stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד מאיר לובצקי
קורותיו

נולד בניסוויז', פלך מינסק (רוסיה הלבנה) לאביו יהודה-ליב.
עסק בחקלאות והתמחה בגידול ירקות. בהיותו בן חמישים החליט לעלות לארץ ישראל ולעבד את אדמתה. בשנת תרע"א (1911) הגיע לראשונה לגדרה עם בנו הבכור שמואל שנשאר בגדרה. דוד מאיר חזר לפולין למכור את רכושו כדי לשלם עבור הנחלה. ב-1912 חזר לארץ עם אשתו גולדה וילדיו רינה ומשה, וקנה את נחלתו של משה מהרש"ק, ברחוב הראשי של גדרה (כיום רחוב הבילויים).
במשך השנים חלק ממשפחות הבילויים מכרו את נחלתם עקב תנאי מחיה קשים. במקומם הגיעו למושבה מתיישבים חדשים ועזרו לבילויים שנשארו במושבה לחזק אותה ולעבוד בחקלאות. אחד מהם היה דוד מאיר לובצקי שהצטרף עם עוד שבע משפחות לקבוצת הבילויים והם האבות המייסדים של גדרה.
דוד מאיר השתלב בגדרה והפך להיות חקלאי למופת. משקו התפתח יפה ולכרמיו ולרפתו יצאו מוניטין בסביבה כולה. במקביל לעבודתו בכרמים, הקדיש את עצמו לפעולה ציבורית. דוד מאיר כיהן במשך שנים כחבר ועד המושבה. הוא מילא את תפקיד הגזבר והיה גבאי בבית הכנסת ישורון.
דוד מאיר נקבר בגדרה בי"א כסלו תרצ"ח (1937), אשתו גולדה נקברה לצידו בט"ו טבת תשי"ז (1956).
הבית ברחוב הבילויים, בו חיו דוד מאיר וגולדה ואחריהם בנם הצעיר משה לובצקי שחי בו עד יום מותו, הוא בית לשימור.
הערות שוליים

↑  פוקס בנימין, ואלה תולדות גדרה, עד 120, גדרה, 2009, עמ' 100-101
1 2  דוד תדהר (עורך), "דוד מאיר לובצקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 647
פרשת דמשק (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט בארצות הברית
כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  על הספר "Damascus Cover" מאת הווארד קפלן
 בימוי:  Daniel Zelik Berk 
 הופק בידי:  יו פנלט ג'ונס חנה לידר ג'ונתן ריס מאיירס ג'ו תומאס
 תסריט:  דניאל זלק ברק סמנת'ה ניוטון
 עריכה:  מרטין ברינקלר
 שחקנים ראשיים:  ג'ונתן ריס מאיירס  נוויד נגהבאן יגאל נאור יוסף סוויד צחי הלוי נטע ריסקין ג'ון הרט שרה פון שוורצה יורגן פרוכנאו אקי אבני אוליביה ת'ירלבי
 מוזיקה:  הארי אסקוט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  Vertical Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 23 בספטמבר 2017
 משך הקרנה:  93 דקות
 סוגה:  סרט בלשי, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  ישראל 
 הכנסות באתר מוג'ו:   damascuscover
 www.damascuscover.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פרשת דמשק (באנגלית: Damascus Cover) הוא סרט מתח ופעולה משנת 2017 המבוסס על ספר באותו השם מאת הווארד קפלן, אודות גיבורו הקבוע, סוכן המוסד והמתנקש, ארי בן-ציון, בכיכובם של ג'ונתן ריס מאיירס, נוויד נגהבאן, יגאל נאור, יוסף סוויד, צחי הלוי, נטע ריסקין, ג'ון הרט, שרה פון שוורצה, יורגן פרוכנאו, אקי אבני, אוליביה ת'ירלבי.
עלילה

עלילת סרט נפתחת כאשר ראש המוסד מיקי (הרט) הטיל על סוכן המוסד והמתנקש, ארי בן-ציון (ריס מאיירס), שחש אשמה על מות בנו הקטן, לצאת לדמשק כדי לחלץ משם מדען סורי אשר עובד בתוכנית הנשק הכימי של סוריה והעביר מידע חיוני למוסד, ואת משפחתו. עד מהרה המשימה השתבשה וכדי לשרוד בן-ציון נזקק לעזרותו של "המלאך", סוכן בכיסוי עמוק, הפועל עבור המוסד וזהותו לא ידועה.
הערות שוליים

↑  אמיר בוגן, לפי מקורות זרים: הוליווד מתאהבת מחדש בסוכני המוסד, באתר ynet, 18 באוגוסט 2018.
אבא ארך רגליים (סרט, 1955)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הספר אבא ארך רגליים של ג'ין ובסטר
 בימוי:  ז'אן נגולסקו
 הופק בידי:  סמואל אנג'ל
 תסריט:  הנרי ופיבי אפרון
 עריכה:  ויליאם ריינולדס
 שחקנים ראשיים:  פרד אסטר לסלי קארון טרי מור תלמה ריטר
 מוזיקה:  אלכס נורת', אלפרד ניומן
 צילום:  לאון שמרוי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 במאי 1955
 משך הקרנה:  126 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  2,600,000 דולר
 הכנסות:  2,500,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
אבא ארך רגליים (באנגלית: Daddy Long Legs) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1954 בבימויו של ז'אן נגולסקו, עם פרד אסטר ולסלי קארון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רב המכר אבא ארך רגליים מאת ג'ין ובסטר (1912).
העיבוד הראשון לקולנוע היה סרט אילם עם מרי פיקפורד (1919), ואחר כך סרט עם ג'נט גיינור (1931) וסרט עם שירלי טמפל בשם "ראש מתולתל" (1935).
בסרט יש קטעי בלט בכוראוגרפיה של רולאן פטי. השירים לסרט נכתבו על ידי ג'וני מרסר. השיר "Something's Gotta Give" היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר ולפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר.
התסריט היה מועמד לפרס גילדת הכותבים של אמריקה.
תקציר העלילה

ג'רביס פנדלטון השלישי (פרד אסטר) הוא מיליונר אמריקאי חובב ג'אז. הוא מגיע לצרפת ביחד עם מזכירו גריגס. בדרך נתקעת מכוניתם והוא מגיע לבית יתומים סמוך לבקשת עזרה. הוא מבחין בנערה משחקת עם היתומים ודואגת להם. אם המוסד אומרת לו ששמה הוא ז'ולי אנדרה (לסלי קארון) וגם היא יתומה. היא בת 18 וג'רביס רוצה לאמץ אותה אבל ידידו השגריר אלק ויליאמסטון (לארי קיטינג) אומר שבגיל כזה לא נאה לאמץ אישה. ג'רביס משנה את תוכניתו - הוא יתמוך באופן אנונימי בחינוכה של ז'ולי בפנימייה פרטית יוקרתית לבנות, הוא יזדהה בתור "ג'ון סמית'" והיא תכתוב לו מדי פעם על חוויותיה. ז'ולי שמחה על התכנית הזאת אבל רוצה לדעת מי הנדבן הילדים במוסד ראו רק את צלליתו והיא דומה לחרק  ארך רגליים ומכאן כינתה אותו בשם זה במכתבים ששלחה לו.
ז'ולי מתאקלמת במהירות למרות קשיי השפה, בעזרת חברותיה ובייחוד שותפתה לחדר, לינדה פנדלטון (טרי מור) שהיא ביתה של גרטרוד פנדלטון (קתרין ג'יבני), גיסתו של ג'רביס.
ג'רביס מקבל את המכתבים אבל לא עונה להם לזעמה של מזכירתו גב' פריצ'רד (תלמה ריטר). לאחר שנתיים היא "מכריחה" את ג'רביס לקרוא את המכתבים והוא נרגש ומבקש לראות את ז'ולי. הוא מגיע לנשף בפנימייה כדוד של לינדה פנדלטון ומופתע לראות את ז'ולי כאישה. הוא מבוגר מכל הסטודנטים אבל מפליא אותם בריקוד עם ז'ולי. חורה לו שז'ולי נמשכת לבחור צעיר בשם ג'מי מקברייד (קלי בראון). ג'רביס שומע שהוא מובטל ומציע לו משרה במכרה בבוליוויה שבבעלותו.
הוא מזמין את ז'ולי ולינדה למלון בניו יורק אך רק ז'ולי מגיעה. במלון שוהה גם השגריר לשעבר אלק. הוא מזמין לשיחה את ג'רביס ואומר לו שמעשיו חורגים מהמוסכם וכי הוא מבוגר ממנה ועליו לנתק את היחסים איתה ולהחזיר את ג'ימי.
לטקס הסיום מגיעה גב' פריצ'רד ואומרת שכעת הן נוסעות לניו יורק להכיר את "ג'ון סמית", "השומר הנדיב" שלה. היא מגיעה לביתו של ג'רביס שמשמש גם כמוזיאון ורואה את תמונתו הגדולה תלויה שם ומיד מבינה שהוא "השומר" שלה. וכשג'רביס מציע לה נישואים היא מסכימה מיד.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| פרד אסטר | ג'רביס פנדלטון | מיליונר |
| לסלי קארון | ז'ולי אנדרה | תלמידה יתומה |
| טרי מור | לינדה פנדלטון | חברה של ז'ולי |
| תלמה ריטר | אליסיה פריצ'רד | מזכירה של פנדלטון |
| פרד קלרק | גריגס | מזכיר של פידלטון |
| לארי קיטינג | השגריר אלק ויליאמסון | שגריר ארצות הברית בצרפת |
| קתרין ג'יבני | גרטרוד פנדלטון | גיסתו של ג'רביס |
| קלי בראון | ג'ימי מקברייד | חבר של לינדה |
דו מינור

דו מינור הוא סולם מינורי שהטוניקה שלו היא דו, והוא מורכב מהצלילים דו, רה, מי במול, פה, סול, לה במול וסי במול. ביצירות הכתובות בדו מינור, מופיעים שלושה במולים ליד המפתח. הסולם המקביל שלו הוא מי במול מ'זור והסולם היחסי שלו הוא דו מז'ור.
סולם המינור הטבעי הוא:
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
בסולם דו מינור הרמוני התו סי במול הופך לסי בקר. סולם דו מינור הרמוני:
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
בסולם דו מינור מלודי מופיעים לה בקר וסי בקר במקום לה במול וסי במול בכיוון העולה. סולם דו מינור מלודי:
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
יצירות בולטות שנכתבו בדו מינור

יוהאן סבסטיאן באך
פסקליה ופוגה בדו מינור
המנחה המוזיקלית
פרטיטה מס' 2, BWV 826
לודוויג ואן בטהובן
סונאטה מס' 5
סונאטה מס' 8 (הפאתטית)
קונצרטו מס' 3
הסימפוניה החמישית
סונאטה מס' 32
יוהנס ברהמס
הסימפוניה הראשונה בדו מינור
פרדריק שופן
סונאטה מס' 1
אטיוד אופוס 10 מס' 12 (המהפכה)
אטיוטד אופוס 25 מס' 12
נוקטורן אופוס 48 מס' 1
נוקטורן בדו מינור (פורסם לאחר מותו)
גוסטב מאהלר
הסימפוניה השנייה
וולפגנג אמדאוס מוצרט
קונצ'רטו מס' 24, K. 491
סונאטה מס' 14, K. 457
פנטזיה מס. 4 בדו מינור
סרגיי רחמנינוב
קונצ'רטו לפסנתר מס' 2
קאמי סן-סאנס
סימפוניה מס' 3 לעוגב
דמיטרי שוסטקוביץ'
הסימפוניה השמינית
פרנץ שוברט
הסימפוניה הרביעית
אימפרומפטו מס' 1, D. 899
ראו גם

אקורד (מוזיקה)
הערות שוליים

↑  basicmusictheory.com: C natural minor scale, www.basicmusictheory.com
↑  The C Minor Scale – Natural, Harmonic and melodic (באנגלית אמריקאית)
↑  C Minor Scale, Piano Music Theory, ‏2016-06-02 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7851491-5
מליק צ'או

מליק צָ'אוּ (בגרמנית: Malick Thiaw; נולד ב-8 באוגוסט 2001 בדיסלדורף שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת מילאן.
קריירת מועדונים

צ'או גדל במחלקות הנוער של פורטונה דיסלדורף, באייר לברקוזן, בורוסיה מנשנגלדבך, והגיע למחלקת הנוער של שאלקה 04 בשנת 2015.
ב-7 במרץ 2020 ערך צ'או את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1-1 נגד הופנהיים במסגרת המחזור ה-25 בבונדסליגה לעונת עונת 2019/2020 בבונדסליגה. בסך הכל ערך צ'או 4 הופעות ליגה במדי המועדון בעונה זו.
בעונת 2020/2021, בסופה ירדה קבוצתו לבונדסליגה השנייה ערך צ'או 19 הופעות ליגה במדי המועדון, והבקיע שער בודד בתיקו 1-1 נגד שטוטגרט במסגרת המחזור השישי.
ב-29 באוגוסט 2022 חתם במילאן, ב-16 באוקטובר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' שעלה כמחליף בניצחון 1–2 נגד הלאס ורונה.
קריירה בינלאומית

צ'או היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 שזכתה בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021. במרץ 2023 צ'או זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת לקראת משחקי הידידות נגד פרו ובלגיה. ב-16 ביוני 2023 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בהפסד 1-0 לפולין.
תארים

אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2021
הערות שוליים

↑  "Malick Thiaw, new signing of the AC Milan transfer market: the official statement". AC Milan. נבדק ב-2022-08-30.
לואי אחמד

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1993 (בן 31) צנעא, תימן
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 עיסוק:  עיתונאי ופובליציסט
 מעסיק:  בולטין (אנ') (עיתון שוודי)
 תחקירים בולטים:  כתיבת מאמרי דעה על האנטישמיות החדשה, ההסתה האנטי-ישראלית והסכסוך הישראלי-פלסטיני
 סוג כתב:  פובליציסט
 תחום סיקור:  הסכסוך הישראלי-פלסטיני, האנטישמיות החדשה, הפונדמנטליזם המוסלמי
 
לוּאַ֫י אחמד (בערבית: لؤي أحمد; בלועזית: Luai Ahmed; נולד ב-5 בספטמבר 1993) הוא עיתונאי שוודי יליד תימן. פעיל ברשתות החברתיות ונחשב למבקר שנוי במחלוקת של האסלאם הקיצוני ושל האנטישמיות ושנאת ישראל המובנות בו.
ביוגרפיה

אחמד גדל בבירת תימן, צנעא. בביתו חונך ברוח הערכים שהחדירה בו אימו, אמל באשא, פעילת שלום וזכויות נשים, שזכתה באותות הוקרה רבים, לרבות תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טורונטו.
בשל האקטיביזם הפמיניסטי של אימו איים ארגון אל-קאעדה בשנת 2013 על משפחתו, ופרסם מכתב פתוח לאוכלוסייה בתימן שבו ביקש לקבל את כתובת מגוריה של המשפחה.
בשנת 2014 קיבל לואי אחמד הצעה לקיים הרצאה בשוודיה, בהזמנת "קרן אולף פלמה". בני משפחתו דחקו בו לבקש מקלט בשוודיה. הוא הגיע להאלמסטאד ובמשך ארבע השנים הבאות התגורר שם. הוא ביקש וקיבל מקלט מדיני, ומאוחר יותר גם אזרחות שוודית. לאחר מכן התגורר במאלמה. כיום חי בסטוקהולם.
אחמד פעיל ברשתות החברתיות, בעיקר ב-X (טוויטר), שם עוקבים אחריו 144 אלף איש, ובטיקטוק שבה יש לו 65 אלף עוקבים. הסרטונים שהוא מעלה זוכים למאות אלפי צפיות בממוצע. במהלך אוקטובר 2023 הפכו סרטוניו "ויראליים" במרשתת, ורק בחודשים אוקטובר ונובמבר 2023 נוספו לו כ-100 אלף עוקבים. הוא מגנה את מה שלדבריו היא צביעות של המזרח התיכון, את שנאת היהודים שמוטבעת בתושבי האזור מגיל צעיר, את השעבוד לדת ואת העיכוב של העולם המוסלמי בהתקדמות החברתית והטכנולוגית. אחמד אף העלה סרטון בעקבות הטילים שהחות'ים הפרו-איראנים שיגרו לעבר ישראל מתימן. הוא טען בסרטון שתימן היא מדינה ענייה, שאוכלוסייתה סובלת מרעב, ובמקום לדאוג לאוכלוסייה, תימן מבזבזת מיליוני דולרים על ירי טילים לישראל. הוא קרא להתמקד בבעיות "שלנו" (של התימנים) במקום להתמקד בשנאה ובניסיון להרוג יהודים.
אחמד הוא בעל טור בעיתון השוודי השמרני Bulletin (אנ'), שם הוא כותב מאמרים נגד אנטישמיות ושנאת יהודים, וכן מאמרים העוסקים באסלאם, באינטגרציה ובמדיניות הגירה. בתימן כתב בעיתונים "תימן היום", "תימן טיימס" (אנ') ומגזין הנוער YoO. בריאיון לעיתון הליברלי שרלי הבדו אמר שהוא אינו מסכים עם המושג אסלאמופוביה, מכיוון שפוביה מבטאת פחד בלתי רציונלי ומוגזם ביותר. אתאיסטים אינם "פובים", כי הפחד מכלא או מעונש מוות בחברות מוסלמיות הוא פחד רציונלי ומוחשי ביותר; הפחד של הומוסקסואלים מכלא או מעונש מוות בחברות מוסלמיות הוא מוחשי ורציונלי; והפחד של ליברלים ובמיוחד נשים חופשיות בחברות האיסלמיות מכלא או מעונש מוות, הוא פחד רציונלי ולגיטימי.
בשנת 2021 הוציא לאור את ספרו "מקלט: מסע פרדוקסלי של פליט מהשריעה בתימן לקשת בענן שבשוודיה", המספר על חמש השנים הראשונות שלו בשוודיה, עם ביקורת הומוריסטית על האסלאם הקיצוני, אך גם על שוודיה, שבה הוא חי כיום.
בשנת 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוא הגיע לביקור בישראל מטעם ארגון שראכּה. הוא הפיץ במרשתת את רשמיו מביקורו במסגד אל-אקצא, שלדבריו העובדה שמבקרים לא-מוסלמים אינם רשאים לבוא בו היא למעשה אפרטהייד. הוא התראיין בטלוויזיה הישראלית על אודות האנטישמיות, שלדעתו מאפיינת הפגנות נגד ישראל ונגד מלחמתה ברצועת עזה. לאחר הביקור הוא כתב בעיתונו, בציטוט מתרגום משוודית: "הם (מארחיו בישראל) שמו לי אוזניות VR כדי לתת לי לחיות מחדש את הזוועה של 7 באוקטובר. הקולות ומילות האהבה הנואשות האחרונות של אנשים זה לזה הכריעו אותי. זה הדבר הכי גרוע שהייתי חלק ממנו, למרות שלא הייתי חלק ממנו בכלל".
בשנת 2024 ביקר בישראל והשתתף בעצרת הגאווה והתקווה.
לאחמד תואר ראשון בלימודי עסקים בין-לאומיים מהאוניברסיטה הלבנונית הבין לאומית בתימן (אנ'). כמו כן למד יחסים בין לאומיים והגירה באוניברסיטת מאלמה.
ראו גם

אמל באשא
יסמין מוחמד
רוואן עות'מן
ביאורים

↑  ככל הנראה בעקבות העימות האגרסיבי שקיימה בפומבי עם שייח' סאדק אל-אחמר (אנ') – ראש פדרציית השבטים (חאשד (אנ')) השנייה בגודלה בתימן, באולם הכנסים של ועידת הדיאלוג הלאומי בתימן (אנ'). זאת על רקע נסיגתו ממינוי הפמיניסטית נבילה א-זובייר (אנ') ליושבת ראש הגוף המחליט על עתידה של העיר השנויה במחלוקת, סעדה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Joakim Kullberg, ., Luai Ahmed – en kontroversiell tyckare med Halmstadrötter, Hallandsposten,11 august 2022 (בשוודית)
↑  Romi Levine, UofTGrad17: Three things you should know about honorary grad Amal Basha, University of Toronto, June 15, 2017
↑  Farea Al-Muslimi, Negotiating chaos - Yemen’s National Dialogue is already faltering, Executive, April 16, 2013
↑  בן־דרור ימיני, ארץ האפשרויות המאוד־מוגבלות, באתר ynet, 23 בנובמבר 2023
1 2 3  Lorraine Redaud, Luai Ahmed, réfugié yéménite en Suède : « La Suède a accueilli l’islamisme à bras ouverts », Charlie Hebdo.fr, 17 Novembre 2023 (בצרפתית)
1 2 3  נטע צ'חנובסקי, ‏משפיען הרשת התימני שהפך לאוהד ישראל: "מרגיש עכשיו כמו יהודי", באתר ‏מאקו‏, 23 בנובמבר 2023
1 2 3  Luai Ahmed, Bulletin - Nyhetsbrev
↑  Luai Ahmed. “Où étiez-vous”?, Tribune Juive, 2 novembre, 2023 (בצרפתית)
↑  Luai Ahmed, Asylum: A Refugee's Paradoxical Journey from Sharia Yemen to Rainbow Sweden..., Google Books, 2021
↑  לואי אחמד, בלוגר מוסלמי תימני שנסע לראות בעצמו את "משטר האפרטהייד" של הציונים נפגש עם המציאות בהר הבית, באתר "בידינו"
↑  למדנו מלידה לשנוא את היהודים ולהאשים אותם, באתר ערוץ 13, 23/11/2023
↑  Luai Ahmed, Ahmed: Rösterna ur oktoberpogromen glömmer jag aldrig, Bulletin, 24 nov 2023 (בשוודית)
משאלת מוות (סרט, 1974)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של בריאן גארפילד
 בימוי:  מייקל וינר
 הופק בידי:  דינו דה-לורנטיס
 תסריט:  וונדל מאייס
 עריכה:  ברנרד גריבל
 שחקנים ראשיים:  צ'ארלס ברונסון וינסנט גרדניה
 מוזיקה:  הרבי הנקוק
 צילום:  ארתור אורניץ
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Dino De Laurentiis Company 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 ביולי 1974
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, מותחן פשע, סרט דרמה, סרט ויגילנטה, סרט אונס ונקמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, אריזונה 
 תקציב:  3,700,000 דולר
 הכנסות:  22,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   deathwish
 סרט הבא:  Death Wish II 
 דף הסרט ב־IMDb
 
משאלת מוות (באנגלית: Death Wish) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1974 עם צ'ארלס ברונסון ווינסנט גרדניה בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "משאלת מוות" של בריאן גארפילד (אנ') משנת 1972 העוסק בבעיית לקיחת החוק לידיים (ויג'ילנטיזם). אדם שאשתו נרצחה לוקח את החוק לידיו ומתחיל לרצוח פושעים ברחובות ניו יורק.
הסרט זכה להצלחה קופתית גדולה ובמקביל נמתחה עליו בקורת בשל המסר השולט בסרט הקורא לאזרחים הפשוטים החשופים לפשיעה הגוברת לקחת את החוק לידיהם. ב-1982, ב-1985, ב-1987, ב-1994 וב-2018 יצאו ארבעה סרטי המשך לסרט זה, "משאלת מוות 2", "משאלת מוות 3", "משאלת מוות 4","משאלת מוות 5" ו"משאלת מוות (סרט, 2018)" וגם הם זכו להצלחה מסחרית.
בשלהי הקריירה שלו זוהה ברונסון במידה רבה עם דמות כוכב "משאלת מוות". ב-1984 ירה תושב ניו יורק, ברנרד גץ, בארבעה צעירים ברכבת התחתית של ניו יורק לאחר שלטענתו ניסו לשדוד אותו. לאחר שהעיתונות קישרה בין המקרה ובין "משאלת מוות", חרג ברונסון משתיקתו התקשורתית הרגילה ואמר כי הוא אינו ממליץ לאנשים לנסות ולחקות את דמותו הקולנועית.
הרבי הנקוק היה מועמד לפרס גראמי לפסקול הטוב ביותר למדיה חזותית.
תקציר העלילה

פול קרסי (צ'ארלס ברונסון) הוא ארכיטקט ניו יורקי מצליח. הוא נשוי לג'ואנה (הופ לאנג) ואבא לקרול (קתלין טולאן) הנשואה לג'ק טובי (סטיבן קיטס). הסרט מתחיל כשפול וג'ואנה מבלים בחופשה בחוף הים בהוואי.
בחזרה לניו יורק, קרול וג'ואנה מבצעות קנייה בסופרמרקט ומניחות את המצרכים בארגז קרטון עם כתובת למשלוח. שלושה עבריינים רואים הפתק עם הכתובת מגיעים לדירה ומצלצלים בפעמון. קרול חושבת שזה המשלוח ופותחת להם את הדלת. השלושה (אחד מהם הוא השחקן ג'ף גולדבלום) מתפרצים ודורשים כסף. כשג'ואנה אומרת שאין לה, הם תוקפים אותה באכזריות ואונסים את קרול .ג'ואנה מוכה באכזריות ומאבדת את הכרתה (סצנה קשה לצפייה).
ג'ואנה מתה בבית חולים וקרול סובלת מפגיעה פיזית ונפשית קשה. לאחר שהיא משוחררת לביתה היא נעשית קטטונית ובעלה ג'ק נאלץ לאשפז אותה במוסד פסיכיאטרי בהסכמתו של פול. פול מדוכא מהמצב ומחלון דירתו הוא רואה עבריינים נטפלים לאנשים. הוא ממלא גרב במטבעות של "קוורטר" וכאשר עבריין מנסה לשדוד אותו הוא חובט בו במכשיר המאולתר הזה ומניס אותו.
פול נשלח להיפגש עם לקוח עשיר באריזונה כדי לתכנן לו מיזם נדל"ן גדול. הלקוח הוא איימס גייינקיל (סטיוארט מרגולין). הוא מרוצה מעבודתו של פול ונותן לו במתנה אקדח קולט עם כדורים. הוא מתחיל לשוטט בעיר בלילות, מושך אליו פושעים שרוצים לשדוד אותו והורג אותם באקדחו.
על החקירה ממונה המפקח אוצ'ואה המגייס למבצע עשרות שוטרים ובהם החוקרת ג'מטי (אולימפיה דוקאקיס). הוא סבור שהרוצח הוא ויג'לנט שרוצה ולנקום ולכן הוא יודע לקלוע כמו חייל משוחרר. הרשימה הולכת ומצטצמת עד שהוא מגיע לפול ועוקב אחריו.
מפקד המשטרה והתובע המחוזי חוששים שהציבור יחקה את הרוצח. הם אינם מפרסמים שמספר הפשעים ברחובות ירד וכן חוששים שאם הוא ייתפס הוא יהפוך למרטיר. אוצ'ואה עוקב ליד ביתו של פול אבל זה מתחמק מיציאה אחורית וממשיך לשוטט ברחובות עד שנתקל בשלושה פושעים. בחילופי היריות ביניהם הוא נפצע. אוצ'ואה ממהר למקום, לוקח את האקדח ונפגש עם פול. הוא מציע לו שיעלים את האקדח ויפרסם שפול נפצע בהתקלות עם עבריינים וכל זה בתמורה שפול יעזוב את ניו יורק.
פול מסכים ועובר לשיקגו שם הוא מבריח עבריינים שמנסים לשדוד אישה בתחנת הרכבת שיקגו יוניון ולבסוף מכוון אליהם את אצבעו כאקדח.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| צ'ארלס ברונסון | פול קרסי | ארכיטקט |
| וינסנט גרדניה | פרנק אוצ'ואה | קצין משטרה |
| הופ לאנג | ג'ואנה קרסי | אשתו של פול |
| סטיבן קיטס | ג'ק טובי | חתנו של פול |
| קתלין טולאן | קרול קרסי-טובי | בתו של פול |
| סטיוארט מרגולין | איימס ג'יינקיל |  |
| ויליאם רדפילד | סם קרויצר | עמית של פול |
| ג'ף גולדבלום |  | פושע |
| אולימפיה דוקאקיס | הקצינה ג'מטי | חוקרת משטרתית |
דוד ברוך

ערך זה עוסק בשחקן ישראלי. אם התכוונתם למנכ"ל ישראלי, ראו .
| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 בספטמבר 1928 סופיה, ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה
 פטירה:  22 באפריל 2017 (בגיל 88) פרדס חנה ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  רחל אטאס (1953–2004) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוחית זיכרון לרחל אטאס ודוד ברוך
דוד ברוך (25 בספטמבר 1928 – 22 באפריל 2017) היה שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי ששיחק במחזות ובסרטי קולנוע רבים.
ביוגרפיה

ברוך נולד בסופיה בירת בולגריה ליצחק וקלרה, ועלה לארץ ישראל ב-1944. הוא למד משחק בסטודיו למשחק של מניה ארנון.
ב-1953 שיחק במחזה "זעקי, ארץ אהובה", וכן השתתף בהצגה "אכזר מכול המלך", אשר הוצגו בתיאטרון הבימה.
ב-1954 שיחק במחזות "ברווז הפרא" ו"מקבת'".
ב-1956 שיחק במחזה "מראה מעל הגשר" בתיאטרון הבימה.
ב-1959 שיחק במחזה "הסוחר מוונציה".
ב-1961 עשה את תפקידו במחזה "בגדי המלך". ב-1962 גילם את דמותו של "פדנזיפן", במחזה "אירמה לה דוס".
ב-1964 שיחק במחזה מאת ויליאם שייקספיר "קומדיה של טעויות".
ב-1965 השתתף בסרט הקולנוע "הילד מעבר לרחוב".
ב-1966 שיחק במחזה "נתן החכם", פרי עטו של גוטהולד אפרים לסינג. ב-1967 השתתף בסרט הקולנוע "שלושה ימים וילד".
ב-1970 שיחק במחזה "עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי".
ב-1971 שיחק בסרטו של בועז דוידזון "חצי חצי", וכן שיחק במחזות "יתוש בראש", פרי עטו של ז'ורז' פדו, ובמחזה מאת ויליאם שייקספיר, "ריצ'רד השלישי". באותה שנה שיחק במחזה "מחכים לגודו".
ב-1972 שיחק בסרט "עזית של הצנחנים".
ב-1973 השתתף בסרט הקולנוע "אבו אל בנאת".
ב־1975 גילם את דמותו של אדון ששון הטכנאי, בסדרת הטלוויזיה "רגע עם דודלי".
ב-1976 שיחק בסרטו של אסי דיין "איזה יופי של צרות!", וכן שיחק במחזה "כובע הקש האיטלקי".
ב-1977 גילם את דמותו של אהוד ברנע בסרט הקולנוע "בדרנית בחצות". באותה שנה שיחק במחזה "שבת ראשון שני".
ב-1989 שיחק בסרט הקולנוע "אלף נשותיו של נפתלי סימן טוב", וב-1992 גילם את דמותו של שמעון בסרט הקולנוע "אזרח אמריקאי".
חייו הפרטיים ופטירתו

ברוך היה נשוי לשחקנית והזמרת רחל אטאס, עד שהתאלמן ממנה ב-2004. להם שלושה ילדים.
שתי בנותיהם, אורית שחם ועופרי ברוך, שיחקו לצידם בהצגות ילדים רבות כגון "עלילות פתי מאמין לכל דבר" שהועלתה בשנות השבעים, ו"שיגעון של משפחה", אותן חיבר חתנו של ברוך, גידי שחם.
דוד ברוך נפטר ב-22 באפריל 2017 בגיל 88. הוא נטמן למחרת בבית העלמין של פרדס חנה, המושבה בה חי בשנותיו האחרונות.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון לדוד ברוך ורחל אטאס על ביתם ברחוב שינקין 22.
הערות שוליים

↑  מודעת אבל דוד ברוך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011910455805171  VIAF: 3923167025447453390001   WorldCat (עם VIAF): 3923167025447453390001
דראגסטור קאובוי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  גאס ואן סנט
 הופק בידי:  קארן מרפי קרי ברוקה ניק וקסלר
 תסריט:  ג'יימס פוגל (ספר) גאס ואן סנט דניאל יוסט ויליאם ס. בורוז
 עריכה:  מרי באואר קרטיס קלייטון
 שחקנים ראשיים:  מאט דילון הת'ר גראהם ג'יימס לגרוס קלי לינץ'
 מוזיקה:  אליוט גולדנטל
 צילום:  רוברט יאומן
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  Avenue Pictures Artisan Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 באוקטובר 1989
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פשע, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  פורטלנד 
 תקציב:  2.5 מיליון דולר
 הכנסות:  4.7 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   drugstorecowboy
 פרסים:  פרס איגוד המבקרים האמריקני פרס אינדפנדנט ספיריט
 דף הסרט ב־IMDb
 
דראגסטור קאובוי (באנגלית: Drugstore Cowboy) הוא סרט קולנוע מסוג דרמת פשע שיצא בשנת 1989. את הסרט כתב וביים גאס ואן סנט, והוא נחשב לסרט שזיכה אותו בהכרה רחבה.
הסרט, בכיכובם של מאט דילון והת'ר גראהם, מבוסס על רומן אוטוביוגרפי תחת אותו השם שנכתב על ידי הנרקומן וסוחר הסמים ג'יימס פוגל בעת שריצה עונש מאסר. עלילת הסרט מתרחשת בעיקר בפורטלנד שבאורגון.
הסרט זכה בפרס איגוד המבקרים האמריקני, בפרס אינדפנדנט ספיריט, פרס איגוד המבקרים בלוס אנג'לס ופרס חוג מבקרי הקולנוע של ניו יורק.
עלילה

הסרט מתאר את קורותיו של בוב היוז ו"משפחתו", חבורה של מכורים לסמים, בעת שהם עורכים טיול בצפון מערב הפסיפיק בארצות הברית בתחילת שנות ה-70. על מנת לממן את הסמים עוסקת החבורה בשוד של בתי מרקחת ובתי חולים.
היוז מתגורר עם בת זוגו ובחורה נוספת שהשניים הכירו, ולאחר שזו מתה ממנת יתר הוא מחליט לעבור גמילה מסמים בפורטלנד ולעזוב את החבורה אך מגלה שהדבר קשה מכפי שחשב.
12 הנועזים

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  The Dirty Dozen 
 בימוי:  רוברט אולדריץ' 
 הופק בידי:  קנת' היימן 
 תסריט:  ננלי ג'ונסון, לוקאס הלר 
 עריכה:  מייקל לוסיאנו 
 שחקנים ראשיים:  לי מרווין צ'ארלס ברונסון ארנסט בורגניין ג'ורג' קנדי דונלד סאת'רלנד טלי סוואלס ג'ון קסאווטס ריצ'רד ג'אקל רוברט ראיין ג'ים בראון
 מוזיקה:  פרנק דה וול 
 צילום:  אדוארד סקייף 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  אולפני MGM
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 15 ביוני 1967
 משך הקרנה:  143 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט פעולה, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  הממלכה המאוחדת, ברטאן 
 תקופת התרחשות:  1944 
 תקציב:  5.4 מיליון דולר
 הכנסות:  45.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   dirtydozen
 פרסים:  פרס האוסקר על עריכת סאונד הטובה ביותר (ג'ון פוינר) 
 סרט הבא:  12 הנועזים: המשימה הבאה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
12 הנועזים (באנגלית: The Dirty Dozen) הוא סרט דרמה ופעולה משנת 1967 בכיכובם של לי מרווין, צ'ארלס ברונסון, ארנסט בורגניין, ג'ורג' קנדי, דונלד סאת'רלנד, טלי סוואלס, ג'ון קסאווטס, ריצ'רד ג'אקל, רוברט ראיין וג'ים בראון המבוסס על ספר באותו שם מאת אירווין מ. נתנסון.