הרפובליקה הרומית
הערות שוליים

↑  Momigliano, A. "The origins of Rome". In CAH2 7.2 (1989), pp. 52–112., pp. 110–11.
↑  Cornell, T J (1989a). "The recovery of Rome". In CAH2 7.2 (1989), pp. 309–50., p. 343.
1 2 3  Beard, Mary (2015). SPQR: a history of ancient Rome. Profile Books. ISBN 978-1-8466-8380-0.
1 2 3 4 5 6 7 8  Mike Duncan, THE STORM BEFORE THE STORM, Hachette Book Group, 2017
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 98, הוצאת מאגנס, תש"ן
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 106
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 101
↑  האנציקלופדיה העברית, כרך ל', ראו ערך רומא, עמ' 719, הוצאת ספריית הפועלים, 1988
↑  פלוטרכוס, "חיי אישים – אנשי יוון ורומי", תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות א"א הלוי, ירושלים, מוסד ביאליק, 1973, עמ' 76. פלוטרכוס מייחס אמירה זאת לפירוס מלך אפירוס כאשר הלה נסוג מסיציליה בשנת 275 לפנה"ס, כ־10 שנים לפני פריצתה של המלחמה הפונית הראשונה.
↑  תאודור מומזן, "דברי ימי רומא", כרך א', הוצאת מסדה, תשכ"א, עמ' 175. מומזן טוען שהצבא והמוסדות השלטוניים של הרפובליקה היו מותאמים באופן מושלם למדיניות "איטלקית" ותו לא.
↑  פוליביוס, "היסטוריה", כרך ראשון, ספרים א–ו, תרגם וכתב מבואות: בנימין שימרון, ירושלים, מוסד ביאליק, 1991, עמ' 53. פוליביוס מעלה שני נימוקים שעמדו ביסוד החלטתם של הרומאים: הפחד מפני הפיכת מסינה ל"גשר" דרכו הקרתגים יוכלו לעבור לאיטליה והפיתוי שבשלל מלחמה שייפול לידיהם של אזרחי רומא.
↑  ישראל שצמן, "תולדות הרפובליקה הרומית", עמודים 113–116, הוצאת מאגנס, תש"ן. שצמן מצביע בעיקר על מיעוט המקורות ועל גישתו הפרו רומית והחסרה של פוליביוס בנושא כבעייתיים. עם זאת הוא מוסר שהגישה הרווחת בעידן המודרני היא שרומא נקטה מדיניות של "פעולת מנע" נגד התעצמות קרתגית אפשרית, בדומה לטיעונים שמעלה פוליביוס.
↑  תאודור מומזן, "דברי ימי רומא", כרך א', הוצאת מסדה, תשכ"א, עמ' 175. במילותיו של מומזן: "ברור וגלוי הדבר, כי בראשית המלחמה (הפונית הראשונה) לא ידעו הרומאים את אשר החלו לעשות".
↑  צבי יעבץ, "אז ועתה – היסטוריה ורוח הזמן: מחקרים, מסות הרצאות", הוצאת דביר, 2002, עמ' 64. שצמן מתייחס להחלטתה של אספת העם לצאת למלחמה וטוען כי "במלחמה הפונית הראשונה עדיין לא הבינו האיכרים את המשמעות האמיתית של ניהול מלחמה מעבר לים".
↑  ישראל שצמן, "תולדות הרפובליקה הרומית", הוצאת מאגנס, תש"ן, עמ' 114
↑  מ. קארי, "דברי ימי רומא, עד סוף תקופת קונסטאנטינוס", הוצאת ש. פרידמן, תל אביב, עמ' 180
↑  ישראל שצמן, "תולדות הרפובליקה הרומית", עמ' 150 הוצאת מאגנס, תש"ן
↑  טיטוס ליוויוס, "Ab Urbe Condita", ספר 31, פרקים 7,8 תרגום לאנגלית בוויקיטקסט על ידי קאנון רוברטס. לפי ליוויוס על סמך טיעונים אלו הצביעה אספת העם הרומי בעד הכרזת המלחמה.
↑  שצמן, עמ' 166–168
↑  פלוטרכוס, "חיי אישים – אנשי יוון ורומי", תרגם מן המקור היווני והוסיף הערות א"א הלוי, ירושלים, מוסד ביאליק, 1973, עמ' 264
↑  טום הולנד, "רוביקון – הרפובליקה הרומית ניצחונותיה והטרגדיה שלה", עמ' 31, הוצאת יבנה, 2006
↑  שצמן, עמ' 175–176. לפי שצמן ההגבלות החלישו את ממלכת סלאוקוס בצורה אנושה, ונטרלו למעשה את יכולתה של מלכיה לשלוט.
↑  דוד גולן, "תולדות העולם ההלניסטי", ירושלים, הוצאת מאגנס, תשמ"ג, עמ' 706–707. גולן טוען שהתבוסה חשפה את חולשתם של השליטים הסלאוקים ברבים ושהם וממלכתם, מעולם לא התאוששו מהתבוסה, ומההגבלות שהטילה עליהם רומא בהסכם השלום.
↑  שצמן, עמ' 180.
↑  גולן, עמ' 739 – 751. גולן מתאר בהרחבה את התדרדרותה הפנימית והחיצונית של ממלכת תלמי החל מקרב רפיח. בין השאר הוא תולה את הסיבות לחולשתה בשורה של מרידות פנימית מתישות, התחזקות מדינית של אויביה מדרום, בעיות מימון, משק מעורער, אינפלציה, השפעה הולכת וגדולה של חצרנים על המלוכה, סכסוכי ובעיות ירושה וחוסר היכולת של שליטיה, שושלת תלמיי, להנהיג אותה.
↑  תאודור מומזן, "דברי ימי רומא", כרך א', הוצאת מסדה, תשכ"א, עמ' 320. מומזן מנסח ש"מצרים נצטרפה מרצון למדינות הכפופות לרומא".
↑  האנציקלופדיה העברית, כרך ל', ראו ערך רומא, עמ' 719, הוצאת ספריית הפועלים, 1988
↑  שצמן, עמ' 180. שצמן נוקב בעיקר בכסף וזהב
↑  ליוויוס, שם, ספר 32, פרק 28. ליוויוס מתאר את חלוקת התפקידים בין ששת הפריאטורים ואת הקצאת הלגיונות לכול אחד מהם.
↑  שצמן, עמ' 198.
↑  אפיאנוס, המלחמות בספרד, 39.
↑  אפיאנוס, המלחמות בספרד, 43
↑  סטראבון, "גאוגרפיקה"', ספר 5, פרק 1, 6. סטרבון בן המאה הראשונה לספירה מוסר שהבוים, שבט גאלי, גורש מהאזור על ידי הרומאים.
↑  ליוויוס, שם, ספר 36, פרק 39. ליוויוס מוסר שמחצית מאדמת הבויים הוחרמה.
↑  שצמן, עמ' 197
↑  האנציקלופדיה העברית, שם, עמ' 725
↑  אפיאנוס, מלחמות האזרחים, 1, 7
↑  האנציקלופדיה העברית, שם, שם
↑  שצמן, עמ' 259. שצמן אינו קורא במפורש לאחרונים פרשים
↑  צבי יעבץ, "אז ועתה – עבדות ואימפריאליזם: מחקרים, מסות, הרצאות", הוצאת דביר, 2002, עמ' 74
↑  האנציקלופדיה העברית, שם, שם.
1 2  שצמן, שם, עמ' 182–183
↑  צבי יעבץ, שם, עמ' 73. יעבץ מביא כדוגמה את מספר המשחקים והשעשועים הציבוריים שנוספו ללוח השנה במהלך התקופה, יותר מ־18 ימים בין 204 ל־173 לפנה"ס.
↑  שצמן, שם, עמ' 263–264. שצמן מתבסס על הגדרתו של קית הופקינס לחברת עבדים
↑  צבי יעבץ, שם, 74–75. רועי צאן היו ברובם עבדים.
↑  שצמן, שם, עמ' 262–263
↑  שצמן, שם, עמ' 330–331
↑  ליוויוס, שם, ספר 42, פרק 30. לפי ליוויוס אלו היו ההאשמות הרשמיות שהקונסולים העלו לפני אספת העם הרומית.
↑  זה המסקנה אליה מגיע שצמן, "תולדות הרפובליקה הרומית", עמ' 185–187 הוצאת מאגנס, תש"ן
↑  תאודור מומזן, "דברי ימי רומא", כרך א', הוצאת מסדה, תשכ"א, עמ' 318
1 2 3 4 5 6 7  Lintott, A (1992b). "Political history, 146–95 BC". In CAH2 9 (1992)
↑  Lintott, A (1992a). "The Roman empire and its problems in the late second century". In CAH2 9 (1992), p. 30;Lintott, A (1992b). "Political history, 146–95 BC". In CAH2 9 (1992), p. 92.
↑  Appian. Bellum Civile, 6.
↑  Matyszak, Philip (2004). The Enemies of Rome. Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-25124-9., p. 75.
↑  Mike Duncan, THE STORM BEFORE THE STORM, Hachette Book Group, 2017
1 2  Seager, Robin (1992a). "Sulla". In CAH2 9 (1992), p. 171.
↑  Beard, Mary (2015). SPQR: a history of ancient Rome. Profile Books. ISBN 978-1-8466-8380-0., pp. 241–42.
↑  Seager, Robin (1992a). "Sulla". In CAH2 9 (1992), p. 178.
↑  Seager, Robin (1992a). "Sulla". In CAH2 9 (1992),, p. 180.
1 2  Seager, Robin (1992a). "Sulla". In CAH2 9 (1992),, p. 182.
1 2 3  Seager, Robin (1992a). "Sulla". In CAH2 9 (1992)
↑  Seager, Robin (1992a). "Sulla". In CAH2 9 (1992), pp. 197–99, also citing ancient accounts that some 80 senators and 1,600 equites were targeted in the first round before being joined by two additional rounds of 220 names.
↑  Steel, Catherine (2014). "The Roman senate and the post-Sullan "res publica"" (PDF). Historia: Zeitschrift für Alte Geschichte.
1 2 3 4 5 6 7  Seager, Robin (1992b). "The rise of Pompey". In CAH2 9 (1992)
↑  Seager 1992b, p. 220, describing Sertorius' administration of Spain as a "Rome-in-exile".
1 2 3 4 5 6 7 8  Sherwin-White, A N. "Lucullus, Pompey, and the East". In CAH2 9 (1992), pp. 229–273.
↑  Matyszak, Philip (2004). The Enemies of Rome. Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-25124-9., p. 76.
↑  Gruen, Erich S (1995). The Last Generation of the Roman Republic (1st Paperback ed.). University of California Press., pp. 422–25 (supporters), 429–31 (goals and failure).
↑  Gruen, Erich S (1995). The Last Generation of the Roman Republic (1st Paperback ed.). University of California Press.
↑  Wiseman, T P. "The senate and the populares". In CAH2 9 (1992), pp. 327–67., pp. 360–61.
↑  Wiseman, T P. "The senate and the populares". In CAH2 9 (1992), p. 364
↑  Morstein-Marx, Robert (2021). Julius Caesar and the Roman People. Cambridge University Press. ISBN 978-1-108-94326-0, p. 120.
↑  Gruen, Erich S (1995). The Last Generation of the Roman Republic (1st Paperback ed.). University of California Press, p. 90; Wiseman, T P. "The senate and the populares". In CAH2 9 (1992), p. 364.
↑  Abbott, Frank Frost (2001) [1901]. A history and description of Roman political institutions. Elibron Classics. ISBN 0-543-92749-0., p. 113
↑  Santosuosso, Antonio (2008). Storming the Heavens. Avalon Publishing. ISBN 978-0-7867-4354-4, p. 58
↑  Santosuosso, Antonio (2008). Storming the Heavens. Avalon Publishing. ISBN 978-0-7867-4354-4., p. 62
1 2 3 4 5 6  Goldsworthy, Adrian (2016) [First published 2003]. In the Name of Rome: The Men who Won the Roman Empire (1st Yale University Press ed.). Yale University Press. ISBN 978-0-300-21852-7.
↑  Abbott, Frank Frost (2001) [1901]. A history and description of Roman political institutions. Elibron Classics. ISBN 0-543-92749-0., p. 114
↑  Matyszak, Philip (2004). The Enemies of Rome. Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-25124-9., p. 133
↑  Münzer 1921a, col. 870, citing, inter alia, Plut. Pomp. 58.3, App. BCiv. 2.104, Dio 62.3, Cic. Att. 4.2.
↑  Abbott, Frank Frost (2001) [1901]. A history and description of Roman political institutions. Elibron Classics. ISBN 0-543-92749-0.,p. 115
↑  Lane Fox, Robin (2006). The Classical World: An Epic History from Homer to Hadrian. Basic Books. ISBN 0-465-02496-3, p. 403
1 2  Abbott, Frank Frost (2001) [1901]. A history and description of Roman political institutions. Elibron Classics. ISBN 0-543-92749-0.,p. 134
↑  For this title in inscriptions and texts cf. the Fasti Capitolini (Rome): ..../ [C(aius) Iulius C(ai) f(ilius) C(ai) n(epos) Caesar in perpetuum dict(ator)] / [rei gerundae causa]... and the Fasti Amiternini (Amiternum/ Poggio San Vittorino): ...[C(aius) Iulius Ca]esar dict(ator) [in p]erpetuum/ [bellu]m civil(e) Mutine(n)se / cum M(arco) [A]ntonio...; important is also Livy, Perioch. CXVI Archived 2018-12-04 at the Wayback Machine: Caesar... Et cum plurimi maximique honores a senatu decreti essent (inter quos... dictator in perpetuum esset...)... For the date "Julius Caesar: Dates and Events"
1 2 3 4 5 6 7 8  Abbott, Frank Frost (2001) [1901]. A history and description of Roman political institutions. Elibron Classics. ISBN 0-543-92749-0.
↑  Roller, Duane W (2010). Cleopatra: a biography. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-536553-5. p. 175.
↑  Walker, Susan (2008). "Cleopatra in Pompeii?". Papers of the British School at Rome. 76: 35–46 and 345–348 (pp. 35, 42–44). doi:10.1017/S0068246200000404
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Byrd, Robert (1995). The Senate of the Roman Republic. U.S. Government Printing Office Senate Document 103-23.
1 2 3  Badian, Ernst; Honoré, Tony (2012). "quaestor". In Hornblower, Simon; Spawforth, Antony; Eidinow, Esther (eds.). The Oxford classical dictionary (4th ed.). Oxford: Oxford University Press. p. 1249. doi:10.1093/acrefore/9780199381135.013.5470. ISBN 978-0-19-954556-8. OCLC 959667246
↑  Evans, Richard J.; Kleijwegt, Marc (1992). "Did the Romans like Young Men? A Study of the Lex Villia Annalis: Causes and Effects". Zeitschrift für Papyrologie und Epigraphik. 92: 182. ISSN 0084-5388. JSTOR 20188706.
↑  George Long, M.A., Fellow of Trinity College, Aediles, https://penelope.uchicago.edu/
1 2  John P. McCormick, “Greater, more honorable and more useful to the republic”: Plebeian offices in Machiavelli's “perfect” constitution, https://academic.oup.com/, ‏April,1 2010
↑  Wilson, Mark (2021). Dictator: the evolution of the Roman dictatorship. Ann Arbor: University of Michigan Press. ISBN 978-0-472-12920-1. OCLC 1243162549, pp. 248 et seq, 252–53, 256.
1 2  Momigliano, Arnaldo; Cornell, Tim. "senate, regal and republican period". In OCD4 (2012).
↑  Momigliano & Lintott 2012; Golden 2013, p. 148.
↑  Taylor, Lily Ross (1966). Roman Voting Assemblies: From the Hannibalic War to the Dictatorship of Caesar. The University of Michigan Press. ISBN 978-0-472-08125-7., p. 7.
↑  Richardson, John (1992). "The administration of the empire". In Crook, John; et al. (eds.). The last age of the Roman Republic, 146–43 BC. Cambridge Ancient History. Vol. 9 (2nd ed.). Cambridge University Press. pp. 564–98. ISBN 0-521-85073-8. OCLC 121060., p. 565
1 2 3  Lintott, Andrew (1999a). The Constitution of the Roman Republic. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-926108-6..
↑  Saskia Roselaar, lex Valeria de provocatione, Oxford Classical Dictionary, ‏24,May 2017
↑  Suolahti, J. (1963) The Roman Censors: A Study on Social Structure (Helsinki)
↑  "censorship | Etymology, origin and meaning of censorship". etymonline. Archived from the original on 12 October 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543885005171  BnF: cb11951115f (data)  LCCN: sh85115114 
הזאבה הקפיטולינית, אחד מסמליה של הרפובליקה הרומית
לאטיום וסביבותיה
איטליה במאה הרביעית לפני הספירה
פסליהם, מימין לשמאל, של חניבעל ברקה, גדול מצביאי קרתגו ושל סקיפיו אפריקנוס, מגדולי מצביאי הרפובליקה הרומית. קרב זאמה, שנערך בין שני מצביאים אלו ב־202 לפנה"ס, סיים את העימות בין רומא לקרתגו במאה ה־3 לפנה"ס
השטחים הצבועים הם השטחים עליהם שלטה רומא, באופן ישיר או עקיף, ב־201 לפנה"ס.
   שטח שנכבש מידי קרתגו במלחמה הפונית השנייה
   פרובינקיה רומית 
   שטח בשלטון ישיר של רומא ובנות בריתה האיטלקיות
   שטח חסות רומי
   אזור עימות בין רומאים לגאלים
מטבעות, המוצגים כיום במוזיאון הבריטי, לונדון, בריטניה, עם דיוקנם של שליטי הממלכות ההלניסטיות הבולטות של תקופתם. מפינה שמאלית עליונה בכיוון השעון: פיליפוס החמישי, אנטיוכוס השלישי, ותלמי החמישי. כל אחד משליטים אלו הכיר בעליונותה של הרפובליקה הרומית: פיליפוס ואנטיוכוס לאחר שהובסו על ידיה, ותלמי בשל חולשתו המדינית.
חצי האי האיברי בעת החלוקה הראשונה לפרובינציות.
טטרדרכמא מהמאה השנייה לפנה"ס, עם דויקנו של פרסאוס מלך מוקדון, המטבע מוצג במוזיאון הבריטי, לונדון, בריטניה. פרסאוס היה שליטה העצמאי האחרון של מוקדון, לפני שזאת הובסה ופורקה על ידי הרפובליקה הרומית.
פְּרוֹטוֹמָה, שזוהתה באופן מסורתי כזו של גאיוס מריוס, נבחר לקונסול שבע פעמים
הרחבת גבולות הרפובליקה הרומית בין 200 ל־100 לפנה"ס
מפת המלחמות הגאליות
דיוקן טוסקולום, פסל רומי של יוליוס קיסר
דיוקנו של ברוטוס על מטבע המנציח את רציחת קיסר
לוח המראה את מערכת האיזונים והבלמים ברפובליקה הרומית
הקוריה יוליה (אנ'), בית הסנאט שהוקם על ידי יוליוס קיסר בשנת 44 לפנה"ס והושלם על ידי אוקטביאנוס בשנת 29 לפנה"ס, והחליף את קוריה קורנליה (אנ') כמקום המפגש של הסנאט.
הפורום הרומי, המרכז המסחרי, התרבותי, הדתי והפוליטי של העיר והרפובליקה אשר שיכנו את המשרדים ומקומות המפגש השונים של הממשלה