stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סבסטיאן דריוסי
תארים > קבוצתיים > ריבר פלייט

אליפות ארגנטינה (1): פינאל 2014
קופה קמפאונאטו (1): 2013/14
גביע ארגנטינה (1): 2016
גביע סודאמריקנה (1): 2014
גביע רקופה סודאמריקנה (2): 2015, 2016
גביע ליברטדורס (1): 2015
גביע סורוגה בנק (1): 2015
תארים > קבוצתיים > זניט סנקט פטרבורג

אליפות רוסיה (3): 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
הגביע הרוסי בכדורגל (1): 2020
הסופר קאפ הרוסי (2): 2020, 2021
תארים > אישיים

כדורגלן החודש בליגת העל הרוסית בכדורגל: נובמבר 2018
הערות שוליים

↑  העברות בעולם -8.7: שיא העברות לסביליה, זניט קנתה את דריוסי, באתר וואלה, 8 ביולי 2017
↑  סבסטיאן דריוסי הצטרף לזניט
↑  Себастьян Дриусси переходит в «Зенит»
↑  1:2 דרמטי לזניט בליגה. גרסימץ: "בני יהודה - קבוצת פועלים לוחמת", באתר וואלה, 22 ביולי 2017
↑  Дриусси избежал повреждения крестообразной связки. Лечение займет 1,5 месяца
↑  Себастьян Дриусси может покинуть «Зенит»
↑  Austin FC Signs 25-Year-Old Argentine Attacking Midfielder Sebastián Driussi to Designated Player Contract
↑  Дриусси забил первый мяч за «Остин», клуб одержал победу над «Портлендом»
↑  Craven, Mike (21 באוגוסט 2021). "At the whistle: Austin FC demolishes Portland in 3-1 win at Q2 Stadium". Austin American-Statesman. נבדק ב-28 באוגוסט 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
הפצצת תל אביב במלחמת העצמאות

| --- | --- |

בניין שנפגע בתל אביב ב-16 במאי 1948
 סוג:  הפצצה 
 מקום:  תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 תאריך:  מאי - יולי 1948
 תוקף:  חיל האוויר המצרי
 תוצאות:  הרוגים ופצועים רבים
 אבדות:  150 הרוגים
 
שמי תל אביב בעת תקופת ההפצצות הראשונה, מאי 1948
העיר תל אביב הופצצה במלחמת העצמאות על ידי חיל האוויר המצרי. ההפצצות נמשכו ממאי ועד יולי 1948, וגרמו למותם של 150 איש ויותר. רובם, כ-130, היו אזרחים.
ההפצצות נחלקו לשתי תקופות - הראשונה מתום המנדט הבריטי וההכרזה על הקמת מדינת ישראל ועד ההפוגה הראשונה, והשנייה במהלך קרבות עשרת הימים.
במקביל להפצצת תל אביב התקיפו המצרים מהאוויר גם יישובים שבשכנותה, ובהם רמת גן, חולון, ראשון לציון ורחובות.
תקופת ההפצצות השנייה

תקופת ההפצצות השנייה על תל אביב התרחשה במהלך קרבות עשרת הימים (8 עד 17 ביולי), לאחר ההפוגה הראשונה במלחמה, שנמשכה חודש. במהלכה הופצצה העיר שמונה ימים ברציפות. לעיתים נערכו מספר גיחות הפצצה ביום והיו גם הפצצות ליליות. אפשר שההפצצות המצריות בתקופה זו נערכו בעקבות הפצצות חיל האוויר הישראלי על קהיר ועל אל עריש.
ביום חמישי, 8 ביולי, נערכה ההפצצה הראשונה בגל זה. אדם נהרג ברחוב דיזנגוף מהפצצה שכוונה לבסיס צבא סמוך. למחרת, 9 ביולי, בשלוש אחר הצהריים, נהרגו שני ילדים בבית הספר בבית חנה שבמשק הפועלות צפון, וילד נוסף נהרג בשדרות קרן קיימת (שדרות בן-גוריון דהיום).
בהפצצה ב-11 ביולי נפגעו שכונת מחלול שעל חוף הים, רחוב בן-יהודה ורחוב החשמל. באותו יום נהרגו בעיר שבעה, מהם חייל אחד.
ביום שלישי, 13 ביולי, ספגה תל אביב הפצצה כבדה על ידי שני מפציצים ושני מטוסי קרב מצרים. אלו באו מכיוון הים והפציצו את העיר מצפון לדרום. הוטלו פצצות רבות ללא הבחנה לרבות פצצות של 100 קילוגרם, שגרמו נזק רב למבנים. לדברי ראש העיר ישראל רוקח נחתו פצצות על 13 אתרים בעיר. נפגעו רחוב המלך ג'ורג', רחוב שינקין, רחוב אברבנאל, שכונת שבזי ושכונת נווה צדק. ההפצצה גרמה למותם של 19 אנשים - לרבות שישה בני פחות מ-18 - ולפציעתם של ארבעים. המטוסים התוקפים התגלו לפני תחילת ההפצצה והושמעה אזעקה. עם זאת, בדיון מיוחד של מועצת העיר שנערך למחרת טען ראש העיר כי רבים מהנפגעים בהפצצה היו אנשים שלא ירדו למקלטים חרף האזעקה, אלא עלו על גגות הבתים כדי להביט במטוסים או שהו ברחובות[דרוש מקור].
ב-17 ביולי הופצצה תל אביב בפעם האחרונה בשתי גיחות מצריות וספגה אבדות קשות. לפני הצהריים נפגעו רחוב סוקולוב, רחוב בלפור, רחוב אלנבי ורחוב וולפסון. בתים קרסו ומשפחות שלמות נפגעו. באותו יום נהרגו בעיר 22 אזרחים, מהם עשרה בני פחות מ-18. למחרת נכנסה ההפוגה השנייה לתוקפה.
בדיון נוסף של מועצת העיר ב-18 ביולי מחה ראש העיר על כך שבשבוע האחרון של ההפצצות נחתו פצצות בקרבת בית החולים העירוני, מתקן מגן דוד אדום ובית הבריאות על שם שטראוס, אף על פי שכולם סומנו בדגלי מגן דוד אדום והצלב האדום.
בסך הכל נהרגו בהפצצות על תל אביב במהלך קרבות עשרת הימים כחמישים אנשים, כולל שלושה חיילים, ונפצעו מאות.
הנפגעים

בהפצצות על תל אביב נהרגו כ-150 איש. כ-130 מהם היו אזרחים (מתוך 180 אזרחים שנהרגו בעיר במלחמת העצמאות) והיתר חיילים. 33 מההרוגים האזרחיים היו בני פחות מ-18, מהם 15 שהיו בני פחות מעשר. בין ההרוגים היו בני שתי משפחות של ארבעה כל אחת (משפחות ויסרוס ושם-טוב) שנהרגו כולם יחד. בכמה מקרים נהרגו יחד שני בני זוג או הורה וילדו.
רבים מההרוגים היו אנשים שנפצעו ואושפזו בבתי חולים בתל אביב ומחוץ לה, אך מתו מפצעיהם בתוך יום או יומיים.
כל ההרוגים האזרחיים בהפצצות נקברו בבית הקברות נחלת יצחק.
למרות מספרם הרב של הנפגעים, ולמרות קיומן של אנדרטאות שונות בתל אביב לזכר נפגעי מלחמת העצמאות, אין אנדרטה לציון נפגעי ההפצצות בתל אביב.
ראו גם

תל אביב במלחמת העצמאות
הפצצת ראשון לציון במלחמת העצמאות
הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב
הערות שוליים

↑  בהפצצה הקשה ביותר, שהתרחשה בראשון לציון ב-3 ביוני, נהרגו 25 אנשים.
↑  מחאה פולנית הוגשה למצרים, על המשמר, 18 במאי 1948
↑  כוחות ההגנה כבשו את עכו החדשה, נבי־יושע, ועין דור, דבר, 18 במאי 1948
↑  האויב חוזר ומפציץ את תל אביב, על המשמר, 18 במאי 1948
↑  מדינת ישראל פנתה בתלונה על מצריים  למועצת הביטחון, על המשמר, 18 במאי 1948
↑  התקפת־טרור מן האוויר על אנשים שחיכו לאוטובוס בת"א, הצופה, 19 במאי 1948
↑  פגיעה ישירה בבית "הארץ", הארץ, 20 במאי 1948
↑  אזהרה חמורה לקהל, על המשמר, 18 במאי 1948
↑  הג"א, על המשמר, 19 במאי 1948
↑  גובר הלחץ בארצות הברית לבטול האמברגו, רפובליקנים ודימוקרטים מחייבים את הבטול-גינוי הפצצת ת"א, הַבֹּקֶר, 19 במאי 1948
↑  ראשי ציבור בארצות הברית מוקיעים את מצריים ותובעים ביטול האמברגו, על המשמר, 19 במאי 1948
↑  ראו מלחמת העצמאות#חיל האוויר.
↑  16 הרוגים וכ-40 פצועים, קול העם, 14 ביולי 1948
↑  המידע נלקח מהאתר לזכר אזרחים נפגעי פעולות איבה של המוסד לביטוח לאומי.
לאחר הפצצת התחנה המרכזית ב -18 במאי
מטוסו של מודי אלון תוקף את אחד מהמפציצים המצרים ב-3 ביוני
אווירון צבאי מצרי ראשון שהופל ליד חוף הרצליה
פינוי פצוע לאחר אחת מההפצצות
כיבוי שריפה לאחר ההפצצות
מסגד סיידה רוקיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  דמשק 
 מדינה:  סוריה סוריה
 
 קואורדינטות:  33°30′48″N 36°18′26″E﻿ / ﻿33.51333333°N 36.30722222°E﻿ / 33.51333333; 36.30722222
  (למפת דמשק מוגדלת) מסגד סיידה רוקיה(למפת דמשק רגילה) מסגד סיידה רוקיה he
 
מסגד סָיידָה רוּקִיֶה (בערבית: مَسْجِد ٱلسَّيِّدة رُقَيَّة ; תעתיק מסג'ד אלסַיִּדָה רֻקַּיָּה) שוכן בדמשק, סוריה ועל פי המסורת קבורה בו רוקיה בינת חוסיין (אנ') בתו של חוסיין בן עלי.
מיקום

מסגד סיידה רוקיה ממוקם בשכונת אל-עמארה (ער') בדמשק, לא הרחק מהמסגד האומיי, המסגד הגדול בעיר.
רוקיה בינת חוסיין

רוקיה הייתה בתו של חוסיין שהיה בנו של מייסד השיעה, עלי בן אבי טאלב, שהיה נשוי לפאטמה, בתו של הנביא מוחמד.
חוסיין וקבוצה מתומכיו נטבחו בקרב כרבלא בשנת 680 על ידי אנשיו של הח'ליף האומיי יזיד הראשון וכל נשותיהם וילדיהם נלקחו בשבי והוצעדו לדמשק. רוקיה שהייתה בת שלוש לערך, מתה בשבי ועל פי האגדה מותה נקשר לגעגועיה לאביה שנהרג.
רוקיה נקברה בכלא ולאחר כמה שנים, בעקבות הצפה באזור, הועברו שרידי גופתה לאתר בו עומד המסגד.
המסגד

בשנת 1985 שופץ המסגד בסיוע איראן והוא נבנה בסגנון האדריכלות האיראנית, עם ציפויי זהב, מראות וערבסקות, מקרמיקה אופייניים.
עליה לרגל

המסגד מושך אליו עולי רגל שיעים, מכל העולם ומדי שנה, במיוחד בחודש מוחרם, מבקרים בו עשרות אלפי מבקרים הרואים במותה של רוקיה חלק ממסע הרדיפות והייסורים שעברו השיעים בתחילת דרכם.
קברה של רוקיה במקומות נוספים > קבר במסגד בקהיר

בשנת 1133 הוקם בקהיר מאוזוליאום לסיידה רוקיה בינת עלי. זהו אחד המבנים החשובים מהתקופה הפאטימית שנשתמרו בקהיר.
קברה של רוקיה במקומות נוספים > קבר במסגד בלאהור

בפקיסטן, מאמינים שהמאוזוליאום להנצחת רוקיה הוא ביבי פאק דמאן (אנ') בעיר לאהור.
גלריה

מסגד סיידה רוקייה
חצר המסגד
פנים המסגד
קברה של סיידה רוקיה
נברשת במסגד
כיפת המסגד
הכניסה למסגד
ראו גם

צילומים מתוך המסגד
מדיה וקבצים בנושא מסגד סיידה רוקיה בוויקישיתוף
הערות שוליים

1 2 3  رقية بنت الإمام الحسين (عليهما السلام), www.qadatona.org (בערבית)
↑  al-islam.org, Karbala, the Chain of Events, al-islam.org
1 2  Ruqayya Shrine Syria, nabataea.net
↑  Syria: Damascus – Sayyidah Ruqayyah Mosque – Travel2Unlimited (באנגלית)
איירבוס A380

פריסת מושבים בדגם A380-800 בתצורת 519 מושבים (331 בקומה התחתונה, ו-188 בקומה העליונה)
תא הטייס של ה-A380 עם צגי מחשב, מקלדות וג'ויסטיקים בצדדים
מנוע Trent 900 של רולס-רויס על כנף האיירבוס A380
איירבוס A380 (המכונה "סופר-ג'מבו") הוא מטוס הנוסעים הגדול בעולם. המטוס מכיל שתי קומות מלאות (לכל אורכו), ומניעים אותו ארבעה מנועי טורבו-מניפה. המטוס מיוצר על ידי חברת איירבוס – מיזם משותף של מספר מדינות באירופה (גרמניה, בריטניה, צרפת וספרד), שמטרתו להתחרות ביצרנית המטוסים האמריקנית בואינג. מפעלי החברה פזורים בכל רחבי אירופה. לדוגמה, הכנפיים מיוצרות בבריטניה והזנב מיוצר בספרד. חלקי המטוס מוּבלים ממפעלי הייצור דרך האוויר, הים והיבשה אל מפעל ההרכבה הראשי בטולוז, צרפת, שנבנה במיוחד עבור מטוס זה.
טיסת הניסוי הראשונה של המטוס נערכה ב-27 באפריל 2005. ב-15 באוקטובר 2007 נמסר מטוס האיירבוס A380 הראשון לחברת סינגפור איירליינס וב-25 באוקטובר 2007 טס את טיסתו המסחרית הראשונה מסינגפור לסידני. על סיפון המטוס היו 455 נוסעים, אשר חלקם שילמו עשרות אלפי דולרים עבור התענוג ההיסטורי. כל הכנסות הטיסה נתרמו על ידי חברת התעופה למטרות צדקה.
ב-14 בפברואר 2019 הודיעה חברת איירבוס כי תפסיק לייצר את המטוס עד שנת 2021. זאת, עקב היעדר ביקוש הנובע מאי-כדאיות בהפעלת המטוס.
ב-26 ביוני 2020 אייר פראנס הייתה לחברה הראשונה שהוציאה משירות את המטוס.
בספטמבר 2021 לופטהנזה הוציאה את המטוס לאחסון לתמיד אך הודיעה כי תחזיר אותו לשירות ב-2023. המטוס זכה להערצה רבה בקרב חובבי תעופה וחברות תעופה (לרבות אמירייטס) קנו אותו כדי להגדיל את כמות הנוסעים והצי.
תכנון

המטוס נמכר בגרסה אחת: A380-800, גרסת הנוסעים. A380-800F, שהיא גרסת המטען, תוכננה לשאת עד 150 טון מטען ותוכננה להיות אחד ממטוסי המטען הגדולים בעולם, אך לא יוצרה לבסוף. המטוס יכול לשאת 525 נוסעים בתצורה רגילה (שלוש מחלקות: ראשונה, עסקים ותיירים) או 800 נוסעים בתצורת מחלקת תיירים בלבד. טווח הטיסה המרבי שלו הוא 13,990 קילומטר.
תכנון > A-380 פלוס

בפברואר 2017 בפריז, איירבוס הציגה גרסה משופרת של המטוס, אשר ייקרא A380 פלוס עם 13% עלויות נמוכות יותר לכל מושב, שמציעות עד 80 מושבים נוספים, כנפיים וחיזוקי כנף המובילים לצמצום של 4% בצריכת דלקים ומרווחי תחזוקה של מטוסים. משקל ההמראה המקסימלי שלו גדל ב-3 טון ל-588 טון, ומאפשר לשאת 80 נוסעים נוספים על אותו טווח של 8,200 קילומטר או להגדיל את הטווח ב -300 קילומטר. אמירייטס מתכננת להזמין 20 מטוסים בתצוגת האוויר של דובאי בנובמבר 2017.
תכנון > תא הטייס

איירבוס דאגה כי עיצובו הראשוני של תא הטייס, נוהלי הפעילות בו ותגובות המטוס באוויר יהיו דומים לאלו של מטוסי איירבוס קודמים, כדי לצמצם את עלויות הסבת צוותי חברות התעופה השונות למטוס החדש (למשל, אורך הקורס של הטייסים לצורך היכרות עם המערכות השונות). כל המחוונים בתא הטייס דיגיטליים ומוצגים על גבי שמונה מסכי LCD בגודל 6x8 אינץ' הניתנים להתאמה אישית, וכוללים: שני מסכי טיסה ראשיים (PFD), שני מסכי ניווט, מסך אחד לנתוני המנועים, מסך אחד לנתוני המערכות ושני מסכים רב-תכליתיים. צורה זו של עיצוב תא הטייס מכונה "קוקפיט מזכוכית" (Glass Cockpit). המערכת כוללת שתי מקלדות QWERTY מלאות נשלפות עם כדור עקיבה וממשק "הצְבַּע והקלק" קל לשימוש. השליטה על המטוס מתבצעת בטכנולוגיית "טוס-על-חוט" (Fly-by-Wire) באמצעות ג'ויסטיק אלקטרוני בכל אחד מהצדדים, ללא חיבורים מכניים למשטחי השליטה, כמקובל במרבית מטוסי הנוסעים המודרניים. שני מסכי תצוגה עילית (HUD) יוצעו כאופציה.
תכנון > מנועים

המטוס מוצע עם שני סוגים שונים של מנועי טורבו-מניפה – מנוע רולס-רויס Trent 900 או מנוע Engine Alliance GP7200. הפחתת רעשים הייתה דרישה חשובה בתכנון ה-A380 והשפיעה רבות על תכנון המנועים. שני סוגי המנועים עומדים בתקן הרעש בהמראה ובנחיתה של שדה התעופה הית'רו בלונדון. מאפיין יוצא דופן של המטוס הוא שרק בשניים מבין ארבעת מנועיו מותקנת מערכת להיפוך דחף. המנועים יכולים לפעול על תערובת של דלק סילוני סינתטי ושל רכיבי גז טבעי.
תכנון > חומרים מתקדמים

המטוס בנוי ברובו מאלומיניום, תוך שימוש נרחב בחומרים מרוכבים, בין השאר בחלקו העליון של גוף המטוס ובקצות המאזנות. ה-A380 הוא המטוס המסחרי הראשון בעולם שבסיס הכנף שלו עשוי מפלסטיק מחוזק בסיבי פחמן.
תכנון > נוחות

ממדיו הגדולים של המטוס מאפשרים לחברות התעופה המעוניינות בכך להכניס מותרות שונות, שלא נראו עד כה באוויר.
לקוח ההשקה סינגפור איירליינס הציגה ב-2007 סוויטות מחלקה ראשונה סגורות בחלקן במטוסי ה-A380 שלה, שכל אחת מהן כוללת מושב עור עם מיטה נפרדת; ניתן לחבר סוויטות במרכז כדי ליצור מיטה זוגית. שנה לאחר מכן, קוואנטס הציגה לראשונה מיטת מושבים חדשה ממדרגה וטרקלין בסיפון העליון. ב-2009 חשפה אייר פראנס גלריית אמנות אלקטרונית בסיפון העליון. בסוף שנת 2008, אמירטס הציגה שימוש במקלחות.
מקלחות במחלקה הראשונה במטוס של חברת אמירטס
בר משקאות במטוס של חברת אמירטס
חדר המגורים וחדר השינה, ביחידת מגורים במחלקה הראשונה במטוס של חברת איתיחאד
מפרט

| דגם: | A380-800 | A380-800F (בוטל) |
| --- | --- | --- |
צוות טיסה: 2
| מספר מושבים | 525 (3 מחלקות)   664 (2 מחלקות)   853 (מחלקה אחת) | 12 מלווים |
אורך: 73 מטר
מוטת כנפיים: 79.8 מטר
גובה: 24.1 מטר
בסיס גלגלים: 30.4 מטר
רוחב גוף חיצוני: 7.14 מטר
רוחב קבינה, מפלס ראשי: 6.60 מטר
רוחב קבינה, מפלס עליון: 5.94 מטר
שטח כנף: 845 מ"ר
| משקל ריק | 276,800 ק"ג | 252,200 ק"ג |
| משקל המראה מרבי | 560,000 ק"ג | 590,000 ק"ג |
| משקל העמסה מרבי | 90,800 ק"ג | 152,400 ק"ג |
מהירות שיוט: 0.8 מאך
מהירות שיוט מרבית: 0.82 מאך
מהירות מרבית: 0.88 מאך (1087 קמ"ש)
| טווח טיסה | 15,200 ק"מ | 10,400 ק"מ |
רוֹם מרבי: 13,115 מטר (43,028 רגל)
| קיבולת דלק | 310,000 ליטר | 310,000 ליטר  אפשרות ל-356,000 ליטר |
| מנועים (X4) | GP7270 (A380-861)   Trent 970/B (A380-841)   Trent 972/B (A380-842) | GP7277 (A380-863F)   Trent 977/B (A380-843F) |
מחיר: החל מ-414 מיליון דולר[דרוש מקור]
מכירות

למרות מחירם הגבוה, מספר רב של מטוסים (כ-200) הוזמנו על ידי מספר חברות תעופה גדולות; ביניהן: אייר פראנס, לופטהנזה הגרמנית, קוואנטס האוסטרלית, וירג'ין אטלנטיק הבריטית, סינגפור איירליינס ואמירטס של איחוד האמירויות הערביות בעלת מספר שיא של תפעול 75 מטוסים ו-67 הזמנות. מסירת המטוסים הראשונים תוכננה לשנת 2006, אך שרשרת של עיכובים גרמה לדחיות חוזרות ונשנות של תאריך המסירה, וכאמור, המטוס הראשון נמסר רק באוקטובר 2007 לחברת התעופה הסינגפורית. בין הבעיות היו תקלות לא צפויות בחיווט מערכות המטוס, בעיקר בשל דרישות חברות התעופה להתאמות אישיות לכל חברה והחלפת חלק ניכר מהחיווט בכבלי אלומיניום במקום כבלי נחושת כדי לחסוך במשקל. היו גם בעיות שנבעו מן העובדה שחלקים שונים של המטוס מורכבים במדינות שונות. עיכובים אלה גרמו הפסדי ענק ל-EADS, חברת האם של איירבוס, והביאו להתפטרותו של המנכ"ל, ניאל פורז'אר, מנהל הייצור ובכירים אחרים בחברה. בין השאר, גרמו ההפסדים להגדלת אומדן מספר המטוסים שתידרש איירבוס למכור על-מנת לכסות את עלויות הפיתוח והייצור ל-300; מספר זה הוא גדול מאוד, אם כי ההערכה כיום לקיבולת השוק למטוסים מסוג זה נעה בין 800 ל-1,200.
הזמנות נוספות למטוס התעכבו, לאחר שהתגלה שיש לערוך התאמות תשתית בשדות התעופה שבהם ינחת, בשל גודלו ומשקלו הרב.
ב-4 במרץ 2007 ביטלה חברת UPS את הזמנת עשרת המטוסים שביצעה, כיוון שהיא "כבר לא בטוחה" שיצרנית המטוסים תוכל לעמוד בתאריכי האספקה. ההזמנה מוערכת ב-2.8 מיליארד דולר. זו היא אחת המכות הקשות שהונחתו על חברת איירבוס ועל המטוס.
| לקוח | כניסה לשירות | הזמנות מוצקות | מטוסים שסופקו | EA | RR | Press Release |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אייר אקורד |  | 3 |  |  |  |  |
| אייר פראנס | 2009 | 12 | 10 | * |  |  |
| אול ניפון איירווייז | 2019 | 3 |  |  | * |  |
| אמדאו |  | 20 |  |  |  |  |
| אסיאנה איירליינס | 2014 | 6 | 5 |  | * |  |
| בריטיש איירווייז | 2013 | 12 | 12 |  | * |  |
| צ'יינה סאות'רן איירליינס | 2011 | 5 | 5 |  | * |  |
| אמירטס | 2008 | 142 | 96 | 90 | 50 |  |
| איתיחאד איירווייז | 2014 | 10 | 8 | * |  |  |
| קוריאן אייר | 2011 | 10 | 10 | * |  |  |
| לופטהנזה | 2010 | 14 | 14 |  | * |  |
| מלזיה איירליינס | 2012 | 6 | 6 |  | * |  |
| קוואנטס | 2008 | 20 | 12 |  | * |  |
| קטר איירווייז | 2014 | 10 | 6 | * |  |  |
| סינגפור איירליינס | 2007 | 24 | 19 |  | * |  |
| תאי איירווייז אינטרנשיונל | 2012 | 6 | 6 |  | * |  |
| (לקוחות בלתי מזוהים) |  | 10 |  |  |  |  |
| וירג'ין אטלנטיק | 2017 | 6 |  |  | * |  |
| סך הכל | סך הכל | 319 | 200 | 132 | 152 |  |
תקריות משמעותיות

ב-4 בנובמבר 2010 אירעה תקלה במנוע מטוס של חברת קוואנטס בטיסה מסינגפור לסידני. המטוס נאלץ לחזור לסינגפור ולנחות נחיתת חירום. בעת התקלה היו במטוס מעל 400 נוסעים ואיש מהם לא נפגע. אחד מארבעת המנועים, מתוצרת רולס-רויס, התחמם, התפוצץ וחלקים מן המעטפת התפרקו, פגעו בכנף ובגוף המטוס וניתקו כמה כבלי חשמל חשובים. חלקים נוספים נפלו אל עבר האי האינדונזי באטאם. קוואנטס, חברת התעופה האוסטרלית, הודיעה בהודעתה הרשמית, מספר שעות לאחר התקרית, כי כל ששת מטוסי ה-A380 שברשותה יקורקעו עד חקירת התקרית. בחקירת המקרה התברר שהייתה במנוע דליפת שמן, שנבעה מקידוח לא מדויק בשסתום השמן. הדליפה גרמה להתחממות ולשרפה, שהובילה לכשל מכני והרס המנוע. החלקים המתאימים הוחלפו בכל מטוסי החברה. על פי הערכות, עלות הקרקוע והתיקון עלו לחברה כ-160 מיליון דולר.
ב-7 בינואר 2012 קראו מהנדסי תעופה באוסטרליה לקרקע את מטוס האיירבוס A380, עקב מציאת סדקים בכנפיים בשני מטוסים של קוואנטס וסינגפור איירליינס. לדבריהם, המטוס אינו בטוח ומהווה סכנת חיים לנוסעיו.
ב-2 ביולי 2014 התפוצץ צינור מים בטיסה 94 של חברת קוואנטס, שיצאה מלוס אנג'לס לכיוון מלבורן. הטיסה יצאה בשעה 23:00 והתקרית החלה בשעה 00:00 לערך. מים טפטפו מתקרת המטוס והמושבים היו ספוגים מים. כתוצאה ממצב זה, היה על הנוסעים להרים את ציודם האישי כדי שלא יירטבו מהמים. הנוסעים נסו לאזורים היבשים במטוס. זמן קצר לאחר שלקברניט נודע על התקרית, הוא החליט לחזור על עקבותיו ונחת בשדה התעופה של לוס אנג'לס.
ב-1 באוקטובר 2017 התפוצץ מנוע בטיסה 66 של אייר פראנס, שהמריאה ב-11:42 מנמל התעופה שארל דה גול שבפריז לכיוון לוס אנג'לס. בגובה 37 אלף רגל, מעל גרינלנד, התפוצץ אחד מארבעת המנועים מתוצרת רולס-רויס, והמעטפת הקדמית של המנוע התפרקה כולה. הקברניט ייצב את המטוס, וביצע נחיתת חירום בגוס ביי בצפון-מזרח קנדה. לא היו נפגעים.
נבוכדנאצר הרביעי

| --- | --- |
נבוכדנאצר הרביעי מובל כשבוי. תבליט מתוך כתובת ביסותון
נבוכדנאצר הרביעי מובל כשבוי. תבליט מתוך כתובת ביסותון
 לידה:  המאה ה־6 לפנה״ס 
 פטירה:  521 לפנה״ס בבל, הממלכה האחמנית 
 מדינה:  בבל 
 
נבוכדנאצר הרביעי היה נסיך ארמני אשר הוביל מרד בבבל נגד ממלכת פרס האחמנית. הכתיר עצמו כמלך בבל ושלט זמן קצר עד שהמרד שלו דוכא.
ביוגרפיה

ממלכת בבל, נכבשה בידי כורש הגדול מלך אנשאן בשנת 539 לפנה"ס. בבבל לא היו מרוצים מהשלטון הפרסי, ובשנת 522 לפנה"ס פרץ בה מרד בהנהגת נסיך בשם נידטו-בל, ששינה את שמו לנבוכדנאצר השלישי. המרד דוכא, אולם המרירות נגד הפרסים עדיין הייתה גבוהה. כמו כן בפרס עצמה שררה אי יציבות מסוימת לאחר שהנסיך דריווש הראשון רצח בהפיכת חצר את גאומתה והכתיר עצמו כמלך.
על פי טענת המקורות הפרסיים, את חוסר סדר זה ניצל נסיך ארמני בשם ארכחה (Arakha) בנו של האלדיטה (Haldita). על פי המסופר ארכחה טען כי הוא בנו של מלך בבל האחרון נבונאיד, תפס את השלטון בבבל, והכתיר את עצמו כנבוכדנאצר הרביעי. המרד שלו היה קצר מועד, דריווש שיגר את אחד ממצביאיו, אינטרפרנס שמו, והלה דיכא את המרד. נבוכדנאצר הרביעי הובא כשבוי ונצלב.
”כה אמר דריווש: שלחתי את צבאי לבבל, אינטפרנס פרסי... אותו מיניתי לראש להם וכה אמרתי לו לך והכית את הצבא הבבלי אשר אינו קורא לעצמו שלי... בחסדי אהורה מזדא אינטפרנס הכה את הבבלים הא הוביל אותם כבולים אלי... ארכחה שקרא לעצמו נבוכדנאצר והאנשים אשר היו בעלי ברית שלו הועלו על הצלבים בבבל”
הרודוטוס מזכיר מרידה דומה שהתרחשה בבבל בימי דריווש, אולם לא מזכיר מי עמד בראשה. יש הסוברים שהכוונה למעשה לנבוכדנאצר השלישי, המורד הקודם. הרודוטוס טוען כי הבבלים "התכוננו היטב מאוד לדבר". הוא מביא תיאורי זוועה של מעשי אכזריות שביצעו הבבלים בבני משפחותיהם כדי לחסוך במזון. על פי הרודוטוס הפרסים הטילו מצור על בבל, אולם הבבלים בזו להם ובבלי אחד אף צעק ממרומי החומות כי בבל תיכבש רק כאשר פרדות תלדנה. הרודוטוס מוסיף נופך פנטסטי לסיפור כאשר הוא טוען כי מצביא פרסי בשם זופירוס גילה לפתע שאחת מפרדותיו ילדה. הוא פירש זאת כסימן טוב וחדר לעיר תוך שהוא משכנע את הבבלים שהוא בוגד במלכו. לאחר שהבבלים האמינו לו, פתח זופירוס את השערים והכניס את הפרסים פנימה. עם זאת, תאריכי המאורע אינם ברורים, ולא ברור באיזו מרידה בבלית מדובר. יתירה מכך, על פי המקורות הפרסיים מדכא המרד היה האציל אינטפרנס, אחד הקושרים שסייעו לדריווש לעלות לכס המלוכה. אולם על פי הרודוטוס, אינטפרנס הוצא להורג כבר זמן רב לפני המרד שהוא מתאר.
לאחר המרד של ארכחה היו עוד שתי מרידות, ושתיהן דוכאו. הראשונה הונהגה בידי שמש-אריבה והשנייה הונהגה בידי בל-שימני.
הערות שוליים

↑  כתובת ביסותון, טור שלישי, 14.
↑  כתובת ביסותון, טור שלישי, 15.
↑  נידנטו-בל באתר ליוויוס
↑  הרודוטוס, ספר שני, 150.
↑  הרודוטוס, ספר שני, 152-158.
↑  הרודוטוס, ספר שני, 70.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נבוכדנאצר השלישי 522 לפנה"ס | מלך ממלכי בבל בתקופת השלטון הפרסי  521–520 לפנה"ס | הבא: שמש-אריבה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011289122005171  GND: 137187076  LCCN: no2022057585  VIAF: 81413244   WorldCat (עם VIAF): 81413244
מונרו (מטבע מבוזר)

| --- | --- |

לוגו של מוֹנֶרוֹ
 משתמשים:  שימוש גלובלי חופשי, אינו נתון להגבלה על ידי חוקים מקומיים.
 סמל:  ɱ או XMR
 ISO 4217:  XMR
 יחידות משנה
 תחילת שימוש:  18 באפריל 2014 
 בנק מרכזי
 https://getmonero.org 
 
מוֹנֶרוֹ (באנגלית: Monero, קוד: XMR, סימול: ɱ), הוא מטבע מבוזר ממוחשב מבוסס קוד פתוח, שנוצר באפריל 2014. הוא מתמקד בפרטיות, ביזור וסילומיות, ופועל על מערכות ההפעלה Windows, macOS, Linux, Android ו-FreeBSD. מונרו משתמש בספר חשבונות ציבורי לרישום עסקאות בזמן שיחידות חדשות נוצרות בתהליך שנקרא כרייה. הארכיטקטורה של מונרו נועדה לשפר מטבעות ממוחשבים שקדמו לו על ידי טשטוש זהות השולח, הנמען והסכום של כל עסקה שנעשית, וכן שואף להפוך את תהליך הכרייה לשוויוני יותר.
היסטוריה

המטבע מונרו פותח בשנת 2014 כפיצול מהמטבע Bytecoin, והוא נקרא במקור BitMonero, הֶלְחֵם של ביט (כמו ביטקוין) ומוֹנֶרוֹ ("מַטְבֵּעַ" בשפת אספרנטו — הטעמה מלעילית).
מונרו היה אחד מהמטבעות הדיגיטליים הראשונים שהשתמשו בפרוטוקול CryptoNote, בניגוד למטבעות אחרים שהם נגזרות של ביטקוין.
בשנת 2016 המטבע חווה גידול משמעותי בביקוש ובהיקף העסקאות, בין היתר בעקבות אימוצו על ידי שניים מהאתרים המובילים ברשת האפלה, Oasis ו-AlphaBay.
בינואר 2017 הודקה עוד יותר הפרטיות של המטבע עם האימוץ של האלגוריתם Confidential Transactions שפותח על ידי גרגורי מקסוול, המפתח של Bitcoin Core.
ֵ
תוכנת הלקוח (המשתמש)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התוכנה הרשמית של מונרו רצה רק על מחשב ומפותחת ב-https://github.com/monero-project/monero
קיימות 2 גרסאות של התוכנה ששתיהן שמישות: גרסה עם גרפיקה וגרסה שמשתמשים בה בשורת הפקודה.
קיימים עשרות אפליקציות לסמארטפונים שיכולות לשלוח ולקבל מונרו כמו הפרויקט הרשמי שקיים למחשב אבל יש סיבה שאין תוכנה רשמית של מונרו לטלפון. ההבדל הוא שאפליקציות כאלה מתחברות לשרת צד-שלישי וצריך לסמוך עליהן, לעומת זאת התוכנה הרשמית מתחברת לשאר משתמשי מונרו ישירות בקשר ישיר לכתובות ה-IP שלהם שזו הדרך הבטיחותית והרשמית ביותר להשתמש במונרו.
התוכנה הרשמית של מונרו מורידה כברירת מחדל את כל הבלוקצ'יין של מונרו על המחשב של המשתמש וצריך בשביל זה 106 ג'יגה בייט פנויים (המספר עולה כל הזמן) של אחסון SSD, כי דיסק קשיח HDD לא יכול לעמוד בקצב הסנכרון כדי להישאר מעודכן בזמן אמת עם הבלוקצ'יין. אפילו עם SSD הסנכרון עלול לקחת ימים עד שבועות. צריך גם לפחות 3 ג'יגה בייט של RAM פנוי בשביל תהליך הסנכרון. בנוסף, יש אפשרות להתחבר לשרת רחוק (Remote node) בעזרת התוכנה הרשמית למחשב במקום הסינכרון עם הבלוקצ'יין.
התוכנה מפותחת במודל של קוד פתוח ב-GitHub על ידי קבוצת מפתחים במודל היררכי ודמוקרטי. קבוצת המפתחים נוטה לשנות ולשדרג את קוד המקור בצורה שלרוב לא מהווה פיצול מלא, אבל מידי חצי שנה עד כמה שנים מפתחים אלה מוציאים לאור גרסה חדשה שמשנה את מונרו מבחינה מהותית. שדרוג שהוא פיצול מלא הוא לא-תואם עם הגרסה הקודמת. משתמשים צריכים לשדרג את התוכנה באופן מודע. במקרה שבו משתמשים רבים לא משדרגים את התוכנה, נוצרים 2 גרסאות בלתי-תואמות של המטבע. בכל שדרוג, המפתחים של מונרו מגדירים בקוד המקור תאריך מסוים שבו השדרוג יתרחש. עד הזמן הזה, הגרסה החדשה של התוכנה תואמת לגרסה הקודמת. בעת שדרוג, מטבעות ישנים קיימים אוטומטית בגרסה החדשה של מונרו גם אם בעל המטבעות לא משדרג את התוכנה.
במקרה שבו משתמשי מונרו מפסיקים לסמוך על המפתחים של מונרו, הם יכולים לסרב שדרוג בכך שהם לא מתקינים אקטיבית את הגרסה החדשה. אם רוב המשתמשים מסכימים שהגרסה הישנה של הפיצול המלא היא הגרסה האמיתית אז השדרוג למעשה יתבטל, או שייווצרו 2 מטבעות שונים (הישן והחדש).
| --- | --- |


מונרו על UBUNTU 17.10 עם חיבור מרחוק
 מחזור חיים:  18 באפריל 2014 – הווה (10 שנים) 
 גרסה אחרונה:  0.18.3.4 (22 באוגוסט 2024) 
 מערכת הפעלה:  Windows, ‏Linux, ‏macOS, ‏FreeBSD‏ (CLI בלבד), DragonflyBSD‏ (CLI בלבד)
 נכתבה בשפות:  ++C,‏ C
 סוג רישיון:  רישיון BSD
 קוד מקור:  https://github.com/monero-project/monero 
 getmonero.org