stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפואה בשבת
סוגי חולים

חז"ל הבחינו בין שלושה מקרים עיקריים:
חולה שיש בו סכנה: כאשר ישנו מצב של פיקוח נפש, או אפילו במקרה של ספק פיקוח נפש, נדחית השבת מפני חיי האדם, על פי הכלל פיקוח נפש דוחה שבת. דיניו יתבארו להלן.
חולה שאין בו סכנה: כאשר אדם סובל ממחלה שאין בה חשש ל'פיקוח נפש', אך מחמת המחלה נפל למשכב או שהמחלה היא בכל גופו. במקרים אלו הותר לרפאותו אף אם לשם כך נצרכים לעבור על אחד מאיסורי שבת מדרבנן. בתנאים מסוימים מותר אף לעבור על איסורי דאורייתא, כגון אם יעשו זאת על ידי אמירה לנכרי ועוד, ראו להלן.
מיחוש: בריא שיש לו כאבים אך אינו בגדר 'חולה'. במקרים אלו חששו חז"ל לשחיקת סממנים בשבת לעשיית תרופה, דבר האסור משום מלאכת טוחן. עם זאת, התירו חז"ל צורכי רפואה לאדם שמצטער כל כך עד שנחשב שחלה בכל גופו. כיום שרוב התרופות מיוצרות בייצור מסחרי, וצורת הרקיחה השתנתה מזמן התלמוד דנו הפוסקים אם ישנה אפשרות להקל בגזירה זו.
חולה שיש בו סכנה > פיקוח נפש

במשנה מסכת יומא מובא לראשונה ההיתר לחלל שבת אף מפני ספק פיקוח נפש. כך נאמר ”ועוד אמר רבי מתיא בן חרש החושש בגרונו מטילין לו סם בתוך פיו בשבת מפני שהוא ספק נפשות וכל ספק נפשות דוחה את השבת”.
בנוסף בתלמוד מובא ניסיונות של תנאים ללימוד הלכה זו ממקורות שונים, לבסוף מובא בשם האמורא שמואל שיש ללמוד דין זה מהפסוק ”אֲשֶׁר יַעֲשֶׂה אֹתָם הָאָדָם וָחַי בָּהֶם”, כלומר - ראה שיהא חי וודאי בעשיית המצוות ולא יבוא מהם לידי ספק סכנה.
וכבר היה רבי ישמעאל ורבי עקיבא ורבי אלעזר בן עזריה מהלכין בדרך, ולוי הסדר ורבי ישמעאל בנו של רבי אלעזר בן עזריה מהלכין אחריהן. נשאלה שאלה זו בפניהם: מניין לפקוח נפש שדוחה את השבת?... אמר רב יהודה אמר שמואל: אי הואי התם הוה אמינא: דידי עדיפא מדידהו, וָחַי בָּהֶם - ולא שימות בהם.
 אמר רבא: לכולהו אית להו פירכא, בר מדשמואל דלית ליה פרכא.
זריזות בפיקוח נפש, שאלת רופא, שאלת רב

במקרים של פיקוח נפש, או ספק ואפילו ספק ספקא, ישנה מצווה לחלל שבת. על פי התלמוד יש לטפל בחולה במהירות האפשרית, כך שאסור להשתהות אף בשביל שאלת רב, והשואל רב במקרה זה נחשב כשופך דמים, בנוסף מצוין שאף על הרב מוטלת האחריות לפרסם היתר זה, וגנאי הוא לרב שנשאל על כך.
בנוסף כל התחסדות מצד החולה, שלא לחלל נחשבת כחסידות של שטות, ויש להכריחו לקבל את הטיפול המתאים.
מהירות ויעילות בטיפול החולה באה לידי ביטוי בכמה מישורים: לדוגמה ישנה עדיפות לחילול על ידי בני אדם גדולים ומיומנים בדווקא. לדעת הרמב"ם יש עדיפות לעשות חילול זה על ידי דמות רבנית כדי לפרסם היתר זה.
דוגמה נוספת: חילול מיותר בדיעבד כלומר אם לצורך החולה נעשו חילולי שבת שבדיעבד התברר שלא נצרכו, אין שום איסור ואף נחשב כעושה מצווה, כך נאמר בתלמוד ”אמר רבה: חולה שאמדוהו לגרוגרת אחת, ורצו עשרה בני אדם והביאו עשרה גרוגרות בבת אחת - פטורין, אפילו בזה אחר זה, אפילו קדם והבריא בראשונה”
זריזות בפיקוח נפש, שאלת רופא, שאלת רב > הגבלות

במדה ואפשר, אין לגרום חילול שבת מיותר, לדוגמה אם יש צורך לתלוש מהעץ פרי לצורך רפואת חולה, עדיף לתלוש ענף שיש בו פירות מרובים יותר.
ישנם הגבלות נוספות שבהם ישנה מחלוקת בין הפוסקים, כגון:
דחויה או הותרה - במדה וישנה אפשרות לחלל את השבת בדרך הלכתית שחומרת החילול פחותה כמו בשינוי, על ידי גוי, מלאכה שאינה מתקיימת, על ידי שנים ועוד, ובאופו שאינו מסכן את החולה, ישנה מחלוקת רחבה בין הפוסקים. יש הסוברים שחילול שבת הותר באופן גורף, ואין צורך לנסות ולהמעיט באיסורים (=הותרה), מנגד ישנם הסבורים שיש לצמצם בחילולי שבת (=דחויה).
אחת ההשלכות למחלוקת זו היא העדיפות לחלל את השבת על ידי גויים או קטנים (במקום שאפשר): לדעת הסוברים שהשבת הותרה יש לבצע את החילול על ידי יהודי ולא על ידי גוי, כך פסק גם בספר שולחן ערוך. אולם לדעת הסוברים שהשבת דחויה, יש אפשרות להעדיף חילול שבת על ידי גוי, כסברא זו פסק הרמ"א וכאשר אין גוי - עדיף שיהודי יעשה את המלאכה בשינוי.
פעולות שאין במניעתם משום סכנה, אולם כך דרך הטיפול בחולה ביום חול, דעת השולחן ערוך להתיר אולם בספר משנה ברורה כתב שיש להחמיר באיסורי תורה.
לכל הדעות, בחילול שבת הנצרך לחולה אך אינו קשור באופן ישיר לחולה, יש לבצע את המלאכות בשינוי.
זריזות בפיקוח נפש, שאלת רופא, שאלת רב > אבחון

במקרה ועל פי אבחנת רופא מדובר בסכנת חיים, אף אם החולה לא מאשר זאת, יש לחלל את השבת. בנוסף אף אם לדעת רופא אין סכנה, והחולה מרגיש שמדובר בסכנת חיים יש לחלל את השבת על פי הכלל ההלכתי 'לב יודע מרת נפשו'.
במקרה של מחלוקת בין הרופאים, יש לחלל מספק, על פי הכלל 'ספק נפשות להקל'.
באם אין רופא, אפשר לחלל את השבת על פי דעתו של אדם הטוען שמתמצא בנושא ולדבריו יש סכנה (אפילו אם אומר שמדובר בספק), אולם אין לקבל אבחנה זו כשהיא כנגד אבחנת רופא.
עם זאת, אסור לחלל שבת על רפואה שתועלתה אינה מוכחת, אלא רק אלא רפואה שהיא ידועה לכול.
זריזות בפיקוח נפש, שאלת רופא, שאלת רב > סוגי מחלות שמחללים מיד

בתלמוד מובא סוגי מחלות שיש לחלל את השבת באופן מיידי, ואין צורך באבחון רופא הקובע שמדובר בסכנה, מהם:
חום גבוה שלא ידועה סיבתו, נחשב כחולה שיש בו סכנה. פוסקים שונים נחלקו במדת החום הנחשבת כספק סכנה שהמיקל שבהם הרב משה פיינשטיין הסבור שחום מעל 38.3 מעלות צלזיוס נחשב כחולה שיש בו ספק סכנה, דעות נוספות 39 40. .
לקויות שונות בעיניים, בתלמוד מובא פירוט כמו עיין ששותת ממנה ציר, דמעות, דם או חום בעיין.
חולי באיברים פנימיים, (מכה של חלל) והם כל האיברים הפנימיים כולל השיניים, הפוסקים הגבילו היתר זה רק כאשר קיים קלקול באיברים אלו, ולא בכאב בלבד.
חתך על ידי ברזל.
מכה שעל גב היד ועל גב הרגל, כיום לא ידוע על מחלה כזו.
חולה שאין בו סכנה

איסורי דאורייתא: חולה שאין בו סכנת חיים, אסור לו או לישראל אחר לחלל בעבורו שבת בדברים הנוגעים לאיסורי תורה.
איסורי דרבנן: לעומת זאת באיסורי דרבנן, יש דעות שונות בראשונים, שכן בתלמוד הובאו כמה דוגמאות בהן הותר לישראל לעבור על איסורי דרבנן בשביל חולה שאין בו סכנה, כמו "להחזיר את השבר" או "להעלות אוזניים ואונקלי". לדעת הרא"ש והרשב"א יש להתיר איסורי דרבנן באופן גורף, לדעת הר"ן יש להתיר רק במקרים שישנה סכנה לאיבוד האבר, שכן הדוגמאות שבתלמוד הם רק במקרים אלו. דבריו מבוססים על דברי הרמב"ן, שהוסיף שבשינוי יהיו מותרות כל מלאכות דרבנן. כדעה זו נפסק בשולחן ערוך.
איסור מוקצה: הותר.
על ידי גוי: ככלל, בעבור חולה שאין בו סכנה התירו חז"ל איסור אמירה לנכרי באופן גורף, אף אם הנכרי עושה מלאכות שאסורות מן התורה. כך נאמר בתלמוד ”כדרב עולא בריה דרב עילאי, דאמר: כל צרכי חולה נעשין על ידי ארמאי בשבת. וכדרב המנונא, דאמר רב המנונא: דבר שאין בו סכנה - אומר לנכרי ועושה.” אם החילול לא נחוץ בדווקא לשבת זו אין להתיר אמירה לנכרי.
חולה שאין בו סכנה > דוגמאות לחולה שאין בו סכנה

נפל למשכב
חלה כל גופו אף אם לא נפל למשכב
צער גדול
מתהלך כבריא, אך עלול להגיע לכלל סכנה או ליפול למשכב אם לא יקבל הטיפול הדרוש (כגון חולי קצרת, מחלת לב, מחלת הנפילה ויולדת מיום ה-8 עד יום ה-30 ללידה).
חולה שאין בו סכנה > סכנת אבר

חולה עם סכנת אבר עשוי הלכתית להיחשב כחולה שאין בו סכנה. אך בזמנינו נפסק, על פי דעת הרופאים, כי כמעט כל סכנת אבר עלולה להתפתח גם לפיקוח נפש, וספק נפשות להקל, על כן נחשב כחולה שיש בו סכנה.
מיחושים > גזירת שחיקת סממנים

שימוש בתרופות בשבת לאדם הסובל מכאבים בלבד, נאסר בתלמוד באיסור דרבנן כהרחקה מאיסור מלאכת טוחן, איסור זה נובע משימוש בתרופות שנעשו בעבר כמעט כולם על ידי שחיקה של צמחי מרפא ("גזירת שחיקת סממנים"), מחשש זה גזרו חז"ל שאין להשתמש בכל תרופה שהיא בשבת. בעקבות איסור זה כל התרופות אסורים אף בטלטול והם באיסור מוקצה.
במקרה של מחלה רצינית אפילו שאין בה סכנת חיים מותר להשתמש בכל תרופה שהיא. כמו כן רפואה שאיננה נעשית על ידי סממנים, מותרת בשבת. בין הדברים המותרים יש למנות הרחת טבק להקלה במערכת הנשימה, גמיעת ביצה לצחצוח הקול, מציצת סוכריות דבש לצרידות, שתית ערק לסובל מכאב קל בשיניו,, להשתמש במד חום (כספית) אכילת מלפפון כהקלה לצרבת, תרופות להרגעה, כדורים למניעת הריון ויאגרה, ריטלין.
בין התרופות שנאסרו לשימוש תרופה לשלשול, או הגורמת להקאה, שימוש בטיפות אף ועוד. 
ישנם תרופות שנחלקו בהם הפוסקים אם הם בכלל הגזירה כמו השימוש באספירין. אקמול, שימוש בוויטמינים בכדורי שינה ומרץ. שימוש בסודה לשתייה מהולה במים למניעת צרבת שימוש בנרות (פתילה). שימוש בבקבוק חם או במריחת משחה על הגוף.
ראו גם

התירו סופן משום תחילתן
לב יודע מרת נפשו
מעבורת החלל צ'לנג'ר

מעבורת החלל צ'לנג'ר
מעבורת החלל צ'לנג'ר (כינוי מקצועי: OV-099) הייתה מעבורת החלל השנייה של נאס"א אחרי קולומביה. צ'לנג'ר שוגרה לחלל לראשונה ב־4 באפריל 1983 והתפוצצה בעת השיגור העשירי שלה, ב־28 בינואר 1986.
היסטוריה

צ'לנג'ר הייתה אחת משתי מעבורות החלל אשר נהרסו כתוצאה מתאונה במהלך המשימה, השנייה הייתה קולומביה. מעבורת החלל אנדוור הוכנסה לשירות שש שנים אחרי התפוצצות צ'לנג'ר והחליפה אותה בחלק מהמשימות.
שברי המעבורת נשמרים בבונקר טילים (אנ') בבסיס חיל האוויר בפלורידה. מפעם לפעם נשטפים שברים נוספים לחופי פלורידה, ואז הם נאספים ומועברים לבונקר לצורך שמירה.
ב-1996 התגלו בחוף שני שברים מהאגף השמאלי של המעבורת. אחד מהם מוצג במתחם המבקרים של מרכז החלל קנדי, יחד עם מסגרת חלון תא הטייס ממעבורת החלל קולומביה, שהתפרקה במהלך חזרתה לאטמוספירה ב-2003.
בנובמבר 2022 נמצא באזור בסיס החלל בקייפ קנוורל, בקרקעית האוקיינוס האטלנטי לא רחוק מחופי פלורידה, חלק גדול מהמעבורת צ'לנג'ר הקבור בחול, ובינתיים הוחלט להשאירו במקומו בים.
מבנה

צ'לנג'ר הורכבה בעזרת גוף STA-099 שנבנה תחילה כניסוי. STA-099 לא תוכנן לשמש לטיסות חלל, והתוכנית המקורית הייתה לשנות ולהתאים את גוף המעבורת הניסויית אנטרפרייז (OV-101) לשימוש בחלל, אולם מדעני נאס"א גילו כי יהיה הרבה יותר זול להשתמש ב־STA-099.
טיסות

מעבורת החלל צ'לנג'ר טסה 10 טיסות, שהתה בחלל 62.41 ימים, השלימה 995 סיבובים סביב כדור הארץ וטסה 25,803,940 מיילים (41,527,416 ק"מ) כולל המשימה האחרונה שלה.
| # | תאריך | משימה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 4 באפריל 1983 | STS-6 | תוכנית לפריסת TDRS-1. במהלך הטיסה מבוצעת הליכת החלל הראשונה במסגרת תוכנית מעבורות החלל. |
| 2 | 18 ביוני 1983 | STS-7 | תוכנית לפריסת 2 לווייני תקשורת. במהלך הטיסה סאלי רייד הופכת לאישה האמריקאית הראשונה בחלל. |
| 3 | 30 באוגוסט 1983 | STS-8 | תוכנית לפריסת Insat-1B. גויאון סלופורד הופך לאפרו-אמריקאי הראשון בחלל. הפעם הראשונה בה מעבורת חלל ממריאה ונוחתת בלילה. |
| 4 | 3 בפברואר 1984 | STS-41-B | תוכנית לפריסת 2 לווייני תקשורת (שלא הצליחו להמשיך למסלולם התקין). הליכת החלל ללא כבל מחבר למעבורת הראשונה. |
| 5 | 6 באפריל 1984 | STS-41-C | משימת שירות ללוויין סולר מקס. |
| 6 | 5 באוקטובר 1984 | STS-41-G | תוכנית לפריסת לוויין למדידת קרינת כדור הארץ. זו המשימה הראשונה שבצוות שלה שתי נשים, קתרין ד. סוליבן היא האישה האמריקאית הראשונה שמבצעת פעילות חוץ-רכבית בחלל (הליכת חלל), ומרק גרנוא הופך לקנדי הראשון בחלל. |
| 7 | 29 באפריל 1985 | STS-51-B | נשאה את מעבדת החלל 3. |
| 8 | 29 ביולי 1985 | STS-51-F | נשאה את מעבדת החלל 2. |
| 9 | 30 באוקטובר 1985 | STS-61-A | נשאה את מעבדת החלל הגרמנית D-1. |
| 10 | 28 בינואר 1986 | STS-51-L | המעבורת התפוצצה בזמן השיגור ושבעת האסטרונאוטים ששהו על סיפונה נהרגו. |
הצ'לנג'ר בתרבות

ב-2020 הוציאה נטפליקס מיני-סדרה בת ארבעה פרקים המתארת את השלבים שהובילו למשימתה האחרונה של הצ'לנג'ר.
ספינת החלל USS Challenger מהפרק "Timelines" בסדרה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר" קיבלה את שמה כמחווה למעבורת החלל צ'לנג'ר. מספרה הסידורי של ספינת החלל הבדיונית הוא NCC-71099, רמז למספרה הסידורי של הצ'לנג'ר OV-099.
ראו גם

אסון צ'לנג'ר
משימות מעבורות החלל
הערות שוליים

1 2  , ירון דרוקמן, נמצא חלק גדול ממעבורת החלל צ'לנג'ר שהתפוצצה ב-1986, באתר ynet, 11 בנובמבר 2022
↑  הסרט באתר נטפליקס
↑  Star Trek Encyclopedia (4th ed., vol. 1, p. 131)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601544605171  GND: 4224126-1  LCCN: n83155337  NKC: kn20030424007  SNAC: w6xj0f3f  VIAF: 170078796   WorldCat (עם VIAF): 170078796
ממבה

| ממבה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: קשקשאים
סדרה:: נחשים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
תת־משפחה:: פתנים
סוג:: ממבה
שם מדעי
 Dendroaspis ‏שלגל, 1848
תחום תפוצה


ממבה ירוקה מזרחית
מַמְבָּה (שם מדעי: Dendroaspis) הוא סוג נחש אפריקני זריז וארסי מאוד. הממבה שייכת למשפחת הפתניים הכוללת גם את הסוגים קוברה, טאיפן ופתן. הממבה השחורה היא הנחש הארסי הארוך באפריקה, ולה ארס קטלני הפוגע בעצבים ובלב. קיימות אגדות וסיפורים רבים באפריקה אודות נחשים אלו. לפני קיומו של הנסיוב נגד ארס, הכשה על ידי ממבה הסתיימה באחוזי מוות גבוהים. להכשת ממבה שחורה לא מטופלת יש 100% סיכוי תמותה, אך כיום מקרי מוות נעשו נדירים הרבה יותר עם זמינותו של הנסיוב.
התנהגות

מרבית מיני הממבות הם שוכני עצים, אולם הממבה השחורה היא יבשתית. הממבות צדות במשך היום: הן צדות באופן אקטיבי יונקים קטנים, ציפורים ולטאות, וחוזרות למאורה שלהם בערב.
הממבות קרובות של הקוברה (משפחת הפתניים), כאשר הן מאוימות הן מותחות מן "צווארון" בדומה לקוברה, אך קטן ממנו.
רבים מאמינים שהממבה השחורה תרדוף ותתקוף בני אדם. אולם, אמונה זו היא כנראה חוסר הבנה למהירות בה החיה נעה. הממבה השחורה משתמשת בדרך כלל במהירות שלה לברוח מאיומים. האדם הוא הצייד הראשי שלהם, ולא הטרף שלהם; הממבות מנסות להתחמק ממגע עם בני האדם לרוב.
ארס

כל מיני הממבות ארסיים מאוד. הארס שלהם מכיל ברובו רכיבים נוירו-טוקסינים (רעל עצבים). בנוסף לכך הארס שלהם מכיל גם רכיבים קרדיו-טוקסינים הפוגעים בפעילות שריר הלב. מידת הרעילות של הארס של פרט מסוים בתוך המין או התת-מין משתנה בהתאם למספר גורמים, ובכלל זה האזור הגאוגרפי בו מצוי. אפילו מזג האוויר והגובה בו הוא שוכן יכולים להשפיע על מידת הרעילות. הכשה יכולה להיות קטלנית לאדם ללא טיפול רפואי ושימוש בנסיוב מתאים.
ממבה ירוקה מזרחית, ממבה ירוקה מערבית וממבה ג'יימסונית מכילים ארס הדומה בהרכבו ובהשפעתו לזו של הממבה השחורה. אולם, מכיוון שמידת הרעילות של הארס שלהם נמוכה יותר (בהתבסס על מדד LD50), והמזג שלהם לרוב לא אגרסיבי כמו של הממבה השחורה, וכמו כן שלושת המינים הללו לא מזריקים כמות ארס רבה כמו הממבה השחורה, לכן ההכשות שלהם מסוכנות פחות באופן יחסי.
לפני השימוש בנסיוב, התאפיינה כל הכשה מכל אחד ממיני הממבה באחוזי תמותה גבוהים.
מינים

בסוג זה 4 מינים: שלושה מינים של ממבה ירוקה והממבה השחורה. הצבע שחור בא לתאר את פנים הלע של הנחש ולא את צבעו שבגוון חום או אפור.
| שם | שם מדעי | מספר תת-מינים | תפוצה גאוגרפית |
| --- | --- | --- | --- |
| ממבה ירוקה מזרחית | Dendroaspis angusticeps | 0 | קניה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זימבבואה, סווזילנד, דרום אפריקה, קונגו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, דרום סודאן, סודאן, ניז'ר, צ'אד |
| ממבה ירוקה מערבית | Dendroaspis viridis | 0 | סנגל, גמביה, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, גאנה, טוגו, בנין, ניגריה |
| ממבה ג'יימסונית | Dendroaspis jamesoni | 2 | סודאן, גבון, אנגולה, זמביה, קונגו, קמרון, ניגריה, קניה, אוגנדה, רואנדה, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, בנין, גאנה |
| ממבה שחורה | Dendroaspis polylepis | 0 | קונגו, סודאן, אתיופיה, אריתריאה, קניה, סומליה, אוגנדה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זימבבואה, סווזילנד, זמביה, לסוטו, רואנדה, ג'יבוטי, בוטסואנה, אנגולה |
אברהם גינזבורג (כדורגלן)

אברהם גינזבורג (23 במאי 1930 - 29 בדצמבר 1994) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. גינזבורג שיחק בעמדת החלוץ המרכזי, והוא מלך השערים של הפועל חיפה בכל הזמנים.
ביוגרפיה

גינזבורג נולד ביבנאל וגדל ברחובות. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת הראל.
קריירה מקצועית

גינזבורג החל לשחק כדורגל לאחר השחרור מצה"ל, בקבוצת הכדורגל של הפועל רחובות ששיחקה בליגה השנייה.
בשנת 1953 זומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן ג'רי בית הלוי, למשחקים מול יוון ויוגוסלביה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1954. גינזבורג יצא עם הנבחרת למסע משחקים בדרום אפריקה, והותיר את רושמו על דוד שווייצר, שבשנת 1955 העבירו מהפועל רחובות להפועל חיפה. גינזבורג עבר לגור עם אשתו שרה ברמת שאול, שכונה חדשה שרק נבנתה בחיפה, ואימן בהתנדבות את קבוצת "מגן", קבוצת הכדורגל של ילדי השכונה (שוער קבוצת הילדים היה יענקלה רוטבליט), ועבד במקביל כנהג בחברת החשמל.
בשנת 1957 היה מלך השערים של הליגה הראשונה, כאשר כבש 14 שערים מתוך 22 השערים של קבוצתו. בסך הכל כבש בהפועל חיפה, בה שיחק עד שנת 1962, 66 שערים. בחצי גמר "גביע העשור" (1958) מול מכבי פתח תקווה כבש ארבעה שערים, והעלה את קבוצתו לגמר מול הפועל ירושלים. לפני הגמר חלה בשפעת, ולא שיחק, ובסופו של דבר זכתה הקבוצה בגביע. במהלך הקריירה שלו בהפועל חיפה שיחק גם ב"נבחרת העיר" חיפה. מהפועל חיפה חזר לתקופה קצרה להפועל רחובות וסיים את הקריירה בהפועל אילת.
לאחר שפרש מכדורגל אימן את קבוצת הנוער של הפועל חיפה, ובשנת 1966 סיים את המחזור הראשון של בית הספר למאמנים במכון וינגייט ואימן (במקביל לעבודתו בחברת החשמל) את הפועל בני נצרת, הפועל קריית אתא, הפועל נהריה ועוד מספר קבוצות בצפון הארץ.
אברהם גינזבורג נפטר ממחלה קשה ב-29 בדצמבר 1994 בהיותו בן 64, ונטמן בבית העלמין שדה יהושע בחיפה. הותיר אחריו את אשתו שרה ושלוש בנות, בהן הסופרת ועורכת הדין דורית זילברמן.
תארים > תארים קבוצתיים

הפועל חיפה
גביע העשור (1) : 1958
תארים > תארים אישיים

מלך השערים של הליגה הלאומית (1): 1956/1957
הנצחה

2022, נקרא על שמו רחוב אברהם גינזבורג בחיפה
הערות שוליים

↑  גינזבורג - מלך השערים, חרות, 19 באפריל 1957
↑  אשר גולדברג, גביע העשור של הפועל חיפה, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  האגודות הירושלמיות הוזמנו לועדת משמעת, מעריב, 8 בדצמבר 1965
↑  עיריית חיפה, כבוד באדום: רחוב על שמו של מלך השערים של הפועל חיפה, באתר https://www.facebook.com/, ‏25 יולי 2022
ארוקה (כדורגל)

פוטבול קלובה דה ארוקה (בפורטוגזית: Futebol Clube de Arouca; נהגה: [ɐˈɾowkɐ]) הוא מועדון כדורגל מהעיר ארוקה שנמצאת במטרופולין של פורטו, פורטוגל. המועדון, אשר נוסד ב-1951, משחק בפרימיירה ליגה, הליגה הבכירה של פורטוגל, ומארח את משחקיו באצטדיון העירוני של ארוקה המכיל 5,000 מקומות.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-25 בדצמבר 1951, כקבוצת בת של פורטו, ואת חמשת העשורים הראשונים לקיומו העביר המועדון בליגות האזוריות של אוויירו. בשנים 2006-2008 הצליחה ארוקה להתקדם ולהגיע עד לליגה השלישית. ובתוך 5 שנים נוספות השלימה עלייה רביעית ב-7 שנים כשסיימה בעונת 2012/2013 במקום השני בליגת המשנה הפורטוגלית ועלתה לראשונה לליגה הבכירה.  בזכות העלייה לליגת העל קיבל המועדון תקציבים כדי לשפץ ולהרחיב את האצטדיון העירוני שיתאים לסטנדרטים של הליגה הראשונה.
בעונתה הראשונה בליגה הבכירה עונת 2013/2014 סיימה ארוקה במקום ה-12 מתוך 18 קבוצות. העונה השנייה עונת 2014/2015 בליגת העל הייתה מוצלחת פחות, המועדון סיים במקום ה-16 אך הצליח לשרוד בליגה. העונה השלישית בליגה הבכירה עונת 2015/2016 הייתה עונה היסטורית עבור המועדון שסיים את העונה במקום ה-5 בטבלה עם 54 נקודות. מה שזיכה אותו בכרטיס לשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית בעונה שלאחר מכן.  בליגה האירופית הצליחה ארוקה לעבור את הראקלס אלמלו ההולנדית בזכות שערי חוץ לאחר ששני המשחקים הסתיימו בתיקו. בשלב הפלייאוף היא פגשה את אולימפיאקוס אלופת יוון אך היא הפסידה לה בשני המשחקים ולא העפילה לשלב הבתים. גם בליגה הייתה לארוקה עונה לא מוצלחת, היא סיימה את העונה במקום ה-17 האחד לפני אחרון ונשרה לליגה השנייה לאחר 4 שנים בליגה הבכירה.
לאחר שתי עונות בליגת המשנה נשרה ארוקה לליגה השלישית ובכך הסתיים רצף של 9 שנים של המועדון בליגות המקצועניות של פורטוגל.  עונה אחת בליגה השלישית הספיקה לארוקה שסיימה במקום הראשון וחזרה לליגת המשנה. את עונת 2020/2021 סיימה ארוקה במקום השלישי בליגת המשנה מה שזיכה אותה בכרטיס לפלייאוף העלייה נגד ריו אבה שסיימה במקום ה-16 בליגה הבכירה, היא ניצחה בשני המשחקים 3–0 בבית ו-2–0 בחוץ ועלתה חזרה לליגה הבכירה. בעונת החזרה של ארוקה לליגה הבכירה עונת 2021/2022 סיימה ארוקה במקום ה-15 מקום אחד מעל הקו האדום ונותרה בליגה.
סגל הקבוצה

מעודכן ל-31 בספטמבר 2024
הערות שוליים

↑  Lusa, Arouca sobe à I Liga pela primeira vez na sua história, PÚBLICO (בפורטוגזית)
↑  MAISFUTEBOL, Maisfutebol (בפורטוגזית)
↑  Lusa, Académica desce à II Liga, Arouca conquista Liga Europa, PÚBLICO (בפורטוגזית)
↑  SAPO, Arouca perde no Estoril e desce à segunda divisão, SAPO Desporto (בפורטוגזית)
↑  Agência Lusa, Arouca perde em Oliveira de Azeméis e desce ao Campeonato de Portugal, Observador (ב־European Portuguese)
מצודת עכאר

| --- | --- |

מצודת עכּאר, צפון לבנון, במבט מדרום-מזרח
 מידות
 אורך:  כ-200 מטרים
 גובה מעל פני הים:  790–820 מטרים
 היסטוריה
 תקופות:  פאטמית, צלבנית, ממלוכית, עות'מאנית
 עשוי מ:  אבן גיר
 נבנה:  ראשית המאה ה-11
 ננטש:  אמצע המאה ה-17
 סוג:  מצודה צלבנית, אתר ארכאולוגי
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס
 מיקום
 מדינה:  לבנון
 קואורדינטות:  34°31′30″N 36°14′30″E﻿ / ﻿34.525°N 36.24166667°E﻿ / 34.525; 36.24166667
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמצודת עכאר(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמצודת עכאר(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמצודת עכאר(למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמצודת עכאר
 
מצודת עכאר בתצ"א ממטוס סיור של צבא הלבנט הצרפתי, 1935
מצודת עכּאר; אפריז תגליפי פנתרים מתקופת ביברס במרומי מגדל העוז; מבט מדרום-מזרח
מצודת עכּאר (בערבית: قلعة عكار, קלעת עכּאר, וכן قلعة آل سيفا, קלעת סַיפֿא, בצרפתית: Gibelacar) היא מצודה במחוז עכּאר בצפון לבנון, שנבנתה בראשית המאה ה-11, וביצוריה שימשו את הפאטמים, את הצלבנים ואת הממלוכים וכן את ראשי משפחת סייפא (אנ') בתקופה העות'מאנית. אתר המצודה עומד בשממונו.
מיקומה ותולדותיה

מצודת עכּאר בנויה על שלוחה סלעית צרה במדרונות הצפוניים של רכס הר הלבנון, כ-800 מ' מעל פני הים, 27 ק"מ מדרום למצודת קראק דה שבלייה בסוריה שמעבר לשקע חומס (אנ'). המצודה נועדה לשלוט על הנתיב המוליך מטריפולי שלחוף הים התיכון לחומס וממנה לבקאע במזרח, וכמו כן לשלוט על שפלת החוף שממערבה ובכך למנוע את ניתוק הנתיב המחבר בין טרטוס לטריפולי.
המצודה נבנתה בסוף המאה ה-10 לצורכי משפחה מקומית בשם עכּאר ונתפסה ב-1019 בידי הח'ליפה הפאטמי אל-חאכם. ב-1094 נפלה בידי האמיר הסלג'וקי  תֻּתֻּש הראשון. ב-1109 נמסרה לברטרן (אנ'), רוזן טריפולי (בנו של רמון מסן ז'יל), בהסכם עם טוגתכין (אנ'), המושל הסלג'וקי של דמשק, כאחד התנאים לוויתור הצלבני על כיבוש העיר רפניאה (צר') (אנ'). במחצית הראשונה של המאה ה-12 נמסרה לידי משפחת אצילים צלבנית בשם פואילורן (Puylaurens), וסאלים של רוזני טריפולי. נור א-דין זנגי תקף את מצודת עכּאר ב-1165 או 1166. ביוני 1170 פקדה את האזור סדרת רעידות אדמה שגרמו להרס במצודה. בהיעדרו של רמון השלישי, רוזן טריפולי, מסר אמלריך הראשון, מלך ירושלים, שהיה באותם ימים עוצר הרוזנות, את מצודת עכּאר לחזקת ההוספיטלרים בתנאי שיפעלו לשיקומה. אחרי שובו מהשבי סירב רמון השלישי רוזן טריפולי לאשר את החזקה ההוספיטלרית על מצודת עכּאר והעביר אותה למשפחת אצילים מנאמניו. אין ידיעה על נפילתה בידי צלאח א-דין, שככל הנראה פסח עליה במתקפותיו בסוריה ב-1188. המצודה הוחזרה בתחילת המאה ה-13 לשליטתו הישירה של נסיך אנטיוכיה ורוזן טריפולי, בוהמון (אנ'), ומצודת עכּאר נותרה בחזקת ממשיכיו עד נפילתה בידי הממלוכים.
ב-1271, אחרי הצלחתו בכיבוש קראק דה שבלייה, פנה הסולטאן הממלוכי בייברס למצודת עכּאר. על אף הקשיים הצליח להעלות את מכונות המצור הכבדות במדרונות המיוערים, ובראשית חודש מאי החל בהרעשת המצודה. מקץ עשרה ימים נכנעו הנצורים והותר להם לצאת בשלום לטריפולי. תגליפי הפנתרים, סמליו המובהקים של בייברס, הקבועים בנדבכים העליונים של מגדל העוז, מצביעים על שיקום המצודה בתקופתו.
מצודת עכּאר שימשה כמטה משפחת סייפא (אנ') שראשיה שירתו כגובי המיסים ואף כמושלים מטעם העו'תמאנים באיילט טריפולי והסנג'קים שלה מ-1579 ועד אמצע המאה ה-17. המצודה, הקרויה בערבית על שמם, נהרסה חלקית ב-1620 על ידי פח'ר א-דין השני. האתר עומד בשממונו בעקבות היחלשותה של משפחת סייפא.
תיאור המצודה

ההיסטוריון הצרפתי פול דשאן (Paul Deschamps) ביקר במקום בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20, ותיאר את האתר בקצרה ללא הצגת תוכנית קרקע כלשהי. ב-1999 נערך סקר שיטתי של שרידי המצודה בידי משלחת אוניברסיטת סן-ז'וזף בביירות והמכון הצרפתי לארכאולוגיה של המזרח התיכון.
תוצאות הסקר פורסמו ב-2000.
מצודת עכּאר נבנתה על גבי שלוחה צרה, בין גיאיות שבהם זורמים יובלים של נהר אל-עכּאר. גובהה מעל פני הים בסביבות 800 מטרים. היא משתרעת לאורך כ-230 מ', ורוחבה אינו עולה על 70 מ'. חפיר חצוב בסלע בגבולהּ הדרומי מפריד בינה לבין המשך שלוחת ההר שמדרום. ניתן לשייך אותה לקבוצת "מצודת הדורבן" הצלבניות.
המצודה הוקפה בחומות מכל עבריה בניצול יתרון המתלולים במערבהּ ובמזרחהּ. שרידיה מצביעים על חלוקה לשני מתחמים – דרומי וצפוני, עליון ותחתון, שביניהם הפריד חפיר רדוד. מגדל העוז נמצא במתחם המבוצר העליון, בנקודה הפגיעה של המצודה. המתחם התחתון משתפל לאיטו במדרגות רחבות במורד השלוחה. בסקר של 1999 אותרו מקטעים של החומות ושל מגדלי שמירה מרובעים, ארבעה בחומה המזרחית ואחד במרכז החומה המערבית. השער המוליך למצודה נמצא בצדו המזרחי של המתחם הצפוני, בקצה דרך העולה אליו בהתעקלות. השער מוגן במגדל מבוצר שממדיו, בבסיסו, אינם פחותים מאלה של מגדל העוז. בכל אחד מהמתחמים, בצמידות לחומות, נמצאו שרידי מבנים מקומרים. באתר נשתמרו מספר בורות מים שהותקנו לקליטת מי נגר מגגות המגדלים וממתחם המצודה העליון. המתחם התחתון היה בעיקרו חצר קטורה גדולה ששימשה להיערכות צבאית וכן כמקום מפלט בעת צרה לתושבי הסביבה.
בסקר של 1999 נעשה ניסיון להבחין בשלבים שונים של בניית המצודה על פי מאפיינים של אבני הבניין ובהנחה שחוסר האחידות בצורותיהן מעיד על בנייה חוזרת. הביצורים בקצה הצפוני של המצודה, שנועדו לשליטה על המורד המתון של השלוחה, יוחסו לפי מסקנות הסקר לשלב השיפוצים מהתקופה הממלוכית.
המבנה הבולט באתר הוא מגדל העוז, העומד על תלו כמעט במלוא גובהו בקצה הדרומי של המצודה העליונה. מידותיו בבסיסו 13 מ' על 13 מ' והוא נתמך משלושה עברים בחלקלקה מחופה באבנים מסותתות המכסות על סלע האֵם. הפתח למגדל פעור בחזיתו הצפונית והוא גבוה בכ-3 מטרים ממפלס החצר המבוצרת שלמרגלותיו. חזיתו הדרומית פונה להמשך שלוחת ההר, וחפיר עמוק חצוב כולו בסלע מפריד ביניהם.
בראש מגדל העוז בולטת שורת נדבכים עם תגליפי פנתרים, סמלו המובהק של הסולטן הממלוכי ביברס. הם מעידים על שיפוצים שנעשו במבנה בתקופתו ולכבודו. נדבכי התגליפים שרדו רק בצד הדרומי והמזרחי של המגדל, ולא מן הנמנע שהם כיתרו בזמנם את ראש המגדל בכל היקפו.
המגדל משקיף על מרחבי המצודה כולה, וממרומיו ניתן להבחין במצודות ההרים הצלבניות שמצפונו – קראק דה שבלייה, שסטל בלאן וערימה שעימן התקיימה תקשורת ישירה באמצעות איתותי אש ועשן.
ראו גם

מבצרים צלבניים במזרח התיכון
לקריאה נוספת

Hugh Kennedy, Crusader Castles, Cambridge University Press, 1994, pp. 67–68