stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף נטונק
קורות חיים

נולד לאסתר ודוד בקומלוד, כפר קטן ליד קומארום. בנערותו עברו הוריו לקומארום והוא למד בישיבתו של רבי פנחס ליב פרידן, רב המקום. בגיל שמונה עשרה החל ללמוד בישיבתו של רבי נחום טרייביטש בניקלשבורג שבמוראביה (כיום מיקולוב בצ'כיה), והוסמך לרבנות בפרשבורג בשנת 1839.
לאחר שהשלים את לימודיו חזר לקומארום ונישא לחנה בת זלמן ראב,זלמן ראב היה אחיו של שלמה ראב שבביתו  (של שלמה) בירושלים התגורר נכדו יהושע שטמפפר כאשר עלה ברגל כנער צעיר לארץ ישראל. לאחר ניסיון כושל לעסוק במסחר וכספק לצבא הונגריה בימי מלחמת השחרור ההונגרית (1848), התפרנס כמורה פרטי וב-1850 קיבל תעודת הוראה והתמנה כמנהל בית הספר היהודי בשוראני. במקביל התפרסם כדרשן וארגן שיעורי תורה למבוגרים.
בשנת ה'תרי"ד התמנה כרב העיר יאסברן (Jászberény) והמחוז, שקהילתה היהודית רק התארגנה באותה תקופה. ביאסברני החל להדפיס את מחקרי הלשון שלו, אך בשל הצהרתו, ברוח בית מדרשו של החת"ם סופר כי ליהודים אין צורך באמנציפציה מאחר שמולדתם היא ירושלים, איבד את הזכות לניהול רישום הלידות והמיתות שהייתה מוקנית לרב העיר, ונאלץ לעזוב את משרתו. ב-1860 התמנה כרב בסקשפהרוואר (Székesfehérvár) שבה המשיך בעבודתו המחקרית והחל את עבודתו המשותפת עם הבישוף המקומי על מילון בחמש שפות (Pentaglotte, בעברית: 'שפה חמשתים') שנדפס רק בחלקו. ב-1861 פרסם בעילום שמו  (בפסבדונים "אביר עמיאלי") חיבור הקרוי "משיח: מסה על האמנציפציה של היהודים" (בודה, 1861), שבו חזר על התנגדותו לאמנציפציה משום שהיא כרוכה בוויתור על הלאומיות היהודית והיטמעות בלאום ההונגרי, הוא תבע הכרה ביהודים "כעם עצמאי בעל דת נפרדת" והביע ערגה וחתירה להקמת מדינה עצמאית בארץ ישראל. השלטונות ההונגריים החרימו את עותקי הספר.
שנה לאחר מכן התיידד עם משה הס בעקבות השקפות שהביע האחרון בספרו "רומי וירושלים" (1862) שתאמו לאלו שהביע נטונק בספרו המוחרם. בעקבות חוברת שפרסם נגד הרב לאופולד לעף מסגד לאחר שהאחרון פגע בכבודו של החת"ם סופר, הביא את תומכי לעף בהנהלת הקהילה שלא לחדש את מינויו של נטונק כדיין בקהילתם, הם הדגישו כי מלכתחילה התמנה רק על תקן דיין ולא כרבה של הקהילה. הקהילה לא תבעה את מימוש הפיטורין אולם הרב נטונק החליט לעזוב את המקום ופתח בפעילות ציונית מעשית, הוא יצר קשר עם הרב צבי הירש קלישר והציע לפניו את חזונו בדבר התארגנות כלל-יהודית לרכישת ארץ ישראל בכסף מידי שלטונות האימפריה העות'מאנית.
ב-1866 יצא לגרמניה כדי לגייס תמיכה ברעיון שיבת ציון ומשנת 1867 הקדיש עצמו לפעילות ציונית שבמהלכה נסע לקונסטנטינופול על מנת לגייס את תמיכת השלטונות העות'מאנים בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. בעקבות היעדרותו הממושכת מסקשפהרוואר לרגל מסעותיו, החליטה הקהילה לפטרו באופן סופי והוא חזר עם משפחתו לקומורום. הוא עצמו נסע לקושטא לסבב פגישות עם אנשי ממשל בתיווך הקהילה היהודית המקומית, אך חלה ונאלץ לשוב להונגריה.
הוא התיישב בבודפשט ובה הדפיס מאמרים וספרים כמו גם תרגומים לספרי אחרים. ב-1872 החל להדפיס עיתון בגרמנית בשם "Das Einige Israel" שהודפסו ממנו שבעה גליונות. יעקב הרצל, אביו של תאודור הרצל היה מנוי על עיתון זה ונטונק היה מבאי ביתו, ולפי גאולה בת-יהודה "אין ספק כי הרצל הבן שמע על השקפות הרב נטונק או אפילו קרא מדבריו". החל משנת 1880 פרסם מאמרים ב"המגיד" בפסבדונים "בן לאום ישראל".
בשנותיו האחרונות חי בכפר באטור שבמחוז הווש, הוא נפטר בכסלו תרנ"ג, 1892.
לקריאה נוספת

יצחק פרי (פרידמן), תולדות היהודים בהונגריה[דרושה הבהרה].
שמואל הכהן וינגרטן הרב יוסף נטונק, בהוצאת המחלקה לענייני הנוער של ההסתדרות הציונית, בשיתוף מוסד הרב קוק, ירושלים תש"ג (1942)
ד"ר דב פרנקל, ראשית הציונות הדתית המודרנית, הרב יוסף נטונק, הספרייה הציונית וחברת כל ישראל חברים, חיפה 1956
גאולה בת יהודה, הרב יוסף נאטונק, בתוך: "ראשונים לציון הנה הנם: תולדות רבנים בישראל שלבם היה לציון בפועל", ירושלים תשס"ט, עמ' קכח - קלה.
הערות שוליים

↑  בת דוד של האחים אלעזר ראב וחנה שטמפפר - אמו של יהושע שטמפפר. אלעזר ראב ויהושע שטמפפר היו בין מייסדי פתח תקווה. ראה "פנינה כרמון לבית שטמפפר ומשפחתה מצד אביה"- אתר ה"כרמוניה"
↑  גאולה בת יהודה, הערך "נאטונק, יוסף", אנציקלופדיה של הציונות הדתית, ד, עמ' 2–13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517363605171  CiNii: DA04102771  GND: 1024217418  ISNI: 0000 0001 2025 3521  LCCN: nr98007376  NKC: jx20110520016  NTA: 131676180  VIAF: 49139037   WorldCat (עם VIAF): 49139037
יוסף נויבואר

יוסף אליעזר נויבואר (נכתב לעיתים נויבאואר); (י"ט באייר תרע"ו, 12 במאי 1916 – כ"ג באב תשנ"ו, 12 באוגוסט 1996) היה חלוץ, חקלאי, ומדריך בתחומי המיכון והחקלאות באזור עמק בית שאן החל מהתקופה שלפני קום המדינה, ועד לסוף ימיו.
כללי

נויבואר נולד בלייפציג שבגרמניה.
ביתו היה ציוני, דתי ומראשית צעדיו החליט נויבואר לפנות אל החקלאות והמכונאות.
בשנת תרצ"ד, לאחר עליית הנאצים לשלטון, היגרה כל המשפחה להולנד. כעבור 3 שנים זכה נויבואר לעלות ארצה, הוריו השתהו עד בוא המלחמה, אביו ואחיו נספו ממחלת הטיפוס, במחנה ברגן-בלזן סמוך לשחרור.
במשך 3 שנים חיפש נויבואר את דרכו בארץ, עבד בבנין, באינסטלציה ובתור מכונאי בכמה מקומות, השתתף בעלייה למושב הזורעים עם המייסדים, וכן בתפקידי ביטחון עם וינגייט.
אך נויבואר שאף לחיי קיבוץ, בתרצ"ט הצטרף לטירת צבי, ושם מיד מצא את מקומו: טרקטוריסט, מנהל הפלחה, מנהל המוסך וחוזר חלילה במשך שנים רבות.
בשנת 1941 נשא את רבקה רגי לבית אנגלהרד. לזוג נולדו להם 9 ילדים[דרוש מקור].
נויבואר לא למד מעולם לימודים מסודרים בתחום החקלאות ואת כל התמחותו עשה בשטח. ב-1968 התחיל לעבוד בש.ה.מ. - כמדריך בנושא הפלחה, עד גיל 70. כשפרש החל להדריך את חקלאי עמק בית שאן ובקעת הירדן מטעם המפעלים האזוריים, נויבואר היה נערץ על חקלאי העמק ובקעת הירדן.
בשנת 1995 נויבואר הוכרז כ"יקיר העמק", על המסירות וההתמדה בתפקידו כמדריך בתי צמיחה ותרומתו להצלחת הענף במושבים שבטיפולו. כמו כן זכה עוד בחייו בפרס העובד המצטיין של משרד החקלאות משר החקלאות אריאל שרון ובפרס הוקרה משוב שהוענק בטקס בפקולטה לחקלאות, בשנת 1992.
תולדותיו > ילדות

נויבואר נולד לרב ד"ר יקותיאל יעקב נויבואר ולרצי לבית דים. בשנת 1918 רכש סבו, הרמן צבי נויבואר את אחוזת הרמנסברג בחבל בוואריה למען הקמת חוות הכשרה ציונית דתית המכוונת לעלייה ארצה. בראשות חווה זו עמד אביו אשר הוביל את לימוד התורה ואת העשרת עולמם הרוחני של באי ההכשרה. משפחתו השתייכה לחסידות בעלז על אף מוצאה הגרמני. למשפחת נויבואר היו שישה ילדים- שרה הנדה, לאה, יוסף, חנה, מרים ויהושע. השדות הרחבים והמוריקים של הרמנסברג, משכו את ליבו של בן הרב לעסוק בעבודה פיזית ולא להתמסר ללימוד התורה. מחוות הרמנסברג עברה המשפחה בשנת 1923 לווירצבורג, שם קיבל האב משרת הוראה באחד הסמינרים המעולים למורים [ישראליטישה לערנעס סמינר וירצבורג].
בשנת 1934, עקב עליית המפלגה הנאצית לשלטון והתגברות האנטישמיות, החליטו הוריו לעזוב את גרמניה. אביו, הרב ד"ר נויבואר דחה משרה שהוצעה לו על ידי האוניברסיטה העברית עקב עיסוקו במשפט העברי והחליט ללמד בבית המדרש לרבנים באמסטרדם. באמסטרדם, עיצבה המשפחה את ביתה כמרכז תרבותי רוחני לסטודנטים יהודיים.
נויבואר לא היה מעוניין ללמוד בגימנסיה כשאר אחיותיו, ולמורת רוחו של האב הפסיק את לימודיו במסגרת זו והחל ללמוד במכינה לסמינר למורים בווירצבורג. בשלב מסוים לא חפץ נויבואר להמשיך במכינה זו, עזב לחלוטין את לימודיו ועבר לעבוד בבית חרושת לאוטומובילים, שם רכש במשך שנתיים את התמחותו במכונאות. נויבואר מרד באביו שהעניק חשיבות גדולה ללימודים הומניים והשכלה רחבה ושם את יהבו בחקלאות.
תולדותיו > התיישבות

ב-1936 עלה לארץ מתוך מגמה להצטרף לקיבוץ רודגס והשתייך לחלוץ הדתי. כחלוץ, שאף נויבואר לקחת חלק בבניית הארץ והתקין את מערכת האינסטלציה של האוניברסיטה העברית בהר הצופים. שלושה ימים התקין את האינסטלציה לחדר האוכל שנבנה בקיבוץ אלונים עבור פלוגת האש של אורד וינגייט תמורת לירה שטרלינג ליום, וביתר השבוע הלך אחרי הפרדות ולמד לראשונה בחייו לעשות תלם. לעיתים עלה על רכבת העמק ונסע לשמוע קונצרט של התזמורת הסימפונית בחיפה. אחר כך עבד כחקלאי במושב הדתי "שדה יעקב" אצל בת דודתו מלה פיינטוך.
בפברואר 1938 הצטרף למייסדי קיבוץ טירת צבי בעמק בית שאן, שהיה לקיבוץ הדתי הראשון. ידיעותיו במכונאות סללו לו את הדרך לעבודה במוסך הקיבוץ במשך 17 שנה. בתחילת שנות הארבעים נשלח מטעם הקיבוץ לעבודה על הקומביין במטרה לעזור בחריש לשייח זינאתי, שייח הבדואי בעבר הירדן המזרחי.
נויבואר התחתן עם בחירת ליבו, רגינה לבית אנגלהרד אשר התגוררה עם משפחתה בירושלים ויחדיו קבעו את ביתם בטירת צבי. בשנת 1942 נולדו שני בניהם הבכורים יהונתן ואלחנן. בהיותו בן שלוש נפטר אלחנן. בשנת 1944 נולדה בתם אלישבע. בנם יקותיאל אשר קרוי על שם אביו של נויבואר שנספה במהלך השואה, נולד בשנת 1946. מיכל, נולדה בשנת 1948 ולאחריה נולדה חנה ב-1950, עדינה נולדה ב-1953, גדי נולד ב-1955 ובן הזקונים, איתן בשנת 1959.
תולדותיו > חקלאות

בשנת 1954 עבר נויבואר לעסוק בחקלאות ונתמנה להיות אחראי על גדולי השדה והתבואות [פלחה]. נויבואר ראה בעבודת האדמה בארץ ישראל את הגשמת הרעיון הציוני והשיבה לציון. למרות היות עמק בית שאן מאופיין באקלים חם וקשה, התמיד נויבואר בעבודתו והחל את יומו בארבע לפנות בוקר כדי למצות את היום עד תומו. נויבואר ראה את הצלחת גידוליו כערך הנעלה ביותר ועל כן לא חסך ממים אשר יועדו לענפים אחרים למצוא את דרכם לגידולי הפלחה. הקושי הפיזי הטמון בעבודה זו לא מנע מנויבואר להיות בעל שמחה, שאהב לרקוד ולנגן במפוחית. נויבואר נודע ברבים כאדם חרוץ ויצרתי ופיתח חקלאות ייחודית, זנים שלא היו נפוצים עד כה באזור. נויבואר הכניס שינויים מהפכניים ושינה את שיטות העבודה הקיימות, למשל הפיכת שטחי הבעל לשטחי שלחין, מחזור זרעים תלת שנתי.
נויבואר שיתף פעולה עם אנשי האקדמיה, ובינם פרופ' משה יואל פינטהוס מהאוניברסיטה העברית בתחום הדגן, וד"ר צבי קרחי מחוות הניסיונות בנווה יער. נויבואר אהב את עיסוקו, אך כיוון שלא עבר הכשרה מסודרת, למד הכל בעצמו במטרה לפתח את התחום. היכרותו של נויבואר עם אדמת העמק הייתה כה גדולה ונאמר עליו כי כאשר רצה לדעת מה חסר לאדמה כדי להצמיח צמח היה טועם אותה ויודע להעיד לאיזה דשן היא זקוקה.
בשנת 1968, לאחר שצבר ניסיון רב בתחום החקלאות, עבר נויבואר לעבוד בש.ה.ם נויבואר היה מדריך לחקלאי עמק בית שאן וצפון הארץ. בגיל 70 לאחר פרישתו, התנדב להדריך את חקלאי עמק בית שאן ועמק הירדן מטעם המפעלים האזוריים.
נויבואר היה אהוד בקרב הצעירים בגלל חריצותו, מראהו והיותו חלוץ ואיש אדמה. מדבריה של כרמלה ברזני, מבית יוסף: ”הוא לא בן אדם צעיר, אך יש לו כוח יותר מהצעירים. הוא בא, מפשיל שרוולים, בודק. יום אחד בא בשרב, אף אחד אחר לא הוציא את האף. גם חולה הוא בא לכאן, ובשלג, אפילו גרביים לא היו לו ולא רצה ממני. שהוא מומחה- אין מה לדבר. מישהו הזכיר כנס של מכון ווֹלקני ואמרתי: יש לי את יוסף- מספיק לי.”.
יוסף נויבואר ואשתו רגינה נפטרו שניהם בשנת 1996, ונקברו בבית העלמין שבקיבוצם טירת צבי.
יחסי בנגלדש–רואנדה

| יחסי בנגלדש–רואנדה |
| --- | --- |
בנגלדש: רואנדה


בנגלדש: רואנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
148,460: 26,338
אוכלוסייה
174,095,429: 14,334,764
תמ"ג (במיליוני דולרים)
437,415: 14,098
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,513: 983
משטר
רפובליקה עממית דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי בנגלדש-רואנדה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה העממית של בנגלדש לרפובליקת רואנדה. שתי המדינות חברות בתנועה לא מתואמת, ה-G77 וחבר העמים הבריטי. בשום מדינה אין שגריר תושב.
היסטוריה

בשנת 1994 סיפקה בנגלדש כ-900 חיילים שומרי שלום, כולל חיילים ואנשי רפואה לרואנדה כדי לסייע בשמירת השלום במהלך רצח העם ברואנדה, אחת מיותר מ־40 מדינות שעשו זאת.
בשנת 2012 הייתה משלחת שנשלחה מבנגלדש לרואנדה. באותה תקופה רואנדה ביקשה השקעה מאנשי עסקים בנגלדשיים. רואנדה ממוקמת במיקום אסטרטגי במרכז אפריקה שתבטיח גישה קלה יותר לעסקים בנגלדשיים למרכז אפריקה.
בשנת 2015 רואנדה הביעה תקוותה לחיזוק הקשרים עם בנגלדש. רואנדה רואה בבנגלדש כשותפה לפיתוח תעשיית הטקסטיל ופיתוח שמירת השלום באפריקה.
ים טימור

| --- | --- |
מפת ים טימור
מפת ים טימור
 מידע כללי
 מיקום:  בין האי טימור לבין הטריטוריה הצפונית של אוסטרליה
 סוג:  ים שולי
 ים של:  האוקיינוס ההודי
 מידות
 שטח:  610,000 קמ"ר
 רוחב מרבי:  480 ק"מ
 רוחב ממוצע:  480 ק"מ 
 עומק מרבי:  3,300 מטר
 ‏עומק ממוצע:  200 מטר
 מידע נוסף
 מליחות:  3.5%
 נהר מזין:  Daly River, Mitchell River, South Laclo River, Loumea, Glenelg River, Berkeley River, Clerec, Victoria River, Sale River, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מדינות באגן הניקוז:  אינדונזיה, מזרח טימור, אוסטרליה 
 איים:  איי מלויל; איי אשמור וקרטייר
 קואורדינטות:  11°32′00″S 126°2′00″E﻿ / ﻿11.53333°S 126.03333°E﻿ / -11.53333; 126.03333
 
 
ים טימור (באינדונזית: Laut Timor, בפורטוגזית: Mar Timor), הוא זרוע של האוקיינוס ההודי, הממוקמת בין האי טימור (המחולק בין אינדונזיה ומזרח טימור), לבין הטריטוריה הצפונית של אוסטרליה. מזרחית לים טימור נמצא ים אראפורה - זרוע של האוקיינוס השקט.
רוחבו של ים טימור הוא 480 ק"מ.
בים טימור מצויים איי מלויל, וכן איי אשמור וקרטייר (הנמצאים בשליטת אוסטרליה).
מתחת לים טימור נמצאים מרבצי נפט גדולים. השליטה במרבצים אלה מצויה במחלוקת, כאשר מזרח טימור ואוסטרליה טוענות שתיהן לשליטה.
ים טתיס

ערך זה עוסק באוקיינוס קדום. אם התכוונתם לפרויקט לחיפוש נפט וגז טבעי בים התיכון, ראו .
מפת היבשות לאוראסיה וגונדוונה בתור הטריאס, לפני 200 מיליון שנה
לפי תאורית טקטוניקת הלוחות, ים טתיס (Tethys, ביוונית: Τηθύς) הוא אוקיינוס שהתקיים בעבר והפריד בין היבשות לאוראסיה בצפון וגונדוונה בדרום, בצידן המזרחי. יבשות אלו התפצלו מהיבשת הקדומה פנגיאה בתור היורה. אוקיינוס קדום זה כמעט נעלם עם השנים, עקב תזוזת הלוחות בקרום כדור הארץ והתקרבותן של אירופה, אפריקה וחצי האי ערב. כיום השריד היחיד לו הוא הים התיכון (ויש הטוענים שגם הים השחור והים הכספי). הוא נקרא על שם הטיטאנית טתיס במיתולוגיה היוונית, אלת מים ואחותו של אוקיינוס.
ים טתיס מילא תפקיד משמעותי בתולדות הגאולוגיה של ארץ ישראל: בעבר שכנה ארץ ישראל במעמקי ים זה, וגם לאחר שנחשפה, הים שטף את האזור ונסוג מספר פעמים בעידנים שונים. כתוצאה מכך נוצרו שכבות של חול וגיר זו מעל זו. מבנים שכבתיים אלו מאפשרים היווצרות מכתשי סחיפה כגון מכתשי הנגב: מכתש רמון, המכתש הקטן, המכתש הגדול ועוד. עדויות להימצאותה של ארץ ישראל מתחת לים טתיס מתבטאת בגילוי של מאובנים ימיים באזור במספר מקומות כדוגמת הנגב (בעיקר במכתשים) והרי נפתלי באזור מצוק רמים.
יוסף נוימן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  4 בפברואר 1930 ביילסקו-ביאלה, פולין
 פטירה:  22 באפריל 2017 (בגיל 87)
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של הביולוגיה, ביולוגיה 
 עיסוק:  ביולוג 
 מדינה:  ישראל 
 
יוסף (יוסקה) נוימן (4 בפברואר 1930 – 22 באפריל 2017) היה פרופסור לביולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

נוימן נולד בעיר ביילסקו שבדרום-מערב פולין, ליד הגבול הצ'כוסלובקי. אביו היה פעיל במפלגה הרוויזיוניסטית, עורך דין ודוקטור למשפטים, שירת כקצין בצבא האוסטרו-הונגרי, ונפצע פעמיים במלחמת העולם הראשונה. אחיו הבכור, ולטר, היה גדול ממנו בשש שנים.
בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ברחה המשפחה מהנאצים ללבוב. בשנת 1940 גורשה המשפחה לגולאג בסיביר. לאחר ההתקפה של הגרמנים על ברית המועצות ב-1941, נפתחו הגולאגים שבהם שהו הפליטים הפולנים, והייתה זרימה מסיבית של האנשים לרפובליקות האסיאתיות של ברית המועצות. משפחת נוימן הגיעה לקולחוז שבאוזבקיסטן. שם שררו תנאים קשים. כל בני המשפחה חלו בטיפוס הבהרות, שני ההורים נפטרו, ויוסף ואחיו ולטר שרדו.
לאחר מכן נספחו ולטר ויוסף לצבא אנדרס (צבא פולני שהתארגן בברית המועצות, על מנת להצטרף לכוחות הברית). הצבא הזה הגיע לאיראן (בדרכו לחזית המערבית) ושם יוסף ואחיו הצטרפו לבית ילדים יהודי, שאורגן על ידי הסוכנות היהודית בטהראן. בסוף 1942 הפליגו הילדים לקראצ'י ומשם סביב חצי האי-ערב לסואץ. מסואץ ברכבת לעתלית – עלייה המוכרת בשם "ילדי טהראן".
יוסף וולטר נקלטו בקיבוץ אפיקים, כחלק מקבוצה של כארבעים צעירות וצעירים. הבוגרים יותר חיו בקיבוץ כחברת נוער, ויוסף (עם עוד מספר צעירים) הצטרפו לבני המקום. חברת הנוער (של ולטר) התגייסה להכשרה מגויסת של הפלמ"ח, וב-1946 (עם קבוצות נוספות) הקימה את קיבוץ חצרים. נוימן למד בבית הספר התיכון בית ירח. בכיתה י"ב, בפסח של שנת 1948 הופסקו הלימודים, והתלמידים גויסו ליחידה שנלחמה באזור עמק הירדן. נוימן נפצע, ואחרי החלמתו הצטרף לגדוד הראשון של הפלמ"ח, שם שירת כסייר. לאחר השחרור חזר לקיבוץ אפיקים, ועבד כשנתיים בענפי חקלאות שונים. כעבור שנתיים החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה בלימודי חקלאות ואחר כך ביולוגיה. בתקופת הלימודים התחתן עם רחל גזית, בת משמר השרון, ונולדו להם שלושה בנים.
לאחר סיום הדוקטורט נסע נוימן עם משפחתו להשתלמות באוניברסיטאות ברנדייס וג'ונס הופקינס. לאחר שלוש שנים חזר לישראל, עבד שנה אחת בטכניון, ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת תל אביב. ב-1965 התמנה למרצה בכיר, ובשנת 1972 לפרופסור מן המניין. בשנים אלה שימש תקופות מסוימות כפרופ' אורח באימפריאל קולג' בלונדון, ובאוניברסיטת הרווארד ובוסטון. תחום מחקרו היה חקר מנגנון הפוטוסינתזה. הוא פרסם (יחד עם עמיתים שותפים) כשבעים עבודות מחקר בכתבי עת מדעיים. ופרסם שני ספרים בתחום הפוטוסינתזה והתהליכים הביו-אנרגטיים.
משנת 1973 (אחרי השתלמויות שונות) החל נוימן להעביר סמינרים בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת תל אביב בנושאי הפילוסופיה של הביולוגיה, הדרוויניזם, ייחודו של האדם, ונושאים קרובים. בשנת 1980 התמנה לפרופסור מן המנין לפילוסופיה. בשנת 1991 פורסם ספרו "מותר האדם – האבולוציה של התודעה" בהוצאת מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור. בשנת 2010 פורסם ספרו "החיים ותודעת החיים – היווצרות החיים, דארוויניזם, האדם", בהוצאת רסלינג.
נוימן היה פעיל עשרות שנים בארגוני השמאל, והביע את עמדותיו גם בכתב.
חיים אישיים

היה נשוי לרות שיזף[דרושה הבהרה].
מספריו

תהליך הפוטוסינתזה. מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור.
תהליכים ביו-אנרגטיים בצמח: פוטוסינתזה ונשימה. מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, 1983.
מותר האדם: האבולוציה של התודעה. מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור, 1991.
החיים ותודעת החיים: היווצרות החיים, דארוויניזם, האדם. הוצאת רסלינג, 2010.
הערות שוליים

↑  מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל-אביב, דבר, 24 באפריל 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007331775005171  VIAF: 68149617083803751412   WorldCat (עם VIAF): 68149617083803751412
יחסי גינאה ביסאו – קוריאה הצפונית

| יחסי גינאה ביסאו – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
גינאה ביסאו: קוריאה הצפונית


גינאה ביסאו: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
36,125: 120,538
אוכלוסייה
2,213,394: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,966: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
888: 
משטר
רפובליקה: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

יחסי גינאה ביסאו–קוריאה הצפונית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה ביסאו לבין הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה.
היסטוריה

במהלך המלחמה הקרה סיפקה צפון קוריאה - כמו מדינות רבות אחרות שהיו בברית עם ברית המועצות, או שהחזיקו בהתנגדות כללית לקולוניאליזם - סיוע צבאי, פוליטי ודיפלומטי למפלגת PAIGC. התנועה לחמה בפורטוגל במלחמת העצמאות של גינאה-ביסאו. לפני העצמאות, אמילקר קברל וחברים אחרים ב-PAIGC נסעו לצפון קוריאה, סין ויפן ונפגשו עם קים איל-סונג בצפון קוריאה. לאחר העצמאות, גינאה-ביסאו ביססה יחסים דיפלומטיים עם צפון קוריאה ב-16 במרץ 1974. גינאה-ביסאו הייתה אחת ממדינות אפריקה רבות שהכירו בצפון קוריאה אך נמנעו מהכרה בקוריאה הדרומית באמצע שנות השבעים. בעבר, צפון קוריאה החזיקה בשגרירות בביסאו.
בשנת 1977, כמה שנים לפני הפלתו, ביקר נשיא גינאה ביסאו, לואיס קברל בפיונגיאנג, ופגש את קים איל-סונג יחד עם אשתו. עשור לאחר מכן, ביום הולדתו ה-70, בשנת 1982, זכה קים איל-סונג במסדר אמילקר קברל על ידי ממשלת גינאה ביסאו.
יחסי טובאלו – ניו זילנד

| יחסי טובאלו – ניו זילנד |
| --- | --- |
טובאלו: ניו זילנד


טובאלו: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
26: 268,838
אוכלוסייה
9,607: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
62.3: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,483: 48,524
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי טובאלו–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין טובאלו לבין ניו זילנד.
היסטוריה

בין טובאלו לבין ניו זילנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. שתי המדינות הן חברות בארגון האומות המאוחדות, בחבר העמים הבריטי ובפורום מדינות האוקיינוס השקט. בשתי המדינות שולט אותו המונרך, זה של הממלכה המאוחדת.
ניו זילנד מעניקה סיוע לטובאלו המתמקד בעיקר בעזרה במציאת מקורות כלכלה ובהכשרת והכנת אנשי טובאלו לשינויי האקלים העתידים להשפיע על המדינה.
ביקורים רמי דרג > מטובאלו לניו זילנד

2017, 2018 - אנאלה סופואגה, ראש ממשלת טובאלו
ביקורים רמי דרג > מניו זילנד לטובאלו

2019 - וינסטון פיטרס, סגן ראש ממשלת ניו זילנד
נציגויות דיפלומטיות

טובאלו מיוצגת בניו זילנד בדרג השגרירות באמצעות הנציבות הגבוהה שהיא מחזיקה בוולינגטון, בירת המדינה.
ניו זילנד אינה מיוצגת בטובאלו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. ניו זילנד האמינה נציב עליון היושב בשטחה על היחסים עם טובאלו.
ים ויסאיאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 סוג:  ים 
 מידות
 שטח:  כ־10,000 קמ"ר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  הפיליפינים 
 קואורדינטות:  11°30′00″N 123°40′00″E﻿ / ﻿11.5°N 123.66666666667°E﻿ / 11.5; 123.66666666667
  (למפת הפיליפינים מוגדלת) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי ים ויסאיאן(למפת הפיליפינים רגילה) מנילה קזון סיטי דבאו סיטי סבו סיטי זמבואנגה סיטי קגאיאן דה אורו מלזיה ים הפיליפינים  ים סין הדרומי ים ויסאיאן
 
ים ויסאיאן הוא ים לחופי הפיליפינים. הים מוקף על ידי איי הוויסאיאס.
הים תחום על ידי האי מסבטה (אנ') מצפון, האי פאנאי (אנ') ממערב, האי לייטה ממזרח והאיים סבו ונגרוס מדרום.
שטח הים הוא כ-10,000 קילומטר רבוע, וכ-22 רשויות מקומיות שוכנות לחופיו.
הים מקושר אל מספר
גופי מים: לים סיבויאן מצפון-מערב דרך תעלת ג'ינטוטולו (אנ'),
לים סמאר (אנ') מצפון-מזרח,
למפרץ פאנאי (אנ') מדרום-מערב דרך מצר גואימאראס (אנ'),
למצר טאנון (אנ') מדרום
ולים קמוטס (אנ') מדרום-מזרח.
האי הגדול ביותר בים ויסאיאו הוא בנטאיאן (אנ').
הים הוא אתר דיג פעיל וחשוב בפיליפינים.
הערות שוליים

↑  זהו אחד משלושת האזורים הגאוגרפיים המרכזיים של הפיליפינים, לצד לוזון ומינדנאו.
יחסי טורקיה–ליכטנשטיין

| יחסי טורקיה–ליכטנשטיין |
| --- | --- |
טורקיה: ליכטנשטיין


טורקיה: ליכטנשטיין
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 160
אוכלוסייה
87,527,097: 39,935
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 7,365
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 184,417
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי טורקיה–ליכטנשטיין הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין נסיכות ליכטנשטיין.
היסטוריה

בהחלטה 92/3444 של מועצת השרים של הרפובליקה הטורקית בתאריך 24 באוגוסט 1992 נכתב כי הרפובליקה הטורקית תאמין את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ, על ליכטנשטיין הסמוכה. ההחלטה יצאה לפועל ב-2 באוקטובר 1992 ואז הואמנה בפועל השגרירות הטורקית בשווייץ על ליכטנשטיין כשהשגריר מגיש לנסיך את כתב האמנתו.
הסחר שבין שתי המדינות מגיע מדי שנה לכ-8 מיליון דולרים אמריקאיים. הייצוא הטורקי העיקרי לליכטנשטיין הוא חומרים כימיים, פלסטיק, חומרים תעשייתיים, טקסטיל ורהיטים.
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. טורקיה האמינה את שגרירותה שבברן, בירת שווייץ הסמוכה, על ליכטנשטיין.
ליכטנשטיין אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי גינאה ביסאו – שוודיה

| יחסי גינאה ביסאו – שוודיה |
| --- | --- |
גינאה ביסאו: שוודיה


גינאה ביסאו: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
36,125: 450,295
אוכלוסייה
2,213,394: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,966: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
888: 55,866
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי גינאה ביסאו–שוודיה הם היחסים הדיפלומטיים בין גינאה ביסאו ושוודיה. שגריר שוודיה בפורטוגל אחראי על יחסי המדינה עם גינאה ביסאו. גינאה ביסאו מוסמכת לשוודיה משגרירותה בבריסל ומקיימת קונסוליית כבוד בסטוקהולם.
היסטוריה > טרם קבלת העצמאות של גינאה ביסאו

היחסים בין שוודיה לבין מה שייהפך בעתיד לגינאה ביסאו החלו עוד בשנות ה-60 של המאה ה-20. ב-1960 החלו להשתפר יחסיהם הכלכליים של שוודיה ושל פורטוגל, ששלטה בגינאה ביסאו. ב-1950 0.04% מסך הייבוא השוודי הגיע ממושבותיה של פורטוגל באפריקה, סך של 2.3 מיליון קרונות שוודיות. ב-1960 ירד סך הייבוא מאזורים אלה לשוודיה על 0.03% מכל המדינות שמהן ייבאה שוודיה מוצרים, אך הייצוא משוודיה לאזורים אלה האמיר לכדי 0.08%.
המפלגה הראשונה שקראה לעצמאות המושבות באפריקה וקיבלה תמיכה משוודיה הייתה מפלגת PAIGC, שקראה לעצמאותה של גינאה ביסאו. יחסים אלה כוננו עוד בראשית שנות ה-60, כשאמילקר קברל, ראש תנועת העצמאות במערב אפריקה, ביקש מעיתונאי שוודי להירתם למאבק למען עצמאות גינאה ביסאו. ב-1967 ביקר מזכירה הבינלאומי של מפלגת הסוציאל-דמוקרטים השוודית בפורטוגל. לאחר שובו הוא קרא לחברי מפלגתו לתמוך במפלגת PAIGC.
היסטוריה > לאחר קבלת העצמאות של גינאה ביסאו

גינאה ביסאו הפכה למדינה עצמאית ב-24 בספטמבר 1973. באותה העת, מפלגת PAIGC עדיין נלחמה מול הכוחות המזוינים של פורטוגל במדינה. בשוודיה, קבוצות כמו מפלגת השמאל ותנועת הסולידריות של קבוצות אפריקה, קראו לממשלת שוודיה להכיר בגינאה ביסאו. עם זאת, יחסים דיפלומטיים כוננו בין שתי המדינות ב-9 באוגוסט 1974 (בעקבות מהפכת הציפורנים), היחסים כוננו חודש לפני שפורטוגל חזרה בה מתביעותיה מהאזור.
לאחר עצמאותה של גינאה ביסאו, היחסים הכלכליים בין שתי המדינות התרכזו סביב הסיוע של שוודיה למען פיתוחה של גינאה ביסאו. לאחר ההכרה בעצמאות גינאה ביסאו, היא הייתה המדינה המערב אפריקאית היחידה שהוגדרה כ'מדינת תוכנית' לסיוע לפיתוח שוודי.
טיפול באי-ספיקת לב

אי-ספיקת לב היא מחלה כרונית מתקדמת שבה נפגע תפקוד הלב כמשאבת דם, והוא אינו מסוגל לספק את הדרישות המטבוליות של הגוף, או שהוא עושה זאת תחת לחצי מילוי גבוהים. הטיפול במחלה זו משתנה בהתאם לסוג אי-ספיקת הלב הנקבע לפי מקטע הפליטה ובהתאם לחומרת התסמינים והשפעתם על הסבילות למאמצים.