stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמי דואני
קריירה

דואני החל את הקריירה במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, ובעונת 2006/2007 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, וכבר במהלך הקיץ שותף במשחקי גביע הטוטו של הקבוצה. במהלך העונה הפגינו שחקני ההגנה של הפועל תל אביב רמת משחק לא יציבה. כתוצאה מכך, החליט צוות האימון של הקבוצה לצרף לסגל באופן קבוע את דואני ואת המגן דני בונדר, כמו גם את הקשר ביברס נאתכו. ב-30 בדצמבר 2006 ערך דואני את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–3 על הכח עמידר רמת גן. פחות מחודש לאחר מכן כבר פתח בהרכב לראשונה, בניצחון 2–0 על הפועל פתח תקווה, ולאחר מכן תפס מקום קבוע בהרכב הקבוצה. באותה עונה ערך דואני 30 הופעות במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות (מתוכן 3 במסגרת גביע אופ"א), וכבש 2 שערים - הראשון בתיקו 1–1 מול הפועל כפר סבא, והשני בניצחון 3–0 בדרבי מול מכבי תל אביב במחזור הסיום של העונה. דואני פתח בהרכב הקבוצה בכל משחקי גביע המדינה בעונה זו, ובסיומה זכה עם הקבוצה בגביע לאחר ניצחון על הפועל אשקלון במשחק הגמר.
בעונת 2007/2008 שמר דואני על מקומו בהרכב הקבוצה, אך כבר בתחילת העונה התדרדרה הקבוצה לתחתית הטבלה, ולאחר הגעתו של המאמן אלי גוטמן איבד דואני את מקומו לטובת אלין טופוזאקוב, ובהמשך העונה שותף בעיקר כמחליף. בעונת 2008/2009 הושאל דואני לקבוצת הפועל כפר סבא מהליגה הלאומית, ובמדיה רשם 12 הופעות בכל המסגרות, וכבש שער אחד, מול מכבי אחי נצרת.
בעונת 2009/2010 חזר דואני לסגל הפועל תל אביב, אך לא קיבל דקות משחק מלבד שלושה משחקים בגביע הטוטו, ובחלון ההעברות של חודש ינואר 2010 הושאל למכבי אחי נצרת שנאבקה על ההישרדות בתחתית ליגת העל, אך לא הצליח לסייע לה להינצל מירידה לליגה הלאומית.
בעונת 2010/2011 חזר דואני להתאמן עם הפועל תל אביב, אך לא נכלל בסגל הקבוצה. במהלך העונה שותף דואני במשחק דרבי מול מכבי תל אביב בגביע הטוטו, מכיוון שהקבוצה התייצבה למשחק עם שחקני נוער ומחליפים. דואני כבש את השער הראשון במשחק שהסתיים בתיקו 3–3, אך לאחר מכן התברר שהוא שותף שלא כחוק, מכיוון שלא היה רשום בסגל הקבוצה בהתאחדות, ועל הפועל תל אביב נגזר הפסד טכני. בהמשך העונה נפצע דואני במהלך אימון ולא חזר לשחק עד תום העונה.
לקראת עונת 2011/2012 חזר דואני בהדרגה לאימונים מלאים והתאושש מהפציעה, ובחלון ההעברות של חודש ינואר 2012 שוחרר מהפועל תל אביב וחתם בהפועל פתח תקווה. דואני פתח בהרכב הקבוצה לראשונה במשחק מול הפועל חיפה, אך ארבעה ימים מאוחר יותר נפצע כבר בתחילת משחק גביע המדינה מול מ.ס. אשדוד. דואני לא שיחק בהמשך עונה זו, ובסופה שוחרר מהמועדון ולא חזר לשחק כדורגל מקצועני.
קריירה > נבחרת צעירה

לזכותו של דואני 20 הופעות בנבחרת הנוער של ישראל, במדיה כבש 3 שערים. בנבחרת הצעירה של ישראל הופיע דואני לראשונה ב-10 בינואר 2007, במשחק נגד הנבחרת הצעירה של קפריסין. דואני היה שותף להופעותיה של הנבחרת הצעירה ביורו 2007 לנבחרות צעירות, ובסך הכל רשם 9 הופעות במדי הנבחרת הצעירה.
הערות שוליים

↑  רון עמיקם, הפסד טכני להפועל בדרבי, באתר nrg, באתר nrg מעריב, ‏ 17 בנובמבר 2010
רמי דומונסל

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1888 רומוראנטין-לאתנה, צרפת 
 פטירה:  15 במרץ 1945 (בגיל 56) מחנה הריכוז נוינגמה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  עורך, לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית, ראש עירייה 
 צאצאים:  מוריס דומונסל 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (17 בינואר 1985) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  רמי דומונסל
 
רמי דומונסל (בצרפתית: Rémy Dumoncel; ‏1888, צרפת‏ – 1945, מחנה הריכוז נוינגמה) היה ראש עירייה, מוציא לאור, פעיל המחתרת הצרפתית במלחמת העולם השנייה וחסיד אומות העולם.
קורות חיים

דומונסל למד משפטים ולאחר מכן הצטרף להוצאה לאור "טלנדייה" (Tallandier) והיה מנהלה. משנת 1935 היה ראש עיריית אבון (Avon, Seine-et-Marne) שליד פונטנבלו שבצרפת.
קורות חיים > פעילותו בתקופת השואה

בתקופת מלחמת העולם השנייה וגם לאחר כיבוש צרפת בידי גרמניה המשיך דומונסל בתפקידו כראש עיריית אבון ובמקביל היה חבר המחתרת הצרפתית. הוא סייע ליהודים להימלט מצרפת הכבושה לתחומי משטר וישי. הוא הסכים לפרסם בהוצאתו רק את כתביהם של סופרים שלא שיתפו פעולה עם הכיבוש הגרמני. כמו כן סיפק מסמכי זהות מזויפים ליהודים, מסמכי קיצוב מזון ומסמכי מעבר מזויפים, כדי להקל עליהם לעבור לצרפת של וישי. הוא ארגן למשפחת פליטים יהודיים מגרמניה שעמדו בפני סכנת גירוש למחנות ההשמדה במזרח אירופה, מסתור בבית אמו האלמנה. רוב בני משפחה זו חיו בבית אמו עד השחרור, באוגוסט 1944. אחד מבני המשפחה שנתפס ואף נכלא במחנה ריכוז בצרפת עצמה, שוחרר בזכות מסמכים מזויפים שסיפק לו דומונסל.
במאי 1944 נעצר דומונסל על ידי הגסטפו לאחר שניסה לשחרר את אחד מחברי מועצת העיר אבון, שנכלא על ידי הגרמנים. הוא נשלח למחנה הריכוז קומפיין מצפון לפריז, ומשם למחנה הריכוז נוינגמה בגרמניה, ושם נספה.
הנצחה

על שמו של רמי דומונסל נקרא רחוב בפריז בו שוכנת הוצאת טלנדייה, "רחוב רמי דומונסל" (צר').
בשנת 1985 הוכר דומונסל על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
העץ שניטע ביד ושם לכבוד רמי דומונסל
שלמה קווטש

| --- | --- |

חתימתו
 לידה:  13 באוקטובר 1798 ג' בחשוון תקנ"ט מיקולוב,  ספר מוראביה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  30 בינואר 1856 (בגיל 57) כ"ו בשבט תרט"ז מוראביה הדרומית, צ'כיה 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 בינואר 1856 
 רבותיו:  מרדכי בנט 
 חתימה:   
 
הרב שלמה קווטש (בכתיב מסורתי: קוועטש, לועזית: Salomo Quetsch;‏ ג' בחשון תקנ"ט, 13 באוקטובר 1798 — כ"ד בשבט תרט"ז, 30 בינואר 1856) היה אב"ד פיזלינג, לייפניק וניקולשבורג, הרב הראשי האחרון של מוראביה וראש הישיבה האחרון בניקולשבורג.
ביוגרפיה

נולד בניקולשבורג לאביו דוד, שהיה למדן, ונשלח לישיבה המקומית בה הפך לתלמידו המובהק של האב"ד הרב מרדכי בנט. בגיל 29 התמנה לרב העיירה פיזלינג. עם מות הרב בנט התמודד על ירושת משרתו כרב הראשי והוא בן מעט יותר משלושים, אך נדחה לטובת הרב נחום טרייביטש. הוא קיבל הצעה לכהן באונגאריש ברוד, אך מיאן.
ב-1832, עבר לכהן בלייפניק, אחת הקהילות הגדולות בחבל, בה נותר עשרים ושלוש שנים. ב-1845 התפרסם מכתב התנגדות בספר "תורת הקנאות" נגד ועידות הרפורמים. באותה שנה הסכים לרפורמה מסוימת בבית-הכנסת בלייפניק: לאחר שהציבור ביקש להעביר את הבימה לקדמת הבניין במקום שתעמוד במרכזו, לא מצא איסור נגד ואישר את השינוי. באותן שנים ניבע במוראביה פילוג קשה בין גורמים מודרניסטים, עליהם נמנו גם רבנים מתקדמים דוגמת צבי הירש פאסל, לבין השמרנים שהרב קווטש היה נציגם המובהק. הוא היה מוכר כאחד מגדולי תלמידי החכמים במוראביה, והתכתב בין היתר עם הרבנים יהודה אסאד ומשה שיק.
ב-1842 מת הרב טרייביטש ונפתחה ההתמודדות על ירושתו. הרב קווטש היה מועמדם הבולט של האדוקים המסורתיים. הקיטוב בין המחנות במוראביה מנע מנציגי מי מהם להיבחר, ולאחר ארבע שנים התקבלה פה אחד הצעתם של פרנסי ניקלשבורג למנות רב מן החוץ, את רש"ר הירש. אף שנאלץ לקבלו, הרב קווטש (יחד עם מרבית הרבנים השמרנים) תיעב את הרב הירש, שהיה מודרני מאוד ובעל ידע תורני מועט יחסית, וזלזל בו בפומבי ובבוטות במשך שנותיו במשרה. הוא כינה אותו "עם הארץ", סירב לבקרו, לעג לו שהוא "משורר ולא רב" וכן הלאה. במקביל, הרבה באותה עת לקרוא ספרות יפה גרמנית כדי לשפר את שליטתו בשפה, כך שיוכל לשאת בה דרשות בלשון צחות; דרשות לועזיות סדירות היו חידוש שתבע הקהל המשכיל, ויכולתו של הרב הירש לשאתן הייתה יתרון חשוב עבורו. על אף שהרב קווטש שקד על כך, מבטאו היהודי הכבד היה לו למכשול והוא לא צלח בדרשותיו. חרף התנגדותו הקשה לרב הראשי, חתם הרב קווטש בעד הצעת הרב הירש לרפורמה אחידה בסדרי בתי-הכנסת בחבל.
ב-1851 מאס הרב הירש בהתנגדות הכבדה מהגורמים השמרניים והתפטר. הרב קווטש דווקא ניסה לשכנעו להישאר, ללא הצלחה. הרשויות, בתמיכה מקהילת פרוסניץ רבת-ההשפעה, שקלו לבטל בכלל את תפקיד הרב הראשי, קיצצו את השכר ומינו בינתיים רק מחליף זמני. למרות הפגיעה בסמכות וביוקרה של המשרה, ב-27 במאי 1855 נבחר הרב קווטש לבסוף לתפקיד, וקיבל יחד עמו את ראשות הישיבה העירונית, הגדולה במוראביה. הוא כיהן מעט יותר מחצי שנה לפני מותו, ואז בוטלה משרת הרב הראשי וישיבת ניקלשבורג נסגרה.
שו"ת "חכמת שלמה" פרי עטו התפרסם בתוך ספר "הר המור" שיצא בתרכ"ב.
הערות שוליים

↑  Der Israelit des neunzehnten Jahrhunderts, גיליון 18, 4 במאי 1845. עמ' 144.
↑  ראו למשל: יקותיאל יהודה גרינוולד, לתולדות הריפורמציאן הדתית בגרמניא ובאונגריא, האחים טברסקי תש"ח. עמ' 58-59.
↑  Roland Tasch, Samson Raphael Hirsch: Jüdische Erfahrungswelten im historischen Kontext, Walter de Gruyter, 2011. עמ' 222.
↑  Michael Miller, Rabbis and Revolution: The Jews of Moravia in the Age of Emancipation, Stanford University Press, 2010. עמ' 319-320.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301715405171  GND: 1069124745  ISNI: 0000 0000 7038 1698  NTA: 387227415  VIAF: 97538023   WorldCat (עם VIAF): 97538023
שדרות פנסילבניה

| --- | --- |
שדרות פנסילבניה. מבט מבית הדואר הישן, 2005
שדרות פנסילבניה. מבט מבית הדואר הישן, 2005
 מידע כללי
 על שם:  מדינת פנסילבניה
 אורך:  56.5 ק"מ
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיר:  וושינגטון די. סי.
 אתרים:  ראו בהמשך
 קואורדינטות:  38°53′37″N 77°01′26″W﻿ / ﻿38.893738°N 77.023901°W﻿ / 38.893738; -77.023901
 he
 
שדרות פנסילבניה (באנגלית: Pennsylvania Avenue) הוא שמה של השדרה המרכזית של וושינגטון, בירת ארצות הברית. השדרה מקשרת בין הבית הלבן והקפיטול. השדרה משמשת להפגנות רבות וכן מהווה אתר תיירות, בנוסף להיותה כביש ראשי.
מהלך השדרה

אורכה של השדרה כ-10 ק"מ והיא עוברת במרכז העיר, ומקשרת בין הבית הלבן, הקפיטול ומבנים רבים בעלי חשיבות בעיר. השדרה ממשיכה מזרחה ועוברת דרך שכונת קפיטול היל, חוצה את נהר אנקוסטיה מעל גשר ג'ון פיליפ סוסה לתוך מחוז פרינס ג'ורג' שבמדינת מרילנד. כמו כן, השדרה ממשיכה מערבה מעבר לבית הלבן ומגיעה עד שכונת ג'ורג'טאון.
היסטוריה

על פי תוכניתו של פייר שארל ל'אנפן לעיר וושינגטון, תוכננה השדרה כשדרה הראשית של העיר. שדרת פנסילבניה הייתה השדרה הראשונה שנבנתה. ג'ורג' וושינגטון בהתייחסו לשדרה קרא לה "השדרה הגדולה" (Grand Avenue). תומאס ג'פרסון הורה על נטיעת עצי צפצפה הגדלים תוך זמן קצר על מנת להעניק לשדרה מראה מרשים זמן קצר לאחר שנבנתה. השדרה נקראה "פנסילבניה" לאור מעבר הבירה מהעיר פילדלפיה שבמדינת פנסילבניה לוושינגטון.
בעת הקמת השדרה ניתן היה לראות מהבית הלבן את בניין הקפיטול (וכך תכנן זאת ל'אנפנט) אולם בתקופת כהונתו של אנדרו ג'קסון כנשיא ארצות הברית, ולאור סכסוך בינו לבין הקונגרס הורה על הרחבת בניין משרד האוצר כיוון שלא רצה לראות את בניין הקפיטול מחלון משרדו (אף שיש היסטוריונים הסבורים שהמיקום נבחר מאחר שהקרקע הייתה זולה, ולא בשל הסכסוך).
בין השנים 1862–1962 פעל לאורכה של השדרה קו חשמלית.
מאז כהונתו השנייה של הנשיא תומאס ג'פרסון נוהגים הנשיאים לעבור בתהלוכה במורד השדרה לאחר בחירתם (היחיד שלא עשה כן היה רונלד רייגן בראשית כהונתו השנייה, בשנת 1985 בשל תנאי מזג אוויר קשים שמנעו את קיום התהלוכה).
הלוויותיהם של הנשיאים שנפטרו בעת כהונתם מאז ויליאם הנרי הריסון ועד ג'רלד פורד עברו במורד השדרה (למעט ארונו של פרנקלין דלאנו רוזוולט).
בשנת 1965 הוכרז מכרז השדרה כאתר היסטורי לאומי המנוהל על ידי רשות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
אמצעי אבטחה

בעקבות הפיגוע באוקלהומה סיטי בשנת 1995 הורה השירות החשאי של ארצות הברית על סגירת מקטע השדרה שמול הבית הלבן לתנועת כלי רכב. הצעד, שנועד להיות זמני, הפך לצעד של קבע בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, ותנועת כלי הרכב מופנית לרחוב H או שדרת החוקה, שתיהן מתחברות בהמשך לשדרת פנסילבניה.
אתרים בעלי חשיבות

בשדרה מבנים ואנדרטאות רבות ובהן (ממזרח למערב):
אנדרטת השלום
הגלריה הלאומית לאמנות
פארק ג'ון מרשל
בניין שגרירות קנדה
בניין נציבות הסחר הפדרלית
בניין הארכיון הלאומי
אנדרטת צי ארצות הברית
בניין ג'יי אדגר הובר (מפקדת ה-FBI)
בניין רוברט פ. קנדי (בניין משרד המשפטים של ארצות הברית)
בניין הדואר הישן
בניין רונלד רייגן
בניין ג'ון א. וילסון
רחבת החירות
פארק פרשינג ואנדרטת חיל המשלוח האמריקני
בניין מחלקת האוצר של ארצות הברית
הבית הלבן
בית בלייר
מוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית
אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון
כיכר וושינגטון
ג'ורג'טאון
אף שהתיאטרון הלאומי מציין את השדרה בכתובתו, בפועל התיאטרון נמצא בסמוך לשדרה ולא ממוקם בה.
הערות שוליים

↑  אתר משרד האוצר של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533948505171  GND: 4241086-1  LCCN: sh85099544  VIAF: 237335624   WorldCat (עם VIAF): 237335624 
מצעד של יחידת ארטילריה במורד השדרה, 1865
השדרה בשנת 1900 לערך
השדרה בלילה. מבט לעבר הקפיטול
שרון דוראני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בפברואר 1974 (בת 50) בת ים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1995–2006 (כ־11 שנים)
 עיסוק:  דוגמנית, שחקנית וסופרת ילדים
 בן זוג:  יוני עובד
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
שרון דוראני (נולדה ב-18 בפברואר 1974) היא דוגמנית, שחקנית וסופרת ילדים ישראלית.
ידועה בתפקידה של עפרה אברהם בטלנובלה "לגעת באושר" ורווית הלל בסיטקום "שמש".
ביוגרפיה

דוראני נולדה וגדלה בבת ים לאם פולניה ולאבא תימני יליד הארץ.
בצבא שירתה כצלמת צבאית בשרשרת החיול בבקו"ם. ומאוחר יותר כראש הלשכה של סגן מפקד הבסיס,
למדה משחק אצל יורם לוינשטיין ועשתה סדנה אצל רות דייכס.
דוראני עבדה כדוגמנית, בין היתר הצטלמה ל"סופר סנטר", שמפו "קמיל" ומפעל הפיס.
בשנת 1993, תוך כדי השירות הצבאי, השתתפה בתחרות "מלכת היופי" וזכתה בתחרות בתואר "נסיכת היופי".
בשנת 1995 החלה להשתתף בשעשועון "פחות או יותר" כנערת הגלגל בהנחיית אקי אבני. בשנת 1996 שיחקה בתפקיד אורח בדרמה הטלוויזיונית של HOT, "תמונות יפואיות" שיצרו וכתבו מתי הררי ואריק לובצקי.
בשנת 2001 שיחקה בתפקיד הראשי בטלנובלה "לגעת באושר" כעפרה אברהם. באותה שנה השתתפה בפסטיגל וזכתה במקום הראשון עם השיר "כשאני אוהבת". בשנת 2002 השתתפה בחנוכה במחזה "צי.פי חברה מכוכב אחר". בין השנים 2003–2005 הייתה מנחה בערוץ הילדים, ובין היתר שיחקה בסדרת המערכונים בכיכובם של המנחים "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים". בשנת 2004 החלה לשחק בסדרה קומית המצליחה "שמש" בעונתה השישית בתפקיד רוית, אחות של אתי וכן, הופיעה בסדרת הילדים "הפיג'מות" בתפקיד יועצת בית ספר של רוני.
בשנת 2004 לכבוד יום העצמאות התקיים מופע שיר השירים - מצעד הלהקות הצבאיות בו נתבקש הקהל הישראלי לבחור את שיר הלהקות הצבאיות האהוב ביותר בכל הזמנים ודוראני הייתה מבין מבצעי השיר חורף 73 שזכה במקום הראשון ביחד עם ליאת אחירון, טל מוסרי ועודד מנשה.
בשנת 2006 התארחה בטלנובלה "האלופה" של HOT3, בעונה הראשונה בתפקיד של אחות.
דוראני כתבה שני ספרי ילדים שיצאו לאור בהוצאת קוראים, "טומי חלומי חולם חלומות" ו"טומי חלומי שואל שאלות".
חיים אישיים

דוראני נשואה ליהלומן יוני עובד ולהם שלוש בנות. גרה כיום בבלגיה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  רינת גור, רגע עם עפרה, באתר ynet, 16 ביולי 2001
1 2 3  שרון דוראני, באתר אישים
↑  שרון דוראני, באתר קטלוג "מרחב" של הספריה הלאומית
↑  לגעת באושר - בלגיה, באתר ONE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4166475491607401248   WorldCat (עם VIAF): 4166475491607401248 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שפה שסועה

| --- | --- |

 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  995535 
 סיווגים
 ICD-10:  Q35, Q37 
 
שפה שסועה היא מצב רפואי שבו נולד תינוק עם שסע אנכי בפילטרום, האזור בין האף והשפה העליונה. השפה השסועה עשויה לנבוע ממכשל באיחוי של הרקמה אצל העובר, וקשור לעיתים קרובות לחך שסוע ולמומים נוספים. אבחון שפה שסועה בבדיקת אולטרסאונד במהלך ההריון מהווה אינדיקציה לחיפוש מומים אחרים, ולרוב תופנה האישה לבדיקת אקו-לב עובר ולבדיקת מי שפיר.
מעבר לקושי הנובע ממראה אסתטי לא נעים, עשויים להתקיים אצל התינוק הלוקה בשפה שסועה, קשיים בלעיסה, בשתיית נוזלים ובבליעה, ולעיתים אף בנשימה ובדיבור.
הסיכוי ללידת ילד בעל "שפה שסועה" הוא אחד ל-600-800 ילדים.
טכניקות כירורגיה פלסטית מודרניות מסוגלות בדרך כלל לתקן את התופעה ולתת מראה אסתטי לשפה.
רישומי מלחמה

רישומי מלחמה הם ציורים ורישומים שנעשו בזמן מלחמה או קרוב אליה ובאים לתאר את מאורעות המלחמה. בין ציורי המלחמה המפורסמים: יצירתו של פרנסיסקו דה גויה בימי מלחמת נפוליאון בספרד, ציוריהם של אוטו דיקס וג'ורג' גרוס בגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה, ציורי ג'ון פיפר והנרי מור באנגליה על מלחמת העולם השנייה ורישומי שמואל בק על מלחמת ששת הימים. ישנם גם ציורי מלחמה אצל ילדים.
בני הזוג בראונר והילדים במלחמת האזרחים בספרד

המושג ציורי מלחמה של ילדים נולד במלחמת האזרחים בספרד (1936–1939). בני הזוג בראונר (Brauner) יצאו בהתנדבות לספרד לעזור לרפובליקה הספרדית. האישה פרנסואה הייתה רופאת ילדים ובעלה אלברט היה ד"ר לספרות ומחנך מומחה לבעיות ילדים. הם לקחו על עצמם לטפל בילדים – פליטים ויתומים שברחו מאזורי הקרבות. אלברט הצליח ליצור קשר טוב עם הילדים והוברר לו שציור הוא הדרך הטובה ביותר לתרפיה ויציאה מהפחד. הוא פנה לילדים וביקש מהם לצייר את החיים שלהם לפני המלחמה, את החיים שלהם בזמן המלחמה ואת החיים שלהם אחרי המלחמה. כך נוצר אוסף רישומי מלחמה של ילדים לדורות הבאים.
שמואל בק

הצייר שמואל בק מוכר לקהל הישראלי כאמן הנוטה אל התחום שבין הסוריאליזם ובין הריאליזם הפנטסטי. כשהתבקש על ידי צה"ל לצייר את המלחמה במהלך שירות מילואים פעיל.
כמה ימים אחרי המלחמה סייר בק בשדות הקרב, אך את רישומי הפחם שלו עיבד על פי צילומים. הכול נרשם בצילום עד הפרטים הקטנים ביותר. בק תרגם את הצילומים והעניק להם מידה גדולה של אובייקטיביות, סילק את הספציפי ונתן למקומות ולדמויות צורה אוניברסלית יותר. הוא הצליח להביא תעתיק נאמן של מראות וחזיונות מלחמת ששת הימים [דרוש מקור].
ציורים ורישומי מלחמה אצל ילדים יהודים וערבים

ד"ר תמר ורטה-זהבי ממכללת דוד ילין בירושלים הציגה ציורי מלחמה שצוירו על ידי ילדים יהודים וערבים שנאספו בחודשים מאי–יוני 2002. הציורים חושפים את תפישת הילדים, חוויותיהם, תחושתם ופחדיהם מהמלחמה. בציורים מופיעים מוות והרג, אלימות ודם. המסרים שהתקבלו: "הבנתי שאף אחד לא יכול לשמור עלי", "ביתי כבר איננו מבצרי" וכו'.[דרוש מקור] רוב הציורים מבטאים חוסר אונים מוחלט (מלבד ציורי ילדים ערבים שמגלים בהם גם התנגדות ושימוש במיתוס ה"אבן": מעין דוד וגוליית). בולטת החוויה של תוהו ובוהו, שבו אין דבר בטוח ואין דבר ברור.
ראו גם

לאופולד גוטליב
רשיד

| --- | --- |

פוטומונטז' של רשיד
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  אל-בחירה
 תאריך ייסוד:  800
 שטח:  92.3 קמ"ר
 גובה:  15 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  130,270 (1 ביולי 2023)
  ‑ צפיפות:  1,412 נפש לקמ"ר (1 ביולי 2023)
 קואורדינטות:  31°24′00″N 30°25′00″E﻿ / ﻿31.4°N 30.416667°E﻿ / 31.4; 30.416667
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםרשיד(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםרשיד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רשיד (בערבית: رشيد; בקופטית: ϯⲣⲁϣⲓⲧ – טראשיט; ידועה מחוץ למצרים גם בשם רוֹזֵטָה) היא עיר נמל במחוז אל-בחירה שבצפון מצרים. העיר שוכנת לחופי הים התיכון כ-50 ק"מ צפון-מזרחית לאלכסנדריה. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023, התגוררו בעיר 130,270 בני אדם.
העיר התפרסמה בזכות אבן רוזטה שנמצאה בשטחה.
הערות שוליים

↑  Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499043205171  GND: 4117095-7  LCCN: n2003031640  VIAF: 152641991   WorldCat (עם VIAF): 152641991 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים במצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רמי דותן

ערך זה עוסק בראש להק ציוד לשעבר שהורשע בגנבה. אם התכוונתם לתת־אלוף שעמד בראש האגודה למען החייל, ראו .
| --- | --- |

רמי דותן בזמן משפטו בבית הדין הצבאי המיוחד, בתל אביב, דצמבר 1990
 לידה:  1945 רומניה רומניה
 פטירה:  12 בספטמבר 2020 (בגיל 75 בערך) ישראל ישראל 
 תאריך עלייה:  1950
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1963–1990 (כ־27 שנים)
 דרגה:  טוראי
 תפקידים בשירות
 ראש להק הציוד בחיל האוויר הישראלי
 
רמי דותן (1945 – 12 בספטמבר 2020) היה ראש להק הציוד בחיל האוויר הישראלי, בדרגת תת-אלוף שהורשע בשורה של סעיפי אישום ובהם קבלת שוחד ונידון ל-13 שנות מאסר ולגירוש מהצבא (וכתוצאה מכך גם לשלילת דרגתו).
ביוגרפיה

נולד בשם אברהם דולברג ברומניה בשנת 1945, ובשנת 1950 עלה עם הוריו לישראל. אביו שמואל היה זכיין של מפעל הפיס, ואמו רבקה הייתה עקרת בית (שניהם היו עורכי דין בהכשרתם). בשנת 1968 התגייס לצה"ל כעתודאי, למד הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון, והוצב בחיל האוויר. בשנת 1978 נשלח לאוהיו שבארצות הברית, וסיים תואר שני באווירונאוטיקה. בשנת 1980 קודם לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף הנעה בלהק הציוד. בשנת 1983 החל לקבל שוחד עבור בחירה בחברות מסוימות כזוכות במכרזים של החיל. בשנת 1987 קודם לדרגת אל"ם ומונה לראש מחלקת מטוסים.
בשנת 1989 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה לראש להק הציוד. קודם למינויו לתפקיד עלו ביחס לדותן חשדות להפרת תקנות הרכש של משרד הביטחון בעת ששימש כממונה על הרכש בארצות הברית, ומנכ"ל משרד הביטחון דוד עברי אף מינה ועדת חקירה לבדיקת החשדות, אך לבסוף הפרקליט הצבאי הראשי אמנון סטרשנוב לא מצא שיש בחומרים שנאספו כדי למנוע את קידומו של דותן.
ביוגרפיה > פרשת השוחד

הפרשה נחשפה על ידי אחד המעורבים במכרזים המכורים, שדותן החליט לסיים את עבודתו. בטרם נחשפה הפרשה תכנן דותן לפגוע בחקירה באמצעות חטיפת העד המרכזי, סימומו, הכאתו והשמדת מסמכים שהיו ברשותו ואף העביר סכומי כסף לאחרים שיבצעו את המעשה בעבורו, אך מעצרו סיכל את הפעולה.
דותן נעצר ב־28 באוקטובר 1990. הוא הועמד לדין ב-12 סעיפים. בתחילת החקירה הכחיש דותן את החשדות נגדו. אחד מאנשי סודו שימש כעד מדינה וגילה שדותן החזיק צוואה שנכתבה במרץ 1989 במרתף בסיס חיל האוויר בו שירת, ובה פירוט נרחב של סכומי כסף גבוהים המופקדים בחשבונות בנק זרים. בעקבות גילוי הצוואה הסכים דותן לעסקת טיעון, שבה הודה בכל סעיפי האישום. הורשע בקבלת שוחד מחברות אמריקניות, ביניהן ג'נרל אלקטריק, בגנבת 12 מיליון דולר, ובקבלת דבר במרמה, בתקופת שירותו כראש ענף הנעה וראש להק הציוד (רלצ"ד) בחיל האוויר, בדרגת תת-אלוף.
ב-27 במרץ 1991 הוא נידון ל־18 שנות מאסר, מתוכן 13 בפועל, לגירוש מהצבא (המביא גם לשלילת דרגותיו), ולקנס כספי. הכסף הוחזר למדינה על ידי שותפיו. ככל הנראה, סכום הכסף שהוצא במרמה הגיע ל־40 מיליון דולר בעסקאות סיבוביות.
ב-13 במרץ 1997 החליטה ועדת שחרורים לשחררו מהכלא, לאחר מחצית מתקופת מאסרו, כנהוג לגבי אסירים צבאיים, בין השאר בגלל הרעה במצבו הבריאותי. בעקבות ארבע עתירות שהוגשו בעניין, ביטל בג"ץ את ההחלטה, בין השאר כיוון שהוועדה לא שמעה את הפרקליט הצבאי הראשי והורה לוועדה לשוב לדון בעניין. ב-31 בינואר 1998 דנה הוועדה בבקשת השחרור והחליטה לדחותה ועתירה של דותן לבג"ץ נגד ההחלטה נדחתה. ביוני 1999 החליטה הוועדה לשחרר את דותן, לאחר סיום ריצוי שני שלישים מתקופת מאסרו, בשם עקרון השוויון לעומת אסירים אחרים ולאחר שלא מצאה שהוא מהווה סכנה. אולם בג"ץ ביטל את החלטת השחרור בקובעו פה אחד: "הוועדה התעלמה מהיותו של העניין שלפניה עניין מיוחד במינו, וכך נתעלמו ממנה שיקולים מיוחדים שחובה היה עליה לשוקלם (שיקולי שכר ועונש, שיקולי הרתעה, הרתעת היחיד והרתעת הרבים, שיקול כיבוד החוק ועוד). שנית, משנתעלמו מן הוועדה שיקולים כבדי-מישקל שהיה עליה לשוקלם בדעתה, ממילא לא זכו אותם שיקולים - בהם הנזק הנורא שגרם דותן לכל אשר סביבו, ולא רק לאשר סביבו - שישפיעו על שיקול דעתה כמישקלם הראוי. די בדברים אלה כדי להביא לפסילת החלטתה של הוועדה הצבאית.". בסופו של דבר שוחרר דותן באוקטובר 2002, לאחר שריצה 12 שנות מאסר בכלא 4 הצבאי בצריפין.
על דותן כתב השופט מישאל חשין: "דותן - אשר הגיע לרום-המעלה בחיל האוויר ובצה"ל - הוכיח עצמו כאדם מושחת מן-היסוד, אדם שבמעשיו פגע אנושות בליבה של צה"ל, של מערכת הביטחון, של המדינה. דותן לא היה אך חַטָּא; חוטא ומחטיא היה. במעשיו קשר דותן סביבו ואחריו אנשי-צבא נוספים, אותם החטיא והניע אותם לעשות מעשים שהמיטו עליהם קלון". נטען גם שפרשת השוחד והגנבה של רמי דותן גרמה נזק רב לחיל האוויר, לצה"ל וליחסי ארצות הברית–ישראל.
דותן נישא בשנית. היו לו שלושה ילדים משותפים מאשתו הראשונה. התגורר ברעננה. הוא נפטר ב-12 בספטמבר 2020 בגיל 75.
לקריאה נוספת

צבי קרוכמל, כתם: פרשת רמי דותן, ספרי חמד, הוצאת ידיעות אחרונות, 1997
נסים משעל, 70 לישראל, ידיעות ספרים, עמ' 251
הערות שוליים

↑  דרגת תת-אלוף נשללה בשל גירושו מהצבא
↑  שמואל טל, אל"מ דותן טוהר, יועלה בדרגה ויקודם, חדשות, 1 בספטמבר 1989
↑  צוואת רמי דותן, באתר גלובס, 7 ביולי 1997
1 2  בג"ץ 3959/99 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הוועדה לעיון בעונש
↑  אריה יואלי, ‏הלך לעולמו: רמי דותן התא"ל שהורד לדרגת טוראי, באתר "סרוגים", 12 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427759405171  GND: 123493951  ISNI: 0000 0003 9955 5067  LCCN: nr97040689  VIAF: 294126128   WorldCat (עם VIAF): 294126128
שבעת המשקים

| --- | --- |
 מקרא:  ספר ויקרא, פרק י"א, פסוקים ל"ד–ל"ח
 משנה:  מסכת מכשירין, פרק ו',  משניות ד'–ז'
 תלמוד בבלי:  מסכת חולין, דף ל"ה, עמוד ב'–דף ל"ו, עמוד א'
 משנה תורה:  ספר טהרה, הלכות טומאת אוכלים, פרק א'
 
שבעת המשקים הם שבעה סוגי נוזלים המוגדרים בהלכה כ"משקה", ויש להם דינים ייחודיים בהלכות טומאה וטהרה. הנוזלים הם: טל, מים, יין, שמן זית, דם, חלב ודבש. בספרות ההלכה מכונים בראשי תיבות: "י"ד שח"ט ד"ם".
נוזלים אלו הם היחידים שמכשירים מאכלים לקבל טומאה, ולפי הדעה המקובלת גם היחידים שחלים עליהם דיני טומאה. כמו כן, שבעת המשקים כלולים בתקנת חכמים ליטול קודם אכילת דבר שטיבולו במשקה.
סוגי המשקים

בתוספתא מובאים מקורות מהמקרא לכך שנוזלים אלו, מלבד מים, נחשבים "משקה":
מניין לדם שהוא משקה? שנאמר: "וְדַם חֲלָלִים יִשְׁתֶּה" (במדבר, כ"ג, כ"ד).
מניין ליין שהוא משקה? שנאמר: "וְדַם עֵנָב תִּשְׁתֶּה חָמֶר" (דברים, ל"ב, י"ד).
מניין לדבש שהוא משקה? שנאמר: "וַיֵּנִקֵהוּ דְבַשׁ מִסֶּלַע" וגו' (שם י"ג).
מניין לשמן שהוא משקה? שנאמר: "מִשְׁתֵּה שְׁמָנִים מִשְׁתֵּה שְׁמָרִים" (ישעיה, כ"ה, ו').
מניין לחלב שהוא משקה? שנאמר: "וַתִּפְתַּח אֶת נֹאוד הֶחָלָב וַתַּשְׁקֵהוּ" (שופטים, ד', י"ט).
מניין לטל שהוא משקה? שנאמר: "וַיִּמֶץ טַל מִן הַגִּזָּה" וגו' (שופטים, ו', ל"ח).
לדברי הרמב"ם בפירושו למשנה, פסוקים אלו הם אסמכתאות, והמקור האמיתי הוא הלכה למשה מסיני. בדומה לכך כתב בספרו "משנה תורה", ששאר המשקים מכשירים לטומאה מ"דברי קבלה" ו"מפי השמועה".
בספרא נלמד שדינים אלו חלים על משקים אלו דווקא, מכך שהפסוק מציין "מים", ולא מסתפק במילים "וכל משקה":
מה מים מיוחדים שאין להם שם לווי, אף אני מרבה הטל והיין והשמן והדם והדבש והחלב שאין להם שם לווי, ומוציא מי תותים ומי רימונים שיש להם שם לווי.
סוגי המשקים > מי פירות

לדעת רבי אליעזר במשנה, גם מי פירות (למשל דבש תמרים או יין תפוחים) נחשבים משקה, אף על פי שאינם כלולים ברשימת שבעת המשקים. רבי יהושע חולק עליו וסובר שמי פירות אינם נחשבים משקה, מלבד יין מענבים ושמן מזיתים. הרמב"ם פסק כרבי יהושע.