stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סולם יעקב (ציור, 1973)
גנבת הציור, מציאתו, והדיון המשפטי

הציור ״סולם יעקב״ הוצע למכירה בשנת 1996 בבית המכירות גורדון. ימים ספורים לפני המכירה, נגנב הציור. במשך כ-20 שנים לא היה ידוע מקום הימצאו. חברת הביטוח שילמה את תמורת הציור לבעלים, בסך כ־130,000 דולרים, כחצי מיליון שקלים באותה תקופה.
בשנת 2015 הלכה לעולמה אשה ירושלמית, ובני משפחתה קיבלו בירושה את תכולת הכספת השייכת לה, ובה הציור, שלא ברור כיצד הגיע לידיה. הציור לא היה מוכר להם, אך נראה לכאורה כציור של הצייר מארק שאגאל, לפי מאפייניו. נציגי המשפחה ניגשו למומחה אמנות ירושלמי כדי לברר מהו הציור, הבינו כי מדובר בציור מקורי של שאגאל, ולכן ביצירה יקרת ערך. בהמשך הבירור התגלה כי מדובר בציור הגנוב. חברת הביטוח (מקבוצת מגדל), ששילמה בשעתו על הציור הגנוב, דרשה כעת לקבל לידיה את היצירה, בעוד היורשים טענו כי ירשו את התמונה כדין, בצו ירושה, לא עברו כל עבירה, והתמונה היא רכושם. סוגיית הבעלות על הציור הובא לדיון בבית משפט השלום בתל אביב באותה שנה, 2015, שם נקבע כי התמונה אכן שייכת לחברת הביטוח, ששילמה את תמורתה המלאה. הציור הועבר מחברת הביטוח לבית המכירות תירוש. בחודש ינואר 2020 נמכר הציור לגורם פרטי בסכום של 132,000 דולר.
הערות שוליים

↑  ציור גנוב של שאגאל יוצע למכירה בתירוש בסוף החודש, basis.com‏, 9.1.2020
↑   נעמה ריבה, "סולם יעקב" של שאגאל, שנגנב לפני 24 שנה — עומד למכירה פומבית, באתר הארץ, 20 בינואר 2020
דובר החוק

טורגני דובר החוק נואם באספת אופסלה בשנת 1018 ומאלץ את המלך אולוף סקוטקונונג של שוודיה להסכים לחתום הסכם שלום עם יריבו, המלך אולף השני הבריא, מלך נורווגיה, ואף לתת לו את יד בתו. איור מאת כריסטיאן קרוג
דובר החוק או איש החוק (באיסלנדית: lög(sögu)maður, בדנית: lovsigemand, בנורווגית: lagmann, בשוודית עתיקה:laghmaþer או laghman, בשוודית: laghman, בפרואזית: løgmaður, בפינית: laamanni, בגרינלנדית:inatsitinuk) היה תפקיד מנהיגותי חילוני בארצות הסקנדינביות שהוקם בראשית ימי הביניים. יסודו במסורת בעל-פה המשותפת הגרמאנית, שבה היה נהוג שחכמי העם ידקלמו את החוק. בארצת הסקנדינביות הפך ייעוד זה לתפקיד רשמי. שניים מדוברי החוק הידועים ביותר היו סנורי סטורלוסון וטורגני דובר החוק (תורגני).
בלטינית מילה מקבילה הייתה justitiarum, בצרפתית - justicier, בעלת משמעות של "איש צדיק" או "שופט".
איסלנד

התפקיד של "דובר החוק" lög(sögu)maður (לגסגומדור או לגסגימדיר) הונהג באיסלנד בשנת 930 יחד עם הקמת האלת'ינגי, אספת העם או הפרלמנט. אולפליוטור (אולפליוטיר - Úlfljótr) שהגיע מנורווגיה הייתה הדמות המייסדת הנחשבת גם למחברם המקורי של החוקים.
דובר חחוק נבחר לשלוש שנים. מלבד היותו יושב ראש האלתינג, עסק דובר החוק בייעוץ ובדיקלום החוק. דובר החוק היה התפקיד המשילותי היחיד באיסלנד החופשית הימיביניימית. דיקלום החוק באלת'ינגי נעשתה על ידו שליש בכל קיץ.
גרימר סוורטינגסון הושאר פחות זמן בתפקיד אך ורק מכיוון שקולו היה חלש מדי עבור התפקיד.
חוץ מסמכויותיו לגבי דיקלום החוק וניהול הפרלמנט, לא היה לדובר החוק סמכות שלטונית. אולם הוא יכול גם למלא תפקיד בוררות במחלוקות שהופיעו לעיתים קרובות.
בתקופת ביניים אחרי 1262 עוכב לכמה שנים מינויו של דובר חוק. בהמשך התפקיד חודש בשם "לוגמאר".
אחרי האיחוד עם נורווגיה בשנת 1264 מונו שני דוברי חוק מלכותיים שמילאו תפקיד חשוב בהליכים המשפטיים במסגרת האלת'ינגי.
התפקיד בוטל יחד עם האלת'ינגי בשנת 1800.
איסלנד > רשימת דוברי החוק האיסלנדים

החוקרים משערים ששני יורשיו של אולפליוטור בתפקיד כיהנו כל אחד 20 קייצים, אולם החל מתורכל מאני, הכרונולוגיה המסורתית היא ככל הנראה נכונה. השמות מוזכרים בצורתן האיסלנדית המודרנית.
| דובר החוק Lögsögumaður | זמן כהונה |
| --- | --- |
אולפליוטור Úlfljótur: לערך 930
הראפן הנגסון Hrafn Hængsson: 930–949
ת'ורארין ראגאברודיר אוליפסון Þórarinn Ragabróðir Óleifsson: 950–969
ת'ורקל מאני ת'ורסטיינסון Þorkell máni Þorsteinsson: 970–984
ת'ורגייר ליוסווטנינאגודי פורקלסון Þorgeir Ljósvetningagoði Þorkelsson: 985–1001
גרימור סוורטינגסון Grímur Svertingsson: 1002–1003
סקאפטי ת'ורודסון Skafti Þóroddsson: 1004–1030
סטיין ת'ורייסטסון Steinn Þorgestsson: 1031–1033
ת'ורקל טיירוואסון Þorkell Tjörvason: 1034–1053
יליר בלוורקסון Gellir Bölverksson: 1054–1062
גונאר הין ספאקי ת'ורגרימסון Gunnar hinn spaki Þorgrímsson: 1063–1065
קולביין פלוסאסון Kolbeinn Flosason: 1066–1071
יליר בלוורקסון Gellir Bölverksson: 1072–1074
גונאר ת'ורגרימסון Gunnar Þorgrímsson: 1075
סיגוואטור סוטרטסון Sighvatur Surtsson: 1076–1083
מרקוס סקגיאסון Markús Skeggjason: 1084–1107
אולפהיידין גונארסון Úlfhéðinn Gunnarsson: 1108–1116
ברגת'ור הראפנסון Bergþór Hrafnsson: 1117–1122
גודמונדור ת'ורגיירסון Guðmundur Þorgeirsson: 1123–1134
הראפן אולפהדינסון Hrafn Úlfhéðinsson: 1135–1138
פינור האלסון Finnur Hallsson: 1139–1145
גונאר אולפהדינסון Gunnar Úlfhéðinsson: 1146–1155
סנורי הונבוגאסון Snorri Húnbogason: 1156–1170
סטירקאר אודאסון Styrkár Oddason: 1171–1180
ייסור האלסון Gissur Hallsson: 1181–1202
האלור ייסורארסון Hallur Gissurarson: 1203–1209
Styrmir Kárason: 1210–1214
סנורי סטורלוסון Snorri Sturluson: 1215–1218
טייטור ת'ורוואלדסון Teitur Þorvaldsson: 1219–1221
סנורי סטורלוסון Snorri Sturluson: 1222–1231
סטירמיר קאראסון Styrmir Kárason: 1232–1235
טייטור ת'ורוואלדסון Teitur Þorvaldsson: 1236–1247
אולפר הוויטסקאלד ת'ורדרסון Ólafr hvítaskáld Þórðarson: 1248–1250
סטורלה ת'ורדרסון Sturla Þórðarson: 1251
אולפר הוויטסקאלד ת'ורדרסון Ólafr hvítaskáld Þórðarson: 1252
טייטור איינארסון Teitur Einarsson: 1253–1258
קייטיל ת'ורלקסון Ketill Þorláksson: 1259–1262
ת'ורלייפור הריימור קייטלסון Þorleifur hreimur Ketilsson: 1263–1265
סיגורדור ת'ורוולדסון Sigurður Þorvaldsson: 1266
יון איינארסון Jón Einarsson: 1267
ת'ורלייפור הריימור קייטילסון Þorleifur hreimur Ketilsson: 1268
יון איינארסון Jón Einarsson: 1269–1270
ת'ורלייפור הריימור קייטילסון Þorleifur hreimur Ketilsson: 1271
נורווגיה

בנורווגיה דוברי החוק היו יועצים מלומדים בתחום החוקים עד שהמלך סוורה הראשון (1184–1202) הפך אותם לפקידים בכירים שלו. לפי חוקי מגנוס השישי (1263–1280) הם קיבלו את הזכות להיות שופטים ולעמוד בראש בתי הדין העליונים של המדינה - ה"לאגטינג". לפני שנת 1600 כיהנו כ-10–12 דוברי חוק בכל הממלכה והם היו חלק מהאצולה. במאות 14–15 הם גויסו בדרך כלל מקרב האצולה הגבוהה וכמה החזיקו התואר האצולה הגבוה ביותר הידוע בממלכה - "אביר". במאה ה-16 עדיין גויסו בקרב האצילים, אבל לעיתים קרובות מבין בני האצולה הזוטרה. לדוברי החוק הוענקו אחוזות. למשל אחוזת מארקר נהגה להיות נכס של דובר החוק של אוסלו.
גם בהזדמנויות טקסיות זכו דוברי החוק ליחס המקובל כלפי אצילים.
בתי הדין "לאגטינג" ווהתפקיד של "דובר החוק" בוטלו בשנת 1797 אולם התואר הונהג מחדש ב-1887 עם הנהגת שיטת המושבעים בבתי המשפט.
פינלנד

בזמן השלטון השוודי עד שנת 1809 פעלה בפינלנד אותה שיטה כמו בשוודיה. בימי השלטון הרוסי תפקידי ה"לאגמן" בוטלו בשנת 1868 כשהתואר הפך לסמלי בלבד. החוקים התחילו להתפרסם בפינית והמילה השוודית הפכה בפינית ל"לאמאני" - laamanni. בעת הרפובליקה הפינית העצמאית ברפורמה משנת 1993 הונהגו מחדש תוארי ה"לאמאני" ו"לאגמן" כשמות לשופטים הראשיים של בתי המשפט המחוזיים או לשופטים הבכירים של בתי הדין לערעורים.
קישורים

קרלו ביוטי
לקריאה נוספת

Magnus Magnusson: Iceland Saga. The History Press, Stroud 2005
Philip Pulsiano, Kirsten Wolf (ed) - Medieval Scandinavia - an Encyclopedia, Garland, NY 1993 -repr. Revivals, Routledge 2016
הערות שוליים

↑  Hans Fix עמ' 384
דיאב עוואנה

דיאב עוואנה אחמד חוסיין אל-מסעבי (בערבית: ذياب عوانة أحمد حسين المصعبي, בתעתיק מדויק: ד'יאב עואנה אחמד חסין אלמצעבי;‏ 8 באפריל 1990 – 25 בספטמבר 2011) היה כדורגלן אמירותי ששיחק בעמדת קשר הכנף בנבחרת איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים

דיאב גדל במחלקת הנוער של בניאס מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בעונת 2007/2008, ובעונת הבכורה שלו ערך עשר הופעות ליגה. בסך הכל שיחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 62 הופעות ליגה והבקיע שמונה שערים.
קריירה בינלאומית

ב-15 בנובמבר 2009 ערך עוואנה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בתיקו 0-0 נגד נבחרת צ'כיה במשחק ידידות. ב-7 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת כווית במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות בטורניר גביע אסיה 2011, אך לא שיחק בטורניר.
ב-17 ביולי 2011, בדקה ה-78 של משחק הידידות נגד נבחרת לבנון, בעת שנבחרתו הובילה בתוצאה 5-2, נבחר עוואנה לבעוט פנדל, אותו הבקיע באמצעות עקבו הימני. מאמנו ראה זאת בעין לא טובה, והחליף אותו מיד לאחר הבעיטה. סרטון הבעיטה הפך ויראלי. המשחק הסתיים בניצחון 6-2 של נבחרת איחוד האמירויות הערביות.
ב-23 ביולי 2011 הוא ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת הודו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014. בסך הכל הוא ערך שמונה הופעות במדי הנבחרת, בהן הבקיע שלושה שערים.
מותו

ב-25 בספטמבר 2011 מת עוואנה בתאונת דרכים באבו דאבי שבאיחוד האמירויות הערביות. לפי הדיווחים, תאונת הדרכים התרחשה בגשר שייח' זייד, כאשר עוואנה חזר מאבו דאבי לאל-עין לאחר שסיים אימון עם נבחרת איחוד האמירויות הערביות. דיווחים נוספים טוענים כי השתמש במכשיר הטלפון שלו בעת התאונה. עוואנה מת במקום. עוואנה נקבר יום לאחר מכן בבית הקברות בניאס שבאבו דאבי.
הערות שוליים

↑  Theyab Awana scores backheel - Penalty kick באתר יוטיוב,‏ 18 ביולי 2011 (בערבית)
↑  כובש הפנדל בעקב נהרג בתאונת דרכים, באתר ynet, 26 בספטמבר 2011
↑  UAE AND BANI YAS PLAYER THEYAB AWANA DIES AFTER CAR ACCIDENT באתר Sport 360,‏ 26 בספטמבר 2011 (באנגלית)
↑  Theyab Awana dies in car accident near Abu Dhabi באתר The National, ‏ 26 בספטמבר 2011 (באנגלית)
↑  Theyab Awana mourned by thousands at funeral באתר The National,‏ 27 בספטמבר 2011 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דיאב עוואנה".
המופע של רד ודביר

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית אירוח
 כותבים:  דרור ויידמן, ברק כהן, רמי פרג, טוליק פיפלקס, ארי פפר, ארז בן ארי
 בימוי:  סיון מגזניק
 מנחים:  דביר בנדק, רד אורבך (ארי פפר)
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  33 (נכון ליולי 2016)
 הפקה
 מפיק:  עידית קליגר, אבירם בוכריס, לי ירדני בוכריס
 חברת הפקה:  מאי טי וי תקשורת
 עורכים:  אבירם בוכריס, לי ירדני בוכריס, ארז בן ארי, נעמה נאווי
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 צלמים:  אילן ברדה, אופיר שבתאי, אייל ואנונו, אבי אורן
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (רשת)
 תקופת שידור מקורית:  25 באוקטובר 2013 – יוני 2016
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
המופע של רד ודביר היא תוכנית אירוח ששודרה בערוץ 2, תחת הזכיינית רשת. בכל תוכנית, המנחים, רד אורבך ודביר בנדק, מארחים ידוענים, זמרים ושחקנים. התוכנית מבוססת על הומור ועל אופיו של רד אורבך, בובה המגלמת כוכב רוק פופולרי, אגוצנטרי וגס רוח.
בסיום התכנית הקצרה, שארכה כ-25 דקות, ביצעו דואט רד והאמן שהתארח, קאבר לשיר מפורסם בהם I Put a Spell on You שביצע עם נינט טייב, Eye in the Sky עם מרינה מקסימיליאן ו-Diamonds עם אהוד בנאי.
שידור הסדרה

| עונה | מספר פרקים | הפרק הראשון | הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 18 | 25 באוקטובר 2013 | 9 בינואר 2014 |
| 2 | 10 | 24 ביוני 2015 | 12 בספטמבר 2015 |
| 3 | 5 | מרץ 2016 | יוני 2016 |
הערות שוליים

↑  פלייליסט שירי התכנית בערוץ היוטיוב של רשת
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן

השייח' ח'ליפה בִּן זָאיִד אָאל נַהְיָאן (בערבית: خليفة بن زايد آل نهيان; 7 בספטמבר 1948 –  13 במאי 2022) היה נשיא איחוד האמירויות הערביות והאמיר של אבו דאבי. הוא נחשב לאחד המנהיגים הערבים הבולטים ביותר, ובשנת 2013 דורג על ידי המגזין "פורבס" במקום ה-33 ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם. הונה של משפחת אאל נהיאן מוערך בלמעלה מ-150 מיליארד דולר.
לפני העלייה לשלטון

ח'ליפה בן זאיד אאל נהיאן נולד בקאסר אל-מוואג'י, בעיר אל-עין שבאמירות אבו דאבי, שהייתה אז תחת מנדט בריטי. אביו זאיד בן סולטאן אאל נהיאן מונה בשנת 1966 לשליט האמירות, וח'ליפה, שהיה בנו הבכור מתוך 30 צאצאים משבע נשותיו, מונה ליורשו ב-1 בפברואר 1969. אמו, שייח'ה הסה, בת השייח' מוחמד בן ח'ליפה אאל נהיאן, מתה ב-28 בינואר 2018.
תאריו

ב־1971, מיד לאחר קבלת מדינות המפרץ את עצמאותן מידי הבריטים, אאל נהיאן מונה לראש ממשלת אבו דאבי וגם לתפקידי שר ההגנה ושר האוצר, כל זאת תחת שלטון אביו. בעקבות הקמת הממשלה המשותפת של איחוד האמירויות מונה אאל נהיאן לסגן שני לראש ממשלת הפדרציה. במאי 1976 הפך לממלא מקום מפקד הכוחות של צבא האמירויות, תחת אביו ששימש כנשיא.
מלכותו

אאל נהיאן ירש את תפקיד הנשיא ב־3 בנובמבר 2004 לאחר שאביו, זאיד בן סולטאן אאל נהיאן מת. ב-2010, בעקבות המשבר הכלכלי בעולם, שפקד גם את דובאי וגרם לה לחובות של מילארדי דולרים, הזרים אאל נהיאן כסף רב אל קופת האמירות. כדי להודות לו קראה דובאי על שמו את הבניין הגבוה בעולם: שמו של בורג' דובאי שונה לבורג' ח'ליפה.
ב-2014 עבר שבץ מוחי. בשל בריאותו הרופפת, יורש העצר ואחיו למחצה, שיח' מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, תיפקד בתור השליט בפועל של אבו דאבי ושל איחוד האמירויות.
חיים אישיים

לאאל נהיאן שמונה ילדים מאשתו שמסה בינת סוהאיל אל מרזורואי.
היה ידוע בתחביביו כמו ספורט, רכיבת סוסים ומרוצי גמלים.
לאאל נהיאן כ-270 דונם במאהה, האי המרכזי של איי סיישל, בו בנה בראש הר אחוזה בת שבע קומות. תושבי המקום טוענים כנגדו שהבנייה גרמה נזק חסר תקנה להיצע המים, ודורשים פיצוי בכ-10 מיליון דולר.
עם פטירתו ב-13 במאי 2022, הורדו הדגלים לחצי התורן, התקבלו דברי הספד ממנהיגים בכל רחבי העולם, הוכרזה תקופת אבל של 40 יום והפסקת העבודה בכל משרדי הממשלה והמגזר הפרטי למשך שלושה ימים.
הערות שוליים

↑  הודעה על פטירתו של ח'ליפה, באתר סוכנות הידיעות האמרתית, ‏13 במאי 2022 (באנגלית)
↑  Khalifa bin Zayed Al-Nahyan - Forbes
↑  The Gulf's Newest Billionaire - Forbes
↑  ידיעה, באתר abc(הקישור אינו פעיל, 15.8.2020)
1 2  איתמר אייכנר וסוכנויות הידיעות, הלך לעולמו נשיא איחוד האמירויות חליפה בן זאיד אל-נהיאן, באתר ynet, 13 במאי 2022
↑  סוכנויות הידיעות, החיים היוקרתיים של בני המלוכה הכי עשירים, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1080162976  ISNI: 0000 0000 3260 9030  LCCN: n89109788  SUDOC: 23550856X  Trove: 1158240  VIAF: 38145067041766631267   WorldCat (עם VIAF): 38145067041766631267 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איחוד האמירויות הערביות ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טייבה אל-אבראהים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 
 פטירה:  28 בדצמבר 2011 (בגיל 66 בערך) 
 מדינה:  כווית 
 עיסוק:  סופרת, פוליטיקאית
 שפות היצירה:  ערבית 
 תחום כתיבה:  סיפורת, מדע בדיוני
 
טייבה אל-אבראהים (בערבית: طِيبة أحمد الإبراهيم; סביבות שנת 1945 – 28 בדצמבר 2011) הייתה סופרת מדע בדיוני כוויתית אשר כתבה את ספר המדע הבדיוני הראשון אי פעם בכווית.
חייה

בשנת 1980 זכתה במקום רביעי בתחרות הסיפור הקצר מטעם משרד התרבות הכוויתי עבור הסיפור "סעידה". בשנת 1981 זכתה במקום השני באותה תחרות עבור החלק הראשון של הספר "זכרונות המשרת" (مذكرات خادم).
בעקבות פלישת עיראק לכווית באוגוסט 1990, עברה אל-אבראהים להתגורר במצרים. כשחזרה לכווית המשיכה לכתוב, אך החלה גם לעסוק בפוליטיקה.
בשנת 2005 ניתנה לנשים בכווית הזכות להיבחר לפרלמנט, ובשנת 2008 התמודדה אל-אבראהים בבחירות המקומיות באחד ממחוזות כווית. היא חרתה על דגלה את ערכי השוויון בין המינים והפרדת הדת מהמדינה. המצע כלל בין היתר הגבלת נישואי הגבר לאישה אחת בלבד והבטחת זכויות האישה בעת גירושים.
אל-אברהים קיבלה תעודת הערכה על תרומותיה לאומנות ולספרות.
טייבה אל-אבראהים נפטרה בשנת 2011 בגיל 66.
ביבליוגרפיה

"קללת הכסף" (لعنة المال)
1979 - "קוצים של אביב" (أشواك الربيع)
1986 - "האדם החיוור" (الإنسان الباهت)
1990 - "האדם המגוון" (الإنسان المتعدد)
1990 - "הכחדת האדם" (انقراض الرجل)
"זכרונות המשרת" (مذكرات خادم)
1995 - "צללי האמת" (ظلال الحقيقة)
1998 - "הכפר הסודי" (القرية السرية)
"לב אכזר" (القلب القاسي)
"היזהר פן תהרוג" (حذار أن تقتل)
הערות שוליים

↑  HASSAN M. FATTAH, "Kuwait Grants Political Rights to Its Women", The New York Times, MAY 17, 2005.
↑  رحيل الكاتبة طيبة الإبراهيم
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013145069205171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כווית ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טייבה אל-אבראהים".
המועצה המייעצת למגפת הקורונה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תאריך הקמה:  9 בנובמבר 2020 
 https://www.buildbackbetter.com
 
המועצה המייעצת למגפת הקורונה (באנגלית: COVID-19 Advisory Board) היא גוף ייעוץ נשיאותי שהוכרז בנובמבר 2020 על ידי נשיא ארצות הברית הנבחר ג'ו ביידן בתקופת תהליך העברת הסמכויות לקראת השבעתו לנשיאות.
רקע

לפני שמינה את אנשי צוותו בבית הלבן או ערך מינויים בקבינט, הודיע ביידן כי ימנה כוח משימה לטיפול במגפת הקורונה, בראשותם של המנתח לשעבר ויווק מרת'י, נציב מנהל המזון והתרופות לשעבר דייוויד קסלר והפרופסור האפידמיולוגית מאוניברסיטת ייל, פרופסור מרסלה נונז-סמית'. בנובמבר 2020 הוא הודיע על שמותיהם של 13 מומחים בתחום הבריאות שישמשו במועצה המייעצת של מגפת הקורונה.
ביידן התחייב לתגובה ממשלתית פדרלית גדולה יותר למגפה מאשר דונלד טראמפ, בדומה למדיניות הניו דיל של הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט בעקבות השפל הגדול. במסגרת זו, יתבצעו בדיקות מוגברות ל־SARS-CoV-2, אספקה קבועה של ציוד מגן אישי, הפצת חיסון והבטחת כסף מהקונגרס לבתי ספר ובתי חולים תחת הוראת שעה לשרשרת האספקה הארצי שתתאם את הלוגיסטיקה של הייצור והפצת ציוד מגן וערכות בדיקה. ההפצה תתבצע על ידי "מועצת הבדיקה הנגיפית", בדומה גם למועצת הייצור המלחמתית של רוזוולט. ביידן גם התחייב להפעיל את חוק הייצור לצורכי ביטחון בצורה אגרסיבית יותר מטראמפ במטרה לבנות אספקה, כמו גם לגייס עד 100,000 אמריקאים ל"חיל עבודות בריאות הציבור" של עוקבי מגע כדי לסייע במעקב ומניעת התפרצויות ושרשראות הדבקה.
חברים

ישנם שלושה עשר חברים במועצה המייעצת, שמונו על ידי נשיא ארצות הברית הנבחר ג'ו ביידן. שלושה מהחברים, דייוויד א' קסלר, ויווק מרת'י ומרסלה נונז-סמית', משמשים כיושבי ראש.
| שם | שם | רקע | מינוי |
| --- | --- | --- | --- |
|  | דייוויד א. קסלר | נציב לשעבר של מנהל המזון ותרופות יו"ר משותף | 9 בנובמבר 2020 |
|  | מרסלה נונז-סמית' | הדיקן לחקר שוויון בבריאות של בית הספר לרפואה של ייל יו"ר משותף | 9 בנובמבר 2020 |
|  | ויווק מרת'י | המנתח הכללי לשעבר של ארצות הברית יו"ר משותף | 9 בנובמבר 2020 |
|  | לוסיאנה בוריו | לשעבר המדינית הראשית של מינהל המזון והתרופות האמריקני | 9 בנובמבר 2020 |
|  | ריק ברייט | לשעבר מנהל הרשות לפיתוח ומחקר ביו-רפואי מתקדם | 9 בנובמבר 2020 |
|  | זיק עמנואל | לשעבר ראש המחלקה לביואתיקה במרכז הקליני הלאומי לבריאות | 9 בנובמבר 2020 |
|  | אטול גוואנדה | פרופסור לכירורגיה בבית החולים בריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל | 9 בנובמבר 2020 |
|  | סלין גראונדר |  | 9 בנובמבר 2020 |
|  | ג'ולי מוריטה | סגנית בכירה לנשיא בקרן רוברט ווד ג'ונסון | 9 בנובמבר 2020 |
|  | מייקל אוסטרולם | מנהל המרכז לחקר מדיניות ומחלות זיהומיות | 9 בנובמבר 2020 |
|  | לויס פייס | מנכ"ל ונשיא מועצת הבריאות העולמית | 9 בנובמבר 2020 |
|  | רוברט רודריגס | פרופסור לרפואה דחופה בבית הספר לרפואה של UCSF | 9 בנובמבר 2020 |
|  | אריק גוסבי | המתאם הגלובלי לאיידס גלובלי | 9 בנובמבר 2020 |
ראו גם

כוח המשימה של הבית הלבן לנגיף הקורונה
קונור שרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 2000 (בן 24) 
 תקופת הפעילות:  מ-2020
 מקום לימודים:  תיכון ארצ'בישופ מיטי 
 פרופיל ב-IMDb
 
קונור שרי (באנגלית: Connor Sherry; נולד  ב-18 באוקטובר 2000) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

שרי למד בתיכון בסן חוזה. במהלך לימודיו שיחק בתיאטרון. הוא זכה במקום הראשון בתחרות הדיבייט הלאומית.
קריירה

בגיל 16 הופיע בתוכנית "The Tonight Show" בהנחיית ג'יי לנו. בתוכנית חיקה שרי את דונלד טראמפ. עד שנת 2022 שיחק שרי בסרטים קצרים. בשנת 2022 שיחק בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "The Devil You Know" לצד עומאר אפס ומייקל איליי. באותה שנה שיחק בתפקידים חוזרים בסדרות הטלוויזיה "מי מפחד מהחושך?" ו"רשימת חיסול".
בשנת 2024 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "Snack Shack". בסרט מככב גם גבריאל לבל.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | The Devil You Know | קייל גרביש |  |
| 2024 | Snack Shack | איי.ג'יי |  |
| 2025 | גילמור המאושר 2 (אנ') |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | רשימת חיסול | טי.ג'יי הווארד | 3 פרקים |
| 2022 | מי מפחד מהחושך? | מקס מת'יסון | 4 פרקים |
| 2023 | Table Read Podcast | צ'אד | פודקאסט; פרק: "12 Steps of Christmas" |
הערות שוליים

↑  31 High School Students Crowned 2019 National Speech and Debate Champions, GlobeNewswire, ‏9 July 2019
1 2  Irvin Rivera, HOW CONOR SHERRY BECAME THE HEART OF A HOMETOWN STORY, A BOOK OF MAGAZINE, ‏30 April 2024
↑  J. Kim Murphy, ‘Snack Shack’ Review: Gabriel LaBelle and Conor Sherry Play Teenage Hustlers in a By-the-Book Coming-of-Age Tale, Variety, ‏16 March 2024
סבתא בישלה

| --- | --- |

 סוגה:  בישול, תיעודי, סטנדאפ
 בימוי:  דניאל אדר
 מנחים:  תום יער
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  17 (נכון לספטמבר 2022)
 הפקה
 מפיק:  שי שלום
 מפיקים בפועל:  אבירם בוכריס, לי ירדני-בוכריס
 חברת הפקה:  מאי טי וי תקשורת
 עורכים:  תמר איכילוב
 אורך פרק:  כ-45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  HDTV
 תקופת שידור מקורית:  20 בספטמבר 2020 – משודרת
סבתא בישלה היא תוכנית דוקו-בישול קומית בהנחיית הקומיקאית תום יער, המשודרת בכאן 11.
עונתה הראשונה התוכנית עלתה לשידור ב-10 ביוני 2021, לאחר שידורם של שני פרקי פיילוט בראש השנה תשפ"א וביום העצמאות תשפ"א. העונה השנייה ("עונת ההריון והמשפחות") עלתה לשידור ב-17 באוגוסט 2022.
במהלך התוכנית מגיעה תום יער למקומות שונים ברחבי ישראל, מתארחת בבתיהם של סבים וסבתות, ולומדת מהם על מטבחים עדתיים שונים. בתוכנית משולבים גם קטעי סטנד-אפ של יער בתור קטעי מעבר ופתיחה.
בסוף כל פרק מבשלת יער ארוחה לחבריה, משפחת הסבתא או לבני משפחתה בהשראת המאכלים אותם למדה להכין בביקוריה. בין חבריה שהשתתפו בחלק זה של התוכנית ניתן למנות את יובל שגב, יסמין עיון, שירה נאור וירמי שיק בלום.
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק | שם הפרק | מטבחים משתתפים | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| – | ספיישל ראש השנה | המטבח החבאני, המטבח הקוצ'יני | 20 בספטמבר 2020 |
| – | ספיישל עצמאות | המטבח התוניסאי, המטבח האתיופי | 15 באפריל 2021 |
| 1 | בישול ארוך | המטבח הדרוזי, המטבח ההונגרי | 10 ביוני 2021 |
| 2 | געגוע | המטבח השווייצרי, המטבח המרוקאי | 17 ביוני 2021 |
| 3 | עבודת ידיים | המטבח האיטלקי, המטבח הגאורגי | 24 ביוני 2021 |
| 4 | יש מאין | המטבח העיראקי, המטבח הסיני | 1 ביולי 2021 |
| 5 | שמחות | המטבח האוקראיני, המטבח הטורקי | 8 ביולי 2021 |
| 6 | בשר | המטבח הארגנטינאי, המטבח הבריטי | 15 ביולי 2021 |
| 7 | ט"ו באב | המטבח הכורדי, המטבח הפרסי | 22 ביולי 2021 |
| 8 | כיפור | המטבח הספרדי, המטבח האשכנזי | 16 בספטמבר 2021 |
| 9 | פסח | המטבח הטריפוליטאי, המטבח השומרוני | 20 באפריל 2022 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק | שם הפרק | מטבחים משתתפים | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אחים אחיות | המטבח האנגלי, המטבח המולדובני | 17 באוגוסט 2022 |
| 2 | עסק משפחתי | המטבח העיראקי, המטבח היווני | 24 באוגוסט 2022 |
| 3 | הריון | המטבח האיטלקי, המטבח הצרפתי | 31 באוגוסט 2022 |
| 4 | אמהות משקיעות | המטבח הטריפוליטאי, המטבח הטבעוני | 7 בספטמבר 2022 |
| 5 | חמות וכלות | המטבח הרוסי, המטבח הכורדי | 14 בספטמבר 2022 |
| 6 | אמהות ובנות | המטבח המרוקאי, המטבח הטורקי | 21 בספטמבר 2022 |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פינגוין (מסעדה)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1940 – ינואר 2023 (כ־83 שנים) 
 קואורדינטות:  33°00′23″N 35°05′37″E﻿ / ﻿33.006499°N 35.093741°E﻿ / 33.006499; 35.093741 
  
 he
 
מסעדת פינגוין שפעלה ממאי 1940 ועד ינואר 2023 בשדרות הגעתון בנהריה, הייתה בית קפה ומסעדה ומקום מפגש פופולרי.