stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רביעיית מיתרים מספר 15 (שוסטקוביץ')
היצירה

היצירה מחולקת לשישה פרקים המקושרים ביניהם ללא הפסקה, וכולם מסומנים כאדג'יו (טמפו איטי יחסית):
אלגיה- "נגנו פרק זה כך שזבובים ימותו בעת מעופם, ושהקהל יתחיל לעזוב את האולם מתוך שעמום מוחלט" היו הוראותיו של שוסטקוביץ' לנגנים. האלגיה קודרת, איטית ושלווה. היא מתחילה כפוגה, אך חלק זה תם במהירות כאשר ארבעת הכלים מנגנים יחדיו. המוטיב השני בסולם דו מז'ור, המהווה אנלוגיה לתמימותה של הרביעייה הראשונה של המלחין הכתובה גם היא בסולם זה. המוזיקה לא מתפתחת, כך שנדמה כאילו הזמן עצר מלכת ושאנו מצויים בעולם מושלם וחסר תנועה, בו שינוי אינו אפשרי.
סרנדה- העולם המושלם וחסר התנועה אשר הצטייר באלגיה מופרע על ידי ארבעה סטים של שלושה תווים צורמים המדמים בכי, ומופיעים ברצף על ידי הכלים השונים. התו הראשון הוא סי במול, ובכך קיימת אנלוגיה לרביעייה מספר 13 של המלחין שהסתיימה באותו תו ממושך. כל תו שווה באורכו לאחר, מתחיל בשקט ומסתיים בעוצמה.
אינטרמצו- אותו עולם חסר תנועה חוזר, וכולל קדנצה דרמטית לכינור יחיד.
נוקטורן- מוצג מקצב מרש פשוט באווירת שאר הפרקים.
מרש אבל- פרק איטי המביא לשקיעתה של התשוקה.
אפילוג- מבוסס על שמונה התיבות האחרונות בפרק הראשון ובכך מחזק את תחושת חוסר התנועה וההשלמה. המוזיקה, חסרת אנרגיה, מגיעה לשיאה בסולו ויולה דרמטי, ונגמרת בייאוש וגסיסה כואבים.
היצירה מקושרת באופן בולט למוות, ומסמלת את הילך רוחו של המלחין הגוסס. 
הסולם מי במול מינור, המכיל שישה תווים במול, מציג את המרחק הרב שעבר המלחין מרביעייה מספר 1 בסולם דו מז'ור, אל הרביעייה האחרונה וכביכול הרחוקה ביותר בסולמה.
הקלטתה הראשונה של היצירה בוצעה על ידי רביעיית פיצוויליאם (כשבצד השני נמצאת רביעייה מספר שמונה בדו מינור) תחת פיקוחו של שוסטקוביץ' עצמו.
ראובן אשר ברודס

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1851 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 באוקטובר 1902 (בגיל 51) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  ליטא 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
"שְׁנֵי סִפּוּרִים: א) במקום בת, ב) האשה וילדיה", תרנ"ג קרקוב. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5
ראובן אשר בן יוסף בּרוֹדֶס (ברוידס) (ברוסית: Реувен Ашер Браудес;‏ 1851, וילנה – 18 באוקטובר 1902, וינה), שנודע בפסבדונים ראובן אבי"ב איש וילנה, היה סופר עברי ויידי ועיתונאי מהמאה ה-19, מהסופרים המרכזיים בספרות ההשכלה.
קורות חיים

ברודס נולד בווילנה למשפחה דתית וגילה משיכה לכתיבה כבר בגיל צעיר. בגיל 9 כתב הערות על ה"פרי מגדים" לרבי יוסף תאומים.
בשנת 1868 התחיל לכתוב טור ב"הלבנון" בעריכת יחיאל ברי"ל. בשנת 1870 פרסם ברודס ב"המליץ" פיליטון בשם "שיחה שעה אחת אחר המות", וב"הכרמל" פיליטון בשם "סופרי ישראל ברוסיה".
בשנת 1874 פרסם לראשונה ב"השחר" את "מסתרי בית-צפניה", וכן מספר שירים.
בשנת 1875 פרסם בוורשה את "מודה ועוזב". באותה שנה פגש את אברהם בר גוטלובר, ובהזמנתו נסע ללבוב, שם ערך את "הבוקר אור" במשך שלוש שנים.
בשנות ה-80 היה לאחד העסקנים הנלהבים של תנועת התחיה הלאומית, והקדיש לרעיון הלאומי את עטו ואת דיבורו, ופרסם מאמר גדול על תחיית הלשון העברית והרחבתה.
בין 1882 ל-1884 התגורר ברודס ברומניה, שם ערך עיתון עברי, עד שגורש משם עם יהודים רבים אחרים ב"פקודת הגירוש" ושב לגליציה. בגליציה שב לערוך עיתונים עבריים שונים ופרסם סיפורים במאסף "גן פרחים" בעריכת יהושע מזח.
ב-1886 פרסם את "זקנים עם נעורים", קובץ סיפורים שכבר פורסמו בעבר באכסניות שונות, וב-1888 פרסם את "שתי הקצות".
ספריו

דער פוימאניק: אָדער, ניט געזוכט אונ פארט געפונען אין צווייא טייל איין געשיכטע פון דעם אידישען לעבן אין רוסלאנד / פון ר' אב"א מווילנא, ז'יטומיר: דפוס יצחק משה באקשט, תרל"ד. (ביידיש)
אהבה תחולל נפלאות: או, תקון נפש מכשף המגלגלת, למברג [לבוב]: M. Wolf, תרל"ו.
מודה ועוזב: וידוי אשר יתודה ראש לקהל היהודים בליטא, את חטאתו אשר חטא ואת כור הנחם אשר נצרף בו ... / ספור מאת ראובן אשר בן יוסף ברודס - ראובן אבי"ב איש ווילנא, ורשה: שריפטגיסר, תרל"ו-1875.
הדת והחיים: רומן: יסודתו בדברי הימים לבני ישראל בארץ ליטא בשנות תרכ"ט-תרל"א, למברג [לבוב]: דפוס Szewczenko Verein, תרל"ז. (מהדורות נוספות: למברג: עקד ספורים, תרמ"ה; ירושלים–תל אביב: שוקן, תש"ז, ערוך, מקוצר ומבואר בידי ירמיהו פרנקל; ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ד, הקדים מבוא: גרשון שקד.)
שתי הקצות: רומן מחיי היהודים בעת ההוה, למברג [לבוב]: עקד ספורים, תרמ"ה. (מהדורות נוספות: ורשה: א"י שפירא, תרמ"ח; ולינה: דפוס ראם, תרס"ד-1903; וילנה: Tlocznia Lux, תרפ"ג; ניו יורק: AMS Press,‏ 1969; ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ט-1989, ההדיר וצירף מבוא והערות: בן-עמי פיינגולד.)
זקנים עם נערים: אספת ספורים, מחזות ותמונות מחיי היהודים בארץ רוססיא (יוצא לאור על ידי אביגדור חיים שטערנבערג), וינה: דפוס מ’ קנאפפלמאכער, תרמ"ו.
הרמון: ספור, קרקוב: בהוצאת המחבר, תר"ן.
אדם מיצקויץ: תולדות חייו, ערכו במשוררים ויחוסו לעם בני ישראל בספריו ובפעולתיו, קרקוב: א’ פויסט, תר"ן.
מאין ולאן? : ספור, קרקוב: דפוס יוסף פישער, תרנ"א. (מהדורה נוספת: ניו יורק: AMS Press,‏ 1969.)
שאינו יודע לשאול / ספור מאת ראובן א' ברודס, קרקוב: דפוס י' פישר, תרנ"ד.
ויברח יעקב: אודער, וויא יעקב איז אנטלאפין אראמן אין צווייא טהייל פון דעם יודישין לעבין אין רוססלאנד ... / פון ר"א ברוידעס, ורשה: Тип. В. Тиля,‏ 1889(?). (מהדורה נוספת: "עמאכט די פליטה: אָדער, ויברח יעקב: אַ ראָמאַן אין צווייא טהייל אַ שיינע געשיכטע פון דעם יודישען לעבען אין רוססלאַנד", וילנה: יצחק פונק, תרנ"ה-1895.) (ביידיש)
דאָס אומגליק: אָדער, ווי דער פומפיאנער רב האָט געוואָלט לעזן די סאָציעלע פראַגע / אַ מעשה פון ראובן אשר ברוידעס, לבוב: סנונית, 1930. (ביידיש)
הערכת יצירתו

כתב ד"ר מרדכי רבינזון: "בסגנונו הפשוט והבהיר ובאופו תיאורו המדויק, הממודר וההדרגי, עשה ברודס צעד כלפי הריאליות, כלפי ההסתכלות הטבעית בחיים וציור המציאות כמו שהיא... מגמת שני רומאני ברוידס היא - להוכיח את חשיבותה של היהדות הליבראלית, המתונה והנאורה, המצרפת יחד את רוח המסורה עם מנעמי התרבות האירופאית והמחשבות החדשות... הספור 'שתי הקצות' הוא אחד הרומנים היותר טובים בספרותנו... יש בו יותר סדר ויותר ריאליות מאשר בכל הספורים שקדמו לו בספרותנו, ובכמה מקומות גם מתבטא בו רגש פיוטי יפה".
כתב שמואל לייב ציטרון: "הוא היה נודד ספרותי טפוסי. עני היה כל ימיו, וכל החזיונות המלַוים את העני שאין לו רצון כביר, הרסו את חייו. בתנאי חיים אחרים היה ברודס יכול להיות מספֵּר גדול, סופר מצוין, דברָן מופלא. הכישרונות הטבעיים הדרושים לזה לא חסרו לו. הם היו באוצרו הרוחני די והותר. אבל הסביבה, שהיה נתון בה ובלי ספק גם תכונתו שנוצרה בנדודיו, לא הכשירוהו להיות את אשר היה יכול להיות על-פי הכנתו הטבעית".
לקריאה נוספת

ד"ר מרדכי רבינזון, היהדות הליבראלית - ראובן אשר בן יוסף ברודס, מתוך "ספרותנו החדשה", ע' 142–158, וילנה תרפ"ג.
בן עמי פיינגולד, יצירתו של ר. א. ברודס, עבודה לשם קבלת תואר דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1978.
בן עמי פיינגולד, "ראובן אשר ברודס: דיוקנו של משכיל", בתוך: נתן שיפריס, שמואל פיינר, חנן גפני (עורכים), מגלי טמירין - תנועת ההשכלה היהודית בגליציה: היסטוריה, ספרות, הגות וזיכרון, אוניברסיטת חיפה, 2022.
הערות שוליים

↑  שתי הקצות
↑  מרדכי רבינזון, ספרותנו החדשה, וילנה: ספירה, תרפ"ג
↑  ש. ל. ציטרון, יוצרי הספרות העברית החדשה, ורשה: צנטרל, תרפ"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305612605171  PLWABN: 9810577839405606  BnF: cb144787748 (data)  GND: 1145656188  ISNI: 0000 0001 1904 7851  LCCN: nr90014406  NKC: ola20241229359  NLA: 35888482  NTA: 299315207  SELIBR: 250492  SUDOC: 191614742  Trove: 1132554  VIAF: 27292593   WorldCat (עם VIAF): 27292593
רב שמואל בר יהודה

| --- | --- |
 מקום פעילות:  בבל
 תקופת הפעילות:  שלישי תקופת האמוראים
 
רב שמואל בר יהודה היה אמורא מהדור השלישי של התקופה שנולד בבבל, ומאוחר יותר עלה לארץ ישראל.
ביוגרפיה

רב שמואל בר יהודה היה בן למשפחת גרים, והלך ללמוד תורה אצל רב יהודה בבבל. רבו הגדול החשיב אותו מאוד, ואמר עליו כי הוא סומך על כל דבריו לחלוטין. מאוחר יותר עלה רב שמואל בר יהודה לארץ ישראל, וישב ללמוד בפני רבי יוחנן ורבי אלעזר בטבריה, אך לבסוף חזר לבבל, והביא עמו דברי הלכה רבים מחכמי ארץ ישראל, בעיקר בשם רבי יוחנן. המסורות שהביא עמו מארץ ישראל נחשבו בעיני החכמים הבבליים, ורב יוסף אמר על אחת מהמסורות הללו "כמה מעולה שמועה זו".
מאוחר יותר מוצאים בתלמוד כי הוא גם שמע דברים מרבי זירא ורב שמואל בר רב יצחק, ובשם רבי אבא. כך גם האמורא הנודע אביי ישב לפניו ודן עמו בדברי הלכה.
בתו נפטרה בחייו, עולא וגדולי החכמים הלכו לנחמו.
מתורתו

בין רב שמואל בר יהודה לעולא קיימת מחלוקת בטעמם של חכמים שקבעו כי אף על פי שמהתורה ארוסה (אשה שהתקדשה ולא נישאה) שכהן קידש אותה אוכלת בתרומה, אסור לה לאכול תרומה מדברי חכמים עד שתנשא. לפי עולא טעם התקנה מתבסס על כך שארוסה אינה מתגוררת בבית בעלה עד לנישואיה, ומכך שתאכל תרומה בבית אביה יחד עם אחיה ואחיותיה שאינם מותרים בה עלולים להגרם תקלות ומכשולות וכלשון חז"ל "שמא ימזגו לה כוס בבית אביה ותשקה לאחיה ואחיותיה". לעומת זאת נתן רב שמואל בר יהודה טעם אחר לדבר, הקשור בכך שעד שהארוסה באה לבית הבעל בנישואין, הקשר עדיין עומד בספק וייתכן שיתברר כמקח טעות, בעקבות מום גופני שאולי ימצא בה אחרי נישואיה, ומכיוון שכך קיים חשש שמא יתברר שיש בה מום וממילא הקידושין יתבטלו למפרע ונמצא שאכלה תרומה בעוד שלא הייתה נשואה לכוהן.
רוז בול

| --- | --- |

 האצטדיון במבט על     האצטדיון מבחוץ
 כתובת:  1001 Rose Bowl Dr, Pasadena, CA 91103 
 מיקום:  ארצות הברית פסדינה, קליפורניה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  34°09′41″N 118°10′03″W﻿ / ﻿34.161389°N 118.1675°W﻿ / 34.161389; -118.1675
 אבן יסוד:  1921
 תקופת הפעילות:  1922–הווה (כ־102 שנים)
 בעלים:  פסדינה 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  מיירון האנט 
 קבוצות:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (פוטבול) 1982 -  המכון הטכנולוגי של קליפורניה (פוטבול) 1923 - 1976  לוס אנג'לס גלאקסי (כדורגל) 1996–2002
 מושבים:  92,500
 www.rosebowlstadium.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) רוז בול(למפת לוס אנג'לס רגילה) רוז בול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רוז בול (באנגלית: Rose Bowl) הוא אצטדיון הממוקם בפסדינה שבקליפורניה. האצטדיון מארח את משחק הרוז בול בליגת המכללות בפוטבול מאז 1923 ומשמש אצטדיון הבית של קבוצת הפוטבול של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. האצטדיון אירח חמישה משחקי סופרבול בשנים 1977, 1980, 1983, 1987 ו-1993 וארבעה משחקי אליפות המכללות בפוטבול בשנים 2002, 2006, 2010 ו-2014. הוא אירח את משחק גמר טורניר הכדורגל באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), גמר מונדיאל 1994 וגמר גביע העולם בכדורגל נשים 1999.
האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל של לוס אנג'לס גלאקסי בשנים 1996–2002 ואת קבוצת הפוטבול של המכון הטכנולוגי של קליפורניה בשנים 1923–1976. הוא אירח את תחרויות מרוצי האופניים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932). האצטדיון אירח משחקים של נבחרת ארצות הברית בכדורגל וב-2016 אירח משחקים בשלב הבתים של קופה אמריקה.
גמר טורניר הכדורגל של אולימפיאדת לוס אנג'לס (2028) יתקיים באצטדיון.
קנמה

| --- | --- |

 מדינה:  סיירה לאון סיירה לאון
 מחוז:  המחוז המזרחי
 גובה:  26 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  200,443 (4 בדצמבר 2015)
  ‑ צפיפות:  8,877 נפש לקמ"ר (4 בדצמבר 2015)
 קואורדינטות:  7°53′00″N 11°11′00″W﻿ / ﻿7.8833333333333°N 11.183333333333°W﻿ / 7.8833333333333; -11.183333333333 
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיירה לאון מוגדלת) פריטאון בו מאקני קואידו ליבריה גינאה האוקיינוס האטלנטיקנמה(למפת סיירה לאון רגילה) פריטאון בו מאקני קואידו ליבריה גינאה האוקיינוס האטלנטיקנמה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קנמה (באנגלית: Kenema) היא עיר במחוז המזרחי (אנ'), סיירה לאון.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת כ-235 ק"מ מבירת סיירה לאון, פריטאון. בנוסף, העיר נמצאת ליד הנהר מואה (אנ'), ובאזור העיר נמצא הפארק הלאומי של יערות הגשם של גולה (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 22 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא פברואר (24 מעלות צלזיוס), והחודש הקר ביותר הוא אוגוסט (20 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 3,025 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש הגשום ביותר (321 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש היבש ביותר (5 מ"מ גשם).
ממשל

העיר קנמה היא אחת משש העיריות של סיירה לאון והיא מנוהלת באמצעות צורת ממשל של מועצת העיר, שבראשה עומד ראש עיר, שהסמכות הביצועית נתונה לו. ראש העיר אחראי על הניהול הכללי של העיר. ראש העיר נבחר ישירות על ידי תושבי קנמה בבחירות מוניציפליות המתקיימות אחת לארבע שנים. ראש העיר הנוכחי של קנמה הוא ג'וזף סמבה קיפאלה, חבר במפלגת העם של סיירה לאון (SLPP), שניצח בבחירות לראשות עיריית קנמה ב-2012 עם 74.99%, והביס את יריבו העיקרי, אישמעיל סיסאי מה-APC, שזכה ב-19.36%. קנמה היא מעוז פוליטי של מפלגת SLPP, מפלגת האופוזיציה העיקרית בסיירה לאון.
בבחירות לנשיאות, קנמה הצביע למפלגת העם של סיירה לאון ברוב מכריע של למעלה מ-70%.
דמוגרפיה

קנמה היא העיר השלישית בגודלה בסיירה לאון. אחת הערים המגוונות ביותר מבחינה אתנית בסיירה לאון. העיר היא ביתם של כל הקבוצות האתניות במדינה, אם כי אנשי מנדה מהווים את הקבוצה האתנית הגדולה ביותר.
תנועה ותחבורה

העיר נמצאת ליד כביש בו–קנמה. בנוסף, באזור העיר נמצא שדה התעופה קנמה (אנ').
חינוך

כמו בשאר סיירה לאון, לקנמה יש מערכת חינוך עם שש שנות בית ספר יסודי (כיתה 1-6), ושש שנות בית ספר תיכון (טופס 6-12); בתי ספר תיכוניים מחולקים עוד יותר לחטיבת ביניים (טופס 1-3) ולתיכון (טופס 4–6). בתי ספר יסודיים מתחילים בדרך כלל מגיל 6 עד 12, ובתי ספר תיכוניים מתחילים בדרך כלל מגיל 13 עד 18. החינוך היסודי הוא חינמי וחובה בבתי ספר ציבוריים בחסות הממשלה. בתי ספר בולטים בקנמה כוללים את בית הספר התיכון ממשלתי קנמה (GSSK), בית הספר התיכון השילוש הקדוש, בית הספר התיכון אחמדיה, בית הספר התיכון הקדוש, בית הספר התיכון האיסלאמי, ובית הספר הבינלאומי הקמבוי הלבנוני.
האוניברסיטה הטכנית המזרחית (ETU) הממוקמת בכביש קומבמה הראשי היא מוסד הלימוד הגבוה ביותר בעיר, המציע תעודות וקורסי תואר.
בריאות

קנמה ובו הם אזורים אנדמיים לקדחת דימומית טרופית מדבקת ביותר המכונה קדחת לאסה. בית החולים הממשלתי של קנמה הוא המרכז של מאמץ בינלאומי להילחם במחלה בתמיכת ארגון הבריאות העולמי (WHO) ו-UNAMSIL. מעבדות חדשות לשיפור האבחון המהיר מותקנות בבית החולים, שמקבל בין 250 ל-500 מקרים חשודים בשנה.
בשנת 2020, ארגון הבריאות העולמי השיג מענק של 500,000 אירו מהחברה הגרמנית לשיתוף פעולה בינלאומי להגדלת יכולת הבדיקות של COVID-19 בסיירה לאון, שכבר התקיימה בבית החולים הממשלתי בקנמה. התגובה ל-COVID-19 בבית החולים היא מאתגרת, בגלל מחסור בציוד מגן לעובדים ובשל שביתות עבודה של עובדי בית החולים שלא קיבלו משכורת.
ספורט

כמו בשאר המדינה, כדורגל הוא ללא ספק הספורט הפופולרי ביותר בקנמה. מועדון הכדורגל הפופולרי ביותר בעיר הוא קמבואי איגלס שמשחק בליגת העל הלאומית של סיירה לאון, ליגת הכדורגל הבכירה במדינה.
הערות שוליים

1 2  Kenema (City, Sierra Leone) - Population Statistics, Charts, Map and Location, www.citypopulation.de
1 2 3  Kenema, Kenema (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרב דוברו פולה

קרב דוברו פולה היה קרב מכריע בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, ונערך במהלכה של מתקפה כוללת, בה פתחו ב-15 בספטמבר 1918 כוחות מדינות ההסכמה על קווי מעצמות המרכז. למחרת היום תקפו כוחות סרביים וצרפתיים את העמדות המבוצרות ברכס דוברו פולה, שאוישו ברובן על ידי יחידות צבא ממלכת בולגריה, והצליחו להבקיע את קווי ההגנה. מקץ יומיים קרסו הבולגרים ויחידות מצבאם נטשו את החזית, הכריזו מרד נגד המלך פרדיננד הראשון ונעו לעבר סופיה. עד מהרה ביקשה ממשלת בולגריה הפסקת אש. תוצאתו המכרעת של קרב דוברו פולה הובילה ליציאת ממלכת בולגריה ממלחמת העולם הראשונה ולאפקט דומינו אשר הכריע את כל המערכה בבלקן לטובת מדינות ההסכמה.
רקע > החזית המקדונית

בולגריה נכנסה למלחמה במצב כלכלי וחומרי קשה, לאחר שהותשה במלחמות הבלקן, וציפתה למלחמה קצרת ימים. הבולגרים נסמכו לחלוטין על הגרמנים באספקת ציוד צבאי, ואלה לא יכלו לעמוד בביקוש. לא זו אף זו, הגרמנים התבססו על עתודות המזון שיוצרו בבולגריה והן הועברו לצבאם על חשבון החיילים הבולגרים, וכך, מאמצע 1917, החלה דה-מורליזיציה בשורות הכוחות הבולגריים בחזית בשל חוסר בציוד ובמזון ובשל הימשכות המלחמה.
לאחר הכרעת המערכה על סרביה לטובת מעצמות המרכז, התקדמו הכוחות הבולגריים והגרמניים במהירות לכיוון סלוניקי, שבה התרכזו כוחות מדינות ההסכמה שעיקרם צרפתיים ובריטיים. באמצע 1916 התייצב קו החזית המקדונית והחלה מלחמת התשה. ביולי 1917 הצטרפה ממלכת יוון ללחימה לצד מדינות ההסכמה, ויחסי הכוחות החלו לנטות לרעת מעצמות המרכז.
רקע > בעיות המשמעת בצבא הבולגרי

ביוני 1918, לאחר התבוסה הבולגרית בקרב סקרה, הדיח מפקד החזית ניקולה ז'קוב את מפקד הארמייה הראשונה דימיטר גשוב, ומינה תחתיו את סטפן נרזוב, שהועמד בפני משימה כמעט בלתי אפשרית, להעלות את מורל צבאו ולשפר את רמת חיילותם ללא שיפור תנאים ותוספת ציוד ואספקה. בנוסף, בין פברואר לאוגוסט 1918 ערקו כ-2,200 מחיילי הארמייה השנייה, והם סיפקו מידע מודיעיני יקר ערך למפקדי החזית של מדינות ההסכמה. בראשית ספטמבר חלה הגנרל ז'קוב ונאלץ לסיים את תפקידו, ובמקומו מונה הגנרל גאורגי טודורוב, וכך לקראת אמצע החודש נתון היה הצבא הבולגרי תחת בעיות פיקודיות ומורליות קשות ובתנאי אספקה וציוד ירודים.
בעיות המשמעת הקשות והעריקות מהחזית הובילו להעמדתם לדין צבאי של כ-40,000 חיילים וקצינים בולגרים, ומתוכם הוצאו להורג בין 450 ל-2,500 חיילים.
רקע > ההיערכות למתקפת מדינות ההסכמה

ביוני 1918 מונה לואי פראנשה ד'אספרה לפקד על כוחות מדינות ההסכמה, שמנו בעת ההיא כ-620,000 חיילים לעומת 450,000 חיילים לכוחות מעצמות המרכז. לאור יחסי הכוחות, המידע על המורל הירוד בצבא הבולגרי וניתוב הכוחות הגרמניים מחזית הבלקן לחזית המערבית, תוכננה מתקפה כוללת על קווי כוחות מעצמות המרכז בחזית המקדונית. הרעיון לתקוף בדוברו פולה הגיע ממפקד הצבא הסרבי, ז'יוויין מישיץ', מאחר שהעריך שהכרעת הבולגרים בנקודה זו תאפשר את פריצת קווי ההגנה של כל החזית ותפתח את הדרך לעמק הווארדאר.
הבולגרים והגרמנים העריכו שתיתכן מתקפה בגזרה זו. ב-27 באוגוסט דיווח דו"ח מודיעיני גרמני, וב-1 בספטמבר דיווח דו"ח מודיעיני בולגרי, שמתקפה על הקווים בדוברו פולה תתבצע תוך ימים אחדים. ההערכה הייתה שקווי ההגנה לא יובקעו והמתקפה תיבלם. ערב המתקפה ציין הגנרל פרידריך פון שולץ ביומנו שכוחותיו אמנם כבר לא מסוגלים לתקוף, אך יוכלו להגן בקלות על קווי החזית המבוצרים.
שדה הקרב

הגזרה בחזית המקדונית שבה נערך הקרב השתרעה מגדות הצרנה עד אגם דויראן והוחזקה על ידי שתי דיוויזיות בולגריות: הדיוויזיה השנייה התראקית והדיוויזיה השלישית הבלקנית, אשר סופחו לארמייה הגרמנית ה-11 בפיקודו של קונו פון שטויבן. פסגת דוברו פולה שברכס הרי נידז'ה (הנקראים גם הרי ווראס), מתנשאת לגובה של 1,800 מטרים, ובמורדותיה היה במועד הקרב שטח פתוח נרחב וביצתי שנשא את אותו השם והיה למעשה אגן ניקוז. העמדות המבוצרות בדוברו פולה היו חלק ממערך פסגות מבוצרות בצורת פירמידה, שכלל בנוסף לדוברו פולה את פסגות הרי וטרניק וסוקולוט.
הבולגרים ביצרו את אזור דוברו פולה החל מסתיו 1916. קו ההגנה הראשי כלל מוצבים במרחקים של 50 עד 200 מטרים ביניהם, ובהם הוצבו חיילי רגלים. המוצבים קושרו באמצעות תעלות, כאשר קו ההגנה המשני מוקם 1.5–3 קילומטרים מהקו הראשון בשטח אגן הניקוז, ובמסגרתו הוקמו מוצבים במתכונת הקו הראשון.
כשני קילומטרים מקו ההגנה השני הוצבו עמדות ארטילריה, כאשר בינן לבין קווי המוצבים הוצבו מכשולים וגדרות תיל. במהלך 1917 חיזקו הבולגרים את הביצורים, העמיקו את תעלות הקשר ביניהם ובנו מקלטים עמידי הפגזות במוצבי מפתח לאורך הקווים.
הצבאות הלוחמים > מדינות ההסכמה

כוחות מדינות ההסכמה התבססו על אלמנטים מהארמייה הסרבית הראשונה בפיקודו של פטר בויוביץ', שכללה שלוש דיוויזיות: הדנובה, דרינה ומוראבה, ועל אלמנטים מהארמייה הסרבית השנייה בפיקודו של סטפה סטפנוביץ' שכללה חמש דיוויזיות – שלוש סרביות: שומאדייה, טימוק ויוגוסלב ושתיים צרפתיות: ה-122 וה-17 "האפריקניות". עם הכוחות נמנו גם 18 אסקדרוני פרשים. בסך הכול מנו הכוחות בזירת הקרב 36,500 חיילי רגלים, והם צוידו ב-756 מקלעים כבדים ו-2,610 מקלעים קלים, 81 מטוסים, 654 תותחים בקוטר 105–240 מילימטרים קצרי וארוכי קנה, 84 מרגמות ומספר תותחי הרים.
הצבאות הלוחמים > מעצמות המרכז

הדיוויזיה השנייה הבולגרית, "תראקיה", בפיקודו של איוון רוסב, החזיקה את הקו בין פסגת סוקולוט לפסגת דוברו פולה, והדיוויזיה השלישית, "בלקן", בפיקודו של ניקולה ריבארוב, החזיקה בפסגת וטרניק. לכוחות הבולגריים אשר כאמור נספחו לארמייה ה-11 הגרמנית, התלוו יחידות מטה ויחידות מקלענים מהארמייה ה-11. בסך הכול מנו הכוחות הבולגריים 11,600 חיילי רגלים, ובנוסף 256 מקלעים כבדים, 146 תותחים ו-24 מטוסים. עם הכוחות נמנו גם שלושה אסקדרוני פרשים. מפקד החזית של הצבא הבולגרי, הגנרל גאורגי טודורוב, וכ-250 מחיילי העילית של הדיוויזיה השנייה נעדרו מהקרב בשל השתתפותם בקבלת הפנים לפרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה, שביקר בבולגריה באותה העת.
מהלך הקרב

ב-14 בספטמבר בשעה 07:00 החלה הרעשה ארטילרית כבדה על קווי הבולגרים בגזרת דוברו פולה. ההפגזה גרמה נזקים כבדים לתעלות הקשר שחיברו בין המוצבים השונים והתנועה ביניהם הפכה כמעט בלתי אפשרית. במשך כל היום הפציצו ללא הרף מטוסי מדינות ההסכמה, להם הייתה עליונות אווירית, את הכוחות הבולגריים. בערב החלה מתקפת גישוש של כוחות רגלים על דוברו פולה, אך היא נהדפה באש מקלעים ורימונים בולגרית. בשלב זה הזעיק הגנרל פרידריך פון שולץ כוחות עתודה.
ב-15 בספטמבר לפנות בוקר תקפו כוחות הדיוויזיה ה-122 הצרפתית את קווי הדיוויזיה השנייה הבולגרית בפסגת דוברו פולה. הבולגרים הצליחו להדוף גם מתקפה זו וכ-700 מחיילי הכוח הצרפתי נהרגו. במהלך היום יצאו הבולגרים לחמש מתקפות נגד, אך ב-13:00 הצליחו כוחות סרביים להשתלט על עמדות מפתח בפסגת וטרניק, ובשעות הערב הצליחו כוחות צרפתיים וסרביים להשתלט על עמדות מפתח בפסגת סוקולוט, עניין שהפך את ההגנה על דוברו פולה למסובכת ובעייתית. לאור חומרת המצב הורה הגנרל פון שולץ לכוחות הבולגריים לסגת לקו ההגנה השני.
במהלך הלילה בוצע ריכוך ארטילרי של קו ההגנה הבולגרי השני, ובבוקר 16 בספטמבר החלו כוחות רגלים סרביים מדיוויזיות הדנובה ודרינה לתקוף אותו. לקראת צהריים הורה הגנרל פון שולץ לגנרל פון רויטר, מפקד כוח עתודה שהוצב בפרילפ, לחבור במהירות לאזור הלחימה כדי לתגבר את קו ההגנה השני. הבולגרים המשיכו בניסיונותיהם למתקפות נגד. חיל הרגלים הבולגרי הסתער ב"גלים", עניין שגרם להאמרה ניכרת במספר הנפגעים בקרבם. הכוחות הצרפתיים עשו שימוש בלהביורים שהוסיפו לפגיעות הקשות בכוחות הבולגריים, ועמידת קו ההגנה השני החלה להתרופף. בצהריים נפרץ קו ההגנה השני ונוצר מרווח ברוחב 11 ק"מ בקו ההגנה הבולגרי של החזית המקדונית. בערב הצליחו הצרפתים והסרבים להרחיב את הפרצה בקו ההגנה ל-25 ק"מ, ובהמשך להשתלט על המרכז הלוגיסטי הבולגרי בגראדסקו. בשלב זה החלו שתי הדיוויזיות הבולגריות בנסיגה מהירה. הנסיגה הפכה למנוסה תוך אובדן ציוד צבאי רב, ובכלל זה קני ארטילריה רבים. ב-18 בספטמבר דיווח קונו פון שטויבן על פרצה ברוחב 30 ק"מ בחזית ועל כך שלהערכתו "החזית המקדונית אבודה".
השפעות הקרב > הרפובליקה של ראדומיר

החיילים הבולגרים אשר נטשו את החזית הגיעו לעיר קיוסטנדיל והשתלטו על מפקדת הצבא במקום. הדיוויזיה הגרמנית ה-217 (גר') הועברה מחצי האי קרים דרך הים השחור לווארנה, ומשם ברכבות לסופיה, כדי להגן על הבירה הבולגרית מפני המורדים. המורדים הגיעו לעיר ראדומיר והכריזו על הקמת רפובליקה עצמאית בשם "הרפובליקה של ראדומיר" (בול'), ובראשה העמידו את ראייקו דאסקאלוב (אנ') שהיה אחד ממנהיגי מפלגת האיכרים. הממשלה הבולגרית שחררה מהכלא את אלכסנדר סטמבוליסקי, מנהיג מפלגת האיכרים, והוא נשלח לנהל משא ומתן עם המורדים. הניסיון לא צלח והמורדים הכריזו על הדחת המלך פרדיננד ונעו לכוון סופיה במטרה לחולל הפיכה צבאית. בהגיעם לפאתי העיר נתקלו בכוחות הדיוויזיה ה-217 הגרמנית וצוערי האקדמיה הצבאית הבולגרית שהיו תחת פיקודו של הגנרל אלכסנדר פרוטוגרוב (אנ'), ו-128 מהם נהרגו ונפצעו בקרב ההגנה על הבירה הבולגרית. המורדים ספגו 400 נפגעים ונכנעו. חוסר השקט הנמשך בשורות הצבא מחד ותנועת כוחות מדינות ההסכמה אל תוך גבולות הממלכה מאידך, העמידו בסכנה את המשך קיומה העצמאי של ממלכת בולגריה.
השפעות הקרב > הפסקת האש

הממשלה הבולגרית החליטה לבקש הפסקת אש, וב-24 בספטמבר פנה ראש הממשלה אלכסנדר מלינוב באמצעות הגנרל איוון לוקוב למפקדת כוחות מדינות ההסכמה בסלוניקי בבקשה לשביתת נשק לצורכי כניעה, ולמחרת היום נחתמה שביתת הנשק של סלוניקי. ב-3 באוקטובר ויתר המלך פרדיננד על כיסאו. קרב דוברו פולה הסתיים בניצחון מוחץ של מדינות ההסכמה והוביל להכרעת המערכה בבלקן. הייתה זו הפעם השלישית לאחר תום השלטון העות'מאני שבה נכשלו הבולגרים בהשגת מטרותיהם הטריטוריאליות הלאומיות והפעם השנייה בתוך חמש שנים שבה הם הובסו במלחמה על רקע זה. התבוסה עוררה תגובות קשות בציבוריות הבולגרית, ובנרטיב ההיסטורי הבולגרי נתפש קרב דוברו פולה כאסון צבאי, השני בחומרתו רק לקרב בלאסיצה שהוביל לקץ ימיה של האימפריה הבולגרית הראשונה.
הערות שוליים

1 2  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמוד 137.
↑  קרב דוברו פולה, באתר chtimiste.com (בצרפתית).
↑  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמוד 115.
↑  תקציר אנציקלופדי לתולדות הרפובליקה העממית הבולגרית, הוצאת דפוס פרגמון, סופיה, 1985, עמוד 211, באתר גוגל ספרים, (באנגלית).
↑  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמוד 172.
↑  פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-חזית סלוניקי" באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, 2010, עמוד 130, באתר גוגל ספרים, (באנגלית).
1 2  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמוד 134.
↑  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמוד 129.
↑  וילארי, לואיג'י-פסקואלה, החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, הוצאת פישר-אנווין, לונדון, 1922, עמוד 218, באתר ebooksread. com (באנגלית).
↑  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמוד 135.
↑  וילארי, לואיג'י-פסקואלה, החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, עמוד 224.
1 2  אלברט רומנו, התנועה הציונית בבולגריה אחרי מלחמת העולם הראשונה, 1918 - 1930, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 358-359.
1 2  הול, ס. ריצ'רד, קרב דוברו פולה 1918 - פריצת הדרך במערכה על הבלקן, עמודים 159-160.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549804205171  LCCN: sh2009007309 
רכס הרי נידז'ה במקדוניה הצפונית שבו מצויה פסגת דוברו פולה
שימוש בלהביורים במלחמת חפירות במהלך מלחמת העולם הראשונה
חיילי רגלים בולגרים בחזית המקדונית יורים לעבר מטוסים התוקפים את עמדותיהם