stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב רוזנס

| --- | --- |

יעקב רונזס
 לידה:  1842 ברודי, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  1922  (בגיל 80 בערך) ברסלאו, רפובליקת ויימאר 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי בורוצלב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב 
 מנחה לדוקטורט:  היינריך שרוטר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ורוצלב 
 תלמידי דוקטורט:  ארנסט שטייניץ, אוטו טפליץ, Otto Handel 
 הערות:  יהודי. היה גם שחמטאי
 תרומות עיקריות
 תרומות משמעותיות בנושא טרנספורמציות קרמונה.
 
יעקב רוזנס (בגרמנית: Jakob Rosanes ;‏ 16 באוגוסט 1842, ברודי – 6 בינואר 1922 ורוצלב) היה מתמטיקאי ושחמטאי יהודי-גרמני.
רוזנס עבד בגאומטריה אלגברית ותרם לתאוריה של שמורות פולינומיות. הוא היה גם אמן שחמט.
רוזנס למד באוניברסיטת הומבולדט בברלין ובאוניברסיטת ברסלאו. הוא קיבל את תואר הדוקטור מברסלאו (כיום ורוצלב) בשנת 1865 ולימד שם במשך כל חייו. הוא התמנה לפרופסור בשנת 1876 ושימש כרקטור האוניברסיטה בין השנים 1903-1904.
לרוזנס היו תרומות משמעותיות בנושא טרנספורמציות קרמונה.
ניצחון והפסד מול אלוף העולם

ניצחון מול אלוף העולם, אדולף אנדרסן
ניצחון מול אלוף העולם, אדולף אנדרסן
Jakob Rosanes vs Adolf Anderssen, Breslau, 1863, King's Gambit: Accepted. Kieseritsky Gambit Anderssen Defense (C39), 0-1
ינה איוואנפי

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1863 סגהאלום, הונגריה 
 פטירה:  26 בספטמבר 1922 (בגיל 58) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Weisbrunn Ignác 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 
ינה איוואנפי (במקור איגנץ וייסברון, בהונגרית: Ivánfi Jenő; סגהאלום, 6 באוקטובר 1863 – בודפשט, 26 בספטמבר 1922) היה שחקן ובמאי תיאטרון יהודי-הונגרי. הוא היה "חבר לנצח של התיאטרון הלאומי של בודפשט" וחבר באגודה פטופי (1922).
ביוגרפיה

הוא נולד למשפחה יהודית, בנם של מוזס (משה) וייסברון וקטלין ברויאר. הוא סיים את לימודיו בתיכון בבודפשט. ולאחר מכן את האקדמיה הלאומית לאומנות הבמה (שמה כיום האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע), תחילה חתם בעיר גיור ואחר כך בסגד. שריפת תיאטרון סגד הביא אותו לתיאטרון הלאומי בקלוז'. בשנת 1890 נסע לטיול לימודים ארוך בחו"ל, שם התוודע לאומנות הבמה והמשחק של גרמניה, צרפת ואנגליה, ובזמן שהותו בחו"ל תרגם דרמות בשליחותו של אדה פאולאי, שהיה שחקן, במאי, מחזאי, מורה למשחק, מתרגם, והבמאי הראשי של התיאטרון הלאומי בבודפשט. לאחר שובו להונגריה, באוקטובר 1893 חתם חוזה כשחקן עם התיאטרון הלאומי של בודפשט, שם עבד גם כבמאי החל משנת 1912. בשנת 1922 מונה לבמאי הראשי.
כשחקן, שיחק בעיקר בתפקידי הדרמות הקלאסיות. הדמויות העיקריות שגילם: ריצ'רד השלישי (שייקספיר), אדיפוס המלך (סופוקלס), לוציפר (במחזהו של אימרה מדאץ': טרגדיית האדם). הוא כתב ותרגם מחזות. הוא תרגם, בין השאר, את מולייר: טרטוף, את יודית של המחזאי והמשורר הגרמני פרידריך הבּל, את בריטניקוס של המחזאי הצרפתי ז'אן רסין עבור התיאטרון הלאומי של בודפשט. מאמריו התפרסמו בעיתונים מקומיים ובמגזינים זרים.
עבודותיו

העבר (שירת דרמה, קלוז'-נאפוקה, 1890)
גלי הים והאהבה (טרגדיה בחמש מערכות. תרגום ליצירה של פרנץ גרילפרצר, בודפשט, 1892)
סמיל נסיך המורים (דרמה בארבעה מערכות;
סאפו (טרגדיה בחמש מערכות של פרנץ גרילפרצר.
נערות סוף המאה (מחזה בשלוש מערכות)
לקריאה נוספת

יוז'ף סינאי: חייהם ועבודותיהם של סופרים הונגרים, כרך 5
לקסיקון ביוגרפי הונגרי
רוואי: הלקסיקון הגדול של רוואי
אלאדאר שפלין: הלקסיקון לאומנות הבמה
הערות שוליים

↑  „a vidéki színpadokon már zsidó jargon és zsidó termet tükrözi vissza a magyar jelleget s ha Ditrói (Himmelstein) Mór kolozsvári színházi direktor csakugyan kineveztetik a nemzeti színház főrendezőjévé, Fáy (Franki) Szeréna, Ivánfi (Weisbrunn Ignácz) Jenő és Faludi (Held) Kálmán mellé majd kapunk még több művészt, kik annak a nyelvnek lesznek apostolaivá, a melyet a zsidó matadorok kegyelméből beszél a sajtó, színész és beszélnek már a szalonok." Magyar Szemle, 1894 (6. évfolyam, 1-52. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 7823 8804  LCCN: no2001062829  VIAF: 256097511   WorldCat (עם VIAF): 256097511 
צ'ארלס ליקונט דה ליזל: העורבים. בכורה: התיאטרון הלאומי של בודפשט, 3 בינואר 1913 במאי: ינה איוואנפי. מצוות שחקנים: בתפקיד אורסטס: אוסקר ברגי.
שמואל הומינר (רב)

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  26 באוקטובר 1913 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  5 ביוני 1977 (בגיל 63) ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 5 ביוני 1977 
 
הרב שמואל הומינר (כ"ה בתשרי תרע"ד, 26 באוקטובר 1913 – י"ט בסיוון תשל"ז, 5 ביוני 1977) היה איש מוסר מהיישוב הישן, מחבר ספרים בתחום המוסר ושמירת הלשון.
קורותיו

נולד בירושלים לרב מרדכי זאב הומינר (תרמ"ו-תש"ח) וחיה ראשה לבית ריבלין. נקרא על שם אבי אביו, הרב שמואל הומינר, מבוני שכונות ירושלים שמחוץ לחומת העיר העתיקה. אביו היה מרבני ישיבת עץ חיים ואחר פטירתו יצא ספרו "מבן שמואל", המכיל חידושים בהלכה ובאגדה.
למד בישיבת עץ חיים והיה מתלמידי הרב איסר זלמן מלצר. בשנת ת"ש (1940), בגיל 26, הוציא לאור את ספרו הראשון "עיקרי דינים", שהוא תמצית הספר "חפץ חיים" שחיבר הרב ישראל מאיר הכהן. קיבל הסכמה לספר מרבו איסר זלמן מלצר, שכתב עליו: "הרב הגדול חריף ובקי, מצוין ביראת שמים ובמדות נעלות מורינו הרב שמואל הומינער נרו יאיר, ממצויני ישיבת עץ חיים". הספר נספח לחלק ממהדורות "חפץ חיים".
התפרסם בצדקותו ובמידותיו. במיוחד טיפח את מידת הביטחון ופרסם ספרים ומאמרים שונים בנושא. הרב יחזקאל לוינשטיין כתב עליו: "עובד ד' באמת".
נפטר בשנת תשל"ז ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
צאצאיו

בנו הבכור פסח נמנה עם מייסדי מושב עין יהב בערבה. בנו מיכל הוציא את ספרי אביו. חתנו הוא הרב יהושע דוד טורצין, הרב של קהל פרושים. חתן נוסף הוא הרב משה אורי לינדר, רב בשכונת נווה יעקב.
ספריו

עבד המלך על תורה, נביאים וכתובים, ובו ביאור כל מצוות השי"ת על פי תורת המוסר, עם נתיב מצותיך - מקורות המצוה ויסודותיה
מבוא לתורה, נביאים וכתובים
עיקרי דינים - על הלכות איסורי לשון הרע ורכילות, קיצור ספר חפץ חיים
מצות הביטחון - התחזקות באמונה וביטחון בקב"ה
עולת תמיד - ענייני ברכות ותפילות, עם פשטים וכוונות האצורים וכלולים בתפילה
מורא מקדש על קדושת בית כנסת
כוונות נפלאות - על קדושת וטהרת האדם
ספר קדושה – ענייני קדושת הזיווג וענייני שידוכים ונישואין
אני לדודי – על מעלת וקדושת שיר השירים, ופשטים וכוונות האצורים בפסוקיו
עצה ותושיה – על חומרת עוון לשון הרע
לב טהור – ענייני מוסר
מצוות בליל הסדר - כולל מצוות מן התורה, מדברי קבלה, מדרבנן ומנהגי ישראל בליל הסדר
הערות שוליים

↑  לזכר פסח ולאה הומינר, באתר המועצה האזורית ערבה תיכונה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300482605171  ISNI: 0000 0000 4917 8281  LCCN: nr92008948  VIAF: 317286564   WorldCat (עם VIAF): 317286564
פרס ח'וברי

| --- | --- |
 תיאור:  פרס עבור מחקר מחלת הסרטן
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 הגוף המעניק:  האקדמיה המלכותית השוודית למדעים 
 סכום הזכייה:  1,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2018) 
 תקופת הפרס:  2017–הווה (כ־7 שנים)
 נקרא על שם:  קרן ח'וברי
 sjobergstiftelsen.se
 
פרס ח'וברי (בשוודית: Sjöbergpriset) הוא פרס שנתי בין־לאומי, המיועד ליחידים או לקבוצות מחקר שתרמו משמעותית למחקר הסרטן. הפרס מורכב מ־100,000 דולר אמריקאי כבונוס פרטי ו־900,000 דולר כמענק מחקר למימון מחקרים עתידיים, המהווים סך של מיליון דולר אמריקאי, נכון לשנת 2024. הפרס ממומן על ידי קרן ח'וברי והאקדמיה השוודית המלכותית למדעים אחראית להחלטה על זוכי הפרס. הקרן הוקמה בשנת 2016 על ידי איש העסקים בנגט ח'וברי, שתרם שני מיליארד קרונות שוודיות (כ־240 מיליון דולר בשנת 2016) לצורך קידום מחקר מדעי המתמקד בסרטן, בריאות ואיכות הסביבה והפרס הראשון הוכרז ב־14 בפברואר 2017.
זוכי הפרס

להלן רשימת הזוכים נכון לשנת 2024:
| שנה | תמונה | שם | לאום | מחקר | הערת שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 |  | ג'יימס אליסון | אמריקאי | "מחקרים חלוציים על תהליכים תאיים שהובילו לפיתוח תרופות חדשות יעילות לסרטן" |  |
| 2017 |  | אנתוני האנטר (אנ') | בריטי-אמריקאי | "מחקרים חלוציים על תהליכים תאיים שהובילו לפיתוח תרופות חדשות יעילות לסרטן" |  |
| 2018 |  | ג'ין צו (אנ') | סיני | "לבירור מנגנונים מולקולריים ופיתוח טיפול מהפכני בלוקמיה פרומיאלוציטית חריפה" |  |
| 2018 |  | אן דג'ן-אסמט | צרפתייה | "לבירור מנגנונים מולקולריים ופיתוח טיפול מהפכני בלוקמיה פרומיאלוציטית חריפה" |  |
| 2018 |  | הוג'ס דה טה (אנ') | צרפתי | "לבירור מנגנונים מולקולריים ופיתוח טיפול מהפכני בלוקמיה פרומיאלוציטית חריפה" |  |
| 2019 |  | דניס סלמון (אנ') | אמריקאי | "על תרומתם פורצת הדרך לפיתוח קליני של טיפול ממוקד המכוון נגד סטיות גנטיות בסרטן" |  |
| 2019 |  | בריאן דרוקר (אנ') | אמריקאי | "על תרומתם פורצת הדרך לפיתוח קליני של טיפול ממוקד המכוון נגד סטיות גנטיות בסרטן" |  |
| 2020 |  | מייקל הול (אנ') | אמריקאי | "על גילוי ה־mTOR ותפקידו בבקרת חילוף החומרים בתאים וצמיחתם" |  |
| 2020 |  | דייוויד סבאטיני (אנ') | אמריקאי | "על גילוי ה־mTOR ותפקידו בבקרת חילוף החומרים בתאים וצמיחתם" |  |
| 2021 |  | בנימין אברט (אנ') | אמריקאי | "על גילויו של אופן הפעולה של lenalidomide בטיפול בהפרעות המטולוגיות" |  |
| 2022 |  | ארול צ'יניאן (אנ') | אמריקאי | "לגילוי איחוי גנים חוזרים בסרטן הערמונית" |   |
| 2023 |  | קוואן שוקאט (אנ') | אמריקאי | "עבור תגליות המאפשרות עיכוב של K-Ras שעבר מוטציה בטיפול בסרטן" |   |
| 2024 |  | קתרין ווט (אנ') | אמריקאי | "על גילויים הנוגעים לניאו אנטיגנים של הגידול והתגובה החיסונית לתאי הגידול כבסיס לפיתוח חיסון נגד סרטן" |   |
הערות שוליים

↑  The Sjöberg Foundation, The Sjöberg prize, Laureates.
↑  "The Sjöberg prize". sjobergstiftelsen.se. Sweden: The Sjöberg Foundation. 2016. Archived from the original on 4 November 2017. Retrieved 5 November 2017.
↑  "2018's Sjöberg Prize awarded for unique treatment that cures a once fatal cancer". Royal Swedish Academy of Sciences. 5 February 2018. Retrieved 12 November 2018.
↑  Targeted treatment of cancer receives the Sjöberg Prize". kva.se. Retrieved 20 March 2019
↑  Sjöberg Prize awarded for decisive discoveries about cell growth
3 February 2020
↑  New knowledge about a cancer pharmaceutical led to the Sjöberg Prize, kva.se, 15 February 2021
↑  Discovery about a cause of prostate cancer rewarded with the Sjöberg Prize, kva.se, 14 February 2022
↑  Sjöberg Laureate brings new hope to people with lung cancer, kva.se, 15 February 2023
↑  She is awarded the Sjöberg Prize for laying the foundations of a cancer vaccine, kva.se, 14 February 2024
רובנות

בית הנבחרים הבריטי, 2012
רֻבָּנוּת היא פילוסופיה או אידאולוגיה פוליטית לפיה רוב המבוסס על דת, שפה, מעמד חברתי, מוצא אתני או קטגוריה אחרת של האוכלוסייה, זכאי לרמה מסוימת של דומיננטיות בחברה, ויש לו את הזכות לקבל החלטות להשפיע על כלל החברה. תפיסה מסורתית זו סופגת ביקורת גוברת והולכת, ודמוקרטיות ליברליות חוקקו הגבלות על מה שהרוב הפרלמנטרי יכול לבצע וזאת על מנת להגן על זכויות היסוד של כלל האזרחים.
מאפיינים וסוגים

אין לבלבל מונח זה עם המושג של שיטת בחירות בה הרוב זוכה, שהיא שיטת בחירות פשוטה הנותנת לרוב את מירב המושבים למפלגה עם ריבוי הקולות. פרלמנט שנבחר בשיטה זו עשוי להיקרא פרלמנט רובני (כגון הפרלמנט של בריטניה או פרלמנט ההודי).
תחת מבנה פוליטי דמוקרטי, הרוב לא יוציא מיעוט כלשהו מהשתתפות עתידית בתהליך הדמוקרטי (דרך שלילת זכות הצבעה וכדומה). רובנות מכונה לעיתים על ידי מתנגדיה כ"אוכלוקרטיה" או "עריצות הרוב". הרוב מכונה לעיתים קרובות שלטון רוב, אשר עשוי להתייחס למעמד רוב השולט על מעמד מיעוט, בעוד שאינו מתייחס לתהליך ההחלטה הנקרא שלטון רוב. זוהי אמונה שקהילת הרוב צריכה להיות מסוגלת לשלוט במדינה בכל דרך שהיא רוצה.
פילוסופיה זו מתבטא כממשל במספר צורות. הצורה הקלאסית כוללת בית מחוקקים חד־ביתי ושלטון ריכוזי, אם כי רובנות יכולה לבוא לידי ביטוי גם כפדרציה ממורכזת. [דרושה הבהרה]
היסטוריה ומורשת

ישנם מקרים מעטים יחסית של שלטון רוב בקנה מידה גדול בהיסטוריה המתועדת, הבולטים בהם היא המערכת הרובנית של הדמוקרטיה האתונאית ושאר ערי־מדינות יווניות עתיקות. עם זאת, יש הטוענים שאף אחת מאותן ערים יווניות לא הייתה באמת שלטון רוב, במיוחד בשל הדרתן מתהליכי קבלת החלטות של נשים, מי שאינם היו בעלי אדמות, וכן עבדים. רוב הפילוסופים העתיקים המפורסמים התנגדו נחרצות לעיקרון זה, משום שהחלטות המבוססות על רצון ההמונים חסרי השכלה וחסרי הידע אינן בהכרח חכמות או צודקות. אפלטון הוא דוגמה לכך עם החיבור המדינה (ומשל ספינת השוטים בפרט), המתאר מודל חברתי המבוסס על מבנה מעמדי משולש לא רובני – שילוב בין מונרכיה, אריסטוקרטיה ודמוקרטיה.
האנתרופולוג האנרכיסט דייוויד גרייבר מציע סיבה מדוע ממשלת הרוב הדמוקרטית היא כה נדירה ברשומה ההיסטורית: "דמוקרטיה של הרוב, אפשר לומר, יכולה להיווצר רק כאשר שני גורמים חופפים: 1. תחושה שלאנשים צריכה להיות אמירה שווה בקבלת החלטות קבוצתיות, ו-2. מנגנון כפיה המסוגל לאכוף את ההחלטות הללו". גרייבר טוען ששני הגורמים הללו כמעט ולא נפגשים: "במקום שבו קיימות חברות שוויוניות, זה גם נחשב בדרך כלל לא נכון להטיל כפייה שיטתית. היכן שאכן קיים מנגנון של כפייה, אפילו לא עלה בדעתם של המפעילים אותו שהם אוכפים כל סוג של רצון עממי."
רובנות (כתיאוריה), בדומה לדמוקרטיה, שימשה לעיתים קרובות כעילה על ידי מיעוטים גדולים או תוקפניים כדי לדכא פוליטית מיעוטים קטנים יותר (או לא פעילים מבחינה אזרחית), או אפילו לפעמים רוב לא פעיל (דוגמת התייחסותו של ריצ'רד ניקסון ל "הרוב הדומם" שלטענתו תמך במדיניותו). אג'נדה זו נתקלת בתדירות הגבוהה ביותר בתחום הדת: בכל מדינות המערב, למשל, חג המולד – ובמדינות מסוימות, תאריכים חשובים אחרים גם בשנה הנוצרית – מוכרים כחגים חוקיים; בתוספת עדה מסוימת עשויה להיות מוגדרת כדת ממלכתית ולקבל גב כספי מהממשלה (דוגמאות כוללות את הכנסייה של אנגליה באנגליה והכנסייה הלותרנית במדינות סקנדינביה). כמעט לכל המדינות יש גם שפה רשמית אחת או יותר (לדוגמה גרמנית באוסטריה), לעיתים קרובות בהדרה של קבוצת מיעוט או קבוצות מיעוט במדינה זו שאינם דוברים את השפה או השפות המיועדות לכך. ברוב המקרים, החלטות אלו לא התקבלו באמצעות משאל עם רוב, וגם במקרה הנדיר שבו נעשה שימוש במשאל עם, רוב חדש אינו רשאי להיווצר בכל עת ולבטלו.
נימוקים בעד ונגד רובנות

אחת הביקורות על אידאולוגיה זו היא שסביר להניח שמערכות ללא דרישות רוב מיוחס, אלא רוב רגיל, אינן יציבות. בין שאר הביקורות על רובנות, רוב ההחלטות מתרחשות למעשה לא על ידי שלטון רוב, אלא על ידי ריבוי, אלא אם שיטת ההצבעה מגבילה באופן מלאכותי מועמדים או אפשרויות לשניים בלבד. בתורו, בשל משפט גיברד והפרדוקס של משפט ארו, לא ניתן לקיים מערכת הצבעה עם יותר משתי אפשרויות השומרת על עמידה הן בקריטריונים מסוימים של "הוגנות" והן בקריטריונים רציונליים של קבלת החלטות.
בנוסף, אם הרובנות לא תיפגע, זכויותיהן של קבוצות מיעוט עלולות להיות מאוימות. כמה דמוקרטיות ניסו לפתור זאת על ידי דרישת תמיכת רוב מיוחס על מנת לחוקק שינויים בזכויות הבסיסיות. לדוגמה, בארצות הברית, הזכויות לחופש הביטוי וחופש הדת כתובות בחוקה, כלומר יידרש יותר מרוב רגיל של חברי הקונגרס כדי לבטל את הזכויות. דמוקרטיות אחרות ביקשו להתמודד עם איומים על זכויות המיעוט על ידי אימוץ מערכות הצבעה פרופורציונליות המבטיחות לפחות כמה מושבים בבתי המחוקקים הלאומיים שלהן לסיעות פוליטיות של מיעוטים. דוגמאות כוללות את ניו זילנד, שבה נעשה שימוש בהצבעה פרופורציונלית של חברים מעורבים, ואוסטרליה, שבה נעשה שימוש במערכת שיטת הקול הנייד. דוגמה נוספת לכך היא בית המחוקקים האיראני, המג'לס, שבו חמישה מושבים (מתוך 290) שמורים למיעוטים הנוצרי, היהודי והזורואסטרי. אם שיטות אלו הצליחו להגן על אינטרסים של המיעוט, או שמא הלכו רחוק מדי, נותר עניין לוויכוח.
תומכי רובנות טוענים שקבלת החלטות הרוב היא דמוקרטית במהותה ושכל הגבלה על קבלת החלטות הרוב היא לא דמוקרטית במהותה. אם הדמוקרטיה מוגבלת על ידי חוקה שלא ניתנת לשינוי בהכרעת רוב רגיל, אזי לרוב בעבר ניתן משקל רב יותר מהרוב של ההווה. אם הרוב מוגבל על ידי קבוצה קטנה כלשהי, כמו אריסטוקרטים, שופטים, כוהנים, חיילים או פילוסופים, אז החברה הופכת לאוליגרכיה. ההגבלה היחידה המקובלת בשיטה מרבית היא שלרוב נוכחי אין זכות למנוע מרוב אחר להיווצר בעתיד; זה יכול לקרות, למשל, אם מיעוט ישכנע מספיק חברים מהרוב לשנות על מנת לשנות את עמדתם. בפרט, הרוב אינו יכול להוציא מיעוט מהשתתפות עתידית בתהליך הדמוקרטי. עיקרון לא אוסר על קבלת החלטה על ידי נציגים כל עוד החלטה זו מתקבלת באמצעות שלטון הרוב, שכן ניתן לשנות אותה בכל עת על ידי רוב אחר שיתפתח בעתיד.
רפורמה ותגובת נגד

בתקופה האחרונה – במיוחד החל משנות השישים – צורות מסוימות של רובנות זכו להתנגדות על ידי רפורמים ליברליים במדינות רבות: ב-1963, בית המשפט העליון של ארצות הברית הכריז שתפילה בבתי הספר הציבוריים של המדינה אינה חוקתית, ומאז יישובים רבים ביקשו להגביל, או אפילו לאסור, תצוגות דתיות ברכוש ציבורי. זה עורר תגובת נגד מצד כמה מתומכי הרוב, המקוננים על הבלקניזציה של החברה שלטענתם נבעה מהרווחים שהביאה האג'נדה הרב־תרבותית.
ראו גם

אד פופולום
ספינת השוטים (משל)
קבלת החלטות בקונצנזוס
דמוקרטיה ישירה
פופוליזם
עריצות הרוב
אתיקה תועלתנית
הערות שוליים

↑  רֻבָּנוּת במילון מדע המדינה (תשפ"ב), 2022, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Graeber, David. Fragments of an Anarchist Anthropology (2004) p. 89
↑  ULRICH, SIEBERER; DUTKOWSKI, JULIA; MEIßNER, PETER; MÜLLER, WOLFGANG (18 באוקטובר 2019). "'Going institutional' to overcome obstruction: Explaining the suppression ofminority rights in Western European parliaments, 1945−2010". European Journal of Political Research. 59 (4): 731–975. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Full Text of the U.S. Constitution | Constitution Center". National Constitution Center – constitutioncenter.org (באנגלית). נבדק ב-2023-03-20.
↑  "What is MMP?". Elections (בNew Zealand English). נבדק ב-2023-03-20.
↑  Elections in Australia, Ireland, and Malta under the Single Transferable Vote: Reflections on an Embedded Institution. University of Michigan Press. 2000. doi:10.3998/mpub.16507. ISBN 978-0-472-11159-6.
↑  Agenda-English, web.archive.org, ‏2008-06-16
↑  McGann, Anthony J. (2002-10-01). "The Tyranny of the Super-Majority: How Majority Rule Protects Minorities" (באנגלית). {{cite journal}}: Cite journal requires |journal= (עזרה)
יוז'ף בלוך

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1862 בודה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  6 במאי 1922 (בגיל 60) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מוקד פעילות:  הונגריה 
 כלי נגינה:  כינור 
 
יוז'ף בלוך (בהונגרית: Bloch József; בודה (עיר), 5 בינואר 1862 – בודפשט, 6 במאי 1922) היה כנר, מורה למוזיקה ומלחין הונגרי-יהודי. הוא היה אחד המורים מהדור הראשון של בית הספר לכינור באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, ואחד המייסדים של הוראת הכינור בהונגריה.
ביוגרפיה

מוריו הראשונים בגימנסיה למוזיקה בבודפשט היו אליוש גובי, קארוי הובר ורוברט ולקמן מהנגנים הטובים של הונגריה במאה ה-19. בלוך המשיך את לימודיו אצל שרל דנקלה בקונסרבטוריון למוזיקה בפריז. בסיום לימודיו שם בשנת 1889, הפך בלוך לחבר ברביעיית כלי הקשת בעלת השם העולמי הובאי-פופר ובין 1889 לבין 1992 ניגן ביחד עם ינה הובאי ברביעייה הקמרית הזאת. עוד באותה שנה, שנת 1889, במקביל לנגן והמורה למוזיקה ינה הובאי, החל בהוראת כינור באקדמיה למוזיקה בבודפשט. תחילה כמורה לא מן המניין וכמורה סגל קבוע משנת 1898. משנת 1904 כיהן באקדמיה גם כמנהל החוג להכשרת מורים לכינור. הוא "גידל" והכשיר דור שלם של כנרים ומורים לכינור.
אִימְרֶה וַאלְדבַּאוּאֶר, מאוחר יותר מרצה אף הוא באקדמיה למוזיקה מהלל ומשבח את יוז'ף בלוך בעבודתו בשם: "המורים לכינור עם הובאי" כלהלן:
"הוא (בלוך) זכה בזכויות נצחיות בהבהרת המושגים הבסיסיים של הנגינה בכינור, בקביעת שיטות ההוראה, בהכנת תוכניות הלימודים ובקביעת סדר ההוראה של החומר הנלמד. חמשת הכרכים של ספרו להוראת נגינה בכינור עמדו במבחן הזמן לאורך חמישים שנה, בעת שהפדגוגיה צעדה קדימה במהירות ברחבי אירופה. זכויותיו ומעלותיו של בלוך מסתכמות לא רק בכך שסיפק מבנה אורגני של טכנולוגיה שהכילה את כל הערכים שהספרות המקצועית יצרה ברחבי העולם, אלא שבלוך הוסיף להם אין ספור צעדים חדשים ומקוריים. לעיתים רחוקות יכולים אנו למצוא חריצות, רצון טוב, מבט רחב ומקיף, וזהירות מקצועית אצל מחבר ספרי לימוד כמו המורה הגדול הזה."
העבודה הפדגוגית החשובה ביותר שלו הייתה: בית הספר לכינור בחמישה חלקים (1904); אך הוא היה מוכר וידוע גם כמלחין בשל יצירותיו המוכרות, Ouverture Solennelle (אופוס 57), פתיחה הונגרית, רפסודיה הונגרית, קונצ'רטו לכינור, יצירות לרביעיית מיתרים, וקטעים ואטיודים לכינור.
ראו גם

לקסיקון יהודי הונגרי. יוז'ף בלוך
יוז'ף בלוך בעמוד פרויקט ספריית התווים הבינלאומי Bloch, József: ingyen kották az International Music Score Library Project weboldalán בעמוד האינטרנט של
לקריאה נוספת

Brockhaus-Riemann zenei lexikon. Szerk. Dahlhaus, Carl és Eggenbrecht, Hans Heinrich. A magyar kiadás szerk. Boronkay Antal. Bp., Zeneműkiadó, 1983-1985.
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái. Bp., Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete, 1939-2002. 7. kötettől sajtó alá rend. Viczián János.
Gutenberg nagy lexikon. Minden ismeretek tára. Bp., Nagy Lexikon Kiadóhivatal, 1931-1932.
Das geistige Ungarn. Biographisches Lexikon. Hrsg. Oscar von Krücken, Imre Parlagi. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918.
Magyar életrajzi lexikon I-II. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Bp., Akadémiai Kiadó, 1967-1969.
A magyar muzsika könyve. Szerk. Molnár Imre. Bp., Havas Ödön, 1936.
Palatinus József: A szabadkőművesség bűnei. 4. kiad. Bp., 1938-1939. Budai-Bernwaliner József ny.
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Tolnai világlexikona. Bp., Magyar Kereskedelmi Közlöny, 1912-1919. Bp., Kassák Kiadó, 1999-
Tolnai új világlexikona. Bp., Tolnai, 1926-1933.
Új Idők lexikona. Bp., Singer és Wolfner, 1936-1942.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.
ובתרגום לעברית:
לקסיקון מוזיקלי של ברוקהאוס-רימן. אד. דלהאוס, קרל ואגנברכט, הנס היינריך. עריכת המהדורה ההונגרית בורונקיי אנטל. Bp., מו"ל למוזיקה, 1983-1985.
פאל דיוליאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. Bp., אגודת הספרנים והארכיונים ההונגריים, 1939-2002. עיתון כרך 7 להזמין. יאנוס ויסציאן.
הלקסיקון הגדול של גוטנברג. מאגר של כל הידע. Bp., משרד הפרסומים הגדול של הלקסיקון, 1931-1932.
הונגרים מפורסמים. ביוגרפיקס לקסיקון. EDS. אוסקר פון קרוקן, אימרה פרלגי. Wien-Leipzig, W. Braumüller, 1918.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. Főszerk. אגנש קניירש. Bp., מו"ל אקדמי, 1967-1969.
ספר המוזיקה ההונגרית. אד. אימרה מולנאר. Bp., Havas Ödön, 1936.
יוז'ף פלטינוס: פשעי הבונים החופשיים. מהדורה רביעית Bp., 1938-1939. Budai-Bernwaliner József ny.
הלקסיקון החדש של רוואי. הקולגה איסטוון טרסולי. שקסארד, תינוקות, 1996-.
הלקסיקון העולמי החדש של טולנה. Bp., עלון סחר הונגרי, 1912-1919. Bp., הוצאת קסק, 1999-
הלקסיקון העולמי החדש של טולנה. Bp., טולנאי, 1926-1933.
לקסיקון הזמנים החדשים. Bp., זינגר וולפנר, 1942-1942.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. Főszerk. László Markó. Bp., מועדון הספרים ההונגרי.
בנק גרמין

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  מוחמד יונוס 
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־41 שנים) 
 מיקום המטה:  דאקה 
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים, שירותים פיננסיים, מלבד ביטוח ופנסיה 
 מוצרים עיקריים:  מיקרו מימון 
  
 grameenbank.org
 
בנק גרמין (באנגלית: Grameen Bank, בבנגלית: গ্রামীণ বাংক) הוא בנק חברתי המעניק מיקרו אשראי (מיקרו קרדיט). הבנק הוקם בבנגלדש ב-1983 על ידי דוקטור לכלכלה, מוחמד יונוס. ב-2006 הבנק ויונוס זכו יחד בפרס נובל לשלום וכמו כן ב-2001 בפרס גנדי לשלום.
רעיון המיקרו קרדיט הוא לתת הלוואות קטנות לאנשים שלא יוכלו לקבל הלוואות מבנקים גדולים. אנשים אלו הם יזמים שישקיעו את כספם ויוכלו להחזירו. יונוס ביקש לראות את המעלות של העניים: לאפשר להם באמצעות הלוואה להגיע לעצמאות כלכלית.
בשנת 1974, בזמן הרעב הגדול בבנגלדש, כאשר היה מרצה לכלכלה באוניברסיטת צ'יטגונג, ערך יונוס סיור עם קבוצת סטודנטים בכפר בבנגלדש במטרה לנסות להבין כיצד הם יכולים לסייע. בסיור הם הבינו שבעלי האדמה מצליחים לקיים את עצמם אבל חסרי האדמה גוועים ברעב.
בכפר הם פגשו בסופייה בגום, אישה צעירה אשר יצרה שרפרפי במבוק במטרה למכור אותם. בגום סיפרה להם כיצד לוותה מעט כסף על מנת לקנות את חומרי הגלם בריבית גבוהה של כ-10% לשבוע אולם אחרי החזר ההלואה כמעט ולא נשאר לה רווח. הסטודנטים הבינו כי לו יכלה בגום ללוות את הכסף בריבית סבירה יותר, הייתה יכולה להתפרנס מעבודת ידה. יונוס הלווה מכיסו סך של כ-17 פאונד שחולקו בין 42 עוסקים זעירים בתוכם סופייה בגום. הלוואה זו איפשרה לאותם העוסקים הזעירים להתנתק מהמלווים בריבית קצוצה, לפתח את עיסקיהם באופן שיוציא אותם ממעגל העוני ויאפשר להם להתפרנס מעבודתם. כל הלווים החזירו את ההלוואה שלקחו ויונוס הלך למנהלי בנקים וניסה לשכנעם להלוות כספים לאותם יזמים מחוסרי אדמה. הבנקים סירבו להלוות כספים ללא ביטחונות וערבויות, ולכן יונוס הלווה סכומים גדולים יותר מכספו הפרטי ולשם ניהול ההלוואות ייסד את הבנק.
ב-2006 העניק בנק גראמין הלוואות לכ-2.4 מיליון איש בכ-37,000 כפרים והעסיק לשם כך כ-12,500 עובדים ב-1,084 סניפים ברחבי בנגלדש, מתוכם קרוב ל-10,000 במטה הבנק בדאקה. 94% מההלוואות ניתנות לנשים ולמעלה מ-98% מההלוואות משולמות חזרה לבנק על ידי הלווים (שיעור גבוה אף מהשיעור הממוצע בבנקים מערביים "רגילים"). בשנת 2006 גובה ההלוואה הממוצע היה 160 דולר אמריקני.
שיטת המיקרו קרדיט הועתקה ב-58 מדינות נוספות לרבות ארצות הברית, קנדה, צרפת, הולנד ונורווגיה.