stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטנלי בולדווין
ביוגרפיה > הצטרפותו לקבינט

אף על פי שהוא נכנס לפוליטיקה בגיל מבוגר יחסית, עלייתו לצמרת הייתה מהירה מאוד. בולדווין שימש בתפקידו במשרד האוצר במשותף עם סר הרדמן לוור שמונה לתפקיד ב-1916, אך אחרי 1919 נשא בולדווין ברוב מחויבויות התפקיד לבדו. במסגרת חלוקת התארים של יום הולדת המלך של 1920 הוא מונה להיות חבר במועצה המלכותית. באפריל 1921 הוא קודם לתפקיד בקבינט בתור שר המסחר.
בסוף שנת 1922 החלה להשתרר אי שביעות רצון מהמפלגה השמרנית בשל הקואליציה שהייתה לה עם דייוויד לויד ג'ורג' מהמפלגה הליברלית. בפגישה שנערכה במועדון קרלטון באוקטובר הכריז בולדווין על הסרת תמיכתו בקואליציה וגינה את לויד ג'ורג' על היותו "הכוח הדינמי" שהוביל לחורבן בכל רחבי המפה הפוליטית. המשתתפים בפגישה בחרו לעזוב את הקואליציה, בניגוד לרצונם של רוב מנהיגי המפלגה. כתוצאה ישירה מפגישה זו נאלץ בונאר לואו לחפש אחר שרים חדשים לקבינט בהנהגתו וכך הוא קידם את בולדווין לתפקיד שר האוצר. בבחירות הכלליות שהתקיימו בנובמבר 1922 שבו השמרנים לממשלה עם רוב שהשיגו בזכות עצמם.
ביוגרפיה > כהונה ראשונה כראש הממשלה (1923–1924)

כשאובחן ראש הממשלה, בונאר לואו בסרטן ממאיר, ובעקבות זאת פרש מתפקידו באופן פתאומי במאי 1923, היה הלורד קרזון, שר החוץ, למועמד המתבקש להחליפו. אולם המפלגה השמרנית ביקשה להשיל מעליה את תדמיתה האריסטוקרטית, וקרזון שהיה חבר בבית הלורדים, בעל הון עצום שירש וחבר במועצות מנהלים רבות, לא התאים לתדמית המבוקשת של המפלגה. בנוסף, קרזון היה חסר ניסיון במדיניות פנים, היה שנוא על מעמד הפועלים בגלל התנגדותו הנחרצת לברית המועצות ונודע בתכונותיו האישיות המוזרות. במיוחד יצא נגדו עיתון הדיילי הרלד. אל מולו הועלה שמו של ארתור ג'יימס בלפור, אולם הלה התנה את הסכמתו לקבל את התפקיד בכך שיורשה לו להרחיק שרים שאינם מוצאים חן בעיניו מהממשלה, וגם נחשב לזקן, ולכן עלה שמו של בולדווין כמועמד יחד עם שמו של נוויל צ'מברלין. אולם סירובו של צ'מברלין לכהן כשר בממשלת בונאר-לאו העמידה אותו בעמדת נחיתות מול בולדווין, אשר נחשב למועמד בעל הסיכוי הטוב ביותר לחסום את הלורד קרזון. המלך ג'ורג' החמישי, בעצת השרים והפקידים הבכירים, בחר בבולדווין והטיל עליו את הרכבת הממשלה.
עם התמנותו לראש הממשלה, ציינו בעיתונות את כושר הנאום שלו, החוש המדיני שלו וקצב העבודה שלו.
בתחילה בלדווין לקח על עצמו גם את תפקיד שר האוצר תוך שהוא שואף לצרף לממשלה את הליברל לשעבר רג'ינלד מק'קנה. עם כישלון מהלך זה הוא מינה את נוויל צ'מברלין לתפקיד. במדיניות החוץ, בולדווין פעל להקל על גרמניה את עול הפיצויים שהוטלו עליה. הוא טען שגרמניה נמצאת לקראת קריסה וקריסתה תזיק לאירופה הרבה יותר מהקלת עול הפיצויים. בולדוין גם הצליח להוריד את מצבת החובות של ארצו בחצי וזכה לפופולריות רבה כמי שמשרה אווירה של שלום ושגשוג.
לשמרנים היה רוב ברור בבית הנבחרים והם יכלו למשול במשך חמש שנים לפני שיערכו בחירות כלליות נוספות. אך בולדווין חש עצמו כבול למחויבותו של בונאר לואו מהבחירות הקודמות שלא יהיה שינוי במחירים ללא קיומן של בחירות נוספות. כאשר פנה בולדווין למדיניות הפרוטקציוניסטית שתישאר מדיניות המפתח של המפלגה במשך כל ימי חייו, בניגוד למדיניות הסחר החופשי שנהגה עד אז, בתקווה שהיא תסייע להוריד את האבטלה ההולכת וגוברת ותמריץ את ההתאוששות הכלכלית, החליט בולדווין לקיים בחירות מקודמות בדצמבר 1923 כדי לקבל מהציבור מנדט לשינוי. תוצאות הבחירות היו רחוקות מציפיותיו. השמרנים זכו ב-258 מושבים בפרלמנט, הלייבור ב-191 והמפלגה הליברלית שהתאחדה מחדש זכתה ב-159 מושבים. תוצאות הבחירות נתפסו בציבור כאי אמון במדיניות הפרוטקציוניסטית של בולדווין. בולדווין נותר ראש הממשלה עד לפתיחת מושב הפרלמנט בינואר 1924, שבו הובסה הממשלה בהצעת אי-אמון, שבעקבותיה הוא התפטר מתפקידו.
ביוגרפיה > מנהיג האופוזיציה (1924)

בולדווין החזיק בהצלחה את תפקיד מנהיג המפלגה למרות קולות של כמה מעמיתיו שקראו להתפטרותו. במשך עשרת החודשים הבאים כיהנה ממשלת מיעוט בלתי יציבה של הלייבור בראשותו של רמזי מקדונלד. ב-13 במרץ 1924 הובסה ממשלת הלייבור בבית הנבחרים בפעם הראשונה, אף על פי שהשמרנים החליטו להצביע עם הממשלה מאוחר יותר באותו יום כנגד הליברלים.
במהלך הדיון על הצי השמרנים התנגדו ללייבור, אך תמכו בהם ב-18 במרץ בהצבעה על קיצוץ ההוצאות על הבסיס הצבאי בסינגפור. בולדווין שיתף גם פעולה עם מקדונלד בנוגע למדיניות באירלנד כדי למנוע מנושא זה להיות מפלגתי.
ממשלת הלייבור נשאה ונתנה עם ממשלת ברית המועצות בנוגע לחתימת חוזים מסחריים כדי לתת את עקרון המדינה המועדפת ואת המעמד הדיפלומטי למשלחת המסחרית של בריטניה וההסכם היה אמור ליישב את התביעות שמלפני מהפכת אוקטובר של מחזיקי איגרות החוב ובעלי הרכוש המוחרם הבריטים, לאחר שממשלת בריטניה תבטיח מתן הלוואה לברית המועצות. בולדווין החליט להצביע נגד הממשלה בסוגיית ההסכמים עם ברית המועצות, הצבעה שהפילה את הממשלה ב-8 באוקטובר 1923.
באותו חודש התקיימו בחירות כלליות שבהם זכתה המפלגה השמרנית ברוב מוחץ של 412 מושבים אל מול 151 מושבים של הלייבור ו-40 של הליברלים. בולדווין הוביל מערכה על "אי המעשיות" של הסוציאליזם, על פרשת קמפבל (אנ'), על מכתב זינובייב (שבולדווין סבר שהוא היה אמיתי) ועל ההסכמים עם ברית המועצות. בנאום שנשא במהלך מערכת הבחירות אמר בולדווין:
"דמי רותח כאשר אני קורא על הדרך בה מר זינובייב מדבר על ראש הממשלה היום. אף על פי שפעם אחת עלתה הקריאה 'הסירו את ידיכם מרוסיה', אני סבור שהגיעה העת לומר לרוסיה, 'הסירו את ידיכם מאנגליה'"
ביוגרפיה > כהונה שנייה כראש הממשלה (1924–1929)

הקבינט החדש של בולדווין כלל כעת שותפים פוליטיים לשעבר של לויד ג'ורג'. שמרנים לשעבר מהקואליציה כמו אוסטן צ'מברלין כשר החוץ, הלורד בירקנהד כשר לענייני הודו, ארתור בלפור כלורד נשיא המועצה והליברל לשעבר וינסטון צ'רצ'יל כשר האוצר. תקופת כהונתו זו של בולדווין עמדה בסימן השביתה הכללית, משבר שהממשלה הצליחה לעמוד כנגדו, למרות ההרס שהיא גרמה ברחבי בריטניה. בולדווין ייסד את "הארגון לשמירת שירותים חיוניים" (Organisation for the Maintenance of Supplies), ארגון מתנדבים שאנשיו נמנו על המתנגדים לשביתה שמטרתו הייתה למלא את מקומם של שובתים בשירותים חיוניים.
ביוזמתו של בולדווין עמד הלורד וויר בראש ועדה ל"בחינת הבעיה הלאומית של האנרגיה החשמלית". הוועדה פרסמה את הדו"ח שלה ב-14 במאי 1925 ובו המליץ וויר על הקמתה של "מועצת החשמל המרכזית" (Central Electricity Board), מונופול ממשלתי שבחציו מומן על ידי הממשלה ובחציו על ידי מפעלים מקומיים. בולדווין קיבל את המלצותיו של וויר ואלו הפכו לחוק בסוף שנת 1926. מועצה זו הייתה סיפור הצלחה. עד 1939 התפוקה החשמלית עלתה פי ארבעה ועלויות הייצור ירדו. היקף צריכת החשמל עלה מ-750,000 צרכנים ב-1920 ל-9 מיליון ב-1938, עם גידול שנתי של 700,000 עד 800,000 (שיעור הגידול הגבוה ביותר בעולם).
אחת הרפורמות החקיקתיות של בולדווין היה פרדיגמה במפלגתו. היה זה חוק קצבאות הסיוע לאלמנות, יתומים וגמלאים של 1926 שבמסגרתו שולמה קצבה של 10 שילינג לשבוע לאלמנה עם תוספת תשלום לילדים ו-10 שילינג לשבוע לעובדים מבוטחים ולנשותיהם בגיל 65. מהלך זה העביר את השמרנים מהסתמכות היסטורית על גורמי צדקה קהילתיים (במיוחד על גופים דתיים), להנהגת מדינת הרווחה ההומניטרית שיכלה להבטיח רמת מחיה מינימלית לאלו שלא היו מסוגלים לעבוד או שנזקקו לשירותי הביטוח הלאומי. ב-1927 התקבל בולדווין בתור חבר בחברה המלכותית.
ביוגרפיה > מנהיג האופוזיציה (1929–1931)

ב-1929 שבה מפלגת הלייבור לשלטון כמפלגה הגדולה בבית הנבחרים, אף על פי שהיא זכתה בקולות בודדים מעל אלו של השמרנים. בהיותו באופוזיציה כמעט והודח בולדווין על ידי "ברוני העיתונות", הלורד רותרמיר והלורד ביברברוק, שהאשימו אותו בכך שנהנה "מעוצמת השלטון מבלי לקבל אחריות, הזכות של הזונה לכל אורך הדורות".
ההיסטוריון ג'ון רמסדן טען[דרוש מקור] שבולדווין ביצע שיפורים דרמטיים שהחזיקו מעמד גם אחריו במבנה הארגוני וביעילותה של המפלגה השמרנית. הוא הרחיב את סגל מטה המפלגה באנשים מקצוענים, גרם לנציגי המפלגה להתמקצע, גייס כספים רבים והיה חדשן בזה שהכניס לשימוש את אמצעי התקשורת ההמוניים החדשים, הרדיו והקולנוע.
ביוגרפיה > הלורד נשיא המועצה (1931–1935)

ב-1931, בשעה שהכלכלה, הן בבריטניה והן ברחבי העולם, עמדה בפתח משבר עם תחילתו של השפל הגדול, הצטרפו בולדווין והשמרנים לקואליציה עם ממשלת הלייבור בראשותו של רמזי מקדונלד. החלטה זו הובילה לגרוש מקדונלד ממפלגתו שלו ובולדווין, בתפקיד הלורד נשיא המועצה, הפך לראש הממשלה דה פקטו, כשהוא פועל כנציגו של מקדונלד שבהדרגה סבל משיטיון, עד למינויו באופן רשמי לראש הממשלה ב-1935.
הישג מרכזי וחשוב מאוד שהושג באותה תקופה היה חוק וסטמינסטר, שהעניק ממשל עצמי מלא לדומיניונים קנדה, דרום אפריקה, אוסטרליה וניו זילנד והיה השלב הראשון לקראת הקמתו בסופו של דבר של חבר העמים הבריטי ולביטול המושג האימפריה הבריטית. ב-1930 נערכו משחקי חבר העמים הבריטי בפעם הראשונה בהמילטון שבקנדה.
ממשלתו של בולדווין העבירה תוך קשיים מרובים את החוק שהיווה ציון דרך, את "חוק ממשלת הודו" (Government of India Act, 1935), תוך התנגדות של וינסטון צ'רצ'יל, דוברם של האימפריאליסטים המושבעים שמילאו את שורות המפלגה השמרנית.
ביוגרפיה > כהונה שלישית כראש הממשלה (1933–1937)

עם ההתדרדרות במצב בריאותו של מקדונלד, החליפו הוא ובולדווין תפקידים ביוני 1935. בולדווין מונה לתפקיד ראש הממשלה ומקדונלד תפס את תפקידו כלורד נשיא המועצה. באוקטובר אותה שנה הכריז בולדווין על בחירות כלליות. נוויל צ'מברלין יעץ לבולדווין להפוך את החימוש מחדש לנושא המוביל של מסע הבחירות כנגד הלייבור, באומרו שאם תוכנית החימוש מחדש לא תוכרז עד לאחר הבחירות, תהייה תחושה שהממשלה הוליכה שולל את הציבור. אף על פי כן, בולדווין לא הפך את נושא החימוש מחדש לנושא המוביל של מסע הבחירות. הוא אמר שהוא יתמוך בחבר הלאומים, יבצע תהליך התחדשות בכוחות המזוינים של בריטניה ויתקן ליקויים. אך הוא גם אמר: "אני נותן לכם את דברתי שלא יהיה תהליך נרחב של התחמשות מחדש". הסוגיות העיקריות במערכת הבחירות היו סוגיות השיכון, האבטלה והאזורים המיוחדים של השפל הכללי. בבחירות זכו תומכי ממשלת האחדות הלאומית ב-430 מושבים בפרלמנט (מתוכם 386 של השמרנים) והלייבור זכו ב-154 מושבים.
ביוגרפיה > פרישתו > התפטרות

באפריל 1937, עת היה כמעט בן 70, הודיע בולדווין כי בכוונתו לפרוש מראשות הממשלה. בולדווין התפטר ב-28 במאי 1937 ופינה את תפקיד ראש הממשלה לבן מפלגתו, נוויל צ'מברלין. פעולתו האחרונה כראש ממשלה הייתה להעלות את שכרו השנתי של ראש הממשלה מ-400 ליש"ט ל-600 ליש"ט ולהנהיג תשלום משכורת למנהיג האופוזיציה. הייתה זו העלאת השכר הראשונה של חברי הפרלמנט מאז הונהג ב-1911 והיא הטיבה בעיקר עם חברי הפרלמנט של הלייבור. הרולד ניקולסון כתב ביומנו "שזה נעשה עם הטעם המושלם הרגיל של בולדווין. איש לא סיים את תפקידו כך בפרץ כזה של חיבה". ב-28 במאי הוענק לבולדווין תואר אביר מסדר הבירית והוא קיבל את תואר האצולה "הרוזן בולדווין מביודלי" (Earl Baldwin of Bewdley) וב-8 ביוני התואר "ויקונט קורוודייל". ביוני 1937 נכנס בולדווין כחבר לבית הלורדים.
ביוגרפיה > פרישתו > עמדתו בנוגע למדיניות הפיוס

בולדווין תמך בהסכם מינכן וב-26 בספטמבר 1938 הוא אמר לצ'מברלין: "אם אתה יכול להבטיח את השלום, יגדפו אותך הרבה חמומי מוח, אך על דברתי אתה תבורך על ידי אירופה ועל ידי הדורות הבאים". ב-4 באוקטובר אותה שנה נשא בולדווין נאום נדיר בבית הלורדים בו הוא אמר שהוא לא היה יכול להגיע למינכן אך הוא מברך את אומץ הלב של צ'מברלין. הוא הוסיף ואמר שאחריותו של ראש הממשלה היא לא להכניס את המדינה למלחמה עד אשר הוא סמוך ובטוח שהיא מוכנה להילחם. גם אם הסיכויים למלחמה בעתיד עומדים על 95%, אנחנו עדיין נבחר בחלופה של שלום. הוא גם אמר שהוא היה מעביר את התעשייה למערך מלחמתי מחר, שכן ההתנגדות למהלך שכזה נמוגה. צ'רצ'יל אמר בנאום שנשא אז: "הוא אמר שהוא יגייס את הצבא מחר. אני סבור שזה היה טוב יותר אם הרוזן בולדווין היה אומר זאת לפני שנתיים וחצי כאשר כולם דרשו שמשרד האספקה יוקם".
שבועיים לאחר ועידת מינכן אמר בולדווין בשיחה עם הלורד הינצ'ינגברוק: "האין באפשרותנו להפנות את היטלר מזרחה? נפוליאון התמוטט כאשר הוא נלחם כנגד הרוסים. להיטלר עשוי להיות גורל דומה".
שנות הפרישה של בולדווין היו שקטות. לאחר מותו של צ'מברלין ב-1940, התפישה לגבי חלקו במדיניות הפיוס הפכה אותו לדמות בלתי אהודה במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה. לאחר רצף הכישלונות הצבאיים הבריטים ב-1940 החל בולדווין לקבל מכתבי ביקורת. בתחילה ערמומיים ולאחר מכן אלימים ופוגעניים. לאחר מכן החלו בכך העיתונים ולבסוף הוא ספג ביקורת קשה בציבור. לא הייתה לו מזכירה ולכן הוא נאלץ להתמודד עם המכתבים הבלתי נעימים שנשלחו אליו לעיתים תכופות. לאחר מכתב ביקורת מריר שנשלח אליו על ידי אזרח, כתב בולדווין: "אני יכול להבין את המרירות שלו. הוא זקוק לשעיר לעזאזל ומצא אותי".[דרוש מקור]
ביוגרפיה > פרישתו > פרשת שערי הברזל

בספטמבר 1941 קרא אויבו הוותיק של בולדווין, הלורד ביברברוק, לכל הרשויות המקומיות לסרוק את שטחיהן ולאתר גדרות ושערים מברזל ופלדה שעשויים לשמש לטובת המאמץ המלחמתי. בעלים של שערים וגדרות כאלו יכלו להגיש בקשה לפטור על בסיס ערך היסטורי או אומנותי של שערים או גדרות כאלו וצוות שמונה לכך על ידי הרשויות המקומיות היה מקבל החלטה בעניין. בולדווין הגיש בקשה לפטור מלקיחת שערי הברזל של האחוזה הכפרית שלו ואדריכל נשלח להעריך אותם. בדצמבר הגיש האדריכל את חוות דעתו שניתן להיעתר לבקשתו של בולדווין, אך בפברואר 1942 ביטל משרד האספקה את ההחלטה ופסק שעל כל השערים באחוזה להילקח לטובת המאמץ המלחמתי למעט אלו שבכניסה הראשית. במערכה תקשורתית הותקף בולדווין על כך שלא תרם את השערים מרצונו. בעל הטור ויליאם קונור ("קסנדרה") גינה את בולדווין:
"כאן הייתה הארץ בסכנה קטלנית וחצי מהאימפריה מתנדנדת ברוח, כמו דלת אסם שבורה המתנדנדת על ציר אחד. כאן אנגליה הישנה מחונקת בתכריכים, בוכה על הפלדה כדי לפלס את דרכה החוצה, וממש בלב וורסטרשייר היפה מי שהיה בעבר ראש הממשלה, מסרב לוותר על שערי אחוזתו כדי לייצר רובים להגנתנו ולהגנתו. הנה פוליטיקאי טיפש וזקן שהוליך שולל את האומה לשאננות על התחמשות מחשש להפסיד בבחירות... הנה מקדש הטפשות... הפארק הלאומי של הכישלון...
היו חששות שאם השערים לא יילקחו על ידי הרשויות המתאימות, "הם יילקחו על ידי מישהו אחר". לפיכך, לפני שנאספו שערים אחרים בסביבה, נלקחו שערי אחוזתו של בולדווין, למעט אלו שבכניסה הראשית. שניים מחבריו של ביברברוק לאחר המלחמה, טענו שהייתה זו החלטתו של ביברברוק למרות דבריו של צ'רצ'יל, "הניחו לשעריו של בולדווין". בזמן השאילתות בבית הנבחרים אמר חבר הפרלמנט מהמפלגה השמרנית, קפטן אלן גרהם: "האם החבר הנכבד מודע לכך שחיוני מאוד להשאיר את שעריו של הלורד בולדווין במקומם כדי להגן עליו מפני זעם ההמון?"
ביוגרפיה > פרישתו > תגובותיו בסוגיות ציבוריות

במהלך המלחמה התייעץ צ'רצ'יל בבולדווין רק פעם אחת. היה זה בפברואר 1943, כאשר הוא נועץ בו על הכדאיות של יציאה כנגד הנייטרליות האירית של איימון דה ואלירה, ראש ממשלת אירלנד. בולדווין ראה טיוטה של נאומו של צ'רצ'יל וייעץ לו לא לשאת אותו, וכך עשה צ'רצ'יל. כמה חודשים לאחר פגישתו עם צ'רצ'יל אמר בולדווין להרולד ניקולסון, "הלכתי לרחוב דאונינג כאדם מאושר. ברור שזה היה בין השאר בשל העובדה ששוטה זקן כמוני נהנה מההרגשה שהוא לא לגמרי מחוץ לעניינים. אך זו הייתה גם חדווה פטריוטית טהורה לראות שארצי מצאה בעת הזאת כזה מנהיג". בולדווין כתב אודות צ'רצ'יל לד. ה. ברבר: "אתה יכול לצטט אותי, הוא באמת אדם גדול, המלחמה הוציאה ממנו את המיטב. דעתו לא הוסחה ולו במעט בשל המעמד העולמי שלו. אני מתפלל שהוא יוביל אותנו לדרך הנכונה".
בשיחות פרטיות הגן בולדווין על התנהלותו בשנות השלושים:
למבקרים אין שום ראיה היסטורית. אין ברשותי מסמכים ממשלתיים ואני לא רוצה לסמוך על זכרוני. אך זכורים לי הבחירות בפולהאם, סקרי השלום, סינגפור ומלטה. האנגלים ילמדו רק על פי דוגמה. כאשר שמעתי לראשונה על היטלר, כאשר ריבנטרופ הגיע לראות אותי, סברתי שהם כולם משוגעים. אני חושב שהזמנתי לפגישה עם ריבנטרופ את רמזי (מקדונלד) ואת סימון (ג'ון סיימון, מזכיר הפנים בממשלתו של בולדווין). זכרו שבריאותו של רמזי התדרדרה בשנתיים האחרונות לחייו. דעתו התבלבלה עליו בשנתו האחרונה בבית הנבחרים. היה עלי לשאת את כל הנאומים החשובים. ברגע שהוא הלך, התכוננתי לבחירות הכלליות והשגתי רוב גדול להתחמשות מחדש. שום כוח שבעולם יכול היה לבצע התחמשות מחדש בלי עריכת בחירות כלליות אלא באמצעות גרימת פילוג גדול. סימון היה בלתי יעיל. היה עלי להנהיג את הבית, לוודא שהכול עובד יחד עם החברים הללו מהלייבור.
המקור באנגלית
The critics have no historical sense. I have no Cabinet papers by me and do not want to trust my memory. But recall the Fulham election, the Peace Ballot, Singapore, sanctions, Malta. The English will only learn by example. When I first heard of Hitler, when Ribbentrop came to see me, I thought they were all crazy. I think I brought Ramsay and Simon to meet Ribbentrop. Remember that Ramsay's health was breaking up in the last two years. He had lost his nerve in the House in the last year. I had to take all the important speeches. The moment he went I prepared for a General Election and got a bigger majority for re-armament. No power on earth could have got re-armament without a General Election except by a big split. Simon was inefficient. I had to lead the House and keep the machine together with those Labour fellows.
בדצמבר 1944 בהמלצה חמה של ידידיו, החליט בולדווין להגיב על הביקורת עליו באמצעות פרסום ביוגרפיה. הוא ביקש מההיסטוריון ג'ורג' מלקולם יאנג שיכתוב עליו ביוגרפיה. יאנג נעתר ובולדווין ביקש מצ'רצ'יל להתיר ליאנג לעיין במסמכי הקבינט מתקופת כהונתו כראש הממשלה. בולדווין כתב:
"אני האדם האחרון שילין על ביקורת הוגנת, אך כאשר רואים אור ספר אחר ספר ואני מושווה למשל לפייר לאוואל, חמתי בוערת בי. אך אני נכה ולא יכול להגיע ולבחון את המסמכים במשרד ראש הממשלה. היוכל ג. מ. יאנג להגיע בשליחותי?"
ביוגרפיה > בערוב ימיו ומותו

ביוני 1945 נפטרה לוסי, רעייתו של בולדווין. בולדווין עצמו סבל כבר באותה עת מדלקת מפרקים ונזקק למקל הליכה. באוקטובר 1947, בהופעתו הציבורית האחרונה בלונדון בטקס הסרת הלוט מפסלו של ג'ורג' החמישי, זיהה אותו ההמון והריע לו, אך באותה עת שמיעתו כבר הייתה לקויה והוא שאל: "האם הם קוראים לי בוז?" בולדווין מונה להיות נשיא אוניברסיטת קיימברידג' בשנות השלושים והוא המשיך למלא תפקיד זה עד ליומו האחרון.
סטנלי בולדווין מת בשנתו באחוזתו הכפרית אסטלי הול (Astley Hall), ליד סטורפורט על הסוורן (Stourport-on-Severn) שבמחוז ווסטרשייר ב-14 בדצמבר 1947. גופתו נשרפה ואפרו נטמן בקתדרלת ווסטרשייר.
לקריאה נוספת

Stanley Baldwin, Service of Our Lives: Last Speeches as Prime Minister, London: Hutchinson & Co., 1937
Stuart Ball, Baldwin & the Conservative Party: The Crisis of 1929-1931, Yale University Press, 1988, ISBN 0300039611
Reginald Bassett, Telling the truth to the people: the myth of the Baldwin 'confession', Cambridge Journal II, 1948, עמ' 84–95
Maurice Cowling, The Impact of Labour. 1920–1924. The Beginnings of Modern British Politics, Cambridge University Press, 1971
H. Montgomery Hyde, Baldwin: The Unexpected Prime Minister, HarperCollins Distribution Services, 1973, ISBN 0246640936
B. J. C. McKercher, Second Baldwin Government & the United States, 1924-1929: Attitudes & Diplomacy, Cambridge University Press, 1984, ISBN 0521258022
הערות שוליים

↑  "Unthinkable? Historically accurate films". The Guardian. UK. 29 January 2011.
↑  Vintage photo of A study of Mr. Stanley Baldwin leader of the National Conservat
↑  Paul Strangio; et al. (2013). Understanding Prime-Ministerial Performance: Comparative Perspectives. Oxford UP. pp. 224, 226. ISBN 978-0-19-966642-3.
↑  George, Robert Lloyd, A Modern Plutarch: Comparisons of the Greatest Western Thinkers. The Overlook Press., October 2016, page 169
↑  סטיוארט כהן, היסטוריה דיפלומטית של המאה ה-20: כרך 2, הוצאת הספרים של האוניברסיטה הפתוחה, 1997, עמ' 57
↑  שנויים בממשלה האנגלית, הצפירה, 3 באפריל 1921
↑  התפטרות ה' בונר לאו, דואר היום, 22 במאי 1923
↑  בונר-לאו יגיש את התפטרותו הערב, דואר היום, 22 במאי 1923
↑  לקראת הוזרה החדשה, דואר היום, 23 במאי 1923
↑  המשבר לא נפתר עדיין, דואר היום, 24 במאי 1923
↑  פתיחת המורשון האנגלי, דואר היום, 30 במאי 1923
↑  בולדוין במורשון, דואר היום, 13 ביולי 1923
אמריקה תתערב בענייני אירופה, דואר היום, 26 באוקטובר 1923
צרפת והצעתו של ה' בולדוין, דואר היום, 29 באוקטובר 1923
↑  הפתעה מדינית באנגליה, דואר היום, 1 באוגוסט 1923
↑  Anne Perkins, Baldwin, Haus Publishing, 2006, page 46
↑  Leader's speech, Birmingham 1933, Stanley Baldwin (Conservative), Location: Birmingham, British Political Speech
↑  Herman Kahn, On Thermonuclear War, Transaction Publishers, 2011. Page 392
↑  Oswald Mosley, My Life – Oswald Mosley, Black House Publishing Ltd, 2012, page 402
↑  Jonathan Rose, The Literary Churchill: Author, Reader, Actor, Yale University Press, 2014. Page 428
1 2  Nigel Knight, Churchill the Greatest Briton Unmasked, 2012, page 57
↑  Harold Nicolson, Diaries and Letters. 1930–1939 (London: Collins, 1966), pp. 285–286.
↑  Harold Nicolson, Diaries and Letters. 1930–1939 (London: Collins, 1966), page 286.
↑  בלדוין מדבר גלויות על התפטרותו, דבר, 11 באפריל 1937
↑  טים בוברי, תרגום: כרמית גיא, לפייס את היטלר: צ'מברליין, צ'רצ'יל והדרך אל המלחמה, עם עובד, 2023, עמ' 129, מסת"ב 978-965-13-2964-7
↑  הממשלה החדשה של צ'מברליין, דבר, 30 במאי 1937
↑  The London Gazette: no. 34403. p. 3508. 1 June 1937. Retrieved 7 September 2015.
↑  The London Gazette: no. 34405. p. 3663. 8 June 1937. Retrieved 1 May 2011.
↑  באלדוין וסמואל נכנסו לבית הלורדים, דבר, 10 ביוני 1937
↑  The Dirty Thirties – the travelling historian
↑  בולדווין מת, הַבֹּקֶר, 15 בדצמבר 1947
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258017705171  PLWABN: 9810646594905606  BIBSYS: 90871887  BnF: cb125602781 (data)  GND: 118652117  ICCU: SBLV275512  ISNI: 0000 0001 1080 4983  LCCN: n50017584  NDL: 00620316  NKC: jn19981000191  NLA: 35012701  NLG: 244197  NTA: 070210918  SELIBR: 38409  SNAC: w6000n4g  SUDOC: 034899286  Trove: 789598  VIAF: 107029118   WorldCat (עם VIAF): 107029118 
בולדווין עם בתו, 1923
בולדווין (מימין) יחד עם ויליאם ליון מקנזי קינג, ראש ממשלת קנדה בוועידת האימפריה, אוקטובר 1923
קברם של בולדווין ושל רעייתו לוסי בקתדרלת ווסטרשייר
אנדרטה לזכרו של בולדווין ליד אחוזתו הכפרי, אסטלי הול
יופורי

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  צדק
 תאריך גילוי:  2001
 מגלה:  סקוט שפרד, דייוויד ג'וויט, ג'אן קליינה 
 על שם:  Euporie 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  19,088,000 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.1432
 זמן הקפה:  538.780 ימים
 מהירות מסלולית
  ‑ ממוצעת:  2.54 ק"מ/שנייה
 נטיית מסלול:  145°
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  4 ק"מ
 מסה:  ‎1×1013‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  2.6 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04
 בהירות נראית:  23.1
 טמפרטורה ממוצעת:  124 קלווין
 
יופורי (נקרא גם Jupiter XXXIV) הוא ירח של כוכב הלכת צדק.
יופורי התגלה בשנת 2001 על ידי אסטרונומים מאוניברסיטת הוואי בהדרכת סקוט שפרד וקוטלג בשם S/2001 J 10.
קוטרו של יופורי הוא שני קילומטרים והוא מקיף את צדק במרחק של 19,088,000 ק"מ ובזמן הקפה של 538.780 יממות.
בשנת 2003, S/2001 J 10 קיבל את שמו יופורי על שם בתו של זאוס מהמיתולוגיה היוונית.
יופורי משתייך לקבוצת הירחים אננקה, הקרויה על שם הירח אננקה. ירחיה של הקבוצה מקיפים את צדק במרחק של 19.3 עד 22.7 מיליון קילומטרים.
| 95 ירחי צדק |
| --- | --- | --- |
| הירחים הפנימיים | מטיס • אדרסטאה • אמלתאה • תבה |  |
| הירחים הגליליאניים | איו • אירופה • גנימד • קליסטו |  |
| קבוצת תמיסטו | תמיסטו |  |
| קבוצת הימליה | לדה • הימליה • ארסה  • פאנדיה  • ליסיתאה • אלרה • דיה • S/2018 J 2 • S/2011 J 3 |  |
| קבוצת קארפו | קארפו • S/2018 J 4 |  |
| ולטודו | ולטודו |  |
| קבוצת אננקה (עיקריים) | יואנתה • יוקסטה • פרקסידייק • הרפלייקה • תיאונה • אננקה |  |
| קבוצת אננקה (שוליים) | יופורי • יופמה‏ • Jupiter LII • Jupiter LV • תלקסינואי • הליקה • אורתוסאי • S/2003 J 16 • נימה • הרמיפה •  Jupiter LIV‏ • Jupiter LXVIII‏ • Jupiter LXIV • Jupiter LXX • S/2021 J 3 • S/2021 J 2 • S/2022 J 3 S/2021 J 3 • |  |
| קבוצת קארמה | הרס • אייטנה • קאלה  • טייגטה • Jupiter LXI • קלדינה • S/2003 J 10 • ארינומה • קליקורה • קליקה • קארמה • פסיתאי • יוקלדה  • ארקה • איסונואי • ‏S/2003 J 9‏ • אירנה •‏ Jupiter LXVI • Jupiter LXIX •‏ Jupiter LXIII • ‏Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • Jupiter LI‏ • Jupiter LXXII‏ • S/2003 J 24‏ • S/2016 J 3 • S/2018 J 3 • S/2021 J 4 • S/2021 J 5 • S/2021 J 6 • S/2022 J 1 • S/2022 J 2 |  |
| קבוצת פסיפאה | S/2003 J 23 • אאוידה • קלירואי • יורידמה • Jupiter LVI‏ • קורה • סילנה • S/2003 J 4 • ‏Jupiter LIX • פסיפאה • הגמונה • סינופה • ספונדה • אוטונואה • מגאקליטה ‏• Jupiter LXVII • פילופרוסינה • ‏Jupiter LIX • S/2016 J 4 |  |
| מסלול חיצוני | S/2003 J 2 |  |
אייריס 7

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 סיווג ספקטרלי:  אסטרואיד טיפוס-S 
 קטגוריה:  חגורת האסטרואידים 
 תאריך גילוי:  13 באוגוסט 1847 
 מגלה:  ג'ון ראסל הינד 
 על שם:  איריס 
 מקום גילוי:  Bishop Observatory 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  2.386045154047669±0.0000000010823 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.22985796284211 
 זמן הקפה:  1,346.221164559188±0.00000091594 יממה
 נטיית מסלול:  5.527±0.001 מעלה, 5.519478913965425±0.00000059141 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  199.83 קילומטר
 מסה:  17,900,000,000,000,000,000 קילוגרם
 צפיפות ממוצעת:  3.18 גרם/סמ"ק
 תאוצת הכובד בקו המשווה:  0.12 מטר לשנייה בריבוע
 זמן סיבוב עצמי:  7.139 שעה
 אלבדו:  0.277 
 בהירות מוחלטת:  5.64 
 
אסטרואיד אייריס 7 הוא אסטרואיד גדול בחגורת האסטרואידים המקיף את השמש בין מאדים לצדק. הוא האובייקט הרביעי הבהיר ביותר מתוך האסטרואידים בחגורה המרכזית.
אייריס מסווג כאסטרואיד מסוג S, כלומר קבוצת אסטרואידים המורכבים ממינרלים ותחמוצת סיליקון ובעלי הרכב סלעי. כ-17 אחוז מהאסטרואידים משתייכים לסוג זה. זמן הקפתו סביב השמש הוא 3.69 שנים בקוטר של כ-200 ק"מ.
גילוי ושמו

אייריס מספר 7 התגלה ב-13 באוגוסט 1847 בלונדון על ידי האסטרונום הבריטי ג'ון ראסל הינד. מנהל החברה המלכותית האסטרונומית, אשר גם מצא בין השנים 1847- 1854 סך הכל עשרה כוכבים קטנטנים. שמו של האסטרואיד ניתן לו על שמה של איריס אלת הקשת בענן במיתולוגיה היוונית, אשר שימשה גם כשליחת האלים.
מאפיינים > גאולוגיה

איריס הוא אסטרואיד מסוג S. על פני השטח שלו ניתן להבחין בהבדלים אולבודיים, הבדלים הנוגעים למידת ההחזריות של קרינה מהאסטרואיד. בסך הכל השטח הוא בהיר מאוד והוא ככל המשוער מורכב מתערובת ברזל, ניקל, מתכות ומגנזיום, ברזל סיליקטים. הדינמיקה הפלנטרית גם מצביעה על כך שהוא צריך להיות מקור משמעותי של מטאוריטים. בין אסטרואידים מסוג S איריס מדורג במקום החמישי בקוטר ממוצע אחרי יונו, ג'ונו, אמפיטריט והרקולינה.