stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופניים באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
מדליות ומנצחים

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
| תחרות | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| קבוצתי נערים משולב |  קזחסטן גלאב ברוסנסקי יבגני פדורוב |  לוקסמבורג ניקולה קס  ארתור קלוקרס |  בריטניה הארי בירצ'יל שון פלין |
| קבוצתי נערות משולב |  דנמרק סופי היוי פדרסן מי סאאביה |  אוסטריה לורה סטיגר חנה שטרייכר |  הונגריה וירג בוזסקי בלנקה ואס |
| מרוץ BMX מעורב |  רוסיה איליה בסקרובני ורורה צ'ניקבה |  שווייץ קווין שונק זואי קלסנס |  קולומביה חואן קמילו רמירז ולנסיה גבריאלה בול קארילו |
| רכיבה חופשית מעורב על אופני BMX |  ארגנטינה אינאקי איירארטס אגוסטינה רוט   גרמניה אוון ברנדס לארה לסמן | לא חולק |  יפן קאנאמי טנו יומה אושימו |
נציגי ישראל בתחרות

| --- | --- |
 :  ראו גם – ישראל באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)
דירוגם במקום השביעי של רוכבי הנוער הישראלים באליפות העולם למרוצי אופני הרים לשנת 2017 העניק לישראל 2 מקומות בתחרות האופניים המשולבת לנערים המורכבת ממרוץ אופני כביש ומרוץ אופני הרים. זאת הופעת הבכורה של ישראל בענף האופניים במשחקים האולימפיים לנוער.
איתן לוי ונדב רייסברג ייצגו את הנבחרת הישראלית. הצמד סיים את הטורניר במקום התשיעי מתוך עשרים עם 103 נקודות.
ביום התחרויות הראשון, סיים הצמד את מרוץ נגד השעון באופני כביש במקום ה-12 בתוצאה של 8:59.95 דקות וגרף 6 נקודות.
ביום התחרויות השני, סיים הצמד את מרוץ הכביש בזמן של 1:31:03 שעות. אך תמונת הפוטו פיניש קבעה כי רייסברג סיים במקום ה-11 וגרף 8 נקודות ולוי סיים במקום ה-22.
ביום התחרויות השלישי, קבע רייסברג תוצאה של 1:45.302 דקות ומוקם במקום ה-13 בשלב המוקדמות המוקדמות ולוי קבע תוצאה של 1:44.518 דקות ומוקם במקום השביעי. השניים העפילו משלב שמינית הגמר שכל אחד מהם סיים את המקצה שלו במקום השני. אולם, רייסברג סיים את מקצה רבע הגמר במקום הרביעי ודורג במקום ה-15 הכללי וגרף 2 נקודות. לעומתו, לוי סיים במקום השני והעפיל לחצי הגמר. בחצי הגמר לוי העפיל לגמר הגדול מהמקום השני גם כן. במקצה הגמר הגדול לוי סיים במקום השלישי הכללי וגרף 65 נקודות.
ביום התחרויות הרביעי, התחרה לוי במקצה המוקדמות הראשון והעפיל לגמר מהמקום התשיעי עם זמן של 16:48 דקות. רייסברג העפיל במקצה המוקדמות השני מהמקום החמישי עם זמן של 17:16 דקות. במקצה הגמר סיים רייסברג במקום ה-19 ולא השלים את ההקפה האחרונה. לוי סיים במקום התשיעי עם זמן של 19:42 דקות וגרף 20 נקודות.
ביום התחרויות האחרון, אף אחד מצמד הרוכבים לא הצליח לצבור נקודות בהקפות הספרינט אך שניהם השלימו את כלל ההקפות. רייסברג סיים את המרוץ במקום ה-19 אך דורג במקום ה-20 לוי סיים את המרוץ במקום ה-14 אך דורג במקום ה-15 וגרף 2 נקודות.
איתן לוי ונדב רייסברג טרם ההזנקה במקצה מרוץ נגד השעון
איתן לוי ונדב רייסברג במקצה מרוץ נגד השעון
איתן לוי ונדב רייסברג על קו הזינוק במקצה הקריטריום
נדב רייסברג במקצה הגמר בקרוסקנטרי הקפה קצרה
איתן לוי במקצה המוקדמות בקרוסקנטרי הקפה קצרה
הערות שוליים

1 2 3 4  "Qualification System – Youth Olympic Games Buenos Aires 2018 - Cycling" (PDF) (באנגלית). הוועד האולימפי הבינלאומי והאיגוד הבינלאומי לאופניים. 7 באוגוסט 2017. נבדק ב-28 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Countries that will participate in the Youth Olympic Games Buenos Aires 2018 for cycling" (PDF) (באנגלית). איגוד האופניים הבינלאומי. נבדק ב-29 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. pp. 14–17. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. pp. 7–8. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. pp. 9–12. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. pp. 9–10. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. pp. 10–11. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. p. 11. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. p. 13. נבדק ב-26 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  2017 Mountain Bike World Championships - CROSS-COUNTRY - Men Junior - Ranking by Nation, האיגוד הבינלאומי לאופניים, ‏7 בספטמבר 2017
↑  Men’s Combined Team Event, האיגוד הבינלאומי לאופניים, ‏30 באוקטובר 2017
↑  יניב טוכמן‏, המשלחת הישראלית לאולימפיאדת הנוער יוצאת לארגנטינה, באתר וואלה, 5 בספטמבר 2018
↑  Buenos Aires 2018 - Official Results Book - CYCLING (באנגלית). הוועדה המארגנת של אולימפיאדת הנוער בואנוס איירס. 17 באוקטובר 2018. pp. 37–50. נבדק ב-27 במאי 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
ישראל דוד וייס

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בן 68 בערך) ארצות הברית 
 מדינה:  איראן 
 תפקיד:  דובר 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
נואם בוועידה ערבית בנושא "ירושלים בירת פלסטין" במשהד שנערכה במאי 2016
הרב ישראל דוד וייס - (מהרי"ד וייס) (נולד ב-1956) הוא יהודי חרדי אמריקאי, דוברה הבולט של קבוצת נטורי קרתא - קבוצה חרדית אנטי-ציונית.
ביוגרפיה

אמו ממוצא פולני. משפחת אביו ממוצא הונגרי. רוב משפחתו נהרגה במהלך השואה. וייס הוא תושב מונסי.
ביוגרפיה > קמפיין אנטי ציוני

וייס מאמין שיהודים צריכים להתנגד לקיומה של מדינת ישראל: "אסור שתהיה לנו מדינה, גם אם היא תהיה בארץ שוממה ולא מיושבת". הוא מייצג פחות מ-500 איש, וההשקפות השוליות של נטורי קרתא נדחות על ידי הרוב המכריע של היהודים האורתודוקסים ברחבי העולם.
וייס נואם בעצרות וכנסים בארצות הברית ובעולם ומותח בהם ביקורת על ישראל והציונות. בשנת 2001, הוא השתתף בועידת האו"ם נגד הגזענות (2001) בדרבן שבדרום אפריקה, כחלק ממשלחת הוועדה האסלאמית לזכויות האדם (אנ'). במהלך הוועידה יצאו נציגים אמריקאים וישראלים במחאה.
בנובמבר 2006, וייס הצהיר בהפגנה בעיר ניו יורק כי "הציונות היא תנועה כפירה ביסודה השוללת את הציווי האלוהי שיהודים יישארו בגלות עד ליום בו כל האנושות תיגאל בנס". הוא חזר על טענתו בוועידה בלונדון ב-2011, קרא "לפרק" את ישראל ואמר שהמדינה היא "מדינה ציונית שחטפה את שמה של היהדות". בשנת 2012 הוא נפגש עם בכירי ארגון חזבאללה בביירות. בכנס שארגן חזבאללה בביירות ב-13 במרץ 2018, העניק וייס "מתנה סמלית" שתועבר לחסן נסראללה, מנהיג הארגון.
ביוגרפיה > קמפיין אנטי ציוני > ביקורו באיראן ועמדתו כלפי מחמוד אחמדינז'אד

בדצמבר 2006, במסגרת משלחת בת שישה חברים מקבוצת נטורי קרתא, נשא ישראל דוד דברים בוועידת השואה הבינלאומית באיראן, שהתקיימה על ידי ממשלת איראן בטהראן. המפגש כונה על ידי NPR וג'ואיש כרוניקל כמפגש של מכחישי שואה. בנאומו בן חמש הדקות התייחס וייס לנושא הכחשת השואה:
אני יכול להגיד שבדיון על השואה אולי אני הנציג, הקול של האנשים שמתו בשואה, זאת מפני שסבא וסבתא שלי מתו שם. הם נהרגו באושוויץ. אבא שלי ברח, והוריו נשארו. הוא לא הצליח להוציא אותם מהונגריה, והם מתו באושוויץ, כמו קרובי משפחה אחרים וכל הקהילות שהכירו. אז, להגיד שהם לא מתו, בשבילי, אי אפשר להגיד את זה. אני השריד החי של האנשים שמתו בשואה, ואני כאן, אני מאמין שנשלחתי על ידי אלוהים, פשוט לדבר עם האנשים כאן ולומר, 'אתם צריכים לדעת שהעם היהודי מת, ואל תנסו לומר שזה לא קרה. הם אכן מתו! יש ניצולים ברחבי הקהילות היהודיות, עדיין בחיים בשנות השבעים והשמונים לחייהם, וכל אחד מהם יספר לכם את סיפוריו. זה משהו שאתה לא יכול להפריך, אבל זה לא אומר שהשואה היא כלי להשתמש בו כדי לדכא אנשים אחרים
וייס הצהיר כי למרות שישראלים השתמשו בשואה כדי להשיג אהדה ויתרון, הוא אינו מאמין שמניין המתים בשואה מוגזמים. וייס אמר כי "הציונים מנצלים את נושא השואה לטובתם. אנחנו, יהודים שנספו בשואה, לא משתמשים בזה לקידום האינטרסים שלנו. אנו מדגישים כי ישנם מאות אלפי יהודים ברחבי העולם המזדהים עם התנגדותנו לאידאולוגיה הציונית, וחשים שהציונות אינה יהודית, אלא אג'נדה פוליטית... מה שאנחנו רוצים זה לא נסיגה לגבולות 67, אלא נסיגה מכל גבולות מדינת ישראל כדי שהמדינה תוכל לחזור לפלסטינים, ונוכל לחיות איתם."
וייס הגן על נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד מפני האשמות באנטישמיות. במרץ 2006, במהלך ביקור באיראן, פרסם וייס הצהרה לרדיו הרשמי של איראן IRIB (אנ') בה אמר כי: "זו סטייה מסוכנת להעמיד פנים שהנשיא האיראני הוא אנטי-יהודי ואנטישמי. הוא ידידותי ביותר, והוא מבין את ההבדל בין הציונים ליהודים שאינם מחבקים את מדינת ישראל." בהודעה נמסר כי הם "כועסים על התכסיסים, התעמולה והמתחים האחרונים שנוצרו על ידי המערב בנוגע להצהרותיו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד על עולם נקי מציונות, שכן אין זה אלא איחול לטוב יותר. עולם, נשלט על ידי שלום ורוגע."
ארגונים יהודיים אמריקאים, כולל אגודת ישראל באמריקה (אנ') ו-OU, פרסמו התנערות מוייס. סגן הנשיא בפועל של האיגוד האורתודוקסי, הרב צבי הרש וינרב (אנ'), כינה את הקבוצה "מביכה", והרב אבי שפרן (אנ'), דובר אגודת ישראל באמריקה, כינה את הפגנת החיבה הפומבית של נטורי קרתא למחמוד אחמדינז'אד "מגעילה".
לאחר שחזרו לארצות הברית מהכנס, וייס ואנשים נוספים שהשתתפו נודו מבתי הכנסת, ומנודים באזורים כמו ברוקלין ומונסי. כנגד הפגנה מחוץ לבית הכנסת של נטורי קרתא ב-7 בינואר 2007, התקיימה הפגנת נגד בהשתתפות קבוצה קטנה בהרבה של תומכי הרב וייס.
ביוגרפיה > קמפיין אנטי ציוני > תגובתו של וייס למבקרים

וייס טען כי העולם היהודי לא הבין את מעשיה של נטורי קרתא. לדבריו, הארגון לא הופיע בוועידה כדי להכחיש את השואה, אלא כדי להבדיל בין ציונים ליהודים. וייס הצהיר כי הוא מאמין שאחמדינז'אד אינו אויב של היהודים, אלא הוא "אדם ירא אלוהים שמכבד את העם היהודי ומגן עליהם באיראן".
ביוגרפיה > ביקורת

וייס ספג ביקורת ב-2006 על השתתפותו ונאומו בוועידת השואה הבינלאומית באיראן, שנחשבת כאירוע שמקדם הכחשת שואה. הדוברים בוועידה היו דייוויד דיוק, מנהיג לשעבר של קו קלוקס קלאן, ומספר רב של מכחישי שואה ואנטישמים מאירופה. הוא הוחרם על ידי יונה מצגר, הרב הראשי האשכנזי לישראל. ואף חסידות סאטמר האנטי-ציונית התנערה ממנו ומאחרים שהשתתפו בוועידה. וייס טען שהוא מדבר בוועידה כ"קולם של האנשים שמתו בשואה".
ראו גם

משה בר בק
הערות שוליים

↑  Interview by Harold Channer,
↑  Rabbi Yisroel D. Weiss - Speech Delivered at Holocaust Conference, www.nkusa.org
↑  Maher, Ahmad (26 באוגוסט 2003). "Zionism, Israel Threat to Peace: Rabbi Weiss". IslamOnline.net. נבדק ב-15 במרץ 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UK Muslims present: Jews against Zionism". Ynetnews. 7 במאי 2006. נבדק ב-15 במרץ 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Against Zionism, Jewish Perspectives – 2 July 2006". Islamic Human Rights Commission. 2 ביולי 2006. נבדק ב-15 במרץ 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Race Against Racism: A report of IHRC's work at the UN World Conference Against Racism, 2001 (Islamic Human Rights Commission) November 1, 2001.
↑  Racism summit seeks breakthrough (BBC) September 5, 2001.
↑  Bonisteel, Sara (26 בדצמבר 2006). "Ahmadinejad Handshake Leaves Rabbi's Neighbors Crying Foul". {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Sugarman, Daniel (4 בינואר 2018). "Jeremy Corbyn condemned after footage shows him appearing to agree with 'Zionism has nothing to do with Judaism' claim". The Jewish Chronicle. נבדק ב-4 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ישראל כהן, ‏קיצוני 'נטורי קרתא' נפגשו עם בכירי ארגון הטרור 'חיזבאללה', באתר כיכר השבת, 2 באפריל 2012
1 2  Surkes, Sue. "Anti-Zionist rabbi gives Hezbollah chief in Beirut gift 'from the Jewish people'". www.timesofisrael.com.
↑  "Hizbullah Deputy Sec.-Gen. Sheikh Naim Qassem Receives a "Symbolic Gift from the Jewish People," Declares: We Will Be Victorious But Are in No Hurry". MEMRI.
↑  Santos, Fernanda (15 בינואר 2007). "New York Rabbi Finds Friends in Iran and Enemies at Home" – via NYTimes.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shamir, Shlomo (16 בדצמבר 2006). "Satmars: Jews at Iran Holocaust Conference 'Reckless Outcasts'". Haaretz. נבדק ב-4 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Iran Hosts Large Meeting of Holocaust Deniers, All Things Considered, December 11, 2006.
↑  Rabbi Yisroel D. Weiss - Speech Delivered at Holocaust Conference, www.nkusa.org
↑  Correction: Iran-Holocaust-Conference (Fox News) January 9, 2007
↑  Neturei Karta in Iran: Zionists use Holocaust by Roee Nahmias, (YNetNews) March 12, 2006.
1 2 3  Santos, Fernanda (15 בינואר 2007). "New York Rabbi Finds Friends in Iran and Enemies at Home". The New York Times. נבדק ב-4 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Freund, Michael (6 במרץ 2006). "Neturei Karta Sect Pays Visit to Iran". The Jerusalem Post. נבדק ב-4 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Orthodox furious at anti-Zionist sect, Jewish Telegraphic Agency, ‏2006-12-19 (באנגלית)
↑  "Speech by Rabbi Y. D. Weiss, Tehran Conference, December 2006". Neturei Karta International. 12 בדצמבר 2006. נבדק ב-6 במרץ 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 311143047   WorldCat (עם VIAF): 311143047
פרנצ'סקו גרציאני

פרנצ'סקו גרציאניי (באיטלקית: Francesco Graziani; נולד ב-16 בדצמבר 1952) הוא כדורגלן ומאמן עבר איטלקי ששיחק בעמדת החלוץ.
גרציאני, שהיה ידוע בכינויו צ'יצ'ו (באיטלקית: Ciccio), כבש 122 שערים בשמונה עונות במדי קבוצת טורינו, עימה זכה באליפות איטליה בעונת 1975/1976. הוא ממוקם תשיעי בטבלת מלך השערים של נבחרת איטליה בכל הזמנים, עם 23 שערים במדי הנבחרת, עימה זכה בגביע העולם במונדיאל 1982.
קריירת משחק

גרציאני, יליד סוביאקו שבנפת רומא, החל את דרכו בקבוצת הנוער בטיני קוודרארו. בעונת 1970/1971 החל את הקריירה הבוגרת בקבוצת ארצו מהסרייה ב'.
לקראת עונת 1973/1974 עבר גרציאני לטורינו, קבוצתו הראשונה בסרייה א'. הופעת הבכורה שלו במדיה בליגה הבכירה נערכה ב-18 בנובמבר 1973, במשחק מול סמפדוריה שהסתיים בשוויון 1-1. כחודש אחר כך, ב-16 בדצמבר 1973, כבש גרציאני את שער הבכורה שלו בסרייה א', במשחק מול בולוניה 1909 שחק בדיוק ביום הולדתו ה-19. בעונת הבכורה שלו כבש גרציאני שישה שערי ליגה ב-22 הופעות.
בעונת 1975/1976, תחת המאמן לואיג'י ראדיצ'ה, זכתה טורינו עם גרציאני באליפות איטליה. גרציאני שיתף פעולה בהתקפה עם פאולו פוליצ'י, והשניים הפגינו שיתוף פעולה התקפי פורה, שהיה חלק משמעותי מזכיית הקבוצה בתואר. גרציאני כבש באותה עונה 15 שערי ליגה. עונה אחר כך כבש גרציאני 21 שערי ליגה בדרך לזכייה בתואר מלך השערים של הסרייה א', לאחר שתי זכיות רצופות של פוליצ'י. באותה עונה החמיצה טורינו את האליפות, כשסיימה במקום השני עם נקודה בלבד פחות מיריבתה העירונית יובנטוס. גרציאני המשיך לשחק במדי טורינו עד לסיום עונת 1980/1981, השמינית שלו במועדון. בעונות אלו כבש גרציאני 122 שערים במדי טורינו, מתוכם 97 שערי ליגה, והוא ממוקם שביעי בטבלת מלך שערי המועדון בכל הזמנים.
בעונת 1981/1982 הצטרף גרציאני לפיורנטינה של המאמן ג'אנקרלו דה סיסטי. גרציאני תרם תשעה שערי ליגה בעונת הבכורה שלו, בה הובילה פיורנטינה את הטבלה לאורך רוב שלבי העונה, אך הפסידה את הבכורה ואת הזכייה בתואר במחזור הנעילה, כשהיא מסיימת את העונה עם נקודה פחות מיובנטוס. לקראת עונת 1983/1984, לאחר עונה נוספת במדי פיורנטינה, עבר גרציאני לרומא של המאמן נילס לידהולם. בעונת הבכורה שלו במועדון זכה גרציאני עם קבוצתו בקופה איטליה, לאחר שרומא גברה במפגש גמר כפול על הלאס ורונה. גרציאני היה בהרכב קבוצתו בשני המשחקים. באותה עונה הגיעה רומא עד לגמר גביע אירופה לאלופות, שם נכנעה לליברפול בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 בסיום ההארכה. גרציאני החמיץ את הפנדל הרביעי והאחרון של קבוצתו. בעונת 1985/1986, תחת המאמן סוון-יוראן אריקסון, זכה גרציאני בפעם השנייה עם רומא בגביע האיטלקי, לאחר ניצחון בגמר הכפול על סמפדוריה. גרציאני פתח בהרכב רומא לשני המפגשים. בסיום העונה, שהייתה השלישית שלו במועדון, סיים גרציאני את דרכו בקבוצה.
לקראת עונת 1986/1987 חזר גרציאני לשתף פעולה עם דה סיסטי, מאמנו בפיורנטינה, כשחתם באודינזה. הקבוצה החלה את העונה עם מאזן שלילי לאחר שתשע נקודות הורדו ממאזנה, וירדה בסיום העונה מהמקום האחרון לסרייה ב'. גרציאני נותר בקבוצה, אם כי כשחקן מחליף בלבד, ולאחר עונה אחת בליגת המשנה, סיים את דרכו בקבוצה. בחודשים יולי-אוגוסט 1988 שיחק במדי אפיא לייכהארט האוסטרלית, במדיה רשם שתי הופעות ליגה בלבד. לאחר מכן, פרש ממשחק פעיל בגיל 36.
קריירת משחק > נבחרת איטליה

גרציאני החל את דרכו בנבחרת איטליה ב-19 באפריל 1975, במשחק מול פולין במסגרת מוקדמות יורו 1976. קצת יותר משנה לאחר מכן, בהופעתו החמישית בנבחרת שנערכה ב-4 ביולי 1976, כבש גרציאני את שער הבכורה שלו בניצחונה של איטליה 3-1 על פורטוגל במשחק ידידות.
גרציאני תפס מקום מרכזי בהתקפת הנבחרת בתקופתו של אנצו ביארזוט, וזומן על ידי המאמן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1978 בארגנטינה. בשלב הבתים הראשון, זכה גרציאני לדקות ספורות בלבד, במשחק השני בו ניצחה איטליה את הונגריה, אך לא שותף בניצחונות על צרפת וארגנטינה שהבטיחו לאיטליה את המקום הראשון בבית. בשלב הבתים השני לא שותף גרציאני במשחקה הראשון של איטליה, 0-0 מול גרמניה המערבית, אך עלה לכ-20 דקות בשני מפגשיה הבאים של איטליה, מול אוסטריה והולנד. גרציאני לא שותף גם בהפסד לברזיל במשחק על המקום השלישי.
לאחר שסייע לנבחרתו להעפיל ליורו 1980, הוא זומן פעם נוספת לסגל על ידי ביארזוט, אך הפעם לא החמיץ אף דקת משחק בארבעת משחקיה של איטליה בטורניר. לאחר שסיימה במקום השני בשלב הבתים, פגשה איטליה במשחק על המקום השלישי את צ'כוסלובקיה. בדקה ה-73 כבש גרציאני בנגיחה קשתית מדויקת את שער השוויון לזכות איטליה, שקבע את התוצאה על שוויון 1-1, תוצאה שנותרה עד לסיום ההארכה. גרציאני גם כבש את הפנדל השישי לזכות נבחרתו בדו-קרב הפנדלים, אך איטליה סיימה פעם נוספת במקום הרביעי, לאחר שנוצחה 9-8 בדו-קרב.
גרציאני זומן על ידי ביארזוט לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1982 בספרד. בשלב הבתים לא החמיץ גרציאני אף דקת משחק, אך איטליה לא הרשימה עם תוצאות תיקו מול פולין ומול פרו. במשחק השלישי מול קמרון כבש גרציאני את שער היתרון של נבחרתו, שאיבדה את היתרון דקה מאוחר יותר. המשחק הסתיים בשוויון 1-1, ואיטליה הצליחה לסיים במקום השלישי ולהעפיל לשלב הבא. גרציאני פתח בשלושה המשחקים של איטליה בשלב הבתים השני, בו הצטיין פאולו רוסי, שותפו של גרציאני להתקפה. איטליה הצליחה להעפיל למשחק הגמר מול גרמניה המערבית, בו פתח גרציאני בהרכב אך נאלץ לצאת כבר לאחר שבע דקות בגלל פציעה. מחליפו, אלסנדרו אלטובלי, כבש את השער השלישי לזכות איטליה בגמר, שהסתיים בניצחון 3-1 ובזכייה בתואר אלופת העולם.
במהלך השנה שלאחר הטורניר הספיק גרציאני לערוך עוד חמש הופעות בנבחרת, עד שסיים את דרכו הבינלאומית ב-1983. לגרציאני 64 הופעות במדי נבחרת איטליה, בהן כבש 23 שערים, שמיקמו אותו במקום התשיעי בטבלת מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים.
קריירת אימון

משרתו הראשונה של גרציאני כמאמן הייתה בקבוצה בה שיחק בעבר, פיורנטינה. הוא התמנה לתפקיד המאמן ב-26 באפריל 1990, כשבוע לפני גמר גביע אופ"א אליו הגיעה הקבוצה בהדרכת מאמנה הקודם. גרציאני הוביל את הקבוצה להפסד 3-1 בסיכום צמד משחקי הגמר מול בת ארצה יובנטוס, שזכתה בתואר. לאחר מכן, רשם גרציאני קדנציות קצרות ברג'ינה ובאבלינו.
בעונת 2001/2002, לאחר ששימש כמנהל מקצועי בקבוצה, התמנה גרציאני לתפקיד המאמן הראשי של קטניה, לצידו של מאוריסיו פלגרינו. באותה עונה העפילה קטניה לסרייה ב'. הוא התפטר כעבור תשעה מחזורים מפתיחת עונת 2002/2003, ועונה אחר כך החל לאמן במונטווארצ'י אקילה מהליגה הרביעית, אך הקבוצה הפגינה יכולת ירודה וגרציאני פוטר עוד בטרם סיום העונה.
לקראת עונת 2004/2005 התמנה לתפקיד המאמן של צ'רביה מהליגה המקומית של מחוז אמיליה-רומאניה. הוא אימן אותה במשך שתי עונות, כחלק מתוכנית ריאליטי שעסקה בקבוצה. בעונה הראשונה העלה אותה לליגה הרביעית, ובעונה שאחריה התמודד איתה בפלייאוף ההעפלה לליגה השלישית.
תארים

אליפות איטליה: 1975/1976
הגביע האיטלקי (2): 1983/1984, 1985/1986
גביע העולם: 1982
מלך השערים של הסרייה א': 1976/1977 (21 שערים)
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970/1971 | ארצו | איטליהסרייה ב' | 2 | 0 | - | - | - | - | 2 | 0 |
| 1971/1972 | ארצו | איטליהסרייה ב' | 12 | 2 | - | - | - | - | 12 | 2 |
| 1972/1973 | ארצו | איטליהסרייה ב' | 34 | 9 | 4 | 1 | - | - | 38 | 10 |
| 1973/1974 | טורינו | איטליהסרייה א' | 22 | 6 | 0 | 0 | 1 | 0 | 23 | 6 |
| 1974/1975 | טורינו | איטליהסרייה א' | 30 | 12 | 10 | 4 | 2 | 0 | 42 | 16 |
| 1975/1976 | טורינו | איטליהסרייה א' | 29 | 15 | 4 | 0 | - | - | 33 | 15 |
| 1976/1977 | טורינו | איטליהסרייה א' | 30 | 21 | 4 | 1 | 4 | 1 | 38 | 23 |
| 1977/1978 | טורינו | איטליהסרייה א' | 29 | 11 | 5 | 3 | 6 | 2 | 40 | 16 |
| 1978/1979 | טורינו | איטליהסרייה א' | 23 | 9 | 3 | 2 | 2 | 1 | 28 | 12 |
| 1979/1980 | טורינו | איטליהסרייה א' | 30 | 12 | 9 | 2 | 2 | 1 | 41 | 15 |
| 1980/1981 | טורינו | איטליהסרייה א' | 29 | 11 | 9 | 5 | 6 | 3 | 44 | 19 |
| 1981/1982 | פיורנטינה | איטליהסרייה א' | 29 | 9 | 4 | 2 | - | - | 33 | 11 |
| 1982/1983 | פיורנטינה | איטליהסרייה א' | 23 | 5 | 5 | 2 | 2 | 0 | 30 | 7 |
| 1983/1984 | רומא | איטליהסרייה א' | 24 | 5 | 11 | 2 | 9 | 2 | 44 | 9 |
| 1984/1985 | רומא | איטליהסרייה א' | 19 | 2 | 6 | 2 | 4 | 2 | 29 | 6 |
| 1985/1986 | רומא | איטליהסרייה א' | 14 | 5 | 10 | 1 | - | - | 24 | 6 |
| 1986/1987 | אודינזה | איטליהסרייה א' | 22 | 7 | - | - | - | - | 22 | 7 |
| 1987/1988 | אודינזה | איטליהסרייה ב' | 10 | 1 | 2 | 1 | - | - | 12 | 2 |
| 1988/1989 | אפיא לייכהארט | אוסטרליהליגת העל האוסטרלית | 2 | 0 | - | - | - | - | 2 | 0 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 413 | 142 | 80 | 28 | 38 | 12 | 531 | 182 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת איטליה> שנה | נבחרת איטליה> הופעות | נבחרת איטליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1975 | 4 | 0 |
| 1976 | 10 | 7 |
| 1977 | 6 | 3 |
| 1978 | 9 | 3 |
| 1979 | 3 | 1 |
| 1980 | 10 | 5 |
| 1981 | 8 | 3 |
| 1982 | 12 | 1 |
| 1983 | 2 | 0 |
| סה"כ | 64 | 23 |
גרציאני במדי נבחרת איטליה, דצמבר 1977
ינס ברגנסטן

| --- | --- |
 ברגנסטן בכנס Minecon 2011
 לידה:  18 במאי 1979 (בן 45) ארברו, שוודיה
 מדינה:  שוודיה 
 מקום מגורים:  מאלמה 
 כינויים נוספים:  ג'ב
 ידוע בשל:  המפתח הראשי של מיינקראפט
 השכלה:  אוניברסיטת לונד 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 מקצוע:  מפתח משחקי מחשב
 מעסיק:  Mojang 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בן או בת זוג:  Jenny Bergensten (2013–?) 
 www.oxeyegames.com
 
ינס פדר ברגנסטן (בשוודית: Jens Peder Bergensten; נולד ב-18 במאי 1979), הידוע יותר בכינויו "Jeb", הוא מתכנת משחקי וידאו שוודי. הוא ידוע בעיקר כמעצב הראשי של מיינקראפט. בשנת 2013, הוא, יחד עם יוצר מיינקראפט, מרקוס פרסון, נבחר לאחד ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים. כעובד של אולפני מוג'אנג, הוא פיתח יחד עם פרסון את מיינקראפט מאז 2010, הפך למעצב הראשי בשנת 2011, וקיבל שליטה על הסטודיו בשנת 2014, כאשר פרסון עזב את החברה לאחר רכישתה על ידי מיקרוסופט.
קריירה

ברגנסטן החל לתכנת את משחקיו הראשונים בגיל 11, באמצעות BASIC וטורבו פסקל. עד גיל 21 הוא בנה מפות ומודים למשחק היריות בגוף ראשון Quake III Arena. הוא עבד כמתכנת ++C ו-Java עבור חברת הפיתוח Korkeken Interactive Studio, שפשטה את הרגל והפכה ל-Oblivion Entertainment. באותה תקופה הוא הוביל את הפיתוח של משחק התפקידים הממוחשב Whispers in Akarra, אותו הפסיק מאוחר יותר לאחר שהמשחק סטה מחזון היצירה המקורי של צוות הפרויקט.
לאחר ההתפרקות של Oblivion Entertainment, ברגנסטן עבר למאלמו וקיבל תואר שני במדעי המחשב באוניברסיטת לונד בשנת 2008. במהלך לימודיו הקים את חברת פיתוח משחקי האינדי Oxeye Game Studio יחד עם דניאל ברינולף ופונטוס האמרבר. האולפן נודע בזכות משחק הפלטפורמה Cobalt ומשחק האסטרטגיה בזמן אמת Harvest: Massive Encounter. עד ה-24 בנובמבר 2010 עבד ברגנסטן עבור קהילת הידע המקוונת, Planeto.
קריירה > Mojang Studios

בנובמבר 2010 נשכר ברגנסטן כמפתח קצה אחורי של Mojang Studios עבור Scrolls (הידוע כיום בשם Caller's Bane). מאוחר יותר החל לתכנת חלקים משמעותיים יותר ויותר של מיינקראפט עד שהפך למעצב הראשי של המשחק בדצמבר 2011, במקום מרקוס פרסון. לאחר שמרקוס פרסון פרש מהנהלת Mojang Studios בעקבות קניית הסטודיו על ידי מיקרוסופט בשנת 2014, ברגנסטן הפך לבעל השליטה בסטודיו בפועל.
חיים אישיים

ב-11 במאי 2013 התחתן ברגנסטן עם ג'ני ברגנסטן (לבית ת'ורנל). ב-10 בדצמבר 2015 נולד לברגנסטן בן, בירן.
משחקים שפיתח

Harvest: Massive Encounter (2008)
Minecraft (2011)
Cobalt (2016)
The Last Waltz

"The Last Waltz" (בעברית: "הוואלס האחרון") הוא שיר בריטי שכתבו בארי מייסון ולז ריד. השיר היה אחד מלהיטיו הגדולים של הזמר אנגלברט המפרדינק, ושהה במשך חמישה שבועות במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, מספטמבר 1967 עד אוקטובר 1967. נמכרו יותר מ-1.17 מיליון עותקים של הסינגל בממלכה המאוחדת. באוסטרליה היה השיר במקום הראשון במצעד במשך תשעה שבועות לא רצופים.
בארצות הברית הגיע השיר "The Last Waltz" למקום ה-25 במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100, ולמקום הראשון במצעד Easy listening.
רקע

שם השיר הוא דו משמעי, מכיוון שהוא מתייחס לריקוד הראשון ולריקוד האחרון של המספר עם האישה שהוא אוהב. הריקוד הראשון שלהם היה הוואלס האחרון שהושמע במסיבה שבה השניים נפגשו, והריקוד האחרון מסמל את סיום מערכת היחסים ביניהם.
גרסאות של השיר

גרסאות כיסוי בצרפתית בשם "La Dernière Valse" יצאו ב-1967 בביצוע הזמרת הצרפתייה מיריי מאתיה והזמרת הבריטית פטולה קלארק. הגרסה של מיריי מאתיה שהתה במשך שלושה שבועות במקום הראשון במצעדי הפזמונים בצרפת, והגיעה למקום ה-26 בבריטניה. הגרסה של פטולה קלארק הגיעה למקום השני במצעד הצרפתי בפברואר 1968, אבל לא נכנסה למצעד הבריטי. השיר נכלל באלבומה של קלארק "The Other Man's Grass Is Always Greener" משנת 1968. באותה שנה הזמר סטפאן מקוויבק הוציא גרסת כיסוי בצרפתית, וב-1969 ביצעה גם הזמרת ג'ינט רנו גרסה בצרפתית. השיר נמכר בגרסאותיו השונות ביותר משמונה מיליון עותקים.
בביצועו של הזמר האוסטרי פטר אלכסנדר הגיע השיר "Der letzte Walzer" למקום הראשון במצעדים בגרמניה.