stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיבל קקילי
ביוגרפיה

קקילי נולדה וגדלה בהיילברון למשפחה ממוצא טורקי-מוסלמי. הוריה הגיעו למערב גרמניה מטורקיה בשנת 1977, והיו באותו זמן בעלי דעות ליברליות, לדבריה, ולא לבשה כיסוי ראש. הוריה לא הירשו לה לסיים לימודים בגימנסיה ולכן נאלצה לסיים את בית הספר בתום כיתה י'. הייתה בעלת הציונים הטובים ביותר בבחינות הגמר.
לאחר שסיימה לימודי תיכון בגיל 16, החלה עבודת התמחות במשרד ממשל מקומי, ולאחר מכן עבדה באגף לפינוי פסולת העירוני. בשנת 2002 עברה לאסן.
יום אחד, כשהייתה בקניות בעיר קלן, הבחין בה מלהק סרטים, והזמין אותה לעבור אודישן לתפקיד בסרט. היא קיבלה תפקיד ראשי בסרטו של פתיח אקין, "עם הראש בקיר" (בגרמנית: Gegen die Wand), מתוך 350 מתמודדות. הסרט היה להצלחה רבה, ואף זיכה את קקילי בפרסים בכמה פסטיבלי סרטים. עם זאת, עבודות הצילום היו מאומצות עבורה, ובזמן הצילומים נאלצה לעבור אפנדקטומיה, ולאחריו עברה ניתוח אף. לאחר שהסרט יצא לאקרנים, נחשף בצהובון הגרמני בילד כי בתקופה שבין 2001-2002 כיכבה משך כחצי שנה בעשרות סרטים פורנוגרפיים תחת השם הבדוי "דילארה". הדבר גרם לשערורייה ציבורית, והוריה של קקילי ניתקו עמה מגע. כשרואיינה על זכייתה בפרס נוסף על הופעתה בסרט "עם הראש בקיר", התלוננה על ההכפשה וה"אונס" התקשורתי כלפיה. מערכת העיתון ננזפה לאחר מכן על ידי מועצת העיתונות הגרמנית על האופן שבו סיקרו את העניין.
בשנת 2006 השתתפה בסרט הטורקי Eve Dönüş, בו גילמה אישה שבעלה נעצר על לא עוול בכפו. הופעתה בסרט זיכתה אותה בפרס בפסטיבל הסרטים הכתום באנטליה. באותה שנה גילמה גם את דמותה של אישה יהודייה אשר נשלחה למחנה ההשמדה אושוויץ, בסרט "הרכבת האחרונה" (Der letzte Zug)
בשנת 2009 גילמה בסרט "הזרים" (Die Fremde) אישה טורקייה צעירה העוזבת את איסטנבול כדי לחזור למשפחתה בברלין. על הופעתה זכתה בשנית בפרס לולה (אשר זכתה בו גם על הופעתה בסרט "ראש בראש"). שנה לאחר מכן לוהקה לתפקיד שאיי בעיבוד הטלוויזיוני לסדרת ספרי הפנטזיה "שיר של אש ושל קרח", "משחקי הכס".
ב-2011 לוהקה כשחקנית קבועה בסדרת הפשע Tatort בתפקיד החוקרת שרה ברנדט, לצדו של השחקן הראשי, אקסל מילברג. על ליהוק זה אמרה כי היא שמחה לא לשחק דמות ממוצא זר, שהיווה ליהוק סטריאוטיפי עבורה בעבר.
בשנת 2018 כיכבה בסדרת הטלוויזיה הפינית "Bullets" בתור מדינה טאבורובה, טרורריסטית צ'צ'נית.
חייה האישיים

קקילי מתגוררת בהמבורג.
היא תומכת בארגון Terre des Femmes (בצרפתית: "כדור הארץ של הנשים"), שמטרתו להילחם באלימות נגד נשים במשפחות מוסלמיות. בדצמבר 2006, באירוע נגד אלימות במשפחה שנערך בברלין בחסות העיתון הטורקי "הורייט" (Hürriyet), אמרה קקילי ש”אני חוויתי בעצמי שאלימות פיזית ונפשית נתפסת כדבר נורמלי במשפחה מוסלמית. לצערי, אלימות שייכת לתרבות האיסלאם.”. בתגובה, הקונסול הדיפלומטי הטורקי עזב את המקום.
פילמוגרפיה נבחרת

עם הראש בקיר, Gegen die Wand‏ (2004)
קשר הקבב, Kebab Connection‏ (2004)
Fay Grim‏ (2006)
Eve Dönüş ‏(2006)
הזרים, Die Fremde‏ (2009)
איזה גבר, What A Man‏ (2011)
משחקי הכס (2011 - 2014)
Die Männer der Emden‏ (2012)
ברלין: סיפור אהבה (2019)
פרסים

2004, פרס לולה בקטגוריית השחקנית הטובה על משחקה בסרט "ראש בראש".
2004, פרס במבי בקטגוריית "השחקן המפציע" הטוב ביותר על משחקה בסרט "ראש בראש".
2006, פרס תפוז הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה על משחקה בסרט Eve Dönüş.
2010, פרס לולה בקטגוריית השחקנית הטובה על משחקה בסרט "הזָרים" (Die Fremde)
2010' פרס טרייבקה בקטגוריית השחקנית הטובה על משחקה בסרט "הזרים".
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה של סיבל קקילי באתר יאהו הגרמני, 5 בדצמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007432115305171  BIBSYS: 14006586  BNE: XX1735812  BnF: cb15862933d (data)  GND: 129999679  ISNI: 0000 0001 1444 8488  LCCN: nr2004030939  MusicBrainz: 281fde98-e5ef-4d6a-b2e5-27c51f56e119  NKC: pna2005311701  NLK: KAC2020O7270  NTA: 333172558  SUDOC: 084564547  VIAF: 56562851   WorldCat (עם VIAF): 56562851
כוח 333

כוח 333 הייתה יחידה צבאית מיוחדת המכונה גם הכוח המיוחד למלחמה בסמים, שהיה אחראי לתחום המלחמה בסמים באפגניסטן. היא נוסדה בסוף 2003 עם הכשרה וסיוע של יועצים בריטים. היחידה מבצעת משימות של אכיפת חוקי סמים באזורים נידחים במדינה נגד מטרות בעלות ערך גבוה כמו מעבדות ייצור סמים. הכוחות המזוינים של ארצות הברית סיפקו ליחידה תמיכה מודיעינית.
היחידה פעלה בכפיפות למשרד הפנים האפגני. כל פעילותה אושרה על ידי הנשיא ושר הפנים. פעלה באופן קבוע עם מנהל אכיפת הסמים האמריקאי בפשיטות ותפסה מאות טונות של סמים אסורים.
בקיץ 2021 פורקה, עם השתלטות הטליבאן על המדינה.
ראו גם

המשטרה הלאומית (אפגניסטן)
משטרת הסמים (אפגניסטן)
הערות שוליים

↑  Christopher M. Blanchard (בדצמבר 2009). Afghanistan: Narcotics and U. S. Policy. DIANE Publishing. pp. 39–. ISBN 978-1-4379-1922-6. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Steve Bowman (בנובמבר 2010). War in Afghanistan: Strategy, Military Operations, and Issues for Congress. DIANE Publishing. pp. 50–. ISBN 978-1-4379-2698-9. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  William R. Brownfield (במאי 2011). International Narcotics Control Strategy Report: Volume I: Drug and Chemical Control. DIANE Publishing. pp. 98–. ISBN 978-1-4379-8272-5. {{cite book}}:  (עזרה)
כוח (קלף טארוט)

כוח, הידוע גם בשמות עוצמה, עוז רוח ותאווה, הוא קלף מספר 11 בארקנה הגדולה של קלפי הטארוט (בחלק מהחפיסות מספרו הוא 8). מתאר בדרך כלל בחורה המכניעה אריה או נחש או שוברת עמוד. לעיתים היא מוחלפת בהרקלס והאריה הנמאי. כמו אצל הקוסם גם הדמות חובשת כובע דמוי כתר או שמעליה סימן האינסוף.
קלף הכוח
משמעות הקלף

הקלף מייצג את המידה הטובה אומץ לב או גבורה מבין שבע המידות הטובות, התגברות על מאמצים וקשיים בעזרת עוצמה פנימית, ניסיון חיים, חכמה, כוחות מנטליים, שליטה רגשית ואיפוק.
לפי ארתור אדוארד וייט, קלף הכוח מסמל עוצמה, אנרגיה, עשייה והצלחה.
לפי אליפז לוי, הקלף משויך לאות העברית כ'. לתפיסת השחר המוזהב, הקלף משויך לאות ט', המייצגת את היותו של טיבם הטוב של האל ובריאתו. לאות ט' צורה של נחשה המגנה על ביציה, ומייצגת את הנחש גם כיצר מיני מפתה, וגם כמתועל לאימהות, הזנה, והגנה. הקלף מותאם גם למזל אריה, מזל אש המייצג יצר ויצירתיות, אך גם מלכות והנהגה.
הערות שוליים

↑  הילה טארוט, פשוטארוט
↑  Arthur Edward Waite, The pictorial key to the tarot : being fragments of a secret tradition under the veil of divination, Amer. ed, York Beach, ME: Samuel Weiser, Inc, 2000, ISBN 0-87728-218-8
↑  אורי רז, טארוט - קלף הכוח, באתר הטארוט של אורי רז
| קלפי טארוט |
| --- | --- | --- |
| הארקנה הגדולה | השוטה, הקוסם, הכוהנת, הקיסרית, הקיסר, הכהן הגדול, הנאהבים, המרכבה, הצדק, הנזיר, גלגל המזל, כוח, התלוי, המוות, המיזוג, השטן, המגדל, הכוכב, הירח, השמש, יום הדין, העולם |  |
סולתם K6

| --- | --- |

חיילים אמריקאים משתמשים במרגמה
 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  ישראל ישראל
 יצרן:  סולתם מערכות 
 משתמשים עיקריים:  צבא הגנה לישראל, צבא ארצות הברית 
 שנת ייצור:  1991–היום
 תקופת השימוש:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 דגם קודם:  M30
 מידע טכני
 משקל:  144.7 ק"ג
 צוות:  5 חיילים
 מערכות נשק
 קליבר:  120 מילימטרים
 סוגי תחמיש:  פצמ"רים 81 מ"מ ו-120 מ"מ
 קצב אש:  16 פצמ"רים בדקה
 טווח מקסימלי:  7,240 מטרים
 
סולתם K6 היא מרגמה כבדה בקליבר 120 מ"מ תוצרת חברת סולתם מערכות הישראלית. המרגמה היא גרסה מחודשת ומשוכללת של המרגמה M30.
פריסה צבאית

K6 נכנסה לשירות בצבא ארצות הברית בשנת 1991 תחת השם "M120 Mortar System" (מערכת המרגמה M120). התפקיד של המרגמה היא לספק אש ארטילרית תלולת מסלול נגד האויב. המרגמה מותאמת לתחמושת של 120 מ"מ וגם של 81 מ"מ.
המרגמה מותאמת להרכבה על נגמ"שים וכלי רכב אחרים דוגמת. M1064 ו-M1129. בתצורה זו היא תסווג כמרגמה מתנייעת כמו כן, ניתנת לנשיאה אותה על ידי לוחמי חיל רגלים כאשר המרגמה מפורקת וכל חייל נושא חלק אחר.
בשנת 2007 צבא ארצות הברית הזמין 588 יחידות של הדגמים החדשים של המרגמה כדי להרכיבם על פלטפורמות ניידות.
מפרט טכני

טווח מקסימלי: 7,240 מטרים
טווח מינימלי: 200 מטרים
משקל: 144.7 ק"ג, 326.1 ק"ג – כאשר נמצאים על נושאי מרגמות
קצב אש: 16 פגזים בדקה (מקסימום) 4 פגזים לדקה (אש רציפה)
אנשי צוות: 5 אנשים
משתמשים

ישראל ישראל – צבא ההגנה לישראל
ארצות הברית ארצות הברית – צבא ארצות הברית: דגמים M120 ו-M121
ברזיל ברזיל – חיל הנחתים הברזילאי
גרמניה גרמניה – בונדסוור
מצרים מצרים – צבא מצרים
דנמרק דנמרק – צבא דנמרק
אינדונזיה אינדונזיה
עיראק עיראק – צבא עיראק (לאחר תקופת סדאם חוסיין)
מקסיקו מקסיקו – צבא מקסיקו
קירגיזסטן קירגיזסטן – צבא קירגיזסטן
מרוקו מרוקו – צבא מרוקו
טאיוואן טאיוואן – משטרת סין
סלובניה סלובניה – צבא סלובניה
ראו גם

קשת
סיבת הסיבות

סיבת הסיבות הוא סינגל של הזמר-יוצר הישראלי ישי ריבו. השיר יצא לאור ב-24 בפברואר 2021, השיר נכתב על ידי ישי ריבו, הולחן על ידי ישי ריבו ומאור שושן והופק על ידי מאור שושן וריבו.
רקע וכתיבה

על השיר סיפר ריבו בראיון למאקו:
את השיר החדש שיוצא הבוקר כתבתי לפני כמה חודשים בעיצומה של תקופת הקורונה, כשהרגיש לי שכל הנסיונות לתכנן ולהתנהל בה הם חסרי סיכוי. הבנתי שנדרשת מאיתנו הכנעה והכלה גמורה למתרחש.

עם תחילת הקורונה הוצאתי את 'כתר מלוכה', ממש בשיאה של אי הוודאות, ובחלוף כמה חודשים כבר היה אופק של תקווה. 'סיבת הסיבות' הוא סוג של תשובה ל'כתר מלוכה', במובן שהוא שיר שמבחינתי מייצג השלמה עם התקופה ומה שקורה בה. בתוך כל המציאות המורכבת הצלחתי לראות הרבה חסד ורחמים, ובעיקר את האופק. עבדתי על השיר עם מאור שושן, השותף המוזיקלי שלי שאני תמיד אוהב לעבוד וליצור איתו, והחיבור בינינו רק התעצם השנה.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה לשיר פורסם בסמוך לצאתו של הסינגל ב-24 בפברואר 2021 ובוים על ידי יעקב אסרף. השיר הוא שירו הראשון של ריבו המלווה בווידאו קליפ ויזואלי בו הוא מופיע, מאז סינגל הבכורה שלו, "תוכו רצוף אהבה", שיצא ב-2012.
נכון לדצמבר 2023, צבר סרטון הקליפ ביוטיוב 29 מיליון צפיות.
הצלחה

השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, עם 201 השמעות סך הכל בתחנות הרדיו, ושהה בו חמישה שבועות.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד אנשי השנה של כיכר השבת, במצעד השנתי של קול חי מיוזיק, במצעד השנתי של קול פליי, במצעד השנתי של קול ברמה ובמצעדי סוף שנת תשפ"א נוספים.
השיר היה המושמע ביותר ברדיו בשנת 2021.
ב-2022 הוציא אברהם פריד יחד עם בנצי קלצקין קאבר ביידיש לשיר כחלק מאלבומו פרויקט רילקס עם אברהם פריד 2.
באוגוסט 2022 זכה השיר בפרס אקו"ם, כשיר הישראלי המושמע ביותר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 13 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 9 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 33 |  |
הערות שוליים

↑  mako מוזיקה, ‏מוכן לחזור לבמות: ישי ריבו מציג את "סיבת הסיבות", באתר ‏מאקו‏, 24 בפברואר 2021
↑   ישי ריבו - סיבת הסיבות | Ishay Ribo - Sibat Hasibot, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:24)
↑  נתנאל לייפר, ‏ישי ריבו עושה את זה שוב? / ביקורת מוזיקה, באתר כיכר השבת, 2 במרץ 2021
↑  "תשיב בי את הרוח, תוריד ממני את הגשם": השיר החדש של ישי ריבו, באתר וואלה, 24 בפברואר 2021
↑  ישי ריבו - סיבת הסיבות | Ishay Ribo - Sibat Hasibot, נבדק ב-2022-10-23
↑  המצעד השבועי, שבוע 10, 2021, באתר מדיה פורסט ישראל
↑  נתנאל לייפר, גולשי 'כיכר' בחרו: אלו אנשי השנה במוזיקה לשנת תשפ"א, באתר כיכר השבת, ‏22.09.21
↑  ישראל רוזן, המצעד השנתי של קול חי מיוזיק // התוצאות, באתר המחדש מיוזיק, ‏23/09/2021
↑  גבי כץ וארי המניק, תוצאות המצעד השנתי תשפ"א, באתר קול פליי, ‏24.09.21
↑  עמירם בן לולו וישראל כהן, הקליקו: תוצאות המצעד השנתי הגדול, באתר קול ברמה, ‏22.9.2021
↑  שגיא בן נון ונדב מנוחין‏, פרסום ראשון: "סיבת הסיבות" של ישי ריבו הוא השיר הכי מושמע ברדיו ב-2021, באתר וואלה, 15 בדצמבר 2021
↑  אריאל פייגלין, גם 'סיבת הסיבות' יהיה: אלו הזוכים בפרסי אקו"ם, באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2022
↑  מדיה פורסט - המצעד הישראלי השנתי לסיכום שנת תשפ"ג | Mysong By Media Forest, באתר www.mysong.co.il (באנגלית)
| ישי ריבו |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | תוכו רצוף אהבה • פחד גבהים • שטח אפור • אלול תשע"ט • סוף חמה לבוא |  |
| אלבומי הופעה | במה קהל ואהבה |  |
| ערכים קשורים | NMC • דברי שיר • צמאה |  |
| ישי ריבו - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| תוכו רצוף אהבה | "תוכו רצוף אהבה" • "מטבע הדברים" • "קול דודי" • "הניסיון הזה" • "השבעתי" |  |
| פחד גבהים | "מקשה אחת זהב" • "מציל אותי כל יום" • "קול פעמונים" • "זוכר אני" • "אור החיים" |  |
| שטח אפור | "הנה ימים באים" • "לשוב הביתה" • "אחת ולתמיד" • "כל הזמן" • "לים" • "הבוקר יעלה" • "Comme Les Oiseaux" • "משגיח מן החלונות" • "אדון עולם" |  |
| אלול תשע"ט | "נפשי" • "הלב שלי" • "סדר העבודה" |  |
| סוף חמה לבוא | "פורחים לשובם" |  |
| במה קהל ואהבה | "לבחור נכון" • "ניצחת איתי הכל" |  |
| סינגלים אחרים | "ימין ה' רוממה" • "בן יקיר לי" • "נחכה לך" • "כתר מלוכה" • "סיבת הסיבות" • "תכף יפתח" • "לא נפסיק לחלום" • "אני שייך לעם" |  |
| השתתפות בסינגלים | "והאמת" • "המסובב" • "כל מעייני" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 307cf2dd-ad28-4a4c-93a3-60f787557ff7
יצוא

יצוא (Export) הוא שם כולל של הסחורות והשירותים המועברים בדרכי סחר ממדינה מסוימת למדינות אחרות. "יצוא" היא גם פעולת העברת הסחורות והשירותים למדינות אחרות.
היצוא קיים משחר ההיסטוריה לשם העברת סחורות ממקום ייצורן למקום בו הן מבוקשות ומסלולים קבועים, ששימשו להעברת הסחורות מסוימות, כונו נתיבי סחר, למשל: דרך המשי ודרך הענבר. עם התפתחות המדינות התפתחה גם מערכת מיסוי המסדירה את יצוא הסחורות. בתקופה המודרנית יצוא מצריך חוזים מסוגים שונים, חוזה מכר, חוזה ביטוח, חוזה הובלה וחוזה התשלום.
אפשר לפלח את היצוא לפי הסחורות והשירותים השונים ואפשר לפלח אותו לפי אמצעי ההובלה המשמשים לביצועו או לפי יעדיו.
ענפי יצוא בולטים הם:
יצוא תעשייתי.
יצוא חקלאי.
יצוא ביטחוני.
יצוא תוכנות ונכסים רוחניים.
יצוא שירותים.
יצוא כוח אדם.
יצוא חומרי גלם.
היצוא בעל השפעה רבה על מאזני התשלומים של המדינות המייצאות והמדינות המייבאות ועל יתרות מטבע החוץ שלהן. ליצוא השפעה מתאימה גם על שוק העבודה. בגלל סיבות אלה המדינות המודרניות מסדירות בחוקים ובתקנות את התחום מתוך דאגה לאינטרסים שלהם וכדי למנוע היצף.
היצוא והיבוא מושפעים מגורמים רבים ובהם יכולת הייצור, הסכמי סחר עם מדינות אחרות, חומות מכס, אמצעי תעבורה זמינים ועוד. בעבר מדינות תעשייתיות בנו לעצמן אימפריות כאמצעי להבטיח שוק יצוא לסחורות שלהן. בהווה מדינות רבות מאוחדות במסגרות בינלאומיות, לדוגמה השוק האירופי האחיד, המגוננות על החברות ובונות את חומות המכס כלפי מדינות שמחוץ למסגרת.
לפי נתוני מינהל סחר חוץ של משרד הכלכלה והתעשייה, היצוא מישראל צמח מ-67.7 מיליארד דולר ב-2009 ל-114 מיליארד דולר ב-2019.
הערות שוליים

↑  יובל אזולאי, ‏בתוך עשור: היצוא הישראלי זינק בכ-70%, באתר גלובס, 25 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543958205171  BnF: cb12011950x (data)  GND: 4016020-8  LCCN: sh87004892  NKC: ph116717
יעקב לזוביק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בן 67 בערך) באד קרויצנך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ישראל 
 
יעקב לזוביק (נולד ב-1957), הוא היסטוריון וסופר ישראלי יליד גרמניה. שימש כמנהל הארכיון של יד ושם, וכגנז המדינה בין אוגוסט 2011 לספטמבר 2018.
ביוגרפיה

יעקב לזוביק נולד ב-1957 בבאד קרויצנאך, גרמניה. ב-1980, הוא סיים הכשרה כמדריך תיירים. ב-1982 הוא סיים תואר ראשון בהיסטוריה ופילוסופיה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1984 השיג דיפלומה בפדגוגיה וב-1989 סיים תואר שני, ביהדות בת זמננו, באוניברסיטה העברית. ב-1995 סיים את הדוקטורט שלו, ביהדות בת זמננו, באוניברסיטה העברית.
קריירה מקצועית

בין 1985 ל-1990 עבד לזוביק כמחנך וכמורה להיסטוריה בתיכון הימלפרב. הוא עבד כחוקר ביד ושם משנת 1982, ושימש כמנהל סמינרים למחנכים מחו"ל בין 1989 ל-1993. בין 1993 ל-2007 שימש כמנהל הארכיון של יד ושם. ב-2001 יצא ספרו "הבירוקרטים של היטלר: משטרת הביטחון הנאצית והבנליות של הרשע" בהוצאת מאגנס. לזוביק ניהל את ארכיון המדינה בין 2011–2018. מרצה בתחום המידענות באוניברסיטת בר-אילן.
ב-2017, בעקבות הוראת היועץ המשפטי לממשלה, על חובת ארכיון המדינה לשחרר קבצים וחומרים למבקשים רק אחרי אישור של מקור החומר, פרסם לזוביק דו"ח ביקורתי על נוהלי שחרור הקבצים. הדו"ח סיכם את המצב כך:
הערות שוליים

↑  סיכום פעילות גנז המדינה ד"ר יעקב לזוביק |, באתר catalog.archives.gov.il
↑  הביורוקרטים של היטלר : משטרת הביטחון הנאצית והבנליות של הרשע : יעקב לזוביק : 965-493-095-1 : magnespress.co.il : Books, באתר www.magnespress.co.il
↑  Ofer Aderet (1 באוגוסט 2017). "Historians Struggle as Israel State Archives Deadlocked by Legal Restrictions". Haaretz. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lozowick, Yaakov (2017-12-28). "מצב פתיחת התיעוד בארכיון המדינה ושלוחותיו (The state of opening records in the State Archive and its branches)" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2019-03-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264610805171  BIBSYS: 3066646  BnF: cb14499724c (data)  CiNii: DA14856906  GND: 122394852  ISNI: 0000 0001 1625 2948  LCCN: no2001056741  NTA: 213053896  RERO: 02-A006478975  SUDOC: 076729613  VIAF: 39607548   WorldCat (עם VIAF): 39607548
כוח (פיזיקה)

הכוחות הפועלים על מנסרה במישור ובשיפוע
בפיזיקה, כוח הוא אינטראקציה שיכולה לגרום לשינוי בתנועה של גוף. הכוח הוא גודל פיזיקלי וקטורי, מסומן באות הלטינית  {\vec {F}}, ויחידת המידה שלו במערכת היחידות הבין-לאומית היא ניוטון.
כוח הפועל על גוף יכול לגרום לשינוי במצבו של הגוף, או להתנגד לכוח אחר הפועל על אותו גוף.
הדינמיקה היא התורה העוסקת בתנועתו של גוף בהשפעת כוחות, ובבסיסה שלושת חוקי התנועה של ניוטון, המתארים את היחס בין כוח לתנועה:
החוק הראשון של ניוטון, עקרון ההתמדה, קובע כי קיימת מערכת אינרציאלית, שבה בהיעדר כוח (או כשהכוח השקול הפועל עליו שווה לאפס), גוף לא יואץ, כלומר, יתמיד במנוחתו או במהירות קבועה לאורך קו ישר. חוקי ניוטון תקפים רק במערכת יחוס אינרציאלית. החוק איננו מקרה פרטי של החוק השני.
החוק השני של ניוטון קובע כי הכוח הוא נגזרת התנע לפי הזמן. בניסוח מתמטי: {\vec {F}}={\frac {d{\vec {p}}}{dt}}.
החוק השלישי של ניוטון קובע כי כנגד כל כוח פועל כוח נוסף השווה בגודלו והפוך בכיוונו.
אם הכוח משמר ניתן לתארו כגרדיאנט של פונקציית אנרגיה פוטנציאלית:  \ {\vec {F}}=-{\vec {\nabla }}U({\vec {r}})
המכניקה הקלאסית מבוססת על מושג הכוח, אך פילוסופים כדוגמת ג'ורג' ברקלי ודייוויד יום התנגדו למכניקה של ניוטון וטענו שהכוח שהנהיג ניוטון הוא לא יותר מאשר פיקציה מתמטית. הם טענו שלא ניתן למדוד כוחות, ובוודאי שלא באופן ישיר. לדוגמה: מדידת כוח על ידי התארכות קפיץ – בפועל המדידה היא עד כמה התארך הקפיץ, והטענה שההתארכות נבעה מפעולה של כוח עליו היא כבר פרשנות של הצופה. עוד הם טענו שהחוק השני של ניוטון הוא בעצם טאוטולוגיה מאחר שעל ידי תאוצה מוגדרת פעולה של כוח. ניוטון היה מודע לבעייתיות של מושג הכוח ומערכת ייחוס מוחלטת וניסה להצדיק את השימוש במושג זה בתחילת ספרו "עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע".
עוד בעייתיות שהייתה אז במושג הכוח היא הבעיה של כוחות מתוקים (עקרון ד'אלמבר) וכוח האינרציה (התמד) שאותו פירש ניוטון ככוח פנימי של הגוף.
אפשר לראות בחוק השלישי של ניוטון הגדרה של המושג מסה, על ידי התייחסות ל"כוח" כמושג ראשוני, בדומה למרחק ולזמן, שגם אותם לא מגדירה הפיזיקה הקלאסית.
הגדרה נוספת למסה במכניקה הקלאסית, מתקבלת מחוק הכבידה של ניוטון, המקשר בין כוח, מסה ומרחק.
שתי ההגדרות הללו אינן "שקולות": במסגרת המכניקה הקלאסית לא ניתן להסיק אחת מהן מתוך השנייה. בעיה זו שהציקה לפיזיקאים מראשיתה, יושבה על ידי קבלתה כאקסיומה המבוטאת בעקרון השקילות של איינשטיין בתורת היחסות הכללית, לפיה מנוחה בשדה כבידה אחיד שקולה לתאוצה שלא בהשפעת שדה כבידה, עד כי צופה היושב בתא סגור לא יוכל להבחין באמצעות ניסוי תחת השפעת מי מהן הוא נתון.
לצד המכניקה הניוטונית, שמתייחסת בעיקר לתנועה, יש למושג הכח בפיזיקה הקלאסית קשר ישיר לגדלים נוספים, כמו לחץ, ולכן על חוק הגזים האידיאליים, ומושגים נוספים כמו חוזק חומרים.
למרות הבעייתיות הפילוסופית, תורת המכניקה של ניוטון הייתה מוצלחת ביותר באופן ניסיוני ופעלה כראוי לכל צורך מעשי, ולכן נתקבלה כנכונה במהירות רבה. רק בסוף המאה ה-19, בעקבות גילויים בתחום האלקטרומגנטיות והפיזיקה האטומית החלה להתערער נכונותה, והמכניקה היחסותית של אלברט איינשטיין מציגה את המכניקה הניוטונית כמקרה פרטי של תנועה במהירויות נמוכות. כוח משמש מושג מרכזי גם בתורת היחסות.
במכניקת הקוונטים מושג הכוח שימושי פחות, ומוחלף במידה מסוימת במושג שדה.
סוגי כוחות

בפיזיקה מוגדרים ארבעה כוחות יסודיים של הטבע, הנקראים כוחות היסוד או אינטראקציות יסודיות. ארבעת כוחות היסוד הם:
כוח הכבידה – כל גוף בעל מסה מושך אליו גופים אחרים בעלי מסה.
הכוח האלקטרומגנטי – המגדיר דחייה ומשיכה בין חלקיקים נושאי מטען חשמלי בתנועה.
הכוח החשמלי – המגדיר דחייה ומשיכה בין חלקיקים נושאי מטען חשמלי אך אינם נעים.
הכוח הגרעיני החזק – המלכד יחדיו את החלקיקים המצויים בגרעין האטום ואחראי גם ללכידות הקווארקים.
הכוח הגרעיני החלש – האחראי על התפרקויות אלפא, בטא וגמא, שהן סוג של התפרקויות רדיואקטיביות.
בחיי היומיום אנו נתקלים בכוחות מסוגים שונים, כגון כוח אלסטי, כוח נורמלי, חיכוך ואחרים, שהם היבטים שונים של ארבעת הכוחות הבסיסיים.
ראו גם

כוח שקול
סיברי פורד

סיברי פורד (באנגלית: Seabury Ford;‏ 15 באוקטובר 1801 –  8 במאי 1855) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הוויגית, שכיהן כמושל אוהיו ה-20, אחרון מושלי אוהיו ממפלגתו.
ראשית חייו

סיברי פורד נולד בצ'שייר, קונטיקט כילדם החמישי משבעת ילדיהם של ג'ון פורד ואסתר קוק פורד. הוא היה צאצא מדור שישי של טימותי פורד, שהיגר ב-1637 מדבון שבאנגליה לצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, ולאחר מכן היה אחד המייסדים הראשונים של מושבת ניו הייבן. ב-1804 עברה המשפחה לברטון שבאוהיו. פורד התחנך באקדמיית ברטון, ולאחר מכן למד באוניברסיטת ייל.
ב-1825 סיים פורד את לימודיו בייל, שב לאוהיו, ולמד משפטים בהדרכתו של דודו, השופט פיטר היצ'קוק. ב-1827 הוא החל לעסוק בעריכת דין. בעת שעסק בעריכת דין היה פורד מעורב במיליציה המדינתית וקודם לדרגת מייג'ור גנרל. ב-1828 נשא פורד לאישה את דודניתו הארייט קוק. לשניים נולדו חמישה בנים.
מחוקק באוהיו

ב-1835 נבחר פורד לבית הנבחרים של אוהיו. הוא נבחר לתפקיד שלוש פעמים וכיהן כיושב ראש הבית פעם אחת. בשנים 1841- 1848 הוא כיהן בסנאט של אוהיו. פורד גילה סלידה לנאומים ציבוריים, ופעם הוא התוודה בפני אחד מידידיו ש"דבר מלבד כורח הנסיבות לא יניע אותי לעשות כן". בבית הנבחרים של אוהיו הוא נודע כממומחה לחקיקה בתחומי המיסוי והבנקאות. הישגו הבולט ביותר כמחוקק היה ככל הנראה ביטול חוק ההלוואות של 1837. חוק זה נודע בכינוי "חוק הבזיזה", על שם האפשרות שהוא נתן לנצל את משאבי אוצר המדינה. החוק התיר למדינת אוהיו להעניק הלוואות לחברות רכבת, ולתמוך בסלילת כבישים ובכריית תעלות. ב-1840 דחף פורד לביטול חוק זה. חוקר מודרני ציין שביטול החוק ציין את תחילת הנטייה הכללית לבטל את בעלות המדינה על מיזמי עבודות ציבוריות, או השתתפותה בהן, וכן את תחילתה של גישת לסה פר במערכת היחסים בין מדינת אוהיו לבין המגזר העסקי.
כמו רבים מהוויגים באזור המערב, פורד התנגד נחרצות לעבדות, אך החשש ממלחמת אזרחים מנע ממנו מלהפוך למתנגד פעיל לעבדות. ב-1838 הוא הובס על ידי ג'ושוע גידינגס בהתמודדות צמודה על מועמדות המפלגה הוויגית לבית הנבחרים של ארצות הברית. פורד היה ממעריציו של הנרי קליי, והיה פעיל במסע הבחירות שלו בבחירות לנשיאות של 1844.
מושל אוהיו

בינואר 1848 זכה פורד במועמדות המפלגה הוויגית למשרת מושל אוהיו. מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, שאליה התנגדו הוויגים, עדיין לא הסתיימה, והדמוקרטים הציבו כמועמד את ג'ון ב. ולר, ששירת כלוטננט קולונל במקסיקו. כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית, הצביע ולר בעד הנהגתו של הכלל שאסר על דיונים בסוגיית העבדות, ונחשב כאוהד הדרום. הוויגים באוהיו דרשו שהמלחמה תגיע לסיומה, התנגדו לכל סיפוח כפוי של טריטוריה מקסיקנית, ודרשו שבכל טריטוריה שכן תסופח לארצות הברית לא תורשה בה העבדות. סיסמתם של הוויגים במערכת בחירות זו הייתה " ג'ון ב. ולר והמלחמה, סיברי פורד והשלום".
מסע הבחירות של הוויגים באוהיו ספג מבוכה כאשר ביוני, הציגה המפלגה את מועמדותו לנשיאות של זאכרי טיילור, איש הדרום שבבעלותו היו עבדים. באותה עת קרא סלמון צ'ייס לכינוס ועידת מפלגת הארץ החופשית (Free Soil Party). לפרישתם של חברי מפלגה זו מהמפלגה הוויגית הייתה השפעה הרת אסון על המצביעים מתנגדי העבדות במערב, שזה מכבר היה מעוז בלתי חדיר של הוויגים. פורד חרד נואשות לשמור על אחדות מפלגתו, והחליט שדרך הפעולה הטובה ביותר תהיה להתעלם ממועמדותו של טיילור. צעד זה חשף אותו באופן טבעי ללעג הדמוקרטים, אך בסופו של דבר נבחר פורד כמושל וטיילור נוצח באוהיו. במהלך מסע הבחירות דחק פורד בביטול החוקים שנגעו לאפרו-אמריקאים.
הבחירות הללו היו הצמודות ביותר בהיסטוריה של אוהיו, והיחידות שהוכרעו בסופו של דבר על ידי בית המחוקקים. האספה הכללית שנבחרה באותה שנה הייתה מפולגת בין הוויגים לבין הדמוקרטים, כשחברי סיעת הארץ החופשית היוו את לשון המאזניים. האספה התכנסה ב-4 בדצמבר וישיבותיה היו הסוערות ביותר שהתקיימו אי פעם. פורד היה אמור להישבע אמונים כמושל באותו חודש, אך טקס ההשבעה נדחה בשישה שבועות בשעה שבית המחוקקים נאבק כדי להתארגן. בסופו של דבר, ולאחר בחינה ממושכת של תוצאות הבחירות, קיבלה האספה ב-22 בינואר 1849 החלטה שפורד קיבל 148,756 קולות, מול 148,445 הקולות של ולר, הפרש של 311 קולות בלבד. כשהוא נסער מהאופי האלים של ישיבות בית המחוקקים, דיבר פורד נרגשות בנאום ההשבעה שלו על שמירת האיחוד ועל ההשלכות הגורליות שעלולות להגרם כתוצאה מפילוגו. במצב זה שבית המחוקקים היה כה מפולג, לא ניתן היה להגיע להשגים רבים. עם זאת, החוקים שהפלו את השחורים בוטלו. סוגיית ועידת החוקה הועברה לציבור הבוחרים, ואושרה על ידו בבחירות שהתקיימו בסתיו 1849. האספה הכללית חוקקה את החוק הנדרש, וועידת החוקה התכנסה בבית הנבחרים ב-6 במאי 1850. החוקה שהתקבלה בוועידה זו משמשת עד היום כבסיס לחוקי אוהיו.
ב-1849 השתוללה בקולומבוס מגפת כולרה. פורד נשאר בעיר הבירה והתמודד עם המשבר. הוא העניק חנינות לאלו שהיו ראויים להם, והשיב את הסדר בבית הכלא באמצעות פנייה אישית בה הוא הבטיח חנינות נוספות לאלו שיטו כתף בסיוע לחולים עד לסיום המגפה.
מותו

ביום ראשון הראשון שלאחר פרישתו, לקה פורד בשבץ מוחי, שגרם לו לשיתוק, שממנו הוא לא החלים. סיברי פורד נפטר בביתו שבברטון ב-8 במאי 1855, בגיל 53. הוא נטמן בבית הקברות ולטון שבעיר.