stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפירמידה של נפריר כא רע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פירמידת מדרגות, הפירמידות במצרים 
 כתובת:  אבו סיר 
 מדינה:  מצרים 
 
 קואורדינטות:  29°53′42″N 31°12′09″E﻿ / ﻿29.89502778°N 31.20244444°E﻿ / 29.89502778; 31.20244444
 he
 
הפירמידה של נפריר כא רע (במצרית: Bꜣ Nfr-ỉr-kꜣ-rꜥ "הבה של נפריר כא רע") נבנתה עבור שליט השושלת החמישית נפריר כא רע קאקאי במאה ה-25 לפנה"ס. היא הייתה המבנה הגבוה ביותר באתר הגבוה ביותר בנקרופוליס אבו סיר, שנמצא בין רמת גיזה (אנ') לסאקרה, ועדיין מתנשאת מעל הנקרופוליס. הפירמידה משמעותית גם משום שחפירתה הביאה לגילוי פפירוסי אבו סיר (אנ').
השושלת החמישית סימנה את סוף בניית הפירמידות הגדולות במהלך תקופת הממלכה הקדומה. הפירמידות של תקופה זו היו קטנות יותר והפכו לסטנדרטיות יותר, אם כי גם עיטורי תבליט מורכבים התרבו. הפירמידה של נפריר כא רע חרגה מהמקובל שכן היא נבנתה במקור כפירמידת מדרגות (אנ'): עיצוב שהפך למיושן לאחר תקופת השושלת השלישית (המאה ה-26 או ה-27 לפנה"ס). הפירמידה הייתה עטופה בפירמידת מדרגות שנייה עם שינויים שנועדו להמיר אותה ל"פירמידה אמיתית". עם זאת, מותו של השליט הותיר את סיום העבודה ליורשיו. שאר העבודות הושלמו בחופזה, תוך שימוש בחומרי בנייה זולים יותר.
בשל הנסיבות, לא היו באנדרטה של נפריר כא רע מספר אלמנטים בסיסיים של מתחמי פירמידה: מקדש עמק, מסלול מעבר ופירמידת פולחן. במקום זאת, אלה הוחלפו ביישוב קטן של בתי לבנים מדרום לאנדרטה שממנו יכלו כוהני הפולחן (אנ') לנהל את פעילותם היומיומית, במקום עיירת הפירמידה הרגילה ליד מקדש העמק. גילוי פפירוס אבו סיר בשנות התשעים של המאה ה-19 נבע מכך. בדרך כלל, ארכיון הפפירוסים היה מוחזק בעיירת הפירמידה שבה השמדתם הייתה מובטחת. הפירמידה הפכה לחלק מבית קברות משפחתי גדול יותר. האנדרטאות לבת זוגו של נפריר כא רע, חנטקאוס השנייה (אנ'); ובניו, נפרף רע ונ-אוסר, נמצאים בסביבה. למרות שבנייתם החלה תחת שליטים שונים, כל ארבעת המונומנטים הללו הושלמו בתקופת שלטונו של נ-אוסר.
ביאורים

↑  תאריכים מוצעים לתקופת שלטונו של נפריר כא רע קאקאי: 2492–2482 לפנה"ס, 2477–2467 לפנה"ס, 2475–2455 לפנה"ס, 2446–2438 לפנה"ס, 2446–2426 לפנה"ס, 2373–2363 לפנה"ס.
↑  תאריכים מוצעים לתקופת השושלת השלישית: 2700–2625 לפנה"ס, 2700–2600 לפני הספירה, 2687–2632 לפנה"ס, 2686–2613 לפנה"ס, 2680–2640 לפנה"ס, 2650–2575 לפני הספירה, 2649–2575 לפנה"ס, 2584–2520
↑  המונח "פירמידה אמיתית" מתייחס לפירמידות בעלות צורה גאומטרית של פירמידה. כלומר, יש להן בסיס מרובע עם ארבעה פנים משולשים המתכנסים לנקודה אחת בקודקוד.
מראי מקום

Allen, James; Allen, Susan; Anderson, Julie; et al. (1999). Egyptian Art in the Age of the Pyramids. New York: The Metropolitan Museum of Art. ISBN 978-0-8109-6543-0. OCLC 41431623.
Altenmüller, Hartwig (2001). "Old Kingdom: Fifth Dynasty". In Redford, Donald B. (ed.). The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt, Volume 2. Oxford: Oxford University Press. pp. 597–601. ISBN 978-0-19-510234-5.
Arnold, Dieter (2003). The Encyclopaedia of Ancient Egyptian Architecture. London: I.B Tauris & Co Ltd. ISBN 978-1-86064-465-8.
Clayton, Peter A. (1994). Chronicle of the Pharaohs. London: Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-05074-3.
Dodson, Aidan; Hilton, Dyan (2004). The Complete Royal Families of Ancient Egypt. London: Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-05128-3.
Grimal, Nicolas (1992). A History of Ancient Egypt. Translated by Ian Shaw. Oxford: Blackwell publishing. ISBN 978-0-631-19396-8.
Lehner, Mark (2008). The Complete Pyramids. New York: Thames & Hudson. ISBN 978-0-500-28547-3.
Shaw, Ian, ed. (2003). The Oxford History of Ancient Egypt. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-815034-3.
Verner, Miroslav (2001c). "Old Kingdom". In Redford, Donald B. (ed.). The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt, Volume 2. Oxford: Oxford University Press. pp. 585–591. ISBN 978-0-19-510234-5.
Verner, Miroslav (2001d). "Pyramid". In Redford, Donald B. (ed.). The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt, Volume 3. Oxford: Oxford University Press. pp. 87–95. ISBN 978-0-19-510234-5.
Verner, Miroslav (2001e). The Pyramids: The Mystery, Culture and Science of Egypt's Great Monuments. New York: Grove Press. ISBN 978-0-8021-1703-8.
הערות שוליים

↑  Arnold 2003, p. 160.
1 2  Verner 2001c, p. 589.
1 2  Altenmüller 2001, p. 598.
↑  Clayton 1994, p. 30.
1 2  Shaw 2003, p. 482.
1 2  Allen et al. 1999, p. xx.
1 2  Lehner 2008, p. 8.
↑  Dodson & Hilton 2004, p. 288.
↑  Grimal 1992, p. 389.
↑  Arnold 2003, p. 265.
↑  Verner 2001e, p. 473.
↑  Dodson & Hilton 2004, p. 287.
↑  Verner 2001d, pp. 87, 89.
קוטג' פרוגמור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 כתובת:  וינדזור 
 מיקום:  וינדזור ומיידנהד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  Crown Estate 
 
 קואורדינטות:  51°28′35″N 0°35′53″W﻿ / ﻿51.4763°N 0.598°W﻿ / 51.4763; -0.598
 he
 
קוטג' פרוגמור (באנגלית: Frogmore Cottage) הוא מבנה היסטורי מסווג דרגה II הממוקם באחוזת פרוגמור, חלק מפארק הום בווינדזור, אנגליה. נכון לשנת 2020, המבנה משתרע על פני שטח של 472.8 מ"ר וכולל ארבעה חדרי שינה, חדר תינוקות וארבעה חדרי אמבטיה. המבנה נבנה בשנת 1801 לפי הוראתה של המלכה שרלוט, בגנים הסמוכים לבית פרוגמור. בית פרוגמור הוא חלק מנכסי הכתר, אחוזות הציבוריות של המונרכיה הבריטית.
היסטוריה

בית הכפר נודע במקור בשם "בקתת הגן הכפולה" (Double Garden Cottage) והופיע ברישומי הגן של המלכה שרלוט משנת 1801, שם צוין כי נבנה על ידי מר בואן בעלות של 450 ליש"ט. המלכה ויקטוריה סעדה ארוחת בוקר בבקתה ב-28 ביוני 1875, וציינה ביומנה כי נתקלה ב"מספר עצום של צפרדעים קטנות" אותן מצאה "מגעילות לחלוטין".
הבקתה מסווגת כמבנה דרגה II ברשימת המורשת הלאומית של אנגליה מאז אוקטובר 1975. הרישום מספק מעט מאוד מידע היסטורי ומתאר את המבנה באופן הבא: "בית פשוט בן שתי קומות מתחילת המאה ה-19 עם מעקה. מרפסת כניסה במרכז. חלונות עם סורגי זיגוג. חזית מטויחת".
המאה ה-19 וה-20

הבקתה שימשה כמקום מפלט עבור שרלוט, המלכה אשת המלך ג'ורג' השלישי, ובנותיה הרווקות. התאולוג הנרי ג'יימס האב ומשפחתו התגוררו בבקתה בשנות ה-1840. עבדול כרים, מזכירה ומשרתה האישי של המלכה ויקטוריה, עבר להתגורר בבקתה בשנת 1897 יחד עם אשתו ואביה. קסניה אלכסנדרובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, שהייתה בגלות מרוסיה לאחר המהפכה הרוסית, התגוררה במקום בשנות ה-1920.
המאה ה-21

בתחילת המאה ה-21 שימש המבנה כחמש יחידות דיור נפרדות שאכלסו עובדי טירת וינדזור. בשנת 2019, המלכה אליזבת' השנייה העניקה את הנכס להנסיך הארי, דוכס סאסקס ודוכסית מסאקס, והוא שופץ לבית משפחתי אחד הכולל ארבעה חדרי שינה וחדר תינוקות בעלות משוערת של 2.4 מיליון ליש"ט ממענק הריבון, לקראת לידת בנם, הנסיך ארצ'י, במאי 2019. כנכס של ארמון מלכותי ואתר מורשת מוגן, קוטג' פרוגמור היה מיועד לשיפוץ בכל מקרה, ללא קשר לזהות דייריו.
בינואר 2020, ארמון בקינגהאם הודיע כי הדוכס והדוכסית מסאקס פורשים מתפקידיהם הבכירים במשפחה המלכותית והביעו את רצונם "להשיב את הוצאות מענק הריבון עבור שיפוץ בית פרוגמור" עם מעברם לצפון אמריקה. בספטמבר, התקבל סכום של 2.4 מיליון ליש"ט, כאשר חלק ממנו קוזז מול תשלומי שכירות. בהמשך, רישיון המגורים הקיים הוארך עד מרץ 2022. עד 2023, בני הזוג התמקמו היטב במקום מגוריהם החדש במונטסיטו, קליפורניה, בארצות הברית. רישיון המגורים בפרוגמור לא חודש, ולכן הם פינו את הנכס רשמית.
הנסיכה יוג'יני - בתו הצעירה של הנסיך אנדרו, דוכס יורק - ובעלה, ג'ק ברוקסבנק, עברו להתגורר בבקתה בנובמבר 2020. בפברואר 2022, דוכס סאסקס ואשתו הביעו רצון לחדש את רישיון המגורים, מה שיאפשר להארי לשמור על מעמדו החוקי כתושב בריטניה למטרות אזרחות והגירה. במאי 2022, דווח כי הנסיכה יוג'יני פינתה את הנכס. במרץ 2023, דווח כי הוצע לאביה (אנדרו) לקבל את בית פרוגמור בתמורה לוויתור על חוזה השכירות שלו ברויאל לודג' הסמוך' הממוקם בפארק וינדזור הגדול, ומכיל שלושים חדרים.
הערות שוליים

↑  Thomas Barrie, Everything we know about Frogmore Cottage, Harry and Meghan's former UK home, House and Garden, ‏15 בדצמבר 2020
↑  Queen Victoria, Victoria Victoria, The Letters of Queen Victoria, Cambridge University Press, 2014-09-25, ISBN 978-1-108-07780-4. (באנגלית)
↑  FROGMORE COTTAGE IN FROGMORE GROUNDS, Non Civil Parish - 1117778 | Historic England, historicengland.org.uk (באנגלית)
↑  Daniel Maudlin, The Idea of the Cottage in English Architecture, 1760 - 1860, Routledge, 2015-07-24, ISBN 978-1-317-64315-9. (באנגלית)
↑  Jenny Helin, Tor Hernes, Daniel Hjorth, Robin Holt, The Oxford Handbook of Process Philosophy and Organization Studies, OUP Oxford, 2014-05-15, ISBN 978-0-19-164810-6. (באנגלית)
↑  Scientific American: Supplement, Munn and Company, 1897. (באנגלית)
↑  Toby Faber, Faberge's Eggs: One Man's Masterpieces and the End of an Empire, Pan Macmillan, 2008-09-04, ISBN 978-0-230-71396-3. (באנגלית)
↑  18/03124/LBC | Consent for internal and external works to a Listed Building and associated landscaping | Frogmore Cottages Frogmore Windsor, web.archive.org, ‏2021-04-18
↑  Vogue, What Does Harry and Meghan’s Eviction From Frogmore Cottage Mean for Their Future in the U.K.?, Vogue, ‏2 במרץ 2023
↑  Patrick Sawer, Duke and Duchess of Sussex to move to Frogmore House and begin family life, The Telegraph, ‏24 בנובמבר 2018
↑  Meghan Markle and Prince Harry Just Officially Moved Out of London, Harper's BAZAAR, ‏2019-04-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Victoria Ward, Sussexes ‘weren’t told’ Prince Andrew would move into Frogmore once they leave, The Telegraph, ‏1 במרץ 2023
↑  Harry and Meghan have left Frogmore Cottage, palace confirms, Sky, ‏29 ביוני 2023
↑  Princess Eugenie Moves Into Prince Harry and Meghan Markle's Frogmore Cottage Home, People.com (באנגלית)
↑  Katie Strick, The peacekeeper princess — could Eugenie be the key to Prince William and Harry’s reconciliation?, Evening Standard, ‏20 בספטמבר 2022
↑  "Harry and Meghan residence Frogmore Cottage offered to Andrew - reports" (באנגלית בריטית). 2023-03-01. נבדק ב-2025-01-17.
↑  Meghan Markle and Prince Harry Told 'to Vacate' Their U.K. Home, Frogmore Cottage, People.com (באנגלית)
The Wall – Live in Berlin

The Wall – Live in Berlin או הופעת רוג'ר ווטרס בברלין הייתה הופעה של מוזיקאי הרוק המתקדם הבריטי רוג'ר ווטרס ברצועת המוות, ברלין, גרמניה ב-21 ביולי 1990. בהופעה זו ביצע ווטרס, לצד אמנים רבים עיבוד ייחודי לאלבום האולפן האחד-עשר של להקתו לשעבר פינק פלויד, The Wall. בהופעה השתתפו אמנים אורחים רבים. הייתה זו הופעתו הראשונה של ווטרס מזה 3 שנים, לאחר שנעדר מן הבמה לאחר סיבוב ההופעות השני שלו, K.A.O.S. On the Road.
רקע

עשיתי ריאיון לפני כמה שנים עם בחור בשם רדברד... הוא אמר "האם אי פעם תבצע את The Wall שוב על הבמה?", ואני אמרתי "לא..." בתוך מתחם סגור זה לא יהיה הגיוני מבחינה כלכלית, וכיוון שזו התקפה חלקית על האופי החמדני של הופעות רוק באצטדיונים, זה לא יהיה נכון לעשות את זה באצטדיונים. "טוב, אולי אעשה את זה באוויר הפתוח אם הם אי פעם יורידו את החומה בברלין". קרן הזיכרון ההיתה בישיבת מועצה, והרגישו שהם צריכים סוג של אירוע כדי למקד בו את תשומת הלב... אז הסכמתי לקיים פגישה עם לאונרד צ'שייר. ואני מאוד התרשמתי, ואמרתי שאעשה מה שאני יכול, למרות שחשבתי שזה מאוד לא סביר שזה ייפול... ואז, בנובמבר, כשהחומה החלה לרדת, התחלנו לנהל משא ומתן.
מתחם ההופעה הוקם על פני שטח פנוי בין כיכר פוטסדאם לשער ברנדנבורג, מיקום שהיה בעברו חלק משטח ההפקר של חומת ברלין. מאחר שהמופע התקיים בשטח הפקר, לא היה ידוע אם קיימים בו מוקשים. מפיקי המופע ערכו סריקה של השטח, במהלכה נמצא מצבור אמצעי לחימה של דיוויזיית הפאנצר אס אס הראשונה.
ההופעה הופקה על ידי האמרגן והמפיק הבריטי טוני הולינגסוורת', ומומן בחלקו מכיסו של ווטרס. לאחר המופע, הרוויח את כספו בחזרה ממכירות אלבומי המופע. במקור תוכנן כי כאשר ווטרס יסיים להרוויח את כספי האירוע, יעביר את זכויות מכירות אלבומי המופע לארגון הצדקה שהקים הקצין והנדבן הבריטי לאונרד צ'שייר, קרן הזיכרון לסיוע באסונות. עם זאת, מכירות אלבומי המופע היו נמוכות מהמצופות, ומבצע דינגי, הזרוע המסחרית של הארגון ספגה הפסדים כבדים. מספר שנים לאחר מכן, פורק הארגון, וכל זכויות מכירות האלבומים המכילים את תוכן המופע חזרו לווטרס.
לצורך עיצוב הבמה נשכרו שירותיהם של מארק פישר (מעצב הבמה ב-In the Flesh Tour, The Wall Tour ו-The Division Bell Tour של פינק פלויד) וג'ונת'ן פארק. השניים בנו חומת לבני קלקר באורך 170 מטרים וגובה של 25 מטרים. רוב החומה נבנתה טרם המופע, והחלק הנותר נבנה לאורך חלקו הראשון של המופע. במהלך ביצוע השיר "The Trial", החומה הופלה.
ווטרס ניסה להזמין להופעתו אמנים רבים. בהם נמנים פיטר גבריאל, ברוס ספרינגסטין, אריק קלפטון (אלה לא היו זמינים או שסירבו), רוד סטיוארט (אישר השתתפות, ואף פורסם כי אמור לבצע את "Young Lust", אך לאחר שנועד מועד ההופעה, הודיע זה שיבטל את השתתפותו עקב אי-זמינות) וג'ו קוקר (בדומה לסטיוארט, אישר השתתפות, אך לאחר שנודע מועד ההופעה, הודיע כי אינו זמין באותו תאריך). ב-1989 אמר כי שוקל להזמין להופעתו את חברו ללהקת פינק פלויד, דייוויד גילמור, במטרה לשים קץ לסכסוך המתמשך בין השניים. ב-30 ביוני 1990 טענו גילמור וניק מייסון בריאיון ל-MTV כי יחד עם ריצ'רד רייט קיבלו אישור חוקי להשתתף בהופעה, אך אף אחד לא יצר עם השלושה מגעים בנוגע להסכמתם להופיע. ב-2 ביולי 1990 אמר ווטרס כי לא טרח כלל להזמין את גילמור להופעתו.
כדי למכור את הרעיון לטלוויזיה, הייתי צריך לגרום לאנשים להתחייב, וזה כמעט הרג אותי... אנשים כמו ג'וני מיטשל ובריאן אדמס היו מוכנים להגיד "כן" מההתחלה, אך היו רבים אחרים שרק חיכו לראות מי מעורב לפני שיחליטו.
המופע

בסופו של דבר, הוזמנו והשתתפו אמנים בולטים מתחומי המוזיקה והמשחק, בהם בריאן אדמס, שינייד או'קונור, תומאס דולבי, ג'רי הול, סינדי לאופר, אוטה למפר, ואן מוריסון, ג'וני מיטשל, מריאן פיית'פול, אלברט פיני, טים קארי, הבנד, להקת קבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה, מקהלת הצבא האדום, סקורפיונז ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין, לצד הבלידינג הרט בנד, להקתו של ווטרס אותו ליוותה בסיבוב ההופעות האחרון שלו.
עיבודו של ווטרס ל-The Wall היה שונה מזה שהציג עם פינק פלויד.
הקטעים האינסטרומנטליים בשירים "Another Brick in the Wall, Part 2" ו-"Mother" הוארכו (בדומה לעיבוד שהופיע ב-The Wall Tour).
הפתיח בשיר "In the Flesh" הוארך (בדומה לעיבוד שהופיע ב-The Wall Tour).
סולו הגיטרה השני ב-"Comfortably Numb" כלל דו-קרב גיטרות בין ריק די פונזו לסנווי וייט. בנוסף, כלל השיר חזרה נוספת של הפזמון.
השירים "The Show Must Go On" ו-"Outside the Wall" הושמטו מרשימת השירים.
רשימת השירים כללה את "The Last Few Bricks", "What Shall We Do Now?" (שני שירים שהושמטו מתוך החומה; בדומה לסיבוב ההופעות) ו-"The Tide is Turning (After Live Aid)" (שיר שהופיע באלבום האולפן השני של ווטרס, Radio K.A.O.S.).
בשירים "One of My Turns" ו-"The Trial" השתתפו שחקנים חיים, אשר גילמו את הדמויות המופיעות בהם.
זכויות שידור המופע נמכרו ברחבי העולם. 52 מדינות שידרו את המופע המלא בשידור חי, 20 מדינות שידרו עד 5 שידורים חוזרים של המופע ו-65 מדינות שידרו קטעים בולטים מתוך המופע.
רשימת שירים

| --- | --- |
חלק 1 1. "In the Flesh?" (בביצוע סקורפיונז) 2. "The Thin Ice" (בביצוע רוג'ר ווטרס, אוטה למפר ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 3. "Another Brick in the Wall, Part 1" (בביצוע ווטרס) 4. "The Happiest Days of Our Lives" (בביצוע ווטרס) 5. "Another Brick in the Wall, Part 2" (בביצוע ווטרס וסינדי לאופר) 6. "Mother" (בביצוע ווטרס, שינייד או'קונור והבנד) 7. "Goodbye Blue Sky" (בביצוע תזמורת ומקהלת רדיו ברלין וג'וני מיטשל) 8. "Empty Spaces" (בביצוע ווטרס) 9. "What Shall We Do Now?" (בביצוע תזמורת ומקהלת רדיו ברלין ובריאן אדמס) 10. "Young Lust" (בביצוע אדמס) 11. "One of My Turns" (בביצוע ווטרס וג'רי הול) 12. "Don't Leave Me Now" (בביצוע ווטרס) 13. "Another Brick in the Wall, Part 3" (בביצוע ווטרס ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 14. "The Last Few Bricks" (בביצוע תזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 15. "Goodbye Cruel World" (בביצוע ווטרס): חלק 2 16. "Hey You" (בביצוע ווטרס ופול קאראק) 17. "Is There Anybody Out There?" (בביצוע ווטרס ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 18. "Nobody Home" (בביצוע ווטרס ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 19. "Vera" (בביצוע ווטרס ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 20. "Bring the Boys Back Home" (בביצוע ווטרס, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין, להקת קבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה ומקהלת הצבא האדום) 21. "Comfortably Numb (בביצוע ווטרס, הבנד, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין וואן מוריסון) 22. "In the Flesh" (בביצוע ווטרס, סקורפיונז ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 23. "Run Like Hell" (בביצוע ווטרס וסקורפיונז) 24. "Waiting for the Worms" (ווטרס, סקורפיונז ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין) 25. "Stop" (בביצוע ווטרס) 26. "The Trial" (בביצוע למפר, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין, תומאס דולבי, מריאן פיית'פול, אלברט פיני, טים קארי) הדרן 27. "The Tide Is Turning (After Live Aid)" (בביצוע אדמס, ווטרס, לאופר, מוריסון, מיטשל, קאראק ותזמורת ומקהלת רדיו ברלין)
האלבום הרשמי

The Wall – Live in Berlin הוא אלבום ההופעה והוידאו הראשון של מוזיקאי הרוק המתקדם רוג'ר ווטרס, אשר הוקלט בעת הופעתו ברצועת המוות, ברלין, גרמניה ב-21 ביולי 1990, ויצא לאור ב-17 בספטמבר 1990.
הקטע בו מעידה אשתו של פינק (בגילום אוטה למפר) בשיר "The Trial" צולם מחדש באקדמיית בריקסטון, לאחר שההקלטה המקורית נחשבה לבעלת איכות ירודה עקב רעידות מצלמה. בגרסת הווידאו מופיע תקריב של למפר על רקע כהה.
האלבום הרשמי > רשימת השמעה

כל השירים נכתבו, הולחנו ובוצעו על ידי רוג'ר ווטרס (למעט היכן שמצוין אחרת).
| תקליטור 1> מס' | תקליטור 1> שם | תקליטור 1> כותב(ים) | תקליטור 1> מבצע(ים) | תקליטור 1> משך | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  | תקליטור 1>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | In the Flesh?  |   | סקורפיונז | 4:24 |  |  |  |  |  |
| 2. | The Thin Ice  |   | ווטרס, אוטה למפר, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 3:09 |  |  |  |  |  |
| 3. | Another Brick in the Wall, Part 1  |   |   | 3:37 |  |  |  |  |  |
| 4. | The Happiest Days of Our Lives  |   |   | 1:21 |  |  |  |  |  |
| 5. | Anotehr Brick in the Wall, Part 2  |   | ווטרס, סינדי לאופר | 6:26 |  |  |  |  |  |
| 6. | Mother  |   | ווטרס, שינייד או'קונור, הבנד | 6:37 |  |  |  |  |  |
| 7. | Goodbye Blue Sky  |   | תזמורת ומקהלת רדיו ברלין, ג'וני מיטשל | 3:52 |  |  |  |  |  |
| 8. | Empty Spaces / What Shall We Do Now?  |   | ווטרס, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין, בריאן אדמס | 3:55 |  |  |  |  |  |
| 9. | Young Lust  | ווטרס, דייוויד גילמור | אדמס | 4:56 |  |  |  |  |  |
| 10. | Oh My Gawd, What a Fabulous Room!  |   | ג'רי הול | 1:38 |  |  |  |  |  |
| 11. | One of My Turns  |   |   | 2:43 |  |  |  |  |  |
| 12. | Don't Leave M Now  |   |   | 5:13 |  |  |  |  |  |
| 13. | Another Brick in the Wall, Part 3 / The Last Few Bricks  |   | ווטרס, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 3:24 |  |  |  |  |  |
| 14. | Goodbye Cruel World  | גילמור, ווטרס |   | 1:31 |  |  |  |  |  |
| תקליטור 2> מס' | תקליטור 2> שם | תקליטור 2> כותב(ים) | תקליטור 2> מבצע(ים) | תקליטור 2> משך | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  | תקליטור 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Hey You  |   | ווטרס, פול קאראק | 4:54 |  |  |  |  |  |
| 2. | Is There Anybody Out There?  |   | ווטרס, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 3:02 |  |  |  |  |  |
| 3. | Nobody Home  |   | ווטרס, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 4:50 |  |  |  |  |  |
| 4. | Vera  |   | ווטרס, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 1:13 |  |  |  |  |  |
| 5. | Bring the Boys Back Home  |   | ווטרס, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין, להקת קבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה, מקהלת הצבא האדום | 2:51 |  |  |  |  |  |
| 6. | Comfortably Numb  | ווטרס, גילמור | ווטרס, הבנד, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין, ואן מוריסון | 8:03 |  |  |  |  |  |
| 7. | In the Flesh  |   | ווטרס, סקורפיונז, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 5:10 |  |  |  |  |  |
| 8. | Run Like Hell  | גילמור, ווטרס | ווטרס, סקורפיונז | 4:52 |  |  |  |  |  |
| 9. | Waiting for the Worms  |   | ווטרס, סקורפיונז, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 4:13 |  |  |  |  |  |
| 10. | Stop  |   |   | 0:20 |  |  |  |  |  |
| 11. | The Trial  |   | למפר, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין, תומאס דולבי, מריאן פיית'פול, אלברט פיני, טים קארי | 7:23 |  |  |  |  |  |
| 12. | The Tide is Turning (After Live Aid)  |   | אדמס, ווטרס, לאופר, מוריסון, מיטשל, קאראק, תזמורת ומקהלת רדיו ברלין | 10:39 |  |  |  |  |  |
משתתפים > הבלידינג הרט בנד

רוג'ר ווטרס - זמרה, בס, גיטרה אקוסטית, גיטרת קצב
ריק די פונזו - גיטרה
סנווי וייט - גיטרה
אנדי פיירוות'ר-לואו - בס, גיטרה, קולות רקע
פיטר ווד - קלידים, אורגן, סינתיסייזר
ניק גלני-סמית' - קלידים, אורגן, סינתיסייזר
גרהם ברוד - תופים, כלי הקשה חשמליים
סטן פרבר -קולות רקע, כלי הקשה
ג'ו צ'מאי - קולות רקע
ג'ים האס - קולות רקע, כלי הקשה
ג'ון ג'וייס - קולות רקע
משתתפים > משתתפים נוספים (לפי סדר השתתפות)

קלאוס מיינה - זמרה, תוף מרים
רודולף שנקר - גיטרת קצב, קולות רקע
מתיאס ג'בס - גיטרה מובילה, קולות רקע
פרנסיס בוכהולץ - בס, קולות רקע
הרמן ריירבל - תופים, קולות רקע
אוטה למפר - זמרה
סינדי לאופר - זמרה, כלי הקשה
תומאס דולבי - קיטרה, זמרה
שינייד או'קונור - זמרה
ריק דנקו - זמרה
לבון הלם - זמרה
גארת' הדסון - אקורדיון, סקסופון סופרן
אריק בזיליאן - גיטרה, זמרה
רוב הימן - קלידים, זמרה
ג'ון לילי - גיטרה, זמרה
פראן סמית' הבן - בס, זמרה
דוד אוסיקינן - תופים
ג'וני מיטשל - זמרה
ג'יימס גולוויי - חליל
בריאן אדמס - זמרה, גיטרה
ג'רי הול - זמרה
פול קאראק - זמרה
ואן מוריסון - זמרה
טים קארי - זמרה
מריאן פיית'פול - זמרה
אלברט פיני - זמרה
משתתפים > אחרים

תזמורת רדיו ברלין בניצוח מייקל קאמן
מקהלת רדיו ברלין
להקת קבוצת הכוחות הסובייטיים בגרמניה
מקהלת הצבא האדום
פאדי מולוני - חלילית אירית (מצוין בתודות כחבר בלהקת הצ'יפטיינס)
הערות שוליים

↑  טרנטר, סטיב, Roger Waters: The Wall in Berlin, רדיו טיימס, 1990 (באנגלית)
↑  דן אוייג'ל, אוסקר, The location of Hitler's bunker in Berlin (באנגלית)
↑  ROGER WATERS, THE WALL BERLIN, 1990, Stufish (באנגלית) (ארכיון)
↑  ווטרס, רוג'ר, The Wall Live in Berlin, רוג'ר ווטרס (באנגלית) (ארכיון)
↑  בלייק, מארק, [57 Still Waters], RCD חלק 1, מס' 3, 1992 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 4b098315-129f-39c8-8112-2f8348de0eb0 
מתחם המופע
כרטיס למופע
איתן שמיר

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1964 (בן 60) תל אביב-יפו
 ענף מדעי:  מדע המדינה (ביטחון לאומי, אסטרטגיה, צבאות במבט השוואתי, פיקוד, רפורמות בצבאות)
 מקום לימודים:  תואר בוגר מדע המדינה אוניברסיטת תל אביב 1987-1990  תואר מוסמך, מנהל עסקים אוניברסיטת בריגהאם יאנג, יוטה ארצות הברית 1990–1992  תואר דוקטור, מחלקה ללימודי מלחמה, קינגס קולג' לונדון, 2004-2009
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת בריגהאם יאנג, יוטה ארצות הברית  קינגס קולג' לונדון, בריטניה
 פרסים והוקרה:  2015 פרס מולדובן לכתיבה צבאית מקורית  2014 ציון לשבח פרס צ'צ'יק השנתי ללימודי ביטחון  2008 ציון לשבח מהרמטכ"ל על כתיבה צבאית
 בת זוג:  כרמלה
 מספר צאצאים:  3
 https://politics.biu.ac.il/node/769
איתן שמיר (נולד ב-6 בדצמבר 1964) הוא פרופסור חבר במחלקה למדעי המדינה של אוניברסיטת בר-אילן. ראש התכנית לתואר שני בלימודי צבא וביטחון במחלקה למדעי המדינה, והחל משנת 2022 ראש מרכז בגין-סאדאת למחקרים אסטרטגיים (מרכז בס"א) בבר-אילן. בשנים 2010–2012 עמד בראש תחום תפיסת ביטחון לאומי במשרד לנושאים אסטרטגים (במשרד ראש הממשלה). לפני כן שירת בצה"ל כחוקר בכיר במרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית, בחטיבת תורה והדרכה (תוה"ד).
נעוריו

נולד בתל אביב ולו אחות אחת. אביו הוא ההיסטוריון פרופ' חיים שמיר מהחוג להיסטוריה כללית, אוניברסיטת תל אביב. דודו הוא פרופ' שמעון שמיר.
גדל ברמת אביב. למד בבית הספר אליאנס תל אביב. שירת בצה"ל בנח"ל המוצנח. במילואים שירת בחטיבה 5 וכן כיועץ ארגוני באוגדה 319.
בשנים 2008–2010, תוך כדי לימודיו להשלמת תואר הדוקטור, שירת כחוקר בכיר במרכז דדו לחשיבה צבאית בינתחומית.
קריירה אקדמית > השכלה

בשנים 1987–1990 השלים תואר בוגר במדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב ובשנים 1990–1992 השלים תואר מוסמך במנהל עסקים באוניברסיטת בריגהאם יאנג, פרובו, יוטה, ארצות הברית.
בשנים 2004–2009 השלים תואר דוקטור, במחלקה ללימודי מלחמה, קינגס קולג' לונדון, בריטניה ובשנים 2011–2012 השלים בתר-דוקטורט (עמית בית-ספר קרייטמן ללימודי מחקר מתקדמים, לקבלת התואר "דוקטור לפילוסופיה" (Ph.D)) באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, המחלקה לממשל ופוליטיקה.
כותב מאמרי דעה בעיתונות הבינלאומית.
קריירה אקדמית > תחומי המחקר העיקריים

תחומי המחקר העיקריים שלו הם:
אסטרטגיה צבאית
תרבות צבאית, פיקוד וארגון
חדשנות צבאית
ביטחון לאומי
צבאות בהקשרים היסטוריים והשוואתיים
מאמרו עם פרופסור אפרים ענבר שכותרתו "כיסוח הדשא (אנ')" ואשר מתאר את תפיסת הלחימה הישראלית כנגד ארגוני הטרור, הפך למושג מצוטט ונפוץ.
שמיר הוא חבר הדירקטוריון של אגודת חוקרי צבא-חברה בישראל
קריירה אקדמית > הוראה באקדמיה

שמיר מלמד קורסים שונים בתואר ראשון ושני באוניברסיטת בר-אילן בנושאי ביטחון לאומי וצבא. בעבר לימד גם באוניברסיטאות רייכמן, בן-גוריון ותל אביב. שמיר מוזמן להרצות מחוץ לישראל באקדמיות צבאיות שונות, בין השאר האקדמיה הצבאית ההולנדית והגרמנית.