stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים אבן חביב
תולדות חייו ויצירתו > ספר הבתים

עם גירוש פורטוגל, בשנת ה'רנ"ז (1497), היגר אל העיר פאס שבמרוקו ונמנה עם חכמי המקום. הוא שקד שם על איסוף וסידור שאלות ותשובות הרשב"א, הנחשבות ליסוד בפסיקה ההלכתית. עלה בידו לקבץ ולסדר לראשונה כ-3,000 תשובות אל תוך ספר בן שני כרכים גדולים הנחשב במשך מאות שנים לקובץ תשובות הרשב"א הגדול ביותר. את שם הספר קרא "ספר הבתים", משום שאת התשובות סידר לפי "בתים", כאשר כל בית מציין נושא הלכתי ראשי המכיל את כלל התשובות העוסקות באותו נושא. החלק הראשון מכיל עשרים ותשעה בתים והחלק השני עשרים וחמישה. את המלאכה סיים בי"ב בניסן ה'רס"ה (1505).
בחתימת הספר כתב על גודל טרחתו בחיבור הספר: ”יגיע יראה ירצה לפני אלי"נו שבשמים מיעוט חלבי ודמי שנתמעט בחיבורו ובכתיבתו, כחלב ודם הנקרב על גבי המזבח ביום המשח אותו.” והוסיף תפילה שייפקד בבנים זכרים: ”אנא אלי זכרני בבנים זכרים עוסקים בתורה לעבודתך”.
מפעלו זה נזכר לשבח על ידי אחד ממגורשי ספרד שבאו לפאס, המקובל וההיסטוריון רבי אברהם אדרוטיל, בספרו "השלמות לספר הקבלה": ”הרב הגדול רבי שלמה ן' אדרת שעשה תורת הבית ועשה ספרים אחרים ושאלות ותשובות שהיו שואלים ממנו כל הארצות... והחכם הגדול רבי חיים אבן חביב שקידש השם בפורטוגאל קבצם, ויעש להם בתים, שהיו מפוזרים אחת הנה ואחת הנה, ישלם ה' פועלו.”
החיד"א כתב על חשיבותו של הספר: ”והגם דרוב תשובות ספר הבתים נדפסו, אין ספק דגם בתשובות הנדפסות יהיה איזה שינוי לטובה או יותר באורך בספר הבתים הנזכר.” הספר לא נדפס.
תולדות חייו ויצירתו > ספר הבתים > גלגוליו של כתב היד

כתב היד היה במרוקו עד המאה ה-18. עד אז עשו בו שימוש חכמי מרוקו, ומהם: רבי שמואל אבן דנאן, רבי מנחם סירירו, רבי יעקב אבן צור וכן השד"ר ששהה תקופה ממושכת במרוקו רבי חיים יעקב. רבי מתתיה סירירו כותב לרבי יוסף חיים בן סאמון, שהתעניין אצלו על קניית כתבי יד מאוצרות משפחת סירירו, כי בשנת ה'תקט"ז, לאחר מאמצים מרובים, מצא, יחד עם רבי משה נגארה, את כתב היד בפאס. וכנראה כך, במהלך אמצע המאה ה-18, הובא הספר לליבורנו. וכך כתב רבי יוסף חיים בן סאמון: ”ובשנה זו ה'תקל"ז בא לידי ספר הבתים להרשב"א ז"ל כ"י, מעיר מולדתי עיר פאס יע"א לעיר זו ליוורנו יע"א”. הספר הובא גם לידי ידידו של בן סאמון, החיד"א, שאף עשה בו שימוש רב. במאה ה-19 הגיע הספר לידיו של רבי אליעזר אשכנזי מתוניס (אנ') שתכנן להוציאו לאור. לאחר מכן בא לידי רבי יהודה זרחיה אזולאי, שכתב שער לכתב היד וכלל בו ציטוטים שונים העוסקים בשבחיו של הרשב"א. בשנת ה'תרל"ה הוצע הספר למכירה על ידי אספנים שהוציאו את חידושי הר"ן על מסכת ראש השנה, מכתב יד שהיה בעזבונו של רבי יהודה זרחיה אזולאי. משם הספר עבר לחכמי ירושלים שמכרו אותו לאוצר המקטלג זוסמן יעבץ (אביו של זאב יעבץ). כיום הספר נמצא בספריה הבודלייאנית.
תולדות חייו ויצירתו > פירושים על נ"ך

החוקר הרב יעקב משה טולידאנו העיד כי ראה פירושים שונים על נ"ך מרבי חיים אבן חביב שהועתקו על ידי רבי יהודה בן רבי מאיר טולידאנו, בשנת ה'תק"ע בערך.
ראו גם

יהדות פאס
שו"ת הרשב"א
הערות שוליים

1 2 3  יעקב משה טולידאנו, נר המערב עמוד 86, באתר היברובוקס.
↑  ראו להלן ציטוט דברי רבי אברהם אדרוטיל.
↑  החיד"א בשם הגדולים, מערכת ספרים אות ב, ערך: "ספר הבתים" (אות קלא).
1 2 3  "דברי הסיום בספר הבתים" באתר: DIGTAL BODLEIAN.
↑  החיד"א בשם הגדולים מערכת ספרים, סוף אות ב, ערך: ספר הבתים, כתב כי החלק הראשון מכיל עשרים ותשעה בתים. כיום כתב היד נחסר ומצויים בו עשרים ושמונה בתים, ואכן במפתחות הספר מופיע הבית העשרים ותשעה.
↑  ראו: השלמת ספר הקבלה, תצ' 7, עמ' 5 ב, באתר: הספרייה הלאומית. וראו גם  בנדפס רבי אברהם אדרוטיל, "סדר הקבלה לר' אברהם בר' שלמה" בתוך: נויבאואר, סדר החכמים וקורות הימים, חלק א עמוד 105, באתר היברובוקס. העיר החוקר רבי יעקב משה טולידאנו, בספרו נר המערב, בהפניה שבהערה, כי בנדפס נכתב בטעות "לוי אבן חביב" במקום "חיים אבן חביב". אכן צדק טולידאנו ובכתב היד של הספר מופיע השם "חיים אבן חביב".
↑  ראו קישור להלן, בפרק "לקריאה נוספת".
1 2  ראו שמחה עמנואל, "כתבי היד של תשובות הרשב"א שבידי חכמי המאות החמש עשרה-התשע עשרה", עמ' 32–42, קובץ PDF בפרק קישורים חיצוניים.
1 2 3 4  יעקב משה טולידאנו, חלקים מנר המערב חלק ב, בתוך: מקבציאל לח, עמ' תתכח, ירושלים, תשע"ב.
↑  רבי יוסף בן סאמון, עדות ביהוסף ב, סימן ב, דף ג ע"ג וע"ד, ליבורנו תק"ס.
↑  בספר שם הגדולים (ראו קישור בפרק "לקריאה נוספת"): ”ושמעתי שבעיר פיס ימצאו שם שו"ת הרשב"א כתיבת יד קראו בשמותם ספר הבתים, ועתה זכיתי לראותו...”. וראו עוד מחזיק ברכה אורח חיים רצב ב, יורה דעה כח יג, שיורי ברכה יורה דעה רמד א, חיים שאל ב. וראו עוד בהפניה שבהערה.
↑  כך כתב בהקדמתו ל: אברהם בקראט, ספר הזיכרון, ליבורנו, תר"ה: ”ס' הבתים להרשב"א שני חלקים, אם כי נדפס כבר רובו גם מיעוטו טוב, ואף גם זאת כי הבית חזה סדרים לו... וכפי ההלכות... עשה לו בתים... כי בבית הזה נאספו כל עדרי תשובות הרב המחבר אשר הם בהלכה אחת לבדנה... וישם עדר עדר לבדו, ובנקל ימצא בו הקורא מבוקשו ועד מהרה יפיק רצונו.”
↑  ראו רשימה שבסוף חידושי הר"ן על מסכת ראש השנה, ירושלים, ה'תרל"ה. על פי טולידאנו שבהערה.
יועץ לנשיא ארצות הברית

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  סטיב ריקטי וג'פרי זאינטס
 כפוף:  נשיא ארצות הברית
 מעון:  האגף המערבי של הבית הלבן
 ייסוד המשרה:  20 בינואר 1969
 איוש ראשון:  ארטור ברנס
 
היועץ לנשיא ארצות הברית (באנגלית: Counselor to the President) הוא אחד מצוות היועצים הקרובים ביותר לנשיא ארצות הברית. המשרה נוצרה בתקופת ריצ'רד ניקסון בשנת 1969. מכהן במשרה היה חבר בקבינט של ארצות הברית. מצב זה נשמר עד לשנת 1993.
בתקופת ריצ'רד ניקסון מספר אנשים החזיקו את המשרה במקביל. לעומת זאת, בתקופת ג'ימי קרטר המשרה הייתה פנויה. בתקופת ג'ורג' הרברט ווקר בוש על איוש המשרה הוחלט רק בשנה הרביעית לכהונתו.
זמן קצר לאחר מערכת הבחירות של שנת 2016, דונלד טראמפ הכריז שבכוונתו למנות למשרה זו את קליאן קונוויי ואת סטיב בנון יועץ בכיר ו"אסטרטג הראשי". לאחר שבנון עזב את הצוות של בית הלבן באוגוסט 2017, ג'וני די סטפנו מונה ליועץ נוסף.
ראו גם

יועץ בכיר לנשיא ארצות הברית
פיזיקה של מצב מוצק

פיזיקה של מצב מוצק (על פי האקדמיה ללשון העברית, שם הענף הפיזיקלי הוא פִיזִיקַת הַמַּצָּב הַמְּעֻבֶּה, או פִיזִיקַת הַמַּצָּב הַמּוּצָקִי) עוסקת בהתנהגות חומר במצב צבירה מוצק ובחישוב התכונות הפיזיקליות של מוצקים שונים, כגון: גבישים, מתכות ועוד. בגביש גרעיני האטומים מסודרים בצורה מחזורית ובאריזות אופייניות, ואילו האלקטרונים נעים בגביש באופן חופשי יחסית. חלק מהתכונות הנחקרות נובעות מהמבנה הנוקשה יחסית של גרעיני האטומים, כמו העברת חום, מהירות הקול ואנרגיה של פונונים, וחלקן תופעות הקשורות לתנועת האלקטרונים כגון מוליכות חשמלית. כיום פיזיקת המצב המוצק נחשבת לתת-תחום של פיזיקה של חומר מעובה, שעוסקת גם בנוזלים, ג'לים וסוגי חומרים נוספים.
מכיוון שהתבנית הבסיסית של הגביש, הקרויה תא יחידה חוזרת על עצמה, נוצרת מחזוריות שמאפשרת להתייחס לתא יחידה בודד וממנו להסיק את תכונות הגביש כולו. המחזוריות נשמרת גם במרחב התנע, לאחר התמרת פורייה, במבנה שנקרא סריג הופכי שתא היחידה המינימלי שלו נקרא אזור ברילואן הראשון, ולכן נוח לבצע חישובים במרחב התנע כמו במרחב המקום.
פיזיקת המצב המוצק מנסה למדל מערכת עם מספר רב של חלקיקים, אך עם רמת סדר גבוהה, בניגוד לתחומי פיזיקה אחרים בהם מספר החלקיקים ניתן לספירה (כמו פיזיקת חלקיקים, פיזיקה גרעינית, פיזיקה אטומית ועוד). עם זאת, רוב התופעות הנחקרות בפיזיקת המצב המוצק נובעות דווקא מהנקודות החריגות במבנה המחזורי (המכונות זיהומים).
לגבישים יש תכונות מגנטיות, אופטיות, חשמליות ומכניות אשר ניתן לנצל לשימושים הנדסיים.
תנועת האלקטרונים

ההנחה העומדת בבסיס התאוריה של פיזיקת המצב המוצק היא שהאלקטרונים מושפעים על ידי כוחות המשיכה (הממודלים על ידי פוטנציאל מחזורי) של כל גרעיני האטומים בסריג המחזורי, ולכן פונקציית הגל שלהם אינה ממוקמת עוד במרחב כי אם פרושה על פני הסריג כולו. עקרון האיסור של פאולי מכריח את האלקטרונים לאכלס רמות אנרגיה שונות, כמספר האלקטרונים החופשיים בחומר. מיקומה של רמת האנרגיה המלאה האחרונה בטמפרטורת האפס המוחלט (רמת פרמי) יקבע את עיקר תכונותיו של החומר - מוליך, מבודד, מוליך למחצה, מתכות למחצה וכן הלאה.
שלוש התאוריות העיקריות לתיאור פונקציות הגל הקוונטיות של האלקטרונים בחומר הן:
גז פרמי - הדחייה והמשיכה בין האלקטרונים וגרעיני האטומים מבטלות זו את זו ולכן האלקטרונים חופשיים לגמרי ללא אינטראקציות.
אלקטרונים כמעט חופשיים - המשיכה של האלקטרונים לגרעיני האטומים קטנה יחסית לאנרגיה הקינטית שלהם, ולכן ניתן לטפל בה על ידי תורת ההפרעות.
מודל הקשר הצמוד - האלקטרונים קשורים לגרעין האטום כמו בחלקיק בודד בלי סריג, ונמשכים במשיכה חלשה גם לגרעיני האטומים השכנים.
בשני המודלים האחרונים נוצר מבנה פסים - פערים באנרגיה, כך שישנם ערכי אנרגיה אותם האלקטרונים לא יכולים לקבל. מערכת שאנרגיית פרמי שלה תימצא בתוך הפער תתנהג בהכרח כמו מבודד (המוליכות יורדת עם הורדת הטמפרטורה).
ראו גם

מוליכות-על
מבנה פסים
נצר חזני

ערך זה עוסק בישוב במועצה אזורית נחל שורק. אם התכוונתם לישוב בעבר בגוש קטיף, ראו .
| --- | --- |

בית הכנסת אור יצחק
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: נחל שורק
גובה ממוצע: ‎96 מטר
תאריך ייסוד: 2010
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 597 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 585 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) נצר חזני(למפת השפלה רגילה) נצר חזני(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נצר חזני(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נצר חזני31°49′16″N 34°51′47″E﻿ / ﻿31.8212407201778°N 34.8631784867231°E﻿ / 31.8212407201778; 34.8631784867231  heמפת היישובים של מועצה אזורית נחל שורק באדום - נצר חזני בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

נֵצֶר חַזָּנִי הוא יישוב באזור השפלה, השייך למועצה אזורית נחל שורק. היישוב הוקם בשנת 2010 סמוך למושב יסודות, עבור חלק ממפוני יישוב בשם זהה (שהיה על שם השר מיכאל חזני) בגוש קטיף, שפונה בשנת 2005 במסגרת תוכנית ההתנתקות.
בשנת 2018 הוקם ביישוב בית ספר ממ"ד לבנות בשם "אור חדש". בנוסף על כך ביישוב פועלים מעון יום, גני ילדים, מקווה, מועדון נוער וסניף של תנועת בני עקיבא ובית כנסת שמופנה לכל העדות.
ראו גם

נצר חזני (גוש קטיף)
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  admin2, נצר חזני, באתר מועצה אזורית נחל שורק
| יישובים שהוקמו או הורחבו עבור שיכון מפוני תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| יישובים חדשים | באר גנים • בני דקלים • בני נצרים • גני טל • כרמי קטיף • נווה • נטע • נצר חזני • שבי דרום • ניצן ב' |  |
| יישובים שהורחבו | אבני איתן • בוסתן הגליל • בית חגי • בת הדר • טנא עומרים • יד בנימין • יד חנה • כרמיה • מבקיעים • משכיות • נווה ים • ניצן • פלמחים • שוקדה • תלמי יפה |  |
| שכונות חדשות | שכונת הנשיא הרצוג באשקלון • שכונת נצר אריאל באריאל |  |
| יישוב שאוכלס מחדש | שומריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007324576305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוריקן מיץ'

| --- | --- |
צילום לווין של הוריקן מיץ' בשיא עוצמתו, 28 באוקטובר 1998.
צילום לווין של הוריקן מיץ' בשיא עוצמתו, 28 באוקטובר 1998.
 סוג:  הוריקן
 תאריך התחלה:  22 באוקטובר 1998
 תאריך סיום:  9 בנובמבר 1998
 משך האסון:  19 ימים
 עוצמה:  5 בסולם ספיר-סימפסון
 במדינות או באזורים:  מרכז אמריקה, חצי האי יוקטן, פלורידה, ג'מיקה
 מהירות הרוח:  285 קילומטר לשעה
 לחץ נמוך:  905 מיליבר
 הרוגים:  11,374
 נזק:  6.2 מיליארד דולר
 
הוריקן מיץ' היה הוריקן שנוצר ב-22 באוקטובר 1998 מעל הים הקריבי עם רוחות יציבות של 285 קמ"ש.
מבחינת אבדות בנפש, היה מיץ' ההוריקן השני הקטלני ביותר בהיסטוריה המתועדת, עם 11,374 הרוגים. כמו כן נרשם נזק לרכוש של מעל 6 מיליארד דולר.
מיץ' הכה בהונדורס בעודו הוריקן חלש, חלף מעל מרכז אמריקה, התהווה מחדש וביתר שאת מעל מפרץ קמפצ'ה, והכה בפלורידה כסופה טרופית רבת עצמה.
עקב קצב ההתקדמות הנמוך שלו, הוא גרם לכמויות היסטוריות של גשם, עם דווחים (לא מאומתים) של 1,900 מ"מ משקעים בהונדורס, גואטמלה וניקרגואה.
אזורי הכיבוש בגרמניה

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 משטר:  כיבוש, משטר צבאי לפי אזורי הכיבוש שנקבעו בוועידת יאלטה
 שפה נפוצה:  גרמנית
 עיר בירה:  ברלין
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  ניצחון בעלות הברית על מדינות הציר במלחמת העולם השנייה
 תאריך:  15 ביוני 1945 קצת אחרי כניעת גרמניה
 פירוק:  הכיבוש היווה נטל על בעלות הברית מהגוש המערבי
 תאריך:  23 במאי 1949
 ישות קודמת:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית  המדינה החופשית פרוסיה המדינה החופשית פרוסיה
 ישות יורשת:  מדינת החסות של הסאר הפרוטקטורט של הסאר  גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית  גרמניה המערבית גרמניה המערבית  ברלין מערב ברלין  מזרח ברלין מזרח ברלין
 כלכלה
 מטבע:  רייכסמארק
 שונות
 חלוקת ברלין
 
אזורי הכיבוש בגרמניה הם אזורים בגרמניה שהיו נתונים במשטר צבאי של בעלות הברית בשנים 1945–1949, בעקבות כניעת גרמניה הנאצית בתום מלחמת העולם השנייה.
גרמניה המערבית לקו אודר-נייסה חולקה לארבעה אזורי כיבוש למטרות ניהול המדינה.
ארבעת האזורים חולקו בין ארבע בעלות הברית (ארצות הברית, בריטניה, צרפת וברית המועצות). החלוקה בוצעה בהתאם להבנות ועידת יאלטה ולהסכם בוועידת פוטסדאם שנוסח ביולי 1945. במקביל חולקה גם העיר ברלין לארבעה אזורים. שטחים גרמניים שהיו מזרחית לקו אודר-נייסה הועברו לידי פולין וברית המועצות.
האזור האמריקאי כלל את אזור המדינות בוואריה והסן אשר בדרומה של גרמניה ואת חלקיה הצפוניים של המדינה המודרנית באדן-וירטמברג. גם ערי הנמל הצפוניות ברמן (שעל גדות הווזר) וברמרהאפן (במקום המפגש של הווזר עם הים הצפוני) הושמו תחת ממשל צבאי אמריקאי עקב רצונם של האמריקאים בנקודת מאחז בצפונה של גרמניה.
האזור הבריטי כלל את המבורג (על פי הגבולות ששורטטו בידי הנאצים בשנת 1937), שלזוויג-הולשטיין (שהוקמה על בסיס הפרובינציה הפרוסית בשם זה), סקסוניה התחתונה (אחודן של בראונשווייג, אולדנבורג ושאומבורג-ליפה עם פרובינציית הנובר הפרוסית), ונורדריין-וסטפאליה (איחודן של ליפה, חלקה הצפוני של ריינלנד ווסטפאליה).
האזור הצרפתי היה אזור קטן שניתן לצרפתים מידי הבריטים והאמריקאים וכלל את מדינת באדן, ריינלנד-פפאלץ וכן חבל הסאר ניתן לצרפת תחת משטר פרוטקטורט.
אזור הכיבוש הסובייטי שבמזרח כלל את שטחי תורינגיה, סקסוניה, סקסוניה-אנהלט, ברנדנבורג ומקלנבורג-מערב פומרניה.
על שטחי הכיבוש של ארצות הברית, בריטניה וצרפת (למעט חבל הסאר) הוקמה בשנת 1949 הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ("גרמניה המערבית"). בשטחי הכיבוש הסובייטיים הוקמה הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.
ברלין המערבית הייתה בפועל מובלעת של גרמניה המערבית, אולם דה יורה הייתה תחת אזור הכיבוש בגרמניה, עד איחוד גרמניה ב-1990.
ראו גם

אזורי הכיבוש באוסטריה
פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה
דה-נאציפיקציה
הערות שוליים

↑  הסכם פוטסדאם, ב States, United (1968). Treaties and Other International Agreements of the United States of America, 1776-1949: Multilateral, 1931-1945. משרד החוץ האמריקאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810575744205606  GND: 134328-2  LCCN: n80125932  NKC: ge694183  SUDOC: 028911733  VIAF: 152445700   WorldCat (עם VIAF): 152445700 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארהרד שמידט (מתמטיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  13 בינואר 1876 האימפריה הרוסית טרטו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 בדצמבר 1959 (בגיל 83) גרמניה המערבית גטינגן, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של פוטסדאם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם  אוניברסיטת גטינגן  האוניברסיטה האימפריאלית של דרפט 
 מנחה לדוקטורט:  דויד הילברט 
 מוסדות:  אוניברסיטת ציריך (1908–1910)  אוניברסיטת ורוצלב (1911–1917)  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג (1910–1911)  אוניברסיטת בון (1906–1908)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (1917–1950) 
 תלמידי דוקטורט:  סלומון בוכנר, Rudolf Iglisch, אלפרד בראואר, אלכסנדר דינגהאס, Michael Golomb, היינץ הופף, לותר קולץ, היינץ לירמן, Juho Mauri Angervo, Otto Lucke, Ralf Lohan, Ingeborg Kraft, Rudolf Iglisch, Maximilian Mathias, Heinz Westphal, Fritz Dueball, Alfred Max Helmut Stöhr, Orhan Hamdi-Alisbah, Werner Schulz, Olaf Helmer-Hirschberg, Artur Bischof, Karl-Friedrich Kirstein, Chi-Siang Chen, Erika Pannwitz, Franz Herbst, Erich Rothe, Jürgen Schmidt, ריכרד בראוור, Anneliese Hünke, Dora Prölß, Max Wernick, Eberhard Melchior, Olga Polossuchin, אריך בסל-האגן, Elisabeth Müller, בפסקה זו 10 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה 
 
ארהרד שמידט (בגרמנית: Erhard Schmidt;‏ 13 בינואר 1876 – 6 בדצמבר 1959) היה מתמטיקאי גרמני בלטי נאצי, שעבודתו השפיעה באופן משמעותי על כיוון המתמטיקה במאה העשרים. שמידט נולד בטרטו במחוז ליבוניה (כיום אסטוניה).
מתמטיקה

המנחה שלו היה דויד הילברט והוא זכה לתואר דוקטור מאוניברסיטת גטינגן ב-1905. עבודת הדוקטורט שלו הייתה בשם "Entwickelung willkürlicher Funktionen nach Systemen vorgeschriebener" והיא הייתה עבודה על משוואות אינטגרליות. יחד עם דויד הילברט הוא תרם תרומות חשובות לאנליזה פונקציונלית. ארנסט צרמלו העניק קרדיט לשיחות עם שמידט על הרעיון והשיטה להוכחה הקלאסית שלו משנת 1904 למשפט הסדר הטוב מ"אקסיומת הבחירה", שהפכה לחלק בלתי נפרד מתורת הקבוצות המודרנית.
לאחר המלחמה, ב-1948, ייסד שמידט והיה לעורך הראשי הראשון של כתב העת "Mathematische Nachrichten".
התקופה הנאצית

במהלך מלחמת העולם השנייה שמידט כיהן בתפקידי סמכות באוניברסיטת ברלין ונאלץ לבצע החלטות נאציות שונות נגד היהודים - עבודה שהוא כנראה לא עשה טוב, שכן הוא ספג ביקורת בשלב מסוים על כך שלא הבין את "שאלת היהודים". בחגיגת יום הולדתו ה-75 של שמידט בשנת 1951, דיבר מתמטיקאי יהודי בולט, הנס פרוידנטל, ששרד את שנות הנאצים, על הקשיים שעמם התמודד שמידט באותה תקופה ללא ביקורת. עם זאת, הוא היה שמרן ולאומן, והגן על היטלר לאחר ליל הבדולח, ואמר לישי שור כי "נניח שעלינו להילחם במלחמה כדי לחמש את גרמניה מחדש, להתאחד עם אוסטריה, לשחרר את חבל הסאר ואת החלק הגרמני של צ'כוסלובקיה. מלחמה כזו הייתה עולה לנו חצי מיליון צעירים. אבל כולם היו מעריצים את המנהיג המנצח שלנו. כעת, היטלר הקריב חצי מיליון יהודים והשיג דברים גדולים עבור גרמניה. אני מקווה שיום אחד תקבל פיצוי אבל אני עדיין אסיר תודה להיטלר".
הערות שוליים

↑  Zermelo 1904, pp. 514, 516.
↑  Sanford L. Segal, Mathematicians Under the Nazis, Princeton University Press 2003, Page 358.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007578725005171  BnF: cb106350617 (data)  GND: 117502634  ISNI: 0000 0001 1055 745X  LCCN: n91000587  MGP: 7361  NKC: jn19990007661  SUDOC: 083787062  VcBA: 495/73837  VIAF: 37695231   WorldCat (עם VIAF): 37695231
רכסי קיטימט

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,759 מ' 
 שטח:  46,756 קמ"ר 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  קולומביה הבריטית, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכסי החוף 
 קואורדינטות:  53°50′N 128°30′W﻿ / ﻿53.83°N 128.5°W﻿ / 53.83; -128.5
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי רכסי קיטימט(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי רכסי קיטימט(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט רכסי קיטימט(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט רכסי קיטימט
 
אזור רכסי קיטימט בקולומביה הבריטית
רכסי קיטימט (באנגלית: Kitimat Ranges) הם רכסי הרים, המהווים אחת משלוש מערכות ההרים של רכסי החוף בפרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. מערכות ההרים האחרות המהוות חלק מרכסי החוף הם מערכת הרכסים הפסיפיים, ומערכת רכסי הגבול, בצפון קולומביה הבריטית.
גאוגרפיה

רכסי קיטימט הם הרכסים בין נהר נאס ומפרץ פורטלנד בצפון, לבין נהר בלה קולה, ותעלת ברק מדרום. הגבול המזרחי של רכסי קיטימט הם הרי הייזלטון, ורכסי קיטימט כוללים את כל רכסי ההרים שבארכיפלג החוף הצפוני של קולומביה הבריטית.
רכסי קיטימט נמוכים בגובהם מהרכסים הפסיפיים הדרומיים מהם, אך הם תלולים יותר בשל מפרצי החוף ועמקי הפיורדים שבין ההרים.
שטח הרכסים 46,756 קמ"ר.
תת-רכסים

בשטח הרכס מספר תת-רכסים:
רכס ארכיפלג החוף הצפוני
רכס בייר טופ
רכס בל
רכס בארנבי
רכס הרוזנת דופרן
רכס ויליאמס
רכס וימבלדון
רכס טנייקו
רכס מרפי
רכס ספילר
רכס צ'יזמור
רכס קיטלופ
רכס קייפ
רכס ריצ'רדסון
פארקים פרובינציאליים

בשטח הרכס מספר פארקים פרובינציאליים:
הפארק הפרובינציאלי דרום טווידסמויר
הפארק הפרובינציאלי והאזור המוגן צפון טווידסמויר
הפארק הפרובינציאלי נהר קיטימט
הפארק הפרובינציאלי נחל קלינזה
אזור הבר המוגן של דובי הגריזלי קוטזיימאטין
הפארק הפרובינציאלי שטחי הלאבה לזכר ניסגה
אזור השימור והמורשת קיטלופ
נהרות

מספר נהרות זורמים או יוצאים מרכסי קיטימט:
נהר ברים
נהר דין
נהר קמאנו
נהר קיטימט
נהר קיטלופ
הערות שוליים

↑  מידע גאוגרפי
| רכסי קיטימט |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | בייר טופ • בל • בארנבי • הרוזנת דופרין • ויליאמס • וימבלדון • טנייקו • מרפי • ספילר • צ'יזמור • קיטלופ • קייפ • ריצ'רדסון |  |
| הרים | אלסטייר • אנקור • פריסטלי • צ'אטסקווט • קארם |  |
| פארקים פרובינציאליים | טווידסמויר דרום • טווידסמויר צפון • נהר קיטימט • קיטלופ |  |
רכס המלכה אלכסנדרה

| --- | --- |

מדף הקרח רוס, רכס המלכה אלכסנדרה בחלק העליון של התמונה
 מידע כללי
 על שם:  אלכסנדרה, נסיכת דנמרק 
 גובה:  4,528 מטרים
 שטח:  18,600 קמ"ר 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי המלכה אלכסנדרה 
 אורך הרכס:  160 ק"מ
 קואורדינטות:  84°20′00″S 166°25′00″E﻿ / ﻿84.333333333333°S 166.41666666667°E﻿ / -84.333333333333; 166.41666666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס המלכה אלכסנדרה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס המלכה אלכסנדרה
 
רכס המלכה אלכסנדה (באנגלית: Queen Alexandra Range) הוא רכס הרים גדול במערכת ההרים הטראנס-אנטארקטיים; הרכס ממוקם בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. הרכס נקרא גם הרי אלכסנדרה (Alexandra Mountains) או רכס אלכסנדרה (Alexandra Range).
גאוגרפיה

אורכו של הרכס כ-160 ק"מ, והרכס מהווה את גבולו המערבי של קרחון בירדמור, החל מרמת הקוטב, ועד מדף הקרח רוס.
הפסגה הגבוהה ברכס היא פסגת הר קירקפטריק, שגובהה 4,528 מטרים מעל פני הים. פסגה גבוהה נוספת ברכס היא הר דיקרסון, שגובהו 4,120 מטרים.
היסטוריה - גילוי הרכס

רכס ההרים התגלה במהלך המסע לגילוי הקוטב הדרומי על ידי משלחת נמרוד (בין השנים 1907- 1909) הבריטית, ושמו של הרכס ניתן לו על ידי ארנסט שקלטון על שם המלכה אלכסנדרה אשתו של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת וקיסר הודו.
שקלטון ואנשיו, ולאחר מכן משלחת שבראשה עמד רוברט פלקון סקוט, אספו דגימות אבנים ברכס, וגילו בו מאובנים. גילוי מאובנים רב תאיים בקרבה כה גדולה לקוטב הדרומי היה ראיה נוספת להוכחת התאוריה של נדידת היבשות.
הרים ופסגות עיקריות

| הרים | מטרים | שם באנגלית | נקודות ציון |
| --- | --- | --- | --- |
| הר אליזבת | 4,480 | Mount Elizabeth | 83°54′S 168°43′E﻿ / ﻿83.900°S 168.717°E﻿ / -83.900; 168.717 |
| פסגת דסניאל | 4,020 | Decennial Peak | 84°22′S 166°02′E﻿ / ﻿84.367°S 166.033°E﻿ / -84.367; 166.033 |
| הר סטנלי | 3,220 | Mount Stanley | 84°09′S 165°29′E﻿ / ﻿84.150°S 165.483°E﻿ / -84.150; 165.483 |
| הר בישוף | 3,020 | Mount Bishop | 83°43′S 168°42′E﻿ / ﻿83.717°S 168.700°E﻿ / -83.717; 168.700 |
| פסגת אהמדג'יאן | 2,910 | Ahmadjian Peak | 83°41′S 168°42′E﻿ / ﻿83.683°S 168.700°E﻿ / -83.683; 168.700 |
| הר פוקס | 2,820 | Mount Fox | 83°38′S 169°15′E﻿ / ﻿83.633°S 169.250°E﻿ / -83.633; 169.250 |
| הר אידה | 1,565 | Mount Ida | 83°35′S 170°29′E﻿ / ﻿83.583°S 170.483°E﻿ / -83.583; 170.483 |
| הר קורלאק |  | Mount Kurlak | 84°5′S 168°0′E﻿ / ﻿84.083°S 168.000°E﻿ / -84.083; 168.000 |
הרים ופסגות עיקריות > פסגת אהמדג'יאן

פסגת אהמדג'יאן היא פסגה המכוסה קרח, הנמצאת 7 קילומטרים דרומית מערבית להר פוקס. שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN) והיא נקראת על שם ורנון אהמדג'יאן, ביולוג של תוכנית המחקר האנטארקטית האמריקאית (USARP) ששהה בתחנת מקמרדו בין השנים 1963-1964.
הרים ופסגות עיקריות > הר בישוף

הר בישוף נמצא 3.2 קילומטרים דרומי לפסגת אהמדג'יאן. הוא נקרא על שם סגן בארי צ'פמן בישוף (1932-94) מחיל האוויר האמריקני, שהיה משקיף במשלחת המחקר הארגנטינאית האנטארקטית בין השנים 1956-57; היה קצין המבצעים של הפרויקטים האמריקאים באנטארקטיקה בשנים 1958, 1959; והיה חבר המשלחת האמריקאית אשר טיפסה ב-22 במאי 1962 על הר אוורסט.
הרים ופסגות עיקריות > פסגת דסניאל

פסגת דסניאל (Decennial = עשור) היא פסגה הממוקמת 4.8 קילומטרים דרומית-מערבית להר קירקפטריק. הפסגה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) בין השנים 1958-65. שם הפסגה ניתן לציון עשר שנות מחקר במכון הקטבים של באוניברסיטה של מדינת אוהיו, ב-1970 (באותה שנה האוניברסיטה חגגה את יובל המאה. האוניברסיטה והמכון היה פעיל מאוד בחקר אנטארקטיקה מאז 1960).
הרים ופסגות עיקריות > הר אליזבת

הר אליזבת הוא הר שגובהו 4,480 מטרים, הממוקם כ-10 קילומטרים דרומית להר אן. ההר התגלה על ידי משלחת נמרוד, ונקרא על שם אליזבת דוסון-למבטון (Elizabeth Dawson-Lambton), אשר תמכה במשלחת.
הרים ופסגות עיקריות > הר פוקס

הר פוקס נמצא כ-2 קילומטרים דרומית מערבית להר סמית'. ההר התגלה על ידי משלחת נמרוד, ושמו ניתן לו על ידי המשלחת.