stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עין לימון
הערות שוליים

↑  ניר חסון, רוצים לשמור על כבוד המתים, גם של הצד השני, באתר הארץ, 2 ביוני 2012
↑  Walid Khalidi (Editor), وليد الخالدي, All That Remains: The Palestinian Villages Occupied and Depopulated by Israel in 1948, 1992. (באנגלית)
לקריאה נוספת

עזריאל יחזקאל, "עין לימון", בתוך מעיינות בהר, 2004, עמ' 35–36
סמל המועצה האזורית שפיר

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מועצה אזורית שפיר 
 תאריך אימוץ:  1952 
 
סמל המועצה האזורית שפיר הוא סמלה הרשמי של מועצה אזורית שפיר.
הסמל אומץ ב-1952.
הסמל > תיאור הסמל

הסמל הוא בצורת לוחות הברית ובתוכו מצויר גדם עץ ממנו מלבלב ענף בודד. מתחת לסמל סרט עליו מופיע שם המועצה "שפיר" ובתחתית הכיתוב "המועצה אזורית".
הסמל > משמעות הסמל

לוחות הברית מסמלים את האופי הדתי והחרדי של יישובי המועצה. גדם העץ עם הענף מסמל א יישובי המועצה הראשונים עין צורים ומשואות יצחק אשר הוקמו בגוש עציון הישנה, אך נחרבו בקרבות וכל הלוחמים נפלו בשבי הירדני. לאחר שחרורם, החליטו החברים להקים מחדש את יישוביהם באזור חבל 'שפיר'.
הסמל > סמל שנת השבעים

בשנת 2020 כחלק מחגיגיות השבעים לייסוד המועצה פתחה המועצה בתחרות של עיצוב לוגו שילווה את האירועים בשנת השבעים. הלוגו הנבחר כלל את המספר 70 כאשר בתוך ספרת ה-0 הייתה תמונת של טבע. הלוגו ביטא קהילתיות, חקלאות, משפחתיות, טבע וכפריות. ושמר על צבעי הלוגו המקורי.
הערות שוליים

↑  סמל המועצה
↑  Facebook, www.facebook.com
↑  בוחרים לוגו לשנת ה-70 למועצה, באתר app.activetrail.com
| דגל ישראל סמלי מחוז הדרום |
| --- | --- | --- |
| ערים | אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר שבע • דימונה • נתיבות • ערד • קריית גת • קריית מלאכי • רהט • שדרות | מפת מחוז הדרום |
| מועצות מקומיות | חורה • ירוחם • כסיפה • להבים • לקיה • מיתר • מצפה רמון • עומר • ערערה בנגב • שגב שלום • תל שבע | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת נגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר | מפת מחוז הדרום |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
מחוזות אינדונזיה

מבחינה מנהלית מחולקת אינדונזיה ל-34 פרובינציות (provinsi) המהוות את הדרג המנהלי הגבוה ביותר.
הפרובינציות מחולקות למחוזות משנה (באינדונזית: kabupaten; באנגלית: Regency) וכן לערים (kota).
מחוזות המשנה מחולקים לנפות, או: תת-מחוזות (באינדונזית: Kecamatan; באנגלית: District)
הערים מחולקות לרבעים (kamamatan).
כפרים או יישובים הם הרמה המנהלית הקטנה ביותר (Kelurahan ,Desa).
עד שנת 2000 הייתה אינדונזיה מחולקת ל-27 פרובינציות אך מאז פוצלו מספר פרובינציות בכמה שלבים, כשהפיצול האחרון היה בשנת 2012 אז פוצלה פרובינציית צפון קלימנטאן מפרובנציית מזרח קלימנטאן.
אדמיניסטרציה

לכל פרובינציה יש ממשלה מקומית בראשות מושל (gubernur), וגוף מחוקק. המושל וחברי הגוף המחוקק נבחרים בהצבעה מקומית אחת לחמש שנים.
הערות שוליים

↑  The 5 Administrative Divisions of Indonesia, LingoNomad, ‏2023-07-15 (באנגלית)
↑  Badan Pusat Statistik, www.bps.go.id
↑  נכון ל-2019
↑  ביולי 2022, מחוז פפואה פוצל לפפואה המרכזית, פפואה הדרומית ורמת פפואה
| חלוקה מנהלית של מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
|  | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה[3] • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה[1] • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טאיוואן[2] • טג'יקיסטן • טורקיה[1] • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור[3] • מיאנמר • מלזיה • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • הרשות הפלסטינית[2] • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן[1] • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה[1] • תאילנד • תימן |  |
1 חלק משטח המדינה נמצא באירופה. 2 המדינה לא מוכרת על ידי האומות המאוחדות כמדינה רשמית. 3 חלק משטח המדינה נמצא באוקיאניה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540003105171  LCCN: sh2007007476
חיים אהרן פרחי

ערך זה עוסק במנהיג ציוני בבולגריה במחצית הראשונה של המאה ה-20. אם התכוונתם ליועץ יהודי לשליטי הגליל בתקופת האימפריה העות'מאנית, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1877 סופיה, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  6 בספטמבר 1947 (בגיל 69) תל אביב ארץ ישראל המנדטורית
 מדינה:  ממלכת בולגריה
 מקום קבורה:  בית-חנן
 ידוע בשל:  יושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה, חבר "האספה הלאומית הגדולה" של בולגריה וממייסדי בית-חנן
 מקצוע:  רוקח
 מפלגה:  הציונים הכלליים
נטיעת הפרדס הראשון בבית-חנן, 1930. במרכז התמונה חיים אהרן פרחי עם מגבעת ומשקפיים
מצבת קברו של חיים פרחי בבית העלמין בבית-חנן
חיים אהרן פרחי (בבולגרית: Хаим Арон Фархи; ‏17 בנובמבר 1877, סופיה, האימפריה העות'מאנית – 6 בספטמבר 1947, תל אביב, ארץ ישראל המנדטורית) היה יושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה והקהילה היהודית בסופיה, חבר מפלגת העם של בולגריה, חבר האספה הלאומית הבולגרית, חבר מועצת עיריית סופיה, מראשי התנועה הציונית בבולגריה ומן הבולטים בקרב הפלג הניצי-אקטיביסטי של התנועה. פרחי כיהן כציר למספר קונגרסים ציוניים מטעם יהדות בולגריה, וכן כחבר הוועד הפועל הציוני ונמנה עם מייסדי בית-חנן.
קורות חיים > בבולגריה

חיים פרחי נולד בסופיה במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). הוא למד בבית הספר היסודי היהודי ובהמשך בתיכון הממשלתי בעירו. נמנה עם מייסדי האגודה הציונית הראשונה בסופיה "כרמל". בהמשך, למד רוקחות בבלגרד. הוא היה ממובילי המאבק על ההגמוניה ברחוב היהודי בבולגריה בין נכבדי הקהילה בני "הדור הישן" שכונו "נוטאבלים", לבין צעירי התנועה הציונית, ובין הפלג הניצי בתנועה הציונית לבין הרב מרדכי אהרנפרייז. הוא נמנה עם הפלג הניצי-אקטיביסטי של התנועה הציונית, אך בתוך פלג זה נחשב למתון.
פרחי הצטרף למפלגת העם של בולגריה וב-1911 נבחר מטעמה לחבר האספה הלאומית "הגדולה" של בולגריה (בבולגרית: Велико Народно събрание‏ 5). בהמשך, נבחר פרחי למועצת עיריית סופיה ובתפקידו זה, הצליח להביא לאישור תקציבים עירוניים למערכת החינוך היהודית בעיר. בתקופת מלחמת העולם הראשונה היה פרחי עורך ביטאון התנועה הציונית בסופיה "המשפט".
ב-1916 נבחר כנציג הציונים לקונסיסטוריה היהודית של בולגריה והשתתף בעריכת הצעת התקנון לניהול קהילות יהדות בולגריה. ב-1920 נבחר ליושב ראש הקהילה היהודית בסופיה ולתפקיד יושב ראש הקונסיסטוריה. הוא כיהן כציר למספר קונגרסים ציוניים החל מהקונגרס ה-9 שנערך ב-1909 בהמבורג ועד לקונגרס ה-19 שנערך ב-1935 בלוצרן. ב-1933 נבחר לפרלמנט הבולגרי.
פרחי עמד בראש משלחת יהודי בולגריה אשר ניהלה את המשא ומתן מול הקרן הקיימת לישראל, שהוביל להקמת המושב בית-חנן ובראשית דצמבר 1923 הגיע לישראל ביחד עם האגרונום רוברט לוי כדי לדון בחלופות השונות. הוא הוביל את המהלכים להקמת המושב ולאחר יסודו, ביקר פרחי בארץ ועמד על התפתחותו. פרחי ייסד והנהיג בבולגריה את סיעת הציונים הכלליים במסגרת התנועה הציונית. בבחירות שנערכו ב-1931 לקראת הקונגרס הציוני ה-17 זכתה סיעת הציונים הכלליים בראשות חיים פרחי ב-44.2 אחוזים מהקולות, תנועת פועלי ציון בראשות איזידור ברוך ב-30.2 אחוזים והתנועה הרוויזיוניסטית בראשות בנימין ארדיטי ב-25.6 אחוזים מן הקולות. בבחירות לקראת הקונגרס הציוני ה-18, שנערכו ב-1933 זכו הציונים הכלליים בהנהגת חיים פרחי ב-39.2 אחוזים, פועלי ציון ב-34.4 אחוזים והרוויזיוניסטים ב-26.4 אחוזים.
ב-1935 החליט חיים אהרן פרחי לעלות לישראל וב-13 באוקטובר נערכה לו אספת פרידה רבת משתתפים בבית העם בסופיה, בנוכחות ראשי הקהילה, נציגי מועצת העיר סופיה, פקידי ממשל וראש הממשלה לשעבר ניקולה מושאנוב, אשר נאם והעלה על נס את פועלו של פרחי למען בולגריה ככלל והקהילה היהודית בפרט. בהמשך, התקבל פרחי לראיון מיוחד אצל בוריס השלישי, מלך בולגריה, אשר העניק לו אות הצטיינות על פועלו בבולגריה.
קורות חיים > בארץ ישראל המנדטורית

לאחר עלייתו ארצה, נמנה פרחי עם ראשי ארגון "איחוד עולי בולגריה" ועם מייסדי קופת העלייה, תוך שהוא ממשיך בפעילותו הפוליטית במסגרת הציונים הכלליים. עוד כיהן פרחי כיושב ראש הסתדרות הרוקחים היהודים בארץ ישראל.
באוקטובר 1937 ביקר חיים פרחי בבולגריה, הרצה בפני קהילות יהודיות על פעילות התנועה הציונית ונועד לפגישה עם ראש ממשלת בולגריה גאורגי קיוסאיבנוב.
לאחר אסון טביעת ספינת המעפילים סלבדור והחלת החוק להגנת האומה בבולגריה החלו ראשי התנועה הציונית במדינה במסע שתדלנות מול ראשי הסוכנות היהודית במטרה להגדיל את מספר הסרטיפיקטים הניתנים ליהודי בולגריה. נשיא התנועה הציונית בבולגריה אלברט רומנו כתב כי יש לפעול להצלת יהודי בולגריה כל עוד ניתן וחיים אהרן פרחי הוסיף מכתב מטעמו ובו ציין כי בולגריה מלאת שמועות על כוונת השלטונות להקים מחנות ריכוז ליהודי המדינה. מסע השתדלנות לא הועיל וכמות הסרטיפיקטים לא הוגדלה.
ב-1944 אישרה הסוכנות היהודית לחיים פרחי ויצחק (ז'אק) מיטרני לצאת לאיסטנבול כחברי ועד ההצלה של הסוכנות היהודית בקושטא ולפעול משם להעלאת יהודים מבולגריה לישראל.
חיים אהרן פרחי הלך לעולמו ב-1947 בתל אביב והוא בן 70 שנים. פרחי הובא לקבורה בבית העלמין שבמושב בית-חנן.
הערות שוליים

1 2  בין הבאים, דבר, 25 בדצמבר 1930.
1 2 3 4 5 6 7  אלברט רומנו, אישים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 623-625.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878–1898), בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 81, 116.
↑  אלברט רומנו, מאבק בין מתונים וקיצונים בהסתדרות הציונית, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 305.
↑  יהודי בפרלמנט הבולגרי, דואר היום, 28 בנובמבר 1933.
↑  אלברט רומנו, עלייה והתיישבות, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 413.
↑  במזרחנו - הכנסיה הציונית הי"ז של יהודי בולגריה, דואר היום, 25 באוקטובר 1928.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' – מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 329.
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג 1930-1940, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 542, 552.
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג 1930-1940, עמודים 560-561.
↑  תל אביב - התאחדות עולי בולגריה, דבר, 25 בפברואר 1936.
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג 1930-1940, עמוד 564.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939–1949, הוצאת עם עובד, תל אביב יפו, 2004, עמוד 44.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמוד 115.
נחל צבעון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 שפך:  נחל דישון 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) נחל צבעון(למפת אצבע הגליל רגילה) נחל צבעון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל צבעון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל צבעון
 
נַחַל צִבְעוֹן (בערבית: ואדי צוביע; נקרא גם: נחל גורי האריות) הוא נחל אכזב הממוקם בגליל העליון והוא אחד מיובליו של נחל דישון.
אטימולוגיה

וילנאי כותב כי השם צבעון ניתן בהתאמה לשמו הערבי של הואדי: "ואדי צוביע" והוא מעלה את האפשרות שזה על שם דבָּע (בערבית: ضبع) שפירושו צבוֹע.
תוואי הנחל

הנחל ממוקם ליד צפת למרגלות הר צבעון והר קלען, שעליו ממוקם היישוב צבעון אשר נקרא על שמו של הנחל.
הנחל מנקז את המורדות הצפוניים של הר מירון והוא נשפך יחד עם נחל אביב ונחל גוש חלב אל נחל דישון.
סמוך וליד הנחל עובר שביל ישראל. בנחל צבעון ניתן לטייל בשביל היורד לאורך הנחל אל יער ברעם ונחל דישון. המסלול חוצה את נחל ברעם.
קבר אסתר ומרדכי

לפי מסורת שתועדה לראשונה בידי רבי מנחם החברוני במאה ה-13, נמצא קבר אסתר ומרדכי בלב חורש ים תיכוני הסבוך בערוצו של הנחל, ובמקום אף נהוג היה לערוך את חגיגות פורים. במקום מצוי לוח על גל אבנים ועליו הכיתוב: ”מקום קבורתם של מרדכי ואסתר זיע"א”. מקום הקבר שנוי במחלוקת.
הערות שוליים

↑  נחל צבעון - ארץ וטבע המגזין הגאוגרפי של ישראל
↑  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 6212
↑  היכן קבר מרדכי ואסתר, באתר ערוץ 7 (באנגלית)
↑  קברי צדיקים, צבי גילת, הוצאת מפה, 2005. ISBN 9655210324
↑  ר' קבר אסתר ומרדכי בגליל העליון (נַחַל צִבְעוֹן)
↑  גבאי, ישראל מאיר + הרצברג ישראל, ספר מקומות קדושים וקברי צדיקים בגליל, חלק ב', עמ' 363, ירושלים: אגודת אהלי צדיקים, 2011, עמ' 363
↑  זאב וילנאי, מצבות קודש בא"י, חלק א', ירושלים: אחיעבר, 1985, עמ' 438-436
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל בית העמק • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל ינוח • נחל יסף • נחל כזיב • נחל שעל • נחל שרך |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407700105171  VIAF: 194155466462702160001   WorldCat (עם VIAF): 194155466462702160001 
הלוח ועליו הכיתוב ”מקום קבורתם של מרדכי ואסתר זיע"א”
חגי רון

| --- | --- |

חגי רון במדבר המערבי, 2005.
 לידה:  6 בספטמבר 1944 י"ח באלול ה'תש"ד בית הערבה, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  10 בספטמבר 2012 (בגיל 68) כ"ג באלול ה'תשע"ב קיבוץ כברי, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  מדעי כדור הארץ 
 מקום מגורים:  קיבוץ כברי
 מקום קבורה:  קיבוץ כברי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס הדיקן למחקר, האונ' העברית; פרס רפי פרוינד, החברה הגאולוגית; פרס אלן קוקס, אונ' סטנפורד
 בת זוג:  חדוה רון (לבית לויט)
 צאצאים:  רותם רון-אבולעפיה, שירלי רון-בר, שולמית רון-ביגר
 הערות:  מרצה וחוקר, מנהל בקיבוץ, מייסד המחקר הפליאומגנטי בישראל
 
חגי רון (6 בספטמבר 1944 – 10 בספטמבר 2012) היה פרופסור במכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים, ונחשב לאב המייסד של מחקר הפליאומגנטי בישראל וחלוץ בתחום הקשר שבין פליאומגנטיות ורוטציה של בלוקים.
ביוגרפיה

חגי רון נולד בקיבוץ בית הערבה שבצפון ים המלח. בחודש מאי 1948, כשהיה בן שלוש וחצי, ועקב הלחץ של הצבא הירדני, התפנו כל חברי הקיבוץ וילדיהם לקיבוץ שפיים. לאחר זמן קצר, הקימו חלק מהמתפנים, ובהם הוריו, יוכבד ויוחנן רון, את קיבוץ כברי (חלק אחר הקים את קיבוץ גשר הזיו). חגי גדל ולמד בקיבוץ שהיווה את ביתו לאורך כל חייו. הוא התגייס לחטיבת הצנחנים בשנת 1962. אחרי השירות הצבאי, ב-1965 יצא לשנת שירות בחיפה, בתנועת מחנות העולים של הקיבוץ המאוחד, שם פגש את חדוה, אשתו. במלחמת ששת הימים השתתף עם יחידתו במילואים בקרב אום-כתף שבסיני. במלחמת יום הכיפורים נלחם עם יחידתו בגזרת תעלת סואץ; תחילה ממזרח לה, ולאחר הצליחה ממערב לה.
רון למד לכל תאריו באוניברסיטה העברית בירושלים. לימודיו לתואר ראשון היו בין השנים 1969–1972, לתואר שני בין 1976– 1978 ולתואר שלישי (בהדרכתם של הפרופסורים רפי פרוינד, עמוס נור, וצבי גרפונקל) בין השנים 1979–1984. חלק מלימודיו לתואר שלישי, בשנים 1980 ו-1984 עשה באוניברסיטת סטנפורד, שם גם שהה בפוסט-דוקטורט בשנים 1985–1986.
במקביל ללימודיו לתואר ראשון ושני, שימש פעמיים כמזכיר המשק של קיבוץ כברי.
בשיא עבודתו האקדמית, ולאחר שהעמיד תלמידים רבים שחלקם היו לחברי סגל אקדמי בכירים בעצמם, חלה רון במחלה קשה שממנה נפטר לאחר זמן קצר. הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ כברי.
מינויים אקדמיים בישראל ומחוצה לה

1986 - האוניברסיטה העברית בירושלים, המכון למדעי כדור הארץ - מרצה בכיר.
1986 - 2001 - המכון הגיאופיזי לישראל - חוקר בכיר ומנהל המעבדה הפליאומגנטית.
1992 - 1993 - אוניברסיטת סטנפורד, קליפורניה, בית הספר למדעי כדור הארץ - פרופ' חבר נלווה.
1993 - 1994 - אונ' מינסוטה, המכון למגנטיות הסלע - עמית מחקר.
1999 - 2000 - אוניברסיטת סטנפורד, קליפורניה, בית הספר למדעי כדור הארץ - פרופ' חבר נלווה.
2000 - 2008 - האונ' העברית בירושלים, המכון למדעי כדור הארץ - פרופ' חבר נלווה ואחר כך עמית מחקר ומנהל המעבדה הפליאומגנטית.
2003 - המרכז למחקר מדעי כדור הארץ פוטסדאם, גרמניה GFZ - עמית מחקר.
2004 - 2007 - המכללה האקדמית גליל מערבי, יו"ר רשות המחקר - פרופ' חבר.
2009 - 2012 - האונ' העברית בירושלים, המכון למדעי כדור הארץ - עמית מחקר בכיר ומנהל המעבדה הפליאומגנטית.
בנוסף, שימש כיועץ בכיר לפרויקט תג"ר (תחנה גרעינית) שיבטה (1987-9); כיו"ר הוועדה המדעית של המכון הגיאופיזי לישראל (1992-7); חבר בוועדה זו עד שנת 2000; עורך חבר בכתב העת Israel Journal of Earth Sciences בין השנים 1989 - 1992 וחבר הוועד המנהל של המכללה האקדמית גליל מערבי (2001-4). באוניברסיטה לימד במהלך עבודתו שם את הקורסים בפליאומגנטיזם, גאולוגיה סטרוקטורלית, מיפוי גאולוגי מתקדם, המבנה והטקטוניקה של צפון ישראל, הגאולוגיה של "הכרמל", הגאולוגיה של טרנספורם ים המלח בצפון ישראל, ומבוא לגאולוגיה לגאוגרפים.
מחקריו > מגנטיות ופליאומגנטיות של כדור הארץ

בעבודת הדוקטוראט שלו, שהתפרסמה באמצע שנות ה-80, נכנס רון לעולם הצעיר אז של המחקר הפליאומגנטי. בעבודתו זו פיתח שיטות מחקר חדשניות, בהן מדידות מגנטיות של סלעים סדימנטריים אשר שימשו לשחזור רוטציות טקטוניות של בלוקים בין העתקי הגליל. שיטות אלה היוו פריצת דרך עולמית ביחסי הגומלין שבין עבודת שדה גאולוגית וגיאופיזיקה בתחום זה, ומהווים ציון דרך חשוב במחקר הפליאומגנטי בכלל, אפילו באמות המידה של היום. הוא יצא לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד שליד סן-פרנסיסקו, קליפורניה, וחזר לארץ עם אמצעים להקמת המעבדה הפליאומגנטית הראשונה בארץ, ואשר הוקמה במכון הגיאופיזי לישראל. במעבדה זו הוצב אחד מהמגנטומטרים הקריוגנים הראשונים בעולם, שהיוו את המילה האחרונה של המחקר הפליאומגנטי. בשנת 2001 עבר חגי עם המעבדה למכון למדעי כדור הארץ באוניברסיטה העברית בירושלים. מחקריו העיקריים עסקו ב:
מעוות פריך ושבירה - לראשונה בעולם הוכחת סיבוב בלוקים מוגבלים בהעתקים סביב ציר אנכי באמצעות מדידות פליאומגנטיות (מודל פרוינד). היווצרות העתקים חדשים בהתאם לשדה המאמצים שלא עבר שינוי ומעוות של הקרום האוקיאני.
מגנטיות במשקעים אגמיים בהווה, ופליאומגנטיות של אגמים מיובשים, כ"הקלטות" של השדה המגנטי של כדור הארץ (אגם הלשון, ים המלח והכנרת).
מגנטוסטרטיגרפיה – יצירת טור סטרטיגרפי המבוסס על טור הסלעים, השתנות המגנטיות בסלעים וסייסמוטקטוניקה, לאורך טרנספורם ים המלח.
התפתחות מבנים פנימיים של טרנספורם ים המלח המבוססים על מחקרים פליאומגנטיים שבוצעו בעיקר על סלעים וולקניים מתקופת הקנוזואיקון המאוחר והפליסטוקן ועל סלעי משקע המשולבים עמם, כולל קביעת גילאים איזוטופיים .
התפתחות המגנטיות בסלעים בגלל תהליכי מטמורפוזה.
מחקר פליאומגנטי ומגנטיות סלעית של סלעי יסוד פרה-קמבריים מתמנע.
ארכיאומגנטיזם - קביעת העוצמה המוחלטת של השדה המגנטי של כדור הארץ במהלך שבעת אלפי השנים האחרונות.
שימוש בשיטות פליאומגנטיות לשחזור פעילות טקטונית בעבר במגוון רחב של אזורים והגדרות גאולוגיים כולל: קפריסין, צפון אמריקה וישראל.
תיארוך חתכי סלע באתרים פרה-היסטוריים, הכוללים כלים, באמצעות המגנטיות שבסלע, ואיזוטופים קוסמוגניים.
בשנת 2015, הקדיש כתב העת African Archaeology Review (אנ') גיליון מיוחד לזכרו של רון. גיליון זה עסק בחקר מערת וונדרוורק(אנ') בדרום אפריקה. הממצאים הפלאומגנטיים הראשוניים של רון מחפירה 1 במערה זו נתנו את הרמז הראשון על העתיקות הגדולה של השכבות התחתונות ביותר באתר זה. תוצאות אלו הרחיבו את רצף המערות אחורה כ. מיליון שנים מוקדם ממה שחשבו בעבר.[1] לגיליון זה מצורפת רשימה של 35 מאמרים שכתב רון, הרלוונטיים לתחום.
מחקריו > חקר רעידות אדמה היסטוריות ופרה-היסטוריות

במקביל לעבודתו העיקרית בתחום הפלאומגנטיות, התעניין רון בכל הקשור לרעידות אדמה היסטוריות ופרהיסטוריות, ותמך באמצעות ההכשרה שנתן בכיתה ובשטח בארכאולוגים והיסטוריונים שהיו מוכנים להתחייב. למאמץ לשחזר את רעידות האדמה הללו. הוא עקב אחר חפירות באתרים ארכאולוגיים שהיו ידועים כמי שנפגעו מרעידות אדמה בעבר (למשל בית שאן, היפופוטמים, יריחו ועוד). הוא ארגן סיור של תלמידי מחקר מתקדמים מהמחלקה לגיאופיזיקה באוניברסיטת סטנפורד, בראשות פרופ' עמוס נור, לאתרים ארכאולוגיים בישראל ובממלכת ירדן, שם נמצאו עדויות לרעידות אדמה שפגעו בהם, ופורסמו. רון פרסם עמו מספר מאמרים ותקצירים של הרצאות לכנסים בתחום. רון, יחד עם פרופ' עמוס נור, הפיק את הסרטון התיעודי עטור הפרסים: "הקירות קרסו: רעידות אדמה בארץ הקודש". בנוסף, הוא הפגיש עם פרופ' נור לכתיבת עבודת דוקטורט. אשר שוחזרה לראשונה בישראל בצורה מקיפה, רעידת אדמה היסטורית (1927).
מחקריו > השלמת מחקריו

בערוב חייו יזם רון שני פרויקטים חדשים שלא יצאו אל הפועל בחייו עקב מחלתו: במסגרת הקידוח העמוק בים המלח, תכנן רון לבצע מחקר פליאומגנטי על משקעים מ-200 אלף האחרונים. זאת כהמשך ישיר לפרויקטים דומים שהוביל במהלך שנות ה-90 וה-2000. בנוסף, הוא תכנן מחקר על זרמי הלבה ברמת הגולן כאמצעי להבנה טובה יותר של התנהגות השדה הגיאומגנטי. תלמידיו ועמיתיו של רון סיימו לימודים אלו לאחר מותו. חלק מהמחקרים האחרונים של רון הוקדשו למסע ארכיאומגנטי רחב היקף שמטרתו לשחזר שינויים בעוצמת השדה הגיאומגנטי במהלך אלפי השנים האחרונות מחומרי חרס וסיגים. מאמץ זה, שנמשך כעת על ידי תלמידיו, צפוי לספק טכניקת היכרויות חדשה לגמרי עבור הקהילה הארכאולוגית.
פרסים

פרס הדיקן למחקר, מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים, 1984.
פרס רפאל פרוינד מטעם החברה הגאולוגית הישראלית 1987.
פרס אלן קוקס לגיאופיזיקה, מטעם אוניברסיטת סטנפורד, קליפורניה, 1999.
ראו גם

פלאומגנטיזם
לקריאה נוספת

רון, ח., 1984. מחקר פליאומגנטי וניתוח מערכות השבירה בגליל. חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, ירושלים. 117 עמ'.
מדינה בדרך

מדינה בדרך היא תוכנית רדיו אשר משודרת בתחנת הרדיו גלגלצ מאז 1993. התוכנית משודרת בימים א'-ה' בין השעות 10:00-7:00, ומורכבת בעיקר ממוזיקה ודיווחי תנועה.
החל מינואר 2016 מגישים אותה הדר מרקס (בימים א'-ד') ורואי שריקי (ביום ה').
על פי סקר TGI מיולי 2024, "מדינה בדרך" היא תוכנית הרדיו המואזנת ביותר בישראל עם למעלה ממיליון מאזינים מדי בוקר.
בשנת 2020 זכתה התוכנית בפרס מפקד גלי צה"ל למצוינות בתחום המוזיקה והתרבות.
היסטוריה

"מדינה בדרך" היא התוכנית הוותיקה ביותר בגלגלצ, ומשודרת מיום הקמת התחנה בשנת 1993. בין השדרנים שהגישו אותה לאורך השנים ניתן למצוא את אמיר אשר, יואב גלזנר, אודיה בוגאי, הדס אהרן, ערן אליקים, עומר גפן, הדר מרקס ורואי שריקי. מאז תחילת שידוריה, התוכנית כללה מוזיקה לצד דיווחי תנועה. בשנות ה-90 ועד אמצע שנות ה-2000 התקבלו דיווחי התנועה בין היתר באמצעות מסוק ובו צוות מדווח - בנוסף לדיווחי המאזינים. כיום נעשה שימוש גם באפליקציית "Waze" ובאמצעים דיגיטליים אחרים.
מבנה התוכנית

התוכנית נפתחת מדי יום בשעה 07:00, ומציעה מוזיקה עברית ובינלאומית בעלת אופי קצבי ומשפחתי – על מנת שקהל היעד העיקרי שלה, הנהגים שעומדים בפקקי הבוקר, יצלחו בנעימים את הדרך לעבודה. מדי רבע שעה משודרים דיווחי התנועה העדכניים ביותר, אותם מגיש בני כבודי – עורך התנועה הראשי של גלגלצ, ביחד עם מרקס. השניים גם משוחחים על ענייני היום - חדשות, רכילות וכל דבר העולה על דעתם, בשנת 2020 בעקבות התפשטות מגפת הקורונה, התכנית עברה לשדר בשעות 09:00-12:00. חודשיים לאחר מכן התכנית חזרה לשעותיה הרגילות.
פינות

מעבר למוזיקה ודיווחי התנועה, היו בתוכנית גם פינות שבועיות. תוכן הפינות משתנה מעת לעת וכיום הפינות הן:
יום שני – אירוח אמן: מדי שבוע מגיעים להתארח בתוכנית מיטב האמנים האהובים בישראל, בין היתר הם מבצעים פרודיות לשיר שלהם, שיר עדכני שלהם שיצא להם לא מזמן, להיט גדול שלהם, משחקים משחקי רדיו, משוחחים עם הדר וגם מדווחים ביחד איתה על הפקקים בכבישים. בין החודשים ינואר למרץ 2021 מדי יום שני התכנית עברה לשדר ממתחם שרונה בתל אביב, תוך אירוח אמנים ומתן דגש על סיוע לעולם התרבות באמצעות עמותת פעימת הלב.
יום שלישי - "התקל את הדר": בני נותן להדר כמה מילים משיר, הדר והמאזינים צריכים לזהות ומיד לאחר דיווחי התנועה השיר מנוגן.
יום רביעי - "שיר לשבת": הדר בוחרת לשדר שיר שהיא אוהבת רגע לפני סוף התוכנית (ב09:50 לערך) – לרוב מדובר בשיר ישראלי נוסטלגי. בעבר הפינה הייתה בימי שלישי והשיר היה בדרך כלל להיט נשכח משנות ה-90 וה-2000.
הפינות שהיו בעבר הן:
יום ראשון – פינת "כוס הקפה": מדי שבוע, הדר מרקס מרימה "כוס קפה" לחיי ציבור עובדים – גננים, מורים, שוטרים וכיוצא בזה. לאחר ההקדשה, משודר שיר המתאים למקצוע.
יום רביעי – "פינת הנוסטלגיה": הדר מרקס משוחחת עם אמן שהשיר שלו הגיע לראש מצעד הפזמונים של גלי צה"ל בשנים עברו.
יום חמישי - “השיר הטוב ביותר בעולם”: בהגשתו של עומר גפן. מדי שבוע המאזינים התבקשו להצביע ולבחור את השיר הטוב ביותר בעולם לדעתם, "הבחירה המנצחת" שודרה קצת לפני השעה 10:00 בבוקר. למעשה היה מדובר בבדיחה מתמשכת: גפן הקריא בכל שבוע כמה מבחירות הקוראים ובסופו של דבר בחר בעצמו בכל שבוע באותו שיר, "הטוב בעולם" לדעתו: Africa. הפינה ירדה מהאוויר ב-4 ביולי 2019, שנה לאחר שעלתה לאוויר.