ארני פלטשר
קריירה פוליטית מוקדמת

במסדרת תפקידו בכנסייה, התוודע פלטשר ב-1990 לקבוצה של שמרנים חברתיים אשר השתלטו על המפלגה הרפובליקנית במחוז פאייט. כעבור זמן מה, הוא קיבל הזמנה להיות חבר בוועדה הרפובליקנית המחוזית. ב-1994 הוא נבחר לבית הנבחרים של קנטקי, אחרי שגבר בבחירות על מועמדת המפלגה הדמוקרטית לזלי טראפ. הוא ייצג את המחוז ה-78 של קנטקי ושירת בוועדת העוני של בית הנבחרים ובכוח המשימה להשכלה גבוהה. נוסף על כך, הוא נבחר על ידי המושל פול פאטון לסייע בהגיית ועריכת רפורמה במערכת הבריאות של המדינה.
כתוצאה מעריכת שינויים במחוזות הבחירה של קנטקי ב-1996, המחוז שייצג פלטשר אוחד לאחד שיוצג בידי עמיתו הרפובליקני סטן קייב. במקום להתמודד בתוך המפלגה הרפובליקנית מול קייב על ייצוג המחוז, החליט פלטשר להתמודד למחוז הקונגרס השישי של קנטקי בבית הנבחרים של ארצות הברית בהמשך אותה השנה. לאחר שזכה בבחירות המקדימות הרפובליקניות במהלכן גבר על שני מועמדים אחרים, הובס פלטשר בבחירות הכלליות בידי סקוטי באסלר, חבר בית הנבחרים המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית, בפער של יותר מ-25,000 קולות. ב-1998 פרש באסלר מבית הנבחרים במטרה להתמודד למושב הריק של קנטקי בסנאט של ארצות הברית שהתפנה עקב פרישתו של הסנאטור ונדל פורד. פלטשר זכה בבחירות המקדימות הרפובליקני לייצוג מחוז הקונגרס השישי בבית הנבחרים האמריקאי בקלות, ובבחירות הכלליות ניצב פלטשר בפני ארנסטו סקורסון הדמוקרטי. העיתון "לקסינגטון הראלד-לידר" תיאר את המירוץ בין השניים כ"דו-קרב קלאסי בין השמאל לימין". פלטשר התנגד בתוקף להפלות מלאכותיות, תמך במערכת מיסים "שטוחים ופשוטים והוגנים יותר", וקרא להחזיר את רוב כספי החינוך הפדרלי לקהילות המקומיות. סקורסון תמך בזכויות הפלה, גרס שמס שטוח הוא רגרסיבי למדי, ותמך במבחני ותקני חינוך מדינתיים. פלטשר ניצח את סקורסון כשזכה ב-104,046 מקולות הבוחרים לעומת 90,033 קולות להם זכה סקורסון.
בתוך חודשים ספורים מוושינגטון הבירה, נבחר פלטשר למנהל הקשר בין 17 חברי המפלגה הרפובליקנים הטריים שנבחרו לבית הנבחרים. הוא התמנה לחבר בוועדה לחינוך ולכוח עבודה, וג'ון ביינר, יו"ר ועדת המשנה ליחסי עובד-מעביד, בחר בפלטשר לשמש כסגנו. המטרה של הוועדה הייתה בין היתר לפקח על הכללים של תוכניות הבריאות המוענקות בידי מעסיקים, ואף על פי שהיה זה נדיר עבור חבר טרי בבית הנבחרים לעלות בסולם ההנהגה של מפלגתו, ייחס ביינר את ניסיונו של פלטשר בתחום הרפואי ועבודתו על רפורמה במערכת הבריאות של קנטקי כסיבה לקידומיו הפוליטיים. פלטשר כיהן גם כחבר בוועדות התקציב והחקלאות של בית הנבחרים. ביוני 1999 נתן פלטשר את חסותו לתיקון חוק למניעת אלימות נוער, שאפשר לבתי ספר מחוזיים להשתמש בקרנות פדרליות לפיתוח תוכניות לימודים הכוללות אלמנטים שנועדו לקדם ולהגביר את המצפן המוסרי של התלמידים. מאוחר יותר, פלטשר הועבר לוועדת האנרגיה והמסחר ונבחר ליו"ר ועדת המשנה למדיניות בנושא בריאות.
במהלך הדיון על הצעת חוק זכויות החולה, התנגד פלטשר להצעה דמוקרטית שתאפשר ליחידים לתבוע את ארגוני הבריאות שלהם (קופות החולים), ובכך העדיף הצעת חוק מגבילה יותר שהרחיבה את יכולתו של המטופל לערער על החלטות קופות החולים. רופאים רבים בשדולה הרפובליקנית חשו כי הצעת החוק של מפלגתם לא הטיבה עם החולים, אך פלטשר היה יוצא דופן בולט ביחד הסנאטור ביל פריסט מטנסי. עמדתו של פלטשר עלתה לו בתמיכת האיגוד הרפואי של קנטקי. לאחר שתרם למסע הבחירות שלו נגד סקורסון ב-1998, האיגוד הרפואי של שנטקי הביע את תמיכתו בהחלטתו של סקוטי באסלר להתמודד מחדש למושב של פלטשר ב-2000. עם זאת, באסלר גרף 35% בלבד מקולות הבוחרים לעומת 53% שגרף פלטשר. שנים עשר האחוזים שנותרו נגרפו בידי המועמד העצמאי גייטווד גאלבריית'.
לאחר הבחירות שנערכו ב-2000, ניסח פלטשר הצעת פשרה שאפשרה לחולים לתבוע את קופות החולים שלהם בבית משפט הפדרלי, תוך כיסוי הוצאות כאב וסבל במענקים בני חצי מיליון דולר אמריקני. בסופו של דבר המפלגה הרפובליקנית בחרה להעביר הצעת חוק בנושא של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, והצעת הפשרה של פלטשר ירדה לטמיון. הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים ב-2002.