stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארל לווה

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1796 Löbejün, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  20 באפריל 1869 (בגיל 72) קיל, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Johann Carl Gottfried Loewe 
 מקום קבורה:  בית הקברות אייכהוף 
 מוקד פעילות:  Marienstiftsgymnasium, Cathedral Basilica of St. James the Apostle 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג, Latina August Hermann Francke 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 צאצאים:  Anna Loewe, Julie von Bothwell, Adele Loewe, Helene Loewe 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוהאן קארל גוטפריד לֶווה (בגרמנית: Johann Carl Gottfried Loewe, נכתב לעיתים אף Löwe‏; 30 בנובמבר 1796 – 20 באפריל 1869) היה מלחין גרמני, זמר בריטון ומנצח. הלידר (השירים האמנותיים) שהלחין היו מוכרים בזמנו לרבים ואף זיכו אותו בתואר הבלתי הרשמי "שוברט של צפון גרמניה". אף הוגו וולף, מלחין הלידר המהפכן שכתב בסגנון הפוסט-רומנטי העריך מאוד את יצירתו של לווה. כיום יצירתו אינה מוכרת כמו בעבר, אך מבחר משיריו עדיין מבוצעים כיום מדי פעם.
קורות חייו

לווה נולד בלֶבֶּיִין ואת חינוכו המוזיקלי הראשוני קיבל מאביו. הוא היה נער מקהלה, ראשית בקתן ומאוחר יותר בהאלה, שם למד דקדוק. יפי קולו של לווה בא לידיעתה של מאדאם דה סטאל אשר דאגה לו לתמיכה כספית במימונו של ז'רום בונפרטה, מלך וסטפאליה דאז, תמיכה שאפשרה לו להתמיד בלימודי המוזיקה ואף ללמוד תאולוגיה באוניברסיטת האלה. תמיכה כספית זו פסקה ב-1813, עם עזיבתו של המלך.
בשנת 1820 עקר לווה לשטטין, שם עבד כנגן עוגב וכמנהל מוזיקלי בבית-ספר. בשטטין חיבר לווה את רוב יצירתו המוזיקלית, לרבות גרסה מולחנת לשירו הנודע של גתה "שר היער" (Erlkönig). יש האומרים כי שירו זה של לווה, משנת 1824, משתווה באיכותו לשירו של פרנץ שוברט שנכתב לאותו הטקסט ושזכה לפרסום רב ממנו פי כמה. לווה חיבר מוזיקה למילות שיריהם של משוררים חשובים נוספים, ביניהם פרידריך ריקרט, ויליאם שייקספיר ולורד ביירון (שיריהם של שני האחרונים - בתרגום לגרמנית). לווה הלחין אף מספר אופרות, אורטוריות ויצירות כליות.
בשנת 1821 נישא לווה לז'ולי פון יאקוב, אשר נפטרה כשנתיים לאחר מכן, ב-1823. אשתו השנייה, אאוגוסטֶה לאנגה, הייתה זמרת מחוננת והשניים הופיעו יחד בביצועי האורטוריות שחיבר וזכו להצלחה רבה.
בהמשך חייו, התפרסם לווה הן כזמר והן כמלחין. לווה הופיע כזמר ברחבי אירופה בשנות הארבעים והחמישים של המאה ה-19. לבסוף, שב לווה לגרמניה ולאחר שנטש את משרותיו בשטטין בתום 46 שנות עבודה, עבר להתגורר בקיל, שם מת משבץ ב-20 באפריל 1869.
יצירתו

קארל לווה חיבר יצירות רבות בתחום המוזיקה הווקאלית, שהייתה קרוב ללבו מפאת היותו זמר; לווה הלחין חמש אופרות, מתוכן בוצעה רק אחת בשם "שלוש המשאלות" ("Die drei Wünsche") שלא זכתה להצלחה יתרה. כמו כן, חיבר 17 אורטוריות שרבות מהן כתובות לקולות גבריים ללא ליווי או בנגינת קטעי ביניים כליים בלבד, קנטטות ובלדות למקהלה. התמחותו הבלעדית של לווה במוזיקה הווקאלית הייתה הלחנת בלדות לקול ולפסנתר. לווה ניחן בחוש מיוחד לכתיבת מוזיקה לשירים סיפוריים. חוש זה אפשר לו לשלב בצורה מוצלחת סגנון לירי בסגנון דרמטי ובכך להשיג אחדות ושלמות.
בתחום המוזיקה האינסטרומנטלית חיבר לווה בעיקר יצירות קאמריות להרכבים שונים, ביניהן: שלוש רביעיות כלי קשת, שלישיית פסנתר, יצירה לקלרינט ולפסנתר שראתה אור לאחר מותו ומספר יצירות לפסנתר סולו.
לקריאה נוספת

John Salmon, The Piano Sonatas of Carl Loewe, New York: Peter Lang, 1996.
קולוניה

ערך זה עוסק באזור הנשלט על ידי מדינה זרה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הקולוניאליזם בשיאו (1898)



     האימפריה הבריטית     האימפריה הצרפתית
     האימפריה הספרדית     האימפריה הפורטוגזית
     האימפריה ההולנדית     האימפריה הגרמנית
     האימפריה העות'מאנית     האימפריה הבלגית
     האימפריה הרוסית     האימפריה היפנית
     אימפריית צ'ינג הגדולה     האימפריה האוסטרו-הונגרית
     האימפריה הדנית     האיחוד השוודי-נורווגי
     ארצות הברית     האימפריה האיטלקית
קוֹלוֹנְיָה (בעברית: מוֹשָׁבָה) היא חבל ארץ הנמצא תחת שליטת ישות מדינית המרוחקת ממנו גאוגרפית. במשמעותה המודרנית, קולוניה מתאפיינת על פי רוב בשליטת מדינה זרה על חבל הארץ כתוצאה מכיבוש, המלווה ביישוב מתיישבים מארץ האם תוך קיפוח זכויותיהם של ילידיו המקוריים. המונח קולוניה קשור קשר הדוק למונחים קולוניאליזם ואימפריאליזם.
מקור המונח קולוניה בלטינית ומשמעותו המקורית היא "שטח אדמה שיועד לעיבוד חקלאי". היות שבעת העתיקה נהגו לא אחת להשיג שטחים אלה באמצעות כיבוש ובהמשך ליישב בהם חקלאים, קיבל המונח את משמעותו המוכרת כיום. העיר הגרמנית קלן נוסדה על ידי הרומאים, שכינו אותה Colonia (וזה גם שמה של העיר בספרדית, באיטלקית, בפורטוגזית ובקטלאנית). בארץ ישראל הייתה מושבה של חיילים רומאים בשם קולוניה, שמיקומה בהרי ירושלים בין מוצא למבשרת ציון. השם קולוניה השתמר בשמו של כפר ערבי בשם קאלוניה (Qalunya) שניטש באפריל 1948.
ב"עידן האימפריאליזם" (אנ'), שהחל בהקמת האימפריה הספרדית באמריקה במאה ה-15 והסתיים בפירוק האימפריה הבריטית במאה ה-20, נהגו מדינות אירופה, ארצות הברית ואחרות לתפוס שליטה פוליטית בחלק ניכר מהטריטוריות בעולם. המילה "קולוניה" קיבלה את משמעותה כמושג המאפיין טריטוריה מחוץ לגבולות המדינה אך בשליטתה, שבה מרבית האוכלוסייה היא "ילידים".
מרבית העולם שמחוץ לאירופה היה בשלב כלשהו קולוניה של מדינה אירופית זו או אחרת. כך גם חלק ממדינות ארצות הברית, בעיקר אלה שבחוף המזרחי, שהחלו את דרכן כקולוניות בריטיות. מרבית מדינות אמריקה הלטינית היו קולוניות ספרדיות. אוסטרליה הייתה קולוניה בריטית, וכך גם חלקים ניכרים מאסיה ומאפריקה. צרפת אחזה בקולוניות בצפון אפריקה ובמערב אפריקה. גם פורטוגל, הולנד, בלגיה ומדינות אירופיות נוספות החזיקו קולוניות מעבר לים, וגם ארצות הברית, לאחר קבלת עצמאותה, הייתה לבעלת קולוניות משלה.
הקולוניות שימשו את מדינות האם לצרכים צבאיים וכלכליים. הן יושבו לרוב במתיישבים מארץ האם, תהליך המכונה קולוניאליזם התיישבותי. מתיישבים אלה עברו לקולוניות מרצונם, או הוגלו אליהן כצעד של ענישה. אוסטרליה, למשל, החלה את דרכה כ"מושבת עונשין" לעבריינים בריטים. במקביל, ראו בהן השליטים הזרים שטחי השפעה להפצת תרבותם, דתם ושפתם. הקולוניות נבדלו זו מזו במידת האוטונומיה שקיבלו לניהול ענייניהן האדמיניסטרטיביים.
תהליך ה"דה-קולוניזציה", או הענקת ריבונות ועצמאות לקולוניות, החל עם מלחמת העצמאות של ארצות הברית לקראת סוף המאה ה-18, והסתיים לקראת סוף המאה ה-20. הדרישה לעצמאות באה בין אם מצד הילידים המקוריים, ובין אם מצד המתיישבים ה"חדשים". עצמאותה של זימבבואה (לשעבר קולוניית רודזיה) בשנת 1980 סימלה את סוף הקולוניאליזם. מספר מועט של קולוניות לשעבר העדיפו, משיקוליהן שלהן, להישאר במעמד "מדינת חסות" של מדינת האם ללא עצמאות מלאה, אך עם זכויות פוליטיות מלאות לתושביהן. גם מרבית הקולוניות שקיבלו עצמאות מלאה, עדיין שומרות במידה כלשהי על זיקה תרבותית (כגון שפה), כלכלית ופוליטית לארץ האם.
ראו גם

שטח חסות
קולוניאליזם
פוסטקולוניאליזם
המירוץ לאפריקה
דומיניון
הערות שוליים

↑  יש להבדיל בינה לבין "מושבה" ו"מושב" במשמעותן כצורת התיישבות ישראלית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284596805171  BnF: cb11952088m (data)  GND: 4031790-0  LCCN: sh85028562  NDL: 00572202  NKC: ph121724
קולוניה גואל

ערך זה עוסק בפרבר ספרדי. אם התכוונתם לכנסייה שתכנן אנטוני גאודי, ראו .
המבנה בו התגורר בעבר מנהל אחד המפעלים בקולוניה גואל
קולוניה גואל (בקטלאנית: Colònia Güell) היא פרוור של העיירה סנטה קולומה דה סרביו (Santa Coloma de Cervelló) שבקרבת העיר ברצלונה, ספרד. זהו אחד משני ריכוזי האוכלוסייה בעיירה, ונכון לשנת 2005 מונה הפרוור 743 תושבים, מתוך כ-7,500 תושבים בעיירה כולה.
היסטוריה

קולוניה גואל הוקמה כאזור תעשייה שהתמקד בטקסטיל. הקמתה החלה בשנת 1890, ביוזמתו של אאוזבי גואל, רוזן ואיש תעשייה קטלאני באותם הזמנים. גואל הפקיד בידיו של האדריכל אנטוני גאודי את בנייתה של כנסיית קולוניה גואל - מבנה דתי עבור העובדים במפעלי הטקסטיל שברשותו. עד היום מהווה אתר זה, שבנייתו לא הושלמה, את מוקד העניין המרכזי בפרוור ובעיירה כולה.
שיוך מנהלי

הפרוור שייך באופן רשמי לתחום השיפוט של העיירה סנטה קולומה דה סרביו, למרות שהוא נמצא באמצע הדרך בין מרכז העיירה לבין העיר הגדולה סן בוי דה ליוברגט (Sant Boi de Llobregat).
קארל כריסטופר גאורג אנדרה

קארל כריסטופר גאורג אנדרה (בדנית: Carl Christopher Georg Andræ;‏ 14 באוקטובר 1812 – 2 בפברואר 1893) היה פוליטיקאי ומתמטיקאי דני. בין השנים 1842–1854 הוא שימש כפרופסור למתמטיקה ולמכניקה בקולג' הצבאי הלאומי. ב-1853 נבחר אנדרה לאקדמיה המדעית הדנית המלכותית למדעים. בשנה לאחר מכן הוא מונה לשר האוצר בממשלתו של פטר גאורג בנג, ולאחר מכן הוא נבחר לתפקיד נשיא המועצה (תוארו של ראש ממשלת דנמרק) וכיהן בתפקיד בין השנים 1856–1857. לאחר שהוחלף בתפקיד נשיא המועצה על ידי קארל כריסטיאן האל, המשיך אנדרה לכהן כשר האוצר בממשלתו עד 1858. בהיותו אינדיבידואליסט, לאחר תבוסת המפלגה הליברלית הלאומית, הוא מעולם לא הצטרף כחבר לאף מפלגה פוליטית, אך עד יומו האחרון נותר משקיף שמרן סקפטי במאבק החוקתי בדנמרק.
ראשית חייו

אנדרה נולד בכפר ירטברג שבאי מון (Møn). אביו, יוהאן גאורג אנדרה, היה קפטן ברגימנט חיל הרגלים השלישי של יוטלנד ושם אמו היה ניקולין כריסטין הולם. ב-1825 הוא החל את לימודיו באקדמיה הצבאית הדנית המלכותית וב-1829 הוענקה לו דרגת לוטננט משנה. הוא למד מתמטיקה מפי הנס כריסטיאן ארסטד בקולג' למדע שימושי וב-1830 החל את לימודיו בבית ספר צבאי. בדצמבר 1834 הוא סיים את לימודיו בהצטיינות ואז הועלה לדרגת לוטננט בחיל ההנדסה. בשנים 1835–1838 הוא השתתף בשתי נסיעות לימודיות לפריז.
הקול היחיד הנייד

אנדרה פיתח את שיטת הבחירות הקרויה הקול היחיד הנייד, שלראשונה נעשה בה שימוש בבחירות שנערכו בדנמרק ב-1855. היה זה שנתיים לפני שמדען המדינה האנגלי, תומאס הייר, פרסם לראשונה את תיאור השיטה מבלי לאזכר את אנדרה. אף על פי שהוא היה משוכנע בנכונותה של שיטת בחירות זו והגן עליה בממשלה ובפרלמנט, הוא לא עשה שום מאמץ להביא אותה לידיעתם של אנשי מדע ומדינאים בארצות אחרות ולהגן על זכותו כמי שהמציא אותה.
חייו האישיים

ב-1842 נשא אנדרה לאישה את הנסין פאולין שק, מראשונות הפמיניסטיות, שכתבה הערות על דעותיו הפוליטיות של בן זוגה ביומניה שפורסמו בין השנים 1914–1920.
הערות שוליים

↑  "C.G. Andræ". Dansk Biografisk Leksikon (בדנית)
↑  Homeshaw, Judith (2001). "Inventing Hare-Clark: The model arithmetocracy". In Marian Sawer (ed.). Elections: Full, Free & Fair Editor. Federation Press. pp. 97–98.
↑  Vammen, Tinne. "Hansine Andræ (1817–1898)". Kvinfo. (בדנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1028596928  ISNI: 0000 0003 7778 6438  SUDOC: 175461368  VcBA: 495/86129  VIAF: 255378124   WorldCat (עם VIAF): 255378124
פרס אנדרסן

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לספרות ילדים ונוער
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 הגוף המעניק:  האגודה הבינלאומית לספרות ילדים
 תקופת הפרס:  1956–הווה (כ־68 שנים)
 נקרא על שם:  הנס כריסטיאן אנדרסן 
 http://www.ibby.org
 
פרס אנדרסן (אנגלית: Hans Christian Andersen Award) הוא הפרס הספרותי היוקרתי בעולם לספרות ילדים ונוער. הפרס, המכונה גם פרס נובל הקטן, נקרא על שמו של סופר הילדים המפורסם הנס כריסטיאן אנדרסן.
הפרס מוענק מדי שנתיים מאז 1956, לסופר אחד ולמאייר אחד, על ידי האגודה הבינלאומית לספרות ילדים (International Board on Books for Young People - IBBY). הוא מוענק על תרומה רבת ערך בספרות הילדים בשתי קטגוריות: סופרים ומאיירים. מדליית זהב ניתנת לזוכה על ידי מלכת דנמרק.
עיטור אנדרסן

בנוסף לפרס היוקרתי מוענקים מדי שנתיים עיטורי כבוד על שם אנדרסן. העיטורים ניתנים לסופרים חברי ה-IBBY, לפי המלצת סניפי הארגון בכל מדינה. כל מדינה יכולה להמליץ על שלושה ספרים, שיזכו במתן העיטור לסופר, מאייר או מתרגם. הסניף הישראלי של המועצה הבין-לאומית לספרות ילדים ונוער על יד אונסקו, IBBY, נמצא במרכז לוין קיפניס לספרות ילדים שבמכללת לוינסקי לחינוך. במסגרתו מומלצים ומוענקים עיטורי כבוד על שם אנדרסן ליצירות ישראליות.
זוכי פרס אנדרסן

| שנה | זוכי פרס אנדרסן לסופרים | זוכי פרס אנדרסן למאיירים |
| --- | --- | --- |
| 1956 | אלינור פרג'ן | לא חולק |
| 1958 | אסטריד לינדגרן | לא חולק |
| 1960 | אריך קסטנר | לא חולק |
| 1962 | מיינדרט דה יונג | לא חולק |
| 1964 | רנה גיו | לא חולק |
| 1966 | טובה ינסון | אלויס קריגייה |
| 1968 | ג'יימס קריס, חוזה מריה סנצ'ז סילבה | ייז'י טרנקה |
| 1970 | ג'אני רודרי | מוריס סנדק |
| 1972 | סקוט אודל | איב ספנג אולסן |
| 1974 | מריה גרייפ | פרשיד מתקלי |
| 1976 | ססיל בדקר | טטיאנה מוורינה |
| 1978 | פולה פוקס | סבנד אוטו |
| 1980 | בוהומיל ריהא | סואקיצ'י אקאבה |
| 1982 | ליג'יה בויונגה נונס | זביגנייב רישליקי |
| 1984 | כריסטינה נסטלינגר | מיצומסה אנו |
| 1986 | פטרישיה רייטסון | רוברט אינגפן |
| 1988 | אנני שמידט | דושאן קאלאי |
| 1990 | תורמוד האוגן | ליזבת צוורגר |
| 1992 | וירג'יניה המילטון | קווטה פקובסקה |
| 1994 | מיצ'יו מאדו | יירג מילר |
| 1996 | אורי אורלב | קלאוס אנסיקט |
| 1998 | קתרין פטרסון | טומי אונגרר |
| 2000 | אנה מריה מאשאדו | אנתוני בראון |
| 2002 | איידן צ'יימברס | קוונטין בלייק |
| 2004 | מרטין ואדל | מקס פלטהאוס |
| 2006 | מרגרט מייהי | וולף ארלברוך |
| 2008 | יירג שוביגר | רוברטו אינוצ'נטי |
| 2010 | דייוויד אלמונד | יוטה באואר |
| 2012 | מריה תרזה אנדרוטו | פיטר סיס |
| 2014 | נאהוקו ויהאשי | ‏ רוג'ר מלו |
| 2016 | קאו וונקסואן | ‏ רוטראוט סוזן ברנר |
| 2018 | אייקו קדונו | איגור אולייניקוב |
| 2020 | ג'קלין וודסון | אלברטין זולו |
| 2022 | מארי-אוד מוריי | סוזי לי |
הערות שוליים

↑  IBBY Honour List (since 1956) באתר IBBY.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548371705171  GND: 4280509-0  LCCN: sh85058765
קולורדיזאורוס

| קולורדיזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון, 213 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: מסוספונדיליים
סוג:: קולורדיזאורוס
מין:: Coloradisaurus brevis
שם מדעי
 Coloradisaurus

קולורדיזאורוס (שם מדעי: Coloradisaurus; מילולית: "הלטאה של לוס קולורדס") הוא סוג של דינוזאור דמוי-זאורופוד קדום שהתקיים במשך הטריאס העליון שלפני 213 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בתצורות לוס קולורדס (אנ') שבלה ריוחה, ארגנטינה והוא תואר לראשונה בידי החוקר חוזה בונפרטה (אנ') ב-1978 תחת השם Coloradia. עם זאת שם זה כבר ניתן לסוג עש והשם הנוכחי תואר ב-1990 בידי החוקר פיטר גלטון (אנ'), לאחר שהמין היחיד בסוג – Coloradisaurus brevis נחשב למוטל בספק.
ממצאיו של הקולורדיזאורוס כללו בעיקר גולגולת כמעט שלמה עם שלד חלקי שלא שומר כראוי הכולל בעיקר שרידי צלעות, חוליות, חלקים מהגפיים ואגן חלקי. מדידה של הדינוזאור מובילה שהגיע לאורך משוער של 3 מטרים ולמשקל 70 ק"ג, כך שהיה קטן מאוד ביחס לקרוביו הזאורופודים. בעבר הוא נחשב לבן למשפחת הפלטאוזאוריים אך בהמשך מחקרים פילוגנטיים העריכו שהיה קרוב יותר לסוגים: לופנגוזאורוס וגלסיאליזאורוס, להם מבנה דומה בעצמות המפרקים והירך.
הערות שוליים

↑  Paul, G.S. (2016). The Princeton Field Guide to Dinosaurs (2nd ed.). Princeton, NJ: Princeton University Press. p. 189. ISBN 978-0-691-16766-4.
קווין ויליס

| --- | --- |

שחקני סן אנטוניו בביקור בבית הלבן (ויליס חמישי משמאל)
 לידה:  6 בספטמבר 1962 (בן 62) לוס אנג'לס שבקליפורניה
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.13 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן
 דראפט:  בחירה מספר 11, 1984 אטלנטה הוקס
 קבוצות כשחקן
 1984–1994   1994–1996   1996   1996–1998   1998–2001   2001   2001–2002   2002–2004   2004–2005   2007:  אטלנטה הוקס   מיאמי היט   גולדן סטייט ווריורס   יוסטון רוקטס   טורונטו ראפטורס   דנוור נאגטס   יוסטון רוקטס   סן אנטוניו ספרס   אטלנטה הוקס   דאלאס מאבריקס
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (2003)   השתתפות במשחק האולסטאר (1992)   בחירה לחמישיית העונה השלישית (1992)
קווין אלווין ויליס (באנגלית: Kevin Alvin Willis; נולד ב-6 בספטמבר 1962) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 21 עונות בליגת ה-NBA, במהלכן הצטיין בעיקר כשחקן אטלנטה הוקס. בעונת 2002/2003 זכה עם סן אנטוניו ספרס באליפות ה-NBA. היה השחקן המבוגר בליגה מאז עונת 2004/2005 ועד לפרישתו בסיום עונת 2006/2007, בגיל 44.
קריירה כשחקן

ויליס נבחר בבחירה ה-11 בדראפט ה-NBA לשנת 1984 על ידי אטלנטה הוקס, ושיחק בקבוצה ב-9 עונותיו הראשונות בליגה. לצד דומיניק וילקינס ודוק ריברס, עזר ויליס לאטלנטה להפוך לאחת הקבוצות הטובות והיציבות באזור המזרחי; לאורך תקופתו באטלנטה העפילה הקבוצה למעמד הפלייאוף שבע פעמים, אך באף אחת מהן לא צלחה את הסיבוב השני. עונת השיא שלו בקריירה הייתה 1991/1992, בה השתתף לראשונה במשחק האולסטאר ונבחר לחמישייה השלישית של העונה לאחר שהעמיד ממוצעים של 18.3 נקודות ו-15.5 ריבאונדים למשחק (שני ב-NBA לדניס רודמן). ב-19 בפברואר 1992 הוריד שיא קריירה של 33 ריבאונדים בהפסד קבוצתו לוושינגטון בולטס.
בתחילת עונת 1994/1995 נשלח בטרייד למיאמי היט, בה שיחק במשך עונה וחצי, וב-6 השנים הבאות שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס, יוסטון רוקטס, טורונטו ראפטורס ודנוור נאגטס. בעונת 2002/2003 חתם בסן אנטוניו ספרס כמחליפם של צמד הגבוהים טים דאנקן ודייוויד רובינסון, וזכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA תוך שהוא קולע 4.4 נקודות למשחק לאורך סדרת הגמר מול ניו ג'רזי נטס.
בעונת 2004/2005 חזר לשחק באטלנטה הוקס, והיה השחקן המבוגר בליגה, בגיל 42. בסיום אותה עונה הודיע על פרישה ממשחק, אך חזר בו בעונת 2006/2007 כשחתם על חוזה בדאלאס מאבריקס. בכך הפך ויליס לשחקן המבוגר ביותר ששיחק בליגת ה-NBA מאז עונת 1947/1948, במהלכה שיתף עצמו מאמן קבוצת פרובידנס סטימרולרס, נאט היקי בן ה-46, לשני משחקים. בסיום העונה פרש ויליס ממשחק באופן סופי, בגיל 44.
ממוצעיו של ויליס לאורך הקריירה עומדים על 12.1 נקודות ו-8.4 ריבאונדים למשחק ב-1,424 משחקי עונה סדירה. נכון ל-2016, חמישה שחקנים בלבד השתתפו לאורך הקריירה ביותר משחקים מאשר ויליס - רוברט פאריש (1,611), כרים עבדול-ג'באר (1,560), ג'ון סטוקטון (1,504), קארל מלון (1,476) וקווין גארנט (1,462). כמו כן שיחק ויליס במספר העונות הרב בתולדות ה-NBA‏, 21, כמו פאריש וגארנט.
הערות שוליים

↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1984, באתר basketball-reference.com
↑  המובילים הסטטיסטים של עונת 1991/1992 ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  דוח המשחק בין אטלנטה לוושינגטון, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר ה-NBA‏ 2003, באתר basketball-reference.com
↑  ויליס חותם בדאלאס מאבריקס, באתר espn.com
↑  רשימת השחקנים המבוגרים בתולדות ה-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  טבלת השחקנים ששיחקו במספר המשחקים הרב ביותר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  מחזיקי שיא ה-NBA למספר עונות בקריירה, באתר basketball-reference.com
פרשת ח'אלד מוחמד סעיד

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1982 אלכסנדריה, מצרים 
 פטירה:  6 ביוני 2010 (בגיל 28) אלכסנדריה, מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 
ח'אלד מוחמד סעיד (בערבית: خالد محمد سعيد; 27 בינואר 1982 – 6 ביוני 2010) הוא צעיר מצרי שמת אחרי שנעצר באזור סידי ג'אבר שבאלכסנדריה על ידי משטרת מצרים. נסיבות מותו שנויות במחלוקת, אך הדעה הציבורית הייתה כי הוא הוכה ונהרג על ידי כוחות הביטחון המצריים. תמונות של גופתו המרוטשת הופצו ברחבי הרשת, בין היתר בקבוצת פייסבוק בולטת אשר נקראה "כולנו ח'אלד סעיד". כמו כן הובלטה הידיעה על מותו בעידודו של ואאיל רונים, מנהל גוגל במצרים . פרסומים אלו חוללו זעם רב ותרמו לאי שביעות הרצון של אזרחי מצרים בשבועות שקדמו להפיכה במצרים.
באוקטובר 2011 הואשמו שני שוטרים מצריים בהכאתו ובהריגתו, ונגזרו עליהם שבע שנות מאסר.
נסיבות מותו

על פי העדויות המקובלות, ב-6 ביוני 2010 ישב סעיד בקומה השנייה של חנות אינטרנט קפה בסידי ג'אבר שבאלכסנדריה, עת שני בלשים נכנסו לחנות ועצרו אותו.
עדי ראייה רבים העידו כי סעיד הוכה למוות על ידי המשטרה, ולפי דיווחים אף הטיחו בו חפצים כשהובל אל מכונית המשטרה. בעל בית הקפה  העיד כי סעיד הוכה למוות בפתח הבניין שממול בית הקפה חנותו, לאחר שהבלשים לקחו אותו אל מחוץ לבית הקפה לאחר בקשת הבעלים בכך. בראיון לעיתון מפלגת מפלגת האופוזיציה אל ע'ד, תיאר בעל בית הקפה את האירוע כך: "הם גררו אותו לבניין הסמוך וחבטו את ראשו בדלת ברזל, במדרגות והקירות של הבניין ... שני רופאים שהיו שם ניסו לשווא להחיותו, אבל המשטרה המשיכה להכותו ... הם המשיכו להכות אותו גם כשכבר מת". תיאור זה אושר על ידי הארגון המצרי לזכויות אדם.
המשטרה מצידה טענה כי סעיד נחנק בניסיון לבלוע מנת חשיש, טענה הנתמכת על ידי שני דו"חות נתיחה שנעשו על ידי רשויות משפטיות. המשטרה ציינה עוד כי סעיד החזיק נשק שאינו חוקי וכי הוא התנגד למעצר.
הערות שוליים

↑  הקבוצה באתר פייסבוק
↑  ריאיון עם רונים (ערבית) באתר יוטיוב
↑  על הזעם ברחובות קהיר באתר The National בתאריך 2010-06-13 עד 2010-07-13.
↑  "Google worker is Egypt’s Facebook hero" באתר Financial Times
↑  Egypt jails police over activist Khaled Said's deat באתר ה-BBC
↑  "Two witnesses affirm Alex victim beaten by police". אלמסרי אליום
↑  Anger in Alexandria: 'We’re afraid of our own government' באתר אלמסרי אליום
↑  Egypt cafe owner describes police beating death באתר The San Diego Union-Tribune
↑  Journalists protest state media coverage of Alexandria police killing באתר אלמסרי אליום
↑  Demonstrators in Egypt rail against brutality, man's death באתר CNN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1147724105  VIAF: 1457151304645849460008   WorldCat (עם VIAF): 1457151304645849460008 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנטישקובי לאזנייה

פְרַנְטִישְׁקוֹבִי לַאזְנִייֶה (בצ'כית: Františkovy Lázně, בגרמנית: Franzensbad, "פרנצנסבאד") היא עיירת מרפא ונופש במחוז קרלובי וארי, במערב בוהמיה שבצ'כיה. העיר משתרעת על פני שטח של 25.76 קילומטרים ואוכלוסייתה מונה (נכון לראשית 2021) מעל 5,400 תושבים. יחד עם קרלובי וארי ומריאנסקה לאזנייה השכנות היא חלק ממשולש הספא המערבי של בוהמיה. מרכז העיירה שמור היטב ומאז 1992 הוא מוגן כשמורת מונומנט עירוני. בשנת 2021, העיירה הפכה לחלק מאתר המורשת העולמית "ערי הספא הגדולות של אירופה" בשל המעיינות הטבעיים שלה והעדות האדריכלית שלה לפופולריות של עיירות הספא ברחבי אירופה במאות ה-18 עד ה-20.
מיקום

העיירה ממוקמת באזור אגרלנד (אנ') ליד הגבול עם גרמניה. היא שוכנת מזרחית ליער לוז'נסקי (Luženský les) על הנחל סלטיני פוטוק (Slatinný potok) באגן הנהר אוהז'ה (אנ'), צפונית לבירה האזורית חב (אנ'). מדרום מתנשא ה"קומורני הורקה" (Komorní hůrka) הר געש בגובה 503 מטרים שהוא מונומנט טבעי ברפובליקה הצ'כית.
היסטוריה

ההשפעות המבריאות של המעיינות שמסביב היו ידועות מסוף המאה ה-14 ואילך. הרופא גאורגיוס אגריקולה (1494–1555) הזכיר את המים המינרליים העומדים לרשות אזרחי איגר (Eger, שמה הקודם של העיר חב). נשים נהגו לשאוב את המים להוביל אותם לעיר ולמכור אותם למטרות מרפא. מאוחר יותר המים נשלחו גם בבקבוקי חרס, ובשנת 1700, על פי הדיווחים, נמכרו יותר מים מכאן מאשר מכל אתרי הספא האחרים באימפריה גם יחד. בערך בשנת 1705, הוקם פונדק באתר של מעיין מינרלי שנודע מאוחר יותר בשם פרנצנסקוולה (Franzensquelle).
העיר נוסדה רשמית בשנת 1793 תחת השם קייזר פרנצנסדורף, על שם הקיסר פרנץ השני, ולאחר מכן שונה שמה לפרנצנסבאד (Franzensbad). הספא נוסד על ידי הרופא ברנהרד אדלר (אנ') (1753–1810) שהתגורר באיגר. הוא קידם את הרחבת מתקני הספא והאירוח למחפשי מרפא וקידם את הפיכתה של אדמת הביצות באמצעות שבילים וגשרים למקורות מים ידועים. העיירה תוכננה סביב 24 מעיינות בתוכנית מלבנית.
כאשר בשנת 1791 הקים אדלר ביתן מעל מעיין פרנצנסקוולה והיטה את המים לאגן, הוא עורר את האירוע שכונה לימים "סערת הנשים של איגר" (Egerer Weibersturm). נשים רבות התפרנסו משאיבת המים, הובלתם ומכירתם באיגר. כשהרגישו שזכויותיהן כמובילות המים מאוימות, הן הרסו את המתקנים שבנה. מועצת העיירה של איגר התערבה ואפשרה את הרחבת פרנצנסבאד כאתר בריאות. התוצאה הייתה אזור בילוי נרחב, עם גישה נוחה מהעיר איגר. יוהאן וולפגנג פון גתה היה אחד האורחים המפורסמים ביותר בימים הראשונים. ביקוריו בפרנצנסבאד מדווחים בהרחבה על ידי הסופר וההיסטוריון ממוצא יהודי יוהאנס אורצידיל (אנ') בספר "גתה בבוהמיה" ("Goethe in Böhmen" ‏, 1932). מבקר ידוע נוסף היה לודוויג ואן בטהובן, שהתלווה לאנטוניה ברנטנו (אנ') ומשפחתה.
במהלך המאה ה-19 המבקרים כללו אריסטוקרטים רבים, במיוחד אצילים רוסים, ובמקביל רופאים ידועים חיזקו את המוניטין של פרנצנסבאד כאתר נופש טיפולי. בפרנצנסבאד פעל אחד ממרחצאות עיסת הכבול (אנ') הראשונים באירופה, פופולרי במיוחד בקרב אורחות. מבנה מרחצאות ציבוריות נבנה בשנת 1827. הסופרת מארי פון אבנר-אשנבך (אנ') תיארה את שהותה ביצירתה המוקדמת "Aus Franzensbad" בשנת 1858. אורחים בולטים נוספים היו תיאודור הרצל (בשנת 1904), פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה והארכידוכס (ולעתיד קיסר אוסטריה) קרל הראשון.
האנציקלופדיה בשפה הגרמנית Meyers Konversations-Lexikon (אנ') תיארה ב-1898 את פרנצנסבאד במילים: ”במקום יש בעיקר בתים מפוארים, כנסייה קתולית ואוונגליסטית, בית כנסת, בית ספא גדול, מרחצאות לעניים, פארקים יפים שמחפים על חוסר היופי הטבעי באזור, אולמות החלפת בגדים מקורים וכו'.... מספר התושבים הוא 2,008 (1880).... בבעלותו תשעה מעיינות מינרליים, מעיין גז חומצה פחמנית אחד ומאגר עשיר של מינרלי ברזל במונחים של מוצרי רפואה. המים בפרנצנסבאד בסיסיים ומכילים נתרן גופרתי”
בשנת 1862 הפכה פרנצנסבאד לעירייה אוטונומית וקיבלה זכויות עיירה שלוש שנים מאוחר יותר. עד 1918 היא הייתה חלק מאדמת הכתר הבוהמי של האימפריה האוסטרו-הונגרית.
לאחר מלחמת העולם הראשונה, החל המוניטין של העיר להתפוגג. אז חלק ממדינת צ'כוסלובקיה החדשה, הספא איבד חלק ניכר מהחסות שלו ונפגע קשה מהשפל הגדול של 1929. בשל הסכם מינכן סופח האזור דובר הגרמנית לרייך הגרמני ב-1938. לאחר מלחמת העולם השנייה, גורשה האוכלוסייה דוברת הגרמנית במסגרת גזירות בנש (אנ'). רבים מהמגורשים התיישבו בביירוית שבמדינת בוואריה הגרמנית. הספא, ששמו שונה באופן רשמי לפרנטישקובי לאזנייה בצ'כית, הולאם תחת שלטון המפלגה הקומוניסטית. לאחר מהפכת הקטיפה של 1989 הוקמה חברת מניות כדי להחיות את מעמדה של פרנטישקובי לאזנייה כמקום לאורחים בינלאומיים.