stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאורה
תכונות של תאורה

עוצמה: העוצמה של תאורה היא כמות האור המוחזרת מהמשטח המואר. העוצמה נמדדת ביחידות לוקס (lx). רמת תאורה המאפשרת הבחנה סבירה במכשולים לצורך התמצאות היא כ-4 לוקס. על פי המוסד לבטיחות ולגיהות רמת תאורה נאותה לעבודה משרדית היא בין 500 ל-1,000 לוקס במדידה על משטח העבודה. התאורה הדרושה לצורך צילומי טלוויזיה היא החל מ-1000 לוקס. לשם השוואה, עצמת התאורה הנוצרת מאור השמש נעה בין 30,000 ל-100,000 לוקס (תלוי בקו הרוחב ובראות), ואילו רמת התאורה הנוצרת מאור ירח מלא היא כ-1 לוקס.
אחידות: מדד הבודק עד כמה האזור מואר באופן אחיד. בתאורה פונקציונליות אחידות גבוהה משפרת את הביצועים, ואחידות נמוכה פוגעת בביצועים ואף גורמת נזק תמידי לראייה. מכיוון שהעין מתאימה עצמה לכמות האור הקיימת, חוסר אחידות בתאורה מאמץ את העיניים כאשר המבט חולף תדיר בין אזורים כהים ובהירים. כאשר המעבר מהיר מאוד, כמו שעשוי להיות בנהיגה על כביש מהיר, חוסר אחידות של תאורה לא מאפשר לעין להסתגל לשינויים בעצמת האור ופוגע מיידית ביכולת להבחין בפרטים. האחידות נמדדת כיחס בין העוצמה הממוצעת לעוצמה המרבית – ככל שהמספר קרוב ל-1 האחידות גבוהה יותר.
סינוור: תאורה עלולה ליצור מצב של סינוור. הסינוור יכול להיווצר כאשר התאורה בנויה כך שנוצר קו ראייה ישיר אל מקור האור או שמקור האור מספיק חזק ונמצא בתוך שדה הראיה בזווית הגורמת לסינוור (למשל: תאורת מגרש ספורט הנמצא בסמוך לכביש ואינה מכוונת נכון עלולה לסנוור את הנהגים). מצב נוסף של סינוור הוא מעבר מאזור חשוך לאזור מואר או הדלקת תאורה מלאכותית לאחר שהות ממושכת במצב מואפל (למשל בעת הקרנת סרט) - במצב כזה תאורה חזקה מדי תוביל לסינוור. גם החזר תאורה ממשטחים בהירים או ממשטחים שמחזירים אור כגון מראה מוביל לסינוור - דוגמה לסינוור כזה הייתה צגי מחשב מסוג CRT אשר שיקפו את גופי התאורה שהותקנו מעליהם. בעיה זו נפתרה מעצמה עם המעבר לצגי מחשב שטוחים בטכנולוגית LCD. סוג מקור האור עצמו גם כן משפיע על רמת הסינוור – למשל תאורת LED מסנוורת יותר מסוגים אחרים של נורות, בשל היותו של האור של ה-LED מרוכז מנקודה אחת קטנה, האופטיקה הנחותה של רוב גופי ה-LED לעומת גופי תאורה לנורות מסוגים אחרים והריכוז הרב של אורכי גל כחולים בספקטרום ה-LED הלבן.
העברת (קרוי גם מסירת) צבע: למקורות אור שונים ספקטרום פליטה שונה. אי לכך, משתנים הצבעים הנראים של עצמים מוארים בהתאם למקור האור המאיר אותם. מחד ישנם מקורות אור בעלי ספקטרום פליטה רחב אשר מאפשרים הבחנה מפורטת בצבעי העצמים המוארים, ומאידך קיימים מקורות אור בעלי ספקטרום המכיל מספר מוגבל של אורכי גל, או אף מונוכרומטיים (כגון תאורת לייזר ונורות נתרן לחץ נמוך) אשר כלל אינם מאפשרים הבחנה בצבעים השונים.
יעילות: לתאורה שני מדדים של יעילות. האחד הוא כמות האנרגיה הנצרכת על ידי מערכת התאורה על מנת למלא את משימתה. במובן זה, לא ניתן למדוד יעילות של תאורה בצורה מוחלטת אלא מדובר ביעילות יחסית: אם ניתן להגיע לתוצאה רצויה ביותר מדרך אחת, הרי שהדרך שצורכת פחות אנרגיה היא כביכול היעילה יותר. המדד השני ליעילות תאורה אף קשה בהרבה למדידה, והוא עד כמה התאורה מבצעת את "תפקידה", בשקלול כל התכונות שנזכרו לעיל. שני מדדים אלו עלולים אף לסתור זה את זה, במובן זה שתאורה יעילה אנרגטית יעילה פחות בשאר הפרמטרים ולהפך.
ראו גם

פנס רחוב
תאורת גז
תאורת במה
תאורה (צילום)
הערות שוליים

↑  Avoiding LED Glare Bombs, LED Journal (באנגלית) (ארכיון)
↑  "The problem of glare: A mismatch of lamp and location may be the real problem - LeapFrogLighting". LeapFrogLighting (באנגלית אמריקאית). 2014-04-22. נבדק ב-2018-03-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529228505171  BnF: cb11944423d (data)  GND: 4112704-3  HDS: 016232  LCCN: sh85076925  LNB: 000068942  NDL: 00572238  NKC: ph115624 
תאורה בכביש מהיר בלילה
הפורום הישראלי למשפט וחירות

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  ירושלים 
 תקופת הפעילות:  2020–הווה (כ־5 שנים) 
 lawforum.org.il
 
הפורום הישראלי למשפט וחירות הוא קהילה של משפטנים ואחרים, הפועלים לקידום תפיסת עולם משפטית שמרנית במשפט ובמדיניות בישראל, הדוגלת בעקרונות הפרדת רשויות, ריסון שיפוטי, חירויות הפרט ושלטון מוגבל. הפורום אינו נוקט עמדה רשמית בסוגיות אקטואליות על סדר היום ואינו תומך במהלכי מדיניות ספציפיים.
הקמה

הפורום הוקם בשנת 2020 על ידי אלענה מייזל (לשעבר יו"ר הפורום וכיום מנכ"לית הפורום) ויונתן גרין (לשעבר מנכ"ל הפורום). הוא פועל בהשראת האגודה הפדרליסטית בארצות הברית, והוא נוסד ביוזמת קרן תקווה ישראל ופועל בתמיכתה.
לשיטת הפורום, הדיון הציבורי על אודות מערכת המשפט, יסודות המשטר הדמוקרטי ומערכת היחסים בין הפרט לבין המדינה מתאפיין לעיתים קרובות בשיח פשטני, בחד צדדיות ובחוסר גיוון. משפטנים ומשכילים רבים חולקים על תפיסת עולם זו וחשים בחסרונה של גישה אחרת, שכמעט אינה מקבלת ביטוי ציבורי. הפורום הוקם כדי לענות על צורך חיוני זה, ולייצר במה אינטלקטואלית שתאפשר גיוון בשיח המשפטי בישראל ותהווה קהילה למשפטנים שמרנים.
הוועדה המייעצת

הוועדה המייעצת היא קבוצה של משפטנים בכירים אשר ממלאים תפקיד פורמלי. בין חברי הוועדה ניתן לכלול את: זוכה פרס ישראל ושר המשפטים לשעבר פרופ' דניאל פרידמן, נשיא המרכז האקדמי פרס פרופ' רון שפירא, זוכה פרס נובל פרופ' ישראל אומן.
כמו כן, לפורום ועדה מייעצת בינלאומית, אשר כוללת משפטנים ומומחים בעלי שם עולמי כמו: פרופ' ריצ'רד אפשטיין (אוניברסיטת ניו יורק ואוניברסיטת שיקגו), פרופ' רנדי בארנט (אוניברסיטת ג'ורג'טאון), פרופ' פיליפ המבורגר (אוניברסיטת קולומביה), פרופ' פיטר ברקוביץ' (אוניברסיטת סטנפורד) ופרופ' סטיבן קלברסי (אוניברסיטת נורת’ווסטרן).
פעילות סטודנטיאלית > תאי סטודנטים

הפורום מעודד הקמת תאי ומועדוני סטודנטים בכל הפקולטות למשפטים. תאי הסטודנטים מקיימים אירועי דיבייט העוסקים בנושאים על סדר היום הציבורי, לצד פעילויות אחרות בקרב תלמידי הפקולטה. תאי הסטודנטים נהנים מליווי צוות הפורום, חברי סגל בכירים בפקולטה ומומחים משפטיים מחוצה לה. כיום ישנם תאי סטודנטים פעילים בפקולטות הבאות: האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת רייכמן ואוניברסיטת בר-אילן. לאחר סיום לימודיהם, חברי התאים מצטרפים לקהילה של משפטנים חברי הפורום.
בין הפעילויות של תאי הסטודנטים ניתן למנות דיבייטים בין מומחי משפט בכירים, כגון דיבייט בין פרופ' רות גביזון לפרופ' ברק מדינה; דיבייט בין עו"ד שי ניצן לפרופ' רון שפירא; דיבייט בין פרופ' יואב דותן לד"ר עמיר פוקס ועוד.
הפורום מכנס פעם בשנה את כנס הסטודנטים הארצי שלו, בו סטודנטים מכלל תאי הסטודנטים בארץ מתכנסים ליום של הרצאות ודיונים. במסגרת הכנס של שנת 2023 הקליט נשיא המדינה יצחק הרצוג סרטון בו הוא מודה לפורום על תרומתו לשיח פורה ומכבד בשיח המשפטי בישראל, תוך עידוד חקירה ודיון מעמיקים בסוגיות הציבוריות-משפטיות שעל הפרק.
פעילות סטודנטיאלית > סמינר קיץ לסטודנטים למשפטים

"סמינר הקיץ למשפט ודמוקרטי" של הפורום הישראלי למשפט וחירות מתקיים במשך שבועיים. במסגרת הסמינר 20 סטודנטים מצטיינים נדרשים להעמיק בכתבים קלאסיים בנושא משפט ודמוקרטיה. בראש התכנית עומד פרופ’ אבי בל מאוניברסיטת בר-אילן. יחד עמו כמרצה ראשי משמש עו"ד גיל ברינגר. הסמינר כולל סמינריון בסגנון הרצאות, דיונים עם אנשי ציבור בולטים, סיורים ולימוד בקבוצות. במסגרתו ניתנות הרצאות אורח אשר מועברות על ידי אנשי משפט וחוקרים בולטים בישראל. ביניהם ניתן למנות את פרופ' אהרון ברק, שופט בית המשפט העליון אלכס שטיין, עו"ד דינה זילבר, עו"ד אביטל סומפולינסקי, פרופ' יניב רוזנאי ועוד.
פעילות סטודנטיאלית > תחרות כתיבה על שם ינאי כהן

הפורום מארח תחרות כתיבה משפטית ארצית נושאת פרסים לתלמידי משפטים. התחרות נועדה לעודד כתיבה משפטית סטודנטיאלית מעמיקה ורצינית. המאמרים זוכים בפרס כספי ולפרסום בכתב העת "רשות הרבים" של הפורום. התחרות נערכת לזכרו של ינאי כהן, אשר השתתף בעבר בסמינר למשפט ודמוקרטיה.
פעילות במישור האקדמי > ספרייה, כתב עת וערוץ יוטיוב

כתב העת "רשות הרבים" של הפורום הישראלי למשפט וחירות נועד לקיום דיון מעמיק בסוגיות עכשוויות וכלליות המעסיקות את עולם המשפט בישראל. עם כותבי המאמרים נמנים שופטי בית המשפט העליון יוסף אלרון ונועם סולברג, אקדמאים כגון פרופ' רון שפירא, פרופ' ברכיהו ליפשיץ, פרופ' טליה איינהורן, פרופ' חיים זנדברג, פרופ' אריאל בנדור, פרופ' משה כהן-אליה ד"ר יעקב בן שמש וד"ר שוקי שגב. מאמרי כתב העת מצויים באתר נבו, והם מאוזכרים בפסיקת בית המשפט העליון, ובכתיבה אקדמית ומחקרית. ד"ר שאול שארף משמש עורך ראשי של כתב העת. לכתב העת ועדה אקדמית מלווה, בה חברים פרופ' ברכיהו ליפשיץ ופרופ' חיים זנדברג.
ספריית "יסודות המשפט" של הפורום היא ספרייה דיגיטלית שמרכזת שלל מקורות וטקסטים ממגוון סוגים ונושאים, ומהווה במה עבור טקסטים משפטיים-שמרנים. הספרייה כוללת כתיבה משפטית שמרנית בשפה העברית, וכן מגוון של מקורות בשפה האנגלית ותרגומים של מאמרים מובחרים, ביניהם של הכותבים: אנטונין סקאליה, פרופ' ג'רמי וולדרון ופרופ' סטנלי פיש.
לפורום ערוץ יוטיוב בו מועלים מגוון רחב של סרטוני פעילות הפורום. הערוץ כולל הקלטות של דיבייטים, פאנלים והרצאות שערך הפורום.
פעילות במישור האקדמי > פודקאסט ותכנים נוספים

הפורום מארח פודקאסט משפטי – "השימוע". הפודקאסט נוסד והוגש על ידי עו"ד יונתן גרין, וכיום מגיש אותו סמנכ"ל הפורום עו"ד אורן רובין. בין אורחי הפודקאסט ניתן למנות את: פרופסור דניאל פרידמן, פרופסור טליה איינהורן, פרופסור אהוד גוטל, פרופסור גידי ספיר, השופט הרן פינשטיין, עו"ד ערן בן ארי ופרופסור מני מאוטנר.
הפורום יצא במיזם של שיעורים מתומצתים בקורסים המרכזיים שנלמדים בפקולטות למשפטים בשם "סדר דין מהיר". המיזם משמש ארגז כלים שמלווה את הסטודנטים במהלך הלימודים ומסייע להם בהבנה וחיזוק של החומר הבסיסי אשר נלמד בפקולטות.
הערות שוליים

1 2   נתנאל שלומוביץ, ארגון ימין אמריקאי פועל לעצב בדמותו את מערכת המשפט בישראל, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2020
1 2   נתנאל שלומוביץ, שמחה רוטמן פועל לשנות את שיטת בחירת השופטים. ארגון ימין דואג לייצר לו מועמדים, באתר הארץ, 27 בינואר 2023
↑  אברהם בלוך, ‏מיוחד לסרוגים: כך פועלים השמרנים לשינוי עולם המשפט הישראלי, באתר "סרוגים", 13 בנובמבר 2022
↑   האם העליון רשאי לפסול חוקי יסוד? - פרופ' רות גביזון ופרופ' ברק מדינה, סרטון בערוץ "הפורום הישראלי למשפט וחירות", באתר יוטיוב
↑   יועץ, פרשן או קובע? מעמדו המחייב של הייעוץ המשפטי לממשלה - עו”ד שי ניצן ופרופ' רון שפירא, סרטון בערוץ "הפורום הישראלי למשפט וחירות", באתר יוטיוב
↑  דיבייט: "מקומה של עילת הסבירות במשפט המינהלי" - פרופ' יואב דותן וד"ר עמיר פוקס, בערוץ של הפורום הישראלי למשפט וחירות, באתר יוטיוב
↑   ברכת נשיא המדינה, יצחק הרצוג, לכנס הסטודנטים הארצי של הפורום הישראלי למשפט וחירות תשפ״ג, סרטון בערוץ "הפורום הישראלי למשפט וחירות", באתר יוטיוב
↑  תחרות הכתיבה המשפטית, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑  רשות הרבים, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑  יוסף אלרון, המשפט הפלילי - על צומת דרכים, כתב העת "רשות הרבים", התשפ"ג
↑  רון שפירא, על סבירותה של עילת הסבירות, בכתב העת "רשות הרבים", 16 בינואר 2023
↑  יעקב בן שמש, מתווה גורסץ' – כיצד ראוי לאזן בין הזכות לחופש ביטוי ובין הזכות לשוויון?, רשות הרבים תשפ"ג
↑  בג"ץ 5658-23, התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת, עמ' 8, 81, 272, 553, 710
↑  ע"ב 6615-22, עמיחי שיקלי נ' יושב ראש ועדת הבחירות המרכזית לכנסת ה-25, יצחק עמית, עמ' 71
↑  אריאל בנדור, היועץ המשפטי לממשלה: בין עמדה משפטית לייצוג, מחקרי משפט לד, התשפ"ב 2022
↑  שאול שארף, חוק-יסוד: משאל עם – מבט השוואתי על היבטים הליכיים, משפט וממשל כח, ה"ש 236
↑  אודות כתב העת, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑  [https ספרייה - יסודות המשפט
↑  ספרייה - יסודות המשפט, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות, באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
↑  אנטונין סקאליה, שופטי משפט מקובל בשיטה של משפט־אזרחי: תפקידם של בתי המשפט הפדרליים בפרשנות חוקים והחוקה
↑  ג'רמי וולדרון, ליבת הטיעון נגד ביקורת שיפוטית
↑  סטנלי פיש, הכוונה היא הכול: ניתוח ביקורתי לספרו של אהרן ברק “הפרשנות התכליתית במשפט”
↑  "השימוע"
↑  "סדר דין מהיר" באתר הפורום הישראלי למשפט וחירות
זיהוי פלילי

השוואת נעל של חשוד לעקבת נעל שנלקחה מזירת עבירה
מזוודת כלים של מז"פ משטרת ישראל
איבוק זירת פריצה לגילוי טביעות-אצבע
זיהוי פלילי (מז"פ – מחלקת זיהוי פלילי, באנגלית: Forensic science או Forensics) הוא מקצוע התמחות משטרתי וענף בין-תחומי בקרימינולוגיה, חקר הפשיעה. מטרתו של הזיהוי הפלילי היא לסייע למערכת המשפט ולכוחות הביטחון בפתירת פשעים, תוך שימוש בשיטות מדעיות מתחומים רבים.
בכל כח משטרה מודרני קיימת מעבדה לזיהוי פלילי (מז"פ).
עיסוקי הזיהוי הפלילי

עובדי המעבדה מגיעים מרקעים ומתחומים שונים ומגוונים: ביולוגים, פיזיקאים, כימאים ועוד. מדענים אלה נצרכים בדרך כלל ללימודים מיוחדים לשם הסמכה בזיהוי פלילי. בנוסף נעזרת המעבדה רבות בשירותים חיצוניים, במיוחד בתחום הרפואה המשפטית. בנוסף לעבודתם בזירת הפשע ובמעבדה, נצרכים אנשי הזיהוי הפלילי להעיד לעיתים תכופות בבתי משפט בנוגע לאופן ביצועם של פשעים.
במעבדה לזיהוי הפלילי עובדים בנוסף אנשי מקצוע רבים המסייעים במלאכה: צלמים, לבורנטים ואנשי מחשבים ותקשורת, למשל.
לעיתים נדרשת המעבדה לזיהוי פלילי לחקירת תאונות, אשר טרם ידוע אם נגרמו בשל עבירה כלשהי.
כמספרן הרב של שיטות הפשיעה, כך מספרם של תחומי העיסוק של הזיהוי הפלילי. בהם ניתן למנות:
רפואה משפטית: קביעת סיבת ואופן המוות (באמצעות נתיחה שלאחר המוות), קביעת האופן של חבלות ופציעות, זיהוי רקמות בזירת הפשע או במקרים של תקיפה מינית, למשל. רופא משפטי הוא פתולוג שעבר התמחות גם במשפטים ורשאי לבצע את הנתיחות לשם זיהוי פלילי וכן נקרא להעיד בבית משפט אודות הממצאים וחוות הדעת.
ניתוח וידאו: ניתוח צילומי וידאו ממצלמות אבטחה וטמ"ס (טלוויזיה במעגל סגור - CCTV), במטרה לפענח את הלך ההתרחשויות בזירת הפשע.
ניתוח סאונד וזיהוי קולי: בדיקות אותנטיות של הקלטות שמע. זיהוי והשוואת קולות הדוברים.
גנטיקה משפטית: זיהוי פושעים וקורבנות על סמך חומר גנטי, קביעת או שלילת קרבה ביולוגית בין אנשים. הבדיקה המפורסמת בתחום היא בדיקת סמני DNA.
זיהוי עקבות בזירת הפשע: טביעות אצבעות, עקבות נעליים, אבקות (מפרחים, למשל. תחום זיהוי האבקות נקרא פאלינולוגיה משפטית), סימני צמיגים וכדומה.
בליסטיקה: זיהוי כלי ירייה בהם השתמשו בפשעים, סוג התחמושת, זווית ומרחק הירי.
פסיכיאטריה משפטית: בדיקת כושרם של אנשים להעיד, זיהוי מחלות נפש כגורם לפשיעה, פיקוח פסיכיאטרי על אסירים וטיפול בהם.
רפואת שיניים בזיהוי פלילי (אודונטולוגיה משפטית): בדיקת סימני נשך על גוף הקורבן, על גוף הפושע או על חפצים, זיהוי קורבנות לפי שיניהם.
אנתרופולוגיה משפטית: זיהוי גופות שנרקבו ושלדים (וקביעה האם מדובר כלל בשיירי אדם), הערכת זמן המוות, מציאת מקום ההריגה (בניגוד למקום הקבורה), קביעת זמן ומקום המוות באמצעות אנטומולוגיה משפטית (חקר חרקים, תולעים וביציהם, אותם ניתן למצוא בגופות נרקבות). התחום החוקר רקבון גופות קרוי גם טפונומיה.
זיהוי פלילי של מסמכים: גילוי זיופים (של חתימות, טפסים, כסף), זיהוי והתאמת כתבי יד, זיהוי מקורן של הדפסות. תחום זה מכונה Questioned Document Examination, והמדור העוסק בכך מכונה בקיצור QD.
זיהוי עברות מחשב: הטרדות באינטרנט, הונאות, הפצת תכנים לא חוקיים.
כימיה וטוקסיקולוגיה משפטית: זיהוי רעלים, סמים וחומרים אחרים בזירת הפשע.
סרולוגיה משפטית: חקר כתמי דם בזירת הפשע. זיהוי מקור הדם ואופן הגעתו אל המשטח, וניסיון להסיק מסקנות בנוגע לאופן ביצוע הפשע.
חשבונאות משפטית: חשיפת הונאות כלכליות ועסקיות, בחינת מסמכים עסקיים העשויים לתת רמזים בנוגע לפשעים.
בחינת רכב, דרכים ותנועה: זיהוי סיבתן של תאונות דרכים, זיהוי כלי רכב שסייעו בפשיעה, זיהוי שיירים (דלק, שמן, פיח, סימני צמיגים) של כלי רכב.
הנדסה משפטית: קריסת מבנים, למשל, בחקירות של תאונות או מעשי רשלנות.
ראו גם

מאגר דגימות ה-DNA של משטרת ישראל
המרכז הלאומי לרפואה משפטית
דיני הראיות
משפט פלילי
צו חיפוש
צו
לקריאה נוספת

קולין אוואנס, יומני חקירה: כך פתרו מעבדות הזיהוי הפלילי 101 מן הפשעים המסובכים ביותר בעולם, ירושלים: כרטא, 1998.
נייג'ל מקרירי, עדים אילמים - תולדות הזיהוי הפלילי, הוצאת כתר, 2015.
יעקב בכר

| --- | --- |
יעקב (ז'אק) בכר
יעקב (ז'אק) בכר
 לידה:  25 בינואר 1858 מרסיי, צרפת 
 פטירה:  26 בדצמבר 1923 (בגיל 65) הרובע השני של פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 
יעקב (ז'אק) בכר (בצרפתית: Jacques Bahar;‏ 25 בינואר 1858 – 26 בדצמבר 1923) היה עורך דין, עיתונאי, סופר, משורר והוגה דעות ציוני-סוציאליסטי. יהודי-צרפתי ממוצא אלג'יראי, אשר ייצג (ביחד עם אדוארד אטאלי וד"ר אז'ן ואלנסין) את יהדות צפון אפריקה בקונגרס הציוני העולמי הראשון, בו הוא נבחר כנציג התנועה הציונית הצעירה למזרח.
קורות חיים

נולד במרסיי ב-1858. גדל באלג'יריה ובעיתוניה גם החל לפרסם ממאמריו. עבד לפרנסתו כמתורגמן צבאי.
הוציא לאור בצרפת את העיתון הציוני-סוציאליסטי "הלפיד" (Le Flambeau) ביחד עם חברו ברנאר לזר. פרסם מאמרים וספרים רבים העוסקים בסוגיות יהודיות וציוניות, ובין השאר עסק רבות בפרשת דרייפוס. בין היתר חיבר מספר ספרים אוטופים בהם פרס את חזונו לגבי המדינה היהודית העתידית שחזה שתוקם בארץ ישראל, בהם "אנטי-גויות בציון" (Anti-goyisme à Sion),ו"הבוגד" (Le Traitre, 1898).
ספרו "אנטי-גויות בציון" תורגם לימים לעברית ופורסם כחלק מאנתולוגיית "חזיוני המדינה" בעריכת גצל קרסל. הספר נכתב על רקע אירועי פרשת דרייפוס שהתחוללו בצרפת, ומדמה אירועים מקבילים הקורים במדינה היהודית שהוקמה בציון. היצירה מגוללת את סיפורה של תנועה גזענית הדוגלת ב"אנטי-גויות" (על משקל אנטישמיות) ושואפת לגרש את האזרחים הזרים מהמדינה, אולם דעת הקהל ורשויות החוק במדינה היהודית לא סבלו התנהגות זאת, ומנהיג התנועה נתבע לדין לפני הסנהדרין בירושלים. עלילת היצירה מתמקדת בקורות המשפט שהתנהל בסוגיה, וחשיפת השקרים והמניפולציות של שונאי הזרים.
נפטר בפריז ב-1923.
מפרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יעקב בכר, "אנטי-גויות בציון", בתוך: חזיוני מדינה, בעריכת גצל קרסל, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ד.
יעקב בכר, אין כל חדש תחת השמש, הצבי, 26 באוגוסט 1898
Jacques Bahar, Le traitre, Paris, 1898. (הספר, בארכיון האינטרנט)
הערות שוליים

↑  Jacques Bahar (1858-1923)
↑  Jacques Bahar
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529014905171  BnF: cb10299067t (data)  ISNI: 0000 0004 2656 7857  NTA: 132013495  SUDOC: 06853115X  VIAF: 200931802   WorldCat (עם VIAF): 200931802
מאיר שניצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 75 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  העיר, הארץ, מעריב 
 
מאיר שניצר (נולד ב-1950) הוא מבקר אמנות, עיתונאי, פובליציסט ומחבר ספרים ישראלי.
ביוגרפיה

שניצר למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה של אוניברסיטת תל אביב, ולאחר לימודיו עבד בסינמטק תל אביב ושימש כאיש יחסי־הציבור של חברת "סרטי נח", של בני הדודים מנחם גולן ויורם גלובוס. בשנת 1980 היה ממייסדי המקומון התל אביבי "העיר" לצד חנוך מרמרי. הוא שימש כעיתונאי ומבקר קולנוע, כעורך מוסף "הארץ", כסגן עורך ה"העיר", ומבקר הקולנוע של העיתון "חדשות". במאי מונה 1988 לעורך "העיר", תפקיד בו שימש עד 1990.
לאחר מכן החל לבקר סרטי קולנוע במדורים שונים במקומונים "העיר" ו"כל העיר", בתחנת הרדיו "קול ישראל" ובעיתונים "הארץ" ו"מעריב", שם עסק בביקורת סרטים ותוכניות טלוויזיה במשך עשרים שנה. טוריו העיתונאיים בעיתון "מעריב" התפרסמו גם באתר האינטרנט nrg של העיתון. בשנת 1994 הוציא לאור שניצר את ספרו "הקולנוע הישראלי", לקסיקון סרטי קולנוע ישראליים.
שניצר נודע בעקבות עתירה לבג"ץ שהגיש ב-1988, בעת שכיהן כעורך "העיר", נגד הצנזור הצבאי הראשי, שידועה כ"בג"ץ שניצר". בעתירה זו יצאו שניצר והעיתונאי אלוף בן נגד החלטת הצנזורה לאסור פרסום כתבה שהכילה קטעים שעסקו בביקורת אודות תפקודו של ראש "המוסד" ועיתוי החלפתו. העתירה, שהייתה הפעם הראשונה שבה עמד היקף סמכותו של הצנזור הצבאי הראשי לביקורת שיפוטית, התקבלה על ידי שופטי בג"ץ.
שניצר זכה לפרסום גם עקב פרשה בה הפך לקורבן התקף זעם של דודו טופז, שבמהלכה שבר טופז את משקפיו של שניצר בעקבות ביקורת חריפה שכתב האחרון על תוכניתו של טופז בשנת 1995. לאחר המקרה תבע שניצר את טופז וזכה בפיצוי של 62,500 שקלים.
כמבקר קולנוע נודע שניצר בקשיחותו הרבה ובדרכו המסוגננת לקטול סרטים.
בנובמבר 2012, כחלק מתהליך רכישת "מעריב" על ידי שלמה בן צבי, פוטר שניצר מהעיתון, יחד עם עובדים נוספים.
זמן קצר לאחר פיטוריו נמנה, יחד עם אחדים ממפוטרי "מעריב", עם ראשוני השבועון החדש, "סופהשבוע". באוקטובר 2021 סיים את תפקידו כמבקר הקולנוע של "מעריב".
הערות שוליים

↑  מאיר שניצר מונה לעורך "העיר", חדשות, 24 במאי 1988
1 2  אורון שמיר, עכבר העיר, מאיר שניצר: "זרקו אותנו לקבר אחים", באתר הארץ, 14 בדצמבר 2012
↑  אורי קליין, המקרה המוזר של ברוך דינר, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2008
↑  עידו דיסנצ'יק, רשות הדיבור לשופט, מעריב, 13 בינואר 1989
↑  קרן צוריאל, ‏בג"ץ שניצר, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2000
↑  ניר קיפניס, ‏למה עצרו את דודינקה, באתר גלובס, 2 ביוני 2009
↑  ציוץ של יאיר רווה בטוויטר, 25 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267593205171  LCCN: n94098250  VIAF: 1706062   WorldCat (עם VIAF): 1706062
רגשות בעבודה

רגשות המתבטאים במקום העבודה הם בעלי תפקיד חשוב בכל הקשור באינטראקציות בינאישיות שמתחוללות בתוך מקום העבודה לבין העולם החיצוני והן בעלות השפעה על העובדים ועל ביצועיהם, וכתוצאה משפיעות על הארגון עצמו.
סוגי רגשות בעבודה

רגשות מוגדרים כתחושות פנימיות עזות, שמכוונות כלפי מישהו או כלפי משהו מסוים. ששת הממדים של הרגשות כוללים: כעס, פחד, עצבות, אושר, סלידה והפתעה. לעומתם, מצב רוח הוא הרגשה שנוטה להיות פחות חזקה מאשר הרגש והיא חסרת גירוי בעל הקשר מסוים.
במחקרים נמצא כי רגשות שליליים כגון פחד, חרדה וכעס, עלולים לא רק לעכב ולהפריע לביצועי העובדים במקום עבודתם אלא גם להשפיע לרעה על קבלת החלטות. זאת כיוון שהם מביאים לראייה מוגבלת של הפתרונות הרצויים לבעיות. בנוסף לזאת ביכולתם של הרגשות השליליים להוביל לפעולות רצוניות מצד העובדים שיפרו את חוקי הארגון ויאיימו עליו (למשל, עבודה בקצב איטי, גנבה של ציוד). לעומתם, רגשות חיוביים עשויים להגביר ביצוע: הרגשות החיוביים מעלים רמות עוררות ומביאים את העובד לחוש מחויבות רגשית לעבודתו ובכך מהווים מניעים לביצוע טוב יותר. זאת ועוד. רגשות חיוביים מגבירים את היכולת לפתור בעיות, להנהיג עובדים ולגרום להם לקבל שינויים בארגון.
ניתן לחלק את הרגשות המובעים במקום העבודה לשני סוגים:
רגשות מורגשים - הרגשות האמיתיים, שאותם חש הבן אדם.
רגשות מוצגים - הרגשות הנדרשים והנתפסים כמתאימים למקום עבודה מסוים. רגשות אלו הם נלמדים ולא מוטבעים ומצופים כנורמה במקום העבודה. למשל, מאיש מכירות מצופה להביע ידידותיות ולחייך. לעיתים קרובות הרגשות מוצגים שונים מהרגשות המורגשים מה שגורם לאי הבנה, בעיקר בתפקידים בהם העובדים נדרשים להסוות את רגשותיהם האמיתיים.
מבחינת הארגון ישנה עדיפות להפגנת רגשות מסוימים וזאת על מנת להציג חזות רגשית מסוימת - בתוך הארגון ומחוצה לו - במהלך אינטראקציות בינאישיות, כדי לקדם את האינטרסים של הארגון: העלאת שביעות רצון הלקוח או את ההיענות ללקוח. עקב חשיבות הפגנת וניהול רגשות רצויים אלה, הרגשות הפכו למרכיב שמשפיע בצורה חזקה על העובד ועל ביצועיו, וכתוצאה - על הארגון עצמו.
ההתחשבות בסוג העבודה בזמן בו נבחר עובד לתפקיד מסוים, גורמת לרגשות להפוך לחלק מהדרישות לתפקיד, במקרה בו לתפקיד נדרשת רמה מסוימת של הפגנת רגשות (למשל, יש צורך להיות חייכני ושמח על מנת לעבוד בפארק שעשועים של דיסנילנד). (ראו עבודת רגשות).
רגשות ושוויון בין המינים בעבודה

מין העובד הוא מרכיב מרכזי באנליזה של רגשות בעבודה. לרגשות יש תפקיד חשוב בשמירה על שוויון בין גברים לנשים בעבודה. לדוגמה: התפלגות המינים בעבודת רגשות (emotional labor) מהווה את הבסיס למבנה של הרבה מאוד חברות שירות.
נשים וגברים נבדלים בתגובות הרגשיות שלהם לאירועים וביכולותיהם של זיהוי רגשותיהם של אחרים. לרוב נשים מביעות יותר רגש מאשר גברים. הן חוות את הרגשות בעוצמה רבה יותר והבעת רגשות חיוביים ושליליים שכיחה יותר אצלן מאשר אצל גברים, פרט לרגשות הכעס. בניגוד לגברים, נשים גם מדווחות על תחושת הנוחות בעת הבעת רגשות. ובנוס, נשים טובות יותר בקריאת רמזים לא וורבליים אצל אנשים אחרים.
בהפגנת רגשות בעבודת צוות, בעליל, הרגשות הגבריים נחשבים ליותר מקובלים. בעבודת צוות יומיומית, הפגנה של כעס ונמרצות, שמקושרים תרבותית להתנהגות גברית, נוטה להיות מקובלת יותר מאשר דמעות והפגנה של פגיעות, (שנחשבים, מסורתית, כהפגנת רגשות נשיים). ההבדלה בין המינים באה לידי ביטוי ומשוחזרת הן בשפה של עבודת הצוות והן באימון הצוות. שפת הקבוצה שמדברת על "שחקנים" ועל "מאמנים", מסמלת סביבה תחרותית בעלת אוריינטציה גברית של ספורט קבוצתי, ומאפיינת את עבודת הצוות כמשחק. עם זאת, עבודת צוות נחשבת לשיטת ניהול נשית, מכיוון שהיא שמה דגש על כישורים בינאישיים, רגשות ושיתוף פעולה.
עבודת רגשות

חשיבותה של עבודה רגשית כמרכיב חיוני בביצוע אפקטיבי גורמת לכך, שהבנת הרגש הופכת לעניין מאוד רלוונטי בארגונים. עובד חווה עבודה רגשית כאשר הוא נדרש להפגין את הרגשות הרצויים מנקודת מבטו של הארגון במהלך ביצוע עסקאות בינאישיות. לדוגמה: דיילים ודיילות בחברת תעופה נדרשים להפגין שמחה, רופאים נדרשים להפגין נייטרליות רגשית. בעבודות מסוגים אחרים מצופה מהעובדים להיות מנומסים ואדיבים ולא עוינים באינטראקציות בין העובדים בארגון.
מורכבות המשימה

מורכבות המשימה היא הגורם הקובע בין רגשות המעלים פונקציונליות בעבודה לבין אלו שמורידים אותה. ככל שמשימה תהא מורכבת יותר, כך תקטן רמת העוררות שיכולה להתבטא אצל העובד ועדיין לא להפריע לביצוע המשימה. רמה מינימלית של עוררות דרושה על מנת לבצע את העבודה בצורה טובה, רמות גבוהות של עוררות עלולה להפריע ליכולת לתפקד, במיוחד כך כאשר העבודה דורשת תהליכים קוגניטיביים פרטניים וחשיבתיים.
השפעת הישגים על התפיסה של הרגשות

אנשים חשים רגשות כתגובה לאירוע משמעותי, כגון כישלון במשימה, או לחלופין, הצלחה בה. לרוב הרגשות המורגשים לאחר כישלון הם כעס, רגש אשמה ובושה. לעומתם הצלחה נוטה להביא לרגשות גאווה ושמחה. רגשות אלו משפיעים לא רק על האנשים המרגישים אותם, אלא גם על האנשים הבאים באינטראקציה כלשהי עם אותם אנשים. למשל, כללית, עובדים שמפגינים כעס עקב כישלון מסוים בארגון, נראים לצופים מהצד כפחות אחראים לכישלון וכיותר מוכשרים ודומיננטיים מאשר עובדים שמפגינים עצבות עקב אותו מצב. הפגנת רגשות גאווה, כתוצאה מהצלחה במשימה, מובילה לכך שאנשים אלה נתפסים כבעלי דומיננטיות רבה יותר מאשר אנשים המפגינים הערכה והוקרה.
מנהלים, למשל, נוטים פחות לקדם אנשים שמביעים כעס לאחר כישלון במשימה. הפוטנציאל ליצירת בעיות מצד העובדים האסרטיביים עלול לגדול עם הסטטוס, מה שמביא למניעת קידומם של עובדים כועסים, אם וכאשר הם נכשלים.
כמו כן, עובדים המפגינים בושה לאחר כישלון, לרוב לא יזכו לקידום מקצועי לעומת אלה שמפגינים אשמה ועצב. ההסבר: בושה משקפת את ההכרה ביכולות לקויות. אשמה מרמזת על כך שהביצוע של העובד לא השתווה ליכולתו הגבוהה של העובד.