stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיצור שפתי-שיני, אפי

| עיצור שפתי-שיני, אפי |
| --- | --- |
 ɱ
 מספר IPA:  115
קידוד
 יוניקוד:  U+0271
 X-SAMPA:  F
 Kirshenbaum:  M
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור שפתי־שני אפי הוא צליל עיצורי הנפוץ בשפות מדוברות רבות. סימן ב-IPA לעיצור הוא /ɱ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-F. צליל זה נמצא כמעט בכל שפות העולם (ובהן עברית) כאלופון לפונמות /m/ או /n/, אם הן קיימות בשפה, כאשר הן נתונות לפני העיצורים השפתיים-שניים [f] ו-[v]. לדוגמה: באנגלית – comfort, ובעברית – במילים כגון סימפוניה, אמפיתיאטרון, וכן מפוזר, מפהק אם הן נהגות במהירות. הסמל מורכב מ-m קטנה בתוספת וו הבולטת מהצד התחתון הימני של האות כלפי שמאל. לעיתים הצליל מיוצג על ידי האות m בתוספת סימן דיאקריטי המײצג צלילים שינײם (/m̪/).
התרחשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
עבירה טכנית

פנייה בחוסר כבוד עם שופט, או תנועות בצורה כזו המעידה על טינה, היא דוגמה לעבירה טכנית ברוב המקומות
בכדורסל, עבירה טכנית (באנגלית מכונה גם "T" או "טק") היא הפרה של כללי המשחק שאינה כרוכה במגע פיזי במהלך המשחק בין שחקנים יריבים על המגרש, או שהיא עבירה של מישהו שאינו שחקן.
העבירה הטכנית הנפוצה ביותר היא "התנהלות לא ספורטיבית". עבירות אלו, והעונשים שלהן, חמורים יותר מעבירה אישית.
ישנם שני סוגים של עבירות טכניות. עבירה טכנית של שחקן ועבירה טכנית של קבוצה. העונש בכל אחד מהמקרים שונה.
עבירות

עבירות רבות עלולות לגרום להכרזה על עבירה טכנית. אחד הנפוצים ביותר הוא השימוש בשפה גסה כלפי שופט או שחקן אחר. העבירה יכולה להתבצע על ידי אחד מהשחקנים הפעילים בעת המשחק, או מהיושבים על הספסל, המאמן או אדם אחר הקשור לקבוצה בתפקיד רשמי כגון עוזר מאמן או מנהל ציוד.
עבירות אחרות עלולות לגרום לעבירות טכניות, כגון:
מתן אפשרות לשחקנים לנעול זרועות כדי להגביל את תנועת היריב (בדרך כלל עבירה קבוצתית)
פיתיון או התגרות ביריב
פנייה לא מכובדת או יצירת קשר עם שופט או תנועות בצורה כזו המעידה על טינה.
זיוף עבירה (פלופ).
אלימות או איום באלימות.
חילוף לא חוקי או כניסה למשחק בזמן אסור.
בעיטה או פגיעה בכדורסל בכל עת באמצעות כף הרגל (בצורה לא ספורטיבית; בעיטה לא מכוונת היא הפרה בלבד)
ניסיון לזרוק עונשין ביודעין או קבלת עבירה שהשחקן לא היה זכאי לה
הרמה או קפיצה על חבר לקבוצה כדי להשיג יתרון בגובה
הישארות מחוץ לתחום כדי להשיג יתרון
הסרת החולצה או המכנסיים בתוך גבולות הראייה של אזור המשחק.
ובעיות טכניות נוספות, כגון:
התחלת המשחק עם שחקן שלא יועד לשחק.
אי מסירת שמות ומספרים של שחקני הקבוצה לפני תחילת התחרות המתוכננת, או לפחות 10 דקות לפני התחרות בתחומי שיפוט מסוימים
יותר מדי שחקנים על המגרש, או מעט מדי
אם המאמן עוזב את האזור שלו כדי להתווכח. יש מקרים שבהם מאמן עשוי ללכת לשולחן השופט כדי לתקן טעות במשחק.
הישארות או חזרה למשחק לאחר פסילה
ב-NBA, חייבים להיות חמישה שחקנים על המגרש בכל עת. מצב של עונש של עבירה על שחקן קיים אם לשחקן מוערכת עבירה אישית שישית או אחריה, והוא חייב להישאר במשחק כי אין שחקנים כשירים על הספסל, או אם לאחר פציעה או פליטה, השחקן האחרון שנפסל לשישית שלו. עבירה אישית חייב לחזור למשחק. העונש הוא עבירה טכנית (עם זריקת עונשין אחת) על כל עבירה אישית נוספת או חזרה למשחק לאחר פסילה.
בקשת פסק זמן עודף
הפרות אחידות, לרבות סמלים או מספרים בלתי חוקיים; שני שחקנים או יותר עם אותו מספר; או שיש מספר שגוי לשחקן בספר התוצאות הרשמי.
עונשים

בכדורסל המכללות, NFHS ובחטיבות נמוכות, העונש על עבירות טכניות גדל עם השנים. בתחילה, הקבוצה היריבה קיבלה זריקת עונשין אחת. זה גדל מאוחר יותר לזריקת עונשין אחת והחזקה בכדור. במשך זמן מה, "טכניקות בספסל" שהוערכו על שחקן לא פעיל, עוזר מאמן או כל אחד אחר על ספסל הקבוצה נחשבו רציניים יותר והביאו להענקת שתי זריקות. (למאמנים יש עבירות טכניות משלהם, למרות שהם עלולים להיפלט ו/או להיות מושעים אם יש להם שילוב של עבירות טכניות).
מקרים בולטים

אחת העבירות הטכניות המפורסמות ביותר שקרו אי פעם, נקראה על כריס וובר מאוניברסיטת מישיגן בסוף משחק אליפות NCAA ב-1993. בירידה של שתי נקודות לצפון קרוליינה כשנותרו שניות בלבד, וובר קרא לפסק זמן כשלמישיגן לא נשאר. העבירה הטכנית המוגזמת שהתקבלה בפסק זמן, שבגינה הגארד של צפון קרוליינה דונלד וויליאמס ביצע את שתי זריקות העבירה, סיימה את כל התקוות שהיו למישיגן לקבל את האליפות.
במה שכונה המשחק הגדול ביותר ששוחק אי פעם, משחק 5 בגמר ה-NBA 1976 בין פיניקס סאנס לבוסטון סלטיקס, הסאנס מצאו את עצמם בירידה של נקודה אחת כשנותרה שנייה אחת להארכה כפולה, לא נותרו פסקי זמן. החזקת הכדור מתחת לסל ההגנתי שלהם של ג'ון האבליצ'ק. מול חוסר האפשרות להטביע זריקת ייאוש של 80 רגל, גארד הסאנס פול ווסטפאל מצא פתרון יוצא דופן. הוא קרא "בכוונה" פסק זמן שלא היה בפועל לסאנס. זה אמנם נתן לסלטיקס זריקת עונשין, שאותה ניצל ג'ו ג'ו ווייט בהצלחה כדי להגדיל את היתרון לשניים, אבל זה נתן לסאנס חזקה בחצי המגרש, ואיפשר לגאר הרד להטביע עם תום הזמן כדי לכפות הארכה שלישית. חוקי ה-NBA שונו בשנה שלאחר מכן כדי למנוע התרחשות חוזרת.
הערות שוליים

↑  Young, Bob (3 ביוני 2001). "SUNS: Greatest Game Ever". NBA.com/Suns: Arizona Republic. Turner Sports Interactive, Inc. נבדק ב-2009-09-07. {{cite web}}:  (עזרה)
בעת קליעה של זריקת עונשין על עבירה טכנית, רק הזורק מהעונשין, במקרה זה אנדריי איבנוב, רשאי לעמוד בתוך השטח שמתחת לקו הזריקה החופשית המורחבת.
עיצור שיני, סותם, קולי

| עיצור שיני, סותם, קולי |
| --- | --- |
 d̪
 מספר IPA:  104 408
קידוד
 דצימלי:  &#810;+&#100;
 יוניקוד:  U+0064 U+032A
 X-SAMPA:  d_d
 Kirshenbaum:  ]d
 ברייל:  
להקשבה
 
רשימת עיצורים
עיצור שיני סותם קולי הוא צליל עיצורי המצוי בחלק מהשפות המדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא /d̪/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-d_d
מגוון וריאציות

| תו IPA | תיאור |
| --- | --- |
d̪: d̪ "נקייה"
d̪ʱ: d̪ מנושפת
d̪ʲ: d̪ מחונככת
d̪ʷ: d̪ משופתתת
d̪̚: d̪ ללא שחרור שמיע
d̪ˤ: d̪ מלועלעת
ראו גם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
סטריפ דאנס

סטריפ דאנס הוא סגנון ריקוד אירובי המגיע מעולם החשפנות. סגנון ריקוד זה הוא ז'אנר חדש בהתהוות אשר קיים בעיקר בקליפים ההוליוודיים. הסגנון הוא כלי אומנותי המעביר את מסר הפיתוי, הנשיות והחושניות. הסגנון פרץ לארץ בעקבות מדריכים ומורים שהוכשרו ולמדו בהוליווד כאשר שם הסגנון נחשב לז'אנר לכל דבר (כגון מחול ג'אז, בלט וכו') .
נכון להיום (2013) ניתן למצוא סגנון זה בהרבה בתי ספר מקצועיים לריקוד בארץ.
היסטוריה

סטריפ דאנס התפתח רשמית[דרוש מקור] כאשר כרמן אלקטרה שחקנית ודוגמנית אמריקאית יצרה סדרת של חמישה DVD בשם "Aerobic Striptease" המכיל את שיעור הסטריפ דאנס הראשון בהיסטוריה ובכך גרמה לנשים רבות להחצין את נשיותן דרך שיעור ריקוד. לאחר ששיחקה בסדרה המוכרת משמר המפרץ, כרמן אלקטרה רצתה לשנות את התדמית הזולה של הסטרפטיז ולכן הסטריפ דאנס מתקשר לעולם ההעצמה הנשית, שחרור התחושה האישית והגברת הביטחון העצמי.

בעקבות ה-DVD של קרמן אלקטרה נוצרו קלטות דומות והסגנון של סטריפ דאנס אירובי התחיל להתפתח.
סגנון

הסטריפ דאנס להבדיל מחשפנות, אינו מתמקד בעירום אלא בתנועות הגוף שמסמלות נשיות, חושניות, תשוקה ופיתוי. בנוסף להנאה שבריקוד, כמו כל אימון כושר אחר, הריקוד משלב חיטוב, גמישות ושיפור כושר גופני. למרות האופי הנשי שמועבר בסטריפ דאנס, הריקוד אינו מוגבל לנשים וישנם גם גברים שמשתתפים בשיעורים אלו.
סגנון ריקוד נוסף שדומה לסטריפ דאנס הוא ריקוד עמוד. בסגנון ריקוד זה ישנו אביזר אנכי המהווה חלק מהריקוד ומהתרגילים השונים. ריקודי עמוד משלבים את הנשיות והסקסיות וכן את הפעילות האירובית ולכן הסטריפ דאנס - שאינו משלב עמוד, דומה באופיו לריקודי עמוד.
ראו גם

ריקוד חיק
ריקוד על עמוד
הערות שוליים

↑  לורי שטטמאור, לא רק פיתוי: סטריפ-דאנס ככלי להעצמה נשית, באתר ynet, 16 במרץ 2012
↑  על קורס מדריכי סטריפ דאנס
↑  לורי שטטמאור, לא רק פיתוי: סטריפ-דאנס ככלי להעצמה נשית, באתר ynet, 16 במרץ 2012
↑  לדוגמה ביקורת על אחת הקלטות סטריפ דאנס שיצאה בארץ
http://www.israel-stripers.co.il/
סלאוקוס השישי

סֵלָאוֹקוּס הֲשִׂישִׂי אַפִּיפַנֵס (יוונית עתיקה: Σέλευκος Ἐπιφανής Νικάτωρ) היה מלך הממלכה הסלאוקית בסוריה בין השנים 96 ו-94 לפנה"ס. היה בנו של אנטיוכוס השמיני ונכדו של תלמי החמישי (מצד אמו). לפי כתביו של אפיאנוס, סלאוקוס היה שליט אכזר אשר הטיל מס יתר לתמיכה במלחמותיו, דבר אשר הביא למרידות בשנה השנייה לשלטונו אשר עלו לו בחייו.
ביוגרפיה

בתקופת שלטון אביו של סלאוקוס, אנטיוכוס השמיני, מרד אחיו של האחרון, אנטיוכוס התשיעי (אאוסבס), אשר התחזק הודות למלחמת אזרחים אשר קדמה בין אחיו השליט והמלכה השותפה (אך לא אשתו) קלאופטרה תאה, מלכת הממלכה הסלאוקית נגד אלכסנדר זבינס; שני הצדדים הצליחו לשמור על אדמתם אך לא הצליחו להתגבר אחד על השני.
בקיץ 96 נפטר אנטיוכוס השמיני. אשתו קלאופטרה סלנה הראשונה התחתנה עם גיסה במטרה לשים סוף לסכסוך. עם זאת, בנה סלאוקוס השישי אפיפנס קיבל על עצמו את כס המלוכה של אביו והמשיך את ענף המשפחה שלו השולט בחלק הצפוני של הממלכה, אך ללא אנטיוכיה.
בתחילת שנת 95 לפנה"ס פגש סלאוקוס את דודו בקרב. הוא ניצח את אנטיוכוס התשיעי וצבאו, אך הממלכה הסלאוקית לא התאחדה מחדש, שכן בנו של אנטיוכוס התשיעי, אנטיוכוס הקסוס אֵוּסֶבֵּס פִילוֹפָּטוֹר, הפך למנהיג הענף הדרומי והמשיך במאבק כאנטיוכוס העשירי.
עם הזמן, לאחר מיסוי יתר של כל השטחים בשליטתו, אזל הכסף, וכאשר הורה סלאוקוס להלחים מטבעות חדשים גרם לאינפלציה שהביאה לקריסת ערך המטבע המדיני ולמשבר כלכלי. בשנת 94 לפנה"ס הטיל אנטיוכוס העשירי מצור על סלאוקוס השישי וכוחותיו במופסטיה אשר בקיליקיה. הוא הבעיר באש את מבצרו של סלאוקוס והאחרון נהרג בשריפה.
ראו גם

אנטיוכוס השמיני
אנטיוכוס התשיעי
אנטיוכוס העשירי
סם פיבניק

סם פיבניק
סם (שמואל) פיבניק (בפולנית: Szmuel Piwnik, "שמואל פיבניק"; ‏1 בספטמבר 1926–30 באוגוסט 2017) היה ניצול השואה ששרד את התופת במחנה הריכוז אושוויץ.  ב-30 באוגוסט 2012 יצא לאור ספר על זיכרונותיו מתקופת השואה: Survivor - Auschwitz, The Death March and My Fight for Freedom ("ניצול - אושוויץ, צעדת המוות ומלחמתי לחירות"). הספר נכתב באנגלית, יצא לאור בהוצאת  Hodder & Stoughton,  ותורגם לאיטלקית, פולנית, צרפתית והולנדית.
שמואל פיבניק היה בנם השני של פייגל פיבניק, ולייב פיבניק, חייט. בתחילת שנת 1943 אולצה המשפחה לעקור לגטו בנדין. ב-6 באוגוסט 1943 הם נשלחו למחנה אושוויץ-בירקנאו. אביו ואמו, אחותו הקטנה חנה, ואחיו הקטנים מאיר, וולף ויוסף נרצחו מיד עם הגעתם למחנה. הוא סיפר שאחותו הגדולה הנדל שרדה במחנה במשך כעשרה ימים, עד שנבחרה בסלקציה לתאי הגזים.
פרטיו האישיים נלקחו ממנו, הוא נרשם במצבת אסירי המחנה וקועקע במספר האסיר 135913. לאחר תקופה של שבועיים באזור ה"הסגר" בבירקנאו, הוא שובץ ביחידת ה"רמפקומנדו" שתפקידה היה להוציא את האסירים שהובלו למחנה מהרכבות לפני קליטתם במחנה או הוצאתם להורג בגז. הדבר נתן לו גישה למזון ולחפצי ערך שהיו במטען המשלוחים, והוא עשה בהם שימוש כדי לשחד את הקאפואים ואת אסירי המחנה האחרים.
ב-27 בדצמבר 1943, אושפז בבית החולים שבמחנה (בלוק 9) עם חשד לטיפוס. הוא סיפר שהודות לשהייתו בבית החולים ניצל מסלקציה למוות במחנה ב-11 בינואר 1944. לאחר החלמתו מהטיפוס נשלח לתת-המחנה פירסטנגרובה, מכרה פחם שבו נכפה עליו לעבוד כ"פורארבייטר" (Vorarbeiter – "משגיח", בגרמנית). לדבריו, בעת שהייתו באושוויץ ראה במו עיניו את אוטו מול ואת יוזף מנגלה.
ב-19 בינואר 1945 פונה מחנה פירסטנגרובה עקב התקדמות הצבא האדום לעברו. האסירים שהיו חזקים דיים הוצעדו לצד מסילת רכבת בגליווייס. רובם של אלו שלא היו כשירים לצעוד בצעדה נורו למוות על ידי שומרי המחנה תחת פיקודו של מקס שמידט. לאחר מסע רגלי שנמשך תשעה ימים ובמהלכו לא ניתנו לאסירים מנות מזון, קבוצתו של פיבניק הגיעה למחנה דורה-מיטלבאו ב-28 בינואר 1945. במשך שלושה חודשים שהה פיבניק במחנה בו נכפו עליו עבודות בנייה, ולאחר מכן נשלח ביחד עם כמאתיים אסירים אחרים ממחנה פירסטנגרובה על גבי דוברות לאורך נהר האלבה לעבר העיר הולשטיין שבצפון גרמניה. בהולשטיין נכפתה על האסירים עבודה חקלאית, ופיבניק נשלח לעבוד בחוות הוריו של מקס שמידט.
בתחילת מאי 1945, אסירי מחנה פירסטנגרובה לשעבר ופיבניק הוצעדו לנמל נוישטאדט אין הולשטיין ומשם הובלו לאונייה קאפ ארקונה בתאריך 3 במאי 1945. אסירים אחרים הובלו לאוניות נוסעים אחרות, ושעות ספורות לאחר שפיבניק היה על המשט הם הותקפו על ידי חיל האוויר הבריטי והמשט עלה באש והוטבע. כאחד האחרונים שעלו לאונייה, פיבניק ניצב ברציף העליון ולכן יכל לקפוץ ממנה ולשחות לעבר החוף. מתוך כ-7,000 אסירים שהובלו במשט שרדו לא יותר מ-500 איש.
פיבניק שוחרר על ידי הצבא הבריטי בנוישטאדט ב-4 במאי 1945.
הוא נפטר ב-30 באוגוסט 2017 בבית אבות יהודי בלונדון.
הערות שוליים

1 2  WBG trauert um Autor / Auschwitz-Überlebender Sam Pivnik gestorben, www.boersenblatt.net (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007331414205171  PLWABN: 9810646896705606  BnF: cb166674451 (data)  GND: 1026883946  ISNI: 0000 0003 8219 5579  LCCN: nb2013010572  NKC: xx0250183  NTA: 353203165  SUDOC: 168148153  VIAF: 264116951   WorldCat (עם VIAF): 264116951
סרניטי

| --- | --- |

עטיפת הסרט באנגלית
 בימוי:  ג'וס וידון
 הופק בידי:  כריסטופר ביוקנן דייוויד ו. לסטר בארי מנדל אליסה טגר
 תסריט:  ג'וס וידון 
 עריכה:  ג'וס וידון
 שחקנים ראשיים:  נייתן פיליון  ג'ינה טורס מורנה בקארין אלן טודיק אדם בולדווין ג'ול סטייט שון מאר סאמר גלאו רון גלאס דייוויד קרומהולץ
 מוזיקה:  דייוויד ניומן
 צילום:  ג'ק נ. גרין
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, Mutant Enemy Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באוגוסט 2005
 משך הקרנה:  119 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט דרמה, מערבון, סרט קומדיה, סרט פוסט-אפוקליפטי, מערבון חלל, סרט הרפתקאות, סרט מדע בדיוני, סרט דיסטופי 
 תקציב:  39,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   serenity
 פרסים:  פרס נבולה לתסריט הטוב ביותר (ג'וס וידון)  פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר (סאמר גלאו)  פרס הוגו לעיבוד הדרמטי הטוב ביותר (ארוך) (ג'וס וידון) 
 סרט קודם:  פיירפליי 
 www.serenitymovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
סרניטי (באנגלית: Serenity) הוא סרט קולנוע מסוגת מערבון חלל משנת 2005. הסרט מהווה המשך לסדרה "פיירפליי". הסרט נכתב ובוים על ידי ג'וס וידון.
רקע להפקה

הסדרה "פיירפליי" עלתה לשידור ברשת פוקס ב-2002, הסדרה לא הצליחה לשרוד בלוח השידורים של פוקס וירדה מן המרקע לאחר 14 פרקים בלבד. כאשר בזמן ירידתה קווי העלילה השונים שהופיעו בסדרה נותרו בלתי פתורים.
למרות כישלון הסדרה לשרוד היא הצליחה לרכוש קהל מעריצים נאמן ונרחב, שפתח במערכה להשבת הסדרה למרקע. בסופו של דבר כתוצאה מנתוני מכירות ה-DVD הגבוהות של הסדרה הוחלט על ידי סרטי יוניברסל להפיק סרט בשם "סרניטי" שיהווה המשך לסדרה ויסגור כמה מקצוות העלילה שנותרו בלתי פתורים לאחר ירידת הסדרה מן המרקע.
דמויות גיבורים > צוות הספינה

מלקולם (מל) ריינולדס (נייתן פיליון) – קברניט הספינה, לחם ביחד עם זואי במלחמת האזרחים תחת דגל "העצמאיים" (חומי המעיל) בעל מוסר אישי ונאמנות טוטאלית כלפי צוות הספינה.
זואי וואשבורן (ג'ינה טורס) – סגניתו של ריינולדס, לחמה איתו במלחמת האזרחים. אשתו של "וואש".
הובן "וואש" וואשבורן (אלן טודיק) – טייס הספינה, נשוי לזואי ובעל אוסף מרשים של בובות דינוזאורים. טס היטב תחת לחץ.
קיוויניט לי (קיילי) פריי (ג'ול סטייט) – מכונאית הספינה, בעלת חוש טכני מפותח.
ג'יין קוב (אדם בולדווין) – נשק הספינה, שכיר חרב בקבע.
דמויות גיבורים > נוסעים קבועים

דריאל בוק (רון גלאס) – מכונה הרועה, איש כמורה המשמש כאמת-מידה מוסרית מעניינת לאורך הפרקים. עברו רצוף מסתורין.
אינארה סרה (מורנה בקארין) – אשת-ליווי (קורטיזנה) השייכת לתרבות עלית של מארחות, אשר נותנת לסרניטי את אדרת הכבוד הנחוצה לה. מכונה "השגרירה".
סיימון טאם (שון מאר) – רופא הספינה, הפך למבוקש לאחר שמילט את אחותו ממעבדת ניסויים.
ריבר טאם (סאמר גלאו) – נערה מחוננת אשר עקב ניסויים שעברה במתקן ממשלתי סובלת מהתקפי פרנויה וחרדה. נשק רב עוצמה בפוטנציה.
סילביה פנקהרסט

| --- | --- |

סילביה פנקהרסט בת 17, 1909.
 לידה:  5 במאי 1882 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  27 בספטמבר 1960 (בגיל 78) אדיס אבבה, אתיופיה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קתדרלת השילוש הקדוש 
 מקום מגורים:  Woodford Green, האימפריה האתיופית, מנצ'סטר, באו, צ'לסי 
 ידועה בשל:  ממנהיגות התנועה הסופרגיסטית לזכות הצבעה לנשים; פעילה קומוניסטית; פציפיסטית.
 השכלה:  בית ספר מנצ'סטר לאומנות (1903)  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון (1906)  תיכון מנצ'סטר לנערות  האוניברסיטה המטרופוליטנית של מנצ'סטר 
 מקצוע:  עיתונאית
 מעסיק:  New times & Ethiopia news, Workers' Dreadnought 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של בריטניה 
 בן זוג:  סילבו קוריו
 פרסים והוקרה:  Hunger Strike Medal 
 
אסטל סילביה פנקהרסט (באנגלית: Estelle Sylvia Pankhurst;‏ 5 במאי 1882 – 27 בספטמבר 1960) הייתה סופרג'יסטית, פעילה פוליטית, ופציפיסטית בריטית. היא הייתה קומוניסטית בולטת ופעלה נגד הקולוניאליזם.
תחילת דרכה

פנקהרסט נולדה במנצ'סטר, לד"ר ריצ'רד פנקהרסט, עורך דין שהיה סוציאליסט רדיקלי, ולאמלין פנקהרסט, מנהיגת התנועה הסופרג'יסטית בבריטניה. הוריה היו חברים במפלגת הלייבור העצמאית ועסקו רבות בזכויות נשים. בשנת 1888 מת אביה מכיב פפטי שגרם לנקב בקיבה.
מותו השפיע על פנקהרסט הצעירה, שהלכה בדרכו האידאולוגית.
פעילות באיגוד הנשים הפוליטי חברתי

פנקהרסט הייתה אומנית מוכשרת ובשנת 1900 היא זכתה במלגה ל"קולג' המלכותי לאומנות" בלונדון. בתקופה זו היא החלה להקדיש מזמנה לאיגוד הנשים החברתי והפוליטי (WSPU), ארגון זכויות נשים מיליטנטי, שנוסד בידי אימה בשנת 1903. בארגון זה הייתה גם אחותה, קריסטבל פנקהרסט, פעילה מרכזית. פעילות הארגון היו הראשונות שנודעו בתור סופרג'יסטיות. פנקהרסט עיצבה את פרסומי הארגון ותרמה לעיתון של ה-WSPU, והשתתפה לפעילות למען זכות ההצבעה, אך בניגוד לאחותה כריסטבל ולאמה, פנקהרסט שמרה על קשריה עם תנועת הפועלים, והתמקדה בקמפיינים למען זכויותיהן של פועלות. ב-1907 סיירה במפעלים בצפון אנגליה וסקוטלנד, וציירה פורטרטים של נשים ממעמד הפועלים בסביבות העבודה שלהן.
בשנת 1906 היא נאסרה לראשונה בעקבות פעילותה הפוליטית. במהלך חייה היא נאסרה מספר פעמים בשל פעילותה הפוליטית. מאסריה כללו שביתות רעב וכן האכלה בכפייה. בתקופה זו היא גם עבדה עבור מפלגת העבודה הבריטית והתיידדה עם קייר הארדי, ראש המפלגה בבית הנבחרים הבריטי. בשנת 1908 פרש הארדי מרשות המפלגה, התקרב לפנקהרסט והקדיש חלק גדול מזמנו למלחמה למען זכויות נשים.
בשנת 1911 פרסמה פנקהרסט ספר בשם "The Suffragette: The History of the Women's Militant Suffrage Movement" ("הסופרג'יסטית: היסטוריית התנועה המיליטנטית למען זכות ההצבעה לנשים").
הקמת פדרציית מזרח לונדון של סופרג'יסטיות

במהלך השנים הבאות, היו אי הסכמות רבות בין פנקהרסט לבין WSPU לגבי הכיוון של הארגון, אשר התנער מכל התקשרות עם מפלגות פוליטיות. ואילו פנקהרסט רצתה שהאיגוד יהיה סוציאליסטי באופן מוצהר, ויתקוף מגוון רחב יותר של נושאים מאשר זכות הצבעה בלבד. היא גם התנגדה לאמצעים האלימים שהפעילות החלו לנקוט בהם, לרבות הצתה. ב-1 בנובמבר 1913, היא תמכה בשביתת הפועלים בדבלין, והצהירה על כך בפגישה של האיגוד. אחותה קריסטבל וחברות אחרות התנגדו לדבריה, והדיחו אותה משורותיהן. בעקבות זאת, הקימה פנקהרסט את "פדרציית הסופרג'יסטיות מזרח לונדון" (ELFS), יחד עם איימי בול, שבמשך השנים התפתחה מבחינה פוליטית ושינתה את שמה בהתאם, ראשית ל"פדרציית סופרג'יזם לנשים" ואחר כך ל"פדרציית הפועלות הסוציאליסטית" (שניהם בעלי ראשית תיבות זהים – WSF). היא ייסדה את השבועון של WSF, "דרדנוט הנשים" (דרדנוט – ספינת קרב כבדה) שהפך מאוחר יותר ל"דרדנוט הפועלות". הארגון וכתב העת התארגנו נגד מלחמת העולם הראשונה, וחלק מבין חברותיו אף הסתירו סרבני מצפון מפני הרשויות.
פעילות אנטי מלחמתית

הקרע הסופי בינה ובין WSPU התרחש בעקבות תחילתה של מלחמת העולם הראשונה. הארגון תמך בחוזקה במלחמה ופנקהרסט הפציפיסטית התנגדה לה. אמה ואחותה השעו את הפעילות הסופרג'יסטית של הארגון כדי להתמקד בתמיכה במלחמה, וקמפיינים בעד גיוס חובה. פנקהרסט המשיכה להביע את התנגדותה, הן למלחמה והן לתמיכת WSPU ובנות משפחתה, ובתורן, אלו גינו אותה בפומבי, ותקפו אותה בעיתון הלאומני החדש של WSPU‏, "Britannia". הארגון שהיא עמדה בראשו, WSF, פעל להגנת נשים עניות בתקופת המלחמה, ויסד "מסעדות עלות" בהם עניי העיר יכלו לאכול במחיר סמלי, אך ללא תחושת הבושה של קבלת צדקה. WSF גם פעל למען תעסוקת נשים שאיבדו מקומות עבודה בעקבות המלחמה. פנקהרסט וחברותיה גם נאבקו בעד זכויותיהן המשפטיות של נשים אשר בני זוגן נשלחו לחזית, כדי לקבל קצבאות וכן בקמפיינים למודעות לגבי העוני בו נשים רבות מצאו עצמן פתאום.
ב-1915, פנקהרסט תמכה באירוע "ליגת הנשים הבין-לאומית למען חירות ושלום", שהתרחש בהאג. תמיכה זו גרמה לה לאבד תומכות נוספות, ועמדה בניגוד בולט לפעילותה של קריסטבל, שאחרי המהפכה הרוסית ב-1917, נסעה לרוסיה כדי לשכנע נגד פרישה מהמלחמה. היא חברה לשארלוט דספרד והקימה יחד איתה את "צבא השלום הנשי", ארגון שדרש שלום באמצעות משא ומתן. "דרדנוט הנשים" היה בעל קו תקיף נגד המלחמה ותמך בארגונים שהתנגדו לה. ביולי 1917 העיתון פרסם הצהרה אנטי-מלחמתית מפורסמת מאת המשורר זיגפריד ששון.
גברים רבים נעדרו ואף נהרגו בזמן המלחמה, אך תינוקות המשיכו להיוולד, ונשים רבות נקלעו למצוקה כאשר התינוקות חלו. יחד עם ד"ר ברברה צ'ייקובסקי הקימה פנקהרסט ארבע מרפאות לאם-ולילד בלונדון.
פעילות קומוניסטית

WSF המשיכה לנטות שמאלה במפה הפוליטית, ואימצה לזמן קצר את השם "המפלגה הקומוניסטית (החלק הבריטי של האינטרנציונל השלישי)", שלא היה חלק מהמפלגה הקומוניסטית של בריטניה (CPGB) שהוקמה באותו זמן והייתה שונה ממנה בהתנגדותה לפרלמנטריזם. "דרדנוט הפועלים" פרסם את "החוקה לסובייטים בריטים" שחיברה פנקהרסט בתיאום עם אספת הבכורה של המפלגה. במאמר היא כתבה על התפקיד הפוטנציאלי של "סובייטים ביתיים", שמטרתם להבטיח ייצוג לנשים ובמיוחד אמהות בניהול החברה באמצעות התמקדות על המרחב הביתי ובנייתו.
על אף ההבדלים ביניהן, שתי המפלגות הקומוניסטיות שיתפו פעולה, ולימים המפלגה הקטנה של פנקהרסט נטמעה בתוך המפלגה הקומוניסטית הרשמית והגדולה יותר. אך אחדות זו הייתה קצרת ימים, וכשמנהיגי CPGB הציעו לפנקהרסט לתת את העיתון למפלגה במקום לשמור עליו כישות עצמאית, היא מרדה. כתוצאה מכך היא נודתה מהמפלגה הקומוניסטית הבריטית וייסדה את "מפלגת העובדים הקומוניסטית" ששרדה אך לזמן קצר.
פנקהרסט נטתה בזמן זה לקומוניזם שמאלי או לקומוניזים מועצתני. היא הייתה דמות חשובה בתנועה הקומוניסטית בזמן זה והיא נכחה בישיבות של הקומינטרן ברוסיה ובאמסטרדם, וכן בישיבות של המפלגה הסוציאליסטית האיטלקית. היא התווכחה עם לנין על צנזורה, ותמכה בקומוניסטים מרקסיסטים כמו אמדאו בורדיגה (Amadeo Bordiga) ואנטון פנקוק (Anton Pannekoek).
הולדת בנה ויחסיה עם משפחתה

ב-1918, פנקהרסט עברה לגור עם סילבו קוריו (Silvo Corio), סוציאליסט איטלקי. היא התנגדה למוסד הנישואים, ובמיוחד לפרקטיקה של אימוץ שם הגבר על ידי האישה, וסירבה לעשות כן. בשנת 1927, כאשר פנקהרסט בת 45, נולד בנה, ריצ'רד פנקהרסט. דבר זה העכיר עוד יותר את היחסים עם אמה, אמלין, שסירבה לפגוש את בתה ונכדה, עד למותה, בשל סירובה של סילביה להינשא.
פעילות למען אתיופיה

בתחילת שנות ה-30, הפחיתה פנקהרסט את הפעילות הקומוניסטית שלה, ופעלה יותר בהקשרים של אנטי-פשיזם ואנטי-קולוניאליזם. ב-1932 היא הייתה אשת מפתח בהקמת המועצה הסוציאליסטית לבריאות הפועלים. היא הגיבה לפלישה האיטלקית לאתיופיה על ידי פרסום כתב העת "ניו טיימס אנד אתיופיה ניוז" החל מ-1936, והפכה לתומכת של היילה סלאסי. היא גייסה תרומות לבית החולים להוראה הראשון באתיופיה, וכתבה באופן נרחב על אמנות ותרבות אתיופית; מחקריה פורסמו בספר "אתיופיה, היסטוריה תרבותית" בשנת 1955.
החל משנת 1936, MI5 שם את פנקהרסט תחת מעקב. ב-1940 היא כתבה לוויקונט סווינטון, שעמד בראש הוועדה לחקר גיס חמישי בבריטניה, ומסרה לו רשימת פעילים פשיסטים שעודם חופשיים, ופעילים אנטי-פשיסטיים שמצויים במאסר. עותק של מכתב זה נמצא בארכיון של MI5, עם הערה בכתב ידו של סווינטון, בה כתוב: "מדומני שזהו מקור מידע מפוקפק ביותר".
עם שחרור אתיופיה מאיטליה לאחר מלחמת העולם השנייה, פנקהרסט נהייתה לתומכת חזקה של איחוד אתיופיה עם סומלילנד האיטלקית לשעבר, ו-MI5 הגבירו את המעקב אחריה. ב-1948 סוכנות הביון בקשה לעצב אסטרטגיה ל"השתקת גב' סילביה פנקהרסט המאוסה". פנקהרסט, בינתיים, הייתה ליועצת של היילה סלאסי, ובהזמנתו, ב-1956 עברה לגור באדיס אבבה יחד עם בנה. היא ייסדה ירחון "אתיופיה אובזרבר" שדיווח על היבטים רבים של החיים באתיופיה והתפתחות המדינה.
מותה

סילביה פנקהרסט נפטרה באדיס אבבה ב-1960, בגיל 78, ונקברה בטקס קבורה ממלכתי שבו כינה אותה היילה סלאסי "אתיופית של כבוד". פנקהרסט היא הזרה היחידה שקבורה לפני קתדרלת השילוש הקדוש באדיס אבבה, אזור השמור לגיבורי המלחמה נגד איטליה.