stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוציציים
מיני הבר בצמחיית ארץ ישראל

על אף גודלה של המשפחה, רק שני מינים מסוגים שונים מיוצגים בצמחיית הבר של ארץ ישראל.
קוציץ סורי הוא צמח עשבוני רב־שנתי קוצני מאוד ובולט בעמוד תפרחת מרשים תפוצתו העולמית משתרעת במזרח התיכון מדרום מזרח טורקיה ועד ירדן וישראל. מין זה מאכלס בתות ושדות עשבוניים בחבלים הים-תיכוניים של ישראל.
וריסן דק שהוא הוא צמח קוצני רב-שנתי מדברי, מאכלס בתי גידול חמים ויבשים ביותר בישראל. תפוצתו הטבעית מצטמצמת במזרח האזורים הסהרו-ערבי והסודני של צפון מזרח מצרים, סיני, ירדן וישראל.
בני משפחת הקוציציים כצמחי נוי

מספר גבוה יחסית של סוגים ממשפחה זו משמשים כצמחי נוי. מדובר בעיקר בשיחים וברב-שנתיים עשבוניים אשר הוכנסו לגן הנוי בשל ערכם האסתטי.
רוב מיני המשפחה המשמשים כצמחי נוי, מקור חינם בפרחיהם הגדולים והאופייניים של המשפחה. קבוצה אחת של צמחים נחשבת לאטרקטיבית עבור האדם בשל עליהם, אשר לעיתים הם צבעוניים כמו בסוג ברוד, או משנים את צבעיהם לאורך עונות השנה כדוגמת איצטרובלנית.
רוב צמחי הנוי במשפחה הם צמחי גינה, וסוגים מסוימים משמשים כצמחי בית.
בני משפחת הקוציציים כצמחי נוי > רשימת הסוגים המשמשים כצמחי נוי

מובאים על פי סדר הא'-ב
אביב (צמח)
איצטרובלנית- בעברית נעשה שימוש גם בשמה הלטיני 'סטרובילנטס'
ברוד - בעברית נפוץ יותר השם הלטיני 'היפואסטס' ובקיצור- 'היפו'
ברלריה
בת-אביב
דיאנתרה
דיקליפטרה
המיגרפיס
יוסטיציה בסוג זה מספר צמחי נוי מוכרים יותר מוכרים פחות: יוסטיציה אדטודה (Justicia adhatoda), יוסטיציה אשבולית (Justicia betonica), יוסטיציית הטיפין (Justicia brandegeeana), יוסטיציית הטיפין 'פרוט קוקטייל' (Justicia brandegeeana 'Fruit Cocktail'), יוסטיציה מפריקה (Justicia brasiliana), יוסטיציה קליפורנית (Justicia californica), יוסטיציה בשרנית (Justicia carnea), יוסטיציה דלת-פרחים (Justicia floribunda), יוסטיציה משובלת (Justicia spicigera).
מקיה
עב-שיבולת
פסאודרנתמום
קוציץ - בישראל מין אחד קוציץ רך (Acanthus mollis) - צמח עשבוני רב-שנתי שמקורו מארצות צפון אגן הים התיכון (דרום אירופה) ומשמש כצמח נוי בגינות. הוא נבדל מקוציץ סורי (Acanthus hirsutus subsp. syriacus) הגדל בר ברכות עליו הלא-קוצניים, בפרח הגדול יותר ובתקופת פריחה ארוכה יותר.
קרוסנדרה
רואליה
רואליה טובורוזה
רוספליה
תונברגיה
הערות שוליים

↑  Acanthaceae Juss, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  Acanthaceae, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏18-7-2023
↑  אביצניה ימית, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Avicennia marina, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב, 1998: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 413-421
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 621-2
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 415-6
↑  Acanthus mollis, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
קטלוג צמחים- משתלת מלצר. (2007). כפר ידידיה
פינברון-דותן, נעמי ודנין, אבינעם. (1991). קוציציים. המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, (621-622). ירושלים, הוצאת כנה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292823005171  NKC: ph115699
בבדאג

| --- | --- |
סמל בבדאגסמל בבדאג

מראה כללי של העיר
 מדינה:  רומניה רומניה
 חבל ארץ:  צפון דוברוג'ה
 ראש העיר:  ג'ורג'יאן  קאראמן (PNL= המפלגה הלאומית ליברלית) מ-2012
 בירת העיר:  Babadag 
 תאריך ייסוד:  בערך  1263
 שמות קודמים:  ויקוס נובוס (יישוב קודם)      באבה סלטוק
 שטח:  121 קמ"ר
 גובה:  67.5 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  120
  ‑ הנקודה הנמוכה:  15
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  8,940 (2011)
  ‑ צפיפות:  74 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  44°53′53″N 28°44′31″E﻿ / ﻿44.898056°N 28.741944°E﻿ / 44.898056; 28.741944
 אזור זמן:  UTC+2
 http://www.babadag.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בבדאג(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בבדאג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בבדאג במחוז טולצ'ה
בבדאג (ברומנית: Babadag, מטורקית: Babadağ –באבאדא – "הר האב", נודע בעבר כ-Babatag) היא עיר במחוז טולצ'ה בחבל דוברוג'ה ברומניה. היא שוכנת על גדות אגמון שנוצר על ידי הנחל טאיצה, ברמות המיוערות של צפון דוברוג'ה. בעיר נמצא אחד מהקברות המיוחסים לסארי סלטיק.
האגם בבדאג נפרד מהאגם ראזים על ידי רצועת ביצות.
בבדאג נמצאת 37 ק"מ דרומית מבירת המחוז טולצ'ה. העיר מנתה 8,940 תושבים בשנת 2011.
בבדאג נמצאת במרחק של 213 ק"מ מזרחית מבירת רומניה, בוקרשט, 80 ק"מ צפונית מקונסטנצה ו-80 ק"מ דרומית-מזרחית מגאלאץ.
השם

שמה של בבדאג קשור לדרוויש באבה סארי סלטיק דדה שחי במאה ה-13, והוביל, לפי המסורת, קבוצה של טורקמנים וטורקים אוע'וזים מהאימפריה הסלג'וקית לשעבר אל חבל דוברוג'ה ויישב אותם באותו אזור.
סיפור על כך נמצא בכתבי הנוסע הערבי אבן בטוטה
היסטוריה > בעת העתיקה

הממצאים הארכאולוגיים הקדומים ביותר מקורם בתקופה הנאוליתית האמצעית ועליונה. במאה ה-9–11 לפנה"ס קמה באזור תרבות כמונה בבדאג לפי שם היישוב, המתאפיינת במגוון חפצי קרמיקה שכללו קרמיקה עם קישוטים מודבקים, ועם כלים משלב המוקדם של תרבות האלשטאט מהתחלת תקופת הברזל.
בסו: התפתחותה של תרבות בבדאג (במאות ה-7–8 לפנה"ס) הופיעו יישובים מבוצרים גם בבדאג, באניסלה הסמוכה ובמקומות אחרים במחוז טולצ'ה.
התרבות בבדאג הייתה במגעים כלכליים עם תרבות קסלג'ן (Coslageni) בשטח רומניה של ימינו ועם תרבות סבטינובקה שבאוקראינה של ימינו.
בימי קדם במאה השנייה–הרביעית אחה"ס התקיים במקום בנקודות טאביה וטופראקיוי יישוב רומי מכונה ויקוס נובוס (Vicus Novus = "כפר חדש") המוזכר בכתובת בלטינית מזמן האימפריה הרומית משנת 178. במרכז העיר בבדאג נתגלו שרידים רומיים שמעידים על רמת התפתחות עירונית משמעותית (מובילי מים מחרס שנכלאו בחומות וכו'). משערים שהכפר נעלם בעקבות פלישת האווארים בשלהי המאה השישית.
היסטוריה > ההתיישבות הטורקית והבולגרית

התיעוד הראשון של העיירה הוא משנת 1263. באותן השנים קבוצה גדולה של כ-10,000–12,000 טורקים ושש מאות לוחמים שליוו את הדרוויש באבה סארי סלטוק התיישבה בצפון דוברוג'ה כולל באזור בבדאג של היום, בתאום עם הקיסר הביזנטי מיכאיל השמיני פלאולוגוס ששאף לחזק את גבול האימפריה הביזנטית בצפון דוברוג'ה. עם זאת בסופו של דבר, מתיישבים אלה נסעו אחר כך הלאה אל קרים וערבות קפצ'אק מצפון לים השחור. חלקם חזרו אחר כך משם, והעיר – המוזכרת על ידי הנוסע אבן בטוטה ב–1334–1335, הפכה לאחד המאחזים הרחוקים ביותר של ה"טורקים", למעשה של הטטרים מ"אורדת הזהב". אבן בטוטה מציין אותה כעיר הדרומית ביותר של הטטרים. העיר הייתה תקופה מסוימת חלק מהאימפריה הבולגרית.
לפי קונסטנטין אירצ'ק בבדאג הפכה למרכז החשוב ביותר של הסוחרים מרגוזה באזור הדנובה. קמה בה מושבת רגוזנים עם פרוכיה קתולית שנתנה שרותי דת לתושבים מאיסאקצ'ה, איזמאיל, טולצ'ה, בנדרי וקיליה.
היסטוריה > השלטון העות'מאני

היישוב, שזכה לימים לשם הטורקי באבאדאג ("הר האב") נכבש זמנית על ידי הסולטאן העות'מאני באיזיט הראשון בעת מסעו משנת 1393 לעבר הדנובה בעת מלחמתו בנסיך ולאכיה, מירצ'ה הזקן. בשנת 1417 סופח לאימפריה העות'מאנית בעשבות מסע צבאי נוסף של בנו של באיזיט, מהמט הראשון (מהמט צ'לבי). בשנת 1484 הפך אותה הסולטאן באיזיט השני לבירת חבל דוברוג'ה והקים בה את המאוזוליאום לזכרו של באבה סארי סלטוק עם המסגד הגדול "אולו ג'אמי" (שלא שרד), העיר נקראה אז באבה סלטוק.
היסטוריה > השלטון העות'מאני > המלחמות בין הטורקים לרוסים

החל משנת 1739 הייתה בבדאג מושב הפיקוד של הכוחות העות'מאנים באזור ומושב החורף של הווזיר הגדול. נחתמו בה הסכמים בינלאומיים שנגעו במסחר בים השחור. הצבא הרוסי כבש אותה זמנית מספר פעמים: ב-1771 על ידי הגנרל וייסמן, שפירק את התותחים הטורקים ושדד והצית את העיר. הסכם פוקשאן אסר על שיפוץ המבצר. ב-1773 על ידי הקולונל קליאצ'קו וב-1774 על ידי הגנרל קמנסקי. שוב, ביולי 1791 הטיל הגנרל מיכאיל קוטוזוב תבוסה מוחצת על חיל טורקי בן 20,000 לוחמים בסמוך לבבדאג. ב-1809 העיירה נכבשה ללא לחימה על ידי הגנרל מטביי פלטוב. בימי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) בבדאג הייתה כמעט ללא הספרה בשליטת החיילים הרוסים.
מיקום העיירה הקרובה לים השחור הפך אותה למטרה של הצי הרוסי שהפגיז והרס אותה בשנת 1854 בעת מלחמת קרים.
באמצע המאה ה-19 הייתה בבדאג חלק מהסנג'ק סיליסטרה שנכלל בתוך וילאייט טונה ("וילייט דנובה"). בשנת 1872 שלט עדיין במקום הפאשה האחרון של ההדאג, חסן.
בימי המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נכבשה בבדאג על ידי הצבא הרוסי אחרי התכתשות קלה.
היסטוריה > השלטון העות'מאני > הבולגרים

הבולגרים חיו באזור עוד המאות 13–14. נוכחותם כ"נוצרים סכיזמטיים" (כלומר פרבוסלבים או אורתודוקסים) מצוינת בעדויות של נוסעים קתוליים במאה ה-17.
בעיר היו באמצע המאה ה-19 כ-3,000 בתי קרקע, מספר ארמונות בני שתי קומות ואוכלוסייתו הייתה בעיקר בולגרית. הבולגרים התגוררו בעיקר בשכונת סארי פפוקג'י (ה"מחאלה" של סוחרים), צ'יפצ'י, צ'יפטה קיופריו מחלסי, והשכונה (מחאלה) שעל יד מסגד חינקיאר וכנסיית חיונקיארדן. כנסייה זו נשרפה על ידי הטורקים בסוף המאה ה-18 ושוב ב-1842 מכיוון שהייתה חשודה כמרכז של מורדים. בקרב הבולגרים היו גם אנשים אמידים בעלי מעל 5,000 ראשי בקר. העיר הייתה מעורבת בתנועת התחייה הבולגרית כשבכפרים הסמוכים פעלו מורים כמו וסיל לבסקי, הכומר חריטון חלצ'ב שעזב עם קבוצת מורדים אל ההר בבדאג. פרט לבולגרים חיו בעיר קבוצה קטנה של רומנים, גגאוזים, יוונים סרמוסקג'י. הכמרים היו רוסים, להוציא בולגרי אחד ומולדובני אחד.
באמצע המאה ה-19 בנו הבולגרים את הכנסייה דמיטר הקדוש. ציורי הקיר עם כתובות בבולגרית נמחקו בשנת 1989. בחצר הכנסייה נמצא קברו של צעיר ועל מצבתו שיר עם אופייני לתקופת התחייה הבולגרית.
כשפרצה מלחמת הבלקן בראשונה בשנת 1912 ארבעה תושבי בבדאג התגייסו למיליציה מקדוניה-אדירנה שלחמה במסגרת הצבא הבולגרי.
היסטוריה > השלטון הרומני וההתיישבות הרומנית

כוחות הרומנים הגיעו לאזור פעים חוזרות בימי שליטי ולאכיה מירצ'ה הזקן ומיכאי האמיץ.
בתום המלחמה בין רוסיה לאימפריה העות'מאנית, שבה השתתפה גם רומניה, בצד הרוסי, הסכם השלום בסן סטפאנו בשנת 1878 שם קץ לשלטון העות'מאני וקבע כי דוברוג'ה תעבור לידי רוסיה. היא הועברה בהמשך (בקונגרס ברלין) לידי רומניה תמורת דרום בסרביה. בנסיבות אלה גם העיר בבדאג סופחה לרומניה, שהשתתפה באופן פעיל במלחמה נגד הטורקים.
אחרי 1879 רומניה החלה במדיניות של סילוק הבולגרים ושל יישוב אוכלוסייה הרומנית. התאפשרה פעילות מדרסה מוסלמית עבור הטורקים. בבניין הקרוי "בית פנאגיה".
בימי מלחמת העולם הראשונה בשנים 1916–1918 נכבשה העיר על ידי צבא בולגריה.
החיילים הבולגרים התקדמו בתוך לדוברוג'ה ב-1 בספטמבר 1916. בסוף השנה חטיבת הפרשים של הגנרל קולב, חלק מהארמייה הבולגרית השלישית, הביסה את הכוחות הרומנים והרוסים במספר קרבות וכבשה את מנגליה, קונסטנצה וב-18 בדצמבר 1916 את בבדאג. בחצר כנסיית דימיטר הקדוש הוקם בית קברות צבאי בולגרי. שם קבורים 40 חיילים של הארמייה השלישית הבולגרית שנפלו בקרבות על בבדאג. בימינו בית הקברות אינו קיים יותר. בעיר הוצא עיתון "דוברוג'ה" בבולגרית וה התכנסו זו אחר זו שתי אספות לאומיות גדולות של דוברוג'ה שערכו עצומות שבהן בקשו את איחוד דוברוג'ה עם בולגריה. הוקמו מועצה עממית מרכזית של דוברוג'ה וועדים עממים בערים ובכפרים.
ב-1918 המצב השתנה עם ניצחון מעצמות ההסכמה ודוברוג'ה כולל בבדאג חזרו תחת שליטה רומנית.
בימי מלחמת העולם השנייה ב-1940 כוחות של גרמניה הנאצית בעלת ברית עם רומניה, תפסו עמדות בצפון דוברוג'ה כולל בבבדאג לקראת הפלישה לברית המועצות. פעל במקום מחנה לעבודות כפויות ליהודים.

בתקופת השלטון הקומוניסטי בשנת 1951 התחילו הלאמות הרכוש. בין השנים 1947–1953 פעלו באזור, בעיקר ביער בבדאג מחתרת אנטיקומוניסטית של 33 לוחמים. הם נעצרו ב-1957.
אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי ברומניה, מפעיל הצבא הרומני במקום בסיס אימונים בעל שטח של 270 קמ"ר. בו נמצא אחד המטווחים הגדולים והמודרניים באירופה. כוחות של ארצות הברית המתארחים ביישוב מיכאיל קוגלניצ'אנו, כוח קוסובו וכוחות נאט"ו מתאמנים בבדאג בהתאם להסכמי השילוב של רומניה בברית נאט"ו.
בשנת 2007 ביקר בעיר ראש ממשלת טורקיה, רג'פ טאיפ ארדואן שחנך את המזואלאום המשופץ של סארי סלטוק באבה.
גאוגרפיה > עמדה גאוגרפית

בבדאג שוכנת לא רחוק מהים השחור, בין הלגונה המכונה אגם בבדאג מצפון-מזרח ורמת בבדאג מדרום-מערב. בירת המחוז, טולצ'ה, נמצאת במרחק 35 ק"מ מבבדאג.
העיר נמצאת בעמק הגובלת עם שלוחות "הגבעה האדומה" Dealul roșu (דיאלול רושו) בצפון-מערב, בדרום ובדרום-מזרח – עם הגבעות דומבראווה, שרמטול, וקויון באבה (או קויום באבה) המגיעות לגובה של 200–250 מ'. צפונית-מזרחית העמק נפתח לגמרי אל האגם-לגונה בבדאג ואל מכלול הלגונות ראזים-סינואה. מצפון נמצאות גבעות קרחות מלס. מדרום – גבעות שפסגותיהן מיוערות.
העיר נחצית ממערב למזרח על ידי הנחל טבאנה העלול לפעמים לגרום לשיטפונות באביב ובקיץ.
גאוגרפיה > צורות נוף

הנוף הוא אופייני לרמת דוברוג'ה. העיר נמצאת בבשעת נחל רבאנה החוצה אותה, בין גבעות בגובה עד 250 מ', עשויות שחם ואבן גיר ומכוסות חלקית על ידי יערות. מסביב נמצאים האגם באבדג, אגם רזים (רזלם), הגבעות קויון באבה (בטורקית: "אב הכבשים"), גבעת סולטאן טפה (בטורקית: "גבעת הסולטאן") ויאניק באיר (בטורקית: "הגבעה השרופה").
גאוגרפיה > האקלים

האקלים הוא ממוזג יבשתי.
דמוגרפיה > טטרים

הטטרים הראשונים הגיעו לדוברוג'ה עוד בימי ג'נגיס ח'אן ואחר כך במאה ה-14 יחד עם הטורקים מאנטוליה. הם אימצו את האסלאם הסוני. בזמן מסעו של אבן בטוטה היה היישוב שנקרא אז באבה סלטוק בשליטת אחד המנהיגים הטטרים מקרים, בחסות אורדת הזהב.
. בהמשך הגיעו טטרים נוספים בזמן פלישת טימור לנג לאנטוליה. בשנת 1525 הגיעו לבבדאג טורקים אוע'וזים וטטרים נוספים,, בעיקר טטרים נוגאי. במהלך השנים אימצו הטטרים את השפה הטורקית.

אחרי כיבוש קרים על ידי רוסיה בשנת 1783 טטרים מקרים נפלטו גם לבבדאג וסביבתה. אחרי סיפוח דוברוג'ה לרומניה בשנים 1877–1878 רוב הטטרים באזור היגרו לטורקיה. בעת השלטון הרומני היו טטרים שלמדו במדרסה המוסלמית בבבדאג בין השנים 1891–1901. אחר כך המדרסה עברה למג'ידיה. בשנת 2009 נרשמו בבדאג רק 6 טטרים כולל 4 דוברי הניב הטטרי הטורקי.
דמוגרפיה > הארמנים

במאות 15–16 בימי השלטון העות'מאני התיישבו הארמנים בבבדאג היו הקהילה הארמנית הראשונה בחבל דוברוג'ה.

בספר ארמני לשירה הנשמר בספריית הכנסייה המחיטרית בווינה צוין קיומה של כנסייה ארמנית בשנת 1649.
אותה כנסייה קיבלה כעבור כמה עשורים עותק מהספר "חיי הקדושים" שהודפס בקושטא בשנת 1675 .בשנת 1763 הקתוליקוס האמרני
סימון ארוואנטי מציין בספרו קיומן של הקהילות הארמניות ב"רומליה", לרבות זו בבבדאג.
בשנת 1803 הנוסע הארמני מינס פג'יקיאנץ מצא בבבדאג 40 בתי ארמנים וכנסייה ארמנית מאבן בשם "הצלב הקדוש מואראג".
דמוגרפיה > יהודי בבדאג

נוכחות היהודים בבבדאג ידועה מזמן השלטון הטורקי עות'מאני.

בשנת 1900 מנתה קהילת בבדאג 62 יהודים ובשנת 1930 106. בבית הקברות היהודי ברחוב וסילה לופו 44
 הקברות הישנים ביותר הם משלהי המאה ה-19.ההלווייה האחרונה התקיימה בשנת 1945.
בימינו בית הקברות הוא פרוץ, לא מגודר. רוב הקברות נהפכו ונשברו. בעיירה נולד בשנת 1930 הקריקטוריסט היהודי-רומני אלברט פוך.
דמוגרפיה > הצוענים

בשנת 2002 נספרו בבדאג 168 צוענים, יותר ממחציתם צוענים מוסלמים. 86 מהם הצהירו כי הם דוברי טורקית. 15 תושבים שהצהירו עצמם כטורקים הצהירו גם כן שהם דוברי שפת רומאנס של הצוענים. הצוענים דוברי טורקית נקראים "חוראחאנה". הם גרים בשכונת בנדיה.(Bendea) בבתים משפחתיים מוזנחים ובווילות בעלות שתי קומות. בגלל חיי קהילת חוראחאנה בשולי החברה, כולל הידרדרות חלק מהילדים לעבריינות ולקיבוץ נדבות, בבית ספר הופרדו התלמידים מקהילה זו בכיתה נפרדת, דבר שעורר בקורת כנוגד את הצו של משרד החינוך משנת 2007 נגד ההפרדה האתנית. .
מנהל ופוליטיקה

שטחה של העיר הוא 121 קמ"ר. מתוך זה העיר גופא תופסת 6,020 דונם, בעוד שהשטח החוץ-עירוני הוא 115,859 דונם.
מתוך השטח השייך מבחינה מנהלית לבבדאג השטח החקלאי הוא 38,313 דונם – מתוך זה מהקרקע לעיבוד – 28,630 דונם. היערות תופסים 46,682 דונם.
הנהגת העיר כוללת את ראש העירייה ומועצה מקומית המורכבת מ-17 חברים.
לפי תוצאות הבחירות בשנת 2020 במועצת העיר מיוצגות המפלגה הלאומית ליברלית – 9 מושבים, והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית – 8 מושבים.
כלכלה

עוד במאה ה-13 הייתה הסביבה משופעת שטחי מרעה. לפי המסורת בסביבות 1280 הביא לכאן באבה סארי סלטוק כבשים ועזים מאנטוליה.
לפני מלחמת העולם הראשונה בבדאג התפרסמה בירידי הצמר והכבשים שלה.
במאה ה-15 הופק מלח מהאגם המלוח בבדאג הסמוך. המלח, שהיה באותם זמנים בעל ערך רב, אוחסן בתוך העיירה.
עד לאמצע המאה ה-20 הייתה כלכלת העיירה בעלת אופי כפרי מובהק. תושבי היישוב היו בעיקר חקלאים, מגדלי בקר וכבשים, דייגים ומעבדי אבן. פעלו בה גם בתי חרושת קטנים בייחוד בתחום המזון. כיום פועלות בעיר חברות מסחר רבות.
חינוך

ידועים בעיר בית ספר יסודי מס. 1 "מירצ'ה הזקן", בית ספר יסודי מס.2, בית הספר היסודי מס.3 "קונסטנטין ברנקוביאנו" ובית הספר התיכון "דימיטריה קנטמיר" שלידו פועל גם גן ילדים עם תוכנית יומית רגילה וגן ילדים עם תוכנית עם הארכת שעות.
תחבורה

העיר נחצית על ידי הכביש E87 בין טולצ'ה לקונסטנצה
כמו כן על ידי מסילת הברזל טולצ'ה – מג'ידיה.
אתרים חשובים ואטרקציות תיירותיות

מסגד גאזי עלי פאשה או המסגד של בבדאג – נבנה ב-1610. עלי גאזי "מג'רולו" היה פאשה של דוברוג'ה. המסגד השני בוותק ששרד בשטח רומניה, אחרי המסגד ממג'ידיה. הבניין שופץ בעזרת מימון טורקי בשנת 1998.
סביל קלאיג'י
המאוזוליסום של באבה סארי סלטוק דדה – ברחוב מצ'ין. הוקם על ידי הסולטאן העות'מאני באיזיט השני "הקדוש" בשנת 1484 אבל נהרס מאוחר יותר ובמאה ה-20 נשאר רק בניין מאוחר יותר נטוש. שופץ בשנים 2004–2007 במימון הממשלה הטורקית של רג'פ טאיף ארדואן.
בית פאנאגיה – מהמאה ה-19, בסגנון אדריכלי מזרחי – מארח החל משנת 1973 את המוזיאון להאמנות מזרחית
אנדרטת הנופלים בשתי מלחמות העולם בפארק העיר. במאה ה-19 אחרי שנת 1891 פעלה בו מדרסה מוסלמית שעברה בשנת 1901 למג'ידיה
האגם בבדאג
יער בבדאג – שמורת טבע
שרידים של מבצר רומי מהמאה 4–5 לספירה – 5 ק"מ מהעיר לכיוון טולצ'ה
מבצר "הרקליה" (במבולה או סטבריקי) – על גבעה סלעית על יד יניסלה, במחוז טולצ'ה – 8 ק"מ מבבדאג, מבצר ג'נובזי שנבנה בשלהי המאה ה-13. היה במאות 13–14 בשליטת ג'נובה. אחר כך היה למושב נסיך בשם דימיטריה (Demetrius Princeps tartarorum – "דמטריוס, נסיך הטטרים"), אחר כך אוכלס על ידי חיל מצב רומני מוואלכיה. נכבש על ידי הטורקים העו'תמאנים שקראו לה "יני סאלה" (הכפר החדש). ב -1417 שופץ המבצר על ידי הסולטאן מהמט הראשון. ב-20 באוגוסט 1538 ביקר במקום הסולטאן סולימאן "המפואר" יחד עם בניו מוסטפא וסלים, לקראת מסע ענישה נגד נסיך מולדובה, פטרו רארש. מאוחר יותר איבד את חשיבותו וננטש.
גבעת קויון באבה – על הכביש האירופי 87 בין טולצ'ה לקונסטנצה או בכביש הלאומי 222 שבין מצ'ין ולז'ורילובקה. בבפסגתה נמצא קברו של הקדוש המוסלמי קויון באבה ("אבא של הכבשים") – רועה צאן טורקי שלפי האגדה המוסלמית סתם בעזרת צמר כבשיו את הגייזר שאיים להציף במים חמים את בתי התושבים בסביבה. היישוב קויון באבה הפך לאתר העלייה לרגל העיקרי של המוסלמים ברומניה. בחג של הקדוש נוהגים להקריב כבשים על הגבעה. אמונות תפלות שנויות במחלוקת מזמניות את המאמינים לתלות במקום חתיכות בד או מטפחות כדי לזכות במזל.
על גבעת קויון באבה המיוערת נמצאת שמורת טבע בה גדל צמח נדיר הקרוי בשם המדעי "סופורה פרודאני ז'וברטי " Sophora prodanii jaubertii
(ברומנית – סופורה או מרג'לושה). ממשפחת הקטניות.
אישים

בבדאג נולדו ההיסטוריון הטורקי-אמריקאי ממוצא טטרי כמאל קרפט (1923–2019) והקריקטוריסט היהודי-רומני אלברט פוך
בבדאג במדיה האמנותית

1828 – תמונות מבבדאג – מופיעות בין הליטוגרפיות מדבורוג'ה של הרוזן הצרפתי אקטור דה ביארן
ספר המסעות של הסופר הפולני אנדז'יי סטאשוק – "הדרך לבבדאג" Jadąc do Babadag – (2005) שזכה בפרס "ניקה" לספרות
לקריאה נוספת

Jireček, Constantin. Geschichte der Bulgaren. Prag, F. Tempsky, 1876 עמ' 461
Gabriel Jugănaru Cultura Babadag, Tulcea 2005
Daniela Rusu Mocănașu Comunitatea Horahane (rromii musulmani) din Babadag - mentalități și schimbări sociale Editura didactică și pedagogică București 2014
1978 Aurel Decei - Istoria Imperiului Otoman până la 1656, Editura științifică și enciclopedică, București,
Mihai Tiuliumeanu - Hanul Cantemir și tătarii dobrogeni în "Misterele Dunării", revistă de istorie și cultură dobrogeană vol.1 Nr.1 decembrie 2016 p.10-11
(מיכאיל טיוליומיאנו - החאן קנטמיר והטטרים של דוברוג'ה, בכתב העת "מסתורי הדנובה" כתב עת להיסטוריה ותרבות של דברוג'ה)
הערות שוליים

1 2  באתר integratio בחסות המכון למחקר אקו-מוזיאוני טולצ'ה
↑  Marius Teja cultura Babadag din perioada Hallstatt, Ziua, Constanța 13.9.2018
↑  Stănciugel et al עמ' 44–46
↑  הטטרים ברומניה - בחסות מנהל המורשת התרבותית של רומניה
↑  קונסטנטין אירצ'ק "תולדות הבולגרים" עמ' 492
↑  A.Decei  עמ' 81
↑  I.Vasiliu 1996  עמ' 197
↑  אווליה צ'לבי - בפרסום ברומנית אצל A. Băjenaru
↑  M.Tiuliumeanu 2016
1 2  I.Vasiliu 1996  עמ' 199
↑  I.Vasiliu 1996  עמ' 200
↑  Cintian Barbuleanu1998
↑  I.Vasiliu 1996  עמ' 201
↑  I.Vasiliu 1996  עמ' 203
↑  Научна експедиция в Добруджа, 1917 המסע המדעי לדוברוג'ה - הפרק על התחייה הבולגרית מאת סטיליאן צ'ילינגירוב, עמ' 170-169
↑  [Macedonian-Edirne Militia 1912 - 1913. Personnel ", General Directorate of Archives, 2006, p.827]
↑  באתר proeuropa
↑  רשימת מחנות ריכוז מוכרים על ידי משרד האוצר של גרמניה
↑  Dicționarul localitatilor din județul Tulcea
↑  אתר עיריית באבדג
↑  כנראה מתוך טעות הנתונים בתוצאות המפקד ב-2011 הפוכים: 14% צוענים ו-4.42% טורקים. ב-2009 הטורקים היו 12%
↑  אתר העירייה
↑  כתבה מאת Bogdan Stanciu בכתב העת  sinteza  24.5.2018
↑  טטרים בקרים באתר בחסות מנהל מורשת התרבות של רומניה
↑  האיחוד הדמוקרטי של הטטרים ברומניה באתר המועצה המחוזית טולצ'ה
↑  אתר איחוד הארמנים ברומניה
↑  באתר של איחוד הארמנים בקונסטנצה הארמנים במנהל ובסטטיסטיקה של דוברוג'ה
↑   אתר המוזיאון להיסטוריה בבראשוב
↑  באתר billinograves
↑  על בית הקברות היהודי בבבדאג 2003-2001
↑  2014 D.Rusu-Mocănașu
↑  https://evz.ro/ultima-segregare-etnica-din-europa-in-oraselul-cu-trei-dumnezei.html כתבה בעיתון Evenimentul Zilei Marian Păvălașc 30 .7.2015]
↑  אתר עיריית בבדאג
↑  אתר התיכון בבדאדג
↑  אתר multicult  על המוזיאון לאמנות מזרחית בבבדאג
↑  A.Decei עמ' 81
↑  באתר הרדיו רומניה תרבותית 12.1.2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5108296-2  TDVİA: babadagi 
באבאדאג בשלהי המאה ה-19
הכומר חריטון חלצ'ב, שהגן על הכפריים הבולגרים מסביבות בבדאג, מפני אלימות של אנשי צבא טורקים וצ'רקסים
אנדרטה בבבדאג לזכר גבורי רומניה במלחמת העולם הראשונה
התושבים הבולגרים של בבדאג יוצאים לקבל את פני השרים, 1916
מסגד עלי גאזי פאשה בבבדאג. נבנה ב-1610
עדעד קנרי

| עדעד קנרי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: עפריתיים
סוג:: עדעד
מין:: עדעד קנרי
שם מדעי
 Limonium perezii
עדעד קנרי (שם מדעי: Limonium perezii) הוא צמח עשבוני רב-שנתי ממשפחת העופריתיים הגדל בר באיים הקנריים שבאוקיינוס האטלנטי. הוא נפוץ בישראל בתור צמח תרבותי, בגינות נוי פרטיות וציבוריות. פריחתו היא כחולה ובולטת ולכן יש המכנים אותו בטעות בשם "עדעד כחול", שהוא שמו של מין אחר מהסוג עדעד הגדל בר בישראל. הפריחה הכחולה מקורה בגביע, שכן הכותרת לבנה. עדעד קנרי נחשב לאחד מצמח "האלמוות" כי הגביע הכחול משתייר ובולט בצבעו על גבי הצמח גם זמן רב לאחר תום הפריחה ונשירת הכותרת.
צריכת המים של הצמח היא נמוכה. לכן נוטים לשתול את השיח באזורי הגינה אליהם לא מגיעה בצורה סדירה השקיה: בשולי גינות או כמילוי בין שיחים צעירים בגינות חדשות. הזנים הנמכרים במשתלות שומרים על התכונות של הצמח הטבעי ועמידים ליובש ומאפשרים ריבוי עצמי, אחרי הקטיף והייבוש של התפרחות וליקוט הזרעים וניתן לזרעם בעונה הבאה.
מאפיינים

עיקרי המאפיינים הם: העלים גדולים בעלי פטוטרות ארוכות והם ערוכים בשושנת. עלי הכותרת לבנים, עלי הגביע כחולים. הפרחים סדורים בתפרחות מטיפוס מכבד (שיבולת מסתעפת). הם פרחים נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית) מטיפוס 5, כלומר בעלי 5 עלי כותרת, 5 עלי גביע, 5 אבקנים ו־5 עלי שחלה.
עדעד קנרי הוא צמח עשבוני רב-שנתי וגובהו מגיע ל-60 ס"מ .
הפטוטרות ארוכות והלוואים חסרים.
העלים תמימים, ערוכים בשושנת והם דמויי מעוין (רומבוס) או דמויי-ביצה או משולש, בסיסם קטום או כמעט קטום.
הפרחים ערכים על פי רוב בקבוצות של 2 או 3 פרחים (בשיבולים חד־צדדיות) שמלוות 3 חפים דמוי קשקש. השיבולים החד־צדדיות מסודרות בתפרחות דמויות אשכול.
הפרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית, נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), בעלי עטיף כפול, מאוחי עלי כותרת בבסיסם ובעלי עוקץ ארוך.
הגביע קרומי, ארגמני או כחול על פי רוב והוא דמוי משפך. אוגן הגביע רחב ומפושק, ושפתו נראית משונשנת. הוא בעל 10 עורקים בבסיסו, שעיר במקצת אך, חסר שערות בלוטות ומשתייר גם לאחר נבול הכותרת.
הכותרת לבנה אינה בולטת לעין, וקוטרם קטן מס"מ אחד, בעלת 5 עלים מפורדים שעטופים בחלקם התחתון בגביע. הכותרת נובלת אחרי הפריחה .
האבקנים 5, כמספר עלי הכותרת, ערוכים מול עלי הכותרת ולא ביניהם והם מעורים בבסיס עלי הכותרת או לאורך מחציתה התחתונה.
עמודי השחלה 5, מפורדים לכל אורכם. הצלקות דמוי חוט.
הפרי מסוג הלקט, חבוי בתוך הגביע, דמוי שקיק מוארך בן זרע אחד. השקיק מוקשה בראשו וקרומי בבסיסו ונפתח על ידי פתח דמוי-עפעף או נסדק באופן בלתי סדיר.
ההתאמה לבית הגידול

העדעד קנרי הוא בעל תכונות דומות לצמח הבר עדעד כחול ובעל תכונות העושות אותו נוח לגידול:
בגבעול הצמח אין עלים או שהם נושרים לאחר תקופה קצרה ולכן גם ההתאיידות של המים ממנו היא נמוכה. הפטוטרות חובקות בבסיסו את הגבעול ועם נשירת העלים בקיץ נשארים רק הנדנים לאורך הגבעול וההתאיידות מהצמח פוחתת לרמה המינימלית.
לצמח יש עלים רק בבסיסו, עלים בשרניים שצורתם כשושנים. מיקומם קרוב לפני הקרקע גורם לכך שהם ייפגעו פחות מהרוחות הנושבות לעומת העלים היוצאים מהגבעול כמוקבל בצמחים אחרים.
השטח החיצוני של העלים בבסיס הצמח ושל הגבעול עטוף בקשקשים סידניים, העושים את פני הצמח עמיד בפני רסיסי מי הים המגיעים מהרוחות הנושבות מהים.
שימוש

העדעד הקנרי כמו מינים אחרים של "עדעד נמכר בחנויות כ"צמח קש". הצבעים של עלי הגביע הם: כחול (הנפוץ וממנו שמו), תכול, לבן, צהוב, ורוד וקרם. הצמחים ניטעו ברוב אזורי הארץ : גליל עליון וגליל מערבי, כרמל, רמות מנשה, השומרון והשרון, מישור החוף וגוש דן.
גלריית תמונות

עדעד קנרי
עלה של עדעד קנרי
פריחת ה"עדעד קנרי" - קדומים בשומרון - אייר תשס"ז - מבט מקרוב
פרחים מעל ועלים בשרניים מתחת
בחיק סלעי הגינה
ראו גם

עדעד כחול
עדעד מדברי