stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Baila Baila Baila
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 9 |  |
|  אקוודור | מוניטור לטינו | 43 |  |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 19 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 69 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירים לטיניים חמים | 3 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 92 |  |
|  הונדורס | Honduras Top 50 | 5 |  |
|  הרפובליקה הדומיניקנית | מוניטור לטינו | 3 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 8 |  |
|  ונצואלה | רקורד ריפורט | 19 |  |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 32 |  |
|  ניקרגואה | מוניטור לטינו | 14 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 2 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 30 |  |
|  פנמה | מוניטור לטינו | 6 |  |
|  פרגוואי | מוניטור לטינו | 16 |  |
|  צ'ילה | צ'ילה טופ 20 | 9 |  |
|  צרפת | SNEP | 19 |  |
|  קולומביה | נשיונל-רפורט | 34 |  |
|  קוסטה ריקה | מוניטור לטינו | 10 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 14 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 19 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 22 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 5 בינואר 2019 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | סוני מיוזיק לטינית • VP רקורדס • Dimelo VI |  |
הערות שוליים

↑  ממבו קינגס, די.ג'יי לואיאן, ג'וני בום, הידרו
↑  ממבו קינגס, די.ג'יי לואיאן, ג'וני בום, הידרו
1 2  Baila Baila Baila Ozuna (באנגלית), נבדק ב-2020-06-13
↑  Nibiru Ozuna, genius, ‏2020-06-17
1 2  Ozuna- BAILA BAILA BAILA (Video Oficial)]
↑  Baila Baila Baila - song, נבדק ב-2020-06-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 4c863921-301d-4d70-b323-68f039086a4e
נקודת אבליישן

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  70°48′00″S 68°22′00″W﻿ / ﻿70.8°S 68.366666666667°W﻿ / -70.8; -68.366666666667
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת אבליישן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת אבליישן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת אבליישן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת אבליישן
 
נקודת אבליישן (באנגלית: Ablation Point; מילולית: הנקודה החשופה; בספרדית: Punta Ablación) היא מצוק סלעי, המהווה את הקצה הצפונית של פתחו של עמק אבליישן, שבחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
למצוק צורה של אנקול.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנקודה

אזור זה התגלה וצולם מהאוויר על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935; האזור מופה באופן חלקי (וגס) בשנת 1960 על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בטיסתו של אלזוורת'.
המצוק נסקר באופן חלקי בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
המצוק נסקר באופן יסודי בשנת 1949 על ידי משלחת של סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הנקודה ניתן לה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הנקודה נקראת על שמו של עמק אבליישן הסמוך; העמק נקרא על שם היותו חשוף מקרח ושלג (באנגלית "אבליישן" משמעותו - "לחשוף").
היסטוריה > אזור מוגן במיוחד

הנקודה ממהווה חלק מהאזור האנטארקטי המוגן במיוחד "עמק אבליישן, ורמת גנימד" - אזור מוגן מספר 147.
ראו גם

נקודת מוטונאי
לקריאה נוספת

• James G. Bockheim, , P 221
• CLAPPERTON, CHALMERS & Sugden, David. (2008), , Boreas. 12. 125 - 135. 10.1111/j.1502-3885.1983.tb00443.x
• Michael J. Hambrey, Bethan J. Davies, Neil F. Glasser, Tom O. Holt, John L. Smellie and Jonathan L. Carrivick, , Journal of the Geological Society, 172, 599-613, 26 June 2015, https://doi.org/10.1144/jgs2014-134
• Heywood, R.B.. 1977, , Philosophical Transactions of the Royal Society B: Biological Sciences, 279 (963). 39-54. https://doi.org/10.1098/rstb.1977.0070
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מקור שמו של עמק אבליישן
↑  תיאור האזור המוגן במיוחד 147
| אזורים אנטארקטיים מוגנים מיוחדים |
| --- | --- | --- |
| ארץ המלכה אליזבת | עמק דייוויס • אגם פורלידס |  |
| ארץ המלכה מוד | עמק יוקידורי |  |
| אדמת מק. רוברטסון | מונולית מוריי • מונולית סקאלין • איי רוקרי |  |
| ארץ הנסיכה אליזבת | מפרץ אמאנדה • הר הארדינג • חצי האי מיול |  |
| ארץ המלכה מרי | האי האסוול |  |
| ארץ וילקס | האי ארדרי • האי פרייזר • חצי האי קלארק |  |
| ארץ אדלי | האי ברנרד • נונאטאק בן דוקטור |  |
| ארץ ג'ורג' החמישי | בקתות מוסון |  |
| ארץ ויקטוריה | כף אדייר • עמק בארוויק • עמק בולהאם • כף האלט |  |
| ים רוס | רמת ארייבאל • כף קרוזייר |  |
| ארץ פאלמר | אגם אבליישן • נקודת אבליישן • עמק אבליישן • הר מוניק • הר מרטין |  |
| ארץ גרהאם | נקודת ביסקו |  |
| איי שטלנד הדרומיים | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
.am

| --- | --- |

 תאריך ייסוד:  1994 
 www.amnic.net
 
‎.am היא סיומת אינטרנט מדינית (ccTLD) השייכת לארמניה. סיומת אינטרנט זו נוצרה ב-26 באוגוסט 1994.
רגולציה

הרישום עבור הדומיין .am מופעל על ידי ISOC-AM, הסניף המקומי של איגוד האינטרנט העולמי
הערות רגולציה:
כל אדם בעולם יכול לרשום דומיין .am, org, net ו-com תמורת תשלום.
כל שם של דומיין כפוף לבדיקה. בדרך כלל כל סקירה אורכת כיומיים או שלושה ימי עבודה.
החוק הארמני אוסר על שימוש בשמות דומיינים לאתרי ספאם, פורנוגרפיה או טרור.
ה-AM-NIC הועבר לתאימות כתובות IPv6 בהתאם למערכת ה-DNS העולמית.
שמות Unicode לא יוקמו ב-AM-NIC עד שכל הבעיות הקשורות ל-IPv6 יפתרו.
שימוש ב-Domain Hack

דומיינים ממשפחת ה-ccTLD בעלי סיומת האינטרנט .am חווים פופולריות רבה עקב היותם מחוברים לשידורי AM (בדומה לסיומות ccTLDs אחרים כמו .fm ו-.tv). בנוסף הדומיינים שנגמרים ב .am מושכים פופולריות גם בקרב דוברי אנגלית, למשל מילים המסתיימות ב- "am" - למשל שירות שיתוף התמונות הנייד אינסטגרם משתמש בשם הדומיין הארמני Instagr.am. שירות הזרמת הווידאו החי Stre.am משתמש ב-TLD של .am על מנת ליצור את מילת המפתח האופרטיבית שלהם, "סטרים". אמן המוזיקה האמריקאי והמפיק ויל.איי.אם משתמש בדומיין לאתר שלו. שימוש לא שגרתי שכזה ב-TLD נקרא "Domain Hacks"
דומיין ארמני משני

בשנת 2014 נרשם שם דומיין חדש לארמניה, המיועד לשמות דומיין בשפה הארמנית. הדומיין ברמה העליונה נקרא .հայ. סיומת זאת הפכה לפעילה בשנת 2016.
הערות שוליים

↑  Ինտերնետ Հանրություն, ISOC Armenia
| סיומות אינטרנט של מדינות |
| --- | --- | --- |
| ISO 3166-1 alpha-2 | ISO 3166-1 alpha-2 |  |
| A | .ac .ad .ae .af .ag .ai .al .am .ao .aq .ar .as .at .au .aw .ax .az |  |
| B | .ba .bb .bd .be .bf .bg .bh .bi .bj .bm .bn .bo .br .bs .bt .bw .by .bz |  |
| C | .ca .cc .cd .cf .cg .ch .ci .ck .cl .cm .cn .co .cr .cu .cv .cw .cx .cy .cz |  |
| D | .de .dj .dk .dm .do .dz |  |
| E | .ec .ee .eg .er .es .et .eu |  |
| F | .fi .fj .fk .fm .fo .fr |  |
| G | .ga .gd .ge .gf .gg .gh .gi .gl .gm .gn .gp .gq .gr .gs .gt .gu .gw .gy |  |
| H | .hk .hm .hn .hr .ht .hu |  |
| I | .id .ie .il .im .in .io .iq .ir .is .it |  |
| J | .je .jm .jo .jp |  |
| K | .ke .kg .kh .ki .km .kn .kp .kr .kw .ky .kz |  |
| L | .la .lb .lc .li .lk .lr .ls .lt .lu .lv .ly |  |
| M | .ma .mc .md .me .mg .mh .mk .ml .mm .mn .mo .mp .mq .mr .ms .mt .mu .mv .mw .mx .my .mz |  |
| N | .na .nc .ne .nf .ng .ni .nl .no .np .nr .nu .nz |  |
| O | .om |  |
| P | .pa .pe .pf .pg .ph .pk .pl .pm .pn .pr .ps .pt .pw .py |  |
| Q | .qa |  |
| R | .re .ro .rs .ru .rw |  |
| S | .sa .sb .sc .sd .se .sg .sh .si .sk .sl .sm .sn .so .sr .ss .st .sv .sx .sy .sz |  |
| T | .tc .td .tf .tg .th .tj .tk .tl .tm .tn .to .tr .tt .tv .tw .tz |  |
| U | .ua .ug .uk .us .uy .uz |  |
| V | .va .vc .ve .vg .vi .vn .vu |  |
| W | .wf .ws |  |
| Y | .ye .yt |  |
| Z | .za .zm .zw |  |
נאו-קאנטיאניזם

נאו-קאנטיאניזם (בגרמנית: Neukantianismus) הוא זרם פילוסופי אשר התהווה מתוך ניסיונות לפתח את הפילוסופיה של עמנואל קאנט, והיה הזרם הדומיננטי בפילוסופיה הגרמנית משנות ה-70 של המאה ה-19 ועד מלחמת העולם הראשונה.
פילוסופים בולטים באותה תקופה כמו קונו פישר (אנ'), הרמן פון הלמהולץ, אדוארד צלר (אנ') ופרידריך אלברט לנגה קראו לחזרה לפילוסופיה של קאנט כניסיון להחליף הזרמים המטריאליסטים והמטפיזיים אשר תפסו את מרכז הבמה הפילוסופית בת הזמן. החזרה לפילוסופיה של קאנט נבעה מההכרה בו כהשראה טובה להחייאת התרבות הגרמנית בסוף המאה ה-18, והגאווה של הגרמנים בהצלחה העולמית של תורתו, כך שהיה ההוגה הגרמני הראשון מאז גוטפריד לייבניץ שהגיע למעמד שכזה.
הזרם הנאו-קאנטיאני נחלק בעיקרו לשלוש אסכולות עיקריות: אסכולת מרבורג, אסכולת הדרום-מערב והאסכולה הנאו-פריסיאנית. חברי האסכולות השונות לא הציגו את עצמם כחלק מזרם אחד משותף, מאחר שהיו בין הדוקטרינות שלהם נקודות שוני משמעותיות, אך עם זאת בני דורם התייחסו אליהם ככאלה, מאחר שהיו להם מאפיינים משותפים רבים, וכך עשו גם היסטוריונים בתקופות מאוחרות יותר.
אסכולת מרבורג

ניתן לאתר את ההתחלות של אסכולת מרבורג לשנת 1871 כאשר הרמן כהן פרסם את המהדורה הראשונה של ספרו Kants Theorie der Erfahrung (תורת הניסיון של קאנט) בו הוא פירש את קאנט בצורה אנטי-פסיכולגיסטית ומצא בביקורת הראשונה שלו ביטוי של דרך חדשה לעסוק בפילוסופיה: השיטה הטרנסצנדנטלית. מאוחר יותר בשנת 1880 כאשר פול נטורפ (אנ') עבר למרבורג ועבד מתחת לכהן באוניברסיטה, אסכולת מרבורג נולדה ככוח מוסדי. מבין סטודנטים רבים של שני כהן ונטורפ אשר זיהו את עצמם עם האסכולה במרבורג, המשפיע ביותר היה ארנסט קסירר.
אסכולת מרבורג > השיטה הטרנסצנדנטלית

המחויבות המרכזית של אסכולת מרבורג הייתה לשיטה הפילוסופית הטרנסצנדנטלית אשר, לפי נטורפ, כרוכה בשני שלבים. בשלב הראשון הפילוסוף מזהה "עובדה" תרבותית מסוימת. הפילוסופיה התאורטית מתחילה עם "עובדה מדעית"; הפילוסופיה הפרקטית עם עובדה של "סדר חברתי"; האסתטיקה עם עובדה של "יצירה אומנותית". אלו הן עובדות קונקרטיות, מפורטות וניתנות לאימות היסטורי. כדוגמה, תאורטיקן פילוסופי יתחיל את התהליך על ידי חקר התאוריות הטובות ביותר אותן מציעים בני דורו, כך שבשלב הראשון הוא יעבוד כאספן עובדות החוקר את השיטות השונות והמושגים החשובים השייכים לאותה תרבות שהוא חוקר. בשלב השני לעומת זאת, ימשיך הפילוסוף מעבר לאיסוף עובדות לזיהוי האספקטים של אותו תחום בתרבות המאפשרים את תוקפו האובייקטיבי של התחום. במילים של חברי האסכולה, התהליך מערב זיהוי של "החוקים" או "הצורה" של תחום תרבותי זה. שיטה זו מבוססת על המודל של קאנט בעבודתו "פרולגומנה לכל מטאפיזיקה עתידית" – הוא התחיל בלזהות מתוך התאוריה המדעית הטובה ביותר של זמנו – התאוריה של ניוטון – את החוקים, המושגים והשיטות הבסיסיות. בשלב השני הוא הראה כיצד הקיום של חוקים, מושגים ושיטות אלו מתאפשר על ידי מושגים וחוקים שהם אפילו עוד יותר בסיסיים – חוקים אשר מאפשרים את תוקף אובייקטיבי.
מאחר שהשיטה הטרנסצנדנטלית מתחילה בעובדה של תרבות, נאו-קאנטיאנים השייכים לאסכולה זו דוחים את האפשרות של מטאפיזיקה ספקולטיבית. הפילוסופיה הטרנסצנדנטלית כפי שהם הבינו אותה נבדלת גם מהפסיכולוגיה ולא תלויה בה. אף על פי שהמטרה של תורת ידע היא להבין מה מאפשר "חוויה", אלא שהם מבינים את המושג של "חוויה" בצורה לא פסיכולוגית כלל.
אסכולת מרבורג > תורה של ידע

הליבה של תאוריית הידע הנאו-קאנטיאנית של מרבורג היא תפיסה של "תוקף אובייקטיבי". ב"תוקף האובייקטיבי "של הידע, הם מתכוונים לעצמאות שלו מנבדקים בודדים, לאמיתתו, וליחס שלו לאובייקטים. תאוריה של תוקף אובייקטיבי, אז, היא גם תאוריה של "התעלות" של האובייקט - באיזה מובן האובייקט הוא סטנדרט עצמאי של נכונות לידע. בנוסף לתאוריית האובייקטיביות, עוד מחויבות מרכזית בכתיבה של אסכולה זו היא הדחייה של "הנתון". במחויבות זו הם מתרחקים באופן מפורש מקאנט. לפי קאנט, לקושר הקוגניטיבי שלנו יש שתי זרועות: זרוע קולטת (רגישות) וזרוע ספונטנית (הבנה). דרך רגישות חפצים ניתנים לנו, ודרך הבנה חפצים באים לידי מחשבה. הייצוגים של רגישות הם אינטואיציות, אשר מקושרות לאובייקטים בצורה ישירה; הייצוגים של הבנה הם מושגים, אשר מקושרים לחפצים דרך תיווך. הספקנות של חברי אסכולת מרבורג כלפי הבחנות אלה הגיעה לשיאה בלוגיקה של הידע הטהור של כהן, שם הן נדחות באופן סופי.
דחיית "הנתון" של חברי אסכולת מרבורג יכולה להיות קשה לפירוש. זה נראה שהם מכחישים את העובדה הברורה שישנו אלמנט פסיבי כלשהו בתפיסה, והם אינם משאירים מקום לניסויים במדעי הטבע. בבואנו לתת פירוש לדוקטרינה זו, יהיה לעזר רב לזכור כי תאוריית הידע של מרבורג נוגעת ליחסים בין תוכן הידע - כיצד חלק אחד מתוכו מצדיק חלק אחר. היא לא עוסקת ביחסים סיבתיים בין מעשי הנפש לבין התפיסה. הגיונית, התוכן היחיד שיכול להצדיק מחשבה חייב להיות בעצמו משהו בר-חשיבה, מכיוון שלפי נטורפ, "ידע מבוסס רק על ידי ידע אחר".
הפילוסופים של מרבורג אפיינו את הפילוסופיה שלהם כמעין "אידיאליזם". יש להבחין בחדות בין אידיאליזם זה לבין "סובייקטיביזם", מכיוון שהם אינם מאמינים כי אובייקטים של ידע הם ייצוגים - הם אינם מאמינים כי הקיום מושאי הידע תלוי בקיומם של מוחות שיחשבו עליהם. אידיאליזם זה מנוגד גם לדעה כי הידע שלנו אשלייתי באמת; הם לא קובעים שיש אובייקטים שלא ניתנים להכרה, או שטבעם האמיתי של אובייקטים של ידע הוא באופן בלתי אפשרי בלתי ידוע.
אסכולת הדרום-מערב

מוכרת גם כאסכולת באדן או אסכולת היידלברג. ניתן לטעון כי התחלתה הייתה במאמרו של וילהלם וינדלבנד (אנ') בשנת 1883 בשם "השיטה הביקורתית או הגנטית?" אשר בפעם הראשונה גם נותנת חשיפה ברורה לנקודת המבט הפילוסופית אשר תאפיין את אסכולת הדרום-מערב, ותקרא במפורש לחזרה של קאנט. עם זאת, רבים מהרעיונות המרכזיים במאמר זה כבר ניסחו על ידי המורה של וינדלבנד, הרמן לוטצה (אנ'), בעבודתו בשם "הגיון" (1874). הרעיונות שהציג וינדלבנד בתאוריה של הידע פותחו בצורה מערכתית על ידי הסטודנט שלו היינריך ריקרט. מאוחר יותר, סטודנט של וינדלבנד וריקרט בשם אמיל לאסק (אנ'), שהזדהה עם נקודת מבטם הפילוסופית, תרם גם הוא רבות לפיתוח הזרם הדרום-מערבי בפילוסופיה הנאו-קאנטיאנית. פילוסוף נוסף שתרם לפיתוח הזרם הדרום-מערבי היה ריכרד קרונר. הסוציולוג מקס ובר, שהיה תלמיד של ריקרט, הופשע מהמתודולוגיה הנאו-קאנטיאנית של האסכולה, כולל בטביעת המושג ה"טיפוס האידיאלי".
אסכולת הדרום-מערב > פילוסופיה כתאוריה של ערך

"קאנט הניח תפיסה חדשה של משימת ואופן הידע של הפילוסופיה כנגד הפסיכולוגיזם של בני דורו", כותב וילהלם וינדלבנד בחיבורו הפרוגרמטי, "שיטה ביקורתית או גנטית?". וינדלבנד טען כי נושא הפילוסופיה הוא "תוקף" של "אקסיומות". על הפילוסופיה לזהות את האקסיומות הללו, להכניסן למערכת ולהסביר כיצד הן שולטות בפעולות הידיעה, ההתנהגות והשיפוט. משימה אחרונה זו מחייבת לתת דין וחשבון כללי לגבי תוקף, זאת בנוסף לזיהוי האופן שבו המדעים ואזורי התרבות השונים נשלטים על ידי אקסיומות ספציפיות. לוגיקה (או פילוסופיה תאורטית, או תורת הידע) היא מדע האקסיומות לידיעה; אתיקה היא מדע הנורמות למשחק; אסתטיקה היא מדע הכללים של "השפעות הרגשות".
תפיסה זו של פילוסופיה מספקת לאסכולת הדרום-מערב תרופת נגד לפסיכולוגיזם, השונה באופן מהותי מסוג האנטי-פסיכולוגיזם שמציעה אסכולת מרבורג. מבחינת וינדלבנד אקסיומות מובנות באופן "טלאולוגי": הם הכללים שיש לעקוב אחריהם כדי לממש מטרות מסוימות. למשל, ההיגיון נותן את הנורמות שיש לעקוב אחריהן אם רוצים להאמין למה שנכון. אקסיומות הן נורמות, וההכרחיות שלהן היא צורך נורמטיבי. בעיקרו של דבר, הפילוסופיה נבדלת מהפסיכולוגיה מכיוון שנורמות נבדלות מעובדות. מה שוינדלבנד מכנה "השיטה הגנטית" מכיר בתוקף או כלליות עובדתית בלבד. שיטה זו מבקשת להדגים את תקפות האקסיומות בכך שהיא מראה שהאקסיומות הללו מובנות בפסיכולוגיה שלנו, או שהן אוניברסליות לכל התרבויות. לכן השיטה הגנטית הופכת את הפילוסופיה לתלויה בפסיכולוגיה ובהיסטוריה התרבותית. אך השיטה הגנטית היא חסרת סיכוי: לא ניתן להוכיח את האקסיומות השולטות בכל המדעים באמצעות פסיכולוגיה או אנתרופולוגיה, מכיוון שמדעים עצמם מניחים את האקסיומות הללו. אכן, השיטה הגנטית מאיימת על רלטיביזם, מכיוון שאיננו יכולים לומר במה בני אדם יאמינו בכל עת ובכל מקום, אלא רק במה שהם מאמינים כעת, או במה שמאמינים בתרבות זו או אחרת. ואכן, בשיטה הגנטית, האמת והטוב מצטמצמים לכוח חברתי או לדעת הרוב.
יש להדגיש כי עבור וינדלבנד ושאר חברי אסכולת הדרום-מערב, מטרת הפילוסופיה הביקורתית הייתה להפוך "לפילוסופיית תרבות כוללת". בפרט, הם רצו להרחיב את הפרויקט הביקורתי של קאנט לאזורי התרבות שהטיוטה המקורית של קאנט הזניחה: מה שנקרא "Geisteswissenschaften", בעיקר היסטוריה.
אסכולת הדרום-מערב > תורה של ידע

ישנן 4 מאפיינים בסיסיים לתאוריית הידע הנאו-קאנטיאנית של אסכולת הדרום-מערב:
אובייקטיביות ו-Objecthood - השאלה המרכזית שהציג ריקרט בעבודתו "האובייקט של הידע ", שהיא העבודה המפותחת והיסודית ביותר בתורת הידע של אסכולת הדרום-מערב, היא" מהו מושא הידע, שאינו תלוי בנושא, או בזכות מה משיגה ההכרה אובייקטיביות?". בפרט, ריקרט עוסק ב"התעלות" של האובייקט: שהאובייקט הוא סטנדרט עצמאי לידע, שהוא קובע אם ידע הוא אמיתי או אובייקטיבי. התשובה של ריקרט לשאלות אלו היא שהאובייקט "צריך להתעלות", ולא ביסודו "ישות טרנסצנדנטית" או "מציאות". השקפה זו נחשבת לייחודית.
מעשה, תוכן ומושא חשיבה - לוטזה הבחין בין הפסיכולוגיה לתורת הידע (מה שהוא מכנה "לוגיקה") בכך שהוא הבחין בין פעולות החשיבה, שהן אירועים המהווים את נושא הפסיכולוגיה, לבין תוכני החשיבה, שהם תקפים ומהווים את נושא הלוגיקה. הבחנה זו נלקחה וסועפה על ידי ריקרט ולאסק: ריקרט טען כי התוכן של שיפוט צריך להיות מפוצל לשני חלקים: התוכן האובייקטיבי הלא אמיתי, והחוש הסובייקטיבי האימננטי. ההבחנה של ריקרט בין חוש אימננטי לתוכן אובייקטיבי מתאימה באופן טבעי לתפיסה של אסכולת הדרום-מערב של הפילוסופיה כתורת ערכים, יותר מאשר ההבחנה הפשוטה של מעשה/תוכן, ובכך היא מתאימה יותר לתפיסתם את תורת הידע ככזאת שנוגעת לנורמת האמת.
דחיית תורת ההעתקות של הידע - רעיון נוסף, שנמצא בלוטזה, אם כי נגזר בסופו של דבר מקאנט, הוא דחיית תאוריית ההעתקות של הידע. ההתקפה המפורשת של תורת ההעתקות הופכת מפורשת יותר בכתביהם של וינדלבנד וריקרט אורך זמן: ריקרט מקדיש קטע מתוך עבודתו "אובייקט הידע" (1915) במפורש לתקיפת תורת ההעתקות, והוא מקדיש מאמר מאוחר (1934) למה שהוא תופס כהחייאת השגיאות של תורת ההעתקות בפילופסופיה של מרטין היידגר.
הנתון - אף על פי שגם אסכולת מרבורג וגם אסכולת הדרום-מערב מסכימות בדחייתם את תורת ההעתקות, הם נוקטים עמדות שונות מאוד כלפי ההבחנה בין אינטואיציות ומושגים, וכלפי "הנתון". עבור אסכולת מרבורג, אין שום דבר שניתן; אסכולת הדרום-מערב טוענת רק כי הידע אינו העתק של הנתון, אלא דורש טרנספורמציה שלו. עבור אסכולת מרבורג, אין הבחנה בין אינטואיציות ומושגים; עבור אסכולת הדרום-מערב, אינטואיציות אינן ניתנות להפחתה למושגים. שתי נקודות אלה פותחו על ידי ריקרט תחילה ולאחר מכן על ידי לאסק.
ראו גם

קאנטיאניזם
הגליאניזם
אידיאליזם גרמני
אידיאליזם טרנסצנדנטלי
מחלוקת הפסימיזם
הדיבייט בין קסירר להיידגר
הערות שוליים

↑  Rozenkranz K., Geschichte der kantischen Philosophie, Leipzig: Leopold Voß, 1840
↑  Rozenkranz K. & Schubert F.W., Immanuel Kant's sämmtliche werke, Leipzig: Leopold Voß, 1838
1 2 3  Frederick C. Beiser, The Genesis of Neo-Kantianism, 1796-1880, Oxford University Press, 2014-11-20, עמ' 328–355, ISBN 978-0-19-872220-5
↑  Beiser, Frederick C., 1949 - author., After Hegel : German philosophy, 1840-1900, ISBN 978-1-4008-5253-6
↑  כל מה שנכתב בתת-סעיף זה הוא תמצות של חלקים מספרו של נטורפ Über objektive und subjektive Begründung der Erkenntnis (1887).
1 2 3 4 5 6 7  Heis, Jeremy, Neo-Kantianism, https://plato.stanford.edu/archives/sum2018/entries/neo-kantianism, ‏May 18, 2018
↑  לקוח מתוך הספר של נטורפ Über objektive und subjektive Begründung der Erkenntnis (1887)
↑  נלקח מעבודתו של ארנסט קסירר בשם Substanzbegriff und Funktionsbegriff (1910)
↑  נלקח מעבודתו של הרמן כהן בשם Logik der reinen Erkenntnis (1902)
↑  Peter-Ulrich Merz-Benz: Max Weber und Heinrich Rickert. Die erkenntniskritischen Grundlagen der verstehenden Soziologie. Königshausen & Neumann, Würzburg 1990, [[:de:Spezial:ISBN-Suche/3884793268|ISBN 3-88479-326-8]].
↑  כל מה שבא בפסקה זו הוא סיכום ותרגום מעבודתו של וילהלם וינדלבנד בשם Kritische oder genetische Methode? (1883)
↑  נלקח מעבודתו של וילהלם וינדלבנד בשם Über Gleichheit und Identität (1910)
1 2  מעבודתו של היינריך ריקרט בשם Kulturwissenschaft und Naturwissenschaft (1915)
↑  מעבודתו ש הרמן לוטזה בשם Metaphysik (1874)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563187105171  BnF: cb12647521b (data)  GND: 4041802-9  LCCN: sh85090739  NKC: ph693316 
הרמן כהן
ארנסט קסירר
הרמן לוטצה (אנ')
היינריך ריקרט
ניקוד טברני

שמות כ, א-ה בניקוד טברני. מתוך כתב יד מימי הביניים, השמור כעת בלונדון
"ניקוד טבריני" יצירה של הפסל דוד פיין. המוזיאון הפתוח טבריה
הַנִּקּוּד הַטַּבְרָנִי (וגם טְבֶרְיָנִי) הוא שיטה גרפית לסימון ההגייה של הטקסט המקראי בפי יהודי העיר טבריה בראשית ימי הביניים.
העברית בת ימינו משתמשת בסימנים הגרפיים שהמציאו מפתחי השיטה הטברנית, אולם משמעות סימני הניקוד וכלליהם בעברית בת ימינו שונים מהשיטה הטברנית המקורית. לשימוש המודרני בסימני הניקוד ראו: ניקוד העברית בת ימינו.
התפתחות הניקוד הטברני

כל עוד הייתה העברית שפה מדוברת, נשתמרה הגיית הטקסט המקראי גם ללא מנגנון גרפי שיסמן את ההגייה. אולם בתחילת ימי הביניים נוצר חשש ממשי שהגיית הטקסט תישכח. מספר חכמים מהעיר טבריה מצאו פתרון לבעיה זו בדמות פיתוחה של מערכת סימני ניקוד וטעמים, שהוספו על גבי הטקסט העיצורי. נראה שבכך אימצו חכמים אלו שיטה שכבר הייתה קיימת אצל שכניהם ממזרח, המדקדקים הסורים, שהם בתורם אימצו מהמדקדקים היוונים.
כתבי היד המנוקדים הקדומים ביותר, הנושאים את תאריך כתיבתם, הם מהמאה העשירית (כתר ארם צובא ועוד), והם מציגים כבר שיטת ניקוד מגובשת.
בתוך השיטה הטברנית התקיימו שתי אסכולות מרכזיות, זו של אהרן בן משה בן אשר וזו של משה בן דוד בן נפתלי. ההבדלים בין שתי האסכולות נוגעים ברובם להבדלי ניקוד והטעמה מזעריים של הטקסט המקראי. הבדלים אלו נאספו על ידי מישאל בן עוזיאל בספרו כתאב אלכ'לף ("ספר החילופים") שנכתב במחצית השנייה של המאה ה-11. אסכולת בן אשר דחקה את רגליה של אסכולת בן נפתלי ושל אסכולות אחרות, והיא זו שהתקבלה לבסוף.
למסורת ההגייה הטברנית יצא שם של מסורת הגייה מדויקת ביותר, ושיטת הניקוד שלה אומצה כמעט על ידי כל קהילות עם ישראל בתפוצות (למעט קהילות בבל ותימן, אשר המשיכו להשתמש גם בניקוד הבבלי), וזאת חרף העובדה שאף אחת מקהילות אלו לא הגתה את העברית במסורת הטברנית.
לקראת סוף ימי הביניים, עם הידלדלות היישוב היהודי בטבריה, נכחדה מסורת ההגייה הטברנית, ונוצר מצב, הקיים עד ימינו אנו, שכמעט כל קהילות ישראל משתמשות בשיטת ניקוד של הגייה זו, על אף שאין מדברים לפיה.
עדויות לשיטת הניקוד

שיטת הניקוד הטברנית השתמרה במספר רב של כתבי יד מקראיים מימי הביניים ששרדו עד ימינו. שני כתבי היד הידועים ביותר הם כתר ארם צובא (אשר נוקד על ידי אהרן בן משה בן אשר עצמו במאה ה-10 לספירה) וכתב יד לנינגרד אשר נוקד בשנת 1008.
בנוסף לשני כתבי היד הללו נשתמרו מספר חיבורים מימי הביניים, המתארים את השיטה ואת כלליה. ראש וראשון לחיבורים אלו הוא ספר דקדוקי הטעמים שכתב אחד מן החשובים מבין בעלי השיטה הטברנית, אהרן בן משה בן אשר. חיבורים ידועים נוספים הם "ספר הוריית הקורא" מאת אבו אל-פרג' הארון, "המאמר על השווא" שמחברו אינו ידוע, ו"ספר צחות לשון העברים" לרב סעדיה גאון.
מקורות אלו מאפשרים לנו כיום, אף על פי שחלפו למעלה מאלף שנים, לשחזר את ערכם הפונטי של סימני הניקוד הטברניים.
סימני הניקוד הטברני

מערכת התנועות של העברית הטברנית כללה שבע תנועות רגילות ושבע תנועות קצרות. את מערכת התנועות מקובל לחלק לשתי קבוצות - תנועות ארוכות/מלאות ותנועות קצרות/קטנות/חטופות. ספרי הדקדוק ההיסטוריים מוסיפים תת-חלוקה נוספת של התנועות הארוכות לתנועות ארוכות מיסודן ותנועות בינוניות.
סימני הניקוד הטברני > תנועות מלאות

כל אחת משבע התנועות המלאות סומנה בסימן ייחודי לה – למעט התנועה [u], אשר סומנה על ידי שורוק או על ידי קובוץ בהתאם לקיומה/אי-קיומה של האות ו"ו. בטבלה שלהלן מפורטות התנועות המלאות וסימני הניקוד המסמנים אותן:
| שם הסימן | סימן גרפי | תעתיק IPA | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| קמץ | ָ | [ɔ] | בכתבי יד צורתו של הקמץ היא קו ומתחתיו נקודה. השם "קמץ" מעיד על כך שבעת הגיית התנועה השפתיים נקמצות (=נסגרות, מתעגלות). ייתכן שהתנועה שסומנה על ידי הקמץ היא לא [ɔ] אלא [ɑ] (מדובר בתנועות קרובות) |
| פתח | ַ | [a]~[ä] | השם "פתח" מעיד על כך שבעת הגיית התנועה השפתיים נפתחות |
| סגול | ֶ | [ɛ] | כפי הנראה, משמעות השם "סגול" היא אשכול ענבים, והסימן נקרא כך על שם צורתו |
| צירי | ֵ | [e] | בניקוד הטברני אין הבדל בין הגיית צירי שיש אחריו יו"ד ("צירי מלא") לבין הגיית צירי שאין לאחריו יו"ד ("צירי חסר") |
| חיריק | ִ | [i] | בניקוד הטברני אין הבדל בין הגיית חיריק ואחריו יו"ד ("חיריק מלא") לבין הגיית חיריק שאין לאחריו יו"ד ("חיריק חסר") |
| קובוץ/שורוק | ֻ ~ וּ | [u] | ההבחנה בין הסימנים היא גרפית: אם נמצאה ו"ו בטקסט היו מסמנים שורוק, ובהיעדר ו"ו - קובוץ. אין הבדל פונטי בין שני הסימנים |
| חולם | ֹ ~ וֹ | [o] | בניקוד הטברני אין הבדל בהגיית חולם הבא עם ו"ו ("חולם מלא") לבין הגיית חולם ללא ו"ו ("חולם חסר") |
חשוב להדגיש ששבע תנועות אלו היו בעלות אותו אורך. כמו כן, במסורת זו לא התקיימה הבחנה פונטית בין קמץ גדול וקטן, חיריק חסר ומלא, חולם חסר ומלא, קובוץ ושורוק; זוגות אלו נהגו באופן זהה לחלוטין, וההבחנה ביניהן היא מעשה ידי מדקדקים מאוחרים (ראו: ניקוד העברית בת ימינו).