stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גורדון קופר
בנאס"א > תוכנית אפולו

במאי 1969, במהלך תוכנית אפולו קופר נבחר להיות גיבוי למפקד משימת אפולו 10. הוא קיווה שמינוי זה יציב אותו בעמדה להתמנות למפקד אפולו 13 לפי נוהל הרוטציה שהיה נהוג ונקבע על ידי דיק סלייטון, שהיה אז אחראי על משרד האסטרונאוטים. אולם ברגע שאלן שפרד הוחזר למצב טיסה, שפרד מונה למפקד משימת אפולו 13, וקופר יועד לאפולו 14. לאחר מכן הוחלט ששפרד צריך אימונים נוספים, והוא הועבר לפקד על אפולו 14. תלונות של חבריו לצוות אודות התנהגות קופר וזלזולו ביחס לאימונים העבירה אותו לטיסות מאוחרות יותר, ובכך לאפשרות שלא יטוס שוב.
בנאס"א > פרישה מחיל האסטרונאוטים

קופר היה מאוכזב מכך שהקריירה שלו נתקעה ושהוא אינו טס, ועל כן פרש מנאס"א ומחיל האוויר ב-31 ביולי 1970 בדרגת קולונל. עד אז טס במצטבר 222 שעות בחלל.
באוטוביוגרפיה שלו, "קפיצת האמונה" , קופר טען ששפרד וסליטון ניצלו את מעמדם בניהול רוטציות האסטרונאטים ונתנו לו את התפקיד הגיבוי השלישי במשימות, כדי לקדם את הסיכוי שלהם עצמם לטוס. עם זאת, נשמעו טענות כח הוא פיתח גישה אגבית כלפי האימונים וכי אסטרונאוטים אחרים היו צריכים לשכנע אותו להתאמן בסימולטור. ב-1969 הוא רצה להשתתף במרוץ 24 השעות של דייטונה בזמן האימונים לאפולו 10, וסלייטון הרגיש כי הוא מעמיד את עצמו יותר מידי בסכנה ומסכן את גיבוי המשימה וביטל את רישומו למירוץ.
סלייטון מאוחר יותר טען כי הוא מעולם לא התכוון לתת לקופר לטוס שוב וקופר הוצב כגיבוי לאפולו 10 רק בגלל בעיות של חוסר באסטרונאוטים מיומנים, כך שהסיכוי שהיה מקבל פיקוד לאפולו 13 היה קלוש.
לאחר נאס"א

עם סיום תפקידו בנאס"א הוא עבר לתעשייה. הוא שימש כיועץ טכני וחבר בחבר המנהלים של חברות רבות בתחומים הקשורים למכוניות וסירות מרוץ, אנרגיה, בניית מטוסים ומערכות טלמטריה.
בין השנים 1962-1967 הוא היה הנשיא של חברת Performance Unlimited חברה לפיתוח והפצה של מנועים לספינות מרוץ, שיט וספינות מפיברגלס. בין השנים 1963-1967 היה הנשיא של GCR שתכננו, בדקו והשתתפו במרוצי מכוניות באינדיאנפוליס, ביצוע בדיקות לגלגלי רכבים ומכוניות מרוץ ופיתחו התקנת מנועי טורבו על מכוניות. כמו כן הוא היה שותף בprofile Race Team אשר תכננו ובנו ספינות מרוץ ובעלות מעטפת ביצועים גבוהה.
בין השנים 1968-1974 הוא ייעץ לחברות המפתחות מכשירים לחפירות ארכאולוגיות וחיפוש אוצרות, וחבר מועצת המנהלים במגוון חברות טכנולוגיות.
כמו כן הוא הקים חברת ייעוץ שלו - Gordon Cooper & Associates שעסקה בייעוץ טכני בנושאים מגוונים מתעופה אווירית ועד פיתוח מלונות.
מ-1973 עד 1975, הוא עבד עבור חברת וולט דיסני בתור סגן הנשיא למחקר ופיתוח על אפקוט.
בשנת 1989 הוא הפך למנכ"ל של חברת Galaxy Group Inc, אשר מתכנתת ומסבה מטוסים קטנים.
לאחר נאס"א > מספריו

קופר פרסם אוטוביוגרפיה, קפיצה של אמונה אשר נכתבה במשותף יחד עם ברוס הנדרסון, וכללה חוויות מחיל האוויר, נאס"א ומאמציו לחשוף את נוכחותם של עבמ"ים.
קופר תרם גם לספר בצילו של הירח, שפורסם לאחר מותו. הספר כלל ראיונות עם קופר ומחשבות שלו על חייו והקריירה שלו.
תצפיות עב"מים

קופר טען כי ראה עב"מ לראשונה בזמן שביצע טיסה מעל מערב גרמניה בשנת 1951, למרות שהוא דחה טענות שהוא ראה עב"מים במהלך טיסת מרקורי פיית' 7.
בשנת 1957 בהיותו טייס ניסוי בבסיס חיל האוויר אנדוורס, הוא בחן מערכת נחיתה מדויקת שצילמה תמונות בקצב של תמונה כל שנייה בזמן הנחיתה. לטענתו, הצוות שהקים את המערכת הקרקעית, ג'יימס ביטיק וג'ק גטיס, טענו שראו אובייקט דמוי צלחת מעופפת שלא ביצע רעש בזמן הנחיתה או ההמראה. לטענת קופר, שני האנשים הללו, שהיו מנוסים בבדיקות מטוסי ניסוי ומכשירים מתקדמים, ראו צלחת שריחפה בסביבתם, נחתה 50 מטר מהם ואחר כך המריאה. הם לקחו תמונות במהלך כל האירוע. לפי הנוהל, היה מספר טלפון מיוחד של הפנטגון כדי להתקשר במקרים אלו, והדיווח עלה בדרגים עד שהם קיבלו תשובה לפתח את הנגטיב אולם לא להדפיס תמונות. כיוון שלא נתנו הוראה "לא להסתכל" לפני השליחה, הוא בחן את הפילם המפותח וראה שאיכות התמונות הייתה מעולה, ומה שהם תיארו אכן היה בתמונה. קופר חשב שהנושא יחקר עוד (כיוון שעצם בלתי מזוהה היה מעורב בניסוי מסווג) אולם הוא לא קיבל שום שאלה או חקירה בנושא מאז.
עד יום מותו קופר האמין שממשלת ארצות הברית מחזיקה מידע על עב"מים ומסתירה אותו מהקהל הרחב. הוא טען בזכרונותיו ובראיונות נוספים שהוא וחבריו הטייסים, רבים מרקע צבאי ראו תצפיות, חלקם בתגובה לבדיקת תועפות מכ"מים בלתי מוסברות או תצפיות מהקרקע. ב-1978 קופר אף העיד בפני האומות המאוחדות, מתוך תקווה שגוף זה יאגד את כל הדיווחים על עב"מים.
בספרו "קפיצת האמונה" הוא טען כי ג'מיני 5 צילמה את אזור 51, אזור הידוע בתצפיות עב"מים, וכי התמונות הוחרמו. אולם חוקרים שמצאו את התמונות החסרות טענו שהן היו באיכות לא טובה וכי מסלול ג'מיני 5 לא עבר מעל אזור 51.
חיים אישיים

קופר התחתן עם אשתו הראשונה טרודי ב' אולסון (1927-1994) ב-1947. היה לה רישיון טייס - היחידה מנשות האסטרונאוטים של תוכנית מרקורי שידעה לטוס. נולדו להם שתי בנות. הזוג התגרש בשנת 1971.
בשנת 1972, קופר התחתן בשנית עם סוזאן טיילור. לזוג נולדו שתי בנות. בני הזוג נותרו נשואים עד למותו בשנת 2004.
קופר היה חבר במספר רב של ארגונים כולל חברות טייסי הניסוי, הבונים החופשיים, מועדון הרוטרי, ותנועת הצופים.
בשנותיו האחרונות קופר סבל ממחלת פרקינסון ונפטר בגיל 77 מאי-ספיקת לב בביתו בוונטורה, קליפורניה, ב-4 באוקטובר 2004. מותו אירע ביום השנה ה-47 לשיגור ספוטניק 1.
חיים אישיים > טיסות זיכרון

ב-29 באפריל 2007, חלק מהאפר של קופר (יחד עם האפר של שחקן מסע בין כוכבים ג'יימס דוהאן ועוד אפשר של 206 אחרים) שוגר מניו מקסיקו בטיסה תת-מסלולית. המשגר, בבעלות חברת השיגורים SpaceLoft XL, המייצרת טיסות זיכרון לשיגור אפר של אנשים לחלל. למרות שהקפסולה נושאת האפר חזרה לכיוון כדור הארץ כפי שתוכנן, היא הלכה לאיבוד ומזג אוויר גרוע מנע חיפוש באתר הנחיתה. אחרי כמה שבועות הקפסולה נמצא והאפר הוחזר למשפחות. האפר של קופר שוגר שוב בטיסה מסלולית בתאריך 3 אוגוסט, 2008, על משגר הפאלקון 1. הטיל נכשל והתפוצץ לאחר שתי דקות טיסה.
ב-22 במאי 2012, חלק אחר של האפר של קופר, יחד עם אפר של 308 אנשים אחרים שוגר במשגר של חברת SpaceX על טיסת הדגמה Dragon C2+ של חללית דרגון לתחנת החלל הבינלאומית. האפר היה על שלב 2, שנשארו במסלול המקורי ונשרפו באטמוספירה לאחר חודש.
פרסים אותות הצטיינות והוקרה

לקופר הוענקו מספר רב של פרסים ואותות הוקרה, בינם:
סיכת אסטרונאוט
אות לגיון ההצטיינות
צלב התעופה המצוינת
מדליית השירות המצוין של נאס"א
מדליית נאס"א לשירות יוצא מן הכלל
אות הכיבוש (עם סיכת גרמניה)
אות המערכה האמריקאית (מלחמת העולם השנייה)
מדליית הניצחון במלחמת העולם השנייה (ארצות הברית)
אות שירות ההגנה הלאומי
קופר קיבל דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקלהומה סטייט ב-1967.
קופר קיבל הרבה פרסים נוספים, כולל גביע קולייר, גביע הרמון, גביע ג'ון פיצג'רלד קנדי
היה חבר בארגון הבונים החופשיים וקיבל את אות מסדר דה-מוליי, ודרגת רב-בונה (Master Mason)
על שמו נקרא מרכז גורדון קופר לטכנולוגיה בשוני, אוקלהומה.
קופר הוכנס להיכל התהילה הבינלאומי לחלל ב-1981, ולהיכל התהילה של האסטרונאוטים בארצות הברית ב-11 במאי 1990.
בתרבות הפופולרית

ההישגים של קופר ואישיותו הכובשת מתוארים בסרט "הצוות המובחר" (The Right Stuff) משנת 1983, שם דמותו גולמה על ידי השחקן דניס קווייד. קופר עבד בצמוד עם צוות ההפקה והשורות של קווייד משקפות את זכרונותיו של קופר.
קופר גם מתואר במיני הסדרה "מכדור הארץ לירח" (From the Earth to the Moon) של חברת HBO המספרת אודות תוכנית אפולו וההגעה לירח. דמותו מגולמת על ידי רוברט טרוויילר.
קופר עצמו הופיע בפרק של סדרת הטלוויזיה, CHiPs והיה אורח קבוע בשנות ה-80 בתוכנית לייט נייט עם דייוויד לטרמן.
בשנת 2015 ABC הפיקה סידרה שנקראת "מועדון נשות האסטרונאוטים", שם דמותו גולמה על ידי ברט האריסון.
בזמן שהותו בחלל קופר הבחין בנקודות כהות בחולפו מעל אזור האיים הקריביים. הוא האמין שאזורים אלו הם אתרים של ספינות טרופות. בשנת 2017 ערוץ דיסקברי שידר סדרה שנקראת "האוצר של קופר" במהלכה חברו דרל מיקולס עובר על הקבצים והתמונות שצילם ומצליב עם מידע נוסף כדי לאתר את אותם אתרים בהם יש ספינות טרופות.
ביקורת על קוקה-קולה

מאז המצאתו ב-1886 על ידי ג'ון סטית' פמברטון, נשמעו ביקורות כלפי משקה הקוקה-קולה, וכן כלפי חברת קוקה-קולה המייצרת אותו בין היתר. חברת קוקה-קולה היא יצרנית המשקאות הקלים הגדולה ביותר בעולם, ומשווקת למעלה מ-500 מוצרים שונים. מאז תחילת שנות ה-2000 החריפה הביקורת על החברה ומוצריה, והופנו אליה האשמות שונות באשר להשפעות בריאותיות, סוגיות סביבתיות, ניסויים בבעלי חיים, שיטותיה העסקיות וסוגיות הנוגעות לעובדי החברה. כמו כן לאורך השנים הוגשו נגד החברה תביעות רבות הנוגעות לביקורות השונות.
המשפט הראשון של קוקה-קולה

בשנת 1909 עבר בארצות הברית חוק התרופות והמזונות הנקיים (Pure Food and Drug Act), ובעקבות כך ממשלת ארצות הברית החרימה 40 חביות גדולות ו-20 חביות קטנות של סירופ קוקה-קולה, משום שהחוק ראה בקפאין שהוסף למוצר מרכיב מזיק. אחת הטענות הראשונות שהופנו נגד המוצר הייתה כי הוא גורם לליקויים נפשיים ומוטוריים חמורים. כתוצאה מכך הוגשה תביעה נגד החברה, במה שהיה המשפט הראשון שהתנהל נגד החברה. ההאשמות הרשמיות נגד החברה היו שהקוקה-קולה קלוקלת בשל מיהול ושמיתוגה מטעה. התביעה, ששמה הרשמי היה "ממשלת ארצות הברית נ' 40 החביות הגדולות ו-20 החביות הקטנות של קוקה-קולה" (United States v. Forty Barrels & Twenty Kegs of Coca-Cola), החלה במרץ 1911, כשנה לאחר שהממשלה החרימה את החביות של החברה. הארווי וושינגטון וילי, כימאי ששימש ראש הלשכה לכימיה במחלקת החקלאות של ארצות הברית, הוביל את התביעה. וילי התנגד למוצר בעיקר משום שהתנגד לתוספת הקפאין. במשפט הוצגו מחקרים רבים וכן עדויות שהוזמנו על ידי שני הצדדים, ובסוף המשפט התביעה נדחתה. עם זאת, לבסוף ממשלת ארצות הברית זכתה בתיק כשעתרה לבית המשפט העליון בשנת 1916. פסק הדין הביא להפחתת תכולת הקפאין בקוקה-קולה.
השפעות בריאותיות

משקה הקוקה-קולה עשיר בסוכר, ובמיוחד בסוכרוז, הגורם לעששת כאשר נצרך באופן קבוע. מלבד זאת, ערכו הקלורי הגבוה תורם להשמנה. שתיהן בעיות בריאותיות מרכזיות בעולם המפותח. על פי מאמר שפורסם בשנת 2015 על ידי בית הספר לבריאות הציבור באוניברסיטת הרווארד, "הסבירות כי אנשים ששותים 1–2 פחיות של משקאות ממותקים מדי יום יפתחו סוכרת מסוג 2 גבוהה ב-26%, כפי שדווח ב-Medical News Today על מחקר שלפיו כ-184,000 מקרי מוות ברחבי העולם מדי שנה נובעים מצריכת משקאות ממותקים". התזונאית רוזמרי סטנטון מתחה ביקורת גם על המשקאות מופחתי-הסוכר של החברה, שכן פחית קוקה-קולה עם סטיביה כתחליף סוכר עדיין מכילה כ-37% מצריכת הסוכר היומית המומלצת למבוגר.
לאורך שנים חברת קוקה-קולה העניקה מימון לקבוצת השדלנות הפרו-תעשייתית "המכון הבין-לאומי למדעי החיים" (International Life Sciences Institute), עד לסיום תמיכתה בארגון ב-2021. המכון נוסד ב-1978 על ידי בכיר לשעבר בקוקה-קולה, והעסיק מספר עובדים לשעבר של החברה. הארגון מקדם פעילות גופנית במקום שינויים תזונתיים לשם טיפול בהשמנה, תוך נקיטת עמדה דומה למחקר ולמסרים שיוצאים מקוקה-קולה.
השפעות בריאותיות > קפאין

ב-1916 הגישה ממשלת ארצות הברית תביעה פדרלית נגד חברת קוקה-קולה, בניסיון לאלץ אותה להסיר את מרכיב הקפאין ממוצריה, ללא הצלחה.
אירועים חריגים

בשנת 1944, מלצרית בשם אסקולה סידרה בקבוקי זכוכית של קוקה-קולה, כאשר לפתע אחד הבקבוקים התפוצץ בידה. היא תבעה את החברה בטענה שעליהם לשאת באחריות, וזכתה.
בקטלוניה קיימת מחלוקת בנוגע לסירובה של קוקה-קולה להדפיס את תוויות מוצריה בשפה הקטלאנית. ב-12 בדצמבר 1993, הצליחה "הפלטפורמה למען השפה הקטלאנית" (Plataforma per la Llengua) לשבור שיא עולמי לאחר שחיברה מעל ל-15,000 פחיות קוקה-קולה ריקות לכדי שלט ענק עליו נכתב "סמנו בקטלאנית", בכיכר המרכזית של ברצלונה. באותה תקופה אימץ הארגון את המוטו: "התווית של קוקה-קולה ב-135 שפות ברחבי העולם, אבל לא בקטלאנית?".
ב-31 במאי 2014, בפעולה דומה, הפלטפורמה למען השפה הקטלאנית אספה למעלה מ-40,000 פחיות קוקה-קולה עבור יצירת פסיפס המורכב מהמילים "Etiqueteu en Català!" ("תווית בקטלאנית!") בלב ברצלונה, בדרישה לשימוש בקטלאנית בתוויות של מוצרי החברה, לאחר יותר מ-20 שנה של תביעות משפטיות.
סוגיות סביבתיות > שימוש במים

במרץ 2004, פקידים מקומיים בקרלה סגרו מפעל מילוי בקבוקי קוקה-קולה בשווי 16 מיליון דולר, לאחר האשמות בירידה דרסטית הן בכמות והן באיכות המים הזמינים לחקלאים ולכפריים המקומיים. באפריל 2005, בית המשפט העליון של קרלה דחה את טענות השימוש במים, וציין כי בארות שם המשיכו להתייבש בקיץ שעבר, חודשים לאחר שמפעל הקולה המקומי הפסיק לפעול. יתרה מכך, מחקר מדעי שהוזמן על ידי בית המשפט מצא כי בעוד שהמפעל "החמיר את מצב המחסור במים", "הגורם המשמעותי ביותר" היה מחסור בגשמים. על התיק הוגש ערעור וההחלטה תלויה ועומדת.
בפסגת המשקיעים שהתקיימה בשנת 2016 בעיר אינדור שבמדינת מאדהיה פרדש בהודו, הממשלה הקצתה קרקע למפעל של קוקה-קולה בעיירה בבאי (אנ') שבמדינת הושנגאבאד (אנ'). הממשלה נתנה את כל ההרשאות הדרושות אך לא פרסמה את פרטי המיזם, בו הושקעו כ-750 קרור רופי הודי, עקב מחלוקות בקשר לניצול מים לא הוגן על ידי קוקה-קולה. העניין הפך עד מהרה לסוגיה רצינית, כאשר מושל מדינת מאדהיה פרדש, שיברג' סינג צ'והאן (אנ') הסתייג מהמיזם. תושבי באבאי התנגדו לפרויקט, שכן המפעל, לכשייבנה, יצרוך עשרות אלפי ליטרים של מים מדי יום, ובכך ידלדל את מפלס המים של נהר הנרמדה (אנ') הסמוך אליו. על מנת לעצור את הפרויקט, פתחו התושבים בקמפיין חתימות לגיוס תמיכה במאבק, והובילו להעברת החלטה נגד החברה. כמו כן, הם ביקרו את התנהלות הממשלה, שמצד אחד מדברת על נקיטת אמצעים להצלת הנהר, אך מצד שני נתנה אישור להקים את המפעל.
בינואר 2017, ארגון "הפדרציה של אגודות סוחרי טאמיל נאדו" (TNVSP) קרא לחבריו להפסיק למכור את מוצריהן של קוקה-קולה ופפסיקו, כאות סולידריות עם החקלאים המקומיים שהלינו על הידלדלות מי התהום אשר נגרמת על ידי חברות אלו. בין השנים 2016–2017, טאמיל נאדו חוותה בצורת קשה, שתדלקה את העוינות כלפי החברות ומוצריהן. ארגון TNVSP מכיל מעל ל-6,000 איגודי סחר מקומיים המונים כמיליון וחצי סוחרים ברחבי טאמיל נאדו, מדינה בדרומה של הודו. החרם נכנס לתוקפו החל מ-1 במרץ, ומרבית הספקים הקטנים והבינוניים דיווחו כי הם הפסיקו לשווק את מוצרי החברות. החרם צבר תאוצה במהלך הפגנות התמיכה בג'ליקאטו (אנ'), מחאה א-פוליטית שפרצה בעקבות הוראת בית המשפט העליון בהודו לאסור על קיום הג'ליקאטו (אנ'), אירוע ספורט שנתי בהודו, בשל פגיעה בבעלי חיים.
סוגיות סביבתיות > זיהום בפלסטיק

בסקר מותגים של גרינפיס נמצא שבשנת 2023 קוקה קולה הייתה המזהמת הגלובלית בפלסטיק הגדולה ביותר. חלקיקי פלסטיק אותרו, בין היתר, בריאות ובדם אנושיים, בחלב אם, במעמקי האוקיינוסים ועל פסגות הרים וגם בקטבים.
סוגיות סביבתיות > זיהום אוויר

אריזותיהם של מוצרי קוקה-קולה גורמות להשפעה משמעותית על הסביבה. החברה נחשבת למזהמת הפלסטיק (אנ') הגדולה בעולם, והיא מייצרת מעל ל-3 מיליון טון של אריזות פלסטיק מדי שנה. ראשת תחום הקיימות בחברה, ביה פרז, אמרה כי החברה תמשיך להשתמש בפלסטיק, וציינה כי "לקוחות אוהבים אותו כי הוא קל משקל ומאפשר סגירה חוזרת", וכי הוא מייצר טביעת רגל פחמנית נמוכה יותר.
קוקה-קולה מתנגדת נחרצות לניסיונות להכנסת מנגנונים כגון חוקי פיקדון על מכלי משקה. בשנת 2013, החברה ספגה ביקורת באוסטרליה על השתתפות בהתדיינות משפטית שהובילה לביטול חוק פיקדון למיחזור בקבוקים.
בשנת 2014, החברה הואשמה ב-27 הפרות של "חוק אוויר נקי" (Clean Air Act) במפעל המשקאות Minute Maid במישיגן.
בשנת 2017, ארגון גרינפיס פרסם דו"ח המבקר את חברת קוקה-קולה על השימוש שלה בבקבוקים חד-פעמיים. בדו"ח נמתחה ביקורת במיוחד על כך שהחברה לא עמדה ביעד שהציבה לעצמה ולפיו 25% מהבקבוקים שהיא מייצרת יהיו ממקורות ממוחזרים או מתחדשים, וכי היא לא עמדה במטרותיה לצמצום השימוש בבקבוקים חד-פעמיים מאז. כמו כן, גרינפיס טענה כי קוקה-קולה קידמה באופן פעיל שדלנות נגד מיחזור ותוכניות החזרת פיקדון למכלי משקה במספר מדינות באירופה, בעוד שבאותו הזמן שמרה על חזות שיווקית ירוקה עם הבטחות מעורפלות ופתרונות כוזבים כדוגמת מתן תרומות נכבדות לקמפיינים ותוכניות נגד השלכת פסולת, המתרכזות בהטלת האחריות על הצרכן ולא על מייצר הפסולת עצמו.
בשנת 2019 דיווחה קוקה-קולה כי היא מייצרת 3 מיליון טונות של אריזות פלסטיק מדי שנה. ב-2022 התחייבה החברה להפחית את השימוש בפלסטיק שאינו ממוחזר ב-25% בלבד עד שנת 2030, אך מצד שני הגדילה את השימוש בפלסטיק מבוסס-נפט, שאינו מתכלה, מה שהעלה ספקות לגבי יכולתה לממש את יעדיה.
סוגיות סביבתיות > מתן חסות לוועידת האקלים בשארם א-שייח'

בספטמבר 2022, קוקה-קולה הודיעה כי היא תהיה נותנת החסות הרשמית של ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים בשארם א-שייח' (COP27). ההחלטה ספגה ביקורת קשה מצד פעילים וארגוני סביבה שונים, והחברה הואשמה בגרינווש. בארגון גרינפיס הגיבו "מביש. מזהמת הפלסטיק הגדולה בעולם תיתן חסות ל-COP27", וציינו כי שיתוף פעולה זה "מערער את עצם המטרה של האירוע לו היא מבקשת לתת חסות".
ניסויים בבעלי חיים

בשנת 2007, חברת קוקה-קולה הודיעה כי לא תערוך יותר או תממן ישירות ניסויי מעבדה בבעלי חיים, אלא אם כן תחויב על פי חוק לעשות זאת. הודעת החברה הגיעה לאחר שארגון PETA מתח ביקורת על החברה על שמימנה ניסויים פולשניים בבעלי חיים, כולל מחקר אחד שבו הנסיינים חתכו את פניהם של שימפנזים כדי לחקור את הדחפים העצביים של החיות המשמשים במהלך תחושת הטעם המתוק. כמה נסיינים מתחו ביקורת על הקמפיין של PETA נגד קוקה-קולה וחברות אחרות, בטענה שעבודתם תיעצר אם יאבדו מימון תאגידי.
שיטות עסקיות וכלכליות > שיטות אנטי-תחרותיות

בשנת 2000, שופט פדרלי בארצות הברית דחה תביעה להגבלים עסקיים שהגישה פפסיקו בע"מ, אשר האשימה את חברת קוקה-קולה בהשתלטות על שוק המשקאות הקלים בברזים בארצות הברית.
ביוני 2005, קוקה-קולה באירופה הסכימה רשמית להפסיק לקיים עסקאות עם חנויות וברים כדי שיחזיקו במשקאותיה בלבד, לאחר שחקירה של האיחוד האירופי מצאה שהשיטות העסקיות שלה חנקו את התחרות.
בנובמבר 2005, היחידה המקסיקנית של קוקה-קולה, Coca-Cola Export Corporation, וכן מספר מפיצים וממלאי-בקבוקים שלה נקנסו ב-68 מיליון דולר בגין שיטות מסחריות לא הוגנות. קוקה-קולה ערערה על התיק.
שיטות עסקיות וכלכליות > פשרת "סתימת הערוצים"

ב-7 ביולי 2008, קוקה-קולה בע"מ הגיעה לפשרה משפטית לפיה היא תשלם 137.5 מיליון דולר כדי להגיע להסדר בתביעה של בעלי מניות בחברה אשר הוגשה באוקטובר 2000. קוקה-קולה הואשמה בבית משפט מחוזי בג'ורג'יה שבארצות הברית, בכך ש"אילצה חלק מממלאי-הבקבוקים לרכוש תרכיזי משקה חסרי-שימוש בשווי מאות מיליוני דולרים, כדי לגרום למכירותיה להיראות גדולות יותר". משקיעים מוסדיים, ובראשם "קרן קרפנטרס לבריאות ולרווחה של פילדלפיה והסביבה" (Carpenters Health & Welfare Fund of Philadelphia & Vicinity), האשימו את קוקה-קולה ב"סתימת ערוצי הפצה", או באינפלציה מלאכותית של נתוני קוקה-קולה, אשר הראתה למשקיעים תמונה כוזבת של מצבה הכלכלי של החברה. ההסדר חל על בעלי המניות בקוקה-קולה מ-21 באוקטובר 1999 ועד 6 במרץ 2000.
שיטות עסקיות וכלכליות > השקעות ופעולות באפרטהייד דרום אפריקה

קוקה-קולה נכנסה לדרום אפריקה בשנת 1938, ולאחר התחלתה הרשמית של מדיניות האפרטהייד (או ה"התפתחות הנפרדת") של ממשלת דרום אפריקה הלבנה החל מ-1948, החברה צמחה בה במהירות. עד שנות ה-80, בשיא הדיכוי הגזעי, שלטה קולה בתעשיית המשקאות הקלים במדינה, אז החזיקה בכ-90% מהשוק, עם מכירות של מאות מיליוני דולרים, שהיוו 5% מהשוק העולמי של חברת האם. קוקה-קולה העסיק 4,500 עובדים, שפעלו במסגרת שיטת ההפרדה הגזעית בדיור, במקום העבודה ובשכר, והייתה לאחד המעסיקים הגדולים במדינה.
בשנת 1982, עובדים שחורים בדרום אפריקה ביקשו מהקהילה להחרים את חברת קוקה-קולה, והכריזו על שתי עצירות עבודה, עד שהחברה הסכימה להכיר באיגוד שלהם ולהיכנס עמו למשא ומתן, להעלות את השכר הנמוך של העובדים שלה באופן משמעותי, ולחלוק מידע על מי ששולט בקרן הפנסיה שלהם.
כתוצאה מהתמיכה הכלכלית של קולה בדרום אפריקה הלבנה ובמערכת האפרטהייד שלה, בשנות ה-80, החברה הפכה ליעד מרכזי של מארגני-חרמות ברחבי ארצות הברית, נגד תמיכה כלכלית שלה ושל תאגידים אמריקאיים באפרטהייד. באותה תקופה, החרמות התפשטו ברחבי המדינה, בפרט באוניברסיטאות רבות, בהן אוניברסיטת המדינה של טנסי (אנ'), אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה, וקומפטון קולג' (אנ') בקליפורניה, שם הוקם "קמפוס ללא קולה" (Coke Free Campus). הפגנות נערכו על ידי "קואליציית ג'ורג'יה" וועדת שירות הידידים האמריקאית (AFSC) במטה קוקה-קולה באטלנטה.
בשנת 1986, הודיעה קוקה-קולה בתגובה לביקורת הציבורית כי היא תתרום 10 מיליון דולר לקרן לתמיכה בשיפור דיור וחינוך לדרום-אפריקאים שחורים, והכריזה כי היא "...מתכננת למכור נתח גדול של 30% ממילוי-הבקבוקים ונתח של 55% מתחום השימורים שלה בתוך שישה עד תשעה חודשים". עם זאת, התנועה בארצות הברית דרשה ביטול מלא ולא קיבלה את הצעת החברה למכור חלק משמעותי מהאחזקות לחברה דרום אפריקאית.
לאחר הבחירות בדרום אפריקה שהסתיימו בממשלתו של נלסון מנדלה, פפסי ביקשה להיכנס שוב לשוק הדרום-אפריקאי. למעשה, "קוקה-קולה מעולם לא באמת עזבה את המדינה, מה שהוביל לדומיננטיות מכרעת לאורך יתר המאה ה-20. פפסי דבקה בצווים חברתיים שונים וסבלה מנתחי שוק נמוכים במיוחד כתוצאה מכך". ואכן, בסוף שנות ה-2000, נתח השוק של קוקה-קולה בשוק המשקאות הקלים בדרום אפריקה נאמד ב-95%, בעוד של פפסי ב-2% בלבד.
שיטות עסקיות וכלכליות > סוגיות שיווק

ב-2001, על פי הדיווחים, קוקה-קולה שילמה לאחים וורנר, חברת בת של טיים וורנר, 150 מיליון דולר עבור זכויות השיווק העולמיות הבלעדיות של לפחות סרט אחד מסדרת סרטי "הארי פוטר", ובעקבות כך פיתתה ילדים לשתות יותר משקאות קלים, מהלך שספג ביקורת מצד המרכז למדע לטובת הציבור (CSPI).
ב-9 באוגוסט 2015 פרסם הניו יורק טיימס מאמר שחשף כי קוקה-קולה השקיעה השקעה גדולה בעמותה הנקראת Global Energy Balance Network, אשר קידמה פתרון מדעי למשבר ההשמנה, כלומר עידוד יותר פעילות גופנית במקום הפחתה בצריכת הקלוריות הייתה הדרך לשמור על משקל תקין. מומחי בריאות ציינו כי המסר של העמותה היה מטעה וכי חלק ממטרותיה של קוקה-קולה היו להסיט את הביקורת על חלקה של החברה בעלייה בהשמנת יתר ובסוכרת מסוג 2.
שיטות עסקיות וכלכליות > אם תרצו

ב-7 במאי 2017, פורסם ב"הארץ" כי קוקה-קולה תרמה 50,000 ש"ח לארגון אם תרצו, המשתייך לימין בישראל. הארגון ביקש להשאיר את התרומה פרטית אך רשות התאגידים חייבה אותו לפרסם את התרומה.
שיטות עסקיות וכלכליות > הפלישה הרוסית לאוקראינה

ב-22 בפברואר 2022, קוקה-קולה הודיעה כי החברה החלה לאגור מרכיבים עבור ייצור משקאות ברוסיה, על מנת למזער את נזקי הסנקציות שמדינות המערב איימו להטיל על רוסיה בשל הכרתה של מוסקבה בשני אזורים בדלניים באוקראינה. ב-3 במרץ 2022, לאחר שבוע מתחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה, קוקה-קולה הודיעה כי החברה לא תפסיק לעבוד ברוסיה וכי כל מתקני התפעול, הייצור והלוגיסטיקה של החברה ברוסיה פועלים. כתוצאה מכך, החל מ-4 במרץ 2022, מרבית הסופרמרקטים באוקראינה סירבו לשתף פעולה עם קוקה-קולה ולמכור את מוצריה. בתוך ימים, הפך הקמפיין להחרים את קוקה-קולה, בשל המשך פעילותה ברוסיה, לבינלאומי. בין המפורסמים שביקרו את קוקה-קולה על כך נמנה הסופר האמריקאי סטיבן קינג.
קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה

ציור קיר מהראטהאוס בקלן מסביבות 1375 של קארל הרביעי
קרל הרביעי (בצ'כית: .Karel IV, בגרמנית: .Karl IV, בלטינית: Carolus IV; ‏14 במאי 1316 - 29 בנובמבר 1378) שנולד בשם ואצלב, היה המלך השני של בוהמיה מבית לוקסמבורג וקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
קרל היה בנו הבכור ויורשו של יוהאן מלוקסמבורג, שמת ב-26 באוגוסט 1346 ובכך ירש את רוזנות לוקסמבורג ואת הכתר של בוהמיה. ב-2 בספטמבר 1347 הוכתר קרל כמלך בוהמיה.
ב-11 ביולי 1346 בחרו בו הנסיכים הבוחרים כ"מלך הרומאים" (rex Romanorum) בניגוד ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. ב-26 בנובמבר 1346 הוכתר קרל בבון. אחרי שיריבו מת, הוא נבחר שוב ב-17 ביוני 1349 והוכתר ב-25 ביולי כמלך הרומאים. ב-6 בינואר 1355 הוכתר קרל גם כמלך איטליה וב-5 באפריל כקיסר האימפריה הרומית הקדושה. עם הכתרתו למלך בורגונדיה, שהתעכבה עד 4 ביוני 1365, נהפך קרל לשליט הישיר של כל ממלכות הקיסרות הרומית הקדושה.
מורשת והשגים

שלטונו של קרל הרביעי מאופיין בשינוי בטבעה של האימפריה והוא זכור כתור הזהב של בוהמיה. הוא פרסם את בולת הזהב של 1356 (אנ') שבה הסדיר את ירושת הקיסרות, וזו החזיקה כ-400 שנה.
בנוסף הוא ארגן את המדינות השונות באימפריה לקונפדרציות שחיו ביניהן בשלום. הערים הקיסריות שגשגו עקב כך. הקונפדרציה השוואבית-לנדפריד מ-1370 הורכבה כמעט רק מערים קיסריות חופשיות. באותו זמן, הליגות אורגנו והונהגו על ידי הכתר וסוכניו. כמו עם הבוחרים, הערים ששירתו בליגות אלה קיבלו פריבלגיות (זכויות יתר) כדי לסייע להן לשמור את השלום.
קרל הרביעי הבטיח את שליטתו על גבולותיה המזרחיים של האימפריה על ידי הסכמים עם בית הבסבורג ורכישתה של ברנדנבורג. הוא גם תבע והשיג שליטה קיסרית על מדינות הצלבנים של פרוסיה וליבוניה.
פטרונות על תרבות ואמנות

קרל הרביעי הפך את פראג לבירת האימפריה, וסירב לבקשת פטרארקה לעבור לרומא. קרל יזם מפעלי בנייה רבים בפראג, רבים מהם נושאים את שמו: אוניברסיטת קרל, גשר קרל וכיכר קרל. מצודת פראג וקתדרלת ויטוס הקדוש (בתקופת האדריכל פטר פארלר) זכו לפיתוח רב בתקופתו. כמו כן, מאז תקופתו של קרל, פרח תחום איור כתבי ביד בפראג. בצ'כיה של היום קרל עדיין זוכה ליחס של "אבי האומה" (otec vlasti), תואר שנטבע לראשונה על ידי אדלברטוס רנקוניס דה אריציניו בהלווייתו.
לקרל הרביעי היו קשרים חזקים גם לנירנברג, שבין חומותיה שהה כ-52 פעמים וכך חיזק את המוניטין שלה בין הערים הגרמניות. קרל היה הפטרון של כנסיית פראואנקירכה, שנבנתה בשנים 1352–1362 (כנראה בתכנונו והשגחתו של האדריכל פטר פארלר) ששימשה את החצר הקיסרית לפולחן בזמן שהותה בעיר.
המדיניות הקיסרית של קרל התמקדה בתחום הפעיל והמשתנה ונטשה את האידיאל הנישא של האימפריה כמונרכיה האוניברסלית של שלטון הנצרות. ב-1353 הוא העניק את לוקסמבורג לאחיינו, יובסט ממוראביה. הוא ריכז את מאמציו בעיקר על פיתוח כלכלי ואינטלקטואלי של בוהמיה, שבה הוא ייסד אוניברסיטה ב-1348 ועודד את ההומניסטים הראשונים.
לקרל היו חילופי דברים עם פטרארקה, אותו הזמין לבקר בפראג, אך האיטלקי הדגול קיווה שקרל יעבור לגור ברומא וישחזר את המורשת של רומא העתיקה.
אחותו של קרל, בון מלוקסמבורג, נישאה לבנו הבכור של פיליפ השישי, מלך צרפת, לעתיד ז'אן השני, מלך צרפת ב-1335. בכך נהפך קרל לדודו מצד האם של שארל החמישי, מלך צרפת, שהתייעץ עמו במץ בזמן הז'אקרי של 1356. קשרי משפחה אלה הודגשו בפומבי כאשר קרל הרביעי ביקר את אחיינו בביקור מלכותי ב-1378, כמה חודשים לפני מותו. ניתן למצוא תיאור מפורט של האירוע, מועשר במיניאטורות, בעותק Grandes Chroniques de France של שארל החמישי.