stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזרח שומר חוק
הערות שוליים

↑  Mike Goodridge,‏ Distribution: A Love Story, באתר Screen Daily
1 2   "אזרח שומר חוק", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
↑  אזרח שומר חוק, באתר ComingSoon.net (באנגלית)
↑  Joseph Lee,‏ Law Abiding Citizen Review, באתר 411mania.com,‏ 20 באוקטובר 2009
↑   (הקישור אינו פעיל, 22.3.2011)
↑  "אזרח שומר חוק", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  אזרח שומר חוק, באתר metacritic,‏ 16 באוקטובר 2009 (באנגלית)
↑  D'Alessandro, Anthony (May 21, 2022). ‘Law Abiding Citizen’ Sequel In The Works With Village Roadshow & Rivulet Films. Deadline Hollywood, retrieved May 21, 2022
קלייד שלטון בגילומו של ג'ררד באטלר
איוואן קלאסניץ'

איוואן קלאסניץ' (בקרואטית: Ivan Klasnić; נהגה: [ˈiʋan ˈklasnitɕ]; נולד ב-29 בינואר 1980 בהמבורג שבגרמניה) הוא כדורגלן עבר קרואטי-גרמני ששיחק בעמדת החלוץ. לזכותו של קלאסניץ' 41 הופעות במדי בנבחרת קרואטיה, בה הבקיע 12 שערים והשתתף ביורו 2004, מונדיאל 2006 ויורו 2008.
קריירה > סט. פאולי

קלאסניץ' נולד בהמבורג שבגרמניה להורים ממוצא בוסני, והחל את הקריירה המקצועית שלו בפ.צ. סנט פאולי מהבונדסליגה השנייה בעונת 1997/98. בעונתו השנייה בקבוצה הפך לשחקן הרכב קבוע, ונשאר בקבוצה עד לעונת 2000/01, בסיומה העפילה סנט פאולי אל הבונדסליגה, כאשר קלאסניץ' מבקיע עשרה שערים. הצלחתו של קלאסניץ' גררה התעניינות מקבוצות רבות, ובתום עונת 2000/01 עזב את סנט פאולי לאחר ששיחק במדיה 95 פעמים והבקיע 26 שערים, וחתם בורדר ברמן מהבונדסליגה.
קריירה > ורדר ברמן

קלאסניץ' הפך במהירות לשחקן הרכב בורדר ברמן, שהתמודדה בצמרת הבונדסליגה, אך סבל מפציעות ונדרש עבורו זמן רב להתאקלם בקבוצה. עונת הפריצה של קלאסניץ' בברמן הייתה עונת 2003/04, בה זכה עם הקבוצה בדאבל, כאשר הבקיע 13 שערי ליגה ובישל 11, והיווה חלק מחוליה התקפית אפקטיבית במיוחד, שכללה גם את אאילטון ויוהאן מיקו. זכייתה של ברמן באליפות הקנתה לה מקום בליגת האלופות בעונת 2004/05. בעונה זו קלאסניץ' הבקיע 5 שערים בליגת האלופות והיה הכובש המוביל של ברמן. הוא הבקיע בשני המשחקים מול אנדרלכט בשלב הבתים, צמד בניצחון 2-1 ושלושער בניצחון 1-5. ברמן וקלאסניץ' הודחו בצורה משפילה בשמינית הגמר באותה עונה, כאשר הובסו 3-0 ו-7-2 מול אולימפיק ליון. באותה עונה הבקיע קלאסניץ' עשרה שערי ליגה, ובעונת 2005/06 הבקיע 15 שערי ליגה, תוך שיתוף פעולה בהתקפה עם מירוסלאב קלוזה, והקבוצה סיימה את העונה במקום השני בבונדסליגה אחרי באיירן מינכן. בקיץ 2006 זכה קלאסניץ' עם ברמן בגביע הליגה הגרמנית, לאחר שהבקיע צמד בניצחון 2-0 בגמר על באיירן מינכן. בעונת 2006/07 החל קלאסניץ' לסבול מאי ספיקת כליות, ובינואר 2007 נאלץ לעבור השתלת כליה, ניתוח שהשבית אותו ללמעלה מעשרה חודשים, במיוחד לנוכח העובדה שנכשלה השתלה אחת שעבר, וקלאסניץ' היה מוגדר בסכנת חיים, עד שקיבל תרומה של כליה מאביו. ב-14 במאי 2008 הודיע קלאסניץ' כי יעזוב את ורדר ברמן בתום העונה. לפני עזיבתו הבקיע 49 שערים ב-151 משחקי ליגה.
קריירה > נאנט, בולטון וונדררס ומיינץ 05

ב-8 ביולי 2008 עבר לנאנט מליגת העל הצרפתית לאחר עשר שנים בגרמניה, שם חתם על חוזה לארבע שנים. קלאסניץ' הבקיע שישה שערים בעונת הבכורה שלו בנאנט, אך ירד ליגה עם המועדון באותה עונה. קלאסניץ' פתח היטב את עונת 2009/10 בנאנט, והבקיע ארבעה שערים בחמישה משחקים, אך לקראת סגירת חלון ההעברות חתם בבולטון וונדררס מהפרמייר ליג האנגלית על השאלה לשנה. בעונתו הראשונה במועדון הבקיע שמונה שערים, ובתום העונה חתם על חוזה קבוע בקבוצה לשנתיים נוספות.  בעונת 2010/11 הבקיע קלאסניץ' ארבעה שערים, ובעונת 2011/12 הבקיע שמונה שערי ליגה, אך בולטון נשרה לליגת המשנה, וקלאסניץ' עזב את הקבוצה בתום העונה, וחתם במיינץ 05 כשחקן חופשי על חוזה לשנה. קלאסניץ' שיחק במיינץ שלושה משחקי ליגה בלבד, ובתום עונת 2012/13 פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

קלאסניץ' החל לשחק בנבחרת קרואטיה בשנת 2004, וסייע לה להעפיל ליורו 2004, אותו סיימה קרואטיה בהדחה בשלב הבתים. 
קלאסניץ' זומן גם למונדיאל 2006 בגין יכולתו הטובה בעונה שקדמה למונדיאל בורדר ברמן. גם במונדיאל זה קלאסניץ' לא כבש, ונבחרתו הודחה בשלב הבתים. ביורו 2008 כבש קלאסניץ' מול פולין בניצחון 0-1 בשלב הבתים וגם מול טורקיה במסגרת רבע גמר יורו 2008 לאחר שהמשחק עצמו נגמר בתיקו מאופס. בדקה ה-119 קיבל קלאסניץ' כדור מאיביצה אוליץ' והבקיע שער שנראה היה כשער ניצחון דרמטי של קרואטיה, אך זו ספגה שער שוויון בדקה ה-120 מרגלי סמיח שנטורק, וטורקיה ניצחה בפנדלים 3-1. קלאסניץ' המשיך לשחק בנבחרת עד לשנת 2011, ולזכותו 41 הופעות במדים הלאומיים, בהן הבקיע 12 שערים.
תארים

עם ורדר ברמן:
אליפות הבונדסליגה: 2003/04
הגביע הגרמני: 2003/04
גביע הליגה הגרמנית: 2006
אייל גיבלי

| --- | --- |
אייל גיבלי, 2021
אייל גיבלי, 2021
 לידה:  16 בפברואר 1981 (בן 43) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  eyalg1
 
אייל גיבלי (נולד ב-16 בפברואר 1981) הוא עיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה

גיבלי נולד וגדל בפתח תקווה. מאז ימי בית הספר עסק בכתיבה ובעיתונות. למד בכיתת מצטיינים בתיכון ברנר בפתח תקווה. התגייס לצה"ל ב-1999, בתחילה לתותחנים ולאחר מכן יצא לקורס קציני שלישות במסגרת תרומת יחידות שדה. שירת כקצין שלישות בחטיבת הערבה ובבסיס קליטה ומיון והשתחרר כעבור חמש שנים, בשנת 2004.
בשנת 2005 החל את לימודיו האקדמיים אותם סיים בשנת 2008 כבוגר תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה, באוניברסיטת תל אביב.
במקביל ללימודיו עבד באתר ynet בדסק הסלולרי בין השנים 2006–2007.
קריירה

בשנת 2007 החל לעבוד במגזין Go Style בתור עורך מוסף הרכילות "Gossip" ועורך המדורים של הירחון מבית ידיעות מגזינים.
בשנת 2008 מונה לעורך הראשי של מגזין הנוער "ראש אחד".
בשנת 2014 מונה לעורך אתר פנאי פלוס Pplus מבית ynet.
בשנת 2020 מונה לעורך הראשי בדיגיטל של תוכנית המציאות "האח הגדול" המשודרת ב"רשת 13".
בשנת 2021 מונה לסגן העורך הראשי באתר וואלה, תפקיד אותו ביצע עד לפרישתו מעיתונות בסוף שנת 2022.
בשנת 2023 מונה למנכ"ל משרד השיווק והדיגיטל - MarketME.
בנוסף, מאז שנת 2018 הוא משמש כמרצה מן המניין במגמת תקשורת ויחסי ציבור במכללת "הבצפר" - בית הספר של חברות הפרסום והדיגיטל בישראל.
אייל דוד

| אייל דוד |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: נכחד נכחד בטבע (EW) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
סוג:: Elaphurus
מין:: אייל דוד
שם מדעי
 Elaphurus davidianus ‏מילנה-אדוארד, 1866

אייל דוד (מוכר גם בשמו הסיני מילו; שם מדעי: Elaphurus davidianus) הוא מין של אייל. בעבר הייתה תקופה שנכחד בטבע ופעלו לשימורו בשבייה, וכיום יש ממנו 3,000 פרטים בטבע בנוסף ל-2,000 בגני חיות.
מאפיינים

הבוגרים מגיעים למשקל 150 עד 200 קילוגרמים. משך ההיריון תשעה חודשים, שלאחריהם נולדים עופר אחד או שניים. העופרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 14 חודשים, ולבלות מינית בגיל 23 שנים.
לאייל דוד זנב ארוך, קרניים מסועפות ופרסות רחבות. צבע הפרווה נע בין אדום - חום לאפור. לעופרים נקודות לבנות על הפרווה, הנעלמות עם התבגרותם.
אייל דוד נודע למערב לראשונה במאה ה-19, על ידי האב ארמן דוד, מיסיונר קתולי צרפתי שהיה בוטנאי וזואולוג חובב ופעל בסין בשנות השישים של המאה ה-19. באותו הזמן, שכן העדר היחיד שחי בסין (ובעולם בכלל) בשטח פרטי השייך לקיסר הסיני, והיה מעין שמורת ציד. לאחר שהאב דוד פרסם את תגליתו, מספר איילי דוד הועברו למדינות אירופיות והחלו להתרבות שם. עם זאת, האוכלוסייה בעדר שבסין הידלדלה מאוד, עד שאחרוני האיילים נאכלו על ידי חיילים מערביים ויפנים בזמן מרד הבוקסרים.
לאחר שמת אחרון האיילים בסין, קובצו כל הפרטים מגני החיות באירופה לגן חיות אחד באנגליה, על מנת להקים גרעין רבייה ולהציל את אוכלוסיית המין. לאחר שהתרבו, הועברו בתחילת שנות ה-80 שני עדרי איילים שכללו 40 פרטים בחזרה לסין שם הם חיים בשתי שמורות טבע[דרושה הבהרה] וכן לגני חיות אחרים ברחבי העולם.
כיום אייל זה מצוי בגני חיות ברחבי העולם ובשמורות הטבע בסין. מספרם של איילי דוד בסין מגיע לכ-3,000 ובנוסף יש עוד כ-2,000 פרטים בגני חיות ברחבי העולם, והם ממשיכים לשגשג בשמורות.
הערות שוליים

↑  אייל דוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן |   |
| אייל אלדי | אייל אלדי |   |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |   |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |   |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |   |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |   |
| אייל נקוד | אייל נקוד |   |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |   |
| אייל דוד | אייל דוד |   |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |  |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |  |
אינגו אנדרברוגה

אינגו אנדרברוגה (בגרמנית: Ingo Anderbrügge, נולד ב-2 בינואר 1964 בדאטלן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה דורטמונד ובעיקר בשאלקה 04 בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים > בורוסיה דורטמונד

לאחר ששיחק כנער במועדון הכדורגל של ארקנשוויק ועלה בו לבוגרים, אנדרברוגה החל את הקריירה המקצוענית בבורוסיה דורטמונד בקיץ 1984. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, 1984/85, הפך לשחקן הרכב קבוע, כשהוא משתף פעולה בחלק ההתקפי עם מרסל רדוקאנו, יורגן וגמן, וולפגנג שולר ורלף לוזה. בעונה זו, סיימה דורטמונד במקום ה-15, כאשר רק במחזור האחרון ניצלה מירידה. אנדרברוגה הבקיע ארבעה שערים בעונה זו. בעונת 1985/86 סיימה דורטמונד במקום ה-16, ונאלצה לעבור מבחני הישרדות נגד הירידה לליגת הבונדסליגה השנייה מול פורטונה קלן. אנדרברוגה ודורטמונד הפסידו 0–2 במשחק הראשון, והובילו 1–2 במשחק הגומלין, כאשר נזקקו לשער בודד כדי לשלוח את ההתמודדות למשחק שלישי. בתוספת הזמן של המשחק, אנדרברוגה קיבל כדור עומק משוערה של דורטמונד אייקה אימל, ובישל ממנו שער ליורגן וגמן, שהקנה לדורטמונד ניצחון 1–3. מכיוון שחוק שערי החוץ לא היה תקף אז, המשיכה הסדרה למשחק שלישי במגרש נייטרלי, בו אנדרברוגה ודורטמונד ניצחו בתוצאה 0–8, ונשארו בליגה. אנדרברוגה הבקיע את השער השלישי לדורטמונד. בעונת 1986/87, לאחר מספר עונות בתחתית, סיימו דורטמונד ואנדרברוגה במקום הרביעי בבונדסליגה. בעונת 1987/88 ערך אנדרברוגה שמונה הופעות ליגה בלבד, ודורטמונד סיימה את העונה במקום ה-13. בתום עונה זו, עזב אנדרברוגה את בורוסיה דורטמונד לאחר ארבע עונות, וחתם אצל יריבתה המושבעת, שאלקה 04, ששיחקה אז בבונדסליגה השנייה, במהלך שלא התקבל בעין יפה בקרב אוהדי שתי הקבוצות.
קריירת מועדונים > שאלקה 04

אנדרברוגה החל לשחק בשאלקה 04 כשזו שיחקה בליגת הבונדסליגה השנייה, והפך עד מהרה לשחקן הרכב משפיע בקבוצה, בה שיחק 11 עונות ברציפות. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1988/89, הבקיע 14 שערים, ובעונתו השנייה, 1989/90, הבקיע 12 שערי ליגה, אך לא הצליח להעפיל עם שאלקה אל הבונדסליגה. בעונת 1990/91 הצליח אנדרברוגה להעפיל עם שאלקה לבונדסליגה, לאחר שהבקיע עשרה שערים בעונה זו. גם בבונדסליגה אנדרברוגה נשאר יציב בהרכב של שאלקה, כשבעונות הראשונות שיתף פעולה בקישור בעיקר עם שטפן פרוינד ואלכסנדר בורדיוק, ובהמשך עם מייק בוסקנס, מארק וילמוטס והצ'כים יירי נמץ ורדוסלב לאטאל. בעונת 1993/94 שאלקה ואנדרברוגה כמעט נשרו בחזרה אל הבונדסליגה השנייה, וסיימו את העונה נקודה אחת מעל הקו האדום. בעונת 1995/96 הגיעה שאלקה להישג השיא שלה מזה שנים, כשסיימה את העונה במקום השלישי, והעפילה לגביע אופ"א, כשאנדרברוגה מבקיע תשעה שערי ליגה. הקמפיין של שאלקה בגביע אופ"א בעונת 1996/97 היה מוצלח במיוחד, והסתיים בזכייה מפתיעה, כאשר שאלקה ניצחה את אינטר מילאנו 1-0 במשחק הראשון מבין שניים, והפסידה בתוצאה זהה בגומלין, שהוכרע בבעיטות מ-11 מטרים. אנדרברוגה, ששיחק 90 דקות במשחק הראשון, והחליף בגומלין את אנדראס מילר בהארכה, הבקיע את הפנדל שלו, ושאלקה ניצחה בבעיטות ההכרעה 1–4 וזכתה בגביע. בשלוש העונות הבאות, פחתה משמעותית כמות ההופעות של אנדרברוגה, אך שאלקה הפכה לקבוצת צמרת לגיטימית בבונדסליגה. בתום עונת 1998/99, עזב אנדרברוגה את שאלקה לאחר 11 עונות, בהן הבקיע 82 שערים ב-316 הופעות בבונדסליגה ובבונדסליגה השנייה, וחתם בשפורטפרוינדה זיגן, ששיחקה בליגה השלישית. אנדרברוגה ערך בקבוצה זו חמש הופעות, ופרש ממשחק פעיל בשנת 2001.
קריירה בינלאומית

לאנדרברוגה שלוש הופעות במדי נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, כולן בשנת 1985, אך הוא לא שיחק מעולם בנבחרת גרמניה הבוגרת.
קריירת אימון

אנדרברוגה התנסה באימון, כאשר אימן מועדונים קטנים כמו ורנר 2000, ארקנשוויק, שזהו המועדון בו גדל, והולס. בשנת 2008 אימן לראשונה בצורה מקצוענית, כאשר אימן את ואקר בורגהאוזן מהליגה הגרמנית השלישית, תפקיד אותו מילא במשך כשנה.
מחוץ למגרש

לאחר פרישתו, התנסה אנדרברוגה בפוטבול אמריקאי, כאשר שיחק בליגת ה-NFL האירופית, בקבוצת ריין פייר.
אנדרברוגה ייסד בית ספר לכדורגל, ובמרץ 2009 מונה כמנהל טכני בפנימיית כדורגל.
אנדרברוגה עובד כיום כפרשן כדורגל בערוץ ספורט 1 הגרמני.
תארים

עם שאלקה 04:
גביע אופ"א: 1996/97
אוניברסיטת המלכה בבלפסט

| --- | --- |
סמליל יוניברסיטי קולג' לונדון

סמל יוניברסיטי קולג' לונדון
 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 מוטו:  בלטינית: Pro tanto quid retribuamus   בתרגום לעברית: "עבור כל כך הרבה, מה עלינו להחזיר?"
 תקופת הפעילות:  1849–הווה (כ־175 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הילרי קלינטון
 סגן נשיא:  איאן גריר
 צוות:  1,489
 סגל:  2,414
 תלמידים
 כלל הסטודנטים:  24,915 (2019/20)
 סטודנטים לתואר ראשון:  18,310 (2019/20)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  6,605 (2019/20)
 שונות
 הון עצמי:  369.2 מיליון לירות שטרלינג
 כינוי קבוצת הספורט:  QUB
 מיקום
 מיקום:  בלפסט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  54°35′03″N 5°56′05″W﻿ / ﻿54.584166666667°N 5.9347222222222°W﻿ / 54.584166666667; -5.9347222222222
  אתר האינטרנט הרשמי של אוניברסיטת המלכה בבלפסט
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אוניברסיטת המלכה בבלפסט(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אוניברסיטת המלכה בבלפסט(למפת צפון אירלנד רגילה) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדאוניברסיטת המלכה בבלפסט(למפת צפון אירלנד מוגדלת) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדאוניברסיטת המלכה בבלפסט
 
אוניברסיטת המלכה בבלפסט (באנגלית: Queen's University Belfast; בראשי התיבות: Queen's או QUB) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בבלפסט, בירת צפון אירלנד, שבממלכה המאוחדת. האוניברסיטה נוסדה ב-1845 ונפתחה ארבע שנים מאוחר יותר ב-1849 בשם "קולג' המלכה, בלפסט". אוניברסיטה זו נמנית בין האוניברסיטאות המובילות בממלכה המאוחדת ובאירלנד, ולה מורשת והיסטוריה מכובדות. האוניברסיטה מציעה תארים אקדמיים ברמות שונות ובתחומי דעת רחבים, עם למעלה מ-300 תוכניות תואר. סגן הנשיא הנוכחי הוא איאן גריר, בעוד הילרי קלינטון נושאת בתואר הסמלי והייצוגי, נשיאת האוניברסיטה. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט ובקבוצת ראסל.
היסטוריה

שורשי אוניברסיטת המלכה בבלפסט מקורם ב"מוסד האקדמי של בלפסט", שהוקם ב-1810 ונותר המוסד האקדמי המלכותי בבלפסט (אנ'). האוניברסיטה הנוכחית הוקמה לראשונה כ"קולג' המלכה" ב-1845 כמוסד אקדמי הקשור באופן מקביל לאוניברסיטת קולג' קורק (אנ') ולקולג' המלכה בגאלווי (אנ'), כחלק מאוניברסיטת המלכה של אירלנד (אנ') — שנוסדה במטרה לעודד השכלה גבוהה אצל פרסביטריאנים וקתולים, כמוסד נגדי לטריניטי קולג' שבדבלין, אז מוסד אנגליקני.
קולג' המלכה בבלפסט נחנך ב-1849. הבניין הראשי שלו, משכנה הראשי, בניין לניון, תוכנן בידי האדריכל האנגלי סר צ'ארלס לניון (אנ'). בעת פתיחתה מנה סגל האוניברסיטה 23 פרופסורים ו-195 סטודנטים. חלק מהסטודנטים הראשונים באוניברסיטה נבחנו חיצונית באוניברסיטת לונדון. "חוק האוניברסיטאות האיריות 1908" פיזר את האוניברסיטה המלכותית של אירלנד אשר החליפה את אוניברסיטת המלכה של אירלנד ב-1879, ויצר שתי אוניברסיטאות נפרדות: האוניברסיטה הלאומית של אירלנד ואוניברסיטת המלכה בבלפסט. ב-1909 למדו באוניברסיטה כ-600 סטודנטים, מרביתם מתשעת המחוזות ההיסטוריים של אלסטר.
ב-20 ביוני 2006 הודיעה האוניברסיטה על תוכנית השקעה בסך 259 מיליון לירות שטרלינג המתמקדת במיומנות, גיוס ומחקר. אחת התוצאות של השקעה זו הייתה הקמתה של ספרייה אוניברסיטאית חדשה. "הספרייה של מקליי" תוכננה בידי משרד ארכיטקטורה מבוסטון בשיתוף פעולה עם משרד אדריכלים מבלפסט, ונפתחה ב-2009. הבניין נקרא על שמו של סר אלן מקליי, נדבן ואיש עסקים. האוניברסיטה היא אחד המעסיקים הגדולים ביותר בצפון אירלנד, עם כוח עבודה כולל בן 3,903 עובדים, מתוכם 2,414 חברים בסגל האקדמאי ו-1,489 עובדי מנהלה.
קמפוסים

בנוסף לקמפוס הראשי של האוניברסיטה בשוליו הדרומיים של מרכז העיר בלפסט, לאוניברסיטת המלכה בבלפסט שני קולג'ים מחוץ למתחם האוניברסיטה עצמו — קולג' סנט מרי וקולג' סטרנמיליס הממוקמים במערב ובדרום-מערב העיר בהתאמה. מכללות אלה מציעות הכשרת מורים למעוניינים בקריירת הוראה ובמגוון קורסים לתארים אקדמיים, שכולם מתרכזים במקצועות שבע האמנויות החופשיות. בעוד האוניברסיטה מגדירה את הקמפוס שלה כאתר הראשי שלה, פקולטות האוניברסיטה נפרשים למעשה על פני מספר רחובות ציבוריים בדרום בלפסט, ובראשם "דרך האוניברסיטה", "כיכר האוניברסיטה", "רחוב האוניברסיטה", "דרך מיילון" ו"דרך סטרנמיליס", ובמיקומים רחוקים יותר כמו ברבעים טיטאניק ופורטאפרי.
פקולטות ובתי ספר

החיים האקדמיים בקווינס מאורגנים בחמישה עשר בתי ספר בשלוש פקולטות:
הפקולטה לאמנויות, מדעי הרוח ומדעי החברה:
בית ספר לאמנויות, אנגלית ושפות
בית הספר להיסטוריה, אנתרופולוגיה, פילוסופיה ופוליטיקה
בית הספר למשפטים
בית הספר למנהל עסקים
בית הספר למדעי החברה, חינוך ועבודה סוציאלית
הפקולטה להנדסה ומדעי הפיזיקה:
בית הספר לכימיה והנדסה כימית
בית הספר לאלקטרוניקה, הנדסת חשמל ומדעי המחשב
בית ספר למתמטיקה ופיזיקה
בית הספר להנדסת מכונות וחלל
בית ספר לסביבה טבעית ובנויה
בית ספר לפסיכולוגיה
הפקולטה לרפואה, בריאות ומדעי החיים:
בית הספר למדעי הביולוגיה
בית הספר לרפואה, רפואת שיניים ומדעי ביו-רפואה
בית ספר לאחיות ומיילדות
בית ספר לרוקחות
דירוגים > דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי - מקום 301–400 (2023)
דירוג Times Higher Education - מקום 201–250 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 202 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - בריטניה

דירוג שאנגחאי - מקום 26–33 (2023)
דירוג QS לאוניברסיטאות - מקום 28 (2024)
בוגרים ידועים

בין בוגריה הידועים של האוניברסיטה נכללים:
ג'ון סטיוארט בל – פיזיקאי, מפתח משפט בל
דייוויד טרימבל – פוליטיקאי, השר הראשון של צפון אירלנד
מארי מקאליס – פוליטיקאית, הנשיאה השמינית של אירלנד
מרי רובינסון – פוליטיקאית, נשיאת אירלנד בין השנים 1990-1997
שיימוס היני – משורר, חתן פרס נובל לספרות לשנת 1995
הערות שוליים

↑  גארי מוריארטי, Hillary Clinton appointed chancellor of Queen’s University Belfast, באתר איריש טיימס, 2 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  היסטוריה, באתר הרשמי של אוניברסיטת המלכה בבלפסט (באנגלית)
↑  Famous Alumni, Queen's University Belfast website
| קבוצת ראסל |
| --- | --- | --- |
|  | אדינבורו • אוקספורד • אימפריאל קולג' • אקסטר • בירמינגהם • בית הספר לכלכלה של לונדון • בריסטול • גלאזגו • דרהאם • המלכה בבלפסט • ווריק • יוניברסיטי קולג' לונדון • יורק • ליברפול • לידס • מנצ'סטר • נוטינגהאם • ניוקאסל • סאות'המפטון • קארדיף • קווין מרי • קיימברידג' • קינגס קולג' לונדון • שפילד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266831505171  PLWABN: 9812358803205606  BIBSYS: 90238287  BnF: cb121204484 (data)  CiNii: DA03905114  GND: 10525-9  ISNI: 0000 0004 0374 7521  LCCN: n79081359  MusicBrainz: bef878f7-551a-407e-a18a-1a26e2ade42d  NKC: ko2007416664  NLA: 36542388  RERO: 02-A000187136  SUDOC: 111864615  ULAN: 500286323  VIAF: 155630332   WorldCat (עם VIAF): 155630332
איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי

| --- | --- |
 מדינה:  אינדונזיה אינדונזיה
 תקופת הפעילות:  1978–הווה (כ־46 שנים) 
 asiri.co.id
 
איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי (באינדונזית: Asosiasi Industri Rekaman Indonesia; ובקיצור: ASIRI) הוא ארגון העוקב אחר כמעט כל ההיבטים של ענף ההקלטות באינדונזיה. האיגוד הוקם בשנת 1978 ומונה כ-84 חברות תקליטים בתוכו, המייצגים 95% מתעשיית המוזיקה באינדונזיה.
תעודה על מכירות

איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי מעניק תעודות זהב ופלטינה על מכירות של אלבומים:
אלבומים מקומיים
זהב: 15,000
פלטינה: 30,000
אלבומים בינלאומיים
זהב: 5,000
פלטינה: 10,000
נכון לשנת 2016, איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי מעניק תוארי זהב ופלטינה בהתבסס על הסכום הכספי שהרוויח האלבום, הן פיזית והן דיגיטלית.
השלכות של הקלטה לא מורשית

לפני 1988, כל ההקלטות שנמכרו באינדונזיה אינן היו מורשות. אולם בשנות התשעים המספר הצטמצם ל-20%, כאשר הערך הקמעונאי של הקלטות ללא רישיון בשנת 1995 נאמד בכ-15 מיליון דולר. בתחילת שנות האלפיים, שיעור ההפרות הועלה בחזרה לרמות גבוהות יותר, שהיו על כ-55% בשנת 2001, וכ-85% בשנת 2003.
ראו גם

איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי
איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2012-05-09
↑  Metrotvnews.com: News Video Portal, web.archive.org, ‏2018-02-04
↑  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 1983-01-22. (באנגלית)
1 2  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 2001-12-29. (באנגלית)
↑  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 2003-05-17. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr00039170  VIAF: 143504812   WorldCat (עם VIAF): 143504812
אל-שריעה (ספינה)

תמונת הטבעת הספינה, צויר בשנת 1919, מתוך אוסף מוזיאון המלחמה האימפריאלי
ספינת אל-שריעה, או ספינת קיטור דומה לה, 1916-1918
אל-שריעה (בטורקית עות'מאנית: الشريعة) הייתה ספינת קיטור עות'מאנית ששייטה בכנרת כמעבורת בקו טבריה-סמח'. היא טובעה בספטמבר 1918 על ידי מטוסי חיל האוויר הבריטי במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה.
מטוסי בריסטול בריטיים חגו מעל הספינה, הפציצו והטביעו אותה בדרכה לצפון הכנרת. מסופר שבספינה, בעת שטבעה, היה בה ארגז מטבעות זהב שהעות'מאנים העבירו מתחנת הרכבת סמח' בנסיגתם צפונה. הבריטים הטביעו ספינה עות'מאנית נוספת באמצעות אש מקלעים מהחוף.
איתור הספינה

הספינה אותרה לראשונה על ידי דייגים מקומיים מעין גב וגינוסר אשר דיווחו על מכשול תת-ימי בעומק של כ-15 מטרים סמוך לבטיחה. מידע זה הוביל לסקר ראשוני מטעם אוניברסיטת חיפה בשנת 1957. באותה תקופה הגישה לאתר הייתה כרוכה בסיכון רב עקב הקרבה לגבול עם סוריה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, צוות נוסף של אוניברסיטת חיפה, בראשות הארכאולוג הימי פרופסור אבנר רבן חקר וחילץ לוח עם שם הספינה וחרבות.
בשנת 2012, איתרה חברת "ים יפוא" מחדש את שרידי הספינה ומצאה שרובה שקוע בבוץ ובסחף.
אוצר המטבעות המזוהה עם כלי השיט לא נמצא.
הערות שוליים

↑
יפתח קוז'יק, ספינת האוצר בכנרת – משלחת ים יפוא שריעה 2012, באתר "שבעת הימים", 15 ביולי 2012
אלחנדרו לרו

אלחנדרו לרו (Alejandro Lerroux‏; 4 במרץ 1864 - 25 ביוני 1949) היה מנהיג המפלגה הרפובליקנית הרדיקלית בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה וראש ממשלה.
בצעירותו הצטרף למפלגה הרדיקלית כתומך של רואיז זורילה וכתב מאמרים שנודעו בחריפותם. הוא התבטא כנגד הכנסייה הקתולית וכנגד ממשלות הרסטורציה בארצו וזכה לתמיכה רבה בקרב הפועלים בברצלונה, שם היה בסיס התמיכה שלו. הוא נבחר לפרלמנט לראשונה בשנת 1901 ושוב בשנים 1903 ו-1905 מטעם מפלגת האיחוד הרפובליקני אותו הקים ביחד עם ניקולא סלמרון. בשנת 1908 הקים את המפלגה ברפובליקנית הרדיקלית שהתנגדה למתן עצמאות לקטלוניה. בעקבות אירועי השבוע הטראגי בשנת 1909 הוא ברח מספרד ובשובו הצטרף לאיחוד הסוציאליסטי רפובליקני ונבחר מטעמה לפרלמנט בשנת 1910.
הוא השתתף בוועדה שהכינה את הדחתו של המלך אלפונסו השלושה עשר והקמת הרפובליקה השנייה בשנת 1931. באפריל הוא נתמנה לשר החוץ (שכונה שר המדינה) בממשלה הזמנית שהוקמה עד לבחירות ביוני. בתפקידו בממשלה דחף לסיום הבידוד של ספרד והכנסתה לתוך חבר הלאומים. ב-20 במאי 1931, בנאום לפני מועצת חבר הלאומים אמר שספרד תעמוד לימין חבר הלאומים ונענה שחבר הלאומים תעמוד לימין ספרד. מדיניות זאת זכתה לפופולריות רבה בספרד. כקליינטליסט, לרו הקדיש חלק נכבד מסדר יומו בפגישות עם אנשי עסקים מתומכיו ודאגה לסיוע להם. עם זאת, בשירות החוץ לרו נהג במידתיות במינויים למשרות ציבוריות, מינה דמויות ציבוריות ידועות לתפקידים מרכזיים והבטיח כי איש לא יפוטר בגלל עמדותיו הפוליטיות. למרות תפקודו הראוי יחסית, לרו זכה להשפעה מועטה על דעת הקהל, מכיוון שספרד הייתה עסוקה מאוד בענייניה הפנימיים והאזרחים התעניינו מעט מאוד בענייני חוץ.
לקראת הבחירות ביוני 1931 הוא הוביל את מפלגתו הרדיקלית שהייתה המפלגה הרפובליקנית הגדולה ביותר בספרד בשנת 1931, אך הייתה מפלגה חלשה בהיותה איחוד רופף של תאים מקומיים והשקפות שונות תחת הנהגתו הכריזמטית של לרו. לבחירות הוא הלך תחת הסיסמה - "ספרד היא לכל הספרדים" וניסה ככל יכולתו להימנע מלהתבטא בנושאים שנויים במחלוקת. בבחירות השיג המחנה הרפובליקני-סוציאליסטי בניצחון גדול ביותר כאשר זכה במעל 400 מתוך 470 מושבים. מפלגתו של לרו זכתה ב-94 מושבים, דבר שנחשב ניצחון גדול עבורה והועידה ללרו את תפקיד ראש הממשלה. אולם הסוציאליסטים שמו וטו על הענקת ראשות הממשלה לידיו של לרו ובשנים 1931-1933 היה לרו חלק מקואליציית השמאל בהנהגת מנואל אסאניה.
לאחר ניצחון הימין בבחירות 1933 התמנה לראשות הממשלה, בתחילה בתמיכה מבחוץ של ה-CEDA ובהמשך תוך הכנסת שרים מה-CEDA לממשלתו. התקופה בין 1933-1936 הייתה רצופה משברים ולרו כיהן כראש ממשלה במשך שלוש תקופות: 12 בספטמבר 1933 - 8 באוקטובר 1933, 16 בדצמבר 1933 - 30 באפריל 1934 ו-4 באוקטובר 1934 - 25 בספטמבר 1935. בכהונתו השלישית צירף לממשלתו שלושה שרים מה-CEDA, דבר שהביא למרד באסטוריאס. על האופן בו דוכא המרד באסטוריאס הוא ספג ביקורת משמאל. כהונתו השלישית הסתיימה כאשר בעקבות התפטרות שני שרים מהמפלגה האגררית, כל הממשלה התפטרה כמהלך פורמלי. אולם במקום לאפשר ללרו להקים ממשלה חדשה, הנשיא ניקטו אלקלה סאמורה הטיל את הקמת הממשלה על שר האוצר הלא מפלגתי, צ'פפריאטה, ולרו נתמנה לשר החוץ. זמן לא רב אחר כך, איבד לרו את חינו בעיני הציבור בעקבות פרשת השחיתות של סטרפרלו, במוקדה היה אחיינו, ופרשיות שחיתות נוספות והוא התפטר מהממשלה. מפלגתו התרסקה בעקבות פרשות אלו והציבור הספרדי נטש את המרכז הפוליטי ועבר לתמיכה במפלגות הקיצוניות יותר מימין ומשמאל. בבחירות 1936 אלחנדרו כלל לא נבחר לפרלמנט וכשהחלה מלחמת האזרחים הספרדית הוא ברח לפורטוגל, ממנה חזר רק בשנת 1947 בגיל 83.