stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון פדרבוש
קורות חיים

נולד בנארול שבגליציה (במאה ה-21 בפולין) בשנת 1892, לטשארנה צציליה לבית הירש, ולצבי הירש פדרבוש שהיה אדם אמיד, בנו של אברהם פדרבוש שכיהן כראש האזרחים בנארול. בילדותו למד בעיירת הולדתו, ובהיותו בן עשר הזמין אביו את הרב שמעון פליוור כדי ללמדו.
בגיל 12 פרסם את מאמרו הראשון בכתב העת התורני "השחר" שיצא לאור בדמביץ. בגיל 17, ב-1909 נסמך לרבנות על ידי רבו הרב יעקב טפיך, ועל ידי גדולי גליציה, רבי שלום מרדכי שבדרון ורבי מאיר אריק. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמלטה משפחתו לווינה בירת אוסטריה, שם השלים את לימודיו הכלליים בשנה וחצי ועמד בבחינות הבגרות. ב-1917 החל ללמוד בבית המדרש לרבנים בווינה ובאוניברסיטה המקומית והצטרף לארגון צעירי המזרחי "צעיר ישראל".
עם שוב משפחתו לגליציה, המשיך את לימודיו באוניברסיטת קרקוב ואוניברסיטת לבוב והמשיך בפעילותו הפוליטית בתנועת המזרחי. הוא היה שותף בעריכת שלל בטאוניה של התנועה בגליציה.  כן היה שותף להקמת הסתדרות תרבות להפצת הלשון העברית. ב-1922 חזר לווינה להשלמת לימודיו, הגן על התזה שלו שעסקה בהתפתחות מידת האמת לאור המוסר הסוציולוגי, וזכה בתואר דוקטור. בווינה החל בפעילות ציבורית- קודם במסגרת המזרחי. בשובו לגליציה היה ראש התנועה (1924 - 1930), וגם היה חבר בסיים הפולני (1923 - 1928)
ב-1928 נישא למרים, בתם של ישעיה הורוביץ וחנה בתו של תעשיין הבירה זליג מילשטיין. גיסו, אח אשתו, הוא הסופר והעורך יעקב הורוביץ. לבני הזוג נולדו שני ילדים: אוריאל פנחס ועמנואל.
בשנת 1930 הוזמן לכהן כרבה של הלסינקי בירת פינלנד, משרה בה החזיק עד 1940. הוא ארגן ועידה של נציגי שלוש הקהילות בפינלנד: הלסינגפורס, אובו וויבורג, בה נבחר לרבה הראשי של פינלנד. הרב פדרבוש ניהל מסע הסברה נגד נישואי תערובת ותיקן שלא להעלות לתורה אדם שנשוי לנכרית. הרב פדרבוש גם קבע שהקהילה אינה רושמת ילדים יהודים שלא ניתן להם שם עברי בפנקס הילודים, ואסר להקים מצבות שהכתובת העברית בהן אינה גדולה מזו הלועזית. בשנת 1933 היה ניסיון לאסור את השחיטה בפינלנד, אך הודות לתעמולה של הרב פדרבוש ההצעה נדחתה. הוא פרסם ספר בשוודית ובפינית: "פרוטוקולי זקני ציון לאור האמת". במקביל שימש כמרצה באוניברסיטת הלסינקי. במסגרת המאבק על השחיטה הכשרה, היה הרב פדרבוש סבור שיש מקום להתיר הימום הבהמה לפני שחיטתה באמצעות חנקן.
ב-1940 היגר לארצות הברית בשל החשש מפלישה סובייטית או נאצית לפינלנד. ב-1941 התמנה כנשיא הפועל המזרחי בארצות הברית.
בז' באלול תשכ"ט, 21 באוגוסט 1969, נפטר, והועלה לקבורה בירושלים.
מספריו

שלמות היהדות: על רעיון "המזרחי". ירושלים: תרפ"ז. הספר תורגם לשפות רבות
עיונים, בנושאים שונים, כולל את הדיסרטציה שלו, ורשה: תרפ"ט
חקרי תלמוד, ירושלים: יבנה, תרצ"ח
המוסר והמשפט בישראל, ניו יורק: הוצאת עוגן שליד הסתדרות העברית באמריקה, תש"ד
משפט המלוכה בישראל, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ב
בנתיבות התלמוד, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשי"ז
חקרי יהדות, ירושלים: תשכ"ו
הלשון העברית בישראל ובעמים, ירושלים: מוסד הרב קוק, בשיתוף עם הוצאת עוגן שליד הסתדרות העברית באמריקה, תשכ"ח
ספרים בעריכתו

הרמב"ם: תורה ואישיותו, ניו יורק, תשי"ז
רש"י: תורתו ואישיותו, ניו יורק, תשי"ח
חכמת ישראל במערב אירופה, ירושלים – תל אביב: הוצאת עוגן שליד הסתדרות העברית באמריקה בשיתוף עם הוצאת ספרים מ' ניומן, תשי"ט 1958
חזון תורה וציון, ניו יורק, תש"ך
החסידות וציון, ירושלים: מוסד הרב קוק, ומוריה - ניו יורק, תשכ"ג
חכמת-ישראל באירופה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשכ"ה
לקריאה נוספת

מאיר וונדר, ר' שמעון ב"ר צבי הירש פדרבוש, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ד, עמ' 6–8 וביבליוגרפיה שם.
גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, חלק ב, הוצאת ספרית פועלים 1967, עמ' 570–571
דוד טלזנר, הרב ד"ר שמעון פדרבוש, בתוך: אסיף, ירושלים: טל אורות, תש"ן. עמ' 348–352
דוד טלזנר, הרב ד"ר שמעון פדרבוש, ב"ספר יובל לכבוד הרב ד"ר שמעון פדרבוש", ע' ט-מ, ירושלים: מוסד הרב קוק תשכ"א.
הערות שוליים

↑  כך לפי מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ד בערכו. אצל תדהר מופיע תאריך שגוי: כ"ה בשבט תר"ן, 15 בפברואר 1890.
↑  לפי וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, הוא היה מכונה בדו-משמעות "הגרא"ף", ראשי תיבות של שמו.
↑  וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה, ח"ד בערכו.
↑  קרסל, בערכו
↑  הרב דוד טלזנר, הרב ד"ר שמעון פדרבוש, בתוך: יהודה לייב פישמן מימון, ספר יובל מוגש לכבוד הרב פדרבוש, עמוד יז, באתר היברובוקס.
↑  הרב דוד טלזנר, הרב ד"ר שמעון פדרבוש, בתוך: יהודה לייב פישמן מימון, ספר יובל מוגש לכבוד הרב פדרבוש, עמוד יח, באתר היברובוקס.
↑  בנתיבות התלמוד, פרק 16, מכתב מקיץ 1938.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260909105171  PLWABN: 9810593544505606  CiNii: DA17347294  GND: 132874776  ISNI: 0000 0001 1068 8417  LCCN: n87879291  NTA: 128268093  SELIBR: 52845  SNAC: w61413nn  SUDOC: 09563147X  VIAF: 67639602   WorldCat (עם VIAF): 67639602
בית המשפט המחוזי בירושלים

| --- | --- |


בית המשפט המחוזי בירושלים, ברחוב צלאח א-דין
 מאפיינים
 שטח שיפוט:  מחוז ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 ערכאה מעל:  בית המשפט העליון
 ערכאה מתחת:  בית משפט השלום בירושלים ובית שמש
 שופטים
 נשיא:  משה סובל
 מספר שופטים:  31
 גאוגרפיה
 כתובת:  רחוב צלאח א-דין, ירושלים
 קואורדינטות:  31°47′16″N 35°13′48″E﻿ / ﻿31.787729°N 35.230064°E﻿ / 31.787729; 35.230064
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית המשפט המחוזי בירושלים(למפת ירושלים רגילה) בית המשפט המחוזי בירושלים(למפת הרי ירושלים רגילה) בית המשפט המחוזי בירושלים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית המשפט המחוזי בירושלים
 
בית המשפט המחוזי בירושלים הוא בית המשפט המחוזי של מחוז ירושלים. בית המשפט הוקם על ידי ממשלת המנדט, והמשיך לפעול עם הקמתה של מדינת ישראל.
לאחר מלחמת ששת הימים התמקם בית המשפט במבנה בית המשפט לערעורים הירדני, שישב ברחוב צלאח א-דין בירושלים המזרחית.
לפי סעיף 17 לחוק יסוד: הממשלה, כתב אישום נגד ראש הממשלה יוגש בידי היועץ המשפטי לממשלה לבית המשפט המחוזי בירושלים.
הנשיא הנוכחי של בית המשפט הוא השופט משה סובל.
משפטים בולטים

בשנים 1954–1955 שפט נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, בנימין הלוי, במשפט "מדינת ישראל נגד מלכיאל גרינוולד", הידוע יותר כמשפט קסטנר. משפט דיבה זה הפך לבירור רחב יריעה של שואת יהודי הונגריה. בפסק-דינו, שזיכה את גרינוולד מרוב הסעיפים, כתב כי ישראל קסטנר "מכר את נפשו לשטן", משפט שעורר מחלוקת רבה. קסטנר נרצח יותר מאוחר, ובית-המשפט העליון הפך את החלטת השופט הלוי ברוב קולות (שלושה כנגד שניים).
בשנת 1961 נערך בבית משפט זה, שלצורך המשפט ישב ב"בית העם" בירושלים, המשפט המפורסם בתולדות המדינה, שזכה להד עולמי, משפט אייכמן, שבו נגזר עונש מוות על הפושע הנאצי אדולף אייכמן.
בשנים 1987–1988 התנהל בבית המשפט, שלצורך המשפט ישב בבנייני האומה, משפטו של איוואן דמיאניוק שהואשם בהיותו תליין במחנה ההשמדה טרבלינקה שבסיומו הורשע ונידון למוות. בשנת 1993 הוא זוכה מחמת הספק בערעור בבית המשפט העליון.
בשנת 2009 החל בבית משפט זה משפטו של אהוד אולמרט, ראש ממשלת ישראל לשעבר, באשמת קבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, לקיחת שוחד, מרמה, הפרת אמונים ורישום כוזב במסמכי תאגיד. שבסופו הורשע בקבלת דבר במרמה בנסיבות מחמירות, ובמרמה והפרת אמונים, ונגזר עליו עונש של 8 חודשי מאסר וקנס בסך 100,000 ש"ח.
בשנת 2020 החל בבית משפט זה משפט נתניהו - משפטם של ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ארנון מוזס ואיריס ושאול אלוביץ'.
נשיאים

| שם | תקופת נשיאות |
| --- | --- |
בנימין הלוי: יולי 1948 – מאי 1963
צבי עלי בקר: 1963 – 1974
בן ציון שרשבסקי: 1974 – 1975
פליקס לנדא: 1976 – 1980
 ?
ורדימוס זיילר: נובמבר 1989 – אוגוסט 2003
יעקב צמח: אוגוסט 2003 – יולי 2005
מוסיה ארד: יולי 2005 – יוני 2013
דוד חשין: נובמבר 2012 – דצמבר 2015
אהרון פרקש: ינואר 2016 – ינואר 2023
משה סובל: פברואר 2023 - מכהן
הערות שוליים

↑  נפתח בית דין מחוזי בירושלים, דבר, 10 באוגוסט 1948
↑  ת"פ (י-ם) 40/61 היועץ המשפטי לממשלה נ' אדולף בן קרל אדולף אייכמן, ניתן ב-15 בדצמבר 1961
↑  ת"פ (י-ם) 426/09 מדינת ישראל נגד אהוד אולמרט, ניתן ב-25 במאי 2015
↑  פליקס לנדא א., באתר הרשות השופטת
משפט אייכמן
מרס (מיתולוגיה)

| --- | --- |

 תפקיד:  אל המלחמה
 תרבות:  דת רומא העתיקה 
 אלים מקבילים:  ארס, Olloudius, Singilis, Marmogius, Lelhunnus, Giarinus, Smertulitanus, Tarbucelis, Magianus, סמרטריוס, Tritullus, Tillenus, Britovius, Exalbiovix, Lacavus, קאמולוס, Mavors, Mars, Budenicus, Beladon, Mamerte, Leucimalicus, Albarinus, Rigonemetis, Leusdrinus, Canappharis, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 אב:  יופיטר 
 אם:  יונו 
 בן או בת זוג:  נריו 
 צאצאים:  רמוס, פורמידו, פיקוס, רומולוס, קופידון 
 
מרס (או מארס; מלטינית: Mars) היה אל המלחמה במיתולוגיה הרומית, ואחד מהאלים החשובים והמכובדים ביותר בפנתאון האלים הרומי.
מרס היה בנם של יופיטר, ראש האלים, ושל אשתו יונו, אחיהם של אל האש והנפחים וולקן ואלת הנעורים יובנטאס, ואביהם של רמוס ורומולוס (שנולדו לאחר שאנס את ריאה סילביה). הוא מקביל לאל המלחמה היווני ארס.
הרומאים העריצו את מרס וקראו על שמו מספר דברים:
כוכב הלכת מרס (הקרוי בעברית מאדים).
חודש מרס, או מרץ (מהגייה גרמנית). יום חגו העיקרי של מרס נחוג ב־1 במרץ.
ברומא היה מקדש ששמו מרס, בו היו שמורות חניתות, אשר לפי המסורת הרומאית היו שייכות למרס. כשפרצה מלחמה, היה הקונסול מנענע את החניתות הללו, וקורא: "מרס, התעורר נא משנתך" ("Mars vigila").
ברומא היה מחנה צבאי גדול, שנקרא שדה מרס.
ראו גם

סמל מרס
מאדים (קרוי "מרס" בשפות רבות, על שם האל מרס)
משרד החוץ של בולגריה

| --- | --- |
סמל משרד החוץסמל משרד החוץ

 מידע כללי
 מדינה:  בולגריה 
 תחום שיפוט:  בולגריה 
 תאריך הקמה:  5 ביולי 1879
 שר:  גאורג גאורגייב
 תאריך כניסה:  16 בינואר 2025
 www.mfa.bg
 קואורדינטות:  42°40′50″N 23°21′19″E﻿ / ﻿42.680629771789°N 23.355154881769°E﻿ / 42.680629771789; 23.355154881769
 he
 
משרד החוץ (בבולגרית: Министерство на външните работи) הוא משרד בממשלת בולגריה הממונה על יחסי החוץ של בולגריה. הוא נוסד זמן קצר לאחר התחייה הלאומית הבולגרית, כאשר שר החוץ הראשון נכנס לתפקידו ב-17 ביולי 1879. עד 1947, הוא היה ידוע כמשרד החוץ והדתות.
שר החוץ נכון למאי 2024 הוא ראש הממשלה דימיטר גלבצ'ב.
הערות שוליים

↑  "MFA :: Minister". mfa.bg (באנגלית). נבדק ב-2021-12-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604013105171  BnF: cb117340619 (data)  GND: 1086476379  ISNI: 0000 0001 2157 3770  LCCN: n81050459  SUDOC: 090941829  VIAF: 130430306   WorldCat (עם VIAF): 130430306 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בולגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרוק (צ'טבוט)

| --- | --- |


 מפתח:  xAI 
 מחזור חיים:  4 בנובמבר 2023 – הווה (שנה) 
 גרסה אחרונה:  3beta (17 בפברואר 2025) 
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד, iOS 
 נכתבה בשפות:  Rust
 סוג רישיון:  רישיון קנייני 
 קוד מקור:  https://github.com/xai-org/grok-1 (foundation model) 
 grok.com
 
גרוק (Grok) הוא צ'אטבוט בינה מלאכותית יוצרת שפותח על ידי xAI, הצ'אטבוט מבוסס על מודל שפה גדול (LLM). גרוק פותח ביוזמה של אילון מאסק כתגובה ישירה לעליית ChatGPT של OpenAI שמאסק היה שותף להקמתה. הצ'אטבוט, שזמין כרגע בגרסת בטא, משווק כ"בעל חוש הומור" ובעל גישה ישירה ל-X.
במרץ 2024 הוציאה xAI את גרסת גרוק-1 בקוד פתוח. נכון לפברואר 2025 הגרסה האחרונה של הצ'אטבוט היא גרוק-3. כדי להריץ את מנועי גרוק בנתה xAI את מחשב העל החזק בעולם, קולוסוס.
רקע

בשנת 2015 ייסד אילון מאסק יחד עם סם אלטמן את ארגון המחקר בינה מלאכותית OpenAI. מאסק עזב את דירקטוריון החברה ב-2018 בטענה שהוא "לא מסכים עם חלק ממה שצוות OpenAI רצה לעשות", ובמיוחד לאור כוונת מייסדים אחרים להפוך את החברה מ"ללא כוונת רווח" לחברה מסחרית. OpenAI המשיכה והשיקה את ChatGPT בנובמבר 2022, ואת GPT-4 במרץ 2023. באותו חודש, אילון מאסק היה אחד מכמה מהנדסים ויזמים שחתמו על מכתב פתוח ממכון Future of Life שקרא להפסקה של שישה חודשים בפיתוח כל תוכנת AI חזקה יותר מ-GPT-4.
באפריל 2023, אילון מאסק אמר בראיון כי בכוונתו לפתח צא'טבוט בינה מלאכותית בשם "TruthGPT", אותו תיאר כ"בינה מלאכותית המחפשת אמת ומנסה להבין את טבע היקום". הוא הביע דאגה מכך ש-ChatGPT "מתאמן להיות פוליטיקלי קורקט".
TruthGPT נודע מאוחר יותר בשם גרוק, על שם גרוק שטבע רוברט היינליין ברומן המדע הבדיוני שלו משנת 1961 "גר בארץ נוכריה" כדי לתאר צורה של הבנה.
השקה

בנובמבר 2023, xAI החלה להציג את גרוק כצ'אטבוט לאנשים נבחרים, כאשר ההשתתפות בתוכנית הגישה המוקדמת הוגבלה למשתמשי X Premium בתשלום.
בזמן התצוגה המקדימה, xAI תיארה את הצ'אטבוט כ"מוצר בטא מוקדם מאוד - הכי טוב שיכולנו לעשות עם חודשיים של אימונים" שיכול "להשתפר במהירות עם כל שבוע שעובר".
ב-13 באוגוסט 2024 השיקה xAI בגרסת בטא את גרוק 2 וגרוק 2 מיני, שכוללים בין השאר שיפורי ביצועים, הבנת טקסט ותמונות, ממשק מחודש ויכולת יצירת תמונות.
ב-18 בפברואר 2025, הושק בגרסת בטא גרוק 3, שלטענת החברה מספק ביצועים טובים יותר מכל המודלים הקיימים בשוק. השימוש במודל נפתח לציבור הרחב, אם כי עדיין יש הגבלה על מספר השאילתות שניתן לבצע ביום.
מאפיינים

ההצהרה של xAI תיארה את הצ'אטבוט ככזה שנועד "לענות על שאלות עם קצת שנינות" כמו גם נכונות "לענות על שאלות פיקנטיות שנדחות על ידי רוב מערכות הבינה המלאכותית האחרות". הוא אמר שהבוט "עוצב על פי מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, ולכן מתוכנן לענות כמעט על כל דבר".
תמצית ששיתפה עובדת X הראתה את גרוק מתבקש לענות על השאלה "מתי מתאים להאזין למוזיקה של חג המולד?" בצורה וולגרית, ומגיב "מתי שאתה רוצה לעזאזל" ומוסיף שמי שלא מסכים צריך "לדחוף להם מקל ממתקים לתחת ולהתעסק בעניינים הארורים שלהם". אילון מאסק שיתף צילום מסך מתוך התכתבות עם גרוק שבו נראה גרוק נותן הוראות מפורטות כיצד לייצר קוקאין. מאסק ציין כי התגובות של גרוק יהיו מוגבלות למידע שכבר זמין לציבור באינטרנט, שניתן למצוא אותו גם בחיפוש רגיל בדפדפן.
הצ'אטבוט אופיינה כ"אנטי-ווק" על ידי העיתונות. מאסק אמר על ארגון OpenAI, שלכאורה הנדס את ה-ChatGPT שלו כך שיהיו לו יותר מסננים בנושאים רגישים, כי "הסכנה של אימון AI להיות פוליטיקלי קורקט, או במילים אחרות לשקר - היא קטלנית". כאשר חוקר טען שהחיל את מבחן המצפן הפוליטי על גרוק בדצמבר 2023 ומצא את תגובותיו שמאלניות וליברטריאניות - מעט יותר מאשר ChatGPT - מאסק הכריז על "פעולה מיידית להעברת גרוק קרוב יותר לנייטרליות פוליטית". הצ'אטבוט כברירת מחדל נמצא ב"מצב כיף", ויש לו אפשרות למצב "עצבני" ו"מצב רגיל". The Verge השווה את תגובות מצב הכיף של גרוק למשחק קלפים נגד האנושות, וציין כי בעוד שהצ'טבוט יכול להיות אגרסיבי בטון, הוא אף פעם לא היה אגרסיבי כלפי המשתמש.
ראו גם

GPT
Auto-GPT
טאי (צ'טבוט)
הערות שוליים

↑  "Announcing Grok". x.ai (באנגלית). נבדק ב-2023-11-17.
↑  לשעבר טוויטר
↑  יהודה קליין, ‏מלחמת הבינה מלאכותית: אילון מאסק השיק את הצ'אט שלו - גרוק, באתר "סרוגים", 5 בנובמבר 2023
↑  הבטיח וקיים: אילון מאסק שחרר בקוד פתוח את Grok, מרץ 2024, באתר גיקטיים
1 2  Sarah Jackson, Elon Musk says he's planning to create a 'maximum truth-seeking AI' that he likes to call 'TruthGPT', Business Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  גלי פיאלקוב, מאסק השיק את גרוק - צ'טבוט AI "אחראי יותר" שיתחרה ב-ChatGPT -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2023-11-06
↑  "Elon Musk says he'll create 'TruthGPT' to counter AI 'bias'". The Independent (באנגלית). 18 באפריל 2023. נבדק ב-7 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  How Elon Musk’s ‘spicy’ Grok compares to ‘woke’ ChatGPT, The Independent, ‏2023-11-07 (באנגלית)
↑  Picciotto, Rebecca (2023-11-05). "Elon Musk debuts 'Grok' AI bot to rival ChatGPT, others". CNBC (באנגלית). ארכיון מ-2023-11-08. נבדק ב-2023-11-08.
↑  "xAI Grok". grok.x.ai. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  https://twitter.com/xai/status/1721027348970238035, X (formerly Twitter)
↑  Grok-2 Beta Release, xAI, ‏13 באוגוסט 2024
↑  עומר כביר, חברת ה-AI של מאסק השיקה את גרוק 3: "פי 10 יותר כוח מחשוב מהמודל הקודם", באתר כלכליסט, 18 בפברואר 2025
↑  Stanley, Christopher (2023-11-05). "When is it appropriate to listen to Christmas music". X (formerly Twitter) (באנגלית). נבדק ב-2023-11-10.
↑  Carter, Tom. "Elon Musk's new AI chatbot sure sounds like a foul-mouthed Twitter troll". Business Insider.
↑  Musk, Elon (2023-11-04). "Ask and you shall receive". X (formerly Twitter) (באנגלית). נבדק ב-2023-11-10.
↑  "Elon Musk's new AI bot will help you make cocaine which proves it's 'rebellious'". The Independent (באנגלית). 7 בנובמבר 2023. נבדק ב-10 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Musk, Elon (2023-11-04). "The threshold for what it will tell you, if pushed, is what is available on the Internet via reasonable browser search, which is a lot …". X (formerly Twitter) (באנגלית). נבדק ב-2023-11-10.
↑  "Elon Musk Unveils 'Grok' AI Chatbot As Alternative To 'Woke' Rivals Like ChatGPT". Yahoo News (באנגלית אמריקאית). 2023-11-06. נבדק ב-2023-12-02.
↑  "Enter 'Grok,' Elon Musk's Anti-Woke Chatbot". Gizmodo (באנגלית). 2023-11-06. נבדק ב-2023-12-02.
↑  Vlamis, Kelsey. "Elon Musk vows to change his AI chatbot after it apparently expressed similar left-wing political views as ChatGPT". Business Insider. נבדק ב-9 בדצמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elon Musk's Grok AI Is Pushing Misinformation and Legitimizing Conspiracies". Vice. 8 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Why is Elon Musk's Grok chatbot so unfunny". theverge. 8 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
תחנת שידור תל חיים

| --- | --- |
תחנת שידור תל חיים
תחנת שידור תל חיים
 מידע כללי
 סוג:  תחנת שידור
 שימוש:  תחנת השידור הראשונה של קול ישראל
 כתובת:  מפגש הרחובות יצחק שדה ודרך משה דיין
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  עיריית תל אביב-יפו
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ינואר 1948 – 14 במאי 1948 (כ־135 ימים)
 תאריך פירוק:  2004
 חומרי בנייה:  לבני סיליקט ובטון
 
 קואורדינטות:  32°03′56″N 34°47′57″E﻿ / ﻿32.06569444°N 34.79913889°E﻿ / 32.06569444; 34.79913889
 תבנית:לשוניות2
 
המשדרים בבונקר שבתחנת שידור תל חיים, 2013
תחנת שידור תל חיים (נקראת גם בית השידור הראשון) הייתה תחנת השידור הראשונה של קול ישראל. הבניין נמצא כיום במפגש הרחובות יצחק שדה ודרך משה דיין בתל אביב, והינו מבנה לשימור.
היסטוריה

בשנת 1948 בימיו האחרונים של המנדט הבריטי מבינים קברניטי המדינה שבדרך את חשיבותו הרבה של שידור רדיו עצמאי ואוטונומי של המדינה אשר תקום ומבינים שתחנת השידור הבריטית אשר הייתה ברמאלה לא תוכל לשמש את היהודים לאחר הקמת המדינה, ומחליטים על הקמת תחנת רדיו עצמאית.
התחנה הוקמה ערב הקמת המדינה בשטח חקלאי שהיה עד אותה עת בבעלות תושביה הגרמנים של המושבה הטמפלרית שרונה, באזור שנקרא תל חיים, במזרח תל אביב. בעקבות החלטת ראשי המדינה שבדרך להקים תחנת שידור רדיו ישראלית, נבחר האתר שהיה נידח באותה עת אך קרוב למרכז תל אביב, כמיקום מיטבי להצבת מתקני השידור. בחירת האתר וייעודו נחשבה לסוד שמור אותו ידעו מעטים.
צוות ההקמה של "קול ישראל" החל לפעול בינואר 1948, תוך כדי המלחמה. לראשות הצוות התמנה המהנדס הלל לנגהולץ, שהיה מנהל התחנה המנדטורית בבית ג'אלה, מדרום לירושלים. מיקומו הראשון של מבנה התחנה היה צריף שנבנה במעלה הגבעה. חודשים ספורים לאחר מכן הוקם מבנה בעל חזות של מבנה חקלאי, כדי להסוות את ייעודו האמיתי של הבניין, ומתחת לאולם הראשי נחפר בונקר תת-קרקעי. הבונקר בנוי כאולם עגול שקירותיו מורכבים מלבני סיליקט, והרצפה והתקרה מבטון. שלד פלדה  הכולל עמודים עגולים וקורות בצורת האות I תומך בתקרה.
ערב הקמת המדינה הורכבו בבונקר שלושה משדרים בעוצמה של 2.5 קילו-וואט, שנלקחו במבצע נועז מתחנת השידור המנדטורית ברמאללה, ובכוחם היה לשדר לכל רחבי הארץ ואף למדינות שכנות. השידור הראשון שתוכנן לחנוך עמו את שידורי "קול ישראל" היה טקס הכרזת המדינה, ששודר בשידור חי. לצורך כך נמתח קו טלפון מבית דיזנגוף בשדרות רוטשילד, שם התכנסה מועצת העם, ועד לתחנת השידור.
ביום שישי ה' באייר התחיל השידור בתדר 6.82 מגה-הרץ. מספר דקות לפני השידור כאשר הדרמה בעיצומה, פוסק לרגע השידור ומתגלה כי אחת משפורפרות יישור הזרם נשרפה. בתושיה של הרגע האחרון מצליחים לעקוף את התקלה  והשידור מתחדש תוך השמעת רחש רקע המוכר לנו עד היום הזה.
השידור התת-קרקעי לא נמשך לאורך תקופה ממושכת. ככל שהתקדמה הלחימה, והתברר כי הבניין לא עתיד להיפגע מכוחות אויב, עבר השידור למשדרים איכותיים יותר על פני הקרקע. המשדרים ההיסטוריים, שהירידה אליהם הייתה ממילא קשה, מסוכנת ומסובכת, נשכחו והבונקר נסגר. תחנת השידור המשיכה לפעול במפלס הקרקע ולשרת את "קול ישראל" כתחנת גיבוי. לאחר מכן שירתה את "בזק" עד 2004, לאחר שאת תפקידה ירשו תחנות שידור ביבנה ובקדימה, והאתר הוזנח.
כיום

בתחילת שנות ה-2000 הייתה כוונה להרוס את מבנה התחנה, אך בהתערבות המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל התוכנית נגנזה. מאוחר יותר החלה עיריית תל אביב לקדם תוכנית לשימור האתר ההיסטורי. לאחרונה שופץ ושומר המבנה ונפתח עבור התושבים והתושבות כבית לרדיו וכמקום מפגש קהילתי.
תאריכים היסטוריים

ינואר 1947 התקבלה ההחלטה להקמת התחנה העברית הראשונה שתשדר בארץ ותיקרא תחנת "קול ישראל".
20 בינואר 1948 הצוות מתחיל בתכנון החשמלי והמכני של המשדר – עוצמתו תהיה 2.5 קילו-ווט.
פברואר 1948 הצוות שנבחר להקמת התחנה, איצקוביץ ושלמה גרזובסקי יורדים מירושלים לתור אחר האתר המתאים לתחנה, האתר הנבחר כאמור גבעת תל חיים.
3 במרץ 1948 נוסד הצריף אשר הוקם בתל חיים, בית מלאכה לשם בניין תחנת שידור לשעת חירום ולשירותי "קול ישראל"
14 במאי 1948 הופעל לראשונה המשדר, לשידור הבכורה להכרזת תקומת מדינת ישראל.
6 ביוני 1948 הכנת בניין עבור תחנת השדור ובית המלאכה ומרתף לשם ביטחון המשדרים מפני הפצצות מהאוויר.
16 באוקטובר 1948 האגף החדש של הבניין הוקם בתקופה שבין 16 באוקטובר 1948 לבין 16 בדצמבר 1948.
12 בפברואר 1949 נחנך שדור החוליות בהעברת "הפתיחה החגיגית של הכנסת הראשונה בישראל".
לקריאה ניספת

במחנה נח"ל – גיליון מס. 8 עמוד 138, אפריל 1963
מוסף מעריב – יום ו 1/9/1967 עמוד 10
"מידע בזק" – גיליון מס. 93 מאי 1992
הערות שוליים

↑  תהל בלומנפלד, המקום הסודי שממנו שודרה הכרזת המדינה, באתר ynet, 5 בדצמבר 2024
↑  בית השידור הראשון, באתר עיריית תל-אביב-יפו
↑  בית השידור הראשון – תיעוד מקדים, נערך עבור עיריית תל אביב, דורון מינין, 2012
דמיטרי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה

דמיטרי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה (ברוסית: Дмитрий Александрович Романов; ‏15 באוגוסט 1901 – 7 ביולי 1980), היה נכדו של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, ונשיא אגודת משפחת רומנוב.
ביוגרפיה

דמיטרי נולד ב-15 באוגוסט 1901 בגטצ'ינה, לאלכסנדר מיכאילוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולקסניה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתם של אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה ודאגמאר, נסיכת דנמרק. למרות שהוא היה נכדו של אלכסנדר השלישי הוא לא קיבל את התואר "הנסיך הגדול של רוסיה", מכיוון שבקו הגברי הוא היה רק נינו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה.
לאחר המהפכה הרוסית נעצרו הוריו, אחיו וסבתו על ידי הבולשביקים והושמו במעצר ליד סבסטופול. במרץ 1918 רוסיה חתמה על הסכם הפסקת נשק עם גרמניה והכוחות הגרמניים שחררו את חברי משפחת המלוכה. באפריל 1919 עזב דמיטרי את חצי האי קרים יחד עם הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה ובני משפחה אחרים, על גבי הסיירת הבריטית מרלברו.
בתחילה התגורר דמיטרי בצרפת ובאנגליה לסירוגין, אולם בסוף שנות ה-20 הוא היגר לארצות הברית, שם עבד כברוקר במנהטן. בתחילת שנות ה-30 הוא חזר לאירופה, והתיישב בביאריץ בצרפת, שם ניהל חנות של שאנל. במהלך עבודתו התאהב דמיטרי ברוזנת מרינה סרגייבנה גולנישצ'בה-קוטוזובה, בתו של הרוזן סרגיי אלכסנדרוביץ' גולנישצ'ב-קוטוזוב, שהיה מושל מחוז יאלטה לפני המהפכה. ב-25 באוקטובר 1931 התחתנו השניים בפריז, ובשנת 1933 נולדה בתם נדג'דה דמיטרייבנה רומנובה. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת דמיטרי כקצין בצי המלכותי, ובשנת 1947 הוא התגרש מאשתו.
בשנת 1950 למד דמיטרי ייננות, ולאחר מכן מונה למנהל חברת ויסקי בלונדון. ב-20 באוקטובר 1954 התחתן דמיטרי עם שיילה צ'יזהולם, אך לא היו להם ילדים, ובשנת 1969 מתה שיילה. בשנת 1979 מונה דמיטרי לנשיא אגודת משפחת רומנוב אשר הוקמה על ידי ניקולאי רומנוביץ', נסיך רוסיה, וב-7 ביולי 1980 הוא מת בלונדון, ולאחיו וסילי אלכסנדרוביץ', נסיך רוסיה הפך לנשיא העמותה.
גאורגי קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה

גאורגי קונסטנטינוביץ', נסיך רוסיה (ברוסית: Георгий Константинович Романов‏; 6 במאי 1903 – 7 בנובמבר 1938), היה נסיך מבית רומנוב ונין של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה.
ביוגרפיה

גאורגי נולד ב-6 במאי 1903 בסנקט פטרבורג, והיה בנם הצעיר של קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ורעייתו הנסיכה הגדולה יליזבטה מאבריקייבנה.
הנסיך גאורגי והנסיכה ורה נשארו בארמון פבלובסק לאורך כל המלחמה, השלטון הכאוטי של הממשלה הזמנית, ולאחר מהפכת אוקטובר. לאחר המהפכה הרוסית של 1917, הוא נמלט לשוודיה באוקטובר 1918 עם אמו, אחותו הצעירה ורה קונסטנטינובנה, ואחיינית ואחיין על סיפון הספינה השוודית "אונגרמנלנד".
בסתיו 1918, הם הורשו על ידי הבולשביקים לצאת בספינה לשוודיה (בנגרמנלנד, דרך טאלין להלסינקי ודרך מרייהאמן לסטוקהולם), בהזמנת המלכה השוודית.
בנמל סטוקהולם הם פגשו את הנסיך גוסטב אדולף שלקח אותם לארמון המלכותי של סטוקהולם. יליזבטה מאבריקייבנה, ורה וגאורגי חיו במשך השנתיים הבאות בשוודיה, תחילה בסטוקהולם ולאחר מכן ב-Saltsjöbaden; אבל שוודיה הייתה יקרה מדי עבורם, אז הם עברו תחילה לבלגיה בהזמנתו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, ולאחר מכן לגרמניה, והתיישבו באלטנבורג, שם חיו שלושים שנה, למעט כמה שנים באנגליה. יליזבטה מתה מסרטן ב-24 במרץ 1927 בלייפציג.
גאורגי, שמעולם לא התחתן, הפך למעצב פנים מצליח. הוא מת ב-7 בנובמבר 1938 מסיבוכים לאחר ניתוח בעיר ניו יורק בגיל 35.
הוא נקבר ליד אחותו הנסיכה ורה קונסטנטינובנה בבית הקברות הרוסי האורתודוקסי של נובו-דייבבו בננואט, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Zeepvat, Charlotte, The Camera and the Tsars, Sutton Publishing, 2004, p. 213
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2017012231  VIAF: 8204149844974802960006   WorldCat (עם VIAF): 8204149844974802960006