stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ננו-רכב
היסטוריה, מבנה ומנגנון פעולה

מושג הננו-רכב לראשונה הוגה בכנס החמישי של ננוטכנולוגיה מולקולרית אשר נערך בפאלו אלטו בנובמבר 1997. בכנס הוצע הרעיון לבנות מאבני בניין מולקולריים צעצועי טינקר (אנ') בהם יש מגוון גופים כגון מקלות, קוביות, כדורים ועוד המהווים אבני בניין לבניית צעצועים. בכנס זה תכננו את המרכיבים הנחוצים לבניית הננו-רכב בדומה לרעיון של גלגלים ומנוע קונבנציונליים. רעיון סינתזת הננו-רכב מבוסס על שיטת "מלמעלה למטה" כאשר כל סינתזת מרכיבי הננו-רכב מאופיינת לכתחילה, זאת כפי שתיאר אריק דרקסלר (אנ') בספרו "ננו-מערכות: מכונות מולקולריות, ייצור וחישובים".
בשנת 1994 ניסו ג'וזף מיצ'ל ואנשי מעבדתו לייצר ננו-רכב. בעבודתם המרכיבים הנחוצים לבניית הננו-רכב הם: ארבעה גלגלים, שני צירים, משטחי גרפיט או משטחי זהב וננו-צינוריות פחמן לתמיכה. הנעת הננו-רכב התבססה על גלגלים אנטי פרומגנטים אשר מגיבים עם מצע אטומי המהווה את המסלול אשר עליו הוא נמצא. כגלגלי הרכב שימשו ארבע מולקולות Fe(OMe)2(O2CCH2Cl)]10] שכונו "גלגלי ברזל". צירי הננו-רכב הם פחמימנים המורכבים ממולקולות סטפן (אנ').
בשנת 2005 פותח באוניברסיטת רייס ביוסטון טקסס על ידי קבוצתו של פרופסור ג'יימס טור ננו-רכב.
גודלו של ננו-רכב הוא 3X4 ננומטר המכיל שלד בצורת H אשר בקצותיו מחוברות ארבע קבוצות פולרן (fullerene) המהוות את גלגלים מולקולריים. כל "גלגל" פולרן בנו מ-60 אטומי פחמן (C60) היוצר כדור הנקרא כדור באקי (אנ'). הננו-רכב המקורי אינו מכיל מנוע מולקולרי כאשר הננו-רכב מונח על משטח זהב ומחומם ל-200°C הוא נע קדימה ואחורה כאשר הוא מתגלגל על המשטח בעזרת "גלגלי" הפולרן. ניתן לווסת את תנועת הננו-רכב על ידי שימוש בקצה חוד של מיקרוסקופ מנהור סורק (STM).
הננו רכב פותח על מנת לענות על השאלה האם פולרנים נעים על משטחים מתכתיים? האם הם מתגלגלים או מחליקים?
בשנת 2005 קבוצת המחקר באוניברסיטת רייס הצליחה לייצר את שלד וצירי הננו-רכב בעזרת ריאקציות מצומדות פלדיום. הם הצמידו את ארבעת הפולרנים המשמשים כגלגלים בשלב האחרון של הסינתזה. הם מצאו שהננו-רכב מאוד יציב על משטח זהב בטמפרטורת החדר, כנראה בגלל אדהזיה חזקה בין קבוצות הפולרן לזהב. אך כאשר משטח הזהב מחומם לטמפרטורה הגבוהה מ-170οC הננו-רכב אינו יציב. החוקרים הבחינו שבין 170 ל-225 מעלות צלזיוס הננו-רכב נע בתנועה מישורית וסיבובית כעל ציר. התנועה המישורית הייתה תמיד בכיוון אנכי לציר הרכב, המראה שתנועתו היא על ידי סיבוב ולא על ידי החלקה על המשטח. הננו-רכב דק פי 50,000 משערת אדם והוא נע במהירות של 0.014 מילימטרים בשעה.
קבוצת רייס הצליחה בנוסף לשלוט על תנועת ננו-רכב על ידי השמת קצה החוד של מיקרוסקופ מִנהור סורק (STM) בחזית הרכב ומשיכתו קדימה. ג'יימס טור מסביר שהשדה החשמלי בקצה חוד ה-STM מקטב את המולקולה בה הוא נוגע ולכן קצה החוד מסוגל להניע את הננו רכב על ידי שימוש בכוח אלקטרוסטטי.
יישומים עתידיים

בתחום הרפואה - ניתן להשתמש בטכנולוגיית הננו-רכב כנשאי תרופות חכם מונחה מטרה. הננו-רכב יהווה כננו-שליח אשר יוכל לשגר תרופות בצורה מדויקת ויעילה למקום ספציפי בגוף.
בתחום האלקטרוניקה - ניתן להשתמש בטכנולוגיית הננו-רכב על מנת לייצר  מעגל אלקטרוני של מחשב (computer circuit) וגם יצירת מרכיבים אלקטרונים אחרים. לפי ריאיון עם ג'יימס טור, הוא סובר שימוש בננו-רכב כבסיס מולקולרי עבור זיכרון אלקטרו מכני למחשבים.
בנוסף, ניתן לחקות תנאי כבישים וצמתים של ערים שלמות על ידי הדמיה של תנועה עם ננו-רכבים.עם זאת ניתן לבחון את כללי הכביש ובכך גם למנוע תאונות דרכים.
ננו-רכב עתידי עם מנוע מולקולרי סינתטי פותח על ידי ז'אן פרנסואה מורין הוא מצויד בגלגלי קרבוראן (אנ')
ומנוע מולקולרי סינתטי העשוי מהליקן (אנ') (מולקולה ארומטית רב טבעתית דחוסה) ומופעל על ידי אור. תנועה מכוונת על ידי אור של רכב ננו זה טרם נצפה על גבי משטח. תנועתיות במים ונוזלים אחרים יכול להתממש בעתיד על ידי מדחף מולקולרי (אנ').
ראו גם

מיקרוסקופ מִנהור סורק
מנוע מולקולרי
ננורובוטיקה
הערות שוליים

↑  M T Michalewicz Nano-cars: Feynman's dream fulfilled or the ultimate challenge to Automotive Industry. Publication abstract. The Fifth Foresight Conference on Molecular Nanotechnology, Palo Alto (1997 November 5–8)
↑  K.L. Taft, C.D. Delfs, G.C. Papaefthymiou, S. Foner, D. Gatteschi and S.J. Lippard, J.Am.Chem.Soc. 116, 826-832 (1994)
↑  http://www.sciencedaily.com/releases/2011/11/111110092403.htm
↑  Shirai, Y. et al. (2005). "Directional Control in Thermally Driven Single-Molecule Nanocars". Nano Lett. 5 (11): 2330–4. Bibcode:2005NanoL...5.2330S.doi:10.1021/nl051915k. PMID 16277478
↑  http://phys.org/news7438.html
↑  http://pubs.acs.org/cen/news/83/i43/8343nanocar.html
↑  "New Model Nanocar on the Showroom Floor". The Future of Things. Retrieved 2010-01-20.
↑  http://thefutureofthings.com/3047-new-model-nanocar-on-the-showroom-floor/
↑  M T Michalewicz Nano-cars: Feynman's dream fulfilled or the ultimate challenge to Automotive Industry. Publication abstract. The Fifth Foresight Conference on Molecular Nanotechnology, Palo Alto (1997 November 5–8)
↑  Morin, Jean-François; Shirai, Yasuhiro; Tour, James M. (2006). "En route to a motorised nanocar". Org. Lett. 8 (8): 1713–6. doi:10.1021/ol060445d. PMID 16597148
מבנה כימי של ננו-רכב שפותח באוניברסיטת רייס ביוסטון טקסס על ידי קבוצתו של פרופסור ג'יימס טור בו גלגלי הרכב בנויים מפולרנים
קרבוראן
סימפלי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  יובל קמינקא, יגאל קמינקא ורועי איציקובסקי
 תקופת הפעילות:  יולי 2010 – הווה (כ־14 שנים) 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  תוכנה, הוראת מוזיקה
 מוצרים עיקריים:  Simply Piano
 מנכ"ל:  יובל קמינקא
 עובדים:  200 (אוגוסט 2022)
  
 www.hellosimply.com
 
סמליל החברה כעת שנקראה ג'ויטונס
סימפלי בע"מ (באנגלית: Simply) היא חברה פרטית ישראלית, העוסקת בפיתוח ובהפצה של אפליקציות מובייל ללימוד נגינה, שירה וציור. החברה הוקמה בשם ג'ויטיונס בע"מ, ובשנת 2022, עם הרחבת סל מוצריה, שינתה החברה את שמה ל"סימפלי בע"מ".
היסטוריה

החברה הוקמה בשם Joytunes ביולי 2010 בידי יובל קמינקא (מנכ"ל), יגאל קמינקא (מנהל התוכן) ורועי איציקובסקי (סמנכ"ל צמיחה וטכנולוגיות). משרדי החברה שוכנים בשכונת מונטיפיורי בתל אביב.
אפליקציות עיקריות:
Simply Piano, ללימוד נגינה בפסנתר ובכלי מקלדת אחרים. זו האפליקציה הראשונה שהפיצה החברה.
Simply Guitar, ללימוד נגינה בגיטרה. הושקה בפברואר 2020.
Simply Sing, ללימוד שירה, הושקה ב-2022.
Simply Draw ללימוד ציור עם דף ועפרון, הושקה ב-2023.
Piano Maestro, לשימושם של מורים לנגינה ותלמידיהם.
שתי האפליקציות הראשונות מיועדות למשתמשים חובבים בתחילת לימודי הנגינה והציור. השימוש בתקופת ניסיון הוא חינם, ושימוש בגרסה המלאה של האפליקציה כרוך בתשלום דמי מנוי. כשליש מהמשתמשים הם מארצות הברית, והשאר מגרמניה, מישראל, מבריטניה, מברזיל, ועוד. האפליקציה מציגה למשתמש תווים לנגינה ברמה המותאמת לו, ובאמצעות מנוע זיהוי צלילים בשם MusicSense שפיתחה החברה, מזהה האפליקציה את נגינתו של המשתמש ומתאימה את תגובתה לקצב ההתקדמות האישי שלו.
היסטוריה > גיוסי הון

באוגוסט 2014 גייסה החברה חמישה מיליון דולר.
ביוני 2018 גייסה החברה עשרה מיליון דולר.
באוגוסט 2019 גייסה החברה 25 מיליון דולר.
ביוני 2021 גייסה החברה 50 מיליון דולר, בהובלת גוגל ונצ'רס, זרוע ההשקעות של חברת גוגל, לפי שווי חברה של מיליארד דולר. עם המשקיעים בחברה נמנים חברת קוואלקום ומייסד ומנכ"ל Yelp, ג'רמי סטופלמן.
הערות שוליים

↑  ג'ויטיונס משנה את שמה - ומשיקה אפליקציה חדשה ללימוד שירה, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2022
↑  מידע על החברה באתר Duns 100
↑  ג'ויטיונס משנה את שמה - ומשיקה אפליקציה חדשה ללימוד שירה, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2022
↑  אופיר דור, ‏תלמידים חובבים לפסנתר וגיטרה מכניסים לג'ויטיונס הישראלית 100 מיליון דולר, באתר גלובס, 21 ביוני 2021
↑  חחן אידן, ‏JoyTunes מגייסת 5 מיליון דולר, תלמד אתכם לנגן, באתר Geektime‏, 12 באוגוסט 2014
↑  הסטארט-אפ המוסיקלי ג'ויטונס השלים גיוס של 10 מיליון דולר, באתר "אנשים ומחשבים", 25 ביוני 2018
יניב אביטל, ‏ללמוד נגינה כמו גיטאר הירו: JoyTunes גייסה 10 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 25 ביוני 2018
↑  מאיר אורבך, חברת JoyTunes גייסה 25 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 27 באוגוסט 2019
↑  גולן חזני, בלעדי גוגל מעניקה לג'ויטיונס שווי של יוניקורן, באתר כלכליסט, 21 ביוני 2021
סילואט (אשכולות)

מדד סילואט (Silhouette) הוא מדד בתורת האשכולות שמאפשר למדוד עד כמה חלוקת הנתונים במאגר המידע לקבוצות בעלות מאפיינים דומים שביצענו נכונה ומתאימה.
סילואט היא שיטה אשר תוארה לראשונה על ידי פיטר ג'יי ריסיו בשנת 1986, לטובת פירוש ואימות אחידות הנתונים באשכולות נתונים במאגרי מידע.
השיטה מייצגת בצורה גרפית תמציתית עד כמה דומה נתון מסוים באשכול נתונים בהשוואה לכלל הנתונים באותו אשכול.
ערך הסילואט, הנע בין (1-) ל-1, מציין עד כמה דומה נתון מסוים לנתונים האחרים באשכול אליו הוא משויך (לכידות) ועד כמה הוא שונה מהנתונים באשכולות הסמוכים (הפרדה).
ערכי סילואט נמוכים או שליליים לנתונים רבים במאגר המידע מעידים על בניה לקויה של האשכולות או חלוקת נתונים שגויה לאשכולות (כדוגמת מרחב אוקלידי או מרחק מנהטן).
הגדרה

בהנחה כי קיים מאגר מידע שחולק לאשכולות בכל שיטה שהיא (כדוגמת K-means המחלק את הנתונים ל-K אשכולות), לכל נתון במאגר המידע מוגדרים שני פרמטרים:
a(i) פרמטר המגדיר עד כמה מאפייני הנתון דומים למאפייני הנתונים האחרים באותו אשכול.
a(i) הוא חישוב ממוצע המרחקים בין הנתון לשאר הנתונים באשכול ונקרא מדד הלכידות (בין הנתון לחבריו באותו אשכול).
ככל שערך  a(i) קטן יותר כך הנתון תואם יותר לאשכול בו הוא נמצא.
b(i) פרמטר המגדיר עד כמה מאפייני הנתון שונים ממאפייני שאר הנתונים באשכולות הנוספים.
b(i) הוא חישוב ממוצע המרחקים בין הנתון לנתונים באשכולות אחרים ומחישוב זה נבחר את ערך ממוצע המרחקים הקטן ביותר לאשכול אחר, ונקרא מדד ההפרדה בין הנתון לנתונים באשכולות אחרים.
ככל שערך  b(i) גדול יותר כך הנתון שונה יותר משאר האשכולות.
האשכול בעל ערך ממוצע המרחקים הקטן ביותר מהנתון הנבדק נקרא אשכול שכן.
s(i) הוא הערך אשר מצביע עד כמה הנתון הנבדק מתאים לאשכול בו הוא נמצא. ערך זה הוא ערך סילואט ומחושב באופן הבא:
s(i)={\frac {b(i)-a(i)}{max\{a(i),b(i)\}}}
כאשר  -1\leq s(i)\leq 1
כלומר,  s(i)={\begin{cases}1-{\tfrac {a(i)}{b(i)}},&{\text{if }}a(i)<b(i)\\0,&{\text{if }}a(i)=b(i)\\{\frac {b(i)}{a(i)}}-1,&{\text{if }}a(i)>b(i)\end{cases}}
משמעות ערך סילואט היא:
כאשר  s(i) קרוב ל-1 ניתן לומר כי הנתון מתאים לאשכול בו הוא נמצא. ערך שכזה מתקבל כאשר ערך הלכידות קטן בצורה משמעותית מערך ההפרדה  (a(i)\ll b(i)) .
כאשר  s(i) קרוב ל-0 ניתן לומר כי הנתון נמצא קרוב מאוד לגבול בין שני אשכולות שכנים.
כאשר  s(i) קרוב ל- (1-) ניתן לומר כי הנתון נמצא באשכול שלא מתאים לו.
חישוב ממוצע ערכי סילואט של הנתונים באשכול מסוים מצביע על צפיפות הנתונים באשכול, או במילים אחרות, עד כמה הפרטים שבו דומים אחד לשני.
חישוב ממוצע ערכי הסילואט של כלל הנתונים במאגר המידע מצביע על טיב בחירת מרכזי הכובד, או במילים אחרות, האם מספר מרכזי הכובד שנבחרו נכון והאם מוקמו במקום הנכון.
את ערך הסילואט של הנתונים, האשכולות והמאגר כולו ניתן למקסם על ידי בחירת מספר האשכולות וחלוקת הנתונים אליהם בכלים המיועדים לסידור אשכולות מיטבי (כדוגמת k-means, EM)
תכונות

טווח: נע בין -1 ל-1, כאשר ערכים קרובים יותר ל-1 מצביעים על כך שהמדגם מותאם היטב לאשכול שלו והתאמה גרועה לאשכולות אחרים, וערכים קרובים יותר ל-1 מציינים שהמדגם מותאם בצורה גרועה ל אשכול משלו ומותאם היטב לאשכולות אחרים.
רגישות: קיימת רגישות למספר האשכולות ולצורת האשכולות. זה בדרך כלל גבוה יותר עבור מערכי נתונים עם אשכולות מוגדרים היטב ונבדלים ונמוך עבור מערכי נתונים עם אשכולות חופפים או מוגדרים בצורה גרועה.
פרשנות: ציון גבוה מצביע על כך שהאשכולות במערך הנתונים מוגדרים היטב ומובחנים, בעוד שציון נמוך מצביע על כך שהאשכולות מוגדרים בצורה גרועה או חופפים זה לזה.
מגבלות: ציון רגיש לקנה המידה של התכונות וייתכן שלא יהיה אמין עבור מערכי נתונים עם התפלגות מוטות מאוד או חריגים. הוא רגיש גם לבחירת מדד המרחק ואלגוריתם מקבץ, לכן חשוב לקחת בחשבון את הגורמים הללו בחשבון.
ראו גם

ניתוח אשכולות
כריית מידע
הערות שוליים

↑  Peter J. Rousseeuw (1987), "Silhouettes: a Graphical Aid to the Interpretation and Validation of Cluster Analysis", Computational and Applied Mathematics 20, עמ' 53-65
↑  R.C. de Amorim, C. Hennig (2015), "Recovering the number of clusters in data sets with noise features using feature rescaling factors", Information Sciences 324, עמ' 126-145
נ. ק. ג'מיסין

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1972 (בת 52) איווה סיטי, איווה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקנית
 שם עט:  N. K. Jemisin 
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוליין 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  ספרות ספקולטיבית
 סוגה:  מדע בדיוני פנטזיה
 יצירות בולטות:  The Inheritance Trilogy, העולם השבור 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 פרסים והוקרה:  פרס לוקוס לספר הביכורים הטוב ביותר (2011)  פרס הוגו לספר הטוב ביותר (2016)  פרס הוגו לספר הטוב ביותר (2017)  פרס הוגו לספר הטוב ביותר (2018)  פרס נבולה לספר הטוב ביותר (2018)
 http://nkjemisin.com
 
נורה ק. ג'מיסין (באנגלית: N. K. Jemisin; נולדה ב-19 בספטמבר 1972) היא סופרת מדע בדיוני ופנטזיה, פסיכולוגית, מחנכת ובלוגרית אמריקאית. בין השנים 2016–2018 זכתה ברציפות בשלושה פרסי הוגו לספר הטוב ביותר, והייתה האדם האפרו-אמריקאי הראשון לזכות בקטגוריית הפרס הזו, ליוצר הראשון שכלל היצירות בטרילוגיה שכתב זכו בפרס, והראשונה לזכות בפרס במשך שלוש שנים ברציפות.
בכתיבתה, בוחנת ג'מיסין מגוון רחב של נושאים, בהם סכסוכים תרבותיים ומערכות דיכוי.
ביוגרפיה

ג'מיסין נולדה ב-19 בספטמבר 1972 באיווה סיטי שבאיווה, וגדלה בניו יורק ובמוביל שבאלבמה. בין השנים 1990–1994 למדה פסיכולוגיה באוניברסיטת טוליין שבניו אורלינס. היא המשיכה בלימודיה באוניברסיטת מרילנד בקולג' פארק, שם סיימה תואר שני בחינוך. בשנת 2007 עברה לגור בעיר ניו יורק, ונכון ל-2018 היא מתגוררת בברוקלין.
קריירה

בעת לימודיה באוניברסיטה, כתבה ג'מיסין שני ספרים, אך אלו נדחו על ידי הוצאות הספרים אליהן נשלחו. בשנת 2002, השתתפה ג'מיסין בסדנת הכתיבה "Viable Paradise", ובעקבותיה החליטה להתנסות בכתיבת סיפורים קצרים. בשנת 2004 התפרסם לראשונה סיפור קצר שכתבה. בעת מגוריה בבוסטון הייתה חברה בחבורה ספרותית שכונתה "BRAWLers", וכשעברה להתגורר בניו יורק הצטרפה לחבורת "Altered Fluid", העוסקת בביקורת לספרות ספקולטיבית.
ב-2010 הגיע הסיפור הקצר "Non-Zero Probabilities" שכתבה לחמישיית הגמר של פרס הוגו ופרס נבולה. ב-2011, זכה הספר "The Hundred Thousand Kingdoms" שכתבה בפרס לוקוס בקטגוריית ספר הביכורים והגיע לחמישיית הגמר של הוגו ונבולה.
בינואר 2016 החלה ג'מיסין לכתוב את "Otherworldly", טור ביקורת מדע בדיוני דו-חודשי ב"ניו יורק טיימס". במאי 2016, פתחה ג'מיסין בקמפיין מימון המונים בפלטפורמת פטראון (Patreon), שתוך חודש הגיע לסכום גדול דיו, שאיפשר לה לעזוב את עבודתה ולהתמקד באופן מלא בכתיבה.
ב-2015 התפרסם ספרה "העונה החמישית", הראשון בטרילוגיה המכונה "העולם השבור" (The Broken Earth), וב-2016 זכה הספר בפרס הוגו. ספר ההמשך, "שער האובליסק", זכה בפרס הוגו לשנת 2017, והספר "שמי האבן", שחתם את הטרילוגיה, זכה בפרס הוגו ובפרס נבולה לשנת 2018. ב-2018 התפרסמה אסופת סיפורים קצרים מאת ג'מיסין, הקרויה "How Long 'til Black Future Month?", כשמו של מאמר שכתבה ג'מיסין ב-2013 העוסק באפרופוטוריזם.
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | יצירה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | פרס לוקוס | רומן הביכורים הטוב ביותר | The Hundred Thousand Kingdoms |  |
| 2016 | פרס הוגו | הרומן הטוב ביותר | העונה החמישית |  |
| 2017 | פרס הוגו | הרומן הטוב ביותר | The Obelisk Gate |  |
| 2018 | פרס נבולה | הספר הטוב ביותר | The Stone Sky |  |
| 2018 | פרס לוקוס | ספר הפנטזיה הטוב ביותר | The Stone Sky |  |
| 2018 | פרס הוגו | הרומן הטוב ביותר | The Stone Sky |  |
| 2019 | פרס לוקוס | האסופה הטובה ביותר | How Long 'til Black Future Month? |  |
| 2020 | פרס הוגו | הנובלטה הטובה ביותר | Emergency Skin |  |
ביבליוגרפיה חלקית

The Hundred Thousand Kingdoms (2010)
The Broken Kingdoms (2010)
The Kingdom of Gods (2011)
The Awakened Kingdom (נובלה, 2014)
Shades in Shadow (טריפטיכון, סיפורים קצרים, 2015)
The Killing Moon (2012)
The Shadowed Sun (2012)
טרילוגיית העולם השבור:
העונה החמישית (2015)
שער האובסליק (2016)
שמי האבן (2017)
הערות שוליים

↑  An Interview With N.K. Jemisin on The Hundred Thousand Kingdoms, Orbit Books.
↑  נעמי נוביק, ‏June’s Book Club Pick: ‘The Fifth Season,’ by N.K. ­Jemisin, New York Times, 6 באוגוסט, 2015.
1 2  N.K. Jemisin: Rites of Passage, Locus Magazine, ‏18 באוגוסט 2010.
1 2  ג'רמי ל. ס. ג'ונס, Even the Best Stories Have Flaws: Inside Altered Fluid, Clarkesworld Magazine.
↑  About, באתר של נ. ק. ג'מיסין (באנגלית).
↑  זוכי פרס הוגו 2010, באתר פרס הוגו (באנגלית).
↑  זוכי פרס נבולה 2010, באתר פרס נבולה (באנגלית).
1 2  Locus Awards 2011 Winners, לוקוס, ‏25 ביוני 2011
↑  זוכי פרס הוגו 2011, באתר פרס הוגו (באנגלית).
↑  זוכי פרס נבולה 2011, באתר פרס נבולה (באנגלית).
↑  נטלי זוטר, N.K. Jemisin Launches SFF Column at The New York Times Book Review, Tor.com, ‏4 בינואר 2016
↑  ג'ייסון קהה, WIRED Book Club: Fantasy Writer N.K. Jemisin on the Weird Dreams That Fuel Her Stories, Wired, ‏7 ביוני 2016.
↑  זוכי פרס הוגו 2016, באתר פרס הוגו (באנגלית).
↑  זוכי פרס הוגו 2017, באתר פרס הוגו (באנגלית).
↑  זוכי פרס נבולה 2018, באתר פרס נבולה (באנגלית).
↑  2018 Locus Awards Winners, לוקוס.
↑  זוכי פרס הוגו 2018, באתר פרס הוגו (באנגלית).
↑  2019 Locus Awards Winners, לוקוס.
↑  זוכי פרס הוגו 2020, באתר פרס הוגו (באנגלית).
↑  The Inheritance Trilogy, Nkjemisin.com.
↑  So, about that Seekrit Project I've been working on…, Nkjemisin.com.
↑  Now it can be told!, Nkjemisin.com, ‏25 ביוני 2015.
↑  אינדראפרמיט דאס, In Dreams: N.K. Jemisin’s The Killing Moon, ‏2 במאי 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375666105171  PLWABN: 9810617295105606  BIBSYS: 1533887372168  BNE: XX5059191  BnF: cb16241392q (data)  CANTIC: a11101672  The CINII id DB00008495 is not valid.  GND: 141498587  ISNI: 0000 0001 0750 3776  LCCN: n2009004580  LNB: 000342867  NDL: 01243027  NKC: xx0169839  NLA: 49865262  NLK: KAC201901901  NSK: 000614484  NTA: 413148114  RERO: 02-A027213172  SUDOC: 15965338X  Trove: 1498861  VIAF: 160100764   WorldCat (עם VIAF): 160100764
סנאקס (יוטיובר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בפברואר 1997 (בן 27) באר יעקב, ישראל
 מידע אישי
 שם:  מאור קורבסקי
 מידע יוטיוב
 ז'אנר:  גיימינג • בידור
 רשומים:  כ-75.1 אלף ב-Twitch.tv (נכון ל־26 בדצמבר 2024)
 צפיות:  11,180,150 מיליון ב-יוטיוב (נכון ל־26 בדצמבר 2024)
 רשת:  יוטיוב
 שם הערוץ:  Snacksss
מאור קורבסקי (נולד ב-17 בפברואר 1997), הידוע בשם הבמה שלו "סנאקס" ("Snacks" או "Snacksss"), הוא יוטיובר, סטרימר, גיימר ואושיית רשת ישראלי. נכון לדצמבר 2024, לחשבון הטוויץ' שלו כ-74 אלף עוקבים ולחשבון היוטיוב שלו כ-141 אלף רשומים.
קריירה

"סנאקס" החל את דרכו בפלטפורמת יוטיוב, שבה הגיע ל-100 אלף רשומים ב-10 במאי 2019. בהמשך החל לשדר גם בפלטפורמת טוויץ', שבה זכה להצלחה משמעותית, עם הגעה ל-74,800 עוקבים תוך זמן קצר יחסית, במיוחד לאור העובדה שטוויץ' היא פלטפורמה פחות מוכרת בישראל, עם חשיפה מוגבלת.
בשנת 2019, "סנאקס" השתתף בתוכנית "5GAMING" שהיא הייתה תוכנית הגיימינג של ערוץ הספורט.
נכון ל-2024, "סנאקס" נחשב לסטרימר הגדול ביותר בישראל המשדר בפלטפורמת טוויץ', ונחשב גם לאחד מהסטרימרים הגדולים במדינה באופן כללי. הוא משדר ומשחק מגוון רחב של משחקים, וההצלחה שלו מגיעה בעיקר בזכות הכריזמה, ההומור, והתוכן האיכותי שהוא מייצר.
הערות שוליים

↑  צפו בתכנית הלקט של 5GAMING, באתר ערוץ הספורט, 20 באוגוסט 2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סנאקס (יוטיובר)".
מריאן גאבור

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1917 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 ביולי 2014 (בגיל 97) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות (1941) 
 בן או בת זוג:  מיהאי אנדראש רונאי 
 פרסים והוקרה:  Marcell Nemes Award (1939)  Pro Budapest award (1994)  אמן מצטיין של הונגריה (1978)  אות מסדר ההצטיינות של הונגריה בדרגת קצין (2003) 
 
מריאן גאבור (בהונגרית: Gábor Marianne; בודפשט, 26 באפריל 1917 – בודפשט, 23 ביולי 2014) הייתה ציירת וגרפיקאית יהודייה-הונגרייה, רעייתו של הסופר, עיתונאי, משורר ומתרגם מיהאי אנדראש רונאי. אחיה היה העיתונאי והסופר ג'רג' גאבור.
קורות חיים

מריאן גאבור נולדה למשפחה אינטלקטואלית יהודית. אמה הייתה איזבלה לוסיה ראיס, אביה היה איגנץ גאבור, היסטוריון של הספרות ומתרגם. היא למדה בבית הספר לציור של אישטוואן סניי, ואחר כך בין השנים 1935 לבין 1941 באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות, שם סיימה כתלמידה של הצייר אישטוואן ריטי ואחר כך בלימודי המשך.
היא הציגה לראשונה בשנת 1938, ומאז הציגה בקביעות בתערוכות. כבר במהלך לימודיה באוניברסיטה הציגה בתערוכה הלאומית בקושיצה ובתערוכת האביב של מוזיאון ארנסט בשנת 1939 וקיבלה את פרס נמש מרצל. בין השנים 1941 - 1943 הייתה חברה במושבת האמנים של זבגין.
בשנת 1942 נערכה תערוכת היחיד הראשונה שלה בסלון הלאומי. את תערוכת היחיד השנייה שלה ארגן מיקלוש רוז'ה (במקור: רוזנטל) בינואר 1944 בגלריה טאמאש במסגרת אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך, היות שבתקופת מלחמת העולם השנייה אמנים יהודים יכלו להופיע רק בפני קהל יהודי בהונגריה במסגרת אומיקה. היא למדה גם באוסטריה, בלגיה, צרפת, אנגליה, הולנד, איטליה וברית המועצות.
תערוכת היחיד הראשונה שלה אחרי המלחמה נערכה בשנת 1947 ב"גלריית האמנים". הציור שלה, יחד עם אמנים רבים אחרים, סווג מאוחר יותר על ידי המשטר הקומוניסטי כ"בורגני", מה שלא התקבל במדיניות התרבות הרשמית של התקופה. בהמשך הציגה רק אחרי המרד ההונגרי בשנת 1957 והצליחה לתפוס את מקומה בין שורת האמנים המציגים דרך קבע. בשנת 1977 הציגה את עבודותיה בגלריה הלאומית של הונגריה בתערוכת יצירה גדולה. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 הציגה בתערוכות היחיד שלה את תמונותיה על השואה והיהודים.
חייה הפרטיים

בשנת 1938 הכירה את בעלה, המשורר מיהאי אנדראש רונאי (1913–1992). רונאי, שגם הוא היה בן למשפחה יהודית, נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים במסגרת הצבא ההונגרי) מספר פעמים משנת 1940. בשבועות שלאחר כניסת הוורמכט להונגריה (מבצע מרגרטה) רונאי נמלט משירות העבודה לבודפשט לכמה ימים והתחתן עם מריאן גאבור ב-27 באפריל 1944. הוא לא חזר לשירות העבודה והם הסתתרו ושרדו את יתרת תקופת השואה ואת המצור על בודפשט עם ניירות מזויפים במגורים לא חוקיים. הורי שניהם נרצחו בשואה.
תערוכות יחיד

1942 הסלון הלאומי
1944 גלריה טאמאש
1945, 1947 גלריית האמנים
1948 Fészek
1957, 1963, 1966, 1970, 1973 גלריה צ'וק
1958 המכון ליחסי תרבות
1959 מוזיאון פשטארז'בט
1964 פלרמו, רומא
1966 ונציה, רומא
1971-1969 רומא
1970 סגד
1972 ונציה
1975-1974 פריז
1976 פירנצה
1977-1978 הגלריה הלאומית של הונגריה
1980 ברלין
1981 רוסטוק
1985, 1996 גלריית ויגדו
1986 מרכז התרבות פרנץ מורה
1987 מוזיאון אתנוגרפי (בודפשט)
1988 גלריית סולנוק
1990 מרכז התרבות הבשי
1992 מוזיאון סאטו מארה
1993 מוזיאון הזיכרון הספרותי המערבי
1995 מועדון קושוט
1997 מועדון אגודת הסופרים ההונגרית
2003 מוזיאון סאטו מארה
גלריית יאסי 2012
2017 אטווש, מוזיאון קהילתי ותרבותי
כיכר הקהילה ספהארום 2018
2020 גלריית אויפשט
פרסים

פרס נמש מרצל (1939)
הכרה של אגודת סיניאי (1940)
פרס הטווני (1941)
הכרת כבוד של אגודת סיניאי (1942)
פרס השיקום (1945)
הפרס הראשון של אגודת הידידות ההונגרית-סובייטית (1955) (נוף של אגם בלטון)
מדליית לאונרדו של פירנצה (1976)
פרס האמן המצטיין (1978)
מדליית זהב של האקדמיה האיטלקית לאמנויות (1979)
עיטור הכבוד של Confederazione Internazionale dell'Ordine degli Artisti (1984)
פרס "Maestro Accademico" של Accademia Bedriacense (1984)
פרס Accademia Italia Fiaccola d'Oro (לפיד הזהב) (1986)
פרס "למען בודפשט" (1994)
Pro Urbe Mátészalka (2002)
צלב קצין מסדר הכבוד של הרפובליקה של הונגריה (2003)
אזרח כבוד של טרזווארוש (לאחר מותה) (2019)
עבודותיה במוזיאונים בהונגריה

הגלריה הלאומית של הונגריה
המוזיאון הלאומי של הונגריה
המוזיאון הספרותי פטפי
מוזיאון המלך אישטוואן
המוזיאון היהודי סקשפהרוואר
מוזיאון ג'יורי טורי, נג'קניז'ה
עבודותיה במוזיאונים זרים

Galleria degli Uffizi
Firenze Musée National d'Art Moderne
Paris Nationalmuseum
Berlin Galleria Comunale
Firenze Chiosro di San Marco
Firenze Palazzo dei Normanni
Palermo National Museum
Lublin-Majdanek National Museum
Gabrovo Fondation Michel Károlyi,
Venezia Musée d'Art Moderne
Eilat
לקריאה נוספת

מי זה מי 2009. עורך הרמן פטר. בודפשט: סוכנות הידיעות ההונגרית. 2008. ISBN 978-963-1787-283
קטלין ס. נאג': חלוקי נחל. השואה באומנויות יפות בהונגריה 1938–1945. בודפשט (2006). ISBN 963-9283-99-1
הערות שוליים

↑  Rónai Mihály András kéziratban lévő önéletrajza alapján közli S. Nagy Katalin, i. m. 285. o.
↑  Színes programok és ünnepségek a Terézvárosi Búcsún. 2019. okt. 13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 174308574  ISNI: 0000 0000 7818 8817  LCCN: n80074986  NTA: 084649488  RERO: 02-A024846260  RKD: 123462  SUDOC: 168529475  ULAN: 500090661  VIAF: 96342252   WorldCat (עם VIAF): 96342252
מריה בסרה

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 2000 (בת 24) קילמס, בואנוס איירס שבארגנטינה
 שם לידה:  מריה דה לוס אנג'לס בסרה
 מוקד פעילות:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 עיסוק:  זמרת • ויוטיוברית (לשעבר)
 סוגה:  רגאטון ‏•‏‏ פופ לטיני ‏•‏‏ R&B ‏•‏‏ טראפ לטיני
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 חברת תקליטים:  300 אנטרטיינמנט (מאז 2020)   וורנר מיוזיק לטינה (מאז 2023)
 בן זוג:  J Rei (2022-הווה)
 פרסים והוקרה:  Gardel Award for Song of the Year (2022) 
 mariabecerraoficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה דה לוס אנג'לס בסרה (בספרדית: María de los Ángeles Becerra; נולדה ב-12 בפברואר 2000) הידועה בשמה מריה בסרה (María Becerra), היא זמרת ויוטיוברית ארגנטינאית. היא כונתה כ"קול מוביל בתנועת הפופ האורבנית של ארגנטינה".