stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון לאנדי

ג'ון מייקל לאנדי (באנגלית: John Michael Landy;‏ 12 באפריל 1930 – 24 בפברואר 2022) היה אצן ופוליטיקאי אוסטרלי. היה לאתלט השני בהיסטוריה שרץ מהר יותר מארבע דקות למייל ושיאן עולם בריצת 1500 מטר ובריצת מייל. בין השנים 2001–2006 כיהן כמושל מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה.
ביוגרפיה

לאנדי, יליד מלבורן, קיבל בשנת 1954 תואר במדעי החקלאות מאת אוניברסיטת מלבורן.
קריירה אתלטית

במהלך שנות לימודיו בבית הספר, נהנה לאנדי לעקוב אחרי מרוצים שנערכו באזור. במהלך שנות לימודיו בקולג' הפך לרץ מקצועי, עד שהצטרף למועדון האתלטיקה האוסטרלי בשנת 1949.
בנעוריו אהב ספורט, אך נהג לרוץ רק כתמיכה לאימוניו בפוטבול אוסטרלי. רק בגיל 21, בשנת 1951, תוך כדי לימודי חקלאות, התחיל להתנסות בריצה תחרותית. מאמנו היה פרסי צ'רוטי, ובתוך שנה שיפר לאנדי את תוצאותיו מ-4:43 דקות בריצת מייל ל-4:17 דקות, ונטש את הפוטבול על מנת להתמקד בריצה. צ'רוטי אמר על חניכו: "כרץ, הבחור הזה פשוט נפלא. יש לו אומץ ורצון להצטיין, כמעט מבלי להראות מאמץ, בוודאי שלא סבל".
קריירה אתלטית > 1952

באולימפיאדת הלסינקי (1952) סיים במקום 35 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:57.0 דקות. אך במשחקים האולימפיים רכש את שיטת האינטרוולים מהרץ אמיל זאטופק, ובה השתמש מאז. כשחזר לאוסטרליה חל שיפור ניכר בתוצאותיו, וכבר בדצמבר אותה שנה קבע בריצת מייל שיא אישי של 4:02.1 דקות. שיא זה גרם גם לקצר בינו לבין מאמנו צ'רוטי, כשהמאמן טען שלאנדי לא השקיע מספיק עבור הנבחרת.
קריירה אתלטית > 1954 > שיאן עולם בריצת 1500 מטר ובריצת מייל

בתחרות שנערכה בטורקו, פינלנד ב-21 ביוני 1954 הוא קבע בריצת מייל שיא עולם חדש של 3:58.0 דקות, שיפור לשיא בן החודש וחצי של רוג'ר בניסטר מאנגליה (3:59.4 דקות) ובכך היה לאדם השני שרץ ריצה זו בפחות מ-4 דקות. שיאו זה החזיק מעמד 3 שנים וחודש ונשבר על ידי דרק איבוטסון מארצות הברית (3:57.2 דקות). תוך כדי הריצה קבע בריצת 1500 מטר שיא עולם חדש של 3:41.8 דקות, שיפור לשיא בן השבועיים של ווס סנטי מארצות הברית (3:42.8 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשנה וחודש ונשבר על ידי שנדור יארוש מהונגריה (3:40.8 דקות).
קריירה אתלטית > 1954 > סגן חבר העמים בריטי

במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בוונקובר, קולומביה הבריטית, קנדה ב-7 באוגוסט 1954 זכה במדליית כסף בריצת מייל, לאחר שירד מ-4 דקות בפעם השנייה בקריירה שלו בתוצאה של 3:59.6 דקות, אחרי רוג'ר בניסטר מאנגליה שקבע שיא משחקים חדש של 3:58.8 דקות ולפני ריץ' פרגוסון מקנדה (4:04.6 דקות).
קריירה אתלטית > 1956 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:42.0 דקות, אחרי רון דלייני מאירלנד (3:41.2 דקות) וקלאוס ריכצנהיים מגרמניה (3:42.0 דקות).
לימים סיפר כי לא חשב שניתן לרוץ מייל בפחות מארבע דקות, ומטרתו הייתה רק לשפר את שיא העולם של גונדר האג משוודיה.
נפטר ב-24 בפברואר 2022.
ג'ון לאווראק

| --- | --- |

ג'ון לאווראק בשנת 1950
 לידה:  19 בדצמבר 1885 בריזביין, קווינסלנד, אוסטרליה אוסטרליה
 פטירה:  4 בדצמבר 1957 (בגיל 71) בודרים, אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה 
 השכלה:  הצבא הבריטי  Brisbane Grammar School 
 השתייכות:  צבא אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  1905–1946 (כ־41 שנים)
 דרגה:  לוטננט גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  המסדר הוויקטוריאני המלכותי  מסדר האימפריה הבריטית  מסדר האמבט  אות השירות המצוין
 תפקידים אזרחיים
 מושל קווינסלנד
 
לויטננט ג'נרל סיר ג'ון דאדלי לאווראק (באנגלית: John Dudley Lavarack; 19 בדצמבר 1885 – 4 בדצמבר 1957) היה איש צבא ומדינאי אוסטרלי, שפיקד על הקורפוס האוסטרלי הראשון, שהיה היחידה הלוחמת העיקרית של צבא אוסטרליה במלחמת העולם השנייה. בין 1946 ל-1957 שימש כמושל קווינסלנד והיה יליד אוסטרליה הראשון ששימש בתפקיד זה.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת

לאווראק נולד בשכונה של בריזביין בשם "קנגורו פוינט". הוא התחנך בבית ספר בבריזביין שבו הייתה מגמה צבאית, ובה הצטיין. באוגוסט 1905 קיבל דרגת לוטננט בחיל התותחנים האוסטרלי. בתחילת 1913 הדריך בקורס קצינים בקולג' לפיקוד ומטה בקמברלי שבאנגליה.
מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוצב בתחילה לאווראק בתפקיד מטה במשרד המלחמה, ולאחר מכן שימש בדרגת מייג'ור כקצין הארטילריה של הדיוויזיה ה-22. בספטמבר 1915 הוצב בצרפת, אך הועבר לסלוניקי שביוון שם לחם בחזית המקדונית. ביולי 1916 הוצב בדיוויזיה האוסטרלית ה-2, ופיקד על יחידות תותחנים בקרבות על העיירה פוזייר (Pozières) בצרפת. כן לחם במסגרת הדיוויזיה האוסטרלית ה-5 בקרב על הסום וההתקדמות אל מעבר לקו הינדנבורג. במאי 1917 הועבר למפקדת הדיוויזיה האוסטרלית ה-1, שם פגש לראשונה בתומאס בליימי עמו פיתח יריבות. בתפקיד זה, בדרגת לוטננט קולונל לחם בקרב אמיין ובקרבות נוספים, בתפקידי פיקוד ומטה.
בין המלחמות

לאחר המלחמה שב לאווראק לאוסטרליה ושימש בתפקידי הדרכה בקולג' הצבאי בדאנטרון. הוא המשיך לעלות בסולם הדרגות, ושימש בתפקידים צבאיים שונים במערך ההדרכה באנגליה ובאוסטרליה. ביוני 1935 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ומונה לראש המטה הכללי של הצבא האוסטרלי.
מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הועלה לאווראק לדרגת לוטננט גנרל, וקיבל את הפיקוד על פיקוד הדרום של הצבא האוסטרלי. כאשר ב-1940 הוקם הקורפוס האוסטרלי הראשון, קיבל בליימי את הפיקוד על הקורפוס. לאווראק קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה האוסטרלית ה-7  במסגרת הקורפוס, תפקיד קרבי שהיה כרוך בהורדה לדרגת מייג'ור גנרל. הקורפוס נשלח לארץ ישראל לקראת השתתפות במערכה במדבר המערבי. ב-1941 נשלחה הדיוויזיה על ידי מפקד פיקוד המזרח התיכון הבריטי, ארצ'יבלד וייוול לטוברוק, ושם לחמה בהצלחה כנגד כוחותיו של ארווין רומל. לאחר פרישתו של בליימי מונה לאווראק למפקד הקורפוס הראשון, בדרגת לוטננט גנרל, ועמד בראש הקורפוס כאשר הקורפוס לחם במסגרת המערכה בסוריה ובלבנון כנגד אנשי צרפת של וישי. המערכה הסתיימה בהצלחה.
לאחר הצטרפות יפן למלחמה, נשלח הקורפוס אל המזרח הרחוק, והגיע ליאווה בינואר 1942. לאווראק נשלח לאוסטרליה ושם קיבל מינוי זמני של מפקד הצבא האוסטרלי, בעודו ממתין לבליימי שישוב מהמזרח התיכון ויקבל את התפקיד באופן קבוע. לאחר הגעתו של בליימי מונה לאווראק למפקד הארמייה הראשונה של הצבא האוסטרלי, שהייתה אחראית על הגנת קווינסלנד וניו סאות' ויילס. ב-1944 נשלח לעמוד בראש המשלחת הצבאית האוסטרלית לארצות הברית. באוגוסט 1946 שב לאוסטרליה, ופרש מהשירות הצבאי.
מושל קווינסלנד

ב-1946 קיבל על עצמו את תפקיד מושל קווינסלנד. בתפקיד זה שימש כנציג הכתר בקווינסלנד. התפקיד הוא תפקיד טקסי בעיקרו, המקביל לתפקיד המושל הכללי של אוסטרליה ברמה הלאומית. הוא היה יליד אוסטרליה הראשון ששימש בתפקיד זה, ויליד אוסטרליה השני ששימש כמושל. בתפקיד זה שימש כעשר שנים. לאחר מכן הוארכה כהונתו בשנה נוספת, אך בריאותו הרופפת הביאה לפרישתו לאחר ארבעה חודשים בינואר 1957. הוא הוחלף זמנית בידי סגנו, ומבחינה רשמית נותר בתפקיד, ומת בעודו מכהן בדצמבר של אותה שנה.
אותות ועיטורים

על שירותו במלחמת העולם הראשונה קיבל את אות השירות המצוין ואת צלב המלחמה הצרפתי. ב-1919 צורף למסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. בעקבות הצלחתו במערכה סוריה ובלבנון קיבל תואר אביר במסדר האימפריה הבריטית. ב-1954 קיבל תואר קצין במסדר הוויקטוריאני המלכותי וב-1955 תואר אביר במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
לאחר פטירתו נקרא על שמו מחנה צבאי בטאונסוויל שבקווינסלנד.
בנטפוכלס

צייר לא ידוע, מסיבת הבנטפוכלס ברומא, 1660
בנטפויכלס (בהולנדית: Bentvueghels, תרגום מילולי: "ציפורי נוצה") היה כינוי של אגודה-חבורת אמנים, שברובם היו הולנדים ופלמיים, שהתיישבו ופעלו ברומא משנת 1620 עד 1720. החבורה מנתה עשרות חברים במהלך השנים.
פעילויות

החברים בחבורה כללו ציירים, תחריטאים, פסלים ומשוררים. רובם התגוררו באזורים שונים בעיר (בעיקר בקהילות של סנטה מריה דל פופולו וסן לורנצו בצפון לוסינה, בצפון העיר) והתכנסו יחד למסיבות חברתיות ואינטלקטואליות. הקבוצה הייתה ידועה בטקסי החניכה שבה שהיו מלווים בשתייה לשוכרה, ששולמה על ידי היוזם של המפגש. חגיגות אלה, שלפעמים נמשכו 24 שעות, הסתיימו בצעדה קבוצתית לכנסיית סנטה קוסטנזה, הידועה בפופולריות באותה תקופה כמקדש של בכחוס. שם הם ערכו טקסים לבכחוס לפני הסרקופג של קונסטנטינה (נמצא במוזיאוני הוותיקן), שנחשב לקברה בגלל המוטיבים שישנם שם. אפשר לראות את רשימת של חברי האגודה באחת הקפלות הצדדיות של הכנסייה. נוהג זה נאסר סופית על ידי האפיפיור קלמנס האחד עשר בשנת 1720. אף על פי שבאגודה היו בעיקר אמנים פלמיים והולנדים, אושרו כמה חברים נוספים, ביניהם יואכים פון סנדרט, ולנטין דה בולון.
למרות האופי הרעשני של פעילויותיהם, נשמרה בתוך החבורה האיכות האינטלקטואלית. יואכים פון סנדררט, למשל, כתב בספרו (1675–1679), כי האירועים כללו "דיון מנומק, שנערך על ידי צרפתים ואיטלקים, כמו גם על ידי גרמנים והולנדים, כל אחד בלשונו שלו. "  כמו כן, קורנליוס דה ברוין כתב על הטקסים בחבורה זו, שנאלץ לעבור בשנת 1674 וערך מהחוויה כמה תחריטים שפרסם בשנת 1698.
בנטפויכלס והאקדמיה די סן לוקה

חברי הבנטפויכלס היו לעיתים קרובות בוויכוח עם האקדמיה של רומא סנט לוקה, שמטרתה הייתה להעלות ולהדגיש את עבודתם של "אמנים" מעל זו של אומן. מסיבה זו, לפני שיצאו לדרך לאיטליה, האמנים ניסו תחילה להיות חברים באגודת האמנים המקומית שלהם על שם ״סנט לוק״ כדי שיהיו להם מסמכים להראות עם הגעתם לרומא.
הנסיעות לאיטליה הפכו לטקס מעבר של אמנים הולנדים ופלמיים צעירים לאחר פרסום הספר Schilder-boeck של קרל ואן מנדר בשנת 1604. לעיתים קרובות המסע לאטליה היה קשה ובמקרים רבים גם מסוכן. אמנים היו משקיעים שנים להתאקלם ולהקלט בהגיעם לאיטליה, ומשתמשים בכישרונותיהם האמנותיים כדי לשלם את מחיר הנסיעה והקליטה. רבים מעולם לא הגיעו לאיטליה ורבים מעולם לא ניסו לנסוע חזרה ברגע שהם הגיעו לשם.
עם הגעתם, אמנים רבים היו אפוא מבוססים למדי בזכות ניסיון העבודה שלהם שנעשה לאורך הדרך. עם זאת, רבים לא פחות היו עדיין צעירים ולא ידועים. מה שלכולם היה בזמן שהגיעו לרומא, הייתה תחושה חזקה של ביטחון עצמי ביכולתם לחיות בזכות עבודתם, והחברות באקדמיה לא הייתה רלוונטיות רבה עבורם.
באופן מסורתי הודגשו התכונות הפשוטות של פעולות הבנטפויכלס על פני העשייה האינטלקטואלית והאמנותית שלהם. דייוויד לוין מציע במקום זאת כי "פדגוגיה אמנותית אקדמית, עם הדגש שלה על העתקה חוזרת, עשויה בהחלט הייתה להאיר על חברי הבנטפויכלס, כמבצעי פעולות פשוטות בניגוד לגישתם ההומניסטית האמיתית"  חלק מהאמנים האלה כמו פיטר ואן לאר, היה שייך לשני הארגונים.
חברי האגודה וכינויים

הפרסום המוקדם ביותר בו מוצגים חברי האגודה, הוא ספרו של ארנולד הוברקן, אמן וחרט שמעולם לא נסע לאיטליה, אך השתמש ברשימת החברים של בנטופיכלס כמקור לספרו, De groote schouburgh der Nederlantsche konstschilders en schilderessen, בשנת 1718. במידת האפשר הוא גם מביא את הכינוי של הצייר והערות ביוגרפיות שלו.
חברי הקבוצה המקוריים הוצגו גם הם בסדרת רישומים שנערכה בסביבות שנת 1620.  בין המופיעים ברישומים ניתן למנות את ברתולומאוס ברנברג, דירק ואן באבורן, פאולוס בור, קורנליוס שוט וסימון ארדה. בזמן שהציירים התקבלו לחניכות דרך האגודה, ניתנו לחברים כינויים שהיו לעיתים קרובות על שמות אלים וגיבורים קלאסיים, כמו בכחוס, קופידון, הקטור, אורפיאוס. לפעמים, לעומת זאת, הכינויים היו שנונים ועוקצניים בדומה לכלל הפעילויות של החבורה.
להלן מספר דוגמאות לשמות מהחברים באגודה עם כינוייהם הידועים: סיימון ארדה - "טובנייר" ("הקוסם"); יאן אסלין - "קרבטיה" ("סרטן קטן"); דירק ואן באבורן - "Biervlieg" ("זבוב הבירה"); דייוויד בק - "שרביט גולדן" ; יאן ואן בייגלרט - "אניאס" (אחד המייסדים); קורנליוס בלומרט - "חורף"; יאן פרנס ואן בלואמן - "אוריזונטה"; נורברט ואן בלואמן - "צ'פלוס"; פיטר ואן בלואמן - "סטנדארט" ; יאן בוקהורסט - "Lange Jan" ("ג'ון הגבוה");פאולוס בור - "אורלנדו"; קורנליס דה ברוין - "אדוניס"; אברהם ברויגל - "ריינגרף"; יאן בפטיסט ברויגל - "Meleager"; פיטר ואן לאר - "איל במבוצ'יו" ("בובה מכוערת")
יאן לינסן - "הרמפרודיטה"; יעקב לייזנס - "מפצח האגוזים"; הנדריק פרנס ואן לינט - "סטודי" ("מחקר"); יוהאן ליס - "פאן"
הערות שוליים

↑  Bentvueghels in Joachim von Sandrart's "Teutsche Academie", 1682
↑  Levine (1990), p. 217
↑  Corneille le Brun, A Voyage to the Levant: or Travels in the Principal Parts of Asia Minor. In: Cornelis de Bruijn. Voyages from Rome to Jerusalem and from Moscow to Batavia (Catalogue of an exposition in the Allard Pierson Museum Archived 11 February 2011 at the Wayback Machine, Amsterdam, 1998)
↑  Levine (1990), p. 219
↑  Haskell, p. 20.
↑  The drawings are currently housed in the Museum Boijmans Van Beuningen in Rotterdam.
↑  David Beck at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500115931  VIAF: 144153895   WorldCat (עם VIAF): 144153895 
צייר לא ידוע, מסיבת בנטופוכל ברומא, 1626
צייר לא ידוע, דיוקנאות של אנשי הבנטופוכלס, 1623
גארי גואו

| --- | --- |

 לידה:  1985 (בן 39 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  גארי בייקר
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה, פולידור רקורדס, The Canvas Room, The Whipping Club
 garygo.tv
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי בייקר, הידוע גם בשם הבמה שלו גארי גואו, הוא זמר בריטי, כותב שירים ומפיק. אלבום הבכורה שלו Gary Go יצא במאי 2009 ודורג במקום ה-22 במצעד האלבומים הבריטי. השיר Wonderful מתוכו הפך ללהיט. לאחר צאת האלבום יצא בייקר לסיבוב הופעות ברחבי בריטניה, אירופה וארצות הברית, סיבוב שבמהלכו התלווה לפרקים להופעותיהם של טייק ד'את, מיקה וליידי גאגא. בהמשך דרכו האמנותית שיתף פעולה עם זוכה פרס גראמי DJ Benny Benassi.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2006: So So... Ep
2007: The Diary of Rodney Harvey
2009: Napster Live Sessions
2009: Gary Go
2012: Now Was Once The Future
דיסקוגרפיה > סינגלים נבחרים

Wonderful
Cinema (שיר של בני בנאסי)
Just Dance
Give Me a Reason
ג'ון הופנר

| --- | --- |

ג'ון הופנר, דיוקן עצמי, סביבות 1800
 לידה:  4 באפריל 1758 וייטצ'אפל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 בינואר 1810 (בגיל 51) וייטצ'אפל, הממלכה המאוחדת 
 יצירות ידועות:  Mrs. Moncrieff 
 בן או בת זוג:  Phoebe Hoppner 
 צאצאים:  Belgrave Hoppner, Lascelles Hoppner, Henry Parkyns Hoppner 
 
ג'ון הופנר (באנגלית: John Hoppner;‏ 4 באפריל 1758 – 23 בינואר 1810) היה צייר פורטרטים אנגלי, שהושפע רבות מג'ושוע ריינולדס, שזכה לתהילה כצייר מבריק.
ראשית חייו

הופנר נולד בווייטצ'אפל בלונדון, בן להורים גרמנים - אמו הייתה אחת מהמלוות הגרמניות בארמון המלוכה. המלך ג'ורג' גילה עניין וחסות אבהית על הילד הצעיר שהולידו שמועות, כי ייתכן שהיה בנו הלא לגיטימי.
הופנר הפך לנער מקהלה בקפלה המלכותית, אך גילה נטייה חזקה לאמנות, בשנת 1775 נכנס לאקדמיה המלכותית לאמנויות. בשנת 1778 זכה במדליית כסף, ובשנת 1782 קיבל את פרס האקדמיה הגבוה ביותר, מדליית הזהב לציור היסטורי, שנושאו היה המלך ליר.
קריירה

הופנר הציג לראשונה באקדמיה המלכותית בשנת 1780. אהבתו הראשונה הייתה לציורי נוף, אך הצורך בפרנסה חייב אותו לפנות לעסק המשתלם יותר של ציור פורטרטים. הצלחתו הייתה גדולה, וקהל הפונים אליו היו מהמפורסמים והעשירים ביותר, והיה היריב הגדול ביותר של תומאס לורנס ותומאס פיליפס.
לעיתים נדירות הוא ניסה לצייר נושאים אחרים. הנסיך מוויילס ביקר אותו לעיתים קרובות, ורבים מהדיוקנאות הטובות ביותר שלו נתלו בארמון סנט ג'יימס, בעיקר אלה של הנסיך עצמו, הדוכס והדוכסית מיורק, לורד רודני ולורד נלסון. ציוריו האחרים כללו את סר וולטר סקוט, הדוכס מוולינגטון, הנרי בארטל פרר וסר ג'ורג' ביומונט.
יצירותיו המצליחות ביותר היו דיוקנאותיו של נשים וילדים. עבודותיו זכו להערצה רבה בזכות הברק וההרמוניה של הצביעה. אחרי תקופת שפל מסוימת, הופעתן של כמה מתמונותיו הטובות הראתה כי תהילתו כצייר הייתה מבוססת.
באופן יוצא דופן, צייר הופנר את הרקע של הדיוקן באורך מלא של שרלוט, הרוזנת טלבוט, שמיוחס לתומאס גיינסבורו בשנת 1788, השנה בה מת גיינסבורו. הוא נמצא כעת בגלריה לאמנות ציבורית של דנידין.
חיים אישיים

הופנר היה איש בעל כוח משיכה חברתית ובעל השכלה רחבה - איש העולם.
הוא התחתן עם פיבי רייט, בתו של הפסלת ילידת אמריקה, פיישנט רייט. נולדו להם חמישה ילדים, ומעט ידוע על הצעירים, ביניהם:
קתרין המפדן הופנר (1784–1828), עורכת דין, בחברת הודו המזרחית
ריצ'רד בלגרב הופנר (1786–1872), הקונסול הכללי הבריטי, ונציה, וחברו של לורד ביירון
וילסון לסקל הופנר (1788-?), אמן
הנרי פרקינס הופנר (1795–1833), קצין הצי המלכותי, חוקר הארקטי, שרטט / אמן
מוות

בשנותיו המאוחרות יותר סבל הופנר ממחלה כרונית של הכבד. הוא נפטר ב־23 בינואר 1810.
גלריה

ד"ר מטיאס הופמן
לורד נלסון
ג'וגינה מאדכן ובנה
אליסה הרברט כילדה
ויליאם קלבאר
פרדריקה מפרוסיה
ליידי קרליין האריס
מיס דוטין
מיס וילאמס
הנסיכה סופיה
הערות שוליים

↑  William Cosmo Monkhouse, Hoppner John, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 27
↑  Timothy Cole, John Charles Van Dyke, Old English masters, New York : The Century Co., 1902
↑  Skipton, H. P. K. John Hoppner (Methuen & Co, 1905)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452549905171  PLWABN: 9810660668705606  AAG: 974  AGSA: 13515  BNE: XX1182798  BnF: cb149577138 (data)  GND: 128508175  ISNI: 0000 0000 8338 9824  KulturNav: a24bf73f-b83e-46f9-b946-52b21f844647  LCCN: nr97042998  NGV: 1030  NKC: xx0124111  NLA: 35656271  NTA: 067855466  RKD: 39708  SNAC: w6mg9604  SUDOC: 130111287  Trove: 1029308  ULAN: 500013173  VcBA: 495/265653  VIAF: 5199880   WorldCat (עם VIAF): 5199880
גארי האנט

גארי האנט (באנגלית: Gary Hunt, נולד ב-11 ביוני 1984), הוא ספורטאי בריטי אשר עוסק בקפיצה למים מגובה רב. היה לאלוף העולם (בגברים) בקפיצה למים מגובה של כ-27 מטרים באליפות העולם השש עשרה בשחייה, שנת 2015.
ביוגרפיה > 2013 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד, שנת 2013, זכה האנט במדליית כסף, בתחרות הראשונה בתולדות אליפויות העולם ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 589.30 נקודות, אחרי אורלנדו דוקה מקולומביה (590.20 נקודות) ולפני יונתן פארדס ממקסיקו (578.35 נקודות).
ביוגרפיה > 2015 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 זכה האנט במדליית זהב, בתחרות ממקפצה של 27 מטר, בתוצאה של 629.30 נקודות, לפני יונתן פארדס (596.45 נקודות) וארטם סילצ'נקו מרוסיה (593.95 נקודות).
ג'ין מארש

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1934 (בת 90) סטוק ניוינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1953 
 בן או בת זוג:  ג'ון פרטווי (2 באפריל 1955–8 באוגוסט 1960) 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (1975)  קצינה במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ין לינדזי טורן מארש (באנגלית: Jean Lyndsey Torren Marsh; נולדה ב-1 ביולי 1934) היא שחקנית ותסריטאית אנגלייה. היוצרת בשיתוף עם איילין אטקינס של סדרות הדרמה "על אדונים ומשרתים" ו"בית אליוט". ב-1975 זכתה בפרס אמי על תפקידה כרוז באק בסדרה "על אדונים ומשרתים".
ביוגרפיה

מארש נולדה בסטוק ניואינגטון שבלונדון. אמה, אמלין סוזאנה ניינטינגל פופי, הייתה ברמנית ומלבישה בתיאטרון. אביה, הנרי צ'ארלס ג'ון מארש היה איש תחזוקה.
במהלך שנות החמישים והשישים הופיעה מארש פעמים רבות בתוכניות טלוויזיה בריטיות ואמריקאיות. ביניהן "אזור הדמדומים", בה שיחקה בת-לוויה רובוטית בפרק "The Lonely". היא שיחקה בסדרות "העולם המופלא של וולט דיסני" (1961), "Gideon's Way" ‏ (1965), "אני מרגל" (1967), "המלאך" (ארבעה פרקים), ובסדרת המדע בדיוני הבריטית UFO (1970)
היא הופיעה פעמים אחדות בסדרת המדע בדיוני של ה-BBC "דוקטור הו". בשנת 1965 שיחקה לצידו של ויליאם הרטנל, בתור העלמה ג'ואנה, אחותו של ריצ'רד לב-הארי בסדרה "The Crusade" שבעונה 2. בהמשך חזרה לסדרה כשרה קינגדום, המלווה של הדוקטור בסדרה "The Daleks' Master Plan" בעונה 3. מארש חזרה וגילמה את דמותה של שרה קינגדום בתסכיתי אודיו של "דוקטור הו" בשנים 2007–2009. כמו כן השתתפה בסדרה "Battlefield" משנת 1989, ובתסכית "The Wishing Beast".
מארש גילמה את דמותה של ברטה מייסון, אשתו המטורפת של רוצ'סטר, בעיבוד לרומן "ג'יין אייר" בסרט שיצא ב-1970 בכיכובם של ג'ורג' סי סקוט וסוזאנה יורק, ובבימויו של דלברט מאן.
מארש יצרה את סדרת הדרמה התקופתית "על אדונים ומשרתים" יחד עם השחקנית איילין אטקינס, היא גילמה את דמות המשרתת רוז באק לאורך כל הפרקים בסדרה, שנמשכה משנת 1971 עד 1975. הסדרה הייתה פופולרית בארצות רבות כולל ארצות הברית. בשנת 1975 זכתה מארש בפרס אמי על תפקידה בסדרה, והייתה מועמדת לפרס גם בשנים 1974 ו-1976. כמו כן הייתה מועמדת פעמיים לפרס גלובוס הזהב על אותו תפקיד. עוד הופיעה בטלוויזיה מארש בתפקידי אורח שונים, ובתפקיד משנה בסדרה "9 עד 5", שלא זכתה להצלחה רבה.
בקולנוע היא הופיעה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "פרנזי" ובסרט "הנשר נחת" בתפקיד גברת גריי. בסרטי הפנטזיה "בחזרה לארץ עוץ" ו"וילו והנסיכה" גילמה את דמות המלכה בברמודה המרושעת.
מארש ואטקינס יצרו סדרת דרמה תקופתית נוספת בשם "בית אליוט" שהופקה בשנים 1991 ו-1992. הפעם היא לא שיחקה בסדרה, אך כתבה את התסריט לפרקים אחדים. ב-1994 כיכבה בהפקה מחודשת של סדרת המדע בדיוני לילדים " The Tomorrow People" של ערוץ ניקלודאון. בין 2000 ל-2002 הופיעה בסדרה "The Ghost Hunter".
ב-2007 בתיאטרון הווסט אנד בחידוש למחזה בואינג בואינג. ב-2007 השתתפה בעיבוד מחודש של תבונה ורגישות מאת ג'יין אוסטן של ה-BBC. כמו כן הופיעה בסדרה "עור רגיש" לצידה של ג'ואנה לאמלי. בדצמבר 2008 הופיעה במיני סדרה "Crooked House".
מארש הייתה נשואה לשחקן ג'ון פרטווי (שהיה הדוקטור השלישי בסדרה דוקטור הו) מ-1955 עד לגירושיהם ב-1960. היא התגוררה בבוקספורד בברקשייר עד ל-2006 ואחר כך עברה לברמונדסיי שבדרום לונדון.
ביוני 2012 קיבלה תואר אבירות, בדרגת "קצינת מסדר האימפריה הבריטית" (OBE).
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 |  | Lady Godiva Rides Again | מתחרה בתחרות יופי | ללא קרדיט |
| 1953 |  | The Limping Man | הבת של בעלת הבית |  |
| 1954 |  | The Love Lottery | רקדנית | ללא קרדיט |
| 1959 | הפרוטה והירח | The Moon and Sixpence | אטה | סרט טלוויזיה |
| 1961 |  | The Magical World of Disney | אנדריאן | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1961 | רומן אביבי | The Roman Spring of Mrs. Stone | אישה במסיבה |  |
| 1963 | קלאופטרה | Cleopatra | אוקטביה |  |
| 1964 |  | Unearthly Stranger | מיס באלארד |  |
| 1967 | צ'ארלי באבלס | Charlie Bubbles | מלצרית |  |
| 1968 |  | The Limbo Line | דיליס |  |
| 1970 | ג'יין אייר | Jane Eyre | גברת רוצ'סטר |  |
| 1971–1975 | על אדונים ומשרתים | Upstairs, Downstairs | רוז | סדרת טלוויזיה |
| 1972 | פרנזי | Frenzy | מוניקה ברלינג |  |
| 1973 |  | Dark Places | ויקטוריה |  |
| 1976 | הנשר נחת | The Eagle Has Landed | ג'ואנה גריי |  |
| 1977 | משפחת וולטון | The Waltons | הילרי פון קליסט | בפרק "The Hiding Place" |
| 1980 |  | The Changeling | ג'ואנה ראסל |  |
| 1985 | בחזרה לארץ עוץ | Return to Oz | האחות וילסון / מומבי |  |
| 1988 | ווילו והנסיכה | Willow | המלכה באוומורדה |  |
| 1989 | דוקטור הו | Doctor Who | מורגן | בתת-סדרה "Battlefield" |
| 1989 | ילדות בכפר | Danny The Champion Of The World | מיס האנטר | סרט טלוויזיה |
| 1994 | בעקבות הסוד האפל | Fatherland | אנה פון האגן |  |
| 1996 | הטבעת | The Ring |  | סרט טלוויזיה |
| 2000 |  | Monarch | המלכות |  |
| 2000–2001 |  | The Ghost Hunter | גברת קרוקר | סדרת טלוויזיה |
| 2002 | הולבי סיטי | Holby City | ורה אנגלס | בפרק "Pills and Frills" |
| 2003 | ראש העיר קסטרברידג' | The Mayor of Casterbridge | מוכרת הפורמיטי | סרט טלוויזיה |
| 2007 | עור רגיש | Sensitive Skin | ליזי גלבריית' | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2008 | תבונה ורגישות | Sense & Sensibility | גברת פרארס | מיני-סדרה |
| 2010 | הכובד | The Heavy | גברת מייסון |  |
| 2010–2012 | על אדונים ומשרתים | Upstairs, Downstairs | גברת רוז באק | סדרת טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  Jean Marsh Biography (1934-)
| פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה |
| --- | --- | --- |
| 1952‏-1970 | הלן הייז (1952) • לורטה יאנג (1954) • לורטה יאנג (1956) • לורטה יאנג (1959) • ברברה סטנוויק (1961) • ברברה סטנוויק (1966) • ברברה ביין (1967) • ברברה ביין (1968) • ברברה ביין (1969) • סוזן המפשייר (1970) |  |
| 1971‏-1990 | סוזן המפשייר (1971) • גלנדה ג'קסון (1972) • מייקל לרנד (1973) • מייקל לרנד (1974) • ג'ין מארש (1975) • מייקל לרנד (1976) • לינדזי וגנר (1977) • סדה תומפסון (1978) • מארייט הרטלי (1979) • ברברה בל גדס (1980) • ברברה בבקוק (1981) • מייקל לרנד (1982) • טיין דיילי (1983) • טיין דיילי (1984) • טיין דיילי (1985) • שרון גלס (1986) • שרון גלס (1987) • טיין דיילי (1988) • דיינה דלייני (1989) • פטרישיה ווטיג (1990) |  |
| 1991‏-2010 | פטרישיה ווטיג (1991) • דיינה דלייני (1992) • קתי בייקר (1993) • סילה וורד (1994) • קתי בייקר (1995) • קתי בייקר (1996) • ג'יליאן אנדרסון (1997) • כריסטין לאטי (1998) • אידי פאלקו (1999) • סילה וורד (2000) • אידי פאלקו (2001) • אליסון ג'ני (2002) • אידי פאלקו (2003) • אליסון ג'ני (2004) • פטרישה ארקט (2005) • מרישקה הרגיטאי (2006) • סאלי פילד (2007) • גלן קלוז (2008) • גלן קלוז (2009) • קירה סדג'וויק (2010) |  |
| 2011-היום | ג'וליאנה מרגוליס (2011) • קלייר דיינס (2012) • קלייר דיינס (2013) • ג'וליאנה מרגוליס (2014) • ויולה דייוויס (2015) • טטיאנה מסלני (2016) • אליזבת מוס (2017) • קלייר פוי (2018) • ג'ודי קומר (2019) • זנדאיה (2020) • אוליביה קולמן (2021) • זנדאיה (2022) • שרה סנוק (2023) ‏•‏‏ אנה סוואי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330036805171  PLWABN: 9810613134105606  BIBSYS: 90820344  BnF: cb14203667q (data)  ISNI: 0000 0001 1476 6072  LCCN: n78023866  MusicBrainz: d78abab5-b886-4374-ae66-276aa0a96bb9  NKC: xx0036326  NLA: 35871997  NLK: KAC2020R6328  NTA: 111998786  RERO: 02-A003564612  SUDOC: 220299323  VIAF: 85526187   WorldCat (עם VIAF): 85526187
ג'ין סטייפלטון

| --- | --- |

ג'ין סטייפלטון בשנת 1977
 לידה:  19 בינואר 1923 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  31 במאי 2013 (בגיל 90) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פנסילבניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1941–2001 (כ־60 שנה)
 צאצאים:  ג'ון פוטץ, פמלה פוטץ'
 פרסים והוקרה:  3 פרסי אמי   2 פרסי גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ין סטייפלטון (באנגלית: Jean Stapleton; ‏19 בינואר 1923 – 31 במאי 2013) הייתה שחקנית טלוויזיה, קולנוע ותיאטרון אמריקאית, עם קריירה שהשתרעה על פני יותר מחמישה עשורים. נודעה בעיקר בזכות גילום דמותה של אדית' בנקר בקומדיית המצבים "הכל נשאר במשפחה". זכתה בשלושה פרסי אמי ובשני פרסי גלובוס הזהב.