stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רועי הורוביץ
פרסומים

הספר עולם ללא אשמים - יעקב שבתאי בעקבות “ספר הספרים“, הוצאת כרמל, יולי 2021 (ברשימת "50 הספרים הטובים לשנת 2021" של העיתון "הארץ")
"לא הכל ורוד: שואת ההומואים והתיאטרון הישראלי", בתוך: דוד גדג' ועופר שיף (עורכים), השואה ואנחנו בתיאטרון הישראלי, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, והמרכז הבינלאומי ע"ש ויס-לבנת לחקר השואה והוראתה, אוניברסיטת חיפה, 2022, עמודים 276–297
"ליא קניג - החיים והבמה", בתוך: דוד גדג' ועופר שיף (עורכים), השואה ואנחנו בתיאטרון הישראלי, הוצאת מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, והמרכז הבינלאומי ע"ש ויס-לבנת לחקר השואה והוראתה, אוניברסיטת חיפה, 2022, עמודים 385–396
"לאה גולדברג כמבקרת תיאטרון" (עבודת מאסטר בהנחיית פרופסור שמעון לוי וד"ר דפנה בן-שאול)
"חנוך לילד ולנער על פי רעים"- על המחזאי חנוך רעים - כתב העת תיאטרון, גיליון מס' 3, ספטמבר 2000, עמ' 47–49
"מה השתנה כשתיאטרון תמונע נכנס לתמונה?"- על מרכזי הפרינג' בתל אביב - כתב העת תיאטרון, גיליון מס' 4, ינואר 2001, עמ' 48–51
"אמא קוראז' כלת עכו"- כתב העת תיאטרון, גיליון מ' 6, ספטמבר 2001, עמ' 12–14
רועי הורוביץ, מתוך "תיאטרון" " מס' 07, פברואר 2002, פרחי-כתיבה בחממות, באתר ynet, 17 בפברואר 2002
"לשוחח עם הקהל שלך ולהתוודות בפניו: אני אינני ליר!!!", סל תרבות ארצי, 9.2.2010
רועי הורוביץ, כטוב בעיניהם, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2006
"לא פחות ממצוין", (על ספרה של ד"ר ילנה טרטקובסקי, "הבימה - המורשת הרוסית"), כתב העת תיאטרון, גיליון 38, חורף 2015, עמ' 115–117
נגד ההדרה, באתר הארץ, 13 ביוני 2006
"המצא לנו מרפא", בין הרהור להשתקפות - עיונים בקורונה מנקודת-מבט של מדעי הרוח, אוניברסיטת בר-אילן, הפקולטה למדעי הרוח, מאי 2020, עמ' 46–47
"יצירה בימי קורונה", בתוך היצירה בצל הקורונה, עורכת: ג'ודי באומל-שוורץ, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, המכון לחקר השואה ע"ש ארנולד וליאונה פינקלר, יולי 2020, 54–55
"עסקים", "אהבה", "מלכות": מחזותיו ה"חדשים" של יעקב שבתאי, ביקורת ופרשנות, חוברת 47 תשפ"ב, 2021, עמודים 175–211
"אהבת יעקב (שבתאי) לדוד (המלך)", בית מקרא, מוסד ביאליק, סז/ב (תשפ"ב), עמודים 383–408
"ליא קניג ומרים זוהר: שחקניות תיאטרון כסוכנות זיכרון", עיונים, 37, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2022, עמודים 147–169
"Why Don't You Move On? - A Sort of Play in Three Acts and Three Standing Ovations", in: Judith Tydor Baumel-schwartz and Phyllis Lassner (eds.), Their Lives Our Words, Bloomsbury Academic, New York, 2022
פרסים והוקרה

במהלך לימודיו זכה הורוביץ בשלוש מלגות הצטיינות מטעם דקאן הפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, בארבע מלגות הצטיינות במשחק ובבימוי מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל - קרן שרת, במלגה על שם השחקן שרגא פרידמן ובפרס השחקן המצטיין בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, פסח 1997, על שני תפקידיו ב "פנתר במרתף", על פי עמוס עוז)
בשנת 2011 זכה בפרס הבמאי המצטיין ע"ש יוסף מילוא על ההצגה משפט פולארד בתיאטרון הקאמרי
הערות שוליים

↑  אודות, באתר רועי הורוביץ: במאי-שחקן-מרצה לתיאטרון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009050063505171  BnF: cb18042967b (data)  LCCN: n2017072611  VIAF: 30151302946248662136   WorldCat (עם VIAF): 30151302946248662136
פיליפ ריינאגל

| --- | --- |

 לידה:  10 בפברואר 1748 אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  27 בנובמבר 1833 (בגיל 85) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 צאצאים:  Amelia Reinagle, Jane Reinagle, Frances Arabella Reinagle, Harriet Reinagle, Philip Reinagle the younger, Charlotte Reinagle, רמזי ריצ'רד ריינאגל, Mary Reinagle, Oriana Georgiana Reinagle 
 
פיליפ ריינאגל (באנגלית: Philip Reinagle‏; 1749 – 27 בנובמבר 1833) היה צייר בעלי חיים, נוף וצמחים אנגלי. בנו של מוזיקאי הונגרי שהתגורר באדינבורו. ריינאגל הגיע ללונדון בשנת 1763 לימים היה חבר באקדמיה המלכותית לאמנויות.
ביוגרפיה

פיליפ ריינאגל נכנס לבית הספר של האקדמיה המלכותית בשנת 1769, ומאוחר יותר הפך לתלמידו של אלן רמזי, וסייע לו בתמונותיו הרבות של המלך ג'ורג' השלישי והמלכה שרלוט.
הוא הציג לראשונה באקדמיה המלכותית בשנת 1773. העבודות שהציג היו בדרך כלל דיוקנאות עד 1785, כאשר נראה שהיצירה המונוטונית של הפקת העתקים של דיוקנאות מלכותיים נמאסה עליו, הדבר הוביל אותו לנטוש את הנושא לטובת ציור בעלי חיים. הוא הצליח מאוד בציור כלבי ספורט, במיוחד ספניילים, בציפורים ובחיות צייד מתות.
אולם ב־1787 הוא הציג באקדמיה נוף שצויר מברקנדייל היל, נורפוק, ומאז ואילך הציג עבודות בעיקר של נופים. הוא נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית בשנת 1787, אך לא הפך לאקדמאי עד 1812, אז הציג כתמונת הדיפלומה שלו נשר ועיט הנאבקים עם צבוע. הוא גם הציג לעיתים קרובות במוסד הבריטי.
ריינאגל היה גם מעתיק מוכשר של המאסטרים ההולנדים, ויצר רפרודוקציות של תמונות בקר ונופים של הציירים פאולוס פוטר, יאקוב ואן רויסדאל, מיינדרט הובמה, פיליפס ואוורמן, אדריאן ואן דה פלדה, קרל דוז'רדן ואחרים, שנראו לעיתים קרובות כמקור עצמו. הוא גם צייר כמה ציורים לספר החדש של רוברט ג'ון ת'ורנטון על המערכת המינית של לינאוס (1799–1807), וציורים בבוטניקה (1809–1810). אך איוריו הטובים ביותר היו אלה של כלבים למגזין של ויליאם טפלין (1803) שנחקק על ידי ג'ון סקוט.
ריינאגל נפטר בצ'לסי, לונדון, ב־27 בנובמבר 1833, בן 84.
משפחה

בשנת 1771 התחתן ריינאגל עם ג'יין אוסטין; נולדו להם תשע בנות (אמיליה אן, מרי אן, ג'יין, שרלוט ג'נטה, רייצ'ל כריסטיאנה, פרנסס אראבלה, קרוליין, הרייט ואוריאנה ג'ורג'ינה), ושני בנים.
מבין הבנים, רמזי ריצ'רד ריינאגל היה גם אמן, ועקב אחרי הסגנון של אביו. הבן השני, פיליפ, נסע לטרינידד, שם מילא תפקידים שונים. הוא היה אחראי על תכנון ובניית קתדרלת השילוש הקדוש.
הערות שוליים

↑  "Reinagle, Philip (1749–1833), animal and landscape painter", Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)
↑  Corley, T. A. B. "Reinagle, Philip". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press
↑  The Trinidad almanac and public register, for the year of our Lord, 1827; being the first after bissextile or leap-year. Calculated to the meridian of Port of Spain., ufdc.ufl.edu (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007359680605171  AGSA: 13493  DSI: 3206  GND: 1162907150  ISNI: 0000 0000 6705 0898  LCCN: nr2001025464  MusicBrainz: 5fa3b880-c4da-441c-8c5e-2948ac117094  NGV: 6954  NLA: 35094550  RKD: 66115  SNAC: w6w16w99  Trove: 824930  ULAN: 500029813  VIAF: 26991550   WorldCat (עם VIAF): 26991550
העי"ג (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "העי"ג" מאת רואלד דאל
 בימוי:  סטיבן ספילברג 
 הופק בידי:  פרנק מרשל, סם מרסר, סטיבן ספילברג 
 תסריט:  מליסה מתיסון 
 עריכה:  מייקל קאן 
 שחקנים ראשיים:  מארק ריילנס רובי ברנהיל רבקה הול ביל היידר פנלופי וילטון ג'מיין קלמנט רייף ספול
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס 
 צילום:  יאנוש קמינסקי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, חברת קנדי/מרשל, דרימוורקס, Walden Media, אמבלין אנטרטיינמנט, Reliance Entertainment, סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צרפת14 במאי 2016 (פסטיבל הסרטים של קאן) ישראל30 ביוני 2016 ארצות הברית1 ביולי 2016
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט נעורים, סרט פנטזיה, סרט לכל המשפחה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 תקציב:  140 מיליון דולר
 הכנסות:  183 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   bfg
 disney.com/BFG
 דף הסרט ב־IMDb
 
העי"ג (באנגלית: The BFG) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2016 בבימויו של סטיבן ספילברג. הסרט מבוסס על ספר הילדים "העי"ג" מאת רואלד דאל. בסרט מככבים מארק ריילנס, רובי ברנהיל, רבקה הול, ביל היידר, פנלופי וילטון, ג'מיין קלמנט ורייף ספול.
תקציר העלילה

במרכז העלילה ילדה יתומה בשם סופי, המתגוררת בבית יתומים. סופי מתיידדת עם ענק, אותו היא מכנה "עי"ג" (ענק ידידותי גדול) ויחד הם יוצאים להרפתקה להצלת ילדי העולם מסכנה האורבת להם מענקים רשעים אוכלי ילדים.
דמויות ושחקנים

מארק ריילנס - עי"ג
רובי ברנהיל - סופי
פנלופי וילטון - המלכה
רבקה הול- מרי, משרתת המלכה
ג'מיין קלמנט - ענק רשע אוכל ילדים
ביל היידר - ענק רשע זולל דם
רייף ספול
אדם גודלי
הפקה

פיתוח הסרט החל עוד בשנת 1991 כשחברת אמבלין אנטרטיינמנט בבעלותם של סטיבן ספילברג, פרנק מרשל וקתלין קנדי חברה לאולפני סרטי פרמאונט במטרה להפיק סרט לייב אקשן המבוסס על ספרו של רואלד דאל. תסריט ראשון של הסרט נכתב על ידי בני הזוג ניקולס קאזאן ורובין סוויקורד. במהלך השנים שוכתבו התסריטים ולהפקה נכנסו גופים חדשים כמו חברת דרימוורקס ואולפני וולט דיסני. את התסריט הסופי כתבה מליסה מתיסון שחיברה גם את התסריט לסרטו של ספילברג "אי.טי. - חבר מכוכב אחר". לקראת סוף 2014 לוהק לתפקיד עי"ג השחקן האנגלי מארק ריילנס. אחריו לוהקה לתפקיד סופי, רובי ברנהיל, שחקנית אנגלייה ללא ניסיון קודם בקולנוע, שקודם לכן הופיעה רק בתפקיד משני בתוכנית ילדים של ה-BBC, "מועדון השעה 4". שאר השחקנים לוהקו במהלך 2015.
צילומי הסרט התבצעו בין מרץ ליוני 2015 בוונקובר שבקנדה. תקציב הסרט הסתכם בכ-140 מיליון דולר. הסרט היה כישלון קופתי בארצות הברית והכניס רק 55 מיליון דולר, ברחבי העולם הכניס הסרט עוד כ-127 מיליון דולר.
הרטבה (בישול)

| --- | --- |

הרטבת תרנגול הודו בצלייה
 
 
הרטבה היא שיטת בישול בה המזון נמשח בנוזלים במהלך הבישול.
עקרונות השיטה

בשיטת ההרטבה, תוך כדי בישול המזון נוצקים או מוברשים עליו נוזלים. הנוזלים הללו יכולים להיות רוטב, מרינדה בה הוא שהה לפני הבישול, חמאה מומסת או שומן אחר, נוזלים שניגרו מהמזון, ציר וכדומה.
בצליה במנגל מזון מורטב בנוזלים שהוכנו מראש. בצליה בתנור או בטיגון על גבי מחבת, ניתן להרטיב את המזון בנוזלים שנאגרים במחבת או בכלי בו הוא הונח.
ההרטבה מתבצעת באמצעות יציקת הנוזלים מלמעלה, או הברשתם. ניתן להשתמש גם במשאבת נוזלים (באסטר, baste- להרטיב בשר או מזון אחר בזמן הבישול), הכוללת מכל אגירה קטן לנוזלים ומברשת, כדי לטפטף או להבריש את הנוזל על האוכל.
שימושים

הרטבה היא שיטה המשמשת לרוב בצליית תרנגול הודו, חזיר, עוף, ברווז ובשר בקר (כולל אומצה), אך ניתן ליישם אותה כמעט על כל סוג של בשר.
השיטה שימושית בצלייה במנגל, רוטיסרי, צלייה בתנור, טיגון במחבת ובשיטות הכנת בשר אחרות בהן הבשר מחומם חימום איטי לאורך זמן. ההרטבה שומרת על לחות הבשר ומעניקה טעם נוסף במידה ונעשית בנוזל חיצוני.
השיטה מומלצת בעיקר למנות שטעמן מתון, אך מוגשות עם רטבים המספקים להן טעם משלים או משתלט, למשל עוף ציידים.
ביצוע לא נכון של הרטבה עשוי להוביל למעשה לבעיה שהיא נועדה למנוע: אובדן לא רצוי של הלחות (התייבשות) של הבשר, בגלל פתיחות תכופות של דלת התנור, המובילות לאובדן חום ולחות בתא האפיה ולאידוי מוגבר ממשטחי הבשר.
שימושים > חלופות

חלופות אחרות כוללות מתן זמן בישול ממושך יותר, מתן כמויות מוגברות של מיצים, ציפוי הבשר בפירות עשירים בלחות או שימוש בנתחי בשר עשירים בשומן, כגון בייקון, או בשומן גולמי, הנחת פירות וירקות עשירים בלחות סביב הבשרים לבישול.
הערות שוליים

↑  "The science behind cooking a delicious Thanksgiving meal". UAB News.
↑  Christian Rach: Das Kochgesetzbuch. Edel:Books, ISBN 978-3-841-90039-5. § 121.
↑  Hallinan, Bridget. "How to Make the Juiciest Thanksgiving Turkey". Food & Wine (באנגלית).
↑  DeMello, Lauren (21 בינואר 2022). "Tips And Tricks For Cooking The Best Medium-Rare Steak". Mashed.com. {{cite news}}:  (עזרה)
באסטר (מטפטף או מרטיב). קצה הגומי הגמיש של הבסטר (בז' בתמונה)
מגדל המים של פרנצלאואר ברג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל מים 
 כתובת:  פרנצלאואר ברג, Wasserturmplatz 
 מיקום:  פנקו 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1877
 תאריך פתיחה רשמי:  1877 
 אדריכל:  Henry Gill 
 
 קואורדינטות:  52°32′03″N 13°25′07″E﻿ / ﻿52.5342°N 13.4186°E﻿ / 52.5342; 13.4186
 he
 
מגדל המים של פרנצלאואר ברג (בגרמנית: Wasserturm Prenzlauer Berg) הוא מגדל המים העתיק ביותר בברלין, שהושלם ב-1877 והיה בשימוש עד 1952. המבנה תוכנן על ידי הנרי גיל (Henry Gill) ונבנה על ידי חברת מפעלי המים האנגלית. הוא עומד בין קנאקשטראסה (Knaackstraße) ובלפורטר שטראסה (Belforter Straße) בקולביצקיץ (Kollwitzkiez), באזור פרנצלאואר ברג בברלין (חלק מרובע פנקו), ועבד על העיקרון של שימוש בצינורות מים כדי לספק מים לאוכלוסיית העובדים הגדלה במהירות.
סקירה

מתחת למכל האגירה היו שש קומות ובהן חללים ששימשו כדירות של מפעילי המכונות שעבדו במגדל, משרדים וסדנאות מלאכה. אלה עברו שיפוץ ומאוכלסים עד היום. לדירות אלה ביקוש רב.
בהיותו נקודת ציון בולטת, היה מגדל המים חלק משני סמלים מחוזיים מ-1920 עד 1987 ומ-1987 עד 1992.
סקירה > מחנה ריכוז

לאחר עליית הנאצים לשלטון שימש המרתף של בית המכונות (Maschinenhaus) של המגדל, שגודלו כ-1000 מ"ר, כמתקן של האס אה לכליאה המונית, ובאביב 1933 נעצרו בו קומוניסטים, סוציאליסטים, יהודים ואנשים אחרים שהמשטר החדש רדף, כלא ורצח. חומת זיכרון מ-1981 בשטח מגדל המים מנציחה את הפשעים הללו. ביוני 1933 שופץ מחנה הריכוז ובית המכונות שימש את חברי האס אה כחדר אוכל ובילוי, וחלקו השני כמעונות. בסתיו 1934 נסגר המקום והחלו עבודות להסבת השטח לגן ציבורי במסגרתן ביוני 1935, פוצץ בית המנוע הראשון. השטח הירוק נחנך ב-1 במאי 1937 וכיום יש מגרש משחקים באתר זה.
הערות שוליים

↑  "The water tower at Kollwitzplatz (Wasserturmplatz)". www.visitberlin.de (באנגלית). נבדק ב-2020-10-07.
↑  "Exploring the Wasserturm in Prenzlauer Berg". Digital Cosmonaut.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Wolfgang Benz & Barbara Distel (edd.), Der Ort des Terrors: Geschichte der nationalsozialistischen Konzentrationslager, band II, München: Beck, 2005, p. 52.
↑  "Wasserturm | pankow-weissensee-prenzlauerberg.berlin". www.pankow-weissensee-prenzlauerberg.berlin (באנגלית). נבדק ב-2020-10-07.
הסמל של מחוז פרנצלאואר ברג ב-1987
אפשר לגלות לך סוד? (סרט, 2019)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Can You Keep a Secret? 
 בימוי:  Elise Duran 
 תסריט:  Peter Hutchings 
 עריכה:  אליס דוראן
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדרה דדריו לברן קוקס קימיקו גלן טיילר הקלין ג'ודה פרידלנדר 
 מוזיקה:  ג'ק קארדוני 
 צילום:  Autumn Eakin 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  שירותי ADS, ורטיקל אנטרטיינמנט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 2019 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  1.6 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
אפשר לגלות לך סוד? (באנגלית: ?Can You Keep a Secret) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי, בבימויה של אליס דוראן. הסרט עוסק בצעירה המגלה את כל סודותיה לזר במטוס בעת שחשבה שהמטוס עומד להתרסק, זר המתגלה בדיעבד כמייסד ומנכ"ל החברה שבה היא עובדת.
עלילה

אמה קוריגאן (אלכסנדרה דדריו) היא נציגת שיווק זוטרה בניו יורק בחברת מזון אורגני בשם "פנדה". בסיום נסיעת עבודה בשיקגו שם היא מאבדת לקוח, אמה משתכרת בטיסה חזרה הביתה וכאשר המטוס נקלע לסערה, היא חושבת שהיא הולכת למות וחושפת את סודותיה האישיים והמקצועיים לזר נאה. בין סודותיה חוסר שביעות רצונה מבן זוגה קונור (דייוויד אברט) וסודות על התנהלותה במקום העבודה.
לאחר שאמה חוזרת לעבודה בא לביקור במשרד מייסד ומנכ"ל החברה ג'ק הארפר (טיילר הקלין) המתגלה לה כזר מהמטוס. לאחר שאמה נפרדת מקונור, בינה לבין ג'ק מתחילה להרקם מערכת יחסים רומנטית בה היא חושפת בפניו את כל סודותיה אך הוא כמעט ולא מדבר על עצמו.
במהלך ראיון טלוויזיוני ג'ק דן במוצרי פנדה בטלוויזיה כשכל עובדי החברה צופים. הוא מתאר את הלקוחה אליה החברה מכוונת כ"ילדה ברחוב" ומתאר בפרוטרוט את פרטיה וסודותיה של אמה. עמיתיה לעבודה מבינים שזו היא ומתחילים ללעוג לה. ג'ק מבין מאוחר מדי מה הוא עשה ואמה מסרבת לקבל את שיחותיו. כאשר הוא מוצא אותה בבית קפה, אמה דורשת לדעת מדוע נסע לשיקגו, ג'ק נרתע ואמה עוזבת.
שותפותיה לדירה של אמה, ליסי (סוניטה מאני) וג'מה (קימיקו גלן) מציעות לאמה לנקום בג'ק ולחשוף את סודותיו. ג'מה מציעה לחבר כתב צהובונים לעזור במציאת פרטים על שיקגו אך אמה מסרבת.
ג'ק חושף את הסיבה לנסיעותיו בשיקגו: הוא פעל כדי להבטיח כי בתו של חברו תישאר מחוץ לאור הזרקורים לאחר מות אביה כדי שתוכל לקיים חיים נורמליים. ג'מה מגיעה בדיוק עם החבר הכתב שלה וג'ק שחושב שאמה הטמינה לו מארב עוזב בכעס. אמה עולה אחריו למטוס חזרה לשיקגו. היא מבטיחה לו שלא אמרה לכתב כלום ומביעה תודה שהוא אהב אותה כשהייתה אמיתית למולו ואז הוא מתחיל לגלות לה את כל סודותיו.
אכלתום

דרום מסופוטמיה במאה ה-18 לפנה"ס
אֶכַּלַתוּם הייתה עיר אשורית עתיקה במסופוטמיה העליונה. מיקומה המדויק עדיין לא זוהה. על פי הטקסטים המזכירים אותה, מיקומה היה לאורך הגדה המערבית של החידקל מדרום לעיר אשור. משמעות השם אכלתום הוא "היכלות". העיר הייתה עיר בירה של שושלת אמורית שהיה לה קשר לאשור. העיר הייתה חשובה במאות ה-19 וה-18 לפנה"ס. אזכורים ומידע על העיר מופיע בארכיון העיר מארי.
היסטוריה

המלך הראשון שלה שידוע שמו היה אילה-כבכבו, שחי במאה ה-19 לפנה"ס. הוא היה אביו של שמשי-אדד הראשון. בתחילה היה ביחסי ידידות עם יגיד-לים מלך מארי, אבל בשנת מלכותו האחרונה של אילה-כבכבו פרצה ביניהם מלחמה ואילה-כבכבו ניצח. שמשי אדד הראשון ירש אותו ב-1810 לפנה"ס. הוא המשיך את העימות עם מארי והרחיב אותו לאורך עמק נהר החבור. התרחבותו הופסקה על ידי יחדום-לים, בנו של יגיד-לים. הוא נוצח על ידי נרם-סין מלך אשנונה וברח לבבל. הוא חזר לעיר לאחר מותו של נרם-סין. לאחר מכן המשיך במסעות מלחמותיו ונחל ניצחונות כשהוא צר על אזורים שונים במסופוטמיה העליונה. הוא הוריד את ארישום השני משלטונו על אשור, הקים עיר בירה בשובת-אנליל, ואת בנו הבכור אשמי-דגן הראשון שם כשליט על אכלתום (את בנו הצעיר ישמח-אדד שם כשליט על מארי). לאחר מותו של שמשי אדד, לא הצליח בנו אישמי דגן לשמור את כל הממלכה הגדולה. אבל הוא המשיך להיות שליטה של אכלתום.
בתקופה זאת התנהלה דיפלומטיה בינלאומית בין הממלכות השונות, ואכלתום הייתה חלק מהמגעים הדיפלומטיים. במכתב שנמצא בארכיון מארי שנכתב על ידי אחד הפקידים של זמרי-לים, הוא מציין את הממלכות שלקחו חלק במגעים הדיפלומטיים וכותב אליו בבקשת הנחיות:
[אם] השליחים העוברים מבבל, אשנונה, אכלתום, כרנה, קברה וארפחה, אשר נשלחים אל ימחד, קטנה, חצור וכ[רכמ]יש יגיעו, האתן להם ללכת או אעצרם? ואם השליחים (העוברים) מימחד, קטנה, חצור וכרכמיש [אשר נשלחים אל בבל, אשנונ]ה, [קברה?, ארפ]חה, [אכלתום? וכרנה? יגיעו, האתן להם ללכת] או אעצרם? כך או אחרת, יכתוב נא לי אדוני את החלטתו.
מכתב זה מציין את אכלתום יחד עם ממלכות בולטות וידועות באותה עת, והוא מעיד על חשיבותה בתקופה זאת. בכתובת מלכותית שנמצאה באשנונה המספרת על הקרב לכיבוש קַברַה, קרב שבו שיתפו פעולה שמשי אדד ודדושה מלך אשנונה, נכתב "שמשיאדו מלך אכלתום".
תקופת מלכותו של אשמי-דגן באכלתום הייתה רצופה במאבקים. הוא לא הצליח לשמור על כוחה של העיר והיא הייתה נתונה להתקפות רבות של שליטים בסביבה, במיוחד זמרי-לים שליט מארי, שמלך לאחר ניצחונו על ישמח-אדד. זמרי-לים שיתף פעולה עם איבלפיאל השני מלך אשנונה, וביחד הם תקפו את אכלתום. בשנת 1770/1771 לפנה"ס, כבש צבא אשנונה את אכלתום (וגם את העיר אשור) בעת שאשמי דגן היה בבבל אצל חמורבי. בשנת 1765 נכבשה אשנונה על ידי עילם. אשנונה שלטה באותה עת באכלתום. הכוח המשיך במעלה החידקל, כבש את אכלתום וכרת ברית עם תושבי העיר. אשמי דגן נחשד בנאמנות לחמורבי ולכן הובא לאשנונה לבירור בפני השליט העילמי. הוא שילם דמי כופר כדי להשתחרר ומצא מקלט אצל חמורבי. באותה שנה חזר אשמי דגן לאכלתום והשתלט עליה תוך שהוא כובש שטחים נוספים. לאחר מכן סייע לחמורבי במאבקו בעילם. כתוצאה מכך, שוב תקפו כוחות עילם את אכלתום אבל לא הצליחו לכבוש אותה, בעקבות קואליציה של מלכים שבאה לעזרתו של אשמי דגן. בשנת 1762/1763 ביקש אשמי דגן את עזרתו של חמורבי באחד ממאבקיו ולא קיבל סיוע. מאוכזב מהעדר עזרה מצידו של חמורבי, כרת אשמי דגן ברית עם אשנונה. בהמשך הידקה אשנונה את קשריה עם בבל ונטשה את אשמי דגן. תושבי העיר, שלא היו מרוצים מהברית אותה כרת עם אשנונה, גרשו אותו והוא שוב קיבל מקלט בבבל. לאחר מכן ניצח חמורבי את אשנונה וצירף לממלכתו גם את אכלתום. בהמשך כבש חמורבי גם את מארי והרס אותה. העיר הפכה לעיר ואסאלית של בבל, שהפכה לשליטה על מרבית מסופוטמיה.
אשמי דגן מופיע ברשימת מלכי אשור. לאחר מותו של אשמי דגן, ירש אותו בנו מות-אשחור, המלך האחרון הידוע של עיר זאת. לאחר מכן העיר לא מוזכרת יותר בטקסטים שנמצאו במסופוטמיה. מות-אשחור מופיע גם הוא ברשימת המלכים של מלכי אשור ונראה שאכלתום נבלעה בתוך ממלכת אשור.
הערות שוליים

↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי , מוסד ביאליק, 2007, עמ' 6
↑  עורך: ישראל אפעל, ההיסטוריה של ארץ-ישראל - מבואות התקופות הקדומות (מהתקופות הפריהיסטוריות עד סוף האלף השני לפני הספירה), הוצאת יד יצחק בן-צבי וכתר הוצאה לאור, 1982, עמ' 52
↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי , מוסד ביאליק, 2007, עמ' 10
↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי , מוסד ביאליק, 2007, עמ' 16
↑  משה ענבר, נבואות, בריתות ושבטים בתעודות מארי , מוסד ביאליק, 2007, עמ' 19
איילט סיליסטרה

| --- | --- |
דגל

 
 ממשל
 :  Beylerbey of Silistra 
 עיר בירה:  סיליסטרה ואוזי
 היסטוריה
 הקמה:  הקמת האיילט
 תאריך:  1846
 פירוק:  חוק הווילאייטים
 תאריך:  1864
 ישות קודמת:  האימפריה העות'מאנית איילט רומליה   האימפריה העות'מאנית איילט קפה
 ישות יורשת:  האימפריה העות'מאנית איילט אדירנה   האימפריה העות'מאנית וילאייט הדנובה   הנסיכויות הרומניות המאוחדות הנסיכויות הרומניות המאוחדות
 
איילט סיליסטרה (בטורקית עות'מאנית: ایالت سیلیستره), לימים איילט אוזי (בטורקית עות'מאנית: ایالت اوزی) כלומר פרובינציית אוצ'קיב היה איילט של האימפריה העות'מאנית לאורך הים השחור והגדה הדרומית של נהר הדנובה בדרום מזרח אירופה. מבצר אקרמן היה תחת תחום שיפוטו של האיילט. שטחו המדווח במאה ה-19 היה 27,469 מילים רבועים (71,140 קילומטרים רבועים).
היסטוריה

האיילט הוקם בשנת 1593 כביילרביילריק של אוזי (באוקראינית: Očakiv) משטחה של נסיכות קארוונה לשעבר, לימים דוברוג'ה, אשר הייתה במקור סנג'ק סיליסטרה של איילט רומליה.
הוא נקרא על שם סיליסטרה, מכיוון שהמושל התגורר לעיתים קרובות במבצר זה על הדנובה. בסביבות שנת 1599 הוא הורחב והועלה לרמה של איילט ככל הנראה כיתרון למושל הכללי הראשון שלה (ביילרביי), החאן של חצי האי קרים. האיילט כלל את האזורים של דוברוג'ה, בודג'אק (בסרביה העות'מאנית) וידיסן וכלל את העיירות וארנה, קוסטנדג'ה (קונסטנצה), אקרמן (בלהורוד-דניסטרובסקי) וחדג'יביי (אודסה) עם בירת המחוז במבצר סיליסטרה (כיום בבולגריה) או אוזי (כיום אוצ'קיב באוקראינה).
במאה ה-17, איילט סיליסטרה הורחב דרומה ומערבה וכלל את רוב בולגריה של ימינו והחלק האירופי של טורקיה כולל העיירות אדריאנופול (אדירנה), פיליבה (פלובדיב), ווידין. בסוף המאה ה-17 ותחילת המאה ה-18, סדרה של המלחמות העות'מאניות-רוסיות הביאו לקיצוץ שטח האיילט במזרח בגבול עם רוסיה ובסופו של דבר לסיפוח כל שטחי Yedisan ובוג'אק עד הדנובה עד לשנת 1812.
איילט אדירנה הוקם מדרום לאיילט סיליסטרה בשנת 1830. עם הרפורמות המינהליות העות'מאניות בשנת 1864, צורף איילט סיליסטרה לווילאייט הדנובה.
חלוקה מנהלית

| --- | --- |
האיילט כלל שמונה סנג'קים בין השנים 1700–1730:  סנג'ק אוזי  סנג'ק סיליסטרה  סנג'ק וידין  סנג'ק ניגבולו  סנג'ק קירק קיליזה  סנג'ק צ'ירמן  סנג'ק ויזה  סנג'ק טאגאן גצ'ידי: סנג'קים בראשית המאה ה-19: סנג'ק ניגבולו  סנג'ק צ'ירמן  סנג'ק ויזה  סנג'ק קירק קיליזה  סנג'ק אקרמן  סנג'ק וידין
הערות שוליים

↑  Charles Knight (1867). The English Cyclopaedia: Geography. Bradbury, Evans. p. 111. נבדק ב-2013-06-02.
1 2  "Some Provinces of the Ottoman Empire". Geonames.de. נבדק ב-25 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Conrad Malte-Brun; Adriano Balbi (1842). System of universal geography, founded on the works of Malte-Burn and Balbi... Adam and Charles Black. p. 607. נבדק ב-2013-06-02.
↑  The Popular encyclopedia: or, conversations lexicon. Blackie. 1862. p. 698. נבדק ב-2013-06-02.
↑  George Long (1843). The Penny Cyclopædia of the Society for the Diffusion of Useful Knowledge: v. 1-27. C. Knight. p. 393. נבדק ב-2013-06-02.
ג'ורג'ה אמיל פאלאדה

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1912 יאשי, ממלכת רומניה 
 פטירה:  7 באוקטובר 2008 (בגיל 95) דל מר, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  היסטולוגיה, ציטולוגיה, ביולוגיה של התא
 מקום מגורים:  רומניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  הרי בוצ'ג' 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוקרשט  Bogdan Petriceicu Hasdeu National College 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 תלמידי דוקטורט:  גינתר בלובל, Jack F. Kirsch 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכוכב של רומניה (2007)  המדליה הלאומית למדעים (1986)  מדליית שליידן (1985)  סטרלינג פרופסור  חבר זר של החברה המלכותית (28 ביוני 1984)  מדליית א. ב. וילסון (1981)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1974)  פרס דיקסון במדעים (1972)  פרס לואיזה גרוס הורביץ (1970)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1967)  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (1966) 
 בן או בת זוג:  Marilyn Farquhar 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום הביולוגיה של התא.
 
ג'ורג'ה אמיל פאלאדה (ברומנית: George Emil Palade;‏ 19 בנובמבר 1912 יאשי, רומניה – 8 באוקטובר 2008) היה רופא וחוקר אמריקאי בתחום הביולוגיה של התא, יליד רומניה, זוכה פרס נובל לשנת 1974.