stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק מינקובסקי
ביוגרפיה

נולד במינסק לרב אהרן, מנכבדי העיר ובנו של רבי ברוך משקלוב. משפחתם הייתה משפחת רבנים מיוחסת, ואבי משפחתם רבי לייב ממינסק כונה על שם זאת "רבי לייב בעל התוספות".
הוא ואחיו רבי יעקב, נודעו בילדותם כמתמידים וחריפים. בבחרותם למדו בישיבת וולוז'ין אצל רבי חיים מוולוז'ין. נישא לשיינא אסתר. אחיו רבי יעקב התקבל למשרת רבנות בצעירותו, ואילו הוא סירב לקבל על עצמו רבנות על אף שקיבל הזמנות רבות, ועסק במסחר, בעיר מגוריו שרשוב. תושבי העיירה כיבדוהו, ואף כינו את בית המדרש בו למד על שמו. לאחר תקופה ירד מנכסיו והוצרך לעבור לגור ליד אחיו בקרלין, שם אירחו ותמך בו הגביר שאול לוין (חותנו של רבי יעקב מאיר פדובה רבה של בריסק). בתקופה זו למד יחד עם אחיו בחברותא.
לאחר פטירת אחיו רבי יעקב בשנת תר"ה נאות לבקשת אנשי קרלין, וקיבל במקומו את משרת הרבנות. הוא נהג לקום לפנות בוקר ולעסוק בחוכמת הנסתר ובמשנה, לאחר תפילת שחרית העביר שיעור בגמרא לבחורי הישיבה, ולאחר מכן למד כשהוא עטור בתפילין של רבנו תם עד לחצות היום, אז פנה לאכול פת שחרית. לאחר מנוחה קצרה חזר ללימודו עד לתפילת מנחה, ואחריה למד תנ"ך. בניו מספרים שכשהיה אוסר מאכל של עני, היה מביא לו מחנותו מאכל אחר בתמורתו.
בשנות מגוריו בקרלין השלים את חיבוריו והכינם לדפוס, אך הוא נפטר בחטף, בגיל 62 בערך.
בניו אברהם, יעקב ברוך, משה שלום ודוד יהודה הוציאו את ספריו לאחר פטירתו. בהקדמת ספרו על מסכת זבחים, כתבו הקדמה ובה ביוגרפיה של אביהם ומשפחתם.
בתו זיסל, נישאה לרב אורי אורנשטיין, מראשי קהילת החסידים בארץ ישראל, ואבי משפחת אורנשטיין הירושלמית.
קרן אורה

במשך ימיו נהג לכתוב את כל חידושי תורתו. בעת הכנתם לדפוס אמר שרוצה לחלקם בחינם לבתי מדרש.
חידושי תורתו הם בסגנון האחרונים כמו הפני יהושע והתורת חיים, אשר בשונה מראשוני האחרונים כמו המהרש"א שעסקו בעיקר בפרשנות, החלו לכתוב פירושים יותר חדשניים, וכן הציגו גם מהלכים חדשים בסוגיות התלמוד. הוא השקיע בפרט בחיבורו על סדר קדשים, שכמעט ואין עליו מפרשים ומגיהים. חיבורו על סדר קדשים אכן הפך לאחד הספרים היסודיים בלימוד סדר זה.
הספר נדפס לראשונה בווילנה בשנת תרי"ב על מסכתות יבמות והוריות ובשנת תרי"ז נדפס שם על מסכתות זבחים ומעילה, מאז נדפס בעשרות מהדורות. הספר על נדרים ונזיר יצא בדפוס ראם בשנת תרכ"ט.
הערות שוליים

↑  בשורת ספרים חדשים, הלבנון, 29 ביולי 1869
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310586105171  GND: 105342034X  ISNI: 0000 0001 1579 2328  LCCN: n84032915  NTA: 380600382  VIAF: 101371847   WorldCat (עם VIAF): 101371847
יצחק מירון

יצחק מירון (נולד ב-1955) הוא פוליטיקאי ישראלי. לשעבר ראש עיריית עפולה.
ביוגרפיה

יצחק מירון נולד בשכונת גבעת המורה בעפולה בשנת 1955, והתחנך בבית הספר היסודי "רמות" בשכונה ובתיכון על-שם בן-גוריון בעפולה. שרת כקצין בצה"ל בחטיבת הצנחנים, בגדוד 202, השתחרר בשנת 1977 בדרגת סגן (רס"ן במיל'), בוגר תואר ראשון במשפטים (LLB) מאוניברסיטת תל אביב (1984) ותואר שני במשפטים (LLM) מאוניברסיטת לונדון (1986).
עם סיום לימודיו, עסק במקצועו כעו"ד ונבחר לראשות העיר עפולה  לראשונה בשנת 1998. למירון שתי בנות, אשתו אן נפטרה בשנת 2022.
יצחק מירון התמודד לראשות העיר בפעם הראשונה ב 1998, לאחר מותו במפתיע של דודו עמי אמיתי שהיה מועמד לראשות העיר - ונפטר בעיצומן של מערכת הבחירות, 3 חודשים לפני מועד הבחירות.
כראש עיר

יצחק מירון כיהן כראש עיריית עפולה כ 12 שנים (לא ברציפות) בין השנים 1998 - 2018, בתקופה זו התפתחה העיר בתחומים רבים.
הוקמו שלוש שכונות חדשות, שכונת רובע יזרעאל, שכונת עפולה הירוקה בעפולה עילית ושכונת לב העמק, בכניסה הצפונית לעפולה. הקמת שכונות חדשות אילו, הביאו לעפולה הגירה חיובית של עשרות אלפי תושבים חדשים.
כמו כן החלו בבניית פארק ההייטק, החממה הטכנולוגית, המכללה הטכנולוגית וניצני ההייטק הראשונים החלו להיראות בעיר.
בנוסף, חודשו והוקמו פרויקטים רבים בעיר, ביניהם הקאנטרי קלאב העירוני, בית יד לבנים, הקונסרבטוריון העירוני, הספרייה העירונית, היכל התרבות והגלריה העירונית, חודשו והוקמו מחדש במרכז עפולה סמליה של העיר, שדרות ארלוזורוב, כיכר העצמאות, מתחם תחנת הרכבת הטורקית, ששוחזרה ותוכננה כמרכז בילוי מסחר ותרבות, הוקמה מזרקה מוזיקלית, חודשו והוסדרו כל החניונים בעיר[דרושה הבהרה]
בשנות כהונתו האחרונה של יצחק מירון, בספטמבר 2016, חתמה עיריית עפולה עם ממשלת ישראל, שראתה בעפולה פוטנציאל של מטרופולין צפוני, הסכם גג לפיתוחה של העיר בו התחייבה עיריית עפולה לבנות כ-10000 יחידות דיור, והממשלה התחייבה להזרים 850 מיליון ש"ח לפיתוח ושיקום תשתיות של העיר.
במסגרת ההסכם מומשו חלק מתקציבי הממשלה בהם נסללו וחודשו בעיר כבישים רבים והחלו בתכנון הכביש העוקף מצפון לעפולה בעלות של 300 מלש"ח - מכספי הסכם הגג. סלילת הכביש, תסייע בהפחתת עומסי התנועה בעיר ותסתיים בשנת 2024.
באוקטובר 2016 החלה לפעול מסילת העמק מחיפה לבית שאן, שעוצרת בין היתר גם בעפולה, בתחנת הרכבת עפולה שהוקמה ע"ש השר לשעבר, רב-אלוף רפאל איתן, ותרמה לפיתוחה של העיר.
הערות שוליים

| ראשי מועצת ועיריית עפולה |
| --- | --- | --- |
| כמועצה מקומית | שניאור זלמן הוז (1926–1928) • יעקב קינמון (1928–1930) • פייבוש טבצ'ניק (1930–1931, 1933–1939) • מאיר שפירא ( 1931–1932, 1939–1940) • אפרים מזרחי (1932–1933) • דב ברכאן (1940–1942) • בנימין שיינבוים (1942–1945) • יוסף ברזילאי (1945–1950) • דוד קניאל (1950–1959) • יואש דובנוב (1959–1969) |  |
| כעיר | שמשון שחורי (1969–1979) • עובדיה עלי (1979–1991) • צדוק נאווי (1991–1998) • יצחק מירון (1998–2005, 2013–2018) • אבי אברהם אלקבץ (2005–2013, 2018 ואילך) |  |
יחסי בוליביה–רוסיה

| יחסי בוליביה–רוסיה |
| --- | --- |
בוליביה: רוסיה


בוליביה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,098,581: 17,098,242
אוכלוסייה
12,455,579: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
45,850: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,681: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

הנשיא מוראלס נפגש עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין בקרמלין במוסקבה ביוני 2018.
יחסי בוליביה–רוסיה היא מערכת היחסים בין שתי המדינות, בוליביה ורוסיה. לרוסיה יש שגרירות בלה פאס, ולבוליביה שגרירות במוסקבה.
רקע

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם בוליביה ב-18 באפריל 1945.
יחסים עכשוויים

עבור בוליביה ההתמקדות ביחסים עם רוסיה היא בעיקר כלכלית, בניגוד לעמדה פוליטית ואסטרטגית, כפי שמראה הסכם השקעה בשדות הגז הטבעי של בוליביה. נראה שהוא "עוזר לאמריקה הלטינית... [בזמן שהיא] מרחיבה את ההזדמנויות הכלכליות של אמריקה הלטינית, מגוונת את מערכות היחסים שלה ... זה בריא."
בספטמבר 2008 גזפרום, חברת האנרגיה הרוסית שהמדינה מחזיקה בה בשליטה, חתמה על הסכם בשווי 4.5 מיליארד דולר לחיפוש אחר גז בבוליביה. בדצמבר 2008 השקיעה רוסיה ארבעה מיליון דולר במחקר שעסק בתעשיית הגז הבוליביאנית, בתקווה לפתוח מרכז משותף ברוסיה-בוליביאנית לחקירת גז מתישהו בשנת 2009.
במרץ 2009 חתמו רוסיה ובוליביה על הסכם פרוטוקול שמטרתו לחזק את הדמוקרטיה בכל מדינה. בפברואר 2009 ביקר הנשיא אוו מוראלס במוסקבה. נסיעתו הייתה הראשונה אי פעם על ידי ראש מדינה בוליביאני לבירת רוסיה. במהלך הביקור חתמו שני המנהיגים על הסכם לחיזוק האנרגיה וקשרים צבאיים בין שתי המדינות בנוסף לחיזוק שיתוף הפעולה הנרקוטי. במאי 2009 אמר הנציג של בוליביה לענייני חוץ כי בוליביה תבצע רכישת נשק ותחבורה רב-מיליון דולרים מרוסיה במאבק להברחת וייצור סמים בבוליביה.
באוקטובר 2009 הודיע הנשיא אוו מוראלס על התוכניות להקמת מתקן תמיכה טכני לתיקון מטוסים רוסים בבוליביה שיוקם בבסיס לשעבר של ארצות הברית בסמוך לעיירה צ'ימור במרכז המדינה. ההשקעה הראשונית בבנייה מוערכת בכ-5 מיליון דולר ואורך המסלול הקיים יורחב בשלוש פעמים "כדי שיהיה ניתן לקלוט את המטוס המודרני ביותר."
יחסי קולומביה–שווייץ

| יחסי קולומביה–שווייץ |
| --- | --- |
קולומביה: שווייץ


קולומביה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
1,138,910: 41,277
אוכלוסייה
53,021,775: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
363,540: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,856: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי קולומביה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת קולומביה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין רפובליקת קולומביה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ השווייצרי, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת קולומביה לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים דיפלומטיים חמים וידידותיים שבמסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה רבים במגוון רחב מאוד של תחומים. קולומביה מהווה מדינה מועדפת עבור שווייץ להשקעה עבור האצת הפיתוח ולסיוע הומניטרי. הסחר שבין שתי המדינות הוא נמרץ ורחב.
שווייץ כוננה לראשונה יחסים דיפלומטיים וקונסולריים עם קולומביה בסוף המאה התשע עשרה. אמנת החברות והסחר שבין שתי המדינות נחתמה בסוף שנת 1908 ועזרה לשפר את מעמדה של הקהילה השווייצרית בקולומביה. קונסוליה שווייצרית נפתחה בבוגוטה בשנת 1911. הקונסוליה שודרגה לצירות בשנת 1940 ולשגרירות בשנת 1958. מקום מושבה של הוועידה הקבועה השווייצרית-קולומביאנית שכוננה בשנת 1974 הוא בוגוטה.
יחסים כלכליים

שווייץ מייבאת מקולומביה בעיקר אבני חן ומתכות יקרות, לצד ציוד חקלאי. הייצוא המרכזי השווייצרי לקולומביה הוא מוצרי רוקחות, כימיקלים, מכונות וציוד דיוק. ההשקעות השווייצריות בקולומביה נאמדו בסוף שנת 2017 ב-1.2 מיליארד פרנקים שווייצריים, והחברות השווייצריות שלהן בסיסים בקולומביה סיפקו יותר מ-12,100 מקומות עבודה לתושבים במדינה.
שווייצרים בקולומביה

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בקולומביה 2,421 אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

קולומביה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
שווייץ מיוצגת בקולומביה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבוגוטה, בירת המדינה. שווייץ מיוצגת בקולומביה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בערים: סנטיאגו דה קאלי, קרטחנה, ומדיין.
יחסי בוסניה והרצגובינה – הממלכה המאוחדת

| יחסי בוסניה והרצגובינה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: הממלכה המאוחדת


בוסניה והרצגובינה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 243,610
אוכלוסייה
3,158,147: 69,242,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 48,237
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי בוסניה והרצגובינה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות, בוסניה והרצגובינה והממלכה המאוחדת.
היסטוריה

בשנת 1995 נחתם הסכם דייטון, ובעקבותיו הכירה בריטניה בבוסניה והרצגובינה. כוחות בריטיים היו חלק מכוח שמירת השלום של נאט"ו, ולאחר מכן היו חלק מכוח האכיפה ומכוח הייצוב, אשר פעלו לשמירת השלום ברחבי בוסניה.
כיום בוסניה והרצגובינה היא מדינה מועמדת להצטרפות לאיחוד האירופי, בעוד בריטניה מובילה תהליך של פרישה מהאיחוד.
נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון בלבד. מאידך, בריטניה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו וקונסוליה כללית בבאניה לוקה.
יצחק מלצן

| --- | --- |
קברו בהר הזיתים
 לידה:  1854 ה'תרי"ד 
 פטירה:  1 באוקטובר 1916 (בגיל 62 בערך) ד' בתשרי ה'תרע"ז 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 1 באוקטובר 1916 
 רבותיו:  חיים אריה לייב מישקובסקי, ישראל מסלנט 
 חיבוריו:  שביתת השבת
 
הרב יצחק מֶלצַן (ה'תרי"ד, 1854 – ד' בתשרי ה'תרע"ז, 1 באוקטובר 1916) היה רב ליטאי מתלמידיו הצעירים של רבי ישראל מסלנט ואיש תנועת המוסר. שימש דיין ומו"צ בקלם, ר"מ בישיבת ראדין, ובסוף ימיו עלה לארץ ישראל והתגורר בחצר שטרויס בירושלים. המפורסמים בספריו הם הספר "שביתת השבת" על מלאכות שבת, ושיח יצחק שהדפיס עם "סידור הגר"א".
ביוגרפיה

נולד לרב שמואל בן אברהם מלצן, "המגיד מסלוצק", מחבר "אבן שלמה", ליקוט מוסרי מביאורי הגר"א. למד אצל הרב חיים אריה לייב מישקובסקי מסטאוויסק ואצל רבי ישראל מסלנט בממל עוד לפני היותו בן שמונה עשרה. הוא קיבל מרבי ישראל היתר הוראה ומיד אחר כך התארס ונישא ללאה דבורה בת הרב צבי הירש שור, ר"מ באמדור וביאליסטוק ומחבר הספר "צבי וחמיד" על סדר נשים. אחרי נישואיו גר תקופה ממושכת בעיר קורשן ובשנת ה'תרמ"ט עקר לקובנה.
בשנת ה'תרנ"א, 1891, התמנה כדיין ומו"צ בקלם והתפרנס ממכירת קמח למצה שמורה וממכירת ספרי קודש. בתקופת קלם היה מבאי התלמוד תורה של רבי שמחה זיסל זיו, אך יחסיו עמו ועם דרכו המוסרית ידעו עליות ומורדות. במהלך תקופת כהונתו בקלם, שהה שנתיים במצטבר בראדין, כדי ללוות את ילדיו שלמדו בישיבת ראדין. דב כ"ץ משער שהיה זה מפני הקפדתו לקיים את מצוות ולמדתם אותם את בניכם בעצמו ולא באמצעות שליח-מורה. בתקופת שהותו בראדין שימש ר"מ ובוחן בישיבה.
היה בעל ידיעה מקיפה בספרות התורנית ובהלכה, והשתמש בידיעותיו בספריו הרבים. ספריו עוסקים רבות בענייני אמונה ודעות, אך גם בידיעות בסיסיות בתחום ההלכה להמוני העם. כתב מאמרי פובליציסטיקה בעיתונות היהודית, בעיקר בזו הדתית כמו "המודיע" ו"הפלס". על מאמריו חתם בדרך כלל בפסבדונימים כמו: ים, הישראלי ואחרים.
התנגד לציונות והתפלמס בחלק ממאמריו עם אישים כמו נחום סוקולוב והרב יצחק יעקב ריינס, אך לא ראה בהתנגדותו זו סתירה לערגה לארץ ישראל ולאהבת לשון הקודש, רצה להנהיג דיבור עברי בביתו, ולאחר ששני בניו הגדולים נתפסו לרעיונות התקופה ועזבו את אורח החיים הדתי, החליט לעלות לארץ ישראל, גם מתוך מחשבה כי יוכל בכך להציל את חינוכו של בנו הצעיר. הוא עלה ארצה בשנת ה'תרס"ו, 1906, ואחר כך הביא אליה גם את אשתו. שנתיים לאחר עלייתם, ברח בנם נחום מלצן (מליץ) מן הישיבה והצטרף לתנועת העבודה.
בקיץ ה'תרס"ט, 1909, התחיל לכהן כר"מ בישיבת עץ חיים בירושלים. הוא נפטר לאחר מחלה קצרה, בצום גדליה, יום ראשון ד' בתשרי ה'תרע"ז, 1 באוקטובר 1916 נקבר בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
בנו נחום מליץ (מלצן) היה עיתונאי ומתרגם ישראלי, חבר מערכת "דבר".
לקריאה נוספת

נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, בני ברק תשל"ה, פריט 10821
דב כ"ץ, ר' יצחק מלצן, תנועת המוסר, ב, פרק לב עמ' 362–370
הערות שוליים

↑  ארגמן, בארץ הקדש: ירושלם., חבצלת, 5 במאי 1909.
↑  ש. יצחקי, הרה"ג רבי יצחק מלצן ז"ל, החרות, 4 באוקטובר 1916. תאריך הפטירה אצל כ"ץ, להלן "קישורים חיצוניים", שגוי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311633905171  LCCN: n82204358  VIAF: 107912627   WorldCat (עם VIAF): 107912627
יקיר בן טוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1984 (בן 40 בערך)
 עיסוק:  מלחין ‏•‏‏ מעבד מוזיקלי ‏•‏‏ מפיק מוזיקלי ‏•‏‏ זמר
 סוגה:  פופ ‏•‏‏ היפ הופ ‏•‏‏ רוק ‏•‏‏ ים-תיכוני
 שיתופי פעולה בולטים:  טונה, ניר דנן, הקרטל
 
יקיר בן טוב (נולד ב-1984) הוא מלחין, מעבד מוזיקלי, מפיק מוזיקלי וזמר ישראלי. ידוע כחבר בלהקת "הקרטל" ובהפקה המוזיקלית של אלבומיו של הראפר טונה, לצד ניר דנן.
קריירה

החל את דרכו ב-2008 בלהקת "הקרטל", שהוציאה ב-2009 את אלבומה הראשון, "זימה" וב-2012 את אלבומה השני, "עם כל מה שהיה". בן טוב הפיק מוזיקלית את שני האלבומים. לאחר האלבום השני הלהקה התפרקה. בנוסף, היה לקלידן בפרויקט המוזיקה האלקטרונית של המוזיקאי יונתן דגן "J.Viewz".
בשנת 2013, לצד הראפר טונה והמפיק והגיטריסט ניר דנן, החל בן טוב לעבוד על הפקת אלבום הבכורה של טונה, "גם זה יעבור", שיצא בשנת 2015 ומתוכו זכה להצלחה שיר הנושא. האלבום עצמו אף זכה בפרס אקו"ם. לאחר מכן, הפיק בן טוב לצד דנן את אלבומיו הבאים של טונה: "טונהפארק" מ-2017, "ועכשיו לחלק האינטרגלקטי" מ-2019 ו"מזרח פרוע" מ-2021. מתוך אלבומים אלו נכנסו שירים רבים למקומות גבוהים במצעדי הפזמונים. "מזרח פרוע" זיכה את בן טוב בפרס אקו"ם להישג השנה לאלבום והשירים "סהרה" ו"היי בייב" הגיעו לעשירייה הפותחת במצעדי הפזמונים השנתיים של גלגלצ וכאן גימל, כשהאחרון היה לשיר המושמע ביותר בספוטיפיי בישראל לשנת 2022.
הערות שוליים

↑  נויה כוכבי, הקרטל: קודם כל גרוב, באתר הארץ, 12 במרץ 2009
↑  עמי פרידמן, שוברים את המונופול: אלבום חדש להקרטל, באתר nrg‏, 27 בפברואר 2012
↑  eco 99 fm, ‏גם זה יעבור: הזמר טונה מספר על המסע שהוליד את אלבום הסולו הראשון שלו, באתר מעריב אונליין, 2 בדצמבר 2015
↑   בן שלו, החדש של טונה הוא ההיפך המוחלט של נורוז. מרתק לשמוע אותם יחדיו, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2021
↑  גיל משעלי, ‏פרסי אקו"ם: זאב נחמה ויהודית רביץ יקבלו פרס מפעל חיים, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2022
↑  וואלה! תרבות‏, עדן חסון וטונה מובילים את רשימות ההשמעה בספוטיפיי ואפל מיוזיק ב-2022, באתר וואלה, 30 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007501060005171  VIAF: 17153651726755782598   WorldCat (עם VIAF): 17153651726755782598 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי בוסניה והרצגובינה – דנמרק

| יחסי בוסניה והרצגובינה – דנמרק |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: דנמרק


בוסניה והרצגובינה: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 43,094
אוכלוסייה
3,158,147: 5,983,727
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,567: 67,550
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי בוסניה והרצגובינה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין בוסניה והרצגובינה לבין דנמרק.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-2 ביוני 1992. בשנת 2010, שרת החוץ הדנית לין אספרסן הודיעה כי דנמרק תסגור את השגרירות בסרייבו ב-2012.
במהלך המלחמה בבוסניה והרצגובינה, מבצע בוללבנק היה מבצע הלחימה הגדול ביותר שנערך על ידי הכוחות הדנים מאז 1864. בסוף אפריל 1994 הותקף חיל משלוח דני בבוסניה והרצגובינה, שהיה חלק מגדוד נורדי של UNPROFOR שנמצא בטוזלה, כאשר ניסה להחליף עמדת תצפית שוודית, שהייתה תחת ירי ארטילרי כבד של חטיבת סקוביצ'י הסרבית-בוסנית בכפר קלסיה, אך המארב התפזר כשכוחות האו"ם הגיבו באש כבדה. לאחר המלחמה ברחו 20,000 פליטים בוסנים לדנמרק.
ב-8 בפברואר 2006 ארגנו המוסלמים בסרייבו הפגנה נגד קריקטורות מוחמד. הם העבירו מכתב בדרישה להתנצל על פרסום הקריקטורות לצוות בשגרירות דנמרק, נורווגיה וצרפת.
יחסים כלכליים

בשנת 2007 היצוא של דנמרק לבוסניה הסתכם ב-14.2 מיליון אירו והיצוא הבוסני הגיע ל-4.1 מיליון אירו.
דנמרק תמכה בבוסניה והרצגובינה באמצעות פרויקטים רבים מאז 1995. בתקופה שלאחר המלחמה הסיוע הדני עבר לשיקום כלכלי, ארגון מחדש של תשתיות וסביבה.
נציגויות דיפלומטיות

בוסניה והרצגובינה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ואילו דנמרק מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו.
ירון ברוק

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1961 (בן 63) ישראל 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טקסס באוסטין  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  SCU Leavey School of Business 
 www.yaronbrook.com
 
ירון ברוק (נולד ב-23 במאי 1961) הוא כלכלן והוגה דעות יהודי אמריקאי-ישראלי. מכהן כנשיא מכון איין ראנד האמריקאי, המקדם את תפיסת העולם הפילוסופית-חברתית של איין ראנד, אובייקטיביזם. היה מרצה בכיר למימון באוניברסיטת סנטה-קלרה בקליפורניה.
ביוגרפיה

ברוק נולד בישראל להורים שעלו אליה מדרום אפריקה. בגיל 16 קרא לראשונה את ספרה של איין ראנד, מרד הנפילים, אשר ממנו הושפע לאמץ את קו המחשבה האובייקטיביסטי. הוא שירת בצה"ל בחיל המודיעין, ולמד בטכניון לתואר ראשון בהנדסה אזרחית, אותו קיבל בשנת 1986.
ברוק המשיך ללימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת טקסס וקיבל את התואר ב-1989. ב-1994 השלים דוקטורט במימון והחל ללמד באוניברסיטת סנטה קלרה שבקליפורניה, בדרגת מרצה בכיר. ב-2000 מונה ברוק לנשיא מכון איין ראנד ועזב את משרת ההוראה. ב-2003 קיבל אזרחות אמריקנית.
ברוק מעביר פודקסט העוסק באובייקטיביזם וקפיטליזם ברשת TheBlaze האמריקאית. הוא גם מופיע ומתראיין ברשתות אחרות במגוון נושאים, בראשם כלכלה, בערוצי תקשורת מובילים, ביניהם ערוץ פוקס ניוז, שם הוא מופיע מדי שבוע בערוץ הכלכלה וערוץ CNBC. הוא פרסם שורה של מאמרים במגזינים פורבס, וול סטריט ג'ורנל ו-USA Today.
עמדותיו

כלכלה: בנושאים כלכליים, ברוק מקדם גישה של קפיטליזם בסגנון לסה פר. הוא כותב מאמרים ונואם בנושא באמצעי התקשורת השונים.
ישראל: באופן כללי דעותיו על ישראל חיוביות בזכות סגנון שלטון מערבי ושמירה על זכויות אדם. עם זאת הוא יוצא נגד מגמות שונות בציונות שהוא רואה כבעייתיות, כמו השפעות חזקות של רעיונות קולקטיביסטים ודתיים.
המלחמה נגד האסלאם הטוטליטרי: ברוק גורס כי הטרור האסלאמי כנגד המערב נובע משנאה שלהם לתרבות המערב לערכים כמו חופש וערך החיים. זאת בניגוד לטענות אחרות לפיהן הטרור נובע ממגמות סוציו-אקונומיות בעולם הערבי. עוד הוא טוען כי מאחורי הטרור האסלאמי עומדת אידאולוגיה טוטליטרית, ששואפת לא רק לבצע כיבוש של אדמות אלא אף כיבוש של נשמות בכל היבט של החיים,  ובסופו של דבר היא רוצה שליטה לא רק על המדינות האסלאמיות ועל שכנותיהן אלא על כל העולם כולו.
יעקב בהט

אין תמונה חופשית
יעקב בהט (2 ביוני 1910 - 11 בפברואר 1988) היה חוקר ומבקר ספרות ישראלי, ממקימי החוג לספרות עברית וספרות השוואתית באוניברסיטת חיפה. פרסם מאמרים ומסות בענייני ספרות עברית וכללית. על שמו מעניקה אוניברסיטת חיפה את פרס בהט.
נולד כיעקב בכשטיץ בז'וראבנו שבגליציה המזרחית, למד בחינוך יהודי מסורתי בתלמוד תורה ובגימנסיה העברית בקרקוב. ב-1932 עבר לווינה ולמד שם באוניברסיטה, בבית המדרש לרבנים בווינה ובבית המדרש לרבנים בברסלאו. ב-1938 עלה לארץ ישראל, המשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים ולימד ספרות, תושב"ע ולשון בבתי ספר תיכוניים בירושלים, רמת גן ותל אביב (שם היה מראשוני המורים בתיכון חדש).
מספריו

קצור תולדות הספרות הכללית, ש. שרברק, תש"ה (תחת השם י' בכשטיץ)
ש"י עגנון וח' הזז: עיוני מקרא, יובל, תשכ"ב
ודייק: תיקוני לשון ושפור הסגנון (עם מרדכי רון, מהדורות רבות)
אורי צבי גרינברג: חקר ועיון בשירתו ובהגותו, יחדיו, 1983
אברהם שלונסקי: חקר ועיון בשירתו ובהגותו, יחדיו, דביר, תשמ"ב
עקרי התחביר העברי, הוצאת הקיבוץ המאוחד ((עם מרדכי רון)
ספרי לימוד לתיכון בספרות, לשון ותושב"ע
מבחר ממאמריו

"שיטת הדימויים ביצירתו של חיים הזז: מקורות, מקוריות ומאניירה", הקונגרס העולמי למדעי היהדות 9, ג (תשמה) 313-320
"עיונים במילונו הפיוטי של יונתן רטוש", עלי-שיח 18/17 (תשמג) 215-224
"מורשת ישראל בשירתו ובהגותו של א. שלונסקי", עלי-שיח 10-11 (תשמא) 57-71; 12-14 (תשמב) 110-134
"העקדה בעיני הפילוסופים ובעיני חז"ל", מאזניים נג 1 (תשמא) 25-34
"נושא המוות בשירתו ובהגותו של אורי צבי גרינברג", מאזניים מט, 5 (תשם) 238-244
"הלבנה-הירח-הסהר: מקומם, מקורותיהם ומשמעותם בשירתו של אורי צבי גרינברג", הספרות 26 (1978) 87-93
"הרעיון הגותי, משמעותו ומקורו בשירתו ובמשנתו של אורי צבי גרינברג", חקר ועיון במדעי היהדות, אוניברסיטת חיפה (תשלו) 49-59
"לסוגיית תוכן וצורה במשנתו של י.ח. ברנר", מאזניים לז (תשלג) 23-33
"עיונים ביצירתו של אורי צבי גרינברג", מאזניים ל (תשל) 128-139
"לעיקרי שיטת השינויים בין מהדורה קמא למהדורא בתרא ביצירת חיים הזז", תרביץ לט (תשל) 390-414
"עבריותה של השירה העברית הצעירה", הקונגרס העולמי למדעי היהדות 4,2 (תשכט) 77-81
"למהותה של האסוציאציה הלשונית-אמנותית: עיונים בבעיית סגנונו האמנותי של עגנון", לשוננו לב (תשכח) 388-376
תמר סוברן בטקס קבלת פרס בהט על שם יעקב בהט
יצחק מלאך

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין סוללה  קצין תצפית קדמי  קצין ביענ"א - יחידת עיבוד נתונים אפסנאיים  מפקד אג"ם למחשב  מפקד מענ"א - מרכז עיבוד נתונים אפסנאיים  מפקד ממר"ם
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים    מבצע שלום הגליל
 עיטורים
   עיטור המופת
 תפקידים אזרחיים
 מנמ"ר בנק לאומי ומשנה למנכ"ל
 
יצחק (איציק) מלאך (נולד בשנת 1948) הוא מנהל מערכות מידע, מפקד יחידת ממר"ם ומשנה למנכ"ל בנק לאומי לשעבר. קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, מעוטר בעיטור המופת על גילוי אומץ לב בקרב במלחמת ההתשה.
ביוגרפיה

נולד בבית החולים הדסה בתל אביב וגדל בחולון, בוגר בית הספר התיכון קוגל בעיר. בשנת 1966 התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים. בוגר המכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה והמכללה לביטחון לאומי.
את עיקר שירות החובה ביצע בתעלת סואץ, שם שימש כקצין סוללה וכקצין תצפית קדמי, במוצבים לאורך התעלה ובמבצעים מיוחדים. תקופה זו התאפיינה במלחמה שוטפת עם מצרים במסגרת מלחמת ההתשה. על לחימתו בקרבות ואירועים בהם לקח חלק זכה מלאך בצל"ש אלוף של מפקד גייסות השריון, וכן הוכר כחייל מצטיין על ידי נשיא המדינה זלמן שזר.
ב-9 במרץ 1969 פיקד על יחידה שהופגזה קשות באזור קנטרה, ולאחר שהסוללה נפגעה והקשר עם חייליו נותק, המשיך לפקד עליהם תוך התרוצצות ביניהם ותחת אש כבדה עלה על מכונית תחמושת וחילק תחמושת לחייליו. על מעשה זה עוטר בעיטור המופת.
כאשר הגיע מועד שחרורו מצה"ל, התבקש מלאך להישאר בשירות קבע בחיל התותחנים, אולם לבקשתו הועבר לממר"ם - יחידת המחשוב הצה"לית. בשנת 1969 עבר קורס תכנות, אותו סיים בהצטיינות, ושובץ ביענ"א, יחידת המחשב של אגף האפסנאות. הוא עבר קורסים נוספים, בהם עיצוב מערכות וניתוח מערכות מידע. במקביל למד לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בשנת 1975, ולאחריו השלים תואר שני במדיניות ציבורית. מלאך התקדם בסולם הדרגות והתפקידים, ובשנת 1984 מונה למפקד ממר"ם, בדרגת אלוף-משנה, תפקיד אותו מילא במשך שלוש שנים.
לאחר שחרורו מצה"ל הצטרף לבנק הפועלים בתפקיד עוזר מנכ"ל בכיר וכראש אגף הפיתוח. משם עבר לבנק לאומי כראש חטיבת הטכנולוגיה, מנהל מערכות מידע ובשנת 2011 מונה למשנה למנכ"ל. בבנק לאומי הוביל את הקמת מתקן מחשבים מוגן טילים ראשון מסוגו במגזר האזרחי והצבאי, המשמש כענן פרטי של הבנק, וכן ניהל את ההקמה של רשתות תקשורת ויישומים מתקדמים, שהיו הצעדים הראשונים בשירות הדיגיטלי של בנק לאומי.
בשנת 2005, עת כיהן כמנהל מערכות המידע של בנק לאומי, זכה מלאך בפרס "אלוף האלופים" בתחרות "אוסקר ה-IT" השנתית, זאת בזכות זכיית הפרויקט שניהל בארבע קטגוריות שונות בתחרות: אבטחת מידע, תוכנות לניהול שירות לקוחות, אינטראנט ועמדות ניידות לעובדים.
עוד במהלך עבודתו בבנק הוכתר כ"מנמ"ר המנמ"רים" של קבוצת "אנשים ומחשבים" במסגרת תחרות ITAwards השנתית שמארגנת הקבוצה, וכן בפרס על מפעל חיים מטעם קבוצת "אנשים ומחשבים", במסגרת כנס KickOff 2012. בדצמבר 2013 סיים 20 שנות עבודה בבנק לאומי ופרש לגמלאות.
מלאך כיהן כדירקטור בחברות מקבוצת בנק לאומי: לאומי שווייץ, לאומי קארד ובנק ערבי ישראלי.
נשוי ללאה, אב ל-3 ילדים וסב ל-11 נכדים.
פעילות ציבורית

מלאך הוא סגן יו"ר הוועד המנהל וחבר בחבר הנאמנים של HIT מכון טכנולוגי חולון. כמו כן, מכהן במועצה הציבורית של שירותי בריאות כללית.
בנוסף, חבר בוועדות השקעה של שני גופים פרטיים ("מועדון המאה" ו-“Together”) וכן של גוף ציבורי ("יוניק-טק" בע"מ).
הערות שוליים

1 2  יצחק מלאך, באתר HIT מכון טכנולוגי חולון
↑  יצחק מלאך, באתר הגבורה
1 2  אנשים ומחשבים ואני; והפעם: איציק מלאך, באתר אנשים ומחשבים, 12 בינואר 2021
↑  יוסי הטוני, המנמ"ר הבכיר במשק שודרג: איציק מלאך מונה למשנה למנכ"ל בנק לאומי, באתר אנשים ומחשבים, 3 באפריל 2011
↑  גליה ימיני, מנהל מערכות מידע של בנק לאומי - יצחק מלאך - זכה באוסקר ה-IT, באתר TheMarker‏, 11 באוקטובר 2005
↑  יוסי הטוני, ידידיה הוניג (כי"ל) ואיציק מלאך (בנק לאומי) זכו בפרסים על מפעל חיים, באתר "אנשים ומחשבים", 23 בינואר 2012
חלק מחניכי קורס תכנות בממר"ם, מחזור י"ז, אוקטובר 1969. שוכב משמאל: סגן יצחק מלאך