stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וישונטה
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי וישונטה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת ג'נג'ש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ג'נג'ש • אבשאר • אדאץ' • אטקאר • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שפטה • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • מאטראסנטאימרה • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • ואמושגיירק • וץ' • וישונטה • ויסנק |  |
ווהאן

| --- | --- |

פוטומונטז' של ווהאן
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  חוביי
 מושל:  Cheng Yongwen
 רשות מחוקקת:  Wuhan Municipal people's Congress 
 תאריך ייסוד:  223 לפנה"ס
 שטח:  8,575 קמ"ר
 גובה:  37 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתת-המחוז העירוני:  12,447,718 (2020)
  ‑ צפיפות:  1,452 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  30°35′14″N 114°17′17″E﻿ / ﻿30.587222222222°N 114.28805555556°E﻿ / 30.587222222222; 114.28805555556 
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.wuhan.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןווהאן(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןווהאן(למפת חוביי רגילה) אנחווי חנאן שאאנשי צ'ונגצ'ינג חונאן ג'יאנגשיווהאן(למפת חוביי מוגדלת) אנחווי חנאן שאאנשי צ'ונגצ'ינג חונאן ג'יאנגשיווהאן    מיקומה של ווהאן במחוז חוביי tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הגשר הראשון
ווּהָאן (בסינית מפושטת: 武汉; בסינית מסורתית: 武漢; בפין-יין: Wǔhàn; ‏האזנהקובץ:Zh-Wuhan.ogg‏Ⓘ‏) היא תת-מחוז עירוני, עיר הבירה, והעיר הגדולה ביותר במחוז חוביי שבמרכז הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית תת-המחוז העירוני מנתה כ-12.4 מיליון תושבים והיא איחוד של שלוש ערים: ווצ'אנג, האנקואו והאניאנג. שמה של העיר נגזר משמותיהן של הערים שהרכיבו אותה, כאשר ההתייחסות הראשונה אל ווהאן כעיר הייתה בשנת 1927. בשנות העשרים של המאה העשרים הייתה העיר לבירת הפלג השמאלני של הקוומינטנג בהנהגת ואנג ג'ינג-ויי, אשר היוו אופוזיציה לצ'יאנג קאי שק. בימינו, ווהאן היא המרכז הפוליטי, כלכלי ופיננסי, לימודי ותחבורתי של מרכז סין. בין השאר, ידועה ווהאן כדרך הראשית של תשעה מחוזות, בשל היותה מרכז תחבורתי של עשרות מסילות ברזל, וכבישים מהירים העוברים דרך העיר. בסוף שנת 2019 התגלה בשוק פירות הים העירוני נגיף קורונה חדש מזן SARS-CoV-2 שככל הנראה עבר מבעלי חיים נגועים לבני אדם, וגרם להתפרצות בסין שהתפשטה לרחבי העולם והפכה למגפה עולמית.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ההתיישבות הראשונה באזור החלה לפני כ-3,000 שנה. בתקופת שושלת האן, הניאנג הפכה לעיר נמל משמעותית. במאה ה-3 התרחש באזור אחד מהקרבות החשובים בהיסטוריה של סין: קרב הצוקים האדומים, אשר היה אחד המכריעים בסופה של שושלת האן. בתקופה זו גם נבנתה החומה של האניאנג (206), ושל ווצ'אנג (223) - אירוע המסמל את ייסודה של ווהאן. ב-223 נבנה "מגדל העגור הצהוב" (黄鹤楼) בווצ'אנג. צ'וי האו, משורר משושלת טאנג ביקר במגדל במאה ה-8, ושירו המתייחס למגדל הפך את המגדל למבנה המפורסם בדרום סין. העיר ידועה כמרכז אומנות, ובמיוחד שירה, ולעיסוקים אינטלקטואליים. תחת שלטון המונגולים (שושלת יואן), ווצ'אנג הוגדרה כעיר הבירה של המחוז. לפני כ-300 שנה לערך, הנקו הייתה לאחת מארבע ערי המסחר המובילות בסין.
בסוף המאה ה-19 מסילות ברזל נפרסו מצפון לדרום, דרך העיר, וזאת הפכה לנקודה חשובה במעבר סחורות מתחבורה מסילתית לתחבורה ימית. כתוצאה מכך, מעצמות חיצונית החלו לחלק ביניהן אזורי השפעה בעיר, ובהם הוקמו מחסנים, רציפים ומשרדים של חברות מסחר.
ב-1911, אנשיו של סון יאט-סן החלו בהתקוממות ווצ'אנג, שלבסוף הובילה לירידה של שושלת צ'ינג מהשלטון, ולהקמת טאיוואן. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הייתה העיר לבירתם של הקוומינטנג, אשר היוו אופוזיציה לצ'יאנג קאי שק. ב-1938 התקיים בעיר וסביבותיה "קרב ווהאן" - שהיה אחד מהמהלכים המרכזיים במלחמת סין–יפן השנייה. לאחר הכיבוש היפני ווהאן שימשה כמרכז לוגיסטי חשוב עבור פעולותיו של הצבא היפני בדרום יפן. בדצמבר 1944, העיר נהרסה ברובה עקב הפצצות של חיל האוויר האמריקני. ב-1967 התקיים בעיר מאבק בין תומכי המשמרות האדומים לבין תומכי צבא השחרור העממי, בעקבות מהפכת התרבות בסין. העיר סבלה בעבר משיטפונות רבים. בעיה זו נפתרה באמצעות סכר שלושת הערוצים.
בדצמבר 2019 התפרצה בווהאן לראשונה מחלת הקורונה שהפכה למגפה עולמית, ואף הוטל על העיר סגר במטרה למנוע את הפצת הנגיף.
הצנזורה הסינית חסרה רבים מהדיווחים של עיתונאים ובלוגרים שניסו לתעד באופן אותנטי את המתרחש בעיר בתקופת ההתפרצות והסגר, והחלה להפיץ ברשתות החברתיות דיווחים שהולמים יותר את הלך הרוח של השלטון. אחד התיעודים היחידים שנותר שתיאר גם התרחשויות שאינן נוחות לשלטון, או אינן תואמות את הדיווחים הוא בלוג של הסופרת המקומית פאנג פאנג, שהגיע לחשיפה של מיליוני סינים, והודפס בהוצאות ספרים מערביות לספר "אותנטי" שמתאר את התקופה.
תחבורה > גשרים

"הגשר הראשון" נבנה מעל נהר היאנגצה ב-1957, ואפשר תנועת רכבות מהירה, במקום תהליך שהיה יכול לארוך עד יום שלם. הגשר נבנה בסיוע ברית המועצות. אורך הגשר 1,680 מטר (כולל מסלולי הגישה אליו), והוא כולל מפלס תחתון עבור שתי מסילות ברזל, ומפלס עליון עבור כביש בעל ארבעה נתיבים.
"הגשר השני" הושלם ב-1995. אורכו 4.6 קילומטר, ורוחבו יותר מ-26 מטר. על הגשר יש כביש עם שישה נתיבים, והוא מיועד לשאת 50,000 כלי רכב ביום.
"הגשר השלישי" הושלם בספטמבר 2000 בהשקעה של 1.4 מיליארד יואן (170 מיליון דולר אמריקני). הוא ממוקם כ-8.6 קילומטר דרום-מערבית מהגשר הראשון. אורך הגשר הוא 3.5 קילומטר ורוחבו 26.5 מטר. על הגשר יש כביש עם שישה נתיבים, והוא מיועד לשאת 50,000 כלי רכב ביום. גשר זה מיועד לשמש כגישה אל כביש הטבעת של ווהאן ולהקל על עומסי התנועה בעיר.
תחבורה > רכבת

בעיר שלוש תחנות רכבת מרכזיות: תחנת הרכבת של ווהאן, תחנת הרכבת של הנקו ותחנת הרכבת של ווצ'אנג. החל משנת 2008 פועל קו רכבת לשאנגחאי המפעיל רכבת במהירות של עד 250 קמ"ש. החל משנת 2019 פועל קו לשה-ין ובו רכבת במהירות של 350 קמ"ש.
תחבורה > תחבורה ציבורית

המטרו של ווהאן היא הרכבת התחתית השישית בסין. הקו הראשון, בעל 10 תחנות ובאורך של 10.2 קילומטר היה מעל לאדמה ונחשב לרכבת קלה, והוא היה הראשון בסין שהכיל בקרה באמצעות מערכת תקשורת. הרכבות מתוכננות לפעול במרחקים של 90 שניות ויותר, והן מסוגלות לפעול ללא צורך בנהג.
תחבורה > תעופה

נמל התעופה הבינלאומי של ווהאן נפתח באפריל 1995, והוא אחד העמוסים במרכז סין. הנמל ממוקם כ-26 קילומטר מצפון לווהאן והוא הרביעי בנמלי התעופה הבינלאומיים של סין.
גאוגרפיה ואקלים

ווהאן משתרעת על פני 8,575 קילומטרים רבועים במזרח מחוז חוביי במפגש הנהרות היאנגצה וההאן, ממזרח למישור ג'ינגאן והיא מרוחקת כ-690 ק"מ מערבית לעיר שאנגחאי. האזור בו היא שוכנת הוא מישורי ברובו, ובעל מספר רב של בריכות ואגמים. האקלים בווהאן הוא סובטרופי מונסוני, עם כמות משקעים גבוהה, והבדל מובהק בין עונות השנה. בקיץ, הלחות בווהאן גבוהה, והיא נחשבת לחמה ביותר מבין שלוש הערים החמות בסין (השתיים האחרות הן צ'ונגצ'ינג ונאנג'ינג). הטמפרטורה הממוצעת ביולי היא C°‏ 37.2, ויכולה אף להגיע ל-C°‏ 40. הסתיו והאביב הם בדרך כלל מתונים, ובחורף ישנם מקרים בודדים של שלג. ב-30 השנים האחרונות, ממוצע המשקעים השנתי היה 1,269 מילימטר, שהשתרעו בעיקר בין יוני לאוגוסט. הטמפ' השנתית הממוצעת היא C°‏ 15.8–17.5.
שלוש העיירות של ווהאן, ווצ'אנג, האנקואו והאניאנג, שאוחדו בשנת 1927, שכנו כל אחת בצד אחר של הנהרות העוברים בעיר. מעל הנהרות ישנם מספר גשרים אשר מחברים בין החלקים השונים של העיר המאוחדת. אחד מהגשרים אף נקרא "הגשר הראשון" בשל היותו הגשר המודרני הראשון בסין.
חלוקה מנהלית

תת-המחוז העירוני ווהאן מחולק ל-13 מועצות:
מועצת גְ'יָאנְג-אָן (江岸区/Jiāng'àn Qū)
מועצת גְ'יָאנְגְהָאן (江汉区/Jiānghàn Qū)
מועצת צְ'יָאוֹקוֹאוּ (硚口区/Qiáokŏu Qū)
מועצת הָאן-יָאנְג (汉阳区/Hànyáng Qū)
מועצת ווּצָ'אנְג (武昌区/Wŭchāng Qū)
מועצת צִ'ינְגְשָׁאן (青山区/Qīngshān Qū)
מועצת חוֹנְגְשָׁאן (洪山区/Hóngshān Qū)
מועצת דוֹנְגְשִׂיחוּ (东西湖区/Dōngxīhú Qū)
מועצת הָאן-נָאן (汉南区/Hànnán Qū)
מועצת צָאידְיֵין (蔡甸区/Càidiàn Qū)
מועצת גְ'יָאנְגְשְׂיָה (江夏区/Jiāngxià Qū)
מועצת חְוָאנְגְפִּי (黄陂区/Huángpí Qū)
מועצת שִׂינְג'וֹאוּ (新洲区/Xīnzhōu Qū)
ערים תאומות

לווהאן יש ברית ערים תאומות עם הערים:
יפן אויטה, יפן (מ־1979)
ארצות הברית פיטסבורג, ארצות הברית (מ־1982)
גרמניה דואיסבורג, גרמניה (מ־1982)
בריטניה מנצ'סטר, בריטניה (מ־1986)
רומניה גאלאץ, רומניה (מ־1987)
אוקראינה קייב, אוקראינה (מ־1990)
סודאן ח'רטום, סודאן (מ־1995)
הונגריה גיור, הונגריה (מ־1995)
צרפת בורדו, צרפת (מ־1998)
הולנד ארנהם, הולנד (מ־1999)
קוריאה הדרומית קיאוג'ו (אנ'), קוריאה הדרומית (מ־2000)
נורווגיה פרוסגרון (אנ'), נורווגיה (מ־2004)
ארצות הברית סנט לואיס, ארצות הברית (מ־2004)
אוסטריה סנקט פלטן, אוסטריה (מ־2005)
ניו זילנד קרייסטצ'רץ', ניו זילנד (מ־2006)
קנדה מרקם, אונטריו, קנדה (מ־2006)
אוסטרליה אדלייד, אוסטרליה (מ־2007)
שוודיה בורלנייה (אנ'), שוודיה (מ־2007)
ישראל אשדוד, ישראל (מ־2009)
הערות שוליים

↑  China: Húbĕi (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  רויטרס, החל הסגר על עיר הנגיף: "הדרך חסומה, לא יכולתי לצאת", באתר ynet, 23 בינואר 2020
↑  אופיר דור, ‏סופרת סינית תיעדה את אסון הקורונה בזמן אמת. עכשיו היא נמצאת תחת מתקפה, באתר גלובס, 8 במאי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496759605171  BNE: XX6070443  BnF: cb120034008 (data)  GND: 4122666-5  LCCN: n2003032889  MusicBrainz: 7c9ff9b6-f841-4d02-aef2-7f707bd6237f  NARA: 10046134  NDL: 00645620  NKC: ge263066  SUDOC: 028140303  VIAF: 144446205   WorldCat (עם VIAF): 144446205 
תצלום לוויין של ווהאן
ויליאם פייטון

| --- | --- |

פייטון, לבוש בבגדים הודיים במסגרת דורבר דלהי 1911
 לידה:  7 במאי 1866 בריטניה האימפריה הבריטית
 פטירה:  14 בנובמבר 1931 (בגיל 65) בריטניה לונדון, האימפריה הבריטית
 מקום קבורה:  בית הקברות ברומפטון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  קולג' ברייטון 
 בן או בת זוג:  Mabel Gage (27 באפריל 1899–?) Gertrude Hay Lempriere 
 צאצאים:  Ela Peyton, Guy Arthur Eliot Peyton 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1885–1930 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ההודית ה-3   מפקד הדיוויזיה ה-40   מפקד הקורפוס ה-10   מפקד הארמייה החמישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הבורים מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 אביר מסדר האמבט אביר המסדר הוויקטוריאני המלכותי
 
ויליאם אליוט פייטון (באנגלית: William Eliot Peyton; 7 במאי 1866 באימפריה הבריטית - 14 בנובמבר 1931 בלונדון, האימפריה הבריטית) היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה החמישית במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

פייטון נולד ב-7 במאי 1866, כבנו השלישי של קולונל ג'ון פייטון, מפקד רגימנט הדרגונים ה-7 של המשמר (בין 1871-1876). הוא התחנך בברייטון קולג', והתגייס לצבא בריטניה בשנת 1885. פייטון נכשל בבחינות למכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, והוצב כטירון ברגימנט שעליו פיקד אביו בעבר. ב-18 ביוני 1887 הועלה לדרגת לוטננט שני, ובשנת 1890 קודם לדרגת לוטננט. בשנת 1892 מונה לשליש ברגימנט, ובשנת 1896 הועבר לרגימנט ההוסרים ה-15 והועלה לדרגת קפטן. הוא הועבר לשרת בחיל המצב במצרים, ולחם בקרבות נגד מקומיים בסודאן. על אומץ לבו במהלך הקרבות, הוא אוזכר בשדרים הרשמיים של הצבא (Mentioned in dispatches), ועוטר באות השירות המצוין ובמסדר המג'ידיה דרגה רביעית.
בין 1899–1900, הוא שרת בדרום אפריקה, ולחם במלחמת הבורים. הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל, אוזכר שוב בשדרים, וקיבל את מדליית דרום אפריקה של המלכה. עם זאת, הוא נפצע קשה ונאלץ לשוב לבריטניה. הוא החלים בדצמבר 1901, ועבר למלא בצבא תפקידי ניהול ומטה. משנת 1903 עד 1907, פיקד על רגימנט ההוסרים ה-15. בשנת 1905 הועלה לדרגת קולונל לשם כבוד. בשנת 1907 הועבר להודו ומונה שם לראש אגף האפסנאות של מטה חיל המצב. מ-1908 עד 1912 פיקד על בריגדת פרשים הודית, ולפיכך הועלה באופן זמני לדרגת בריגדיר. ייצג את הצבא הבריטי (Delhi Herald Extraordinary) בדורבר דלהי בשנת 1911, אשר נערך על מנת לציין את הכתרת ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת ורעייתו המלכה מרי, כקיסר וקיסרית הודו.
הוא קיבל דרגת מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי, ומיולי 1912 היה מזכירו של המפקד הראשי בהודו.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, חזר לבריטניה ומונה לראש המטה של הדיוויזיה הרכובה ה-1. עוד באותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל, וב-31 באוגוסט מונה למפקד הדיוויזיה הרכובה ה-2. הוא פיקד על הדיוויזיה שלו במהלך מערכת גליפולי, שבה ספגה אבדות כבדות. הוא פיקד על הדיוויזיה עד 21 באוגוסט 1915, וסייע בפינוי הכוחות מגליפולי. בשנת 1916 קיבל פיקוד על חיל הספר המערבי במצרים, ולקח חלק מרכזי בדיכוי מרד הסנוסים. פייטון כבש חזרה מידי הסנוסים את סידי בארני וסאלום, ובריגדה שהייתה חלק מהכוח שלו, חילצה ב-14 במרץ 1916 את ניצולי האנייה "היברניה" (TSS Hibernia) מהשבי הסנוסי. על כך, קיבל תודה אישית מהאדמירליות.
בעקבות הצלחותיו במצרים, במאי 1916 מונה פייטון למזכירו הצבאי של סר דאגלס הייג, ושרת עמו בפלנדריה עד מרץ 1918. בשנת 1917 קיבל תואר אבירות, מידיו של המלך ג'ורג' החמישי שערך ביקור אצל הכוחות בשטח. באפריל 1918 מונה למפקד הארמייה החמישית, במקומו של יוברט גוף שפוטר לאחר מבצע מיכאל. הארמייה שלו הוצבה בכוחות העתודה, ולא לקחה חלק בקרבות. ב-23 במאי הועבר הפיקוד על הארמייה לוויליאם בירדווד (שפיקד עליה עד סוף המלחמה), ופייטון הועלה לדרגת לוטננט גנרל באופן זמני. הוא קיבל פיקוד על הקורפוס ה-10, ופיקד עליו במשך שישה שבועות עד יוני, בלי להשתתף בקרבות. ב-3 ביולי הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-40, והוביל אותה בקרבות בפלנדריה במהלך מתקפת מאה הימים. הוא פיקד על הדיוויזיה עד מרץ 1919.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר המלחה הוחזר פייטון להודו, ומונה למושל הצבאי של פרובינציית המחוזות המאוחדים. בי 1920 ל-1922 פיקד על הדיוויזיה ההודית ה-3. בשנת 1921 מונה ללוטננט גנרל בפועל. מ-1922 עד 1926 היה המזכיר הצבאי של הכוחות המזוינים הבריטיים, ובין ומ-1926 עד 1930 היה מפקד הפיקוד הסקוטי. בשנת 1927 הועלה לדרגת גנרל, ופרש מהצבא בשנת 1930. הוא נפטר בפתאומיות בלונדון ב-14 בנובמבר 1931. הוא נקבר בבית הקברות ברומפטון.
הערות שוליים

↑  אשר טורפדה בחוף סאלום ב-5 בנובמבר 1915 בידי הצוללת הגרמנית U-35.
זיכוי (משפט פלילי)

במערכת המשפט המקובל, זיכוי הוא החלטה שלפיה העומד לדין אינו אשם בעבירה שבשמה הועמד לדין. במדינות מסוימות (כמו ארצות הברית) הזיכוי יכול למנוע משפט חוזר של הנאשם בגין אותה עבירה, גם אם הופיעו ראיות חדשות לרעת הנאשם. ההשפעה של זיכוי על הליך פלילי זהה בין אם היא נובעת מפסק דין של חבר המושבעים ובין אם היא נובעת מגוף שיפוטי אחר שמשחרר את הנאשם. במדינות אחרות התביעה עשויה לערער על זיכוי בדומה לאופן שבו נאשם רשאי לערער על הרשעה.
הזיכוי יכול שיהיה מוחלט או זיכוי מחמת הספק.
ואדים קרסיוב

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1956 (בן 68) קורוסטישיב, אוקראינה 
 מדינה:  ברית המועצות, אוקראינה 
 השכלה:  אוניברסיטת חרקוב 
 מעסיק:  אוניברסיטת חרקוב 
 מפלגה:  United Centre 
 
ואדים יורייביץ' קרסיוב (באוקראינית: Вадим Юрійович Карасьов; נולד ב-18 במאי 1956 בקורוסטישיב) הוא פוליטולוג ופוליטיקאי אוקראיני, מנהל המיזם הפרטי "המכון לאסטרטגיות גלובליות". אחד ממנהיגי מפלגת המרכז המאוחד (אנ').
ביוגרפיה

ואדים קרסיוב הוא בוגר האוניברסיטה הלאומית חרקוב עם תואר בכלכלה פוליטית, ולאחר מכן לימודים לתואר שני.
בשנים 1986–1996 לימד כלכלה פוליטית ומדעי המדינה באוניברסיטה. אז הוא היה סגן המנהל הראשון של סניף חרקוב של המכון הלאומי למחקרים אסטרטגיים (2002-1996).
מאז 1992 קרסיוב עוסק בייעוץ פוליטי. כאסטרטג פוליטי השתתף במערכות הבחירות בשנים 1994–2010. בבחירות לנשיאות 1999, הוא היה ראש הקבוצה האידאולוגית והאנליטית של מטה הבחירות של ליאוניד קוצ'מה.
מאז 2014, קרסיוב משתתף קבוע בתוכניות אירוח פוליטיות בטלוויזיה בערוצי הטלוויזיה הפדרליים האוקראיניים והרוסיים.
הערות שוליים

↑  ИНСТИТУТ ГЛОБАЛЬНЫХ СТРАТЕГИЙ, igls.com.ua
זיכרון (מזכרת)

זיכרון שכתבה המשוררת אלה אמיתן לילדה אילנה בקשט, ליום הולדתה השמיני, ובו אקרוסטיכון של שמה
זיכרון הוא דף שנכתב למזכרת בפנקס שנועד לכך, ונקרא ספר זכרונות. כתיבת זיכרון הייתה נפוצה בישראל במשך עשרות שנים במהלך המאה העשרים, ומקובלת במידה מצומצמת עד היום. כתיבת זיכרון נעשתה לציון אירוע, כגון יום הולדת או סיום שנת לימודים, ואת הזכרונות כתבו ידידיו של בעל ספר הזכרונות (מרביתם בני גילו, אך גם הורים, מורים וכו').
נוסחים שבלוניים של זכרונות הופיעו בספרי זכרונות רבים. נוסח שבלוני נפוץ היה:
על החלון ישבתי
וזיכרון לעפרה כתבתי
לפתע נשבר העיפרון
וזהו סוף הזיכרון
נוסח שבלוני נפוץ נוסף:
מה אכתוב לך לא אדע
שיר סיפור או אגדה
לכן אכתוב רק שתי מילים
יברכך האלוהים
תבנית נפוצה נוספת, שהצריכה יצירתיות, הייתה זיכרון שהוא אקרוסטיכון של שם מקבל הזיכרון.
זיכרונות אחרים כללו מסר לאומי, כגון "היי בת נאמנה לעמך ולמולדתך", מסר אישי, כגון "עלה והצלח בכל דרכיך" ויש שהעדיפו לכתוב זיכרון אישי מיוחד. גם במקרים אלה, הזיכרון היה טקסט קצר, בן שורות מעטות, בהתחשב במגבלות שהטיל הדף המיועד לכך.
לעיתים נהג כותב הזיכרון לקפל את הפינה השמאלית התחתונה של הדף, ומתחת לקפל לכתוב "סוד" - מסר קצר (בהתחשב במגבלות המקום), המיועד לכאורה למקבל הזיכרון בלבד (להבדיל מיתר הזיכרון, שאותו נהוג היה להראות לחברים). להדגשת הסודיות נכתב לעיתים על חלקו הגלוי של הקפל: "סוד כמוס", "סוד כמוס לפרה ולסוס" או "כל הפותח הוא כלב נובח".
זיכרון שכתבה זהרה לביטוב לבת כיתתה רפאלה אוליצקי
ולטר ליסאואר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1882
 פטירה:  25 באוקטובר 1965 (בגיל 83)
 ענף מדעי:  פיזיקה,תעופה
 מקום מגורים:  גרמניה,ארצות הברית
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 מראשוני התעופה, ממציא סוג מיקרופון חדש
 
ולטר ליסאואר (גרמנית: Walter Lissauer‏; 11 באפריל 1882 – 25 באוקטובר 1965) היה פיזיקאי יהודי-גרמני-אמריקאי, מחלוצי התעופה ומראשוני הטייסים.
קורות חיים

ולטר ליסאואר נולד בברלין לפיליפינה (לבית לוי) ואדוארד ליסאואר והיה נכדו של שמואל ליסאואר – ממייסדי היהדות הרפורמית בברלין. אביו היה שותף עם אחיו הוגו בבית המסחר "ה. ליסאואר" ויחדיו סיפקו שמלות כספקי החצר, לאשת קיסר גרמניה. כמו כן היו ממקימי אגודת סוחרי ברלין. אביו של ולטר אשר היה חולה לב, הקדים לפרוש מעסקיו בשל מחלתו. הוא היה בעל כישרון בציור וציוריו עיטרו את הבית בו גדל ולטר.
בצעירותו נשלח ולטר ללמוד הנדסת מכונות במוסד הטכנולוגי של ברלין. לאחר מכן למד פיזיקה באוניברסיטת מינכן אצל הפיזיקאי וילהלם רנטגן. הוא סיים את למודיו בתואר דוקטור לפיזיקה ולמתמטיקה ושימש כעוזר אישי של פרופסור רנטגן בעת ניסוייו.
בשנת 1910 החל ליסאואר לעסוק במחקרים בתחום התעופה והיה מראשוני החוקרים בתחום. כחלוצי תחום זה, עסקו החוקרים בתיכון עצמי של מטוסים ומנועים. ליסאואר עבר קורס טיס וקיבל רישיון טיס מספר 22, מאיגוד הטיסה הגרמני F.A.I ב-7 ביולי 1910. לאחר מכן החל ליסאואר לעבוד כטייס ניסוי והטיס את ראשוני הדגמים שנוצרו באותה עת. ביניהם: דגמי מטוסים מסוג "פארמן" עם משטחי היגוי קדמיים.
בניסויים שביצע תרם לשיפור מטוסים דו-כנפיים וחד-כנפיים. אחד הדגמים אשר עיצב, דומה מאוד לעיצוב הדגם הקיים כיום במטוסי הסילון. לאחר מכן מונה למהנדס ראשי בחברת Hanseatische Flugzeugwerke בהמבורג. חברה זו שהעסיקה 2,200 עובדים, עסקה בבנית מטוסים ובהמשך פיתחה מטוסי קרב דו-מנועיים, החמושים בתותחים, ומטוסים שהוסבו מאוחר יותר למטוסי הפצצה ששימשו בעת מלחמת העולם הראשונה. החברה הפסיקה את פעילותה בשנת 1921 וליסאואר סיים את עבודתו בתחום התעופה ושב לעבוד על פיתוח מיכשור ושיטות מדעיות.
בשנת 1938 עם התחזקות המפלגה הנאצית, נטש את גרמניה ועבר להתגורר בדנמרק, שם עבד כסוחר וכיועץ בתחום הטיס והיה ממקדמי התעופה בדנמרק. לאחר מכן היגר לארצות הברית, התגורר בניו ג'רזי ושינה את שמו לשם אמריקאי – ולטר ג'ק ליסאואר.
(Jack Lissauer) הוא עבד בעיר סיברוק (.Seabrook, N.J) במעבדה לחקר הקלימטולוגיה שעסקה במחקרים עבור חיל האוויר האמריקאי. לאחר פרישתו מעבודה זו, הקים את "מעבדות ליסאואר" ועסק כיועץ בתחום הטיס בארצות הברית.
ב-14 בפברואר 1939, פיתח ליסאואר את אחת מהמצאותיו הידועות: "מיקרופון בעל סליל מתנדנד", פטנט ששימש כבסיס למיקרופון הידוע כיום.
ולטר ליסאואר נישא שלוש פעמים. מנישואיו הראשונים עם מארגריטה לסר נולדו לו שני ילדים: הרברט ליסאואר שנולד ב-1906 ודורה שנפטרה בגיל .20 נישואיו האחרונים היו למארגריטה היינה איתה חי בניו ג'רזי.
ולטר ליסאואר הוא בן דודו של ארנסט ליסאואר – משורר יהודי גרמני וקרוב משפחתו של אוטו ליסאואר – עיתונאי ותסריטאי הסרט חמים וטעים.
ולדיסלב וולקוב

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1935 מוסקבה
 פטירה:  30 ביוני 1971 (בגיל 35) סויוז 11 
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי
 השכלה:  המכון לתעופה במוסקבה 
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1966–1971 (כ־5 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  28 ימים, 17 שעות, 1 דקות
 משימות
 סויוז 7, סויוז 11
 עיטורים
 
 
ולדיסלב ניקולייביץ' וולקוב (ברוסית: Владислав Николаевич Волков; 23 בנובמבר 1935 –  30 ביוני 1971) הוא קוסמונאוט סובייטי  שטס לחלל בשני משימות במסגרת תוכנית סויוז. נספה עם כל הצוות במסגרת הנחיתה של חללית סויוז 11.
קורות חיים

וולקוב נולד במוסקבה. בשנת 1953, לאחר סיום בית הספר הוא התקבל ללימודי הנדסה במכון למהנדסי תעופה במוסקבה. בשנת 1959 הוא התקבל לעבודה במחלקת תכנון מס' 1. הוא השתתף בפיתוח חלליות מדגם ווסטוק ווסחוד.
בשנת 1966 וולקוב התקבל ליחידת הקוסמונאוטים והחל הכנות לטיסה לחלל.
בשנת 1969 וולקוב שוגר לחלל בפעם הראשונה בחללית סויוז 7 (אנטולי פיליפצ'נקו היה מפקד צוות). המטרה הייתה להתחבר לחללית סויוז 7 שלא הושגה.
בהמשך הוא היה חבר הצוות משנה של מספר משימות חלל סובייטיות.
בשנת 1971 שוגר לחלל בפעם השנייה בחללית סויוז 11. עם עוד שני אנשי צוות נוספים. במהלך הטיסה הושג שיא השהייה בחלל. לאחר סיום הטיסה שנמשכה 23 ימים במהלך הנחיתה התרחשה בריחת אוויר מהתא, בעקבות זאת, כשנפתחה דלת הקפסולה בעזרתה חזרו לכדור הארץ, התגלו השלושה כמתים. וולקוב נטמן בבית הקברות של חומת הקרמלין.
על שמו נקראו אונייה סובייטית שהייתה חלק של מערך השליטה על חלליות, מכתש על הירח ואסטרואיד.
הערות שוליים

↑  אברהם פלג, "זינוק רוסי באכלוס ההלל", מעריב, 17 ביוני 1971
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810658231605606  GND: 1160217572  ISNI: 0000 0003 7493 2882  NKC: xx0154281  VIAF: 251328027   WorldCat (עם VIAF): 251328027
וי פור ונדטה

| --- | --- |

כריכת האוגדן משנת 1990, אמנות מאת דייוויד לויד.
 מידע קומיקס
 יוצר:  אלן מור (כתיבה) דייוויד לויד (איור)
 סוגה:  אנרכיזם, מסתורין, פוסט-אפוקליפטי, גיבורי-על, דיסטופיה
 תקופת פרסום מקורית:  מרץ 1982 – מאי 1989 (כ־7 שנים)
 סינדיקציה:  חותם ורטיגו מבית DC קומיקס
 מסת"ב:  ‏כריכה רכה:< ISBN 0-930289-52-8 כריכה קשה: ISBN 0-930289-52-8
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  Delcourt 
 מספר החוברות:  10
 
וי פור ונדטה (באנגלית: V for Vendetta; "וי עבור נקמת דם" כאשר וי היא האות הראשונה במילה Vendetta, נקמת דם באנגלית) הוא רומן גרפי פוליטי דיסטופי בכתיבתו של אלן מור ובאיורו של דייוויד לויד אשר הופיע לראשונה ב-1981, בשחור-לבן, בחוברות האנתולוגיה החודשיות Warrior מבית Quality Comics הבריטית ומיד הפך ליצירת פולחן עבור מעריצי הקומיקס.
בשנת 1985, לאחר 26 גיליונות, הרצתו של הקומיקס בוטלה, ורק ארבע שנים מאוחר יותר השלימו מור ולויד את הסאגה של V, גיבור הקומיקס, והוציאו את הסדרה בשלמותה כאוגדן בשנת 1989. כעבור כמה שנים יצאה מחדש תחת חותם ורטיגו מבית DC קומיקס. הקומיקס טומן בחובו מסרים על זכויות האדם וכוחו בחברה ומעלה שאלות מוסריות נוקבות בנושאים של פשיזם, טרור, מוסר לאומי ואחריות חברתית.
חנות הספרים "Forbidden Planet" מיקמה את האוגדן במקום השלישי ברשימת 50 הרומנים הגרפיים הטובים ביותר שלה.
רקע עלילתי

העלילה מתרחשת בעתיד חלופי, בשנת 1997, לאחר מלחמה גרעינית המתרחשת בשלהי שנות השמונים שהובילה להפיכה פשיסטית באנגליה, המזכירה רבות את גרמניה הנאצית.
V הוא גיבור מטעם עצמו, אנרכיסט, העוטה על פניו מסכה בדמותו של גאי פוקס והמנהיג מהפכה של איש אחד כנגד שלטון האימים הטוטליטארי של הסיעה הפשיסטית Norsefire, אשר בראשה עומד הקנצלר אדם סוסאן (Susan).
בליל ה-5 בנובמבר, דקות ספורות לפני שהוא מפוצץ את האולד ביילי, מציל V את אייווי, נערה צעירה שיצאה אחרי שעת העוצר, מידיהם של "המצביעים", אנשי המשטרה החשאית. V אוסף את הנערה אל מחבואו המכונה "גלריית הצללים" וסוחף אותה למלחמתו בשלטון הפשיסטי והמושחת השורר במדינתם.