stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורן גריי
קריירה > מוזיקה

בשנת 2017 היא הופיעה בווידאו קליפ של זמר הפופ הבריטי הארווי "Personal".
במרץ 2018, גריי חתמה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים וירג'ין רקורדס, לפני שהוציאה את סינגל הבכורה שלה "My Story" באוגוסט באותה השנה. לדבריה, השיר מבוסס על חבר ש-"התאהב כל הזמן באנשים הלא נכונים". בנובמבר 2018, היא הוציאה את הסינגל השני שלה, "Kick You Out", שנכתב והופק על ידה ועל ידי עידו זמישלאני. השיר סוקר על ידי מגזין הבילבורד. הסינגל השלישי שלה, "Queen", הופק על ידה גם כן ביחד עם קפטן קאטס ויצא בדצמבר 2018. בזמן קצר, צבר הקליפ למעלה מ-12 מיליון צפיות.
גריי השתתפה בשיר "Anti-Everything" של לוסט קינגס, שיצא ב-11 בינואר 2019. בשיר היא מאזכרת את אמינם, ואת ג'סטין ביבר, ומתארת אותם כהשראה שלה. ב-4 באפריל 2019, הוציאה גריי שני סינגלים חדשים: "Options", ו-"Lie Like That". גם בשירים הללו, היא עבדה שוב קפטן קאטס. (שבין היתר, עבד עם הלסי) ב-17 במאי 2019, הוציאה סינגל חדש בשם "Can't Do It", בו מתארחת הראפרית האמריקאית סוויטי. השיר היה לשירה הראשון של גריי בו מתארח אמן נוסף. לאחר שעשתה הפסקה מעולם המוזיקה, הוציאה סינגל חדש בשם "Cake" ב-13 במאי 2020. על פי מגזין הבילבורד, גריי נחשבת לאחת מעשרת האנשים המצליחים ביותר בטיקטוק, עם למעלה מ-50 מיליון עוקבים.
בפברואר 2020, גריי השתתפה בווידאו קליפ של "The Man", של טיילור סוויפט.
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

| שנה | שיר | אמנ\ית | במאי/ת | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | "Personal" | הארווי | איוונה בורין |  |
| 2019 | "Million Ways" | הארווי | קני וורמלד |  |
| 2020 | "The Man" | טיילור סוויפט | טיילור סוויפט |  |
| 2020 | "Malibu" (גרסה מהבית) | קים פטרס | קים פטרס |  |
| 2020 | “Follow Me” | ג'יימי לין ספירס ושאנטל ג'פריס | — |  |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | תאריך יציאה | מקור |
| --- | --- | --- |
| "My Story" | 10 באוגוסט 2018 |  |
| "Kick You Out" | 16 בדצמבר 2018 |  |
| "Queen" | 21 בדצמבר 2018 |  |
| "Options" | 4 באפריל 2019 |  |
| "Lie Like That" | 4 באפריל 2019 |  |
| "Can't Do It" (בהשתתפות סוויטי) | 17 במאי 2019 |  |
| "Cake" | 13 במאי 2019 |  |
| “Alone” | 21 ביולי 2020 |  |
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

| שם | אמנ\ית | אלבום | תאריך יציאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "Anti-Everything" | לוסט קינגס | Paper Crowns | 11 בינואר 2019 |  |
| “Dumb Bitchitis” | yung cxreal | — | 16 בספטמבר 2020 |  |
| “No More One More” | רוק מאפיה | The Eternal Optimist, Vol. 2 | 30 בספטמבר 2020 |  |
| “Love for the Summer” | דיקון | — | 30 באוקטובר 2020 |  |
| “Nobody To Love” | TELYKast | — | 12 במרץ 2021 |  |
פרסים ומועמדויות

לורן גריי הייתה מועמדת בקטגוריית "Choice Muser" בטקס פרסי בחירת הנוער 2016, ובקטגוריית "Muser of the Year" בטקס פרסי ה-Shorty השנתיים שהתקיים בשנת 2017. בשנת 2018, היא הייתה מועמדת בשנית בקטגוריית "Choice Muser" בטקס פרסי בחירת הנוער 2018. בנוסף לכך, הייתה מועמדת ל-"פרס הכוכב החברתי"; פרס שחולק במהלך טקס פרסי ה-iHeartRadio שהתקיים בשנת 2019.
יחסי איראן – ניו זילנד

| יחסי איראן – ניו זילנד |
| --- | --- |
איראן: ניו זילנד


איראן: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 268,838
אוכלוסייה
91,781,231: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,375: 48,524
משטר
רפובליקה אסלאמית: מונרכיה חוקתית

שר החוץ האיראני מוחמד ג'וואד זריף נפגש בטהראן עם מקבילו הניו זילנדי מארי מקולי, 2016
יחסי איראן–ניו זילנד הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין ניו זילנד.
היסטוריה

ניו זילנד פתחה את שגרירותה בטהראן בשנת 1975, בעוד איראן פתחה את שגרירותה בוולינגטון באמצע שנות ה-80. בשנת 1985 הוקמה ועדת שרים משותפת לפיתוח היחסים הכלכליים הדו-צדדיים עם איראן. בשנת 2002 נחתם הסכם ליצוא בשר כבש מניו זילנד לאיראן. בשנת 2012 הוטלו עיצומים על איראן בשל תוכנית הגרעין שלה, ואף ניו זילנד נטלה חלק בעיצומים. ביולי 2015 נחתם הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית שצמצם באופן משמעותי את הסנקציות והמגבלות על איראן לעשר שנים לפחות, בתמורה להגבלת תוכנית הגרעין שלה. הסנקציות הקשורות להסכם הוסרו בינואר 2016. בשנת 2017 חתמו איראן וניו זילנד על הסכם ליצוא כבשים ובשר מניו זילנד לאיראן.
נציגויות דיפלומטיות

איראן מחזיקה בניו זילנד שגרירות בוולינגטון.
ניו זילנד מחזיקה באיראן שגרירות בטהראן.
לאופולד, דוכס לורן

לאופולד יוזף, דוכס לורן (בגרמנית: Leopold Joseph von Lothringen;  11 בספטמבר 1679, אינסברוק - 27 במרץ 1729, ארמון לינוויל) היה דוכס לורן מ-1690 ועד 1729.
חייו > בצעירותו

לאופולד נולד ב-11 בספטמבר 1679 לקרל החמישי, דוכס לורן ואלאונורה מריה יוזפה מאוסטריה, בתו של פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ורעייתו אלאונורה גונזאגה. בזמן לידתו היו הוריו בגלות באוסטריה, עקב כיבוש דוכסות לורן על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, ומשום כך נקרא על שם דודו לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1690 מת אביו, ולאופולד ירש את זכות השלטון בדוכסות שעדיין הייתה כבושה בידי הצרפתים. לאופולד נשלח לווינה על מנת לרכוש השכלה צבאית, וגדל יחד עם בני דודו יוזף וקרל. בשנת 1694 התגייס לאופולד לצבא האימפריה הרומית הקדושה והשתתף במצור על טימישוארה, ובשנת 1697 מונה למפקד הצבא על הריין.
בשנת 1697 נחתם הסכם רייסווייק שסיים את מלחמת תשע השנים בין צרפת לאנגליה, ספרד והאימפריה הרומית הקדושה. אחד מתנאיו של הסכם זה היה כי דוכסות לורן ודוכסות באר, שהיו במשך שנים תחת שלטון מלך צרפת, יחזרו להיות עצמאיות תחת שלטונו של לאופולד. כדי לחתום את ההסכם בינו לבין דוכס לורן הסכים לואי הארבעה עשר לתת את אחייניתו אליזבת שארלוט, נסיכת אורליאן, בתם של פיליפ הראשון, דוכס אורליאן ואליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ ככלה ללאופולד בן ה-18.
חייו > שלטונו

ב-17 באוגוסט 1698 נכנס לאופולד בתהלוכה לנאנסי, בירת דוכסות לורן, ומיד החל לטפח את הדוכסות ולאכלסה מחדש.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית נכבשה בירתו של לאופולד נאנסי, ולאופולד ומשפחתו עברו לארמון לינוויל, שהפכה תחת חסותו לוורסאי של לורן. בשנת 1715 מת לואי הארבעה עשר ואחיה של אליזבת שארלוט, פיליפ השני, דוכס אורליאן הפך לעוצר בשמו של לואי החמישה עשר הקטין למשך שבע שנים, במהלכן העניק אדמות נוספות לטובת גיסו, לאופולד.
בשנת 1721 התארס בנו הבכור של לאופולד לאופולד קלמנט, נסיך הכתר של לורן, עם מריה תרזה בתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאחר מותו של לאופולד קלמנט נלקח בנו השני של לאופולד פרנץ כחתן עבור מריה תרזה, ולכבוד כך מסר קרל השישי ללאופולד את דוכסות טשן.
ב-27 במרץ 1729 נפטר לאופולד באופן פתאומי, ובנו פרנץ שטפן עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-13 באוקטובר 1698 התחתן לאופולד עם אליזבת שארלוט ד'אורליאן, נסיכת קומרסי בארמון פונטנבלו. למרות שבני הזוג נישאו בשל מניעים פוליטיים הם התאהבו במהרה ונישואיהם היו מאושרים ביותר. הם התגוררו בארמון לינוויל, טירה ששימשה מאז המאה ה-13 כמעונם של דוכסי לורן אותה בנה מחדש לאופולד במטרה להפכה ל"ורסאי של לורן". לזוג נולדו שלושה עשר ילדים אולם רק ארבעה מהם הגיעו לבגרות:
פרנץ שטפן (1708–1765) - נישא למריה תרזה, בתו של קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והוכתר כקיסר. היה אביה של מלכת צרפת מארי אנטואנט וכן הוא אבי כל שושלת הבסבורג מהמאה ה-18 ואילך.
אליזבת תרז (1711–1741) - נישאה לקרלו אמנואלה השלישי, מלך סרדיניה.
קרל אלכסנדר (1712–1780) - מפקד בצבא האוסטרי, מושל ארצות השפלה האוסטריות. נישא לאחותה של מריה תרזה, מריה אנה אלאנורה, ארכידוכסית אוסטריה.
אן שארלוט, נסיכת לורן (1714–1773) - אם המנזר של אסן.
לורי מטקאלף

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1955 (בת 69) קרבונדייל, אילינוי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lauren Elizabeth Metcalf 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אילינוי  Edwardsville High School 
 בן או בת זוג:  ג'ף פרי (1983–1992)  Matt Roth (1993–2014) 
 צאצאים:  זואי פרי 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1985)  Ovation Awards (2011)  Ovation Awards (2015)  פרס לוסיל לורטל לשחקנית הטובה ביותר (2011)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר (2017)  Ovation Awards (2008)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1993)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1994)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (1992)  פרס טוני לשחקנית משנה במחזה (2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לורה אליזבת מטקאלף (באנגלית: Laura Elizabeth Metcalf; נולדה ב-16 ביוני 1955) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא זכתה בשני פרסי טוני, שלושה פרס אמי לבידור בפריים טיים, בנוסף למועמדויות לפרס אוסקר, פרס האקדמיה הבריטית לקולנוע ושלושה פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

מטקלף נולדה בקרבונדייל, אילינוי, הבכורה מבין שלושה ילדים. היא, אחיה ג'יימס ואחותה לינדה גדלו באדוארדסוויל, אילינוי, שלדבריה "לא נמצא ליד תיאטרון." אביה, ג'יימס, היה מנהל התקציב באוניברסיטת דרום אילינוי-אדוארדסוויל. הוא נפטר בפתאומיות בשנת 1984. אמה, ליבי, הייתה ספרנית. דודתה הגדולה הייתה המחזאית זוכת פרס פוליצר זואי אקינס. היא בוגרת אוניברסיטת מדינת אילינוי, מחזור 1976. בזמן לימודיה עבדה כמזכירה בקולג'.
קריירה > טלוויזיה

בין השנים 1980–1981 שיחקה מטקאלף בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב". בשנת 1988, מטקאלף הופיעה לראשונה בתפקיד הידוע ביותר שלה כג'קי האריס, בקומדיית המצבים המצליחה של ABC, "רוזאן", לצד רוזאן בר וג'ון גודמן. על הופעתה היא הייתה מועמדת ארבע פעמים לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית השחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית, קטגוריה בה זכתה שלוש פעמים ברציפות, מ-1992 עד 1994 מטקאלף הופיעה במהלך כל תשע העונות של הסדרה.
במהלך תקופה זו, היא הופיעה בתפקידי אורח בתוכניות כגון, "המלך היל" בשנת 1997, "דארמה וגרג" (1997) ו"מפגשים מהסוג האישי" (1998). האחרון שבהם הביא את המועמדות הראשונה שלה לפרס אמי לפריים טיים לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרה קומית.
מ-1999 עד 2001, מטקאלף הופיעה עם נורם מקדונלד בסדרה "המופע של נורם" (לימים יותר נודעה הסדרה בשם "נורם"), שרצה במשך שלוש עונות (1999–2001), ומאוחר יותר כיכבה לצידו של נייתן ליין בסדרה הקומית "צ'רלי לורנס" משנת 2003. הסדרה בוטלה לאחר שידורם של שני פרקים.
במהלך תקופה זו, למטקאלף היו תפקידי אורח בסדרות בהן "פשוט נהדרת", "מלקולם באמצע", "פרייז'ר", "פורטלנדיה", "ללא עקבות", ו"האנטומיה של גריי", בה שיחקה לצד בעלה לשעבר ג'ף פרי. תפקידיה בסדרות "מונק" ו"עקרות בית נואשות" זיכו אותה בשתי מועמדויות נוספות לפרס אמי לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרה קומית.
בשנת 2007, מטקאלף הופיעה לראשונה בתפקיד מרי קופר, אמו של שלדון קופר, אחת הדמויות הראשיות, בקומדיית המצבים המצליחה של CBS, "המפץ הגדול". היא חזרה על התפקיד במהלך שתים עשרה עונותיה של הסדרה. הופעתה זיכתה את מטקאלף במועמדותה הרביעית לפרס אמי בפריים טיים לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרה קומית לשנת 2016. בתה זואי פרי מגלמת את הגרסה צעירה יותר של דמותה, מרי בסדרת הספין-אוף של המפץ הגדול, "שלדון הצעיר".
מ-2013 עד 2015, שיחקה בסדרה הקומית "מחזיקות מעמד". היא הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים בקטגוריית השחקנית הראשית המצטיינת בסדרה קומית.
בשנת 2016, מטקאלף שיחקה בפרק השלישי של הסדרה במימון עצמי של לואי סי. קיי., "הוראס ופיט", עליה הייתה מועמדת לפרס אמי בפריים טיים לשחקנית אורחת מצטיינת בסדרת דרמה.
ב-28 באפריל 2017, פורסם על חידושה של הסדרה רוזאן וכי מטקאלף יחד עם רוב צוות השחקנים המקורי יחזרו לשחק בסדרה. ב-16 במאי 2017, המפיקים אישרו ששמונה פרקים ישודרו ב-2018 ב-ABC. ב-29 במאי 2018, בעקבות התבטאויות גזעניות שפרסמה רוזאן בר בטוויטר בנוגע ליועצת הנשיא לשעבר ברק אובמה ולרי ג'ארט, ביטלה ABC את הסדרה לאחר עונה אחת. מטקאלף שחזרה את תפקידה ברוזן בקומדיית המצבים הקונרים, ספין-אוף של הסדרה "רוזאן" ללא מעורבותה של רוזאן בר שהוקרנה לראשונה בסתיו 2018. בשנת 2018, זכתה בפרס אמי חמישי בפריים טיים לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרה קומית על משחקה על בסדרה "רוזאן".
בשנת 2021 לוהקה לתפקיד בסדרת הטלוויזיה "הנושרת".
קריירה > קולנוע

הופעתה הראשונה של מטקאלף על המסך הייתה בתפקיד ללא קרדיט בקומדיה "חתונה" של רוברט אלטמן בשנת 1978. במהלך שנות ה-80, מטקאלף שיחקה בתפקידי משנה בסרטים פופולריים רבים, בהם הקומדיה של סוזן זיידלמן, סוזאן סוזאן משנת 1985 ובסרט הקומדיה של ג'ון יוז "הדוד באק" משנת 1989.
לאורך שנות ה-90, היא שיחקה בסדרה של סרטים, בהם המותחן הפסיכולוגי של ג'ון שלזינגר "פסיפיק הייטס", משנת 1990, הדרמה ההוליוודית משנת 1992, "Mistress", הדרמה הרומנטית "A Dangerous Woman" משנת 1993, של מייקל אפטד, והדרמה זוכת האוסקר של מייק פיגיס "לעזוב את לאס וגאס" משנת 1995. תפקידה הקולנועי הגדול ביותר בעשור זה היה באפוס ההיסטורי של אוליבר סטון, ג'י. אף. קיי - תיק פתוח משנת 1991.
מטקאלף דיבבה את "אמו של אנדי" בסרט האנימציה של דיסני - פיקסאר צעצוע של סיפור משנת 1995, וחזרה לדבב קולה של אמו של אנדי בסרטי ההמשך "צעצוע של סיפור 2", "צעצוע של סיפור 3" ו"צעצוע של סיפור 4". כל ארבעת הסרטים זכו להצלחה כלכלית, והכניסו יותר ממיליארד דולר. ב-1997 היא גילמה את דבי סולט בסרט האימה "צעקה 2". דמותה התגלתה בסוף הסרט לא רק כדי להיות לרוצח אלא גם לאמו של הרוצח מהסרט הראשון, בילי, תוך שימוש בשם בדוי - שמה האמיתי היה ננסי לומיס.
בשנת 2002 היא דיבבה את שרה הוקינס בסרט האנימציה של דיסני, "כוכב המטמון". אף על פי שהסרט זכה לביקורות חיוביות, הסרט היה כישלון קופתי. ב-2006 היא דיבבה את לוסיל קרונקלהורן-רובינסון בסרט האנימציה הממוחשבת של דיסני "לפגוש את הרובינסונים".
בשנת 2005, הופיעה בגרסה המחודשת של ג'ים קארי, "דיק וג'יין עושים את זה". בשנת 2006 הופיעה בדרמת ההתבגרות "החוק על פי ג'ורג'יה" עם ג'יין פונדה ולינדזי לוהן, ובדרמת המלחמה "הארכת שירות" משנת 2008 עם ראיין פיליפה, צ'נינג טייטום וג'וזף גורדון-לוויט.
בשנת 2017, מטקאלף זכתה לשבחי הביקורת על הופעתה בסרט ההתבגרות של גרטה גרוויג, ליידי בירד. על הופעתה, היא הייתה מועמדת לפרסים רבים, כולל פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, גלובוס הזהב, SAG, פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה, "בחירת המבקרים" ופרס "Independent Spirit".
חיים אישיים

בשנת 1983, מטקאלף נישאה לג'ף פרי, חבר מייסד שותף בלהקת התיאטרון "Steppenwolf". בשנת 1983 נולדה בתם זואי פרי. הם התגרשו בשנת 1986.
לאחר מכן החלה מאוחר יותר במערכת יחסים עם מאט רות', ששיחק לצידה בסדרה "רוזאן", בה גילם את החבר המתעלל שלה פישר. בנובמבר 1993, נולד להם בן, ויל, ואחר מכן נישאו. בתם, מיי אקינס, נולדה בשנת 2005 באמצעות פונדקאית. בשנת 2006 אימצו בן בשם דונובן. ב-26 בנובמבר 2008, נפרדו מטקאלף ורות' ובמאי 2014 התגרשו.
ליגת הכדורגל הלאומית המקצוענית (דרום אפריקה)

| --- | --- |
 תחום:  כדורגל 
 מדינות:  דרום אפריקה 
 תקופת הפעילות:  1971–1995 (כ־24 שנים) 
 
ליגת הכדורגל הלאומית המקצוענית (באנגלית: The National Professional Soccer League, בראשי תיבות: NPSL) הייתה שמה של ליגת כדורגל הבכירה בדרום אפריקה, בשנים 1971–1995. באותן שנים, הליגה נוהלה על ידי שלושה ארגונים שונים לחלוטין. בשנת 1996 ירשה אותה ליגת העל הדרום-אפריקאית.
היסטוריה > 1971–1977

בשנים 1971–1977 הליגה שנראה ליגת קאסל (NPSL Castle League) הייתה מיועד רק לקבוצות דרום אפריקאיות שחורות.
| שנה> ליגת קאסל של NPSL (לשחורים) | זוכה> ליגת קאסל של NPSL (לשחורים) |
| --- | --- |
1971: אורלנדו פירטס
1972: אמזולו
1973: אורלנדו פירטס
1974: קייזר צ'ייפס
1975: אורלנדו פירטס
1976: אורלנדו פיטרס
1977: קייזר צ'ייפס
היסטוריה > 1978–1984

בשנת 1978 הליגה התמזגה עם ליגת הכדורגל הלאומית (NFL), שבעבר התארגנה רק לשחקנים דרום אפריקאים לבנים בשנים 1959–1977. שתי הליגות הקימו יחד ליגת כדורגל חדשה "לא גזעית" שהתקיימה בשנים 1978–1984 (נקראה בשם NPSL), שם הותר ל"קבוצות הלבנות" להחזיק מקסימום שלושה שחקנים שחורים.
| שנה> ליגת קאסל של NPSL | זוכה> ליגת קאסל של NPSL |
| --- | --- |
1978: לוסיטנו
1979: קייזר צ'ייפס
1980: היילנדס פארק
1981: קייזר צ'ייפס
1982: דרבן סיטי
1983: דרבן סיטי
1984: קייזר צ'ייפס
היסטוריה > 1985–1995

| שנה> ‏NPSL  | זוכה> ‏NPSL  |
| --- | --- |
1985: אומטטה בוש באקס
1986: ואל פרופצ'יונלס
1987: ואל פרופצ'יונלס
1988: ואל פרופצ'יונלס
1989: ריל ברומס
1990: דה בירס
1991: דרבן איסטרנס
1992: ארקדיה שפרדס
1993: 
1994: 
1995: ויטבנק אולסטארס
היסטוריה > סטטיסטיקה

| קבוצה | מספר תארים | שנים |
| --- | --- | --- |
| קייזר צ'ייפס | 5 | 1974, 1977, 1979, 1981, 1984 |
| אורלנדו פירטס | 4 | 1971, 1973, 1975, 1976 |
| ואל פרופצ'יונלס | 3 | 1986, 1987, 1988 |
| דרבן סיטי | 2 | 1982, 1983 |
| אמזולו | 1 | 1972 |
| לוסיטנו | 1 | 1978 |
| היילנדס פארק | 1 | 1980 |
| בוש באקס | 1 | 1985 |
| דה בירס | 1 | 1990 |
| דרבן איסטרנס | 1 | 1991 |
| ארקדיה שפרדס | 1 | 1992 |
| ויטבנק אולסטארס | 1 | 1995 |
הערות שוליים

↑  Raath, Peter (2002). Soccer through the years, 1862–2002. [Cape Town]. ISBN 9780620298056.
↑  "South African National Championships". rsssf.com. נבדק ב-3 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n81078567  VIAF: 129015600   WorldCat (עם VIAF): 129015600
יחסי מונגוליה – סן מרינו

| יחסי מונגוליה – סן מרינו |
| --- | --- |
מונגוליה: סן מרינו


מונגוליה: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
1,564,116: 61
אוכלוסייה
3,485,969: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,872: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,701: 55,254
משטר
רפובליקה

יחסי מונגוליה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת מונגוליה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
הסכמים דיפלומטיים

בין מדינת מונגוליה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
הסכם דיפלומטי רשמי על כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין מדינת מונגוליה - 30 בנובמבר 2006.
נציגויות דיפלומטיות

סן מרינו מיוצגת במונגוליה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באולן בטור, בירת המדינה.
מונגוליה אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי.
לואי סלדאן

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־17 
 פטירה:  המאה ה־17 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקה קלאסית, המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 
לואי סַלָאדן (בצרפתית: Louis Saladin) היה מלחין שפעל במאה ה-17 בפרובאנס, צרפת. סלדאן כתב סגנון הבארוק והוא זכור בעיקר הודות לקשריו עם הקהילה היהודית בפרובאנס והיצירות שהלחין לפי הזמנת בני הקהילה.
יצירתו "קנטיקום הבראיקום", שאותה גילה מחדש המוזיקולוג הישראלי ישראל אדלר, היא יצירתו המוכרת ביותר בימינו. היא הוזמנה לכבוד ברית המילה של בן אחד מנגידי הקהילה וייתכן שנכתבה במטרה לרצות את האורחים לא-יהודים שהוזמנו לטקס היהודי.
הערות שוליים

↑  ויליאם אליאס, "ישראל אדלר" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267297105171  BnF: cb139307925 (data)  ISNI: 0000 0001 1948 818X  LCCN: no95047974  MusicBrainz: c611daff-dbc7-4a20-8a41-520e5e169945  NTA: 107874849  VIAF: 39564943   WorldCat (עם VIAF): 39564943 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לודולף ואן צאולן

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1540 הילדסהיים, נסיכות הבוחר מסקסוניה 
 פטירה:  31 בדצמבר 1610 (בגיל 70) ליידן, הרפובליקה ההולנדית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  הולנד
 מקום קבורה:  כנסיית פיטר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן (10 בינואר 1600–1610) 
 תלמידי דוקטורט:  וילברורד סנל, Frans van Schooten 
 פרסים והוקרה:  מספר לודולף
 תרומות עיקריות
 חישוב 35 הספרות הראשונות של פאי
 
לודולף ואן צאולן (בגרמנית: Ludolph van Ceulen;‏ 28 בינואר 1540 –‏ 31 בדצמבר 1610) היה מתמטיקאי גרמני-הולנדי מהילדסהיים. נודע בעיקר על חישוב 35 הספרות הראשונות של פאי.
ואן צאולן לימד בדלפט סיף ומתמטיקה, עד שב-1594 פתח בליידן בית ספר לסיף. בשנת 1600 מונה לפרופסור הראשון למתמטיקה באוניברסיטת ליידן, תואר שחלק יחד עם הקרטוגרף ההולנדי סימון פראנס ואן מרוויאן, ועבד שם עד מותו. המינוי של הזוג היה בעקבות הרצון של האוניברסיטה למנות מרצים בתחום המדע ומתמטיקה שימושית במקום בתחום התאורטי.
De circulo & adscriptis liber (1619)
חישוב ספרותיו של פאי

ואן צאולן חישב תחילה את 20 הספרות הראשונות של פאי על בסיס עבודתו של ארכימדס, ופרסם את הספרות בשנת 1594 בספר "Van den Circkel" ("על המעגל"). בשביל לחשב את המספר היה צריך להשתמש במצולע משוכלל בעל  15*2^{12} פאות. לאחר מכאן חישב עד 35 ספרות לאחר הנקודה, והגיע לתוצאה:
לאחר מותו המספר כונה מספר לודולף עד תחילת שנת המאה ה-20. כהוקרה, נכתבו על קברו 35 הספרות שחישב. הקבר שלו אבד, אך בשנת 2000 שוחזר.
יחסי מונגוליה – קוריאה הדרומית

| יחסי מונגוליה – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
מונגוליה: קוריאה הדרומית


מונגוליה: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
1,564,116: 99,720
אוכלוסייה
3,485,969: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,872: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,701: 33,126

יחסי מונגוליה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים בין מונגוליה ובין הרפובליקה של קוריאה.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לראשונה ב-26 במרץ 1990.
תושבי קוריאה הדרומית ממוצא מונגולי מהווים את הקהילה המונגולית השלישית הגדולה בעולם, אחרי מונגוליה ומונגוליה הפנימית שבסין (שהיא הקהילה המונגולית הגדולה ביותר). מספרם הוערך בכ- 33,000 נכון לשנת 2008. ישנם גם כ -3,500 דרום קוריאנים במונגוליה.
נציגויות דיפלומטיות

קוריאה הדרומית מיוצגת במונגוליה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה באולן בטור, בירת מונגוליה.
מונגוליה מיוצגת בקוריאה הדרומית על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסיאול, בירת קוריאה הדרומית.
ישראל יובל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באוקטובר 1949 (בן 75) שדה אליהו, ישראל 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (2002)  Prix d'histoire des religions (2013) 
 
ישראל יעקב יובל (נולד ב-1 באוקטובר 1949) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית. שימש כראש אקדמי של "בית ספר ג'ק, ג'וזף ומורטון מנדל ללימודים מתקדמים במדעי הרוח" באוניברסיטה העברית, מייסדו ומנהלו האקדמי הראשון של מרכז סכוליון.
חייו

יובל נולד בקיבוץ הדתי שדה אליהו. בהיותו ילד עזב עם הוריו את הקיבוץ. יובל למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב ובישיבת ההסדר, ישיבת הכותל, בה למד עד 1973. באותה שנה החל ללמוד בחוגים להיסטוריה של עם ישראל ותולדות המחשבה היהודית באוניברסיטה העברית בירושלים, ובתקופה זו יצא בשאלה. כתב עבודת דוקטורט על תולדות היהודים בגרמניה בשלהי ימי הביניים ולצורך כך שהה שנתיים בקלן שבגרמניה, שם למד גרמנית והיסטוריה גרמנית. קיבל דוקטורט בציון מעולה ב-1985 על עבודה בנושא: "רבנים ורבנות בגרמניה, 1500-1350", אותו עשה תחת הדרכתם של פרופ’ חיים ביינארט ופרופ’ אברהם גרוסמן.
שימש עוזר מחקר בפרויקט ספר היישוב ג של יד יצחק בן-צבי ומזכיר המערכת של כתב העת תרביץ. מאז שנת 1998 הוא משמש ביחד עם פרופסור מיכאל טוך מירושלים ופרופסור סטפן רוהרבכר מדיסלדורף עורך ראשי של גרמניה-יודאיקה, מפעל ישראלי-גרמני המוציא לאור לקסיקון היסטורי-גאוגרפי של הקהילות היהודיות בגרמניה מראשיתן ועד העת החדשה.
לימד באוניברסיטת תל אביב, שימש מרצה בכיר באוניברסיטה הפתוחה, ומרצה אורח באוניברסיטת טריר שבגרמניה, באוניברסיטה החופשית בברלין, באוניברסיטת היידלברג ובאוניברסיטת פרינסטון. כמו כן כיהן כעמית מחקר באוניברסיטת פנסילבניה. הוא ייסד בשנת 2002 את סכוליון – מרכז למחקר רב תחומי בלימודי היהדות באוניברסיטה העברית ועומד מאז בראשו. ב-1 בפברואר 2012 סיים את תפקידו כראש סכוליון ומאז משמש מנהל בית ספר מנדל ללימודים מתקדמים במדעי הרוח באוניברסיטה העברית. פרש לגמלאות בשנת 2019.
ב-7 במרץ 2016 הוענק לפרופסור יובל אות הכבוד ההצטיינות במסדר הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (Verdienstkreuzes am Bande des Verdienstordens der Bundesrepublik Deutschland). האות ניתן ליובל על מחקריו בתחום הדימויים ההדדיים של יהודים ונוצרים אשר זכו להכרה בינלאומית.
נשוי לאסתר לבית ריינר ולהם שלוש בנות.
הוא גיסם של הרב שמואל ריינר והפרופסורים רמי ריינר ואלחנן ריינר.
מחקריו

יובל התרכז בראשית עבודתו המחקרית בתולדות היהודים בגרמניה בימי הביניים. הוא החל בתולדות הרבנות האשכנזית, ובה עוסק ספרו הראשון "חכמים בדורם: המנהיגות הרוחנית של יהודי גרמניה בשלהי ימי הביניים", הוצאת מאגנס, 1988. כמו כן חקר את ההיסטוריה האינטלקטואלית של יהודי גרמניה, את חיי המשפחה שלהם ואת יחסיהם עם הסביבה הנוצרית. בשנות התשעים פנה יותר ויותר לחקר היחסים בין הנצרות ליהדות החל במאה הראשונה לספירה ועד שלהי ימי הביניים. בנושא זה עוסק ספרו השני: "שני גויים בבטנך: יהודים ונוצרים – דימויים הדדיים", שראה אור בהוצאת עם עובד בשנת 2000.
מחקריו > תקנות נגד ריבוי גירושין בגרמניה במאה ה-ט"ו

ב-1983, עוד לפני תום סיום הדוקטורט שלו, התפרסם בכתב העת ציון, מאמר בו מערער יובל על התמונה המקובלת, לפיה חיי הנישואין בחברה המסורתית נהנו תמיד מיציבות, ותופעת הגירושין בהם לא הייתה שכיחה. לטענת יובל יש סימנים לכך ששיעור הגירושין בקרב יהודי גרמניה בסוף ימי הביניים היה גבוה ביותר, והתחלופה של בני זוג הייתה שכיחה בהתאם. יובל תולה זאת במערך הכלכלי היהודי שבו הפרנסה הייתה מבוססת על הון נושא רווחים באמצעות הלוואה בריבית, דבר שאיפשר פירוק קל של משקי בית משפחתיים, בניגוד להכנסה המבוססת על נכסים או על ידע מקצועי שאינה מאפשרת חלוקה קלה.
מחקריו > אוטוביוגרפיה אשכנזית ראשונה

בשנת 1986 פרסם יובל בכתב העת תרביץ מסמך יוצא דופן שנכתב בידי יהודי "מן השורה" במחצית השנייה של המאה הי"ד. יובל עומד על נדירותו של הז'אנר האוטוביוגרפי בימי הביניים, והוא מכנה את המסמך "האוטוביוגרפיה האשכנזית הקדומה ביותר". המדובר בכתיבה בעלת אופי אישי, המגלה טפח אך מכסה טפחיים מעולמו הפרטי של המחבר. הוא חי בשולי המאורעות הגדולים של הזמן, אך אלה בקושי עולים מכתיבתו. המחבר ספוג עדיין במסורת הכתיבה המדיאבלית, שאינה מחשיבה את הפרט ואת רגשותיו. עם זאת ייתכן שיש מקום לראות בכתיבה זו ממבשרי הרנסאנס, שהצטיין בגילוי האינדווידואליות.