stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכוח (מלחמת הכוכבים)
יכולות משתמשי הכוח > נפש

אלה הנוטים לצד המואר של הכוח יכולים במידה לגבור על המוות ולהתאחד עם הכוח, דבר המאפשר להם להתקיים כיישויות אנרגטיות שיכולות לבוא בדברים עם ישויות הרגישות לכוח (כגון אבירי ג'דיי). לפי אובי ואן קנובי, בספר Heir to the Empire של טימותי זאהן, מצב זה הוא רק זמני, לפני שהג'דיי חייב להמשיך הלאה אל ממלכת הנפשות. הג'דיי לא היו מודעים ליכולת זו, עד אחרי מלחמת המשובטים, כאשר קווי-גון ג'ין חשף בפני יודה מה עליו לעשות כדי להשיג זאת. בניגוד לכתוב בספר של זאהן, קווי-גון תיאר יכולת זאת כ"נצחית". יודה לימד יכולת זאת את אובי ואן קנובי, אך מסתבר שגם אנקין סקייווקר ידע להשתמש בה, מיד אחרי שחזר לצד המואר, למרות שלא למד אותה מאף אחד. בסרט מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' הקיסר פלפטין טוען שדארת' פלייגוס מצא שיטה תוך שימוש בצד האפל כדי למנוע מוות מלכתחילה.
ביקום המורחב, מספר אבירי ג'דיי ואבירי סית' למדו את היכולת של העברת הנפש לגוף אחר. בקומיקס האימפריה האפלה של דארק הורס קומיקס פלפטין השתמש ביכולת זאת להעביר את נפשו לשיבוט צעיר שלו, וקליסטה מעבירה את נפשה לגופה של חברתה הגוססת, כדי שהיא תוכל לחיות. לרוע מזלה, בתהליך זה היא איבדה את היכולת לגעת בכוח אך עדיין יכלה לגעת בצד האפל.
הנפשות של אדוני הסית' מרקה רגנוס, אג'ונטה פאל, פרידון נאד ואקסר קון הופיעו גם. חושבים שזה אומר שהאמצעים שהסית' יהפך לרוח רפאים פעילה שונים, ופחות טבעיים, מאלה של הג'דיי.
יכולות משתמשי הכוח > אריכות חיים וחיזוק אתלטי

ישנן ראיות שתומכות בכך שהסימביוזה של הג'דיי והסית' עם הכוח מעניקה להם תוחלת חיים ארוכה יותר ומפחיתה את פגעי ההזדקנות. הפחתה זו בפגעי הזקנה מתבטאת לא במראה פיזי אלא ביכולות אתלטיות מוגברות וחושים מחודדים. דוגמאות מרכזיות לכך הן הרוזן דוקו, יודה ודארת' סידיוס, שהיו מסוגלים למעשי זריזות שאינם אופייניים לגילם הרב. דוקו, שהיה למעלה מבן 80 היה מסוגל ליצירת ברקים וביצועי סיוף מרשימים, סלטות, בעיטות סיבוביות ולרוץ במהירות מלאה. יודה, למרות היותו בן בערך 900 שנה (למרות שלא ידוע מה תוחלת החיים של הגזע החייזרי אליו הוא היה שייך), היה אקרובטי ביותר כאשר נלחם וגייס לצידו את הכוח. קווי-גון ג'ין היה בן 60 כשהוא נהרג בקרב במלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום, למרות שמבחינת מראה ואתלטיות הוא היה רק בשנות ה-40 שלו.
אמירה של גראנד מוף טארקין בפרק 4: תקווה חדשה, לפניה הוא בטוח שאובי וואן קנובי מת מזקנה ותגובתו של דארת' ויידר, שהזכיר לו לא להמעיט ביכולותיו של הכוח. אינדיקציה נוספת לאריכות ימים באמצעות הכוח ניתנה בסרט פרק 6: שובו של הג'די, והיא ניתנה על ידי יודה רגעים ספורים לפני מותו. כאשר לוק סקייווקר מחה שיודה לא יכול למות, יודה אמר שחזק הוא בכוח אך לא חזק דיו כדי להאריך עוד את חייו.
יכולות משתמשי הכוח > אריכות חיים וחיזוק אתלטי > באגדות

באגדות, אריכות הימים של משתמשי הכוח בולטת במיוחד. לוק סקייוקר חי כ-150 שנים ויריבו, אדון הסית' דארת' קריית חי בבריאות מלאה גם בגיל 185, לפני ההתנקשות בו.
מסורות נוספות

הג'דיי והסית' אינם היחידים שמנצלים את הכוח למטרותיהם, אלא רק העיקריים. ביניהם נמנים גם הג'נסאאראי, שהם ג'דיי המשלבים את שני המסדרים, אחיות הלילה הנקראות גם "המכשפות מדאת'ומיר" והאבירים האימפריאליים. חלק מהמסורות משתמשות גם הן בחרבות אור, בצבעים האופייניים להן: למשל, הג'נאסאאראי משתמשים בחרב אור לבנה-סגלגלה.
פלפטין מספר לאנקין את אגדת הסית' ה"עתיקה" אודות דארת' פילאג'יוס.
NGC 2070

| --- | --- |

NGC 2070 בתוך ערפילית הטרנטולה
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  דג זהב
 שמות נוספים:  30 בדג זהב
 סוג:  צביר פתוח
 בהירות נראית:  7.25
 עלייה ישרה:  05ʰ 38ᵐ 42.4ˢ
 נטייה:  ‏03″ ‏06′ ‏69°‏- 
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  11.35-
 מרחק:  170,000  שנות אור 52,121.66  פארסק
 קוטר:  170 שנות אור
 מסה:  450,000 ☉M
 הסחה לאדום:  251 ק"מ/שנייה
NGC 2070 הוא צביר כוכבים פתוח הממוקם בחלקה הדרום מזרחי של גלקסיית ענן מגלן הגדול. הצביר ממקום בתוך ערפילית הטרנטולה במרחק של כ-160,000 שנות אור ממערכת השמש ומייצר את רוב האנרגיה שעושה אותה נראית. גודלו הזוויתי של הצביר כ-3.5 דקות קשת ששקול לקוטר של כ-170 שנות אור. מסתו של הצביר מוערכת בכ-450,000 מסות שמש כך שסביר שיהפוך בסופו של דבר לצביר כדורי.
מרכזו של NGC 2070 הוא כל כך צפוף עד שקיבל סימון כצביר נפרד, R136 והוא אחד מצבירי הכוכבים בעלי האנרגיה הגדולה ביותר הידועים לאדם. הוא כולל בתוכו מספר כוכבים מסיביים מהגדולים ביותר הידועים לאנושות וביניהם הכוכב הכבד ביותר שהתגלה עד כה - R136a1 - כוכב בעל מסה של 256 מסות שמש ועוצמת הארה הגדולה פי 7,400,000 מהשמש. כוכב נוסף בצביר זה R136c הוא בעל מסה פי 230 ממסת השמש.
הערות שוליים

1 2 3 4  SIMBAD: NGC 2070
1 2 3  NED: NGC 2070
↑  G. Bosch, E. Terlevich & R. Terlevich: Gemini/GMOS search of massive binaries in the ionizing clus ter of 30 Dor
↑  https://www.aanda.org/articles/aa/abs/2004/44/aa0506-04/aa0506-04.html
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלריית דגלי אסיה

רשימה זו כוללת את הדגלים שבהם נעשה שימוש באסיה לפי קטגוריות ולפי סדר הא'-ב':
דגלים בינלאומיים

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 14 בספטמבר 1960 | דגל אופ"ק | הדגל בצבע תכלת, עם לוגו הארגון בלבן במרכזו. |
|  | 28 ביוני 2011 | דגל הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי | הדגל לבן, עם סמל הארגון במרכזו. הסמל מורכב מסהר ירוק החובק גלובוס, שבמרכזו אבן הכעבה. |
|  | 19 בינואר 1996 | דגל חבר המדינות |  |
|  | 8 במרץ 1945 | דגל הליגה הערבית | דגל ירוק שבמרכזו חותם הליגה הערבית וכן שרשרת זהב בת 22 חוליות המסמלות את 22 חברות הליגה בעת אימוץ הדגל. במרכז הסמל שם הארגון בערבית. |
|  |  | דגל מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ |  |
דגלים בינלאומיים > דגלי לאומים וקבוצות אתניות

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | דגל הדרוזים | משולש ירוק שווה-שוקיים שבסיסו תורן הדגל לצד ארבעה פסים בצבעים אדום, צהוב, כחול ולבן (מלמעלה למטה). |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי טריטוריות

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | חלק ממדינה ריבונית | תיאור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 20 ביולי 2004 | דגל הונג קונג | הרפובליקה העממית של סין | דגל אדום מוטען פרח הבוהיניה בעל חמישה עלים בלבן. |
|  | 20 ביולי 2004 | דגל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי | הממלכה המאוחדת | נס כחול, דגל הממלכה המאוחדת בקנטון, סמל הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי על שדה גלים כחול ולבן. |
|  | 26 בינואר 2002 | דגל אי חג המולד | אוסטרליה | ביקולור משולשים בירוק וכחול. הצלב הדרומי על האזור הכחול וציפור זהובה על האזור הירוק. עיגול זהב המרכז עליו מפת האי בירוק. |
|  | 1993 | דגל מקאו | הרפובליקה העממית של סין | דגל ירוק מוטען בפרח לוטוס מעל גשר ומים לבנים, מעל קשת של חמישה כוכבים לבנים. |
|  | 6 באפריל 2004 | דגל איי קוקוס | אוסטרליה | דגל ירוק, בקנטון דיסקה צהובה ובתוך עץ דקל, במרכז הדגל סהר צהוב ובאורכה כוכבי הצלב הדרומי. |
דגלי מדינות עצמאיות > דגלי מדינות מוכרות חלקית או שאינן מוכרות

| דגל | תאריך אימוץ | שימוש | מדינה טוענת | תיאור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 23 ביולי 1992 | דגל אבחזיה | גאורגיה | שבעה פסים אופקיים בצבעי ירוק ולבן לסירוגין, קנטון אדום ובתוכו כף יד פתוחה ומעליה שבעה כוכבים, כולם בצבע לבן. |
|  | 30 במרץ 1992 | דגל דרום אוסטיה | גאורגיה | טריקולור אופקי בצבעים לבן, אדום וצהוב. |
|  | 6 באפריל 2012 | דגל טאיוואן | הרפובליקה העממית של סין | דגל אדום, קנטון כחול, בתוכו שמש לבנה. |
|  | 7 במרץ 1984 | דגל צפון קפריסין | קפריסין | הדגל מהווה למעשה היפוך צבעיו של דגל טורקיה - סהר אדום על רקע לבן, בתוספת שני פסים אדומים מאוזנים בראשו ובתחתיתו. |
ראו גם

| דגלי מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקיה • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה • מצרים • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה • תאילנד • תימן |  |
| שטחים תלויים | אבחזיה • אג'ריה • אי חג המולד • איי קוקוס • דרום אוסטיה • הונג קונג • הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • הרפובליקה הסינית • הרשות הפלסטינית • כורדיסטן • מקאו • צפון קפריסין |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
S/2003 J 10

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  2003
 מגלה:  סקוט שפרד
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  22,731,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.3438
 זמן הקפה:  700.129 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.3 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  164°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  2 ק"מ
 מסה:  ‎1.5×1014‎ ק"ג
 אלבדו:  0.05
 בהירות נראית:  23.6
 
S/2003 J 10 הוא ירחו של כוכב הלכת צדק.
S/2003 J 10 התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצה של אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שהודרכה על ידי סקוט שפרד.
לאחר גילוי קוטלג בשם S/2003 J 10.
קוטרו של S/2003 J 10 הוא 2 קילומטרים ומהירותו בעת הקפתו את צדק היא 2.3 ק"מ לשנייה.
רדיוס מסלולו של S/2003 J 10 סביב צדק הוא 22,731,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו את צדק הוא 700.129 ימים.
S/2003 J 10 בעל אלבדו של 0.05 ואקסצנטריות של 0.3438.
S/2003 J 10 משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. קבוצה זו היא קבוצה של ירחים שהמשותף להם הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
S/2003 J 12

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  2003
 מגלה:  סקוט שפרד
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  17,883,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.4920
 זמן הקפה:  489.7 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.48 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  151.1°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  1 ק"מ
 מסה:  ‎1.4×1012‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  23
 
S/2003 J 12 הוא ירחו של כוכב הלכת צדק והוא אחד מהירחים הקטנים ביותר במערכת השמש.
S/2003 J 12 התגלה בשנת 2003 על ידי אסטרונומים בהדרכת סקוט שפרד מאוניברסיטת הוואי וקוטלג בשם S/2003 J 12.
קוטרו של S/2003 J 12 הוא קילומטר אחד והוא מקיף את צדק במרחק של 17,883,000 ק"מ ובזמן הקפה של 489.72 יממות, בכיוון תנועה ההפוך לכיוון הסיבוב של צדק.
S/2003 J 12 בעל אלבדו של 0.04 ואקסצנטריות של 0.4920.
בניגוד לרוב ירחי צדק, S/2003 J 12 אינו משתייך לשום קבוצת ירחים.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
S/2003 J 16

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  6 בפברואר 2003 
 מגלה:  ברט גולדמן 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  20,744,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.227
 זמן הקפה:  610.362 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.47 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  150°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  2 ק"מ
 מסה:  ‎1.5×1013‎ ק"ג
 אלבדו:  0.04 
 בהירות נראית:  23.3
 
S/2003 J 16 הוא ירחו של כוכב הלכת צדק. S/2003 J 16 התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצה של אסטרונומים שהודרכה על ידי ברט גלדמן.
קוטרו של S/2003 J 16 הוא 2 קילומטרים. רדיוס מסלולו של S/2003 J 16 סביב צדק הוא 20,744,000 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 610.362 ימים.
S/2003 J 16 משתיך לקבוצת הירחים אננקה הקרויה על שמו של הירח אננקה ומשתייכים אליה הירחים יואנתה, יוקסטה, פרקסידייק, הרפלייקה, תיאונה ואננקה. ירחיה של קבוצת אננקה מקיפים את צדק במרחק של 19.3 עד 22.7 מיליון ק"מ).
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
NGC 7635

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קסיופאה
 מגלה:  ויליאם הרשל 
 תאריך גילוי:  1787
 בהירות נראית:  10
 עלייה ישרה:  23ʰ 20ᵐ 44.5203ˢ
 נטייה:  ‏06″ ‏12′ ‏61°‏+
 מאפיינים פיזיים
 מרחק:  7,100 - 11,000  שנות אור 3,727.42  פארסק
 קוטר:  6-10 שנות אור
 
NGC 7635 (נקראת גם ערפילית הבועה, Sharpless 162, ו-Caldwell 11) היא אזור H II, ערפילית פליטה בקבוצת הכוכבים קסיופאה. הערפילית שוכנת קרוב לצביר הכוכבים הפתוח M52. הערפילית התגלתה בשנת 1787 על ידי ויליאם הרשל.
הערפילית נוצרת על ידי רוח השמש של BD+60 2522, כוכב חם צעיר בעל בהירות נראית של 8.7 ומסה של 44 מסות שמש. הכוכב ממוקם במרכז הערפילית.
הערפילית ממוקמת ליד ענן גרעיני המכיל הרחבה של הערפילית כשהוא עצמו מושפע מהכוכב הצעיר החם, מה שגורם לו לזהור.
תצפית

עם טלסקופ של 10 אינץ' (250 מ"מ) הערפילית תיראה עמומה עם הילה מסביב לכוכב. עם טלסקופ של 16-18 אינץ' (460 מ"מ) אפשר להבחין שהערפילית העמומה אינה סדורה.
S/2003 J 9

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  2003
 מגלה:  סקוט שפרד
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  23,858,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.269
 זמן הקפה:  752.839 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.39 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  164.5°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  1 ק"מ
 מסה:  ‎1.4×1012‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  .6 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  23.7
 
S/2003 J 9 הוא אחד הירחים של כוכב הלכת צדק, הוא התגלה בשנת 2003 על ידי קבוצת אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי שבראשה עמד סקוט שפרד.
קוטרו של S/2003 J 9 הוא קילומטר אחד ומהירות סיבובו סביב צדק היא 2.39 ק"מ לשנייה. רדיוס מסלולו של S/2003 J 9 סביב צדק הוא 23,858,000 קילומטרים ומשך זמן הקפתו סביב צדק הוא 752.839 ימים.
S/2003 J 9 בעל אלבדו של 0.04, בהירות נראית של 23.7, אקסצנטריות של 0.269 ומסה של ‎1.4×1012‎ ק"ג.
הירח משתייך לקבוצת הירחים קארמה אשר קרויה על שם הירח קארמה. המשותף לקבוצה זו הוא היותם ירחים לא-רגילים שמסלולם סביב צדק הוא בין 23 ל-24 מיליון קילומטר ובנטייה של כ-165°.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
OGLE-2007-BLG-368L

|  נתוני תצפית |
| --- | --- |
 קבוצת כוכבים:  עקרב
 סיווג ספקטרלי:  K
 עלייה ישרה:  17ʰ 56ᵐ 25.96ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏14.7″ ‏14′ ‏32°‏- מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 מרחק:  19,230  שנות אור 5,895.88  פארסק
 מסה:  0.65 מסות שמש
 
OGLE-2007-BLG-368L הוא כוכב אשר נמצא במרחק של 19,230 שנות אור (5,900 פארסק) מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים עקרב. הכוכב בעל מסה של 0.65 מסות שמש והוא ככל הנראה בעל סיווג ספקטרליK. בשנת 2009 נמצא כוכב לכת אשר קיבל את השם OGLE-2007-BLG-368Lb, כוכב הלכת המקיף את OGLE-2007-BLG-368L במרחק של 3.3 יחידות אסטרונומיות והוא בעל מסה של 22 מסות כדור הארץ.
הערות שוליים

↑  http://www.openexoplanetcatalogue.com/planet/OGLE-2007-BLG-368L%20b/
↑  http://iopscience.iop.org/article/10.1088/0004-637X/710/2/1641;jsessionid=31E18347531C6E169702F2EE8A3B4918.c4.iopscience.cld.iop.org
87 סילביה

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 סיווג ספקטרלי:  אסטרואיד טיפוס-P, אסטרואיד טיפוס-X 
 קטגוריה:  חגורת האסטרואידים 
 תאריך גילוי:  16 במאי 1866 
 מגלה:  רוברט פוגסון
 על שם:  ריאה סילביה 
 מקום גילוי:  Madras Observatory 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  3.47737402707803±0.0000000059597 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.093926118628795 
 זמן הקפה:  2,368.511708020178±0.000006089 יממה
 נטיית מסלול:  10.855±0.001 מעלה, 10.88038349649553±0.00000016878 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  253.051 קילומטר
 מסה:  14,780,000,000,000,000,000 קילוגרם
 צפיפות ממוצעת:  1.2±0.1 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.0729 סנטימטר לשנייה בריבוע
 זמן סיבוב עצמי:  5.184 שעה
 אלבדו:  0.043 
 בהירות נראית:  12.87 
 בהירות מוחלטת:  6.95 
 טמפרטורה ממוצעת:  151 קלווין
 
87 סילביה (מאנגלית: 87 Sylvia) הוא האסטרואיד ה-8 בגודלו בחגורת האסטרואידים. 87 סילביה הוא גוף האב של משפחת סילביה וחבר בקבוצת סייבל הממוקמת בסמוך לגבול החיצוני של החגורה (ראה ערך: קבוצות מינוריות).
גילוי האסטרואיד ומתן שמו

87 סילביה התגלה על ידי נ. ר. פוגסון ב-16 במאי 1866, 2 בעת שהייתו במדראס (צ'נאי), שבהודו. המספר 87 בראשית שמו מציין כי הוא האסטרואיד ה-87 שהתגלה. פוגסון הסביר כי קרא לאסטרואיד בשמה של ריאה סילביה, דמות מהמיתולוגיה הרומאית, אמם של רמוס ורומולוס מייסדי רומא. כ-150 שנה מאוחר יותר, כאשר התגלו סביב 87 סילביה שני ירחים קטנים, הם כונו רמוס ורומולוס.
מסלול

מרחקו הממוצע של 87 סילביה מהשמש הוא כ-522 מיליון ק״מ (3.49 יחידות אסטרונומיות), מרחק המניח אותו מעבר לקצה החיצוני של חגורת האסטרואידים ובתוך קבוצה המכונה קבוצת סייבל. עם זאת, האקצנטריות של מסלולו (0.08) גורמת לו להתקרב עד כדי 480 מיליון ק״מ מהשמש (כלומר נקודת הפריהליון שלו היא 3.21 יחידות אסטרונומיות), בתוך האזור המוגדר של חגורת האסטרואידים. במסלול זה הוא 87 סילביה משלים הקפה אחת סביב השמש פעם ב-6.5 שנים.
מאפיינים פיזיולוגים

צורתו של 87 סילביה היא מאורכת כשל תפוח אדמה: אורך הצירים הוא כ-385 ק״מ על 265 ק״מ על 230 ק״מ, כלומר יחס של 1.67 בין הציר הארוך לציר הקצר, ו-1.15 בין הציר הבינוני לציר הקצר. 87 סילביה הוא בעל צבע כהה מאוד, בדומה לאסטרואידים אחרים שסוגם הספקטרלי הוא מסוג X, אבל ההרכב שלו איננו ידוע בוודאות. גילוי ירחיו ומדידת מרחקם מסילביה וזמן ההקפה שלהם, אפשרה מדידה מדויקת של מסתו וצפיפותו על ידי שימוש בחוק השלישי של קפלר. צפיפותו נמצאה נמוכה מאוד (1.2 גרם לסמ״ק שהם 1.2 פעמים צפיפות המים), מה שמעיד כי האסטרואיד הוא נקבובי מאוד - 25% עד 60% מהנפח שלו עשוי להיות חלל ריק.
בהינתן צפיפות נמוכה זו ייתכן וסילביה הוא בעל מבנה של ״ערמת חצץ״ (Rubble Pile) כלומר אסופת אבנים הדבוקות זו לזו בעזרת כוח כבידה חלש ולא יותר. זמן הסיבוב העצמי של 87 סילביה סביב צירו הוא 5.18 שעות, כאשר ציר הסיבוב הוא הציר הקצר של צורתו המאורכת.
ירחים

ל-87 סילביה יש שני ירחים המקיפים אותו, רומולוס ורמוס, שנקראו על שם ילדיה של סילביה המיתולוגית. רומולוס התגלה לראשונה ב-18 בפברואר 2001, מטלסקופ קק 2 שבהוואי, על ידי מייקל בראון וז'אן לוק מרגו. רמוס התגלה כעבור שלוש שנים מאוחר יותר, ב-9 באוגוסט 2004, על ידי צוות שהוביל פרנק מרצ'יס מאוניברסיטת ברקלי. הירחים התגלו בתמונות ברזולוציה גבוהה שאפשרה לזהות את אורם הקלוש יחסית בסמוך לאור הבהיר של האסטרואיד עצמו. מרחקם של רמוס (706 ק״מ) ושל רומולוס (1357 ק״מ) מ-87 סילביה גורם להם לגמוע הקפה אחת ב-1.37 שעות ו-3.65 שעות בהתאמה. מסתם קטנה פי 10,000 לערך ממסתו של האסטרואיד אותו הם מקיפים.
| שם | מסה (בקילוגרמים) | חצי-צירי זמן מרכזיים (בקילומטרים) | משך זמן אורביטלי | חריגות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| רמוס | 7.3×1014 | 706.5 | 1.37 | 0.027 |
| רומולוס | 9.3×1014 | 1357 | 3.65 | 0.006 |
הערות שוליים

↑  Norman Pogson, Minor Planet 87 Sylvia, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society 26, 1866-06-01, עמ' 311
↑  F. Marchis;  et al. (2005). "Discovery of the triple asteroidal system 87 Sylvia". Nature. 436 (7052): 822–4. Bibcode:2005Natur.436..822M. doi:10.1038/nature04018. PMID 16094362.
↑  Fang, Julia. "Orbits, Masses, and Evolution of Main Belt Triple (87) Sylvia". Astronomical Journal. arXiv:1206.5755. Bibcode:2012AJ....144...70F. doi:10.1088/0004-6256/144/2/70.
הפירמידות במצרים

הנקרופוליס של גיזה, מאחורי שיירת גמלים
הפירמידות במצרים, שאחדות מהן נמנות עם המבנים הגדולים ביותר שנבנו בידי אדם, מהוות במשך אלפי שנות קיומן את אחד הסמלים המובהקים לתרבות מצרים העתיקה. הפירמידות נבנו על ידי המצרים הקדמונים בגדתו המערבית של נהר הנילוס - ארץ המתים לפי אמונתם, וזאת מפני שהיה זה המקום שבו נראה אל השמש שוקע בסופו של כל יום. את בתי המגורים שלהם בנו הקדמונים בגדתו המזרחית של הנהר, שם נראתה השמש מפציעה וזורחת בכל בוקר.
קיימת הסכמה בקרב הארכאולוגים לגבי היות הפירמידות מבני קבורה ענקיים אשר עוצבו לפי תפיסות דתיות המבוססות על פולחן השמש והכוכבים. מרבית הפירמידות הנמצאות במצרים נבנו בתקופת הממלכה הקדומה ותקופת הממלכה התיכונה.
סמליות הפירמידות

כיום נהוג לחשוב כי צורתן של הפירמידות מייצגת את הסוללה הקדומה שממנה, לפי אמונתם של המצרים, נברא העולם כולו. סיבה נוספת לצורת המבנה היא התיאור המופשט לפיו הפירמידה מייצגת את התפשטותן של קרני השמש אל הארץ. סיבה זו מחוזקת על ידי העובדה שבימי קדם היו הפירמידות מצופות במשטחי אבן גיר מבריקים ובוהקים אשר הפיצו את אור השמש המשתקף מקירותיו של המבנה למרחקים גדולים. גם הכינויים שבהן כונו חלק מהפירמידות נקשרים לרוב להארת השמש, דוגמת שמה המקורי של הפירמידה הנוטה בדחשור: "הפירמידה הזורחת הדרומית" ופירמידת "זריחת סנווסרט".
בעוד ההסכמה על היות הפירמידה מבנה קבורה היא נחלת כלל החוקרים, ישנה אי הסכמה בסיסית באשר למיתוסים ולעקרונות ה"דתיים" כביכול אשר התפתחו סביב חקר הפירמידות במרוצת השנים. אחת התאוריות אשר התפתחה וזכתה להכרה מסוימת היא התאוריה המתארת את הפירמידות כמכונות משוכללות להחייאת המתים.
תאוריה אחרת מציעה כי הפירמידות היוו מעין "משגר" של נשמת הפרעה אל חלק מסוים בשמי הלילה, שם, לפי האמונה המצרית, נמצא השער הישיר למעבר לעולם הבא. ראיה התומכת בתאוריה זו נמצאה בפירמידה הגדולה של גיזה והיא הימצאותו של פיר צר וארוך שתחילתו בחדר הקבורה הפרעוני וסופו בדופן החיצונית של הפירמידה. פיר זה מקשר בין חדר הקבורה לנקודה בשמים שם נמצא השער השמיימי.