stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונוויי דה משין
ביוגרפיה

בגיל 23 בילה קונוויי זמן מה בכלא, אותו ציין כמניע לגמילה מאורח חיים של גנגסטרים להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.
בשנת 2012 נורה קונוויי בגב הראש והצוואר, אירוע שהותיר אותו עם שיתוק על שם בל, אשר שיתק את חציו הימני של פניו. שיתוק הפנים שלו תרם למה שמגזין Consequence of Sound (אנ') תיאר כ"זרימה פעורת פה, אך קרביים המשקפת את כוח הרצון העצום הדרוש כדי להתגבר על האירוע שהיה יכול לסיים את הקריירה שלו בקלות".
בשנת 2014 הקים אחיו, הראפר וסטסייד גאן את הלייבל גריזלדה רקורדס (אנ'), שבאמצעותה קונוויי ווסטסייד גאן היו מוציאים בעצמם את הפרויקטים שלהם ואת עבודותיהם של אמנים כמו בן דודם בני דה בוצ'ר ות'ה גאד פאהים. בשנת 2015 הוציא קונוויי את שני המיקסטייפים הראשונים שלו בלייבל, The Devil's Reject ו-Reject 2. קונוויי ווסטסייד גאן הוציאו גם שני מיני-אלבומים משותפים באמצעות חברת התקליטים ההולנדית Daupe!‎, הראשון שבהם היה בשנת 2015, ונקרא Hall & Nash, ואחריו, בשנת 2016, Griselda Ghost.
ב-3 במרץ 2017 חתמה חברת גריזלדה רקורדס על עסקה עם חברת שיידי רקורדס של הראפר אמינם, חברת בת של אינטרסקופ רקורדס. לאחר העסקה, ב-21 בדצמבר, הוציא קונוויי את המיקסטייפ הרשמי הראשון שלו, G.O.A.T.‎, שכלל הפקות מוזיקליות של המפיק הביתי של גריזלדה, "דרינגר" והמפיק היהודי-אמריקאי דה אלכימיסט והציג הופעות אורח של רויס דה 5'9", רייקוון ואמני אנדרגראונד נוספים.
בשנת 2020 הוציא את אלבום הבכורה שלו, From King to a God, שהתקבל היטב על ידי מבקרי המוזיקה וזכה להצלחה במצעדי הבילבורד.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2020: From King to a God
2022: God Don't Make Mistakes
דיסקוגרפיה > אלבומים משותפים

2019: Organized Grime (עם טרילמטיק גודס)
2020: Lulu (עם דה אלכימיסט)
2020: No One Mourns The Wicked (עם ביג גוסט)
2020: If It Bleed It Can Be Killed (עם ביג גוסט)
2021: Organized Grime 2 (עם טרילמטיק גודס)
2022: What Has Been Blessed Cannot Be Cursed (עם ביג גוסט)
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2015: The Devil's Reject
2015: Reject 2
2017: G.O.A.T.‎
2018: Blakk Tape
2018: Everybody Is F.O.O.D
2018: EIF 2: Eat What U Kill
2019: Everybody Is F.O.O.D 3
2019: Look What I Became
2022: Greetings Earthlings
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים משותפים

2015: Hall and Nash (עם וסטסייד גאן כהול אנ' נאש)
2015: Griselda Ghost (עם וסטסייד גאן כהול אנ' נאש)
2016: Hell Still On Earth (עם פרודיג'י)
2017: More Steroids (עם די ג'יי גרין לנטרן)
2018: Death By Misadventure (עם סוניג'ים)
2018: Untitled Drums EP (עם אימפורטד גודס)
דיסקוגרפיה > עם גריזלדה

2016: Don't Get Scared Now
2019: WWCD
הערות שוליים

↑  "Artist of the Month Conway on Repping Buffalo, Second Chances, and Being the Grimiest of All Time". Consequence of Sound (באנגלית אמריקאית). 16 בנובמבר 2017. נבדק ב-1 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "4 wounded in 3 separate shootings". The Buffalo News. 18 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Prepare Yourself For Conway's Bleak, Dusty, Evocative Street-Rap". Stereogum. 11 בינואר 2017. נבדק ב-1 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Conway: G.O.A.T." Pitchfork (באנגלית). נבדק ב-1 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shady X Griselda Ink Deal For Westside Gunn and Conway". Shady Records (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-1 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.npr.org/transcripts/789690521
↑  "Conway The Machine shares new album 'From King To A GOD'". NME Music News, Reviews, Videos, Galleries, Tickets and Blogs | NME.COM (באנגלית בריטית). 13 בספטמבר 2020. נבדק ב-16 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: a633ebb5-b81a-400f-b5df-0e625ea81fe9
קבוצת קמפרי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  OTC Markets Group (DVDCF) 
 מייסדים:  גספרה קמפרי 
 תקופת הפעילות:  1860–הווה (כ־164 שנים)
 חברות בנות:  אפרול  פרנג'ליקו  אייריש מיסט  Carolans  Wild Turkey  סקאיי  למונסודה  צ'ינזאנו (אפריטיף)  Jean-Marc XO Vodka 
 מיקום המטה:  מילאנו 
 משרד ראשי:  איטליה מילאנו, איטליה
 ענפי תעשייה:  תעשיית המשקאות 
 מוצרים עיקריים:  משקאות אלכוהולים, יינות ומשקאות קלים
 הכנסות:  1.008 מיליארד אירו (2009)
 עובדים:  2000 (2009)
  
 www.camparigroup.com
 
קבוצת קמפרי היא חברה איטלקית המייצרת ומייצאת משקאות אלכוהוליים, יינות ומשקאות קלים לכל העולם. ברשות החברה כ-40 מותגים של משקאות שמשווקים לכ-190 מדינות. קבוצת קמפרי היא השישית בגודלה בתחום המשקאות האלכוהולים בעולם.
הקבוצה היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסה איטליאנה.
מותגים עיקריים

קמפרי
אפרול
אייריש מיסט
צ'ינזאנו (אפרטיף)
צ'ינאר
גלן גראנט
אוזו 12
סקאיי (וודקה)
פרנג'ליקו (ליקר)
אוורנה
קיר רפלקטיבי

| --- | --- |

קיר רפלקטיבי מס' 5
 מידע כללי
 פַּסל:  יגאל תומרקין 
 תאריך יצירה:  שנות ה־70 של המאה ה־20 
 טכניקה וחומרים:  זכוכית, ברזל 
 
"קיר רפלקטיבי" הוא שם קבוצת פסלים של האמן הישראלי יגאל תומרקין. הפסלים מוצבים במקומות שונים כגון מוזיאון תל אביב לאמנות, קמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם ועוד.
היסטוריה

קבוצת הפסלים "קיר רפלקטיבי" נוצרה במהלך המחצית השנייה שנות ה-70 של המאה ה-20. בתקופה זו זנח תומרקין את סגנון הפיסול האסמבלאז'י, המשלב חלקי נשק, לטובת עיסוק במבניות וצורה גאומטריים.
תצוגה של שבעה פסלים, אותה כינה תומרקין "מחוה לארצות-הברית", נפתחה ב-1 בספטמבר 1976 בפארק פלאשינג מדוז שבניו יורק. פסלים נוספים הוצגו באותה עת גם ליד מוזיאון קווינס במנהטן ופסל נוסף בסוהו, בסמוך לגלריית "Sculpture Now". בעקבות השחתה של פסלים ובעיות של ביטוח, פירק תומרקין את התצוגה בחודש נובמבר. חלק גדול מן הפסלים נפגע בתאונת דרכים. תומרקין תיקן את חלקם והעבירם לתצוגה בסטנפורד, ניו ג'רזי, באוניברסיטת ברנדייס במסצ'וסטס, באוניברסיטת בוסטון ופסל נוסף הותקן בביתו של אספן פרטי בווסטר, מסצ'וסטס.
תיאור

היצירות מורכבות ממסגרות מתכת בהן שילב תומרקין משטחי זכוכית. משטחים אלו חושפים בפני הצופה את מנגנוני הבנייה של הפסל ואף מהווים רקע לקומפוזיציה של צורות המשולבת במערכת המסגרות של הפסל.
תומרקין קשר את הסגנון הפיסולי של היצירות אל חוויותיו מן התרבות האמריקאית. "הביקור בניו יורק", כתב תומרקין, "נותן לי עוד זווית ראייה; הזכוכית והקורטן, הסביבה משתקפת בפסלים. פסליי הופכים לאופקיים, כניגוד לאדריכלות הבינלאומית המכוונת לגובה.
מעבודות הסדרה

קיר רפלקטיבי מס' 1, 1975
אוניברסיטת בוסטון, ארצות הברית
Moma Reflection‏, 1975, פלדת קורטן וזכוכית, אורך 6 מ'
ניו יורק, ארצות הברית
מחווה למיס ון דר רוהה, 1975-6
פלדת קורטן וזכוכית, אורך 16 מ'
אוסף פרטי
Absoloutely Horrizntal‏, 1976
פלדת קורטן, אורך 16 מ'
מוזיאון רוז לאמנות, וולטמן (Waltham), מסצ'וסטס, ארצות הברית
קיר רפלקטיבי מס' 5, 1976-8
ברזל פלדה וזכוכית, אורך 8 מ'
קמפוס אדמונד י' ספרא, גבעת רם, ירושלים
קיר רפלקטיבי, 1978
ברזל ופקסיגלס
מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  ראו: תומרקין, יגאל, I תומרקין, מסדה, 1981, עמ' 289-297.
↑  יגאל תומרקין, "ציוני דרך אוטוביוגרפיים", בתוך: גינתון, אלן (אוצרת), תומרקין, פסלים 1957-1992, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב, 1992, ללא מספרי עמודים.
| יגאל תומרקין |
| --- | --- | --- |
| פיסול | שעון בארוקי (1957) • דיוקן האמן כלוחם צעיר (1965) • דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר (1966) • אנדרטת השלום (1966) הכניסיני תחת כנפך (1966) • הוא הלך בשדות (1967) • סדרת האסטרונאוטים • מצפור ערד (1968) • קצבים (1969-1968) • עידן המדע (1969) • מלנכוליה (פסל) (1972) • גן שעוני השמש (1972) • התרחשויות (1972) • קיר רפלקטיבי (1978-1975) • השיר על האדמה (1978) • מחווה לרוברט קאפה (1985) • שבת של מכשפות (1988) • ?Macht Arbeit Frei ‏(1992) • שבעת עמודי החכמה שלי (1992) |  |
| ציור והדפס | פאניקה אודות מכנסיים (1961) • דיוקן עצמי 1975 (1975) • פייטה, פייר פאולו פאזוליני (1979) • קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט (1979) • מחווה לקולנוע (1979) • שר היער - מחווה למישל טרונייה (1986-1985) • סוס העץ מיכאל (1987) |  |
| אנדרטאות | ביג צ'יף (1968) • אנדרטת הבקעה (1972) • אנדרטה לנופלים (אשקלון) (1972) • אנדרטה לשואה ולתקומה (1975) • אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת (1994) |  |
מינאס חנצידיס

מינאס חנצידיס (ביוונית: Μηνάς Χατζίδης, בגרמנית: Minas Hantzidis, נולד ב-4 ביולי 1966 בקטוויג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר יווני-גרמני ששיחק בעמדת הקשר בקבוצות שונות בגרמניה וביוון, כשעיקר הקריירה שלו היה באולימפיאקוס. לחנצידיס 10 הופעות במדי נבחרת יוון, עמה השתתף במונדיאל 1994.
קריירת מועדונים

חנצידיס שיחק בילדותו במועדונים שונים בעיר וופרטל שבגרמניה המערבית, ובשנת 1985, כאשר היה בן 19, עבר לשחק בבונדסליגה כשחתם בבאייר לברקוזן. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1985/86, ערך חנצידיס 16 הופעות במדי באייר לברקוזן. בעונתו השנייה, 1986/87, ערך חמש הופעות בלבד, אך הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. בשתי העונות, סיימה לברקוזן במקום השישי. את עונת 1987/88 פתח חנצידיס בלברקוזן, אך עבר בשלב מוקדם לבוכום. חנצידיס לא התאקלם בבוכום, ששיחקה אז בבונדסליגה, וערך בשורותיה שלוש הופעות בלבד, בהן הבקיע שער אחד. עדיין בעונת 1987/88, עבר חנצידיס לקבוצתו השלישית באותה עונה, אולימפיאקוס מליגת העל היוונית בכדורגל. עד לסיום עונת 1987/88 ערך חנצידיס 12 הופעות במדי אולימפיאקוס והבקיע שלושה שערים, אך הקבוצה סיימה רק במקום השמיני בליגה. בעונת 1988/89 חנצידיס שדרג את יכולתו באולימפיאקוס, הבקיע ארבעה שערים ב-21 הופעות, וסיים עם הקבוצה במקום השני בליגה. בעונת 1989/90 ערך חנצידיס 10 הופעות ליגה בלבד עקב פציעה, ולא היה שותף לגמר הגביע היווני, בו ניצחה קבוצתו אולימפיאקוס 4-2 את אופי כרתים. בעונת 1990/91 ובעונת 1991/92 סיימו חנצידיס ואולימפיאקוס במקום השני בליגה היוונית, כשבכל אחת מהעונות הבקיע חנצידיס שני שערי ליגה. בעונת 1991/92 אף זכה חנצידיס עם אולימפיאקוס בפעם השנייה בגביע היווני, לאחר ניצחון במפגש כפול על פאוק סלוניקי. בשני המשחקים נכנס חנצידיס כמחליף. בשתי העונות הבאות סיימו חנצידיס ואולימפיאקוס במקום השלישי בליגת העל היוונית, כאשר בעונת 1993/94 חנצידיס הציג את כושרו הטוב ביותר, הבקיע חמישה שערים, ואף הפך לחלק מסגל נבחרת יוון בכדורגל שהעפיל למונדיאל 1994. בעונת 1994/95 חנצידיס ואולימפיאקוס סיימו במקום השני. עונת 1995/96 הייתה האחרונה של חנצידיס באולימפיאקוס. בעונה זו הוא ערך שמונה הופעות ליגה בלבד, וסיים עם הקבוצה במקום השלישי.
בקיץ 1996 עזב חנצידיס את אולימפיאקוס לאחר כמעט תשע עונות מלאות, וחתם בפ.צ. קאצוריה, אף היא מליגת העל היוונית. חנצידיס הספיק לערוך 11 הופעות ולהבקיע שלושה שערים במהלך עונת 1996/97, אך עוד במהלך העונה עזב את הקבוצה ועבר לאירקליס סלוניקי. חנצידיס הוסיף למאזנו בעונה זו שלושה שערים נוספים ב-19 הופעות, וסיים עם אירקליס במקום ה-13 בליגה. בעונת 1997/98 סייע חנצידיס לאירקליס לסיים במקום השישי, כשהוא מבקיע שני שערים ב-26 הופעות. בקיץ 1998 עבר חנצידיס לתחנה האחרונה שלו ביוון, כשחתם בוריה, בשורותיה ערך 25 הופעות והבקיע שני שערים בעונת 1998/99, וסיים עם הקבוצה במקום ה-17, המוביל לליגת המשנה. עוד במהלך עונה זו חזר חנצידיס למולדתו גרמניה, וחתם בקבוצת נעוריו וופרטלר SV ששיחקה בליגה הגרמנית השלישית, ונשר עמה לליגה הרביעית. בעונת 1999/00 שיחק חנצידיס עונה מלאה בוופרטלר. לאחר מכן שיחק חנצידיס שתי עונות באלוורסברג ששיחקה בליגה השלישית בגרמניה, ואחר כך עונה אחת באוניון זולינגן מהליגה הרביעית. לאחר מכן, שיחק חנצידיס בקבוצות חובבים גרמניות עד לפרישתו בשנת 2007. בשנת 2015 חזר חנצידיס לשחק כדורגל בגיל 49, ושיחק שלוש שנים במועדון החובבים הלאס וופרטל. במקביל להיותו שחקן, שימש בתפקידי אימון שונים במחלקות השונות של המועדון, עד לעזיבתו בשנת 2018.
קריירה בינלאומית

חנצידיס ערך 10 הופעות במדי נבחרת יוון, כולן בשנת 1994 והבקיע בהן שער אחד, בתיקו 1-1 במשחק ידידות מול ארצות הברית, שהיווה משחק הכנה למונדיאל 1994. חנצידיס נטל חלק במונדיאל 1994 עצמו, בו יוון סיימה את שלב הבתים עם אפס נקודות וללא שערי זכות. חנצידיס לא שיחק כלל בתבוסה 4-0 לארגנטינה, פתח בהרכב והוחלף במחצית משחק ההפסד 4-0 לבולגריה, ושיחק 90 דקות בהפסד 2-0 לניגריה.
תארים

עם אולימפיאקוס:
הגביע היווני: 1989/90, 1991/92
קנת ניקולס

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1907 קליבלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בפברואר 2000 (בגיל 92) בת'סדה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת איווה  האוניברסיטה הטכנית של ברלין  אוניברסיטת קורנל  הקולג' להנדסה של אוניברסיטת קורנל 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1929 
 דרגה:  מייג'ור גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  הכיבוש האמריקני של ניקרגואה 
 עיטורים
 מפקד במסדר האימפריה הבריטית  מדליית השירות המצוין 
 
קנת דייוויד ניקולס (באנגלית: Kenneth David Nichols;‏ 13 בנובמבר 1907 – 21 בפברואר 2000), הידוע גם בכינוי ניק, היה קצין בחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ומהנדס, שהיה איש מפתח בפרויקט מנהטן, שבו פותחו פצצות האטום הראשונות בתקופת מלחמת העולם השנייה. תחילה שימש כסגנו של מהנדס 'מחוז מנהטן' ג'יימס מרשל, ומ-13 באוגוסט 1943 תפס את מקומו. בתפקיד זה היה אחראי הן על מתקני הייצור והעשרת האורניום באתר הגרעיני הגדול באוק רידג' שבטנסי, והן על מפעלי ייצור הפלוטוניום באתר הנפורד שבמדינת וושינגטון.
ניקולס המשיך בפרויקט מנהטן גם לאחר המלחמה, עד שהוועדה לאנרגיה האטומית קיבלה אחריות על נושא הגרעין בינואר 1947. הוא היה קצין הקשר הצבאי עם הוועדה בשנים 1946–1947. לאחר לימוד קצר באקדמיה הצבאית של ארצות הברית בווסט פוינט, הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ומונה לראש פרויקט הנשק המיוחד של הצבא (אנ'), ואחראי על ההיבטים הצבאיים של הנשק האטומי, כולל לוגיסטיקה, טיפול והדרכה. הוא היה סגן מנהל המחלקה לענייני אנרגיה אטומית במטה הכללי של צבא ארצות הברית, והיה איש הצבא הבכיר בוועדת הקשר הצבאית שעבדה עם הוועדה לאנרגיה האטומית.
בשנת 1950 מונה ניקולס לסגן מנהל אגף הטילים המונחים במשרד ההגנה, וב-1952, כשהאגף אורגן מחדש, מונה לראש המחקר והפיתוח בו. בשנת 1953 התמנה למנהל הכללי של הוועדה לאנרגיה אטומית, שם קידם הקמה של תחנות כוח גרעיניות. הוא גם מילא תפקיד מפתח בהליכים שהביאו לביטול הסיווג הביטחוני הגבוה של רוברט אופנהיימר.
ראשית חייו

קנת דייוויד ניקולס נולד ב-13 בנובמבר 1907 בווסט פארק שבאוהיו, אחד מארבעת ילדיהם של וילבר ניקולס ואשתו מאי קולברום. הוא סיים חמישי בכיתתו באקדמיה הצבאית בווסט פוינט בשנת 1929, והוצב כקצין זוטר בחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית. ב-1929 נסע לניקרגואה במסגרת משלחת שערכה סקר לבניית תעלה בין-אוקיאנית במקום. קצין עמית במשלחת היה לסלי גרובס, שלימים היה ראש פרויקט מנהטן, ודמות בולטת בקריירה של ניקולס. על שירותו במשלחת הוענקה לניקולס מדליית הצטיינות של ניקרגואה "על שירות יוצא דופן שנתן לרפובליקה של ניקרגואה."
ניקולס חזר לארצות הברית בשנת 1931, החל ללמוד באוניברסיטת קורנל, סיים תואר ראשון, ובהמשך סיים תואר שני ב-10 ביוני 1933, שניהם בהנדסה אזרחית. בעת לימודיו בקורנל, נישא לג'קלין, ונולדו להם שני ילדים.
ב-1934 קיבל מענק מחקר מהמכון הבינלאומי לחינוך, שאותו ניצל ללימודים של שנה אחת באוניברסיטה הטכנית של ברלין בנושא 'שיטות מחקר אירופיות בהידראוליקה'. כששהה בברלין הועלה לדרגת לוטננט, ובלימודיו כתב תזה שזיכתה אותו בפרס האגודה האמריקאית למהנדסים אזרחיים. לאחר שחזר לארצות הברית, השתמש בתזה שכתב בברלין כבסיס לעבודת דוקטורט, וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת איווה. באוגוסט 1937 החל להדריך בווסט פוינט, וב-13 ביוני 1939 הועלה לדרגת קפטן.
מלחמת העולם השנייה

ביוני 1941 זימן קולונל ג'יימס מרשל את ניקולס ל'מחוז הנדסה סירקיוז' כדי להיות מהנדס אזור, האחראי על בניית מחסנים ומתקנים בבסיס חיל האוויר במקום. בהמשך, ביקש ממנו מרשל לקחת על עצמו אחריות נוספת כמהנדס אזור האחראי על הקמת מפעל TNT חדש בוויליאמספורט שבפנסילבניה. בפרויקט זה עבד ניקולס עם חברת דופונט ועם סטון אנד ובסטר כקבלנים גדולים, ועם לסלי גרובס, שהיה הקולונל האחראי על הבנייה הצבאית.
ביוני 1943 זימן מרשל את ניקולס לפגישה נוספת בוושינגטון. מרשל מונה בימים אלו למהנדס 'מחוז מנהטן', האחראי מטעם חיל ההנדסה על פרויקט מנהטן, וקיבל הרשאה וסמכות לגייס לפרויקט קצינים ואזרחים מ'מחוז הנדסה סירקיוז', שהעבודה בו כמעט הסתיימה. מרשל השתמש בסמכות זו, וכמעשה ראשון הביא את ניקולס לפרויקט ומינה אותו לסגנו, מינוי שקיבל תוקף כש'מחוז מנהטן' נוצר רשמית ב-16 באוגוסט 1942.
ההחלטה החשובה הראשונה שעמדה בפני המחוז החדש, שבשונה ממחוזות אחרים בחיל ההנדסה לא הוגדרו לו גבולות גאוגרפיים, הייתה למצוא אתר מתאים לבניית מפעלי העשרת האורניום. ב-30 ביוני 1943 ביקרו מרשל וניקולס בטנסי, נפגשו עם בכירים ברשות עמק טנסי, ודנו עימם על אתרים שאותרו בסקר קודם לרגלי הרי קמברלנד, שנראו מתאימים (אוכלוסייה דלילה, רשת תחבורה, וחשמל ומים בשפע).
האתר שנבחר היה אוק רידג', אך מרשל השהה את הרכישה, מכיוון שחיכה לתוצאות חיוביות של מספר בדיקות מדעיות שיצדיקו את ההשקעה בבניית מפעל בהיקף מלא. מיד אחר כך ביקר ניקולס במעבדה המטלורגית באוניברסיטת שיקגו, ונפגש עם ארתור קומפטון. כשראה את הצפיפות בה, החליט ניקולס בעצמו ובאחריותו להקים אתר ניסויים חדש בארגון פורסטוויץ', שבסופו של דבר יהפוך למעבדה הלאומית ארגון (אנ').
ניקולס לקח על עצמו את האחריות על עפרות האורניום. הוא סיכם עם משרד החוץ שיוטל פיקוח על ייצוא תחמוצת אורניום, ונכנס למשא ומתן עם אדגר סנגייר (אנ') על קניית 1,200 טון של עפרות מקונגו הבלגית, שאוחסנו במחסנים בסטטן איילנד. ניקולס גם הסדיר את רכישת עפרות האורניום מחברת המכרות 'אלדורדו כרייה וזיקוק' (אנ') מפורט הופ באונטריו שבקנדה, ואת העברתן במשלוחים של 100 טון כל אחד. הוא גם נפגש עם תת-מזכיר האוצר, דניאל בלנד, והסדיר העברה של 14,700 טון כסף ממטבעת וסט פוינט למפעל Y-12, במקום נחושת, שהייתה במחסור קשה בשל צורכי המלחמה.
בספטמבר 1942, מונה גרובס לראש פרויקט מנהטן, והועלה לדרגת בריגדיר גנרל. גרובס פעל במהירות להאיץ את הפרויקט. הוא אישר מיד את רכישת השטח באוק רידג', והפעיל לחץ להעלאת העדיפות הצבאית של הפרויקט לרמה AAA. הוא קבע את המטה שלו בקומה חמישית בבניין החדש של משרד המלחמה בוושינגטון, במקום שמרשל החזיק משרד קישור.
ניקולס, שמיקד את מאמציו ברכישה ואספקה יציבה של עפרות אורניום, באספקת חומרים נדרשים ובפרויקט הפלוטוניום, קודם לדרגת קולונל ב-22 במאי 1943. ב-13 באוגוסט החליף ניקולס את מרשל בתפקיד מהנדס המחוז של 'מחוז הנדסה מנהטן'. כמהנדס המחוז היה ניקולס אחראי הן על כל מפעלי העשרת האורניום באוק רידג', והן על כל מתקני ייצור הפלוטוניום באתר הנפורד. אחת הפעולות הראשונות של ניקולס כמהנדס המחוז, הייתה להעביר את מטה המחוז ממנהטן שבניו יורק לאוק רידג' שבטנסי, אף ששם המחוז, 'מנהטן', לא השתנה.
על עבודתו ושירותו בפרויקט מנהטן במלחמת העולם השנייה, הוענקה לניקולס מדליית השירות המצוין, על ידי מזכיר המלחמה של ארצות הברית, רוברט פטרסון.
אחרי המלחמה

בינואר 1946 הועלה ניקולס לדרגת בריגדיר גנרל, ומונה לסגנו של גרובס, אף שהמשיך להיות מהנדס מחוז מנהטן של חיל ההנדסה. בדצמבר 1946 המליץ על סגירת מסלולי אלפא במפעל ההפרדה האלקטרומגנטית Y-12 ועל סגירת מפעל הדיפוזיה התרמית S-50, כך שהעשרת האורניום תמשיך רק במפעל הדיפוזיה הגזית הוותיק K-25, ובמפעל הדיפוזיה הגזית החדש K-27 שהתחיל לפעול בינואר 1946.
ניקולס דאג להמשך תקצובן של המעבדות הלאומיות, ועזר לאמן באוק רידג' את מהנדסי חיל הים בשילוב הנעה גרעינית באוניות. ביולי 1946 היה נציג פרויקט מנהטן במבצע פרשת דרכים, שבו נוסו פצצות אטום באטול ביקיני ומתחת למים באוקיינוס השקט, כדי לבחון את השפעת הפיצוץ הגרעיני על ספינות מלחמה.
ניקולס מונה על ידי גרובס לקצין הקשר לוועדה לאנרגיה אטומית, שעמדה לקבל את האחריות על כל נושא הגרעין ב-1 בינואר 1947, ותחת אחריותו נעשתה העברה מסודרת של האחריות והנכסים מפרויקט מנהטן לוועדה.
בינואר 1948 הוא חזר לצבא כדי להחליף את גרובס כראש פרויקט הנשק המיוחד של הכוחות המזוינים (AFSWP), שכן חיל הים וחיל האוויר הטילו וטו זה על מועמדו של זה. כמפקד ה-AFSWP קיבל ניקולס באפריל 1948 דרגת מייג'ור גנרל, והפך בכך לגנרל הצעיר ביותר בצבא באותה תקופה. הוא גם היה איש הצבא הבכיר בוועדת הקשר הצבאי לוועדה לאנרגיה אטומית, וסגן עוזר ראש מטה הצבא לענייני אנרגיה אטומית.
בשנת 1950 התמנה לסגן מנהל אגף הטילים המונחים במחלקת ההגנה, ופיקח מטעמה על פרויקט ניקה, שבו פותחה מערכת טילי הנ"מ האופרטיבית הראשונה. ב-1952, כשהאגף אורגן מחדש, מונה לראש המחקר והפיתוח בו.
ניקולס פרש מהצבא ב-31 באוקטובר 1953. עבור שירותו בשנים 1948 עד 1953 הוענקה לו באיחור, בשנת 1956, 'מדליית השירות המצוין' שנייה.
לאחר פרישתו, מונה ב-2 בנובמבר 1953 למנהל כללי של הוועדה לאנרגיה אטומית. בתפקיד זה פעל להסרת סיווגו הביטחוני הגבוה של רוברט אופנהיימר, בטענה שהוא קומוניסט, ולפיכך אינו אמין. הוועדה הסכימה, וסיווגו הביטחוני של אופנהיימר הוסר.
בשנת 1955 פרש ניקולס מהוועדה לאנרגיה אטומית, פתח משרד פרטי לייעוץ בענייני אנרגיה גרעינית, ועסק בעיקר בייעוץ ובליווי של הקמת תחנות כוח גרעיניות. הוא נפטר ב-21 בפברואר 2000 מכשל נשימתי בגיל 92 בבת'סדה שבמרילנד, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ביאורים

↑  על שם נִיקֶה, אלת הניצחון במיתולוגיה היוונית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169445194 (data)  GND: 1218183861  ISNI: 0000 0000 8479 4012  LCCN: n86125358  NARA: 12004623  SNAC: w63f4t31  VIAF: 117088912   WorldCat (עם VIAF): 117088912 
מפעל K-25 להעשרת אורניום בשיטת הדיפוזיה הגזית. אורכו כ-1,500 מטר והוא היה בזמנו המבנה הגדול ביותר בעולם. מבין שלוש שיטות ההעשרה, הותיר ניקולס באוק רידג' בתום המלחמה רק את מפעלי ההעשרה בדיפוזיה גזית.
ניקולס במשרדו, 1945
מראה מהאוויר של ענן הפטרייה הגרעינית של פיצוץ "אייבל" באטול ביקיני בניסוי מבצע פרשת דרכים, יולי 1946
מייג'ור גרום (סרט, 2017)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  דמות הקומיקס מייג'ור גרום
 בימוי:  ולדימיר בסדין 
 הופק בידי:  פיודור קאן ארטיום גברליאנוב ולדימיר בסדין
 תסריט:  ארטיום גברליאנוב ולדימיר בסדין
 עריכה:  אלכסנדר בוליאגין
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדר גורבאטוב איוואן פומינוב אנטון קוזנצוב איליה ז'ינילו דנילה יאקושב
 מוזיקה:  רומן סליברסטוב
 צילום:  ארסני קאן
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  אולפני באבל
 חברה מפיצה:  אולפני באבל
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  17 בפברואר 2017 (ברלינאלה) 19 בפברואר 2017 (יוטיוב) 9 במרץ 2017 (ערוץ 1)
 משך הקרנה:  25 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט גיבורי-על, קומדיה טלוויזיונית 
 תקציב:  5 מיליון דולר
 סרט הבא:  מייג'ור גרום: רופא המגפה (סרט באורך מלא)
 life.ru/grom
 דף הסרט ב־IMDb
 
מייג'ור גרום (ברוסית: Майор Гром) הוא שמו של סרט קצר, סרט גיבורי-על רוסי בן 25 דקות משנת 2017, המבוסס על סדרת הקומיקס "מייג'ור גרום" מבית Bubble Comics, שנוצרה על ידי ארטיום גברליאנוב. את הסרט ביים ולדימיר בסדין ובו מככבים השחקנים אלכסנדר גורבאטוב בתפקיד מייג'ור גרום, איוואן פומינוב בתפקיד מנהיג השודדים ודנילה יאקושב בתפקיד הנהג. הסרט שוחרר רשמית ב-19 בפברואר 2017 לערוץ הרשמי של אולפני באבל ביוטיוב, כהכנה להפקת סרט באורך מלא על דמותו של מייג'ור גרום. במרץ 2017 הוקרן הסרט גם בערוץ הראשון של הטלוויזיה הרוסית.
תקציר עלילת הסרט

איגור גרום מגיע לסניף בנק רוסגרנטבנק למשוך כסף כשלפתע הכספומט נתקע, בדיוק ברגע שבו אל סניף הבנק פורצים שלושה שודדי בנק, שבאו לעשות כסף קל, אך אינם מודעים לכך שגרום הוא שוטר במשטרת סנקט פטרבורג, נחוש ואידיאליסט, חסר פשרות ואלים.
צוות השחקנים

אלכסנדר גורבאטוב - איגור גרום
איוואן פומינוב - מנהיג השודדים
אנטון קוזנצוב - פסיכו
אויסל מורה דספאייגנה - גרומילה
דנילה יאקושב - הנהג
אנטולי קושצ'ייב - מאבטח
ויטאלי אלשנסקי - מנהל הבנק
יקטרינה קוליקובה - אם
אוליאנה קוליקובה - בת
איליה לובסקיי - שוטר מקוף במשטרת סנקט פטרבורג
יבגני שיבאלקו - שוטר
פאבל גונצ'ארוב - שוטר
אנטולי דרוזנקו - שוטר
יבגני דיאדיוק - שוטר
איליה קולצקי - שוטר
אנטולי סבשניקוב - שוטר
פיוטר לוגאצ'וב - שוטר
לאוניד וורון - גנרל
הפקה

תחילה תפקיד הגיבור מייג'ור איגור גרום הוצע לשחקן גריגורי דובריגין, אך לבסוף לוהק שחקן הטלוויזיה אלכסנדר גורבאטוב לתפקיד. צילומי הסרט התרחשו בשנת 2015 במרכז העיר סנקט פטרבורג, העיר שבה גם מתרחשים אירועי חוברות הקומיקס של מייג'ור גרום.
הסרט תוכנן להיות באורך 7 דקות בלבד, אך פרטי תסריט שונים הביאו לכך שאורך הסרט הגיע לכדי 25 דקות לבסוף. בנק רוסגרנטבנק המתואר בסרט הוא סניף בנק מומצא שמוזכר עוד בחוברות הקומיקס של מייג'ור גרום. כל פנים הבנק נבנה במיוחד לצורך הסרט, שעלות הפקתו הגיעה ל-5 מיליון דולר.
לפני שחרור הסרט, יצא לאור ספר הקומיקס "מייג'ור גרום. ההזדמנות" המהווה פריקוול לסרט.
מוזיקה

פסקול הסרט יצא לאור ב-24 במרץ 2017‏ והוקלט על ידי חטיבת המוזיקה של אולפני באבל, "Bubble Music". את הפסקול לסרט הלחין רומן סליברסטוב שהסתגר עם הבמאי ולדימיר בסדין באולפנים בסנקט פטרבורג למשך חודשיים כמעט, כשהעבודה על הפסקול נמשכה 4 חודשים, מספטמבר ועד דצמבר 2016 והוקלטה באולפני אבי רוד בלונדון.. במיוחד עבור הסרט נכתבו 2 שירים: Move Like a Devil ו-It Might Be Better, כשהשיר הראשון הוא שיר רוק מהיר והשני הוא שיר מלודי רגוע יותר ומהווה בלדת רוק על אהבה.
קטעי שיר שונים בפסקול בוצעו על ידי מקהלה מסנקט פטרבורג ובשיתוף פעולה עם מוזיקאים מארצות הברית כדייוויד מיד ופאטבוי סלים.
רשימת הרצועות:
| # | כותרת | אורך |
| --- | --- | --- |
| 1 | "Face of an Angel" | 3:41 |
| 2 | "It Might Be Better (feat. David Mead Jr.)" | 2:24 |
| 3 | "A Broken Cash Machine" | 0:41 |
| 4 | "Rest in Peace" | 0:41 |
| 5 | "Move Like a Devil (feat. David Mead Jr" | 4:06 |
| 6 | "Good Idea" | 1:23 |
| 7 | "The Housebreaker" | 0:33 |
| 8 | "Gang Leader Freaks Out" | 0:51 |
| 9 | "Ice Cold Driver" | 1:11 |
| 10 | "Police Arrives" | 0:54 |
| 11 | "Big Standoff" | 1:51 |
| 12 | "I'm Gonna Get You" | 2:43 |
| 13 | "Out of Balance" | 1:24 |
| 14 | "Without Knocking" | 1:33 |
|  | בסך הכול | 22:56 |