stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוואי קיבאקי
ביוגרפיה

קיבאקי נולד בכפר הקטן גאטויאיני במרגלות הר קניה, בנפת אוטאהייה שבמחוז ניירי בקניה. משפחתו משתייכת לבני האתניה קיקויו.
הוא הוטבל לנצרות הרומית-קתולית ושמו בטבילה, אמיליו סטנלי, ניתן לו על ידי מיסיונר איטלקי. מאוחר יותר חדל כמעט להשתמש בשמות פרטיים אלה, אך נשאר קתולי מאמין.
אחרי שסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר על שם מנגו, הוא למד כלכלה, היסטוריה ומדע המדינה באוניברסיטת מקרירי בקמפלה שבאוגנדה. במהלך לימודיו היה גם ליו"ר תא הסטודנטים הקנייתים.
ב-1955 סיים קיבאקי כמצטיין בכיתתו ולכן קיבל מלגה ללימודים בבריטניה. אחרי שסיים תואר שני במימון ציבורי בבית הספר לכלכלה של לונדון הפך קיבאקי למרצה לכלכלה באוניברסיטת מקרירי, אך בתחילת שנות השישים התפטר מתפקידו כדי להפוך למנהיג בכיר בקאנ"ו - "האיחוד הלאומי האפריקאי של קניה" - התנועה הפוליטית המרכזית בקניה בסוף תקופת השלטון הבריטי, ומפלגת השלטון הראשונה לאחר עצמאות קניה ב-1963.
קיבאקי טיפס במהרה אל צמרת הפוליטיקה במדינה הצעירה ומונה לעוזר שר האוצר וליו"ר הוועדה הכלכלית המתכננת.
ב-1966 מונה לשר המסחר, ובעקבות ניצחונו של דניאל ארפ מוי לתפקיד הנשיא הוא מונה לסגן הנשיא כאשר הוא מחזיק בתפקיד שר האוצר עד 1982 אז מונה לשר החוץ. ב-1988 הוא איבד את משרתו לאחר שארפ מוי נחל כישלון וב-1991 הוא עזב את קאנ"ו והקים את המפלגה הדמוקרטית של קניה ששינתה את שמה להכוח הלאומי של קניה.
בשנים 1992 ו-1997 הוא הפסיד בבחירות לנשיאות וב-2002 אוחדה מפלגתו עם המפלגה הליברל דמוקרטית של קניה שמוזגה לשם הקואליצייה הלאומית והוא הפך לנשיא קניה באותה שנה.
בדצמבר 2007 התמודד שוב קיבאקי על הנשיאות מטעם גוש מפלגות שנקרא "מפלגת האחדות הלאומית", וכלל בתוכו בין היתר את קאנ"ו, מפלגת השלטון הוותיקה שנגדה התמודד קיבאקי ב-2002. יריבו העיקרי היה ריילה אודינגה, שעמד בראש "האופוזיציה הכתומה", גוש של מתנגדים לשלטון קיבאקי. קיבאקי הוכרז על ידי ועדת הבחירות המרכזית כמנצח, והושבע מיד לתקופת כהונה נוספת, אך האופוזיציה טענה שהתוצאות זויפו ושאודינגה הוא המנצח האמיתי. משקיפים זרים טענו שהבחירות התנהלו תוך אי-סדרים ובחוסר שקיפות, וקיים חשד ששני המחנות זייפו את התוצאות במחוזות שונים. ההאשמות בזיוף התוצאות עוררו גל של מהומות דמים אתניות קשות, כאשר בני הקיקויו, הקבוצה האתנית הגדולה והדומיננטית במדינה, התייצבו לצד הנשיא בעוד שבני לוּאוֹ, עמו של אודינגה, וקבוצות אחרות תמכו באופוזיציה. קופי ענאן, מזכ"ל האו"ם לשעבר, תיווך במשא ומתן לפתרון המשבר הפוליטי, והוביל להסכם שלפיו מונה אודינגה לראש ממשלה, תחת קיבאקי כנשיא, ומפלגתו זכתה לייצוג בקבינט.
ב-9 באפריל 2013 סיים קיבאקי את כהונתו כנשיא.
נפטר ב-21 באפריל 2022. הותיר אחריו אישה, לוסי, וארבעה ילדים. התקשורת ייחסה לו מערכת זוגית נוספת וממושכת, שאף כללה נישואים רשמיים מסורתיים ולידת בת משותפת, עם פעילה פוליטית בשם מרי ואמבואי.
הערות שוליים

↑  Kenya's dubious election, באתר BBC News,‏ 8 בינואר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, קניה: נחתם הסכם להקמת ממשלת אחדות, באתר ynet, 28 בפברואר 2008
↑  Emily Wax,‏ New Kenyan Soap Opera: The President's Two Wives, באתר עיתון הוושינגטון פוסט, 30 בינואר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129084581  ISNI: 0000 0000 7871 7598  LCCN: n99907671  SNAC: w60c674k  VIAF: 77383504   WorldCat (עם VIAF): 77383504 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייקל סי פוקס

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1989 (בן 35) היי וייקומב, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 מקום לימודים:  בית הספר ג'ון המפדן 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל סי פוקס (באנגלית: Michael C. Fox; נולד ב-5 בינואר 1989) הוא שחקן אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד אנדרו פרקר בסדרת הטלוויזיה "אחוזת דאונטון", בעונות החמישית והשישית.
ביוגרפיה

פוקס נולד בהיי וייקומב שבבקינגהאמשייר, אנגליה. הוא למד בבית הספר היסודי ג'ון המפדן, ולמד משחק ב-Royal Central School of Speech and Drama. פוקס הוא מוזיקאי וחבר בלהקה בשם לונה. הוא חי בלונדון.
הוא מתחרה במרוצי סוסים כולל אימון סוסים, קפיצות ראווה ותחרויות cross-country.
מאז 2018 הוא מקיים מערכת יחסים עם השחקנית לורה קרמייקל שכיכבה בסדרה "אחוזת דאונטון".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 |  | Good People | בובי ויטקובסקי |  |
| 2014 |  | Marvellous | רשם |  |
| 2015 |  | The Ark | שם | סרט טלוויזיה |
| 2017 | דנקרק | Dunkirk | מהנדס |  |
| 2019 |  | The Beach House | מייק | סרט קצר |
| 2019 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | אנדרו (אנדי) פארקר |  |
| 2022 | אחוזת דאונטון 2 | 2 Downton Abbey | אנדרו (אנדי) פארקר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 | התעלומות של גברת ברדלי | The Mrs Bradley Mysteries | רוני מידווינטר | בפרק "Laurels Are Poison" |
| 2001 |  | Family Affairs | הארי רוזוול | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2001 |  | Little Big Mouth | קווין ארמסטרונג | בפרק "Dollick Fongo!" |
| 2014 |  | New Worlds | לוק | מיני-סדרה |
| 2014–2015 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | אנדרו (אנדי) פארקר | עונות 5–6 |
| 2017 | אנדוור | Endeavour | קן וילדינג – מוזיקאי | בפרק "Canticle" |
| 2018 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | גאווין ובסטר | בפרק "Till Death Do Us Part" |
הערות שוליים

↑  "MICHAEL FOX". www.nuitmagazine.com. נבדק ב-2016-03-29.
↑  Alistair Foster (19 באוקטובר 2015). "Downton Abbey's Michael C Fox says he nearly joined mounted police over acting". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gibb, Bill. "Downton Abbey star Michael Fox on relationship with co-star Laura Carmichael and taking TV hit to the big screen". The Sunday Post.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016055126  VIAF: 66146331854818691498   WorldCat (עם VIAF): 66146331854818691498
מיהאי גיארמטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בינואר 1908 בלשגיארמט, הונגריה 
 פטירה:  30 באוקטובר 1996 (בגיל 88) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוהולי-נג'י לאמנות ולעיצוב (1929) 
 
מיהאי גיארמטי (במקור מיקלוש ארנפלד-Miklós Ehrenfeld; כינויו בצרפת היה Monsieur Michel, בהונגרית: Gyarmathy Mihály;‏ בלשגיארמט, 23 בינואר 1908 – פריז, 30 באוקטובר 1996) היה במאי, מעצב תלבושות ותפאורה יהודי-הונגרי, צייר, מעצב גרפי, משורר, במאי תיאטרון בעל שם בינלאומי, זוכה אות לגיון הכבוד הצרפתי.
קורות חיים

מיקלוש ארנפלד נולד במשפחה יהודית, בנם של שאול ארנפלד, הבעלים של מפעל לייצור גבינות, ומריה בְּרֶק. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה של עיר הולדתו והשלים את לימודיו באקדמיה המלכותית ההונגרית לאמנויות שימושיות ב-1929 ׁ(שמה היום אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב). הקריירה שלו החלה בתיאטרון קיראי בבודפשט לאחר מכן, הוא עבד בתיאטרון האופרטה של בודפשט, "חוג התיאטרון של בודה" (Budai Színkör) ובתיאטרון העירוני (Városi Színház), הוא התעניין בעיקר בתיאטראות בידור מוזיקליים, בבימוי ז'אנר ובמשימות סצנוגרפיה. לדוגמה: הוא תכנן וביצע את התפאורה של האופרטה של סאבולץ' פנייש בשם מאיה. באותה תקופה, להצעתה של ה"פרימהדונה" האנה הונטי שינה את שם משפחתו ("לא תוכל להצליח בשם הזה") ואימץ את השם גיארמטי על שם עיר הולדתו. הוא היגר לפריז ב-1933, שם הבחינו במהרה בכישרונו. פול דרוואל, המנהל והבעלים של הפולי ברז'ר (Folies Bergère), שכר את הצעיר, שנאבק בעבודות מזדמנות באותה תקופה, כמעצב תפאורה ותלבושות. מכאן ואילך הוא בילה את כל הקריירה שלו בשירות תיאטרון הרווי המפורסם בעולם. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא היה המנהל האמנותי של הפולי ברג'ר עד 1992 ואינספור מופעים מצליחים מוצמדים לשמו. והיה הבמאי, מעצב התלבושות והמנהל הטכני פולי ברז'ר, שבו הופיעו בין היתר ג'וזפין בייקר, מוריס שבלייה ומרלן שארל. הבמאי (גיארמטי), שכונה בצרפת מסייה מישל, פרסם גם שירים שהנציחו שוב ושוב את מולדתו לשעבר הונגריה, או את חבריו ואוהביו לשעבר (לדוגמה: חיוכים ודמעות; פריז, 1970). גיארמטי נפטר ב-31 באוקטובר 1996 והודות לפופולריות שלו, הוא זכה לקבר כבוד בהונגריה.
אנקדוטה

גיארמטי ידע עד כמה מוריס שבלייה קמצן. ביום היובל של שבלייה, הוא נכנס לחנות קטנה לקנות סט יקר של בקבוקי שמפניה וכוסות ואמר לבעלים היהודי של החנות: "מויש'לה, אני אתן לך 20 פרנק. תחזיר אותו לשבלייה כשהוא ייכנס לכאן ויבקש בקבוק." כמה ימים לאחר מכן, שבלייה אכן נכנס לחנות וביקש את הפיקדון על הבקבוקים.
פרסים

אות לגיון הכבוד הצרפתי
לקריאה נוספת

GYARMATHY MIHÁLY (MICHEL GYARMATHY) Kieselbach.hu
Magyar színházművészeti lexikon (לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי)
הקהילה היהודית באלסאגיארמטי
ראו גם

לקסיקון אמנות המחול ההונגרי. עריכה: גדעון דיינס. Planetas-Hungarian Science Society, בודפשט, 2008.
צ'אבה נאג': לקסיקון הספרות של מהגרים מהונגריה. [מהדורה שנייה מתוקנת ומורחבת בחלקה + לקסיקון שם בדוי] בודפשט, מוזיאון הספרות Argumentum Kiadó-Petőfi ומרכז הספרות העכשווית, 2000.
Magyar nagylexikon VIII. (Ff–Lawn) (הלקסיקון ההונגרי הגדול) 1999. ISBN 963-85773-9-8
Révai új lexikona VIII. (הלקסיקון החדש של רוואי). 2001. ISBN 963-901-517-2
Új magyar életrajzi lexikon II. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש). 2001. ISBN 963-547-414-8
הערות שוליים

↑  Születése bejegyezve a Balassagyarmati állami születési akv. 26/1908. folyószám alatt.
↑  A befagyott Ipolyon, www.agt.bme.hu
↑  Sírja a Balassagyarmati zsidó temetőben
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14762475n (data)  GND: 1271791617  ISNI: 0000 0000 7844 9730  VIAF: 78784316   WorldCat (עם VIAF): 78784316 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיהאי גיארמטי".
מוחמד פריד אבו חדיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1893 קהיר, מצרים
 פטירה:  18 במאי 1967 (בגיל 73)
 מדינה:  מצרים 
 שפות היצירה:  ערבית
 תחום כתיבה:  רומנים, סיפור קצר, שירה
 פרסים והוקרה:  פרס המדינה של מצרים
 
מֻחַמַּד פַרִיד אַבּוּ חַדִיד (בערבית: محمد فريد أبو حديد; 1 ביולי 1893–18 במאי 1967) היה סופר, משורר והיסטוריון מצרי.
חייו

אבו חדיד נולד בקהיר. בשנת 1914 סיים את בית הספר הגבוה למורים, ובשנת 1924 סיים תואר ראשון במשפטים. היה למורה וכיהן בתפקידים במשרד החינוך המצרי. בשנת 1937 מונה לצנזור הראשי במצרים. כיהן כדקאן מכון החינוך בקהיר וכמזכיר אוניברסיטת פארוק הראשון, עת הוקמה בשנת 1942. בשנת 1943 היה לחבר בספרייה הלאומית של מצרים. בשנת 1946 נבחר לחבר באקדמיה ללשון הערבית.
עסק בכתיבה החל מסיום לימודיו בשנת 1914, וכתב בכתבי עת שונים. היה העורך הראשי של כתב העת א-ת'קאפה (התרבות), וסייע לאחמד חסן א-זיאת לייסד את כתב העת א-ריסאלה (האיגרת).
בתחום ההיסטוריה עסק בהיסטוריה הערבית והאסלאמית, ועם חיבוריו הבולטים נמנה חיבורו על צלאח א-דין ותקופתו. סגנונו הספרותי שואב השראה מהסופרים הערבים הקלאסיים. זכה בפרס המדינה בתחום הספרות בשנת 1952.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305350605171  BnF: cb11303604k (data)  GND: 158285980  ISNI: 0000 0000 8100 5313  LCCN: n83042861  NTA: 073634611  SUDOC: 117293512  VIAF: 22135706   WorldCat (עם VIAF): 22135706 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוחמד פריד אבו חדיד".
מל ראמוס

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1935 סקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוקטובר 2018 (בגיל 83) אוקלנד, קליפורניה, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  תיכון צ'. ק. מק'קלטצ'י  אוניברסיטת המדינה של קליפורניה, סקרמנטו 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  פופ ארט 
 הושפע על ידי:  ווין טיבוד 
 יצירות ידועות:  Miss Grapefruit Festival 
 www.melramos.com
 
מל ראמוס (באנגלית: Mel Ramos;‏ 24 ביולי 1935 - 14 באוקטובר 2018) היה צייר אמריקאי, שעסק בעיקר בציור עירום נשי, בשילוב מרכיבים ריאליסטיים ומופשטים. זכה לפופולריות כחלק מתנועת הפופ ארט של שנות ה-60 של המאה ה-20. היה גם מרצה לאמנות באוניברסיטת המדינה של קליפורניה.
ביוגרפיה

נולד בסקרמנטו, קליפורניה. למד בקולג' בסקרמנטו ובסן חוזה. אחד ממוריו הראשונים היה אמן הפופ ארט ויין תייבוד (Wayne Thiebaud), שהפך למעין מנטור עבורו. ראמוס סיים תואר ראשון ושני ב"סקרמנטו קולג' סטייט" ב-1958. מאז לימד אמנות בבית ספר תיכון בעירו, עד 1966. מאז החל להרצות באוניברסיטת המדינה של קליפורניה, עד פרישתו ב-1997.
ראמוס נישא ללטה ב-1955. היא שימשה כדוגמנית עירום עבור רבים מציוריו הראשונים.
משנת 1955 הופיעו יצירותיו של ראמוס ביותר מ-120 תערוכות קבוצתיות בארצות הברית ואירופה. לצד אמני הפופ ארט הנודעים רוי ליכטנשטיין ואנדי וורהול, הוא היה בין האמנים הראשונים שיצרו יצירות בהשראת ספרי קומיקס. תערוכה משותפת לשלושתם הוצגה ב-1963 במוזיאון אמנות בלוס אנג'לס.
יצירותיו של ראמוס ביטאו מרכיבים בתרבות הפופולרית כפי שהם יוצגו בתקשורת. ציוריו תיארו בעיקר נשים עירומות וחושניות שאוירו בסגנון קומיקסי לצד מוצרי צריכה אמריקאים פופולריים, למשל אישה עירומה יושבת בתוך כוס מרטיני, צצה מתוך אריזת חטיף או שוכבת על סיגר.
תערוכת רטרוספקטיבה גדולה המסכמת 50 שנות יצירה של ראמוס, הוצגה ב-2012 במוזיאון קרוקר לאמנות בעירו, סקרמנטו.
נפטר ב-14 באוקטובר 2018.
מיצירותיו של מל ראמוס בתערוכת רטרוספקטיבה לכבודו, המוזיאון לאמנות קרוקר בסקרמנטו, קליפורניה, 2012
מחלבה

חליבה ידנית
מחלבה תעשייתית באוסטרליה
מַחְלָבָה היא מתקן לעיבוד חלב בעלי חיים לצריכה אנושית. החלב מופק בעיקר מעזים או פרות (למעשה, חלב, ללא ציון מיוחד, הוא בדרך-כלל חלב פרה), אבל גם מתאו, יאק הבית, כבשים, סוסות או נאקות. במחלבות מופקים ומיוצרים מוצרי חלב כמו חמאה, חובצה וגבינה.
מחלבות ביתיות היו קיימות בחברה האנושית עם המעבר לחברה חקלאית. בדרך כלל, תוצרי המחלבה היו מיועדים לצריכה מקומית והחיות שימשו למספר מטרות (עבודה בשדה, ייצור חלב, שימוש בבשר ובעור). החליבה הייתה ידנית וגודל העדר היה קטן מספיק, כך שכולו יוכל להיחלב במהלך שעה אחת, בדרך כלל כ-10 פרות על כל אדם שיחלוב אותן.
עם תהליך התיעוש, עבר גם תהליך החליבה וגם תהליכי הייצור מיכון וצמיחה. המחלבות הפכו למרכזים אזוריים (ולעיתים על-אזוריים). גודלן של מחלבות יכול לנוע בין מספר מועסקים מצומצם ("מחלבת בוטיק") למפעלי ענק כדוגמת מחלבות חברת "תנובה". גודל המפעל קשור גם לרמת המיכון. בעוד שמחלבות קטנות רבות מייצרות מוצרי חלב וחלב בעבודת יד (או כזו המשולבת בשימוש במכונות); ייצור מוצרי החלב במחלבות תעשייתיות גדולות מותנה בשימוש במכונות. לכן המחלבה היא מתקן נפרד מהרפת או הדיר שבהם נחלב החלב.
מחלבות בישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. יש עוד 4% - מה איתם?.
בישראל שולטות בענף החלב ומוצריו שלש מחלבות גדולות: תנובה, שטראוס וטרה. ענף המחלבות אינו תחרותי: השוק מאוד מפוקח וקטן, מאופיין בריכוזיות גבוהה ביותר, ובהתבדלות בין החברות לגבי סוג המוצרים בהם כל אחת מתמחה. על פי ממצאי דו"ח חברת הייעוץ שייעצה לוועדת המזון, נתח השוק של שלושת השחקנים הגדולים בענף המחלבות עומד על 90%.
שלוש היצרניות הגדולות קולטות כ-96% מהחלב הגולמי:
תנובה לבדה עם מספר מחלבות מתועשות בבעלותה (מחלבת תל יוסף, מחלבת רחובות, מחלבת טנא נגה, מחלבת אילון תבור) קולטת כ-75% מהחלב הגולמי. מעבר להיותה מונופסון בתחום החלב הגולמי, תנובה היא מונופול מוכרז ב"חלב ומוצריו" בין היתר בגבינות קשות, ומרבית המוצרים המפוקחים - לבן, שמנת, יוגורט לבן וחלב ניגר. בנוסף, תנובה היא המחלבה היחידה שבבעלותה מפעל ליבוש חלב. יבוש חלב מאפשר להעביר כמויות חלב המיוצר בחורף לצריכה בקיץ וכך להתאים את ההיצע (שמשתנה עונתית) לביקוש בתחום החלב. הבלעדיות של תנובה ביבוש חלב יוצר בה תלות של כלל משק החלב.
שטראוס - עם מספר מחלבות מתועשות (מחלבה ראשית באזור תעשייה בר-לב מחלבת יטבתה - בבעלות חלקית (50%)) היא מונופול מוכרז בתחום מעדני החלב ואינה מייצרת את מרבית המוצרים המפוקחים.
טרה  (בבעלותה גם מחלבות "משק צוריאל"), במתכונתה הנוכחית על קווי המוצרים שהיא מציעה, היא חדשה יחסית בתחום והיא בבעלות החברה המרכזית לייצור משקאות קלים.
הערות שוליים

↑  דו"ח צוות לבדיקת משק החלב בהזמנת ממשלת ישראל בסוף שנת 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540975805171  BnF: cb11936430z (data)  GND: 4125979-8  HDS: 027650  LCCN: sh85035448  NDL: 00569265  NKC: ph122919
מייקל סטגר

| --- | --- |

מייקל סטגר
 לידה:  27 במאי 1980 (בן 44) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  תיכון אפלנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל מתאוס סטגר (באנגלית: Michael Mateus Steger; נולד ב-27 במאי 1980) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בעיקר בשל תפקידו בתור נאביד שירזי בסדרת הנעורים "90210" (2008–2013).
ביוגרפיה

סטגר נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, השלישי מבין ארבעה בנים למנהלת חשבונות.
ב-1998 סיים את לימודיו בבית הספר תיכון אפלנד (אנ') בעיר אפלנד (אנ'), מחוז סן ברנרדינו, קליפורניה. לאחר מכן, המשיך ללמוד בפוליטכניון של מדינת קליפורניה (אנ') בפומונה, קליפורניה וסיים את לימודיו ב-2003 עם תואר ראשון בתיאטרון עם התמחות בחוג לספרדית.
כשהיה ילד למד אמנויות לחימה, ובגיל 18 קיבל חגורה שחורה בטאקוונדו.
בראיון, סטגר גילה שהוא עבר בריונות במהלך ילדותו בכיתה ד' עד כיתה ו'. מאוחר יותר הוא הועבר לבית ספר אחר כשהבריונות נעשתה חמורה מדי.
קריירה

הקריירה שלו החלה בצילום לפרסומות שונות, וב-1994 הוא התארח בסדרה "VR Troopers".
בשנת 2005 הוא שיחק בסרט הבוליוודי העצמאי "3 Girls and the Golden Cocoon", וגילם צלף ב-"NCIS". ב-2007 היו לו תפקיד משני בסדרה "רוצה להיות ווינר". הוא לוהק על ידי טים ברטון לקליפ של הקילרס "Bones" ב-2006.
בשנת 2007, הוא הופיע בכמה הפקות של ערוץ דיסני. הוא שיחק באחד מפרקי הסדרה "האנה מונטנה" ו"קורי בבית הלבן", ובשנת 2008 כיכב בסרט המקורי של ערוץ דיסני "The Cheetah Girls: One World" שיצא לאקרנים ב-22 באוגוסט 2008. הוא ביצע גם תפקיד אורח בסדרה "מחשבות פליליות".
בשנים 2008–2013 הוא גילם את דמותו של נאביד שיראזי בסדרת הנעורים "90210" מבית רשת CW. דמותו היא ממוצא פרסי-יהודי שלומד בווסט בוורלי, המנהל את משדרי החדשות הבית ספריים.
חיים אישיים

ב-15 בנובמבר 2008 נישא לשחקנית והתסריטאית ברנדי טאקר-סטגר, אותה הוא מכיר עוד מגיל 12; הם אף למדו יחד בתיכון ובאוניברסיטה.
ב-21 באפריל 2016, שטגר הודיע בטוויטר שהוא וברנדי קיבלו בברכה תינוקת בשם לואיז סטגר. ב-10 בינואר 2020, מייקל וברנדי קיבלו בברכה ילד שני, מוצרט לי סטגר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | 3 Girls and the Golden Cocoon | טראוויס |  |
| 2010 | Assisting Venus | גרג סאליבן |  |
| 2013 | Farah Goes Bang | וייסמן |  |
| 2015 | Ana Maria in Novela Land | טוני/ארמנדו |  |
| 2016 | Bleed | מאט |  |
| 2017 | The Babymoon | חואן |  |
| TBA | God Is an Astronaut | ליאם |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | VR Troopers | ג'וש | פרק: "Oh Brother!" |
| 2005 | NCIS | מוחמד אספירי | פרק: "Kill Ari (Part I)" |
| 2007 | The Winner | מיגל | 4 פרקים |
| 2007 | האנה מונטנה | גיירמו מונטויה | פרק: "Everybody Was Best-Friend Fighting" |
| 2008 | קורי בבית הלבן | חואן קרלוס | פרק: "Macho Libre" |
| 2008 | מחשבות פליליות | סאם | פרק: "Mayhem" |
| 2008 | The Cheetah Girls: One World | ויקראם | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2008–2013 | 90210 | נאביד שיראזי | תפקיד ראשי (5 עונות); 114 פרקים |
| 2010 | פרשיות סמויות | דייגו סוארז | פרק: "South Bound Suarez" |
| 2010 | דם אמיתי | טוני | פרק: "I Smell a Rat" |
| 2013 | Blast Vegas | אורן | סרט טלוויזיה של Syfy |
| 2013 | Non-Stop | פרדריק | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | Fatal Flip | ג'ף | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | Not So Union | ריאן קארילו | סדרת רשת; 7 פרקים גם במאי, תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2018 | American Woman | טד | פרק: "The Party" |
| 2020 | Christmas on the Menu | סטו | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021 | Lethal Love Letter | פורסט | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021 | Tab Time | פרוספור בוגי | סדרת רשת; פרק: "How Movement Makes Us Feel" |
| 2022–2023 | The Chosen | זלוטס | 3 פרקים |
| 2023 | האנטומיה של גריי | וויל פישר | פרק: "I'll Follow the Sun" |
מזרקה (קומבינטוריקה)

בקומבינטוריקה, מזרקה היא סידור עיגולים בשורות כך שמתקיימים התנאים הבאים:
בשורה התחתונה כל העיגולים נוגעים אחד בשני
כל עיגול אחר נוגע בדיוק בשני עיגולים בשורה מתחתיו
העניין העיקרי במזרקות הוא מספר המזרקות שאפשר ליצור מ-n עיגולים. המספרים המתקבלים הם:
הגדרות שקולות

אם נסתכל על האלכסונים (למעלה משמאל - למטה מימין) מהשמאלי והלאה, נקבל שכל מזרקה שקולה לסדרה של מספרים טבעיים, כאשר הראשון הוא 1, וכל איבר הוא לכל היותר 1 יותר מזזה שקדם לו. מספר העיגולים המתקבל הוא סכום הסדרה.
נוסחת נסיגה

נשתמש בהגדרה השקולה. נסמן ב-(P(n,k את מספר הסדרות שסכומן n, המספר הראשון שלהן הוא k, וכל איבר הוא לכל היותר אחד יותר מקודמו. אז נקבל את יחס הנסיגה הבא:
P(n,k)={\begin{cases}0&k>n\\1&k=n\\\sum _{i=1}^{k+1}P(n-i,i)&n>k\end{cases}}
ומספר המזרקות מגודל n הוא (P(n,1.
פונקציה יוצרת

הפונקציה היוצרת של הסדרה היא:
 {\begin{aligned}f(n)&=&{\dfrac {1}{1-{\dfrac {x}{1-{\dfrac {x^{2}}{1-{\dfrac {x^{3}}{\cdots }}}}}}}}\,\end{aligned}}
יתרה, מכך, אם נסמן ב-(f(n,k את מספר המזרקות שיש להן k עיגולים בבסיסן, הפונקציה היוצרת היא:
 {\begin{aligned}f(n,k)={\dfrac {1}{1-{\dfrac {xy}{1-{\dfrac {x^{2}y}{1-{\dfrac {x^{3}y}{\cdots }}}}}}}}\end{aligned}}
מוחמד פריד תוהאמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1947 
 פטירה:  22 ביולי 2024 (בגיל 77) 
 מדינה:  ממלכת מצרים, הרפובליקה הערבית המאוחדת, רפובליקת מצרים, מצרים 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית המצרית (1967) 
 תפקיד:  Director of the General Intelligence Directorate (5 ביולי 2013–21 בדצמבר 2014)  Chairman of the Administrative Oversight Authority (21 במרץ 2004–2 בספטמבר 2012)  Director of Military Intelligence and Reconnaissance (ערך בלתי־ידוע–2004) 
 פרסים והוקרה:  מסדר רפובליקת מצרים 
 
הגנרל מוחמד אחמד פריד א-תוהאמי (בערבית: محمد أحمد فريد التهامي, בתעתיק מדויק: מחמד אחמד פריד אלתהאמי; 1947 – 22 ביולי 2024) היה ראש המודיעין הכללי במצרים מיולי 2013 עד דצמבר 2014.
ביוגרפיה

תוהאמי נולד ב-1947 ולמד באקדמיה הצבאית בקהיר, בה השלים את לימודיו ב-1967. שירת בגדודי המודיעין הצבאי המצרי.
בשנת 2004, נשיא מצרים חוסני מובארכ מינה אותו לראש רשות הבקרה המינהלית, גוף ממשלתי האחראי ללוחמה בשחיתות. בספטמבר 2012 פוטר מהתפקיד על ידי הנשיא מוחמד מורסי, לאחר שמועות בעניינו כי הסתיר ראיות נגד מובארכ במשפט שהתנהל נגדו.
ב־4 ביולי 2013 מונה תוהאמי בידי נשיא מצרים הזמני עדלי מנסור לראש המודיעין הכללי כמחליפו של מוחמד ראפת שחאתה, והוחלף ב-21 בדצמבר 2014 על ידי ח'אלד פאוזי (אנ').
נפטר ב-22 ביולי 2024.
הערות שוליים

↑  רועי קייס, מצרים: הפרלמנט פוזר, איש קשר חדש לישראל, באתר ynet, 5 ביולי 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחכים לסורקין

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  יונתן פז
 הופק בידי:  יונתן פז, יואב פז, דורון פז, אפרת פז
 תסריט:  יונתן פז חנן פלד
 עריכה:  רעות האן
 שחקנים ראשיים:  עמי סמולרצ'יק אורי הוכמן
 מוזיקה:  אורי אופיר
 צילום:  רן אביעד
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  18 באפריל 2013
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית יידיש
 תקציב:  900,000 ש"ח
 דף הסרט ב־IMDb
מחכים לסורקין הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2013 בבימויו של יונתן פז, עם עמי סמולרצ'יק ואורי הוכמן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בידי יונתן פז וחנן פלד, והוא מבוסס על ילדותו של פז בקיבוץ מזרע ומתאר את אביו חנוך פז, שהיה מורה ובמאי הצגות תיאטרון בקיבוץ וקשריו עם שחקני תיאטרון הבימה ובעיקר עם אהרון מסקין (בשם סורקין בתסריט).
זה הסרט השלישי בטרילוגית סרטי הקיבוץ של יונתן פז, אחרי אסקימוסים בגליל (1989) ורכבת העמק (2007).
תקציר העלילה

שנת 1957, חברי הקיבוץ בעמק יזרעאל צופים בהצגת מקבת של תיאטרון הבימה עם אהרון סורקין (אורי הוכמן) בתפקיד הראשי. זוהר אוריין מודיעה בקול ישראל שאפשר לצפות בספוטניק הרוסי בשמים. כל הקהל מסתכל למעלה ורק חנוך (עמי סמולרצ'יק) מתבונן בהתלהבות בסורקין אותו הוא מעריץ. הוא נפגש איתו ומזמין אותו לצפות במחזה "מעשה שמשון" של רמח"ל אותו הוא מביים בהשתתפות חברי הקיבוץ. סורקין מקבל מתנה - קופסת ביצים, מודה לחנוך ומזמין אותו להגיע ל"הבימה" בתל אביב.
חנוך הוא מורה בקיבוץ אך עיקר פעילותו היא בשטח התרבות. הוא מביים הצגות בקיבוץ אך רוב החברים מסתכלים עליו בזלזול כבטלן שאינו אוהב להתעסק בעבודת כפים. גם אשתו ליבה (מרינה שויף) אינה מעודדת אותו. הוא קשור מאוד לבנם יוני בן העשר (איתמר פלג-גינזבורג).
הקיבוץ מתכונן לחגיגות יובל 25 שנים לקיבוץ וחנוך מחפש ביחד עם יוני, מחזה שכדאי להעלותו. בעמדה נטושה מוטלים ספרים ישנים ומאובקים ויוני מוצא את "שני קוני למל" ביידיש. חנוך נלהב, מנשק אותו ומחליט מיד – הוא יתרגם את המחזה ויביים אותו.
חנוך נוסע לתל אביב להיפגש עם סורקין ומחביא בתיקו תרנגולת וביצים שקיבל מהרצל הלולן (ראובן שיבק) ובהתחכמות הוא מצליח להיחלץ מביקורת של פקח משרד האספקה והקיצוב. בתל אביב הוא אינו מוצא את סורקין אך נותן לחברי ההנהלה את התרנגולת.
כעת הוא מתחיל בחזרות ל"שני קוני למל" ונעזר בתפאורן טושק (יואב הייט) האופה של הקיבוץ ובתופרת התלבושות פנינה (נועה מצנר). טושק רוצה לביים מחזמר על התנ"ך שראה בניו יורק בביצוע שחורי עור אך תוכניתו מתבטלת לאחר שהשחקנים הממורמרים מתקשים להסיר את המשחה השחורה שרקח בשבילם.
חנוך ממשיך בחזרות ויום אחד מפתיע אותו סורקין. חנוך וכל חברי הקיבוץ נלהבים מסורקין השחקן המפורסם ומלעיטים אותו מכל טוב. הכובסת תחיה (איילת הלפרן) אף לא מהססת להתעלס איתו. סורקין מבקר ברפת, שוחה במאגר המים וכמעט טובע.
החזרות נמשכות וחנוך רוצה לדעת כל הזמן מה דעתו של סורקין על ההצגה. סורקין דוחה זאת כל פעם עד שהוא מודיע לו כי הגיע לקיבוץ בגלל סכסוך שהיה לו בהבימה לאחר שנתנו את תפקיד אותלו לשמעון פינקל וכי הצגת "שני קוני למל" שלו היא "קקה" של הצגה.
חנוך נכנס לדיכאון ומרגיש שאינו שווה כלום. הוא שוכב במיטה ומסרב לאכול למרות הפצרותיהן של ליבה, פנינה וטושק. חברי המשק נושאים אותו במיטה לבמה ולפתע מופיע סורקין שהוזעק למקום על ידי ליבה ותוך זמן קצר מקבל את תפקיד קוני למל. ההצגה מתקבלת בתשואות והקהל מקבל בתשואות את השחקנים ובעיקר את סורקין וחנוך. יוני מוחא כפיים לאביו ומתבונן בספוטניק שהופיע שוב בשמים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| עמי סמולרצ'יק | חנוך | מורה ובמאי |
| אורי הוכמן | אהרון סורקין | שחקן הבימה |
| יואב הייט | טושק | אופה/תפאורן |
| מרינה שויף | ליבה | אשתו של חנוך |
| איתמר פלג-גינזבורג | יוני | בנו של חנוך |
| נועה מצנר | פנינה | תופרת |
| איילת הלפרן | תחיה | כובסת |
| ראובן שיבק | הרצל | לולן |
| רונן הופמן | פלדי | סנדלר/אקורדיוניסט |
| ניצה רייס | צילה | מבשלת |