stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל אנדס
הערות שוליים

↑  Philip Gosse (1924). The Pirates' Who's Who: Giving Particulars of the Lives & Deaths of the Pirates & Buccaneers. Burt Franklin. p. 153.
↑  Captain Charles Johnson (1724). A General History of the Pyrates From their first rise and settlement in the Island of Providence, to the present Time. Archived from the original on 2009-07-03.
↑  Woodard, Colin. "A Blackbeard mystery solved". Republic of Pirates Blog. Retrieved 25 March 2016
↑  Byrd Downey, Cristopher (22 May 2012). Stede Bonnet: Charleston's Gentleman Pirate. The History Press. p. 44. ISBN 1609495403. Retrieved 25 March 2016.
↑  Brown, Paul. "The Lost Pirate of Blackbeard's Golden Age". en.expostmagazine.com. Retrieved 9 August 2016.
↑  Vallar, Cindy. "Israel Hands". Retrieved 7 March 2016.
↑  D. Moore. (1997) "A General History of Blackbeard the Pirate, the Queen Anne's Revenge and the Adventure". In Tributaries, Volume VII, 1997. pp. 31–35. (North Carolina Maritime History Council)
1 2  Captain Charles Johnson (1724). A General History of the Pyrates From their first rise and settlement in the Island of Providence, to the present Time. Archived from the original on 2009-07-03.
↑  "Minutes of the North Carolina Governor's Council, including a deposition, a remonstrance, and correspondence concerning Tobias Knight's business with Edward Teach". docsouth.unc.edu. North Carolina Governor's Council. Retrieved 9 March 2016.
↑  "David Wilmot". Deadline. 2016. Retrieved 23 December 2016.
ישראבלוף

ישראבלוף הוא ביטוי שמתאר יצירת פיקציות שבאות לעקוף בעיה, בעיקר כאלו שנעשות על ידי מדינת ישראל על זרועותיה השונים או מי מאזרחיה. הביטוי הוא הלחם שנוצר מחיבור המילה "ישראל" עם מילת הסלנג "בלוף", כלומר שקר.
היסטוריית המונח

את הביטוי הגה יוסי בנאי במערכון "השליח בבנק" שכתב עבור שלישיית הגשש החיוור. המערכון נכלל בהופעה של השלישייה משנת 1974, "אופסייד סטורי", בבימויו של יוסי בנאי. המערכון מתרחש בבנק דמיוני ששמו "ישראבנק", ובו שלוש דמויות: ברוך, המבקש להתקבל לתפקיד שליח בבנק, מנהל הבנק והעוזר של מנהל הבנק. המנהל ועוזרו מחליטים לקבל את ברוך לעבודה, ולפיכך הם מנהלים משא ומתן על שכרו של ברוך. מעבידיו-לעתיד של ברוך מסרבים לשלם לו את הסכום שביקש, אולם מציעים לו לקבל בנוסף למשכורת כל מיני הטבות פיקטיביות: תקציב לקניית ספרות מקצועית (אף שהוא אינו יודע לקרוא), תשלום עבור החזקת מכונית (אף שהוא מבצע את השליחויות באופניים) וכיוצא באלה. המועמד לתפקיד מסכם את המשא ומתן במילים: "הכל זה כאילו, יענו ישראבלוף".
"ישראבלוף" הפך ביטוי נפוץ ומשמש בהקשרים רבים, תמיד לשלילה. בפסק דין שניתן בבית המשפט העליון, כינה השופט אליקים רובינשטיין את התנהלות עיריית תל אביב כ"ישראבלוף ברשות התורה" (על משקל "נבל ברשות התורה"), גם פוליטיקאים השתמשו במילה בהקשרים שונים, בהם אבי גבאי, עודד פורר, יוסי דגן, אופיר סופר ורבים אחרים.
המערכון "השליח בבנק" הניב כמה ביטויים נוספים שהפכו למימרות עממיות, למשל: "אתה הבנת את זה, ברוך?", שפירושו "האם הבנת איך פועלת השיטה?".
ברוך היה שמו הפרטי של השליח של משרד ההפקות בשם ”התיאטרון העממי” של א. דשא פשנל.
הרקע למערכון היה העיוותים במערכת המס בישראל, שהובילו לעיוותים במערכת השכר. לעיוותים במערכת המס ניתן מענה בהמלצותיה של "ועדת בן שחר", שהוגשו ומומשו בשנת 1975.
ראו גם

שיטת מצליח
הערות שוליים

↑  טלי חרותי-סובר, ישראבלוף: חברות רושמות עצמאים כשכירים, באתר ynet, 2 בדצמבר 2005
↑  עע"ם 2469/12 מוריס ברמר נ' עיריית תל אביב יפו, ניתן ב־25 ביוני 2013 (פסקה ד' בדברי השופט א. רובינשטיין)
↑  עמרי מילמן, אבי גבאי על ועדות האיתור: "רוב המכרזים זה ישראבלוף", באתר כלכליסט, 30 במרץ 2016
↑  אריק בנדר, ‏ישראל ביתנו: "לא נתמוך בחוק, זה ישראבלוף", לפיד: "עלבון לצה"ל וחרפה לאומית", באתר מעריב אונליין, 12 במרץ 2018
↑  ערוץ 7, מועצת השומרון בקמפיין חדש: "רוצים ריבונות, לא ישראבלוף", באתר ערוץ 7, 29 ביוני 2020
↑  חזקי ברוך, לפיד על השר סופר: "הפעם הוא צודק", באתר ערוץ 7, 15 במרץ 2024
| הגשש החיוור |
| --- | --- | --- |
| שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי | שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי |  |
| סרטי קולנוע | מוישה ונטילטור • פורטונה • ארבינקא • השכונה שלנו • כל ממזר מלך • התרוממות • גבעת חלפון אינה עונה • חמש מאות אלף שחור • שלאגר • הקרב על הוועד |  |
| אמרגן, במאים וכותבים | אברהם דשא (פשנל) • נסים אלוני • יוסי בנאי • מוטי קירשנבאום • שייקה אופיר • אסי דיין • אורי זוהר • נעמי שמר • אפרים קישון |  |
| שירים | מים לדוד המלך • למה צחקה מיכל • אחותי רוחמה • מה הוא עושה לה • אורחים לקיץ • פנס בודד • לו יהי • יש לי חג • זאת שמעל לכל המצופה • הלאה |  |
| ערכים קשורים | ישראבלוף • התרנגולים • הצ'ופצ'יק של הקומקום |  |
יערה יצחקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1998 (בת 26) גבעתיים, ישראל
 עמדה:  רכזת
 גובה:  1.70 מטר
 קבוצות כשחקנית
 2016–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2023   2023–:  מכבי רעננה  אליצור רמלה  מכבי עירוני רמת גן מכבי בנות אשדוד  א.ס. רמת השרון
 הישגים כשחקנית
 מקום שלישי אליפות אירופה 3*3 (2015)   מקום רביעי אליפות העולם 3*3 (2015)  אליפות המדינה בכדורסל נשים (2019/20)
 
יערה יצחקי (נולדה ב-27 באוגוסט 1998) היא כדורסלנית ישראלית, המשחקת בעמדת הרכזת בקבוצת הנשים של מכבי בנות אשדוד. נוסף על כך, היא משמשת כקפטנית נבחרת ישראל בכדורסל נשים ויושבת ראש ארגון שחקניות הכדורסל בישראל.
ביוגרפיה

יצחקי נולדה וגדלה בגבעתיים. היא החלה לשחק כדורסל בגיל 9 בקבוצת הבנים של הקט-סל של הפועל גבעתיים. בין כיתות ז'-ט' שיחקה במחלקת הנערות של מכבי רמת חן. בכיתה י' עברה לאקדמיית וינגיט למצוינות בספורט.
ביוגרפיה > קבוצות בוגרות

עונת 2016/17 בקבוצת מכבי רעננה הייתה עונתה הראשונה של יצחקי בקבוצת הבוגרות. יצחקי שיחקה בקבוצה עונה נוספת ובעונת 2018/19 עברה לשחק בקבוצת אליצור רמלה, אולם עקב פציעה מתמשכת עברה ניתוח והפסידה את העונה. בעונת 2019/20 עברה לשחק כקפטנית במכבי עירוני רמת גן. עקב משבר הקורונה הופסקה הליגה ורמת גן שהייתה באותה עת במקום הראשון הוכרזה כאלופת ליגת העל לנשים.
ביוגרפיה > נבחרות ישראל

יצחקי שיחקה בכל נבחרות ישראל הצעירות.
ב-2012 השתתפה עם הנבחרת בטורניר אליפות אירופה עד גיל 14.
בשנתיים שלאחר מכן השתתפה עם הנבחרת בטורניר דרג ב' של אליפות אירופה עד גיל 16.
ביוני 2015 השתתפה על נבחרת ישראל באליפות העולם 3X3 עד גיל 18 שנערכה בהונגריה. הנבחרת סימה את הטורניר במקום הרביעי. בהמשך אותה שנה ביולי, השתתפה עם נבחרת ישראל עד גיל 20 באליפות אירופה דרג ב' שנערכה במונטנגרו. חודש לאחר מכן, השתתפה באליפות אירופה 3X3 עד גיל 18 שנערכה בבלארוס. הנבחרת זכתה במדליית הארד בטורניר זה.
ביולי 2016 השתתפה עם הנבחרת באליפות אירופה עד גיל 18 דרג א' שנערכה בהונגריה. בשנים 2017–2018 השתתפה עם הנבחרת עד גיל 20 באליפות אירופה דרג ב'.
החל משנת 2018 יצחקי היא חלק מסגל נבחרת ישראל בכדורסל נשים ובשנת 2020 מונתה לקפטנית הנבחרת.
ביוגרפיה > ארגון השחקניות

לקראת תחילת עונת 2019/20, יצחקי הייתה בין המקימות של ארגון שחקניות הכדורסל בישראל שהציב לעצמו מטרה לשווק, לקדם, לשנות ולשפר את ענף כדורסל נשים ואת ההתייחסות לענף בציבור ובתקשורת.
הערות שוליים

↑  ליאור ברטל, ‏יערה יצחקי: "זאת אליפות עם תחושה חמוצה, לא יצאנו לחגוג", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 במרץ 2020
↑  רענן וייס, "הכי מרגש": יערה יצחקי - הקפטנית הכי צעירה באירופה, באתר ynet, 13 בנובמבר 2019
↑  לילך וייס, "להחזיר את הליגה לקדמת הבמה", באתר ספסל, ‏11 בספטמבר, 2019
ישראל אמיר ברלינסקי

ישראל אמיר ברלינסקי, הפועל ירושלים, 1960
ישראל אמיר ברלינסקי במשחק במדי הפועל ירושלים (במרכז מאחור)
ישראל אמיר, 2017
ישראל אמיר ברלינסקי (נולד ב-3 במאי 1942) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד בקבוצת הפועל ירושלים בין השנים 1959–1970. גובהו 1.80 מטר.
ברלינסקי היה משחקניה הבולטים של הפועל ירושלים בשנות ה-60, ועד היום הוא מחזיק בתואר  מלך הסלים של ירושלים בכל הזמנים (3135 נקודות) ומדורג נכון לשנת 2017 במקום ה-64 בטבלת קלעי כל הזמנים של ליגת העל בכדורסל. השתייך לסגל נבחרת ישראל, נבחרת צה"ל ונבחרת הסטודנטים.
קריירה בספורט

אמיר החל את קריירת הבוגרים שלו ב-1959, אך רק ארבע שנים לאחר מכן פתח לראשונה בחמישייה במשחק הדרבי של הפועל נגד מכבי ירושלים. למרות ששלושה מכוכבי הקבוצה דאז ובראשם דוד קמינסקי פרשו, עלה ביד הפועל לנצח את מכבי בתוצאה 56:43 כשאמיר קולע 20 נקודות ומוביל את הקבוצה לניצחון היסטורי. בשנת 1965 ניצחה ירושלים לראשונה בהיסטוריה את מכבי תל אביב, כשאמיר מוביל את רשימת הקלעים עם 22 נקודות. משחק השיא של אמיר היה נגד מכבי רמת גן בשנת 1968, משחק בו קלע 47 נקודות. משחקי שיא נוספים היו פעם נוספת נגד מכבי רמת גן, משחק בו קלע אמיר 42 נקודות, נגד הפועל גבעת חיים בו קלע אמיר 38 נקודות ונגד מכבי קריית מוצקין והפועל קריית חיים, בכל אחד מהם קלע אמיר 35 נקודות. עונת השיא של אמיר הייתה בשנת 1968, בה קלע 540 נקודות, 20.8 בממוצע למשחק, ובה סיים במקום הרביעי בין כל שחקני הליגה הלאומית (שמה של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל דאז, ליגה שכיום נקראת "ליגת העל בכדורסל"), 19 נקודות בלבד אחרי טל ברודי ממכבי תל אביב.
אמיר פרש מכדורסל בשנת 1970 עקב פציעה כשהוא בן 28 בלבד.
לימודים

אמיר הוא בעל תואר ראשון בסטטיסטיקה ותואר שני בכלכלה בהצטיינות, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. אמיר החל לעבוד על דוקטורט בכלכלה בנושא "שוק הדיור למגורים בישראל" בהנחיית פרופסור דן פטנקין, אך לא סיים תואר זה. משנת 1968 עד 1973 הרצה אמיר באוניברסיטה העברית בקורס "מבוא לכלכלה". בשנת 1989 השתתף אמיר בקורס לשיווק באוניברסיטת ניו יורק, במסגרת תוכנית למנהלים בעלי תואר שני, The Visiting Professional .
קריירה עסקית

בשנת 1973 הציעו לאמיר אהרון ורולנדו אייזן, בעלי חברת הרהיטים "רים", להצטרף לחברה כמנהל כספים. אמיר קיבל את ההצעה ושרת בתפקיד זה עד לשנת 1986 בה מונה לתפקיד מנכ"ל החברה. בהנהגתו הפכה "רים" לחברה ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בהיותו מנהל הכספים של "רים" ראיין אמיר מועמד לתפקיד מנהל שיווק בחברה, בנימין נתניהו, וזה אמנם החל לעבוד בתפקיד אליו התראיין. בשנת 1988 פרש אמיר מ"רים" ונסע לשנת שבתון בארצות הברית.
עם חזרתו הפך אמיר ליועץ כלכלי ולקוחותיו הראשונים היו בני משפחת אייזן שנעזרו בשרותיו לשם מכירת חברת "רים" לקונים שונים. במקביל למכירת "רים" החל אמיר לתת שרותי ייעוץ ללקוחות נוספים, ביניהם טלסקר בע"מ, דן רכב ותחבורה בע"מ (אוויס ישראל), מלון שלום בע"מ, פקר פלדה, סטם סל טכנולוגיות, משרד עורכי הדין יגאל ארנון ושות', חברת "סיטה" לגמילה מסמים ועוד.
בשנת 1999 התבקש אמיר לתת ייעוץ כלכלי לתשלובת "גאמידה", משווקת מוצרים רפואיים בארץ ובעולם, ולימים התמנה לנשיא הקבוצה, תפקיד בו הוא מכהן כעת (2021). היקף מכירותיה של "גאמידה" בשנת 2021 צפוי לעלות על 600 מיליון ש"ח ומספר עובדיה - מעל 500.
הערות שוליים

↑  טבלת קלעי כל הזמנים, מנהלת ליגת העל
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ילדי אינדיגו

ילדי אינדיגו (באנגלית: Indigo children) הוא מושג שטבעה ננסי אן טאפ (Nancy Ann Tappe) בשנת 1982 המתאר ילדים בעלי כוחות או תכונות מיוחדים, לכאורה, שהגישות הקונוונציונליות רואות בהם בעלי-לקויות. על פי אמונות מיסטיות מסוג העידן החדש, ילדי אינדיגו מייצגים את "השלב הבא" באבולוציה האנושית. המונח עצמו נובע מהאמונה כי לילדים אלה ישנה "הילה" בצבע אינדיגו.
ההנחות לגבי טבעם המדויק של ילדים אלה הן שונות. יש הטוענים[דרוש מקור] כי לילדים אלה יש יכולות על טבעיות (כגון היכולת לקרוא מחשבות) ויש הטוענים להבדלים קונבנציונליים יותר בינם לבין ילדים אחרים, כגון אמפתיה מוגברת ויצירתיות גבוהה.
אין ראיות התומכות בטענות אלה עד כה.
מקור המושג

המושג "ילדי אינדיגו" נטבע על ידי ננסי אן טאפ בספרה משנת 1982 להבין את חייך באמצעות צבע (Understanding Your Life Through Color). טאפ היא מדיום שטוענת כי ביכולתה לראות את ה"הילות" של בני אדם, וכי החלה להבחין כבר מאמצע שנות ה-60 בילדים הנולדים עם הילה בצבע אינדיגו. בשנת 1999 טאפ העריכה[דרוש מקור] כי 40% מהאנשים בגילאים 14 עד 25 ו-70% מהילדים מגיל עשר ומטה, הם ילדי אינדיגו.
טאפ חילקה את הילדות הקטנות לארבע קבוצות עיקריות וטענה כי תפקידם של כל ילדי האינדיגו הוא לשנות את פני העולם כפי שהוא מוכר לנו היום. ארבעת הטיפוסים על פי טאפ הם:
ההומניסט – הטיפוס ההיפראקטיבי שמתאים לעבודה עם אנשים רבים.
השתלטן – שמתאים לעבודה עם פרויקטים ופחות עם אנשים.
האמן – הטיפוס הרגיש והיצירתי.
הבין-ממדי – הסוג הנדיר יותר, שאמור להביא לעולם דתות ופילוסופיות חדשות.
המושג פרץ לתודעת הקהל הרחב בשנת 1998 לאחר פרסום ספרם של בני הזוג לי קרול וג'אן טאובר: ילדי האינדיגו: הילדים החדשים הגיעו (The Indigo Children: The New Kids Have Arrived). קרול טען כי על המושג, "ילדי אינדיגו", הוא למד דרך "תקשור" עם ישות בשם קריון איתה הוא מתקשר עד היום.
מאפיינים ואמונות

על פי הספר ועל פי הגישה הנפוצה בקרב אנשי העידן החדש ילדים אלה הם רגישים מאוד ובעלי תפיסה ברורה של הגדרה עצמית ותחושה פנימית שהם צריכים לסייע ביצירת שינוי משמעותי בעולם. תכונות נוספות שלהם הם אמפתיה גבוהה ויכולת לזהות לעיתים קרובות מחשבות או תחושות של אנשים אחרים. הם נמשכים באופן טבעי למיסטיקה ולנושאים על טבעיים. על פי תפיסה זו, ילדים אלו מאובחנים לעיתים קרובות כילדים הלוקים בבעיות קשב וריכוז, היפראקטיביות, דיסלקסיה או תסמונות הקשת האוטיסטית.
ביקורת

לדברי הפסיכולוג ראסל בארקלי, תנועת העידן החדש טרם הצליחה להציג עדויות מוכחות לקיומם של ילדי אינדיגו והתכונות שמיוחסות להם הן כה מעורפלות עד כי ניתן לשייך אותן לתיאור "רוב האנשים ברוב הפעמים". לדבריו הטענות בדבר תקפותו של המונח יכולות להיות משויכות לאפקט פורר – הנטייה של אנשים להאמין כי תיאור כביכול מתאר אותם באופן אישי ומדויק, אפילו כשהתיאור מבוטא במונחים רחבים מאוד. בארקלי אף הביע חשש כי מצב בו ילד בעל הפרעה יסווג כ"ילד אינדיגו" יעכב אבחון וטיפול נאות בשלב מוקדם שעשוי יהיה לעזור לילד.
בנוסף קיימת ההשערה כי במקום שהתופעה תבטא שלב חדש בהתפתחות האדם, תופעת האינדיגו עלולה להיות התוצאה של צפייה בתוכניות טלוויזיה העוסקות בקסמים והמכילות מושגי עידן החדש. דוגמה להשערה זו ניתן למצוא במאמר בעיתון האלטרנטיבי "Dallas Observer", שדן בנושא ילדי האינדיגו. הכתבה ציטטה שיחה בין אדם שעבד עם ילדי אינדיגו, וילד שלכאורה הוא ילד אינדיגו:
”"האם אתה ילד אינדיגו?", הוא שאל. הילד הסתכל עליו והנהן בראשו. "אני אווטאר", הוא השיב. "אני יכול לזהות את ארבעת היסודות – אדמה, רוח, מים ואש. האווטאר הבא יגיע רק בעוד 100 שנים." נראה שהאיש נדהם.”
בהמשך יידעו קוראי העיתון את מערכת העיתון כי תגובתו של הילד ככל הנראה נלקחה מתוך עלילת הסדרה "אווטאר: כשף האוויר האחרון" – סדרה מצוירת פופולרית לילדים בערוץ ניקלודיאון ששודרה באותה התקופה בה נערך הריאיון. עורך העיתון הודה כי הם לא היו מודעים לאפשרות הזו עד שהקוראים הביאו אותה לתשומת לבם.
לדברי ניק קולנג'לו, פרופסור באוניברסיטת איווה המתמחה בחינוך של ילדים מחוננים, הספר הראשון שיצא אודות ילדי אינדיגו לא היה צריך כלל לצאת לאור. הוא טוען כי "...תנועת ילדי האינדיגו עניינה אינו בילדים ולא בצבע אינדיגו. מדובר במבוגרים המכנים ומציגים עצמם כמומחים והעושים כסף באמצעות ספרים, מצגות וסרטי וידאו."
בתרבות הפופולרית

הסרט "Indigo" משנת 2003 (נכתב על ידי ניל דונלד ולש וג'מס טוימן) עוסק בקשר בין אדם לנכדו, שמוגדר בסרט כילד אינדיגו.
עלילת משחק הווידאו "Fahrenheit" משנת 2005 (המוכר גם בשם "Indigo Prophecy") מתמקדת בילד אינדיגו.
האמן כריס בראון הוציא אלבום מוזיקלי בשם "indigo" אשר אמור להראות לעולם את היצירתיות המאפיינת אותו כילד אינדיגו.
ראו גם

הילה (מיסטיקה)
הערות שוליים

↑  לפי הגדרות תורת האבולוציה, תיאור זה הוא שגוי, שכן האבולוציה אינה תהליך שמתקדם לעבר מטרה סופית כלשהי המוגדרת מראש. מין שעבר אבולוציה לא יהיה טוב או מפותח יותר, אלא מותאם יותר לתנאיה של סביבה מסוימת.
↑  Leland, John (2006-01-12). "Are They Here to Save the World?". הניו יורק טיימס. נבדק ב-2007-10-23.
↑  Hyde, Jesse (2006-03-09). "Little Boy Blue" (html). Dallas Observer. נבדק ב-2007-10-23.
↑  Jayson, Sharon (2005-05-31). "Indigo kids: Does the science fly?" (html). USA Today. נבדק ב-2007-10-23.
↑  Jesse Hyde, Little Boy Blue, Dallas Observer, 9.3.06
↑  New Age Mumbo-jumbo, Dallas Observer, 16.3.06
↑  Little Boy Blue - - News - Dallas - Dallas Observer
↑   Indigo, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph487765
יצחק שטייגר

פינה לזכרו של יצחק שטייגר בבית גדי, תל יצחק (פברואר 2017)
יצחק שטייגר (1904 – 3 בספטמבר 1936) היה מנהיג בתנועת הנוער הציוני.
קורות חיים

שטייגר נולד בטרנופול שבגליציה למשפחה יהודית מתבוללת, ולמד בבית ספר ממשלתי לא-יהודי שרוב תלמידיו היו יהודים. למרות זאת, כבר בגיל צעיר הוא נמשך לציונות והיה חבר בקן של השומר הצעיר בסמבור. באותה תקופה הייתה השומר הצעיר תנועת צופים כלל-אנושית, לאומית וציונית, ולא הזדהתה עם הסוציאליזם; אך לאור מעברהּ של התנועה לכיוון השמאל, עזב שטייגר את התנועה והקים עם חברים תנועת נוער ציונית מקומית שנקראה "הסתדרות הצופה העברי", ולאחר מכן "הנוער העברי". התנועה התרכזה בציונות ללא תוספת סוציאליסטית או דתית. שטייגר פעל לאיחוד תנועתו עם תנועות אחרות ולהקמת תנועת הנוער הציוני, שלה היו סניפים ברחבי אירופה. בהיותו חבר הנהלת התנועה, עבר לוורשה, מקום מושבה של הנהלת התנועה.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והיה חבר בקבוצת הנוער הציוני בפתח תקווה. לקראת סוף 1934 שב לפולין לארגן גרעיני התיישבות שיעלו לארץ ישראל. בשנת 1936 חזר לקבוצתו ששהתה בקריית ענבים, ועבר איתה לכפר אתא, בציפייה לעלייה על הקרקע בכפר אושה. שטייגר פעל רבות לקבלת האישור להתיישב במקום. בתחילת המרד הערבי הגדול, עת הכריזו הערבים על שביתה, יצא לעבוד בניקוי רחובות כדוגמה אישית לכיבוש העבודה מידי הערבים. שטייגר חלה בטיפוס, ומת מהמחלה ב-3 בספטמבר 1936. הוא נקבר בבית הקברות בחיפה.
לקראת ה-30 למותו הוציאו חבריו חוברת לזכרו. על שמו היישוב תל יצחק ורחוב בנתניה. אנשי תל יצחק קיימו אזכרות על קברו בחיפה מדי שנה. לאחר שנים רבות הועברו עצמותיו מחיפה לבית הקברות בתל יצחק.
הערות שוליים

↑  יצחק שטייגר, דבר, 21 באוקטובר 1966
יחס השיעורים של הימצאות נקודתית

באפידמיולוגיה, יחס השיעורים של הימצאות נקודתית (Point prevalence rate ratio,PRR) הוא מדד שנעשה בו שימוש במחקרי חתך לבחינת הקשר בין החשיפה לגורמים מסוימים לבין התוצא שבוחנים בנקודת זמן מסוימת או בתקופת זמן מוגדרת.
החישוב של יחס השיעורים של הימצאות נקודתית נעשה בעזרת המשוואה הבאה:
PRR=RR*(dur+/dur-)*[(1-prev+)/(1-prev-)]
כאשר +prev מציין הימצאות בקרב חשופים, -prev מציין הימצאות בקרב הלא חשופים, +dur מציין את משך המחלה בקרב החשופים ו- -dur מציין את משך המחלה בקרב הלא חשופים.
כש- PRR גדול מ-1, הגורם הנבדק הוא גורם מסכן וכש- PRR קטן מ-1 הגורם הנבדק הוא גורם מגן.
פיתוח המשוואה

נתונים של מחקר חתך כוללים את ההמצאות הנקודתית/תקופתית (point prevalence,pp) של התוצא המבוקש כאשר ההימצאות הוא החלק היחסי של הפרטים עם תכונה כלשהי או תוצא (מאורע) בנקודת זמן מסוימת או בתקופת זמן מוגדרת.
אם נגדיר ש- PP מציין הימצאות נקודתית, אז ניתן לחשב את יחס ההימצאות (prevalence odds) אשר מציין כמה גדול ההימצאות של אירוע/תוצא בקבוצה אחת של פרטים (עם המאפיין) ביחס לקבוצה אחרת (בלי המאפיין).
חישוב של יחס ההימצאות נעשה באופן דומה לחישוב של יחס צולב:
prevalence odds= pp/1-pp
מצד שני, מתקיים גם השוויון הבא:
pp/1-pp= inc *dur
כאשר inc מציין את הארעות (Incidence) ו-duration) dur) מציין את משך המחלה.
ומתוך זה ניתן לחלץ את ההימצאות נקדותית (pp):
pp= (1-pp)* inc *dur
כאשר pp נמוך מ-5% הביטוי (1-pp) קרוב ל-1 ולכן,
pp= inc *dur
על בסיס הנוסחא האחרונה, אפשר לחשב את יחס השיעורים של הימצאות נקודתית (PRR):
PRR=(prev+/prev-)=[inc+*dur+*(1-prev+)]/[inc-*dur-*(1-prev-)]=RR*(dur+/dur-)*((1-prev+)/(1-prev-))
כאשר RR זהו סיכון יחסי.
לקריאה נוספת

מודן, ברוך. אפידמיולוגיה, הוצאה שלישית, פפירוס, בית ההוצאה אוניברסיטת תל אביב, 1998.
יורם מיתקי

| --- | --- |
פרופ' יורם מיתקי
פרופ' יורם מיתקי
 לידה:  16 בדצמבר 1945 (בן 78)
 ענף מדעי:  מנהל עסקים, ניהול, ייעוץ ארגוני
 מקום מגורים:  ישראל
יורם מיתקי (נולד ב-16 בדצמבר 1945) הוא פרופסור לניהול ומשאבי אנוש, מתמחה בפיתוח והוראת גישות ניהוליות מתקדמות וכן בייעוץ עסקי/ ארגוני בתחומים אלו. בקריירה האקדמית שלו מילא תפקיד דיקן פקולטה למינהל עסקים במספר מכללות ומאז 2019 מכהן כראש החוג לניהול משאבי אנוש במרכז האקדמי פרס.
חייו האישיים

מיתקי נולד בירושלים לעדה (לבית לוי) ואהרון מיתקי (זיסקינד). אביו שימש כראש מדור עיראק באמ"ן וממקימי חברת דפי זהב. בשנת 1952 עבר עם משפחתו לשכונת צהלה בתל אביב והם היו מתושבי השכונה הראשונים.
בשנת 1960, עבר להתגורר כילד חוץ בקיבוץ חצור שם סיים את לימודי התיכון. בשנת 1964, התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון. עם שחרורו מצה"ל, הצטרף כחבר מן-המניין לקיבוץ חצור. בשנת 1986 התקבל לחברות בקיבוץ גבעת חיים מאוחד.
נשוי לנעמי (לבית גלר) ולהם חמישה ילדים ושמונה נכדים.
חייו המקצועיים

בשנת 1972 החל את לימודיו לתואר ראשון במדע המדינה ולימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב וסיים את לימודיו בהצטיינות. במהלך לימודיו, שימש כנשיא אגודת הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1975, עם סיום לימודיו, שימש כמנהל הפעילות החברתית של המוסד החינוכי האזורי צפית. בשנת 1976, מונה לדובר מפלגת מפ"ם ובשנת 1978 נבחר לכהן כיו"ר דור ההמשך ותאי הסטודנטים של מפ"ם.
בשנת 1978, החל את לימודי התואר השני בלימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב עם התמחות בפיתוח ארגוני וניהול משאבי אנוש, אותם סיים בהצטיינות. בשנת 1981, עם סיום לימודי התואר השני, שימש כמנהל משאבי אנוש בקיבוץ חצור. בין השנים 1984–1987 עמד בראש הגוף המייעץ של איגוד התעשייה הקיבוצית, במסגרת תפקידו העניק ייעוץ בנושאי ארגון וניהול למפעלי התעשייה הקיבוצית. במקביל, החל ללמד ניהול בחוג לכלכלה וניהול במדרשת רופין.
בשנת 1988, החל את לימודי הדוקטורט בחוג ללימודי עבודה באוניברסיטת תל אביב. זמן קצר לאחר סיום לימודיו, היה ממקימי החוג למנהל עסקים במדרשת רופין ועמד בראשו עד שנת 2000. בזמן ששימש כראש החוג למנהל עסקים פתח את תוכנית לימודי התואר הראשון למנהלים הראשונה בארץ ובאישורה של המועצה להשכלה גבוהה. בשנת 2001 מונה לדיקן בית הספר למדעי החברה והניהול במרכז האקדמי רופין.
החל משנת 1986 ועד היום, משמש יועץ לפיתוח והטמעה של גישות ניהוליות, לאורך השנים ייעץ לחברות פרטיות וציבוריות בישראל ומחוצה לה ביניהן: חברת חשמל, פלאפון, מפעלי נייר אמריקאיים ישראליים בע"מ (מנא"י), רשות הנמלים והרכבות, בנק הפועלים ועוד. בין השנים 2009–2013 היה דיקן בית הספר למנהל עסקים במכון לנדר - מרכז אקדמי ירושלים. בעת כהונתו כדיקן בית הספר למנהל עסקים היה שותף לייסוד הקמפוס החרדי של המכון.
בין השנים 2013 עד 2017 שימש כדיקן הפקולטה למנהל עסקים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. משנת 2019 מכהן כראש החוג לניהול משאבי אנוש במרכז האקדמי פרס ברחובות.
עבודת החמ"לים בצה"ל

בשנת 1990, עמד בראש צוות מומחים שמינה צה"ל לאבחון עבודת החמ"לים (חדרי מלחמה) ולפיתוח תורה וכלים לשיפור תפקודם ופעילותם מול יחידות ומול חמ"לים אחרים, תוך התמקדות באיסוף מידע, תקשורת וקבלת החלטות. על חברי צוות המומחים נמנו, בין היתר, פרופסור זאב מעוז ופרופסור שיזף רפאלי. הצוות סיים פעילותו בשנת 1994 ומסקנותיו יושמו ביחידות צה"ל השונות.
פעילות ציבורית

נשיא מועצת אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב (1972–1973)
דובר מפלגת מפ"ם - מפלגת הפועלים המאוחדת (1975–1977)
דובר מפלגת המערך במערכת הבחירות לכנסת התשיעית (1977)
חבר הוועד הפועל הציוני כנציג מפ"ם (1981-1978)
חבר הנהלת המועצה הציונית לישראל, זרוע הפעולה המרכזית של ההסתדרות הציונית העולמית בישראל (1977–1979)
נציג הדור הצעיר של מפלגת מפ"ם - מפלגת הפועלים המאוחדת בארגון הקהילה האירופית של סוציאליסטים צעירים (1982-1977)
חבר המועצה הציבורית לחילופי נוער וצעירים, במינוי שר החינוך (1979–1982)
נציג קיבוץ גבעת חיים מאוחד בדירקטוריון פריגת (2002-1996)
שליח המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי של משרד החוץ והמרכז לשיתוף והדרכה חקלאית בינלאומית (סינדקו) במשרד החקלאות לפיתוח והטמעת שיטות ניהול באזורים כפריים (1995–2010)
לקריאה נוספת

י. מיתקי, מאפיינים סוציוטכנים: יעילות תפעולית ושביעות רצון במחלקות ייצור של התעשייה הקיבוצית, 1991
ר.ט. גולמביאסקי, Handbook of Organizational Consultation, Revised and Expanded, הוצאת CRC, ה-1 ביוני 2000, פרק 102/117, עמ' 777-785/911-919
הערות שוליים

↑  הערך בוויקיפדיה באנגלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522197805171  VIAF: 2424148632969830630009   WorldCat (עם VIAF): 2424148632969830630009