stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב ברפובליקה של קונגו
תנאי מחיה

דו"ח מעמד זכויות האדם ברפובליקה של קונגו לשנת 2010 שפורסם על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית מצא כי,
"לא הייתה קהילה ידועה של הומוסקסואלים או לסביות בשל הסטיגמה החברתית הקשורה להומוסקסואליות... לא היו מקרים ידועים של אלימות או אפליה נגד הומוסקסואלים, לסביות או טרנסג'נדרים במהלך השנה. בעוד שאפליה עשויה להתקיים בגלל הסטיגמה החברתית סביב הומוסקסואליות, לא דווח על מקרים כאלה לארגונים לא ממשלתיים והם לא סוקרו על ידי התקשורת".
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1940)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 1940)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה): 
נישואים חד-מיניים: 
הכרה בזוגיות חד-מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור): 
אימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים: 
אימוץ ילד חורג בקרב זוגות חד-מיניים: 
לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא:  אין נתונים
הכרה משפטית בשינוי מגדר:  אין נתונים
גישה להפריה חוץ-גופית בקרב זוגות לסביות: 
איסור על ביצוע טיפול המרה בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם:
ראו גם

זכויות להט"ב
זכויות להט"ב באפריקה
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org
↑  REPUBLIC OF THE CONGO, 2009-2017.state.gov
וילה אמו

וילה אמו (איטלקית: Villa Emo) היא אחת הווילות הכפריות שבנה האדריכל האיטלקי אנדראה פלאדיו באזור ונטו שבצפון איטליה (כיום ליד פנזולו Fanzolo di Vedelago שבנפת טרוויזו).
הווילה תוכננה ונבנתה לפי הזמנתו של לאונרדו אמו איש ונציה, והבנייה הסתיימה, ככל הידוע, סביב שנת 1565. וילה אמו הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית במסגרת הווילות הפלדיאניות בוונטו.
אדריכלות

תוכנית המבנה פורסמה על ידי פלאדיו בספרו ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, והיא תואמת כמעט במדויק את הבניין הקיים. תוכנית הבניין וחזיתו בעלי סימטריה דו-צדדית האופיינית לעבודותיו של פלאדיו.
במרכז מצוי בית האדון ולו מתאר רבוע. אל הפתח המרכזי עולה כבש רחב עם שיפוע מתון, שניתן היה להגיע באמצעותו, אגב רכיבה על סוס, עד לכניסה הראשית אל הבניין. כמקובל בווילות של פלאדיו, גם כאן לבניין שלוש קומות הניכרות בחלונותיהן. קומת האדון בעלת החלונות הגבוהים היא הקומה השנייה אליה עולה הכבש. מתחתיה שוכנת קומת השירותים הנמוכה, שחלונותיה נראים משני צידי הכבש. הקומה העליונה שמתחת לגג ניכרת בחלונותיה צרים, והיא נועדה לאחסון של תוצרת חקלאית.
הכבש עולה אל מבואה בצורת לוג'יה (loggia) עם חזית דמוית מקדש רומי, כלומר עם שני עמודים התומכים בגג גמלוני. החזית פשוטה ביותר בעיצובה, כמעט ללא עיטורים, פרט לשתי דמויות מכונפות האוחזות בסמל המשפחה, המעוצבת במשולש הגמלון.
משני צידי בית האדון משוכים שני אגפים צרים וארוכים, שבחזיתם טור של אחת-עשרה קשתות בכל צד. אגפים אלה נועדו למתקנים, למחסנים ולציוד החקלאי של החווה. לאגפים האלה ניתן היה להגיע מן הבית תחת קירוי. האגפים ארוכים במיוחד ומעידים על צורכי אחסון רבים המעידים על שפע כלכלי של המשפחה. משפחת אמו החלה לגדל בשטחיה שבעמק הפו את צמחי התירס, שהגיעו זה לא כבר מן העולם החדש. בתמשיחי הקיר (פרסקו) המעטרים את חדרי האירוח שבבית ניתן לראות תיאורי אשכולות קלחי תירס בשל. גידול זה העלה בהרבה את רווחיה של המשפחה. בקצוות האגפים האלה, בחלק המרוחק ביותר מן הבית, מתרוממים שובכי יונים.
את עיטור קירותיהם של החדרים הפקיד פלאדיו בידיו של הצייר ג'ובאני בטיסטה זלוטי (Zelotti). חדר אחד מכונה בשם "חדר האומנויות" שכן הוא מציג האנשות של אומנויות ומדעים ובהן השירה, המוזיקה והאסטרונומיה. עיטורים אחרים מתייחסים לוונוס, אלת האהבה.
ראו גם

הווילות הפלדיאניות בוונטו
לקריאה נוספת

אנדראה פלאדיו, ארבעת הספרים על אודות האדריכלות, תרגם לעברית רוני רייך בצירוף מבוא, הערות ומפתחות, הוצאת זמורה-ביתן-דביר, 1999, עמ' 149.
Bruce Bucher, Andrea Palladio, The Architect in his Time, Abbeville Press, New-York, 1998, pp. 139-145.
הערות שוליים

↑  ספר שני, פרק 14, עמ' 75; מהדורת ר' רייך, עמ' 149.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605365805171  GND: 4381965-5  VIAF: 243841286   WorldCat (עם VIAF): 243841286
וילה (מחוז)

וילה (בספרדית: Huila, ב-IPA: [ˈwila]) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בדרום קולומביה והוא גובל בעיר בוגוטה ובמחוזות טולימה וקונדינמרקה בצפון, במטה במזרח, בקקטה בדרום ובקאוקה במערב.
המחוז משתרע על שטח של 19,890 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.2 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא נייבה.
היסטוריה

אזור וילה היה אחד המוקדים של תרבות סן אגוסטין (ספ') שהתקיימה במשך אלפי שנים בתקופה הפרה-קולומביאנית. אחת העדויות המובהקות לתרבות הזו היא הממצאים בפארק הארכאולוגי סן אגוסטין שנמצא בקרבת סן אגוסטין בתחומי המחוז. בין העמים שהתגוררו בתחומי וילה בתקופה הפרה-קולומביאנית ניתן למנות את הפיחאו (אנ'), האנדקי (אנ'), הילקון (ספ'), הפאס (אנ') והטאמה (ספ').
הספרדים החלו לכבוש את האזור במהלך המאה ה-16, אך נאלצו להתמודד עם התנגדות ילידית משמעותית, שהונהגה בין היתר על ידי גאיטנה (אנ') מבני הילקון. בסופו של דבר הספרדים התגברו על המרידות והחל הפיתוח הקולוניאלי של האזור. בתחילת המאה ה-17 נוצרה פרובינציית נייבה, שהשתייכה תחילה למלכות המשנה של פרו ומהמאה ה-18 למלכות המשנה של גרנדה החדשה. נייבה הייתה בירתה של הפרובינציה והיא כללה את שטחי המחוז המודרני ועוד חלקים קטנים ממחוזות מודרניים נוספים.
ב-1811 החלו הניצנים של מאבק העצמאות הקולומביאני והוקמה הפדרציה של הפרובינציות המאוחדות של גרנדה החדשה ונייבה הפכה לאחת החברות בפדרציה, אך כעבור שנים ספורות, ב-1816, האימפריה הספרדית השתלטה על האזור מחדש.
בסופו של דבר רפובליקת קולומביה הגדולה כעבור מספר שנים. האזור השתייך למחלקת קונדינמרקה (שכללה את שטחי קולומביה ופנמה המודרניות). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה ופרובינציית נייבה נוסדה מחדש. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והאזור השתייך למדינת קונדינמרקה, עד שב-1861 פוצלה ממנה מדינת טולימה שכללה את שטחי המחוזות המודרניים טולימה ווילה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המשיכו להתקיים באותה מתכונת. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז טולימה שכלל את אותם השטחים.
ב-1905 פוצל מחוז וילה ממחוז טולימה. בשנים שלאחר מכן היה ניסיון לשנות את השם למחוז נייבה, אך השם החדש וילה התקבע. המחוז קרוי על שם ההר נבדו דל וילה, הר הגעש הגבוה ביותר בקולומביה שנמצא במשולש הגבולות של מחוזות וילה, טולימה וקאוקה.
כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת על ענפים שונים, בהם חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, בננה, קפה, תירס, שעועית, דורה, קקאו, קנה סוכר, מניהוט וטבק, גידול מקנה, דיג, תעשייה וכרייה.
חלוקה מנהלית

בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לארבעה אזורי משנה (Subregiones) כדלהלן:
| שם | שם בספרדית | עיר בירה | מספר רשויות מקומיות |
| --- | --- | --- | --- |
| אזור משנה צפון | Subnorte | נייבה | 15 |
| אזור משנה מרכז | Subcentro | גרסון | 8 |
| אזור משנה דרום | Subsur | פיטליטו | 12 |
| אזור משנה מערב | Suboccidente | לה פלאטה | 9 |
הערות שוליים

↑  וילה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
| מחוזות קולומביה |
| --- | --- | --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה |  |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb125192158 (data)  MusicBrainz: 57bbc8ff-7b37-45e9-ba61-8ccc453c4387 
חלוקת המחוז לאזורי משנה.
ויקטור ז'ירמונסקי

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1891 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 בינואר 1971 (בגיל 79) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות בקומארובו 
 השכלה:  Faculty of History and Philology of St. Petersburg University (1912)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מעסיק:  אוניברסיטת סראטוב, Pushkin House, Institute of Linguistics of the Russian Academy of Sciences, המכון למחקרים בלשניים של האקדמיה הרוסית למדעים, הפקולטה לפילולוגיה באוניברסיטת סנקט פטרבורג, אוניברסיטת הרצן, Voprossõ Jazõkoznanija 
 בן או בת זוג:  Nina Aleksandrovna Žirmunskaâ 
 פרסים והוקרה:  מדליית גתה (1967)  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
ויקטור ז'ירמונסקי (ברוסית:Виктор Максимович Жирмунский ‏(2 באוגוסט 1891, סנקט פטרבורג - 31 בינואר 1971) היה, בלשן וחוקר ספרות סובייטי ממוצא יהודי
ויקטור ז'ירמונסקי נולד בשנת 1891 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית עם שורשים מוילנה ודאוגבפילס. לאחר סיום בית ספר הוא למד באוניברסיטת סנקט פטרבורג אותה סיים בשנת 1912.
לאחר סיום הלימודים ז'ירמונסקי לימד במספר מוסדות להשכלה גבוהה.
ז'ירמונסקי נעצר מספר פעמים (1933, 1935 ו-1945). בתקופת המאבק נגד קוסמופוליטיות בשנת 1949 הוא סולק מהאוניברסיטה.
בשנת 1957 ז'ירמונסקי מונה למנהל מחלקת שפות אירופאיות במכון לבלשנות של אקדמיה של ברית המועצות למדעים. במקביל הוא חזר ללמד באוניברסיטה. בשנת 1966 הוא נבחר לחבר באקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1967 ז'ירמונסקי קיבל מדליית גתה שמוענקת על ידי מכון גתה לחוקרי גרמנית.
ז'ירמונסקי היה בין הנציגים הבולטים של אסכולה דקדוקית של לנינגרד. בשנת 1940 הוא פרסם עבודה על דיאלקטים של יידיש בברית המועצות.
בתחום בלשנות ז'ירמונסקי חקר פולקלור גרמני וטורקי, יצירות של יוהאן וולפגנג פון גתה וג'ורג' ביירון.
ז'ירמונסקי היה מנחה למספר רב של עבודות תואר שלישי.
על פעילותו הוענקו לו עיטור לנין ועיטור הדגל האדום של העמל (פעמיים).
ויקטור זאס

| --- | --- |

ויקטור זאס, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Batman: Streets of Gotham #4 מנובמבר 2009. אמנות מאת דסטין נגיון.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  Batman: Shadow of the Bat #1 (יוני 1992)
 יוצרים:  אלן גרנט, נורם ברייפוגל
 גילום הדמות:  דני ג'ייקובס, אנתוני קאריגן, סטיבן בלום, Tim Booth, כריס מסינה 
 מידע
 כינויים:  מיסטר זאס
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  נבל-על, רוצח סדרתי
 כוחות:  ללא כוחות-על מיומנות בקרב פנים אל פנים ושימוש בנשק קר
 חבר לשעבר בקבוצה:  החברה הסודית של נבלי-העל
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  גות'אם סיטי 
 דמויות קשורות
 אויבים:  באטמן 
 
ויקטור זאס (באנגלית: Victor Zsasz) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman: Shadow of the Bat #1 מיוני 1992 ונוצרה על ידי הכותב אלן גרנט והמאייר נורם ברייפוגל.
ויקטור זאס הוא רוצח סדרתי חולה נפש, שנוהג לחתוך את עצמו בהתאם לקרבנותיו. זאס הוא בנם של זוג הורים עשירים, שמותם הכניס אותו לדיכאון וגרם לו להפסיד את כספו בהימורים. לילה אחד, לאחר שהפסיד את כל כספו בהימורים בקזינו של הפינגווין, זאס החליט להתאבד באמצעות קפיצה מגשר גות'אם לאחר שהגיע למסקנה כי חייו ריקים ומונעים בידי תשוקות. הוא הותקף לפני התאבדותו בידי חסר בית, שביקש ממנו כסף מוקדם יותר באותו הערב ונענה בשלילה. זאס לקח מחסר הבית את הסכין, והגיע לתובנה כי חיי הכל חסרי משמעות, ואף אדם לא חשוב. זאס דקר את חסר הבית כ"מתנה" על הצלתו, והחליט להקדיש את חייו ל"שחרורם" של אנשים מקיומם חסר המשמעות.
הוא אובחן כחולה נפש, ונשלח למוסד ארקהם אסיילום. הוא נהג לברוח מתאו במהלך הלילה, להמשיך ברציחותיו ולחזור לקראת הבוקר לארקהם. הוא מביא את מנהל הכלא ג'רמיה ארקהם לרמת אי-שפיות במסגרת הטיפולים האישיים במוסד, אך לבסוף נתפס ומובס בידי באטמן ונייטווינג. במהלך השנים, זאס נהיה לאחד מהחברים בגלריית הנבלים של באטמן, ולקח חלק באירועים שונים ביקום DC, לרבות "נפילתו של אביר", "הקרב על הגלימה" ו"רוע נצחי".
את דמותו של ויקטור זאס בסרט הלייב אקשן "באטמן מתחיל" גילם הזמר טים בות'. השחקן אנתוני קאריגן מגלם את דמותו בסדרת הלייב אקשן "גותהאם", ודני ג'ייקובס דיבב את דמותו בסדרת משחקי ארקהם. בסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת" גילם אותו השחקן כריס מסינה.
השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תאריך הקמה:  9 במרץ 2004 
 מטה מרכזי:  לנינגרדסקי פרוספקט 
 rostransnadzor.ru
 
השירות הפדרלי לפיקוח על התחבורה (ברוסית: Ространснадзор) היא סוכנות של ממשלת רוסיה שהוקמה בשנת 2004 כתוצאה מרפורמות ממשלתיות שהעבירו את תפקידי הפיקוח מכמה סוכנויות לרשת חדשה. השירות מפקח על כמה היבטים של רשת התחבורה של רוסיה, כולל תחבורה ציבורית.
אלכסנדר קאסיאנוב הוא ראש הסוכנות מאז 2013.
מבנה

לשירות יש כמה סוכנויות, בהתאם לסוג התחבורה:
Goszheldornadzor (תחבורת רכבות)
Gosavtodornadzor (תחבורת רכב)
Gosmorrechnadzor (תחבורת ימים ונהרות)
Gosavianadzor (תחבורה אווירית)
בטיחות בתחבורה
ראשי השירות

אלכסנדר נראדקו (2004—2005).
ואלרי סאלייב (2005—2007).
גנאדי קוזנקוב (2007—2008, 2009—2011).
ניקולאי ליאמוב (ממלא מקום, 2008—2009).
אלכסנדר קסיאנוב (2011—2015).
יבגני דיטריך (20 ביולי — 12 באוקטובר 2015).
סרגיי סאריצקי (ממלא מקום, 12 באוקטובר 2015 — 10 בפברואר 2017).
ויקטור בסארגין (10 בפברואר 2017 — ואילך).
וים מרטנס

| --- | --- |

 לידה:  14 במאי 1953 (בן 71) נירפלט, בלגיה 
 מוקד פעילות:  בלגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גנט, הקונסרבטוריון המלכותי של בריסל 
 סוג קול:  קונטרה-טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  פקטורי רקורדס, ווינדהאם היל רקורדס 
 www.wimmertens.be
 פרופיל ב-IMDb
 
וים מרטנס (Wim Mertens; נולד ב-14 במאי 1953) הוא מוזיקולוג ומלחין פלמי-בלגי.
ביוגרפיה

נולד בנרפלט (Neerpelt) שבבלגיה. למד מדע המדינה וסוציולוגיה באוניברסיטת לאובן (1975) ומוזיקולוגיה באוניברסיטת גנט. בשנת 1978 החל לעבוד בתור מפיק בתחנת BRT הבלגית. הוא הפיק בעבור הרדיו הופעות של פיליפ גלאס, סטיב רייך, טרי ריילי ומרדית' מונק בעבור תוכנית בשם Funky Town.
משנות השמונים של המאה העשרים, הוא מוכר בעיקר כמלחין. בשנת 1980 הוציא את אלבומו הראשון For amusement only, a, בשביל מכונות פינבול ומאז הקליט יותר מחמישים אלבומים. את סגנונו המוזיקלי ניתן לתאר כמודרני ומינימליסטי.
נודע בזכות יצירתו "המאבק לתענוג" אותו כתב לסרט "כרס של ארכיטקט" (1987) של פיטר גרינוויי. בנוסף כתב את הספר American Minimal Music על יצירות של מלחינים מינימליסטיים אמריקאים כפיליפ גלאס, סטיב רייך ואחרים.
זכויות להט"ב בקריית הוותיקן

| --- | --- |

קריית הוותיקן
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1929
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  מדינה ללא צבא
 הגנה מפני אפליה:  אין איסור בחוק על אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  קריית הוותיקן אינה חברה באו"ם ומוגדרת כמדינה משקיפה אשר אינה מחזיקה בזכות הצבעה
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בקריית הוותיקן מתמודדים עם אתגרים משפטיים שאינם נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. הקוד המשפטי לגבי זכויות להט"ב בוותיקן מבוסס על חוק העונשין האיטלקי משנת 1929, זמן הקמת המדינה הריבונית של קריית הוותיקן. משנת 1929 עד 2008, קריית הוותיקן אימצה אוטומטית את רוב החוקים האיטלקיים. עם זאת, הוכרז בסוף 2008 כי לא תאמץ עוד באופן אוטומטי חוקים איטלקיים חדשים.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בין בוגרים היא חוקית בקריית הוותיקן מאז 1929 כחלק מאיטליה. מאז 2013, גיל ההסכמה הוא 18 שנים, למעט מין בהסכמה במסגרת זוגות לא נשואים, אשר הוא 14.
ב-18 בדצמבר 2008, הכס הקדוש אישר את אי-ההפללה של פעילות הומוסקסואלית באופן רשמי כמדינה עצמאית, אף על פי שהביע התנגדות לנוסח "ההצהרה בדבר זכויות אדם, נטייה מינית וזהות מגדרית" שהוצגה בעצרת הכללית של האו"ם באותו יום אשר גינתה אלימות ואפליה כלפי להט"ב.
על מנת לקבל הסמכה עבור דיפלומטים זרים, עליהם חל איסור להיות חלק ממשפחה חד מינית או להיות במעמד גרושים. בשנת 2008, ז'אן-לופ קון-דלפורג', דיפלומט הומוסקסואל גלוי אשר נמצא באיחוד אזרחי עם בן זוגו, נדחה על ידי פקידים רומאים-קתולים להיות שגריר צרפת בכס הקדוש.
בשנת 2015, לורן סטפניני, דיפלומט קתולי והומוסקסואל גלוי, נדחה על ידי פקידים רומים-קתוליים להיות שגריר צרפת בכס הקדוש אף על פי שהיה רווק, ונתמך על ידי נשיא צרפת פרנסואה הולנד, חשמן הקורייה העליון של צרפת, ז'אן-לואי טאוראן, שהיה החשמן של הכנסייה הרומית הקדושה והחשמן אנדרה וינגט-טרואה, הארכיבישוף של פריז. עם זאת, צרפת סירבה לסגת ממינויו והעימות מול הוותיקן הביא לכך שהתפקיד נותר ריק ממרץ 2015 עד מאי 2016, בעוד צרפת מינתה דיפלומט חדש במאי 2016.
זכויות אזרחיות

בקריית הוותיקן אין הוראות זכויות אזרח הכוללות נטייה מינית או זהות מגדרית.
ב-13 בינואר 1998, פעיל זכויות הלהט"ב האיטלקי אלפרדו אורמנדו אשר היה חבר בארגון זכויות הלהט"ב הוותיק והגדול באיטליה "Arcigay" הצית את עצמו בכיכר פטרוס הקדוש אשר נמצאת בשטח השיפוט של קריית הוותיקן במחאה על "הגישה של התנגדות שורשית שתמיד הובעה על ידי קתולים כלפי הומוסקסואליות". כתוצאה מהכוויות הקשות שנגרמו לו, נפטר כמה ימים לאחר מכן בבית החולים.
הגנה מפני אפליה

הוותיקן שומר לעצמו את הזכות הבלתי מעורערת להסיר, להשעות ולפטר לאלתר כל פקיד ועובד אשר מודה בפומבי בהיותו הומוסקסואל או שמפקפק במדיניות הכללית של הוותיקן כלפי הומוסקסואליות.
הגנה מפני אפליה > קשישטוף צ'ארמס

באוקטובר 2015, יציאתו מהארון של התאולוג קשישטוף צ'ארמס הסתיימה בהשעייתו מתפקידיו הכוהנים, תפקידי ההוראה ותפקידיו בקוריה הרומית. לאחר מכן צוטט צ'ארמס בעיתון האיטלקי קוריירה דלה סרה באומרו, "אני רוצה שהכנסייה והקהילה שלי ידעו מי אני. כומר הומו שמח וגאה בזהותו. אני מוכן לשלם את ההשלכות, אבל הגיע הזמן שהכנסייה תפתח את עיניה ותבין שלהציע למאמינים הומוסקסואלים התנזרות מוחלטת מחיי אהבה זה לא אנושי". צ'ארמס ערך בנוסף מסיבת עיתונאים שבה הופיע לידו בן זוגו, שזוהה כאדוארד.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1929)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים:  (מאז 1929)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה: 
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים: 
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שנאה): 
נישואים חד מיניים: 
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, שותפות לחיים): 
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים: 
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים: 
להט"בים מוצהרים רשאיים לשרת במשמר השווייצרי: 
זכות לשינוי מגדר בחוק: 
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות: 
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאיים לתרום דם:
הערות שוליים

↑  "Vatican ends automatic adoption of Italian law". Reuters (באנגלית). 2008-12-31. נבדק ב-2021-10-29.
↑  Vatican calls for homosexuality to be decriminalized, National Catholic Reporter, ‏2008-12-31 (באנגלית)
↑  Declaration on human rights, sexual orientation and gender identity, www.vatican.va
↑  Vatican blocks appointment of gay diplomat, PinkNews | Latest lesbian, gay, bi and trans news | LGBT+ news, ‏2008-10-02 (באנגלית בריטית)
↑  The Tablet-w: enquiries@thetablet.co.uk, Hollande stands by his Vatican ambassador, The Tablet (באנגלית)
↑  The Tablet-w: enquiries@thetablet.co.uk, France ends 15-month stand-off by naming new ambassador to Vatican, The Tablet (באנגלית)
↑  Vatican Theologian Confesses: «I’m Happy to Be Gayand I Have a Partner» Video, Corriere della Sera, ‏2015-10-03 (באיטלקית)
↑  Charamsa: “Cercherò lavoro, l’ex Sant’Uffizio è il cuore di un’omofobia paranoica”, lastampa.it, ‏2015-10-03 (ב־)
מחאת להט"ב נגד מדיניות הוותיקן, 2008
ולדימיר לרין

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1939 
 פטירה:  9 באוקטובר 2019 (בגיל 80) מוסקבה, רוסיה 
 ענף מדעי:  גאולוגיה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לגאולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה (1961) 
 hydrogen-future.com
 
לרין ולימיר ניקולייביץ' (ברוסית: Ларин, Владимир Николаевич;‏ 8 במאי 1939 - 9 באוקטובר 2019) היה גאולוג, כימאי, פיזיקאי וקוסמולוג. הוא העלה בעבודתו תאוריה מהפכנית לגבי מבנה כדור הארץ, בה נטען כי המבנה הפנימי של כדור הארץ מורכב מסגסוגות של מתכות הלוכדות בתוכן כמויות גדולות של מימן. תאוריה זו נשענת על לימודים ונתונים אמפיריים האומרים שמבנה כדור הארץ נבנה כך מיד לאחר ההיווצרות וההתפתחות של מערכת השמש, כאשר נוצרה סביב כדור הארץ עננה גדולה של יונים שמנעו חדירת חמצן וכתוצאה מכך כמות החמצן קטנה מכמות המימן.
את התאוריה הזו העלה לרין בשנת 1989 בפני מושב מיוחד של מדעני הארץ באקדמיה הסובייטית. הקבוצה שבחנה את התאוריה, כללה גאולוגים, כימאים ופיזיקאים, והשתכנעה מהנתונים שהוצגו בפניה.
כתוצאה מכך החליט המושב להגיש המלצה בפני ממשלת ברית המועצות לקדוח באר של עד 12 ק"מ באזור טונקה שליד ימת באיקל לגילוי המימן, דבר אשר עתיד היה לשנות כל מושג לגבי מקורות האנרגיה: המימן הוא מקור אנרגיה נקי ובעל איכויות בעירה גבוהות מפחמנים. במחקר שנערך באוניברסיטת נובוסיבירסק ב-1990 הוברר כי 10 ק"מ של קידוחי מימן לפי תפישה זו שווים למציאת כמויות אנרגיה דומות באזור גדול פי 10 בקידוחי נפט או גז וכתוצאה ערך המימן מבחינת ניצולו ועלותו רב בהרבה ממקורות פחמניים.
בשנת 1990 פרסם לרין במוסקבה את הספר "כדור הארץ המימני", התואם את הדוקטורט שלו. הספר תורגם לאנגלית על ידי הגאולוג הקנדי סי. וורן האנט מקלגרי, ושמו "Hydridic Earth".
לרין טוען עוד כי המימן נמצא במעמקי כדור הארץ - בעומק של יותר מ-300 ק"מ, אולם "לשונות" של הסגסוגות האלה מגיעות עד לפני קליפת הארץ בעיקר באזורי שברים גאולוגיים - אזור אגם באיקל, מדבר נבאדה בארצות הברית ובדרום קרוליינה - ובאזור השבר הסורי-אפריקי, במיוחד בנגב. בביקורים רבים בנגב מצא לרין הוכחות אמפיריות רבות לתאוריה ואף בצע עבודה סייסמולוגית שהצביעה על המצאות "לשונות" אלה במספר מקומות. הנתונים הוגשו למשרד התשתיות של מדינת ישראל.
בתחילת שנת 2012 נמצא בועה גדולה של מימן ליד במקו - בצורה עליה דיבר לרין. המימן מנוצל להפעלת תחנת חשמל.
ספרו

Larin, V.N., 1993, HYDRIDIC EARTH, Polar Publishing, Calgary ISBN 0-9694506-2-1
לקריאה נוספת

Charles Warren Hunt, Dual Geospheres of the Expanding Hydridic Earth
ויליאם תומאס מרסר

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1821 
 פטירה:  23 במאי 1879 (בגיל 57) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת אוקספורד 
 
שמו של ויליאם תומאס מרסר ברשומות (הגאזט הרשמי) של ממשלת הונג קונג.
ויליאם תומאס מרסר (באנגלית: William Thomas Mercer; בסינית: 孖沙;‏ 17 באוקטובר 1821 - 23 במאי 1879) היה פקיד קולוניאלי בריטי אשר כיהן כשר האוצר הקולוניאלי (Financial Secretary), המזכיר הכללי (Colonial Secretary), המבקר הכללי והמנהלן הראשי של הונג קונג (Administrator), וכן כמושל בפועל של הונג קונג בין מרץ 1865 למרץ 1866.
מרסר התחנך במכללת אקסטר שבאוקספורד.
מרסר הגיע להונג קונג בשנת 1844 במטרה לשרת כמזכירו של דודו. מרסר היה אחיינו של ג'ון פרנסיס דייוויס, מושל הונג קונג השני. בשנת 1847 עת הודח השופט הראשי של הונג קונג בשל שכרות, התמנה מרסר במקומו וכיהן בתפקיד עד שנת 1849 עת התמנה לשר האוצר של המושבה.
מרסר כיהן בתפקיד מנהלן המושבה, המבקר הכללי של המושבה, והמזכיר הכללי, החל מה-29 בנובמבר 1854 ועד שנת 1869 עת פרש מתפקידו.
מרסר נשא לאישה את מרי פיליפס נינד (Mary Phillips Nind) מהרגרייב שבברקשייר בספטמבר 1862.
בשנת 1869 פרסם מרסר את ספרו "תחת הפסגה", המתאר את חייו בהונג קונג.
על שמו נקרא רחוב מרסר באזור שאונג ואן בהונג קונג.
השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה

| --- | --- |
סמל
 
 דגל השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי, 2008
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה רוסיה
 משרד אחראי:  ממשלת רוסיה
 סוכנות אם:  הסגל הנשיאותי של רוסיה 
 תאריך הקמה:  1 בנובמבר 2001
 סוכנות קודמת:  הוועדה לפיקוח פיננסי
 מנהל:  יורי צ'ינחנצ'ין
 מטה מרכזי:  רח' מיאסניצקיה, סמוך לתחנת המטרו טורגנייבסקאיה, מוסקבה, רוסיה
 www.fedsfm.ru
 
השירות הפדרלי הרוסי לפיקוח פיננסי או רוספינמוניטורינג (ברוסית: Федеральная служба по финансовому мониторингу, Росфинмониторинг) הוא הארגון העיקרי ברוסיה שאחראי למאבק בהלבנות הון ומימון טרור. הוקם על פי צו נשיאותי של ולדימיר פוטין ב-1 בנובמבר 2001 בתור הוועדה לפיקוח פיננסי (КФМ России) והיא החלה לפעול ב-1 בפברואר 2002. הארגון ממונה למעשה על המודיעין הפיננסי ברוסיה ומחוצה לה.
השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי הוקם במטרה לשפר את מעמדה הבינלאומי של רוסיה, מאחר שבתחילת המאה ה-21 רוסיה נחשבה לאחד ממרכזי הלבנות ההון הגדולים בעולם.
מטה הארגון נמצא ברחוב מיאסניצקאיה, סמוך לתחנת הרכבת התחתית טורגנייב במוסקבה, רוסיה.
רקע

עד ספטמבר 2007, השירות היה כפוף למשרד האוצר הרוסי. ב-9 במרץ 2004 הוועדה הפכה לשירות פדרלי ובשנת 2007 הוחלט להכפיף את הארגון ישירות לממשלת הפדרציה הרוסית.
מאז דצמבר 2002, הארגון נוהג לשגר דו"חות קבועים לבנק המרכזי של רוסיה ובהם הרשימה השחורה של הבנקים שמסתירים את הכנסותיהם ועשויים להיות מעורבים בהלבנות הון. החל מינואר 2003 הארגון עורך דו"חות על אנשים וארגונים החשודים בהלבנות הון והחל ממרץ 2003, הארגון מחזיק ברשותו את רשימת המדינות שבהן נפוצה הלבנת ההון. הארגון נחשב לנציג רוסיה ב-FATF: כוח המשימה הבינלאומי למאבק בהלבנות הון, ביחידות המודיעין הפיננסי "אגמונט" ובקבוצה האירו-אסייתית למאבק בהלבנות הון ומימון טרור.
מבנה

מינהל טכנולוגי-מודיעיני
המינהל לביטחון ואבטחת מידע
מינהל הניתוח ותיאום פעולות
המינהל למאבק במימון טרור
מינהל החקירות הפיננסיות
ראשי הארגון

ויקטור זובקוב, (2004 - 2007)
אולג מרקוב (14 - 26 בספטמבר 2007)
יורי צ'ינחנצ'ין (22 במאי 2008 - ואילך)