stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקט האדם השלישי
חקר הנושא > המחקר "הורים ומורדים" (ישראל)

במסגרת דיון שנערך בכנסת בשנת 2003 ועסק בהשפעות המדיה על ילדים ובני-נוער, הוצג בפני הוועדה לזכויות הילד המחקר "הורים ומורדים" שנערך על ידי ד"ר רבקה ריב"ק וד"ר יונתן כהן מהחוג לתקשורת באוניברסיטת חיפה, ובו נבדקו בין היתר הערכות של הורים את מידת ההשפעה של הטלנובלה "המורדים" על ילדיהם ועל ילדים של אחרים. מבין ההורים לילדים הצופים בסדרה, 7% העידו כי הם מוטרדים מהשפעת הסדרה על התנהגות הבן או הבת שלהם, ו-26% ציינו כי הם מוטרדים מהשפעת הסדרה על התנהגות ילדים אחרים כלפי ילדיהם.
החוקרים ציינו שתי סיבות הפוכות אפשריות לתופעה:
הערכה מוגזמת של תיאור החשש מהסדרה כלפי אחרים והערכה ריאליסטית של החשש מהשפעה עצמית ועל הקרובים.
בושה בהודאה על כך שלסדרה השפעה עצמית ולכן הפחתה מההערכה על השפעה עצמית ועל הקרובים ואילו על הרחוקים ההערכה ריאליסטית.
החוקרים ציינו כי המחקר מוכיח את הבעייתיות שבדיווח עצמי.
סיבות אפשריות לתופעה

מהניסויים שונים שערך הסיק דייוויסון כי ישנה נטייה לתפוס את המסר השכנועי של התקשורת כמשפיע על אחרים יותר מאשר על "האני", והוא ייחס לכך כמה סיבות אפשריות:
אופטימיזם לא ריאלי: אנשים נוטים לחשוב שהם חסינים למניפולציות, בניגוד לאנשים אחרים.
עמדות כלפי המדיה: באופן כללי, יש עמדות שליליות נגד התקשורת ואנשים רבים קובלים על הטיות פוליטיות בהצגת המידע באמצעי התקשורת.
מרחק אישי: אנשים שקרובים אלינו מבחינות מסוימות, נתפסים כדומים לנו יותר ולהפך.
אפקט האדם השלישי בחיי היום-יום

ניתן לראות דוגמאות להשלכות האפקט בתחומים שונים בכלכלה ובחברה. לדוגמה, בשוק המניות. כאשר ישנם פרסומים של אירועים שעלולים להשפיע על שוק המניות האפקט משפיע על ההיגיון של הסוחר, שמתאר לעצמו כי הפרסומים יגרמו למכירה או קניה של המניות האלה, ולכן הוא יבצע את הפעולות הללו בעצמו ויגרום להן לקרות. דוגמה נוספת היא שפרסומים הצופים מחסור של משהו (מוצר יסוד, לצורך העניין), יגרמו לאנשים למהר ולרכוש אותו – ובכך לגרום למעשה לאותו מחסור. תועמלנים משתמשים בהשפעה זו, והם יכולים לתמרן אנשים להתנהגות צרכנית מסוימת ("יש מלאי מוגבל"). הדוגמה נוספת היא בצנזורה. אנשים יטענו שיש להטיל צנזורה על פרטים מסוימים בתואנה כי הם יכולים להזיק ולהשפיע לשלילה על הציבור, אך עליהם עצמם יעידו כי הדברים אינם משפיעים.
ראו גם

ספירלת השתיקה
קונסטרוקטיביזם חברתי
לקריאה נוספת

Davison, W.P, (1983), The Third Person Effect in communication, Public Opinion Quarterly, 47, 1-15
Perloff, R.M. (2002). The third-person effect. In J. Bryant & D. Zillmann (Eds.), Media effects: Advances in theory and research (2nd ed., pp. 489-506). Mahwah, Mahwah, NJ : Lawrence Erlbaum.
אלקטרוזאורוס

| אלקטרוזאורוס |
| --- | --- |
  שחזור של אלקטרוזאורוס (על פי ממצא AMNH 6554)
תקופה
קרטיקון עליון 83–74 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
על־משפחה:: טירנוזאורים
סוג:: אלקטרוזאורוס
מין:: Alectrosaurus olseni
שם מדעי
 Alectrosaurus ‏גילמור, 1933

אלקטרוזאורוס (שם מדעי: Alectrosaurus; מילולית: "לטאה בודדת") הוא סוג של דינוזאור טורף מקבוצת התרופודים שהיה קרוב לטירנוזאוריים וחי בסוף תקופת הקרטיקון. הוא היה טורף דו-רגלי שחי ברחבי מדבר גובי שבמונגוליה הפנימית (בתחומי סין של ימינו). מאובניו התגלו לראשונה ב-1933 ותוארו על ידי הפלאונטולוג צ'ארלס ו. גילמור.
מאפיינים

אורכו של האלקטרוזאורוס הגיע לחמישה מטרים, גובהו לשני מטרים ושקלו עד 600 ק"ג, קטן בהרבה מרוב הטירנוזאורים. הוא היה בעל עצמות ירכיים גבוהות וחזקות שנועדו לריצה מהירה, ולסתות חזקות.
תחילה חשבו שמדובר בפרטים קטנים של גורגוזאורוס, אלברטוזאורוס או אף טרבוזאורוס, אך ניתוחים מהזמן האחרון הציעו שהיה קרוב קדום יותר של בני משפחת הטירנוזאוריים, מעל-משפחת טירנוזאורים, בדומה לאפלצ'יוזאורוס.
יצורים אלה היו טורפי-על במונגוליה וצדו לבד או בלהקות דינוזאורים קטנים מהם.
בתרבות

האלקטרוזאורוס מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור.
גלריה

בהשוואה לאדם
אלקטרוזאורוס לצד גיגנטורפטורים
הערות שוליים

↑  Michael Forthman, Dominik Chlond, Christiane Weirauch, Supplemental Material for Taxonomic monograph of the endemic millipede assassin bug fauna of Madagascar (Hemiptera, Reduviidae, Ectrichodiinae). (Bulletin of the American Museum of Natural History, no. 400), American Museum of Natural History Research Library, ‏2016-04
אמברוז מקאבוי

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1877 וילטשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 בינואר 1927 (בגיל 49) פימליקו, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 תקופת הפעילות:  1893–1927 (כ־34 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 הושפע על ידי:  ג'יימס אבוט מקניל ויסלר 
 בן או בת זוג:  Mary McEvoy 
 
ארתור אמברוז מקאבוי (באנגלית: Arthur Ambrose McEvoy‏; 12 באוגוסט 1877 – 4 בינואר 1927) היה אמן אנגלי. עבודותיו המוקדמות הן נופים ודיוקנאות, בסגנון שהושפע מג'יימס מקניל ויסלר. בהמשך הוא זכה להצלחה כצייר דיוקנאות, בעיקר של נשים ולעיתים קרובות בצבעי מים.
ביוגרפיה

מקאבוי נולד והוטבל בקרודוול, וילטשייר, בשנת 1877, בנם של צ'ארלס אמברוז מקאבוי, מהנדס סקוטי, ואשתו מרי ג'יין. בעידודו של ויסלר, שהבחין בכישרונו בשלב מוקדם, נרשם אמברוז לבית הספר סלייד לאמנות בלונדון כשהיה בן חמש עשרה.
בסלייד הוא היה חלק מהקבוצה של אוגוסטוס ג'ון וויליאם אורפן. למקאבוי היה מוניטין של מיומנות טכנית משובחת בצבעי שמן, שנלמדו מהתמחותו אצל ויסלר. בהמשך עבד עם ולטר סיקרט בדייפ. בזמן ששהה בסלייד למד עם הציירת גוון ג'ון, איתה ניהל רומן.
משנת 1900 הציג במועדון האמנות החדשה באנגלית (NEAC), והיה חבר בו בשנת 1902. באותה שנה התחתן עם הציירת מרי אדוארדס (1870–1941).
בשנת 1907 ערך תערוכת יחיד בגלריה קרפקס.
בשנת 1911 היה מייסד-חבר של החברה הלאומית לפורטרטים, ובשנת 1913 הוא היה חבר באגודה הבינלאומית. עבודותיו כללו נופים ודיוקנאות. אבל אחרי שנת 1915 הוא ביסס מוניטין כצייר דיוקנאות של החברה הגבוהה, שלעיתים קרובות צבע בצבעי מים בסגנון מהיר וגס.
במהלך מלחמת העולם הראשונה צורף מקאבוי לצי המלכותי בשנים 1916–1918 וצייר מלחים וחיילים, ציורים הנמצאים במוזיאון המלחמה האימפריאלי, ובמוזיאון הימי הלאומי.
בשנת 1920 ביקר מקאבוי בניו יורק והציג שם בגלריות דיוואן.
בשנת 1924 נעשה חבר באקדמיה המלכותית ובחברה המלכותית לציירי דיוקנים, ובחברה המלכותית לצבעי מים בשנת 1926. הוא גם הציג בגלריות נוספות בלונדון.
מקוויוי נפטר בפימליקו, לונדון, ב־4 בינואר 1927.
בשנת 1928 הוא היה מיוצג בתערוכת חברי האקדמיה המלכותית. בשנת 1933 הוא הונצח יחד עם אורפן וצ'ארלס ריקטס בתערוכה במנצ'סטר. תערוכה רטרוספקטיבית גדולה התקיימה בגלריה פיליפ מולד בקניון פאל עד ינואר 2019.
גלריה

אוגוסטוס ג'ון
דייפ
עונדת עגילים
גנרל הצ'יסון
וינסטון צ'רצ'יל
ליידי צ'רצ'יל
מייג'ור גנרל דייוויד מארקר
קפטן נאשסמיט
הערות שוליים

↑  Tate, Ambrose McEvoy 1877–1927, Tate
↑  Divine People | The Art of Ambrose McEvoy, Philip Mould & Company (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AGSA: 2849  GND: 1142248275  ISNI: 0000 0000 6706 3656  LCCN: nr91034892  NGV: 1135  NKC: xx0211237  RKD: 54331  SNAC: w6057nkp  SUDOC: 242506887  TePapa: 1515  ULAN: 500002889  VIAF: 44156177   WorldCat (עם VIAF): 44156177
אמפיקיינודוניים

| אמפיקיינודוניים |
| --- | --- |

תקופה
סוף אאוקן - תחילת מיוקן, 38–18 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
שם מדעי
 Amphicynodontinae

אמפיקיינודוניים (שם מדעי: Amphicynodontinae) היא קבוצה פרהיסטורית של דמויי-כלב מקבוצת הארקטואידה הקרובים לדוביים שהתקיימו בין סוף האאוקן לתחילת המיוקן לפני 38 עד 18 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלהם נמצאו ברחבי האזור ההולארקטי. הקבוצה הוגדרה ב-1945 ונחשבה לתת-משפחה של דובים, עקב מבנה ראש דומה. עם זאת כיום רואים בהם קבוצה פרימיטיבית יותר שאולי קרובה לטורפים הימיים המודרניים.
בני הקבוצה היו טורפים או אוכלי נבלות בעלי לסתות קצרות וחזקות עם שיניים אחוריות חזקות וניבים קצרים אך מחודדים, עיניים אוזניים קטנים ורגליים קצרות אך חזקות שאולי התאימו לשחייה. מבנה גופם דמה לשל דובים אך ייתכן שהיו ימיים יותר, בעלי אורח חיים של היפופוטם או של תחשאים. כמה מהחוקרים רואים בהם את אבות הטורפים הימיים כמו כלבי הים והאוטריים. חוקרים אחרים רואים בהם קרובים לכלבי הדוב הקדומים.
מיון

Amphicticeps
Parictis
קולפונומוס (Kolponomos)
Allocyon
Pachycynodon
Amphicynodon
Wangictis
אצטדיון לויטה

| --- | --- |

 כתובת:  רחוב בן יהודה 102
 מיקום:  ישראל כפר סבא, ישראל
 קואורדינטות:  32°10′52″N 34°55′37″E﻿ / ﻿32.181115°N 34.927071°E﻿ / 32.181115; 34.927071
 תקופת הפעילות:  11 באוקטובר 1986 – הווה (38 שנים)
 שופץ:  2006, 2015
 בעלים:  עיריית כפר סבא
 קבוצות:  הפועל כפר סבא (1986-היום)  בית"ר כפר סבא (2007-היום)
 מושבים:  5,800
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) אצטדיון לויטה(למפת נתניה רגילה) אצטדיון לויטה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון לויטה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון לויטה  he אצטדיון לויטהhe אצטדיון לויטהמפת  __ כפר סבא (in English: Kfar Saba) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) ממזרח: קלקיליה (in English: Qalqilya) מדרום: __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) ממערב: __ רעננה (in English: Ra'anana) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון לויטה (ובשמו המלא "אצטדיון עירוני כפר סבא על שם יאיר לויטה"), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר כפר סבא, ומשמש כמגרשן הביתי של הפועל כפר סבא ובית"ר כפר סבא. האצטדיון ממוקם ברחוב בן יהודה במזרח העיר, בסמוך לאזור התעשייה ופארק כפר סבא, ומכיל כ-5,800 מקומות ישיבה. עם עלייתה של הפועל כפר סבא לליגת העל בשנת 2019 לא אושר האצטדיון לליגה הבכירה, והיא משחקת באופן זמני באצטדיון המושבה בפתח תקווה.
היסטוריה

תכנונים לבניית האצטדיון החלו בשנת 1966, עת שיחקה הפועל כפר סבא במגרש הפרדסים ברחוב טשרניחובסקי בעיר, בסמוך לבית החולים מאיר. מספר שנים לאחר מכן אישרה העירייה את התוכנית לבנייתו. בניית האצטדיון נדחתה בשל קשיים בגיוס ממון להקמתו. חומות האצטדיון הוקמו בשנת 1976, ובניית היציעים החלה כשלוש שנים לאחר מכן. לאחר זמן מה הופסקו העבודות למספר שנים בשל קשיים תקציביים, ובנייתו הסתיימה בשנת 1986.
האצטדיון נחנך ב-11 באוקטובר 1986 במשחק ליגה בין הפועל כפר סבא לבין הפועל תל אביב שהסתיים בתוצאה 0-0. ב-26 באוקטובר נכבש השער הראשון באצטדיון על ידי שחקנה של הפועל כפר סבא, מאיר נזהר, אשר כבש בניצחונה של קבוצתו בתוצאה 0–2 על מכבי נתניה. שיא הצופים באצטדיון נקבע ב-18 באפריל 1987 כש-9,000 צופים חזו בניצחונה של בית"ר ירושלים, שזכתה באותה העונה באליפות המדינה, על הפועל כפר סבא בתוצאה 2–3. 2,000 מן הצופים שחזו במשחק הועברו לסוללת עפר בצדו המזרחי של המגרש לאחר שהיציע המערבי התמלא לחלוטין.
בשנת 2000 הוחלט לקרוא לאצטדיון על שמו של יאיר לויטה, אשר היה במשך 30 שנים יושב ראש הפועל כפר סבא. בצעירותו שימש לויטה, בין היתר, בתור שוערה של הפועל ומכבי כפר סבא.
בשנת 2006 הסתיימו שיפוצים נרחבים באזור האצטדיון שכללו בניית מגרש חניה מסודר בתחום האצטדיון, שיפור דרכי ההגעה אליו ושיפוץ חדרי ההלבשה וחדרי השופטים. בסמוך לשערי הכניסה לאצטדיון ממוקמת חנות המזכרות של אוהדי הקבוצה.
בעונת 2009/2010 ערכה הפועל רעננה את משחקיה הביתיים באצטדיון, לאחר שמגרשה הביתי לא עמד בתקנים של ליגת העל.
בעונת 2019/2020 עברה הפועל כפר סבא לאצטדיון המושבה בפתח תקווה, לאחר שעלתה לליגת העל ואצטדיון לויטה לא אושר לליגה הבכירה. במהלך תקופת מגפת הקורונה נערכו במתחם האצטדיון בדיקות קורונה.
מבנה האצטדיון

שערים 2–3: שערי הקבוצה הביתית הכוללים גם חלק עליון ותחתון ואת תא הכבוד, סך הכול 3,900 מקומות.
שער 4: שער קבוצת האורחים בו יש חלק עליון וחלק תחתון המכילים כ-1,900 מקומות.
הערות שוליים

1 2 3  משה מרקוס, יום הולדת לבונבוניירה: 30 לאצטדיון לויטה, באתר ynet, 11 באוקטובר 2016
↑  כדורגל ישראלי באצטדיון אירופאי, מעריב, 12 באוקטובר 1986
↑  זינוק יפה של מייקל לפסגה, מעריב, 26 באוקטובר 1986
↑  Facebook, www.facebook.com
אמברוז דלמיני

אמברוז מנדבולו דלמיני (באנגלית: Ambrose Mandvulo Dlamini) (5 במרץ 1968 - 13 בדצמבר 2020) היה פוליטיקאי סווזי, מנהל עסקים וראש הממשלה העשירי של אסוואטיני. לפני מינויו שימש כמנכ"ל חברת סווזי MTN.
ביוגרפיה

דלמיני נולד במקבלווני. סבו הגדול, הנסיך מלונג, היה דודו של המלך סובהוזה השני. הוא בנו של הצ'יף מנדבולו. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת סווזילנד, וקיבל תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת המפטון. הוא עבד בבנקים שונים (כולל בנק Standard) והגיע לתפקידי ניהול.
הוא התמנה למנכ"ל Nedbank‏ (2003–2010) וחברת התקשורת MTN Swaziland‏ (2010–2018), חלק מקבוצת MTN הדרום אפריקאית.
ראש ממשלת אסווטיני

ב-27 באוקטובר 2018 הודיע המלך מסוואטי השלישי בכינוס של בית המלוכה בלובמבה כי דלמיני יהיה ראש הממשלה הבא של המדינה, ויחליף את נבא סיבוסיסו דלמיני שנפטר בחודש שלפני כן, לאחר בחירות 2018. לדלמיני לא היה ניסיון קודם בפוליטיקה. הוא היה ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות המדינה.
נפטר ב-13 בדצמבר 2020 ממחלת נגיף קורונה 2019.
הערות שוליים

↑  "The king of the eSwatini appoints a Prime minister, a novice in politics". Kozpost.com. אורכב מ-המקור ב-27 באוקטובר 2018. נבדק ב-28 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mandvulo Dlamini appointed eSwatini Prime Minister". Sabcnews.com. נבדק ב-28 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AMBROSE DLAMINI IS PRIME MINISTER". New.observer.org.sz. נבדק ב-28 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  הקורונה באפריקה: ראש ממשלת אסווטיני מת מהנגיף, באתר ynet, 14 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121764041X  VIAF: 3205160062409735790002   WorldCat (עם VIAF): 3205160062409735790002
אסלאמו-פשיזם

אסלאמו-פשיזם הוא תחדיש שנוי במחלוקת המקיים אנלוגיה בין המאפיינים האידאולוגיים של התנועות האסלאמיות הפונדמנטליסטיות של ימינו לתנועות פשיסטיות אירופיות מהמחצית הראשונה של המאה ה-20, תנועות נאו-פשיסטיות ומשטרים טוטליטריים. בפרט, המושג משליך פתוגניות המוסכמת של מערכות אמונה פשיסטיות לתוך מערכות האמונה של האסלם הקיצוני.
התחדיש תואר לראשונה בשנת 1990, אם כי התיאור "אסלאם פשיסטי" צוין עוד בשנת 1933.
מקור המונח

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במילון "אוקספורד" האמריקאי החדש המונח אסלאמו-פשיזם מוגדר כ"מושג המשווה כמה תנועות איסלאמיות מודרניות עם התנועות הפשיסטיות האירופיות של ראשית המאה העשרים".
השימוש המוקדם ביותר במושג של "פשיזם אסלאמי" הוא ב-1933, כאשר אכתאר חוסיין ר'ייפרי, במחלוקתו החריפה על מוחמד איקבאל (פוליטיקאי, פילוסוף והוגה הודי-בריטי שהשפיע רבות על התנועה הפקיסטנית) הגדיר ניסיונות להבטיח את עצמאותה של פקיסטן כצורה של פשיזם אסלאמי. יש אנליסטים הרואים את ביטויו של מנפרד הלפרן "הטוטליטריות הנאו-מוסלמית" כמבשר של מושג האסלאם-פשיזם בספרו "הפוליטיקה של השינוי החברתי במזרח התיכון ובצפון אפריקה", בו הוא דן באסלאמיזם כסוג חדש של פשיזם. הטענה העיקרית של הלפרן התבססה על ניתוח פעילות האחים המוסלמים במצרים, וטען כי תנועות אסלאמיות כאלו הן מכשול בפני המשטרים הצבאיים אשר לדעתו היו הנציגים של מעמד ביניים חדש המסוגל לגרום למודרניזציה במזרח התיכון. עבודתו של הלפרן מייצגת לכאורה שילוב של תזת "אמצע-המלחמה הקרה" והתזה האוריינטליסטית.
המונח נטבע לראשונה על ידי ההיסטוריון המרקסיסט הצרפתי מקסים רודינסון, במאמר בעיתון לה מונד, כאשר השתמש בו בהקשר של המהפכה האיראנית של 1979 על מנת להבדיל בין המוסלמים מהזרם המרכזי למוסלמים המשתייכים לתנועות קיצוניות המקדמים את השימוש בטרור ואלימות כדי לקדם את מטרותיהם.
פופולריזציה

לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 נעשה שימוש במונח בכלי התקשורת בעולם המערבי ונאמר לרוב בהקשר של המלחמה העולמית בטרור בתור שם נרדף ל"טרור אסלאמי". הביטוי מיוחס לרוב למשטר האיראני לאחר המהפכה האיראנית ולארגוני טרור כגון אל-קאעידה, הטליבאן, האחים המוסלמים, חמאס וחזבאללה.
העיתונאי הבריטי כריסטופר היצ'נס עשה במונח שימוש נרחב. היצ'נס הצביע על מספר קווי דמיון בין התנועות האסלאמיות הפונדמנטליסטיות של ימינו והתנועות הפשיסטיות האירופיות אשר התקיימו באירופה במחצית הראשונה של המאה ה-20:
שתי התנועות מבוססות על פולחן של אלימות רצחנית המשבח מוות והרס ובז לחיי הרוח. שתיהן עוינות למודרניות (מלבד רדיפה אחרי נשק), ושתיהן נוסטלגיות במרירות לאימפריות עבר ולתהילות אבודות. לשתיהן אובססיה עם "השפלות" אמיתיות ודמיוניות והן צמאות לנקמה. שתיהן נגועות כרונית ברעל הפרנויה האנטי-יהודית. שתיהן נוטות לפולחן מנהיגים ולהדגשה בלעדית של ספר אחד חשוב. לשתיהן מחויבות חזקה לדיכוי מיני ולדומים לו: נחיתות האישה ובוז לנשיות. שתיהן מתעבות אמנות וספרות כסימפטומים להתדרדרות מוסרית והתנוונות; שתיהן שורפות ספרים ומשמידות מוזיאונים ואוצרות.
על רקע שימוש שעשה ממשלו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש במונח זה, ממשלו של הנשיא ברק אובמה נמנע במכוון מלהשתמש מביטוי זה ומביטויים נוספים כגון "טרור אסלאמי" או "האסלאם הקיצוני", אך הנשיא טראמפ חזר להשתמש במונח זה, כך לדוגמה בנאום ההשבעה הבטיח טראמפ ״למחות את האסלאם הקיצוני מפני האדמה״.
באוקטובר 2007 צוין בקמפוסים שונים בארצות הברית "שבוע מודעות לאסלאמו-פשיזם" שבמהלכו התקיימו הרצאות ונאומים על נזקי האסלאם הרדיקלי וארגוני הטרור האסלאמיים. היוזמה עוררה התנגדות עזה ולא הפכה למסורת.
ישנן מחלוקות שונות לגבי זהות האדם שהפך את המונח לפופולרי.
כאמור, הנשיא ג'ורג' בוש השתמש באופן רשמי במונח במהלך כהונתו. לדברי העיתונאי האמריקאי לואיס ספיר, הסופר כריסטופר היצ'נס היה האחראי על הפצתו. המונח התפשט בקרב מעגלים נאו-שמרניים לאחר שנת 2001 צבר תפוצה רחבה ונכנס למייסטרים התקשורתי אחרי שהנשיא בוש הצהיר בשנת 2005 כי האיסלאמו-פשיזם הוא אידאולוגיה המזוהה עם הרדיקליזם האיסלאמי ועם הג'יהאדיזם המיליטנטי, אשר, לדבריו, נבדלת מדת האסלאם "הרגילה". בוש התאמץ למצוא ביטוי שיזהה את טבעו של "הרוע" כדי שיגדיר את אופיו של האויב במלחמה על טרור. לאחר מעצרם של טרוריסטים אסלאמיים שנחשדו בהכנות לחבלת חברות תעופה, שב ורמז ל"פשיסטים איסלאמיים", הפעם ככל הנראה כגרסה מרוככת יותר של המילה.
השימוש הציבורי והכללי בניאולוגיה זו במהלך ההיערכות לקראת בחירות אמצע הקדנציה ב-2006 עורר סערה ומחאות, ובגללו נחלש מחסנו הרטורי של הנשיא.
קאטה פוליט, המבקרת והמסאית האמריקאית, אמרה על המונח:
"אם אתה שולט בשפה, אתה שולט בוויכוח. המונח אולי נראה "אנליטי", אך הוא בעצם רגשי, ונועד לעורר בנו פחד ולגרום לנו לחשוב פחות".
דייוויד גרגן (אנ'), כותב הנאומים של ריצ'רד ניקסון, ציין כי הביטוי "יותר מבלבל מאשר מסביר", שכן לפשיזם האסלאמי אין שום משמעות בעולם הערבי.
סופרים, מבקרים וחוקרים נאו-קונסרבטיבים, מהיצ'נס ועד ההיסטוריון רוברט ויסטריך, הגיבו כי הדת המוסלמית עצמה היא פשיסטית; טענה זו, שזיהתה את האסלאם עם פשיזם פוליטי גונתה בשל היותה פוגענית, כמו המונח "יודו-נאצי" שנטבע בשנות השבעים של המאה העשרים על ידי ישעיהו ליבוביץ, כדי לאפיין יהודים משיחיים המתגוררים בגדה המערבית "הכבושה". היצ'נס השיב כי הקשר אינו מזיק יותר מאשר הקשר שליבוביץ או פרשנים אחרים ביצעו (בייחוד בנוגע לפשיזם קלריקלי).
ביקורת

ביקורת על התחדיש מקשה על הקשר בין אסלאמיזם ופשיזם. בעוד שהפשיזם האסלאמי נידון כקטגוריית ניתוח על ידי מספר חוקרים רציניים, המונח "אסלאמופשיזם" הופץ בעיקר כתעמולה, ולא כמושג "אנליטי". מבקרים והוגים רבים, כמו העיתונאי דניאל בנימין והכלכלן פול קרוגמן, מתייגים את המונח כ"חסר משמעות" וכ"המצאה מפרי דמיונם של הנאו-קונסרבטיבים", ואפילו כבגידה ובהפגנת בורות הן באסלאם והן בפשיזם (אנג'לו קודווילה).
ראו גם

אסלאמיזם
טרור אסלאמי
תאוקרטיה
פשיזם
פשיזם קלריקלי
מערבנות
הערות שוליים

↑  Afary & Anderson 2010, pp. 99–103. Maxime Rodinson, 'The Awakening of Islamic Fundamentalism ("Intégrisme")?' Le Monde 6 December 1978
↑  יצחק בן-חורין, וושינגטון, שנה לאובמה: הנשיא שאפתן, העולם קשה לפיצוח, באתר ynet, 15 בינואר 2010
↑  d'Annibale, Valerie Scatamburlo (2011). Cold Breezes and Idiot Winds: Patriotic Correctness and the Post-9/11 Assault on Academe. Springer Science & Business Media. p. 118. ISBN 9789460914096.
↑  Pollitt, Katha (24 באוגוסט 2006). "Wrong War, Wrong Word". The Nation. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stolberg, Sheryl Gay (24 בספטמבר 2006). "Islamo-Fascism' Had Its Moment". New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
אסטרחן

אסטרחן (ברוסית: Астрахань, בטטרית: Ästerxan) היא עיר ברוסיה, בדלתה של נהר הוולגה לפני שהוא מתפצל לזרמים הנשפכים לים הכספי. מהווה למרכז אדמיניסטרטיבי של מחוז אסטרחן. אוכלוסיית העיר מונה כ-531,719 תושבים (2016). העיר משתרעת על שתי גדות הוולגה, כאשר בגדה השמאלית מרוכזים כ-80% מאוכלוסיית העיר.
היסטוריה

לפי חלק מהחוקרים, התקיימה באזור אסטרחן בירת ממלכת הכוזרים איטיל מהמאה ה-6 עד למאה ה-10. אסטרחן המודרנית נזכרת לראשונה ב-1333 בספרי הנוסע הנודע אבן בטוטה, כבירת אורדת הזהב בשם חג'י-טרחן (حاجی - ‌ترخان). בתקופה זו שימשה העיר כצומת דרכים חשוב מאירופה להודו ולפרס וכן מהדרום לנסיכויות הרוסיות. ב-1395 נכבשה על ידי טמרלן והוחרבה בחלקה. מ-1456 משמשת כבירת החאנות אסטרחן עד שנכבשת על ידי איוואן האיום, נסיך מוסקבה, ב-1556. החנאט אסטרחן כשלעצמו היה נסיכות חלשה המבוססת על שבטים נוודים. ב-1558 הועברה העיר לגדתו השמאלית של הוולגה, כדי שיהיה קל יותר להתגונן בפני הנוודים. שנה זו נחשבת לשנת ייסוד העיר המודרנית. ב-1599 הגיע מספר אוכלוסיית העיר ל-5000. בין 1606 ל-1607 הוחזקה העיר על ידי אנשיו של איוואן בולוטניקוב, מנהיג מרד האיכרים ב"תקופת הצרות" ברוסיה, אך ב-1607 נפלה לידי חיילי הממשלה של וסילי שויסקי שערכו טבח בתושבים על תמיכתם במורדים. ב-1670 כבש את העיר מנהיג מרד הקוזקים נגד השלטון הרוסי, סטפן ראזין. כוחותיו החזיקו בעיר כשנה, עד שחזרה לשלטון הצאר. ב-1692 נספו במגפת דבר 10,000 מתושבי העיר, שאוכלוסייתה הייתה 16,000 איש.
ב-22 בנובמבר 1717 הקים פטר הגדול את הגוברניה של אסטרחן, וקבע את אסטרחן כבירתה. ב-1775 התחולל ליד אסטרחן הקרב האחרון בין ימליאן פוגצ'וב לחיילי רוסיה, שבו הובס פוגצ'וב סופית והוסגר לחיילים הרוסיים לאחר הקרב. ב-1888 היו בעיר 74,000 תושבים, מתוכם 8,800 מוסלמים, ברובם טטרים. ב-1900 הגיע מספר אוכלוסיית העיר ל-122,000.
שמונה משפחות של סובוטניקים מאסטרחן שעלו לארץ ישראל נמנו בשנת 1902 עם מקימי המושבה אילניה בגליל התחתון.
בפברואר 1918 כבשו הקומוניסטים את העיר והכריזו על סיפוחה לרוסיה הסובייטית, אך ב-1919 ניסו הלבנים להחזירה לשליטתם וליד העיר ניטשו קרבות קשים, שבסופם ניצחו האדומים והעיר נעשתה סובייטית סופית. בין 1920 ל-1934 הייתה אסטרחן חלק ממחוז וולגה התחתית עם סראטוב בירתה. מ-1934 עד 1943 הייתה אסטרחן חלק ממחוז סטלינגרד. ב-1943 הוקם מחוז אסטרחן בגבולותיו הנוכחיים. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימשה העיר כמרכז לאספקה לצבא שנלחם באזור הקווקז, וכן הועברו דרך העיר חומרי אספקה גם לקזחסטן ולרוסיה המרכזית. הגרמנים הגיעו עד 100 ק"מ מהעיר ותקופה מסוימת הפציצו אותה. כמו כן, העיר הייתה חלק מהיעד הסופי של מבצע ברברוסה, על פי התכנון, המבצע היה אמור להסתיים עם כיבוש העיר וכיבושה של ברית המועצות לאורך קו A-A שיסתיים בארכנגלסק.
בשנת 2008 העיר חגגה 450 שנה להקמתה.
רובעי העיר

העיר מחולקת לארבעה רבעים:
| № | רובע | שטח,  בקמ"ר |
| --- | --- | --- |
| 1 | רובע קירוב | 17.6 |
| 2 | הרובע הסובייטי | 100 |
| 3 | רובע לנין | 200 |
| 4 | רובע טרוסובסקי | 76 |
פוליטיקה

המשרה הבכירה ביותר בעיר הוא ראש עיריית אסטרחן, אזרח הפדרציה הרוסית שחי באסטרחן ונבחר לתקופת כהונה של 5 שנים. מ-20 בדצמבר 2011 עד 22 בנובמבר 2013 כיהן מיכאיל סטוליארוב. לאחר מעצרו ואדמתו בחשד לשחיתות לממלאת מקום ראש העיר מונתה אירינה יגורובה — שכיהנה קודם סגנית ראש העיר לענייני משפט. לאחר בחירות לעירייה שנערכו ב-2015 מונתה ילנה סמיונובה לתפקיד ראש העיר, שקודם לכן עמדה בראש הדומה העירונית של אסטרחן, הגוף המחוקק של העיר. במרץ 2015 היא הוחלפה על ידי אולג פולומורדווינוב, שמילא תפקיד זה עד אוקטובר 2018. בבחירות לראשות העיר שנערכו באותה שנה נבחרה מועמדת מטעם רוסיה המאוחדת, אליונה גובאנובה.
הדומה העירונית היא הגוף המחוקק בעיר ומורכב מ-35 חברים, הנבחרים מדי 5 שנים.