stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סידר פוינט
מתקנים > מתקנים בולטים נוספים

להלן רשימה חלקית של מתקנים בולטים נוספים בפארק.
WindSeeker - מתקן אשר נחנך בשנת 2011. המתקן הוא בעצם קרוסלה אשר עולה מעלה ומסתובבת במהירות. רשת הפארקים "סידר פייר" (שכוללת גם את הסידר פוינט) בנתה קרוסלות כאלו בשאר פארקי החברה.
maXair – מתקן ענק המכיל 50 מושבים אשר מסתובב כנגד כיוון השעון במהירות רבה מצד לצד. המהירות המקסימלית אליה הנוסעים במתקן מגיעים היא 113 קמ"ש והגובה המקסימלי אליו מגיעים הנוסעים הוא 43 מטרים מעל לקרקע.
Skyhawk – מתקן המכיל 20 מושבים אשר מתנדנד מצד לצד ומגיע למהירות מקסימלית של 97 קמ"ש ומתנדנד בקשת של 92 מעלות. זהו המתקן הגדול ביותר בעולם מסוגו.
Power Tower – המתקן מכיל שני מגדלים. המתקן מעלה בכל פעם 16 נוסעים בכל מגדל לגובה של 91 מטרים כאשר אחר מכן הנוסעים עולים ויורדים במהירות רבה. המהירות המקסימלית אליה הנוסעים במתקן מגיעים היא 80.5 קמ"ש. זהו המתקן הגבוה מסוגו בעולם.
Ocean Motion - מתקן דמוי ספינת פיראטים אשר מתנדנד מצד אל צד. הספינה יוצרת כרבע עיגול, בשונה מספינת הפירטים בסופרלנד שבראשון לציון אשר יוצרת סיבוב מלא (360 מעלות).
SlingShot - מתקן המדמה רוגטקה וכולל 2 מוטות. בכל פעם נכנסים 2 נוסעים לתוך כדור ומשוגרים לגובה רב במהירות 62 קמ"ש, כאשר הם מבצעים היפוכים באוויר. (מתקן זהה לזה פועל גם בטיילת אילת.)
Snake River Falls - מתקן מים בו עולים בסירה לגובה 80 רגל, ויורדים ירידה בזווית 50 מעלות אל תוך בריכה.
ראו גם

טופ ת'ריל דראגסטר
בתמונה: ה-Top Thrill Dragster. זוהי כיום רכבת ההרים השנייה בגובהה והשלישית במהירותה בעולם.
מתקן ה-maXair
עלי עלואן

עלי איאד עלי עלואן (בערבית: علي إياد علي علوان; נולד ב-26 במרץ 2000 בעמאן שבירדן) הוא כדורגלן ירדני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת א-שמאל מליגת העל הקטרית ובנבחרת ירדן.
קריירת מועדונים

עלואן גדל במחלקות הנוער של אל-ויחדאת ואל-ג'זירה עמאן. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אל-ג'זירה עמאן במסגרת ליגת העל הירדנית. ב-1 בינואר 2022 חתם עלואן בא-שמאל מליגת העל הקטרית.
קריירה בין-לאומית

ב-12 בנובמבר 2020 ערך עלואן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ירדן, בתיקו 0-0 נגד נבחרת עיראק במשחק ידידות. ב-7 בספטמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת בחריין במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ירדן לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  قائمة النشامى لنهائيات كأس آسيا 🇯🇴 בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הירדנית, 31 בדצמבר 2023 (בערבית)
| נבחרת ירדן – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אבו לילא •  2 אבו חשיש •  3 נסיב •  4 מרעי •  5 אל-ערב •  6 אבו טה •  7 אבו זריק •  8 א-רוואבדה •  9 עלואן •  10 א-תעמרי •   11 א-נעימאת •  12 אל-פאח'ורי • 13 אל-מרדי •  14 עאיד • 15 סעאדה • 16 שלבאיה • 17 אל-עג'אלין • 18 ראתב • 19 בני יאסין • 20 א-דרדור • 21 א-רשדאן • 22 אל-ג'ווידי • 23 חדאד • 24 אבו ג'לבוש • 25 אל-עוודאת • 26 עוואד • מאמן: עמותה |  1 אבו לילא •  2 אבו חשיש •  3 נסיב •  4 מרעי •  5 אל-ערב •  6 אבו טה •  7 אבו זריק •  8 א-רוואבדה •  9 עלואן •  10 א-תעמרי •   11 א-נעימאת •  12 אל-פאח'ורי • 13 אל-מרדי •  14 עאיד • 15 סעאדה • 16 שלבאיה • 17 אל-עג'אלין • 18 ראתב • 19 בני יאסין • 20 א-דרדור • 21 א-רשדאן • 22 אל-ג'ווידי • 23 חדאד • 24 אבו ג'לבוש • 25 אל-עוודאת • 26 עוואד • מאמן: עמותה | ירדן |
סידר רפידס

| --- | --- |
דגל סידר רפידסדגל סידר רפידס

מרכז סידר רפידס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  איווה איווה
 מחוז:  לין
 ראש העיר:  Tiffany O'Donnell
 תאריך ייסוד:  1838
 שטח:  186.66 קמ"ר
 גובה:  247 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  137,710 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  257,940 (2010)
 קואורדינטות:  41°59′00″N 91°40′07″W﻿ / ﻿41.983333333333°N 91.668611111111°W﻿ / 41.983333333333; -91.668611111111 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.cedar-rapids.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סידר רפידס(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה סידר רפידס(למפת איווה רגילה) דה מוין דבנפורט סו סיטי איווה סיטי ווטרלו מינסוטה ויסקונסין אילינוי מיזורי נברסקה ד.דסידר רפידס(למפת איווה מוגדלת) דה מוין דבנפורט סו סיטי איווה סיטי ווטרלו מינסוטה ויסקונסין אילינוי מיזורי נברסקה ד.דסידר רפידס    מיקום העיר סידר רפידס במחוז לין, במדינת איווה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סִידֶר רַפִּידְס (באנגלית: Cedar Rapids) היא בירת מחוז לין במדינת איווה בארצות הברית. העיר שוכנת על שתי גדותיו של נהר סידר, במרחק של 160 קילומטרים מזרחית לדה מוין, בירת איווה. בעיר מתגוררים 126,326 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה באיווה אחרי דה מוין. במטרופולין של סידר רפידס מתגוררים 257,940 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה

במקום בו נמצאת העיר היום ישבו בעבר שבטי המסקוואקי (Meskwaki) והסאוק (Sauk).
ב-1838 הגיעו מתיישבי הקבע הראשונים לאזור. הם הקימו באותה שנה את ההתיישבות קולומבוס, אם כי ההקמה באופן רשמי הייתה ב-1849. ב-1841 שם ההתיישבות שונה לסידר רפידס. משמעות השם היא "אשדי סידר" והוא מתייחס לאשדים בנהר הסידר הנמצאים באזור ההתיישבות.
ב-2008 היה שיטפון במספר נהרות באיווה, בהם גם נהר סידר שעלה על גדותיו. חלק גדול מהעיר הוצף, כולל האי מייס (Mays Island) בו שכנו מוסדות השלטון העירוניים, אלפי אנשים פונו מבתיהם ומאות בניינים נהרסו.
ברחבי העיר מתגוררים יהודים וישראלים לשעבר וקיים בית חב"ד פעיל.
כלכלה

כלכלת העיר מתבססת בעיקר על עיבוד תירס. כמו כן בעיר יש משרדים ראשיים ואזוריים של מספר תאגידים גדולים.
חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, בהם אוניברסיטת מאונט מרסי ומכללת קו (Coe).
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה איווה המזרחית, המציע טיסות למספר יעדים מרכזיים במערב ובמרכז ארצות הברית.
מספר חברות רכבות מציעות נסיעות רכבת העוברות דרך העיר, כשהגדולה ביניהן היא יוניון פסיפיק.
הערות שוליים

1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
1 2  אוכלוסייה במטרופולינים לפי מפקד 2010 והערכות אוכלוסייה ב-2011, לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
| דגל איווה מדינת איווה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | דה מוין |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של דה מוין • המטרופולין של אומהה וקאונסיל בלאפס |  |
| היישובים הגדולים ביותר | דה מוין • סידר רפידס • דבנפורט • סו סיטי • איווה סיטי • ווטרלו • קאונסיל בלאפס • איימס • וסט דה מוין • דאביוק • אנקני • אורבנדייל • סידר פולס • מאריון • בטנדורף • מרשלטאון • מייסון סיטי • קלינטון • ברלינגטון • אוטאמווה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות איווה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550346005171  GND: 4320055-2  ISNI: 0000 0004 0410 6099  LCCN: n79091425  MusicBrainz: 2683b759-3309-4840-97a8-0d0d92c93a8c  NARA: 10045543  NKC: ge923804  SUDOC: 140771271  VIAF: 155928042   WorldCat (עם VIAF): 155928042
על"ן

על"ן, ראשי תיבות של המונח המשטרתי עבריין לא נודע, מהווה את אחת העילות לסגירת תיק פלילי.
נוהל אגף החקירות

על פי נוהל אגף החקירות והמודיעין של משטרת ישראל תיק חקירה ייסגר בעילת על"ן כאשר אין יודעים מי ביצע את העבירה או כאשר אין יותר מחשד סתמי לגבי זהות המבצע.
עם זאת, סגירת תיק פלילי על"ן אינה מהווה סגירת התיק באופן סופי, אלא השהיית החקירה עד לשלב בו יהיה מידע או ראיה שיאפשרו את המשכה.
הנוהל מציין את המצבים שבהם תיק ייסגר על"ן גם כאשר ישנו חשד מסוים נגד אדם מסוים:
המתלונן הצביע על חשוד משוער, אך ללא ביסוס החשד בעובדות כי אם בהשערות בלבד ובהיעדר ראיה כלשהי.
חשוד נבדק בפוליגרף ונקבע כי תגובותיו מצביעות על אמירת שקר, אך אין מידע אחר או ראיות אחרות הקושרות את החשוד לביצוע העבירה.
החשוד העלה טענת אליבי שהופרכה, אולם אין ראיות אחרות מעבר לכך.
ישנו מידע מודיעיני כלשהו הקושר את החשוד לעבירה, אבל בחומר החקירה אין שום ראיות כלשהן המאששות את המידע המודיעיני.
ביקורת מבקר המדינה

בדוח ביקורת 69ב (מאי 2019) של מבקר המדינה מותח המבקר ביקורת על אופן השימוש שעושה המשטרה בעילת העל"ן לסגירת תיקי חקירה:
מרבית תיקי החקירות של עבירות רכוש נסגרים בעילת עבריין לא נודע (להלן - על"ן) בתוך שבוע ימים מיום פתיחתם - כשליש מהם נסגרים בתוך יומיים בלבד. מדובר בתוצאה המחייבת פעולות הערכה ותיקון ממשיות שיבטיחו מיצוי של כל מערכי החקירה העומדים לרשות המשטרה.
ומסכם המבקר:
משרד מבקר המדינה מעיר למשטרה כי הגברת האיסוף של ידיעות וחומר מודיעיני תסייע לה לצמצם את מספר תיקי החקירות של עבירות הרכוש שנסגרים בעילת על"ן. לפיכך על המשטרה לבחון את הדרכים שיאפשרו לה להגדיל את היקף החשיפה המודיעינית הקשורה לעבירות הרכוש, כדי לשפר את סיכוייה למצות את החקירה ולהביא את העבריינים לדין.
.
הערות שוליים

↑  נוהל 211.10.003  - נימוקים ושיקולים לסגירה של תיקים פליליים 1 בפברואר 2014, עמוד 4, סעיף 4.ד.
↑  טיפול המשטרה בעבירות רכוש בתוך: מבקר המדינה, דו"ח שנתי 69ב, 6 במאי 2019 עמודים 510-539
סינדי קרופורד

| --- | --- |

קרופורד, 2015
 לידה:  20 בפברואר 1966 (בת 58) דיקלב, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  תיכון דיקלב, אילינוי (1984)  אוניברסיטת נורת'ווסטרן 
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 השקפה דתית:  נצרות 
 בן או בת זוג:  רנדי גרבר (1998–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 www.cindy.com
 
קרופורד, 1995
סינתיה אן "סינדי" קרופורד (באנגלית: Cynthia Ann "Cindy" Crawford; נולדה ב-20 בפברואר 1966) היא דוגמנית-על אמריקאית, שהייתה מהמצליחות ביותר בתחומה בשנות ה-80 וה-90.
ביוגרפיה

קרופורד נולדה ביישוב דה-קלב באילינוי שבארצות הברית, למשפחה נוצרית שחייתה מספר דורות באמריקה. לקרופורד שתי אחיות ואח שנפטר מלוקמיה בגיל 3. קרופורד התגלתה לראשונה בגיל 16 על ידי צלם עיתונות מקומי. בעקבות התגובות החיוביות שקיבלה על תמונותיה, החלה בקריירת דוגמנות. בגיל 17 זכתה בתחרות דוגמנות מקומית של סוכנות עלית, והוחתמה בסניף החברה בשיקגו. במקביל סיימה בהצטיינות את בית הספר התיכון וקיבלה מלגה מלאה ללימודי הנדסה כימית באוניברסיטת נורת'ווסטרן, אך לאחר סמסטר אחד בחרה לפרוש מלימודיה כדי להתמקד בקריירת הדוגמנות שלה.
השתתפה בתוכנית "מי אתה חושב שאתה?" בגרסתה האמריקאית, ועל פי הפרק על אודותיה ששודר ב-2013, אבותיה היו אצילים אנגלים ומשפחות אצולה מרחבי אירופה בימי הביניים שככל הנראה מוצאם מקרל הגדול..
קריירה

היא החלה לקדם את קריירת הדוגמנות שלה, וב-1986 עברה למנהטן שבניו יורק.
מאז הופיעה על עמודי השער של עיתונים ומגזינים מהנחשבים בעולם, ביניהם ווג, Elle, פיפל וקוסמופוליטן. בנוסף הופיעה בקמפיינים רבים של מעצבי האופנה וחברות קוסמטיקה מהגדולים בעולם, בהם קמפיינים של ג'יאני ורסצ'ה, אסקדה, רבלון, מייבלין ועוד. במיוחד נודעה בשל השומה שמעל שפתה העליונה, שהפכה למזוהה בציבור עם יופייה, למרות שבתחילת הקריירה שלה טושטשה השומה בצילומיה..
ביולי 1988, היא הצטלמה בעירום עבור המגזין "פלייבוי", בצילום של הצלם הרב ריטס. באוקטובר 1998, קרופורד חזרה לדפי פלייבוי לתמונת עירום שנייה, שוב שצולמה על ידי ריטס. היא דורגה במקום ה-5 ברשימת 100 הכוכבות הסקסיות של המאה ה-20 של "פלייבוי". סקר של מגזין "שייפ" משנת 1997 בקרב 4,000 איש בחר בה כאישה השנייה (אחרי דמי מור) היפה בעולם. בשנת 2002, קרופורד נבחרה לאחד מ-50 האנשים היפים ביותר על ידי המגזין "פיפל".
קרופורד הופיעה גם בטלוויזיה, בפרסומות ובתוכניות כגון "House of Style" בערוץ MTV ‏(1989–1995). בין השאר הייתה פרזנטורית של חברת פפסי..
באפריל 1992 הגיעה לישראל, לחמישה ימי צילום, במסגרת הפקת אופנה של המגזין “ווג”. בין היתר הצטלמה עם חיילים, ובאחת התמונות אף לבשה חולצה צה”לית עם כומתת צנחנים אדומה, כשידיו של קצין כרוכות סביבה. בנוסף התראיינה לתוכנית בערוץ 2..
ב-1995 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע משחק הוגן, לצד ויליאם בולדווין, אך הסרט נכשל בקופות וספג ביקורות שליליות. גם ב-2001 הופיעה בסרט, "The Simian Line", שאף הוא נכשל בקופות.
קרופורד פרשה מהעיסוק בדוגמנות בשנת 2000. היא ממשיכה בתמיכה בפרויקטים שונים בהם עסקה. ב-2002 התארחה בסיטקום "החיים על פי ג'ים" בכיכובו של ג'יימס בלושי. במקביל, ב-2005 הוציאה סדרת מוצרי קוסמטיקה על שמה עבור חברת "Guthy-Renker". בהמשך השיקה סדרת ריהוט ומוצרים לבית על שמה, שנמכרת במספר רשתות גדולות בארצות הברית..
בפברואר 2018 חזרה לדגמן, וכיכבה בפרסומת לפפסי במשחק הסופרבול..
חיים אישיים

בין השנים 1991–1995 הייתה נשואה לשחקן הקולנוע האמריקאי, ריצ'רד גיר..
מאז 1998 נשואה בשנית, לרנדי גרבר (אנ'), דוגמן עבר אמריקאי-יהודי. להם שני ילדים, הדוגמנית והשחקנית קאיה גרבר, והדוגמן פרסלי גרבר..
הערות שוליים

1 2 3  אבישי מתיה, ‏סינדי קרופורד חוגגת יובל: זמן לציין 50 דברים שלא ידעתם עליה, באתר מעריב אונליין, 18 בפברואר 2016
↑  Maggie Furlong, Cindy Crawford Finds Out She Has Royal Ancestors On 'Who Do You Think You Are?' (EXCLUSIVE VIDEO), HuffPost UK, ‏27/08/2013
↑  איתמר זהר, תמונותיה החדשות של סינדי קרופורד מעידות כי ימי הזוהר שלה לא תמו, באתר הארץ, 4 במרץ 2011
↑  איי.פי, מת הצלם האמריקאי הרב ריטס, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2002
↑  סינדי קרופורד ופפפי, חדשות, 9 באפריל 1992
↑  עירית לינור, סינדי קרופורד ומזוודה אחת, חדשות, 14 באפריל 1992
↑  קרופורד נמלטה מכאן, חדשות, 23 באפריל 1992
↑  Johnson, Morieka V. "Q&A / CINDY CRAWFORD: Furniture line has 'a lot of min it'". The Atlanta Journal-Constitution, May 15, 2008.
↑  מזון מפוקפק, סינדי קרופורד והמון כסף - הפרסומות הבולטות של הסופרבול, באתר הארץ, 5 בפברואר 2018
↑  סינדי באה, ריצ׳רד לא, חדשות, 14 באפריל 1992
↑  איתי יעקב, מי אתה רנדי גרבר? הכירו: הבעל והסוכן של אימפריית סינדי קרופורד, באתר Xnet‏, 18 בפברואר 2018
↑  מערכת וואלה! אופנה‏, טובות השתיים: קאיה גרבר וסינדי קרופורד מפלרטטות עם המצלמות, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012461858505171  PLWABN: 9810573176605606  BIBSYS: 12020567  BNE: XX883865  BnF: cb12553924j (data)  CANTIC: a11878447  GND: 115405828  ISNI: 0000 0000 7827 2998  LCCN: n92035192  LNB: 000341854  MusicBrainz: 4ce7f11e-4aea-4643-be82-0008c88b098e  NDL: 00559005  NKC: xx0041080  NLA: 35167570  NLK: KAC2020M2375  NTA: 109623347  RERO: 02-A008824857  SUDOC: 111367387  Trove: 849368  VIAF: 19793347   WorldCat (עם VIAF): 19793347
עקרבות יהודה

| עקרבות יהודה> מיון מדעי |
| --- | --- |
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עכשובאים
משפחה:: חופרניים
סוג:: Rhagodessa
מין:: עקרבות יהודה
שם מדעי
 Rhagodessa judaica

עקרבות יהודה (שם מדעי: Rhagodessa judaica) הוא מין מסדרת העכשובאים, החי בדרך כלל באזורים הרריים.
מאפיינים

צבעו של עקרבות יהודה צהוב עמום, ודוגמה בצבע שחור-אפור נמתחת לאורך גבו, וגופו שעיר. אורך גופו של עקרבות יהודה בוגר (ללא הגפיים) הוא עד ארבעה ס"מ, ורוחבו כס"מ אחד. לעקרבות יהודה ארבעה זוגות גפיים ארוכות ושעירות מעט. כמו כן יש בצדו הקדמי זוג בחנינים ארוכים, הנראים כזוג רגליים נוסף, והקצה הקדמי שלהן כהה. לסתותיו (כליצרות) משוננות, חדות כסכין וחזקות.
עקרבות יהודה בעל כושר ריצה מהיר, אינו ארסי, אך נשיכתו מכאיבה ועלולה להחדיר זיהומים אל הגוף. הוא מין טורף, ולא יהסס לתקוף כל דבר העומד בדרכו.
בארץ ישראל ניתן למצוא אותו באזורי יהודה, שומרון והגליל. עקרבות יהודה יכול לעורר רתיעה ופחד בשל גודלו, מהירותו, התנהגותו התזזיתית וקול החריקה שהוא משמיע כשהוא מחכך את לסתותיו זו בזו. העקרבותים מועילים מכיוון שהם מחסלים מזיקים אחרים כגון עקרבים, עכברים וחרקים. בדומה לעכבישים והעקרבים, הם אינם אוכלים את טרפם בצורת נתחים אלא הורגים אותו באמצעות אנזימים שמוזרקים לגוף הטרף וגורמים לפירוק רקמותיו, ולאחר מכן הם מוצצים את תכולתו.
עלי פאשא

| --- | --- |

 לידה:  1750? Tepelena, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  5 בפברואר 1822 (בגיל 72 בערך) Ioannina Island, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  Fethiye Mosque 
 בן או בת זוג:  Kyra Vassiliki 
 
עלי פאשא (ידוע גם בכינויים עלי פאשא מטפלנה, עלי פאשא מיואנינה והאריה מיואנינה; באלבנית: Ali Pashë Tepelena, בארומנית: Ali Pãshelu, בטורקית: Tepedelenli Ali Paşa וביוונית: Αλή Πασάς των Ιωαννίνων או Αλή Πασάς Τεπελενλής;‏ 1740 - 24 בינואר 1822) היה הפאשא ששלט בפשאליק יואנינה שבמערב רומליה, בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19.
חייו > ראשית חייו

עלי פאשא היה בן למשפחה עשירה מהכפר בצ'ישט שבסמוך לעיר טפלנה בדרום אלבניה של ימינו, שבו אביו היה הביי. המשפחה איבדה את הונה ואת מעמדה כשהיה ילד, ולאחר הירצחו של אביו ב-1758, החלה המשפחה, בעידוד אמו של עלי, הנקו, לעסוק בשוד דרכים. עלי היה לשודד דרכים שהטיל אימה על האזור, והוא צד את עיניהם של השלטונות העות'מאניים. ב-1768 נישא לבתו של הפאשא של דלווינה, והשניים היו לבני ברית.
מעמדו של עלי באימפריה העות'מאנית התחזק בהדרגה, וב-1787 העניק לו הסולטאן אבדילהמיט הראשון את פשאליק טריקלה, כהוקרה על תמיכתו בו במלחמתו באוסטרים. ב-1788 השתלט על יואנינה, שהייתה למקום מושבו, ובהמשך ניצל את חולשתה של האימפריה העות'מאנית באותה עת, כדי להשתלט על שטחים נוספים באלבניה, במערב יוון ובפלופונסוס.
חייו > תקופת שלטונו

כפאשא של יואנינה, הנהיג עלי פאשא מדיניות עצמאית, שלא תמיד תאמה את רצונותיה של האימפריה העות'מאנית, אך שירתה היטב את האינטרסים שלו. השלטון בקונסטנטינופול העדיף מצב זה על פני הפיכתו של עלי לאויב, וגם היה חלש מכדי לכפות עליו את רצונו. כדי שיהיה לו נמל בטוח בחוף האלבני כרת עלי פאשא ברית עם נפוליאון בונפרטה, וזה מינה את פרנסואה פוקוויל לקונסול ביואנינה. לאחר חתימת חוזה טילזיט ב-1807, בו כרתו הצרפתים ברית עם רוסיה, החליף את בני בריתו וחבר לבריטים.
עלי נודע גם באכזריותו כלפי אויביו ומתנגדיו. ב-1788 החריב לחלוטין את העיר הארומנית
מוסקופולה. בעיר זו, שהייתה מהגדולות והמשגשגות בבלקן, התגוררו כ-60 אלף תושבים, ומאז חורבנה לא התאוששה. ב-1798 כבש את העיר פרווזה מידי הצרפתים, ולאחר מכן טבח בתושבי העיר כנקמה על התנגדותם לו. בסביבות אותה שנה הורה על הוצאתם להורג של 739 תושבי הכפרים גארדיץ' והורמובה, שאבותיהם תקפו את אמו 40 שנה קודם לכן. ב-1808 הוציא להורג לעיני כול את השודד היווני אנטוניס קטסנטוניס, באמצעות ריסוק עצמותיו בפטיש. נערות יווניות ביואנינה הואשמו באקראי בניאוף, והושלכו בתוך שק לאגם יואנינה.
הלורד ביירון, שביקר בארמונו של עלי פאשא ב-1809, התרשם מעושרו, מנדיבותו ומהכנסת האורחים שלו, אך גם תיאר אותו כ"עריץ חסר רחמים, שאחראי למעשים אכזריים ונוראים", וציין כי הוא "ברברי כשם שהוא לוחם מצליח".
חייו > נפילתו

ב-1820 הורה עלי פאשא על הוצאתו להורג של אחד מיריביו בקונסטנטינופול. מהמוט השני ראה בכך פגיעה בריבונותו, ודרש מעלי לוותר על כסאו, אך זה סירב להתפטר. בתגובה, שלח מהמוט השני כ-20 אלף חיילים ליואנינה בפיקודו של חורשיט אהמט פאשא. לאירועים אלה הייתה השפעה מכרעת על מלחמת העצמאות היוונית, שהייתה בעיצומה, שכן הסטת הכוחות העות'מאניים לעבר יואנינה הקלה על היוונים במלחמתם באזורים אחרים.
כעבור שנתיים של קרבות, בינואר 1822, הצליחו שני סוכנים עות'מאניים להגיע לעלי פאשא, שהסתתר במנזר על האי שבאגם יואנינה. עלי סירב להיכנע, באומרו כי "ראשו לא ייכנע כראשו של עבד", אך לבסוף נורה למוות וראשו נשלח לסולטאן. הוא נקבר במאוזוליאום שהוקם בסמוך למסגד של יואנינה.
הערות שוליים

↑  סיפורים היסטוריים מכוננים מההיסטוריה המודרנית של יוון - שמתי לב, באתר שמתי לב, ‏6 בפברואר 2016
↑  "Lord Byron: Letters on Albania", Texts and Documents of Albanian History (Robert Elsie ed.)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275863605171  PLWABN: 9810689805005606  BnF: cb125520166 (data)  GND: 119375117  ISNI: 0000 0001 2277 6211  LCCN: n85229124  NKC: js2014804064  NLG: 260423  NTA: 07391116X  SNAC: w6br9cjn  SUDOC: 034804927  TDVİA: tepedelenli-ali-pasa  VcBA: 495/59275  VIAF: 54956638   WorldCat (עם VIAF): 54956638 
ראשו של עלי פאשא מוגש למהמוט השני
קברו של עלי פאשא ביואנינה
עבד אל-אילה בן כיראן

עבד אל-אילה בן כיראן (בערבית: عبد الإله ابن كيران; נולד ב-1954) הוא פוליטיקאי מרוקאי שכיהן כראש ממשלת מרוקו בשנים 2011–2017, וכמנהיג מפלגת הצדק והפיתוח המרוקאית.
ביוגרפיה

בן כיראן נולד ב-1954 בעיר רבאט שבמרוקו. מוצא משפחתו מן העיר פאס. בן כיראן היה בגיל 16 כשמת אביו.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה בן כיראן פעיל שמאל. ב-14 בנובמבר 1997 נבחר לפרלמנט המרוקאי כנציג העיר סלא. ביולי 2008 נבחר למנהיג מפלגת הצדק והפיתוח, מפלגת אסלאם מתון, במקומו של סעד א-דין אל-עות'מאני. בבחירות לפרלמנט המרוקאי שנערכו בנובמבר 2011, זכתה מפלגתו של בן כיראן למספר המושבים הרב ביותר בפרלמנט, וב-29 בנובמבר 2011 מונה לראש ממשלת מרוקו, לאחר שהרכיב קואליציה ביחד עם שלוש מפלגות נוספות בפרלמנט.
בן כיראן מגלה הן עמדות דמוקרטיות-ליברליות, והן עמדות אסלאמיסטיות. בראיון ב-2011 אמר: "אם אכנס לממשלה, לא יהיה זה כדי שאוכל לומר לנשים צעירות בכמה סנטימטרים של חצאית עליהן לכסות את רגליהן. זה לא ענייני. אף אדם אינו יכול, ממילא, לקרוא תיגר על חירויות הפרט במרוקו". ואולם, בעבר תיאר את החילוניות כ"תפיסה מסוכנת עבור מרוקו", וב-2010 פעל, ללא הצלחה, לאסור הופעה של הזמר הבריטי אלטון ג'ון ברבאט, עקב היותה "מקדמת הומוסקסואליות".
באשר ליחס לישראל, נוקטים בן כיראן וחברי מפלגתו בעמדות אנטי-ישראליות, הבאות לידי ביטוי בהתנגדות לכניסת אזרחים ישראלים למרוקו ולמכירת מוצרים של חברות ישראליות במדינה.
ממשלתו של בן כיראן הציבה יעדים כלכליים של צמיחה בשיעור 5.5% בשנה בממוצע במהלך ארבע שנות כהונתה, וצמצום שיעור האבטלה במדינה ל-8 אחוזים עד סוף 2016, לעומת 9.1 אחוזים בראשית 2012. בתחום יחסי החוץ, פעלה הממשלה רבות בנושא קשריה של מרוקו עם האיחוד האירופי, שותף הסחר החשוב ביותר שלה, וגילתה מעורבות גוברת במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, בה חברות 6 מדינות המפרץ הפרסי.
בן כיראן נשוי לנבילה, פעילה במפלגתו, ואב לשישה. חובב שחמט ומוזיקה.
הערות שוליים

↑  Islamist leader Abdelilah Benkirane named Morocco PM, באתר ה-BBC, מיום 29 בנובמבר 2011
↑  Morocco profile - Leaders, באתר ה-BBC, מיום 26 באוקטובר 2013
1 2  ‘I do not force my daughters to wear the veil,’ says head of Morocco’s Islamist JDP head, באתר אל-ערביה, מיום 30 בנובמבר 2011
↑  Polygamy is not an option, says Morocco Islamist premier’s wife, באתר אל-ערביה, מיום 1 בדצמבר 2011
↑  מרוקו בעקבות תוניסיה: ניצחון לאיסלאם המתון, באתר ynet, 26 בנובמבר 2011
1 2  Morocco's new govt targets 5.5 pct GDP growth, באתר רויטרס, מיום 19 בינואר 2012
↑  שמעון איפרגן, ‏המפלגה האיסלאמית במרוקו מקדמת חוק אנטי יהודי וישראלי, באתר ‏מאקו‏, 17 באוקטובר 2013
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: עבאס אל-פאסי | ראש ממשלת מרוקו   29 בנובמבר 2011 – 17 במרץ 2017 | הבא: סעד א-דין אל-עות'מאני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1175624780  SUDOC: 231735766  VIAF: 247154440228135342554   WorldCat (עם VIAF): 247154440228135342554
עבד א-רחמן עזאם

עבד א-רחמן חסן עזאם (בערבית: عبد الرحمن حسن عزام, מכונה גם עזאם פאשה; 1893–1976) היה מדינאי ודיפלומט מצרי, ששירת כמזכיר הכללי הראשון של הליגה הערבית בין 1945 ל-1952.
בהיסטוריה

עזאם התנגד להחלטת החלוקה של האו"ם שהביאה להקמת מדינת ישראל, וכן לאפשרות הקמת מדינה דו-לאומית. לדבריו, הסיבה לסירוב הייתה שאין קשר בין היהודים לבין ארץ ישראל: "הערבים מתעבים את עצם נוכחותם של היהודים בארץ ישראל. לדעת הערבים, היהודים הם אורגניזם זר אשר הגיע לכאן ללא הסכמתם, אורגניזם אשר מסרב להתבולל באורח החיים הערבי. זו בעיה".
עזאם הגיב לפרסום דוח ועדת אונסקו"פ ב-1947: "אתם [היהודים] אינכם עובדה. אתם תופעה חולפת. לפני דורות רבים הצלבנים התבססו בקרבנו בניגוד לרצוננו, וכעבור מאתיים שנה עקרנו אותם... עד לרגע האחרון, ומעבר לו, הם [הערבים] יילחמו כדי למנוע אתכם מלהקים את מדינתכם. הם לא ישלימו עמה בשום אופן". יחד עם זאת, הוסיף כי הערבים "שלטו פעם בספרד ואחר כך איבדנו את ספרד והתרגלנו שלא להיות שליטיה... איני יכול לומר אם ברגע מסוים נתרגל לכך שלא יהיה לנו חלק בארץ ישראל, אבל הסיכויים לכך קלושים, שכן 400,000 מאחינו יהיו אזרחי מדינתכם בעל כורחם. הם לעולם לא יכירו בה והם לעולם לא יעשו שלום".
ב-11 באוקטובר 1947 התייחס עזאם לאיום הפלישה של צבאות ערב לארץ ישראל במקרה של הקמת מדינה יהודית: "אני עצמי מקווה שהיהודים לא יכפו עלינו את המלחמה, מפני שזאת תהיה מלחמת השמד וזה יהיה טבח מסוכן, שיירשם בהיסטוריה כפי שנרשמו הטבח המונגולי ומלחמות מסעי הצלב".
בשיחה עם אלק קירקברייד, הציר הבריטי בירדן, שאל אותו קירקברייד מהי הערכתו את הכוח הצבאי היהודי שבו ייתקלו הערבים. לדברי קירקברייד, עזאם "נופף בידיו ואמר: 'אין זה חשוב כמה הם. אנחנו נטאטא אותם אל תוך הים!'".
ב-8 ביוני 1951, כתב חביב עיסא ביומון הלבנוני הניו-יורקי "אל-הודא", על הבטחתו של עזאם לערבים בכלל ועצתו לפלסטינים בפרט: "המזכיר הכללי של הליגה הערבית, עזאם פאשא, הבטיח לעמים הערביים שכיבוש ארץ ישראל ותל אביב יהיה פשוט כטיול צבאי... הוא הטעים כי הם עומדים כבר על הגבולות וכי כל המיליונים שהוציאו היהודים על קרקעות ופיתוח כלכלי יהיו ביזה קלה, כי עניין פשוט יהיה זה לזרוק את היהודים לים התיכון... עצת אחים ניתנה לערביי פלסטין לעזוב את אדמתם, בתיהם ורכושם ולשבת ישיבת-ארעי במדינות-אחיות שכנות, לבל יבואו תותחי הצבאות הערביים הפולשים ויקצרו בהם קציר".
הערות שוליים

↑   סלמאן מצאלחה, תש"ח בעיניים ערביות, באתר הארץ, 9 במרץ 2017
↑  יובל ארנון-אוחנה, קו החריש והאש: מאה וחמישים שנות סכסוך על ארץ ישראל 1860–2010, נתניה, 2013, עמ' 157.
↑  בני מוריס, 1948, פרק 2, עמ' 67.
↑  בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות, עמ' 81; עמ' 146, הערה 147. ראו גם: תוכניות הערבים לכיבוש הארץ, הצופה, 16 בפברואר 1948, עמ' 2
↑  בני מוריס, הדרך לירושלים : גלאב פשה, ארץ ישראל והיהודים, הערות לפרק 5: הערה 9, עמ' 278.
↑  שמואל כץ, אדמת מריבה, פרק 2: פליטים, עמ' 28-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311707205171  BnF: cb13741327q (data)  GND: 118987380  ISNI: 0000 0001 2095 7609  LCCN: n83151439  NTA: 073528617  SELIBR: 338181  SUDOC: 077784367  TDVİA: azzam-abdurrahman  VIAF: 23518139   WorldCat (עם VIAF): 23518139 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עלי פארקה טורה

| --- | --- |

עלי פארקה טורה, 2005
 לידה:  31 באוקטובר 1939 טימבוקטו, מאלי 
 פטירה:  7 במרץ 2006 (בגיל 66) במקו, מאלי 
 מדינה:  מאלי 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למוזיקת עולם (1995)  פרס גראמי לאלבום מוזיקת עולם מסורתית הטוב ביותר (2006)  פרס גראמי לאלבום מוזיקת עולם מסורתית הטוב ביותר (2011) 
 אתר רשמי
 
עלי פארקה טורה (באנגלית: Ali Farka Touré;‏ 31 באוקטובר 1939 - 6 במרץ 2006) היה מוזיקאי, זמר וגיטריסט, שנחשב לאחד הגיטריסטים המוכרים ביותר באפריקה.