stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון פופ הנסי
קורות חיים

ג'ון פופ הנסי נולד בשנת 1834 במחוז קורק שבאירלנד למשפחה קתולית. הנסי למד רפואה באוניברסיטת המלכה שבאירלנד, ולאחר תום לימודיו הצטרף לחיל הרפואה של הצבא הבריטי. לימים למד גם משפטים.
הנסי החל את הקריירה הציבורית שלו בתפקיד מזכיר במועצה המלכותית. לאחר מכן הצטרף למפלגה השמרנית ונבחר לכהן בתפקיד חבר פרלמנט בפרלמנט הבריטי מטעם מחוז קינגס בין השנים 1859–1865 (לימים כיהן שוב כחבר פרלמנט מטעם מחוז קילקני שבאירלנד משנת 1890 ועד פטירתו בשנת 1891).
בין השנים 1872–1873 כיהן הנסי כמושל סיירה לאון ובין 1873 -1877 כמושל איי וינדוורד (ובפועל מושל ברבדוס ואיי בהאמה).
באפריל 1877 החל לכהן כמושל הונג קונג, תפקיד בו כיהן עד שנת 1882. בעת כהונתו כמושל שיפר את תנאי המחיה של הסינים שהתגוררו בהונג קונג, ביטל את האיסורים שהוטלו עליהם (איסורי קניית אדמה ובעלות על חנויות באזור סנטרל), והביא לפריחה כלכלית במושבה בשל צעדים אלה שהביאו לכניסת הון סיני למושבה. הנסי התיר לתושבים הסיניים של המושבה לקבל אזרחות, ומינה לראשונה חבר ממוצא סיני - את וו טינגפאנג, למועצה המחוקקת של הונג קונג.
ב-1 ביולי 1883 החל לכהן כמושל ה-15 של מאוריציוס, תפקיד בו כיהן עד ה-11 בדצמבר 1889.
הנסי נפטר באוקטובר 1891. על שמו קרויה דרך הנסי שבאי הונג קונג, וכן דרך ראשית בפור לואי, בירת מאוריציוס.
נכדו היה ההיסטוריון ג'ון וינדהאם פופ הנסי.
גביע אפריקה לאומות 2010

| --- | --- |
 מארחת:  אנגולה אנגולה
 תקופת התחרות:  10 בינואר 2010 – 31 בינואר 2010 (22 ימים) 
 מספר משתתפות:  15
 הזוכה:  מצרים מצרים (זכייה שביעית)
 מספר משחקים:  29
 מספר שערים:  71 (2.45 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  543,500 (18,741 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  מצרים מוחמד נאגי   (5 שערים)
 השחקן המצטיין:  מצרים אחמד חסן
 → 20082012 ←
 
אחד משלטי הפרסום הרבים ברחבי העיר לואנדה
גביע אפריקה לאומות 2010 היא תחרות כדורגל שנערכה בחודש ינואר 2010 באנגולה. זוהי התחרות ה-27 במספר של גביע אפריקה לאומות, תחרות הכדורגל החשובה באפריקה. אנגולה, המארחת עלתה אוטומטית לתחרות וחברה ל-15 נבחרות שעלו ממשחקי המוקדמות שהחלו באוקטובר 2007 וכללו 53 נבחרות. במקור היו אמורות להתחרות 16 נבחרות אך נבחרת טוגו פרשה לאחר פיגוע טרור שהופעל נגדה ובו נהרגו שלושה מאנשי צוותה בדרך לתחרות, ביניהם עוזר המאמן. בעקבות כך נערכו 29 משחקים במקום 32. נבחרת מצרים זכתה בגביע לאחר שניצחה 1–0 את נבחרת גאנה בגמר.
הייתה זו הזכייה השלישית ברציפות של מצרים בגביע והשביעית בסך הכל, יותר מכל נבחרת אחרת באפריקה אי פעם.
המדינה המארחת

אנגולה נבחרה לארח את התחרות על ידי CAF (קונפדרציית הכדורגל האפריקאית), לאחר שגם מוזמביק, נמיביה וסנגל הציעו את מועמדותן. המשחקים נערכו בארבע ערים: לואנדה, קבינדה, בנגואלה ולובנגו.
הנבחרות המשתתפות

| נבחרת | סיבת העפלה | מספר הופעות בטורניר | הופעה אחרונה בטורניר | הישג שיא (עד תחילת הטורניר) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אנגולה | מארחת הטורניר | 4 | 2008 | רבע גמר (2008) |
|  קמרון | מנצחת בית 1 במוקדמות | 15 | 2008 | אלופת אפריקה (1984, 1988, 2000, 2002) |
|  גבון | סגנית בית 1 במוקדמות | 3 | 2000 | רבע גמר (1996) |
|  טוגו | שלישית בית 1 במוקדמות* | 6 | 2006 | שלב הבתים (1972, 1984, 1998, 2000, 2002, 2006) |
|  ניגריה | מנצחת בית 2 במוקדמות | 15 | 2008 | אלופת אפריקה (1980, 1994) |
|  תוניסיה | סגנית בית 2 במוקדמות | 13 | 2008 | אלופת אפריקה (2004) |
|  מוזמביק | שלישית בית 2 במוקדמות | 3 | 1998 | שלב הבתים (1986, 1996, 1998) |
|  אלג'יריה | מנצחת בית 3 במוקדמות | 13 | 2004 | אלופת אפריקה (1990) |
|  מצרים | סגנית בית 3 במוקדמות | 21 | 2008 | אלופת אפריקה (1957, 1959, 1986, 1998, 2006, 2008) |
|  זמביה | שלישית בית 3 במוקדמות | 13 | 2008 | מקום שני (1982, 1994) |
|  גאנה | מנצחת בית 4 במוקדמות | 16 | 2008 | אלופת אפריקה (1963, 1965, 1978, 1982) |
|  בנין | סגנית בית 4 במוקדמות | 2 | 2008 | שלב הבתים (2004, 2008) |
|  מאלי | שלישית בית 4 במוקדמות | 5 | 2008 | מקום שני (1972) |
|  חוף השנהב | מנצחת בית 5 במוקדמות | 17 | 2008 | אלופת אפריקה (1992) |
|  בורקינה פאסו | סגנית בית 5 במוקדמות | 6 | 2004 | מקום רביעי (1998) |
|  מלאווי | שלישית בית 5 במוקדמות | 1 | 1984 | שלב הבתים (1984) |
הנבחרות המשתתפות > ההתקפה על האוטובוס של נבחרת טוגו

ב-8 בינואר 2010 הותקף בדרכו לתחרות האוטובוס של נבחרת טוגו על ידי מורדים מקומיים (ארגון FLEC, הדורש עצמאות לחבל ארץ קובינדה) כשהיה במרחק של כ-3 קילומטרים מגבול קבינדה. כתוצאה מהירי נהרגו עוזר המאמן אמלט אבלו, דובר הקבוצה סטן אוקלו ונהג האוטובוס מריו אדג'ואה. שבעה אנשים נפצעו, ביניהם שוער הנבחרת, קודג'ובי אביללה. הנבחרת נאלצה לפרוש מהתחרות לאחר שנשיא המדינה, פור ניאסנגבה שלח את מטוסו הפרטי ודרש מהם לחזור למדינה, למרות ששחקני הקבוצה הביעו את רצונם לשחק ולהנציח בכך את ההרוגים.
ב-30 בינואר CAF שללה מנבחרת טוגו את האפשרות להתחרות בשני הטורנירים הבאים, וקנסה אותה ב-50,000 דולר. הנימוק לעונש הוא התערבות הממשלה בכדורגל. ההשהיה בוטלה לפני מוקדמות הטורניר של 2012.
חלוקה לבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אנגולה | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 6 | 4 | 2 |
|  אלג'יריה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 1 | 3 | -2 |
|  מאלי | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 6 | 1 |
|  מלאווי | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 | -1 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אנגולה | 4 – 4 | מאלי   |
|  מלאווי | 3 – 0 | אלג'יריה   |
|  מאלי | 0 – 1 | אלג'יריה   |
|  אנגולה | 2 – 0 | מלאווי   |
|  אנגולה | 0 – 0 | אלג'יריה   |
|  מאלי | 3 – 1 | מלאווי   |
חלוקה לבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  חוף השנהב | 4 | 2 | 1 | 1 | 0 | 3 | 1 | 2 |
|  גאנה | 3 | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 | -1 |
|  בורקינה פאסו | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | -1 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  חוף השנהב | 0 – 0 | בורקינה פאסו   |
|  חוף השנהב | 3 – 1 | גאנה   |
|  בורקינה פאסו | 0 – 1 | גאנה   |
חלוקה לבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מצרים | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 1 | 6 |
|  ניגריה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 3 | 2 |
|  בנין | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 5 | -3 |
|  מוזמביק | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 7 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מצרים | 3 – 1 | ניגריה   |
|  מוזמביק | 2 – 2 | בנין   |
|  ניגריה | 1 – 0 | בנין   |
|  מצרים | 2 – 0 | מוזמביק   |
|  מצרים | 2 – 0 | בנין   |
|  ניגריה | 3 – 0 | מוזמביק   |
חלוקה לבתים > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  זמביה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 |
|  קמרון | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 5 | 0 |
|  גבון | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  תוניסיה | 3 | 3 | 0 | 3 | 0 | 3 | 3 | 0 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קמרון | 0 – 1 | גבון   |
|  זמביה | 1 – 1 | תוניסיה   |
|  גבון | 0 – 0 | תוניסיה   |
|  קמרון | 3 – 2 | זמביה   |
|  גבון | 1 – 2 | זמביה   |
|  קמרון | 2 – 2 | תוניסיה   |
שלב הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 24 בינואר - לואנדה | 24 בינואר - לואנדה |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 24 בינואר - לואנדה | 24 בינואר - לואנדה |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   אנגולה |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   אנגולה |  0 |   |   | 28 בינואר - לואנדה | 28 בינואר - לואנדה |   |   |  |  |
|  |   גאנה |  1 |   |   | 28 בינואר - לואנדה | 28 בינואר - לואנדה |   |   |  |  |
|  |   גאנה |  1 |   |   |   גאנה |  1 |   |   |  |  |
|  | 25 בינואר - לובאנגו | 25 בינואר - לובאנגו |   |   |   גאנה |  1 |   |   |  |  |
|  | 25 בינואר - לובאנגו | 25 בינואר - לובאנגו |   |   |   ניגריה |  0 |   |   |  |  |
|  |   זמביה |  0 (4) |   |   |   ניגריה |  0 |   |   |  |  |
|  |   זמביה |  0 (4) |   |   |  |  |   |   | 31 בינואר - לואנדה | 31 בינואר - לואנדה |
|  |   ניגריה |  0 (5) |   |   |  |  |   |   | 31 בינואר - לואנדה | 31 בינואר - לואנדה |
|  |   ניגריה |  0 (5) |   |   |  |  |   |   |   גאנה |  0 |
|  | 24 בינואר - קבינדה | 24 בינואר - קבינדה |   |   |  |  |   |   |   גאנה |  0 |
|  | 24 בינואר - קבינדה | 24 בינואר - קבינדה |   |   |  |  |   |   |   מצרים |  1 |
|  |   חוף השנהב |  2 |   |   |  |  |   |   |   מצרים |  1 |
|  |   חוף השנהב |  2 |   |   | 28 בינואר - בנגואלה | 28 בינואר - בנגואלה |   |   |  |  |
|  |   אלג'יריה‏ה |  3 |   |   | 28 בינואר - בנגואלה | 28 בינואר - בנגואלה |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |   אלג'יריה‏ה |  3 |   |   |   אלג'יריה |  0 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 25 בינואר - בנגואלה | 25 בינואר - בנגואלה |   |   |   אלג'יריה |  0 |   |   |  30 בינואר - בנגואלה |  30 בינואר - בנגואלה |
|  | 25 בינואר - בנגואלה | 25 בינואר - בנגואלה |   |   |   מצרים |  4 |   |   |  30 בינואר - בנגואלה |  30 בינואר - בנגואלה |
|  |   מצרים |  3 |   |   |   מצרים |  4 |   |   |   ניגריה |  1 |
|  |   מצרים |  3 |   |   |  |  |   |   |   ניגריה |  1 |
|  |   קמרון‏ה |  1 |   |   |  |  |   |   |   אלג'יריה |  0 |
|  |   קמרון‏ה |  1 |   |   |  |  |   |   |   אלג'יריה |  0 |
פרסים

ניתנו 5 פרסים לשחקנים על יכולת מקצועית אישית:
השחקן המצטיין של הטורניר- מצרים אחמד חסן.
השוער המצטיין של הטורניר- מצרים עיסאם אל-חדרי.
השחקן ההוגן של הטורניר- מצרים אחמד פאטי.
מלך השערים- מצרים מוחמד נאגי.
תגלית הטורניר- מצרים מוחמד נאגי.
האוטובוס של נבחרת אנגולה
ג'ון פורטר

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־18 פנסילבניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ג'ון פורטר (באנגלית: John Porter;‏ המאה ה-18 - המאה ה-19) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-1 של מדינת פנסילבניה.
ביוגרפיה

פורטר נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה. תאריך לידתו המדויק אינו ידוע.
פורטר היה חבר הסנאט של מדינת פנסילבניה בין השנים 1801-1805.
לאחר שנפטר חבר הקונגרס מייקל לייב, נבחר פורטר לקונגרס התשיעי של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, ולאחר מכן גם נבחר לקונגרס העשירי והאחד עשר. פורטר כיהן כחבר הקונגרס של ארצות הברית בין 8 בדצמבר 1806 ל-3 במרץ 1811. לאחר התפטרותו מהקונגרס, לא ידוע במה עסק.
תאריך פטירתו המדויק של פורטר אינו ידוע.
הערות שוליים

↑  Senate Members "P", staffweb.wilkes.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: P000443 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גל ירוק

איור של גל ירוק
גל ירוק היא תכונה של מערכת בקרת רמזורים. תכונה זו מופעלת בסדרה של רמזורים (על פי רוב שלושה או יותר) הנמצאים על ציר נסיעה. תכונת הגל הירוק מיועדת לאפשר תעבורה מתמשכת לאורך מספר צמתים על ידי תזמון האור הירוק הניתן לכלי הרכב בכל אחד מהצמתים. בהפעלת הרמזורים בשיטת הגל הירוק משתמשים לרוב בכביש עירוני או קטן בו מספר הרמזורים גדול. שם זה ניתן גם למערכות הנותנות עדיפות למעבר רכבי תחבורה ציבורית או רכבי חירום.
בישראל הופעלו הרמזורים הראשונים בשיטה זו בעיר תל אביב בחודש פברואר 1961. כיום נהוגה שיטה זו בכל הארץ.
כיום נשמעת ביקורת על הפעלת שיטה זו בתוך העיר, מכיוון שהיא מתחשבת ברכב הפרטי בלבד ותוך כך פוגעת ביעילות התחבורה הציבורית, שלא נוסעת ברציפות כמו מכונית פרטית ומעמידה במקום נמוך בסדר העדיפויות את הולכי הרגל.[דרוש מקור] מאידך, מערכות גל ירוק מאפשרות תעדוף תחבורה ציבורית על ידי החלפת הרמזור לירוק כאשר רכב תחבורה ציבורית מתקרב לצומת. כמו כן במקומות רבים נוהגים להתקין כפתורים המאפשרים להולכי רגל לקצר את זמן ההמתנה לרמזור.
הערות שוליים

↑  צבי אלגת, ה"גל הירוק" מפעיל רמזורים, מעריב, 7 בפברואר 1961; מהפכה בהפעלת רמזורים בת"א, דבר, 22 בפברואר 1961.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון וילקוק נובל

ג'ון וילקוק נובל (באנגלית: John Willock Noble;‏ 26 באוקטובר 1831 –  22 במרץ 1912) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר הפנים של ארצות הברית בשנים 1889–1893.
ראשית חייו

ג'ון וילקוק נובל נולד בלנקסטר, אוהיו. הוא למד בסינסינטי ובקולומבוס, ולאחר מכן באוניברסיטת מיאמי שבאוקספורד, אוהיו ובאוניברסיטת ייל. ב-1851 הוא סיים את לימודיו בייל בהצטיינות ולמד משפטים בקולומבוס ובסינסינטי במשרדיהם של אחיו ושל הנרי סטנברי. ב-1855 התיישב נובל בסנט לואיס ובשנה שלאחר מכן הוא עבר לקאוקוק, איווה כדי לבחון שם סיכויים טובים יותר לעיסוק במקצועו. שם הוא החל לבלוט בפוליטיקה. עם פרוץ מלחמת האזרחים הוא שימש כתובע העירוני של קאוקוק, תפקיד אותו הוא החל למלא ב-1859.
בספטמבר 1861, לאחר פרוץ המלחמה, הוצב נובל כקצין בדרגת לוטננט ברגימנט הפרשים השלישי של איווה. הוא התקדם בסולם הדרגות וביוני 1864 מונה כמפקד הרגימנט בדרגת קולונל. עם סיום המלחמה הוא קיבל דרגת ייצוג של בריגדיר גנרל ובאוגוסט 1865 שוחרר מהשירות.
לאחר המלחמה היה נובל לעמית בפיקוד מיזורי של המסדר הצבאי של הלגיון הנאמן של ארצות הברית (Military Order of the Loyal Legion of the United States), מסדר צבאי של קציני צבא האיחוד וצאצאיהם. הוא התיישב בסנט לואיס ובהמלצת סטנברי הוא מונה כתובע פדרלי של המחוז המזרחי של מיזורי, תפקיד בו הוא שימש בשנים 1867–1870. לאחר מכן הוא שב לעסוק בעריכת דין במגזר הפרטי.
ב-1880 היה נובל אחד החברים המייסדים של בורסת הכרייה של סנט לואיס (St. Louis Mining and Stock Exchange).
מזכיר הפנים של ארצות הברית

ב-1889 מונה נובל כמזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלו של הנשיא בנג'מין הריסון, חברו מתקופת לימודיו. נובל כיהן בתפקיד עד תום נשיאותו של הריסון ב-1893. בפיקוחו כמזכיר הפנים, ועדת הצ'רוקי (Cherokee Commission) ניהלה משא ומתן על 11 הסכמים להעברת 19 שבטי אינדיאנים לשטחי אדמה קטנים בטריטוריית אוקלהומה כדי לפתוח שטחים למתיישבים. לאחר סיום כהונתו כמזכיר הפנים שב נובל לעסוק בעריכת דין.
חיים אישיים

ב-1864 נשא נובל לאיש האת ליזבת הלסטיד. ג'ון וילקוק נובל נפטר בסנט לואיס ב-21 במרץ 1912, ונטמן בבית הקברות בלפונטיין שבעיר.
הערות שוליים

↑  John Thomas Scharf, History of Saint Louis City and County: From the Earliest Periods to the Present Day: Including Biographical Sketches of Representative Men, vol. 2, L. H. Everts, 1883, p. 1366.
↑  Hagan, William T. (2003). Taking Indian Lands: The Cherokee (Jerome) Commission, 1889-1893. University of Oklahoma Press. pp. 13, 18, 19, 20, 38, 182, 223, 235.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2895 937X  LCCN: n89125988  NARA: 10571595  SNAC: w6vd75nz  VIAF: 43430491   WorldCat (עם VIAF): 43430491
ג'ון וינסנט

| --- | --- |

 לידה:  1879 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  19 בינואר 1941 (בגיל 62 בערך) Grimsby, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  ? – 19 בינואר 1941 
 
ג'ון ויליאם וינסנט (באנגלית: John William Vincent;‏ 24 בינואר 1879 – 19 בינואר 1941) היה ימאי אנגלי וחבר במשלחת הטראנס-אנטראקטית האימפריאלית של ארנסט שקלטון. הוא היה אחד מחמשת האנשים שיצאו עם שקלטון במסעו האפי מאי הפיל אל ג'ורג'יה הדרומית והיה בין ארבעת היחידים מצוות האונייה אנדיורנס, שלא קיבלו את מדליית הקוטב.
ילדות  ונעורים

וינסנט נולד בברמינגהאם בשנת 1884. הוא היה למלח בגיל 13, ובהמשך היה למכמורן ועבד בצי הים הצפוני מהאל. בימים ההם, דייג במכמורת היה אחד המסוכנים ביותר בענף הדייג וחישל את האנשים שעסקו בו, ווינסנט לא היה יוצא דופן. נוסף לכך, היה מתאגרף חובב ומתאבק חובב נלהב.
המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית

המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית אורגנה על ידי ארנסט שקלטון, שהתכוון להיות הראשון שמשלחתו תצלח את יבשת אנטארקטיקה. וינסנט צורף למשלחת מלכתחילה כרב מלחים, אבל אחרי ריב עם תומאס אורד-ליס וקובלנות על התעמרות מצד צוות המלחים, זומן אל תאו של שקלטון והורד בדרגה למלח כשיר. לאחר זאת לא גרם עוד צרות, אבל שקלטון פקח עליו עין צופיה: אחרי שה"אנדיורנס" נמחצה בקרח ואנשיה נאלצו להשתמש בשלוש סירות ההצלה הקטנות כדי להגיע לאי הפיל, וידא שקלטון שווינסנט יהיה בין האנשים שעל סירתו. הוא אף בחר בו להשתתף בצוות של ששת האנשים של ה ג'יימס קיירד, שנועד להפליג אל ג'ורג'יה הדרומית להזעיק עזרה לחילוץ הלכודים על האי. לפי מקורות מסוימים, שקלטון לא רצה להשאיר אותו על אי הפיל מחשש שיגרום למחלוקות וסכסוכים, אבל טענה זו סותרת את רגשותיו של שקלטון עצמו, שהיה זקוק לצוות חסון לניווט אל ג'ורג'יה הדרומית, ווינסנט היה ידוע כאדם החזק והכשיר ביותר באי הפיל. וינסנט והארי מקניש נפלו המיימה כשהסירה הושקה, וסירובו של וינסנט להחליף את חולצתו הוביל להערות עוינות  בקרב הנותרים על החוף, לפיהן הסתיר כמה מחפציהם על גופו, אם כי גם לגבי הערה זו יש חילוקי דעות. אף כי וינסנט היה האיש החזק ביותר בצוות, הוא לא עשה חיל במסע אל ג'ורג'יה הדרומית: הוא כמעט נסחף הימה, כשחטב את הקרח שהצטבר על הסירה, ובקושי הספיק לתפוס את התורן הראשי בעוד מועד. שקלטון רשם, ששניים מאנשי הצוות, וינסנט והארי מקניש, היו קרובים מאוד למוות, ואם כי מקניש גילה "נחישות ואומץ לב", וינסנט הפסיק לתפקד כחבר פעיל בצוות בגלל מצבו הגופני הרעוע.
כשאנשי ה"ג'יימס קיירד" הגיעו לג'ורג'יה הדרומית, הם נחתו בצדו האחר של האי. בשעה ששאר אנשי הצוות העסיקו עצמם בהכנות למסע הטיפוס על ההרים שהתחייב מן הצורך להגיע אל תחנת ציידי הלווייתנים בהוסוויק, וינסנט לא גילה כל סימנים לשיפור במצבו. היה ברור, שלא מקניש ולא וינסנט יוכלו להמשיך במסע רגלי, על כן השאיר אותם שקלטון בהשגחת טימותי מקארתי ויצא לטיפוס על ההרים עם פרנק וורסלי וטום קרין. אחרי ששלושת האנשים הגיעו לתחנת ציידי הלווייתנים, שלח שקלטון את וורסלי חזרה על סיפון אחת מספינות הציידים לאסוף את וינסנט, מקניש ומקארתי, יחד עם ה"ג'יימס קיירד", ואחר הסדיר בשבילם הפלגה חזרה לאנגליה בעוד הוא, וורסלי וקרין החלו במאמצים לארגן ספינת חילוץ לאנשים שעל אי הפיל.
שקלטון סירב לאשר לווינסנט את מדליית הקוטב, שניתנה לכל אחד מאנשי הצוות מלבד מקניש, שמרד על הקרח, ושלושת המכמוראים: ויליאם סטיבנסון, ארנסט הולנס ווינסנט. אלכסנדר מקלין, אחד הרופאים במשלחת, חשב שמניעת המדליה הייתה עונש קשה מדי: "הם אולי לא היו טיפוסים נחמדים כל כך, אבל הם מעולם לא הכזיבו את המשלחת."
אחרי המשלחת

ב-1918 הצטרף וינסנט לצוות של אונייה, שנשכרה על ידי משרד החוץ הבריטי, וטורפדה בעת שירותה בים התיכון. הוא שרד, ואחרי מלחמת העולם הראשונה החל שוב לעבוד כמכמורן. זמן מה עבד בפינלנד, אבל אף כי הוצעה לו עבודה קבועה כמדריך דייג מטעם ממשלת פינלנד, אשתו לא רצתה לעקור לשם. תחת זאת התיישב בגרימסבי, שם גידלו הוא ואשתו משפחה של חמישה בנים וארבע בנות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת וינסנט בהצי המלכותי כחייל מילואים, וקיבל פיקוד על שולת המוקשים של הצי "אלפרדיאן", ששייטה סמוך לחופי הצפון והמזרח. בעת שהותו על סיפון  ה"אפלרדיאן" חלה בדלקת ריאות והועבר לבית החולים של הצי בגרימסבי. הוא מת ב-19 בינואר 1941 ונקבר בגרימסבי.
הערות שוליים

↑  Kim Heacox, "Shackleton", National Geographic, p. 92
↑  Heacox, p. 143
↑  F. A. Worsley, "Antarctic Rescue", Sphere Books ltd., p. 159
↑  Worsley, p. 185
↑  Heacox, p. 171
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CWGC: 2417626
גולדי הון

| --- | --- |

הון, 2008
 לידה:  21 בנובמבר 1945 (בת 78) וושינגטון הבירה, ארצות הברית
 שם לידה:  Goldie Jean Studlendgehawn 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1967
 מקום לימודים:  תיכון מונטגומרי בלייר (1963)  אמריקן יוניברסיטי 
 בן או בת זוג:  גאס טריקוניס (1969–1976)  ביל הדסון (1976–1980)   קורט ראסל (1983–?) 
 צאצאים:  אוליבר הדסון, קייט הדסון, וויאט ראסל 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר   פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
גולדי ג'ין הון (באנגלית: Goldie Jeanne Hawn; נולדה ב-21 בנובמבר 1945) היא שחקנית קולנוע, מפיקה, במאית וזמרת יהודייה-אמריקאית. זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר וגם פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
ביוגרפיה

הון נולדה בוושינגטון הבירה שבארצות הברית לאב נוצרי-פרסביטריאני ולאם יהודייה. היא גדלה כיהודייה. הוריה הם אדוארד רותלדג' הון, חבר בלהקה מוזיקלית, ולורה (לבית סטייהוף), הבעלים של חנות תכשיטים/בית ספר לריקוד. לה אחות ואח שנפטר לפני היוולדה. היא גדלה בטקומה פארק שבמרילנד.
הון החלה ללמוד בלט וריקוד סטפס בגיל שלוש, והשתתפה כרקדנית להקה בהפקה מסחרית של "מפצח האגוזים" מאת צ'ייקובסקי ב-1955. את דרכה בתיאטרון החלה בפסטיבל שייקספיר בווירג'יניה בתפקיד יוליה ב"רומיאו ויוליה". ב-1965 הופיעה לראשונה כרקדנית קאן-קאן מקצועית בתערוכה העולמית בניו יורק בהמשך הופיע בניו יורק כרקדנית גו-גו.
קריירה

בשנות השישים החלה הון בסדרות סיטקום כ"בוקר טוב עולם" ו-"Rowan & Martin's Laugh-In", שבזכותה התגלתה והוצעו לה תפקידים קולנועיים. על תפקידה הראשון בקולנוע היא קיבלה את פרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, בסרט הקומדיה "פרח הקקטוס" (1969), בו כיכבה לצד וולטר מתאו ואינגריד ברגמן. בהמשך החלו התפקידים לזרום: היא כיכבה בשני סרטים לצד וורן בייטי בשנות השבעים: "דולרים" ו"שמפו", עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב, כמו גם על הסרטים "פרפרים הם חופשיים", "לא דופקות חשבון", "הדוכסית והנוכל" ועל "תרגיל לבלשית מתחילה", כולם בשנות השבעים וכולם כשחקנית קומית/מוזיקלית.
בשנות השבעים הון נחשבה לאחת השחקניות המפורסמות בקולנוע האמריקאי ואחת מהנחשקות והיפהפיות שבהן. היא כיכבה בסרטים "פרפרים הם חופשיים", "שוגרלנד אקספרס", "הנערה מפטרובקה", "שמפו", "הדוכסית והנוכל", "תרגיל לבלשית מתחילה" ו"אהבה ושקרים".
בשנות השמונים כיכבה בסרט הקומדיה המצליח "טוראית בנג'מין", אותו גם הפיקה בפועל, ועליו קיבלה מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב ולפרס האוסקר, כמו גם על "חברים טובים", בו הופיעה לצד ברט ריינולדס. ב-1982 היא כיכבה בדרמה של ג'ונתן דמי "נשים בעורף", שם הכירה את השחקן קורט ראסל, מי שיהיה לבן זוגה העתידי.
ב-1990 כיכבה בקומדיית הפעולה המצליחה "ציפור על תיל" לצד מל גיבסון ולאחר מכן ניסתה לשנות לכיוון לעבר המלודרמה כשכיכבה במותחן "נבגדת", בו גילמה אישה נשואה המגלה סודות אפלים שמסתיר בעלה. הסרט היה לכישלון קופתי וגם הביקורות לא אהבו, והון חזרה למקום בו היא הכי מצליחה - הקומדיות. בהמשך העשור היא כיכבה בסרטים מצליחים יותר ומצליחים פחות כמו "אישה בהפתעה", לצד סטיב מרטין, "המוות נאה לה", לצד מריל סטריפ, או "מועדון האקסיות", שהיה לשובר קופות, וגם "כולם אומרים אני אוהב אותך", קומדיה מוזיקלית של וודי אלן שהייתה לכישלון קופתי. כמו כן, בשנת 1997 הון התנסתה בבימוי, בסרט טלוויזיה בעל אלמנטים תיאטרלים בשם "תקווה" לרשת TNT, בכיכובן של ג'נה מאלון וכריסטין לאטי.
בשנות האלפיים כיכבה רק בשני סרטים: הראשון, "משחקי חברה", שהיה כישלון קופתי ובו אף זכתה למועמדות בפרס ראזי כשחקנית המשנה הגרועה ביותר, והשני "לא דופקות חשבון" לצד סוזן סרנדון וג'פרי ראש, שהיה להצלחה קופתית מסחררת, הביקורות שיבחו את הופעתה והיא קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב, לאחר 20 שנים שבהן לא זכתה בפרס (מאז "פרח הקקטוס").
ב-2013 דיבבה בפרק בסדרת האנימציה "פיניאס ופרב" את פגי מקגי.
ב-2017 הופיעה בתפקיד הראשי בסרט הקומדיה "באמאשל'ך", לצד איימי שומר. ב-2018 שיחקה לצדו של קורט ראסל בסרט "להציל את חג המולד".
חיים אישיים

הון הייתה נשואה פעמיים: לגאס טריקוניס בשנים 1969–1976, ולביל הדסון בשנים 1975–1982, ממנו יש לה בן ובת, אוליבר הדסון וקייט הדסון. מאז 1983 הון נמצאת בזוגיות עם השחקן קורט ראסל, ולהם בן משותף, ואייט ראסל. היא גם אם חורגת לבוסטון ראסל. שלושת ילדיה הביולוגיים הם שחקנים.
הון למדה מדיטציה, וב-2012 הון סיפרה בראיון: "אני לא חושבת שאני בודהיסטית. נולדתי יהודייה, ואני מחשיבה את זה לדת שלי".
הון היא תומכת בקהילת הלהט"ב.
ג'ון וילר

| --- | --- |
ג'ון וילר בקופנהגן, 1963
ג'ון וילר בקופנהגן, 1963
 לידה:  9 ביולי 1911 ג'קסונוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  13 באפריל 2008 (בגיל 96) Hightstown, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס (1933)  אוניברסיטת ניו יורק  Rayen High School 
 מנחה לדוקטורט:  קארל הרצפלד 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון (1938–1976)  אוניברסיטת טקסס באוסטין (1976)  אוניברסיטת ליידן (16 במאי 1965)  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל (1935–1938)  אוניברסיטת ליידן 
 תלמידי דוקטורט:  ויליאם אונרו, קיפ תורן, ב. קנט האריסון, קת'רין וויי, יו אברט, ארתור וייטמן, ריצ'רד פיינמן, דייוויד ל. היל, יעקב בקנשטיין, Warner Allen Miller, ג'יימי טיומנו, ארתור אליוט פישר, Arkady Kheyfets, Sergio Andrés Hojman, Lawrence Howard Ford, Dieter Rudolf Brill, Bei-Lok Hu, דמטריוס כריסטודולו, Lawrence Charles Shepley, רוברט ג'רוש, רובי וולד, פרד זינגר, Charles W. Misner 
 פרסים והוקרה
 תרומות עיקריות
 חקר תורת היחסות הכללית וניסיונות לאחד אותה עם תורת הקוונטים; טבע את השם "חור שחור"
 
ג'ון ארצ'יבלד וילר (באנגלית: John Archibald Wheeler; ‏9 ביולי 1911 - 13 באפריל 2008) היה פיזיקאי אמריקאי שעסק בתורת היחסות הכללית ובניסיונות לאחד אותה עם תורת הקוונטים. במסגרת זו חקר את אפשרות קיומם של חורים שחורים, וטבע את השם "חור שחור" בשנת 1967. וילר עסק גם בפיזיקה גרעינית, והיה מעורב בפיתוח נשק גרעיני במסגרת פרויקט מנהטן, ואחר כך בפיתוח פצצת המימן האמריקאית. הוא זכה בפרס וולף לפיזיקה לשנים 1996/7.