מופע הקולנוע של רוקי
מופע הקולנוע של רוקי בישראל

הסרט הובא במקור לארץ להפצה בזמן אמת בסוף שנת 75 - תחילת 76 והוחזר פעמיים לידי המפיצים (חברת א.ד. מטלון) מטעם המועצה לביקורת סרטים ומחזות בטענה כי "טעמו הקלוקל אינו מתאים לקהל הישראלי; ובעצם, הוא מיועד לקהל מצומצם בלבד".
בדצמבר 1978 הוגשה בקשה שלישית עבור המועצה לאישור הסרט, תחת השם "הצגת הקולנוע של רוקי", לצד הצגת פירוט הצלחתו בהקרנות והיותו סרט פולחן, ניתן אישור מטעם המועצה להקרנתו, עם מגבלת כניסה לגילאי 16 ומעלה. לאחר מכן הוגשה בקשה נוספת לשינוי שם הסרט מ-"הצגת הקולנוע של רוקי" ל-"מופע הקולנוע של רוקי" באפריל 1979.
הסרט הוקרן לראשונה בשעה 22:00 בליל שישי, 2 בנובמבר 1979 בקולנוע פריז בתל אביב ובשלב יותר מאוחר באותה השנה, נוסף עוד עותק פילם לסרט שהוקרן בבית אגרון בירושלים. סביב הסרט התפתחה סצנת מעריצים, שראו את הסרט עשרות פעמים והפיצו את הבשורה והדביקו בהתלהבות חבורות צעירים חובבי קולנוע ומוזיקה, שהחלו להגיע בקביעות להקרנות חצות של הסרט בתל אביב. רבים מהצופים אף היו מתחת לגיל 16, והסרט לא פעם קיבל על כך קנסות. באחד מהרישומים של המועצה לביקורת סרטים נרשם
סרט זה מוצג מעל ל-10 שבועות באולם פריז.
המבקרים בסרט רובם בני נוער סטודנטים ותלמידי תיכון.
חלק מבקרים עם הוריהם. יש כאלה שכבר ראו את
הסרט פעם עשירית- ויותר. חלק ניכר מהנוער הוא מתחת
לגיל 16. ברובם מכחישים זאת, וטוענים שהם מעל 16.
ביום ביקורי הנ"ל, רק צעירה אחת הסכימה להודות בפה מלא כי
היא בת 12. באולם מתרחשת לאורך כל הסרט הצגה
נוספת. משהו מוזר. בני נוער שרים, מגיבים וחוזרים על דברי
השחקנים כמעט אחר כל משפט. לעיתים באים בקבוצות
ועולים על הבמה, רוקדים, צורחים, מוחאים כפים לשירים
בהם מוזכרים המלים 'סמים' ועוד מושגים חריגים. רוב
בני הנוער מורכב ממה שמוגדר 'בני טובים' מצפון ת״א,
הרצליה, רעננה וכדומה.
מבירור עם הסדרנים והאחראי לקופה הם טענו שהם
מקפידים לא להתיר כניסת קטינים, אך מאחר שאין להם
תעודות זהות, וכולם טוענים שהם מעל הגיל - 16 אזי
קשה עליהם מלאכת ה'בירור'. מכל מקום הזהרתי אותם
אם עוד הפעם יכנסו קטינים מתחת לגיל 16 אגיש תלונה
למשטרה. כ"כ טלפנתי למפיץ ובקשתי ממנו שיצרף מיד לסרט
את הרישיון שקיבל מהמועצה. התופעה שמתרחשת באולם והשפעתו
על הנוער היא לא רגילה, והייתי מציע לחברי המועצה לבקר
באולם הקולנוע ולראות מה מתרחש שם. מפליא, את זאת
טענו גם מספר מבוגרים שהיו באולם, איך סרט זה לא הוגבל
לגילאי 18 ומעלה בלבד. מסתבר שהרבה נערים מבתי ספר
תיכון מבקרים בקבוצות בשעות הלימודים וכו',
ולסרט שתכנו חריג השפעה עצומה על בני הנוער.
בשנות ה-80 כבר התגבשה קבוצת שחקנים חובבים, בהם חיים אדם כהן שהעלתה הפקה ישראלית של ההקרנות החיות במועדוני תל אביב: הפינגווין, דן ומועדון התיאטרון. עניין רב מחודש בסרט התעורר בשנת 1995, כשהוחל מחדש בהקרנתו בקולנוע כוכב ברמת השרון ובסינמטק חיפה, והפעם הצליח לגבש סביבו קהל רחב ביותר של מעריצים קבועים. באותה שנה הוקמו לראשונה בישראל (בתל אביב ובחיפה) צוותי שחקנים מסודרים המופיעים לאורך כל הסרט, וכן הוקם מועדון המעריצים הישראלי של הסרט, הנקרא "טרנסילבניה".
בשנים 2010-1995 הוקרן הסרט בקולנוע "כוכב" ברמת השרון בכל חודש, בליל שישי האחרון, בחצות וחצי. החל מ-2016 הסרט מוקרן פעם בחודש בסינמטק תל אביב וכן פעמים אחדות בשנה בסינמטק חיפה, בקולנוע כוכב ובאוניברסיטת בן-גוריון.
בדומה לנהוג ברחבי העולם, מתקיים לפני ההקרנות בארץ מופע מקדים (Pre-show), הכולל קטעי הומור ברוח הקהילה ואת "הקרבת הבתולים" המסורתית, ובמהלך הסרט משתתף הקהל בצעקת שורות ובריקודים, והסרט מומחז בידי צוות השחקנים. המופע שמעלה הצוות סוטה לעיתים בצורות מקוריות ממסלולו הרגיל של הסרט; בין השאר עשוי הצוות לארגן מחדש את האירוע סביב נושא מסוים, כגון גיבורי על, מחזות זמר, דמויות מסרטי דיסני, או פירטים. המופעים לעיתים מושקעים מאוד ומהווים יצירה ייחודית בפני עצמה.
כיום פעילים בארץ מספר צוותים קבועים, וצוותים רבים נוספים מתארגנים לעיתים באורח חד-פעמי. קהל המעריצים של הסרט התגבש לכדי קהילה בעלת צביון מיוחד משלה, המתאפיינת בהוויי והומור פנימיים, ומקיימת פעילות חברתית גם מחוץ להקרנות הסרט.