פוליגרף
ההיבט המשפטי

לגבי הדין הפלילי, החוק בישראל קובע שאין תוקף לבדיקת פוליגרף. בהרבה מדינות באירופה החוק אף אוסר על השימוש בפוליגרף כאמצעי חקירה. ארצות הברית השאירה את סוגיית קבילות הפוליגרף להחלטת כל מדינה ומדינה. בית המשפט העליון שלה קבע כי הצבא רשאי שלא לאפשר לנאשמים במשפטיו להציג בדיקת פוליגרף כראיה לזכותם. השופטים נימקו זאת, בין השאר, בחולשתו של המכשיר. לגישת המצדדים בהיתר לשימוש בבדיקת פוליגרף במשפט הפלילי, בדיקת הפוליגרף היא ככל ראיה מדעית, מהימנותה של בדיקת הפוליגרף אינה נופלת ממהימנותן של ראיות קבילות אחרות, ומוצדק לקבל את בדיקת הפוליגרף כראיה במסגרת המגמה הכוללת של מעבר מקבילות למשקל בדיני הראיות.
מבחינת הדין האזרחי הישראלי, בית המשפט העליון העיר באמרת אגב, שראוי לקבל תוצאות בדיקת פוליגרף כראיה בהתמלא שני תנאים:
שני הצדדים הסכימו מפורשות ומראש על עריכת בדיקת פוליגרף;
תוצאות בדיקת הפוליגרף עליה הוסכם הן חד משמעיות.
בכפוף לתנאים הללו, ביהמ"ש יהיה רשאי בהליך אזרחי לקבל את תוצאות בדיקת הפוליגרף. הדין הישראלי אינו אוסר מפורשות על הגשת בדיקת פוליגרף כראיה במשפט אזרחי, ועיקר ההתנגדות לקבילותו היא ככלי להכרעה בדבר אשמתו של אדם. במקרים אזרחיים בדרך כלל מדובר בעובד שחתם על הסכמה לבצע בדיקת פוליגרף לבקשת מעסיקו, הסכמה שיש לה תוקף בעייתי וחלקי (בניגוד, לדוגמה, לעובד שיבחר להציג תוצאות בדיקת פוליגרף כדי ללמד על עצמו זכות).
בישראל קובע החוק שאין לייחס סירוב נחקר להיחקר בפוליגרף כאינדיקציה לאשמתו של הנחקר. הדין האזרחי בישראל לא מייחס מעמד מיוחד לפוליגרף. כמו כל מדד אחר, יכולים צדדים בבית משפט להחליט להעניק לפוליגרף מעמד של בורר ביניהם. במצב זה נוטים בתי המשפט לקבל את תוצאת הבדיקה. במקרה זה על פי התקדימים שנקבעו חייבת להיות הסכמה מפורשת של שני הצדדים לביצוע הבדיקה וכן, על תוצאות הבדיקה להיות ברורות וחד משמעיות כדי שהבדיקה תהיה קבילה. יוצא דופן נוסף הוא הסכם ביטוח. ההנחיות במקרה זה הן שלא מספיקה הסכמה כללית של מבוטח לעבור בדיקה במקרה של חשד, אלא הוא צריך להסכים באופן פרטני לעבור בדיקה על מקרה ביטוח מסוים, זאת בדומה להכרה בבדיקת פוליגרף כראיה המוגשת בהסכמה של עובד ומעביד בסכסוך ביניהם.
כמו במקרה הפלילי, אין אי הסכמה לעבור בדיקת פוליגרף מהווה ראיה כשלעצמה בבית משפט. מצד שני, ביחסים בין גופים ניתן להתחשב באי ההסכמה להיבדק. לדוגמה, ניתן לפטר עובד שנחשד בהדלפה וסירב להיבדק, כמו גם עובד שנחשד בהדלפה, נבדק ונמצא דובר שקר. הפיטורים הנ"ל מותרים לא עקב הבדיקה או אי ההסכמה להיבדק, אלא במסגרת זכותו של המעביד לפטר עובד. הטלת סנקציות, כמו מניעת פיצויי פיטורים, מותרת רק אם קיימת ראיה מעבר לפוליגרף המראה שהעובד אכן עשה מעשה שמצדיק סנקציות מעין אלו.
חוק שירות הביטחון הכללי מתיר לשירות הביטחון הכללי לבצע בדיקות פוליגרף לצורכי סינון ביטחוני.
בישראל לא קיים רישוי לבודקי פוליגרף וכל אדם יכול להכריז על עצמו כ"מומחה פוליגרף" ולערוך בדיקות. יש מספר איגודים הפועלים בישראל דוגמת איגוד בודקי הפוליגרף בישראל (אפ"י) וכן איגוד ישראלי לבודקי פוליגרף ממוחשב - ICPA. החברות באיגודים אלה מותנית בהשכלה מתאימה, היעדר עבר פלילי, לימודי הכשרה, ניסיון בעריכת בדיקות, קבלת כללי האתיקה המקצועיים ומבחני קבלה.
בשנת 2017 התקבל "חוק הפוליגרף" לקציני משטרה של המשרד לביטחון פנים, שיזם גלעד ארדן, בתפקידו כשר לבטחון פנים. החוק קבע כי קציני משטרה בכירים וקצינים בתפקידים רגישים יעברו בדיקות פוליגרף תקופתיות, והן יהוו שלב בבדיקת ההתאמה שתתבצע לקצין בהתאם לרמת הסיווג של התפקיד. בנוסף קבע החוק, כי קצינים בדרגת ניצב משנה ומעלה יעברו את הבדיקה באופן שגרתי אחת לחמש שנים. בשנת 2025 נחשף, כי קצינים בכירים במשטרה בדרגות ניצב, תת ניצב (תנ"צ) וניצב משנה (נצ"מ), בהם כאלה המכהנים כמפקדי מחוז ובתפקידים בכירים ורגישים נוספים, לא עברו בדיקות פוליגרף כנדרש על פי החוק, כשחלקם קיבלו פטור רפואי ואילו אחרים מסרבים או נמנעים מלהיבדק מסיבות שונות.
בנימין נתניהו ניסה מספר פעמים לקדם חוק שיחייב את השרים לעבור בדיקות פוליגרף תקופתיות, אך נבלם בידי השב"כ והיועצת המשפטית לממשלה. בשנת 2023 הכין המטה לביטחון לאומי תזכיר חוק, שמטרתו להסמיך את השב"כ לבצע בדיקות פוליגרף למשתתפי דיוני הקבינט כדי לבדוק חשש להדלפת מידע.