stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חריסטוס צוליס
קריירת מועדונים > נוריץ' סיטי והשאלות לטוונטה ולפורטונה דיסלדורף

ב-12 באוגוסט 2021 חתם צוליס על חוזה לחמש עונות בנוריץ' סיטי מהפרמייר ליג. ב-24 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-0 על בורנמות' במסגרת הסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג. הוא הבקיע שני שערים במשחק זה, ונבחר לשחקן המצטיין. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג, בהפסד 1-0 לארסנל במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2021/2022. את עונת 2021/22 סיימו נוריץ' וצוליס במקום האחרון בפרמייר ליג, ונשרו אל הצ'מפיונשיפ.
את עונת 2022/23 החל צוליס בנוריץ', ועד למחצית העונה ערך 13 הופעות במסגרת הצ'מפיונשיפ, בהן הבקיע שער אחד. בחצי השני של העונה הושאל עד לסיום העונה לטוונטה אנסחדה מליגת העל ההולנדית, וסייע לה לסיים במקום החמישי, כשהוא מבקיע שער אחד ב-10 הופעות. בעונת 2023/24 הושאל צוליס שוב, והפעם לפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה. צוליס רשם עונה מצוינת במדי דיסלדורף, כשהבקיע 22 שערי ליגה, וסיים כמלך השערים בצוותא עם האריס טבאקוביץ' ורוברט גלאצל. צוליס ודיסלדורף סיימו במקום השלישי בבונדסליגה השנייה, שהקנה להם אפשרות להשתתף במשחקי מבחן על הזכות לשחק בבונדסליגה, מול בוכום שסיימה במקום ה-16 בבונדסליגה הבכירה. צוליס ודיסלדורף ניצחו 3-0 במשחק הראשון בבוכום, אך הפסידו 3-0 בבית בגומלין, ובדו-קרב הפנדלים, הבקיע אמנם צוליס את הפנדל שלו, אך דיסלדורף הפסידה ונשארה בבונדסליגה השנייה.
קריירת מועדונים > קלאב ברוז'

בקיץ 2024 רכשה פורטונה דיסלדורף את צוליס מנוריץ' סיטי תמורת 3.5 מיליון אירו. רכישה זו למעשה הייתה מימוש של אופציית רכישה בתום ההשאלה מנוריץ'. עם זאת, תוך זמן קצר קיבלה דיסלדורף הצעה טובה יותר, ומכרה את צוליס תמורת 6 מיליון אירו לקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. צוליס חתם על חוזה לארבע שנים במועדון הבלגי.
קריירה בינלאומית

צוליס שיחק בכל הנבחרות הצעירות של יוון. ב-7 באוקטובר 2020 ערך צוליס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בהפסד 2-1 לנבחרת אוסטריה במשחק ידידות. ב-11 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת קפריסין במשחק ידידות.
תארים

הגביע היווני (1): 2020/2021
מלך השערים של הבונדסליגה השנייה: 2023/24
הערות שוליים

↑  City land Greek winger Tzolis באתר הרשמי של נוריץ' סיטי, 12 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  Norwich hit Bournemouth for six in cup באתר BBC, ‏ 24 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  הפרסום בחשבון הטוויטר הרשמי של נוריץ' סיטי, 24 באוגוסט 2021 (באנגלית)
אמיר קוסטוריצה

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1954 (בן 69) סרייבו, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  צרפת, סרביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  Film and TV School of the Academy of Performing Arts in Prague  Druga Gimnazija  Academy of Performing Arts in Sarajevo 
 בן או בת זוג:  Maja Kusturica 
 צאצאים:  Stribor Kusturica 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (2010)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וורונז'  דוב הכסף (1993)  מסדר סאבה הקדוש (2018)  מפקד במסדר כוכב איטליה (2017)  מדליית ההצטיינות (28 באוקטובר 2019)  פרס פיפרסקי (1985)  פרס אריה הזהב (2016)  הפדרציה הבינלאומית של מבקרי הסרטים (1981)  עיטור הידידות (רוסיה) (2016)  פרס אריה הזהב (1998)  פרס פסטיבל הקולנוע בקאן לבמאי הטוב ביותר (1989)  פרס "סווטוזאר צ'ורוביץ'" (2013)  אריה הכסף (1998)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (2007)  פרס דקל הזהב (1995)  פרס פסטיבל הקולנוע בקאן לבמאי הטוב ביותר (1989)  פרס דקל הזהב (1985)  פרס סזאר לסרט הטוב ביותר מהאיחוד האירופי (2005)  פרס סזאר  מסדר האמנויות והספרות  Order of the Holy Passion Bearer Saint Nicholas II  מסדר סרטנסקי  מסדר העיט הלבן  Награда Александар Лифка 
 http://new.thenosmokingorchestra.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיר קוסטוריצה
משמאל לימין: אמיר קוסטוריצה, הילה מצקר-הלוי ואיל סיבי, בסרט הקולנוע "חלום קוסטוריצה" (2013), בבימויו של איל סיבי
אֶמיר קוּסטוּריצה (Немања Емир Кустурица; נולד ב-24 בנובמבר 1954) הוא במאי קולנוע, שחקן ומוזיקאי סרבי. שניים מסרטיו זכו בפרס דקל הזהב.
ביוגרפיה

קוסטוריצה נולד בסרייבו, כבן יחיד למשפחה מוסלמית חילונית ממוצא סרבי. לאחר פירוק יוגוסלביה עבר לסרביה ועתה מתגורר בכפר שבנה לצורכי הסרטים שלו כ-200 ק"מ מבלגרד.
קוסטוריצה למד באקדמיית FAMU לאומנויות הבמה בפראג והחל את הקריירה שלו כבמאי בטלוויזיה היוגוסלבית. סרטו העלילתי הראשון ?Do You Remember Dolly Bell, שיצא לאקרנים בשנת 1981, זכה להצלחה כבירה וזכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה.
סרט הסטודנטים שלו "מסע העסקים של אבא" (1985) זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, בחמישה פרסים ביוגוסלביה ובמועמדות לפרס אוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר. קוסטוריצה זכה להצלחה נוספת בשנת 1989 עם סרטו "שעת הצוענים" – מבט על תרבות הצוענים ועל ניצול ילדיהם.
קוסטוריצה המשיך ליצור סרטים בשנות התשעים. באותה תקופה הוא ביים את קומדיית האבסורד "חלום אריזונה", שהיא הופעת הבכורה שלו בקולנוע האמריקאי. "חלום אריזונה" יצא לאקרנים באירופה ב־1993, ולאקרנים בארצות הברית – ב־1994. ב־1995 יצא לאקרנים סרטו זוכה פרס דקל הזהב "אנדרגראונד" (1995), שהופץ בישראל בשם "מתחת לפני השטח". בשנת 1998 זכה קוסטוריצה באריה הכסף בפסטיבל ונציה עבור הסרט "חתול שחור, חתול לבן", קומדיה נוספת המתרחשת במושבות צוענים לאורך נהר הדנובה. המוזיקאי המוערך גוראן ברגוביץ' אחראי לפסקולים של שלושת הסרטים הללו.
בשנת 2001 ביים קוסטוריצה את Super 8 Stories. זהו סרט מסע והופעה דוקומנטרי הנותן לצופה הצצה אל מאחורי הקלעים ומסייע לקריאת הניואנסים שבין השורות.
קוסטוריצה הופיע לראשונה כשחקן בסרט "האלמנה מסנט פייר" (2000) של הבמאי פטריס לקונט. בשנת 2002 הוא הופיע בסרטו של ניל ג'ורדן The Good Thief, שבו הוא שיחק בתפקיד נגן גיטרה חשמלית שכל הזמן מנגן "ריפים" של ג'ימי הנדריקס.
בשנת 2004, לצורך צילומי הסרט "החיים הם נס", הקים קוסטוריצה את הכפר דרוונגרד בסרביה, אשר משמש עד היום ככפר נופש וכמקום המארח את פסטיבל הקולנוע השנתי בניהולו של קוסטוריצה. באותה השנה, זכה הסרט ב-Prix de l'Education nationale שמשמעו כי הסרט ישמש כאמצעי לימוד בצרפת, יחד עם קומפקט דיסק מלווה, כדי לעודד ניתוח ודיון בקרב תלמידי קולנוע.
בשנת 2010 הפיק קוסטוריצה את הסרט האיטלקי "סיפורי מוצרלה", ובשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בסרט הקולנוע הישראלי "חלום קוסטוריצה", בבימויו של איל סיבי.
קוסטוריצה פעיל גם כמוזיקאי, והוא מופיע עם ההרכב The No Smoking Orchestra המשלב רוק עם מוזיקה בלקנית. הוא ולהקתו הופיעו בישראל כמה פעמים. המופע שלהם מבוסס על מוזיקה מסרטו "שעת הצוענים" ומקטעים מוזיקליים נוספים מסרטיו השונים. בפברואר 2015 היו להרכב שלוש הופעות נוספות בישראל. כמו כן, קוסטוריצה הופיע בקיסריה ובבריכת הסולטן ב-2017.
ב-2019 הופיע בהופעת קמע בסרט הרוסי "הגבול הבלקני", שבו גילם דמות של סרבי.
הערות שוליים

↑  חגיגה צוענית: אמיר קוסטוריצה בישראל, באתר ynet, 12 במאי 2017
↑  אמיר קוסטוריצה יופיע בישראל, באתר ynet, 5 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473144905171  PLWABN: 9810573946505606  BIBSYS: 99024932  BNE: XX1547653  BnF: cb12535611f (data)  CiNii: DA13520218  GND: 120132079  ICCU: RAVV089738  ISNI: 0000 0001 2141 0779  LCCN: nr97000706  LNB: 000195637  MusicBrainz: ffbcbcb9-b0c1-4692-b2c7-d5452f10c809  NDL: 001263314  NKC: xx0028410  NLA: 40010029  NLG: 325059  NLK: KAC201104384  NTA: 072293365  SELIBR: 252118  SNAC: w6nh9490  SUDOC: 034619119  Trove: 1441608  VIAF: 79117794   WorldCat (עם VIAF): 79117794
לשלושה באלול

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  צבי יהודה קוק 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990021118370205171
 
לשלושה באלול (נדפס בכתיב חסר: לִשְׁלֹשָׁה בֶּאֱלוּל) הוא ספר זיכרון שחיבר הרב צבי יהודה הכהן קוק על אודות אביו הרב אברהם יצחק הכהן קוק, ונקרא על שם יום פטירתו של הראי"ה – ג' באלול ה'תרצ"ה.
במהדורה מאוחרת נכרכו יחדיו "לשלושה באלול" לצד מאמר מרכזי של הרצי"ה על אודות אביו: "נפש הראי"ה".
הוצאה לאור ומהדורות > נפש הראי"ה

לקראת ג' באלול ה'תרצ"ו לקראת יום השנה הראשון לפטירת הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הדפיס בנו הרב צבי יהודה הכהן קוק את הקובץ "נפש הראי"ה". הספר נדפס בדפוס ארץ-ישראל בשכונת גאולה בירושלים. בעמוד השער הוסיף הרצי"ה את דברי חז"ל בתלמוד הירושלמי (שקלים ב, ה): "דבריהם הם זכרונם".
בהקדמה קצרה ציין הרצי"ה את הערך החינוכי שבספר, והדגיש כי "צמצמתי ומעטתי וחסרתי בפרטים... נבונים יבינו נא בדברים כהויתם, ירחיבו וישלימו". החיבור נפתח בצוואתו המוקדמת של הראי"ה שנכתבה בלונדון ביום כ"א באייר תרע"ט (טרם שובו ארצה לאחר מלחמת העולם הראשונה). לאחר מכן נדפס המאמר המרכזי – "נפש הראי"ה" – בו ניסיון התחקות אחר דמותו של הרב קוק. בשני העמודים האחרונים נוספו "תשלומי דברים", פרטים אחדים מאחרית ימיו של הראי"ה.
מהדורת צילום של חיבור זה, בתוספת הערותיו של הרצי"ה עליה, נדפסה ב"מהדורה פנימית מצומצמת" במלאת עשור לפטירת הרצי"ה בידי מכון הרצי"ה.
הוצאה לאור ומהדורות > לשלשה באלול

כשנתיים לאחר צאת "נפש הראי"ה", לקראת יום השנה השלישי לפטירת הראי"ה בג' באלול ה'תרצ"ח, הדפיס הרצי"ה את "לשלשה באלול". בהקדמה קצרה ציין כי נענה לבקשת רבים, ופרסם "מספר קוים מובלטים בפרטיותם של קצות דרכי" הראי"ה קוק, והוסיף דברי תפילה לתקומת ישראל בארצו. החיבור מחולק לקי"ג סעיפים ממוספרים, כמעט ללא כותרות (למעט שלוש, כאשר צוטטו דבריו למקורביו בתקופה מסוימת) ותוספת מקורות בהערות שוליים. הספר נדפס בדפוס ארץ-ישראל בשכונת גאולה בירושלים.
תשע שנים לאחר מכן, לקראת יום הזיכרון התרי-עשר לפטירת הראי"ה בג' באלול ה'תש"ז, הוציא לאור הרצי"ה את "חוברת ב" של "לשלשה באלול". ההקדמה הקצרה נפתחת בדברי זעזוע על השואה, לצד אמונה בנצח ישראל ותקומתו, וקריאה לעיון בדרכיו ותורתו של הראי"ה. בספר שלושה חלקים: "לשלשה באלול" – נג סעיפים ללא כותרות, "קיצור מסילת ישרים" – תמצית החיבור המפורסם שרשם לעצמו הראי"ה, ו"למקדש מעט" – מאמר שפרסם הראי"ה בשנת תרפ"ג הקורא ליהודי צפון אמריקה לשמור על צביון בתי הכנסת, בפרט המחיצה בין העזרות. ספר זה נדפס בדפוס הפועל המזרחי. כן נדפסה תודה מיוחדת לרב אברהם אלקנה כהנא שפירא על זירוזו להוצאת החיבור.
הוצאה לאור ומהדורות > נפש הראי"ה – לשלשה באלול א-ב

בשנת ה'תשס"ג הוציא לאור מכון הרצי"ה מהדורה חדשה של שלושת החיבורים כרוכים יחדיו: "נפש הראי"ה" ו"לשלשה באלול א-ב". העורך הרב בן ציון כהנא שפירא הדגיש בהקדמתו את חשיבות ההליכה בדרכי גדולי ישראל. הספר נפתח במאמר "נפש הראי"ה" ואחריו שני חלקי "לשלשה באלול". כן נדפס מדור "מילואים" בו חמש אגרות של הראי"ה, שתי אגרות של הרצי"ה ו"רשימה מכת"י הרצי"ה בעניין גמילות חסדים". הספר הוקדש לעילוי נשמת הרב אליהו שלמה רענן, נכד הראי"ה, במלאת חמש שנים להירצחו.
הוצאה לאור ומהדורות > לשלשה באלול המורחב

בשנת ה'תשע"ג יצאה לאור מהדורה מורחבת של "לשלשה באלול" בידי הרב יוסף בדיחי, מזכירו האישי של הרב צבי יהודה קוק. לספר כותרת משנה חדשה: "פנינים מארחות חייו של מרן הרב אברהם אברהם יצחק הכהן קוק זצ"ל, מאת מרן הרב צבי יהודה הכהן קוק זצ"ל". מהדורה זו מגישה את העריכה המאוחדת והמתוקנת של החיבור בידי הרצי"ה עצמו – איחוד שני פרסומי "לשלושה באלול" לקובץ אורגני, הוספת כותרות משנה, הוספת סעיפים רבים, וכן תיקוני לשון והגהות שונות.
המשמעות הבולטת ביותר של מהדורה זו הוא מיספור סעיפים שונה, כתוצאה מאיחוד שני קובצי "לשלושה באלול". בנוסף, לא פעם הערותיו של הרצי"ה משלימות פרטים שלא היו ידועים, או מעלות על הכתב עניינים שנמסרו עד אז בעל פה. במהדורה זו נדפסו מספר תמונות של הראי"ה באירועים שונים. מהדיר המהדורה הוא יצחק יחזקאל הלוי פוקס.
תוכן הספר

"לשלשה באלול" משמש מעין תיאור מקוצר של פרקי חיי הרב אברהם יצחק הכהן קוק, על פי סדר כרונולוגי, ובו עדויות, סיפורים ומעשים מחיי הראי"ה, בין היתר על בית גידולו ומשפחתו, רבותיו, תלמידיו, הנהגותיו, מידותיו, תכונותיו, שקדנותו, אמרותיו, דברי תורתו, אירועים בחייו, קשריו עם רבנים אחרים, דברי הערכה על אודותיו, ועוד.
רוחו הכללית של "לשלשה באלול" היא ניסיון מודע ומוצהר ללכת בדרכיו של הראי"ה כדמות מופת על-היסטורית. החיבור נכתב ופורסם סמוך לאחר פטירת הראי"ה בידי בנו הרצי"ה, שביטל את עצמו ביחס לאביו והתמסר לתיעוד אורחותיו, ועל כן נחשב כחיבור מהימן ומדויק. הוא כולל פרטים מדויקים על אירועים רבים בחיי הראי"ה, הידועים ממנו כמקור ראשון. עם זאת, הקובץ כולל גם עדויות ששמע הרצי"ה מפי אישים שונים, בכלי ראשון, בדרך כלל תלמידים קרובים ובני משפחה דוגמת אחיו של הרב קוק.
כן כולל הספר עניינים הידועים לאמונים על מכלול כתבי הראי"ה, דוגמת "לא כתב על שום אדם 'תלמידי', רק 'ידידי' וכדומה. אך פעמיים כמדומה יצא מגדרו זה על ידי הפצרת הנדונים". עוד כולל הספר, לעיתים, סיפורי "מופתים" שונים, או מעשים המלמדים על קיום תפילתו של הראי"ה (דוגמת מתן קופסת טבק לרב הנזיר, שהתלונן על כאבי שיניים בליל יום הכיפורים, "ואמר שזה יהיה לרפואה. ובטל הכאב וירד הניפוח"), וכן היבטים פוליטיים של משנתו הרוחנית.
הערות שוליים

↑  "קיצור מסילת ישרים" ו"למקדש מעט" לא נדפסו בספר זה, מאחר שהתפרסמו קודם לכן מחדש בספר מאמרי הראיה.
↑  במהדורת מכון הרצי"ה, עמ' מה; במהדורה המורחבת, עמ' 36.
↑  במהדורת מכון הרצי"ה, עמ' צא; במהדורה המורחבת, עמ' 54
מחפרון

.
מחפרון JCB 3CX. בחזית נמצא היעה הקדמי ובירכתיים המחפר
מחפרון. מצד ימין נמצא המחפר האחורי ומצד שמאל נמצא היעה הקדמי
מחפרון, שנקרא גם מעמיס דו-כפי (באנגלית: Backhoe Loader), ומכונה לעיתים בפשטות "שופל" (באנגלית: Shovel; בגרמנית: Schaufel) או "טרקטור", הוא כלי צמ"ה (ציוד מכני הנדסי) הכולל יעה קדמי (כף) וזרוע חפירה קטנה בירכתיים, המותקנים על טרקטור שהותאם להם. יחסית לכלי צמ"ה אחרים כגון דחפורים ומחפרים, המחפרונים קטנים למדי. קומפקטיות זו, ומגוון הפעולות שהמחפרונים מסוגלים לבצע, הפך אותם לכלי הצמ"ה הנפוצים ביותר באתרי בנייה, במיזמי הנדסה עירוניים ובתחזוקה שוטפת של כבישים ותשתיות אורבניות. בניגוד לכלי צמ"ה כבדים יותר התלויים במשאיות סמי-טריילר ומובילי צמ"ה כבד להעברתם מסוגל המחפרון להתנייד בכוחות עצמו, הן בדרכי עפר והן בכבישים עירוניים. הוא נע על גלגלים עטויי צמיגים, לא גורם נזק לכביש שעליו הוא נוסע, ומסוגל לנסוע במהירות של כ-40 קמ"ש למרחקים גדולים.
המחפרון הומצא בבריטניה בשנת 1953 על ידי ג'וזף סיריל במפורד, מייסד חברת JCB. במפורד ביסס את הכלי על טרקטור חקלאי עליו התקין יעה קדמי בחזית ומחפר אחורי בירכתיים.
מבנה

המחפרון בנוי משלושה חלקים עיקריים:
טרקטור - המרכב המכיל את תא הנהג, המנוע והגלגלים. עליו מותקנים כלי העבודה של המחפרון.
יעה קדמי - כף עמוקה שנועדה לעבודות עפר קטנות והטענת עפר, חול וחצץ למשאיות. היא נשלטת בידי ארבע זרועות הידראוליות.
מחפר אחורי - זרוע תלת-מפרקית המצוידת ביעה אחורי; דומה לזו של מחפר אבל קטנה יותר. זרוע זו נועדה לביצוע עבודות חפירה קטנות, שבירת אספלט והכנת תשתיות לקווי מים, חשמל וביוב.
המחפרון הוא אחד מכלי הצמ"ה הנפוצים ביותר שנגזרו מהטרקטור, אך כאשר מותקנים עליו יעה ומחפר קבועים, לא נהוג להתייחס אליו כאל טרקטור. בגלל המחפר, המחפרון בדרך כלל לא נושא עליו PTO (מתקן העברת כוח). המחפרון נחשב לכלי קומפקטי יחסי - רוחבו המרבי הוא 2.5 מטר ואורכו הוא כ-4–5 מטרים לכל היותר. את היעה הקדמי או המחפר האחורי ניתן להחליף בכלים ייעודיים אחרים כגון מקדח או פטיש אוויר. ישנם מחפרונים שבהם המחפר האחורי הוחלף בוו גרירה המאפשר למחפרון לגרור אחריו עגלה או קרון עם חומרי בנייה או ציוד בנייה חשמלי.
מבנה > הטרקטור

הטרקטור הוא המרכב המכיל את המנוע, הגלגלים ותא המפעיל, ועליו מותקנות הזרועות ההידראוליות המפעילות את הכלים ההנדסיים של הכלי. גלגלי המחפרון הם צמיגים רחבים וגדולים במיוחד, והזוג האחורי גדול וכבד יותר. המנוע עצמו ממוקם בחזית כלי הרכב. רוב תאי המפעיל הם תאים סגורים בעלי חלונות זכוכית גדולים. האיטום של התא, בתוספת מערכת מיזוג אוויר, נועדו להגן על המפעיל מפני חום, רעש ואבק. הנהיגה בכלי נעשית באופן דומה לנהיגת מכונית: ההיגוי נעשה באמצעות הגה (הכולל ידית בולטת כך שאפשר לסובבו ביד אחת), דוושת גז, דוושת בלם וידית הילוכים. כיסא המפעיל בנוי בצורה ארגונומית על מנת להקנות נוחות מרבית למפעיל.
מערכות השליטה בכלי מתקדמות וכוללות חיישנים אלקטרונים, והן מיועדות לשפר את הספק העבודה ואת יעילות הכלי (הקטנת תצרוכת דלק ועוד). מערכות אלה מתבססות על קבלת משוב ממערכות המחפרון (למשל: יש מערכת החשה כמה כוח מופעל על כל זרוע הידראולית), ובהתאם לכך מכוונות את עבודת המנוע כך שהכלי יצרוך מינימום דלק וכוח מנוע לביצוע המטלה הדרושה.
הפעלת הזרועות עצמן מתבססת על העיקרון של בוכנה הידראולית המנצלת את עקרון אחידות הלחץ בנוזל בלתי-דחיס (חוק פסקל). הזרמת הנוזלים לבוכנות נעשית באמצעות מערכת של שסתומים וצינורות הנשלטים על ידי המפעיל. שאיבת הנוזלים נעשית באמצעות כוח המנוע.
מבנה > המחפר האחורי

בדרך כלל, תפעול המחפר נעשה כאשר הטרקטור נייח. במחפרונים רבים מותקן זוג חצובות הידראוליות ("רגליים מייצבות") שאותן פורש המפעיל לפני החפירה - וזאת על מנת לייצב את המחפרון ולהקטין את התנודות של הזרוע שנוצרות בעת החפירה. בדרך כלל, כיסא הנהג במחפרון יכול להסתובב כ-180 מעלות, כדי שהנהג יוכל לתפעל את המחפרון שבירכתי הכלי. תפעול המחפר נעשה באמצעות שתי ידיות "ג'ויסטיק", וכל אחת מהן שולטת בחלק אחר של הזרוע. יש מחפרונים בעלי מחפר הניתן להסרה או התקנה בעת הצורך.
מלבד היעה הבסיסי ניתן להתקין על זרוע המחפר כלי עבודה שונים ומתקדמים במקום היעה הקטן. בחלק מהמחפרים, ניתן להתקינם ולהחליפם גם בשטח, באופן קל ומהיר יחסית. על הזרוע של המחפר ניתן להתקין:
מקדח - לחפירת בורות וקידוחים
פטיש הדראולי - לריסוק אבנים גדולות
צבת - לתפישת חפצים כמו מוטות וגזעי עצים והזזתם/הרמתם.
מדחס קרקע - לדחיסת הקרקע.
מבנה > טרקטור משא

טרקטור משא" (באנגלית: Freight Tractor או Haul Tractor) הוא סוג של כלי רכב חקלאי או תעשייתי שתוכנן לסחוב משאות כבדים או לגרור עגלות משא. ישנם כמה סוגים של טרקטורי משא המותאמים לסוגים שונים של פעולות וצרכים, כגון חקלאות, בנייה או לוגיסטיקה. להלן המאפיינים העיקריים:
מבנה > מאפיינים כלליים של טרקטור משא

כוח מנוע: לטרקטור משא יש מנוע רב עוצמה, בדרך כלל מנוע דיזל, שמאפשר לו לסחוב משאות כבדים במגוון תנאים.
יכולת גרירה: יכולת גרירה גבוהה מאוד, מה שהופך אותם לשימושיים בגרירת עגלות משא כבדות, קרונות ואפילו ציוד חקלאי או בנייה.
ביצועים בשטח: טרקטורי משא מותאמים לעבוד גם בשטח לא סלול כמו שדות חקלאיים או אתרי בנייה.
גלגלים או זחלים: תלוי בסוג הטרקטור והמשא, חלקם משתמשים בגלגלים עם צמיגים כבדים, וחלקם בזחלים (Tracks) כדי לשפר את היציבות והביצועים בתנאי שטח קשים.
מבנה מסיבי: הטרקטור משא בנוי ממסגרת חזקה המסוגלת להתמודד עם העומסים הגדולים שנגרמים מעבודות גרירה וסחיבה.
שימושים חקלאיים ותעשייתיים: משתמשים בטרקטור משא בעיקר לחקלאות כבדה, תחבורה של מוצרים חקלאיים או חומרים במשאיות עגלות גדולות, עבודות עפר באתרי בנייה, ולפעמים גם בתעשיית
מבנה > היעה הקדמי

היעה הקדמי (ה"כף") המותקן בחזית המחפרון מאפשר לו לתפקד כיעה אופני קומפקטי. היעה הקדמי נשלט על ידי זרועות הידראוליות: זוג אחד מרים ומוריד את הכף וזוג שני מסובב אותה (הסיבוב הוא פנימה או החוצה) כך שמחפרון יוכל לגרוף חומר מהקרקע (פתח הכף פונה קדימה), לשאת אותו (פתח הכף פונה כלפי מעלה) ואז לשפוך אותו לתוך משאיות (פתח הכף פונה כלפי מטה). הפעלת היעה הקדמי נעשית בדרך כלל תוך כדי תנועה של הטרקטור. היעה משמש לדחיפת חומרים, עבודות עפר קטנות, נשיאת חול, חצץ וחומרי גלם, וכן הטענתם על משאיות. בכפות מסוימות תחתית נפתחת, דבר שמקל ומאיץ את פעולת שפיכת העפר למשאיות, ומאפשר להשתמש בכף גם ליישור והחלקה של משטח אחרי שהוא נסתם ונסלל, וכן לגרד חול ובוץ מהכביש.
מלבד היעה הבסיסי ניתן להתקין על הזרועות ההידראוליות מספר כלים הנדסיים נוספים ומתקדמים. בחלק מהמחפרונים, ניתן להתקינם ולהחליפם גם בשטח, באופן קל ומהיר יחסית. על הזרועות של היעה הקדמי ניתן להתקין:
מלגזה - מדובר ב"שיניים" של מלגזה שעליהן אפשר להניח משא כבד והרמתם נעשית באמצעות הזרועות ההידראוליות של הכלי. תוספת זו הופכת את המחפרון למלגזה אפקטיבית.
מטאטא אוטומטי - מברשת מסתובבת גדולה המשמשת לניקוי הדרך או אתר הבנייה מחול ולכלוך.
מנוף - זרוע עם וו וכבל המאפשר נשיאת משאות כבדים והרמתם.
כף דחפור בעלת יכולת הטיה זוויתית.
מבנה > מפרט טכני וביצועים

להלן מפרט טכני ונתונים על יכולותיו של מחפרון אופייני. הנתונים עצמם מתייחסים למחפרון (קטן) מדגם 416D ולמחפרון (גדול) מדגם 446D של קטרפילר:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| נתון | דגם 416D  (מחפרון קטן) | דגם 446D  (מחפרון גדול) |

| הספק נטו | 74 כוחות סוס = 55 קילוואט | 110 כוחות סוס = 72 קילוואט |
| משקל מוכן לפעולה | 6900 ק"ג = 15257 ליברות = כ-7 טון | 8938 ק"ג = 19666 ליברות = כ-9 טון |
| עומק חפירה במחפר | 4.4 מטר = 14.5 רגל | 5.1 מטר = 16.8 רגל |
| כוח חפירה במחפר | 5300 ק"ג כוח | 7600 ק"ג כוח |
| קיבולת יעה קדמי | 0.96 מטר מעוקב | 1.15 מטר מעוקב |
| רוחב יעה קדמי | 2262 מ"מ = 2.2 מטר | 2434 מ"מ = 2.5 מטר |
| גובה הרמה מקסימלי | 2.5 מטר = 8.33 רגל | 2.7 מטר = 8.92 רגל |
| יכולת הרמה מקסימלית | 2400 ק"ג = 5292 ליברות | 4351 ק"ג = 9527 ליברות |
| מהירות מקסימלית | 32 קמ"ש = כ-20 מייל לשעה | 31 קמ"ש = כ-19 מייל בשעה |
שימושים

כאמור, המחפרונים נפוצים ביותר וניתן להשתמש בהם למגוון משימות ומטרות: בנייה, הריסות קטנות, העברת חומרי בנייה ממקום למקום, נשיאת חפצים ביעה והעברתם ממקום למקום, אספקת כוח לציוד בנייה, חפירת חורים, שבירת אספלט, סלילת דרכים ומדרכות, חפירת תעלות לצורך החלפת הצנרת, סתימת חורים ועוד. המגוון הרב של דברים שהם יכולים לבצע וגודלם הקטן יחסית הפכו אותם לפופולריים ביותר בכל הקשור להנדסה אזרחית והנדסה בשטח עירוני. בנוסף, בניגוד לכלי צמ"ה כבדים יותר כגון דחפורים ומחפרים, התלויים בסמי-טריילרים להעברתם, המחפרון יכול להתנייד בכוחות עצמו גם בדרכי עפר וגם בכבישים עירוניים. הוא נע על גלגלים עטויי צמיגים, לא גורם נזק לכביש שעליו הוא נוסע ויכול לנסוע במהירות של כ-30 קמ"ש למרחקים גדולים.
בתרבות הפופולרית

דמותו של סקופ בסדרת הטלוויזיה הבריטית לילדים "בוב הבנאי" היא מחפרון מואנש.
מחפרון של קטרפילר מעמיס עפר באמצעות המחפר האחורי על משאית עפר בלב תל אביב.
מחפרון של "קייס" חונה עם עפר ביעה. ניתן לראות את מרכב הטרקטור, עם תא מפעיל אטום מזכוכית, גלגלים קדמיים קטנים וגלגלים אחוריים גדולים לאיזון המשקל. כמו כן ניתן לראות את הרגליים המייצבות שנפתחות בעת עבודה עם המחפר האחורי
המחפר האחורי
היעה הקדמי במחפרון על חלקיו
מחפרון מדגם 3CX של JCB.
מחפרון של הידרומק.
קץ האידאולוגיה

"קץ האידאולוגיה" הוא קובץ מאמרים של הסוציולוג דניאל בל. בקובץ, טען בל כי אנו חיים בתקופה בה האידאולוגיות הישנות באות אל קיצן מבלי שתקום להן חלופה. בל התייחס לאידאולוגיה כמנוף, דרכו יוצר האדם שינויים חברתיים ומבניים בעולמו. על פי בל, התמוטטות האידאולוגיות הישנות (ובפרט הסוציאליזם) מותירה את הפרט ללא כלים מוסריים ואידאולוגים כדי לנסח את השינוי שהוא מבקש לממש בעולמו, וללא הכוחות לבצעם. עם זאת, סוציולוגים ביקורתיים, ובמידה מסוימת אף בל עצמו בשנים שלאחר מכן, מסתייגים מן המונח. זאת כיוון שסוציולוגים ביקורתיים רואים גם ב"קץ האידאולוגיה" סוג של אידאולוגיה פוליטית, באותה מידה כמו האידאולוגיות הפוליטיות אשר לטענת בל כבר אינן מרכזיות בשיח הפוליטי.
לימים קיבל המונח משמעויות נוספות שונות, המתאר שינויים באורח החשיבה האנושי בעידן הפוסט-מודרני, ללא הגדרה אחידה.
מניעי התהליך

מבחינה היסטורית, משויך קץ האידאולוגיה לתקופת סוף המאה ה-20, ומזוהה עם התקופה הפוסטמודרנית. מניעי "מות האידאולוגיה" העיקריים הם:
טראומות קולקטיביות ממלחמת העולם השנייה והמאורעות שקדמו לה, בדגש על עליית גרמניה הנאצית והופעת הפאשיזם. מלחמה זו נחשבה למונעת מטעמים אידאולוגיים.
השפעות המלחמה הקרה, שזיקתה לפערים אידאולוגיים ברורה, בין קומוניזם וקפיטליזם, ונוראות המשטר הסובייטי.
התפתחות גישה שלילית כלפי האימפריאליזם, אשר נימוקיה המוסריים נבעו מקיום אידאולוגיה רציונליסטית המעמידה את צורת החיים המערבית כעליונה על שאר צורות החיים.
משברי מדינת הרווחה בעולם המערבי, אשר נחשבו ל"מבוי סתום" עבור השיטה הסוציאל-דמוקרטית, שייצגה את מעורבות המדינה בשם אידאולוגיה סולידרית.
התפתחות הבירוקרטיה כחלק ממשברי מדינת הרווחה, ויצירת ניתוק בין הפרט למנגנונים המבטאים את הפעולה האידאולוגית (ממשלה ובית מחוקקים).
היווצרות חברת המון, ושימוש בפרסום ותעמולה כחלק בלתי נפרד מהחיים המודרניים.
ניתוק פרט-כלל

קץ האידאולוגיה הוא בראש ובראשונה ניתוק בין החיים הפרטיים לבין חיי הכלל. במונחים של מחשבה שלאחר מות האידאולוגיה, הפרט נתפס כאדם יחיד, העומד עם מכריו ומעגליו המצומצמים כנגד "המערכת", הגדולה והבלתי ניתנת להשפעה.
מקורותיו של ניתוק זה, בין המערכת לפרט, מצוי בהתפתחות הביורוקטיה וגדילת המדינות, ובהיווצרות חברת ההמון. תוצאותיו של ניתוק זה הוא יצירתם של שני מוקדי אינטרסים - האינטרסים של "המערכת", כנגד רצונות היחיד.
מתח זה הוביל, מבחינה היסטורית, לזיהוי האידאולוגיה עם "המערכת", וזאת בזכות שני תהליכים:
שימוש בטיעונים אידאולוגיים כנימוק לפעולות שלטוניות על ידי פוליטיקאים ומדינאים, על מנת לזכות בתמיכה ציבורית (בעקבות התפתחות תקשורת המונים). טיעונים אלו דרשו מן הפרט לוותר על צרכיו, על מנת לסייע לפעילות הפוליטית.
התפתחות תפיסה ליברלית קיצונית, השוללת את הפרט כישות שלה צורך להשפיע על פרטים אחרים, גורם שהותיר את ההשפעה על הציבור בידי השלטון בלבד.
עימות זה, אשר הגיע על רקע של תורות הומניסטיות, ויצירת דפוסי חינוך המבוססים על אוטונומיה ואי-תלות הדדית של הפרטים, הביא לשלילת האידאולוגיה כמניע חיובי בחיי האדם, כחלק מהתנערות האדם משלטונות המדינה.
מצד שני, עליית האסלאם הפונדמנטליסטי, התחזקותן של תביעות לאומניות ובדלניות, הן במערב והן מחוצה לו, וכוחו של הימין הנוצרי בארצות הברית מוכיחות ש"קץ האידאולוגיה" איננו בשום אופן תהליך כלל עולמי או בלתי הפיך.
ראו גם

מודרניות
מודרניזם
ניאו מודרניזם
לקריאה נוספת

Daniel Bell, The End of Idealogy, 1960, ISBN 0-674-00426-4
Chaim Waxman, The End of Ideology Debate, 1968
לורנצו לוקה

לורנצו לוקה (באיטלקית: Lorenzo Lucca; נולד ב-10 בספטמבר 2000 במונקאליירי שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אודינזה.
קריירת מועדונים

לוקה גדל במחלקות הנוער של טורינו, קיירי, אתלטיקו טורינו, ויצ'נצה וברשה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות אתלטיקו טורינו, ויצ'נצה ופלרמו.
ב-21 ביולי 2021 חתם לוקה על חוזה לחמש עונות בפיזה מהסרייה ב'. ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לקליארי במסגרת הסיבוב הראשון של קופה איטליה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על ספאל במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-27 באוגוסט הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 0–2 על אלסנדריה במסגרת המחזור השני בליגה. בסך הכל ערך לוקה 34 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, בהן הבקיע שישה שערים.
ב-5 באוגוסט 2022 הושאל תמורות מיליון אירו לאייאקס מליגת העל ההולנדית, עם אפשרות רכישה בסוף העונה, והפך לאיטלקי הראשון בקבוצה אי פעם.
ב-7 ביולי 2023 הושאל אל אודינזה, בסיום העונה חתם באודינזה באופן קבוע.
קריירת מועדונים > נבחרת איטליה

במרץ 2024 זומן בפעם הראשונה לנבחרת איטליה למשחק ידידות נגד אקוואדור, אך לוקה נפצע ולא שיחק.
ב-14 באוקטובר 2024 עלה להופעת בכורה באיטליה כמחליף בדאצ'יה ארנה האצטדיון הביתי של קבוצתו, אודינזה, בניצחון נגד ישראל.