stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחייה באולימפיאדת הלסינקי (1952)
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | קטלין סוקה    הונגריה | 1:06.3 דקות | האני טרמולן   הולנד הולנד | 1:06.5 דקות | יודית תמש    הונגריה | 1:07.6 דקות |
| 400 מטר חופשי | ולריה ג'נגה    הונגריה | 5:12.1 דקות   שיא אולימפי | אווה נובק ז'ראר    הונגריה | 5:13.7 דקות | אוולין קאוואמוטו   ארצות הברית ארצות הברית | 5:14.6 דקות |
| 100 מטר גב | ג'ואן הריסון    דרום אפריקה | 1:14.3 דקות | חירטייה וילימה   הולנד הולנד | 1:14.5 דקות | ג'ין סטיוארט   ניו זילנד ניו זילנד | 1:15.8 דקות |
| 200 מטר חזה | אווה סקיי    הונגריה | 2:51.7 דקות   שיא אולימפי | אווה נובק ז'ראר    הונגריה | 2:54.4 דקות | הלן גורדון   בריטניה בריטניה | 2:57.6 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי |  הונגריה   אילונה נובק   יודית תמש   אווה נובק ז'ראר   קטלין סוקה | 4:24.4 דקות   שיא עולם | הולנד הולנד   מארי-לואיז לינסן-וסן   קוש ואן וורן   האני טרמולן   אירמה הייטינג-שומאכר | 4:29.0 דקות | ארצות הברית ארצות הברית   ג'קלין לאווין   מרילי סטפן   ג'ואן אלדרסון-רוזצה   אוולין קאוואמוטו | 4:30.1 דקות |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | קלארק שולס   ארצות הברית ארצות הברית | 57.4 שניות | הירושי סוזוקי   יפן יפן | 57.4 שניות | יוראן לארסון   שוודיה שוודיה | 58.2 שניות |
| 400 מטר חופשי | ז'אן בואטו   צרפת צרפת | 4:30.7 דקות   שיא אולימפי | פורד קונו   ארצות הברית ארצות הברית | 4:31.3 דקות | פר-אולוף אסטרנד   שוודיה שוודיה | 4:35.2 דקות |
| 1500 מטר חופשי | פורד קונו   ארצות הברית ארצות הברית | 18:30.3 דקות   שיא אולימפי | שירו השיזומה   יפן יפן | 18:41.4 דקות | טצו אוקמוטו   ברזיל ברזיל | 18:51.3 דקות |
| 100 מטר גב | יושינובו אויאקאווה   ארצות הברית ארצות הברית | 1:05.9 דקות   שיא אולימפי | ז'ילבר בוזו   צרפת צרפת | 1:06.2 דקות | ג'ק טיילור   ארצות הברית ארצות הברית | 1:06.4 דקות |
| 200 מטר חזה | ג'ון דייוויס   אוסטרליה אוסטרליה | 2:34.4 דקות   שיא אולימפי | בואן סטספורת'   ארצות הברית ארצות הברית | 2:34.7 דקות | הרברט קליין   גרמניה גרמניה | 2:35.9 דקות |
| שליחים 4x200 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   וויין מור   ביל וולסי   פורד קונו   ג'יימס מקליין | 8:31.1 דקות   שיא אולימפי | יפן יפן   הירושי סוזוקי   יושיהירו המגוצ'י   טורו גוטו   טייג'ירו טניקאווה | 8:33.5 דקות | צרפת צרפת   ג'וזף ברנרדו   אלדו אמיננט   אלכסנדר ז'אני   ז'אן בואטו | 8:45.9 דקות |
רשות ניקוז ים המלח

רשות ניקוז ים המלח היא רשות ניקוז ותאגיד סטטוטורי הכפוף למשרד לאיכות הסביבה ואחראי על ניקוז המים ובכל הקשור לשיטפונות באזור ים המלח. הרשות פועלת בהתאם לחוק הניקוז משנת 1957. הקמת הרשות עצמה ובמנה שלה נקבעו צו הניקוז וההגנה מפני שיטפונות משנת 1960. השטח שמטופל על ידי הרשות הוא כ-3,006,955 דונם הפרוסים על שש רשויות מקומיות: ירושלים, ערד, תמר, מצפה רמון, רמת נגב וערבה תיכונה. שטח הרשות כולל את הנחלים אוג, קדרון, דרגה, ערוגות, חבר, צאלים, יעלים, זוהר, חימר וצין. הרשות אינה פועלת בשטח המועצות האזוריות מטה בנימין ומגילות ים המלח, מכיוון שחוק הניקוז אינו תקף ביהודה ושומרון.
הרשות מנוהלת על ידי מליאה בת 7 חברים הכוללת את נציגי המשרד לאיכות הסביבה, משרד הבריאות, משרד החקלאות ונציגי הרשויות ערד (ראש העיר ניסן בן חמו), תמר (ראש המועצה ניר ונגר), ירושלים (חבר מועצת העיר אריה קינג) ומצפה רמון (ראש המועצה רוני מרום). יושב ראש הרשות הוא ניר ונגר והמנהל הכללי הוא איתי פרימן.
הערות שוליים

↑  אודות רשות ניקוז ים המלח, באתר הרשות
↑  צו הניקוז וההגנה מפני שטפונות (הקמת רשויות ניקוז), תש"ך–1960, באתר נבו
↑  בעלי תפקידים, באתר הרשות
שחייה באולימפיאדת לונדון (1948)

אולימפיאדת לונדון (1948) נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות השחייה נערכו בין 30 ביולי 1948 ל-7 באוגוסט 1948. 11 משחים נערכו במשחקים אלו (5 לנשים ו-6 לגברים), בהשתתפות 249 משתתפים (88 נשים ו-161 גברים) מ-34 מדינות.
תחרויות השחייה נערכו בבריכת השחייה "אמפייר", ליד אצטדיון ומבלי. כיום מכונה מרכז הספורט שהכיל את הבריכה, הארנה של ומבלי, הבריכה הייתה בעלת תפוסה של 8000 מקומות ישיבה. הבריכה במקור נבנתה לקראת משחקי האימפריה הבריטית שנערכו בשנת 1934. הבריכה עודכנה וקוצרה לגודל של 50 מטר באמצעות גשר מעץ ששימש את השופטים.
נבחרת השחייה של יפן (יפן) לגברים ששלטה בשחייה לפני מלחמת העולם השנייה נעדרה מהתחרות בעקבות תוצאות המלחמה. השליטה בבריכה לגברים עברה לנבחרת ארצות הברית (ארצות הברית), שזכתה בכל 6 מדליות הזהב האפשריות וב-11 מדליות מתוך 16 אפשריות.
השחייניות הבולטות

אן קרטיס (ארצות הברית ארצות הברית) זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת וקארן הארופ (דנמרק דנמרק) זכתה אף היא ב-3 מדליות, מדליית זהב אחת ושתי מדליות כסף.
השחיינים הבולטים

ג'יימס מקליין (ארצות הברית ארצות הברית) זכה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, וולטר ריס (ארצות הברית ארצות הברית) וביל סמית' (ארצות הברית ארצות הברית) שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 8 | 6 | 1 | 15 |
| 2 | דנמרק דנמרק | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 3 | הולנד הולנד | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 4 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 5 |  הונגריה | 0 | 1 | 3 | 4 |
| 6 | צרפת צרפת | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 7 | בריטניה בריטניה (מארחת) | 0 | 0 | 1 | 1 |
הזוכים במדליות > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | גרטה אנדרסן   דנמרק דנמרק | 1:06.3 דקות | אן קרטיס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:06.5 דקות | מארי-לואיז לינסן-וסן   הולנד הולנד | 1:07.6 דקות |
| 400 מטר חופשי | אן קרטיס   ארצות הברית ארצות הברית | 5:17.8 דקות   שיא אולימפי | קארן הארופ   דנמרק דנמרק | 5:21.2 דקות | קתרין גיבסון   בריטניה בריטניה | 5:22.5 דקות |
| 100 מטר גב | קארן הארופ   דנמרק דנמרק | 1:14.4 דקות   שיא אולימפי | סוזן צימרמן   ארצות הברית ארצות הברית | 1:16.0 דקות | ג'ודי ג'וי דייוויס   אוסטרליה אוסטרליה | 1:16.7 דקות |
| 200 מטר חזה | נל ואן פליט   הולנד הולנד | 2:57.2 דקות | ננסי ליונס   אוסטרליה אוסטרליה | 2:57.7 דקות | אווה נובק ז'ראר    הונגריה | 3:00.2 דקות |
| שליחות 4x100 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   מארי קורידון   תלמה קלמה   ברנדה הלסר   אן קרטיס | 4:29.2 דקות   שיא אולימפי | דנמרק דנמרק   אווה ריס   קארן הארופ   גרטה אנדרסן   פריץ קרסטנסן | 4:29.6 דקות | הולנד הולנד   אירמה הייטינג-שומאכר   מרגוט מרסמן   מארי-לואיז לינסן-וסן   האני טרמולן | 4:31.6 דקות |
הזוכים במדליות > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | וולטר ריס   ארצות הברית ארצות הברית | 57.3 שניות   שיא אולימפי | אלן פורד   ארצות הברית ארצות הברית | 57.8 שניות | גזה קאדאש    הונגריה | 58.1 שניות |
| 400 מטר חופשי | ביל סמית'   ארצות הברית ארצות הברית | 4:41.0 דקות   שיא אולימפי | ג'יימס מקליין   ארצות הברית ארצות הברית | 4:43.4 דקות | ג'ון מרשל   אוסטרליה אוסטרליה | 4:47.7 דקות |
| 1500 מטר חופשי | ג'יימס מקליין   ארצות הברית ארצות הברית | 19:18.5 דקות | ג'ון מרשל   אוסטרליה אוסטרליה | 19:31.3 דקות | גאורג מיטרו    הונגריה | 19:43.2 דקות |
| 100 מטר גב | אלן סטאק   ארצות הברית ארצות הברית | 1:06.4 דקות | רוברט קאוול   ארצות הברית ארצות הברית | 1:06.5 דקות | ז'ורז' ואלרה   צרפת צרפת | 1:07.8 דקות |
| 200 מטר חזה | ג'ו ורדור   ארצות הברית ארצות הברית | 2:39.3 דקות   שיא אולימפי | קיית' קרטר   ארצות הברית ארצות הברית | 2:40.2 דקות | בוב סול   ארצות הברית ארצות הברית | 2:43.9 דקות |
| שליחים 4x200 מטר חופשי | ארצות הברית ארצות הברית   וולטר ריס   ג'יימס מקליין   וולי וולף   ביל סמית' | 8:46.0 דקות   שיא עולם |  הונגריה   אלמר סטמארי   גאורג מיטרו   אימרה ניקי   גזה קאדאש | 8:48.4 דקות | צרפת צרפת   ג'וזף ברנרדו   רנה קרנו   הנרי פדו   אלכסנדר ז'אני | 9:08.0 דקות |
רצח שינזו אבה

| --- | --- |

תחנת הרכבת שליד זירת ההתנקשות (צולם ב-2012)
 תאריך:  8 ביולי 2022
 מקום:  נארה, יפן
 מטרה:  שינזו אבה
 קואורדינטות:  34°41′39″N 135°47′02″E﻿ / ﻿34.694055555556°N 135.78391666667°E﻿ / 34.694055555556; 135.78391666667
 סוג:  רצח פוליטי
 נשק:  רובה ציד מאולתר
 הרוגים:  1 (שינזו אבה)
 מבצע:  טצויה ימאגאמי
 מספר מפגעים:  1
 he
 
רצח שינזו אבה התרחש ב-8 ביולי 2022, סמוך לשעה 11:30 (שעון יפן), בנארה שביפן: ראש ממשלת יפן לשעבר שינזו אבה נורה פעמיים בעת שנשא נאום בחירות בעיר. הוא נפצע באורח אנוש ומת מפצעיו.
אירוע הירי

ב-8 ביולי 2022 נשא אבה נאום בשמו של קיי סאטו (אנ'), מועמד המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות לבית היועצים של יפן לשנת 2022 (אנ'), שצפויות להתקיים יומיים לאחר מכן, ב-10 ביולי. אבה נורה פעמיים מאחור בעזרת רובה ציד מאולתר והתמוטט.
בתיעוד שפורסם כמה שעות אחרי הרצח, ניתן לראות כי המתנקש ירה בשינזו אבה מאחור. תחילה נשמעת ירייה אחת, שאחריה נותר אבה עומד ואף מסתכל לאחור. מייד לאחר מכן נשמעת ירייה נוספת, ואז עיכלו כל הסובבים את המתרחש וזינקו על המתנקש, בזמן שאבה נפל לרצפה. בתמונות ששודרו בטלוויזיה המקומית נראה שעשן ליווה את הירי, ואחריו נראה אבה מוטל על הכביש עם כתמי דם על חולצתו.
אבה פונה מחוסר הכרה לבית חולים, מצבו הוגדר בתחילה אנוש, אך כעבור שעות בודדות נמסר כי מת מפצעיו. מבית החולים נארה מדיקל יוניברסיטי נמסר כי אחד הקליעים חדר היישר ללבו של אבה, וכי הרופאים לא הצליחו לעצור את הדימום הקשה שממנו סבל.
החשוד

טֵצוּיָה ימאגאמי (ביפנית: 山上徹也), תושב נארה בן 41, חבר לשעבר בצי ההגנה העצמית הימי של יפן (אנ') בין השנים 2002–2005, נעצר על-ידי משטרת מחוז נארה בחשד לניסיון רצח, והועבר לתחנת המשטרה של מערב נארה. לפי דיווחים, ימאגאמי טען בפני חוקריו כי אימו הצטרפה לכנסיית האיחוד (הנחשבת בעיני מספר מבקרים לכת נוצרית), לה העניקה תרומה גדולה בעבר, ונטר טינה לאבה על תרומתו לפופולריות התנועה הדתית אשר הביאה להרס משפחתו. המשטרה פרסמה בפומבי את זהות הקבוצה שצוטט על ידי החשוד בתחילת בזמן הקרוב לרצח.[דרושה הבהרה]
לפי אנשי כנסיית האיחוד, אמו של הרוצח ימגאמי הצטרפה לכנסייה בסביבות 1998, אבל בשנת 2009 הפסיקה להשתתף בטקסים שלה. כשנתיים או שלוש לפני הרצח חידשה את הקשר עם חברים בכנסייה, ובחצי השנה האחרונה לערך היא השתתפה שוב באירועיה, בערך אחת לחודש.
לאחר ההתנקשות

בלשכת ראש ממשלת יפן הוקם מרכז לניהול משברים. ראש ממשלת יפן פומיו קישידה, שהיה במחוז יאמאגטה לרגל קמפיין בחירות, ביטל את אירועיו המתוכננים וחזר לטוקיו. כל חברי ממשלת יפן המכהנים, מלבד שר החוץ של יפן יושימאסה היאשי (אנ') ששהה באינדונזיה לרגל פורום G20, נקראו גם כן בחזרה לטוקיו. הוחלט שהבחירות לבית היועצים של יפן ייערכו כמתוכנן, בנימוק שההתנקשות "לא יכולה לעצור את הדמוקרטיה".
שורת מנהיגים ברחבי העולם הביעו זעזוע מההתנקשות באבה.
בהצהרה לתקשורת, קצין המשטרה המקומית הודה כי "אנחנו לא יכולים להכחיש שהיו בעיות אבטחה".
הערות שוליים

↑  Shinzo Abe in "grave condition" after being shot during Japan election campaign באתר רויטרס, 8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Ex-leader Shinzo Abe critically shot in shock Japan attack באתר Associated Press,‏ 8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Shinzo Abe shooting: former Japanese prime minister attacked during speech באתר הגרדיאן, 8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Japan PM Kishida says Shinzo Abe in critical condition after shooting באתר The Straits Times,‏ 8 ביולי 2022 (באנגלית)
1 2  איתמר אייכנר והסוכנויות, הסערות, היחס לישראל והניסיון לשינוי החוקה שעורר זעם באסיה: זה שינזו אבה, באתר ynet, 8 ביולי 2022
1 2 3  יפן באבל על רצח ראש הממשלה לשעבר אבה: "מותו ייזכר כמו מות קנדי" - וואלה חדשות, באתר וואלה, 9 ביולי 2022
↑  Former Japanese PM Shinzo Abe shot dead at 67, POLITICO, ‏2022-07-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Former PM Shinzo Abe in critical condition after assassination attempt באתר The Japan Times,‏ 8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  安倍元首相銃撃 41歳男“殺そうと思って狙った”【速報中】 באתר NHK, ‏ 8 ביולי 2022 (ביפנית)
↑  【速報】山上徹也容疑者は元海上自衛隊員　安倍元首相、心肺停止 באתר FNN,‏ 8 ביולי 2022 (ביפנית)
↑  אסף רוזנצוייג, ‏מתחזקת ההערכה ביפן: הרוצח האשים את אבה בקשר עם כת נוצרית, באתר ‏מאקו‏, 9 ביולי 2022
↑  EXPLAINER: The Unification Church's ties to Japan's politics, AP NEWS, ‏2022-07-15 (באנגלית)
↑  יפן נפרדת משינזו אבה, פרטים חדשים על קשרי הרוצח ל"כנסיית חתונות הענק", באתר ynet, 11 ביולי 2022
↑  Live Updates: Shinzo Abe Is Hospitalized in Critical Condition After Being Shot באתר הניו יורק טיימס, 8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Former Japan PM Abe Unconscious After Shooting; Man in Custody באתר Bloomberg News,‏ 8 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  東京に戻るよう閣僚に指示と官房長官 באתר Kyodo News,‏ 8 ביולי 2022 (ביפנית)
↑  יפן תקיים את הבחירות למרות ההתנקשות ברה"מ לשעבר: "אסור להיכנע לאלימות", באתר ynet, 9 ביולי 2022
↑  "האחריות היא שלי": המחדל שהוביל להתנקשות בראש ממשלת יפן לשעבר, באתר ‏מאקו‏, 10 ביולי 2022
שארלוט אגלאה ד'אורליאן

שארלוט אגלאה ד'אורליאן (בצרפתית: Charlotte Aglaé d'Orléans; ‏20 באוקטובר 1700 - 19 בינואר 1761), הייתה בתו של פיליפ השני, דוכס אורליאן ואשתו של פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה.
ביוגרפיה

שרלוט אגלאה נולדה ב-20 באוקטובר 1700 בפאלה רויאל, פריז, לפיליפ השני, דוכס אורליאן ולפרנסואז מארי דה בורבון, בתם של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ומאדאם דה מונטספן. בשנת 1714 הועלתה ההצעה לחתנה עם לואי ארמנד השני, נסיך קונטי, בנו של פרנסואה לואי, נסיך קונטי, אולם סבה לואי הארבעה עשר התנגד לכך. בשנת 1715 רצתה אמה לחתנה עם בן דודה לואי אוגוסט, נסיך דומבה, בנו של לואי אוגוסט, דוכס מיין, אולם שרלוט אגליי סירבה לכך. בשנת 1718 ניהלה שרלוט אגלאה רומן עם ארמנד דה וינרו דו פלסי, ולאחר שהוא נעצר בשל השתתפותו בקונספירציית סלאמארה, היא ביקשה מאביה (שהיה אז עוצר של המלך לואי החמישה עשר בן השמונה) לחון אותו.
לבסוף, ב-11 בפברואר 1720 התחתנה שרלוט אגלאה עם פרנצ'סקו ד'אסטה, נסיך מודנה בנישואים באמצעות שליח, וב-21 ביוני נערך טקס הנישואים הרשמי במודנה, ונדונייתה עמדה על 1.8 מיליון ליברות. זמן קצר לאחר החתונה חלתה שרלוט אגליאה באבעבועות שחורות ונטתה למות, ואף הוזמן אליה כומר שיתן לה את הסקרמנטים האחרונים, אולם במפתיע היא התאוששה ושבה לאיתנה. מצבם הכלכלי של שרלוט אגלאה ובעלה לא שפר עליהם, ובשנת 1727 הם נסעו לתקופה קצרה לצרפת, שם היא הרגישה לא רצויה, ובשנת 1728 הם עברו להתגורר בגונובה.
במהלך מלחמת הירושה הפולנית נכבשה דוכסות מודנה על ידי הצבא הצרפתי, ובשל כך הם נאלצו לעבור לבולוניה. בשנת 1734 הם נסעו שוב לפריז, אולם אמה ואחיה לא התייחסו אליה כלל. במהלך שהותה בצרפת התגלע ויכוח בינה לבין אחותה לואיז אליזבת ד'אורליאן, אולם משפחתה צידדה באחותה והתייצבו נגדה. אף על פי כן שרלוט אגליי העדיפה את החיים בצרפת, וניסתה להישאר שם כמה שיותר זמן. בשנת 1737 מת חמיה רינלדו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, ובעלה עלה לשלטון במקומו, אולם למרות זאת היחס אליה ממשפחתה לא השתנה. בקיץ 1739 חזרה שרלוט אגלאה למודנה, ופתחה בטיפוח חצרה וחיי התרבות בה. במהלך מלחמת הירושה האוסטרית ברחה שוב שרלוט אגליי לצרפת, ושהתה שם תקופה ארוכה, שבמהלכה היא חיתנה שתיים מבנותיה עם נסיכים צרפתיים, ותפסה עמדה פוליטית בחצר המלוכה.
לאחר תום מלחמת הירושה האוסטרית ביקש פרנצ'סקו שוב ושוב מאשתו לחזור אליו למודנה, אך שרלוט אגלאה הערימה שוב ושוב מכשולים על כך, משום שלא רצתה לוותר על החיים הזוהרים והנוחים בוורסאי. כשחזרה לבסוף למודנה בשנת 1759, בעלה, שלא האמין שיראה אותה שוב, ניהל מערכת יחסים עם האלמנה מארזה סימונטי, תרזה די קסטלברקו. הדוכסית נשארה רק חודשיים במודנה וחזרה לצרפת, שם היא בילתה את שנותיה האחרונות לפני שמתה כשהיא חולה וסובלת מדיכאון ב-19 בינואר 1761.
משפחתה

ב-11 בפברואר 1720 התחתנה שרלוט אגליי עם פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה, ממנו נולדו לה 10 ילדים:
אלפונסו ד'אסטה (1723–1725).
פרנצ'סקו קונסטנטינו ד'אסטה (1724–1725).
מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה (1726–1754), התחתנה עם לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר.
ארקולה השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (1727–1803), התחתן עם מריה תרזה צ'יבו-מאלספינה, דוכסית מאסה.
מטילדה ד'אסטה (1729–1803).
ביאטריס ד'אסטה (1730–1731).
ביאטריס ד'אסטה (1731–1736).
מריה פורטונטה ד'אסטה (1731–1803), התחתנה עם לואי פרנסואה ז'וזף, נסיך קונטי.
בנדטו פיליפו ד'אסטה (1736–1751).
מריה אליזבטה ארנסטינה ד'אסטה (1741–1774), התחתנה עם קרלו סלומונה, רוזן סראבאל.
רוק & רוך

"רוק & רוך" הוא אלבום האולפן השביעי של הזמר הישראלי אלון אולארצ'יק. את האלבום הוציאה לאור ב-11 באוקטובר 2007 חברת התקליטים התו השמיני בפורמט תקליטור בלבד. זהו אלבום קונספט כפול, כשחציו השני מורכב משירי רוק (רצועות 1–9) וחציו השני כולל שירים אקוסטיים ושקטים (רצועות 10–21). בעקבות שגיאה בהדפסה של החוברת הנלוות למהדורותיו הפיזיות של האלבום לא מופיעים הקרדיטים של "אריס", "ארץ מלח" ו"ערב יום שישי". הסינגל "בואי נתחבק" צעד במצעד הפזמונים של רשת ג' במשך שבעה שבועות רצופים, ואף דורג במקום ה-33 במצעד סוף השנה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מתגעגע לזמר שלך  | 4:09 |
| 2. | מאוהב מדי  | 3:01 |
| 3. | מתגלים לי החיים  | 3:35 |
| 4. | בגיהנום האהבה  | 3:05 |
| 5. | נוסע אני לתומי  | 4:09 |
| 6. | חבק את חייך  | 4:20 |
| 7. | שיר הבוס  | 2:54 |
| 8. | אריס  | 4:13 |
| 9. | ג'אם  | 20:30 |
| 10. | מבעד לעשן  | 3:16 |
| 11. | ארץ מלח  | 4:04 |
| 12. | הוא מאוהב  | 3:08 |
| 13. | בואי נתחבק  | 3:50 |
| 14. | ממך אני נפרד  | 3:49 |
| 15. | אש קטנה  | 3:40 |
| 16. | בעוד שעה  | 3:48 |
| 17. | בבית קפה מצד הרחוב  | 3:52 |
| 18. | שטויות  | 3:59 |
| 19. | רזה  | 4:24 |
| 20. | ארץ מלח - אינסטרומנטלי  | 4:25 |
| 21. | ערב יום שישי  | 3:07 |
| משך כולל: | משך כולל: | 95:28 |
רצועות 1–9: חלק הרוק של האלבום
רצועות 10–21: חלק הרוך (מוזיקה אקוסטית ושקטה) של האלבום
הערות שוליים

↑  אלון אולארצ'יק * –רוֹק&רוֹךְ, דיסקוגס
↑  בואי נתחבק, פזמונט
↑  מצעד השנתי תשס"ד (2004), פזמונט
| אלון אולארצ'יק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אולארצ'יק • שעשועי כאילו • תגיד לי מה אתה מרגיש • בואי נגיד שאני שלך • אולארצ'יק בשקט • פעם בגליל - מבט מוזיקלי • רוק & רוך • אולארצ'יק סטייל • יום אחד • תה בשניים • אולארצ'יק. עכשיו |  |
| מיני-אלבומים | מתקרבים הכוכבים |  |
| אלבומי הופעה | אולארצ'יק ג'אז • נפגשנו Live • אולארצ'יק הלהקה ואני LIVE |  |
| אלבומי אוסף | האוסף • המיטב |  |
| סינגלים | "בא לשכונה בחור חדש" • "מאיר ואלון" • "היא הולכת בדרכים" • "גלים גלים" • "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה" • "כולם כולם" • "שלום סלאם" • "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" • "בן בסט" • "החיים קשים" • "בואי נגיד (משחק המונופול)" • "נערה במשקפיים" • "בואי נתחבק" • "מסטיק" • "מחפש אותך" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אני לא רוקד כשעצוב" • "מוכר הפרחים" • "מאחורי השער" • "בתוך עינייך" |  |
שארלוט אמאלי

| --- | --- |
נוף שארלוט אמאלי
נוף שארלוט אמאלי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שטח חסות:  איי הבתולה של ארצות הברית איי הבתולה של ארצות הברית
 חבל ארץ:  האי סנט תומאס
 תאריך ייסוד:  1666 
 על שם:  שרלוטה אמליה מהסן-קאסל 
 שטח:  3.14 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  14,477 (2020)
 קואורדינטות:  18°21′N 64°57′W﻿ / ﻿18.35°N 64.95°W﻿ / 18.35; -64.95 
 אזור זמן:  UTC-4
 http://www.st-thomas.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איי הבתולה של ארצות הברית מוגדלת) קרוז ביי כריסטיאנסטד פרדריקסטד איי הבתולה הבריטיים  פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי שרלוט אמאלי (למפת איי הבתולה של ארצות הברית רגילה) קרוז ביי כריסטיאנסטד פרדריקסטד איי הבתולה הבריטיים  פוארטו ריקו  הים הקריבי האוקיינוס האטלנטי שרלוט אמאלי   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שארלוט אמאלי (באנגלית: Charlotte Amalie) היא עיר הבירה והגדולה בערי איי הבתולה של ארצות הברית.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת על האי סנט תומאס. נכון לשנת 2004 מתגוררים בעיר כ-19,000 תושבים (סקר משנת 2010 מנה 18,481 תושבים בעיר ).
היסטוריה וכלכלה

העיר קרויה על שמה של שארלוט אמליה מהס קאסל (1650–1714), אשתו של כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק.
בשל נמל המים העמוקים הטבעי של העיר היא שימשה כבסיסם של שודדי הים הקאריביים. כיום מהווה העיר נמל עגינה לספינות תיירים רבות העוצרות באיים. למעלה מ-1.5 מיליון תיירים מבקרים בעיר מדי שנה.
בעיר מספר רב של בניינים היסטוריים בהם בית הכנסת השני בעתיקותו ביבשת אמריקה (לאחר בית הכנסת הראשון שהוקם ביבשת אמריקה הנקרא בית הכנסת "קהל צור ישראל", הוקם ב-1636).
הערות שוליים

↑  ענבל מנור‏, בית הכנסת הראשון ביבשת אמריקה: ענבל מנור על "קהל צור ישראל", באתר וואלה, 28 ביוני 2014
| טריטוריית איי הבתולה של ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בירה | שארלוט אמאלי |  |
| ערים | שארלוט אמאלי • כריסטיאנסטד • פרדריקסטד • קרוז ביי |  |
| איים | סנט קרואה • סנט ג'ון • סנט תומאס • ווטר איילנד |  |
| פארקים לאומיים | הפארק הלאומי איי הבתולה • המונומנט הלאומי שונית האלמוגים של איי הבתולה • המונומנט הלאומי שונית האלמוגים של האי באק • האתר ההיסטורי הלאומי כריסטאנסטד • הפארק ההיסטורי הלאומי והשמורה האקולוגית מפרץ סולט ריבר |  |
גאוגרפיה • כלכלה • דמוגרפיה • היסטוריה
רולס-רויס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  אנגליה צ'ארלס רולס  אנגליה הנרי רויס
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 חברת אם:  BMW 
 מיקום המטה:  צ'יצ'סטר 
 משרד ראשי:  הממלכה המאוחדת צ'יצ'סטר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכוניות פאר, מנועי סילון
 עובדים:  1,300 (2014)
  
 www.rolls-roycemotorcars.com
 
רולס-רויס 10 כ"ס, (יוצרה בין השנים 1904–1906)
רולס-רויס גוסט (Ghost)
כלי הרכב המוטוריים רולס-רויס (באנגלית: Rolls-Royce Motor Cars) היא יצרנית בריטית לכלי רכב ולמנועים לתעופה. שני התחומים הופרדו לחברות נפרדות בשנות ה-80 של המאה ה-20. החל משנת 2003, תחום המכוניות נמצא בבעלות מלאה של יצרנית כלי הרכב הגרמנית, BMW.
היסטוריה

שורשי החברה מבוססים על חברה שייסד בשנת 1904 התעשיין האנגלי, הנרי רויס בעיר מנצ'סטר. עוד באותה שנה הוא נפגש עם סוחר הרכב הבריטי צ'ארלס רולס שהסכים לשווק את המכוניות החדשות באופן בלעדי. חברת רולס-רויס המשותפת נוסדה ב-15 במרץ 1906, ובשנת 1908 מפעלה עבר לעיר דרבי.
המכונית המצליחה ביותר של החברה בתחילת דרכה הייתה הסילבר גוסט, שיוצרה בשנים 1906–1925 עם 7,874 מכוניות שיוצרו. בשנים 1921–1931 החברה הפעילה מפעל בספרינגפילד (מסצ'וסטס), ארצות הברית. שלדת הסילבר גוסט שימשה בהרכבת כלי רכב משוריינים שהופעלו במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
בשנת 1931 החברה רכשה את יצרנית הרכב הבריטית בנטלי, שנקלעה לקשיים בעקבות השפל הגדול. מפעל החברה עבר לקרו בשנת 1946, ומפעל נוסף נבנה בלונדון בשנת 1959.
החברה ייצרה מנועי מטוסים משנת 1914, והייתה יצרנית המנועים העיקרית בבריטניה במלחמות העולם. בשנת 1966 החברה מוזגה עם יצרנית המנועים הבריטית בריסטול, ובשנת 1971 היא הולאמה על ידי ממשלת בריטניה בעקבות קשיים כלכליים. חטיבת הרכב הופרטה כחברה נפרדת בשנת 1973, ונרכשה על ידי קבוצת ויקרס בשנת 1980. החברה נמכרה ליצרנית הרכב הגרמנית פולקסווגן בשנת 1998, והמותג רולס-רויס (ללא בנטלי) נמכר ליצרנית הרכב הגרמנית BMW בשנת 2003.
חטיבת המנועים הופרטה כחברה נפרדת בשנת 1987, והיא יצרנית מנועי המטוסים השנייה בגודלה בעולם, אחרי GE Aviation של ג'נרל אלקטריק.
החל משנת 2016 החל ייצור הגרסאות "תג שחור" לגוסט ולריית', ובהמשך גם לדאוון.
לאור הצלחת רולס-רויס במנועים כיום כל רכבי רולס-רויס מצוידים במנועי V12.
בשנת 2018 חשפה רולס רויס את רכב ה-SUV הראשון שלה ה"רולס-רויס קולינן" (באנגלית:"Cullinan"). הקולינן, כמו כל שאר רכבי רולס-רויס כיום, מצוידת במנוע V12.
ב-27 במאי 2021 חשפה את הדגם המותאם אישית היקר ביותר בעולם, רולס-רויס זנב סירה.
דגמים עיקריים

שריונית רולס-רויס (במלחמת העולם הראשונה)
רולס-רויס 10 כ"ס
רולס-רויס V-8 (1905)
רולס-רויס 15 כ"ס
רולס-רויס 20 כ"ס
רולס-רויס 30 כ"ס
רולס-רויס 20-25 כ"ס
רולס-רויס 25/30 כ"ס
רולס-רויס פנטום 1
רולס-רויס פנטום 2
רולס-רויס פנטום 3
רולס-רויס פנטום 4
רולס-רויס פנטום 5
רולס-רויס פנטום 6
רולס-רויס פנטום 7
רולס-רויס לגלימיט
רולס-רויס ריית (1938)
רולס-רויס קורניש
רולס-רויס קורניש 2000
רולס-רויס קמארג'
רולס-רויס סילבר גוסט
רולס-רויס סילבר ריית
רולס-רויס סילבר דאון
רולס-רויס סילבר קלאוד
רולס-רויס סילבר שדאו
רולס-רויס סילבר ספיריט
רולס-רויס סילבר ספר
רולס-רויס סילבר סראף
רולס-רויס גוסט (2007)
רולס-רויס  ריית (2013)
רולס-רויס דאוון – דגם קבריולה, מיוצר משנת 2015 (שנת מודל 2016) ועד היום.
רולס-רויס פנטום  VIII – נחשפה בסוף יולי 2017.
רולס-רויס קולינן – דגם ה-SUV הראשון של החברה נקרא על שם היהלום הגדול בעולם הקרוי קולינן.
דגמים עיקריים > מכוניות קונספט

רולס-רויס 100 EX 101 / EX
רולס רויס ספקטר (Spectre) החשמלית הראשונה של רולס-רויס
ראו גם

BMW AG – חברת-האם הגרמנית ששולטת על תחום הרכב של רולס-רויס הבריטית, לאחר ש-BMW רכשה אותו ממנה בשנת 2003
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, ברלין, פרנקפורט, ‏"פולקסוואגן העלתה הצעת המחיר לרולס רויס ל-919.9 מיליון דולר", באתר גלובס, 2 באפריל 1998
↑  cartube, המכונית החדשה היקרה ביותר בעולם: רולס רויס זנב סירה, באתר cartube
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4566789-5  VIAF: 246284147   WorldCat (עם VIAF): 246284147
רשות ניקוז ונחלים גליל מערבי

רשות ניקוז ונחלים גליל מערבי היא תאגיד סטטוטורי, אשר אחראי על ניקוז ושמירה על הנחלים בגליל המערבי. רשות הניקוז כפופה להנהלת ומליאת הרשות. הרגולטורים של הרשות הם משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה. הרשות הוקמה בשנת 1997 כתוצאה מהרפורמה שבוצעה ברשויות הניקוז. יושב ראש הרשות הוא ראש מועצת מטה אשר לשעבר, יורם ישראלי. המנהלת הכללית היא אורלי גבישי-סוטו. שטח רשות ניקוז ונחלים גליל מערבי הוא 820,000 דונם שמאכלסים 450 אלף תושבים. הנחלים המרכזיים שעוברים בשטח הרשות הם חילזון, פקיעין, שגור, כבול,  בית העמק, נעמן, געתון, בצת, כזיב, שעל ויסף.
הרשות פועלת מתוקף "חוק הניקוז וההגנה מפני שיטפונות" (1957), צו הניקוז (1960), אכרזת הניקוז (1996), וצו רשויות נחלים ומעיינות (2003).
מבין הפרויקטים שקידמה הרשות, ניתן למנות את:
הטיפול בההצפות בחורף 20–2019 וטיפולי מניעה בחורף שלאחר מכן.
הקמת מתקן ויסות מחצבת יחיעם.
הקמת סכר אושרת