stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבוצה שאינה בת מנייה

בתורת הקבוצות, קבוצה שאינה בת מנייה היא קבוצה אינסופית המכילה יותר מדי איברים מכדי שניתן יהיה למנות אותם. לפיכך, לא ניתן לבצע התאמה של "אחד כנגד אחד" עם המספרים הטבעיים. במילים אחרות, אין דרך "לספור" את האיברים שלה כמו שמסופרים איברי קבוצות סופיות או אינסופיות בנות-מנייה. תכונה זו קשורה קשר הדוק לעוצמה שלה: קבוצה אינה ניתנת למנייה אם עוצמתה גדולה מאלף אפס, עוצמת המספרים הטבעיים.
לפי משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין לא קיימת פונקציה חד-חד-ערכית ועל מקבוצת המספרים הטבעיים לקבוצה שאינה בת מנייה.
לקבוצות בלתי ניתנות למנייה יש יישומים חשובים בענפים שונים של המתמטיקה, כולל באנליזה, מטרולוגיה ובתורת הקבוצות. המושג של אי-מנייה ממלא תפקיד מהותי בהבנת הגודל והמבנה של קבוצות שונות, ויש לו השלכות עמוקות בלוגיקה מתמטית וביסודות המתמטיקה.
רקע

המושג אי-מנייה הוצג בסוף המאה ה-19 על ידי אבי תורת הקבוצות, המתמטיקאי גאורג קנטור. קנטור הראה שקבוצת המספרים הממשיים, הכוללים את כל רצף המספרים, יוצרים קבוצה בלתי ניתנת למנייה. ההוכחה של קנטור לאי-מנייה של המספרים הממשיים ידועה בשם "האלכסון של קנטור". ההוכחה בנויה על הוכחה בדרך השלילה. מניחים שניתן לרשום את המספרים הממשיים ברצף, ובונים מספר חדש השונה מכל מספר ברצף, מה שמוביל לסתירה. תוצאה זו הייתה מפתיעה באותה תקופה, שכן היא סתרה את האינטואיציה שניתן לרשום או לספור את המספרים הממשיים בדרך כלשהי. המשמעות של קיום אינסופים בגדלים שונים הייתה מהפכנית, שכן האינטואיציה אומרת שאינסוף הוא "אין-סופי", ובכך יחיד מסוגו. קנטור הראה שזה לא כך: ישנם אינסופים שונים בעוצמתם. זה הוביל להתפתחות תיאוריה מתמטית רחבה, שמכונה לעיתים "תורת הקבוצות של קנטור".
מלבד המספרים הממשיים, ישנן דוגמאות נוספות לקבוצות בלתי ניתנות למנייה, כמו קבוצת כל הפונקציות מהמספרים הממשיים למספרים הממשיים, קבוצת כל תת-הקבוצות של המספרים הממשיים, וקבוצת כל הנקודות במרחב אוקלידי.
תכונות

ישנם הרבה מאפיינים מקבילים של אי מנייה. קבוצה  X אינה בת מנייה אם ורק אם מתקיים אחד מהתנאים הבאים:
לא קיימת פונקציה חד-חד-ערכית מ־X לקבוצת המספרים הטבעיים. מכאן נובע גם כי לא קיימת פונקציה חד-חד-ערכית ועל מ- X לקבוצת המספרים הטבעיים ולכן אינן שקולות עוצמה.
X\neq \emptyset  ואין פונקציה על מהמספרים הטבעיים ל-  X. כלומר, על כל סדרה  a_{n} של איברי הקבוצה הלא ריקה  X, קיים לפחות איבר אחד של  X שאינו בסדרה.
העוצמה של  X אינה סופית ואינה שווה לאלף אפס ( \aleph _{0}), עוצמת המספרים הטבעיים.
לקבוצה  X יש עוצמה גדולה יותר מ־ \aleph _{0} .
ניתן להוכיח את שלושת המאפיינים הללו כשקולים בתורת הקבוצות של צרמלו־פרנקל (אנ') ללא אקסיומת הבחירה, אך לא ניתן להוכיח את שקילותם של השלישי והרביעי ללא עקרונות בחירה נוספים.
משפט: אם  X קבוצה שאינה בת מנייה היא תת־קבוצה של קבוצה  Y, אז  Y אינה בת מנייה.
דוגמאות

דוגמה לקבוצה שאינה בת מנייה היא  \mathbb {R} , קבוצת המספרים הממשיים. האלכסון של קנטור מראה שאי אפשר למנות את איברי הקבוצה. ניתן להשתמש בטכניקת הלכסון גם עבור קבוצות אחרות כדי להראות שאי אפשר למנות את אבריהן, כמו קבוצת כל הסדרות האינסופיות של המספרים הטבעיים, וקבוצת כל תתי־הקבוצות של קבוצת המספרים הטבעיים (כלומר  {\mathcal {P}}(\mathbb {N} ), קבוצת החזקה של  \mathbb {N} ). העוצמה של  \mathbb {R}  נקראת לעיתים קרובות עוצמת הרצף, ומסומנת באות  \aleph , ולעיתים גם בסימונים  {\mathfrak {c}} או 2^{\aleph _{0}} או \beth _{1}.
קבוצת קנטור היא תת-קבוצה של  \mathbb {R}  שאינה בת מנייה. קבוצת קנטור הוא פרקטל ובעל ממד האוסדורף גדול מאפס אבל קטן מאחת. זוהי דוגמה לעובדה הבאה: כל תת-קבוצה של  \mathbb {R}  של ממד האוסדורף שגדול מאפס, בהכרח אינה בת מנייה.
דוגמה נוספת לקבוצה שאינה בת מנייה היא קבוצת כל הפונקציות מ- \mathbb {R}  ל־ \mathbb {R} . קבוצה זו היא אפילו "יותר בלתי ניתנת למנייה" מאשר  \mathbb {R} , במובן זה שעוצמתה היא  \beth _{2} הגדולה מ־ \beth _{1}, העוצמה של  \mathbb {R} .
דוגמה מופשטת יותר לקבוצה בלתי ניתנת למנייה היא אומגה אחת, קבוצת כל המספרים הסודרים הניתנים למנייה. העוצמה של אומגה אחת מסומנת ב־ \aleph _{1}. באמצעות אקסיומת הבחירה ניתן להראות ש־ \aleph _{1} היא העוצמה הקטנה ביותר שאינה בת מנייה. כך גם עוצמת הממשיים, המסומנת ב־ \beth _{1}. גאורג קנטור היה הראשון שהעלה את השאלה אם מתקיים השוויון \aleph _{1}=\beth _{1}, במה שלימים כונה "השערת הרצף". שאלה חשובה זו הוצגה בשנת 1900 על ידי דויד הילברט, כראשונה מבין 23 הבעיות שלו. לימים הוכיח קורט גדל כי לא ניתן להפריך אותה, וכ־30 שנה לאחר מכן הוכיח פול כהן שאינה תלויה באקסיומות צרמלו-פרנקל לתורת הקבוצות, כולל אקסיומת הבחירה.
ראו גם

ב (מתמטיקה)
אומגה אחת
פונקציה על
פונקציה חד-חד-ערכית
פונקציה חד-חד-ערכית ועל
הערות שוליים

↑  אריק וייסשטיין, קבוצה שאינה בת מנייה, באתר וולפרם אלפא (באנגלית)
| נושאים בתורת הקבוצות |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | תורת הקבוצות הנאיבית • תורת הקבוצות האקסיומטית • קבוצה • יחידון • הקבוצה הריקה • קבוצת החזקה |  |
| עוצמות | עוצמה • קבוצה בת מנייה • קבוצה שאינה בת מנייה • עוצמת הרצף |  |
| פעולות | איחוד • חיתוך • משלים • הפרש סימטרי • מכפלה קרטזית |  |
| אקסיומות | אקסיומת ההיקפיות • אקסיומת האיחוד • אקסיומת הקבוצה האינסופית • אקסיומת ההחלפה • אקסיומת קבוצת החזקה • אקסיומת היסוד • אקסיומת הבחירה • השערת הרצף |  |
| משפטים | האלכסון של קנטור • משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין • הלמה של צורן • משפט הסדר הטוב |  |
| פונקציות | פונקציה • פונקציה חד-חד-ערכית • פונקציה על • פונקציה חד-חד-ערכית ועל • פונקציית הזיווג של קנטור |  |
| יחסים | יחס • יחס רפלקסיבי • יחס סימטרי • יחס אנטי-סימטרי • יחס טרנזיטיבי • יחס שקילות • יחס הופכי |  |
| סדר | סדר חלקי • סדר מלא • סדר טוב • טיפוס סדר • מספר סודר |  |
| שונות | הפרדוקס של ראסל |  |
אדוארד רואן פינגן

קברו של אדוארד רואן פינגן
אדוארד רואן פינגן (באנגלית: Edward Rowan Finnegan‏; 5 ביוני 1905 – 2 בפברואר 1971) היה עורך דין ופוליטיקאי מאילינוי. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי מ-1961 עד 1964 וכשופט בבית המשפט המחוזי של מחוז קוק מ-1964 ועד מותו.
ביוגרפיה

פינגן נולד ב-5 ביוני 1905 בשיקגו, אילינוי ולמד בבתי הספר הפרוכיאליים. הוא סיים את בית הספר התיכון סנט ריטה, ולמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת לויולה בשיקגו ובאוניברסיטת נורת'ווסטרן. פינגן סיים את לימודיו באוניברסיטת דהפול עם תואר ראשון בשנת 1930. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1931 ועסק בכך בשיקגו.
ב-1939 ביקש פינגן ללא הצלחה את המועמדות הדמוקרטית לשופט בית המשפט העירוני. בשנת 1945, הוא מונה לעוזר פרקליט המדינה של מחוז קוק, וכיהן עד 1956. הוא שימש כעוזר יועץ תאגיד עירוני מ-1956 עד 1957.
בשנת 1960, פינגן נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מהמחוז ה-12 של אילינוי. לאחר חלוקה מחדש, הוא נבחר מחדש מהמחוז ה-9 ב-1962. הוא כיהן מינואר 1961 עד שהתפטר בדצמבר 1964. פיניגן התמודד במחוז ה-9 שהוגדר לאחרונה ב-1962, משום שסידני ר. ייטס המכהן זכה במועמדות הדמוקרטית לסנאטור האמריקאי. בבחירות הכלליות, ייטס לא הצליח בקמפיין שלו נגד הסנאטור המכהן הרפובליקני אוורט דירקסן.
פינגן קיבל מועמדות לבית הנבחרים האמריקני באפריל 1964. מאוחר יותר באותו חודש, הוא כמעט טבע בזמן ששחה במועדון לייק שור. מציל ביצע החייאה לב-ריאה במשך מספר דקות לפני שחזר להכרה, והוא אושפז למשך מספר ימים.
פיניגן החליט מאוחר יותר ב-1964 שהוא מעדיף לשמש כשופט, בעוד ייטס רצה לחזור לבית הנבחרים האמריקני. באוקטובר 1964 התפטר פינגן מהמועמדות לבית האמריקני. ייטס נבחר כמחליפו וניצח בקלות בבחירות בנובמבר.
פינגן היה מועמד לשופט של בית המשפט המחוזי של מחוז קוק. הוא ניצח בבחירות בנובמבר 1964, ואז התפטר מהקונגרס זמן קצר לפני סיום כהונתו. פינגן כיהן כשופט מדצמבר 1964 ועד מותו.
פיניגן מת בבית חולים בשיקגו, אילינוי ב-2 בפברואר 1971. הוא נקבר בבית הקברות הקתולי של כל הקדושים ובמאוזוליאום בדס פליינס, אילינוי.
משפחתו

אשתו הראשונה של פינגן, קתרין, נפטרה ב-1961. הם היו הורים לשלוש בנות - שרה, מוירה וקתלין. ב-1964 נישא פינגן לאיריס מקריווי, ששרדה אותו.
מחוזות ירדן

מחוזות ירדן (בערבית: محافظات الأردن) הם המחוזות האדמיניסטרטיביים המרכיבים את הממלכה האשמית של ירדן. ירדן מחולקת ל-12 מחוזות (בערבית: محافظة) ואלה מחולקים ל-52 נפות (בערבית: ناحية).
בעוד השלטון המרכזי של המדינה מצויי בידי מלך ירדן, השלטון המקומי נמצא בידי מושלים אשר ממונים על ידי המלך. אומנם השלטון המרכזי בוחר מי יעמוד בראש כל מחוז, אך הוא אינו מתערב בניהול השוטף של המחוזות וכך כל מחוז אחראי על תחום שיפוטו וכל המתרחש בו ושולט על נושאים מהותיים כמו הכלכלה, הפיתוח, התרבות וכדומה.
מחוזות

להלן רשימה של מחוזות ירדן עם עיר הבירה של כל מחוז בסוגריים
| מס' | שם | בירה | שם בשפת המקור | שטח | אוכלוסייה (2022) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז אירביד | אירביד | محافظة إربد | 1,572 | 2,050,300 |
| 2 | מחוז בלקא | סלט | محافظة البلقاء | 1,120 | 569,500 |
| 3 | מחוז ג'רש | ג'רש | محافظة جرش | 410 | 274,500 |
| 4 | מחוז זרקא | זרקא | محافظة الزرقاء | 4,761 | 1,581,000 |
| 5 | מחוז טפילה | טפילה | محافظة الطفيلة | 2,209 | 111,500 |
| 6 | מחוז כרכ | כרכ | محافظة الكرك | 3,495 | 366,700 |
| 7 | מחוז מידבא | מידבא | محافظة مادبا | 940 | 219,100 |
| 8 | מחוז מעאן | מעאן | محافظة معان | 32,832 | 183,500 |
| 9 | מחוז מפרק | מפרק | محافظة المفرق | 26,551 | 637,000 |
| 10 | מחוז עג'לון | עג'לון | محافظة عجلون | 420 | 204,000 |
| 11 | מחוז עמאן | עמאן | محافظة العاصمة | 7,579 | 4,642,000 |
| 12 | מחוז עקבה | עקבה | محافظة العقبة | 6,905 | 217,900 |
ראו גם

נפות ירדן
המחוזות של ירדן
גאורגה קנטאקוזינו

גאורגה גריגורה קנטאקוזינו (ברומנית: Gheorghe Grigore Cantacuzino‏; 22 בספטמבר 1833 – 22 במרץ 1913) היה פוליטיקאי רומני, שמרן, ששירת פעמיים כראש ממשלת רומניה.
קנטאקוזינו נולד למשפחת האצולה קנטאקוזינו, צאצאיהם של וויבודים רומנים. לטענת המשפחה מקורם ביוחנן השישי קנטקוזנוס, קיסר האימפריה הביזנטית. הוא היה בעל אדמות אמיד שבנה את ארמון קנטאקוזינו בבוקשט (כיום מוזיאון ג'ורג'ה אנסקו) ואת טירת קנטאקוזינו בבושטן. היה מכונה ה"נבאב".
ארמון קנטאקוזינו (כיום מוזיאון ג'ורג'ה אנסקו)
קנטאקוזינו היה ראש המפלגה השמרנית משנת 1899 ועד 1907, שימש כשר ולאחר מכן כראש ממשלת רומניה בפעם הראשונה מ-23 באפריל 1899 ועד 19 ביולי 1900 ובפעם השנייה בשנים 1904–1907.
פרס באפט"א לקולנוע

| --- | --- |
 תיאור:  מצוינות בקולנוע
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 הגוף המעניק:  האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה
 תקופת הפרס:  1947 – הווה
 http://www.bafta.org/
 
טילדה סווינטון, בטקס שנערך ב-2008, בו זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר
פרס באפט"א לקולנוע (באנגלית: BAFTA Film Awards) הוא פרס המוענק מדי שנה על-ידי האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה לסרטי קולנוע והעוסקים בהם. הפרס נחשב למקבילה הבריטית לפרס האוסקר.
היסטוריה

עד 1968 הוענק פרס הסרט הטוב ביותר לשני סרטים מדי שנה: האחד בקטגוריית "הסרט הבריטי הטוב ביותר" והשני בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר מכל מקור". בפועל, לא הייתה מניעה שסרט בריטי יתמודד על הפרסים בשתי הקטגוריות, ומספר פעמים אף קרה שאותו הסרט זכה בשני הפרסים (למשל, ריצ'רד השלישי ב-1956, הגשר על הנהר קוואי ב-1958 או דוקטור סטריינג'לאב ב-1965). החל מ-1969 הוענק רק פרס אחד ("הסרט הטוב ביותר"), אך ב-1985 הוא פוצל מחדש, כשהוחל בהענקת פרס בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר", שהומר ב-1988 בפרס "הסרט הטוב ביותר שאינו בשפה האנגלית". סרטים המתמודדים בקטגוריה זו יכולים להתמודד גם בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר", אך בניגוד לעבר, עד כה לא קרה מקרה שבו אותו הסרט זכה בשני הפרסים. החל מ-1993 מוענק פרס נוסף, על שם אלכסנדר קורדה. מאז 1977 מוענק גם פרס לסרט הקצר הטוב ביותר, ומאז 2006 מוענק גם פרס לסרט האנימציה הטוב ביותר.
שני הסרטים הראשונים שזכו בפרס היו "איש המחתרת" (Odd Man Out) בקטגוריית הסרט הבריטי הטוב ביותר ושנות חיינו היפות ביותר בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר מכל מקור". הזוכים לשנת 2012 היו "ארגו" בקטגוריית הסרט הטוב ביותר, "אהבה" בקטגוריית "הסרט הטוב ביותר שאינו בשפה האנגלית", ואילו "סקייפול" זכה בפרס על שם אלכסנדר קורדה.
ב-1953 הוענקו לראשונה פרסים לשחקנים הטובים ביותר (הזוכים באותה שנה היו מרלון ברנדו על משחקו בויוה זפאטה! וויוויאן לי על משחקה בחשמלית ושמה תשוקה; ברנדו זכה בפרס גם בשנתיים שלאחר מכן. ב-1955 נוסף פרס על התסריט הטוב ביותר וב-1969 נוספו קטגוריות בהן מוענקים פרסים לשחקני המשנה, וכן על בימוי, צילום, פסקול, עיצוב ועיצוב תלבושות. ב-1978 נוסף גם פרס על עריכה, ב-1981 פרס לשחקן המבטיח, ב-1983 על אפקטים ועל איפור והחידוש האחרון היה ב-1984, אז פוצל פרס התסריט לפרס על תסריט מקורי ופרס על תסריט המבוסס על מקור אחר.
השחקן פיטר פינץ' זכה בפרס חמש פעמים, מגי סמית' זכתה ארבע פעמים, ואילו סימון סיניורה, אודרי הפבורן, ג'ק למון, אן בנקרופט ודניאל דיי-לואיס זכו שלוש פעמים כל אחד.
קטגוריות הפרס

פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר (מאז 1948)
פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר - (מאז 1948)
פרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר (מאז 1948)
פרס באפט"א לבמאי הטוב ביותר (מאז 1969)
פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (מאז 1968)
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי (מאז 1968)
פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (מאז 1969)
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (מאז 1969)
פרס באפט"א לסרט הקצר הטוב ביותר (מאז 1980)
פרס באפט"א לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר (מאז 1990)
פרס באפט"א לסרט אנימציה הטוב ביותר (מאז 2006)
פרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר (1948-1989, 2012-הווה)
פרס באפט"א לצילום הטוב ביותר (מאז 1969)
פרס באפט"א לסאונד הטוב ביותר (מאז 1969)
פרס באפט"א למוזיקה הטובה ביותר בסרט (מאז 1969)
פרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר (מאז 1969)
פרס באפט"א לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (מאז 1969)
פרס באפט"א לעריכה הטובה ביותר (מאז 1978)
פרס באפט"א לתסריטאים, במאים או מפיקים בבכורתם (מאז 1998)
פרס באפט"א עבור האפקטים החזותיים המיוחדים הטובים ביותר (מאז 1983)
פרס באפט"א לאיפור הטוב ביותר ועיצוב השיער (מאז 1983)
פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (מאז 1984)
פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר (מאז 1984)
פרס באפט"א לשחקן המבטיח ביותר (מאז 2006)
ראו גם

האקדמיה הבריטית לאומנויות הקולנוע והטלוויזיה
אלייזה הנדריקס

אלייזה קרול הנדריקס לבית מורגן (באנגלית: Eliza Carol Hendricks;‏ 23 בנובמבר 1823 – 3 בנובמבר 1903) הייתה אשתו של סגן הנשיא תומאס א. הנדריקס. היא הייתה הגברת השנייה של ארצות הברית ממרץ עד נובמבר 1885. היא שימשה כגברת הראשונה של אינדיאנה (1873–1877).
ביוגרפיה

אלייזה נולדה ב-23 בנובמבר 1823 בנורת' בנד, אוהיו, ואביה היה אייזק מורגן. האהבה לטבע, שהייתה אחד ממאפייניה של גברת הנדריקס, טופחה על ידי סביבתה המוקדמת. החווה הגדולה והמושכת, שבה גדלה בראשית חייה, הייתה צמודה לזו של הגנרל ויליאם הנרי הריסון, ושתי הדירות נודעו במראה המשובח שלהן. גברת הנדריקס הייתה קשורה לכמה מהמשפחות המובילות של סינסינטי, ובאותה עיר היא עשתה את הופעת הבכורה שלה בעולם החברתי.
היא נישאה לתומאס א. הנדריקס ב-26 בספטמבר 1845 לאחר זוגיות של שנתיים ונולד לה בן אחד, מורגן, שמת בגיל שלוש. בני הזוג הכירו כשאלייזה ביקרה את אחותה הנשואה, גברת אליזבת מורגן ווסט, בשלביוויל.
גברת הנדריקס התגוררה באינדיאנה. ביתה הראשון בהוסייר היה בשלביוויל, שם בעלה עסק אז בעריכת דין. הם עזבו לאינדיאנפוליס בשנת 1860, שם עסק במשך כמה שנים כחבר במשרד עורכי הדין של הנדריקס, הורד והנדריקס.
גברת הנדריקס אהבה את חיי הבית וניהלה את משק הבית, והצילה את בעלה מכל מטרד או אחריות מיותרים, ובמובנים רבים אחרים היא הייתה חברתו האמיתית לעזרה. בעלה היה תלוי מאוד בשיקול דעתה. לעיתים קרובות, בעודו יושב על כיסא המושל כשהיה מבולבל לגבי בקשות לחנינה של פושעים, הוא קרא לה לייעץ לו, כדי להיעזר בתפיסתה האינטואיטיבית לגבי צדקת המקרה. הייתה לה נטייה גדולה לחיות מחמד. חיבתה לסוסים הביאה להתבוננות מדוקדקת בהם מה שהפך אותה לשופטת טובה בתכונותיהם, והיא, ולא בעלה, היא שתמיד בחרה בסוסי המרכבה.
עם השבעתו של בעלה הפכה גברת הנדריקס לגברת השנייה ה-12 (אשתו של סגן הנשיא ה-21) של ארצות הברית. בעלה, שהיה במצב בריאותי לקוי במשך כמה שנים, שימש כסגן נשיא לצידו של גרובר קליבלנד במהלך שמונת החודשים האחרונים לחייו, מאז כניסתו לתפקיד ב-4 במרץ ועד מותו ב-25 בנובמבר 1885. סגנות הנשיא נותרה פנויה לאחר מותו של הנדריקס עד שלוי פ. מורטון נכנס לתפקידו ב-1889.  לא נכתב כמעט כלום על תקופתה כגברת השנייה של ארצות הברית.
גברת הנדריקס לא הייתה רק האור של חיי הבית של בעלה, אלא בכל מקום שבו היה עליו למלא את חובותיו הרשמיות, הוא היה מלווה בה, וכאשר ביקר פעמיים בעולם הישן, בחיפוש אחר בריאות, היא הייתה חברתו הנאמנה. הצער הגדול בחייה היה מותו, שהתרחש בנובמבר 1885. תומאס א. הנדריקס מת באופן בלתי צפוי מהתקף לב ב-25 בנובמבר 1885, במהלך טיול הביתה לאינדיאנפוליס. הוא התלונן על שחש ברע בבוקר ה-24 בנובמבר, הלך לישון מוקדם ומת בשנתו למחרת. תומאס הנדריקס כיהן כסגן נשיא רק כשמונה חודשים, מ-4 במרץ 1885 ועד מותו ב-25 בנובמבר 1885 באינדיאנפוליס.
לאחר מות בעלה היא חיפשה הקלה מצער ובדידות בהאצת הפעילות, במיוחד בתחומי הצדקה. עבודתה הפילנתרופית הבולטת הייתה מאמציה המתמשכים, עם נשים רציניות אחרות, להקים "כלא לנשים ובית ספר רפורמי לבנות". כמענה לשידולים רציניים ומתמשכים מצדם, העניק בית המחוקקים של המדינה הקצאה, ובשנת 1883 הוקם הבניין. המוסד הזה היה, מראשיתו, בשליטתן ובניהולן של נשים. במשך כמה שנים הוא היה היחיד מסוגו בארץ. גברת הנדריקס הייתה, מראשיתה, נשיאת מועצת המנהלים שלו.
גברת הנדריקס תוארה כ"נדיבה, חכמה ודיסקרטית".  היא מתה ב-3 בנובמבר 1903, עשרים יום לפני מה שהיה אמור להיות יום הולדתה ה-80, באינדיאנפוליס לאחר שהייתה משותקת במשך שלושה שבועות. היא נקברה עם בעלה בבית הקברות קראון היל באינדיאנפוליס, אינדיאנה.
הערות שוליים

↑  "Biography of Thomas A Hendricks". HendricksMn.com. אורכב מ-המקור ב-30 באוקטובר 2006. נבדק ב-2007-01-04. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Senate: Thomas A. Hendricks, 21st Vice President (1885)". senate.gov. נבדק ב-14 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
אנתוני פלגר

אנתוני אלפרד פלגר (באנגלית: Anthony Alfred Fleger‏; 21 באוקטובר 1900 – 16 ביולי 1963) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאוהיו.
ביוגרפיה

פלגר נולד ב-21 באוקטובר 1900 באוסטרו-הונגריה, ובשנת 1903 היגר פלגר לארצות הברית עם הוריו, שהתיישבו בקליבלנד, אוהיו. הוא למד בבתי הספר הציבוריים וסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של ג'ון מרשל, קליבלנד, אוהיו, בשנת 1926. פלגר התקבל ללשכת עורכי הדין באותה שנה והחל לעסוק בכך בקליבלנד, אוהיו. מאוחר יותר הוא עבר לפארמה, אוהיו, שם כיהן כשופט השלום בין השנים 1930 ל-1932.
הוא התחתן עם מרי נמק, איתה נולדו לו שני ילדים, קורין ודונלד.
פלגר נבחר לחבר בבית הנבחרים של אוהיו ב-1932 וכיהן מ-1 בינואר 1933 עד 31 בדצמבר 1933, אז התפטר, לאחר שנבחר לראשות העיר פארמה. הוא כיהן כראש העיר מ-1 בינואר 1934 עד 31 בדצמבר 1935.
פלגר נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-75 של ארצות הברית, וכיהן מ-3 בינואר 1937 עד 3 בינואר 1939. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש בשנת 1938 לקונגרס ה-76 ולבחירה ב-1940 לקונגרס ה-77 וחידש את העיסוק במשפטים בקליבלנד, אוהיו. פלגר שימש כעוזרו מיוחד של התובע הכללי, וושינגטון הבירה, מ-3 במרץ 1941 עד 9 ביולי 1950, וכעורך דין במשרד המשפטים מ-10 ביולי 1950 ועד 9 במאי 1953. הוא עסק בעריכת דין בוושינגטון הבירה, והתגורר באוקסון היל, מרילנד. הוא נפטר בבית החולים אלכסנדריה (וירג'יניה) ב-16 ביולי 1963. הוא נקבר בברוק פארק, אוהיו.
הערות שוליים

↑  "Donald A. Fleger obituary". The Washington Post. 2014-12-17. נבדק ב-2022-01-02.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: F000195
אלן מריה קולפקס

אלן מריה וייד קולפקס (באנגלית: Ellen Maria Wade Colfax‏; 26 ביולי 1836 – 4 במרץ 1911) הייתה אשתו השנייה של סקיילר קולפקס, שהפך ליו"ר בית הנבחרים הראשון שנבחר לסגן הנשיא כאשר התמודד לצידו של יוליסס ס. גרנט ב-1868.
ביוגרפיה

אלן נולדה באנדובר, אוהיו ב-26 ביולי 1836. ב-18 בנובמבר 1868, שבועיים בלבד לאחר הבחירות לנשיאות ב-1868, נישאה אלן מריה וייד עם האיש שהביס את דודה, הסנאטור בנג'מין פרנקלין וייד מאוהיו, במירוץ למועמדות הרפובליקנית לסגן הנשיא. נולד להם בן אחד, סקיילר קולפקס השלישי, באפריל 1870.
בעלה, סקיילר קולפקס, הושבע כסגן הנשיא ה-17 ב-4 במרץ 1869 וכיהן עד 4 במרץ 1873. כמו כן, אלן מריה קולפקס הפכה לגברת השנייה של ארצות הברית.
היא מתה בביתה בסאות' בנד, אינדיאנה ב-4 במרץ 1911 לאחר תקופה של בריאות לקויה, ביום השנה ה-42 לכניסת בעלה לתפקיד סגן הנשיא. היא הותירה אחריה את בנה סקיילר קולפקס השלישי. הלווייתה נערכה ב-7 במרץ 1911 בבית קולפקס, והיא נקברה לצד בעלה בבית הקברות סאות' בנד סיטי.
הערות שוליים

↑  "U.S. Senate: Schuyler Colfax, 17th Vice President (1869-1873)". אורכב מ-המקור ב-2018-09-24. נבדק ב-2018-02-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n91094937  VIAF: 68112226   WorldCat (עם VIAF): 68112226 
קברה של קולפקס בבית הקברות סאות' בנד סיטי
ג'ורג' לבנטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1923  (בן 101 בערך) 
 
ג'ורג' (יז'י) לבנטון (29 ביולי 1923 – 26 באוגוסט 2021) היה רופא, מומחה למחלות אף אוזן גרון וכירורגיה של ראש וצוואר, כיהן כמנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים ע"ש שיבא (1963 עד 1990) וכראש חוג א.א.ג. בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

לבנטון נולד לאנטול (נתן) לבנטון, סוחר בטקסטיל, וללידיה לבית גולינסקי בלודז' שבפולין. בשנת 1927 עבר עם משפחתו ללבוב לרגל עסקי אב המשפחה. ב-1941 סיים את לימודיו התיכוניים בלבוב. עם פלישת הגרמנים לברית המועצות ביוני 1941 נמלט מזרחה והגיע לחרקוב.
ביוגרפיה > לימודים, עלייה לישראל ושירות צבאי

עם הגיעו לחרקוב ב-1941 התקבל לבית הספר לרפואה, ובחודש ספטמבר 1941 פונה ביחד עם כל הפקולטה לבית הספר לרפואה Orenburg University. ב-1946 סיים בהצטיינות את לימודי הרפואה, ולאחר מכן חזר לפולין ומצא שכל משפחתו נספתה למעט אחותו ששרדה. באותה שנה התחיל לעבוד בבית חולים אוניברסיטאי בלודג' כאסיסטנט א.א.ג.. ב-8 באוגוסט 1948 עלה בטרנספורט לישראל ושימש כרופא האנייה. כשהגיע לישראל גויס לצה"ל ושירת במלחמת השחרור כרופא גדוד 82, חטיבה 8 של יצחק שדה. עם תום המלחמה עבר לבית חולים צבאי מספר 5 (תל השומר) במחלקת א.א.ג..
ביוגרפיה > פועלו המקצועי

ב-1952 נשלח על ידי צה"ל להתמחות נוספת בא.א.ג. בבית החולים בית ישראל בניו יורק (Beth Israel Hospital). עם חזרתו לישראל התמנה כממלא מקום מנהל מחלקת א.א.ג. בבית החולים רמב"ם בחיפה, וב- 1963 מונה למנהל מחלקת א.א.ג. בבית החלים על שם חיים שיבא בתל השומר. לבנטון הכניס שיטות חדשות ורבות לכירורגיה של א.א.ג. ואף טיפח מתמחים רבים, כאשר שבעה מתלמידיו התמנו למנהלי מחלקות. בשלהי הקריירה שלו קידם הכנסת תוכנית של ניתוחי שתל שבלולי(Cochlear implant), בהם משתילים מתקן אלקטרוני המאפשר לכבדי שמיעה ולחרשים לשמוע, תוכנית שסללה את הדרך לבאים אחריו. ב-1976 קבל תואר פרופסור מאוניברסיטת תל אביב. בשנים 1979 עד 1987 כיהן כראש חוג א.א.ג. בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב.
חיים אישיים

היה נשוי לאורה לבית הלמר עד למותה ב-2019.
נפטר באוגוסט 2021. הותיר אחריו בת ושתי נכדות.
ממאמריו

Acute lodide-induced enlargement of the salivary glands - http://www.joms.org/article/0278-2391(90)90184-4/pdf
Is magnesium depletion the reason for ototoxicity caused by aminoglycosides - http://www.medical-hypotheses.com/article/0306-9877(83)90002-6/pdf
Peritonsillar abscess in children and its indication for tonsillectomy - http://www.ijporlonline.com/article/S0165-5876(98)90034-9/pdf
Congenital webbing of the larynx plus multiple anomalies: A new genetic syndrome - http://www.amjoto.com/article/S0196-0709(82)80057-4/pdf
Peritonsillar abscess: Recurrence rate and the indication for tonsillectomy - http://www.amjoto.com/article/S0196-0709(87)80028-5/pdf
Rapidly progressive hearing loss as a symptom of polyarteritis nodosa - http://www.amjoto.com/article/S0196-0709(87)80032-7/pdf
Osteochondroma of the mandibular condyle - http://www.oooojournal.net/article/0030-4220(64)90306-8/pdf
הערות שוליים

↑  M. Hildesheimer, C. Muchnik, S. Tenne, G. Leventon, [Auditory achievements of cochlear implantation], Harefuah 124, 1993-04-15, עמ' 457–460, 528
חיה לאומית

פנדה ענקית - החיה הלאומית של סין
חיה לאומית או בעל חיים לאומי היא בעל חיים שנבחר לסמל מדינה או עם. לעיתים זהו סמל רשמי - המופיע או לא מופיע על גבי סמל המדינה, ולעיתים סמל לא רשמי. כמו כן, למדינות מסוימות יש חיה לאומית ו/או ציפור לאומית, סוס לאומי, נחש לאומי וכדומה.
דוגמאות לחיות לאומיות > ירדן ירדן – ראם לבן

החיה הלאומית של ירדן היא הראם הלבן.
דוגמאות לחיות לאומיות > קנדה קנדה - בונה קנדי

החיה הלאומית של קנדה היא בונה קנדי, ובנוסף, הסוס הלאומי של קנדה הוא סוס קנדי.
דוגמאות לחיות לאומיות > סקוטלנד סקוטלנד - חד־קרן

החיה הלאומית של סקוטלנד היא חד קרן.
דוגמאות לחיות לאומיות > אוסטרליה אוסטרליה - קנגורו

החיה הלאומית של אוסטרליה היא קנגורו בנוסף הדוב הלאומי הוא קואלה.
דוגמאות לחיות לאומיות > ישראל ישראל

כיום, לישראל אין חיה לאומית רשמית, אך דוכיפת מצויה היא הציפור הלאומית; כחליל השברק - הפרפר הלאומי; צפע המצוי – הנחש הלאומי; כלב כנעני – הכלב הלאומי; ונבו יריחו – העקרב הלאומי.
הערות שוליים

↑  Service Canada Government of Canada, Service Canada Gouvernement du Canada, Canada.ca, www.canada.ca
↑  Official symbols of Canada, web.archive.org, ‏2016-06-24
↑  Scotland's National Animal - The Unicorn, www.visitscotland.com (באנגלית)
ראם לבן - החיה הלאומית של ירדן
קנגורו - החיה הלאומית של אוסטרליה
ג'יימס יו רלף

ג'יימס יו רלף (באנגלית: James Hugh Relfe‏; 17 באוקטובר 1791 - 14 בספטמבר 1863) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ממיזורי.
ביוגרפיה

רלף נולד ב-17 באוקטובר 1791  בווירג'יניה, עבר למחוז וושינגטון, מיזורי, בערך ב-1816 עם אביו, שהתיישב בקלדוניה וקיבל חינוך מוגבל. הוא למד רפואה ועסק בכך בקלדוניה, מיזורי. הוא מונה לחבר בוועדה להתאים את תביעות הקרקע הספרדיות כדי למלא את המקום שהתפנה בעקבות התפטרותו של גיסו, ד"ר לואיס פ. לין. הוא כיהן כחבר בבית הנבחרים של המדינה בשנים 1835–1844. הוא שירת במלחמת הבלאק הוק, ובהמשך מונה למרשל ארצות הברית עבור מחוז מיזורי ב-17 בפברואר 1841.
רלף נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-28 וה-29, וכיהן מ-4 במרץ 1843 עד 3 במרץ 1847. הוא המשיך בעיסוק ברפואה בקלדוניה, מחוז וושינגטון, מיזורי, עד מותו שם ב-14 בספטמבר 1863. הוא נקבר בבית העלמין המתודיסטי.
ג'ון יאנג, ברון ליסגר

ג'ון יאנג, ברון ליסגר הראשון (באנגלית: John Young, 1st Baron Lisgar; ‏ 31 באוגוסט 1807 – 6 באוקטובר 1876) היה דיפלומט ופוליטיקאי בריטי. הוא כיהן כהמושל הכללי של קנדה, השני מאז איחוד קנדה, בין השנים 1869 – 1872, כמושל ניו סאות' ויילס ה-12 בין השנים 1861 – 1867 וכמזכיר הראשי של אירלנד בין השנים 1853 – 1855.