stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ימאהה מוטור
היסטוריה > שנות ה-70

בשנת 1973 זכתה ימאהה באליפות העולם במוטוקרוס. כמה שנים לפני כן, היא הציגה את אופנוע ה-DT1 250 סמ"ק, שכלל מאפיינים רבים של אופנועי שטח העתידים לבוא. בכך הציבה ימאהה את עצמה כמובילת מגמה בתחום אופנועי השטח. ב-1976 היא הציגה את אבי האופנועים הדו שימושיים לשטח ולכביש, ה-XT500 שהיווה מודל לאופנועים מסוגו אפילו עשרות שנים אחר כך. באופן מפתיע החליטה ימאהה, לראשונה אצלה,  לצייד את ה-XT במנוע חד צילינדרי בנפח 500 סמ"ק, ארבע פעימות. בעבר היה טיפוס מנוע כזה נפוץ מאוד באופנועי כביש, אך כשימאהה בחרה בו, יצרנים אחרים כבר נטשו אותו. ימאהה החליטה שאופי המנוע מתאים לאופנוע דו שימושי ובדיעבד הוכח שצדקה כשבהמשך נוצרה קטגוריה רחבה של אופנועים המחקים מאפיינים אלו.
ב-1975 השיגה ימאהה את פסגת שאיפותיהם של כל מחלקות המרוץ של היצרנים היפנים. היא הפכה ליצרן הלא-אירופי הראשון שזכה בקטגוריה הבכירה של מרוצי הגרנד פרי. למרות שבשנות ה-60 כבר זכו יצרנים יפנים באליפויות עולמיות, הם עשו זאת תמיד בקטגוריות הקטנות, ובכך תרמו לתפיסה שרווחה בקרב ציבור הרוכבים שאופנועים בעלי נפח מנוע גדול הם מומחיות של יצרנים אירופיים בלבד. תפיסה זו חדלה מלהתקיים עת זכה ג'אקומו אגוסטיני בתואר ה-500 האחרון שלו עם ימאהה. אליפות זו שברה רצף אליפויות של 15 שנה בהן זכתה היצרנית האיטלקית אם וי אגוסטה.
ב-1976 הוצג ה-XS750, אופנוע הכביש הראשון של ימאהה שהצליח להתמודד עם המתחרים בקבוצת אופנועי ארבע הפעימות הגדולים. ימאהה בחרה לבדל את עצמה בעזרת תצורה נדירה יחסית של שלושה צילינדרים בשורה ועדיין הצליחה לספק ביצועי מנוע שהשתוו למתחרים בעלי מנועי ארבעה הצילינדרים. הדגם שנחל הצלחה במכירות, צירף את ימאהה לחזית היצרניות בתחום.
ב-1977 הקימה ימאהה חברת בת אמריקאית לשיווק, תכנון וייצור. באותה שנה הורידה ימאהה את האופנוע ה-10 מיליון שלה מפס הייצור. ימאהה השיגה זאת תוך 22 שנה, אך הגיעה לייצור של 20 מיליון יחידות תוך חמש שנים נוספות. באותה שנה גם הוצגה עבור השוק האמריקאי גרסת XS650 עם מאפיינים בסגנון קאסטום. המנוע היה עדיין דו צילינדרי בטור, אך תוך כמה שנים הוציאה ימאהה את ה-XV750 עם מנוע בתצורת V בזווית של 75 מעלות. הוא יועד להתחרות באופן ישיר בדגמי הרלי דייווידסון ונחל הצלחה שבמידה רבה הייתה אחראית למשבר שפקד את היצרן האמריקני באותה התקופה.
ב-1979 השיגה ימאהה ניצחון במרוץ הראלי פריז-דקר הראשון. ה-XT500 שהשתתף שם ניצח גם בשנה שלאחר מכן והגדיל את הפופולריות של הקטגוריה ברחבי העולם. בסוף שנות ה-70 התחיל גם תור הזהב של ימאהה במרוצי הגרנד פרי. בין 1978 ל-1992 השיגה ימאהה תשע אליפויות עולם בקטגוריה הבכירה - שלוש של קני רוברטס, שלוש של אדי לאוסון ושלוש של וויין רייני.
היסטוריה > שנות ה-80

בתחילת שנות ה-80 כבר שלטו אופנועי ארבע פעימות בשוק אופנועי הכביש הסדרתיים, וזאת בניגוד לאופנועי המרוץ שעדיין התבססו על מנועי שתי פעימות. ימאהה, שעדיין הייתה מומחית לשתי פעימות החליטה להמשיך ולקדם אופנועי כביש מסוג זה, והוציאה את דגמי RD250LC ו-RD350LC, שהיו בעלי מנוע שתי פעימות דו צילינדרי עם הספקים של עד 40 כוח סוס. בתוספת למשקל קל של כ-140 קילוגרם, היוו אופנועים אלו חלופה ספורטיבית לאופנועים הגדולים. בעקבות ההצלחה היחסית הגדילה ימאהה לעשות ואף הציגה רפליקות של אופנועי מרוץ ובראשם ה-RD500LC מ-1984 שהיה חיקוי קרוב למדי לאופנוע ה-YZR500 של ימאהה בגרנד פרי. עם תצורת מנוע של V4, היה זה האופנוע הקרוב ביותר בתכונותיו לאופנוע מרוץ שייצר יצרן כלשהו. מיעוט המכירות של הדגם, שהיה מאוד לא נוח לרכיבה ולמעשה מסוכן בכביש הציבורי, הפכו אותו לאופנוע הכביש הדו פעימתי המשמעותי האחרון שימאהה תכננה.
ב-1985 הציגה ימאהה את V-Max, אופנוע קאסטום עם מנוע V4 בנפח 1200 סמ"ק וכ-145 כוח סוס. השילוב המפתיע של קאסטום עם אחד מהספקי המנוע החזקים עד אז, קנה לו קהל אוהדים נאמן והאופנוע יוצר במשך יותר משני עשורים ללא שינוי. כמו כן, ה-V-Max היה אחראי במידה רבה להיווצרות קטגוריה חדשה המכונה "פאוור קרוזרס". באותה שנה הציגה ימאהה גם את FZ750 שהיה אופנוע הכביש הספורטיבי הראשון שלה עם מנוע ארבע פעימות. המנוע שהיה בתצורת ארבעה צילינדרים בשורה כלל חידוש טכנולוגי של חמישה שסתומים לצילינדר ומרכיבים נוספים שכונה על ידי ימאהה "ג'נסיס". לצערה של ימאהה, סבל ה-FZ מתזמון הצגה גרוע כיוון שבאותה שנה הוצג גם סוזוקי GSX-R750 שהפך לאחד האופנועים המשמעותיים ביותר בהיסטוריה של האופנועים המודרניים. עדיין, באופנוע זה הוצגו רבים מהמאפיינים של סדרות ה-FZR וה-YZF שהוצגו בשני העשורים העוקבים.
במהלך השנים ניסתה ימאהה מספר פעמים להשתלב גם בתחום המכוניות. היא לא ייצרה מכוניות אלא הסתפקה בייצור מנועים עבור יצרני מכוניות שונים, ביניהם פורד וטויוטה. הקשר עם טויוטה נמשך מאז שנות ה-60 ומדי מספר שנים יצאו לשוק דגמי טויוטה, ספורטיביים בדרך כלל, שבהם הותקן מנוע של ימאהה. הקשר המתמשך עם טויוטה אף הוביל לבעלות חלקית של טויוטה בימאהה בשנת 2000.
מעבר לפיתוח המנוע בשלמותו, סיפקה ימאהה מפעם לפעם גם ידע בתחום כוונון הביצועים של מנועים ספורטיביים לחברות מכוניות שונות. ב-1989 היא החליטה להיכנס לראשונה לפורמולה 1 בתור יצרן מנועים. היא הצטרפה מדי שנה לקבוצה אחרת, וב-1992 היא אף הייתה שותפה לפיתוח חלקי מכונית נוספים ביחד גם קבוצת ג'ורדן, אך חוסר ההצלחה הוביל לסיום הפעילות בפורמולה 1 תוך מספר שנים.
היסטוריה > שנות ה-90 ואילך

ב-1990 הציגה ימאהה את האופנוע היפני הראשון בעל מערכת ABS, ה-FJ1200A (אופנוע ב.מ.וו שכלל ABS הוצג שנתיים לפני כן). ב-1992 הוצג GTS1000 שהיה אופנוע תיור ספורטיבי עתיר טכנולוגיות חדישות. מבנה השילדה הייחודי בתצורת U והמתלה הקדמי שבו הופרד ההיגוי מהשיכוך נתנו לאופנוע נופך עתידני, אך אי הצלחתו של הדגם הבהירה שהטכנולוגיות טרם הבשילו לשימוש באופנוע סדרתי ומקומן נותר באופנועי תצוגה. מאז לא חזרה ימאהה לשווק אופנועים בעלי מתלה קדמי שאיננו טלסקופי.
לאחר מספר שנים בהן אופנועי הספורט של ימאהה לא בלטו לטובה בהשוואה למתחרים, הציגה החברה דגם ספורטיבי ששינה מגמה בתחומו. בדומה ל-CBR900RR של הונדה מ-1992, גם ימאהה הציגה דגם ספורטיבי בעל משקל קל מהמתחרים, אך בניגוד ל-CBR היה זה גם אופנוע בעל הספק גבוה. ה-YZF-R1 שיצא ב-1998 שקל 177 קילוגרם, סיפק 150 כוח סוס וניחן במידות קומפקטיות שאפיינו אופנועים מקבוצות נפח קטנות יותר. המידות הקטנות ויחס ההספק למשקל שטרם נראה באופנוע סדרתי הושגו בין השאר הודות לסידור ייחודי של תיבת ההילוכים יחסית לבלוק המנוע. באותה שנה הוצגו גם דגמי שטח שחוללו מהפכה בתחומם. ה-YZ400F וה-WR400F היו דגמי מוטוקרוס ואנדורו מקצועיים בעלי מנוע ארבע פעימות. דווקא ימאהה שהוכיחה בעבר עליונות במנועי שתי פעימות הייתה זו שסיימה את דרכם גם בתחום השטח המקצועי שעד אז היה מבוסס על מנועי שתי פעימות. כיוון שמבחינת ביצועי מנוע היו מנועי שתי פעימות יעילים יותר יחסית לנפח נתון, נדרש שינוי תקנוני כדי לקדם את מנועי ארבע פעימות, ואכן החל מאותה שנה הורשו מנועי 400 סמ"ק של ארבע פעימות להשתתף בקטגוריית ה-250 סמ"ק של אליפות המוטוקרוס העולמית.
בשנת 2000 הוצג הקטנוע TMAX500 שכלל לראשונה מנוע קטנוע דו צילינדרי אוטומטי בנפח 500 סמ"ק שאינו מוצב על גבי זרוע הגלגל האחורי. רוב הקטנועים הציבו את המנוע על גבי הזרוע האחורית תוך פגיעה בהתנהגות הקטנוע, בעוד שהסידור של TMAX היקנה לו התנהגות כביש ברמה המוכרת מאופנועי כביש. גם כמה שנים אחרי, ה-TMAX עדיין נחשב לקטנוע בעל התנהגות הכביש הטובה ביותר.
מאז זכייתה של ימאהה באליפות הגרנד פרי של 1992, היא חוותה 12 שנים של אכזבות בסדרה. עם פתיחת עונת 2004 כבר התבססה הקטגוריה הבכירה של הגרנד פרי, MotoGP, על מנועי ארבע פעימות וימאהה עם ה-YZR-M1 עדיין נחלה אכזבות. כדי לנסות ולשנות את המצב, היא גייסה את ולנטינו רוסי, אלוף העולם בשלוש העונות הקודמות, והצליחה כנגד כל הסיכויים עם אופנוע נחות בביצועיו לזכות בתואר האליפות. ההצלחה נמשכה גם בעונת 2005, 2008 ו-2009. בעונת 2010 זכתה החברה שוב באליפות, אך הפעם עם חורחה לורנסו הספרדי.
אופנועים

ימאהה VMAX
ימאהה YZF-R6
מכוניות קונספט של חברת "ימאהה מוטור"

ימאהה OX99-11 (1993)
ימאהה מוטיב אי (2013)
ימאהה Sports Ride Concept (2015)
הערות שוליים

↑  "טויוטה 2000GT", שנת 1968 - מפרט טכני carfolio.com/specifications
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 2072130-4  NDL: 00308816  VIAF: 254717830   WorldCat (עם VIAF): 254717830 
פייזר 1000, מודל 2006 (מכונה גם FZ1)
אופנוע שלג מסדרת פייזר
יחסי גרמניה – קוריאה הצפונית

| יחסי גרמניה – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
גרמניה: קוריאה הצפונית


גרמניה: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 120,538
אוכלוסייה
84,391,141: 26,523,136
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,803: 
משטר
רפובליקה פדרלית: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

שגרירות צפון קוריאה בברלין, גרמניה.
יחסי גרמניה–קוריאה הצפונית הם היחסים הדו-צדדיים בין גרמניה לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה (צפון קוריאה), הידועה בכינויה צפון קוריאה. במהלך המלחמה הקרה, מזרח גרמניה קיימה יחסים דיפלומטיים רק עם צפון קוריאה, ואילו גרמניה המערבית קיימה יחסים דיפלומטיים רק עם דרום קוריאה. גרמניה המזרחית חדלה מלהתקיים עם איחוד גרמניה, מה שגרם לניתוק היחסים הדיפלומטיים בין גרמניה וצפון קוריאה. שתי המדינות מינו מעצמה מעניקת חסות כדי לייצג את האינטרסים במדינה האחרת, שוודיה מונתה כמייצגת של גרמניה, וסין מונתה כמייצגת של צפון קוריאה.
גרמניה וצפון קוריאה כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 2001. שגרירות גרמניה בפיונגיאנג ממוקמת במתחם הישן של השגרירות המזרח גרמנית, הנמצא כעת במשותף עם השגרירויות השוודית, והבריטית.
מאז כינון היחסים הדיפלומטיים, לא היו ביקורים בין המדינות ברמת השרים של גרמניה או צפון קוריאה. עם זאת, היו מספר ביקורים רשמיים בצפון קוריאה על ידי חברי הבונדסטאג.
על פי סקר ה-‏BBC World Service‏, רק 3% מן הגרמנים רואים את צפון קוריאה באופן חיובי, בעוד 90% מביעים דעה שלילית, וזו אחת התפיסות השליליות ביותר של צפון קוריאה בעולם.
היסטוריה

| יחסי גרמניה המזרחית – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
גרמניה המזרחית: קוריאה הצפונית


גרמניה המזרחית: קוריאה הצפונית

לאחר מלחמת העולם השנייה, קוריאה חולקה לשני חלקים: צפון ודרום קוריאה. צפון קוריאה תחת קים איל-סונג, כוננה במהלך המלחמה הקרה יחסים דיפלומטיים עם גרמניה המזרחית (GDR), מיד לאחר הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה ב-9 בספטמבר 1948.
מזרח גרמניה לשעבר תחת הסובייטים חיפשה קשרים למסחר, חילופי חינוך וגילויים כמעצמה קומוניסטית עם המדינה האסיאתית. לאחר ברית המועצות והרפובליקה העממית של סין, הייתה מזרח גרמניה הספקית השלישית בגודלה של סחר לקוריאה, כדי להילחם בקפיטליזם, בדרך החשיבה הקומוניסטית היה ברור כי דרוש לספק עזרה לחברים נאמנים בכל הדרכים שאפשר לדמיין.
מ-1955 עד 1962, ממשלת מזרח גרמניה ניהלה תוכנית בקנה מידה גדול כדי לשחזר את ערי הנמל של המהונג והנגנאם אשר נפגעו קשות על ידי הפצצות אוויריות במהלך מלחמת קוריאה (1950-53). קראה את דויטשה ארבייטסגרופה‏ (DAG) למלאכה. הצוות שהיה מורכב מתכנני ערים, אדריכלים, אנשי הצוות הטכני ובעלי מלאכה, בנה אזורי מגורים, אזורי תעשייה, בתי חולים, בתי ספר, מלונות, אולם קונצרטים, ובריכת שחייה חיצונית. העבודה מומנה על ידי ממשלת מזרח גרמניה, ותרומות מן האזרחים המזרח גרמנים. האחראי הראשון של תכנון העיר המהונג היה הבאוהאוס האדריכל קונרד פישל.
לאחר הפיצול הסיני-סובייטי ב-1960, צפון קוריאה נשארה נאמנה לסין, בעוד מזרח גרמניה נותרה קרובה יותר לברית המועצות. בגלל זה הקשרים ההדוקים שפרחו פעם הגיעו לקיפאון. לדוגמה, הרבה סטודנטים שהגיעו בשל חילופי סטודנטים מצפון קוריאה, שלמדו באוניברסיטאות במזרח גרמניה נאלצו לחזור בשנת 1962 למדינת מולדתם. כמה סטודנטים מצפון קוריאה היו מאורסים או נשואים לסטודנטים גרמנים או צעירה אחרת וכבר נולדו להם ילדים, אפילו אם מערכות יחסים אלה היו אסורות. לאחר פרידתם של האוהבים פחות או יותר אסורים, הילדים נשארו עם אמהותיהם בגרמניה וגדלו במזרח גרמניה, ואילו אבותיהם נאלצו לחזור לצפון קוריאה. רוב הגרמנים הללו לא ראו שוב את אביהם, בעלם או אהובתם. הבמאי הגרמני-קוריאניצ'ו סונג-היונג עשה סרט על המשפחות הגרמניות-קוריאניות בשנת 2015. ב-1991, צפון קוריאה הציעה למנהיג מזרח גרמניה אריך הונקר מקלט מדיני בארץ.
לאחר קריסתה של ברית המועצות, שגרירות גרמניה נסגרה עד אחרי איחוד גרמניה; "במקביל, שגרירות צפון קוריאה לשעבר במזרח ברלין הפכה למשרד להגנת האינטרסים של הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה, כאשר הרפובליקה העממית של סין משמשת כמגן על השלטון. הרפובליקה הפדרלית של גרמניה וצפון קוריאה כוננו יחסים דיפלומטיים ב -1 במרץ 2001".
שגרירות גרמניה בפיונגיאנג

עשר שנים מאוחר יותר כאשר הוקמה השגרירות הגרמנית בפיונגיאנג, ניסתה גרמניה להביא את צפון קוריאה לשיחות שש המפלגות כדי לדון בבעיה עם תוכנית הנשק הגרעיני של צפון קוריאה. בשל ניסויי הגרעין האחרונים שנערכו בינואר, פברואר וספטמבר 2016, גרמניה הטילה סנקציות, ועקבה אחר האו"ם והאיחוד האירופי. זה משפיע על היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות, שפירושו אין יותר משלוח של מוצרי יוקרה, כמו גם אמברגו נשק. כמו כן איסור מוחלט על סחר חוץ וסנקציות אחרות העלולות להשפיע על הרחבת ניסויים גרעיניים נוספים.
אך לפני הסנקציות הבינלאומיות בשל הניסויים על טילים ונשק גרעיני בצפון קוריאה, גרמניה ביקשה חילופי שלום עם מתן מלגות חינוך לסטודנטים קוריאנים או הבאת השפה הגרמנית לקוריאה. לפיכך, גרמניה מעניקה משרה למרצה גרמני בעזרת השירות החלופי האקדמי הגרמני באוניברסיטת קים איל-סונג. כבר בשנות השמונים שהו שני מרצים באוניברסיטה כדי ללמד גרמנית, וקיימים יחסים קרובים עם החוג ללימודי קוריאה באוניברסיטת הומבולדט בברלין. מאז הרבה צפון קוריאנים יכלו לבקר בגרמניה ולהרוויח מחילופי התרבות.
סיבה אחת הייתה בגלל מדיניות אור השמש של נשיא דרום קוריאה קים דה-ג'ונג, מערכת יחסים דיפלומטית חדשה וטובה יותר עם צפון קוריאה ומיעוט חברי האיחוד האירופי התאפשרו כך שגרמניה כאומה תרבותית תוכל להקים פרויקטים עם למשל מכון גתה. בגלל סנקציות של האו"ם  גרמניה לא יכולה לארח לאחרונה חוקרים צפון קוריאנים, למשל מהנדסים או מדענים.
שגרירות צפון קוריאה בברלין

לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין צפון קוריאה לגרמניה, כמו שגרמניה עשתה בפיונגיאנג, כך גם צפון קוריאה חזרה לבניין השגרירויות הישן שלהם בברלין, בו השתמשו באותה תקופה שבה גרמניה עדיין הייתה מחולקת. שגריר צפון קוריאה לשעבר, הונג צ'אנג-אי, הוחלף על ידי השגריר הנוכחי הונג רי-סי בשנת 2011.
הבניין הכבוש שפעם היה מיועד לנציגי צפון קוריאה משמש בחלקו בלבד לשגרירות. הבניין הרשמי עבר לגלינקסטראסה 5–7 בברלין, ולכן חלקיו האחרים של הבניין בימינו משמשים בין היתר כאכסניה לתיירים. גרמניה איימה על סגירת האכסניה, על מנת לבלום את יכולת הנשק הגרעיני של פיונגיאנג במאי 2017.
ישר

ערך זה עוסק במושג גאומטרי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שלושה ישרים. לאדום ולכחול יש שיפוע זהה, בעוד שלאדום ולירוק יש נקודת חיתוך ציר y זהה
בגאומטריה, יָשָׁר הוא מושג יסודי, המאופיין באמצעות האקסיומות העוסקות בו. לישר יש ממד אחד ויחיד – אורך. בגאומטריה אוקלידית ישר נבנה באמצעות סרגל. בגאומטריה אנליטית ישר במישור הוא אוסף נקודות המקיימות משוואה ליניארית נתונה. בגאומטריה ספירית הישר מיוצג (כלומר מקיים את כל האקסיומות) על ידי מעגל גדול על-פני ספירה והנקודה מיוצגת על ידי זוג נקודות אנטיפודיות.
אקסיומות הישר

אקסיומות הגאומטריה העוסקות בישר:
לכל שתי נקודות שונות זו מזו יש ישר אחד ויחיד ששתי נקודות אלה נמצאות עליו.
כל ישר מכיל לפחות נקודה אחת.
מחוץ לכל ישר יש לפחות נקודה אחת.
אם לישר ולמישור שתי נקודות משותפות שונות זו מזו, הישר נמצא במישור.
האקסיומה של פאש: אם: הישר x אינו מכיל אף אחת משלוש הנקודות C ,B ,A שאינן על ישר אחד, ו-x מכיל נקודה שבין A ל-B; אז מתקיים אחד מן השניים (ואחד בלבד): או ש-x מכיל נקודה בין A ל-C או ש-x מכיל נקודה בין B ל-C.
מאקסיומות הגאומטריה ניתן להוכיח כי יש לפחות ישר אחד וכי כל ישר מכיל אינסוף נקודות.
מושגים גאומטריים המתבססים על הישר

קטע הוא חלק של ישר המצוי בין שתי נקודות מסוימות שעליו (בין אם כולל את שתי הנקודות – ואז הוא נקרא קטע סגור, אינו כולל את שתי הנקודות ואז נקרא קטע פתוח או כולל רק אחת מהן – קטע חצי סגור וחצי פתוח). שתי הנקודות נקראות קצות הקטע והקטע המוגדר על ידן מכונה בשם הקטע המחבר את שתי הנקודות.
קרן היא חלק של ישר שמתחיל בנקודה מסוימת ונמשך עד אינסוף.
 או, בהגדרה מדויקת: קרן היא קבוצת נקודות על הישר שאינה קטע ואינה מכילה את כל נקודות הישר ואשר כל קטע המחבר שתי נקודות עליה מוכל בה. נקודה נקראת ראשית הקרן אם כל קטע פתוח על הישר המכיל אותה – מכיל נקודה בקרן ונקודה מחוץ לקרן. קרן המכילה את הראשית שלה נקראת קרן סגורה. קרן שאינה מכילה את הראשית נקראת קרן פתוחה.
קו שבור הוא אוסף של קטעים ישרים עוקבים (כלומר, נקודת ההתחלה של קטע אחד היא נקודת הסוף של אחר).
מצולע הוא קו שבור סגור (לקטע האחרון והראשון נקודת קצה משותפת) ופשוט (לא חותך את עצמו).
משוואת הישר > משוואת ישר במישור

משוואת הישר במישור x-y בצורה הכללית ביותר היא
אם  b\neq 0 נוח להציג את הישר כפונקציה  \ y=f(x), כלומר:
הגודל  m הוא השיפוע של הישר, ומתקיים ש- m=\tan \theta  כאשר  \ \theta  היא הזווית בין הישר לבין ציר ה-x. הקבוע  n קובע איפה יחתוך הישר את ציר ה-y ב-x=0.
משוואת הישר העובר דרך נקודה  \ (x_{0},y_{0}) ששיפועו הוא  m נתונה על ידי
את המשואה  \ ax+by=c אפשר להציג גם כך:  \ \mathbf {a} \cdot \mathbf {x} =c, כאשר  \ \mathbf {a}  הוא הווקטור  \ (a,b) (שלמעשה מהווה הנורמל של הישר) ו- \ \mathbf {x}  הוא הווקטור  \ (x,y).
המשוואה של ישר העובר דרך שתי נקודות נתונות,  P_{0}=(x_{0},y_{0}) ו-  P_{1}=(x_{1},y_{1}) היא:
אם x0 ≠ x1, ניתן לכתוב משוואה זו בצורה:
או
משוואת הישר > משוואת ישר במרחב

ניתן להציג ישר במרחב בעל  \ n ממדים (  \ n\geq 2 ) בהצגה וקטורית בצורה הבאה:
כאשר  \ \mathbf {a}  הוא נקודה על הישר,  \ \mathbf {b}  הוא וקטור הכיוון, ו-  \ t הוא סקלר (אשר "רץ" על כל הערכים הממשיים).
במקרה של ישר העובר דרך שתי נקודות במרחב  \mathbf {v} _{1},\mathbf {v} _{2}, אפשר להגיע להצגה זאת בדרך הבאה:
קל לראות שעבור t=0 מקבלים את  \mathbf {v} _{1} ועבור t=1 מקבלים את  \mathbf {v} _{2}.
ניתן להציג ישר במרחב כזה גם כצירוף של  \ n-1 משוואות ליניאריות.
ראו גם

גאומטריה אוקלידית
פונקציה ליניארית
שיפוע
משוואה ליניארית
כסף (צבע)

| --- | --- |

 שלשת הקסא:  #C0C0C0
 ייצוג RGB:  R=192, G=192, B=192
 ייצוג HSV:  H=0, S=0, V=75
 ייצוג CMYK:  C=0, M=0, Y=0, K=63
 
כסף הוא צבע אפור מבריק המאפיין מתכות, ובפרט את המתכת כסף. עקב מקורו ושמו, צבע הכסף מקושר לעושר, יוקרה, טכנולוגיה ותעשייה.
שימושים ומשמעות

כסף הוא הצבע של רוב המתכות. כמו כן קיימת שיטה היסטולוגיה לצביעת גופים זרים בתאים בעזרת יוני כסף.
כסף מסמל יוקרה ושלמות, בין השאר כי כסף - לעומת ברזל או פלדה - היא מתכת יקרה שאינה מחלידה. מכשירים וכלים רבים מצופים בכסף על מנת להקנות להם תדמית יוקרתית, רק מעט מהם עשויים מכסף טהור. כסף מסמל קידמה טכנולוגית.
בעבר חלק ניכר מהמטבעות היו עשויים מזהב, אך היום מטבעות רבים עשויים מכסף או מצופים בכסף וצבעם הוא כסף. בעברית המילה "כסף" מתארת את המטבעות והשטרות, ומשמשת מילה נרדפת ל"הון".
בסמלי אצולה בריטיים, כסף מסמל בהירות, טוהר, מעלה או תמימות.
הכומתה האפורה של חיל ההנדסה הישראלי מוגדרת רשמית ככסופה. כתוצאה מכך החיל מכונה "הכסופים" (במקור הכומתה הוגדרה כאפורה, ולאחר מכן הגדרת הצבע שונתה לכסוף להגברת המוראל של החייל).
דנאריוס כסף של הקיסר הרומי גטה
דיגניטאס

ערך זה עוסק במושג המקורי הרומי. אם התכוונתם לארגון העוזר לאנשים להתאבד, ראו .
דיגניטאס (בלטינית: Dignitas) הוא מושג חברתי-ערכי  שהיה קיים בחברה הרומית העתיקה לציון מעמדו האישי-איכותי והמוסרי של אדם, ועבר ממנה להגות העולם המערבי.
למילה דיגניטאס אין תרגום ישיר לעברית (או לאנגלית). משמעות המילה דומה לכבוד או כבוד האדם, במובן של סך הכבוד שצבר האדם בקהילה במהלך חייו.
דיגניטאס היה מורכב ממוניטין, שם טוב, ומידות מוסריות. הצטיינות בקרב עזרה להשגת דיגניטאס וגם הוולדות למשפחה בעלת דיגניטאס גבוה.
על פי מילון אוקספורד דיגניטאס כלל בתוכו התאמה, כשירות, ערך (במובן של מצב של להיות ראוי ל...), סטטוס חברתי, כבוד והערכת הבריות.
הדיגניטאס היה רכושו החשוב ביותר של האציל הרומי. גם אם איבד את הונו ושמר על הדיגניטאס שלו זכה לכבוד רב והיה יכול להעמיד עצמו לבחירה.
המונח דיגניטאס מוזכר בכתביהם של סופרים רבים בני התקופה, בהם קיקרו, טיטוס ליוויוס וטקיטוס.
המילה האנגלית דיגניטי - הניתנת לתרגום כ"כבוד האדם" נגזרה משורש זה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עינות ציפורי

| --- | --- |

עינות ציפורי
 שם נוסף:  עין ציפורי
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מחוז הצפון
 אזור:  הגליל התחתון
 קואורדינטות:  32°44′01″N 35°16′36″E﻿ / ﻿32.73363889°N 35.27666667°E﻿ / 32.73363889; 35.27666667
 נתוני המעיין
 ספיקה ממוצעת:  מיליון מטר מעוקב לשנה
 גישה למעיין
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) עינות ציפורי(למפת הגליל המערבי רגילה) עינות ציפורי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עינות ציפורי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עינות ציפורי he
 
עינות ציפורי הוא שמם של קבוצת מעיינות הנמצאים בקרבת מושב ציפורי ומזינים את נחל ציפורי. שפיעתם היא מיליון מטר מעוקב לשנה.
ארכאולוגיה

מעל הנביעה הגדולה ביותר, "עין ציפורי", נמצא מבנה עתיק שאיננו מתוארך. בסמוך לנביעה נמצאו שרידי כפר שהיה מיושב מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הרומית.
ב-3 ביוני בשנת 1187 יצאו מהאזור הזה כוחותיה של ממלכת ירושלים בפיקודו של גי דה ליזיניאן לקרב קרני חיטין, שבו ניגפו מול כוחותיו של צלאח א-דין.
ארכאולוגיה > היישוב הפרהיסטורי

בשנת 2012, כחלק מהעבודות שביצעה חברת נתיבי ישראל להרחבת כביש 79, נערכה סמוך לעין ציפורי חפירת הצלה על ידי רשות העתיקות. החפירות הקיפו שטח של כ-200 דונם, לאורך 800 מטר, בשני צדי הכביש. 
באתר עין ציפורי, שמשתרע מדרום למעין עין-ציפורי.
בחפירה התגלה יישוב פרהיסטורי גדול מן התקופה הנאוליתית הקדם-קרמית ועד לתקופת הברונזה הקדומה. זהו האתר הגדול ביותר שמזוהה עם "תרבות ואדי רבה", שהתקיימה בארץ ישראל באלף השישי והחמישי לפני הספירה. החפצים שנמצאו באתר מלמדים שבחברה באותה תקופה היה ריבוד חברתי וכן היו לתושבי המקום קשרים עם תרבויות אחרות במרחק של אלפי קילומטרים. בין השאר, נחשפו במקום כלי חרס מעוטרים בצבעים וחריטות שאופייניים לתרבות זו. על אחת האבנים אפשר לזהות חריטה של שני יענים, משורטטים בסכמטיות, דבר מעיד על השפעה של תרבות מסופוטמית וסורית ועל רובד חברתי שכלל שכבת עילית, שצרכה מוצרי יוקרה שיובאו מארצות רחוקות. ממצא אחר הוא כלי צור, גרזנים ולהבים, חלקם עשויים אבן אובסידיאן, שמקום החציבה הקרוב ביותר שלה הוא בטורקיה, וקבוצה של קעריות עשויות אבן ביד אמן, באחת מהן נמצאה מחרוזת שהורכבה מ-200 חרוזי אבן בגוני שחור, לבן ואדום. בחפירות התגלו גם פסלוני פולחן בצורת בעלי חיים, שמלמדים על חשיבות החיות המבויתות באותה תקופה פרה-היסטורית.
כמו כן, נמצאה העדות הקדומה ביותר לשימוש בשמן זית בכל אגן המזרח התיכון.
ראו גם

ספוריה
הערות שוליים

↑  ניטור מים ודוח פעילות, המשרד להגנת הסביבה
↑  כלים וחפצי אומנות מתקופת האבן נחשפו בחפירות בעין ציפורי 23-9-2012
↑  עמרי ברזילי, עין ציפורי - דוח ראשוני, "חפירות וסקרים בישראל, גיליון 122(2010), רשות העתיקות.
↑  ניר חסון, כלים בני 7,000 שנה מלמדים על האליטה של תקופת האבן, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2012
↑   רות שוסטר, שרידי שמן זית בן כ-8,000 שנה התגלו בגליל התחתון, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2014
אבן אל-סיד אל-בטליוסי

| --- | --- |
 לידה:  1052 בדחוס, ספרד 
 פטירה:  יולי 1127 (בגיל 75 בערך) ולנסיה, ספרד 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 זרם:  פילוסופיה אסלאמית, נאו-פלאטוניות
 תחומי עניין:  בלשנות, לוגיקה, מטהפיזיקה
 עיסוק:  פילוסוף, מדקדק, חוקר אסלאם, משורר 
 יצירות ידועות:  ספר העגולות הרעיוניות
 
אבו מחמד עבד אללה אבן מחמד אבן אל-סיד אל-בטליוסי (בערבית: ابن السيد البطليوسي; 1052 – 1127) היה פילוסוף ובלשן מוסלמי מאל-אנדלוס (כיום - ספרד). עבודותיו סייעו בהעברת רעיונות נאו-פלאטוניים הן לאירופה הנוצרית והן למחשבה היהודית ובין היתר השפיע על הקבלה. ספרו תורגם על ידי משה אבן תיבון בשם "ספר העגולות הרעיוניות להחכם הערבי אלבטליוסי".
תולדות חייו

נולד בשנת 444 להג'רה בבדחוס והתחנך כמלומד, בעיקר בבלשנות. כאשר נכבשה עירו על ידי המוראביטון ב-1094 נמלט לטרואל שבטאיפת אלבראקין, שם התמנה ללבלרו של השליט. הוא נאלץ לעבור גם משם ונדד לטולדו, סרגוסה ולבסוף הגיע לוולנסיה. בסרגוסה, לפני שנת 1110 נפגש עם הפילוסוף אבן באג'ה ודן עמו על תפקיד הלוגיקה בדקדוק.
לקריאה נוספת

Geoffroy, Marc (2011). "al-Baṭalyūsī, Abū Muḥammad ibn al-Sīd", Henrik Lagerlund (ed.). Encyclopedia of Medieval Philosophy, Springer pp. 149–150.
הערות שוליים

↑  Altmann, Alexander, "The Ladder of Ascension", Studies in Mysticism and Religion Presented to Gershom G. Scholem on his Seventieth Birthday by Pupils, Colleagues, and Friends, Jerusalem 1967 pp. 1-32
↑  ראה אור בההדרתו של דוד קאופמן, ספר העגולות הרעיוניות להחכם הערבי אלבטליוסי, בודפשט 1880, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577562405171  BNE: XX1552237  BnF: cb13483859h (data)  GND: 118860097  ISNI: 0000 0000 8413 5893  LCCN: n83043340  NTA: 074307673  SELIBR: 32625  SUDOC: 075936267  VIAF: 116848601   WorldCat (עם VIAF): 116848601
פורט טילדן

| --- | --- |

פורט טילדן ב-2020
 מידע כללי
 סוג:  מבצר צבאי
 שימוש:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
 על שם:  סמואל טילדן
 כתובת:  חצי האי רוקווי (אנ')
 מיקום:  קווינס, ניו יורק
 מדינה:  ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  צבא ארצות הברית שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
 מפעיל:  צבא ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1916–1917 (כשנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  אפריל 1917 
 חומרי בנייה:  בטון
 יוצר:  צבא ארצות הברית
 מידות
 שטח:  98 אקר 
 גובה מעל פני הים:  0 מטר
 קואורדינטות:  40°33′41″N 73°53′35″W﻿ / ﻿40.561414624807526°N 73.8931916014852°W﻿ / 40.561414624807526; -73.8931916014852
 https://www.nps.gov/gate/learn/historyculture/fort-tilden.htm
  (למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפורט טילדן(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפורט טילדן he
 
פורט טילדן הוא מבצר ימי שבנה צבא ארצות הברית, בתחילת המאה ה-20, לחופי האוקיינוס האטלנטי בחלקו הדרומי של רובע קווינס בעיר ניו יורק כדי להגן על מפרץ ניו יורק והנמל. המבצר הכיל תותחי 16 אינץ' שכוונו דרומה והוא נקרא על שם סמואל טילדן שהיה מושל ניו יורק ומועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1876. מהווה כיום חלק מפארק הנופש גייטווי (אנ') אבל המבנה עצמו סגור למבקרים.