stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דופניצה
הקהילה היהודית

תיעוד לקהילה יהודית מאורגנת בעיר דופניצה קיים החל מאמצע המאה ה-17, עת שלטו העות'מאנים בעיר. ההערכה היא שמדובר בסוחרים מצאצאי מגורשי ספרד, שהוזמנו לשטחי האימפריה העות'מאנית על ידי הסולטאן באיזיט השני והתיישבו ברחבי הבלקן. בראשית המאה ה-19 נבנה במקום בית כנסת מפואר, אשר נהרס לאחר מלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נרשמו אירועים אנטישמיים רבים כפי שאירעו בכל רחבי בולגריה, אך הם שככו כשעזב הצבא הרוסי, אשר חייליו וקציניו היו אילו שליבו את האירועים. בראשית המאה ה-20 מנתה הקהילה כ-1,000 נפשות, וסמוך לתחנת הרכבת נחנך בית קברות חדש לקהילה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה כ-2,000.
יהודי דופניצה יועדו להיות חלק מקבוצת המגורשים הראשונה למחנות ההשמדה מקרב יהודי "בולגריה הישנה". ב-25 בפברואר 1943 הוטל עוצר על יהודי העיר אשר נאכף על ידי חברי הארגון האנטישמי ברניק. חברי הארגון, מרביתם בני נוער פרצו לא אחת לבתי היהודים והכו אותם. ב-4 במרץ 1943 ביצע הצבא הבולגרי אקציה בכל רחבי תראקיה המזרחית, אשר נמסרה לבולגרים על ידי גרמניה הנאצית לאות הוקרה על הצטרפותה למדינות הציר. חלק מ-4,000 היהודים שנאסרו הוחזקו במעצר במשך מספר שבועות בתוך מחסני טבק בעיר דופניצה, טרום גירושם דרך העיר לום אל מחנה טרבלינקה. ב-9 במרץ אחר חצות נאסרו יהודי העיר דופניצה ושוחררו למחרת היום לאחר ביטול צו הגירוש למחנות ההשמדה.
מרבית יהודי העיר עלו למדינת ישראל בין 1947 ל-1949. ב-28 במאי 1949 בשלהי גל העלייה לישראל, ערך הקונסיסטוריון של יהודי בולגריה מפקד ובדופניצה נמנו 382 יהודים. מבנה בית הכנסת בדופניצה שהוקם ב-1859 נהרס באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20. ב-2022 התגוררו בדופניצה 50 יהודים.
ילידי המקום

אהרן אהרונוב – זמר אופרה יהודי.
פלמן אורשרסקי – ראש ממשלת בולגריה (2013–2013)
ז'אק אסיאו – תעשיין ונדבן יהודי.
ויולטה יאקובה – פרטיזנית יהודיה.
לאו קונפורטי (בול') – שחקן יהודי.
חיים שקד שקרג'יסקי – תת-אלוף בחיל הים הישראלי, מפקד מספן כוח האדם.
אמיל שקרג'יסקי – פרטיזן יהודי.
רחמים שקרג'יסקי (בול') – פרופסור לפרמקולוגיה באוניברסיטה לרפואה בסופיה, בן הקהילה היהודית.
ערים תאומות

רוסיה בריאנסק, רוסיה.
איטליה לוצ'רה, איטליה.
גלריה

כנסיית גאורגיוס הקדוש
המסגד העות'מאני בעיר
מראה העיר בחורף
בנין עיריית דופניצה
כנסיית אם האלוהים (מריה הקדושה)
צילום של אזור דופניצה בתחילת המאה ה-20
בית הספר ע"ש חריסטו בוטב, אשר בעיר
לקריאה נוספת

סטיבן סייג', דופניצה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 16), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  דופניצה, באתר "bulgaria.domino"
↑  מינה רוזן (עורכת), ימי הסהר-פרקים בתולדות היהודים באימפריה העות'מאנית, המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב, התשנ"ו-1996, עמודים 50-53.
↑  Tamir, V., Bulgaria and Her Jews: A dubious symbiosis, 1979, p. 94–95, Yeshiva University Press
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 94.
↑  נסים יושע, "השועל הבלקני – על חלקה של בולגריה בהשמדת יהודים", באתר "יד ושם"
↑  צבי קרן, "יהודי בולגריה, מבוא היסטורי קצר", באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
↑  לפי התכתבות עם ארגון שלום. המשיב אלכסנדר (אלק) אוסקר נשיא ארגון שלום בבולגריה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554907105171  GND: 4822359-1  LCCN: n81032744  MusicBrainz: 8c1a2dac-e8ac-461b-bdfb-7792d68602d3  NKC: ge566187  VIAF: 138381857   WorldCat (עם VIAF): 138381857
יוז'ף באלוג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1893 גדלה, הונגריה 
 פטירה:  2 באפריל 1944 (בגיל 50) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 
יוז'ף באלוג (במקור בלום, בהונגרית: Balogh József גדלה, 12 ביוני 1893 – בודפשט (?), 2 באפריל 1944) היה היסטוריון ספרות הונגרי-יהודי, עורך עיתון, מתרגם, פילולוג קלאסי. המתרגם להונגרית של היצירה "וידויים" של אורליוס אוגוסטינוס.
קורות חיים

באלוג נולד למשפחה יהודית משכילה כבנם של ארמין באלוג (1857–1937) ושל פאולה רייניץ. אביו (נולד בשם: ארמין בלום) היה מורה להיסטוריה וספרות וספרן בבית המדרש לרבנים בבודפשט. סבו וסבתו היו ליפוט בלום וקרולינה בלום. בין השנים 1911–1915 יוז'ף באלוג למד בבודפשט, בברלין, במינכן ובפרייבורג. הוא היה קצין טייס חיל אוויר במלחמת העולם הראשונה וקיבל עיטורים מספר פעמים. בשנת 1918 קיבל דוקטורט למדעי הרוח בבודפשט.
בשנים 1927–1935 עבד כמזכיר הכללי הראשי של "חברת הסקירה ההונגרית", שנוסדה תחת נשיאותו של הרוזן אישטוואן בתלן. באלוג השתתף בעריכת המגזין "מדיאר סמלה" (Magyar Szemle) כלומר ה"סקירה הונגרית" וגם בעריכת סדרת הספרים באותו שם. בעזרת חוג חבריו המשפיע, בחסותו של הרוזן אישטוואן בתלן שהיה ראש ממשלת הונגריה במשך עשר שנים (1920-1930), הוא התחיל וערך את המגזין בשפה הצרפתית Nouvelle Revue de Hongrie בשנת 1932, ובשנת 1936 את המגזין בשפה האנגלית Hungarian Quarterly. שני מגזינים אלה העבירו בעיקר ערכים תרבותיים הונגריים בחו"ל, והם מילאו חלק גם בהפצת הערכים המערב אירופיים בבית. הוא ערך את הרבעון ההונגרי בשפה האנגלית יחד עם ג'רג' אוטליק, ואחר כך משנת 1939 לבד. העיתון השמרני תמך בהשפעה הפרנקו-אנגלית לנוכח ההשפעה הגרמנית שהלכה וגברה בהונגריה ושירת את יעדי מדיניות החוץ של אישטוואן בתלן.
יוז'ף באלוג השתתף גם בעריכת הפרסומים הדו לשוניים של "התאחדות פרתנון". עבודתו העיקרית בסדרה זו הייתה תרגום ה"וידויים" של אוגוסטינוס (1943). כפילולוג קלאסי, הוא היה מומחה לספרות נוצרית קדומה ולהיסטוריה של ימי הביניים המוקדמים. עם זאת, עבודתו המדעית נדחקה בהדרגה לרקע בשל פעילותו העיתונאות ופעילויות התעמולה שלו בחו"ל.
באלוג נפל קורבן עד מהרה לשואה לאחר הכיבוש הגרמני (הוורמכט ב-19 במרץ 1944) של הונגריה. נסיבות מותו מעורפלות. על פי גרסה אחת, הישועים מסגד הסתירו אותו ומישהו בגד בו; לפי גרסה אחרת, הוחבא בספריה של מנזר טיהני ונלכד שם. חבריו שמעו עליו לאחרונה ממחנה הריכוז שארוואר. לפי טענה מסוימת, העוצר מיקלוש הורטי בעצמו ביקש בעזרת עוזריו לחלצו על ידי גיוסו לצבא, אך ללא הועיל. עם זאת, נראה כי לפי נתוני הלקסיקונים השונים הוא נפטר בבודפשט ב־2 באפריל 1944.
מעניין לדעת

מיקלוש הובאי וזולטאן האפנר סיפרו על באלוג, כי בכותרת מכתביו הודפס המשפט !Ama nesciri כלומר, תאהב לא לדעת!
מבחר מיצירותיו

בשפת המקור:
A szerzetesség. Ideáljai és története (Adolf von Harnacktól ford., Bencze János álnéven. Budapest, 1911)
Vasa lecta et pretiosa. Szent Ágoston konfessziói. Egy stílustörténeti tanulmány vázlata (Doktori disszertáció a budapesti Tudományegyetemen. Budapest, 1918)
Voces Paginarum. Adalékok a hangos olvasás és írás kérdéséhez (Budapest, 1921; németül: Lepzig, 1927)
Dante Alighieri „Über das Dichten in der Muttersprache”. De vulgari eloquentia. Aus dem Lateinischen übers. und erl. von Franz Dornseiff, Joseph Balogh. (Darmstadt, Reichl, 1925) [Dante De vulgari eloquentia c. művét Franz Dornseiff-fel együtt latinról németre fordította és magyarázatokkal ellátta.]
Szent Gellért és a „symphonia Hungarorum” (Budapest, 1926)
A magyar műveltség sorsa (Budapest, 1927)
Rex a recte regendo (Cambridge, 1928)
A magyar királyság megalapításának világtörténeti háttere (Századok, 1932)
A klasszikus műveltségért (Budapest, 1934)
Szent István „Intelmei”-nek forrásai (Budapest, 1936)
Libellus de institutione morum, Szent István Intelmei (Scriptores rerum Hungaricum, II. Budapest, 1938)
Szent Ágoston vallomásai. Ford. és magyarázta Balogh József (Budapest, 1943). Két kötet
Szent Ágoston vallomásai. Ford. és magyarázta Balogh József (2. jav. kiad., Budapest, 1944). Két kötet.
בתרגום לעברית:
הנזירוּת. האידיאלים וההיסטוריה שלה (בתרגום מאת אדולף פון הרנאק, שם הבדוי ג'אנוס בנצ'ה). בודפשט, 1911)
Vasa lecta et pretiosa. הודאותיו של סנט אוגוסטינוס. מתווה של מחקר היסטורי בסגנון (עבודת דוקטורט באוניברסיטת בודפשט. בודפשט, 1918)
Voces Paginarum. תוספים לנושא הקריאה בקול רם וכתיבה (בודפשט, 1921; גרמנית: לפציג, 1927)
"Über das Dichten in der Muttersprache" של דנטה אליגיירי. הרהוטה הוולגרית. Aus dem Lateinischen übers. und erl. פון פרנץ דורנסייף, ג'וזף בלוך. (דרמשטאט, רייכל, 1925) [Dante De vulgari eloquentia c. יחד עם פרנץ דורנסייף הוא תרגם את עבודותיו מלטינית לגרמנית וסיפק הסברים. ]
סנט גלרט ו"סימפוניה הונגארורום "(בודפשט, 1926)
גורל החינוך ההונגרי (בודפשט, 1927)
Rex a recte regendo (קיימברידג', 1928)
רקע היסטורי עולמי להקמת הממלכה ההונגרית (מאות שנים, 1932)
לחינוך קלאסי (בודפשט, 1934)
מקורות ל"אינטלמי "של סנט סטפן (בודפשט, 1936)
Libellus de institutionale morum, Szent István Intelmei (Scriptores rerum Hungaricum, II. בודפשט, 1938)
וידויים של סנט אוגוסטינוס. בתרגום והסבר על ידי יוז'ף באלוג (בודפשט, 1943). שני כרכים
וידויים של סנט אוגוסטינוס. בתרגום והסבר על ידי יוז'ף באלוג (מהדורה שנייה, בודפשט, 1944). שני כרכים.
ראו גם

Simon Attila. "Olvasás és vallomás (Balogh József Szent Ágoston-értelmezése)" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-04-13.
Tamás Demeter: מבשרו ההונגרי של פילוסופיית התקשורת: יוז'ף באלוג . בסקירה ורה (עורכת. ), דפוסי יצירה, בודפשט: ארון קיידו, 2004, 178-203.
Tamás Demeter: ממחקרים קלאסיים לעבר אפיסטמולוגיה: יצירתו של יוז'ף באלוג . מחקרים במחשבה מזרח אירופית 51, 1999, 287-305.
Neumer Katalin. "Vasa lecta et pretiosa. A 17-20. századi szóbeliség-kutatások és Balogh József a hangos olvasásról" (PDF). In: Nyíri Kristóf – Palló Gábor (szerk.), Túl az iskolafilozófián. A 21. század bölcseleti élménye, Budapest: Áron Kiadó 2005, 168–190. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-04-13. נבדק ב-2014-04-12.
לקסיקון חדש של רוואי. הקולגה איסטוון טרסולי. שקסארד, תינוקות, 1996-.
לקסיקון הזמנים החדשים., זינגר וולפנר, 1942-1942.
לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. László Markó. Bp., מועדון הספרים ההונגרי.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. יוז'ף באלוג
יוז'ף באלוג העורך
הערות שוליים

↑  "Balogh Ármin halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 592/1937. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271123705171  CiNii: DA0828172X  GND: 116050926  ICCU: CUBV011809  ISNI: 0000 0001 0877 3452  LCCN: n86058087  NTA: 088072401  SUDOC: 241364205  VcBA: 495/91334  VIAF: 20422032   WorldCat (עם VIAF): 20422032
מוות לאמריקה

קבוצת מפגינים נושאת שלט בפרסית עליו נכתב "מוות לאמריקה"
מוות לאמריקה הוא סיסמה פוליטית אנטי-אמריקאית הנמצאת בשימוש בעיקר באיראן מאז המפכה האיראנית שאירעה ב-1979, המנהיג העליון של איראן, האייתולה ח'ומייני היה מטובעי הסיסמה אך התנגד לעשות בה שימוש תקשורתי והשתמש בה למטרות הפגנות והסברה בלבד.
משמעות הסיסמה

המשמעות המילולית של הביטוי הפרסי "Marg bar Āmrikā" (مرگ بر آمریکا) היא "מוות לאמריקה", על אף היותו ממקור פרסי הפך הביטוי להיות בשימוש גם בקבוצות אנטי-אמריקאיות נוספות ברחבי העולם,.
השימוש בסיסמה

בכירים איראנים מסבירים את השימוש בביטוי לאור ההתערבות של ההממשל האמריקאי במדיניות הפנים של איראן, ולדבריה זו תגובה הנגד שבאה בתגובה למדיניות זו, המנהיג העליון, עלי ח'אמנאי נאם בפני סטודנטים איראנים ואמר במהלך הרצאה "מוות למדיניות האמריקאית, מוות לשחצנות", לאחר פגישה של ח'אמנאי עם מפקדי חיל האוויר האיראני הבהיר ח'אמנאי כי העם האיראני אינו נגד העם האמריקאי והביטוי "מוות לאמריקה" מכוון למוות של מנהיגי ארצות הברית, במקרה הזה הכוונה הייתה לנשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, מזכיר המדינה בממשלו, מייק פומפאו והיועץ לביטחון לאומי, ג'ון בולטון
לאחר המהפכה האיראנית הפכה הסיסמה להיות נדבך בתשדירי תעמולה, אירועים והצהרות לתקשורת, השימוש בסיסמה מתלווה לעיתים בשריפתו וביזויו של הדגל האמריקאי.
ב-23 ביוני 2017, במהלך יום קודס האיראני, קראו מפגינים איראנים "מוות לאמריקה" ו"מוות לישראל", שנה לאחר מכן נשרף דגל אמריקאי במג'לס וזאת לאחר פרישתו של הנשיא טראמפ מהסכם הגרעין האיראני, עוד באותו החודש הוביל, גם ביום השנה ה-40 למשבר בני הערובה באיראן וגם בהלווייתו של מפקד כוח קודס, קאסם סולימאני נשמעו קולות דומים.
הערות שוליים

↑  Vanessa Martin (2003). Creating An Islamic State: Khomeini and the Making of a New Iran. p. 152. ISBN 9781860649004.
↑  Arash Karami: Khomeini Orders Media to End ‘Death to America’ Chant (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine), Iran Pulse, October 13, 2013
↑  Philip Herbst (2003). Talking Terrorism: A Dictionary of the Loaded Language of Political Violence. p. 6.
↑  Herbst, p. 6-7
↑  Melvin, Don (5 בנובמבר 2015). "Iranian leader: 'Death to America' refers to policies, not the nation". CNN. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ""Death to America" and the Iran Deal". New Yorker. 30 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Down with USA' means down with Trump, Bolton, and Pompeo". english.khamenei. נבדק ב-8 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Erdbrink, Thomas. "'Death to America' Means 'Death to Trump'". nytimes. נבדק ב-8 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Death to Israel.', 'Death to America' at Iranian parade". Arutz Sheva. 23 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Iran lawmakers shout 'death to America,' burn U.S. flag after Trump nixes nuclear deal usatoday.com
↑  סוכנויות הידיעות, 40 למשבר בני הערובה באיראן: "מוות לאמריקה וישראל", באתר ynet, 4 בנובמבר 2019
↑  "מוות לאמריקה": עשרות אלפים בעצרות אבל בטהראן לאחר חיסול סולמאני, באתר וואלה, 3 בינואר 2020
לוגו תנועת הטרור "החות'ים" בתימן, בלוגו נכתב "אללהו אכבר, מוות לאמריקה, מוות לישראל, ארורים היהודים, ניצחון לאסלאם"
הקהילה היהודית-הספרדית בהודו

| --- | --- |

הרב סלומון הלוי, רבה האחרון של קהילת בית הכנסת מדראס ואשתו רבקה כהן, מבין יהודי פרדסי שהתיישבו במדראס
 שפות
 בהתחלה לאדינו, לאחר מכן מלאיאלאם יהודית, היום עברית ואנגלית
תוכנית פורט סנט ג'ורג' והעיר מדראס בשנת 1726. מקום קבורת היהודים בבית העלמין היהודי צ'נאי, גן ארבעת האחים וקבר ברטולומאו רודריגס
הקהילה היהודית-הספרדית בהודו היא קהילה יהודית אירופאית שהתיישבה בעיירות חוף רבות בהודו, בגואה ובדאמאון, מדראס (צ'נאי) ובעיקר ובתקופה הארוכה ביותר, בחוף מלאבר בקוצ'י.
הערות שוליים

↑  Mathew, K. M. (1988-01-01). History of the Portuguese Navigation in India, 1497-1600 (באנגלית). Mittal Publications. pp. 34–38. ISBN 9788170990468.
↑  Fischel, Walter J. (1956-01-01). "Leading Jews in the Service of Portuguese India". The Jewish Quarterly Review. 47 (1): 37–57. doi:10.2307/1453185. JSTOR 1453185.
↑  LibraryOfCongress (2013-12-06), Jews & New Christians in Portuguese Asia 1500-1700, נבדק ב-2016-02-22
↑  Limor, Ora; Stroumsa, Guy G. (1996-01-01). Contra Iudaeos: Ancient and Medieval Polemics Between Christians and Jews (באנגלית). Mohr Siebeck. ISBN 9783161464829.
↑  Donald F. Lach, Edwin J. Van Kley (1993). Asia in the Making of Europe, Volume III: A Century of Advance. Book 2, South Asia, Volume 3. Chicago: University of Chicago Press. p. 847. ISBN 978-0-226-46754-2.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2013-06-27. נבדק ב-2013-05-13. {{cite web}}:  (עזרה) Mordecai Arbell, "The Portuguese Jewish Community of Madras, India, in the Seventeenth Century", Los Muestros, No. 41, December 2000, accessed 12 May 2013
↑  Wojciehowski, Hannah Chapelle (2011-08-22). Group Identity in the Renaissance World (באנגלית). Cambridge University Press. p. 216. ISBN 9781107003606.
↑  Parasuram, T.V. (1982). India's Jewish heritage. the University of Michigan: Sagar Publications. p. 67.
↑  Claudius Buchanan (1811). Christian Researches in Asia: With Notices of the Translation of the Scriptures into the Oriental Languages. 2nd ed. Boston: Armstron, Cornhill
↑  Menachery G (1973) The St. Thomas Christian Encyclopedia of India, Ed. George Menachery, B.N.K. Press, vol. 2, ISBN 81-87132-06-X, Lib. Cong. Cat. Card. No. 73-905568; B.N.K. Press
↑  Menachery G (ed) (1982) The St. Thomas Christian Encyclopedia of India, B.N.K. Press, vol. 1;
↑  Menachery G (ed); (1998) "The Indian Church History Classics", Vol. I, The Nazranies, Ollur, 1998. ISBN 81-87133-05-8.
הארגון להתיישבות יהודית ברוסיה

| --- | --- |

דימויים אגרריים ודימויי פועלים ניכרים על כריכת העלון הזה משנת 1938 שפורסם בעיר ניו יורק על ידי הארגון להתיישבות יהודית ברוסיה.
 תחום:  תמיכה בהתיישבות יהודים בהתנחלויות קולקטיביות חדשות
 מקום פעילות:  ארצות הברית וקנדה
 תקופת הפעילות:  1924–1951 (כ־27 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס בטלר לשלום 
 
הארגון להתיישבות היהודית ברוסיה (ביידיש: ייִדישע קאָלאָניזאַציע אָרגאַניזאַציע אין רוסלאַנד) היה ארגון בחסות קומוניסטית בצפון אמריקה, שהוקדש לתמיכה בהתיישבות יהודים בהתנחלויות קולקטיביות חדשות, ראשית ברפובליקה הסובייטית האוקראינית שהוקמה בדרום רוסיה (סטברופול) וברפובליקה היהודית הסוציאליסטית בירוביג'ן בברית המועצות. הארגון הוקם בארצות הברית בשנת 1924 והתפשט במהרה לקנדה.
בשנת 1934 נוסף לארגון ICOR המקורי ארגון התרמה וסולידריות חדש, הוועדה האמריקאית להתיישבות יהודים בבירוביג'ן (אמביג'אן). שני הארגונים התמזגו לארגון מאוחד בשנת 1946.
היסטוריה ארגונית > הקמה

הכינוס המייסד התקיים בעיר ניו יורק בדצמבר 1924 והמשימה הראשונית של הארגון הייתה לגייס כסף למימון חוות קולקטיביות יהודיות בקרים ולתת אלטרנטיבה הומניטרית ליהודים העומדים בפני אנטישמיות באירופה. הארגון הונע ממצבם של יהודי מזרח אירופה שהתמודדו עם עשרות שנים של פרעות ופוגרומים (כולל כמעט עשור של מלחמה) באזור התנחלות ואיום מתמיד של אנטישמיות במדינות המקלט שלהם במרכז ומערב אירופה. לחלופין, הבטיחות היחסית והברכה בעולם החדש הניבו את מה שרבים ראו כמגמה להתפוגגות התרבות, השפה וה"לאום" היהודי. במקור, הוועדה עבדה בשותפות עם תורמיה האמריקאים ורשויות ברית המועצות כדי לתמוך בחוות קולקטיביות יהודיות גדולות שהוקמו באזורי תחום המושב, בעיקר בדרום אוקראינה וחצי האי קרים. "קולחוזים" (חווה קולקטיבית) אלה משכו רבני שטעטל יהודים מאוקראינה וביילורוסיה שברחו לערים הגדולות, כמו גם אלה שביקשו לקחת חלק בכלכלה של הימים הראשונים של ברית המועצות.
כאשר ב-1928 נטשה ברית המועצות את רעיון ההתיישבות היהודית בחצי האי קרים ואישרה במקום זאת את הקמתה של הרפובליקה האוטונומית היהודית במזרח ברית המועצות, הארגון שיתף פעולה עם הקומזט, הסוכנות הסובייטית שמאפשרת התיישבות יהודית, ושותפה, האוזט.
אחד מפטרוניה הראשונים היה ג'וליוס רוזנוולד, שתרם יותר מ-2 מיליון דולר לארגון. רוזנוולד ורבים אחרים מיהודים אמריקאים בולטים ועשירים תרמו למאמצי הארגון ותרומותיהם סייעו למעמד הביניים והמעמד הבינוני של העיתונות היידישאית בארצות הברית, שנשאו פניות למימון ותמיכה.
היסטוריה ארגונית > התרחבות

האגף הקנדי הפך לארגון נפרד בשנת 1935. הארגון היה פעיל בקרב המהגרים היהודים הדוברי-יידיש שח הדור הראשון והשני ונועד להוות ארגון יריב לתנועה הציונית והתעוררותה למולדת יהודית בארץ ישראל. בשנות השלושים של המאה העשרים הארגון היה מעורב גם בהפגנות נגד גרמניה הנאצית ועודד חרם על סחורות גרמניות וגם התרמה למען החטיבות הבינלאומיות שנלחמו במלחמת האזרחים בספרד.
הארגון היה קשור למפלגה הקומוניסטית האמריקאית והמפלגה הקומוניסטית של קנדה ובאופן כללי עקף את קו המפלגה של הקומינטרן. פעילות הארגון שקעה לאחר חתימת הסכם מולוטוב-ריבנטרופ.
היסטוריה ארגונית > אמביג'ן

הוועדה האמריקאית להתיישבות יהודים בבירוביג'ן (אמביג'ן) הוקמה ב-27 בפברואר 1934, בישיבה שהתקיימה במלון ריץ-קרלטון בעיר ניו יורק. בפגישה נאם לורד מארלי, דודלי לי אמן, חבר הפרלמנט הבריטי מטעם מפלגת העבודה ודובר מוביל של פרויקט בירוביג'אן בבריטניה.
מאחורי הקמת הארגון החדש היה ויליאם וו. כהן, בנקאי וסוכן מניות שהיה חבר קונגרס מהמחוז ה-17 בניו יורק בשנים 1926-1928. כהן ראה בהקמת אזור אוטונומי יהודי בברית המועצות כ"מקלט להצלה ושיקום של אלפי יהודים רבים הסובלים בתופת של מרכז ומזרח אירופה" ותמך בהקמת אמביג'ן בכספו.
אמביג'ן החל בפעולות רשמיות בספטמבר 1935 עם הקמת משרד בשדרת מדיסון 285 בניו יורק. לורד מארלי נבחר לתפקיד נשיא הכבוד עם כהן כנשיא הארגון.
דמות מפתח מאחורי הקלעים אצל אמביג'ן הייתה ג'ייקוב מ. בודיש, חבר המפלגה הקומוניסטית בארצות הברית ועובד אמטורג, משרד הסחר הסובייטי בניו יורק. קשריו ההדוקים של בודיש עם שגריר ברית המועצות אלכסנדר טרויאנובסקי ומעמדו במנגנון המפלגה הקומוניסטית הפכו אותו לצינור האידיאלי לקבלת מידע לאמבידג'ן בנוגע להתפתחויות בברית המועצות. בקיץ 1935 נסע בודיש לבירוביג'ן לסיור באזור ולנהל שיחות עם גורמי ממשל בנוגע לתפקידו העתידי של אמביג'ן.
לאחר שיחותיו של בודיש ב-1935, הרשויות הסובייטיות נתנו לאמביג'ן אישור להמשיך במאמצים לסבסד את הגירת יהודי אירופה לבירוביג'ן. בחירת מתיישבים, בעיקר מפולין, ליטא, רומניה וגרמניה, הייתה אמורה להיערך על ידי אמביג'ן בהתייעצות עם גורמים סובייטים. תוכנן להעביר לאמביג'ן מענק של 350 דולר למשפחה שנבחרה לסייע בעלויות המעבר.
מאמצי אמביג'ן משכו מגוון רחב של אמריקאים לחברות בשורותיה, כולל תנאי משמעותי מהמעמד הבינוני והגבוה, חלקם לא יהודים. העמלות בארגון עלו 5 דולר.
בשנת 1946 התמזגו אמביג'ן והארגון להתיישבות יהודית ברוסיה לכדי ארגון מאוחד.
היסטוריה ארגונית > פירוק

הארגון לא הצליח לעמוד בקמפיין האנטי-קומוניזם של תקופת מקארתי; יתר על כן, הקמתה של מדינת ישראל בשנת 1948 הגדילה מאוד את האטרקטיביות של הציונות כאלטרנטיבה ל"התיישבות יהודית".
הארגון פורק בשנת 1951.
ראו גם

האגודה ליישוב יהודים עמלים על הארץ (OZET)
הוועדה להתיישבותם של יהודים עמלים על הארץ (KOMZET)
תולדות היהודים ברוסיה וברית המועצות
יבסקציה
האגודה להתיישבות יהודית
לקריאה נוספת

S. Almazov, 10 Years of Biro-Bidjan. New York: ICOR, 1938.
American Committee for the Settlement of Jews in Birobidjan, Birobidjan: The Jewish Autonomous Territory in the USSR. New York: American Committee for the Settlement of Jews in Birobidjan, 1936.
Melech Epstein, The Jew and Communism: The Story of Early Communist Victories and Ultimate Defeats in the Jewish Community, USA, 1919-1941. New York: Trade Union Sponsoring Committee, 1959.
Henry Frankel, The Jews in the Soviet Union and Birobidjan. New York: American Birobidjan Committee, 1946.
Nora Levin, The Jews in the Soviet Union Since 1917: Paradox of Survival: Volume 1. New York: New York University Press, 1988.
James N. Rosenberg, How the Back-to-the-Soil Movement Began: Two Years of Blazing the New Jewish "Covered Wagon" Trail Across the Russian Prairies. Philadelphia: United Jewish Campaign, 1925.
Henry Felix Srebrnik, Dreams of Nationhood: American Jewish Communists and the Soviet Birobidzhan Project, 1924-1951. Boston: Academic Studies Press, 2010.
Henry Srebrnik, "Leadership and Control Within an American Jewish Communist Front: The Case of the ICOR," Shofar, vol. 16, no. 3 (Spring 1998), pp. 103–117. In JSTOR
Robert Weinberg, Stalin's Forgotten Zion: Birobidzhan and the Making of a Soviet Jewish Homeland: An Illustrated History, 1928-1996. Berkeley, CA: University of California Press, 1998.
הערות שוליים

↑  Ch. 2, 3. Gessen, Masha (2016). "Where the Jews Aren't: The Sad and Absurd Story of Birobidzhan, Russia's Jewish Autonomous Region". New York, NY: Schocken Books.
1 2 3 4  Henry Felix Srebrnik, Dreams of Nationhood: American Jewish Communists and the Soviet Birobidzhan Project, 1924-1951. Brighton, MA: Academic Studies Press, 2010; pg. 33.
↑  Srebrnik, Dreams of Nationhood, pg. 36.
1 2  Srebrnik, Dreams of Nationhood, pg. 37.
↑  Srebrnik, Dreams of Nationhood, pg. 34.
וילמוש בהם

וילמוש בהם (בהונגרית: Böhm Vilmos; בודפשט, 20 בינואר 1880 – סטוקהולם, 28 באוקטובר 1949) היה פוליטיקאי הונגרי-יהודי סוציאל-דמוקרטי, מזכיר מדיני (סגן שר) לענייני צבא (1918–1919), שר המלחמה וקומיסר העם לענייני צבא (1919).
ביוגרפיה

וילמוש בהם נולד במשפחה יהודית לליפוט בהם ולרוזליה רוזנצווייג. הוא סיים בגרויות בתיכון והשיג תעודת מכשירן מוסמך. הוא דיבר היטב גרמנית ועבד כקצין טכני בתחילת שנות המאה העשרים. ב-26 בדצמבר 1905 נשא לאישה בבודפשט את מריה שטיינר, יהודייה אף היא, בתם של איגנץ שטיינר ופרנצישקה שוורץ. כעובד צעיר הצטרף לתנועת הפועלים ובמשך הזמן הפך למזכיר של האיגוד הלאומי של עובדי הברזל והמתכת. בשנת 1911 נבחר למועצת האיגוד המקצועי. באוקטובר 1913 בקונגרס ה-20 של המפלגה נבחר להנהגת ה- MSZDP המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית. הוא השתייך למרכז ה- MSZDP. במהלך מלחמת העולם הראשונה הגיע לדרגת סגן. הוא נעצר בשנת 1918 במהלך השביתה הכללית.
הוא השתתף באופן פעיל במהפיכת החרציות בשנת 1918. התמנה למזכיר מדיני בממשלת ברינקי בינואר 1919. הוא צירף אליו את גיבור המלחמה אאורל שטרומפלד ((1878 - 1927) אלוף-משנה במטה הכללי של האימפריה האוסטרו-הונגרית, ראש המטה הכללי של הצבא האדום ההונגרי בתקופת הרפובליקה הסובייטי) כמזכיר מדיני שני לצדו. הנאום של בהם מול חיילים הונגרים ממוצא סקיי בסאטו מארה היה מדהים, בו הצהיר: "הם רוצים לפצל את הונגריה. (...) אני מזהיר את אלה שדנים בשלום בפריס כי (...) פירוק הונגריה פירושו (...) לאבד את פרנסתנו, ואז לא יהיה לנו מה להפסיד ורק שאלת החיים והמוות נותרה לנו": העיתון נפסווה, 4 במרץ 1919). מהפציפיזם המופרז של מהפכת החרציות עד מרץ 1919, הוא הגיע לרעיון ההגנה המזוינת של הונגריה. בצד הסוציאל-דמוקרטי השתתף במשא ומתן עם KMP על איחוד המפלגות. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית היה קומיסר העם החברתי של הצבא האדום ולאחר מכן קומיסר העם לענייני הגנה. אחר-כך המפקד העליון של 'הצבא האדום' הגיס המזרחי, ולאחר מכן המפקד העליון של 'הצבא האדום' כולו. הוא התפטר במאי 1919, אך הדבר לא התקבל והוא נשאר בתפקידו. עם זאת, הוא נשאר גם חבר בהנהגה הפוליטית. ביולי 1919 נשלח כשגריר לווינה. לאחר קריסת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית נאלץ להגר והפך למנהיג קבוצה של מהגרים סוציאל-דמוקרטים ("קבוצת האור"), יחד עם ז'יגמונד קונפי ושאנדור גרבאי.
לאחר 1920 נשאר בווינה והצטרף לעבודה בתנועה הסוציאל-דמוקרטית הבינלאומית. הוא חי בצ'כוסלובקיה משנת 1934, ומשנת 1938 בשוודיה. רק בשנת 1945 חזר הביתה ב -30 בדצמבר. החל מה -1 במאי 1946 עבד שוב בשוודיה, הפך לראש שגרירות הונגריה, והוסמך מיום 31 בינואר 1948 גם בנורווגיה ודנמרק עד 29 ביוני. לאחר מיזוג ה- MSZDP ו- MKP, התפטר מתפקידו והמשיך לחיות בסטוקהולם כמהגר. בשנת 1949 נשללה ממנו אזרחותו ההונגרית, והוא נפטר ב־28 באוקטובר באותה שנה. בהונגריה אפילו לא הזכירו את מותו.