סקיקלאד
ביוגרפיה

סקיקלאד נוסדה בשנת 1991 בידי הסולן לשעבר של להקת סאבת (Sabbt), מרטין ווקייר (Walkyier), והגיטריסט של להקת פאריה (Pariah), סטיב רמזי, לאחר שווקייר עזב את סאבת בגלל חילוקי דעות שונים עם הגיטריסט אנדי סניפ לכיוון שאליו הולכת הלהקה עם מילות שיריה. המטרה שאליה כיוונו רמזי וווקייר הייתה 'להקים את להקת הפגאן מטאל האולטימטיבית', ורעיונות ראשונים בנוגע אליה כללו אף תלבושות בסגנון רובין הוד, אך נזנחו במהרה. אל הלהקה הצטרף עוד חבר לשעבר של פאריה, הבסיסט גראהם אנגליש, ואליהם נוסף גם המתופף קית' בקסטר. הם חתמו על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים הגרמנית נויז אינטרנשיונל (Noise International), והדיסק הראשון שלהם, Wayward Sons of Mother Earth, יצא בחסותה ב-1991.
אחרי מסע הופעות עם להקת אוברקיל (Overkill) הם הוסיפו את פרית'ה ג'נקינס (Fritha) על הכינור ועל הקלידים, וגיטריסט שני, דייב פיו (Pugh), ללהקה. בכך מכניסים צליל פולקלורי בהרבה לדיסק הבא שלהם, A Burnt Offering for the Bone Idol, שיצא ב-1992. נראה היה כי היו ללהקה מקורות בלתי נדלים לשירים, והאלבום הבא לא איחר לבוא. Jonah's Ark יצא ב-1993, ו-Prince of the Poverty Line ב-1994, עם קייט האוול (Howell) במקום ג'נקינס. בדיסק הבא שלהם שיצא ב-1995, The Silent Whales of Lunar Sea, כבר החליפה אותה ג'ורג'יניה בידל. לאחר הדיסק גם פיו וגם בקסטר בחרו לעזוב את הלהקה, וסקיקלאד נתקעו בסטודיו – לא יכולים לצאת למסע הופעות. הם הוציאו באותה שנה גם את Irrational Anthems וגם את Oui Avant-Garde a Chance, בשניהם סקיקלאד השתמשו במתופפי סטודיו שנשכרו.
באלבומה הבא The Answer Machine? משנת 1997 הלהקה עדיין חסרה מתופף קבוע, אך ג'יי גראהם חתם בה ב-1998, וכך גם הגיטריסט קווין רידלי (שניהם בעבר הפיקו את הלהקה), בדיוק בזמן להקליט את Vintage Whine שיצא ב-1999.
ההרכב נשאר ביחד להקלטות של Folkémon בשנת 2000, אך מייסד הלהקה ווקייר עזב שנה לאחר מכן, ב-2001, בעקבות סכסוכים שונים, ביניהם בעיות פיננסיות וגם חוסר הרצון של הלהקה להופיע בדרום־אמריקה. מספר חברי להקה העירו בתגובה שהאישיות המרירה של ווקייר היא זו שהשפיעה במידת מה על חוסר יציבות הלהקה. בעיני מעריצים רבים, ווקייר עצמו היה הלהקה – מילות השירים, והדרך בה הוא שר אותם, ושמועות ופחדים צצו במהירות על התפרקות הלהקה.
המתופף ג'יי גראהם עזב את סקיקלאד זמן מה לאחר ווקייר, אך הלהקה השקיטה את הפחדים ואת השמועות באלבומה הבא, משנת 2002, No Daylights… Nor Heel Taps, בו סקיקלאד בחרו להזיז את קווין רידלי לשירה, באלבום נמצאות גם הקלטות של גרסאות מהקלאסיקות של סקיקלאד בסגנון שירה בפאב אירי שנוגנו בידי ההרכב החדש. ניתן היה למצוא באלבום גם את הסינגל Swords of a Thousand Men, שהופיע ב-Folkémon כשיר בונוס, בגרסה שונה. בסינגל עצמו היו שתי הקלטות של השיר, אחת מהם עם רידלי בשירה, ובשנייה כשהוא חולק את המיקרופון עם הסולן של טן פול טודור (Ten Pole Tudor's), אדוארד טודור־פול. הדיסק לווה במסע הופעות נרחב בשם 'דומה... אך שונה' (The Same… But Different).
הלהקה עוד הוציאה ב-2001 את Another Fine Mess, שהכיל הקלטות חיות מ-1995 ואת כל ה-EP Outrageous Fortunes. הדיסק שיצא ב-2004, A Semblance of Normality אמור לייצג את החומר החדש של הלהקה לאחר עידן ווקייר (והיו כמה ויכוחים לא נעימים בין ווקייר לשאר הלהקה בנוגע לזכויות היוצרים לפרסום שירים שכתב או בהם השתתף). החומר החדש שמר על הכובד של החומר הקודם של הלהקה, כשרידלי מנסה בבירור לכתוב שירים (וגם לשיר) בדומה לווקייר, תוך כדי ניסיון חתירה לקול ייחודי. ייתכן וזהו האלבום המפורסם ביותר של סקיקלאד, בעיקר בגלל פרסומו מפה לאוזן, והתשבחות הרבות שקיבל. דווקא העולם דובר האנגלית התעלם מקיומו, מלבד דרום־אפריקה ויבשת אירופה גופא. הדבר יכול להיחשב כאירוני בשל השימוש הרב של הלהקה במשחקי מילים שבעיקר דוברי אנגלית יבינו בצורה מלאה.
שמה של הלהקה נלקח מהשימוש בעירום בטקסים פולחניים של דת הויקה, בה הפולחן נעשה מילולית כשהמשתתפים עטופים (clad) רק בידי השמיים (sky), כסימן לשוויון. השם מעיד על הנטייה הדתית של חברי הלהקה, כמו גם על אמונותיהם הסוציאליות, כמו שנכתב בשירם Skyclad מאלבומם הראשון:
כך ממשיך השיר ומתאר את העידן החדש של האבירות, לכאורה; כשכל מה שהאנשים חושקים בו הוא מסיבות חברתיות מעיקות, עלייה בסולם המעמדות והגידול בתכולת כרטיס האשראי. הפזמון מתאר מה צריך להיות לפי חברי הלהקה, האמת הפנימית של דת הויקה: