stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטבל פנקהרסט
פעילות חברתית > זכות בחירה

ב-1905 כריסטבל קטעה ישיבה של המפלגה הליברלית בצעקות ודרשה לאפשר זכות בחירה לנשים. היא ופעילה נוספת נעצרו ונאסרו. בשל עונש המאסר, שנחשב כבד במקרה הזה, המקרה של כריסטבל וחברתה עורר עניין רב בתקשורת ונשים רבות החלו להצטרף לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי. אמה של כריסטבל, אמלין, החלה לנקוט בפעולות מיליטנטיות יותר לאחר המעצר של ביתה והיא עצמה אף נעצרה מספר פעמים בשל עקרונותיה.
ב-1906, לאחר שסיימה את התואר במשפטים, עברה כריסטבל ללונדון, ושם מונתה למזכירה המנהלת של איגוד הנשים. היא נאסרה שוב ב-1907 וב-1909 בשל פעילותה החברתית. כריסטבל נמלטה לפריז והמשיכה לערוך את עיתון ה-The Suffragette ממקום מחבואה. היא נאלצה לשוב לאנגליה בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, אז נעצרה ונגזר עליה עונש מאסר של שלוש שנים. כריסטבל פתחה בשביתת רעב ואז שוחררה כחודש לאחר מאסרה.
פעילות חברתית > הנוצות הלבנות

בספטמבר 1914 שבה פנקהרסט לאנגליה והחלה במסע גיוס של חברות חדשות לאיגוד הנשים. תומכיה העניקו נוצה לבנה לכל בחור צעיר בלבוש אזרחי. עיתון ה-The Suffragette שינה את שמו ל-Britannia והפך למעין עיתון מלחמה, בו קראה פנקהרסט לגיוסם של גברים לחזית ולגיוסן של נשים לשירות אזרחי. המשטרה פשטה על משרדיו של גון דוהרטי, אביה של נורה פוקס, אחת מתומכיה של פנקהרסט, מה שאילץ את פנקהרסט להקים בית דפוס משלה.
פעילות חברתית > הבחירות הכלליות ב-1918

לאחר שלמספר נשים בריטיות ניתנה הזכות לבחור לאחר מלחמת העולם הראשונה, החליטה פנקהרסט להתמודד לבחירות הכלליות של 1918. הקמפיין שלה התמקד ב"פעולות תגמול נגד הגרמנים" וב"בריטניה לבריטים". היא הובסה בהפרש של 775 קולות בלבד על ידי ג'ון דיווידסון ממפלגת הלייבור.
פעילות חברתית > המעבר לקליפורניה

פנקהרסט היגרה לקליפורניה ב-1921, שם הפכה לאוונגליסטית ופעילה בולטת בתנועה הביאה השנייה, ואימצה את ביתה בטי. פנקהרסט הפכה לדמות מוכרת בתוכניות הטלוויזיה וכתבה ספרים בנושא הביאה השנייה של ישו.
מותה

כריסטבל מתה ב-13 בפברואר 1958, בגיל 77, בביתה בקליפורניה. היא נקברה בבית העלמין וודלאון בסנטה מוניקה, קליפורניה.
אותות הוקרה

ב-2006 הוצב לוח זיכרון לזכרן של כריסטבל ואמה בלונדון ליד הבית בו התגוררו. שמה ותמונתה של כריסטבל (ושל 58 מתומכי זכות הבחירה לנשים) נחקקו על פסלה של מיליסנט פוסט בכיכר הפרלמנט ונחשפו בטקס חניכה ב-2018.
הערות שוליים

↑  Christabel Panhurst, Britannica.com, Retrieved 21 September 2016
1 2  Hillberg, Isabelle. "Pankhurst, Christabel Hariette (1880–1958)". Detroit:Gale. נבדק ב-6 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McPherson, Angela; McPherson, Susan (2011). Mosley's Old Suffragette – A Biography of Norah Elam. ISBN 978-1-4466-9967-6. אורכב מ-המקור ב-13 ינואר 2012.
↑  Hallam, David J.A. Taking on the Men: the first women parliamentary candidates 1918 Studley 2018 Chapter 2.
↑  "PANKHURST, Emmeline (1858-1928) & PANKHURST, Dame Christabel (1880-1958)". English Heritage. 1908-12-21. נבדק ב-2018-04-26.
↑  "Millicent Fawcett statue unveiling: the women and men whose names will be on the plinth". iNews. נבדק ב-2018-04-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279072605171  PLWABN: 9810584900005606  BnF: cb122962688 (data)  CiNii: DA02004840  GND: 118874667  ISNI: 0000 0000 8130 0929  LCCN: n50080385  MusicBrainz: 7f9176a8-47da-434c-8e30-fb424ddaebde  NKC: jo20191043462  NTA: 074027735  SELIBR: 252346  SNAC: w69g5xpg  SUDOC: 031818501  Trove: 1290784  VcBA: 495/240041  VIAF: 51753932   WorldCat (עם VIAF): 51753932 
כריסטבל פנקהרסט, שנת 1913 לערך
לוח הוכרה לכריסטבל ואמלין פנקהרסט
יקיר שינה

יקיר שינה (נולד ב-25 בספטמבר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

שינה החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וב-7 באוגוסט 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 4–0 על הפועל נצרת עילית במסגרת גביע הטוטו. ב-23 בינואר 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–1 להפועל פתח תקווה. לאחר שמיעט לשחק במכבי תל אביב, הושאל בקיץ 2006 להפועל בני לוד מהליגה הלאומית. ב-12 במאי 2007 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 על הפועל עכו, ובסך הכל בעונה זו כבש שער אחד ב-29 הופעות. בקיץ 2007 הושאל להפועל עכו, במדיה ערך 31 הופעות וכבש שני שערים.
בקיץ 2008 הושאל שינה למכבי אחי נצרת, ובסיום העונה עלה עם הקבוצה לליגת העל. ב-22 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 1–2 להפועל פתח תקווה. ב-31 באוגוסט 2009 קרע שינה את הרצועה הצולבת וגמר את העונה. בקיץ 2010 חתם בהפועל רמת גן, ובסיום העונה ירד עם המועדון לליגה הלאומית. בקיץ 2011 הושאל שוב להפועל בני לוד, ובמהלך משחק מול קבוצתו הקודמת הפועל רמת גן, שנערך ב-20 באפריל 2012, גרם לקטטה בין אנשי שני המועדונים לאחר שהתגרה באוהדי הקבוצה היריבה. בית הדין של ההתאחדות לכדורגל העניש את שתי הקבוצות בהפחתת שלוש נקודות ממאזנן.
לאחר שתי עונות כמושאל בהפועל בני לוד שוחרר שינה ממכבי תל אביב בקיץ 2013 וחתם בבית"ר תל אביב רמלה מהליגה הלאומית. בקיץ 2014 שב לליגת העל כאשר חתם לעונה אחת בהפועל רעננה, במדיה שותף ב-11 משחקי ליגה. ב-16 ביולי 2015 חזר לקדנציה שלישית בהפועל בני לוד. ב-19 ביולי 2016 חתם במכבי נתניה, לאחר שירדה לליגה הלאומית, והיה שותף לעלייתה לליגת העל.
ב-25 במאי 2017 חתם שינה בהפועל ראשון לציון, במדיה שיחק עונה אחת, וב-16 ביולי 2018 חתם בהפועל מרמורק. ב-5 בנובמבר 2019 הודיע שינה על פרישה ממשחק פעיל.
הערות שוליים

↑  דור בלך, ‏שינה: החולצה כוונה ל-3 אוהדים שאיחלו לי סרטן, באתר ONE‏, 21 באפריל 2012
↑  אבי סרנה, ‏ביה"ד הפחית 3 נקודות ממאזנן של לוד והפועל ר"ג, באתר ONE‏, 24 באפריל 2012
↑  אסף שטיינר, ‏יקיר הליגה הלאומית: יקיר שינה חתם בראשון לציון, באתר ONE‏, 25 במאי 2017
יקיר שגב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1977 (בן 46)
 מדינה:  ישראל
 מפלגה:  הבית היהודי 
 
יקיר שגב (נולד ב-19 בנובמבר 1977) הוא איש חינוך, פעיל חברתי ושימש בעבר כחבר מועצת העיר ירושלים.
ביוגרפיה

גדל במושב מבועים וביישוב להבים שבנגב. ידו נקטעה בעקבות תאונת דרכים בגיל 3. כאשר ביקש להתגייס לצה"ל נקבע לשגב פרופיל 21, הפוטר אותו משירות צבאי. למרות זאת התנדב והחל לשרת בחיל המודיעין. במקביל הצטרף לאימוני סיירת גולני ולבסוף אף סיים בהצטיינות קורס קצינים. שירת כקצין מודיעין ביחידת אגוז ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד צוות בבית הספר לקצינים וכמפקד צוות לוחמים ביחידת אגוז והוביל אותו בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בשירות המילואים שימש כמפקד פלוגה ומפקד גדוד בחטיבת עודד.
לאחר שסיים את שירותו בצה"ל החל לעסוק בחינוך במסגרת מדרשת עין פרת וכן כיהן כיושב ראש אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית. שגב הקים את עמותת רוח חדשה, יחד עם רועי פולקמן וחבר מועצת עיריית ירושלים ואיש העסקים ניר ברקת, הפועלת לעידוד סטודנטים הלומדים בירושלים לגור בה.
במילואים שימש שגב כמפקד פלוגה בחטיבת עודד, אותה הוביל במלחמת לבנון השנייה בלחימה בגזרה המזרחית. לאחר המלחמה היה ממובילי מחאת אנשי המילואים נגד תוצאות המלחמה. כיום משמש כסגן מפקד חטיבת "אלון". בשנת 2008 נבחר למועצת עיריית ירושלים, לאחר ששובץ במקום החמישי ברשימתו של ראש העירייה ברקת, ירושלים תצליח. שגב הוא בין החברים במועצה הציבורית שבחרה את נציגי מפלגת הבית היהודי שנוצרה מאיחוד המפד"ל ומפלגות האיחוד הלאומי, במקביל לעמידתו בראש "יהודה ושומרון - מנהלת ההסברה" מייסודה של מועצת יש"ע.
בשנת 2016 פרסם, יחד עם הרב בני לאו, את הספר "כל אחד ממקומו - המדריך ליהדות מעשית" הסוקר מנקודת מבט לא דתית את הביטויים המעשיים של היהדות (טקסים, חגים, ברכות וכו') בליווי קובצי שמע וטקסטים ישראליים.
הערות שוליים

↑  יאיר שלג, לתת, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2006.
↑  רון לשם, טרומפלדור? תעשו לו טובה, ידיעות אחרונות "7 ימים",‏ 22 בפברואר 2002, כפי שהועלה באתר "פרש".
↑  זה לא הציוד טמבל, אתר יאללה קדימה,‏ 1 בספטמבר 2006.
↑  רנית נחום-הלוי, ניצחו את מחירי הנדל"ן בירושלים, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2010.
↑  גילי כהן, מובילי מחאת אנשי המילואים: נכשלנו במאבק נגד הפוליטיקאים, באתר הארץ, 11 ביולי 2011.
↑  עקיבא אלדר, ביקורת גבולות, בית קטן, ערבי, באתר הארץ, 31 במאי 2011.
↑  ירושלים, ירושלים: יקיר שגב מצטרף לניר ברקת, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 9 בספטמבר 2008.
יקירי (מיני-אלבום)

"יקירי" הוא המיני-אלבום השני של הזמרת הישראלית גילה אדרי. את האלבום הוציאה בשנת 1965 לאור חברת התקליטים התקליט חיפה, בניהולו של דב זעירא. הוא פורסם כשאדרי הייתה בת 18 בלבד. כל שיריו, פרט למוביל, היו גרסות כיסוי: "בוא אליי" גרסת כיסוי ל-"Come to Me" של יולי גראנט, "עוד דקה אחת" ל-"My Boy Lollipop" של מילי סמול ו"אמור לה" ל-"Tell Him" של אקסיטרס.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | יקירי  | 2:51 |
| 2. | בוא אליי  | 2:41 |
| 3. | עוד דקה אחת  | 2:01 |
| 4. | אמור לה  | 2:36 |
| משך כולל: | משך כולל: | 10:09 |
הערות שוליים

↑  יקירי - גילה אדרי, סטריאו מונו
| גילה אדרי |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: הנשיקה הראשונה
מיני-אלבומים: את אהבתי • יקירי • שיר הרוק • כל ילדה היא פרח
אלבום אוסף: כמו פעם
לוסין

| --- | --- |

 מפתח:  קרן התוכנה אפאצ'י 
 מחזור חיים:  30 במרץ 2000 – הווה (24 שנים) 
 גרסה אחרונה:  9.11.1 (27 ביוני 2024) 
 מערכת הפעלה:  חוצה-פלטפורמות 
 נכתבה בשפות:  Java 
 סוג רישיון:  אפאצ'י 2.0 
 קוד מקור:  https://github.com/apache/lucene 
 lucene.apache.org/core/
 
לוסין (באנגלית: Lucene) היא ספריית תוכנה לאיתור ואיסוף מידע (IR) חינמית בקוד פתוח. לוסין נתמכת על ידי קרן התוכנה אפאצ'י, ומופצת תחת רישיון אפאצ'י.
התוכנה המקורית נכתבה על ידי דאג קטינג בג'אווה, אולם מאז הוסבה לשפות תכנות אחרות כולל Object Pascal, Perl, C#, C++, Python, Ruby ו-PHP.
על בסיס לוסין נבנו מוצרים רבים, בעיקר מנועי חיפוש, כולל:
Apache Nutch
Apache Solr
CrateDB
Elasticsearch
Compass Project
DocFetcher
Lucene.NET - נכתב ב - C# לטובת  .NET Framework
Swiftype
אפאצ'י לוסי
Luke
ראו גם

האדופ
Hibernate
הערות שוליים

↑  "LuceneImplementations". apache.org. נבדק ב-23 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wayner, Peter. "11 cutting-edge databases worth exploring now". InfoWorld. נבדק ב-21 בספטמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elasticsearch: RESTful, Distributed Search & Analytics  - Elastic". elastic.co. נבדק ב-23 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Future of Compass & Elasticsearch". the dude abides (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2015-10-15. נבדק ב-2015-10-14.
↑  Michael McCandless; Erik Hatcher; Otis Gospodnetić (2010). Lucene in Action (2 ed.). Manning Publications. p. 338. ISBN 978-1-933988-17-7.
↑  "Apache Lucy". apache.org. נבדק ב-23 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "DmitryKey/luke". GitHub. נבדק ב-2015-10-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4800725-0
יקנה אסייתית

| יקנה אסייתית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יקניים
סוג:: Hydrophasianus
מין:: יקנת זנב-פסיון
שם מדעי
 Hydrophasianus chirurgus ‏סקופולי, 1786
תחום תפוצה


יָקָנָה אַסְיָתִית או יקנת זנב-פסיון (שם מדעי: Hydrophasianus chirurgus) היא מין יחיד בסוג של יקנה, הנפוצה באסיה. זהו מין היקנה היחיד שיש לו "לבוש רבייה", המיועד לחיזור.
מאפיינים

ככל היקאנות, ליקנת זנב-הפסיון ישנן אצבעות ורגליים ארוכות במיוחד, המאפשרות לה ללכת על פני הצמחייה הצפה שבבריכות או בביצות. למרות שהיקנה יכולה לשחות, היא כמעט אף פעם לא שוחה, והולכת בדרך כלל על צמחייה צפה. הנקבה צבעונית יותר מהזכר, ויקאנות זנב-הפסיון חיות בחברה פוליאנדרית.
היקנה האסייתית מצויה בהודו, דרום-מזרח אסיה ואינדונזיה. רוב האוכלוסיות יציבות, אך באוכלוסיות הצפוניות יותר (באזור רכס ההימלאיה ודרום סין) היקאנות נודדות דרומה, לחצי-האי ההודי ולדרום-מזרח אסיה. יש גם אוכלוסייה בטאיוואן, שם היא בסכנת הכחדה. יקנת זנב-הפסיון תועדה גם באוסטרליה.
אורכה של יקנה אסיאתית בלבוש רבייה הוא כ-29 עד 58 ס"מ, ואורכו של הזנב שלה, דמוי זנב הפסיון (שהעניק לה את שמה), הוא כ-25 ס"מ. אורכה מחוץ לעונת הרבייה הוא כ-31 ס"מ. משקלו של הזכר הוא כ-113 עד 135 גרם, בעוד משקלה של הנקבה הוא כ-205 עד 260 גרם.
ראשה, כנפיה ופנים צווארה של יקנה אסייתית בוגרת בלבוש רבייה לבן, שאר גופה שחור מלבד עורפה הזהוב ואצבעותיה האפורות. לבוגרים בלי לבוש רבייה אין את הזנב הארוך, ורוב גופם חום-צהבהב, מלבד הבטן הלבנה, הצוואר הזהוב והכתם הלבן באזור הגרון.
עונת הרבייה היא בין מרץ ליולי, והקן נבנה על פני צמחייה צפה. הנקבה מטילה ארבע ביצים חומות עם כתמים שחורים. לאחר הטלת הביצים הנקבה עוזבת, והזכר דוגר לבדו על הביצים ומטפל בצאצאים.
הערות שוליים

↑  יקנה אסייתית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ע"פ החלטות האקדמיה
יקנת זנב-פסיון בלבוש רבייה, הודו.
לוסיל רויבל-אלרד

לוסיל אלזה רויבל-אלרד (באנגלית: Lucille Elsa Roybal-Allard; נולדה ב-12 ביוני 1941) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-40 של מדינת קליפורניה. בראשית דרכה ייצגה את מחוז הקונגרס ה-33 בשנים 1993–2003, ואז את המחוז ה-34 במשך עשור נוסף (2013-2003). מאז התכנסות הקונגרס ה-113 של ארצות הברית ועד לפרישתה ב-2023 ייצגה את מחוז הקונגרס ה-40.
ביוגרפיה

רויבל-אלרד נולדה בשכונה בויל הייטס שבמזרח לוס אנג'לס, בתם של אדוארד ר. רויבל, חבר הקונגרס של ארצות הברית 1963-1993, ולוסיל ביסרה רויבל. היא למדה בבית הספר התיכון מנזר ראמונה באלהמברה (Alhambra) שבקליפורניה, וסיימה את לימודיה בשנת 1959. לאחר רויבל-אלרד השלימה את לימודיה הגבוהים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. במקצועה, הייתה בעבר אשת יחסי ציבור ומנהלת גיוס כספים. בשנים 1987–1992 הייתה חברת האספה המדינתית של קליפורניה, הבית התחתון בבית המחוקקים, לאחר שב-12 במאי 1987 נבחרה בבחירות ביניים למלא את מקומה של גלוריה מולינה שנבחרה בעצמה אל מועצת העירייה של לוס אנג'לס.
בשנת 1992 זכתה רויבל-אלרד במועמדות המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-33 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית, שכלל חלקים מאזור אשר ייצג אביה במשך 30 שנה. ביום הבחירות הכלליות שבנובמבר בנבחר בקלות, ומאז נבחרה מחדש למעלה מ-13 פעמים ללא התנגדות מהותית במעוז הדמוקרטי-לטיני. המחוז שלה נספר מחדש כמחוז הקונגרס ה-34 לאחר מפקד האוכולסין בשנת 2000, ולבסוף כמחוז ה-40 אחרי המפקד ב-2010. נכון למפקד האוכלוסין לשנה זו, רויבל-אלרד מייצגת את המחוז הלטיני ביותר בארצות הברית, עם רוב לטיני בן 86.5 אחוזים. עד 2013 ייצגה חלק ניכר ממרכז העסקים הראשי של לוס אנג'לס.
רויבל-אלרד היא הלטינית הראשונה שהייתה לחברה בוועדת ההקצבות של בית הנבחרים האמריקאי. היא גם האישה הראשונה שישבה בראש השדולה ההיספנית בקונגרס, האישה הראשונה שישבה ראש המשלחת הדמוקרטית של קליפורניה בבית הנבחרים ומייסד ומייסדת קבוצת הנשים העובדות לרפורמה בהגירה. היא נמנית בין יוזמי "חוק האמת המפוכחת למניעת אלכוהול בקרב קטינים" (STOP), ששימש להפחתת שתיית אלכוהול בקרב קטינים. במסגרת חברותה בוועדת ההקצבות של בית הנבחרים, היא הובילה מיזמים פדרליים רבים שיצרו מקומות עבודה במחוז הקונגרס אותו ייצגה, כולל הקמת בית משפט פדרלי חדש במרכז העיר לוס אנג'לס, הרחבת הרכבת התחתית בעיר ועוד.
בשנים 1998–1999 הוסיפה לכהן כיו"ר המשלחת של קליפורניה לבית הנבחרים. נוסף על כך, רויבל-אלרד היא האישה הדמוקרטית הראשונה ממוצא מקסיקני בקונגרס; היא ונידיה ולאסקז מניו יורק היו הלטיניות השנייה והשלישית בקונגרס אחרי אליאנה רוס-לאטינן. במרוצת השנים הציגה עשרות הצעות חוק, בהן "חוק להעסקה אחראית של ילדים" (CARE) במטרה להתמודד עם שיטות העבדה פוגעניות ונצלניות בעולם החקלאות בקרב ילדים. בקונגרס ה-117 היא יו"ר ועדת המשנה של ועדת ההקצבות לענייני ביטחון לאומי.
ב-20 בדצמבר 2021 הכריזה רויבל-אלרד על פרישתה מן החיים הפוליטיים לקראת בחירות האמצע ב-2022, וכהונתה נחתמה לאחר 30 שנה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  Ramona Convent Alumna Meets Congresswoman Lucille Roybal-Allard ’59, באתר Pasadena Now‏, 10 ביולי 2019 (באנגלית)
↑  סוזן מונייאק, Murphy takes over Senate Homeland Security money panel, באתר Roll Call‏, 17 בפברואר 2021 (באנגלית)
↑  סקוט וונג ורפאל ברנל, Powerful House Democratic appropriator not seeking reelection, באתר The Hill‏, 20 בדצמבר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2004064493  SNAC: w61d2ng5  US Congress: R000486  VIAF: 41233238   WorldCat (עם VIAF): 41233238 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוסיל רויבל-אלרד".
לואי הראשון, רוזן פלנדריה

| --- | --- |

 לידה:  1304 נבר, צרפת 
 פטירה:  26 באוגוסט 1346 (בגיל 42 בערך) קרב קרסי, צרפת 
 מקום קבורה:  ברוז' 
 בן או בת זוג:  Margaret I, Countess of Burgundy (1320–?) 
 
לואי הראשון, רוזן פלנדריה (Louis Ier de Flandre; ‏1304 - 26 באוגוסט 1346), היה רוזן פלנדריה בין השנים 1322–1328.
ביוגרפיה

לואי נולד בשנת 1304, ללואי הראשון, רוזן נבר וז'אן, רוזנת רתל, ונכדו של רובר השלישי, רוזן פלנדריה. הוא ירש את מקום אביו כרוזן נבר ואת מקום אמו כרוזן רתל.
בשנת 1320 נשא לאישה את מרגריט הראשונה, רוזנת בורגונדיה, שהייתה בתם הצעירה של פיליפ החמישי, מלך צרפת ושל ז'אן השנייה, דוכסית בורגונדיה. ב-1322 ירש מסבו את רוזנות פלנדריה. נישואיו עם בית המלוכה הצרפתי אפשרו לו להתנתק מן המדיניות האנטי צרפתית של סבו, רובר השלישי, רוזן פלנדריה, ושל סבא רבא שלו, גי דה דאמפייר, רוזן פלנדריה.
מדיניותו הפרו צרפתית של לואי הראשון, רוזן פלנדריה, והמיסוי הכבד שהטיל על נתיניו גרמו למרד האיכרים שהחל ב-1323 והתפשט ברחבי פלנדריה עד 1328. האיכרים בראשות מנהיגם, ניקולאס זאנקין, השתלטו על הערים ניופורט, ורן, איפר וקורטרייק, שבה לואי הראשון עצמו נפל בידיו של ניקולאס זאנקין. ב-1325 התערב שארל הרביעי, מלך צרפת והביא לשחרורו של לואי הראשון בפברואר 1326, ולחתימה על שלום ארק. השלום לא האריך ימים, ובמהרה לואי הראשון, רוזן פלנדריה נאלץ להימלט אל חצרו של שארל הרביעי, מלך צרפת. לואי הראשון הצליח לשכנע את פיליפ השישי, מלך צרפת לבוא לעזרתו נגד זאנקין, שהובס בידי הצבא המלכותי הצרפתי בקרב קאסל (23 באוגוסט 1328).
עם פרוץ מלחמת מאה השנים נשאר לואי הראשון נאמן למדיניותו הפרו צרפתית, למרות שפלנדריה הייתה תלויה באנגליה מבחינה כלכלית. תעשיית הטקסטיל הפלמית הייתה תלויה בצמר אנגלי שהגיע מאנגליה אל הערים ברוז' וגנט. מדיניותו של לואי הראשון גרמה להפסקת הסחר בצמר ולהחרפת המרד בראשותו של יאקוב ואן ארטוולדה. ב-1339 נאלץ לואי הראשון, רוזן פלנדריה להימלט שוב, ולא שב עוד לפלנדריה. הוא נהרג בקרב קרסי שבו לחם לצד הצרפתים.
בנו, לואי לה מאל, רוזן פלנדריה, ירש את מקומו.
יקנה (סוג)

| יקנה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: יקניים
סוג:: יקנה
מינים
 Jacana spinosa  Jacana jacana
שם מדעי
 Jacana ‏בריסון, 1760

יקנה (שם מדעי: Jacana) הוא סוג של עופות מים ממשפחת היקאניים החיים באמריקה המרכזית ובאמריקה הדרומית.
מאפיינים

לעופות אלה אצבעות רגליים ארוכות במיוחד העוזרות להם להלך על המים. הם בעלי ראש וחזה שחורים, דלדל ורוד על מקורם ומקורים צהובים. הכנפיים חומות.
במינים אלה הנקבות גדולות מהזכרים, תוקפניות יותר ופוליגמיות - התנהגות נדירה אצל נקבות עופות. היקאנות ניזונות מחרקים, חסרי חוליות וזרעים.
מינים

יקנה אמריקאית (Jacana spinosa)
יקנה מצויה (Jacana jacana)
כרתלוס

כרתלוס
כרתלוס (בגאורגית: ქართლოს) היה, על פי האגדה, אבי האומה של גאורגיה, כארתלי (איבריה הקווקזית). סיפורו מסופר בספר דברי ימי גאורגיה מימי הביניים, שנכתב על ידי לאונטי מרובלי, במאה ה-11.
האגדה מספרת כי הוא היה בנו של תרגמוס (בנו של גומר בן יפת, בן נח) וטוס, אחיהם של האייק (Հայկ אבי הארמנים), מובקוס, לקוס, הרוס, ברדוס, קווקזוס, ואגרוס שממנו לקחו את השם קווקזים אחרים. כשחילק תרגמוס את אדמותיו, קיבל כרתלוס את אזור כארתלי.
עם קבלתו את האדמה פנה כרתלוס להר שלידו נפגשים נהרות האראגווי והמטקווארי, הארמזי, הקים שם מצודה, ובנה את ביתו. הוא קרא להר כארתלי, על שמו, ועד שנבנה פיסלו של ארמזי נקרא המקום כארתלי. לאחר מכן נקרא כארתלי כל האזור מחונאן ועד לספרי (sper) שלחוף הים השחור. לאחר מכן בנה כרתלוס את "מצודת אוֹרבי" שנקראת כיום סאמצווילדה, ולאחר מכן בנה את "מצודת מטוּאֶרי", שנקראת כיום חוּנאן. הוא חי שנים רבות ומשפחתו התרחבה. מבין ילדיו היו חמישה ענקים: מסחטוס, גרדבוס, קאחוס, קוחוס וגאצ'יוס.
בסך הכול היו לכרתלוס שמונה בנים: מצחתוס, גארדבוס, קאחוס, קוחוס, גאצ'יוס, אופהולס, אוזדרחטוס, ג'וואחוס - שהפכו לאבות המייסדים של מצחתה, גארדאבני, קאחתי, קוחתי, גאצ'יאני, אופליסציחה, אודזרחה וג'אוואחתי, בהתאמה.
עם מותו של כרתלוס הוא נקבר בנקודה בה החלה ממלכתו, ארמזי.
במאה השלישית לפני הספירה, מלך איבריאני - פרנוואז הראשון, תבע את הירושה מכרתלוס, ונקרא בעקבותיו "כרתלוסיאני".
ראו גם

כארתלי
כרתוולים
סכרתוולו
לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ

לואיזה ממקלנבורג-שטרליץ (בגרמנית: Luise von Mecklenburg-Strelitz; 10 במרץ 1776 – 19 ביולי 1810) הייתה נסיכה גרמנייה, ולאחר מכן מלכת פרוסיה.
ביוגרפיה > ילדותה

לואיזה נולדה ב-10 במרץ 1776 בהנובר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהנובר, לקרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ולאשתו פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטאדט, בתו של גאורג וילהלם, נסיך הסן-דרמשטאדט. לואיזה קיבלה חינוך מעולה, והיא אהבה מאוד היסטוריה, שירה וספרות.
ביוגרפיה > משפחתה

בשנת 1793 התחתנה לואיזה עם פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, שמיד כשראה אותה התאהב בה בעקבות יופייה הרב. לבני הזוג היו 10 ילדים:
בת (1794)
פרידריך וילהלם (1795–1861)
וילהלם פרידריך לודוויג (1797–1888)
פרדריקה לואיזה שרלוטה וילהלמינה (1798–1860), התחתנה עם ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה
פרדריקה (1799–1800)
פרידריך קרל אלכסנדר (1801–1883)
פרדריקה וילהלמינה אלכסנדרינה מריה הלנה (1803–1892), התחתנה עם פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין
פרידריך יולס פרדיננד לאופולד (1804–1806)
לואיזה אוגוסטה וילהלמינה אמליה, נסיכת פרוסיה (1808–1870), התחתנה עם פרדריק, נסיך הולנד
פרידריך היינריך אלברכט (1809–1872)
ביוגרפיה > שלטונה ומותה

בשנת 1797 עלה בעלה פרידריך וילהלם לשלטון לאחר מות אביו פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, ולואיזה הוכתרה כמלכת פרוסיה. לואיזה פיתחה קשרים רבים עם שרים בכירים, והפכה לדמות חזקה בתוך הממשלה. לואיזה תמיד נשארה מעודכנת בהתפתחויות הפוליטיות בממלכה, ואף ייעצה לבעלה פרידריך וילהלם בענייני הממשל.
במהלך המלחמות הנפוליאוניות פרוסיה לא הצטרפה לקואליציה שלישית, אך הלחץ של לואיזה ודיפלומטים זרים דחפו את פרידריך וילהלם למלחמה באוקטובר 1806. פרידריך כרת ברית עם רוסיה ומדינות נוספות המכונה הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית ב-14 באוקטובר 1806 הובסו הכוחות הפרוסיים בקרב ינה וקרב אאורשטט וצבאו של פרידריך וילהלם רוסק לחלוטין. פרידריך וילהלם ולואיזה ומשפחת המלוכה גלו לממל שבפרוסיה המזרחית, ברחמיו של אלכסנדר הראשון קיסר רוסיה.
גם אלכסנדר סבל מתבוסות מידי נפוליאון, ובחוזה טילזיט ב-1807, הוכרז שלום בין שתי המדינות. בעיצומו של המשא ומתן בין רוסיה לצרפת, הגיעה לואיזה לפגוש את נפוליאון בטילזיט, על מנת להציל את "פרוסיה שלה." לואיזה ניסתה להשתמש ביופי ובקסם שלה להחמיא לו ולקבל בתנאים נוחים יותר, והשליכה את עצמה לרגליו; נפוליאון התרשם מנחישותה, אך סירב לוויתורים כלשהם. מאמציה של המלכה לואיזה להגן על המדינה מפני התוקפנות הצרפתית, הפך אותה לאישיות נערצת גם בדורות הבאים.
בהסכם השלום בין פרוסיה לצרפת, איבדה פרוסיה כמעט את כל הטריטוריות שקיבלה מחלוקת פולין, את כל הטריטוריות ממערב לאלבה וכן נאלצה לשלם כסף רב ולתת לצרפת שליטה בנקודות מפתח בממלכה. כתוצאה מהסכם שלום קשוח זה, פרוסיה איבדה יותר מ-60% משטחיה. לאור התבוסה המוחצת, גובש בהוראתו של פרידריך וילהלם צוות חשיבה לרפורמה בצבא הפרוסי בראשותו של גרהרד פון שרנהורסט ובהשתתפותם של אוגוסט ניידהרדט פון גנייזנאו וקרל פון קלאוזביץ. הרפורמות שהציעו סייעו למודרניזציה של הצבא ולשיקומו המהיר.
ב-19 ביולי 1810 מתה לואיזה בהוהנציריץ בזרועותיו של בעלה ממחלה לא מזוהה. נתיניה של המלכה ייחסו את הכיבוש הצרפתי כגורם למותה המוקדם. מותה של לואיזה הותיר את בעלה לבד במהלך תקופה קשה, של המלחמות הנפוליאוניות ובצורך להמשיך ברפורמות. נפוליאון אמר על כך, שפרידריך וילהלם השלישי "איבד את השר הכי טוב שלו".
הערות שוליים

↑  נואלס בולטון עידן נפוליאון
↑  ג'יי כריסטופר הרולד נשים מפורסמות בהיסטוריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279070805171  PLWABN: 9810653337605606  BNE: XX5395719  BnF: cb14956306n (data)  GND: 118575155  ICCU: IEIV059329  ISNI: 0000 0001 1070 6101  KulturNav: db294833-6059-428b-8f10-00782a49588f  LCCN: n50080628  LNB: 000212216  NKC: xx0001007  NLG: 230465  NTA: 071060669  SELIBR: 250458  SNAC: w6jt096g  SUDOC: 027214052  VcBA: 495/110191  VIAF: 73861825   WorldCat (עם VIAF): 73861825
לאופולד אוגוסט אבל

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1718 קתן, אנהלט-קתן 
 פטירה:  25 באוגוסט 1794 (בגיל 76) לודוויגסלוסט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  שוורין, לודוויגסלוסט 
 עיסוק:  כנר, מנצח, מלחין
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 צאצאים:  וילהלם אוגוסט כריסטיאן אבל, August Christian Andreas Abel, Friedrich Ludwig Aemilius Abel 
 
לאופולד אוגוסט אבל (בגרמנית: Leopold August Abel; ‏ 1717 – 25 באוגוסט 1794) היה כנר, מנצח ומלחין גרמני.
ביוגרפיה

אבל נולד בקתן, אחיו הבכור של קארל פרידריך אבל. הוא למד נגינה בכינור אצל גאורג בנדה וניגן בתזמורת התיאטרון בברונשוויק. הוא כיהן כמנצח על תזמורות החצר של נסיך שוורצבורג-זונדרשאוסן (1758), המרקיז של שוודט (1766) והדוכס של שוורין (1770).
אבל הלחין סינפוניה ב-8 קולות ב-1766. כמה מן האטיודים שלו לכינור ויצירות אחרות נמצאים בבעלות "עמותת ידידי המוזיקה" (Gesellschaft der Musikfreunde) בווינה. עם זאת, לאופולד אוגוסט לא הגיע מעולם לדרגת המוניטין של אחיו. 
הוא מת בלודוויגלוסט ב-1794.
כוח ההגנה העצמית הימי של יפן

.
| --- | --- |

 
 זרועות
  כוח ההגנה העצמית היבשתי של יפן
  כוח ההגנה העצמית הימי של יפן
  כוח ההגנה העצמית האווירי של יפן
 עיטורים ומבנה פיקודי
 דרגות כוחות ההגנה של יפן
 עיטורי כוחות ההגנה של יפן
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של יפן
 היסטוריה של יפן
מלחים יפנים על גבי צוללת
הצי של יפן (ביפנית: 海上自衛隊 - "כוח ההגנה-עצמית הימי של יפן"; באנגלית: Japan Maritime Self-Defense Force, או בראשי תיבות JMSDF) הוא הזרוע הימית של כוחות ההגנה של יפן אשר מופקדים על הגנת המרחב הימי של יפן וכן למשימות אחרות בתחומים הימיים וחופש השיט.