stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההתפרצות המינואית
ההתפרצות

לפי המחקר הגאולוגי התפרץ הר געש חרוטי באי פעמים רבות במשך כמה מאות אלפי השנים שקדמו להתפרצות המינואית. כתוצאה מכך צמח האי עד שקוטר בסיסו בגובה פני הים היה כ-12 ק"מ, וגובהו כ-1500-700 מ'. ההתפוצצות הגעשית האדירה נוצרה, ככל הנראה, עקב התחממות והצטברות של גזים בבטן ההר, שיצרו לחץ גבוה, עד שהרסו את המכסה המוצק שסגר עליהם.
בן-רגע הפך כל החומר הגעשי לפירורים של אש, אפר געשי ומאגמה. ההתפרצות של חומרים אלה, תוך כדי ההתפוצצויות, ריסקו ופוררו את הר הגעש, ויחד עם חלקים גדולים מההר עצמו נפלטו לאוויר בפטריית פיצוץ ענקית, שהתנשאה לגובה של כ-36 קילומטר.
ההתפרצות האדירה וההתרוקנות מנפח רב כל כך של חומר הביאה באחת לקריסתו של ההר, מה שיצר חלל ענק במרכזו. חללים מסוג זה  בתוך הרי געש מכונים במחקר הגאולוגי קלדרה (קדירה). הקלדרה של האי תירה מיוחדת בכך שקרקעיתה הייתה כ-400 מ' מתחת לפני הים, מכיוון שהיא נוצרה באי, ובבת אחת נשפכו לתוך חללה כ-25 מיליארד מטרים מעוקבים של מי ים. כתוצאה מכך התמוטטו צלעות הר הגעש בקטעים שונים, והאי הגעשי התפרק למספר איים קטנים, המקיפים את הקלדרה. איים אלה ידועים כיום כאיי סנטוריני.
החלק שנותר מן האי התכסה בשכבת אפר געשי עמוקה. האפר הגעשי שנפלט לאטמוספירה נישא ברוח למרחק של עד כ-1,200 ק"מ, וכתוצאה מכך שררה אפלה כבדה למשך זמן מה באזורי ההתפרצות.
מחקר על ידי משלחת בינלאומית של מדענים ב-2006 גילה שההתפרצות המינואית הייתה רבת עוצמה אף יותר משהיה מקובל עד אז. מדד ההתפרצות שלה מוערך כעוצמה 7, ואם הערכה זו נכונה היא פלטה לאטמוספירה עד פי ארבעה חומר מהתפרצות קרקטואה בשנת 1883, התפרצות בעוצמה 6. רק ארבע התפרצויות נוספות במהלך ההיסטוריה פלטו לפי ההערכה יותר חומר: בהר טמבורה בשנת 1815, באי לומבוק בשנת 1257, בהר פאקטו בשנת 946, ובאגם טאופו בשנת 180.
ארכאולוגיה

בשנת 1967 החל הארכאולוג היווני ספירידון מארינאטוס את החפירות הארכאולוגיות באי תירה במטרה להוכיח שהיעלמותה של התרבות המינואית התרחשה כתוצאה מההתפרצות הוולקאנית בתירה. ההשערה הועלה כ-30 שנים קודם לכן, אך לא זכתה לאהדה ולתמיכה רבה בקרב שאר החוקרים בתחום. החפירות הארכאולוגיות חשפו רבעים שלמים של עיר משגשגת ששמה המודרני אקרוטירי (לא ידוע מה היה שמה הקדום) שנקברה תחת שכבה של כ-15 מטר טוף וולקני. השרידים שנמצאו נשמרו היטב הודות לאסון הטבע (ממש כמו בעיר פומפיי אלף חמש מאות שנים מאוחר יותר).
בעקבות השימור הטוב נחשפה עיר מתוכננת להפליא, בה ניכר בבירור סגנון האדריכלות של כרתים המינואית מן הזמן ההוא. חלק ניכר מבתי העיר נשתמרו עד לגובה הקומה השנייה או השלישית, ואף נתגלו שרידים רבים של ציורי קיר בסגנון מינואי-מיקני. מבין נושאי הציורים שנחשפו כוללים ציורי ארמונות, נסיכים, נשים מפוארות, וציורים המתארים צי שלם של כלי שיט וכוח צבאי הפועל בים. תיאור זה משתלב היטב עם תיאוריו של תוקידידס על צמיחתה של התרבות המינואית, שלפיו מינוס היה המלך הקדום שבנה לו צי ואף השתלט על רובו של הים ההלני.
תיארוך ההתפרצות

בין החוקרים היו במשך השנים חילוקי דעות רבים אודות תארוך ההתפרצות. עקב התפוצה הרבה של האפר התאריך המדויק יכול לפתור בעיות תארוך של מאורעות ברחבי העולם. שנים רבות השתמשו ארכאולוגים בתאריך 1500 לפנה"ס. שימוש בטכניקות של תיארוך פחמן-14 של ענפי עץ זית שנמצא בחפירות אקרוטירי הוביל לתיארוך של סוף המאה ה-17 לפני הספירה (בין 1627 ל-1600 לפנה"ס). ואולם תיארוכים אחרים בפחמן-14 עדיין נותנים תאריכים במחצית הראשונה של המאה ה-16, כנראה עקב סטייה מקומית של פונקציית הכיול. בשילוב שיטות תיארוך מליבות קרח ומדנדרוכרונולוגיה מוסכם כיום במחקר כי למרות שולי הטעות הרחבים, התפרצות סנטוריני אירעה בשנת 1530 לפנה"ס לכל המאוחר
השפעות מעבר לאיי סנטוריני

בנוסף על גל הצונאמי שיצרה ההתפרצות המינואית, הוצע שהיו לה גם השפעות אקלימיות, בעיקר כתוצאה מכמויות האפר הגעשי הדק שהתפשט באטמוספירה, ואולי גרם להצללה שהקטינה את כמות קרינת השמש המגיעה לפני השטח.
מחקרים רבים נערכו על השפעות אלו בשיתוף פעולה של ענפי מדע שונים (גאולוגיה, ארכאולוגיה, היסטוריה), שאלה מרכזית היא מה היה חלקה של ההתפרצות הגעשית כגורם לשקיעתה של התרבות המינואית, ולהשתלטותה של שושלת זרה (מיקנית) על קנוסוס, בירת כרתים, באמצע המאה ה-15 לפנה"ס. יש הטוענים, שמה שהביא להחרבתה הסופית של התרבות המינואית, היה גל הצונאמי שפקד את האי אחרי רעידת האדמה. גל זה הרס מבנים רבים ואוניות רבות שהיו בקרבת מקום. השערה זו מתמזגת עם דעה מקובלת כי הממלכה המינואית הייתה מעצמה ימית. ואולם ההשערה הפכה סבוכה יותר בעקבות הקדמת תיארוך ההתפרצות מן המאה ה-15 למאות ה-16 או ה-17 לפנה"ס.
במחקר שפורסם בשנת 2019 לא נמצא קשר ישיר בין ההתפרצות לבין קריסת הממלכה המינואית בכרתים, אך לא נפסלה האפשרות שגל הצונאמי והשפעות אטמוספיריות פגעו בספנות, במסחר ובחקלאות באי, ובכך החלישו את יכולת הממלכה לעמוד באיומים, וסייעו לקריסתה כמה דורות מאוחר יותר.
קשר לסיפורי יציאת מצרים ואטלנטיס

ספירידון מארינאטוס היה הראשון להציע כי ההתפרצות יכולה לספק הסבר טבעי לסיפורי יציאת מצרים ולסיפור אטלנטיס, אך לא עסק במחקר ממשי בנושאים אלו. הצעותיו הורחבו במשך השנים לתאוריות פופולריות רבות, בעיקר בספרות הלא-מדעית, בסרטי טלוויזיה תעודיים ובאינטרנט, שעליהן נמתחה ביקורת מצד חוקרים בתחומי המדע.
בין השאר הציעו התיאוריות הפופולריות שגל הצונאמי הוא זה שגרם לקריעת ים סוף המתוארת בספר שמות במקרא, ושהשפעות האפר גרמו לחלק או לכל מכות מצרים. הצעות כאלו נראו סבירות יותר בשנים שבהן תוארכה ההתפרצות סביב שנת 1500 לפנה"ס, ולפיכך הייתה עשויה להתאים להצעת התיארוך יציאת מצרים לאמצע המאה ה-15, על פי הכרונולוגיה המקראית המונה 480 שנה מיציאת מצרים ועד הקמת מקדש שלמה. ההתאמה הכרונולוגית הפכה קשה הרבה יותר בעקבות הקדמת תיארוך ההתפרצות למאות ה-16 או ה-17 לפנה"ס, אך קושי זה לא מנע הופעת תיאוריות נוספות, בין השאר בעקבות חילוקי הדעות המדעיים לגבי התיארוך החדש.
התאוריה היחידה מסוג זה שפורסמה בפורומים מדעיים הוצגה בספר "The Parting of the Sea" בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון של הגאולוגית האמריקאית ברברה סיוורטסן מאוניברסיטת שיקגו. בספר זה מציעה סיוורטסן שהיו למעשה שתי יציאות מצרים. הראשונה מביניהן בתאריך המקובל יותר כיום להתפרצות המינואית בשלהי המאה ה-17 לפנה"ס. לפי הצעתה גרם ענן האפר של ההתפרצות לחלק ממכות מצרים, וגל הצונאמי הוא שהטביע את צבא המרכבות המצרי שרדף אחר היוצאים. יציאת מצרים נוספת אירעה לדעתה בתקופה המקובלת יותר במחקר של אמצע המאה ה-15 לפנה"ס, והיא נגרמה כתוצאה מגל צונאמי עקב התפרצות מאוחרת יותר של הר-געש אחר, תת-ימי.
על ספרה של סיוורטסן, כמו גם על תאוריות דומות פחות מדעיות, נמתחה ביקורת מצד גאולוגים, ארכאולוגים וחוקרי מקרא, בין השאר בטענה שהן נוטות לקטסטרופיזם, ועקב כך תלויות מאוד בצירופי מקרים שהסיכוי להתרחשותם נמוך ביותר, עד כי אין בהן יתרון רב על הסברים נסיים ובלתי-טבעיים של אותם סיפורים.
כמו כן הוצע בתאוריות פופולריות לא-מדעיות שתירה היא האי אטלנטיס ששקע בים לפי סיפורו של אפלטון, ושציורי הקיר שנחשפו באקרוטירי מתארים את "ספינות המסחר המרחיקות שוט" של התרבות האבודה. זאת למרות שלא ידועות במחקר עדויות ממשיות לקיום ממלכת אטלנטיס, ומקובל במחקר שהסיפור אינו עובדתי, אלא משל שנועד לחזק נקודה בפילוסופית המדינה של אפלטון.
הערות שוליים

↑  צבי רון ונפתלי גולדשלגר, פרקים בעיצוב נופי כדור הארץ: השפעת פעילות הכוחות החיצוניים (מכון מופ"ת,2013) עמ' 246.
1 2  יהודה קרמון, "סאנטורין כעדות היסטורית", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא (1977) עמ' 2.
1 2  יהודה קרמון, "סאנטורין כעדות היסטורית", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא (1977) עמ' 3.
↑  רון וגולדשלגר, פרקים בעיצוב נופי כדור הארץ: השפעת פעילות הכוחות החיצוניים, עמ' 246.
↑  אורה נגבי, "תרה-מושבה מינואית שנכחדה בשואת-טבע", כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא (1977), עמ' 7.
1 2 3  אבנר רבן, "ספנות וספינות בציורי הקיר של תרה", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא (1977), עמ' 18.
↑  אורה נגבי, "תרה-מושבה מינואית שנכחדה בשואת-טבע", כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא (1977), עמ' 8.
↑  Thera/Santorini date debate: what’s new, and why is it important?
↑  Manning, S. W.,et al (2020). Radiocarbon offsets and old world chronology as relevant to Mesopotamia, Egypt, Anatolia and Thera (Santorini). Scientific reports, 10(1), 1-14.
↑  Pearson, C.et al. (2020). Securing timelines in the ancient Mediterranean using multiproxy annual tree-ring data. Proceedings of the National Academy of Sciences, 117(15), 8410-8415.
↑  אריה ש. איסר ומתניה זהר, " והרעב כבד בארץ: שינויי אקלים והשפעתם על ההיסטוריה של ארצות המקרא") ירושלים: כרמל, 2008) עמ' 113.
↑  יהודה קרמון, "סאנטורין כעדות היסטורית", קדמוניות: כתב עת לעתיקות ארץ ישראל וארצות המקרא (1977) עמ' 6.
↑  Druitt, T. H., et al (2019). The late bronze age eruption of Santorini volcano and its impact on the ancient Mediterranean world. Elements: An International Magazine of Mineralogy, Geochemistry, and Petrology, 15(3), 185-190.
1 2  מארק האריס, The Thera Theories: Science and the Modern Reception History of the Exodus, הרצאה בכנס Out of Egypt של אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
↑  Cline, E. H. (2015). 1177 BC: The Year Civilization Collapsed: Revised and Updated. Princeton University Press.
מכתשים וולקניים בסנטוריני
חפירות ארכאולוגיות באקרוטירי, סנטוריני.
מפת אקרוטירי בתקופת הברונזה.
דעמת

| --- | --- |

 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  געז   שפות שמיות דרומיות
 עיר בירה:  יחא
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  980 לפנה"ס
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  400 לפנה"ס
 ישות קודמת:  ארץ פונט
 ישות יורשת:  קיסרות אקסום
 שליטים בולטים:  וערן חיוט   רדעם   רבח   למן
 דמוגרפיה
 דת:  הדתות האפריקאיות המסורתיות
 
דעמת (בשבאית:𐩵𐩲𐩣𐩩, ; בגעז: ደዐመተ, עם תנועות ዳዓማት, Daʿamat או ዳዕማት, Daʿəmat)
הייתה ממלכה באזור אריתריאה וצפון אתיופיה של ימינו, שהתקיימה בין המאות ה-8 וה-7 לפני הספירה. קיימים מקורות מידע מועטים על ממלכה זו, ונעשו מעט עבודות ארכאולוגיות אודותיה. כתוצאה מכך, לא ידוע אם דעמת הייתה קיימת כציוויליזציה לפני קיסרות אקסום או שהתפתחה לממלכת אקסום או אחת מהמדינות הקטנות בתקופה הפרוטו-אקסומית שהתפתחו לממלכת אקסום.
בירת הממלכה הייתה העיר יחא. ממלכה זו פיתחה מערך השקיה, שימוש במחרשות, גידלה דוחן, וייצרה מוצרי ברזל ונשק.
רוב ההיסטוריונים המודרניים רואים בציוויליזציה זו כבת המקום (ילידית), למרות ההגמוניה של ממלכת סבא בים האדום. עם זאת, היסטוריונים אחרים רואים את דעמת כתערובת של "תרבות עילית" של ממלכת סבא והתרבות הילידית. התומכים במוצא הילידי של דעמת מצביעים על כך כי שפת הגעז, השפה השמית העתיקה אשר דוברה בצפונה של אתיופיה ובאריתריאה, לא הובאה מממלכת סבא אלא התפתחה באזור דובר שפה שמית משנת 2000 לפנה"ס בקירוב. לפי ממצאיהם, השפעת ממלכת סבא הייתה מועטה ומוגבלת למספר אזורים, ונעלמה לאחר עשורים בודדים. ייתכן שממלכת סבא הקימה מושבה צבאית או מסחרית שהייתה בעלת ברית עם ממלכת דעמת או ממלכה פרוטו-אקסומית אחרת.
אחרי נפילת דעמת במאה ה-5 לפנה"ס, נשלט האזור על ידי ממלכות קטנות. עד עליית אחת מממלכות אלו, קיסרות אקסום אשר
ממנה צמחו אתיופיה ואריתריאה (חבש) המודרניות.
ראו גם

היסטוריה של אתיופיה
היסטוריה של אריתריאה (אנ')
קיסרות אקסום
ארץ פונט
הערות שוליים

↑  Uhlig, Siegbert (ed.), Encyclopaedia Aethiopica: D-Ha. Wiesbaden: Harrassowitz Verlag, 2005. pp.185. ISBN 978-3-447-05238-2
↑  Stuart Munro-Hay, Aksum: An African Civilization of Late Antiquity. Edinburgh: University Press, 1991, pp.57. ISBN 0748602097
↑  Nadia Durrani, The Tihamah Coastal Plain of South-West Arabia in its Regional context c. 6000 BC - AD 600. Oxford: Archaeopress, 2005, p.121. ISBN 1841718947
↑  Munro-Hay, Aksum, pp.57.
| היסטוריה של אתיופיה |
| --- | --- | --- |
| התקופה הקדומה | פרהיסטוריה • שבא • סבא • ממלכת דעמת • קיסרות אקסום | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| ימי הביניים | תקופת החושך • תקופת תור הזהב • תקופת השפל • תקופת התחייה • תקופת השופטים | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| אתיופיה המודרנית | תקופת הגיבוש • תקופת הכיבוש • תקופת השחרור | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| סוציאליזם | מלחמת האזרחים • החונטה הצבאית • הרפובליקה העממית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| כיום | ממשלת המעבר • הפדרציה האתיופית | כנסיית ביתה גיורגיס, לליבלה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סבא · שבא | היסטוריה של אתיופיה  המאה ה-8 לפנה"ס - המאה ה-5 לפנה"ס | הבא: פרוטו-אקסום |
החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה

תחנת הכוח ההידרואלקטרית ווהמורק (1935). המים הכבדים הופקו במפעל במבנה הקדמי
החבלה בייצור המים הכבדים בנורווגיה הייתה סדרה של פעולות שבוצעו על ידי אנשי המחתרת הנורווגיים במהלך מלחמת העולם השנייה במטרה לוודא שפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית לא תשיג מים כבדים (תחמוצת דאוטריום) אשר יכלו לשמש את גרמניה הנאצית כדי לייצר נשק גרעיני. בשנת 1934, בווהמורק (Vemork) שבנורווגיה, חברת "Norsk Hydro" הקימה את המפעל המסחרי הראשון שמסוגל לייצר מים כבדים כתוצר לוואי של ייצור דשנים. המפעל ייצר בסביבות 120 ק"ג מים כבדים בשנה. במהלך מלחמת העולם השנייה בעלות הברית החליטו להרוס את מפעל המים הכבדים בנורווגיה על מנת למנוע מגרמניה הנאצית מלפתח נשק גרעיני.
היסטוריה

לפני הפלישה הגרמנית לנורווגיה ב-9 באפריל 1940, אנשי המודיעין הצבאי הצרפתי (Deuxième Bureau) הסירו 185 ק"ג של מים כבדים מהמפעל בווהמורק שבנורווגיה. מנהל המפעל, אוברט, הסכים להשאיל את המים הכבדים לצרפת במהלך כל המלחמה. הצרפתים העבירו את המים הכבדים בחשאי לאוסלו, ומשם לפרת' שבסקוטלנד, אחר כך לסקוטלנד, ולבסוף לצרפת. בשלב הזה המפעל עדיין היה מסוגל לייצר מים כבדים. בעלות הברית נותרו מודאגות מכך שכוחות הכיבוש הנאצים ישתמשו במתקן לייצור מים כבדים לצורך פיתוח נשק גרעיני. בין 1940 ל-1944, רצף של פעולות חבלה במפעל על ידי אנשי תנועת ההתנגדות הנורווגית (אשר כונו Grouse, Freshman, ו-Gunnerside) - כמו גם הפצצות של בעלות הברית - הבטיחו בתחילת 1943 את חורבן המפעל והפסקת ייצור המים הכבדים במפעל.
במבצע "Grouse" שהוצא לפועל באוקטובר 1942 מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית (ה-SOE) הצניחה בהצלחה ארבעה אזרחים נורווגיים כצוות ראשוני שיימצא באזור רמת הרדנגר מעל המפעל. במהלך מבצע "Freshman" הכושל בחודש הבא חיילים בריטים ניסו להגיע לקרבת המפעל באמצעות דאונים. החיילים הבריטים היו אמורים להיפגש עם הנורווגים שהוצנחו במבצע "Grouse" ולהמשיך משם למפעל ווהמורק. ניסיון זה נכשל כאשר הדאונים הצבאיים התרסקו, וכמו כן התרסק גם מפציץ מסוג הנדלי פייג' הליפקס. מפציץ ההנדלי פייג' הליפקס השני חזר לבסיס אך כל יתר המשתתפים נהרגו בתאונה או נתפסו, נחקרו והוצאו להורג על ידי הגסטאפו, למרות שהובטח להם על ידי הנאצים כי כשבויי מלחמה יועברו לגרמניה למחנה שבויים.
בפברואר 1943 צוות קומנדו נורווגי אשר אומן בידי ה-SOE הצליח להרוס את מתקן ייצור המים הכבדים במהלך הניסיון השני לעשות כן במסגרת מבצע "Gunnerside", אשר הוערך מאוחר יותר על ידי מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית כפעולת החבלה המוצלחת ביותר בכל מלחמת העולם השנייה. בעקבות פעולות החבלה הללו בעלות הברית הפציצו את האתר. הגרמנים בחרו להפסיק את פעולתם במקום ולהעביר לגרמניה את שארית המים הכבדים, אך כוחות ההתנגדות הנורווגיים הצליחו לגרום למעבורת שנשאה את המים הכבדים לשקוע באגם טין (Lake Tinn).
הנצחה

הפעולה הונצחה בסרט משנת 1965, גיבורי טלמרק, בו כיכב קירק דגלאס.
ראו גם

גיבורי טלמרק
סיגריד אוגוסטה גרין
המחתרת הנורווגית
נורווגיה במלחמת העולם השנייה
לקריאה נוספת

ניל בסקומב, מבצר החורף: כיצד נבלם מיזם פצצת האטום של היטלר, ידיעות ספרים, 2018. מאנגלית: עמנואל לוטם
החמצן

"החמצן" הוא אלבום הסולו השלישי של הזמר איציק שמלי. האלבום יצא לאור ב-2011 דרך תאקט רקורדס.
את כל שירי האלבום שמלי כתב והלחין לבדו (מלבד השיר "מזמור לדוד" אותו הלחין גד אלבז ומילותיו על פי מזמור תהילים כ"ג בספר תהילים)
האלבום כולל 11 רצועות שהופקו על ידי רון תיכון, ניצן קייקוב, רביב בן-מנחם, תמיר צור וגד אלבז.
באלבום מתארחים סיוון וגד אלבז.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מכה על חטא  | 3:17 |
| 2. | והיום את שונה  | 3:50 |
| 3. | איך זכיתי  | 3:15 |
| 4. | כדת משה וישראל  | 3:18 |
| 5. | כח  | 3:21 |
| 6. | יום יבוא  | 3:39 |
| 7. | החמצן  | 3:30 |
| 8. | מאמי  | 3:55 |
| 9. | לא תהיי לבד יותר  | 3:16 |
| 10. | לגעת באופק (עם סיוון)   | 3:49 |
| 11. | מזמור לדוד (עם גד אלבז)   | 4:59 |
החזית המערבית (האימפריה הרוסית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה הרוסית, דגל לשימוש פרטי (1914–1917) האימפריה הרוסית
 שיוך:   צבא האימפריה הרוסית
 סוג:  חזית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1915–1918 (כ־3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
 
החזית המערבית (ברוסית: Западный фронт) של צבא האימפריה הרוסית, הייתה חזית רוסית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

החזית הוקמה במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנת 1915, ולמפקדה מונה מיכאיל אלכסייב. החזית הוקמה כאשר החליט הסטאבקה לפרק את החזית הצפון-מערבית לשתי חזיתות נפרדות, החזית המערבית והחזית הצפונית. החזית השתתפה בקרבות רבים עד שפורקה יחד עם כל צבא האימפריה ב-1918.
סדר כוחות

הארמייה הראשונה
הארמייה השנייה
הארמייה השלישית
הארמייה הרביעית
הארמייה העשירית
הארמייה המיוחדת
מפקדים

גנרל חיל הרגלים מיכאיל אלכסייב (4 באוגוסט 1914 - 18 באוגוסט 1915)
גנרל חיל הרגלים אלכסיי אברט (18 באוגוסט 1915 - 11 במרץ 1917)
גנרל חיל הרגלים ולדימיר סמירנוב (11 במרץ 1917 - 31 במרץ 1917)
גנרל חיל הפרשים וסילי גורקו (31 במרץ 1917 - 23 במאי 1917)
לוטננט גנרל אנטון דניקין (23 במאי 1917 - 30 ביולי 1917)
לוטננט גנרל פיוטר לומנובסקי (30 ביולי 1917 - 5 באוגוסט 1917)
גנרל חיל הרגלים פיוטר בלוייב (5 באוגוסט 1917 - עד הפירוק)
דלקת מכסה הגרון

| --- | --- |

צילום רנטגן, "סימן טביעת אצבע" של דלקת מכסה הגרון
 תחום:  מחלות של מערכת הנשימה
 גורם:  המופילוס אינפלואנזה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  801369 
 DiseasesDB:  4360
 MeSH:  D004826
 MedlinePlus:  000605
 סיווגים
 ICD-10:  J05.1
 
דלקת מכסה הגרון (באנגלית: Epiglottitis) היא מחלה דלקתית של מכסה הגרון - רקמת סחוס דקה, הנמצאת מאחורי שורש הלשון ומונעת כניסה של מזון לקנה הנשימה ולריאות בזמן הבליעה.
סימנים ותסמינים

התסמינים לדלקת מתפתחים ומחמירים בדרך כלל במהירות. הסימנים כוללים קושי בבליעה, כאב גרון משמעותי, שינויים בקול, עלייה בחום הגוף וקצב נשימה מוגבר. בשל מיקומו של מכסה הגרון בדרכי הנשימה העליונות, הנפיחות עלולה להפריע לנשימה. אנשים הלוקים בדלקת ינסו לעיתים להישען קדימה בניסיון לפתוח את דרכי הנשימה על מנת להקל על הקושי לנשום. במצב חמור של המחלה עלולים להופיע קולות שריקה וצפצופים (סטרידור), כחלון וחנק. קולות סטרידור מעידים על חסימה של דרכי הנשימה העליונות, מצב המצריך ניתוח חירום. בילדים, סימני המחלה כוללים בנוסף עצבנות, חוסר שקט, ריור, צרידות, נשימה שקטה ורדודה עם ראש מוטה קדימה תוך התעקשות על ישיבה במיטה
גורמים

בעבר, הגורם השכיח ביותר לדלקת מכסה הגרון היה חיידק Haemophilus influenzae מזן B. כיום, בשל השימוש בחיסונים, הדלקת נגרמת לרוב על ידי חיידקים אחרים. מחוללי הדלקת העיקריים כיום הם חיידקים מסוג Streptococcus pneumoniae, Streptococcus pyogenes ו-Staphylococcus aureus.
גורמים אפשריים נוספים כוללים כוויות וטראומה באזור. זיהום פטרייתי עלול להוות גורם למחלה אצל אנשים בעלי מערכת חיסונית מוחלשת. נמצא קשר בין דלקת מכסה הגרון לשימוש בקוקאין. כמו כן, מחלת השתל נגד המאכסן והפרעות ביצור לימפוציטים עלולים להיות גורמים לדלקת.
אבחנה

כאשר קיים חשד לדלקת מכסה הגרון, יש לוודא תחילה שהחולה נושם באופן יציב. במרבית המקרים תבוצע ספירה של כדוריות דם לבנות. רמה גבוהה של כדוריות דם לבנות מעידה בדרך כל על זיהום ממקור חיידקי. במבוגרים, האבחנה נעשית באמצעות בדיקת לרינגוסקופיה. במהלך הבדיקה נעשה שימוש בלרינגוסקופ, צינור אופטי המאפשר לרופא להתבונן על הגרון ובית הקול של החולה. הבדיקה עלולה לגרום לעווית של דרכי הנשימה. מסיבה זו, אם קיים חשד למכסה גרון מודלק, לא מומלץ לנסות להתבונן על הגרון באמצעות לוחץ לשון. אבחנה הנעשית על בסיס בדיקת לרינגוסקופיה פיבראופטית ישירה, צריכה להתבצע בסביבה מבוקרת כמו חדר ניתוח. צילומי רנטגן של הצוואר מן הצד עשויים להוות "סימן טביעת אצבע" לדלקת, אך היעדר סימן כזה אינו מעיד בהכרח על חוסר הימצאות של המחלה.
במצב מודלק, מכסה הגרון והסחוס הקיתוני יהיו נפוחים ובעלי גוון אדום חזק. האבחנה המבדלת תכלול דלקת גרון, דלקת שקדים ומורסה של אחורי הלוע. צילום רנטגן יראה מכסה הגרון מוגדל ונפוח, לוע גרוני מורחב ומבנים סבגלוטים תקינים. במידת הצורך יש לבצע הדמיית CT על מנת לשלול בבטחה מצב של דלקת מכסה גרון חריפה. בנוסף, הדמיית CT מסייעת לצורך אבחנה בין מצבים בעלי מאפיינים קליניים דומים לדלקת מכסה הגרון, כגון דלקת שקדים או מורסה של אחורי הלוע.
אבחון של דלקת מכסה הגרון בבדיקות שונות
דלקת מכסה הגרון בבדיקת CT.
צילומי רנטגן. בעמודה השמאלית, מצב תקין של מכסה הגרון. בעמודה הימנית, מכסה גרון מודלק.
בדיקת לרינגוסקופ, נפיחות במכסה הגרון.
מניעה

חיסון נגד Haemophilus influenzae מזן B (חיסוןHib) יעיל מאוד במניעת המחלה. החיסון כלול בשגרת החיסונים הניתנים בישראל החל משנת 1994 כחלק מ"החיסון המחומש". החיסון כולל תרכיב מומת כנגד Haemophilus influenzae מזן B, ‏Corynebacterium diphtheriae (מחולל מחלת הקרמת), Clostridium tetani (מחולל מחלת הטטנוס), Bordetella pertussis (מחולל מחלת השעלת), וכנגד נגיף הפוליו הגורם לשיתוק ילדים. מחודש מרץ 1994, ניתן החיסון ליותר מ-90% מהילודים בישראל. החיסון ניתן במספר מנות במהלך השנה הראשונה לחיי התינוק: בגיל חודשיים, 4 חודשים ושנה. בטיחות החיסון נחשבת לגבוהה מאוד. בדרך כלל, תופעות הלוואי קלות ואינן מסוכנות. תופעות הלוואי השכיחות כוללות נפיחות ואודם מקומי המופיעים בדרך כלל תוך 24 שעות ממתן החיסון. כמו כן, ייתכנו בחילות, הקאות, שלשולים ועלייה בחום הגוף.
בנוסף, קיים שימוש בריפאמפיצין כטיפול מונע למחלה.
טיפול > פתיחת דרכי הנשימה

במצב של דלקת מכסה הגרון יש לבצע במרבית המקרים צנרור קנה (אינטובציה) דחוף של קנה הנשימה על מנת לאפשר נשימה תקינה. במהלך הפעולה מוחדר צינור פלסטי דרך אפו או פיו של החולה, אל תוך קנה הנשימה. במצבים חמורים, כאשר לא ניתן לבצע צנרור, יש צורך בניתוח במהלכו יבוצע פתח מלאכותי בקנה הנשימה, על מנת לעקוף את מכסה הגרון ולאפשר לחמצן להגיע לריאות.
טיפול > אנטיביוטיקה

לאחר הסדרת הנשימה, יש לטפל בזיהום החיידקי שגרם לדלקת באמצעות אנטיביוטיקה. הטיפול כולל צפלוספורינים מדור שני או שלישי, לעיתים בשילוב של פניצילין או אמפיצילין. אם קיימת אלרגיה לפניצילין, נעשה שימוש בקו-טרימוקסאזול או בקלינדמיצין כחלופה.
אפידמיולוגיה

הודות לחיסון התחלואה בדלקת מכסה הגרון נדירה מאוד. בעבר, מקרי דלקת בקרב ילדים בני שתיים עד ארבע היו השכיחים ביותר. במדינות המערב, שכיחות המחלה בקרב ילדים ירדה באופן משמעותי בעוד ששכיחותה בקרב מבוגרים נותרה זהה. לפיכך, המחלה נעשית נפוצה יותר באופן יחסי בקרב מבוגרים וילדים בוגרים מאשר בילדים צעירים. שיעור התחלואה בילדים עומד על 1.3 מקרים ל-100,000 ילדים בשנה ושיעור המחלה בקרב מבוגרים עומד על בין מקרה אחד ל-4 מקרים ל-100,000 איש בשנה. המחלה נפוצה יותר במדינות מתפתחות.
כאשר ניתן טיפול מהיר ויעיל לקשיי הנשימה, הסיכוי להחלמה מלאה גבוה מאוד. מקרי מוות מדלקת מכסה הגרון נדירים מאוד.
סיבוכים

חלק מהחולים עלולים לפתח דלקת ריאות, לימפדנופתיה או דלקת מפרקים זיהומית.
מקרים ידועים

סיבת המוות הידועה של ג'ורג' וושינגטון, נשיאה הראשון של ארצות הברית, היא דלקת מכסה הגרון.
ראו גם

מכסה הגרון
מערכת הנשימה
הסחוס הקיתוני
מחלת השתל נגד המאחסן
צנרור קנה
פניצילין
לקריאה נוספת

Joseph D Losek, Barbara A Dewitz-Zink, Marlene Melzer-Lange, Peter L Havens, Epiglottitis: Comparison of signs and symptoms in children less than 2 years old and older, Annals of Emergency Medicine 19, 1990-01-01, עמ' 55–58 doi: 10.1016/S0196-0644(05)82143-2
Susan Scott Ricci, Terri Kyle, Maternity and Pediatric Nursing, Lippincott Williams & Wilkins, 2009-01-01
Vicky R. Bowden, Cindy Smith Greenberg, Children and Their Families: The Continuum of Care, Lippincott Williams & Wilkins, 2010-01-01
John E. Bennett, Raphael Dolin, Martin J. Blaser, Principles and Practice of Infectious Diseases, Elsevier Health Sciences, 2014-08-28
הערות שוליים

↑  Pinkbook | Hib | Epidemiology of Vaccine Preventable Diseases | CDC, www.cdc.gov
1 2  דלקת מכסה הגרון - סימנים וסימפטומים | מכבי שירותי בריאות
1 2 3  Sherwood L. Gorbach, John G. Bartlett, Neil R. Blacklow, Infectious Diseases, Lippincott Williams & Wilkins, 2004-01-01
1 2  David Schlossberg, Clinical Infectious Disease, Cambridge University Press, 2015-04-23
1 2  Michael F. Mayo-Smith, Joseph Spinale, Thermal epiglottitis in adults: A new complication of illicit drug use, The Journal of Emergency Medicine 15, 1997-07-01, עמ' 483–485 doi: 10.1016/S0736-4679(97)00077-2
1 2  דלקת מכסה הגרון - גורמים | מכבי שירותי בריאות
1 2  דלקת מכסה הגרון - טיפול | מכבי שירותי בריאות
1 2  Keiko Ito, Hiroko Chitose, Masamichi Koganemaru, Four cases of acute epiglottitis with a peritonsillar abscess, Auris Nasus Larynx 38, 2011-04-01, עמ' 284–288 doi: 10.1016/j.anl.2010.06.004
↑  Ron Dagan, Drora Fraser, Malvina Roitman, Paul Slater, Effectiveness of a nationwide infant immunization program against Haemophilus influenzae b, Vaccine 17, 1999-01-01, עמ' 134–141 doi: 10.1016/S0264-410X(98)00165-0
↑  Devita MA, Wagner IJ, Acute epiglottitis in the adult., Critical care medicine 14, 1986-12-01
↑  American Academy of Pediatrics, American College of Emergency Physicians, The Pediatric Emergency Medicine Resource, Jones & Bartlett Learning, 2007-01-01
↑  Martin J Carey, Epiglottitis in adults, The American Journal of Emergency Medicine 14, 1996-07-01, עמ' 421–424 doi: 10.1016/S0735-6757(96)90065-0
↑  Zhongwu Guo, Geert-Jan Boons, Carbohydrate-Based Vaccines and Immunotherapies, John Wiley & Sons, 2009-06-17
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.