stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירוטיט
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא אי-איזוטרופי באופן בולט. גבישי הפירוטיט אטומים, צבעם חום ארד, חום ברונזה או חום כהה. מתכהה במהירות בחשיפה לאור. הברק של הפירוטיט הוא מתכתי, וגבישיו יוצרים שרטוט בצבע אפור כהה עד שחור.
גילוי ומקור השם

מקור שם המינרל מיוונית, πνρρός (פירוס) – "בצבע הלהבה". המינרל תואר לראשונה על ידי המינרלוג הגרמני אוגוסט ברייטהאופט (Johann Friedrich August Breithaupt‏; 1873-1791) ב-1835.
למינרל יש כמה שמות נוספים: "פיריט מגנטי" – משום שצבעו דומה לזה של פיריט והוא כאמור מגנטי חלש; דיפיריט ופירוהוטיט.
שימושים

בפירוטיט משתמשים כמקור להפקת עופרת ברזל, אם כי היא יותר תוצר לוואי של תהליך הפקת הניקל מהמינרל הנלווה פנטלנדיט. בנוסף, הפירוטיט משמש מקור להפקת חומר הליטוש העדין שגונו אדום הקרוי jeweller's rouge, שנועד לליטוש עדין של מתכות ועדשות, וכמו כן להפקת סולפט הברזל (FeSO4).
מקור ותפוצה

פירוטיט הוא מרכיב קורט נפוץ למדי בסלעי יסוד. הוא מצוי בסלעי יסוד מאפיים שעברו הפרדה מגמתית יחד עם סולפידים אחרים כדוגמת הכלקופיריט והפנטלנדיט. הוא מופיע גם בפגמטיטים ובאזורי התמרה של מגע.
את הפירוטיט ניתן למצוא במקומות רבים בעולם (נכון ל-2011 מונה אתר Mindat 6,290 אתרים). גבישים מפותחים ניתן למצוא בהרי הרץ בגרמניה, במחוז באיה מארה (Baia Mare) ברומניה, בוואל פסיריה (Val Passiria) באיטליה, וכן בשווייץ בשוודיה וברוסיה. גבישים גדולים התגלו במכרה הזהב מורו וליו (Morro Velho) במדינת מינאס ז'ראיס בברזיל. מקומות נוספים כוללים את המכרות בסנטה אולליה שבמדינת צ'יוואווה במקסיקו ובמדינת קולומביה הבריטית שבקנדה.
בישראל ניתן למצוא פירוטיט בנוריט שבמסיב תמנע
הערות שוליים

↑  IMA/CNMNC List of Mineral Names
↑  פרויקט rruff
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר באתר Mindat.
גבישי פירוטיט ממכרה סנטה אולליה (Santa Eulalia Aquiles Serdan) במדינת צ'יוואווה במקסיקו
פריזית

| --- | --- |
 מדינות:  הולנד, גרמניה, דנמרק, צרפת
 אזורים:  מערב אירופה
 דוברים:  750,000
 שפת אם:  360,000
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  הודו-אירופית גרמאנית גרמאנית מבודדת אנגלו-פריזית פריזית
 לאום:  פריסלנד שפה אזורית רשמית בפריזיה שבהולנד
 מוסד:  אין
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
פריזית (Frisian או Frysk) היא שפה גרמאנית המדוברת על ידי חצי מיליון מחברי קבוצה אתנית גרמאנית קטנה המכונים פריזים, וחיים בחופיהן הצפוניים של הולנד וגרמניה. הפריזים העתיקים הופיעו פעמים רבות בהיסטוריה של צפון אירופה, הם היו ידועים כסוחרים בתקופה הוויקינגית. פריזית היא השפה החיה הקרובה ביותר לאנגלית מלבד סקוטית.
דוברים

רוב דוברי הפריזית חיים בהולנד, בעיקר במחוז פריזיה שבצפון, שם ישנם כ-350,000 דוברי שפה זו. בגרמניה חיים 12,000 דוברים, מתוכם 75% חיים במדינת שלזוויג-הולשטיין. מתוך אלו שחיים בשלזוויג והולשטיין, 70% חיים באיים הפריזים.
היסטוריה > פריזית עתיקה

בתחילת ימי הביניים הפריזים שלטו באזור בלגיה עד לדרום דנמרק. באותה העת, השפה הפריזית דוברה לכל אורך חופי הים הצפוני. היום אזור זה לפעמים קרוי "פריזיה הגדולה" או "פריזיה מגנה", וברוב האזורים הללו ישנה עדיין מורשת פריזית, אף-על-פי שהשפה במקומות אלו אבדה לפני שנים רבות.
במקור, פריזית הייתה השפה הקרובה ביותר לאנגלית, אך חצי מילניום של השפעה הולנדית הביאו לשינוי. לפריזית עתיקה, למרות זאת, היה דמיון רב מאוד לאנגלית עתיקה. דמיון זה התגבר בימי הביניים, כשהתחוללה מהפכה בשפות הגרמאניות ובמספר מילים האות k הפכה ל-ch, ואנגלית ופריזית הפכו לדומות זו לזו:
עברית: גבינה
אנגלית: Cheese
פריזית: Tsiis
הולנדית: Kaas
עברית: כנסייה
אנגלית: Church
פריזית: Tsjerke
הולנדית: Kerk
חרוז אחד מראה את הדמיון בין אנגלית לפריזית:
אנגלית: Bread, butter, and green cheese is good English and good Friese
פריזית: Brea, bûter, en griene tsiis is goed Ingelsk en goed Frysk
היסטוריה > פריזית אמצעית

במשך ימי הביניים הייתה פריזית שפה המדוברת ונכתבת במקומות רחבים, אך החל מהמאה ה-16 הפכה פריזית לשפה המדוברת באופן חלקי במקומות כפריים ומבודדים. זה נגרם בגלל כיבוש פריזלנד בשנת 1498 בידי הדוכס אלברט מסכסוניה, שהחליף את השפה הרשמית להולנדית.
מצב זה המשיך כשעברה הולנד לידי בית הבסבורג (הקיסר הגרמני קרל החמישי ובנו, המלך הספרדי פליפה השני), ואפילו כשהולנד קיבלה עצמאות בשנת 1858, פריזית לא הצליחה להשיג חזרה את מצבה הקודם.
היסטוריה > פריזית מודרנית

החל מהמאה ה-19, הופיעו דורות של משוררים וסופרים פריזים שהחלו לכתוב בפריזית. אך השפה הפריזית לא שרדה בשלמותה; 500 שנה של השפעה הולנדית, נהייתה פריזית הרבה יותר דומה להולנדית. גם השפה האנגלית ספגה השפעה עצומה מהשפה הצרפתית, דבר שהרחיק גם אותה מהפריזית. כיום, פריזית אינה דומה לאנגלית כפי שהייתה בעבר.
היסטוריה > מצב כיום

סאטרלנד ופריזית צפונית זכו להכרה רשמית והגנה כשפות מיעוט בגרמניה כיוון שמספר דובריהן מועט והן בסכנת הכחדה. פריזית מערבית היא אחת השפות הרשמיות של הולנד, והיא מובנת במידת מה על ידי 97% מתושבי מחוז פריזלנד. מספר הדוברים בפועל נמוך יותר, בשל הסטטוס החברתי הנמוך של השפה, וכן בשל תנאי ההגירה הפנימיים, בהם דוברי הולנדית שעברו לאזורים בהם הפריזית הייתה דומיננטית וכן מעבר של דוברי פריזית למחוזות יותר מצליחים כלכלית מפריזלנד, בהם הולנדית היא השפה השלטת.
ראו גם

פריזיה
פריזיאים
האיים הפריזים
אזורים בהם מדוברת פריזית.
פרויקט פרסאוס

| --- | --- |

 סוג:  ספרייה דיגיטלית
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 מייסדים:  גרגורי קריין 
 www.perseus.tufts.edu
 
פרויקט פרסאוס (באנגלית: Perseus Project) הוא ספרייה וירטואלית המופעלת על ידי אוניברסיטת טאפטס שבבוסטון, ארצות הברית, ומכילה כתבי מקור ותרגומים בתחום מדעי הרוח, עם התמקדות בתרבות הקלאסית של יוון ורומא.  בין השאר נמצא בפרויקט גם חלק ניכר מאוסף הפפירוסים של זנון.
הפרויקט החל בשנת 1987 במטרה לקבץ מסמכים מיוון העתיקה. הוא פורסם תחילה בשני תקליטורים, ובשנת 1995 עלה לאינטרנט. עם הזמן נוספו לפרויקט גם מסמכים מהתקופה הרומית וכן מתקופת הרנסאנס האנגלי. עורך הפרויקט הוא גרגורי קריין (Gregory Crane).
רוב המסמכים בפרויקט הם ברישיון חופשי, המאפשר את העתקתם ושכפולם ללא בעיות של זכויות יוצרים.
עלי בן פליס

עלי בן פליס (בברברית: ⴰⵍⵉ ⴱⴻⵏⴼⵍⵉⵙ; בערבית: على بن فليس; נולד ב-8 בספטמבר 1944) הוא משפטן ופוליטיקאי אלג'יראי-ברברי שכיהן כראש ממשלת אלג'יריה במשך שלוש שנים. הוא היה מועמדה של החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה בבחירות לנשיאות אלג'יריה ב-2004 וב-2014.
ביוגרפיה

בן פליס נולד ב-8 בספטמבר 1944 בעיר באתנה, העיר החמישית בגודלה באלג'יריה. כשהיה בן 13 איבד את אביו ואת אחיו הגדול במלחמת העצמאות של אלג'יריה.
למד בבית ספר יסודי בבאתנה והמשיך את לימודיו בקונסטנטין בתיכון חיחי אל-מכי, שם קיבל את תעודת הבגרות שלו. הוא נרשם לפקולטה למשפטים ולמדעי הכלכלה בעיר הבירה אלג'יר, ובשנת 1968 סיים את לימודיו וקיבל רישיון.
הוא הועסק במשרת שופט בבית המשפט העירוני באלג'יר באוקטובר 1968, אחר כך היה לשופט מוסמך ברשות המרכזית במשרד המשפטים, שם היה מנהל אגף אחראי על נוער עברייני מדצמבר 1968 עד סוף 1969. אז קיבל את תפקיד נציג המדינה בבית המשפט של באתנה מ-1969 עד 1971, לפני שהתקדם למשרת תובע כללי במועצה השופטת של קונסטנטין בשנת 1971. הוא החזיק במשרה זו עד שנת 1974, מועד הצטרפותו לסגל עורכי הדין.
בן פליס עבד כעורך דין בעיר באתנה ונבחר ליו"ר ארגון עורכי הדין באזור באתנה בין השנים 1983–1985. באותה תקופה היה חבר הוועדה המבצעת והמועצה הלאומית של הארגון הארצי של עורכי הדין. בשנת 1987 נבחר בפעם השנייה ליו"ר ארגון עורכי הדין של באתנה, עד שנת 1988.
הוא נשוי ואב לארבעה ילדים.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

בשנת 1988 נבחר לכהן כשר המשפטים, והחזיק במשרה זו בתקופת כהונתן של שלוש ממשלות רצופות (ממשלת קאצדי מרבאח, ממשלת מולוד חמרוש, וממשלת סיד אחמד ע'זאלי).
בעת כהונתו הארוכה כשר משפטים (1988–1991), מערכת המשפט באלג'יריה עברה רפורמות רבות. הוקמו רשויות משפט שונות. בפעם הראשונה מאז קבלת העצמאות של אלג'יריה התקבלה עצמאותה של הרשות השופטת, בכך שהיא הופרדה מהרשות המבצעת. כמה חוקים אחרים הועברו תחת בן פליס: חוק המסדיר את המקצוע עורך דין באלג'יריה ומקנה לעורכי הדין זכויות ההגנה, בדינים הקשורים לנוטריון, הוצאה לפועל וכן טקסטים המתייחסים ללשכת הרשם. בן פליס דאג לשפר את תנאי הכליאה. הוא גם דאג שלאזרחי אלג'יריה יהיה זכות לסנגור הוא התפטר מהממשלה לאחר שחלק מהרפורמות שרצה להעביר לא עברו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > ראש ממשלת אלג'יריה

עלי בן פליס מונה לתפקיד ראש ממשלת אלג'יריה באוגוסט 2000. כהונתו חודשה ביוני 2002. במהלך תקופה זו, הוא יישם סגנון חדש של ממשל המבוסס על דיאלוג והתייעצות עם האזרחים. המומחיות המשפטית שלו והפתיחות שלו אפשרו לו לנטרל קונפליקטים חברתיים רבים. כראש ממשלה, הוא הורה לדבוק ביוזמות החקיקה שלו וברפורמות הכלכליות והחברתיות שהעביר כשר משפטים. הוא עזב את תפקידו כראש הממשלה בשנת 2003 במטרה להתמודד לנשיאות אלג'יריה.
ביוגרפיה > הבחירות לנשיאות אלג'יריה 2004

בן פליס היה המועמד העיקרי שהתמודד מול נשיא אלג'יריה המכהן עבד אל-עזיז בותפליקה. למרות היותו מועמד מוביל, היה פער ניכר בין אחוזי הקולות של בן פליס לבין אלה של בותפליקה (85% לבותפליקה ו-6.4 לבן פליס), בין היתר בעקבות אחוז ההצבעה הנמוך (58.1%). בסך הכל קיבל בן פליס 653,951 קולות וסיים במקום השני. בן פליס ותומכיו טענו כי במהלך הבחירות נפלו אי סדרים ואף הוגשו תלונות לוועדה האחראית על ניהול הבחירות.
בן פליס העדיף שלא להתמודד בבחירות לנשיאות אלג'יריה 2009, שגם בהן ניצח הנשיא המכהן בותפליקה.
ביוגרפיה > הבחירות לנשיאות אלג'יריה 2014

עשר שנים לאחר הבחירות בהן סיים מקום שני, הודיע בן פליס ב-19 בינואר על כוונתו להתמודד בבחירות לנשיאות אלג'יריה. בבחירות אלה התמודד מטעם מפלגת העצמאות של אלג'יריה וסיים במקום השני (אחרי הנשיא בותפליקה) לאחר שזכה ב-1,244,918 קולות, שהיוו 12.185 מהקולות. גם בבחירות אלה אחוז ההצבעה היה מאוד נמוך, 51.7%.
ראו גם

ראש ממשלת אלג'יריה
הערות שוליים

↑  המועמדים לנשיאות אלג'יריה 2004, באתר BBC
↑  שיעור הצבעה הנמוך בתולדות אלג'יריה; מפלגת השלטון זכתה, באתר הארץ, 2 ביוני 2002
↑  נשיא אלג'יריה בוטפליקה נבחר לכהונה שנייה, באתר ynet, 9 באפריל 2004
↑  Former Algerian PM Benflis announces his candidacy for April presidential election, באתר פוקס ניוז
↑  אלג'יריה: הנשיא המכהן בוטפליקה זכה בבחירות עם 81.5% מהקולות, באתר ynet, 18 באפריל 2014
↑  Algeria's President Bouteflika wins fourth term, באתר BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16594069n (data)  GND: 1188356860  ISNI: 0000 0003 7043 0340  LCCN: no2015103621  SUDOC: 229310435  VIAF: 249721247   WorldCat (עם VIAF): 249721247
פידיגאן

| --- | --- |
 מדינה:  הפיליפינים הפיליפינים
 מחוז:  קורדיליירה
 פרובינציה:  אברה
 שטח:  49.15 קמ"ר
 גובה:  90 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ברשות המקומית:  12,475 (1 במאי 2020)
 קואורדינטות:  17°34′13″N 120°35′21″E﻿ / ﻿17.5703°N 120.5893°E﻿ / 17.5703; 120.5893 
 אזור זמן:  UTC+8
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הפיליפינים מוגדלת) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי פידיגאן(למפת הפיליפינים רגילה) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי פידיגאן    מיקום פידיגאן (באדום) בפרובינציית אברה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פּידיגַאן, רשמית הרשות המקומית של פידיגאן (באילוקנית: Ili ti Pidigan; בטגאלוג: Bayan ng Pidigan), היא רשות מקומית מדרגה 5 בפרובינציית אברה, בפיליפינים. על פי מפקד האוכלוסין של 2020, מתגוררים בפידיגאן 12,475 אנשים.
גאוגרפיה

על פי רשות הסטטיסטיקה הפיליפינית, לפידיגאן שטח בגודל 49.15 קילומטרים רבועים, שהם 1.18% מהשטח הכולל של פרובינציית אברה.
פידיגאן מרוחקת 8 קילומטרים מבירת הפרובינציה, בנגד, וכ־400 קילומטרים מבירת המדינה, מנילה.
גאוגרפיה > ברנגאים

פידיגאן מחולקת מנהלית ל-15 ברנגאים. בראש כל ברנגאי עומדים נבחרי ציבור: קפטן הברנגאי, ומועצת הברנגאי. כולם נבחרים מדי שלוש שנים.
שלטון מקומי

פידיגאן, השייכת למחוז הבחירה הארצי היחיד בפרובינציית אברה, מנוהלת על ידי ראש עיר המוגדר כמנכ"ל המקומי שלה ועל ידי מועצה עירונית כגוף המחוקק שלה בהתאם לחוק השלטון המקומי בפיליפינים. ראש העיר, סגן ראש העיר וחברי המועצה נבחרים ישירות על ידי הציבור באמצעות בחירות המתקיימות אחת לשלוש שנים.
אתרי מורשת ומבנים היסטוריים בפידיגאן

כנסיית העיבור ללא חטא בפידיגאן
בית הספר התיכון על שם מרים הקדושה
חורבת בית משפחת ברינגאס
בית הספר המרכזי של פידיגאן
בית משפחת פיגרס
הערות שוליים

↑  נתוני נפקד האוכלוסין לפרובינציית אברה, באתר מפקד האוכלוסין של הפיליפינים
↑  Philippine Standard Geographic Code (PSGC) | Philippine Statistics Authority, psa.gov.ph
↑  Philippine Standard Geographic Code (PSGC) | Philippine Statistics Authority, psa.gov.ph
פוארטו מדרין

פוארטו מדרין (בספרדית: Puerto Madryn; בוולשית: Porth Madryn) היא עיר נמל בפטגוניה הארגנטינאית, לחופו של מפרץ נואבו (אנ'), מערבית לחצי האי ואלדס. בשנת 2001 התגוררו בה כ-58 אלף תושבים, והיא הייתה העיר השלישית בגודלה בפרובינציית צ'ובוט.
היסטוריה

פוארטו מדרין נוסדה ב-28 ביולי 1865 בידי 150 מהגרים ולשים. הם קראו לה על שמה של מדרין, חוותו של סר לאב ג'ונס-פרי, מדינאי ובעל אדמות שהיה מיוזמי ההתיישבות הוולשית בארגנטינה. היא נותרה בתחילה עיירה קטנה, אך חשיבותה גברה לאחר שב-1886 נחנכה מסילת הברזל שחיברה אותה עם העיר טרלאו והפכה אותה ואת הנמל שלה לשער הכניסה לצ'ובוט.
מעמדה של העיר דעך בשנות ה-50 וה-60 של המאה העשרים. בתקופה זו בוטלו פטורים שונים ממכס על יבוא דרך נמלה של העיר, וחברות הספנות נטשו אותה. בהמשך נסגר קו הרכבת לטרלאו, וגם תעשיית הטקסטיל ששגשגה בעיר לתקופה קצרה בשנות ה-60 עקב הקלות מס דעכה. תהליכים אלה גרמו לעזיבתם של תושבים רבים.
בשנות ה-70 השתנתה המגמה, עם הקמתו של מפעל אלומיניום, שהאיץ את התפתחותו של אזור תעשייה חדש בצפון העיר. אפשרויות התעסוקה החדשות הביאו לעיר תושבים חדשים, והעיר גדלה במהירות. במקביל, התבססה פוארטו מדרין כנקודת מוצא לתיירים המבקרים בשמורת הטבע שבחצי האי ואלדס, ולאורך חוף הים שלה הוקמה טיילת.
כלכלה

כלכלת העיר מבוססת על שלושה ענפים עיקריים: ייצור אלומיניום, דיג ותיירות. מפעל האלומיניום אלואר הוא הגדול בארגנטינה, והוא מעסיק כ-1,700 עובדים. תיירים המגיעים לעיר עושים זאת כדי לבקר בחצי האי ואלדס, לצפות בלווייתנים, לרחוץ בחופיה או ליטול חלק בפעילויות של ספורט ימי, ובפרט צלילה במימיו הצלולים של מפרץ נואבו.
ערים תאומות

ויילס נפין, ויילס
איטליה פאולה (אנ'), איטליה
צ'ילה פוארטו מונט, צ'ילה
פרו פיסקו, פרו
ראו גם

חצי האי ואלדס
פונטה טומבה
טרלאו
פוארטו מונט

פוארטו מונט (Puerto Montt) היא עיר בדרום צ'ילה, לחופו של מפרץ רלונקאבי (Seno de Reloncaví). היא משמשת כבירתו של מחוז לוס לאגוס, ובשנת 2017 התגוררו בה כ-245,902 תושבים.
היסטוריה

עד המאה ה-19 היה האזור בו שוכנת פוארטו מונט מכוסה ביער עבות. ב-1851 הגיעה למקום משלחת מהאי צ'ילואה במטרה להכשירו להתיישבות. המקום צד את עיני המתיישבים גם בשל סמיכותו לאגם יאנקיווה (Llanquihue). ב-12 בפברואר 1853 נוסדה העיר באופן רשמי על ידי תושביה הראשונים, שהיו בעיקר מהגרים גרמנים. היא נקראה על שמו של נשיא צ'ילה באותה תקופה, מנואל מונט.
ב-1969 התרחש בעיר "הטבח של פוארטו מונט". ב-4 בפברואר אותה שנה פלשו כ-90 משפחות של חסרי בית לשטחיהן של חוות נטושות בעצתו של חבר הפרלמנט לואיס אספינוסה. 5 ימים לאחר מכן הודיע להם מפקד המשטרה בעיר כי לא יינקטו נגדם צעדים. למחרת הודיע משרד הפנים כי לא ייתן יד לפלישה. אספינוסה נעצר ונשלח לוואלדיביה, ועם שחר פשטו 250 שוטרים על החוות, פינו מהן את יושביהן, והעלו אותן באש. 11 מהתושבים נורו למוות. האירועים זעזעו את המדינה, והיו בין הגורמים לנפילתו של הנשיא אדוארדו פריי, ולעלייתו של סלבדור איינדה, שנה מאוחר יותר.
כלכלה

כלכלת העיר מבוססת בעיקר על חקלאות, יערנות ודיג. לגידול דגי הסלמון חלק מכריע בהתפתחותה של העיר בראשית המאה ה-21. גם ענף התיירות, ובמיוחד התיירות האקולוגית, מתחיל להתפתח מאז ראשית המאה.
תחבורה

פוארטו מונט מהווה את שער הכניסה לאי צ'ילואה ולאיים קטנים יותר באזור. יש בה שדה תעופה ממנו מתקיימות טיסות סדירות לערים המרכזיות בצ'ילה, ואף לבארילוצ'ה שבארגנטינה. בפוארטו מונט שוכנת תחנת הרכבת הדרומית בצ'ילה, והיא מהווה את הנקודה הצפונית ביותר בקארטרה אאוסטרל.
תיירות

מיקומה של פוארטו מונט בין האגמים, היערות וההרים מצפון, לבין האיים והקרחונים מדרום, הופך אותה לנקודת מוצא נוחה לטיולים באזור.
גם בעיר עצמה יש מוקדי משיכה לתיירים. במיוחד ידועים שוק הדייגים הססגוני שלה, והאי הקטן טנגלו ששוכן בנמל וממנו יש תצפית על העיר וסביבתה.
פוארטו ואיארטה

| --- | --- |
סמל פוארטו ואיארטהסמל פוארטו ואיארטה

קולאז' של פוארטו ואיארטה
 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  חליסקו חליסקו
 תאריך ייסוד:  12 בדצמבר 1851 
 שטח:  1,300.67 קמ"ר
 גובה:  2 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  224,166 (2020)
  ‑ במטרופולין:  379,886 (2010)
 קואורדינטות:  20°40′N 105°16′W﻿ / ﻿20.667°N 105.267°W﻿ / 20.667; -105.267
 אזור זמן:  UTC -6
 http://www.puertovallarta.gob.mx/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו פוארטו ואיארטה (למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו פוארטו ואיארטה (למפת חליסקו רגילה) גוודלחרה ספופן לאגוס דה מורנו סיודד גוסמאן סקטקס סינ. אגואס. גואנ. ס. ל. פ. האוקיינוס השקט  נאיאריט מיצ'ואקאן קול. דור.פוארטו ואיארטה (למפת חליסקו מוגדלת) גוודלחרה ספופן לאגוס דה מורנו סיודד גוסמאן סקטקס סינלואה אגואסקליינטס גואנחואטו סן לואיס פוטוסי האוקיינוס השקט  נאיאריט מיצ'ואקאן קולימה דורנגופוארטו ואיארטה   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פוארטו ואיארטה (בספרדית: Puerto Vallarta) היא עיר ומועצה אזורית במדינת חליסקו במקסיקו. פוארטו ואיארטה היא עיר קיט והיא שוכנת על חוף מפרץ באיה דה בנדרס במערב חליסקו ובקרבת הגבול עם נאיאריט. בעיר מתגוררים 255,681 תושבים (נכון ל-2010), ובמטרופולין שלה מתגוררים 379,886 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה

ראשיתה של פוארטו ואיארטה הוא בכפר דייגים קטן בשם לאס פניאס דה סנטה מריה דה גואדלופה. בשלב מסוים במאה ה-19 התפתח בכפר נמל קטן ששירת מכרות כסף ועיירות במערב חליסקו, כמו מסקוטה וסן סבסטיאן דל אואסטה. פתיחת הנמל גרמה לגדילת אוכלוסיית הכפר, אך עדיין הוא היה יישוב קטן יחסית. הגידול באוכלוסייה נמשך בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, ו-1918 הפך היישוב למועצה אזורית בפני עצמו ושמו שונה לפוארטו ואיארטה (מילולית: "נמל ואיארטה") כהוקרה לאיגנסיו ואיארטה, מושל חליסקו באותה העת.
כעבור מספר שנים התדלדלו מכרות הכסף והכלכלה המקומית החלה להסתמך על חקלאות. במלחמת קריסטרו, מרד עממי מצד הכנסייה הקתולית ותומכיה שהתנגדו למדיניות החילונית והאנטי-דתית של ממשלת פלוטארקו אליאס קאייס שפרץ ב-1926, השתלטו תומכי הכנסייה על פוארטו ואיארטה פעמיים ונהדפו על ידי כוחות הממשלה כל פעם.
בשנות ה-30 שופרו התשתיות ודרכי הגישה אל העיירה והחלה להתפתח בה תעשיית תיירות, אך היא נותרה אלמונית למדי במקסיקו ומחוצה לה. העיירה התפרסמה מאוד בעקבות צילומי הסרט האמריקאי ליל האיגואנה ב-1964 והפכה ליעד תיירותי פופולרי, וכמו כן משכה מהגרים מארצות הברית ומקנדה. תעשיית התיירות תרמה לפיתוח העיירה והיא קיבלה מעמד של עיר ב-1968.
העיר התפתחה וגדלה בצורה דרסטית בעשורים הבאים, אם כי היא ירדה במידה מסוימת מגדולתה החל משנות ה-80 כשממשלת מקסיקו החלה לפתח אזורי תיירות נוספים במדינה, ובייחוד בקנקון.
ארצות הברית מקיימת סוכנות קונסולרית בעיר, בנוסף לשגרירות ארצות הברית במקסיקו סיטי
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי ליסנסיאדו גוסטבו דיאס אורדס (יאט"א: PVR) (ספ'), המציע טיסות ליעדים במקסיקו, צפון אמריקה ואירופה.
ערים תאומות

ארצות הברית היילנד פארק, אילינוי, ארצות הברית
ארצות הברית סנטה ברברה, קליפורניה, ארצות הברית
הערות שוליים

1 2  המועצה האזורית פוארטו ואיארטה, קטלוג המיקומים, המזכירות לפיתוח חברתי של מקסיקו (בספרדית).
1 2  תחימת אזורי המטרופולין של מקסיקו 2010, המכון הלאומי לסטטיסטיקה ולגאוגרפיה של מקסיקו (בספרדית).
↑  קונסוליות ארצות הברית במקסיקו Locations". U.S. Department of State, United States Diplomatic Mission to Italy. Archived from the original on 18 June 2015. Retrieved 20 June 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557203105171  BNE: XX4207517  BnF: cb152064869 (data)  GND: 4122626-4  LCCN: n81042843  MusicBrainz: 85fc95f8-5e13-404d-aae2-145f4dab0f4a  SNAC: w6z76ndf  VIAF: 135989604   WorldCat (עם VIAF): 135989604
פטר אטווש

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1944 סקיודוורהיי, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  24 במרץ 2024 (בגיל 80) 
 מוקד פעילות:  קלן, קרלסרוהה, פריז 
 תקופת הפעילות:  1962–2024 (כ־62 שנים) 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט, בית הספר הגבוה למוזיקה וריקוד בקלן 
 עיסוק:  מלחין, מנצח, מורה
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  הונגרית, צרפתית, גרמנית, שוודית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, ECM, BMC Records 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (1988)  פרס המוזיקה של פרנקפורט (2007)  אזרחות כבוד של בודפשט (2003)  פרס „מולדתי” (2018)  פרס קושוט (2002)  מדליית גתה (2018)  מסדר אישטוון הקדוש של הונגריה 
 www.eotvospeter.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פטר אֶטוֶוש (בהונגרית: Eötvös Péter;‏ 2 בינואר 1944 – 24 במרץ 2024) היה מלחין, מנצח ומורה הונגרי.
ביוגרפיה

אטווש נולד בעיר אודורהיי (אנ') (סיקיי-אודווארהיי) בחבל הסקלרים בטרנסילבניה (בימי המלחמה חלק מהונגריה, כיום ברומניה). הכשרתו המוזיקלית הראשונית הייתה בלימודי פסנתר, כינור, כלי הקשה וחליל צד. בגיל 11 חיבר קנטטה והראה אותה לג'רג' ליגטי ובגיל 12 זכה בפרסים על הלחנה. כשהיה בן 14 קיבל אותו זולטאן קודאי ללימודים באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט, שם הוא למד הלחנה. לדבריו, הושפע בעיקר מאלברט סימון,[דרוש מקור] בלה בארטוק, קרלהיינץ שטוקהאוזן, פייר בולז, ג'רג' קורטג וקרלו ג'זואלדו, וכן מוזיקה אלקטרונית וג'אז (בעיקר מיילס דייוויס). השתתפות בסמינר הקיץ למוזיקה חדשה בדרמשטדט הביאה לו מלגת לימודים בקלן, בשנים 1966–1968. הוא סיים שם את לימודיו בדיפלומת מצטיין בניצוח (אצל וולפגנג פון דר נאהמר). כמו כן למד הלחנה אצל ברנד אלואיס צימרמן. מ-1967 עד 1968 עבד כפסנתרן חזרות באופרה של קלן. מ-1969 הלחין לקולנוע בהונגריה. אטווש ניגן בקביעות עם אנסמבל שטוקהאוזן מ-1968 עד 1976. הוא ניצח על כל היצירות לתזמורת ולהרכבים של שטוקהאוזן וביים את הבכורות העולמיות של "יום חמישי" ו"יום שני" מתוך מחזור האופרות "אור" של המלחין. אטווש שיתף פעולה בהפקות בימתיות עם מלחינים נוספים של המאה ה-20 כגון כברונו מאדרנה, לואיג'י נונו ואיגור סטרווינסקי, כמו גם בהצגת הבכורה של "מחולות האדמה" של הריסון ברטוויסל.
בשנים 1971 עד 1979 עסק אטווש במוזיקה אלקטרונית ובהזמנת בולז, ניצח בשנת 1978 על קונצרט הפתיחה של המכון למחקר ולתיאום אקוסטי מוזיקלי (אירקאם). משנת 1979 עד 1991 כיהן כמנהל מוזיקלי של אנסמבל אנטרקונטמפורן. משנת 1985 עד 1988 היה מנצח אורח ראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית. בשנת 1992 ייסד את "מכון אטווש הבינלאומי" למנצחים צעירים וב-1994 התמנה למנצח הראשי של תזמורת הרדיו הקאמרית של הילוורסום. פטר אטווש הרצה במוסדות מוזיקה שונים באירופה וישב בחברי שופטים בתחרויות בינלאומיות. מאז 2003 כיהן כמנצח אורח ראשי של התזמורת הסימפונית של גטבורג.
יצירתו

במוזיקה שלו שם אטווש דגש על פרספקטיבה תיאטרלית על תנועת צליל בחלל. לצד יצירות תיאטרליות במובהק, ניכרת תפיסה תיאטרלית ביצירות שהביטוי המילולי בהן משולל משמעות סמנטית או ביצירות שהביטוי התנועתי בהן לובש צורה של חזרה פולחנית (לדוגמה, סיבובי נגן כלי ההקשה בין כליו ב־Psalm cli משנת 1993). אטווש השתמש גם באפקטים של הגברה אלקטרונית של כלי או כלים מסוימים על הבמה, ליצירת אפקטים של תנועת צליל בחלל (לדוגמה, ב"צללים" מ-1996). בחיפושיו אחר טכניקות שונות ומצלולים חדשים, השתמש אטווש גם באינטונציות דיבור באמצעות כלי נגינה ובהצבה חורגת מן המקובל של כלי התזמורת, בתוספת כלי נגינה אלקטרוניים.
פרסים ואותות הוקרה

1988 – מסדר האמנויות והספרות הצרפתי
רשימת יצירות

"מלאכים באמריקה", אופרה (2002–2004)
"עת חציתי גשר של חלומות", אופרה (1998–1999)
"אטלנטיס", לתזמורת (1995)
"שבע", לכינור ולתזמורת (2006)
"המרפסת", אופרה (2001–2002)
"המבט", סרט הקלטה (1997)
"שלוש קומדיות מדריגל" ל-12 קולות
"אינסטי גאלאנטי" (1970–1990)
"מדריגל חתונה" (1963–1976)
"מורו לאסו" (1963–1972)
"קאפ-קו", קונצ'רטו לפסנתר, מקלדת ותזמורת (2005)
קונצ'רטו גרוסו לצ'לו (2011)
"אופרה סינית", לתזמורת (1986)
"מוזיקת צרצרים", סרט הקלטה (1970)
"אלקטרוכרוניק", סרט הקלטה (1974)
"שמונה אינסופי I." לאנסמבל (1981)
"שמונה אינסופי II. – אפיירון מוזיקון", לאנסמבל (1988–1989)
"פסנתר ארצי-פסנתר שמיימי", לפסנתר סולו
"חרקירי", אופרה (1973)
"IMA", למקהלה ותזמורת (2002)
"מרווחים – פנימים", אנסמבל ואלקטרוניקה (1981)
"סילון גז", קונצ'רטו לחצוצרה (2002)
"תופים מדברים", קונצ'רטו לכלי הקשה (2012/13)
"התכתבות", לרביעיית מיתרים (1992)
"ליידי סאראשינה" אופרה, 4 במרץ 2008, האופרה של ליון
"אהבה ושדים אחרים", אופרה, 10 באוגוסט 2008, פסטיבל גליינדבורן
"Mese (Märchen /Tale/Conte)", סרט הקלטה (1968)
"פריז-דקר", לאנסמבל (2000)
"Psalm cli מזמור תהילים 151" לכלי הקשה (1993)
"פסי", לאנסמבל (1996)
"פסיכוקוסמוס", קונצ'רטו לצימבלון (1993)
"רדאמס", אופרה קאמרית (1997/1975)
"רפליקה", קונצ'רטו לויולה (1998) – הוקלט על ידי קים קשקשיאן בחברת ECM
"צללים" (1996)
"קטעי שיחה", לאנסמבל (2001)
"אבנים", לאנסמבל (1990-1985)
"שלוש אחיות", אופרה (1997-1996)
"רעם", סולו טימפני (1993)
"הטרגדיה של השטן" (Die Tragödie des Teufels), אופרה, (פברואר 2010, האופרה הממלכתית של בוואריה)
"משולש", נגן כלי הקשה ואנסמבל (1993)
"שני מונולוגים", לאנסמבל (1987/1975)
"שתי פואמות לפולי", סולו צ'לו (1998)
"סקוונצות לכלי נשיפה מעץ", לאנסמבל (1987/1975)
"נקודות אפס", לתזמורת (1999)