stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירת הסירנה (סרט)
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
דלית קהן: טלילה כץ
בועז גור-לביא: נוח נאמן
יאיר לפיד: עופר שטרסברג
אורלי זילברשץ בנאי: אלונה, אחותה של טלילה
מאיר סוויסה: עמוס, בעלה של אלונה
אביטל דיקר: דנה
דודו בן-זאב: רונן מרקו
רמי ברוך: צביקה רוזנבאום
אורי כבירי: בחור מאוהב
קארין אופיר: ענת
צ'רלי בוזגלו: ירון
אמונה צבי לשם: נטע
חן חגי: דוני
רוזינה קמבוס: דניאלה רוטמן
אסתי זקהיים: אורחת במסיבה
ניסים זוהר: אבא של טלילה ואלונה
יפה ירקוני: אמא של טלילה ואלונה
דודיק סמדר: חיים שכטר
פסקול

| מס' | שם | מילים | לחן | עיבוד | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שירת הסירנה (אל תפחד)  | מירי פיגנבוים ואיתן גלס | רמי קלינשטיין | רמי קלינשטיין ויועד נבו | 4:04 |
ראו גם

ישראל במלחמת המפרץ
שבע בערב

"שבע בערב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית דיקלה, מתוך אלבומה הרביעי, ואם פרידה. השיר יצא לאור ב-14 בספטמבר 2014, כסינגל השלישי מתוך האלבום, תחת חסותה של חברת התקליטים "Helicon Music - הליקון".
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד של רשת ג', ה-2 במדיה פורסט, וה-2 במצעד של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דיקלה, הולחן על ידי דיקלה ועידו אוחיון והופק על ידי דיקלה, אוחיון ורוני בראון. השיר הוא שיר בסגנון אקוסטי וים-תיכוני, המספר בתוכו סיפור על געגוע למישהו שעזב כביכול את דיקלה.
לשיר יצאה גרסה המלווה בניגון כינורות, אשר פורסמה ב-25 בנובמבר 2014. בשנת 2020, טענה דנה לפידות כי היא זו שכתבה והלחינה את השיר במקור עבור עצמה, אך לאחר מכן החליטה לתת אותו לדיקלה.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר לא הועלה ליוטיוב, אך יצא לאור ב-27 באוקטובר 2014, בכתבה שפורסמה במאקו, חודש לפני יציאת אלבומה הרביעי, ואם פרידה. הקליפ בוים על ידי עומר טובי.
מאקו סקרו את הקליפ ואמרו עליו כי: "הקליפ מתאר נשים שונות שמצפות למישהו שיחזור. אחת יושבת בבריכה, השנייה על מיטה, השלישית עומדת מול החלון. דיקלה עומדת ושרה, כשמעל ראשה עובר מטוס וממריא לשמיים. הסוס הלבן שמופיע בקליפ הוא מה שנשאר מהאביר שאיננו".
האודיו שהועלה לערוץ של הליקון מיוזיק זכה להצלחה רבה כאשר צבר למעלה מ-9.2 מיליון צפיות.
גרסאות כיסוי

לשיר יצאו עשרות גרסאות כיסוי כאשר הבולטות ביותר מביניהן הן; הגרסה של ליאור נרקיס שבוצעה ב-רדיוס 100FM, גרסתה של ספיר נהון באודישן שלה בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון", גרסתה של נופר סלמאן אשר בוצעה בתוכנית "הכוכב הבא" שהפכה לויראלית כאשר נצפתה למעלה מ-1.3 מיליון פעמים, וגרסתו של יוסי שטרית.
את השיר ביצעה דיקלה ביחד עם נסרין קדרי באחת מן הופעותיה. בנוסף לכך, ביצעה דיקלה את השיר ביחד עם היהודים, וביחד עם כנסיית השכל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 2 |  |
|  ישראל | רדיו לב המדינה | 16 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 36 |  |
הערות שוליים

↑  Helicon Music - הליקון (2014-02-24), דיקלה - ואם פרידה - Dikla, נבדק ב-2018-06-28
↑  6.11.2014 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון)
1 2  Helicon Music - הליקון (2014-09-14), Dikla - דיקלה - שבע בערב, נבדק ב-2018-07-29
↑  "דיקלה – ואם פרידה – אלבום חדש! | | Helicon Music". Helicon Music. 2014-11-12. נבדק ב-2018-07-29.
↑  אסף נבו, ‏בכורה: דיקלה בשיר "שבע בערב", באתר ‏מאקו‏, 11 בספטמבר 2014
↑  Helicon Music - הליקון (2014-11-25), דיקלה - שבע בערב - גרסת כינורות - Dikla, נבדק ב-2018-07-29
↑  "כשאני ודיקלתי נפגשות עם שיר כזה ענק שלה ..." mako. 2020-01-23. נבדק ב-2020-01-23.
1 2  אסף נבו, ‏הקרנת בכורה: דיקלה בקליפ החדש "שבע בערב", באתר ‏מאקו‏, 27 באוקטובר 2014
↑  רדיוס 100fm (2018-01-02), ליאור נרקיס - שבע בערב (קאבר לדקלה) - 100FM - מושיקו שטרן, נבדק ב-2018-07-29
↑  קשת 12 - הטלוויזיה של ישראל (2017-01-05), הכוכב הבא לאירוויזיון פרק 2 | ספיר נהון – "שבע בערב", נבדק ב-2018-07-29
↑  קשת 12 - הטלוויזיה של ישראל (2016-02-10), הכוכב הבא עונה 3 פרק 17 | נופר סלמאן - שבע בערב, נבדק ב-2018-07-29
↑  The X Factor Israel (2015-08-26), ישראל X Factor - עונה 2 פרק 21- שלב ה-LIVE: הביצוע של יוסי שטרית, נבדק ב-2018-07-29
↑  יובל אראל (2018-05-27), דיקלה ונסרין קדרי - שבע בערב, נבדק ב-2018-07-29
↑  Tzahar Cohen (2016-04-26), דיקלה & היהודים - שבע בערב | 2016, נבדק ב-2018-07-29
↑  avi rozenberg (2017-01-21), כנסיית השכל מארחים את דיקלה - שבע בערב, נבדק ב-2018-07-29
↑  http://mediaforest.biz/Charts/YearlyCharts
| דיקלה |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אהבה מוסיקה • עולם • ארלוזורוב 38 • ואם פרידה • סיפור אופטימי • חופשייה |  |
| חברות תקליטים | הד ארצי • התו השמיני • הליקון |  |
קטגוריה (אלבומים • שירים)
| דיקלה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| אהבה מוסיקה | "בוקר טוב" • "בוחרת להיות" • "אהבה מוסיקה" • "אהבתך" • "תבלינים" |  |
| עולם | "עולם" • "בונבוניירות" • "תראי" • "געגועים" |  |
| ארלוזורוב 38 | "לבכות" • "מזל" • "חולת אהבה" |  |
| ואם פרידה | "ואם פרידה" • "בסמה" • "שבע בערב" • "Here Comes the Rain Again" • "אין עוד אהבה כזאת" • "יהיה לנו טוב" • "קופנגן" |  |
| סיפור אופטימי | "הוא כותב לי מאמי" • "אל תלך" • "בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי)" • "מסקרה שחורה" |  |
| חופשייה | "אתי" • "תודה" • "פסנתר לבן" • "הו ליבי" • "שבועיים" • "רק תגיד" |  |
| השתתפות בסינגלים | "איפה בעולם" • "מחמל נפשי" • "ואז את תראי" |  |
| סינגלים אחרים | "ביי ביי" • "ואולי" • "כל הפרפרים" • "לא מתנצלת" • "אבא" • "לבד" • "Bring Them Home" |  |
| סינגלים שיווקיים | "בשביל אהבתה" • "Confide in Me" • "כמו צמח בר" |  |
שלישייה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אנה מליקיאן
 הופק בידי:  אנה מליקיאן ארטיום ואסילייב נטלה קראפיווינה
 תסריט:  אנה מליקיאן יבגניה חריפקובה
 עריכה:  ניקיטה בראנוב גלב רוס פאבל רומינוב
 מוזיקה:  קונסטנטין פוזנקוב
 צילום:  ניקולאי ז'לודוביץ'
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Metra Films Truemen Pictures Kino Prime Magnum
 חברה מפיצה:  חברת וולט דיסני - חבר המדינות Ivi.ru
 הקרנת בכורה:  3 בדצמבר 2020
 שפת הסרט:  רוסית 
 הכנסות:  20 מיליון רובל
 דף הסרט ב־IMDb
 
שלישייה (ברוסית: Трое) הוא סרט דרמה רוסי, בבימויה של אנה מליקיאן ובכיכובם של קונסטנטין חבנסקי, ויקטוריה איסאקובה ויוליה פרסילד. הוא יצא לאקרנים ברוסיה ל-3 בדצמבר 2020. הסרט הופק בסיוע משרד התרבות של רוסיה. שלוש דמויות בלבד מופיעות בסרט, שאר הדמויות המופיעות בסרט אינן מזוהות ומופיעות בגבן בלבד.
תקציר עלילת הסרט

גיבור הסרט הוא אישיות בידור מצליחה בעולם השואו ביז הרוסי בשם אלכסנדר סאשין חי עם אשתו במוסקבה, אך מתחזק מערכת יחסים עם אישה נוספת בסנקט פטרבורג, אלא שמערכת היחסים המשולשת מביאה לקירוב בין שתי דמויות מנותקות לכאורה אחת מהשנייה.
שחקנים ראשיים

קונסטנטין חבנסקי - אלכסנדר סאשין
ויקטוריה איסאקובה - יוליה, רעייתו של אלכסנדר
יוליה פרסילד - ורוניקה, תושבת סנקט פטרבורג
הערות שוליים

↑  נתוני הכנסות באתר קרן הקולנוע הרוסי
↑  קדימון הסרט
↑  «Трое» Анны Меликян: Любовный треугольник, выросший из иконы Андрея Рублева
שאטו פטרוס

בקבוקים מבצירים שונים של שאטו פטרוס
שאטו פטרוס (בצרפתית: Château Pétrus) הוא יקב הנחשב אחד היקבים המובילים בעולם, המייצר יין אדום יוקרתי באותו שם, הנמנה עם היינות היקרים בעולם. היקב נמצא בכפר פומרול שבאזור בורדו, בדרום-מערב צרפת.
פטרוס היא אחוזה בת 115 דונם (28.2 אקרים). היבול הממוצע הוא 3.6 הקטוליטר לדונם וצפיפות הגידולים היא 650 גפנים לדונם. הם יכולים להתיישן במשך עשרות שנים.
דרך עשיית היין

היין מיוצר מתשעים וחמישה אחוזים ענבי מרלו וחמישה אחוזים קברנה פרנק, כשבבצירים המשובחים ובעיקר בשנים האחרונות, מכיל מאה אחוזים ענבי מרלו. גיל הגפנים הוא 35 שנים בממוצע, ומיוצר בתסיסה ומסמוס של עשרים עד עשרים וארבעה ימים במכלי בטון מבוקרי טמפרטורה. היין הוא בעל יכולת התיישנות של עשרות שנים. היינן הראשי הוא ז'אן קלוד ברו, שלמד בקליפורניה.
היקב מפיק 25,000 עד 30,000 בקבוקי יין מדי שנה, הנמכרים במחיר התחלתי של 600 דולרים ומאמירים לעיתים בבצירים משובחים ויינות נדירים למחירים של עשרות אלפי דולרים.
הבצירים המשובחים ביותר של היקב הם: 1921, 1929, 1945, 1947, 1948, 1950, 1961, 1970, 1971, 1975, 1989, 1990, 1998, 2000, 2003.
הסיבה לאיכות היין ולמחיר היינות

הטרואר: הכרם שוכן על ה"לולאה" של פטרוס - תל בגובה 40 מטר מעל פני הים, ושאינה אופיינית ליקבים בסביבה. פעולת המים והרוחות יישרו וחספסו אותו במשך מיליוני שנים, ויצרו קרקע קשה לעיבוד. בבורדו הכרמים הטובים ביותר ממוקמים, בדרך כלל, בגבעה מעל פני השטח (מדובר בגובה של עשרות מטרים).
אדמת השאטו מורכבת מחרסית בחלק העליון, המעורבת עם אבנים וברזל ורוויה במינרלים, תרכובת אידיאלית עבור ענב המרלו, העדין בדרך כלל ופה בזכות הקרקע מתמלא בעוצמה. פטרוס נמצא במרכז אזור חצץ שחופף את אזור סנט אמיליון, ואחראי לאיכותם של היינות. הניקוז בקרקע הוא מושלם.
פומרול הוא אזור רגיש לקפאון, והדבר מצמצם את פוטנציאל היבול בגפנים, ויוצר יינות בעלי ריכוז גבוה יותר מהרגיל. הגפנים מוגבלות לשמונה נבטים בכל גפן, ונגזמות אם יש צורך בכך. גוזמים גם אשכולות בריאים ביולי אם יש צורך בכך, על מנת לשמור על ריכוז הפרי, דבר שאינו מקובל בדרך כלל ביקבים אחרים.
גיל הגפנים הגבוה מפיק מחד תפוקה כמותית נמוכה יותר, אך מאידך, מוסיף לריכוז הפרי בענב. בחורף קשה מצפים גפנים צעירות בכיסוי פלסטיק להגן עליהם, דבר שלא עזר בכפור העז של שנת 1991, עת נהרס כל היבול.
הבציר נעשה על ידי צוות מיומן של 180 קוטפים, העובדים אצל מואיז, שנשמרים במיוחד עבור שאטו פטרוס. ביום שהענבים הגיעו לבשלות מושלמת וישנו איום של גשם, כל הצוות מטפל אך ורק בפטרוס. הם קוטפים רק אחרי הצהרים, עת החמה אידתה את הטל, והענבים חמים ויבשים, אחרת ריכוז הפרי ידלדל.
התסיסה נעשית בטמפרטורה גבוהה של 29 עד 32 מעלות צלזיוס, המעלה את רמת הפקת הצבע מקליפת הענב. התסיסה נעשית במשך עשרים עד עשרים וחמישה ימים במכלי בטון, המלווים במערכות לוויסות והורדת חום התסיסה. מוספות אף בקטריות לקטיות בתסיסה האלכוהולית הראשונית, על מנת לסיים את התסיסה השנייה. היין מטוהר, אך לא מסונן. יישון היין נעשה במאה אחוזים של חביות עץ אלון חדשות במשך 18 עד 22 חודשים.
לעיתים נעשה שימוש במשאבים רבים כדי להבטיח את איכות היין. כך למשל בשנת 1988 בזמן הבציר ירד גשם זלעפות באזור פומרול ומשפחת מואיז בעלת היקב הזמינה מסוקים שירחפו נמוך באוויר, מתוך הנחה שזרם המדחפים ייבש את הכרמים, שהבוצרים עמלו בקטיפתם.
ההיסטוריה של האחוזה

למרות שפטרוס זכה במדליית זהב בתחרות היין הבינלאומית בפריז ב-1878, וצוין לטובה על ידי חברת היין הלונדונית ב-1893, הוא לא זכה לתשומת לב בינלאומית רבה, עד שמאדאם לובה, שהייתה אשתו של הבעלים של מלון לובה בליבורן, רכשה את היקב בשנת 1925 והעלתה אותו לגדולה. תרמו לכך בעיקר הבצירים של שנות ה-40, מהשנים 1945, 1947 ו-1950.
מסופר שבעת נישואי הזוג המלכותי האנגלי הנסיך פיליפ והנסיכה אליזבת ב-1947, שלחה לובה לחתונה בקבוק "מגנום" של פטרוס וקיבלה הזמנה לחתונה. בלונדון היא הלכה למסעדה "מיראבל" וכשהגיע החשבון, לא היה לה מספיק כסף לשלם, היא נתנה במקום זאת למסעדה תריסר בקבוקים של פטרוס משנת 1945.
מאדאם לובה מכרה 49% מן היקב בשנת 1961 למשפחת הנגוסיאנים מואיז השולטים בה עד לימינו אנו. לילי לקוסט, אחותה של גברת לובה מכרה את אחזקתה ביקב למשפחת מואיז בשנת 1969 ובשנת 2002 מכרה את זכותה לרווחים מהיקב וכיום הם בעלים של 100% מהיקב.
אבי המשפחה ז'אן פייר מואיז (Jean Pierre Moueix, 1913-2003) היה בעל תרומה מכרעת לשיפור איכות היין בעולם ולהעלאת קרנו של שאטו פטרוס עד טיפוסו לפסגת היינות בתבל, בד בבד עם שיפור תדמית פומרול ככלל והוא היה גם איש שיווק טוב.
מואיז ייסד את הפירמה בעיר ליבורן. בשנת 1937, כשהשוק העיקרי שלו היה בלגיה וצפון אירופה. הצלחתו אפשרה לו לרכוש יקבים נוספים-טרוטנוי ולה פלר פטרוס בשנת 1953, מגדליין ב-1954.
כיום נשלטת האחוזה על ידי שני בניו - ז'אן פרנסוא מואיז ואחיו הצעיר ממנו בשנה כריסטיאן מואיז, שמופקד על עשיית היין, והקים בתחילת שנות השמונים (בציר ראשון ב-1983) את היקב דומינוס בעמק הנאפה בקליפורניה. המשפחה מעורבת כיום בעשרים וארבעה יקבים, רובם בבעלותם וחלקם הם מנהלים או משווקים.
האחוזה המקורית בת 12 האקרים הורחבה ב-1969, על ידי הוספת חלק משאטו גאזין, שהגדילה את אחוז המרלו שבה, ומ-1977 עלה המרלו לתשעים וחמישה אחוזים. מבנה האחוזה הוא צנוע ושופץ בשנת 2004.
אחד מהכרמים
שאטו אוזון

שאטו אוזון (Château Ausone) הוא יין מאזור סנט אמיליון שבבורדו, אחד משני יינות בלבד, ביחד עם שאטו שבאל בלאן, שמדורג כפרמייר גראן קרו סוג א' ‏ (בצרפתית: Premier Grand Cru Classé A) בסיווג היינות של סנט אמיליון. היקב ממוקם בגדה הימנית של הז'ירונד באזור בורדו שבצרפת, סמוך לעיר סנט אמיליון.
היקב מפיק גם יין שני שמכונה צ'אפל ד'אוזון (Chapelle d'Ausone).
היסטוריה

היקב ממוקם בקצהו של הכפר סנט אמיליון שקיים מהמאה ה-11, מיקומם של הכרמים הוא גבוה והם ניבטים דרומה לעבר טרסות תלולות ויוצרים מיקום אידיאלי, שמו של אוזון לקוח מדסימוס מגנוס אוסוניוס (310-395 לפני הספירה) מדינאי ומשורר מבורדו שהיו בבעלותו 100 אקרים של כרמים, ויש המאמינים ששאטו אוזון עומד על חורבותיה של הוילה שלו.
ניתן להתחקות אחר עקבותיה של האחוזה המודרנית עד למאה ה-18, כאשר רכש אותה ז'אן קנטנה. לאחר מכן, תחת הבעלות של משפחת לפרואג', ירש את הכרם אדוארד דובואה, שהנהיג את השאטו במהלך הקשיים שנערמו בדרכו במאה ה-19, וב-1916 הוסיף את שאטו בל אייר הסמוך לאחזקות האחוזה. השאטואים נוהלו בנפרד, על אף ששניהם יישנו את יינותיהם במרתפי אוזון, מערות החצובות בתוך צוקי אבן גיר מתחת לעיירה סנט אמיליון.
לאחר שדובואה הלך לעולמו ב-1921, אלמנתו היילט דובואה-שאלון וילדיו של דובואה מנישואיו הקודמים לבת משפחת ווטייה לקחו לידם את ניהול האחוזה.
אוזון היה אחת מהאחוזות הבודדות שניצלו מהקרה הנוראית שפקדה את היקבים בשנת 1956, שלא כמו שכניו כמו שאטו שבאל בלאן שסבל מאובדן בצירים של מספר שנים ובכמה מקרים השמדה של גפנים.
אף על פי שלאוזון יצא שם כמפיק אחד מטובי היינות של בורדו חלה הידרדרות באיכות היינות עד שפסקל דלבק מונה ליינן ב-1976.

במהלך מספר שנים היה אוזון רכושם המשותף של המשפחות דובואה-שאלון ווטייה, אולם לאחר תקופה של ניסיון להגיע לעמק השווה, יושב ריב המשפחות שהגיע עד לפתח בית המשפט, זאת לאחר שמשפחת ווטייה קנו את מניותיה של משפחת דובואה-שאלון באמצע שנות התשעים.
אלאן ווטייה התמנה למנהלו של אוזון, בעוד שלהיילט דובואה-שאלון הותר לגור בשאטו עד למותה ב-2003.
מישל רולנד מונה ליינן המייעץ של היקב ב-1995.
תפוקה

הצלחתה של תוצרת היין באוזון נזקפת לצירוף הייחודי של האדמה ואדמה, ערבוב של חרסית ואבן גיר הייחודיים לאזור.
הכרם משתרע על פני 70 דונם, אחוז זני הענבים המרכיבים אותו הם: 50% גפני העינב קברנה פראן ו-50% גפני העינב מרלו, הנטועים בצפיפות של 650 גידולים לדונם.

מכיוון שהכרמים קטנים בגודלם, הקטיף יכול להתבצע בזמן אופטימלי, בדרך כלל בשתיים אחר הצהרים.
התפוקה השנתית הממוצעת, הן של שאטו אוזון, היין הראשון (Grand vin), והן של היין השני צ'אפל ד'אוזון (Chapelle d'Ausone), היא מעט יותר מ-2,000 ארגזים (בארגז מצויים תריסר בקבוקי יין) (180 hL).
הערות שוליים

1 2 3  Lichine, Alexis (1967). Alexis Lichine's Encyclopedia of Wines and Spirits. London: Cassell & Company Ltd., עמוד 277.
1 2 3  Peppercorn, David (2003). Bordeaux. London: Mitchell Beazley, עמודים 388–392.
1 2 3 4 5  כריס קיזאק, דוקטור היין
1 2  שאטו אוזון באתר cellarnotes.com
שי 360

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1976 (בן 48) חיפה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קונקורדיה 
 סוגה:  ראפ והיפ הופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  משפחת תאקט (2003–2010)   א.מ.ת. (2005–2011)  Shemspeed
 שיתופי פעולה בולטים:  סאבלימינל, רון נשר, רביד פלוטניק, הצל, גבריאל בטלר, איציק שמלי, דנידין, טונה, אורטגה, סולג'יי
 http://shi360.com
 
שי חדד (נולד ב-19 ביולי 1976), המוכר בשם הבמה שלו שי 360 (לשעבר שי שלל ידע) הוא ראפר, לשעבר חבר בהרכב ובלייבל משפחת תאקט ולשעבר בעל לייבל משלו, "א.מ.ת.".
ביוגרפיה וקריירה מוזיקלית

חדד נולד בחיפה, בגיל 11 עבר עם משפחתו מישראל למונטריאול שבקנדה, שם גדל. זמן קצר לאחר מכן התחיל להתעניין בהיפ הופ. באחד הביקורים שלו בארץ פגש את קובי שמעוני (סאבלימינל), בחנות "מאד מאן" בדיזנגוף סנטר. בזמן הפגישה, התחברו והקליטו פריסטייל באולפן במקום. סאבלימינל, שבאותו הזמן היה בעל מועדון, הזמין את חדד לתקלט במועדון - בתחילה באנגלית ומאוחר יותר בעברית.
חדד חזר לקנדה, סיים את בית-הספר התיכון והשלים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת מונטריאול.
מדי שנה היה חדד מגיע לישראל ונפגש עם סאבלימינל. באחת הפעמים הקליט איתו את השיר "מא' ועד ת'" שנכלל באלבום הבכורה של סאבלימינל, האור מציון.
בשנת 2001 הוציא את האלבום "Chapters" באנגלית בלייבל הקנדי Race United. בהמשך עלה לישראל, הצטרף למשפחת תאקט והחל לתקלט במועדונים. בשנת 2002 שיתף פעולה במספר שירים באלבום המשותף של סאבלימנל והצל, "האור והצל". בשנת 2004 הוציא עם שאר חברי משפחת תאקט את האלבום אולסטארז שבו השתתפו כל אומני תאקט. כעבור שנה הוציא את אלבום הבכורה בעברית, "חי". הסינגלים מהאלבום "שבור את הדממה" ו"קבל" הפכו ללהיטים.
בשנת 2005 הקים לייבל משל עצמו שנקרא א.מ.ת, ראשי תיבות של אמנות, מוזיקה, תרבות.
בשנת 2009 הוציא את אלבומו השני "כולם רוצים את האמת".
בתחילת שנת 2010 עזב חדד את חברת התקליטים משפחת תאקט שבה היה חתום מאז הקמתה ואיתה היה מזוהה מאז שהתפרסם. כיום הוא חתום בלייבל Shemspeed.
בשנת 2012 הוציא את השיר "הם לא נותנים לך מוזיקה" יחד עם סאיי רקורדס וצ'ה הישראלי. השיר הופק על ידי ד"ר צ'אן (סאיי רקורדס).
לאחר יצירת אלבומו "כולם רוצים את האמת" פרש שי 360 מן הלייבל "משפחת תאקט" ועבר לקנדה, שם הוא ממשיך ליצור מוזיקת ראפ והיפ-הופ.
חדד נולד עם מום בליבו, שהתגלה בהיותו בן 16. הוא מגדיר את עצמו כמסורתי וציוני.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Chapters ‏(2001)
חי (2005)
מהמוקד אל הרחוב (2009, אלבום אוסף של הלייבל שבבעלותו)
כולם רוצים את האמת (2009)
שלום הייטרז (2012)
(2013) Jewish Rap Stars Vol. Alpeh
באבא להזיז (2015)
(2019) Elevate
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

360 מעלות בצל (2003)
סוף עונת החרוזים (2012, סופר גרופ עם טונה ואורטגה)
סינגלים

BLUַַַ&WAITE
DYING
ADDICTION
ONE RHYME
אמונה כזאת עם דני-דין
SHADOW AT NOON
הערות שוליים

↑  גבע קרא עוז, כן, אני עוד חי, באתר ynet, 14 באוגוסט 2005
1 2  שי 360 באתר משפחת טאקט
↑  שי חדד יוצא לדרך עצמאית
| לייבל משפחת תאקט |
| --- | --- | --- |
| אמנים | סאבלימינל • האולטראס • שרק וצוקוש • יאנג דיג'יי |  |
| חברים לשעבר | אילן בבילון • גבריאל בטלר • הצל • שי 360 • סיוון • בוסקילז • עומרי "69" סגל • דן "מטרו" פרבר • רון "סקיי" נשר • איציק שמלי • מור אפרת ביטון • אופיר מלול |  |
| אלבומים | ישראלים עצבניים אחד אחד • האור מציון • האור והצל • אולסטארז • חי • בדיוק כשחשבתם שהכל נגמר • איציק שמלי • לא שם זין • דף חדש • כולם רוצים את האמת • סיפור אהבה • Jew-Niversal • נלחם בשביל עצמי • הכל טוב • צבע לחיים • איזה לילה הולך להיות • בראש שלי |  |
| אלבומי אוסף | אני תל אביבי • פזצטא • היצירה שלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310096405171  MusicBrainz: 7f95ce6c-025f-429a-8857-7b99c7f63d40  VIAF: 298795079   WorldCat (עם VIAF): 298795079
שאטו מארגו

שאטו מארגו
שאטו מארגו (צרפתית: Château Margaux) הוא אחד מארבעת היינות שזכו בדירוג של 'גידול ראשון' בסיווג היינות של 1855 בבורדו, כשהסיבה העיקרית לדירוג היו מחירי היינות, ששיקפו את הביקוש להם. לפי מגזין פורבס, בקבוק של שאטו מארגו מבציר 1787 מחזיק בשיא כבקבוק היין היקר ביותר שנמכר, ומבוטח לפי שווי של $225,000. תמהיל הענבים של יין שאטו מארגו מורכב באופן כללי מ-75% ענבים מזן קברנה סוביניון, 20% מרלו, 5% פטיט ורדו וקברנה פראן.
השאטו ממוקם בקומונת מארגו שבאזור המדוק במחוז הז'ירונד. הכרם נטוע בשטח סלעי בגדה השמאלית של שפך נהר הגארון. יין שאטו מארגו שייך לכינוי המקור המבוקר של אזור מארגו.
היסטוריה

האחוזה מאוכלסת לפחות מאז המאה ה-12, אולם היה זה רק עם הגיעה של משפחת לסטונאק במאה ה-16 שתוצרת היין קנתה לעצמה מקום חשוב, ובשנות השבעים של המאה ה-16 פייר דה לסטרונאק ניכש חלק ניכר משדה הדגן על מנת לפנות מקום לנטיעת גפנים. ב-1700 התרחבה האחוזה לשטח שעליו היא משתרעת כיום, הנאמד ב-2,650 דונם.
כמו ברוב האחוזות של מדוק, חזתה המאה ה-18 בהתפתחות מיין חיוור ומימי שדעך שנים אחדות לאחר יציאתו לשוק, לנוזל כהה ומורכב בטעמיו שהאריך ימים לשנים רבות. בשאטו מארגו התחוללה תמורה זו במידה רבה הודות למנהל השאטו, ברלון, שהכניס טכניקות עשיית יין מהפכניות בהציגו רעיונות חדשניים לעת ההיא כמו איסור הבציר בשעות הבוקר המוקדמות על מנת להימנע מהטל שעטה את הענבים, והכרה בחשיבותה של איכות האדמה שעליה ניטעים הגפנים.
במאה ה-19, היו יינות האחוזה ידועים. תומאס ג'פרסון מיקם אותם במקום הראשון בסיווג האישי שלו. סיווג היינות של 1855 בבורדו שעליו הורה נפוליאון השלישי אישר את מעמדם.
אחוזת השאטו נבנתה כמעט במלואה מחדש בשנת 1810 כשברטראן דובה, מרקיז דה לה קולונילה, מינה את אחד מהארכיטקטים הנודעים ביותר בבורדו, גי לואיס קומב, על מנת ליצור מבנה שיהיה ראוי ליינות שנוצרו במקום.

התוצאה הייתה יצירת מופת של קומב, ארמון ובו סטיו בסגנון האדריכלות פלדיאנית שכונה "ארמון ורסאי של המדוק", שניתן לראות ציור שלו על גבי תווית בקבוק יין שאטו מארגו. הארמון מוקף בפארק משלו, ומוביל אליו שביל אבנים.
בשנות השבעים, לאחר סדרת בצירים מאיכות נמוכה, אולץ הבעלים של האחוזה מאז שנת 1950 למכור את שאטו מארגו. הרוכש היה תאגיד המרכולים והמימון הצרפתי פליקס פוטין, שבראשו עמד היווני אנדרה מונצלופולוס. מונצלופולוס ובעיקר ביתו קורין מונצלופולוס השקיעו בכרמים ממון רב ועבודה רבה והיטיבו את תהליך עשיית היין, ועם מותו ב-1980 שב שאטו מארגו להיות בין היינות המשובחים באזור. בראשית שנות התשעים, נמכרה חלק מאחזקת השאטו למשפחת אגנלי, אולם הניהול נותר בידה של קורין מונצלופולוס. ב-2003 קנתה קורין מונצלופולוס בחזרה את חלק הארי של המניות ונהפכה לבעלת המניות היחידה של שאטו מארגו.
הכרמים

בשאטו מארגו, כפי שהדבר מקובל במדוק, זן הענבים העיקרי המשמש לתמהיל היינות הוא מסוג קברנה סוביניון, אשר מרכיבים כ-75% מהכרמים, אחריו בא ענב המרלו שמרכיב כ-20%, וקברנה פראן ופטיט ורדו מרכיבים את היתר. כ-30,000 ארגזים נעשים מדי שנה (תריסר בקבוקים בארגז), כאשר התוצרת מחולקת בין היין הראשון, שאטו מארגו, שהוא בדירוג פרימייר קרו, והיין השני הקרוי פביליון רוז' (Pavillon Rouge). כמות קטנה של סוביניון בלאן מגודלת אף היא על מנת להרכיב את יין השני הלבן פביליון בלאן (Pavillon Blanc), שנמכר תחת הכינוי המקור המבוקר של אזור בורדו. גיל הגפנים הממוצע הנבצרות לצורך הכנת יין שאטו מארגו הוא 35.
הערות שוליים

↑  Guy-Louis Combes (1757-1818) was trained in Paris and spent some student years in Rome before establishing his practice at Bordeaux, where a street commemorates his name.
בקבוק שאטו מארגו 1994
יישון היינות בחביות במרתף שאטו מארגו
בקבוקים ישנים במרתף שאטו מארגו
שואת יהודי סלובקיה

כרזת תעמולה סלובקית ממריצה את הקוראים לא "להיות משרת ליהודי".
שואת יהודי סלובקיה הייתה הנישול, הגירוש השיטתי, והרצח ההמוני של יהודים בתוך המדינה הסלובקית, תחת חסותה גרמניה הנאצית, במהלך מלחמת העולם השנייה. מתוך 89,000 יהודים במדינה בשנת 1940, לפי הערכות, 69,000 נרצחו בשואה.
לאחר הסכם מינכן בספטמבר 1938, סלובקיה הכריזה באופן חד צדדי על האוטונומיה שלה בצ'כוסלובקיה, אך איבדה שטח משמעותי להונגריה בבוררות וינה הראשונה שנחתם בנובמבר אותה השנה. בשנה שלאחר מכן, תחת עידוד גרמני, לאחר פסק הדין של הלאומיות אתנית של מפלגת העם הסלובקית הכריזה על עצמאותה כצ'כוסלובקיה. תעמולה ממלכתית החלה להאשים את היהודים בהפסדים הטריטוריאליים. היהודים החלו להיות נתונים לאפליה והטרדות, כולל החרמת רכוש ועסקים. הדרת היהודים מהכלכלה ענייה את הקהילה, ועודדה את הממשלה לגייס אותם לעבודות כפייה.
בשנת 1941 ניהלה ממשלת סלובקיה משא ומתן עם גרמניה הנאצית לגירוש המוני של יהודים לפולין הכבושה על ידי גרמניה. בין מרץ לאוקטובר 1942, 58,000 יהודים גורשו אל מחנה הריכוז אושוויץ ולגנרלגוברנמן. רק כמה מאות שרדו עד סוף המלחמה. ממשלת סלובקיה ארגנה את ההובלות ושילמה 500 רייכסמארק לכל יהודי תמורת עלות היישוב מחדש לכאורה. רדיפת היהודים חודשה באוגוסט 1944, כאשר גרמניה פלשה לסלובקיה והפעילה את המרד הסלובקי. עוד 13,500 יהודים גורשו ומאות אלפים נרצחו בסלובקיה ידי חטיבות חירום של משמר הלינקה.
לאחר שחרורו על ידי הצבא האדום, ניצולים ניצבו בפני אנטישמיות מחודשת וקשיים להשיב את רכושם הגנוב, ורובם היגרו לאחר ההפיכה הקומוניסטית ב-1948.
שותפות הממשלה הסלובקית בשואה ממשיכה להיות שנויה במחלוקת על ידי הימין הקיצוני במדינה.
רקע

לפני 1939 סלובקיה מעולם לא הייתה מדינה עצמאית, שטחה היה חלק מממלכת הונגריה במשך אלף שנה. שבע עשרה קהילות יהודיות מימי הביניים תועדו בשטח סלובקיה של ימינו, אך נוכחות יהודית משמעותית הסתיימה עם הגירושים בעקבות התבוסה ההונגרית בקרב מוהאץ' בשנת 1526. רבים מהיהודים היגרו במאות השבע עשרה ושמונה עשרה. יהודים ממוראביה התיישבו ממערב להרי הטטרה והיוו את יהדות אוברלנד, ואילו יהודים מגליציה התיישבו ממזרח להרים, והקימו קהילה נפרדת, יהדות אונטרלנד, בהשפעת החסידות. עקב הקרע ביהדות הונגריה, קהילות התפצלו באמצע המאה התשע-עשרה למספר פלגים שונים. לאחר האמנציפציה ליהודים, שהושלמה בשנת 1896, אימצו יהודים רבים את השפה והמנהגים ההונגריים על מנת להתקדם בחברה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, סלובקיה הפכה לחלק מהמדינה החדשה של צ'כוסלובקיה. יהודים התגוררו ב-227 קהילות (בשנת 1918) ואוכלוסייתם נאמדה בכ-135,918 (בשנת 1921). מהומות אנטי-יהודיות פרצו בעקבות הכרזת העצמאות (1918–1920), אם כי האלימות לא הייתה חמורה כמו באוקראינה או בפולין. לאומנים סלובקיים קישרו יהודים למדינת צ'כוסלובקיה והאשימו אותם בתמיכה בצ'כוסלובקיזם (אנ'). בשנות השלושים, השפל הגדול השפיע על אנשי עסקים יהודים וגם הגבירו את האנטישמיות הכלכלית. מפלגת ה-HSĽS ראתה בקבוצות מיעוטים כמו צ'כים, הונגרים, יהודים ורומנים כאחראיים להשפעה ההרסנית על האומה הסלובקית, והציג את האוטונומיה הסלובקית כפתרון לבעיות סלובקיה. המפלגה החלה להדגיש ולהגביר את האנטישמיות בסוף שנות השלושים לאחר הגעתם של פליטים יהודים רבים מאוסטריה בשנת 1938.