stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוז (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

מימין לשמאל: האסירים קארים סעיד, טוביאס ביצ'ר, אוגוסטוס היל, מיגל אלוורז, ורנון שילינגר וריאן אוריילי
 סוגה:  דרמה המשכית
 יוצרים:  טום פונטנה 
 בימוי:  אדם ברנשטיין 
 שחקנים:  קירק אסוודו   אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה   ארני הדסון   טרי קיני   ריטה מורנו   הרולד פרינו   ג'יי קיי סימונס   לי טרגסן   אימון ווקר   דין וינטרס
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 מספר עונות:  6 
 מספר פרקים:  56 
 הפקה
 הפצה:  הולו, HBO Max 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  HBO 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (רשת)   יס פלוס   yes stars 2   סלקום tv
 תקופת שידור מקורית:  12 ביולי 1997 – 23 בפברואר 2003
 קישורים חיצוניים
 www.hbo.com/oz/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אוז (באנגלית: Oz) היא סדרת הדרמה ההמשכית הראשונה באורך 60 דקות שהופקה על ידי רשת הטלוויזיה בכבלים האמריקנית HBO. הסדרה, ששודרה במשך שש עונות (1997–2003) תיארה את חיי האסירים בבית סוהר אמריקאי באבטחה מרבית. יוצר הסדרה הוא טום פונטנה, והמפיק הוא בארי לוינסון.
פרקי הסדרה רצופים בקטעי קריינות הנעשים על ידי אוגוסטוס היל (הארולד פרינו), אחד מאסירי הכלא, אשר מתייחס בעקיפין למתרחש באותו פרק דרך נושאים שונים ואירועים היסטוריים בהם הוא דן. (כדוגמת דת, חוקת ארצות הברית, מכות מצרים, דואר ועוד.)
בישראל שודרה הסדרה בשנים 1998–2003 על ידי הזכיינית רשת בערוץ 2, וב־2006 שודרה הסדרה בשידור חוזר בערוץ יס פלוס וב-yes stars 2 שבלוויין, ושוב החל משנת 2012 בערוץ yes oh. בשנים 2020–2021 שודרה הסדרה בשירות סלקום TV.
במאי 2024, יותר משני עשורים לאחר סיום הסדרה, שחררה חברת לווינסון פונטנה, אשר הפיקה את הסדרה המקורית, סרטון קצר בן רבע שעה בו מוצג ביצ'ר (לי טרגסן) מחוץ לכלא, ומקבל שיחה מריאן אוריילי (דין ווינטרס) אשר השתחרר מאוז גם הוא ורומז לעימות עתידי ביניהם מחוץ לכותלי הכלא.
שחקנים ודמויות > שחקנים ראשיים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות | עונות> 1 | עונות> 2 | עונות> 3 | עונות> 4 | עונות> 5 | עונות> 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארני הדסון | ליאו גלין | מנהל הכלא | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| טרי קיני | טים מקמאנוס | מנהל אגף "M" (ברקת) | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| הארולד פרינו ג'וניור | אוגוסטוס היל | אסיר שחור, "האחרים" | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| אימון ווקר | קארים סעיד | אסיר מוסלמי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| קירק אסוודו | מיגל אלוורז | אסיר לטיני | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| ריטה מורנו | פיטר-מארי ריימונדו | נזירה, פסיכיאטרית | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| ג'יי קיי סימונס | ורנון שילינגר | אסיר ארי | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| לי טרגסן | טוביאס ביצ'ר | אסיר, "האחרים" | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| דין וינטרס | ריאן או'ריילי | אסיר אירי | משנה | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי | ראשי |
| אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה | סימון אדביסי | אסיר אפריקני | אורח | משנה | ראשי | ראשי | ‏ | ‏ |
שחקנים ודמויות > שחקני משנה ואורחים

עוד הופיעו בסדרה (רשימה חלקית בלבד): אדוארד הרמן, אידי פאלקו (דיאן וויטלסי), אל אל קול ג'יי, אריק רוברטס, ארת'ה קיט, בובי קנאבלי (אלונזו טורקמדה), ג'ואל גריי (למואל אידזיק), ג'ון סדה (דינו אורטולני), ג'ונתן דמי, כריסטופר מלוני (כריס קלר), לאנס רדיק (ג'וני בזיל / דזמונד מובאי), לואיס גוזמן (ראול הרננדז), לוק פרי (ג'רמיה קלוטיה), מאסטר פי, מארק מרגוליס (אנטוניו נאפה), מת'וד מן, סת' גיליאם (קלייטון יוז), פטי לופון (סטלה קופה), קתרין ארב (שירלי בלינג'ר) ועוד.
בית הכלא

שם הסדרה, "אוז", הוא הכינוי שניתן ל"מתקן הענישה המדינתי ע"ש אוסוולד". בבית כלא זה פועלת יחידה נסיונית בשם "עיר ברקת" (רמז לעיר המפורסמת מ"הקוסם מארץ עוץ", באנגלית: "The wizard of Oz") המנוהלת על ידי טים מקמאנוס, אשר הגה את רעיון הקמתה. הייחוד ביחידה זו הוא בהפעלת תוכניות שיקום שונות לאסירים אשר תעזורנה להם לעזוב את חיי הפשע לכשיצאו מהכלא ולחיות את שארית חייהם כאנשים התורמים לחברה. (בין תוכניות השיקום ניתן למנות לימודים תיכוניים ועל תיכוניים, קבוצות גמילה מהתמכרות לאלכוהול וסמים, אימוני כושר סדירים, קרבות אגרוף ועוד.)
חלוקת האסירים בין יחידות הכלא נשלטת בידי מנהל הכלא ומנהלי היחידות, ואלו מקפידים הקפדה יתרה שבעיר ברקת יישמר מספר מוגבל וקבוע של אסירים מכל קבוצה אתנית וסוציאלית. הרחקה מעיר ברקת היא אחת מצורות הענישה הנהוגות כלפי אסירים אשר אינם מתנהגים כראוי.
ביקורות על הסדרה

לדברי מבקרים שונים, הסדרה מציגה בזעיר אנפין את העולם מחוץ לבית הכלא, בו מאבקים גזעיים וכלכליים שכיחים ביותר. למרות שהיא עוסקת בפושעים, אוז אינה מספקת תשובות מוחלטות לגבי מקורות העבריינות והפשע. ה"טוב" וה"רע" בסדרה אינם מוחלטים, וכך גם העבריין הנורא ביותר זוכה לרגעי אנושיות וחמלה (באחד הפרקים, למשל, דואג אסיר צעיר, שרצח ואכל את שני הוריו, לאסיר זקן, שהוכה על ידי אחת מכנופיות הכלא). מצד שני, דווקא הדמויות ה"נורמליות" כביכול בסדרה, כולל הסוהרים, עלולות לבצע מעשי זוועה מזעזעים.
אוז מציגה באופן חופשי מאוד נושאים שנויים במחלוקת כגון שימוש בסמים, עירום מלא, הומוסקסואליות, אונס ועימותים דתיים, ולכן זכתה לביקורות קשות מגורמים שונים. ביקורת הוטחה בסדרה גם על גילויי האלימות הקשים הרווחים בה.
הערות שוליים

↑   ZO – Short Film, סרטון בערוץ "The Levinson Fontana Company", באתר יוטיוב (אורך: 15:42)
| תוכניות וסדרות טלוויזיה של HBO |
| --- | --- | --- |
| סדרות דרמה באורך שעה | אוז (1997–2003) • הסופרנוס (1999–2007) • עמוק באדמה (2001–2005) • הסמויה (2002–2008) • קרניבל (2003–2005) • דדווד (2004–2006) • רומא (2005–2007) • אהבה גדולה (2006–2011) • תגיד לי שאתה אוהב אותי (2007) • ג'ון מסינסינטי (2007) • דם אמיתי (2008–2014) • טרמיי (2010 ואילך) • אימפריית הפשע (2010–2014) • משחקי הכס (2011–2019) • לאק (2011–2012) • בלש אמיתי (2014 ואילך) • וסטוורלד (2016 ואילך) • שקרים קטנים גדולים (2017 ואילך) • נשות הלעולם לא (2021 ואילך) |  |
| תוכניות וסדרות קומדיה ודרמות קומיות | המופע של לארי סנדרס (1992–1998) • סקס והעיר הגדולה (1998–2004) • תרגיע (2000 ואילך) • זמן אמיתי עם ביל מאהר (2003 ואילך) • הפמליה (2004–2011) • טיסת הקונקורד (2007–2009) • מצויד (2009–2011) • מוארת (2011–2013) • בנות (2012 ואילך) • Looking‏ (2014–2015)  • עמק הסיליקון (2014–2019) • השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר (2014 ואילך) • בארי (2018 ואילך) • בולרז (2015–2019) • מישהו איפשהו (2022 ואילך) |  |
| מיני-סדרות | מכדור הארץ לירח (1998) • אחים לנשק (2001) • מלאכים באמריקה (2003) • ג'ון אדמס (2008) • דור מזוין (2008) • ‏The Pacific ‏(2010) • מילדרד פירס (2011) • שומר אחי (2020) • היית צריכה לדעת (2020) |  |
| דרמות יומיות | בטיפול (2008–2010) |  |
| ריאליטי | אנחנו כאן (2020 ואילך) |  |
יציע העיתונות

| --- | --- |

 סוגה:  ספורט
 יוצרים:  דני ענבר, ירון טלפז
 מנחים:  ניב רסקין, טליה סלנט, יהונתן כהן, מאיר איינשטיין, רון קופמן, רז זהבי
 משתתפים:  רון קופמן, שלמה שרף, ארי שמאי, אלי סהר, אלי אוחנה, אייל ברקוביץ'
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 מספר עונות:  21
 הפקה
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ספורט 5
 תקופת שידור מקורית:  2004–הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
יציע העיתונות היא תוכנית ספורט ישראלית מבית ערוץ הספורט, שמשודרת לאחר חדשות הספורט. בתוכנית משתתפים פרשנים שונים, ועולים בה נושאים שונים שעל סדר היום של חדשות הספורט.
רקע

התוכנית מבוססת על פורמט של סדרה אמריקאית בשם "Pardon The Interruption" של רשת ESPN. על הבאת הפורמט מארצות הברית היו אחראים דני ענבר וירון טלפז ששימשו באותן שנים כמנהלי התוכן של הערוץ. לדבריהם הם ציפו שהתוכנית תהיה מקבילה לפורמט האמריקאי: דעתנית, רגועה ושלווה. מהר מאוד גילו את ההפך והתוכנית מאופיינת בוויכוחים רבים, שפה בוטה, צעקות והתפרצויות לדברי אחד של השני. עם זאת הוסיפו השניים, שהם לא ציפו שהתוכנית תזכה לאהדה רבה מהציבור ולהד תקשורתי כה גדול.
התוכנית זכתה מראשיתה למדרוג גבוה, ביחס לתוכנית בערוץ ספורט, והיא נחשבת לאחת מתוכנית הדגל של ערוץ הספורט.
יציע העיתונות שודרה לראשונה בעונת המשחקים 2004/2005 במתכונת של תוכנית אחת לשבוע. מעונת המשחקים 2005/2006 ואילך שודרה התוכנית במתכונות שונה, שני שידורים בשבוע, בימי שני וחמישי בשעה 23:40 מיד לאחר המהדורה המרכזית של חדשות הספורט.
לאור הצלחתה הרבה של התוכניות החליט ערוץ הספורט לעלות תוכניות "ספין אוף" (תוכניות בת) רבות כגון: "שבת ביציע" ו"יורו ביציע". בעונת המשחקים 2014/2015 תוכנית הספין אוף "היציע" שודרה כמעט על בסיס יומי (למעט בימים שלישי ושישי בהם לא שודרה). בעונת המשחקים 2015/2016 חזרה "יציע העיתונות" למתכונת של שני שידורים בשבוע.
בשנת 2020, מאז פרוץ מגפת הקורונה, הוחלפה התוכנית בתוכנית לילה יומית חדשה במתכונת דומה בשם אולפן הלילה.
בספטמבר 2022 חזרה התוכנית לשידור ומשודרת בימים שני וחמישי. את הגרסה המחודשת מגיש רז זהבי לצד הפאנליסטים הוותיקים - קופמן, שרף, אוחנה וברקוביץ'.
מבנה התוכנית

בראשית דרכה, עסקה התוכנית בביקורת תקשורת הספורט בישראל לצד נושאי ספורט אקטואליים, אולם בעונות הבאות התמקדה בעיקר בנושאים אקטואליים. בכל תוכנית דנים חברי הפאנל בנושאים אקטואליים בתחום הספורט הישראלי והעולמי. לכל נושא, שמדי פעם מתקיים עם אורח מתחום הספורט ומראיינים אותו על הנושא הספציפי, יש זמן קצוב שבסופו נשמע צלצול פעמון, שמשמעותו הפסקת הנושא הנדון ומעבר לנושא הבא, וכך הפורמט למעשה מצביע על כך שהנושאים בתוכנית הם לא פתורים, לא מעשית ולא בדרך תרבות הדיון, שבה לא ייצא צודק ולא ייצא טועה, ועל כן הנושא המדובר עשוי להפסיק ממש באמצע, אף בשיא הוויכוח.
סגנון התוכניות דומה לתוכניות העבר "פופוליטיקה" ו"בטריבונה". אופיים של חברי הפאנל, הידועים ביכולת הוויכוח וחדות לשונם, ומשתתפים אחרים בעלי סגנון כוחני שהובאו לדיונים, הן כמרואינים והן כמשתתפי דעה, יוצרים אווירה תוססת ורוויה בהתלהטות יצרים, כאשר המנחה לא תמיד יכול להשתלט על הוויכוח ואף כמה פעמים הוויכוח חורג מהנורמה המקובלת לתוכנית טלוויזיה.
נושאי התוכנית משתנים בהתאם לנושאים אקטואליים בספורט הישראלי והעולמי. עם זאת היו כמה נושאים קבועים בתוכנית:
עצבים - פינה הפותחת את התוכנית שבה אומר כל חבר בפאנל (פרט למנחה) מה עיצבן אותו השבוע.
לוזונליג - פינה שבה חברי הפאנל מסקרים את מחזור הליגה האחרון שהתקיים בליגת העל בכדורגל. שם זה נקרא על שם ראש יושב ראש ההתאחדות לכדורגל אבי לוזון.
קופליג - פינה שבה חברי הפאנל מסקרים את מחזור הליגה האחרון שהתקיים בליגת העל בכדורסל. שם זה נקרא על שם ראש יושב ראש איגוד הכדורסל אבנר קופל.
היציע מהמר - פינה בה חברי הפאנל מהמרים מה תהיה התוצאה במשחקי ליגת הכדורגל הישראלית במחזור הקרוב. בפינה זו משתתפים חברי הפאנל בתחרות, ובסוף העונה הפאנליסט שצדק במספר הרב ביותר זוכה בגביע.
הכל בקונטרול - פינה שבה אומר כל חברי הפאנל (פרט למנחה) מה עיצבן אותו השבוע בכל נושא שהוא לא ספורט. בעבר נקראה פינה זו "צרבת", "צא לפנסיה" ו"נמאס לי".
לילה טוב - פינה הסוגרת את התוכנית שבה חברי הפאנל דנים בנושאים אקטואליים שלא דווקא בספורט לדוגמה, נושאי פוליטיקה, תוכניות ריאלטי, רכילות ועוד.
משתתפי התוכנית

הפאנל כלל את המנחה הראשי של התוכנית ניב רסקין (עמיחי שפיגלר שימש כמנחה המשני) ואת הפרשנים רון קופמן, שלמה שרף, צביקה שרף (פרט השנים שבהן אימן), אלי אוחנה, ואלי סהר. בין פרשני התוכנית שהשתתפו בה בתקופות קצרות יחסית נמצאו שמות כמו אריה מליניאק (מהעונה הראשונה עד החמישית), אייל ברקוביץ', אפי בירנבוים (עונה רביעית), גברי לוי (שימש כפרשן בתוכנית חודשיים בעונה הרביעית וביקש לעזוב בטענה שהשיח בתוכנית אלים), אמנון אברמוביץ' (עונה הראשונה) ומודי בר-און (החל מהעונה האחת עשרה).
לעיתים מצטרפים לפאנל אנשי תקשורת ספורט ואנשי ספורט אחרים למשך תוכנית אחת כדי להחליף את חברי הפאנל, או כדי להוסיף עוד דעות לתוכנית. רוני בראון (עונה ראשונה ושנייה), אריה מלניאק (עונה שלישית) ורון קופמן (עונה שלישית עד שישית) שימשו כמנחים מחליפים לרסקין וארי שמאי (עונה ראשונה ושנייה), אייל ברקוביץ (עונה שלישית), איציק זוהר (עונה שלישית), שלמה צורף (עונה רביעית), מולי קצורין (עונה רביעית) ואמנון אברמוביץ' (עונה תשיעית) שימשו כפרשנים.
בינואר 2024 חשף רז זהבי בתוכנית יש מצב בשישי שחברי פינת התקשורת של התוכנית נדב צנציפר, רן בוקר ועדי רובינשטיין הם חברי הפאנל החדשים של יציע העיתונות ויופיעו במהדורת יום ראשון של התוכנית הנקראת ״ראשון בכותרות״, תוכן תוכנית זו מתמקד בעיקר בנושאים תקשורתיים הקשורים לעולם הספורט וכוללת פינות כמו: רן בודק, תובעים השניים, רובינשטיין עצבני ועוד. בנוסף לכך, בשני וחמישי מתקיימת התכנית במהדורתה הרגילה בהנחיית רז זהבי עם רון קופמן, אלי אוחנה, שלמה שרף, צביקה שרף ועוד. קיימת לתוכנית גם מהדורת יום רביעי בהנחיית יהונתן כהן ועמיחי שפיגלר ובה משתתפים ליאור אליהו ואיתי שכטר כפאנליסטים.
תוכניות ספין אוף

בעקבות הצלחת התוכנית החליט ערוץ הספורט לשדר תוכניות ספין אוף (תוכניות בת) ליציע העיתונות, הן כאשר מדובר בפגרת המשחקים בעונת הספורט, והן בימים בה לא משודרת התוכנית. התוכניות אמנם קרויות בשם שונה אך הפורמט נשאר אותו הדבר.
בין עונת המשחקים 2004/2005 לבין עונת המשחקים 2005/2006 עלתה התוכנית "קיץ ביציע" בהנחיית מירי נבו והפרשנים רון קופמן ושלמה שרף.
בעונת המשחקים 2006/2007, עלתה התוכנית "היציע המרכזי" בהנחיית ניב רסקין והפרשנים רון קופמן ושלמה שרף. בתוכנית זו סיקרו את מחזור הליגה הישראלית שחלף.
במונדיאל 2010 עלתה תוכנית הבידור "מונדיאל ביציע". את התוכנית הנחה דוד ליפשיץ (הכותב הראשי של ארץ נהדרת) ולצידו ישבו אנשי בידור מובילים כדוגמה טל פרידמן, איל קיציס, אלי פיניש, מריאנו אידלמן ועוד. בתוכנית הביאו זווית קומית ייחודית עם פינות וכתבות צבע ייחודיות והומוריסטיות.
בשנת 2010 עלתה תוכנית זהה לתוכנית "היציע המרכזי" אך בשם שונה "שבת ביציע". את התוכנית הנחה נתן זהבי עם הפרשנים רון קופמן, אלי אוחנה ושלמה שרף.
ביורו 2012 עלתה התוכנית "יורו ביציע" שבו סיקרו את יורו 2012. את התוכנית הנחה עמיחי שפיגלר והפרשנים שהיו לצידו הם אבי מלר, שלמה שרף ואלי אוחנה.
בעונת המשחקים 2012/2013 עלתה שוב התוכנית "שבת ביציע". את התוכנית מנחה עמיחי שפיגלר ולצידו הפרשנים רון קופמן, שלמה שרף ומשה פרימו.
ביקורות

ישנן ביקורות רבות ומשונות כנגד התוכנית וחברי הפאנל, הן חיוביות, והן שליליות. לטענת המבקרים, מנחה התוכנית, לא מצליח להשתלט על חברי הפאנל ורק "מחמם את האווירה" ו"מרים להנחתות". עם זאת יש הטוענים שזה מה שעושה את התוכנית למעניינית, תוססת וקצבית. פרשני הפאנל זוכים לביקורות קשות על השיח האלים, הוויכוחים התמידיים, השפה הבוטה והצעקות שגורמות לצופים לא להבין על מה מדובר. בנוסף, האורחים שבאים להתראיין לא מצליחים לסיים את דבריהם וקוטעים אותם באמצע, או שבלי סיבה משתלחים עליהם. עם זאת יש גם הטוענים שזה מה שמושך את הצופים לתוכנית. לטענתם, הצופים לא מחפשים תוכנית ספורט רגילה, מעוניינים שהתוכנית "תרוץ", לא ידברו על אותו נושא זמן רב. בנוסף טוענים, שהאקשן, הוויכוחים אחד עם השני, וההתבטאויות החריפות של חברי הפאנל מבדרות ומשעשעות את הצופים. למרות זאת מדי פעם השיח גולש לדיבורים אשר אינם קשורים לנושא עליו אמורים לדבר, דבר שפעמים רבות מאכזב את מרבית הצופים.
ביקורת קשה ביותר מופנית כלפי הפרשן רון קופמן על שפתו האלימה והבוטה ואופיו הכעסני. במהלך התוכנית רון קופמן נוהג להשתלח קשות הן באנשי ספורט, הן בפוליטיקאים והן בחרדים שאל האחרונים לפעמים ללא קשר לספורט. מספר גבוה של תביעות בסכומי כסף גבוהים ותלונות הוגשו כנגדו וכנגד ערוץ הספורט. התביעה הזכורה ביותר שהוגשה נגדו הייתה בשנת 2009 שבה ההתאחדות לכדורגל תבעה אותו בסכום של 1.5 מיליון שקל, על כך שלטענתם אמר דברים שקריים והסית את הציבור כנגד ההתאחדות.
מספר פעמים הושעה קופמן על ידי הערוץ מהתוכנית: לאחר שכינה את יושב ראשות ההתאחדות לכדורגל, איצ'ה מנחם, "מפגר" לאחר שהתבא כנגד אחד הרבנים בבית שמש "אתה יורק עלינו ואני משתין עלייך", לאחר שכינה את השר אלי ישי "פרימיטיב וכולרע" ולאחר שכינה את הכנסת "אגם של חרא" ואת ראש הממשלה בנימין נתניהו "חלאה".
ב-17 במאי 2019 הושעה קופמן מהתוכנית ומערוץ הספורט בכלל ביחד עם הפרשן אבי רצון לאחר שבמהלך התוכנית באחד הנושאים השניים התעמתו בצורה בוטה וקולנית ואף חדרו לפרטים אישיים ללא כל קשר לנושא שעליו היו אמורים לדבר במשך נושא שלם, הקטע של הנושא אף נחתך בסרטון של אותו הפרק באתר ערוץ הספורט. חמישה חודשים לאחר מכן קופמן חזר לערוץ הספורט אך לתוכניות אחרות בערוץ ולא ליציע העיתונות.
הצלחה

מראשיתה התוכנית זכתה לרייטינג גבוה והצלחה רבה. התוכנית הצליחה למשוך את קהל הצופים והתקשורת לענפי ספורט שונים שפעם לא נהגו להתעניין כדוגמה טניס, כדוריד, כדורעף. בנוסף, אנשים רבים מעלים לאינטרנט חיקויים רבים של משתתפי התוכנית.
חברי הפאנל הפכו לידועים בציבור עקב התוכנית והוזמנו לתוכניות אירוח כדוגמת "מועדון לילה", "הלילה עם ליאור שליין", "יאיר לפיד" ועוד. בסדרה "מסודרים" השתתפו כל חברי התוכנית באחד הפרקים שסיקרו את המשחק של "הפועל קריית אונו". בסדרת בובה של לילה זכו כל אחד מחברי התוכנית לחיקוי משלו. כל אחד מחברי התוכנית החל להנחות תוכניות הספורט ברדיו בתחנות השונות עקב פרסומם בתוכנית.
הפרשן רון קופמן זכה לפרסום גדול עקב שפתו הבוטה ודמותו הרגזנית. הוא השתתף כפאנליסט קבוע בתוכנית "הספסל האחורי", השתתף בתוכנית "פעם בחיים", זכה לחיקוי בתוכנית ארץ נהדרת, החל להנחות את התוכנית "מתמסרים" בערוץ הספורט, להשתתף בתוכניות אחרות בערוץ, לפרשן משחקי ספורט מטעם הערוץ וגם להנחות תוכניות ספורט ואקטואליה בתחנות הרדיו השונות ואף מדי פעם גם להגיש בעצמו מהדורות של יציע העיתונות.
בשנת 2009 השיקה חברת yes את התוכניות "תרבות רעה" שמבוססת על אותו פורמט, אך נושאים הנידונים בתוכנית הם נושאי תרבות.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | תוכנית ספורט | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  טל וולק, ‏שינויים בערוץ הספורט: "יציע העיתונות" חוזרת למתכונת מצומצמת, באתר גלובס, 20 באוגוסט 2015
↑  רועי ברק, ‏עובר ליציע: איל ברקוביץ' מצטרף לערוץ הספורט, באתר גלובס, 19 ביוני 2012
↑  לי-אור אברבך, ‏הרכש החדש של "יציע העיתונות": מודי בר-און, באתר גלובס, 7 בספטמבר 2014
↑  לי-אור אברבך, ‏רון קופמן אמר "נתניהו חלאה" - והושעה מערוץ הספורט, באתר גלובס, 17 במרץ 2011
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
ראשון לציון

.
ערך זה עוסק בעיר בישראל. אם התכוונתם לרב הראשי הספרדי, ראו .
שלט אהבה לראשון לציון
מבט מהאוויר על ראשון לציון
רִאשׁוֹן לְצִיּוֹן היא העיר הרביעית בגודלה בישראל. העיר ממוקמת במישור החוף, בין חלקו הדרומי של גוש דן לאזור הצפוני של שפלת יהודה, גובלת בבת ים בצפון-מערב, בחולון מצפון-מזרח, בדרום בפלמחים ובנס ציונה, גובלת בצריפין במזרח ומשתרעת לאורך הים התיכון ממערב. העיר חלק מגוש דן וחברה בארגון פורום ה-15.
העיר נוסדה ב-31 ביולי 1882, טו' באב תרמ"ב, והוכרזה כעיר בשנת 1950. היא הוקמה כמושבה חקלאית ציונית; היא המושבה הראשונה שהקימו אנשי העלייה הראשונה. בראשון לציון עוצב דגל ישראל; חודשה התרבות העברית – בייחוד בשפה ובחינוך. ב-1920 הוכרזה כמועצה מקומית וב-1950 הוכרזה כעיר ואם בישראל. בסוף המאה ה-20 התרחבה העיר מערבה וצפונה וגדלה באופן ניכר, והפכה לאחת הערים הגדולות בישראל.
מקור השם

"ראשון לציון" הוא צירוף מקראי הלקוח מספר ישעיהו:
רִאשׁוֹן לְצִיּוֹן הִנֵּה הִנָּם וְלִירוּשָׁלַ‍ִם מְבַשֵּׂר אֶתֵּן
תולדות העיר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע על המושבה משלהי המאה ה-19 עד אמצע המאה ה-20.
ראשון לציון נוסדה בשנת 1882 ביוזמת ועד חלוצי יסוד המעלה, ועד שהוקם כדי לקנות קרקעות ולייסד מושבות של עובדי אדמה. חיים אמזלאג, סגן הקונסול הבריטי ביפו, רכש על שמו את אדמת עיון-קרא, ששכנה כ-12.5 ק"מ דרומית ליפו העתיקה, על שטח של 3,340 דונם. על שטח זה נבנתה המושבה ראשון לציון, שמקור שמה בפסוק המבטא את שאיפת בוניה לשיבת ציון: ”רִאשׁ֥וֹן לְצִיּ֖וֹן הִנֵּ֣ה הִנָּ֑ם וְלִירוּשָׁלַ֖͏ִם מְבַשֵּׂ֥ר אֶתֵּֽן” (ספר ישעיהו, פרק מ"א, פסוק כ"ז)
תולדות העיר > הקמת המושבה

חיים אמזלאג, סגן קונסול בריטניה ביפו, רכש את אדמות עיון-קרא מידי מוסטפא עבדאללה עלי דג'אן. השלטונות העות'מאניים הערימו קשיים בפני המתיישבים ולא נתנו להם אישורי בנייה, אך העלימו עין עד לסיום הבנייה, שכן חששו מאי-נעימויות מצד סגן-הקונסול, שהאדמות נרשמו כרכושו. אמזלאג חתם בפני המתיישבים על הצהרה שכל המבנים והבתים על שטח זה לעולם לא ישתייכו לו.
בט"ו באב ה'תרמ"ב (31 ביולי 1882) עלו על הקרקע שבעה עשר מייסדי המושבה. לפי התקנות הראשונות, עיבוד הקרקע צריך היה להתבצע בשיתוף, ללא חלוקה בין המתיישבים. מים הובאו בעגלה ממקוה ישראל ומבית דג'אן. מהמעיין המקומי "עיון קרא" ניתן היה להפיק רק מים לעבודת הבנייה, עד שנחפרה הבאר הראשונה.
בנובמבר 1882 החלו קבוצת הביל"ויים לעבוד בראשון לציון, לאחר שקרל נטר, מייסד מקוה ישראל, הבטיח להם אדמה במושבה ושלושה בתים שעמדו בבנייה אז. עם השלמת הבתים שמואל הירש, מנהל מקוה ישראל, הפר את הבטחתו של נטר ונתן את הבתים שהובטחו להם למשרתי ציבור במושבה, ועל כן חלק מהביל"ויים עברו לגדרה.
תולדות העיר > מעורבות הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד

לאחר סבל גדול ותלאות רבות שנגרמו מפגעי הטבע וחוסר הניסיון בחקלאות, בא לעזרת המושבה הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד והקים בה את יקבי כרמל. יוסף פיינברג, אחד מעשרת המתיישבים הראשונים של ראשון לציון, התנדב לצאת לפריז בתום השנה הראשונה למושבה, ויצר קשר עם הברון רוטשילד באמצעות הרב הראשי של פריז - הרב צדוק כהן. הברון, התרשם והודיע, "כי יקציב 30,000 פרנק להשלמת הבאר, יבנה בתים לשש המשפחות העניות שהצטרפו למושבה ויעמיד גם גנן־אגרנום לעזרת המתיישבים האגרונום שנבחר היה שאול הלזנר מבית הספר החקלאי מקוה ישראל, שהברון הורה לו ללמד את האיכרים כיצד לעבד את שדותיהם ולטעת עצי פרי. כמו כן, שמואל הירש, מנהל מקוה ישראל, מונה לפקח על ענייני הכספים.
העזרה למתיישבי ראשון לציון הייתה תחילת פעילותו של הברון רוטשילד בארץ ישראל. היה זה בתום השנה הראשונה לקיום המושבה, שהייתה אז על סף התפרקות. רוטשילד סייע למתיישבים הראשונים במימון העמקת הבאר לעומק 48 מטר, עד שנמצאו מים. בהמשך הרחיב את עזרתו לסיוע כספי לתושבים, בשנים שנדרשו להכשרתם לעבודת האדמה ולהכנת האדמה לנטיעות. הוא שלח מומחים חקלאיים מצרפת כדי שידריכו את המתיישבים החדשים ואת האיכרים לגדל כרמי ענבים ולייצר יין – גידול זה נחשב המתאים ביותר לתנאי הארץ ולשיווק העולמי.
השדות הזרועים לא הניבו יבולי חיטה, והאיכרים נאלצו למשכן את האדמות כדי להתקיים. לאחר שהברון שילם את דמי המשכנתה, עברה אדמת ראשון לציון להיות בבעלותו. המושבה חדלה להיות עצמאית בסוף שנת תרמ"ג. היו בה אז 39 משפחות, שהסתכמו ב-135 נפשות. לאחר שבוטל כוחו של ועד המושבה, קבע שמואל הירש שאת כל עבודות החקלאות יעשו רק לפי ההוראות המקצועיות של האגרונום; בתמורה יקבלו מדי חודש תמיכה חודשית לקיומם. התוצאה, לפי משה סמילנסקי: "רוח האיכרים דוכאה וענייני המשק הוזנחו". הברון רוטשילד לא נענה לבקשות לשינוי ההסדרים. הירש מינה את יהושע אוסוביצקי לפקיד המושבה, שישב בה בקביעות.
תולדות העיר > הנהגת אוסוביצקי

אוסוביצקי הגיע לראשון לציון בשנת 1884, והתקבל בהתלהבות על ידי האיכרים והביל"ויים, שראו בו כאחד משלהם. בשנת 1885 נבחר אוסוביצקי להניף דגל רקום עם שני פסים וביניהם מגן דוד בצבע כחול, בראש התהלוכה לציון שלוש שנים למושבה. דגל זה, שנקרא אז דגל ראשון לציון, דומה לדגל ישראל, והייתה זו הפעם הראשונה שהוא הונף בפומבי בארץ ישראל.
אוסוביצקי רכש 3,000 דונם אדמה בעיון קרא ומכר חלקות לעולים בעלי רכוש שנטעו באמצעיהם הפרטיים כרמי גפנים. באופן כזה נוצרה שכבת איכרים שאינם תלויים בחסדי הברון. ביניהם היה מיכאל הלפרין, שייסד בראשון לציון "איגוד פועלים" ראשון בארץ. עם הזמן נהפך הלפרין לאחד המתנגדים החריפים לשלטון אוסוביצקי. שם המקום זוהה, באופן שגוי כנראה, עם מקומו המשוער של המעיין עין הקורא הנזכר בתנ"ך: ".. עַל כֵּן קָרָא שְׁמָהּ עֵין הַקּוֹרֵא אֲשֶׁר בַּלֶּחִי עַד הַיּוֹם הַזֶּה" (ספר שופטים טו, יט).
בשנת 1886 החלו היחסים בין אוסוביצקי והאיכרים להתערער. הפקיד פיתח גינוני שררה, הטיל קנסות וקירב אליו מלשינים וחנפנים. המושבה התפלגה לשני מחנות: "רודפי שלום" ובראשם פיינברג, שהתנגדו לאוסוביצקי, ו"אגודת רעים", שתמכו בו וטופחו על ידיו. באפריל 1887 הגיע המתח במושבה לשיא. הלפרין שלח לחובבי ציון ברוסיה מכתב תלונה על אוסוביצקי. כשנודע לאוסוביצקי על המכתב, בערה בו חמתו. הלפרין נאלץ להתעמת עם אוסוביצקי והוא ציווה עליו להסתלק מיד מהמושבה. אירוע זה הצית את המרד במושבה. בינתיים שלח אוסוביצקי שליח למושל הטורקי ביפו והודיע לו כי פרץ מרד בראשון לציון. מיד נשלחה כיתת חיילים כדי לאסור את המורדים. החיילים ניצבו מול המתיישבים, וניתנה פקודה לטעון את הרובים אם המתיישבים יתנגדו למאסר. ברגע האחרון הגיע שמואל הירש מנהל מקוה ישראל, ושכנע את החיילים לעזוב, ואת המתיישבים – להתפזר. אוסוביצקי עזב את ראשון לציון ביחד עם הירש. המורדים חגגו את "ניצחונם", אך לא לאורך ימים.
ב-1 במאי 1887 הגיע הברון רוטשילד לביקורו הראשון בארץ ישראל. המורדים "התקפלו" לנוכח איומי הברון. הברון התנה את סליחתו לאיכרים בכך שפיינברג, שהיה ממנהיגי המורדים, יעזוב את המושבה, וזה עשה כן, משום טובת היישוב, לאחר שהופעל עליו לחץ רב. לאחר חמש שנים וחצי מכר פיינברג את נחלתו בראשון לציון ועבר לגדרה.
תולדות העיר > הקמת בית הכנסת

בית הכנסת הגדול בראשון לציון נבנה בשנים 1885–1889, על פי התכנון של המהנדס והאדריכל ברוך פפירמייסטר, והיה מוקד חשוב בחיי המושבה. בית הכנסת, שניצב על פסגת גבעה בקצה רחוב רוטשילד ובלט למרחוק, היה במשך שנים רבות אחד המבנים המפוארים במושבה הקטנה ומרכז חברתי למתיישביה.
בניית בית הכנסת החלה נתקלה בהתנגדות של השלטון העות'מאני, ובמצוקה כספית. כדי להתגבר על התנגדות השלטון בנו המתיישבים את בית הכנסת במסווה של מחסן לציוד חקלאי. בניין הבית הושלם בזכות תרומה של הברון רוטשילד. בבית הכנסת שתי קומות: בראשונה מקום ל-150 מתפללים, ובשנייה נמצאת עזרת הנשים. בחלונות משני צדי ארון הקודש ישנם ויטראז'ים של שנים-עשר שבטי ישראל.
בסמוך לבית הכנסת גם בית הספר העברי הראשון – "בית ספר חביב", והמוזיאון לתולדות ראשון לציון.