אפרים שמאראגד
מפעלו הכלכלי

במחצית השנייה של שנות העשרים (במאה ה-20) נעשו הצעדים הראשונים להקמת גוף עצמאי של בעלי הרפתות. שמאראגד שהתמחה בבדיקת אחוזי שומן בביקורת תנובת החלב בקיבוצו, עמד על החשיבות של גוף זה, והיה בין מייסדיו. בשנת 1928 נבחר למזכיר התאחדות מגדלי הבקר, והוסיף להיות חבר בה עד פרישתו בשנת 1967. הוא כונן את "ספר העדר" (רישום תנובת החלב של הפרות), התחיל בביקורות החלב תוך לחץ על מחלקת החקלאות של ממשלת המנדט להשתתף במימון הוצאות המֵיזם. הוא אִרגן את הקורסים המקצועיים הראשונים, תוך שיתוף פעולה הדוק עם מחלקת ההדרכה של הסוכנות היהודית, והיה בין המרצים בסוגיות הארגוניות והכלכליות של הענף. גם בעריכת תצוגות הבקר הראשונות היה לו חלק ניכר, והיה בין השופטים שניסו לעצב את הטיפוס הרצוי של פרת החלב הארץ-ישראלית.
לאחר מלחמת העצמאות והתחלת העלייה הגדולה ארצה נדרשה הגדלה מהירה של ענף הרפת לאספקת צריכת החלב ומוצריו ולשם ייצור מקור פרנסה לעולים במושבים החדשים. הממשל הפדרלי העמיד לרשות מדינת ישראל מלווה לרכישת בקר בארצות הברית. שמאראגד יצא למסע רכש חסר תקדים באמריקה, ובתקציב זה נרכשו 11,500 ראשי בקר (בעיקר מבכירות הרות). 7,500 חולבות ועגלות נוספות יובּאו מהולנד, דנמרק ואוסטריה. מבצע רחב ממדים זה נחשב לדמיוני במושגים הבינלאומיים דאז. במשך כשנה וחצי ניהל שמאראגד את פרויקט המשלוחים העצום באמריקה על כל היבטיו המקצועיים והלוגיסטיים. שמאראגד חתם על חוזה עם חברת ספנות שוודית להסבת אונייה (פס כריסטיאן ויקטורי) ל'רפת שטה' שהפליגה הלוך ושוב על פני האוקיינוס האטלנטי להעברת הבקר לארץ. לימים היה הראשון בעולם שהטיס פרות בתובלה אווירית. הטיסה הראשונה הייתה במטוס של חברת K.L.M ההולנדית מאמסטרדם, ובמאי 1960 הוטס משלוח המבכירות הישראליות הראשון לאיראן. לראשונה הפכה ישראל ליצואנית בקר והפרה מגזע הפריזי-ישראלי הפכה לשם דבר בעולם. בחורף 1960 הטיסה חברת "אל על" משלוחי בקר מטורונטו. כשהתעוררה כעבור כשנתיים בעיית תובלה קשה פנה שמאראגד אל עזר ויצמן, מפקד חיל האוויר דאז, ובהתערבותו הטיס הטייס הוגו מרום מבכירות לטהראן במטוס סטרטוקרוזר, שהוחזק בתעשייה האווירית.
משלוח ייצוא ראשון של 60 מבכירות הרות שהגיע במאי 1960 לאיראן ביוזמת שמאראגד, ציין אבן דרך היסטורית במדיניות החקלאית של ישראל ובמעמדה הבינלאומי של הפרה הישראלית. בלחץ משרד החקלאות הוא יצא בתחילת יוני 1960 לביקור בזק בוועידה בינלאומית לרגל יובל ה-75 של התאחדות מגדלי הבקר ההולשטיין-פריזי בסירקיוז. הוא התקבל בתשואות רמות ודבריו פורסמו במאמרי "הניו יורק טיימס" וה"הראלד טריביון" בארצות הברית.
בתוך עשור גדל עדר הבקר בישראל מ-33 אלף ראש למאה אלף ראש. הישגי התנובה עלו על כל הציפיות, עד כדי כך שבוויכוח על עודפי החלב הפריח שר האוצר את ההאשמה ש"הפרה היא אויב המדינה". אפרים שמאראגד הנהיג את ענף הרפת בכוח סמכותו המקצועית והניהולית. הוא מיסד את ההשבחה הגנטית באמצעות הכלאת הפרה הדמשׂקאית בפרי הרבעה מגזע פריזי (הולנדי), הניח את התשתית המחקרית והארגונית לשיטת ההזרעה המלאכותית שהייתה עדיין בחיתוליה בעולם, גיבש את מִמשק ההזנה, גידול המספוא וטיוב הקרקע לאור ניתוח מקצועי מעמיק ותחשיבי תשואה כלכלית. הוא נחשב לנביא מכוני החליבה הממוכנים ומי שעיגן בחלוציות נחשונית את תפיסת השיווק המודרנית – ייצוא הבקר הישראלי כולל מעטפת הידע וההדרכה. שמאראגד היה ער להפצת השכלה מקצועית בין הבוקרים באמצעות ימי עיון, קורסים, השתלמויות, הוצאת ספרות מקצועית מקורית ועוד. הוא נרתם למפעל זה כמארגן וכמרצה, ופִרסם מאות מאמרים בביטאונים מקצועיים בארץ ובעולם.
במלאת מאה שנים לספר העדר בארצות הברית בשנת 1967, הוענק לאפרים שמאראגד עיטור כבוד מיוחד, שרק הוא וידידו ההולנדי, ס"ר סיברנדי, מנהל המכון המרכזי לביקורת החלב בארנהם, זכו לקבל בתולדות הארגון האמריקאי. התאחדות מגדלי בקר בישראל העניקה בשנת 1972 לאפרים שמאראגד פרס על מפעל חייו ושירותיו הרבים להקמת ענף הרפת בישראל.