stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבי שגיא-שורץ
כהונות מדעיות חשובות ופרסים בינלאומיים

2015 - פרס בולבי-איינסוורת' בחקר ההתקשרות במסגרת The New York Attachment Consortium.
2013 – חבר של כבוד באגודה לחקר רגשות והתקשרות. (The Society for Emotion and Attachment Studies ‏(SEAS)
2012-13 - עמית מחקר בכיר על שם פיליס וריצ'רד היידמן במרכז ללימודי שואה מתקדמים ע"ש מנדל, במוזיאון הלאומי של ארצות הברית לזכר השואה בוושינגטון.
2007 - פרס עבור "תרומה בינלאומית יוצאת דופן לחקר התפתחות הילד", מטעם האגודה לחקר התפתחות הילד (Society for Research in Child Development) (SRCD).
2005-6 - עמית מחקר בכיר ע"ש ג'נינגס רנדולף במכון לחקר השלום של ארצות הברית בוושינגטון (Jennings Randolph Senior Fellow, United States Institute of Peace).
2005 - מופקד הקתדרה על שם מארי מיין (Mary Main) לחקר התקשרות לאורך מעגל החיים באוניברסיטת ליידן, הולנד.
1986 – עמית מחקר על שם אלכסנדר פון הומבולדט, המכון לפסיכולוגיה, אוניברסיטת רגנסבורג (Alexander Von Humboldt Research Scholar).
מחקרים

אבי שגיא-שְורץ התחיל את דרכו המחקרית בחקר יסודות האמפתיה בקרב תינוקות בני יומם.
לימים, המשיך לחקור סוגיות אקטואליות כמו תפקיד האב בהתפתחות הילד והשפעת מסגרות טיפול חוץ-ביתיות על ילדים.
עוסק בהבנת תהליכי התפתחות בסיסיים, בעיקר התפתחות רגשית-חברתית לאורך מעגל החיים ובפרספקטיבה רב-תרבותית,

כמו גם הסתגלות של ילדים למצבי לחץ קשים, והתועלת היישומית של תובנות אלה.
עוסק בחקר ההתפתחות הרגשית והחברתית של ילדים הן ברמת מחקר בסיסי והן תרגומו לשפת שדה,

מדיניות חברתית וחקיקה בענייני ילדים ומשפחה.
מחקריו עוסקים בהבנת תהליכים רגשיים בקרב ילדים הגדלים באקולוגיות שונות, הן נורמטיביות והן בסיכון. תרומתו ניכרת בעיקר בחקר תאוריית ההתקשרות של ג'ון בולבי.
מחקרים > השפעת אקולוגיה מוסדית על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים – מילדים נורמטיביים אל ילדים בסיכון

שגיא-שְורץ הושפע רבות מעבודתו של בולבי עם ילדים שהושמו במוסדות ובעיקר המאמר "ארבעים וארבעה עבריינים צעירים: אופיים וחייהם".

מחקריו הראשונים של שגיא-שְורץ עסקו בהשפעת הלינה המשותפת בקיבוצים על התפתחותם ורווחתם הרגשית של ילדים.
הבחירה בלינה משותפת בקיבוצים נבעה מכך שהיא היוותה "מעבדה טבעית" לחקר סוגיות הקשורות להשפעה מוסדית על ילדים. מחקרים אלה שהיו בעלי אופי קוואזי-ניסויי, הראו את ההשפעה שיש להפרדה מההורים בלילה על מצבם הרגשי של הילדים. על מנת להתמקד בהשפעות "נטו" של הפרדת ילדים בלילות, שגיא-שְורץ איתר אקולוגיית גידול ילדים שהיא מיטיבה בשאר התחומים. לפיכך, בשעה שמרבית תנאי הגידול של ילדים במשך היום בסביבת הלינה המשותפת בלילה היו טובים, השינה בנפרד מההורים היוותה חריגה משמעותית מהתנאים שהחוקרים סבורים כי הם קריטיים להתפתחות קשרים רגשיים תקינים בין ילדים צעירים והוריהם. ממצאיו המחישו את ההשפעה השלילית של הפרדת ילדים מהוריהם באוכלוסייה מיטיבה ובכך הוא סיפק תמיכה למושג הפרידה שהוא מושג מפתח אצל בולבי שטען כי פרידה זו היא חלק מאבני הנגף שפוגעים בילדים בסיכון.
בולבי עצמו ראה במחקרים אלה תרומה רבה לתאוריה שלו, שכן אם ילדים נורמטיביים נפגעים מפרידות אלה בלילות, קל וחומר הדבר לגבי ילדים שבאים ממשפחות בסיכון סביבתי חמור.
שגיא-שְורץ חקר אוכלוסייה נורמטיבית זו שכן ביקש להאיר את המשמעות הקריטית שיש להפרדת ילדים מהוריהם. למחקרים אלה השלכות ביחס לסוגיות שונות בתחום הרווחה: הוצאת ילדים מן הבית והחוויה שילדים חווים כתוצאה מהפרידה,

השמת ילדים במסגרות חוץ-משפחתיות מול אומנה, גירושין ופרידות קשות של ילדים מאחד ההורים (בדרך כל האב), תזמון של אימוץ, ועוד. עיקר חשיבותם של מחקרים אלה הוא באוניברסליות של הממצאים והרלוונטיות שלהם לכל אלה החוקרים את ההשפעה של התנסויות מוקדמות ופרידות על רווחתם של ילדים.
מחקרים > אומנה

שגיא-שְורץ הוזמן בשנת 2012 על ידי Casey Foundation, להיות חלק מקבוצה בת 10 מומחים מרחבי תבל שדנו בסוגיה של residential care (מסגרת מגורים קבוצתית לא-ביתית), זאת בגלל חשש גובר והולך שלעיתים מערכות רווחה לא ששות לוותר על השמת ילדים בסיכון במסגרות חוץ-משפחתיות. המחקר מצביע על הצורך לשלב ילדים במשפחות אומנה ולא במסגרות מוסדיות.
מחקרים > אחריות הורית בעתות גירושין

שגיא-שְורץ היה אחד מחברי הוועדה הציבורית לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין שבראשה עמד פרופ' דן שניט. חלק ניכר מהמלצות הוועדה מושתת על מחקרי תאוריית ההתקשרות ששגיא-שְורץ הרבה לחוקרה.
שגיא-שְורץ חקר את השפעות אבות על התפתחות ילדיהם והשפעתן על הפרקטיקה והמדיניות החברתית ברמה הלאומית והבינלאומית.
מחקרים > אימוץ

שגיא-שְורץ עוסק בתחום הרווחה והמשפט הקשור לנושא אימוץ ילדים והכנסת תוכניות התערבות עם הורים וילדים בסיכון. הוא התייחס גם אל סוגיית האימוץ המורכבת של התינוקת מברזיל שבית המשפט העליון בשבתו כבג"ץ פסק כי יש להחזירה מההורים המאמצים בישראל אל האם הביולוגית. במאמר "טעויות שיפוטיות" הוא מנתח מדוע לדעתו שגה בית המשפט העליון בהחלטתו ומנסה על סמך ניתוח זה להראות במקרה אחר שהעסיק את בית המשפט – "תינוק המריבה" – מדוע יש להשאיר את התינוק בקרב ההורים המיועדים לאימוץ ולא להחזירו אל האם הביולוגית. בית המשפט העליון דן בסוגיה זו בשנת 2005,

והפסיקה של השופט אהרן ברק ועמיתיו נשענה רובה ככולה על תיאורית ההתקשרות ומחקריה, ששגיא-שְורץ קידם רבות במשך השנים, במיוחד בהקשר המשפטי.
מחקרים > מעונות יום בישראל

שגיא-שְורץ ערך מחקר על ההשפעה של שהות ממושכת במעונות יום במהלך שנת החיים הראשונה על רווחתם הרגשית והחברתית של ילדים. הוא התמקד באוכלוסייה הנורמטיבית שמהווה כ-80% של השוהים במעונות, קל וחומר לגבי 20% שהיא אוכלוסיית רווחה שמגיעה אל מעונות היום במסגרת מכסה ייעודית על פי הסדר עם משרד הכלכלה ומשרד הרווחה. שגיא–שְורץ זכה למענק מחקר גדול מהמכונים הלאומיים לבריאות של ארצות הברית – National Institute of Child Health and Human Development – כדי לחקור את איכות מעונות היום בישראל.
המחקרים שפכו אור על הסיכון הכרוך בשהות ממושכת במעונות יום בעלי איכות נמוכה על רווחתם של ילדים.


הממצאים זכו גם לתהודה בתקשורת בארץ.

שגיא-שְורץ השתמש בתהודה זו על מנת לקדם את איכות הטיפול במעונות יום בישראל.

הוא מצביע על התוקפנות הרבה שנצפית בקרב ילדים צעירים שמגיעים אל מעונות היום הירודים באיכותם, וכתוצאה מכך אינם זוכים לקבל תשומת לב וטיפול ראוי.
מחקרים > חקר טראומות

בשני העשורים האחרונים שגיא-שְורץ עוסק במחקרים בתחום הטראומות, תוך התייחסות למקומה של תאוריית ההתקשרות והשלכותיה למניעה והתערבות.
הוא חקר סוגיות רב-תרבותיות של תיאורית ההתקשרות,

כמו גם העברה בין-דורית של טראומות עמוקות (או כנראה אי-העברה כפי שממצאי המחקרים מראים). הוא חוקר זאת ביחד עם פרופ' Marinus van IJzendoorn (מארינוס ואן אייז'נדורן) ושותפיו באוניברסיטת ליידן, הולנד, תוך שיתוף פעולה עם פרופ' קלאוס גרוסמן וד"ר קארין גרוסמן, אוניברסיטת רגנסבורג בגרמניה. הדבר הוביל לפרויקט של חקר ההעברה הבין-דורית של השואה והחיים בצִלה.
מחקרים > העברה בין דורית של טראומת השואה

שגיא-שְורץ חקר את ההשפעה ארוכת השנים של אובדן הורים במהלך השואה על התפתחותן ורווחתן של ניצולות שחוו את אימי השואה כילדות.


במחקר זה חקר שגיא-שְורץ ניצולות שואה שאיבדו כילדות את שני הוריהן, ובמקביל חקר את בנותיהם ואת נכדיהם. מחקרים אלו חשפו לראשונה את ההשפעה הקשה של חוויות אלו על ניצולות השואה אף עשורים רבים לאחר מכן. עם זאת, המחקר גילה כי בנותיהם של ניצולות השואה, בנות "הדור השני", לא הראו סימנים של פגיעה רגשית או אחרת, וזו גם הייתה התמונה לגבי הנכדים. בניגוד לצפוי הצביע המחקר דווקא על החוסן הרב שאפיין את הניצולות בתפקודן כאימהות. נתונים אלו פתחו צוהר למחקרים אינטרדיסציפלינריים ושיתופי פעולה נוספים בתחום, כולם מראים כי הדור הראשון הצליח לא להעביר את הטראומה מדור לדור. הדור השני אף התגלה כבעל יכולת אמפתית רבה יותר מקבוצת השוואה שלא חוותה את השואה. 


בנוסף, במחקר אפידמיולוגי שהשווה עשרות אלפי ניצולי שואה עם עשרות אלפי קשישים שלא חוו את השואה, נתגלה כי תוחלת החיים של ניצולי השואה ארוכה יותר.
מחקרים > חקר השפעות חשיפה לטראומות של מלחמה ואלימות פוליטית על רווחתם של ילדים

שגיא-שְורץ ארגן כנס בינלאומי ישראלי-פלסטיני בתמיכת ה-International Society for the Study of Behavioral Development. תוצאותיו התפרסמו בגיליון מיוחד של ה-International Journal of Behavioral Development בעריכה משותפת של שגיא-שְורץ וזיאד עבדין הפלסטיני מאוניברסיטת אל קודס.
בכנס שהתקיים בשנת 2006 במלון אמבסדור בירושלים המזרחית התקבצו חוקרים ואנשי שדה מהצד הישראלי, הפלסטיני (גם מעזה והגדה), והבינלאומי לדווח ולברר את ההשפעות של מצב העימות הכרוני באזורינו על רווחתם של ילדים ואת הדרכים האופטימליות להגן על הילדים מהדחק הכרוך בחשיפה לאלימות וטראומה.

בעקבות הכנס ועבודתו בתחום הוזמן שגיא-שְורץ כעמית מחקר בכיר (Jennings Randolph Senior Fellow) במכון של הקונגרס האמריקאי: United States Institute of Peace ‏(USIP) בוושינגטון

שם ניסה לשלב ידע מתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית, חקר טראומות, פסיכולוגיה חברתית-פוליטית, ויחסים בינלאומיים, זאת כדי להבין תהליכים פסיכולוגיים-חברתיים שמאפשרים או בולמים יכולות אישיות לאמץ פרדיגמות של כניסה להליך שלום ופיוס. אחת ממסקנות המחקר היא כי באותה מידה שילדים באופן טבעי נפגעים, הרי שיש להם גם מידה רבה של יכולת עמידות (Resilience). מאמר שלו הכולל הצעות הקושרות מודל מערכתי-אקולוגי של התפתחות האדם עם סוגיות של אלימות פוליטית התפרסם בכתב עת בחקר יישוב סכסוכים. שגיא-שְורץ מנתח במאמר זה את השינוי שחל בקרב שתי דמויות מרכזיות בקהילייה הישראלית ובקהילייה הפלסטינית, עמי אילון ראש השב"כ לשעבר וזוהיר מנאסרה מפקד מנגנון הביטחון המסכל בגדה – שניהם הפכו מדמויות צבאיות ולוחמות למנהיגי שלום.
במחקרי הטראומה של שגיא-שְורץ נוצרה הבחנה בין טראומות שמגיעות מתוך המשפחה (למשל, התעללות בילדים) מול חוץ המשפחה (למשל, שואה, אלימות פוליטית)

ובכך גם הצביע על דרכי הסתכלות דיפרנציאליים ברמת ההתערבות והמדיניות.
מחקרים > פעילות ציבורית

שגיא-שְורץ היה שותף בוועדות לאומיות כמו הוועדה לבחינת ההיבטים המשפטיים של האחריות ההורית בגירושין (ועדת שניט), הוועדה לחקר הגיל הרך של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (ועדת קליין),

הוועדה המייעצת לרישוי ולפיתוח סטנדרטים למסגרות חינוכיות לגיל הרך (ועדת רוזנטל), משתתף גם בשימועים בוועדות החינוך, העבודה, והרווחה של הכנסת בנושאי חינוך בגיל הרך, רווחת ילדים וילדים בסיכון. הוזמן גם כעד מומחה לוועדת החקירה הממלכתית בנושא הסיוע לניצולי השואה בראשותה של השופטת דורנר ("ועדת דורנר").
שגיא-שְורץ משמש גם כ-Amicus Curiae (ידיד בית המשפט) בנושאי גירושין, אמנה, אימוץ והגירה.
ליקה לי

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1986 (בת 38) Ystad, סקונה, שוודיה
 שם לידה:  לי ליקה טימוטיי זכריסון
 שם במה:  Lykke Li 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  Södra Latin 
 סוגה:  פופ, אינדי פופ, אינדי רוק, אלקטרופופ
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  Atlantic
 שיתופי פעולה בולטים:  רויקסופ מייק סנואו דרייק נ.א.ס.א דייוויד לינץ'
 בן או בת זוג:  ג'ף בסקר (2014–2017) 
 צאצאים:  Dion 
 מספר צאצאים:  1 
 lykkeli.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
לי ליקה טימוטיי זכריסון (בשוודית: Li Lykke Timotej Zachrisson; נולדה ב-18 במרץ 1986) הידועה בשם הבמה שלה ליקה לי היא זמרת אינדי פופ שוודית השרה בשפה האנגלית.
ביוגרפיה > ראשית חייה

ליקה לי נולדה בשוודיה ב-1986 לאב מוזיקאי ואם צלמת. כשהייתה בת 6, עברה משפחתה לפורטוגל למשך חמש שנים. בנוסף התגוררה המשפחה במרוקו, ותקופות קצרות בנפאל והודו. בגיל 19 עברה לברוקלין, ניו יורק לתקופה של 3 חודשים ושבה לשם בגיל 21 על מנת להקליט את אלבומה הראשון.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2007 הוציאה לי מיני-אלבום בשם "Little Bit" שזכה להצלחה יחסית. אלבומה הראשון, "Youth Novels", יצא בהפצה מצומצמת ב-30 בינואר 2008 ובהפצה אירופאית מורחבת ביוני של אותה השנה. האלבום זכה לביקורות טובות וליקה לי סומנה כהבטחה. בשנה זו שיתפה פעולה עם מספר אמנים, ביניהם רויקסופ וקניה וסט. שירה Possibility נכלל בפס-הקול של הסרט דמדומים 2: ירח חדש.
אלבומה השני, "Wounded Rhymes", יצא בשנת 2011, קיבל ביקורות מהללות ונחשב על פי מגזינים רבים - ביניהם מגזין Q, הניו יורק טיימס והרולינג סטון - לאחד האלבומים הטובים של שנה זו. מתוך האלבום יצאו מספר שירים מצליחים, ביניהם "Get Some" ו-"I Follow Rivers".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: Youth Novels
2011: Wounded Rhymes
2014: I Never Learn
2018: So Sad So Sexy
2022: Eyeye
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס גלובוס הזהב | 2025 | השיר המקורי הטוב ביותר | "Beautiful That Way" (מתוך "נערת השעשועים האחרונה") | מועמדות |  |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2024 | שיר מקורי – סרט עצמאי | "Beautiful That Way" (מתוך "נערת השעשועים האחרונה") | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Matthew Barnard, NOMINATIONS ANNOUNCED FOR 82nd ANNUAL GOLDEN GLOBES®, Golden Globes, ‏2024-12-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ and Hans Zimmer Are Top Winners at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Billboard, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810651524805606  BnF: cb16922197x (data)  GND: 136179231  ISNI: 0000 0001 1450 7775  LCCN: no2008141049  MusicBrainz: cc7d4686-ea02-45fd-956e-94c1a322558c  NKC: xx0081027  NTA: 395544742  VIAF: 85834574   WorldCat (עם VIAF): 85834574 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
על קסמים ועכברים

| --- | --- |

 מבוסס על:  Mrs. Frisby and the Rats of NIMH 
 בימוי:  דון בלות'
 הופק בידי:  דון בלות' גארי גולדמן ג'ון פומארוי
 תסריט:  וויל דין דון בלות' גארי גולדמן ג'ון פומארוי
 עריכה:  Jeffrey C. Patch 
 שחקנים ראשיים:  אליזבת הרטמן   דום דה-לואיז   ויל ויטון   שאנן דוהרטי
 מדבבים:  אליזבת הרטמן ג'ון קארדין אלדו ריי שאנן דוהרטי פיטר שטראוס ארתור מיילט הרמיוני באדלי דום דה-לואיז דרק ג'קובי ויל ויטון בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  ג'רי גולדסמית
 צילום:  ביל באטלר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Aurora Productions, Sullivan Bluth Studios 
 חברה מפיצה:  מוקפ, נטפליקס, יונייטד ארטיסטס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 ביולי 1982 ישראל2 ביולי 1983
 משך הקרנה:  82 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט הרפתקאות, פנטזיה אפלה 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־20 
 תקציב:  7 מיליון דולר
 הכנסות:  $14,665,733
 הכנסות באתר מוג'ו:   secretofnimh
 סרט הבא:  טימי העכברון הגיבור 
 תרגום לעברית:  מסעה הקסום של בריסבי (הפצה קולנועית - 1983) על קסמים ועכברים (הפצה בקלטות וידאו מדובבות ומתורגמות - 1996)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזת הסרט המקורית
על קסמים ועכברים (באנגלית: The Secret of Nimh, נקרא בישראל בהפצתו הראשונה "מסעה הקסום של בריסבי" בתרגום חופשי "הסוד של NIMH") הוא סרט אנימציה אמריקאי משנת 1982, שבויים והופק על ידי האנימטור דון בלות'. הסרט מבוסס על ספר הילדים "גברת פריסבי ועכברושי נים". הסרט צבר ביקורות טובות וזכה להצלחה קופתית. הסרט דובב לעברית ב-1994 אך לא זכה לתפוצה נרחבת.[דרוש מקור]
תקציר העלילה

גברת בריסבי, עכברת שדה ביישנית, חיה בתוך לבנה יחד עם ילדיה בחווה של משפחת פיצגיבון. בנה הקטן טימותי חלה בדלקת ריאות; מר אייג'ס, חברו הוותיק של בעלה המנוח ג'ונתן, נתן לה תרופה עבורו והזהיר שלא לתת לו לצאת מהבית למשך שלושה שבועות. בדרכה לביתה, פגשה גברת בריסבי את ג'רמי, עורב שלומיאל ורחום. יחד הם נמלטים מהחתול של פיצגיבון ("דרקון") שטרף את ג'ונתן בעבר.
יום למחרת, גברת בריסבי גילתה שהחקלאי החל לחרוש את האדמה מוקדם, מה שגרם לדודה שרו להגיד לשאר החיות לעזוב את המקום כדי להימלט מהטרקטור. אף על פי ששכנתה דודה שרו עזרה לה, ניסתה בריסבי לתכנן תוכנית נוספת, עם עזרה מג'רמי, היא ביקרה את הינשוף הגדול על מנת לבקש עזרה. הינשוף הגדול אמר לה לבקר את העכברושים שנמצאים בשיח הוורדים בחווה ולבקש עזרה מניקודימוס, המנהיג הגדול של העכברושים.
גברת בריסבי נכנסה לתוך שיח הוורדים והיא הופתעה לראות שהעכברושים משתמשים בטכנולוגיה ובחשמל. היא פוגשת את ניקודימוס, את קפטן המשמר ג'סטין העכברוש חברותי, ואת ג'נר האכזרי. בריסבי למדה מניקודימוס שלפני שנים רבות בעלה, ג'ונתן, יחד עם מר אייג'ס והעכברושים, היו חלק מניסויים במעבדה הנקראת "נים" (National Institute of Mental Health). בעקבות הניסויים הם נעשו חכמים במיוחד והדבר איפשר להם להימלט. מעתה, הם לא יכלו לחיות יותר כעכברושים. הם היו צריכים את הטכנולוגיה של בני האדם כדי לשרוד, לשם כך הם ביצעו דברים תוך כדי גנבה.
העכברושים המציאו "תוכנית" אשר הם יוכלו לעזוב את החווה ולחיות באופן עצמאי. ניקודימוס נתן לגברת בריסבי תכשיט אשר מכונה "האבן" אשר נותן לה כוח קסום כאשר היא משתמשת באומץ.
בזכות החברות שלהם עם בעלה, הסכימו העכברושים לעזור לבריסבי להעביר את הבית שלה. קודם כל הם נאלצו לסמם את "דרקון" על מנת להרדימו כדי שיוכלו להשלים את המשימה בבטחה. אולם רק גברת בריסבי יכלה לעשות זאת מכיוון שעכבר קטן יכול לעבור דרך החורים, ג'ונתן נהרג בפעם הראשונה ומר אייג'ס שבר את רגלו בפעם השנייה. בלילה הצליחה בריסבי לשים את סם השינה לקערת החתול אולם היא נתפסה על ידי בנו של האיכר ונכלאה בכלוב הציפורים. בשיחת טלפון בין החקלאי פיצגיבון לבין "נים" היא למדה שהמכון מתכוון לחסל את כל העכברושים ביום למחרת. בריסבי הצליחה לצאת מהכלוב ורצה להזהיר את ג'סטין.
העכברושים מנסים להעביר את בתה של בריסבי כשהם משתמשים בחבלים וגלגלות במהירות הבזק, אולם ג'נר חותך את החבלים, מפיל את הלבנה והורג את ניקודימוס, בנימוק כי רצה שהעכברושים יישארו בשיח הוורדים. גברת בריסבי הגיעה אל העכברושים וניסתה להזהיר אותם מפני "נים" ושהם חייבים לעזוב מיד אך ג'נר טוען שהיא שקרנית, תוקף אותה ומנסה לקח את התכשיט מצווארה. סאליבן מנסה לתקוף את ג'נר אבל כושל וגוסס. כשג'סטין רואה זאת הוא יודע שג'נר הרג את ניקודימוס בחרבו. כשג'סטין אומר לכל העכברושים שצריך לעבור מהחווה, ג'נר מנסה להורגו אולם סאליבן זורק סכין על גבו של ג'נר ושניהם נהרגים.
גברת בריסבי רואה כי הבית שלה שוקע בבוץ, וג'סטין והעכברושים לא יכולים לעזור לה. כאשר התכשיט של בריסבי מתחיל לזהור בריסבי נוגעת בו כדי להציל את ילדיה והבית עבר למקום אחר ובטוח יותר. לבסוף, העכברושים עברו למקום החדש וג'סטין נהיה מנהיגם החדש, גברת בריסבי ומשפחתה נהנו ממקומם החדש וטימותי מתחיל להחלים. ג'רמי מצא לו בת זוג אשר נראית בדיוק כמוהו והשניים עפים ביחד.
בשנת 1998 יצא סרט ההמשך שנקרא טימי העכברון הגיבור, אשר התמקד בדמותו של טימותי והופץ ישירות לצפייה ביתית.
מדבבים בעברית ובשפת המקור

אליזבת הרטמן (לימור שפירא) - גב' בריסבי
דרק ג'קובי (שמעון כהן) - ניקודמוס
הרמיוני באדלי (אורנה כץ) - דודה שרו
ג'ון קאראדין (יורם יוספסברג) - הינשוף הגדול
דום דה-לואיז (שי זורניצר) - ג'רמי העורב
ארתור מאלאט (גיורא קנת) - מר אייג'ס
פיטר שטראוס (עמי מנדלמן) - ג'סטין
פול שנר (תומר שרון) - ג'נר
אלדו ריי (ניר רון) - סאליבן
שאנן דוהרטי (חני מילר) - ת'רזה בריסבי
ויל ויטון (דורון בן-עמי) - מרטין בריסבי
ג'ודי היקס (אנה שפיץ) - סינטיה בריסבי
הערות שוליים

↑  ערן אלון, כמו דיסני, ידיעות אחרונות, 24 ביוני 1983
↑  על קסמים ועכברים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
פקעית

| --- | --- |

 שיוך:  גופיף הכליה 
 מיקום אנטומי:  גופיף הכליה 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1221) 
 מזהים
 FMA:  15624 
 קוד MeSH:  A05.810.453.324.359 
 מזהה MeSH:  D007678 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0022663 
 
פקעית
מיקום פקעית בשכבה החיצונית של כליה
פקעית (בלטינית: Glomerulus; גלומרולוס) היא רשת צפופה של נימי דם בתוך קופסית באומן של נפרון בכליה.
פקעית מורכבת מנימי דם שאספקתם מגיעה מעורק מזין (עורקיק אפרנטי - Afferent arteriole). בשונה ממערכות כלי דם אחרות בגוף, מתנקזים הנימים לעורק נוסף המכונה העורק המוציא (efferent arteriole) וממנו לווריד, ולא ישירות לווריד.
לאנדותל נימי הפקעית עבירות גבוהה במיוחד למים ומומסים בהשוואה לאנדותל נימים במקומות אחרים בגוף.
בפקעית מתרחש הסינון הראשוני של תוצרי פסולת מהדם לאבובית הכליה.
פתולוגיה של מחלות גלומרולריות

לאור חשיבותו הפיזיולוגית, פגיעה בפקעית מהווה את אחת הבעיות העיקריות בפתולוגיה של הכליה. פגיעה בפקעית עשויה להיגרם מסיבות שונות. נהוג לחלק את מחלות הפקעית ל-3 קבוצות עיקריות:
מחלות ראשונית, בהן הכליה היא האיבר היחיד או העיקרי שנפגע
מחלות שניוניות הקשורות במחלות סיסטמיות
נפריטיס תורשתית
מרבית המחלות הגלומרולריות הראשוניות נגרמות כתוצאה מתגובה חיסונית של הגוף (מנגנון אימוני) ובחלקן המועט נגרמות עקב גורמים טוקסיים (רעילים) או כתוצאה מקרישת דם.
שלבים ראשוניים במחלות גלומרוליות

השלבים הראשונים של מחלות אלו כוללים שתי פגיעות ראשוניות:
שלבים ראשוניים במחלות גלומרוליות > פגיעה אזורית בפקעית

פגיעה בגלומרולוס עצמו שהיא פגיעה אזורית- רק בחלקים בכליה בהם יש גלומרולוס: הפגיעה נוצרת עקב נזקים שונים- למשל שקיעה של קומפלקסים אימוניים כפי שהוסבר לעיל. הקומפלקסים האימוניים יכולים לשקוע במספר מקומות:
שקיעה באנדותל ובסאב אנדותל- (בין האנדותל לממברנה הבזאלית): זוהי הפגיעה המשמעותית והקשה ביותר, מאחר שקל יחסית לתאים השונים של מערכת החיסון להגיע לאזור, ולגרום לתרומבוזיס בנימים ולעיוות של הגלומרולוס. (גם גודלו של האנטיגן ומטענו רלוונטיים למיקום שקיעתו - כך למשל, אנטיגן אניוני, ישקע באנדותל ולא בממברנה הבזאלית, עקב מטענו השלילי).
שקיעה במזנגיום- עיקר השקיעה של הקומפלקסים האימוניים נעשית במזנגיום, ובו נגרם הנזק הקטן ביותר מאחר שהוא קרוב לנימים רק בחלק קטן מאוד מהיקפם. הנזק יהיה לרוב מקומי ולא יכול להיגרם נזק לנימים עצמן.
שקיעה באזור הסאב אפיתליאלי (בין הפודוציטים לממברנה הבזאלית): כדי לשקוע באזורים אלו, על פקטורי הדלקת והתאים מהדם לחדור את האנדותל ואת הממברנה הבזאלית. במידה ויש פגיעה באזור זה, תתפתח פרוטאינוריה (חלבון בשתן) קשה, כאשר לא תהיה התרבות של תאים ולרוב אין נזק משמעותי ל- GFR בשלבים הראשונים. שקיעה באזור זה תגרום באופן קלאסי לתסמונת הנפרוטית.
שקיעה באזור של האפיתל הפריאטלי- תגרום ליצירה של סהרונים – crescents- אשר מאופיינים בפרוליפרציה של מונוציטים, מקרופאגים, ותאי האפיתל. זוהי מחלה קשה אשר מתקדמת מהר, ואשר "סותמת" את הגלומרולוס.
שקיעות של קומפלקסים כאמור גורמות לפגיעה בצורתו של הנפרון אשר גורמת בשלב הראשון להתרבות של תאי אנדותל, אפיתל ומזנגיום- תהליך זה מביא לעליה בפילטרציה (הסינון) אך מצד שני לעליה בחץ הדם בגלומרולי. הנזק אשר נגרם לפודוציטים גורם לשחרור של חלבון אל הקופסית של באומן ומאוחר יותר לאבובית עצמה, כאשר בשלב הראשון קיימת התאחות והשטחה של רגליות הפודוציטים ומאוחר יותר הן נעלמות לחלוטין. היעלמות הרגליות מביאה לחשיפת הממברנה הבזאלית לקופסית על שם באומן וכתוצאה מכך נוצרות הידבקויות וקיימת סגירה של החלל עצמו, הצטברות של קולגן מסוג 4 ותהליך של סקלרוזיס- הנימים סגורים, מופיע נודול של קולגן מסוג 4 והידבקויות של הממברנה הבזאלית לקופסית של באומן, כמו גם הצטברות של חומר היאליני שנוצר מהחלבון שעבר את מחסום הפילטרציה כתוצאה מהפגיעה בפודוציטים.
שלבים ראשוניים במחלות גלומרוליות > פגיעה באבוביות ובאינטרסטיציום

פגיעה באבוביות ובאינטרסטיציום כתוצאה מפגיעה באספקת הדם להם, עיבוי משמעותי של הדפנות כתוצאה מהיאלינוזיס וכן פגיעה טוקסית של חלבונים שהגיעו לאבוביות כתוצאה מחדירות מוגברת של הגלומרולוס. כל התהליכים האלו גורמים לאטרופיה של האבובית. בנוסף, קיימת אקטיבציה של פיברובלסטים שנמצאים באינטרסטיציום של הכליה, קיימת עליה בסינתיזה של מטריקס בין תאי וירידה בדגרדציה שלו- וכתוצאה מכך תהליך של פיברוזיס.
אל-בוסתאן

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  ירושלים 
 קואורדינטות:  31°46′11″N 35°14′08″E﻿ / ﻿31.769828678594°N 35.235608148984°E﻿ / 31.769828678594; 35.235608148984
  (למפת ירושלים מוגדלת) אל-בוסתאן(למפת ירושלים רגילה) אל-בוסתאן(למפת הרי ירושלים רגילה) אל-בוסתאן(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אל-בוסתאן
 
אל-בוסתאן (יושבת על אתר המכונה גן המלך) היא שכונה ערבית בסילוואן שבמזרח ירושלים, דרומית לעיר העתיקה בפתח הדרומי של נחל קדרון. בשכונה נבנו כ-90 בניינים, שכולם נבנו בניגוד לחוק והתגוררו בה בין 1,000 ל-1,500 איש. חלק מהמבנים הבלתי חוקיים נהרסו בידי צוותים עירוניים בגיבוי כוחות של משטרת ישראל.
היסטוריה

במשך מאות שנים היה זה שטח ירוק בו נטועים עצים רבים, מהם עתיקים מאוד ובו גם שני מעיינות. השטח היה במעמד האוסר בנייה בימי השלטון העות'מאני, בימי המנדט הבריטי וברוב תקופת השלטון הירדני, וב-1967 היו בשטח ארבעה בתים בחלקו הדרומי. לדברי משה עמירב, שכיהן בעבר כחבר הנהלת עיריית ירושלים, אישרה עיריית ירושלים הירדנית ב-1967, תוכנית מתאר לשכונת סילוואן, ובה צוין אזור "אל בוסתאן" כשטח מיועד לבנייה[דרוש מקור]. אולם, אחרי מלחמת ששת הימים והחלת הריבונות הישראלית בוטלו תוכניות מתאר אלה. גם לטענת יהושע דורפמן, מנכ"ל רשות העתיקות, בפני הוועדה לענייני ביקורת המדינה, המקום יועד מאז תקופת המנדט לחפירה ולשימור ולא יועד לבנייה במסגרת תוכנית כלשהי[דרוש מקור].
החל משנת 1992 בנו תושבים ערבים בתים בשטח תוך הריסת חלקים נרחבים מהגן. בשנות התשעים החלה עמותת אלעד, בגיבוי עיריית ירושלים ומשרד השיכון, לפתח באזור את הפארק הלאומי עיר דוד. העמותה, שעוסקת גם ביישוב יהודים בשכונת סילוואן הסמוכה לאתר, פועלת לשמר את המקום ולפתח אותו מבחינה ארכאולוגית ותיירותית. הדבר הוביל לעימות עם תושביה הערביים של השכונה, ובפינויים מהשטח בו בנו את בתיהם. לאחר שנת 1994 ננקטו הליכים משפטיים כנגד 23 בתים וכ-7 נהרסו. בשנת 2005 ניסתה עיריית ירושלים להרוס 88 בתים בשכונה אולם ראש העיר אורי לופוליאנסקי נסוג מההחלטה בעקבות לחץ בינלאומי ומקומי. בעקבות ההבנה שהושגה בין מהנדס העיר לבין תושבי השכונה, שכרו התושבים באותה שנה את האדריכלית אילה רונאל כדי לגבש תוכנית שתאפשר את הפיתוח של השכונה. ב-2008 הודיעה הממונה ממשרד הפנים על התוכניות בוועדה לתכנון מחוזי בירושלים שהתוכנית עומדת בדרישות לתוכנית בניין עיר. 17 בפברואר 2009 ועדת התכנון המחוזית של ירושלים דחתה ברוב של 12 קולות נגד אחד את תוכנית בניין עיר (תב"ע 11641) שהוגשה על ידי רונאל.
היסטוריה > הריסת מבניים בלתי חוקיים

נכון לינואר 2010 יש צווי הריסה בתוקף ל-43 מבנים בשטח גן המלך ויתרת המבנים נמצאים בהליכים משפטיים. עיריית ירושלים, מקדמת תוכנית חדשה למתחם לפיה מתוכננת מציאת פתרונות לחלק מהבתים הקיימים בפועל בשטח, תוך פיתוח האזור כולו לתיירות, למסחר ולפתרונות דיור.
בתחילת מאי 2012 הדביקו פקחים צווי הריסה על 7 בתים.
ב-14 בפברואר 2024, הרסו כוחות עירוניים בגיבוי כוחות משטרה מבנה בלתי חוקי. ב-5 וב-13 בנובמבר 2024 שבו צוותים עירוניים בליווי כוחות של משטרת ישראל הרסו 8 מבנים בלתי חוקיים נוספים במקום.
הערות שוליים

↑  אוסף מפות של ירושלים החל מהמאה ה-16, בחלקן מופיע ומוזכר "גן המלך", אוסף המפות לפי תאריך
↑  מירון רפפורט, סגנית שר הפנים בירכה על הכוונה להרוס 90 בתים במזרח ירושלים, באתר הארץ, 2 ביוני 2005
↑
↑
↑  עידן יוסף, כך תיראה תוכנית פיתוח גן המלך בירושלים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 2 במרץ 2010
↑  ניר חסון, עיריית ירושלים הוציאה צווי הריסה לשבעה מבנים בסילוואן, באתר הארץ, 2 במאי 2012
↑  עיריית ירושלים הרסה את ביתו של פעיל חברתי
↑  "דחפורים עלו על סילוואן: כאן יוקם גן המלך"
↑  "עיריית ירושלים פינתה עשרות תושבי סילוואן מבתיהם והרסה שמונה מבנים"
שכונת אל בוסתאן, 2014