stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאטא 407
תמונות

"טאטא 407" - משאית
"טאטא 407" - משאית
"טאטא 407" - משאית
"טאטא 407"  - ניידת משטרה של משטרת קולקטה
"טאטא 407" - מסחרית
"טאטא 407" - מסחרית
ראו גם

טאטא LPT 613
הערות שוליים

↑  "טאטא 407", בסיס גלגלים 2,700 מ"מ indiamart.com/proddetail/tata-407-commercial-vehicle
↑  טאטא 407 thehindu.com/business/tata-motors-celebrates-silver-jubilee-of-tata-407
↑  "טאטא 407", 4.45 טון trucks.cardekho.com/en/trucks/tata/407-pickup
טושוסאי שאראקו

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1794–1795 
 תחום יצירה:  הדפס 
 זרם באמנות:  אוקיו-אה 
 חתימה:   
 
הדפס מאת שאראקו המתאר את השחקן אוטאני אוניג'י (Ōtani Oniji)
טושוסאי שאראקו (ביפנית: 東洲斎写楽) הוא אמן הדפסי עץ יפני שפעל במשך כעשרה חודשים בין השנים 1794 ל-1795, ויצר כמאה וארבעים הדפסים. יצירותיו נודעות בסגנונן הייחודי ובהבעתן מלאת העוצמה, אולם ההתעניינות בו נובעת גם מדמותו אפופת המסתורין, שזהותה אינה ידועה. מחקרים רבים הוקדשו לניסיון להבין מי היה שאראקו, ומדוע, לאחר תקופה קצרה אך פורייה זו, הפסיק באופן פתאומי את יצירתו ונעלם מעולם האמנות היפני.
יצירותיו של שאראקו

מרבית עבודותיו של שאראקו הן הדפסי אוקיו (Ukiyo) המתארים שחקני קבוקי (Kabuki) מפורסמים משלושת התיאטראות הגדולים של העיר אדו (טוקיו של ימינו). Ibid[דרושה הבהרה].
משמעות המונח "אוקיו" (Ukiyo) היא "העולם המרחף", כלומר עולם התענוגות הארציים. התמונות הנושאות שם זה (אוקיו-אה, Ukiyo-E) תיארו את רובעי השעשועים בערים הגדולות ביפן, בהם התקיימו תיאטראות, בתי זונות ומקומות בילוי נוספים, והיו פופולריים מאוד בתקופת אדו (1615–1868.

אחד הנושאים הנפוצים של הדפסי האוקיו היה תיאטרון הקבוקי. הקבוקי היה תיאטרון מסחרי שהתפתח במאה ה-17. הוא פנה לקהל ממעמד הביניים, והתאפיין בפעילות ובססגוניות רבה. שחקני הקבוקי, שהיו כולם גברים, זכו להערצת הקהל והיה ביקוש רב לדיוקנותיהם.
את גוף עבודתו נהוג לחלק לארבע תקופות סגנוניות, המתוארכות על פי ההצגות המתוארות בהן. התקופה הראשונה, המתארת הצגות שהועלו במאי 1794, נחשבת לשיא יצירתו של שאראקו. ההדפסים מתקופה זו מאופיינים בהיותם גדולים למדי (38x 25 ס"מ לערך), ובכך שהם מתארים דיוקנאות ראשים או ראשים וכתפיים על רקע כהה העשוי אבקת נציץ (בלועזית מיקה, mica).  בתקופות הבאות היו יצירותיו של שאראקו לקטנות יותר, השימוש בנציץ הופסק ומרבית הדמויות תוארו בגוף מלא. כמו כן, ההבעה המוגזמת שאפיינה את הדמויות בתקופה הראשונה, ושהעניקה להן את כוחן, התמתנה בחודשים שלאחר מכן.
ההגזמה הקיימת ביצירותיו של שאראקו נתפסה בעיני חוקרים רבים, וככל הנראה (כנדון להלן) גם עלי ידי בני תקופתו, כסאטירה על תיאטרון הקבוקי ושחקניו.  תפיסה אחרת, עם זאת, רואה בהדפסיו מלאי ההבעה של שאראקו חלק ממגמה כללית יותר, המתחילה במחצית במאה השמונה עשרה, של תיאור שחקנים ספציפיים בעלי תווי פנים ייחודיים והבעה אישית. עד תקופה זו, נטו תיאורי השחקנים להשתמש במוסכמות סגנוניות שהקלו על זיהוי השחקן כדמות מהצגה מסוימת, אך לא הביעו דבר על השחקן עצמו.  שאראקו, אם כן, ניסה כמו אמני הדפס אחרים מן התקופה לתאר את שחקני הקבוקי באופן אישי יותר, אולם בניגוד לאמנים אחרים הוא נמנע מלייפות את דמויות השחקנים או להעלים את פגמיהם. לפי תפיסה זו, באמנותו של שאראקו יש לראות נאמנות קיצונית לריאליזם, המתבטאת בניסיון להביע בציור את אופיו של השחקן המתואר ואת הרגשות העולים בשיא הופעתו.
תאוריות על זהותו

אותם חוקרים הרואים ביצירותיו של שאראקו סאטירה מבססים רעיון זה על התאוריה כי שמו האמיתי של שאראקו היה סאיטו ג'ורובאי (Saitō Jūrōbei) וכי היה שחקן בתיאטרון הנו בשירותו של האדון של אווה (Awa). עובדה זו יכולה, לטענתם של חוקרים אלה, להסביר את יחסו העוין של שאראקו כלפי תיאטרון הקבוקי, שבניגוד לתיאטרון הנו זוהה עם המעמדות הנמוכים יותר.  מקורה של תאוריה זו בגרסה משנת 1844 של ה"אוקיו-אה רויקו" (Ukiyo-E Ruikō), ספר שהחל להופיע בכתבי יד שונים מתחילת המאה התשע עשרה ודן בהדפסי העץ.  מהימנותו של מידע זה, שהופיע כחמישים שנה לאחר תקופתו של שאראקו ושמקורותיו אינם ידועים, מוטלת בספק, ובכל זאת הוא הפך לבסיס עליו הסתמכו חוקרים רבים בבואם לשרטט את דמותו של האמן.  לפי תאוריה זו, סיבה סבירה להיעלמותו הפתאומית של שאראקו היא כי הוא צווה על ידי אדונו להפסיק את קשריו עם התיאטרון הנחות.
מלבד עדות זו, לא נמצאו עוד הוכחות חותכות לזהותו של שאראקו, למרות מספר אזכורים של שם זה בכתבים שונים מן התקופה וניסיונות של חוקרים לזהותו עם אחד מאמני ההדפס המפורסמים, כגון הוקוסאי (Hokusai). אף היעלמותו המסתורית של שאראקו מעולם האמנות היפני נותרת ללא הסבר.   יחד עם זאת, ייתכן מאוד כי הסיבה נעוצה בחוסר התעניינות בהדפסיו של שאראקו בתקופה בה נוצרו, שהפך את יצירתם והפצתם ללא כדאיות מבחינה כלכלית. יחס הקהל להדפסים ניכר בשינוי הסגנוני מן התקופה השנייה ואילך, המאופיין כאמור במיתון ההבעה המוגזמת ומעיד אולי על רצונו של שאראקו להפוך את יצירותיו למסחריות יותר. כמו כן ניכר הדבר בביקורות שלהן זכה שאראקו בתקופתו ולאחריה.
התייחסות לעבודותיו של שאראקו

בכתבים מסוף המאה השמונה עשרה תוארה אמנותו של שאראקו כמגזימה את המציאות וכנטולת צורה.   האוקיו-אה רויקו גם כן מתאר כיצד יצירותיו של שאראקו לא זכו לאהדת הקהל משום שהיו ריאליסטיות מדי, אף על פי שתוספת לטקסט זה משבחת את הקווים החזקים והאלגנטיים של האמן. ייתכן וקהל הלקוחות סלד מהאופן שבו תוארו גיבורי הבמה שלו, וייתכן כי לא היה מוכן לסגנונו העז של האמן, שהיה כה מנוגד לסגנון המייפה של שאר אמני התקופה.  בכל אופן, ובין אם נבעה היעלמותו מסיבה זו או מסיבה אחרת, היחס כלפי שאראקו המשיך אף בתקופות מאוחרות יותר והוא כמעט ונשכח. יחד עם זאת, אף על פי שלא השפיע על האמנים היפנים שבאו לאחריו, השפעתו ניכרת דווקא בקרב אמנים אירופאים בני המאה התשע עשרה, ובהם ואן גוך וטולוז-לוטרק.
בתחילת המאה העשרים החל עיסוק מחודש ביצירתו של שאראקו. ב-1910 פרסם החוקר הגרמני יוליוס קורת' (Julius Kurth) ספר בנושא, ובו הציג את שאראקו כאמן דיוקנאות בקנה מידה עולמי.  מחקר זה הוביל להתעניינות באמן במדינות אחרות באירופה והחל משנות השלושים של המאה העשרים, גם ביפן עצמה.  כיום זוכות יצירותיו הייחודיות ובעלות העצמה של שאראקו להערכה רבה. אמנים רבים הושפעו מעבודותיו כמו האמנית היפנית דוקטור לאמנות טומוקו קאשיקי.
הערות שוליים

↑  Ichitaro Kondo, Toshusai Sharaku (worked 1794-1795) (Rutland, Vt.: Tuttle, 1955), 1-8.
↑  בן-עמי שילוני, יפן המסורתית: תרבות והיסטוריה, תל אביב: הוצאת שוקן (2001), 199-203.
↑  Kondo, 8-11.
↑  Harold Gould Henderson and Louis Vernon Ledoux, The Surviving Works of Sharaku (Geneve: Minkoff Reprint, 1973), 20-22.
↑  Kondo, 11-12.
↑  Henderson, 16.
↑  Muneshige Narazaki, Sharaku: The Enigmatic Ukiyo-E Master (Tokyo: Kodansha International, 1994), 69-74.
↑  Henderson, 16.
תיאטרון הנו, שהתפתח ביפן במאה ה-15, שונה מן הקבוקי בהיותו מינימליסטי ומאופק.
בן-עמי שילוני, יפן המסורתית: תרבות והיסטוריה, תל אביב: הוצאת שוקן (2001), 133-134; ו-Henderson, 16.
↑  Narazaki, 86.
↑  Kondo, 4.
↑  Henderson, 16.
↑  Narazaki, 76-87. דוגמה למאמר המקשר בין שאראקו להוקוסאי היא: Hidemichi Tanaka, “Sharaku Is Hokusai: On Warrior Prints and Shunro's (Hokusai's) Actor Prints,” Artibus et Historiae 20, no. 39 (1999): 157-190.
↑  Henderson, 17.
↑  Kondo, 11-12.
↑  Henderson, 13.
↑  Narazaki, 76-85.
↑  Arthur Davison Ficke, “Sharaku: Prince of Amateurs,” Parnassus 12, no. 2 (February 1940): 7-16.
↑  Kondo, 4-6.
↑  Henderson, 15.
↑  Narazaki, 67.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420485005171  BnF: cb12018896n (data)  GND: 118754092  ISNI: 0000 0000 6640 923X  LCCN: n81033663  NDL: 00272320  NGV: 3671  NKC: jx20120312002  NTA: 073607665  RKD: 434622  SUDOC: 02833129X  ULAN: 500118852  VIAF: 268783375   WorldCat (עם VIAF): 268783375
וולקנים

| --- | --- |
סמל הוולקנים (המכונה IDIC)
סמל הוולקנים (המכונה IDIC)
 הופעה ראשונה:  הפרק "The Cage" - פרק הפיילוט הראשון של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", 1966
 נתונים
 טריטוריית מגורים:  רביע אלפא
 כוחות:  מיזוג מוחות צביטת עצב וולקנית ועוד
ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", וולקנים (באנגלית: Vulcans) הם גזע דמויי-אדם החיים מחוץ לכדור הארץ אשר התפתחו על כוכב הלכת וולקן. לוולקנים ולרומולאנים שורשים משותפים, אולם הוולקנים נבדלים מהם, כמו גם מזנים אחרים, בשל ניסיונם לחיות לפי הנחות והיגיון בלבד, תוך דיכוי מוחלט של הרגשות שלהם.
הוולקנים היו המין הראשון מחוץ לכדור הארץ אשר קיים מגע ראשון עם בני האדם. הם העניקו סיוע מסיבי לכדור הארץ ההרוס שלאחר מלחמת העולם השלישית, שאיפשר לחסל את כל העוני, המחלות והסבל בתוך מאה שנים בלבד. מסיבה זו, בני האדם אפילו במאה ה-24 רואים בוולקנים כחברים הטובים ביותר שלהם במובנים רבים - "החבר'ה הטובים", כפי שנאמר לזפרם קוקרן במהלך הסרט "מסע בין כוכבים: המפגש" על ידי הצוות החוזר בזמן של האנטרפרייז-E. מאוחר יותר הם יהפכו לאחד מארבעת העמים המייסדים של פדרציית הכוכבים המאוחדת.
הוולקנים מופיעים בכל שבע סדרות זיכיון "מסע בין כוכבים"; בארבע מתוכן קיימת דמות ראשית שהיא וולקנית או חצי וולקנית - ספוק ב"סדרה המקורית" וב-"סדרת האנימציה"; טובוק ב-"וויאג'ר"; וט'פול ב-"אנטרפרייז".
ביולוגיה > מאפיינים פיזיים

הוולקנים מתוארים כדומים במראם לבני האדם, כאשר ההבדלים הפיזיים העיקריים הם הגבות והאוזניים: הגבות של הוולקנים אלכסוניות, ואילו לאוזניהם יש אפרכסת המתחדדת בקצה העליון. האוזניים היו המושא לבדיחות בהזדמנויות רבות. הוולקנים מוצגים כמורכבים מגזעים שונים. רוב הוולקנים דומים ללבנים (רוב הדמויות אשר נראו בסדרות הטלוויזיה השונות) ומופיעים בדרך כלל עם גוון ירקרק עדין לעור שלהם, מאחר שלוולקנים דם מבוסס נחושת, שהוא בצבע ירוק. לדברי ד"ר מקוי, לספוק, ומן הסתם לכל הוולקנים, כמעט ואין לחץ דם. תכונות אחרות שתוארו בסדרות כוללות עפעף פנימי, המגן על עיניהם מאורות בוהקים, תוצאה של הסתגלות לעולם הבית המואר והחם שלהם. בנוסף, לבם נמצאים בצד הימני של הגוף, בין הצלעות והאגן, כפי שד"ר מקוי פעם אומר על ספוק: "הוא בר מזל שהלב שלו במקום שבו צריך להיות כבד, או שהוא היה מת!" (הפרק "Private Little War", מתוך "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית").
ביולוגיה > תזונה

הוולקנים הם צמחונים מבחירה, על אף שהיו אוכלי-כול בדורות עברו. בסדרה "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", בפרק "All Our Yesterdays", ספוק צורך בשר, בניגוד לרצונו; גם בגלל ההשפעות של המסע בזמן 5,000 שנה אל העבר, וגם משום שהוא הסיק כי אין מזון מתאים אחר זמין באקלים הקשה של עידן הקרח שבו הם לכודים. הוולקנים מוצגים שוב ושוב כהרביוורים בפרק של "מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה" בשם "The Slaver Weapon", על ידי גזע טורפים המכונה "קזינטי". הוולקנים לא אוהבים לגעת באוכל שלהם עם הידיים שלהם, ומעדיפים להשתמש בכלים בכל הזדמנות אפשרית (אם כי יש מקרים רבים שבם הוולקנים שברו את הכלל הזה). זהו מנהג וולקני כי האורחים מכינים את הארוחות עבור מארחיהם (הפרק "Home" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז").
וולקנים לא שותים אלכוהול, אף על פי שהם נראים מתענגים על משקאות אלכוהוליים באירועים מיוחדים או ככל שדורשת זאת העלילה. בפרק "Repression" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", בני אדם ווולקנים נראים שותים יחדיו משקה וולקני אלכוהולי בשם "ברנדי וולקני". בפרק "The Enterprise Incident" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", כחלק מתפקידו במהלך משימת ריגול נגד הרומולאנים, ספוק חולק משקה המזוהה כ"שיכר רומולאני" (משקה בצבע כחול) עם קצינה רומולאנית. בפרק אחר בסדרה, "Requiem for Methuselah", ספוק מבקש במיוחד ברנדי שמקורו בכדור הארץ, לאחר שד"ר מקוי, בעודו מוזג לעצמו ולקפטן קירק מציין כי לא הייתה לו ציפייה שספוק יצטרף אליהם בשתיית המשקה מהחשש כי האלכוהול ישפיע על יכולות ההיגיון שלו. בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: המפגש", כאשר הוולקנים נפגשים לראשונה עם זפרם קוקרן, הוא מגיש להם משקאות אלכוהוליים. בספרות שאיננה קנונית, כגון הרומן המבוסס על עלילת סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה", הוולקנים מתוארים כחסינים להשפעות של אלכוהול (אם כי בפרק "The Naked Time" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" הצוות נדבק בנגע מוזר, שיש לו השפעות הדומות לאלו של אלכוהול, וגם ספוק נדבק ומושפע, והופך להיות רגשי ואפילו מתחיל לבכות). ישנה גם התייחסויות לכך שהוולקנים הופכים שיכורים על ידי בליעת שוקולד (רמז לכך קיים בסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", כאשר קווארק מציע שוקולד ללקוח וולקני). ברומן של "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה" מתואר ספוק כמי שמתנהג כמו שיכור לאחר בליעה של סוכרוז, או סוכר שולחן נפוץ, הנמצא בסוכריות מנטה.
ביולוגיה > דחף הזדווגות

מדי 7 שנים לערך, זכרים ונקבות וולקנים הקשורים זה לזה חווים דחף הזדווגות מהמם המכונה פון פאאר. לאחר שהופעל הדחף, הוולקני/ת חייב/ת לבוא במגע מיני עם מישהו/י, רצוי עם בן/בת הזוג, אחרת הוא/היא עלול/ה לחוות טירוף ומוות.
אם בן/בת הזוג אינו/ה זמין/ה, יש דרכים אחרות להקל את ההשפעות של הפון פאאר. הראשונה היא מדיטציה, שבאמצעותה הוולקני חייב להתגבר על הדחף להזדווג באמצעות משמעת נפשית. השנייה הוא אלימות. הדבר נראה בפרק "Blood Fever" של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר", כאשר כאשר ב'לאנה טורס וסג"ם ווריק נלחמו באופן וולקני מסורתי. האלימות מסיימת את הפון פאאר. האפשרות האחרת היא הלם קיצוני; בפרק "Amok Time" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", ספוק האמין שהוא הרג את ג'יימס ט' קירק, "החבר הכי הטוב" שלו, ובכך נוצר הלם מספיק כדי לבטל את ההשפעות של הפון פאאר. כאשר טובוק חווה את הפון פאאר, הוא עשה שימוש בסימולצית הולודק של בת-זוג זמנית הדומה לאשתו. סימולציה זו נוצרה משום שהדוקטור לא היה זמין לספק לטובוק תרופה שהכין, שתעזור לו להתגבר על ההשפעות של הפון פאאר. זיהום הוא מנגנון נוסף שכותבי מסע בין כוכבים השתמשו בו על מנת להחדיר פון פאאר בקרב דמויות וולקניות (למשל: ט'פול בפרק "Bounty" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז").
בפרק "This Side of Paradise" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", ליילה קלומי רומזת שהייתה לה מערכת יחסים מיוחדת עם ספוק שש שנים קודם לכן, אף על פי שמהערתו של ספוק, בפרק "Amok Time", כי הוא מקווה כי חצי הדם האנושי שבו יסייע לו להינצל מהייסורים של הפון פאאר, משתמע כי מערכת היחסים שלהם הייתה אקראית יותר. כמו כן, בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק", ספוק, אשר "קם לתחייה", מתבגר באופן מהיר וחווה לפחות שתי אפיזודות של פון פאאר באופן מואץ. מאחר שלא הייתה לו בת-זוג זמינה על פני כוכב ג'נסיס (בו ספוק עבר שתי תקופות פון פאאר), נרמז שהוא הזדווג עם לוטננט סאביק, מדענית וולקנית בצוות האנטרפרייז, שהראתה חלה בכך שהנחתה אותו דרך תהליך פון פאאר המואץ. בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה", סצנה שנמחקה נועדה לאשר את המשתמע - כלומר, סאביק הרה עם תינוקו של ספוק. אולם מחיקת הסצנה מהסרט מוציאה את שהתרחש בה מהקאנון הרשמי.
בניגוד לדעה הרווחת, תסריטאית ועורכת "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" דורותי ס. פונטנה מתעקשת שפון פאאר אינו הפעם היחידה בה הוולקנים מרגישים תשוקה מינית או עוסקים בפעילות מינית: "הוולקנים מזדווגים באופן נורמלי, בכל פעם שהם רוצים בכך. עם זאת, כל שבע שנים אתה עושה את הטקס. הדחף הביולוגי. אתה חייב, אבל בכל זמן אחר זה כמו כל רגש אחר - רגש של דמויי-אדם - כשאתה מאוהב. כשאתה רוצה, אתה יודע מתי הדחף נמצא שם, אתה עושה את זה. העסק הזה כל שבע השנים נלקח באופן מילולי מדי על ידי יותר מדי אנשים שלא מפסיקים כדי להבין. אנחנו לא מתכוונים לזה רק פעם בשבע שנים. אני מתכוונת, כל שבע שנים יהיה קצת רע, ולא הייתי רוצה להסביר כיצד ישנם וולקנים בגילאים שונים ורבים, שאינם רק במרחקים שבע שנים זה מזה.".
ביולוגיה > מאפיינים נוספים

הוולקנים מתוארים בדרך כלל כחזקים יותר, מהירים יותר, ובעלי תוחלת חיים ארוכה יותר מאשר בני אדם (ביקום של מסע בין כוכבים נראים בני אדם חיים זמן רב יותר מאשר היום - ככל הנראה בשל התקדמות במדע הרפואה; אף על פי כן, תוחלת החיים של הוולקנים גבוהה יותר). הוולקנים הם בערך פי שלושה חזקים מהאדם הממוצע, על אף שהעמידות שלהם דומה לזו של בני האדם, וזאת בשל כוח המשיכה הגבוה יותר על כוכב הבית שלהם - וולקן. ישנם מקרים בהם וולקנים הגיעו לגיל הגבוה מ-220 שנה. מאחר שהתפתחו בעולם מדבר, הוולקנים יכולים לשרוד ללא מים לתקופות ארוכות יותר מאשר בני האדם. הוולקנים יכולים גם להישאר ערים, ולא להזדקק לשינה, במשך זמן רב יותר - עד שבועיים. הם רגישים מאוד לדגדוגים. לרומולאנים מראה הדומה לזה של הוולקנים, שעימם הם חולקים אבות קדומים משותפים.
פסיכולוגיה > רגש

אף כי הם נתפסים תדיר כקרים וכחסרי רגש, הוולקנים יכולים לחוות התקפת זעם ועלולים במקרים קיצוניים להרוג את האדם הקרוב אליהם ביותר. בשל כך הם פיתחו טכניקות לדכא את רגשותיהם דווקא בגלל הנזק שהם יכולים לגרום, אם הם יוצאים משליטה. ט'פול ציינה פעם אחת כי פרנויה וזעם רצחני היו נפוצים בוולקן לפני שהם אימצו את קוד השליטה הרגשית של סוראק. בפרק "The Savage Curtain" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", ספוק פוגש בסוראק ומפגין רגש. סוראק נוזף בו, וספוק מבקש ממנו סליחה.
טקס הפולחן המתקדם "קולינהר" (באנגלית: Kolinahr) נועד לטהר את כל הרגש שנותר ששרדו; המילה מתייחסת גם למשמעת שבמסגרתה המצב הזה נשמר. רק התלמידים הוולקנים המסורים והמיומנים ביותר יכולים להשיג קולינהר; רוב הוולקנים מצליחים לשלוט על הרגשות שלהם, אבל לא לחסל אותם לגמרי, כפי שהקולינהר מנסה לעשות. בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים: הסרט", ספוק איננו מסוגל להשלים את הטקס הזה מאחר שקיבל אותות טלפתיים רבים עצמה מהחלל וחווה רגשות חזקים כתוצאה מכך. המומחים הוולקנים אשר ניהלו את הטקס הסיקו שמאחר ודמו האנושי של ספוק התרגש מהמסרים הללו מהחלל, הוא לא יוכל לעולם להשיג קולינהר, ועל כן הטקס הופסק.
המונח עבור טיהור של רגש הוא ארי'מנו (Arie'mnu). מונח זה, בשפה הוולקנית, איננו מיתרגם כראוי לאף שפה משפות כדור הארץ. ברומן "Spock's World" מאת דיאן דואני נטען כי Arie'mnu מיתרגם ל-"השליטה של התשוקה", אך הבלשנית אמנדה גרייסון, אשתו הראשונה של סארק ואמו של ספוק, בעבודתה על המתרגם האוניברסלי, תרגמה בטעות את המילה הוולקנית ל-"חוסר רגשות".
וולקנים מסוימים, כגון ט'פול, סארק (בשנותיו האחרונות, כתוצאה ממחלה נדירה אשר יכולה להשפיע וולקנים מעל גיל 200 שנה), וסובאל, לשאת את הרגשות שלהם קרובים אל פני השטח, ונוטים להתפרצויות רגשיות, גם ללא השפעות חיצוניות או מחלה; ט'פאו בהחלט מוצגת כבעלת רגשות מאופקים אך ברורים בפרק "Amok Time" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", לרבות חשד כלפי בני האדם המבקרים בוולקן, ולאחר מכן אף הערצה של ידידותם לספוק ובוז לאנושיות שלו. ישנן עדויות התומכות בהשערה כי וולקנים, אשר נמצאים במגע קרוב עם בני אדם לתקופה ממושכת, עלולים להיות יותר רגשיים מאשר וולקנים שלא. הקאנון הקיים עדיין איננו מבחין בצורה מובהקת במקרה זה.
לא כל הדמויות הוולקניות פועלות בדרך של היגיון צרוף; חלקן בוחרות במקום זאת לאמץ רגשות. קבוצה של וולקנים עריקים שהאמינו בזה הוצגה בפרק "Fusion" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", סייבוק, אחיו-למחצה של ספוק, הנראה בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 5: הגבול האחרון", גם כן היה רגשי באופן מלא. בפרק "E²" של "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" מופיעה ט'פול המבוגרת, בצי זמן חלופי, בו היא אימצה את רגשותיה ואף התירה לבנה לוריאן, החצי-וולקני חצי-אנושי, לעשות כך גם כן.
בפרק הפיילוט "The Cage", ספוק הראה הרבה יותר רגש. מספר אחת, דמות בגילומה של מייג'ל בארט, הייתה אמורה להיות דמות חסרת רגש. אף על פי שקהל המבחן ציין שאהב את השחקנית, הם שנאו את הדמות כיוון שהם לא יכלו להתייחס לאישה שהייתה כל כך "קרה". כתוצאה מכך, דמותה של כריסטין צ'אפל נוצרה עבור בארט והאישיות ה-"קרירה" הועברה לדמותו של ספוק.
פסיכולוגיה > טלפתיה

וולקנים רבים הם בעלי יכולות טלפתיות, והם לוקחים חלק במספר פעולות וטקסים הקשורים לטלפתיה, כולל מקרה שבו ספוק היה מודע-טלפתית למקרה מוות 400 וולקנים אחרים על ספינת חלל רחוקה בפרק "The Immunity Syndrome" של עונה 2 של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
פסיכולוגיה > טלפתיה > קטרה

וולקנים מסוימים יכולים "לרמות את מוות" על ידי השתלת הקטרה (Katra) שלהם, בעצם - מהות החיים או הרוח, אל תוך אובייקט או אדם אחר באמצעות סוג של מיזוג מוחות המתרחש זמן קצר לפני המוות. ד"ר ג'וליאן באשיר, בפרק "The Passenger" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", התייחס לתופעה זו כאל "עקירת הדפוס הסינפטי". ההיסטוריה והמכניקה של הקטרה מעולם לא נדונו לעומק בקאנון של "מסע בין כוכבים".
במקרים נדירים, ניתן להשיב קטרה בחזרה אל הגוף, ולמעשה - להביא בחזרה אדם מן המתים. כך היה המקרה עם ספוק, אשר, לקראת סוף הסרט "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", שתל את הקטרה שלו לתוך מוחו של ד"ר מקוי, לפני שהקריב את חייו כדי להציל את האנטרפרייז מהתקפתו של חאן. בעקבות מותו של ספוק, מקוי החל להפגין התנהגות דמויה להתנהגות וולקנית והוא אושפז לתקופה קצרה. מאוחר יותר התגלה כי גופתו של ספוק, אשר הובאה למנוחות על כוכב ג'נסיס, לאחר קבורתה בחלל, חזרה לחיים. הוא התאושש ונלקח עם מקוי אל הר סיליה שעל וולקן, שם כוהנת וולקנית גדולה בשם ט'לאר ביצעה טקס פולחן נדיר, אשר לעיתים נדירות מנסים לבצעו, הנקרא "פאל טור פאן" (fal tor pan), שמשמעותו מילולית: "היתוך מחדש", אשר מסירה את הקטרה ממוחו של מקוי, ומשתיל אותה מחדש בתוך גופו של ספוק. לאחר מכן, ספוק התאושש, אף על פי שזה לקח קצת זמן כדי להחזיר אותו לעצמו, למקום שבו היה לפני מותו. בסופו של דבר, הזיכרונות של ספוק המקוריים חזרו אליו, והוא המשיך למלא את תפקידיו בצי הכוכבים.
תרבות > שפה

על פי תוספות מיוחדת בגרסת ה-DVD של סרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן", השחקנים לנרד נימוי וקירסטי אלי, המגלמים את ספוק וסאביק בהתאמה, דיקלו את שורותיהם באנגלית, ומאוחר יותר דיבבו את הדיאלוג בשפה הזרה (אשר באופן חלקי נכתב על ידי הבלשן מארק אוקרנד), אשר התכתב עם תנועות הפה שלהם בסצנה.
תרבות > שמות

הטיפול בשמות וולקניים היה אחיד לאורך היסטוריה של הפקות "מסע בין כוכבים" השונות. כבר בשלב מוקדם, נשים וולקניות קיבלו בדרך כלל שמות שמתחילים באות "T" ולאחר מכן אפוסטרוף ולאחר מכן האות "P". האזכור המוקדם ביותר, ליצירת שמות וולקניים על פי תבנית קבועה, הוא ב-3 במאי 1966, כאשר המפיק רוברט ה' יוסטמן פנה אל ג'ין רודנברי, והמליץ כי כל השמות הוולקניים יתחילו בצירוף האותיות "SP" יסתיימו באות "K", ויהיו באורך של חמש אותיות בדיוק; המלצה זו הופיעה בסופו של דבר בדפוס, בספר The Making of Star Trek. ברור, מההקשר של הספר, עם זאת, כי המלצה זו נועדה לשמש כבדיחה.
קיימים רק מקורות שאינם קאנוניים אשר מספקים שמות משפחה לוולקנים. אין אף מקור קאנוני אשר מעניק שם משפחה לאף אחת מן הדמויות הוולקניות שהוזכרו עד כה.
תרבות > נישואים

בחברה הוולקנית, זכר ונקבה מאורסים זה לזה כילדים, ונישאים במועד מאוחר יותר. בעקבות איחודם כמבוגרים, נהוג כי בני הזוג יישארו להתגורר בוולקן לפחות שנה וולקנית אחת, בטרם יבצעו נסיעות לכוכבי לכת אחרים, אף על פי שזה אפשרי לדחות דרישה זו למועד מאוחר יותר, באמצעות משא ומתן עם משפחתו של הזכר. הדחף הוולקני להזדווג (הפון פאאר) לא נדרש כדי שנישואים יתרחשו. מעשה ההזדווגות הוולקני איננו שונה מזה האנושי.
אישה וולקנית יכולה לקרוא תיגר כנגד האיחוד המוצע, על ידי קריאה ל-koon-ut-kal-if-fee (כלומר: "נישואים או אתגר"), אתגר שבו המתנגד לנישואים נאבק למוות בגבר המאורס. לחלופין, לגבר המאורס יש את האפשרות לדחות את כלתו המיועדת ולבחור לו אחרת. מקובל שגבר "ישחרר" את בת-זוגו מנישואים (ביעילות הזהה לגירושין). לא ידוע אם לנשים יש את אותה האפשרות; ט'פרינג, בפרק "Amok Time" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית", אומרת כי אתגר ה-koon-ut-kal-if-fee היה הדרך החוקית היחידה שלה להתגרש מספוק.
תרבות > משפחה

מקובל כי ילדים וולקנים יבצעו מבחן חניכה המכונה Kahs-wan (לעיתים מאוית כ-Kaswahn), שבו משאירים אותם לבדם במדבר, לדאוג לעצמם, לתקופת זמן מסוימת. לא כל הילדים שורדים "טקס מעבר" זה. ט'פול חוותה את הטקס, בעוד טובוק חווה וריאציה הידועה בשם Tal'oth. טקס ה-Kahs-wan הוזכר לראשונה בתולדות "מסע בין כוכבים" בפרק "Yesteryear" של "מסע בין כוכבים: הסדרה המצוירת", בו פורט ניסיונו של ספוק כילד.
בניגוד לדימוי של הוולקנים כי אינם מבטאים שום רגש, קשרי משפחה בין וולקנים יכולים להיות חזקים ומלאי חיבה בדיוק כפי שהם בקרב בני אדם. טובוק הביע את אהבתו לאשתו בכמה הזדמנויות (ללא שימוש מפורש במונח), סארק הביע בגלוי חיבה לשתי הנשים האנושיות שלו, וקשר ברור של אהבה קיימת בין ט'פול לבין אמא שלה, ט'לס.
תרבות > לחימה והגנה עצמית

אף על פי שהוולקנים מאמינים באי-אלימות, הם פיתחו אמנויות לחימה וטכניקות של קרב פנים אל פנים. אמנויות לחימה וולקניות הן טקסיות מאוד ומבוססות על פילוסופיה, בדומה לקראטה של בני האדם. הדוגמה הקיצונית ביותר היא koon-ut-kal-if-fee, או "להילחם עד המוות", שתוארה קודם לכן.