stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמיל מכס

עֲמִיל מֶכֶס הנקרא גם סוכן מכס (באנגלית: Customs broker), הוא איש מקצוע המוסמך לייצג בעלי עסקים מול רשויות המכס והוא בעל ניסיון בכל התהליכים הקשורים בסחר בינלאומי. המילה עָמִיל מקורה בערבית,عميل ומשמעה נציג סוכן או מתווך.
תפקידו הרשמי של עמיל המכס קשור בעיקר בפעילות מילוי הטפסים הקיימים בתהליכים השונים של יבוא ויצוא. הוא משמש שלוח ונאמן של יבואן או יצואן כלפי שלטונות המכס. עליו להכין את הניירת בהתאם לדרישות החוקיות, לגבות כסף עבור פעילותו ועבור המיסים שגובה המדינה, ולסווג את הסחורות בסיווג ממנו ייקבע המיסוי, באופן שיהיה קביל על השלטונות. בכל מסוף בו פועלות תחנות המכס, יש לעמילים עמדות וסניפים, באמצעותם הם פועלים להליכים השונים.
לרוב התקשרות עם עמיל מכס כוללת גם מרכיבים אחרים בשילוח הבינלאומי, ביניהם: הובלה ימית, הובלה יבשתית, ביטוח ימי, מחסני ערובה, ועוד. רוב החברות לעמילות מכס, עוסקות בעצמן בצדדים אחרים של הלוגיסטיקה הקשורה בשינוע סחורות ממדינה למדינה, או שהן קשורות עם חברות בארץ וכן עם גורמים ורשויות גם בחו"ל.
בעלי עסקים בוחרים עמילי מכס בהתאם למספר קריטריונים:
ביכולתם לבצע במהירות וביעילות את הפעילות הבירוקרטית הכרוכה בשחרור סחורות או במשלוחן ליצוא.
בידע המקצועי שלהם. לעיתים יש מחלוקת בין נציג המכס לבין העמיל על סיווג הסחורה המיובאת. סיווג זה קריטי בקביעת גובה המס. המחלוקות נובעות מכך שבאופן היסטורי המדינה ניסתה ליצור מערכת מיסוי מורכבת בעלת עשרות אלפי סיווגים שונים. לכך נוספו הסכמים בינלאומיים שנחתמו בנפרד מול כל מדינה. יתר על כך, מדיניות הממשלה איננה עקבית והמוצרים הקיימים בשוק אינם בהכרח תואמים להגדרות המוצרים הישנות הקיימות בספרי המכס.
ביכולתם להשיג ללקוחות שלהם חיסכון בעלויות שונות הכרוכות בשילוח, אולם החיסכון לרוב מתורגם לרווח אצל העמיל. למשל, הובלה ימית או הובלה יבשתית. עמילי מכס בעלי מוניטין, מקושרים בהסכמים מסחריים רבים ומקיפים עם חברות שונות בכל רחבי העולם.
עמילות מכס היא מקצוע בו נדרשים מקצועיות ואמינות ברמה גבוהה. המקצוע נלמד בקורסים מיוחדים, אשר בסיומם נדרשים לעבור בחינות מיוחדות וכן תקופת התמחות, רק אחריהן מקבל העמיל רישיון "סוכן מכס" מטעם רשות המסים בישראל אגף המכס והמע"מ.
הערות שוליים

↑  שורש ע־מ־ל בעברית שמשמעו פעולה ומקביל לעברית. במדינות מסוימות עמיל הוא לקוֹח
↑   גיא כספי ושרית ליבנה, עמילות מכס: לעבור את המכס בשתי שניות, באתר TheMarker‏, 11 באוגוסט 2020
1 2   לורי אוברמן, המונחים שכל יבואן ויצואן מתחיל חייב לדעת, באתר TheMarker‏, 28 באפריל 2015
↑  בחינות לפי חוק סוכני מכס, באתר רשות המיסים בישראל, ‏11 בנובמבר 2019
↑  סוכן מכס, באתר חברת נמלי ישראל
↑  מעמדו של "סוכן מכס" – סקירה משווה, הכנסת - תחום חקיקה ומחקר משפטי, 18 במרץ 2014.
חוק הבחירות לכנסת

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  ישראל 
 תאריך חקיקה:  14 באפריל 1969
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ו בניסן תשכ"ט
 גוף מחוקק:  הכנסת השישית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 556, עמ' 103
 משרד ממונה:  משרד הפנים
 מספר תיקונים:  73
 נוסח מלא:  חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], תשכ"ט-1969
 
חוק הבחירות לכנסת [נוסח משולב], תשכ"ט-1969 הוא חוק המפרט את סדרי עריכתן וניהולן של בחירות כלליות במדינת ישראל.
היחס בין חוק הבחירות לכנסת לבין חוק יסוד: הכנסת

חוק הבחירות לכנסת נסמך על הוראות חוק יסוד: הכנסת. חוק היסוד קובע בקצרה את עקרונות שיטת הבחירות לכנסת ואת הזכות לבחור ולהיבחר. חוק הבחירות לכנסת משלים את חוק היסוד וקובע כללים מפורטים למימושן של הזכויות שנקבעו בו וליישומה בפועל של שיטת הבחירות.
למרות היותו חוק משלים לחוק היסוד, מכיל חוק הבחירות לכנסת גם הוראות מרכזיות לעניין הבחירות ותוצאותיהן, הנזכרות רק בו. אחת מהן היא גובה אחוז החסימה. אחרת היא השיטה לחלוקת המנדטים למושבים בכנסת לרשימות שהתמודדו בבחירות.
נושאי חוק הבחירות לכנסת

חוק הבחירות לכנסת דן בנושאים אלו (רשימה לא מלאה):
חלוקת שטח המדינה לאזורי קלפיות;
הקמת ועדת הבחירות המרכזית לכנסת, ועדות בחירה אזוריות וכן ועדות קלפי וקביעת הרכבן;
הכנת פנקס הבוחרים – שרק הכלולים בו רשאים להשתתף בבחירות;
הגשת רשימות מועמדים לבחירות, ובכלל זה ההוראות המונעות מאדם להיכלל בהן;
סדרי ההצבעה בבחירות וספירת הקולות;
קביעת תוצאות הבחירות ואופן חלוקת המנדטים בכנסת לרשימות המועמדים לפי תוצאות אלו;
קביעת סדרי הבחירות בקרב קבוצות בוחרים מיוחדות – חיילי צה"ל ושוטרים, ימאים בכלי שיט, אנשים המוגבלים בניידות, נשים השוהות במקלט לנשים מוכות;
קביעת סדרי הבחירות באתרים מיוחדים – שגרירויות וקונסוליות של ישראל בחו"ל, בתי חולים, בתי סוהר ובתי מעצר;
קביעת עבירות פליליות בקשר להפרת סדרי הבחירות;
ערכאות הערעור וסדרי הערעור על החלטות בעניינים שנמנו לעיל (למשל ערעור על החלטה על אי הכללת אדם בפנקס הבוחרים, או ערעור על קביעת תוצאות ההצבעה בקלפי פלונית).
חוק הבחירות לכנסת מכיל מספר הוראות בנוגע לקיום תעמולת הבחירות לכנסת, אולם החוק העיקרי המשמש להסדרת נושא זה הוא חוק הבחירות (דרכי תעמולה), תשי"ט-1959.
שר הפנים הוא השר הממונה על ביצוע חוק הבחירות לכנסת. החוק מונה רשימה של נושאים שבקשר אליהם מוסמך השר להתקין תקנות, על מנת להשלים את הוראות החוק.
נושאי חוק הבחירות לכנסת > חוק הבחירות לכנסת והבחירה הישירה לראשות הממשלה

בתקופה בה הייתה נהוגה בישראל בחירה ישירה של ראש הממשלה (1992–2001) קבע חוק הבחירות לכנסת כללים מפורטים גם לעניין בחירות אלו, בכפוף לחוק יסוד: הממשלה (שנחקק בשנת 1992) ולעקרונות שנקבעו בו. אז גם שונה שמו של החוק לחוק הבחירות לכנסת ולראש הממשלה. לאחר ביטולה של הבחירה הישירה לראש הממשלה והחלפתו של חוק יסוד: הממשלה מ-1992 בחוק יסוד חדש, השתנה שוב שמו של חוק הבחירות לכנסת לשמו הנוכחי.
שינוי החוק

משום החשיבות שיש לעריכת בחירות חפשיות עבור קיומו של משטר דמוקרטי מוגן החוק משינוי על ידי תקנות שעת חירום, וקובע כי אין בכוחן לשנות את החוק, להפקיע זמנית את תקפו או לקבוע בו תנאים.
עם זאת, חוק הבחירות לכנסת ניתן לשינוי בכנסת ברוב רגיל של חבריה. עם השנים הוכנסו בו עשרות תיקונים. רבים מהם נחקקו בעקבות תיקונים שהוכנסו בנוסחו של חוק יסוד: הכנסת.
ראו גם

הצעת חוק המצלמות בקלפיות
הערות שוליים

↑  סעיף 4 לחוק יסוד: הכנסת קובע בין השאר: "הכנסת תיבחר בבחירות כלליות, ארציות, ישירות, שוות, חשאיות ויחסיות, לפי חוק הבחירות לכנסת..."
↑  בזכות לבחור עוסק סעיף 5 לחוק יסוד: הכנסת.
↑  בזכות להיבחר עוסקים סעיפים 5א, 6, 6א, 7 ו-7א לחוק יסוד: הכנסת.
↑  סעיפים 81 ו-82 לחוק.
↑  סעיף 149 לחוק.
תסמונת קלובס

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 MeSH:  C567863
 
תסמונת קלובס (באנגלית: CLOVES Syndrome) היא תסמונת נדירה מאוד, שנכון ל-2015 לוקים בה כ-55 אנשים ברחבי העולם, הסובלים מסימפטומים שונים, החל מגידולי רקמות רכות עד למומים בכלי הדם שמסביב לעמוד השדרה או באיברים פנימיים. התסמונת קשורה לתסמונות דומות אחרות, כמו תסמונת פרוטאוס.
באנגלית, CLOVES הוא ראשי תיבות של:
C בשביל congenital, מום מולד.
L בשביל lipomatous, ליפומה, גידול שפיר אשר מורכב מרקמות שומן. ללוקים בתסמונת קלובס מופיע לרוב גידול כזה בצדי הגב, ברגליים ובבטן.
O בשביל overgrowth, מכיוון שתסמונת קלובס גורמת לעלייה חריגה במשקל הגוף או באיבר מסוים.
V בשביל overgrowth, מומים בכלי הדם, שכן לחלק מהלוקים בתסמונת קלובס יש זרימת דם מהירה, ולחלק איטית מהרגיל.
E בשביל Epidermal.
S בשביל Skeletal, Skeletal Anomalies או scoliosis, עקמת, שכן בעמוד השדרה של חלק מהלוקים בתסמונת התפתחו מומים.
התיאור הראשון של תסמונת קלובס נכתב על ידי הרמן פרידברג, רופא גרמני, בשנת 1867.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תסמונת קלובס".
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תנועת רעדוד

תנועת רעדוד (מגרמנית: Zitterbewegung, "תנועה ברעד") היא תנועה מהירה תאורטית של חלקיקים יסודיים, כגון אלקטרונים, כשהם מקיימים את משוואת דיראק. הקיום של תנועה כזאת הוצע לראשונה על ידי ארווין שרדינגר בשנת 1930 כתוצאה מניתוחיו על פתרונות של משוואת דיראק בצורת חבילת גלים עבור אלקטרונים יחסותיים בחלל חופשי, בה נוצרת התאבכות בין רמות אנרגיה חיוביות ושליליות שיוצרת תנודות (במהירות האור) של מיקום האלקטרון מסביב לחציון, בתדירות זוויתית של כ  {\frac {2mc}{\hbar }}. בחינה מחדש של התאוריה של דיראק מראה כי התאבכות בין רמות אנרגיה חיוביות ושליליות לא נדרשת כדי להבחין ב-Zitterbewegung.
תנועת רעדוד של חלקיק יחסותי חופשי מעולם לא נצפתה, אך היא סומלצה פעמיים באופן ניסיוני. לראשונה, ביון לכוד, בכך שהיה בסביבה בה למשוואת שרדינגר היחסותית של היון היה אותו ניסוח מתמטי כמו למשוואת דיראק (אף כי המצב הפיזיקלי היה שונה במקצת). לאחר מכן, בשנת 2013, היא סומלצה שוב תוך שימוש בעיבוי בוז איינשטיין.
הסבר תאורטי

משוואת דיראק התלויה בזמן היא:
H\psi (x,t)=i\hbar {\frac {\partial \psi }{\partial t}}(x,t)
כאשר  H הוא ההמילטוניאן של דיראק לאלקטרון במרחב חופשי:
H=\left(\alpha _{0}mc^{2}+\sum _{j=1}^{3}\alpha _{j}p_{j}\,c\right)
בתמונת הייזנברג, כל אופרטור Q מקיים את המשוואה:
-i\hbar {\frac {\partial Q}{\partial t}}(t)=\left[H,Q\right]
ובפרט, התלות בזמן של אופרטור המיקום היא:
\hbar {\frac {\partial x_{k}}{\partial t}}(t)=i\left[H,x_{k}\right]=\hbar c\alpha _{k}
כאשר  \alpha _{k}\equiv \gamma _{0}\gamma _{k}
המשוואה לעיל מראה שהאופרטור  \alpha _{k} הוא (עד כדי c) הרכיב ה-k של אופרטור המהירות. ניתן להוסיף את התלות הזמנית לאופרטור הזה באמצעות תמונת הייזנברג:
\alpha _{k}(t)=e^{\frac {iHt}{\hbar }}\alpha _{k}e^{-{\frac {iHt}{\hbar }}}
התלות בזמן של אופרטור המהירות ניתנת על ידי:
\hbar {\frac {\partial \alpha _{k}}{\partial t}}(t)=i\left[H,\alpha _{k}\right]=2(i\gamma _{k}m-\sigma _{kl}p^{l})=2i(p_{k}-\alpha _{k}H)
כאשר  \sigma _{kl}\equiv {\frac {i}{2}}\left[\gamma _{k},\gamma _{l}\right]
היות ש  p_{k} ו-  H תלויים בזמן, ניתן לפתור את המשוואה לעיל באמצעות אינטגרציה כפולה כדי למצוא את שתי התלויות בזמן של אופרטור המקום:
\alpha _{k}(t)=(\alpha _{k}(0)-cp_{k}H^{-1})e^{-{\frac {2iHt}{\hbar }}}+cp_{k}H^{-1}
x_{k}(t)=x_{k}(0)+c^{2}p_{k}H^{-1}t+{\frac {1}{2}}i\hbar cH^{-1}(\alpha _{k}(0)-cp_{k}H^{-1})(e^{-{\frac {2iHt}{\hbar }}}-1)
משוואה זו מכילה מיקום התחלתי, תנועה הפרופורציונית לזמן, והתנודדות לא צפויה שהאמפליטודה שלה שווה לאורך גל קומפטון. התנודדות זו נקראת Zitterbewegung.
תופעה מעניינת היא שאיבר תנועת הרעדוד נעלם כאשר לוקחים חבילות גלים המורכבות רק מרמות אנרגיה חיוביות (או שליליות). ניתן להסביר זאת באמצעות טרנספורם פולדי וותיסן (אנ'). כך, ניתן לומר שתנועת הרעדוד נגרמת כתוצאה מההתאבכות בין חבילות הגלים בעלות האנרגיה החיובית ובעלות האנרגיה השלילית.
ראו גם

אפקט קזימיר
הסחת לם
הערות שוליים

↑  לשמיעת המילה ראו כאן, באתר פורבו
↑  David Hestenes (1990). "The zitterbewegung interpretation of quantum mechanics". Foundations of Physics. 20 (10). doi:10.1007/BF01889466.
↑  "Quantum physics: Trapped ion set to quiver". Nature News and Views.
↑  Gerritsma; Kirchmair; Zähringer; Solano; Blatt; Roos (2010). "Quantum simulation of the Dirac equation". Nature. 463 (7277). doi:10.1038/nature08688.
תהליך כלור-אלקלי

מפעל כלור-אלקלי בבריטניה.
תהליך כלור-אלקלי (באנגלית: chloralkali process) הוא תהליך תעשייתי לאלקטרוליזה של תמיסת נתרן כלורי (NaCl, מלח בישול). בתהליך זה מייצרים כלור (Cl2), מימן (H2) ונתרן הידרוקסידי (NaOH) שהם חומרי מוצא חשובים בתעשייה הכימית.
חשיבות תעשייתית

תהליך כלור-אלקלי הוא השיטה הכמעט בלעדית לייצור של כלור ונתרן הידרוקסידי. היא אחראית לכ-95% מייצור הכלור העולמי, וכ-99.5% מייצור הנתרן ההידרוקסידי. המימן המיוצר בשיטה זו מהווה כ-4% מהייצור העולמי.
בשנת 2015 יוצרו בתהליך זה כ-65 מיליון טון כלור.
חשיבות תעשייתית > תוצרי התהליך הכלור-אלקלי

| תמונה | תוצרים | שימושים |
| --- | --- | --- |
|  | כלור (Cl2) |  מחמצן בתהליך ההפקה של ברום ויוד.  ייצור חומרי חיטוי והלבנה (בדגש על אקונומיקה).  ייצור של חומרי פלסטיק (בדגש על PVC). |
|  | מימן (H2) |  חומר גלם בתהליך הייצור של אמוניה ומתנול.  יישום בתהליכי הידרוגנציה של פחממנים לא רווים. |
|  | נתרן הידרוקסידי (NaOH) |  בסיס חזק למגוון יישומים תעשייתם.  מגיב חשוב בתעשיית העץ והנייר.  משמש בתהליך ההעשרה של אלומיניום מעפרותיו.  מגיב חשוב בסינתזה אורגנית. |
אלקטרוכימיה

התהליך הכלור-אלקלי מבוסס על תגובה אלקטרוכימית בה מים עוברים תהליך חיזור בקתודה לקבלת יוני הידרוקסיד (-OH), וגז מימן (H2):
2H_{2}O+2e^{-}\longrightarrow H_{2}+2OH^{-}
בנוסף, יוני כלור מתחמצנים באנודה לקבלת גז כלור (Cl2):
2Cl^{-}\longrightarrow Cl_{2}+2e^{-}
כיוון שמקור יוני הכלור הוא בתמיסת ה-NaCl, ניתן לרשום את תגובת האנודה, בצורה הבאה:
2NaCl\longrightarrow 2Na^{+}+Cl_{2}+2e^{-}
התגובה הכוללת בתהליך היא:
2NaCl+2H_{2}O\longrightarrow 2NaOH+H_{2}+Cl_{2}
יש לשמור על הפרדה בין גז המימן לגז הכלור למנוע תגובת יצירת של חומצת מימן כלורי וכן למנוע מגע בין גז כלור לנתרן הידרוקסיד למנוע תגובת יצירה של נתרן תת-כלורי (NaOCl):  Cl_{2}+2OH^{-}\longrightarrow Cl^{-}+OCl^{-}+H_{2}O
נגזרות של התהליך

באופן מסורתי, תהליך הכלור-אלקלי עושה שימוש בנתרן כלורי (NaCl) כחומר המוצא, על כן, התוצר העיקרי המתקבל הוא נתרן הידרוקסידי (NaOH). אולם, ניתן להחליף את חומר המוצא במלחים אחרים ולקבל תרכובות אחרות, לדוגמה:
| חומר המוצא | תוצרים |
| --- | --- |
אשלגן כלורי: אשלגן הידרוקסידי, כלור, מימן
סידן כלורי: סידן הידרוקסידי, כלור, מימן
מגנזיום כלורי: מגנזיום הידרוקסידי, כלור, מימן
הערות: שני התהליכים האחרונים אינם מיושמים בקנה מידה גדול, בשל בעיות הקשורות למסיסות הנמוכה של הבסיסים.
טכנולוגיות עיקריות

התהליך הכלור-אלקלי מיושם ברחבי העולם, בשלוש טכנולוגיות עיקריות: ממברנה, מחיצה ואמלגמה. הסבר על הטכנולוגיות השונות, וטבלה השוואתית מופיעה להלן:
| השוואה בין הטכנולוגיות העיקריות בתהליך הכלור-אלקלי>  | השוואה בין הטכנולוגיות העיקריות בתהליך הכלור-אלקלי> ממברנה | השוואה בין הטכנולוגיות העיקריות בתהליך הכלור-אלקלי> מחיצה | השוואה בין הטכנולוגיות העיקריות בתהליך הכלור-אלקלי> אמלגמה |
| --- | --- | --- | --- |
| מתח תאורטי (V) | 2.19 | 2.19 | 3.15 |
| צפיפות זרם (KA/m2) | 3-5 | 0.9-2.6 | 8-13 |
| מתח התא (V) | 3-3.6 | 2.9-3.5 | 3.9-4.2 |
| בסיסיות (% משקלי של ההידרוקסידים) | 33 | 12 | 50 |
| צריכת אנרגיה כוללת (ACkWh/t Cl2) | 2970 | 3580 | 3560 |
טכנולוגיות עיקריות > שיטת הממברנה (Membrane cell)

בטכנולוגיה זו מוזרמת תמיסה מרוכזת של מלח בישול לתא המחולק ל-2 חלקים המופרדים באמצעות קרום שמאפשר מעבר יונים חיוביים אך לא שליליים. תמיסת המלח מוזרמת לתא האנודה שם נוצר גז הכלור על אלקטרודת טיטניום. הגז המופק באנודה מעורב בחמצן הנוצר בתגובה  4OH^{-}\longrightarrow 2H_{2}O+O_{2}+4e^{-} כדי לנקות את התוצר מנזלים את הכלור באמצעות דחיסה בעוד החמצן נשאר גז.
בתא הקתודה נוצר על אלקטרודת פלדה גז מימן ותמיסה של NaOH בריכוז 30% שיוצאת מהתא, כדי לקבל תוצר בריכוז של 50% מנדפים חלק מהמים.
יתרונה של שיטה זו היא צריכת אנרגיה נמוכה ביחס לשיטות האחרות ובהיותה ידידותית לסביבה (ללא שימוש באזבסט או כספית); חסרונה בצורך להשתמש בתמיסת מלח נקייה מאוד כחומר גלם ואיכות נמוכה של הכלור המתקבל.
טכנולוגיות עיקריות > שיטת המחיצה (Diaphragm cell)

בשיטה זו תא התגובה מופרד באמצעות מחיצת אזבסט או טפלון המאפשרת מעבר יונים ומונעת מעבר גז כלור מתא האנודה לתא הקתודה. כדי למנוע מעבר של תמיסת נתרן הידרוקסידי מחצי תא הקתודה לחצי תא האנודה (ותגובה לא רצויה ליצירת נתרן תת-כלורי -OCl) יש לשמור על זרימה רצופה של הנוזל בתא ומפלס הנוזל בחצי תא האנודה גבוה מבחצי תא הקתודה.
יתרונה של שיטה זו היא ביכולת להשתמש בתמיסת מלח בדרגת ניקיון נמוכה. חסרונה הוא זיהום תמיסת הנתרן ההידרוקסידי ב-NaCl, בצורך בתהליך נוסף להגדיל ריכוז התוצר והשימוש באזבסט.
טכנולוגיות עיקריות > שיטת אמלגמה (גם תא כספית, Mercury cell)

בטכנולוגיה זו שפותחה בשנות ה-90 של המאה ה-19. הקתודה היא כספית נוזלית בקרקעית המכל ובה מתבצעת תגובת חיזור יוני נתרן לנתרן מתכתי שיוצר אמלגם עם הכספית:
Na_{(aq)}^{+}+e^{-}\longrightarrow Na
באנודות נוצר גז כלור היוצא מהמערכת כתוצר.
את הכספית בה מומס הנתרן מזרימים לתא שני בה היא נחשפת למים ומתרחשת התגובה:
2Na\cdot Hg_{x(l)}+2H_{2}O_{(l)}\longrightarrow 2NaOH_{(aq)}+H_{2(g)}+2xHg_{(l)}
יתרונה של שיטה זו, שהייתה הטכנולוגיה הראשונה בשימוש הוא בריכוז הגבוה של תמיסת הנתרן ההידרוקסידי המתקבלת כך שאין צורך בשלב נוסף של נידוף מים ובניקיון התוצר (מעט תגובה צדדית לקבלת נתרן תת-כלורי); חסרונה הוא השימוש בכספית רעילה שעלולה להתנדף או לזהם את התוצרים, כ-0.9 גרם כספית מתנדפת לסביבה לכל טון כלור המיוצר בשיטה זו.
הערות שוליים

1 2  O’Brien, Thomas F., Tilak V. Bommaraju, and Fumio Hine., Overview of the Chlor-Alkali Industry, Handbook of Chlor-Alkali Technology: Volume I: Fundamentals (2005): 37-74
↑  The chloralkali process
↑  MANUFACTURING CHLORINE USING A DIAPHRAGM AND A MEMBRANE CELL
↑  Chlorine Industry Review (עמ' 12) (ארכיון)
אולם הייצור הראשי במפעל כלור-אלקלי, גרמניה, שנות ה-50.
סכמה של פעולת תא ממברנה בתהליך כלור-אלקלי
סכמה של פעולת תא מחיצה Diaphragm Cell בתהליך כלור-אלקלי
סכמה של פעולת תא כספית בתהליך כלור-אלקלי
חוק החולה הנוטה למות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  15 בדצמבר 2005
 תאריך חקיקה עברי:  י"ד בכסלו תשס"ו
 גוף מחוקק:  הכנסת השש עשרה
 תומכים:  22
 מתנגדים:  3
 נמנעים:  1
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2039, עמ' 58
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הבריאות
 מספר תיקונים:  4
 נוסח מלא:  חוק החולה הנוטה למות, התשס"ו-2005
 
חוק החולה הנוטה למות, התשס"ו-2005 הוא חוק שמטרתו "להסדיר את הטיפול הרפואי בחולה הנוטה למות תוך איזון ראוי בין ערך קדושת החיים, לבין ערך אוטונומיית הרצון של האדם והחשיבות של איכות החיים" (סעיף 1(א) לחוק). החוק כולל את הזכות לדרוש טיפול רפואי, להימנע מקבלת טיפול רפואי ולהפסיק מתן טיפול רפואי שכבר החל. באופן חריג מציין החוק "חוק זה מבוסס על ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית ועל עקרונות יסוד בתחום המוסר, האתיקה והדת" (סעיף 1(ב) לחוק).
עקרון יסוד של החוק הוא: "בקביעת הטיפול הרפואי בחולה הנוטה למות, מצבו הרפואי, רצונו ומידת סבלו הם
השיקולים הבלעדיים" (סעיף 2 לחוק). עיקרון זה מבהיר שאין להביא בחשבון צרכים של גורם אחר מלבד החולה. נקודת מוצא של החוק היא: "חזקה על אדם שהוא רוצה להוסיף לחיות, אלא אם כן הוכח אחרת; לא הוכח אחרת
מעבר לכל ספק סביר - יש לנטות לטובת הרצון להוסיף לחיות" (סעיף 4 לחוק).
עיקרי החוק

החוק מבדיל בין שלושה שלבים רפואיים:
חולה שאינו נוטה למות, שההערכה היא שיחיה יותר משישה חודשים - החוק אינו מאפשר להימנע מטיפול רפואי מציל חיים.
חולה הנוטה למות, שההערכה היא שלא יחיה יותר מאשר שישה חודשים - החוק מאפשר, כאשר החולה אינו רוצה שחייו יוארכו, שלא לתת לו טיפולים רפואיים מאריכי חיים כמו החייאה, דיאליזה, כימותרפיה וניתוחים, אך מחייב לתת לו טיפולים נלווים כמו הזנה מלאכותית, תרופות וטיפולים מקלים, טיפול במחלות נלוות כמו מתן אינסולין ומתן אנטיביוטיקה ודם. כאשר חולה כזה, הרוצה שחייו יוארכו, מבקש טיפול רפואי שלדעת הרופא האחראי, אין לו הצדקה בנסיבות העניין, יש לכבד את רצון החולה ולתת לו את הטיפול המבוקש.
חולה בשלב סופי, שההערכה היא שלא יחיה יותר מאשר שבועיים - כאשר החולה סובל סבל משמעותי, ונקבע לגביו כי אינו רוצה שחייו יוארכו, החוק מחייב שלא לתת לו גם טיפולים נלווים.
החוק מאפשר לאדם, עוד בעת שהוא בריא, לקבוע את האופן שבו יטופל כאשר יהיה במצב של חולה נוטה למות שאינו מסוגל להביע את רצונו, זאת באמצעות הוראות רפואיות מקדימות, בהנחיות מקדימות מפורטות באמצעות טופס מיוחד, או בדרך של מינוי מיופה כוח.
בחוק נכללו איסורים מפורשים על פעולות מסוימות:
"אין בהוראות חוק זה כדי להתיר עשיית פעולה, אף אם היא טיפול רפואי, המכוונת להמית, או שתוצאתה, קרוב לוודאי, היא גם גרימת מוות, בין שהיא נעשית מתוך חסד וחמלה ובין שלא, ובין לבקשת החולה הנוטה למות או אדם אחר ובין שלא." (סעיף 19 לחוק)
"אין בהוראות חוק זה כדי להתיר עשיית פעולה, אף אם היא טיפול רפואי, שיש בה סיוע להתאבדות, בין שהיא נעשית מתוך חסד וחמלה ובין שלא, ובין לבקשת החולה הנוטה למות או אדם אחר ובין שלא." (סעיף 20 לחוק)
מנכ"ל משרד הבריאות רשאי להורות למנהל מרכז רפואי למנות ועדה מוסדית, שתכריע במחלוקות בין הנוגעים
בדבר או מתעורר ספק כיצד לנהוג בחולה. בוועדה נכללים:
שלושה רופאים, שאינם מטפלים ישירות בחולה.
פסיכיאטר שאינו מטפל ישירות בחולה.
אחות.
עובד סוציאלי או פסיכולוג.
איש אקדמיה המומחה לפילוסופיה או אתיקה.
משפטן.
איש דת בהתאם לדתו של החולה, במידת האפשר.
על החלטות הוועדה המוסדית ניתן לערער בפני "ועדה ארצית" שימנה מנכ"ל משרד הבריאות. כנגד החלטות ועדה זו, בדומה להחלטות של גוף ממשלתי, ניתן לעתור לבג"ץ.
סעיף 54 לחוק קובע: "לא יישא אדם באחריות לפי כל דין על פעולתו לפי הוראות חוק זה, אלא אם כן פעל
ברשלנות". סעיף זה מעניק הגנה משפטית לרופאים הנמנעים מלתת טיפול מאריך חיים לחולים סופניים שאינם מעוניינים בטיפול כזה. הסעיף משנה את המצב החוקי שהיה קיים עד לחיקוקו, ולפיו זירוז מותו של אדם נוטה למות, בין במעשה ובין במחדל, נכלל בהגדרת "הריגה" לפי הוראות חוק העונשין ועל כן היעתרות לבקשת חולה נוטה למות לחדול מן הטיפול בו ולאפשר את מותו, הצריכה פניה לבית המשפט. הגנה נוספת לרופא ניתנת בסעיף 56, הקובע: "אין בהוראות חוק זה כדי לחייב מטפל לתת לחולה הנוטה למות טיפול רפואי מסוים, או להימנע ממתן טיפול רפואי מסוים, בניגוד לערכיו, למצפונו, או לשיקול דעתו הרפואי; מטפל שסירב או נמנע כאמור יעביר את הטיפול למטפל אחר, על פי הסדר שייקבע בתיאום מראש עם מנהל המוסד הרפואי."
היסטוריה חקיקתית

בשנת 2000 מינה שר הבריאות שלמה בניזרי ועדה ציבורית בראשות פרופ' הרב אברהם שטינברג, לשם בחינת סוגיות הטיפול בחולה הנוטה למות. הוועדה מנתה 59 חברים, ובהם אנשי רפואה, דת, משפט, פילוסופיה ואתיקה (ראו ערך מורחב: הוועדה הציבורית לענייני החולה הנוטה למות). דיוני הוועדה הניבו הצעת חוק, שאותה הניחה הממשלה על שולחן הכנסת בדצמבר 2004. הצעה זו הצטרפה להצעת חוק דומה של חבר-הכנסת רומן ברונפמן וקודמה יחד עם הצעה זו. דברי ההסבר להצעת החוק מציגים אחדות מהסוגיות שאתן התמודדה הוועדה:
הבעיות המוסריות, הרפואיות, ההלכתיות והמשפטיות הקשורות לטיפול בחולה הנוטה למות, המכונה גם חולה סופני (Terminally Ill Patient), או חולה בסוף ימיו (End-Of-Life patient), הן מהקשות ומהנדונות ביותר בתחום הרפואה המודרנית. הדילמות ביחס לחולה הנוטה למות נוגעות באופן אישי וישיר כמעט לכל אדם, בין אם הדבר נוגע להחלטות בסוף חייו, או להחלטות בסוף חייהם של מי מיקיריו. במיוחד קשה סוגיה זו בשל העובדה שמדובר בהחלטות גורליות של חיים ומוות.
כמה סיבות חברו יחדיו בשנים האחרונות, וגרמו להחרפה ניכרת בבעייתיות המוסרית של נושא זה: הקידמה האדירה בידע המדעי-רפואי ובאמצעים הטכנולוגיים המאפשרים את הארכת החיים באופן מלאכותי בשלבים סופניים, בתנאים ובמצבים שבעבר היו בלתי אפשריים; המהפך המוסרי ביחסי חולה-רופא, מגישה פטרנליסטית לגישה ששמה דגש על האוטונומיה של הפרט; ריבוי האנשים המעורבים בטיפול בחולה הנוטה למות; מעורבותו הגוברת של הציבור בבעיות מוסריות ומשפטיות הנוגעות לרפואה; המשאבים המוגבלים ברפואה.
ניתן למצוא צידוקים פילוסופיים, משפטיים ודתיים כמעט לכל כיוון של חשיבה ופעולה בנוגע לטיפול בחולה הנוטה למות. הגישה המעשית לגבי הטיפול בחולים הנוטים למות בישראל משתנה ממרכז רפואי אחד למשנהו, ממחלקה אחת לאחרת, ולעיתים מרופא אחד לחברו. יש חשיבות עצומה למציאת הסכמה, במכנה המשותף הרחב ביותר, לפתרון הסוגיות הקשורות לנושא מורכב זה, על בסיס מערכת ערכיה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.
כשנה לאחר הגשתה של הצעת החוק, בדצמבר 2005, אושר החוק בכנסת, והוא נכנס לתוקף ב-15 בדצמבר 2006, שנה מיום פרסומו.
מאז אישורו תוקן החוק ארבע פעמים, בתיקונים טכניים בלבד.
השפעת החוק על חולים אחרים

בתי המשפט מעניקים משקל לאיסורים שבחוק גם כשהם דנים דן במקרים של חולים שאינם "נוטים למות". בהיעדר חקיקה מפורשת, ליועץ המשפטי לממשלה השפעה משמעותית על עיצוב הנוהג בנושא, בהחלטותיו באילו מקרים לעתור לבתי המשפט לגבי חולים אלו.
לקריאה נוספת

אהובה טיכו, חוק החולה הנוטה למות - השפעת הדת היהודית על המתת חסד לפי הדין הישראלי, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 1 עמוד 107
הערות שוליים

↑  למעט נוזלים, אלא אם כן אף מתן נוזלים תורם לסבלו, או גורם לו נזק. סעיף 17 לחוק.
↑   שמואל רייס ורוני צבר, להתחיל לדבר על הסוף, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2019
↑  עוד לפני חקיקת החוק היו מקרים שבהם אישר בית המשפט לחולים הנוטים למות ומשפחותיהם, למנוע הארכת חיים באופן מלאכותי.
↑  ה"ח הממשלה 145, מיום 13.12.2004
↑  חוק החולה הנוטה למות, התשס"ו-2005, ס"ח 2039 מיום 15.12.2005. בנוסח החוק שפורסם נפלה טעות, שתוקנה כאן.
↑  נתנאל ר. בושרי ורון בן-ארי (2015), טיפול רפואי כפוי בעידן ההסכמה מדעת, 489-524.
↑  לניתוח וביקורת על עמדת היועמ"ש לממשלה ובית המשפט בפירוש חוק החולה הנוטה למות, בעניין חולה ALS, ראו נתנאל ר. בושרי ורון בן-ארי (2015), טיפול רפואי כפוי בעידן ההסכמה מדעת, 495-499.
| בריאות בישראל |
| --- | --- | --- |
| משרד הבריאות | שר: אוריאל בוסו • מנכ"ל: משה בר סימן טוב • רשות בתי החולים הממשלתיים • המרכז הלאומי להשתלות • אפליקציית המגן • מעבדה לבריאות הציבור • מרכז ידע תנודע |  |
| קופות חולים | מאוחדת • מכבי • לאומית • כללית • בעבר: הסתדרות הפועלים החקלאים ביהודה • פועלי הגליל • פועלי השומרון • עממית • אסף • הציונים הכלליים |  |
| ארגונים, עמותות ואיגודי בריאות בישראל | מגן דוד אדום • איחוד הצלה • יד שרה • האיגוד הישראלי לרפואת הפה • עזר מציון • טרם • האגודה למלחמה בסרטן • ההסתדרות הרפואית בישראל • רופאים לזכויות אדם • עמותת אדי • רחשי לב • יוסי אמבולנס |  |
| מכוני מחקר העוסקים בבריאות בישראל | מכון גרטנר • המכון לרפואה ימית  • המרכז הלאומי לרפואה משפטית • המרכז הלאומי לבקרת מחלות • הלכתיים: מכון פוע"ה • מכון שלזינגר |  |
| חקיקת בריאות בישראל | פקודת בריאות העם • חוק ביטוח בריאות ממלכתי • ועדת השירותים הציבוריים • חוק זכויות החולה • חוק החולה הנוטה למות • חוק טיפול בחולי נפש • חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות • תקנות שעת חירום למאבק בנגיף הקורונה • תקנות סימון מוצרי המזון • ועדת גרין • ועדת מור יוסף • ועדת הקורונה • קבינט הקורונה |  |
| רפואה בתקופת היישוב | רופא נודד • אגודת רופאים מדברי עברית • בית הבראה החלמה • בית החולים הירקון • תחנת הבריאות העברית • מכון פסטר |  |
| אירועים בתחום הבריאות בישראל | פרשת חולי הנפש היהודים בבית לחם • השתלת הלב הראשונה בישראל • פרשת הדם • פרשת רמדיה • שביתת הרופאים • התפרצות החצבת  בישראל • התפרצות נגיף הקורונה בישראל |  |
| לימודי רפואה בישראל | בחינת רישוי ברפואה • הפקולטה לרפואה ע"ש עזריאלי • לימודי ניהול מערכות בריאות בישראל |  |
| בצה"ל | חיל הרפואה • מסלול צמרת • מסלול בינה • פרופיל רפואי • מש"ק תברואה • בריאות הנפש בצה"ל |  |
| שונות | היריון ולידה בישראל • תרומת דם בישראל • טופס 17 • סל הבריאות • גורמי התמותה השכיחים בישראל • חוסה • פנקס הפסיכולוגים • פנקס הרופאים |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.