stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברת בנישו-אבולקר
קורות חיים

ברת בנישו נולדה באוראן, אלג'יריה הצרפתית בשנת 1886 למשפחה יהודית-אלג'יראית מיוחסת. אחד מאבות המשפחה הקדומים הוא ר' שמעון בן צמח דוראן (הרשב"ץ), מגדולי רבני אלג'יריה. אביה של ברת, מרדכי בנישו, היה ראש הקהילה היהודית באוראן שכיהן כסגן ראש עיריית אוראן. אמה, אדילאיד בנישו (Adelaïde) לבית אזוביב, הייתה סופרת ומשוררת, שבין היתר חיברה ספר שירה בצרפתית בשנת 1917 ובו שיר לכבוד הצהרת בלפור. אחיה הצעיר, ד"ר ריימון בנישו, היה פילוסוף והוגה דעות בעל מעמד רם בקהילה היהודית באלג'יריה.
ברת קיבלה את חינוכה בבתי ספר צרפתיים באלג'יריה. בשנת 1908, בגיל 22, נישאה לד"ר אנרי אבולקר, רופא ומנתח ידוע, מרצה באוניברסיטת אלג'יר, חבר ב"מפלגת הרדיקל" הצרפתית-אלג'יראית ומנהיג ציוני (ראש הפדרציה הציונית באלג'יריה), שכיהן לתקופה כסגן ראש עיריית אלג'יר. לבני הזוג היו שלושה ילדים: קולט, מרסל וז'וזה אבולקר. בת רביעית נפטרה בילדות.
ברת גילתה עניין רב באמנויות שונות מגיל צעיר, ועסקה במוזיקה, ציור וכתיבה. היא הייתה פעילה בחוגים אינטלקטואלים שונים באלג'יר. תחילה היא פרסמה את כתביה מעל עיתונים יהודים שפורסמו באלג'יריה, כגון "קול ישראל" (La Voix d’Israël; אוראן), ובשנת 1933 פרסמה את ספרה הראשון, מחזה בן שלוש מערכות בשם "לה קהינה, מלכה בֶּרבֶּרית" (La Kahéna: reine berbère). המחזה עוסק בדמותה של המלכה הברברית האגדית קהינה בהשראת האגדות הרבות סביב דמותה. ספרה השני היה מחזה בן שלוש מערכות בשם "לואיז דה לוואלייר" (Louise de Lavallière, 1935), על אודות אשת האצולה הצרפתית בשם זה שהייתה המאהבת של מלך צרפת לואי הארבעה עשר. בהמשך פרסמה מספר ספרי שירה בצרפתית ובהם "ארץ האש" (Pays de flamme, 1936), "ריקודים, חזונות" (Danses, visions, 1939) וקובץ שירה נוסף שמורכב ממספר מכתביה (Balkis la Sabéenne, Poèmes à Rébécca et Le Stratagème, 1939). ידוע שהיא חיברה עוד מספר יצירות אך אלו מעולם לא יצאו לאור וחלקם אבדו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
ברת נחשבת לאחת הנשים הראשונות, ואולי הראשונה, שפרסמה יצירות ספרותיות באלג'יריה (נשים קודמות, כגון הסופרת היהודייה אליסה ראיס ואמה של ברת, אדילאיד בנישו פרסמו את ספריהן בהוצאות לאור בצרפת). ברבות מכתביה עסקה בנשים ובדמויות של נשים חזקות. ספר שיריה "ארץ האש" כולל שירי הלל לאלג'יריה הצרפתית, בה "רחל, פאטימה ואינס" יכלו לחיות יחדיו.
ברת נפטרה בשנת 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה. בזמן המלחמה בנה ד"ר ז'וזה אבולקר הנהיג את המחתרת היהודית באלג'יריה שהשתלטה בהצלחה על אלג'יר כהכנה לפלישה של בעלות הברית במבצע לפיד. בנה ז'וזה, בעלה אנרי ובתה קולט (שלימים עלתה לישראל) קיבלו כולם אותות כבוד על פעילותם המחתרתית במהלך המלחמה.
ספריה

La Kahéna reine berbère, Algiers: Soubiron, 1933
Louise de Lavallière, Algiers: Soubiron, 1935 (illustrated by Francis Harburger)
Pays de flamme, Algiers: Soubiron, 1935
Danses, visions, Algiers: Maison des livres, 1939
Balkis la Sabéenne. Poèmes à Rébécca et Le Stratagème, Algiers: Maison des livres, 1939.
לקריאה נוספת

Richard Ayoun, “Les Aboulker à travers les âges,” in Recherches sur la culture des Juifs d’Afrique du Nord, ed. Issachar Ben-Ami (Jerusalem: Communauté Israélite Nord-Africaine, 1991).
Marcel Aboulker, Alger et ses complots (Paris: Les Documents Nuit et Jour, 1945).
הערות שוליים

↑  Adelaide Benichou-Azoubib, En méditant les livres saints, R. Chiberre, 1922.
↑  David Cohen. "Aboulker, Henri." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014
↑  Yossef Charvit. "Aboulker-Muscat (Mouscat), Colette." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.
↑  שמותיהם:;Bithia la lépreuse; La mission de Moïse; Mystère en trois actes; Gracia Mendésia, Femmes de lettres; Aventures préhistoriques; Voyages; Aventures moyenâgeuses; ו-Contes et nouvelles.
↑  Richard Ayoun. "Bénichou-Aboulker, Berthe." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.
↑  אנרי אבולקר קיבל את "מדליית ההתנגדות" (Medaille de la Résistance (אנ')), בנה ז'וזה אבולקר קיבל את אות הכבוד "צלב השחרור" (Croix de la Libération) ובתה קולט אבולקר-מוסקט קיבלה את "צלב המלחמה" (Croix de Guerre) (ראו: מישל ביטון, ברת בנישו-אבולקר, באנציקלופדיה לנשים יהודיות (באנגלית)).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11275010m (data)
גאוגרפיה של סוריה

| --- | --- |
 (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיה+(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיה+
 יבשת:  אסיה 
 קואורדינטות:  35°13′00″N 38°35′00″E﻿ / ﻿35.216667°N 38.583333°E﻿ / 35.216667; 38.583333
 שטח
 דירוג שטח:  90
 שטח:  187,437 קמ"ר 
   אדמה:  183,630 קמ"ר (97.97%)
   מים:  1,550 קמ"ר (0.83%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  200 מטר מתחת לפני הים  (הכנרת)
 גובה ממוצע:  514 מטר
 הנקודה הגבוהה:  2,814 מטר (הר חרמון)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  193 ק"מ
 אורך הגבולות:  2,363 ק"מ
 מדינות גובלות:  טורקיה, ירדן, עיראק, ישראל, לבנון 
 
תמונת לווין של סוריה
סוריה היא מדינה הממוקמת בדרום-מערב אסיה. המדינה גובלת עם ישראל ולבנון במערב, טורקיה בצפון, עיראק במזרח וירדן בדרום. בנוסף לכך, לסוריה רצועת חוף לאורך הים התיכון.
סוריה מחולקת למספר רב של אזורים גאוגרפים. באזורי ההרים במערב לאורך החוף במרכז ובאזור הדרום בג'בל אלדרוז שבהרים אלו כמות המשקעים היא 1,000 מילימטרים ויותר. מרבית שטחה של סוריה שהוא מישור צחיח הידוע בשם המדבר הסורי ששם הרוחות חמות וכמות המשקעים נמוכה. כמו כן, יש בה מישורים פוריים כגון הבשן, החורן, הגולן, דמשק ואזור חומס וחלב.
הפרת הוא הנהר החשוב ביותר במדינה החוצה אותה במזרח. מצפון לנהר הפרת נמצא האזור הפורה ג'זירה, ה"אי". אזור זה מושקה על ידי שני יובלים של נהר הפרת, הבליח והחבור. באזור נבנתה במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 מערכת סכרים ותעלות המספקת מים לחקלאות, בעיקר דגנים, באזור. כמו כן חל גידול משמעותי בגידולי הכותנה.
סוריה מחולקת ל-14 מחוזות ול-61 נפות שונות. הערים הגדולות בסוריה הן חלב (כ-1,900,000 תושבים) ודמשק (כ-1,700,000 תושבים).
ג'בל א' שיח, "ההר המזוקן" הוא הר החרמון, הנמצא ברכס הרי מול הלבנון בגבול לבנון בגובה 2,814 מטר הוא הנקודה הגבוה במדינה. פסגת רכס זה מהווה את קו הגבול בין סוריה ולבנון, וכן בפסגות הדרומיות נקבע קו הגבול עם ישראל בהסכם.
טופוגרפיה של סוריה

שטחה הכולל של סוריה הוא 185,180 קמ"ר של מדבריות, מישורים והרים, אזור מזרח ומרכז המדינה הם רחבים וגדולים שמהם יוצאת רצועה קטנה לעבר הים התיכון. האקלים בסוריה הוא יבש בעיקר (בכשלוש חמישיות מהשטח פחות מ 250 מילימטר בשנה) אך היתרון הגדול של סוריה הוא האדמה הפורייה שמאפיינת חלקים רבים משטחה. לאורך השנים נעשים מאמצים רבים להרחבת השטח החקלאי במדינה על ידי מערכות השקיה שונות.
טופוגרפיה של סוריה > מישור החוף

לאורך חופי הים התיכון, משתרע מישור החוף הסורי מהגבול הטורקי עד ללבנון. מישור חוף זה צר מאוד ומישורי ומכוסה בדיונות חול, ישנם אזורים רבים לאורך החוף בהם נעלמת לחלוטין שפלת החוף על ידי צוקי רוחב הזולגים מההרים לים. שתי ערי נמל גדולות לחוף הים התיכון הן לטקיה וטרטוס.
על פי רבי אשתורי הפרחי, מיקומו של הר ההר המצוין בפרשת מסעי כנקודת הגבול הצפון-מערבי של ארץ ישראל היא בג'בל אל אקרע, מרחק חצי יום הליכה מצפון ללטקיה. ממזרח ומדרום ללטקיה זורם נהר זיפרון.
כ-16 ק"מ מצפון ללטקיה שוכנת העיר העתיקה אוגרית, ובה שרידים ארכאולוגיים מן המאה ה-16 עד המאה ה-13 לפני הספירה.
טופוגרפיה של סוריה > הרים

סוריה מאופיינת ברכסי הרים גבוהים רבים ההרים מתפרסים על פני שטחים שונים במדינה: הרי אנסריה רכס הרים המקביל למישור החוף, ממוצע הגובה בו הוא קצת יותר מ-1,200 מטר כשהפסגה הגבוהה ביותר, נבי יונס, נישאת לגובה 1,575 מטר. מורדות הרכס במערב מושפעים מרוחות מערביות רוויות לחות מהים התיכון, ותורמים לאפשרויות עיבוד האדמה לעומת המדרון המזרחי, זו אחת הסיבות לאכלוס הגדול יותר במדרון המערבי. רכס הרים זה נחצה לשניים על ידי נהר העאסי המתפתל לאורכם.
מדרום להרים אלו עובר מסדרון מישורי המאפשר קישור נוח בין מזרח המדינה לחופי הים של לבנון. במשך השנים מסדרון זה היה נתיב מרכזי למסחר ולפלישה לאזור. בשנות האלפיים, עוברים בו מסילת רכבת וכביש ראשי, המקשרים את חומס שבמזרחו לחוף שבמערבו ולטריפולי שבלבנון.
מהעבר השני של העמק נישאים הרי מול הלבנון לגובה של למעלה מ-2,000 מטר, ופסגתם בהר חרמון בגובה 2,814 מטר. בשל גובהו חלקים נרחבים של הרכס אינם מאוכלסים כלל וכפרים מעטים נמצאים בו, אך רכס זה הוא אחת הסיבות לפוריות העמקים שמתחתיו וממנו יורדים שבלים רבים מזרחה למדבר.
בחלק הדרומי ביותר במדינה הר הדרוזים המתרומם לגובה של 1,800 מטר, רכס זה פורה ומיושב בעיקר על ידי דרוזים.
באזור המישור המזרחי של סוריה, משתרעת רמה נמוכה של הרים מצפון לנהר פרת כשמדרום לו אזור מדברי וצחיח המכונה המדבר הסורי.
טופוגרפיה של סוריה > מישורים

בסוריה מישורים רבים המתפרסים בכל רחבי המדינה, מישורים אלו ברובם פוריים ברובם והאוכלוסייה בהם גדולה. החורן, הבשן, דמשק והגולן הנמצאים בדרום מערב המדינה הם מישורים רחבים ופוריים ועל כן ההתיישבות בהם גדולה, גם מצפון להרי מול הלבנון באזור הערים חומס וחמאת ישנו מישור פורה גדול, מסביב לעיר חלב, ומצפון מזרח לנהר פרת אזור המכונה "ג'זירה" שמושקה על ידי הפרת, נהר החבור ונהר הבָּלִיח'. מצבורי נפט וגז טבעי שהתגלו בחלק הצפוני הקיצוני של ג'זירה הגבירו באופן משמעותי את הפוטנציאל הכלכלי של האזור.
מים

הנהרות והנחלים ברחבי סוריה הם בעלי חשיבות חיונית לפיתוח החקלאי שלה. הנהר הארוך ביותר והחשוב ביותר הוא הפרת, המייצר יותר מ-80 אחוזים ממקורות המים של סוריה. יובליו עיקריים הבָּלִיח' והחבור מתווספים לתרומה זו כמו גם נחלים ונהרות קטנים לאורך הגבול עם טורקיה בצפון, ישנם גם מספר וואדיות לאורך הפרת המתמלאות בחורף ומשמשות גם כן תוספת להשקיה.
ב-1973 השלימה סוריה בניית סכר על נהר פרת. הסכר יצר מאגר מים בשם אסד (בוחאירת אל אסד) באורך של 80 קילומטרים וכשמונה קילומטרים רוחב בממוצע.
באזור המישור הצחיח של דמשק מספר נאות מדבר, נחלים קטנים וביצות משמשים כהספקת מים לתושבים המקומיים. הגדול והחשוב בהם הוא הברדה נהר שמתחיל בהרי מול הלבנון ויורד מזרחה לעבר המישור ודמשק, הברדה הוא הגורם העיקרי לפריחתו של אגן דמשק.
אקלים

המאפיין הבולט ביותר של האקלים בסוריה הוא הניגוד בין חוף הים התיכון הלח ואזורי המדבר הצחיחים המשתרעים על פני שלושה רבעים מהמדינה. וגובלים במערב בהרי מול הלבנון וההרים לאורך הים, כמות המשקעים באזור זה גבוהה יחסית והממוצע השנתי נע בין 750 ל-1,000 מילימטרים, מרביתם מגיעים כחלק משקעים מערביים על ידי רוחות מהים התיכון בחודשים נובמבר עד מאי. הטמפרטורות השנתיות הממוצעת נעות בין C°‏ 7 בחודש ינואר ל-C°‏ 27 באוגוסט. בפסגות הרכסים מרבית המשקעים יורדים בצורת שלג כך שפסגות מושלגות לאורך השנה.
באזור אגן דמשק האקלים ערבתי, עם כמות משקעים ממוצעת של פחות מ-200 מילימטרים בשנה ועם טמפרטורות בין C°‏ 4 בחודש ינואר ל-C°‏ 40 בחודשים יולי ואוגוסט.
בדרום מזרח סוריה אזור המדבר הסורי, הלחות יורדת, וכמות המשקעים השנתית יורדת מתחת ל-100 מילימטרים. כמות המשקעים התנודתית באזור היא סיבה נוספת למיעוט היישוב האנושי בו. הטמפרטורות בחודש יולי קרובות ל-C°‏ 45. סופות חול שכיחות במהלך החודשים פברואר ומאי, ובחודשי נובמבר עד מרץ המדבר מתאפיין לעיתים בכפור נרחב.
סכסוכי גבולות

בשנת 1967 נפתחה מלחמה בין ישראל לסוריה שבמהלכה הצליחה ישראל לכבוש חלק מרמת הגולן הסורית עד לקו התלים, ישראל סיפחה את רמת הגולן בשנת 1981 והפכה אותה לחלק ממנה, אולם מאז שנכבשה הרמה סוריה דורשת מישראל להחזירה לידיה.
סכסוך נוסף נובע מדרישת סוריה שטוענת לגבול טריטוריאלי של 35 מיילים ימיים (64.8 קילומטר) מחוף הים תיכון שלה למים. עם זאת, בשנת 2003, סוריה הכריזה באופן חד צדדי על האזורים הימיים האלה כשלה, למרות שלפי חוק האומות המאוחדות מותר רק 12 מיילים הימיים מהמים.
ראו גם

הבקע הסורי אפריקאי
הערות שוליים

↑  תמ"ג - 2021
↑  כפתור ופרח פרק יא, בחלק 'הר ההר'.
↑  תמונות נמצאות באתר הסורי של העיר.
| גאוגרפיה של מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הוותיקן • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
טופוגרפיה של סוריה
מאגר אסד (מימין) בלב סוריה ואזור חוף הים התיכון הפורה וההררי
גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן

גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Georg von Sachsen-Meiningen; 11 באוקטובר 1892 - 6 בינואר 1946), היה חותנו של אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
ביוגרפיה

גאורג נולד ב-11 באוקטובר 1892 בעיר קאסל שבקיסרות הגרמנית, לפרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, בנו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואחיו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולאדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד בתם של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד וקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, ואחותו של לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (השליט האחרון של נסיכות ליפה).
בצעירותו החל גאורג בלימודי משפטים באוניברסיטת ינה ובאוניברסיטת מינכן, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס כקצין לרגימנט פרשים. עם תום המלחמה התפטר דודו ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן בעקבות המהפכה הגרמנית, וגאורג חזר ללימודי המשפטים, ואף כיהן תקופה כשופט בהילדבורגהאוזן. ב-1 במאי 1933 הצטרף גאורג למפלגה הנאצית, ובשנת 1941 הפך לראש בית סקסוניה-מיינינגן בעקבות מות דודו ארנסט ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ללא ילדים. בנו אנטון אולריך נהרג במהלך המערכה על צרפת, ואילו גאורג עצמו נפל בשבי הצבא האדום בסוף המלחמה. ב-6 בינואר 1946 מת גאורג במהלך שביו בצ'רפורבץ', ואחיו ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ירש את תאריו, בעקבות הפיכת בנו  לנזיר וויתורו על זכויותיו.
בשנת 1951 התחתנה בתו רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
משפחתו

ב-22 בפברואר 1919 התחתן גאורג עם קלרה מריה רוזנת קרוף, רוזנת שמיסינג-קרסנברוק, בתם של אלפרד, רוזן קרוף, רוזן שמיסינג-קרסנברוק והברונית הלנה פון הילגרס, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
אנטון אולריך, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1919–1940)
פרידריך אלפרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן (1921–1997)
מארי, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1922–1923)
רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1925–2010)
ג'ורג' יארדלי

| --- | --- |
יארדלי במדי דטרויט פיסטונס, 1958
יארדלי במדי דטרויט פיסטונס, 1958
 לידה:  3 בנובמבר 1928 הוליווד שבקליפורניה
 פטירה:  13 באוגוסט 2004 (בגיל 75) ניופורט ביץ', ארצות הברית 
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת סטנפורד
 דראפט:  בחירה שביעית, 1950 פורט ויין פיסטונס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1996
 קבוצות כשחקן
 1953–1959   1959–1960   1961–1962:  פורט ויין/דטרויט פיסטונס   סירקיוז נשיונלס   לוס אנג'לס ג'טס (ABL)
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה הראשונה (1958)   חמישיית העונה השנייה (1957)   6 בחירות למשחק האולסטאר (1955–1960)   מלך הסלים של ה-NBA‏ (1958)
 
ג'ורג' הארי יארדלי השלישי (באנגלית: George Harry Yardley III;‏ 3 בנובמבר 1928 - 13 באוגוסט 2004) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1953–1960. ממוצעיו לאורך הקריירה ב-NBA עומדים על 19.2 נקודות, 8.9 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים למשחק, ב-472 משחקי עונה סדירה בהם שותף. חבר היכל התהילה של הכדורסל כשחקן משנת 1996.
יארדלי נודע כ"סקורר" מחונן, בעל יכולת גבוהה לצבור נקודות. רכז בוסטון סלטיקס באותה תקופה, ביל שרמן, אמר עליו: "כנראה שהיה לו את שחרור הזריקה המהיר ביותר בכל ה-NBA. הוא היה צלף קטלני, ואחד הבודדים בליגה שיכל להטביע".
מכללות ושירות צבאי

יארדלי נולד בהוליווד שבעיר לוס אנג'לס, קליפורניה. בין השנים 1947–1950 למד באוניברסיטת סטנפורד, וקלע 11.5 נקודות למשחק במדי קבוצת הכדורסל שלה. בסיום לימודיו האקדמיים שיחק שנה אחת בליגת החובבים האמריקאית, ולאחר מכן שירת שנתיים בצי ארצות הברית.
קריירה מקצועית

יארדלי נבחר בבחירה השביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1950 על ידי קבוצת פורט ויין פיסטונס. לפני תחילת עונת הרוקי שלו התמקח יארדלי על גובה החוזה עם הקבוצה, ודחה את הצעת החוזה שהוגשה לו בגובה 6,000 דולר לעונה. בסופו של דבר נכנעו הפיסטונס לדרישותיו והציעו לו חוזה בסך 9,600 דולר לעונה, יותר מפי שניים מחוזה רוקי ממוצע.
בעונתו השנייה, 1954/1955, הוביל את הפיסטונס, לצד הסנטר לארי פאוסט, לסדרת גמר ה-NBA הראשונה בתולדות המועדון. בסדרת הגמר הפסידו הפיסטונס לסירקיוז נשיונלס בתוצאה 4-3, לאחר הפסד 91–92 במשחק השביעי והמכריע. בעונה הבאה חזרה הקבוצה לשלב הגמר, והפסידה 1–4 לפילדלפיה ווריורס של פול אריזין, למרות 24.8 הנקודות למשחק שקלע יארדלי לאורך הסדרה. בעונת 1957/1958 הוביל את כל קלעי הליגה עם 27.8 נקודות בממוצע למשחק, והפך לשחקן הראשון בתולדות הליגה שקולע לפחות 2,000 נקודות בעונה (יארדלי קלע 2,001). באותה עונה נבחר בפעם היחידה בקריירה לחמישייה הראשונה של העונה.
במהלך עונת 1958/1959 נשלח בטרייד לסירקיוז נשיונלס, בתמורה לקלע אד קונלין. בעונה וחצי הבאות היה שחקן מוביל בסירקיוז, לצד הפאוור פורוורד דולף שייס, אך הקבוצה לא הצליחה לעבור את שלב גמר המזרח. בסיום עונת 1959/1960, בה קלע 20.2 נקודות למשחק ונבחר בפעם השישית למשחק האולסטאר, פרש יארדלי ממשחק, בגיל 31 בלבד. בעת פרישתו דורג במקום ה-12 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 9,063 נקודות בסך הכול. בעונת 1961/1962 חזר מפרישתו, כששיחק מספר משחקים בקבוצת "לוס אנג'לס ג'טס" מליגת ה-ABL.
ב-16 באוגוסט 2004 מת יארדלי מטרשת אמיוטרופית צידית (הידועה כ"מחלת לו גריג"), בביתו שבניופורט ביץ', קליפורניה, בגיל 75.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  דף השחקן, באתר היכל התהילה של הכדורסל
1 2  הידיעה על מותו של יארדלי, באתר הניו יורק טיימס, 16 באוגוסט 2004
↑  סטטיסטיקות הקריירה של יארדלי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1950, באתר basketball-reference.com
↑  פרופיל השחקן, באתר היכל התהילה של אוניברסיטת סטנפורד
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר ה-NBA‏ 1955, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר ה-NBA‏ 1956, באתר basketball-reference.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של עונת 1957/1958 ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, נכון לסוף עונת 1959/1960, באתר basketball-reference.com
ג'וני קר

| --- | --- |
 לידה:  17 ביולי 1932 שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  26 בפברואר 2009 (בגיל 76) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת אילינוי
 דראפט:  בחירה שישית, 1954 סירקיוז נאשיונלס
 קבוצות כשחקן
 1954–1965   1965–1966:  סירקיוז נשיונלס/פילדלפיה 76'   בולטימור בולטס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1955)   3 בחירות למשחק האולסטאר‏ (1956, 1959, 1963)
 קבוצות כמאמן
 1966–1968   1968–1970:  שיקגו בולס   פיניקס סאנס
 הישגים כמאמן
 זכייה בפרס מאמן השנה ב-NBA‏ (1967)
ג'ון גרהם "רד" קר (באנגלית: John Graham "Red" Kerr; ‏17 ביולי 1932 – 26 בפברואר 2009) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1954–1966, ואימן בה בין השנים 1966–1970. לאורך קריירת המשחק השתתף 3 פעמים במשחק האולסטאר, וממוצעיו הכוללים הם 13.8 נקודות, 11.2 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

קר נולד בשיקגו שבאילינוי, ובין השנים 1951–1954 למד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל שלה הוליך את קלעיה עם 13.7 נקודות בממוצע למשחק, והוביל אותה למעמד פיינל פור טורניר אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר הפסידה אילינוי מול אוניברסיטת סנט ג'ון בתוצאה 59–61, ובמשחק על המקום השלישי גברה על אוניברסיטת סנטה קלרה בתוצאה 67–64. בשתי העונות הבאות קלע קר 17.5 ו-25.3 נקודות למשחק, בהתאמה, אך קבוצתו לא הגיעה להישגים משמעותיים. בסיום עונת 1953/1954 נבחר לחמישיית העונה של מחוז ה-"Big Ten".
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1954 נבחר קר בבחירה השישית, על ידי קבוצת סירקיוז נשיונלס (אשר הפכה בשנת 1963 ל"פילדלפיה 76'"). בעונת הרוקי שלו קלע 10.5 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של רד רוצ'ה, וסייע לסירקיוז לזכות באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה. לאורך פלייאוף 1955 היה הקלעי השני של קבוצתו, אחרי דולף שייס, כשקלע 13.8 נקודות בממוצע למשחק. ב-10 העונות הבאות התבסס כסנטר הפותח וכאחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, אשר לאורך התקופה הודחה 5 פעמים בשלב גמר האזור המזרחי. ב-3 מעונותיו בסירקיוז (1956, 1959 ו-1963) נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. בעת עזיבתו את הקבוצה בסיום עונת 1964/1965 ניצב קר במקום השני בתולדות המועדון במספר משחקים (834), בנקודות (11,699) ובריבאונדים (9,506).
בספטמבר 1965, לאחר 11 עונות רצופות בסירקיוז/פילדלפיה, הועבר בטרייד לבולטימור בולטס. בעונתו היחידה בקבוצה שימש כמחליפו מהספסל של וולט בלאמי, וקלע 11.0 נקודות בממוצע למשחק. בדראפט ההרחבה של שנת 1966 נבחר קר על ידי שיקגו בולס, אך הוא החליט לפרוש בטרם שיחק עבורה.
בעת פרישתו ניצב קר במקום החמישי ברשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות ה-NBA, עם 10,092. כמו כן החזיק אז קר בשיא ה-NBA עבור משחקים רצופים בהם השתתף (844), והמשיך להחזיק בשיא עד ששבר אותו רנדי סמית' בשנת 1983.
קריירת אימון

מיד עם פרישתו ממשחק מונה למאמן קבוצת שיקגו בולס, לקראת עונת הבכורה שלה. על אף שרשמה מאזן ניצחונות שלילי 33–48 העפילה שיקגו לפלייאוף מהמקום הרביעי במערב (מתוך 5), והפסידה בסיבוב הראשון מול סנט לואיס הוקס (0–3). בסיום העונה זכה קר בפרס מאמן העונה, ובכך היה הזוכה היחיד אי פעם שקבוצתו רשמה מאזן ניצחונות שלילי. בעונה העוקבת העמידו הבולס מאזן שלילי 29–53, ולאחר שהודח פעם נוספת בסיבוב הפלייאוף הראשון עזב קר את הקבוצה.
לקראת עונת 1968/1969 מונה קר למאמן פיניקס סאנס, אשר הוקמה באותה עונה. בתקופתו בפיניקס רשמו הסאנס מאזן כולל של 31 ניצחונות ו-89 הפסדים (25.8%), ולאחר עונה וחצי התפטר מתפקידו והוחלף על ידי ג'נרל מנג'ר הקבוצה ג'רי קולנג'לו.
קריירה כפרשן

בין השנים 1975–2008 שימש קר כפרשן של שידורי משחקי שיקגו בולס ברדיו ובטלוויזיה. במהלך תקופתו של מייקל ג'ורדן בקבוצה פיתחו השניים "מנהג" – בתחילת כל משחק היה ג'ורדן מפזר טלק על כפות ידיו, ומוחא כפיים אל מולו של קר, אשר היה נוהג להגיב בתיאטרליות. בפברואר 2009 ערכו הבולס טקס הוקרה לכבודו של קר, והציגו פסל בדמותו אשר ניצב מאז ביונייטד סנטר, אולמה הביתי של הקבוצה. כמו כן באותו הטקס הוענק לרד פרס מפעל חיים מטעם היכל התהילה של הכדורסל.
ב-26 בפברואר 2009 נפטר רד, מסרטן הערמונית. מוקדם יותר באותו היום נפטר נורם ואן ליר, אשר כיכב בשיקגו בולס בין השנים 1971–1978.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של קר, באתר basketball-reference.com
↑  ממוצעי המכללות של קר, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1954, באתר basketball-reference.com
1 2 3 4  איש הברזל המקורי, באתר שיקגו בולס, 9 בפברואר 2009
↑  המנהג של קר וג'ורדן, באתר יוטיוב, 4 ביולי 2016
↑  אובמה וג'ורדן מכבדים את ג'וני קר, באתר שיקגו בולס, 11 בפברואר 2009
↑  ההודעה על פטירתו של קר, באתר הבולס, 19 בפברואר 2009
גאורג-הנס ריינהרדט

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1887 באוצן, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  22 בנובמבר 1963 (בגיל 76) טגרנזי, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מקום קבורה:  Tegernsee Cemetery 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1907–1945 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל-אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4   מפקד קורפוס הפאנצר ה-41   מפקד ארמיית הפאנצר השלישית   מפקד קבוצת ארמיות מרכז
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן
 
גאורג-הנס ריינהרדט (בגרמנית: Georg-Hans Reinhardt; ‏1 במרץ 1887 – 23 בנובמבר 1963) היה מפקד שריון גרמני במלחמת העולם השנייה שפיקד על ארמיית הפאנצר השלישית בקבוצת ארמיות מרכז בחזית המזרחית. לאחר סיום המלחמה נדון ל-15 שנות מאסר על פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.