stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טימיש (מחוז)
חלוקה מנהלית

במחוז טימיש נמצאים 325 יישובים: כולל 2 ערי-מוניקיפיום (רשויות עירוניות), 10 ערים ו-89 כפרים גדולים (מועצות).
חלוקה מנהלית > יישובים גדולים

| עיר/מועצה | תושבים |
| --- | --- |
טימישוארה Timișoara, בגרמנית 'Temeswar bzw. Temeschburgבהונגרית, 'Temesvár): 319,279
לוגוז' Lugoj (בגרמנית. Lugosch, בהונגרית. Lugos): 40,361
סניקולאול מארה Sânnicolaul Mare (בגרמנית. Großsanktnikolaus, בהונגרית. Nagyszentmiklós): 12,312
ז'ימבוליה Jimbolia (בגרמנית. Hatzfeld, בהונגרית. Zsombolya): 10,808
ג'ירוק Giroc (בגרמנית. Girock,בהונגרית Gyüreg): 8,388
רקאש Recaș (בגרמנית. Rekasch, בהונגרית. Temesrékás, סרבית וקרואטית Rekaš/Рекаш: 8,336
דומברביצה Dumbrăvița (גרמנית Neuszentes, הונגרית Ujszentes: 7,522
סקלאז Săcălaz בגרמנית. Sackelhausen, בהונגרית. Szakálháza : 7,204
בוזיאש Buziaș (בגרמנית. Busiasch, בהונגרית. Buziásfürdő)Buziaș: 7,023
פג'ט Făget (בגרמנית. Fatschet, בהונגרית. Facsád): 6,761
ג'ארמטה Giarmata (בגרמנית - Jahrmarkt, בהונגרית. Temesgyarmat): 6.502
דטה Deta הונגרית וגרמנית. Detta: 6,260
Moșnița Nouă מושניצה נואוה (בגרמנית Neumoschnitza, בהונגרית. Újmosnica: 6,203
גירודה (בגרמנית. Giroda, בהונגרית. Győröd): 6,200
סנמיכאיו רומן Sânmihaiu Român (בגרמנית. Rumänisch-Sankt-Michael, בהונגרית. Oláh-Szentmihály: 6,121
לפי המצב ב-20 באוקטובר 2011:
חלוקה מנהלית > יישובים גדולים > מוניצ'יפי (רשויות עירוניות)

טימישוארה (Timişoara)
לוגוז' (Lugoj)
חלוקה מנהלית > ערים

סניקולאו-מארה (Sânnicolau Mare)
ז'ימבוליה (Jimbolia)
רקאש (Recaş)
בוזיאש (Buziaş)
פג'ט (Făget)
דטה (Deta)
גטאיה (Gătaia)
צ'אקובה (Ciacova)
חלוקה מנהלית > כפרים גדולים (מועצות)

בצ'קרקו מיק (Becicherecu Mic)
דודשטי וק (Dudeștii Vechi)
כלכלה

המיקום הגאוגרפי והמסורת ההיסטורית המקומית הפכו את המחוז למושך השקעות רבות מחוץ לרומניה.
כלכלה > תעשיות

המחוז טימיש מייצר 3.7% מהתפוקה התעשייתית של רומניה
יש בו תעשיית נפט, של גזים טבעיים וליגניט, כמו כן תעשיית ייצור מכונות, תעשייה אלקטרונית, תעשייה כימית, תעשיות מזון, טקסטיל, עיבוד העור, הנעלה, ועצים.
כלכלה > חקלאות

המחוז מייצר 5.5% מהתפוקה החקלאית של רומניה.
בעיקר - גידולי חיטה, תירס, שעורה, חמנית וסלק סוכר, גידולי ירקות ופרחים.
בשנת 1975 גידלו במחוז טימיש 247,000 בקר, 717,000 חזירים, ו-537,000 כבשים.
כלכלה > תיירות

המקומות החשובים במחוז מבחינה תיירותית הם:
העיר טימישוארה
העיר לוגוז'
בוזיאש - עיירת קיט
הטירות בבאנלוק ובקאראן (Carani)
העיר פג'ט וסביבתו
אתרי ציד ודיג רבים
בשנת 2013 התארחו ביחידות התיירות 80,000 מבקרים. בשנת 2014 היו רשומים במחוז 112 עסקי מלונאות, עם מחזור כולל של רק 161 מיליון ליי (36 מיליון אירו).
בשנת 2010 נרשמו במחוז 55 בתי מלון ומוטלים, 3 הוסטלים, אכסניה אחת, קמפינג אחד, 9 וילות תיירותיות, 42 פנסיונים תיירותיים, 7 פנסיונים אגרו-תיירותיים, 4 מחנות תלמידים וילדים עם 6,857 מקומות לאורחים. ב-2010 התפוסה הייתה של 23.6%
מרחצאות לטיפול, מנוחה ופנאי קיימות בבוזיאש, טימישוארה, דטה, קאלאצ'ה ולוברין.
באילה בוזיאש (מרחצאות בוזיאש), 34 ק"מ דרום-מזרחית מטימישארה, היא עיירת קיט קבועה, בגובה 128 מ', בין גבעות מכוסות כרמים של פוגניש וסלאג'ו. האקלים מישורי, מעבר בין האקלים היבשתי לים - תיכוני, מושפע על ידי תנועות אטמוספיריות מכיוון ים התיכון והים האדריאטי. החורפים רכים יחסית וקצרים, עם טמפרטורות ממוצעות של C°‏ 4, בקייצים הטמפרטורה הממוצעת היא C°‏ 21.
קיימים בבוזיאש מתקנים מודרניים למרחצאות חמות באמבטים עם מים מינרליים, מתקנים ל"מופטות", הידרותריפיה ואלקטרותרפיה, דיקור סיני, התעמלות רפואית. בעיירה קיים אוסף לאמנות עממית ופארק.
באילה קאלאצ'ה (מרחצאות קאלאצ'ה), 38 ק"מ צפונית מטימישוארה - כוללות מרחצאות חמות.
במחוז טימיש ישנן מספר מערות כמו מערת רומנשט (13 ק"מ מפג'ט), המערה הכחולה - על יד פייטרואסה (12 ק"מ מפג'ט), ומערת "סטינקה לוי פלוריאן" (הסלע של פלוריאן) על יד טומשט (17 ק"מ מפג'ט).
שמורות טבע - ביצות סאטקינז, הפארק הדנדרולוגי בבאזוש, האתר הפוסיליפרי רדמנשט והמלחות בדיניאש.
כלכלה > תרבות, אתרים היסטוריים ואטקציות תיירות > מוסדות תרבות

המחוז טימיש מתאפיין בחיי תרבות ערים. בעיר טימישוארה פועלים התיאטרון הלאומי "מיכאי אמינסקו", התיאטרון הממלכתי הגרמני, התיאטרון הממלכתי ההונגרי "צ'יקי גרגיי", התיאטרון לילדים ונוער "מרלין", התזמורת הפילהרמונית "באנאטול", הקרן "התיאטרון העירום", המרכז המחוזי לתרבות ולאמנות, האופרה הלאומית הרומנית של טימישארה, וכו'.
במחוז פועלים 8 בתי תרבות, 249 מועדוני תרבות, 355 ספריות, 3 בתי קולנוע, 8 מוסדות למופעים והצגות, 38 מוזיאונים ואוספים ציבוריים.
כלכלה > תרבות, אתרים היסטוריים ואטקציות תיירות > אתרים ההיסטוריים

ביצורי מצודת טימישוארה (ה"בסטיון") - המאה ה-18
בניין העירייה הישן
שרידי מצודת מוריסנה-צ'נאד
שרידי מצודת צ'אקובה
שרידי המבצר מרג'ינה מימי הביניים
ביתו של הנסיך אויגן מסבויה בטימישוארה - המאה ה-18
הפרפקטורה הישנה בטימישוארה
בניינים היסטוריים:
ארמון ההוניאדים - כיום מוזיאון החבל באנאט - ממאה ה-14, שוקם ב-1852, שוקם מחדש בשנות ה-2000
טירת הפאשה - המאה ה-17–18
התיאטרון הלאומי והאופרה הלאומית עם התיאטראות ההונגרי והגרמני - המאה ה-19–20
כנסיית המיזריקורדים - המאה ה-18
הקתדרלה האורתודוקסית המטרופוליטנית - נחנכה ב-6 באוקטובר 1946 בנוכחות המלך מיכאל הראשון
הקתדרלה הרומית קתולית - המאה ה-18
הקתדרלה האורתודוקסית הסרבית - המאה ה-18
הארמון המלכותי בבאנלוק
הארמון הדיקסטרי - בית המשפט בטימישוארה
ארמון הבישופים הרומיים-קתוליים בטימישארה
המוזיאון האתנוגרפיה של השוואבים בג'רמטה
מוזיאון הכפר הרומני בטימישארה
הבית-מוזיאון "בלה בארטוק" בסניקולאו מארה
הבית מוזיאון "ניקולאוס לנאו" בלנאוהיים
הבית מוזיאון "טראיאן וויה בכפר טראיאן וויה
אנדרטת גבורי המהפכה הרומנית ב-16–22 בדצמבר 1989
מוזיאון הכפר
כלכלה > תרבות, אתרים היסטוריים ואטקציות תיירות > מוסדות דת

הקתדרלה האורתודוקסית המטרופולטנית בטימישארה
הקתדרלה הרומית-קתולית בטימישארה - בכיכר אונירי
מנזר סראקה-שמלאקו מיק
מנזר פארטוש
הקתדרלה האורתודוקסית הסרבית בטימישארה
בית הכנסת בשכונת המצודה (צ'טאטה") בטימשיארה
בית הכנסת בשכונת "פבריק" בטימישוארה
הקתדרלה האורתודוקסית בלוגוז'
כנסיית העץ פובארג'ינה
הכנסייה הרומית-קתולית בדודשטי נוי
תחבורה > תעופה

את נתיבי התעופה משרת נמל התעופה הבינלאומי טימישוארה על שם "טראיאן ווייה", שדה התעופה השלישי בגודל ובחשיבות ברומניה, אחרי שני נמלי התעופה של בוקרשט. בטימישוארה קיים עוד שדה תעופה לצרכים מיוחדים העשוי לעבור תהליך מודרניזציה ולשרת בעתיד חלק מהטיסות שעוברות כעת דרך נמל התעופה "טאריאן ווייה".
תחבורה > תחבורת מים

תחבורת המים נעשית דרך תעלת בגה שנבנתה החל משנות ה-1700.
בשנת 2008 החלו עבודות ניקוי, אקולוגיזציה ומודרניזציה של תעלת בגה וענפיה כדי לפתוח נתיב מים בתוך העיר טימישוארה וגם בכיוון סרביה, ואף רחוק אל עבר הדנובה. על גדות תעלת בגה קיימים שני נמלים עיקריים:טימישוארה ואוטולק (Otelec).
לקריאה נוספת

Engelmann, Nikolaus, Die Banater Schwaben, Eigenverlag der Landsmannschaft der Banater Schwaben, Mainburg, 1978 (în limba germană)
Ladislau Gyemant  - Banat in YIVO Encyclopedia
Simu, Traian, Colonizarea şvabilor în Banat, Banatul, Timişoara, 1924
Vultur, Smaranda (coordonator), Germanii din Banat prin povestirile lor, Paideia, Bucureşti, 200 ISBN 973-8064-25-2 (סמרנדה וולטור - הגרמנים מבאנאט במאצעות סיפוריהם)
Wenzel, Matzek, Dunărea Albastră şi şvabii din Banat, Gutenberg, Arad, 2002 ISBN 973-8096-59-6
Ioan Aurel Pop, Ioan Bolovan  Istoria Transilvaniei, Editura Școala Ardeleană, Cluj-Napoca 2016
הערות שוליים

↑  מפקד 2011
↑  המכון הלאומי לסטטיסטיקה, "מספר התושבים במפקדי האוכלוסין בשנים 1948, 1956, 1966, 1977, 1992 ו-2002"
↑  המכון הלאומי לסטטיסטיקה, "תושבים לפי מוצא אתני"
↑  Varga E.,נתונים סטטיסטיים לפי שפת האם ולאום בהתאמה, המפקדים, מחוז טימיש 1880-1992
↑  2016 עמ' 48-40 I.A.Pop,.I.Bolovan
↑  2008 Crețan, Turnok, Woudstra
↑  2016 עמ' 56 I.A.Pop,.I.Bolovan
↑  Crețan 2006
1 2 3 4  I.Berceanu 2020
↑  W.Ziegler
↑  Anton Scherer צוטט ב-Mircea Rusnac
↑  Opinia Timișoarei 2012
↑  Opinia Timișoarei 2012
↑  2008 Crețan, Turnok, Woudstra
↑  2008 Crețan, Turnok, Woudstra
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007489399305171  GND: 4106493-8  LCCN: n2003122605  MusicBrainz: 29e72968-6ced-495d-a1bf-10680153986c  NKC: ge777108  VIAF: 149126543   WorldCat (עם VIAF): 149126543 
פיזור המיעוט ההונגרי במחוז טימיש. הצבע צהוב - מציין נוכחות הונגרים במעל 20% מהתושבים, כחול - בין 20-10%, אפור - מתחת ל-10%
הגשר דצ'בל עם  בית המרחץ הציבורי "נפטון" בטימישוארה
קולנוע "קפיטול" בטימישוארה, לימים בניין התזמורת הפילהרמונית "באנאטול"
פרנסס רייט

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1795 דנדי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  13 בדצמבר 1852 (בגיל 57) סינסינטי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Frances Wright 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית העלמין ספרינג גרוב 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1994) 
 
פרנסס רייט (באנגלית: Frances Wright‏; 6 בספטמבר 1795 – 13 בדצמבר 1852) הייתה פילוסופית, מרצה וסופרת שפעלה למען זכויות נשים וביטול העבדות.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1795 בסקוטלנד. בגיל שנתיים התייתמה משני הוריה. היא ואחותה קמילה נשלחו להתגורר אצל קרובי משפחה באנגליה. בשנת 1813 חזרו האחיות להתגורר בסקוטלנד אצל דודן, ג'יימס מילן, שהיה פרופסור לפילוסופיה בקולג' גלאזגו. באותה תקופה קיבלה גישה לספריית הקולג' והתעניינה במיוחד בספרים בנושא ארצות הברית. בעקבות הקריאה החליטה להפליג למדינה כדי לראות כיצד התממשה הכרזת העצמאות הלכה למעשה. מילן היה מתנגד נחרץ לעבדות והדבר הותיר רושם רב על רייט הצעירה.
כמו כן, במהלך תקופה זו החלה לפתח את כישרונה בכתיבה והתנסתה בכתיבת מספר מחזות וסיפורים, בהם גרסה ראשונית לספרה "כמה ימים באתונה" שבו סיפרה על אישה שהייתה תלמידה של אפיקורוס.
בשנת 1818 הפליגו היא ואחותה לארצות הברית. הן שהו במדינה שנתיים, במהלכן טיילו ברחבי ארצות הברית, בערים שונות וברצועת הספר. חשיפתה לעבדות במהלך מסעה באמריקה חיזקה את ההתנגדות הנחרצת שלה לתופעה.
במהלך שהותה בארצות הברית העלתה מחזה פרי עטה, שהתמקד בסיפור העצמאות של שווייץ. המחזה זכה לביקורות צוננות ולתשומת לב מועטה.
רייט השתמשה בעדויות שאספה על החיים באמריקה בעת כתיבת ספרה "מבט על החברה וההליכות באמריקה" (Views of Society and Manners in America) אשר יצא לאור בשנת 1821 כרומן מכתבים. הספר קיבל ביקורות חיוביות בקרב קוראים אמריקאים באותה עת.
רייט שבה לאנגליה בשנת 1820. לאחר שובה התיידדה עם הפילוסוף ג'רמי בנת'ם ועם המרקיז דה לה פאייט. ידידותה עם השניים תרמה להתפתחות האינטלקטואלית שלה ולגיבוש הרעיונות החברתיים בהמשך דרכה.
בשנת 1831 נישאה רייט לרופא הצרפתי ויליאם פיקפל, לזוג נולדה בת אחת. היא ובעלה התגרשו בשנת 1850. רייט איבדה את המשמורת על ביתה, והמשמורת ניתנה לפיקפל.
נפטרה בשנת 1852 ונקברה בסינסינטי.
אקטיביזם פוליטי וחברתי

רייט החלה את העשייה החברתית שלה בשנת 1828, אז הרצתה לראשונה בפני קהל. באותה שנה גם החלה לערוך את כתב העת של המושבה ניו הרמוני, יחד עם רוברט אוון. היא החלה לפעול למען ארגוני עובדים ושאפה לסייע להם לקדם את השכלתם. רייט נחשבה באותה עת לדמות חשובה בקרב ארגוני העובדים, בעיקר באזור ניו יורק.
במסגרת הרצאותיה תקפה רייט בין היתר את הממסד הדתי ואת היחס המפלה שלו כלפי נשים. ההרצאות משכו לא רק חושבים חופשיים אחרים אלא מגוון שכבות ומעמדות בחברה. לצד התמיכה לה זכתה, הופנתה לא מעט ביקורת כלפיה, בעיקר על רקע העובדה כי נאומים בפומבי לא נתפשו כעיסוק מקובל לנשים באותה עת. למרות הביקורות,  היא המשיכה בפעילותה החברתית ביתר שאת.
בשנים שלאחר מכן הקדישה עצמה למספר מטרות חברתיות, אחת העיקריות בהן הייתה ביטול העבדות.
אקטיביזם פוליטי וחברתי > קומונת נאשובה

רייט ביקרה במושבה ניו הרמוני ונחשפה לתיאוריות החברתיות של רוברט אוון דרך עבודתה כעורכת בכתב העת שלו, "ניו הרמוני גאזט". היא חשה הזדהות עם התיאוריות החברתיות של אוון ועם ערכי הסוציאליזם האוטופי. לאור ערכים אלה, החליטה בשנת 1825 להקים קהילה סוציאליסטית.
כאשר שוחחה עם בעלי עבדים בדרום, הבינה מהם כי חלקם שאפו גם הם לשים קץ לעבדות, אולם חששו מן הנזק הכלכלי שייגרם להם או מהצתה של מהומות על רקע גזעי. בתגובה שאפה רייט ליצור תוכנית שתציע תחליף לכוח העבודה שהיוו העבדים.
רייט רכשה אדמה בקרבת ממפיס, טנסי, וייסדה את קומונת "נאשובה". מטרת פעילות הקהילה הייתה לשמש מקום מגורים לעבדים מחוות סמוכות, ולהוציא אותם לחופשי.
החזון בהפעלת נאשובה היה ליצור קהילה אוטופית שבה לבנים ועבדים משוחררים יוכלו לחיות יחד בשוויון מלא. העבדים המשוחררים עבדו בעבודה חקלאית לצידם של הלבנים במקום, וכמו כן כמו כן ניתנה להם הזדמנות לרכוש השכלה במסגרת הקהילה.
החיים בנאשובה לא היו פשוטים והחברים בקהילה החדשה התמודדו עם לא מעט קשיים כגון תנאי אקלים קשים, מחסור במזון ומחלות. הפרויקט של רייט גם זכה לתגובות עוינות מצד הציבור, שהביעו התנגדות לערכי השוויון הגזעי שבהם דגלה. כמו כן, הפרויקט לא זכה לתשומת הלב וההיענות שלהם ציפתה רייט מצד בעלי העבדים, על אף הפיצוי שאותו הציעה להם על שחרור העבדים. כמות העבדים המשוחררים שהצטרפה לקהילה הייתה קטנה באופן משמעותי משאיפותיה.
קהילת נאשובה פעלה במשך שנים ספורות בלבד ובשנת 1827 כבר הייתה על סף קריסה כלכלית. רייט שבה לאירופה לאחר התמודדות עם מחלה קשה והשאירה את ניהול הקהילה בידי אחותה וחברים נוספים. באותה עת הוחרפו התנאים בנאשובה והיחס לעבדים המשוחררים הורע. גם תנאי המחיה במקום התדרדרו בעקבות תחזוקה לקויה.
העבדים שוחררו באופן מוחלט רק בשנת 1830, אז סייעה להם רייט להגיע להאיטי. עם זאת, לא קיימות עדויות לגבי גורלם של העבדים המשוחררים בהמשך חייהם.
פעילות פמיניסטית

במהלך חייה פעלה רייט רבות למען שוויון זכויות לנשים.
בעת שהותה במושבה ניו הרמוני, הצטרפה לרוברט אוון בעריכת כתב העת "ניו הרמוני גאזט" (New Harmony Gazette) ובכך הפכה לאחת הנשים הראשונות בארצות הברית שערכו עיתון בתפוצה רחבה.
כמו כן, הייתה אחת הנשים הראשונות בארצות הברית אשר דיברו בפומבי בפני קהל מעורב. היא נסעה מבוסטון ועד ניו אורלינס ודיברה מול גברים ונשים בנושאים כגון זכויות נשים וביטול אפליה גזעית תוך קידום ערכי השוויון והסובלנות.
רייט דיברה רבות בגנות מוסד הנישואין, היא ראתה בנישואין מנגנון דכאני ששלל מנשים את עצמיותן וחירותן האישית ומנע מהן זכויות בסיסיות. כמו כן טענה כי בשל הגיל הצעיר שבו חותנו הנשים בתקופה, הן לא הספיקו לרכוש לעצמן השכלה, בעוד הגברים המשיכו להרחיב את אופקיהם גם לאחר הנישואין, מה שתרם לעצמאותם למול חוסר חירותן של נשותיהם. רייט טענה כי באמצעות החינוך יכלו נשים לפתוח עבור עצמן הזדמנויות חדשות בחיים ולהתמודד עם הקשיים שעמדו מולן, וכן כי החברה האמריקאית תרוויח מהשכלתן, ומכאן גם מחירותן, של הנשים.
באותה תקופה דיבור בפומבי של נשים נתפש כלא מקובל, ורייט ספגה ביקורת על הנאומים וההרצאות שלה, בעיקר מצד הממסד הדתי. היא נאבקה להגן על זכותה לדבר בציבור, להתפרנס לפי רצונותיה ולחיות את חייה כראות עיניה. תשומת הלב הציבורית שלה זכתה רייט הייתה בעלת השפעה ואיתגרה את מגוון התפקידים המצומצם של נשים באותה עת.
הערות שוליים

↑  Frances Wright, Thomas Jefferson's Monticello
1 2 3 4 5  Frances Wright, Iowa State University - Archives of Women's Political Communication
1 2  Wright, Frances - 1795–1852, Freethought Trail
1 2 3 4  Palmer, Phyllis Marynick, Frances Wright D'Arusmont: Case Study of a Reformer, The Ohio State University, 1973
↑  Frances Wright, Brooklyn Museum
1 2  The Enslaved of Nashoba, Tennessee Historical Society
1 2  Frances Wright and Nashoba, Lafayette and Slavery
↑  Gail Bederman, Revisiting Nashoba: Slavery, Utopia, and Frances Wright in America, 1818-1826, American Literary History 17, Oxford University Press, 2005, עמ' 438-459
1 2  Matthew Wills, Nashoba: Not So Interracial, Not So Utopian, Daily jstor, ‏2020
1 2  Tom Lansford, Thomas E. Woods (ע), Exploring American History: From Colonial Times to 1877, Marshall Cavendish, 2008
↑  A downright gabbler, or a goose that deserves to be hissed / Published by J[ames Akin Philada.], Library of Congress, Washington, D.C. 20540 USA
↑  Molly Abel Travis, Frances Wright: The other woman of early American feminism, Women’s Studies 22, 2010, עמ' 389-397
1 2  Erin Crawley, A Courage Untempered by Prudence : The Writings, Reforms, and Lectures of Frances Wright, Constructing the Past 8, Illinois Wesleyan University, 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279186605171  PLWABN: 9810614779805606  BnF: cb11983930n (data)  GND: 119118068  ISNI: 0000 0000 8378 7080  LCCN: n50066833  NTA: 070668159  SNAC: w6gf0xj0  SUDOC: 082984417  Trove: 880061  VIAF: 45104728   WorldCat (עם VIAF): 45104728 
איור של קומונת נאשובה, 1832
קריקטורה עוינת בתגובה לסדרת הרצאות שנשאה רייט ב-1829.
אנגלים

|  ריכוזי אוכלוסייה עיקריים |
| --- | --- |
 אנגליה אנגליה ו-ויילס ויילס כ-37,600,000 ארצות הברית ארצות הברית למעלה מ-25,000,000 אוסטרליה אוסטרליה כ-7,200,000 קנדה קנדה כ-6,600,000 דרום אפריקה דרום אפריקה כ-1,600,000
 שפות
 אנגלית
 דת
 נצרות (הרוב חברים בנצרות הפרוטסטנטית ובכלל זה בכנסייה האנגליקנית, היתר חברים בנצרות הקתולית ובזרמים נוספים), יהדות (ראו יהדות בריטניה), אסלאם (ראו אסלאם בממלכה המאוחדת), אתאיזם ועוד
 
הממלכות האנגליות בתקופה האנגלו-סקסית
אנגלים (באנגלית: English people) הם קבוצה אתנית דוברת אנגלית שמקורה באנגליה, שבה חיים מרביתם ובה הם מהווים את הקבוצה הדומיננטית (מכונים לעיתים גם "אנגלו-סכסים"). בהתייחסות אחרת, האנגלים הם גם תושבי אנגליה, שלא כולם ממוצא אנגלי, המהווים את האומה הגדולה ביותר מבין ארבע האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת (ממלכת בריטניה). חלק מתושבי אנגליה, ובהם אנגלים לפי מוצאם, מגדירים עצמם מבחינה לאומית כבריטים ורואים בזהותם האנגלית זהות אזורית בלבד.
העם האנגלי נוצר מעירוב בין עמים קלטים ששכנו באנגליה מזמנים פרה-היסטוריים לבין העמים הרבים שפלשו אליה עד המאה ה-11 – הרומאים, עמים גרמאניים ועמים סקנדינביים. בתקופת התפשטותה של האימפריה הבריטית נפוצו רבים מהאנגלים ברחבי תבל, ובפרט בצפון אמריקה, באוסטרליה, בניו זילנד ובדרום אפריקה.
היסטוריה ומוצא > רומנו-בריטונים

בריטונים הוא השם הקיבוצי שבו נקראה האוכלוסייה, הקלטית ודוברת הברטונית, הכי מוקדמת שידועה לנו שגרה בדרום בריטניה. בשנת 43 היא נפלה תחת השלטון הרומי על "פרובינקיה בריטניה". את האוכלוסייה שנותרה באי בנפול האימפריה, אחרי מאות של ממשל והתיישבות רומאיים מכנים היום רומנו-בריטונים.
הדעה המקובלת היא שהגל הראשון של ציידים-לקטים התיישב באי בסוף תקופת הקרח. עד לפני פרק זמן קצר היה מקובל להניח שההגירה הגדולה של שבטים אנגלו-סקסוניים הטמיעה בתוכה את האוכלוסייה הברטונית הילידית, להוציא את ויילס ואת קורנוול, אך סקרים גנטיים שנערכו סתרו במקצת את המסקנות האלה.
היסטוריה ומוצא > אנגלו-סקסונים

בשם אנגלו-סקסונים נוהגים לכנות את האוכלוסייה שגרה בטריטוריה שהייתה תחת השלטון האנגלו-סקסוני בדרומו ובמזרחו של האי מאמצע המאה ה-5 לספירה עד הכיבוש הנורמני באמצע המאה ה-11. הדעה המקובלת היא שהאנגלו-סקסונים הם צאצאים של שבטים גרמאניים שהיגרו מדרום דנמרק ומשטח שנמצא כיום בצפון גרמניה במאה ה-5 לפנה"ס. הסבר אחר טוען שכוחות העזר הגרמאניים שנלחמו בשורות הרומאים נשארו באי אחרי עזיבת הרומאים בשנת 410.
היסטוריה ומוצא > ויקינגים

בסוף המאה ה-8 הופיעו באזור הוויקינגים והחלו לתקוף את האי. בתקופה זו היו באי ממלכות קטנות רבות, מתוכן וסקס ומרסיה היו החזקות ביותר. הלחץ הוויקינגי גרם להתקרבות בין שתי הממלכות. בתקופה זו עלה לגדולה שליטה של וסקס, אלפרד הגדול (849 - 899).
אלפרד הביס את הצבא הדני (אבותיהם של תושבי דנמרק הנוכחיים היו ויקינגים) בקרב אדינגטון (878) והגיע להסכם עם המנהיג הדני, גותרום (Guthrum). על פי ההסכם הוגבלה ההתיישבות הוויקינגית לצפונו ולמזרחו של האי. להתיישבות זו הייתה השפעה ניכרת על השפה האנגלית.
היסטוריה ומוצא > איחוד הקבוצות האתניות השונות לעם אחד

בעקבות ניצחונו של אלפרד, זכו בנו אדוארד הזקן, בתו אתלפלד גבירת המרסים (Æthelflæd lady of the Mercians) ונכדו אתלסטאן (Athelstan) להישגים צבאיים חשובים ושילבו חלקים גדולים מהטריטוריה הדנית בשטחים שהיו בשליטת הסקסונים. אנגליה הוקמה בשנת 937 על ידי אתלסטאן לאחר קרב ברונברוך. כך הפכה וסקס מממלכה קטנה בדרום-מזרחו של האי לממלכה החשובה בבריטניה הגדולה.
היסטוריה ומוצא > נורמנים

הכיבוש הנורמני סיים הן את השלטון האנגלו-סקסוני והן את השלטון הוויקינגי בבריטניה הגדולה. האליטה הנורמנית החליפה את האצולה האנגלו-סקסונית, אם כי האנגלו-סקסונים נשארו במעמד נחות למשך כ-300 שנה נוספות, עד היטמעותם המוחלטת. אף שרק נורמנים מעטים התיישבו באנגליה, הם השפיעו רבות על תרבותה, מִמשלה וחוקיה.
תרבות

האנגלים דוברים אנגלית, ענף במשפחת השפות הגרמאניות, כשפת האם שלהם. האנגלית המודרנית התפתחה מהאנגלית העתיקה עם השפעות מצרפתית, מלטינית ומשפות אחרות. אנגלים מעטים דוברים ולשית וקורנית (שפה קלטית שמקורה בקורנוול).
רוב האנגלים חברים בכנסייה האנגליקנית, וזאת מהמאה ה-16, אז התפצלה מהכנסייה הקתולית. כנסייה זו משלבת חלקים מהכנסייה הפרוטסטנטית והקתולית. כיום, רוב האנגלים שמפגינים רגשות דתיים הם פרוטסטנטים, קתולים, או חברים בזרם נוצרי אחר. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2001 סיווגו את עצמם קצת מעל ל-37 מיליון מתושבי ויילס ואנגליה כנוצרים. כמו כן, כ-7 מיליון בני אדם, המהווים כ-15% מהאנגלים, הגדירו את עצמם כחסרי דת.
ענפי ספורט רבים אהובים על האנגלים, ביניהם: קריקט, קרוקט, כדורגל, רגבי ואחרים. אנגליה, מולדתם של האנגלים, נחשבת לערש הכדורגל המודרני, ושם גם נוסדה התאחדות הכדורגל הראשונה בעולם – ה-FA. עם הקמת ההתאחדות העולמית, נשמר לאנגלים, כמו גם לאומות אחרות המרכיבות את הממלכה המאוחדת, מעמד נפרד מהאומות האחרות. למשל, נבחרת אנגליה בכדורגל מייצגת את האנגלים ואילו נבחרת סקוטלנד, שגם היא חלק מאותה מדינה, מייצגת את תושביה הסקוטים של בריטניה הגדולה.
הערות שוליים

↑  Ethnicity and National Identity in England and Wales, באתר הבריטי "Office for national statistics", נכון לשנת 2011
↑  American FactFinder - Results, באתר "United States Census", נכון לשנת 2010
↑  Cultural Diversity in Australia, באתר "Australian Bureau of Statistics", נכון לשנת 2011
↑  Ethnic origins, 2006 counts, for Canada, provinces and territories - 20% sample data, באתר "Statistics Canada", נכון לשנת 2006
↑  Census 2011 Census in brief / Statistics South Africa, נכון לשנת 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534889705171  BnF: cb11960806c (data)  LCCN: sh96010368  NKC: ph117333
שבסא מאשקאוצאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בינואר 1924 אורחיי, ממלכת רומניה ממלכת רומניה
 פטירה:  19 בספטמבר 2022 (בגיל 98) ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ממלכת רומניה, ברית המועצות, ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1942–1953 (כ־11 שנים)
 דרגה:   לייטננט (סגן)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 גיבור ברית המועצות   עיטור לנין   עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה מדרגה ראשונה  2 מדליות העוז
 
שבסא מנדלביץ' מאשקאוצאן (ברוסית: Ша́бса Ме́нделевич Машкауца́н; ‏6 בינואר 1924 – 19 בספטמבר 2022) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כתותחן בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

שבסא (שבתאי) מאשקאוצאן נולד בעיר אורחיי בבסרביה (אז בתחומי ממלכת רומניה וכיום במולדובה) במשפחתו של צבעי. קיבל חינוך יהודי מסורתי בחיידר. מגיל צעיר עבד כשוליית ספר. בשנת 1940 נכבשה בסרביה על ידי ברית המועצות ושבסא ומשפלתו הפכו לאזרחי ברית המועצות.
לאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות הצליחה משפחת מאשקאוצאן להתפנות מבסרביה לאזור צפון קווקז. באוגוסט 1942 גויס שבסא לצבא האדום. עבר הכשרת תותחן. בתחילת 1943 הוצב ביחידת של תותחים נגד טנקים של הארמייה ה-28. השתתף בקרבות לשחרור ערים טגנרוג ומליטופול, בקרבות לשחרור חצי האי קרים. בהמשך לחם בפולין, בפרוסיה המזרחית ובקרב על ברלין.
במהלך הקרבות ליד העיירה קומרסדורף (כ-30 קילומטר דרומית לברלין), השמיד מאשקאוצאן בעזרת התותח שלו שני משחיתי טנקים, טנק ונגמ"ש. הוא נפצע אך לא התפנה לאחור והמשיך להילחם. על גבורתו בקרב זה הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות.
בתום המלחמה נשאר לשרת בצבא קבע. סיים בית ספר לקצינים ושירת בתפקידים שונים עד שנת 1953. השתחרר מן השירות בדרגת לייטננט (סגן). הוא חזר לעיר הולדתו אורחיי, למד הנדסה במכללה בעיר סורוקי ועבד במפעל לייצור טרקטורים בעיר קישינב. בהמשך, היה מנהל בית ספר טכני בקישינב. בשנת 1989 היגר עם משפחתו לארצות הברית והתיישב בניו ג'רזי. לאחר מכן עבר לעיר ניו הייבן שבמדינת קונטיקט. היה פעיל בארגון וותיקי מלחמת העולם השנייה. ביוני 2015, לאחר פטירתו של יעקב פורזון, נשאר שבסא מאשקאוצאן היהודי היחיד שעוטר בתואר גיבור ברית המועצות, אשר עודנו בחיים.
שבסא מאשקאוצאן נפטר ב-19 בספטמבר 2022 בעיר ניו הייבן.
גיבן ילצ'ין

גיבן ילצ'ין (בטורקית: Güven Yalçın; נולד ב-18 בינואר 1999 בדיסלדורף שבגרמניה) הוא כדורגלן טורקי-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת ארוקה מליגת העל הפורטוגלית בהשאלה מגנואה ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים

ילצ'ין גדל במחלקת הנוער של באייר לברקוזן, אליה הצטרף בשנת 2006. ב-27 ביולי 2018 חתם ילצ'ין בבשיקטש מליגת העל הטורקית. ב-23 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 נגד פרטיזן בלגרד במסגרת פלייאוף ההעפלה לליגה האירופית לעונת 2018/2019. ב-29 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 2-0 על קייסריספור במסגרת המחזור השביעי לעונת 2018/2019. ב-11 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לסיוואספור במסגרת המחזור ה-12 בליגה. בשתי עונות וחצי הראשונות שלו במועדון ערך ילצ'ין 55 הופעות ליגה, בהן הבקיע 12 שערים.
ב-1 בפברואר 2021 הושאל ילצ'ין למשך חצי עונה ללצ'ה מהסרייה ב'. ב-13 בפברואר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על קרמונזה במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך ילצ'ין 11 הופעות ליגה במדי המועדון בתקופת ההשאלה, מבלי להבקיע אף שער.
ב-21 ביולי 2022 חתם בגנואה.
קריירה בינלאומית

ב-30 במאי 2019 ערך ילצ'ין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טורקיה, בניצחון 2-1 על נבחרת יוון במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Bayer Leverkusens Güven Yalcin steht vor einem Wechsel zu Besiktas Istanbul באתר 90Min, ‏ 24 ביוני 2018 (בגרמנית)
↑  Dorukhan Toköz ve Güven Yalçın, Beşiktaş’ta! באתר Sabah, ‏ 27 ביולי 2018 (בטורקית)
↑  YALÇIN È UN CALCIATORE DEL LECCE באתר הרשמי של לצ'ה, 1 בפברואר 2021 (באיטלקית)
↑  Turkey v Greece game report באתר ESPN, ‏ 30 במאי 2019 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גיבן ילצ'ין".