stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כונן תקליטונים

כונן תקליטונים בגודל 5.25 אינץ' (ללא מכסה)
כונן תקליטונים בגודל 3.5 & 5.25 אינץ' (ללא מכסה)
כונן תקליטונים בגודל 3.5 אינץ' (ללא מכסה)
כונן תקליטונים הוא מכשיר המשמש לקריאת ושמירת נתונים על גבי אמצעי לאחסון מידע הנקרא תקליטון (דיסקט), נפוץ בעיקר במחשבים אישיים. לפני המצאתו של כונן התקליטורים שימש כונן התקליטונים כלי עיקרי לשמירת נתונים ואחסון  שלהם על גבי מדיה ניידת (התקליטון). לאחר המצאתם של כונני ה-ZIP והתקליטורים פחת השימוש בתקליטונים בשל מגבלות הזיכרון שלהם (1.44 מגהבייט) ונכון לשנת 2016, השימוש בהם הוא כמעט אפסי, והם משמשים בעיקר בתעשיית המוזיקה (למשל להפעלת אורגנים, מכונות תופים, וסמפלרים), להפעלת כספומטים, להתקנות תוכנה בשרתים ולהפעלת קונסולות לשליטה על תאורת במה.
כונן התקליטונים משמיע רעשים מכניים ייחודיים בזמן פעילותו. בעזרת בקר ייעודי, ניתן לגרום לכונן לנגן תווים, ובכך להפוך אותו לכלי נגינה מכני. ניתן למצוא ברשת האינטרנט סרטונים בהם נראים כונני תקליטונים מנגנים מנגינות מוכרת (בעיקר נעימות ממשחקי וידאו וסרטים).
יירקה טאוסיג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1919 
 פטירה:  24 ביולי 2010 (בגיל 91 בערך) 
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורגל 
 
יירקה (ג'ורג') טאוסיג (Jirka Tausig; ‏1919 - 24 ביולי 2010) היה שוער כדורגל והוקי קרח יהודי מחונן. שיחק בתקופת השואה בתור שוער בגטו טרזינשטאט בליגה טרזין בקבוצת 'מחסן הבגדים המשומשים'.
קורות חיים

טאוסיג נולד ב-1919 בפראג, ובלט לראשונה בתור שוער כשהיה בן 6. ב-1938 ספג טאוסיג מהלומות ראשונות מהנאצים, כאשר מקומיים בעיר ואנסדורף שבצ'כוסלובקיה זרקו עליו אבנים במהלך משחק כדורגל. הוא היה שחקן בולט בקבוצת הנוער של צ'כוסלובקיה, אך לאחר הכיבוש הנאצי נאסר עליו להשתתף בליגה. כדי לשחק הוא נדד לכפר קטן, שעה מדרום לפראג, שם היה שוער גם בכדורגל וגם בהוקי קרח.
בתקופת השואה

נשלח ב-1943 לגטו טרזין. בזכות כישרונו והתפקידים בהם שיחק לפני ההגעה לגטו, זמן קצר לאחר הגעתו קבוצות כדורגל רבות בגטו נאבקו עליו. לבסוף החליט להצטרף לקבוצת מחסן הבגדים המשומשים. בזכות חברותו בקבוצה הוא קיבל מיטה ועבודה וכך הוא שרד את שהותו בגטו. טאוסיג נשלח לאושוויץ-בירקנאו ב-1944. כשנודע לגרמנים שהוא שוער כדורגל מוכשר, הם העבירו אותו למחנה שבו אסירים שיחקו בפיקוח ה-אס אס. הוא היה מוכר ולכן כשהיו זקוקים לשוער טוב לא התקשו למצוא אותו במחנה.
כשאנשים הגיעו בטרנספורטים מהונגריה הקימו 2–3 קבוצות. המשחקים נמשכו רק שבוע אחד לפני שהוא נשלח למחנה הריכוז זקסנהאוזן מחוץ לברלין. לאחר מכן הועבר טאוסיג למחנה הריכוז קאופרינג בבוואריה. בשלב זה כבר לא היה רשאי לשחק כשוער, אבל לאחר שנתפס בהברחת לחם, ניתנה לו הזדמנות נוספת להפגין את יכולותיו האתלטיות. טאוסינג קיבל עונש לרוץ הלוך ושוב במעלה ובמורד גבעה סלעית על שש. טאוסינג שהיה בכושר מצוין צלח את המשימה בצורה שסיפקה את הגרמניים. טאוסינג הוכיח לא רק את הסיבולת האתלטית שלו אלא גם את כוח רצונו שאפשר לו להמשיך חרף הברכיים וכפות היידים המדממות שלו.
לאחר השואה

טאוסיג שוחרר על ידי האמריקנים וחזר לסלובקיה, שם שינה את שמו, מאחר ששמו המקורי היה על שמה של עיירה גרמנית, כדי שלא יהיה לו שום קשר לנאצים. לאחר מכן בשם Tesar (נגר) חזר להיות שוער ראשי של ליגת קבוצת הכדורגל הסלובקית וגם לאחד משוערי ההוקי הטובים ביותר. ב-1947 פגש את אשתו לעתיד האבלובה אליס בזמן אימון בהוקי קרח. בשנת 1948, בדיוק כשהגיע לשיא הקריירה הספורטיבית שלו והיה מועמד לקבוצת ההוקי האולימפית, השתלטו הקומוניסטים על המדינה. טאוסינג ואשתו ערקו לפריז והתגוררו שם במשך שמונה חודשים עד שקיבלו ויזה לארצות הברית. המעבר לאמריקה סימל את סיומה של הקריירה האתלטית שלו. הוא שינה את שמו הפרטי לג'ורג' והקים חנות ומשפחה. נולדו לו שלושה ילדים ותשעה נכדים. ב-24 ביולי 2010 נפטר יירקה טאוסיג בלוס אנג'לס.
הנצחה

באתר של בית טרזין ספד לטאוסיג ניצול השואה, ומי ששיחק עימו בליגת טרזין, פטר ארבן, שכתב: "הלך מאיתנו אחד האחרונים ולבטח הכי טוב מכדורגלני ליגה טרזין. אני נפרד בזה מחבר נאמן אשר תמיד זכר את הגטו".
לקריאה נוספת

and the Boundaries of HistoryEdited by Brenda Elsey and Stanislao G.Pugliese
http://bterezin.brinkster.net/LIGA_TEREZIN/2009-04-17 _Haaretz_LIGA_TEREZIN-English.pdf
הערות שוליים

↑  "הם אמרו לי שאני כמו רצועה נייר דביק נגד זבובים"
↑  Holocaust Remembrance Day / Profile : The goalkeeper of Theresienstadt, Haaretz.com (באנגלית)
1 2  Talshir, Uri (2010-04-12). "Holocaust Remembrance Day / Profile : The Goalkeeper of Theresienstadt". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2018-03-14.
↑  ליאור טימור, ‏כדורגל בצל חיים נעלמים - הליגה של גטו טרזין, באתר ONE‏, 7 באפריל 2013
חזרה (אמנות הבמה)

חזרה של תזמורת סימפונית בקליפורניה, 1959.
חזרה היא אירוע שמתרחש כהכנה לקראת הופעה. הוא מתקיים כצורה של תרגול, על מנת להבטיח שכל הפרטים של הביצועים שלאחר מכן ערוכים ומוכנים כראוי ומתואמים ביניהם. השימוש הנפוץ ביותר בחזרות קיים בתחום אמנות הבמה, כהכנה לפני הצגה בפני קהל צופים.
חזרה גנרלית

חזרה גנרלית (על פי האקדמיה ללשון העברית: חֲזָרָה כְּלָלִית) היא החזרה האחרונה, בתום סדרה של חזרות. במהלכה מוצגת ההופעה בשלמותה, בהיקף מלא, בהשתתפות כל צוות השחקנים ושאר בעלי התפקידים (תאורנים, אנשי סאונד, נגנים וכדומה). בחזרה גנרלית בתיאטרון, השחקנים מופיעים בלבוש מלא (תלבושות, איפור, פיאות וכדומה), ועושים שימוש באביזרים אמיתיים. עבור מופע מוזיקלי, החזרה הגנרלית היא החזרה האחרונה לפני ההופעה.
תיאטרון או אופרה

בתיאטרון, אנסמבל שחקנים עורכים חזרות, כהכנה לקראת ביצוע הופעה או הופעות בפני קהל. בשלבים המוקדמים של תהליך ההפקה, החזרות המתרחשות אינן כוללות את ההיבטים הטכניים של ההופעה (כגון: תאורה, ציוד סאונד והגברה וכדומה), והן משמשות בעיקר כדי לסייע לשחקנים ללמוד את הדיאלוג ולגבש את אופן התנועות שלהם על הבמה.
חזרה טכנית היא חזרה המיועדת בעיקר לטכנאי התאורה והקול המעורבים בהוצאה לפועל של ההופעה, על מנת לאפשר להם, ולמנהל הבמה, לערוך חזרות בהיבטים הטכניים של ההופעה - מתי יש להדליק/לכבות אורות (ואילו), מתי יש להשמיע אפקטים קוליים, אילו חפצים (תפאורה, אביזרים וכדומה) צריכים להיות על הבמה (ומתי) - וזאת לצורך זיהוי תקלות ומציאת פתרונות. בדרך כלל, השחקנים לא עושים חזרות על סצנות שלמות במהלך החזרה הטכנית, אלא מבצעים דיאלוגים ו/או פעולות המשמשות את מנהל הבמה כנקודות ציון זמן - מתי יש לבצע פעולה טכנית מסוימת (או סדרת פעולות). חזרה טכנית מקוצרת כוללת, בדרך כלל, רק את סיקוונס הפתיחה והסיום של כל סצנה או מערכה.
הקשרים אחרים

השימוש במונחים "חזרות" ו-"חזרות גנרליות" נפוץ גם מעבר לתחום אמנויות הבמה. כאשר ארגון צריך ללמוד כיצד ליישם את התהליך חדש, הוא עשוי לערוך חזרות של הפעילות מראש. ארגוני חירום עורכים לעיתים קרובות חזרות של ההכנות שלהם לתגובה לאסונות אזרחיים. צבא שמתכנן לתקוף יעד מסוים עשויים ליצור דגם של היעד, ולערוך חזרות של ההתקפה. תהליכי הטמעתם של שינויים משמעותיים בתחומי תעשייתיים ומורכבים מבחינה טכנית, כגון תחום מערכות מידע, מתבצעים לעיתים קרובות רק לאחר חזרות, במיוחד כאשר הדבר דורש תיאום של מספר רב של פעילויות, תוך אילוצי זמן.
הערות שוליים

↑  "Dress rehearsal". Merriam Webster. נבדק ב-2012-07-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph746150 
חזרה גנרלית של המיקאדו, 1885.
ז'רמי סטרביוס

ז'רמי סטרביוס (בצרפתית: Jérémy Stravius; נולד ב-14 ביולי 1988) הוא שחיין צרפתי. אלוף עולם (שנגחאי, 2011) במשחה ל-100 מטר גב, אלוף אולימפי (לונדון, 2012), פעמיים ברציפות אלוף העולם (ברצלונה, 2013 וקאזאן, 2015) ופעמיים ברציפות אלוף אירופה (דברצן, 2012 וברלין, 2014) במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2010

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 2010 הוא זכה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות, מדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.44 שניות, אחרי בן ארצו קאמי לאקור שקבע שיא אירופה חדש של 52.11 שניות ולפני ליאם טנקוק מהממלכה המאוחדת (53.86 שניות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:09.70 דקות, אחרי רוסיה שקבעה שיא אליפות חדש של 7:06.71 דקות וגרמניה (7:08.13 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.32 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 25.02 שניות.
ביוגרפיה > 2011 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 זכה סטרביוס ב-3 מדליות, זהב ו-2 כסף. מדליית זהב בשחה ל-100 מטר גב ביחד עם בן ארצו קאמי לאקור בתוצאה של 52.76 שניות, לפני אירי ריוסוקה מיפן (52.98 שניות). מדליות כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם אלן ברנאר, ויליאם מינאר ופביאן ז'ילו בתוצאה של 3:11.14 דקות, אחרי אוסטרליה (3:11.00 דקות) ולפני ארצות הברית (3:11.96 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם יאניק אנייל, גרגורי מלה ופביאן ז'ילו בתוצאה של 7:04.81 דקות, אחרי ארצות הברית (7:02.67 דקות) ולפני הרפובליקה העממית של סין (7:05.67 דקות). כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.40 דקות.
ביוגרפיה > 2012 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה סטרביוס בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות ומדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי 2013 זכה סטרביוס ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. מדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב ביחד עם מאט גריוורס מארצות הברית (24.54 שניות), אחרי קאמי לאקור (24.42 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.21 שניות, אחרי מאט גריוורס (52.93 שניות) ודייוויד פלאמר (53.12 שניות). נוסף לכך, האו סיים במקום 17 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:00.00 דקות.
ביוגרפיה > 2013 > שיאן עולם

במסגרת סבב הגביע העולמי שנערך בדוחה, קטר ב-21 באוקטובר אותה שנה קבע סטרביוס במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x500 מטר חופשי ביחד עם פלורן מנודו מלני הניק ואנה סנטמנס שיא עולם חדש של 1:31.14 דקות, שיפור לשיא בן שלושת הימים שקבעה רביעייה מיפן (1:32.52 דקות). שיא זה החזיק מעמד שלושה שבועות ונשבר על ידי רביעייה מאוסטרליה (1:31.13 דקות).
ביוגרפיה > 2014

באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2014 הוא זכה ב-4 מדליות, 1 זהב ו-3 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:11.64 דקות, לפני רוסיה (3:12.67 דקות) ואיטליה (3:12.78 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.84 שניות, אחרי ולדימיר מורוזוב מרוסיה (24.64 שניות) ולפני כריס ווקר-הבורן מהממלכה המאוחדת (25.00 שניות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.64 שניות, אחרי כריס ווקר-הבורן (53.32 שניות) ולפני יאן-פיליפ גלניה מגרמניה (54.15 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:32.47 דקות, אחרי הממלכה המאוחדת (3:31.73 דקות) ולפני הונגריה (3:33.11 דקות).
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה סטרביוס במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מדי מטלה, פלורן מנודו ופביאן ז'ילו בתוצאה של 3:10.74 דקות, לפני רוסיה (3:11.19 דקות) ואיטליה (3:12.53 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.36 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.94 שניות, במקום 13 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.65 שניות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 48.52 שניות ועלה חמישי לשלב חצי הגמר ובמקום 15 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 54.54 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 53.92 שניות.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכה סטרביוס במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם מדי מטלה, פביאן ז'ילו ופלורן מנודו בתוצאה של 3:10.53 דקות, אחרי ארצות הברית (3:09.92 דקות) ולפני אוסטרליה (3:11.37 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.11 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 17 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.10 שניות, במקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.62 שניות. בשלב המוקדמות הוא סיים במקום 11 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.67 דקות ופרש ממשחה זה. הוא סיים במקום עשירי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:34.47 דקות, כשחיין פרפר הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 51.70 שניות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט בסוף יולי 2017 סיים סטרביוס במקום רביעי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.61 שניות, 5 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד בשנת 2018 הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:22.07 דקות, לפני הולנד (3:23.97 דקות) ורוסיה (3:24.50 דקות).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי 2019 סיים סטרביוס במקום 11 במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.98 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 24.78 שניות ועלה שלישי לשלב חצי הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:13.34 דקות, כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.33 שניות.
ב-29 בינואר 2020 הוא פרש משחייה תחרותית.
חיים אישיים

לקראת חודש הגאווה שחל בסוף יוני 2021 סטרביוס יצא מהארון כהומו והיה אחד מבין 6 ספורטאי עילית להט"בים צרפתים שהופיעו בסרט התעודה "We Need to Talk".
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 47.97 שניות (2016)
200 מטר חופשי: 1:45.61 דקות (2013)
50 מטר גב: 24.45 שניות (2013)
100 מטר גב: 52.76 שניות (2011)
50 מטר פרפר: 23.58 שניות (2019)
100 מטר פרפר: 51.66 שניות (2016)
200 מטר מעורב אישי: 1:57.89 דקות (2013), שיא צרפת
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

100 מטר חופשי: 47.02 שניות (2019)
200 מטר חופשי: 1:43.11 דקות (2019)
400 מטר חופשי: 3:39.48 דקות (2015)
800 מטר חופשי: 7:45.73 דקות (2015)
50 מטר גב: 22.85 שניות (2016)
100 מטר גב: 49.57 שניות (2013), שיא צרפת
50 מטר פרפר: 22.58 שניות (2013)
100 מטר פרפר: 50.04 שניות (2013)
200 מטר פרפר: 1:51.33 דקות (2015)
200 מטר מעורב אישי: 1:54.00 דקות (2012), שיא צרפת
400 מטר מעורב אישי: 4:06.85 דקות (2012), שיא צרפת
הערות שוליים

↑  תוצאות רשמיות של אליפות אירופה בשחייה, בודפשט 2010, באתר omegatiming
חוף שיראזה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  78°30′S 156°00′W﻿ / ﻿78.5°S 156°W﻿ / -78.5; -156
 נתונים מדיניים
 על שם:  נובו שיראזה 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף שיראזה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף שיראזה
 
חוף שיראזה (באנגלית: Shirase Coast) הוא מקטע חוף לאורך הצד המזרחי של מדף הקרח רוס וים רוס, שבאנטארקטיקה.
החוף מצוי בין הקצה הצפוני של חוף סיפל (ב- 80°10′S 151°00′W﻿ / ﻿80.167°S 151.000°W﻿ / -80.167; -151.000) לבין כף קולבק.
היסטוריה > גילוי החוף ומקור שמו

המשלחת היפאנית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1912, בפיקודו של סגן נובו שיראזה, הפליגו בספינה קינאן מארו סמוך לחוף זה בינואר 1912.
המשלחת נחתה במפרץ קיינאן, ובמפרץ הלווייתנים, ומשם יצאו למסע מחקר של 160 ק"מ לכיוון דרום - מזרח על מדף הקרח רוס.
היסטוריה > מקור השם

בשנת 1961 ועדת השמות האנטארקטית של ניו זילנד קראה לחוף על שמו של שיראזה.
ראו גם

שונית שיראזה
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4  מידע היסטורי
זרסנאי טדסה

זרסנאי טדסה (בתיגרינית: ዘርእሰናይ ታደሰ; נולד ב-8 בפברואר 1982) הוא אתלט אריתראי. הוא אלוף העולם 4 פעמים ברציפות (2009-2006) ושיאן העולם בעבר בריצת חצי מרתון. הוא בעל מדליית ארד אולימפית, סגן אלוף עולם ואלוף אפריקה בריצת 10000 מטר ובכך היה לספורטאי היחידי שזכה במדליה אולימפית מאריתריאה.
ביוגרפיה

טדסה נולד באדי בנה.
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 סיים טדסה במקום שמיני בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:05.57 דקות.
ביוגרפיה > מדליה אולימפית ראשונה לאריתריאה

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה טדסה במדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:22.57 דקות, אחרי קנניסה בקלה שקבע שיא אולימפי חדש של 27:05.10 דקות וסילשי סיהינה 27:09.39 דקות, שניהם מאתיופיה ובכך היה לספורטאי היחידי שזכה במדליה אולימפית מאריתריאה. נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:24.31 דקות.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 2005 סיים טדסה במקום שישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:12.82 דקות ובמקום 14 בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:40.27 דקות.
במשחקי אפריקה שנערכו באלג'יר, אלג'יריה בשנת 2007 זכה טדסה במדליית זהב בריצת 10000 בשיא משחקים חדש של 27:00.30 דקות. באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן אותה שנה הוא סיים במקום רביעי בריצת 10000 מטר תוצאה של 27:21.37 דקות
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים טדסה במקום חמישי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:05.11 דקות.
ביוגרפיה > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2009 זכה טדסה במדליית כסף בריצת 10000 מטר בתוצאה של 26:50.12 דקות, אחרי בקלה שקבע שיא אליפות חדש של 26:46.31 דקות, ולפני מוזס נדיימה מקניה (26:57.39 דקות).
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בליסבון, פורטוגל, ב-21 במרץ 2010 קבע טדסה בריצת חצי מרתון שיא עולם חדש של 58:23 דקות, במהלך הריצה שיפר את שיא העולם בריצת 20 ק"מ וקבע תוצאה של 55:21 דקות.
באליפות העולם שנערכה בטגו, קוריאה הדרומית בשנת 2011 סיים טדסה במקום רביעי בריצת 10000 מטר בתוצאה של 27:22.57 דקות. בתחרות שנערכה בליסבון אותה שנה, הוא קבע את הישג השנה בעולם בריצת חצי מרתון 58:30 דקות.
ביוגרפיה > Breaking 2

זרסנאי היה אחד משלושת רצי המרתון שהשתתפו בפרויקט של חברת נייקי בשנת 2017 בו ניסו לשבור את שיא העולם במרתון ולרדת משעתיים. אמנם פרויקט זה לא הצליח להביא רץ למתחת לשעתיים, אולם הושגה בו התוצאה הטובה ביותר בריצת מרתון אי פעם של 2:00:25 על ידי הרץ הקנייתי אליוד קיפצ'וגה. זרסנאי הגיע במקום שני תוך שהוא שובר את שיאו האישי בתוצאה של 2:06:51. תוצאות אלו אינן מוכרות על ידי איגוד האתלטיקה.
ירידת מפלס ים המלח

השינויים בים המלח במחצית השנייה של המאה ה-20
החל מהמחצית השנייה של המאה העשרים נרשמת ירידה מתמשכת במפלס ים המלח, שהצטברה לאורך התקופה לכדי קרוב לחמישים מטרים.
ירידת המפלס גרמה לייבוש האגן הדרומי של הים וגורמת לתופעות כמו נסיגת חופים, בולענים ופגיעה בתשתיות ובסביבה. הירידה נבעה בעבר בעיקר מהקטנת זרימת המים לים המלח, בעיקר בנהר הירדן, עקב שימוש מוגבר במים אלה לצריכה שוטפת ולהשקיה במדינות הנמצאות באגן הניקוז של ים המלח. לאחר התייבשות האגן הדרומי הרחיבו מפעלי ים המלח שלחוף ים המלח את כריית האשלג, ובנו באגן המיובש בריכות אידוי למי הים. את המים הם שואבים מהים באגן הצפוני. שאיבת המים ואיוד המים בבריכות תורמים היום תרומה משמעותית לירידת מפלס הים.
היסטוריה

מפלס מי ים המלח היה נתון לתנודות גדולות בהיסטוריה. עדויות לכך הם קווי חופים קדומים המופיעים בצוקים בצדדי הים. מאז 1930 יש מדידות תקופתיות של מפלס מי הים. במחצית הראשונה של המאה העשרים היה המפלס יציב, סביב 390 מטרים מתחת לפני הים. יציבות זו נבעה מאיזון בין כניסת מים אל הים מאגן הניקוז שלו, ובעיקר מנהר הירדן, לבין ההתאדות הטבעית של מים. שעורי ההתאיידות הגבוהים בים המלח נובעים ממיקומו של הים באזור של אקלים מדברי צחיח, חם ויבש. באותה תקופה היה נפח המים הנכנסים לים 1,500-2,000 מיליוני מ"ק דומה לנפח המים שהתאדו ממנו מדי שנה. (מספרים אלה הם בגדר הערכה, הואיל וחלק גדול מהנתונים לא נמדדו באופן סדיר באותה תקופה).
היסטוריה > ירידת המפלס בעשורים האחרונים

החל מהמחצית השנייה של המאה העשרים נמצא מפלסו של האגם בירידה מתמדת בשל חוסר איזון בין כמויות המים הנכנסות והיוצאות. נקודת מפנה עיקרית התרחשה במהלך שנות השישים של המאה העשרים עם הפעלת המוביל הארצי בישראל ותעלת עבדאללה בירדן. מתחילת המדידות ועד שנת 1997 ירד המפלס ביותר מ-21 מטרים. בשנות השמונים של המאה העשרים הגיעה הירידה השנתית לכ-70 סנטימטר בממוצע. בעשור הראשון של המאה ה-21 גדל קצב הירידה השנתי עד כדי מעט יותר ממטר לשנה, ובשנים מסוימות אף התקרב לכ-1.5 מטר לשנה. כתוצאה מירידת המפלס הצטמצם שטח פני ים המלח לאורך המאה ה-20. ב-1930 היה שטחו 1,015 קילומטר רבוע (קמ"ר), ב-1966 930 קמ"ר ובסוף 2012 605 קמ"ר בלבד. אורכו של הים הצטמצם מ-85 ק"מ בשנת 1930 ל-51 ק"מ בשנת 2010. רוחבו עומד כיום על כ-18 ק"מ (הנתונים מתייחסים לאגן הצפוני, אחר שהאגף הדרומי התייבש).
הקמת מפעלי מים גדולים כמו מפעל המוביל הארצי בישראל, תעלת עבדאללה בירדן וסכרים על הירמוך בסוריה והקטנת כמות המשקעים באגן גרמו להקטנת זרימת המים בנהר הירדן בכ- 90%. הקטנת הזרימות בירדן גרעה למעלה ממיליארד מטרים מעוקבים של מים לשנה ממאזן המים של הים. האקלים מדברי החם והיבש באזור ים המלח גורם לאידוי רב באגן הים. כמויות האידוי באגן תלוי במספר גורמים שהעיקריים שבהם: שטח הים, שטח בריכות האידוי של המפעלים הכימיים, התנאים האקלימיים ובמיוחד אחוזי הלחות באוויר, ורמת המליחות של המים. הירידה בשטח הים, העלייה בשטח בריכות האידוי של המפעלים, ירידת אחוזי הלחות באוויר ועליית רמת המליחות של הים הביאו במשך השנים, בסיכומו של דבר, ליציבות בהיקף ההתאיידות באגן בהיקף של למעלה ממיליארד מטרים מעוקבים בשנה. הירידה בכניסת המים לים, הגדלת שאיבת המים לאידוי בבריכות, והעלייה בהיקף האידוי בבריכות ובים, הביאו לירידה מתמשכת במפלס הים ושטחו.
הגרעון השנתי במאזן המים של ים המלח הוא ההפרש בין נפח המים הנכנסים לימה (ללא התמלחת של המפעלים הכימיים) של כ-350 מיליון מטר מעוקב בשנה, לנפח מי הים היוצאים מהים על ידי התאדות בים ובבריכות של כ-1,050 מיליון מ"ק בשנה, כלומר הגירעון הנגרם כתוצאה מההתאידות הוא כ-700 מיליון מ"ק בשנה. הגירעון החריף עם הזמן בגלל הקטנת כמות המשקעים באגן, עצירת שאריות המים הנכנסים לים והגברת השאיבה נטו של מי ים לאידוי בבריכות המפעלים. קצב ירידת המפלס הוכפל מכחצי מטר לשנה בין 1977 ל-1997, לכמטר אחד בשנה בין 1997 ל-2010, ועלה לכ-1.4 מטרים בשנת 2012. ירידת המפלס המצטברת גורמת לשינויים גדולים באגן הים ביניהם: פגיעה בגוף המים של הים באגן הצפוני על ידי הצטמצמות נפחו ועליית המליחות בו, יצירת בולענים, נסיגת חופים, פגיעה בתשתיות (כבישים וגשרים) ובשמורות טבע.
באגן ים המלח שני אגנים מחוברים: האגן הדרומי ובו בריכות המפעלים, שהוא שטוח ברום כ-402 מטר מתחת לפני הים, והצפוני, שבו גוף המים של הים שעומק המים המרבי בו עמוד על כ-380 מטר ושקרקעיתו נמצאת ברום ממוצע של כ-730 מטרים מתחת לפני הים, והרום המקסימלי כ-810 מתחת לפני הים. עד שנת 1976 היו שני האגנים מחוברים ביניהם. בשל הירידה המתמשכת במפלס התייבש האגן הדרומי שהיה רדוד, ונבנו בו בריכות המפעלים וכתוצאה מכך פחת שטחו של הים במידה ניכרת. כאמור, רוחבו של הים באגן הצפוני של ים המלח בנקודה המקסימלית הוא 18 קילומטר ואורכו 51 קילומטרים (2010).
כיום, מדידות מפלס ים המלח מתבצעות תחת אחריות השירות ההידרולוגי ברשות המים והביוב.
סיבות לירידת המפלס

הסיבה המרכזית לירידת המפלס בעבר הייתה ירידה חדה בכמות המים הנכנסים אליו, בעיקר מנהר הירדן, לאחר שסכר דגניה שמווסת את זרימת המים מהכנרת אליו נסגר, ולאחר שנהר הירמוך שמזרים אליו מים הוטה לצורך הספקת מים לירדן. סיבה נוספת לירידת היקף זרימות המים הנכנסים לים המלח היא הירידה בהיקף המשקעים באגן ההיקוות של הים. על פי ההערכות, בנהר הירדן זרמו בעבר כ-1100-1300 מלמ"ק מדי שנה, בעוד שכיום זורמים בו בשנה לא גשומה כ- 40-100 מלמ"ק בלבד. המדינות הגובלות משתמשות כמעט בכל הזרימה השנתית בנהרות האחרים, וכתוצאה מכך כמויות המים המגיעות לים המלח הן נמוכות ביותר (כ-350 מיליון מטרים מעוקבים לשנה). בנוסף, אקלים מדברי חם ויבש באזור ים המלח, שגורם לאידוי רב של מי הים, יחד עם שאיבת מי הים על ידי מפעלי האשלג השוכנים לחופיו, בצד הישראלי והירדני, יצרו מצב שבו חסרים מים לייצוב מפלסו של ים המלח.
הרחבת הייצור במפעלים הכימיים חייבה הקמת בריכות תעשייתיות גדולות באגן הדרומי לצורך אידוי המים וייצור אשלג על ידי מפעלי האשלג בישראל ובירדן. מערכת של מפעלי שאיבה ותעלות מספקת מים מהאגן הצפוני לבריכות. היקף השאיבה השנתי של המפעלים הישראלי והירדני יחד מוערך ב-600 מיליוני מטרים מעוקבים בשנה. בסיום תהליך הייצור בברכות מוחזרים לים כ- 270 מיליוני מטרים מעוקבים של תמלחת. ההפרש בין נפח השאיבה של מי הים ובין התמלחת המוחזרת מיצגת את נפח ההתאיידות של המים בבריכות המפעלים, שקיעת המלח בבריכות האידוי והעברת מלחים לעיבוד במפעלים. סך התאיידות המים באגן ים המלח מוערכת ב-1,050 מיליוני מטרים מעוקבים בשנה. ההתאיידות בבריכות שבאגן הדרומי היא 33% מסך ההתאיידות באגן. ירידת מפלס הים נובעת ממאזן שלילי של הכניסות והיציאות של מים מהאגן. המאזן השלילי בין היציאות והכניסות של מים מהאגן ואליו הוא כ-730 מיליוני מטרים מעוקבים בשנה. יש המשווים את גריעת המים הנובעת מפעילות המפעלים הכימיים לגרעון במאזן המים באגן (45%).
נזקי ירידת המפלס

ירידת המפלס המצטברת גורמת לשינויים גדולים באגן הים ביניהם: שינויים ניכרים בגוף המים של האגם הצפוני, יצירת בולענים, נסיגת חופים, פגיעה בתשתיות (כבישים וגשרים) ובשמורות טבע. השינויים הבלתי הפיכים בגוף המים של האגם הצפוני נגרמים מעליית המליחות של הים עקב ירידת המפלס, מהשקעה גוברת של מלח בקרקעית הים, מהזרמת כמויות גדולות של תמלחת בעלת הרכב כימי שונה על ידי המפעלים, מהזרמה בעתיד של המלח מקציר המלח בבריכה 5 ומזרימת ביוב ומים מליחים מהירדן ומקורות נוספים. יצירת הבולענים נגרמת עקב ירידת מפלס מי התהום הגורמת להמסה של שכבות מלח תת-קרקעיות ויצירת חללים. החללים התת-קרקעיים גורמים להתמוטטות הקרקע מעליהם. תופעת הבולענים גורמת לנזקים תשתיתיים ותיירותיים בפגיעתה במטעים, במבנים, בשטחי חניה ובכבישים, צינורות ובתי מלון. המכון הגאולוגי הכין מיפוי של האזורים עם סיכון גבוה של היווצרות בולענים. ירידת המפלס גורמת לנסיגת החופים וחשיפת משטחי בוץ גדולים בעיקר בצפון ומערב הים. בצד המזרחי קו המצוקים הוא קרוב יותר לים ולכן ירידת המפלס היא יותר אנכית. נסיגת החופים גורמת לקשיים בנגישות לים והפעלת חופי רחצה. הפגיעה בתשתיות נגרמת עקב התחפרות הנחלים. ההתחפרות נובעת משינוי זווית הזרימה של הנחלים עקב ירידת המפלס. ההתחפרות גרמה להתמוטטות גשרים ליד עין גדי. נזק גדול נגרם לשמורות הטבע שהיו ליד חופי הים הקודמים. ירידת מפלס מי התהום, התרחקות קו החוף ושינוי זווית הזרימה של הנחלים גרמו לשינוי לא הפיך בצורה ובתפקוד השמורות. נגרמת פגיעה בחי והצומח של השמורות.

בנוסף לנזקים המוחשיים שנגרמים באזור יש פגיעה גם בערכים הבלתי מוחשיים של הנוף וההופעה הכללית של אגן ים המלח. יש כמה אומדנים לגבי הנזקים הנגרמים בעקבות ירידת המפלס וקיים ויכוח בין כלכלנים לגבי שיטת החישוב של נזקי הפגיעה בסביבה עקב ירידת המפלס. יש המחשבים רק את הנזקים המוחשיים הנגרמים לתשתיות ונסיגת החופים המגיעים לכמה עשרות מיליוני דולר בשנה ויש המחשבים גם את הנזקים הלא מוחשיים בנוף ובסביבה ומגיעים להיקף של כמה מאות מיליוני דולר לשנה.
נסיגת החופים בים המלח. מראה קרקעית הים הנסוג משמורת עינות צוקים ("עין פשח'ה")