stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקהלת הקיבוץ הארצי

מקהלת הקיבוץ הארצי היא מקהלה מעורבת, המורכבת מאנשי קיבוצים ברחבי ישראל, הנפגשים פעם בשבוע לחזרה משותפת. המנצח והמנהל המוזיקלי של המקהלה מאז 1990 הוא יובל בן עוזר. המקהלה נוסדה בשנת 1958 ועשתה לה שם כאחת המקהלות הטובות בישראל רפרטואר המקהלה כולל הן יצירות א-קפלה מתקופות שונות והן יצירות תזמורתיות, שאותן היא מבצעת עם התזמורות הנודעות בארץ, בניצוח מנצחים ידועי שם.
מקהלת הקיבוץ הארצי יוצאת לסיורי קונצרטים מחוץ לישראל: בארצות הברית ובארצות אירופה. סיוריה כללו גם הקלטות עם תזמורות שונות בעולם. בשנת 2009 יצאה המקהלה לסיור של 12 קונצרטים במזרח הרחוק, בדרום קוריאה וביפן. ביולי 2012 זכתה המקהלה במדליית כסף בתחרות בינלאומית בבייג'ינג, סין. במהלך ביקור זה הופיעה בקונצרט באוניברסיטה לכלכלה ומינהל של בייג'ינג, לחנוכת אגף לחקר התרבות והכלכלה היהודית, ולקחה חלק בקונצרטים משותפים עם מקהלות סיניות ומקהלות אורחות. ארגון נוצרי של ידידי ישראל ICIA - Israel China Interflow Association אירח את המקהלה הסיור זה. ביוני 2016 השתתפה המקהלה בפסטיבל בינלאומי בליסבון, פורטוגל, שבו זכתה במדליית כסף. בביקורה בפורטוגל הופיעה בשלושה קונצרטים.
מאז 1990 מכהן יובל בן עוזר במשרת מנצח ומנהל מוזיקלי של המקהלה.
הערות שוליים

↑  עומר שומרוני, אופוס המגזין למוזיקה קלאסית, "סטבאט מאטר" של דבוז'אק בביצוע התזמורת הסימפונית ירושלים, עם מקהלת הקיבוץ הארצי והמקהלה הקאמרית רמת גן, מנצח דורון סלומון 21 ביולי 2016
↑  קונצרט, סטמאטיס ספאנודאקיס עם מקהלת הקיבוץ הארצי בהיכל התרבות בתל אביב ינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308663705171
פאו פאו

| פאו פאו |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: מגנולאים
משפחה:: אנוניים
סוג:: Asimina
מין:: פאו פאו
שם מדעי
 Asimina triloba ‏דונאל
תחום תפוצה
 מפת התפוצה הטבעית של הפאו פאו
פאו פאו (שם מדעי: Asimina triloba) הוא עץ פרי נשיר ממשפחת האנוניים. גובהו של העץ בין ארבעה לשמונה מטרים, פרחיו בגודל של בין שלושה לחמישה ס"מ וצבעם בגוונים של בין סגול לחום, ריח הפרחים הוא כשל בשר רקוב, אך אפשרי לפעמים שלא יהיו בעלי ריח כלל.
פריחת הפאו פאו היא באביב. האבקת העץ נעשית על ידי זבובים. החלק האכיל בפרי הפאו פאו הוא החלק הפנימי, צבעו צהוב-כתום והוא מחולק לאונות.
בטבע הפרי נאכל על ידי מגוון של יונקים, כמו דביבון, שועל אפור, אופוסום, סנאיים, דוב שחור אמריקני.
ערך תזונתי

| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 חלבונים:  1.2 ג'
 פחמימות:  18.8 ג'
 שומן:  1.2 ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  87 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.01 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.09 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  1.1 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  18.3 מ"ג
 
 ברזל:  7 מ"ג
 סידן:  63 מ"ג
 מגנזיום:  113 מ"ג
 זרחן:  47 מ"ג
 אשלגן:  345 מ"ג
 נתרן:  1 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  2.6 ג'
 
 מקור:
גידול הפאו פאו

הפאו פאו גדל במקומות קרים וזקוק ל-400 שעות קור וכן לקיץ חם.
בישראל, גידול פרי הפאו פאו יצליח בצפון ישראל. באזורים הקרים שבצפון ישראל נשתלו מספר חלקות ניסיוניות של פאו פאו והן הניבו פירות רבים.[דרוש מקור]
פרח הפאו פאו במצב זכרי (הפרחים פרוטוגניים)
חיתוך הפרי
פרי הפאו פאו
הערות שוליים

↑  פאו פאו באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  פאו פאו באתר אורגניקו
מערות קנגו

| --- | --- |

 נתונים ומידות
 גובה ממוצע:  660 מ' 
 מיקום
 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 מיקום:  אאודטסהורן 
 קואורדינטות:  33°23′35″S 22°12′54″E﻿ / ﻿33.393°S 22.215°E﻿ / -33.393; 22.215
 www.cango-caves.co.za
  (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודימערות קנגו(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודימערות קנגו(למפת הכף המערבי רגילה) קייפטאון ג'ורג' אאודטסהורן ביופורט וסט ורדנדאל ורדנבורגמערות קנגו(למפת הכף המערבי מוגדלת) קייפטאון ג'ורג' אאודטסהורן ביופורט וסט ורדנדאל ורדנבורגמערות קנגו
 
מערות קנגו


מערות קנגו הן מערכת מערות קרסטיות, הממוקמת למרגלות רכס הרי סוורטברג, בקרבת העיר אאודטסהורן, בפרובינציית הכף המערבי שבדרום אפריקה. המערה הראשית היא אחת מהמערות הידועות והפופולריות ביותר לתיירים בדרום אפריקה. על אף שאורכה של מערכת המערות והמנהרות עולה על ארבעה קילומטרים, יכולים מבקרים להיכנס רק לרבע מתוכה בקבוצות שמלוות על ידי מדריך.
היסטוריה

המערות נוצרו באבן גיר מתקופת הפרקמבריון, ומכילות משקעי מערה וכן ציורי מערות וממצאים שמעידים על כך שהיו בשימוש בתקופת האבן התיכונה האפריקאית ובתקופת האבן המאוחרת האפריקאית.
המערות נתגלו מחדש בעידן המודרני ב-1780 על ידי חקלאי מקומי בשם ג׳קובוס ון זיל. המערה הראשונה שבה ביקר הייתה באורך של מגרש כדורגל, ונקראת מאז אולם ון זיל. ב-1792 נתגלתה מערה שנייה, והמערות הפכו במהרה לאתר ביקור פופולרי. ב-1930 בוצע סקר ארכאולוגי על ידי א.ג'.ה. גודווין מאוניברסיטת קייפטאון, במהלכו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים מאבן.
הווה

הניהול היומיומי של המערות הוא באחריות עיריית אאודטסהורן. ברוב הימים מוצעים במערות סיורים למבקרים בשני מסלולים אפשריים: הסיור הסטנדרטי, שנמשך כשעה, והסיור ההרפתקני, שנמשך כשעה וחצי וכולל זחילה במעברים צרים וטיפוס על תצורות סלע תלולות. בשני המסלולים ניתן לראות משקעי מערה העשויים מאבן גיר.
מוחמד לטיף

מוחמד לטיף,  1940
מוחמד לטיף (בערבית: محمد لطيف; 23 באוקטובר 1909 - 17 במרץ 1990) היה כדורגלן מצרי. הוא שיחק בקבוצות א-זמאלכ ממצרים וריינג'רס מסקוטלנד, וכן בנבחרת מצרים בכדורגל.
קריירה

לטיף סייע לנבחרת מצרים להעפיל למונדיאל 1934, וכבש שלושה שערים נגד נבחרת ארץ ישראל במוקדמות. הוא אף שיחק במשחקה היחיד של מצרים במונדיאל זה, בשלב שמינית הגמר, נגד הונגריה.
בין 1920 ל-1935 שיחק בא-זמאלכ, וב-1935, לאחר המונדיאל, הובא לריינג'רס על ידי מאמנה הסקוטי של נבחרת מצרים ג'יימס מקריי. בעונת 1935/6 שיחק במשחקו היחיד בליגה הסקוטית, במשחק מול היבס (Hibs). בין 1936 ל-1945 שיחק שוב בא-זמאלכ.
ב-1936 נכלל בסגל נבחרת מצרים ששיחק במשחקים האולימפיים בברלין.
שנים לאחר משחקו נגד נבחרת ארץ ישראל התגייס לצבא המצרי והשתתף בקרבות מלחמת העצמאות באזור כיס פלוג'ה, שבו כותר כוח של הצבא המצרי בעקבות מבצע יואב. לטיף היה אחד מהחיילים המצרים שנשבו על ידי חיילי צה"ל, וכשאלה זיהו את השחקן שהצטיין נגד נבחרתם, שחררו אותו מיד למצרים.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל שימש לטיף מאמן בא-זמאלכ.
הערות שוליים

↑  Dr.Tarek Said's Homepage - Egyptian Soccer History
↑  WORLD CUP 1934 - QUALIFYING
↑  Zinda 31 August 2004
↑  Scottishleague.Net Sfaqs
↑  "Mohamed Latif Biography and Statistics". Sports Reference. אורכב מ-המקור ב-2016-03-09. נבדק ב-2009-08-06.
↑  אשר גולדברג, מוקדמות המונדיאל - הניסיון הראשון, באתר הארץ, 30 ביוני 2002
רכבת הילדים של בודפשט

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1950 
 מיקום
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 קואורדינטות:  47°29′39″N 18°58′36″E﻿ / ﻿47.4941°N 18.9768°E﻿ / 47.4941; 18.9768
 מידע על התחנה
  (למפת בודפשט מוגדלת) רכבת הילדים של בודפשט(למפת בודפשט רגילה) רכבת הילדים של בודפשט
 
רכבת הילדים של בודפשט (בהונגרית: Széchenyi-hegyi Gyermekvasút), קו רכבת מספר 7 היא מסילת רכבת צרה, אחת מאטרקציות התחבורה של בודפשט, בבודה כלומר בצד המערבי ההררי של העיר, שעובר ברבעים II ו-XII. העניין בקו הוא שהשירות ניתן על ידי ילדים בהשגחת מבוגרים.
התחנה התחתונה של הקו היא היבשוולג' (Hűvösvölgy) - שפירושו המילולי "העמק הקריר". התחנה העליונה היא גבעת סצ'ני (Széchenyihegy) . הפרש הגובה ביניהן הוא 235 מטר. מסלול הרכבת הוא באורך 11.2 ק"מ, הקו חד מסלולי, לא מחושמל, שירותי מסחר ותנועה בקו הרכבת ניתנים מאז מסירת הקו על ידי ילדים בגילאי 14-10 (בהשגחת מבוגר). במקור היו בסך הכל 17 תחנות (לרבות תחנות הקצה). בשנת 2015 הרכבת נכנסה לגינס שיאי עולם או ספר השיאים של גינס (GWR) כקו הרכבת הארוך ביותר בעולם שבו ניתן שירות התנועה והמסחר על ידי ילדים. הרכבת עוברת את המרחק בין תחנות הקצה (במהירות המותרת של עשרים קמ"ש) בממוצע של 45-40 דקות (כ-50 בקיץ). שמה נקרא בזמן התכנון "רכבת ילדים" (Gyermekvasút), אך במשטר הקומוניסטי עד 1990 שמה היה "רכבת פיונירים" או "רכבת חלוצים" בהונגרית: Úttörővasút, באנגלית: Pioneer Railway). היום שמה באופן רשמי: רכבת הילדים של גבעת סצ'ני.
אירוע פתיחת העונה של הקו כל שנה הוא יום הרכבות הקטנות של אגן הקרפטים "יום הרכבת הקטנה" והוא: השבת השנייה של חודש אפריל.
היבטים חינוכיים של שירות הילדים

מסילת הרכבת נבנתה כנראה בחלקה למטרות תעמולה. אולם בפועל, היא לא הייתה פוליטית יותר מכל מוסד אחר לילדים בהונגריה בשנות ה-50 ובשנות ה-60.
ההעסקה המשחקית וללא תשלום של ילדים עוררה מחלוקת לפני פתיחת הרכבת. הניסיון המעשי הפריך את ההתנגדויות. למעלה משישה עשורים האחרונים הוכיחו שקהילת רכבת הילדים והשירותים הניתנים בצורה משחקית הם שימושיים וכמעט שאין דומה להם לכל החוויות וההתנסויות הנוער האחרות ואף ללא למבוגרים.
היסטוריה > בניית רכבת הפיונירים (החלוצים)

בשנת 1947 החליטו המנהיגים הקומוניסטים של המדינה דאז (שר המדינה מתיאש ראקושי, שר התחבורה ארנה גרה) ליצור רכבת קלה שתופעל על ידי ילדים. במהלך הקמת הקו, השמות "רכבת ילדים" ו"רכבת חלוצים" שימשו לסירוגין, אך בשלב זה כבר הוחלט: הרכבת תופעל על ידי פיונירים. גם מספר מיקומים אחרים נבחנו (לדוגמה: האי מרגיט, נפליגט). הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ההונגרית החליט לבסוף לטובת הרי בודה בפברואר 1948, משום שהתקבלה החלטה גם לגבי מחנה פיונירים שיוקם בסביבת צ'ילברץ (Csillebérc). גם מסילת הברזל נבנתה שם כדי להתקרב אליה (באותה תקופה לא היה שם עדיין כביש ציבורי סלול או תוואי אוטובוס).
בניית הרכבת הקלה ב-1948 התחילה ב-11 באפריל. בשל חיסכון בעלויות הקו הושלם בשלושה חלקים. העבודות החלו בפסגה החשופה של גבעת סצ'ני, באתר של מסלול הגולף שנפתח ב-1911. המסילה הצרה, כלומר 760 מ"מ רוחבה, נבנתה בחיפזון על ידי מתנדבים וסטודנטים באוניברסיטה. חטיבות הנוער כרתו את היער והניחו את המסילה. הוצאת הספרים נפסבה אף פרסמה רומן נוער על מעשי הגבורה של הבנייה.
במקביל לבניית הרכבת, המדריכים המומחים של רכבות הונגריה (מ.א.ב) הכינו את התלמידים הראשונים לכללי תפעול הרכבת ולניהול התנועה. כך, ביום פתיחת קו הרכבת, יכלו לקבל את הנוסעים הראשונים פיונירים לבושים במדי רכבת. החלק הראשון, קטע באורך 3 ק"מ נפתח ב-31 ביולי 1948 בטקס מפואר. עוד באותו יום נאלצה תנועת הצופים להתמזג עם התנועה הפיונירית. קני צופים שדחו את המיזוג פוזרו. מספטמבר 1948 היה על כל בית ספר יסודי להקים קבוצות של תנועת הפיונירים. ילד שלא הצטרף היה מנודה.
היסטוריה > ההיסטוריה של רכבת הילדים

בשנת 1990, שנת שינוי המשטר, שונה שם המוסד ל"רכבת ילדים". במקום רכבת פיונירים, הרכבת הקלה עברה לתחום השיפוט של רכבות הונגריה (מ.א.ב). ב-1992 נפתח מוזיאון הרכבת לילדים, שהורחב ב-1998. למרות גיל הקו של יותר מחצי מאה הכלים מתוחזקים ומשופצים היטב באופן קבוע, התחנות משמרות את האווירה של הריאליזם הסוציאליסטי האופייני של שנות ה-50. ב-2013 רכבת הילדים הסיעה כמעט 300,000 נוסעים בעונה.
היסטוריה > תמונות מעברה של הרכבת הקלה

רכבת הפיונירים ב-1988 בתחנת ספיוהאסנה (שנקראה אז שארוורליגט)
תחנה סופית היבשוולג' ב-1950
הנפת דגל בתחילת השירות, בכיכר מול תחנת היבשוולג' בשנת 1988
מנהרת הארשהג' ב-1973
רכבת נוסטלגיה מונעת בקיטור בתחילת שנות ה-2000 בתחנת ספיוהאסנה
תפעול

ילדים בכיתות ד', ה' או ו' בבית הספר היסודי בעלי ממוצע ציונים טוב (כיום לפחות ציון טוב, כלומר 8 שבהונגריה מקביל ל-4) יכולים להגיש מועמדות לקורס רכבת הילדים בהסכמת ההורים ובית הספר. קריטריון חשוב לבקשה הוא שרופא הילדים ימצא את הפונה מתאים לשירות הרכבת לילדים על סמך בדיקה פשוטה.
תחנותיה ונקודות עצירה

יש כיום לרכבת שבע תחנות ותחנת עצירה אחת (ללא הורדת והעלאת נוסעים) עם שילוט. זו תחנת העצירה ודאשפארק (Vadaspark) שאינה כלולה בתחנות:
| תחנות | קישור לקוי תחבורה |
| --- | --- |
גבעת סצ'ני - Széchenyihegy: רכבת גלגלי השיניים של בודפשט
נורמהפה - Normafa: 21, 21A, 212
צ'ילברץ - Csilleberc: 21
ויראגוולג' - Virágvölgy: אין
יאנושהג' - Jánoshegy: הרכבל של בודפשט (Libegő)
ספיוהאסנה - Szépjuhászné: 15 קווי תחבורה שונים
הארשהג' - Hárshhegy: אין
היבשוולג' - Hüvösvölgy: קווי תחבורה שונים
בזמן הפתיחה הייתה עצירה נוספת עם שלטים (Kishárshegy) בין תחנות Hárshegy ו-Ságvári-liget (היום Szépjuhászné). תוך זמן קצר בוטלה העצירה עקב קשיי גרירה ותנועת נוסעים מועטה.
תאונות

רכבת הילדים עברה רק לעיתים נדירות תאונה קלה ללא פגיעה גופנית קשה:
בפברואר 2010 התנגשה הרכבת במכונית, אחד מנוסעי המכונית נפצע קל
ב-7 באפריל 2015, הקטר של רכבת מס' 30233 (Mk45 2002) ירד מהפסים, לא התרחשו פציעות אישיות.
כחודש לאחר מכן, ב-12 במאי, ירד באותו מקום הקרון האחרון של רכבת מס' 30118, ובגלל זה בוצע ao גם שיפוץ מסילה
במאי 2018 אירעה שוב תאונה עם מכונית, ללא נפגעים, והתנועה הוחזרה במהרה.
אביזר בטיחות

אנשי צוות התפעול שומרים על הקשר זה עם זה בטלפון, מנהלים את התעבורה באמצעות ציוד בעל שישה סוגי טכנולוגיה. הסיבה העיקרית למגוון היא עזרה בהכשרה מעשית במהלך הקורסים.
גלריית תמונות

לוח זיכרון
 תחנת סצ'ניהג'
רכבת נוסעים מתקרבת לתחנת נורמפה על הרמה של גבעת סצ'ני במחריץ, עם מגדל הטלוויזיה מאחוריה, שהושלם ב-1958
קישוט הבניין בתחנת ויראגוולג'
קטר מסוג Mk45 בתחנת יאנושהג'
בשנת 1983, קרון באקס ו-Mk45
ראו גם

אתר רשמי
רכבת החיוך (סרט תעמולה 1957 על רכבת החלוץ)
רכבת התיקווה (סרט תיעודי על רכבת הילדים שנעשה ב-2015)
רכבת הילדים בגיאוקאצ'ינג
עוד אטרקציות
מסד נתונים של הרכבת הקלה
מפת התחבורה הציבורית של בודפשט
אתר מדור דוגמנות מסילות ברזל של קרן רכבת הילדים
לקריאה נוספת

אתר האינטרנט של רכבת הילדים Archiválva אוחזר ב-10 באפריל 2015
Lajos Nagy, Zsolt Csonka, István Füstös, Gyula Vinis: רכבת לילדים בהרי בודה, משרד הכרטיסים MÁV, 2000
הערות שוליים

↑  Hivatalosan is világrekorder a magyar Gyermekvasút
↑  2013. évi utasszám statisztika - Gyermekvasút honlapja
↑  Ez katasztrófa egy ilyen hétvégén: baleset történt az úttörővasút vonalán HVG, 2018. május 12.
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני • מרחצאות הוויז |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
פיגוע מכונית התופת בעפולה

| --- | --- |

האנדרטה בגן הרכבת בעפולה לזכר קורבנות הטרור בעפולה
 תאריך:  6 באפריל 1994
 מקום:  עפולה
 קואורדינטות:  32°36′43″N 35°17′17″E﻿ / ﻿32.61205°N 35.28802222°E﻿ / 32.61205; 35.28802222
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  8
 פצועים:  55
 מבצע:  חמאס חמאס
  (למפת הכרמל מוגדלת) פיגוע מכונית התופת בעפולה(למפת הכרמל רגילה) פיגוע מכונית התופת בעפולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע מכונית התופת בעפולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פיגוע מכונית התופת בעפולה
 
פיגוע מכונית התופת בעפולה היה פיגוע התאבדות בישראל, שאירע ב-6 באפריל 1994 בתחנת אוטובוס בצמוד לאוטובוס של "אגד" ברחוב חטיבת 9, עפולה, הערכה הייתה שבוצע כנקמה על הטבח במערת המכפלה. בפיגוע נרצחו 8 בני אדם ונפצעו 54. בתגובה לפיגוע עצרו כוחות הביטחון הישראליים 383 פעילי חמאס ברחבי יהודה שומרון ועזה.
הפיגוע

בסביבות השעה 12:10 בצהריים, ערב יום הזיכרון לשואה ולגבורה הגיע מחבל מתאבד בשם ראיד זכארנה, שהשתייך לחמאס, עם מכונית תופת לרחוב חטיבה תשע בעפולה, שהוא רחוב מרכזי בעיר ושימש אז כנתיב תחבורה בציר צפון-דרום, מכביש 65 לצפון הארץ (כיום משמש לכך כביש עוקף עפולה).
המחבל נצמד עם מכוניתו לאוטובוס של "אגד" מספר 348 קו עפולה-מגדל העמק שאסף נוסעים במקום, בזמן שהתחנה הייתה עמוסה בנוסעים, פוצץ עצמו עם מכוניתו וגרם להרג ולפציעת הנוסעים.
בין הנוסעים שנרצחו היו נהג האוטובוס, תושבי עפולה ויישובים סמוכים, תלמידים שסיימו לימודיהם בשני בתי הספר התיכוניים שבקרבת מקום, או הגיעו לתחנה לאחר שנטלו חלק בטקס של יום הזיכרון לשואה ולגבורה בהיכל התרבות העירוני הסמוך, ונוסעים אחרים. רוב הפצועים היו תלמידים. ראש הממשלה יצחק רבין ספד לנרצחים. הפיגוע גרם לזעזוע בשל מספר הקורבנות וזהותם (בחלקם ילדי בית ספר).
מנהיג אש"ף, יאסר ערפאת, סירב לגנות את הפיגוע, ועורר את כעסן של ממשלות ישראל וארצות הברית שדרשו ממנו לעשות כן.
הפיגוע היה חלק מסדרת פעולות אלימות של החמאס, שביקש לצמצם את פער האבדות בין ישראל והפלסטינים ולקרוא תיגר על הלגיטימיות של הרשות הפלסטינית לבחור בדרך המשא ומתן עם ישראל.
הפיגוע חל ביום הארבעים לטבח מערת המכפלה, הוא סיום תקופת האבל על פי דת האסלאם, והחמאס הכריז כי הפיגוע, כמו גם סדרת הפיגועים שבאה לאחריו, בוצע כנקמה. לטענת המזרחן מתי שטיינברג ניתן להצביע על הטבח בחברון כגורם ישיר למעבר החמאס למיקוד הפגיעה ביעדים אזרחיים בתוך הקו הירוק, החל מפיגוע זה, אולם ניסיונות לבצע פיגועי התאבדות בתוך הקו הירוק היו גם קודם.
אחד המחבלים שעסק בתכנון פיגוע זה, סעיד בדארנה,שהיה אחראי גם לפיגוע ההתאבדות שבוע לאחר מכן בתחנה המרכזית בחדרה בו נרצחו 5 בני אדם, נידון למוות בבית הדין הצבאי בבית אל. העונש בוטל לאחר שהוגש ערעור. בדראנה נשפט לחמישה מאסרי עולם על חלקו בשני הפיגועים. באוקטובר 2011, במסגרת ההסכם בין ישראל וחמאס לשחרור גלעד שליט, שוחרר בדארנה.
הנצחת הקורבנות

בסמוך למקום הפיגוע הוצבה יד זיכרון, המונה את שמות שבעת הנספים היהודים (נרצחת נוספת הייתה פאדיה שלבי, ערבית מוסלמית מאכסאל). קורבנות הפיגוע מונצחים בשש אנדרטאות שונות המוצבות במקומות שונים בעפולה, וכן בגן שעשועים המכונה "פארק החמישה" שנתרם על ידי הקהילה היהודית בקונטיקט לזכר חמשת תושבי עפולה שנהרגו בפיגוע.
יד לזכרם של שבעת הנרצחים היהודים בפיגוע, המוצבת בסמוך למקום הפיגוע
אנדרטה לזכר נהג האוטובוס אשר עטיה שנרצח בפיגוע, הוצבה בתחנה המרכזית בעפולה, עם בניית התחנה המרכזית החדשה בעיר, הועברה לאנדרטה לזכר הנופלים במערכות ישראל וחללי פעולות האיבה בעפולה.
אנדרטה לזכר מיה אלהרר, שהייתה מתנדבת המשמר האזרחי המוצבת בחזית בית המשמר האזרחי בעפולה עילית
אנדרטה לזכר התלמידה ורד מרדכי, המוצבת בחצר בית הספר "אורן" בעפולה. אמן - ראובן גפני.
אנדרטה לזכר תלמידות בית הספר בן-גוריון בעפולה שנרצחו בפיגוע, מיה אלהרר ומירב בן משה, המוצבת בחצר בית הספר בן-גוריון, אמן - ראובן גפני.
הערות שוליים

↑  יהודה שיף ודני דור "ישראל 50", הפרק "שנת 1994", בהוצאת מעריב
↑  אפרים קארש, מלחמת אוסלו: אנטומיה של הונאה עצמית, מרכז בגין-סאדאת, בארכיון האינטרנט
↑  יורם שוייצר, ‏צמיחתם ודעיכתם של פיגועי ההתאבדות, עדכן אסטרטגי, אוקטובר 2010, עמוד 34
↑  Shaul Mishal, Avraham Sela, The Palestinian Hamas: vision, violence, and coexistence, 2006 ed, New York: Columbia University Press, 2006, עמ' 73, ISBN 978-0-231-14006-5
↑  עקיבא אלדר, לפנות את הרובע היהודי בחברון, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2008
↑  בספטמבר 1993 ניסה מחבל מהחמאס לבצע פיגוע התאבדות באוטובוס בקו 23 סמוך לשוק מחנה יהודה, ראו שאול שי, השהידים - האסלם ופיגועי התאבדות, הוצאת מפעלות המרכז הבינתחומי הרצליה, ינואר 2003, עמוד 81 וענת ברקו, בדרך לגן עדן, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004, עמוד 65
↑  יואב זיתון וטובה צימוקי, שופט צבאי: "עונש מוות למחבלים ירתיע"; בכיר משפטי: "שבויים שלנו יוצאו להורג", באתר ynet, 22 במאי 2016
1 2  List: Palestinian prisoners, Al Jazeera (באנגלית)
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
ליגת ה-BAA

| --- | --- |
 שם מלא:  Basketball Association of America
 תחום:  כדורסל
 מדינות:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 קבוצות:  16
 תקופת הפעילות:  1946 – 1949
 אלופה אחרונה:  מיניאפוליס לייקרס
 מפעל מקביל:  ליגת ה-NBA ליגת ה-NBL
 
התאחדות הכדורסל האמריקנית (באנגלית: Basketball Association of America; בראשי תיבות: BAA) הייתה ליגת כדורסל מקצוענית בארצות הברית וקנדה שהוקמה בשנת 1946. לאחר עונתה השלישית, עונת 1949, ליגת ה-BAA וליגת ה-NBL התמזגו ויצרו את ליגת ה-NBA.
הקמת ה-BAA

כשנוסדה ליגת ה-BAA פעלו בארצות הברית שתי ליגות כדורסל: ליגת ה-ABL‏ (American Basketball League) במזרח, וליגת ה-NBL‏ (National Basketball League) במערב. בשנת 1946 הציע וולטר בראון, הבעלים של אולם הבוסטון גארדן, להקים ליגת כדורסל חדשה שתקיים את משחקיה באולמות הוקי פנויים, בניגוד לליגות הכדורסל האחרות ששיחקו באולמות קטנים בפני קהל צופים מצומצם. ליגת ה-BAA הוקמה ב-6 ביוני 1946 בניו יורק, ומוריס פודולוף, ששימש כנשיא "ליגת ההוקי האמריקנית" (AHL), מונה לנשיא הליגה. למרות שהיו ניסיונות קודמים להקים ליגת כדורסל ארצית, ליגת ה-BAA הייתה הראשונה שקיימה את רוב משחקיה באולמות גדולים בערים גדולות, כגון המדיסון סקוור גארדן והבוסטון גארדן.
שנות הפעילות

הליגה נפתחה בשנת 1946 עם 11 קבוצות ששיחקו 60 משחקים בעונה הסדירה, כאשר האלופה מוכתרת אחרי משחקי הפלייאוף. לאחר עונת הבכורה נשרו ארבע קבוצות וצורפה קבוצה אחת, מה שהעמיד את הליגה עם שמונה קבוצות בעונת 1947/1948. בעונה השלישית והאחרונה של הליגה צורפו ארבע קבוצות נוספות, ושיחקו בה 12 קבוצות בסך הכול. בעונת הבכורה של הליגה ב-1947 זכתה קבוצת פילדלפיה ווריורס בתואר האליפות, כשבעונות העוקבות זוכות בולטימור בולטס ומיניאפוליס לייקרס.
מיזוג והקמת ה-NBA

ב-3 באוגוסט 1949 ליגת ה-BAA החליטה על מיזוג עם ליגת ה-NBL והקמת ליגת ה-NBA. הליגה החדשה קיבצה שש קבוצות מליגת ה-NBL, עשר מקבוצות ה-BAA (שתי קבוצות התפרקו בסיום עונת 1949) והוסיפה את קבוצת אינדיאנפוליס אולימפיאנס, כדי ליצור ליגה של 17 קבוצות בסך הכול.
בליגת ה-NBA פועלות שש קבוצות שלקחו חלק בליגת ה-BAA. לרוב, ליגת ה-NBA מחשיבה את ליגת ה-BAA כחלק מההיסטוריה שלה עצמה. כך למשל היא חגגה בעונת 1995/1996 חמישים שנה להיווסדות ה-NBA, כשהספירה בעצם מתחילה משנת 1946, אז הוקמה ליגת ה-BAA.
אלופות הליגה

| שנה | אלופה | תוצאה | סגנית | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946/1947 | פילדלפיה ווריורס | 1-4 | שיקגו סטאגס |  |
| 1947/1948 | בולטימור בולטס | 2-4 | פילדלפיה ווריורס |  |
| 1948/1949 | מיניאפוליס לייקרס | 2-4 | וושינגטון קפיטולס |  |