stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית המדרש גולדרס גרין
היסטוריה

הקהילה הוקמה בשנת 1934 על ידי הרב ד"ר אליהו מונק למען פליטים מגרמניה הנאצית שהגיעו ללונדון לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה, ביניהן משפחת רוזנפלדר - ענף בני היינריך-אהרון מאיר. הרב ד"ר אליהו מונק קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה וספרות אנגלית מאוניברסיטה בגרמניה. הוא השתייך לזרם תורה עם דרך ארץ מיסודו של הרב שמשון רפאל הירש. חברי הקהילה היו אורתודוקסים אדוקים, אך בו זמנית בקיאים בתרבות האירופית וביניהם לא מעט עורכי דין, מדענים, פרופסורים באוניברסיטה, סופרים ועוד. הרב חיים ישראל איסר פלדמן כיהן כרב משנות ה-1970, עד שיצא לפנסיה ב-2007; הוא נפטר ב-2020. כעת המנהיג הרוחני של הקהילה הוא הרב ישראל מאיר גרינברג.
עד שנת 1935 התפילות נערכו בספריית בית הספר קינג אלפרד. לאחר מכן, עד שנת 1959, התפילות נערכו במכון על שם הרב ראובן לינקולן. הקהילה עברה למעונה הנוכחי ברידינג בשנת 1956.
קהילת בית המדרש גולדרס גרין הקימה את בית הספר היסודי "מנורה" במטרה לספק לילדיה חינוך דתי ורמת השכלה כללית נאותה. בית הספר מקבל גם ילדים מקהילות אחרות אשר שומרים על אורח חיים דתי על פי העקרונות שנקבעו על ידי הרב של קהילת GGBH. בשנת 2001 הוקם בית ספר תיכון לבנות.
בתחילת דרכה, הקהילה הייתה חברה בהתאחדות הקהילות החרדיות אך במרוצת השנים הפכה לקהילה עצמאית. הקהילה משתמשת בשירותי הקבורה של חברת קדישא "עדת ישראל" של התאחדות הקהילות החרדיות ובשירותי גוף הכשרות "כדתיא", שהוקם במקורו בשיתוף הקהילה ונחשב להכשר המהודר בבריטניה.
מנהגי בית הכנסת

המנהג המקורי של בית הכנסת היה חבישת מגבעות במהלך התפילה, ורק הרב הורשה להניח את הטלית על ראשו. היום, חוק זה עדיין תקף באופן רשמי, אבל בפועל לא מקפידים עליו, ויש מתפללים רבים שמניחים את הטלית על ראשם.
בחגים ובשבתות מיוחדות מקפידים על אמירת רוב רובם של הפיוטים שבנוסח אשכנז, ובניגוד לרוב קהילות היקים שמתפללים לפי נוסח אשכנז המערבי, המנהגים מבוססים על מנהג ברלין, שהוא מנהג אשכנז המזרחי (מה שנקרא אצל היקים "מנהג פולין").
האבלים אומרים קדיש ליד החזן, כל אחד בנפרד.
לקריאה נוספת

Rachel Kolsky, Roslyn Rawson - Jewish London, New Holland, 2012
הרב אליהו מונק (עורך), דינים ומנהגים של ק"ק ובית המדרש גלדרס גרין, לונדון, 1959.
הערות שוליים

↑  JEWISH LIFE IN GOLDERS GREEN
↑  Gerald Parsons, The Growth of Religious Diversity: Traditions, Psychology Press, 1993, ISBN 978-0-415-08326-3. (באנגלית)
↑  https://hamodia.com/2020/02/27/263317/ (באנגלית).
↑  JCR-UK: Golders Green Beth Hamedrash Congregation (Munk's Synagogue), London NW11, www.jewishgen.org
↑  אתר הרשמי של Menorah Primary School
↑  לא אומרים פיוטי מאורה ואהבה כלל (ואפילו את הפיוט שני זיתים לא אומרים, אך יש מוותיקי הקהילה שטוענים שלפני חמשים שנה כן אמרו שני זיתים), וגם מדלגים חלקים מהקרובות בימים טובים מסוימים.
↑  בהקדמת הספר צוין שחלק המנהגים מועתק ממנהגי ביהכ"נ דקהל עדת ישראל פה בערלין, בערלין תרצ"ג, בשינויים לפי הצורך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261838805171  VIAF: 156484978   WorldCat (עם VIAF): 156484978
תחנת הרכבת אל חמה

תחנת הרכבת באל חמה - מבנה ראשי
תחנת הרכבת אל חמה (El Hemme) הייתה התחנה האחרונה של רכבת העמק בגבולות ארץ ישראל המנדטורית לפני הגבול עם המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון. מעמק הירמוך עלתה הרכבת בעזרת גשרים ומנהרות לרמה הסורית בחורן בואכה דרעא שהייתה נקודת ההתחברות של מסילת הרכבת דרעא–צמח לקו הראשי של מסילת הרכבת החיג'אזית. התחנה ממוקמת בכניסה לאתר המרחצאות הרומי אל-חמה (כיום חמת גדר). לאחר מלחמת ששת הימים ישבו מקימי קיבוץ מבוא חמה במבני התחנה בתקופת שיפוץ המרחצאות. המבנה המרכזי משמש כיום כחלק מחווה לגידול דגים ומוכרז כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
ההיסטוריה של המקום

תחנת אל חמה נבנתה ב-1904 כחלק מ 8 התחנות הראשונות של רכבת העמק. בהמשך נבנו עוד 40 תחנות (סה"כ היו 48 תחנות). התחנה ממוקמת בכניסה לאתר המרחצאות הרומי אל-חמה ומכילה מספר מבני אבן אשר מרביתם ניצבים במקום גם כיום.
התחנה ממוקמת 95.3 ק"מ מחיפה ו-66 ק"מ מהמפגש עם הרכבת החיג'אזית בדרעא. מאל חמה עלתה המסילה מזרחה דרך ערוץ נהר הירמוך על גבי מספר גשרים ודרך מספר מנהרות ועצרה בדרכה במספר תחנות רכבת במעלה הדרך[דרוש מקור].
רכבת העמק נחלקה למקטע הארץ ישראלי בחסות בריטים (מחיפה עד צמח) ולמקטע הסורי בחסות הצרפתים (מאל חמה עד לחיבור לרכבת החיג'אזית) כך שתחנת אל חמה היא התחנה הראשונה במקטע הסורי-צרפתי. בתחנת צמח נעשתה החלפת קטרים והקרונות נירתמו לקטר חזק יותר על מנת להתמודד עם העליות של הירמוך. לאחר קביעת תחומי המנדט בין צרפת ובריטניה הועבר ניהול התחנה לחברה הסורית-צרפתית "DHP".
התחנה פעלה מ-1905 עד 1946 ובשנות הסכסוך הישראלי-ערבי שימשה, לא פעם, כתחנת מעבר לגייסות ערבים אל פנים הארץ. ב-31 באוקטובר 1945 חיבל הפלמ"ח בגשר הירמוך (הקרוי בערבית "ג'יסר אל האווי")  שממזרח לאל חמה (במסגרת מבצע מסיבה). הגשר תוקן ותנועת הרכבות המשיכה. ב-16 ביוני 1946 חיבל הפלמ"ח בגשר בפעם השנייה (במסגרת מבצע מרכולת - "ליל הגשרים"). הפעם הגשר לא תוקן ותנועת הרכבות בתחנה פסקה לחלוטין.
במלחמת העצמאות, ב-1948, במהלך פלישתם לתחומה הריבוני של מדינת ישראל כבשו הסורים את מתחם אל חמה (כולל תחנת הרכבת) והמשיכו להחזיק בו למרות הגדרתו כאזור מפורז בהסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה.
תקרית אל-חמה ב-1951 המחישה את כשלונה של ישראל לממש ריבונותה באזור המפורז.
במלחמת ששת הימים, ב-1967, נכבש המקום על ידי צה"ל. לאחר המלחמה התיישבו במבני התחנה אנשים מקיבוצי הסביבה שפעלו לשפץ את המקום על מנת להפעילו כאתר מרחצאות, הבראה ונופש וכן כאתר גידול דגים ותנינים. האתר נפתח ב-1977.
מבנה התחנה המרכזי משמש כיום כחלק מחווה לגידול דגים. ניתן עדיין להבחין בשלט הפח הנושא את שם התחנה התלוי עליו.
גם לאחר 1948 המשיכו הסורים להפעיל את קטע המסילה בין אל חמה ודרעא (בעיקר למטרות תיירות של חובבי רכבות). קיימים, באתר הרכבת החיג'אזית, צילומים מ-2005 של רכבות פעילות על קו זה.
המבנים באתר

באתר התחנה נמצאים, כיום, מספר מבנים (ממערב למזרח):
בית המסילאים - שימש למגורי עובדי המסילה. המבנה שופץ חלקית בשיתוף המועצה לשימור אתרים ורשות הטבע והגנים מאחר שהוא משמש למגורי עטלפים.
שרידי מבנה ממנו נותרו רק עמודים (מחסן ?)
מבנה שירותים - ממערב לתחנה (מוזנח)
מבנה התחנה הראשי - מבנה בן 2 קומות בו שכנו משרדי התחנה (בקומה הראשונה) ומגורי מנהל התחנה (בקומה השנייה)
מבנה חד קומתי - כנראה שימש למשרדים ואחסון סחורות.
מתחם מגדל המים - נמצא כ-300 מטר ממזרח לתחנה ליד מעיין של מים באיכות טובה. מגדל המים הוא מבנה בן 2 קומות כשבקומה הראשונה אוחסנו פחמים (או עצי הסקה) ובקומה השנייה היה מכל המים. על גבי נביעת המעיין בנו הטורקים גשרון אבן עליו עברה הרכבת בדרכה למגדל המים.
ביציאה מהמבנה הראשי ניתן עדיין להבחין ברציפי התחנה. בצדה המערבי של התחנה (ליד בית המסילאים) נותרו חלקים של מסילת ברזל.
שלט על המבנה הראשי
משרדים ומחסן סחורות
פסי רכבת בדרך לבית המסילאים
שירותי התחנה
מבנה הטרמינל הראשי
חלון מכירת כרטיסי הרכבת בבניין הראשי
מגדל המים שהזין את הקטרים
גשר רכבת טורקי מעל המעיין שהזין את מגדל המים
בית המסילאים
שלט בערבית בראשו של המבנה הראשי
לקריאה נוספת

מאיר שפירא - מחקר: "רכבת-העמק - תחנות וסיפורים".
הערות שוליים

↑  המספר 48 הוגדר על ידי החוקר מאיר שפירא תוך שהוא מציין שחלק מהתחנות היו לא יותר משלט שנשא את שם התחנה וחלקן חרב לחלוטין
↑  בנוסף להיותה תחנת מעבר, שימשה התחנה לקליטת נופשים שהגיעו למרחצאות מחיפה ומארצות ערב
↑  מאל חמה מזרחה נספרו 14 גשרים ו-7 מנהרות. כולם כיום בשטח סוריה וירדן
↑  בין התחנות ממזרח לתחנת אל חמה ניתן למנות את זייזון Zeizoun, תל אש-שבאב Tel Esh Shebab, מוזריב Muzerib ועוד.
↑  הגבול בין המנדט הבריטי והצרפתי עבר כ-7 ק"מ ממזרח לצמח
↑  ב-2014 פורסם שיהודה לבנוני חשף את הסובבן של תחנת צמח שאיפשר את סיבוב הקטרים. לפי מחקרו של מאיר שפירא מיקום הסובבן היה ידוע כבר משנות ה-90
↑  Chémin de Fer Damas-Hama et Prolongements
↑  לאחר ליל הגשרים הצטמצמה נסיעת הרכבת רק לקטע בין חיפה לצמח אך גם זו פסקה ב-1948 לאחר שמספר גשרים נוספים חובלו
↑  ביניהם מקימי קיבוץ מבוא חמה
↑  הכוונה המקורית הייתה לפתוח את האתר כבר ב-1969 אך אי יציבות ביטחונית באזור דחתה את הפתיחה
↑  הקומה הראשונה כללה גם קופה למכירת כרטיסים
↑  בתחנות רכבת אחרות היה מגדל המים קרוב לתחנה כך שבזמן שהנוסעים עולים ויורדים היה הבומבג'י (מפעיל המשאבה) ממלא את הקטר. לעומת זאת בתחנה באל חמה נדרשו 2 עצירות כדי להעלות נוסעים וכדי למלא את מכל המים
| רכבת העמק |
| --- | --- | --- |
| מסילות קשורות | מסילת הרכבת החיג'אזית • מסילת הרכבת דרעא–צמח • מסילת העמק • מסילת השומרון • הרכבת הצבאית העות'מאנית | תחנת חיפה מזרח |
| אישים | לורנס אוליפנט • עבדול חמיד השני • יהודה לבנוני • יעקב מושלי • היינריך אוגוסט מייסנר • קלוד קונדר • ברוך קטינקא • גוטליב שומאכר | תחנת חיפה מזרח |
| ארגונים ומוסדות | הרכבת המנדטורית • משמר הרכבת • משפחת סורסוק | תחנת חיפה מזרח |
| תחנות | אל חמה • אלרואי • בית שאן • חיפה מזרח • חיפה מרכז • כפר יהושע • עפולה • צמח | תחנת חיפה מזרח |
| גשרים | אל חמה • נהר הירדן • נחל יששכר • נחל קישון • נחל תבור | תחנת חיפה מזרח |
| אירועים | ליל הגשרים • ליל הרכבות • קרב סמח' | תחנת חיפה מזרח |
| הנצחה | חצר גשר הישנה • מוזיאון רכבת ישראל • רכבת האלונים • רכבת העמק (סרט) | תחנת חיפה מזרח |
אבי אבורומי

| --- | --- |

אבורומי, 2023
 לידה:  16 בינואר 1996 (בן 29) אילת, ישראל 
 שם לידה:  إبراهيم ابورومي 
 שם במה:  אבי אבורומי
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמר-יוצר, שחקן
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקה ערבית 
 שפה מועדפת:  עברית, ערבית, עברית ישראלית, ערבית פלסטינית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 
אבורומי בהופעה, 2022
אברהים אדהם (אבי) אבורומי (בערבית: إبراهيم أدهم (آفي) ابورومي; נולד ב-16 בינואר 1996) הוא זמר-יוצר ושחקן ישראלי מרקע מוסלמי שהתגייר.
ביוגרפיה

נולד למשפחה ערבית-מוסלמית בשם אבראהים אבורומי (إبراهيم ابورومي). וגדל באילת, שבה הוריו עברו להתגורר משפרעם ומנצרת. בהיותו בן 14 אביו מת ממחלת הסרטן, ובעקבות כך אבורומי הצעיר החל לעבוד על-מנת לסייע בפרנסת משפחתו. באילת, נאלץ להתחנך במסגרות דוברות עברית, אם כי ערבית ספרותית למד מאוחר יותר. סיפר כי לא נחגגו בביתם כל חגי האסלאם.
עם הגיעו לגיל גיוס ביקש להתגייס לצה"ל. תחילה הוצע לו להתנדב בלבד, עקב מוצאו הערבי והדת המוסלמית של משפחתו, אך הוא התעקש להתגייס מסיבות אישיות הקשורות לשייכות ולרצונו להיות כמו כולם. הוא שירת בחיל התובלה ולאחר מכן שירת כמ"כ של חיילי מקא"ם בבסיס משמר הנגב.
בעת שירותו, סיפר כי עבר תהליך גיור צבאי באמצעות קורס נתיב, ועם סיום התהליך הוא אימץ שם נוסף אדהם (أدهم) לפי בקשת אמו.
קריירה > מוזיקה

אבורומי החל את דרכו המוזיקלית בשנת 2014, הוא העלה סקיצות של שירים שכתב והלחין לאתר יוטיוב, כשביוני 2015 הוא העלה לראשונה לרשת את השיר "תדעי לך" ובספטמבר 2016 הוציא אותו בגרסת אולפן.
בשנת 2021 הוציא את אלבום הבכורה שלו "סיבה לנשום", כששירי האלבום יצאו כסינגלים בין השנים 2015–2021. באלבום זה נכלל גם השיר "לאהובי" שהוקדש לעמית בן-יגאל שנפל בפעילות מבצעית ב-12 במאי 2020.
בשנת 2022 הוציא את הלהיט "ספרי להם הכל", שהיה שיר הפריצה שלו והגיע למקום החמישי במצעד הפזמונים השנתי העשירייה של תחנת הרדיו כאן גימל, מבית תאגיד השידור. במצעד זה אף זכה בקטגוריית פריצת השנה. בנוסף, זכה בתואר זה גם בפרסי נבחרי השנה של פרוגי, מבית ynet וקבוצת ידיעות אחרונות. באותה השנה הוציא את השיר "מה עובר לך בראש", שזכה גם הוא להצלחה.
ב-2023 הוציא בשיתוף פעולה עם הזמרת מור רביעי את הסינגל "אין אותנו יותר". השיר זכה להשמעות רבות, ואף הגיע לצמרת מצעד העשירייה של תחנת הרדיו כאן גימל, מבית תאגיד השידור.
ביוני 2023 זכה בפרס אקו"ם ליצירה ישראלית, בקטגוריית מלחין השנה. בנימוקי הזכייה, שיבחו שופטי התחרות את להיטיו הרבים שהוציא במהלך שנים בודדות. ב-30 ביולי הוציא את הסינגל "איפה את?" עם הזמר רביב כנר, שהגיע למקום ה-73 במצעד היטליסט שבאתר מאקו, מבית שידורי קשת. ב-10 בספטמבר הוציא את השיר "שקוף" יחד עם הזמרת שירי מימון, שהגיע למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט.
ב-1 בינואר 2024 הוציא את הסינגל "אם אני לא אחזור" בו שיתף פעולה בשנית עם מור רביעי. ב-13 בפברואר הוציא לאור את החלק הראשון של אלבומו השני, הכולל שישה שירים והוציא מתוכו את הסינגל "אחת המטורפות", בו שיתף פעולה עם יונתן קלימי ותמר יהלומי. מאוחר יותר, יצא מתוך אלבום זה הסינגל השיווקי "אנשים חשובים".
ב-23 ביוני 2024 הוציא את הסינגל "קראתי לך בית".[דרוש מקור] ב-29 ביולי 2024 השתתף בפרויקט הסברה מוזיקלי שנוצר על-ידי שרי גבעתי בשיתוף עמותת The Jewish Future; הפרויקט מציג קליפ שנועד להעלות את המורל ולחזק את הפטריוטיות הישראלית; כשבין משתתפי בפרויקט ניתן למנות את מונטנה טאקר, אסתר רדא, אברהם טל, שרי גבעתי, משה ראובן, יוסף חדאד ואבי אבורומי. הקליפ כולל ביצוע לשירו של בוב מארלי "Iron Lion Zion"', וכל ההכנסות מפרויקט זה נתרמו לעמותת אחים לחיים.
ב-27 באוגוסט 2024 הוציא סינגל בשם "תעזבי אותי". ב-19 בדצמבר יצא לאור אלבומו התשיעי של הזמר הישראלי עברי לידר, "חלק לא נפרד מאחרים", בו אבורומי משתתף ברצועה "מה יש בחיים".
ב-16 בינואר 2025, לכבוד יום הולדתו, אבורומי הוציא שיר  בשם "עדיין מוזר לי" עם קליפ מלווה שעוסק באהבה נכזבת.
קריירה > משחק

ב-2022, החל מעונתה הרביעית של סדרת דרמת הפעולה והריגול "פאודה" מבית yes, בה הוא משחק בתור מוחמד טוואלבה, אחיהם של מאיה (לוסי איוב) ועומאר (אמיר בוטרוס).
בשנת 2023 שיחק בסדרת הנוער הדו-לשונית (דוברת ה-ערבית והעברית) המוזיקלית והרומנטית "תלאתה" ("ثلاثة"), בערוץ TeenNick למנויי HOT.
בחנוכה 2024 הוא השתתף לראשונה במופע ה"פסטיגל".
קריירה > תוכניות וריאליטי

בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, אך הודח בהדחה האחת-עשרה.
קריירה > כפרזנטור

בינואר 2025 הוכרז כי אבורומי החליף את סטטיק כפרזנטור של המותג "אורבניקה".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: "סיבה לנשום"
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | בעלות | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | העשירייה של השנה | כאן גימל (חלק מתאגיד השידור) | פריצת השנה | אבי אבורומי | זכייה |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | ynet (חלק מידיעות אחרונות) | פריצת השנה במוזיקה | אבי אבורומי | זכייה |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | ynet (חלק מידיעות אחרונות) | שיר השנה | "ספרי להם הכל" | מועמדות |
| 2023 | פרס אקו"ם | תחרות ישראלית בתחום היצירה | מלחין השנה | אבי אבורומי | זכייה |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  אסף נבו, זמר בלי מסיכה: מילד מוסלמי לכוכב רשת שהתגייר, באתר ישראל היום, 5 באוגוסט 2021
↑  מוזיקה - מאחורי הקלעים: כל מה שלא ידעתם על אבי אבורומי!, באתר פרוגי, ‏2022-11-02
1 2  רן בוקר, פרס אקו"ם: "רדיו שטח" של פאר טסי הוא אלבום השנה; "לך לישון" השיר המושמע ביותר, באתר ynet, 1 ביוני 2023
↑  אריאל פייגלין, אירוח בהפתעה: רביב כנר חשף דואט חדש על הבמה, באתר ערוץ 7, 2 ביולי 2023
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר web.archive.org, ‏2 באוקטובר 2023
↑  רינת קרמר-יבלינוביץ, ‏"אם אני לא אחזור": אבי אבורומי ומור בדואט מרגש, באתר "סרוגים", 1 בינואר 2024
↑  אבי אבורומי על ההופעות ללוחמים: זה כוח שאתה לא יכול לקבל בשום הופעה אחרת, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
↑  12.3.pdf, Google Docs
1 2  "כאריות נהיה בציון": בוב מארלי בגרסה הישראלית הפטריוטית, באתר "את", 30 ביולי 2024
1 2  "תעזבי אותי": אבי אבורומי חוזר אחורה בזמן בסינגל חדש, באתר "סרוגים", 27 באוגוסט 2024
↑  עמית אטיאס, ‏עברי לידר הוציא אלבום חדש, ורשימת האורחים מפתיעה למדי, באתר ‏מאקו‏, 19 בדצמבר 2024
↑  אפרת קרסנר, אבי אבורומי על האהבה הנכזבת שלו: "היית כל העולם שלי", באתר אייס, 16 בינואר 2025
↑  הרמת הכוסית הסודית של כוכבי פאודה - ברנז'ה רכילות, באתר www.branza.co.il
↑  לילך מרקוביץ', ‏פרסום ראשון: אלה לי להב תחליף את אגם בוחבוט, באתר ‏מאקו‏, 28 בינואר 2025
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: שחר טבוך | פרסי נבחרי השנה של פרוגי – פריצת השנה במוזיקה  2022: אבי אבורומי  | הבא: |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008370472005171  VIAF: 109159032799701182404   WorldCat (עם VIAF): 109159032799701182404
מיצקי

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1990 (בת 34) יפן
 שם לידה:  Mitsuki Laycock Miyawaki 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 מקום לימודים:  Purchase College
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  אינדי רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, גיטרה בס, פסנתר
 חברת תקליטים:  Dead Oceans
 פרסים והוקרה:  Libera Award for Video of the Year 
 mitski.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיצקי מיאוואקי (באנגלית: Mitski Miyawaki; נולדה ב־27 בספטמבר 1990), נולדה בשם מיצוקי לייקוק (באנגלית: Mitsuki Laycock) ומופיעה בשם הבמה מיצקי, היא זמרת-יוצרת יפנית-אמריקאית.
מיצקי פרסמה את אלבומה הראשון, "Lush", בשנת 2012, ואחריו את אלבומה השני "Retired from Sad, New Career in Business" בשנת 2013. את שני האלבומים הוציאה בזמן לימודיה ב-Purchase College, שם למדה מוזיקה.
לאחר סיום לימודיה, פרסמה את אלבומה השלישי, "Bury Me at Makeout Creek", בשנת 2014. אחריו, פרסמה את האלבום "Puberty 2" ב-2016, ואלבומה החמישי, "Be the Cowboy", יצא ב־2018 דרך חברת התקליטים העצמאית Dead Oceans.
ביוגרפיה

מיצקי מיאוואקי נולדה בתור מיצוקי לייקוק ב־27 בספטמבר 1990, ביפן לאב אמריקאי ואם יפנית. בזמן שגדלה, עברה לגור בארצות שונות בתדירות גבוהה בשל עבודתו של אביה במחלקת המדינה של ארצות הברית, וחיה ב־13 מדינות – הכוללות את טורקיה, סין, מלזיה, צ'כיה, והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – ובסופו של דבר השתקעה בארצות הברית.
חיים אישיים

מיצקי משקיפה על זהותה חוצת-התרבויות כ"חצי יפנית, חצי אמריקאית אבל אף אחד מהם באופן מלא", רגש שמוזכר בשיריה פעמים רבות, שדן על נושאים של שייכות.
מיצקי הביעה את המתח של היותה אדם פרטי וחוסר הנוחות של תשומת הלב מהציבור, לכן מעדיפה לשמור את חייה האישיים פרטיים.
מיצקי היא טבעונית מטעמי מצפון.
ב־2019, מיצקי מחקה את כל חשבונותיה ברשתות החברתיות. לאחר שנתיים, ב-2 באוקטובר 2021, חזרה מיצקי לרשתות החברתיות אינסטגרם, טוויטר, ובהמשך גם טיקטוק. חשבונות אלה מנוהלים על ידי חברת התקליטים שלה, ולא על ידיה באופן ישיר.
מתגוררת בנאשוויל, טנסי.
דיסקוגרפיה

| שם | פרטים על האלבום |
| --- | --- |
Lush:  פורסם: 31 בינואר 2012  חברת תקליטים: פורסם באופן עצמאי  פורמט: הורדה דיגיטלית
Retired from Sad, New Career in Business:  פורסם: 1 באוגוסט 2013  חברת תקליטים: פורסם באופן עצמאי  פורמט: הורדה דיגיטלית
Bury Me at Makeout Creek:  פורסם: 11 בנובמבר 2014  חברת תקליטים: Double Double Whammy  פורמט: LP, CD, הורדה דיגיטלית
Puberty 2:  פורסם: 17 ביוני 2016  חברת תקליטים: Dead Oceans  פורמט: LP, CD, קלטת שמע, הורדה דיגיטלית
Be the Cowboy:  פורסם: 17 באוגוסט 2018  חברת תקליטים: Dead Oceans  LP, CD, הורדה דיגיטלית, סטרימינג
Laurel Hell:  פורסם: 4 בפבואר 2022  חברת תקליטים: Dead Oceans
The Land Is Inhospitable And So Are We:  פורסם: 15 בסמפטמבר 2023  חברת תקליטים: Dead Oceans
| שם | פרטים |
| --- | --- |
Audiotree Live:  פורסם: 1 ביולי 2015  חברת תקליטים: Audiotree  פורמט: הורדה דיגיטלית
| שם | שנה | אלבום |
| --- | --- | --- |
| "First Love / Late Spring" | 2014 | Bury Me at Makeout Creek |
| "Townie" | 2014 | Bury Me at Makeout Creek |
| "I Don't Smoke" | 2014 | Bury Me at Makeout Creek |
| "I Will" | 2014 | Bury Me at Makeout Creek |
| "Your Best American Girl" | 2016 | Puberty 2 |
| "Happy" | 2016 | Puberty 2 |
| "Between the Breaths" (עם Xiu Xiu) | 2018 | איך לדבר עם בחורות במסיבות (פסקול) |
| "Geyser" | 2018 | Be the Cowboy |
| "Nobody" | 2018 | Be the Cowboy |
| "Two Slow Dancers" | 2018 | Be the Cowboy |
| "Cop Car" | 2020 | טבעת החנק (פסקול) |
| "Working For The Knife" | 2021 | Laurel hell |
| "The Only Heartbreaker" | 2021 | Laurel hell |
| "Heat Lightning" | 2021 | Laurel hell |
| "Bug Like an Angel" | 2023 | The Land Is Inhospitable And So Are We |
| "heaven" | 2023 | The Land Is Inhospitable And So Are We |
| "star" | 2023 | The Land Is Inhospitable And So Are We |
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1104267020  ISNI: 0000 0004 5880 0553  LCCN: no2016096119  MusicBrainz: fa58cf24-0e44-421d-8519-8bf461dcfaa5  SUDOC: 273523066  VIAF: 289147118198626340960   WorldCat (עם VIAF): 289147118198626340960 
מיצקי בהופעה
מסימיליאנו אלגרי

מסימיליאנו אָלֶגְרִי (באיטלקית: Massimiliano Allegri; נולד ב-11 באוגוסט 1967 בליבורנו) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר, ומאמן כדורגל.
אלגרי רשם קריירת משחק בקבוצות שונות בליגות הבכירות באיטליה, והחל לאמן בשנת 2003 בליגות הנמוכות. לאחר שרשם הצלחה עם ססואולו בליגה השלישית, החל את דרכו כמאמן בסרייה א' בקליארי. ב-2010 עבר למילאן אותה אימן במשך שלוש עונות וחצי, ואותה הוביל לזכייה באליפות. החל מעונת 2014/2015 אימן אלגרי את יובנטוס, אותה הוביל פעמיים לגמר ליגת האלופות (בשנים 2015 ו-2017) ולזכייה בארבעה דאבלים רצופים (בשנים 2015–2018).
קריירת משחק

אלגרי החל את קריירת המשחק בעונת 1984/1985 בקבוצת קויופלי מהליגה החמישית. עונה אחר כך עבר לשחק בליבורנו מעיר הולדתו, ששיחקה אז בליגה השלישית. לאחר שרשם שש הופעות בלבד בשתי עונות, החל אלגרי להשתלב בהרכב הפותח בעונת 1987/1988 ולהפגין יכולת טובה, שהובילה אותו למעבר לפיזה מהסרייה א' עונה אחר כך. ההתנסות הראשונה של אלגרי בליגה הבכירה הסתיימה בכישלון, לאחר שרשם שתי הופעות ליגה בלבד וירד עם קבוצתו לסרייה ב'. לאחר עונה אחת בלבד בפיזה, חזר אלגרי לעונה נוספת בליבורנו, ששיחקה אז בליגה הרביעית.
לאחר עונה אחת בליבורנו, החל אלגרי להשתלב בליגות בכירות בכירות יותר. הוא שיחק בליגה השלישית במדי פאביה בעונת 1990/1991, ועונה אחר כך עבר לפסקארה מהסרייה ב'. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה היה לאלגרי תפקיד משמעותי בעלייתה של פסקארה לליגה הבכירה. אלגרי נותר בקבוצה בעונת 1992/1993 בסרייה א', והיה למלך השערים של הקבוצה בליגה עם 12 שערים, שהיו עבורו שיא קריירה אישי. עם זאת, הוא לא הצליח לסייע לפסקארה להישאר בליגה ולאחר עונה אחת חזרה הקבוצה לליגת המשנה מהמקום האחרון בטבלה.
לקראת עונת 1993/1994, לאחר שתי עונות בפסקארה, חתם אלגרי בקליארי. לאחר שתי עונות בהן זכה למספר משמעותי של הופעות, ובהן סיימה קבוצתו במרכז הטבלה באיטליה, הגיע לקליארי המאמן ג'ובאני טרפטוני. אלגרי פתח את עונת 1995/1996 תחת טרפטוני, אך בחודש נובמבר ולאחר שרשם שתי הופעות ליגה בלבד באותה עונה, התאחד אלגרי עם ג'ובאני גלאונה, מאמנו לשעבר בפסקארה, כשחתם בפרוג'ה מהסרייה ב'. עד לסיום העונה היה אלגרי לחלק חשוב בקבוצה שסיימה שלישית בטבלה והעפילה לליגה הבכירה. בינואר 1997, לאחר חצי עונה בליגה הבכירה ובעקבות עזיבתו של גלאונה, עזב אלגרי את פרוג'ה וחתם בפדובה מהסרייה ב'. אלגרי סיים את העונה עם הקבוצה, ושיחק בה חצי עונה נוספת בליגת המשנה.
בינואר 1998, במהלך עונת 1997/1998, עבר אלגרי לתחנה האחרונה שלו בסרייה א' בקריירת המשחק, נאפולי, שם שיתף פעולה פעם נוספת עם גלאונה. נאפולי סבלה מעונה חלשה וסיימה את העונה במקום האחרון בטבלה כשבמאזנה שני ניצחונות בלבד. אלגרי נטל חלק בשבעה משחקי ליגה במדי נאפולי באותה עונה. בתום העונה חזר לפסקארה מהסרייה ב', שם שיחק במשך שתי עונות. משם המשיך לעונה אחת בפיסטוייסה מהסרייה ב', ובשנת 2003, לאחר שתי עונות במדי אליאנסה קלצ'ו, איתה עלה לליגה הרביעית, פרש ממשחק פעיל בגיל 36.
במרץ 2001 הורשע אלגרי בהטיית משחק הגביע האיטלקי של פיסטוייסה בה שיחק מול אטאלנטה ב-20 באוגוסט 2000. יחד איתו הורשעו שישה כדורגלנים נוספים משתי הקבוצות. הוא נענש בהרחקה לשנה מהמגרשים, אך כחודשיים אחר כך ביטלה ועדת הערעורים את הרשעתם של הכדורגלנים המעורבים בפרשה, וכך הוסר העונש מעל אלגרי.
קריירת אימון > תחילת הקריירה

אלגרי החל את קריירת האימון באליאנסה קלצ'ו מהליגה הרביעית, במדיה שיחק בשתי העונות הקודמות, שהיו האחרונות שלו כשחקן פעיל. לאחר עונה אחת במרכז הטבלה התקדם אלגרי לליגה השלישית, שם אימן את ספאל במשך עונה אחת. לקראת עונת 2005/2006 התמנה לתפקיד מאמן גרוסטו מהליגה השלישית, פוטר מתפקידו לאחר שלושה חודשים אך הוחזר לתפקיד בחודשיים האחרונים של העונה. הוא פתח עמה את עונת 2006/2007, אך שוב פוטר לאחר חודשים ספורים בלבד.
לאחר שפוטר מגרוסטו הצטרף אלגרי לצוות האימון של מאמנו לשעבר ג'ובאני גלאונה באודינזה. עם זאת, הוא עדיין היה מחויב חוזית לגרוסטו, מה שנוגד את תקנון התאחדות הכדורגל האיטלקית, מה שגרר את הפסקת עבודתו לאחר מספר חודשים ולהשעיה בת שלושה חודשים, אותה ריצה בתחילת 2008.
קריירת אימון > ססואולו וקליארי

לקראת עונת 2007/2008 התמנה אלגרי לתפקיד מאמן ססואולו מהליגה השלישית. אלגרי הוביל את הקבוצה לעונה מוצלחת ולמקום הראשון בטבלת הבית (הליגה השלישית התחלקה לשני בתים בני 18 קבוצות כל אחד). בזכות מיקומה בטבלה, עלתה ססואולו לליגת המשנה לראשונה בתולדותיה. בכך, היה לאלגרי חלק משמעותי בטיפוסה של הקבוצה לליגות הבכירות במדינה, שהסתיים בהעפלה לליגה הבכירה.
לאחר עונה אחת בססואולו, ובעקבות הצלחתו באותה העונה, זכה אלגרי לתפקיד ראשון כמאמן בסרייה א'. הוא התמנה לתפקיד מאמן קליארי, במדיה אף שיחק בעבר, לקראת עונת 2008/2009. אלגרי פתח את העונה ביכולת ירודה ובחמישה הפסדים רצופים, אך זכה לגיבוי מהנהלת הקבוצה. עד לאמצע העונה הצליח אלגרי לייצב את מצבה של הקבוצה בטבלה, ובעקבות כך הודיעה הקבוצה ב-9 בדצמבר על הארכת חוזהו של אלגרי לשנתיים נוספות, עד ליוני 2011. עד לסיום העונה הוביל אלגרי את קליארי למקום התשיעי בטבלה, מיקום הליגה הגבוה ביותר שלה מזה למעלה מעשור. המקום התשיעי נחשב היה להצלחה גדולה, וזאת בעקבות סגנון המשחק ההתקפי הנאה של קליארי שעזר לה להתגבר על מצבה הכלכלי הרעוע ועל המחסור בשחקנים בכירים.
אלגרי הצליח לשמר סגנון המשחק של קבוצתו גם בעונת 2009/2010, וזאת על אף עזיבתם של מספר שחקני מפתח. הצלחתה של הקבוצה באה לידי ביטוי בזימונם של שלושה משחקניה לסגל נבחרת איטליה במהלך כהונתו של אלגרי כמאמן הקבוצה. ב-13 באפריל 2010, לאחר רצף הפסדים של קבוצתו, פוטר אלגרי במפתיע מאימון הקבוצה, חמישה מחזורים בלבד לסיום העונה.