stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחטאר דונצק במפעלים האירופיים

חצי גמר גביע אופ"א 2009, נגד דינמו קייב, היריבה המושבעת.
שחטאר דונצק משתתפת במפעלים האירופיים מאז 1976, תחילה כשייצגה את ברית המועצות ושיחקה לראשונה נגד דינמו ברלין במסגרת גביע אופ"א 1976/77. המועדון האוקראיני ייצג את ברית המועצות עד לפירוקה בשנת 1991. לאחר נפילת ברית המועצות, שחטאר מייצגת את אוקראינה.
שחטאר מדורגת במקום 18 בדירוג אופ"א והיא אחד ממועדוני הכדורגל הטובים במזרח אירופה.
יארוסלב רקיצקי הוא משיאני ההופעות של שחטאר במפעלים האירופיים עם 82 הופעות בכל המסגרות, 72 מהן בליגת האלופות ו־28 בליגה האירופית. הישג השיא של שחטאר בליגת האלופות הוא העפלה לשלב רבע גמר הטורניר בעונת 2010/2011, בו הובסה על ידי ברצלונה. אותה פגשה עוד בשנת 2009 בטורניר הסופר קאפ האירופי, בו הפסידה 1:0.
היסטוריה

מאז 1997, המועדון משתתף ברציפות מדי שנה עם הצלחות שונות, תוך שהוא משתתף גם בליגת האלופות מאז שנת 2000. ההעפלה הראשונה של שחטאר לשלב הבתים במפעל אירופי היה בליגת האלופות בעונת 2000/01, כאשר שחטאר דונצק שיחקה נגד ארסנל, לאציו וספרטה פראג בבית ב'. בהיותה משתתפת קבועה בשלב הבתים בליגת האלופות, שחטאר הגיעה רק פעמיים לשלב הבתים בגביע אופ"א או בליגה האירופית (בעונת 2005/06 ובעונת 2009/10).
בשנת 2009 זכתה שחטאר דונצק בגביע אופ"א אחרי שגברה על ורדר ברמן בגמר שנערך באיסטנבול והפכה לקבוצה הראשונה באוקראינה העצמאית שזכתה בגביע אירופי. בעונת 2010/11 העפילה שחטאר לרבע גמר ליגת האלופות, כשהודחה על ידי ברצלונה; זו הייתה הפעם הראשונה בה הקבוצה העפילה לשלב הנוקאאוט בליגת האלופות. בעונת 2015/16, למרות תצוגה לקויה בשלב הבתים בליגת האלופות, שחטאר הצליחה להעפיל לשלבי הנוקאאוט של הליגה האירופית כשסיימה במקום השלישי בבית; שחטאר הגיע לחצי הגמר לאחר שהדיחה את שאלקה 04, אנדרלכט ובראגה, אך בסופו של דבר הודחה על ידי סביליה.
המשחקים

זכייה בתואר      העפלה לגמר
המשחקים > גביע המחזיקות

| עונה | סיבוב | יריבה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978/79 | סיבוב ראשון | ספרד ברצלונה | 1–1 (ב)   0–3 (ח) |
| ‏1983/84 | סיבוב ראשון | דנמרק B 1901 | 4–2 (ב)   5–1 (ח) |
| ‏1983/84 | סיבוב שני | שווייץ סרבט ז'נבה | 1–0 (ב)   2–1 (ח) |
| ‏1983/84 | רבע גמר | פורטוגל פורטו | 1–1 (ב)   2–3 (ח) |
| ‏1995/96 | סיבוב מוקדמות | צפון אירלנד לינפילד | 4–1 (ב)   1–0 (ח) |
| ‏1995/96 | סיבוב ראשון | בלגיה קלאב ברוז' | 1–1 (ב)   0–1 (ח) |
| ‏1997/98 | סיבוב מוקדמות | מולדובה זימברו קישינב | 3–0 (ב)   1–1 (ח) |
| ‏1997/98 | סיבוב ראשון | פורטוגל בואבישטה | 1–1 (ב)   3–2 (ח) |
| ‏1997/98 | סיבוב שני | איטליה ויצ'נצה | 1–3 (ב)   1–2 (ח) |
המשחקים > גביע אינטרטוטו

| עונה | סיבוב | יריבה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| ‏1996 | שלב הבתים, בית 7 | רוסיה רוטור וולגוגרד | 1–4 (ח) |
| ‏1996 | שלב הבתים, בית 7 | שווייץ בזל | 2–2 (ח) |
| ‏1996 | שלב הבתים, בית 7 | טורקיה אנטליהספור | 1–0 (ב) |
| ‏1996 | שלב הבתים, בית 7 | בלארוס אטאקה מינסק | 1–2 (ב) |
המשחקים > הסופרקאפ האירופי

| שנה | יריבה | אצטדיון | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | ספרד ברצלונה | אצטדיון לואי השני | 1–0 (בהארכה) |
דירוג אופ"א

| מיקום | מדינה | קבוצה | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- |
| 16 | גרמניה גרמניה | בורוסיה דורטמונד | 70.000 |
| 17 | אוסטריה אוסטריה | ר.ב. לייפציג | 72.000 |
| 18 | אוקראינה אוקראינה | שחטאר | 69.000 |
| 19 | הולנד הולנד | אייאקס | 64.500 |
| 20 | ספרד ספרד | ויאריאל | 59.000 |
הערות שוליים

↑  דירוג המועדונים של אופ"א
↑  הגרלה פיקנטית בניחוח ברזילאי: הכירו את שחטאר דונייצק, באתר וואלה, 14 בדצמבר 2020
| כדורגל בברית המועצות  |
| --- | --- | --- |
| ניהול | פדרציית הכדורגל הסובייטית • ועדת הספורט של ברית המועצות • קבוצות • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | ליגת העל • ליגת המשנה הסובייטית • הליגה הסובייטית השנייה |  |
| תחרויות ליגה נוספות | אליפות אוקראינה הסובייטית בכדורגל • אליפות ארמניה הסובייטית בכדורגל • אליפות אוזבקיסטן הסובייטית בכדורגל • אליפות אזרבייג'ן הסובייטית בכדורגל • אליפות בלארוס הסובייטית בכדורגל • אליפות רוסיה הסובייטית בכדורגל |  |
| תחרויות גביע | הגביע הסובייטי • גביע הפדרציה הסובייטי • גביע רוסיה הסובייטית בכדורגל • הסופר קאפ הסובייטי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה • עד גיל 19 • עד גיל 16 |  |
| תחרויות עבר | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן |  |
| ברית המועצות במפעלים האירופיים | דינמו קייב • שחטאר דונצק • דינמו • זניט • טורפדו • לוקומוטיב • ספרטק • צסק"א |  |
תאונת הרכבת באנקרה (2018)

| --- | --- |
 תאריך:  13 בדצמבר 2018 
 מיקום:  אנקרה (נפה), טורקיה טורקיה
 קואורדינטות:  39°56′03″N 32°46′42″E﻿ / ﻿39.934166666667°N 32.778333333333°E﻿ / 39.934166666667; 32.778333333333
 הרוגים:  9 
 פצועים:  86 
  (למפת אנקרה מוגדלת) תאונת הרכבת באנקרה(למפת אנקרה רגילה) תאונת הרכבת באנקרה he
 
תאונת הרכבת באנקרה הייתה תאונת רכבת שהתרחשה ב-13 בדצמבר 2018, כשרכבת נוסעים מהירה וקטר רכבת התנגשו זה בזה ליד ינימאהלה שבמחוז אנקרה, טורקיה. שלושה קרונות של רכבת הנוסעים ירדו מהמסילה בעקבות ההתנגשות. שלושה מהנדסי רכבת וחמישה נוסעים נהרגו במקום ו-84 אחרים נפצעו. נוסע אחד מת בבית החולים. 34 נוסעים, ביניהם שניים במצב קשה, טופלו במספר בתי חולים.
התאונה

הרכבת המהירה מאנקרה לקוניה עזבה את תחנת הרכבת באנקרה (בטורקית: Ankara YHT Garı) עם 206 נוסעים ב-06:30 שעון מקומי (03:30 UTC) ב-13 בדצמבר 2018. ארבע דקות מאוחר יותר, אירעה התנגשות חזיתית כאשר הרכבת המהירה, שנסעה לקוניה מהירות של 80-90 קמ"ש התנגשה לפני ההגעה לתחנת הרכבת מרשנדיז בינימאהלה שבפרברי אנקרה עם קטר, שבדיוק חזר מבדיקות חובה שבוצעו בו. שלושה קרונות של הרכבת המהירה ירדו מהפסים, כשהגשר מעל מסילת הרכבת התמוטט על שתי מכוניות אחרות. שמונה אנשים, כולל שלושה מהנדסי רכבת נהרגו במקום. אזרח גרמני היה בין הקורבנות. בתחילה דווח על 48 פצועים אך בהמשך הנתונים עודכנו ל-84. שלושה מהפצועים היו במצב קריטי והובהלו לכמה בתי חולים באנקרה. אחד הפצועים מת לאחר מכן.
פורסמו תצלומים המראים את הקטר מדגם TCDD E68000 (יחידה מספר 68,041) והרכבת מדגם TCDD HT80000 שנועדה לנסיעות במהירות גבוהה שהיו מעורבים בתאונה.
לאחר התאונה

יותר מ-40 אמבולנסים, 20 משאיות כיבוי אש, ניידות משטרה, צוות רפואה והצלה לאומיים, אנשי חילוץ והצלה הוזעקו לזירת התאונה.
העבודות על פינוי ההריסות החלה מיד לאחר מכן כשמנופים כבדים הובאו לאזור התאונה בשעה 16:00 בזמן מקומי. על מנת לפתוח את קו הרכבת לשגרה תנועה, צוותים של כבאים ועובדי רכבת המשיכו בחיתוך והסרת ההריסות גם באמצע הלילה, למרות השלג הכבד.
התובע הראשי של אנקרה פתח בחקירה כדי לברר את סיבת התאונה, והוא מינה למטרה זו את העוזרת שלו ועוד שלושה תובעים לתיק. שלושה עובדי רכבת, מפקח, פקיד רכבת ואחראי משמרת, שהיו אחראים על ניווט תנועת הרכבות, נעצרו בחשד לרשלנות. רשומות דיגיטליות בתחנת הרכבת, כמו גם רשומות של תקשורת רדיו בין פקידים שהיו בתפקיד הועברו למשרדי התביעה לצורך ניתוח טכני וכראיות נגד. מצלמת מעקב וצילומים שתיעדו את התאונה בשידור חי הפכו לנגישים לציבור בעיקר בשל הפצתם במדיה החברתית.
נראה כי נהג הקטר היה על המסילה הנכונה, שעליה היה אמור לנסוע. הרכבת המהירה, לעומת זאת, כוונה בטעות לאותו מסלול מה שגרם להתנגשות החזיתית.
ראו גם

תאונת הרכבת בבית יהושע
תאונת הרכבת בכורדני
תאונת הרכבת בצריפין
ערך זה הוא קצרמרבנושא טורקיה ובנושא אסונות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת ארלוזורוב

תחנת ארלוזורוב היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית בקרבת רחוב ארלוזורוב שבתל אביב-יפו, כחלק מהקו האדום של הדנקל. התחנה נפתחה ב-18 באוגוסט 2023, עם פתיחת תחנות הקו האדום.
מבנה התחנה

התחנה נמצאת בעומק של 30 מטרים וכוללת קומת כרטוס וקומת רציפים. רוחב רציפי התחנה 10 מטרים. הודות לסמיכות התחנה למסוף 2000 ולתחנת הרכבת תל אביב סבידור מרכז, התחנה צפויה להיות התחנה העמוסה ביותר בקו האדום במבחינת מספר הנוסעים המשתמשים בה, אשר עשוי להגיע לכ-66,000 נוסעים ביום בממוצע.
בנוסף, התחנה ממוקמת בסמוך לתחנת הקצה של הקו הסגול במסוף 2000, כך שיתאפשר במקום מעבר בין הקווים.
| כניסה | נגישות | אתר סמוך |
| --- | --- | --- |
| A | מעלית, דרגנוע ומדרגות | תחנת תל אביב – סבידור מרכז, מסוף 2000 |
| B | מעלית, דרגנוע ומדרגות | דרך בגין |
היסטוריה

במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CRTG (אנ') הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת ארלוזורוב.
העבודות לצורך בניית התחנה החלו ב-4 בספטמבר 2015. האזור שבו נבנתה התחנה נמצא מעל רחוב על פרשת דרכים. לצורך כך, במהלך העבודות על בניית התחנה, נסלל כביש חלופי עוקף למכוניות ולהולכי רגל דרך גן וולובלסקי-קרני.
גלריה

מראה מבחוץ של הכניסה לתחנת ארלוזרוב
כניסה B. ברקע מגדלי הצעירים, מגדל רסיטל ובניינים נוספים.
קומת הכרטוס
רכבת נכנסת לרציף מספר 2 של תחנת ארלוזורוב של הרכבת הקלה בתל אביב
קומת הרציפים
רכבת נכנסת לרציף מספר 1
הערות שוליים

↑  הדי כהן, ‏אריסון והסינים יכרו מנהרות הרכבת בת"א ב-2.9 מיליארד ש', באתר גלובס, 19 במאי 2015
↑  נועם דביר, הסיוט של תושבי גבעתיים: מתחילות העבודות על תחנת ארלוזורוב של הרכבת הקלה, באתר ynet, 30 באוגוסט 2015
תחרות העל בלונדון

| --- | --- |

 ענף:  שחמט 
 תאריך ייסוד:  2009 
 עיר מארחת:  אולימפיה לונדון 
 אתר רשמי
 
תחרות העל בלונדון היא תחרות על בשחמט שנערכת מדי שנה החל מ-2009 בלונדון. בנוסף לתחרות הראשית היא כוללת תחרויות ברמה נמוכה יותר, תחרות נוער, הרצאות וכו'.
התחרות מתקיימת בשיטת ליגה, הכוללת משחק בודד בין כלל המשתתפים. בהתאם לחוקים ניתנות 3 נקודות עבור ניצחון ונקודה בודדת עבור תיקו.
אלוף העולם המכהן, מגנוס קרלסן, ניצח בתחרות זו ארבע פעמים.
תוצאות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' ושנה | מס' ושנה | מועדים | קטגוריה | מס' משתתפים | זהב | כסף | ארד |
| 1 | 2009 | 8–15 בדצמבר | 18 | 8 | נורווגיה מגנוס קרלסן | רוסיה ולדימיר קרמניק | אנגליה דייוויד האוול אנגליה מייקל אדמס |
| 2 | 2010 | 8–15 בדצמבר | 20 | 8 | נורווגיה מגנוס קרלסן | ארצות הברית היקארו נקמורה | אנגליה לוק מקשיין |
| 3 | 2011 | 3–12 בדצמבר | 20 | 9 | רוסיה ולדימיר קרמניק | ארצות הברית היקארו נקמורה | נורווגיה מגנוס קרלסן |
| 4 | 2012 | 1–10 בדצמבר | 21 | 9 | נורווגיה מגנוס קרלסן | רוסיה ולדימיר קרמניק | ארצות הברית היקארו נקמורה  בריטניה מייקל אדמס |
| 5 | 2013 | 11–15 בדצמבר | שחמט מהיר | 16 | ארצות הברית היקארו נקמורה | ישראל בוריס גלפנד   הפסיד בגמר | רוסיה ולדימיר קרמניק אנגליה מייקל אדמס |
| 6 | 2014 | 10–14 בדצמבר | 22 | 6 | הודו וישוואנתן אנאנד  (בטיי ברייק) | רוסיה ולדימיר קרמניק הולנד אניש גירי |  |
| 7 | 2015 | 4–13 בדצמבר | 22 | 10 | נורווגיה מגנוס קרלסן (בטיי ברייק) | הולנד אניש גירי 5,5 / 9 (+2 =7) | צרפת מקסים ושייה-לגראב  (בטיי ברייק) |
| 8 | 2016 | 9–18 בדצמבר | 22 | 10 | ארצות הברית וסלי סו | ארצות הברית פביאנו קרואנה | ארצות הברית היקארו נקמורה הודו וישוואנתן אנאנד רוסיה ולדימיר קרמניק |
| 9 | 2017 | 29 בנובמבר -  11 בדצמבר | 22 | 10 | ארצות הברית פביאנו קרואנה (בטיי ברייק) | רוסיה יאן נפומניאשצ'י | צרפת מקסים ושייה-לגראב ארצות הברית וסלי סו נורווגיה מגנוס קרלסן |
| 10 | 2018 | 11–17 בדצמבר   |  | 4 | ארצות הברית היקארו נקמורה | צרפת מקסים ושייה-לגראב | ארמניהלבון ארוניאן ארצות הברית פביאנו קרואנה |
| 11 | 2019 | 2–8 בדצמבר   |  | 4 | הרפובליקה העממית של סין דינג לירן | צרפת מקסים ושייה-לגראב | ארמניה לבון ארוניאן נורווגיה מגנוס קרלסן |
| 12 | 2021 | 3–12 בדצמבר   |  | 6 | ניצחון של נבחרת עולם |  |  |
הערות שוליים

↑  בשנת 2018 התחרות הפגישה בין 4 השחמטאים המובילים בגראנד צ'ס טור
↑  בשנת 2019 התחרות הפגישה בין 4 השחמטאים המובילים בגראנד צ'ס טור
↑  התקיימה תחרות בין נבחרת אנגלי הלבין נבחרת העולם
↑  https://en.chessbase.com/post/london-chess-classic-2021-rest-of-the-world-beats-england
תחרות העל בבילבאו 2012

תחרות העל החמישית בסדרת ה"גרנד-סלאם מאסטרס" בשחמט התקיימה בבילבאו שבספרד, מ-24 בספטמבר עד 13 באוקטובר 2012.
התחרות, בה השתתפו שישה שחמטאים, התנהלה בשיטת ליגה בסיבוב כפול: כל שחמטאי שיחק מול יתר השחקנים פעמיים: פעם אחת בצבע לבן ופעם נוספת בצבע שחור, כך שנערכו עשרה סיבובים. ניצחון נחשב כשלוש נקודות ותיקו כנקודה אחת.
בתחרות סיימו במקום הראשון המשותף, עם 17 נקודות מגנוס קרלסן ופביאנו קרואנה. קרלסן הוכרז הזוכה לאחר שניצח בדו-קרב ביניהם 0–2.
הדירוג הראשוני של משתתפי התחרות (נכון לאוקטובר 2012)

| שם | מדינה | מד כושר | דירוג עולמי |
| --- | --- | --- | --- |
| מגנוס קרלסן | נורווגיה נורווגיה | 2843 | 1 |
| לבון ארוניאן | ארמניה ארמניה | 2816 |  |
| וישוואנתן אנאנד | הודו הודו | 2780 |  |
| סרגיי קריאקין | רוסיה רוסיה | 2778 |  |
| פביאנו קרואנה | ארצות הברית ארצות הברית | 2773 |  |
| פרנסיסקו ואייחו פונס | ספרד ספרד | 2697 |  |
תוצאות התחרות

| שם | מדינה | מד כושר | מספר נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| מגנוס קרלסן | נורווגיה נורווגיה | 2843 | 17 (2) |
| פביאנו קרואנה | ארצות הברית ארצות הברית | 2773 | 17 (0) |
| לבון ארוניאן | ארמניה ארמניה | 2816 | 11 |
| וישוואנתן אנאנד | הודו הודו | 2780 | 10 |
| סרגיי קריאקין | רוסיה רוסיה | 2778 | 9 |
| פרנסיסקו ואייחו פונס | ספרד ספרד | 2697 | 6 |
קרלסן הוכרז הזוכה לאחר שניצח בדו-קרב את קרואנה 0–2.
תמסחן ראשתן

| תמסחן ראשתן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: עקרבנונאים
תת־סדרה:: Platycephaloidei
משפחה:: שטח-ראשיים
סוג:: Papilloculiceps
מין:: תמסחן ראשתן
שם מדעי
 Papilloculiceps longiceps ‏קיווייה, 1829

תמסחן ראשתן (שם מדעי: Papilloculiceps longiceps) הוא מין של דג גרם טורף ממשפחת השטחראשיים והמין היחיד בסוגו. תפוצתו במי האוקיינוס ההודי ממזרח אפריקה ודרום חצי האי ערב עד לים סוף עד לעומק 30 מטר, בעיקר ליד שוניות אלמוגים. הוא היגר גם לים התיכון דרך תעלת סואץ.
אורכו של תמסחן ראשתן מגיע ל-70 סנטימטרים והוא בעל ראש שטוח ולסתות גדולות. מבנה גופו שטוח ומותאם להסוואה על רקע החול והחצץ התת-מיימי. הוא צייד אורב המחכה לדגים קטנים יותר, סרטנים וטרף דומה, אותו הוא תופס באמצעות פיו הרחב. מבנה הפה הרחב שלו הדומה מעט לתנין (בלעז: תמסח) נתן לו את שמו.
הערות שוליים

↑  תמסחן ראשתן באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שני שבילין

שני שבילין הוא פרדוקס הלכתי בדיני ספקות המופיע במשנה במסכת טהרות. דוגמה למקרה זה הוא כאשר דבר טמא (כגון מת) נמצא באחד משני מקומות ציבוריים (רשות הרבים), ושני אנשים עברו בהם. כל אחד מהם באחד מהמקומות. במקרה זה ישנו כלל לפיו ספק טומאה ברשות הרבים - טהור, ועל כן אם אחד מהאנשים בא להישאל על מצבו, הוא יוגדר כטהור. הפרדוקס הוא במקרה ושני האנשים באים אחד אחרי השני, כך שאחד מהם הוא טמא בוודאי.
אופן הפרדוקס

על פי המשנה, אם כל אחד מהאנשים בא לשאול על עצמו, הוא יוגדר כטהור, שכן התשובה שקיבל היא רק כלפי אותו האדם עצמו, ולא על חברו. ברור גם שאם שניהם באו לישאל יחד או שאחד מהם בא לשאול על שניהם יחד, וודאי שעלינו לטמא את שניהם מספק, שכן כאשר שניהם נשאלים יחד יודעים אנו בבירור שאחד מהם נטמא, ולא ניתן לטהרם, מאחר שהדבר תרתי דסתרי.
על פי הגמרא במסכת פסחים, נחלקו התנאים באופן שאחד מהם בא לשאול על עצמו, ולאחר שטיהרוהו הוא בא לשאול גם על חברו. השאלה היא אם בכך שהוא שואל על שניהם במעמד אחד, נחשב הפסק לפסק הלכתי משותף, ואם כן לא ניתן לסתור את אותו פסק עצמו ולפסוק שגם חברו טהור, ומספק הוא יהיה טמא. או שמכיוון שהפסק לא היה יחד, ניתן לטהר גם את החבר, כיון שהפסק ניתן בנפרד, ונמצא שעדיין יש לו חזקה דמעיקרא האומרת שהוא טהור.
הערות שוליים

↑  פרק ה' משנה ה' בדעת רבי יהודה. ועיין בפסחים י. והבנת המשנה שם
↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ב', עמוד א', על פי הסבר התוספות שם.
שפות טופי

תפוצת דוברי שפות טופי
שפות טוּפִי היא משפחת לשונות הכוללת 70 שפות ומדוברת בפי ילידי דרום אמריקה. גוואראני היא השפה המדוברת ביותר במשפחה זו ולה 7 מיליון דוברים, לעומתה, רוב השפות במשפחה כוללות דוברים מעטים בלבד ונמצאות בסכנת הכחדה.
היסטוריה

כאשר הגיעו הפורטוגזים לברזיל, הם גילו שכל השפות המדוברות על ידי ילידים החיים לאורך רצועת חוף ארוכה, דומות להפליא. כולן השתייכו למשפחת השפות הטופיות. השפה הידועה ביותר ממשפחה זו היא טופי עתיקה, ששימשה גם כלינגואה פרנקה בשטח שהיה נתון לשליטה פורטוגזית עד דיכויה במאה ה-19. ניב מודרני של טופי עתיקה המדובר עד היום על ידי כ-35,000 איש באזור נהר הריו נגרו, קרוי ניֶאֶנגַטוּ ([ɲɛʔẽŋaˈtu]), שפירושו "שפה מצוינת".
בקולוניות הספרדיות השכנות עברה על שפת טופי אחרת, גוואראני, היסטוריה דומה. אלא שהיא שרדה בהצלחה יחסית את התפשטות השפה הספרדית, שלא כטופי העתיקה. כיום ישנם כ-7 מיליון דוברי גוואראני, והיא שפה רשמית בפרגוואי ובבוליביה. למעשה, ניתן למצוא דוברי שפות טופי, בכמות זו או אחרת כמעט בכל מדינות דרום אמריקה.
ראו גם

טופי-גוואראני - תת-משפחה של משפחת שפות זו.
שקופיה לוקה

| --- | --- |
סמל שקופיה לוקהסמל שקופיה לוקה

שקופיה לוקה
 מדינה:  סלובניה סלובניה
 אזור:  גורנסקה
 נפה:  שקופיה לוקה
 שטח:  4.5 קמ"ר
 גובה:  351 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  11,797 (2023)
 קואורדינטות:  46°09′56″N 14°18′23″E﻿ / ﻿46.16549744°N 14.306448281°E﻿ / 46.16549744; 14.306448281 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.skofjaloka.si/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סלובניה מוגדלת) ליובליאנה מריבור צליה קרשקו נובו מסטו  פוסטוינה קראן נובה גוריצה  קופר א י ט ל י ה  אוסטריה הונ. קרואטיה הים האד. שקופיה לוקה (למפת סלובניה רגילה) ליובליאנה מריבור צליה קרשקו נובו מסטו  פוסטוינה קראן נובה גוריצה  קופר א י ט ל י ה  אוסטריה הונ. קרואטיה הים האד. שקופיה לוקה   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שקופיה לוקה (בסלובנית: ‏Škofja Lokaקובץ:Sl-SkofjaLoka.oga‏Ⓘ‏; בגרמנית: Bischoflack, בישופלאק) היא עיירה בצפון-מערב סלובניה באזור קרניולה עילית. העיירה היא אחד היישובים שהוקמו בימי הביניים בסלובניה המשמשים מוקד משיכה לתיירים.
גאוגרפיה

שקופיה לוקה שוכנת בצפון-מערב סלובניה, כ-26 קילומטר מעיר הבירה ליובליאנה, בגובה של 354 מטר. העיירה יושבת על מפגש הנהרות Poljane Sora ו-Selca Sora. על רמה מעל העיר ניצב מבצר לוקה שנבנה בשנת 1202 ובתוכו כיום מוזיאון.
בשנת 2013 התגוררו בעיירה כ-12,000 תושבים.
מקור השם

שקופיה לוקה הוזכרה לראשונה בשם "לונקה" על פי יישוב סמוך בשם "סטארה לוקה", ונודעה בשמות נוספים: לוקה, לאק ובישופלקה. את שמה הנוכחי קיבלה בשנת 1274. השם לוקה, פירושו הוא "אזור דשא רטוב ליד מים". מאחר שהיו קיימים מספר יישובים בשם לוקה בסלובניה, התווספה לשם התחילית "שקופיה". פירוש השם "שקופיה לוקה" הוא "כרי הדשא של הבישוף".
היסטוריה > היסטוריה קדומה

העיר הוענקה על ידי אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבישופים של פרייזינג. תושבי העיר היו סלובנים וגרמנים שעסקו במלאכות שונות ובמסחר. מבצר וצריח נבנו מעל העיר למטרות הגנה והפכו מאוחר יותר למקום מושבו של המושל של הבישוף, במאה ה-11 וה-12. הקיסר אוטו השלישי העניק לבישופים את הזכות להוציא מטבע ולגבות מכסים. שקופיה לוקה תועדה לראשונה כבעלת זכויות שוק בשנת 1248, וכבעלת זכויות עיר בשנת 1274.
סביב העיר נבנתה חומה במאה ה-14. ב-1457 הדוכס יאן ויטובץ פלש בעיר והעלה אותה באש. ב-1476 הותקפה העיר על ידי העות'מאנים. בתקופה זו סבלה העיר ממגפה ודליקות.
מרידות של איכרים התרחשו בשנים 1488, 1492 ו-1515. ב-1511 נהרסה העיר ברעידת אדמה שמוקד הרעש שלה היה באזור. העיר שוקמה מחדש במהרה הודות למאמצים של הבישוף פיליפ.
בשנים 1660 ו-1698 נפגעה שקופיה לוקה קשות כתוצאה מדליקות שפרצו בה.
היסטוריה > העת החדשה המאוחרת

לקראת סוף המאה ה-18 תושבי העיר עברו לגור מחוץ לחומות כיוון שהעיר גדלה במהרה. בשנת 1894 הוארו לראשונה רחובות העיר באמצעות נורות חשמל.
היסטוריה > במלחמת העולם השנייה

שקופיה לוקה נכבשה על ידי כוחות איטלקיים ב-13 באפריל 1941. שלושה ימים לאחר מכן השלטון ביישוב עבר לידי גרמניה הנאצית. כחודש לאחר מכן נעצרו תושבים ראשונים במקום על ידי הגסטאפו, ולאחר מכן 26 משפחות גורשו לסרביה. במהלך המלחמה פעלו באזור יחידות של פרטיזנים כנגד הגרמנים. בפברואר 1944 ירו הכוחות הגרמנים ב-50 בני ערובה לאחר שחייל גרמני נהרג על ידי כוחות ההתנגדות. לאחר המלחמה שימש המבצר בעיירה כמחנה שבויים וכבית חולים צבאי. העיירה קיבלה בעלות על המבצר ב-1959.
לאחר מלחמת העולם השנייה

שקופיה לוקה הייתה לאחר המלחמה חלק מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. ב-1987 הוכרזה כאתר בעל ערך תרבותי. משנת 1991 לאחר שסלובניה הכריזה על עצמאותה, שקופיה לוקה היא חלק ממדינת סלובניה.
ערים תאומות

צ'כיה טאבור, צ'כיה
גרמניה פרייזינג, גרמניה
סרביה סמדרווסקה פלאנקה, סרביה
בלגיה מאאסמכלן, בלגיה
הערות שוליים

↑  Loka Castle באתר i feel slovenia
↑  european historiv towns and their associations, באתר גוגל בוקס
↑  120 years since Škofja Loka was lit by street lightning for the first time, באתר rtvslo‏, 30 בספטמבר 2010
↑  ŠKOFJA LOKA CASTLE, באתר werbeka
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557395605171  BnF: cb16617000x (data)  GND: 4351580-0  LCCN: n83149807  NKC: ge568950  SUDOC: 184520460  VIAF: 305856343   WorldCat (עם VIAF): 305856343 
המבצר בשקופיה לוקה
שמואל טנקוס

| --- | --- |

אלוף שמואל טנקוס בשנת 1960
 לידה:  14 בנובמבר 1914 כ"ה בחשוון ה'תרע"ה האימפריה העות'מאנית יפו, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  4 במרץ 2012 (בגיל 97) י' באדר ה'תשע"ב ישראל חיפה, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  שמוליק
 השתייכות:   ההגנה   פלמ"ח   צבא הגנה לישראל  חיל הים הישראלי חיל הים
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 פעיל העפלה  מדריך בקורסים ימיים  מפקד חיל הים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מבצע קדש
 תפקידים אזרחיים
 מנהל בית הספר לקציני-ים עכו  יו"ר מועצת המנהלים של בית הספר  נשיא הכבוד של ארגון בוגרי בית הספר  יו"ר ועדת משק לשעת חירום בפיקוד הצפון
 
אלוף טנקוס בשנת 1955
שמואל "שמוליק" טנקוס (טנא) (14 בנובמבר 1914 – 4 במרץ 2012) היה מפקד חיל הים הישראלי בשנים 1954–1960.
ילדות ולימודים

טנקוס נולד בשכונת נווה שלום ביפו ולמד מכיתה א' בגימנסיה הרצליה בתל אביב. בחופשות הקיץ עבד במשק של דודו במושבה סג'רה (כיום אילניה) בגליל התחתון. שם התוודע אל עבודת החקלאות ותכנן להמשיך ללימודים גבוהים בתחום זה. מתוך כוונה זו נרשם ללימודי אגרונומיה באוניברסיטה העברית בירושלים, אך תוכניותיו להמשך הלימודים בתחום האגרונומיה השתבשו בגלל דחיית הקמתו המתוכננת של המכון הגבוה לחקלאות ברחובות, ובסופו של דבר הובילו אותו האירועים אל קריירה ימית.
בשנת 1930 הצטרף טנקוס לפלוגה הימית של הפועל, דרך ארגון ההגנה, בעקבות חברים שהיו פעילים שם, והיה למדריך בפלוגה. במסגרת פעילותו בהגנה השתלם גם בנושאי קשר, באיתות פנסים והליוגרף והיה למדריך בתחומים אלה.
פעילות בהגנה ובהעפלה

בעקבות שביתת הערבים בפתיחת המרד הערבי הגדול, בשנת 1936, זומן טנקוס בדחיפות מתפקידו כאחראי על עמדת האיתות בקריית ענבים להתייצב לעבודה בהקמת נמל תל אביב, והוצב לעבודה כספן על דוברת המחפר.
בתקופת ההעפלה היה שמואל טנקוס בין הפעילים בארגון הבאת המעפילים, אם במציאת מקומות הנחתה מתאימים ואם בליווי אוניות המעפילים מאירופה לארץ ישראל. כן המשיך בהדרכת קורסים ימיים מטעם ההגנה, במסווה של פעילות ספורטיבית בחסות הפועל.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נקטעו הקורסים והתחדשו רק בתחילת 1941, תוך שיתוף פעולה עם מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית, שרצתה להכשיר כוחות קומנדו לפעולה מאחורי הקווים, ביבשה ובים. טנקוס פיקד באותה תקופה על קורסי ימאות של הפועל.
בדצמבר 1942 החל טנקוס להכין תוכנית לקורסים ימיים, להכשרת ימאים וחובלים לצורכי ההעפלה. בקורסים התקיימו החל מינואר 1943 בקיבוץ שדות ים בהדרכתו. במסגרת זאת הפליג עם חניכים למצרים על הספינה ארלוזורוב. בהמשך הוביל טנקוס מחלקה ימית בפלמ"ח, ששילבה אימונים עם עבודה בנמל חיפה. באפריל 1945 ארגן מטה הפלמ"ח את הימאים בפלוגה מיוחדת, היא הפלי"ם.
בשנת 1945 הוקם קורס חשאי לקציני ים במסגרת בית הספר הימי בחיפה, בשיתוף הפלמ"ח, המוסד לעלייה ב' והנהלת הטכניון. מטרת הקורס הייתה להכשיר ימאים לפיקוד על ספינות מעפילים לאחר המלחמה, שעמדה לפני סיום. שמואל טנקוס לימד בקורס זה ניווט חופי ואסטרונומיה. בהמשך לימד טנקוס והדריך בבית הספר הימי, ושילב את עבודתו שם בפעילות בהפועל ובפלי"ם. הוא הצטיין בעבודתו כמורה למקצועות השיט.
שירות בחיל הים

לאחר הצבעת האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 נקרא טנקוס לקחת חלק בהקמת חיל הים. שימש כראש מערך ההדרכה בחיל, מפקד הפריגטה אח"י משגב (ק-30) ומפקד שייטת הטרפדות ("השייטת הקטנה" - שייטת 5).
בדצמבר 1950 מונה טנקוס לראש מחלקת המבצעים של החיל.
את הפיקוד על החיל קיבל ב-1 ביולי 1954. עד סוף 1954 שימש כממלא מקום מפקד החיל, ולאחר מכן התמנה למפקד קבוע. בתקופתו נקלטו המשחתות אח"י יפו ואח"י אילת, הוקמה שייטת הצוללות ונקלטה הצוללת הראשונה בחיל, אח"י תנין.
טנקוס פיקד על חיל הים במלחמת סיני. המשחתת המצרית איברהים אל אוול, שהגיעה להפגיז את חיפה, נלכדה והוסבה לשירות בחיל הים בשם אח"י חיפה.
ב-1 במרץ 1960 פרש אלוף טנקוס מתפקיד מפקד חיל הים והוחלף על ידי יוחאי בן-נון. בראיון שנערך עימו לפני פרידתו מחיל הים אמר ”המשיכו במסירות ובמחשבה הפוריה שהייתה נחלתכם תמיד. הגבירו את הידע, נצלו את הזמן העומד לרשותכם, כי כל שעה שתחלוף לא תחזור. ראו את השירות בחיל הים כדרך חיים ולא כאפיזודה חולפת.”
בשירות המילואים עמד בראש מטה משק לשעת חירום בפיקוד הצפון, כמו כן שימש חבר בוועדת פרס ביטחון ישראל.
מנהל בית הספר לקציני-ים עכו

גם בשנות שירותו בחיל הים לא ניתק טנקוס את הקשר עם בית הספר הימי בחיפה והמשיך ללמד בו פעמיים בשבוע. רק כשהתמנה למפקד חיל הים הפסיק את עבודתו החינוכית עד לאחר שחרורו מן הצבא. ב-1960 חזר טנקוס אל בית הספר והחליף את רב חובל אנריקו לוי כמנהלו של בית הספר לקציני-ים עכו. בשנת 1970 פרש מן הניהול, אך זמן לא רב אחר כך נבחר ליו"ר מועצת המנהלים שלו. במקביל לעבודתו בבית הספר השתתף בוועדות משמעת וחקירה שונות של צי הסוחר הישראלי.
טנקוס המשיך ללמד בבית הספר בהתנדבות אחרי פרישתו, מתוך אהבתו למקצוע, עד 1996. גם לאחר שנתו ה-80 הצטרף מדי פעם להפלגות בספינות בית הספר.