stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבואת נפרטי
לקריאה נוספת

Goedicke, Hans. The Protocol of Neferyt: The Prophecy of Neferti. Baltimore: Johns Hopkins UP, 1977. Print, pg. 14.
Morenz, Ludwig D. 2003. 'Literature as a construction of the past in the Middle Kingdom'. Translated by Martin Worthington. In Tait, John (ed.), Never had the like occurred; Egypt’s view of the Past, 101-117. London: UCL Press, pg. 111.
Lichtheim, Miriam. Ancient Egyptian Literature; a Book of Readings. Vol. 1. Berkeley: U of California, 1973. N. pag. Print. The Old and Middle Kingdoms, pg. 139.
Parkinson, R. B. 'The Words of Neferti,' in The Tale of Sinuhe and Other Ancient Egyptian Poems, 1940-1640 BC. Oxford: Oxford UP, 1998. N. pag. Print, pg 132.
Perez-Accino, J.R. 2015. 'Who is the sage talking about? Neferty and the Egyptian sense of history'. In Kousoulis, P. and N. Lazaridis (eds.) Proceedings of the Tenth International Congress of Egyptologists: University of the Ageean, 2. 1495-1502. Leuven: Peeters, pg. 1495.
Quirke, Stephen 2004. Egyptian literature 1800 BC: questions and readings. Egyptology 2. London: Golden House.
Wilson, John A. “Review: Littérature et politique dans l'Égypte de la XIIe Dynastie. G. Posener.” Journal of Near Eastern Studies, vol. 16, no. 4, 1957, pp. 275–277.
הערות שוליים

↑  F. J. Yurco. "'Were the ancient Egyptians black or white?'". Biblical Archaeology Review. (Vol 15, no. 5, 1989): 24–9, 58.
↑  General History of Africa Volume II - Ancient civilizations of Africa (ed. G Moktar). UNESCO. p. 152.
↑  Crawford, Keith W. (1 December 2021). "Critique of the "Black Pharaohs" Theme: Racist Perspectives of Egyptian and Kushite/Nubian Interactions in Popular Media". African Archaeological Review. 38 (4): 695–712. doi:10.1007/s10437-021-09453-7. ISSN 1572-9842. S2CID 238718279.
↑  Lobban, Richard A. Jr. (10 April 2021). Historical Dictionary of Ancient Nubia. Rowman & Littlefield. ISBN 9781538133392.
↑  Morris, Ellen (6 August 2018). Ancient Egyptian Imperialism. John Wiley & Sons. p. 72. ISBN 978-1-4051-3677-8.
↑  "The Beginning of the Twelfth Dynasty". Kingship, Power, and Legitimacy in Ancient Egypt: From the Old Kingdom to the Middle Kingdom. Cambridge University Press: 138–160. 2020. doi:10.1017/9781108914529.006. ISBN 9781108914529. S2CID 242213167.
↑  Van de Mieroop, Marc (2021). A history of ancient Egypt (Second ed.). Chichester, West Sussex. p. 99. ISBN 978-1119620877.
↑  Fletcher, Joann (2017). The story of Egypt : the civilization that shaped the world (First Pegasus books paperback ed.). New York. pp. Chapter 12. ISBN 978-1681774565.
↑  Smith, Stuart Tyson (8 October 2018). "Ethnicity: Constructions of Self and Other in Ancient Egypt". Journal of Egyptian History. 11 (1–2): 113–146. doi:10.1163/18741665-12340045. ISSN 1874-1665. S2CID 203315839.
כריש (סוג)

ערך זה עוסק בסוג טקסונומי במשפחת הכרישיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| כריש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
שם מדעי
 Carcharhinus ‏בלנוויל, 1816
כריש (שם מדעי: Carcharhinus) הוא סוג רב מינים במשפחת הכרישיים (Carcharhinidae).
בשפת היומיום המילה "כריש" יכולה להתייחס גם ליצורים אחרים השייכים לאותה המשפחה, הסדרה או על-הסדרה דמויי כריש.
מינים בסוג

עם 35 מינים ידועים, כרישים משתנים בגודל וביכולת הסתגלות. מהכריש הלבן הגדול ועד ראש הפטיש, לכל מין יש תכונות ייחודיות להישרדות בבתי הגידול שלו.
המינים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  כריש שחור-אף Carcharhinus acronotus  כריש לבן-שוליים (Carcharhinus albimarginatus)  כריש גדול-שן (Carcharhinus altimus)  כריש שונית אפור (Carcharhinus amblyrhynchos)  Carcharhinus amblyrhynchoides  כריש ג'אווה (Carcharhinus amboinensis)  Carcharhinus borneensis  כריש קופר (Carcharhinus brachyurus)  כריש קצר-גף (Carcharhinus brevipinna)  Carcharhinus cautus  Carcharhinus cerdale  Carcharhinus coatesi  כריש לבן-לחי (Carcharhinus dussumieri)  כריש משי (Carcharhinus falciformis)  Carcharhinus fitzroyensis  כריש גלאפגוס (Carcharhinus galapagensis)  Carcharhinus hemiodon |  Carcharhinus humani  Carcharhinus isodon  Carcharhinus leiodon  כריש שורי (Carcharhinus leucas)  כריש שחור-שוליים (Carcharhinus limbatus)  כריש ארך-גף (Carcharhinus longimanus)  Carcharhinus macloti  כריש שחור סנפירים (Carcharhinus melanopterus)  כריש עפרורי (Carcharhinus obscurus)  כריש שונית קריבי (Carcharhinus perezi)  כריש סנפירתן (Carcharhinus plumbeus)  Carcharhinus porosus  Carcharhinus sealei  כריש סיגנתוס (Carcharhinus signatus)  כריש שחור-אונה (Carcharhinus sorrah)  כריש שחור-שוליים אוסטרלי (Carcharhinus tilstoni)  Carcharhinus tjutjot  |  |
כריש שונית אפור
כריש גלאפגוס
כריש שונית קריבי
כריש לבן-שוליים
כריש שחור-שוליים
כריש סנפירתן
כריש ארך-גף
כריש שורי
חשיבות אקולוגית

כטורפי-על, הכרישים מווסתים אוכלוסיות ימיות, מקדמים מגוון גנטי ומבטיחים בריאות של מערכת אקולוגית. הם משמשים גם כאינדיקטורים המשקפים את הרווחה הכללית של האוקיינוסים.[דרוש מקור] למרות הדאגה הגוברת, שימור וניהול יעילים עדיין מאותגרים על ידי מחסור בנתונים על מצב האוכלוסייה של מינים רבים, אינטראקציות בין אדם לטבע, איומים על קיימות האוכלוסייה ויעילותן של גישות שימור. מבחינה אקולוגית, הם משפיעים על העברת אנרגיה אנכית דרך רמות הזנה ולפעמים מפלי הזנה באמצעות צריכה ישירה וסיכון טריפה.
שימור

כרישים מתמודדים עם איומים מדיג יתר, הרס בתי גידול ותפיסה כשלל לוואי בדיג מערך חכות. המאמצים להגן עליהם כוללים שיטות דיג בר קיימא, הסכמים בינלאומיים והעלאת המודעות. שמירה על אוכלוסיות הכרישים, חשובה לא רק לבריאות האוקיינוסים, אלא מבטיחה גם את קיימותן של מערכות אקולוגיות ימיות לדורות הבאים.
הערות שוליים

↑  Sj Jorgensen et al., Emergent research and priorities for shark and ray conservation, Endangered Species Research 47, 2022-02-28, עמ' 171–203 doi: 10.3354/esr01169
↑  Nicholas K. Dulvy, Colin A. Simpfendorfer, Lindsay N.K. Davidson, Sonja V. Fordham, Amie Bräutigam, Glenn Sant, David J. Welch, Challenges and Priorities in Shark and Ray Conservation, Current Biology 27, 2017-06, עמ' R565–R572 doi: 10.1016/j.cub.2017.04.038
↑  Conservation Strategies, IUCN SSC Shark Specialist Group (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283482605171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מולטילוק

| --- | --- |


מנעול של החברה בגרמניה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1973–הווה (כ־51 שנים)
 חברת אם:  Assa Abloy 
 מיקום המטה:  יבנה 
 משרד ראשי:  יבנה
 ענפי תעשייה:  מנעולים
 מוצרים עיקריים:  מוצרי נעילה, בקרת גישה
  
 האתר הרשמי של החברה
 
הסמליל הראשון של החברה, בשפה האנגלית בלבד
הסמליל הראשון של החברה תחת בעלות Assa Abloy, עם השם בעברית
הסמליל השני של החברה בעברית
מולטילוק בע"מ היא חברת מנעולים ישראלית המייצרת ומשווקת מוצרים מתקדמים בתחום המנעולים ופתרונות בקרת גישה לשימושים מוסדיים, מסחריים, תעשייתיים ואזרחיים. החברה נוסדה ב-1973 והיא פועלת בשוק הישראלי והבינלאומי.
היסטוריה

ב-1973 החלה חברת "רב בריח" לייצר את מערכת נעילת הדלתות הננעלת בארבעה כיוונים - המנעול הרב בריחי. בעקבות הצלחתו של המנעול, החברה הרחיבה את מפעל הייצור שלה ועד לשנת 1982, הגדילה משמעותית את פס היצור שלה כדי לכלול מגוון רחב של צילינדרים, מנעולים ואביזרים נלווים, דלתות פלדה ומוצרי אבטחת רכב שונים.
בדצמבר 1999 חתם אברהם בחרי, מייסד רב-בריח, על הסכם למכירת כל מניותיו בחברת רב-בריח לחברת Assa Abloy השוודית. רכישת מניות בחרי הקנתה בפועל ל-Assa Abloy ‏89 אחוזים מההון ברב-בריח.
עם חתימת ההסכם, אברהם בחרי הציע לקנות בחזרה מ-Assa Abloy את בנייני "קריית רב-בריח" ואת חטיבות רב-בריח שעסקו בייצור דלתות ומוצרי הגנה לרכב, פעילויות אשר הפסידו סכומים ניכרים לחברה באותה עת. חטיבות אלו היו מחוץ לתחום פעילותה הבינלאומית של החברה השוודית.
ב-31 בינואר 2000 מכר בחרי את כל מניותיו ברב-בריח (78.5%) ל-Assa Abloy תמורת 113.5 מיליון דולר, ובמאי 2000, השלים בחרי את רכישת חטיבות ייצור ושיווק הדלתות ומוצרי ההגנה לרכב - תמורת 45 מיליון דולר.
לאחר שנמכרה ל-Assa Abloy, חברת רב-בריח, שעסקה כעת בייצור מנעולים בלבד, אימצה את השם "מולטילוק" - שהיה שמה הלועזי של קבוצת רב-בריח לפני מכירתה ופיצולה (Mul-T-Lock), ואילו החטיבות שנמכרו לאברהם בחרי קיבלו את השם המקורי, "רב-בריח". שמה המלא של החברה בבעלות Assa Abloy הפך ל"רב בריח מולטילוק בע"מ" בעוד שהחברה בבעלות בחרי נקראה "רב בריח השקעות בע"מ".
בין "מולטילוק" ל"רב בריח" התקיימו עימותים משפטיים אחדים, בטענה של הפרת סימני מסחר.
בשנת 2001, נמצא מפעל החברה ביבנה הבנוי בשיטת פל קל, מסוכן לאדם וכי המבנה אינו מתאים לייעודו כמפעל תעשייה.
בשנת 2017 עובדים במולטילוק 400 עובדים.
מוצרים

מולטילוק מפתחת, מייצרת ומשווקת מגוון של מוצרים הקשורים כולם למוצרי נעילה ואבטחה. אלו כוללים פתרונות נעילה אלקטרו-מכניים, בקרת גישה, צילינדרים, מנעולים, מכונות חיתוך מפתחות ועוד. החברה השיקה בשנת 2015 מספר פתרונות נעילה המבוססים על טכנולוגיה דיגיטלית הכוללים מערכת נעילה חכמה המתאימה לרוב סוגי הדלתות והמנעולים. המערכת ניתנת לפתיחה על ידי טביעת אצבע, קוד, שלט, אפליקציה בטלפון חכם או מפתח.
הערות שוליים

↑  שי שלו, ‏לאחר שהוציא את דסק"ש, מכניס בחרי מפתח שבדי לרב בריח, באתר גלובס, 20 בדצמבר 1999
↑  קרן צוריאל, ‏בחרי רוכש את פעילות רב בריח בתחום הרכב ב-45 מיליון דולר, באתר גלובס, 6 במרץ 2000
↑  רב בריח - בחרי רכש פעילות ב-45 מיליון דולר, באתר גלובס, 11 במאי 2000
↑  אליאב אללוף, Mul-T-Lock's ERP Regrets, באתר גלובס באנגלית, 8 ביוני 1999
↑  שינוי שם - רב בריח, לבלב, יונה, באתר גלובס, 6 ביוני 2000
↑  מיכל שדה, וינברג נגד שלמור: למי שייך תקציב רב בריח, באתר TheMarker‏, 11 בספטמבר 2000
↑  יצחק דנון, ‏קבוצת רב בריח: מולטילוק מפרה את הסכם חלוקת זכויות השימוש בסימני המסחר, באתר גלובס, 23 בספטמבר 2001
אמיר הלמר, פרשת מולטילוק-רב בריח מתחממת: רב בריח לבית המשפט: "מולטילוק שלחה בריונים שאיימו על חיי עד מטעמנו", באתר TheMarker‏, 13 בינואר 2002
תני גולדשטיין, מולטילוק תובעת מרב בריח 20 מיליון שקל, באתר ynet, 8 באוקטובר 2006
נועם שרביט, ‏נדחתה בקשת מולטילוק לצו מניעה נגד רב-בריח בגין הלוגו החדש שלה, באתר גלובס, 5 באוגוסט 2009
מארק שון, מנכ"ל מולטילוק הודה: "ידענו על הפרת זכויותיה של רב בריח – זה נקרא דלת מזוייפת", באתר כלכליסט, 28 בדצמבר 2009
↑  ספיר פרץ, ‏מולטילוק: ממצאי בדיקת המפעל ביבנה שנבנה בשיטת פל-קל - מסוכן לאדם, באתר גלובס, 23 בספטמבר 2001
חברה אזרחית

החברה האזרחית (חברה פוליטית מתורבתת) היא זירה של מוסדות, ארגונים, רשתות ויחידים וערכיהם, שממוקמת בין גבולות המשפחה, המדינה והשוק החופשי, המחויבת למערכת מוסכמת של חוקים אזרחיים, ואנשים מתאגדים בה בצורה התנדבותית כדי לקדם אינטרסים משותפים.
מקורו של המושג חברה אזרחית עתיק יומין, ובסיסו ביוון העתיקה. אריסטו היה הראשון להתייחס למושג "חברה פוליטית". החברה האזרחית פועלת במרחב שבין המדינה והאזרח, הציבורי והפרטי, לעיתים בחפיפה ובקשר עם מסגרות אחרות במדינה ולעיתים בניתוק מהן. במרחב זה מתקיימים יחסי גומלין חברתיים-התנדבותיים כדי לממש את מטרות היחיד, הקבוצה והכלל. במרחב זה נמצאים ערכים משותפים, עצמאות כלפי המדינה והשוק הכלכלי ופעילות אוטונומית המשמשת להשגת תועלות חברתיות וציבוריות. סך התוצאות המצטברות של יחסי הגומלין הללו ושל העשייה החברתית מוגדר כ"הון חברתי". החלק המאורגן בתוך החברה האזרחית מוגדר כ”מגזר השלישי”. אלו הם אותם ארגונים פורמליים שפועלים בחברה האזרחית ללא מטרות שלטוניות או מטרות רווח.
חברה ואזרחות

חברה אזרחית מורכבת הן מחברה והן מאזרחות. בחברה הכוונה לקבוצת אנשים בעלי מכנה משותף, שמקיימים יחסי גומלין כלשהם ביניהם, ובבסיסם הרגשת שייכות וזהות משותפת. באזרחות הכוונה לפן הציבורי של החברה, דהיינו הפעילות שמוציאה את הפרט מרשות היחיד ומערבת אותו בזירה הציבורית ומביאה להשפעה ישירה או עקיפה על חייו כפרט וכחלק מקבוצה. החברה האזרחית יכולה לעבוד עם השלטון, אך גם ייתכן ותצא כנגד השלטון – ללא חשש או רתיעה. החברה האזרחית מעניקה שלל שירותים חברתיים, מאפשרת בחירה ביניהם, ומשפיעה על סוגיות ציבוריות. על כן המפתח למימוש חירות אישית וקהילתית טמון בעוצמתן של ההתארגנויות הציבוריות הוולונטריות.
החברה האזרחית איננה המדינה, היא ישות נבדלת ושונה ממנה, מדובר בתווך שבין הפרט כגרעין משפחתי למדינה כגוף כללי. זוהי זירה של מוסדות, ארגונים, רשתות ויחידים וערכיהם, שממוקמת בין גבולות המשפחה, המדינה והשוק החופשי, המחויבת למערכת מוסכמת של חוקים אזרחיים, ואנשים מתאגדים בה בצורה וולונטרית כדי לקדם אינטרסים משותפים. החברה האזרחית נמצאת בין המשפחה לבין המדינה ואינה כוללת את המגזר העסקי. החברה האזרחית מדגימה את המודל האידיאלי של למידה מתמדת של צורכי הציבור כדרך טובה ויעילה להכשרת מועמדים ומועמדות לתפקידים ציבוריים בכלל ובכנסת בפרט. הספר מציע מודל של יחסי גומלין ערכיים בין הארגונים באשר הם לבין הממשל; הוא מספק כלים לארגונים אזרחיים ולמקבלי ההחלטות ביחס לאופן שבו ניתן לקדם אינטרסים אזרחיים באמצעות בניית הסכמות.
הגדרה בינלאומית חיובית של ארגונים השייכים ל"מגזר השלישי", גורסת שעל הארגון לקיים חמישה תנאים על מנת שיוכל להיכלל ב"מגזר השלישי":
עליו להיות ארגון פורמלי;
להיות נפרד ממערכת המדינה;
אסור לו לחלק רווחים;
עליו להיות בעל מנגנונים עצמאיים לקבלת החלטות הנוגעות לארגון;
עליו להיות בעל מרכיב פילנתרופי ו/או וולונטרי;
חברה אזרחית בישראל

חברה אזרחית מורכבת מארגונים אוטונומיים הנפרדים מהשלטון, לארגונים אלו יש חברים שמתאגדים מרצונם והם מחזיקים בערכים של הדדיות, חמלה ואמפתיה. את התפתחות החברה האזרחית בישראל ניתן לחלק לשלוש תקופות המבטאות את המודלים השונים ביחסה של המדינה כלפי ארגוני המגזר השלישי: ממלכתית ראשונה בה התקיימה הכלה אקטיבית של ארגוני המגזר השלישי; ממלכתית שנייה בה התקיימה הדרה אקטיבית; והתקופה הפלורליסטית בה התקיימה הדרה פאסיבית.
במאגר הגיידסטאר רשומים מעל 40,000 אלכ"רים (ארגונים ללא כוונת רוח) אולם מעריכים כי סך הכל פועלות בישראל 15,000 עמותות וחברות לתועלת הציבור פעילות מתוך מעל 40,000 עמותות רשומות. כלל הארגונים הללו יחד קרויים מגזר שלישי.
סוגי מוסדות בחברה האזרחית

החברה האזרחית היא גם האזור בו פועלים מתנדבים, תורמים, התארגנויות לא מתואגדות כגון ועדי הורים, או שותפויות.
רבים מבלבלים בין החברה האזרחית לבין המרכיב שלה הכולל את הארגונים ללא כוונת רווח, קרי המגזר השלישי. המגזר השלישי הוא החלק בחברה האזרחית הכולל את סך כל הארגונים האזרחיים והחברתיים, או המוסדות המעצבים דמוקרטיה מתפקדת, ושאינם גופים שקיומם תלוי באופן מלא בממשלה או בגופים מסחריים. לצידם, ישנם ארגונים הכפופים לממשלה ופועלים במסווה של ארגונים לא-ממשלתיים, בעיקר במדינות טוטאליטריות, בכדי להנות ממוניטין של עצמאות (שמם באנגלית מבטא אוקסימורון: ארגונים ממשלתיים לא-ממשלתיים). קבוצות הפועלות במסגרת החברה האזרחית תומכות ופועלות בעיקר עבור התפתחות חברתית והאינטרס הציבורי.
דוגמאות למוסדות של החברה האזרחית:
קבוצות חוץ פרלמנטריות
ארגוני התנדבות פרטיים
תנועות חברתיות
איגודים מקצועיים
ארגוני צדקה
ארגונים לשינוי חברתי
שמירת טבע
ארגונים קהילתיים
ארגונים או קבוצות דת, מגדר ותרבות
מועדוני ספורט
תקשורת המונים
חשיבות החברה האזרחית

החברה האזרחית חיונית לחוסנה וקיומה של המדינה והחברה, בעיקר היא חיונית לקיום דמוקרטיה פלורליסטית ששמה לרגליה את ערכי כבוד האדם והצדק. החברה האזרחית הפכה ברבות השנים למושג שנוי במחלוקת, עקב הפרשנויות השונות שניתנו לו. מחד, החברה האזרחית הוא מושג תאורטי העוסק ברעיונות של חברה, דמוקרטיה, פלורליזם ושלום, ומאידך זהו מושג המתאר מציאות חברתית שהתפתחה מהמאה ה-18 בעיקר באירופה וארצות הברית. מציאות של מפגשים פורמליים וא-פורמליים שאינם תלויים בממשל המתרחשים במרחב הציבורי בו יכולים לפעול אינדיבידואלים ללא קשר לזהותם הדתית, חברתית, המין או הגזע. להיפגש, להתחבר, להחליף דעות, לקרוא, להציג, להקים קהילה חדשה, להתארגן סביב רעיון, ולקדם שירות חדש. הארגונים החברתיים הם חלק חשוב ממציאות החברה האזרחית בכל מקום, אך הם בהחלט לא החלק היחיד.
תנודות בחברה האזרחית במאה ה-20 וה-21

החל מסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 ועם עלייתן של תנועות אנטי גלובליזציה, המושג "חברה אזרחית" הופך לחלק מהותי מהשיח הציבורי במדינות המערב. יש חוקרים במדעי החברה, אשר טוענים כי ארגוני חברה אזרחית בישראל כמעט אינם קיימים, כי תמיד הם מוכפפים לסדר היום הפוליטי – צבאי במדינה.
מבחנה של החברה האזרחית היא האוטונומיה שיש לה מן המדינה, סוג התביעות שהיא מציגה למדינה, יכולתה להניע אזרחים להשתתף בחיים הציבוריים ולטעת בהם ערכים אזרחיים.
ראו גם

המגזר השלישי
תקנת הציבור
הערות שוליים

1 2  גדרון, בני, בר, מיכל וכץ, חגי. (2000). המגזר השלישי בישראל 2000: תפקידי המגזר, המרכז הישראלי לחקר המגזר השלישי. באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון.
↑  עדי ארבל. (2020) “הדרך לחירות עוברת בחברה האזרחית", בתוך: השילוח (כתב עת ישראלי).
↑  Salamon, L. M. & Anheier, H. K. (1997). Towards a common definition. Defining the nonprofit sector: A cross-national analysis. Manchester: Manchester University Press.
↑  יעל ישי. (2009) “חברה אזרחית בתהליכי פירוק? כמה הערות על המצב הנוכחי", בתוך: חברה אזרחית ומגזר שלישי. באר שבע: אוניברסיטת בן-גוריון.
↑  החברה האזרחית | מיכאל מירו | הוצאת רסלינג, באתר www.resling.co.il
↑  Salamon, Lester M. & Anheier, Helmut K. (1998). Social origins of civil society: Explaining the nonprofit sector cross-nationally. Voluntas, 9(3). Also at: http://ccss.jhu.edu/wp-content/uploads/downloads/2011/09/CNP_WP22_1996.pdf
↑  Yishai, Y. (1998). Civil society in transition: Interest politics in Israel. Annals of The American Academy of Political and Social Science, 555.
↑  דרון, בני, בר, מיכל וכץ, חגי. (2003). המגזר השלישי בישראל: בין מדינת רווחה לחברה אזרחית. תל אביב: הקיבוץ המאוחד.
↑  אורי בן אליעזר (2005). "האם מתהווה חברה אזרחית בישראל? פוליטיקה וזהות בעמותות החדשות". בתוך ברוך קימרלינג (עורך), סוציולוגיה של הפוליטיקה. תל אביב הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. עמ' 287-333.
↑   שוקי שדה, הזרועות של קהלת: אלה העמותות והגופים שפועלים סביב הגוף המשפיע בימין, באתר TheMarker‏, 2 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534540905171  BnF: cb12047995z (data)  GND: 7668631-0  LCCN: sh90004194  NDL: 00570991  NKC: ph123633
מכונת תפירה

מכונות תפירה במוזיאון מכונות התפירה ברחוב המסילה 23 בנשר.
מכונת תפירה מתוצרת תאגיד סינגר, דגם 31K32, המונעת ברגל
עיקרון "הבוכייר המעופף". הגלגל התחתון הוא הבוכייר, והוא אינו מחובר לכל ציר. ובכל תך (או מחזור) של התפירה, החוט מהמחט העליונה "נלכד", ויוצר לולאה ש"מושחלת" סביב הבוכייר, ובכך יוצרת את התפר, כאשר החוט העליון נמשך ומהדק את התפר.
שימוש במכונת תפירה
מכונת תפירה היא סוג של מכונה, המשמשת לתפירה מהירה של בדים או עורות, כלומר חיבורם זה לזה באמצעות לולאות חוט רצופות (תפרים).
מכונת תפירה ביתית מודרנית מסוגלת לתפור כ-1,500 תפרים אמינים ואחידים בדקה - פי 20 מהר יותר מחייט או תופר העובדים ידנית. מכונת תפירה תעשייתית, המשמשת בעיקר לתפירת דברי לבוש ונעליים, מהירה עוד יותר. קיימות מכונות בעלות 7 מחטים, התופרות כ-20,000 תפרים בדקה.[דרוש מקור]
היסטוריה

אנשים שונים השתתפו בפיתוח מכונת התפירה. מכונה לרקמה הומצאה כבר באמצע המאה השמונה עשרה, ובשנת 1770 המציא האנגלי תומאס סיינט מכונה לתפירת עור, אך נראה כי מעולם היא לא נכנסה לשימוש שוטף. ב-1830 המציא חייט צרפתי, בָּרתֶלֶמי תימוֹניֶה, מכשיר שנחשב למכונת התפירה השימושית הראשונה. המון זועם, שחשש מאבטלה, הרס את המתפרה שבה היו מכונות אלו, ותימוֹניֶה מת אביון וחסר כל.
באותה תקופה בקירוב המציא ווֹלטֶר הַאנט מניו יורק מכונת תפירה ובה מחט בעלת קוֹף (חור) סמוך לקצה. המחט חדרה לתוך הבד ויצאה ממנו בצד השני כשהיא מושכת איתה את החוט, וכך נוצרה לולאה. מתחת לבד היה חוט שני, כרוך על סליל ומונע הנה והנה במנוף הדומה לבוּכיָיר. החוט התחתון חדר דרך לולאת החוט העליון, וכך קשר אותו. ב-1846 שִכלל אֶליאס האוּ, אמריקני אף הוא, את המכונה של הַאנט. אמריקני אחר, אייזיק מֶריט סינגֶר, שחקן כושל שהחליט להפוך לממציא, רודף נשים שהוליד לפחות 22 ילדים, אשר זלזל במכונות התפירה הראשוניות, שינה ושיפר את המכונה על ידי שימוש במחט ישרה במקום מחט מעוקמת . הוא רשם פטנט על רעיונותיו והחל לייצר מכונות תפירה בכמויות, בשנת 1851. בעקבותיו הלכו יצרנים אחרים. סינגר נחשב ל"אבי מכונת התפירה".
מכונת התפירה הביתית המודרנית מצוידת במחט היכולה לנוע ולתפור תפרים מסוגים שונים, כולל תפרי זיגזג ותפרי רקמה בעלי צורות שונות. יש מכונות תפירה התופרות גם כפתורים למקומם. מכונות תעשייתיות, לתפירת בדים ועורות, יכולות לבצע עבודות מורכבות.
היום, חלק מהחברות מייצרות גם מכונות ביתיות וגם תעשייתיות, לדוגמה תאגיד סינגר. חלק מהחברות מייצרות רק מכונות לתעשייה, לדוגמה חברת juki וחלק מהחברות התפצלו במהלך השנים לשתי חברות שונות, שכל אחת מתמחה בתחומה, לדוגמה, חברת סובינה.
ראו גם

תפירה
אמנות סיבים
ביגוד
מיחזור משביח לבגדים
חייט
הערות שוליים

↑  Tim Hardford, The accidental Singer sewing machine revolution, BBC, ‏15/1/2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534053405171  GND: 4135461-8  LCCN: sh85120545  NARA: 10665381  NDL: 00567720  NKC: ph127800
הפרעה בזקפה

| --- | --- |

 תחום:  אורולוגיה 
 טיפול:  ורדנפיל  סילדנאפיל  yohimbine  ginseng  פפברין  מתילטסטוסטרון  סיאליס 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  444220 
 MeSH:  D007172
 סיווגים
 ICD-10:  F52.2, N48.4 
 ICD-11:  HA01.1 
 
חתך של מבנה הפין והמנגנון האמון על הזקפה
פין ללא זקפה כניסה ויציאה של דם ללא ניקוז הדם היוצא - בריחה של דם
פין במצב זקפה עם כניסה מוגברת של דם וניקוז של הדם היוצא - האיבר מתמלא בדם והופך נוקשה וזקוף
תרופת אנרגיה לאין אונות.
מודעה בעיתון הצפירה, 1912
הפרעה בזקפה או אין-אונות (בלעז: אימפוטנציה) היא תפקוד מיני לקוי המאופיין בחוסר יכולת להגיע לזקפת של הפין, ולקיים מגע מיני מספק.
הסימפטום העיקרי הוא חוסר יכולת להשיג זקפה. ההפרעות אינן אחידות באופיין: יש שמופיעה זקפה חלקית ויש שמופיעה זקפה מלאה, יש זקפות המאפשרות חדירה והגעה לאורגזמה ויש שלא, יש מקרים שבהם זקפה מופיעה רק במצבים מסוימים (למשל במהלך אוננות או שהגבר מתעורר בבוקר כשאברו זקוף) אך לא במצבים אחרים (למשל בזמן קיום יחסי מין עם בת זוג או בן זוג).
היסטוריה

ניסיונות ראשונים מתועדים לטיפול באין-אונות נעשו בידי רופאים מוסלמים בתקופת תור הזהב של האסלאם. רופאים אלה היו הראשונים לרשום תרופות לטיפול באין-אונות ופיתחו מספר שיטות לטיפול בבעיה זו. רוב התרופות שניתנו באותה תקופה ניטלו דרך הפה, אולם חלק מן הטיפולים ניתנו במשחות על הפין.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 ד"ר ברינקלי ביצע ניתוחים בחולים שסבלו מאימפוטנציה והשתיל תאי אשכים של תיש.
בשנות ה-70 נכנסו לשימוש שתלים מתנפחים באבר המין הזכרי.
בשנות ה-80 ד"ר ברינדלי הדגים על עצמו שימוש בהזרקת פנטולמין להשגת הזקפה.
פעילות מנגנון הזקפה

זקפה היא תוצאה של תהליך פיזיולוגי מורכב, המערב תזמון ותיאום בין מערכת כלי הדם לבין מנגנונים פסיכולוגיים, עצביים והורמונליים, שיחד גורמים לשינויים בפין, העובר ממצב של רפיון למצב של נוקשות. די בבעיה באחד ממנגנונים אלה כדי לגרום להפרעה בזקפה.
הפין בנוי משני גלילים הקרויים "גופים מחילתיים" (Corpus cavernosum) המורכבים מחללים שהם הרחבה של כלי דם רבים (כמו מחילות), שדפנותיהם עשויות מרקמת שריר. זקפה מתרחשת כתוצאה מגירוי מיני שיכול להתחיל ממגע וגירוי תחושתי, גירוי מחשבתי (מחשבות מיניות), גירוי ויזואלי, גירוי ריח או טעם המועבר למוח או נוצר במוח. ממערכת העצבים המרכזית עובר הגירוי לאורך חוט השדרה אל איבר המין. הגירוי העצבי מביא לשחרור חומר מתאי העצב (נוירו-טרנסמיטור – מולקולה בשם Nitric Oxide) לתאי השרירים החלקים העוטפים את החללים ואת כלי הדם בגוף המחילתי, וכך מרחיב את כלי הדם בגופים המחילתיים. כתוצאה מכך זרימת הדם לתוך הפין מתגברת, הגופים מתמלאים בדם והאיבר משנה את צורתו – הוא מתעבה, מתארך, מתקשה ומזדקף.
במקביל, שרשרת של פעולות ביוכימיות מביאה ליצור של חומר הקרוי CMG, שהוא בסיס לשרשרת תגובות כימיות המשחררות את יוני הסידן מתאי השריר החלק ומרפה אותם (סידן בתאי השריר שומר אותו במצב מכווץ). לאנזים בשם PDE5 תפקיד בפירוק ה-CMG ובאופן תפקודי לשמר מצב של רפיון איבר המין. הוא גם פעיל יותר בשלב בו איבר המין חוזר למצבו הרפוי לאחר השפיכה. פעילותו של אנזים זה היוותה בסיס לפיתוח תרופות לטיפול בהפרעות זקפה הנקראות "מעכבי PDE5" דוגמת הוויאגרה. תרופות אלו מאפשרות את מניעת פירוק ה-CMG והרפית הרקמה השרירית באיבר המין ובעיקר בגופים המחילתיים ובכך מתאפשרת זרימה של דם פנימה (מנגנון ה-in-flow). זרימת הדם דרך הגופים המחילתיים ממלאת אותם והם אוצרים בתוכם כמות גדולה של דם. כתוצאה מכך, הלחץ בתוך הגוף המחילתי עולה והפין מתעבה, נעשה נוקשה וזקוף.
הפרעות תפקוד זקפה

הפרעות תפקוד זקפה (באנגלית: ED - Erectile Dysfunction) היא תת-קטגוריה של אין-אונות ומתבטאת בחוסר יכולת של הגבר להשיג או לשמור על זקפה נוקשה דיה לקיום יחסי מין מספקים.
אף על פי שגברים עשויים לחוות מדי פעם בעיית זקפה, הפרעה קבועה אינה תקינה ונחשבת לבעיה רפואית לכל דבר וגם עלולה להוות סימפטום למחלות רקע מערכתיות, לפגיעות עצביות, לפגיעות בכלי דם, הפרעות הורמונליות ועוד. מעבר לביטוי הפיזי, לבעיות בזקפה עשויות להתלוות תגובות נפשיות ורגשיות, כגון הערכה עצמית נמוכה, דיכאון ואף תחושת תסכול ומתח, שלעיתים נחווית על ידי שני בני הזוג. לעיתים מקור הבעיה בתפקוד הזקפה הוא ממקור נפשי, לדוגמה חרדת ביצוע, כלומר החשש מאי הצלחה להגיע לזקפה ולשמור עליה מהווה הגורם להפרעת הזקפה.
הפרעת זקפה אמנם עשויה לקרות בכל גיל בקרב גברים הפעילים מינית, אך השכיחות הולכת ועולה עם הגיל: כ-10%–20% מהגברים מתחת לגיל 40 לוקים בה, לעומת 50% מהגברים בגילאי 40 ומעלה, וכ-70%–95% מהגברים בגילאי 70 ומעלה. בישראל מאובחנים בכל שנה כ-70 אלף גברים עם הפרעה בזקפה, אולם רק אחוז נמוך מהם פונה לסיוע בקבלת טיפול מקצועי.
סיבות

את הסיבות להפרעה בזקפה ניתן לחלק לגורמים גופניים, פסיכולוגיים/נפשיים (פסיכוגניים), הורמונליים או משולבים – בהתאם למנגנון היווצרותם. בעבר היה מקובל לחשוב כי הפרעות זקפה נגרמות בעיקר כתוצאה מגורמים נפשיים כגון חרדה (חרדת ביצוע, חשש מכישלון באקט המיני) או דיכאון. כיום ידוע כי מרביתן נגרמות כתוצאה מבעיות גופניות ומפתולוגיות הגורמות לירידה בתפקוד הזקפתי, והאבחון חשוב להתאמת הטיפול היעיל ביותר.