stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסלאם קיצוני

אסלאם קיצוני (נקרא גם אסלאם רדיקלי) הוא מונח גג למערכת מרובדת של אמונות, אידאולוגיות ופרקטיקות קיצוניות על פי פרשנות רדיקלית של דת האסלאם. ארגונים רבים ברחבי העולם דוגלים בגישה זו וניצבים על ספקטרום רחב של הגדרות, מפרשנות אקדמית לכתבי הקוראן ועד לגישה של עליונות איסלאמית הבאה לידי ביטוי בפעולות צבאיות.
ההגדרה הפוליטית של האסלאם הקיצוני, כמו זו שמיישמת, למשל, ממשלת בריטניה, מאפיינת מונח זה ככל מופע של האסלאם המתנגד לדמוקרטיה, שלטון החוק, חירות הפרט וכבוד הדדי וסובלנות לאמונות שונות". בשנת 2019, פרסם המכון האמריקאי לשלום (USIP) דו"ח על שיעורי הקיצוניות במדינות בלתי יציבות הקורא לכינון הבנות משותפות והתווה מסגרת מבצעית למניעת התופעה ושיתוף פעולה בינלאומי.
על אף שישנה חפיפה מסוימת בין הפונדמנטליזם האסלאמי או האסלאמיזם, מדובר במונחים מובחנים זה מזה. המונח פונדמנטליזם אסלאמי מתייחס לשאיפה להשיב את עקרונות השריעה כחוק המארגן היחיד במדינות בעלות רוב מוסלמי. לעומת זאת, האסלאמיזם הוא שם כולל לכל צורה של אסלאם פוליטי.[דרוש מקור] עם זאת, ניתן לסווג הן את הפונדמנטליזם האיסלאמי והן את האיסלמיזם כתת-קבוצות של האסלאם הקיצוני, על אף שלא כל ארגון הנופל תחת אחת מהגדרות אלו, ייפול בהכרח תחת האחרות. רבים ממעשי התוקפנות שבוצעו על ידי טרוריסטים וג'יהאדיסטים איסלאמיים מיוחסים לאמונות קיצוניות אלו.
הגדרה

לאורך השנים נעשו מספר ניסיונות להגדיר את האסלאם הקיצוני באופן מקיף. ניסיונות אלו ניתן לחלק אל שתי הגדרות על עיקריות:
הגדרה > ההגדרה האקדמית

ההגדרה האקדמית של האסלאם הקיצוני מורכבת משתי הגדרות:
ראשית: מחשבה אסלאמית הקובעת כי כל האידאולוגיות מלבד האסלאם, בין אם הן מערביות במהותן (קפיטליזם או דמוקרטיה) או מזרחיות (קומוניזם או סוציאליזם), קרסו והוכחו ככושלות.
שנית: מחשבה אסלאמית הקובעת כי משטרים חילוניים (או חילוניים למחצה) מבוססים על טעות עקב זניחתם את האסלאם.
הגדרה > הגדרת בית המשפט העליון הבריטי

בית המשפט העליון בבריטניה פסק בשני מקרים בעניין האסלאם הקיצוני וסיפקו הגדרה למערכת אמונות זו כחלק מהפסיקה. לצד פסיקות אלו (שיפורטו בהמשך) הוצעו שתי הגדרות עיקריות לאסלאם קיצוני, לעיתים תוך שימוש בהיבטים חופפים אך מובחנים זה מזה של פרשנויות קיצוניות ועיסוקים אידאולוגיים באסלאם:
השימוש בטקטיקות אלימות כמו הנחת חומרי נפץ והתנקשויות להשגת יעדים בעלי מהות אסלאמית
השקפה שמרנית באופן קיצוני על האסלאם אשר אינה כרוכה בהכרח באלימות
פסיקות בית המשפט העליון הבריטי

ישנם שני תיקים שדונו בבית המשפט העליון הבריטי העוסקים במפורש בסוגיית האסלאם הקיצוני.
פסיקות בית המשפט העליון הבריטי > תיק ערעור מחודש מאי 2016

תיק זה מכיל מספר תביעות שאוחדו אל תיק אחד ובו מתייחסת השופט למספר עילות: : סעיף 20 להגדרת "טרור" בסעיף 1 לחוק הטרור 2000 והחלטת בית המשפט העליון ב-R v Gul.
פסיקות בית המשפט העליון הבריטי > פרשת שיקל בג - אוקטובר 2016

בג הוא דמות ציבורית מוסלמית בולטת באנגליה ואימאם במרכז האסלאמי לויהאם מאז 1998. בשנת 2016, הפסיד בתביעת הדיבה שלו נגד BBC לאחר שכונה "איסלאמיסט קיצוני". החשוב בתיק זה הוא הפרשנות שמעניק השופט צ'ארלס האדון-קייב לאסלאם קיצוני על פי 10 נקודות אשר שימשה אותו בפסיקתו.
עמדות איסלמיות קיצוניות
118. להשקפתי, התפיסות הבאות מהוות עמדות אסלאמיות "קיצוניות" (או אינדיקציות לכך).
ראשית, מבט מניכיאני' (דו קוטבי) על העולם. תפיסת עולם 'מניכאית' כוללת ונצחית היא עיקרון מרכזי באסלאם הקיצוני האלים. מבט זה מחלק את העולם אך ורק ל'אנחנו' לעומת 'הם': אלה שהתברכו או נושעו (כלומר המוסלמי "הנכון") מצד אחד ואלה שיש להחרים לנצח (כלומר המוסלמי "הלא נכון" וכל השאר) מצד שני. עבור קיצונים אסלאמיים אלימים, "הסוג הלא נכון" של מוסלמים כולל מוסלמים סונים מתונים, כל המוסלמים השיעים, ורבים אחרים ש"מתנגדים לחרב" ומכאן שהם וכל מי שחובר אליהם או משתף פעולה איתם הם בני מוות...
שנית, רדוקציה של המונח ג'יהאד (החתירה למען אלוהים) לקיטל (קרב מזוין) ("הג'יהאד הקטן")...
שלישית, התעלמות או הקלה בתנאים הנדרשים להכרזה על ג'יהאד מזוין (קיטל), כלומר התנאים הדוקטרינריים האיסלאמיים הקבועים להכרזה על לחימה מזוינת (קיטל) המפורטים לעיל...
רביעית, התעלמות או זלזול בתקנות הנוקשות המסדירות את התנהלות הג'יהאד המזוין, כלומר ההוראות בקוראן ובסונה לאתיקה של ניהול קיטל המפורטים לעיל. לפיכך, שימוש באלימות מופרזת, התקפות על אזרחים, מתקפות 'התאבדות' חסרות הבחנה ועינויים או רצח של אסירים יהוו הפרה של תקנות הג'יהאד הללו...
חמישית, תמיכה בלחימה מזוינת להגנה על האסלאם (קיטל) כמחויבות דתית אינדיבידואלית אוניברסלית (פארד אל-עין)...
שישית, כל פרשנות לשריעה (כלומר הלכה דתית שנקבעה בקוראן ובסונה) הקוראת להפר את 'חוק הארץ'...
שביעית, הסיווג של כל הלא-מוסלמים ככופרים (כופר)...
שמינית, דוקטרינת האסלאמיזם הסלפיסטי הקיצוני לפיה מצוות האמונה המוסלמית שוללות ומחליפות כל קשר טבעי אחר, כגון קשרי משפחה, מערכות יחסים ואומה...
תשיעית, ציטוט פתוות של חוקרים איסלאמיים הדוגלים בדעה קיצונית...
עשירית, כל הוראה המעודדת, במפורש או במרומז, מוסלמים לעסוק או לתמוך בטרור או אלימות בשם אללה.
מקורות האסלאם הקיצוני > באסלאם המוקדם

על פי ההגדרה האקדמית של האסלאם הקיצוני, התנאי השני לכך שאסלאם ייחשב כקיצוני הוא היותו אנטי-ממשלתי. לכן, קיומה של ממשלה מהווה תנאי הכרחי לקיומו של אסלאם קיצוני. כתוצאה מכך, ממשלה היא תנאי לאסלאם הקיצוני. עם זאת, על אף שההגדרה הרווחת למדינת הלאום כוננה רק ב-1648 על רק שלום וסטפאליה, השפיעו כתבים מוקדמים יותר שעיצבו את האסלאם לדורותיו על כתבים העכשוויים ונחשבים בדיעבד קיצוניים עם הטמעת מושג מדינת הלאום בקרב מוסלמים. ההשפעות העיקריות על האסלאם הקיצוני מהאסלאם המוקדם כוללות מספר קבוצות עיקריות.
מקורות האסלאם הקיצוני > באסלאם המוקדם > החוארג'

ראשית האסלאם הקיצוני מתוארכת באופן מסורתי למאה ה-7 לספירה עם התפתחותה של קבוצת החוארג'. הפילוג המקורי בין החוארג', הסונים והשיעים בקרב המוסלמים התגלע סביב מחלוקת אודות הירושה הפוליטית והדתית להדרכת הקהילה המוסלמית (האומה) לאחר מותו של הנביא מוחמד. החוארג' פיתחו דוקטרינות קיצוניות שהבדילו אותם באופן ניכר מהזרם המרכזי של האסלאם הסוני והשיעי השיעים מאמינים שעלי בן אבי טאלב הוא היורש האמיתי של מוחמד, בעוד שהסונים מחשיבים את אבו בכר ליורש. החוארג' הסתעפו מהשיעה והסונה במהלך הפתנה (מלחמת האזרחית האסלאמית הראשונה). הם נודעו בעיקר בשל אימוץ גישה רדיקלית במיוחד למושג התכפירי (כפירה) אותו הם החילו על הסונים והשיעים כאחד. בשל היותם כופרים ומוסלמים כוזבים (נידוי). הח'ריג'יטים התנתקו הן מהשיאים והן מהסונים במהלך פיטנה הראשונה (מלחמת האזרחים האסלאמית הראשונה);[12] הם נודעו במיוחד על אימוץ גישה רדיקלית לטקפיר (נידוי), לפיה הם הכריזו על מוסלמים סונים ושיעה כאחד. להיות כופרים (כופרים) או מוסלמים כוזבים (מונאפיקון), נחשבו כבני מוות.
המסורת האסלאמית מתחקה אחר מקורם של החווארג' לקרב בין עלי למועאויה בסיפין בשנת 657 לספירה. הם קראו לעצמם גם אל-שוראת ("המוכרים"), כדי לשקף את נכונותם למכור את חייהם במות קדושים.
חווארג' מקוריים אלה התנגדו גם לעלי וגם למועאויה ומינו מנהיגים משלהם. הם הובסו באופן מוחץ על ידי עלי, שנרצח בתורו על ידי חריג'י. החווארג' ביצעו מתקפות גרילה נגד האומיים, אך הפכו לתנועה נודעת שנלקחה ברצינות רק במהלך מלחמת האזרחים השניי, כאשר בשלב מסוים שלטו בשטח הנרחב ביותר. למעשה, היוו החוארג' את האיום המשמעותי ביותר על הח'ליפות ושלטו בימאמה וברוב דרום ערב ואף כבשו את נווה המדבר אל טאיף.
האזריקה, הנחשבת לפלג הקיצוני של החווארג', שלטה בחלקים ממערב איראן שנכבשו מהאומים עד שהובסו ונמחקו סופית בשנת 699 לספירה. האיבאדי, זרם מתון יותר, החזיק בכוח פוליטי לאורך תקופה ארוכה יותר ומזרח אפריקה ובמזרח ערב במהלך התקופה העבאסית. בגלל נכונותם להכריז על כל יריב ככופר, החווארג' הקיצוניים נטו להתפצל לקבוצות קטנות. אחת הנקודות הבודדות שהיו משותפות לקבוצות השונות שהתפצלו הייתה השקפתן על הח'ליפות, ששונה מתאוריות מוסלמיות אחרות סביב שתי נקודות.
ראשית, הם דגלו בשוויון עקרוני וקבעו שכל מוסלמי אדוק ("אפילו עבד אתיופי") יכול להפוך לח'ליף וכי השתייכות משפחתית או שבטית היא חסרת משמעות. הדרישות היחידות למנהיגות הן אדיקות וקבלה על ידי הקהילה.
שנית, הם הסכימו שחובתם של המאמינים להדיח כל מנהיג ששגה. לעיקרון השני הזה היו השלכות עמוקות על התאולוגיה של החווארג'. עקב החלת רעיונות אלו על ההיסטוריה המוקדמת של הח'ליפות, קיבלו החווארג' אך ורק אך אבו בכר ועומאר כח'ליפים לגיטימיים. מהח'ליפות של עותמאן הם מכירים רק בשש השנים הראשונות כלגיטימיות והם דוחים את עלי לחלוטין.
עד שאבן אל-מוקפע כתב את חיבורו הפוליטי בתחילת 'התקופה העבאסית', כבר לא היוו החווארג' איום פוליטי משמעותי, לפחות בלב האסלאם. אולם הזיכרון של האיום שהם הציבו על האחדות המוסלמית ושל האתגר המוסרי שנוצר מהאידיאליזם האדוק שלהם עדיין הכבידו משמעותית על המחשבה הפוליטית והדתית המוסלמית. גם אם קבוצה זו לא הטילה עוד איום, נדרש מענה לצל הכבד שהטילו על המחשבה האסלאמית.
מקורות האסלאם הקיצוני > באסלאם המודרני > סלאפיזם ווהאביזם

הסלפיה היא תנועה שמרנית רפורמיסטית בתוך האסלאם הסוני שצמחה במחצית השנייה של המאה ה-19 ודוגלת בחזרה למסורת "האבות האדוקים" (סלאף אל-סאלח). היא נחשבת לתנועה האסלאמית המתרחבת במהירות הגבוהה ביותר וחוקרים שונים מביעים דעות מגוונות במסגרתה על פני כלל הקשת החברתית, התאולוגית והפוליטית. הדוקטרינה הסלפית נוקטת ב"גישה פונדמנטליסטית לאסלאם, המחקה את הנביא מוחמד וחסידיו הראשונים - אל-סאלף אל-סאלח, 'האבות האדוקים'...הם דוחים חדשנות דתית ותומכים ביישום השריעה כחוק המארגן. התנועה הסלפית מחולקת לרוב לשלוש קטגוריות: הקבוצה הגדולה ביותר היא הטהרנים, הנמנעים מפוליטיקה. הקבוצה השנייה בגודלה הם הפעילים המיליטנטיים, שמתערבים בפוליטיקה. הקבוצה השלישית והאחרונה הם הג'יהאדיסטים, המהווים מיעוט. רוב הקבוצות האיסלאמיסטיות האלימות מגיעות מהתנועה הסלפית-ג'יהאדיסטית ומתת-הקבוצות שלהן. בשנים האחרונות, דוקטרינות ג'יהאד-סלפיסטיות נקשרו פעמים רבות להתקוממות מזוינת של תנועות קיצוניות אסלאמיות וארגוני טרור נגד אזרחים חפים מפשע, מוסלמים ולא-מוסלמים כאחד, כגון אל-קאעדה, דאעש, בוקו חראם וכו'.הקבוצה השנייה בגודלה כוללת אקטיביסטים פוליטיים בעלי מסורת פעילות ארוכת שונים כגון האחים המוסלמים, התנועה האיסלאמיסטית הגדולה בעולם הערבי. בעקבות הדיכויים הנרחבים שחלו לאחר האביב הערבי והכישלון הפוליטי שהגיע בעקבותיהם, תנועות סלפיון אקטיביסטיות דעכו משמעותית בשנים האחרונות. הרוב הסלפי נמנה עם הקבוצה השקטה הדוגלת בהתנתקות מהפוליטיקה ונאמנות לממשלות מוסלמיות, רודניות ככל שיהיו, כדי להימנע מפתנה.
התנועה הווהאבית נוסדה על ידי המלומד והתאולוג מוחמד אבן עבד אל-ווהאב, מטיף דתי מאזור נג'ד שבמרכז ערב שהיווה גורם מרכזי בעליית בית סעוד לשלטון בחצי האי ערב. אבן עבד אל-ווהאב ביקש להחיות את האסלאם ולטהרו ממה שתפס כאמונות דתיות ומנהגים עממיים לא-אסלאמיים על ידי חזרה למה שלשיטתו הם עקרונות היסוד של הדת האסלאמית. עיקרון התאוחיד, על פי עבד אל-ווהאב, היינו, ייחודו ואחודותו של העל, הוא לב הדוקטרינה האסלאמית ולכן, הוקיע את אלו שהחזיקו באמונות ומנהגים דתיים פופולריים בקרב מוסלמים שנתפסו כחדשנות וכפירה, ולעיתים אף לשירק של ממש.
הוהאבה נחשב לזרם שמרני, קפדני ופונדמנטליסטי של האסלאם הסוני, בעל דעות פוריטניות, המפרש את הקוראן באופן מילולי. לא פעם, נעשה שימוש מקביל במונחים "סלפה" ו"והאבה", אם כי הכינוי "ווהאבי" מוחל במיוחד על חסידיו של מוחמד בן עבד אל-ווהאב ותורותיו הרפורמיסטיות. חסידי הזרם, אמנם, לרוב מכנים את עצמם אל-מוואחידון ("הדוגלים בייחוד האל"). החל מאמצע שנות ה-70 וה-80, ההפצה הבינלאומית של סלאפיזם ווהאביזם בתוך האסלאם הסוני, הזרם המועדף בממלכת סעודיה ומדינות ערביות אחרות במפרץ הפרסי הובילה את הזרם לעמדת כוח בולטת בעולם האסלאם.
22 חודשים לאחר פיגועי 11 בספטמבר, כאשר ה-FBI ראה את אל-קאעידה כ"איום הטרור מספר אחת על ארצות הברית", העיתונאים סטיבן שוורץ והסנאטור האמריקני ג'ון קיל הצהירו במפורש במהלך שימוע שהתקיים ביוני 2003 בפני ועדת המשנה. על טרור, טכנולוגיה וביטחון פנים של הסנאט האמריקני כי "הווהאביזם הוא המקור של הרוב המכריע של זוועות הטרור בעולם של היום". כחלק מ"המלחמה בטרור" העולמית, הווהאביזם הואשם על ידי הפרלמנט האירופי, אנליסטים ביטחוניים מערביים שונים, וצוותי חשיבה כמו RAND Corporation, כ"מקור לטרור העולמי". יתר על כן, הווהאביזם הואשם בגרימת פילוג באומה המוסלמית וזכה לקיתונות ביקורת חמורה עקב הרס אתרים אסלאמיים, תרבותיים והיסטוריים רבים הקשורים להיסטוריה המוקדמת של האסלאם ולדור הראשון של המוסלמים (כולל המשויכים למשפחתו של מוחמד) בסעודיה.
מקורות האסלאם הקיצוני > באסלאן בן ימינו

תחילת התקופה המוגדרת אסלאם בן ימינו היא 1924, עם התפרקות האימפריה העות'מאנית ואיתה ביטול שלטון הח'ליפות העות'מאנית. אירוע זה השפיע רבות על החשיבה האסלאמית בכלל, אך גם על מה שייחשב מאוחר יותר למחשבה אסלאמית רדיקלית. בין ההוגים מרכזיים שכתבו על האסלאם במאה ה-20, ובמיוחד על הג'יהאד, נכללים בין השאר מוחמד עבדו, ראשיד רידא, חסן אל-בנא, סיד אבו אל-אעלא מודודי וסייד קוטב. אקטיביסטים צבאיין ופוליטיים כמו אוסאמה בן לאדן ואיימן א-זוואהירי מארגון אל-קאעידה קידמו את הפלתן של ממשלות חילוניות.
סעיד קוטב, אידאולוג אסלאמיסטי מצרי ומנהיג בולט של האחים המוסלמים במצרים, קידם באופן ניכר את האידאולוגיה הפאן-אסלאמית בשנות ה-60.לאחר הוצאתו להורג על ידי ממשלת מצרים תחת משטרו של גמאל עבד אל נאצר, הקים איימן אל-זוואהירי את ארגון הג'יהאד האסלאמי המצרי במטרה להחליף את הממשלה במדינה אסלאמית שתשקף את רעיונותיו של קוטב ואת התחייה האסלאמית לה ייחל. האידאולוגיה הקוטביסטית השפיעה על תנועות ג'יהאדיסטיות וטרוריסטים איסלאמיים המבקשים להפיל ממשלות חילוניות, בעיקר אוסמה בן לאדן ואיימן אל-זוואהירי מאל-קאעידה, וכן על הג'יהאד הסלפי ודעאש. ספריו של קוטב צוטטו תדיר על ידי אוסאמה בן לאדן ואנואר אל-עוולקי.
במובנים רבים ניתן לומר שהיה זה סייד קוטב שייסד את התנועה האקטיביסטית למימוש האסלאם הקיצוני.בניגוד להוגים האסלאמיים האחרים שהוזכרו לעיל, קוטב לא היה אפולוגיסט. הוא היה הראשון שביטא את העקרונות הקיצוניים והאלימים הללו בספרו המכונן "פי צילול אל קוראן" (בצל הקוראן), שהוביל להוצאתו להורג במצאים. תנועות סלפיות אחרות במזרח התיכון ובצפון אפריקה וברחבי העולם המוסלמי אימצו רבים מהעקרונות האיסלאמיסטיים שלו.
אליבא דקוטב, האומה המוסלמית עוברת תהליך הכחדה הדרגתי כברמ אות שנים וחזרה לעידן הג'היליה מכיוון שאלו המכנים עצמם מוסלמים אינם מצליחים לציית לחוקי השריעה. כדי להשיב את האסלאם אל ימי תהילתו ולשחרר את המוסלמים משבי הבערות, קרא קוטב להתנער מהחברה המודרנית ולהקים חיל חלוץ בצלמם של ראשוני המוסלמים, כשהוא מטיף להיאבק עבור מטרות אלו גם במחיר עוני או אפילו מוות. כל זאת כדי להיערך לג'יהאד נגד מה שתפס כממשלה וחברה של בערות. הקוטביזם, האידאולוגיה האיסלאמיסטית הרדיקלית שנגזרה מרעיונותיו של קוטב, הוקע על ידי חוקרים מוסלמים בולטים רבים וכן חברים אחרים באחים המוסלמים, כמו יוסוף אל-קרדאווי.
ארגוני אסלאם קיצוני

להלן רשימה של ארגוני אסלאם קיצוני בולטים, לצד אזורי הפעילות העיקריים של כל ארגון.
אל-קאעדה (אפגניסטן ופקיסטן)
אל-קאעדה במגרב האסלאמי (אלג'יריה)
אל-מורביטון / אל-קאעידה במערב אפריקה (מאלי, ניז'ר, לוב)
אל-שריעה אנסאר בתימן, ידוע גם בשם אל-קאעידה בחצי האי ערב (תימן)
אל-קאעידה בתת-היבשת ההודית (הודו)
בוקו חראם / מחוז אפריקה המערבית של הח'ליפות האסלאמית (צפון-מזרח ניגריה, צ'אד, ניז'ר, צפון קמרון)
חמאס (רצועת עזה)
חזבאללה (לבנון)
המדינה האסלאמית (עיראק, סוריה)
אל-ג'מאעה אל-אסלאמיה בדרום מזרח אסיה (אינדונזיה, מלזיה, הפיליפינים, סינגפור, תאילנד)
תח'ריקי / הטליבאן בפקיסטן (צפון-מערב פקיסטן)
העז לדעת

Sapere aude – העז לדעת
העז לדעת (בלטינית: Sapere aude) הוא ביטוי לטיני ששימש מוטו בעידן הנאורות, לראשונה אצל הפילוסוף עמנואל קאנט בשנת 1784 במאמרו "תשובה לשאלה: מהי נאורות?".
הורטיוס

את הביטוי "העז לדעת" טבע המשורר הרומאי הורטיוס בספר הראשון של ה"איגרות" (Epistles). במכתב השני, המכוון ללוֹליוס, הורטיוס מספר על כסיל אשר מחכה שיסיימו לזרום כל המים בנהר לחצותו. הורטיוס מציע לו בתוכחה: "dimidium facti qui coepit habet: sapere aude, incipe" (מי שהתחיל, חצי המעשה [כבר] בידו; העז לדעת, התחל!).
קאנט

במאמרו, "תשובה לשאלה: מהי נאורות?", הגדיר קאנט את הנאורות כשחרור האדם מכבליו. "העז לדעת" – התוכנית האינטלקטואלית לחופש עצמי שאותה הוא מציע לקוראים – היה למוטו של עידן הנאורות.
נאורות היא יציאת האדם מחוסר בגרותו, שהוא עצמו אשם בו. חוסר בגרות הוא אי־יכולתו של האדם להשתמש בשכלו בלי הדרכת הזולת. אשמה בחוסר־בגרות קיימת, אם סיבתו איננה חוסר שכל, אלא חוסר החלטה ואומץ להשתמש בו בלי הדרכת הזולת. Sapere aude! – אזור אומץ להשתמש בשכלך שלך! היא איפוא סיסמת הנאורות.
לדעת קאנט, לאדם היחיד קשה לחלץ את עצמו מחוסר בגרותו, שנעשה לו להרגל. ככלל, אדם שמעולם לא הניחו לו לעשות שימוש אוטונומי בתבונתו, פשוט אינו מסוגל לעשות שימוש בשכלו; רק בודדים עשויים להשתחרר מחוסר הבגרות בכוחות עצמם. מכאן, שהמהלך שיש לקדם הוא יציאה של ציבור שלם מחוסר הבגרות. קאנט רואה יסוד הכרחי ומספיק לכך בחֵרוּת, שפירושה יצירת תנאי אפשרות לשימוש פומבי חופשי בתבונה, בכל תחומי החיים.
האדם התבוני מוכרע בידי צווי התבונה בלבד ולא בידי אפוטרופוסים, שצוויהם נשענים על אמונות טפלות ועל אינטרסים פרטיים. אדם זה מכיר כבוד לחוק שמשיגה התבונה עצמה. הוא חופשי מיצרים, מרצונות ומתשוקות – כל מה שאינו מייחד אותו כחיה רציונלית.
קאנט מבחין במאמרו באופן חד בין שתי ספירות של שימוש בתבונה: שימוש ציבורי, שפירושו שימוש אוניברסלי, כללי, הגותי ואינטלקטואלי בתבונה, של מלומד הפונה בכתב אל ציבור קוראים, ולעומתו שימוש פרטי – שימוש מקומי, במסגרת משרה או פונקציה אזרחית. בעוד השימוש הציבורי חייב להיות חופשי לחלוטין, בהיותו תנאי לנאורות – את השימוש הפרטי יש להגביל.
לדעת קאנט, כל מניעה של חשיבה עצמאית בספירה הציבורית, כמו קביעת עקרונות שאין להרהר אחריהם, היא "פשע נגד הטבע האנושי", כלומר, נגד הטבע התבוני של בני האדם. ניתן לקבוע חוקים ועקרונות רק בתנאי שמותר יהיה למלומדים להרהר אחריהם ולהביע דעתם, ובכך לאפשר יצירת תהליכים אטיים של שינוי, בלי פגיעה באלה ה"מבקשים לשמור על הסדר הקיים".
החרות לחשוב באופן עצמאי כרוכה לבלי התר בספקנות. החופש לחשוב באופן עצמאי שייך לספירה הציבורית, והוא חופש המקדם את הנאורות. חובה על הכומר או הגנרל לחשוב באופן עצמאי וביקורתי כאשר הוא מביע בפומבי את ספקותיו ואת דעותיו המלומדות שאליהן הגיע באמצעות שימוש בתבונתו. הנאורות מתעוררת באמצעות דיונים הגותיים, אוניברסליים. האוריינטציה של קאנט היא אליטיסטית, לפחות בתחילת התהליך: השימוש בתבונה מיועד למלומד הפונה בכתב לציבור קוראים מלומדים; אין זאת קריאה לפשוטי העם להשתמש בשכלם – לפחות לא תכף ומיד: "הנטייה והייעוד למחשבה חופשית... פועלת בהדרגה על העם", ועם התקדמות הנאורות העם נהיה מסוגל יותר ויותר לחופש פעולה והופך לאדם ממש, ל"יותר ממכונה".
פוקו

הפילוסוף הצרפתי בן המאה ה־20 מישל פוקו השתמש בביטוי כדי להגדיר את מקום האינדיבידואל בתאוריה הפוסט־סטרוקטורלית. פוקו במאמר שכותרתו אף היא "מהי הנאורות?" דוחה את הצעתו של קאנט. הוא מציג תכלית להתגברות האנושית על דרך הרפלקסיה, על ידי ההתעלות מהמובן־מאליו שהנאורות יצרה, לא רק סביבנו, אלא גם בתוכנו. פוקו קורא לכינונה של אונטולוגיה היסטורית של האני, גם אם הביקורת "לא תתגלה עוד כחקר מבנים פורמליים בעלי ערך אוניברסלי, אלא כחקירה היסטורית דרך האירועים שהביאו אותנו לכונן את עצמנו ולהכיר את עצמנו כסובייקטים של מה שאנו עושים, חושבים ואומרים".
לקריאה נוספת

עמנואל קאנט, "תשובה לשאלה: נאורות מהי?" דצמבר 1784; מגרמנית: ידידיה פלס, בתוך: עזמי בשארה (עורך), הנאורות – פרוייקט שלא נשלם?: שש מסות על נאורות ומודרניזם; מבואות והערות למסות: רנה קלינוב, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשנ"ז 1997, עמ' 45–52.
עמנואל קאנט, מהי נאורות? כתבים פוליטיים, הוצאת רסלינג, 2009.
מישל פוקו, "הנאורות מהי?" [במקור: "מהי הביקורת?: (ביקורת ונאורות)"; מאי 1978]; מצרפתית: אריאלה אזולאי, בתוך: הנאורות – פרוייקט שלא נשלם? (תל אביב תשנ"ז 1997), עמ' 90.
קציעה אביאלי, מסע אל העבר: קדמה ומהפכות במאות ה־16 עד ה־19: פרק ב', "עידן הנאורות ורעיונותיה", מטח – המרכז לטכנולוגיה חינוכית, משרד החינוך, 2010
הערות שוליים

↑  סדר המילים בלטינית הוא "לדעת העז"
↑  הורטיוס, איגרות, איגרת שנייה (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
↑  עמנואל קאנט, "תשובה לשאלה: נאורות מהי?"; מגרמנית: ידידיה פלס, בתוך: עזמי בשארה (עורך), הנאורות – פרוייקט שלא נשלם? (תל אביב תשנ"ז 1997), עמ' 45.
1 2  שם, עמ' 49.
↑  שם, עמ' 51.
↑  מישל פוקו, "הנאורות מהי?" [במקור: "מהי הביקורת?: (ביקורת ונאורות)"; מאי 1978]; מצרפתית: אריאלה אזולאי, בתוך: הנאורות – פרוייקט שלא נשלם? (תל אביב תשנ"ז 1997), עמ' 90.
↑  שם, עמ' 92.
תומאס מת'יו קרוקס

| --- | --- |

 לידה:  20 בספטמבר 2003 
 נהרג:  13 ביולי 2024 (בגיל 20) מחוז באטלר, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  בת'ל פארק (אנ'), פנסילבניה, ארצות הברית
 השכלה:  Bethel Park High School (2022)  Community College of Allegheny County (16 במאי 2024) 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 
תומאס מת'יו קרוקס (באנגלית: Thomas Matthew Crooks;‏ 20 בספטמבר 2003 – 13 ביולי 2024) היה אזרח אמריקאי שניסה ב-13 ביולי 2024 להתנקש בחייו של דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית לשעבר ומועמד המפלגה הרפובליקנית לבחירות לנשיאות ב-2024. במהלך עצרת פוליטית, שהתקיימה בפאתי העיר באטלר שבפנסילבניה, ירה קרוקס לעבר טראמפ עם רובה מגג של מבנה סמוך בעת שטראמפ נשא נאום, גרם לפציעתו ולפציעה של שני אנשים אחרים ולהרג של אדם נוסף. מייד לאחר מכן נהרג קרוקס על ידי צלפי השירות החשאי של ארצות הברית. ה-FBI עדיין חוקר את התקרית, והמניע של קרוקס עדיין לא ידוע.
ביוגרפיה

קרוקס נולד ב-20 בספטמבר 2003 וגדל בעיירה בת'ל פארק שבמדינת פנסילבניה. הוריו היו עובדים סוציאליים.
קרוקס למד בבית הספר התיכון בת'ל פארק, סיים את לימודיו ב-2022 ותואר כתלמיד מצטיין. תלמידים מכיתתו והנהלת הבית ספר ציינו שהוא היה אדם שקט שנטה להתבודד, וחלק מהתלמידים מכיתתו טענו שלעיתים קרובות קרוקס היה קורבן למקרי בריונות מסיבות שונות, בין היתר משום שהוא היה אדם שקט, או משום שהוא נהג ללבוש בגדי הסוואה לבית הספר. קרוקס אהב לשחק שחמט ומשחקי וידאו, ולמד תכנות. קרוקס קיבל בעבר פרס מטעם בית הספר בסך 500 דולר על הצטיינות במתמטיקה.
חודשיים לפני ניסיון ההתנקשות השלים לימודי תעודה במדעי ההנדסה במכללת מחוז אלגני. קרוקס עבד במטבח של בית אבות מקומי בעת שביצע את ניסיון ההתנקשות. לא היה לקרוקס עבר פלילי, וה-FBI ציין שלא הייתה שום אינדיקציה לכך שהיו לו הפרעות נפשיות.
ניסיון ההתנקשות בדונלד טראמפ

ב-12 ביולי 2024 קרוקס הלך למטווח בו הוא היה חבר במטרה להתאמן בירי. ב-13 ביולי קרוקס רכש מעל ל-50 כדורים ואת הסולם שישמש אותו בניסיון ההתנקשות למחרת.
ב-14 ביולי 2024 ה-FBI הצהיר שקרוקס הוא האדם שניסה להתנקש בחייו של דונלד טראמפ ביום הקודם. קרוקס הצליח לפגוע בטראמפ בחלקה העליון של אוזנו הימנית בעת שנאם בעצרת אשר התקיימה בפאתי העיר באטלר שבמדינת פנסילבניה. מהירי נפגעו גם שלושה אנשים בקהל ואחד מהם נהרג - קורי קומפרטורה בן ה-50. שני האנשים האחרים נפצעו באורח אנוש. גורמים רשמיים ציינו בתקשורת שקרוקס השתמש ברובה AR-15 חצי אוטומטי אותו אביו רכש באופן חוקי.
קרוקס נהרג על ידי צלפי השירות החשאי שניות לאחר שהחל לירות. ברכבו ובביתו נמצאו חומרים לייצור פצצות. בתמונות של גופתו ניתן היה לראות שהוא לבש חולצה של "Demolition Ranch" שהוא ערוץ יוטיוב פופולרי המוקדש לכלי ירייה.
ה-FBI עדיין חוקר את התקרית והמניע של קרוקס עדיין לא ידוע.
פעילות פוליטית

קרוקס היה רשום כמצביע רפובליקני החל מספטמבר 2021 - החודש בו מלאו לו 18. גורמים רשמיים ציינו שהוא הצביע רק בבחירות אמצע הקדנציה של 2022.
ב-20 בינואר 2021, כאשר הוא היה בן 17, קרוקס תרם 15 דולרים לארגון הקשור למפלגה הדמוקרטית. התרומה הועברה ביום ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית. אחד מהתלמידים מכיתתו ציין בתקשורת שבמהלך דיונים פוליטיים בבית הספר הובהר שלקרוקס היו עמדות שמרניות ולכן הוא תהה מדוע קרוקס בחר לנסות להתנקש במועמד השמרני.
טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו

טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו הוא ביטוי בארמית בבלית המופיע בתלמוד שפירושו המילולי בעברית "טוב לשבת בשניים מלשבת באלמנות".
הביטוי מופיע בגמרא במספר מקומות בשם ריש לקיש הקובע כי האישה תעדיף לחיות עם בעל, גם אם יש בו פגמים שונים, מבחינה חיצונית, בריאותית או התנהגותית, ובלבד שלא להישאר במצב של רווקות.
הבסיס לקביעה זו

לדעת הרב יוסף דב סולובייצ'יק חזקת "טב למיתב טן דו" איננה קביעה היסטורית, השייכת לתחום הפסיכולוגיה או הסוציולוגיה, הנתונה בתקופות שונות לשינויים, אלא יש להתייחס אליה כעמדה על-היסטורית מטאפיזית, השייכת בכל הזמנים ובכל המקומות.
אלה הם דבריו בחוברת זה סיני - שיחה לפרשת קורח (עמ' 2–3):
"אשה מעדיפה לחיות בשניים מאשר לבד. לחזקה זו אין כל קשר עם הסטטוס החברתי והפוליטי של האשה בזמן העתיק. אין החזקה בנויה על גורמים סוציולוגיים. זהו פסוק בבראשית: 'אל אישך תשוקתך'. זו היא קללה מטפיזית מוטבעת בשורש האישיות הנשית. האשה - כשהיא בודדה - סובלת ללא השוואה יותר מהאיש... וזה לא ישתנה לעולם - 'כימי השמים על הארץ'. אין זו עובדה פסיכולוגית אלא עובדה אקזיסטנציאלית. אין זו תוצאה של סטטוס נחות של האשה, אלא זה מתחייב מההבחנה היסודית בין אישיות האשה ובין אישיות האיש. חיי רווקה זקנה הם הרבה יותר אומללים וטרגיים מחיי רווק זקן. זאת הייתה אמת בזמן העתיק, וזו עדיין אמת בהווה, וזו תהיה אמת גם בעוד אלף שנה מעכשיו".
ישנם אחרים שאינם מקבלים את השקפתו של הרב סולובייצ'יק בעניין זה, ורואים בחזקה זו קביעה התלויה במצב פסיכולוגי-חברתי שהיה קיים בתקופת חז"ל, העשוי להשתנות ממקום למקום ומתקופה לתקופה.
נגזרות הלכתיות

לדוגמה במסכת כתובות מובא, כי במידה והבעל התנה לפני החתונה כי הוא נושא את אשתו "על מנת שאין עליה מומין" כשהכוונה למומים הפוסלים כהנים מעבודת המקדש כגון: איטרת יד ימין, צליעה וכדומה ובנוסף אליהם גם ריח גוף לא נעים, ריח זיעה והזעת יתר, ריח פה דוחה ועוד. ולאחר החתונה התברר כי קיימים באישה מומים אלו או אחד מהם והבעל לא יתרצה לכך, אלא יחליט שאין הוא חפץ בהמשך הנישואין אפילו אם תלך לרופא שיצליח לרפא אותה, אזי האישה לא תזדקק אפילו לגט, מאחר שבכך התברר למפרע שהיא כלל לא הייתה נשואה מאחר שהתנאי לא התקיים בזמן החתונה. אולם לעומת זאת, אם נשא אותה הבעל על מנת שאין עליו מומים אלו והלך לרופא וריפא אותו, הנישואין יהיו תקפים, זאת משום שעל פי הכלל "טב למיטב טנדו", אנו אומרים שהאישה לא מקפידה על כך.
שימוש נוסף בנימוק מופיע בהלכה הבאה: "אמר רב יהודה אמר רב: אסור לאדם שיקדש את האשה עד שיראנה שמא יראה בה דבר מגונה ותתגנה עליו ורחמנא אמר ואהבת לרעך כמוך". התלמוד מסביר שאיסור זה חל על הבעל, אך לא על האישה, וממילא אין איסור שהיא תקבל קידושין על ידי שליח מטעמה (למרות שיש לכך עדיפות כי "מצווה בו יותר מבשלוחו"). הטעם להבדל זה הוא דברי ריש לקיש לפיהם "טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו".