stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירגעלם

| --- | --- |
 מדינה:  אתיופיה אתיופיה
 מדינה:  מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום
 גובה:  1,776 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  30,348 (2007)
 קואורדינטות:  6°45′00″N 38°25′00″E﻿ / ﻿6.75°N 38.41666667°E﻿ / 6.75; 38.41666667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אתיופיה מוגדלת) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיירגעלם(למפת אתיופיה רגילה) אדיס אבבה דירה דאווה מקלה גונדר אווסה ג'ימה ג'יג'יגה אריתריאה סודאן דרום סודאן  קניה סומליה ג'יבוטיירגעלם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ירגעלם (באמהרית: ይርጋለም; ידועה גם בשמות אבוסטו ודאלה) היא עיירה בדרום אתיופיה. העיירה ממוקמת 260 קילמוטרים דרומית לאדיס אבבה, עיר הבירה של אתיופיה ו-40 קילומטרים דרומית לאווסה, עיר הבירה של מחוז סידאמו. העיר נמצאת בגובה של 1,776 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה

ירגעלם נכבשה על ידי האיטלקים ב-1 בדצמבר 1936, במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה, מידיו של הראס דסטה דמטאו.
העיירה הייתה בירת מחוז סידאמו עד שנת 1975, אז הועברה הבירה לעיר אווסה תחת שלטונה הצבאי של החונטה הצבאית האתיופית.
דמוגרפיה

לפי נתוני לשכת הסטטיסטיקה המרכזית של אתיופיה אשר פורסמו בשנת 2005, מספר התושבים המשוער בירגעלם הוא 43,815, מתוכם 21,840 הם גברים ו-21,975 הן נשים.
הערות שוליים

↑  Anthony Mockler, Haile Selassie's War. New York: Olive Branch, 2003. p. 172
↑  CSA 2005 National Statistics, Table B.4
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אתיופיה ובנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרד קנדי

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם לאלבום של מדונה, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דייוויד סלייד
 הופק בידי:  ריצ'רד וו. היגינס ריצ'רד האטן מייקל קולדוול בראיין נלסון מפיקים בפועל: פול אלן, ג'וֹדי פאטן, רוזאן קורנברג
 תסריט:  בראיין נלסון
 עריכה:  ארט ג'ונס
 שחקנים ראשיים:  אליוט פייג' פטריק וילסון
 מוזיקה:  מולי ניימן הארי אסקוט
 צילום:  ג'ו וילמס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Vulcan Productions Launchpad Productions
 חברה מפיצה:  Lions Gate Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בינואר 2005
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מותחן פסיכולוגי, סרט דרמה, סרט אונס ונקמה, סרט מתח, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  $950,000
 הכנסות:  $7,022,209
 הכנסות באתר מוג'ו:   hardcandy
 פרסים:  שלושה פרסים בפסטיבל הסרטים בסיטגס 2005, ארבעה בפסטיבל מאלגה 2006, פרס של התאחדות מבקרי הסרטים בפיניקס, פרס של אגודת מבקרי הסרטים באוסטין.
 דף הסרט ב־IMDb
 
הָרְד קֶנְדִי (מאנגלית: Hard Candy) הוא סרט מתח פסיכולוגי עצמאי אמריקאי משנת 2005, העוסק בפדופיליה ובלקיחת החוק לידיים.
זהו סרט הבכורה באורך מלא של הבמאי דייוויד סלייד (אנ'), שעסק עד אז בבימוי סרטוני פרסומת וקליפים מוזיקליים. העלילה מתמקדת בדינמיקה בין שתי הדמויות הראשיות שמגלמים אליוט פייג' ופטריק וילסון. עבור פייג', שהופיע עד אז רק בטלוויזיה, זה היה התפקיד הראשון בקולנוע, ועבור וילסון - סרטו הרביעי.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2005. באפריל 2006 יצא לאקרנים, תחילה בתפוצה מוגבלת בשני בתי קולנוע בלבד בארצות הברית, ובהמשך אותה שנה הופץ הסרט לבתי הקולנוע ברחבי העולם.
"הרד קנדי" קיבל ביקורות מעורבות וזכה בתשעה פרסים ובחמש מועמדויות.
שם הסרט

בסלנג של פדופילים באינטרנט, "הרד קנדי" הוא כינוי לנערה שגילה צעיר מ-16 ומושכת מינית גברים מבוגרים ממנה בהרבה, אך היא נחשבת "לא חוקית".
התרגום לעברית הוא "סוכרייה קשה" (אנ'), בתעשיית הממתקים זוהי סוכרייה שמיוצרת מסוכר מורתח שלאחר התקררות לטמפרטורת חדר, הופך קשה ופריך.
עלילה > כינויים בצ'אט

בצ'אט הפותח את הסרט, היילי וג'ף משתמשים בכינויים:
כינויה של היילי הוא Thonggrrrl14. המספר 14 הוא גילה, ואילו צירוף האותיות הוא וריאציה של השם Thong Girl, כינוי של דמות קומיקס שנוצרה על ידי הסופר והקולנוען גלן וייס, גיבורת-על הלוחמת בפשע כשהיא לובשת חוטיני(אנ'). גם ג'ף, כאשר הם יוצאים מבית הקפה בדרכם אל ביתו, מכנה את היילי בחיבה "נערת החוטיני" כרמז לדמות מהקומיקס.
כינויו של ג'ף הוא Lensman319. תרגום הצירוף Lensman לעברית הוא: איש העדשה, כינוי המרמז על היותו צלם, וכפי שמתברר בסרט, 319 היא וריאציה של התאריך הקשור לג'נל רוג'רס.
ליהוק

| דמות | שחקנ/ית | הערות |
| --- | --- | --- |
| היילי סטארק | אליוט פייג' |  |
| ג'ף קולבר | פטריק וילסון |  |
| ג'ודי טוקודה | סנדרה או | הופעת קמע של השחקנית כשכנה של ג'ף. |
| ג'נל רוג'רס | אודסה ריי | בקרדיטים מופיעה ריי בשם הבמה ג'ניפר הולמס, ואין לבלבל עם שחקנית הטלוויזיה ג'ניפר הולמס(אנ'). |
| דונה מאואר | ארין קראפט | מופיעה בתמונות סטילס בלבד. |
הפקה

המפיק ריצ'רד היגינס סיפר שאת ההשראה לסרט שאב מסיפור שהוצג בסדרת האקטואליה הטלוויזיונית 20/20 (אנ'), אודות נערות יפניות שפיתו גברים מבוגרים שנחשדו בניצול ילדים, להגיע למקום מפגש לפי בחירתם, שם הותקפו על ידי כנופיית נערות שהכו ושדדו אותם. לדברי היגינס, הסיפור גרם לו לתהות: מה אם התוקף הצפוי איננו כזה, אלא דווקא מי שאמורה להיות הקרבן?.
לאור העובדה שהסוגיות שעולות בסרט שנויות במחלוקת מטבען, ההפקה שאפה לקיים תקציב נמוך של $950,000 כדי לצמצם ככל שניתן את התערבות החברה המפיצה. לכן, הסרט צולם תוך 18 יום אחרי חמישה ימי חזרות בלבד. רוב הסצנות צולמו ברצף כרונולוגי על במה אקוסטית, ובקירות הבית הותקנו דלתות צונחות כדי שהמצלמה תמקד את הצופים רק במה שהם אמורים לראות. לצילום מחוץ לבית ועל הגג שימש ביתו של מתאם הפעלולים של הסרט, אריק ברנן.
מכיוון שעד סרט זה, סלייד התמחה בפרסומות וקליפים, הוא ייחס חשיבות לאפקטים של גוונים ותאורה, ואלה בוצעו כחלק מתהליך הדיגיטציה של הסרט בשלב הפוסט-פרודקשן, בידי איש האפקטים החזותיים ז'אן-קלמנט סורט, מומחה בעיצוב צבעים דיגיטלי (קולוריסט). זה היה אחד הסרטים הראשונים שבהם ניתן לקולוריסט קרדיט בכתוביות הפתיחה, ולא בסיום כמקובל.
סרטון כתוביות הפתיחה הופק על ידי אולפן MOMOCO בלונדון, שמעצב כותרות לפרסומות. המעצב ניק בנס הסביר שהריבוע האדום ש"מחפש" את הכתוביות בתוך צורות גאומטריות לבנות בין קווים אפורים, מהווה הפשטה של הסצנה שבה היילי מחפשת בביתו של ג'ף ראיות מפלילות, והריבוע נע באיטיות כביטוי של אהדה למצבה הפסיכוטי של היילי, ומשקף את הסגנון המינימליסטי של הסרט. הצורות הגאומטריות התבססו בחלקן על הארכיטקטורה של ביתו של המפיק ריצ'רד היגינס. זאת מכיוון שהבית נבחר כחלופה אם לא היה נמצא תקציב למימון במה אקוסטית.
היבטים מסוימים בעלילה מעורפלים בכוונה תחילה. כך, אין פרטים על הרקע של היילי וג'ף, לא מתברר מה בדיוק קרה לדונה מאואר, ולא ידוע מה מצאה ג'נל כאשר הגיעה לבית, מכיוון שמהגרסה הסופית של הסרט נחתכה סצנה שבה היא מוצאת את גופתו של ג'ף תלויה מהגג.
רבים סברו שהברדס האדום בסצנות הפגישה והסיום מהווה הרמז לסיפור כיפה אדומה והזאב הרע, אולם סלייד הסביר שבשל תקציב ההלבשה המצומצם השתמשו בברדס הפרטי של פייג', שצבעו כתום, אך הצבע שונה בשלב הפוסט-פרודקשן משיקולי התאמת גוונים, והדמיון לכיפה אדומה מקרי.
הפצה

"הרד קנדי" הוקרן בהצגת בכורה כסרט חצות במסגרת פסטיבל "סאנדנס" בינואר 2005, וחברת Lions Gate רכשה את זכויות ההפצה תמורת 4 מיליון דולר. ב-1 באפריל 2006 הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים בפלורידה, ב-14 בחודש יצא להקרנה מצומצמת בשני בתי קולנוע בלוס אנג'לס ובניו יורק, וב-28 בחודש – לקהל הרחב בארצות הברית וקנדה.
באירופה, התקיימו הקרנות בכורה בספרד במסגרת פסטיבל הקולנוע הבינלאומי של קטלוניה ב-14 באוקטובר 2005, ובבריטניה – ב-20 באפריל 2006 במסגרת פסטיבל סרטי האימה Dead By Dawn.
ב-5 באוקטובר 2010 הופצה גרסת הבלו-ריי, אשר בנוסף לפרק בן 51 דקות המתעד את עשיית הסרט, היא כוללת שש סצנות שלא נכללו בגרסה הקולנועית. בין היתר, סצנות אלה כוללות גרסאות רחבות יותר של סצנת ההתכתבות הפותחת, והסצנה שבה היילי קוראת בקול את מכתבה של ג'נל לג'ף. כמו כן, סצנה שבה היילי מתקשרת הביתה, וסצנה שבה היא חוקרת את ג'ף לגבי גורלה של דונה מאואר, שתיהן הוצאו מהגרסה הקולנועית.
הכנסות

בסוף שבוע הבכורה המצומצמת, הסרט הכניס $58,049. ההכנסות בארצות הברית הגיעו ל-$1,024,640 ובשאר המדינות ל-$5,997,569, נתונים שהעמידו את סך כל ההכנסות על 7,022,209 דולר.
ביקורות

באתר Rotten Tomatoes דורג הסרט על ידי מבקרי הקולנוע בציון 6.4 מתוך 10 לאחר שקלול של 141 ביקורות, וסיכום הביקורות היה שעל-אף היותו מטריד ושנוי במחלוקת, "הרד קנדי" מרתק בתכלית וכתוב היטב, עם הופעות חזקות של השחקנים הראשיים, במיוחד זו של אליוט פייג' שהיה פנים חדשות בקולנוע, והסרט נשאר עם הצופים הרבה אחרי שיצאו מהאולם. באתר Metacritic קיבל ביקורות מעורבות או ממוצעות, וציון 5.8 על בסיס 30 ביקורות, ואילו גולשי האתר דרגו אותו 8.1 מתוך 10.
ג'ון גראסי ראה את "הרד קנדי" כתוצר של האווירה בארצות הברית אחרי פיגועי 11 בספטמבר, וכאלגוריה למשבר האמונה שנתן לגיטימציה לעינוי אסירים תוך ויתור על דמוקרטיה ליברלית והליך משפטי הוגן. לדבריו, כאשר עינויים הופכים לנורמה מקובלת, נחצה רף מוסרי. גראסי ציין שהיילי מייצגת רעיון אכזרי ומפגינה חזות שאי אפשר לראות מאחוריה אדם אמיתי. כך, הסרט משאיר לקהל הצופים את הברירה הנפסדת בין פדופיל חסר אונים לבין נערה מתבגרת סאדיסטית.
רוג'ר איברט כתב שמדובר בסרט מרשים ואפקטיבי שנע בין סרט נקמה לבין תסריט פורנוגרפי ללא עירום שבו אשה דומיננטית מענה גבר, תוך משחק יוצא מן הכלל של שני השחקנים הראשיים. לדעתו של ויל לאריק, פייג' ווילסון ראויים לפרס אוסקר על שהם מצליחים לכבוש את לב הקהל בתוך אתר שכולל רק כמה חדרים, ללא סיוע של דמויות נוספות וללא אפקטים מיוחדים.
בצד הביקורות השליליות, מנולה דארגיס כתבה בניו יורק טיימס שמדובר בלא יותר מסרט ניצול יומרני ולא-קוהרנטי מבחינה ויזואלית, ואף שהיילי טוענת שברצונה לעשות צדק, היא מתגלה אך כבת דמותן השטנית של ואלרי סולאנס ולורנה בוביט. המבקר ג'ונתן טומפסון טען שהדמויות מגוחכות, והוא היה מעדיף למחות את הסרט מזכרונו.
בישראל, ליטל אבזון כתבה שמדובר באחת מפנטזיות הנקמה המוצלחות של העשור הראשון של המאה, הסרט מצולם מדהים ומטריד כאחד וקשה לצפות בו בלי לשבת על קצה המושב. אהרן קשלס ואורי שחורי כתבו באתר ynet שאלמלא השליש האחרון והמאכזב, הסרט היה הופך למותחן המושלם של שנת 2006. הם מציינים שדייוויד סלייד יוצר קולנוע הנשען על מלאכת ההסתרה מבחינת התסריט והצילום, ומהקהל נמנעת התמונה הכוללת. על המסך מתקבלת התנצחות פסיכולוגית בין טורף וטרפו, כך שהיצירה נסמכת בראש וראשונה על יכולת המשחק המופלאה של וילסון ופייג'.
פרסים ומועמדויות

"הרד קנדי" זכה בתשעה פרסים:
פסטיבל הסרטים הבינלאומי של קטלוניה בסיטגס, ספרד, 2005: הסרט הטוב ביותר; בחירת הקהל לסרט באורך מלא הטוב ביותר; התסריט הטוב ביותר.
פסטיבל הסרטים של מאלגה, 2006: הסרט הטוב ביותר; הבמאי הטוב ביותר (סלייד); השחקנית הטובה ביותר (פייג'); הצלם הטוב ביותר (וילמס).
פרס התאחדות מבקרי הסרטים באוסטין לשחקנית הטובה ביותר (פייג') לשנת 2006.
פרס אגודת מבקרי הסרטים בפיניקס לסרט שלא הוערך כראוי (באנגלית: Overlooked Film of the Year) לשנת 2006.
בנוסף לזכיות האלה, הסרט קיבל מועמדויות לחמישה פרסים:
שתי מועמדויות לפרסי טריילר הזהב לשנת 2006 למותחן הטוב ביותר ולכותרות הטובות ביותר בטריילר.
פרס אגודת מבקרי הסרטים באינטרנט (Online Film Critics Society - OFCS) עבור פריצת השנה לשחקנית לשנת 2006.
פרס הקולנוע הבריטי העצמאי עבור הסרט העצמאי הזר הטוב ביותר לשנת 2006.
פרס אמפייר לפנים חדשות בקולנוע עבור שחקנית (באנגלית: Best Female Newcomer) לשנת 2006.
ביאורים

↑  עדיין עם קרדיט בזהות מגדרית נשית, בשם אלן פייג'.
הערות שוליים

↑  Urban Dictionary: Hard Candy, Urban Dictionary (באנגלית)
↑  Definition of HARD CANDY, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  "hard candy". TheFreeDictionary.com. נבדק ב-2018-02-18.
↑  "Hard Candy". Vern's Reviews on the Films of Cinema (באנגלית אמריקאית). 2006-08-23. נבדק ב-2018-02-21.
↑  Odessa Rae, IMDb
↑  Hard Candy, 2006-04-28, נבדק ב-2018-02-20
↑  Hard Candy, thevoid99.blogspot.co.il
1 2 3  "My 100 Favourite Films in Review – Number 99, Hard Candy". Everything's Better With Bob? (באנגלית אמריקאית). 2016-01-16. נבדק ב-2018-03-27.
↑  Can you believe these films are based on a true story?, Daily Macabre, ‏16.7.2015
1 2 3 4  Erbland, Kate, 37 Things Learned From the ‘Hard Candy’ Commentary, Film School Rejects, ‏27.1.2012
↑  Director unwraps Hard Candy, GamesRadar, ‏15.6.2006
↑  Hard Candy (2005), נבדק ב-2018-02-20
↑  Hard Candy | Pro Reviews on Movie-Film-Review, www.movie-film-review.com
1 2  Frazer, Bryant, Doing DI the Hard Way on Hard Candy, Studio Daily, ‏31.3.2006
↑  Remco Vlaanderen, Hard Candy title sequence - Watch the Titles, www.watchthetitles.com (באנגלית)
↑  Hayton, Natalie, 'Little Red Riding Hood' in the 21st Century: adaptation, archetypes, and the appropriation of a fairy tale, De Monfort University, ‏Retrieved 27.3.2018
↑  Wilson, Beth, Film Interpretations of Little Red Riding Hood, Trespass, ‏31.7.2010
↑  Hard Candy (2005), נבדק ב-2018-02-22
1 2 3  "Hard Candy (2006)". 2000's Movie Guide (באנגלית אמריקאית). 2017-11-11. נבדק ב-2018-03-27.
1 2  Hard Candy (2005), נבדק ב-2018-03-27
↑  Hard Candy Blu-ray Review | High Def Digest, bluray.highdefdigest.com (באנגלית)
↑  Hard Candy (2006) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  Hard Candy (באנגלית), נבדק ב-2018-03-28
↑  Hard Candy, נבדק ב-2018-03-28
↑  Grassi, John, In 'Hard Candy' A Modern Little Red Riding Hood Is Out to Dispatch a Wolf, Pop Matters, ‏4.10.2010
↑  Ebert, Roger, Hard Candy, rogerebert.com, ‏27.4.2006
↑  Hard Candy, windreelandprintmoviereviews.blogspot.co.il (באנגלית)
↑  Dargis, Manohla, In 'Hard Candy,' an Internet Lolita Is Not as Innocent as She Looks, New York Times, ‏14.4.2006
↑  Jonathan Rosenbaum, Hard Candy, Chicago Reader (באנגלית)
↑  ליטל אבזון, ‏מנה שיש להגישה קרה: סרטי הנקמה הגדולים, באתר ‏מאקו‏, 13 באוגוסט 2013
↑  קשלס, אהרן ושחורי, אורי, הם היו עשרה, באתר ynet, 9 בינואר 2007
↑  Green, Jennifer, Hard Candy sweeps prizes at Sitges, Screen Daily, ‏17.10.2005
↑  Hard Candy - Vulcan Productions, www.vulcanproductions.com (באנגלית)
↑  "Cinema's Labyrinth" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-03-31.
↑  Maxwell, Erin, Phoenix critics stand behind ‘United’, Variety, ‏21.12.2006
↑  Golden Trailer Awards, ‏2013-04-16
↑  2006 Awards (10th Annual) – Online Film Critics Society, ofcs.org (באנגלית)
↑  British Independent Film Awards 2006 Nominees, IMDb
↑  Ellen Page, IMDb
מלכות הכיתה

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  מייקל להמן 
 הופק בידי:  דניס די נובי 
 תסריט:  דניאל ווטרס 
 עריכה:  Norman Hollyn 
 שחקנים ראשיים:  וינונה ריידר ג'ניפר רודס גלן שדיקס ג'ון אינגל פנלופה מילפורד פטריק לביורטו קים ווקר ליסן פלק כריסטיאן סלייטר שאנן דוהרטי פיל לואיס 
 מוזיקה:  דייוויד ניומן 
 צילום:  פרנסיס קני 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  New World Pictures, נטפליקס, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1988 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סיפור התבגרות, סרט נעורים, סרט בלשי 
 מקום התרחשות:  אוהיו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   heathers
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלכות הכיתה (באנגלית: Heathers, הת'ריות) הוא סרט קומדיה שחורה אמריקאי משנת 1989, שנכתב על ידי דניאל ווטרס ובוים על ידי מייקל להמן. בסרט שיחקו וינונה ריידר וכריסטיאן סלייטר בתפקידים הראשיים. הסרט זכה למעמד של סרט קאלט, ועובד למחזמר בשנת 2010 ולסדרת טלוויזיה בשנת 2018.
כתיבה והפקה

הסרט נכתב על ידי דניאל ווטרס, שהיה אז בשנות העשרים לחייו, במשך שנתיים בהן עבד בחנות וידאו. זה היה סרטו הראשון. התסריט המקורי של הסרט היה באורך של 200 עמודים (כשלוש שעות), ודניאל רצה את סטנלי קובריק כבמאי.
הבמאי שנבחר לבסוף לביים את הסרט הוא מייקל להמן. זה היה סרטו המסחרי הראשון של להמן, שעד אז ביים סרטי סטודנטים בלבד.
מספר שחקניות נשקלו לתפקיד ורוניקה סוייר, הדמות הראשית בסרט. וינונה ריידר, שהייתה בת 15, נדחתה בתחילה מכיוון שהייתה צעירה מדי ולא מספיק מושכת לדעתו של ווטרס; אחרי שהתעקשה, ולמרות התנגדות הסוכנת שלה, היא קיבלה את התפקיד.
בראד פיט נשקל גם הוא לתפקיד הראשי של ג'ייסון דין, אך נפסל מאחר שהוא נראה "נחמד מדי" לצוות ההפקה.
בסופו של דבר כריסטיאן סלייטר לוהק לתפקיד.
הצילומים נערכו במשך 32 ימים.
עלילה

תיכון ווסטרברג השוכן בשרווד, אוהיו הוא תיכון המחולק למעמדות וקליקות. הקבוצה השולטת היא ה"הת'ריות" - הת'ר צ'נדלר, הת'ר דיוק והת'ר מקנמרה. חברה נוספת בקבוצה היא ורוניקה סוייר (וינונה ריידר).
בקפיטריה של בית הספר, תלמיד בשם ג'ייסון דין (כריסטיאן סלייטר), אשר לומד עם ורוניקה בשיעור היסטוריה, שולף אקדח ויורה בכדור סרק על שני הספורטאים של בית הספר - קורט קלי ורם סוויני, שהתגרו בו.
בדרך למסיבת אחווה שאליה ורוניקה הוזמנה דרך הת'ר צ'נדלר, היא פוגשת שוב בג'ייסון והם מדברים.
מסיבת האחווה מוכתרת ככישלון - ורוניקה מסרבת לקיים יחסי מין עם אחד הבחורים ומקיאה על הת'ר צ'נדלר, שנשבעת להרוס אותה.
באותו ערב ג'ייסון מתגנב לחדרה של ורוניקה, הם מקיימים יחסי מין בחצר וורוניקה מספרת לג'ייסון שהיא רוצה לנקום בהת'ר ולגרום לה להקיא.
בבוקר לאחר מכן השניים מתגנבים לבית של הת'ר. ורוניקה מציעה מספר דרכים לגרום להת'ר להקיא, אך ג'ייסון טוען שהדרך האפקטיבית ביותר לגרום לה להקיא היא כוס מלאה בחומר ניקוי. ורוניקה טוענת שהחומר יהרוג את הת'ר, ומסרבת להשתמש בו, אך לוקחת את הכוס הלא נכונה ומרעילה את הת'ר צ'נדלר למוות. ג'ייסון משכנע את ורוניקה לכתוב להת'ר מכתב התאבדות, בו היא טוענת שהסיבה שהתאבדה הייתה חוסר הבנה של הסביבה ודעות קדומות כלפי נערות פופולריות.
אחרי מותה של הת'ר צ'נדלר, הת'ר דיוק הופכת להיות מנהיגת ההת'ריות.
אחרי דייט שבו קורט ורם מנסים לשכנע, ללא הצלחה, את ורוניקה לשכב איתם הם מפיצים שמועות לפיהן היא קיימה עמם מין אוראלי. כנקמה, ג'ייסון מציע לוורוניקה לירות בשניהם בעזרת כדורי "Ich lüge" ("אני משקר" בגרמנית) שלטענתו לא היו קטלניים.
ג'ייסון וורוניקה יורים בקורט ורם ביער באותו בוקר, ולחרדתה של ורוניקה מתברר שהכדורים היו קטלניים וקורט ורם מתו. ג'ייסון מסדר את זירת הפשע כדי שתראה כמו התאבדות כפולה על רקע הומוסקסואלי, וההלוויה שלהם הופכת לעצרת נגד הומופוביה.
בעקבות אירועים אלה מרתה דאנסטוק (הידועה בכינוי "דאמפסטראק", משאית זבל) מנסה להתאבד בדריסה כשפתק התאבדות דבוק לחזה. הת'ר מקנמרה מתקשרת לתוכנית רדיו ומספרת על הקשיים אותם היא חווה כמתבגרת, וכשהת'ר דיוק מספרת זאת לכיתה היא מנסה להתאבד גם כן.
ורוניקה מצליחה להניא אותה מההתאבדות, ובעקבות כך נפרדת מג'ייסון ומצהירה שלא תהרוג עוד תלמידים.
בעזרת הת'ר דיוק, ג'ייסון מצליח להחתים את כל תלמידי בית הספר על עצומה שלטענתו אמורה להביא את הלהקה הפופולרית "ביג פאן" לווסטרברג. היחידה שמסרבת לחתום היא ורוניקה.
ג'ייסון מתגנב לחדרה של ורוניקה בלילה, בכוונה להרוג אותה. הוא מגלה שהיא כבר התאבדה בתלייה, ולכן מספר לה את תוכניתו - העצומה עליה חתמו התלמידים היא בעצם מכתב התאבדות המוני, ואי לכך ג'ייסון יפוצץ את בית הספר. לאחר שהוא עוזב מתגלה שוורוניקה זייפה את ההתאבדות, ושמעה את תוכניתו של ג'ייסון.
באירוע סוף-השנה, יום לאחר מכן, ורוניקה מתעמתת עם ג'ייסון בחדר הדוודים מתחת לאולם-הספורט של בית הספר, בו מרוכזים התלמידים. היא מצליחה לפצוע אותו, אך הוא מצליח לצאת בעקבותיה החוצה כשהפצצה קשורה אליו. הוא מתאבד, ובית הספר ניצל.
בסוף הסרט ורוניקה לוקחת את גומיית השיער האדומה שהייתה סימן ההכר של הת'ר צ'נדלר משערה של הת'ר דיוק, מציינת ש"יש שריף חדש בעיר", ומזמינה את מרתה ללכת לבלות איתה.
שחקנים ודמויות

וינונה ריידר כוורוניקה סוייר
כריסטיאן סלייטר כג'ייסון "ג'יי די" דין
שאנן דוהרטי כהת'ר דיוק
קים ווקר כהת'ר צ'נדלר
ליסן פלק כהת'ר מקנמרה
לאנס פנטון כקורט קלי
פטריק לביורטו כראם סוויני
קארי לין כמרתה "משאית זבל" דאנסטוק
רנה אסטבז כבטי פין
ביקורות והצלחה

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-31 במרץ 1989. הוא נחשב ככישלון - רווח של כ-1.1 מיליון דולר אמריקאי, מחיר שלא כיסה את עלויות הסרט (3.3 מיליון).
רק בשנים לאחר מכן מעמדו עלה, הוא הצליח לכסות את העלויות וזכה למעמד של סרט פולחן.
הביקורות באתר Rotten Tomatoes הן חיוביות בעיקר, עם 95% ביקורות חיוביות וציון ממוצע של 7.8.
המחזמר

בשנת 2010 יצא מחזמר אוף ברודוויי המבוסס על הסרט. את המחזמר כתבו, הפיקו והלחינו לארי אוקיף וקווין מרפי, בעוד שאנדי פיקמן נבחר להיות הבמאי.
המחזמר עלה לראשונה ב-13 בספטמבר 2010 ב"פאב של ג'ו" בניו יורק.
הפקות מאוחרות יותר כללו הפקה בלוס אנג'לס, שהתרחשה בין ספטמבר לאוקטובר של 2013, והפקה אוסטרלית שרצה בספטמבר של 2016.
המחזמר עלה באוף-ברודוויי בין 31 במרץ ל-4 באוגוסט 2014, והציג 162 הופעות בסך הכול.
בשנת 2018 חזר לאוף ברודוויי והוצג גם בווסט אנד בלונדון.
תוכנית טלוויזיה

כבר ב-2009 הסתמן שרשת פוקס תפיק סדרת טלוויזיה המבוססת על הסרט, בעיבודו של מארק ריזו.
ערוץ בראבו הצהירו בספטמבר של 2012 שתופק סדרה המבוססת על הסרט, ועלילתה תתרחש 20 שנה לאחר אירועי הסרט המקורי אבל הרעיון נגנז ב-2013.
ערוץ TV land הזמינו ב-2016 עיבוד מחודש לסרט המקורי, המתרחש בשנות האלפיים ובו ורוניקה מתמודדת עם חבורה השונה במאפייניה מאלה שהופיעו בסרט. את התסריט כתב ג'ייסון מיקאלף, וטום רוזנברג וגארי לוקסי משמשים כמפיקים בפועל. החברה האמורה על הסדרה היא Lakeshore Entertainment. ב-2017 הוחלט להעביר את הסדרה לערוץ פאראמאונט, והיא החלה להיות משודרת בשנת 2018.
בסדרה מככבים גרייס ויקטוריה קוקס כוורוניקה, ג'יימס סקאלי כג'ייסון, מלאני פילד כהת'ר צ'נדלר, ברנדן סקאנל כהת'ר דיוק, וג'סמין מת'יוס כהת'ר מקנמרה. גם שאנן דוהרטי, שהופיעה בסרט המקורי, מופיעה בסדרה בתפקיד אורח.
הערות שוליים

↑  "The Teaser For The 'Heathers' TV Show Is Here". ELLE (באנגלית). 2017-08-28. נבדק ב-2017-11-01.
↑  "FILM; 'Heathers': Light Look at a Dark Topic". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1989-03-26. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-10-21.
↑  "23 Things You Might Not Know About Heathers" (באנגלית). 2015-10-07. נבדק ב-2017-10-21.
↑  Heathers (1989) - Weekly Box Office Results - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
↑  Heathers (1988) - Box office / business, נבדק ב-2017-11-01
↑  Heathers (באנגלית), נבדק ב-2017-11-01
↑  'What Is Your Damage?' Heathers: The Musical Gets Joe's Pub Concerts Sept. 13 | Playbill, Playbill (באנגלית)
↑  Heathers The Musical Begins Sold-Out L.A. Premiere Engagement Sept. 21 | Playbill, Playbill (באנגלית)
↑  Heathers The Musical for Brisbane | Stage Whispers, www.stagewhispers.com.au (באנגלית)
↑  Desk, BWW News. "HEATHERS Sets Early August Closing Date Off-Broadway". BroadwayWorld.com (באנגלית). נבדק ב-2017-11-01.
↑  Schneider, Michael (2009-08-27). "Fox, Sony TV look to revive 'Heathers'". Variety (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-11-01.
↑  "Bravo Developing 'Heathers' Reboot, 4 More Scripted Dramas (Exclusive)". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-2017-11-01.
↑  "The Dream Of The "Heathers" TV Show Is Dead Again". BuzzFeed (באנגלית). נבדק ב-2017-11-01.
↑  Andreeva, Nellie (2016-03-16). "'Heathers' Anthology Series Based On the Movie In Development At TV Land". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-11-01.
↑  "'Heathers' Reboot, Alicia Silverstone Comedy Switch Networks in Viacom's Paramount Push (Exclusive)". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-2017-11-01.
↑  "The Teaser For The 'Heathers' TV Show Is Here". ELLE (באנגלית). 2017-08-28. נבדק ב-2017-11-01.
1992 בספרות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1992  בספרות |  |
< · 1990 · 1991 – 1992 – 1993 · 1994 · >
כל ערכי השנים בספרות במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספרות במאה ה-21 · פורטל הספרות
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1992 ונוגעים לתחום הספרות.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יולי – מפורסם בארצות הברית הספר הראשון בסדרת ספרי האימה לילדים "צמרמורת" מאת רוברט לורנס סטיין.
מדונה מפרסמת את ספר הצילומים השערורייתי "סקס"
ספרים חדשים נבחרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ספרים חדשים נבחרים > סיפורת

פול אוסטר – לוויתן
פאולו קואלו – הוולקירים
איאן מקיואן – כלבים שחורים
מייקל אונדאצ'י – הפצוע האנגלי
טרי פראצ'ט – Lords and Ladies
טרי פראצ'ט – אלים קטנים
רוברט ג'יימס וולר – הגשרים של מחוז מדיסון
קוני ויליס – ספר יום הדין
ארווין יאלום – כשניטשה בכה
ספרים חדשים נבחרים > ילדים וצעירים

מרכוס פיסטר – דג הקשת
ספרים חדשים נבחרים > ספרי עיון

ג'ון גריי – גברים ממאדים ונשים מנוגה
ניק הורנבי – קדחת המגרש
גארי צ'פמן – חמש שפות לאהבה
מדונה – סקס
נולדו

30 באוקטובר – אדואר לואיס, סופר צרפתי
נפטרו

10 בפברואר – אלכס היילי, סופר אפרו-אמריקאי (נולד ב-1921)
16 בפברואר – אנג'לה קרטר, סופרת בריטית (נולדה ב-1940)
6 באפריל – אייזק אסימוב, סופר מדע בדיוני אמריקאי (נולד ב-1920)
21 באפריל – ואינו לינה, סופרת פיני (נולד ב-1920)
23 ביולי – רוברט לידל, ביוגרף, סופר, ומשורר אנגלי (נולד ב-1908)
29 באוגוסט – מרי נורטון, סופרת ילדים בריטית (נולדה ב-1903)
5 בספטמבר – פריץ לייבר, סופר פנטזיה ומדע בדיוני אמריקאי (נולד ב-1910)
7 בנובמבר – ריצ'רד ייטס, סופר אמריקאי (נולד ב-1926)
17 בנובמבר – אודרי לורד, סופרת, משוררת ופעילה חברתית פמיניסטית ולסבית, אמריקאית מהקריביים (נולדה ב-1934)
פרסים

פרס נובל לספרות: דרק וולקוט
פרס בוקר: מייקל אונדאצ'י, "הפצוע האנגלי" ובארי אנסוורת', "Sacred Hunger"
אייזק אסימוב
קקדו

ערך זה עוסק בציפור. אם התכוונתם לפארק הלאומי ואתר המורשת העולמית באוסטרליה, ראו .
| קקדו |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
על־משפחה:: קקדואיים
משפחה:: קקדואיים
סוג:: קקדו
שם מדעי
 Cacatua ‏וייו, 1817

קקדו (שם מדעי: Cacatua) הוא עוף ממשפחת הקקדואיים. הסוג קקדו מונה 11 מינים שונים. הידועים שבהם: קקדו צהוב-ציצית, קקדו אמברלה וקקדו גאלה (ורוד חזה). מוצאם של הקקדו באוסטרליה ומשקלם מגיע לחצי קילוגרם ואף יותר. מזונם העיקרי הוא פירות וגרעינים למיניהם. בשבי, רצוי להאכילם בכופתיות מיוחדות לתוכים גדולים. (ראו קקדו לבן).
תוכי זה רועש במיוחד וידוע באינטליגנציה גבוהה מהרגיל. חוקרים שמו לב שקקדו גופין שקיבל טוסט יבש, טבל אותו במים כדי שיתרכך.
מיון

סוג קקדו (Cacatua )
תת-סוג Cacatua
Cacatua sulphurea
קקדו צהוב-ציצית (Cacatua galerita)
Cacatua ophthalmica
קקדו לבן או קקדו אמברלה (Cacatua alba)
קקדו מולוקי (Cacatua moluccensis)
תת-סוג Licmetis
קקדו קורלה ארוך מקור (Cacatua tenuirostris)
Cacatua pastinator
Cacatua sanguinea
Cacatua goffiniana
Cacatua ducorpsii
Cacatua haematuropygia
הערות שוליים

↑   גדעון לב, התוכי קקדו גופין מעדן את מזונו על ידי טבילת צנימים במים, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541938505171  NKC: ph139121 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קקדו צהוב ציצית
Cacatua sp