stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וראנגל
אקלים

האי מושפע מגושי אוויר פסיפיים וארקטיים, דבר המביא לרוחות חזקות הנושבות בו ולתופעה של מערבולות רוח דמויות ציקלון. עוד שוררים באי תנאי ערפל לעיתים מזומנות. תנאי מזג האוויר על האי משתנים ממקום למקום באופן קיצוני, ומרכזו ודרומו חמים מצפונו, אך תחנת המדידה המטאורולוגית היחידה נמצאת בכפר אושקובסקויה. משך כל השנה אין טמפרטורות המינימום הממוצעות עולות מעל 1°C ובשיא החורף הן מתקרבות ל--30°C. טמפרטורות המקסימום הממוצעות עולות מעל לנקודת הקפיאה אך ורק בין החודשים יוני וספטמבר, וגם אז הן אינן חורגות מ-6°C בממוצע. כמות המשקעים מסתכמת ב-179 מ"מ לשנה.
בשנים האחרונות תועדו באי אירועי מזג אוויר קיצוניים במידה רבה מבעבר, עלייה כללית של הטמפרטורות וריבוי משקעים בעונות הקיץ. כמו כן הפשרת מדף הקרח הימי באביב מתרחשת מוקדם יותר וקפיאת מי הים בסתיו מתאחרת. כל התופעות האלה עולות בקנה אחד עם שינויי האקלים שנצפו בכל האזור הארקטי. השינויים בגודלו של מדף הקרח ומשך קפיאת מי הים צפוי להשפיע על דובי קוטב וניבתנים, התלויים במדף הקרח לשם תזונה.
להלן נתוני מזג האוויר בתחנת המדידה באי:
| אקלים בוראנגל> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בוראנגל> ינואר.-19.2.-26.7.16 | אקלים בוראנגל> פברואר.-21.1.-28.6.9 | אקלים בוראנגל> מרץ.-19.8.-27.6.9 | אקלים בוראנגל> אפריל.-13.3.-21.2.8 | אקלים בוראנגל> מאי.-4.1.-9.8.8 | אקלים בוראנגל> יוני.3.0.-1.5.13 | אקלים בוראנגל> יולי.5.3.0.6.23 | אקלים בוראנגל> אוגוסט.4.5.0.2.28 | אקלים בוראנגל> ספטמבר.0.8.-2.9.22 | אקלים בוראנגל> אוקטובר.-5.4.-10.2.15 | אקלים בוראנגל> נובמבר.-11.9.-18.0.17 | אקלים בוראנגל> דצמבר.-18.1.-24.7.11 | אקלים בוראנגל> שנה.-8.2.-14.2.179 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: http://pogoda.ru.net/climate/21982.htm
היסטוריה

באי נתגלו ממצאים פרהיסטוריים של התיישבות אנושית אשר התקיימה בו לפני כ-4,000 שנים ויותר. האי נקרא על שם החוקר פרדיננד פון וראנגל (Ferdinand von Wrangel) אשר חיפש אותו בלא הצלחה בין השנים 1820–1824 בעקבות אגדות עם צ'וקצ'יות ודיווח של קוזאק בשם אנדרייב שטען כי הגיע אליו ב-1764. בשנת 1849 נחת הנרי קלט באי גרלד אותו קרא בשם "הרלד". לאחר מכן הוא הבחין באי נוסף, אך לא הגיע אליו. באוגוסט 1867 הגיע צייד לווייתנים אמריקאי בשם תומאס לונג כדי 15 מייל ימי מהאי והוא זה אשר העניק לו את שמו על שם מגלה ארצות רוסי ממוצא גרמני בלטי פרדיננד וראנגל.
הנחיתה הידועה הראשונה על האי התרחשה ב-12 באוגוסט 1881 כאשר הספינה האמריקאית קורווין (Corwin) הגיעה אליו, ואנשיה תבעו בעלות אמריקאית על האי. ב-1911 הגיעה קבוצה ראשונה של רוסים לאי וב-1914 שהו בו ניצוליה של הספינה הטרופה הקנדית קרלוק (Karluk), עד שחולצו לאחר 9 חודשים. בשנת 1923 אדה בלאקג'ק שרדה באי במשך מספר חודשים בעקבות בעיות במשלחת חקר האי. ב-1924 הקימה ברית המועצות על האי את היישוב אושקובסקויה והוא חווה תקופת פריחה קצרה אך ננטש בשנת 2003. ניסיון התיישבות נוסף בזביוזדני כשל גם הוא. במלחמת העולם השנייה נשלחו אל האי שבויי מלחמה גרמנים וחיילים רוסיים מכוחותיו של אנדריי ולאסוב שנלחמו לצד גרמניה הנאצית. אחד מהם שהיגר מאוחר יותר לישראל טען כי בשנת 1962 ראה במקום את ראול ולנברג. עדויות נוספות על קיום מחנה שבויים באי נאספו על ידי אברהם שיפרין.
החי והצומח

בשל התנאים הטופוגרפיים המגוונים באי, מיקומו וההיסטוריה שלו, קיים בו מגוון ביולוגי גדול יחסית לאזור הארקטי. האי הוא שריד לגשר היבשה שכיסה את ים ברינג בתקופת הקרח של הפליסטוקן, והוא היה למקלט לבעלי חיים מתקופה זו כאשר לא קפא בתקופת הקרח האחרונה. בשל מיקומו מצויים בו בעלי חיים שמקורם הן באמריקה והן באסיה. באי נסקרו 417 מינים ותת-מינים של צמחים וסקולריים, ריכוז כפול ממה שניתן למצוא באזורי טונדרה ארקטיים בעלי שטח דומה. 23 ממינים אלה הם אנדמיים לאי. עוד כוללת הפלורה באי 331 מיני טחבים ו-310 מיני חזזיות.
האי הוא יעדם הצפוני של מינים רבים של עופות נודדים, וחיים בו מינים שונים של עופות ימיים כמו שחפים, אווזים, ברווזים ועוד. היונקים כוללים שני מיני למינג שבניגוד לקרוביהם על היבשה, אינם חווים תנודות קיצוניות באוכלוסייתם. לפי ממצאים פליאונטולוגיים חיו באי כבשי המושק ואיילי הצפון בסוף הפליסטוקן ולאחריו, אך נעלמו לאחר מכן. בשנות הארבעים של המאה ה-20 שוב הובאו איילי צפון אל האי מסיבות כלכליות ובשנות השבעים הובא אליו כבש המושק מקנדה. דבר זה הביא למרעה יתר ולהפרת האיזון הטבעי באי. עוד שוכנים באי שועלי שלג, ובעבר שכנו בו זאבים אך אלה הושמדו במצוות השלטונות, וכדי לאפשר לאיילי הצפון להתפתח במקום. עוד נמצאו באי שרידי ממותות שתוארכו לשנת 3700 לפנה"ס, ואלה השרידים המאוחרים ביותר שנתגלו עד היום בעולם כולו. היונקים ימיים במימי החופים כוללים מיני דולפינים ולווייתן אפור.
הערות שוליים

↑  ארגון ראול ולנברג
↑  https://web.archive.org/web/20150407033421/http://www.statedepartmentwatch.org/GulagWrangell.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4066984-1  NKC: ge1152876  SUDOC: 080092187  VIAF: 315526357   WorldCat (עם VIAF): 315526357 
אחד האוהלים אשר שימשו את ניצולי הקרלוק
המתיישבים באי בעת שהותם בספינה "אוקטובר האדום" אשר הביאה אותם ב-1924 לווראנגל
טונדרה בווראנגל
סקריהיטשין

| --- | --- |
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:   חלם
 גמינה:  דוביינקה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  158 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°59′00″N 23°56′00″E﻿ / ﻿50.98333333°N 23.93333333°E﻿ / 50.98333333; 23.93333333 
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסקריהיטשין(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסקריהיטשין(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהסקריהיטשין(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהסקריהיטשין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סקריהיטשין (בפולנית: Skryhiczyn) הוא כפר קטן על נהר הבוג המערבי, במזרח פולין, סמוך לגבול אוקראינה. הוא שייך לגמינת דוביינקה, במחוז חלם שבפרובינציית לובלין. הכפר שוכן 9 ק"מ מדרום־מזרח לעיירה דוביינקה, כ־37 ק"מ דרומית־מזרחית לעיר חלם וכ־100 ק"מ מזרחה מבירת הפרובינציה לובלין.
היסטוריה

אזכורו הראשון של הכפר הוא משנת 1827, ובאותה עת ישבו בו 173 איש. במהלך המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 היה הכפר אחוזה בבעלות האחים שמואל וחיים רוטנברג. באחוזה נולדו נכדיו של שמואל, אהרון שידלובסקי ויוסף שידלובסקי, ושם גדל שמחה בלאס, נכדו של חיים רוטנברג. בשנת 1921 נמנו ביישוב 188 יהודים, רוב גדול בקרב תושביו, והתקיימה בו הכשרה חלוצית.
עם כיבוש היישוב בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה ערכו האוקראינים המקומיים, אשר עבדו עד אז במשקי היהודים בכפר, פוגרום ביהודיו, בו רצחו 6 בני משפחה אחת, ובהם תינוק.
ב-22 בנובמבר 1941, לאחר פרוץ מבצע ברברוסה, נכנסו לכפר אנשי גסטאפו, והורו ליהודיו לעזוב את המקום בתוך חצי שעה. יהודים אלו גורשו בהמשך לגטו הרוביישוב, ושם חלקו את גורל יתר יהודי העיר. לאחר הגירוש הקימו הגרמנים ביישוב ארבעה מחנות עבודה, בהם הועסקו בעבודות פרך מאות יהודים מגטו הרוביישוב. יהודים בודדים שעוד נותרו ביישוב נרצחו עד ספטמבר 1942.
נוקס מרטין

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1923 ברנקייה, קולומביה 
 פטירה:  15 במאי 2022 (בגיל 99) 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט 
 יצירות ידועות:  Venus 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 www.knoxmartin.com
 
נוקס מרטין (באנגלית: Knox Martin;‏ 12 בפברואר 1923 – 15 במאי 2022) היה צייר ופסל אמריקאי. התגורר ועבד בעיר ניו יורק.
משנת 1946 ועד שנת 1950 למד בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק והיה לאחד החברים המובילים של אסכולת ניו יורק – קבוצה של אמנים וסופרים.
"האמנות שנוצרת משושלת ספציפית היא יצירת המציאות. אך התעסקות של מה שאני עושה, הוא היצירה". – נוקס מרטין (1999).
חייו

מרטין נולד בברנקייה שבקולומביה, בנו הבכור של חלוץ התעופה סא"ל ויליאם נוקס מרטין (1891–1927, נולד בווירג'יניה), ושל איזבל.
בשנת 1921, נישאו באזור תעלת פנמה.
נוקס מרטין האב היה צייר, משורר, טייס והאדם הראשון שטס מעל הרי האנדים.
שש שנים לאחר נישואיו, מרטין האב נפצע אנושות בתאונת דרכים בווטרטאון, ניו יורק.
איזבל, אלמנתו, עברה עם שלושת בניה הצעירים מסאלם, וירג'יניה לעיר ניו יורק.
קריירה מוקדמת

לאחר ששירת במלחמת העולם השנייה, נוקס מרטין למד אמנות בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק מ-1946–1950. שם הוא למד עם הארי שטרנברג, ואסלב ויטלאסיל, וויל בארנט ומוריס קנטור.
בשנת 1954, פרנץ קליין חברו של נוקס מרטין, הציג ציור שלו בתערוכה השנתית של גלריה סטייבל. צ'ארלס איגן, בעל גלריית צ'ארלס איגן, התלהב מהציור של נוקס מרטין וביקש ממנו להציג את עבודתו בתערוכת יחיד לכבוד יום השנה העשירי לגלריית איגן.
יצירותיו

נוקס מרטין נודע בעיקר בזכות רפרטואר של סימנים וסמלים שהיו מזוהים איתו, אשר רמזו על טבע ובייחוד על הצורה הנשית.
עבודותיו לרוב בוצעו בקנה מידה גדול ביד חופשית, בצורה שטוחה תוך שימוש בצבעים בהירים, למשל בציור הקיר, אישה עם אופניים, שנמצא ברחובות מערב יוסטון ומקדוגל במנהטן.
הוא בעיקר פיסל וצייר תוך שימוש במדיות : אקריליק, קולאז', פרסקו, ציור דיו (עט ודיו), מיקס מדיה ושמן.
אחד מציורי הקיר שלו בניו יורק, ונוס (1970), הוא באורך שתים עשרה קומות. ונוס ממוקם בצד הדרומי של מתקן כליאת ייוויו ברחוב 19 והכביש המהיר המערבי.
"באופן מסורתי אלת האהבה והפריון, ונוס מייצג אישה, ארוטית וגמישה, אבל זה גם מעביר סיפור האהבה של נוקס מרטין עם ניו יורק. ונוס הוא שיר אהבה לעיר שבה הוא חי תמיד, מקום שהפך לחלק ממנו. הצורות הנשיות - המעוקלות שבציור אשר נמצאות בניגוד ישיר לצורות הישרות בו משתלבות היטב בקומפוזיציה. הגודל העצום של ציור הקיר הזה מעצים את החוויה של הצורות הנשיות, ההיבטים הליניארי של הקומפוזציה בציור ושל האדריכלות הסביבתית. בעידן שבו האמנות ניסתה להגיע להמונים, ע"ע תרבות הפופ, ציור הקיר העצום הזה, היה דרכו של נוקס מרטין לגעת בציבור שמעולם לא היה נכנס לגלריה לאמנות"
(החל משנת 2010, ונוס נחסמה על ידי בניין סמוך).
אוספים

עבודתו של נוקס מרטין נכללה באוספים של מוזיאון הוויטני לאמנות אמריקנית, המוזיאון לאמנות מודרנית, מוזיאון הירשהורן וגן הפסלים, ליגת הסטודנטים לאמנות מניו יורק, מוזיאון ברוקלין לאמנות, האקדמיה הלאומית לעיצוב, National Arts Club, אוניברסיטת ניו יורק, אולברייט, גלריית נוקס לאמנות, מוזיאון מדינת ניו יורק, המוזיאון לאמנות במונטקלייר, מכון לאמנות של שיקגו, בולטימור המוזיאון לאמנות, המוזיאון לאמנות בברקלי, בוקה רטון מוזיאון לאמנות, גלריית קורקורן לאמנות, המוזיאון לאמנות בדנוור, Heckscher המוזיאון לאמנות, מוזיאון אוניברסיטת הופסטרה, אינדיאנפוליס המוזיאון לאמנות, מוזיאון איתקה, ג'ק ס לנטון המוזיאון לאמנות, המוזיאון לאמנות בלאו, מיניאפוליס מכון לאמנויות, מוזיאון העיר אוקלהומה לאמנות, מוזיאון לאמנות בפורטלנד, מוזיאון דרום Alleghenies לאמנות, ספרינגפילד מוזיאון לאמנות, טולדו מוזיאון לאמנות, מוזיאון לאמנות ות'רספון, ולסלי, מוזיאון ויליאם בנטון לאמנות, מוזיאון ישראל, המוזיאון לודוויג בבודפשט, והספרייה הלאומית.
בשנת 2002 נבחר נוקס מרטין לאקדמיה הלאומית לעיצוב.
בסתיו של שנת 2010 (15 בספטמבר - 13 בנובמבר) תערוכת יחיד של ציורים בשחור לבן בניו יורק.
מ-6 אוקטובר 2012 עד 6 באפריל 2013, הציגה תערוכת יחיד של יצירותיו האחרונות בגלריית סם ואדל גולדן של צבעי גולדן בניו ברלין, ניו יורק.
הוראה

נוקס מרטין לימד כיתות אמן בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק.
כמו כן, הוא עבד בבית הספר לאמנויות של אוניברסיטת ייל, תחילה כמבקר באמנות ולאחר מכן כפרופסור לאמנות.
בנוסף לימד באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת מינסוטה, ובית הספר הבינלאומי לציור, רישום ופיסול באומבריה, איטליה.
נפטר ב-15 במאי 2022.
ספרים

Marika Herskovic, New York School Abstract Expressionists Artists Choice by Artists, (New York School Press, 2000.) ISBN 0-9677994-0-6
Irving Sandler, From Avant-Garde to Pluralism: An On-The-Spot History, (Hard Press Editions, 2006.)ISBN 1889097683
טינקרטנק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נורית זרחי
 איורים:  דוד פולנסקי
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  28
הספר טינקרטנק הוא ספר ילדים שכתבה המשוררת והסופרת נורית זרחי. הספר יצא לאור בשנת 2012 על ידי הוצאת כתר, ואויר על ידי דוד פולנסקי. הסיפור נמצא גם בקובץ ספרים "פנטסטיכאן" שבו מופיעים אף הסיפורים "שינגלונגה מיטה מסודרת", "מי מכיר את תנינה" שכתבה נורית זרחי.
תקציר העלילה

טינקרטנק היא פיה קטנה ומגושמת ששוברת דברים ללא כוונה. היא מכונה "הפיה הכבדה", "האסונית", כזאת שמוציאה שם רע למשפחת הפיות, הקלילות והמרחפות. היא לעולם לא תדמה לטינקרבל, הפיה העדינה בעלת הכנפיים היפות והשיער המקסים. "האסונית" בעלת השיער החום הקוצני הורסת ל"קלרדה דה גרם", מלכת הפיות היפהפייה את העוגה שלה, ובכך מגורשת מגן העדן.
טינקרטנק נוחתת בכבדות בכדור הארץ ופוגשת בני אדם ובעלי חיים. וכך פגשה את מיס עוברין ביער. מיס עוברין היא עורבת חכמה שחורה שלוקחת אותה להתייעצות עם פרופסור מומחה. הפרופסור מגיע למסקנה שטינקרטנק היא ילדה רגילה ועליה להכיר בכך, ולכן שולח אותה ואת מיס עוברין לסיור בעולם. בסיור היא רואה משפחות מגוונות וילדים מסוגים שונים, ורואה שלכל משפחה יש זוג הורים.
לאחר שובה מהסיור שולח אותה הפרופסור לבית ספר כדי שתרגיש שהיא ילדה רגילה, ומבטיח לה שביציאה מבית הספר יחכו לה זוג הורים, והיא תרגיש שהיא כמו כל הילדים.
דמויות

טינקרטנק – טינקרטנק היא הדמות המרכזית בסיפור. היא מגורשת מגן העדן של הפיות לכדור הארץ ושם מתחילה חיים רגילים כמו שאר הילדים. משמעות שמה הוא מובן מאליו כמו "טינקר בל" בסיפורו של פיטר פן. "בל" בצרפתית נכתב אחרת אך מבוטא אותו דבר, מסמל פעמון ובנוסף גם יפיפה, ולכן "בל" הוחלף בטנק שמסמל דבר כבד.
קלרדה דה גרם – קלרדה דה גרם, מלכת הפיות, מגרשת את טינקרטנק מגן עדן. חלק משמה של קלרדה "קל" הוא ההפך מ"טנק" של טינקרטנק הגיבורה. שם משפחתה "דה גרם" מוסיף לקלילות, משום שגרם הוא יחידת משקל קטנה. שמה מזכיר את שמה של המרשעת קרואלה דה ויל מהיצירה "מאה ואחד כלבים".
מיס עוברין – מיס עוברין פגשה את טינקרטנק ביער ומשם הובילה אותה לפרופסור. מיס עוברין תמיד דאגה והייתה שם ליד טינקרטנק. שמה בשיכול אותיות מזכיר את החיה עורב. עורב היא ציפור מעשית, נבונה, חברותית, לקחנית, עבריינית, וסתגלנית.
הפרופסור – הפרופסור עזר לטינקרטנק לגלות מה היא משום שלא הייתה בטוחה.
קלמנטיקה – קלמנטיקה היא אחת מהעוזרות של קלרדה ותפקידה בעיקר להבליט ניגוד לטינקרטנק בכל המובנים. שמה מזכיר את הפרי קלמנטינה שזה פרי מתקתק.
קוקוליקה – קוקוליקה היא העוזרת השנייה של קלרדה ותפקידה להראות ניגוד נוסף לטינקרטנק. שמה מזכיר מאכלים מתוקים כמו עוגה וגלידה.
ניתוח ספרותי ואיורי

קלרדה דה גרם, מלכת הפיות אומרת בסיפור שלפיות יש שכל של פירות והמזון שלהן הוא גבעולי פטרוזיליה, לבבות פרחים וגרגרי סוכר. מאכלים אלה מראים לנו את החיבור לכך שהן קלות. בנוסף על כך, בבחירת המילה פירות יש משחק מילים, הקרבה למילה פרות יכולה להעיד לנו על הנפילה של טינקרטנק בסיפור כפיה בעלת שכל של פרי, אבל כבדה ומגושמת כמו פרה.
עזרתה של מיס עוברין לטינקרטנק מבלבלת מעט, משום שיש בשמה שיכול אותיות שמזכיר לנו את הציפור עורב, שהיא ציפור ערמומית ומפחידה, אך מיס עוברין היא נחמדה וחברותית. המשוררת נורית זרחי יצרה ניגוד שקורא לילדים לא לשפוט על פי מראה חיצוני.
קיים הקשר בין התוכן לבין בחירת צבעי האיורים, בעמודים הראשונים בספר, בזמן שטינקרטנק נמצאת עדיין בגן העדן, צבעם של האיורים הם תכלת כמו השמיים, ורוד וגוונים בהירים, שנותנים לקוראים אווירה של גן עדן. התוכן הכתוב בעמודים אלה הוא טרגי וטראומתי - מלכת הפיות, קלרדה דה גרם, מגרשת את טינקרטנק מהגן. לאחר גירושה של טינקרטנק מגן העדן אל אדמת הארץ, צבעי האיורים משתנים לצבעים כהים יותר, שיכולים להמחיש לנו את הרגשות הרעים של טינקרטנק.
הקשר לפיטר פן

קיימים קווי דימיו רבים בין הסיפור של פיטר פן לבין הסיפור של טינקרטנק. פיטר פן עוזב את מקומו הנכון, גן העדן, ומתמודד עם נדידה ממקום למקום. עזיבתו של פיטר פן נגרמה עקב שתי סיבות; אשמתו של פיטר פן שהוא ברח, או שזוהי אשמת אימו שהשאירה את החלון פתוח. פיטר פן ניסה לחזור הביתה אחרי נדודים אך גילה שאימו בגדה בו ולא חיכתה לו.
גם סיפורה של טינקרטנק מתחיל בגירוש מגן העדן של הפיות, אלא שלגביה גן העדן אינו מקום קסום, היא אינה מרגישה שייכת אליו. כשמלכת הפיות, "קלרדה דה גרם", מגרשת אותה אל העולם האמיתי. הגירוש גורם לטינקרטנק ליפול לכדור הארץ והנפילה היא המעשה הנכון ביותר בשבילה, מכיוון שטינקרטנק סוף סוף תוכל לחיות בסביבה שמתאימה לה.
בשני הסיפורים הדמות הראשית מגורשת מגן העדן, ובשניהם ההורים לוקחים חלק גדול בסיפור. חשוב לציין שאם לא היו הורים בסיפור טינקרטנק, הוא היה מזכיר יותר את הטרגדיה של פיטר פן.
מסר

ילדים מגיל צעיר נדרשים לעמוד בציפיות שלעיתים הן גבוהות מדי בעבורם. הסיפור על טינקרטנק שמצופה ממנה להיות פיה כמו טינקרבל, אך היא אינה פיה רבת הישגים אלא ילדה רגילה - מעודד ילדים שמתוסכלים עקב חוסר יכולת לעמוד בציפיות גבוהות מדי שהוצבו להם..
ביקורות

לטענת אנשים רבים, נורית זרחי סיפקה לקהל עוד סיפור מקורי בעל משמעות וחשיבות. הספר מעורר השראה בילדים רבים וגורם להם לקבל אומץ וביטחון, ונעים מאוד לקרוא אותו עם איוריו של דוד פולנסקי.
אך יש כאלה שטוענים שחסרים בספר אמצעים שגורמים לעלילה להיות יותר מיוחדת, משום שקיים בו דמיון רב לסיפורו של פיטר פן, וגם בגלל השם שמזכיר את טינקרבל, ולרוב השם הוא זה שמושך את הקוראים הצעירים.
הערות שוליים

↑  נורית זרחי, טינקרטנק, הוצאת כתר, 2012
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  על טינקרטנק של נורית זרחי ודוד פולונסקי, באתר עיר-האושר, ‏6 בנובמבר 2016
1 2 3 4  אריאנה מלמד, "טינקרטנק", התשובה של זרחי לטינקרבל, באתר ynet, 25 בנובמבר 2012
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  שהם סמיט, "טינקרטנק": מסדר כנפיים, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2012
1 2 3  gilibug, פיטר פן וטינקרטנק, באתר עוד דף אחד ודי, ‏13 בפברואר 2013
1 2 3  ספרן הלילה, ביקורת: טינקרטנק, באתר הספרייה הפנטסטית, ‏27 בנובמבר 2012
חורחה גרסיה גרנדוס

| --- | --- |

 לידה:  1900 
 פטירה:  1961 (בגיל 61 בערך) 
 מדינה:  גואטמלה 
 
 
חורחה גרסיה גרנדוס מגיש את כתב האמנתו לנשיא יצחק בן-צבי בבית הנשיא, יולי 1955
ד"ר חורחה גרסיה גרנדוס (בספרדית: Jorge Garcia Granados‏; 21 באפריל 1900 – 3 במאי 1961) היה דיפלומט גואטמלי, אשר כיהן שגריר ארצו באו"ם וחבר ועדת אונסקופ – המשלחת המיוחדת לארץ ישראל שהחליטה על תוכנית החלוקה.
גרנדוס הגדיר את עצמו כמהפכן ולוחם חופש בנשמתו. הוא היה מעורב בהתקוממויות ומרידות בארצו, ובעקבות כך אף נכלא והוגלה מארצו. את חוויותיו מהביקור בארץ ישראל תיאר בספרו "כך נולדה מדינת ישראל". בדיוני הוועדה הביע גרנדוס את התפעלותו מהמפעל הציוני ומניסיונותיו החברתיים וההתיישבותיים.
בזמן ההצבעה על התוכנית ב-כ"ט בנובמבר 1947 ארגן גרנדוס, לבקשתו של נציג המשלחת הציונית אבא אבן, בסיועו של שגריר אורוגוואי, אנריקה רודריגס פברגט, את שאר שגרירי אמריקה הלטינית לגוש משמעותי של קולות בעד התוכנית, שבלעדיו לא הייתה עוברת. לאחר הצהרת העצמאות של ישראל ב-1948 היה גרנדוס השגריר הראשון באו"ם שהודיע על הכרת מדינתו במדינת ישראל, ולאחר מכן ב-1956 מונה לשגרירה הראשון של גואטמלה בארץ.
...מכוניתנו דהרו על פני הכביש מלוד לירושלים ועיניי לא חדלו מלתור אחרי נופים תנכ"יים. אך לא ראיתי מסביב לי אלא אדמה צחיחה וטרשים חשופים. כשהסתכלתי באדמה העזובה הזו חשבתי על ארץ מולדתי גואטמלה שאדמתה הפורייה נותנת לחם לעובד שצמחייתה עשירה ונופה מחייך לכל אדם. השתאיתי איך קרה שאנשים נלחמים זה מאות בשנים למען האדמה הקשה הזאת
נכדתו, קארלה גרסיה-גרנדוס, היא מנכ"לית "אהמסה ישראל וערבה מיינס", המפעילה מכרות נחושת בפארק תמנע.
בזכות תמיכתו בהקמת מדינת ישראל וקשריו עימה, נקראו על שמו רחובות בירושלים, ברמת גן, ובנתניה. כהוקרה על תמיכתו, הוזמנו בני משפחתו בדצמבר 2007 לישיבה מיוחדת של הכנסת לציון 60 שנה להחלטת האו"ם על תוכנית החלוקה.
ספרו

בנוסח עברי: כך נולדה מדינת ישראל: הדרמה כפי שראיתיה במו עיני, תרגום יצחק עבאדי, בהוצאת אחיאסף תשי"א (1951)
הערות שוליים

↑  אלעד בן-דרור, 2, הדרך לכ"ט בנובמבר: פרשת אונסקו"פ וראשית מעורבותו של האו"ם בסכסוך הערבי-ישראלי, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2019, עמ' 57, מסת"ב 9789652174338. (בעברית)
↑  דן מכמן, יחיעם ויץ וגדעון גריף, בימי שואה ופקודה: קורס בתולדות עם ישראל בתקופת השואה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה 1992, עמ' 76.
↑  ישיבה מיוחדת של הכנסת לציון שישים שנה להחלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר 1947, באתר הכנסת  (הקישור אינו פעיל, 8 בספטמבר 2021)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280216105171  PLWABN: 9810574581805606  BNE: XX1369035  GND: 1056450681  ISNI: 0000 0000 6389 8680  LCCN: n90627198  NLA: 35785534  NTA: 119376903  SNAC: w6pt21pf  SUDOC: 178187151  Trove: 1086837  VIAF: 48383956   WorldCat (עם VIAF): 48383956 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דיפלומטים ובנושא האומות המאוחדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגיית העברית

הגיית העברית היא האופן שבו העברית באה לידי ביטוי בפי דובריה. הגייתה של השפה העברית השתנתה במהלך אלפי שנות קיומה ובנוסף קיימים הבדלי הגייה בין אזורי מגורים שונים של העושים שימוש בשפה. מאז החייאת השפה העברית וביתר שאת עם הקמת מדינת ישראל, מקובלת ההגייה הישראלית.
בתקופת הביניים של העברית התקיימו מספר דרכי הגייה:
הגייה ספרדית, שהתקיימה אצל יהדות ספרד, יהדות איטליה וחלק מיהודי ארצות האסלאם.
הגייה אשכנזית, שהתקיימה אצל יהודי אשכנז הנחלקת ליהודי הריין (פרנקפורט ואמשטרדם), צפון אשכנז ואנגליה, פולין, ליטא וגליציה
הגייה תימנית, שהתקיימה אצל יהודי תימן ונחלקת להגייה צנענית המקובלת ברוב תימן ולהגייה שרעבית בעיקר במחוז שרעב (ההבדלים הם בעיקר ב-ג ו-ק וכן בביטוי החולם).
בתוך ההגיות הנ"ל, יש הבדלים מסוימים בהתאם לאזורים. הגיות אלה לא שימשו לדיבור עברי, משום שזה לא היה קיים כמעט בימי הביניים, אלא בעיקר לצורכי תפילה וטקסים דתיים, ובמהלך לימוד תורה, אם כי היו קהילות בעת החדשה בצפון אפריקה, ובין חצרות החסידות במזרח אירופה שהקפידו לדבר בעברית בימי שבת ומועד על פי כתבי האר"י. חלקים מן הלשון העברית, בעיקר מילים וביטויים, חדרו ללשונות היהודיים, יידיש לאדינו וערבית יהודית, וכן שפות יהודיות מקומיות כמו גאורגית יהודית וצרפתית יהודית.
במאה ה-19, מחדשי השפה העברית שאפו לאמץ את ההגייה היהודית-הספרדית, בייחוד זו שהייתה נהוגה בקהילה הספרדית של ירושלים. זאת משום היוקרה שממנה נהנתה הקהילה הספרדית של ירושלים באותם זמנים, ומשום שהגייתה הייתה קרובה למדי להגייה שמשתקפת בניקוד הטברני של המקרא, אף על פי שבהגייתה יש רק חמש תנועות בניגוד להגייה האשכנזית שיש בה שבע תנועות כמו בהגייה הטברנית. אלא שמרבית מחדשי השפה העברית ותומכיהם היו יהודים אשכנזים ממזרח אירופה, וההגייה העברית שהכירו הייתה שונה מאוד. על אף המאמץ להקנות לדיבור העברי החדש הגייה ספרדית, השפעת ההגייה האשכנזית קיימת בעברית ישראלית.
ראו גם

רשימת עיצורים, רשימת תנועות
אלפבית פונטי בינלאומי (IPA)
אלפבית עברי
פונטיקה, פונולוגיה, פונמה
ניקוד
כתיב עברי
חוק פיליפי
התעתיק מלועזית לעברית
הגייה ישראלית
לקריאה נוספת

שפת אמת • שפתי כהן - מבטא לשון הקודש כהלכה, בנציון הכהן, ירושלים תשמ"ז. (הספר דן בשורשי המבטא של העדות השונות, ומנסה להתחקות אחר ההגייה שנהגתה בפי חז"ל)
ביאורים

1 2  מוולן או מלועלע.
1 2  מלועלע.
1 2 3  יש אומרים שזהו עיצור מסודק, אך סביר להניח שהוא מלועלע.
↑  כללי התעתיק של האקדמיה ללשון העברית קובעים כי העיצורים [v] ו-[w] ייוצגו שניהם על ידי האות ו'. לעיתים ה-ו' מוכפלת, אך לא לציון האבחנה בין [w] ל-[v], אלא כדי לציין בכתיב חסר הניקוד את הפונמה /v/ כאשר היא מופיעה באמצע המילה. לעומת זאת, ו' אחת באמצע המילה מציינת בכתיב חסר הניקוד את הפונמות /u/ או /o/. כדי להגות מילים זרות ומושאלות הכוללות את ההגה [w], קוראי העברית נאלצים אפוא להסתמך על היכרות מוקדמת עם המילה ועל ההקשר.
הערות שוליים

↑  הלשון העברית בישראל ובעמים, שמעון פדרבוש, מוסד הרב קוק
| כתב עברי |
| --- | --- | --- |
| מערכות אלפבית | אלפבית פרוטו-כנעני • אלפבית פיניקי • אלפבית עברי עתיק  • אלפבית ארמי • אלפבית עברי |  |
| וריאציות של אלפבית עברי | כתב רש"י • כתב סת"ם • כתב רהוט • סוליטריאו |  |
| שונות | כתיב עברי • ליטון של עברית • טעמי המקרא • אותיות מנצפ"ך • גרש • אם קריאה • הגיית העברית • גימטריה |  |
| ניקוד | ניקוד טברני • ניקוד בבלי • ניקוד ארץ־ישראלי • ניקוד ארצישראלי-טברני • ניקוד שומרוני • ניקוד העברית בת ימינו • כתיב מלא |  |
| גופנים עבריים | דוד • אריאל • פרנק-ריהל • קורן • מרים • נרקיס • חיים • דרוגולין • הדסה • הצבי • כתב רש"י • סת"ם • שלום • ירושלמי • וילנא • אלף |  |
| אלפבית עברי | א • ב • ג • ד • ה • ו • ז • ח • ט • י • כ • ל • מ • נ • ס • ע • פ • צ • ק • ר • ש • ת |  |
| שפות הנכתבות בכתב עברי | עברית • ארמית • יידיש • ערבית יהודית • לאדינו |  |
התנועות בעברית ביתר דיוק. כך לדוגמה a היא מרכזית ולא קדמית
הומר ת'ורנברי

ויליאם הומר ת'ורנברי (באנגלית: William Homer Thornberry‏; 9 בינואר 1909 – 12 בדצמבר 1995) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי. הוא כיהן כבית הנבחרים של ארצות הברית ממחוז הקונגרס העשירי של טקסס בין השנים 1949 ל-1963. מ-1963 עד 1965 הוא היה שופט בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז המערבי של טקסס, והוא היה שופט בבית המשפט הפדרלי החמישי לערעורים של ארצות הברית מ-1965 עד 1978.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ת'ורנברי נולד ב-9 בינואר 1909 באוסטין, טקסס. הוריו היו מורים בבית הספר הממלכתי לחירשים ובעצמם היו חירשים. הוא למד בבתי ספר ציבוריים באוסטין וסיים את בית הספר התיכון אוסטין ב-1927. הוא קיבל תואר ראשון במנהל עסקים בשנת 1932 מאוניברסיטת טקסס באוסטין ותואר ראשון במשפטים בשנת 1936, מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טקסס, שם היה חבר באחוות Acacia. הוא היה עורך דין פרטי באוסטין מ-1936 עד 1941. הוא היה חבר בבית הנבחרים של טקסס מ-1937 עד 1941, ולאחר מכן היה התובע המחוזי של מחוז טרוויס, טקסס בין השנים 1941–1942. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה לוטננט קומנדר בצי ארצות הברית בין השנים 1942 ל-1946. הוא היה עורך דין פרטי באוסטין מ-1946 עד 1948, ולאחר מכן היה חבר במועצת העיר אוסטין מ-1946 עד 1948.