stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלן באדל
ביוגרפיה > קריירה

בתחילת הקריירה שלו שיחק באדל בתפקידים ראשיים בהם רומיאו והמלט עם להקת התיאטרון אולד ויק ולהקת התיאטרון של סטרטפורד.
הופעתו הראשונה של באדל בקולנוע הייתה בתפקיד יוחנן המטביל בגרסה של המחזה "סלומה" משנת 1953 בכיכובה של ריטה הייוורת'. בגרסה זו שונה הסיפור כך שסלומה הפכה לנוצרייה שרוקדת עבור הורדוס אנטיפס כדי להציל את יוחנן. ב־1955 גילם באדל את דמותו של ריכרד וגנר בסרט הביוגרפי "Magic Fire". ב־1963 שיחק בתפקיד האמרגן קארל דני בסרט "קציר מר". באותה תקופה הופיע לצדה של ויוויאן מרצ'נט בגרסה טלוויזיונית של המחזה "המאהב" מאת הרולד פינטר, ובדמות אדמונד דנטס בעיבוד לרומן "הרוזן ממונטה כריסטו" מאת אלכסנדר דיומא האב (1964).
ב־1966 שיחק באדל בתפקיד הנבל נג'ים בשראווי בסרט "ערבסק" בכיכובם של גרגורי פק וסופיה לורן. ב־1973 גילם את שר הפנים הצרפתי במותחן הפוליטי "נשיא על הכוונת", שעוסק בניסיון התנקשות בנשיא שארל דה גול. ב־1976 הופיע באדל בדרמה הפוליטית "ביל ברנד" בתפקיד דייוויד לסט, חבר פרלמנט שקודם ל"ספסלים הקדמיים" אחרי שלושים שנה בבית הנבחרים הבריטי. ב־1980 שיחק בתפקיד ברון ניקולס דה גונסבורג בסרט "ניז'ינסקי" בהפקת סרטי פרמאונט. ב־1982 גילם באדל את הרוזן פוסקו בעיבוד טלוויזיוני של ה־BBC לרומן "האישה בלבן" מאת וילקי קולינס. הסדרה שודרה אחרי מותו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב־1942 התחתן באדל עם השחקנית איבון אוון. הם היו נשואים עד למותו. בתם שרה באדל היא שחקנית. באדל נפטר ב־19 במרץ 1982 בצ'יצ'סטר מהתקף לב.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1951 |  | Michèle and René | פוינס | בפרק "Up the River" |
| 1952 |  | The Stranger Left No Card | הזר | סרט קצר |
| 1953 |  | Salome | יוחנן המטביל |  |
| 1953 |  | Will Any Gentleman...? | מנדוזה הגדול |  |
| 1953 |  | Omnibus | נפוליאון / השוטה | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1955 |  | Three Cases of Murder | אוון / מר X / הארי |  |
| 1956 |  | Magic Fire | ריכרד וגנר |  |
| 1956–1957 | יריד ההבלים | Vanity Fair | רודון קרולי | סדרת טלוויזיה |
| 1957 |  | BBC Sunday-Night Theatre | פוגייה-טינוויל | בפרק "The Public Prosecutor" |
| 1958 | גאווה ודעה קדומה | Pride and Prejudice | פיצוויליאם דארסי | מיני-סדרה |
| 1958 | תיאטרון הכורסה | Armchair Theatre | דון חואן | בפרק "Death of Satan" |
| 1961 |  | The Complaisant Lover | קלייב רוט | סרט טלוויזיה |
| 1962 |  | Thirty Minute Theatre |  | בפרק "Don Juan in Hell" |
| 1963 | מחירו של גבר | This Sporting Life | ג'רלד וויבר |  |
| 1963 |  | BBC Sunday-Night Play | האסיר | בפרק "The Prisoner" |
| 1963 | המאהב | The Lover | ריצ'רד | סרט טלוויזיה |
| 1963 | קציר מר | Bitter Harvest | קארל |  |
| 1963 |  | Chronicle | יוליוס קיסר | בפרק "Four Views of Caesar" |
| 1964 |  | Children of the Damned | ד"ר דייוויד נוויל |  |
| 1964 | הרוזן ממונטה כריסטו | Count of Monte Cristo | אדמונד דנטס | סדרת טלוויזיה |
| 1965 |  | ITV Play of the Week | טום | בפרק "A Couple of Dry Martinis" |
| 1965 |  | Famous Gossips | אוסקר ויילד | בפרק "Oscar Wilde: Monsieur Sebastian Melmoth" |
| 1966 | ערבסק | Arabesque | בשראווי |  |
| 1967, 1968 |  | Theatre 625 | דייוויד דה בודריג / הנרי הרביעי | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1968 |  | The Wednesday Play | רוי פרקוואר | בפרק "Toggle" |
| 1969 |  | Otley | סר אלקס הדריאן |  |
| 1969 |  | Where's Jack? | לורד צ'נסלור |  |
| 1970 |  | The Adventurers | הנשיא רוג'ו |  |
| 1970 |  | ITV Playhouse | אדוארד קימברלי | בפרק "The Creeper" |
| 1970 |  | Biography | צ'ארלס הראשון | בפרק "A King and His Keeper" |
| 1973 | נשיא על הכוונת | The Day of the Jackal | שר הפנים הצרפתי |  |
| 1974 | לות'ר | Luther | תומאס דה ויו |  |
| 1974 | השלווה הרועמת | A Raging Calm | טום סימפקינס | מיני-סדרה |
| 1976 |  | Where Adam Stood | פיליפ גוס | סרט טלוויזיה |
| 1976 |  | Bill Brand | דייוויד לאסט | מיני-סדרה |
| 1977 |  | BBC2 Play of the Week | מייקל ארלן | בפרק "Exiles" |
| 1977 | מוקש חי | Telefon | קולונל מלצ'נקו |  |
| 1978 | מגע המדוזה | The Medusa Touch | בריסטר |  |
| 1978 |  | The CBS Festival of Lively Arts for Young People | צ'ארלס דיקנס | בפרק "The Secret of Charles Dickens" |
| 1978 |  | The Sunday Drama | באסטר ברנס | בפרק "The One and Only Buster Barnes" |
| 1978 | כוח 10 מנברון | Force 10 from Navarone | פטרוביץ' |  |
| 1979 | אגאתה | Agatha | לורד ברקנברי |  |
| 1979 |  | The Riddle of the Sands | דולמן |  |
| 1980 | ניז'ינסקי | Nijinsky | ברון דה גונזבורג |  |
| 1980 | שוגון | Shogun | האב דל'אקווה | מיני-סדרה |
| 1982 | האישה בלבן | The Woman in White | הרוזן פוסקו | מיני-סדרה |
| 1982 |  | BBC Play of the Month | סר פרטפול פלגיארי | בפרק "The Critic" |
| 1982 |  | The Agatha Christie Hour | סר אלינגטון וסט | בפרק "The Red Signal" |
הערות שוליים

↑  "Alan Badel | BFI". Ftvdb.bfi.org.uk. 2015-07-02. אורכב מ-המקור ב-2012-10-21. נבדק ב-2016-01-14.
↑  "Alan F Badel". ParaData.org.uk. נבדק ב-2016-01-14.
↑  "Alan Badel". BFI Film Forever. נבדק ב-5 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447867205171  PLWABN: 9811557666705606  BIBSYS: 99011321  BNE: XX1487343  BnF: cb13891044p (data)  GND: 1033248797  ISNI: 0000 0000 8400 4164  LCCN: n82225092  NKC: xx0167625  NTA: 072048883  SUDOC: 137829221  VIAF: 92241606   WorldCat (עם VIAF): 92241606
פאטו בנסודה

| --- | --- |

הדיוקן הרשמי של בנסודה, 2008
 לידה:  31 בינואר 1961 (בת 64) בנג'ול, גמביה הבריטית גמביה הבריטית 
 מדינה:  גמביה גמביה
 השכלה:  אוניברסיטת אובפמי אבולובו  המכון הבין־לאומי למשפט ימי  בית הספר הניגרי למשפטים 
 תפקידים בולטים:  תובעת בבית הדין הפלילי הבין־לאומי
 פרסים והוקרה:  100 נשים (BBC) (2015)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (2013)  מסדר הרפובליקה של גמביה 
 
פאטו בנסודה ולואיס מורנו אוקמפו

פאטו בנסודה (באנגלית: Fatou Bom Bensouda ‏האזנהקובץ:En-us-Fatou Bensouda from Gambia pronunciation (Voice of America).ogg‏Ⓘ‏, נולדה ב-31 בינואר 1961) היא משפטנית גמבית. שימשה כתובעת הראשית בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג החל מיוני 2012 ועד יוני 2021. קודם לכן הייתה סגנית התובע והממונה על מחלקת התביעות, שרת המשפטים של גמביה ויועצת המשפטית ופרקליטה בבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. מאז אוגוסט 2022, בנסודה היא הנציגה של גמביה בבריטניה (Gambian High Commissioner to the United Kingdom).
קורות חיים

בנסודה נולדה ב-1961 בבנג'ול בירת גמביה, למשפחה מוסלמית פוליגמית, אחת מ-13 ילדי המשפחה. כשהייתה ילדה נפטר אביה מסוכרת. היא למדה בגמביה והמשיכה ללימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת אובפמי אאולואו (אנ') בניגריה, אותו סיימה בהצטיינות. השלימה לימודי משפטים וקיבלה רישיון עריכת דין (בריסטר) בבית הספר למשפטים של ניגריה.
ב-1987 חזרה לגמביה והחלה לעבוד כעורכת דין בשורות התביעה הכללית. בשנת 1991 קיבלה תואר שני מבית הספר למשפט ימי של האו"ם במלטה (אנ'), והייתה למומחית הראשונה בגמביה למשפט ימי בינלאומי. היא התקדמה בשורות התביעה הכללית של גמביה, עד שב-1996 מינה אותה הנשיא יחיא ג'אמה, הדיקטטור של גמביה, ליועצת המשפטית שלו וב-1998 לשרת המשפטים והתובעת הכללית. רבים מאשימים אותה בשיתוף פעולה עם הדיקטטור בתקופה זו, אולם בשנת 2000 היא פוטרה על ידי ג'אמה, ככל הנראה משום שהחלה להתעניין בזכויות האדם בגמביה.
למשך מספר חודשים כיהנה כמנכ"לית של בנק והייתה בעלים של משרד עורכי דין פרטי.
במאי 2002 מונתה לעורכת דין ולאחר מכן יועצת משפטית לבית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה. בית הדין הרשיע 61 אנשים בפשעי מלחמה, רצח עם ופשעים נגד האנושות. ב-8 באוגוסט 2004 בחרה בה האספה הכללית של המדינות החברות בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג לתפקיד סגנית התובע הראשי הראשון, לואיס מורנו אוקמפו. היא נכנסה לתפקיד זה ב-1 בנובמבר 2004 וכיהנה בו במשך כשבע שנים וחצי.
קורות חיים > תובעת ראשית

לקראת סיום תקופת כהונתו של אוקמפו הארגנטינאי התלוננו מדינות האיחוד האפריקאי כי הוא חוקר ומעמיד לדין רק מקרים של פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות המבוצעים באפריקה. ביוני 2011 הן החליטו לפיכך כי מועמדן להחלפתו יהיה אפריקאי. באוקטובר 2011 הודיעה ועדת איתור שהקים בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג על ארבעה מועמדים, אחת מהן בנסודה. הרשימה צומצמה כעבור כחודש, לשניים בלבד, שניהם אפריקאים מוסלמים, בנסודה ומוחמד עות'מאן מטנזניה. היא נבחרה פה אחד ב-12 בדצמבר 2011 ונכנסה לתפקיד ב-15 ביוני 2012. כהונתה קצובה מראש לתשע שנים.
בנסודה הגדירה כי ענישה בגין אונס וניצול של נשים וילדים באזורי מלחמה היא מטרה אסטרטגית מפורשת של בית הדין.
בנסודה נקטה קו תקיף יותר מקודמה בנוגע לחקירת סכסוכים בינלאומיים שמעורבות בהם מדינות מערביות. במאי 2014 הכלילה את ארצות הברית בבדיקה מקדמית שניהל בית הדין על תלונות לפשעי מלחמה באפגניסטן, לאחר שזו כבר הושמטה בכהונת אוקמפו ובנובמבר 2017, היא ביקשה מבין הדין אישור לפתוח בחקירה פלילית נגד הצבא האמריקאי, ה־CIA וכוחות הביטחון האפגניים בחשד לפשעי מלחמה במסגרת המלחמה באפגניסטן, בהם עינויים, מעשי אונס והפרת זכויות אדם, וכן חקירה נגד הטליבאן בחשד לפשעים נגד האנושות בעקבות החלטתה זו, ב-2019 לא חודש אישור הכניסה של בנסודה לארצות הברית, למעט לישיבות האו"ם בניו יורק. בית הדין הבינלאומי עצמו החליט בהמשך אותה שנה להפוך את החלטתה ולא לחקור את ארצות הברית.
לנוכח כוונתה של בנסודה לחקור חיילים של ארצות הברית, היא הוכנסה ב-2 בספטמבר 2020 לרשימת החסומים, אמצעי ענישה המכוון לטרוריסטים ולסוחרי סמים. משמעות הכללתה ברשימה היא שלחברות ואזרחי ארצות הברית אסור לנהל איתה עסקים.
באמצע 2017 החליטה בנסודה לפתוח בחקירה ראשונית על פשעים נגד האנושות שבוצעו לכאורה על ידי משטר ניקולאס מדורו בוונצואלה, אולם מאז לא התחדש דבר בעניין, למרות פנייתם של שישה ראשי מדינות מדרום אמריקה אל בית הדין להמשיך בהליכים.
ב-15 ביוני 2021, לאחר מנדט של 9 שנים כתובעת הראשית בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג, סיימה את תפקידה. ב-12 בפברואר 2021 ירש אותה בתפקיד עורך הדין הבריטי כרים קאן.
יחסה לסכסוך הישראלי פלסטיני

ב-1998, בהיותה שרת המשפטים של גמביה, התארחה בנסודה בישראל והשתתפה בכנס מטעם משרד החוץ ובמימונו.
יחסה לסכסוך הישראלי פלסטיני > המשט לעזה (2010)

ב-2013 הגישה קומורו תלונה כנגד ישראל לבית הדין הבינלאומי, בשל פשעי מלחמה שביצעה ישראל כביכול, בעת המשט לעזה. ה"מאווי מרמרה", עליה ישראל השתלטה, נשאה דגל של קומורו. בנובמבר 2014 הודיעה בנסודה כי הבדיקה המוקדמת העלתה שאין מקום לחקירה רשמית משיקול של סדרי עדיפויות. אפילו אם ישראל ביצעה כביכול פשעים, הם יהיו קלי ערך ביחס לפשעי מלחמה בעולם.
יחסה לסכסוך הישראלי פלסטיני > מבצע צוק איתן

בנסודה הואשמה על ידי פרו-פלסטינים בכניעה ללחצים פוליטיים של ישראל וידידותיה, בשל אי-פתיחת חקירה כנגד פשעים כביכול של ישראל במבצע צוק איתן. היא דחתה את ההאשמות, בטענה כי כל עוד מדינה פלסטינית לא תצטרף לבית הדין ותקבל על עצמה את כלליו, אין לבית הדין סמכות לחקור אם בוצעו פשעים על אדמתה. בינואר 2009 אמנם ביקשה הרשות הפלסטינית להצטרף לבית הדין אך בקשתה נדחתה באפריל 2012 משום שהיא לא הוכרה כמדינה. לאחר שעצרת האו"ם החליטה בנובמבר 2012 בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם להכיר ברשות הפלסטינית כמדינה משקיפה שאיננה חברה, התגברה הרשות לדעת בנסודה על המכשול הזה, אולם לא חזרה מאז על בקשתה מינואר 2009, ולכן בית הדין לפי קביעת בנסודה עדיין לא יכול היה לחקור.
בשינוי מובהק לעמדתה הקודמת, בדצמבר 2019 הודיעה בנסודה כי כן קיימת עילה לפתוח בחקירה בעקבות חשד לביצוע פשעי מלחמה על ידי ישראל במסגרת מבצע צוק איתן ברצועת עזה. היא איזנה חוות דעת זו בהודיעה כי לדעתה יש צורך לחקור גם חשד לביצוע פשעי מלחמה של חמאס בשל שיגור רקטות לעבר ישראל ושימוש בתושבי עזה כבמגן אנושי. בנוסף, היא ציינה כי קיימת לדעתה עילה לפתוח בחקירה גם בעקבות פעילות ישראל ביהודה ושומרון ובמזרח ירושלים. עם זאת, היא ביקשה חוות דעת נוספת גם של שופטי בית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג בנוגע לעצם סמכות בית הדין הפלילי הבינלאומי לשפוט את הנעשה באזורים אלה. ב־5 בפברואר 2021 הודיעו שופטי בית הדין כי בית הדין בעל סמכות לחקור את הנעשה בשטחי יהודה ושומרון, מזרח ירושלים ורצועת עזה, וכי בשטחים אלה קיימת מדינה פלסטינית הכשירה להיות חברה באמנת רומא, ופתחו בחקירה שקיבלה את הכינוי "חקירת בית הדין הפלילי הבין-לאומי בעניין פלסטין".
יחסה לסכסוך הישראלי פלסטיני > ניסיונות השפעה מצד ראש המוסד

ב-2024 חשפו הגרדיאן, והאתרים הישראלים שיחה מקומית ו-+972 כי ראש המוסד יוסי כהן נפגש עם בנסודה בשליחות ראש הממשלה בנימין נתניהו מספר פעמים, במטרה לשכנע אותה באיומים לזנוח חקירה נגד ישראל בחשד לפשעי מלחמה בשטחים הפלסטיניים.
חיים אישיים

נשואה לפיליפ בנסודה, אזרח גמביה ממוצא מרוקאי ואם לשני בנים ובת מאומצת אחת.
אחד מהבנים, ג'ורג', תושב ארצות הברית, הואשם כי בשנת 2010 נשא אקדח שמספרו הסידורי טושטש, וכן כי הייתה עליו כמות קוקאין מסחרית. לאחר סדרת הסתבכויות עם החוק, הוא נורה ונהרג במהלך קטטה בבר במינסוטה, באמצע שנת 2017.
באפריל 2012 בחר בה "טיים מגזין" לאחת ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  "Gambian becomes ICC prosecutor" (באנגלית בריטית). 2012-06-15. נבדק ב-2019-04-09.
1 2  Chothia, Farouk (2011-12-12). "Africa's Bensouda: New face of international justice" (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-04-09.
↑  Our Mission, The Gambia High Commission (באנגלית)
↑  Hughes, Arnold, 1941-, Historical dictionary of The Gambia, 4th ed, Lanham, Md.: Scarecrow Press, 2008, עמ' 59-60
1 2  "Africa's Fatou Bensouda is new ICC chief prosecutor",‏ 12 בדצמבר 2011, BBC
1 2  Addley, Esther (2016-06-05). "Fatou Bensouda, the woman who hunts tyrants". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-12-27.
↑  Akyeampong, Emmanuel Kwaku; Gates, Henry Louis, Dictionary of African biography, Oxford: Oxford University Press, 2012, עמ' 436
↑  הודעה לתקשורת מטעם בית הדין הבינלאומי הפלילי, 1 בדצמבר 2011
↑  דייוויד בוסקו, Is the ICC Investigating Crimes by U.S. Forces in Afghanistan?, באתר פורין פוליסי, 15 במאי 2014
↑  The Associated Press, ICC seeks to investigate CIA, U.S. military for alleged war crimes, תאגיד השידור הקנדי, ‏20 בנובמבר 2017 (באנגלית)
↑  Simons, Marlise; Specia, Megan (2019-04-05). "U.S. Revokes Visa of I.C.C. Prosecutor Pursuing Afghan War Crimes". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-09-12.
↑  Deutsche Welle (www.dw.com), US blacklists two ICC officials over Afghanistan war crimes probe | DW | 02.09.2020, DW.COM (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, ארה"ב הטילה סנקציות על התובעת הראשית בהאג, באתר ynet, 2 בספטמבר 2020
↑  What is ICC Prosecutor Fatou Bensouda’s legacy?, International Federation for Human Rights (אנ'), ‏14 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  "Now maligned by Jerusalem, ICC prosecutor Bensouda was welcomed by Israel in ’98"
↑  "Gaza flotilla raid: No Israel charges over Mavi Marmara",‏ 6 בנובמבר 2014, BBC
↑  "Situation In Palestine",‏ 3 באפריל 2012, באתר בית הדין
↑  "Fatou Bensouda: the truth about the ICC and Gaza",‏ 29 באוגוסט 2014, The Guardian
↑   גרדיאן: יוסי כהן איים על התובעת בבית הדין הפלילי בהאג בעת שהיה ראש המוסד, באתר הארץ, 28 במאי 2024
↑  Davies, Harry (2024-05-28). "Revealed: Israeli spy chief 'threatened' ICC prosecutor over war crimes inquiry". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-05-28.
↑  Federal Grand Jury Returns Indictments, FBI (באנגלית)
↑  1 dead, 1 injured in shooting on St. Paul street Sunday night, Twin Cities, ‏2017-01-30 (באנגלית)
↑  She ‘hunts tyrants’ globally. Her troubled son was gunned down in St. Paul, Twin Cities, ‏2017-07-14 (באנגלית)
↑  "The World's 100 Most Influential People: 2012",‏ 18 באפריל 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1187792926  ISNI: 0000 0003 8881 8175  LCCN: no2019092663  NTA: 304026573  SUDOC: 194235351  VIAF: 282105332   WorldCat (עם VIAF): 282105332
איי לייק מייק (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "איי לייק מייק" של אהרן מגד
 בימוי:  פיטר פריי
 הופק בידי:  סרטי גבע
 תסריט:  פיטר פריי, עדנה שביט (דיאלוגים)
 עריכה:  נלי גלעד (בוגור)
 שחקנים ראשיים:  בתיה לנצט חיים טופול אילנה רובינא גדעון זינגר זאב ברלינסקי אבנר חזקיהו גאולה נוני מאירה שור  סיי גיטין
 מוזיקה:  אריה לבנון
 צילום:  ניסים לאון (ניצ'ו)
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  סרטי גבע
 הקרנת בכורה:  1960
 משך הקרנה:  87 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  170,000 ל"י
 הכנסות:  660,000 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקרנת הבכורה של הסרט איי לייק מייק בקאן, 1961, בתיה לנצט ופיטר פריי במרכז התמונה.
איי לייק מייק הוא סרט קומדיה ישראלי משנת 1960 בבימויו של פיטר פריי שגם כתב את התסריט המבוסס על מחזה בשם זה מאת אהרן מגד. פריי גם מופיע הופעת קמע בסרט כמתרחץ בבריכת מלון אכדיה.
העלילה היא סאטירה רומנטית על החלום האמריקאי של ישראלים רבים, ועל תופעת הערצת הכסף והמעמד החברתי, שבאים לפעמים על חשבון אהבת אמת. אם שאפתנית מנסה לשדך את בתה למיליונר אמריקאי צעיר, אך שני הצעירים מאוהבים באנשים אחרים.
זו הייתה הופעתו הראשונה של חיים טופול בקולנוע. אבנר חזקיהו (בכתוביות מופיע שמו כ"אלברט חזקיהו") מגלם 12 דמויות מזוקנות.
לתפקיד מייק נבחר סימור (סיי) גיטין, ששהה במקרה כסטודנט אמריקאי בישראל, ועבר בהצלחה את מבחן הבד. זהו סרטו היחיד.
כן משתתף בסרט סלמאן אל הוזייל ובני שבטו. הסרט צולם גם בקיבוץ שובל.
הסרט הוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-1961, וזמין לצפייה כיום באתר ארכיון הסרטים הישראלי.
תקציר העלילה

יפה אריאלי (בתיה לנצט) נשואה לבנימין (גדעון זינגר) ואם לתמר (אילנה רובינא) העומדת לפני גיוס, ואחותה הקטנה ציפ (מאירה שור).
בתחילת הסרט תמר רבה עם בן זוגה, מיכה (חיים טופול), סרן בצה"ל וחבר קיבוץ "הבוקרים" בנגב. הוא רוצה להתחתן עם תמר, אך היא אינה רוצה בכך. יפה אינה מחבבת את מיכה, הקיבוצניק העני, ורוצה למצוא לה שידוך הולם יותר.
במטוס העומד לנחות בישראל נמצא מייק אברהמס (סיי גיטין), צעיר יהודי מטקסס, בנו של בעל חוות עשיר. מייק מדבר עם אישה ישראלית על המטוס, ומעיין בגיליון של במחנה נח"ל שנתנה לו. על המגזין מוצגת תמונתה של צעירה שחומה, נילי דמארי (גאולה נוני) מקיבוץ הבוקרים, ומייק מתאהב בה מיד. הוא נחוש למצוא אותה בישראל, ובורח מהאישה שחיזרה אחריו במטוס.
מייק מסתתר מאחורי מכונית, וכך פוגש ביעקב (זאב ברלינסקי). יעקב הוא רווק מבוגר, צייר אבסטרקטי, צמחוני וחובב יוגה המתגורר בדירתה של אחותו. יעקב מציע לו טרמפ וכן מגורים למספר ימים בבית אחותו הבורגנית יפה.
כשיפה רואה את מייק היא מנסה לשדך בינו לבין תמר, בתה, כדי שיסעו לאמריקה יחדיו ותמר לא תתגייס לצבא. היא שוכחת לתת לתמר את צו הגיוס שהגיע, ושולחת את מייק, יעקב והבנות לבילוי בבריכת מלון אכדיה, חרף רצונו של מייק לנסוע לנגב. מייק ותמר נשארים ידידים, וצעירה צרפתייה מחזרת אחרי יעקב, ומבקשת שילמד אותה יוגה.
מייק שואל מיעקב את המכונית ונוסע דרומה. המכונית נתקעת ומיכה במקרה עובר במקום וגורר אותה לקיבוץ הבוקרים. כעבור זמן קצר מתברר למיכה שמייק הוא ידיד של תמר, מייק מראה לו את תמונת הבחורה שהוא מחפש ומיכה מזהה את נילי, חברת הקיבוץ. מיכה מכיר בין מייק לנילי, שמבקשת ממייק "שיתנדף". בתגובה לכך, מייק מתאהב בה עוד יותר.
בינתיים, יפה מארגנת מסיבת אירוסין למייק ותמר, במסווה של מסיבת הפתעה למייק. על העוגה למסיבה ציפ מזלפת "איי לייק מייק". מיכה וציפ משתפים פעולה, ואומרים למייק שהוא רשאי להישאר בקיבוץ למשך הלילה; אך הם לא אומרים דבר ליפה, שחושבת שמייק יבוא למסיבה.
במהלך קומזיץ שנערך באותו ערב בקיבוץ הבוקרים בהשתתפות שבט אל הוזייל, מבקש מייק מנילי להינשא לו, והיא מסרבת משום שהיא רוצה להישאר בקיבוץ ולטפל בפרות. במסיבת ההפתעה האורחים מצפים לראות את המיליונר, וכשהוא לא מגיע הם מתכננים לעזוב, עד שמשתכנעים להישאר ולהנות יחד מהמסיבה. במסיבה מתנגנים שירים וריקודים יידישאיים ומזרח אירופיים, בעוד שבקיבוץ, שרים שירים ישראליים, ונילי מבצעת את "ערב בא" לקול דרבוקות.
בסוף הלילה נילי ומייק מתנשקים, והתחבולה של ציפ מתגלה. למחרת, תמר בורחת אל הקיבוץ כדי להתחתן עם מיכה; המשטרה הצבאית מגיעה לגייס את תמר, שלא ידעה כלל שהיא אמורה להתגייס; יפה נוסעת אל הקיבוץ במונית, פוגשת בתמר ומיכה, ונחרדת לגלות שמייק לא רוצה לחזור לארצות הברית עם תמר, אלא להישאר בקיבוץ ולהתחתן עם נילי. מייק מבקש מנילי להתחתן איתו, והיא מסכימה. מיכה מודיע שהוא נוסע מטעם הקיבוץ להשתלם בטיפול בפרות בטקסס.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
בתיה לנצט: יפה
גדעון זינגר: בנימין
אילנה רובינא: תמר
חיים טופול: מיכה
זאב ברלינסקי: יעקב
מאירה שור: ציפ
סיי גיטין: מייק
גאולה נוני: נילי
אבנר חזקיהו: 12 תפקידים
אליפות העולם בשחמט לנבחרות

אליפות העולם בשחמט לנבחרות היא תחרות שחמט שמאורגנת על ידי פיד"ה. האליפות הראשונה נערכה בשנת 1985, תוך שיתוף 6 שחמטאים בנבחרת. מאז משתתפים 4 שחמטאים בנבחרת. ניתן לשתף בנבחרת (בה קיים רוב גברי מובהק) גם שחמטאיות. לכל אליפות מוזמנות 10 נבחרות.
עד לשנת 2011 האליפות נערכה כל 4 שנים, מאז היא נערכת כל שנתיים.
החל משנת 2007 נערכת כל שנתיים גם תחרות נפרדת לנשים.
נכון ל-2017 רוסיה וסין מובילות במספר המדליות המצטבר מאז תחילת האליפות, הן באליפות הפתוחה והן באליפות הנשים.
בשנת 2021 נערך שינוי בפורמט התחרות. במקום 10 קבוצות מתחרות 12 קבוצות כאשר המשחקים הם מהירים. 45 דקות למשחק עם תוספת של 10 שניות מהמהלך הראשון. זה מאפשר לשחק שני משחקים ביום. 12 הנבחרות מחולקות לשני בתים שבהם כל קבוצה משחקת נגד כל האחרות. 4 הראשונות מכל בית עולות לשלב רבע הגמר. בשלבי הפלייאופ מתקיימים שני משחקים בין הנבחרות (פעם בשחור ובפעם בלבן) ובמקרה של שוויון מתקיים משחק שובר שוויון. שובר השוויון הוא משחק בליץ במשך 3 דקות עם תוספת של 2 שניות למהלך.
הערות שוליים

↑  כללים מלאים של התחרות מאתר פיד"ה החל משנת 2021
אנטון רוג'רס

| --- | --- |

אנטון רוג'רס בסדרת הטלוויזיה "צעד אחד מעבר"
 לידה:  10 בינואר 1933 ויסבך, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1 בדצמבר 2007 (בגיל 74) רדינג, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Anthony Rodgers 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר וסטמינסטר  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  בית הספר וסטמיניסטר סיטי 
 בן או בת זוג:  אליזבת גארווי (?–2007)  אליזבת גארווי 
 צאצאים:  Luke J. Rodgers 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבייה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטון רוג'רס (באנגלית: Anton Rodgers, נולד בשם אנתוני רוג'רס; 10 בינואר 1933 - 1 בדצמבר 2007) היה שחקן ובמאי אנגלי. הוא שיחק בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה בסרטי דרמה ובקומדיות ובסרטי אנימציה.
ביוגרפיה

רוג'רס נולד בלונדון, בנם של לאונור (שם נעורים ווד) ושל ויליאם רוברט רוג'רס. הוא למד בבית הספר וסטמיניסטר ואחר כך ב-"Italia Conti Academy" וב-LAMDA. בגיל 14 החל לשחק בתיאטרון. הוא היה ידוע מהופעותיו בטלוויזיה, בעיקר מתפקידיו בקומדיות המצבים "Fresh Fields" בשנות השמונים של המאה העשרים וב"מאי עד דצמבר" מ-1989 ועד 1994.
לרוג'רס הייתה קריירה ארוכה בתיאטרון וגם בסרטי קולנוע. תפקידיו נעו בין קומדיה עכשווית לבין פארסה וסאטירה ועד קומדיות מתקופת הרסטורציה. הוא שיחק במחזות של הנריק איבסן, ג'ורג' ברנרד שו, אוסקר ויילד ופיטר ניקולס.
בקולנוע השתתף בסרטים כגון "הפרוטוקול הרביעי" (1987), "נשיא על הכוונת" (1973), "סקרוג'" (1970) בו ביצע את השיר "Thank You Very Much" שהיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. בסרט הקולנוע "נוכלים עם סגנון" גילם את אנדרה, מפקח המשטרה הצרפתי המושחת שעזר למייקל קיין בתוכניותיו. בטלוויזיה הוא דיבב את סדרת האנימציה "Old Bear Stories".
הופעת הבכורה של רוג'רס בתיאטרון הווסט אנד הייתה ב-1947 באופרה "כרמן" שהועלתה בבית האופרה המלכותי בקובנט גרדן. ב-1948 השתתף בסיבוב הופעות בעיבוד ל"תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס בתפקיד פיפ, וכן בתפקיד הראשי בהפקה של "The Winslow Boy" של טרנס רטיגן. אחרי שצבר ניסיון בתיאטרון רפרטוארי בברמינגהם, נורתהמפטון והורנצ'רץ' החל ללמוד ב-LAMDA. בנובמבר 1957 הצטרף לצוות השחקנים של המחזה "The Boy Friend" בתיאטרון ויינדהם.
ביוגרפיה > פעילות בתיאטרון

"Fingers in The Crooked Mile" בתיאטרון קיימברידג', ספטמבר 1959
רביו "And Another Thing", בתיאטרון פורטון, אוקטובר 1960
רביו "Twists", תיאטרון ארטס, פברואר 1962 ובפסטיבל אדינבורו באוגוסט 1962
וית'רס וטים במחזה "Plays for England" מאת ג'ון אוסבורן בתיאטרון רויאל קורט ביולי 1962
המיוזיקל "פיקוויק" בתפקיד מר ג'ינגל, תיאטרון סאוויל ביולי 1963; הופעת הבכורה בניו יורק באותו תפקיד באוקטובר 1965
פליקס במחזה "The Owl and the Pussycat" בתיאטרון קריטריון בפברואר 1966
הופעות בפסטיבל צ'יצ'סטר ב-1967: פרנסיס ארצ'ר במחזה "The Beaux Stratagem"; רנדל אטרווד ב-"Heartbreak House"; ופדינרד בפארסה של אז'ן לביש "כובע הקש האיטלקי".
תפקיד ראשי במחזה "הנרי החמישי" בתיאטרון בלגרייד בקובנטרי, מרץ 1968
ולדימיר ב"מחכים לגודו" בתיאטרון האוניברסיטה, מנצ'סטר, 1968
ביים את ההצגות "A Piece of Cake" ו-"Grass Roots" בלית'רהד, 1968
תכנן והיה שותף לבימוי ההצגה "We Who Are About To..." יחד עם ג'ורג' מלי בתיאטרון המפסטד, בפברואר 1969
ד"ר סטוקמן ב"אויב העם" בהרוגייט באוגוסט 1969
ביים את המחזה "פנטסטיקס" בהמפסטד ב-1970, ההפקה הוצגה גם בפסטיבל איביזה
ביים את "The Roses of Eyam" ואת "אילוף הסוררת" בתיאטרון נורת'קוט שבאקסטר בשנת 1970
בתפקיד ג'רלד במחזה "The Formation Dancers" תיאטרון המפסטד בינואר 1971
בתפקיד פרנק במחזה "Forget-Me-Not Lane" מאת פיטר ניקולס, בתיאטרון גריניץ' ובתיאטרון אפולו באפריל ב-1971
מקהית' ב"אופרה בגרוש" בפסטיבל סטרטפורד באונטריו, 1972
ד"ר ראנק במחזה "בית בובות" בתיאטרון קריטריון, פברואר 1973
הילדי ג'ונסון במחזה "The Front Page" בהפקה של התיאטרון הלאומי בסיבוב הופעות באוסטרליה, 1974
לורד הנרי וולטון במחזה "תמונתו של דוריאן גריי" בתיאטרון גריניץ', פברואר 1975
ביים את "מותו של סוכן" בתיאטרון "אוקספורד פלייהאוס", אוקטובר 1975
בתפקיד אסטרוב במחזה "הדוד וניה" ב"אוקספורד פלייהאוס", דצמבר 1975
ג'ק מנינגהם במחזה "Gaslight" בתיאטרון קריטריון, מרץ 1976
ביים את "Are You Now or Have You Ever Been...?" בתיאטרון בוש, יוני 1977
ביים את "Flashpoint" בתיאטרון ניו אנד, דצמבר 1978 ובתיאטרון מייפר, פברואר 1979
בתפקיד ג'ים במחזה "Passion" מאת פיטר ניקולס, RSC תיאטרון אלדוויץ', ינואר 1981
וולטר ברנס במחזה "Windy City" בתיאטרון ויקטוריה פאלאס, יולי 1982
ריצ'רד דה בושם במחזה "ז'אן ד'ארק" מאת ג'ורג' ברנרד שו בתיאטרון הלאומי, פברואר 1984
טיודור פיליפס, במחזה "Some Singing Blood" בתיאטרון המלכותי הלאומי, מרץ 1992
ג'רי סטרטון במחזה "Time of My Life" מאת אלן אייקבורן בתיאטרון וודוויל, אוגוסט 1993
ד"ר פלדמן במחזה "Duet for One revival" מאת טום קמפינסקי בריברסייד סטודיוס, מאי 1996
אטיין במחזה "Under the Doctor" בתיאטרון קומדי, פברואר 2001
סבא פוטס, במחזמר "צ'יטי צ'יטי בנג בנג" בלונדון פלאדיום, אפריל 2002