stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדין
המשך תולדות האדין > אקלבת

בשנת 3261 לעידן השני, הפליג אר פרזון מלך נומנור לארץ התיכונה, לאסור מלחמה על סאורון. סאורון שכינה את עצמו שליט הארץ התיכונה, הרגיז את אר פרזון שרצה לשלוט על כל העולם. בחיל כבד ועצום נחת אר פרזון באומבר וציווה על סאורון לבוא ולהשתחוות לו. סאורון שנוכח שעוצמתם של הנומנורים עולה על כל אשר העלה בדמיונו, ידע שהוא לא יכול להתמודד עמם במלחמה חזיתית. לכן בעורמתו בא והשתחווה לפני אר פרזון והתחנף אליו. אר פרזון עדיין לא האמין לסאורון ולקח אותו כשבוי בחזרה לנומנור, אך סאורון הוסיף להתחנף בעורמה ולהטות את לב המלך בדבריו, עד שכעבור שנים מספר, הפך ליועץ המלך הקרוב ביותר.
לבסוף שכנע סאורון את אר פרזון לצאת למלחמה גלויה בולאר ובאלדר ולכבוש מידיהם את ממלכת אמן בכוח הזרוע. ההכנות נערכו במשך ימים רבים ובשנת 3319 הפליג כל חיל נומנור בצי אדיר על מנת לכבוש את ארץ אמן. ההכנות למלחמה לא היו סוד ונערכו בכל נומנור, אז התכוננו אחרוני הנאמנים לברוח לארץ התיכונה כדי לא להשתתף במרד נגד הולאר. היורש האחרון לשרי אנדוניה – אלנדיל הגבוה, נערך עם בניו ואנשיו בתשע ספינות, בהן העמיסו את אנשיהם וכמה אוצרות וספרי חוכמה ודברים שהיו יקרים ללבבם, ועת הפליג צי נומנור מערבה, הפליגו הם מזרחה אל הארץ התיכונה.
כאשר נחת אר פרזון במפרץ אלדמר, קראו הולאר בשם אילובטר והוא קבר את כל צבא נומנור תחת גבעות מתמוטטות. את אמן הוא הרחיק לעד מעולם בני התמותה, ובבקע שנוצר נפלה נומנור ונשמדה לגמרי. הסערה והגלים האדירים שהתעוררו כתוצאה מפעולה זו, סחפו את ספינותיהם של אלנדיל ובניו והשליכו אותם בצפון מערב הארץ התיכונה.
הדונדין

בארץ התיכונה הקימו אלנדיל ובניו את ממלכת ארנור שבצפון ואת ממלכת גונדור שבדרום. נתיניהם היו הנאמנים שנמלטו לארץ התיכונה ובני הארץ התיכונה שנשבעו להם אמונים. כך כינו אותם – דונדין, ומשמעות השם הוא: אדין מן המערב.
כמאה שנה לאחר מכן התקיף סאורון את גונדור, אז נכרתה הברית האחרונה בין עלפים ובני אדם, וכל ממלכות האלדר שלחו צבאות לקרב עם אנשי ארנור וגונדור. אז הופל סאורון, אך רבים מן האלדר ומבני האדם נספו במלחמה, עמם גיל גלד המלך העליון של הנולדור ואלנדיל, המלך העליון על ארנור וגונדור.
הדונדין > העידן השלישי

אז החל העידן השלישי. בצפון הלכה ממלכת ארנור ודעכה, אך ממלכת גונדור גדלה והתחזקה ולזמן מה עוד הזכירה את תפארת נומנור. אך לקראת סוף העידן השלישי הלכה גונדור ושקעה וסכנה נשקפה לה. לקראת סוף העידן השלישי קם שוב סאורון ולבסוף הכריז מלחמה על כל העמים החופשיים. אך יורש קם לאלנדיל בצפון ובסיועו של גנדלף איחד את בני האדם החופשיים לצאת למלחמה בסאורון. גם העלפים והגמדאים תרמו את חלקם, ולבסוף הודבר סאורון סופית.
הדונדין > העידן הרביעי

לאחר שסאורון הובס בצורה מוחלטת, שיקם אראגורן, יורש אלנדיל, את ממלכות ארנור וגונדור ולזמן מה שוב עמד בחצרות המלכים זכר לגדולתה של נומנור. לאחר מותו, משל בנו שלו ושל ארוון בת אלרונד, אלדריון בממלכות הדונדין, והבטחה הייתה באותה שושלת, שכן שושלת לותיין היא, ולא תכזיב גם אם יארכו השנים.
ראו גם

באור הזקן
מרך
הדור לורינדול
הלת
נומנור
ארנור
גונדור
יאנוס דה מוסוס

ערך זה עוסק בסוואנה בבוליביה. אם התכוונתם לתרבות ארכאולוגית, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אזור אקולוגי, אזור אקולוגי 
 מיקום
 מיקום:  האזור הנאוטרופי 
 
  
 
יאנוס דה מוסוס (בספרדית: Llanos de Moxos), הידועה גם תחת השמות מישורי מוסו וסוואנת בני, היא סוואנה טרופית הממוקמת במחוז בני (אנ'), בוליביה.
גאוגרפיה

הסאוונה משתרעת על שטח של כ-126,100 קילומטרים רבועים (48,700 מילים רבועים), בתוך שטחן של המדינות בוליביה, ברזיל ופרו. הסאוונה נמצאת בדרום-מערב אמזוניה.
על פי הערכה מ-2017, כ-77% משטח הסאוונה (כ-96,126 קמ"ר) נחשב כאזור מוגן.
באזור הסאוונה התקיימה תרבות ארכאולוגית שהתקיימה בסביבות שנת 8,000 לפני הספירה.
הסאונה היא האזור האקולוגי של הציפור ארה כחולת-גרון, שנמצאת בסכנת הכחדה חמורה.
הערות שוליים

↑  Dinerstein, Eric; Olson, David; et al. (2017).
↑  Lombardo U, Szabo K, Capriles JM, May J-H, Amelung W, Hutterer R, et al. (2013), "Early and Middle Holocene Hunter-Gatherer Occupations in Western Amazonia: The Hidden Shell Middens". PLoS ONE 8(8): e72746. doi:10.1371/journal.pone.0072746
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4207235-9  VIAF: 248594727   WorldCat (עם VIAF): 248594727
מבצע חיצי הצפון

מבצע חיצי הצפון היה מבצע צבאי רחב-היקף של צה"ל שהחל ב-19 בספטמבר 2024 במסגרת החזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל. המבצע יצא לפועל בתגובה לירי המתמשך של רקטות ושיגור כטב"מים וטילי נ"ט של חזבאללה מלבנון על ישראל, מתקפות שהחלו ב-8 באוקטובר 2023. במסגרת המבצע, חיל האוויר תקף עשרות אלפי מטרות טרור של חזבאללה ברחבי לבנון, ביניהן משגרי רקטות, מחסני אמל"ח ומפקדות צבאיות, וכן ביצע סיכול ממוקד במספר רב של מפקדים בארגון הטרור חזבאללה, כולל חסן נסראללה, מחליפו האשם ספי א-דין וראשי המערכים בזרוע הצבאית ובכוח רדואן. בתוך שמונה ימים השלימה ישראל את הריגת כל צמרת הפיקוד של חזבאללה, למעט אבו עלי רצ'א. ביום ה-13 למבצע צה"ל החל את התמרון הקרקעי בדרום לבנון.
ב-20 בספטמבר צה"ל התנקש באבראהים עקיל ובכירים נוספים ברובע הדאחייה בביירות. גם ראש מערך הטילים של חזבאללה, אבראהים קובייסי, נהרג בסיכול ממוקד בדאחייה, ויומיים לאחר מכן נהרג גם ראש המערך האווירי של חזבאללה, מוחמד חוסיין סרור. שבוע לאחר מכן, בערב יום שישי, 27 בספטמבר 2024, ב"מבצע סדר חדש", נהרגו גם מזכ"ל הארגון חסן נסראללה, מפקד החזית הדרומית עלי כרכי, ובכירים נוספים בתקיפת המפקדה הראשית ברובע הדאחייה שבביירות. כשבוע לאחר מכן יורשו המיועד של נסראללה, האשם ספי א-דין, נהרג בסיכול ממוקד.
בתקיפות האוויריות בין התאריכים 23–24 בספטמבר נהרגו 558 בני אדם, בהם 50 ילדים ו-94 נשים. זהו מספר ההרוגים הלבנונים ליממה הגבוה ביותר מאז מלחמת האזרחים בלבנון. סך ההרוגים הלבנונים בכלל המבצע גבוה מסך ההרוגים במלחמת לבנון השנייה כולה.
בתאריך 26 בנובמבר 2024 הוכרז על הסכם הפסקת אש בין ישראל ללבנון שנכנס לתוקפו למחרת.
רקע

ב-8 באוקטובר 2023, יום לאחר טבח שבעה באוקטובר, החל חזבאללה לשגר רקטות לעבר ישראל. בהמשך שיגר גם אלפי כטב"מים וטילי נ"ט. בעקבות זאת ישראל פינתה יישובים בעומק של שני קילומטר מגבול ישראל–לבנון. במהלך חודשים רבים חזבאללה טיווח את היישובים הנטושים באופן יום-יומי על ידי ירי נשק מדויק נגד טנקים והרס שיטתי של הבתים ביישובים.
צה"ל הגיב בפעולות סיכול ממוקד של מחבלים, בעיקר בדרום לבנון אך גם בביירות, ובתקיפת בסיסי מחבלים בדרום לבנון. צה"ל גם נהג לתקוף מהאוויר את חוליות משגרי הנ"ט לפני הירי. כ-94,000 מתושבי דרום לבנון פונו מבתיהם, הרס רב נגרם ביישובי דרום לבנון הסמוכים לגבול ונזק כבד נגרם לחקלאות בדרום לבנון.
במהלך קיץ 2024 חלה הסלמה דרמטית בעימות והוא הגיע מספר פעמים לסף התלקחות לכדי מלחמה כוללת: בפגיעת הרקטה במג'דל שמס, בהתנקשות בפואד שוכר ובמתקפת המנע הישראלית נגד מכת העונשין של חזבאללה.
ב-17 בספטמבר 2024 קיבל הקבינט המדיני-ביטחוני החלטה שלפיה החזרת תושבי צפון ישראל בקו העימות לבתיהם היא אחד מיעדיה הרשמיים של המלחמה. בו ביום שבו קבע הקבינט כי החזרת תושבי קו העימות היא יעד מלחמה רשמי, וכן ביום למחרת – אירעו התפוצצויות במכשירי הקשר של חזבאללה, שיוחסו בעולם לישראל. ההתפוצצויות גרמו לעשרות הרוגים ולאלפי פצועים.
במשך 11 החודשים הראשונים למלחמה בחרה ישראל שלא לפתוח בחזית עצימה נוספת מעבר ללחימה ברצועת עזה, וניהלה חילופי מהלומות ברמת עצימות נמוכה עם חזבאללה. ב-18 בספטמבר הרמטכ"ל הרצי הלוי, שר הביטחון יואב גלנט וראש הממשלה בנימין נתניהו הוציאו הצהרות בדבר הצורך בהגברת עצימות הלחימה בצפון כדי לממש את יעד המלחמה להשבת התושבים לבתיהם.
מהלך המבצע > התקפת אמצעי השיגור

ב-19 בספטמבר החל חיל האוויר הישראלי להסלים משמעותית את התקפותיו, לכדי מאות מטרות חזבאללה. זאת במטרה לגרוע משמעותית מיכולות הירי הרקטי של חזבאללה. בשעה 17:00 נאם מזכ"ל חזבאללה חסן נסראללה על אירועי "מתקפת הביפרים" שהחלה יומיים קודם לכן. מספר דקות לפני נאומו, תמרנו בהפגנתיות מטוסי חיל האוויר הישראלי אזורים שונים בלבנון, והחלו בהפצצה מאסיבית של יעדי טרור. בגל תקיפות שערכו לאחר מכן הושמדו, על פי דובר צה"ל, כ-100 משגרים וכ-1,000 קני שיגור שהיו מוכנים לשיגור מיידי. למחרת, הופצצו מאות יעדי חזבאללה.
מהלך המבצע > ההתנקשות במפקד הזרוע הצבאית ומפקדי כוח רדואן

ב-20 בספטמבר סמוך לשעה 15:45 צה"ל התנקש באבראהים עקיל, המפקד בפועל של הזרוע הצבאית, בעת שנפגש עם מפקדי "כוח רדואן" במרתף בחארת חריכ שברובע הדאחייה בביירות, לאחר שנפגע במתקפת הביפרים. עקיל נהרג בסיכול ממוקד ועימו גם ראשי "כוח רדואן" ומפקדי אגף המבצעים של חזבאללה. בסך הכול נהרגו 45 בני אדם בסיכול הממוקד של אבראהים עקיל וראשי כוח רדואן.
מהלך המבצע > התקפת תשתיות צבאיות ומחסני אמל"ח

ב-21 בספטמבר חיל האוויר הישראלי תקף כ-300 מטרות בלבנון, בהן משגרים ואלפי קנים לצד תשתיות צבאיות נוספות, במספר מרחבים בדרום לבנון. בליל 22 בספטמבר ועד שעות הבוקר, שיגר חזבאללה כמאה רקטות לצפון הארץ, ולראשונה גם רקטות "פאדי". התרעות נשמעו במרחב הצפון, לרבות חיפה והקריות, יישובי הכנרת ויישובים נוספים בגליל התחתון, עמק הירדן, ועמק יזרעאל. מהמטח נפגעו מספר בתים ונפצעו מספר אזרחים. חזבאללה טען כי המטח כוון לעבר מפעל "רפאל" מצפון לחיפה. עוד קודם לירי הכריז פיקוד העורף על מצב חירום בקו חיפה וצפונה והלימודים במקומות אלו בוטלו. בערב הופעלו אזעקות בעמק בית שאן, בעקבות חדירת כלי טיס ששוגרו על ידי המיליציות הפרו-איראניות בעיראק.
בבוקר 23 בספטמבר קרא דובר צה"ל לתושבי דרום לבנון שברשותם אמצעי לחימה להתפנות מבתיהם. הפנייה נעשתה גם על ידי דובר צה"ל בערבית אביחי אדרעי, וגם על ידי השתלטות על הרדיו האזורי ועל ידי שליחת מסרונים. בעקבות זאת התפנו אלפי תושבים מאזורי מגוריהם. לאחר מכן לאורך היום כולו תקף חיל האוויר במספר גלים מעל 1,500 מטרות של חזבאללה, ביניהן בתים רבים שבהם אוחסנו אמצעי לחימה שונים. התקיפות התמקדו בדרום לבנון וכללו גל תקיפות נרחב במחוז אל-בקאע שבבקעת הלבנון. לקראת הערב תקף צה"ל באזור הדאחייה בביירות דירה שבה שהה עלי כרכי, מפקד חזית הדרום והשלישי בהיררכיה של ארגון חזבאללה, אך כרכי ניצל מתקיפה זו. משרד הבריאות הלבנוני מסר שבתקיפות ביום זה נהרגו 558 תושבי לבנון, וכ-1,835 נפצעו. על פי הדיווחים, זהו מספר ההרוגים הגבוה ביותר במדינה ביום אחד מאז סיום מלחמת האזרחים בשנת 1990. באותו יום שוגרו כ-200 רקטות לצפון המדינה. 5 רקטות אף נורו לשומרון, הטווח הרחוק ביותר שאליו הגיעו רקטות חזבאללה עד כה, ומהן נפצעו 2 פלסטינים בכפר דיר איסתיא.
במהלך הלילה תקף צה"ל מטרות רבות בלבנון במיקוד על אזור הבקאע בלבנון. חזבאללה המשיך לירות מטחים נרחבים לעבר גוש נצרת, עמק יזרעאל, הגליל המערבי, הקריות, משגב הגליל התחתון, הכרמל, רמת הגולן ועמק החולה.
בבוקר 29 בספטמבר דיווחו גורמים בארצות הברית כי ייתכן שהחלו פעולות חוצות גבול בקנה מידה קטן בלבנון כדי להשמיד מתקני חזבאללה הצמודים לגבול מצידו הלבנוני.
מהלך המבצע > התנקשות בראשי מערכים ומגעים להפסקת אש

ב-24 בספטמבר אחר הצהריים אבראהים קובייסי, ראש מערך הטילים של חזבאללה, נהרג בסיכול ממוקד ברובע הדאחייה של ביירות. בתקיפה נהרגו גם אנשי המטה שלו בהם עבאס אבראהים שרף א-דין, סגנו של קובייסי, וכן המחבל חוסיין האני, שהיה מקורב לפואד שוכר, רמטכ"ל חזבאללה, שנהרג כחודשיים קודם לכן.
דובר צה"ל פרסם כי ביממה שבין 23 ל-24 בספטמבר צה"ל תקף 1,600 פעמים ברחבי לבנון.
בבוקר 25 בספטמבר, בשעה 6:29 בבוקר, שוגר טיל קרקע-קרקע מסוג קאדר 1 מכיוון לבנון לעבר גוש דן, מדובר בפעם הראשונה בהיסטוריה ששוגר טיל לגוש דן מלבנון. חזבאללה טען כי כיוון את הטיל לעבר מטה המוסד. השיגור בוצע בשעה המדויקת שבה נפתחה טבח שבעה באוקטובר שנה קודם לכן, על פי לוח השנה ההיג'רי – 22 לחודש השלישי (רַבִּיע אַל-אַוַל). הטיל יורט על ידי קלע דוד. לראשונה גם שוגר מטח לעבר אזור נתניה וזכרון יעקב. משרד הבריאות בלבנון דיווח על 72 הרוגים וכ-400 פצועים כתוצאה מתקיפות צה"ל ברחבי לבנון ב-25 בספטמבר.
במהלך הערב, החלו דיווחים על מגעים להפסקת אש בשולי עצרת האו"ם בניו יורק. במהלך הלילה, ארצות הברית, צרפת ומדינות נוספות הציגו הצעה להפסקת אש. ב-26 בספטמבר צה"ל מיתן את התקיפות בלבנון נוכח מגעים להפסקת אש ותקף מחסני אמל"ח ותשתיות טרור בעצימות נמוכה. לפי דיווח ערבי, ישראל וחזבאללה דחו את ההצעה להפסקת אש שהציגו נשיא צרפת, עמנואל מקרון, ונשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, ומדינות נוספות. מאוחר יותר, בהודעה שפרסם באנגלית בלבד, הודיע ראש הממשלה נתניהו שהוא "שותף למטרות של היוזמה האמריקנית להפסקת אש בלבנון".
אחרי הפוגה מסוימת, שוגרו לקראת השעה 11:00 רקטות לעכו וסביבתה. בתגובה תקף צה"ל בעומק לבנון ואת מעברי הגבול בגבול לבנון–סוריה, דרכם מועבר אמל"ח לחזבאללה. באחת הפעילויות נהרג בסיכול ממוקד את מפקד המערך האווירי של חזבאללה, מוחמד חוסיין סרור, בדאחייה שבביירות. משרד הבריאות הלבנוני פרסם כי 92 לבנונים נהרגו ב-26 בספטמבר ו-153 נפצעו. צה"ל פרסם כי ביצע 220 תקיפות באותה יממה. סרור חזר שלושה ימים קודם לכן מאימון הכוחות החות'ים בתימן. בלילה 27 בספטמבר, סביב השעה 00:45, שיגרו החות'ים טיל בליסטי מתימן לעבר גוש דן, והוא יורט בהצלחה באמצעות המיירט "חץ 3". ב-30 בספטמבר, חמאס בלבנון הודיע כי מנהיגו במדינה, פתח שריף אבו אל-אמין, נהרג בתקיפה ישראלית באזור צור בדרום המדינה.
מהלך המבצע > ההתנקשות בחסן נסראללה ותקיפת מפקדת חזבאללה

בבוקר 27 בספטמבר, ארגון הטרור חזבאללה שיגר מטחי רקטות כבדים לעבר יישובי הגליל התחתון, טבריה, חיפה והקריות. בתגובה צה"ל תקף מטרות נרחבות בדרום לבנון ובעומק לבנון. לפנות ערב צה"ל תקף את המפקדה המרכזית של ארגון הטרור חזבאללה ברובע הדאחייה בביירות. המפקדה מוקמה מתחת לבנייני מגורים ששימשו כמגן אנושי ונהרסו בתקיפה. ב-28 בספטמבר אישר דובר צה"ל כי חסן נסראללה ועלי כרכי נהרגו בתקיפה. יחד עימם נהרגו בכירים נוספים בחזבאללה וכן תת-אלוף עבאס נילפורושאן, מפקד כוח קודס בלבנון וסוריה מטעם משמרות המהפכה האסלאמית. ב-28 בספטמבר ב-02:06 דיווח צה"ל כי מטוסי קרב של חיל האוויר הרגו את מפקד יחידת הטילים של חזבאללה בדרום לבנון, מוחמד עלי אסמאעיל, את סגנו, ומפקדי חזבאללה נוספים.
ב-28 בספטמבר הרג צה"ל בסיכול ממוקד את נביל קאווק, ראש מנגנון הביטחון המונע של חזבאללה וחבר במועצת הג'יהאד.
מהלך המבצע > תקיפת נשק אסטרטגי של חזבאללה

קצת אחרי הפצצת מפקדת חזבאללה, דובר צה"ל בערבית, אביחי אדרעי, קרא לראשונה לתושבים באזורים שונים בביירות להתפנות מבתיהם. דובר צה"ל, דניאל הגרי, הצהיר כי שלושה מבנים בדאחייה יותקפו כדי להשמיד נשק אסטרטגי של חזבאללה שמוחבא בהם, ובפרט טילי חוף-ים ארוכי-טווח. ב-28 בספטמבר סביבות 00:39 מבנים אלו הותקפו בצורה ממוקדת. לאורך הלילה תקפו מטוסי קרב של חיל האוויר וספינות טילים של חיל הים מטרות טרור בביירות.
ב-29 בספטמבר אחר הצהריים תקף צה"ל כ-120 מטרות של חזבאללה בדרום ועומק לבנון, שבהן שהו מחבלים רבים. התקיפה בוצעה באמצעות עשרות מטוסי קרב (במקביל לתקיפת תשתיות חות'יות בתימן באותו יום). משרד הבריאות הלבנוני עדכן כי באותו היום נהרגו 105 לבנונים ונפצעו 359.
באותו היום צה"ל התקיף בניין בן שש קומות בכפר עין אל-דלב שבדרום לבנון. במהלך ההתקפה נהרגו 73 בני אדם; בעוד שצה"ל מסר כי רוב ההרוגים בתקיפה היו מחבלים וכי הבניין שימש בתור מרכז הפיקוד של חזבאללה, בעיתונות דווח – בין היתר בידי ה-BBC – כי רוב ההרוגים היו אזרחים, בהם 23 ילדים ו-20 נשים.
בנוסף בתקיפה הראשונה במבצע מחוץ לדאחייה צה"ל הרג את מזכ"ל אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה, מפקד שלוחת החזית העממית בלבנון ובכיר בלשכה המדינית שלה.
ב-30 בספטמבר, תקף צה"ל והשמיד מחסן של משגרי טילי קרקע-אוויר שהוסתרו בתשתית אזרחית הממוקמת כ-1.5 קילומטרים מנמל התעופה הבין-לאומי של ביירות. במבצע חיצי הצפון תקף צה"ל עשרות משגרי טק"א של חזבאללה ברחבי לבנון. משרד הבריאות הלבנוני עדכן כי באותו היום נהרגו 95 לבנונים ונפצעו 172. משרד הבריאות הלבנוני סיכם כי בסך הכל נהרגו בלבנון מאז 23 בספטמבר 1,873 לבנונים ונפצעו 9,134.
לאחר הוראת פינוי תקף צה"ל בליל 20 באוקטובר כמה סניפים של המוסד הפיננסי אל-קרד אל-חסן.
ב-29 באוקטובר תקף חיל האוויר הישראלי מאגרי דלק של חזבאללה בבעלבכ ובהם דלק אשר יובא מאיראן.
מהלך המבצע > הסלמה בצל מגעים להפסקת אש

ב-13 בנובמבר, הופעלו התרעות רבות בשרון, בכרמל ובמרכז עקב 5 שיגורים שחצו משטח לבנון, לא היו נפגעים באירוע. במקביל, צה״ל תקף במהלך היום בדרום לבנון ובאופן נרחב בביירות.
במהלך הלילה בין ה-13 ל-14 בנובמבר, צה"ל תקף שוב בדאחייה בביירות מספר פעמים.
ב-14 בנובמבר חזבאללה שיגר רקטות לעבר הקריות, חיפה וקו העימות. במהלך היום צה״ל תקף מספר פעמים בדאחייה שבביירות ובדרום לבנון. בערב, כלי טיס בלתי מאויש חצה משטח לבנון הסתובב בשטח ישראל כחצי שעה והפעיל התרעות רבות בגליל המערבי, עכו, הקריות, חיפה, הכרמל, זכרון יעקב, קיסריה ויקנעם. לאחר מכן התברר כי כלי הטיס התרסק באזור אליקים ופצע 2 חיילים במצב בינוני. בסביבות השעה 22:00, התרעות רבות הופעלו באזור אצבע הגליל עקב שיגור טיל קרקע-קרקע מלבנון. הטיל נפל בשטח לבנון ולא היו נפגעים באירוע.
ב-17 בנובמבר הודיע צה"ל כי דובר חזבאללה מוחמד עפיף נהרג בסיכול ממוקד.
ב-23 בנובמבר צה"ל הפציץ בביירות מבנה של 8 קומות ללא אזהרה מוקדמת. לאחר מכן דווח מפי גורמים ישראליים כי יעד התקיפה היה מוחמד חיידר.
ב-24 בנובמבר, היום העצים ביותר במבצע, חזבאללה שיגר  כ-10 מטחים אל עבר השרון והמרכז ומטחים רבים לגליל העליון וקו העימות. בסך הכל ביום זה חזבאללה שיגר מעל ל-300 רקטות ולקח אחריות על 50 פעולות טרור כנגד ישראל. במקביל, צה״ל תקף בערב בדאחייה ובמהלך היום בדרום לבנון.
ב-26 בנובמבר תקף צה"ל מפעל ייצור טילי קרקע-קרקע של חזבאללה סמוך לגבול סוריה-לבנון באזור הבקעא, כ-63 ק"מ מגבול ישראל–לבנון. האתר נבנה מתחת לקרקע והיה מפעל ייצור הטק"ק הגדול ביותר של חזבאללה. לצידו תקף צה"ל תשתיות מעטפת, בהן מחנה אימונים של כוח רדואן, ובתקיפתו נהרגו עשרות מחבלים.
ב-26 בנובמבר 2024 בערב אישר הקבינט המדיני-ביטחוני של ממשלת ישראל הפסקת אש לפי הסכם ישראל-לבנון 2024 וזו החלה ב-27 בנובמבר 2024 בשעה 04:00 לפנות בוקר.
תגובות

לפי נתונים שפרסם האו"ם, נכון ל-25 באוקטובר מספר הלבנונים שעזבו את בתיהם בעקבות המבצע הגיע למעל 1,400,000 נפש, המהווים יותר מ-20% מאוכלוסיית לבנון, ומספר הנמלטים לסוריה הגיע לכ-100,000 נפש.
גלריה

בתים בלבנון שהסתירו אמצעי לחימה ומשגרי רקטות, והושמדו במבצע חיצי הצפון
אמל"ח בכפר חמירי
אמל"ח בכפר טיר דבא
משגר רקטות בכפר ברעשית
רקטות בכפר מייפדון (ער')
ביאורים

↑  מדובר בטיל בליסטי ולא בטיל שיוט איראני בעל שם זהה (קאדר)
דורה ריכטר

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1892 Ryžovna, צ'כיה 
 פטירה:  26 באפריל 1966 (בגיל 74) Allersberg, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Rudolf Richter 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום מגורים:  Motzstraße 76, Ryžovna, קרלובי וארי, Allersberg 
 מעסיק:  Berta Kolitsch 
 
דורה רודולפין ריכטר (בגרמנית: Dora Rudolfine Richter; ‏16 באפריל 1892 – 26 באפריל 1966) הייתה אישה טרנסג'נדרית גרמנית והאדם הראשון שידוע כי עבר ניתוח התאמה מגדרית. טופלה על ידי מגנוס הירשפילד במהלך שנות ה-20 ושנות ה-30 המוקדמות, כשב-1922 עברה ניתוח הסרת אשכים ובשנת 1931 עברה ניתוח הסרת פין ווגינופלסטיקה.
קורות חיים

ריכטר נולדה כבן השני מתוך שבעה בעיירה שטייפן, כיום חלק מבוזי דאר (אנ'), למשפחת חקלאים ענייה. כבר בילדותה הפגינה סימני התנהגות נשיים, ובגיל שש ניסתה להסיר את פינה בעזרת חוסם עורקים.
ב-1909 עזבה את עיירת ילדותה והשתקעה בלייפציג למשך שנתיים, שם הייתה חלק מלהקת תיאטרון נודדת. לאורך תקופה זו המשיכה להתלבש בבגדי נשים בזמנה הפנוי. ב-1916 גויסה לצבא הגרמני, אך שוחררה לאחר שבועיים. בהמשך עברה לברלין על מנת לעבור טיפולים חדשניים מידי מגנוס הירשפילד. בברלין ריכטר הציגה את עצמה כגבר והשתמשה בשם בו נולדה, אך נעצרה מספר פעמים בגלל שלבשה בגדי נשים בציבור ונשלחה לבתי כלא לגברים.
בשנת 1922 ריכטר עברה ניתוח לכריתת האשכים. ממאי 1923 שימשה כעובדת במכון לסקסולוגיה בראשות מגנוס הירשפילד, שהיה אחד המקומות היחידים דאז בגרמניה שטרנסג'נדרים יכלו לעבוד בו. ב-1931 עברה ניתוח להסרת הפין ויצירת ואגינה מלאכותית, ובכך הייתה האישה הטרנסית הראשונה שעברה וגינופלסטיקה. ב-1931 פליקס אברהם, סקסולוג גרמני שעבד עם הירשפילד, פרסם מאמר על הניתוחים שעשתה, וכתב שהשינוי ניכר בעין ולמרות מוגבלותו הטכנית, עמד בדרישות שנקבעו מראש.
במאי 1933, לאחר שגדלה ההשפעה של המפלגה הנאצית בגרמניה, מספר סטודנטים תקפו את מכון המחקר של הירשפילד (שכבר עזב את גרמניה), והרשויות המקומיות שרפו את הרישומים. גורלה של ריכטר לאחר המתקפה לא היה ידוע ולמשך שנים נחשבה כמתה. עם זאת, במאמר במגזין להט"בי בשנת 1955, כתבה שרלוט שרלק, טרנסג'נדרית גרמנייה שברחה לקרלובי וארי ב-1933, שריכטר חזרה לעיר הולדתה (שבתקופה זו כבר השתייכה לצ'כוסלובקיה) והייתה הבעלים של מסעדה מקומית. בהמשך התגלה כי ריכטר ביקשה לשנות את שמה במסמכים רשמיים, בקשה שאושרה על ידי נשיא צ'כוסלובקיה באפריל 1934.
על פי מפקד האוכלוסין משנת 1939 שנערך בצ'כוסלובקיה, ריכטר גרה בעיר ילדותה ועבדה בייצור תחרה. ריכטר התגוררה בעיר עד לגירוש הגרמנים מצ'כוסלובקיה ב-1946, אז עברה לבוואריה, שם חיה עד מותה.
בתרבות הפופולרית

דמותה הייתה בין הדמויות המרכזיות בסרט האיינשטיין של הסקס(אנ'), סרט עלילתי שמבוסס על חייו של מגנוס הירשפילד משנת 1999.
הערות שוליים

1 2  Was wurde aus Dora?, www.rbb24.de (בגרמנית)
↑  Elena Mancini, Magnus Hirschfeld and the Quest for Sexual Freedom, 2010
↑  Edward Ball, Peninsula of Lies: A True Story of Mysterious Birth and Taboo Love
1 2  Will Stroude, The incredible story of the first known trans woman to undergo gender confirmation surgery, Attitude, ‏2021-11-16 (באנגלית בריטית)
1 2  Charlotte Charlaque : Transfrau, Laienschauspielerin, Königin der Brooklyn Heights Promenade, 2021
↑  11 Remarkable Transgender People from History, History Collection (באנגלית אמריקאית)
↑  Vivian McCall, So You Want a Vagina: A Guide to Getting Gender Affirmation Surgery in Washington, The Stranger (באנגלית)
↑  The great hunt for the world's first LGBTQ archive, History, ‏2024-10-09 (באנגלית)
↑  Dora ging nach Böhmen, www.rbb24.de, ‏2024-06-03 (בגרמנית)
↑  TGIF: Trash Goddess in Film, magnus-hirschfeld.de
יצחק ליפקין (פעלז)

| --- | --- |

 לידה:  1834 פינסק
 פטירה:  מרץ 1927 (בגיל 93 בערך)
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקצוע:  סוחר, מקים שכונות
 
יצחק ליפקין (פעלז) (תקצ"ד, 1834 − י"ט באדר ב' תרפ"ז, מרץ 1927) היה סוחר ומקים שכונות בירושלים.
קורות חיים

יצחק ליפקין נולד כיצחק פעלז בקרלין, אז ישוב נפרד וכיום פרבר של פינסק, בן זקונים להוריו, יוסף משה פעלז ומרים מינדל. אביו היה מחסידיו של רבי אהרן מקרלין (ה"בית אהרן"). בשנת תר"ז יצאו הוריו מפינסק במטרה לעלות לארץ ישראל ולאחר תלאות וטלטולים התיישבו בטבריה שהייתה אז מרכזם של חסידי קרלין בארץ ישראל. אחיו הגדולים ממנו, שהיו כבר נשואים ובעלי משפחות נשארו ברוסיה. לאחר פטירת אביו עברה אמו יחד איתו לירושלים, שם קיבלו "חלוקה" מכולל ווהלין. יצחק ליפקין למד בישיבה. נישא לאיטה טויבה, בתו של משה בן שמעון שמרלינג, חסיד חב"ד תושב חברון שנפטר עוד לפני השידוך. מגיל צעיר התחיל לעסוק במסחר עם הכפריים הערבים בתבואה ובתוצרת חקלאית, צימוקים, פירות וירקות. לאחר נישואיו עבר לחברון וגר שם כנראה כשלושים שנה. בין היתר סחר בבצל, ורכש כך את הכינוי 'אבו בסל', שם שדבק לאחר מכן בשכונות שהקים.
בשנת תר"ן עבר לירושלים ובשנת תרנ"א הקים את שכונת שערי ירושלים ואת שכונת אהל שלמה הסמוכה (שכונו שתיהן יחד בפי העם "בתי אבו בסל").
אשתו איטה טויבה מתה בגיל צעיר במסע לטבריה, צפת והסביבה לקראת ל"ג בעומר תרנ"ט (1899) על מנת לבקר בקברי הצדיקים ולהשתתף בהילולה במירון. כשרכבה בהרים לכיוון צפת, מעדה הפרדה שעליה רכבה, היא נשמטה מעל גבה ונפגעה קשה מן הסלעים. היא לא התאוששה מפגיעות אלה, ונפטרה בטבריה ביום ט"ז אייר תרנ"ט (26 באפריל 1899) ונטמנה שם בבית העלמין הישן.
יצחק ליפקין נפטר בירושלים בשנת 1927 בן תשעים ושלוש. היו לו 4 בנים ו-4 בנות שהתחתנו והקימו משפחות והוא הניח אחריו משפחה גדולה בת יותר ממאה נפשות.
ליפקין, היה נציג מובהק של "היישוב החדש", ציוני דתי שהתנגד לדרך החיים של היישוב הישן שהתפרנס מכספי החלוקה, ולתרבות שגזרה תלות של יהודי ארץ ישראל בנדבות מהגולה. כציוני נלהב הוא ראה את בעלי המלאכה היהודיים - הפועלים, הסוחרים ואנשי המקצוע, כבסיס לגאולת הארץ ולעצמאות העם.
בספרו 'ספר היישוב' כותב פנחס גרייבסקי:
איש היה בירושלים ושמו רבי יצחק ליפקין, אחד מזקני החלוצים הראשונים של א"י. והיה אחד האישים הפעילים ביותר בשדה המסחר בארצנו... בשנת התרנ"ד (1904) הקים מכספו שכונת שערי ירושלים על יד שכונת שערי צדק, וסמוכה לה עוד שכונה 'אהל שלמה'. מספר הדירות בה 40, יש מהן שנשארו על שמו, ורבים מהן מכר ליחידים בתשלומים קלים לשיעורין.
הוא היה מתנגד לחלוקה ולשנוררות, וחיבב תמיד את הפועל והאומן ואת כל המתפרנסים מיגיע כפם
מצאצאיו: אמנון ליפקין-שחק, יעקב לפקין, גיא ליפקין ואורה איל.
הערות שוליים

↑  הוא היה כותב את שמו "לפקין" - חתימות רבות שלו על מסמכים שביד נינו, יעקב לפקין
↑  על כנויו ראה ב"שיחה" הצמודה לערך זה
↑  שמה מופיע בספר "סיפורי משפחות" בעריכת זאב ענר, עמ' 204.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517255005171  VIAF: 308274028   WorldCat (עם VIAF): 308274028
טוביאס ראו

טוביאס ראו (בגרמנית: Tobias Rau, נולד ב-31 בדצמבר 1981 בבראונשווייג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת המגן השמאלי. לזכותו של ראו שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה. פציעות רבות אילצו את ראו לפרוש בגיל 28 בלבד ממשחק פעיל, אך לעת מצוא הוא משחק במועדון הכדורגל נוינקירכן.
קריירת מועדונים

ראו החל בשנת 1999 את קריירת הבוגרים שלו באיינטרכט בראונשווייג, ששיחקה אז בליגות הנמוכות של גרמניה, והעפיל איתה אל הליגה האזורית הצפונית, שם שיחק בעונת 2000/01. בקיץ 2001 חתם ראו בוולפסבורג מהבונדסליגה, שם שיחק שתי עונות והציג יכולת גבוהה. את הופעת הבכורה ערך באוגוסט 2001 בתיקו 1-1 מול פרייבורג במסגרת הבונדסליגה, ובשתי עונותיו בקבוצה סייע לוולפסבורג לסיים במרכז הטבלה. בקיץ 2003 חתם ראו בבאיירן מינכן, לאחר שזו התרשמה מיכולותיו בוולפסבורג. עם זאת, סדרת פציעות ותחרות קשה על המקום בהרכב מול הצרפתים וילי סניול וביצ'נטה ליזארזו, צמצמו את מספר ההופעות של ראו ל-13 בלבד בשתי העונות בבאיירן מינכן. בקיץ 2005 חתם ראו בארמיניה בילפלד, שם שיחק ארבע עונות בבונדסליגה, אך לא הצליח לשמור על סדירות במשחקיו, וערך בממוצע שמונה הופעות בלבד בעונה. סדרת הפציעות הביאה לשחרורו מארמיניה בילפלד בתום עונת 2008/09, עת נשרה הקבוצה אל הבונדסליגה השנייה. בקיץ 2009 הודיע ראו על פרישה ממשחק פעיל, והחל לעבוד כמורה בבית ספר על אף שקיבל הצעות מקבוצות בבונדסליגה השנייה. החל משנת 2012 ראו עורך הופעות מדי פעם בקבוצת הכדורגל של נוינקירכן.
קריירה בינלאומית

ראו ערך שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה, כולן בשנת 2003, והבקיע שער אחד, בניצחון 4-1 במשחק ידידות מול נבחרת קנדה.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה: 2004/05
הגביע הגרמני: 2004/05