stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'ראר נהון
חיבורים

Les Hébreux. Paris, Ed. du Seuil, 1963
Menasseh ben Israël, Espérance d'Israël. Introduction, traduc¬tion et notes ( en collaboration avec Henry Méchoulan). Paris, Vrin 1979
Les “ Nations ” juives portu¬gaises du Sud-Ouest de la France ( 1684-1791) Documents.. Paris, Fondation Calouste Gulbenkian 1981
Inscriptions hébraïques et juives de France médié-vale. Paris, Les Belles Lettres 1986
Métropoles et périphéries sefarades d'Occident. Kairouan, Amsterdam, Bayonne, Bordeaux, Jérusalem. Paris, les Editions du Cerf, 1993. 156. La Terre sainte au temps des Kabbalistes 1492-1592, Paris, Albin Michel 1997
Rashi et la cul¬ture juive en France du Nord au moyen âge, Paris-Louvain, E. Peeters 1997.
תרגום לצרפתית של ספרו של יהושע פראוור  תולדות ממלכת הצלבנים בארץ ישראל
הערות שוליים

↑  ראו את הביוגרפיה שלו ב-L'écriture de l'histoire juive, Mélanges en l'honneur de Gérard Nahon, sous la direction de Danièle Iancu-Agou et Carol Iancu, Collection de la Revue des études juives 46, Paris-Louvain, Peeters, 2012 ISBN 978-90-429-2524-3
↑  L'écriture de l'histoire juive - Mélanges en l'honneur de Gérard Nahon Voir présentation en ligne
↑  Gérard Nahon: Parcours, maîtres, œuvres
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265717305171  BNE: XX1110936  BnF: cb11917364t (data)  GND: 1023374536  ICCU: UR1V000581  ISNI: 0000 0001 1759 7366  LCCN: n81139813  NLG: 109905  NTA: 069079706  SUDOC: 027044130  VIAF: 41844394   WorldCat (עם VIAF): 41844394
ובינר

וובינר בנושא "בבעלות מי באמת נמצא המותג של חברה?"
המושג ובינר (Webinar) הוא קיצור של המונח באנגלית – סמינר רשת (Web Seminar). ובינר הוא אירוע המתקיים ברשת האינטרנט ומאפשר אינטראקציה בזמן אמת בין המשתתפים בו. כוחו של הוובינר טמון ביכולותיו האינטראקטיביות - היכולת להציג, להעביר ולקבל מידע הקשור לכל המשתתפים ולדון בו. 
הוובינר יכול להיות מועבר כמצגת, כהרצאה, כסדנה או כסמינר, המתקיימים ברשת האינטרנט בזמן אמת. לרוב ישלב הוובינר אמצעים חזותיים ואלמנטים קוליים ויועבר לצופה אחד או לקבוצה של צופים, אשר לוקחים בו חלק במטרה לקבל מידע, לשתף, ללמוד או לשאול שאלות על תחום עניין, על מוצר או על תהליך.
ההיסטוריה של הוובינר

הטכנולוגיה להעברת מסרים בזמן אמת באמצעות טקסט הופיעה לראשונה בסוף שנות ה-80. לקראת אמצע שנות ה-90 כבר נפוצה טכנולוגיה זו בקרב גולשים; הצ'אט האינטרנטי ותוכנות להעברת מסרים מיידיים נכנסו לחיינו. אבל אחת מפריצות הדרך המשמעותיות הייתה היכולת לשתף מידע בוידאו בזמן אמת, באמצעות טכנולוגיה שפותחה בסוף שנות ה-90. תחילה שמשה הטכנולוגיה בעיקר לקיום שיחות ועידה, אך עם הזמן נוספו לה שימושים אחרים וביניהם הוובינר.
יתרונות הוובינר

הטכנולוגיה של הוובינר מאפשרת לקיים שיח דו-סטרי בזמן אמת עם הצד השני, יכולת שלמעשה מבטלת את אלמנט המרחק הפיזי. כך ניתן ליצור סביבה וירטואלית, קשר אישי וחוויה מעשירה, על אף העובדה שהמשתתפים אינם נמצאים כלל באותו החדר או אפילו באותה המדינה. כך יכולים המשתתפים לחסוך זמן וכסף שהיו מתבזבזים על נסיעות ולהשתתף בכנסים ובאירועים שהגעתם אליהם אינה אפשרית.
צילום דיגיטלי והיכולת לתקשר בזמן אמת מוסיפים לוובינר ממד אישי יותר מחוויית הגלישה הסטנדרטית, שבמהלכה הגולש הוא על תקן צופה או דובר בלבד שלא יכול לקבל ולתת משוב בזמן אמת.
רוב המערכות הטכנולוגיות המאפשרות קיום של וובינרים, מאפשרות גם את הקלטתם. משתמשים שונים יכולים לעשות שימוש חוזר בהקלטה כרצונם, מכל מקום ובכל זמן. בעת שימוש בוובינר מוקלט, נמנעת אמנם החוויה של תקשורת דו-סטרית בזמן אמת, אך מרבית המערכות כן מאפשרות העברת מסרים כתובים באמצעות אימייל או הודעות לעורך הוובינר, כך שעדיין קיימת אפשרות ליצירת קשר, גם אם הוא לא בזמן אמת.
שימושי הוובינר

הוובינר הוא כלי שיכול לשמש כמעט כל קהילה, עסק, עמותה, או ארגון - כל אחד בהתאם לצרכיו ולקהל שאליו הוא פונה. הוובינר הפך לכלי מועדף בזכות היכולת שלו לפנות למספר גדול של אנשים הנמצאים במקומות שונים, ולהעביר הרצאה בתחום המשותף לכל המשתתפים. המשתמשים העיקריים בוובינר הם אנשי עסקים, משווקים, מורים ומרצים, אך בפועל ניתן ליהנות מתכונותיו גם בתחומים רבים אחרים.
שיתוף והעברת ידע: וובינר הוא דרך לשתף את הידע שיש לאדם בתחום מסוים עם אדם אחד, או עם קבוצה של אנשים, ולקבל על כך משוב מהמאזינים. לדוגמה, חוקר יכול לשתף קבוצת חוקרים אחרת בממצאיו ולדון במשמעותם.
כלי לימודי: מוסדות לימוד מגלים כי הוובינר הוא כלי לימוד מצוין שיכול לתמוך בשיטת הלימוד הקיימת ואף להחליפה במקומות מסוימים. כך, למשל, מורה יכול להעביר שיעור שבו ישתתפו גם תלמידים חולים שנשארו בביתם. השימוש במאפייני וידאו, תמונה וקול, מסייע בהעברת החומר הלימודי והמחשתו לתלמידים באמצעים שלא תמיד קיימים בכיתת לימוד רגילה. הוובינר מאפשר למאזינים לקחת חלק פעיל בתהליך הלמידה, לשאול ולענות.
הכשרות: נוסף ללימוד עיוני, הוובינר מאפשר לבצע הדרכות והכשרות מעשיות. עסקים בפריסה ארצית או בינלאומית אימצו שיטה זו והם משתמשים בוובינר להכשרות עובדים או לבחינת יכולות וכישורים.
הפצת המסר: הוובינר מאפשר להגיע למספר גדול של אנשים, ללא מגבלות מקום פיזי. יתרון זה חשוב במיוחד כאשר אנו מעוניינים להראות שקופית או פריט שאי אפשר היה לראות בהרצאה מרובת משתתפים רגילה.
נוחות: אנשים רבים יוותרו מראש על הטרחה הכרוכה בנסיעה למקום מסוים על מנת להאזין לדובר, אך הם יאזינו בשמחה לאותה הרצאה אם הם יוכלו לעשות זאת בנוחות של ביתם.
הדגמה ולמידת מומחיות: יכולות הפרזנטציה של הוובינר מאפשרות הדגמה למספר רב של אנשים, בזמן אמת. קהל שימצא בכך עניין יהיה, למשל, רופאים בלונדון שיוכלו לצפות בניתוח המתבצע בניו יורק וללמוד ממנו באמצעות הוובינר. תחום זה נפוץ במיוחד גם בהדגמות של הרכבת מוצר ושל הנחיות תפעול.
רכישת כלים: הוובינר מאפשר לרכוש כלים שלא נמצאים בסביבתנו הקרובה. כך לדוגמה, אנשים שלומדים שפה זרה יכולים לתקשר עם דוברי השפה; חובבי סושי אולי יתעניינו בסדנה להכנת סושי שהמנחה שלה נמצא בכלל ביפן.
אינטראקציה עם המאזין: הוובינר מאפשר לדובר לתקשר עם המאזינים שלו, לענות על שאלותיהם ולוודא כי המסר אכן עבר והובן כפי שהתכוון. המאזינים יכולים לקחת חלק פעיל בוובינר, לבקש הבהרות ולתת משוב לדובר.
סיעור מוחות: קיום מפגש וירטואלי בזמן אמת מאפשר לעמיתים או לקבוצה של אנשים בעלי מטרה משותפת, שאינם נמצאים באותו מקום, לערוך סיעור מוחות שבמהלכו יכול כל אחד מהמשתתפים לתרום מרעיונותיו ולהפרות את יתר המשתתפים.
הצבעות ציבוריות: הוובינר מאפשר לשתף ציבור רחב בקבלת החלטות ולהעביר לו את הידע הדרוש לשם קבלת החלטה מושכלת. הוובינר יכול לאפשר הצבעה פומבית או פרטית. למשל, לצורכי מפגש של בעלי מניות או לוועד הורים, שיכולים להיפגש, להצביע ולקבל החלטות בלי לצאת מהמשרד.
מפגשים חברתיים: ניתן לערוך מפגש מכל סוג ללא צורך להגיע למקום פיזית. הוובינר הוא כלי מצוין למפגשים קהילתיים, או לקבוצה המתאחדת סביב חוג או תחביב משותף, והוא מאפשר למשתתפים לחלוק חוויות ולהקשיב לאלו של אחרים.
קיום כנסים ואירועים: הוובינר מאפשר להשתתף בכנסים ובפאנלים מקצועיים שנערכים בכל מקום בעולם מבלי להצטרך לנסוע, לטוס או לישון במלון.
שיווק: התפקיד של הוובינר, שהוא אולי המשמעותי ביותר, הוא היותו כלי שיווקי ומכירתי שמסייע לבעלי עסקים כחלק מהתוכנית האסטרטגית שלהם.
שיווק בוובינר - הוובינר ככלי שיווקי > יצירת ערך מוסף

השוק הרווי והתחרות הקשה דורשים מבעלי עסקים להיות יצירתיים יותר מתמיד וליצור ערך מוסף לחוויה שעובר הלקוח בתהליך הרכישה. השיווק בוובינר מאפשר להעניק לקהל את הערך המוסף, שיכול להתבטא בהרצאה מקצועית, או בסדנא למתעניינים בתחום המומחיות של מנחה הוובינר. הקהל מצדו מוצא תשובות לשאלותיו, מקבל העשרה וידע בתחום שמעניין אותו, ורואה בעסק כאוטוריטה מקצועית באותו התחום.
שיווק בוובינר - הוובינר ככלי שיווקי > קשרי לקוחות

וובינר הוא כלי לבעלי עסקים שרוצים לפתח קשרי לקוחות, לייצר אמון, ולשמר לקוחות קיימים. אנשים קונים מעסקים שהם סומכים עליו, ונותנים אמון במי שהם מכירים. עסק המעביר מסר באמצעות הוובינר מכניס את האינטראקציה האישית לתהליך שהפך להיות מרוחק ומנוכר ובכך מאפשר למאזיניו להרגיש קרובים אליו אפילו אם הם כלל לא באותה המדינה. הוובינר מאפשר לשפת הגוף, האנרגיות והכריזמה שלנו להיות כלי עזר בבניית יחסי אמון וקשר עם הלקוחות לטווח ארוך שמסייעים רבות לתהליך המכירה.
שיווק בוובינר - הוובינר ככלי שיווקי > לידיים ומכירות

קיום וובינר יכול להביא למציאת לידים ולסייע למכירות. אירוח וובינר באתר מביא עמו תנועה גדולה של גולשים. האנשים שנרשמים מראש לוובינר ומזינים כתובת מייל ופרטי קשר נחשבים ללידים איכותיים, משום שהם כבר הביעו רצון גלוי לקבל תמורה מהעסק ומעריכים את מה שיש לו להציע. המשתתפים בוובינר הם רובם ככולם אנשים שמתעניינים בנושא או במוצר ורוצים לדעת עליו יותר. כך יכול העסק להתמקד במאזינים ורצונותיהם, ולייצר רמה גבוהה של הסכמה שתהפוך במהרה לקנייה.
שיווק בוובינר - הוובינר ככלי שיווקי > מסיבות עיתונאים והשקות

במקום להשקיע כסף במקום, בסידורי תחבורה ובאירוח מספר רב של משתתפים, ניתן לקיים את האירוע כוובינר. האמצעים הטכנולוגים מאפשרים את העברת המסר למאזינים במגוון דרכים, תוך יצירת התלהבות, הזדהות ויצירת התדמית הרצויה מבלי להתפשר על קיום פאנל שאלות ותשובות, ואינטראקציה עם העיתונאים. בונוס נוסף הוא האפשרות להקליט את האירוע ולשלוח למי שלא נכח בו בזמן אמת. העיתונאים מצדם ישמחו על הזמן בנסיעות שנחסך מהם, וישמחו לפגן בחזרה.
שיווק בוובינר - הוובינר ככלי שיווקי > חומרים שיווקיים ומוצרי ידע

האפשרות להקליט את הוובינר יכולה להועיל לעסק גם לאחר שהסתיים הוובינר. הקלטת הוובינר מאפשרת לשתף אותו ברשתות חברתיות, להשתמש בו לקידום העסק, להעלותו לאתר העסק, או לשמור לשימוש עתידי. ניתן לערוך את הוובינר כסרטון שיווקי שישמש את העסק בהבאת לקוחות חדשים, ובהצגה של תחום ההתמחות שלו. ניתן גם להפוך את הוובינר למוצר ידע בתשלום. סרטוני העשרה והדרכה שהוקלטו יכולים לשמש כמוצר רווחי שאנשים ישלמו עבור האפשרות לצפות בו וללמוד ממנו. כך בעל העסק ממשיך להרוויח מתוצר קיים.
ראו גם

שיווק באינטרנט
למידה מרחוק
למידה מקוונת
למידה סינכרונית
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1079480048  LNB: 000307371
ורח-אוסוגלי

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קראי:  מחוז עבר הבאיקל מחוז עבר הבאיקל
 ראש העיר:  ולריי איליין (Валерий Ильин)
 תאריך ייסוד:  1936
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,690 (2002)
 קואורדינטות:  52°41′00″N 115°11′00″E﻿ / ﻿52.683333°N 115.183333°E﻿ / 52.683333; 115.183333
 אזור זמן:  UTC +9
 obladm.chita.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניורח-אוסוגלי(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניורח-אוסוגלי(למפת מחוז עבר הבאיקל רגילה) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקורח-אוסוגלי(למפת מחוז עבר הבאיקל מוגדלת) צ'יטה קרסנוקמנסק בורזיה פטרובסק זבאיקלסקי  אגינסקויה נרצ'ינסק מוגוצ'ה שילקה בליי סאחה יקוטיה  אמור סין מונגוליה בוריאטיה אירקוטסקורח-אוסוגלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ורח-אוסוגלי (רוסית: Верх-Усугли) הוא יישוב ראשי בנפת טונגוקוצ'ן שבמחוז צ'יטה שבדרום רוסיה. היישוב נמצא בדרום הנפה וממוקם על חוף נהר אוסוגלינקה.
ההיסטוריה של היישוב

בשנת 1936 תושב כפר אוסוגלי חשף את מרבצי הפלואוריט באזור. בין השנים 1959-1966 בנו את המכרה "אוסוגלי" והמפעל הצמוד לו. בשנות ה-90 המכרה נסגר כתוצאה משפל כלכלי. כל המכרות בנפה נרכשו על ידי חברת Highland Gold Mining שמנסה לשקם ולפתח את התעשייה המקורית. בערך שליש מהאוכלוסייה היגרה מהעיר עם פירוק השלטון הקומוניסטי בגלל אבטלה, אלכוהוליזם וכו'.
בעיר קיימים המוסדות הבאים:
סניף הדואר משנת 1960
בית ספר תיכון (1962)
גן ילדים
היכל התרבות נפתי
ספרייה נפתית (1962)
עיתון מקומי "ידיעות הצפון" "Вести Севера" (הפצה 1,000)
בית חולים (65 מיטות)
זאלקה פירטל

| --- | --- |
זאלקה פירטל, 1931
זאלקה פירטל, 1931
 לידה:  15 ביוני 1889 סמביר, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  20 באוקטובר 1978 (בגיל 89) קלוסטרס, שווייץ 
 שם לידה:  סלומאה שרה שטוירמן
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 עיסוק:  תסריטאית
 בן זוג:  ברתולד פירטל (1918–1947)
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
זַאלקָה פִירטֶל (בגרמנית: Salka Viertel; ‏ 15 ביוני 1889 – 20 באוקטובר 1978) הייתה שחקנית ומחזאית יהודייה-אוסטרית. אחותם של הפסנתרן והמלחין אדוארד שטוירמן והכדורגלן זיגמונט שטוירמן.
חייה

פירטל נולדה בסמביר שבגליציה, אוסטריה (כיום באוקראינה) בשם סלומאה שטוֹיֶרמן, למשפחה יהודית רבת השפעה. אביה, יוזף שטוירמן, היה ראש העיר היהודי הראשון בהיסטוריה של סמביר, ואמהּ אַוּגוסטה ניהלה מספר ארגונים יהודים. את הופעת הבכורה שלה על הבמות ערכה שטוירמן בתיאטרון ברטיסלאבה, וב-1911 שהתה לצידו של מקס ריינהרדט במספר הפקות בברלין. ב-1913, עברה שטוירמן לווינה, שם גם פגשה את בעלה לעתיד, ברתולד פירטל (אנ'). ב-1918 נישאו השניים והולידו שלושה ילדים: הנס, פיטר (אנ') ותומאס.
ב-1928 עברה המשפחה לארצות הברית למשך ארבע שנים, על מנת לרכוש ניסיון מקצועי בקולנוע, אך לאחר עליית הנאצים לשלטון החליטו בני הזוג להישאר בארצות הברית ולא לחזור לאירופה. ב-1933 הוחתמה פירטל על ידי חברת מטרו גולדווין מאייר על הסכם העסקה, והשתתפה בכתיבתם של מספר סרטים בכיכובה של גרטה גרבו. ביתם של בני הזוג בסנטה מוניקה הפך במהרה למקום מפגשם של אנשי הבוהמה שהיגרו מאירופה, והיה ידוע במסיבות התה שנערכו בימי ראשון. בין האורחים הקבועים במסיבות היו סרגיי אייזנשטיין, צ'ארלי צ'פלין, ארנולד שנברג, תומאס מאן, הנס אייזלר, כריסטופר אישרווד וברטולט ברכט.
בזמן מלחמת העולם השנייה הייתה פירטל פעילה במאבק נגד הנאציזם. היא הייתה מעורבת בהקמתה של "קרן הקולנוע האירופית", שקשרה חוזי משא ומתן עם האולפנים הגדולים בהוליווד. בעזרת חוזים אלו הצליחו להימלט מאירופה אנשי רוח רבים דוגמת היינריך מאן ולאונהרד פרנק. בעקבות זיכרונותיה מאותה תקופה כתבה פירטל את הספר The Kindness of Strangers‏  (1969).
ב-1947 התגרשה פירטל מבעלה, ועם תחילתה של המלחמה הקרה ועידן המקארתיזם נחשדה בהיותה קומוניסטית ונמנע ממנה להמשיך לעבוד בהוליווד. היא נפטרה ב-20 באוקטובר 1978 בשווייץ.
סרטיה כתסריטאית

"המלכה כריסטינה" (1933)
"הצעיף הצבעוני" (1934)
"אנה קארנינה" (1935)
"כיבוש" (1937)
"אישה דו פרצופית" (1941)
לקריאה נוספת

Salka Viertel, The Kindness of Strangers, New York: Holt, Rinehart and Winston, 1969, ISBN 9780030764707
Katharina Prager, "Ich bin nicht gone Hollywood!" Salka Viertel – Ein Leben in Theater und Film, Braumüller Verlag, 2007, ISBN 9783700315926
Donna Rifkind, The Sun and Her Stars: Salka Viertel and Hitler’s Exiles in the Golden Age of Hollywood,New York: Other Press, 2020, ISBN 978 1590517215
ויולה ונצ'רס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  קרן הון סיכון
 מייסדים:  שלמה דוברת
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים)
 חברת אם:  ויולה גרופ
 מיקום המטה:  הרצליה, ישראל
 ענפי תעשייה:  השקעות בהיי-טק
 עובדים:  30
  
 אתר רשמי
 
ויולה ונצ'רס (באנגלית: Viola Ventures; לשעבר כרמל ונצ'רס) היא קרן הון סיכון ישראלי, המנהלת הון של 1.3 מיליארד דולר ומשקיעה בעיקר בחברות סטארט אפ בשלבים הראשונים של הפיתוח. היא חלק מקבוצת ויולה. המטה שלה נמצא בהרצליה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשם "כרמל ונצ'רס" על ידי שלמה דוברת יחד עם הראל בית-און, רינה שאינסקי ועמית פרנקל, איתם עבד יחד בחברת התוכנה טקנומטיקס שנמכרה שנה קודם. והשותף הכללי והמייסד אבי זאבי. הקרן הראשונה שהוקמה, "כרמל 1", גייסה 171 מיליון דולר. בין המשקיעים הבולטים בקרן היו קבוצת הבנקאות סיטיגרופ, תאגיד סימנס וחברת אמריקה און ליין, וכן קבוצת דברת, בראשות אהרן דוברת (אביו של שלמה דברת), שהשקיעה בקרן 20 מיליון דולר. המדיניות עליה הכריזה הקרן מיד עם הקמתה הייתה להשקיעה כ-60% מהקרן בחברות ישראליות, בעיקר חברות תוכנה, וככ-40% בחברות אירופיות. שהמטרה היא לסייע בהפיכת החברות מישראל ומאירופה לשחקניות גלובליות. אחת ההשקעות הראשונות של הקרן הייתה בחברת תוכנה גרמנית בשם Impress.
בדצמבר 2001 רכשה הקרן יחד עם והאחים עופר 12.5% ממניות חברת ECI Telecom שנקלע לקשיים, תמורת 50 מיליון דולר. שלמה דוברת לקח חלק פעיל בפעילות החברה כיו"ר מועצת המנהלים שלה, ביצע בה שינויים מבניים יסודיים, מכר חלקים ממנה וארגן אותה מחדש בשתי חטיבות עסקיות. בשנת 2004 חזרה החברה לרווחיות וב-2005 הכפילה את ערכה. ביולי 2007 נמכרה ECI לקרן ההשקעות הבריטית אשמור (Ashmore) ולאיש העסקים שאול שני תמורת 1.2 מיליארד דולר. השקעות בולטות נוספות של "כרמל 1" היו: חברת Followap שפיתחה פלטפורמה המאפשרת לספקי הסלולר להציע שירותי מסרים מיידים, ונמכרה ב-2006 תמורת כ-140 מיליון דולר. חברת התוכנה אקטימייז (Actimize) שפיתחה טכנולוגיה לניתוח מידע עסקי, ונמכרה ב-2007 לחברת נייס תמורת 280 מיליון דולר, חברת רד-בנד שפיתחה פתרונות לשיפור וייעול תהליך הפצה ועדכון של תוכנה, ונמכרה תמורת 200 מיליון דולר ב-2015, וחברת סיבידיה (Cvidya) שעסקה בפיתוח תוכנה לשירותי תקשורת, היא נמכרה לחברת אמדוקס בינואר 2016.
"כרמל 2" הוקמה בשנת 2005 וגייסה 201.5 מיליון דולר. בנוסף למשקיעים הקודמים ב"כרמל 1" הצטרפו לקרן החדשה משקיעים חדשים, בהם: בנק ההשקעות ג'יי פי מורגן צ'ייס, גוף השקעה ממשלתי מוביל ממזרח אסיה, קרן ההשקעות של חברת הביטוח סוויס רה ובנק גולדמן זקס. בין ההשקעות בולטות של "כרמל 2" היו: חברת התוכנה שונרא סופטוור (Shunra Software) שנמכרה ב-2014 לחברת היולט פקארד תמורת 100 מיליון שקל, חברת קופרגייט (CopperGate) שפיתחה שבבים עבור רשתות תקשורת ונמכרה תמורת 200 מיליון דולר ב-2009, חברת התוכנה קלריזן וחברת השבבים DesignArt Networks שנמכרה לחברת קוואלקום תמורת 140 מיליון דולר.
"כרמל 3" הוקמה בשנת 2008, וגייסה 235 מיליון דולר. בין ההשקעות בולטות של "כרמל 3" היו: חברת Snaptu שפיתחה אפליקציה שהופכת ממשק של טלפון פשוט לטלפון חכם, ונמכרה לאחר פחות משנה מיום ההשקעה לחברת פייסבוק וחברת הפינטק פיוניר, שב-2021 מוזגה עם חברת ספאק הנסחרת בנאסד"ק, לפי שווי חברה של 3.8 מיליארד דולר.
באוקטובר 2014 השלימה גיוס של 194 מיליון דולר לקרן רביעית.
בנובמבר 2017 השלימה גיוס של 194 מיליון דולר לקרן חמישית והודיעה על שינוי שמה ל"ויולה ונצ'רס".
בינואר 2022 הודיעה על גיוס קרן שישית בסך 250 מיליון דולר
בסך הכל מנהלת הקרן מאז הקמתה למעלה 1.3 מיליארד דולר.
ורחובינה

| --- | --- |
סמל ורחובינהסמל ורחובינה

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז איוואנו-פרנקיבסק איוואנו-פרנקיבסק
 תאריך ייסוד:  1424 
 שטח:  52.2 קמ"ר
 גובה:  620 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,829 (1 בינואר 2019)
 קואורדינטות:  48°09′N 24°48′E﻿ / ﻿48.150°N 24.800°E﻿ / 48.150; 24.800
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםורחובינה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםורחובינה(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק רגילה) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהורחובינה(למפת מחוז איוואנו-פרנקיבסק מוגדלת) איוואנו-פרנקיבסק קאלוש קולומיאה נדבורנה דולינה בורשטין בולחוב סניאטין קוסוב לבוב טרנופול צ'רנוביץ רומניה זקרפטיהורחובינה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ורחובינה (באוקראינית: Верховина; עד שנת 1962 באוקראינית: Жаб'є (ז'אבה) ובפולנית: Żabie) היא עיירה במחוז איוואנו-פרנקיבסק שבמערב אוקראינה, על גדת נהר צ'רמוש, המשמשת כבירת נפה, ושבה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1424. בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום אוסטריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודים

יהודים ישבו ביישוב מסוף המאה ה-19, עת הותר ליהודי גליציה להתגורר בכפרים. בין מלחמות העולם התגברה בעיירה הפעילות הציונית, אך זו הופסקה עם הכיבוש הסובייטי.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בסוף יוני 1941, נמלטו ממנה יהודים רבים, רובם לבוקובינה ונותרו בה כ-500 יהודים. בדצמבר 1941 גורשו יהודי העיירה לגטו כפרי שהוקם לידה, ובד בבד, רכושם נשדד בידי האוקראינים המקומיים. ב-19 בחודש נרצחו כל יהודי גטו זה בידי גרמנים ואוקראינים בבורות ירי שכרו היהודים בעצמם, תוך התעללות מיוחדת בנשים טרם הרצח. לאחר מכן ערכו האוקראינים מצוד אחר יהודים שהסתתרו בעיירה, ורצחו אותם בנשק קר.
התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש (1941)

התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש (באנגלית: The Palestine Post Occupational Scheme) הייתה תוכנית שיזמו הבריטים בשנת 1941, בימי מלחמת העולם השנייה להגנת ארץ ישראל מפני פלישה מצפון של הנאצים.
הרקע

בימי מלחמת העולם השנייה עמדה ארץ ישראל שבשלטון המנדט הבריטי פעמיים בפני סכנת פלישה של הנאצים ובעלי בריתם.
הסכנה הראשונה החלה ביוני 1940 כאשר כבשה גרמניה את צרפת, והשליטה בצרפת ובמושבותיה הייתה בידי משטר וישי הפרו-נאצי.  בכך באו סוריה ולבנון תחת שלטון פרו-נאצי. הנחת העבודה של הבריטים הייתה שפלישה גרמנית לארץ ישראל מצפון היא אפשרות ריאלית.
בקיץ 1940 החלו הבריטים להקים קווי ביצורים להגנת הארץ מפני פלישה ולהכנת פעולות התנגדות לכובשים, אם תפול בידי האויב.
מיוני עד יולי 1941 ניטשה המערכה בסוריה ובלבנון. בתום המערכה כבשו כוחות בריטיים את המדינות מידי משטר וישי, אך האיום הנאצי לא הוסר. הצטרפות יפן למלחמה בדצמבר 1941 אילצה את בריטניה לדלל באופן ניכר את צבאה במזרח התיכון ולהפנות כוחות למזרח הרחוק. בנוסף, העריכו הבריטים כי הצבא האדום עלול להתמוטט והנאצים יתקדמו דרומה, יכבשו את הקווקז ויפלשו לארץ ישראל מצפון. אז יזמו הבריטים בשיתוף עם ההגנה את התוכנית שנקראה "התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש", להכנת כוחות גרילה ללוחמה בעורף האויב.
בהמשך בשנת 1942, התקדם קורפוס אפריקה של הגנרל רומל בצפון אפריקה מזרחה וגבר החשש מפני נפילת תעלת סואץ. בשל חשש זה הגו הבריטים את תוכנית "המבצר האחרון" (Palestine final fortress). ליצירת קו הגנה באזורים ההרריים של צפון הארץ. עם התקדמות קורפוס אפריקה לכיוון תעלת סואץ השתררה ביישוב חרדה, ובהנהגת היישוב החלה להרקם תוכנית "מצדה על הכרמל" לריכוז כלל אנשי היישוב בהר הכרמל וסביבותיו לקרב הגנה  הרואי ואולי סופי. תקופה זו בתולדות היישוב קיבלה את הכינוי מאתיים ימי חרדה.
כל התוכניות לא עמדו למבחן; לאור ניצחון הבריטים בקרב אל עלמיין השני והדיפת האויב מצפון אפריקה בנובמבר 1942 הוסר איום הכיבוש מארץ ישראל.
"קו אידן" ממזרח לכנרת

בניגוד להנהגת היישוב העברית, שרק עסקה בתוכניות להגנה על ארץ ישראל מפלישה מצפון, החלו הבריטים ב-1940 בביצוע פרויקט ההגנה והקימו קוי ביצורים ברחבי ישראל להם קראו Fortress of Palestine. אחד האזורים בהם התמקד פרויקט זה היה במזרח הכנרת וזאת בהתאם לתסריט לפיו פלישה לארץ ישראל תתרחש דרך דרום רמת הגולן. לשם כך הקימו הבריטים קו ביצורים שהחל בכפר א-סמארה שלחופי אגם הכנרת, נמתח דרום מזרחה על שיפולי הרי הגולן, טיפס לרכס אל-קוסר (כיום תל קציר) שם היה שיאו של הקו, וירד לכניסה לקניון שחפר נהר הירמוך (ליד אבן גבול 71). קו זה, שנקרא "מבצר סמרה" על שם היישוב א-סמארה, תוכנן לחסום פלישה מצפון (לאורך חופי הכנרת), מצפון מזרח (דרך מצוקי דרום רמת הגולן) וממזרח (דרך בקעת אל חמה).
מרכיבי הקו, שרובם נבנו מבטון משוריין, כללו: בונקרים, תעלות קשר, עמדות מקלעים ומרגמות, תעלת נ"ט ושיני דרקון לעצירת רכבים משוריינים. בין השאר נבנה בית חולים שדה בבונקר מצפון לתל קציר. כדי למנוע מטנקי האויב לעקוף את קו הביצורים ולנוע בתוך הכנרת הניחו הבריטים 6 שורות של מחסומי טנקים שהמשיכו 120 מטר מהחוף אל תוך הכנרת. ההערכה היא ש"מוצב סמרה" נועד להכיל סדר כוחות של בטליון הכולל 4 פלוגות וכוח ארטילריה מאחור.
ב-1942, עם הסרת איום הפלישה מצפון, נטשו הבריטים את קו הביצורים מבלי שחווה יום קרב. לאחר 1948 הפך חלק גדול מאזור הקו לשטח מפורז וחלק שימש את צה"ל וצבא סוריה. לאחר 1967 ננטשו המוצבים ונזנחו.
ב-1948, עם הפלישה של צבאות ערב לארץ ישראל, תפסו הסורים את הביצורים הבריטים ברכס אל-קאסר, שלא היו מאוישים, והשתמשו בהם כקרש קפיצה להתקפות על אזור צמח והדגניות. ב-1949, אחרי חתימת הסכמי שביתת הנשק, נאלצו הסורים לסגת מרכס אל-קאסר ולהרוס את הביצורים הבריטים דבר שביצעו רק בחלק מהמקרים.
ב-2022 החלו שלושה מבני עמק הירדן (עוזי קרן, אילן אשד ושלמה מנוח) לחשוף ולמפות את קו הביצורים אותו כינו קו אידן (על שם שר החוץ של בריטניה בתקופת מלחמת העולם השנייה, אנתוני אידן שביקר בארץ ישראל בנובמבר 1940 והיה מיוזמי ומממני הקו).
ראו גם

מאתיים ימי חרדה
תוכנית המבצר האחרון
לקריאה נוספת

יואב גלבר, מצדה - ההגנה על ארץ ישראל במלחמת העולם השנייה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1990.
דן גלעדי ומרדכי נאור ארץ ישראל במאה העשרים - מיישוב למדינה, הוצאת משרד הביטחון, 2006.
יהודה באואר דיפלומטיה ומחתרת במדיניות הציונית, 1945–1939, הוצאת ספרית פועלים, 1963.
ספר תולדות ההגנה, כרך שלישי חלק ראשון. הוצאת עם עובד, 1972.
זרובבל גלעד (עורך), מגן בסתר - מפעולות המחתרת הארץ-ישראלית במלחמת העולם השנייה, הוצאת הספרים של הסוכנות היהודית, 1952.
יגאל עילם, ההגנה - הדרך הציונית אל הכח, הוצאת זמורה-ביתן-מודן, 1979.
Martin Kolinsky. (1999). Britain’s War in the Middle East - Strategy and Diplomacy, 1936–42. Palgrave publishing NY.