stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיליאן מרפי
קריירת משחק

מרפי ערך הופעת בכורה על הבמה בשנת 1996, ובקולנוע הבריטי ב-1999 בסרט המלחמה "השוחה" על הקרב על הסום. ב-2001 נטש את תחום המוזיקה בעקבות תפקידים ראשיים מוצלחים בסרטים האיריים "על הקצה" ו"תאומי הדיסקו", שבו אף הושמעו כמה משיריו.
לצורך הקריירה שלו עבר להתגורר בדבלין, ולאחר מכן בלונדון. הופעתו של מרפי בסרט "תאומי הדיסקו" צדה את עיניו של דני בויל שהחליט לתת לו את התפקיד הראשי של ג'ים במותחן האימה המצליח "28 יום אחרי". התפקיד העניק למרפי את קפיצת המדרגה לה קיווה, תוך הפיכתו למועמד לפרס ה-MTV לפריצת השנה.
ב-2003 שיחק מרפי לצידם של קולין פארל וקלי מקדונלד בסרט האירי הרווחי ביותר בהיסטוריה לאותה התקופה, "אינטרמישן". מרפי שיחק בהופעות משנה גם בהפקות ההוליוודיות הראשונות שלו "קולד מאונטן", שם גילם את חייל הקונפדרציה "בארדולף", אשר חס על חיי התינוק של שרה (נטלי פורטמן) ו"נערה עם עגיל פנינה" בתפקידו של פיטר, בנו הקצב של הצייר ההולנדי המפורסם יאן ורמיר (קולין פירת') המתיידד עם גיבורת העלילה גריט (סקרלט ג'והנסון).
לצורך תפקידו בתור קצב בסרט עבר מרפי הכנות מיוחדת במשחטה שם למד איך לחתוך בשר, למרפי היו מספר בעיות עם התפקיד היות שהוא צמחוני.
שנת 2005 הייתה שנה משמעותית בקריירה של מרפי עם תפקידי נבלים משמעותיים בהפקה המרשימה של כריסטופר נולאן "באטמן מתחיל" ובמותחן האינטנסיבי של וס קרייבן "טיסת לילה".
בתחילה נבחן מרפי לתפקיד ברוס ווין ב"באטמן מתחיל" אך הפסיד לכריסטיאן בייל, אולם נולאן, שהתרשם מאוד מיכולותיו של מרפי, נתן לו בו במקום את תפקיד הנבל, ד"ר ג'ונתן קריין הידוע בכינויו ה"הדחליל".
על הופעתו היה מועמד לפרס ה-MTV לנבל הטוב ביותר.
בסרטו של קרייבן הוכיח מרפי יכולות דרמטיות מרשימות בתור הטרוריסט קר הרוח ג'קסון ריפנר, החוטף במהלך טיסה את מנהלת בית המלון ליסה ריסרט (רייצ'ל מקאדמס) כדי להתנקש באישיות פוליטית בכירה השוהה באותו המלון. לקראת סוף 2005 הצליח להרשים בתפקידו הראשי בדרמה הקומית "ארוחת בוקר על פלוטו" בתור הטרנסג'נדר האירי פטריק "קיטן" ברנדן, וקיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
ב-2006 כיכב מרפי בדרמת המלחמה של קן לואץ' על מלחמת העצמאות האירית, "כשהרוח נושבת" בתור דוקטור דמיאן או'דונובן. הסרט הפך לסרט האירי הרווחי ביותר בכל הזמנים. מרפי נאלץ להיבחן שש פעמים לפני שקיבל את התפקיד בסרט, אשר צולם בעיר מגוריו קורק. לאחר מכן חזר לשתף פעולה עם דני בויל בסרטו האפוקליפטי "שמש", שם גילם את הפיזיקאי רוברט קפה, מפעיל הפצצה שנועדה לפוצץ את בטן השמש כדי להחיותה מחדש.
ב-2008 הופיע למספר שניות ב"האביר האפל" בתור ה"הדחליל", אשר הובס על ידי באטמן בתחילת הסרט.
שיחק לצידן של קירה נייטלי וסיינה מילר בסרט המלחמה הרומנטי "קצה האהבה". מרפי הצטרף ב-2010 לקאסט המובחר של הסרט "ההתחלה" (של כריסטופר נולאן) שהורכב משני זוכי אוסקר ושלושה מועמדים נוספים.
בסרט גילם מרפי את רוברט פישר, יורש אימפריית העסקים והמטרה המרכזית של הצוות להשתלת חלומות.
בשנים 2013–2022 כיכב מרפי בסדרת הטלוויזיה הבריטית "כנופיית ברמינגהם" בתפקיד תומאס שלבי, ראש הכנופיה. על תפקיד זה זכה בפרס IFTA לשחקן הדרמה הטוב ביותר לשנת 2015.
בשנת 2017 השתתף בסרטו של כריסטופר נולאן "דנקרק", לצד טום הארדי והארי סטיילס. ב-2019 שיחק בסרט "אנה" בתור בכיר בביון האמריקאי לצידה של סשה לוס.
באוקטובר 2021 לוהק לגלם את רוברט אופנהיימר בסרט המבוסס על חייו בבימויו של כריסטופר נולאן. על תפקיד זה זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה וכן בפרס גילדת שחקני המסך.
חיים אישיים

בשנת 2004 התחתן מרפי עם חברתו במשך שמונה שנים האמנית איבון מק'גוינס, אותה הכיר במהלך מסע ההופעות שלו. הוא מתגורר כיום בצפון לונדון עם אשתו ושני ילדיהם.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | The Tale of Sweety Barrett | פאט |  |
| 1999 | חברים בחופשה | קווין מק'דרבי |  |
| 1999 | השוחה | ראג רוקווד |  |
| 2001 | On the Edge | ג'ונתן בריץ' |  |
| 2001 | How Harry Became a Tree | גאס |  |
| 2001 | חזירי דיסקו | דארן |  |
| 2002 | 28 יום אחרי | ג'ים |  |
| 2003 | אינטרמישן | ג'ון |  |
| 2003 | נערה עם עגיל פנינה | פיטר |  |
| 2003 | קולד מאונטן | בארדולף |  |
| 2005 | באטמן מתחיל | הדחליל |  |
| 2005 | טיסת לילה | ג'קסון ריפנר |  |
| 2005 | ארוחת בוקר על פלוטו | פטריק / פטרישיה "קיטן" בראדן | מועמד פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2006) |
| 2006 | כשהרוח נושבת | דמיאן או'דונובן | מועמד פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2006) |
| 2007 | שמש | רוברט קאפה |  |
| 2007 | לעקוב אחרי הבלשים | נייל |  |
| 2008 | האביר האפל | הדחליל |  |
| 2008 | אהבה על הקצה | וויליאם קיליק |  |
| 2009 | Perrier's Bounty | מייקל |  |
| 2010 | פיקוק | ג'ון / אמה סקילפה |  |
| 2010 | התחלה | רוברט פישר |  |
| 2010 | טרון: המורשת | אדוראד דילינג'ר ג'וניור | ללא קרדיט |
| 2011 | Retreat | מרטין |  |
| 2011 | עולם הזמן | ריימונד לאון |  |
| 2012 | אורות אדומים | טום באקלי |  |
| 2012 | שבורה | מייק קירנן | מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2012) |
| 2012 | עלייתו של האביר האפל | הדחליל |  |
| 2014 | Aloft | איוון |  |
| 2014 | התעלות | דונלד ביוקנן |  |
| 2015 | בלב ים | מת'יו ג'וי |  |
| 2016 | מבצע אנתרופואיד | יוזף גבצ'יק |  |
| 2016 | אש חופשית | כריס |  |
| 2017 | המסיבה | טום |  |
| 2017 | דנקרק | חייל הלום קרב |  |
| 2018 | The Delinquent Season | ג'ים |  |
| 2019 | אנה | לני מילר |  |
| 2021 | מקום שקט 2 | אמט |  |
| 2023 | אופנהיימר | רוברט אופנהיימר | פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2023) |
| 2024 | דברים קטנים כאלה (אנ') | ביל פורלונג | גם מפיק |
| 2025 | כנופיית ברמינגהאם | תומאס (טומי) שלבי |  |
| TBA | הממלכה של קנסקי | אבא | דיבוב |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | העולם על פי מלמוט | פול מונטגיו | מיני-סדרה; 4 פרקים |
| 2013–2022 | כנופיית ברמינגהאם | תומאס (טומי) שלבי | תפקיד ראשי (6 עונות); 36 פרקים גם מפיק בפועל |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | השחקן הטוב ביותר | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - דרמה | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | השחקן הטוב ביותר | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס סאטורן | השחקן הטוב ביותר בסרט | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרסי האקדמיה האוסטרלית הבינלאומית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה | השחקן הטוב ביותר | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע | השחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | כוכב הקולנוע של השנה | אופנהיימר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | style="background: #FDD; color: black; vertical-align: middle; text-align: center; " class="no table-no2"|מועמדות | אופנהיימר |  |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של שחקן בתפקיד ראשי | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של צוות שחקנים בסרט קולנוע (עם קייסי אפלק, אמילי בלאנט, קנת בראנה, מאט דיימון, רוברט דאוני ג'וניור, ג'וש הארטנט, ראמי מאלק ופלורנס פיו) | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - דרמה | אופנהיימר | זכייה |  |
| 2024 | פרס אוסקר | השחקן הטוב ביותר | אופנהיימר | זכייה |  |
ג'ים פרסונס

| --- | --- |

ג'ים פרסונס, 2013
 לידה:  24 במרץ 1973 (בן 51) יוסטון, טקסס, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  James Joseph Parsons 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקום לימודים:  אוניברסיטת יוסטון  אוניברסיטת סן דייגו (2001)  Klein Oak High School 
 פרסים והוקרה:  4 פרסי אמי   פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס ג'וזף "ג'ים" פרסונס (באנגלית: James Joseph "Jim" Parsons; נולד ב-24 במרץ 1973) הוא שחקן, מדבב וקומיקאי אמריקאי, המוכר בעיקר מתפקידו כד"ר שלדון קופר מקומדיית המצבים "המפץ הגדול" (2019-2007); עבורו זכה בארבעה פרסי אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הראשי הטוב ביותר בסדרה קומית.
ילדות והשכלה

פרסונס נולד ביוסטון, טקסס. פרסונס החל לעסוק במשחק כבר בגיל צעיר. ב-1996, קיבל מלגה לבית הספר למשחק באוניברסיטת יוסטון. פרסונס בעל תואר שני במשחק מאוניברסיטת סן דייגו.
קריירה > קריירה מוקדמת

בתחילת הקריירה שיחק במחזות באוף ברודוויי, והשתתף בסדרת פרסומות של רשת המזון המהיר Quiznos. בשנת 2004 גילם את דמותו של רוב הולברוק בסדרה "המשפט של איימי" ברשת CBS, במשך שבעה פרקים.
בשנת 2006 שיחק בדרמה הרומנטית "עד 10 פריטים" לצידו של מורגן פרימן.
קריירה > פריצתו עם "המפץ הגדול"

פרסונס העריך שהוא נבחן עבור בין 15 ל-30 פרקי פיילוט לטלוויזיה, אך ברבות מהפעמים שבהן לוהק, התוכנית לא הצליחה למצוא רשת טלוויזיה שמוכנה לרכוש אותה, עד שלוהק לסיטקום "המפץ הגדול" ברשת CBS. לאחר קריאת תסריט הפיילוט, פרסונס הרגיש שתפקידו של שלדון קופר יתאים לו מאוד. למרות שהוא לא הרגיש שום סוג של מערכת יחסים עם הדמות, הוא הוקסם ממבנה הדיאלוג, האופן שבו הכותבים "משתמשים בצורה מבריקה במילים שרובנו לא מכירים כדי ליצור את הקצב הזה, והקצב תפס אותי. זה הייתה ההזדמנות לרקוד דרך הדיאלוג הזה בהרבה מובנים."
באודישן שלו, פרסונס כל כך הרשים את יוצר הסדרה צ'אק לורי, שלורי התעקש לעשות אודישן שני כדי לראות אם פרסונס יכול לשחזר את האודישן. פרסונס לוהק לתפקיד של שלדון קופר, פיזיקאי עם אדישות חברתית שמזלזל לעיתים קרובות בחברים שלו ובמלצרית שגרה בדירה ממול. הסדרה משכה אליה מעריצים מושבעים במשך כל 12 עונותיה, עד האחרונה ב-2019.
בשנת 2014 שיחק בסרט הדרמה המקורי של ראיין מרפי לערוץ HBO; "הלב הרגיל" שעוסקת במשבר האיידס בעיר ניו יורק בשנים 1981–1984. התסריט נכתב על ידי לארי קרמר, שהתבסס על המחזה האוטוביוגרפי ברובו שפרסם בשנת 1985 באותו שם. פרסונס גילם את טומי, עמיתו לעבודה של האקטיביסט היהודי-אמריקאי - נד ויקס (מארק ראפלו) וקיבל ביקורות חיוביות על תפקידו, ואף קיבל מועמדות לפרס אמי לשחקן משנה מצטיין במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
בשנת 2016 שיחק בדרמה "מאחורי המספרים" לצידן של טראג'י פ. הנסון, אוקטביה ספנסר וקירסטן דנסט. בשנת 2018 העניק את קולו להקלטת ספר הילדים "יום בחייו של מרלון באנדו". בשנת 2019 שיחק בסרט "משפטו של טד בנדי" בתור לארי סימפסון, התובע במשפט נגד טד בנדי.
בשנת 2020 שיחק במיני-סדרה של נטפליקס; "הוליווד" מבית היוצר של ראיין מרפי. פרסונס גילם את סוכן השחקנים הנרי וילסון, ועבור תפקיד קיבל שבחים רבים והיה מועמד לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקן משנה מצטיין במיני-סדרה.
חיים אישיים

בלילה בו זכה בפרס אמי ב-2010 ולאחר עשר שנות זוגיות, התארס עם בן זוגו טוד ספיווק. בריאיון לעיתון הניו יורק טיימס שנערך ב-2012 סיפר על יציאתו מהארון וכן על ארוסו. השניים נישאו במאי 2017, והם מתגוררים בניו יורק.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | Happy End | עוזר הליהוק |  |
| 2004 | גארדן סטייט | טים |  |
| 2005 | גבהים | אוליבר |  |
| 2005 | The Great New Wonderful | ג'סטין |  |
| 2006 | עד 10 פריטים | פקיד קבלה |  |
| 2006 | בית ספר לנוכלים | חבר לכיתה |  |
| 2007 | On the Road with Judas | ג'ימי פי |  |
| 2007 | הגיבור מגן עדן | ספים |  |
| 2011 | השנה הגדולה | קריין |  |
| 2011 | החבובות | וולטר |  |
| 2012 | Sunset Stories | פרינס |  |
| 2014 | הלוואי והייתי כאן | פול |  |
| 2015 | בית | או | דיבוב |
| 2015 | Visions | ד"ר מת'יסון |  |
| 2016 | מאחורי המספרים | פול סטפורד |  |
| 2018 | A Kid Like Jake | גרג ווילר | גם מפיק |
| 2019 | משפטו של טד בנדי | לארי סימפסון |  |
| 2020 | הנערים בחבורה | מייקל |  |
| 2022 | אזהרת ספוילר | מייקל אוסיילו (אנ') | גם מפיק |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | אד | צ'ט | פרק: "The Road" |
| 2004–2005 | המשפט של איימי | רוב הולברוק | 7 פרקים |
| 2007–2019 | המפץ הגדול | שלדון קופר | תפקיד ראשי (12 עונות); 279 פרקים |
| 2009, 2012 | איש משפחה | שלדון קופר / ג'יי-ג'אקר | דיבוב; 2 פרקים |
| 2010 | Glenn Martin, DDS | דרייבן | דיבוב; פרק: "Jackie's Get-Witch-Quick Scheme" |
| 2011 | צוות גיבורי העל | נייטמר | דיבוב; פרק: "Blind Rage Knows No Color" |
| 2011 | כלבי מכלאה | מילטון פלטוואדל | דיבוב; 2 פרקים |
| 2011 | ICarly | קיילב | פרק: "iLost My Mind" |
| 2011 | אאוריקה | הג'יפ קרל | דיבוב; פרק: "Do You See What I See" |
| 2012 | The High Fructose Adventures of Annoying Orange | הנרי אפלסוס | דיבוב; פרק: "Generic Holiday Special" |
| 2012 | קיק | לארי וילדר | דיבוב; פרק: "Jock Wilder's Nature Camp" |
| 2014 | הלב הרגיל | טומי | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2014 | קטן עליו: חג המולד המוזיקלי של באדי | באדי | דיבוב; סרט טלוויזיה של NBC |
| 2016 | סופרמנשן | מר סקימבופרס | דיבוב; פרק: "SuperMansion: War on Christmas" |
| 2017 | Michael Jackson's Halloween | היי מן | דיבוב; ספיישל טלוויזיוני של CBS |
| 2017–2024 | שלדון הצעיר | שלדון קופר | הקריין; (7 עונות), משחק (פרק הסיום) גם מפיק בפועל |
| 2021–2018 | שאול החתול | סטן / סיד | דיבוב; 5 פרקים |
| 2021–2019 | מיוחד |   | מפיק בפועל |
| 2020 | משפחת סימפסון | עצמו | דיבוב; פרק: "Frinkcoin" |
| 2020 | הוליווד | הנרי וילסון | מיני-סדרה מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2020) |
| 2021 | מבוימים | עצמו | פרק: "The Warthog and the Mongoose: Part Two" |
| 2021–הווה | Call Me Kat |   | מפיק בפועל |
למה ליבך כמו קרח?

| --- | --- |

 סינגל בביצוע גידי גוב
 מתוך האלבום "אין עוד יום"
 יצא לאור:  1991
 תאריך הקלטה:  1990 – 1991
 מקום הקלטה:  אולפני המון
 שפה:  עברית
 אורך:  4:24
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  חיים חפר
 לחן:  אלון אולארצ'יק
 הפקה:  אלון אולארצ'יק
 עיבוד:  אלון אולארצ'יק
"למה ליבך כמו קרח?" הוא פזמון בביצוע הזמר הישראלי גידי גוב, שהתפרסם ב־1991 כסינגל החמישי מתוך אלבומו של גוב "אין עוד יום" (1991). חיים חפר כתב את השיר, ואלון אולארצ'יק הלחין ועיבד אותו. אלי לוזון השתתף בשיר בקולות רקע.
כתיבה והפקה

באלבום "אין עוד יום" נכללו שני פזמונים של חיים חפר: "למה ליבך כמו קרח?" ו"עדיין מחכה לך". חפר הכיר את גידי גוב מאז ילדותו של הזמר, אבל מבחינה מקצועית השניים לא עבדו יחד. לקראת הקלטות "אין עוד יום" פנה גוב לחפר וביקש שירים. חפר סיפר על הפגישה ביניהם: ”בפגישה המעניינת שהייתה לנו שמחתי לראות עד כמה הוא מקפיד לבחור את השירים שלו. כתבתי לו יותר משני שירים, והוא בחר. את התוצאה שמעתי כבר, וזה נחמד מאוד”.
אלי לוזון השתתף בשיר בקולות רקע. לקראת הקלטת השיר חיפשו בהפקה זמר או זמרת שיעשו קולות רקע, ולבסוף הגיעו למסקנה שצריך קול גברי וגבוה. אלון אולארצ'יק הציע את לוזון, שנענה להצעה בשמחה.
קבלה

"למה ליבך כמו קרח?" היה הלהיט הגדול ביותר מהאלבום "אין עוד יום" ואחד מהשירים המצליחים ביותר בקריירה של גידי גוב. על פי נתוני אקו"ם השיר הגיע למקום השמיני ברשימת השירים המושמעים ביותר ברדיו ב־1991.
השיר הוצג למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־4 ביוני 1991, זכה להצלחה גדולה מאוד וצעד 22 שבועות, עד 8 בדצמבר 1991, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום הראשון למשך שבועיים, החל מ־9 ביולי 1991. גם במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשנ"א של התחנה השיר זכה להצלחה גדולה ודורג במקום השישי. גוב היה זמר השנה במצעד הזה (בפעם היחידה בקריירה שלו), והשיר היה שירו המצליח ביותר במצעד.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 1  |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"א)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"א)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"א)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשנ"א)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 6  |  |
משתתפים

גידי גוב – זמרה
נאור דיין – גיטרה
בנצי גפני – בס
אלון הלל – תופים, כלי הקשה
משה לוי – פסנתר אורגן חשמלי (האמונד), סינתיסייזר
אלון אולארצ'יק – קלידים נוספים
אלי לוזון – קולות רקע
אבי לייבוביץ' – טרומבון
ממלו – חצוצרה
משתתפים > הפקה

מפיק מוזיקלי ומעבד – אלון אולארצ'יק
מפיקה (מממנת) – אתי אנטה
ניהול אישי – מיכאל תפוח ואתי אנטה ("המון הפקות")
הקלטה, מיקס – יועד נבו
טכנאי הקלטה – עדי פלטינוב, עמי איילי
עריכה דיגיטלית – בן ברנפלד
ביאורים

↑  לדבריה של יעל לוי, יחצנית ב"הד ארצי" בתקופת הקלטת ופרסום האלבום, ככל הנראה היה זה אולארצ'יק שהציע את לוזון.
הערות שוליים

1 2 3  אין עוד יום (מהדורת תקליטור), באתר סטריאו ומונו
↑  למה ליבך כמו קרח? (סינגל), באתר סטריאו ומונו
1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
1 2 3 4  עמית שהם, את, אני, חפר ולוזון, "חדשות" 30 במאי 1991, באתר הספרייה הלאומית
↑  למה ליבך כמו קרח, באתר הספרייה הלאומית
↑  טל פרי, "רומיאו" – המושמע ביותר ברדיו, "מעריב" 20 בפברואר 1992, באתר הספרייה הלאומית
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 4 ביוני 1991, באתר פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 8 בדצמבר 1991, באתר פזמונט
1 2  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 9 ביולי 1991, באתר פזמונט
1 2  המצעד השנתי לשנת תשנ"א של רשת ג', באתר פזמונט
1 2  טל פרי, מצעד של שפיות, "מעריב" 11 בספטמבר 1991, באתר הספרייה הלאומית
↑  אין עוד יום, באתר Discogs
אי סו-יון

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1978 (בת 46) קוואנגג'ו, קוריאה הדרומית
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות קוריאה הדרומית
 לאום:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 השכלה:  המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה בקוריאה  המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה בקוריאה (2002)  המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה בקוריאה (2008)  בית הספר האאס לעסקים  Gwangju Science High School 
 עיסוקים נוספים:  ביוטכנולוגית
 תקופת השירות:  2006–2014 (כ־8 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  10 ימים 21 שעות ו-13 דקות
 משימות
 סויוז TMA-12 סויוז TMA-11
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
אי סו-יון (הנגול: 이소연, באנגלית: Yi So-yeon; ‏נולדה ב־2 ביוני 1978) היא ביוטכנולוגית ואסטרונאוטית קוריאנית. היא הדרום קוריאנית הראשונה שהייתה בחלל, והאסייתית השנייה שטסה לחלל.
ביוגרפיה

אי סו-יון נולדה וגדלה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית. למדה תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות מטעם המכון המתקדם של קוריאה למדע וטכנולוגיה (KAIST, הנמצא בטג'אן). ב-2008 סיימה דוקטורט בביוטכנולוגיה.
ב-2014 סיימה תואר שני במנהל עסקים בבית הספר למנהל עסקים ע"ש וולטר האס שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (Berkeley Haas).
כאסטרונאוטית

במסגרת תוכנית החלל הקוריאנית, הוחלט להתחיל באימון אסטרונאוטים. ב-26 בדצמבר 2006, אי הייתה אחת משני המועמדים הסופיים, יחד עם קו סאן. בספטמבר 2007, משרד המדע והטכנולוגיה (MSIT) הקוריאני בחר בקו סאן, בעקבות תוצאות המבחנים והאימונים שביצע במסגרת האימונים ברוסיה.
לאחר שקו ביצע מספר הפרות על נהלים במרכז האימונים ברוסיה בכך שהוא שלח חומר רגיש בחזרה לקוריאה, סוכנות החלל הרוסית ביקשה להחליפו. במרץ 2008 אי נבחרה להתאמן עם הצוות הראשי של סויוז TMA-12. ב-8 באפריל 2008, שוגרה לחלל למשימה של 10 ימים.
כאסטרונאוטית > מינוח טיסתה

אי טסה במסגרת הסכם בין ממשלת רוסיה וממשלת קוריאה הדרומית. נמסר כי קוריאה הדרומית שילמה 28 מיליון דולר עבור טיסתה של אי. לשם כך היא נקראה משתתפת בטיסה (spaceflight participant), מונח השמור לאנשים אשר טסו לחלל אולם לא אסטרונאוטים רשמיים, כגון משתתפי התוכנית "מורה לחלל", תיירי חלל, ואסטרונאוטים במסגרת הסכמים בין מדינות.
כאסטרונאוטית > משימה בחלל

אי היא האישה השלישית, אחרי הלן שרמן ואנושה אנסארי אשר ייצגה לראשונה את מדינתה בחלל. במהלך משימתה ביצעה 18 ניסויים עבור המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל. בין השאר היא ביצעה ניסוי העוקב אחר התנהגותם של 1000 זבובי פירות בקופסה סגורה ממוזגת. הניסוי כלל בדיקה איך השינויים בכבידה או בתנאי הסביבה משפיעים על התנהגות הזבובים. ניסויים נוספים כללו את ההשפעה של מיקרו-כבידה על הלב ועל הלחץ תוך-עיני, מדידת רמות הרעש בתחנת החלל, ומעקב אחר סופות אבק מסין ומונגוליהבעזרת מצלמה תלת־ממדית מיוחדת, אי צילמה את הפנים שלה 6 פעמים ביום על מנת לראות איך הם משתנים ומתנפחים בחוסר כבידה.
(ISS)
לכבוד טיסתה של אי, מדענים בקוריאה הדרומית פיתחו קימצ'י מיוחד לחלל שעשיר בוויטמינים וללאLactobacillus acidophilus.
ביום האחרון של טיסתה בחלל היא שרה את השיר "fly me to the moon" של פרנק סינטרה.
סה"כ שהתה בחלל 10 ימים, 21 שעות ו-13 דקות.
כאסטרונאוטית > חזרה לכדור הארץ

אי חזרה לכדור הארץ בטיסת סויוז TMA-11, שהחזירה מהחלל את פגי ויטסון ויורי מלנצ'נקו ב-19 באפריל 2008. כתוצאה מתקלה בסויוז, החללית נכנסה במסלול בליסטי במהלכו הצוות הרגיש תאוצה של עד ל-10g. החללית סטתה ב-420 ק"מ ממקום הנחיתה הצפוי בקזחסטן.
אי אושפזה לאחר חזרתה לקוריאה עקב כאבי גב חזקים. אף על פי שבתחילה חשבו כי הכאבים היו קשורים לנחיתה, הסתבר כי במהלך שהותה בחלל עמוד השדרה שלה התארך כ-3 ס"מ, והכאבים נבעו מכיווצו מחדש לאחר חזרה לכבידה של פני כדור הארץ
כאסטרונאוטית > לאחר הטיסה

לאחר טיסתה שימשה כחוקרת של המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל וכשגרירה של תוכנית החלל הקוריאנית כמו כן היא עורכת תוכניות חינוך מגוונות וכן משמשת כחוקרת בכירה במכון המתקדם של קוריאה למדע וטכנולוגיה (KAIST) - אוניברסיטה בקוריאה. בנוסף, אי סו-יון מהווה כחלק מצוות מנהיגות לנשים.
כאסטרונאוטית > פרישה מתוכנית האסטרונאוטים

ב-2014 הוכרז כי אי סו יון פורשת מתוכנית החלל מנסיבות אישיות. בראיון היא הסבירה כי היא הולכת ללמוד מנהל עסקים בארצות הברית.
כאסטרונאוטית > ביקור בישראל

אי ביקרה בישראל ב-2012 והצטלמה עם נשיא המדינה שמעון פרס. בפברואר 2016 ביקרה אי בשנית בישראל במסגרת אירועי שבוע החלל הישראלי שנערך במלאת 13 שנה למותו של אילן רמון באסון מעבורת החלל קולומביה. בין השאר השתתפה בכנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון במכון פישר שבהרצליה.
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה של אי סו-יון באתר spacefacts
1 2 3  מפגשי אסטרונאוטים בשבוע החלל הישראלי 2016, 26 בינואר 2016
1 2  Get That Life: How I Became Korea's First Woman Astronaut, עיתון קוסמופוליטן, 11 בינואר 2016
1 2 3 4  Yi So-Yeon, S. Korea's First Astronaut, Who Didn't Mean to Be One at All הארץ, אשר שכטר, 2 בספטמבר 2012
1 2  האסטרונאוטית הראשונה והיחידה של קוריאה פרשה וסיימה את תוכנית החלל המאוישת 12 באוגוסט 2014
↑  The Space Flight Participant Program - Taking the teacher and classroom into space מתאריך 1 באוקטובר 1985
↑  Astronaut tests aimed at enhancing space science, biotech  מתאריך 8 באפריל 2008
↑  Koreans Develop Space-Safe Kimchi For First Astronaut 02.13.2008
↑  Soyuz crew endures severe G-forces on re-entry אתר CNN, 19 באפריל 2008
↑  First South Korean Astronauts lands way off course מתאריך 20 באפריל 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1165994321  ISNI: 0000 0000 3738 6155  LCCN: n2008085500  NLK: KAC2018L7965  VIAF: 11787431   WorldCat (עם VIAF): 11787431 
אי סו יון וקו סאן מתאמנים במודל של תחנת החלל הבינלאומית במרכז החלל ג'ונסון
אי סו יון עם אסטרונאוטית פגי ויטסון, מפקדת משלחת 16 לתחנת החלל, והקוסמונאוט יורי מלנצ'קו בתחנת החלל הבינלאומית
טייסת הגליל

| --- | --- |
סמל הטייסת
סמל הטייסת
 פרטים
 כינוי:  נספחת ב' וגם נספחת יבנאל
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  שירות האוויר  חיל האוויר הישראלי
 סוג:  מטוסי מנוע בוכנה חד־מנועיים
 בסיס האם:  מנחת יבנאל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  4 באפריל 1948 – 29 בינואר 1949 (301 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העצמאות 
 נתוני היחידה
 ייעוד:  סיור, צילום, הובלת נשק ומזון, הפצצה, צליפות ופינוי פצועים וחולים.
 כלי טיס בעבר:  ראו רשימה מפורטת
 
טייסת הגליל (שנודעה גם כ"טייסת 3") הייתה אחת מטייסותיו של שירות האוויר של ההגנה (ומטייסותיו הראשונות של חיל האוויר הישראלי) כשהוקמה באפריל 1948 כגף של טייסת א'. הטייסת פעלה לאורך מלחמת העצמאות עד איחודה בינואר 1949 עם "טייסת 2" ("טייסת הנגב") וטייסת א' כדי ליצור את טייסת 100. במהלך המלחמה ביצעו טייסי הטייסת מעל 1,200 גיחות מבצעיות.
היסטוריה

בעקבות קשיים מבצעיים שנבעו מריחוקו של שדה דב, בסיסה של טייסת א' מהנגב ומהגליל הוחלט בשירות האוויר על הקמת גפים באזורים אלו, שכונו נספחת א' (לימים טייסת מס' 2 וטייסת הנגב בניר עם) ונספחת ב' ביבנאל (ששמה שונה בהמשך לטייסת מס' 3 ולטייסת הגליל). את הדחיפה להקמת הטייסת בגליל נתנו הטייסים בני יישובי הצפון: משה פלדמן מבית קשת, פרץ גרוסר מאשדות יעקב, פסח (פוסי) טולצ'ינסקי מכפר גלעדי וכן דניאל בוקשטיין. טולצ'ינסקי מונה למפקדה הראשון של הטייסת החדשה.
משימותיה של הטייסת הוגדרו כך:
סיוע לכוחות צה״ל, ובעיקר סיורי אוויר ללימוד השטח, ההיערכות הערבית, ולקראת מבצעים יזומים.
צילומי אוויר לצורכי מודיעין.
הובלת פצועים, חולים ויולדות.
עזרה ליישובים במצוקה (הצנחת מזון, תרופות ונשק).
סיוע צמוד לכוחות הלוחמים, בעיקר הפצצת הכוחות הערביים.
ב-4 באפריל 1948 נחתו ביבנאל שני מטוסי אוסטר אוטוקרט הראשונים של הטייסת, ושעות ספורות לאחר מכן כבר המריאו לגיחות מבצעיות, למשימות סיור עם מפקדים מחטיבת גולני.
כוחות הטייסת פעלו בחודשים הבאים במשימות מבצעיות רבות וסייעו בין היתר בקרבות רמות נפתלי, קרב משמר העמק, בקרב על מצודת כ"ח, קרבות מלכיה, קרבות סג'רה, כיבוש כפר לוביה, קרבות עשרת הימים, מבצע יעל ומבצע חירם.
לאור הקרבה לחזית ולהתקפות חיל האוויר הסורי והארטילריה הערבית, עברה הטייסת ב-19 במאי לשדה התעופה מחניים, עברה לבסיס רמת דוד אך נאלצה לחזור באותו חודש ליבנאל ובאוקטובר עברה שוב לרמת דוד. ב-29 בינואר 1949 פורקה הטייסת ואנשיה הועברו לטייסת 100 בתל נוף.
מטוסי הטייסת

הטייסת הפעילה את המטוסים שלהלן (לא בו זמנית) ובשיאה מנתה 8 מטוסים פעילים:
אוסטר J1 אוטוקרט (כינוי בשירות האוויר ובחיל האוויר הישראלי: "נמלה")
אוסטר AOP5 טיילורקרפט (אנ') ("נמלה")
טיילורקרפט BL ("נמלה")
פייפר PA11-90 קאב ספיישל (אנ') (ללא כינוי)
פיירצ'יילד F24R ארגוס (אנ') – שלל ("חרגול")
מפקדי הטייסת

פסח (פרסי) טולצ'ינסקי – 6 באפריל עד 21 באפריל 1948
דניאל בוקשטיין – 21 באפריל עד 10 במאי 1948
משה פלד (פלדמן) – 10 במאי עד 6 באוגוסט 1948
נחום רפפורט (אפרת) – 6 באוגוסט עד 17 בנובמבר 1948
חיים גולדשטיין – 17 בנובמבר עד 30 בנובמבר 1948
יוסף שטינמן – 30 בנובמבר 1948 עד 17 בינואר 1949
אהרון בירם – 17 בינואר 1949 עד 28 בינואר 1949