מושגי יסוד בקבלה
הערות שוליים

↑  "אדם הראשון, היה הראשון, למקבלים סדר של ידיעות מספיקות להבין ולהצליח ולנצל עד לקצה, מכל מה שראה והשיג בעיניו. וההבנה הזאת נקראת חכמת האמת, וסדר ידיעות אלו, אינם נמסרים, אלא מפה אל פה. גם נוהג בהם סדר של התפתחות, שכל אחד יכול להוסיף על חברו", הרב יהודה אשלג, מאמר "תורת הקבלה ומהותה", ב'קבלה למתחיל', מהדורה ג', הוצאת בני ברוך (2006), עמוד 555.
↑  בהקשר זה, אף המונחים 'עולם' ו'גבוה' או 'עליון', מסמנים ספירות ודרגות רוחניות, ואין עניינם זמן, מידה או מקום גשמיים. ראו, הרב יהודה אשלג, 'תלמוד עשר הספירות', ב'קבלה למתחיל', מהדורה ג', הוצאת בני ברוך (2006), עמוד 486
↑  ספר שמות, פרק כ׳, פסוק ג׳
↑  גרשם שלום, פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה (1976), עמ' 67.
↑  חכמינו הכירו בכך שאין די בלימוד העיוני ואף לא בקיום המצוות כלפי חוץ - השגת האלוהות היא מעשה של תיקון עצמי פנימי, שרק מי שטעם ממנה יודעה. ראו למשל, ר' קלונימוס קלמן הלוי אפשטיין, 'מאור ושמש', פרשת וארא, או י' שכטר, 'יסודות אידאיים ומעשים סמליים', תל אביב תשמ"ה, עמ' 10-9
↑  כמו שאמרו חכמינו, "אהבה": "שמתוך כך אתה מכיר את מי שאמר והיה העולם". ראו, רמב"ם, 'הלכות יסודי התורה', פרק ב' הלכה ב'
↑  למרות שהשגת האלוהות מושגת על ידי עבודה פנימית, היחס לזולת הוא חלק מרכזי בעבודה זו, בבחינת ההתקדמות ומיקודה, כמו גם מטרת התיקון - ההידמות לבורא כטוב ומיטיב לנבראיו. התיקון כולו הוא תיקון של הלב, תיקון הקשר בין הנשמות, ועל כן נאמר 'ואהבת לרעך כמוך זה כלל גדול בתורה'.
↑  ראו, תשבי ולחובר, משנת הזוהר, חלק ראשון: האלוהות, עמ' ק'.
↑  ספר איוב, פרק ה', פסוק ט'
↑  שיש בהם מימד של סופיות - הנדרשים להתחלה וסוף
↑  שלילת הפרסונאליות מתבטאת כאן גם בשימוש במילה "מה"
↑  הקבלה מכנה את מהות הרצון לקבל בשם 'מקום', ומבהירה כי המושא הנחשק הוא הקובע את אופי המקום. לדוגמה, הרצון לקבל שפע רוחני הוא המקום של השפע, ושפע זה נמדד במידת הרצון. ראו, הרב יהודה אשלג, 'תלמוד עשר הספירות', ב'קבלה למתחיל', הוצאת בני ברוך, מהדורה ג', עמוד 492
↑  הרב יהודה אשלג, 'תלמוד עשר הספירות', ב'קבלה למתחיל', הוצאת בני ברוך, מהדורה ג', עמוד 488
↑  לפי המקובלים, האנושות כולה כמעט נמצאת כיום בדרגת העולם הזה, 'העולם שלנו', שהיא חוסר הכרה וגשמיות
↑  ההכרה בה מדובר אינה שכלית או תאורטית, אלא ידיעה חווייתית, ממקור ראשון.
↑  ד"ר יום-טוב לוינסקי, אנציקלופדיה של הווי ומסורת ביהדות (1975), כרך ב', עמ' 507
↑  כאשר כל יום של השבוע מאופיין לפי ספירת מניין השבועות והיום בשבוע. לדוגמה, יום א' שבשבוע הראשון לספירה - 'חסד שבחסד', והיום האחרון לספירה, השביעי של השבוע השביעי - 'מלכות שבמלכות'. ראו, ד"ר יום-טוב לוינסקי, אנציקלופדיה של הווי ומסורת ביהדות (1975), כרך ב', עמ' 507
↑  לפי מחשבת הבריאה אדם נתון לשליטת הרצון ליהנות עד לקבלת רצון לרוחניות מן הבורא. ראו, הרב לייטמן, 'מבוא לפתיחה לחכמת הקבלה', קבלה למתחיל, הוצאת בני ברוך, מהדורה ג', עמוד 283
↑
ראו טוני לביא, סוד הבריאה-תורת האלוהות ותכלית האדם בקבלת הרי"ל אשלג, מוסד ביאליק תשס"ח.
↑  במשמעותה המקורית, הן במקרא והן בתלמוד הבבלי, ולאחר מכן בספרות ההלכתית, משמעות המילה ניצוץ היא "טיפה" ובעיקר טיפות מים או נוזלים אחרים. מהמשתמע במקומות רבים בחז"ל, בספר הזוהר ובספרות הקבלה הן הקדומה יותר והן המאוחרת לזוהר, גם בקבלה משמעות הניצוצות הן "טיפות". המשמעות של ניצוץ כזיק אש היא מהתנ"ך ("והיה החסון לנעורת ופעלו לניצוץ ובערו שניהם יחדיו ואין מכבה"(ישעיה א'). מהמשמעות התנכ"ית הגיעה המשמעות של זיק חשמלי, המחודשת בעברית העכשיוית.
↑  פתח אליהו
↑  בספרו "אורות ישראל", המוקדש כולו ליחס בין ישראל לאומות העולם, אומר הרב קוק כי עם ישראל אינו צריך להרגיש התנשאות כלפי אומות העולם, אלא לדבוק בשליחותו, בתפקידו להפיץ את אור ה' בעולם, ולהכיר בתפקידם ומקומם של אומות העולם שגם בהם יש חלק בהשלמה. "אוצר סגולת עולמים בישראל הוא גנוז. אבל כדי לאחד במובן כללי גם כן את העולם עמם, מוכרחים צדדי כישרונות מיוחדים להיות חסרים בישראל, כדי שיושלמו על ידי העולם, וכל נדיבי עמים. ובזה יש מקום לקבלה שישראל מקבל מהעולם...", הרב קוק, 'אורות ישראל' ה, ב
תרשים של עשר הספירות