stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנצ'סטר
השכלה > מכללות ואוניברסיטאות

במנצ'סטר יש שתי אוניברסיטאות. אוניברסיטת מנצ'סטר היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בממלכה המאוחדת שלא מורכבת ממכללות, נכון לינואר 2007‏. האוניברסיטה הוקמה בשנת 2004 עם מיזוגן של אוניברסיטת ויקטוריה של מנצ'סטר והמכון למדע וטכנולוגיה של אוניברסיטת מנצ'סטר. האוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר הוקמה עם איחודן של שלוש מכללות ב-1970, שנקראו ביחד "המוסד הפוליטכני". היא קיבלה הכרה כאוניברסיטה ב-1992, ובאותה שנה סופחה אליה מכללת קרו ואלסאגר לחינוך גבוה, ששכנה בדרום צ'שייר.
שתי האוניברסיטאות, ביחד עם המכללה המלכותית הצפונית למוזיקה, שוכנות ברחוב אוקספורד שבצד הדרומי של מרכז העיר, הנחשב לאזור החינוך הגבוה האורבני הגדול ביותר באירופה. מספר הסטודנטים הכולל הלומד בשלושת המוסדות הוא 73,360‏, אם כי 6,000 מתוכם לומדים בקמפוסים שבקרו ואלסאגר. מלבד המוסדות הללו ניתן למצוא בעיר גם את קמפוס אוניברסיטת סלפורד, השוכן במרחק 2.4 קילומטרים מערבית למרכז העיר.
השכלה > חינוך

אחד מבתי הספר הידועים ביותר במנצ'סטר הוא בית הספר העל-עממי מנצ'סטר (Manchester Grammar School), שנוסד ב-1515‏ כבית ספר חופשי לדקדוק ליד האתר שבו שוכנת כיום הקתדרלה, וב-1931 הועבר לאולד הול ליין שבדרום העיר על מנת להתמודד עם מספר התלמידים הגדול. בתקופה שלאחר המלחמה הוא היה בית ספר לדקדוק במימון ישיר, כלומר במימון חלקי של המדינה, אך קיבל בחזרה את מעמדו העצמאי לאחר ביטול מערכת המענקים הישירים ב-1976. הקמפוס הקודם שלו משמש כיום את בית הספר צ'טהאם למוזיקה. ליד בית ספר העל-עממי נמצאים שלושה בתי ספר נוספים: בית הספר העל-ממלכתי על שם ויליאם האלם, בית הספר לבנות ויתינגטון ובית הספר התיכון לבנות מנצ'סטר, שנוסדו בשלהי המאה ה-19.
בסך הכל יש במנצ'סטר 128 בתי ספר יסודיים, 18 בתי ספר על-יסודיים ו-13 בתי ספר מיוחדים (מיועדים עבור חינוך מיוחד, נכים וכדומה).
ספורט

מנצ'סטר ידועה כעיר בעלת מסורת ספורטיבית ארוכת שנים. שני מועדוני כדורגל מהפרמיירליג, מנצ'סטר יונייטד ומנצ'סטר סיטי, נושאים את שם העיר. מנצ'סטר יונייטד היא אחת הקבוצות המצליחות ביותר בתולדות הכדורגל אנגלי, והיא זכתה באליפויות הליגה האנגלית, גביע ה-FA, גביע הליגה ובליגת האלופות. היא זוכה גם לאהדה רבה מחוץ לגבולות הממלכה המאוחדת. למנצ'סטר סיטי יש פחות תארים, אך כיום היא אחד המועדונים העשירים ביותר בעולם בזכות אילי ההון שרכשו אותה.
אצטדיון הבית של מנצ'סטר סיטי הוא אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, המכיל כ-48,000 מקומות. אצטדיון אולד טראפורד, בו נערכים משחקי הבית של מנצ'סטר יונייטד, הוא אצטדיון הכדורגל השני בגודלו בממלכה המאוחדת, ותכולתו היא כ-76,000 מקומות. אצטדיון זה נמצא במרחק קצר מחוץ לעיר, ברובע טראפורד. בשנת 2003 הוא היה לאצטדיון הכדורגל היחיד במדינה ששייך למועדון ואירח את גמר ליגת האלופות. מלבד אירועי הכדורגל נערך באצטדיון גם משחק הגמר של הרוגבי ליגה המקומית. מגרש הבית של מועדון הקריקט המחוזי לנקשייר נמצא גם כן בטראפורד.
אצטדיון הסיטי אוף מנצ'סטר נבנה עבור משחקי חבר העמים הבריטי 2002. לאחר המשחקים פורק מבנה זמני בקצה הצפוני, והחלה בנייתו של מבנה קבוע המתאים לשאר חלקי האצטדיון. תכולת האצטדיון במשחקים הייתה כ-38,000 צופים, אך היא הוגדלה לקראת הגעתה של מנצ'סטר סיטי ב-2003, והתכולה הרשמית נכון לאפריל 2008 הייתה 47,726 צופים. האצטדיון אירח את גמר גביע אופ"א 2008.
האצטדיון הקודם של מנצ'סטר סיטי, מיין רואד, איננו קיים יותר, אך למרות זאת הוא זכה לארח מספר אבני דרך בכדורגל האנגלי. ציוני הדרך הללו הם משחק מוקדמות המונדיאל הראשון שנערך על אדמת אנגליה (1949), מספר הצופים הגבוה ביותר בליגה (83,260 במשחק בין מנצ'סטר יונייטד לארסנל ב-1948), ומספר הצופים הגבוה ביותר במשחק שאיננו בליגה (84,569 במשחק גביע ה-FA ב-1934, בו התמודדו מנצ'סטר סיטי וסטוק סיטי).
לקראת משחקי חבר העמים נבנו במנצ'סטר מתקנים מקצועיים נוספים, בנוסף לאצטדיון הכדורגל, והם מרכז הסקווש הלאומי, שאירח את אליפות העולם ב-2008, ומרכז הספורט הימי. מנצ'סטר התמודדה פעמיים על אירוח המשחקים האולימפיים, אך הפסידה לאטלנטה ב-1996 ולסידני ב-2000. בשנת 2008 אירחה העיר את גמר אליפות העולם לאופני מסלול בפעם השלישית בתולדותיה. מתקני ספורט אחדים ברחבי העיר שימשו כמתקני אימון עבור האתלטים שהתכוננו לאולימפיאדת לונדון ב-2012. המנצ'סטר איבנינג ניוז ארנה אירח ב-2008 את אליפות העולם בשחייה של פדרציית השחייה הבינלאומית.
ממשל

מנצ'סטר מיוצגת בשתי רמות של ממשל: מועצת העיר מנצ'סטר (שלטון מקומי), הפרלמנט הבריטי (שלטון לאומי). מועצת העיר של מנצ'סטר היא הגוף המנהל את העיר ברמה המקומית. היא מורכבת מ-96 חברים, שלושה עבור כל מחוז בחירה. מפלגת הלייבור היא המפלגה הדומיננטית במועצה. מועצת מחוז מנצ'סטר רבתי בוטלה ב-1986, כך שמועצת העיר היא בפועל רשות אוניטרית. מנצ'סטר חברה בארגון ערי הליבה של אנגליה (English Core Cities Group) מאז 1995, המשמש בין השאר לקידום המעמד החברתי, תרבותי וכלכלי של העיר ברחבי העולם.
העיירה מנצ'סטר קיבלה את הצ'ארטר המכיר בה אופן רשמי מידי תומאס גרלי (Thomas Grelley) ב-1301, אך איבדה אותו ב-1359 בעקבות פסיקה של בית משפט. עד המאה ה-19 טופלו ענייני הממשל המקומי על ידי בית משפט מנוריאליסטי, שנערך לאחרונה ב-1846‏. העיירה מנצ'סטר שכנה מזה שנים רבות בתוך הגבולות ההיסטוריים של מחוז לנקשייר. פבסנר כתב כי "סטרטפורד וסלפורד [השכנות] אינן יחידה אחת מבחינה ניהולית, ומנצ'סטר היא אחת האנומליות המרתקות ביותר באנגליה". נאמר כי רק בגלל טעות של ברון נורמני נוצרה ההפרדה בין מנצ'סטר לסלפורד. כתוצאה מהפרדה זו הפכה סלפורד למושב השיפוטי של סלפורדשייר, שכללה את הקהילה העתיקה של מנצ'סטר. מאוחר יותר הקימה מנצ'סטר את איגוד חוק העניים בשם מנצ'סטר. ב-1792 מונו נציבים - שנודעו כנציבי פיקוח - לצורך שיפור מצב החברה בעיר. ב-1838 ניתן לעיר מעמד מחודש של רובע, והיא הורכבה מבסוויק, צ'יטהאם היל, צ'ורלטון-על-מדלוק והאלם. ב-1846 החליפה מועצת הרובע את נציבי הפיקוח. ב-1853 קיבלה מנצ'סטר מעמד של עיר בממלכה המאוחדת.
ב-1885 סופחו למנצ'סטר היישובים ברדפורד, הארפרפיי, ראסהולם וחלקים ממוס סייד וויתינגטון. ב-1889 הפכה העיר לרובע המחוזי של מנצ'סטר, הופרדה מלנקשייר מבחינה מנהלית, ולפיכך יצאה משטח השיפוט של מועצת מחוז לנקשייר. בין 1890 ל-1933 סופחו לעיר שטחים נוספים מלנקשייר. ב-1931 סופחו לעיר מספר קהילות אזרחיות ששכנו דרומית למרזי בצ'שייר. ב-1974, לאחר קבלת חוק הממשל המקומי 1972, הפכה מנצ'סטר לאזור מטרופוליטני במחוז המטרופוליטני מנצ'סטר רבתי. באותה שנה סופחה לעיר רינגוויי, העיירה שבה שוכן נמל התעופה מנצ'סטר.
דמוגרפיה

במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2001 נמנו בעיר 392,819 תושבים, מספר המהווה ירידה בשיעור 9.2% בהשוואה למפקד של 1991‏. כ-83,000 תושבים היו מתחת לגיל 16, 285,000 בגילאים 16 עד 74, ו-25,000 בני 75 ומעלה. 75.9% מתושבי מנצ'סטר טענו כי הם נולדו בממלכה המאוחדת. מנצ'סטר היא העיר עם אחוז האבטלה השני בגודלו במדינה, ואחת הסיבות שניתנו לכך כהסבר הייתה אחוז הסטודנטים הגבוה מתוך כלל אוכלוסייה. בדו"ח משנת 2007 נכתב כי 60% מתושבי מנצ'סטר מתגוררים בחלק מהאזורים העניים ביותר של הממלכה. הערכות אמצע השנה של 2006 הצביעו על כך שאוכלוסיית הרובע המטרופוליטני של מנצ'סטר הייתה 452,000 תושבים, ובכך היא הייתה לעיר המאוכלסת ביותר בצפון מערב אנגליה. אוכלוסיית העיר החלה לגדול במהירות רק בתקופה הוויקטוריאנית, והגיעה לשיא של 766,311 ב-1931. לאחר שיא זה החלה ירידה מהירה בגודל האוכלוסייה, ונטען כי הסיבות לכך הן ההתחדשות העירונית והבנייה המוגברת של בתי שיכונים על ידי מועצת העיר לאחר מלחמת העולם השנייה.
תושבי העיר מגוונים מבחינת השתייכותם הדתית. ב-2021, 47% מהתושבים היו נוצרים, 30% ללא דת, 13% מוסלמים ו-12% יהודים. הקהילה היהודית מונה 55,000 חברים, והיא השנייה בגודלה בממלכה לאחר זו של לונדון. ב-1874 הוקם בעיר בית הכנסת הספרדי-פורטוגלי, וב-1984 נפתח בו המוזיאון היהודי של מנצ'סטר, המתעד את תולדות הקהילה בעיר מסוף המאה ה-18.
מנצ'סטר היא העיר המגוונת ביותר מבחינה אתנית במנצ'סטר רבתי, והיא מדורגת במקום ה-34 באנגליה. באומדני אוכלוסייה שנערכו ב-2005 דיווחו 77.6% על היותם "לבנים". 71.0% מתוכם הם בריטים, 3.0% ממוצא אירי ו-3.6% לבנים אחרים. 3.2% מאוכלוסיית העיר היא ממוצא מעורב. 10.3% מתושבי העיר הם ממוצא דרום אסייתי, כשהקבוצות העיקריות מביניהן הן 2.3% הודים ו-5.8% פקיסטנים. 5.2% מתושבי העיר הם שחורים, מתוכם 2.0% ממוצא קריבי ו-2.7% ממוצא אפריקני. 2.3% מתושבי העיר הם ממוצא סיני, ו-1.4% מקבוצות אתניות אחרות. הפסטיבל האירי של מנצ'סטר, הכולל את צעדת יום פטריק הקדוש, הוא אחד מהגדולים ביותר באירופה. בעיר יש גם רובע צ'יינהטאון גדול, וסטודנטים סינים רבים מגיעים לעיר על מנת ללמוד באוניברסיטאות שלה.
לפי אומדן האוכלוסייה של 2005, שיעור הפשיעה בעיר גבוה בהשוואה לממוצע הלאומי. חלקים מהעיר הושפעו לרעה מתהליך העיור המהיר שלה, שגרם בין השאר לשיעור פשיעה גבוה באזורים שונים כגון מוס סייד ווייטנשו. מספר הגנבות מתוך עבירות הקשורות לכלי רכב וגנבות כלי רכב לכל 1,000 תושבים היה 25.5 ו-8.9, בהשוואה לממוצע הלאומי של 7.6 ו-2.9 בהתאמה. מספר עבירות המין היה 1.9, והממוצע הלאומי היה 0.9‏. הממוצע הלאומי של עבירות אלימות נגד אדם אחר היה 32.7, כמעט פי שניים מהממוצע הלאומי שהיה 16.7‏. המספרים ששימשו להכנת סטטיסטיקת הפשיעה נאספו במהלך השנה הפיננסית 2006/2007. עם זאת, מצב הפשיעה השתפר מאוד ביחס לשנות ה-90, כשהעיר כונתה Gunchester.
באזור האורבני הגדול של מנצ'סטר נספרו 2,539,100 תושבים בשנת 2004‏. מלבד העיר עצמה כולל האזור גם את שאר מחוז מנצ'סטר רבתי. אזור זה הוא השני בגודלו בממלכה המאוחדת, לאחר זה של לונדון.
תחבורה

נמל התעופה מנצ'סטר הוא נמל התעופה העיקרי המשרת את העיר ואת צפון מערב אנגליה. הנמל הוא העמוס ביותר מבחינת מספר נוסעים במדינה למעט לונדון, ובשנת 2008 עברו בו כ-21 מיליון נוסעים. קווי התעופה היוצאים מהנמל מגיעים ליעדים רבים באירופה, בצפון אמריקה, באיים הקריביים, באפריקה, במזרח התיכון ובאסיה, ומספרם הכולל עולה על מספר הקווים היוצאים מלונדון הית'רו). מסלול טיסה שני נפתח ב-2001, ובטרמינל בוצעו מספר שיפורים. מספר הנוסעים נשאר קבוע פחות או יותר מאז 2005.
במנצ'סטר יש תחבורת רכבות מסועפת. מסילת ליברפול-מנצ'סטר הייתה המסילה הראשונה בעולם ששירתה נוסעים. תחנת מנצ'סטר פיקדילי הייתה בעלת מספר הנוסעים הגדול ביותר מחוץ ללונדון ב-2005 וב-2006‏. מפעיל הרכבות המקומי, נורת'רן רייל, פועל גם ברחבי צפון אנגליה. במנצ'סטר רבתי יש רשת מסועפת של מסילות כפריות, ושתי תחנות ראשיות. מרכז העיר מנצ'סטר מקבל שירותי תחבורה מתריסר חניוני חנה וסע. באוקטובר 2007 הודיעה הממשלה על התחלת מחקר ישימות בסוגיית הגדלת התכולה של תחנת פיקדילי, והפיכת מנצ'סטר למרכז תחבורת הרכבות של הצפון.
ב-1992 נפתחה חברת מנצ'סטר מטרו-לינק, ובכך הפכה העיר לראשונה במדינה שבה יש מערכת מודרנית של רכבת קלה. המערכת הנוכחית מבוססת על מסילות ישנות שהוסבו לשימוש הרכבת הקלה, והיא חוצה את מרכז העיר באמצעות קווים העוברים במרכז הרחוב. הרשת משתרעת בסך הכל לאורך 37 קילומטרים, והיא כוללת 37 תחנות וחמש נקודות עצירה במרכז העיר.
בעיר יש את אחת מרשתות האוטובוסים הנרחבות ביותר במדינה מחוץ ללונדון, ובסך הכל יש במחוז כולו למעלה מ-50 חברות שבסיסן במנצ'סטר. לפני תהליך הדה-רגולציה של 1986 הופעלו כל האוטובוסים בעיר על ידי שתי חברות בלבד. לאחר מכן נשלטה מערכת התחבורה על ידי חברת GM Buses, שנמכרה ופוצלה ל-GM Buses הצפונית ו-GM Buses הדרומית, שנרכשו בתורן על ידי פירסט מנצ'סטר וסטייג'קואץ' מנצ'סטר בהתאמה. פירסט מנצ'סטר מפעילה גם שלושה קווי תחבורה ציבורית חינמיים הנקראים מטרושאטל, המובילים נוסעים ברחבי האזורים העסקיים של העיר.
רשת תעלות גדולה היא שריד לתחבורת המהפכה התעשייתית, וכיום היא משמשת בעיקר למטרות פנאי. תעלת הספינות של מנצ'סטר עדיין פעילה, אך התנועה במעלה הזרם איננה רבה.
כלכלה

כלכלת מנצ'סטר היא בין הגדולות ביותר בממלכה המאוחדת. העיר שוכנת בצפון-מערב אנגליה, בלב אחד האזורים המטרופוליטניים הגדולים ביותר באירופה, דבר שתרם להפיכתה למרכז עסקים ומסחר גדול. מנצ'סטר הייתה בחזית המהפכה התעשייתית במאה ה-19, והפכה למרכז מוביל בתחום ייצור הטקסטיל.
כלכלת העיר מבוססת כיום על מגזרי מתן שירותים, ובשנת 2007 היא גדלה בקצב המהיר ביותר במדינה, כשגודל השקעות הפנים (inward investment) שני רק לזה של לונדון. בדו"ח Manchester’s State of the City Report מצוין כי הפעילויות העיקריות בכלכלת העיר הן שירותים פיננסיים ומקצועיים, תעשיות מדעי החיים, ייצור, תרבות ואמצעי תקשורת, ותקשורת. ב-2007 וב-2008 דורגה העיר במקום השני בטיבו לעשיית עסקים במדינה, ובשנת 2009 במקום השלישי במדינה וה-16 באירופה כולה.
כיום מנצ'סטר היא מרכז אמנויות, תקשורת, חינוך גבוה ומסחר, ובדומה ללונדון היא מרכז גדול גם בתחום המשפט ובתחום הפיננסים. במשאל שנערך בשנת 2006 דורגה העיר במקום השני ברשימת הערים בממלכה המאוחדת שבהן ניתן למצוא בקלות בית עסק, לאחר לונדון, ובמקום ה-14 באירופה. בדו"ח שהוזמן על ידי שותפות מנצ'סטר והתפרסם בשנת 2007 נכתב כי מנצ'סטר היא העיר בעלת שיעור הצמיחה הגבוה ביותר מבחינה כלכלית. היא דורגה גם במקום השלישי במדינה מבחינת מספר התיירים הזרים המבקרים בה. מנצ'סטר אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי בשנת 2002, דבר שגרם לחיזוק כלכלתה, ושניים ממוסדות הספורט הבולטים שלה הן קבוצות הפוטבול ליג, מנצ'סטר יונייטד ומנצ'סטר סיטי, המהוות נקודת משיכה לתיירים רבים.
שוק המשרדים של מנצ'סטר הוא השני בגודלו בממלכה מחוץ ללונדון. מחוז מנצ'סטר רבתי מניב למעלה מ-42 מיליארד לירות שטרלינג מהערך המוסף הגולמי של המדינה כולה, והוא מדורג במקום השלישי מבין מחוזות אנגליה ולפני ויילס או צפון מזרח אנגליה. מנצ'סטר היא מרכז לעסקים המספקים שירותים לשווקים מקומיים, אזוריים ובינלאומיים. היא אחד מהמרכזים הפיננסיים הגדולים ביותר באירופה, ובסך הכל יש בה למעלה מ-15,000 עובדים בתחום הבנקאות ולמעלה מ-60 מוסדות בנקאיים. The Co-operative Group, הקואופרטיב בבעלות הלקוחות הגדול ביותר בעולם, הקים את משרדיו הראשיים במנצ'סטר, והוא אחד המעסיקים הגדולים ביותר בעיר.
מנצ'סטר היא המרכז המסחרי, החינוכי והתרבותי של צפון מערב אנגליה, והיא נחשבת כאזור הקמעונאות השלישי בגודלו במדינה לפי נפח מכירות. בעיר יש מספר קניונים, בהם מנצ'סטר ארנדייל שהוא הקניון הפנים עירוני הגדול ביותר במדינה. מרכז העסקים הראשי של העיר נמצא בעיקר סביב הרחובות מוסלי, דינסגייט, קינג ופיקדילי. מתחם ספינינגפילדס הוקם בעלות של כ-1.5 מיליארד לירות שטרלינג, והוא הרחיב את מרכז העסקים לכיוון מערב מדינסגייט.
תקשורת

משרדיה הראשיים של זכיינית הטלוויזיה גרנדה שוכנים ברחוב קוואיי שבאזור קאסלפילד. גרנדה מפיקה את אופרת הסבון הוותיקה ביותר בעולם, Coronation Street‏, המשודרת חמש פעמים בשבוע בערוץ ITV1. תוכניות האקטואליה המקומיות של צפון-מערב אנגליה מופקות בדרך כלל במנצ'סטר.
מנצ'סטר, לונדון ובריסטול הן שלושה מהמרכזים הראשיים של ה-BBC באנגליה. בניו ברואדקסטינג האוס שברחוב אוקספורד, דרומית למרכז העיר, מופקות סדרות טלוויזיה רבות כגון הגרסה האנגלית והמקורית של "מקבילית המוחות". ה-BBC מתכננת להעביר אנשי צוות ומתקנים רבים מלונדון למרכז המדיה שבסלפורד קוואייס. תחנת ה-BBC המקומית מפיקה את רוב התכנים הקשורים לחדשות המקומיות, והיא זמינה גם לאזורים אחרים בממלכה.
מנצ'סטר קולטת שידורי רדיו מ-69 תחנות המשדרות בשיטת FM‏, ו-32 תחנות המשדרות בשיטת AM‏. שתי האוניברסיטאות המקומיות מפעילות תחנות רדיו סטודנטים. רשת הרדיו הקהילתי מנוהלת על ידי רדיו רגן (Radio Regen), המפעילה תחנות המכסות את הקהילות שבדרום העיר.
לאורך השנים הופיעה מנצ'סטר בסרטי קולנוע רבים. אחת לשנה נערך בעיר פסטיבל הסרטים הבינלאומי של מנצ'סטר, ובעבר היא אירחה את פסטיבל הסרטים של חבר העמים הבריטי.
העיתון "הגרדיאן" נוסד במנצ'סטר ב-1821 בשם "המנצ'סטר גרדיאן". משרדיו הראשיים עדיין שוכנים בעיר, אך ב-1964 הועברו חלקים רבים מהמחלקות התפעוליות שלו ללונדון. העיתון המקומי, מנצ'סטר איבנינג ניוז, הוא אחד מעיתוני הערב הנפוצים ביותר במדינה. הוא מחולק בחינם במרכז העיר, ותמורת תשלום בפרברים. הוא נמכר בכל שעות היום, בניגוד לעולה משמו. המהדורה הצפון-מערבית של החינמון "מטרו" מחולקת בתחנות העצירה של המטרו-לינק, בתחנות רכבת ובמקומות הומי אדם אחרים. במשך שנים רבות החזיקו רוב העיתונים הלאומיים משרדים במנצ'סטר: דיילי טלגרף, דיילי אקספרס, דיילי מייל, דיילי מירור, והסאן. בשיא פריחת מגזר העיתונאות בעיר הועסקו בה למעלה מ-1,500 עיתונאים, אך בשנות ה-80 החלו עיתונים רבים להוציא את משרדיהם מהעיר, וכיום "רחוב פליט השני" לא קיים עוד.
ערים תאומות ונציגויות זרות

למנצ'סטר יש הסכמי ערים תאומות, או "הסכמי ידידות", עם מספר מקומות. העיר טמפרה שבפינלנד ידועה בכינוי "מנצ'סטר של פינלנד", אף על פי שבין הערים אין כל קשר רשמי. באופן דומה מכונה אחמדאבאד שבהודו "מנצ'סטר של המזרח", בזכות היותה מרכז חשוב בתעשיית הטקסטיל האזורית.
|  | מדינה |  | עיר |  | מחוז/אזור | הברית המקורית הייתה עם | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ניקרגואה | ניקרגואה  |  | בילווי  |  | האזור האוטונומי אטלנטיקו נורטה | העיר מנצ'סטר |  |
| גרמניה | גרמניה  |  | קמניץ  |  | סקסוניה | העיר מנצ'סטר | 1983 |
| ספרד | ספרד  |  | קורדובה  |  | אנדלוסיה | העיר מנצ'סטר |  |
| ישראל | ישראל  |  | רחובות  |  | מחוז המרכז | הרובע המחוזי מנצ'סטר |  |
| רוסיה | רוסיה  |  | סנקט פטרבורג  |  | סנקט פטרבורג | הרובע המחוזי מנצ'סטר | 1962 |
| הרפובליקה העממית של סין | הרפובליקה העממית של סין  |  | ווהאן  |  | חוביי | העיר מנצ'סטר | 1986 |
| פקיסטן | פקיסטן  |  | פייסלאבאד  |  | פנג'אב | העיר מנצ'סטר | 1997 |
| ארצות הברית | ארצות הברית  |  | לוס אנג'לס  |  | קליפורניה | העיר מנצ'סטר | 2009 |
במנצ'סטר שוכנים קונסולים דיפלומטיים רבים. הרחבת קשרי הסחר הבינלאומי במהפכה התעשייתית הובילה להגעת ראשוני הקונסולים בשנות ה-20 של המאה ה-19, ומאז אותה תקופה קבעו את מקומם בעיר למעלה מ-800 נציגים מרחבי העולם. היא משמשת גם כמרכז השירותים הקונסולריים של מרבית צפון אנגליה. הנציגויות הזרות הן:
הקונסוליה של איטליה
הקונסוליה של איסלנד
הקונסוליה של בלגיה
עוזר הנציב העליון לבנגלדש
הקונסוליה של ברזיל
הקונסוליה של גרמניה
הקונסוליה המלכותית של דנמרק
הקונסוליה של הולנד
הקונסוליה של הונגריה
הקונסוליה של חוף השנהב
הקונסוליה של יפן
הקונסוליה של רפובליקת כף ורדה
הקונסוליה של ליבריה
הקונסוליה המלכותית של נורווגיה
הקונסוליה הכללית של הרפובליקה העממית של סין
הקונסוליה הכללית של ספרד
הקונסוליה הכללית של פולין
הקונסוליה הכללית של פורטוגל
הקונסוליה של פינלנד
הקונסוליה הכללית של פקיסטן
2 הקונסוליות של צרפת
הקונסוליה של קירגיזסטן
הנציב העליון לקפריסין
הקונסוליה של רומניה
הקונסוליה של שוודיה
הקונסוליה של שווייץ
הקונסוליה של תאילנד
הקונסוליה של תוניסיה
חורחה סמפאולי

חורחה לואיס סמפאולי מוז'ה (בספרדית: Jorge Luis Sampaoli Moya; נולד ב-13 במרץ 1960) הוא מאמן כדורגל ארגנטינאי המשמש כיום כמאמנה של סטאד רן מליגת העל הצרפתית.
תחילת הדרך

סמפאולי נולד בקסילדה, עיירה קטנה בפרובינציית סנטה פה שבארגנטינה. הוא החל לשחק כדורגל בקבוצת כדורגל מקומית, ובגיל 17 עבר למחלקת הנוער של קבוצת ניואל'ס אולד בויס הארגנטינאית המצליחה מהעיר רוסאריו. בגיל 19 סבל מפציעה קשה בשוקה ובשוקית שהשביתה אותו ממשחק ואילצה אותו לפרוש עוד בטרם החל לשחק באופן מקצועי.
סמפאולי החל לאמן בליגת חובבים בקסילדה. בתחילה אימן את אפרנדיסס קסילדנסס ואחריה את בלגרנו דה ארקיטו. במהלך תקופתו שם ספג סמפאולי עונש הרחקה ממשחק חוץ, אך כיוון שהיה להוט להנהיג את קבוצתו טיפס על עץ וממנו צפה במתרחש באצטדיון. תמונה של סמפאולי צופה במשחק מהעץ הגיעה לעיתון "לה קפיטל" המופץ ברוסאריו. נשיא קבוצת נעוריו ניואל'ס אולד בויס, אדוארדו חוסה לופס, ראה את התמונה והציע לסמפאולי את תפקיד מאמן קבוצת ארחנטינו דה רוסאריו, קבוצה קטנה, שהייתה בקשר עם ניואל'ס וסיפקה לה שחקנים.
קריירת אימון

לאחר ארבע עונות בארחנטינו פנה סמפאולי בפברואר 2002 לאמן את חואן אאוריץ' מהליגה הפרואנית הראשונה. חואן אאוריץ', מהעיר צ'יקלאיו, הייתה הקבוצה המקצוענית הראשונה אותה אימן סמפאולי. תקופתו בקבוצה לא הייתה מוצלחת, לאחר שמונה משחקים מהם הפסידה הקבוצה חמישה, סיימה בתיקו שניים וניצחה אחד, עזב סמפאולי במאי באותה שנה כשהקבוצה במקום האחרון. כעבור חודש, ביוני 2002 חתם סמפאולי בספורט בויס, גם היא מהליגה הפרואנית. שם הצליח יותר והמשיך בקבוצה גם בשנת 2003. ב-2004 עבר לקורונל בולוגנסי, בה אימן עד 2006. ב-2007 אימן את ספורטינג קריסטל.
בשנת 2008 עזב סמפאולי את פרו והחל לאמן את או'היגינס הצ'יליאנית מהליגה הראשונה. ב-2010 קיבל את ההצעה לאמן באמלק מאקוודור שהשתתפה בגביע הליברטדורס וב-2011 חזר לצ'ילה ואימן את קבוצת אוניברסידד דה צ'ילה. הוא אימן את אוניברסידד עד לשנת 2012 בלבד אך בתקופה זו הצליח לזכות בארבעה תארים משמעותיים: שלוש אליפויות (אפרטורה וקלאוסורה של 2011 ואפרטורה של 2012) וגביע סודאמריקנה אחד (2011). בדצמבר 2012 מונה למאמן נבחרת צ'ילה בכדורגל. הוא העפיל עם הנבחרת למונדיאל 2014. בטורניר עצמו העפילה צ'ילה לשמינית הגמר מהמקום השני בשלב הבתים לאחר שני ניצחונות, על אוסטרליה ועל אלופת העולם היוצאת ספרד, והפסד להולנד. בשמינית הגמר הפסידה 3–2 בפנדלים לנבחרת המארחת, ברזיל, לאחר 1-1 בתום 120 דקות.
בשנת 2015 הוביל את נבחרת צ'ילה לזכייה בקופה אמריקה, לראשונה בתולדותיה. ב-19 בינואר 2016 התפטר מתפקידו. לקראת עונת 2016/2017 התמנה לתפקיד מאמן סביליה הספרדית במקומו של אונאי אמרי שעזב.
ב-20 במאי 2017 מונה למאמן נבחרת ארגנטינה במקומו של אדגרדו באוסה שפוטר.
במונדיאל 2018, הודחה נבחרת ארגנטינה כבר בשמינית הגמר לאחר הפסד לצרפת 4–3. את מונדיאל 2018 סיימה הנבחרת עם ניצחון אחד, שני הפסדים ותוצאת תיקו אחת.
ב-15 ביולי 2018 סיים את דרכו בנבחרת ארגנטינה.
ב-13 בדצמבר 2018 חתם סמפאולי בסנטוס הברזילאית לשתי עונות.
ב-26 בפברואר 2021 חזר לאמן באירופה וחתם באולימפיק מרסיי מליגת העל הצרפתית. בסיום אותה העונה עזב את תפקידו.
ב-6 באוקטובר 2022 מונה למאמנה של סביליה.
ב-14 באפריל 2023 מונה למאמנה של פלמנגו.
ב-11 בנובמבר 2024 מונה למאמנה של רן.
תארים

אליפות צ'ילה: 2011 (אפרטורה), 2011 (קלאוסורה), 2012 (אפרטורה)
גביע סודאמריקנה: 2011
קופה אמריקה: 2015
תארים אישיים
מאמן השנה בדרום אמריקה - 1 (2015)
הערות שוליים

↑  תיאור המקרה באתר הגארדיאן, 13 בנובמבר 2013 (באנגלית)
↑  תיאור המקרה באתר לה קפיטל, 16 בדצמבר 2011 (בספרדית)
↑  חורחה סמפאולי עוזב את נבחרת ארגנטינה. יפוצה ב-1.6 מיליון דולר, באתר וואלה, 15 ביולי 2018
↑  ‏בדרכו של ביילסה: סמפאולי חזר לאירופה וחתם במארסיי, באתר ספורט1, 26 בפברואר 2021
↑  רשמי: חורחה סמפאולי מונה למאמן סביליה, באתר ONE‏, 6 באוקטובר 2022
| נבחרת צ'ילה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 בראבו •  2 מנה •  3 אלבורנוס •  4 איסלה •  5 סילבה •  6 קארמונה •  7 סאנצ'ס •  8 וידאל •  9 פינייה •  10 ואלדיביה •   11 ורגאס •  12 טוסלי • 13 רוחאס •  14 אוריאנה • 15 בוסז'ור • 16 גוטיירס • 17 מדל • 18 חארה • 19 פואנסלידה • 20 אראנגיס • 21 דיאס • 22 פארדס • 23 אררה • מאמן: סמפאולי |  1 בראבו •  2 מנה •  3 אלבורנוס •  4 איסלה •  5 סילבה •  6 קארמונה •  7 סאנצ'ס •  8 וידאל •  9 פינייה •  10 ואלדיביה •   11 ורגאס •  12 טוסלי • 13 רוחאס •  14 אוריאנה • 15 בוסז'ור • 16 גוטיירס • 17 מדל • 18 חארה • 19 פואנסלידה • 20 אראנגיס • 21 דיאס • 22 פארדס • 23 אררה • מאמן: סמפאולי | צ'ילה |
| נבחרת צ'ילה – קופה אמריקה 2015 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 בראבו •  2 מנה •  3 אלבורנוס •  4 איסלה •  5 סילבה •  6 פואנסלידה •  7 סאנצ'ס •  8 וידאל •  9 פינייה •  10 ואלדיביה •   11 ורגאס •  12 גארסס • 13 רוחאס •  14 פרננדס • 15 בוסז'ור • 16 פיסארו • 17 מדל • 18 חארה • 19 פואנסלידה • 20 אראנגיס • 21 דיאס • 22 הנריקס • 23 אררה • מאמן: סמפאולי |  1 בראבו •  2 מנה •  3 אלבורנוס •  4 איסלה •  5 סילבה •  6 פואנסלידה •  7 סאנצ'ס •  8 וידאל •  9 פינייה •  10 ואלדיביה •   11 ורגאס •  12 גארסס • 13 רוחאס •  14 פרננדס • 15 בוסז'ור • 16 פיסארו • 17 מדל • 18 חארה • 19 פואנסלידה • 20 אראנגיס • 21 דיאס • 22 הנריקס • 23 אררה • מאמן: סמפאולי | צ'ילה |
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 גוסמאן •  2 מרקאדו •  3 טגליאפיקו •  4 אנסאלדי •  5 ביגליה •  6 פאסיו •  7 באנגה •  8 אקוניה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 די מריה •  12 ארמני • 13 מסה •  14 מסצ'ראנו • 15 פרס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 סאלביו • 19 אגוארו • 20 לו סלסו • 21 דיבאלה • 22 פאבון • 23 קבאז'רו • מאמן: סמפאולי |  1 גוסמאן •  2 מרקאדו •  3 טגליאפיקו •  4 אנסאלדי •  5 ביגליה •  6 פאסיו •  7 באנגה •  8 אקוניה •  9 היגוואין •  10 מסי •   11 די מריה •  12 ארמני • 13 מסה •  14 מסצ'ראנו • 15 פרס • 16 רוחו • 17 אוטמנדי • 18 סאלביו • 19 אגוארו • 20 לו סלסו • 21 דיבאלה • 22 פאבון • 23 קבאז'רו • מאמן: סמפאולי | ארגנטינה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 5700 7561  LCCN: no2018086771  VIAF: 456145858279623022800   WorldCat (עם VIAF): 456145858279623022800 
התמונה שהתפרסמה ב"לה קפיטל" וסייעה לסמפאולי להתקדם לעבר הכדורגל המקצועי
תסמונת האישה המוכה

| --- | --- |
 תחום:  רפואת חירום 
 גורם:  אלימות במשפחה 
 סיווגים
 ICD-10:  T74.1 
 
תסמונת האישה המוכה מוכרת כמצב פסיכולוגי המתאר אישה שעקב התעללות פיזית עקבית וקשה על ידי בן-זוגה הופכת למדוכאת ולבלתי מסוגלת ליזום פעולה שתאפשר לה להימלט מההתעללות. מצב זה מסביר מדוע נשים שעוברות התעללות, בדרך כלל, אינן פונות לקבלת סיוע חיצוני, אינן נאבקות במתעלל, או עוזבות את הסיטואציה הקורבנית. אותן נשים סובלות מדימוי עצמי נמוך ולעיתים קרובות מאמינות שהן האשמות בהתעללות. נשים כאלה יסרבו, במרבית המקרים, להתלונן במשטרה נגד בן הזוג המתעלל ויתנגדו לכל הצעת עזרה, פעמים רבות אף יהפכו בעצמן לאלימות ומתעללות כלפי אלה המציעים להן סיוע. למרות שמצב זה בדרך כלל נוגע לנשים וילדים, לעיתים רחוקות תסמונת זו יכולה להופיע גם אצל גברים.
דבר שנוי במחלוקת הוא ההגנה שמוענקת בפני החוק לאדם שהיה קורבן להתעללות ממושכת קודם לכך שתקף, או הרג את אותו אדם שהתעלל בו, או נהג באלימות פיזית או מינית כלפי אחרים בפקודתו או בבקשתו של המתעלל.
בארצות הברית אין תמימות דעים במדע הרפואה באשר לכך שהתעללות מסוג זה סופה במצב נפשי החמור דיו כדי להגיע לקריטריון החוקי של אי-שפיות הדרוש תחת חוק McNaghten, האומר שהאדם שחווה התעללות לא היה מסוגל להבדיל בין טוב לרע ברגע ביצוע העברה.לעיתים משתמשים במושג "תסמונת האישה המוכה" גם במובן המאטפורי, כהתנהגות של קבוצה המבקשת להיכנע ולפייס את התוקפן באופן נואש.
שלבים

הכחשה - האישה מכחישה שהיא אישה מוכה וחושבת שהאירוע האלים היה חד פעמי.
אשמה - האישה מאמינה שהיא זאת "שהביאה את זה על עצמה", והיא התנהגה לא כשורה והאלימות של בן זוגה הם ההשלכות לכך.
הארה - האישה מבינה שזה לא אשמתה ובן הזוג שלה הוא האשם בכך שהוא אדם אלים.
אחריות - היא מבינה שהיחיד שיש לו את האחריות והכוח זהו בן הזוג. במקרים רבים ייתכן שהאישה תנסה לברוח מן הקשר בשלב זה.
ראו גם

תסמונת סטוקהולם