stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שומרית
היסטוריה > תקופות בהתפתחות השפה השומרית

נהוג לחלק את החומר הרב שנמצא בשפה השומרית לשש תקופות.
התקופה העתיקה (3000–2700 לפנה"ס בקירוב) – בה נכתבה השומרית בסימנים פיקטוגרפיים, וצוּרנים דקדוקיים לא סומנו כלל בכתב. סדר הסימנים על הכתב אקראי לעיתים, וחלק גדול מהסימנים השייכים לתקופה זו עדיין לא פוענח היטב
התקופה הקדם-קלאסית (2700–2500 לפנה"ס) – בתקופה זו החל להיוצר כתב היתדות הראשוני. צורנים דקדוקיים נכתבים חלקית. לתקופה שייכות כתובות מִנהליות וספרותיות רבות
התקופה הקלאסית (2500–2200 לפנה"ס) – הלשון השומרית בצורתה ה'טהורה' ביותר. בתקופה זו נכתבו החשובות שבכתובות השומריות, כגון אלו של גודאה מלך לגש
התקופה הבתר-קלאסית (2200–2000 לפנה"ס) – ניכרת התחלתה של השפעה שמית-אכדית רבה
התקופה הבתר-שומרית המוקדמת (2000–1700 לפנה"ס) – לתקופה זו שייכות כמעט כל היצירות הספרותיות השומריות הידועות. עם זאת, השומרית כבר חדלה מלשמש כלשון חיה, והשימוש בה נעשה בקרב משכילים דוברי אכדית, דבר שגרם להשפעה שמית רבה על הדקדוק והמורפולוגיה
התקופה הבתר-שומרית המאוחרת (1700–100 לפנה"ס) – לשון ספרותית בלבד שנלמדה בבתי ספר מיוחדים כשפה ארכאית. משפטים ומילים שומריות רבות נכתבות בתוך טקסטים באכדית
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כתב

ידועות שתי מערכות כתב שומריות שונות.
כתב תמונות פיקטוגרפי – שימש בכתובות השומריות מהתקופה הקדומה
כתב יתדות על כל צורותיו
הכתב השומרי מורכב מסימנים המייצגים מילים שלמות (לוגוגרמות) והברות בודדות (סילבוגרמות). כתב היתדות הלוגוגרפי-סילבלי התפתח בהדרגה מן הכתב הפיקטוגרפי הקדום, שבו כל סימן ייצג מושג שלם על כל האסוסיאציות הקשורות אליו, יותר מאשר 'מילה' במובנה הדקדוקי. מספר הסימנים השומרי בתחילה עלה על אלף, אך צומצם בהדרגה לכמה מאות. כמחצית הסימנים שימשו כלוגוגרמות וסילבוגרמות בו-זמנית (בדומה לסינית בת ימינו, שבה כל לוגוגרמה יכולה לשמש אף כסימן הברה בלבד, למשל בתעתיק של שמות זרים), שאר הסימנים שימשו כלוגוגרמות בלבד. עקב מקורם הפיקטוגרפי של הסימנים נוצר מצב שבו לכל סימן היו כמה משמעויות אסוציאטיביות. כך למשל, כוכב סימֵּן את המילה DINGIR (אל). ציור רגל שימש בו זמנית ללוגוגרמות GUB (לעמוד), DU (ללכת), GEN (קשה), ו-TUM2 (להביא). מאידך גיסא, הייתה השומרית משופעת בהומופונים, שכפי הנראה נבדלו טונאלית זה מזה. כתוצאה משתי תופעות אלה נוצר מצב שבו אותה סדרה מסוימת של עיצורים ותנועות יכלה להכתב בכמה עשרות צורות סימנים שונים, שנקבעו על פי המשמעות הסמנטית של המילים ולא לפי הגייתן. במחקר השומרית נהוג לסמן את ההומופונים הללו בצורה DU1, DU2, DU3, DU4, DU5, בהתאם לשכיחותם בטקסטים השומריים.
כסילבוגרמות לציון הברות שימשו בעיקר אותם סימנים שיצגו לוגוגרמות בנות הברה אחת. וכך, במילים השומריות נכתב שורש המילה (היינו שם העצם או המילה עצמה; ראו להלן) על ידי לוגוגרמה, ואילו המורפמות הדקדוקיות הצמודות אליו – על ידי סימני הברות בלבד. צורנים המורכבים מעיצור ותנועה שימשו לייצוג המשמעות הפונטית של המילה עצמה. כך למשל, המילה GUB (רגל) שנוספה לה המורפמה BA נקראה GUBA (עומד), ואילו עם הסימן NA נקראה GINA (הולך). לקראת סוף המחצית הראשונה של האלף ה-3 לפנה"ס החל השימוש במגדירים – סימנים מיוחדים המשייכים את שמות העצם שלאחריהם לקטגוריות מסוימות (למשל, מגדירים מיוחדים לבני אדם, ציפורים, כלי עץ, כלי אבן).
דקדוק

שומרית היא שפה אגלוטינטיבית. ככזו, שורשיה קבועים ואינם משתנים. הטיית השורש מתבצעת באמצעות תוספת של תחיליות וסיומות דקדוקיות לשורש. יחידת היסוד התחבירית שלה היא מכלול של מילים ולא המילה היחידה; המיליות הדקדוקיות קיימות בנפרד ואינן נקשרות ללא היכר לשרשי המילים. סדר הוספת הצורניות קבוע: שורש המילה (שם עצם)-תואר-שייכות-כינוי הגוף-ריבוי-יחסה. כך למשל במילה dinĝir-gal-gal-ĝu-ne-ra ("אל-גדול-גדול-שלי-רבים-יחסת מושא עקיף" – לכל האלים הגדולים שלי).
רבים מן השורשים השומריים הם חד או דו-הברתיים (למשל IGI – עין, E2 – מקדש). הכפלת השורשים משמשת לציון ריבוי של עצמים או פעולות. שמות עצם רבים מורכבים מצירופי מילים, כגון LU-GAL (איש-גדול) – מלך, DUB-SAR (לוח-כותב) – סופר. E-DUB-AK (בית-לוחות) – בית ספר, E-GAL (בית גדול, מקביל ל'היכל' בעברית) – מקדש, ארמון. שמות-עצם מופשטים נוצרים בעזרת התחילית NAM. למשל, NAM-LUGAL – מלכות. שמות העצם לא נחלקו למינים דקדוקיים, אלא לשתי קטגוריות, שכללו בני-אדם ואלים מחד, ובעלי חיים ודוממים מאידך. שם העצם קודם תמיד לשם התואר (LUGAL-GAL – מלך גדול).
שמות התואר בשומרית מעטים, ובמקומם נעשה שימוש רב ביחסת הקניין. כמו כן מועט השימוש במשפטי זיקה. את מקומם תופס לעיתים קרובות בינוני-פעול.
כלשון ארגטיבית, סדר המילים במשפט הפעלי השומרי הוא OSV (מושא-נושא-נשוא).
דקדוק > מערכת היחסות השומרית

כשאר השפות האגלוטינטיביות, אף בשומרית צוינו היחסות באמצעות מוספיות.
| המוספית | שם היחסה | משמעותה |
| --- | --- | --- |
| Ø | Absolutive | יחסה אופיינית לשפות ארגטיביות. משמשת לציון מושא במשפט סביל |
| e | Ergative | יחסה אופיינית לשפות ארגטיביות. משמשת לציון נושא במשפט סביל |
| ak | Genitive | מסמלת שייכות או סומך |
| gin | Equative | משמשת לציון הקבלה לדוגמה: lugal "מלך", lugal-gin "כמלך, כמו המלך" |
| (e)š(e) | Terminative | משמשת לציון "עד" מקום או זמן מסוים. |
| da | Comitative | משמשת לציון חיבור. "עִם" |
| a | Locative | תיאור מקום, "ב" |
| ta | Ablative | תיאור מקום מוצא. עונה על השאלה "מאין?" "מאיזה מקום?" |
הערות שוליים

↑  53e Rencontre Assyriologique Internationale, Moscow, July 23, 2007
↑  Bobula Ida írások (sumer rokonság)
↑  Honti László (főszerkesztő): A nyelvrokonságról Az török, sumer és egyéb áfium ellen való orvosság, Budapest, Tinta Könyvkiadó, 2010.
↑  Gostony, C-G. (1975): Dictionnaire d'etymologie sumérienne et grammaire comparée. Paris.
↑  Jan Braun. Sumerian and Tibeto-Burman. Agada, 2004. ISBN 8387111325
| מסופוטמיה |
| --- | --- | --- |
| ממלכות בתקופת הברונזה | ממלכות בתקופת הברונזה |  |
| שומר | אומה • אור • ארידו • ארך • אשנונה • באד-טיבירה • בורסיפה •  דיר • לגש • מלגיום • נגירסו • ניפור • סיפר • כיש • שדופום • שורופק |  |
| עילם | שושן • אנשאן |  |
| אכד | אכד • מארי • גותים |  |
| אמורים | אמר • תותול • איסין • ארך • לרסה • בבל • כיש • מרי • תרקה • ימחֿד • אכלתום |  |
| בבל | התקופה הבבלית הקדומה • כשים • האימפריה הבבלית החדשה • כשדים • דור-כוריגלזו |  |
| אשור | אשור • כלח • דור שרוכין • נינוה • חרן • אימגור-אנליל • האימפריה האשורית החדשה |  |
| חור | מיתני • אורקש • נוזי • אוררטו |  |
| נושאים מרכזיים | נושאים מרכזיים |  |
| ממשל | מלכי שומר • מלכי אשור • מלכי בבל |  |
| מיתולוגיה | מיתולוגיה מסופוטמית • הוראות שורופק • אנומה אליש • עלילות גילגמש • מרדוך • קינת ניפור • הדת הבבלית אשורית |  |
| שפה | כתב יתדות • אלפבית ארמי • שומרית • אכדית • אמורית • עילמית • חורית • ארמית |  |
| נהרות | פרת • חידקל • חבור • בליח • דיאלא • הזב הגדול • הזב הקטן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548501305171  BNE: XX542649  BnF: cb119333330 (data)  GND: 4078069-7  LCCN: sh85130413  LNB: 000229099  NDL: 00572426  NKC: ph126273 
כתב יתדות שומרי קדום
תענית אסתר

| --- | --- |
 סוג:  צום
 מועד
 תאריך סיום:  י"ג באדר  ה'תשפ"ה  יום חמישי 13 במרץ 2025
 
תענית אסתר היא יום תענית הנהוג בי"ג באדר, ערב חג הפורים (ברוב השנים, בכ-31.9% מהן חל פורים ביום ראשון והתענית מוקדמת לי"א באדר).
לפי הפסיקה המקובלת, לתענית זו תוקף של מנהג. בשונה מצומות ישראל האחרים, היא איננה מוזכרת בפירוש בתלמוד אלא רק במדרש ובמקורות מימי הגאונים, על כן גדריה קלים יותר מהצומות האחרים.
רקע

בימי המלך אחשוורוש, הסית המן האגגי את המלך לגזור על השמדת העם היהודי. לאחר סדרת מהפכים פוליטיים, המן נתלה על העץ ואסתר המלכה ביקשה מהמלך לבטל את הגזירה. אחשוורוש ענה כי את הנחתם בטבעת המלך אין להשיב, אך נתן ליהודים רשות להתגונן על נפשם. היום המיועד להשמדת העם היהודי היה י"ג באדר. לבסוף, ביום זה הרגו היהודים את אויביהם.
על פי המסופר במגילה (פרק ד', פסוק ט"ז), מבקש מרדכי מאסתר לגשת אל המלך מיוזמתה ולבקש לבטל את אשר נגזר. היא מסכימה אמנם לגשת אליו, על אף הסכנה הצפויה למי שניגש אל המלך מבלי שנקרא, אך היא מבקשת מבני עמה לצום במשך שלושה ימים לפני כן, וגם היא ונערותיה צמות. מי שניגש אל המלך בלא שנקרא - אחת דינו למיתה, אלא אם כן המלך חס עליו ומושיט לו את שרביט הזהב.
מקור המנהג

במגילת תענית, שחוברה בסוף ימי בית המקדש השני, לאחר זמן מגילת אסתר, מוזכר יום י"ג באדר כיום שמחה – יום ניקנור, לציון ניצחונו של יהודה המכבי על ניקנור בקרב חדשה. משבטלה מגילת תענית איסור התענית בזמן זה פג ומותר היה להתענות.
המנהג לצום בי"ג באדר אינו מופיע בתנ"ך, ואף לא מוזכר בפירוש בתלמוד. המנהג לצום מופיע לראשונה במדרש תנחומא וב"שאילתות דרב אחא", מגאוני בבל שחי במאה ה-8, ואחר כך אצל רש"י והרמב"ם. הרי"ף לא הזכיר את המנהג.
במסכת סופרים (שחוברה ככל הנראה במאה השמינית) מוזכרת תענית לפורים בחודש אדר המכונה גם "ימי צום מרדכי ואסתר" במשך שלושה ימים, בימים שני, חמישי, ושני בשבוע. המנהג בארץ ישראל היה להתענות לאחר פורים, בגלל יום ניקנור שחל לפני פורים.
טעם המנהג

טעמים שונים נאמרו לתענית זו.
דעת רב אחאי גאון ורבנו תם שתענית אסתר לא נקבעה כזכר לשלושת ימי התענית בימי מרדכי ואסתר (בזמן ביטול גזירת ההשמדה), אלא כזכר לתענית היהודים בי"ג באדר ביום שנקמו באויביהם. במגילת אסתר אין רמז לכך שהיהודים התענו בזמן המלחמה, אך רבנו תם טוען, שכשם שמשה רבנו עשה תענית כשנלחם בעמלק, ודאי שבימי מרדכי, שהיו צריכים לרחמים עשו תענית ולהראות שלא בכוח המלחמה או בכוח האנושי ינצחו. ומכיוון שכל היהודים נלחמו על חייהם מלבד אסתר שהייתה מוגנת בארמון ובזמן מלחמה לא ניתן לצום, היחידה שצמה הייתה אסתר ולכן הצום נקרא על שמה. רב אחאי גאון וכן רבנו תם פירשו את דברי הגמרא (בתחילת מסכת מגילה) 'י"ג זמן קהילה לכל הוא', שביום זה מתאספים כולם לצום.
הרמב"ם ציין: "וי"ג באדר זכר לתענית שהתענו בימי המן שנאמר 'דברי הצומות וזעקתם'". כלומר זכר לתענית שלושת הימים שהתענו יהודי שושן על פי בקשת מרדכי ואסתר לפני שנגשה אסתר אל אחשוורוש להתחנן על ביטול הגזירה. המהרי"ט מסביר שאף על פי ששלושת ימים אלו היו בחודש ניסן, מכיוון שעל פי ההלכה חל איסור על תענית בחודש ניסן, תיקנו חכמים להתענות בחודש אדר. על פי טעם זה יש שנהגו לצום שלושה ימים.
זכר למחצית השקל

יש קהילות שנהגו ביום זה לתת מחצית השקל, זכר למצוות מחצית השקל שנהגה בזמן שבית המקדש היה קיים. יש שנהגו לתתם קודם לתפילת המנחה ויש שנהגו לתת לאחר התפילה.
כתבו הפוסקים שכשנותן מעות אלו יזהר לומר "זכר למחצית השקל" ולא יאמר "מחצית השקל", שאם יאמר "מחצית השקל" ייתכן שהקדיש את המעות.
מהלכות התענית

מאחר שתענית זו אינה תענית מדברי קבלה, אלא רק מנהג, הקילו בה פוסקים בכמה דברים יותר משאר צומות.
צום תענית אסתר נמשך מעלות השחר ועד צאת הכוכבים. ברוב המקומות בעולם (למעט בירושלים ושאר המקומות שקוראים בט"ו) שליל פורים חל בסיום התענית, אסור לאכול עד סיום קריאת המגילה, אך מותרת טעימה קודם לקריאת המגילה.
אם פורים חל ביום ראשון בשבוע מקדימים את תענית אסתר ליום חמישי, כיוון שאין מתענים בשבת. בפרובאנס, נהגו לצום ביום שישי במקום ביום חמישי.
מי שיש לו כאב ראש או עיניים, פטור מלהתענות, ואף אינו צריך להשלים את התענית אם לא צם. וכן מי שחולה ואפילו אין בחוליו סכנה, וכן הנוטל אנטיביוטיקה, לא יתענה (אך כאב ראש חלש הנפוץ אינו פוטר מתענית).
התפילה בתענית אסתר כדין הצומות הקלים. כאשר תענית אסתר סמוכה לפורים יש הנוהגים שבתפילת מנחה אין אומרים תחנון. מוסיפים מזמורים הקשורים לתענית
נשים הרות או מניקות (אפילו הנקה חלקית) פטורות מלהתענות.
חתן בשבעת ימי המשתה, פטור מלהתענות.
בעל ברית, הסנדק והמוהל, פטורים מלהתענות. אולם הקרואים לסעודת ברית חייבים להתענות ולכן יש לעשות את סעודת הברית במוצאי התענית.
מי שעורך פדיון הבן לבנו חייב להתענות, ויעשה את פדיון הבן סמוך לערב ומיד לאחר תפילת ערבית יערכו את הסעודה.
מותר להתרחץ בתענית אסתר. ומכל מקום יש הנוהגים שלא לרחוץ את הפה בכל תענית ציבור, אם לא במקום צער גדול. אומנם רוב הפוסקים מקלים בשאר הצומות במקום צער גדול, ולכן בתענית אסתר מותר לכתחילה.
ראו גם

יום העגונה
תענית בה"ב
מגילת אסתר
נעם פדרמן

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1969 (בן 55) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  חברון 
 השכלה:  הקריה האקדמית אונו 
 מפלגה:  כך 
 
נעם פדרמן (נולד ב-25 באוקטובר 1969 בירושלים) הוא פעיל ימין קיצוני ישראלי, מראשי תנועת כך. הוא ריצה מספר עונשי מאסר. מעצרו המנהלי של פדרמן נחשב בשעתו לארוך ביותר בין העצורים היהודים לאחר שהוחזק כ-9 חודשים בבית סוהר בגין חשד למעורבות בפעילות טרור.
נעוריו ומשפחתו

פדרמן גדל והתחנך בשכונת תלפיות בירושלים, בנם של דוד, יליד פולין ורינה, ילידת ארגנטינה. אביו, דוד פדרמן, איש אצ"ל, נעצר על ידי הבריטים בעקבות פעילותו בארגון והוגלה לכלא באפריקה, היה יקיר העיר ירושלים, מראשי בית"ר וממקימי תנועת נאמני הר הבית. אחיו, אלי פדרמן, התפרסם בציבור במאי 2002 לאחר שבמסגרת עבודתו כמאבטח ירה והרג מחבל מתאבד פלסטיני בתל אביב לפני שזה הצליח לפוצץ את עצמו. אחיו הבכור, אהוד, היה שחקן בקבוצת בית"ר ירושלים ואחר כך כיהן שנים ארוכות כמזכ"ל התאחדות התעשיינים בירושלים.
פדרמן בעל תואר במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
פעילותו > קשריו עם ברוך גולדשטיין ויגאל עמיר

נעם פדרמן היה מחבריו של ברוך גולדשטיין, מבצע טבח מערת המכפלה, בו נרצחו 29 מתפללים מוסלמים במערת המכפלה בחברון. פדרמן אמר על הטבח שהיה "מעשה גדול של קידוש השם". במהלך השנים, נהג פדרמן להשתתף ב"הילולה" של ברוך גולדשטיין. במלאת 27 שנים למותו טען פדרמן כי גולדשטיין הוא "צדיק שהציל את יהודי חברון מטבח". בשנת 2022 מתח פדרמן ביקורת על איתמר בן גביר, יושב ראש מפלגת עוצמה יהודית, לאחר שזה אמר כי הוא כבר לא חושב שגולדשטיין גיבור והסיר את תמונתו של ברוך גולדשטיין מסלון ביתו.
יגאל עמיר ציין את שיחותיו עם חבריו של גולדשטיין, בהם נעם פדרמן, לאחר הטבח כאחד הגורמים להחלטתו לרצוח את ראש הממשלה יצחק רבין. ב-2005 אמר פדרמן ש"כוונותיו של יגאל עמיר היו טובות, אבל הוא טעה במעשה".
פעילותו > חוות פדרמן

פדרמן מתגורר במאחז המכונה "חוות פדרמן" ליד קריית ארבע, ב"רמת ממרא" ("גבעת חרסינה") עם אשתו, אלישבע, ועשרת ילדיהם. הזמר סיני תור התגורר בחווה עד להריסתה. במאחז היו שני בתים ופינת חי. בנובמבר 2008 הגיעו כוחות יס"מ והרסו את המבנים. מספר ימים לאחר מכן הוקמו במקום מבנים חדשים.
שופט בית משפט המחוזי, משה דרורי, פרסם ב-26 בנובמבר 2008 את החלטתו על בקשת המדינה להרחיק את נעם פדרמן מיהודה ושומרון וקובע כי צו הסגירה שלפיו סולק פדרמן מביתו - לא היה אמור לחול על פדרמן ומשפחתו. בהחלטת השופט נכתב כי ”אין המשיב חשוד בביצוע פיגועי טרור כלפי יישובים ישראלים שזו אחת ממטרות הצו... ולבטח אין הסגירה שבצו נועדה לחול על המשיב”. השופט הצדיק במידת מה את התנהגותו של פדרמן בעת הפינוי, וביקר את המדינה על הפעלת כח פינוי גם כנגד ילדים בשעה מאוחרת בלילה.
לקריאה נוספת

רועי שרון, וְאִנָּקְמָה: סיפורו של הטרור היהודי, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2023 (פרקים 5 ו-9)
דין וייד

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1996 (בן 28) ויצ'יטה, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד 
 גובה:  2.08 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של קנזס
 דראפט:  לא נבחר, 2019
 קבוצות כשחקן
 2019–:  קליבלנד קאבלירס
 
דין ג'קסון וייד (באנגלית: Dean Jackson Wade; נולד ב-20 בנובמבר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקליבלנד קאבלירס מליגת ה-NBA.
קריירת מכללות

וייד נולד בעיר ויצ'יטה שבקנזס, ובין השנים 2015–2019 למד באוניברסיטת המדינה של קנזס. בשתי עונותיו האחרונות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה העמיד ממוצעים של 14.8 נקודות, 6.2 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
קריירה ב-NBA > קליבלנד קאבלירס

הוא לא נבחר כלל בדראפט ה-NBA‏ 2019, אך ביולי 2019 חתם על חוזה כפול עם קליבלנד קאבלירס. בעונת 2019/2020 מיעט לשחק עם הקאבלירס, אך הפגין יכולת גבוהה בקבוצת ליגת הפיתוח שלה, קאנטון צ'ארג', עם ממוצעים של 14.2 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק. ביולי 2020 חתם על חוזה NBA סטנדרטי בקליבלנד, ושנתיים לאחר מכן חתם על הארכת חוזה ל-3 עונות נוספות עבור כ-18.5 מיליון דולר. ב-30 באוקטובר 2022 קלע שיא קריירה של 22 נקודות במשחק מול ניו יורק ניקס, וב-5 במרץ 2024 קלע 23 נקודות, 20 מהן ברבע האחרון בו קלע 7 מ-7 מהשדה כולל 5 שלשות ללא החטאה בניצחון 105–104 על בוסטון סלטיקס.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | % מהשדה | % משלוש | % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | קליבלנד | 12 | 0 | 5.9 | 0.692 | 0.500 | 0.000 | 1.6 | 0.2 | 0.2 | 0.3 | 1.7 |
| 2020/2021 | קליבלנד | 63 | 19 | 19.2 | 0.431 | 0.366 | 0.769 | 3.4 | 1.2 | 0.6 | 0.3 | 6.0 |
| 2021/2022 | קליבלנד | 51 | 28 | 19.2 | 0.456 | 0.359 | 0.667 | 2.9 | 1.0 | 0.6 | 0.1 | 5.3 |
| 2022/2023 | קליבלנד | 44 | 13 | 20.3 | 0.412 | 0.354 | 0.652 | 3.4 | 0.8 | 0.6 | 0.5 | 4.7 |
| קריירה |  | 170 | 60 | 18.6 | 0.439 | 0.362 | 0.699 | 3.1 | 1.0 | 0.6 | 0.3 | 5.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | % מהשדה | % משלוש | % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | קליבלנד | 2 | 0 | 5.5 | 0.000 | 0.000 | 1.000 | 1.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 1.0 |
| קריירה |  | 2 | 0 | 5.5 | 0.000 | 0.000 | 1.000 | 1.5 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 1.0 |
הערות שוליים

↑  מאנונימי לגיבור: מופע הקלאץ` של דין ווייד, באתר ערוץ הספורט, 6 במרץ 2024
פנטסיה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט משנות השמונים
 בימוי:  סמואל ארמסטרונג ג'יימס אלגר ביל רוברטס פול סאתרפילד בן שרפסטין דייוויד הנד המילטון לוסק ג'ים הנדלי פורד ביבי ת'ורנטון הי נורם פרגוסון וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני בן שרפסטין
 תסריט:  ג'ו גרנט, דיק הומר 
 עריכה:  Stephen Csillag 
 שחקנים ראשיים:  לאופולד סטוקובסקי דימס טיילור תזמורת פילדלפיה וולט דיסני
 מוזיקה:  יוהאן סבסטיאן באך פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי פול דיקא איגור סטרווינסקי לודוויג ואן בטהובן אמילקארה פונקיילי מודסט מוסורגסקי פרנץ שוברט
 צילום:  ג'יימס וונג האווי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  RKO Radio Pictures
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 בנובמבר 1940 המנדט הבריטי 24 באוקטובר 1942 ישראל8 בנובמבר 1991 (גרסה מדובבת לעברית של שפרירה זכאי, הפצה מיוחדת ל-VHS) ישראל10 בנובמבר 2010 (גרסה מדובבת לעברית של שרון כהן, הפצה מיוחדת ל-DVD ול-Blu-ray)
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, puppetoon animation, סרט מונפש למחצה, סרט פנטזיה, אנימציית פלסטלינה 
 תקציב:  2,280,000‏$
 הכנסות:  83,320,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   fantasia
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 סרט הבא:  פנטסיה 2000
 תרגום לעברית:  ירושלים סגל (הפצה מקורית, 1942) ישראל אובל (DVD)
 movies.disney.com/fantasia/
 דף הסרט ב־IMDb
 
פנטסיה (באנגלית: Fantasia) הוא סרט הנפשה מבית אולפני ההנפשה של וולט דיסני שיצא לאקרנים ב-13 בנובמבר 1940.
ייחודו של הסרט בכך שמשולבות בו הנפשה ומוזיקה קלאסית כאשר המוזיקה היא הקו המנחה להנפשה ולא להפך. כמו כן הסרט לווה בהנפשה קצרה ללא דיבור כלל.
הסרט מורכב משמונה יצירות מוזיקליות המנוגנות בידי תזמורת פילדלפיה בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי, אשר מלווים חלק מהקטעים באופן מקביל להקרנתם. בתחילת יציאתו לאקרנים הוא נחל כישלון בקרב הקהל, אך ברבות השנים ביקורות היללו אותו, וקהל רב החל צופה ומתאהב בסרט, אשר יצא בגרסה מחודשת וכן נוסף לו סרט המשך בשם "פנטסיה 2000". הסרט המקורי נחשב לאחד מעשרת סרטי ההנפשה הגדולים במאה ה-20.
הקריין בדיבוב העברי של הגרסה המקוצרת של הסרט היה אלכס אנסקי, והטקסטים עובדו על ידי שפרירה זכאי. בשנת 2010, לרגל 70 שנה להפקתו, דובבה הגרסה המלאה של הסרט באולפני אלרום, תחת פיקוחו של שרון כהן. הקולות שהשתתפו בגרסה זו היו: רמי ברוך בתפקיד מארח הסרט דימס טיילור, ואוהד שחר בתפקיד מיקי מאוס והמנצח לאופולד סטוקובסקי. בכך, הפך הסרט, למעשה, לסרט היחיד שדובב מחדש לשפה העברית. כל יתר סרטי דיסני שהחלו לצאת בשפה העברית החל משנת 1988 (הראשון היה "ספר הג'ונגל") לא דובבו מעולם מחדש בשל ערכם הנוסטלגי והעברית הנאותה שנכללה בהם ומפני שאיכותם נשארה טובה ועדיין הם נותרו בארכיון. זה הדיבוב היחיד של שפרירה זכאי שדובב מחדש (פרט לסדרה של דיסני "בת הים הקטנה", שדובבה מחדש בגלל בעיות עם המאסטר של האודיו העברי המקורי).
בדצמבר 2021 הוקרנו קטעים מהסרט הזה ומהסרט "פנטסיה 2000" בהיכל התרבות בתל אביב בליווי חי של התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של להב שני.
המלחינים שיצירותיהם מופיעות בפנטסיה 1940
הקטעים המוזיקליים המלווים את הסרט

טוקטה ופוגה ברה מינור - יוהאן סבסטיאן באך (עיבוד לתזמורת: לאופולד סטוקובסקי)
סוויטת מפצח האגוזים - פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי
שוליית הקוסם - פול דיקא
פולחן האביב - איגור סטרווינסקי
הסימפוניה השישית - לודוויג ואן בטהובן
מחול השעות - אמילקארה פונקיילי
לילה על הר קירח - מודסט מוסורגסקי
אווה מריה - פרנץ שוברט
סצנות האנימציה > טוקאטה ופוגה בד' מינור (יוהאן סבסטיאן באך)

קטע זה בעל צלילים שהופכים לדמויות מופשטות בצבעי כחול וזהב, מרקדים וחוזרים לצלילים ריקים, תוך שהמוזיקה מתחלפת לפי המראה.
סצנות האנימציה > מפצח האגוזים (פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי)

קטע זה מציג את שינויי העונות באביב, בסתיו, בקיץ ובחורף ביער ואת החיים ביער מבצעים ריקודים ידועים.
סצנות האנימציה > שוליית הקוסם (פול דיקא)

כשנדמה היה שמיקי מאוס איבד את הפופולריות שלו לטובת דונלד דאק בשנות השלושים המאוחרות הגיע מקטע זה וטרף את הקלפים.
מיקי מאוס בתפקיד חייו כשולייתו של קוסם מופקד על העלאת דליי מים ממעמקי באר אל עבר מעלה הטירה. לאחר שהתעייף מעבודת ההעלאה מחליט מיקי לנסות את אחד מקסמי המכשף על מטאטא בפינת החדר. להפתעתו המטאטא מתעורר לחיים וממלא את דרישותיו של מיקי להעלות דליי מים מהבאר מעלה. המטאטא המכושף מבצע את אותה הפעולה (הבאת המים מן הבאר) שוב ושוב ללא הפסק. מיקי תחילה מרוצה מעבודת המטאטא, אך כשהחבית מתמלאת והמטאטא ממשיך בשלו, מיקי מנסה לשווא לעצור בעדו ולבסוף, ביאושו, מחליט להיפטר ממנו על ידי כך שיבתר אותו לשניים עם גרזן, אך במקום זה המטאטא "מתרבה" ויוצא מכלל שליטה. המטאטאים ממשיכים למלא את מעלה הטירה במים מהבאר ולבסוף מביאים להצפתו של אזור הטירה במים. מיקי משתדל למצוא את הלחש הנכון לביטול הקסם, אך המים הגואים גורפים אותו, יחד עם ספר הלחשים, אל מערבולת שהוא עצמו אינו יכול להיחלץ ממנה. למזלו הרב מגיע הקוסם מבעוד מועד, מבטל את הקסם שהשתבש ומשיב את מיקי מאוס לתפקידו האמיתי - שוליית קוסם נבער שניסה לשווא לחדור אל מסדר הקוסמים.
שמו של הקוסם, ין סיד (Yen Sid), הוא השם דיסני (Disney) בהיפוך אותיות.
ין סיד מתואר כקוסם מבוגר בעל זקן לבן הלובש גלימות ארוכות. המנפישים ציירו בו חלק מתווי פניו של וולט דיסני והבעות פניו של דיסני (בעיקר המבט עם הגבות המורמות).
הפואמה הסימפונית מאת פול דיקא נכתבה בהשראתה של הפואמה "שולית הקוסם" שכתב הסופר והמשורר הגרמני יוהאן וולפגנג פון גתה.
בעקבות ההופעה של מיקי בסרט, הוא כיכב בתלבושת של שוליית הקוסם באזור שנות התשעים בסרטון של קלטות הווידאו של דיסני, כשדמותו מופיעה כך בתחילה. ואף הוא כיכב בלוגו הראשון של "דיסני טון" שמשודרת בארצות הברית.
סצנות האנימציה > פולחן האביב (איגור סטרווינסקי)

קטע זה מתאר את היווצרות החיים על כדור הארץ מהיצורים הראשונים, החל בדגים קדומים שהחלו לעלות ליבשה ועד לדינוזאורים ופטרוזאורים מעופפים ואף העוף הקדום ארכאופטריקס. הסרט מציג דינוזאורים רועים כשלפתע מגיע טירנוזאורוס רעב ומרושע ומבריח את שאר היצורים, למעט סטגוזאורוס איטי שמנסה להתקיף אותו עם זנבו אך נטרף. לאחר מכן האזור מתייבש לחלוטין ועדרי דינוזאורים נעים בחיפוש מים עד להכחדתם.
הקטע מתחיל בהפסקה של הנגינה ואז מתחילה מנגינת ג'אם סשן של ג'אז המבוצע וצלילי קלרינט משתנים.
סצנות האנימציה > הסימפוניה הפסטורלית (לודוויג ואן בטהובן)

המשתתפים בקטע זה לקוחים מן המיתולוגיה היוונית - פגסוס, הסוס המכונף, הקנטאורים, יצורים שחציים אדם וחציים סוס, קופידונים ועוד. המוזיקה מלווה סצנה שחלקה הראשון שלוו ומאושר - הסוסה המכונפת יוצאת לראשונה עם הסייח הרך שנולד לה לטיסת בכורה, בנות הקנטאורים מתייפות בעזרת הקופידונים לקראת בוא הקנטאורים הגברים, וכאשר אחת מהן נשארת בודדה, חשים הקופידונים למצוא את הקנטאור, שגם הוא לא מצא את המיועדת לו, ומפגישים ביניהם. בכל שורים יופי ושלווה, עד שזאוס, אבי האלים, מחליט לעורר סערה. הפייסטוס מחשל למענו ברקים בזה אחר זה, והסערה פורצת בכל עוזה. הכל נמלטים למצוא מחסה. הסוסון הרך כמעט נסחף ברוח העזה, אך אמו מצליחה לאחוז בו ולהביאו למקום מבטחים, וגם דיוניסוס השיכור עב הכרס עם חמורו הזעיר מסתתרים בסופו של דבר. אז חולפת הסערה, הכל נרגעים ושבים לחגוג, והנה חולפת מרכבת השמש עם הליוס אל השקיעה, ליל כוכבים נפרש על הארץ ועוד יום תם.
סצנות האנימציה > התנין וההיפופוטמית (מחול השעות של אמילקארה פונקיילי)

את רקדני השחר בבלט המקורי של פונקיילי מחליפים כאן הרקדנית מאדמואזל אופאנובה ולהקת יענים בנעלי פוינט, את רקדני היום מחליפים הבלרינה הייאסינת וחבורת היפופוטמיות בחצאיות קצרצרות, את רקדני הערב מחליפים אלפנצ'ין וקבוצת פילים מפריחי בועות, ואת רקדני הלילה מחליפים חבורת תנינים מרושעים המונהגים על ידי בן עלי-גאטור, שמתאהב בהייאסינת ההיפופוטמית, וגורר את כל המשתתפים לגראנד פינאלה משעשע.
הבלט לקוח מתוך האופרה "לה ג'וקונדה" מאת המלחין האטלקי אמילקארה פונקיילי (Amilcare Ponchielli; 1834–1886). בסצנה מתוך המערכה השלישית של האופרה מתקיים נשף בביתו של האציל אלוויזה, ראש מועצת העשרה בוונציה, והוא משעשע את אורחיו בהצגת הבלט.
סצנות האנימציה > לילה על הר קירח (מודסט מוסורגסקי) / אווה מריה (פרנץ שוברט)

כשמגיע הלילה יוצא צ'רנאבוג, שד אפל ודמוי שטן, לחגוג על הר גבוה החולש על כפר קטן ואוסף אליו את נשמות אנשי הכפר, ההרפיות, הסטירים, השדים, רוחות הרפאים והשלדים להילולה של כשפים. עם עלות השחר צ'רנאבוג חוזר לצורתו הקודמת, צורת פסגת ההר, ומשאיר אחריו כפר ריק ודומם כאשר מתוכו יוצאים זמן קצר לאחר מכן זוגות של מאות אנשים עם נרות בידם ושרים את תפילת אווה מריה המסמלת את האור המנצח בסופו של דבר את האפלה.