stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלחמות הגותיות
היסטוריה > המאה הרביעית > המלחמה הגותית: 367–369

המלך הגותי ארמנאריק של ממלכה חזקה גדולה מצפון לדנובה מהים השחור, עסק לספק לתופס השלטון פרוקופיוס כוחות למאבק נגד הקיסר הרומי ואלנס. הצבא הגותי, שמנה לפי הדיווחים 30,000 איש, הגיע מאוחר מדי לעזור לפרוקופיוס, אך בכל זאת פלש לתראקיה והחל לבזוז את החוות והכרמים של המחוז. ואלנס, שצעד צפונה לאחר שהביס את פרוקופיוס, כיתר אותם בכוח עדיף ואילץ אותם להיכנע. באביב 367, ואלנס חצה את הדנובה ותקף את הוויזיגותים תחת אתאנריק. הגותים נמלטו אל הרי הקרפטים, והמערכה הסתיימה ללא מסקנה מכרעת. באביב שלאחר מכן, שיטפון הדנובה מנע מוואלנס לחצות; במקום זאת הוא ביקש מהחיילים שלו לבנות ביצורים. בשנת 369, ואלנס חצה שוב, מנוביודונום, ועל ידי הרס המדינה אילץ את אתאנריק לתקוף אותו. ואלנס ניצח, ואתנאריק קיבל את רשותו של ארמנאריך לחתום על הפסקת אש. אתנאריק התחנן לתנאי ההסכם וואלנס נענה בשמחה. נראה שההסכם ניתק במידה רבה את היחסים בין הגותים והרומאים, הגביל את המסחר ואת חילופי החיילים תמורת הוקרה.
היסטוריה > המאה הרביעית > המלחמה הגותית: 376–378

גרוטונגי ותרווינגי נלחמו נגד האימפריה הרומית המזרחית של ואלנס בין השנים 376 ל-382. בין 376 ל-382 בערך המלחמה הגותית נגד האימפריה הרומית המזרחית, ובמיוחד קרב אדריאנופול, שבו נהרג הקיסר ואלנס, נתפסת בדרך כלל כחשובה בהיסטוריה של האימפריה הרומית, הראשונה מבין סדרת אירועים של האימפריה הרומית במהלך המאה הבאה שהביאו לקריסת האימפריה הרומית המערבית, למרות שחשיבותה הסופית לנפילתה הסופית של האימפריה עדיין נתונה במחלוקת.
היסטוריה > המאה הרביעית > המרד הגותי של טריביגילד

המרד הגותי של טריביגילד בשנים 399–400 באנטוליה (האימפריה הרומית המזרחית) גרם למשבר פוליטי גדול בתקופת שלטונו של הקיסר ארקדיוס (395–408). את המרד הוביל טריביגילד, מנהיג יחידת גותים בתוך הצבא הרומי. בתחילה התרחש המרד רק באנטוליה, אך לאחר שהמפקד העליון של הצבא הרומאי המזרחי גיינאס התערב והתייצב לצד הגותים, הוא הפך לאיום על האחדות בתוך האימפריה המזרחית.
היסטוריה > המאה החמישית ואילך

הוויזיגותים נלחמו נגד האימפריה הרומית המערבית. בשנת 401 פלש אלאריק הראשון לאיטליה, אך הוא הובס על ידי סטיליקו בפולנטיה (פולנצה המודרנית) ב-6 באפריל 402. פלישה שנייה באותה שנה גם הסתיימה בתבוסה בקרב ורונה, אם כי אלאריק אילץ את הסנאט הרומי לשלם סבסוד גדול לוויזיגותים, והרס את יוון. מאוחר יותר, אלאריק הוביל את ביזת רומא (410). מלחמת רדגאיסוס הייתה סכסוך צבאי בצפון איטליה שנגרם כתוצאה מהפלישה של רדגאיסוס ב-405. הוא פלש לאימפריה הרומית המערבית עם אוכלוסייה עצומה זמן קצר לאחר שהאימפריה סיימה מלחמה עם הוויזיגותים. בשל גודל צבאו של רדגאיסוס, נדרש מאמץ אדיר מצד הרומאים כדי למנוע סכנה זו. המצביא סטיליקו היה מעורב באופן הדוק בהכנות וניהל באופן אישי את פעולות הצבא.
היסטוריה > המאה החמישית ואילך > המלחמה הגותית: 436–439

התקוממות של הפוידראטים הגותיים באקוויטניה התרחשה בתקופת שלטונו של הקיסר ולנטיניאנוס השלישי (425-455), בין השנים 425 ל-426. מרד זה הונהג על ידי תאודוריד הראשון, מלך הוויזיגותים והתרחש בדרום צרפת. זה בא בעקבות מותו של הטוען לתואר הקיסר יואנסוס והופסק בהליך צבאי בפיקודו של אאטיוס. באמצע שנות ה-430 פרץ מרד חדש, שהביא למלחמה גותית בת ארבע שנים (436–439) בין הגותים לרומאים בדרום גאליה. האימפריה הרומית המערבית עמדה אז בפני מספר סכסוכים מזוינים בגבולותיה. שוב תאודוריד הראשון גרם לפרוץ המלחמה הזו. לאחר מהלך משתנה של המלחמה, המלחמה הופסקה על ידי אאטיוס בקרב על טולוז (439).
הוויזיגותים בפיקודו של תאודוריק השני נלחמו גם נגד האימפריה הרומית המערבית בפיקודו של מיוריאנוס. בסוף 458 נכנס מיוריאנוס לספטימניה (כיום דרום צרפת) כדי לתקוף את תאודוריק ולהחזיר את המחוז לאימפריה. מיוריאנוס הביס את תאודוריק בקרב ארלייט, ואילץ אותו לנטוש את ספטימניה ולסגת מערבה לאקוויטניה. על פי ההסכם החדש עם הרומאים, הוויזיגותים נאלצו לוותר על כיבושיהם האחרונים בהיספניה ולחזור למעמד פוידרטוס.
היסטוריה > המאה החמישית ואילך > המלחמה הגותית: 535–554

המלחמה הגותית, בין האימפריה הביזנטית בתקופת שלטונו של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון לבין הממלכה האוסטרוגותית התרחשה משנת 535 עד 554 בחצי האי האיטלקי, דלמטיה, סרדיניה, סיציליה וקורסיקה. היסטוריונים נוהגים לחלק את המלחמה לשני שלבים: מ-535 עד 540, שהסתיימו בנפילת הבירה האוסטרוגותית רוונה ובכיבוש מחדש לכאורה של איטליה על ידי הביזנטים; ומ-540/541 עד 553, תחייה גותית תחת טוטילה, שדוכאה רק לאחר מאבק ארוך על ידי הגנרל הביזנטי נרסס, שהדף גם פלישה של הפרנקים והאלמאנים בשנת 554.
הערות שוליים

↑  Southern, Pat. The Roman Empire from Severus to Constantine, Routledge, 2001. מסת"ב 0-415-23943-5 p. 347
1 2  Mark, Joshua J. "Cniva". World History Encyclopedia (באנגלית). נבדק ב-2024-06-10.
↑  Varbanov, Varbin. Barbarian Invasions in the Roman Provinces of Lower Moesia and Thrace in the mid-Third Century and the Coin Hoards from that Period
↑  Potter 2004, p.46 and, in more detail, Wolfram 1988, pp.45,397. Although Jordanes (Getica, 91) places these chieftains under the command of Cniva's predecessor (a certain Ostrogotha), Wolfram and other scholars argue that it is plausible to regard their campaign as part of Cniva's invasion
↑  Dyck, Ludwig Heinrich (2015-11-30). The Roman Barbarian Wars: The Era of Roman Conquest (באנגלית). Pen and Sword. ISBN 978-1-4738-7788-7.
↑  Southern, Pat. The Roman Empire from Severus to Constantine, Routledge, 2001. ISBN 0-415-23943-5
↑  "Claudius II Gothicus | Gothic War, Battle of Naissus, Plague | Britannica". www.britannica.com (באנגלית). 2024-04-30. נבדק ב-2024-06-10.
↑  Gibbon, Ibid. p. 890, 891
↑  Gibbon, Ibid. p. 892
↑  Emperor Valens’ War with the Goths During 367-369 June 2016 DOI10.18503/1992-0431-2016-2-52-145-151 Sergey V. Yartsev
↑  Gibbon, Ibid. p. 893, 894
↑  Heather, 2005, p. 146.
↑  Wolfram, 1997, pp. 85–86.
↑  "Sack of Rome | Summary | Britannica". www.britannica.com (באנגלית). נבדק ב-2024-06-10.
↑  Hughes, Ian (2010). Stilicho: The Vandal who Saved Rome (באנגלית). Pen & Sword Military. ISBN 978-1-84415-969-7.
↑  Burgov, K. D. "Roman Thalassocracy during the Gothic Wars in the Mid-sixth century: The End of Hegemony?". Ural Federal University. 25 (3).
↑  DeForest, Dallas,"Agathias on Italy, Italians and the Gothic War." Estudios Bizantinos 8, no. 1 (2020): p. 71. doi:10.1344/EBizantinos2020.8.2. DeForest is citing Agathias, Histories, 2.10.7
מפת הפלישות 250–251
מפת הפלישות 267–269
הצורך בכוח

הצורך בכוח (N-Pow) הוא מונח שאותו חקר הפסיכולוג דייוויד מק'קלד (אנ') בשנת 1961. מחקריו של מק'קלנד הושפעו מעבודתו החלוצית של הנרי מארי מהרווארד, שזיהה לראשונה את הצרכים האנושיים הפסיכולוגיים ותהליכי המוטיבציה ופורסמו בספרו "חקירות באישיות אנושית" (1938). מארי זיהה ותייג עשרים צרכים אוניברסליים לדעתו לכל בני האדם. מחקרים מאוחרים יותר איששו את מערכת הצרכים האנושיים בתאוריה של מארי ומצאו קשר ל-"5 תכונות האישיות הגדולות" (מודל האוקיינוס)- פתיחות, חריצות, מוחצנות, ידידותיות, נוירוטיות. בהשראת עבודתו של מאריי, מק'קלנד המשיך לפתח את התיאוריה תוך התמקדות בניסיון לאשש את התיאוריה על ידי סדרה של ניסויים ומחקרים, ביחס לאוכלוסייה האנושית. בספרו של מקללנד "החברה ההישגית" (The Achieving Society) ובשורה של מאמרים הוא מפרט ומסביר את מודל המוטיבציה המשולב שפיתח והידוע כתאוריית הצרכים של מקללנד בהם נכללים: צורך בהישג, הצורך בכוח והצורך בהשתייכות. בספרו ובמחקריו הוא מסביר את הצורך של האדם להיות בשליטה. כמו כן, הוא זיהה בעבודתו שני סוגים מרכזיים של צורך בכוח N-Pow: כוח חברתי וכוח אישי.
משמעות והשפעות של מניע הצורך בכוח

מק'קלנד מגדיר את הצורך בכוח של האדם כרצון לשלוט באנשים אחרים (למטרות שלו עצמו) או להשיג מטרות גבוהות יותר (לטובת הכלל) הוא מתאר אנשים בעלי צורך גבוה בכוח ככאלה שאינם מחפשים הכרה ואישור מצד אחרים אלא יותר הסכמה והיענות או ציות. במחקריו המאוחרים יותר, מק'קלנד עידן את התיאוריה שלו כך שתכלול שני סוגים שונים של מוטיבציה לכוח: מחד, הצורך בכוח חברתי - המתבטא בין היתר בספקות עצמיים, תוצאות מעורבות ודאגה לאחרים. ומאידך, הצורך בכוח אישי - המתבטא בחיפוש כוח שכדי לקבלו צריך להתמודד עם התנגדות מצד אחרים. בהשוואה לאנשים שמונעים על ידי הצורך בהשתייכות או בהישג, אנשים עם ציוני N-Pow גבוהים נוטים להיות יותר וכחניים, אסרטיביים יותר בדיונים קבוצתיים, ויש סבירות גבוהה יותר שיחוו תסכול כאשר הם מרגישים חסרי אונים או שאינם בשליטה במצב. הם נוטים יותר לחפש או להחזיק בתפקידים שמאפשרים להם שליטה על אחרים, ולעסוק בצריכה בולטת לעין של מוצרים ושירותים שתהלום את הסטטוס החברתי הגבוה שירצו לשדר.
בהקשר לעולם העבודה, ציון N-Pow גבוה מנבא הצלחה גדולה יותר בקריירה לגברים ולנשים כאחד, שמדווחים על שביעות רצון גבוהה מההיבטים הקשורים לכוח במקום העבודה שלהם. המחקר של מק'קלנד עצמו כלל מקרים שהמחישו את היתרון של N-Pow גבוה במקום העבודה, במיוחד עבור עובדים מנוסים יותר המתמודדים על תפקידי ניהול. בדוגמה אופיינית אחת, איש מכירות מצליח עם צורך גבוה בהשתייכות וצורך נמוך בכוח החל לתפקד בצורה גרועה לאחר שקודם לניהול. הוא חווה קושי במתן פקודות ישירות, מה שהביא את פקודיו להתלונן כי לא הצליח להגדיר יעדים ברורים ולתגמל אנשים שעשו ביצועים טובים.
מחוץ לעולם העבודה, ציון N-Pow גבוה קשור לתוצאות חיוביות ושליליות בתלות במידת תחושת האחריות עליה מדווח האדם. כשתחושת האחריות נמוכה, ציון N-Pow גבוה מנבא שיעורים גבוהים יותר של התנהגות מוחצנת הקשורה להרס עצמי, כמו: שתייה מוגזמת ותוקפנות גופנית. גברים עם שילוב זה של תכונות אישיות נוטים יותר להתגרש, להיפרד או להתעלל פיזית בבני זוגם. עם זאת, קשר זה נעלם עבור אנשים עם ציוני תחושת אחריות ממוצעים או גבוהים, שנוטים לדווח על תוצאות חיוביות כמו: לקיחת תפקידים של מנהיגות חברתית.
ברמה החברתית, הצורך גבוה בכוח מביא לתוצאות חיוביות או שליליות בתלות בתכונות אחרות של הפרט, במיוחד אחריות ואמפתיה. חבר קבוצה שנוטה להתווכח עשוי למנוע מצבים של חשיבה קבוצתית וקונפורמיות. לחלופין, הוא עשוי להיות גורם מאיים המקשה על חברי קבוצה אחרים להתפשר ויגרום להם להתבצר בעמדתם דווקא. מנהל תובעני עשוי מחד להניע ולמקד את הצוות שלו. אך מאידך, עלול להציק לתמרן את הכפופים לו. מנהלים ויזמים בעלי N-POW גבוה, נוטים יותר לנטילת סיכון.
בהיבט המיגדרי, בממוצע, גברים מדווחים על צורך גבוה יותר בכוח בהשוואה לנשים, ככל הנראה בשל גורמים ביולוגיים, גורמים חברתיים או אינטראקציה ביניהם. מגדר משפיע גם על האופן שבו הצורך בכוח מתבטא כלפי חוץ: יש יותר ממצאים המעידים כי גברים נוטים יותר להביע כעס באופן ישיר, להשתמש באלימות פיזית כדי לבסס שליטה, או לעסוק בהתנהגות מסוכנת או אימפולסיבית, בעוד שנשים נוטות יותר לעסוק בתוקפנות יחסית או לדכא את עוינותן. מנהלות נשים מביעות רצון גדול יותר לעוצמה חברתית בהשוואה לעמיתיהן הגברים, אך רצון שווה לכוח אישי. גברים, אך לא נשים, דיווחו על שביעות רצון רבה יותר מהעבודה אם היה להם צורך גבוה בכוח חברתי.
ראו גם

צרכנות בולטת לעין (אנ')
חמש תכונות האישיות הגדולות (מודל האוקיינוס) (אנ')
הערות שוליים

↑  Paul T. Costa, Robert R. McCrae, From catalog to classification: Murray's needs and the five-factor model., Journal of Personality and Social Psychology 55, 1988, עמ' 258–265 doi: 10.1037/0022-3514.55.2.258
↑  David C. McClelland, The achieving society., 1961 doi: 10.1037/14359-000
1 2 3  Leonard H. Chusmir, Barbara Parker, Dimensions of need for power: Personalized vs. socialized power in female and male managers, Sex Roles 11, 1984-11-XX, עמ' 759–769 doi: 10.1007/bf00287808
↑  Jay A. Conger, Rabindra N. Kanungo, The Empowerment Process: Integrating Theory and Practice, The Academy of Management Review 13, 1988-07-XX, עמ' 471 doi: 10.2307/258093
↑  Dan P. McAdams, Two historical tales about personality, poorly toldTaylorEugene, The Mystery of Personality: A History of Psychodynamic Theories. New York, NY: Springer, 2009. 405 pp. ISBN 9780387981031 (hbk).DumontFrank, A History of Personality Psychology: Theory, Science, and Research from Hellenism to the Twenty-first Century. New York, NY: Cambridge University Press, 2010. 559 pp. ISBN 9780521116329 (hbk)., Theory & Psychology 22, 2012-04-27, עמ' 527–534 doi: 10.1177/0959354311432905
↑  Your Career, Your Life, Routledge, 2017-03-02, עמ' 71–88, ISBN 978-1-315-23329-1
1 2  Worell, J. [Ed.], Encyclopedia of women and gender: sex similarities and differences and the impact of society on gender, Choice Reviews Online 39, 2002-02-01, עמ' 39–3159-39-3159 doi: 10.5860/choice.39-3159
↑  James W. Carland, Frank Hoy, William R. Boulton, Jo Ann C. Carland, Entrepreneurship, Berlin, Heidelberg: Springer Berlin Heidelberg, 2007, עמ' 73–81, ISBN 978-3-540-48542-1
משפט אזרחי

ערך זה עוסק במונח העוסק במערכות היחסים המשפטיות בנושאים אזרחיים. אם התכוונתם לערך העוסק בשיטת המשפט של המשפט האזרחי, ראו .
המשפט האזרחי (נקרא גם משפט פרטי) הוא שם כולל למספר ענפים משפטיים, המסדירים את מערכות היחסים שבין הפרטים (בני אדם או חברות) לבין עצמם. המשפט האזרחי מסדיר את הזכויות ברכוש (דיני קניין), עוסק בהתחייבויות רצוניות ולא רצוניות בין פרטים (דיני חוזים ודיני נזיקין) ובמערכת היחסים בתוך התא המשפחתי (דיני משפחה). למשפט האזרחי תפקיד חשוב בעיצוב יחסי הגומלין שמתקיימים בתוך חברה אנושית, הן כדי להבטיח מערכת חברתית יציבה והן כדי לאפשר שגשוג וצמיחה חברתית וכלכלית.
לצד המשפט האזרחי קיימים גם המשפט הפלילי שעוסק בנורמות שהמדינה מטילה על הפרטים בתוכה, והמשפט הציבורי המסדיר את התנהלות הגופים הציבוריים ואת מערכת היחסים בינם לבין הפרט.
ענפים מרכזיים במשפט האזרחי

דיני החוזים, עוסקים בהתחייבויות והסכמים, ובאופן כללי בחיובים רצוניים.
דיני הנזיקין, עוסקים בנזקים שגרמו פרטים זה לזה, ובאופן כללי בחיובים לא-רצוניים, כולל רשלנות רפואית ועוולות מסחריות. דיני הנזיקין קשורים לדיני הביטוח ולדיני לשון הרע.
דיני עשיית עושר ולא במשפט, עוסקים בכל חיוב שאינו נופל בשטח דיני החוזים או דיני הנזיקין.
דיני הקניין, עוסקים בזכויות שונות החלות על קניין:
קניין פיזי:
- דיני מקרקעין (קשורים לדיני התכנון והבנייה)
- דיני מיטלטלין
וכן דיני קניין רוחני.
דיני המשפחה, עוסקים בסוגיות של נישואין, גירושים ודאגה לילדים. מוסדרים גם בדין הדתי. דיני המשפחה קשורים לדיני הירושה והעיזבון.
דיני העבודה, מסדירים את היחסים בין עובדים, מעבידים וארגוני עובדים, וכן עוסקים בשוויון הזדמנויות בעבודה. דיני העבודה קשורים לדיני הביטחון הסוציאלי.
דיני תאגידים, מסדירים את פעילותם של תאגידים שונים כמו חברות, שותפויות, אגודות שיתופיות וכדומה. דיני התאגידים קשורים לדיני הבנקאות, דיני חדלות פירעון, דיני המסמכים הסחירים, דיני הגבלים עסקיים, דיני ביקורת פנימית, דיני מכרזים, דיני רישוי עסקים ודיני ניירות ערך.
משפט בינלאומי פרטי, עוסק בסוגיות בהן מעורב גורם משיטה משפטית זרה.
המשפט האזרחי מתנהל על פי סדרי דין שונים מאלו המאפיינים את המשפט הפלילי, ולכן הוא מכיל גם הוראות דין פרוצדורליות נפרדות. הדין הפרוצדורלי עוסק בדיני ההתיישנות, בדיני הראיות ובסדרי הדין.
לכל היבט במשפט האזרחי יש גם סוגיות של מיסוי, שמוסדרות בדיני המס.
מאפיינים עיקריים

המשפט האזרחי משמש כמערכת כללים שעל פי הם פועלים ביום-יום: כיצד יוצרים הבטחה מחייבת (חוזה), כמה יש להיזהר בעת ביצוע פעולה מסוכנת (רשלנות, המוסדרות במסגרת דיני הנזיקין), כיצד רוכשים זכויות בנכס ומה היקפה של כל זכות כזו (דיני הקניין מסדירים). המשפט האזרחי מסדיר את חיי המשפחה, החברה, המסחר והכלכלה הרגילים ואינו עוסק בהתנהגויות אסורות או בפעולות שלטוניות (אף על פי שגם המדינה כפופה למשפט האזרחי, למשל בעת כריתת הסכם).
מאפיינים עיקריים > עקרונות כלליים

ישנם מספר עקרונות יסוד המשותפים לכל ענפי המשפט האזרחי:
צדק מתקן - לפי עיקרון זה, המערכת המשפטית תתערב רק לאור קיומה של פגיעה בזכות משפטית ובמטרה להשיב את המצב לקדמותו - קרי להעמיד את הנפגע במקום שבו היה אלמלא הפגיעה בזכותו. מעיקרון זה נגזרת הזכות לפיצוי, אשר מקבלת ביטוי בהתאם לטיב הזכות הנפגעת ולסוג הפגיעה. כך למשל, בגין פגיעת גוף ניתן להגיש תביעה נזיקית - בה יבקש התובע פיצוי בעבור הוצאות הטיפול הרפואי שנדרש להוציא, אובדן ההשתכרות שנגרם לו כאשר היה פצוע וכו'. הפיצוי יינתן לנפגע בהתאם לנזק שנגרם לו והפיצוי אף מוגבל עד לגובה הנזק שאירע בפועל. לכן, ככלל, במסגרת המשפט האזרחי לא נפסקים פיצויים שמטרתם להעניש את הנתבע או שאינם משקפים את הנזק שנגרם לתובע (חריגים לכך ניתן למצוא פיצויים לדוגמה ופיצויים עונשיים).
צדק חלוקתי - גישה זו אינה מסתפקת בהשבת המצב לקדמותו אלא בוחנת את חלוקת הזכויות המשפטיות בתוך החברה. התומכים בגישה זו סבורים שיש להתחשב בהשפעת ההכרעה המשפטית על יחסי הכוחות וחלוקת הזכויות בחברה. כך למשל, יש להביא בחשבון האם אחד הצדדים חזק יותר (מבחינה משפטית, כלכלית או חברתית) ולכן עמדו לראשונות אמצעים רבים יותר למימוש זכויותיו. בנוסף, נבחנת התוצאה החברתית שתביא פסיקה פלונית, למשל האם היא מטיבה עם החזק על חשבון החלשים.
הכוונת התנהגות והסתמכות - עיקרון זה, אשר נתמך על ידי אנשי הניתוח הכלכלי של המשפט, בוחן כיצד הכרעה שיפוטית תשפיע על התנהגות של צדדים דומים בעתיד. כך למשל, קביעה כי התנהגות מסוימת אינה מהווה עוולה משפטית, תעודד בעתיד ביצוע של התנהגות זו. מנגד, קביעה כי התנהגות פלונית מהווה עוולה, תרתיע מפני ביצועה בעתיד. על כן, במסגרת המשפט האזרחי נהוג לבחון כיצד הכלל המשפט ואופן יישומו יעצב את התנהגותם של צדדים דומים בעתיד. כך למשל, ההגדרה של התנהגות מסוימת כמהווה "הטעיה" (עילה המקימה זכות לבטל את החוזה) תבחן לאור השפעתה בעתיד על צדדים שמנהלים משא ומתן לקראת כריתתו של חוזה.
אין חוטא יוצא נשכר - עקרון מופשט זה קובע כי לא ראוי שהתנהגות עוולתית תצמיח עילה או זכות משפטית. עיקרון זה מבוסס על תפיסה מוסרית לפיה אל למשפט להכשיר פעולות פסולות וודאי שאין לתת בגינן פרס או זכות. השימוש בעיקרון זה נעשה במסגרת עילת תביעה (לרוב במסגרת דיני עשיית עושר ולא במשפט) או כטענת הגנה. דוגמת לעיקרון זה ניתן למצוא בסעיף 5 לחוק הירושה, אשר קובע כי מי שגרם (או ניסה לגרום) למותו של המוריש יהיה פסול מלרשת אותו.
תום לב - זהו עיקרון על אשר חולש כיום על המשפט הישראלי בכללותו. עיקרון זה קובע נורמת התנהגות כללית, גם כאשר אין כלל פרטני. דוגמה לכך ניתן למצוא בסעיף 12 לחוק החוזים (חלק כללי), אשר קובע כי בעת משא ומתן לקראת כריתתו של חוזה על הצדדים לנהוג בתום לב ובדרך מקובלת. טרם כריתת החוזה הצדדים אינם כפופים לדיני החוזים, ולכן חל העיקרון הכללי לפיו יש לנהוג בתום לב.
המוציא מחברו עליו הראיה הכלל במשפט האזרחי הוא, כי התובע את חברו, עליו מוטלת ההוכחה, וכי הנתבע אינו יעסוק בהגנתו טרם הובאו ראיות להוכחת התביעה. כלל זה הוא יסוד משמעותי בהליכים האזרחיים בבתי משפט השונים. הרלוונטיות לכלל זה, הוא השלב בו נדרש הנתבע להוכיח את טענות ההגנה אשר עומדות לו מול התובע. עם זאת, ישנן טענות הגנה המעבירות את נטל ההוכחה מן התובע אל הנתבע. כך, למשל, טענת "פרעתי", מעבירה את נטל ההוכחה מן התובע חוב כספי, אל הטוען כי פרע את החוב.
מאפיינים עיקריים > הבדלים מרכזיים ביחס לענפי משפט אחרים

כאמור, המשפט האזרחי מסדיר את היחסים בין שני פרטים בתוך החברה. זאת בשונה מענפי המשפט הציבורי הפלילי עוסקים בנורמות החברתיות המבוססות על קיומם של מדינה ושל משטר מדיני מאורגן. מכך נגזרים מספר מאפיינים מרכזיים של המשפט האזרחי, אשר מבדלים אותו מענפי משפט אחרים:
סימטריות ושווין: ככלל הצדדים להליך האזרחי נמצאים בעמדה שווה. כל המתדיינים כפופים לאותן נורמות ואין הבדל בתפקידים שהם ממלאים.
ההליך האזרחי מתנהל בין פרט אחד לזולתו ("תובע" ו"נתבע"). המדינה איננה צד להליך (אף שהיא מספקת את מערכת החוקים ואת בית המשפט כמוסד ששופט בין הצדדים), זאת בשונה מן ההליך הפלילי המתנהל בין המדינה ("המאשימה") לפרט ("הנאשם") או להליך המנהלי בו הפרט ("העותר" או "העורר") תוקף החלטה של המדינה ("המשיבה").
הצדדים להליך האזרחי יכולים להיות בני אדם טבעיים, תאגידים, המדינה עצמה (כתובעת או נתבעת, למשל בגין הפרת חוזה). המשפט האזרחי אף חל על גורמים ממדינות שונות.
הבדל נוסף הוא שבמסגרת המשפט האזרחי, פגיעה בזכות מכונה "עוולה", בשונה ממושג ה"עבירה" שמשמש את ההליך הפלילי.
נטל ההוכחה במשפט האזרחי מוטל על התובע, שצריך לשכנע ולהוכיח את טענתו בהסתברות גבוהה מ-50 אחוז. רף הוכחה זה שונה מההליך הפלילי שבו על המדינה להוכיח את האישום "מעבר לספק סביר".
אם התביעה האזרחית מתקבלת, יינתנו לתובע סעדים שמטרתם לרפא את הפגיעה בו - בין סעדים בעין (צו המורה על אכיפת חוזה) ובין סעדים כספיים (פיצוי בגין נזקים שנגרמו לתובע). זאת בשונה מן המשפט הפלילי אשר מטרתו היא ענישה של העבריין (בדרך כלל באמצעות עונשי מאסר וקנס) ולכן ככלל לא נפסק סעד לטובת קורבן העבירה.
כללי הדיון האזרחי, כמו דיני ההתיישנות ודיני ראיות בו, ייחודיים למשפט האזרחי.
המשפט האזרחי בישראל > התפתחות היסטורית

עם קום המדינה אומץ המשפט המנדטורי שחל בארץ עד אז. המשפט האזרחי התבסס בעיקר על פקודות מנדטוריות (כמו פקודת הנזיקין, שבשימוש גם כיום) ועל חקיקה עות'מאנית (שרוכזה בעיקר במג'לה). החל מסוף שנות החמישים של המאה ה-20 פתחה הכנסת בחקיקה אזרחית ענפה, שתחילתה בחקיקת חוק ההתישנות והסתיימה בחקיקת חוק חוזה ביטוח. חקיקה זו, בצירוף הוראות חוק יסודות המשפט והחוק לביטול המג'לה, ניתקה את הקשר בין המשפט האזרחי של מדינת ישראל עם המשפט המנדטורי והמשפט העות'מאני שקדמו לו.
למרות ניתוק הקשר הפורמלי לשיטות משפט זרות, נותרה זיקה הדוקה של המשפט האזרחי הישראלי למשפט המקובל - החל בפקודות מנדטוריות שנשארו בתוקפן אף על פי שתוקנו לאורך השנים (דוגמת פקודת הנזיקין), וכלה בחקיקה חדשה ופסיקות של בתי המשפט, ששיקפה והתבססה על עקרונות של המשפט המקובל (למשל חוק האחריות למוצרים פגומים).
החקיקה האזרחית הישראלית התאפיינה בריבוי חוקים, שעסקו בתחומים ובסוגיות נפרדות (אחריות למוצרים פגומים, חוזה ביטוח, חוזה קבלנות וכו'). לאורך השנים נמתחה על החקיקה האזרחית ביקורת, בין היתר בשל כך שהחוקים השונים מתאפיינים בחוסר אחידות דוקטרינרי, פגם שמוביל להסדרים משפטיים לא קוהרנטיים. לכן, בשנת 1986 החלה עבודה מאומצת במשרד המשפטים להכנת קודקס אזרחי אחד, שיאגד את כל החקיקה האזרחית הישראלית. עבודות ההכנה רוכזו בתחילה על ידי פרופ' אורי ידין, ששימש כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה. לאחר פטירתו של ידין, הפרויקט רוכז על ידי נשיא בית המשפט העליון (בדימוס) אהרן ברק וע"י פרופ' מיגל דויטש. הקודקס האזרחי הוגש בשנת 2006 והוא נקרא "הצעת חוק דיני ממונות".
המשפט האזרחי בישראל > חקיקה ישראלית מרכזית

חוקים בולטים במשפט האזרחי, בהם נעשה שימוש נרחב בפעילות המשפטית בישראל:
חוק החוזים (חלק כללי), עוסק בכריתת חוזה, בתוכן החוזה ובפרשנות חוזים.
חוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה), העוסק בסעדים על הפרת חוזה.
חוק המקרקעין.
חוק המיטלטלין.
חוק המחאת חיובים.
פקודת הנזיקין.
חוק המכר.
חוק ההתיישנות.
חוק המשכון.
חוק המתנה.
חוק הערבות.
חוק השכירות והשאילה.
חוק עשיית עושר ולא במשפט.
חוק החברות.
חוק ניירות ערך.
חוק העמותות.
המשפט האזרחי בישראל > בתי המשפט בישראל

תביעות אזרחיות עשויות להתדיין בשלוש ערכאות :
בית משפט השלום: דן בתביעות בסכומים של עד 2.5 מיליון ש"ח.
בית משפט לתביעות קטנות: הוא מחלקה הממוקמת בתוך חלק מבתי משפט השלום, ומאפשר ניהול הליך ייחודי שמתאפיין במהירות ובפשטות.
בית משפט מחוזי: דן בתביעות בסכומים שמעבר ל-2.5 מיליון ש"ח, וכן משמש כערכאת ערעור על פסקי דין של ביהמ"ש שלום.
בית המשפט העליון: דן בערעורים על פסקי דין של שתי הערכאות הנמוכות.
המשפט האזרחי בשיטות משפט בעולם

במשפט העברי קיימים נושאים שונים המהווים חיובים אזרחיים (ושמם אף בשימוש במשפט הישראלי כמו דיני הנזיקין, דיני עשיית עושר ולא במשפט).
במדינות שונות בעולם, מצוי ספר חוקים אזרחי, המכונה קודקס או קוד אזרחי, שמכיל את כל החוקים האזרחיים הרלוונטיים להסדרת מערכות היחסים המשפטיות, בעניינים אזרחיים בין גופים אזרחיים במדינה. ריכוז זה של החקיקה האזרחית נפוץ בעיקר במשפט הקונטיננטלי.
ראו גם

משפט פלילי
דיני חיובים
דיני חוזים
דיני נזיקין
דיני עשיית עושר ולא במשפט
דיני קניין
תזכיר חוק דיני ממונות
דיון אזרחי
הערות שוליים

↑  צו בתי המשפט (הגדלת סכום התביעות האזרחיות בבית משפט השלום), תשס"א-2001
| חוק ומשפט |
| --- | --- | --- |
| ענפים עיקריים | משפט ציבורי • משפט חוקתי • משפט מנהלי • משפט פלילי • דיני חיובים • דיני חוזים • דיני נזיקין • דיני עשיית עושר ולא במשפט • דיני קניין • דיון אזרחי • דיון פלילי • משפט בין-לאומי פומבי • דיני היושר |  |
| תחומים נוספים | משפט ימי • דיני חדלות פירעון • דיני תאגידים •  דיני הגבלים עסקיים • משפט בין-לאומי פרטי • דיני הגנת הצרכן • דיני משפחה • דיני ירושה • קניין רוחני • דיני עבודה • משפט צבאי • דיני מיסים • דיני נאמנות |  |
| מקורות המשפט | חוקה • חוק • תקנות • צו • תקדים • קודקס • מנהג • פקודה • אסדרה |  |
| שיטות משפט | משפט קאנוני • המשפט המקובל • המשפט הקונטיננטלי • המשפט הרומי • משפט עברי • שריעה • יאסה • השיטה האינקוויזיטורית • השיטה האדברסרית |  |
| תורת המשפט | פוזיטיביזם משפטי • פורמליזם משפטי • ריאליזם משפטי • הגישה הביקורתית למשפט • משפט הטבע • משפט השוואתי • הגישה הפמיניסטית למשפט • ניתוח כלכלי של המשפט • מחשבה מדינית |  |
| מוסדות ובעלי תפקידים | רשות מחוקקת • הרשות השופטת • רשות מבצעת • שופט • עורך דין • בוררות |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4047304-1  HDS: 009607  LNB: 000048346  NDL: 00570908  NKC: ph116221  NLK: KSH1998031812
טד שווינדן

תיאודור שווינדן (באנגלית: Theodore Schwinden; 31 באוגוסט 1925 –  7 באוקטובר 2023) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל מונטנה ה-19 בין השנים 1981–1989. טרם היבחרו לתפקיד המושל היה סגן המושל ה-26 של מונטנה מ-1977 עד 1981, וחבר בית הנבחרים של מונטנה.