stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
39 רמזים – דמויות
בית לוקיאנוס > אירינה ספסקי

סוכנת קג"ב רוסייה לשעבר. אירינה שייכת לבית לוקיאנוס. הקריבה את עצמה  בספר השישי כדי להציל את איימי, דן ואליסטר משריפה שהציתה איזבל. אחותו של אלק ספסקי.
בית לוקיאנוס > אלכסנדר (אלק) ספסקי

אחיה הצעיר של אירינה. סוכן קג"ב רוסי. מתמחה בהטלת חניתות. שותפו של המנודה. בסוף הסדרה הרביעית הוא בוגד במנודה ועובר לצד של הקהילים. הורעל במים רדיואקטיביים ומת בניסיון לשחרר את איימי ודן מהדבורים של המנודה.
בית לוקיאנוס > נטליה רוסלאנובה ראדובה

הבת של אנסטסיה רומנוב. היא שייכת לבית לוקיאנוס וסובלת מהמופיליה, מחלה שעברה בשושלת המלוכה הרוסית בתורשה. בספר החמישי, היא עוזרת לדן ולאיימי בחיפוש אחר הרמזים. היא גם מגלה להם את האמת על ארבעת הבתים ועל הוריהם. נטליה היא חצי מדריגלית.
בית לוקיאנוס > ולדימיר ספסקי

אביהם של אירינה ואלק. מתנקש של הקג"ב בעברו, וקיבל פקודה מגרייס לרצוח את נתניאל הרטפורד.
נכנס לכלא על ניסיון לרצח (של הרטפורד) ומת שם לאחר שנלי וסמי תחקרו אותו.
בית אקטרינה > אליסטר הו

ממציא קוריאני מבוגר שהמציא את הבוריטו למיקרוגל. משתתף במרוץ 39 הרמזים לבדו. שיתף פעולה פעמים רבות עם איימי ודן אבל גם בגד בהם לא פעם. נחטף על ידי הווספרים ובמהלך הבריחה נפצע ולאחר מכן מת מפצעיו.
בית אקטרינה > באה הו

דודו של אליסטר הו. המנהיג היהיר וחסר הרחמים של בית אקטרינה. כשאליסטר היה בן 4, באה שלח רוצח שכיר להרוג את אביו של אליסטר, גורדון. הוא לקח לאחר מכן את "הספר השחור של הסודות" וקבר אותו. לאחר מותו של גורדון, באה נטל על עצמו לגדל את אליסטר. בסופו של דבר, אליסטר החליט לברוח. בהמשך באה מוכנס לכלא בעוון הזמנת הרצח של אביו של אליסטר אך בורח ממנו. בספר השלישי אליסטר פורץ למשרד של באה, מבריח את מזכירתו ומאיים על באה אך לבסוף נוטש את המקום. בספר הרביעי באה מגיע למצרים, ומתגלה שהוא בנה את המפקדה בסוויטה של המלון שאיימי ודן שהו בו. לקראת סוף הספר השישי מתגלה שהוא זה שהפליל את אליסטר בהצתת השריפה. בניידת משטרה, אליסטר נטרל את שני השוטרים והתיז על באה גז פלפל, אך לבסוף חס על חייו, קשר אותו לניידת המשטרה והלך.
בית אקטרינה > שלישיית סטרלינג

שלושה אחים שהשתתפו במירוץ 39 הרמזים לאורך הספר הראשון לזמן קצר יחסית. באמצע הספר הראשון, השלישייה נפצעה קשה תחת ההריסות של מכון בנג'מין פרנקלין בארצות הברית, שפוצץ בידי ההולטים. בספר העשירי, וכן בסדרת ההמשך, הם חוזרים למשחק.
בית אקטרינה > שינייד סטרלינג

מחוננת במגוון תחומים, אשפית באומניות לחימה. הצטרפה לווספרים ואז חזרה לקהילים.
בית אקטרינה > נד סטרלינג

סובל מכאבי ראש איומים בגלל פיצוץ במוזאון בספר הראשון (מבוך העצמות). אח של טד ושינייד סטרלינג.
בית אקטרינה > טד סטרלינג

בגלל פיצוץ שקרה במוזאון בספר הראשון הופך להיות לקוי ראייה כבד, המסוגל להבחין אך ורק בהבדל בין חושך לאור. נחטף בתחילת הסדרה השנייה על ידי הווספרים, יחד עם שישה קהילים נוספים. אח של נד ושינייד סטרלינג.
בית אקטרינה > נתניאל הרטפורד

(בסדרה "בגידה" ידוע בשם "המנודה") - בעלה לשעבר של גרייס. עבד במערב גרמניה בפיתוח מוטציות וניסויים על בעלי חיים. הוא היה מסוכסך רבות איתה, וגרייס הוציאה פקודה להרוג אותו. גזר הדין לא בוצע, והוא שרד. הוא נודה מהמשפחה במשך שנים רבות, אך בסדרה "בגידה" הוא תופס את הנהגת המשפחה. בסוף הסדרה מגלה מזימתו: לחסל את כל משפחת קהיל בכל העולם, בעזרת מוטציות של דבורים שיהרגו  את משפחת קהיל בעזרת הדנ"א המיוחד שלהם. מת בסוף הסדרה בידי הדבורים שלו.
בית אקטרינה > סמי מורד

החבר של נלי. הוא בן של אם אקטרינית ואב לוקיאנוסי. מדען במקצועו. הוא פוצץ ביחד עם נלי את המעבדה של ג'יי ראתפורד פירס.
בית אקטרינה > דבי-אן פירס

אשתו של ג'יי ראתפורד פירס ואמם של קארה וגאלט. מבית אקטרינה. מייצרת דובוני פרווה בעבודת יד. פירס תכנן לרצוח אותה כשיהיה נשיא, לכן ערקה לצד של הקהילים.
בית אקטרינה > קארה פירס

ביתו של פירס ודבי-אן האקטרינית, הנבל המרכזי של סדרת "בלי מעצורים"  ואחותו של גאלט. היא האקרית מפורסמת הידועה בשם אפריל מאי. ידוע שנשלחה לפנימייה בגיל צעיר. לאחר הבנה שאביה מרושע, ערקה קארה לצד הקהילים וסייעה להם בהבסת אביה, בתקופה זו החלה להתקרב בצורה רומנטית אל איאן, מכיוון ששניהם גדלו במשפחות דומות ונאלצו לבגוד בהוריהם במטרה להציל את העולם. בסוף סדרת "בלי מעצורים" היא מתגוררת באחוזה של משפחת קהיל עם איאן והם המנהיגים של משפחת קהיל. בסדרת "בגידה" מתגלה שהיא ואיאן מאוהבים אך קשה להם להודות ברגשותם זה לזה עד סוף הסדרה, ולאחר מכן הופכים לבני זוג.
בית תומס > אייזנהאואר הולט

אביהם של המילטון, מדיסון ורייגן ובעלה של מרי-טוד. מנהיג בית תומאס. קשוח, חזק ולא מאוד חכם. סולק מווסט פוינט כאשר גרייס הפלילה אותו בהעתקות והפרת קודי כבוד, עבירות שלא ביצע. חובב ספורט.
בית תומס > מרי-טוד הולט

אמם של המילטון, מדיסון ורייגן ואשתו של אייזנהאואר.
בית תומס > המילטון הולט

אחיהם של רייגן ומדיסון, ובנם של אייזהאואר ומרי-טוד. שומר הראש וחברו הטוב של ג'ונה ויזרד. הומוסקסואל. הציל את איימי בספר השישי מאיזבל.
בית תומס > מדיסון הולט

אחותה התאומה של רייגן ואחותו של המילטון. בתם של אייזנהאואר ומרי-טוד.
בית תומס > רייגן הולט

אחותה התאומה של מדיסון ואחותו של המילטון. בתם של אייזנהאואר ומרי-טוד. בתחילת הסדרה השנייה נחטפה על ידי הווספרים, יחד עם שישה קהילים נוספים.
בית יאנוס > ג'ונה ויזרד

בנם של קורה וברודריק ויזרד.
משתתף במרוץ 39 הרמזים. הוא זמר וראפר עשיר ומפורסם שהשתתף בתוכנית טלוויזיה ובסרט קולנוע. חברו הטוב ביותר של המילטון הולט. בעל מעריצים רבים ברחבי העולם.
בית יאנוס > קורה ויזרד

מנהיגת בית יאנוס הנוכחית, אשתו של ברודריק ואמו של ג'ונה. קורה מומחית בפיסול ובשימוש בכלי נשק. פסלית מפורסמת ואמנית תיאטרון ידועה בכל העולם. כלת פרס נובל הצעירה ביותר בהיסטוריה.
בית יאנוס > ברודריק ט' ויזרד

אביו של ג'ונה, ובעלה של קורה . האמרגן של בנו.
בית יאנוס > פניקס ויזרד

בן דודו של ג'ונה, נחטף בתחילת הסדרה השנייה על ידי הווספרים, יחד עם שישה קהילים נוספים. נפל מצוק במהלך ניסיון הבריחה של שבעת החטופים וניצל.
דמויות נוספות > גדעון קהיל

נולד בדבלין שבאירלנד, במאה ה-15. אביהם של תומאס, אקטרינה, לוקאס, ג'יין ומדליין, מקימי חמשת הבתים, ובעלה של אוליביה. ניסה במשך שנים למצוא תרופה למחלת הדבר, אך לא הצליח בכך. במקום זאת, הוא הצליח למצוא את השיקוי הקהילי המפורסם שהופך את מי ששותה אותו לחד יותר, חזק יותר ו"אדם על" באופן כללי, אותו חילק בין ילדיו. נפטר בעקבות כך שפוצץ את המעבדה שלו עצמו, כדי שלא יישאר זכר לעבודתו, וכך דמיאן וספר, חברו המרושע, לא ישתמש בשיקוי לתועלתו האישית.
דמויות נוספות > לוקאס, תומס, אקטרינה, ג'יין ומדליין קהיל

חמשת מייסדי הבתים של משפחת קהיל אשר קיבלו מאביהם שיקויים חלקיים שמחזקים לכל אחד את הצד הבולט באופיו בכל מקרה, ויחד מרכיבים את השיקוי השלם של גדעון. לוקאס קיבל יכולות מנהיגות ואסטרטגיה, תומאס קיבל יכולות גופניות, אקטרינה קיבלה תכונות של חוכמה ויצירתיות וג'יין קיבלה את יכולות האומנויות. מדליין קיבלה מאמה, אוליביה, שחינכה אותה, את האופי שוחר השלום (אף על פי שלא קיבלה שיקוי מאביה, שנפטר לפני שהיא נולדה).
דמויות נוספות > ביאטריס קהיל

בתם של ג'יימס ואדית'. האחות הבכורה של גרייס ופיסקה. ביאטריס גרה בבוסטון, וטיפלה באחייניה, איימי ודן, אחרי שהוריהם מתו בשריפה בביתם ולפני שהחלו לחפש את 39 הרמזים, אבל לא התייחסה אליהם כראוי. לאחר שברחו מביתה, החליטו איימי ודן להיכנס למסע בעקבות הרמזים. ביאטריס שוכרת את שירותי הרווחה כדי שיביאו אליה את איימי ודן. הקשר שלה עם גרייס אחותה היה רופף בכל מהלך חייהן. נהרגה במהלך הסדרה הרביעית בידי המנודה.
דמויות נוספות > אטיקוס רוזנבלום

חברו הטוב ביותר של דן. גאון, דובר שפות רבות, לומד בהרווארד. גונן. יוצא עם דן איימי ואחיו למחצה ג'ייק למסע גנבות על מנת להציל את הקהילים החטופים. במהלך המסע נחטף על ידי הווספרים אך שוחרר במהרה. חבר כבוד במשפחת קהיל.
דמויות נוספות > ג'ייק רוזנבלום

אחיו למחצה של אטיקוס. בניגוד אליו הוא לא גונן. בהתחלה פקפק באיימי ודן אבל במהרה הבין כי כל מה שאמרו לו נכון ולאחר מכן הצטרף אליהם. מאוהב באיימי ובסוף הסדרה "קהילים נגד ווספרים" נהיה בן זוגה. חבר של כבוד במשפחת קהיל.
דמויות נוספות > אוון ג'וזף טוליבר

חברה של איימי. מומחה במחשבים. בהתחלה לא ידע הרבה על משפחתה של איימי אך איאן צירף אותו למאמץ במלחמה בווספרים. לא ידע שאיימי בגדה בו ונהייתה חברה של ג'ייק. נרצח מיריה בחזה על ידי וספרי. חבר כבוד במשפחת קהיל.
דמויות נוספות > ג'יי ראתפורד פירס

מיליונר שגילה את סוד השיקוי של משפחת קהיל. בעזרתו הוא מצליח לייצר צבא של שומרי ראש חזקים במיוחד. מנסה לרוץ לנשיאות של ארצות הברית, אך איימי ודן קהיל עוצרים את מזימתו בכך שמרססים עליו את שיקוי הנגד. היה מאוהב בהופ קהיל, אמם של דן ואיימי. נשוי לדבי אן מבית אקטרינה, ולהם שני ילדים: קארה וגאלט
דמויות נוספות > נטליה רוסלאנובה ראדובה

אשתו האהובה של אלק ספסקי. מתה בעת האסון של צ'רנוביל שיצר המנודה.
מיסטר בין

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה קומית בריטית. אם התכוונתם לסדרת אנימציה המבוססת על סדרה זו, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה סלפסטיק
 יוצרים:  רואן אטקינסון, ריצ'רד קרטיס, בן אלטון
 כותבים:  רובין דריסקול, פול ויילנד, ריצ'רד קרטיס, בן אלטון 
 בימוי:  ג'ון בירקין, פול ויילנד 
 שחקנים:  רואן אטקינסון
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  רוב הפרקים מתרחשים בלונדון אבל ישנם פרקים בתוכנית אשר מתרחשים בארצות הברית, ניו יורק, ניו זילנד, אוסטרליה, רוסיה, מוסקבה, יפן, סין ועוד[דרוש מקור].
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 חברת הפקה:  טייגר אספקט הפקות 
 הפצה:  תמס טלוויז'ן, הולו 
 מוזיקה:  הווארד גודל 
 אורך פרק:  25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 ערוץ הילדים
 פורמט (תמונה):  SDTV ‏(480i 4:3) PAL ‏(576i 4:3) DVB-T ‏(Digital UHF) HDTV ‏(1080i 16:9)
 פורמט (קול):  Dolby Digital ‏5.1 Datasat Digital ‏5.1 Sony Digital ‏5.1
 תקופת שידור מקורית:  1 בינואר 1990 – 15 בנובמבר 1995
 קישורים חיצוניים
 www.mrbean.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רואן אטקינסון לבוש כמיסטר בין, 2011
מיסטר בִּין (באנגלית: Mr. Bean) היא סדרת טלוויזיה קומית בריטית, בכיכובו של רואן אטקינסון. היא מציגה את עלילותיו של מר בין, דמות אקסצנטרית, ילדותית ומיזנתרופית. אטקינסון, בתפקיד שכמעט ואינו כולל דיבור, מופיע בתוכנית במעין מופע יחיד – מלבדו אין כמעט דמויות הממשיכות להופיע מפרק לפרק, ושאר התפקידים משניים.
פרק טיפוסי בתוכנית מורכב משלושה מערכונים שונים, המציגים את בין בסיטואציות יומיומיות שגרתיות, אלא שבין הופך אותן למצבי ביש שמהם הוא נחלץ בדרכים יצירתיות ומשעשעות אך בלתי יעילות.
התוכנית, ששודרה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20, זכתה להצלחה גדולה בבריטניה, ויותר מכך מחוץ לבריטניה – במדינות מכל רחבי העולם. עבור אטקינסון, דמותו של מר בין היא הדמות המזוהה עמו ביותר ברחבי העולם. מעבר לתוכנית הטלוויזיה שבכיכובו של בין, הופקו שני סרטי קולנוע, "בין" (1997) ו"החופשה של בין" (2007), ואף סדרת אנימציה, המציגים את עלילותיה של הדמות. דמותו של מיסטר בין הפכה למותג מסחרי מצליח הנמכר במגוון מוצרים, והיא שמרה על פופולריות גם שנים רבות לאחר שהסתיימה הפקת התוכנית. כיום ישנו ערוץ ביוטיוב המכיל קטעים חדשים בכיכובו של מיסטר בין.
רקע והפקה

לפני שעלתה התוכנית "מיסטר בין" לשידור, רואן אטקינסון כבר היה קומיקאי בולט בבריטניה והשתתף במספר תוכניות טלוויזיה קומיות מצליחות בתפקידים שונים: ב"מבט הפוך" (1979–1982), תוכנית שכללה מערכונים בנושאים שונים, ללא חוט מקשר, וכן באחת מקומדיות המצבים המצליחות בתולדות הטלוויזיה הבריטית, "הפתן השחור" (1983–1989), שבה גילם את התפקיד הראשי בדמותו של אדמונד בלקאדר. אטקינסון יצר את "מיסטר בין" במטרה להגיע לקהל הבינלאומי, ולהצליח גם מחוץ לגבולות בריטניה. לשם כך, יצר דמות אילמת, בלי מגבלות שפה, מבטא או רקע תרבותי. כמו כן, אופיין מיסטר בין באופי ילדותי, כשהסיבה לכך היא - לדבריו של אטקינסון - שילדים דומים בכל העולם, וההבדלים בין בני האדם מתחילים להיווצר רק כשהם מתבגרים.
ליצירת התוכנית הוא חבר למכריו ריצ'רד קרטיס (Richard Curtis) ובן אלטון, ששיתפו פעולה עמו עוד קודם לכן במספר פרויקטים, בהם "הפתן השחור". את התוכנית ביים תחילה ג'ון הווארד דייוויס, שהיה קודם לכן ראש מחלקת הקומדיה ב-BBC והפיק את "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" ואת "המלון של פולטי". התוכנית הופקה על ידי חברת Tiger Television (כיום Tiger Aspect Productions) עבור Thames TV, זכיינית שידור ברשת ITV הבריטית שמשדרת בלונדון ובסביבתה.
בנוגע לשאלה כיצד לקרוא לדמות, שקל אטקינסון תחילה את השם "מיסטר וייט" (Mr White, "אדון לבן"), אך לאחר מכן עבר לשקול שמות של ירקות במקום שמות של צבעים, ולבסוף בחר בשם "מיסטר בין" (Mr. Bean, "אדון שעועית"). כמו כן, באנגלית "Bean" הוא כינוי חיבה ל"אדם חסר חשיבות".
רקע והפקה > תהליך הכתיבה

דמותו של מיסטר בין והמערכונים הראשונים בתוכנית התבססו על מערכונים מהופעות חיות שערך אטקינסון מאז ימי לימודיו באוניברסיטת אוקספורד. אטקינסון ביצע מערכונים בכיכובה של הדמות כבר בשנות ה-80 המוקדמות, בפסטיבל הפרינג' של אדינבורו, וכן ב-1987, בפסטיבל Just For Laughs במונטריאול שבפרובינציית קוויבק בקנדה.
על עבודת הכתיבה של מערכוני התוכנית שקד אטקינסון לצד קרטיס ואלטון. בהמשך החליף רובין דריסקול את אלטון בכתיבה, והשלושה (דריסקול, יחד עם קרטיס ואטקינסון) היו צופים בהופעותיו המוקדמות של אטקינסון כדי לחפש בהן חומר שניתן לעבדו לטלוויזיה. עם זאת, מערכונים אחרים התבססו על רעיונות חדשים שהגו. מאחר שהיה מדובר בקומדיה שאינה מילולית, אלא כזו המתבססת על תנועות והבעות גוף (Physical comedy) ועל חזותיות (Visual comedy), כאשר חיפש ריצ'רד קרטיס רעיונות למערכונים עתידיים של בִּין, הוא ניסה להמחיזם בפועל, במקום להעלות את הרעיונות על הכתב, בשונה מצורת העבודה המקובלת בתחום ובניגוד לאופן העבודה שהיה רגיל אליו.
משנת 1993 (החל מהפרק השמיני) ועד סיום התוכנית, עבדו על כתיבת המערכונים דריסקול ואטקינסון לבדם.
רקע והפקה > מקורות השראה

ברוס דסאו (Bruce Dessau), הביוגרף של רואן אטקינסון, ציין את הסדרה הבריטית The Optimist (האופטימיסט), הסיטקום הראשון של ערוץ 4 הבריטי ששודר לראשונה ב-1983, כמקור השראה אפשרי ל"מיסטר בין". הסדרה, שעקבה אחר מעלליו של גיבורה האקסצנטרי בהוליווד, הייתה כמעט אילמת לחלוטין. דסאו סייג זאת בכך, ששורשי דמותו של בין ניטעו הרבה לפני 1983. התסריטאי של "האופטימיסט", ריצ'רד ספרקס (Richard Sparks), מכרו של אטקינסון, שלל את הסברה כי אטקינסון גנב ממנו את הרעיון.
מעבר לכך, הגדיר דסאו את דמותו של בִין כ"הכלאה בין ז'אק טאטי, צ'ארלי צ'פלין ופרנק ספנסר" (האחרון הוא דמותו של מייקל קרופורד בסיטקום הבריטי Some Mothers Do 'Ave 'Em), כזו שהיוותה חידוש עבור צופים רבים. רואן אטקינסון אף אמר כי דמותו של מסייה הולו, בגילומו של ז'אק טאטי, הייתה לו מקור השראה בפיתוח דמותו של בין. הוא אף ציין כי ביסס את הדמות על עצמו בגיל תשע, ואמר כי "מהותו של מיסטר בין היא שהוא אנוכי לחלוטין, מרוכז בעצמו ולא בדיוק מכיר בעולם החיצוני. הוא למעשה ילד בגוף של אדם מבוגר. שזה בעצם הבסיס למרבית הקומיקאים החזותיים (visual comedians): סטן לורל, צ'פלין, בני היל". שחקן קומי נוסף שאליו הושוותה דמותו של מיסטר בין הוא כוכב הראינוע באסטר קיטון.
תקופת שידור

התוכנית "מיסטר בין" שודרה לראשונה ב-1 בינואר 1990 ברשת הטלוויזיה ITV. השידור זכה לנתוני צפייה גבוהים של כ-13 מיליון צופים. בניגוד למרבית תוכניות וסדרות הטלוויזיה הכוללות בכל עונה כ-20 פרקים כשכל עונה משודרת במשך כשנה — יצאו בסך הכול 15 פרקים בלבד של "מיסטר בין", ששודרו כ"ספיישלים" טלוויזיוניים, ויצאו במרווחים גדולים במהלך השנים 1995−1990.
בישראל שודרה התוכנית בערוץ 2 במהלך שנות התשעים ובתחילת העשור הראשון של המאה ה-21.
פתיח התוכנית

בפתיח התוכנית יורד מר בין מהשמים ונזרק על רצפת הרחוב באמצעות קרן אור, וברקע מושמעת שירת מקהלה, ששרה את אות הפתיחה בלטינית. משמעות המילים שהיא שרה בפתיח היא: "הנה האיש שהוא שעועית [=הפירוש המילולי של 'בין']" (Ecce homo, qui est faba); באות הסיום שרה המקהלה "היה שלום, האיש שהוא שעועית" (Vale homo, qui est faba). את המוזיקה חיבר הווארד גודל (Howard Goodall), ששיתף פעולה עם רואן אטקינסון עוד כשהופיע בהופעות קומיות בעת לימודיו באוניברסיטה. גודל אף ליווה, בנגינה בסינתיסייזר, את הופעותיו החיות של אטקינסון, שבהן פיתח את הבסיס לדמותו של בין.
דסאו מפרש שפתיח התוכנית הוא "התייחסות מרומזת לתקופת חייו של אטקינסון כתלמיד בית ספר. כשם שחבריו ללימודים כינוהו חייזר על שום מראהו החיצוני המוזר, כך יורד בִּין לארץ באמצעות קרן אור – כאילו היה אף הוא מכוכב אחר".
דמויות ואלמנטים חוזרים > מיסטר בין

הדמות הראשית בתוכנית היא מיסטר בין בגילומו של רואן אטקינסון. בין הוא אדם ילדותי ואנוכי, שמתנהל בחייו היומיומיים בצורה המעלה גיחוך, ובפרט נוטה לסבך מצבים פשוטים, ולהיחלץ מהסיבוך בדרכים עוקפות ויוצאות דופן. הוא מתגורר בגפו בדירה לונדונית קטנה, ובדרך כלל חברתו היחידה היא בובת הדובי האהובה עליו, טדי. הוא נוהג ללבוש תמיד ז'קט טוויד אפור, מכנסיים מעט קצרים מדי, חולצה לבנה ועניבה, וכמו כן שיערו מסורק תמיד לצד. לבושו ותסרוקתו מזכירים מראה אופייני של תלמיד בבית ספר אנגלי בשנות ה-50. מיסטר בין כמעט שאינו מדבר, וכאשר הוא מוציא מילים מפיו, אלו מילים ספורות, שאותן הוא מבטא בקול לא ברור ונמוך באופן מוקצן וקומי. שמו הפרטי ותחום עיסוקו, אם הוא אכן בעל תעסוקה, אינם מוזכרים כלל במהלך התוכנית (בפני אחרים הוא מציג את עצמו בשם "בין").
פעמים רבות נראה שמיסטר בין אינו מודע להיבטים בסיסיים הנוגעים לאופן שבו נוהג העולם, והמערכונים בתוכנית מציגים את דרכי ההתמודדות הייחודיות שלו עם פעולות שלרוב נחשבות טריוויאליות ופשוטות, כמו בילוי בבריכת שחייה, הפעלת טלוויזיה, צביעת הקירות בדירתו, או תפילה בכנסייה. כך למשל, על מנת לצבוע את קירות דירתו, הוא מכסה את כל החפצים בדירתו, מלבד הקירות, בנייר עיתון, ומפוצץ פחית צבע באמצעות זיקוק, כך שנוזל הצבע מתפזר לכל עבר בדירה. ההומור במערכונים נובע בעיקר מהפתרונות היצירתיים (והאבסורדיים לרוב) שבִּין מציג לבעיות בהן הוא נתקל, מהאנוכיות ומצרות המחשבה שהוא מפגין בפתרון הבעיות, ולפרקים מתעלוליו שפוגעים בזולת אך מסייעים לו.
במסיבת עיתונאים ב-2007 אמר רואן אטקינסון על מיסטר בין:
לא עייפתי [מלגלם את בין]. אף על פי שאני לא מחבב אותו. בין מעניין אותי, אבל לא הייתי רוצה לבלות בחברתו, כי הוא לא נוח לבריות. התכונה המרכזית שלו היא אנוכיות. הוא גם די מוזר ולא צפוי, ואני לא חושב שנחמד לסעוד במחיצתו.
דמויות ואלמנטים חוזרים > טדי

טדי הוא בובת הדובי של בין (באנגלית, בובת דובי נקראת "טדי בֵּר" – Teddy Bear). טדי הוא בובת דוב חומה, רגליו עבות וכפתורים משמשים לו בתור עיניים. לרוב הוא מהווה את חברתו היחידה של בין, ובין מתייחס אליו כאל "חברו" הטוב ביותר. הוא נוהג בטדי כאילו היה יצור חי, וכך למשל הוא קונה לו מתנה בחג המולד או משתדל שלא להעירו בשעות הבוקר. עם זאת, פעמים רבות התנהלותו של בין מביאה לכך שהדובי נקרע, או שראשו נערף, או שהוא נפגם בצורה זו או אחרת. בנוסף, בין עושה בו שימוש רב-תכליתי בשעת הצורך. למשל, הוא מחבר אותו לקצה מברשת צבע לשם צביעת הקירות בדירתו, או משתמש בו לניגוב כלים.
דמויות ואלמנטים חוזרים > אירמה גוב

אירמה גוב היא חברתו של מר בין, והדמות האנושית היחידה, מלבד בין, שהופיעה ביותר מפרק אחד בתוכנית. השחקנית הבריטית מטילדה זיגלר (אנ') גילמה את דמותה. בין אינו מפגין התחשבות רגשית כלפיה, והוא רואה בה כמי שמארחת לו חברה, יותר מאשר הוא רואה בה את מושא אהבתו. אולם, הוא מקנא לה כאשר היא רוקדת עם גבר אחר במסיבת דיסקו. בחג המולד היא מצפה שיציע לה נישואים, ולאחר שהוא לא עושה זאת היא עוזבת אותו. דמותה של אירמה גוב מופיעה בשלושה פרקים בלבד, אך זיגלר הופיעה בפרקים נוספים בסדרה: בתפקיד מלצרית, בתפקיד אם של תינוק המסיעה עגלה ובתפקיד שוטרת. בתוכנית האנימציה של "מיסטר בין" חזרה להופיע דמותה של אירמה גוב, כשבסדרה יש לה בובת דובי משלה שמשמשת כגרסה נשית של טדי בשם לוטי.
דמויות ואלמנטים חוזרים > מכוניתו של מיסטר בין

בין נוהג במכונית מיני של חברת British Leyland. המכונית משמשת אביזר מרכזי במספר מערכונים ובדיחות בתוכנית, למשל בקטע שבו בין מתלבש בתוכה ונוהג בעזרת רגליו, בקטע שבו הוא נוהג במכונית בעזרת מערכת שאלתר בעודו יושב על כיסא הקשור לגג המכונית ועוד. תחילה נהג בין במכונית BMC Mini MK II כתומה מודל 1969, אך מכונית זו נהרסה בתאונה לאחר צילומי הפרק הראשון. מאז נהג בין במכונית British Leyland Mini 1000 מודל 1976–1980, בצבע ירקרק-צהוב עם חלק קדמי שחור. המכונית אף מופיעה בסדרה המצוירת של מיסטר בין, אך בסרט "החופשה של בין" נוהג בין במכונית מיני אחרת.
לאחר שצילומי התוכנית הסתיימו, נמכרה מכונית המיני המקורית ששימשה בצילומים לחברת Kariker Kars שהציגה אותה באירועים שונים. לאחר מכן הוצגה המכונית במשך תקופה מסוימת כאטרקציה מרכזית של מוזיאון Rover Group. ב-1997 נמכרה המכונית למוזיאון Cars of the Stars Motor Museum ("המוזיאון המוטורי של מכוניות הכוכבים") בקסוויק (Keswik), קאמבריה (שבאנגליה), והוצגה בו במשך תקופה מסוימת, אך לאחר מכן היא נמכרה שוב. במוזיאון הלאומי המוטורי בביולי (Beaulieu) בהמפשייר שבאנגליה, מוצגת מכונית שבה נעשה שימוש לקידום הסדרה המצוירת.
דמויות ואלמנטים חוזרים > פרשנות הדמויות

הסוציולוגית פטרישיה נוויל (Patricia Neville), שחיברה מאמר על מודל הגבריות שמייצג מיסטר בין, מנתחת את יחסו של בין כלפי טדי, דוב הצעצוע שלו:
המבע הרגשי החיובי היחיד שמר בין מפגין הוא כלפי הדובי שלו. אך גם כאן העומק ומידת ההיקשרות הרגשית לאותו אובייקט עומדים בסימן שאלה ובסתירה להיבטים מסוימים בהתנהגותו. בעוד שהוא מפגין די התחשבות כדי לקחת את הדובי עמו לחופשות, לכלול אותו כאורח במסיבה שהוא עורך, או כדי לקנות לו מתנה לחג המולד, תמיד מרחפת תחושה של פחד וסכנה באוויר. אין זה נדיר שראשו של הדובי נערף או נתפס בדלתות.
נוויל משליכה מכך כי מודל הגבריות שמציג בין נוטה למבע רגשי מוגבל וחוסר יכולת לספק אהבה ותמיכה בצורה עקבית.
נוויל כתבה גם על יחסו של בין לחברתו:
בכמה פרקים מוקדמים, למיסטר בין יש חברה; אולם, הם מתקשים להפגין האחד כלפי השני חיבה ומשיכה מינית. למעשה, מגוון הרגשות השונים שמתבטאים במערכת היחסים הזו מסתכם בקנאה, מצד מיסטר בין, כאשר במסיבת דיסקו יש לה מחזר פוטנציאלי, או ייאוש, מצד חברתו, בשל חוסר הרגישות שלו והעובדה שלא קנה לה תכשיט בחג המולד. מגוון הרגשות הצר הזה, קנאה וחוסר התחשבות רגשית, מהווה הקצנה של מודל ה'פירוד, כיבוש, חזרה'.
הצלחה ביקורתית ומסחרית

המבקרים קיבלו את "מיסטר בין" בביקורות מעורבות - לצד מבקרים ששיבחו את התוכנית, היו גם מבקרים שלעגו לה. אולם על ידי הקהל התקבלה התוכנית באהדה רבה – נתוני המדרוג של התוכנית היו גבוהים במיוחד. ב-1990, שנת הבכורה הטלוויזיונית של "מיסטר בין", בעוד "הפתן השחור" עדיין טרי בזיכרונו של הקהל, זכה רואן אטקינסון בפרס "אישיות השנה" של ה-BBC. גם התוכנית "מיסטר בין" זכתה בפרסים ובמועמדויות לפרסים, ובפסטיבל הטלוויזיה הבינלאומי רוז ד'אור (Rose d'Or) שנערך במונטרה ב-1990 זכה הפרק הראשון של התוכנית בשלושה פרסים: פרס העיתונות, פרס העיר ופרס הוורד המוזהב. הפרק "The Curse of Mr. Bean" ("קללת מיסטר בין"), השלישי בתוכנית, היה מועמד למספר פרסי באפט"א ב-1991: "הופעת הבידור הקל הטובה ביותר" ו"הקומדיה הטובה ביותר" (תוכנית או סדרה). בנוסף, אטקינסון היה מועמד על תפקידו כמיסטר בין לפרס "הופעת הבידור הקל הטובה ביותר" בשנים 1991 ו-1994.
ב-1991 נרכשו לראשונה הזכויות לשידור התוכנית מחוץ לבריטניה, ולאורך השנים נרכשו הזכויות לשידור ביותר מ-200 מדינות. לאור הצלחת התוכנית, היא הופצה גם בווידאו החל משנת 1991. חברת Tiger Aspect סברה כי היקף המכירות הראשוני יהיה 50,000 קלטות, אך בפועל הגיע היקף המכירות עד ל-700,000 קלטות. בסך הכול נמכרו לאורך השנים מעל 20 מיליון קלטות וידאו של "מיסטר בין". כמו כן, פרקי התוכנית הופצו במהדורות שונות על גבי תקליטורי DVD, ביותר מ-45 מדינות ברחבי העולם.
הצלחה ביקורתית ומסחרית > פיתוח המותג

ב-1993 החלו בחברת Tiger Aspect דיונים לגבי האפשרות להפוך את מיסטר בין למותג מסחרי, הנמכר במגוון מוצרים. מי שהובילו את פיתוח המותג, ומובילים אותו גם כיום, הם רואן אטקינסון, פיטר בנט ג'ונס (Peter Bennett Jones), יו"ר חברת Tiger Aspect ומנהלו האישי של אטקינסון, והמפיקה קתרין סיניור (Katherine Senior). תחילה אויר לוגו למותג, ונקבעה חתימתה של הדמות. לאחר מכן נקבעו הערכים המרכזיים שלפיהם ייבנה המותג: פיתוח דמותו של מיסטר בין כדמות חביבה, שהצופים יחושו כלפיה אמפתיה; התמקדות בצחוק ובבידור, שמתאים לכל שכבות הגיל; פשטות - ההומור במערכונים של בין טמון בהתמודדות שלו עם מצבים פשוטים מחיי היומיום; וגלובליות - מאחר שמדובר בקומדיה אילמת, אין לה מגבלות שפה, וקל להביאה לתרבויות שונות בעולם.
לאחר מכן החל השיווק של מגוון רחב של מוצרי "מיסטר בין": קלמרים, בובות פרווה, בובות בובלהד, חולצות, משחקי מחשב, מכוניות צעצוע, ספלים, פאזלים, קלפי משחק, פוסטרים, ספרי טלפונים ועוד. כמו כן, שימש אטקינסון פרזנטור בדמותו של בין למוצרים וחברות, למשל לחטיף השוקולד M&M's ולחברת הצילום Fujifilm.
ב-1993 הופץ בחנויות הספר Mr Bean's Diary, שהיה כביכול יומן מאת מיסטר בין. ב-1997 הוחלט להפיק סרט קולנוע בכיכובו של בין, בשם "בין". הסרט היה להצלחה קופתית, ועם הכנסות של מעל 250 מיליון דולר ברחבי העולם היה לאחד מהסרטים הבריטיים הרווחיים ביותר בכל הזמנים. לאחר שיצא הסרט לאקרנים התרחבה מאוד פעילות השיווק של המותג ופיתוחו, ומוצרי בין זכו להצלחה בחנויות ברחבי העולם.
באותה תקופה החלו דיונים על האפשרות להפיק תוכנית אנימציה בכיכובו של מיסטר בין. הדיונים ותהליך המשא-ומתן נמשכו עד ל-2001, והפקת הסדרה ארכה שנתיים וחצי. רואן אטקינסון השתתף בסדרה בדיבוב וכן במשחק מול המצלמה - האנימטורים נעזרו בקטעי הווידאו שהקליט לצורך תיאור הבעות הפנים האופייניות לבין ושפת הגוף שלו. קהל היעד של הסדרה היה בתחילה ילדים ומבוגרים גם יחד, אך היא זכתה לפופולריות בעיקר בקרב ילדים, במיוחד בקבוצת הגיל 7–9. הסדרה, ששודרה לראשונה ב-2002, שמרה על קיומו של המותג ועל הפופולריות שלו, על אף שהפרק האחרון של הסדרה המקורית שודר ב-1995.
ב-2007 יצא לאקרנים סרט שני בכיכובו של מר בין, "החופשה של בין", שהכניס 240 מיליון דולר בקופות הקולנוע, הגיע לראש רשימת הסרטים הרווחיים ביותר ברחבי העולם בעת הקרנתו ולראש רשימת הסרטים הנצפים ביותר בבתי הקולנוע ב-21 מדינות.
במשך שנים הייתה דמותו פופולרית במזרח התיכון - בישראל וכן במדינות ערב, כמו ערב הסעודית, עיראק ואיראן; באסיה, באירופה ובארצות הברית. פטריק ברקהאם (Patrick Barkham) מעיתון "הגרדיאן" הבריטי כינה את בין "השגריר הבלתי רשמי שלנו" ו"הסמל לבריטיות ברחבי העולם".