stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משביע לכל חי
פעילות העמותה

פעילות העמותה מתרכזת בעזרה למשפחות נזקקות וכוללת חלוקת סלי מזון חודשי לכ-500 משפחות, מבצעי חלוקת מזון בהיקפים נרחבים לקראת פורים ופסח וחגי תשרי ועזרה נרחבת למשפחות לקראת פתיחת שנת הלימודים.
נכון לשנת 2023 העמותה תומכת בעשרות אלפי נזקקים בכ-30 יישובים ברחבי הארץ באמצעות עשרות מתנדבים. משרד העמותה נמצא בירושלים והמחסן הלוגיסטי ממוקם בעפרה. העמותה פועלת בשיתוף פעולה עם מחלקות הרווחה ברשויות המקומיות.
בשנת 2005 עם ביצוע תוכנית ההתנתקות העמותה סייעה למפונים הן בפינוי הציוד הביתי והן בסיוע ועזרה בהתמקמות ביישובים הזמניים, בשנת 2023 במלחמת חרבות ברזל מתנדבי העמותה העבירו ציוד עבור חיילי צה"ל ששהו בעוטף עזה. במקביל הפעילו מערך סיוע עבור משפחות מאזור הדרום שפונו לאזור ירושלים.
העמותה מפעילה מערך התרמות באמצעות טלמרקטינג ומערך התרמות ואריזת מוצרי מזון באמצעות נוער מתנדב.
הערות שוליים

↑  ארגון 'משביע לכל חי' מחלק משלוחי מזון לכ-500 משפחות מידי חודש, באתר ערוץ 7, ‏26.12.21
↑  דיווח על המחזור הכספי השנתי של הארגון, באתר מפתח התקציב, ‏2020
↑  מבצע מתנות לאביונים ענק ביישובי יהודה ושומרון יוצא לדרך, באתר ערוץ 7, ‏08.03.23
↑  חלוקת קמחא דפסחא בתנאים מגבילים בעקבות הקורונה, באתר ערוץ 7, ‏26.03.20
↑  גיוס מתנדבים לעמותה, באתר המתנדבים של ישראל, ‏2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משביע לכל חי".
מצעד אלבומי הראפ

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אלבומי הראפ (באנגלית: Top Rap Albums) הוא מצעד אלבומים שבועי, בו מדורגים 25 אלבומים. המצעד הופק על ידי מגזין בילבורד, המדרג את אלבומי הראפ הנמכרים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה

המצעד החל להתפרסם ב-13 בנובמבר 2004. האלבום הראשון שהגיע לצמרת המצעד הוא Unfinished Business של ג'יי זי ואר. קלי.
סטטיסטיקות > האלבומים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד

19 שבועות - Recovery - אמינם
16 שבועות - Take Care - דרייק
14 שבועות - The Marshall Mathers LP 2 - אמינם
13 שבועות - Paper Trail - טי. איי.
13 שבועות - Hamilton
11 שבועות - Damn - קנדריק לאמאר
10 שבועות - The Blueprint 3 - ג'יי זי
סטטיסטיקות > האמנים בעלי מספר האלבומים הרב ביותר בצמרת המצעד

| אלבומים | אמן | מקור |
| --- | --- | --- |
| 9 | ליל ויין |  |
| 8 | דה גיים |  |
| 8 | דרייק |  |
| 7 | אמינם |  |
| 7 | ג'יי זי |  |
ראו גם

מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ
בילבורד 200
הערות שוליים

1 2  Top Rap Albums Chart, Billboard
↑  Lil Wayne, Billboard
1 2  Drake Ties The Game For Most No 1s On Top Rap Albums Chart, Billboard, ‏2018-07-13
↑  Eminem, Billboard
↑  Jay-Z, Billboard
מרדכי אבישי

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 בספטמבר 1931 ימבול, ממלכת בולגריה 
 נהרג:  30 באוקטובר 2004 (בגיל 73) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 שפות היצירה:  עברית 
 
מרדכי אבישי (24 בספטמבר 1931 – 30 באוקטובר 2004) היה סופר עברי, מבקר, עיתונאי, מתרגם ועורך ישראלי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מרדכי אבישי נולד בסתיו 1931 בימבול, שבבולגריה.
עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון בבולגריה בשנת 1948 עלה לישראל כראש קן בשומר הצעיר, השתהה בקיבוץ בית אלפא, ויצא לשירות סדיר בצה"ל.
לאחר שחרורו עבד במשרד האוצר, והחל את כתיבתו העיתונאית בעברית, בעיתוני ישראל. הוא כתב מאמרי ביקורת על ספרים וסופרים יהודים מרחבי העולם, וכן פרסם ראיונות עם סופרים. בד בבד עם כתיבתו למבוגרים, תרגם עיבד ופרסם מעשיות עם לילדים ולנוער, מאוצר המעשיות של עמי הבלקן ואמריקה הלטינית.
מרדכי אבישי עבד שנים רבות ביומונים "מעריב" ו"על המשמר", חיבר מונוגרפיות על סופרים יהודים, וכן כתב זיכרונות ילדות ונעורים משל עצמו.
אבישי נהרג ב-30 באוקטובר 2004 בתאונת דרכים, בן 73 במותו.
ספריו

משורר היחפנים: חייו ויצירתו של מאקסים גורקי, תל אביב: עידית, תש"ך 1960.
בין עולמות: על סופרים וספרים, תל אביב: עידית, תשכ"ב.
בדרכי יבשת: מסע באירופה, תל אביב: אל"ף, תשכ"ו.
יוצרו של זורבה: קאזאנצאקיס ביצירתו ובמאבקיו, תל אביב: אל"ף, תשכ"ז.
שרשים בצמרת: יוצרים בספרות העברית, תל אביב: אל"ף, תשכ"ט.
קולות ושיח: יוצרים יהודים בספרות-העולם, תל אביב: אל"ף, תשל"ז.
רוחות ממרחקים: פרקי עיון בספרות-העולם, תל אביב: אל"ף, תש"ם 1980.
בין עכשיו ואתמול: ארצות וערים, נופי-ספרות, יהודים, תל אביב: ספרית מעריב, תשמ"ז 1987.
שבילים ומרחבים: מארצות הצפון לדרום הרחוק, תל אביב: י' גולן, תשנ"ב 1992.
שערים ברוח: סופרים עבריים ויהודים בספרות העולם, תל אביב: י' גולן, 1993.
בין תוהו וחטא: ספרות רוסית בגלגוליה, תל אביב: י' גולן, 1994.
יחיד ויחד בצבעי הזמן: סופרים וגיבוריהם, תל אביב: י' גולן, 1995.
שיבה לנופים גנוזים: בין ילדות לנעורים; איורים: ג'ורג' יונס, תל אביב: י' גולן, תשס"א 2001. (אוטוביוגרפיה)
ספריו > תרגומיו

סיפורי עם בלקניים; תרגם ועיבד: מרדכי אבישי; ציורים: אשר קלדרון, תל אביב: רשפים 1962. (הדפסה נוספת: תל אביב: י' גולן, 1995)
השמש הקונדור וגלגל הזהב: סיפורים ואגדות מאמריקה הלאטינית; בחר ותרגם: מרדכי אבישי, תל אביב: י' גולן, 1993.
הערות שוליים

↑  ד"ר יוסף נדבה, נופי-ספרות ססגוניים, מעריב, 20 באפריל 1962; מ. אג"ף, "בין עולמות", חרות, 27 באפריל 1962.
↑  ישראל דליות, ספר קלוש על יוצר גדול: מונוגרפיה עברית על "יוצרו של זורבה", מעריב, 24 בפברואר 1967.
↑  אביב עקרוני, "שרשים בצמרת", דבר, 16 בינואר 1970.
↑  יערה בן-דוד, על סופרים יהודים בעולם, דבר, 19 באוגוסט 1977; ס' פרוז'אנסקי, 'על סופרים יהודים כותבי לעז', מאזנים מד (תשל"ז 1977), 432–433.
↑  חיים נגיד, עיון ראשון | ביקורת על קלסיקונים, מעריב, טורים 1–2, 29 באוגוסט 1980; אבי-טנא, דפדוף ראשון | מבחר אישי, דבר, טור 5, 28 בנובמבר 1980.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300913005171  ISNI: 0000 0000 8428 5859  LCCN: n89134289  SUDOC: 234098597  VIAF: 13899850   WorldCat (עם VIAF): 13899850
מתאוס אוריבה

אנדרס מתאוס אוריבה וייה (בספרדית Andrés Mateus Uribe Villa) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת הקשר בא-סד ובנבחרת קולומביה.
קריירת מועדונים > דפורטיבו אספניול

אוריבה החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-2011 בקבוצה הארגנטינאית, דפורטיבו אספניול, בה שיחק ארבעה משחקים וכבש שני שערים. באנביגאדו, מועדון המתמחה בפיתוח שחקנים צעירים, התרשמו ממנו והחליטו להביאו לקבוצה.
קריירת מועדונים > אנביגאדו

אוריבה נקלט מצוין באנביגאדו לבלט מהר מאוד. הוא תפס מקום של קבע בהרכב הפותח כאשר תפקודו העיקרי היה כקשר מרכזי, אם כי לעיתים תופקד גם בצד ימין, או אפילו גם כמגן. אוריבה שיחק בקבוצה שלוש שנים שבהן שיחק 102 משחקים בכל המסגרות וכבש 10 שערים. הוא הפך לאחד הכישרונות הבולטים בבקולומביה, מה שגרם לראשי דפורטס טולימה להחתימו.
קריירת מועדונים > דפורטס טולימה

המעבר לטולימה עזר מאוד לאוריבה להשתפר ולבסס את מעמדו כאחד מתגליות הליגה. הוא שיחק בקבוצה כשנה וחצי ורשם 64 הופעות ו-13 שערים בכל המסגרות. בטורניר האפרטורה של 2016 הפך לאחד השחקנים המרכזיים בקבוצה וחוזר על ידי הקבוצות הגדולות בקולומביה, מה שהביא אותו בסופו של דבר לחתום באתלטיקו נסיונל, שהייתה לפני שלב חצי הגמר של הקופה ליברטדורס.
קריירת מועדונים > אתלטיקו נסיונל

בתחילת יולי 2016 חתם בקבוצה שנלחמה בשלבים הסופיים של אליפות היבשת למועדונים, הקופה ליברטדורס. תחילה שימש כמחליף, לקח לו זמן למצוא את מקומו בין חבורת השחקנים ששיחקו ביחד מספר שנים. ככל שהתקדמה לה העונה, כך קיבל יותר ויותר הזדמנויות מהמאמן ריינלדו רואדה, ששילב אותו לעיתים כקשר אחורי ולעיתים כמגן ימני. בטורניר האפרטורה 2017 כבר היה חלק מההרכב הפותח של הקבוצה והיה מהמצטיינים בשלבי הפלייאוף של הליגה, שלבסוף הסתיימה בזכייתה של אתלטיקו נסיונל באליפות. אוריבה אף כבש את השער השני במשחק הגומלין בגמר מול דפורטיבו קאלי בניצחון 1–5. בנסיונל זכה גם בקופה ליברטדורס, אם כי לא שותף וכן גם ברקופה סודאמריקנה, קופה קולומביה ואף הגיע עם הקבוצה לגמר הקופה סודאמריקנה ב-2016, גמר שלא שוחק בעקבות אסון התרסקות המטוס של יריבתה, קבוצת שאפקואנסה. הוא גם שיחק עם הקבוצה בטורניר גביע העולם למועדונים שבו סיימה נסיונל במקום השלישי. שיחק בסך הכל 47 משחקים וכבש 8 שערים, אך הפך לאחד השחקנים הבולטים ביבשת, וגרם להתעניינות של כמה מועדונים ממקסיקו.
קריירת מועדונים > קלוב אמריקה

תחילה היה אוריבה מועמד להגיע לקבוצת טיגרס תמורת 5.7 מיליון דולרים, אך ממש לקראת חתימת השחקן נפלה העסקה. ב-1 באוגוסט 2017 הודיעה קלוב אמריקה שהיא מחתימה את אוריבה לשלוש עונות תמורת 6 מיליון דולר. הוא ערך את הבכורה שלו כמחליף במשחק הגביע המקסיקני מול פוטרוס בניצחון 1–2, אך מהר מאוד הפך לשחקן הרכב ואחד המרכזיים בקבוצה. כבש את הצמד הראשון שלו ב-13 בפברואר 2018 מול מונרקס מורליה וכעבור 8 ימים כבש צמד נוסף מול דפורטיבו סאפריסה הקוסטה ריקנית בצ'מפיונס ליג של ה-CONCACAF.
קריירת מועדונים > פורטו

ב-4 באוגוסט 2019 עבר לפורטו תמורת 9 מיליון אירו.
קריירת מועדונים > קריירת נבחרת

ערך את הבכורה שלו ב-26 בינואר מול ברזיל במשחק ידידות שאותו הפסידה קולומביה 0-1 וכעבור חודשיים, ב-23 במרץ, ערך את הבכורה הרשמית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 מול בוליביה. הוא שיחק 63 דקות והוחלף על ידי דובאן ספאטה. בסך הכל השתתף בשני משחקים במוקדמות ולא כבש. הוא זומן לסגל הסופי של הנבחרת לקראת טורניר מונדיאל 2018 וערך את הופעת הבכורה מול פולין ב-24 ביוני בניצחון 0–3. שיחק בסך הכל משחקים כאשר היה גם אחד משני שחקני הנבחרת שהחמיצו את הפנדל שלהם בדו-קרב הפנדלים מול אנגליה בשמינית הגמר, משחק שבו קולומביה הודחה.
תארים

אתלטיקו נסיונל
אליפות אפרטורה: 2016, 2017
גביע ליברטדורס: 2016
רקופה סודאמריקנה: 2017
קלוב אמריקה
אליפות מקסיקו: 2018
הגביע המקסיקני: 2019
הסופר קאפ המקסיקני: 2019
פורטו
אליפות פורטוגל: 2019/2020, 2021/2022
הגביע הפורטוגלי: 2019/2020, 2021/2022, 2022/2023
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2020, 2022
הערות שוליים

↑  ElEconomista.mx, 1/8/17 América invirtió US13 millones
↑  Oficial: América confirma acordo com FC Porto por Uribe, www.ojogo.pt (בפורטוגזית)
↑  Colombiareports.com, 4.6.18 Colombia names final squad for World Cup in Russia
משגרי החלל של באז שנות אור

רכב החלל בדיסנילנד
צילום מסך של משחק המחשב משגרי החלל של באז שנות אור.
משגרי החלל של באז שנות אור (באנגלית: Buzz Lightyear Astro Blasters) הוא מתקן פופולרי המצוי בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני ומבוסס על הסרט של אולפני וולט דיסני וחברת פיקסאר - "צעצוע של סיפור".
המתקן מצוי בפארקי השעשועים דיסנילנד שבאתר הנופש דיסנילנד בקליפורניה, דיסנילנד שבהונג קונג, ממלכת הקסם בדיסניוורלד שבפלורידה, דיסנילנד שבטוקיו ודיסנילנד פריז. מתקן בשם דומה נמצא בדיסניקווסט שבוולט דיסני וורלד, אולם סוג המתקן בדיסניקווסט שונה.
המתקן מופעל על ידי שיטת אומנימובר מדור שלישי, בשילוב עם מתקן אפל ומטווח.
תיאור המתקן

סיפור המסגרת של מתקן זה מתבסס על ניסיונו של הקיסר הרשע זורג לגנוב את יחידות הכוח המשמשות את כלי הרכב של האנשים הירוקים הקטנים.
מאחר שבאז שנות אור הוא צעצוע, תפאורת המתקן יוצרת את האשליה שהמבקרים הוקטנו לגודל של צעצוע באמצעות ברגים ענקיים ומברג ענק. חלקים מהמתקן נראים כמו מדריך לשימוש בצעצועים כאשר המבקרים הם בגודל של הצעצוע ביחס למדריך. המתקן פועל הן באמצעות אודיו אנימטרוניקס והן באמצעות הקרנת סרטי וידיו על פניו של הדמות על מנת ליצור אשליה של דמות חיה.
היבטים טכניים

המתקן הוא בחלקו מטווח ובחלקו מתקן אפל. המבקרים במתקנים מובלים באמצעות כלי רכב הנעים בשיטת אומנימובר, שבידיהם שני אקדחי לייזר וג'ויסטיק. האקדחים משמשים לירי על אויבים, והג'ויסטיק מאפשר סיבוב המתקן עד כדי 360 מעלות על מנת לכוון את הירי.
נתוני המתקן > ממלכת הקסם

פתיחה: 3 בנובמבר 1998
פתיחה לא רשמית: 7 באוקטובר 1998
מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג
שם המתקן: סיבובי שומרי החלל של באז שנות אור (Buzz Lightyear's Space Ranger Spin)
סצנות המופע:
ההמראה (Launch Bay)
מתקפת הרובוטים (Robot Attack)
הכוכב "זי" ("Planet "Z)
ספינתו של זורג (Zurg's Ship)
מפעל הרובוטים (Robot Factory)
הנשק הסודי של זורג (Zurg's Secret Weapon)
תא המפלט (בריחתו של זורג) ((Escape Hatch (Zurg's Escape)
חדר המהירות (היפרספייס) ((Speed Room (Hyperspace)
קרב החלל (Space Battle)
מפקדת הכוכב (Star Command)
מתקנים קודמים בשם זה:
אם היו לך כנפיים (5 ביוני 1972 - 1 ביוני 1987)
אם יכולת לעוף (6 ביוני 1987 - 3 בינואר 1989)
מעוף החלום של דלתא (26 ביוני 1989 - 5 בינואר 1998)
אורך המופע: 4:30
סוג המתקן: אומנימובר
נתוני המתקן > דיסנילנד טוקיו

פתיחה: April 15, 2004
מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג
שם המתקן: משגרי החלל של באז שנות אור (Buzz Lightyear's Astro Blasters)
מתקנים קודמים במיקום זה:
מראה-מעגלי 360
שומר הזמן
שטיחי הקסם סביב לעולם
סוג המתקן: אומנימובר
נתוני המתקן > דיסנילנד

פתיחה: 5 במאי 2005
פתיחה לא רשמית: 17 במרץ 2005
מתכנן: וולט דיסני אמג'ינירינג
שם המתקן: משגרי החלל של באז שנות אור (Buzz Lightyear Astro Blasters)
סצנות המתקן:
אולם ההמראה (Gantry Hall / Flight Deck)
מתקפת הרובוטים (Robot Attack)
המלכודת של זורג (Zurg's Dreadnought)
הנשק הסודי של זורג (Zurg's Secret Weapon)
נחיתת חירום (Crash Landing)
כוכב זי (Planet Z)
בריחתו של זורג (Zurg's Escape)
על חלל (Hyperspace)
הקרב האחרון (The Final Battle)
חגיגת הניצחון (Victory Celebration)
מתקנים קודמים במיקום זה:
סירקראמה
מראה-מעגלי 360
מטות הטילים (אזור התור)
סוג המתקן: אומנימובר
נתוני המתקן > דיסנילנד הונג קונג

פתיחה: 12 בספטמבר 2005 (עם פתיחת פארק השעשועים דיסנילנד הונג קונג)
מתכנן: וולט דיסני אמג'יניריניג
שם המתקן: משגרי החלל של באז שנות אור (Buzz Lightyear Astro Blasters)
סוג המתקן: אומנימובר
נתוני המתקן > דיסנילנד פריז

פתיחה: 8 באפריל 2006
מתכנן: וולט דיסני אימג'ינירינג
שם המתקן: פיצוצי הלייזר של באז שנות אור (Buzz Lightyear Laser Blast)
מתקן קודם במיקום זה:
לה ויז'יונריום (שומר הזמן)
סוג המתקן: אומנימובר
ראו גם

צעצוע של סיפור (סדרה)
דיסנילנד, נובמבר 2005
משב של תקווה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  פורסט ויטאקר
 הופק בידי:  לינדה אובס
 תסריט:  סטיב רוג'רס
 עריכה:  ריצ'רד צ'ו
 שחקנים ראשיים:  סנדרה בולוק הארי קוניק ג'וניור 
 מוזיקה:  דייב גרוסין
 צילום:  קיילב דשנל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 במאי 1998
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  81.5 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hopefloats
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
משב של תקווה (באנגלית: Hope Floats) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1998 בבימויו של פורסט ויטאקר, עם סנדרה בולוק, הארי קוניק ג'וניור, ג'ינה רולנדס ומיי ויטמן בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על אם צעירה שנאלצת לחזור לעיירת הולדתה ביחד עם בתה ולהתחיל שם חיים חדשים לאחר שבעלה בגד בה.
תקציר העלילה

בירדי פרויט (סנדרה בולוק) מוזמנת לתוכנית אירוח בטלוויזיה בשיקגו בנוסח ריקי לייק שם היא מופגשת עם חברתה הטובה קוני (רוזנה ארקט) שמגלה לה כי היא מקיימת יחסים עם בעלה ביל ומקווה גם להתחתן אתו. הבעל ביל (מייקל פארה) נכנס ומודה קבל עם ועדה כי הוא אכן מנהל רומן עם קוני.
בירדי עוזבת את שיקגו יחד עם בתה ברניס (מיי ויטמן) בת העשר ומגיעה לבית הוריה בעיירה סמית'וויל בטקסס. מקבלים אותם האם רמונה (ג'ינה רולנדס) שמגדלת בביתה גם את טראוויס (קמרון פינלי) בנה של בתה שנמצאת רוב הזמן בקליפורניה. האב הארי (ג'יימס הארל) נמצא במוסד בגלל מחלת אלצהיימר.
לבירדי קשה להסתגל לחיים בעיירה. פעם היא הייתה מלכת היופי המקומית וכיום כולם יודעים על בגידת בעלה ששודרה לרחבי ארצות הברית ומזלזלים בה. היא מוצאת לבסוף עבודה בחנות צילום. היא פוגשת בג'אסטין מאטיס (הארי קוניק ג'וניור) חבר מהעבר שהגיע לבצע עבודות שיפוץ בבית רמונה. ג'אסטין מחבב את בירדי ומתחיל לחזר אחריה במרץ בעידודה של רמונה אך היא דוחה אותו מדי פעם.
ברניס חווה קושי בהתאקלמות עם הילדים בבית הספר והסבתא רמונה מעודדת ומנחמת אותה.
רמונה מתה באופן פתאומי מהתקף לב וביל מגיע ללוויה. ברניס רוצה להצטרף אליו ולגור אצלו אך הוא דוחה אותה למרות בכייה. נוצר חלל בחיי המשפחה וג'אסטין מוכן למלא אותו ולשמש אבא לטראוויס וברניס בהסכמתה של בירדי.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סנדרה בולוק | בירדי פרואיט |  |
| הארי קוניק ג'וניור | ג'אסטין מאטיס |  |
| ג'ינה רולנדס | רמונה קאלברט |  |
| מיי ויטמן | ברניס פרואיט |  |
| מייקל פארה | סטיב פרואיט | ארוס של ליב |
| קמרון פינלי | טראוויס |  |
| רוזנה ארקט | קוני |  |
| ביל קובס |  | אח במוסד |
| ג'יימס הארל | הארי קאלברט | כלה |
| נומן בנט | מר דייוויס | צלם |
מריון היי

מריון א. היי (באנגלית: Marion E. Hay; 9 בדצמבר 1865 –  21 בנובמבר 1933) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל וושינגטון בין השנים 1909–1913 ולפני כן כסגן המושל למשך כחודשיים. היי היה חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

היי נולד במחוז אדמס שבמדינת ויסקונסין. הוא למד במכללת ביילס לעסקים מסחריים השוכנת בעיר דאביוק (Dubuque) שבאיווה. ב-16 בינואר 1887, בעיירה ג'קסון במחוז אדמס שבוויסקונסין, נישא לליזי ל. מיור ולזוג נולדו ששה ילדים: ריימונד מ., מון מ., אדוארד מ., ברוס מ., ראנס מ., קתרין ג'., ומרגרט.
בשנת 1888 עבר היי לטריטוריית וושינגטון, שם פתח חנות בדייבנפורט, והיה לבעלים של חווה חקלאית לגידול חיטה במזרח וושינגטון וקנדה. ב-1889 עבר לווילבור, וכיהן במשך שתי תקופות כהונה כראש עיריית וילבור בין השנים 1898 ל-1902, וכן כיושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז לינקולן, והיה ציר מחליף בוועידה הרפובליקנית הלאומית במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1900. ב-1908 עבר לספוקיין.
ב-1908 נבחר היי לסגן מושל וושינגטון, וכעבור חודשיים בלבד נהפך למושל וושינגטון בעקבות מותו של המושל סמואל קוסגרוב. הוא החל את כהונתו כמושל במרץ 1909. הוא מילא את שארית כהונתו של קוסגרוב ועזב את התפקיד בראשית ינואר 1913. תוך התמקדות בשחיתות שלטונית בממשלת המדינה, הוא כינס מושב מיוחד של בית המחוקקים המדינתי כדי לחקור ולהדיח פקידי מדינה שסרחו. בתקופת כהונתו, חוקקו חוק פיצויי הפועלים וזכויות הבחירה לנשים.
לאחר שהפסיד בבחירות לתפקיד המושל בשנת 1912, שב היי לנהל את עסקיו האישיים ואת אחזקותיו הפרטיות, והיה יו"ר תאגיד האשראי החקלאי האזורי של המחוז ה-12 במדינת וושינגטון.
ב-21 בנובמבר 1933 נפטר כתוצאה מהתקף לב, ונקבר במאוזוליאום בפארק ריברסייד שבספוקיין.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1680-1681.
הערות שוליים

↑  "Ex-Governor Hay Dies in Spokane". Daily Capital Journal. November 21, 1933. p. 1. Retrieved September 25, 2015 – via Newspapers.com. open access
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n87836801  SNAC: w6sr06cz  VIAF: 1532387   WorldCat (עם VIAF): 1532387
משאת משה ויהודית

"משאת משה ויהודית" מוצג במרכז הבינתחומי הרצליה
"מַשְׂאַת משה ויהודית" הוא כינויה של מכונת דפוס שהוענקה בשנת 1842 על ידי משה מונטפיורי לבית הדפוס של ישראל ב"ק בירושלים.
היסטוריה

בשנת 1841 פתח ישראל ב"ק בית דפוס עברי ראשון בירושלים. בשנת 1842 קיבל ב"ק מכבש דפוס מידי משה מונטפיורי. היה זה מכבש ידני, שהדפיס בטכניקה של דפוס בלט, מדגם "Columbian Prets", שיוצר בשנת 1841 בלונדון על ידי חברת "Clymer & Dixon Manufactureres" (מס' 970). גובה המכבש הוא 232 ס"מ ובראשו מותקן פסל של נשר אוחז נחש. רוחבו 170 ס"מ ואורכו 150 ס"מ. מכבש זה יכול היה להדפיס גיליונות באורך של עד 85 ס"מ, וברוחב של עד 57 ס"מ.
ב"ק כינה את בית הדפוס שלו ואת המכבש "משאת (=מתנת) משה ויהודית" לכבוד מונטיפיורי ורעייתו יהודית, והקפיד לציין זאת בספרים שהדפיס. בנוסף, חיבר שיר לכבוד מונטפיורי. על פי פנחס גרייבסקי, בעת ביקור הרצל בירושלים בשנת 1898, הלך עמו לראות את המכבש..
בשנת ה'תרמ"ב (1882-1881), לאחר סגירת בית הדפוס של ב"ק, נמכר המכבש על ידי ניסן ב"ק, בנו של ישראל, ל"דפוס צוקרמן". מאוחר יותר נמסרה המכונה על ידי בנו-ממשיכו של שמואל צוקרמן, חיים-יעקב צוקרמן למשמרת לבית הדפוס של הוצאת א. לוין אפשטיין. לימים יעבור בית דפוס זה לבית דפוס של קבוצת "מעריב". כיום נמצא המכבש באוניברסיטת רייכמן.
הערות שוליים

↑  ראו: אוליצקי, יוסף, אמנות הדפוס, הוצאת המוזיאון לאמנות הדפוס ומפעלי נייר חדרה, 1973, עמ' 37
↑  ראו: יוסף אוליצקי, אמנות הדפוס, הוצאת המוזיאון לאמנות הדפוס ומפעלי נייר חדרה, 1973, עמ' 37, 54-53
↑  בשנת התרנ"ח, בחודש "רביע אול" בשנת הג'רה 1316, נתן "פרמאן" צו רישיון מטעם שלטונות האימפריה העות'מאנית לדפוס צוקרמן, בעברית, ה"פרמאן" נמצא אצל בני המשפחה מאז.
נוקבוי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  706 מ' 
 מדינה:  אירלנד 
 מיקום:  מחוז קורק, אירלנדאירלנד
 רכס הרים:  הרי שי 
 קואורדינטות:  51°48′07″N 9°26′31″W﻿ / ﻿51.802°N 9.442°W﻿ / 51.802; -9.442
 
נוקבוי (באירית: Cnoc Buí: ההר הצהוב) הוא הר בגובה 706 מטר בגבול בין מחוז קורק למחוז קרי באירלנד.
גאוגרפיה

נוקבוי היא הפסגה הגבוהה ביותר בשרשרת הרי שי (אנ') וההר הגבוה ביותר במחוז קורק ומחוז קרי. זו הפסגה ה-104 הגבוהה ביותר באירלנד.
גאולוגיה

ההר מורכב מאבן חול שקיימת במקום מתקופת דבון, אשר נעשתה לאחר מכן לרכס הרים, לפני שנשחקה לצורתה הנוכחית בעקבות ריבוי קרחונים בעידן-הקרח האחרון (אנ').
הערות שוליים

↑  Mountainviews reference
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נוקבוי".
רכס צפון של נוקבוי
נבחרת סרביה בכדורגל עד גיל 21

נבחרת סרביה בכדורגל עד גיל 21 היא נבחרת הכדורגל המייצגת את סרביה במסגרות בינלאומיות לשחקנים שטרם עברו את גיל 21 ומנוהלת על ידי ההתאחדות לכדורגל הסרבית. הנבחרת השתתפה 9 פעמים באליפות אירופה עד גיל 21 כאשר הישג השיא שלה הייתה זכייה בשנת 1978.
כל אליפויות אירופה לנבחרות צעירות

1978 - זכייה
1980 - חצי הגמר
1982 - לא העפילה
1984 - חצי הגמר
1986-1988 - לא העפילה
1990 - סגנית
1992 - לא העפילה
1994-1996 - הושעתה
1998-2002 - לא העפילה
2004 - סגנית
2006 - חצי הגמר
2007 - גמר
2009 - שלב הבתים
2011-2013 - לא העפילה
2015 - שלב הבתים
2017 - שלב הבתים
2019 - שלב הבתים
2021 - לא העפילה
2023 - אירוע עתידי
מרדכי אהרנפרייז

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1869 לבוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 בפברואר 1951 (בגיל 81) סולטחובאדן, שוודיה 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, שוודיה 
 השכלה:  בית המדרש הגבוה למדעי היהדות 
 תקופת הפעילות:  1884–1951 (כ־67 שנים) 
 מעסיק:  אוניברסיטת סטוקהולם 
 תפקיד:  רב ראשי 
 השקפה דתית:  יהדות 
 פרסים והוקרה:  פרופסור 
 
הרב ד"ר מרדכי זאב (מרקוס) אהרנפרייז (בכתיב יידי: עהרנפרייז; בגרמנית: Mordechai (Markus/Marcus) Ehrenpreis;‏ 25 ביוני 1869, למברג – 26 בפברואר 1951, סולטחובאדן, ליד סטוקהולם), סופר עברי, מבקר, מתרגם, פובליציסט, עורך, רב ופעיל ציוני.
תולדות חייו

מרדכי מרקוס אהרנפרייז נולד בקיץ 1869 בעיר למברג שבקיסרות האוסטרו-הונגרית (כיום לבוב שבאוקראינה).
מצעירותו כתב אהרנפרייז ביידיש. בהמשך רכש השכלה באוניברסיטאות בגרמניה ובבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות בברלין, וכן נסמך לרבנות. משנת 1884 כתב בעיתונים העבריים "המגיד" ו"המליץ".
עוד בטרם היווסדות ההסתדרות הציונית העולמית, פעל אהרנפרייז למען קידום רעיון הלאומיות היהודית, שמרכזהּ בארץ ישראל. ב-3–5 בספטמבר 1893 הוביל את כינוסהּ של ועידה-מקדימה בווינה, כהכנה לכינוס קונגרס ציוני כללי בברלין. ב"ועדת הוועידה" ישבו לצד אהרנפרייז וילי במבוס, ו-ל' אסטרמאן (מועצת אגודת "יונג ישראל"). בוועידה המקדימה, שנערכה בדירתו של בירנבוים בסמטת מיסבאך 12, השתתפו גם צבי בלקובסקי, ראובן בריינין ואברהם זלץ. ואולם בהיעדר תמיכה נוספת, נחל הפרויקט כישלון.
כעבור כארבע שנים, בקיץ 1897, סייע ד"ר אהרנפרייז להרצל בארגון הקונגרס הציוני הראשון, ושימש 'מזכיר הוועד להכנת הקונגרס הציוני'. לבקשתו של הרצל, דאג אהרנפרייז לנוסח העברי של ההזמנה לקונגרס. מכאן ואילך, נהנה אהרנפרייז מהכרה בבקיאותו בכל הקשור בתרבות היהודית, והנגיש את הספרות העברית לקהל דוברי הגרמנית.
רעייתו של אהרנפרייז, ד"ר ארנסטינֶה-אסתר אהרנפרייז (Ernestine-Esther), הייתה בין 14 הנשים הצירות שהשתתפו בקונגרס.
אחייניתו של אהרנפרייז היא המשוררת היידית דבורה פוגל שנספתה בגטו לבוב
בין השנים 1896–1900 כיהן אהרנפרייז כרב בקהילת ג'קובו שבקרואטיה.
בין השנים 1900–1914 כיהן כרב הראשי של בולגריה, וישב בעיר סופיה. בנוסף, בתקופה זו ערך מספר עיתונים בלאדינו.
בתקופה שלאחר שנת 1908 שכך עניינו בציונות ובספרות העברית במידה ניכרת, לאחר שספג ביקורות רבות מאגפים שונים בציונות, והוא הקדיש עצמו לעבודה ספרותית ולענייני הרבנות.
בשנת 1914 עברו בני הזוג אהרנפרייז לשוודיה, שם כיהן כרב הראשי של סטוקהולם עד מותו. 
באמצע שנות ה-20 היה עורך מדור הספרות העברית החדשה באנציקלופדיה יודאיקה. בשנת 1928 ייסד את כתב העת Judisk Tidskrift, עסק בתרגום ושימש יועץ לאנציקלופדיות שונות. משנת 1935 עבד כפרופסור של כבוד באוניברסיטת סטוקהולם.
בתחילת מלחמת העולם השנייה נמנע אהרנפרייז מללחוץ על ממשלת שוודיה להעניק ויזות ליהודים שניסו להימלט מהמדינות הבלטיות, בגלל הנייטרליות שנקטה שוודיה במלחמה. בשנת 1942 תרם אהרנפרייז למאמצים להצלת יהודי בולגריה. בהמשך השנה התבקש על ידי יצחק גרינבוים לסייע באישוש הידיעות לגבי השמדת יהודי פולין, אך לא עזר בדבר זה. לקראת סוף יוני 1944 פנו אליו מספר אישים, ביניהם יצחק גרינבוים, בבקשה שיפנה אל מלך שוודיה ויבקש ממנו לשלוח שליח להונגריה כדי להציל את היהודים הנשלחים משם להשמדה. אהרנפרייז העביר את הפניות שקיבל לשר החוץ השוודי ובכך לקח חלק בלחצים שהביאו לשליחות ההצלה של ראול ולנברג. עוד קודם לכן, העלה פליט יהודי בשם קולומן לאואר בפני אהרנפרייז את הרעיון להציע את ולנברג לתפקיד, אולם אהרנפרייז היסס במשך שבועיים לגבי התאמתו של ולנברג לתפקיד, בגלל גילו הצעיר ורצונו לבסס את עבודתו על שוחד, דבר שהעלה כנגד אהרנפרייז טענות על כך שעיכב את יציאתו של ולנברג להונגריה. לקראת סוף שנת 1944 נועץ פולקה ברנדוט עם אהרנפרייז לגבי הדרכים להצלת יהודים שנותרו בחיים במחנות בגרמניה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר הקים הרב שלמה וולבה בית ספר דתי עבור ניצולות שואה, ניסה אהרנפרייז לסכל את הקמת בית הספר, אולם ללא הצלחה.
אהרנפרייז נפטר בחורף 1951 בסולטחובאדן (Saltsjöbaden) שבשוודיה, בגיל 81.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
כתביו שהופיעו בעברית

מרדכי אהרנפרייז, בין מזרח למערב: אוטוביוגרפיה (תרגם: מ. גיורא; ערך: חנוך קלעי), עם עובד, 1953
מרדכי אהרנפרייז, "על הלשון והספרות העברית" (תרגם: חיים אורלן), בתוך: הקונגרס הציוני הראשון – דין וחשבון סטינוגראפי (מהדורה שנייה), תל אביב: תשל"ח
מרדכי אהרנפרייז, לאן? מסות ספרותיות (כינס וצירף מבוא והערות: אבנר הולצמן), ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ח-1998