stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאיר רייזנר
הערות שוליים

↑  "Transplantation for severe combined immunodeficiency with HLA-A,B,D,DR incompatible parental marrow cells fractionated by soybean agglutinin and sheep red blood cells - Blood 1983".
↑  "Bone Marrow Transplants: New Methods May Save Lives - New-York Times 1983".
↑  "Transplantation outcomes for severe combined immunodeficiency, 2000-2009 - NEJM 2014".
↑  "Bone Marrow Transplantation after the Chernobyl Nuclear Accident - NEJM 1989".
↑  "Inside the Mission to Perform Bone-Marrow Transplants on Survivors of the Chernobyl Disaster".
↑  "Enhancement by dimethyl myleran of donor type chimerism in murine recipients of bone marrow allografts - Blood 1989".
↑  "Megadose of T cell-depleted bone marrow overcomes MHC barriers in sublethally irradiated mice - Nature Medicine 1995".
↑  "Successful engraftment of T-cell-depleted haploidentical "three-loci" incompatible transplants in leukemia patients by addition of recombinant human granulocyte colony-stimulating factor-mobilized peripheral blood progenitor cells to bone marrow inoculum - Blood 1994".
↑  "Treatment of High-Risk Acute Leukemia with T-Cell–Depleted Stem Cells from Related Donors with One Fully Mismatched HLA Haplotype - NEJM 1998".
↑  "Bone marrow transplantation across HLA barriers by increasing the number of transplanted cells - Immunology Today 1995".
↑  "Study Offers Patients Hope On Leukemia - New-York Times 1994".
↑  "Full haplotype-mismatched hematopoietic stem-cell transplantation: a phase II study in patients with acute leukemia at high risk of relapse - JCO 2005".
↑  "Anti-third party CD8+ CTLs as potent veto cells: coexpression of CD8 and FasL is a prerequisite - Immunity 2000".
↑  "Murine anti-third-party central-memory CD8(+) T cells promote hematopoietic chimerism under mild conditioning: lymph-node sequestration and deletion of anti-donor T cells - Blood 2013".
↑  "Next-generation CD8 memory veto T cells directed against memory antigens - Leukemia 2019".
↑  "Preconditioning allows engraftment of mouse and human embryonic lung cells, enabling lung repair in mice - Nature Medicine 2015".
↑  "Multi-lineage Lung Regeneration by Stem Cell Transplantation across Major Genetic Barriers -Cell Reports 2020".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317822205171  ORCID: 0000-0002-3354-6945  VIAF: 121688237   WorldCat (עם VIAF): 121688237
נחום שחף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 ביוני 1946 (בן 78)
 ענף מדעי:  פיזיקאי
 
נחום שחף (נולד ב-2 ביוני 1946) הוא פיזיקאי ועיתונאי, זוכה פרס משרד המדע והטכנולוגיה ליצירתיות מדעית וזוכה הפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' לשנת 2007–2008 על תחקיר פרשת מוחמד א-דורה. ידוע כבעל תאוריות קונספירציה וטוען ששמעון פרס קשר נגד יצחק רבין והוא שהביא לרציחתו.
ביוגרפיה

סיים תואר ראשון ותואר שני בפיזיקה בהצטיינות באוניברסיטת בר-אילן (1970–1977). במהלך לימודי תואר שני פיתח תוכניות לימוד לילדים מחוננים באוניברסיטה, ולימד תוכניות אלו באוניברסיטת בר-אילן (1974–1977). נכון ל-2010, לומד לתואר שלישי בבית הספר להנדסה של אוניברסיטת בר-אילן בהנחיית פרופ' זאב זלבסקי ופרופ' ברוך פישר מהטכניון.
עם סיום הלימודים בשנת 1977 הצטרף לחברת אלסינט כחבר בצוות הפיתוח של הטומוגרף הממוחשב. משנת 1981 עבד כפיזיקאי בחברת תדיראן, במחקר ופיתוח המזל"ט.
ב-1989 הצטרף לתעשייה האווירית לפיתוח פרויקט ה-NTS להכוונת טילים ממסוקים (מוכר כ"יכולת כירורגית" של מסוקי תקיפה) ולפיתוח אמצעי תצפית למזל"ט. חקר את מגבלות השיטה האזרחית (שיטת הניילונים) להגנה כנגד טק"ק (טילי קרקע קרקע) לא קונבנציונלי (כימי ביולוגי), והרצה על המחקר בצה"ל ובאוניברסיטאות..
בשנת 1991 הקים את חברת נתופ (Natop) שם פיתח שיטה לאיכון מטרות ממזל"טים במימון המדען הראשי למשרד המסחר והתעשייה, שיטה לדחיסת וידאו שעליה זכה בפרס משרד המדע ושיטה לראייה דרך קירות כאמצעי להגנה מפני ירי.
כעיתונאי חוקר, מפרסם שחף מאמרים באתר nfc.
שחף הוא בעל תואר עמית משרד המדע, ובעל פרס משרד המדע ליצירתיות מדעית על פיתוח אלגוריתם לדחיסת וידאו ביחסי דחיסה גדולים במיוחד - 1997.
תחקירים

ביצע מספר מחקרים בעלי עניין ציבורי, בהם הפגיעה במחנה האו"ם בכפר כנא בלבנון (1996 ו-2006), וחקר הזיופים בפריימריס של מפלגת העבודה.
חקר את מותו של הילד הפלסטיני מוחמד א-דורה, תחקיר בו המשיך לאחר פרסום התחקיר הצה"לי. הפרסום באטלנטיק הביא להפקת מספר סרטים על התחקיר. על עבודתו זאת זכה בפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' לשנת 2007–2008. הפרס ניתן על ”תחקיר, שממנו עולה כי מוחמד א-דורה, הילד הפלסטיני שנהרג בתחילת האינתיפאדה, לא נורה על ידי חיילי צה"ל וכי למעשה מותו בוים על ידי צוות צילום פלסטיני של רשת הטלוויזיה הצרפתית פראנס 2”.
כמו כן הוא חוקר בדרכים דומות את רצח רבין, וטוען ששמעון פרס קשר נגד רבין והוא שהביא לרציחתו. לדבריו התמונה של "שיר לשלום" המוכתם בדמו של רבין זויפה, הוא תומך בתאוריות קונספירציה על הרצח וכתב באתרו: "ביניש וארבל שהיו שותפים לחשיפת הקונספירציה של השב"כ בקו 300, מנעו ומונעים במכוון את הניסיונות לחשוף את הקונספירציה ברצח רבין. עדנה ארבל הייתה ראש הפרקליטות בימים שלאחר רצח רבין ועל כן הייתה שותפה להסתרה. הפעלת השמפניה ותנועת אייל היו מבוססים על מעשי חתרנות שנועדו לפגוע בתדמית הימין והדתיים".
באוקטובר 2010, לפני מתן גזר הדין בפרשת הירי בנעלין, פרסם ערוץ 10 כתבה, בה הביא שחף ראיות לכאורה כי הסרט שפרסם ארגון "בצלם", ואשר שימש ראיה מרכזית במשפט החייל היורה והמג"ד, נערך, הושמטו ממנו קטעים חשובים, וכי הפלסטיני כלל לא נפגע מכדור הגומי שירה החייל. "בצלם" הכחיש את הטענות והגדירן כמופרכות והזויות. בעוד שחף, שהעיד עדות מומחה בבית המשפט מטעם הסנגוריה בשלב הטיעונים לעונש, קבע שהסרטון עבר עריכה ועיבוד פוטושופ, המומחה לזיהוי פלילי מטעם משטרת ישראל שהעיד בשלב הטיעונים לעונש מטעם התביעה, קבע כי הסרט אותנטי, וכי לא נערך. בית המשפט קבע כי "לא מצאנו כי ההגנה ביססה את עמדתה כדבעי, ולא ניתן לקבוע במידה הנדרשת להוכחת טענת הגנה, כי בסרטון בוצעו שינויים מכוונים". עם זאת, שופט בדעת מיעוט העלה "חשדות כבדים שמא נעשו שינויים מניפולטיביים בסרטון".
במאי 2022, בעקבות הריגתה של העיתונאית שירין אבו עאקלה במחנה הפליטים ג'נין, טען שחף שפלסטינים הרגו אותה כדי שמותה יזכה אותם באהדה במסגרת מאבקם על דעת הקהל העולמית. הוא טען שהיא הסתתרה מאחורי קיר שחצץ בינה לבין החיילים, והחיילים היו במרחק של קילומטר ממנה. במציאות הקיר שלידו נהרגה פונה אל הרחוב, והחיילים היו בהמשך אותו רחוב במרחק 200 מטר ממנה.
הערות שוליים

1 2  פרס משרד המדע ליצירתיות מדעית - 1997, באתר של נחום שחף,‏ 28 במרץ 2009(הקישור אינו פעיל, 26.05.2022)
↑  אסף כרמל, פרסים מטעם האגודה לזכות הציבור לדעת ליבגניה קרבצ'יק, נחום שחף וגיא רולניק, באתר הארץ, 6 בינואר 2008
↑  הרצאה בטכניון, הרצאה בפקולטה לפיזיקה באונ' בר-אילן
↑  איכון מטרות ממזל"ט - פותח על ידי הח"מ במסגרת המדען הראשי למשרד התמ"ס, באתר של נחום שחף, 28 במרץ 2009
↑  ראיה דרך קירות! - נס? פטנט להגנה נגד פיגועי ירי, באתר של נחום שחף, 4 באפריל 2009
↑  אורי נטע, על דמוקרטיה, אוליגרכיה ו"סחבקיה", באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 בינואר 2003
↑  התחקיר, באתר של נחום שחף, 16 באוקטובר 2008
↑  המדע בחקר האמת - מי רצח את יצחק רבין, בערוץ "פרח עץ החיים"
↑  שיר השלום המקורי והמזויף - מדוע העיתונות מסתירה?, מתוך האתר של נחום שחף, 8 במאי 2009
↑  רצח רבין - שתיקת הכבשים ומשטרת המחשבות, ציד מכשפות נוסח מקארתי בישראל (הקישור אינו פעיל), מתוך האתר של נחום שחף, 30 ביוני 2006
↑  אור הלר, דוח חדש: הסרט שהפליל את המג"ד מנעלין - מפוברק, באתר nana10‏, 20 באוקטובר 2010
↑  יהונתן דחוח-הלוי, ממצאים חדשים בפרשת בצלם והירי בניעלין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 23 באוקטובר 2010 (הקישור אינו פעיל, 27 במאי 2013)
↑  יהושע בריינר‏, הזיהוי הפלילי: תיעוד הירי במפגין בניעלין אמין, באתר וואלה, 6 בינואר 2011
↑  גזר הדין, באתר חדשות מחלקה ראשונה (News1) (הקישור אינו פעיל, 27 במאי 2013)
↑  שמעון כהן, "ממצאים מוכיחים: פלשתינים ירו בעיתונאית", באתר ערוץ 7, 25 במאי 2022
↑  דיגיטל 14, הסוף לספיקות? ההוכחה המוחלטת לכך שהירי לא הגיע מחיילי צה"ל, באתר עכשיו 14, 15 במאי 2022
↑  הקיר שלידו נהרגה שירין אבו עאקלה. המצלמה פונה דרומה
↑   יניב קובוביץ, תחקיר הביניים של צה"ל: ייתכן שחייל ירה בכתבת, אך לא ניתן לקבוע מה מקור הירי, באתר הארץ, 13 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430703805171  VIAF: 49148874359149620754   WorldCat (עם VIAF): 49148874359149620754
נח"ל עירית

| --- | --- |
 טריטוריה:  יהודה ושומרון
 תאריך ייסוד:  14 בינואר 1982 
 גובה:  663 מטרים
 תאריך נטישה:  1993 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  0
 קואורדינטות:  32°20′31″N 35°20′18″E﻿ / ﻿32.34191111°N 35.33825°E﻿ / 32.34191111; 35.33825 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) נח"ל עירית(למפת צפון השומרון רגילה) נח"ל עירית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נח"ל עירית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נח"ל עירית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נח"ל עירית הייתה היאחזות נח"ל בצפון השומרון על הר עירית בגובה של 663 מטר, ליד העיירה טובאס. כאשר הוקמה, עירית הייתה היישוב הישראלי היחיד בצפון־מזרח השומרון. ההיאחזות הוקמה סמוך ליער אורנים שניטע בתקופת המנדט הבריטי, וצפתה לעבר עמק בזק ועמק טובאס. ההיאחזות נקראה על שם צמח-הבר עירית.
נח"ל עירית הוקמה בי"ט בטבת תשמ"ב, 14 בינואר 1982, וטקס העלייה לקרקע שלה התקיים ביום העצמאות 1982.
באפריל 1984 אישרה ועדת ההתיישבות של הממשלה והסוכנות היהודית את הקמת היישוב, כיישוב חלוץ בצפון־מזרח השומרון. ניתן אישור להקים במקום יישוב בשם "תרצה". ההיאחזות לא החזיקה מעמד והפכה לבסיס צבאי.
בשנת 1993 פונה היישוב בשל הסכמי אוסלו, והמקום הוגדר כשטח A.
בנובמבר 2023 פורסם כי מקום היישוב לשעבר משמש כיום כמחנה אימונים למנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית.
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים 3165 (עמ' 1496), ‏24 בפברואר, 1985
↑  רשימת ההיאחזויות, באתר העמותה להנצחת חללי הנח"ל
↑  11 היאחזויות נח"ל עלו על הקרקע ביום העצמאות, דבר, 29 באפריל 1982
↑  אילן בכר ורפאל מן, אושרה הקמת ישובים חדשים ביו"ש ובנגב, מעריב, 11 באפריל 1984
↑  שלמה דרור, ההיאחזויות שטרם אוזרחו בשטחים בגדה ובבקעה יש תשע היאחזויות. עוד 3 בתכנון, חדשות, 7 באוגוסט 1991
↑   ציוץ של אלישע ירד ברשת החברתית אקס (טוויטר), 9 בנובמבר 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א

צילום מתוך התחרות השנייה
מרוץ האתגר הגדול של דארפ"א הייתה תחרות נושאת פרסים בין מכוניות רובוטיות, שנוסדה על ידי מחלקת ההגנה של ארצות הברית. הקונגרס האמריקני פנה למשרד ההגנה וביקש ממנו לפתח צי של מכוניות קרקעיות אוטונומיות עד שנת 2015. הקונגרס התיר למשרד להציע פרס כספי, כדי להאיץ את החדשנות ואת התחרות. בתגובה, הכריז מנהל הסוכנות לפרויקטים מחקריים מתקדמים בתחום ההגנה (DARPA) כי ייתן חסות לתחרות פתוחה, שתאיץ את המחקר והפיתוח בתחום זה.
בתחרות הראשונה, שהתקיימה ב־13 במרץ 2004, ניסו 15 כלי רכב רובוטיים את כוחם במרוץ במדבר מוהאבי בקליפורניה - מברסטו, קליפורניה לפרים, נבדה, בתחרות על פרס בסך מיליון דולרים. בתחרות זו לא הצליח אף כלי-רכב לעבור יותר ממספר קילומטרים. באותו זמן הכריז המשרד כי בשנה שלאחר מכן, הפרס יוכפל ל־2 מיליון דולרים.
התחרות השנייה התקיימה ב־8 באוקטובר 2005 במדבר ובהרים ליד פרים, נבדה במסלול שאורכו 212 ק"מ. 23 קבוצות ניסו לנווט את רכבם במסלול הקשה, הכולל קרקעית אגם מיובש, מסלולים הרריים ומדבריות מלאות סלעים ומהמורות. כל הקבוצות פרט לאחת עברו מרחק גדול יותר מזה שעבר כלי הרכב המנצח בשנה הקודמת; אולם רק חמש קבוצות הצליחו לסיים את המרוץ. המנצחת הייתה הקבוצה של אוניברסיטת סטנפורד, שכלי-הרכב שלה גמא את המרחק בשש שעות ו־53 דקות.
ראו גם

תחרות אתגר הרובוטיקה של דארפ"א
נחום שימקין

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1879 יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 ביולי 1952 (בגיל 72) חיפה, ישראל 
 תאריך עלייה:  9 במרץ 1920
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אודסה 
 תפקידים:  רופא 
 מחלקות ובתי חולים:  מנהל בית החולים היהודי הראשון בעיר חיפה
 
ד"ר נחום שימקין (14 ביולי 1879 – 13 ביולי 1952) היה פעיל ציוני ורופא עיניים, מנהל בית החולים העברי הראשון בחיפה.
קורות חיים

נחום איסאקוביץ' (בן יצחק) שימקין נולד בכפר ג'רבץ ליד יקטרינוסלב ברוסיה ובהמשך עבר עם משפחתו לקרץ שבקרים. מסיבות כלכליות הפסיק את לימודיו בסיום בית הספר העממי אך בגיל 19 ניגש לבחינות הקבלה לכיתה האחרונה בתיכון ועבר בהצטיינות, ובהמשך סיים בהצטינות גם את בחינות הבגרות. ב-1900 התקבל לאוניברסיטת אודסה, במחלקה למדעי הטבע, וב-1906 סיים את לימודיו בהצטיינות. עבודת הגמר שלו הייתה בנושא "ערך האלומיניום לצמחים". באותה שנה התקבל ללימודי הרפואה אותם סיים ב-1910. ב-1908 במסגרת בחינה של מחלת הגרענת בקרב המהגרים לארצות הברית ליווה ילדים מהגרים יתומי פוגרומים, ובשנים 1911–1912 נסע לברלין להשתלם במחלות עיניים. שימקין השלים את הבחינות לתואר דוקטור ב-1914 ועבודת הדוקטורט שלו עסקה בכלי הלימפה בארובת העין. בגלל המלחמה הפסיק את העבודה על הדוקטורט ושירת בצבא הרוסי כרופא צבאי שטיפל בפצועי עיניים. הוא כתב עבודת דוקטורט חדשה בנושא "פציעות עיניים בנשק חם" אותה פרסם בחלקים ועליה זכה ב-1916 בפרס ע"ש ווינוב. באוקטובר 1917 "הגן" על העבודה וזכה בתואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת קייב.
ב-1918 חזר לאודסה ושם עבד כרופא עיניים בבית החולים היהודי ובמרפאה העירונית. בתחילת 1919, כאשר השתלטו הבולשביקים על אודסה למשך ארבעה חודשים היה שימקין המפקח על כל מוסדות הבריאות בעיר.
שימקין היה פעיל ציוני מצעירותו. ב-1902 היה פעיל בחוג הסטודנטים "ירושלים" ועסק בתעמולה ציונית. הוא היה נציג הציונים בוועד הסטודנטים המרכזי ופעל לביטולו הזמני של הנומרוס קלאוזוס באודסה. מ-1905 ועד 1914 ארגן ופיקח על ההגנה העצמית של היהודים בעיר, והשיג וחילק להם נשק. הוא היה חבר הוועד הציוני באודסה ונבחר כציר בקונגרס הציוני מהקונגרס השביעי ועד לקונגרס האחד עשר. הוא גם ארגן את "מכבי" בעיר.
בשנת 1920 עלה שימקין לארץ ישראל, בעקבות פנייה של מנחם אוסישקין, בשל הצורך ברופא עיניים ביישוב. תחילה שימש כרופא ביפו ולאחר מכן בחיפה. כאשר הוקם בית החולים העברי הראשון בעיר, התמנה שימקין למנהלו, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1927.
במסגרת המלחמה בגרענת, משנות העשרים בדיקות העיניים בבתי ספר נעשו על ידי "רופא נודד", שעבר מיישוב ליישוב, בדק תלמידים ודיווח על כך למועצה המדיצינית של הדסה. בהוראת הדסה, הוא אף נטל על עצמו את העבודה ההיגיינית-סניטרית ביישובים אלו. רופא עיניים נודד ראשון, שמלא תפקיד זה היה אריה פייגנבאום, ואחריו מלאו את התפקיד שימקין, מרים נופך, אפרים סיני, חיים יסקי ואחרים.
שימקין היה חבר בסניף הסתדרות הרופאים בחיפה שהקים הלל יפה, עם חברים נוספים: חיים יסקי, ברוך ניסנבוים, אריה (לייב) עפרון ויצחק גליקר.
שימקין עסק גם בעבודה מדעית ומחקרית. הוא אסף ועיבד חומר על מחלות העיניים בארץ ופרסם עבודה רבת היקף על הגרענת. הוא פרסם למעלה מחמישים מחקרים בחמש שפות, וגם בעברית, בין היתר בכתב העת הרפואה.
שימקין ניהל את מחלקת העיניים בבית החולים הדסה חיפה והתמחה בעיקר בניתוחי עפעפיים, סיבוכי גרענת ודלקת אביב.
היה נשוי לחנה לבית סלפוב ואב לשלושה, בהם המהנדס יצחק שימקין. בהמשך נפרד מאשתו ונשא את הרופאה החיפאית ד"ר אסתר קראוזה-גינצברג, שהייתה מנהלת המעבדה בהדסה. קראוזה גינצבורג מהרופאות היהודיות הראשונות ביישוב, הייתה אחותו של אשר צבי גינצברג (אחד העם).
שימקין חיבר מחזות תנ"כיים, בהם "שאול המלך" (ניו יורק: 1937) ו"המלך שלמה: דרמה היסטורית בשלש מערכות ובשתי תמונות" (חיפה: 1940). המחזות האחרים נכתבו אודות דוד ומעשה אוריה. כל המחזות נכתבו ברוסית.
שימקין קבור בבית העלמין היהודי חוף הכרמל שבחיפה. הונצח ברחוב הנושא את שמו, בשכונת רמת בגין בחיפה.
ראו גם

הוועד האודסאי
גרענת
אסתר שימקין
לקריאה נוספת

נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ ישראל 1799–1948 (עריכת תוכן, עיצוב וסדר: חדוה רוקח, * איתי בחור), זכרון יעקב: איתי בחור - הוצאה לאור, 2008, עמ' 372.
נסים לוי, בשרות הקהילה - ראשיתו של בית החולים הדסה רוטשילד בחיפה, הקיבוץ המאוחד - המרכז הרפואי בני-ציון חיפה, 1997, עמ' 23–25
הערות שוליים

↑  בית החולים נוסד בשנת 1922 על ידי הסתדרות מדיצינית הדסה, והיה קרוי "בית חולים הדסה חיפה", ב- 1942 הוסב שמו ל-"בית החולים רוטשילד", ומשנת 1988 מרכז רפואי בני ציון
↑  אורית נבות, אברהם גרוס, ‏המלחמה בגרענת: ראשית בריאות הציבור בארץ-ישראל, קתדרה 94, דצמבר 1999, עמ' 106
↑  ד"ר אפרים סיני, "במלוא העין - מעולמו של רופא", צ'ריקובר מוציאים לאור, 1984, עמ' 141
↑  ד"ר אפרים סיני, "במלוא העין - מעולמו של רופא", צ'ריקובר מוציאים לאור, 1984, עמ' 92
↑  קרית ספר, הארץ, 26 בפברואר 1937
↑  שושנה שרירא, עונת התיאטרון מתחדשת היום, הַבֹּקֶר, 9 בספטמבר 1941
↑  הקבר של נחום שימקין בבית העלמין היהודי חוף הכרמל, באתר BillionGraves
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507974205171  VIAF: 308262999   WorldCat (עם VIAF): 308262999 
ד"ר שימקין מקבל את פני הלורד בלפור בביקורו בחיפה, 5 באפריל 1925. מאחורי הלורד בלפור עומד שמואל פבזנר ולימינו הנציב העליון, סר הרברט סמואל.
ד"ר שימקין במרפאתו בחיפה
קברם של ד"ר אסתר וד"ר נחום שימקין בבית העלמין היהודי חוף הכרמל
משרד הבריאות של ברית המועצות

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות 
 תחום שיפוט:  ברית המועצות 
 תאריך הקמה:  15 במרץ 1946 
 תאריך פירוק:  1 בדצמבר 1991 
 מטה מרכזי:  מוסקבה
 
משרד הבריאות של ברית המועצות (Министерство здравоохранения СССР) שהוקם ב-15 במרץ 1946, היה אחת ממשרדי הממשלה החשובים ביותר בברית המועצות. עד 1946 היה ידוע בשם "קומיסריון הבריאות העממי" (Народный комиссариат здравоохранения). המשרד הוקם ב־6 ביולי 1923, לאחר חתימת האמנה על הקמת ברית המועצות, ובסופו של דבר התבסס על הקומיסריון העממי לבריאות של הרפובליקה הרוסית שהוקם בשנת 1917. את המשרד הוביל שר הבריאות, לפני שנת 1946 היה קומיסר, שהיה מועמד על ידי יו"ר מועצת השרים ואושר על ידי נשיאות הסובייט העליון, והיה חבר במועצת השרים.
תפקידים ואחריות

תפקידו העיקרי של המשרד היה לפתח ולהכין חקיקה ולארגן את תחום הבריאות בברית המועצות. המשרד פיקח על יישום תקנים ואמצעים לשיפור הבריאות הסובייטית. על פי צו מיולי 1936 על הקמת קומיסריון הבריאות העממי, הייתה בידי הקומיסריון שליטה על כל הנכסים הכספיים הקשורים או קשורים לטיפול הבריאותי. כיוון שכך, המשרד פיקח על כל התפקידים הכספיים הנוגעים לבריאות ריכז אנשי רפואה בכל רחבי הארץ, אך גם סגני מועצה מקומיים. משרד הבריאות היה מחויב לנקוט בצעדים פעילים נגד ליקויים במערכת הבריאות, ולפתח וליישם צעדים נוספים לשיפור.
משרד הבריאות, בסיוע משרדים אחרים ומוסדות סובייטים, היה אחראי לבניית מוסדות רפואה חדשים ברחבי הארץ. תחזוקת בתי חולים ומוסדות רפואיים אחרים בוצעו על ידי משרד הבריאות והוועדה לבינוי המדינה. על פי התקנות על משרד הבריאות של ברית המועצות, משרד הבריאות היה אחראי על תחזוקה ובניית שירותי בריאות הציבור ועל ארגון וביצוע בדיקות פסיכיאטריות רפואיות והקמת שירותי תרופות ציבוריים. כמו כן, הוטל עליו לפתח ולפרסם הנחיות לארגון ושיפור הטיפול המרפא והמונע, בריאות האם והילד ולפקח על גיבוש העבודה הטיפולית והמונעת בתחום הבריאות.
מועצת השרים בדקה מעת לעת את כשירותו של משרד הבריאות.
ארגון

משרד הבריאות היה משרד כללי, שמשמעותו הייתה שליטה בחמש עשרה משרדי הבריאות של הרפובליקות.
משרדי הבריאות של הרפובליקות, בתורם, היו אחראים על המחוזות האוטונומיים ומחלקות הבריאות המחוזיות, שניהלו את בתי החולים הציבוריים והרפואה באזורם.
היסטוריה

צו ביולי 1936 של הוועד המנהל המרכזי והסובנרקום הקים את קומיסריון הבריאות. גריגורי קמינסקי, לאחר שכיהן כקומיסר הבריאות של רוסיה הסובייטית, הפך לקומיסר הראשון של ברית המועצות. קמינסקי נעצר בשנת 1938 לאחר נאומו בשנת 1937 שהוקיע את הדיכוי הסטליניסטי המתמשך במדינה (הטיהור הגדול). בפרק זמן קצר מאוד מאז היווצרות הקומיסריון, בוטלו המחלות והנגיפים שהיו תקופה ארוכה בעיה מרכזית. בשנת 1946 הוחלף שמו ל"משרד הבריאות".
קומיסרים ושרים

האנשים הבאים היו בראש הקומיסריון / המשרד כקומיסרים עממיים, שרים וסגני שרי בתקופה הסובייטית:
| שם> קומיסר הבריאות העממי של ברית המועצות | כניסה לתפקיד> קומיסר הבריאות העממי של ברית המועצות | סיום כהונה> קומיסר הבריאות העממי של ברית המועצות | קומיסר הבריאות העממי של ברית המועצות |
| --- | --- | --- | --- |
| גריגורי קמינסקי | 18 ביולי 1918 | 26 בינואר 1930 |  |
| מיכאיל ולדימירסקי | 26 בינואר 1930 | 15 בפברואר 1934 |  |
| ג. קמינסקי | 15 בפברואר 1934 | 26 ביוני 1937 |  |
| מיכאיל בולדירב | 2 באוגוסט 1937 | 16 ביולי 1938 |  |
| גאורגי מיטרב | 8 בספטמבר 1939 | 15 במרץ 1946 |  |
שר הבריאות של ברית המועצות
| ג. מיטרב | 19 במרץ 1946 | 17 בפברואר 1947 |  |
| יפים סמירנוב | 17 בפברואר 1947 | 9 בדצמבר 1952 |  |
| אנדריי טרטיאקוב | 27 בינואר 1953 | 1 במרץ 1954 |  |
| מריה קובריגינה | 1 במרץ 1954 | 12 בינואר 1959 |  |
| סרגיי קוראשוב | 12 בינואר 1959 | 27 באוגוסט 1965 |  |
| בוריס פטרובסקי | 8 בספטמבר 1965 | 12 בדצמבר 1980 |  |
| סרגיי בורנקוב | 12 בדצמבר 1980 | 26 בדצמבר 1986 |  |
| יבגני צ'אזוב | 17 בפברואר 1987 | 29 במרץ 1990 |  |
| איגור דניסוב | 18 באפריל 1990 | 26 בנובמבר 1991 |  |
ראו גם

משרד הבריאות של רוסיה
הערות שוליים

1 2  Sorokina, Tatyana. История медицины [History of Medicine] (ברוסית). bibliotekar.ru. נבדק ב-14 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Government of the USSR. О МЕРАХ ПО ДАЛЬНЕЙШЕМУ УЛУЧШЕНИЮ ЗДРАВООХРАНЕНИЯ И РАЗВИТИЮ МЕДИЦИНСКОЙ НАУКИ В СТРАНЕ [On measures to further enhance the health and development of medical science in the country]. Great Soviet Encyclopaedia (ברוסית). נבדק ב-25 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Government of the USSR. К разработке основ законодательства о здравоохранении [To develop a legal framework on public health] (ברוסית). Business Law Institute of The State University of Management. נבדק ב-25 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Feldbrugge, Ferdinand J. (1993). Russian Law: The End of the Soviet System and the Role of Law. Martinus Nijhoff Publishers. p. 160. ISBN 0-7923-2359-9.
↑  Filtzer, Donald A. (2002). Soviet workers and late Stalinism: labour and the restoration of the Stalinist system after World War II. Cambridge University Press. p. 109. ISBN 0-521-81503-7.
↑  Здравоохранение: Значение слова "Здравоохранение" [Health: Meaning of the word "health"]. Great Soviet Encyclopaedia (ברוסית). נבדק ב-25 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307657405171  ISNI: 0000 0001 1704 1958  LCCN: n50061724  VIAF: 159385590   WorldCat (עם VIAF): 159385590
מרוץ גולני

| --- | --- |
 ענף:  מרוץ
 תאריך ייסוד:  2 באוקטובר 1979
 ארגון מפעיל:  חטיבת גולני
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 
המסלול של מרוץ גולני הראשון ב-1979
מרוץ גולני הוא מרוץ שמקיימת חטיבת גולני. המרוץ מתקיים מדי שנה ונוטלים בו חלק חיילי החטיבה וכן אזרחים המצטרפים לחיילים במקומות היישוב שונים בהם עובר המרוץ.
המרוץ נערך בקיץ במשך חמישה ימים (המרוץ הראשון נמשך עשרה ימים) לאורך מסלול שאורכו כ-800 ק"מ ממרגלות החרמון ועד אילת. המרוץ מציין את נתיב הקרבות של החטיבה ומנציח את האתוס של גולני.
המרוץ, פרי יוזמתו של תת-אלוף דוד (דוביד) כץ, אשר פיקד על החטיבה בשנים 1978 – 1980, מתקיים מדי שנה או שנתיים ברציפות מאז ייסודו ב-2 באוקטובר 1979.
מטרות

מטרות המרוץ כפי שהוגדרו מהיום הראשון הן:
להנחיל לחיילים את ערכי החטיבה ומורשתה באמצעות לימוד אתרי קרבות שלה, מהחרמון ועד אילת.
לחזק הקשר בין צה"ל והקהילה באמצעות מפגשים ופעילויות משותפות.
לטפח ערכי אהבת הארץ דרך הכרת תולדותיה, נופיה ואתריה.
להעביר סיפורי מורשת קרב בבתי הספר מקרבות תש"ח ועד היום.
לעודד בני נוער לשירות קרבי משמעותי.
להנציח את הנופלים.
ברבות הימים הפך המרוץ מאירוע חטיבתי חינוכי, למרוץ עממי ולמסורת המגלמת ערכים של החברה הישראלית – אהבת הארץ, רעות, תחרותיות ושיתוף פעולה.
מרוץ גולני
נורית בת יער

| --- | --- |

נורית בר יער (1960)
 מדינה:  ישראל ישראל
נורית בת יער (16 במרץ 1940 - 12 בדצמבר 2012) הייתה כתבת אופנה, היסטוריונית של האופנה בארץ ישראל ודוגמנית לשעבר. בשל כישוריה המיוחדים שאפיינו את עבודתה נקשרו לה במהלך השנים כתרים רבים, ביניהם "מומחית האופנה של ישראל" ו"הגברת הראשונה של סיקור ותיעוד האופנה בארץ".