stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורדן תעשיות
היסטוריה > כחברת החזקות

בשנת 1995 רכשה חברת ההשקעות "דוברת, שרם ושות'", שבבעלות אנשי העסקים אהרן דוברת ויצחק שרם את החברה, ובאמצעותה רכשו בשנת 1996 את השליטה בחברת ההשקעות של בנק הפועלים ("פועלים השקעות"), ושבהמשך שונה שמה ל"פולאר השקעות". "פועלים השקעות" עצמה הייתה בעלת מניות בשורה של חברות. כך הפכה "אורדן תעשיות" להיות לחלק ממבנה של פירמידת שליטה שכלל מספר חברות ציבוריות.
בשנת 2001 שינתה הקבוצה את מבנה פירמידת השליטה שלה, שהיה בו ארבע שכבות, לאחר ש"אורדן תעשיות" העבירה את החזקותיה ב"פועלים השקעות" ("פולאר השקעות") לבעלי מניותיה, והיא הפכה לחברת אחות. בנוסף קבוצת "אורלייט תעשיית", שהייתה במקור בבעלות "פועלים השקעות", עברה לבעלות "אורדן תעשיות". "אורלייט תעשיית" (שפעלה אחר כך בשם "אינרום תעשיות") שלטה במספר חברות בתחום מוצרי הבנייה, בהן "איטונג תעשיות", "נירלט" ו"שיש אלוני". ב-2003 הפכה גם הפעילות התעשייתית של "אורדן" לחברה בת של "אורלייט תעשיית".
באותן השנים סבלה הפעילות המסורתית של אורדן ממשבר, עקב התחרות הגוברת מול ייבוא זול. רוב מפעלי החברה נמכרו או נסגרו, כולל המפעל ההיסטורי של "בתי יציקה וולקן" במפרץ חיפה שנסגר בתחילת 2007. הפעילות הביטחונית לייצור פלדה עבור כלים משוריינים, גם סבלה מירידה בהזמנות, בתחילת שנות ה-2000 אף נשקלה האפשרות להפסיק את המשך ייצור טנק המרכבה. עם זאת זכתה החברה למספר הזמנות ממשרד הביטחון, כולל עבור פרויקט "טנק הסברה" הטורקי.
בשנת 2005 מכרה "אורדן" את שטח המפעל שלה לחברת "דורסל" (חברת בת של סינאל מלל פייוויי) תמורת 13 מיליון דולר וחכרה אותו מחדש ממנה. בנובמבר 2018, מכרה דורסל את מתחם אורדן בנתניה תמורת כ-134 מיליון שקל, לאחר שרכשה אותו במקור תמורת 54 מיליון שקל ב-2005.
היסטוריה > בבעלות קרן פימי

בדצמבר 2007 רכשה קרן ההשקעות הפרטית "קרן פימי" 50% מ"אינרום תעשיות" מ"אורדן תעשיות" (ששמה שונה ל"גרינסטון תעשיות"). ושנה אחר כך רכשה את מלוא הבעלות.
המפעל ההיסטורי של אורדן ממשיך לפעול בנתניה בשם "אורדן תעשיות מתכת ויציקות פלדה בע"מ". בשנת 2016 זכה המפעל בחוזה לייצור של חלפים, מערכות ורכיבים המשמשים להרכבת ה"נמ"ר" (נגמ"ש מרכבה), ולהמשך הייצור של טנקי מרכבה "סימן 4".
בשנת 2019 הודיע קרן פימי כי מפעל "אורלייט" מנס ציונה, שגם בבעלותה, יעבור לפעול במתחם "אורדן" בנתניה, אך התוכנית בוטלה עקב התנגדות עיריית נתניה להגדלת הפעילות התעשייתית המזהמת במקום.
קוואזר אפוף אבק

קוואזר אפוף אבק, כפי שנראה באמצעות טלסקופ החלל WISE
קוואזר אפוף אבק הוא גלקסיה צעירה בעלת גרעין שקורן באופן יוצא דופן ושאינו ניתן לצפייה באופן ישיר אלא רק על ידי קרינת החום העצומה שפולט ענן האבק המקיף אותו בתחום התת-אדום. קוואזרים אפופי אבק בהירים, במונחי עוצמת הארה כוללת, פי 1,000 משביל החלב, וזוהרים פי 300 טריליון מהשמש.
בגלקסיה מסוג זה יש אבק רב וסמיך כל כך אשר מסתיר את האור הנראה של כוכביהן ומקשה על זיהויין. אסטרונומים חושבים שזהו למעשה שלב מוקדם בהתפתחות גלקסיות נדירות, אשר בהן קיים חור שחור על-מסיבי גדול יותר לעומת החורים השחורים שקיימים ברוב הגלקסיות, ושכיחותן היא 1 ל-3,000 גלקסיות. כח המשיכה החזק של החור השחור צפוי בסופו של דבר לנקות את הגלקסיה מהאבק הרב כך שהאור הנראה יוכל לחלוף דרכה וניתן יהי לצפות בה ישירות כמו בגלקסיות רגילות.
הגלקסיה הראשונה מסוג זה התגלתה באמצעות טלסקופ החלל WISE של נאס"א בשנת 2010. הטלסקופ סורק את השמים בתחומי התת-אדום המתאימים לחום, וכך מאתר את הגרעין החם של הגלקסיה דרך עננת האבק המסתירה את האור הנראה.
שלדון ריילי

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1999 (בן 25) סידני, אוסטרליה אוסטרליה
 שם לידה:  שלדון הרננדז
 מוקד פעילות:  אוסטרליה אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית
 www.sheldonriley.com
 פרופיל ב-IMDb
 
שלדון ריילי (באנגלית: Sheldon Riley; נולד ב-14 במרץ 1999) הוא זמר-יוצר ודוגמן אוסטרלי-פיליפיני, שהשתתף בעונה השביעית והשמינית של "The Voice". בנוסף, הוא השתתף ב-"Eurovision – Australia Decides", הקדם האוסטרלי לאירוויזיון 2022, עם השיר "Not the Same" ("לא אותו הדבר").
חיים אישיים

אביו של ריילי הוא איש עסקים ממוצא פיליפיני, ואמו היא סקוטית–אירית. יש לו אחות אחת. בגיל 6 הוא אובחן על הספקטרום האוטיסטי, ובגיל 10 החל לכתוב ולהלחין את שיריו עם פסנתר. כילד, סבל מבריונות מתמשכת בארבעה עשר בתי הספר שלמד בהם. בכיתה י' הוא הופיע המחזמר של בית ספרו, "Little Shop of Horrors". בשנה שלאחר מכן זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי במחזמר של בית ספר בטקס פרסי גולד קוסט, עבור תפקידו ב-13 The Musical.
ריילי הוא הומוסקסואל מוצהר. הוא הופיע במספר אירועי התרמה ופסטיבלים של הקהילה הלהט"בית. מאז 2019 הוא בזוגיות עם זאקרי טומלינסטון.
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | שנה  | אלבומים |
| --- | --- | --- |
| "Fire" | 2018 | סינגל שלא מתוך אלבום |
| "More Than I" | 2020 | סינגל שלא מתוך אלבום |
| "Left Broken" | 2021 | סינגל שלא מתוך אלבום |
| "Again" | 2021 | סינגל שלא מתוך אלבום |
| "Not the Same" | 2022 |  |
הערות שוליים

↑  Meet Sheldon Riley: The Aussie Filipino Singing Sensation On ‘America’s Got Talent’, Riyanka S, July 14, 2020
↑  Sheldon Riley - 'Do You Really Want To Hurt Me' - The Voice Australia 2018, יוטיוב
↑  The Battles: Mikayla Jade v Sheldon Riley 'Diamonds' : The Voice Australia 2018, יוטיוב
↑  Sheldon Riley of The Voice Australia: 'I get to be the person I've always wanted to be', SBS
↑  Sheldon Riley
↑  Simon Cowell and Judges Loves His Voice! ; America's Got Talent 2020 ; Got Talent Global
↑  Sheldon Riley Reimagines Kylie Minogue’s ‘Can’t Get You Out of My Head’ on ‘AGT’: Watch
↑  Song You Need to Know: Sheldon Riley, “More Than I”
↑  "SBS reveals first artists to take the stage at Eurovision – Australia Decides". Guide (באנגלית). 2021-10-27. נבדק ב-2021-10-28.
↑  "SBS reveals first artists to take the stage at Eurovision – Australia Decides". Guide. 27 באוקטובר 2021. נבדק ב-28 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  SBS Eurovision [@SBSEurovision] (25 בנובמבר 2021). "Can you guess who? More artists taking part in Eurovision - Australia Decides revealed tomorrow... […]" (Tweet). נבדק ב-25 בנובמבר 2021 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SBS launches national TikTok contest to find the next Eurovision – Australia Decides artist...and it could be YOU!". SBS. 13 בדצמבר 2021. ארכיון מ-13 בדצמבר 2021. נבדק ב-14 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Charlotte Jensen, Eurovision 2022: Semi-final 2 result – these are the lucky qualifiers, ‏12th May 2022
↑  eurovisionworld, Eurovision 2022 Grand Final
↑  10 Things You Didn’t Know about Sheldon Riley
↑  Sheldon Riley: 'I get to be the person I've always wanted to be'
↑  Casey Donovan and Sheldon Riley to headline Midwinta Gala 2018
↑  'I refuse to stay in the dark': The Voice finalist Sheldon Riley
↑  "2015". Gold Coast Area Theatre Awards.
↑  The Voice 2019: The truth about those Jack Vidgen and Sheldon Riley dating rumours
↑  "Get behind the beautiful Sheldon Riley from The Voice Australia and download his song 'Fire'". Facebook. 18 ביוני 2018. נבדק ב-28 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1252593422  ISNI: 0000 0005 0705 1545  MusicBrainz: c5043995-42ac-4dc3-a8d0-c9a81b060548  VIAF: 16164658149703131088   WorldCat (עם VIAF): 16164658149703131088
הקהילה היהודית של בודפשט

| --- | --- |
 מדינה:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־75 שנים) 
 www.bzsh.hu
 
הקהילה היהודית של בודפשט (בהונגרית: Budapesti Zsidó Hitközség, בראשי תיבות: BZSH) היא הארגון של יהודי בודפשט מאז 1950. הנציגות הלאומית של היהודים ההונגרים (MIOK), שהוקמה אז על ידי משרד הדתות הממלכתי, הפכה למעשה להנהגה העליונה בחיי הדת היהודיים במשך כארבעים שנה. מאז החלפת המשטר בשנת 1990, MIOK הפכה להתאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה (MAZSIHISZ) שממלאת אותו תפקיד. בשנת 1994 הקימו האורתודוקסים מחדש את קהילתם. מאוחר יותר צצו גם זרמים אחרים (למשל הקהילה היהודית המאוחדת של הונגריה), ולכן כיום MAZSIHISZ מייצגת רק את המגמה הניאולוגית.
היסטוריה

הארגון נוסד כאמור בשנת 1950, כאשר השלטון הקומוניסטי המתהווה הכפיף את כל ארגוני הדת, כולל הקהילה היהודית בהונגריה, לפיקוח ממשלתי צמוד. באותה תקופה, כל הקהילות שפעלו בשטחה של בודפשט (המאוחדת), ללא קשר לזרם הדתי ביהדות (אורתודוקסי, נאולוגי או אחר) אוחדו לתוך קהילה יהודית אחת (כולל: הקהילה היהודית של בודה, הקהילה היהודית של פשט, הקהילה היהודית של אובודה ויישובים שקשורים לבודפשט). האיחוד היה מוצדק מצד אחד בשל הירידה המשמעותית במספר היהודים לאחר מלחמת העולם השנייה בעקבות השואה, ומצד שני האיחוד הקל על הפיקוח של המדינה הקומוניסטית.
מרכז הקהילה הוקם במטה הקודם ברחוב שיפ (Sip utca) של הקהילה היהודית של פשט לשעבר, שנחשבה לאחת הגדולות בעולם לפני המלחמה. לשם עברה גם הנציגות הלאומית היהודים ההונגרים (MIOK), ארגון גג שהוקם כדי לשלוט בכל חיי הדת היהודיים.
מכיוון שהיהדות מחוץ לבודפשט כמעט חדלה להתקיים אחרי המלחמה, בפועל BZSH ו-MIOK היו כמעט אותו הדבר. הדברים נותרו כך גם לאחר חילופי השלטון. MIOK הפכה כאמור ל"התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה" (MAZSIHISZ). עד היום ה-BZSH היא הקהילה החזקה ביותר של יהדות הונגריה, גדולה יותר מ-MAZSIHISZ הלאומית, מכיוון שמספר חבריה בבודפשט עולה בהרבה על המספר הכולל של החברים בקהילות היהודיות מחוץ לבודפשט שבשליטת MAZSIHISZ. בנוסף, BZSH מנהל את בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה, כמו גם את כל בתי הקברות הפעילים או שכבר לא פעילים בפשט, מפעילה את המטבח הכשר, את בית הספר היהודי שאנדור שייבר, את גן הילדים היהודי בנימין ואת בית האבות באויפשט.
מחוזות

לקהילה שייכים חמישה עשר בתי כנסת ובתי תפילה. על בסיסם היא מחולקת ל-15 מחוזות, כלומר:
בודה (בית הכנסת בדרך פרנקל לאו),
אויפשט (בית הכנסת באויפשט),
ואשוואר (בית הכנסת ברחוב ואשווארי פאל)
כיכר הוניאדי (בית הכנסת בכיכר הוניאדי)
רחוב דוהאני (בית הכנסת הגדול של בודפשט)
כיכר בתלן (בית הכנסת של כיכר בתלן)
רחוב נאג'י פובארוש (בית הכנסת ברחוב נאג'י פובארוש)
רחוב ברקוצ'יש (בית המדרש לרבנים בבודפשט - ORZSE)
רחוב פאווה (בית הכנסת ברחוב פאווה פאווה)
לאג' מאניאושי (בית הכנסת בית שלום)
רחוב הגדוש דיולה (בית הכנסת ברחוב הגדוש ד'יולה בבודפשט)
דרך דוז'ה ג'רג' (בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג')
זוגלו (בית הכנסת של זוגלו)
דרך אמריקה (בית הכנסת של בית החולים היהודי של בודפשט)
הרבעים הדרוציים של פשט (בית התפילה פשטארז'בט)
בתי כנסת אחרים שנמצאים ועומדים עדיין בבודפשט של היום שייכים לזרמים אחרים (למשל, בית הכנסת בבודהוואר או בית הכנסת של אובודה שניהם שייכים ל-EMIH או בית הכנסת רומבך) או שהם לא שימוש (כמו בית הכנסת של ראקושפלוטה, שכיום מתפקד כמחסן ספרים).
הנהלה

הנשיא האחרון של BZSH היה פטר טורדאי, אך ב-29 באוקטובר 2014, בשל הטענה לניהול בלתי תקין נגדו, האספה הכללית של BZSH הביע בו אי אמון וביטל את מינויו לתפקיד הנשיא. המנכ"ל משנת 1991 ועד התפטרותו בשנת 2014 היה גוסטב זולטאי שמילא אותו תפקיד ב-MAZSIHISZ, מאז 1991. זולטאי שמר על תפקידו ב-MAZSIHISZ (התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה). דוד שוויצוף נבחר להחליף אותו ב-BZSH ב-3 ביולי 2014. רק כמה ימים לאחר מכן, ב-9 ביולי, התגלה כי שוויצוף היה בעבר חזן קתולי וגם שחקן טרנסווסטיטי לפני שהצטרף להנהלת הקהילה היהודית. אנדראש הייזלר, נשיא MAZSIHISZ, היה עוין כלפיו לאורך כל הדרך. הוא המשיך לתקוף אותו דרך העיתונות ודרש במכתב את השעייתו המיידית של נשיא BZSH שוויצוף. זה אכן קרה בסוף וכיום הנשיא הוא טמאש אץ' והמנכ"ל הוא פטר קונוש.
לקריאה נוספת

פטר טורדאי הפך לנשיא נבחר של BZSH, של mazsihisz.hu, ב-21 בדצמבר 2012
הצל הארוך של MIOK, כתב עת חיים וספרות, כרך 33, 19 באוגוסט 2011
הערות שוליים

↑  Schwezoff Dávid lett a Budapesti Zsidó Hitközség ügyvezetője, index, 2014. július 3.
↑  Katolikus kántor -> transzvesztita előadó -> zsidó hitközségi vezető, index, 2014. július 9.
↑  Bzsh-közgyűlés – Ács Tamás elnök, Kunos Péter ügyvezető igazgató. Szombat, 2015. március 27.
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני • מרחצאות הוויז |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259278305171  LCCN: n2006073993   WorldCat (עם LCCN): n2006-073993
קוביזם

שלושה מוזיקאים (1921), מאת פבלו פיקאסו.
קוביזם (Cubism) הוא סגנון אוונגרדי באמנות שיצר מהפכה בציור ובפיסול האירופי בתחילת המאה העשרים. הקוביזם אינו צופה באובייקט מנקודת מבט אחת, אלא מפרק את האובייקט לגורמיו ומציג גורמים אלה מנקודות מבט שונות באופן סימולטני. תנועה זו חוללה מהפכה בכך שדחתה מעליה דחייה גמורה של מסורת הנטורליזם בציור ובפיסול.
הקוביזם החל בשנת 1906 בעבודתם של שני ציירים: הצרפתי ז'ורז' בראק והספרדי פבלו פיקאסו, שחיו באותה עת ברובע מונמארטר בפריז. הם נפגשו ב-1907 והמשיכו לעבוד בקשר הדוק עד לפריצתה של מלחמת העולם הראשונה ב-1914. הקוביזם פרח עד שנות העשרים של המאה ה-20, ואמניו המשיכו להשתמש במוטיבים קוביסטיים גם בהמשך.
מקור השם "קוביזם" הוא במילותיו של מבקר האומנות הצרפתי לואי ווסל. כאשר ראה בשנת 1908 את יצירותיו של בראק אשר הוצגו בתערוכה בפריז, ווסל אמר כי היצירות המכילות צורות גאומטריות מופשטות בנויות מ"קוביות". המושג זכה לתפוצה רחבה, אך שני יוצריו של סגנון זה נמנעו מלהשתמש בו.
הציור הקוביסטי הראשון היה, כנראה, "העלמות מאביניון" של פיקאסו. זה קוביזם אנליטי, האמן לוקח אובייקט ועושה לו אנליזה צורנית, בהשפעה מהפסיכולוגיה המתפתחת באותה תקופה, וחיפושים אחר עומק חדש בכל תחומי האמנות. ציורים נוספים מאותה תקופה הממחישים את הקוביזם ביצירתו של פיקאסו הם: "אישה עם מניפה", "איש עם מקטרת". שלב מאוחר יותר בעבודתו מציג סוג אחר של קוביזם – קוביזם סינתטי. סגנון בו הדימוי המצויר "מורכב מחדש" מצורות גאומטריות.
בעקבות הקוביזם, התפתחו האורפיזם, האמנות האבסטרקטית, והפוריזם. כתגובה אליו התפתחו הפוטוריזם, הסופרמטיזם, דאדא, הקונסטרוקטיביזם, הוורטיציזם, דה סטייל, וארט דקו.
השפעות על התפתחות הקוביזם

הקוביזם התפתח תחת השפעתם של שני גורמים עיקריים: ציוריו התלת־ממדיים של סזאן והפיסול הפרימיטיבי (איברי ואפריקאי): ציוריו של סזאן השפיעו על התפתחות הקוביזם מכיוון שהתבצע בהם מעבר מנקודת מבט אחת למספר נקודות הסתכלות, כאשר בציורים מאוחרים החל סזאן מפרק את משטחי הצבע ומרכיב אותם מחדש כחלקים עצמאיים – קצעים ("קצעים" הם משטחי הצבע הגאומטריים שמהם נבנות הצורות התלת־ממדיות). הפיסול האיברי השפיע על הקוביזם בכך שבהשפעתו, הקוביזם התנתק מהדמות המסורתית והחל מעצב באופן חופשי דמויות אדם.
לבראק ופיקאסו הצטרפו ג'ן מצינגר, אלבר גלייזס, רובר דלונה, הנרי לה פוקונייה, אלבר גלייזס, חואן גריס ופרנאן לז'ה. הם הציגו בתערוכה הבין-לאומית שהתקיימה ב-Galerie Dalmau וכן בסלון הסתיו, שהתקיים ב"גרן פלה" (Grand Palais). תערוכות אלו עוררו סערה פוליטית, בעקבות מימונן בכספי ציבור. רעיונות קוביסטים רחבים משל הזרם המרכזי בקוביזם הובעו ביצירותיהם של אמני "Salle 41" ו-"Salon des independants", אשר ביניהם נמנו פרנסיס פיקבייה, האחים ג'ק ויון, מרסל דושאן.
ארבעת שלבי הקוביזם

הקוביזם מופיע בצורות שונות ונוהגים לפרק את התפתחותו לארבעה שלבים, בסדר הבא:
ארבעת שלבי הקוביזם > השלב הראשון – הקוביזם הפיסולי או הקוביזם האפריקני

שלב הקוביזם הפיסולי הוא השלב הראשון של הקוביזם והוא התרחש בין השנים 1907–1909. לציורי הקוביזם הפיסולי יש אופי סכמתי ונוקשה, המנותק מהמסורת המערבית המכתיבה מה יפה ומה נכון. הדמויות בנויות מצורות גאומטריות זוויתיות, שנפחן מודגש בעזרת משחקים של אור וצל. האובייקטים והדמויות המתוארים שומרים על נפחיות המזכירה פסלים ומסכות מחוף השנהב וממושבות אחרות במערב אפריקה אשר שימשו מקור השראה לציור בתקופה זו. בגלל הנפחיות המזכירה פסלים ובגלל מקורם נקרא השלב הזה "קוביזם פיסולי" או "קוביזם אפריקני".
דוגמאות לקוביזם אפריקני יכולות להיות למשל: "שלוש נשים" מאת פיקאסו, שם הוא מבדיל בין הדמויות לרקע, והופך משהו מפתה כמו זונות, נערות ליווי, למשהו מעורר חלחלה, וולגרי ולא מובן. דוגמה נפוצה יותר ל"קוביזם הפיסולי" או ל"קדם קוביזם" הוא "העלמות מאביניון" (1907). ציור זה המתאר דמויות מבית זונות, לועג למעשה להשגבת הערום הנשי באמנות הקלאסית. בדומה לציור הפוביסטי, קיימת בו אבדן הפרספקטיבה, והדמויות לכאורה מזדקרות מחוץ ליצירה, וכאילו אפשר לבחון אותן בתלת מימד. כמו כן, הצבע אינו טבעי והאור אינו עקיף. אבל שלא כמו בציור הפוביסטי, הציור דוחה כל הנאה חושנית.
ארבעת שלבי הקוביזם > השלב השני – הקוביזם האנליטי

"הקוביזם האנליטי" פרח בין השנים 1909–1910, והוא השלב השני של התפתחות הקוביזם. הוא נקרא כך מכיוון שהוא מעביר את הצורות והעצמים תהליך מפותח של ניתוח (אנליזה). קוביזם זה שונה מהקודם בהתמוגגות הצורות זו בזו, באופן שכל צורה נפתחת ומתמזגת עם רעותה ועם הריק שבחלל האופף אותה. בקוביזם זה עברו הדמויות ואבריהן תהליך טכני של ניתוח ופירוק לקצעים, ואז הרכבתם של הקצעים מחדש. יש נטייה למונוכרומיות, עדיין קיימים נפחיות ומוצקות, ועדיין יש הבדל בין הרקע לדמות, דבר הנוצר בעזרת שימוש בגוונים שונים שמפרידים בין האובייקטים. מגמת הפירוק ניתחה את האובייקט וגרמה לאיבוד הדרגתי של הנפחיות.
שלב זה בקוביזם היה תוצאה של הפריה הדדית בין פיקאסו לבראק, ועורר ביקורת קשה מצד חוגי האמנות. דוגמה בולטת של שלב זה הוא "בתים בלסטק" מאת בראק. זהו ציור קודר המתאר בתים על רקע נוף הררי. ההרים והבתים מעוצבים כמעין גושים קמאיים, איתנים ותלת־ממדיים. הם נראים כמשובצים בחידת הרכבה של צורות בעלות בליטות וזיזים. דוגמה נוספת היא דיוקנו של "דניאל הנרי קגולר". דמות זו היא ערטילאית כרוח רפאים. קיימים בה רק סימני הכר של הדמות, כגון הידיים, כפתור ושרשרת שעון, הנמצאים בציור כדי לרמוז לדמות. למעשה מרכיבי הצורה פורקו לגורמיהם והורכבו מחדש במערך שונה –שלא על מנת לסכם את עיקר מהותו באורח מקיף וכולל, אלא על מנת ליצור אותו בשנית כתמונה. התמונה היא האובייקט ולא הדמות או העצם שבה הם הנושא.
ארבעת שלבי הקוביזם > השלב השלישי – הקוביזם הסימולטני

"הקוביזם הסימולטני" או "ההרמטי", 1911–1912, היה השלב השלישי בהתפתחות הקוביזם. שלא כמו הקוביזם האנליטי נחשב לאמנות ריאליסטית מכיוון שנשמרה זיקה קלושה אומנם לדמות המוצא –בשלב זה אף הרמזים לדמות נעלמים. קיימת השטחה מוחלטת של הציור שנוצרה על ידי השתלטות הקצעים על כל השטח, דבר שגרם להיעלמות האובייקט מהעין. יש ניסיון לתאר בו בזמן את האובייקטים מכל הכיוונים. הציורים מונוכרומיים, האובייקטים מפורקים לקצעים, הקומפוזיציות סגורות והרמטיות. הקוביזם נקרא הרמטי בגלל הקומפוזיציות הסגורות וההרמטיות, והוא נקרא קוביזם סימולטני מכיוון שהוא מנסה לתאר את האובייקטים מכמה זוויות ראייה סימולטנית.
ארבעת שלבי הקוביזם > השלב הרביעי והאחרון – הקוביזם הסינתטי

"הקוביזם הסינתטי", בין השנים 1912–1914, השלב הרביעי והאחרון של הקוביזם, אופיין בשילוב בין פריטים מציאותיים לבין הקומפוזיציה האנליטית או ההרמטית. בתחילה שולבו בציור אותיות או ספרות, ולאחר מכן גם אובייקטים ממשיים שהודבקו כקולאז' (כגון: גזרי עיתונים או פיסות של נייר טפטים צבעוני). בציורים ישנם קצעים, זוויתיות, ושימוש באחת משתי הקומפוזיציות, האנליטית או הסימולטנית (ההרמטית). הקוביזם הסינתטי (משולב) נקרא כך בגלל השילוב בין פריטי המציאות לקומפוזיציה האנליטית או ההרמטית. למשל ב"טבע דומם עם מושב קלוע של כיסא" (1911) מודבקת שעוונית שעליה הודפס בייצור חרושתי דגם מושב קלוע של כיסא. קולאז' לעגני זה קורא תגר נגד הציור המערבי הממוסד ומגלם את הקוביזם הסינתטי.
גֶרְנִיקָה (Guernica) היא אחת מיצירות האמנות הקוביסטיות המפורסמות ביותר של פבלו פיקאסו. היא צוירה בשנת 1937, כתגובה להפצצת העיירה הבסקית גרניקה ב-26 באפריל 1937, בזמן מלחמת האזרחים בספרד, על ידי הנאצים. הציור הוצג בפתח ביתנה של ספרד הרפובליקאית בתערוכה העולמית של פריז (1937).
הקוביזם בשאר ענפי האמנות

פיקאסו היה גם פסל וב-1909 הוא פיסל "ראש של אישה" בברונזה, שהוא פסל שבו ניכרת האנליזה הקוביסטית. בעקבותיו פעל אלכסנדר ארכיפנקו, שפיסל "אישה מתהלכת". בעקבותיהם פעלו רמון דושן ויון (אשר עיצב את "הבית הקוביסטי"), ז'אק ליפשיץ, הנרי לורנס ואוסיפ זאדקין.
הקוביזם השפיע רבות על האדריכלות המודרנית. בשדה האדריכלות ניכרת השפעת הקוביזם בנושא הפירוק וההרכבה מחדש של שלושת הממדים, והיעלמות אשליות הפרספקטיבה. הוא אפשר להניח מרכיבים שונים האחד על גבי השני, על ידי שימוש בצורות גאומטריות פשוטות ובבניית חלקם באופן שקוף. רעיון פישוט הצורות אומץ ביצירותיהם של פטר ברנס ולטר גרופיוס. בין האדריכלים הבולטים ניתן למנות את לה קורבוזיה, אשר עיצב את הבניין בשנדיגר.
השפעת הקוביזם ניכרת אף בספרות: גרטרוד שטיין משתמשת בחזרתיות ובמשפטים החוזרים על עצמם, למשל ברומן "היווצרות האמריקאים" (1906–1908). ב"בבוא מותי" לוויליאם פוקנר (1930) קיימים מרכיבים קוביסטיים. המשוררים המקושרים עם הקוביזם הם גיום אפולינר, בלז סנדררס, ז'אן קוקטו, מקס ז'אקוב, אנדרה סלמון ופייר רברדי.
ראו גם

אורפיזם (אמנות)
פבלו פיקאסו
ז'ורז' בראק
רובר דלונה
חואן גריס
פרנאן לז'ה.Le Corbusier, Assembly building, Chandigarh, India
לקריאה נוספת

אמוץ גלעדי, מודרניזם בשלוש שפות: על הקוביזם, הפוטוריזם האיטלקי והסוריאליזם, תל אביב: סל תרבות ארצי, 2010
קוביזם, מאת: גנטפיהרר-טריר, אן, הוצאת ספרי טאשן
Cox, Neil, Cubism A&I, Phaidon Press; 4th edition, 2000. מסת"ב 978-0714840109
Braun, Emily, Rabinow, Rebecca, Cubism: The Leonard A. Lauder Collection, Metropolitan Museum of Art, 2014. מסת"ב 978-0300208078
Braun, Emily, Cowling, Elizabeth, & 2 more, Cubism and the Trompe l'Oeil Tradition, Metropolitan Museum of Art, 2022. מסת"ב 978-1588396761
הערות שוליים

↑  קוביזם, באתר מוזיאון טייט מודרן (באנגלית)
קוביזם, באתר מוזיאון המטרופוליטן לאמנות (באנגלית)
קוביזם, באתר thewestologist.com (באנגלית)
↑  Alfred H. Barr, Jr., Cubism and Abstract Art, New York: Museum of Modern Art, 1936
↑  John Golding, Cubism: A History and an Analysis, 1907-1914, New York: Wittenborn, 1959.
↑  Daniel Robbins, Sources of Cubism and Futurism, Art Journal, Vol. 41, No. 4, (Winter 1981)
↑  ד' פייפר, א' רונן, א' רחום (עורכים), קוביזם: פיקסו ובראק, אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כרך ג, ירושלים: כתר, 1983, עמ' 148–149
↑  Cooper, Douglas (1970). The Cubist Epoch. London: Phaidon in association with the Los Angeles County Museum of Art & the Metropolitan Museum of Art.
↑  Christopher Green, Cubism and its Enemies, Modern Movements and Reaction in French Art, 1916–28, Yale University Press, New Haven and London, 1987
↑  Mark Antliff and Patricia Leighten, A Cubism Reader, Documents and Criticism, 1906–1914, The University of Chicago Press, 2008
| זרמים באמנות |
| --- | --- | --- |
| אמנות העת העתיקה | יוון העתיקה • רומא העתיקה • מצרים העתיקה • הסהר הפורה |  |
| אמנות ימי הביניים | אמנות מרובינגית • אמנות קרולינגית • אמנות רומנסקית • אמנות גותית • ביזנטיון |  |
| הרנסאנס | מנייריזם |  |
| אמנות מזרחית | אמנות סינית • אמנות יפנית |  |
| אמנות העת החדשה | בארוק • רוקוקו |  |
| אמנות מודרנית | נאו-קלאסיציזם • רומנטיציזם • פרה-רפאליטים • אר נובו • אר דקו • ריאליזם (אמנות) • פוינטיליזם • אימפרסיוניזם • פוסט-אימפרסיוניזם • נאו-אימפרסיוניזם |  |
| אמנות המאה ה-20 וה-21 | אמנות מופשטת • קוביזם • אקספרסיוניזם • פוטוריזם • קונסטרוקטיביזם • סוריאליזם • אקספרסיוניזם מופשט • פוביזם • פופ ארט • אופ ארט • נאו-גאו • דאדא • אסתטיקת יחסים |  |
פורטל האמנות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535952105171  BNE: XX526759  BnF: cb119361753 (data)  GND: 4165855-3  LCCN: sh85034652  NDL: 00569568  NKC: ph121994 
העלמות מאביניון מאת פבלו פיקאסו
דיוקן וולראד (1910), מאת פבלו פיקאסו
גרניקה (1937)
Raymond Duchamp-Villon, 1912, La Maison Cubiste (Cubist House) at the Salon d'Automne
Le Corbusier, Centre Le Corbusier (Heidi Weber Museum) in Zürich-Seefeld (Zürichhorn)
לנקום

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ארמנד פטיטג'ין
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־90 שנה)
 מיקום המטה:  פריז, צרפת צרפת
 ענפי תעשייה:  תעשיית הקוסמטיקה, perfumery 
 מוצרים עיקריים:  קוסמטיקה ובשמים
 הכנסות:  400 מיליון אירו (לשנת 2012)
  
 www.lamcome.com
 
לנקום (בצרפתית: Lancôme) היא חברת קוסמטיקה וטיפוח צרפתית. משנת 1964 החברה שייכת לתאגיד הקוסמטיקה הצרפתי, לוֹרִיאֵל.