הוקי קרח
מסגרות הוקי קרח עיקריות נוספות

הגוף המנהל את ההוקי קרח בעולם הוא IIHF - פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית, שקמה ב-1908. ה-IIHF אחראית על קביעת חוקי המשחק ועל ארגון כל המפעלים הבינלאומיים למועדונים ונבחרות לאומיות. מפעלי הדגל שלה הם הטורניר האולימפי המשוחק באולימפיאדת החורף; אליפות העולם המשוחקת מדי שנה בחודשים אפריל - מאי; ואליפות העולם בהוקי קרח נשים המשוחקת אף היא מדי שנה. ה-IIHF מאגדת בתוכה 82 מדינות (מתוכן 58 הן חברות מלאות בעלות זכות הצבעה במוסדות הארגון), וההתאחדויות המקומיות בכל המדינות החברות בה כפופות לה ומתנהלות לפי כלליה (אם כי קנדה וארצות הברית זוכות למידה מסוימת של עצמאות). ישראל היא חברה מלאה ב-IIHF מאז 1991.
ליגות מקומיות ברמה גבוהה קיימות בעיקר בסקנדינביה ובמזרח ומרכז אירופה. הליגה הנחשבת לטובה ביותר באירופה, והשנייה בטיבה בעולם אחרי ה-NHL, היא ה-KHL (ליגת ההוקי הקונטיננטלית) הכוללת בעיקר את הקבוצות המובילות ברוסיה, אך גם קבוצות מבלארוס, קזחסטן וסין, ובעבר הכילה גם קבוצות מלטביה, פינלנד, צ'כיה, סלובקיה, קרואטיה ואוקראינה. הוקי קרח הוא הספורט המסחרי הפופולרי ביותר בפינלנד, והשני בפופולריות בשוודיה אחרי הכדורגל. ליגות מצליחות ופופולריות קיימות גם בשווייץ, בצ'כיה, בגרמניה ובאוסטריה, כאשר הליגה האוסטרית כוללת גם קבוצות מאיטליה, הונגריה, קרואטיה, וגם קבוצה מצ'כיה שעזבה את הליגה בארצה. ליגת ההוקי קרח המצליחה ביותר באירופה כיום (2024) מבחינת ממוצע קהל במגרשים היא הליגה של גרמניה.
הוקי קרח נשים ברמה גבוהה משוחק בעיקר בקנדה ובארצות הברית. ליגת הנשים שנחשבה לטובה בעולם הייתה ליגת ההוקי הקנדית לנשים (Canadian Women's Hockey League, ר"ת CWHL) שפעלה בעיקר בקנדה, עם קבוצה אמריקאית אחת ושתי קבוצות בסין אליה התרחבה הליגה ב-2017. שתי הקבוצות הטובות ביותר בליגה נפגשו בסוף כל עונה בטורניר על הזכייה בגביע קלרקסון, שנחשב למקביל של הוקי הנשים לגביע סטנלי. לאחר שנוסדה ב-2007 כליגה לא מקצוענית, עברה הליגה למקצוענות ב-2017 במקביל להתרחבות לסין, אך ב-2019 הכריזה על הפסקת פעילותה עקב קשיים כלכליים. בעונת 2015/16 החלה לפעול בחוף המזרחי של ארצות הברית הליגה הלאומית להוקי נשים (National Women's Hockey League, ר"ת NWHL), ליגה מקצוענית מלאה הכוללת בשלב ראשון 4 קבוצות, שהתרחבה עם קבלתה של קבוצה חמישית במינסוטה ב-2018, וקבוצה שישית בטורונטו ב-2020 שהיא הקבוצה הקנדית הראשונה בליגה. גביע האליפות של הליגה נקרא גביע איזובל, על שמה של ליידי איזובל גאתום-הארדי - אחת הנשים הראשונות הידועות ששיחקו את המשחק, שהיא גם בתו של הלורד סטנלי, המושל הכללי השישי של קנדה, יוזמו ותורמו של גביע סטנלי.
סגירתה של ליגת ה-CWHL האירה את המשבר העמוק בו נמצא ההוקי קרח המקצועני לנשים נכון ל-2019. התעניינות ציבורית נמוכה וחוסר במודל עסקי בר קיימא הביאו לכך שמשכורות השחקניות היו נמוכות מאוד ולמעשה לא איפשרו מחייה (כך שהליגות שהכריזו על עצמן כמקצועניות הן למעשה חצי מקצועניות בלבד), הטבות סוציאליות לא היו קיימות, ובעלי קבוצות העדיפו לנטוש אותן. עקב כך הודיעו כ-200 שחקניות קנדיות ואמריקאיות על השבתת פעילותן עד שהמצב ישתנה. השחקניות השובתות הקימו איגוד מקצועי, PWHPA, שקיים סבב משחקים שמתחרה ב-NWHL. האיגוד החדש הצליח ליצור שותפויות עם קבוצות NHL ועם איגוד השחקנים שלה, כשמטרתו של הארגון הייתה יצירת ליגה מקצוענית מלאה, בת קיימא, להוקי קרח נשים.
ב-2023 נסגרה גם ליגת ה-NWHL שהחליפה בינתיים את שמה ל-Premier Hockey Federation, ובראשי תיבות PHF; נכסיה נקנו על ידי איש העסקים מרק וולטר, מנכ"ל חברת האחזקות של משפחת גוגנהיים, וטניסאית העבר ופעילת זכויות הנשים בילי ג'ין קינג. השניים הקימו במקום ה-PHF ליגה מקצוענית חדשה בשם Professional Women's Hockey League, ובראשי תיבות PWHL, והליגה החדשה חתמה על הסכם קיבוצי עם ה-PWHPA והחזירה את השחקניות השובתות לפעילות במסגרת ליגה מקצוענית מסודרת. הליגה החדשה, הכוללת 6 קבוצות - 3 בקנדה ו-3 בארצות הברית - פתחה את עונתה הראשונה ב-1 בינואר 2024.
מחוץ לצפון אמריקה וסין הוקי קרח נשים נפוץ באופן יחסי בעיקר ברוסיה, בצ'כיה, בשווייץ, בשוודיה ובפינלנד.