stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל לייטמן
הפולמוס סביב לייטמן ובני ברוך

ללייטמן ולקבוצתו קמה התנגדות מצד חוקרים, וכן מצד רבנים ומקובלים. הביקורת עוסקת בדרך הלימוד ובעומקו, בהתאמת הלימוד לקהל היעד שאותו מלמד לייטמן ובדרך התנהלות התנועה.
חוקר הקבלה פרופ' משה אידל אמר שהוא "לא יודע מה הוא (לייטמן) עושה, ולא בטוח שיש מי שמבין. באקדמיה מניחים שיש הרבה סוגים של קבלה, יש היסטוריה לקבלה, יש חילוקי דעות ויש ויכוחים, בעוד שאצלו הקבלה זה דבר מאוחד וברור. אנחנו מאוד משתדלים להבין - והוא כבר הבין". בתשובה לשאלה "עד כמה התיאור שלהם את הקבלה קרוב למה שאתה מכיר כקבלה?" ענה אידל: "קירבה מינימלית... ודאי שאפשר למצוא בקבלה עניינים של יחסים מתוקנים, אבל יש דברים אחרים שהם לאין ערוך יותר חשובים ולא מופיעים פה בכלל: למשל הדגשה על ייחוד העם היהודי ופרו ורבו".
בין הרבנים המבקרים את לייטמן: הרב שלמה אבינר, הרב ארז משה דורון, הרב אורי שרקי, הרב יובל שרלו והרב יעקב אריאל.
מספר מקובלים, חלקם תלמידי הרב ברוך שלום הלוי אשלג, יצאו, במפורש או ברמז, נגד לייטמן וקבוצתו. חלקם כללו את הביקורת נגד לייטמן עם הביקורת על שרגא ברג, ותקפו את פעולתם של השניים להפצת תורת הקבלה תוך ביטול האזוטריות (מובנות לקהל אליטיסטי מצומצם בלבד) שלה.
המרכז הישראלי לנפגעי כתות והארגון החרדי "יד לאחים" ייחסו ל"בני ברוך" מאפיינים כיתתיים. במאי 2010 הגישה בני ברוך תביעה בסך 700 אלף ש"ח נגד המרכז לנפגעי כתות ונגד מנכ"לית הארגון, דנית קרן, בעקבות ראיון שבו עסקה קרן בגואל רצון ובבני ברוך. התביעה הסתיימה בגישור שקיבל תוקף של פסק דין במסגרתו פרסמו קרן והמרכז לנפגעי כתות הבהרה על פני חצי עמוד בעיתון ישראל היום, ובה התנצלו וכתבו כי לא הייתה להם כוונה לייחס לבני ברוך מעשים פליליים או להשוותם לגורמים עברייניים. בנוסף, המרכז הישראלי לנפגעי כתות התחייב להסיר את שמה של עמותת בני ברוך מכל פרסומיו. עם זאת, באוגוסט 2017 פרסם המרכז שוב באתרו טענות כלפי הקבוצה, לאחר שלדבריו צבר מידע נוסף לגביה.
תומר פרסיקו כתב כי בהתבסס על טענותיו של בן-טל, הוא מניח שהמאפיינים הכיתתיים של התנועה מתרככים ככל שהיא צוברת אוהדים, והיא חווה מעבר מקבוצה מסורה בעלת היררכיה נוקשה לזרם, "וכפי הנראה זרם חשוב", שמטבעו יש לו קהל רחב שאינו בהכרח אדוק. הדבר התבטא בהקלה ובהגמשה של התקנות הקפדניות, והתאפשרה קליטה של בעלי מחויבות מעטה לדרך 'בני ברוך'. במקביל, יש גורמים המעוניינים לשמור על המבנה הישן. פרסיקו העריך כי התנועה מצויה ב"צומת דרכים" בעניין זה, ולמרות התגמשותה "יש עוד דרך לעשות כדי שהתנועה תיפטר מכמה מאפיינים כיתתיים". ככלל, תנועת "בני ברוך" מתנערת מהניסיון לייחס לה מאפיינים כיתתיים ונוהגת לתבוע דיבה על כל פרסום שמייחס לה מאפיינים כאלה. בחלק מהמקרים נמנעו כלי תקשורת מפרסום כתבות או הסירו מהאינטרנט כתבות שפורסמו, עקב חשש מתביעה.
ב-15 בנובמבר 2017 שידרה התוכנית 'שטח הפקר' בערוץ התאגיד תחקיר על אודות בני ברוך. התחקיר הציג עדויות שלפיהן ראשי הקהילה שולטים בחיי חסידיהם האדוקים, מחזיקים בעמדות שוביניסטיות לגבי מעמד האישה והסתירו מקרה בו אחד מחברי הקבוצה התאבד. בתגובה לפרומו לתחקיר, פרסמו בני ברוך בערוץ היוטיוב שלהם תגובה של יועצם המשפטי, חנוך מילביצקי.
מספריו

לייטמן חיבר כ-30 ספרים בתחום הקבלה בעברית, רוסית, אנגלית, גרמנית, ספרדית ובשפות אחרות, שהופיעו בהוצאת תנועתו. בהם:
קבלה מדע ומשמעות החיים – הספר מתאר מפגש בין מדענים שהשתתפו בסרט "בליפ" לבין מיכאל לייטמן.
הדור האחרון – חלקו הראשון של הספר מכיל את הסבריו של לייטמן על משנתו החברתית של הרב יהודה אשלג ועמידה על הרלוונטיות של דבריו לימינו. בחלקו השני הובאו טקסטים מקבלת המאה העשרים.
שני המאורות הגדולים – הספר מציג קווי דמיון בתפיסת עולמם הרוחנית-הגותית של הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יהודה לייב הלוי אשלג. בספר זה מוצג במובלט לייטמן בתואר "הרב", ותנועת בני ברוך מוצגת בו כ"ישיבת בני ברוך". מתוך רצון להפיץ את הספר בקרב תלמידי הרב קוק, פנה לייטמן, שלא כבשאר ספריו, לכמה מרבני זרם זה וקיבל מהם הסכמות לספר (ההסכמות מופיעות במהדורה הראשונה של הספר). ואולם הרב יעקב אריאל והרב דב ליאור חזרו בהם בפומבי מהסכמות אלו ואמרו כי הוטעו כאשר נתנו אותן ולא היו מודעים באופן מלא להשקפותיו של לייטמן. לעומתם, הרב משה צוריאל לא משך את הסכמתו.
מגדל בבל הקומה האחרונה – ספר שכתב לייטמן יחד עם ארווין לאסלו, הוגה דעות העוסק בנושא "המשבר העולמי". בספר הזה הם מציגים עובדות המראות לטענתם שהאנושות מצויה בעיצומו של משבר, ומציעים כפתרון את השמירה על "חוק האהבה והנתינה".
בעקבות הלב – ספר זה מאגד כתבים שחוברו במהלך תקופה רגשית סוערת בחייו של מיכאל לייטמן. הספר מתאר את התהליכים שעל האדם לעבור כדי להגיע להשגה רוחנית, וכן פרק בו מתאר לייטמן את המסלול שעבר בדרכו להשגה רוחנית.
ריאיון עם העתיד – אסופת מאמרים בדבר הקשר בין הקבלה למציאות ועל חשיבות לימוד הקבלה כפתרון לבעיות האנושות.
לקריאה נוספת

יונתן מאיר, "גילוי וגילוי בהסתר: על 'ממשיכי' הרי"ל אשלג, ההתנגדות להם והפצת ספרות הסוד", קבלה: כתב עת לחקר כתבי המיסטיקה היהודית, טז (תשס"ז), עמ' 151–258
Boaz Huss, "The New Age of Kabbalah - Contemporary Kabbalah, the New Age and postmodern spirituality", in Journal of Modern Jewish Studies, Vol. 6 No. 2, July 2006, pp. 107-125
ניקולאוס זימרוק

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1751 מיינץ, נסיכות הבוחר ממיינץ 
 פטירה:  12 ביוני 1832 (בגיל 80) בון, ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של בון 
 מוקד פעילות:  בון 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  קרן יער 
 צאצאים:  קרל יוזף סימרוק 
 
ניקולאוס זימרוק (בגרמנית: Nikolaus Simrock, ‏ 23 באוגוסט 1751 - 12 ביוני 1832) היה נגן קרן גרמני בחצר הנסיך הבוחר של קלן בבון ומו"ל מוזיקה. הוא היה ידידו של לודוויג ואן בטהובן ומייסד בית ההוצאה למוזיקה נ. זימרוק. זימרוק, "שנהנה מהערכה גבוהה הן כאדם והן כמוזיקאי" שמר על קשר עם בטהובן במהלך שנות ה-90' של המאה ה-18 ונחשב ל"עד מהימן" לשנותיו של בטהובן בבון.
חייו

זימרוק נולד במיינץ וניגן בקרן בקאפלה של צבא צרפת עוד לפני שמלאו לו 16. הוא פנה אל הנסיך הבוחר של קלן, מקסימיליאן פרדריק, בבקשת משרה בתזמורת החצר של בון. הוא החל לעבוד שם באפריל 1775 כ"חצוצרן" במשכורת שנתית של 300 פלורין. בטהובן הצעיר ניגן לאחר זמן באותה תזמורת.
זימרוק היה אחד הפילוסופים המפורסמים ביותר של תקופת הנאורות במעון הנסיף הבוחר. כמו עמיתיו פרנץ אנטון ריז וכריסטיאן גוטלוב נפה, נמנה גם הוא על ה" Minervalkirche Stagira",  עמותה של מסדר האילומנטי. לאחר התפרקותו היה חבר מייסד של ה"Lesegesellschaft" (אגודת קריאה) בבון. הוא היה חבר בלשכת הבונים החופשיים "Les Frères courageux", שנוסדה בבון בשנת 1805.
בשנת 1793 ייסד ניקולאוס זימרוק את בית ההוצאה למוזיקה נ. זימרוק בבון. שניים מפרסומיו המוקדמים הם יצירות של בטהובן, הווריאציות "Das rote Käppchen" של  (WoO 66) ב-1793 ווריאציות על נושא מאת ולדשטיין (WoO 67) ב-1794. אחת הסיבות להצלחת החברה הזאת - נוסף לכישרון העסקי של זימרוק - הייתה הנטייה הפרו-צרפתית שלו, שהשתלמה לאחר תקופת הנסיך הבוחר ב-1794 במהלך הכיבוש המוקדם של בון ועמק הריין על ידי צבאות המהפכה הצרפתית.
בראשית המאה ה-19 היה זימרוק אחד המול"ים החשובים ביותר באירופה להוצאת מוזיקה. בהנהגתו, הוציאה נ. זימרוק מהדורות ראשונות של מוזיקה מאת יוזף היידן, שאותו פגש פנים אל פנים, ולודוויג ואן בטהובן (13 מהדורות ראשונות).
בין המלחינים החשובים שיצירותיהם יצאו לאור לאחר מות זימרוק היו רוברט שומאן, כולל הסימפוניה השלישית שלו, פליקס מנדלסון, כולל האורטוריות שלו, אליהו ו"פאולוס". פריץ זימרוק, נכדו, העביר את המשרד הראשי של בית ההוצאה מבון לברלין בשנת 1870. הוא נודע ביותר בהוצאת יצירותיו של יוהנס ברהמס.
חיים אישיים

זימרוק היה נשוי לפרנציסקה אוטיליה בלאשק ממיינץ והיו להם 13 ילדים. בני המשפחה השפיעו על קרוב ל-200 שנה של היסטוריה תרבותית בחבל הריין. אחד מבניו, פטר יוזף זימרוק, ניהל את עסקי ההוצאה לאור, בן אחר ניהל שנים רבות את מלון "טרירר הוף" בכיכר השוק, שאלכסנדר דיומא האב התארח בו. הבן הצעיר, קרל, היה מו"ל של ספרות גרמנית מתקופות שונות, עד המאה ה-19.
זימרוק הלך לעולמו בשנת 1832 בבון.
הערות שוליים

↑  בארי קופר, "בטהובן", 8 באוקטובר 2008, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד isbn=978-0-19-531331-4 עמ'3
↑  אלכסנדר וילוק תאייר, אליוט פורבס, הנרי אדוארד קרהביל, ""חיי בטהובן" מאת תאייר, 23 במרץ 1992, הוצאת אוניברסיטת פרינסטון, isbn=978-0-691-02717-3, עמ' 169
↑  1/ ויין מ. זנר, =The Critical Reception of Beethoven's Compositions by His German Contemporaries ‏ 1 בספטמבר 1999, הוצאת אוניברסיטת נברסקה, isbn=978-0-8032-1250-3, עמ' 108
↑  "ניקולאוס זימרוק" המוזיאון העירוני של בון
↑  "צרפת 1992", המכון הגרמני להיסטוריה, פריז, צרפת, "פרנסיה: מהפכה, אימפריה, 1815-1500: מחקרים בתולדות הספרות של מערב אירופה  (Forschungen zur westeuropäischen Geschichte. Frühe Neuzeit,  Frühe Neuzeit) 1992, הוצאת תורבקה, עמ' 140
↑  רוברט מורל סטיבנסון, "סקירת מוזיקה בין-אמריקאית" 1981, עמ' 19
↑  טיילור- מרסר פיטר ג'יימסון, "מדריך קיימברידג' למנדלסון", סדרת מדריכי קיימברידג' למוזיקה, 21 באוקטובר 2004, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', isbn=978-0-521-53342-3 עמ' 289
↑  אוטו וניג, "Buchdruck und Buchhandel in Bonn", ‏ 1968, הוצאת רוררשייד, עמ' 121
↑  קרל יוזף זימרוק, דוריס פינקוורט,  "קרל זימרוק", 1979, הוצאת אוניברסיטת בון, רורשייד, isbn=978-3-7928-0416-2, עמ' 41-37
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268257405171  PLWABN: 9810548792605606  BNE: XX5816878  BnF: cb14790670m (data)  GND: 117398810  ISNI: 0000 0000 6656 4352  LCCN: no2018006102  MusicBrainz: b479318a-caf2-4b0a-b455-2d39861d5400  NTA: 170309924  RERO: 02-A024498986  SNAC: w6ms816g  SUDOC: 109296907  VIAF: 7651500   WorldCat (עם VIAF): 7651500
בדיקת שדה ראייה

מכשיר Goldmann Perimeter לבדיקת שדה ראייה
בדיקת שדה ראייה (באנגלית: Visual Field Test, Perimetry Test) היא בדיקה מתחום האופטומטריה הבוחנת את תקינות תחום הראייה של כל עין בנפרד, כולל הראייה המרכזית והפריפרית (לצדדים). זוהי בדיקה המהווה מרכיב משלים חשוב של כל בדיקת ראייה כללית, ובפרט בדיקה למחלת הגלאוקומה העינית ומחלות רשתית העין -
מצב בו שדה הראייה צר במיוחד ומוגדר כלקות ראייה.
בדיקת שדה ראייה נעשית באמצעות הבחנה בנקודות אור במרחב, בעזרת מכשיר הנקרא פרימטר אשר מסכם את התוצאות אל תוך מחשב, שנותן תמונה כוללת של שדה הראייה של הנבדק. במידה וישנם אזורים בהם לא הבחין הנבדק בנקודות האור בשל הפרעה בראייה, המחשב מציין כי ישנו "כתם עיוור", כלומר אזור פגוע בשדה הראייה. הבדיקה מיועדת לאבחון ומעקב מדויק של הפרעות בשדות הראייה של שתי העיניים.
באמצעות בדיקה זו ניתן לאבחן את מחלת הגלאוקומה והפרעות נוספות האופייניות למחלות עיניים שונות.
בדיקת שדה-ראייה ממוחשבת היא בדיקה המאפשרת להעריך את מידת הנזק הקיים בשדה-הראייה, זאת אומרת: אותם חלקים החסרים מהתמונה שאנחנו רואים בכל עין כאשר מבטנו קבוע על נקודה אחת. לדוגמה, בזמן שאנחנו מסתכלים על רמזור אדום ומחכים שיתחלף, הראייה ההיקפית שלנו מאפשרת לנו להבחין במכונית הנעצרת בנתיב שלידנו. מדידה מדויקת של שדה-הראייה מאפשרת גילוי של הנזק מגלאוקומה כבר בשלבים המוקדמים של המחלה, הרבה לפני שהחולה מסוגל לחוש בכך. מעקב אחר השינויים בשדה-הראייה על ידי בדיקות שדה-ראייה חוזרות משמש למעקב רגיש אחרי התקדמות המחלה.
יתרונות הבדיקה הממוחשבת בכך שהיא מועברת באופן זהה בכל פעם שהיא מתבצעת, כל מכשירי שדה הראייה מכוילים באופן זהה, ומהלך הבדיקה אינו מושפע מהבודק. הבדיקה מספקת מידע מדויק על פגיעה בשדה הראייה ומאפשרת ניתוח מדויק של הנתונים, כך שהרופא יכול להסיק אם שדה הראייה תקין, או לחליפין, אם חל בו שינוי יחסית לבדיקות הקודמות.
הצורך בביצוע הבדיקה

בדיקת שדה ראייה נותנת מידע על תבניות מסוימות של אובדן ראייה. בהתאם מאבחנים סוגי מחלות עיניים שונות, למשל: בחשד למחלת גלאוקומה, מחלה בה נפגעת הראייה הפריפרית בשלבים המוקדמים עקב לחץ תוך-עיני מוגבר, שולחים בשלב מוקדם לביצוע של בדיקה זו. גודל ההפרעה הפריפרית בראייה כגודל הנזק העצבי שנגרם. גם בחשד לפגיעה ברשתית שולחים לבדיקה זו.
בנוסף, מחלות נוירולוגיות שונות הגורמות לנזק לעצב הראייה יכולות להביא להפרעה בשדה הראייה, ויאובחנו על ידי הבדיקה, למשל: שבץ מוחי (CVA), אירוע מוחי חולף (TIA), טרשת נפוצה, גידולים מוחיים ועוד.
אינדיקציה נוספת לביצוע הבדיקה היא למשל לפני ניתוחי עיניים, לצורך השוואה עם התוצאות לאחר הניתוח. בבדיקת שדה הראייה מוקרנות נקודות אור על מסך כדי לבדוק את הרגישות לאור של אזורים שונים בשדה הראייה. בבדיקה זאת מתבקש הנבדק ללחוץ על כפתור המונח בידו בכל פעם שהוא רואה נקודת אור המוקרנת על המסך. במהלך הבדיקה נקודות האור הופכות חלשות יותר ויותר עד שהנבדק אינו מבחין בהן כלל. בדרך זו המכשיר מסוגל לחשב מהי עצמת האור המינימלית שהנבדק מסוגל לזהות בכל אזור של שדה הראייה. בדיקה זו מבוצעת בנפרד לכל עין. מרבית חולי הגלאוקומה הנמצאים בטיפול נרתעים מביצוע בדיקת שדה ראייה. הבדיקה ממושכת, משעממת, מעייפת ודורשת ריכוז רב. רוב הנבדקים – הבריאים והחולים כאחד - מרגישים במהלך הבדיקה שלא ביצעו אותה כיאות. חלקם אף מרגישים תסכול וחרדה מכך שלא ראו היטב את נקודות האור, ולעיתים קרובות תחושתם במהלך הבדיקה היא כי מצב הראייה שלהם הוחמר. תחושות אלה משותפות לכל הנבדקים, בריאים וחולים כאחד, והיא נובעת בעיקר מכך שהמכשיר מכוון בהדרגה את עוצמת האור המוקרן עד לעוצמה המינימלית שהנבדק מסוגל לראות. חולים רבים היו שמחים לוותר על בדיקה זאת, אולם בדיקת שדה הראייה נותנת מידע חשוב ביותר על קיום המחלה ולאחר מכן על יציבות המחלה (האם הגלאוקומה התקדמה). מסיבה זאת חשוב מאוד לבצע את בדיקת שדה הראייה בכל פעם שהרופא מפנה לבצע אותה. מרווחי הזמן בין בדיקה לבדיקה ינועו לרוב בין מספר חודשים עד שנה או יותר – הכול תלוי בחומרת המחלה, בלחץ התוך-עיני ובגורמים נוספים.
אופן ביצוע הבדיקה

הנבדק יושב מול מכשיר דמוי מחשב, ומתבונן למרכז. בהמשך מוקרנות נקודות אור על המסך שמולו, כדי לבדוק את הרגישות לאור של אזורים שונים בשדה הראייה. הנבדק מתבקש ללחוץ על כפתור המונח בידו בכל פעם שהוא רואה נקודת אור המוקרנת על המסך. במהלך הבדיקה נקודות האור הופכות חלשות יותר ויותר עד שהנבדק אינו מבחין בהן כלל. בדרך זו המכשיר מסוגל לחשב מהי עוצמת האור המינימלית שהנבדק מסוגל לזהות בכל אזור של שדה הראייה.
בדיקת שדה הראייה מבוצעת לרוב על ידי טכנאי שדות ראייה שהוכשר לתפקיד זה. תוצאות הבדיקה מודפסות על דף נייר (כל עין על עמוד נפרד) וניתנות לחולה, וזה מוסר את הבדיקה לרופא בעת המפגש ביניהם. הרופא מפענח את הממצאים ומוסר לנבדק את קביעתו. התדפיס כולל מפת גוונים (בגוונים שונים של אפור) ולצדה חישובים מתמטיים וסטטיסטיים שונים המאפשרים פיענוח של שדה הראייה של העין שנבדקה. מפת הגוונים מוצגת בחלק העליון הימני של התדפיס, ואילו הערכים המספריים המוצגים בצד השמאלי העליון הם הערכים שמהם בנויה מפת הגוונים. מפת הגוונים היא החלק הפחות מורכב לפענוח. גוונים בהירים מסמלים רשתית בריאה ואילו גוונים כהים הם עדות לנזק שנגרם לרשתית כתוצאה מגלאוקומה. אזור שחור לחלוטין מסמן שבאזור זה של שדה הראייה לא ראתה העין את האור החזק ביותר שהמכשיר מסוגל להקרין (אור מקסימלי זה זהה בקרוב לעוצמת ההארה של ירח מלא בלילה חשוך ללא עננים). מכאן מובן כי האזורים האפורים, ובפרט השחורים הם אזורים בהם נפגעה רגישות הרשתית לאור.
ראו גם

עיוורון
תרשים לבדיקת ראייה
תפיסה חזותית
הערות שוליים

1 2  בדיקת שדה הראייה, באתר www.clalit.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536408605171  BnF: cb14406865n (data)  GND: 4134975-1  LCCN: sh85099873  NKC: ph870337
מגפת הקורונה בגרמניה

| --- | --- |

 תקופת המגפה:  ינואר 2020 – הווה (כ־5 שנים)
 במדינות או באזורים:  גרמניה גרמניה
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקרי מוות:  123,024
 מקרי הדבקה:  38,422,054‏   • 18,759 מהם חולים פעילים
 הבריאו:  38,229,300‏ רענון נתונים
  
 
מגפת הקורונה, בה חלו המונים במחלת נגיף קורונה, התפשטה לגרמניה בסוף ינואר 2020.
פרדיננד פון ברדוב

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1884 נוירופין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 נרצח:  30 ביוני 1934 (בגיל 50) ברלין, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית (1933–1935)
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר
 תקופת הפעילות:  1902–1933 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל מיור (רייכסווהר)
 תפקידים בשירות
 ראש אבווהר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה    צלב הברזל דרגה שנייה    עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
פרדיננד פון בְּרֵדוֹב (בגרמנית: Ferdinand von Bredow;‏ 1884 – 1934) היה ראש שירות הביון של הצבא הגרמני בתקופת רפובליקת ויימאר ושר ההגנה של גרמניה בשנים 1932 – 1933.
ביוגרפיה

פרדיננד פון ברדוב נולד ב-16 במאי 1884 בנוירופין למשפחת אצולה גרמנית. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם בחזית המערבית וקיבל בעבור שירותו אות הצטיינות. לאחר המלחמה נשאר ברדוב בצבא, שהיה אז קטן יחסית (כמאה אלף חיילים). הוא עלה במהירות בסולם הדרגות, קיבל דרגת גנרל וכיהן כראש המודיעין הצבאי הגרמני. בשנת 1932, לאחר שידידו קורט פון שלייכר מונה לשר ההגנה בממשלתו של פרנץ פון פאפן, מונה ברדוב ליועצו האישי של שלייכר. לאחר ששלייכר מונה לקנצלר על ידי הנשיא פאול פון הינדנבורג, הפך  ברדוב לשר ההגנה בפועל.
ב-1933, לאחר פרישת מראשות הממשלה ועליית היטלר לשלטון, פרש ברדוב לגמלאות באחוזתו בברלין.
בבוקר 30 ביוני 1934, עם תחילת ליל הסכינים הארוכות, הופיעה כיתה של האס אס בפתח ביתו של ברדוב, וכשפתח את הדלת הוא נורה למוות. אשתו ניסתה לסייע לו ונורתה גם היא. גם ידידו שלייכר נורה בליל הסכינים הארוכות. לאחר הטיהור האשים היטלר את ברדוב, שלייכר וארנסט רהם בניסיון למסור את גרמניה לידי המעצמות הזרות, דוגמת צרפת.
יארוסלאב השני, נסיך ולדימיר

הנסיכויות הרוסיות בשנת 1237 - נסיכות ולדימיר בסגול בצפון-מזרח
יארוסלאב השני (ברוסית: Ярослав‏; 8 בפברואר 1191 - 30 בספטמבר 1246) בנו של וסבולוד הקן הגדול, היה נסיך ולדימיר בתקופת הפלישה המונגולית.
יארוסלאב נשלח על ידי אביו למשול בתור נסיך בפרסלאבל, אך גורש מהעיר על ידי נסיכים אחרים בשנת 1206. בשנת 1208 השתתף במערכה נגד נסיכות ריאזן והתחיל לשלוט בנסיכות כנציג אביו. בשנת 1209 נשלח על ידי אביו למשול בנובגורוד. במהלך מספר שנים היה מאבק על נסיכות זו עם נסיכי סמולנסק. עם פטירת אביו, תמך באחיו יורי השני, אך הם הובסו בקרב ליפיצק בשנת 1216. בשנת 1222 חזר לנובגורוד. בתקופה זו הוא ניהל מספר מערכות צבאיות נגד הליטאים והמסדר הליבוני.
בשנת 1236 הוא עבר לקייב וקיבל את הנסיכות. כתוצאה מכך שתי נסיכויות מרכזיות של רוסיה (נסיכות ולדימיר ונסיכות קייב) היו בשליטת האחים ששיתפו פעולה.
פלישת המונגולים

בשנת 1238 לאחר פלישת המונגולים לרוסיה וכיבוש ולדימיר הוא הגיע לעיר. מאחר שכל משפחתו של יורי השני נהרגה הוא קיבל את הנסיכות.
בשנת 1243 הוא הוזמן לאורדת הזהב וקיבל שם הכרה כנסיך ראשי של רוסיה. למרות הכרה זו נשאר בוולדימיר ובכך סיים את התהליך הארוך של העברת השלטון המרכזי מקייב לוולדימיר. 
המונגולים נתנו לו אישור לחזור לרוסיה, אך הוא השאיר את בנו קונסטנטין בחצר החאן. בשנת 1245 הבן שוחרר, אך באטו חאן דרש שכל משפחת יארוסלאב תבוא לבירתו. הדברים הסתדרו ורוב משפחתו חזרה לרוסיה. יארוסלאב בעצמו נשלח לבירת האימפריה המונגולית קרקורום. הוא היה עד לתחילת שלטון של גויוק חאן וקיבל ממנו אשרור לשלטונו בנסיכות ולדימיר. לקראת סיום ביקורו יארוסלאב הורעל ונפטר.
משפחתו

הוא היה נשוי פעמיים - לבת אצולה קומנית ולבת של מסטיסלאב, נסיך טורופץ.
היו לו 12 ילדים:
פיודור - נפטר בגיל 13
אלכסנדר נבסקי - נסיך ולדימיר
אנדרי - נסיך ולדימיר
מיכאל - נסיך ולדימיר
דניאל
יארוסלאב - נסיך ולדימיר
קונסטנטין
אפנסיי
מריה
וסילי - נסיך ולדימיר
אוליאנה
יהודה אסאד

| --- | --- |

רבי יהודה אסאד
 לידה:  1794 ה'תקנ"ד אסוד, הונגריה 
 פטירה:  1866 (בגיל 72 בערך) כ"ג בסיון ה'תרכ"ו דונאיסקה סטרדה, סלובקיה 
 מקום קבורה:  דונאיסקה סטרדה 
 תקופת הפעילות:  ?–1866 
 
רבי יהודה אַסאֹד (מבוטא: אסוֹד; 1794, ה'תקנ"ד - 1866, כ"ג בסיון ה'תרכ"ו) היה אב"ד, ראש ישיבה, פוסק ומנהיג אורתודוקסי בהונגריה.
ביוגרפיה

נולד באסוד לישראל וטשארנה. למד בישיבתו של רבי מרדכי בנט בעיר ניקלשבורג. נישא לאסתר (נפטרה בתרכ"ז, בגיל 65) לבית רגנר. היה אב בית דין בעיירות ראגנדארף וסמניץ, לאחר מכן שימש כאב בית הדין בדונה-סרדהלי והקים בה ישיבה גדולה, ובה למדו מאות תלמידים. התכתב עם רבי משה סופר מחבר ספר "חתם סופר", ונחשב לפוסק הדור בהונגריה לאחר פטירת החתם סופר.
בשנת ה'תרכ"ד (1864) הוא השתתף במשלחת רבנית לקיסר פרנץ יוזף, שביקשה לבטל את התוכנית להקים בית מדרש לרבנים מטעם המדינה.
רבי יהודה אסאד נפטר בכ"ג בסיוון תרכ"ו. ובנו רבי אהרן שמואל אסאד ירש את מקומו ברבנות העיר.
צילום תמונת הדיוקן

לטענת הרב משה ליב ליטש-רוזנבוים, ביצעו בני קהילת סרדהלי בגופת רבם ציור או צילום פוסט-מורטם, כדי למכור הדפסים שלו ולממן ע״י זה את נישואי בנותיו הרווקות. בעקבות מקרה זה התעורר דיון ציבורי הלכתי בקרב רבני הונגריה. מסופר כי כל המעורבים בצילום נפטרו באותה שנה.
ספריו

רבי יהודה אסאד כתב למעלה מ-50 ספרים, אך כתבי היד נשרפו בידי הנאצים במהלך השואה.
בנו רבי אהרן שמואל, הביא לדפוס את שו"ת מהרי"א - 'יהודה יעלה', הכולל 884 סימנים. כרך א' נדפס בלמברג תרל"ג (1873) ובו תשובות על שני חלקי השולחן ערוך, אורח חיים 68 דפים 214 סימנים ויורה דעה 141 דפים, 387 סימנים. כרך ב' נדפס בפרשבורג תר"מ (1880) על אבן העזר וחושן משפט 111 דפים, 283 סימנים. בה'תשכ"ה (1965) הודפס הספר בניו יורק במהדורת כרך אחד. מהדורה חדשה ומתוקנת, יצאה לאור על ידי מכון שלמה אומן בשלושה כרכים בין השנים תשע"ז-תשע"ט.
ספריו שהודפסו:
חידושי מהרי"א
דברי מהרי"א
שו"ת יהודה יעלה
משנתו התורנית

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בדרשה לשבת תשובה מהר"י אסאד קרא לבני קהילתו לשמור על כבודם של הגויים המקומיים, מאחר שהם מארחים את בני ישראל בארצם, ועוד שהם רובם מאמינים בייחוד ה' והשגחתו:
וכעת מצאתי את עצמי מחויב לעורר את העם ביותר ולהזהר גם כן בכבודם ומחויבים אנחנו לדרוש בשלומם וטובתם הרי התורה הזהירנו לא תתעב מצרי כי גר היית בארצו, ואע"ג שהרעו לנו בקושי שיעבוד ומגינת לב וגם עובדי ע"ז היו על אחת כמה וכמה היום שאנחנו בגלות חוסים בצילם וגרים בארצם ומגינים עלינו ואנו יונקים ונהנים מטובם... על אחת כמה וכמה כעת היום שכמעט רובם מודים באחדות ד' ובהשגחה שמוזהרים אנחנו ביותר שלא לתעבם ולשנוא אותם ח"ו
לקריאה נוספת

אריאל פרקים מחיי ה'מהר"י אסד', י' בן צבי, בהוצאת האגודה להנצחת קהילות ואישים, בני ברק, תשמ"ט.
עלי זיכרון גיליון 48, על רבי יהודה אסאד, מכון "זיכרון" להנצחת יהדות הונגריה, בני ברק, תשע"ח.
שו"ת יהודה יעלה, מהדו' מכון שלמה אומן, מבוא לחלק אורח חיים, עמ' 19 ואילך.
הערות שוליים

ישנה מסורת כי תמונה זו צולמה לאחר מותו של הרב כדי להשיג כסף להשיא את בנותיו. ראו בהמשך הערך.
↑  ישנה מסורת כי תמונה זו צולמה לאחר מותו של הרב כדי להשיג כסף להשיא את בנותיו. ראו בהמשך הערך.
↑  ספר "בחוזק יד" על ר' דוד לייב שווארץ זצ"ל ע' 251
↑  להרחבה על פרשה זו, ראו: הרב ישראל דנדרוביץ, הרואה חכמים במיתתן. המאמר המקורי נדפס בקובץ "עץ חיים", והוא עוסק גם בצילום פוסט-מורטם שנעשה לגופות רבנים נוספים.
↑  פ"נ סב זקיננו ר' משולם ז"ל, נלב"ע בשיבה טובה בן חמש שנים // הרב יצחק גנוט, באתר דרשו, ‏2019-05-06
↑  הרב יואל קטן, על הרב יהודה אסאד זצ"ל, באתר ערוץ 7, 22 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257909005171  GND: 136755984  ISNI: 0000 0000 6689 1812  LCCN: n88234944  NTA: 299518299  VIAF: 9796161453850864330006   WorldCat (עם VIAF): 9796161453850864330006 
ציונו של רבי יהודה אסאד
גרונטופיליה

גרונטופיליה (Gerontophilia) הוא דפוס התנהגות, שעל פי ה-DSM, המגדיר המקובל של הפרעות הנפש, נחשב לפאראפיליה. אדם בעל דפוס התנהגות כזה הוא אדם צעיר יחסית, הנמשך מינית לאדם בגיל כפול או זקן מאוד (70 ומעלה). תאוריות ניסו להסביר את הפאראפיליה בכך שהיא נובעת מקשר הדוק של ילד עם סבו, לצד בית שאינו חם ומתפקד, כשקשרים חמים נוצרים רק בין הילד לסבו או לסבתו.
הערות שוליים

↑  קורס "עבירות וסטיות מין", גב' עירית עין-טל
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היינריך מנדלסון

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 באוקטובר 1910 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  19 בנובמבר 2002  (בגיל 92)
 ענף מדעי:  זואולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מנחה לדוקטורט:  שמעון בודנהיימר 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  יורם יום-טוב, צבי סבר 
 פרסים והוקרה:  זוכה פרס ישראל
 תרומות עיקריות
 ממייסדי שימור הטבע בישראל, חוקר פורץ דרך
 
היינריך מנדלסון (30 באוקטובר 1910 – 19 בנובמבר 2002) היה זואולוג גרמני-ישראלי. הוא נחשב לאחד ממייסדי שימור הטבע בישראל והמחקר הזואולוגי בה וזוכה פרס ישראל. בין גילויו ומחקריו היו גם גילויה של הצפרדע המיוחדת עגולשון שחור-גחון, שנחשבת למין נדיר וחשוב למחקר. ממקימי אוניברסיטת תל אביב.