stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיאקו סא'אקי
ביוגרפיה בדיונית > סדרת סרטי "ג'ו-און"

קיאקו סא'אקי היא עקרת בית החיה בטוקיו שביפן ביחד עם בעלה המאייר טאקאו, בנם הצעיר טושיו וחתול המשפחה מר. בצעירותה, כאשר למדה במכללה, היא פיתחה רגשות רומנטיים כלפי סטודנט שלמד איתה בשם שינזוקה קוביאשי והחלה לכתוב על רגשותיה כלפיו ביומנה האישי. שינזוקה לעומת זאת, התחתן עם אישה בשם מנאמי (שגם למדה איתו ועם קיאקו במכללה) והשניים תיארו את קיאקו כמוזרה.
באחד הימים, מוצא בעלה טאקאו את היומן וקורא בו על רגשותיה כלפי שינזוקה (שבזמן הזה עובד בתור המורה של בנם הצעיר בבית הספר). תחת התקף זעם שנבע מקנאה, רוצח טאקאו את קיאקו על ידי שבירת המפרקת שלה. לאחר מכן הוא הורג את חתול המשפחה בעזרת כליאתו בתוך מיקרוגל דולק. לאחר הרצח, טאקאו עוזב את טושיו לבד בבית והורג את אשתו ההריונית של שינזוקה, מנאמי בביתה (ובכך יוצר קללה שנייה על בית משפחת קוביאשי).
בעקבות הרצח, קללה בשם "ג'ו-און" נולדה בבית המשפחה וגורמת לקיאקו להופיע מחדש כרוח נקמנית בשם "אונריו". לאחר הפיכתה לרוח, קיאקו הורגת את טושיו.
לאחר מכן, שינזוקה מגיע אל בית המשפחה בכדי לבדוק אם טושיו בסדר (לאחר שהאחרון לא הופיע בבית הספר) ונהרג על ידי רוחה של קיאקו. בהמשך אותו היום, קיאקו הורגת את טאקאו בעלה באמצע הרחוב.
בית המשפחה נמכר למשפחת מורקאמי: אם המשפחה נוריקו ושני ילדיה: קאנה וטסויושי. הקללה הורגת את כל בני המשפחה. לאחר מכן, הבית נמכר למשפחת קיטאדה שגם הם נהרגים על ידי הקללה. בנוסף, סוכן הנדל"ן שמכר להם את הבית ומשפחתו מתים גם הם מקללות משפחת סא'אקי ומשפחת קוביאשי. בלשי משטרה שחוקרים את הרציחות בבית המקולל גם מוצאים את מותם בעקבות הקללה.
לאחר אירועים אלו, הבית נמכר למשפחת טוקונאגה: הזוג הנשוי קאטסויה וקאזומי, אמו של קאטסויה - סאצ'י. בנוסף אליהם, היטומי, אחותו של קאטסויה גם נדבקת בקללה לאחר שביקרה בבית, אך בעצמה גרה בדירה אחרת בטוקיו. לאחר שרוב בני המשפחה מתו, עובדת סיעודית בשם ריקה נישינה מגיעה לבית כדי לטפל בסאצ'י הזקנה. לאחר מפגש עם הרוחות, ריקה מנסה לחזור ולחיות חיים נורמטיביים, אך נהרגת על ידי רוחו של טאקאו סא'אקי והופכת לאונריו בעצמה.
זמן מה לאחר מותה של ריקה, בלש משטרה בשם טויאמה (שבעצמו מקולל) מנסה לשרוף את הבית, אך נכשל ולאחר מכן מת על ידי הקללה. שנים לאחר מכן, איזומי, בתו של טויאמה מגיעה לבקר בבית עם חברות, אך הן נהרגות בגלל הקללה ואיזומי נשארת השורדת היחידה. איזומי מאבדת את שפיותה בהדרגה ולבסוף גם היא נהרגת על ידי הקללה.
בסרט "ג'ו-און: הטינה 2" בית המשפחה משמש כאתר צילום לסרט אימה העוסק בעל טבעי. השחקנית הראשית, קיוקו היא בהיריון ובמהלך נסיעה שגרתית עם בעלה הם מאבדים שליטה על רכבם ולכאורה היא מאבדת את העובר, אך מתגלה שרוחותיהם של קיאקו וטושיו השתלטו על העובר במטרה להיוולד מחדש. לאחר שכל שחקני הסדרה נהרגו על ידי הקללה, קיאקו מצליחה להיוולד מחדש כילדה קטנה דרך קיוקו. לבסוף, קיאקו האנושית הורגת את קיוקו ונעלמת לעתיד לא ידוע.
ביוגרפיה בדיונית > תחילתו של הסוף והקללה האחרונה

צמד הסרטים משמש מעין אתחול לדמויותיהם של קיאקו, טושיו וטאקאו ומספרים מחדש את היווצרותה של הקללה. בניגוד לשאר סרטי הסדרה, דמותו של טושיו היא האנטגוניסטית המרכזית בסרט ולא קיאקו.
באתחול זה, קיאקו היא אישה מעורערת בנפשה הנשואה לאיש העסקים טאקאו סא'אקי. השניים מתגוררים בבית שבו ללא ידיעתם, שנים קודם לכן ילד בשם טושיו יאמאגה נרצח ובכך מוטלת קללה על הבית. קיאקו הבודדה רוצה להיות אם, אך בעלה נעדר רבות מהבית בעקבות עבודתו והיא כותבת על תסכוליה ביומנה. באחד הלילות, רוחו של טושיו מבקרת את קיאקו, קורא לה "אמא" ונכנס אל רחמה. קיאקו נכנסת להיריון ומבטיחה שהיא תשמור על המפגש עם הרוח בסוד מבעלה. הילד, ששמו הוא טושיו נולד ומראה סימנים של ריחוק מטאקאו. טאקאו המתוסכל שואל את קיאקו בזעם מי הוא אביו של הילד, אך קיאקו לועגת לו, אומרת לו שהילד הוא רק שלה והוא בתגובה רוצח אותה ואת טושיו, בכך הקללה שכבר התקיימה בבית מתחזקת וקיאקו הופכת לרוח נקמנית יחד עם בנה.
כמה זמן לאחר מכן, מר קונישי, המורה של טושיו מגיע לבקר בבית (טושיו נעדר מבית הספר) ופוגש בקיאקו, שאומרת לו שטושיו לא חש בטוב ונח. לאחר שקונישי נהרג על ידי הקללה, מורה מחליפה בשם יוי מבקרת גם היא בבית. קיאקו אומרת לה שאביו של טושיו לקח אותו איתו ויוי חוקרת את הקומה העליונה של הבית, אך מותקפת על ידי קיאקו. בן זוגה של יוי, נאוטו מגלה את היומן של יוי ואת ציורה של קיאקו, מבין שיוי בסכנה, אך נהרג על ידי קיאקו. יוי עצמה נהרגת על ידי גופתו של נאוטו ועל ידי רוחו של טושיו.
בסרט השני, מאי, אחותה של יוי מנסה להתעמת עם הקללה שהרגה את אחותה. יחד עם בן זוגה סוטה, היא מנסה למצוא דרך לעצור את הקללה, אך נכשלת ונהרגת בסוף הסרט על ידי קיאקו.
ביוגרפיה בדיונית > סאדאקו נגד קיאקו

סרט זה הוא סרט קרוסאובר בין סדרת סרטי "ג'ו-און" לבין סרטי "רינגו".
בסרט זה, קיאקו וטושיו עדיין רודפים את בית משפחתם שבטוקיו (טאקאו לא מופיע או מוזכר בסרט זה). תלמידת תיכון בשם סוזוקה טאקאגי עוברת לגור עם משפחתה בשכנות לבית משפחת סא'אקי ומקוללת בקללה השוררת בבית. בעזרת סיוע מאדם בעל כוחות טלקינטיים בשם קאיזו וסטודנטית בשם יורי, היא מנסה לגרום לרוחה של קיאקו להילחם ברוחה של סאדאקו (דמות האנטגוניסט בסרטי "רינגו") במטרה שהם יביסו אחת את השנייה. התכנית נכשלת והרוחות מתמזגות לרוח עצמתית בשם "סאדאקיה" התוקפת את סוזוקה, אך לא ידוע מה עלה בגורלה.
במדיות נוספות > משחק וידאו

קיאקו היא דמות האנטגוניסט הראשית (יחד עם בנה טושיו) במשחק הווידאו "ג'ו-און: הטינה" שפותח עבור קונסולת ה-Wii ומבוסס על סדרת הסרטים. במשחק, משפחת יאמאדה עוברת לגור בבית משפחת סא'אקי ומקוללת בקללה. על השחקן לעזור לבני המשפחה לשרוד את הקללה ובכל שלב להתעמת עם קיאקו וטושיו.
במדיות נוספות > הופעות קמע

בסרט "הטינה" משנת 2020, המתרחש במקביל לאירועי הסרט הראשון והשני בסדרה האמריקאית, דמותה של קיאקו מופיעה בהופעת קמע בתחילת הסרט.
צמד הסרטים "ג'ו-און: רוח שחורה" ו-"ג'ו-און: רוח לבנה" מציגים קללה בעלת מאפיינים דומים לקללת משפחת סא'אקי, אך קיאקו לא מופיעה בסרטים אלו (טושיו עצמו מופיע בשניהם בהופעת קמע).
במדיות נוספות > סדרת טלוויזיה

סדרת הטלוויזיה "הטינה: בראשית" עוקבת אחר קללה בעלת מאפיינים דומים לקללת משפחת סא'אקי, אך קיאקו, טושיו וטאקאו לא מופיעים או מוזכרים בסדרה.
מאפיינים

בסרטים היפניים והאמריקאיים מאפייני הדמות זהים: קיאקו היא רוח נקמנית בעלת עור לבן כסיד הלבושה בכותונת לילה לבנה. מפיה בוקעים חרחורי גסיסה (מכיוון שטאקאו שבר לה את המפרקת) ולרוב היא נראית כשהיא זוחלת על ארבע או משתמשת בשיערה הארוך כדי לתקוף את קורבנותיה. לבושה של קיאקו מזכיר את האונריו מהפולקלור היפני (שד הדומה לאישה הלבושה בקימונו לבן).
למרות שמפרקתה שבורה, בסרטים היפניים קיאקו מסוגלת לדבר ומתקשרת עם בנה טושיו ועם חלק מקורבנות הקללה (בין אם בדרך ישירה או על ידי השתלטות על אדם אחר). אך בסרטים האמריקאים קולה נשמע רק בסרט "הטינה" בפלאשבק שבו היא מקריאה מתוך יומנה.
כוחותיה של קיאקו כוללים בין היתר יכולת טלפורטציה, שינוי צורה, הארכת שיערה וחניקת בני אדם בעזרתו, לקיחת בני אדם לעולם הרוחות, שינוי מרחב הזמן (שתי דמויות משני קווי זמן שונים נפגשות אחת עם השנייה בגלל הקללה), יכולת התחזות לאנשים אחרים (היא התחזתה לקאטסויה טוקונאגה ולמת'יו ויליאמס).
טריוויה

דמותה של קיאקו נוצרה בהשראת הדמות "איווה" שלפי הפולקלור היפני נרצחה על ידי בעלה בגלל התקף קנאה.
השחקנית טאקאקו פוג'י היא השחקנית שגילמה את קיאקו ברוב סרטי הסדרה, אולם היא החליטה לפרוש מהתפקיד לאחר "הטינה 2". כמו כן, השחקנית ציינה בטוויטר מספר פעמים שהיא לא תחזור לגלם את הדמות.
השם שניתן לקללה, "ג'ו-און" הוזכר רק פעמיים בסרטים האמריקאים: בטינה 3 על ידי נאוקו ובטינה משנת 2020 על ידי הבלש וילסון. בסרט "הטינה" משנת 2004, הבלש נאקאגאווה מסביר לקרן על הקללה, אבל לא מציין את שמה.
למרות שלבושה של קיאקו מאפיין את האונריו מהפולקלור היפני, האונריו של נאוקו (אחותה של קיאקו) הרבה יותר מזכירה אותה.
בסרטי ג'ו-און מוסבר שהקללה נוצרה בגלל טאקאו, בעוד בסרטי "הטינה" הקללה נוצרה בגלל טקסי גירוש שדים שקיאקו הייתה מעורבת בהם בתור ילדה.
השחקנית קריסטן ויג גילמה גרסה פרודית של קיאקו במערכון עבור התכנית "Saturday Night Live".
הסרט "הטינה" היה אחד מהסרטים שזכו לפרודיה בסרט "מת לצעוק 4", אך רק טושיו הופיע בו ולא קיאקו. כמו כן, באותו הסרט השחקן ביל פולמן (שגילם את פיטר קירק בסרט "הטינה") מגלם גרסה פרודית של פיטר קירק.
הערות שוליים

↑  Amber McCrudden, The Myths Behind The Film: Ju-On The Grudge, Horror Obsessive, ‏2021-08-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  https://twitter.com/fujitakako_2015/status/726304084890804224, Twitter
↑  Naoko Kawamata, Ju-On Wiki (באנגלית)
↑  New Disney Show - Saturday Night Live, נבדק ב-2022-08-25
↑  Scary Movie 4 (2006), IMDb (באנגלית אמריקאית)
מערכות המסתור של בר כוכבא

| --- | --- |
מערות מסתור במרד בר כוכבא



מערות בחורבת רפע, בתל גודד וחורבת מדרס

המערכת בתל גודד
מערכות המסתור של בר כוכבא הן חללים תת-קרקעיים חצובים בסלע, המקושרים זה לזה במעברים נמוכים וצרים, שמצויים בשפלת יהודה ובגליל. על-פי המחקר נחצבו מערכות אלו בידי אנשי צבאו של בר כוכבא כהכנה למרד שניהלו היהודים נגד האימפריה הרומית בשנים 135-132. מערכות המסתור היו ידועות למקומיים במשך מאות שנים, ונחקרו לראשונה באופן מסודר בידי הקרן לחקר ארץ ישראל במאה ה-19. תיארוכן למרד בר כוכבא נקבע רק בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, ונכון ל-2008 רק מעטות מהן נחקרו ביסודיות, ובשפלת יהודה, למשל, נבדקו ומופו פחות מרבע מכלל מערכות המסתור הידועות. בסך הכול ידועות היום למעלה מ-300 מערכות מסתור, שהתגלו בקרבת כמאה יישובים ואתרים בשפלת יהודה, ובכשלושים וחמישה יישובים בגליל. במחקר מסכם שפורסם בשנת 2019 סיכם ינון שבטיאל את מחקר הגליל והצביע על מאות מערות מפלט, המכונות בפיו "מקלטי מצוקים", ומעל ל-74 מערכות מסתור ברחבי הגליל הדומות לחלוטין לאלו שבארץ יהודה. לדעת המחבר, רוב מכלולי מערות אלו היו בשימוש או הוכשרו על ידי יהודים לזמני מצוקה, והן תואמות לזמני המצוקה בתקופת המרידות ברומאים בתקופה הרומית.
רקע

כשישים שנה לאחר המרד הגדול שהביא לחורבן ירושלים בשנות 70 לספירה, הנהיג שמעון בר כוכבא מרד חדש, במטרה לגרש את הרומאים מארץ ישראל ולבנות מחדש את בית המקדש. המרד התחולל במשך שלוש שנים, ובתחילה נחלו המורדים הצלחה רבה, ואף זכו לתמיכת חכמי הדור, ובראשם רבי עקיבא. בחלוף הזמן דוכא המרד ביד ברזל. מאות אלפי יהודים נהרגו, והיישוב היהודי בארץ ישראל חרב. תקופת שלוש שנות המרד, שבהן שלט בר כוכבא בממלכת יהודה, הייתה לתקופת העצמאות האחרונה של עם ישראל בארצו, עד להקמת מדינת ישראל בשנת 1948.
המורדים פעלו בעיקר בשפלת יהודה ומעט בגליל, ובשנים שלפני המרד עסקו בתכנון מקיף ורציני. הם אגרו כלי נשק וחצבו מערכות מסתור, שבהן יחיו ומתוכן ייצאו להתקפה במהלך המרד, כפי שתיאר ההיסטוריון הרומי דיו קסיוס:
"הם הכינו בצורה בלתי הולמת את כלי הנשק שהטילו עליהם (הרומאים) לייצר, כדי שיוכלו להשתמש בהם לאחר שייפסלו על ידי הרומאים. כשאדריאנוס התרחק, מרדו בו היהודים בגלוי. היהודים לא העזו להסתכן חזיתית עם הרומאים. הם תפסו את המקומות הנוחים של הארץ וחיזקו אותם במחילות ובחומות, כדי שישמשו להם כמקלטים בעת מצוקה וגם כדי שיוכלו לנוע בחשאי, אלה לקראת אלה, מתחת לפני הקרקע. הם קדחו פירים אל הדרכים התת-קרקעיות, כדי שייקלטו בהם אוויר ואור."
מערכות המסתור שימשו כבסיס יציאה להתקפות פתע על מחנות של חיילים רומיים, וכן למסתור במקרה של מצור רומאי על היישוב. המורדים היו מגיחים ביום ובשעה מוסכמים, תוקפים את מחנות הלגיון הסמוכים, ונסים אל נקודות המוצא. ההנחה היא ש"המקומות הנוחים של הארץ" בתיאורו של דיו קסיוס, הם בסיסי המסתור שמהם הגיחו המורדים במהירות לתפיסת עמדות מפתח חשובות, שאיפשרו להם עדיפות משמעותית להמשך הלחימה.
רקע > תיארוך

רק שני מקורות היסטוריים מתארים הסתתרות ממוסדת בארץ ישראל: ההיסטוריון היהודי-רומי, יוסף בן מתתיהו, תיאר את הסתתרות היהודים במהלך המרד הגדול מפני הרומאים במאה הראשונה לספירה, ודיו קסיוס תיאר את הסתתרותם בימי מרד בר כוכבא במאה השנייה לספירה. סקירה מדוקדקת של מערכות המסתור מלמדת כי הן זהות כמעט לגמרי בצורתן, גודלן, ובטכנולוגיה בה השתמשו החוצבים הן בשפלת יהודה והן בגליל, דבר המלמד על יד אחת מכוונת שבנתה אותן. תארוכן למרד בר כוכבא הסתמך על העדויות ההיסטוריות, ובעיקר על מיקומן ועל הממצאים שנתגלו בהן.
רקע > מיקום

כל מערכות המסתור בשפלת יהודה, ורוב המערכות בגליל, נחצבו בתוך מתקנים תת-קרקעיים קדומים שתוארכו כולם לתקופה ההלניסטית והרומית הקדומה, והיו בני כ-100–200 שנה לפחות בעת ששולבו במערכות המסתור. המאוחרים שבהם נחצבו במאה הראשונה לספירה, כלומר, גם הם לפני מרד בר כוכבא, אך אולי מימי המרד הגדול.
בשפלת יהודה משתרעות מערכות המסתור מאגן הניקוז של נחל מודיעים ונחל איילון בצפון, עד לדרום שפלת יהודה ומורדות הר חברון באזור חבל יתיר, ברצועה שאורכה כשבעים קילומטרים מצפון לדרום, ורוחבה הממוצע הוא כ-15 קילומטר. בגליל משתרע מרחב מערכות המסתור על שטח קטן יותר, ומתרכז בגליל המזרחי, מהכנרת במזרח ועד למורדות הצפוניים של הרי הגלבוע בדרום.
ממצאים

הממצא הקרָאמי והנומיסמטי (ממצא המטבעות) במערכות המסתור דל ונטול סדר, בשל פעולה ענפה של שוד עתיקות. עם זאת, ממצא שברי קנקנים וכלים בחדרים ובאולמות (לא במחילות) תוארכו כולם באופן טיפולוגי למחצית השנייה של המאה הראשונה, ולמחצית הראשונה של המאה השנייה לספירה (בין 50 ל-150 לספירה), וזאת מתוך השוואה לממצא כלי חרס ואבן דומים מירושלים, מצדה ומערות המפלט במדבר יהודה.
ממצאים > מטבעות

עשרות מטבעות נתגלו במערכות המסתור, ורובם המוחלט הוא מהשנים השונות של מרד בר כוכבא (שנת המרד מופיעה על כל מטבע). גם ביישובים שתחתיהם הותקנו מערכות המסתור נתגלו מטבעות מרד רבים, וכן מטבעות הלניסטיים, חשמונאיים ורומיים, כולם קודמים למרד בר כוכבא. בחלק מהאתרים נתגלה גם ממצא דל של מטבעות מהמרד הגדול.
רבים מהמטבעות הבר כוכבאיים שנתגלו במערכות המסתור הם למעשה "מטבעות רומיים ממוחזרים": המורדים הטביעו מחדש מטבעות כסף רומיים, ובכך הוציאו אותם מכלל שימוש. שימוש משני שכזה נתגלה על מטבעות של נירון קיסר ועד אדריאנוס, וכן על מטבעות מקומיים של אשקלון ועזה. החוקרים עמוס קלונר ויגאל טפר גורסים כי מוצא רוב מטבעות בר כוכבא שהגיעו לשווקים בעקבות שוד עתיקות הוא ממערכות המסתור, אך הדבר אינו ניתן להוכחה מדעית.
התקופה הקצרה יחסית שחלפה בין המרד הגדול למרד בר כוכבא מקשה על תארוך מדויק של התקנת מערכות המסתור, אולם הממצאים מלמדים כי נעשה בהן שימוש ודאי במרד השני. בשל כך, ובשל השוני בתיאורים ההיסטוריים בין יוסף בן מתתיהו ודיו קסיוס, סוברים רוב החוקרים כי מערכות המסתור הותקנו בידי אנשי בר כוכבא, בעוד שמיעוטם (גדעון פרסטר למשל) טוען כי לא ניתן להוכיח שהם לא עשו שימוש חוזר במערכות מסתור מימי המרד הגדול. כך או כך, הכל מסכימים כי מערכות המסתור שימשו יהודים במרידותיהם נגד הרומאים בתקופה הרומית. מאחר שמערכות המסתור נתגלו, כאמור, רק מתחת לשרידי יישובים ולא ביניהם, ניתן להסיק כי יישובים אלה היו יהודיים באותה עת, ולכן גם לא פלא שחלק מהם פרחו ושגשגו עד המאה השנייה לספירה, ולאחריה, כנראה בעקבות דיכוי המרד, סבלו מפגיעה קשה.
ממצאים > משקולת

במחקר ידוע על שימוש במשקולות שהיו בשימוש בזמן מרד בר כוכבא, קיום משקולות אלו מצביע על שלטון מרכזי מסודר בעל מערכת מנהלתית סדורה. מתוך שבע משקולות שנמצאו עד עתה, שש משקולות מקורן בשוק העתיקות, ורק אחת מהן נתגלתה בסקר ארכאולוגי ופורסמה על ידי עמוס קלונר. המשקולת עשויה עופרת נמצאה בשנת 1987 במערכת מסתור תת-קרקעית בחורבת אלים שליד בית גוברין. משקלה 803 גרם, מעוטרת בורדה מסוגננת ומוקפת בכתובת באלפבית עברי מרובע: ”שמעון בנ כסבא נשי(א) ישראל ופרנשו פרס”. במרכז המשקולת צוירה רוזטה. קלונר הזכיר במאמרו משקולת נוספת שנקנתה בשנת 1967 עבור מוזיאון ארץ ישראל ונגנבה ממנו בשנת 1976. המשקולת שקלה כ-400 גרם. עד למציאת המשקולת על ידי קלונר ב-1987, לא היה ידוע כי משקולת זו הייתה שייכת לתקופת בר כוכבא. גם על משקולת זו ניתן לקרוא באלפבית עברי מרובע: ”שמעון בן כסבה ופרנסו פרס”, ובמרכזה צוירה רוזטה.
מבנה מערכות המסתור

| --- | --- |
מערות מסתור במרד בר כוכבא
תפרוסת מערכות המסתור בגליל ובשפלת יהודה


מימין: מערת פעמון בבית גוברין  משמאל: הבדלי מפלסים כמלכודות מפני אויב

קולומבריום בתל גודד  המשולב במערכות המסתור של בר כוכבא
המסלע הבונה את רוב שפלת יהודה הוא סלע קירטון רך, המכוסה בקרום קשה בשם נארי, שעוביו מגיע עד שני מטרים. הקירטון היה שימושי ביותר עבור תושבי שפלת יהודה בכל התקופות, ובעיקר בתקופה ההלניסטית, שכן מסלע הקירטון הרך איפשר להם לחצוב את אבני בתיהם בצד אתר הבנייה ולא במחצבה מרוחקת, דבר שהוזיל את עלות הבנייה. כדי להימנע ממאמץ מיותר בחציבת שכבת הנארי, פערו בה המקומיים פתחים צרים, והרחיבו את חציבתם כאשר הגיעו אל הקירטון הרך. המבנה המיוחד, של חללים רחבים בעלי פתחים צרים ויציבים בתקרתם, איפשר שמירה על לחותו של הקירטון, ובכך מנע את התפוררותו. חללים אלה, המצויים עדיין בשפע בשפלת יהודה, נקראים בשם מערות פעמון. מערות מלאכותיות אלו נוצלו על ידי התושבים כמחסנים וכמתקנים תת-קרקעיים בעלי מגוון רחב של שימושים כמו בורות מים, מחסנים, בתי בד, אורוות, מתקני קולומבריום ועוד. השימוש הרב במתקנים תת-קרקעיים מסוג זה הביא לקיומן של אלפי מערות ובורות באזור שפלת יהודה, עד הפיכתן של גבעות רבות למעין "גבינה שווייצרית" מחוררת.
מורדי בר כוכבא, שרבים מהם התגוררו ביישובים בשפלת יהודה, ניצלו את המתקנים התת-קרקעיים, כדי ליצור בהם מערכות מסתור, כעין "שימוש משני". הם סתמו את פתחי המוצא של המתקנים התת-קרקעיים, וחיברו אותם במחילות ובמעברים צרים, עד יצירת מערכות ארוכות, המבוססות על המתקנים המקוריים. ביסוס מערכות המסתור על המתקנים התת-קרקעיים חסך עבודת חציבה מיותרת וזמן רב. כן איפשר הדבר את הסתרתן של מערכות המסתור תחת יישובים קיימים, באופן שהקשה על הרומאים להתחקות אחר עקבותיהן.
חלק מן המתקנים הקדומים נוצל בעת המסתור בתפקיד המקורי, כבורות מים, מחסנים וכדומה. מתקנים אחרים עברו שינוי ייעוד, ושימשו את המסתתרים למטרות שונות, כמו אולמות התכנסות, חדרי מגורים וכדומה. הפקעת מתקנים קדומים לטובת מערכות המסתור שיבשה בוודאי את אורח החיים התקין של היישוב, ומכאן ניתן להסיק כי אנשי היישוב שיתפו פעולה עם המורדים, וכי המורדים היו נחושים במלחמתם, גם על חשבון האפשרות לשקם בעתיד את חיי היישוב התקינים.
חלקי מערכות המסתור

סקירת מערכות המסתור מעלה כי ישנם מכנים משותפים רבים, ואפילו זהים, לכל מערכות המסתור שהותקנו לקראת מרד בר כוכבא. עמוס קלונר ויגאל טפר, שחקרו מערכות מסתור רבות, סיכמו באופן ממצה את מרכיבי מערכות המסתור לסוגיהם:
חלקי מערכות המסתור > פיר כניסה

ברוב מערכות המסתור הייתה הגישה דרך פיר כניסה אנכי, אליו ניתן היה להיכנס רק בעזרת סולם או חבל. פיר הכניסה היה למעשה מחילה מפותלת, שכללה פיר אנכי, מחילה אופקית קצרה ופיר אנכי נוסף, כך שגם אם פתח הכניסה למערכת המסתור נתגלה על ידי האויב, לא התאפשרה לו כניסה מידית פנימה. מעניין כי במערכות המסתור בגליל נחצב פיר הכניסה באופן זהה, אף על פי ששם היה המסלע שונה לגמרי. יעילותו של פיר הכניסה הייתה בניטרולו של האויב המסתנן, שכן צורת הפיר חייבה את הנכנס להשתלשל פעמיים, כשידיו ורגליו נאחזות בקירות, והוא אינו יכול להשתמש בנשק או להתגונן. עומק הפיר העליון היה בדרך כלל בעומק שכבת הנארי הקשה, והמחילה האופקית והפיר השני נחצבו בשכבות הקירטון.
מתחת לפיר הכניסה הייתה לרוב נקודת הסתעפות של מחילות לכיוונים שונים. במקרה שבו חוברו שני מתקנים קדומים גדולים למערכת מסתור אחת, הותקן פיר הכניסה בדרך כלל בתווך. במערכות מסתור גדולות נבנה ממש חדר מתחת לפיר הכניסה, וממנו התפצלו המחילות לכיוונים שונים. חדר כזה נקרא בפי החוקרים בשם 'חדר מבוא', והוא נדיר במערכות הקטנות.
פיר הכניסה התאפיין בשלושה סוגי מתקנים: מתקן הסוואה, מתקן טיפוס ומתקן נעילה: הפתח הוסווה על ידי עץ גדול או שיח רחב; בפיר העליון נחצבו שקעים קטנים לכל האורך, כנקודות אחיזה לידיים ולרגלים בעת טיפוס פנימה או החוצה; ובמעבר מפיר הכניסה אל תוך המחילה האופקית נקבע מתקן נעילה: דלת אבן, שהקיר שמאחוריה הורחב מעט, כדי לאפשר הצבתם של אביזרי תמיכה עבורה מבפנים. פירי הכניסה נועדו להיסתם במהירות המרבית במקרי חירום. כל פתחי המוצא של הפירים סתומים היום, ברובם על ידי בנייה מכוונת, או בשל מפולות. הכניסה למערכות אפשרית, אם כן, דרך פרצות מאוחרות.
חלקי מערכות המסתור > מחילות

המחילות נועדו לקשר בין אגפי מערכת המסתור, והן מרכיבות את רובה. המחילות נמוכות וצרות, ולכן מחייבות זחילה על ארבע. רק במקרים חריגים ניתן להלך במחילות בהליכה שפופה. צורתן ומידותיהן של המחילות דומות ברוב המערכות: מהלכן בדרך כלל אופקי ומידותיהן הן 60X70 ס"מ בקירוב. קלונר וטפר גילו כי במקרים בהם ניכר שינוי משמעותי ברוחב או בגובה המחילה, יש לבדוק אם מדובר במחילת אוורור צרה, או לחלופין - במחילה שהורחבה לצורך שילוב מתקן נעילה.
המחילות נועדו לקשר בין חללים שונים, ולכן הושקעו מחשבה ותכנון מדוקדקים מאוד בחציבתן, כדי להקשות ככל האפשר על אויב פוטנציאלי. לשם כך נתיבן לעולם אינו ישר, אפילו במקרים בהם, לכאורה, יכלו החוצבים להתקין מחילה פשוטה וישרה מחלל אחד למשנהו. חלק מהן כוללות הבדלי מפלסים דרך פירי מעבר אנכיים, שהתקנתם נוצלה כדי לשלב מתקני נעילה, או פשוט בורות עמוקים, המהווים מלכודת מוות למי שאינו מכיר את המחילה.
חלקי מערכות המסתור > חדרים

החדרים הם חללים רחבים יחסית למחילות, ואשר הותקנו כחלק ממערכת המסתור כולה. יש להבדיל בינם ובין המתקנים הקדומים, ששולבו במערכת בשימוש משני, וכן בינם ובין האולמות (להלן). ברוב המקרים שימשו החדרים למגורים ולאחסון. חלקם נחצבו בצורה מסודרת ונאה, וחלקם בצורה מרושלת וחפוזה, כנראה בהתאם לזמן חציבתם (מקובל לראות באחרונים פעולות מסופו של המרד). גובה התקרה בחדרים הוא כקומת אדם ממוצעת, ולעיתים מעט נמוך יותר. גובה זה, בנוסף לשטחם הקטן של החדרים, מעיד כנראה על חישוב המידות לפי הצורך המינימלי לשהיית בני אדם בתוכם, לעיתים עד כדי הליכה ועמידה שפופה. חישוב זה נבע, כנראה, מן הצורך לחסוך כמה שאפשר בזמן ובמאמץ שהיו כרוכים בהתקנת מערכות המסתור. ישנן מערכות מסתור בעלות חדרים לא מושלמים, וכן מערכות שבהן מחילות קטועות, שאינן מובילות לשום מקום ("מחילות עיוורות"). כמעט לכל החדרים שבמערכות המסתור, אלה ששימשו למגורים ואלה ששימשו כמחסנים, נחצב פתח הדומה בצורתו לפתחי הבתים ביישוב שמעל: משקוף, אבן סף, מזוזות ולעיתים אף מתקן נעילה לדלת. בדפנות החדרים ניתן לזהות בבירור בשקעים וגומחות לנרות, בדרך כלל לנר אחד או שניים בכל חדר.
בחלק מהחדרים נתגלו גומחות חצובות בפתחי החדרים בצד ימין, ולעיתים בצד שמאל עבור מה שנראה כמו בתי מזוזות. אם הנחה זו נכונה, הרי שמדובר בממצא הקדום ביותר לקביעת מזוזות בפתחי חדרים ובתים, המקדים את הממצא המוכר מיישובי דרום הר חברון בכמה מאות שנים. מקורות ארצישראליים אינם עוסקים במנהג קביעת המזוזה בצד הדלת, לעומת המקורות הבבליים, המלמדים כי נוהג זה היה פופולרי מאוד בבבל באותה עת. קביעת בתי המזוזה במערכות המסתור בצד שמאל או ימין לפתחי החדרים ללא הבחנה, מעידה, כנראה, על הכרעת ההלכה בעניין זה רק בשלב מאוחר יותר.
חלקי מערכות המסתור > אולמות

בחלק ממערכות המסתור מצויים חדרים ששטחם גדול מ-15 מטר מרובע. חדרים אלה נחצבו על ידי המורדים כחלק ממערכת המסתור, והם אינם מתקנים קדומים. תקרת האולמות גבוהה מתקרות החדרים, דבר שאיפשר שהייה נוחה בהם. אף אמצעי התאורה בהם רבים בהרבה מאשר בחדרים, ולעיתים כוללים מתקני תאורה תלויים (להלן), שאפשרו את הארת האולם כולו. נראה כי האולמות נועדו לשמש להתכנסויות ציבוריות של יושבי מערכות המסתור. במערכות מסוימות נבחרו לתפקיד אולם ההתכנסות מתקנים קדומים גדולים, כמו בית בד או בור מים. כמעט בכל מערכות המסתור הותקנו האולמות על פי תוכנית אחידה של צורה ומידות.
חלקי מערכות המסתור > מחילות אוורור

כל חלל תת-קרקעי המשמש בני אדם או בעלי חיים מצריך פתח אוורור. עם זאת, במתקנים קדומים בשפלת יהודה, כמו בתי בד תת-קרקעיים, מערות קולומבריום ועשרות מתקנים לגידול בהמות, לא אותרו כל מתקני אוורור או פתחים מיוחדים לצורך כך, אלא האוויר נכנס דרך פתחי הכניסה. החוקרים סבורים שהטמפרטורות בחללים תת-קרקעיים נמוכות בהרבה מאלה שבחוץ, ולדבר יש קשר גומלין ישיר להיעדר תחושת מחנק בעת שהייה ממושכת בהם.
בשל כך, כנראה, לא התקינו חוצבי מערכות המסתור בתחילה כל פתחי אוורור מיוחדים, שכן בזמן החציבה שהו רק מעט אנשים במערכות, ופתחי המחילות לא היו חסומים או מוסתרים. ההשערה היא כי המורדים לא העריכו נכונה את יכולת מערכות המסתור להכיל מספר כה גדול של מסתתרים ללא אוורור. הצורך באוורור נוצר, אפוא, רק עם פרוץ המרד, כאשר הלוחמים ובני משפחותיהם מילאו את מערכות המסתור, חסמו את פתחיהן, ואף הדליקו בתוכן נרות שכילו את החמצן. רק אז נפרצו מעברים מאולתרים מתוך המערכת אל פני השטח, דבר שפגע בתפקוד מתקני הביטחון של מערכות המסתור.
ניתן לזהות ללא קושי את המעברים האלה, שכן הם נחצבו בחפזון, ולרוב על חשבון התכנון הראשוני של המערכת. דוגמה לכך ניתן למצוא במערכת הקטנה בחורבת נקיק, בה נעשה חיבור חפוז על ידי מחילה צרה מאוד, בקוטר של 15 סנטימטרים, מהחלק הפנימי של המערכת אל מעבר האוויר של המערכת הציבורית הסמוכה. במערכת הציבורית עצמה היה צורך בפתרון בעיות אוורור, ומעבר נפרץ ממתקן הקולומבריום הסמוך והתחבר אל החצר המרכזית של המערכת דרך התקרה. בחורבת שם טוב, שהגישה אליה הייתה דרך מחילה מאובטחת ומשוכללת, נפרצה מחילת אוורור מחדר המבוא אל תקרת החדר הפנימי. במחילה זו לא שולב ולו מתקן נעילה אחד, ונראה בבירור כי היא נחצבה באופן חפוז ולא מתוכנן.
לעומת המערכות הקטנות, לא נוצרה כלל בעיה של אוורור במערכות המסתור הגדולות והמסועפות. הסיבה לכך היא שילובם של מתקנים קדומים גדולים, בעיקר מערות פעמון שפתחיהם העליונים הוסתרו, ולא היה צורך לחסום את פתחי המחילות שיצאו מהם. המתקנים שימשו כ"מכלי אוויר" רזרביים, וכך התאפשרה זרימת אוויר חופשית אל תוך המערכת.
מתקנים נוספים

| --- | --- |
מערות מסתור במרד בר כוכבא
חתך אופייני למערכת מסתור


מחילת מסתור בחורבת מדרס

מערכת מסתור בגבעת התיתורה  במודיעין-מכבים-רעות