים. ב-1959 כתב את ספרו "החיים והגורל" (Жизнь и судьба), העוסק בקרב סטלינגרד ומציג יריעת חיים רחבה בחלקים שונים של רוסיה במגזרי אוכלוסייה שונים, תוך התמקדות ביהודים (הספר היה אסור לפרסום במשך כ-20 שנה). ב-1961 כתב את ספרו "הכל זורם" (Всё течёт), שהיה תיעוד של פשעי הדיקטטורה הסטליניסטית, התנכלויות לאנשי רוח ומדענים, הרדיפות נגד יהודים, משפטי הראווה של בכירי הרופאים היהודים, מחנות המאסר (הגולאגים) וכן מדיניות הקולקטיביזציה והרעב הגדול באוקראינה. ספרים אלה פורסמו בברית המועצות רק בתקופת הגלאסנוסט בסוף שנות ה-80, כעשרים שנה לאחר מותו.
לגרוסמן הייתה בת ביולוגית מנישואיו הראשונים ושני בנים חורגים מנישואיו השניים.
על בסיס הספר "החיים והגורל" בשנת 2012 הופקה סדרת טלוויזיה חיים וגורל בת 12 פרקים.
ספריו שתורגמו לעברית

בן אלמוות העם (סיפור), תרגם אברהם קריב, עם עובד (סדרת "מן המוקד"), תל אביב, תש"ד.
הגיהנום בטרבלינקה, תרגם אברהם שלונסקי, הוצאת ש' איזרסקי, תל אביב, תש"ה.
הכל זורם, תרגם שלמה גורביץ, עם עובד, תל אביב, תשל"ד.
החיים והגורל, תרגם עמנואל ביחובסקי, הקיבוץ המאוחד - ספריית הפועלים, תל אביב, 1986.
הספר השחור (נכתב ביחד עם איליה אהרנבורג), תרגמה מרוסית מיכל ליטובסקי (את פרקי ליטא תרגם מיידיש ק"א ברתיני), עם עובד, תל אביב, 1991.
לקריאה נוספת

התפיסה הלאומית ועיצובה ביצירתו של וסילי גרוסמן, מאת ריטה גנזלוב, נדפס בדברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות, 11, 1994.
ספר הדור של המאה העשרים, מאת שלמה אבן-שושן, נדפס במבפנים, מ'ח, 1986.
A Starlight Symphony

A Starlight Symphony הוא סיבוב הופעות של הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, אשר לא נתמך על גבי אלבום מסוים. סיבוב ההופעות החל ב-12 באוקטובר 2022, והסתיים ב-22 באוקטובר 2022. ב-1 ביוני 2022 פרסמה ברייטמן באתר האינטרנט הרשמי שלה פוסט בו הצהירה על סיבוב הופעות חדש במסגרתו יחולקו מרצ'נדייז ומוצרי אספנות שונים, כמו גם קוקטיילים ושמפניות וזאת, בנוסף לכך שהוא קוטלג כ"סיבוב הופעות VIP". בהמשך לכך, הוכרזו שלושה תאריכים של הופעות בלאס וגאס.
סיבוב ההופעות התקיים ברחבי ארצות הברית ומקסיקו בלבד, וכלל כ-7 הופעות בסך הכול.
רקע

ב-1 ביוני 2022 פרסמה ברייטמן באתר האינטרנט הרשמי שלה פוסט בו הצהירה על סיבוב הופעות חדש, בשם "A Starlight Symphony". באותו הפוסט, נכתב "אל תפספסו את ההזדמנות לבלות את הזמן בחייכם ולפגוש את שרה באופן אישי בתיאטרון הוונציאני היפה בלאס וגאס". ב-16 ביוני פורסם פוסט נוסף בו נחשפו פרטים נוספים אודות סיבוב ההופעות. ב-22 ביוני הוצעו למכירה כרטיסים נוספים לאור ההיענות ברחבי העולם. פוסט נוסף פורסם ב-29 ביוני באותה השנה.
תאריכי הופעות

| תאריך> לג 1 – אמריקה הצפונית | עיר> לג 1 – אמריקה הצפונית | מדינה> לג 1 – אמריקה הצפונית | מיקום> לג 1 – אמריקה הצפונית |
| --- | --- | --- | --- |
| 12 באוקטובר 2022 | לאס וגאס | ארצות הברית | התיאטרון הוונציאני |
| 14 באוקטובר 2022 | לאס וגאס | ארצות הברית | התיאטרון הוונציאני |
| 15 באוקטובר 2022 | לאס וגאס | ארצות הברית | התיאטרון הוונציאני |
| 18 באוקטובר 2022 | ספופן | מקסיקו | אודיטוריום TELMEX |
| 19 באוקטובר 2022 | אובררה | מקסיקו | ארנה מונטריי |
| 21 באוקטובר 2022 | פואבלה דה סרגוסה | מקסיקו | אודיטוריום מטרופוליטן |
| 22 באוקטובר 2022 | סיודאד אילה | מקסיקו | ארנה CDMX |