stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה ויזן
יצירתו > ספר ילדים

אצל הילל ולילית מהעיר הגלילית, איורים: נועה ויכנסקי, הוצאת 'קרן', 2019
יצירתו > עריכה

כתם – עיתון לשירה יומית - שישה גיליונות (2006–2008), (את שלושת הגיליונות הראשונים ערך בשיתוף עם עודד כרמלי)
עונתון עכשיו, גיליון מיוחד של כתב העת הוותיק, שראה אור בפורמט עיתון ב-2008 ושוב בראשית 2011, (בשיתוף עם פרופ' גבריאל מוקד)
חדשה - אנתולוגיה לשירה עכשווית, הופיעה ב-2008 כגיליון מספר 5 של כתב העת 'כתם', ובה שיריהם של 46 משוררים בני דור השירה העכשווי.
שימש כעורכו של "פסטיבל ת"א לשירה".
דחק - משמש כעורכם של כתב העת וסדרת הספרים 'דחק - כתב עת לספרות טובה'.
שירת ההשכלה העברית - מבחר (עם יהושבע סמט שינברג), אנתולוגיה מקיפה הכוללת כמאה ושישים ממשוררי התקופה, בצירוף ערכים ביוגרפיים, דחק, 2020
יצירתו > תרגום

רצח בקתדרלה מאת ת"ס אליוט, הוצאת 'עכשיו', תל אביב 2009, (בשיתוף עם אורית גת)
סוויני אגוניסטס, מקטעים של מלודרמה אריסטופאנית מאת ת"ס אליוט, הוצאת 'עכשיו', תל אביב 2009
מאוס: סיפורו של ניצול מאת ארט ספיגלמן, הוצאת 'מנגד', 2010
מאוס II: וכאן החלו צרותיי מאת ארט ספיגלמן, הוצאת 'מנגד', 2010
פרשווטר מאת וירג'יניה וולף, סדרת 'דחק לספרות טובה', הוצאת 'עמדה', 2010
אימג'יזם ווורטיציזים מאת נתן זך, סדרת 'דחק לספרות טובה', הוצאת 'עמדה', 2010
החתול והשטן, מאת ג'יימס ג'ויס (איורים: זאב אנגלמאיר, תרגם: יהודה ויזן), "דחק" ב', 2012
החתולים של קופנהגן מאת ג'יימס ג'ויס, 'אחוזת בית', 2019.
מרקסיזם מול ליברליזם - ה.ג. וולס משוחח עם יוסיף סטלין' (1945,Marxism vs. Liberalism - New Century Publishers, New York), "דחק" ג', 2013.
מילים, מילים, מילים - על המלט אסופת מאמרים מאת וולטר, גתה, סמואל ג'ונסון, ויליאם הזליט, סמואל טיילור קולרידג', אדגר אלן פו אוסקר ויילד, מת'יו ארנולד, ג. ק. צ'סטרטון, ת"ס אליוט ו-ו.ה. אודן. בצירוף מבוא מאת שמעון לוי (עריכה: אריאל קריל), הוצאת רסלינג, 2016.
עץ המשאלות מאת ויליאם פוקנר, רימונים, 2016
שירים של אחרים - תרגומים מן השירה האנגלוסכסית ודברים נוספים, עכשיו, 2016.
טבעה ומטרתה של הסיפורת - מבחר הרצאות מאת פלאנרי או'קונור [כולל את ההרצאות: 'טבעה ומטרתה של הסיפורת', 'על כתיבת סיפורים קצרים', 'על הוראת הספרות' וכן לקט תשובות ושאלות מתוך ראיונות שנערכו עם המחברת]. דחק, סדרת דרש - לכתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2021.
אדאגיה מאת וולאס סטיבנס. דחק, סדרת דרש - לכתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2022.
הערות על מחשבה וראייה | סאפפו החכמה מאת הילדה דוליטל. (התרגום נעשה בשיתוף עם רעואל שועלי), דחק, סדרת דרש - כתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2023.
האלף־בית של הקריאה מאת עזרא פאונד. דחק, סדרת דרש - כתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2024.
הוילון של גברת לוגטון מאת וירג'יניה וולף. איורים: טליה דריגס, קרן, 2024.
הערות שוליים

↑  הוכרזו פרסי משרד התרבות לספרות, באתר ynet, 4 בנובמבר 2015
↑   יהודה ויזן, "שירת הטבועים": מיכאל גלוזמן מתעקש לנתח שירה בעזרת שבלונות אבחוניות, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2018
↑   מורות ומורי החוג לספרות, אוניברסיטת תל אביב, "במקום דיון פורה ודיאלוג רציני, יהודה ויזן הולם בלשונו", באתר הארץ, 9 בנובמבר 2018
↑  דביר שוורץ, ‏סקירת הספר, השילוח,  גיליון 1, באוקטובר 2016
↑   גבריאל מוקד, פתחתי פה על עוג ועוג פתח עלי, באתר הארץ, 20 באפריל 2021
↑  דוד ורטהיים‏, עיתון הארץ צינזר פואמה על הלינץ' בבת ים; "כתב תמיכה בנקמה בערבים", באתר וואלה, 12 בינואר 2022
↑  Omny Studio is the complete audio management solution for podcasters, Radio Stations, הפואמה השנויה במחלוקת שעורך "הארץ" סירב לפרסם - מה שכרוך Under Cover - Omny.fm, באתר omny.fm
↑  צידוק הדין: פואמה מאת יהודה ויזן, באתר ישראל היום, 20 בינואר 2022
↑  טל מרמלשטיין, הבשורה על פי יהודה, באתר ישראל היום, 2 באוגוסט 2019
↑  מיה סלע, עכבר העיר, גבריאל מוקד: עורך ספרותי מוכרח להסתכסך, באתר הארץ, 30 בינואר 2009
↑  בועז כהן, גבריאל מוקד במדינת הגמדים, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308785905171  PLWABN: 9810587243405606  BnF: cb16562803t (data)  GND: 1256720844  ISNI: 0000 0001 1887 4011  LCCN: no2008067770  MusicBrainz: cf7b29ec-88a4-46ad-9dd7-0e79234d50ea  VIAF: 160493667   WorldCat (עם VIAF): 160493667 
עטיפת הספר "תקנות שכנגד"
כריס קובאק

כריס ויליאם קובאק (באנגלית: Kris William Kobach; נולד ב-26 במרץ 1966) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כתובע הכללי של מדינת קנזס מאז 2023. כיהן כמזכיר המדינה ה-31 של מדינת קנזס בשנים 2019-2011, כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית בקנזס וכחבר מועצת העירייה של אוברלנד פארק. הוא היה המועמד הרפובליקני לייצוג קנזס בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי שלה בבחירות 2004, אך הפסיד לחבר בית הנבחרים המכהן, דניס מור מהמפלגה הדמוקרטית.
פועלו של קובאק בא לידי ביטוי בולט בהשקפותיו הניציות על ההגירה לארצות הברית ובמעורבותו ברישום חוקים נגד הגירה נוקשים בערים אמריקאיות שונות. קובאק ידוע גם בקריאותיו לחוקי זיהוי בוחרים נרחבים בארצות הברית ולרישום אמריקאים מוסלמים. קובאק העלה גם טענות על מה שכינה "הונאת הבוחרים בארצות הברית" בידי זרים, אם כי מחקרים ומבדקי עובדות הגיעו למסקנה וקבעו שטענותיו משוללות כל בסיס וכוזבות.
כמזכיר המדינה של קנזס, יישם קובאק כמה מחוקי זיהוי הבוחרים המחמירים ביותר בארצות הברית, ונלחם על פסילתם של קרוב ל-20 אלף מצביעים מפנקס הבוחרים. לאחר שקובאק דחף לחקירה ניכרת והעמדה לדין, הרשיעו בתי משפט בקנזס תשע הרשעות בגין הונאת בוחרים. כל ההרשעות עסקו בפרשות הצבעות כפולות, ומרבית מושאי פרשות אלה היו בוחרים שלא הבינו כיאות את זכותם לבחור.
ביוני 2017 הודיע קובאק כי יתמודד למועמדות הרפובליקנית לתפקיד מושל קנזס מול מושל קנזס המכהן, ג'ף קולייר. ב-7 באוגוסט 2018, ניצח קובאק קולייר בפער 191 קולות בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית, וקולייר פרש מהמרוץ למשרת המושל ב-14 באוגוסט. בבחירות הכלליות התמודד מול מועמדת המפלגה הדמוקרטית לורה קלי והמועמד העצמאי גרג אורמן. ב-6 בנובמבר 2018 הפסיד בבחירות הכלליות לקלי.
ילדות והשכלה

קובאק נולד במדיסון, בירת ויסקונסין, ב-26 במרץ 1966, ומשפחתו עברה לטופיקה שסקנזס כשהיה בן שבע. אביו היה בעל סוכנות רכבי ביואיק, והוא עבד כשהיה תלמיד בבית ספר תיכון. ב-1984 סיים קובאק את לימודיו בתיכון החקלאי וושבורן שבטופיקה, ושם היה לנשיא כיתתו ואחד מהתלמידים שנשאו את נאום הפרידה. הוא בוגר במדע המדינה מאוניברסיטת הרווארד, וסיים את לימודיו לתואר ראשון בכבוד רב ביותר. מנהל המרכז לעניינים בינלאומיים של אוניברסיטת הרווארד, פרופסור סמואל הנטינגטון, היה המנחה האקדמי בפקולטה של קובאק מ-1984 עד 1988. הנטינגטון האמין שהגירה לארצות הברית, במיוחד ממקסיקו ומאמריקה הלטינית, מהווה את האיום המסוכן ביותר למה שכינה "הזהות האמריקאית". כשקובאק לימד משפטים באוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי, דרש מתלמידיו ללמוד את כתביו של הנטינגטון.
מאוניברסיטת הרווארד, המשיך קובאק ללימודי תואר דוקטור בפוליטיקה באוניברסיטת אוקספורד, כשלימודיו שם התאפשרו בזכות תוכנית המלגות ע"ש ג'ורג' מרשל. כששב לארצות הברית, השלים תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת ייל ב-1995. קובאק שימש כעורך כתב העת המשפטי של בית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל. בתקופה זו פרסם קובאק שני ספרים. הראשון, "משאל עם: דמוקרטיה ישירה בשווייץ" (הוצאת דארטמות', 1994) והשני, "הון פוליטי: המניעים, הטקטיקות והיעדים של העסקים הפוליטיים בדרום אפריקה (הוצאת אוניברסיטת העיתונות באמריקה, 1990).
אקטיביזם בתחום ההגירה

| --- | --- |
 :  ראו גם – הגירה בלתי חוקית לארצות הברית
בין השנים 1995–1996 התמחה קובאק אצל השופטת דינל ריס טאצ'ה בבית המשפט העשירי לערעורים של קנזס. הוא החל את הפרופסורה שלו באוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי (UMKC) זמן קצר לאחר מכן. בשנת 2001, נשיא ארצות הברית, ג'ורג' ווקר בוש, אישר לו להיות חלק מעמיתי הבית הלבן ולעבוד אצל התובע הכללי של ארצות הברית ג'ון אשקרופט. בסוף תקופתו כעמית בבית הלבן, נשאר בוושינגטון כיועץ לתובע הכללי. זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוביל קובאק צוות של עורכי דין וחוקרים שגיבשו והקימו את מערכת הביטחון הלאומי של כניסה למערכת יציאה (NSEERS). נוסף על כך, הוא לקח חלק בארגון מחדש של המועצה לערעורי הגירה (Board of Immigration Appeals) ב-2002. לאחר ששירותו עבור הממשלה הפדרלית של ארצות הברית הגיע לקצו, הוא חזר אל אוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי כדי ללמד משפטים עד שנבחר למזכיר המדינה של קנזס. ב-2003, הוחרפו עמדותיו של קובאק בתחום ההסתננות, ואחרי הפיגועים אמר: "התברר לנו כי עלינו לשפר בצורה קיצונית את הפיקוח על גבולותינו. התאפשר מצב שאיפשר לטרוריסטים להיכנס למדינה מבלי שיעלו על עקבותיהם, ולפעול על אדמתנו ללא הפרעה".
בעודו מתמודד לקונגרס, ייצג קובאק סטודנטים מחוץ למדינה מטעם "הפדרציה לרפורמה אמריקאית בהגירה" (FAIR), בתביעה משפטית נגד מדינת קנזס, בעניין חוק של קנזס המקציב שכר לימוד למהגרים באופן בלתי-מתועד. התביעה נדחתה בשל היעדר זכות עמידה לתובעים. בשנת 2005 הגיש קובאק תביעה מטעם המכון המשפטי לרפורמת הגירה של הפדרציה, וערער על חוק דומה בקליפורניה. בחודש ספטמבר 2008, בית המשפט לערעורים של קליפורניה קבע כי החוק הקליפורנאי המקציב שכרי לימוד למסתננים מונע מכוח חוק הפדרלי. בחודש נובמבר 2010, בית המשפט העליון של קליפורניה הפך פה אחד אחת ההחלטה של בית המשפט לערעורים, ומצא כי החוק לא היה מבוסס דיו, על שום שהחוק דורש שהייה בת שלוש שנים בקליפורניה וסיום לימודים תיכוניים בקליפורניה.
בשנת 2010, קובאק הגיש תביעה נוספת בענייני הקצבות שכרי לימוד למסתננים בפעם השלישית, הפעם בנברסקה. התביעה נדחתה בבית המשפט המחוזי בנברסקה בדצמבר אותה שנה, בשל חוסר זכות עמידה לתובעים. קובאק מילא תפקיד משמעותי בניסוח חוק התמיכה באכיפת החוק וביטחון שכונותינו, הנחשב כחוק המחמיר והרחב ביותר שנחקק בארצות הברית בעשורים האחרונים נגד ההגירה הבלתי החוקית למדינה. החוק זכה לתשומת לב לאומית בארצות הברית ועורר מחלוקת רבה.
קובאק הגיש תביעות רבות והתדיין בבתי משפט במטרה להגן על ערים ומדינות שחוקקו חוקים שמנעו הגירה בלתי חוקית. הוא היה התובע הראשי בהגנה על העיר הזלטון שבפנסילבניה, אשר תקנותיה, אוסרות להעסיק ולהשכיר מסתננים, נפסלו על ידי שופט פדרלי בפנסילבניה ושוב בידי בית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים. בחודש יוני 2011, בית המשפט העליון של ארצות הברית הפך את החלטת בית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים, והשיב את התיק אל בית משפט הזה לבדיקה מחודשת. בחודש יולי 2013 הסתיים הדיון בבית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים של ארצות הברית.
קריירה פוליטית

ב-26 במאי 2009 הודיע קובאק על התמודדותו לתפקיד מזכיר המדינה של קנזס. הוא ניצח את מזכיר המדינה המכהן, כריס ביגס, ב-2 בנובמבר 2010 ומונה לתפקיד בידי המושל סם בראונבק. קובאק זכה לתמיכה מנציגה לשעבר של טנסי בסנאט של ארצות הברית, פרד תומפסון, וכן מהתובע הכללי לשעבר ג'ון אשקרופט (אשר היה הממונה עליו במחלקת המשפטים של ארצות הברית). ג'ו ארפאיו, השריף השנוי במחלוקת של מחוז מריקופה שבאריזונה, הביע את תמיכתו בקובאק גם. לאחר בחירתו של דונלד טראמפ לנשיא אחרי הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, היה קובאק מועמד לתפקיד מזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית. כשהגיע קובאק לפגישה עם טראמפ, החזיק בידו קלסר עם מסמכים שהיו גלויים לעיני מצלמות העיתונות. המסמכים שבקלסר הכילו יוזמה להפעלה מחדש של מאגר נתונים מיוחד על מוסלמים בארצות הברית, ובעיקר לעקוב ולהקשות מאוד על מוסלמים, בעיקר "ממדינות בעייתיות", מלהיכנס למדינה, ואף למנוע זאת מהם, ולתעד אותם בצורה נוקשת יותר בעת ביקורת הגבולות.
ב-8 ביוני 2017 הודיע קובאק כי בכוונתו להיות מועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל קנזס. הוא התמודד בבחירות המקדימות הרפובליקניות מול מושל קנזס המכהן, ג'ף קולייר, וב-7 באוגוסט 2018 הביס אותו. ביולי 2019 השיק קובאק את מסע הבחירות שלו לסנאט של ארצות הברית לקראת הבחירות לסנאט האמריקאי ב-2020, לאחר פרישתו של הסנאטור פט רוברטס. יריבו העיקרי של קובאק בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית רוג'ר מרשל, שגרף 40% מהקולות לעומת 26 האחוזים של קובאק. תשעה מועמדים אחרים חילקו את 33.5 האחוזים שנותרו. לאחר מכן, בשנת 2022, הכריז על התמודדותו לתפקיד התובע הכללי של קנזס. הוא ניצח בבחירות הכלליות, והושבע לתפקידו בראשית ינואר 2023.
הערות שוליים

↑  תוצאות הבחירות הכלליות ב-2004 לנשיאות ולקונגרס בקנזס, משרד מזכיר המדינה של קנזס, 2004 (באנגלית)
↑  ג'יין טים ואדם אדלמן, Illegal Voting? Not Much in Kobach's Home State, באתר NBC‏, 20 ביולי 2017 (באנגלית)
↑  פאולינה דבאג', Jeff Colyer concedes to Trump-backed Kris Kobach in Kansas GOP governor's race one week after vote, באתר פוקס ניוז, 14 באוגוסט 2018 (באנגלית)
↑  ארי ברמן, The Man Behind Trump’s Voter-Fraud Obsession, באתר הניו יורק טיימס מגזין, 13 ביוני 2017 (באנגלית)
↑  יוליה פרסטון, Lawyer Leads an Immigration Fight, באתר הניו יורק טיימס, 20 ביולי 2009 (באנגלית)
↑  רודי קלר, MU chancellor: Professor would get tenure upon return from AG race, באתר קולומביה טריביון, 27 באוגוסט 2015 (באנגלית)
↑  ארה"ב 2003: מסתגרת מאחורי מסך ברזל, באתר גלובס, 5 בפברואר 2003
↑  סופיה מיינס וסקוט רוטשילד, Immigrant tuition law on trial, באתר Lawrence Journal and World News‏, 28 בספטמבר 2006 (באנגלית)
↑  דון וולטון, Immigration lawyer says lawsuit isn't politics, באתר Lincoln Journal Star‏, 10 בינואר 2010 (באנגלית)
↑  אנשי טראמפ ודעתם על האיסלאם ועל איראן. סיכום השבת, באתר ynet, 19 בנובמבר 2016
↑    דניאל בטיני, התיק שמסעיר את אמריקה, באתר "ידיעות אחרונות", 22 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439737305171  BIBSYS: 90796910  CiNii: DA05406578  GND: 172931320  ISNI: 0000 0000 8253 1761  LCCN: n88282900  NTA: 115110240  RERO: 02-A003462879  VIAF: 65578154   WorldCat (עם VIAF): 65578154
אברהם ברלינר

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1833 י"ג באייר ה'תקצ"ג אוברזיצקו, רפובליקת פולין 
 פטירה:  21 באפריל 1915 (בגיל 81) ז' באייר ה'תרע"ה ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מקום קבורה:  בית עלמין עדת ישראל 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטת לייפציג 
 תקופת הפעילות:  ? – 21 באפריל 1915 
 
אברהם ברלינר
אברהם (אדולף) בֶּרְלִינֶר (י"ג באייר ה'תקצ"ג, 2 במאי 1833 - ז' באייר ה'תרע"ה, 21 באפריל 1915) היה תאולוג והיסטוריון יהודי גרמני - פולני. זכור כמי שהוציא את המהדורה המדעית הראשונה של פירוש רש"י לתורה, שנודע עד היום כ"רש"י, מהדורת ברלינר".
קורות חיים

נולד לצבי הירש באוברזיצקו (אנ') שבדוכסות הגדולה של פוזן, פרוסיה (כיום פולין). למד אצל אביו ורבנים נוספים ואחר כך באוניברסיטת לייפציג בה קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה.
היה נכד ר' מרדכי מוכיח מאייזנשטט.
בתחילת דרכו היה מורה בארנסוולד (אנ') (גם היא כיום בפולין), ב"חברת ש"ס". ב-1867 הוציא את מהדורתו לפירוש רש"י לתורה, עבודה שהקנתה לו שם ברחבי אירופה. ב-1873 הוזמן בידי רבי עזריאל הילדסהיימר לכהן כמורה להיסטוריה של עם ישראל בבית המדרש לרבנים בברלין.
עבודתו הספרותית

ברלינר ערך מספר כתבי עת, בין השנים 1875–1877 ערך את המגזין להיסטוריה וספרות יהודית ("Magazin für Jüdische Geschichte und Literatur"); ובמקביל, החל משנת 1876 הוציא לאור בשיתוף עם רבי דוד צבי הופמן את המגזין למדעי היהדות ("Magazin für die Wissenschaft des Judenthums"). בתקופה זו ערך גם את כתב העת "אוצר טוב", שעסק בעיקר בפרסום כתבי יד עבריים.
בשנת 1885 התמנה לראשות חברת מקיצי נרדמים, שחידשה אז את פעילותה.
בסך הכל הוציא ברלינר בשנות פעילותו 37 ספרים, ערך או הקדים מבוא ל-9 ספרים אחרים, ופרסם עשרות רבות של מאמרים בכתבי עת. תלמידיו אהרן פריימן ומאיר הילדסהיימר פרסמו ביבליוגרפיה של כתביו בספר היובל "ברכת אברהם" שיצא לאור בשנת 1903 לרגל יום הולדתו ה-70.
עבודתו הספרותית > מספריו בעברית

רש"י על התורה עם פירוש זכור לאברהם , ברלין תרכ"ז
רש"י על התורה עם פירוש זכור לאברהם, מהדורה שנייה: פרנקפורט תרס"ה
פליטת סופרים, מיינץ תרל"ב
לוחות אבנים, פרנקפורט תרמ"א
חיי היהודים באשכנז בימי הביניים, ורשה תר"ס
והמה בכתובים (העתקות מכתבי יד של משפחת יולס), ברלין תרס"ט
עבודתו הספרותית > מספריו בגרמנית

Raschi, Commentar zum Pentateuch, 1866
Aus dem Inneren Leben der Deutschen Juden im Mittelalter, 1871; 2d ed., 1900
Pleṭat Soferim: Beiträge zur Jüdischen Schriftauslegung im Mittelalter, 1872
Yesod 'Olam, das Aelteste Bekannte Dramatische Gedicht in Hebr. Sprache, von Mose Sacut, 1874
Die Massorah zum Targum Onkelos, 1875, 1877
Migdal Ḥananel, Ueber Leben und Schriften R. Chananel's in Kairuan, 1876
Ein Gang Durch die Bibliotheken Italiens, 1877
Rabbi Jesaja Berlin: Eine Biographische Skizze, 1879
Beiträge zur Hebräischen Grammatik im Talmud und Midrasch, 1879
Hebräische Grabschriften in Italien, 1881
Persönliche Beziehungen Zwischen Juden und Christen im Mittelalter, 1882
Beiträge zur Geographie und Ethnographie Babyloniens im Talmud und Midrasch, 1884
Targum Onkelos (now the standard edition), 1884
Aus den Letzten Tagen des Römischen Ghetto, 1886
Censur und Confiscation Hebräischer Bücher im Kirchenstaate, 1891
Geschichte der Juden in Rom, von der Aeltesten Zeit bis zur Gegenwart (2050 Jahre), 3 vols., 1893
Ueber den Einfluss des Ersten Hebräischen Buchdrucks auf den Cultus und die Cultur der Juden, 1896
Aus Meiner Bibliothek, Ein Beitrag zur Bibliographie und Typographie, 1898.
לקריאה נוספת

משה ריינס, רבי אברהם ברלינער, בתוך: דור וחכמיו: לחקר תולדות ספרות ישראל וגדולי סופריה בדור הזה. חלק א. קראקא, תר"ן. עמ' 50–58.
אברהם מאיר הברמן (עורך), כתבים נבחרים / אברהם ברלינר, שני כרכים, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, תש"ה-תש"ט.
הערות שוליים

↑  יקותיאל יהודה גרינוולד, קורות התורה והאמונה בהונגריא, עמ' 15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258395705171  PLWABN: 9810679252605606  BNE: XX842595  BnF: cb12784885p (data)  CiNii: DA02787362  GND: 11613612X  ICCU: CFIV081288  ISNI: 0000 0001 0882 140X  LCCN: nr88003091  NKC: jx20121031002  NTA: 069275181  SNAC: w6ps22n2  SUDOC: 085864366  Trove: 1153592  VcBA: 495/8002  VIAF: 27193071   WorldCat (עם VIAF): 27193071
בארוד (מסעדה)

מסעדת בארוד (2024)
ערך זה עוסק במסעדה בירושלים. אם התכוונתם לקריאת אזהרה לפני פיצוץ סלעים בחומר נפץ או לשם של שיר עברי, ראו .
בארוד (מסעדה) היא מסעדה אתנית ירושלמית המתמחה במטבח היהודי ספרדי (פסטליקוס, בורקיטס, בואיקוס), ויש בה לעיתים 'הופעות חיות'. המסעדה נפתחה בשנת 1995, היא שוכנת ברחוב יפו 31 (בחצר פיינגולד) במרכז העיר ירושלים, והיא מנוהלת על ידי דניאלה לרר שנעזרת בבנה אורי.
היסטוריה

המסעדה הוקמה בשנת 1995 והייתה אחד ממרכזי הבילוי של ירושלים החילונית. על הקמת המקום סיפרה דניאלה לרר, בעלת המקום, בריאיון עיתונאי: "אני הייתי בכלל מפיקת טלוויזיה שאוהבת לאכול ולשתות ויודעת לבשל עוד מבית אמא. הייתי אז חברה נורא טובה של בני אמדורסקי והלכנו לאכול יחד אצל פיני לוי ב'פיני בחצר' בחצר פיינגולד ההיסטורית, ובני אמר 'איזו חצר יפה'. היה שם חלל אחד פנוי, והוא אמר 'את קורצת מחומר כזה, שאת שצריכה שתהיה לך מסעדה. את גם יודעת לבשל וגם יודעת לארח, וזה מה שאת צריכה לעשות. אני אעשה לך את ההרצה ויבואו אנשים'. ואז הוא מת".
שם המסעדה לקוח מקריאת אזהרה של פועלי בניין "בארוד". הקריאה נועדה להזהיר עוברי אורח מהפיצוץ הצפוי, בעקבות שימוש בחומרי נפץ לצורכי חציבה ובניית בניינים, ולגרום להם להתרחק במהירות או לתפוס מחסה.
בשנת 2015 חגגה המסעדה 20 שנות פעילות. במסעדה מוצג לראווה שיר שחיברו שניים מהלקוחות, אפרים סידון ודני קרמן, לכבוד יום ההולדת ה-20 למסעדה.
בתקופות מסוימות היו הפגנות של חרדים על יד המסעדה נגד פתיחתה בשבתות.
בשנת 2020, בזמן משבר הקורונה, נקלעה המסעדה לקשיים כלכליים זמניים ובעלת המסעדה נאלצה "לעשות משלוחים של פסטליקוס, בשביל שיהיה לה כסף למחיה בסיסית".
היסטוריה > האווירה במקום

האווירה במסעדה מתבססת על מספר מאפיינים ייחודיים:
הופעות של 'מוזיקה חיה' (בעיקר ג'אז) שנערכות בחצר הצמודה למסעדה.
אוספים של פותחני בקבוקים ושטרות כסף שמעטרים את כותלי המסעדה.
התמונות רבות שתלויות (חלקן צוירו במיוחד עבור המקום).
תפריט האוכל הכולל מנות מיוחדות ותפריט אלכוהול עשיר.
היסטוריה > האוכל האתני

המסעדה מתגאה במנות מהמטבח הספרדי־ירושלמי: קציצות פראסה (כרישה), קציצות בשר ברוטב לימון, לביבות קישואים ופטה, אלבונדיגס (כדורי בשר) ברוטב חצילים, תבשיל במיה, בויקוס (מאפי גבינה קטנים), פסטליקוס (מאפי בשר) וקינוח סוטלאץ' (פודינג אורז).
היסטוריה > על בעלת המקום

דניאלה לרר נולדה בירושלים למשפחת סופר, משפחה ירושלמית ותיקה (13 דורות בירושלים). אמה, שמחה, קיבלה בשנת 2000 את עיטור יקירת ירושלים על פעילותה בתחום החברתי. אביה, מאיר סופר, היה סופר ומשפטן וניהל את הטאבו (מרשם המקרקעין) בירושלים עד לפטירתו בשנת 1967. היו לה שלוש אחיות: ארנה מאיר, אמירה סופר ולוינה שפירא. אחותה, לֵוִינה (לֵבלֵב) שפירא, נרצחה בפיגוע באוניברסיטה העברית (2002).
גלריית תמונות

החלל הפנימי של המסעדה
החלל הפנימי של המסעדה
החלל הפנימי של המסעדה
כרטיס ביקור של מסעדת בארוד
שיר לחגיגת יום הולדת 20 למסעדת בארוד
הערות שוליים

↑  באנגלית: Barood
↑  חיליק גורפינקל ומאור שלום סויסה, מסעדת בארוד: מקדש הפסטליקוס, הבויקוס וכל הג'אז הזה, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2024
↑  שלומי הלר, הפגנות השבת | החרדים מבטיחים: "נגיע לרחוב יפו גם בשבת הקרובה", כל העיר ירושלים, 2 בספטמבר 2018
↑  תיקי גולן, "רק לא להפסיד עוד", באתר ynet, 28 במאי 2020
↑  בחלק מהכתבות העיתונאיות העוסקות ב'מסעדת בארוד' קוראים לאוכל המוגש במסעדה: אוכל ירושלמי, אוכל יווני, אוכל בלקני ועוד.
↑  לוינה לבלב שפירא סופר זל, באתר לזכר האזרחים חללי פעולות באיבה
אגמון האגם

| אגמון האגם |
| --- | --- |
 אגמון האגם
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: דגנאים
משפחה:: גמאיים
סוג:: אגמון
מין:: אגמון האגם
שם מדעי
 Schoenoplectus lacustris ‏פלה

אגמון האגם (שם מדעי: Scirpus lacustris, או Schoenoplectus lacustris) הוא מין של צמח עשבוני בסוג אגמון, ממשפחת הגמאיים. זהו צמח הגדל בסביבת מקווי מים מתוקים, כגון אגמים, ביצות וגדות נחלים, בתפוצה רחבה בחצי הכדור הצפוני.
מאפיינים

אגמון האגם הוא צמח רב-שנתי בעל קנה שורש, שגבעוליו גליליים וירוקים המגיעים לגובה של כ-1.5 מטר (ולעיתים אף עד 3 מטרים). הם מכילים רקמה ספוגית האוגרת אוויר ומאפשרת להם לצמוח כשחלקם התחתון טבול במים. עליו מוארכים ומחודדים, ופרחיו מקובצים במבנה שיבולת וצבעם חום בהיר.
צמחי האגמון תופסים מקום בולט בחגורת הצומח המקיפה את מקווי המים, וממלאים תפקיד חשוב במיתון הרוח וזרימת המים בנחלים, ובהפחתת השחיקה בקרקעית. בכך הם מאפשרים את חיזוקם וביסוסם של צמחים אחרים. במקרה שהם נעקרים, מוסעים קני השורש שלהם בזרם ומכים שורש מחדש במקומות אחרים. קני האגמון ועליו משמשים לקליעת מחצלות וסלים.
בארץ ישראל נפוץ אגמון האגם באזורי ביצה ושלוליות חורף. יש המשתמשים בו בגינון לקישוט בריכות נוי .
באמריקה הצפונית נפוץ המין (לעיתים מסווג כתת-מין) Schoenoplectus acutus, המכונה באנגלית גם Tule, שם שמקורו במילה tullin בשפת נאוואטל, שמשמעותה צמחי ביצה כדוגמת גומא וסוף. בשל תפוצתו הרבה בקליפורניה, קרויים על שמו כמה מקומות במדינה, ביניהם הנהר טולי, האגם המיובש טולארי (Tulare) ואגם טולי בגבול קליפורניה ואורגון.
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  אגמון האגם באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיצוץ בנייני הדירות ברוסיה (1999)

| חלק ממלחמת צ'צ'ניה השנייה |
| --- | --- |

 תאריך:  4 עד 16 בספטמבר 1999
 מקום:  בוינאקסק, מוסקבה ווולגודונסק
 מטרה:  בנייני דירות
 סוג:  פיגועי תופת
 נשק:  RDX
 הרוגים:  307 
 פצועים:  1,700 
 
פיצוץ בתי הדירות הוא סדרת פיגועים בערים רוסיות (בוינאקסק, מוסקבה ובוולגודונסק) בין התאריכים ה-4 וה-16 בספטמבר 1999. כתוצאה מההתקפות 307 בני אדם נהרגו ויותר מ-1,700 איש נפצעו בדרגות שונות.
באופן רשמי, על פי פסק הדין של בתי המשפט ברוסיה, ההתקפות אורגנו ומומנו על ידי איסלמיסטים חמושים של "אמירות הקווקז" בראשות אמיר אל ח'טאב אבו עמר. התקפות אלה נועדו להביא לנפגעים המוניים, והפרת שלום הציבור תוך איום על האוכלוסייה וניסיונות להשפיע על החלטות הרשויות בעקבות התקפות מיליטנטים בדאגסטן באוגוסט 1999. במשך כמה שנים לאחר המתקפות, הרוב המכריע של המארגנים נלכדו או נהרגו במבצע מיוחד של כוחות הביטחון הרוסים בגבול עם גאורגיה.
לפי גרסה חלופית של ההיסטוריון היהודי-אמריקאי יורי פלשטינסקי, קצין הפס"ב לשעבר אלכסנדר ליטוויננקו, מיכאיל טרפאשקין, ואנדריי פיאונטקובסקי, ההפצצות אורגנו על ידי הפס"ב כדי להעלות את הפופולריות של ולדימיר פוטין, ואיחוד החברה סביב "גורמי הביטחון" על מנת להצדיק את פרוץ מלחמת צ'צ'ניה השנייה.
המתקפות > הפיצוץ בבוינאקסק

הפיגוע בבוינאקסק היה פיצוץ ליד דירה בעיר בוינאקסק בדאגסטן, שאירע ב-4 בספטמבר 1999 בשעה 21:45 בשעון מקומי.
משאית מדגם Gaz-52, שבה היו 2,700 קילוגרמים של חומר נפץ מאבקת אלומיניום ואמוניום-ניטראט, פוצץ ליד בית מס' חמש ברחוב לבאנבסקי (שישאיידובה), שאכלס משפחות של חיילי חטיבת החי"ר הממונע מס' 136 של משרד ההגנה הרוסי. הפיצוץ הרס את שתי הכניסות לבתי מגורים: 64 בני אדם נהרגו, 23 מהם - ילדים, ו-146 בני אדם נפצעו. נוסף לזה זוהתה משאית שנייה מדגם זיל-130, שנוטרלה על ידי השוטרים בסמוך לבית חולים בעיר, שעתיים לאחר הפיצוץ הראשון. במסמכי המשאית נמצא שמו של עיסא זיינוטדינוב, שהחוקרים סברו שזהו שמו של המחבל שהנהיג את המשאית.
ב-4 בספטמבר 2000 באתר הפיצוץ הוצבה אנדרטה לזכר הקורבנות.
המתקפות > הפיצוץ ברח' גוריאנוב במוסקבה

פיצוץ בית הדירות שברחוב גוריאנוב במוסקבה, התרחש ב-8 בספטמבר 1999 בשעה 23:59 שעון מוסקבה. הפיצוץ אירע בקומה הראשונה בבניין בן 9 קומות, בניין מס' 19 ברחוב גוריאנוב (באור פצ'אטניקי, בדרום מזרח העיר). שתי הכניסות לבית מספר 19 נהרסו כליל. הפיצוץ הרס מבנים סמוכים, בהם בניין מספר 17 הסמוך. הפצצה התפוצצה בעוצמה של 350 ק"ג TNT. לדברי גורמים רשמיים, בפיצוץ נהרגו 100 איש ו-690 נפצעו. שנתיים לאחר מכן, בהתאם להנחיית עיריית מוסקבה, נבנו במקום הבניינים שנהרסו ארבעה בתי דירות בני 12 קומות כל אחד.
המתקפות > הפיצוץ בוולגודונסק

משאית תופת התפוצצה ב-16 בספטמבר 1999, מחוץ למתחם דירות בן תשע קומות בעיר וולגודונסק, שבדרום רוסיה, נהרגו 17 בני אדם ופצעו 69. ההפצצה התרחשה בשעה 5:57 בבוקר.[65] גם מבנים מסביב נפגעו. הפיצוץ אירע גם במרחק של 14 ק"מ מתחנת כוח גרעינית. בעקבות הפיצוץ ראש הממשלה פוטין חתם על צו הקורא לרשויות אכיפת החוק ולסוכנויות אחרות, לפתח בתוך שלושה ימים תוכניות להגנה על תעשייה, תחבורה, תקשורת, מרכזי עיבוד מזון ומתחמי גרעין.