קהילת יהודי גליביצה
בתי קברות > בית הקברות הישן

המיקום המדויק של בית הקברות הישן
בית העלמין היהודי הישן בגליביצה ברחוב נא פיאסקו-Na Piasku הוקם בשנת 1815. השטח לנקרופוליס נרכש על ידי הקהילה היהודית בגליביצה כבר בשנת 1795. הוא היה ממוקם מחוץ לשטח הבנוי בפאתי רחוב פיאסקו. מוקדם יותר קברו יהודי גליביצה את מתיהם בבתי הקברות של הקהילות היהודיות בווילובייס-Wielowieś ובמיקולוב.
בית העלמין משתרע על שטח של כ־6 דונם, הוא מחולק לשבע חלקות המופרדות על ידי שדרות עצים. קבורים בו כ־1,500 איש. רוב המצבות עשויות אבן חול אפורה. עיטורי המצבה וכתובות אופייניות בגרמנית ובעברית נשמרו. בחלקו המרכזי של בית העלמין, על גבעה קטנה, היו חלקות שנשמרו לבני הקהילה היהודית המכובדים. בחלקת המכובדים נקברו כ־150 נפטרים. קבר משפחת פליישר (1921–1929) בולט בין המצבות. המצבה העתיקה ביותר שנשתמרה בחלקת המכובדים היא קברו של אהרון דנציגר (1765–22 בינואר 1815).
בשנת 1936, חבר באגודת ההלוויות של החברה קדישא, איסמר גוסמן, ערך רשימה של כל המצבות שנשתמרו. על פי הספירה של גוסמן, היו 1,445 מצבות במקום. בבית העלמין של גליביצה נקברו יהודים מגליביצה, מקהילת יהודי ניסה, וילווסי, לובד, מקהילת יהודי ביטום, פילצ'וביץ, סטרצלצה אופולסקי, אוג'אז ולגניצה. שמות המשפחה הנפוצים ביותר היו: קוכמן, שלזינגר, פרוינד, טרופלוביץ, לוסטיג, פרנקל, זילברגליט, שטייניץ, קרבס, פרידלנדר והמבורגר. נראה שבשנת 1844 או 1845 הונהג מספור המצבות. כל האנדרטאות ממוספרות בצבע מיוחד. המספרים נראים על גב המצבות.
ההלוויה האחרונה בבית העלמין הישן התקיימה בפברואר 1937. באותה תקופה נקברה ארנסטין (אסתר) האן (1860 - 23 בפברואר 1937), בתו של אליעזר כהן. באוגוסט 1939 הוצא בית הקברות מהקהילה היהודית והועבר לאחר לאגודה היהודית הגרמנית. ביוני 1943, נאלצה האגודה היהודית למכור את האדמה לגסטפו. באופן זה השיגו הגרמנים מצבות יהודיות כאבן וחומרי בנייה.
בתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 האוכלוסייה המקומית גנבה מצבות יקרות שהיו עשויות מגרניט ושיש לצורכי בנייה. בית העלמין נסגר רשמית לקבורה בשנת 1953.
בבית הקברות כ־700 מצבות. המצבה העתיקה מביניהן שייכת לברל ססיליה (זולקה), בתו של נתן (4 באפריל 1733 - 7 באוגוסט 1816).
הקבר המרשים ביות הוא קברו של בנדיקס מאייר, תעשיין מגליביצה (26 ביוני 1846 - 26 ביוני 1900), הניצב ברחוב הראשי של בית העלמין. הוא נבנה בצורת קפלה, שנבנתה בסגנון הנאו-קלאסי. המצבה מעוטרת בפינות הגמלון שלה באגרטלים.
בשורה 28 הקברים נמצאים על קיר בית העלמין. הקברים נראים כגומחות עתיקות עם מסגרות בצורת עמודים או עמודים למחצה, שעליהם ישנה מצבה עם שם המשפחה שנפטרה. בשורה זו נקברו: סלומון ופרידריקה טרופלוביץ (נפטר 1869 ו-1884), ד"ר לואי סילברגליט (נפטר 1870), אברהם והנרייטה זפלר (נפטר 1886) ואחרים.
אזור בית הקברות מוקף בחומה עם שער. בכניסה הראשית יש שרידים של בית הלוויות העתיק. הוא נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה, ובשנות השמונים שימש זמנית כנגריית.
בשנת 1956 נלקח בית הקברות מהקהילה היהודית ואוצר מדינת פולין הפך לבעליו. בנובמבר 1973 ניסו רשויות העיר לחסל את בית העלמין לטובת דרך חדשה שהייתה אמורה לעבור במקום, אך בשנת 1976 ביטלו רשויות המחוז את ההחלטה על חיסולו בטענה כי המקום בעל חשיבות היסטורית ודתית.
בשנת 1988 העניקה הקרן של משפחת ניסנבאום, לבקשת קהילת יהודי גליביצה, עזרה כספית לשיפוץ בית העלמין. הכסף, יחד עם כספים אחרים שהשיגה הקהילה, שימשו לשיפוץ חלקי של מבני בית העלמין.
ביוזמת האגודה למורשת יהודית בגליביצה בשם "זיכרון" הכין ד"ר אלכסנדר נידז'לסקי (Dr. Aleksander Niedzielski) מאוניברסיטת שלזיה, יחד עם צעירים מקומיים, דגם של בית לוויות כפי שיראה לאחר שיפוץ. הבניין המשוחזר יהיה מקום מושבה האגודה למורשת יהודית בגליביצה "זיכרון".
שטח בית העלמין נשמר מסודר כתוצאה מפעילות בני הנוער מבית הספר התיכון מספר 5 בגליביצה ועבודות שיפוץ המבוצעות בהתנדבות על ידי הארגון הבנלאומי ללא מטרות רווח בשם הביטאט פור היומניטי (Habitat for Humanity).
באפריל 2010, האגודה "זיכרון", בתגובה להתעניינות הציבור בבית העלמין, החליטה לפתוח את בית קברות הסגור לביקורים. בכל יום ראשון השלישי בכל חודש (למעט בימי חג).
המצבה של חנה בבית הקברות הישן
בית הלוויות ששרד, בכניסה לבית העלמין הישן
מראה כללי של בית הקברות הישן