stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאוגואן
היסטוריה

בשאוגואן ליד העיירה מאבה נמצאו שרידים המעידים על התיישבות האדם (המכונה אדם מאבה) בתקופה שלפני 100,000 שנים. לעיר שאוגואן עצמה יש היסטוריה בת 2100 שנים, מאז הוכרז על השטח הכולל כיום את העיר שאוגואן כנפת צ'וג'יאנג בשנת 111 לפנה"ס, בתקופת שושלת האן. בשנת 265 לספירה כונה האזור הצפוני של גואנגדונג שכלל את שאוגואן בשם מחוז שישינג. בשנת 589 שונה שם האזור לשאוג'ואו על שם רכס ההרים הסמוך. השם שאוג'ואו נשמר כשם הנפה והעיר במשך מאות שנים אחר־כך. בתקופת שושלת האן היה האזור מקור חשוב למוצרי חקלאות ועמדת מפתח צבאית. בתקופות שושלת טאנג ושושלת סונג היה האזור מרכז מטלורגי חשוב, ובתקופת שושלת מינג ושושלת צ'ינג היה זה מרכז לגביית מיסים ומרכז מסחר משגשג. במלחמת העולם השנייה הייתה העיר בירת מחוז גואנגדונג תחת הכיבוש היפני (1938–1945). בשנות ה-50 וה-60 הואץ התיעוש עם פיתוחן של תעשיות מטלורגיות.
בדצמבר 2005 ארעה דליפה חמורה ממפעל האבץ בשאוגואן, כאשר לנהר הצפון העובר בשאוגואן והמשמש מקור למי שתייה, נשפכו מים מזוהמים בכמות גדולה של קדמיום. אספקת המים לעיר נותקה, והמים הגיעו במשך כמה ימים במכליות. הכבשן לייצור אבץ, השלישי בגודלו בסין, נסגר למשך חודש.
ביולי 2006 הוצפה העיר כשהמים הגיעו בחלק מהמקרים עד הקומה השלישית של בניינים רבים. שני בתי החולים של העיר הוצפו. בשני בתי סוהר שהוצפו היו הרוגים רבים. מעריכים כי יותר מ-200 איש נספו בשיטפון.
גאוגרפיה

שאוגואן נמצאת בין קווי האורך '112°50 - '114°45 מזרח לקווי הרוחב '23°5 - '25°31 צפון. היא משתרעת על פני 18,413 קמ"ר בקצה הצפוני של מחוז גואנגדונג, היא גובלת בבירת המחוז גואנגג'ואו ובחוויג'ואו (אנ') מדרום, מדרום-מערב עם צ'ינגיואן (אנ'), מדרום-מזרח עם חיואן (אנ') ומצפון עם מחוזות חונאן וג'יאנגשי. רוב שטח הנציבות הוא הררי, כשנחלים ונהרות רבים חוצים אותה. העיר שנתנה את שמה לנפה בנויה על חצי אי שנוצר ממפגש הנהרות ווּ הזורם מכיוון צפון מערב וז'ן הזורם מצפון מזרח. הנהר שנוצר מאיחוד הנהרות, נהר הצפון (ביי ג'יאנג), זורם דרומה לגואנגג'ואו ונשפך בסופו של דבר לנהר הפנינה. גובה פני שלושת הנהרות נשמר על ידי סכר שהוקם על נהר הצפון 12 קילומטרים דרומית לעיר. בתחומי העיר נבנו שבעה גשרים החוצים את שלושת הנהרות.
אקלים העיר הוא סובטרופי גשום נוח, ויש הבחנה ברורה בין ארבע העונות. כמות המשקעים השנתית היא 1,910 מ"מ והטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 20.7° מעלות צלזיוס. בחורף יורד שלג בהרים שמצפון לשאוגואן.
כלכלה > חקלאות

מזג האוויר הנוח - כמות המשקעים הגדולה מצד אחד וכמות ימי השמש הרבים מצד שני - מאפשרים חקלאות אינטנסיבית. מוצרי החקלאות העיקריים הם אורז, ירקות (גם מחוץ לעונה), קנה סוכר, בוטנים, טבק, פירות, תה, פרחים, צמחי נוי פקעות טוואי המשי וברווזים. הממשל בשואוגואן מעודד משקיעים זרים ליצור ערך מוסף על ידי השקעה בגידולים חקלאיים ועיבודם.
כלכלה > יערנות

12,700,000 דונם משטח שאוגואן מכוסים ביערות. היערות הם מקור עשיר לבעלי חיים וצמחים וידועים לכן כמאגר הגנים של דרום סין. מוצרי היער העיקריים כוללים עץ, חזרן, שרף, גינקגו, קליפת עץ ה-encomia (המשמשת ברפואה הסינית המסורתית), פטריות מאכל, ואגוזים.
כלכלה > מחצבים ותעשייה

אזור שאוגואן עשיר במחצבים והוא מכונה "בירת המתכות (שאינן כוללות ברזל) של סין". בנפה מצויים 49 מחצבים שונים ו-218 אתרי כרייה. המחצבים כוללים פחם, עופרת, אבץ, נחושת, כספית, טונגסטן, אנטימון, ביסמוט, ויסודות נדירים אחרים, סלעים למלט וגרניט.
העיר היא מרכז התעשייה הכבדה של גואנגדונג בעיקר בתחומי המטלורגיה והאנרגיה. מוצרי התעשייה העיקריים הם ברזל ופלדה, חשמל, פחם, מלט, מכונות, מזון וטקסטיל. מועצת העיר מעודדת השקעות חוץ ובשנים האחרונות הושקעו בנפה כ-200 מיליון דולר מדי שנה. נכון ל-2006 יש יותר מאלף חברות בשאוגואן שהושקע בהן הון זר.
כלכלה > תיירות

העיר נקייה, קלה לגישה, האוויר בה נקי, יש בה שירותים טובים לתיירים ובקרבתה יש כמה אתרי תיירות בולטים. בעיר טיילת מוצלת באורך של כ-20 ק"מ שנבנתה לאורך הנהרות שעיצבו את הטופוגרפיה של העיר. אתרי התיירות המרכזיים הם:
פארק ומוזיאון "אדם מאבה" בסמוך לעיירה מאבה. בפארק מצויות המערות שבהן התגורר "אדם מאבה" (馬壩人), הומיניד שחי בתקופה המקבילה לאדם הניאנדרטלי ובמוזיאון מצויים שרידיו.
מקדש נאנחווה בסמוך למאבה. במקדש זה פעל במאה השביעית חְווֵינֶנְג (慧能 ‏ Huìnéng ‏ 713-638), היורש השישי והאחרון של בודהידהרמה מייסד הזן בודהיזם. האסכולה שיסד הואי נאנג, "הזן הדרומי", היא השולטת בזן בודהיזם כיום. גופתו החנוטה של חְווֵינֶנְג נמצאת אף היא במקדש.
מאובני הדינוזאור בנאנשיונג.
הר דנשיה (丹霞山) – אזור נוף הררי שהוא תוצר של בליה באבן חול אדומה. ההר הוא אחד משישה אזורים שהוכרזו ב-2010 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו בשם דנשיה הסינית. לאורך האזור המיוער יש שבילי הליכה, חוצים אותו פלגים ויש בו מספר מקדשים.
המעיינות החמים של נאנהואה.
תחבורה

רשת כבישים ומסילות ברזל מחברות את שאוגואן עם שאר המדינה. שאוגואן נמצאת על מסילת הברזל המחברת בין בייג'ינג לגואנגג'ואו. והיא נמצאת בקרבת האוטוסטרדה בייג'ינג-ג'והאי. ניתן להגיע לשאוגואן בקווי רכבות ואוטובוסים ישירים מהונג קונג, ממקאו ומערים נוספות בגואנגדונג. שאוגואן מוקפת נהרות וספינות הנהר הן אמצעי תחבורה פופולרי.
הערות שוליים

↑  China: Guăngdōng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  נציבות עירונית - בסינית 地级市 דִיגִ'י שְׁה – חלק ממחוז בסין שבמרכזו עיר גדולה שנתנה את שמה לחבל.
| ערי גואנגדונג |
| --- | --- | --- |
| ערים תת-מחוזיות | גואנגג'ואו • שנג'ן |  |
| נציבויות עירוניות | דונגגוואן • פושאן • צ'אוג'ואו • חיואן • חוויג'ואו • ג'יאנגמן • ג'יאיאנג • מאומינג • מייג'ואו • צ'ינגיואן • שאנטואו • שאנוויי • שאוגואן • יאנגג'יאנג • יונפו • ג'אנג'יאנג • ג'אוצ'ינג • ג'ונגשאן • ג'והאי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530992105171  GND: 4771340-9  LCCN: no92011466  MusicBrainz: bb70213a-6e4f-4262-a3bc-11d96a22e721  NLA: 36676106  VIAF: 124621724   WorldCat (עם VIAF): 124621724 
מבט אווירי על שאוגואן, פברואר 2016
פנגצאי לואו
שליצי

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1901 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בספטמבר 1971 (בגיל 70) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1932 
 
שליצי
שליצי (באנגלית: Schlitzie או  Schlitze או Shlitze;‏ 10 בספטמבר 1901 או 1892 לערך – 24 בספטמבר 1971), ייתכן שנולד בשם סיימון מץ (Simon Metz), ושמו הרשמי שליצי סורטיס (Schlitze Surtees), היה אמן אמריקאי שהופיע במופעי שוליים ושחקן לפרקים, שזכור בעיקר בשל תפקידו בסרט "פריקס" משנת 1932 ובשל הקריירה הארוכה שלו כאמן במופעי שוליים, בין היתר בקרקס בארנום את ביילי. הוא הופיע במופעי מוזרויות (Freak shows) כ"ראש סיכה" (pinhead), כלומר בעל ראש מעוות וקטן במיוחד באופן יחסי לגוף.
ביוגרפיה

תאריך הלידה של שליצי, מקום לידתו והשם שבו נולד אינם ידועים; בתעודת מותו ועל מצבת הקבר שלו מצוין שנולד ב-10 בספטמבר 1901 ברובע הברונקס, ניו יורק, אולם ישנה אפשרות גם כי נולד ב-1892. בנוסף, ישנם מקורות הטוענים שהוא נולד בסנטה פה, ניו מקסיקו. ישנם גם הטוענים כי נולד ביוקטן שבמקסיקו, אך טענות אלו שגויות והן נובעות מהצגתו לעיתים כ"אחרון האצטקים", כחלק מסיפור בדיוני שבו הוצג במופעים.
שליצי נולד עם מיקרוצפליה, הפרעה התפתחותית שבעקבותיה היקף גולגולתו ומוחו היו קטנים במידה ניכרת מהממוצע, קומתו הייתה נמוכה (גובהו היה 1.22 מ'), וכן הוא סבל מקוצר ראייה ומפיגור שכלי בינוני עד קשה. נאמר עליו שרמתו הקוגניטיבית הייתה כשל ילד בן שלוש: הוא לא יכול היה לדאוג לצרכיו בכוחות עצמו וידע רק להגות מילים בעלות הברה אחת ולנסח משפטים פשוטים מאוד. אולם הוא היה מסוגל לבצע פעולות פשוטות וסבורים כי הבין את מרבית הדברים שנאמרו לו. כמו כן, זמן התגובה שלו היה מהיר במיוחד והייתה לו יכולת חיקוי מפותחת. אלו שהכירו אותו תיארוהו כאדם מעורר חיבה, מלא חיים וחברותי.
לפי המקובל בעסקי מופעי השוליים באותה תקופה, יש להניח ששליצי נמסר או נמכר למופע שוליים על ידי הוריו (שעליהם לא ידועים פרטים). לרוב מי שהיו אחראים עליו היו מעסיקיו, לפעמים לפי חוק ולפעמים היה זה מכורח המציאות. זהות האחראים עליו השתנתה עם מעבריו ממופע למופע.
ביוגרפיה > קריירה

בעסקי מופעי השוליים כונו אנשים הסובלים ממיקרוצפליה בשמות "ראשי סיכה" או "החוליות החסרות", ושליצי כונה בכינויי במה כגון "אחרון האצטקים", "נערה קופיפה" או "מהו דבר זה?", או שצוות לאמנים אחרים במופע שסבלו ממיקרוצפליה. כך למשל צוות שליצי לאישה בשם אתליה שסבלה ממיקרוצפליה, והם הוצגו יחד בשם "אורורה ונטליה, האחיות האצטקיות". ציוות זה הוביל לטענות שאתליה אכן הייתה אחותו של שליצי, אך טענות אלו אינן מבוססות.
לעיתים קרובות היה שליצי לבוש בשמלה והוצג כנקבה או שלא הוצגה זהותו המינית, כדי להוסיף עוד רובד מסתורין למראהו החריג. אלו שהכירו אותו פנו אליו לעיתים בלשון זכר ולעיתים בלשון נקבה. מרבית המקורות אף טוענים כי הבחירה להלבישו בשמלה קשורה גם בהפרעה בשלפוחית השתן ממנה סבל, מכיוון ששליצי נאלץ ללבוש חיתולים והטיפול בו היה קל יותר בלבוש זה. אולם טענה זו שנויה במחלוקת, מכיוון שבמרבית התמונות של שליצי ניתן להבחין שלבש גם מכנסיים מתחת לשמלה, ולפי כמה ממכריו הוא לא סבל מהפרעה בשלפוחית השתן עד לגיל מבוגר.
שליצי זכה להצלחה גדולה בעסקי מופעי השוליים, ובמהלך שנות ה-20 וה-30 הועסק בכמה מהקרקסים הבולטים של התקופה, כמו קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי, קרקס קלייד ביטי, קרקס טום מיקס, Crafts 20 Big Shows ו-Foley & Burke Carnival.‏ בשנת 1928 ערך שליצי את הופעת הבכורה שלו בקולנוע, בסרט The Sideshow ("מופע השוליים"), סרט דרמה שהתרחש בקרקס, שבו כיכבו אמני מופעי שוליים שונים.
ביוגרפיה > "פריקס" והמשך הקריירה

ב-1932 השתתף שליצי בפרויקט הידוע ביותר שלו כשחקן, בסרט האימה האיקוני "פריקס" בבימויו של טוד בראונינג. בדומה לסרט The Sideshow, "פריקס" התרחש בקרקס והשתתפו בו מגוון אמנים של מופעי שוליים, ובהם התאומות הסיאמיות ויולט ודייזי הילטון והנסיך רנדיאן, "הזחל האנושי". בסרט הופיעו שני "ראשי סיכה" נוספים, "זיפ וזופ", ובמהלך הסרט שליצי מופיע בסצנת דיאלוג עם השחקן וולאס פורד, אם כי לא ניתן להבין בה את דבריו.
צוות השחקנים של "פריקס" הוביל למחלוקת רבתי לאחר שיצא לאקרנים, והסרט היה עם צאתו כישלון כלכלי חרוץ. בנוסף, הסרט היה אסור להקרנה במשך שלושים שנה בבריטניה ובראונינג התקשה למצוא עבודה לאחר צאתו. שליצי הופיע לאחר מכן בתפקידים קטנים בכמה סרטים. בסרט הניצול Tomorrow's Children ‏(1934), הוא קיבל קרדיט לביצוע תפקיד קצר כפושע הלוקה בשכלו שעובר עיקור כפוי. כמו כן ישנם מקורות שמייחסים לו הופעה בסרט Island of Lost Souls ("אי הנשמות האבודות"; 1932), בתפקיד קצר בן כמה שניות. אולם ישנם ספקות בשאלה האם השחקן שהופיע בשני סרטים אלו הוא אכן שליצי או שחקן הדומה לו.
ב-1935, בעת שהופיע שליצי בקרקס טום מיקס, אימץ אותו ג'ורג' סורטיס, מאלף שימפנזות שנמנה אף הוא עם צוות אמני הקרקס, והפך לאפוטרופוס החוקי שלו. ב-1941 הופיע שליצי בהופעתו האחרונה בקולנוע בתפקיד "הנסיכה ביבי", אמנית מופעי שוליים, בסרט Meet Boston Blackie.‏
ביוגרפיה > אשפוז, וסוף ימיו

תחת השגחתו של סורטיס המשיך שליצי להופיע בעסקי מופעי השוליים, עד למותו של סורטיס בשנת 1965. לאחר מותו העבירה בתו של סורטיס, שלא הייתה מעורבת בעסקי השעשועים, את שליצי לבית החולים המחוזי של לוס אנג'לס.
שליצי היה מאושפז בבית החולים במשך תקופה מסוימת עד שזיהה אותו בולע הסכינים ביל אונקס, שעבד בבית החולים בימי חוסר הפעילות של הקרקס. לפי אונקס, נראה היה ששליצי חש געגועים עמוקים לימי מופעי השוליים, והעובדה שנותר מחוץ לעסקי השעשועים גרמה לו עצב רב. הנהלת בית החולים החליטה שהטיפול הטוב ביותר בשליצי יהיה להחזירו לעסקי השעשועים תחת חסותו של מנהל המופעים סם אלכסנדר, מעסיקו של אונקס.
בסוף ימיו התגורר שליצי בלוס אנג'לס, והופיע לעיתים במופעי שוליים מקומיים ובינלאומיים (פעמים רבות הופיע בהוואי ובלונדון, והופעתו הגדולה האחרונה הייתה במסגרת קרקס דובריץ' הבינלאומי ב-1968 בלוס אנג'לס ספורטס ארנה). שליצי אף היה אמן רחוב בולט בהוליווד, שברחובותיה אף מכרו האפוטרופוסים שלו מזכרות הקשורות בו.
ב-24 בספטמבר 1971 נפטר שליצי, בגיל 70, מדלקת ריאות. בתעודת המוות שלו נכתב שמו כ"שליצי סורטיס" ותאריך הלידה שצוין היה 1901.
שליצי נקבר תחילה בקבר לא מסומן בבית הקברות קווין אוף הבן ברולנד הייטס, קליפורניה. ב-2009 אחד ממעריציו אסף מגבית תרומות כדי לסמן את קברו.
ביוגרפיה > מורשתו התרבותית

בשנות ה-60 "פריקס" התגלה מחדש, הוקרן במשך תקופה ארוכה כאחד מסרטי הקרנות החצות הראשונים ואומץ כסרט פולחן. בעקבות הסרט נחשף הציבור הרחב לשליצי, שהיה לאחת מהדמויות הזכורות בסרט.
תדמיתו האיקונית של שליצי היתרגמה למגוון מוצרים, לרבות מסכות, כובעים, חולצות, שעונים, כפפות ובובות. כמו כן, שליצי אוזכר כמקור השראה לקומיקס "זיפי ראש הסיכה" (Zippy the Pinhead) מאת ביל גריפית.
בעונה השנייה של הסדרה "אימה אמריקאית" נוצרה דמות של גמדה בשם פפר, שמבוססת באופן ויזואלי על דמותו של שליצי.
הערות שוליים

1 2  Hernandez, Tom. Schlitzie: Origins. www.quasi-modo.net/
1 2  "Schlitzie FAQ". Quasi-modo.net. נבדק ב-2009-10-24.
↑  "'Schlitzie Biography'". Quasi-modo.net. נבדק ב-2009-10-24.
↑  "Athelia: The Monkey Girl". Quasi-modo.net. אורכב מ-המקור ב-2006-07-16. נבדק ב-2009-10-24.
1 2 3 4  "Schlitzie the Pinhead". Thehumanmarvels.com. נבדק ב-2009-10-24.
↑  "Schlitzie". Altered Dimensions. אורכב מ-המקור ב-2009-07-26. נבדק ב-2009-10-24.
↑  "Island of Lost Souls". Quasi-modo.net. 1932-10-01. נבדק ב-2009-10-24.
↑  "Is This Schlitzie?". Quasi-modo.net. נבדק ב-2009-10-24.
↑  "Meet Boston Blackie". Quasi-modo.net. נבדק ב-2009-10-24.
↑  Bill Griffith. "Still asking, "Are we having fun yet?"". English.ufl.edu. נבדק ב-2009-10-24.
↑  "Reminisces of Jaime D'Arcy-Garcia". Quasi-modo.net. 1971-09-24. נבדק ב-2009-10-24.
↑  The Death of Schlitzie the Pinhead
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018051912  SUDOC: 192230859  VIAF: 3146030522535860826   WorldCat (עם VIAF): 3146030522535860826
שנים עבריות תת"ק - תתקצ"ט

שנים עבריות תת"ק (900) - תתקצ"ט (999) 
התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 2862 לפנה"ס והסתיימו בשנת 2762 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
נפטרו (ע"פ המסורת היהודית)

תתק"ל - אדם הראשון.
תתקפ"ז - חנוך בן ירד.
שנים עבריות ת"ר - תרצ"ט

שנים עבריות ת"ר (600) - תרצ"ט (699) 
התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 3162 לפנה"ס והסתיימו בשנת 3062 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
נולדו (ע"פ המסורת היהודית)

תרכ"ב - חנוך בן ירד.
תרפ"ז - מתושלח בן חנוך.
שקע קיימן

איור בצבעים מדומים של שקע קיימן, שנוצר ממאגרי מידע דיגיטליים של גובה קרקעית הים והיבשה.
שקע קיימן (באנגלית: Cayman Trough או גם Cayman Trench) הוא אגן מתיחה (אנ'), אזור של העתק חילוף מורכב, המכיל רכס מתפשט קטן, רכס אמצע קיימן (Mid-Cayman Rise), על קרקעית מערב הים הקריבי בין ג'מייקה לאיי קיימן. זו הנקודה העמוקה ביותר בים הקריבי ומהווה חלק מהגבול הטקטוני בין הלוח הצפון-אמריקאי והלוח הקריבי (אנ'). הוא משתרע ממעבר וינדוורד בכיוון דרומית לסיירה מאסטרה של קובה לכיוון גואטמלה. ההעתק נמשך בחוף כהעתק מוטגואה (אנ'), החוצה את גואטמלה וממשיך מתחת לאוקיינוס השקט, עד לאזור ההפחתה של שקע אמריקה התיכונה (אנ').
כיוון השקע הצר יחסית הוא ממזרח-צפון-מזרח למערב-דרום-מערב ועומקו המרבי 7,686 מטרים. בתוך השקע נמצא רכס שכיוונו צפון-דרום המתפשט לאטו, שעשוי להיות תוצאה של פער של כ-420 קילומטרים לאורך ההעתק העיקרי. רכס קיימן המתפשט מראה קצב פתיחה ארוך טווח של 11–12 מילימטרים בשנה. החלק המזרחי של השקע נקרא המיקרו לוח גונאווה (Microplate Gonâve), אשר משתרע מהרכס המתפשט מזרחה לאי היספניולה, וגובל בצפון באזורי ההעתקים של אוריינטה (Oriente) וספטנטריאל (Septentrional). בדרום גובל המיקרו לוח גונאווה באזור ההעתקים של וולטון (Walton fault zone), עיקול המעצור של ג'מייקה ואזור ההעתקים גן אנריקייו-פלנטיין (Enriquillo-Plantain Garden fault zone). שני אזורי ההעתקים, הגובלים במיקרו לוח, הם העתקי הסטה אופקיים שמאליים. התנועה ביחס ללוח הצפון-אמריקאי היא 11 מילימטרים לשנה ממזרח והתנועה ביחס ללוח הקריבי היא 8 מילימטרים לשנה. החלק המערבי של השקע גובל בדרום בהעתק החילוף של איי סוואן (Swan Islands Transform Fault).
במהלך תקופת האאוקן היה השקע אתר של אזור הפחתה, שיצר את הקשת הגעשית של רכס קיימן ואת השטח הגעשי סיירה מאסטרה של קובה מצפון, שכן הלוח הקריבי הנע צפונה-מזרחה עבר הפחתה מתחת ללוח הצפון-אמריקאי הנע בכיוון צפון-מערב, או כפי שטוענים כמה חוקרים, מתחת לשבר לוח שכונה המיקרו-לוח הקובני המזרחי.
בשנת 2010 החל צוות בריטי מהמרכז הלאומי לאוקיינוגרפיה בסאות'המפטון (National Oceanography Centre, בראשי תיבות NOCS), המצויד בצוללת רובוטית בשליטה אוטונומית, למפות את מלוא השקע וגילה מעשנות שחורות על קרקעית האוקיינוס בעומק של 5 קילומטרים, המעשנות העמוקות ביותר שהתגלו. בינואר 2012, הודיעו החוקרים, כי המים נפלטים מהמעשנות בטמפרטורה העולה אולי על 450 מעלות צלזיוס, מה שהופך אותן לנביעות ההידרותרמיות החמות ביותר הידועות. הם הודיעו גם על גילוי מינים חדשים, כולל שרימפס חסר עיניים עם איבר בעל חישת אור על גבו.
לקריאה נוספת

Goreau, P. D. E. 1983 Tectonic Evolution of the North Central Caribbean Plate Margin. Woods Hole Oceanographic Institution, MA.; Massachusetts Inst. of Tech., Cambridge. Sponsor: National Science Foundation, Washington, DC. Sep 1983. 248p. Report: WHOI-83-34.
Ten Brink, Uri S., et al., 2001, Asymmetric seafloor spreading: crustal thickness variations and transitional crust in Cayman Trough from gravity", GSA Meeting Abstract
Roberts, H. H. 1994 Reefs and lagoons of Grand Cayman Monographiae biologicae (Brunt, MA; Davies, JE eds). Kluwer Academic Publishers, Boston, Ma The Hague. ISBN 0-7923-2462-5
Ruellan, E. et al., 2003, Morphology and Tectonics of the Mid-Cayman Spreading Center, EGS - AGU - EUG Joint Assembly, Abstract
Scotese, Christopher R. 1999. Evolution of the Caribbean Sea (100 mya - Present) Collision of Cuba with Florida Platform and Opening of the Cayman Trough. PALEOMAP Project http://www.scotese.com/caribanim.htm
הערות שוליים

↑  DeMets, C.; Wiggins-Grandison, M. (2007). "Deformation of Jamaica and motion of the Gonâve microplate from GPS and seismic data". Geophys. J. Int. 168 (1): 375–6. Bibcode:2007GeoJI.168..362D. doi:10.1111/j.1365-246x.2006.03236.x.
↑  Rosencrantz M.; Mann P. (1991). "SeaMARC II mapping of transform faults in the Cayman Trough, Caribbean Sea". Geology. 19 (7): 690–691. Bibcode:1991Geo....19..690R. doi:10.1130/0091-7613(1991)019<0690:SIMOTF>2.3.CO;2.
↑  Carpenter, Jennifer (9 באוגוסט 2008). "Sub to make deep Caribbean dive". BBC Science News. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "World's deepest undersea vents discovered". LiveScience.com. 11 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McGrath, Matt (12 בינואר 2012). "Cayman vents are world's hottest". BBC News. {{cite web}}:  (עזרה)
רכס אמצע קיימן כחלק מהשקע, בקצה המערבי של המיקרו לוח גונאווה
שקעניתיים

| שקעניתיים |
| --- | --- |
   Pelodytes punctatus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: מזובטרכיה
על־משפחה:: חפריתאים
משפחה:: שקעניתיים
סוג:: שקענית
שם מדעי
 Pelodytidae ‏בונפרטה, 1838
תחום תפוצה


שקעניתיים (בלטינית: Pelodytidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. היא מורכבת מסוג אחד בלבד, שקענית (Pelodytes), שמכיל שלושה מינים. השקעניתיים יכולים להימצא בדרום-מערב אירופה ובאזור הקווקז.
מאפיינים

מראם החיצוני של השקעניתיים דומה לזה של חסר זנב רגיל. המשפחה קשורה למשפחת המגופריים, אך שונה ממנה בצורה החיצונית באופן בולט. בשונה מהמגופריים, צבעיהם של השקעניתיים אינם צבעי הסוואה. למרות היותם חסרי זנב חופרים, כמו החפריתיים, הם חסרים את הבליטה שקיימת לחפריתיים בכפות הרגליים. לרוב השקעניתיים הם חסרי זנב רזים יחסית.
גודלם לרוב קטן, ואורכם מגיע לערך מרבי של חמישה סנטימטרים. עורם חלק. היא בין המשפחות הבודדות בסדרת חסרי הזנב המכילות יותר סוגים ומינים נכחדים מאשר סוגים וזנים קיימים.
טקסונומיה

משפחת שקעניתיים
סוג שקענית Pelodytes
Pelodytes caucasicus
Pelodytes ibericus
Pelodytes punctatus
שקע קוריל-קמצ'טקה

אזור שקע קוריל-קמצ'טקה באיים הקוריליים ובקמצ'טקה
תצלום לוויין של שקע קוריל-קמצ'טקה
שקע קוריל-קמצ'טקה (ברוסית: Курило-Камчатский жёлоб) הוא שקע אוקייני שעומקו המרבי 10,542 מטרים. חלקו הצפון-מזרחי של השקע, סמוך לאיי קומנדור, הוא חלק מצומת משולש – מפגש בין שלושה לוחות טקטוניים, במזרח עם השקע האלאוטי המשתרע בין קמצ'טקה ואלסקה לאורך קשת האיים האלאוטיים, ובמערב עם העתק אולחאן (Ulakhan) הנמתח מן הצומת המשולש ועד רכס צ'רסקי (ברוסית: Черский) בצפון רפובליקת סאחה-יקוטיה. המשכו הדרומי הוא שקע יפן.
טקטוניקה

השקע הוא חלק מאזור הפחתה בו נוחת הלוח הפסיפי אל מתחת ללוח אוחוצק. תהליך זה החל בקרטיקון עליון, וכתוצאה ממנו נוצרו קשת האיים הקוריליים והקשת הגעשית של קמצ'טקה.
כחלק מטבעת האש וכתוצאה מהפחתה זו מתבטא שקע קוריל-קמצ'טקה בגעשיות נרחבת ובפעילות סייסמית ענפה.
מאז תחילת המאה ה-20 אירעו בו רעידות אדמה רבות, בהן כמה בדרגה 8 ומעלה בסולם מגניטודה לפי מומנט:
| תאריך | מיקום | מגניטודה |
| --- | --- | --- |
| 3 בפברואר 1923 | קמצ'טקה, רוסיה | 8.4 |
| 2 במרץ 1933 | סנריקו-אוקי, יפן | 8.6 |
| 4 בנובמבר 1952 | קמצ'טקה, רוסיה | 9.0 |
| 6 בנובמבר 1958 | איי קוריל, רוסיה | 8.4 |
| 13 באוקטובר 1963 | איי קוריל, רוסיה | 8.5 |
| 4 באוקטובר 1994 | איי קוריל, רוסיה | 8.3 |
| 25 בספטמבר 2003 | הוקאידו, יפן | 8.3 |
| 15 בנובמבר 2006 | איי קוריל, רוסיה | 8.3 |
| 24 במאי 2013 | ים אוחוצק | 8.3 |
הערות שוליים

↑  Seismicity of the Earth 1900—2007, Kuril-Kamchatka Arc and Vicinity, באתר USGS
תהליך ברגרון

תהליך ברגרון-וגנר-פינדייזן (קרוי  על שם אלפרד וגנר, טור ברגרון וו. פינדייזן), ידוע גם כ"תהליך גשם קר", הוא תהליך של גידול גביש קרח המתרחש בענן בעל פאזות שונות (מכיל תערובות של מים בקירור יתר וקרח) באזורים אשר לחץ האדים בסביבה הוא בין לחץ אדים ברוויה עבור מים, ובין לחץ אדים ברוויה נמוך יותר של קרח. זוהי סביבה בתת-רוויה עבור מים נוזליים, אך בעל-רוויה עבור קרח. מצב זה מביא להתאדות מהירה של מים, וגידול מהיר של גביש הקרח על חשבון האדים. אם צפיפות הקרח קטנה ביחס למים הנוזליים, גבישי הקרח יגדלו מספיק, יתפזרו מן הענן, יפשירו ויהפכו טיפות גשם, אם הטמפרטורות גבוהות מספיק.
תהליך ברגרון, אם מתרחש, הוא יעיל הרבה יותר ביצירת חלקיקי משקעים גדולים מאשר תהליך גידול טיפות גדולות על חשבון קטנות. זאת מחמת העובדה שההבדל בין לחץ האדים ברוויה של מים נוזלים ושל קרח הוא גדול יותר מההבדל בין לחץ האדים ברוויה של טיפות קטנות ובין סביבתן (על פי אפקט קלווין, עבור טיפות מספיק גדולות שיכולות לתרום למסת הטיפה).
הערות שוליים

↑  אפקט קלווין – מבוטא על ידי משוואה המתארת את השינוי בלחץ האדים כתוצאה משטח פנים עקמומי של נוזל או של אדים, עם רדיוס r (למשל בנים או בטיפה). לחץ האדים של משטח עקמומי הוא גבוה יותר מאשר משטח שטוח או כזה שאינו עקמומי. משוואת קלווין תלויה במאפיינים תרמודינמיים, ולא במאפייני החומר. הנוסחה נתונה על ידי \ln {p \over p_{0}}={2\gamma V_{\rm {m}} \over rRT} כאשר  p הוא לחץ האדים,  p_{0} הוא לחץ האדים ברוויה,  \gamma  הוא מתח הפנים,  V_{\rm {m}} הוא הנפח המולרי, R הוא קבוע הגזים האוניברסלי, r הוא רדיוס הטיפה ו-T היא הטמפרטורה. אם  p>p_{0}, אז הנוזל יתאדה מהטיפה; אם  p<p_{0}, אז הגז יתעבה אל תוך הטיפה ויגדיל את נפחה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שנים עבריות ת' - תצ"ט

שנים עבריות ת' (400) - תצ"ט (499) 
התחילו, על פי המסורת המקובלת של מניין השנים בלוח העברי המבוססת על סדר עולם רבה, בשנת 3362 לפנה"ס והסתיימו בשנת 3262 לפנה"ס לפי הלוח היוליאני.
נולדו (ע"פ המסורת היהודית)

ת"ס - ירד בן מהללאל.
תיאה

ערך זה עוסק בטיטאנית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 אב:  אורנוס 
 אם:  גאיה 
 אחים:  ריאה, אוקיינוס, טתיס, היפריון, יאפטוס, קרונוס, תמיס 
 בן או בת זוג:  היפריון 
 צאצאים:  הליוס, סלנה, אאוס, אורורה 
 
במיתולוגיה היוונית, תֵיאַה (יוונית: Θεία) היא טיטאנית שילדה לאחיה היפריון את הליוס, אל השמש; את סלנה, אלת הירח; ואת אאוס, אלת השחר.
פירוש השם "תיאה" הוא בפשטות "אלה". לעיתים כונתה גם אאוריפסה. היא תוארה כמי שמביאה עמה גוונים של זוהר והילה.
במדע המודרני נהוג לכנות בשם "תיאה" גרם שמימי היפותטי שבהתנגשו בכדור הארץ יצר את הירח (זוהי אחת התאוריות לאופן היווצרותו של הירח).
תמרה קוסטקה

תמרה וירג'י קוסטקה (ברומנית: Tamara Virgi Costache; נולדה ב-23 ביולי 1970) היא שחיינית עבר רומנייה, אלופת העולם (מדריד 1986), אלופת אירופה (סטרסבורג 1987) ושיאנית עולם (1986–1988) במשחה ל-50 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 1986 > שיאנית עולם

באליפות רומניה שנערכה בבוקרשט, ב-16 ביולי 1986 היא קבעה בשלב המוקדמות במשחה ל-50 מטר חופשי שיא עולם חדש של 25.50 שניות, אותו שיפרה במשחה הגמר ועמידה אותו על 25.34 שניות. שבועיים לאחר מכן, במשחקי הבלקן שנערכו בסופיה בולגריה ב-1 באוגוסט אותה שנה היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על 25.31 שניות.
ביוגרפיה > 1986 > אלופת עולם

שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במדריד, ספרד ב-23 באוגוסט היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 25.28 שניות, לפני קריסטין אוטו מגרמניה המזרחית (25.50 שניות) ומארי טרז ארמנטרו משווייץ (25.93 שניות). שיא העולם החזיק מעדמ כשנתיים ונשבר על ידי יאנג ווניי מהרפובליקה העממית של סין (24.98 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.03 שניות.
ביוגרפיה > 1987 > אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בסטרסבורג, צרפת בשנת 1987 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.50 שניות, לפני קתרין מייסנר מגרמניה המזרחית (25.65 שניות) וכריסטיאנה פילקה מגרמניה המערבית (25.88 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 56.11 שניות, אחרי קריסטין אוטו (55.38 שניות) ומנואלה סטלמך (55.49 שניות), שתיהן מגרמניה המזרחית.
ביוגרפיה > 1988

באולימפיאדת סיאול היא סיימה במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.80 שניות ובמקום 16 במשחה ל-100 מטר חפשי בתוצאה של 57.11 שניות, בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 56.79 שניות ועלתה 11 למשחה גמר ב'.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 25.28 שניות (1986) שיא עולם בעבר ושיא רומניה הנוכחי
100 מטר חופשי: 55.40 שניות (1986) שיא רומניה הנוכחי
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי