ראובן פלדמן
ביוגרפיה

פלדמן נולד בקרקוב שבפולין ולמד בישיבות בעלז וגור ובמקביל למד בבית הספר הגבוה למסחר וכלכלה בקרקוב. במהלך מלחמת העולם הראשונה הפעיל תמחוי כשר עבור חיילים יהודיים. בשנת 1920 הצטרף להתאחדות "הפועל הצעיר - צעירי ציון" והחל בפעילות ציבורית, בהיותו יו"ר "תרבות" בקרקוב, חבר הוועד הגלילי של ההתאחדות בגליציה המערבית ובשלזיה וכיושב ראש "ועדת השקל" (הפועלת לגיוס כספים עבור הקונגרס הציוני) בגליציה המערבית.
בשנים 1922–1933 כיהן פלדמן כמזכיר התאחדות הפועל הצעיר - צעירי ציון בקרקוב. בשנת 1933 הוא עלה לארץ ישראל והקים חנות מכולת בדירה שכורה בתל אביב. לאחר מספר שנים עבר לעבוד כמזכיר ארגון סוחרי המכולות שליד התאחדות הסוחרים וחדל לעבוד במכולת. הוא פרסם בעיתונות מאמרים על בעיות ודרישות בעלי המכולות. בשנת 1939 הוא הוציא לאור עיתון של סוחרי המכולת בשם "המכלכל". בשנת 1939, ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא עסק בהערכות סוחרי המכולת למצב המלחמה, כמזכיר ארגון סוחרי המכולת. בין השאר הוא הופיע בפני הוועדה לשעת חרום במשלחת של ארגון סוחרי המכולת שדרשה את שיתוף הסוחרים בקביעת המחירים, ארגן הלוואות לסוחרי המכולת ונאבק נגד הצרכניות שהתחרו בחנויות המכולת והפגיעה במסחר הפרטי. בשנים 1939–1941 הצליח לאחר מאבקים בתוך ארגוני הסוחרים להגיע למעמד מנהל ארגון סוחרי המכולת.
באוגוסט 1942 נערכה מסיבה לכבוד קבלתו סמיכה לרבנות. באוגוסט 1945 הוכתר פלדמן לרב של בית הכנסת בשכונת מונטיפיורי בתל אביב. בהמשך עבר לכהן כרב בבית הכנסת "תפארת ראובן".
בבחירות לאספה המכוננת בתחילת 1949 הוא נמנה עם תומכי החזית הדתית המאוחדת.
ב-24 ביוני 1951, יום הגשת הרשימות לקראת הבחירות לכנסת השנייה, הוזמן פלדמן לפגישה עם דוד בן-גוריון ומשה שרת והוצע לו מקום ריאלי ברשימת מפא"י. לאחר התייעצות קצרה פלדמן הסכים, במסגרת מאבקה של מפא"י בהתחזקות של הציונים הכלליים, על רקע חוסר הפופולריות של הצנע. בעיתונות נטען שפלדמן הצליח לשכנע את אנשי מפא"י שמאחוריו תומכים רבים בארגון הסוחרים שיתמכו במפא"י. פלדמן הציג את עצמו כנציג הסוחר הזעיר, בעוד הציונים הכלליים מייצגים רק את הסיטונאים הגדולים ובעלי הבתים. הצבתו של פלדמן ברשימת מפא"י לכנסת הביאה להתמרמרות נגדו בארגון סוחרי המכולת שפרסמו שהוא מייצג רק את עצמו. פלדמן הסכים לצאת לחופשה ממושכת עד אחרי הבחירות, אולם ראשי מפא"י ובהם דוד בן-גוריון התערבו ודרשו שיושב לעבודתו, בטענה שאין לפגוע במקום עבודתו של אדם בגלל דעותיו.
משנבחר לחבר הכנסת השנייה פוטר פלדמן מתפקידו בארגון סוחרי המכולת על ידי התאחדות הסוחרים. פלדמן דחה את הודעת הפיטורים וטען שרק הארגון של סוחרי המכולת יחד לדון בעניין, אולם לאחר מספר שבועות הוא פרש והקים ארגון סוחרים מתחרה, בשם איחוד הסוחרים הזעירים. לצד האיחוד הוקם "אוצר הסוחר" שהעניק הלוואות לעמיתי הארגון. ביולי 1952 פרסם פלדמן שהשיג מהממשלה הבטחה להגדלת מתח הרווחים של סוחרי המכולת. למרות זאת, ארגון הסוחרים שלו לא התרומם והקיף רק מיעוט קטן של בעלי המכולות. ביולי 1953 פורסם שפלדמן הצליח להעלות את הרווח של מוכרי הסיגריות.
הוא כיהן בכנסת בוועדת הכלכלה ובוועדת הכנסת. בשנת 1953 הוא מונה, במקביל לכהונתו בכנסת, ליושב ראש הוועדה לסידור קונסטרוקטיבי של העולים החדשים. לפלדמן נתנה חופש הצבעה בענייני דת והוא הצביע עם הדתיים בעד חוק החזיר ותמך בחוק הדיינים.
לקראת הבחירות לכנסת השלישית נדחק פלדמן למקום ה-57 ברשימת מפא"י. לאחר שעזב את הכנסת המשיך בפעילות ארגון הסוחרים שהקים. הוא עסק בשתדלנות בעניינים שונים של בעלי המכולות. בשנת 1958, בעקבות הקמת המרכול הראשון של שופרסל בישראל הוא הקים לצד הארגון חברה לאספקה לחנויות מכולת. איחוד הסוחרים בראשותו גם מחה נגד המיסים הגבוהים המושתים על הסוחרים. ביוני 1964 הוא יצא עם אשתו לארצות הברית בשליחות האיחוד לתערוכה בינלאומית.
בעיתון חרות הוזכר פלדמן יחד עם רחמים כלנתר כמי שמכרו את עקרונותיהם תמורת כיסא, ונזרקו על ידי מפא"י לאחר שכבר לא היה צורך בהם.
פלדמן עמד בראש ארגון יוצאי קרקוב בישראל.