stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח נטע בלאט-שורק וכריסטין לוקן

| --- | --- |
 תאריך:  24 בפברואר 2010 
 מקום:  בית שמש 
 קואורדינטות:  31°43′30″N 34°58′35″E﻿ / ﻿31.725°N 34.976388888889°E﻿ / 31.725; 34.976388888889
 סוג:  רצח 
 he
 
רצח נטע בלאט-שורק וכריסטין לוקן היו שני מעשי רצח ופיגועי טרור פלסטיני, שבוצעו על ידי אותה חוליית טרור בשנת 2010.
רצח נטע בלאט-שורק

נטע בלאט-שורק (10 ביולי 1957 – 24 בפברואר 2010) הייתה מורה ומחנכת, מטפלת בדרמה ומשוררת מזכרון יעקב שנרצחה בפיגוע טרור פלסטיני ב-24 בפברואר 2010 באזור בית ג'מאל שבהרי יהודה שאליו הגיעה לחופשה. לאחר שנמצאה גופתה, סברה המשטרה שמדובר בהתאבדות, אך עם קבלת ממצאי הנתיחה שלאחר המוות, פתחה המשטרה בחקירת רצח. החקירה התנהלה במשך חודשים ארוכים והמשטרה עלתה על עקבות החשודים רק לאחר שביצעו פיגוע דקירה נוסף – רצח כריסטין לוקן וניסיון לרצח קיי וילסון, בסיום אותה שנה.
רצח נטע בלאט-שורק > רקע

נטע בלאט-שורק, נולדה וגדלה בקיבוץ אפיקים. אחרי הצבא עברה לגור בשוודיה ולאחר מכן בארצות הברית, אך לאחר כשני עשורים חזרה לישראל, השתקעה בזכרון יעקב, התחתנה וילדה בת. היא עסקה בהוראה, הקימה קבוצת תיאטרון והייתה בעלת תואר שני בטיפול בדרמה. בשנת חייה האחרונה עבדה כמחנכת בבית הספר "גשר על הוואדי", בית ספר יהודי-ערבי בכפר קרע. היא השתתפה במעגלי שלום לנשים ובפעילויות שונות לקידום יחסי יהודים-ערבים. משפחתה סיפרה שהאמינה בדו-קיום, למדה ערבית ונפגשה עם נשים ערביות מצפון הארץ. כחובבת טבע מושבעת, טיילה הרבה בחיק הטבע.
ביום התקיפה הגיעה לחופשת התבודדות במנזר נזירות בית לחם שבבית ג'מאל. זמן קצר אחרי שהגיעה, יצאה לטייל בחורשה הסמוכה למנזר, שם נרצחה.
רצח נטע בלאט-שורק > הפיגוע

ב-24 בפברואר 2010, חדרה לישראל חוליית טרור פלסטינית באופן בלתי חוקי מאזור צוריף שבשליטת הרשות הפלסטינית דרך פרצה בתוואי גדר ההפרדה ליד ביתר עילית. חברי החוליה פרצו לבית בבית שמש, גנבו מכונית ונסעו למנזר בית ג'מאל, שם המתינו לרדת החשיכה על מנת לשוב לצוריף. ליד המנזר הבחינו בבלאט-שורק מטיילת לבדה בסביבת המנזר והחליטו לרצוח אותה. הם דקרו אותה למוות ונמלטו מהאזור במכונית הגנובה. למחרת, הבחינו הנזירות בהיעדרה והודיעו לבעלה, אמוץ שורק, שלא חזרה לחדרה. המשטרה הוזעקה ופתחה בחקירת ההיעלמות. בני משפחתה שלא היו מרוצים ממאמצי המשטרה, החלו לחפש אותה בעצמם, הם ידעו שביקרה במנזר ושיערו באיזה אזור טיילה. כעבור יומיים, מצאו אותה בן דודה ושני חברים ללא רוח חיים. המשטרה סברה בתחילה שמדובר בהתאבדות, אך ממצאי הנתיחה מהמכון לרפואה משפטית באבו כביר העלו כי ייתכן שמותה נגרם כתוצאה מפלילים. במשטרה הוקם צוות חקירה מיוחד שפתח בחקירה למציאת רוצחיה.
רצח כריסטין לוקן

כריסטין לוּקֶן (באנגלית: Kristine Luken, ‏7 במרץ 1966 – 18 בדצמבר 2010) הייתה נוצרייה אמריקאית שנרצחה בפיגוע טרור ב-18 בדצמבר 2010, בעת שטיילה עם חברתה, קיי וילסון, בהרי ירושלים. וילסון שרדה את התקיפה למרות פצעי דקירה מרובים. שלושה ימים לאחר הפיגוע נעצרו חלק מחברי חוליית הטרור שביצעה את הפיגוע. במהלך החקירה, הודו חברי החוליה שרצחו גם את נטע בלאט-שורק. המחבלים הפלסטינים, כיפאח גנימאת, איאד פטאפטה ואיברהים גנימאת, הורשעו בסדרת פשעים אלימים.
רצח כריסטין לוקן > רקע

כריסטין לוקן, הייתה אזרחית אמריקאית, חברה בחברה הלונדונית להפצת הנצרות בקרב היהודים, ארגון נוצרי שבסיסיו בארצות הברית ובאנגליה. לוקן נולדה בטקסס וחיה שנים רבות בווירג'יניה שם עבדה במחלקת החינוך של ארצות הברית עד שעזבה למען עבודתה במיסיון. לוקן ביקרה לראשונה בישראל בשנת 2007 במסגרת תיירות צליינית לאתרים קדושים ותיארה את הטיול כחוויה שהרחיבה את ההבנה הדתית שלה והעמיקה את מערכת היחסים שלה עם אלוהים. לוקן הכירה את קיי וילסון, מדריכת טיולים ישראלית ילידת אנגליה, באוגוסט 2010 במסע בפולין שהדריכה וילסון ובמהלכו ביקרו במחנות השמדה ובמרכזים קהילתיים יהודיים. השתיים התיידדו והחליטו לצאת לטייל יחד בישראל בחופשת חג המולד.
רצח כריסטין לוקן > הפיגוע

ביום שבת 18 בדצמבר 2010 אחר הצוהריים, טיילו לוקן ווילסון ביער מטע שליד בית שמש, ממערב לירושלים. השתיים הבחינו בשני גברים ערבים, איאד פטאפטה וכיפאח גנימאת, שניגשו אליהן לבקש מים ועוררו את חשדן. הגברים תקפו אותן כשהם חמושים בסכין. הנשים ניסו להשיב מלחמה ווילסון הצליחה לדקור אחד מהם באולר, לפני שהכניעו אותן התוקפים. הם גנבו את כספן ולקחו מווילסון שרשרת עם תליון מגן דוד. וילסון נזכרה: "לא הבנתי אם הם רוצים לאנוס אותנו או לשדוד אותנו. הם לקחו את המגן דוד שלי. ניסיתי לשכנע אותם שאנחנו לא יהודיות."
וילסון הורתה ללוקן לזייף התקף אפילפסיה ואמרה לתוקפים שהן חלק מקבוצה מאורגנת שתחזור במהרה. אחרי חצי שעה שהחזיקו בהן התוקפים תחת איומי סכין, הם הורו להן לחלוץ את נעליהן וקשרו את ידיהן מאחורי גבן בעזרת השרוכים. הם חסמו את פיהן עם רצועות ממעיל פליז, הפרידו ביניהן ואילצו אותן לכרוע על ארבע. השתיים התחננו שיחוסו על חייהן אך אז דקרו אותן התוקפים פעמים רבות. וילסון סיפרה למשטרה: "הבנתי שהוא עומד לערוף לי את הראש. כריסטין נרצחה מול העיניים שלי. היא צרחה. לא רציתי שיכאיב לי. ניסיתי להיות בשקט. זה היה קשה כי המכות היו חזקות, אבל ניסיתי להעמיד פנים שאני מתה."
וילסון נדקרה 13 פעמים, עצם החזה שלה, שכמה אחת ומספר מצלעותיה נשברו, הריאות והסרעפת שלה נוקבו, והכתף שלה יצאה ממקומה. לוקן נדקרה למוות בפיגוע. התוקפים חזרו אחרי מספר דקות לוודא הריגה. הם דקרו את וילסון פעם נוספת בחזה. היא סיפרה: "העמדתי פני מתה. ראיתי שהיא [הסכין] לא חדרה ללב שלי. החברה שלי גססה, שמעתי את חרחורי המוות שלה." וילסון שבה להכרה ומצאה את עצמה בין שיחים ביער. באפיסת כוחות ופצועה קשה, ניסתה להזיז את עצמה לשביל המסומן בתקווה שתימצא. היא סיפרה: "רציתי רק לישון והרגשתי שאני עומדת להתמוטט, אבל ידעתי שאסור לי להירדם. ניסיתי לקום שלוש פעמים ונפלתי, סטיתי מהשביל ולא הצלחתי למצוא את הדרך, והיה לי קשה מאוד לנשום, אבל הייתי חייבת לעשות שינוי בראש ולחשוב חיובי."
כשידיה כפותות מאחורי גבה, גררה את עצמה וילסון יחפה ומדממת מעל 1,200 מטרים עד שהגיעה למגרש חניה שבו הייתה משפחה שהזעיקה את הרשויות. היא אושפזה בהדסה עין כרם במצב אנוש. דגימת ה-DNA מהאולר שלה הובילה ללכידת חוליית הטרור. שירות הביטחון הכללי והתקשורת הישראלית הכריזו על וילסון כגיבורה.
כוחות המשטרה, חיילים ומתנדבים ערכו חיפוש נרחב אחר לוקן וסרקו את היערות שמסביב לבית שמש. לאחר חיפוש שנמשך כל הלילה, נמצאה גופתה חבויה בשיחים ליד מושב מטע, כפותה ודקורה למוות. במשטרה מאמינים שהתוקפים העבירו לשם את גופתה.
רצח כריסטין לוקן > מעצרים

שלושה ימים לאחר הפיגוע, עצרה משטרת ישראל את כיפאח גנימאת ואיאד פטאפטה וכחודש לאחר מכן עצרה חברים נוספים בחוליית הטרור. כוחות המשטרה הסתמכו בחקירתם על העדות שנתנה וילסון ועל פרופיל DNA שהפיקה משרוולה שהוכתם בדמו של איאד פטאפטה כשדקרה אותו באולר. פרופיל ה-DNA נמצא במאגר המשטרה ואיאד פטאפטה וכיפאח גנימאת נקשרו לזירת הפשע והודו במעשיהם. חוקרי המשטרה גילו שכיפאח גנימאת היה ראש חוליית טרור פלסטינית שחבריה תושבי אזור חברון, ביניהם איאד פטאפטה ואיברהים גנימאת.
חברי החוליה הודו ברצח כריסטין לוקן ובנוסף ברצח נטע בלאט-שורק בתחילת אותה שנה וסיפרו שביצעו פיגועי דקירה וירי נוספים. הם הצהירו שמטרתם הייתה רצח יהודים.
רצח כריסטין לוקן > מעצרים > המשפט

בעקבות הסדר טיעון, הרשיע בית המשפט המחוזי בירושלים את כיפאח גנימאת, ברצח לוקן ובסדרת עבירות נוספות ודן אותו לשני מאסרי עולם ול-60 שנות מאסר בפועל נוספות. בנוסף לסעיף הרצח ולעבירות שונות ביניהן גניבת נשק, סחר בנשק וארבעה סעיפי ניסיון לרצח, הורשע גנימאת גם בסעיף אונס בנסיבות מחמירות שהתרחש ביולי 2009, במהלכו קשר גנימאת את ידי הקורבן ואנס אותה באיומי סכין במערה ליד מנזר בית ג'מאל.
השופטים כתבו על כיפאח גנימאת: "מילים אין בהן כדי לבטא את הרוע והאכזריות של נאשם זה, שלא בא לחפש פרנסה וספק אם בא לחפש נקמה, אלא ביטא רוע לשמו, אכזריות, אדישות לזולת ורשעות אין סוף, כאשר דקר למוות נשים חסרות ישע, ביצע שחיטה עם סכין גדולה, חתך אנשים אחרים ועשה כן לאורך חודשים... הזעקות של הקורבנות מהדהדות לא רק בדמיון אלא עולות מכאבם העצום של בני המשפחה."
איאד פטאפטה הורשע במספר עבירות כולל רצח לוקן וניסיון לרצח וילסון.
איברהים גנימאת, אחיו של כיפאח, הורשע ברצח נטע בלאט-שורק ובעבירות נוספות ביניהן גניבת רכב וחדירה בלתי חוקית לישראל. הוא נידון למאסר עולם ול-16 שנות מאסר בפועל.
הערות שוליים

1 2  ליאל קייזר, חשד: נטע בלאט-שורק מזיכרון יעקב נרצחה לפני חודשיים במנזר ליד בית שמש, באתר הארץ, 17 במאי 2010
1 2 3  אחיה ראב"ד ושמוליק גרוסמן, חשד: אשה שגופתה נמצאה ליד בית-שמש נרצחה, באתר ynet, 17 במאי 2010
1 2  רוני מלול ואלי לוי, התאבדות או רצח? תעלומת מותה של נטע, באתר nrg‏, 17 במאי 2010
1 2  מועצה מקומית זכרון יעקב, נטע בלאט שורק ז"ל, באתר מועצה מקומית זכרון יעקב
↑  נטע בלאט, תיאטרון פלייבק ותנועה אינטואיטיבית, באתר דרך הגוף
↑  גילי כהן, בן דודה של נטע בלאט-שורק: כששמענו על הרצח של כריסטין לוקן אמרנו "הנה זה קורה שוב", באתר הארץ, 26 בינואר 2011
↑  שחר נוי, ‏בן דודה של הנרצחת: "יש עכשיו על מי לכעוס", באתר ‏מאקו‏, 27 בינואר 2011
↑  עמוס הראל, רצח כריסטין לוקן ונטע בלאט-שורק | פרשנות: גדר ההפרדה הייתה יעילה מדי, הכסף הפסיק לזרום, באתר הארץ, 26 בינואר 2011
1 2 3  שירות הביטחון הכללי, נחשפה חוליית טרור מצפון יתיר, באתר שירות הביטחון הכללי, ‏26 בנובמבר 2011
1 2  הדס קליינמן צדוק ותמנע גולדשטיין חטב, יער שחור, באתר youtube, סרט תיעודי, ‏27 במרץ 2018
1 2 3 4  עוז רוזנברג, מאסרי עולם לרוצחי כריסטין לוקן, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2011
1 2 3  אביעד גליקמן, מאסרי עולם לרוצחי כריסטין לוקן ונטע שורק, באתר ynet, 24 בנובמבר 2011
↑  מסלול האימה הסתיים, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2012
↑  גילי כהן, לפצועה קיי וילסון אין ספק: היא וחברתה נדקרו ממניע לאומני, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2010
1 2  קיץ ברבנר, ‏"כדי להציל את חיי, ראיתי אותה נרצחת": ניצולת הפיגוע חוזרת לזוועה ביער ירושלים, באתר מעריב אונליין, 28 במרץ 2018
1 2  יוסי זילברמן, ‏התיירת שנדקרה משחזרת את רגעי האימה, באתר ‏מאקו‏, 19 בדצמבר 2010
1 2 3 4  ניר חסון, קיי וילסון העידה בבית המשפט: "ראיתי את כריסטין נרצחת מול העיניים שלי", באתר הארץ, 18 בספטמבר 2011
↑  אורלי וילנאי וגילי כהן, קיי וילסון: אמרתי לכריסטין - 'תזכרי איך הם נראים', באתר הארץ, 26 בינואר 2011
1 2  אביעד גליקמן, רצח התיירת בהרי י-ם: "אמרתי שאנו לא יהודיות", באתר ynet, 18 בספטמבר 2011
1 2  TedxBGU, Step By Step: The Idiot's Guide To Surviving a Machete Attack / Kay Wilson, youtube, ‏9 ביוני 2015
↑  יהושע בריינר‏, השב"כ: חברתה של התיירת שנרצחה פעלה כגיבורה, באתר וואלה, 26 בינואר 2011
1 2  חנן גרינברג ואביעד גליקמן, הרוצחים נעצרו בזכות הגיבורה: דקרה ואספה DNA, באתר ynet, 26 בינואר 2011
1 2  ניר חסון ואנשיל פפר, אישום: חוליה פלסטינית אחראית ל-21 פשעים חמורים, באתר הארץ, 26 בינואר 2011
↑  הרב שרגא סימונס, הזעם שלא נבחר, באתר aish, ‏10 ביולי 2019
↑  יאיר אלטמן, תמו החיפושים: אותרה גופת הנעדרת כריסטין לוגן, באתר ynet, 19 בדצמבר 2010
↑  חן מענית, ‏נחשפה חוליית פלסטינים החשודים ברצח התיירת קריסטין לוקן, באתר גלובס, 26 בינואר 2011
↑  ביהמ"ש גזר מאסרי עולם על רוצחי קריסטין לוקן ונטע שורק, באתר גלובס, 24 בנובמבר 2011
↑  ניר חסון ואנשיל פפר, חשד: כנופיה פלסטינית רצחה שתי נשים באזור י-ם, באתר הארץ, 27 בינואר 2011
↑  אביעד גליקמן, הוארך מעצר רוצחי ההרים: "התיאורים המזוויעים", באתר ynet, 26 בנובמבר 2011
↑  אביעד גליקמן, הרציחות בהרי ירושלים: הורשע ראש החוליה, באתר ynet, 25 בספטמבר 2011
↑  גלעד גרוסמן‏, מאסרי עולם לרוצחי כריסטין לוקן ונטע שורק, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2011
↑  אביעד גליקמן, הורשע חבר נוסף בחוליה שרצחה את התיירת כריסטין לוקן בהרי ירושלים, באתר ynet, 22 בינואר 2012
פיליפס ואוורמן

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1619? הארלם, הולנד 
 פטירה:  19 במאי 1668 (בגיל 48) הארלם, הולנד 
 תקופת הפעילות:  1639–1668 (כ־29 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  פרנס הלס 
 יצירות ידועות:  The Driving School, The Hay Wagon, Army Camp 
 
פיליפס ואוורמן (בהולנדית: Philips Wouwerman‏; 24 במאי 1619 (הוטבל) – 19 במאי 1668) היה צייר הולנדי של סצנות צייד, נוף וקרב.–
ביוגרפיה ויצירה

פיליפס ואוורמן היה אחד האמנים המגוונים והפוריים ביותר של תור הזהב של הולנד. מוקף בסביבה האומנותית ובמסורת של עיר הולדתו הארלם, תרם תרומה חשובה ומשפיעה מאוד לקאנון הציור ההולנדי של המאה השבע עשרה. תמונותיו היו מבוקשות במהלך חייו, ומבוקשות עוד יותר במאה ה-18. ברחבי אירופה, אוספי אמנות של נסיכים כמו בדרזדן ובסנקט פטרבורג עדיין מעידים על הערצה נרחבת של יצירתו של ואוורמן.
נולד בהארלם בשנת 1619, בנו של צייר בשם פאוולס יוסטש. מעט ידוע על הלימודים האמנותיים של פיליפס ואוורמן. לדברי קורנליס דה בי, הוא למד אצל פרנס הלס (1581 / 85–1666), אך הסגנון המסוים של הלס לא הותיר חותם על יצירתו. מלבד שהות קצרה בהמבורג בסוף שנות ה-30 של המאה ה-17, נראה כי ואוורמן חי בהארלם במהלך כל הקריירה האמנותית שלו ומת כאדם עשיר בקהילה בגיל 48.
הוא הצטרף לאגודת סנט לוק בהארלם בשנת 1640 וקיבל בה כמה תפקידים רשמיים בשנים הבאות. ואוורמן עבד גם כסוכן נדל"ן בעיר הולדתו, שכן מסמכים רבים בארכיוני הארלם הזכירו את האמן בהקשר זה.
ואוורמן התחיל את הקריירה האמנותית שלו בתיאורים פשוטים של חיי היומיום במסורת הבמבוקינטי מאת פיטר ואן לאר (1592/99 – אחרי 1642). במהלך שלושים השנים הבאות פיתח סגנון אינדיבידואלי, וטיפל במגוון רחב של נושאים החל מציורי ז'אנר ונוף ועד סצנות צבאיות ותמונות דתיות (סצנות רכיבה על סוסים, מסיבות ציד, נופים עם מטיילים, קרבות פרשים ומאהלים צבאיים, חגיגות איכרים וכו '). הוא בלט במיומנותו בתיאור סוסים הנראים בתנועה מכל הגזעים.
היסטוריון האמנות פרדריק ג'יי דופארק מכנה את ואוורמן "ללא ספק צייר הסוסים ההולנדי המושלם והמצליח ביותר מהמאה ה-17". יצירות המופת מתקופתו הטובה ביותר (בסביבות 1650–1660) הן באיכות גבוהה ללא עוררין, המשלבות נופים דרומיים דמיוניים ואווירה הולנדית אופיינית. ציוריו של ואוורמן מאופיינים בצבעים מאופקים, אווירה קרירה ושפע של פרטים שנונים ואנקדוטיים.
הוא נפטר בהארלם.
משפחתו

בגיל צעיר התחתן ואוורמן עם אנה פיטרש ואן ברוקהוף איתה נולדו לו עשרה ילדים. הם התגוררו בקנסרגראכט בבית בו גרו גם ציירי הארלם אחרים – קורנליס גריץ דקר והנדריק דה מייר. שבעה מילדי ואוורמן שרדו ולאחר מות אמם בשנת 1670 הם קיבלו ירושה משמעותית.
יצירתו

כ-800 תמונות של פיליפס ואוורמן היו רשומות בקטלוג של ג'ון סמית (1829/1842) כיצירותיו. בקטלוג המורחב של הופסטדה דה גרוט (1908) המספר עלה על 1,200. בקטגוריית קטלוג רייזונה של בירגיט שומאכר (2006) פורסמו רק כ-570 תמונות בלבד כיצירות אותנטיות, שכן רבות מהתמונות שהזכיר הופסטדה דה גרוט צוירו בפועל על ידי זייפנים וחקיינים רבים בכל רחבי אירופה.
יאן ופיטר ואוורמן, האחים הצעירים של פיליפס, היו ציירים שלעיתים קרובות תמונותיהם מיוחסות לפיליפס.
ביצירתו של פיטר (1623–1682) בא לידי ביטוי בבירור השפעתו של פיליפס על מגוון הנושאים, אך סגנונו האמנותי, היה עצמאי. יאן (1629–1666) היה צייר נוף אוטונומי למדי.
תלמידיו הרשומים היו יוהנס ואן דר בנט, הנדריק ברקמן, עמנואל מוראנט, מתיאס שייץ ואחרים.
הערות שוליים

↑  Chisholm, Hugh, ed. (1911). "Wouwerman, Philip". Encyclopædia Britannica. 28 (11th ed.). Cambridge University Press. p. 838.
↑  Duparc, Frederik J. "Wouwerman, Philips." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press
↑  Explore Philips Wouwerman, web.archive.org, ‏2016-03-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509740405171  PLWABN: 9810616869005606  AAG: 9130  BIBSYS: 1602157053608  BNE: XX1452993  BnF: cb149531578 (data)  BPN: 60066441  CiNii: DA16279326  GND: 118969137  ISNI: 0000 0001 1021 6313  KulturNav: 3d8aea71-3298-4418-885f-c960010b7228  LCCN: nr99019017  NGV: 1333  NKC: xx0032913  NSK: 000626535  NTA: 073877190  RERO: 02-A003986945  RKD: 85690  SNAC: w6vj3d8s  SUDOC: 11159801X  TePapa: 32142  ULAN: 500019917  VcBA: 495/271256  VIAF: 15040910   WorldCat (עם VIAF): 15040910
סיילם (מסצ'וסטס)

בית המכשפות בסיילם.
סיילם (באנגלית: Salem) היא עיר חוף היסטורית במחוז אסקס, מסצ'וסטס הממוקמת בחוף הצפוני. התיישבות מתמשכת של האירופים החלה בשנת 1626, וסיילם הפכה לאחד מנמלי הים המשמעותיים ביותר בהיסטוריה האמריקאית המוקדמת. סיילם הוא אזור מגורים ותיירות שבו נמצאים בית שבעת הגמלונים, אוניברסיטת סיילם, כפר פיוניר, האתר ההיסטורי הלאומי של סיילם, פארק סיילם וילוז ומוזיאון פיבודי אסקס. העיר כוללת שכונות מגורים היסטוריות ברובע הרחוב הפדרלי ורובע רחוב צ'רטר ההיסטורי.
רוב הזהות התרבותית של העיר נובע מתפקידה כמיקומם של משפטי סיילם שנערכו בשנת 1692, בהם נתלו 19 אנשים בעוון כישוף, רובן נשים. המחזה ציד המכשפות מאת ארתור מילר עסק באירוע זה וגם הוא משמעותי ביצירת הדימוי של העיר. ניידות המשטרה מעוטרות בסמלי לוגו של מכשפות, בית ספר היסודי הציבורי מכונה Witchcraft Heights, וקבוצות הספורט של בית הספר מכונות "מכשפות". במקור האמינו כי גבעת התלים באזור (Gallows Hill) היא האתר של אירועי ההוצאות להורג הציבוריים והיא כיום פארק המשמש כמגרש משחקים לענפי ספורט שונים.
בשנת 2012, איגוד הקמעונאים במסצ'וסטס העניק לסיילם את פרס "מחוז הקניות הטוב ביותר". ב-10 בינואר 2013 חתם הנשיא ברק אובמה על צו נשיאותי, המציין את סיילם כמקום הולדתו של המשמר הלאומי.
נכון למפקד 2020 אוכלוסיית העיר מנתה 44,480 תושבים.
קולנוע, ספרות, משחקי וידאו וטלוויזיה בסיילם

ביוני 1970 צולם פרק 205 של מעשי כשפים בסיילם.
סצנות היום של הוקוס פוקוס צולמו בסיילם.
סברינה המכשפה הצעירה צילמה פרק בסיילם והחתול השחור שלה מוכר בשם סיילם.
בשנת 2008 צולמו סצנות מהסרט מלחמת הכלות בסיילם.
סרטו של רוב זומבי משנת 2012, "The Lords of Salem" צולם בסיילם.
כמה סצנות פנים וחוץ עבור חלום אמריקאי משנת 2013 צולמו ברחוב הפדרלי בסיילם מחוץ לבית המשפט העליון של אסקס ובית המשפט אולד גרנייט.
הסרט הקומי יובי יציל את האלווין צולם בסיילם בשנת 2019.
משחק הווידאו "Murdered: Soul Suspect" עוסק בבלש החי בעיירה סיילם ומוצא את מותו. לאחר מותו, הבלש הופך לרוח רפאים ותחת הדרכתה של דמות בשם אביגיל (המבוססת על אביגיל ויליאמס) הוא נוקם את הרצחו.
ערים תאומות

ארצות הברית אורוויל, קליפורניה, ארצות הברית
גלריה

הדפו של סיילם, 1910
בית פיבודי, ג. 1905
נמל סיילם בשנת 1907
רחוב לאפייט בשנת 1910
‏Naumkeag Mills, סביבות 1910
בית רוג'ר ויליאמס ("בית המכשפה") ג. 1910
סמפלר (רקמה) תוצרת סיילם בשנת 1791. אוסף טקסטיל מהמכון לאמנות של שיקגו.
בית פיקרינג, ג. 1905
רחוב אסקס, ג. 1920
כיכר העירייה, 1891
בית שבעת הגמלונים
בית פיקמן, שנבנה בסביבות 1664, מאמינים שהוא הבניין העתיק ביותר בסיילם
בית גדני (1665) ברחוב היי
פארק בסיילם בשנת 2005
הול המילטון (1805), רחוב הערמונים 9
בית פייר-ניקולס (1782), הרחוב הפדרלי 80
בית סטיבן פיליפס (1800), רחוב הערמונים 34
בית ג'ון וורד (1684)
כפר פיוניר, שנת 1630.
הערות שוליים

↑  Peabody Essex announces $650 million campaign, WickedLocal.com, November 14, 2011
↑  Peabody Essex Museum Collections. 1999. ISBN 9780883891117.
↑  Mooney, Ryan (2012-11-16). "Salem named "Best Shopping District" in the state for 2012". The Boston Globe.
↑  "Statement by the Press Secretary on Bills Signed on January 10, 2013". The White House.
↑  "Defense.gov News Article: Salem Takes Honor as National Guard's Birthplace". defense.gov.
↑  Sgt. 1st Class Don Veitch (20 באוגוסט 2010). "Salem designated as birthplace of the National Guard". army.mil. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "377th First Muster Anniversary Photo Slideshow".
↑  "Geographic Identifiers: 2010 Demographic Profile Data (G001): Salem city, Massachusetts". American Factfinder. U.S. Census Bureau. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2020. נבדק ב-10 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guerriero, Lisa (2008-05-20). "'Bride Wars' takes Salem by storm - Salem, Massachusetts - Salem Gazette". Wickedlocal.com. אורכב מ-המקור ב-2012-11-13. נבדק ב-2012-09-03.
↑  "A real Zombie visits Salem » Local News » SalemNews.com, Salem, MA". Salemnews.com. 2012-08-30. נבדק ב-2012-09-03.
↑  "CASTING call » Business » SalemNews.com, Salem, MA". Salemnews.com. 2012-02-22. נבדק ב-2012-09-03.
↑  Bray, Bethany (2013-04-30). "Christian Bale, Amy Adams flick filming in Salem". Salemnews.com. נבדק ב-2014-07-09.
↑  "No more American Hustle movie stars in Salem, MA". 2013-05-13. נבדק ב-2014-07-09.
↑  Bord, Christine (2013-05-01). "Wednesday, May 1: Filming Locations in NYC, L.A., Boston, & more including American Hustle, Dexter, Girls, & A Walk Among The Tombstones". onlocationvacations.com. נבדק ב-2014-07-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548085305171  BNE: XX461836  BnF: cb11947808b (data)  GND: 4116315-1  LCCN: n79081546  MusicBrainz: 21abf854-fba3-4b34-a944-c4ce09331cc7  NARA: 10045880  NKC: ge258345  SUDOC: 027436276  VIAF: 234136066   WorldCat (עם VIAF): 234136066
אליס וודוורד

| --- | --- |

סצנה בחיי העבר
 לידה:  3 באוקטובר 1862 צ'לסי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  1951 (בגיל 88 בערך) 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון 
 תחום יצירה:  איור ספרים 
 יצירות ידועות:  Evolution in the past 
 
אליס בולינגברוק וודוורד (באנגלית: Alice Bolingbroke Woodward‏; 1862 – 1951) הייתה אמנית ומאיירת אנגלייה. אחת המאיירות הפוריות ביותר בתחילת המאה העשרים וידועה בעיקר בזכות עבודתה בספרות ילדים, ובזכות האיורים המדעיים שלה.
ביוגרפיה

וודוורד נולדה ב -3 באוקטובר 1862 בצ'לסי, לונדון. אביה הנרי וודוורד, היה מדען בולט בתחום הגאולוגיה, ועבד במוזיאון הטבע בלונדון. בילדותה התחנכה וודוורד בביתה על ידי מורים, יחד עם ארבע אחיותיה ושני אחיה (היא הייתה הרביעית מבין שבעה ילדים). מגיל צעיר עודדו את הילדים לצייר, כאשר בסופו של דבר כל האחיות הפכו אמניות וכל האחים הפכו למדענים. בשנות העשרה המאוחרות שלה, אליס הייתה מספיק מיומנת כדי להמחיש בציורים הרצאות לאביה ומאמרים בעיתונים עבור עמיתיו.
הדבר איפשר לה להרוויח מספיק כסף כדי להתחיל את לימודיה בבית הספר לאמנות סאות' קנזינגטון, ומאוחר יותר בבית הספר לאמנות בווסטמינסטר ואחריו באקדמיה ז'וליאן בפריז. היא למדה שיעורים באיור של ג'וזף פנל ומוריס גרייפנהגן, והקשר שלה עם פנל הוביל לעבודות בהוצאות ספרים ובחברה לאיור ספרי ילדים. היא המשיכה לאייר עבודות מדעיות לאורך הקריירה שלה.
אליס וודוורד נפטרה בשנת 1951.
אחותה, גרטרוד מרי וודוורד, עבדה גם בליטוגרפיה אנטומית, והייתה חברה לכל החיים של ביאטריקס פוטר.
בין השנים 1896–1900 עבדה בהוצאת הספרים בגלאזגו Blackie and Son Limited, ואיירה סדרת ספרי ילדים ובהם To Tell the King the Sky is Falling, הרפתקאות בארץ הצעצועים, Apple Red and Silver Bells. היא החליפה את אוברי בירדסלי כמאיירת, והשפיעה על המאיירת סיסלי מרי בארקר.
המו"ל הראשי שלה היה ג'ורג ' בל ובניו עבורם איירה את ספר התמונות של פיטר פן שכתב דניאל אוקונור, ויצרה 28 לוחות צבעוניים.
היא איירה את סיפוריהם של שתי אופרות של גילברט וסאליבן, את הרפתקאות אליס בארץ הפלאות של לואיס קרול ואת היופי השחור הקלאסי של אנה סוול. בין אחרוני ספריה היה כרך מיתוסים ואגדות האבוריג'ינים האוסטרלים אותם איירה בשנת 1930 בגיל 68.
וודוורד גם הציגה ציורים (של סצנות בנורמנדי ובנורפוק) עבודותיה הופיעו בלמעלה מ -80 פרסומים, כולל שחזורים של דינוזאורים בעיתון "Illustrated London News".
כדי להבדיל בין שני סוגי עבודותיה השונות, היא חתמה על כל האיורים שלה במונוגרמת פרפר, ואילו בעבודתה המדעית היא פשוט כתבה את שמה. עבודתה המדעית נודעה בדיוק שלה, הכרח בהמחשה טכנית. הרישומים שלה היו גם תמיד חיים, בין אם זה היה ציור של דגימה או שחזור של חיה פרהיסטורית.
הערות שוליים

↑  Richard Moody, Dinosaurs and Other Extinct Saurians: A Historical Perspective, Geological Society of London, 2010, ISBN 978-1-86239-311-0. (באנגלית)
↑  "Alice Woodward (1862-1951)", www.nhm.ac.uk (באנגלית)
↑  "Woodward; Gertrude Mary (1861-1939); Artist", www.nhm.ac.uk
↑  כתבי אליס וודוורד בפרויקט גוטנברג (באנגלית)
↑  Works by Alice Bolingbroke Woodward, www.fadedpage.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810642398705606  BnF: cb16946346z (data)  CiNii: DA10248931  DSI: 4384  GND: 137005679  ISNI: 0000 0000 8002 5048  LCCN: n79133713  NDL: 00939363  NLA: 35962593  NTA: 074615513  SNAC: w69328ms  SUDOC: 197926932  VIAF: 72679641   WorldCat (עם VIAF): 72679641
לודוויג דטמן

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1865 אדלביי, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  19 בנובמבר 1944 (בגיל 79) ברלין, גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  בית קברות היער דאהלם 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאומנויות של ברלין (1889)  האוניברסיטה לאמנות יפה בהמבורג (1884)  האקדמיה לאומנויות של ברלין 
 הושפע על ידי:  אויגן ברכט, ולדמר פרידריך, פרנץ סקרבינה 
 פרסים והוקרה:  מדליית גתה לאמנות ומדעים (1935) 
 
לודוויג דטמן (בגרמנית: Ludwig Dettmann‏; 25 ביולי 1865 – 19 בנובמבר 1944) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.