stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרקוביץ

| --- | --- |
סמל קרקוביץסמל קרקוביץ

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז לבוב מחוז לבוב
 גובה:  209 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,154 (2022)
 קואורדינטות:  49°57′30″N 23°09′26″E﻿ / ﻿49.958333333333°N 23.157222222222°E﻿ / 49.958333333333; 23.157222222222 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקרקוביץ(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםקרקוביץ(למפת מחוז לבוב רגילה) לבוב צ'רבונוהראד דרוהוביץ' סטרי בוריסלב סמביר זלוטשוב ברודי ז'ובקבה ווהלין רובנו טרנופול איוואנו-פרנקיבסק זקרפטיה פוליןקרקוביץ(למפת מחוז לבוב מוגדלת) לבוב צ'רבונוהראד דרוהוביץ' סטרי בוריסלב סמביר זלוטשוב ברודי ז'ובקבה ווהלין רובנו טרנופול איוואנו-פרנקיבסק זקרפטיה פוליןקרקוביץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קרקוביץ (באוקראינית: Краковець; בפולנית: Krakowiec) היא עיירה קטנה במחוז לביב במערב אוקראינה. היא שוכנת על גבול פולין–אוקראינה, בערך בחצי הדרך שבין לבוב לקרקוב. בתחומיה נמצא מעבר הגבול קרקוביץ. אוכלוסיית העיירה נאמדת ב־1,154 תושבים ותושבות (נכון לשנת 2022).
קרום דמוי לימפה תת-עכבישי

קרום תת-עכבישי דמוי-לימפה (באנגלית: Subarachnoidal LYmphatic-like Membrane; בראשי תיבות: SLYM) הוא מבנה אנטומי במוח שהוצע בשנת 2023 כשכבה הרביעית האפשרית של קרומי המוח.
ה-SLYM ממוקם בין החלל התת-עכבישי לבין הקרום העדין והוא מחלק את החלל התת-עכבישי לעליון ותחתון.
מבנה

ה-SLYM נראה כשכבה דקה של תאים ומכיל תאי חיסון משלו. ה-SLYM עשוי לעכב מולקולות גדולות, כגון פפטידים וחלבונים, הדבר מראה שאולי הוא תומך במחסום דם-מוח. הקרום אינו חדיר לכל מולקולה הגדולה מ-3,000 דלטון.
גילוי

ה-SLYM פורסם במאמר באתר Science בינואר 2023, הגילוי נעשה על ידי קבוצת מחקר מאוניברסיטאות רוצ'סטר וקופנהגן. בפברואר 2023 פורסם שחוקרים מהמדינות גרמניה, פינלנד, שווייץ, דרום קוריאה וארצות הברית חולקים על הממצאים שהתגלו רק לאחרונה. [דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  Kjeld Møllgård, Felix R. M. Beinlich, Peter Kusk, Leo M. Miyakoshi, Christine Delle, Virginia Plá, Natalie L. Hauglund, Tina Esmail, Martin K. Rasmussen, Ryszard S. Gomolka, Yuki Mori, Maiken Nedergaard, A mesothelium divides the subarachnoid space into functional compartments, Science 379, 2023-01-06, עמ' 84–88 doi: 10.1126/science.adc8810
↑  דניאל זרחין, התגלה קרום נוסף במוח, מדע גדול, בקטנה
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קרום דמוי לימפה תת-עכבישי".
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
קרקור בטן

קרקור בטן או בּוֹרְבּוׂרִיגְמוּס (ביוונית: βορβορυγμός, שם נהוג נוסף הוא בִּעְבּוּעַ או המיית מעיים) הוא קול שיוצא מהבטן, בדרך כלל בעת התעוררות של תחושת רעב. קרקור בטן נובע מתנועת גזים בקיבה, והוא מהווה חלק מפעילותה התקינה של מערכת העיכול.
המילה "קרקור" בעברית מהווה אונומטופיה, וכך גם המילה הלועזית "בורבוריגמוס" שמקורה בשפה היוונית הקדומה. בעברית, הביטוי "בטן מקרקרת" מציין תחושת רעב.
הסיבה לקרקור בטן

המזון שמגיע דרך הוושט לקיבה עובר שם תהליך של פירוק בעזרת מיצי עיכול המורכבים בעיקר מחומצת מלח. הפירוק מתבצע תוך כדי ערבול מתמיד של המזון. התעוררות תחושת הרעב מלווה במסר עצבי שמגיע למערכת העיכול מההיפותלמוס. המסר מורה למערכת העיכול להאיץ את התנועה הפריסטלטית לצורך שאיבת שאריות המזון מהקיבה לעבר התריסריון. המטרה היא לפנות מקום למזון חדש שאמור להגיע לקיבה. התנועה הפריסטלטית גורמת למזון בקיבה לעבור ערבול, טלטול ודחיסה במהירות גבוהה. כך נוצרים בתערובת המזון המעובדת חלקית כיסי גז שיש להם חופש תנועה יחסי. קולות הקרקור נובעים מתנועתם של כיסי הגז.
גורם נוסף שיכול להאיץ את קולות הקרקור, גם כאשר אין תחושת רעב, הוא מזונות שאינם מתפרקים היטב בקיבה. הקולות נלווים בדרך כלל לפירוק חלקי של המזון. קרקור בטן מהווה חלק מפעילות תקינה של מערכת העיכול, אולם עודף קרקורים או חוסר בהם, שמתלווים להם סימפטומים נוספים, יכולים להצביע על בעיה במערכת העיכול.
רודף העפיפונים

ערך זה עוסק ברומן של ח'אלד חוסייני. אם התכוונתם לסרט המבוסס על רומן זה, ראו .
| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  ח'אלד חוסייני
 איורים:  אורית אייזנברג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 נושא:  אפגניסטן, קאבול, טליבאן, התעללות מינית בילדים, אשמה, מעמד חברתי, הזארה, ידידות, נדידת עמים 
 מקום התרחשות:  אפגניסטן 
 הוצאה
 הוצאה:  מטר
 תאריך הוצאה:  29 במאי 2003 
 מספר עמודים:  336
 הוצאה בעברית
 תרגום:  צילה אלעזר
 סדרה
 הספר הבא:  אלף שמשות זוהרות 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002479685, 003549806, 003677479, 003537029
 
רודף העפיפונים (באנגלית: The Kite Runner) הוא הרומן הראשון של הסופר ח'אלד חוסייני, אמריקני ממוצא אפגני, שראה אור בשנת 2003.
עלילה > ילדות

אמיר, בן למשפחה פאשטונית מיוחסת נולד בקאבול שבאפגניסטן. אימו נפטרה בעת לידתו. אביו, "באבא", הוא אדם מכובד ועשיר מקומי ואתאיסט המנסה לגדל את בנו להיות כמוהו אך ללא הצלחה. לבאבא יש משרת בשם עלי אשר מתגורר בבקתה שליד ביתו של אמיר. עלי הוא ממוצא האזארי, נכה כתוצאה ממחלת הפוליו שבה חלה בצעירותו ובנו חסן הוא בן לווייתו של אמיר. מערכת היחסים ביניהם היא מורכבת: ספק חברים, ספק אדון ומשרת. כטיפוס ספרותי אמיר נהנה מקריאת אגדות עממיות שהוא מקריא לחסן שאינו יודע קרוא וכתוב, ואף מנסה את כוחו בכתיבה.
הפלת שלטונו של מוחמד זאהיר שאה על ידי גיסו מוחמד דאוד ח'אן בשנת 1973 פותחת עידן של חוסר יציבות, אשר מתגלה באופן מכוער כאשר שכנו של אמיר, עסאף, מתגרה באופן מתרברב באמיר בגלל מוצאו האתני של חסן. חסן מאיים להוציא את עינו של עאסף במקלע, ומחלץ את אמיר מעאסף לאחר שזה מקיף אותו עם חבריו ומאיים לפגוע בהם. עאסף וחבריו נמלטים והוא נשבע לנקום באמיר ובחסן.
בקאבול נערכות מדי שנה תחרויות הפרחת עפיפונים והמנצח בהם הוא זה שעפיפונו נותר האחרון בשמים. אמיר, שיש לו ניסיון בתחרויות מסוג זה, משתתף בתחרות בחורף 1975 ולראשונה מנצח מתוך רצונו הקיצוני כמעט לזכות בחיבתו של אביו. חסן, כרודף עפיפונים מוכשר, רץ אחרי העפיפון האחרון שהופל. לפני שנעלם מהעין, צועק לאמיר: "בשבילך, אלף פעמים ויותר!"
חסן אינו חוזר ואמיר המודאג מתחיל לחפש אחריו. הוא רואה את עסאף וחבריו תופסים ואונסים את חסן בברוטליות מכיוון שהוא אינו מוכן לוותר על העפיפון שהבטיח להביא לאמיר כפרס על ניצחונו בתחרות. אף על פי שאמיר עֵד לאונס, הוא אינו נוקף אצבע לחלצו בגלל פחדיו מעסאף ובעיקר בגלל העפיפון: הוא רוצה לראות את הגאווה בעיני אביו כאשר יביא לו את העפיפון, ואם יתערב, יאבד את העפיפון וגם את אביו. כצפוי, אביו, שאינו מודע לאירוע, גאה בו מאוד על ניצחונו.
אמיר, שמתבייש במעשיו, בוחר להתרחק מחסן. הוא סובל מנדודי שינה ושומר על סודו אפילו מפני רחים חאן, חברו הקרוב של אביו. הוא אכול רגשות אשמה וחושב שאם לא יראה יותר את חסן, ירגיש יותר טוב. הוא שותל כסף ושעון שקיבל במסיבת יום ההולדת ה-13 שלו מתחת למזרן של חסן כדי להאשימו בגנבה. חסן, שמבין כיצד הגיעו החפצים אל מיטתו, אך אינו מבין מדוע, מודה במעשה הגנבה. באותו רגע מבין אמיר כי חסן יודע שאמיר היה שם וכי יותר מזה, גם עלי יודע. עלי מחליט לעזוב את קאבול ולעבור להזאראג'את למרות מוכנותו של באבא למחול על המעשה. חסן ואהבתו אליו מעיקים על אמיר ומעוררים בו ייסורי מצפון למשך כל חייו.
עלילה > ההגירה לארצות הברית

בשנת 1978 משתלטים הסובייטים על אפגניסטן ובאבא ואמיר מצליחים להימלט לארצות הברית. שם באבא עובד בתחנת דלק ובדוכן שהקים בשוק פשפשים ושולח את אמיר לרכוש השכלה. אמיר לומד ספרות ולאחר כמה שנים מתחתן עם סוראיה, בתו של גנרל אפגני מכובד שגם לו דוכן בשוק. זמן קצר לאחר מכן באבא מת מסרטן ריאות. אמיר מצטיין בלימודיו ומפתח קריירה מוצלחת כסופר. הוא מאושר מאוד עם סוראיה, אך דבר אחד מעיק על אושרם - ללא כל סיבה נראית לעין הם אינם מצליחים להביא לעולם ילד.
כעבור כמה שנים אמיר מקבל שיחת טלפון מחברו ושותפו של אביו, רחים חאן, שאומר לאמיר לשוב לאפגניסטן: "יש דרך להיות שוב טוב". אמיר טס לפקיסטן. רחים חאן מספר לאמיר על חייו של חסן, אשר הוצא להורג עם אשתו על ידי הטליבאן משום שסירב לפנות את הבית של אמיר, שעליו שמר, כי האמין תמיד שאמיר ישוב. בנו היחיד של חסן, סוהראב, הועבר לבית יתומים באפגניסטן. אמיר נדהם לגלות שאביו של חסן הוא באבא וחסן הוא בעצם אחיו למחצה וסוהראב הוא אחיינו. רחים חאן מבקש מאמיר להוציא את סוהראב מאפגניסטן ולמסור אותו לבית יתומים בפקיסטן המנוהל על ידי צוות מהמערב.
עלילה > חזרה לקאבול

אמיר נכנס לקאבול הנשלטת על ידי הטליבאן ומאתר את בית היתומים שבו שוהה סוהראב, אלא שלרוע מזלו סוהראב נלקח על ידי אחד מאנשי הטליבאן, אמיר מאתר את האיש ומזהה אותו כמוציא להורג באצטדיון גאזי שראה בפעולה באותו יום. אמיר מגלה לחרדתו שזהו עאסף - הנער שאנס את חסן. עאסף מספר את קורות חייו מהרגע שנפרדו דרכיהם, תולש ממנו את הזקן המלאכותי שלבש ומציג לו את סוהראב, יחף, מאופר ולובש בגד דק עם פעמונים, המעידים על מעשים מגונים מצד עאסף. עאסף מודיע לאמיר שהוא יכול לקחת אותו אך עליו לעשות זאת בכוח. אמיר נאבק עם עאסף, לסתו וצלעותיו נשברים, הוא מאבד שיניים רבות. הוא ניצל בידי סוהראב היורה קליע בעינו של עאסף. הוא מצליח להימלט מהמקום עם סוהראב ומאושפז בבית החולים בפקיסטן במצב קשה. הוא מנסה לאתר את בית יתומים המערבי. אז הוא מגלה שבית היתומים הזה לא היה ולא נברא, שרחים חאן בדה את קיומו כדי שאמיר יאמץ את הילד. אמיר מציע לסוהראב להצטרף אליו ואל אשתו באמריקה והילד מסכים.
עלילה > חזרה לאמריקה

הבירוקרטיה של השגרירות האמריקאית בהליך הבאתו של סוהראב לארצות הברית מביאה את אמיר לברר איתו אפשרות של מסירתו הזמנית לבית יתומים. כתוצאה מכך סוהראב, אשר החל כבר להיפתח כלפי אמיר, מנסה להתאבד ונשאר פגוע נפשית. הוא מפסיק לדבר.
כשנה לאחר שסוהראב מגיע לארצות הברית לוקח אמיר את סוהראב לתחרות הפרחת עפיפונים בראש השנה האפגני. אמיר רץ אחרי העפיפון בשביל סוהראב, כפי שפעם רץ אביו של סוהראב בשביל אמיר: "בשבילך, אלף פעמים ויותר!" סוהראב מחייך קלות, בפעם הראשונה.
הדמויות בספר

אמיר: בנו של באבא ואחיו למחצה של חסן.
חסן: גם הוא בנו של באבא, אך הסוד לא מתגלה כמעט עד סוף הספר. חסן בחייו ובמותו היה בנו של המשרת של באבא, עלי, ההאזארי.
באבא: אביו של אמיר וכן אביו של חסן מחוץ לנישואין.
עלי: משרתו של באבא ואביו כביכול של חסן. משותק חלקית מפוליו.
רחים חאן: שותפו של באבא לעסקים וידידו של אמיר.
סוראיה: אשתו של אמיר, בתו של הגנרל טאהרי.
גנרל טהארי וחאלה ג'מילה: הוריה של סוראיה.
עאסף: בריון ואנס בעל השקפות נאו-נאציות בילדותו, ובכיר הטליבאן בבגרותו.
ואלי וכאמל: שני חבריו של עאסף שעוזרים לו באונס חסן (אם כי מהססים). כאמל ואביו בורחים מקאבול ביחד עם באבא ואמיר אך כמאל מת ואביו מתאבד.
סוהראב: בנו של חסן. אחרי מותו של חסן מאמץ אותו אמיר.
פאריד: הנהג ומורה הדרך של אמיר בחזרה לקאבול.
כתיבת הספר ופרסומו

רודף העפיפונים הוא ספרו הראשון של ח'אלד חוסייני. חוסייני סיפר כי עם אסון התאומים עצר את כתיבת ספרו לכמה חודשים, היות שהיה המום מעוצמת האירוע הן כאזרח אמריקני והן כאפגני.
הספר תורגם ל-20 שפות ונמכר בכ-50 מדינות.
עיבוד לסרט ולמחזה

עלילת הספר נמכרה לאולפני דרימוורקס לצורך הפקת סרט על ידי הבמאי סם מנדס, ובשנת 2007 יצא לאקרנים סרט בשם זהה המבוסס על הספר.
בשנת 2009 עלתה הצגת הבכורה של המחזה שכתב מתיו ספנגלר(אנ') על פי הספר "רודף העפיפונים".
עיבוד לסרט ולמחזה > בעברית

ב-2014 התקיימה הבכורה הישראלית של המחזה, בבימויו של נועם שמואל בסטודיו לאומנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
ב-2018 הועלה המחזה בתיאטרון גשר ביפו, שוב בבימויו של נועם שמואל.
קרקוף

לוחם אינדיאני מחזיק בקרקפת
קרקוף היא פעולת הסרת הקרקפת או חלק ממנה מראשו של אדם חי או מת. מטרות המעשה הן שונות. לעיתים זה כדי לספק הוכחה לניצחון ותעוזת הלוחם. במקרים אחרים המניע הוא כלכלי: הלוחם מקבל תשלום עבור כל אדם שהוא הורג. הקרקפת היא הוכחה למותו של האדם.
קרקוף מתקשר פעמים רבות לעימות האלים בצפון אמריקה. בחלק מהמקרים שילמו באזורים אלו עבור קרקפות אינדיאניות. בניגוד לאמונה הרווחת, קרקוף לא היה נהוג בקרב כלל האינדיאנים.
הערות שוליים

↑  World of the American Indian, by Jules B. Billard, National Geographic Society; First Printing edition (1974), Washington, D.C.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558467205171  GND: 4285506-8  NKC: ph541621 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רון שני

רון שני (נולד ב-1953) הוא איש היי-טק ופוליטיקאי ישראלי, ששימש כראש המועצה האזורית משגב בשנים
2007–2018.
ביוגרפיה

רון שני נולד ברמת גן, שם למד בתיכון בליך אותו סיים בשנת 1971. בשנים 1972–1975 למד הנדסת חשמל בטכניון במסגרת העתודה האקדמית. עם סיום לימודיו, חזר לצה"ל. לאחר קורס קצינים והשלמות בבית הספר לחובלים, שירת בחיל הים בתפקידים שונים בשנים 1975–1984. הוא משרת במילואים בחיל הים בדרגת סגן-אלוף.
בשנים 1979–1981 שירת רון בבסיס חיל הים במפרץ שלמה וגר עם משפחתו באופירה. עם פינוי אופירה והחזרת סיני למצרים רון עבר עם משפחתו לחיפה שם גרו עד שנת 1983 בה עברו למצפה אבי"ב במועצה אזורית משגב.
לאחר שחרורו מהצבא התמחה רון בתחום התקשורת בתעשיית ההיי-טק שהייתה אז בראשית דרכה. בשנים 1985–1996 עבד בחברת פיברוניקס שהייתה חלוצה בתחום תקשורת אופטית, בתפקידים שונים בפיתוח ושיווק, עד לתפקיד כסמנכ"ל שיווק.
בשנים 1996–1998, עבד בחברת אלביט בתפקיד סמנכ"ל פיתוח עסקי בתחום התקשורת וההשקעות. בשנים 1998–2000 הצטרף לחברת הסטרט-אפ "פיץ'" שעסקה בתחום מערכות הפעלה לטלוויזיות חכמות בתפקיד דירקטור וסמנכ"ל שיווק ולאחר רכישת החברה על ידי מיקרוסופט עבד עבורה בין השנים 2000–2002.
בשנים 2002–2007 הצטרף רון לחברת הסטרט-אפ אקסטנד בתפקיד סמנכ"ל שיווק וחבר הנהלה ולאחר רכישתה על ידי חברת "ואיו", המשיך לעבוד בה עד לבחירתו לראשות מועצה אזורית משגב.
לשני תואר שני בניהול תעשייתי מהטכניון, אותו קיבל בשנת 1992.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בשנת 1985 נבחר שני ליו"ר ועד היישוב של מצפה אבי"ב וחזר ונבחר מספר פעמים עד לשנת 2000. מאז הקמתו, צמח היישוב מ-20 משפחות ליישוב בן 180 משפחות.
שני נבחר לנציג מצפה אבי"ב במליאת המועצה האזורית משגב בשנת 1985 וחזר ונבחר מספר פעמים עד לשנת 2001. בשנות כהונתו במליאת המועצה האזורית משגב רון היה חבר במספר ועדות, כולל ועדת הכספים של המועצה ובשנים 1996–2001 היה חבר גם בהנהלת המועצה.
בדצמבר 2007 נבחר שני לראשות המועצה האזורית משגב וחזר ונבחר בשנת 2012. במסגרת תפקידו כראש מועצה הוביל את התוכנית האסטרטגית של משגב "ישוב לדורות" העוסקת באסטרטגיה של היישוב הכפרי-קהילתי והמיושמת כיום במועצה ובישובים.
תחת כהונתו זכתה משגב בפרסים רבים וביניהם פרס ניהול תקין שהתקבל בכל שנה ממשרד הפנים,[דרוש מקור] פרס השר להגנת הסביבה למצוינות סביבתית בשנת 2011[דרוש מקור], פרס שרת התרבות והספורט למצוינות בספורט בשנת 2012[דרוש מקור], פרס שר הפנים לאחריות חברתית בשנת 2014 [דרוש מקור], אות "הקהילה המתנדבת" מהמועצה הלאומית להתנדבות בישראל ומשר הרווחה והשירותים החברתיים בשנת 2011 [דרוש מקור] ומספר פעמים באות "רשות ירוקה".[דרוש מקור]
מאז בחירתו של שני צמחה משגב בקצב שנתי של כ-4%[דרוש מקור] ונכון ליוני 2016 מונה המועצה מעל 28 אלף תושבים, צמיחה של כ-900 תושבים בשנה. משגב מדגישה את החינוך האיכותי, הפעילות הקהילתית, איכות הסביבה ושיתופי פעולה אזוריים כדגלים מרכזיים של המועצה וזוכה בפרסים רבים בתחומים אלו.
בשנת 2010 נבחר שני לתפקיד יו"ר ועדת הכלכלה של מרכז המועצות האזוריות וכחבר הנהלה של המרכז. בתפקידו זה מוביל רון את נושאי הכלכלה במרחב הכפרי והמועצות האזוריות.
לקראת הבחירות ב-2018 הודיע שני שלא יתמודד על כהונה נוספת בתפקיד.
חיים אישיים

שני נשוי, אב לשלושה וסב.
הערות שוליים

↑  ראש המועצה רון שני: "החלטתי שלא להציג את מועמדותי לבחירות הקרובות", 25 באפריל 2018, באתר א-לה גוש.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433488305171  VIAF: 57148874342449620200   WorldCat (עם VIAF): 57148874342449620200
שונרא

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1988–1989 (כשנה)
 סוגה:  רוק ישראלי, רוק אלטרנטיבי
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה בס, תופים, שירה
 חברת תקליטים:  נענע דיסק
 מספר יצירות ידוע:  נופל על ארבע (1989)
 חברים
 דן תורן אורי בינשטוק הדס רוזנקרנץ יובל שפריר
 
שונרא הייתה להקת רוק אלטרנטיבי ורוק ישראלי שפעלה בסוף שנות השמונים בישראל בהנהגתו של המוזיקאי דן תורן. הלהקה הוציאה רק אלבום אחד, "נופל על ארבע", שהיה לאלבום זהב, ובו הלהיט "לבן על לבן", שיצא כסינגל שנה לפני יציאת אלבום הבכורה, תחת חברת התקליטים "נענע דיסק". בלהקה היו חברים דן תורן (שירה וגיטרה), אורי בינשטוק (גיטרה), הדס רוזנקרנץ (גיטרה בס) ויובל שפריר (תופים).
היסטוריה

בשנת 1988, לאחר צאת אלבום הבכורה שלו, "לו-חמה בשטח בנוי", הקים תורן להקת ליווי בשם "התרנים" שתנגן איתו בהופעות הסולו שלו. עם הזמן החלו להתחבר ולנגן יחד ללא קשר להופעות ולבסוף החליטו להפוך ללהקה אחת, שבהמשך שינתה את שמה לשם הידוע שלה, "שונרא" (שנלקח על פי חברי הלהקה מהגדה של פסח). הלהקה החלה לבצע שירים שכתב והלחין תורן בעבר ושירים חדשים, ובמקביל פנו למספר חברות תקליטים כדי להוציא אלבום חדש. לבסוף הסכימה חברת "נענע דיסק", שנוהלה על ידי ניצן זעירא, להקליט את האלבום. בשנים 1988–1989 הקליטה הלהקה באולפני "נענע דיסק" וב-1989 הוציאה את אלבומה היחיד, "נופל על ארבע", שכלל גרסאות מחודשות לשירים "לבן על לבן" ו"סין" מאלבום הסולו של תורן, וכן שירים חדשים שכתב והלחין תורן, שמהם התפרסם בעיקר השיר "ידיעות מניקרגואה". לאחר יציאת האלבום החליטו חברי הלהקה להפסיק את פעילותה.
קרקובסקיה פשדמיישצ'ה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  1 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  שרודמיישצ'ה 
 קואורדינטות:  52°14′30″N 21°00′56″E﻿ / ﻿52.241666666667°N 21.015555555556°E﻿ / 52.241666666667; 21.015555555556
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ורשה מוגדלת) קרקובסקיה פשדמיישצ'ה(למפת ורשה רגילה) קרקובסקיה פשדמיישצ'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרחוב במאה ה-18 בציורו של ברנרדו בלוטו (אחיינו של קאנאלטו)
הרחוב
מלון בריסטול
כנסייה ברחוב קרקובסקה פשדמיישצ'ה
נוף מעל העיר. בתמונה ניתן לראות את הרחוב למטה הבניינים שנראים בו הם מלון בריסטול, ארמון פוטוצקי ומלון ארופיסקיץ מאחור ולמעלה ניתן לראות את הארמון הסקסוני ואת ארמון ברול.
קְרָקוֹבְסְקיֶה פְּשֶׁדְמיֶישְׁצֶ'ה (בפולנית: Krakowskie Przedmieście) הוא שמו של רחוב חשוב בוורשה.
הרחוב מתחיל בכיכר הטירה וממשיך עד לאנדרטת קופרניקוס ולרחוב נובי שוויאט. הרחוב נמצא בדרך שבנה המלך כדי לקשר בין הטירה המלכותית לארמון וילאנוב.
במאה השבע עשרה צצו בניינים וארמונות חדשים על הרחוב, שהיווה את הכניסה לוורשה, עיר הבירה החדשה של פולין.
ברחוב נמצאים כנסיית סנט אנה, ארמון הנשיאות, מלון בריסטול, הכנסייה הכרמליטית ואוניברסיטת ורשה.
רחוב זה הוא הרחוב ההיסטורי של ורשה, ובימי חג מתקיימות בו צעדות.
אתרים חשובים ברחוב

46-48 ארמון הנשיאות (הידוע גם בשם Pałac Prezydencki, Pałac Koniecpolskich, L או Pałac Namiestnikowski), הוא ארמון הנשיא של פולין הבנוי בסגנון נאו קלאסי.
15/17 ארמון פוטוצקי הוא ארמון רוקוקו הממוקם מול ארמון הנשיאות.
26/28 אוניברסיטת ורשה הוקמה בשנת 1816, כאשר לאחר חלוקתה של פולין מופרדת ורשה מהמרכז האקדמי הפולני הוותיק והמשפיע ביותר בקרקוב.
26/28 ארמון קזימיר שנבנה במקורו 1637–1641, נבנה מחדש בשנת 1660 עבור המלך ג'ון השני קזימיר (פולנית: Jan Kazimierz Waza, שממנו נלקח שמו). מאז 1816 ארמון קזימיר שימש לסירוגין, ומשמש כיום, כמקום מושבה של אוניברסיטת ורשה. בשנים 1817–1831 שכן בו הליציאום ורשה, בית ספר תיכון שבו אביו של פרדריק שופן למד צרפתית, ובוגרים אשר כללו את שופן עצמו.
32 אחד מארמונות הנאו קלאסיים היפים בורשה.
30 קצטרוברקי פאלאס נבנה בשנת 1844–1847 עבור משפחת אורוסקי ועוצב על ידי אנדז'יי גוונסקי. מאז 1855, בבעלות משפחת קצטרוברסקי.
5 ארמון שפסקי אחת הדוגמות הבולטות של אדריכלות הרוקוקו בוורשה ששופץ בשנים 1712–1721
42/44 מלון בריסטול היא דוגמה מעולה של פאר של בורשה. הוא נבנה בשנת 1900 על ידי חברה שבה היו כלולים איגנצי יאן פדרבסקי, פסנתרן פולני, ומאוחר יותר, ראש הממשלה.
13 מלון ארופנסקי הוא בניין מהמאה ה -19 שתוכנן על ידי אנריקו מרקוני. נכון ל-2016 הבניין בשיפוצים.
34 כנסיית Visitationist, אחת מכנסיות הרוקוקו הבולטות בבירת פולין. הוקמה בשנת 1651 על ידי מלכת מארי לואיז גונזגה דה נבר עבור מסדר הביקור של מריה הבתולה הקדושה. בנייתה החלה בשנת 1664 והושלמה בשנת 1761.
68 כנסיית סנט אנה היא אחת הכנסיות הבולטות של פולין עם חזית נאו קלאסית. הכנסייה ממוקמת בין המבנים העתיקים של ורשה. במשך הזמן, ראתה שחזורים רבים, וכתוצאה מכך המראה שלה היום, ללא שינוי מאז 1788.
3 כנסיית הצלב הקדוש היא אחת מכנסיות הבארוק הבולטות בבירת פולין. היא מנוהלת כיום על ידי נזירי המיסיונרית של וינסנט דה פול. המבנה המרכזי נבנה בין 1679 ו 1696. המעצב העיקרי היה יוזף שמעון בלוטי האדריכל המלכותי ברויאל קורט של פולין. זה מומן על ידי אב המנזר קזימייז. במאה ה -19 הפנים שופץ מעט ובשנת 1882 כד עם הלב של פרדריק שופן נוסף באחת הקפלות.
52/54 הכנסייה הכרמליטית בעלת חזית בסגנון נאו-קלסי הבולטת ביותר בורשה, שנבנתה ב-1761–1783. המראה הנוכחי של הכנסייה החל במאה ה -17, והיא ידועה בעיקר בזכות צמד מגדלי הפעמונים שלה בצורת גלילים.
רקס צ'פמן

| --- | --- |
 לידה:  5 באוקטובר 1967 (בן 56) באולינג גרין, קנטקי, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  3, 7
 מכללה:  אוניברסיטת קנטקי
 דראפט:  בחירה שמינית, 1988 שארלוט הורנטס
 קבוצות כשחקן
 1988–1992 1992–1995 1995–1996 1996–2000:  שארלוט הורנטס וושינגטון בולטס מיאמי היט פיניקס סאנס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה של העונה‏ (1989)
רקס אוורט צ'פמן (באנגלית: Rex Everett Chapman; נולד ב-5 באוקטובר 1967) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1988–2000. ממוצעים הכוללים לאורך הקריירה הם 14.6 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.7 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

צ'פמן נולד בעיר באולינג גרין שבקנטקי, ובין השנים 1986–1988 למד באוניברסיטת קנטקי. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה הוביל את קלעיה עם ממוצעים של 16.0 ו-19.0 נקודות למשחק, בהתאמה. במשחק שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen) של עונת 1987/1988 קלע צ'פמן 30 נקודות במשחק מול אוניברסיטת וילאנובה, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 74–80 והודחה מהטורניר. בסיום אותה עונה נבחר צ'פמן לחמישיית העונה של מחוז SEC.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1988 נבחר צ'פמן בבחירה השמינית על ידי שארלוט הורנטס, לקראת עונת הבכורה של הקבוצה, ובכך היה נבחר הדראפט הראשון בתולדותיה. כבר בעונת הרוקי שלו הצטיין עם ממוצע של 16.9 נקודות למשחק, אך ההורנטס סיימו את העונה במקום האחרון האזור המזרחי, עם מאזן 20–62. בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה עם ממוצעים של 16.5 נקודות, 3.1 אסיסטים ו-3.0 ריבאונדים למשחק, ובשתי העונות השתתף בתחרות ההטבעות של ה-NBA.
בפברואר 1992, לאחר כ-3 עונות וחצי בשארלוט, הועבר בטרייד לוושינגטון בולטס בתמורה לפאוור פורוורד טום האמונדס. עד לסיום עונת 1991/1992 שיחק עם הבולטס במשחק אחד בלבד, בשל פציעה. בעונת 1993/1994 הוביל את קלעי הבולטס עם שיא קריירה של 18.2 נקודות בממוצע למשחק. ב-3 עונותיו המלאות בוושינגטון היו הבולטס אחת הקבוצות החלשות בליגה, ורשמו מאזן כולל של 67 ניצחונות ו-179 הפסדים (27.2%).
לקראת עונת 1995/1996 הועבר יחד עם טרנס רנצ'ר בטרייד למיאמי היט. ב-23 בפברואר 1996 השווה את שיאו האישי כשקלע 39 נקודות (כולל 9 מ-10 לשלוש) במשחק מול שיקגו בולס, ובכך הנחיל לבולס את הפסדם השישי בעונה בה הפסידו עשרה משחקים בלבד. בעונתו היחידה במיאמי קלע צ'פמן 14.0 נקודות בממוצע למשחק, והעפיל עם ההיט לשלב פלייאוף ה-NBA, לראשונה בקריירה. בפלייאוף עצמו הודחה מיאמי על ידי הבולס בסיבוב הראשון, בתוצאה 0–3.
ב-4 עונותיו האחרונות בקריירה (1996–2000) שיחק צ'פמן עבור פיניקס סאנס. לאורך התקופה קלע 12.4 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לסאנס להעפיל לפלייאוף בכל אחת מהעונות. בפלייאוף 1997 הוביל את כל קלעי קבוצתו עם ממוצע של 24.2 נקודות למשחק, כולל שיא קריירה של 42 נקודות במשחק הראשון, בסדרת הסיבוב הראשון בה הפסידה פיניקס מול סיאטל סופרסוניקס. במהלך עונת 1999/2000 סבל מפציעה בקרסולו, אשר אילצה אותו לפרוש ממשחק פעיל בסיום אותה עונה, בגיל 32 בלבד.
חייו האישיים

אביו, ויין צ'פמן, שיחק בליגת ה-ABA בין השנים 1968–1972.
בספטמבר 2014 נעצר צ'פמן בגין גנבה של סחורה בסך של כ-14,000 דולר מחנות של אפל סטור בעיר סקוטסדייל, אריזונה. בספטמבר 2015 הודה באשמה ונשפט למאסר על-תנאי ול-750 שעות עבודות שירות.
בשנת 2015 סיפר כי אושפז במכון גמילה לצורך טיפול בהתמכרותו לתרופות משככות כאבים, בהן החל להשתמש במהלך קריירת המשחק; לאורך הקריירה עבר 10 ניתוחים שונים.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של צ'פמן ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין קנטקי לווילאנובה, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של צ'פמן, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1988, באתר basketball-reference.com
↑  צ'פמן נשלח בטרייד לוושינגטון, באתר וושינגטון פוסט, 20 בפברואר 1992
↑  מיאמי מצרפת את צ'פמן ורנצ'ר, באתר baltimoresun.com,‏ 2 ביולי 1995
↑  נזכרים בערב בו צ'פמן קלע 39 נקודות מול ג'ורדן, באתר ballislife.com,‏ 5 באוקטובר 2017
↑  סטטיסטיקות המשחק בין פיניקס לסיאטל, באתר basketball-reference.com
↑  צ'פמן מודיע על פרישה ממשחק, באתר פיניקס סאנס, 20 בנובמבר 2000
↑  סטטיסטיקות הקריירה של ויין צ'פמן ב-ABA, באתר basketball-reference.com
↑  צ'פמן נשפט למאסר על תנאי, באתר ESPN,‏ 9 בספטמבר 2015
↑  צ'פמן מדבר על משככי הכאבים, המעצר וההחלמה, באתר kentucky.com,‏ 1 באפריל 2015
שונר איסוודורנסיס

| שונר איסוודורנסיס |
| --- | --- |
 שרידי לסת של שונר איסיודורנסיס
תקופה
סוף פליוקן-פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: שונר
מין:: שונר איסוודורנסיס
שם מדעי
 Lynx issiodorensis ‏Croizet & Jobert, 1828

שונר איסוודורנסיס (שם מדעי: Lynx issiodorensis) הוא מין נכחד של טורף מהסוג שונר, אשר חי מסוף הפליוקן עד הפליסטוקן באירופה וייתכן שהיגר מאפריקה ונכחד עם סיום עידן הקרח האחרון והפשרת הקרחונים המסיבית של סוף הפליסטוקן. ישנם חוקרים המניחים שהוא אף חצה את גשר ברינג לעבר אמריקה הצפונית, שם כלולים 2 מיני שונר. חתול זה הוגדר ב-1828 והוא נקרא על שם העיר שבה התגלה - איסוואר (Issoire) שבמרכז צרפת.