stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונית אופיר
חייה

אופיר נולדה בקיבוץ המעפיל, שירתה בצוות הווי חטיבת הצנחנים ובלהקת פיקוד מרכז בשנים 1972–1973 (יחד עם עוזי חיטמן, דורית ראובני, אלי גורנשטיין, ועוד). בין תפקידי הסולו הידועים שלה, בסולו משותף לה ולנאוה ברוכין הוא השיר "מקפלות המצנחים" שכתב והלחין יאיר רוזנבלום.
כשהשתחררה מהצבא למדה משחק בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי", ולאחר מכן השתתפה כשחקנית וכזמרת במספר הפקות של התיאטרון הקאמרי, הבימה וכן בהפקות מוזיקליות שונות בתיאטרון המסחרי (כגון "אנו אנו הפלמ"ח").
בתחילת שנות השמונים למדה תנועה ומחול אצל מרס קנינגהם בניו יורק, ובשנת 1988 פתחה בקריירה עצמאית, בהפקות משותפות עם המפיק אמנון ברנזון, שלימים הייתה נשואה לו שנים אחדות. מהמופעים: "העגורים חוזרים" (שירים מהפקות עבר ידועות של ברנזון כגון "השטן ואשת האיכר", "הלוך הלכה החבריא" ועוד).
תקליט הסולו הראשון של אופיר, "צריך לחזור", יצא בשנת 1990 והוקדש כולו לשירים של המשורר נתן יונתן, שהולחנו במיוחד לתקליט על ידי מיטב המלחינים: חנן יובל, יצחק קלפטר, שם טוב לוי, שלמה יידוב, רם גורן וחיים לוי, שגם הפיק מוזיקלית את התקליט. שני השירים מהאלבום בהלחנת רמי גורן, הפכו לקלאסיקה: "צלילי קסטה רחוקים" ("פלורידה") ושיר הנושא "צריך לחזור".
לאורך שנות התשעים הקליטה מחדש שירי ארץ ישראל רבים במסגרת הפקות שונות כגון: "שיר ארץ" – קלטת וידאו בה מושמעים השירים על רקע צילומי נופי הארץ; "3000 לירושלים" – אלבום כולו משירים על ירושלים לרגל חגיגות 3000 שנים לעיר; "למולדתי" – אלבום אוסף משולש ממיטב הזמר העברי מתקופת טרום המדינה, פרויקט לשימור שירי התקופה. אלבום זה יצא לזכר רס"ן דובי שמיר, שנפל ב-1977, ובנו, סגן ערן שמיר, שנפל בלבנון 20 שנים אחריו, ב-1997.
אופיר הפיקה גם באופן עצמאי פרויקטים שונים, שהבולטים בהם:
"אהבת הארץ" – ספר אמנות בעיצוב מיכאל גורדון, המשלב שירי משוררים, ציורים של אברהם אופק ובו שני תקליטורים עם השירים מהספר בביצוע אופיר.
"פתאום געגוע" – אלבום משירי סשה ארגוב. האלבום המקורי יצא בשנת 1992, ובשנת 2005 יצא במהדורה מחודשת עם שירים חדשים שלא הוקלטו קודם ומופיעים פה לראשונה.
"אביב אחד למעני" – מופע ודיסק המוקדשים לשירי האהבה של לאה גולדברג, בשיתוף המלחינה והמעבדת אלונה טוראל והשחקנית ליביה חכמון.
"אותו הים" - תקליטור משותף לה ולסופר עמוס עוז. התקליטור מבוסס על הספר באותו שם, משולב בקטעים מהספר, עוז בקריאה ואופיר בשירה. כל השירים הולחנו על ידי רמי הראל. האלבום זכה בפרס אהוד מנור לעידוד היצירה של ארגון אמ"י לשנת 2011.
אופיר היא אם לבת - נגה, שנולדה מנישואיה לאמנון ברנזון.
דיסקוגרפיה

אותו הים (2009) (עם עמוס עוז) - אלבום המתבסס על הספר "אותו הים" מאת עמוס עוז, בהלחנת רמי הראל, כאשר את הקטעים מקריא עוז ושרה אופיר. זוכה "פרס אהוד מנור לעידוד היצירה" של ארגון אמ"י לשנת 2011.
ושמחת בחגיך - שירים חדשים לחגי ישראל ולנופי הארץ (2008).
שירי לוחמים (2007) - שירים ממיטב הזמר העברי הקשורים במלחמות שקרו בישראל.
אביב אחד למעני - משירי אהבתה של לאה גולדברג (2007) (עם ליביה חכמון ואלונה טוראל) - אלבום מופע משירי אהבה של לאה גולדברג, מוקראים ומושרים על ידי רונית אופיר וליביה חכמון בליווי והפקה של אלונה טוראל.
פתאום געגוע - שירי סשה ארגוב (מהדורה מחודשת) (2005) - מהדורה מחודשת של האלבום שיצא בשנת 1992, והפעם עם שירים נוספים שלא הוקלטו קודם.
את תלכי בשדה - עוד שירים לנגה (2002) - המשך לאלבום שיצא בשנת 1996.
אהבת הארץ (2001) - ספר שירים מהזמר העברי, מלווים בציורים של אברהם אופק, עם שני תקליטורים בהם מבוצעים השירים מהספר.
למולדתי - שירים ששרנו אז... (1998) - אלבום אוסף משולש ממיטב הזמר העברי.
3000 לירושלים (1996) - אלבום המסמן 3000 שנים לירושלים.
שירים לנגה (1996) (עם אורי הרפז) - אלבום המוקדש לשירים שבתה של אופיר, נגה, אוהבת.
אחרי הכל (1994) - האלבום הראשון של אופיר בו היא כתבה או הלחינה חלק מהשירים, שלא זכה להצלחה.
על יופי נערים (1993) - אלבום שירי זיכרון לחללי מערכות ישראל.
פרח הלילך - שירים ממיטב הזמר העברי ב' (1993) - שירים נוספים ממיטב הזמר העברי, המשך לקלטת הקודמת.
שירים ממיטב הזמר העברי א' (1993) - קלטת/תקליט ובה/ו להיטי הזמר העברי.
פתאום געגוע - שירי סשה ארגוב (1992).
צריך לחזור - משירי נתן יונתן (1990) - אלבומה הראשון של אופיר, במהדורת הדיסק מ-1993 נשמטו שני שירים (בגרסה המקורית הופיעו 19 שירים).
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפייסבוק של רונית אופיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291503605171  ISNI: 0000 0000 6696 1008  LCCN: no2002037396  MusicBrainz: cac7dc9f-3af7-42d2-a4fa-85032277144f  VIAF: 297224778   WorldCat (עם VIAF): 297224778
קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך

קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Karl Friedrich Großherzog von Sachsen-Weimar-Eisenach‏; 2 בפברואר 1783 – 8 ביולי 1853) היה הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך בין השנים 1828–1853.
ביוגרפיה

קרל פרידריך נולד ב-2 בפברואר 1783 בויימאר שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-ויימאר, והיה בנם הבכור של קרל אוגוסט, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך ולואיזה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט.
ב-14 ביוני 1828 מת אביו קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וקרל פרידריך עלה לשלטון במקומו.
קרל פרידריך בזכות הונו הרב, טיפח מאוד את הדוכסות והפכה למרכז תרבותי חשוב במרכז אירופה. יוהאן נפומוק הומל היה קאפלמייסטר [דרושה הבהרה] בויימאר עד מותו בשנת 1837. בשהותו בוויימאר הומל קשר ידידות קרובה עם גתה ועם שילר, עמיתים מתיאטרון ויימאר. בתקופת שהותו של הומל בוויימאר, הייתה העיר למרכז מוזיקה אירופאי, שהזמין אליו את טובי המוזיקאים של התקופה, לבקר וליצור מוזיקה. בשנת 1848 מונה פרנץ ליסט לקאפלמייסטר בוויימאר. בשנת 1849 מצא ריכרד וגנר מקלט בויימאר, לאחר שברח מסקסוניה עקב השתתפותו במהומות אביב העמים.
ב-8 ביולי 1853 מת קרל פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון בנו קרל אלכסנדר.
משפחתו

ב-3 באוגוסט 1804 התחתן קרל פרידריך עם מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה. לאחר תשעת חודשי נישואים בסנט פטרבורג נסעו בני הזוג לויימאר, שם התקבלה הנסיכה בחגיגות ותשואות.
לבני הזוג היו ארבעה ילדים:
פאול אלכסנדר (1805–1806) - מת בצעירותו.
מריה (1808–1877) - נישאה לקרל, נסיך פרוסיה, בנו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה.
אוגוסטה (1811–1890) - נישאה לוילהלם הראשון, קיסר גרמניה והייתה לקיסרית גרמניה הראשונה.
קרל אלכסנדר (1818–1901) - ירש את אביו כדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ונישא לסופיה, נסיכת הולנד, בתו היחידה של וילם השני, מלך הולנד.
רב יהודה בר שילא

רב יהודה בר שילא הוא אמורא ארץ ישראלי בדור הרביעי.
הוא מוסר מאמרותיו של רבי אסי, תלמידו של רבי יוחנן בשם רבו: ”ששה דברים אדם אוכל פירותיהן בעולם הזה והקרן קיימת לו לעולם הבא, ואלו הן: הכנסת אורחים וביקור חולים ועיון תפלה והשכמת בית המדרש והמגדל בניו לתלמוד תורה, והדן את חברו לכף זכות”.
ההלכות שמסר רב יהודה בר שילא מועטות. כלל יסודי בהלכות שניות לעריות נמסר על ידו: ”כל שבנקבה ערוה בזכר גזרו על אשתו משום שניה”, כלומר כל אדם שאם הוא היה נקבה הוא - היא הייתה אסורה מהתורה, גזרו על אשתו ואסרו אותה. ככלל זה זכה לתמיהה רבתי על ידי רבא, מכך שידוע שאשת חמיו מותרת למרות שחמותו אסורה מהתורה, ואשת בן חמיו (אשת גיסו) למרות שבת חמותו (אחות אשתו) אסורה מהתורה, כמו כן אשת בנו חורגו (בן אשתו) מותרת למרות שבת אשתו אסורה ("את אשה ובתה לא תיקח"), ועל כן סייג רבא את הכלל וקבע שתקנה זו תוקנה רק על קרובות שהקשר המשפחתי בינו לבינה הוא על ידי קשר נישואין אחד, כמו אשת אחיו של אמו מצד אמה, שהדוד עצמו הוא קרוב משפחה אמיתי ואשתו הצטרפה למשפחה על ידי נישואין, ולא אסרו אשת חמיו, שהיא הצטרפלה למשפחת חמיו על ידי נישואין, וגם חמיו עצמו הצטרף למשפחת קרוביו על ידי נישואין.
כלל נוסף בהלכות מקווה נמסר על ידו: הוא פירש את המשנה ”מקוה שיש בו ארבעים סאה מכוונות נתן סאה ונטל סאה כשר”, כלומר מקוה שיש בה ארבעים סאה בדיוק, ואדם הוסיף לתוכה יין או מים (ראו להלן) בכמות של סאה ואחר כך נט מתוכה מים בכמות שסאה, המקווה כשר ואין בעיה בכך שכעת ישנם רק שלושים ותשעה סאה מי גשמים. על כך פירש רב יהודה בר שילא בשם רב אסי בשם רבי יוחנן, שדין זה אמור דווקא ”עד רובו”, מכיוון שרוב המקווה הוא מי גשמים נחשב הדבר כאילו כולו עשוי ממי גשמים. הפרשנות הרווחת היא שמדובר באדם שהוסיף למקווה יין או משקה אחר, אבל אם אדם הוסיף לתוך המקווה מים שאובים נהפכים המים להיות מים כשרים ודינם כמי גשמים, על ידי דין זריעה. כלל נוסף שמסר בשם רב אסי שמסר משם הוא רבי יוחנן הוא בהלכות מוקצה.
בסוף ימיו ירד רב יהודה בר שילא לבבל.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קכ"ז, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף כ"א, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף פ"ב, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קכ"ו, עמוד ב'.
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
רב יוסף בריה דרבא

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  דור שביעי לאמוראי בבלי
 השתייכות:  ישיבת פומבדיתא
 רבותיו:  רב יוסף
 בני דורו:  רבינא
 
רב יוסף בריה דרבא היה אמורא ידוע בדור השביעי לאמוראי בבל, בנו של רבא, ראש ישיבת פומבדיתא.
על רבותיו נמנו רב יוסף אצלו למד במשך שש שנים. מסופר, שכאשר התארס עם בת זוגו, סוכם בין הצדדים כי ילך ללמוד מיד אחר האירוסין בבית רב יוסף שש שנים. לאחר שלוש שנים החליט לחזור לעירו בערב יום הכיפורים, כדי לראות את אשתו (האירוסין הוא כינוי לקידושין שנערכו בנפרד מהנישואין), אך אביו רבא, יצא מולו בכלי זין, כיוצא למלחמה, והביע את תרעומתו הרבה על מעשה זה, שמראה כי אינו שקוע דיו בלימוד התורה, עד שזכר מאשתו. המריבה נמשכה, עד ששניהם לא הספיקו לאכול את הסעודה המפסקת לפני יום הכיפורים.
אביו היה מסייעו להבין שמועות קשות להבנה של רב יוסף. כך למשל הוא שאל את רב יוסף האם ההלכה כרבי יהודה הנשיא שחזקה נקבעת בשתי פעמים, או כרבן שמעון בן גמליאל שחזקה נקבעת בשלוש פעמים, רב יוסף השיב לו על שניהם בחיוב. רב יוסף בריה דרבא שלא הבין את התשובה הסותרת לכאורה, פנה לאביו שהסביר לו כי ההלכה כרבן שמעון בן גמליאל בדיני שור המועד ובווסתות, ואילו כרבי יהודה הנשיא בדיני אשה קטלנית.
לשאלותיו של רב יוסף, הוא סיפר מהנהגותיו של אביו, כמו למשל שלא היה הולך אפילו פסיעה בלי ציצית, גם אם נקרעה לו באמצע הליכתו במדריגות.
הוא סייע לאביו בפסיקות מסובכות, כך למשל עזר לאביו בבדיקה טכנית קשה בהלכות טרפות
רמוצ'רוס

| רמוצ'רוס |
| --- | --- |

תקופה
מיוקן-פליוקן 14–10 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלי גירה
משפחה:: אנטילוקפריים
סוג:: רמוצ'רוס
מינים
 Ramoceros brevicornis  Ramoceros marthae  Ramoceros osborni  Ramoceros palmatus  Ramoceros ramosus
שם מדעי
 Ramoceros

איור של רמוצ'רוס לצד קוסוריקס (Cosoryx)
רמוצ'רוס (שם מדעי: Ramoceros) הוא סוג נכחד שלמעלה גירה ממשפחת האנטילוקפריים, בה מצויה היום רק האנטילוקפרה האמריקאית.
מאפיינים

יונק קדום זה חי בערבות אמריקה הצפונית בתקופת המיוקן והפליוקן. המאובנים של הסוג התגלו ב-1937.
יונק זה דמה במראהו לאנטילוקפרה אך היו לו קרניים עבות, מעוצות וארוכות יותר, אשר היו כנראה אמצעי של הזכרים להתחרות זה בזה על נקבות. בדומה לאיילים ולאנטילוקפרות המודרניות הקרניים נשרו כל שנה וצמחו מחדש. הוא היה קטן בהרבה מהאנטילוקפרה והגיע לאורך מטר אחד ולמשקל 10-20 קילוגרם. מבנה גופו עוצב כנראה למהירות כדי להתחרות בטורפיה הקטלניים של אמריקה הצפונית במהלך המיוקן.
בתרבות

יונק קדום זה הופיע בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה.
קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן

קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן (בגרמנית: Großherzog Karl Friedrich. von Baden;‏ 22 בנובמבר 1728 – 10 ביוני 1811) היה מרקיז באדן-דורלאך, ולאחר מכן ירש את מרקיזות באדן-באדן, ואיחד אותם למרקיזות באדן. בשנת 1803 קיבל תואר של נסיך בוחר, ובשנת 1806 קיבל תואר של דוכס גדול. כיהן כמונרך מאז היותו בן עשר ועד למותו בגיל 82, אחת מתקופות השלטון הארוכות ביותר בהיסטוריה.
ביוגרפיה

קרל פרידריך נולד ב-22 בנובמבר 1728 בקרלסרוהה, לפרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך ולאמליה, נסיכת נסאו-דיאץ, בתו של יאן וילם פריסו, נסיך אורנז'. בשנת 1732 מת אביו פרידריך, נסיך הכתר של באדן-דורלאך, ובשנת 1738 מת סבו קרל השלישי וילהלם, מרקיז באדן-דורלאך, וקרל פרידריך עלה במקומו לשלטון. בשנת 1746 תפס קרל פרידריך את השלטון, והחל בטיפוח האוניברסיטאות, בתי המשפט, הבירוקרטיה, הכלכלה, התרבות, והפיתוח העירוני. בשנת 1767 ביטל קרל פרידריך את העינויים במדינה, ובשנת 1783 שחרר את הצמיתים.
בשנת 1771 מת אוגוסט גאורג, מרקיז באדן-באדן ללא ילדים, וקרל פרידריך ירש אותו, ואיחד את שתי המרקיזויות למרקיזות באדן. בשנת 1792 הצטרף קרל פרידריך למדינות הקואליציה הראשונה במלחמתם נגד צרפת המהפכנית, וכתוצאה מכך איבד בשנת 1796 את שטחיה בגדה השמאלית של הריין.
בשנת 1803 סופחו למרקיזות שטחי הבישופות של קונסטנץ, ושטחים מנסיכות הבוחר מפפאלץ, וקרל פרידריך קיבל מעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1805 הצטרף קרל פרידריך לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של דוכסות גדולה, וסופחו אליה עוד שטחים שהשתייכו לבית הבסבורג. בשנת 1806 הצטרפה הדוכסות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה הדוכסות בשלום וינה שטחים שהשתייכו לממלכת וירטמברג.
ב-10 ביוני 1811 מת קרל פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון נכדו קרל.
משפחתו

ב-28 בינואר 1751 התחתן קרל פרידריך עם קרולינה לואיזה, רוזנת הסן-דרמשטדט, בתם של לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטדט ושרלוטה מהנאו-ליכטנברג, ממנה נולדו לו חמישה ילדים:
קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן (1755–1801)
פרידריך, נסיך באדן (1756–1817)
לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן (1763–1830)
בן, נולד מת (1764)
לואיזה אוגוסטה, נסיכת באדן (1767)
ב-24 בנובמבר 1787 התחתן קרל פרידריך עם לואיזה קרולינה פון הוכברג, בתם של לודוויג היינריך, ברון גייר פון גיירסברג ומקסימיליאנה כריסטינה פון שפונק. בעת נישואיו התחייב קרל פרידריך שנישואין אלה לא יחשבו כנישואים מורגנטיים ושבניו מאשתו השנייה יוכלו אף הם לרשת את הכתר. התחייבות זו אושררה בידי נכדו קרל ובידי אספת הנסיכים של באדן ב-1818. ממנה נולדו לו חמישה ילדים:
לאופולד, הדוכס הגדול של באדן (1790–1852)
וילהלם, נסיך באדן (1792–1859)
פרידריך אלכסנדר, נסיך באדן (1793)
אמליה, נסיכת באדן (1795–1869), התחתנה עם קרל אויגן השני, נסיך פירסטנברג
מקסימיליאן, נסיך באדן (1796–1882)
רוסריו קסטיאנוס

| --- | --- |

מצבה לזכרה של קסטיאנוס בבית קברות במקסיקו סיטי
 לידה:  25 במאי 1925 מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  7 באוגוסט 1974 (בגיל 49) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  מקסיקו 
 מקום לימודים:  Faculty of Philosophy and Literature, UNAM 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 יצירות בולטות:  The Nine Guardians, Rito de iniciación, City of Kings, The Book of Lamentations, El eterno femenino 
 בן או בת זוג:  Ricardo Guerra Tejada 
 פרסים והוקרה:  Xavier Villaurrutia Award (1960)  Legión del Libro Prize 
 
רוסריו קסטיאנוס (בספרדית: Rosario Castellanos; ‏25 במאי 1925 – 7 באוגוסט 1974) הייתה משוררת, סופרת, וחוקרת תרבות מקסיקנית. במהלך חייה כתבה רומנים חשובים, ספרי שירה, היא נחשבת לאחת מהסופרות החשובות במקסיקו וכתביה שעוסקים בין היתר בנושאים כמו מעמד האישה במקסיקו ומעמד היליד (האינדיאני) נחשבים פורצי דרך בתחום לימודי התרבות והפמיניזם. קסטיאנוס הייתה שגרירת מקסיקו בישראל בין השנים 1971 ועד מותה ב-1974 לזכרה הקימו יוצאי מקסיקו בישראל את הקרן לעידוד תרגום ספרות מקסיקנית ולטינו-אמריקנית על שם: רוסריו קסטיאנוס.
ביוגרפיה

רוסריו קסטיאנוס נולדה במקסיקו סיטי. היא גדלה בחווה של משפחתה המצויה בקומיטאן במדינת צ'יאפס.
בילדותה היא התוודעה אל מצוקת עובדי החווה של הוריה אשר היו ילידים, בנוסף חוותה אירוע טראומתי מעצב - עת מגדת עתידות בישרה לאימה שאחד משני ילדיה ימות במהרה ותגובת האם הייתה: "רק שזה לא יהיה הבן!".[דרוש מקור]
בשנת 1940 בעקבות הרפורמה האגררית אשר ביצע נשיא מקסיקו לאסרו קארדנאס, התרוששה משפחתה ונאלצה לנטוש את החווה בקומיטאן ולעבור אל מקסיקו סיטי. בשנת 1941 התייתמה קסטיאנוס מהוריה והחלה לפרנס את עצמה. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטה האוטונומית הלאומית של מקסיקו בפילוסופיה וספרות ולאחר מכן היא השתלמה באסתטיקה באוניברסיטת מדריד.
פעילותה

בשנים 1956–1957 ניהלה קסטיאנוס את תיאטרון גיניול אשר במקסיקו ואחר כך שימשה כעורכת טקסטים במכון הלאומי לחקר הילידים במקסיקו, למרבה האירוניה את אותו מכון יסד נשיא מקסיקו לאסרו קארדנאס והמכון נבנה על האדמה בו הייתה מצויה פעם החווה של הוריה.
יחד עם עבודת המחקר בנושא תרבות הילידים, קסטיאנוס גם כתבה טור שבועי עבור העיתון היומי המקסיקני "אקסלסיור". ולאחר מכן שימשה כמנהלת כללית של מחלקת העיתונות וההסברה באוניברסיטה הלאומית של מקסיקו.
בשנים 1966–1967 הוזמנה הסופרת להרצות על הספרות הלטינו-אמריקנית באוניברסיטאות ויסקונסין, אינדיאנה וקולורדו אשר בארצות הברית. כשחזרה אל מקסיקו החלה להרצות בנושא הספרות הלטינו-אמריקנית גם באוניברסיטת מקסיקו ובשנת 1971 עברה להתגורר בישראל ולשמש כשגרירת מקסיקו בישראל. ב-7 באוגוסט 1974 נמצאה רוסריו קסטיאנוס חסרת חיים בביתה בהרצליה, הסיבה הייתה כנראה התחשמלות ממנורה משומשת שקנתה בשוק העיר העתיקה בירושלים. היו מספר השערות של מכרים אשר סברו שמדובר היה בהתאבדות אך מעולם לא נמצא ביסוס להשערות אלו.
ספריה

משיח של חושך, הוצאת עם עובד / ספריה לעם, תרגם מספרדית: יוסף דיין, 1975
באלון קאנאן, (תורגם לעברית) 1957
דמותה ויצירותיה במדיה אמנותית אחרת > קולנוע

הסרט המקסיקני "Los Adioses" בבימוי נטליה ברלשטיין, בה דמות הסופרת מבולמת על ידי השחקנית קרינה חידי
הערות שוליים

↑   רונן טל, זיו יונתן: "כל שנה, בארבע ועשר דקות, אני חוטף את הצרור מחדש", באתר הארץ, 24 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259551705171  PLWABN: 9810626370405606  BIBSYS: 90135229  BNE: XX880244  BnF: cb12079684k (data)  CANTIC: a10640009  CiNii: DA04851768  GND: 118668749  ISNI: 0000 0001 1031 5362  LCCN: n81099007  NDL: 00897506  NKC: ola2002159519  NLA: 35026521  NSK: 000193595  NTA: 069683468  RERO: 02-A003082913  SUDOC: 029100674  Trove: 800124  VIAF: 97344364   WorldCat (עם VIAF): 97344364
רומן מיטיוקוב

רומן מיטיוקוב (באנגלית: Roman Mityukov; נולד ב-30 ביולי 2000) הוא שחיין שווייצרי, סגן אלוף העולם (דוחה 2024), זוכה מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023) וזוכה מדליית ארד באליפות אירופה (בודפשט 2021) במשחה ל-200 מטר גב.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית בסוף יולי 2019 הוא סיים במקום 13 במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 1:57.93 דקות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:58.04 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 28 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.87 שניות ובמקום 18 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:36.98 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע בסנון גב שיא לאומי חדש של 54.62 שניות.
ביוגרפיה > 2021 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה במאי 2021 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 1:56.33 דקות, אחרי יבגני רילוב מרוסיה (1:54.46 דקות) ולוק גרינבנק מהממלכה המאוחדת (1:54.62 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.47 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 48.28 שניות ובמקום עשירי בשלב המוקדמות במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.87 שניות ופרש מהתחרות.
באולימפיאדת טוקיו הוא סיים במקום 13 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.07 דקות ובמקום שישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 7:06.12 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.68 דקות.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר אותה שנה הוא סיים במקום 18 במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:54.23 דקות ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 52.19 שניות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בסוף יוני 2022 הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:57.45 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 1:57.08 דקות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה באוגוסט הוא סיים 3 פעמים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 53.55 שניות, כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 53.75 שניות, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 1:56.45 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:56.22 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:08.26 דקות (ישראל סיימה במקום חמישי - 7:11.98 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.39 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.11 שניות.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בשיא לאומי חדש של 1:55.34 דקות, אחרי הוברט קוש מהונגריה שקבע שיא לאומי חדש של 1:54.14 דקות וראיין מרפי מארצות הברית (1:54.83 דקות). כבר בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא לאומי חדש של 1:55.85 דקות ועלה ראשון למשחה הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 53.32 שניות, במקום 31 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.61 שניות, במקום 14 במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:10.87 דקות, כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.53 דקות ובמקום 15 במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשיא לאומי חדש של 3:35.46 דקות, כשחיין ראשון הוא שחה את סגנון הגב בתוצאה של 54.47 שניות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 48.20 שניות (2021), שיא שווייץ
200 מטר חופשי: 1:47.06 דקות (2021)
100 מטר גב: 53.32 שניות (2023), שיא שווייץ
200 מטר גב: 1:55.34 דקות (2023), שיא שווייץ
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 47.30 שניות (2024), שיא שווייץ
100 מטר גב: 51.70 שניות (2022)
200 מטר גב: 1:51.46 דקות (2023), שיא שווייץ
רמוצ'האזה

רמוצ'האזה (בהונגרית: Ramocsaháza) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
בכפר קיימת כנסייה רפורמית שנבנתה בשנת 1797.
יהודי רמוצ'האזה

יהודים חיו ברמוצ'האזה בתקופות זמן שונות, רבים מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 22 |  |
| 1880 | 116 | 853 |
| 1910 | 114 |  |
| 1920 | 121 |  |
| 1930 | 117 |  |
| 1941 | 90 | 1,585 |