stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם בשחמט 2000 (פיד"ה)
דו-קרב על התואר

הדו-קרב נערך בטהראן. הוא היה במתכונת של 4 משחקים. לפי התקנות, אם לא הייתה הכרעה, היו מתקיימים שני סיבובים של שחמט מהיר. וישוואנתן אנאנד ניצח את אלכסיי שירוב והוכתר אלוף העולם בשחמט.
|  | מד כושר | 1 | 2 | 3 | 4 | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד אלכסיי שירוב | 2746 | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ |
| הודו וישוואנתן אנאנד  | 2762 | ½ | 1 | 1 | 1 | ½3  |
המשחק של אנאנד נגד חליפמן, 7 ביולי 2000
אינגבורג הוכמאייר

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1953 (בת 71) וינה, אזורי הכיבוש באוסטריה 
 שם לידה:  Ingeborg Desoyer 
 מדינה:  אוסטריה, אוסטרליה 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה (1979)  האוניברסיטה הטכנית של וינה 
 מעסיק:  אוניברסיטת אינסברוק 
 בן או בת זוג:  Erwin Hochmair 
 פרסים והוקרה:  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (2013)  מדליית IEEE על שם אלכסנדר גרהם בל (2023)  Sign of honour of Tirol (2008)  Russ Prize (2015)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לייז' (2022)  מדליית וילהלם אקסנר (1996)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 
דוקטור אינגבורג ג. הוכמאייר דזוייר (בגרמנית: Ingeborg J. Hochmair-Desoyer נולדה בשנת 1953) היא מהנדסת חשמל אוסטרית מהאוניברסיטה הטכנית של וינה ומאוניברסיטת אינסברוק. יחד עם פרופסור ארווין הוכמאייר, בעלה, פיתחה הוכמאייר את שתל השבלול המיקרו-אלקטרוני והרב-ערוצי הראשון בעולם.
בשנת 1980 הקימה הוכמאייר יחד עם בעלה את חברת הציוד הרפואי MED-EL, המתמחה בייצור שתלי שבלול. הוכמאייר היא המנכ"לית והמנהלת הטכנית הראשית של החברה.
הוכמאייר היא זוכת פרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי.
ביוגרפיה

אינגבורג הוכמאייר נולדה בשנת 1953 בווינה, בירת אוסטריה. הוכמאייר נולדה למשפחת מדענים. אימה הייתה פיזקאית ואביה היה דקאן הפקולטה להנדסה מכנית באוניברסיטה הטכנית של וינה, סבתה הייתה בין המדעניות הראשונות באוסטריה שעסקו בהנדסה כימית.
בשנת 1979 השלימה הוכמאייר תואר דוקטור להנדסת חשמל מהאוניברסיטה הטכנית של וינה, הוכמאייר היא האישה הראשונה לקבל תואר זה מהאוניברסיטה הטכנית של וינה.
בין השנים 1976 עד 1982 עבדה הוכמאייר כדוקטורנטית ולאחר מכן כעוזרת פרופסור במכון להנדסת חשמל ואלקטרוניקה באוניברסיטה הטכנית של וינה, שם החלה בפיתוח שתל השבלול.
בשנת 1979 עברה הוכמאייר לחצי שנה לאוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, ארצות הברית כפרופסור חבר אורח במכון לאלקטרוניקה רפואית.
בשנת 1981, לאחר שכבר הושתל השתל ב-17 איש, חתמו הזוג הוכמאייר על חוזה עם קונצרן הענק 3M בניסון לייצר את שתלי השבלול בייצור המוני. אך, לאחר 7 שנים, בשנת 1988 החוזה הופסק עקב בעיות רבות. למרות זאת, בני הזוג לא אמרו נואש והחליטו להקים בעצמם חברה בשם MED-EL שתייצר שתלי שבלול בייצור המוני.
בשנת 1982 עברה הוכמאייר מווינה לאינסברוק יחד עם בעלה וילדיהם, שם לימדה במכון לאלקטרוניקה פיזיקלית יישומית באוניברסיטת אינסברוק עד לשנת 1989 אז פרשה מעבודתה באוניברסיטה כדי להתמקד בחברת MED-EL אותה הקימה.
הוכמאייר עובדת כיום בחברת MED-EL בתור המנכ"לית והמנהלת הטכנית הראשית של החברה.
הוכמאייר נשואה לארווין הוכמאייר, פרופסור להנדסת חשמל איתו ערכה רבים ממחקריה. לזוג ארבעה ילדים.
עבודה מדעית

בשנת 1979, הציע בן זוגה של הוכמאייר, ארווין הוכמאייר לפתח ביחד איתו שתל שבלול במעבדתו באוניברסיטה בשיתוף מרפאת האף, אוזן, גרון של האוניברסיטה, אינגבורג הסכימה ויחד הם החלו לפתח את שתל הרב-ערוצי הראשון בעולם. שנתיים בלבד לאחר מכן, ב-16 בדצמבר 1977, הושתל השתל על המטופל הראשון ובשנת 1980 פיתוח המוצר הראשוני הסתיים.
שתל השבלול אותו פיתחו, מיועד לחירשים וכבדי שמיעה, בעלי מומים בתאי החישה באוזן - תאים שתפקידם לתרגם את הצלילים לוויברציות חשמליות ולשלוח את הוויברציות לעצב השמיעה. שתל השבלול שפיתחו הזוג הוכמאייר כולל שני חלקים, פנימי וחיצוני. החלק החיצוני כולל מיקרופון, קולט את הצלילים; מעבד, שמעבד את הצליל הנקלט במיקרופון לאותות חשמליים; ומגנט וטבעת שידור המשדרים את המידע ששולח המעבד אל החלק הפנימי של השתל. החלק הפנימי של השתל, המותקן בניתוח, כולל אנטנה ומגנט, הקולטים את המידע שנשלח מהחלק החיצוני של השתל; ואלקטרודה חשמלית, שדרכה מעבירים אותות חשמליים אל עצב השמיעה.
השתל אותו פיתחו בני הזוג הוכמאייר הוא רב ערוצי, כלומר, הוא כולל מערך אלקטרודות ששולחות אותות חשמליים לעצב השמיעה בשמונה מקומות שונים, ולא רק במקום אחד. בכך, משפר השתל את איכות השמיעה עד לרמה בה ניתן להצליח להבין משפטים שלמים רק משמיעה וללא שום צורך בקריאת שפתיים.
הוכמאייר פרסמה יותר ממאה מאמרים מדעיים וישנם כ-50 פטנטים שרשומים על שמה.
MED-EL

בשנת 1988, לאחר ששיתוף הפעולה עם הקונצרן 3M קרס, החליטו בני הזוג להקים חברה משלהם בשם MED-EL. מטרת החברה היא ליצר באופן המוני את שבב השבלול.
בשנת 1989, פרשה הוכמאייר מעבודתה באוניברסיטה כדי להפנות את כל זמנה עבור החברה.
במרץ 1990, שכרה החברה את שלושת עובדיה הראשונים.
בינואר 1994, שתלה החברה את השתל הראשון אותו היא פיתחה במטופל. לשתל קראו COMBI40. מספר חודשים לאחר מכן, הושתל השתל בכל רחבי העולם.
כיום, החברה מעסיקה למעלה מ-2,000 עובדים ב-33 מטות בכל רחבי העולם. מטה החברה נמצא באינסברוק, אוסטריה. החברה היא הגדולה באירופה והשנייה בגודלה בעולם בתחום שתלי השבלול.
פרסים והוקרה

בשנת 2013 זכתה הוכמאייר בפרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי, הידוע גם בכינויו "הנובל האמריקאי". הוכמאייר זכתה בפרס יחד עם פרופסור גרהם קלארק מאוסטרליה ודוקטור בלייק וילסון מארצות הברית. הפרס הוענק לשלושה עקב תרומתם לפיתוח שתל השבלול המודרני.
פרסים נוספים בהם זכתה הוכמאייר:
פרס הולצר (1979)
פרס לאונרדו דה וינצ'י (1980)
פרס סנדוז (1984)
פרס אשת העסקים של השנה של וו קליקו (1995)
דוקטור לשם כבוד מטעם הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה הטכנית של מינכן (2004)
דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה לרפואה של אינסברוק (2010)
פרס רוס (2015)
פרס הטכנולוגיה של עמותת אדוארד ריין (2016)
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע על ד"ר אינגבורג הוכמאייר באתר פרס רוס
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מאמר אוטו-ביוגרפי שכתבה ד"ר הוכמאייר לרגל זכייתה בפרס לסקר-דבייקי
1 2 3 4 5 6  הודעה לעיתונות על הביוגרפיה של ד"ר הוכמאייר מטעם חברת MED-EL
1 2 3  הביוגרפיה של הזוג הוכמאייר באתר משרד הפטנטים האירופי
1 2  2&ArticleID=761 הסבר על אופן פעולתו של שתל השבלול אותו פיתחה ד"ר הוכמאייר באתר בית החולים שניידר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136154840  ISNI: 0000 0000 3207 6668  LCCN: n94802959  VIAF: 73094864   WorldCat (עם VIAF): 73094864
איתן בודניוק

איתן בודניוק (נולד ב-10 בינואר 1958) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם. את כל שנותיו ככדורגלן שיחק בהפועל פתח תקווה, הרבה מהן כקפטן הקבוצה.
קריירה

בודניוק גדל במחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה, כאשר בעונת 1975/1976, שבסופה ירדה הקבוצה לליגה השנייה, החל להופיע במדי הקבוצה הבוגרת, עוד לפני שמלאו לו 18. בעונותיו הראשונות הוא עדיין התנדנד בין הספסל להרכב הפותח, אך לאחר עליית ליגה בעונת 1978/1979 בליגה הארצית קיבל מקום בהרכב ולא עזב אותו, במשך למעלה מעשור.
בקיץ 1981 לקח חלק בהחלטה השנויה במחלוקת, לנסוע למשחק ידידות בדרום אפריקה, מה שהיווה עבירה חמורה עקב החרם שהוטל על המדינה בגלל משטר האפרטהייד, והוביל לעונש הרחקה של מספר משחקים לכל השחקנים שיצאו למסע. בעונה זו שוב ירדה הפועל פתח תקווה לליגה השנייה, ועד שעלתה שוב, כעבור שנתיים, הפך בודניוק להיות השחקן הוותיק ביותר בקבוצה, וההגנה תחת חסותו נחשבה לאחת החזקות בליגה.
בהמשך עברה הפועל פתח תקווה שינוי, והפכה לקבוצה בולטת בישראל בתחילת שנות ה-90, שהיוו את סוף הקריירה שלו, אך הוא לא הצליח לזכות בתארים עם המועדון מלבד גביע הטוטו, כאשר בשלוש עונותיו האחרונות סיימה הקבוצה כסגנית האלופה, כשבעונתו האחרונה כשחקן פעיל, ב-1990/1991, היא גם הפסידה בגמר גביע המדינה מול מכבי חיפה, והייתה בנוסף גם סגנית מחזיקת הגביע.
בודניוק השלים 16 עונות במועדון שבו גם החל את הקריירה, בהם צבר 330 הופעות ו-9 שערים במדי הקבוצה, כאשר מבחינת רצף עונות, רק נחום סטלמך מקדים אותו. הוא נמצא במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות של המועדון בכל הזמנים.
לאחר הפרישה למד בודניוק במכון וינגייט ולאחר מכן ניהל את מחלקת הנוער של הפועל פתח תקווה. הוא ניסה להשתלב בתפקיד רשמי גם בקבוצה הבוגרת, אך כעבור זמן קצר החליט לעזוב. הוא נשוי לאיריס, מורה ולשעבר מתמודדת בתחרות מלכת היופי
תארים כשחקן

הפועל פתח תקווה
גביע הטוטו (3): 1985/1986, 1989/1990, 1990/1991
אליפות תל אביב הפתוחה בטניס

| --- | --- |
 מיקום:  ישראל רמת השרון, ישראל (1978-1996) ישראל תל אביב-יפו, ישראל (2022)
 מקום הטורניר:  אצטדיון קנדה (1978-1996) אקספו תל אביב (2022)
 קטגוריה:  ATP-250
 משטח:  משטח קשה
 סך פרסים:  303,000$ (1996)
 אתר רשמי של תחרות 2022
 
אליפות תל אביב הפתוחה בטניס היא טורניר טניס משולב בסבב ה-ATP-250 העולמי, היחיד שהתקיים בישראל. האליפות נערכה ברציפות בין 1978 ועד 1996, למעט בשנת 1982. מאז הופסקה נערכו מספר ניסיונות לקיים טורניר ATP-250 נוסף בישראל, בנוסף לטורנירי צ'לנג'ר שהתקיימו. ב-2022 הוכרז כי האליפות תשוב להתקיים ב-2022 בכוונה שתשוב באופן קבוע ושנתי לסבב ה-ATP-250.. בעקבות מלחמת חרבות ברזל בוטלה התחרות שהייתה אמורה להתקיים בנובמבר 2023.
היסטוריה > 1977-1996 אליפות תל אביב הפתוחה

האליפות הראשונה נערכה ב-1977, והייתה טורניר ה-ATP הראשון שנערך בישראל. האליפות נערכה במסגרת סבב צ'לנג'ר (אנ'), והאליפויות שנערכו לאחריה נערכו במסגרת סבב ATP-250. האליפות נערכה ברציפות בין 1978 ועד 1996, למעט בשנת 1982. כלל התחרויות נערכו על משטח קשיח באוויר הפתוח, ובאצטדיון קנדה ברמת השרון.[דרוש מקור]
למרות עריכתה ברמת השרון, התחרות בפועל נקראה "אליפות תל אביב הפתוחה". בשנים 1990 ו-1991 בלבד האליפות כונתה "אליפות ריקליס קלאסיק".[דרוש מקור]
טניסאים רבים השתתפו בתחרות, מישראל ומחו"ל. הטניסאי הישראלי עמוס מנסדורף הופיע בגמר חמש פעמים, וזכה ב-1987, מה שהופך אותו לישראלי היחיד שניצח באליפות. ג'ימי קונורס זכה בתואר הסינגלים האחרון שלו בקריירה באירוע ב-1989.[דרוש מקור]
היסטוריה > 1998-2016 אליפויות צ'לנג'ר

אחרי הפסקה של שנה, בשנים 1998–1999 נערכה תחרות במתכונת דומה אך במסגרת סבב צ'לנג'ר.[דרוש מקור] טורנירים נוספים במתכונת צ'לנג'ר נערכו ברמת השרון וברעננה במהלך העשור השני של המאה ה-21, וכונו אליפות ישראל הפתוחה בטניס.[דרוש מקור]
היסטוריה > ניסיונות עריכת אליפות ATP-250 במאה ה-21

ביתנים 1 ו-2 של אקספו תל אביב, שאירחו את האליפות ב-2022.
האליפות תוכננה לשוב לסבב ה-ATP-250 בספטמבר 2014, אז תוכננה להתקיים ברמת השרון תחת השם "אליפות ישראל נגב הפתוחה" ולהחליף את אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה באופן חד-פעמי, תוך בחינת האפשרות לערוך אותה באופן קבוע בישראל. בעקבות המצב הביטחוני והלחימה ברצועת עזה במסגרת מבצע צוק איתן בקיץ 2014 הכריז נשיא ה-ATP, כריט קרמודה, על ביטול הטורניר ועל תקווה "לחזור לתל אביב בשנה הבאה", אך בפועל לא התקיים מאז ואליפות סנקט פטרסבורג חודשה ב-2015. ביטול הטורניר הוביל לנזקים בסך 3 מיליון ש"ח לאיגוד הטניס בישראל.
ב-21 ביוני 2022, הוכרז על כוונה להשיב את אליפות ישראל הפתוחה בטניס לתל אביב במסגרת סבב ה-ATP-250 של 2022, כאליפות תל אביב ווטרג'ן הפתוחה, והפיכתו למסורת שנתית. את ארגון האליפות יזם איש העסקים מיכאל מירילשוילי, שצוותו השתתפו בארגון אליפות סנקט פטרבורג הפתוחה לפני ביטולה ב-2022 במקביל לפלישה הרוסית לאוקראינה, בשיתוף פעולה עם חברת ווטרג'ן . במסגרת ארגון הטורניר קיבלו מארגניה אישור מיוחד מה-ATP לערוך את האליפות באולם סגור, כך שיהיה ניתן להקל על הצופים בתחרות בחום הצפוי. בעקבות כך, נבחנה אפשרות עריכת התחרות באצטדיון קנדה המסורתי ברמת השרון שלשם כך דרש השקעה של כ-20 מיליון ש"ח. לבסוף נבחר אקספו תל אביב לאירוח האליפות בעלות נמוכה יותר של 8 מיליון ש"ח. במסגרת עלויות התחרות נאמר שיש כוונה לשלם תוספת לשחקנים המדורגים ב-10 המקומות הגבוהים בעולם על מנת שישתתפו בתחרות. ב-21 ביולי אותה שנה אישרו מארגני סבב ה-ATP במכתב רשמי על אישור התחרות, ועל תאריכיה בין 25 בספטמבר ועד 2 באוקטובר 2022. התחרות חודשה ב-2023 לשנה שנייה ברציפות, אך בוטלה לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל.
שיאים

האליפות מחזיקה בשיא ה-ATP עבור הזוכה הצעיר ביותר באירוע ATP, ארון קריקסטיין בתחרות ב-1983, בגיל 16, חודשיים ו-13 ימים.
שיאים > שיא זכיות ליחידים

| מקום | שם הטניסאי | מספר זכיות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית בראד גילברט | 3 | 1985, 1986, 1988 |
2: 
| 2 | הולנד טום אוקר | 2 | 1978, 1979 |
| 2 | ארצות הברית ארון קריקסטיין | 2 | 1983, 1984 |
משחקי הגמר > יחידים

| שנה | זכייה | אלוף | סגן אלוף | תוצאת משחק הגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | 25,000$ | הולנד טום אוקר | אוסטריה פיטר פייגל | 6-7, 6-4, 6-2 |
| 1979 | 50,000$ | הולנד טום אוקר (2) | שוודיה פר הרטקוויסט | 6–4, 6–3 |
| 1980 | 50,000$ | ארצות הברית הרולד סולומון | ישראל שלמה גליקשטיין | 6–2, 6–3 |
| 1981 | 75,000$ | ארצות הברית מל פרסל | שוודיה פר הרטקוויסט | 6–1, 6–1 |
1982: לא התקיים
| 1983 | 75,000$ | ארצות הברית ארון קריקסטיין | גרמניה כריסטוף זיפף | 7–6, 6–3 |
| 1984 | 75,000$ | ארצות הברית ארון קריקסטיין (2) | ישראל שחר פרקיס | 6–4, 6–1 |
| 1985 | 80,000$ | ארצות הברית בראד גילברט | ישראל עמוס מנסדורף | 6–3, 6–2 |
| 1986 | 85,000$ | ארצות הברית בראד גילברט (2) | ארצות הברית ארון קריקסטיין | 7–5, 6–2 |
| 1987 | 89,400$ | ישראל עמוס מנסדורף | ארצות הברית בראד גילברט | 3–6, 6–3, 6–4 |
| 1988 | 95,000$ | ארצות הברית בראד גילברט (3) | ארצות הברית ארון קריקסטיין | 4–6, 7–6, 6–2 |
| 1989 | 100,000$ | ארצות הברית ג'ימי קונורס | ישראל גלעד בלום | 2–6, 6–2, 6–1 |
| 1990 | 125,000$ | ברית המועצות אנדריי צ'סנוקוב | ישראל עמוס מנסדורף | 6–4, 6–3 |
| 1991 | 125,000$ | מקסיקו לאונרדו לאוואלה | איחוד דרום אפריקה כריסטו ואן רנסבורג | 6–2, 3–6, 6–3 |
| 1992 | 130,000$ | ארצות הברית ג'ף טרנגו | צרפת סטפן סימיאן | 4–6, 6–3, 6–4 |
| 1993 | 175,000$ | איטליה סטפנו פסקוסולידו | ישראל עמוס מנסדורף | 7–6, 7–5 |
| 1994 | 250,000$ | דרום אפריקה וויין פריירה | ישראל עמוס מנסדורף | 7–6, 6–3 |
| 1995 | 250,000$ | סלובקיה יאן קרושלק | ספרד חאווייר סאנצ'ס | 6–3, 6–4 |
| 1996 | 303,000$ | ספרד חאווייר סאנצ'ס | דרום אפריקה מרקוס אונדרוסקה | 6–4, 7–5 |
1997-2021: לא התקיים
| 2022 | $1,019,855 | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | קרואטיה מרין צ'יליץ' | 6-3, 6-4 |
2023:
הערות שוליים

1 2  לירון בכר, ‏אחרי 26 שנים: סבב ה-ATP חוזר לישראל, באתר ערוץ הספורט, 21 ביוני 2022
1 2 3 4 5  איטן דהן, ‏עם טניסאים מהטופ: ה-ATP 250 בדרך לישראל, באתר ONE‏, 21 ביוני 2022
1 2  איטן דהן, ‏רשמית: סבב ה-ATP 250 יגיע בספטמבר לת"א, באתר ONE‏, 21 ביולי 2022
1 2  2023 Tel Aviv Watergen Open Cancelled | ATP Tour | Tennis, ATP Tour (באנגלית)
↑  ספורט הארץ, רשמית: טורניר ATP ייערך בספטמבר ברמת השרון, באתר הארץ, 21 באפריל 2014
↑  Gaza conflict prompts ATP to cancel Tel Aviv tournament, רויטרס, 4 באוגוסט 2014 (באנגלית)
↑  כלכליסט, בשל המצב הביטחוני: טורניר ה-ATP בישראל בוטל, באתר כלכליסט, 5 באוגוסט 2014
↑  אתר תחרות 2022
↑  וימאל סנקר, ATP relocates St Petersburg Open to Nur-Sultan, מגזין insidethegames,‏ 24 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  אורן אהרוני, אחרי 26 שנים: ישראל חוזרת לארח טורניר ATP, באתר ישראל היום, 21 ביוני 2022
↑  נדב צנציפר, שנה שנייה ברציפות: ישראל תארח טורניר ATP בנובמבר, באתר ynet, 9 במרץ 2023
↑  ארון קריקסטיין, באתר ה-ATP (באנגלית)
↑  איטן דהן, בטורניר בת"א יחולקו פרסים בלמעלה ממיליון דולר, באתר ynet, 17 באוגוסט 2022
אינגבורג בכמן

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1926 קלגנפורט, אוסטריה 
 פטירה:  17 באוקטובר 1973 (בגיל 47) רומא, איטליה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקום קבורה:  Klagenfurt (Annabichl) Cemetery 
 שפות היצירה:  גרמנית, איטלקית 
 יצירות בולטות:  The thirtieth Year, Malina, בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 הושפעה מ:  אילזה אייכינגר 
 בן או בת זוג:  מקס פריש  פאול צלאן 
 פרסים והוקרה:  פרס אנטון וילדגאנס (1971)  פרס ביכנר (1964)  פרס אוסטריה לספרות (1968)  הפרס הספרותי של ברמן (1957) 
 חתימה:   
 
אינגבורג בכמן
אינגבורג בכמן (גרמנית: Ingeborg Bachman;‏ 25 ביוני 1926 – 17 באוקטובר 1973) הייתה משוררת אוסטרית, סופרת ומסאית.
חייה

אינגבורג בכמן נולדה בקלגנפורט שבמחוז קרינתיה שבאוסטריה. היא החלה לפרסם את יצירתה בשנת 1946, ועוררה מיד תשומת לב רבה בעולם הספרות הגרמני. ניהלה מערכת יחסים אינטימית עם המשורר היהודי בלשון הגרמנית פאול צלאן. מראשית שנות החמישים זכתה להכרה בארצות דוברות הגרמנית, ספריה התפרסמו והיא זכתה בפרסים ספרותיים חשובים.
אינגבורג בכמן העתיקה את מקום מגוריה לרומא ושם התגוררה תקופות ארוכות בחייה. לאחר הקשר הקרוב שהיה לה עם צלאן, היא התקשרה עם המחזאי השווייצרי הנודע מקס פריש, וחייתה עמו במשך כמה שנים. היא הייתה אנטי נאצית חריפה ביותר וניהלה מאבקים ספרותיים וחוץ ספרותיים חריפים נגד הנאצים ומורשת הנאציזם בגרמניה ובאוסטריה.
בספטמבר 1973 פרצה שרפה בחדר השינה שלה ברומא לאחר שככל הנראה, נרדמה עם סיגריה בוערת. בכמן נכוותה קשות, הובהלה לבית החולים ברומא ושם נפטרה לאחר שלושה שבועות.
אינגבורג בכמן נחשבת לאחת מן הסופרות הראשונות בספרות האירופית שהעלו בחריפות רבה את שאלת מצבה של האישה בחברה המודרנית. הלחצים והמתחים בעולמה הפנימי חברו לקראת מותה לקשיים חיצוניים של ביקורת פוליטית ומערכות מוסריות שניהלה, וייתכן כי היא שמה קץ לחייה.
בשנת 2010 יצא לאור הספר "יומן מלחמה", המגולל את סיפור אהבתה של בכמן לחייל הבריטי ג'ק חמיש, יהודי ממוצא וינאי. בין השניים נרקם קשר סוער, שהפך לקשר מכתבים שהלך והתרופף בהדרגה לאחר שחמיש בחר לעלות לארץ ישראל. ב"יומן מלחמה" לא הוזכר שמו של חמיש במפורש והוא תואר רק כ"ידיד נפש". רק שנים מאוחר יותר גילו בניו של חמיש את תמונותיה של בכמן בעיזבונו של אביהם והצליחו לקשר בין שתי הדמויות. הספר "יומן מלחמה" תורגם לעברית ויצא לאור ב-2022 כשהוא כולל גם את מכתביו של ג'ק חמיש אליה.
ספריה של אינגבורג בכמן בעברית

בעיות של היצירה הספרותית בת זמננו, תרגמה מגרמנית: עדה ברודסקי, הוצאת כרמל, 2008.
שנת השלושים, סיפורים, תרגמה מגרמנית: טלי קונס. בלוית מבוא מאת מיכל בן-חורין, הוצאת כרמל, 2007.
מאלינה, רומן, מגרמנית - יעקב גוטשלק, ספרית פועלים, תל אביב, 1995.
יומן מלחמה, תרגמה מגרמנית: טלי קונס, ספרית פועלים, תל אביב, 2022
וכן תורגמו לעברית שירים בודדים מיצירתה, על ידי כמה מתרגמים, שלא כונסו עדיין בספר. ביניהם:
תריסר שירים גרמנים נבחרים, גינתר גראס, אינגבורג בכמן, הלמוט הייסנבולט, פאול צלאן, אריך פריד, תרגום - דן עומר, רישומים - תרצה ולד, ירושלים 1969.
פרסים על שמה

פרס "אינגבורג בכמן"
פרס ספרותי המוענק באוסטריה לסופרים בשפה הגרמנית ונחשב לבין החשובים בספרות הגרמנית. סכומי הפרס נעים בין €5,000 ל- €22,500.
מלגה על שמה
מאז שנת 1991 מעניקה קרן וולף מדי שנה את מלגת אינגבורג בכמן, מיסודו של אנסלם קיפר. המלגה, בסך 8,000 דולר, נועדה לעודד אמנים צעירים ומבטיחים בישראל הזקוקים למלגה במיוחד לצורך השתלמות בחו"ל. המלגה מיועדת לאמנים ישראלים שטרם מלאו להם 35 שנה, שעדיין לומדים או שלא מכבר סיימו את לימודיהם.
ראו גם

יומן מלחמה עם מכתבי ג'ק האמש אל אינגבורג בכמן
הערות שוליים

↑   עופר אדרת, מי היה ג׳ק האמש, מאהב מסתורי של משוררת נודעת? מתברר שיעקב חמיש מאשדוד, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258031805171  PLWABN: 9810644459105606  BIBSYS: 90057354  BNC: 000472528  BNE: XX1042858  BnF: cb11889805f (data)  CANTIC: a11054359  CiNii: DA00265854  GND: 118505602  ICCU: CFIV072723  ISNI: 0000 0001 2275 5250  LCCN: n50031127  LNB: 000026969  MusicBrainz: c7cf9662-8891-4cda-90ba-e871e45b9b7b  NDL: 00432010  NKC: jn19981000185  NLA: 35690576  NLG: 65209  NLK: KAC199601299  NSK: 000005614  NTA: 068843224  RERO: 02-A002958036  SELIBR: 176446  SNAC: w6gx5920  SUDOC: 026699869  Trove: 1044159  VcBA: 495/80817  VIAF: 6839   WorldCat (עם VIAF): 6839
אלכס גרוזה

אלכס ג'ון גרוֹזה (באנגלית: Alex John Groza; ‏7 באוקטובר 1926 – 21 בינואר 1995) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בשנים 1949–1951 לפני שהושעה מהליגה בגין סקנדל הימורים שהיה מעורב בו כשחקן באוניברסיטת קנטקי.
ביוגרפיה > קריירת מכללות ונבחרת ארצות הברית

גרוזה נולד וגדל בעיר מרטינס פרי שבאוהיו, כאחיו הצעיר של שחקן הפוטבול לו גרוזה, אחד השחקנים הבולטים בתולדות קבוצת קליבלנד בראונס.
בין השנים 1945–1949 למד באוניברסיטת קנטקי, והוביל את קבוצת הכדורסל שלה לשתי זכיות רצופות באליפות טורניר המכללות ב-1948 וב-1949. בשתי עונות אלו נבחר ל-MVP של פיינל פור ה-NCAA, וכן לחמישיית העונה של ליגת המכללות עם ממוצעים של 11.7 ו-20.5 נקודות למשחק, בהתאמה.
בקיץ 1948 השתתף באולימפיאדת לונדון כחבר נבחרת ארצות הברית בכדורסל, והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב עם שיא קבוצתי של 11.1 נקודות בממוצע למשחק.
ביוגרפיה > קריירת משחק

גרוזה נבחר על ידי אינדיאנפוליס אולימפיאנס בבחירה השנייה של דראפט ה-NBA‏ 1949, אחרי האווי שאנון. לצידו של גרוזה נבחרו על ידי האולימפיאנס חמישה שחקנים נוספים ששיחקו עמו בקנטקי, כולל הרכז ראלף בירד. בעונת הרוקי שלו קלע 23.4 נקודות למשחק והוביל את קבוצתו למאזן הרביעי בטיבו בליגה, 39–25. בסיבוב הפלייאוף הראשון גברו האולימפיאנס על שבויגן רד סקינס בתוצאה 2–1, אך בשלב הבא הפסידו לאנדרסון פקרס בתוצאה זהה. בסיום העונה נבחר גרוזה לחמישיית העונה הראשונה ב-NBA, וכן זכה באופן בלתי רשמי בתואר רוקי השנה; באותה תקופה זוכי הפרס נבחרו על ידי קבוצת עיתונאים, והפרס לא הוכר באופן רשמי על ידי הליגה.
בעונתו השנייה בליגה, 1950/1951, העמיד ממוצע של 21.7 נקודות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר לצד חברו לקבוצה ראלף בירד. אינדיאנפוליס סיימה את אותה עונה במקום השמיני בליגה והודחה בסיבוב הפלייאוף הראשון על ידי לוס אנג'לס לייקרס, על אף יכולת נהדרת של גרוזה שקלע 32.3 נקודות למשחק מול ג'ורג' מייקן. גרוזה נבחר בשנית לחמישיית העונה, והשלים עונה שנייה ברציפות כשחקן בעל אחוזי הקליעה הגבוהים בליגה, עם 47.8% ו-47.0% בהתאמה. הייתה זו גם העונה השנייה ברציפות אותה מסיים גרוזה כשחקן בעל ממוצע הנקודות השני בגובהו בליגה, אחרי ג'ורג' מייקן.
בקיץ 1951 נחשפה שערוריית הימורים שהיו מעורבים בה 33 שחקנים משבע אוניברסיטאות שונות בליגת המכללות האמריקאית, בין השנים 1947–1950. בין החשודים היו גרוזה ובירד, אשר הושעו מליגת ה-NBA לצמיתות לאחר שהודו בחקירתם כי מכרו משחקים כשחקני קנטקי בעונת 1948/1949. מאז המקרה לא שב גרוזה לשחק כדורסל.
ביוגרפיה > קריירת אימון

בשנת 1959 מונה גרוזה למאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת בלארמין אשר בלואיוויל, קנטקי, אותה אימן במשך 7 שנים.
בעונת 1970/1971 אימן את קבוצת קנטקי קולונלס מליגת ה-ABA בשני משחקים, בין פיטורי המאמן ג'ין רודס לבין מינויו של פרנק רמזי לתפקיד. בעת הקמת קבוצת סן דייגו קונקיסטדורס מה-ABA מונה גרוזה לג'נרל מנג'ר שלה, ולקראת עונת 1974/1975 מינה את עצמו למאמנה הראשי, כמחליפו של המאמן היוצא וילט צ'מברלין. לאחר שפתח את העונה עם מאזן ניצחונות שלילי 15–23 התפטר גרוזה מתפקידו, ונשאר בתפקיד הג'נרל מנג'ר עד פירוק הקבוצה בשנת 1975.
לאחר קריירת האימון עבד גרוזה כמנהל מכירות. בשנת 1995 נפטר כתוצאה ממחלת הסרטן, בגיל 68.
הערות שוליים

1 2 3  ההודעה על פטירתו של גרוזה, באתר הניו יורק טיימס, 23 בינואר 1995
1 2  ביוגרפיה, באתר ovac.org
↑  סטטיסטיקות המכללות של גרוזה, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת לונדון, באתר basketball-reference.com
↑  NBA forgot it honored Hoffman, באתר baltimoresun.com,‏ 30 באוקטובר 1994
↑  על שערוריית ההימורים בליגת המכללות, באתר ESPN,‏ 19 בנובמבר 2003
גופיית המשחק של גרוזה תלויה בתקרת אולמה הביתי של קבוצת אוניברסיטת קנטקי
אמא לילה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קורט וונגוט 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  Fawcett Publications, Gold Medal Books 
 תאריך הוצאה:  1961 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  1980
 תרגום:  אבירמה גולן
 מספר עמודים:  181
 סדרה
 הספר הבא:  עריסת חתול 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001895199
 
אמא לילה (אנגלית: Mother Night) הוא רומן מאת קורט וונגוט שפורסם לראשונה בשנת 1961. שם הספר נלקח מתוך "פאוסט" של גתה. ברומן מספר תועמלן נאצי וסוכן סמוי אמריקני על חוויותיו מתקופת מלחמת העולם השנייה ועל חייו לאחריה, עד שנתפס והובא למשפט בישראל.
תקציר העלילה

הספר הוא האוטוביוגרפיה הבדיונית של הווארד ד. קמפבל הבן, תועמלן נאצי ממוצא אמריקאי היושב בכלא הישראלי ומחכה למשפטו, ששימש, לטענתו, מרגל אמריקאי במהלך מלחמת העולם השנייה. אף שקמפבל מביע בוז עמוק לנאצים, הוא עצמו לא מתעלם מהעובדה שביצע את תפקידו כתועמלן בצורה טובה מכפי שהיה עליו לבצע.
וונגוט עצמו מציין בהקדמה לספר כי "זהו הספר היחיד שלי שאני יודע את מוסר ההשכל שלו", ומוסר ההשכל הוא ש"אנחנו מה שאנחנו מעמידים פנים שאנחנו, לכן עלינו להיזהר במה שאנחנו מעמידים פנים שאנחנו". העלילה רצופה העמדות פנים, ובראשן זו של קמפבל, שהתחזה לנאצי נלהב בעודו פועל לטובת ארצות הברית.
הספר מציג את הנאציזם האמריקני שדוכא באמריקה בשנות המלחמה לעומת הפטריוטיות האמריקנית של קמפבל, שגרמה לו דווקא לטפח את התדמית הנאצית שלו. הביקורת על הנאציזם ברומן היא עצומה, את חלקם הוא מציג כטיפשים ואת האחרים כאנשים עלובים שבחרו להאמין לשקרים של עצמם תוך התעלמות מאמיתות ועובדות פשוטות.
תפיסת העולם המנוגדת, האמריקנית-פטריוטית, אינה משובחת ברומן, והיא מיוצגת על ידי דמויות של קנאי פטריוט טיפש המנסה לחזור אל ימי נעוריו באמצעות פגיעה בקמפבל.
דווקא הניהיליזם הוא תפיסת העולם שהרומן מקבל בסופו, כאשר למרות הסיכוי לזכות במשפט באמצעות מכתב המוכיח את חפותו, מחליט קמפבל להתאבד בתא הכלא.
דמותו של קמפבל מופיעה גם ברומן "בית מטבחיים חמש" מאת וונגוט, כאשר קמפבל מנסה לגייס חיילים אמריקניים על מנת להילחם לטובת הגרמנים בחזית הרוסית. בסופו של הספר הוא מקבל חנינה כי מתברר במשפט שהיה סוכן אמריקאי סמוי ועם זאת, הוא בוחר להתאבד.
עיבודים

"אמא לילה" הוסרט בשנת 1996 לסרט בכיכובו של ניק נולטה ובבימויו של קית' גורדון.
ראו גם

קורט וונגוט
בית מטבחיים חמש
הערות שוליים

↑  מלחמת בני החושך, מעריב, 2 במאי 1980
אליצור אלקנה

אליצור "רלף קליין" אלקנה היא קבוצת כדורסל ישראלית מהיישוב אלקנה, שמשחקת בליגה ב' החמישית והאחרונה בחשיבותה בישראל אשר בשיאה שיחקה בליגה הארצית ומעולם לא שיחקה בליגה הראשונה. הקבוצה מארחת באולם הפיס ביישוב אלקנה.
למועדון יש מחלקת נוער קטנה ובה 3 קבוצות גיל.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1993 ושיחקה בליגה האחרונה עד שנת 2007, אז החל רלף קליין לאמן את הקבוצה, והעלה אותה מליגה ב' לליגה א' ב-2008. בעונה לאחר מכן המשיך לאמן את הקבוצה עד לימיו האחרונים.
בעונת 2004/05 זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לליגה ב'.
בעונת 2009/10 העפילה הקבוצה לליגה הארצית בפעם הראשונה והיחידה מאז הקמתה והייתה לקבוצה הראשונה מיהודה ושומרון ששיחקה בליגה זו.
פירוק קבוצת הבוגרים

לאחר ששיחקה עונה אחת בלבד בליגה הארצית, פורסם כי קבוצת הבוגרים תפורק ורק קבוצות הנוער ימשיכו לשחק.