stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוליה יפימובה
ביוגרפיה > 2018

באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2018 זכתה יפימובה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 29.81 שניות, לפני אימוג'ין קלארק מבריטניה (30.34 שניות) ואריאנה קסטיליוני מאיטליה (30.41 שניות), במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.53 דקות, לפני רותה מיילוטיטה (1:06.26 דקות) ואריאנה קסטיליוני (1:06.54 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.32 דקות, לפני ג'סיקה ואל מספרד (2:23.01 דקות) ומולי רנשאו מבריטניה (2:23.43 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:54.22 דקות, לפני דנמרק (3:56.69 דקות) ובריטניה (3:56.91 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:42.71 דקות, אחרי בריטניה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:40.18 דקות ולפני רוסיה אילטיה (3:44.85 דקות).
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה יפימובה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב בפעם השלישית, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:20.17 דקות, לפני טטיאנה סקונמאקר מדרום אפריקה (2:22.52 דקות) וסידני פיקרם מקנדה (2:22.90 דקות), מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.49 דקות, אחרי לילי קינג (1:04.93 דקות) ולפני מרטינה קררו מאיטליה (1:06.36 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.15 שניות, אחרי לילי קינג (29.84 שניות) ובנדטה פילאטו מאיטליה (30.00 שניות).
שיאים אישים > בריכה אולימפית

50 מטר חזה: 29.52 שניות (2013), שיא רוסיה
100 מטר חזה: 1:04.36 דקות (2017), שיא רוסיה
200 מטר חזה: 2:19.41 דקות (2013), שיא רוסיה
שיאים אישים > בריכת 25 מטר

50 מטר חזה: 29.08 שניות (2016), שיא רוסיה
100 מטר חזה: 1:02.91 דקות (2016), שיא רוסיה
200 מטר חזה: 2:15.62 דקות (2018), שיא רוסיה
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חזה
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חזה
הערות שוליים

↑  אורן אהרוני, דיווח: אפימובה נתפסה על שימוש בחומר אסור, באתר ynet, 17 בינואר 2014
יציץ

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: גזר
גובה ממוצע: ‎72 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 848 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.7% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) יציץ(למפת גוש דן רגילה) יציץ(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יציץ(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יציץ31°51′47″N 34°51′37″E﻿ / ﻿31.8630779363656°N 34.8603826801424°E﻿ / 31.8630779363656; 34.8603826801424  heמפת היישובים של מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) באדום - יציץ בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

יָצִיץ הוא מושב בשפלה, כ-5 ק"מ מדרום מזרח לרחובות, בתחום המועצה האזורית גזר. ממזרח ליציץ נמצא כביש 6, מצפונו המושב רמות מאיר, לדרומו מזכרת בתיה וממערבו גני יוחנן. המושב משתייך לתנועת המושבים. שטחו כ-2,000 דונם.
מקור השם

מקור השם בפסוק "הבאים ישרש יעקב, יציץ ופרח ישראל" (ישעיהו, כ"ז, ו'), ממנו נלקח גם שם המושב הסמוך, ישרש.
היסטוריה

המושב נוסד בשנת 1950 על ידי עולים מטריפולי, שהם וצאצאיהם מהווים עד היום את עיקר תושבי המושב.
בעשור הראשון של המאה ה-21, המושב נמצא בתהליכי פיתוח והרחבה.
אתרים בסביבה > תל מלוט

סמוך ליציץ נמצא תל מלוט (ערבית: תל מלאת) שיש המזהים אותו עם העיר גבתון המקראית. גבתון נזכרת ברשומות של מלכים מצריים שונים. בתנ"ך היא נזכרת שלוש פעמים. על התל גופו אין רואים היום שרידים של ממש. בחפירות בקרבת התל התגלה בשנות ה-90 של המאה העשרים מטמון המטבעות הגדול ביותר שאותר בישראל, ובו 26 אלף מטבעות ארד ביזנטיים.
על התל הוקם בשנת 2010 מצפור על שם רפנאל מוסקל, לוחם יחידת אגוז שנהרג במלחמת לבנון השנייה.
אתרים בסביבה > עיינות גבתון

מתחת לתל מלוט נמצאת שמורת טבע קטנה: עינות גבתון. בשמורה, ששטחה 80 דונם, שתי קבוצות של נביעות אשר סביבן צומח מים וביצה. בסמוך לשביל נמצאת אמת מים קדומה אשר סייעה לניקוז האזור בתקופה קדומה יותר.
גלריה

שלט של המושב יציץ.
רחוב במושב יציץ.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2  יציץ, באתר מועצה אזורית גזר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590412405171
יחסי ארמניה – קוריאה הדרומית

| יחסי ארמניה – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
ארמניה: קוריאה הדרומית


ארמניה: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 99,720
אוכלוסייה
2,968,413: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,157: 33,126
משטר
רפובליקה

יחסי ארמניה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדו-צדדיים בין ארמניה וקוריאה הדרומית.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-21 בפברואר 1992. ב-6 בנובמבר 2005 נחתם בירוואן הסכם על התייעצויות בין משרד החוץ של ארמניה ומשרד החוץ והמסחר של קוריאה הדרומית. ב-23 בפברואר 2012 נחתם בסיאול הסכם על ויתור הדדי של חובת הוויזה לבעלי דרכונים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות. ב-4 ביולי 2014 נחתם בסיאול הסכם על שיתוף פעולה בתחומי התרבות, הספורט והחינוך בין שתי המדינות. ב-19 באוקטובר 2018 נחתם בירוואן הסכם להגנה קידום הדדי של השקעות בין שתי המדינות. כ-297 אזרחים דרום קוריאנים התגוררו ברפובליקת ארמניה בשנת 2019.
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם הסחר בין המדינות ב-35.4365 מיליון דולר, כאשר היבוא מקוריאה הדרומית לארמניה הסתכם ב-35.0789 מיליון דולר, וכלל בעיקר טקסטיל, כלי רכב ואלקטרוניקה, ואילו היצוא מארמניה לקוריאה הדרומית הסתכם ב-357,600 דולר, וכלל בעיקר מזון לבעלי חיים, מינרלים וגומי.
נציגויות דיפלומטיות

ארמניה מיוצגת בקוריאה הדרומית באמצעות שגרירותה בטוקיו, יפן, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסיאול.
קוריאה הדרומית מיוצגת בארמניה באמצעות שגרירותה במוסקבה, רוסיה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בירוואן.
יומן הרום (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  האנטר ס. תומפסון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 הוצאה
 הוצאה:  סיימון אנד שוסטר, הוצאת בלומסברי
 תאריך הוצאה:  1998
 סדרה
 ספר קודם:  Hell's Angels: The Strange and Terrible Saga of the Outlaw Motorcycle Gangs 
 הספר הבא:  Hell's Angels: The Strange and Terrible Saga of the Outlaw Motorcycle Gangs 
 
יומן הרום (באנגלית: The Rum Diary) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי האנטר ס. תומפסון. כתיבתו החלה בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20, אך הוא יצא לאור רק בשנת 1998. הטיוטה, שנכתבה לראשונה בשנת 1959, התגלתה בין חפציו של תומפסון על ידי השחקן ג'וני דפ. הסיפור מתאר עיתונאי בשם פול קמפ המגיע מניו יורק לסן חואן, בירת פוארטו ריקו, כדי לעבוד בעיתון מפורסם בשם "דיילי ניוז", אי אז בשנות ה-50. זה הוא ספרו השני של תומפסון, שקודמו היחיד הוא הספר "נסיך המדוזה" שטרם יצא לאור.
רקע

העלילה מתרחשת בסוף שנות החמישים, ומתארת סיפור אהבה מורכב המערב קנאה, בגידות ותאוות, כל זאת תחת אדי אלכוהול כבדים, בין חברי סגל העיתון. תומפסון עצמו הגיע מניו יורק לסאן חואן ב-1960 בכוונה להתקבל לעבודה ככתב עיתון הספורט "סן חואן סטאר" בעריכת הסופר ויליאם קנדי, אך לא התקבל. תוך שהייתו בפוארטו ריקו, הכיר תומפסון חברים רבים מצוות העיתון, מה שככל הנראה סיפק לו את התוכן והרקע עבור העלילה הבדיונית של ספרו.
אף על פי שתומפסון החל לכתוב את ספרו כשהיה בן 22 בלבד, אחד מהנושאים העיקריים בו הוא הפחד מ"ללכת מעבר לגבעה" ובמילים אחרות, הפחד מלהזדקן. הדמויות הבולטות בספר אופייניות לעבודתו של תומפסון: אלימות, מטורפות ואלכוהוליסטיות, מדשדשות דרך החיים הקשים. העלילה מתקדמת בצורה מהירה ובסגנון מרגש, מאפיין נוסף של עבודתו של הסופר. תומפסון עצמו הצהיר שהוא רצה לכתוב את "הרומן האמריקאי הגדול": "עדיין לא הצלחתי להביס את גטסבי הארור".
בראיון לתוכנית האירוח של צ'ארלי רוז ברשת השידור PBS ב-1998 סיפר תומפסון כי הוא כבר עמד לוותר על הספר: "הוא נדחה שבע פעמים - קיבלתי את מכתבי הדחייה הרגילים. חזרתי מדרום אמריקה ונכנסתי לתוך הפוליטיקה של שנות השישים והשבעים, וזאת הייתה עבודה במשרה מלאה"; לימים, חזר אל סיפורו בן 40 השנה משום שסבר שהסיפור הוא טוב ויוכל להניב לו הכנסה, והצליח להוציאו לאור כספר.
הסרט

יומן הרום הופק כסרט קולנוע ב-2011. ברוס רובינסון כתב את התסריט וביים את הסרט, בכיכובו של ג'וני דפ בתפקיד העיתונאי פול קמפ, זאת לאחר שכיכב בעיבוד נוסף לסרט של ספרו המפורסם יותר של תומפסון, פחד ותיעוב בלאס וגאס. הצילומים נערכו בפוארטו ריקו ב-2009, והסרט יצא לבתי הקולנוע ב-28 באוקטובר 2011.
הערות שוליים

↑  "The Rum Diary: The Long Lost Novel". Publishers Weekly. November 2, 1998.
↑  "The Rum Diary". Salon. October 15, 1998.
↑  Olsen, Mark. "Indie Focus: 'The Rum Diary' pours forth anew". Los Angeles Times. Retrieved February 19, 2013.
↑  Reitwiesner, William. "Ancestry of Hunter Thompson". Ancestry of Hunter Thompson. Retrieved August 26, 2011.
↑  Youtube.com. "Back Story of The Rum Diary". Hunter S. Thompson: Back Story of The Rum Diary. Retrieved April 21, 2020.
↑  "The Rum Diary (2011)", IMDb.
יוסי הרשושנים

| --- | --- |

 לידה:  1939 
 פטירה:  6 ביוני 2010 (בגיל 71 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
יוסי הרשושנים (1939 - 6 ביוני 2010) היה מחלוצי המחשוב העסקי בישראל ומחבר חידת "אותיות ומספרים".
ביוגרפיה

יוסי הרשושנים נולד בשנת 1939 בארץ ישראל לתשבצאי הלל הרשושנים ועפרה (שטרום) והיה אחיו של שילה הרשושנים, ממשיך דרכו של אביהם בתחום התשבצים.
בתחילת הקריירה שלו עבד כמתכנת בחברת IBM ישראל.
בתחילת שנות ה-70 הקים יחד עם אלדר גל את חברת "תלם מחשבים" שפעלה כלשכת שירות לעיבוד נתונים באמצעות מחשב ממשפחת IBM System/360. תוכנת השכר של החברה הותקנה גם במרכזי מחשוב אחדים, ובהם מכון ויצמן ואוניברסיטת בר-אילן.
בשנות ה-80 מכרו חברה זו והקימו את חברת הר-גל, שעסקה בפיתוח ושיווק תוכנת שכר למחשבים אישיים. במחצית שנות ה-90 פרש הרשושנים מחברה זו, ובין השנים 1996 ל-2001 עבד בחברת חילן טק.
נוסף לפעילותו בתחום המחשבים עסק יוסי הרשושנים בחיבורה של חידת "אותיות ומספרים", שהתפרסמה מדי יום שישי במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות" במשך יותר מארבעה עשורים עד פטירתו. בנו גלעד ממשיך את דרכו בתחום זה.
ב-6 ביוני 2010 נפטר בגיל 71 לאחר מחלה ממושכת, והותיר אחריו אישה, פנינה, מורה לכימיה, וארבעה בנים, שניים מהם עובדים אף הם בענף ההיי-טק בישראל, ושניים עורכי דין.
יחסי ארמניה – סן מרינו

| יחסי ארמניה – סן מרינו |
| --- | --- |
ארמניה: סן מרינו


ארמניה: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
29,743: 61
אוכלוסייה
2,968,413: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
24,212: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,157: 55,254
משטר
רפובליקה

יחסי ארמניה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של ארמניה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין ארמניה לבין סן מרינו כוננו ב-21 במרץ 2006, בעת כינון היחסים הדיפלומטיים נחתם פרוטוקול ראשון בין שתי המדינות.
ב-18 בנובמבר 2013 מונה סרגיס עזריאן לתפקיד "שגריר הרפובליקה של ארמניה לסן מרינו" והתיישב בשגרירות ברומא יחד עם השגריר האיטלקי (לא אותה המשרה בארמניה).
ייצוג

ארמניה אינה מיוצגת בסן מרינו באף דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת שלה בסן מרינו היא זו המצויה ברומא, בירת איטליה הסמוכה.
סן מרינו אינה מיוצגת בארמניה בדרג השגרירות, ואין לה שגרירות מייצגת בה. סן מרינו מיוצגת בארמניה בדרג הקונסולרי בלבד באמצעות הקונסוליה שהיא מחזיקה בירוואן, בירת המדינה.
סחר

| נתוני הסחר בין ארמניה לבין סן מרינו (באלפי דולרים)> שנה | נתוני הסחר בין ארמניה לבין סן מרינו (באלפי דולרים)> סך הכל | נתוני הסחר בין ארמניה לבין סן מרינו (באלפי דולרים)> ייצוא מארמניה | נתוני הסחר בין ארמניה לבין סן מרינו (באלפי דולרים)> ייבוא לארמניה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | 153.4 | 1.1 | 152.3 |
| 2013 | 10.1 | N/A | 10.1 |
| 2012 | 11.8 | N/A | 10.1 |
כריסטיאן דוד גינצבורג

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1831 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 במרץ 1914 (בגיל 82) אנפילד, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  תרגום, ביקורת המקרא, ספרות חז"ל, יהדות 
 
כריסטיאן דוד גינצבורג (לעיתים: גינזבורג או גינסבורג; באנגלית: Christian David Ginsburg; ‏25 בדצמבר 1831, ורשה – 7 במרץ 1914) היה חוקר תנ"ך בריטי, חוקר המסורה למקרא. יהודי מומר.
גינצבורג, בן למשפחה יהודית ורשאית, למד בבית המדרש לרבנים בוורשה והתנצר בשנת 1846 בגיל 15. הוא היגר לאנגליה והחל בחקר המקרא. מלבד מהדורה מתורגמת עם פרשנות היסטורית וביקורתית של שיר השירים (1857) ואחריה של קהלת, פרסם מחקרים על הקראים, האיסיים ועל תורת הקבלה. המגנום אופוס שלו הוא ספרו לביקורת ה"מסורה" בארבעה כרכים (1880–1905) שנדפס במהדורה מצומצמת ונחשב לספר יסוד במקצוע זה.
לקריאה נוספת

גינזבורג, (2) כריסטיאן דוד, ערכו באנציקלופדיה יהודית בעריכת יעקב פבזנר, ירושלים 1970, עמוד 107
ישיבת מאור עיניים

בניין ישיבת מאור עיניים בירושלים
ישיבת מאור עיניים היא ישיבה גדולה של חסידות רחמסטריווקה. הישיבה נוסדה על ידי אדמו"רי בית צ'רנוביל להקים זכר לשושלת. בישיבה לומדים בין 350 ל-400 בחורים. האדמו"ר מרחמסטריווקה עומד בראשות הישיבה,  משגיח הישיבה ומנהלה הרוחני הוא הרב צבי (הערשל) שיינברגר.
היסטוריה

כתוצאה מההשכלה, פרעות פטליורה, והשואה הוכחדה שושלת צ'רנוביל באירופה. בישראל היו עוד מלפני המלחמה את אדמו"רי רחמסטריווקה אך אלו לא פתחו חצר סביבם. אדמו"רי צ'רנוביל בישראל רצו להקים זכר לשושלת העתיקה, וביוזמת רבי יוחנן מרחמסטריווקא קמה בירושלים ישיבה, בשם "מאור עיניים", על שמו של רבי מנחם נחום מצ'רנוביל, מחבר הספר מאור עיניים. בנשיאות הישיבה הועמדו כל האדמו"רים לבית צ'רנוביל.
ייסוד הישיבה

הישיבה נוסדה בשנת תשכ"ג (1963) ברחוב שפת אמת 6 בשכונת מחנה יהודה, בבית המדרש של חסידות רחמסטריווקא שהיה סמוך לביתו של  רבי יוחנן מרחמסטריווקה. חדרי אוכל ולינה נשכרו בבניינים סמוכים. בי"א בחשוון תשל"ו (16 באוקטובר 1975) חנכה הישיבה בניין חדש ברחוב דוד ילין 34 באותה שכונה. בשנת התשס"א עברה הישיבה לבנייני המוסדות החדשים ברחוב גבעת משה 10 בשכונת גוש 80, שם שוכנים גם בית הכנסת של החסידות וצמוד לכך גם ביתו של האדמו"ר. בישיבה גם כולל אברכים לבוגרי הישיבה.
האחראים על תפקוד הישיבה היו הרב זאב והרב מנחם נחום טברסקי, בני האדמו"ר רבי יוחנן. עם התרחבות החצר, התמנו מנהלים חדשים לכלל מוסדות החסידות ובהם הישיבה.
הישיבה נחשבת כישיבה מובילה בציבור הכלל חסידי, כיוון שהמיונים ותהליכי הקבלה לישיבה מוקפדים יותר מהממוצע.[דרוש מקור] הישיבה מתבססת על תלמידים שאינם חסידי רחמסטריווקא. גם כיום שהחסידות גדלה עדיין הרוב הבולט מהתלמידים אינם משתייכים לחסידות ראחמיסטריווקא.
ישיבה קטנה

בשנת תשמ"ט (1989) נפתחה ישיבה קטנה ברחוב סורוצקין שבשכונת אונסדורף. לאחר מכן עברה לשכונת רמות. לאחר מעבר הישיבה הגדולה למשכנה הנוכחי, עברה הישיבה הקטנה לרחוב דוד ילין, על מקום הישיבה הגדולה. בישיבה לומדים כיום כ-130 בחורים.
יחסי הוותיקן–סרביה

| יחסי קריית הוותיקן – סרביה |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: סרביה


קריית הוותיקן: סרביה
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 77,474
אוכלוסייה
498: 6,724,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 75,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 11,181
משטר
מונרכיה אבסולוטית תאוקרטית: רפובליקה

יחסי הכס הקדוש–סרביה הם יחסי החוץ שבין הכס הקדוש לסרביה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים במרץ 1919. לכס הקדוש יש שגרירות בבלגרד, ואילו לסרביה מחזיקה בשגרירות לכס הקדוש ברומא.
הכס הקדוש החליט לעכב את ההכרה בקוסובו כחלק מההסכם עם רוסיה והכנסייה האורתודוקסית הרוסית, דבר שהביא להתחממות יחסי הוותיקן-סרביה. מאידך, לעיתים קרובות היחסים בין המדינות היו צוננים, בשל היחסים הטובים של הכס הקדוש עם קרואטיה ברגעים קשים בתולדות סרביה.
יוסי הרי

אין תמונה חופשית
יוסי הרי, הידוע גם בשם הבמה מיסטר הרי, הוא זמר־יוצר ישראלי.
ביוגרפיה

הרי פרץ לתודעה כאשר השיר "אל תשכחי אותנו", שכתב והלחין, יצא לרדיו כתקליטון וזכה להצלחה רבה. השיר יצא בסוף דצמבר 1979, ובתחילת אפריל 1980 הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג'. בתום השנה העברית הגיע למקום ה־12 במצעד הפזמונים תש"ם של התוכנית "מקום בצמרת" באותה תחנה. באותה שנה נכלל שיר אחר של הרי: "מעולם לא זרחו לי הכוכבים" בביצועו של גיל רן, באלבום "סולו ראשון | פרויקט הכישרונות הצעירים", שהוציא המפיק המוזיקלי סולו יורמן (אולפני טריטון). באותו תקליט קובצו שירים מקוריים של יוצרים שהיו אז אלמוניים (ובהם פבלו רוזנברג).
בעקבות הצלחתו של "אל תשכחי אותנו" הוציא הרי סינגלים נוספים לרדיו שזכו להצלחה, כגון "ראיתי את עינייך", "כל העיר צוחקת עלי", "הלכנו בעקבות השמש" ו"או לה לה". אלה נכללו באלבומו הראשון, "אל תשכחי אותנו!!!",  שיצא  בדצמבר 1980. אילן וירצברג, שעיבד את "אל תשכחי אותנו" וניגן ב"סולו ראשון", היה המעבד המוזיקלי של מרבית השירים באלבום, ונוסף אליו השתתפו בהקלטות נגנים אחרים שניגנו באותו פרויקט, כמו אלון הלל, שלמה חממי ומאיר ישראל בתופים, מוטי דיכנה ומיקי שביב בבס, גיל דור וחיים רומנו בגיטרות ועוד.
ב־1983 הוציא הרי את הסינגל "מה קורה לך בייבי", שזכה להצלחה ברדיו. ב־1984 יצא "הייתה לי גברת הייתי אדון", שהצליח ברדיו גם הוא. בקיץ 1987 הוציא לרדיו את "הורה עבודה", שעיבד גרי אקשטיין. השיר לא זכה להצלחה, ובעקבות זאת דעכה הקריירה המוזיקלית של הרי.
בשנות השמונים שימש הרי תקופה קצרה מדריך בכפר הנוער דוד רזיאל.
ב-2021 במלאת 40 שנה לשיר "אל תשכחי אותנו" הפיק מגזין הווידאו "יומן הרצליה" קליפ מחודש לשיר בכיכובו של יוסי הרי. לשיר היו ביצועים נוספים במהלך השנים של זמרים שונים כמו יהודה סעדו בתוכנית המציאות "כוכב נולד 3", שימי רון, נתנאל ונועם דדון, יהודה אליאס וגבי שטרית.
הערות שוליים

↑  יומן הרצליה, אל תשכחי אותנו - 40 שנה, באתר פייסבוק, ‏12 בספטמבר 2021
↑  כוכב נולד - עונה 3, "אל תשכחי אותנו" - יהודה סעדו, באתר מאקו, ‏1.8.2007
ישיבת מאורות התורה

| --- | --- |

ראש הישיבה הרב רגוזניצקי בשיחת מוסר במוצאי שבת
 עמותה
 השתייכות:  זרם ליטאי
 תקופת הפעילות:  תשמ"ג (1983) – הווה
 התמחות:  בוגרי ישיבות תיכוניות
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב נחום רגוזניצקי
 משגיח:  הרב שמואל גריינמן
 מיקום
 מיקום:  דרך אברהם 28 קריית יערים
 קואורדינטות:  31°48′20″N 35°06′17″E﻿ / ﻿31.805674°N 35.104795°E﻿ / 31.805674; 35.104795
 he
 
ישיבת מאורות התורה היא ישיבה חרדית אשר הוקמה בקריית יערים (טלז-סטון) בשנת תשמ"ג (1983).
הישיבה פונה לבוגרי ישיבות תיכוניות מהציבור הדתי לאומי ורבים מהם הופכים בהכוונתה לחרדים במהלך הלימוד בה. לומדים בה כמאה תלמידים.[דרוש מקור]
היסטוריה

הישיבה הוקמה בשנת 1983. המחזור המייסד מנה שמונה בוגרים של מדרשיית נעם וישיבת נתיב מאיר. הישיבה נקראה על שמו של הרב מאיר שוורץ מפודהייץ, סבו של מייסד הישיבה והעומד בראשה, הרב נחום רגוזניצקי. בצוות הישיבה מכהנים גם המשגיח הרב שמואל גריינימן, הרב יצחק ארנד והרב אפרים רגוזניצקי. כמו כן מתקיימים בישיבה שיעורים באמונה מפי הרב מרדכי נויגרשל ואחרים. מאז שנת 1987 הישיבה מאוגדת כעמותה.
באוגוסט 2007 נהרגו ארבעה מבחורי הישיבה כשהג'יפ שבו נסעו נפל לתהום בנחל פרס.
בשנת תשס"ח (2008) הוקמה בסמוך גם ישיבה תיכונית הנקראת "הישיבה המדעית קריית יערים". הישיבה מיועדת לתלמידי כיתות י', י"א ו-י"ב. רוב התלמידים בישיבה זו עברו מהמוסד השש-שנתי קריית יעקב הרצוג ("המכינה") בכפר סבא. ר"מ אשר לימד קודם לכן ב"מכינה" מונה לעמוד בראש הישיבה החדשה. במקום פועל גם כולל של בוגרי הישיבה.
בוגרי הישיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אל"ם הרב חגי ולוסקי, לשעבר ראש מחלקת הרבנות הצבאית וסגן הרב הצבאי הראשי
הרב דניאל ברק ווינט - ראש מכון גמרא סדורה
דוד החקיין – שחקן ובדרן חרדי
הערות שוליים

↑  מאורות התורה, באתר www.torahindex.com
↑  https://www.zaka.org.il/newsitem49 אסון רודף אסון], 7 באוגוסט 2007 באתר זק"א.
↑  אליעזר שולמן, ציר הפתע, 7 במאי 2020, עיתון משפחה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303693905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישיבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסי וייס

יוסי וייס (נולד ב-11 באוגוסט 1951) הוא מהנדס מכונות ומנהל ישראלי, אלוף-משנה (במיל') בצה"ל, שהיה מנכ"ל התעשייה האווירית לישראל.
ביוגרפיה

וייס נולד בחיפה, בנם של טובה (גיטל) למשפחת ריזל ויצחק (אולי) וייס, ניצולי שואה מטרנסילבניה. אמו שרדה את מחנה הריכוז ברגן-בלזן ואת אושוויץ לפני העפלתה לארץ ישראל, אביו שרד את מחנה הריכוז מאוטהאוזן ושירת בישראל כאיש קבע בחיל הים. וייס למד שנתיים בבית הספר היסודי "אורים" בשכונת קריית אליעזר ולאחר מכן עבר לבית הספר היסודי הממלכתי-דתי "יבנה". אחר כך למד במגמת פיזיקה בתיכון "יבנה" בעיר, לימודים אותם סיים ב-1969. היה חבר בתנועת הנוער "בני עקיבא" בסניף הדר הכרמל ונמנה עם שבט "להגשמה". ב-1969 הצטרף לעתודה האקדמית והחל ללמוד הנדסת מכונות בטכניון. הוא סיים את התואר בהצטיינות ב-1973.
בצה"ל שירת בחיל הים, תחילה כקצין בפלגה הטכנית של בסיס חיפה, ב-1976 מונה למפקד מגמת נשק על מימי בבה"ד חיל הים וב-1977 עבר למטה החיל כקצין מדור נשק על מימי. ב-1979 מונה לקצין מדור טילים בענף מערכות נשק של מספן הציוד במסגרת זו היה אחראי לאפיון ורכש מערכות הפלנקס מג'נרל דיינמיקס, יצא לשנתיים לארצות הברית ולאחר מכן ליווה את קליטת המערכת בחיל. בהמשך שירותו מונה לראש פרויקט אפיון מערכות לספינות סער 5. ב-1988 מונה לקצין אלקטרוניקה של פרויקט סער 5. ב-1991 עבר למפא"ת ועמד בראש ענף ים ונ"מ עד 1995. ב-1995 חזר לחיל הים, קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לראש מנהלת פרויקט צוללות מסדרת דולפין, שירת בתפקיד עד 1998.
מיד לאחר שחרורו, בספטמבר 1998, מונה לראש מינהל מערכות תקיפה במפעל מבת של התעשייה האווירית ולאחר מכן עמד בראש מינהל ים ונ"מ במפעל מבת. ב-2002 מונה למנהל מפעל חלל בחברה ובאפריל 2006 מונה למנהל חטיבת טילים וחלל ולסמנכ"ל החברה. ביולי 2012 מונה למנכ"ל התעשייה האווירית.
בדצמבר 2017 הודיע יוסי וייס על פרישתו מתפקידו כמנכ"ל התעשייה האווירית.
וייס בוגר תואר ראשון ושני בהנדסת מכונות מהטכניון, בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב ב-1990. רעייתו הראשונה של וייס, אסתר נפטרה ולזוג ארבעה ילדים, הוא נישא בשנית, לפרומה, אלמנה שלה שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  מנכ"ל התעשייה האווירית יוסי וייס פורש מתפקידו, באתר כלכליסט, 28 בדצמבר 2017
| ראשי התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש החברה | מיכאל פירון • ישראל סחרוב • דוד עברי • מרדכי הוד • צבי צור • יאנוש בן גל • אורי אור • יאיר שמיר • דב בהרב • רפי מאור • הראל לוקר • עמיר פרץ |  |
| מנהלים כלליים | אל שווימר • גבריאל גידור • מאיר דביר • נמרוד שלום אריאב • משה קרת • יצחק ניסן • יוסי וייס • נמרוד שפר • בועז לוי |  |
יוסי וייס (מימין) בעת ביקור שגריר ארצות הברית בישראל דן שפירו בתעשייה האווירית.
יחסי הוותיקן–לבנון

| יחסי קריית הוותיקן – לבנון |
| --- | --- |
קריית הוותיקן: לבנון


קריית הוותיקן: לבנון
שטח (בקילומטר רבוע)
0.49: 10,400
אוכלוסייה
498: 5,816,885
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 17,937
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 3,084

יחסי הוותיקן–לבנון הם יחסי חוץ בין הוותיקן ללבנון. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1947.
היסטוריה

הוותיקן מילאה תפקיד מרכזי במשא ומתן לשלום בלבנון. היא ביקשה לאחד פלגים נוצרים שהופרדו לאחר מלחמת האזרחים בלבנון. במקביל, היא ביקשה להפחית את המתיחות הנוצרית-מוסלמית ולשמר את הקהילות הנוצריות שהלכו והתמעטו באזורים רבים בלבנון ובמקומות אחרים במזרח התיכון.
לקרדינל נסראללה בוטרוס ספיר, ידידו הקרוב של האפיפיור, הייתה השפעה משמעותית בפוליטיקה המקומית בלבנון. יוחנן פאולוס השני נחשב רבות בן ברית פוליטי של לבנון, שכן הוא כינה אותה מדינת המסרים.
נציגויות דיפלומטיות

הוותיקן מחזיקה בלבנון נונציו אפוסטולי בחריסה.
לבנון מחזיקה בוותיקן שגרירות ברומא.
ראו גם

יחסי החוץ של הוותיקן
כל החיים לפניו (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  כל החיים לפניו 
 בימוי:  משה מזרחי
 הופק בידי:  דניאל פומרנץ
 תסריט:  משה מזרחי, על-פי רומן מאת אמיל אז'אר
 עריכה:  סופי קוסאן 
 שחקנים ראשיים:  סימון סיניורה, מיכל בת-אדם
 מוזיקה:  פיליפ סארד, דבקה לובנה
 צילום:  נסטור אלמנדרוס 
 מדינה:  צרפת 
 חברה מפיצה:  Columbia Pictures ו-Warner Bros. Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בנובמבר 1977
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
 
כל החיים לפניו (בצרפתית: La Vie devant soi, הופץ בארצות הברית תחת השם Madame Rosa) הוא סרט קולנוע צרפתי המבוסס על הרומן "כל החיים לפניו" מאת אמיל אז'אר. את הסרט ביים הבמאי הישראלי משה מזרחי והוא מגולל את סיפורה של אישה מבוגרת, ניצולת השואה, המטפלת בילדיהן של נשים בזנות, בבלוויל, שכונת עוני של פריז, שבה מתגוררים יהודים, ערבים ומהגרים אחרים. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 1977.
גרסה נוספת לספר הופקה ב-2020 בכיכובה של סופיה לורן.
יחסי אפגניסטן – ארצות הברית

| יחסי אפגניסטן – ארצות הברית |
| --- | --- |
אפגניסטן: ארצות הברית


אפגניסטן: ארצות הברית
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 9,833,517
אוכלוסייה
42,945,992: 345,891,750
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 27,360,935
תמ"ג לנפש (בדולרים)
338: 79,103
משטר
אמירות איסלאמית: רפובליקה נשיאותית פדרלית

יחסי אפגניסטן–ארצות הברית הם יחסי החוץ בין ארצות הברית של אמריקה לבין אפגניסטן.