stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלאמת פולס
אקלים

קלאמת פולס ידועה כ"עיר השמש של אורגון" (Oregon's City of Sunshine) מכיוון שהאזור נהנה מ-300 ימי שמש בשנה. אזור קלאמת פולס הוא מדבר גבוה וכולל אקלים עם חורפים מושלגים קרים יחד עם קיצים שבהם אחר הצהריים חמים והלילות קרירים. לפי סיווג האקלים של קפן, סוג האקלים של העיר הוא Csb, המתואר לעיתים קרובות כאקלים ים-תיכוני של קיץ חמים. שימוש באיזותרם של 0 מעלות צלזיוס המועדף על ידי כמה קלימטולוגים מגדיר את אקלים קלאמת פולס כ-Dsb, המתואר לעיתים קרובות כאקלים יבשתי חם ולח בקיץ.
כאופיינית לאזור שלה, לקלאמת פולס יש עונה יבשה בקיץ, כאשר המשקעים הגדולים ביותר יורדים בחורף, חלק ניכר יורד כשלג. אף על פי שהאזור אינו צחיח או צחיח למחצה, המשקעים הכוללים עדיין נמוכים, ועומדים על 340.6 מילימטרים בשנה, משום שקלאמת פולס נמצאת בצל הגשם של רכס קסקייד ממערב. "שנת הגשם" הגשומה ביותר הייתה מיולי 1955 עד יוני 1956 עם 553.2 מילימטרים, והיבשה ביותר מיולי 1954 עד יוני 1955 עם 154.7 מילימטרים. כמות השלג השנתית היא בממוצע בסביבות 93 סנטימטרים, כאשר הכמות הגבוהה ביותר שנרשמה הייתה 2.56 מטרים בין יולי 1955 ליוני 1956; לעומת זאת, רק מעט פתיתי שלג ירדו בין יולי 1991 ליוני 1992. עומק השלג המרבי היה 91 סנטימטרים ב-3 בינואר 1901.
שיא החום הוא 40.6 מעלות צלזיוס, שנקבע ב-27 ביולי 1911, ושיא הקור הוא 31.1- מעלות צלזיוס, שנקבע ב-15 בינואר 1888. העונה שבה הטמפרטורה לא יורדת מתחת לנקודת הקיפאון היא בממוצע כ-120 ימים, כאשר היום הראשון שבו הטמפרטורה יורדת מתחת לראשונה לנקודת הקיפאון בשנה טיפוסית הוא ב-21 בספטמבר, והיום האחרון שבו הטמפרטורה יורדת מתחת לנקודת הקיפאון הוא ב-1 ביוני. בממוצע 21 ימים בשנה מגיעים ל-32 מעלות צלזיוס ומעלה, ושני לילות בשנה מגיעים לטמפרטורות של 17.8- מעלות צלזיוס או פחות.
| אקלים בקלאמת פולס> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקלאמת פולס> ינואר.3.4.-6.3.51 | אקלים בקלאמת פולס> פברואר.6.7.-4.2.35 | אקלים בקלאמת פולס> מרץ.10.4.-2.2.32 | אקלים בקלאמת פולס> אפריל.15.2.0.3.21 | אקלים בקלאמת פולס> מאי.19.7.3.9.25 | אקלים בקלאמת פולס> יוני.24.3.7.2.20 | אקלים בקלאמת פולס> יולי.29.6.10.8.7.4 | אקלים בקלאמת פולס> אוגוסט.28.9.9.9.10 | אקלים בקלאמת פולס> ספטמבר.24.4.6.2.14 | אקלים בקלאמת פולס> אוקטובר.17.6.1.9.26 | אקלים בקלאמת פולס> נובמבר.9.1.-2.1.46 | אקלים בקלאמת פולס> דצמבר.4.1.-5.2.53 | אקלים בקלאמת פולס> שנה.16.1.1.7.340.4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Western Regional Climate Center
דמוגרפיה > מפקד האוכלוסין של 2010

נכון למפקד האוכלוסין של 2010, התגוררו בעיר 20,840 נפשות ב-8,542 משקי בית ו-4,876 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 406.2 תושבים לכל קילומטר רבוע. היו 9,595 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 187 לכל קילומטר רבוע. ההרכב הגזעי של העיר היה 83.4% לבנים, 1.0% אפרו-אמריקאים, 4.3% ילידים אמריקאים, 1.6% אסייתים, 0.1% תושבי האיים מהאוקיינוס השקט, 4.5% מגזעים אחרים ו-5.0% משני גזעים או יותר. היספנים או לטינים מכל גזע היו 11.8% מהאוכלוסייה.
ב-2010 היו 8,542 משקי בית, מתוכם ל-30.4% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 38.5% היו זוגות נשואים שחיים יחד, ל-13.0% הייתה בעלת הבית אישה ללא נוכחות בעל, ל-5.6% היה בעל בית גבר ללא נוכחות אישה. ו-42.9% היו לא משפחות. 32.9% מכלל משקי הבית היו יחידים, ול-11.3% היה מישהו שחי לבדו בן 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.35 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.98.
הגיל החציוני בעיר היה 33.6 שנים. 23.6% מהתושבים היו מתחת לגיל 18; 14.6% היו בין הגילאים 18-24; 25.2% היו מ-25 ל-44; 24.1% היו מ-45 ל-64; ו-12.3% היו בני 65 ומעלה. ההרכב המגדרי של העיר היה 49.3% גברים ו-50.7% נשים.
ממשל ופוליטיקה

קלאמת פולס היא עירייה עצמאית על בסיס חוקת מדינת אורגון, והיא נשלטת על ידי צורת ממשל של מועצה-מנהל (אנ') מאז שאזרחיה הצביעו לאמץ את האמנה הנוכחית ב-1972. מועצת העיר, הבלתי מפלגתית, מונה חמישה חברים, כל אחד מהם נבחר מאחד מחמשת הרבעים (wards). הם מכהנים קדנציות של ארבע שנים, המדורגות כך ששנים או שלושה מושבים עומדים לבחירה כל שנתיים. ראש העיר, הבלתי מפלגתי, מכהן כהונה של ארבע שנים, ומנהל את כל ישיבות מועצת העיר. הוא ממנה ועדות, הוא יכול להטיל וטו על כל חוק עזר עירוני שלא התקבל בהצבעה של לפחות ארבעה חברי מועצה, וקולו יכול להיות שובר שוויון. מנכ"ל העיר, לעומת זאת, הוא המנהל האדמיניסטרטיבי של העיר. בעל תפקיד זה ממונה על ידי המועצה ומכהן לתקופה בלתי מוגבלת כל עוד המועצה חפצה בכך. שופט העיר ופרקליט העיר ממונים על בסיס זהה. טוד קלסטרום (Todd Kellstrom) היה ראש העיר מ-1992 עד 2016. קרול ווסטפול (Carol Westfall) היא ראש העיר הנוכחית שניצחה את קלסטרום בבחירות של 2016. ג'ונתן טייצ'רט (Jonathan Teichert) הוא מנכ"ל העיר הנוכחי.
לצורך ייצוג בבית המחוקקים של המדינה, קלאמת פולס ממוקמת במחוז הסנאט ה-28, המיוצג על ידי הרפובליקני דאג ויטסט, ובמחוז הקונגרס ה-56, המיוצג על ידי הרפובליקני ביל גארארד. מבחינה פדרלית, קלאמת פולס ממוקמת במחוז הקונגרס השני של אורגון, המיוצג על ידי קליף בנץ הרפובליקני.
כלכלה

המעסיק הגדול ביותר באזור הוא בית החולים Sky Lakes Medical Center ואחריו נפת בתי הספר של קלאמת פולס סיטי. מעסיקים גדולים אחרים הם המפעלים של JELD-WEN‏, Collins Products‏, Columbia Forest Products‏, iQor, נפת בתי הספר של מחוז קלאמת והמכון הטכנולוגי של אורגון.
שדה תעופה צבאי

בסיס האוויר קינגסלי פילד של המשמר הלאומי (Kingsley Field Air National Guard Base), הידוע גם בשם "קרייטר לייק – נמל התעופה האזורי של קלאמת" (Crater Lake - Klamath Regional Airport), הוקם בשנת 1928. הוא משכנה של טייסת בקרת התנועה האווירית ה-270 - כנף הקרב ה-173 של המשמר הלאומי האווירי של אורגון, המוצבת בבסיס שדה התעופה קינגסלי. הטייסת מטיסה כיום גרסאות של F-15 C/D. בבסיס יש את המסלול השני באורכו באורגון (3,140 על 46 מטר) והוא היה רשום כאתר נחיתה לגיבוי עבור מעבורת החלל. טבעי לשמוע את מטוסי קרב בכל קלאמת פולס במהלך שעות היום.
פעילויות נופש

קלאמת פולס היא משכן לפעילויות חורף וקיץ רבות בחוץ. אתר הנופש והמלון Running Y Ranch הסמוך כולל מסלול גולף שעוצב על ידי שחקן הגולף הנודע ארנולד פאלמר (אנ'), וזירת החלקה על הקרח. אתר הנופש משקיף על אגם קלאמת העליון. יש גם שביל קאנו דרך מקלט חיות הבר ברוקי פוינט (Rocky Point).
בעזרתם של חברי קהילה נלהבים רבים, פיתחה קלאמת פולס סדרה של שבילים בפארק מור (Moore Park). רשת השבילים בפארק מור וסביבתה נמצאת בשימוש רב על ידי מטיילים, רוכבי אופניים, רצים ואחרים. המשתמשים השקיעו אינספור שעות בפיתוח ושיפור שבילים המציעים פני שטח וצמחייה מגוונים, נופים של אגם קלאמת העליון ואגן קלאמת, במגוון רמות קושי.
השביל המדינתי "OC&E Woods Line State Trail" הוא שביל רב-שימושי (הולכי רגל, רוכבי סוסים ואופניים) באורך של 170 קילומטרים המנצל תוואי מסילת רכבת לשעבר. השביל מתחיל בקלאמת פולס, עובר בסדרה של עיירות ומסתיים במאגר תומפסון, והוא הפארק המדינתי הארוך ביותר באורגון. פארק ויארד (Wiard Park), לאורך שביל מדינתי זה, פתוח מעלות השחר עד רדת החשכה מ-1 במאי עד 1 באוקטובר. בקלאמת פולס יש פארק הנצחת יוצאי צבא (Klamath Falls Veterans Memorial Park) הממוקם במרכז העיר לאורך חופו של אגם יואנה.
קלאמת פולס שוכנת על נתיב נדידת עופות המכונה "נתיב התעופה הפסיפי" (Pacific Flyway), ומספר רב של עופות מים ועופות דורסים נראים בה לאורך כל השנה. מספר רב של עיטמים לבני-ראש חורפים בעמק הדובים (Bear Valley), כ-15 קילומטרים מערבית לקלאמת פולס, ליד קנו, ובקיץ נצפים מספרים גדולים של השקנאים האמריקניים.
הפארק הלאומי קרייטר לייק שוכן במרחק של 80 קילומטרים צפונית לקלאמת פולס, וכביש שפת האגם (Rim Drive), באורך 53 קילומטרים, המקיף את אגם קרייטר לייק, חביב על רוכבי אופניים. גם סקי למרחקים והליכה עם נעלי שלג בפארק פופולריים מאוד. מרתון קרייטר לייק (Crater Lake Marathon) בגובה יותר ממייל הוא אירוע שנתי.
המונומנט הלאומי שכבות הלבה שוכן במרחק של כ-50 קילומטרים מדרום-מזרח לקלאמת פולס ליד העיירה טולילייק (אנ') בקליפורניה. שכבות הלבה מספקות הזדמנות לחקור אזור שיש בו אולי את הריכוז הגבוה ביותר של צינורות לבה. במונומנט מיש גם התייחסות למלחמת מודק (אנ'), כולל הקרב הראשון על המעוז (שבו הובס כוח בן 400 חיילים אמריקנים על ידי כוח בן 53 לוחמים של המודק).
אזור הטבע הבראשיתי מאונטיין לייקס (אנ'), אחד מאזורי הטבע הבראשיתי הראשונים בארצות הברית, שוכן מערבית לקלאמת פולס, ובו אפשרויות לטרקים ולדיג באגמים ההרריים הזכים.
תחבורה

אמטרק, מערכת רכבות הנוסעים הלאומית, משרתת את תחנת הרכבת קלאמת פולס הממוקמת על תוואי מסילת הברזל שנבנתה במקור על ידי חברת הרכבות סאות'רן פסיפיק. אמטרק מפעילה את הקו קואסט סטארלייט (אנ') מדי יום בשני הכיוונים בין סיאטל במדינת וושינגטון ללוס אנג'לס בקליפורניה.
שירות תחבורה ציבורית במסלול קבוע מופעל על ידי Basin Transit Service. שירות Oregon POINT (שירות של מחלקת התחבורה של מדינת אורגון) מחבר את קלאמת פולס עם מדפורד וברוקינגס (אנ'). חברת האוטובוסים Sage Stage מספקת שירות שבועי לעיירה אלטורס (אנ') במחוז מודק בקליפורניה.
שדה התעופה של קלאמת פולס הוא בבסיס המשמר הלאומי של קינגסלי פילד, נמל התעופה והבסיס נמצאים כ-10 קילומטרים דרומית למרכז העיר.
ערים תאומות

ניו זילנד רוטורואה, ניו זילנד
ערי המדינה של הפיו

ערי המדינה של הפיו (בבורמזית: ပျူ မြို့ပြ နိုင်ငံများ) היו קבוצה של ערי מדינה שהיו קיימות מהמאה ה-2 לפנה"ס עד אמצע המאה ה-11 בבורמה עילית (החלק הצפוני של מיאנמר של ימינו). ערי המדינה נוסדו כחלק מהנדידה דרומה של בני הפיו דוברי השפה הטיבטו-בורמזית (אנ'), התושבים המוקדמים ביותר של בורמה שיש תיעודים לגביהם. תקופת אלף השנים, המכונה "המילניום של הפיו", קישרה בין תקופת הברונזה לתחילת תקופת המדינות הקלאסיות שבה הופיעה ממלכת פאגאן בסוף המאה ה-9.
ערי המדינה, חמש ערי חומה מרכזיות וכמה עיירות קטנות יותר, נמצאות כולן בשלושת אזורי חקלאות השלחין הגדולים בבורמה עילית: עמק הנהר מו (אנ'), מישורי קיאוקסה (אנ') ואזור מינבו (אנ'), סביב מפגש הנהרות איראוואדי (אנ') והצ'ינדווין (אנ'). ערי המדינה של הפיו היו חלק מנתיב סחר היבשתי בין סין להודו, והשטח שעליו שלטו בני הפיו התרחב בהדרגה דרומה. האלין, שנוסדה במאה ה-1 לספירה בקצה הצפוני של בורמה עילית, הייתה העיר הגדולה והחשובה ביותר עד בסביבות המאה ה-7 או ה-8 כאשר הוחלפה על ידי סרי קסטרה (ליד פיאי (אנ') של ימינו) בקצה הדרומי של תחום השליטה של הפיו. סרי קסטרה הגדולה פי שניים מהאלין, הייתה מרכז פיו הגדול ביותר, ובעל ההשפעה הרבה ביותר.
תרבות פיו הושפעה מאוד מהמסחר עם הודו. מהודו הגיעו הבודהיזם, כמו גם מושגים תרבותיים, ארכיטקטוניים ופוליטיים אחרים, שתהיה להם השפעה מתמשכת על תרבות מיאנמר (אנ') והארגון המדיני. לוח השנה של פיו, המבוסס על לוח השנה הבודהיסטי (אנ'), הפך מאוחר יותר ללוח השנה הבורמזי (אנ'). מחקרים אחרונים, אף שעדיין לא אומתו, מצביעים על כך שהכתב של פיו (אנ'), המבוסס על הכתב הבראהמי, עשוי להיות המקור של הכתב הבורמזי (אנ') ששימש לכתיבת השפה הבורמזית.
הציוויליזציה בת אלף השנים התרסקה במאה ה-9 כאשר ערי המדינה נהרסו על ידי פלישות חוזרות ונשנות מצפון של ממלכת נָאנְגָ'או (אנ'). הבורמזים (אנ') (במארים) הקימו עיר חיל מצב בפאגאן (באגאן) במפגש הנהרות איראוואדי וצ'ינדווין. יישובים של בני הפיו נותרו בבורמה עילית במשך שלוש מאות השנים הבאות, אך הפיו נטמעו בהדרגה בממלכת פאגאן המתרחבת. שפת הפיו (אנ') עדיין הייתה קיימת עד סוף המאה ה-12. עד המאה ה-13, קיבלו בני הפיו על עצמם את התרבות הבורמזית. גם ההיסטוריות והאגדות של הפיו שולבו באלו של הבורמזים.
ב-2017 הוכרזו שלוש מערי המדינה של הפיו: האלין, בייקתאנו וסרי קסטרה, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, כשמיאנמר מתעדת לבקש להרחיב את האתר באמצעות הוספת הערים האחרות בעתיד.
רקע

בהתבסס על עדויות ארכאולוגיות מוגבלות, ניתן להסיק שהתרבויות הקדומות ביותר היו קיימות בבורמה כבר בשנת 11,000 לפני הספירה, בעיקר באזור היבש המרכזי הקרוב לאיראוואדי. תקופת האבן של בורמה, התקיימה בערך באותו זמן במקביל לתקופות הפלאוליתית התחתונה והתיכונה באירופה. שלוש מערות הממוקמות ליד טאונגיי למרגלות גבעות השאן הניבו חפצים נאוליתיים המתוארכים בין 6000 ל–10 לפני הספירה.
בערך בשנת 1500 לפני הספירה, למדו התושבים כיצד לייצר ברונזה מנחושת, גידלו אורז וביתו תרנגולות וחזירים. הם היו בין האנשים הראשונים בעולם שעשו זאת. עד שנת 500 לפני הספירה, קמו יישובים שעסקו בעיבוד ברזל באזור מדרום למנדליי של ימינו. נחפרו ארונות קבורה מעוטרים מברונזה ואתרי קבורה ובהם שרידי כלי חרס. עדויות ארכאולוגיות בעמק נהר סמון דרומית למנדליי מצביעות על יישובים שגידלו אורז, ושסחרו עם סין בין השנים 500 לפנה"ס עד 200 לספירה.
בסביבות המאה ה-2 לפני הספירה, החלו בני הפיו דוברי השפה הטיבטו-בורמזית (אנ') לחדור לעמק הנהר איראוואדי מיונאן של ימינו באמצעות עמקי הנהרות טאפינג (אנ') ושווילי (אנ'). האזור המשוער שממנו הגיעו בני הפיו הוא ימת צ'ינגהאי, השוכנת במחוזות צ'ינגהאי וגאנסו של ימינו. בני הפיו, התושבים המוקדמים ביותר של בורמה שיש לגביהם תיעוד, המשיכו וייסדו יישובים ברחבי אזור המישורים שבמרכזם מפגש הנהרות איראוואדי וצ'ינדווין שהיה מיושב מאז התקופה הפלאוליתית. צורת האזור שבו התיישבו בני הפיו הייתה ארוכה וצרה, והשתרעה מסרי קסטרה בדרום ועד להאלין בצפון, בינאקה ומיינגמו במזרח וככל הנראה איאדאווקיה במערב. הרישומים של שושלת טאנג מדווחים על 18 מדינות פיו, מהן תשע ערים מוקפות חומה, המכסות 298 נפות.
ארכאולוגיה

הפיו היו התושבים המוקדמים ביותר בדרום-מזרח אסיה שקיבלו בברכה והסתגלו לכתב אינדי על מנת לרשום את השפה הטונאלית שלהם, ולהמציא סמנים טונאליים. סקרים ארכאולוגיים חשפו 12 ערי חומה, כולל חמש ערי חומה גדולות, וכמה יישובים קטנים יותר לא מבוצרים, הממוקמים בשלושת האזורים החקלאיים החשובים ביותר של בורמה הפרה-קולוניאלית: עמק נהר המו בצפון, מישורי קיאוקסה במרכז, ואזור מינבו בדרום ומערבית לשניים הראשונים.
הידרדרות ערי המדינה של פיו

זו הייתה ציוויליזציה רבת שנים שנמשכה כמעט אלף שנים עד תחילת המאה ה-9 עד שקבוצה חדשה של "פרשים מהירים" מהצפון, הבורמזים של ממלכת נאנג'או נכנסה לעמק איראוואדי העליון בסדרה של פשיטות. לפי דברי הימים של שושלת טאנג, הנאנג'או החלו בפשיטות שלהם על בורמה עילית החל משנת 754 או 760. עד שנת 763, כבש קו-לו-פנג, מלך נאנג'או את עמק איראוואדי העליון. פשיטות הנאנג'או התגברו במאה ה-9, עם פשיטות בשנים 800–802, ושוב בשנים 808–809. לבסוף, לפי הסינים, בשנת 832, השתלטו לוחמי הנאנג'או על ערי פיו, ולקחו מהאלין 3,000 שבויים.
הפיו ותרבותם לא נעלמו רק משום ש-3,000 מהם נלקחו בשבי. גודלו של אזור פיו וערי החומה הרבות שלו ברחבי הארץ מעידים על אוכלוסייה גדולה פי כמה. אכן, לא קיימות אינדיקציות מוצקות בסרי קסטרה או בכל אתר פיו אחר המצביעות על חורבן. סביר יותר שפשיטות אלו החלישו באופן משמעותי את מדינות פיו, ואיפשרו לבורמזים לעבור לשטחי פיו. בכל מקרה, עדויות מראות שקצב ההגירה בפועל של בורמזים לתחומי פיו היה הדרגתי. תיארוך פחמן-14 הראה שפעילות אנושית התקיימה עד סביב 870 בהאלין, העיר עליה פשטו הנאנג'או ב-832. הכרוניקות הבורמזיות טוענות שהבורמזים הקימו את העיר המבוצרת פאגאן (באגאן) בשנת 849, אך העדויות העתיקות ביותר המתוארכות באמצעות פחמן-14 בפאגאן (חומות ישנות) מצביעות על 980 לספירה בעוד שהחומות הראשיות מצביעות על 1020 לספירה בקירוב, רק 24 שנים לפני התחלת שלטונו של אנאוורטה (אנ'), מייסד ממלכת פאגאן.
בכל מקרה, הבורמזים השתלטו על תחום שלטונם של בני הפיו עד סוף המאה ה-10, והמשיכו לייסד את אימפריית פאגאן באמצע המאה ה-11, המאחדת לראשונה את עמק איראוואדי והפריפריה שלו. אף על פי כן, הפיו הותירו חותם בל יימחה על פאגאן ששליטיה הבורמזים אימצו את ההיסטוריות והאגדות של הפיו כשלהם. המלכים הבורמזים של פאגאן טענו למוצאם ממלכי סרי קסטרה וטגאונג עוד בשנת 850, טענה שנדחתה על ידי רוב החוקרים המודרניים. יישובי פיו נותרו בבורמה עילית במשך שלוש המאות הבאות, אך הפיו נקלטו והוטמעו בהדרגה באימפריה פאגאן המתרחבת. שפת הפיו עדיין הייתה קיימת עד סוף המאה ה-12, אך עד המאה ה-13, הפיו אימצו את האתניות הבורמזית ונעלמו לתוך ההיסטוריה.
ערי המדינה

מתוך 12 הערים המוקפות חומה של הפיו שנחפרו, חמש הן שרידי ערי מדינה הגדולות ביותר: בייקתאנו, מיינגמו, בינאקה, האלין וסרי קסטרה. רק בייקתאנו וסרי קסטרה נחפרו בהרחבה. הערים החשובות האחרות כמו מיינגמו ובינאקה עשויות להניב יותר ממצאים ארכאולוגיים אם יתבצעו בהן חפירות נרחבות יותר.
ערי המדינה > בייקתאנו

בייקתאנו (בבורמזית: ဗိဿနိုး) שוכנת באזור חקלאות השלחין מינבו (סמוך לטאונגדווינגיי (אנ') של ימינו) עם גישה ישירה למישורי קיאוקסה המשופעים במים מצפון-מזרח לה, והיא האתר העירוני העתיק ביותר שהתגלה ונחפר בצורה מדעית. שרידיה - המבנים, כלי החרס, חפצי האמנות ושלדי האדם - מתוארכים ל-200 לפנה"ס עד 100 לספירה. העיר קרויה על שם האל ההינדי וישנו, והיא כנראה הבירה הראשונה של מדינה אחידה מבחינה תרבותית, ואולי אפילו פוליטית בהיסטוריה של בורמה. זה היה יישוב מבוצר גדול, ששטחו כ-3,000 דונם בתוך חומה מלבנית (3 ‏ × 1 קילומטרים). עובי החומות והביצורים שלאורכן היה 6 מטרים, והן מתוארכות לתקופה שבין 180 לפנה"ס עד 610 לספירה. השער הראשי בחומות הוביל לארמון שכיוונו מזרחה, כמו ברוב הערים האחרות של הפיו. בין חומות העיר נחפרו גם סטופות ומבני נזירים.
ערי המדינה > מיינגמו

מיינגמו (မိုင်းမော) שוכנת באזור קיאוקסה, צורתה מעגלית, והיא תוארכה באופן טנטטיבי לאלף הראשון לפני הספירה. היא קרויה גם פינלה על שם הכפר המודרני הסמוך. מיינגמו היא אחת הערים העתיקות הגדולות ביותר בכל מישורי קיאוקסה. קוטרה 2.5 קילומטרים ושטחה 2,220 דונם. בתוכה יש שני מתחמים פנימיים מוקפים חומה, החיצוני שבהם מרובע ואילו הפנימי עגול. התוכנית של עיגול בתוך ריבוע מרמזת על סימן גלגל המזלות המייצג נוף של השמים מנקודת מבטה של השמש. ממש במרכז יש מקדש מהמאה ה-19 בשם "נאנדוויה פאיה", שנבנה כנראה על חורבות של מקדש עתיק. העיר חצויה על ידי תעלה, הנחשבת כבת זמנה של העיר, אם כי שום תיארוך מדעי לא אישר זאת. בחפירות - הראשונה שבהן בוצעה ב-1979 - נחשפו חפצי אמנות רבים, כולל תכשיטים, מטבעות כסף וכדי קבורה. רבים מחפצי האמנות, כגון המטבעות וכדי הקבורה, זהים כמעט לאלה שנמצאו בבייקתאנו ובבינאקה.
ערי המדינה > בינאקה

בינאקה (ဘိန်နက) שכנה באזור קיאוקסה, ולמעשה זהה לשכנתה מיינגמו במובנים רבים. מבני הלבנים שלה חלקו את אותה תוכנית מבנה כמו אלה שנמצאו בבייקתאנו ואתרי פיו אחרים. בחפירות נמצאו חפצי אמנות פרה-בודהיסטיים, שרשראות זהב, פסלי אבן של פילים, צבים ואריות, כלי חרס ייחודיים לתרבות פיו, לוחות טרקוטה עם כתב שדמה מאוד לכתב פיו, וסוגים שונים של חרוזי אוניקס שעוצבו בחומצה יחד עם חרוזים אחרים מענבר וירקן. כמו כן נחשפו מטבעות כסף ייחודיים, זהים לאלו שנמצאו בבייקתאנו ובמיינגמו, תבניות אבן ליציקת קישוטים בדמות פרחים מכסף וזהב, שריון זרוע מזהב בשילוב עם קערת כסף שעליה כתב פיו, וכדי קבורה כמעט זהים לאלו שנמצאו בבייקתאנו ובמיינגמו.
ייתכן שגם מיינגמו וגם בינאקה היו בנות זמנה של בייקתאנו. הכרוניקות, שאינן מזכירות את בייקתאנו כלל, מזכירות את השתיים, אם כי לא ספציפית כערי פיו. הכרוניקות קובעות כי ששליט בינאקה היה אחראי לנפילת טאגאונג, העיר שזוהתה על ידי הכרוניקות כביתם המקורי של דוברי הבורמזית. על פי סיטן (תיעוד) של עלי דקל מתקופת קונבאונג שהתגלה בה הייתה בינאקה מיושבת עד המאה ה-19 לערך.
ערי המדינה > האלין

האלין (ဟန်လင်းကြီး) הממוקמת בעמק מו, אחד מאזורי חקלאות השלחין הגדולים ביותר של בורמה הקדם-קולוניאלית, היא העיר הצפונית ביותר של בני הפיו שהתגלתה. החפצים המוקדמים ביותר של האלין - שערי העץ של העיר – תוארכו בפחמן-14 לשנת 70 לספירה. העיר הייתה מלבנית, אך עם פינות מעוגלות וקירות לבנים. אורכן של החומות שנחפרו הוא כ-3.2 קילומטרים בציר צפון–דרום ו-1.6 קילומטרים בציר מזרח–מערב. העיר השתרעה על שטח של 6,640 דונם, כמעט פי שניים מגודלה של בייקתאנו. בחומותיה יש ארבעה שערים ראשיים הפונים אל ארבע רוחות השמיים, ובסך הכל 12 שערים, המבוססים על גלגל המזלות. נהר או תעלה עברו בעיר. עקבות של חפיר קיימים מכל צדדיו פרט לדרום, שם כנראה לא היה צורך בו, מכיוון ששם היה מאגר מים.
עיצוב זה של העיר השפיע על תכנון העירוני של ערים חדשות יותר בבורמה והעיר הסיאמית סוחותאי. לדוגמה, מספר השערים והתצורה נמצאו גם בבירות בורמזיות גדולות שלאחר מכן, כמו בפאגאן מהמאה ה-11 ומנדליי מהמאה ה-19. מבנה זה של העיר נמצא גם בערים אחרות בנות זמנה כמו ערי הפיו מיינגמו ובייקתאנו, והערים דנייאוואדי (Danyawaddy) וותאלי (Wethali) בארקאן וכן בערים מאוחרות יותר כמו סוחותאי, שצצו למעלה מאלף שנים לאחר מכן. שרידי מבנים של מקדשים בהאלין מראים שעיצוב מקדשי העיר השפיע על המקדשים שהוקמו בין המאה ה-11 עד המאה ה-13 בפאגאן. חפצי אמנות שנחפרו מצביעים על כתב פיו של האלין ככתב הקדום ביותר בתחום בני הפיו (ובבורמה). הוא התבסס על גרסה מוקדמת יותר של הכתב הבראהמי (מוריין וגופטן). כתובות בסרי קסטרה מציגות גרסה מאוחרת יותר של אותו כתב.
העיר הייתה ידועה בייצור של מלח בישול, מצרך יקר מאוד באלף הראשון, האלין הוחלפה על ידי סרי קסטרה כעיר המדינה הראשית של הפיו במאה ה-7 בקירוב. לפי הדיווחים מסין, האלין נשארה מרכז פיו חשוב עד המאה ה-9, כאשר אזור השליטה של הפיו נקלע להתקפות חוזרות ונשנות מצד ממלכת נאנג'או. הרישומים הסיניים מציינים כי העיר הושמדה על ידי לוחמי נאנג'או בשנת 832 לספירה, כאשר 3,000 מתושביה נלקחו בשבי. עם זאת, תיארוך פחמן-14 חשף פעילות אנושית עד לשנת 870 לספירה בערך, כמעט ארבעה עשורים לאחר ההשמדה המדווחת של העיר.
ערי המדינה > סרי קסטרה

סרי קסטרה (သရေခေတ္တရာ, מילולית: "שדה המזל" או "שדה התהילה"), השוכנת 8 קילומטרים דרומית-מזרחית לפיאי (אנ') בכפר המאווזה של ימינו, הייתה בירת פיו האחרונה והדרומית ביותר. העיר נוסדה בין המאות ה-5 וה-7,  אם כי במהלך שתיים מהחפירות האחרונות, מינואר עד פברואר 2015 ודצמבר 2015 עד פברואר 2016, בראשות ג'אניס סטארגארדט (Janice Stargardt) בתלולית יאהנדה בסרי קסטרה, התגלו שברי חרס עם חותמות עם מוטיבים בודהיסטיים, המתוארכים לשנת 340+/- 30 לערך. ואתרי שריפת גופות מסביבות 270+/- 30 לספירה. סביר להניח שסרי קסטרה עקפה את האלין כעיר הראשית בפיו עד המאה ה-7 או המאה ה-8, ושמרה על מעמד זה עד שהבורמזים הגיעו במאה ה-9. העיר הייתה משכנן של לפחות שתי שושלות, ואולי שלוש. השושלת הראשונה, שנקראת שושלת ויקראמה, השיקה ב-22 במרץ 638 את לוח השנה של הפיו, אשר מאוחר יותר הפך ללוח השנה הבורמזי. השושלת השנייה נוסדה על ידי המלך דוטבאונג ב-25 במרץ 739.
סרי קסטרה הוא אתר פיו הגדול ביותר שהתגלה. היא השתרעה על שטח גדול יותר מזה של פאגאן מהמאה ה-11 או מנדליי מהמאה ה-19. לעיר הייתה צורה מעגלית בהיקף של יותר מ-13 קילומטרים, וברוחב שלושה עד ארבעה קילומטרים, או כ-14,000 דונם של שטח מיושב. חומות הלבנים של העיר היו בגובה 4.5 מטרים, והיו לה 12 שערים עם פסלי דווה (בבודהיזם, סוג של ישויות שמימיות) ענקיים ששמרו על הכניסות, ופגודה בכל אחת מארבע הפינות.
היו בה גם שערים קשתיים, כמו אלה שנמצאו בהאלין ובבייקתאנו. במרכז העיר היה מבנה שרוב החוקרים משערים שהיה הארמון. צורתו מלבנית, מידותיו 518 על 343 מטרים, המסמלים גם מנדלה וגם זאטה (הורוסקופ), כמו במיינגמו. הארמון, המנזרים והבתים תפסו רק את חציה הדרומי של העיר, כל חציה הצפוני היה שדות אורז. יחד עם החפירים והחומות, הבטיח סידור זה שהעיר תוכל לעמוד במצור ארוך של אויבים.
סרי קסטרה הייתה אתר סחר חשוב בין סין להודו. היא הייתה ממוקמת על הנהר איראוואדי, לא הרחק מהים, מכיוון שהדלתה של האיראוואדי טרם נוצרה. ספינות מהאוקיינוס ההודי יכולות היו להגיע כדי לסחור עם ערי הפיו ודרכן עם סין. לסחר עם הודו הייתה גם השפעה תרבותית עמוקה. בסרי קסטרה התגלו השרידים הנרחבים ביותר של בודהיזם מזרם הטהרוואדה. האמנות הדתית חשפה כמה מקצועות ייחודיים עם השפעות מוקדמות יותר שנבעו מדרום-מזרח הודו והשפעות מאוחרות יותר מדרום-מערב הודו, בעוד שהשפעות מהמאה ה-9 כוללות את אלו של ממלכת נאנג'או. חלק גדול מהתיאור הסיני של מדינות פיו היה דרך סרי קסטרה. עולי הרגל הסינים שׂוֵאנְדְזָאנְג בשנת 648 וייג'ינג (אנ') בשנת 675 הזכירו את סרי קסטרה בדיווחיהם על הממלכות הבודהיסטיות של דרום-מזרח אסיה. ספר תולדות שושלת טאנג מזכיר את הגעתה של משלחת מבירת פיו לחצר הקיסרות בשנת 801.
ערי המדינה > יישובים קטנים יותר

יישובי פיו רבים נמצאו ברחבי בורמה עילית, אבל מלבד בייקתאנו וסרי קסטרה לא נערכו חפירות נרחבת, או כל חפירה, ברוב אתרי פיו. הם כוללים את וואטי (אזור עירוני ממערב למיינגמו), ייווה ואיאדאווקיה בעמק מו, ממערב להאלין ומדרום לאתר נייאונגן מתקופת הברונזה, ועוד כמה במועצה העירונית מיינמו, ששפך הנהר מו נמצא בתחומה. אתר פיו קטן אך בעל משמעות פוליטית הוא טאגאונג (တကောင်း) בצפון בורמה (כ-200 ק"מ צפונית למנדליי), שבו נחשפו חפצים של הפיו כולל כדי קבורה. כלי חרס מטאגאונג דומים בגודלם לכלי פיו אחרים, אך שונים מאוד מאלה שהתגלו בערים דרומה יותר. הדבר עשוי להצביע על מידה של השפעה ממקורות אחרים, או על תרבות שונה באופן ניכר מתרבות הפיו המרכזית. החשיבות של טאגאונג נובעת מהעובדה שהכרוניקות הבורמזיות מזהות את טאגאונג כמשכן של הממלכה הבורמזית הראשונה.
היו גם יישובי פיו בבורמה התחתונה שהרישומים ההיסטוריים התעלמו מהם, אולי במתכוון, משום שמטרתם הייתה להעניק לגיטימציה לשושלת של מלכי בורמה עילית. אתר סאגארה באזור העיר דאווי של ימינו הוא אתר כזה הדומה לטאגאונג. חפירות ארכאולוגיות בשנת 2001 חשפו כמה חפצים, כולל כדי טרקוטה בשדות אורז מדרום-מזרח לאתר המוקף חומה. האתר של מוקטי ליד סאגארה חשף גם חפצים דומים. הסטופה בסאגארה והלוחות המקודשים שנמצאו באתר מוקטי נחשבים לבעלי מאפיינים תרבותיים רבים של הפיו, אך חפצים אחרים הם עדות להשפעות תרבותיות רבות.
כלכלה > חקלאות

כלכלת ערי המדינה של הפיו התבססה על חקלאות ומסחר. כל היישובים החשובים של הפיו היו ממוקמים בשלושת אזורי השלחין העיקריים של בורמה עילית, ובמרכזם מפגש הנהרות איראוואדי וצ'ינדווין: האלין בעמק מו, מיינגמו ובינאקה במישורי קיאוקסה, ולבסוף בייקתאנו וסרי קסטרה בנפת מינבו או בסמוך לה. הבורמזים השתמשו אחר כך במתקני ההשקיה של הפיו. המלך אנאוורטה (אנ') מממלכת פאגאן בנה מתקני השקיה בשלושת האזורים הללו בשנות ה-50 של המאה ה-11 כדי להפוך אותם לספקיות האורז העיקריות של בורמה עילית. הם העניקו לבורמה עילית כלכלה יציבה לאורך זמן, בסיס שממנו הייתה ממלכת פאגאן עתידה לשלוט על עמק האיראוואדי והפריפריה שלו במאות השנים הבאות. גם הפיו גידלו אורז, אולי מזן ג'פוניקה (אנ').