stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עין זיתים
ביאורים

↑  יעקב הרוזן כתב בספרו כי "עין זיתים הייתה יהודית במשך דורות, והיא אחת מפינות הארץ, ששמרה על יהודיה, הרבה יותר מאשר ברעם, שפרעם או פקיעין". כמו כן, ציין כי (לפני שהוחייתה הקהילה על ידי האגודה) "נעבדו אותם השדות על ידי יהודי צפת. הם היו החוליה המקשרת את הדורות שחלפו עם חלוצי ההתיישבות  חדשה לרציפות אחת".
↑  משמעות השם – הרצון להגיע לאלף חברים על מנת להקים התיישבות בארץ ישראל. היו מספר אגודות אלף. לדוגמה, דורשי ציון הוקמה על ידי האדמו"ר חיים ישראל מפילוב (נכדו של ר' מנחם מנדל מקוצק) במטרה לייסד יישוב עבור אלף חסידים בארץ ישראל.
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמוד 5732-5734
1 2  יעקב הרוזן, חזון ההתנחלות בגליל, מוסד הרב קוק, ירושלים, 1971, 308
↑  יצחק רפאל, על חסידות וחסידים, מוסד הרב קוק: ירושלים, 1991
↑  י-ב, עין זיתים, דבר, 11 בספטמבר 1929
↑  תזכיר אכרי עין זיתים לנציב, דבר, 12 בנובמבר 1929
1 2  עין זיתים בחורבנה, דבר, 5 בינואר 1937
↑  ד. זסלבסקי, שנתיים לעין-זיתים המחודשת, דבר, 26 בדצמבר 1947
↑  שני הרוגים בהתקפות על עין-זיתים ובצפת, דבר, 31 בדצמבר 1947 
 התקפת יריות על ביריה עין זיתים וצפת, דבר, 1 בינואר 1948
1 2  ישעיהו עשני, מבצר עוז מוריק בהר/עין זיתים, דבר, 14 בפברואר 1949
↑  נהדפה התקפה גדולה על עין-זיתים, דבר, 3 בפברואר 1948
↑  נהג עין זיתים נפצע ביריות, דבר, 4 בפברואר 1948 
 יום רביעי להתקפות על עין זיתים, דבר, 6 בפברואר 1948 
 יריות בגליל, דבר, 17 בפברואר 1948 
 קרב עם כנופיה שתקפה עין-זיתים, דבר, 3 במרץ 1949 
 שוב הותקפה עין זיתים, דבר, 4 במרץ 1948 
 11 מתקיפים נהרגו בין ביריה ועין-זיתים, דבר, 8 באפריל 1948
↑  רשימות המן הגליל, הצופה, 3 באפריל 1949
↑  ישעיהו עשני, אורות וצללים בעין זיתים, דבר, 21 במרץ 1950
↑  תיקון טעות, דבר, 26 במרץ 1950
↑  חיללו וגזלו, הצופה, 9 בדצמבר 1949
↑  לענייני עין זיתים, דבר, 23 במרץ 1950
↑  י. דובדבני, המבחנים שלפנינו, דבר, 9 בנובמבר 1951
שר החקלאות קורא לאלץ את העולים ללכת לחקלאות, קול העם, 14 באפריל 1952
↑  יחזקאל ארז, תורה ועבודה בחות הגדנ"ע בעין זיתים, זמנים, 19 בנובמבר 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540365705171  LCCN: nr92027272  VIAF: 155214091   WorldCat (עם VIAF): 155214091 
הקמת ההיאחזות בעין זיתים, 1946
פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ

פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Friedrich III. von der Pfalz; ‏14 בפברואר 1515 - 26 באוקטובר 1576) היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1559–1576.
ביוגרפיה

פרידריך השלישי נולד בזימרן שברוזנות פפאלץ-זימרן ב-14 בפברואר 1515, ליוהאן השני, רוזן פפאלץ-זימרן וביאטריקס מבאדן, בתם של כריסטוף הראשון, מרקיז באדן-באדן ואוטיליה מקאצנלנבוגן. משפחתו של פרידריך הייתה לותרנית הדוקה, אולם בהשפעת אשתו מריה מברנדנבורג-קולומבאך עבר פרידריך בשנת 1546 לדת הקלוויניסטית.
בשנת 1557 מת אביו יוהאן השני, רוזן פפאלץ-זימרן, ופרידריך מונה לרוזן פפאלץ-זימרן. בשנת 1559 מת אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ ללא יורשים, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. לאחר עלותו לשלטון פרצה מחלוקת דתית חריפה בנסיכות בין הלותרנים לקלוויניסטים, ומשום כך הכריז פרידריך על ויכוח דתי שהתקיים בשנת 1561, ולאחריו החליט פרידריך שהדת הקלוויניסטית תהיה הדת השלטת בנסיכות. שריו שהשתייכו לדת הלותרנית והתנגדו למעשיו, פוטרו מתפקידיהם. בשנת 1566 הועלתה בדיאט של אאוגסבורג דרישה נגדו לבטל את השינויים בנסיכות, אולם פרידריך התנגד וטען כי הוא מחויב רק לאל שנתן לו את שלטונו. בשנת 1570 ניסה פרידריך לבצע את הרפורמות הדתיות גם בפפאלץ העילית, אולם שם נתקל בהתנגדות של הלותרנים ובראשם יוהאן סילבן, שאף הוצא על ידו להורג בשנת 1572.
ב-26 באוקטובר 1576 מת פרידריך, ובנו לודוויג השישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1537 התחתן פרידריך עם מריה מברנדנבורג-קולומבאך, בתם של קזימיר, מרקיז ברנדנבורג-ביירוית וסוזנה מבוואריה, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
אלברטה (1538–1553)
לודוויג השישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (1539–1583)
אליזבת, רוזנת פפאלץ-זימרן-שפונהיים (1540–1594)
הרמן לודוויג (1541–1556)
יוהאן קזימיר מפפאלץ-זימרן (1543–1592)
דורותיאה סוזנה מפפאלץ-זימרן (1544–1592)
אלברכט (1546–1547)
אנה אליזבת (1549–1609)
כריסטוף (1551–1574)
קרל (1552–1555)
קוניגונדה יקובה (1556–1586)
בשנת 1569 התחתן פרידריך עם אמליה מנוינאהר, בתו של גומפרכט מנוינאהר, אך לא נולדו לו ילדים ממנה.
פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה

פרידריך השלישי (17 בינואר 1463 – 5 במאי 1525) הידוע גם כ"פרידריך החכם" היה הנסיך הבוחר מסקסוניה בשנים 1486–1525. נודע בתמיכתו ברפורמציה הפרוטסטנטית ובהגנה שהעניק למרטין לותר כאשר נודה והוחרם על ידי הכנסייה הקתולית והקיסר. פרידריך עצמו נותר קתולי ולא קיים קשר אישי עם לותר.
ביוגרפיה

פרידריך נולד בטורגאו ב-17 בינואר 1463, לארנסט, הנסיך הבוחר מסקסוניה ואליזבת מבוואריה שהייתה בתו של אלברכט השלישי, דוכס בוואריה, וכבן הבכור ירש את שלטון אביו עם מותו ב-1486. ב-1502 הקים בעירו ויטנברג אוניברסיטה (כיום חלק מאוניברסיטת האלה-ויטנברג), בה לימדו בין השאר מרטין לותר ופיליפ מלנכתון. הקמת האוניברסיטה הייתה חלק ממאמציו להפוך את העיר הקטנה למרכזית וחשובה והוא הזמין לשם מלומדים ואנשי רוח נוספים כגון לוקאס קראנאך האב שהיה לצייר החצר שלו.
ב-1519 פרידריך היה המועמד של האפיפיור לאו העשירי, לכהונת קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואף העניק לו את ורד הזהב (אנ') לאות תמיכתו בו. לבסוף נבחר יריבו קרל החמישי. כדי להגן על לותר אל מול הכנסייה הקתולית, שתבעה את העמדתו לדין, דרש פרידריך שלותר יועמד למשפט על אדמת גרמניה וכן שתהיה לו הזכות להשמיע את דבריו בפני הקיסר שזה עתה נבחר. תמיכה זו לא הספיקה לקיסר, שצידד בעמדת הכנסייה והטיל עליו חרם. פרידריך מילט אותו לטירת וארטבורג כדי להעניק לו מחסה.
פרידריך החזיק באוסף גדול של שרידי קדושים שמנה כ-19,000 פריטים בהתאם לאמונה הקתולית שקדושתם תציל אותו מכור המצרף. פרידריך עלה לרגל לירושלים ב-1493. מסעו הונצח על ידי האמן לוקאס קראנאך האב בציור מפת ארץ הקודש.
פרידריך מת רווק בטירת הציד בלושאו ב-1525 ונקבר בוויטנברג. ירש אותו אחיו יוהאן "האיתן".
הערות שוליים

↑  באתר על הרפורמציה
↑  באתר PBS
↑  הלקסיקון הקדוש
↑  העותק השלם ביותר מבין שלוש המפות ששרדו שמור בספרייה הלאומית; ראו:פנינה ארד, מפת ארץ הקודש של לוקאס קראנאך האב: מעלייה-לרגל קתולית, אל כתבי הקודש הפרוטסטנטיים, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 28 באוגוסט 2018
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה   בית וטין   נולד:17 בינואר 1463 מת:5 במאי 1525
| ארנסט | נסיכות הבוחר מסקסוניה   1483–1525 | יוהאן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511772405171  PLWABN: 9810564542905606  BNE: XX1306907  BnF: cb150771128 (data)  GND: 11853579X  ISNI: 0000 0001 2095 9153  LCCN: n84234352  NKC: xx0003224  NLA: 35756989  NTA: 070394296  SUDOC: 123236673  Trove: 1073541  VcBA: 495/125516  VIAF: 34745882   WorldCat (עם VIAF): 34745882 
דיוקנו מאת אלברכט דירר
עלי אבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בינואר 1950 (בן 74) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 
עלי אבן (נולד ב-17 בינואר 1950) הוא קלרניתן ומוזיקאי ישראלי-אמריקאי, פרופסור למוזיקה באוניברסיטת אינדיאנה. בנו של אבא אבן.
ביוגרפיה

עלי אבן נולד בניו יורק לאבא ולסוזי אבן (לבית אמב"ש), בזמן שאביו כיהן במקביל כשגריר ישראל באו"ם ובארצות הברית. אחותו הצעירה היא גילה, לימים בונת גיטרות. אבן גדל בוושינגטון הבירה, ולאחר ששבה לישראל התגוררה המשפחה ברחובות, שם כיהן אביו כנשיא מכון ויצמן למדע.
בגיל 4 החל לנגן בקלרינט. מורהו הראשון היה הכליזמר דניאל ויזנברג, ובהמשך למד אצל יונה אטלינגר וריצ'רד לסר. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת צה"ל.
בהמלצתו של לסר, רכש אבן את השכלתו המוזיקלית במכון קרטיס למוזיקה, ולאחר שהשלים את לימודיו הצטרף לתזמורת רשות השידור תחת המנצח לוקס פוס. מעט לאחר מכן, הוזמן על ידי זובין מהטה להצטרף לתזמורת הפילהרמונית הישראלית, שם בילה 13 עונות בנגינה ובהקלטה של רפרטואר תזמורתי תחת מנצחים בינלאומיים ידועים כגון קלאודיו אבאדו, דניאל בארנבוים, ליאונרד ברנשטיין, כריסטוף ואן דוהנאני, כריסטוף אשנבאך, ג'יימס לוויין, קורט מאזור, סיימון ראטל, גאורג שולטי, וקלאוס טנשטדט.
הוא שימש כסולן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית פעמים רבות, וכן הופיע כסולן יחד עם התזמורת הקאמרית האנגלית במרכז האמנויות ברביקן, בתזמורת "סימפוניה" של העיר לונדון שמשכנה ברויאל פסטיבל הול, בקאמרטה של זלצבורג, בתזמורת הקאמרית של פילדלפיה, בקאמרטה הישראלית ירושלים, בתזמורת הקאמרית של אינדיאנפוליס, בתזמורת של לואיוויל ועוד.
במסעותיו של אבן בעולם כמוזיקאי קאמרי, שיתף פעולה עם אמנים ואנסמבלים שונים, בהם רביעיות מיתרים מרחבי העולם. בין היתר השתתף רבות בפסטיבל המוזיקה של מרלבורו בוורמונט. בהיותו שם, הוזמן על ידי הכנר ההונגרי שאנדור וג לנגן בפסטיבל פרוסיה קוב בבריטניה, שם זכה לשבחים מפי עיתון הגרדיאן. הוא הקליט עבור מרידיאן רקורדס בלונדון, ועבור חברות התקליטים ספיר, קריסטל ונקסוס.
אבן היה חבר במירייד, אנסמבל קאמרי של חלק מחברי תזמורת קליבלנד, במשך שבע שנים. פעמים רבות שימש כנגן וכמורה-אמן בקרן מוצרט האירופאית. כיום הוא מחלק את זמנו בין הוראה באוניברסיטת אינדיאנה (שם הוא משמש כפרופסור), ביצוע בתזמורת הקאמרית של אינדיאנפוליס ונסיעות בעולם כסולן וכמוזיקאי קאמרי. בחודשי הקיץ הוא מלמד ומבצע בפסטיבל המוזיקה של סרסוטה, ומשמש כקלרניתן ראשי בתזמורת הסימפונית של שוטקואה. כמו כן שימש כקלרניתן ראשי בפועל בתזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של לורין מאזל.
אבן מיעט להתראיין לתקשורת הישראלית, אך באחד הראיונות עמו נשאל לגבי הקושי להיות בנו של אבא אבן: ”הייתה לי הרגשה לפעמים שמתחשבנים עם אבא שלי, הייתי מאוד נפגע, אבל עם השנים למדתי לשאול מה הקשר, מה זה שייך.” עוד ציין אבן כי אביו לא התאכזב מבחירתו בקריירה מוזיקלית.
אבן נשוי לרחל, פיזיותרפיסטית במקצועה, ולהם בת ובן. הם מתגוררים בבלומינגטון, אינדיאנה.
דודו של אבן הוא נשיא מדינת ישראל השישי חיים הרצוג, ובני דודיו הם נשיא מדינת ישראל, יצחק הרצוג ושגריר ישראל בארצות הברית, מייק הרצוג.
הערות שוליים

1 2  Asaf Siniver, Abba Eban: A Biography, Abrams, 2015
↑  Diplomat and Scholar, Israel Digest: A Bi-weekly Summary of News from Israel, ‏1950
↑  Eli Eban, Jacobs School of Music
1 2 3 4 5  עדנה שבתאי, וחוץ מזה הוא הבן של אבן, באתר חדשות, ‏7 באוגוסט 1987
1 2  Heinrich Mätzener, Eli Eban, Cladid-Wiki
↑  עודד שורר, הבן של אבא, באתר מעריב, ‏31 באוגוסט 1990
1 2  עלי אבן, באתר "הבמה"
1 2 3 4 5  כיתת אמן בקלרינט עם פרופ' עלי אבן, באתר האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים
↑  סוזי אבן ז"ל, באתר אבלים, ‏18 בספטמבר 2011
פינוקיו וקיסר הלילה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "הרפתקאותיו של פינוקיו" מאת קרלו קולודי
 בימוי:  האל סאת'רלנד 
 הופק בידי:  לואו שאמר 
 תסריט:  רובי לונדון, ברי או'בריין, דניס או'פלהרת'י 
 עריכה:  Rick Gehr, Jeffrey C. Patch 
 שחקנים ראשיים:  ראו כאן
 מדבבים:  סקוט גריימס ג'יימס ארל ג'ונס ויליאם ווינדום דון נוטס ג'ונתן האריס אדוארד אסנר פרנק ולקר טום בוסלי ריקי לי ג'ונס 
 מוזיקה:  בריאן בנקס, אנתוני מרינלי, בארי מאן, סטיב טיירל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Filmation
 חברה מפיצה:  New World Pictures
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 1987
 משך הקרנה:  87 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט מוזיקלי
 הכנסות באתר מוג'ו:   pinocchioandemperorofnight
 דף הסרט ב־IMDb
 
פינוקיו וקיסר הלילה (באנגלית: Pinocchio and the Emperor of the Night) הוא סרט הרפתקאות פנטזיה מונפש אמריקאי שיצא לאקרנים ב-25 בדצמבר 1987 על ידי New World Pictures. הסרט הופק על ידי Filmation, כהמשך לרומן הקלאסי האיטלקי "הרפתקאותיו של פינוקיו" משנת 1883 מאת קרלו קולודי. הסרט המתרחש שנה לאחר שפינוקיו הפך לילד אמיתי. זה גם תואר על ידי חלק כסרט המשך "דקיק" לפינוקיו הקלאסי של דיסני מ-1940. דיסני תבעה את Filmation על הפרת זכויות יוצרים, אך Filmation זכתה בתביעה בטענה שיצירתו של קולודי היא נחלת הכלל.
הסרט זכה לביקורות שליליות בדרך כלל מהמבקרים במהלך יציאתו לאקרנים ונכשל בקופות. תקציב הסרט עלה 10 מיליון דולר, אך הסרט הרוויח 3.2 מיליון דולר בכל המחזור שלו.
בישראל הסרט שודר בשנות ה-90 בדיבוב המקורי בערוץ הילדים.
מדבבים

סקוט גריימס - פינוקיו
ג'יימס ארל ג'ונס - קיסר הלילה
דון נוטס - וויליקרס, גחלילית מעץ מואנשת
טום בוסלי – מר ג'פטו, אביו של פינוקיו
ריקי לי ג'ונס - הפיה הטובה, הפיה הסנדקית של פינוקיו
אד אסנר – סילבסטר ג'יי סקאלוואג, דביבון מואנש ותחבולן
פרנק ולקר - איגור,  קוף מואנש, גנב ויד ימינו של סקאלוואג. ולקר גם דיבב את ראש העיר המואנש של באגסבורג.
לאנה ביסון - טווינקל, בובת ילדה, מושא אהבתו של פינוקיו.
לינדה גארי - דבורה-אטריס, נקבת בומבוס אנתרופומורפית
ג'ונתן האריס - סגן גראמבלבי, דבור מואנש ממין זכר וסגן ה-RAB ("Royal Air Bugs")
וויליאם ווינדום - פאפטינו, בובנאי מרושע
הערות שוליים

↑  "Pinocchio and the Emperor of the Night" (באנגלית). Box Office Mojo. 25 בדצמבר 1987. נבדק ב-15 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Bedlam Files
↑  Beck, Jerry (2005). The Animated Movie Guide (באנגלית). Chicago Review Press, Inc. p. 200. ISBN 9781569762226.
1 2 3 4 5 6  "Animated Film Updates Classic Pinocchio Story". Sun Sentinel. ארכיון מ-12 ביוני 2012. נבדק ב-12 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Behind The Voice Actors
↑  "Behind The Voice Actors: Pinocchio and the Emperor of the Night". נבדק ב-9 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Behind The Voice Actors: Pinocchio and the Emperor of the Night". נבדק ב-9 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| הרפתקאותיו של פינוקיו מאת קרלו קולודי |
| --- | --- | --- |
| קולנוע | פינוקיו (1940) • פינוקיו וקיסר הלילה (1987) • פינוקיו (1992) • הרפתקאות פינוקיו (1996) • הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו (1999) • פינוקיו (2002) • פינוקיו 3000 (2004) • פינוקיו (2012) • פינוקיו (2019) • פינוקיו שמי (2021) • פינוקיו (2022) • גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) |  |
| טלוויזיה | הרפתקאות פינוקיו (1972) • פינוקיו (1976) • פינוקיו וחברים (2021) |  |
| דמויות | פינוקיו • סבא ג'פטו • שמשון ויובב • ג'ימיני הצרצר |  |
| שונות | פרשנות חזותית לפינוקיו |  |
פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג

פרידריך השלישי, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (בגרמנית: Friedrich III Herzog von Sachsen-Gotha-Altenburg;‏ 14 באפריל 1699 – 10 במרץ 1772) היה דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג בין השנים 1732–1772.
ביוגרפיה > ילדותו

פרידריך נולד ב-14 באפריל 1699 בגותה שהשתייכה לדוכסות סקסוניה-גותה-אלטנבורג, לפרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ולמגדלנה אוגוסטה, נסיכת אנהלט-צרבסט, בתו של קרל, נסיך אנהלט-צרבסט.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-23 במרץ 1732 מת אביו פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1734 פרידריך ניהל מסחר משגשג בלוחמים יחד עם קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לממלכת פרוסיה ולנסיכות ולדק ופירמונט.
במלחמת שבע השנים לחם פרידריך בשכנו אנטון אולריך, דוכס סקסוניה-מיינינגן. בין השנים 1748–1755 היה פרידריך עוצר בשם ארנסט אוגוסט השני, דוכס סקסוניה-ויימאר-אייזנך יחד עם פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד. ב-10 במרץ 1772 מת פרידריך, ובנו ארנסט השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-17 בספטמבר 1729 התחתן פרידריך עם לואיזה דורותיאה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן, בתו של ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנה היו לו 9 ילדים:
פרידריך לודוויג (20 בינואר 1735 - 9 ביוני 1756).
לודוויג (25 באוקטובר 1735 - 26 באוקטובר 1735).
בן (25 באוקטובר 1735).
תאומים (1739).
פרדריקה לואיזה (30 בינואר 1741 - 5 בפברואר 1776).
ארנסט (30 בינואר 1745 - 20 באפריל 1804).
סופיה (9 במרץ 1746 - 30 במרץ 1746).
אוגוסט (14 באוגוסט 1747 - 28 בספטמבר 1806).
פרידריך השלישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג

| --- | --- |
 לידה:  1424 
 פטירה:  5 במרץ 1495 (בגיל 71 בערך) האן-מינדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 בן או בת זוג:  אנה מבראונשווייג-גרובנהאגן-איינבק (1 בפברואר 1463–?) Margaret von Rietberg (16 בנובמבר 1483–?) 
 
פרידריך השלישי "חסר המנוחה", דוכס בראונשווייג-גטינגן-קאלנברג (1424–5 במרץ 1495  ), היה דוכס בראונשווייג-לינבורג יחד עם אחיו וילהלם הרביעי מ-1482, אולם הודח ב-1484.
ביוגרפיה

פרידריך נולד בשנת 1424 והיה בנם של הדוכס וילהלם המנצח מבראונשווייג-לינבורג וססיליה מברנדנבורג. בצעירותו היה מעורב לעיתים קרובות במריבות, פשיטות ושוד בדרכים; מאוחר יותר כינו אותו חסר המנוחה בשל כך ב-1477 הוא נשלח לגלדרן כדי לטפל בעניינים מנהליים. כעבור שנתיים, ב-1479, היה עליו לחזור הביתה; הסיבה הייתה כנראה אי מנוחה או מחלת נפש. מעט מאוחר יותר הוא כנראה התאושש ושוב היה מסוגל לנהל עסקים מנהליים. לאחר מות אביו, וילהלם הזקן ב-1482, שלטו פרידריך ואחיו וילהלם הצעיר במשותף בבראונשווייג-לינבורג. אולם פרידריך דרש לחלק את השטח. וילהלם הסכים בהסכם מ-1 באוגוסט 1483 ל- Mutschierung כלומר, הריבונות עדיין תישמר במשותף, אבל ההכנסות יחולקו. חלקו של פרידריך כלל את נסיכות קאלנברג.
בשנת 1482 החל מה שמכונה הריב הגדול של הילדסהיים, בין העיר הילדסהיים לבין הבישוף שלה, ברטהולד השני מלנדסברג. הבישוף רצה להנהיג מס אפיסקופלי חדש, שהעיר סירבה להסכים לו.  האחים היו בצדדים שונים בסכסוך הזה: וילהלם חתם בפברואר 1484 ברית עם הבישוף, בתיווך חבר המועצה שלו היינריך פון הארדנברג (נפטר 1492 או 1493), ואילו פרידריך הפך למגן העיר הילדסהיים ב-7 בספטמבר 1483. שנה לאחר מכן, בספטמבר 1484, פרץ סכסוך מזוין בין הצדדים. וילהלם לקח את אחיו פרידריך בשבי ב-10 בדצמבר 1484 והביא אותו דרך גנדרסהיים והארדגן להאן-מינדן. מקורות שונים נותנים סיבות שונות לשבי: כמה מקורות מזכירים התפרצות חדשה של מחלת נפש, אחרים מצביעים על סלידתו של ווילהלם מחלוקת הנחלות.
הסכסוך הגדול של הילדסהיים הסתיים ב-1486 בהסכם.
שיר עם שהתגלה בתחילת שנות ה-90, בשם Duke Frederick, המתייחס לנסיבות מעצרו של פרידריך. הוא מורכב משמונה בתים והוא כתוב בניב גרמנית תחתית, ככל הנראה בתקופת הסכסוך של הילדסהיים. השיר מקונן על העוול לכאורה שפקד את פרידריך. כמה מהקושרים כל כך התנגדו לעמדתו של פרידריך בסכסוך, עד שהם זממו להפילו. בין האנשים המוזכרים בפסוק החמישי ניתן למנות את חברי המועצה של הדוכס אוטו פון דר מאלסבורג (נפטר כנראה 1504) והיינריך פון הארדנברג, וכן קנצלר הדוכס יוהנס סיבולה (מועיד: 1474-1498), שמילא תפקיד חשוב במדינה. צד ברונסוויק בפיוד. ייתכן שהם יעצו על לכידתו של פרידריך כדי להרחיב את השפעתם על שלוש הנסיכויות בראונשווייג, גטינגן וקאלנברג.
פרידריך נשאר בשבי עד מותו. הוא נפטר ב-5 במרץ 1495 בהאן-מינדן, שם הוא קבור.
משפחתו

פרידריך היה נשוי פעמיים:
עם אנה מבראונשווייג-גרובנהאגן-איינבק, בתו של אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן ואלמנתו של אלברכט השלישי, דוכס בוואריה
ב-10 במאי 1483 התחתן עם מרגרט מריאטברג, בתו של קונרד החמישי מריאטברג
משני הנישואים לא היו לו ילדים.
הערות שוליים

↑  This used to be an abbreviation of Hannoversch Münden, but in 1991 the city council changed the official name of the town to Hann. Münden. In Frederick's time, the city was simply called Münden.
↑  See Zimmerman, pp. 733-741
↑  See the site of the Evangelical-Lutheran Church of Hildesheim-Sarstedt
↑  See Zimmerman, pp. 738-741
↑  See Lent, p.18 ff and its references
↑  See Lent, p.21 ff and its references
↑  Zimmerman, pp. 738-741
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137316550  VIAF: 81523875   WorldCat (עם VIAF): 81523875
פסיקתא רבתי

פסיקתא רבתי או פסיקתא רבתא הוא שמו של מדרש אגדה מסוג פסיקתא. המוכר גם כ"פסיקתא" באופן סתמי. היא מתוארכת במחקר לתקופת הגאונים (סביבות המאה ה-6 או ה-7, והלאה), וקיימת בה השפעה ניכרת ממדרש תנחומא.
שם הספר

שם הספר – "פסיקתא רבתי", ובתרגום מארמית: "הפסיקתא הגדולה" – בא להבדילו מפסיקתא דרב כהנא שקדמה לפסיקתא רבתי, שהיא קטנה יותר בגודלה לעומת ה"פסיקתא רבתי".
החיבור מוזכר בפירוש רש"י למקרא, בשמות "פסיקתא רבתי" או "פסיקתא גדולה". רבי צדקיה בן בנימין מזכיר אותו בשם "פסיקתא רבתא", וכך גם נקרא בהדפסה הראשונה של החיבור (פראג, תי"ג או תי"ד).
יש שקראו לו (בטעות) "פסיקתא רבתא דרב כהנא", וכן יש שקראו לו גם בשם "פסיקתא" סתם, מה שגרם בעקיפין להיעלמות פסיקתא דרב כהנא הקדומה יותר.
מקורות ותקופת חיבור

תארוך ה"פסיקתא רבתי" נתון בדעות שונות בין החוקרים, אך מקובל כי התגבשותה הסופית ארעה בתקופת הגאונים (המאה ה-6–המאה ה-7), עם תוספות קלות מאחרות יותר עד המחצית הראשונה של המאה ה-9.
בתחילת החיבור מופיע מאמר שעשוי להעיד על תקופת חיבורו: ”הרי כמה זמן שחרב בית חיינו? הרי שבוע, הרי יובל, הרי שבע מאות שבעים ושבע שנה. מתי אבֹֹא ואראה פני א-להים”;יום-טוב ליפמן צונץ מתארך על פי זאת את תקופת החיבור לסביבות שנת ד'תר"ה (845), תוך שהוא מחשב 777 שנה מחורבן בית שני. מאיר איש-שלום מחשב את 777 שנים אלו מחורבן בית ראשון, ועל פי זאת הוא מתארך את חיבורו לשנת ד'קט"ו (355) - אמצע תקופת התלמוד; דעה זו מקבלת את זיהוי רבי תנחומא, שחי באותה תקופה, כמחברו המקורי של חיבור זה. אף בעלי שיטה מקדימה זו מסכימים כי לחיבור תוספות מאוחרות מזמן תקופת הגאונים. כיום במחקר מקובלת יותר הדעה המאחרת, המייחסת את החיבור לתקופת הגאונים.
תאריכים אלו מתייחסים לעריכתו של המדרש, ולא לתוכן דרשותיו. גם המאחרים את זמן עריכתו מצביעים על דרשות קדומות יותר, וגם הסוברים כי נתחבר בתוקפה קדומה יחסית מודים שישנן בו דרשות מאוחרות. גם תקופת גיבוש הדרשות לכדי חיבור אחיד ומסודר בסדר המועדים ארכה כפי הנראה זמן רב, ולמעשה, התהליך החל באמצע המאה החמישית, ועוצב סופית רק בהדפסת המדרש במאה ה-17.
בפסיקתא רבתי קיימת השפעה ניכרת ממדרש תנחומא (מה שהביא רבים לזיהוי של מחברו כרבי תנחומא), וחלק מהחומר שבו מקורו מפסיקתא דרב כהנא הקדום, שמתוארך לתקופת אמוראי ארץ ישראל. בפסיקתא רבתי קיימות פסקאות עתיקות המכילות מאמרים מדרשנים המוזכרים רק בתלמוד ירושלמי, וכן מדרשנים המוזכרים בתלמוד בבלי. במקומות שונים בפסיקתא רבתי קיימים ציטוטים מקראיים השונים מנוסח המסורה המצוי, והדומים יותר לנוסח התרגומים. גם "סדר קריאת הפרשיות וההפטרות" המופיע בו שונה הוא מהסדר המקובל, שרובו מיסודו של רב, האמורא הבבלי. לעומת זאת פסקאות רבות מתוך פסיקתא זו מזוהות עם תקופת הגאונים.
יש המזהים בתוך החיבור דרשה מאוחרת מדרשן איטלקי בן המאה ה-9, שהצטרף לקבוצת אבלי ציון בירושלים במחצית הראשונה של אותה המאה.
צונץ שיער שהמדרש התחבר ביוון.
מבנה ותוכן

המבנה הכללי של פסיקתא רבתי דומה לכלל הפסיקתאות, שהן סוג מדרשי אגדה המורכבים מדרשות שלמות על עניינים מיוחדים, ובייחוד דרשות הקשורות בשבתות ומועדים. דרשות אלה מוסבות על פסוקים מן התורה ומן ההפטרה. ב"פסיקתא רבתי" קיימת גם דרשות מסוג חדש המובאות כתשובה לשאלה בענייני הלכה או אגדה, ולאו דווקא מעניין החגים והשבתות; דרשות אלו פותחות במילים "ילמדנו רבינו" (בדומה למדרש תנחומא). התשובות בענייני הלכה כוללות בה תמיד חומר רב מן האגדה.
החיבור כולל 48 פרשיות, 28 מתוכן מסוגננות בנוסח מדרש ילמדנו, תוך ייחוסן לרבי תנחומא. חלק מדרשות אלו הופיעו בשאילתות דרב אחא ובמדרש תנחומא, ואי אפשר לדעת איזה מהמקורות קדם.
כמו שאר הפסיקתאות, אף פסיקתא רבתי כתובה בלשון הקודש. חלקים נרחבים מהחיבור מאופיינים בלשון פייטנית. מחבר הפסיקתא מצטייר כבעל רגש עמוק, וכבעל דמיון ייחודי. בעל הפסיקתא מצרף וכורך אגדות רבות, ובונה מהן פואמות שלמות, וכן מערכות הכוללות שירה אפית. בין יצירות אלו, בולטות הפסקאות העוסקות בתיאור מתן תורה (פסקאות כ'–כ"ד, המכונות גם בשם "מדרש מתן תורה"), חורבן בית המקדש הראשון, ביאת המשיח ועוד, המלוות בתיאור ציוריים ובדיאלוגים בין ה', המלאכים והנביאים, על כל המתרחש בעולמות העליונים.
תפוצה ושימוש

החיבור מצוטט רבות על ידי רש"י ונכדיו - הרשב"ם ורבנו תם. לעומת זאת, הוא אינו מצוטט כלל אצל רבי נתן מרומי, בעל ספר הערוך. במאה ה-12 הוא מוזכר אצל חכמי איטליה, צרפת ואשכנז, אך כמעט שאינו מוזכר אצל חכמי ספרד.
הדפסה

המהדורה הראשונה של ה"פסיקתא רבתי" הודפסה על ידי רבי יצחק בן רבי חיים כ"ץ, שהיא נעדרת ציון מקום ושנת הדפסה, אך במחקר הועלו מספר תימוכין המציינים את פראג כמקום הדפסתה, ומתארכים את שנת ההדפסה לשנת ה'תי"ג (1653) או ה'תי"ד (1654).
הספר הודפס בשנית בשקלוב בשנת ה'תקס"ו (1806), בנוסח חדש, אשר נחשב למדויק פחות מנוסח דפוס פראג, ואף חסר בו קטע שלם מהנוסח המקורי. למהדורה זו נספח פירוש מילים זרות, על פי ספר הערוך. מהדורה שלישית היא מהדורתו של רבי זאב וולף איינהורן (מהרז"ו), בברסלאו ה'תקצ"א, בתוספת פירושים, הגהות נוסח (חלק מתיקוניו הוא על פי כתב ידו של ר' אברהם בן הגר"א. הנוסח עצמו (לפני התיקונים) מבוסס על דפוס שקלוב) וציוני מקורות. במהדורה זו, חולקו לראשונה פרשיות הפסיקתא לסעיפים.
מהדורת הדפוס הפופולרית של פסיקתא רבתי, היא מהדורת דפוס וינה ה'תר"ם (1880), במהדורתו המוערת של חוקר היהדות מאיר איש-שלום שכינה את פירושו מאיר עין - מגן דוד, ובסופה נספח תרגום המילים היווניות והלטיניות מאת רבה של וינה משה גידמן.
בשנת ה'תרנ"ג נדפסה בוורשה מהדורה (אף היא בייחוס המוטעה לרב כהנא) הכוללת את פירוש מהרז"ו, זרע אפרים ופירוש מאת רבי דוד לוריא.
פרשנות

לספר הודפסו מספר פירושים, שחלקם כוללים הגהות; לרוב הודפסו יחד עם החיבור עצמו, מהם:
זרע אפרים - מרבי אפרים זלמן מרגליות, תקפ"ה (מהדורה נוספת: לבוב תרי"ג)
הגהות ופירוש מהרז"ו - מרבי זאב וולף איינהורן, ברסלאו
ביאור והגהות הרד"ל - מרבי דוד לוריא
מאיר עין - ממאיר איש-שלום, וינה תר"ם
יד אליקים וגן אליקים - מרבי אליקים האמיזלג מברודי
זרע ישי - מרבי שמואל אהרן ראבין, בני ברק תשכ"ט
קיים גם פירוש חלקי מרבי יצחק דב במברגר, רבה של וירצבורג
ראו גם

פסיקתא
פסיקתא דרב כהנא
פסיקתא זוטרתי
לקריאה נוספת

יום-טוב ליפמן צונץ, הדרשות בישראל והשתלשלותן ההיסטורית, ה'תש"ז, פרק 13, עמ' 117–121.
שלמה בובר, מבוא לפסיקתא דרב כהנא.
ענת‏ רייזל‏, "פסיקתא רבתי", בלקסיקון מבוא למדרשים‏, עמ' 245; הוצאת תבונות - מכללת הרצוג, תשע"א. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
רבקה אולמר, "עריכה וקנוניזציה בפסיקתא רבתי" דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות 11 ג 1, ה'תשנ"ד, עמ' 111–118.
יהושע שוורץ, "גאלוס, יוליאנוס, והפולמוס האיטי-נוצרי בפסיקתא רבתי", על אתר יא, ה'תשס"ג, עמ' 59–74.
בנימין אליצור, פסיקתא רבתי - פרקי מבוא, עבודה לשם קבלת תואר ד"ר לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, ירושלים ה'תשנ"ט.
ישראל בן דוד, "ייחודי לשון מתוך פסיקתא רבתי", לשוננו ד, ה'תש"ם, עמ' 316–318.
פסיקתא רבתי, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
יצחק אריה ליב ברוך, "פסיקתא רבתי", בתוך: אוצר ספרות ישראל, וילנה תרע"ד–תרפ"ה, עמ' 169 ואילך, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)