stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תאלקאן
היסטוריה

בסוף המאה ה-9 העיר היה במרכזו של מרד נגד השלטון בהובלת של מחמד בן אל-קאסם, שלמרות הצלחה ראשונית בסוף הובס.
העיר הישנה הממוקמת מזרחה מגדות נהר הח'אנאבאד תוארה על ידי מרקו פולו בשנת 1275 לספירה:
טירה בשם תאיקאן, היכן שנמצא שוק תירס רחב, ואזור אדמה פורה ומלא פירות. הגבעות השוכנות דרומית לה הן גדולות ורמות. הן כולן מכילות מלח לבן, קשה במיוחד, אשר מביא עמו אנשים העוברים מסעות האורכים כשלושים ימים כדי לצייד עצמם במלח, מכיוון שזה נחשב לטהור ביותר הניתן למצוא בעולם. הוא קשה כל כך עד שניתן לשבור אותו רק בעזרת פטישי ברזל גדולים. כמותו גדולה כל כך עד אשר יכולה לספק את כל מדינות העולם.
בשנת 1603, תאלקאן ("תלאהאן") זכתה לביקור על ידי חוקר אירופאי נוסף, בנטו דה גויש, שערך מסע בשיירה מקאבול לירקנד (אז בירת קאשגאר).
היסטוריה > היסטוריה מודרנית

תאלקאן הייתה העיר המשמעותית האחרונה ליפול לידי הטליבאן, בינואר 2001, אחרי מצור על העיר שגרם למותם של מאות תושבים. בנוסף, תפיסתה על ידי הטליבאן גרמה לעזיבה המונית של תושבי העיר, שברחו לעיר אימאם סאחב ולעמק פנג'שיר. חיילים לא סדירים של הברית הצפונית הצליחו לעצור את הטליבאן מלהתקדם לצפון העיר ולמזרחה, אבל לא הצליחו להשתלט מחדש על העיר. תאלקאן שוב הייתה תחת מצור, הפעם על ידי חיילי הברית הצפונית, בנובמבר 2001. אז נתגלה גם קבר המוני ובו גופותיהם של 70 נשים וילדים שנרצחו באכזריות וללא כל סיבה מלבד היותם חשודים שהיו קרובים של חיילים שבויים או בגלל היותם פתאנים.
הערות שוליים

↑  Afghanistan: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  Dupree, Nancy Hatch, An Historical Guide to Afghanistan (2nd Edition, Revised and Enlarged ed.), Afghan Tourist Organization., 1977
↑  Filipov, David, "Amid the ruins of war, Afghans tread warily", ‏10/06/2002 (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אפגניסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטבע שהוטבע בתאלקאן בזמן שלטונו של מוחמד השני מח'ווארזם (1200–1220), השליט בתקופת הפלישה של ג'ינגיס חאן.
גן השבילים המתפצלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חורחה לואיס בורחס
 שפת המקור:  ספרדית
 סוגה:  סיפור קצר
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1941
 הוצאה בעברית
 תאריך:  1976
 תרגום:  יורם ברונובסקי
 
"גן השבילים המתפצלים" (כותרת מקורית בספרדית: "El jardín de senderos que se bifurcan") הוא סיפור קצר משנת 1941 מאת הסופר, המשורר והמסאי הארגנטינאי חורחה לואיס בורחס. זוהי גם הכותרת של האסופה "גן השבילים המתפצלים" שהתפרסמה בשנת 1941. הסיפור פורסם שוב באסופה "בדיונות" בשנת 1944. זו הייתה היצירה הראשונה של בורחס שתורגמה לאנגלית ופורסמה ב"מגזין המסתורין של אלרי קווין" באוגוסט 1948. בשנת 1958 היא תורגמה שוב לאנגלית על ידי דונלד א. ייטס ופורסמה ב־Michigan Alumnus Quarterly Review באביב 1958. בשנת 1962 נכלל תרגום זה בספר "מבוכים" (כיוונים חדשים). האסופה "גן השבילים המתפצלים" תורגמה לעברית על ידי יורם ברונובסקי ופורסה בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1976. האסופה "בדיונות", שהסיפור פורסם בה שנית על ידי אותו מתרגם, עם שינויים קלים, יצאה לאור באותה הוצאה בשנת 1998.
נאמר על נושא הסיפור שהוא מבשר את פרשנות העולמות המרובים של מכניקת הקוונטים. ייתכן שהוא נוצר בהשראת עבודתו של הפילוסוף וסופר המדע הבדיוני אולף סטייפלדון.
החזון של בורחס לגבי "התפצלות שבילים" צוטט כמקור השראה על ידי חוקרי ניו מדיה רבים, במיוחד בתחום של ספרות היפרטקסט. סיפורים אחרים של בורחס החוקרים את הרעיון של אינסוף טקסטים כוללים את "ספריית בבל" ואת "ספר החול".
תקציר העלילה

המספר פותח את הסיפור בכך שהוא מציין כי חל עיכוב בהתקפה הבריטית על קו סר-מונטאובן במהלך מלחמת העולם הראשונה, וקובע כי ההצהרה החתומה של הפרופסור הסיני יו-צון מאפשרת להבין את האירועים באור חדש.
צון חי בממלכה המאוחדת במהלך המלחמה, אך פועל כמרגל עבור גרמניה הקיסרית, לא מאהבה למדינה זו, אלא מתוך רצון להוכיח למפקדו שהוא אינו נחות מבחינה גזעית. הוא גילה פיסת מידע מכריע, מיקומו של בסיס ארטילריה בריטי חדש. עם זאת, הוא גם לומד כי קצין מודיעין בריטי ממוצא אירי, ריצ'רד מאדן, הרג זה עתה חבר נוסף בטבעת הריגול שלו וודאי יתפוס אותו תוך יום. צון בונה תוכנית להעביר את המידע שיש ברשותו לגרמניה ונמלט ברכבת, רגע לפני שמאדן לוכד אותו.
צון מגיע לכפר אשגרוב כדי לחפש אדם בשם סטיבן אלברט. כשהוא חושב על מבוכים בעודו הולך לביתו של אלברט, הוא נזכר באחד מאבות אבותיו, מושל פרובינציאלי בשם צוי פן. צוי פן פרש משירות המדינה כדי לכתוב "רומן רב-אוכלוסים עוד יותר מ'הונג לו-מנג' (חלום החדר האדום), וכדי להקים מבוך שבו יאבדו את דרכם כל בני-האדם". עם זאת, הוא ככל הנראה נרצח לפני שהספיק להשלים אף אחת מהמשימות. הוא הותיר רק טיוטות מבולבלות של הרומן, והמבוך לא התגלה מעולם.
כשהגיע לביתו של אלברט, צון נדהם לגלות שאלברט הוא סינולוג שלומד בעצמו את הרומן הכאוטי של צוי פן. אלברט, בעצמו נרגש לפגוש צאצא של צוי פן, מסביר כי הוא מאמין שהרומן והמבוך של צוי פן לא היו פרויקטים נפרדים, אלא שני תיאורים לפרויקט אחד. אלברט מצא מכתב מאת צוי פן שכלל את ההצהרה, "לעתידים השונים (לא לכולם) מוריש אני את גני, גן השבילים המתפצלים". בפרשנותו של אלברט, נתיבים מתפצלים אלה מייצגים את העתידים האפשריים השונים שיכולים היו לנבוע מכל אירוע ברומן. במקום לבחור תוצאה אחת לכל אירוע, צוי פן מתאר את התוצאות האפשריות השונות בפרקים נפרדים. הטיוטות המרובות לכאורה של הפרקים השונים ברומן הן למעשה יצירה אחת, שבה מתוארים העתידים המתפצלים ללא סוף. הרומן הוא אפוא "חידה עצומה, או משל, שהנושא שלה הוא זמן".
מוצף רגשות, צון קובע כי על ידי פענוח יצירת המופת של אבי סבו, אלברט ודאי זכה להכרת תודתו בכל אחד מהעתידים האפשריים. אלברט עונה בחיוך שיש לפחות ציר זמן אחד שבו צון הוא אויבו.
ברגע זה רואה צון את מאדן רץ בגינה לעבר הבית. הוא מבקש מאלברט להסתובב באמתלה כלשהי ויורה בו אנושות בגבו. מאדו מגיע ותופס אותו. בזמן שצון ממתין לתלייה בתאו, הוא מסביר שהוא העביר בהצלחה את המסר שהתותחנים הבריטים נמצאים בעיירה אלברט על ידי הריגת אדם בשם זה, ושמפקדו הגרמני הבין את המסר כשקרא על הרצח בעיתונים. עם זאת, צון מציין שהמפקד "אינו יודע (איש לא יוכל לדעת) את חרטתי האינסופית, את ליאותי".
בתרבות המודרנית

בסטטיסטיקה, "הכשל של גן השבילים המתפצלים" מתייחס לאופן שבו קבלת סדרה של החלטות לאורך עץ החלטות גדול עלולה להוביל לשיעור חיובי שגוי גבוה יותר בניסוי. מושג זה, על שם הסטטיסטיקאי אנדרו גלמן, מתייחס ל"גן השבילים המתפצלים" כדי לתאר כיצד מדענים יכולים לגלות תגליות שווא כאשר הם אינם מציינים מראש תוכנית לניתוח נתונים ובמקום זאת בוחרים "ניתוח אחד עבור הנתונים המסוימים שראו".
בשנת 1987, סטיוארט מולתרופ יצר גרסה היפרטקסטואלית של "גן השבילים המתפצלים" שכותרתה "גן הניצחון".
נמתחו קווים מקבילים בין המושגים בסיפור לבין פרשנות העולמות המרובים בפיזיקה מאת ברייס דוויט בהקדמה שלו ל"פרשנות העולמות המרובים של מכניקת הקוונטים".
הרומן "בית העלים" של מארק ז' דניאלבסקי הושפע רבות מרבים מסיפוריו הקצרים של בורחס, והדמות זמפאנו דומה במקצת לבורחס עצמו (העיוורון שלו, האובססיה שלו לאינסוף, הכתיבה המופתית שלו שנראית חוזרת על עצמה אבל לעולם לא באותו אופן...). "גן השבילים המתפצלים" מוזכר במיוחד בהערת שוליים מס' 167 ברומן.
משחק הירי בגוף ראשון Ultrakill שואב את כותרת אחת הרמות מסיפורו של בורחס. "גן השבילים המתפצלים" במשחק מכיל פרשנות מילולית יותר לכותרת, כאשר השחקן מנווט במבנה של מבוך הממוקם בסביבה שהיא פרשנות בסגנון מדע בדיוני על "התופת" מתוך הקומדיה האלוהית של דנטה.
הערות שוליים

↑  חורחה לואיס בורחס, תרגום: יורם ברונובסקי, גן השבילים המתפצלים, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1976
↑  חורחה לואיס בורחס, תרגום: יורם ברונובסקי, בדיונות, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998
1 2  Moran, Dominic (2012). "Borges and the Multiverse: Some Further Thoughts". Bulletin of Spanish Studies. 89 (6): 925–942. doi:10.1080/14753820.2012.712326. ISSN 1475-3820.
1 2  The Many World Interpretation of Quantum Mechanics, N. Graham and B. DeWitt eds., Princeton University Press: Princeton, 1973. "UCIspace @ the Libraries - "The Theory of the Universal Wave Function," long thesis as published, 1973". אורכב מ-המקור ב-2013-08-25. נבדק ב-2013-08-25.
↑  Moulthrop, Stuart (1991). "Reading From the Map: Metonymy and Metaphor in the Fiction of 'Forking Paths'".  In Delany, Paul; Landow, George P. (eds.). Hypermedia and Literary Studies. Cambridge, Massachusetts and London, England: The MIT Press. ISBN 9780585354446.
↑  חורחה לואיס בורחס, בדיונות, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 71-78
↑  חורחה לואיס בורחס, תרגום: יוסף שריג, ספר החול, ירושלים: כתר, 1982
↑  חורחה לואיס בורחס, בדיונות, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 82
↑  חורחה לואיס בורחס, בדיונות, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 85
↑  Borges, Jorge Luis (1964). Labyrinths. תורגם ע"י Yates, Donald A. p. 27.
↑  חורחה לואיס בורחס, בדיונות, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 89
↑  Gelman, Andrew. "Garden of Forking Paths and p-Hacking" (PDF).
↑  The garden of forking paths: Why multiple comparisons can be a problem, even when there is no “fishing expedition” or “p-hacking” and the research hypothesis was posited ahead of time, Andrew Gelman and Eric Loken http://www.stat.columbia.edu/~gelman/research/unpublished/p_hacking.pdf
↑  "Eastgate: Victory Garden". www.eastgate.com.
↑  Biographical Sketch of Hugh Everett, III, Eugene Shikhovtsev http://space.mit.edu/home/tegmark/everett/everett.html
↑  Borges: Influence and References: Mark Z. Danielewski. Retrieved March 15, 2007. Archived 2014-10-15 at the Wayback Machine
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010863141205171
גשר ארבעת האריות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר תלוי, גשר להולכי רגל 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1826
 תאריך פתיחה רשמי:  1826 
 אדריכל:  Wilhelm von Traitteur 
 מידות
 אורך:  27.8 מ' 
 
 קואורדינטות:  59°55′37″N 30°18′05″E﻿ / ﻿59.926944444444°N 30.301388888889°E﻿ / 59.926944444444; 30.301388888889
 he
 
גשר ארבעת האריות (ברוסית: Львиный мост, Мост о четырех львах) הוא גשר להולכי רגל שאורכו 28 מטרים. הוא נמצא מעל תעלת גריבוידוב שבסנקט פטרבורג שברוסיה, ומחבר את רחוב לויניי דרייב (L'vinyi Drive) לרחוב מלאיה פודיקסקאיה (Malaya Podyacheskaya).
בפינותיו של הגשר ממוקמים ארבעה פסלי אריות העשויים מברזל יצוק, זאת הסיבה לשם הגשר. הגשר, שנתלה באמצעות כבלים היוצאים מתוך פיות האריות, נבנה בשנת 1825 על פי תכנון של שני בוני גשרים, שהיו ידועים באותה תקופה, וילהלם וון טרייטור ובזיל כריסטיאנוביץ.
הגשר שוחזר מספר פעמים בהיסטוריה, הפעם האחרונה שהוא שוחזר הייתה בשנת 2018.
הערות שוליים

↑  Lions Bridge, St. Petersburg, Russia, www.saint-petersburg.com
↑  Чугунных львов с канала Грибоедова отреставрировали
בית הקברות היהודי בווסטהאם

|  פרטי בית הקברות |
| --- | --- |
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1856 
 
 קואורדינטות:  51°33′12″N 0°00′50″E﻿ / ﻿51.5532°N 0.0138°E﻿ / 51.5532; 0.0138
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית הקברות היהודי בווסטהאם(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית הקברות היהודי בווסטהאם(למפת רובע ניוהאם רגילה) בית הקברות היהודי בווסטהאם(למפת רובע ניוהאם מוגדלת) בית הקברות היהודי בווסטהאם he
 
בית הקברות היהודי בווסטהאם (באנגלית: West Ham Jewish Cemetery) הוא בית קברות יהודי בווסטהאם ברובע ניוהאם שבלונדון, אנגליה. הוא הוקם בשנת 1856 על ידי קהילת "בית הכנסת החדש" בשכונת סנט הלן, עד מהרה הצטרף אליו קהילת בית הכנסת הגדול בדוקס פלייס, שתיהן קהילות יהודיות במזרח לונדון. הוא סגור לקבורות חדשות מאז 2002.
בית קברות נשלט ויזואלית על ידי מאוזוליאום רוטשילד המרשים וישנם מספר אנשים בולטים הקבורים בו. חלק אחד מכיל קברים שהועברו למקום קבורה זה, מאתר הקבורה לשעבר הוקסטון של בית הכנסת המברו, כאשר האתר הזה עבר שיפוץ עירוני. המצבה הקריאה הקדומה ביותר בחלק זה היא משנת 1794.
מאוזוליאום רוטשילד

מאוזוליאום רוטשילד הוא מאוזוליאום עגול, בעל כיפה, שנבנה בשנת 1866 על ידי פרדיננד ג'יימס פון רוטשילד עבור אשתו המנוחה אוולינה דה רוטשילד שמתה בלידה בגיל 27. האדריכל היה מתיו דיגבי וויאט. הוא מעוצב משיש בסגנון נאו-רנסאנס.
אנשים נודעים הקבורים במקום

אוולינה דה רוטשילד (1839–1866), אשת חברה
פרדיננד ג'יימס פון רוטשילד (1839–1898)
סר דייוויד סלומונס (1797–1873), דמות מובילה במאבק במאה ה-19 לאמנצפציה ליהודי בריטניה. הוא היה השריף היהודי הראשון של הסיטי של לונדון ולורד ראש העיר של לונדון.
פיליפ סלומונס (1796–1867), איש כספים ושריף גבוה של סאסקס.
קברי מלחמה

בבית הקברות יש חמישה קברי מלחמה משירות חבר העמים, ארבעה ממלחמת העולם הראשונה ואחד ממלחמת העולם השנייה. כאן קבורים גם חייל גרמני (שבוי) ושני אסירים גרמנים שנאסרו במלחמת העולם השנייה.
ראו גם

בית הקברות היהודי בווילסדן
ק"ק כנסת ישראל
הערות שוליים

1 2  Louis Jebb, Defaced, the Rothschild mausoleum that has stood for 140 years | The Independent, The Independent, ‏16 ביוני 2005
↑  West Ham Jewish Cemetery, The Commonwealth War Graves Commission
ויוורואידה

| ויוורואידה |
| --- | --- |
 עם כיוון שעון מלמעלה משמאל זבד אפריקאי, פוסה, צבוע נקוד ונמייה הודית אפורה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
אינפרא־סדרה:: ויוורואידה
שם מדעי
 Viverroidea ‏גריי, 1821

ויוורואידה (שם מדעי: Viverroidea) היא אינפרא-סדרה מסדרת הטורפים ותת-סדרת דמויי חתול, הכוללת ארבע משפחות קיימות הקרובות לגחניים ובעלות קירבה רחוקה יותר לחתוליים, לליסטנגים אסייתיים ולנימרווידיים הנכחדים. הם חיים בטבע באפריקה, מדגסקר ובדרום ודרום-מזרח אסיה כשהמין גחן מצוי חי בקצה אירופה.
מינים אלה קטנים בהרבה משאר בני הקבוצה והם בעלי מבנה המתאים לטיפוס עצים. בניגוד לחתולים הם אינם בעלי טפרים נשלפים, אך בעלי קרסוליים חזקים וכפות רגליים רחבות, מזכירים מעט כפות של דובים או של ראקונים. הגדולים מבני הקבוצה הם הצבועיים שמבנם חסון יחסית ובעל דמיון מסוים לכלבים. שאר המינים רזים ומוארכים, מבנה המתאים לתאוצה בין הענפים אחרי טרף.
הקבוצה כוללת 2 קבוצות עיקריות: הגחניים שהם בעלי מאפיינים של חתולים ועל-משפחת ההרפסטואידה, הקרובה יותר לנמיות ולטורפי מדגסקר.
מיון

משפחה גחניים (Viverridae)
על-משפחה הרפסטואידה (Herpestoidea)
קבוצה Hyaenidae
משפחה לופוקייניים (Lophocyonidae) - נכחדה
משפחה צבועיים (Hyaenidae)
משפחה פרקרוקוטיים (Percrocutidae) - נכחדה
קבוצה Herpestidae
משפחה נמייתיים (Herpestidae)
משפחה טורפי מדגסקר (Eupleridae)
חלק מהחוקרים משייכים הנה גם מינים מהמשפחה האפשרית סטנופלסיקטיים שנכחדה, אך קיימת עליה מחלוקת מדעית.
פרס בוני ציון

| --- | --- |

סמליל פרס בוני ציון
 תיאור:  מוענק במטרה להוקיר את הישגיהם של עולים ממדינות דוברות אנגלית ולהביא לידי הציבור את תרומתם יוצאת הדופן למדינת ישראל.
 מדינה:  ישראל
 הגוף המעניק:  ארגון נפש בנפש
 תקופת הפרס:  2013–הווה (כ־12 שנים)
 www.boneizion.org.il
פרס בוני ציון של ארגון נפש בנפש ע"ש סילבן אדמס מוענק במטרה להוקיר את הישגיהם של עולים ממדינות דוברות אנגלית ולהביא לידי הציבור את תרומתם יוצאת הדופן למדינת ישראל. הפרס הוקם בשנת 2013 והוא מוענק בכל אחת מהקטגוריות הבאות: תרבות אומנות וספורט, מנהיגות צעירה, מדע ורפואה, הסברה, יזמות עסקית וטכנולוגיה, חינוך, פעילות התנדבותית, מפעל חיים.
מקבלי הפרס

| שנה | תרבות אומנות וספורט | מנהיגות צעירה | מדע ורפואה | הסברה | יזמות עסקית וטכנולוגיה | חינוך | פעילות התנדבותית | מפעל חיים | השפעה גלובלית | אות הוקרה מיוחד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | יעקב קירשן | סגן נירה לי | פרופ’ ג’פרי הוסדורף |  | יוסף אברמוביץ | הרבנית מלכה בינה | יוסף גיטלר | פרופ’ שמעון גליק |  |  |
| 2015 | אשר וייל | סמ"ר ד"ר אסף שטיין | פרופ' צ'רלס ספרונג |  | ג'ון מדבד | חנה רייפמן צוויטר | הרב ד"ר שאול (סת') פרבר | טל ברודי |  |  |
| 2016 | אסטל פרידמן | סמ"ר (במיל') סהר אלבז | פרופ' חיים סידר |  | סקוט טובין | ברברה לוין | ד"ר רחל לבמור | משה ארנס |  |  |
| 2017 | יורם רענן | סקוט ניס, סרן ליבי וייס | פרופסור בן קורן | פרופסור ג'רלד שטיינברג |  | הרב חיים ברובנדר | בת' שטיינברג | פרופסור אליס שלוי, פרופסור אליעזר דוד יפה |  |  |
| 2018 | לינדה שטרייט | רס"ן קרן הג'יוף | פרופ' מרשה ג'אויט | ארסן אוסטרובסקי |  |  | הרב ד"ר שלמה ריסקין | קלמן סמואלס | מוריס קאהן |  |
| 2019 | דני חכים | מרים בלין | ד"ר אורה פלטיאל | מייקל דיקסון |  | ד”ר בוורלי גריבץ | עו”ס לאה אברמוביץ | הרולד “סמוקי” סימון |  |  |
| 2020 | דייוויד בלאט | זו פלמנבאום | פרופ’ דבורה רונד |  |  | ראובן (בוב) אש | דבי גרוס | אברהם אינפלד | דורי גולד |  |
| 2021 | ג'וזי כץ | מיכל ברמן | ד"ר יונתן ריק |  |  | פרופ' דניאל חיימוביץ | דוד מרקו | הרב ד"ר דניאל טרופר | מיכה אודנהיימר |  |
| 2022 | פרופ’ הרי בן ציון ברנד | אשר פרדמן | פרופ’ ארטור אידלמן |  |  | הרב פרופ׳ דוד גולינקין | פמלה ואבא קליימן | נעמי צור | פרופ’ מוריס הרטשטיין |  |
| 2023 | פיטר קורץ | אמילי שריידר | פרופ' כרמי צ. מרגלית |  |  | סאלי רידמן | שרי מנדס | ד"ר יחזקאל קן | סא"ל (במיל') דני גרוסמן |  |
| 2024 |  |  | ד"ר דברה גרשוב-ווסט | פלר חסן-נחום |  |  | פיליס חיימוביץ |  | אילון לוי | נתן שרנסקי |
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי של פרס בוני ציון, אוחזר 4 במאי 2018
↑  יורי ילון, ואלו הזוכים בפרס "בוני ציון" לשנת 2017, באתר ישראל היום, 16 במאי 2017, אוחזר 4 במאי 2018
↑  פרס "בוני ציון" הוענק בכנסת, באתר ynet, 23 במאי 2016, אוחזר 4 במאי 2018
↑  יורי ילון, ואלו הזוכים בפרס "בוני ציון" לשנת 2017, באתר ישראל היום
|  פרסים ישראליים  |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | פרס ישראל • פרס משרד החינוך והתרבות • פרס וולף • פרס א.מ.ת. • פרס דן דוד • פרס רוטשילד • פרס ירושלים • פרס בראשית • פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים |  |
| ציונות | פרס בגין • פרס בוני ציון • פרס יגאל אלון • פרס הרצל (הרצליה) • פרס בן-גוריון • פרס היצירה בתחום הציונות • פרס מוסקוביץ' לציונות • פרס ירושלים (ערוץ 7) • פרס שומר ציון |  |
| טכנולוגיה | פרס ביטחון ישראל • פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות • פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט |  |
| מדעים מדויקים | פרס אברבנאל  • פרס ארדש • פרס הארווי • פרס לויצקי • פרס נסיהו • פרס קריל |  |
| מוזיקה | פרס אקו"ם • פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים • פרס עמ"י |  |
| ספרות | פרס ביאליק • פרס ברנר • פרס זאב • פרס טשרניחובסקי • פרס ספיר • פרס ברנשטיין • פרס גפן • פרס עומר • פרס רופין • פרס קוגל • פרס היצירה לסופרים עבריים • פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית |  |
| אמנות פלסטית | פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית • פרס האמן הצעיר • פרסי מוזיאון ישראל • פרסי מוזיאון תל אביב • פרס אנדי • פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר • פרס הרמן שטרוק • פרס רפפורט • פרס שיף • פרס היצירה הציונית • פרס ליאון קונסטנטינר • פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית |  |
| ספרות תורנית | פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • פרס לספרות תורנית בני ברק • פרס הרב מימון • פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית • פרס הרב בר שאול |  |
| עיתונות | פרס סוקולוב • פרס דוש לקריקטורה • פרס עיפרון הזהב |  |
| קולנוע וטלוויזיה | פרס האקדמיה לטלוויזיה • פרס אופיר • פרס גרוס למצוינות באנימציה |  |
| תרומה לחברה | אות הנשיא להתנדבות • פרס זוסמן-ג'וינט • פרס ירושלים לאחדות ישראל |  |
הקיסרית (מיני סדרה, 2022)

| --- | --- |

 סוגה:  סרט ביוגרפי, סדרת דרמה, סדרת טלוויזיה היסטורית 
 כותבים:  Katharina Eyssen, Bernd Lange, Janna Nandzik 
 בימוי:  Florian Cossen, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שחקנים:  דוורים לינגנאו (אליזבת , נסיכת בוואריה)  Alexander Finkenwirth (אלכסנדר פון באך)  Wiebke Puls (Princess Sophie Esterházy of Liechtenstein)  Hanna Hilsdorf  Leopold Hornung (Count Karl Ferdinand von Buol)  Patrick Rapold (פרנץ ליסט)  Eric Bouwer  יורדיס טריבל (לודוביקה, נסיכת בוואריה)  Johannes Nussbaum (מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו)  סבניה ג'ונג  פיליפ פרואסאן (פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה)  Rauand Taleb  Vladimir Korneev (אלכסנדר השני)  בפסקה זו 5 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 ארץ מקור:  גרמניה 
 שפות:  גרמנית 
 מקום התרחשות:  וינה, ממלכת לומברדיה-ונציה, ממלכת בוואריה 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-50 של המאה ה-19 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  12 
 הפקה
 מפיק:  Jochen Laube 
 אתר צילומים:  וינה, בוואריה 
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  29 בספטמבר 2022 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הקיסרית (באנגלית: The Empress) היא מיני-סדרה מסוגת דרמה תקופתית מבית היוצר של נטפליקס בשפה הגרמנית. העלילה מתארת את אהבתם המשכרת של אליזבת ("סיסי") ושל פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, משבשת לחלוטין את מבנה הכוח של משפחת המלוכה בית הבסבורג. אליזבת הנסיכה מתאהבת בקיסר פרנץ יוזף, נישאת לו למרות המכשולים – ומעורבת בעולם של מתחים ותככים בחצר המלוכה בווינה.
בנובמבר 2024 שוחררה בנטפליקס עונתה השנייה של הסדרה, הכוללת 6 פרקים. בינואר 2025 הסדרה חודשה לעונה שלישית ואחרונה.
עלילה

כבתו של דוכס בווארי, אליזבת מעולם לא שאפה לתפקיד בחצר ההבסבורגית, והתענגה על החופש של חייה באזור הכפרי מחוץ למינכן. ובכל זאת, בקיץ 1853, סיסי נסעה עם אמה לודוביקה, נסיכת בוואריה ואחותה הגדולה הנסיכה הלנה לאתר הנופש האוסטרי באד אישל כדי להיפגש עם בן דודה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, שהמשפחה האמינה שיציע להלנה נישואין. במקום זאת, הקיסר התאהב בסיסי בת ה-15, כשהזוג התחתן באביב שלאחר מכן. למרות הדיווחים שאליזבת התאהבה בפרנץ באותה מהירות שבה התאהב בה, ההסתגלות לחצר המלכות ההבסבורגית התבררה כקשה עבורה מההתחלה.
רקע

הסדרה צולמה בווינה ובבוואריה בינואר 2022. הסדרה הוקרנה לראשונה בנטפליקס ב-29 בספטמבר 2022.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | הוזרמה לראשונה | הוזרמה לראשונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 6 | 6 | 29 בספטמבר 2022 | 29 בספטמבר 2022 |
|  | 2 | 6 | 6 | 22 בנובמבר 2024 | 22 בנובמבר 2024 |
הערות שוליים

↑  Lade Omotade (January 28, 2025). The Fate of Historical Romance Series ‘The Empress’ Has Been Decided at Netflix. Collider. Retrieved January 28, 2025
↑  Hayley Maitland, Could This German Royal Drama on Netflix Be the Next ‘The Crown’?, Vogue, ‏5 ביוני 2022
אלזה (לביאה)

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1956 
 מוות:  24 בינואר 1961 (בגיל 4) קניה 
 מין:  אריה 
 זוויג:  נקבה 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 בינואר 1961 
 
אלזה (28 בינואר 1956 – 24 בינואר 1961) הייתה לביאה שגודלה יחד עם אחיותיה "Big One" ו-"Lustica" על ידי פקח שמורות הטבע ג'ורג' אדמסון ואשתו ג'וי אדמסון לאחר שהתייתמו בגיל כמה ימים בלבד. Big One ו-Lustica נמסרו לאחר תקופה לגן החיות ברוטרדם, הולנד, ובני הזוג אדמסון גידלו את אלזה בעצמם ואימנו אותה לשרוד, עד שניתן היה לשחרר אותה לטבע.
סיפורה סופר במספר ספרים של בני הזוג אדמסון, וכן בסרטי קולנוע, בהם "לחופש נולדה" משנת 1966.
חייה

אלזה ואחיותיה התייתמו ב-1 בפברואר 1956 לאחר שג'ורג' אדמסון נאלץ להרוג את אמם כשזו תקפה אותו. מאוחר יותר הבין אדמסון שהתקיפה נעשתה בניסיון להגן על גורותיה. עקב כך, אימצו ג'ורג' ואשתו ג'וי את הגורות שהיו בנות ארבעה ימים.
אלזה גדלה במובנים רבים כמו כל חיית מחמד ביתית, אולם ג'וי אדמסון, שבה בטחה אלזה יותר מכולם, התייחסה אליה כשווה אליה עצמה ונוצרה ביניהן תקשורת מפותחת והבנה הדדית. לאחר ששתי אחיותיה נשלחו לגן חיות, הייתה ג'וי נחרצת בנחישותה להעניק לאלזה את האימון שהיא זקוקה לו כדי לחזור לצוד ולחיות בטבע. מאמציה נשאו פרי סיפור חייה המוקדמים של אלזה פורסם בספר "לחופש נולדה".
כשאלזה הייתה בת שלוש, היא הובילה את שלושת הגורים שלה לפגוש את ה"להקה" שבה גדלה - משפחת אדמסון. בני הזוג נתנו לגורים את השמות "ג'ספה" (זכר), "גופה" (זכר) ו"אלזה הקטנה" (נקבה). היא המשיכה לשמור על קשר חם ואוהב עם בני הזוג אדמסון והפגינה כלפיהם חיבה רבה.
חיי אלזה וגוריה מתוארים בספר חיים בחופש, שיצא זמן קצר לאחר מכן.
אלזה מתה בזרועותיו של ג'ון, כתוצאה מקדחת הקרצית (אנ'). היא נקברה בפארק הלאומי מרו (אנ') בקניה.
לקריאה נוספת

לחופש נולדה: סיפורה של הלביאה אלזה, הוצאת אחיאסף, 1988
ביוגרפיה של לביאה, באתר אנימלס
חתול טאבי

| --- | --- |

 מיון
 משפחה:  חתוליים
 מין:  חתול בר
חתול טאבי בעל גוון מקרל
חתול טאבי או חתול מפוספס הוא חתול בית בעל פרווה המכילה פסים, נקודות, או צורות מעגליות. חתולים אלה אינם גזע ייחודי, ולמעשה פרוותם בעלת גוון טבעי לחתולים, שמקורו ככל הנראה מאביו של חתול הבית, חתול הבר.
ניתן למצוא צורות פסים דומות בקרב גזעים רבים של חתולים, וכן בקרב חתולים בעלי גזעים מעורבים. כאשר סוגים שונים של חתולים יתרבו באופן אקראי, צאצאיהם בדרך כלל יהיו בעלי פרווה בצבע חום-אפור ובעלי עיניים ירוקות – תכונה זו הובילה את חוקרי הגנטיקה להאמין כי מדובר בפנוטיפ פראי משותף של חתול הבית. לחתולים המפוספסים ישנו בדרך כלל מעין צורת "M" על המצח שלהם.
גון הפרווה של החתולים המפוספסים איננו אחיד: צבע פרוותם יהיה לרוב אפור עם פסים שחורים, אף על פי שקיימים גם גוונים שונים של אפור-חום, חום עם פסים שחורים או צבע חום אדמדם. צבע הפרווה של החתול המפוספס קשור בדרך כלל גם לצבע עיניו: החתולים בעלי הפרווה החומה או האפורה-חומה יהיו בעלי עיניים בצבע ירוק.
לטאבי ארבע ואריאציות שונות:
טאבי מקרל – פסים אנכיים לאורך צידי הגוף, צורת האות M על המצח ונקודות שחורות בשורשי זיפי השפם. מקור שמו בפסים האנכיים שבצידי גופו של דג המקרל.
טאבי קלאסי נקרא גם טאבי מוכתם - פסים עבים יותר בצורת מערבולות.
טאבי מנוקד – פסי טאבי קטועים יוצרים דוגמה של נקודות.
טיקד טאבי – מתבטאת בצורה שונה משאר דוגמאות הטאבי והיא נפוצה ביותר בגזעים האביסיני והסומלי. הגוון הבסיסי בהיר יותר כאשר הדוגמה המפוספסת היא מינימלית ובולטת ביותר על הפנים, הרגליים והזנב. כמו כן ישנו פס בולט לאורך הגב.
ראו גם

צבעי חתולים
סיידו סו

סיידו סו (בצרפתית: Saïdou Sow; נולד ב-4 ביולי 2002 בקונאקרי שבגינאה) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת נאנט ובנבחרת גינאה.
קריירת מועדונים

סו גדל במחלקת הנוער של סנט אטיין מליגת העל הצרפתית. ב-3 באוקטובר 2020 ערך סו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 2-0 ללאנס במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2020/2021. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך סו 15 הופעות ליגה.
ב-21 באוגוסט 2021 הבקיע סו את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ליל במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית

ב-10 באוקטובר 2020 ערך סו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה, בניצחון 2-1 על נבחרת כף ורדה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת גינאה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.