stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק אייזיק רוזנבוים
תולדותיו

נולד בעיר צ'רנוביץ לרבי איתמר רוזנבוים מנדבורנה. נישא לחנה בת רבי נתן דוד הכהן הולנדר רבה של אמסאנא שבגליציה (שהיה חתנו של רבי נפתלי משולם פייבוש מסניאטין). גיסו הוא הרב שמואל מאיר הולנדר. מיד לאחר נישואיו קבע את מקום מגוריו בזוטשקא, עיירה קטנה בפרברי צ'רנוביץ, שם שימש כרב העיר עוד בחיי אביו, ועל שמה נקרא האדמו"ר מזוטשקא. לאחר שנים ספורות עבר לכהן בעיר וואשקוביץ שם כיהן באדמו"רות עד פרוץ מלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נדד יחד עם משפחתו והגיע לאוקראינה, שם הסתתר בעיירה באלטה. ביום ה' בניסן ה'תש"ד 1944 נתקל בקצינים גרמנים שרצו להורגו וכבר כרכו על צווארו את חבל התלייה, אך במפתיע החליטו לשחררו. צאצאיו וחסידיו חוגגים מדי שנה ביום זה את נס הצלתו.
אחר השואה היגר לארצות הברית, תחילה ישב באיסט ניו יורק ובקראון הייטס, ולאחר מכן בבורו פארק שם נאבק לסגירת החנויות בשבת ועל שמירת השבת, ופעולותיו נשאו פרי.
לאחר פטירת אביו בשנת ה'תשל"ג החל למלא את מקומו בבית מדרשו בשכונת יד אליהו בתל אביב. בשנת ה'תשמ"א עבר להתגורר בבני ברק, שם יסד בית מדרש ותלמוד תורה. ייסד גם את מפעל שונה הלכות, שבמסגרתו נבחנים מאות אברכים ובחורים מדי חודש על שולחן ערוך ומשנה ברורה הלכות שבת.
נפטר אור לי"ד בתמוז תש"ס בגיל 94, ונקבר באוהל אדמו"רי נדבורנא בהר הזיתים.
מצאצאיו

חתנו, אחיו הרב אשר ישעיה, האדמו"ר מנדבורנה חדרה.
חתנו, קרובו רבי יוסף לייפר, האדמו"ר מחסידות ווערדאן.
בנו הגדול הרב מאיר היה רב קהילת שומרי שבת בקראקס (ה' סיון תרפ"ח - ג' אלול תשפ"א) חתן רבי צבי אביגדור פעקעטע מנאנאש.
בנו רבי ישראל (תרצ"א-כ"א בחשוון ה'תש"ע 1931-2009), היה חתן רבי מנחם שלמה טויב מקאלוב. כיהן כאדמו"ר מסטניסלב במונסי.
בנו רבי נתן דוד (ג' בסיוון תש"ה – כ"ח בשבט ה'תשע"ט), חתנו של רבי מרדכי מזוויהל. מילא את מקומו כאדמו"ר מזוטשקא, בנו הרב אשר ישעיה רוזנבוים ממלא את מקומו. חתנו הוא הרב אלימלך בידרמן.
ספריו

הצניעות והישועה
נחל יצחק על התורה, בני ברק ה'תשס"ב.
המנורה הטהורה בשלבי הוצאה לאור
לקריאה נוספת

פסח גולדשטיין, לב האר"י, תולדות חייו של האדמו"ר מזוטשקא, באתר אוצר החכמה
קובץ נזר התורה ניסן ה'תשס"ה
המודיע תוספת לגיליון, י"ג בתמוז ה'תש"ע, עמ' ט"ו - י"ז
שמן ששון מחבריך חלק ד' ירושלים ה'תש"ע
הערות שוליים

↑  מכתב מאת האדמו"ר מזוטשקא זצ"ל, באתר ווינרס מכירות פומביות, ‏11 ביוני 2021
↑  ראו כתבה אודותיו
↑  הוספה לגיליון המודיע י"ג בתמוז ה'תש"ע
| שושלת נדבורנה |
| --- | --- | --- |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה בעבר | רבי מאיר (הגדול) מפרמישלאן • רבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן • רבי מאיר מפרמישלאן • רבי יצחק מקאליש • רבי שלמה מפרמישלאן • רבי ישכר בער לייפר (נדבורנה) • רבי אהרן אריה לייב לייפר (נדבורנה) • רבי מרדכי לייפר  • רבי ישכר בער לייפר (סאטמר) • רבי מאיר רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי איתמר רוזנבוים • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי שלמה איזקסון • רבי מאיר לייפר • רבי יוסף לייפר (פיטסבורג) • רבי חיים מרדכי רוזנבוים • רבי אברהם אבא לייפר • רבי אהרן יחיאל לייפר • רבי דוד משה רוזנבוים (רחובות) • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (ראחוב) • רבי ישכר בער רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי מאיר איזקסון • רבי צבי הירש רוזנבוים • רבי ישראל רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (חדרה) • רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים • רבי נתן דוד רוזנבוים • רבי ישראל ניסן רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים (קליבלנד) • רבי מרדכי ישכר בער לייפר • רבי מאיר רוזנבוים (קראקאס) • רבי שמואל שמעלקא לייפר |  |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה כיום | רבי אליעזר זאב רוזנבוים (נדבורנה) • רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים • רבי מאיר רוזנבוים (פרמישלאן) • רבי דוד משה רוזנבוים (קריית גת) • רבי יחזקאל שרגא רוזנבוים (טערבישאן) • רבי שלום אליעזר זאב רוזנבוים • רבי חיים מרדכי רוזנבוים (טשרנוביץ) • רבי ניסן חיים רוזנבוים • רבי זיידא אליעזר זאב רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (זוטשקא) • רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (ביתר עילית) • רבי יוסף נפתלי רוזנבוים • רבי ישכר בער לייפר • רבי משה מאיר לייפר • רבי משולם אליעזר לייפר • רבי אורי לייב הכהן רוזנבוים • רבי יחיאל מאיר רוזנבוים • רבי חיים לייפר • רבי ברוך פנחס לייפר • רבי דוד צבי רוזנבוים • רבי משה רוזנבוים • רבי זונדל ישכר דב רוזנבוים • רבי יהודה רוזנבוים • רבי גדליה משה רוזנבוים • רבי שלמה רוזנבוים • רבי מרדכי רוזנבוים (ירושלים) • רבי מאיר לייפר (דינוב) |  |
| ענפים בשושלת | חסידות נדבורנה באניא • חסידות ביטשקוב • חסידות בישטינא • חסידות זוטשקא • חסידות חוסט • חסידות טמשוואר • חסידות טערבישאן • חסידות טשערנוביץ' • חסידות לינסק • חסידות מז'יבוז' • חסידות מיאלען • חסידות נדבורנה • חסידות סטניסלב • חסידות סטרוז'ניץ • חסידות פיטסבורג • חסידות פרמישלאן • חסידות קאליש • חסידות קליבלנד • חסידות קרעטשניף • חסידות ראחוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312967805171  ISNI: 0000 0000 6693 8422  LCCN: no94022830  VIAF: 11884068   WorldCat (עם VIAF): 11884068 
ציונו של האדמו"ר מזוטשקא בהר הזיתים
פראייר

ערך זה עוסק במילת סלנג. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פראייר היא מילת סלנג ישראלי המתארת אדם שמאפשר את ניצולו בידי אחרים. זהו מושג מפתח בחברה הישראלית, והרצון לא להיות "פראייר" מהווה מוטיב מרכזי בהוויה הישראלית-צברית.
אטימולוגיה

קיימות כמה סברות למקור המילה.
לפי רוביק רוזנטל, ייתכן שמקור המונח במילה הגרמנית Freier, שפירושה אדם המחזר אחרי אישה (Frau בגרמנית). בהקשר זה נעשה גם שימוש במילה במשמעות של אדם המבקר אצל זונות, שקל להפילו בפח ולהונות אותו. בעקבות הגרמנית חדרה המילה לשפת הדיבור הרוסית במשמעות של איש פתי ונאיבי, שהתקבעה, בהשפעת הרוסית, בסלנג הישראלי.
"פרייהר" (Freiherr) היא דרגת אצולה זוטרה (מקבילה בערך לברון) Barfifon. ייתכן שיש קשר בין הצליל גרמני הבולט לבין המשמעויות ה"ייקיות" הסטריאוטיפיות כגון קבלת מרות, היצמדות לכללים נוקשים ופורמליים על חשבון גמישות, פקחות ואלתור.[דרוש מקור] בסלנג העברייני של אודסה בראשית המאה ה-20, שהיה מבוסס על יידיש, תיארה המילה אדם שומר חוק, בניגוד לעבריינים מקצועיים.
אפשרות נוספת היא שהמקור בא מהמילה Freier, שמשמעותה "פנוי" או "חופשי" בגרמנית. כך, מי שפנוי, יכול להיות מנוצל על ידי האחר.[דרוש מקור]
לפי השערה אחרת, מקור המונח הוא ברומניה, שם נהגו בני האצולה האוסטרו-הונגרית לבלות חופשות במאה התשע עשרה, והיו מוכנים לשלם מחירים מופקעים על מוצרים ושירותים מבלי למחות או לעמוד על המקח. כתוצאה מכך נכנסה המלה fraier לשפה הרומנית במשמעות דומה לזאת בעברית המודרנית, והובאה לארץ בידי יהודים מרומניה.
יש הטוענים שמקור המילה בשפה הפולנית, שבה יש למילה אותה משמעות.
משמעות הפראייר בתרבות הישראלית

הפראייר מהווה עבור ישראלים רבים תיוג שלילי שיש להימנע ממנו. החשש מהתיוג החברתי, אך גם העצמי, כל כך חזק, עד כי יש הטוענים שהוא מהווה אחד המניעים המרכזיים עבור היחיד באינטראקציות עם אחרים בחברה. [דרוש מקור]
ניתן לראות בדור הלא-פראייר דור סוציולוגי שלישי, לאחר דור החלוץ ודור הצבר. בדור החלוץ הייתה היררכיה חברתית שנקבעה על סמך השירות למען החברה, היינו עד כמה אדם שירת את החברה ופעל לבניינה באופן הנחשב ליוקרתי (גם זהות המבצע נחשבה). בדור הצבר ההיררכיה החברתית נקבעה לא רק על סמך הסטטוס ההישגי אלא גם על סמך הסטטוס השיוכי - מי שנולד בארץ נחשב לצבר, כאשר גם בין הצברים היה מדרג שהסתמך על מאפיינים שיוכיים. בניגוד לחלוץ ולצבר, הלא-פראייר אינו מבקש ליצור היררכיה ברמת המקרו, אלא חותר ברמה זו לשוויוניות חברתית. ההיררכיה הקיימת, אם בכלל, במושג הפראייר היא היררכיית מיקרו, היררכיה רגעית, המבוססת על אסרטיביות.
ברמה המקרו חברתית, ניתן למצוא ריבוד חברתי באופן בו קבוצות בחברה הישראלית יכולות להיתפס כפראייריות יותר או פחות. השכבות המצויות בשולי החברה מעודדות אנטי פראייריות, כתוצאה מתחושות ניכור, זרות וחוסר שייכות. בכך תרבות הפראייר יכולה לתרום לשכפול המערכת הריבודית המבוססת על מעמד חברתי, כוח ויוקרה חברתית, שכן, ביטויים כמו "אני לא פראייר" מהווה פתרון זמין, נוח ולא מועיל עבור אוכלוסיות חלשות, גם אם ברמת המיקרו ישנה תחושת סיפוק ואף תועלת.
מושג הפראייר מבטא תהליכי עומק בחברה הישראלית - אינדיבידואליזציה, הפרטה ומיסודו של הפרויקט הציוני. (אחד הפרדוקסים בפרויקט הציוני הוא בכך שהציונות ביקשה לייצר יהודים שלא יהיו פראיירים, אך כדי להגשים זאת היא תבעה משמעת חזקה לקולקטיב, ובעצם להיות פראיירים במונחים של ימינו.) יש במושג הפראייר משום מחאה כנגד התובענות של המדינה והחברה הישראלית מהאינדיבידואלים ורצון לחיים יותר "נורמליים". אף על פי כן, החברה הישראלית עדיין נשענת על בסיס קולקטיבי-אידאולוגי איתן. שני קטבים אלה מייצרים עבור הישראלים את דפוסי המחשבה שלהם ואת פרקטיקות ההתנהגות.
אל מול התיוג השלילי הבולט של הפראייר, עומד שירו של נתן אלתרמן, "אליפלט" (מילות השיר). אליפלט, גיבור השיר, הוא פראייר מובהק:
עם זאת, הפראייריות של אליפלט היא הדוחפת אותו, לפי השיר, לבצע מעשה גבורה:
את ההוקרה לפראייר נותן המלאך גבריאל, האומר:
בשנות ה-70 של המאה ה-20 החל המושג לקבל משמעות אנטי-ממסדית. אם במילון הראשון לעברית מדוברת של דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה המושג מופיע במובן של אדם תמים ומנוצל, הרי בספרם השני מופיע הערך "הפראייר של גולדה".
לקריאה נוספת

לואיס רוניגר ומיכאל פייגה, תרבות הפראייר והזהות הישראלית, אלפיים 7, 1993, עמ' 136-118.
הערות שוליים

↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: קווים לדמותו של הפראייר, באתר nrg‏, 11 באוגוסט 2011
↑  במילון של הסלנג של אודסה (ברוסית)
↑  באתר שפה עברית
הלורד הראשון של האוצר

ערך זה עוסק בלורד הראשון של האוצר. אם התכוונתם לאחראי על נושאי הכלכלה בקבינט הממלכה המאוחדת, ראו .
ויליאם ססיל, הלורד הראשון של האוצר אוחז במטה לבן כסמלו של תפקידו.
תפקיד הלורד הראשון של האוצר (באנגלית: Lord High Treasurer) היה שמה של אחת המשרות הבכירות ביותר בממלכת אנגליה ומאז חוקי האיחוד של 1707 זוהי עמדה בכירה בממשלת בריטניה.
זהו התואר השלישי בחשיבותו בין משרדי הממשלה המסורתיים המכונים "Great Officers of State" (אנ') מתחת ללורד צ'נסלור ומעל הלורד נשיא המועצה.
הלורד הראשון של האוצר מתפקד כראש האוצר של הוד מלכותה (אנ'). מאז המאה ה-17, התפקיד אויש בידי ועד מנהל של מספר אנשים שחילקו ביניהם את הסמכויות ונקראו נציבי הלורדים של האוצר. ועדה זו התקיימה החל מהתפטרותו של צ'ארלס טלבוט, הדוכס הראשון משרוסברי מהתפקיד בשנת 1714.
בעידן המודרני, נקבע באמנה כי הוועד המנהל של נציבי הלורדים של האוצר כולל את ראש ממשלת בריטניה, אשר נושא בתואר "הלורד הראשון של האוצר", את שר האוצר, אשר נושא בתואר "הלורד השני של האוצר" ואת מצליפי בית הנבחרים הבריטי, אשר נושאים בתואר "נציבי הלורדים הזוטרים של האוצר".
היסטוריה

שורשיו של תפקיד הלורד הראשון של האוצר, הם בתקופת שלטונו של הנרי הראשון, כאשר בשנת 1126 לערך, הופרדו תחומי האחריות הפיננסיים ממשרת הלורד הגדול צ'מברלין (אנ'). האוצר היה במקור מדור של משק בית המלוכה (אנ') שתחת אחריותו כספו הפרטי של המלך. בשנת 1216, מונה גזבר לפקח על האוצר בווינצ'סטר. הגזבר פיקח הן על אוצר המדינה והן על אוצרו הפרטי של המלך. עד תקופת טיודור, הלורד הראשון של האוצר הפך לאחד מנושאי המשרות הבכירים המכונים "Great Officers of State" (אנ'), מתחת ללורד צ'נסלור ומעל אדון הסוסים. חוק הבגידה של 1351 קבע כי הריגתו היא מעשה בגידה במלך ובמדינה.
במהלך המאה ה-16, הלורד הראשון של האוצר נחשב לעיתים קרובות כחבר הממשלה החשוב ביותר, ודה-פקטו תיפקד כראש הממשלה. הדוגמה הממחישה ביותר את כוחו של הלורד הראשון של האוצר היא ויליאם ססיל (מכונה גם ברון ברלי ה-1), ששירת בתפקיד מ-1572 עד 1598. במהלך כהונתו תחת אליזבת הראשונה, הטיל את חיתתו על הממלכה כולה.
תפקידו של ססיל, כנראה היווה גם השראה בהמשך לרוברט וולפול (מי שנחשב כיום בתור ראש ממשלת בירטניה הראשון).
הנציבים המודרניים

מאז, התפתחה מערכת שונה שבה התפקיד אויש, לא על ידי אדם אחד בלבד אלא על ידי ועד מנהל הנקרא ועדת האוצר. כיום, הלורד הראשון של האוצר הוא ראש הממשלה, והלורד השני של האוצר הוא שר האוצר, אשר ירש את רוב האחריות הפיננסית. בדרגה הבאה נמצאים "נציבי הלורדים הזוטרים של האוצר" אשר נחשבים תאורטית לחברי ועדת האוצר, ובפועל משמשים כמצליפים מטעם הממשלה תחת המזכיר הפרלמנטרי לאוצר (המצליף הראשי).
הוועדה הנוכחית מורכבת מראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון, שר האוצר רישי סונאק וחברי פרלמנט ובית הלורדים נוספים.
הערות שוליים

↑  David Loades, The Cecils: Privilege and Power Behind the Throne, The National Archives, 2007, ISBN 978-19-0561520-9
המכון לכימיה באוניברסיטה העברית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1924–הווה (כ־101 שנים) 
 מייסדים:  אנדור פודור 
 תלמידים
 :  550 (נכון ל־2021) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′28″N 35°11′51″E﻿ / ﻿31.774466985532°N 35.197407669273°E﻿ / 31.774466985532; 35.197407669273
 chemistry.huji.ac.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) המכון לכימיה באוניברסיטה העברית(למפת ירושלים רגילה) המכון לכימיה באוניברסיטה העברית(למפת הרי ירושלים רגילה) המכון לכימיה באוניברסיטה העברית(למפת הרי ירושלים מוגדלת) המכון לכימיה באוניברסיטה העברית
 
המכון לכימיה באוניברסיטה העברית הוא מכון מחקר לכימיה, הוותיק ביותר בישראל, הקמתו החלה במרץ 1923, עוד לפני פתיחתה הרשמית של האוניברסיטה העברית ב-1925.
המכון פועל בקמפוס גבעת-רם של האוניברסיטה העברית, ומעבדותיו נמצאות במספר בניינים, ביניהם: לוס אנג'לס, פילדלפיה, ארונברג ומכון קזאלי לכימיה יישומית.
נכון לשנת 2021, לומדים במכון כ-250 סטודנטים לתואר ראשון, 100 תלמידים לתואר שני, 150 תלמידים לדוקטורט ו-50 פוסט דוקטורנטים מחוץ לישראל.
יושב ראש המכון הוא פרופ' שלמה יצחייק, ויושב ראש החוג הוא פרופ' ליעוז אתגר. מבין בוגרי המכון הבולטים, ניתן למנות את המדענים עדה יונת, צבי רפופורט, איתמר וילנר ונתן שרון.
היסטוריה

היוזמה להקמת המכון הגיעה מחיים ויצמן, שהיה פרופסור לכימיה בעצמו, בתוכנית שהציג להקמת האוניברסיטה העברית ב-1920, כלל הקמה של שלוש מחלקות ראשונות: כימיה, פיזיקה ומיקרוביולוגיה, "תחומי מדע והמחקר, שיביאו תועלת לארץ ישראל" כתב. לצורך כך גייס את פרופסור אנדור פודור ושכנע אותו לבוא לארץ־ישראל על מנת להקים את המכון, שדחה את הזמנתה של אוניברסיטת בואנוס איירס שנשלחה לו באותו זמן. פודור, עוד בהיותו באירופה, דאג לרכישת הציוד הדרוש; ביקר בבתי חרושת וטפל בעצמו ברכישת המכשירים המסובכים לשם ציודו המתאים של המכון. הוא גם דאג להכשרת עובדים מומחים עבור המכון העתידי. במרץ 1923 הגיע פודור לירושלים והתמקם בבית האחוזה של ג'ון גריי היל בהר הצופים שנרכש עבור האוניברסיטה, והחל להפכו למכון מודרני לכימיה. הוא גם פיקח וניהל את הקמתו של בניין מודרני נוסף במקום עבור המכון. במהלך 1924 הגיעו המכשירים והכלים הנחוצים למכון, אך מכיוון שעבודות הבנייה טרם הושלמו, הם אוכסנו בביתו. זמן קצר לאתר הפתיחה הרשמית של האוניברסיטה התחילו הלמודים במכון לכימיה, שהיה המכון הראשון באוניברסיטה העברית.
המימון הראשוני להקמת המכון ניתן על ידי אדמונד ג'יימס דה רוטשילד. המאמר האקדמי הראשון מטעם המכון נשלח לפרסום בינואר 1924. בשנת 1929 תרמו הלורד אלפרד מונד ואחיו הכימאי רוברט מונד כסף להקמת קתדרת אקדמית לכימיה לזכר אביהם. תאגיד הכימיקלים הבריטי "אימפריאל כמיקל אינדסטריז" (ICI), שמונד היה היושב ראש שלו, גם מימן משרת עוזר הוראה לכימיה יישומית ותרם ציוד למכון.
המכון חווה תנופה משמעותית עם העלייה מגרמניה בשנות ה-30. חוקרים בולטים שהצטרפו למכון בשנים אלו היו ארנסט דוד ברגמן, ישעיהו ליבוביץ ולדיסלאוס פרקש. לאחר סיום מלחמת העצמאות ב-1949 ואובדן הקשר להר הצופים המכון פעל במספר מוקדים בירושלים. בשנת 1959 המכון עבר לקמפוס גבעת רם.
הערות שוליים

↑  מכונים ומרכזי מחקר | הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, האוניברסיטה העברית בירושלים, באתר science.huji.ac.il
↑  מכוני מחקר וחוגים | הפקולטה למתמטיקה ומדעי הטבע, האוניברסיטה העברית בירושלים, באתר science.huji.ac.il
↑  אספת הועד הפועל הגדול, העולם, 20 בפברואר 1920
1 2 3  במוסדות המרכזיים - באוניברסיטה פרופסור א. פודור בן ששים, העולם, 9 במרץ 1944
1 2 3  מכון לכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים: החלוץ ואבי אבות הכימיה בישראל
↑  פעולתו המדעית של המכון לכימיה של האוניברסיטה, הצפירה, 20 בדצמבר 1926
1 2  Lord Melchett and his brother Robert Mond are planning to establish a Chair of Chemistry at the Hebrew University in memory of their father , Ludwig , it is learned here, ‏20 JULY 1929
Melchett to Endow Chair at Hebrew University, Jewish Telegraphic Agency, ‏July 9, 1929 4:00 am
ישראל הירשפלד

| --- | --- |

ישראל הירשפלד במדי "הגדודים העבריים"
 לידה:  ברשאד, האימפריה הרוסית
 פטירה:  יולי 1957 ירושלים, ישראל
 שם לידה:  ישראל בן שמריהו הירשפלד
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  הדפס, ציור
 
ישראל בן שמריהו הירשפלד (סוף המאה ה-19 - יולי 1957) היה צייר וגרפיקאי ישראלי יליד האימפריה הרוסית.
ביוגרפיה

ישראל הירשפלד, בן לשמריה ובריינה, נולד בשלהי המאה ה-19 בברשאד, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) במשפחה חרדית. בעקבות פוגרומים היגרה המשפחה לשיקגו, ארצות הברית. בשנת 1914 בקירוב עלה לארץ ישראל והתגורר בשכונה יהודית מחוץ לחומות העיר ירושלים. אחיו, צבי הירשפלד, היה ממקימי נהלל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה נאלץ להסתתר מהצבא הטורקי בעליית הגג, ביחד עם אחיו, בשל אזרחותם האמריקאית.
בין השנים 1915–17 למד אמנות ב'בצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות'. היו אלו שנים קשות לבית הספר, שהתמיכה הכספית בו הצטמצמה במידה ניכרת עקב מלחמת העולם הראשונה. בסתיו 1916 נסגר בית הספר בגלל מגפות והתלמידים, וכנראה הירשפלד בכללם, נשלחו לעבודות חקלאיות במושבות העבריות. בשנת 1917 הצטרף, כמו מרבית תלמידי בצלאל, ל"גדודים העבריים". בהמלצת בוריס שץ נשלח בשנת 1920 ללימודי ליתוגרפיה בווינה ואף הוצע לו ללמד בבית הספר. בשנות ה-20, היה ממקימי שכונת בית הכרם. שם, פגש את רעיתו אדל (לבובנה) ירוסלבסקי. בשנת 1922 התמנה כחבר ועד של "אגודת אמנים עברית". נראה שבתקופה זו הקים בית-מלאכה לתפאורה בירושלים. בין השנים 1924–1926 השתתף בתערוכות האגודה במסגרת "תערוכות מגדל דוד". לאחר מכן מיעט לעסוק באמנות. בשנת 1929 למד הנהלת חשבונות ועסק בכך בחברות 'הכשרת היישוב', בתאגיד הבריטי "אימפריאל כמיקל אינדסטריז" (ICI), וב-18 השנים האחרונות לחייו בחברת 'משען'. הירשפלד נהרג בשנת 1957 בתאונת דרכים. מעבודותיו באוסף מוזיאון ישראל.
גלריה

דמות קבצן
שנות ה-20 של המאה ה-20 (?)
הדפס
גובה 11.7 ס"מ, רוחב 9.3 ס"מ
עיזבון האמן
המכבי - עיתון לעיניני התעמלות, ספורט וצופיות
בלי תאריך
הדפס
גובה 9.1 ס"מ, רוחב 18 ס"מ
עיזבון האמן
ערביה
בלי תאריך
צבע מים על נייר
גובה 7.3 ס"מ, רוחב 15.2 ס"מ
עיזבון האמן
‏O.T.E.S.A
שנות ה-20 של המאה ה-20 (?)
דיות וגרפיט על נייר
גובה 12.8 ס"מ, רוחב 10.5 ס"מ
עיזבון האמן
דמות קבצן
שנות ה-20 של המאה ה-20 (?)
הדפס
עיזבון האמן
הערות שוליים

↑  שמואל דיין, צבי הירשפלד (שבעה למותו), דבר, 25 במרץ 1962
↑  שילה כהן, נורית, "בצלאל" של שץ, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1980, עמ' 89.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 553542
מין קבוצתי

מין קבוצתי היא התנהגות מינית אנושית הכוללת יותר משני משתתפים, מכל נטייה מינית או מגדר. ניתן לאמץ כל סוג של פעילות מינית ולכלול יותר משני משתתפים, אך לכמה צורות יש שמות משלהן.
מין קבוצתי מתרחש בדרך כלל במסיבות מין פרטיות או במפגש סווינגינג חצי ציבורי, אך עשוי להתקיים גם במכוני עיסוי (אנ') או בבתי בושת, או במקומות שיפוט מסוימים, במקומות ייעודיים כגון מועדוני מין. במקומות שבהם מין פוליאמורי הוא טאבו או לא חוקי, מין קבוצתי עשוי להתקיים במקומות פרטיים או חשאיים כולל בתי מגורים, חדרי מלון או מועדונים פרטיים.
תנוחות מין

באופן עקרוני, ניתן להתייחס לכל התנהגות מינית המבוצעת על ידי יותר משני אנשים כמין קבוצתי.
מעגל מאוננים: אוננות קבוצתית בקרב גברים, בדרך כלל במעגל.
שרשרת דייזי: קבוצת המשתתפים מבצעים מין אוראלי זה על זה במערך מעגלי, ומאפשר לכל משתתף לתת ולקבל יחסי מין בעת ובעונה אחת.
גאנג באנג: מספר אנשים המבצעים פעולות מין באדם אחד, בתורו או במקביל.
שלישייה: שלושה אנשים מקיימים יחסי מין, לא בהכרח בו זמנית. אין להתבלבל עם מנאז' א-טרואה.
רביעייה: ארבעה אנשים מקיימים יחסי מין, לא בהכרח בו זמנית. אין להתבלבל עם מנאז' א-קאטר.
חדירה כפולה: שני אנשים נחדרים מינית בו זמנית או אדם נחדר מינית על ידי שני אנשים.
ספינטריאן: מונח ששימש סווטוניוס לתיאור שיטות קבוצתיות מיניות שהקיסר טיבריוס הקפיד לעשות בקאפרי.
סווינגינג רך: זוגות העוסקים בפעילות מינית באותו החדר אך ללא מגע מיני ביניהם.
סוגי מסיבות מין

מסיבת מין היא מפגש בו מתקיימת פעילות מינית. ניתן לארגן מסיבות מין על מנת לאפשר לאנשים לעסוק בפעילות מינית מזדמנת או בכדי לאפשר לזוגות או לאנשים המעוניינים במין קבוצתי להיפגש. כל מפגש בו צפויה פעילות מינית יכול להיקרא מסיבת מין.
ישנם מספר סוגים של מסיבות מין:
סוגי מסיבות מין > מסיבת סווינגינג

מסיבת סווינגינג היא מפגש שבו אנשים או זוגות במערכת יחסים מחייבת יכולים לעסוק בפעילות מיניות עם אחרים כפעילות מין מזדמן או חברתית.
מסיבות סווינגינג עשויות לכלול פעילויות מין קבוצתיות שונות. המשתתפים יכולים לעסוק במין חודרני או במין לא חודרני. זוגות סווינגינג חדשים בדרך כלל בוחרים בסווינגינג רך לפני שהם מרגישים בנוח עם החלפה מלאה, אם כי זוגות רבים עדיין עושים סווינגינג רך מסיבות אישיות. מבחינה טכנית, זוהי צורה של אקסהיביציוניזם ולא "מין קבוצתי" כשלעצמו.
סוגי מסיבות מין > אורגיה

אורגיה היא מפגש שבו אורחים עוסקים באופן חופשי בפעילות מינית פתוחה ובלתי מרוסנת או במין קבוצתי. אורגיית בונגה בונגה (אנ') היא אורגיה בה משתתפים מקיימים יחסי מין מתחת למים, כגון בבריכות שחייה, בים או בג'קוזי.
סוגי מסיבות מין > שרשרת דייזי

שרשרת דייזי היא תנוחת מין שכוללת לפחות שלושה אנשים, שבמהלכו כל אדם מקיים יחסי מין בו זמנית עם האדם שלצידו בקבוצה, ובכך יוצר שרשרת.
בריאות

כמו כל פעילות מינית אחרת, הסיכונים היחסיים של מין קבוצתי תלויים בפעילויות הספציפיות שעוסקים בה, אם כי מספר רב של שותפים מיניים מגביר את הסיכון לחשיפה למחלות מין.
מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, היה לובי פעיל נגד סאונות, שהאשים אותם בהתפשטות של מחלות מין, בפרט HIV, במיוחד בארצות הברית. הסוציולוג סטיבן או. מורי, כותב כי: "מעולם לא הוצגו ראיות לכך שהליכה לסאונות מהווה גורם סיכון לחלות באיידס". במדינות אחרות, החשש מפני התפשטות מחלות מין גרמו לסגירת סאונות, לטובת מועדוני מין, בהם כל הפעילות המינית מתרחשת בשטח פתוח, וניתן לצפות ולאכוף אותם על ידי מוניטורים.
התומכים מציינים כי מקומות שבהם מתקיים יחסי מין קבוצתיים מספקים לעיתים קרובות קונדומים, סכרים דנטליים (אנ'), כפפות לטקס, חומרי סיכה ופריטים אחרים למין בטוח יותר. כיום, סאונות מהווים מקור מרכזי למידע מיני בטוח יותר, בין היתר הם מספקים חוברות ופוסטרים של מין בטוח יותר באופן בולט (לעיתים קרובות על קירות כל חדר וגם בשטחים המשותפים), מספקים קונדומים וחומרי סיכה בחינם, ולעיתים קרובות דורשים מהלקוחות לאשר שהם יקיימו יחסי מין בטוחים יותר.
שכיחות

בסקר שנערך ב-2015 בארצות הברית, 17.8% מהגברים השיבו כי הם עשו בעבר שלישייה, לעומת 10.3% מהנשים, וכן כי 11.5% מהגברים השיבו כי הם עשו בעבר מין קבוצתי, לעומת 6.3% מהנשים.
חוק

חוק עבירות המין 1967 (אנ') פסל יחסי מין הומוסקסואליים בין שני גברים מעל גיל 21 באופן פרטי באנגליה ובוויילס. עם זאת, מגבלות הפרטיות של החוק פירושו שאדם שלישי לא יכול היה להשתתף במין או אפילו להיות נוכח, כמו כן שני הגברים לא יכולים לקיים יחסי מין בבתי המלון. מגבלות אלו בוטלו על ידי בית הדין האירופי לזכויות אדם ב-2000.
סעיף 20א (אנ') בחוק החוסר מוסריות 1957 (אנ')‏, היה חוק דרום אפריקאי, שנחקק על ידי תיקון חוק ב-1969, והוא הפליל את כל המעשים המיניים בין גברים שהתרחשו בנוכחות אדם שלישי. תיקון זה הוסר ב-1998 לאחר שבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה (אנ') פסל אותו בפסק הדין שהתקבל מהקואליציה הלאומית לשוויון הומואים ולסביות נגד שר המשפטים (אנ').
בתיק הטרדה מינית מ-1996 שהוגשה נגד התאגיד היפני מיצובישי מוטורס על ידי נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה (אנ') הדגיש כי הייתה מעורבות תאגידית של מיצובישי במסיבות מין שארגנו מנהלים ועובדים אחרים בחברה.
מין קבוצתי אינו חוקי בסין, בשל סעיף 301 בחוק הפלילי בסין מ-1997, האוסר על "ריחנות קבוצתית".
בתקשורת

מסיבות מין היוו מוקד נפוץ של פאניקה מוסרית שניזונו מדיווחים בתקשורת הטוענים שמסיבות כאלו נפוצות, או גדלות בשכיחותן, במיוחד בקרב בני נוער.
דיווחים בתקשורת סנסציוניים על שכיחות מסיבות מין, במיוחד בקרב צעירים, מופיעים בקביעות מסוימת. בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20, למשל, נטען כי נערות מתבגרות, בעיקר בכל רחבי דרום ארצות הברית והמערב התיכון, מקימות "מועדונים לא בתולים", שבהם ארגנו וקיימו אורגיות מין עם דיווחים על זוגות המזוהים באמצעות שליפת מספרים מכובע. טענות אלו נחקרו והופרכו.
מספר סיפורים מסוג זה עלו בארצות הברית ב-2003. בניו יורק, החלו שמועות על כך שבני נוער נעדרו מבית הספר בשביל להשתתף ב"מסיבות הברזה", בזמן שהוריהם היו בעבודה. בית ספר אחד אפילו השעה קבוצה של בנות על כך שנטען שהבריזו מלימודיהן בשביל להגיע למסיבה כזו, וסירב לאפשר להן לחזור לבית הספר עד שכל אחת מהן הגישה בדיקה רפואית לאיתור מחלות מין והיריון לבדיקה על ידי אחות בית הספר. האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות הגיש בשם הבנות תביעה פדרלית נגד בית הספר, וזכה להסדר שכלל נזקים כספיים ושינוי מדיניות של מחוז בית הספר.
מסיבת קשת היא אגדה אורבנית חסרת בסיס שהתפשטה מתחילת המאה ה-21. באירועים אלו, נשים שלבשו גוונים שונים של שפתון מבצעות מין אוראלי בגברים, כאשר הן משאירות על איבר מינם של הגברים את צבעי השפתון, תוך התעלמות מהעובדה שבמצב כזה הצבעים יתמזגו. מסיבת קשת הופיעה במופע של אופרה וינפרי ב-2003, והיה לנושא של הרומן Rainbow Party‏. ב-27 במאי 2010, תוכנית הטלוויזיה The Doctors (אנ') דנה בנושא עם עשרות בני נוער, הורים ואנשי מקצוע על מסיבות קשת. עם זאת, חוקרי מין ואנשי מקצוע בתחום הבריאות המתבגרים לא מצאו הוכחות לקיומם של מסיבות קשת, וככאלו שמייחסים את התפשטות הסיפורים לפאניקה מוסרית.
סיפורים דומים הנוגעים לבני נוער שמשתמשים בצמידי ג'ל (אנ') כקופונים או כאותות למין עלו גם אז, עם היעדר דומה של ראיות.
ראו גם

בכחנליה
אורגיה
תנוחות מין