stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לשכת העיתונות הממשלתית
הערות שוליים

↑  בעיתון הרשמי - הולם - מנהל לשכת המודיעין הממשלתית, המשקיף, 7 בספטמבר 1944
↑  מסיבת היכר של המזכיר הראשי עם העיתונות, הצופה, 1 בנובמבר 1946
מאת לשכת המודיעין, הארץ, 22 באוגוסט 1938
↑  מנהיגי הציונות יוצאים לארץ ישראל, הצפירה, 9 ביוני 1920
↑  ידיעות אחרונות, דואר היום, 11 באוגוסט 1920
↑  הודעות לשכת העיתונות של ההנהלה הציונית בא"י, דואר היום, 14 בדצמבר 1921
↑  סוכנות הידיעות של הסוכנות היהודית,  הירדן, 23 באוקטובר 1934
↑  הסברת לשכת המודיעין לפרשת הדגל והסמל של המדינה, הארץ, 23 ביולי 1948
↑  לשכת המודיעין של ממשלת ישראל משרתת מנגנון התעמולה האמריקאי, קול העם, 13 באוגוסט 1948
↑  ענת באלינט, ראש לשכת העיתונות הממשלתית יועבר מתפקידו, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2003
↑  לשכת העיתונות הממשלתית הפסיקה להנפיק תעודות לעיתונאים פלסטינים, באתר וואלה, 1 בנובמבר 2000
↑  טל רוזנר, בג"ץ מחייב להעניק תעודות עיתונאי לכתבים פלסטינים, באתר ynet, 25 באפריל 2004
↑  לע"מ העבירה לשב"כ פרטיהם של אלפי עיתונאים, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2003
↑  ענת באלינט, לשכת העיתונות: תעודת עיתונאי - באישור השב"כ, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2003
 ניר גונטז', האם השב"כ רואה בעיתונאים אויבים?, באתר הארץ, 27 במאי 2020
↑  אסף כרמל, מועצת העיתונות ואגודות העיתונאים נגד לשכת העיתונות הממשלתית, באתר הארץ, 29 בינואר 2007
↑  רותה קופפר, אורן הלמן מונה למנהל לשכת העיתונות הממשלתית ויחליף את דני סימן, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2010
↑  אמילי גרינצווייג, ניצן חן מונה לראש לשכת העיתונות הממשלתית, באתר הארץ, 16 ביולי 2012
↑  הוועדה המייעצת לבחינת הכללים למתן תעודות מטעם לשכת העיתונות הממשלתית, דוח הוועדה, ‏אוקטובר 2018
↑  אדר אבישר, נשללה תעודת העתונות של ראש משרד השבועון ניוזוויק בישראל, מעריב, 3 בפברואר 1991
↑  בג"ץ 5627/02 בג"ץ 8813/02 - עותרים נ' לשכת העיתונות הממשלתית, באתר בית המשפט העליון, 22 בפברואר 2004
↑  לע"מ העבירה לשב"כ פרטיהם של אלפי עיתונאים, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2003
↑  ענת באלינט, לשכת העיתונות: תעודת עיתונאי - באישור השב"כ, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2003
↑  משה ריינפלד, כתבת אבו דאבי עתרה נגד שלילת תעודת עיתונאי, באתר הארץ, 7 באפריל 2002
↑  ענת באלינט, להשיב תעודת העיתונאי למתעד ההפגנות בבילעין, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2005
↑  עתירה: לע"מ מסרבת להנפיק תעודה לעיתונאית אמריקאית, באתר וואלה, 16 בספטמבר 2010
↑  עידו קינן, החיה החדשה הזאת, באתר העין השביעית, 14 באפריל 2010
↑  עידו קינן, ואלה שמות, באתר העין השביעית, 16 באוגוסט 2010
↑   רוית הכט, ישראל מגרשת עיתונאי הולנדי שמתח ביקורת על הכיבוש בטענה ש"לא עמד בכללים", באתר הארץ, 3 במאי 2017
↑   ברק רבידו איתי שטרן, לשכת העיתונות הממשלתית תשלול תעודת עיתונאי מכתב ישראלי של אל-ג'זירה, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2017
↑   ברק רביד, משרד החוץ התריע בפני משרד רה"מ: סנקציות נגד אל־ג'זירה יגרמו נזק תדמיתי לישראל, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2017
↑  איתי שטרן, עורכות "המקום הכי חם בגיהנום": "סירוב לע"מ להעניק לנו תעודת עיתונאי — עיוות", באתר הארץ, 9 בינואר 2018
↑  איתמר ב"ז, לע"מ מרחיבה את מעגל מקבלי התעודות, באתר העין השביעית, 17 באפריל 2019
↑   נתי טוקר, ניצחון ל"המקום הכי חם בגיהנום": לע"מ תקים ועדה שתקבע כללים לבלוגרים, באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2018
↑   ג'קי חורי, לע"מ מסרבת להעניק תעודת עיתונאי לערבייה ישראלית מסיבות ביטחוניות שלא נומקו, באתר הארץ, 23 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263100905171  LCCN: no2011133823  VIAF: 261156747   WorldCat (עם VIAF): 261156747
פאסט

ערך זה עוסק בחברה ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 חברת אם:  לוילנס
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  ספק שירותי אינטרנט
 אנשי מפתח:  אייל תמיר, מנכ"ל
  
 www.fast.net.il
 
פאסט (באנגלית: Fast) הייתה חברה ישראלית, שעיקר פועלה היה אספקת שירותי אינטרנט בישראל.
היסטוריה

חברת "לוילנס" נוסדה בפברואר 2005, ופועלה העיקרי הוא בשירות אחסון שרתים ואתרים בחוות השרתים שברשותה.
בשנת 2009 קיבלה החברה רישיון לספק שירותי אינטרנט במדינת ישראל, ובשנת 2010 כחלק מפעילות החברה, הקימה את חברת הבת "פאסט" כדי שזו תהיה ספקית אינטרנט נוספת בישראל.
בשנת 2012 החברה יצאה בקמפיין פרסומי בהפקתו וביצועו של השחקן דודו זר. החברה יצאה עם מחירים נמוכים במיוחד לאותה תקופה בשוק האינטרנט, ולמרות זאת החברה נשארה קטנה יחסית לעומת המתחרות שלה לנתח שוק זה. בראיון שנערך עם מנכ"ל החברה, אייל תמיר בדצמבר 2012, ציין שהחברה היא החמישית בגודלה בענף בישראל מבחינת היקף לקוחות, אבל היא מקום ראשון מבחינת היקף תעבורת האינטרנט שעובר דרכה.
באפריל 2013, האשים מנכ"ל החברה אייל תמיר, את חברת נטוויז'ן בכך שלקוחות החברה נחסמו ולא יכולים לגשת לאתרי אינטרנט שמאוחסנים אצלה, הוא אף שלח מכתב רשמי בנושא למשרד התקשורת, כמה ימים מאוחר יותר החסימה השתחררה בהתערבות משרד התקשורת בנושא.
הערות שוליים

↑  בעלי רישיון מיוחד למתן שירותי גישה לאינטרנט, באתר משרד התקשורת
↑  לב ליידרמן, חבר חדש ב"שכונת" ספקיות האינטרנט - FAST, ב-12 בדצמבר 2010
אמיתי זיו, ספקית אינטרנט חדשה בישראל: FAST, באתר TheMarker‏, 29 בנובמבר 2010
↑   פרסומת לאינטרנט FAST עם דודו זר, פרסומת  באתר יוטיוב
↑  אמיתי זיו, יש עוד לאן לרדת: Fast מציעה אינטרנט ב-15 שקל לחודש, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2012
מתן חודורוב, ספקית האינטרנט פאסט מציעה אינטרנט מהיר ב-10 שקלים לחודש, באתר nana10‏, 11 בדצמבר 2012
↑  אבי וייס, ריאיון עם מנכ"ל החברה, אייל תמיר, 25 בדצמבר 2012
↑  אבי וייס, Fast מתלוננת נגד נטוויז'ן על חסימת האינטרנט, 28 באפריל 2013
↑  מכתב שנשלח למשרד התקשורת על ידי מנכ"ל החברה, אייל תמיר, 29 באפריל 2013
↑  אבי וייס, החסימה של נטוויז'ן הוסרה בהוראת משרד התקשורת, 2 במאי 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משמר הגבול הממלכתי של טורקמניסטן

| --- | --- |

סמל
 פרטים
 כינוי:  משמר הגבול הטורקמני
 מדינה:  טורקמניסטן טורקמניסטן
 סוג:  משמר גבול
 בסיס האם:  אשגבאט, טורקמניסטן
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  11 באוגוסט 1991 – הווה (33 שנים)
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קל, ספינות, סיירות, מסוקים, נגמ"שים, מטוסים
 פיקוד
 יחידת אם:  משרד ההגנה
משמר הגבול הממלכתי של טורקמניסטן (בטורקמנית: Türkmenistanyö Döwlet serhet gullugy) הוא גוף אכיפה טורקמני הכפוף למשרד ההגנה הטורקמני (בעבר היה חלק מביטחון לאומי של טורקמניסטן) ואחראי להגנת הגבולות ולמניעת הברחות, תפקיד שהוא ממלא במשותף עם השירות הממלכתי למאבק בסמים של טורקמניסטן ושירות ההגירה הממלכתי של משרד הפנים הטורקמני.
הארגון הוקם בקיץ 1991 כיורש האגף הטורקמני של משמר הגבול הסובייטי. לאורך שני העשורים הראשונים לקיומו נאבק רבות בהברחות הסמים שהיו למכת מדינה עם פתיחת המאה ה-21.
מטרותיו העיקריות הן הגנה על גבולות המדינה, מאבק בטרור הבינלאומי, מלחמה בהגירה לא חוקית וסחר בבני אדם, מאבק בהברחות ומאבק בסמים, מאבק בהפצת רכיבי נשק לשמדה המונית, הגנה על מסופי נפט וצינורות נפט בגזרה הטורקמנית של הים הכספי.
מפקדים

1992 — 1999: אקמוראד קבולוב
1999 — 2002: טירקיש טימירייב
2002 — 2003: אגאגלדי מאמדגלדייב
2003: אנאגלדי גומנוב
2003 — 2004: אנאור אטג'אנוב
2004 — 2006: אוראזברדי סולטאנוב
2006 — 2009: בייראם אלובוב
2009 — 2012: מיראט איסלאמוב
2012 — 2013: אמאן גראייב
2013 — מכהן: מיראט איסלאמוב
ראו גם

השירות למאבק בסמים (טורקמניסטן)
אינאוס גרנדיירס

| --- | --- |

 
 מידע על הקבוצות
 קוד UCI:  IGD
 אופניים:  פינארלו (אנ')
 מכלולים:  שימאנו (אנ')
 מיקום:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תאריך ייסוד:  2010
 תחום:  כביש
 סטטוס:  UCI World Tour
 צוות מקצועי ראשי
 מנהל כללי:  דייב בריילספורד
 מנהל ספורטיבי:  סרוויס קנאוון   גבריאל ראש   ברט לנקסטר
 שמות קודמים
 2010   2011–2013   2014–2019:  Sky Professional Cycling   סקיי פרוסייקלינג   קבוצת סקיי
 
המירוץ הראשון של קבוצת סקיי. 2010
כריסטופר פרום לובש את "החולצה הצהובה" טור דה פרנס 2015
רכב קבוצת סקיי הנושא אופניים
אינאוס גרנדיירס (באנגלית: Ineos Grenadiers, עד אפריל 2019 נקראה קבוצת סקיי ועד ספטמבר 2020 קבוצת אינאוס) היא קבוצת רכיבה מקצוענית, בריטית השייכת לסבב העולמי של איגוד האופניים הבינלאומי. הקבוצה הוקמה מחדש ב-2010 ומאז הקמתה נחשבת לאחת הקבוצות החזקות ביותר בסבב העולמי וזוכה להצלחה במיוחד בגרנד טורס - מרוצי הקטעים החשובים ביותר. בקבוצה רכבו רוכבים שניצחו בטור דה פראנס: בראדלי ויגינס, כריסטופר פרום גריינט תומאס ואיגן ברנל. היא בעלת תקציב מהגבוהים שבין הקבוצות ומציעה גם חדשנות טכנולוגית. הקבוצה רוכבת מהקמתה (מעודכן לדצמבר 2018) על אופני פינארלו (אנ').
נותנת החסות הראשית לקבוצה בין השנים 2010–2019 הייתה ענקית התקשורת SKY סקיי ניוז. בדצמבר 2018 הודיעה סקיי כי תסיר את חסותה מהקבוצה בתום עונת 2019. במאי 2019 קיבלה הקבוצה חסות חדשה מחברת אינאוס, חברת כימיקלים בריטית.
הקמה ופעילות

קבוצת סקיי הושקה ב-2010 על ידי דייב בריילספורד (אנ') והיא המשכה של קבוצת רכיבה בריטית קודמת בשם "בריטיש סייקלינג". בהקמתה נאמר שחזונה שבתוך חמש שנים הם יוכלו להעמיד מנצח בטור דה פראנס - מרוץ האופניים החשוב ביותר. שאיפתם מומשה אף מוקדם מהתוכנית המקורית, לאחר שכבר ב-2012 ניצח בראדלי ויגינס בטור דה פראנס. בשנים שלאחר ניצחונו של ויגינס, הראה כריסטופר פרום דומיננטיות רבה וניצח בארבעה מרוצי טור דה פראנס, מהם שלושה ברציפות. סקיי התפרסמה בכך שהיא מחתימה רוכבים חזקים מאוד לקבוצתה והם יוצרים "רכבת" - מספר רוכבים הממוקמים בראש הדבוקה המכתיבים (בעיקר בקטעים הרריים) קצב גבוה יחסית, אשר משאיר את מובילי הקבוצות היריבות ללא "פועלים" ומקשה על אותם יריבים לתקוף את הרוכב המוביל, אשר ממוקם בחלקה האחורי של אותה "רכבת".
סקיי גם השתמשה במתודות אימון חדשניות עבור הרוכבים, הכוללות מעקב צמוד ועטיפה רפואית חדשנית, תזונה מפוקחת על ידי מומחים ובדיקות ותוכניות קפדניות. בנוסף לחידושים טכניים באופניים עצמם.
סקיי הצהירה על מדיניות סמים קפדנית במיוחד ואף מבצעת בדיקות מטעמה. עם זאת בתקשורת הצרפתית נשמעו ביקורות על היכולות הגבוהות של רוכביה ורמיזות לשימוש בחומרים אסורים ואוהדים צרפתים במהלך מרוץ 2015, אף תקפו את המוביל של סקיי כריסטופר פרום. סקיי פרסמה מיוזמתה בדיקות של פרום ורוכבים נוספים המוכיחות, לטענתה, שהם נקיים מסמים ומחומרים משפרי ביצועים.
הקמה ופעילות > המעבר לאינאוס

בדצמבר 2018 הודיעה חברת סקיי על הפסקת מתן החסות לחברת האופניים. הדבר קשור ככל הנראה בעובדה שקבוצת התקשורת סקיי נרכשה על ידי תאגיד הענק קומקאסט האמריקאי, שלא ראה צורך להשקיע סכומים נכבדים ברכיבה הבריטית. מנהל הקבוצה דייב בריילספורד הודיע כי קבוצת האופניים מחפשת ספונסר. ובמאי 2019 פורסם כי חברת אינאוס חברת כימיקלים בריטית מהגדולות בעולם בבעלותו של ג'ים רדקליף האיש העשיר ביותר בבריטניה לקחה חסות על הקבוצה. פעילי איכות סביבה מחו נגד רוכבי אינאוס במרוצים.
באוגוסט 2020 הקבוצה שינתה את שמה ל"אינאוס גרנדיירס", כאקט של שיווק ופרסום ברכב שטח של חברת אינאוס שנקרא באותו השם. הקבוצה הופיעה תחת המיתוג החדש לראשונה בטור דה פראנס 2020 שהחל ב-29 באוגוסט, שינוי השם גם כלל שינוי מדים ואת צבעי הקסדה.
סגל הקבוצה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא סגל הקבוצה מעודכן לשנת 2021.
קוסטה ריקה אנדריי אמאדור
איטליה לאונרדו באסו
קולומביה איגן ברנל
ספרד ג'ונתן קסטרובייחו
בלגיה לורנס דה פלוס
אוסטרליה רוהאן דניס
בריטניה אויין דול
אירלנד אדי דונבר
איטליה פיליפו גאנה
בריטניה טאו גייגן הארט
פולין מיכאל גולאש
בריטניה איית'ן הייטר
קולומביה סבסטיאן הנאו
קולומביה דניאל פיליפה מרטינס
פולין מיכל קוויאטקובסקי
איטליה ג'אני מוסקון
אקוודור ג'ונתן נארבייז
בריטניה תומאס פידקוק
אוסטרליה ריצ'י פורט
איטליה סאלבטורה פוצ'יו
קולומביה ברנדון סמית' ריברה
קולומביה קרלוס רודריגס
בריטניה לוק רואו
רוסיה פאוול סיבאקוב
קולומביה איוואן סוסה
בריטניה בן סוויפט
בריטניה גריינט תומאס
הולנד דילן ואן בארלה
אוסטרליה קמרון וורף
בריטניה אדם ייטס
הערות שוליים

↑  SKY מכריזה על הפסקת החסות לקבוצת האופניים שלה!, באתר "בייקפאנל", 12 בדצמבר 2018
↑   אמיר ענבר, האיש העשיר בבריטניה הציל את סקיי. אולי כך ישכחו שהוא הורס את כדור הארץ, באתר הארץ, 2 במאי 2019
↑  סוכנויות הידיעות, BskyB תעביר מיליונים לקבוצת האופניים הבריטית, באתר כלכליסט, 3 במאי 2012
↑   אמיר ענבר, הטור דה פראנס נגד הבריטים: יריקות, מכות ומנוע באופניים, באתר הארץ, 23 ביולי 2015
↑  מגעיל: צופה השליך כוס עם שתן על כריסטופר פרום, באתר ערוץ הספורט, 18 ביולי 2015
↑  אמנון הררי, סוף הדרך: קבוצת האופניים של פרום ותומאס בסכנת סגירה, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2012000801  VIAF: 221492068   WorldCat (עם VIAF): 221492068
מכבי הבילויים גדרה

האולם הביתי, כצנלסון/ שוש מייזל
מכבי הבילו"יים גדרה היא קבוצת כדורסל ישראלית מהמושבה גדרה, המתמודדת בליגה א'.
היסטוריה

מחלקת הכדורסל של מכבי גדרה החלה את דרכה בשנת 1955 בליגה ב', שהייתה אז הליגה השנייה, כשנה לאחר פתיחת הליגה הישראלית (1954), במגרש הפתוח שליד בית ספר "פינס". עם שחקני העבר אלי לסל, אהרון אונטרשטיין, גדעון הנקין ונחום הנקין. ובהמשך גם דוד פריש, ששיחק במכבי תל אביב ובנבחרת ישראל.
היסטוריה > ציוני דרך

בעונת 1957/58 שיחקה הקבוצה בליגה ב' (הליגה השנייה).
בעונת 1966/67 שיחקה הקבוצה בליגה ב' נגב (ליגה שלישית) מחוזקת בכוכב נבחרת ישראל לשעבר ושחקן מכבי תל אביב דוד פריש, עלתה מהמקום הראשון באותה עונה (מתוך 12 קבוצות) והקדימה את סגניתה הפועל גבעת ברנר.
בעונת 1976/77 שיחקה הקבוצה בליגה א' דרום (ליגה שלישית) והפסידה את העלייה לקבוצת הפועל באר שבע במחזורים האחרונים.
בסוף שנות ה-80 עוד שיחקה הקבוצה בליגה ארצית, אך נשרה.
בסיום עונת 2008/09 העפילה הקבוצה (עם המאמן ירון אטלס) מליגה א' לליגה הארצית. בעונת הבכורה סיימה הקבוצה במקום העשירי. ובעונת 2010/11 התמודדה בצמרת וסיימה במקום השלישי. בעונת 2011/12, לאחר שהמאמן אורי בן סימון החליף את אסף פוס, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה.
בתאריך 6 בנובמבר 2012 נהרג שחקן הקבוצה דרור פחימה בתאונת צלילה.
קבוצת הבוגרים > עונת 2023/24

בתום עונת 2023/24 זכתה קבוצת הבוגרים באליפות ליגה ב' מחוז דרום והעפילה לליגה א'. הקבוצה הציגה יכולת מצוינת לאורך העונה אותה סיימה במאזן של 19 ניצחונות והפסד בודד. מאמן הקבוצה היה אמיל אליונסקי.
קבוצת הבוגרים > עונת 2024/25

לקראת עונת 2024/25 מורן הרוש מונה למאמן הראשי של הקבוצה אשר מתמודדת בליגה א' מחוז מרכז. מורן מונה למאמן לאחר שהיה שחקן בקבוצה בחמש העונות שקדמו למינוי.
קבוצת הבוגרים > מחלקת הנוער

המועדון מפעיל מחלקת נוער גדולה בשם "מכבי הבילויים גדרה".
הקבוצה מארחת באולם הספורט "כצנלסון" ברחוב כצנלסון, המכיל 498 מקומות ישיבה. ב-2018 הוקם אולם ספורט רב תכליתי חדש במתחם בית הספר "רמון".
למועדון קבוצות המייצגות את גדרה ברמות הגבוהות
קבוצות ילדים א׳, נערים ב׳ ונוער בליגה הלאומית ונערים א׳ בליגה הארצית
שחקני עבר במועדון

דוד פריש
אייל פישמן
גדעון הנקין
דרור פחימה
אנדרו סאלופ
דביר אטיה
אוהד כהן
שחר ברושי
ארתור אברונין
תום הייער
ארז הנקין
רביב
הערות שוליים

↑  ליגה משלהם, באתר גדרה היום, ‏2024-05-22
↑  אסף שלו, ‏כדורסלן העבר, דרור פחימה, נהרג, באתר ONE‏, 8 בנובמבר 2012
הסבר סיבתי

הסבר סיבתי (causal explanation) הוא טיעון המתייחס למשתנה או למשתנים שבאמצעותם סיבה גורמת לתוצאה. חוקרים רבים בפסיכולוגיה מדגישים את חשיבותו של ההסבר בקוגניציה האנושית ובחשיבה הסיבתית.
הגדרה

הסבר סיבתי הוא טיעון המתייחס למשתנה או למשתנים שבאמצעותם סיבה גורמת לתוצאה. בזאת, שונה ההסבר הסיבתי מהטיעון הסיבתי שאינו מפרט את המשתנים הללו. למשל, הטיעון הסיבתי, שומן טראנס (הסיבה) גורם למחלות לב (תוצאה), אינו כולל הסבר. זאת משום שהוא לא מפרט מהו התהליך באמצעותו שומן הטראנס (הסיבה) מחולל את התוצאה (מחלות לב). הסבר סיבתי אפשרי יהיה "שומן טראנס מצטבר בעורקים ולכן גורם לחסימתם, ומכאן מגדיל את הסיכוי להתקפי לב". במילים אחרות, הסבר סיבתי מפרט מהו המנגנון (mechanism) או מהם המשתנים המתווכים באמצעותם הסיבה גורמת לתוצאה. בדוגמה, ההסבר (או המנגנון) כולל שני משתנים מתווכים: "הצטברות השומן בעורקים" ו"חסימת העורקים".
בהגדרה, הסבר סיבתי כרוך בפירוט המשתנים המתווכים (intermediate variables) הנמצאים ברצף זמן-מרחב בין הסיבה לתוצאה, ולכן מדובר למעשה בקשר מתו·ווך. הסבר סיבתי יכול להופיע ברמות שונות של פרוט, מקצר מאוד (רק משתנה מתווך אחד) לארוך מאוד (מספר משתנים מתווכים).
מבנה ההסבר הסיבתי

במונחים של מודלים סיבתיים, הסבר סיבתי הוא מה שקרוי מודל השרשרת (chain model). מודל כזה כולל סיבה (A) תוצאה (B) ומשתנה או משתנים מתווכים (mediators) שמפרטים את הדרך באמצעותה הסיבה גורמת לתוצאה. נהוג לסמן משתנים אלה באות M (תחילת המילה Mediator) כשכל משתנה מתווך בשרשרת מלווה במספר. למשל, ההסבר לטעון הסיבתי "שומן טראנס גורם להתקפי לב" כולל שני משתנים מתווכים. מכאן שרטוט המודל יראה כךː שומן טראנס (A) ← הצטברות שומן בעורקים (M1) ← חסימת עורקים (M2) ← התקפי לב (B).
בהתאם לעקרונות של מודל השרשרת, נצפה שיהיה מתאם בין כל המשתנים המפורטים במודל.
חשיבות הסברים סיבתיים בקוגניציה האנושית

עבור חוקרים רבים, התייחסות לתהליך, הוא מרכזי בתפיסה הבוגרת של סיבתיות. הבנת התהליך היא עקרון מגדיר ולא סתם אמונה המבוססת על ניסיון. על פי חוקרים אלה, לאנשים פעמים רבות ברור כי התרחשות מאורעות היא תוצאה של קיום מנגנון גם אם הם לא תמיד יכולים לפרט מהו. כשאדם ניצב בפני מאורע (התרחשות תאונת דרכים) הוא יחפש באופן אקטיבי מידע שיסביר לו מדוע התאונה קרתה (למשל תנאי ראות חריגים). האדם "לא יירגע" עד שיקבל הסבר מניח את הדעת.
יש עדויות רבות לכך שלהסבר סיבתי יש מעמד חשוב בקוגניציה האנושית ולפיכך לקבלת הסבר טוב יש הרבה תוצאות חיוביות. למשל, בתקשורת השיווקית, טעון סיבתי המלווה בהסבר כיצד המוצר מביא לתועלת אותה הוא מבטיח, מעלה את הנכונות לרכוש את המוצר. בדיונים ובוויכוחים אנשים מגייסים הסברים על מנת להצדיק ולהציג את הטעונים שלהם כהגיוניים ולשכנע. אנשים תופסים את ההסתברות לנכונות הטעונים שלהם כגבוהה יותר כשהם נדרשים להסביר אותם. אנשים משתכנעים יותר מטעונים סיבתיים אם מספקים להם הסברים שמניחים את דעתם (מתאימים לידע סיבתי קודם). קבלת הסבר שמתאים לידע קודם מגדיל את תחושת הסיפוק ושביעות הרצון.
הסברים סיבתיים הם בעלי חשיבות גדולה בחיי היומיום לא רק על מנת להסביר כיצד עובד מנגנון מכניסטי. אלא אף כשמספרים לאדם סדר התרחשות של מאורע יומיומי או כשמנסים ללמד אותו חומר עיוני. ה"דבק" המחבר סיבתית בן המאורעות שאחרת היו נתפסות כמנותקות וחסרות פשר, הוא הדבר שמאפשר את ההבנה והזכירה של ההתרחשויות ושל החומר העיוני. ממחקרים עולה כי היחסים הסיבתיים משחקים תפקיד קריטי בייצוג המנטלי של ספורים שונים כמו מהלך עניינים והתרחשויות של אירועים. כמו כן נמצא כי שימוש בפעלים הוא קריטי לייצוג ההסבר ולהבנת ההתרחשות הן כשמדובר בספורים והן כשמדובר הסברים סיבתיים הנוגעים למנגנון. בנוסף, הסברים סיבתיים הם קריטיים בהבנת טקסטים לימודיים.
בסיס פילוסופי

גישה זו הרואה את מושג המנגנון כמרכזי בהגדרת סיבה מבוססת על מודל המסירה המחוללת (Generative Transmission) של הפילוסוף קאנט, התופסת את הסיבה כמחוללת או יוצרת את התוצאות על ידי העברת אנרגיה. למשל, אם כלב ינשוך אדם בידו, סביר שהוא יפצע אותו. נשיכה עם השיניים (הסיבה) מטבע האפיונים הייחודיים שיש לה (חדות, ננעצות בכוח) פועלת על האובייקט (ידו של האדם) ליצירת התוצאה (פציעה, דמום וכדומה). כדור שנבעט בכוח לכיוון שמשת חלון יסתיים בניפוצו. האנרגיה שהושקעה בכדור מועברת על ידו לשמשה, דבר שמסתיים בניפוצה. עוצמת הנזק תתאים לעוצמת הבעיטה.
אשליית עומק ההסבר (The ILLusion of Explanatory Depth)

זוג חוקרים מאוניברסיטת ייל חשפו את התופעה אותה כינו "אשליית עומק ההסבר" (The Illusion of Explanatory Depth). הם ואחרים מביאים ראיות לכך שאנשים חשים שהם מבינים תופעות ברמה גבוהה יותר מאשר הם מבינים באמת. החוקרים בקשו מנבדקים בשלב ראשון לדרג את המידה בה הם יודעים כיצד פועלים מכשירים מוכרים שונים (כגון מאוורר, רוכסן וכדומה) על סולם שבין 1 (כלל לא מבין) ל-7 (לחלוטין מבין). בשלב שני הם נתבקשו להסביר כיצד פועל כל אחד מהמכשירים ובשלב שלישי לדרג שוב עד כמה הם מבינים כיצד פועל כל מכשיר. דרוג ההבנה בשלב הראשון נמצא גבוה בהרבה מזה שהתקבל לאחר ניסיונות ההסבר (בשלב השלישי). מחקרים הראו כי ניתן להשתמש באותה פרדיגמת מחקר על מנת לשכנע. כך למשל, במחקר על עמדה פוליטית, בארצות הברית נשאלו דמוקרטים (בוחרי אובמה) ורפובליקנים, לדרג עד כמה הם מבינים את תוכנית הבריאות של אובמה (שלב א) להסביר אותה (שלב ב) ולדרג את הבנתם אותה בשנית (שלב ג). הדרישה מהנחקרים להסביר את התוכנית, העמידה אותם נוכח העובדה שהם לא ממש מבינים אותה ומכאן, היכולת לשכנע אותם באיכותה נמצאה קלה יותר.
פסאודו-הסברים

פרקטיקה נפוצה בתקשורת השיווקית היא לספק לצרכן הפוטנציאלי "פסאודו הסברים" באמצעות שימוש במונחים טכנולוגיים. למשל שימוש במונחים טכנולוגיים כגון "צ'יפ" חדשני, "אלגוריתם" מהפכני או "טכנולוגית AI" (בינה מלאכותית) כדי "להסביר" שמשקפי הקסם "מג'יק" מסייעים למניעת בעיות קשב, הם פסאודו-הסברים. הם "נראים" כהסברים סיבתיים משום שהם משתמשים באותו מבנה של הסבר סיבתי (סיבה: משקפי מג'יק ← "הסבר סיבתי": אלגוריתם/ציפ/AI ← תוצאה: מניעת בעיות קשב). אך "הסברים" כאלה חסרים את המרכיב המרכזי של הסבר סיבתי והוא ספציפיות-תוכנית, משום שהם כלליים ומתאימים לכל תוכן. מחקרים מראים כי אנשים לא תופסים פסאודו הסברים כהסברים סיבתיים ובהתאמה, המוכנות לרכוש מוצר שמשתמש ב"הסבר" כזה על מנת לשכנע קטן יותר מאשר הסבר סיבתי (או אפילו טעון בלבד).
הסברים מסוג אחר

יש הסברים שאינם סיבתיים. למשל הסבר של פרוצדורות (כיצד להפעיל מחשב, מכונת כביסה וכדומה), הסבר של היררכיות למשל, מה המבנה הארגוני של צהל, חברת גוגל, קופת החולים לאומית וכדומה. מובן שלעיתים קרובות מאחורי הסברי פרוצדורות והיררכיות מסתתר הגיון של מבנה שהוא של הסבר סיבתי באופיו.
ראו גם

תאוריית המודל הסיבתי
רמזים לסיבתיות
שיפוט מתאם
איילין צ'אנג

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1920 ההתיישבות הבין-לאומית בשנגחאי, הרפובליקה הסינית 
 פטירה:  8 בספטמבר 1995 (בגיל 74) ווסטווד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, טאיוואן, הרפובליקה העממית של סין 
 שם עט:  梁京, Լյան Ցին 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הונג קונג, St. Mary's Hall, Shanghai, אוניברסיטת סנט ג'ונס, Faculty of Arts, University of Hong Kong 
 שפות היצירה:  סינית, מנדרינית, Nanjing dialect, שאנגחאית, אנגלית 
 סוגה:  מסה, דרמה פסיכולוגית 
 יצירות בולטות:  Lust, Caution 
 בן או בת זוג:  Hu Lancheng (1944–1947)  Ferdinand Reyher (אוגוסט 1956–1967) 
 
איילין צ'אנג (באנגלית: Eileen Chang, בסינית: 张爱玲;‏ 30 בספטמבר 1920 – 8 בספטמבר 1995), המוכרת גם בשם העט ליאנג ג'ינג (Liang Jing, 梁京), היא מסאית, סופרת ותסריטאית ילידת סין, שבמהלך מרבית שנותיה הבוגרות חייתה בארצות הברית ואף קיבלה אזרחות אמריקאית. הייתה מוכרת כפמיניסטית וכמי שתיארה את חיי היומיום בשנגחאי בשנות ה-40 של המאה ה-20.
צ'אנג נולדה במשפחה מיוחסת והתחנכה בשתי שפות (סינית ואנגלית) בשנגחאי. היא הגיעה להישגים ספרותיים בולטים בין השנים 1943 ו-1945, בעת ששנגחאי הייתה תחת כיבוש יפני. אחרי השתלטות הקומוניסטים על סין, היא עזבה את ארצה. אנשי ספר ומבקרי ספרות סינית גילו אותה מחדש בשנות ה-60 וה-70. בד בבד עם הבחינה המחודשת של תולדות הספרות הסינית בעידן שלאחר מאו דזה-דונג, בסוף שנות ה-70ותחילת שנות ה-80, זכתה צ'אנג להצלחה בקרב הקוראים בטאיוואן בהונג קונג, בסין היבשתית ובקהילות סיניות ברחבי העולם. בתחילת שנות ה-90 היא נהייתה שוב פופולרית בקרב הקוראים בסין היבשתית.
צ'אנג הייתה סופרת ריאליסטית ומודרנית. תרומתה החשובה ביותר הייתה התיעוד הייחודי של תקופת המלחמה, החורג מהנרטיב המוכר של רעב לאומי ומהפכה. היא בחרה לספר על שגרת החיים ועל זוטות לכאורה לא־רלוונטיות בחיי היומיום של גברים ונשים בתקופה שהתחוללו בה שינויים חברתיים ואלימות. צ'אנג גם נודעה באופן שבו ראתה את ההיסטוריה המודרנית, ופרשה בפני הקוראים תחומים מגוונים ואווירה, תוך הבלטת הניגוד שבין המציאות ההיסטורית לבין הנעשה בתא המשפחתי.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

צ'אנג נולדה בשנגחאי ב-30 בספטמבר 1920, והשם שניתן לה בלידתה היה ז'אנג יינג (Zhang Ying; 張煐). היא הייתה בת בכורה להוריה, שנמנו עם משפחות אנשי ממשל וצבא בשושלת צ'ינג. בשנת 1922, כשצ'אנג הייתה בת שנתיים, עברה המשפחה להתגורר בטיינג'ין. כשהייתה בת שלוש הכיר לה אביה לראשונה את "שירת טאנג". החל בשנת 1924 התעוררו מריבות תכופות בין הוריה, מאחר שאביה הביא עמו הביתה פילגשים וזונות והתמכר לאופיום. אמהּ של צ'אנג החליטה לעזוב את האב ונסעה עם ילדיה ועם דודתהּ ללמוד בצרפת. בשנת 1927, חזרה צ'אנג עם אמה ואחיה לסין, לאחר שאביה הבטיח לחדול מהשימוש בסמים ומהרפתקאות האהבים שניהל מחוץ למסגרת הנישואים. שלוש שנים לאחר מכן, ב-1930, התגרשו הוריה, וצ'אנג ואחיה נשארו לגדול בבית האב.
בגיל 18 חלתה צ'אנג בדיזנטריה, ואביה, במקום לדאוג לה לטיפול רפואי, הִכה אותה וכפה עליה להישאר בחדרהּ במשך שישה חודשים. צ'אנג ברחה ועברה להתגורר בבית אמהּ, שם שהתה כשנתיים, עד שיצאה ללמוד באוניברסיטה.
ביוגרפיה > חינוך

בהשפעת אמהּ, למדה צ'אנג כבר מגיל צעיר ציור, נגינה בפסנתר ואנגלית. צ'אנג החלה ללמוד בבית ספר בגיל ארבע, והיו לה יכולות מצוינות באנגלית בנוסף על בקיאותה בשפה הסינית. בשנת 1937 סיימה צ'אנג את לימודיה בבית ספר תיכון נוצרי לבנות "הקדושה מרים" (אנ') בשנגחאי, אף על פי שמשפחתה לא הייתה דתית.
בשנת 1939 התקבלה צ'אנג ללימודים באוניברסיטת לונדון במלגה מלאה, אך היא לא יכלה להגיע לאנגליה בגלל המלחמה. במקום זאת היא החלה ללמוד ספרות אנגלית באוניברסיטת הונג קונג, שם היא פגשה את פאטימה מוהידין (Fatima Mohideen; 炎櫻), שתהיה חברתה כל ימי חייה. בדצמבר 1941, כאשר נשאר לה רק עוד סמסטר אחד להשלמת התואר, כבשה יפן את הונג קונג. יצירותיה המפורסמות של צ'אנג נכתבו בימי הכיבוש היפני.
ביוגרפיה > נישואים

בשנת 1943 פגשה צ'אנג את בעלה הראשון, הו לַנצֶ'נג (אנ'), סופר ופוליטיקאי סיני שהיה מבוגר ממנה ב-14 שנים. צ'אנג לא פסלה את הו, אף על פי שהוא נתפש כבוגד כי שיתף פעולה עם היפנים במהלך המלחמה. הם התחתנו ב-1944 בטקס פרטי, שבו נכחה רק חברתהּ של צ'אנג, פאטימה. זמן קצר לאחר מכן החליט הו לעבור לווהאן כדי לעבוד שם בעיתון. בשעה שאושפז בבית חולים מקומי הוא פיתה אחות בת 17, שעברה להתגורר אתו. כאשר הובסה יפן בסוף המלחמה בשנת 1945 הסתתר הו בעיר סמוכה בזהות בדויה, ובשנת 1947 התגרשה צ'אנג מבעלה.
בשנת 1956, לאחר שעברה לארצות הברית, פגשה צ'אנג במתחם מגורים לאומנים בשם "מקדואל" (אנ') (בניו המפשייר) את התסריטאי והסופר האמריקאי פרדיננד רייהֶר (אנ'), שהיה מבוגר ממנה בכמעט שלושים שנים. כשנודע לצ'אנג שהיא בהיריון, היא סיפרה על כך לרייהר, והלה הסכים לשאת אותה, אך עמד על כך שהוא אינו מעוניין בילד. זמן קצר אחר כך עשתה צ'אנג הפלה וב-11 באוגוסט של אותה שנה נישאו השניים בניו יורק. חיי הנישואים שלהם היו סוערים בגלל מצוקות כלכליות. צ'אנג נאלצה לנסוע מדי פעם לטאיוואן ולהונג קונג, שם כתבה תסריטים והרוויחה כסף למחייתם. בשנות חייו האחרונות היה רייהר מרותק למיטתו בגלל סדרת התקפי לב.