stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בובספוג מכנסמרובע – דמויות
דמויות משניות > ג'נקינס הזקן

ג'נקינס הזקן (או נחמן הזקן, באנגלית נקרא Old Man Jenkins) חוואי בעל חווה שמספק את המצרכים הטריים לסרטן הפריך. לאורך הסדרה היו לו גרסאות שונות, אך מעונה 11 נקבעה עבורו גרסה קבועה.
דמויות נוספות

פרד - דג ירוק ששובר אחת מרגליו באופן קבוע. קריאתו "הרגל שלי!", מוכרת כ"ראנינג גג" של הסדרה.
נפטון- המלך של ביקיני בוטום.
דג הכישלון - אמן מפורסם ומצליח.
נט פיטרסון - דג צהוב, מנכ"ל חברת מזון לחיות מחמד ימיות ונהג אוטובוס.
טום - דג ירוק בעל אובססיה לשוקולד.
אנשובי - דגים גבוהים ורזים שמאופיינים באמירתם "מיפ!" הופיעו בפרק הראשון של הסדרה.
צרפתי - הקריין הצרפתי שעוקב אחר הרפתקאותיהם של בוב וחבריו. מתגלה כביולוג ימי שמשייט בצוללת
מייבל - דגה מבוגרת. יצאה עם מן-ריי בתיכון, והתגלתה כאלטר אגו של הבועה המזוהמת.
קווין מלפפון הים - דיג מדוזות אגדי, מנהיג "מאתרי המדוזות", אותם בובספוג מעריץ.
ליגת הצדק הבינלאומית של גיבורי העל (ידועים גם כהתאחדות מכרי העל הבינלאומית) - שותפיהם של איש הים ונער הפלא. פרודיה על ליגת הצדק.
הגרסה הראשונה (הוצגה בפרק איש הים ונער הפלא 5) - בובספוג וחבריו החליפו את תפקידיהם של הגיבורים. הקבוצה כוללת את: זריזוני (בובספוג), קפטן מגמה (סקווידוויד), הגומייה הגמישה (פטריק) וגברת היעלמות (סנדי). הקבוצה נלחמה ברש"ע (רשעות, שחיטות וענבים) שכללה את מנריי, הבועה המזוהמת ואיש הפלא.
הגרסה השנייה (הוצגה בפרק מועדון "האיש הרע" לרשעים) - הופיעה בפרק של סדרת הטלוויזיה של איש הים ונער הפלא. הקבוצה כוללת את החגורה האלסטית, פרופסור מגמה, גברת היעלמות והמהרר הפיראטי. הקבוצה נלחמה במ.א.ר.ל.ר.
מ.א.ר.ל.ר - קבוצה של נבלי על שהתאגדה כדי לקרוא רומנים (מ.א.ר.ל.ר הוא ראשי תיבות של "מועדון אהבת רומנים לאנשים רעים).
החסילון הענק\ג'מבו שרימפ - חסילון בעל עוצמת על.
הדג האטומי - תוצאת ניסוי גנטי שהשתבש.
חילזון האופל הטורף - רכיכת ביבים שיורק ריר שמונע מאויביו לזוז.
ריאנה לילי פלנקטון - סבתא של שלדון פלנקטון. מעוניינת שפלנקטון ישתלט על מסעדת הסרטן הפריך. מאוהבת בסקווידוויד.
סקווידינה סטאר - אחותו הקטנה של פטריק, הופיעה לראשונה בפרק "ליצנים על ירח". את דמותה מדבבת ג'יל טלי.
מבריקוני - בנו של חבר בועון.
פלאטס - דג סנדל בריון שהלך לבית הספר של גברת פאף, איים על בובספוג ובסוף אף מימש את איומיו אך בובספוג לא נפגע מהם.
ראש דג - מגיש המבזקים והמהדורות של החדשות בעיר. הוא דג אמיתי (שאינו מצויר) שרק ראשו נראה.
ד"ר גיל גיליין - רופא ווטרינר, שצבעו משתנה בין כתום לסגול.
מאסטר אודון - איש עסקים שמוכר יחידות נופש לאזרחים תמימים. מומחה בקאראטה. אויב של סנדי ובובספוג.
היום המושלג

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  עזרא ג'ק קיטס
 איורים:  עזרא ג'ק קיטס
 שפת המקור:  The Snowy Day
 סוגה:  ספרי תמונות לילדים
 הוצאה
 הוצאה:  Viking Press
 מקום הוצאה:  ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  1962
 פרסים
 מדליית קולדקוט (עזרא ג'ק קיטס, 1963) 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-0-670-01270-1
 
היום המושלג (באנגלית: The Snowy Day) הוא ספר תמונות לילדים משנת 1962 מאת הסופר והמאייר האמריקאי עזרא ג'ק קיטס (אנ'). הספר מציג את פיטר, ילד אפרו-אמריקאי, החוקר את הסביבה הקרובה שלו ושכונתו לאחר ירידת השלג הראשון של עונת החורף. קיטס קיבל את מדליית קלדקוט משנת 1963 עבור יצירתו זו. זו הייתה הפעם הראשונה שספר מאוייר עם גיבור אפרו-אמריקאי זוכה בפרס חשוב.
עלילה

פיטר, גיבורו של "היום המושלג", מתעורר בעת ירידת השלג הראשון של עונת החורף. לבוש בחליפת השלג האדומה הבוהקת שלו, הוא יוצא החוצה ומשאיר את עקבות מגפיו על השלג הרך. פיטר צעיר מכדי להצטרף לקרב כדורי שלג עם ילדים גדולים יותר, אז הוא מכין איש שלג, מצייר בגופו מלאכי שלג ומחליק במורד גבעה. הוא חוזר הביתה כשכדור שלג טמון בכיסו. לפני שהוא הולך לישון, פיטר עצוב לגלות שכדור השלג נמס. למחרת, הוא מתעורר לעוד יום של שלג רב שהצטבר ושממשיך לרדת. הוא יוצא שוב החוצה, הפעם עם חבר.
על הסופר

ג'ק קיטס, שנולד בשם ג'ייקוב (ג'ק) עזרא כץ, גדל במשפחה יהודית ענייה להורים מהגרים בברוקלין, ניו יורק. הוא שינה את שם משפחתו מכץ לקיטס, בעקבות שירותו הצבאי במלחמת העולם השנייה, כדי להימנע מאנטישמיות וכדי למצוא עבודה בתעשיית הוצאות הספרים. ניתן לראות בספריו את הניסיון לחיות בשיכון מוקף בילדים מתרבויות ואתניות שונות; לדוגמה, הוא ומחבר שותף, פט צ'ר, הציגו ילדים בני מיעוטים בעבודה הראשונה שלהם. עם זאת, אף אחת מיותר מ-30 עבודות האיור של קיטס לא כללה ילדים שחורים לפני "היום המושלג". קיטס ידע כי אם הוא יכתוב ויאייר ספר משלו, הגיבור יהיה אפרו-אמריקאי.
ההיסטוריה של היום המושלג

שנתיים אחרי פרסום הספר !My Dog is Lost, התחיל קיטס לעבוד על פרויקט הסולו הראשון שלו. הוא קיבל השראה מסט תצלומים של נער אפרו-אמריקאי שהופיע במהדורת 1940 של מגזין Life שהייתה תלויה בסטודיו שלו במשך יותר משני עשורים. קיטס ציין שהעלילה הגיעה מזיכרונותיו מימי שלג בילדותו בברוקלין.
בדומה לשירת ההייקו שבה מצא השראה, קיטס יישם טקסט פשוט וישיר על "היום המושלג". המילים בספר נבחרו במטרה לתווך מצב רוח. גישה ספרותית זו הועצמה על ידי עיצוב רבגוני, והשפעות אמנות אסייתית נראות לאורך כל הסיפור. השפעות אלו מעניקות לקוראים תפאורת תיאטרון חורפית ברוחב כפולת עמודי הספר. "האיורים של היום המושלג" מסתמכים על שילוב של נייר דקורטיבי בקולאז' ובמרקמי בדים שונים. קיטס יצר חותמת של פתית שלג תוצרת בית, והתיז דיו שחור עם מברשת שיניים. אף על פי שהוא לא ניסה לקדם הצהרה אודות גזע, "היום המושלג" היה אחד הספרים הראשונים שהציגו גיבור אפרו-אמריקאי שאינו-קריקטורה. איוריו פורצי הדרך וסיפורו הפשוט זיכו אותו במדליית קלדקוט ב-1963. דמותו של פיטר, המשיכה להופיע בסרטים "משרוקית לווילי" (1964), "הכיסא של פיטר" (1967), "מכתב לאיימי" (1968), "משקפיים!" (1969), ספר מדליית הכבוד של קלדקוט, "היי, חתול!" (1970), ו-Pet Show! (1972).
ביצירות מאוחרות יותר בהן הוצג גיבור הסיפור פיטר, קיטס הוסיף שילוב של גואש, צבעי מים וגומי ערבי. שילוב זה הביא למראה בוהק ומורכב. הפשטות שאפיינה את "היום המושלג" פינתה את מקומה ליצירות אמנות מורכבות, כאשר ערכת הכלים של קיטס גדלה והכילה נייר משויש, צבעי אקריליק וצבעי מים, דיו ותצלומים ישנים. העבודות מעוררות הרגש ונשענו על טכניקות ציור הכוללות קוביזם והפשטה.
השפעה

קיטס כיוון ללכוד את הפלא של ירידת השלג הראשונה מנקודת מבט של ילד. בעוד שכמה מבקרים תהו האם קיטס, גבר יהודי לבן, יכול לספר בצרה הוגנת ונאמנה את סיפורו של ילד אפרו-אמריקאי, רוב הביקורות המוקדמות על הספר היו חיוביות והתמקדו באיורי הקולאז' שלו במקום בגזע הגיבור. עם זאת, ככל שהתנועה לזכויות האזרח התקדמה, "היום המושלג" הפך לנושא לביקורת ציבורית נוספת. ביקורת נפוצה אחת נסובה על היעדר תרבות וחוויות אפרו-אמריקאיות אותנטיות של פיטר. המאמר של ננסי לאריק "The All-White World of Books Children's World" מ-1965 טען שאמו של פיטר דומה לסטריאוטיפ של מאמי אפרו-אמריקאית. קיטס טען שדמות האם הייתה מבוססת על דמות אמו שלו. המחבר, שמהיותו יהודי לא היה זר לאפליה בעצמו, ולכן נבהל מהרעיון "להדביק" גזע לילדים שמשחקים בשלג.
אף על פי שהספר ספג ביקורת סטריאוטיפיות בהצגת הדמויות הראשיות, קיטס תיאר ילדים אפרו-אמריקאים באופן חיובי שלא נראית בעבר. לפני "היום המושלג", ספרי הילדים המעטים שהציגו ילדים אפרו-אמריקאים הסתמכו על סטריאוטיפים שליליים.
מכתבי מעריצים לספרו של קיטס הגיעו ממספר רב של פעילים וגורמים, ביניהם מחנכים וילדים אפרו-אמריקאים. מורה אחת אמרה לקיטס שלראשונה היא צפתה בילדים אפרו-אמריקאיים הבוחרים בעפרונות חומים לציור הדיוקנאות העצמיים שלהם.
בשנות ה-80, המבקרים החלו לזהות עד כמה הרחיק לכת "היום המושלג" מהתיאורים הסטריאוטיפיים בספר כושי סמבו. מהדורת יום השנה ה-50 של הספר יצאה לאור בשנת 2011 והציגה תמונות של הילד שהיווה השראה לפיטר ומכתב מלנגסטון יוז. הסופר זכה לכמה אותות כבוד ואנדרטאות החוגגים את חזונו של קיטס לרוח אנושית אוניברסלית.
עיבודים

בשנת 1964, הפך הספר לסרט אנימציה בבימוי ובאנימציה של מאל ויטמן, עם קריינות על ידי יאן הארווי. היה זה סרט האנימציה הראשון של אולפני ווסטון וודס. בנוסף, הספר עובד כספיישל אנימציה לחג המולד לגיל הרך שיצא באמזון פריים ב-25 בנובמבר 2016. את הסיפור מספר לורנס פישבורן, עם קולותיהן של רג'ינה קינג ואנג'לה באסט. בסרט בוצע שיר מקורי, "Snowy Day", על ידי Boyz II Men. בשנת 2017 הועמד העיבוד לחמישה פרסי אמי ביום, וזכה בשניים. הספיישל ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בערוץ דיסני ב-4 בדצמבר 2020.
הספר שימש השראה לשירה של אנדריאה דייוויס פינקני, "שיר לפיטר: סיפורו של עזרא ג'ק קיטס ויצירתו של היום המושלג" משנת 2016.
"היום המושלג" תורגם ל-10 שפות לפחות.
אותות כבוד ואנדרטאות

הקרן על שם עזרא ג'ק קיטס יצרה את פרס הסופר החדש של עזרא ג'ק קיטס בשנת 1985, ופרס המאייר החדש של עזרא ג'ק קיטס הוקם בשנת 2001.
הספרייה הציבורית של ניו יורק בחרה את "היום המושלג" כאחד מספרי המאה שלה.
פיטר וכלבו, ווילי, מונצחים בפסל ברונזה ב-Imagination Playground בניו יורק.
בשנת 2017, שירות הדואר של ארצות הברית ציין את "היום המושלג" ואת קיטס בארבעה איורים של פיטר משחק בשלג אשר הודפסו על בול ללא ערך נקוב.
היום המושלג היה במקום הראשון ב"מצעד השאלת הספרים" של הספרייה הציבורית של ניו יורק.
הערות שוליים

1 2 3 4  Martin, Michelle H. (2004). Brown Gold: Milestones of African-American Children's Picture Books, 1845-2002. New York: Routledge. pp. 51. ISBN 0-203-49471-7.
↑  Keats, Ezra Jack (1976). The snowy day. Puffin Books. ISBN 9780140501827. OCLC 1080339139.
1 2 3  Alderson, Brian. (1994). Ezra Jack Keats : artist and picture-book maker. Pelican Pub. Co. ISBN 1565540069. OCLC 29357015.
↑  Keats, Ezra Jack. (1999). My dog is lost!. Viking. ISBN 0670885509. OCLC 39906016.
1 2  Berger, Maurice (2011). "One Small Step". The Snowy Day and the Art of Ezra Jack Keats. New York: The Jewish Museum. pp. 30–32. ISBN 978-0-300-17022-1.
↑  Horning, Kathleen I. (2016). "The enduring footprints of Peter, Ezra Jack Keats, and The Snowy Day". The Horn Book Magazine. 92 (4): 70–77.
↑  Nahson, Claudia J. (2011). The Snowy Day and the Art of Ezra Jack Keats. New York: The Jewish Museum. pp. X. ISBN 978-0-300-17022-1.
↑  "The Contemporary Jewish Museum". The CJM. נבדק ב-3 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Poetry Foundation: Ezra Jack Keats 1916-1983". נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Falkner, A. (2018). "Racialized space and discourse in the picture books of Ezra Jack Keats". The Journal of Social Studies Research. 42 (2): 171–184. doi:10.1016/j.jssr.2017.05.006.
↑  Larrick, Nancy (11 בספטמבר 1965). "The All-White World of Children's Books". The Saturday Review: 65. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "'The Snowy Day': Breaking Color Barriers, Quietly". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2019-10-31.
↑  Helen Bannerman, The Story of Little Black Sambo, United Kingdom: Grant Richards, London, 1899
1 2  Zipp, Yvonne (1 בינואר 2012). "'The Snowy Day,' first picture book with black child as hero, marks 50 years". The Washington Post. נבדק ב-25 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Snowy Day". amazon.com. נבדק ב-2019-11-02.
↑  "The National Academy of Television Arts & Sciences announces nominations for the 44th Annual Daytime EMMY® Awards" (PDF). נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The National Academy of Television Arts & Sciences Announces Winners for the 44th Annual Daytime Creative Arts EMMY® Awards" (PDF). נבדק ב-2 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mercedes Milligan, Disney Channels Add Animated Ornaments to Holiday Lineup, ‏2020-11-23 (באנגלית אמריקאית)
↑  "'The Snowy Day' celebrates its 50th anniversary". Christian Science Monitor. 2012-03-30. ISSN 0882-7729. נבדק ב-2019-10-31.
↑  Pinkney, Andrea Davis; Fancher, Lou; Johnson, Steve (2016). A Poem for Peter: The story of Ezra Jack Keats and the creation of The Snowy Day. New York: Viking/Penguin Young Readers Group. ISBN 9780425287682.
↑  "The New York Public Library's Books of the Century". The New York Public Library. נבדק ב-2019-11-08.
↑  "Prospect Park Monuments - Peter & Willie : NYC Parks". nycgovparks.org. נבדק ב-2019-10-31.
↑  "Postal Service to Dedicate Forever Stamps Honoring Diversity in Children's Books". about.usps.com. נבדק ב-2019-11-02.
↑  Carlson, Jen (13 בינואר 2020). "These Are The NYPL's Top Check Outs OF ALL TIME". Gothamist. {{cite web}}:  (עזרה)
פורמולה 1

| --- | --- |


 ענף:  מרוץ מכוניות
 תאריך ייסוד:  1950
 ארגון מפעיל:  FIA
 מספר מתמודדים:  10 קבוצות 20 נהגים
 זוכה:  נהגים: הולנד מקס ורסטאפן יצרנים: בריטניה מקלארן
 מפעל נמוך יותר:  פורמולה 2
 www.formula1.com
 
פורמולה 1 (באנגלית: Formula 1, או בקיצור F1) הוא סבב שנתי של מרוצי מכוניות חד-מושביות במסלולים ממוקמים ברחבי העולם. הדרישות הטכניות המתבקשות לבניית מכוניות מהוות את הרמה הגבוהה ביותר במרוצי פורמולה. בסבב שנת 2024 נערכו 24 מרוצים והתחרו בו עשר קבוצות עם שתי מכוניות כל אחת ועליהן רק ארבעה יצרני מנוע (פרארי, מרצדס, הונדה ורנו). הדרישות הטכניות נכתבות על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ומעודכנות על ידה ובהסכמתן של עשר הקבוצות המשתתפות במרוצים. בנוסף ה-FIA מפקחת על כל אחד מהמרוצים הנותנים ניקוד לעשרת הנהגים הראשונים ועל עשר הקבוצות הראשונות, מה שמאפשר להכריז בסוף הסבב על תוארי אליפות עולם שנתיים לנהגים ולקבוצות על בסיס סכום הנקודות שנאספו.
תקציבן השנתי של הקבוצות מוגבל ל-135 מיליון דולר לשנה (החל משנת 2023) ומפוקח על ידי ה-FIA. התקציב מבוסס על 21 מרוצים לעונה וגדל ב-1.8 מיליון דולר לכל מרוץ נוסף מעבר.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מרוץ הפורמולה 1 הראשון התקיים ב-1948, אך אליפות העולם החלה להתקיים בשנת 1950 עם 18 קבוצות בשבעה מרוצים. קבוצת פרארי היא היחידה מביניהן שעדיין מתחרה. תואר האליפות לקבוצות נוסף בשנת 1958.
נהגים וקבוצות

בעונת 2023 השתתפו בכל מרוץ 20 נהגים המייצגים 10 קבוצות (שני נהגים בכל קבוצה). כמה מהקבוצות הן יצרניות רכב מוכרות כגון מקלארן, מרצדס או פרארי ואחרות הן קבוצות מרוץ מקצועניות כגון: ויליאמס, אסטון מרטין ורד בול רייסינג. שלוש מהקבוצות הן בריטיות, שתיים איטלקיות, אחת גרמנית, אחת צרפתית, אחת אוסטרית, אחת שווייצרית ואחת מאמריקה הצפונית. נהגים רבים באים ממדינות שונות מאלה של הקבוצה שעבורה הם נוהגים ולפיכך בטקס הענקת הגביע בסיומו של כל מרוץ מנוגנים שני המנונים: המנון מדינת האם של הקבוצה והמנון מדינת האם של הנהג. כאמור, מלבד זכיות במרוצים אינדיבידואליים הנושאות עמן יוקרה רבה הן בעבור הנהג והן בעבור קבוצתו, מתמודדים הנהגים והקבוצות על שני תארים שנתיים: תואר אליפות הנהגים, שהוא התואר הנחשב והנחשק מכולם וזוכה בו הנהג שהשיג את הניקוד המצטבר הגבוה ביותר בסיכום כל המרוצים, ותואר אליפות הקבוצות, שבו זוכה הקבוצה ששני נהגיה השיגו את הדירוג המצטבר הגבוה ביותר.
נהיגה במכונית פורמולה 1 היא משימה מורכבת. הנהגים צריכים לקבל החלטות רבות ולתפעל את הרכב ומערכות רבות בזמן קצר ובמהירות נסיעה גבוהה. הנהיגה, שבמהלכה נמצאים הנהגים במצב הקרוב לשכיבה, היא גם מעמסה פיזית קשה: על הנהג מופעל עומס של 20–25 ק"ג, בעיקר על שרירי הצוואר, בעת ביצוע פנייה. במהלך מרוץ מגיע הדופק הממוצע של הנהג למעל 170 פעימות בדקה והוא מאבד כ-5 ק"ג ממשקלו כתוצאה מהזעה בשל החום השורר במכונית ובתוך סרבל הנהיגה חסין האש. נהגי פורמולה 1 נבחרים בקפידה על ידי הקבוצות מבין טובי הנהגים הבולטים בכל מיני מרוצי פורמולה פחות חשובים, ועם הזמן הם זוכים לחוזים שנתיים גבוהים במיוחד. בעונת 2019 הרוויחו הנהגים סכומים שבין 170 אלף דולר (אלקסנדר אלבון - טורו רוסו) לבין 57 מיליון דולר לעונה (לואיס המילטון - מרצדס).
על אף שפורמולה 1 עשוי להיראות כספורט אישי, שכן עיקר העבודה בזמן המירוץ מוטלת על הנהג, זהו למעשה ספורט קבוצתי: מיומנות המכונאים בעת עצירת המכוניות ברחבת הטיפולים משפיעה על משך זמן העצירה, עבודת המהנדסים קובעת את ביצועי הרכב ולהחלטות מנהלי הקבוצות, כמו תזמון הכניסה לרחבת הטיפולים ואסטרטגיית המרוץ, ישנה חשיבות מכרעת גם כן. בנוסף, לעיתים נותנים מנהלי הקבוצה הוראות קבוצתיות לנהגיהם. למשל, קבוצה עשויה להורות לנהג השני שלה לאפשר לנהג הבכיר בקבוצה לעוקפו. לאחר עונת 2002 נאסרו הוראות קבוצתיות, אך בעונת 2011 האיסור בוטל. התנגדות להוראות הקבוצתיות מסוג זה עלה לפעמים לנהג שקיבל אותן ביוקר עד כדי כך שהיו מקרים בהם הנהג איבד את תמיכתה של קבוצתו להמשך העונה.
המרוצים

מרוצי פורמולה 1 מתקיימים במהלך סופי שבוע לאורך השנה, על פי רוב בהפרש של שבועיים זה מזה כאשר בשנים האחרונות המרוץ הראשון מתקיים בחודש מרץ והאחרון בחודש נובמבר. ביום שישי הפותח את סוף השבוע של המרוץ נערכים שני מקצי אימון המהווים עבור הנהגים והקבוצות הכנה לקראת המרוץ. מקצה אימון נוסף מתקיים ביום שבת בבוקר. לתוצאות של מקצי האימון אין השפעה על המרוץ עצמו או על המאבק על אליפויות הנהגים והיצרנים. ביום שבת נערך מקצה הדירוג שעל פיו נקבע סדר הזינוק במרוץ עצמו, שנערך ביום ראשון.
אירוח מרוץ פורמולה 1 נחשב ליוקרתי ביותר וערים בעולם משקיעות כסף רב בהקמת מסלול מרוצים ופיתוח תשתיות על מנת לזכות באפשרות לארח את אחד ממעט המרוצים המתקיימים בכל עונה. בנוסף, על הערים המארחות לשלם לפורמולה 1 דמי אירוח שנתיים, כאשר הסכום השנתי הממוצע שמשלמות הערים המארחות עומד על 29 מיליון דולר.
מספר שיא של מרוצים התקיים בעונת 2024, בה נערכו 24 מרוצים. המרוצים מתקיימים במדינות שונות על פני ארבע יבשות (כך למשל בעונת 2011 התקיימו תשעה מרוצים באירופה, שישה במזרח אסיה לרבות מרוץ שהתקיים בפעם הראשונה בהודו, אחד באוסטרליה, אחד בקנדה, אחד בברזיל ושניים במזרח התיכון – בבחריין ובאבו דאבי). בשנת 2012 צורף מרוץ חדש בארצות הברית באוסטין, בירת טקסס, ובשנת 2014 התקיים לראשונה מרוץ ברוסיה.
בכמה מן המסלולים המרוץ מתקיים שנים רבות ברציפות ולעומתם כמה מן המסלולים הם חדשים וצורפו למפת התחרויות רק בשנים האחרונות. רוב המסלולים נבנו במיוחד למרוצי מכוניות אולם ישנם כמה מסלולי רחובות שבהם המרוץ מתקיים ברחובות ערים (גרנד פרי מונקו הוא המפורסם שבהם).
החל משנת 1999 הונהג באופן קבוע בסבב מרוצי הפורמולה 1 מרוץ הגרנד פרי האירופי, אשר לרוב התקיים במסלול נורבורגרינג בגרמניה (12 פעמים), ומדי פעם גם בערים אירופיות אחרות כגון ולנסיה. בשנת 2012 הוצא מרוץ זה מן הסבב והוחזר שוב בעונת 2016 כאשר העיר באקו נבחרה לארח את המרוץ.
המרוצים > מרוצי ספרינט

החל משנת 2021 נערכים במספר סופי שבוע לאורך השנה מרוצי ספרינט במסגרת אירוע סוף השבוע של המרוץ (בשנים 2021 ו־2022 נערכו שלושה מרוצי ספרינט, וב- 2023 נערכו שישה). מרוץ ספרינט נמשך 30 דקות בלבד ומזכה את שמונת הזוכים ממנצח המרוץ ועד לנהג שהגיע למקום השמיני במספר קטן יותר של נקודות לעומת הניקוד המוענק במרוץ המרכזי.
סוף שבוע שבו מתקיים אירוע ספרינט מתנהל באופן שונה מסוף שבוע רגיל כאשר ביום שישי נערך מקצה אימון אחד, ולאחריו נערך באותו היום מקצה הדירוג למרוץ המרכזי של יום ראשון. למחרת, בשבת, נערך מקצה דירוג למרוץ הספרינט במקום מקצה האימון השני, ומאוחר יותר באותו היום נערך מרוץ הספרינט. ביום ראשון, נערך המרוץ המרכזי כרגיל.
מקצה הדירוג

בשל רוחבם המוגבל של מסלולי המרוצים, לא ניתן להזניק את כל המכוניות בקו אחד. לפיכך הזינוק במרוץ נעשה כאשר המכוניות עומדות בשני טורים כאשר כל אחת מהמכוניות בטור הראשון (מכוניות מספר 1, 3, 5 וכו') מקדימה מעט את המכונית שבטור השני (מכוניות מספר 2, 4, 6 וכו'). סדר המכוניות בעת הזינוק נקבע על פי תוצאות מקצה הדירוג שנערך ביום שבת. מקצה הדירוג הוא למעשה מרוץ נגד השעון ובמהלכו מנסה כל נהג להשלים הקפה של המסלול בזמן המהיר ביותר.
חוקי מקצה הדירוג השתנו במהלך השנים. בעונת 2006 הופעלה לראשונה שיטת הנוקאאוט. על פי שיטה זו מקצה הדירוג מחולק לשלושה חלקים ובסיומו של כל אחד מהם מודחים מהשתתפות בחלק הבא הנהגים שביצעו את ההקפות האיטיות ביותר. מאז אומצה שיטה זו הוכנסו בה שינויים מעטים, בעיקר במשך הזמן של כל אחד מהחלקים ובמספר המנופים בכל חלק, והיא עודנה בשימוש עד היום.
נכון לעונת 2014 החלק הראשון של מקצה הדירוג נמשך 18 דקות ובסופו ממשיכות 16 המכוניות שקבעו את זמני ההקפה המהירים ביותר. יתר המכוניות מנופות מהמשך מקצה הדירוג ומקומן בזינוק נקבע למקום ה-17 ואילך, על פי תוצאותיהן. לאחר הפסקה של חמש דקות מתחיל החלק השני שנמשך חמש עשרה דקות ואחריו מנופות שש מכוניות נוספות שקבעו את הזמן האיטי ביותר והן מזנקות מהמקומות 11 עד 16. לאחר עוד חמש דקות הפסקה מתחיל החלק האחרון שנמשך 12 דקות ובסופו נקבע מיהו הנהג שיזנק מהעמדה הראשונה ("פול פוזישן"), ומה יהיה סדר תשעת הנהגים שידורגו אחריו.
בכל אחד משלושת החלקים של מקצה הדירוג כל נהג רשאי לבצע כמה הקפות שירצה במסגרת הזמן המוקצב. ניתן לסיים הקפה לאחר תום הזמן, אך זאת בתנאי שההקפה החלה לפני שהזמן תם. החל מעונת 1996 הונהג "חוק 107%" שעל פיו נהג שהזמן שקבע במקצה הדירוג איטי מ-107% מהזמן של הנהג המהיר ביותר, לא יוכל להשתתף במרוץ למעט סיבות מיוחדות.
למיקום בתחילת המרוץ יש חשיבות רבה בכל המרוצים ובפרט במסלולים שבהם קשה לבצע עקיפות במהלך המרוץ.
מקצה הדירוג > מקצה הדירוג למרוץ הספרינט (Sprint Shootout)

מקצה הדירוג למרוץ הספרינט נערך באותה שיטת נוקאאוט בה נערך מקצה הדירוג של המרוץ המרכזי, בהבדל העיקרי של זמן קצר יותר המוקצה לכל חלק משלושת חלקי המקצה. (12, 10 ו- 8 דקות בהתאמה לחלקים הראשון, השני והשלישי - במקום 18, 15 ו־12 דקות בהתאמה).
מהלך המרוץ

בכל מרוץ נקבע מספר אחר של הקפות מסלול שהמתחרים חייבים להשלים והוא נקבע בין השאר על פי אורך המסלול. מיקומו הסופי של כל נהג נקבע על פי המשתנים האלה: מיקומו בזינוק ויכולת הזינוק שלו; מהירותו במהלך המרוץ ויכולתו לעקוף מכוניות איטיות יותר או למנוע ממכוניות מהירות יותר מלעקוף אותו (ישנם כללים המסדירים את המותר והאסור בתמרוני עקיפה ובתמרוני מניעת עקיפה); הצלחתו של הנהג להימנע מתקלה טכנית, ממעורבות בתאונה או מהפרת כללי התחרות שעלולה לעלות לו בסנקציות במהלך המרוץ או אחריו; מהירות החלפת הצמיגים ברחבת הטיפולים (Pit stop) ובחירת אסטרטגיה נכונה בכל הקשור לבחירת צמיגים והחלפתם.
במקרה שמתרחשת תאונה או תקלה טכנית שגורמת למכונית או לחלקי מכונית להישאר על המסלול באופן שעלול לסכן את שאר הנהגים - מוזנקת מכונית הבטיחות. מכונית הבטיחות נוסעת במהירות איטית יותר מהמהירות התחרותית של המכוניות על מנת לאפשר למרשלים לסלק את המפגע. ברגע שהדבר קורה, מכונית הבטיחות יוצאת מן המסלול והמכוניות חוזרות להתחרות במהירות תחרותית. בזמן הנסיעה מאחורי מכונית הבטיחות אסור לנהגים לעקוף זה את זה. בעוד שבמהלך התחרות עשויים להיווצר פערים גדולים מאוד בין המכונית הראשונה לאחרונה, ולעיתים רבות המכוניות שבראש הטור "מדביקות" את אלו שבסופו (כלומר משיגות אותן בהקפה שלמה - במקרה כזה המכוניות האיטיות יותר מחויבות לתת למכוניות המהירות יותר לעקוף אותן), הרי שהזנקה של מכונית הבטיחות מצמצמת את הפערים בין המכוניות ובמידת מה אף עשויה לפתוח את המרוץ מחדש שכן מיד לאחר עזיבתה את המסלול נוצר מצב הדומה לזינוק מבחינת הפער הקטן בין המכוניות.
צמיגים ואסטרטגיות

אחד המשתנים הקובעים את מיקומו הסופי של כל נהג הוא אסטרטגיית החלפת הצמיגים של קבוצתו (בעבר התייחסה האסטרטגיה גם לתדלוק במהלך המרוץ, אולם מאז 2010 המכוניות אינן מתדלקות במהלך המרוץ). בכל מרוץ רגיל, כלומר כזה שבמהלכו לא יורד גשם, יצרנית הצמיגים פירלי מספקת לכל המכוניות צמיגים בשלוש דרגות רכּוּת מתוך 6 (C0–C5 כאשר C0 הם הכי קשים ו-C5 הכי רכים). כל נהג מחויב להשתמש בלפחות שני צמיגים בעלי דרגות רכות שונות, כלומר חייב לבצע לפחות עצירה אחת להחלפת צמיגים. הנהגים והאחראים על האסטרטגיה בכל קבוצה צריכים להחליט באילו צמיגים להתחיל את המרוץ ובאיזה שלב במרוץ להחליף את הצמיגים. בדרך כלל הצמיגים הרכים יותר הם מהירים יותר אולם גם נשחקים בקלות רבה יותר מהצמיגים הקשים. עם זאת, ביצועי הצמיגים משתנים ממסלול למסלול, ממכונית למכונית, ממזג אוויר אחד למשנהו וכן במהלך המרוץ עצמו ולא תמיד ניתן לחזות כיצד ישפיע צמיג רך או קשה יותר על ביצועי המכונית.
כל הנהגים רשאים לבחור באילו צמיגים הם יתחילו את המרוץ. הצלחת האסטרטגיה תלויה בכמה גורמים. בראש ובראשונה - שאלת ביצועי הצמיגים החדשים בהשוואה לצמיגים של יתר המכוניות. צמיגים חדשים שמתבררים כמהירים יותר יסייעו למי שהחליף צמיגים מוקדם ואילו צמיגים חדשים שמתבררים כאיטיים יותר יסייעו למי שיחליף צמיגים מאוחר יותר במהלך המרוץ.
עם זאת, יש גם משתנים אחרים. כך למשל נהג שיצא להחליף צמיגים בשלב מוקדם של המרוץ עלול להיתקע מאחורי מכוניות איטיות יותר שעקפו אותו בזמן החלפת הצמיגים. מצד שני, יש סיכונים גם בהחלפת צמיגים בשלב מאוחר יותר של המרוץ, למשל במקרה שמתרחשת תאונה ומכונית הבטיחות מוזנקת, הפער בין המכוניות (לרבות הפער שנוצר בין נהג שעדיין לא החליף צמיגים לנהגים מאחוריו שכבר החליפו צמיגים) יימחק וכאשר מכונית הבטיחות תחזור והנהג ייצא להחליף צמיגים - הנהגים שאחריו יוכלו לעקוף אותו (כדי להימנע ממצב זה על נהג שלא החליף צמיגים להיכנס להחליפם מיד כשמודיעים על הזנקת מכונית הבטיחות, לפני שהפער מתחיל להצטמצם). במקרה של מרוץ גשום, רשאים הנהגים להשתמש בעוד שני סוגי צמיגים מיוחדים לגשם שמפחיתים את סכנת ההחלקה אך גם מאטים את מהירות המכונית. כל אחד מן הצמיגים האלה מתאים לכמות מים שונה על המסלול וגם במקרה זה קשה מאוד לחזות אילו צמיגים יתאימו למסלול בכל רגע. עובדה זו, נוסף על תאונות שהן תוצאה של מסלול חלק, הופכת מרוצים שנערכים בגשם לבלתי צפויים במיוחד.
המכוניות

חלק עיקרי בהצלחת הקבוצה ונהגיה הוא מכונית המרוץ שבה הנהגים מתחרים. את המכונית מתכננת ומייצרת הקבוצה (למעט המנוע, שנקנה מוכן מאחת מיצרניות המנועים של התחרות) בהתאם לרגולציות ותקנות של ה-FIA וליגת פורמולה 1 (כגון התאמה לכללים, מפרט בטיחות, תאימות עם מערכות כלליות כגון הצמיגים, מידות, משקל מינימלי ועוד). חלק הארי מתקציב הקבוצה מושקע בתכנון ופיתוח המכוניות, כאשר כלי עיקרי הוא שימוש בסימולטורים (הדמיות מחשב) מאחר שלפי התקנות מספר השעות המוקצה למנהרת רוח וניסויים "רטובים" מוגבל על מנת למנוע פער גדול מידי בין הקבוצות העשירות והחזקות לקבוצות הקטנות יותר. את המכונית ניתן לשפר ולשדרג במהלך העונה, בהתבסס על הניסיון במרוצים. אפשרות זו נותנת לקבוצות שפתחו לא טוב את העונה הזדמנות להשתפר ולתקן ולהדביק את הפער מול הקבוצות המובילות, דבר שמוסיף תחרות ומתח לליגה. לפני כל מרוץ, צוות המהנדסים והמכונאים מתאימים את המכונית לנהג ולמסלול שבו הם מתחרים. במקצי האימונים אוספים המהנדסים מידע טכני רב על התנהגות המכונית במסלול ולפי מידע זה מבצעים את ההתאמות. את המכוניות נהוג לצבוע בצבעי הקבוצה (כדי שיהיה קל לזהותהן במסלול המרוצים) ולקשט בפרסומות רבות של הספונסרים, נותני החסות והמפרסמים של הקבוצה.