stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנרד כץ

| --- | --- |

ברנרד כץ-פורטרט
 לידה:  26 במרץ 1911 לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  20 באפריל 2003 (בגיל 92) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ביוכימיה, ביופיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה, בריטניה
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת לייפציג 
 מנחה לדוקטורט:  ארצ'יבלד ויויאן היל, מרטין גילדמייסטר 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה:  מדליית ביילי (1967)  קרן פלדברג (1965)  הרצאת קרוניאן (1961)  פרס רלף ג'רארד (1990)  מדליית קוטניוס (1989)  מדליית קופלי (1967)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1970)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  Knight Bachelor  עמית החברה המלכותית 
 צאצאים:  David Katz 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 קר המוליכים העצביים בטרמינלים של האקסונים, והמנגנונים של אריזתם, שחרורם והפסקת פעילותם.
 
סר ברנרד כץ (באנגלית: Sir Bernard Katz‏; 26 במרץ 1911 – 20 באפריל 2003) היה ביופיזיקאי יהודי בריטי יליד גרמניה, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1970 על "חקר המוליכים העצביים בטרמינלים של האקסונים, והמנגנונים של אריזתם, שחרורם והפסקת פעילותם", זכה בפרס יחד עם ג'וליוס אקסלרוד ואולף פון אוילר. בשנת 1970 גם ניתן לו תואר אבירות.
תולדות חייו

הוריו היגרו בתחילת המאה ה-20 מרוסיה לגרמניה מסיבות כלכליות, ואחרי המהפכה הרוסית לא חידשו את האזרחות הרוסית שלהם, ולמעשה היו חסרי אזרחות. בעקבות איבוד אזרחותם קיבלו דרכון ננסן עד קבלת האזרחות האוסטרלית בשנות ה-40. על רקע זה נולד כץ בלייפציג שבגרמניה בשנת 1911. הוא סיים בית ספר תיכון בעיר הולדתו בשנת 1929, ומיד לאחר מכן, למד רפואה באוניברסיטת לייפציג, וסיים את לימודיו בשנת 1934. ב-1933 היה בעת שהיה נשיא תנועת "התקווה", שהייתה תנועה ציונית שפעלה באותה עת בגרמניה, נאלץ לפרוש מתפקידו במועצת הסטודנטים של האוניברסיטה מסיבות של אנטישמיות. בתקופת לימודיו גם חקר את השונות העונתית של חדירות קרום התא של שרירי צפרדעים ועל כך הגיש את תזת ה-MD שלו. על רקע עליית הנאצים לשלטון וההגבלות שהחלו מוטלות על היהודים החליט לצאת את גרמניה והפליג לבריטניה בחודש פברואר 1935. חיים ויצמן עזר לו בהגירה לבריטניה ובקבלה לקולג' האוניברסיטאי של לונדון למעבדתו של ארצ'יבלד ויויאן היל, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1922. (כנראה בדק גם כיוון של עליה לישראל, וסיפור אנקדוטלי מתאר מכתב לקיבוץ נען בו בדק אפשרות להצטרף לקיבוץ עם מכוניתו כנהג.) הוא סיים תואר דוקטור (Ph.D) בשנת 1938 וזכה במלגת קרנגי כדי לחקור, יחד עם מי שהיה מאוחר יותר חתן פרס נובל ג'ון קריו אקלס (1963, פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה) בבית החולים של סידני. בשנת 1941 הפך לאזרח האימפריה הבריטית.
שנה לאחר מכן, בשנת 1942 סיים דוקטורט במדעים (Doctor of Science) והתגייס לחיל האוויר האוסטרלי. הוא שירת תחילה בחזית האוקיינוס השקט במסגרת המערכה באוקיינוס השקט כקצין מכ"ם. בין השנים 1943–1945 פיתח עבור הצבא האוסטרלי משדר-משיב לרדארים (radar transponder) באוניברסיטת סידני. בשנת 1945 התחתן עם מרגרט פנלי ושנה אחר כך, חזר ללונדון. הוא חקר באנגליה יחד עם זוכה פרס נובל לימים אלן הודג'קין. בשנת 1952 התמנה לפרופסור בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ולראש המחלקה לביופיזיקה. הוא נבחר גם לחברה המלכותית באותה השנה. ב-1967 זכה במדליית קופלי של החברה המלכותית ושנתיים אחר כך, ב-1969, היה לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וקיבל תואר אבירות. הוא המשיך לעמוד בראש המחלקה לביופיזיקה עד לשנת 1978, כאשר פרש לגמלאות. ב-20 באפריל 2003, בגיל 92, הוא הלך לעולמו בלונדון. על שמו ניתן מדי שנה פרס בתחום של מדעי המוח. כמו כן, על שמו קרוי המרכז לביופיזיקה של התא של האוניברסיטה העברית.
פרסים והוקרות

1952 הפך לחבר בחברה המלכותית
1967 - זכה במדליית קופלי
1969 - הוענק לו תואר אבירות והוא נבחר לחבר זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים
1970 - פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה
1976 - נבחר כחבר זר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית
1982 - הפך כץ לחבר במסדר פור לה מריט
גולריפש

| --- | --- |

שדה התעופה סוחומי דרנדה
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 חבל ארץ:  אבחזיה אבחזיה
 מושל:  מיכאיל לוגואה
 בירת המחוז:  גולריפש
 שטח:  1,832 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  19,918על פי מפקד אוכלוסין שנערך על ידי הממשלה הבדלנית של אבחזיה (2003)
 קואורדינטות:  42°55′49″N 41°06′04″E﻿ / ﻿42.930277777778°N 41.101111111111°E﻿ / 42.930277777778; 41.101111111111 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה        לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מחוז גולריפש (באבחזית: Гәылрыҧшь араион; בגאורגית: გულრიფშის რაიონი, גוּלריפשיס ראיוֹני; ברוסית: Гульрипшский район) הוא מחוז באבחזיה, הרפובליקה הבדלנית של גאורגיה. העיר גולריפש משמשת כעיר העיקרית ועיר הבירה של המחוז האבחזי. חלק הנפה שנמצא באבחזיה עילית שהיה מיושב ברובו בגאורגים (סוואנים), נכבש, בסיוע הצבא הרוסי, על ידי הכוחות הבדלניים של אבחזיה במהלך הפלישה הרוסית לגאורגיה. בשנת 2003 (לפני המלחמה) מנתה אוכלוסיית המחוז 19,918 תושבים, שמתוכם 1,956 איש מתגוררים באבחזיה עילית.
הרפובליקה של אבחזיה היא אוטונומיה דה פקטו שעד למלחמה בדרום אוסטיה לא הייתה מוכרת על ידי כל מדינות העולם. מכאן שגם החלוקה המינהלתית של אבחזיה למחוזות אינה מוכרת בעולם. מצד שני מוכרת החלוקה המנהלתית של גאורגיה, שעל פיה נחשבת אבחזיה עצמה למחוז בגאורגיה, וחלוקתה הפנימית לנפות, המקבילה כמעט לגמרי לחלוקת אבחזיה למחוזות, הם במעמד יתר נפות גאורגיה. בתום הפלישה הרוסית לגאורגיה, באוגוסט 2008, היו רוסיה וניקרגואה המדינות היחידות בעולם שהכירו באבחזיה.
המחוז גובל מצפון ומצפון-מזרח בפדרציה הרוסית, ממזרח ודרום במחוז אוצ'מצ'ירה, בדרום-מערב בים השחור וממערב במחוז סוחומי. נמל התעופה הראשי של אבחזיה, שדה התעופה סוחומי דרנדה, ממוקם בדרום-מערב המחוז.
דמוגרפיה

| ההתפלגות האתנית של אוכלוסיית אבחזיה על פי מפקדים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1979 | 1989 | 2003 |  |  |  |  |  |  |
| אבחזים | 834 ‏(1.6%) | 1,311 ‏(1.4%) | 4,888  ‏(24.5%) |  |  |  |  |  |  |
| גאורגים | 26,138 ‏(51.5%) | 29,014 ‏(52.8%) | 2,716 ‏(13.6%) |  |  |  |  |  |  |
| רוסים | 7,734 ‏(15.2%) | 7,746 ‏(13.9%) | 2,404 ‏(12.1%) |  |  |  |  |  |  |
| ארמנים | 13,328 ‏(26.3%) | 13,979 ‏(25.3%) | 9,375  ‏(47.5%) |  |  |  |  |  |  |
| יוונים | 927 ‏(1.8%) | אין מידע | ‏118 ‏(0.6%) |  |  |  |  |  |  |
| אסטונים | אין מידע | אין מידע | ‏65 ‏(0.3%) |  |  |  |  |  |  |
| אוקראינים | 845 ‏(1.7%) | אין מידע | ‏117 ‏(0.6%) |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 50,767 ‏(100%) | 54,962  ‏(100%) | 19,918 ‏(100%) |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  נכון לשנת 2006
↑  נכון לשנת 2003 על פי מפקד אוכלוסין שנערך על ידי הממשלה הבדלנית של אבחזיה
↑  מפקד 1998, 2003
↑  ‏אוכלוסיית אבחזיה, מפקדי אוכלוסייה שפורסמו על ידי הסובייטים, (ברוסית)
↑  א. הנתונים לגבי שנת 2003 כוללים את האוכלוסייה באבחזיה עילית, שנמצא באותה תקופה בשליטת גאורגיה.
ב. מפקד האוכלוסין של שנת 2003 נערך על ידי הממשלה הבדלנית של אבחזיה ואינו קביל על ממשלת גאורגיה או יתר מדינות העולם מלבד רוסיה וניקרגואה
↑  כולל 56 מגרלים (קבוצה אתנית של הגאורגים)
1 2 3  סך יתר התושבים במחוז היה 2,876 (5.2%), בהם יוונים, אסטונים ואוקראינים
| מחוזות / נפות אבחזיה |
| --- | --- | --- |
| מחוזות אבחזיה | אבחזיה אבחזיה מחוז גגרה • אבחזיה אבחזיה מחוז סוחומי • אבחזיה אבחזיה מחוז גודאותה • אבחזיה אבחזיה מחוז גולריפש • אבחזיה אבחזיה מחוז גאלי • אבחזיה אבחזיה מחוז אוצ'מצ'ירה • אבחזיה אבחזיה מחוז טקווארצ'לי |  |
| נפות גאורגיה | גאורגיה גאורגיה נפת גגרה  • גאורגיה גאורגיה נפת סוחומי • גאורגיה גאורגיה נפת גודאותה  • גאורגיה גאורגיה נפת גורילפש  • גאורגיה גאורגיה נפת גאלי  • גאורגיה גאורגיה נפת אוצ'מצ'ירה |  |
ברכת השם

.
| --- | --- |
 מקרא:  ספר שמות, פרק כ"ב, פסוק כ"ז
 משנה תורה:  הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכות ו'-י'
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ס' ספר החינוך, מצווה ע'
 
ברכת השם היא מצוות לא תעשה מהתורה על גידוף ה'. איסור זה הוא גם אחת משבע מצוות בני נח. שם האיסור בדברי חז"ל הוא בלשון סגי נהור. העובר על האיסור נקרא מגדף.
מקור האיסור

לישראל נאסר הדבר מהפסוק בספר שמות, פרק כ"ב, פסוק כ"ז: "אלהים לא תקלל", שמלבד האיסור לקלל דיין שנלמד ממנו, "הוציאן הכתוב בלשון אלהים כדי שיהא נכלל עם הלאו הזה לאו אחר, והוא לאו דברכת השם".
לבני נח מקור האיסור נלמד מהפסוק בספר בראשית, פרק ב', פסוק ט"ז: "וַיְצַו ה' אֱלֹהִים עַל הָאָדָם"
מקרי גידוף במקרא

בפרשת אמור שבספר ויקרא מסופר על בנה של שלומית בת דברי, שאביו היה מצרי, וכשבא במריבה עם אדם מישראל - קילל בנקיבת שם ה', ונפסק דינו לסקילה:
וַיֵּצֵא בֶּן אִשָּׁה יִשְׂרְאֵלִית וְהוּא בֶּן אִישׁ מִצְרִי בְּתוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וַיִּנָּצוּ בַּמַּחֲנֶה בֶּן הַיִּשְׂרְאֵלִית וְאִישׁ הַיִּשְׂרְאֵלִי. וַיִּקֹּב בֶּן הָאִשָּׁה הַיִּשְׂרְאֵלִית אֶת הַשֵּׁם וַיְקַלֵּל וַיָּבִיאוּ אֹתוֹ אֶל מֹשֶׁה. וְשֵׁם אִמּוֹ שְׁלֹמִית בַּת דִּבְרִי לְמַטֵּה דָן. וַיַּנִּיחֻהוּ בַּמִּשְׁמָר לִפְרֹשׁ לָהֶם עַל פִּי ה'. וַיְדַבֵּר ה' אֶל מֹשֶׁה לֵּאמֹר: הוֹצֵא אֶת הַמְקַלֵּל אֶל מִחוּץ לַמַּחֲנֶה וְסָמְכוּ כָל הַשֹּׁמְעִים אֶת יְדֵיהֶם עַל רֹאשׁוֹ וְרָגְמוּ אֹתוֹ כָּל הָעֵדָה
מקרה נוסף של גידוף מופיע בספר מלכים ב', שם מסופר שרב שקה התבטא בדברי חרפות וגידוף כלפי ה', והשומעים זאת קרעו בגדיהם. ומשם למדו חז"ל שהשומע אדם המגדף כלפי ה' צריך לקרוע את בגדיו:
וַיַּעֲמֹד רַב שָׁקֵה וַיִּקְרָא בְקוֹל גָּדוֹל יְהוּדִית וַיְדַבֵּר וַיֹּאמֶר שִׁמְעוּ דְּבַר הַמֶּלֶךְ הַגָּדוֹל מֶלֶךְ אַשּׁוּר: כֹּה אָמַר הַמֶּלֶךְ אַל יַשִּׁיא לָכֶם חִזְקִיָּהוּ כִּי לֹא יוּכַל לְהַצִּיל אֶתְכֶם מִיָּדוֹ. וְאַל יַבְטַח אֶתְכֶם חִזְקִיָּהוּ אֶל ה' לֵאמֹר הַצֵּל יַצִּילֵנוּ ה' וְלֹא תִנָּתֵן אֶת הָעִיר הַזֹּאת בְּיַד מֶלֶךְ אַשּׁוּר...
הַהַצֵּל הִצִּילוּ אֱלֹהֵי הַגּוֹיִם אִישׁ אֶת אַרְצוֹ מִיַּד מֶלֶךְ אַשּׁוּר? אַיֵּה אֱלֹהֵי חֲמָת וְאַרְפָּד אַיֵּה אֱלֹהֵי סְפַרְוַיִם הֵנַע וְעִוָּה כִּי הִצִּילוּ אֶת שֹׁמְרוֹן מִיָּדִי? מִי בְּכָל אֱלֹהֵי הָאֲרָצוֹת אֲשֶׁר הִצִּילוּ אֶת אַרְצָם מִיָּדִי כִּי יַצִּיל ה' אֶת יְרוּשָׁלִַם מִיָּדִי? וְהֶחֱרִישׁוּ הָעָם וְלֹא עָנוּ אֹתוֹ דָּבָר כִּי מִצְוַת הַמֶּלֶךְ הִיא לֵאמֹר לֹא תַעֲנֻהוּ. וַיָּבֹא אֶלְיָקִים בֶּן חִלְקִיָּה אֲשֶׁר עַל הַבַּיִת וְשֶׁבְנָא הַסֹּפֵר וְיוֹאָח בֶּן אָסָף הַמַּזְכִּיר אֶל חִזְקִיָּהוּ קְרוּעֵי בְגָדִים וַיַּגִּדוּ לוֹ דִּבְרֵי רַב שָׁקֵה
מדיני האיסור

העונש על גידוף במזיד הוא סקילה. הדבר נתפרש בפרשת המגדף ביחס לבנה של שלומית בת דברי. נוסף על כך, ישנו חיוב כרת על מעשה זה, אם המגדף לא נתפס. עם זאת, שלא כחייבי כרת אחרים, בשוגג ישנה מחלוקת אם הוא חייב להביא קרבן חטאת, מפני שמדובר בעבירה הנעשית בדיבור בלבד ולא במעשה.
אופן הגידוף המחייב בעונש: ”אין המגדף חייב סקילה עד שיפרש את השם המיוחד של ארבע אותיות שהוא אל"ף דל"ת נו"ן יו"ד ויברך אותו בשם מן השמות שאינם נמחקים שנאמר ונוקב שם ה' על השם המיוחד חייב סקילה ועל שאר הכינוים באזהרה, ויש מי שמפרש שאינו חייב אלא על שם יו"ד ה"א וא"ו ה"א ואני אומר שעל שניהם הוא נסקל”.
אם גידף בעבודה זרה - קנאים פוגעים בו אך אינו חייב מיתת בית דין.
השומעים את הקללה צריכים לקרוע את בגדיהם, ואינם מאחים את הקרע לעולם.
דינים מיוחדים במגדף

בשונה מרוב דיני התורה הקשורים בדיבור, המגדף אינו יכול לחזור בו גם תוך כדי דיבור.
המגדף הוא היחיד מכל הנהרגים על ידי בית דין ש(הדיינים והעדים) סומכים עליו את ידיהם.
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
הערות שוליים

↑  ספר החינוך מצווה סט.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף נ"ו, עמוד ב'.
↑  משנה, מסכת כריתות, פרק א', משנה ב'. להלכה פסק הרמב"ם כשיטת חכמים שאף על פי שחייב כרת במזיד אינו חייב חטאת בשוגג: משנה תורה לרמב"ם, ספר קרבנות, הלכות שגגות, פרק א', הלכה ב'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכה ז'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכה ט'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכה י'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכה ח'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכה ט'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ב', הלכה י'.
גום

| --- | --- |

חזית המבנה
 מידע כללי
 סוג:  חנות כלבו, חברה ציבורית, אטרקציה תיירותית, סימן נוף 
 כתובת:  הכיכר האדומה
 מיקום:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1893
 תאריך פתיחה רשמי:  1893 
 אדריכל:  אלכסנדר פומרנצב 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-רוסית 
 קואורדינטות:  55°45′17″N 37°37′17″E﻿ / ﻿55.754722222222°N 37.6215°E﻿ / 55.754722222222; 37.6215
 www.gum.ru
 he
 
גוּם (ברוסית: ГУМ, ראשי תיבות: Главный Универсальный Магазин - "חנות הכל-בו הראשית") הוא מבנה בצידה הצפון-מזרחי של הכיכר האדומה במוסקבה. לפני שנת 1920 נודע המקום כ"שורות מסחר עליונות". החל מסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 התקבע השם הנוכחי, למעט החלפת המילה הראשונה "Главный" (ראשי) ב-"Государственный" (ממשלתי, של המדינה), דבר שלא השפיע על ראשי התיבות "גום". מאחר שהשם התקבע, הוא לא שונה גם לאחר הפרטת החנות.
המקום היה ידוע כאזור מסחרי כבר במאה ה-15, ובתקופת הצאר איוואן האיום היו במקום מספר רב של חנויות קטנות. בתחילת המאה ה-19 נבנתה חזית הבניין, שנועדה להסתיר את הדוכנים שמאחוריה.
תיאור המבנה

הבניין הנוכחי באורך של 242 מטר נבנה בין השנים 1890–1893 בצידה הצפון-מזרחי של הכיכר האדומה, בהתאם לתוכניות של האדריכל אלכסנדר פומרנצב והמהנדס ולדימיר שוחוב. הבניין משלב אדריכלות רוסית מימי הביניים, עם עבודות פלדה וגג זכוכית, והוא מזכיר את תחנת הרכבת ויקטוריה שבלונדון. בתוך המבנה ישנן גלריות של חנויות המחוברות זו לזו על ידי גשרי מתכת. קוטרו של הגג 14 מטר, ומשקלו ל-743 טון. תאורת פנים מובטחת על ידי אשנבים ממתכת שבהם כ-20,000 פיסות זכוכית. חזית המבנה מחולקת למספר נדבכים ומעוטרת בגרניט, בשיש ובגבס.
תיאור החנויות

לפני התקופה הסובייטית היו במבנה כ-1,200 חנויות שונות. עד לשנת 1928 תפקדו החנויות כחנויות ממשלתיות, ובאותה שנה הפך יוסיף סטלין את המבנה לבית משרדים. לאחר מותו של סטלין בשנת 1953, נפתחה החנות מחדש והייתה לאחת החנויות המפורסמות בברית המועצות. למעשה זו הייתה חנות הדגל של השלטון הסובייטי, ובאותה עת ניתן היה להשיג בה מוצרים שלא היו בנמצא ברחבי המדינה. החנות הייתה לסמלה של העיר ביחד עם הקרמלין, המאוזוליאום של לנין והכיכר האדומה כולה.
עם סיום התקופה הסובייטית הופרטו החנויות, ובמאי 2005 נרכשו יותר ממחצית מניותיהן על ידי חברת "בוסקו די צ'ילייג'י" (Bosco di Ciliegi - "יער הדובדבנים"). נכון לסוף שנת 2005 פעלו במבנה מעל 200 חנויות. במתחם התפתח סוג של קניון שכולל, בנוסף לחנויות, גם בתי מרקחת, בנקים, סניף דואר ועוד. במקום גם אזור הסעדה, גלריית ציורים ואולם מופעים. הכל-בו מהווה כיום מרכז משיכה לתיירים ובו מספר חנויות ידועות שם.
גלריה

תרשים הכיכר האדומה
המבנה מואר בלילה
פנים המבנה והתקרה
ג'וש גרובן

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1981 (בן 43) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'ושוע וינסלואו גרובן
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון, התיכון לאמנויות של מחוז לוס אנג'לס, מרכז אינטרלוכן לאמנויות 
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, מוזיקאי, שחקן, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  איטלקית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, תופים, כלי הקשה, חליל צד
 חברת תקליטים:  143
 joshgroban.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ג'ושוע וינסלואו "ג'וש" גרובן (בשם מלא באנגלית: Joshua Winslow "Josh" Groban; נולד ב-27 בפברואר 1981) הוא זמר-יוצר, שחקן ומפיק מוזיקלי אמריקאי ממוצא יהודי. גרובן הוציא שבעה אלבומים; אלבומיו נמכרו ברחבי העולם בלמעלה מ-25 מיליון עותקים (נכון ל-2012), 22 מיליון מהם בארצות הברית (נכון ל-2007).
ביוגרפיה

ג'וש גרובן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה, לג'ק גרובן, איש עסקים, ולינדי גרובן (לבית ג'ונסטון), מורה בבית הספר. אביו של ג'וש הוא צאצא של מהגרים יהודים מפולין ואוקראינה, והמיר את דתו לנצרות לאחר שנישא לאמו של ג'וש. במשפחתה של אמו של ג'וש כלולים אנגלים, גרמנים ונורווגים; אחד מסביה היה גם יהודי. הוריו הם חברי הכנסייה האפיסקופלית.
גרובן שר לראשונה בציבור כשהיה בכיתה ז'. המורה שלו למוזיקה בחרה בו לשיר סולו את השיר "S'wonderful" בערב הקברט של בית הספר, שם שר לבדו לראשונה על הבמה. בשלב זה הוא היה ממוקד יותר במשחק, כששיחק את טבי בהפקת בית הספר למחזה "כנר על הגג". בקיץ 1997 ו-1998 הוא השתתף במחנה קיץ לאמנויות במישיגן, בהצטיינות בתיאטרון מוזיקלי, והחל ללמוד שיעורים קוליים. הוא המשיך ללמוד בבית הספר התיכון לאמנויות במחוז לוס אנג'לס במגמת תיאטרון וסיים את לימודיו בשנת 1999. הוא התקבל ללימודים באוניברסיטת קרנגי מלון, במטרה ללמוד תיאטרון מוזיקלי. לאחר ארבעה חודשים בסמסטר הראשון שלו, הוצע לגרובן חוזה הקלטות ועזב את המכללה לטובת קריירת שירה.
קריירה

בשנת 2001 יצא לאור אלבום הבכורה של גרובן, שנקרא בפשטות "ג'וש גרובן". האלבום מכר כ-4 מיליון עותקים בארצות הברית ועוד כחצי מיליון בשאר העולם. בסוף 2003 יצאה לאור אלבומו השני "Closer".
בשנת 2005 היה מועמד לראשונה לפרס גראמי בקטגוריית "ביצוע הפופ הטוב ביותר של זמר" על שירו "You Raise Me Up" מתוך אלבומו השני "Closer". בשנת 2009 היה מועמד בשנית לגראמי, כאשר אלבומו הרביעי "Noël" היה מועמד בקטגוריית "פרס גראמי לאלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר".
בשנת 2011 השתתף בגרסה האמריקאית של סדרת טלוויזיה המשרד.
בשנת 2014 נבחר להנחות את תוכנית הריאליטי "Rising Star", הגרסה האמריקאית לתוכנית המציאות הישראלית "הכוכב הבא", שבוטלה לאחר עונה אחת. באותה שנה השתתף בסרט החבובות - מבוקשות.
בשנת 2016 החל לשחק במחזמר "נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812" בברודוויי, המהווה עיבוד לקטע מתוך הרומן "מלחמה ושלום" מאת לב טולסטוי משנת 1869. את המחזמר כתב והלחין דייב מלוי. על השתתפותו במחזמר כפייר בזוחוב, היה גרובן מועמד לפרס טוני לביצוע הטוב ביותר על ידי שחקן ראשי במחזמר.
בשנת 2018 גילם את דמותו של טוני קרוזו הבן בסדרת הטלוויזיה הקומית של שירות נטפליקס "השוטר הטוב", אשר מבוססת על הסדרה הישראלית באותו שם.
חיים אישיים

גרובן יצא בעבר עם השחקנית ג'נוארי ג'ונס משנת 2003 עד 2006. יצא גם עם השחקנית קאט דנינגס משנת 2014 עד 2016.
מאז 2017 גרובן במערכת יחסים עם השחקנית והסופרת שולר הלפורד.
דיסקוגרפיה

Josh Groban‏ (2001)
Closer ‏(2003)
Awake‏ (2006)
Noël ‏(2007)
Illuminations‏ (2010)
All That Echoes ‏(2013)
stages‏ (2015)
Bridges‏ (2018)
פילמוגרפיה > קולנוע

טיפש, מטורף, מאוהב (2011) - בתפקיד: ריצ'רד.
עיירת קפה (2013) - בתפקיד: סאם.
החבובות - מבוקשות (2014) - בתפקיד: אסיר
זמן משפחתי (2016) - בתפקיד: רב. דן.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

אלי מקביל (2001) - בתפקיד: מלקולם וויט.
אבא אמריקאי (2005, דיבוב) - בתפקיד: חבר מקהלה.
Glee (2010-2009) - בתפקיד עצמו.
רובוט צ'יקן (2011, דיבוב) - בתפקיד: ביל.
המשרד (2012-2011) - בתפקיד: וולטר ברנרד ג'וניור.
CSI: ניו יורק (2013) - בתפקיד עצמו.
המטורפים (2014-2013) - בתפקיד: דני צ'ייס.
מחלקת גנים ונוף (2015) - בתפקיד עצמו.
במשפחות הכי טובות (2016) - בתפקיד: איאן.
האקסית המטורפת (2017) - בתפקיד עצמו.
השוטר הטוב (2018) - בתפקיד: אנתוני "טוני טי.ג'יי" קרוזו הבן
משפחת סימפסון (2019, דיבוב) - פרופסור פרינק.
קימי שמידט (2020) - בתפקיד עצמו.
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | אלבום המחזמר הטוב ביותר | "סוויני טוד: הספר השטן מרחוב פליט" (בתור סולן ראשי) | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  גידי אביבי, גברים חיוורים בוכים, באתר הארץ, 31 בינואר 2004
↑  חן חדד, עכבר העיר, חדשות טלוויזיה: שרה סילברמן מחפשת חתן, באתר הארץ, 24 באוגוסט 2011
↑  רותה קופפר, טריילר אמריקאי ל"כוכב הבא", באתר הארץ, 4 ביוני 2014
↑  ynet, "הכוכב הבא" האמריקנית: רייטינג נמוך, ביקורות שליליות, באתר ynet, 23 ביוני 2014
↑   חן חדד, "החבובות" עושות קאמבק על חשבון הפמיניזם של מיס פיגי, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2015
↑   חיים הנדוורקר, כך הוריד הפוליטיקלי קורקט הצגת ברודווי מצליחה, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2017
↑  חן חדד, המוזיקאי ג'וש גרובן יככב בגרסה האמריקאית לסדרה הישראלית "השוטר הטוב", באתר הארץ, 8 בנובמבר 2017
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415261205171  PLWABN: 9810656569405606  BIBSYS: 9037443  BnF: cb140524083 (data)  GND: 135266033  ISNI: 0000 0000 5518 7336  LCCN: no2002017784  MusicBrainz: 12be5b16-915f-44bc-978a-8ddfab235b79  NKC: xx0014998  NTA: 240586662  SUDOC: 165143061  VIAF: 59286881   WorldCat (עם VIAF): 59286881
גאלא גאלאקטיון

| --- | --- |

גאלא גאלאקטיון, בציור בכותרת "אדם של עולם חדש", מאת ניקולאיה טוניצה
 לידה:  16 באפריל 1879 דידשט, מחוז טלאורמן, חבל מונטניה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  8 במרץ 1961 (בגיל 81) בוקרשט, רומניה (הרפובליקה העממית הרומנית) 
 שם לידה:  Grigore Pișculescu
 מדינה:  רומניה 
 מקום קבורה:  Cernica monastery 
 שם עט:  Gala Galaction 
 עיסוק:  כומר, בלשן, מתרגם, סופר, מרצה, עיתונאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צ'רנוביץ, המכללה הלאומית "ספנטול סאבה" 
 שפות היצירה:  רומנית, עברית, יוונית, טורקית 
 יצירות בולטות:  Moara lui Călifar, Doctorul Taifun, Papucii lui Mahmud, Roxana, La răspântie de veacuri 
 
גאלא גאלקטיון (ברומנית: Gala Galaction, שם עט של גריגורה פישקולסקו - Grigore Pișculescu, ‏ 16 באפריל 1879 דידשט, טלאורמן - 8 במרץ 1961), היה סופר, תאולוג ומתרגם רומני, בעל שורשים ארומנים. גאלקטיון שימש ככומר אורתודוקסי, ונודע בתרגומיו של כתבי הקודש מעברית ומיוונית לרומנית, יחד עם וסילה ראדו. בשנת 1947 הוא נבחר לאקדמיה הרומנית ובין השנים 1948–1952 כיהן כחבר באספה הלאומית הגדולה של רומניה.
במהלך התקופה שבין מלחמת העולם הראשונה לבין מלחמת העולם השנייה, ובניגוד לרוח האנטישמית ששררה ברומניה בשנים אלה, גאלקטיון הביע אהדה למיעוט היהודי ברומניה, ראה בעין יפה את המפעל הציוני, ואף ביקר ביישוב העברי ב ארץ ישראל.
ילדות ולימודים

גריגורה פישקולסקו נולד בשנת 1879 בכפר דידשט במחוז טלאורמן שבחבל מונטניה כבן של ניקולאיה פישקולסקו, איכר אמיד ממוצא ארומני שניהל את האחוזה דידשט, ושל קיריאקיה לבית אוסטריאנו. סביו מצד אמו, קונסטנטין אוסטריאנו היה כומר אורתודוקסי, פארוך של כנסיית תאודור הקדוש בעיירה רושיורי דה ודה. הסופר ירש מאבותיו את הכישרון לספר סיפורים. הושפע מאוד רוחנית מביקוריו בילדות במנזר הקטן (סקיט) דידשט שעל יד האחוזה בעלת אותו השם.
למד בבתי ספר יסודיים בכפרו דידשט ואחר כך בעיר רושיורי דה ודה. בשנים 1890–1898 למד בחוג לתאולוגיה בתיכון "ספנטול סאבה" בבוקרשט. ב"ספנטול סאבה" הכיר את חבריו ללימודים יון תאודורסקו, לימים המשורר טודור ארגזי ואת ניקולאיה קוצ'ה, גם הוא סופר ופובליציסט לעתיד, וכן את יון ג. דוקה, לימים ראש ממשלה. בימי התיכון השתתף בעריכת עיתון של התלמידים - "זיג-זג" . כמו כן השתתף בחוג הספרותי של המשורר אלכסנדרו מצ'דונסקי. החל משנת 1898 נרשם ללימודי פילוסופיה ותאולוגיה באוניברסיטת בוקרשט. אחרי שסיים תואר ראשון בתאולוגיה בבוקרשט בשנת 1903 עשה פישקולסקו לימודי דוקטורט בתאולוגיה באוניברסיטת צ'רנוביץ, אז בשטחי אוסטרו-הונגריה. סיים בשנת 1909.
פעילותו הפובליציסטית, האקדמית וכאיש כנסייה

מגיל צעיר היה פעיל כעיתונאי ופובליציסט. בשנים 1915–1918 ערך את כתבי עת "קרוניקה" (Cronica - כרוניקה) ו"ספיקול" ("השבולת" Spicul). בתקופה שבין מלחמות העולם ניהל פישקולסקו פעילות פובליציסטית ענפה בשיתוף פעולה עם טודור ארגזי. בשנים 1922 -1909 מילא פישקולסקו תפקיד משפטי במסגרת האפארכיות האורתודוקסיות רמניק וארג'ש.
הוסמך ככומר בגיל 41 בשנת 1922. בשנים 1922–1926 עבד כמיסיונר מטעם הארכיבישופות (ה"מיטרופוליה") של בוקרשט. החל משנת 1926 ועד 1941 היה פרופסור למבוא ופרשנות הברית החדשה בפקולטה לתאולוגיה של אוניברסיטת קישינאו והתמנה לדקאן שלה בשנים 1930-1928.בימי מלחמת העולם השנייה עבר מבסרביה לבוקרשט בה כיהן בשנים 1941–1947 כפרופסור לפרשנות "הברית הישנה" (בערך התנ"ך) בפקולטה לתאולוגיה של בוקרשט.
בתחום התאולוגיה פרסם בשם גאלא גאלאקטיון מחקרים על הברית החדשה, מאמרים, פרסומי הגות, הרצאות ודרשות. בשנים 1934-1928 יחד עם פרופ' וסילה ראדו ערך תרגום חדש של כתבי הקודש לשפה הרומנית, מעברית ומיוונית. התרגום של התנ"ך על בסיס הנוסח העברי המסורתי ולא על בסיס "תרגום השבעים" היווני, היווה שבר במסורת התרגומים של כתבי הקודש ועורר מחלוקת.
גאלקטיון היה פעיל מאוד גם בתחום הספרות והעיתונאות. פרסם נובלות, רומנים, רשימות מסע, ומאמרים בעיתונים ובכתבי העת החשובים של התקופה, וכן יומן שנערך ופורסם אחרי מותו.
לפי עדותה של לוסיאן-זאב הרשקוביץ ביחד עם אתנאסה נגואיצה הוא פעל לעזרת היהודים בתקופת שלטון אנטונסקו.