stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטוטלת
הערות שוליים

↑  "Pendulum". Merriam-Webster's Collegiate Encyclopedia. Merriam-Webster. 2000. p. 1241. ISBN 0-87779-017-5.
↑  שעון ריפלר ושעון שורט באתר "מכון JägAir לזמן וטכנולוגיה" (באנגלית)
↑  Toon, John (8 בספטמבר 2000). "Out of Time: Researchers Recreate 1665 Clock Experiment to Gain Insights into Modern Synchronized Oscillators". Georgia Tech. נבדק ב-2007-05-31. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  A.L. Fradkov and B. Andrievsky, "Synchronization and phase relations in the motion of two-pendulum system", International Journal of Non-linear Mechanics, vol. 42 (2007), pp. 895–901.
↑  I.I. Blekhman, "Synchronization in science and technology", ASME Press, New York, 1988, (Translated from Russian into English)
↑  An interesting simulation of thurible motion can be found at this site.
↑  R.D. Melville (1905), "The Use and Forms of Judicial Torture in England and Scotland", The Scottish Historical Review, vol. 2, p. 228; Geoffrey Abbott (2006) Execution: the guillotine, the Pendulum, the Thousand Cuts, the Spanish Donkey, and 66 Other Ways of Putting Someone to Death, MacMillan, [[:en:Special:BookSources/0312352220|ISBN 0-312-35222-0]], p. 213.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533962805171  BnF: cb11966679g (data)  GND: 4173651-5  LCCN: sh85099384  NARA: 10643773  NDL: 00563762  NKC: ph581644 
מטוטלת
הכוחות הפועלים על המטוטלת בזמן תנועתה
העתק של הסייסמוגרף של Zhang Heng's. המטוטלת מחוברת לחלק הפנימי.
מטוטלת פוקו
שעוני מטוטלת
מטוטלת במטרונום
צעדים ניסויים בסינכרון בין שני שעונים
מטוטלת ב-Metropolitan Cathedral, Mexico City
שתי מטוטלות עם תדירות זהה תלויות מחוט משותף. התנודתיות מתחלפת בין השתיים
מבצע שחר החירות

מבצע שחר החירות (בערבית: عملية فجر الحرية, בתעתיק מדויק: עַמַלִ֫יַּת פַ֫ג'ר אלְחֻרִּ֫יַּה) הוא מבצע צבאי שפתח הצבא הלאומי הסורי (אנ'), המכונה SNA, שהינו קואליציית כוחות הנתמכת על ידי טורקיה, נגד הכוחות המזוינים של סוריה והכוחות הסוריים הדמוקרטיים (SDF), ב-30 בנובמבר 2024, המכוונת לצפון מחוז חלב בין אל-באב לתדף. זאת במסגרת מתקפת המורדים הסורים.
רקע

עם פרוץ מתקפת המורדים הסורים ב-27 בנובמבר 2024, ותפיסת מספר אזורים בעיר חלב על ידי המורדים, החל הצבא הלאומי הסורי ב"מבצע שחר החירות" ב-30 בנובמבר. המבצע הוכרז רשמית על ידי ראש הממשלה של הקואליציה הלאומית הסורית עבדורהמן מוסטפא במהלך ראיון ל־NTV. הוא הציג שני יעדים אסטרטגיים עיקריים: שיבוש קווי האספקה של הכוחות הסורים הדמוקרטים והקמת מסדרון המחבר את אל-באב, תחת הכיבוש הטורקי של צפון סוריה, לתל רִפְעַת.
המבצע

בעקבות התנגשויות אינטנסיביות בין כוחות SNA לאלו הנאמנים לממשלת אסד בצפון נפת חלב, כוחות SNA כבשו את העיירה תדף. במהלך היום פרצו עימותים בין הכוחות הסורים הדמוקרטים ו-SNA, כאשר הכוחות הסורים הדמוקרטים החלו להיכנס לעיירות בצפון חלב שכוחות הממשלה נסוגו מהן עקב המתקפה בראשות תחריר א-שאם על חלב מאידליב. ב-1 בדצמבר 2024, כוחות SNA כבשו את הערים א-ספירה, ח'נאסֶר (אנ') ובסיס האוויר כווירס (אנ'), בעוד שהתרחשו עימותים בין SNA לכוחות הסורים הדמוקרטים במחוז שייח' נג'אר בעיר חלב. לכידת הבסיס האווירי כווירס ביתרה את "המסדרון" שהכוחות הסורים הדמוקרטים הקימו בין קנטון שַׁהְבַּא שבמרכזו תל רִפְעַת ומַנְבֶּג'. מאז תחילת המבצע, כ-850 קמ"ר של שטח נכבשו על ידי ה-SNA.
בערב ה-1 בדצמבר 2024, ה-SNA פתח במתקפה על העיירה תל רפעת שבידי הכוחות הסורים הדמוקרטים, וכבש את העיירה יחד עם כמה כפרים מסביב, כולל שווארע'ה (ער'), מֶנַע' (אנ'), מרענאז (אנ'), כפר נאיא, שייח' עיסא, דיר ג'מאל ועין דקנה. הערים הנותרות באזור בשליטת הכוחות הסורים הדמוקרטים היו נצורות ונותקו מתקשורת לאחר שהוקפו על ידי כוחות האופוזיציה.
ב-2 בדצמבר 2024 הודיעו הכוחות הסורים הדמוקרטים על תוכניות לפינוי עקורים כורדים מתל רפעת ואזור שהבא לאזורים בשליטתם במחוז שייח' מקסוד בחלב ובצפון מזרח סוריה.
ראו גם

מבצע הרתעת התוקפנות
מבצע קרב השיבה
הערות שוליים

↑  “الهيئة” و”الجيش الوطني” يسيطران على بلدتي خناصر والسفيرة ومطار كويرس بريف حلب ومواقع عسكرية على أطراف حلب | المرصد السوري لحقوق الإنسان, المرصد السوري لحقوق الإنسان, ‏1 בדצמבר 2024
↑  حصار أكثر من 200 ألف سوري في عملية “فجر الحرية”.. انقطاع الاتصالات في ريف حلب الشمالي ومخاوف من ارتكاب مذابح بحق المواطنين الكرد | المرصد السوري لحقوق الإنسان, المرصد السوري لحقوق الإنسان, ‏1 בדצמבר 2024
↑  بظروف إنسانية قاسية.. تجمع عشرات آلاف المهجرين من عفرين ومن أهالي منطقة الشهباء في انتظار نقلهم إلى حي الشيخ مقصود | المرصد السوري لحقوق الإنسان, المرصد السوري لحقوق الإنسان, ‏2 בדצמבר 2024
אדוארד קרטיס סמית'

אדוארד קרטיס סמית' (באנגלית: Edward Curtis Smith;‏ 5 בינואר 1854 –  6 באפריל 1935) היה עורך דין, איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1890–1892, וכמושל ורמונט ה-47 בשנים 1898–1900.
ראשית חייו

אדוארד קרטיס סמית' נולד בסנט אלבנס שבוורמונט, כבן למשפחה בולטת במדינה, עם קשרים עסקיים בענף הרכבות, התעשייה ומיזמים אחרים. אביו, ג'. גרגורי סמית', היה גם הוא מושל ורמונט, ואימו, אן אליזה (לבית בריינרד) סמית' (אנ'), נודעה כסופרת.
דודו של סמית', וורת'ינגטון סמית' (אנ'), כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית. סביו היו גם הם מעורבים בפוליטיקה, כשג'ון סמית' (אנ') כיהן גם הוא בבית הנבחרים של ארצות הברית, ולורנס בריינרד היה סנאטור. דודו מנישואים, פרנד סטיוארט סטרנהן, היה סגן מושל ורמונט.
סמית' התחנך בבתי הספר בסנט אלבנס ובאקדמיית פיליפס שבאנדובר, מסצ'וסטס. ב-1875 הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל, שם הוא היה חבר באחוות הגולגולת והעצמות. ב-1877 הוא קיבל תואר במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת קולומביה, התקבל ללשכת עורכי הדין, והחל לעסוק במקצוע בסנט אלבנס.
קריירה עסקית

בנוסף לעיסוקו בעריכת דין, היה סמית' מעורב בכמה מהעסקים של המשפחה. הוא ירש את אביו כנשיא חברת הרכבות המרכזית של ורמונט. הוא גם היה נשיא הבנק הלאומי ולדן, ומייסד בנק הנאמנות העממי של סנט אלבנס ושל הבנק הלאומי שרמן בניו יורק. אחזקותיו העסקיות האחרות כללו חברה לייצור תחמושת וכמה מיזמי כרייה.
ב-1876 התגייס סמית' לפלוגה D של הרגימנט הראשון של המיליציה של ורמונט, שבו הוא שירת במשך כמה שנים. הוא הגיע לדרגת קולונל כאשר שירת במטה של מושל ורמונט סמואל פינגרי בשנים 1884–1886.
קריירה פוליטית

ב-1890 נבחר סמית' מטעם המפלגה הרפובליקנית לבית הנבחרים של ורמונט. הוא כיהן עד 1892, ושימש כיושב ראש ועדת הדרכים והאמצעים. לאחר תום כהונתו בבית הנבחרים, הוא דחה הצעה להיבחר כמועמד המפלגה לסנאט של ורמונט מטעם מחוז פרנקלין. ב-1896 הוא היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הרפובליקנית.
קריירה פוליטית > מושל ורמונט

ב-1898 נבחר סמית' כמועמד הרפובליקנים למשרת מושל ורמונט. כחבר המפלגה שכל מועמדיה למשרות בממשל המדינה נבחרו ללא יוצא מן הכלל החל משנות ה-50 של המאה ה-19 ועד לשנות ה-60 של המאה ה-20, הוא ניצח בקלות בבחירות הכלליות. הוא כיהן כמושל בתקופת כהונה אחת של שנתיים כפי שהיה מקובל במשך כל שנות שליטת הרפובליקנים במדינה על פי "כלל ההרים".
כמושל, התנגד סמית' נחרצות למאמצים להטיל פיקוח או להטיל מיסים על תאגידים. ב-1899 הוא עמד בראש טקס קבלת הפנים במונטפלייר לכבודו של האדמירל ג'ורג' דיואי, גיבור מלחמת ארצות הברית-ספרד ויליד העיר. סמית' גם ארגן את "שבוע הבית הישן" (Old Home Week), יריד ופסטיבל שנועד לחגוג את החיים הכפריים ולציין את שורשי תושבי ורמונט.
שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו של סמית' כמושל, הוא שב לעיסוקיו ברכבות, בתעשייה ובבנקאות. הוא היה פעיל בשורה של גופים כמו חברת המלחמות הקולוניאליות (אנ'), בני המהפכה האמריקאית, והחברה ההיסטורית של ורמונט (אנ').
חיים אישיים

ב-1888 נשא סמית' לאישה את אנה ביילי ג'יימס, ולשניים נולדו ארבע ילדים.
אדוארד קרטיס סמית' נפטר בסנט אלבנס ב-6 באפריל 1935. הוא נטמן בבית הקברות גרינווד שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1595-1596
הערות שוליים

↑  Hall, Henry, ed. (1896). America's Successful Men of Affairs. Vol. II. New York, NY: The New York Tribune. pp. 730–732.
↑  Haynes, L. Louise; Pedersen, Charlotte (2010). Images of America: St. Albans. Charleston, SC: Arcadia Publishing. p. 51.
↑  Carleton, Hiram (1903). Genealogical and Family History of the State of Vermont. Vol. II. New York, NY: Lewis Publishing Company. p. 53.
↑  Carleton, Hiram (1903). Genealogical and Family History of the State of Vermont. Vol. II. New York, NY: Lewis Publishing Company. pp. 411-415
1 2 3 4 5 6 7  Ellis, William Arba (1911). Norwich University, 1819-1911; Her History, Her Graduates, Her Roll of Honor. Vol. 3. Montpelier, VT: Capital City Press. pp. 548–549.
↑  "General Election Results, Governor, 1898". Office of the Vermont Secretary of State.
↑  Hand, Samuel B. "Mountain Rule Revisited". Vermont Historical Society, p. 143.
↑  Duffy, John J.; Hand, Samuel B.; Orth, Ralph H., eds. (2003). The Vermont Encyclopedia. Hanover, NH: University Press of New England. p. 271.
↑  "Vermont's Dewey Celebration". The Vermonter. St. Albans, VT: Charles Spooner Forbes. October 1, 1899. p. 55.
↑  "To Bring Back Absent Vermonters". Middlebury Register. Middlebury, VT. May 12, 1899. p. 4.
↑  "Services Held for Edward C. Smith". Brattleboro Reformer. Brattleboro, VT. Associated Press. April 8, 1935. p. 1.
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • הווארד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011035480  SNAC: w6rz2sh9  VIAF: 169727422   WorldCat (עם VIAF): 169727422
אמת הביאר

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  תקופת בית שני 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°39′22″N 35°08′42″E﻿ / ﻿31.65611111°N 35.145°E﻿ / 31.65611111; 35.145
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) אמת הביאר(למפת הרי ירושלים רגילה) אמת הביאר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אמת הביאר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אמת הביאר
 
אמת הבִּיאָר היא אמת מים ששימשה חלק ממערכת המים שבנה הורדוס להולכת מים לירושלים ולבית המקדש בימי בית המקדש השני כמענה למצוקת המים ששררה באותה התקופה. האמה ממוקמת בצפון הר חברון שנמצאת באזור המועצה האזורית גוש עציון הדרומית לירושלים.
היסטורית האתר

בימי בית שני התקין המלך הורדוס מבנים רבים שהצריכו כמות גדולה של מים כמו בריכות נוי ובתי מרחץ. בצירוף גידולה של העיר נוצרה מצוקת מים קשה שניתן למצוא לה סימוכין בגמרא:
ת"ר פעם אחת עלו כל ישראל לירושלים ולא היה מים לשתות, הלך נקדימון בן גוריון אצל אדון אחד ואמר לו : הלווני שתים עשרה עיינות מים לעולי הרגלים ואני אתן לך שתים עשרה ואם איני נותן לך הריני נותן לך שתים עשרה כיכר כסף וקבע לו זמן. כיוון שהגיע הזמן ולא ירדו גשמים שלח לו, שגר לי מים או מעות ... נכנס נקדימון לבית המקדש כשהוא עצב נתעטף ועמד בתפילה אמר לפניו: רבונו של עולם גלוי וידוע לפניך שלא לכבודי עשיתי ולא לכבוד בית אבא עשיתי אלא לכבודך עשיתי שיהיו מצויים מים לעולי רגלים. מיד נתקשרו השמים בעבים ונתמלאו שתים עשרה עיינות מים
צפון הר חברון נבחר על ידי מתכנני מערכת המים באותה התקופה בשל העובדה שאזור זה גבוה יותר מירושלים והר הבית שהם היעד, הקרבה לירושלים ושמדובר במקור מים שופע כל השנה. שלושת המאפיינים הללו נמצאו בצפון הר חברון והוחלט להביא את המים ממעיינות באזור: מעיין הביאר, מעיינות הערוב וכוזיבה והמעיינות סביב בריכות שלמה.
שלושת המקורות הללו הם מעיינות שכבה ונובעים על גבי שכבות חוואר האטומות למים, על מנת להגביר את הנביעה חצבו נקרות אל בטן הסלע, הנקרות מנקזות את המים מתוך השכבה נושאת המים.
אמת הביאר, בריכות שלמה והאמה התחתונה פעלו בהפסקות מימי בית שני ועד מלחמת ששת הימים. עם השנים עברה המערכת שיפוצים ושכלולים עד שבמאה ה-17 ניסו הטורקים להכניס צינור חרס לאמה התחתונה, הצינור נסתם והאמה הושבתה. בראשית המאה העשרים שוקמו קטעים במערכת. לאחר מבצע שיקום יסודי, הפעילו הבריטים את האמות בשנים 1921-1927. מימי הערוב הוזרמו בצינורות לצומת גוש עציון ונאגרו בשתי בריכות ומשם הובלו באמצעות צינורות לבריכות שלמה. אמת הביאר שופצה ושוקמה, נבנה סכר אגירה גדול באזורה והאמה פעלה כסדרה עד מלחמת ששת הימים. עם איחודה של ירושלים הושבת המפעל עקב קשיים בטיהור המים.
מבנה מערכת המים

החלק הראשון - מאזור המעיינות ועד בריכות שלמה שהם מרכז מערכת המים.
החלק שני - מבריכות שלמה ועד הר הבית וירושלים. 
בחלק הראשון, היו שתי אמות, אמת הביאר ואמת הערוב אשר התפתלה בהרים באורך של כ - 4 ק"מ על-פני הפרש גובה של 40 מטר מנקודת המוצא אל בריכות שלמה (יחס של 1% בשיפוע). אמת הביאר הקצרה יותר מחולקת למנהרה באורך 2.8 ק"מ חצובה בסלע ולאורכה מפוזרים כל 40 מטרים פירים לעזרתם של החופרים ועוד 2 אמות פתוחות ומנהרה שכיום נמצאת מתחת לגבעת הדגן ביישוב אפרת.
בחלק השני יצאה מבריכות שלמה האמה התחתונה שהובילה מים להר הבית. האמה העליונה הובילה מים לעיר העליונה ולארמונות המלך הורדוס. כיום עוד ניתן לראות שרידים מאמות אלה במספר אתרים בירושלים.
את בניית מערכת המים מימנו בשיירי הלשכה שהם הכספים שנותרו ממחצית השקל שנגביתה מכל העם ככתוב במשנה במסכת שקלים פרק ד' "ואמת המים וחומת העיר ומגדלותיה וכל צורכי העיר באין משיירי הלשכה ... ".
ספיקת אמת הביאר על פי דו"ח בריטי משנות ה-30, שסקר את השנים 1931-1926, הייתה – 91,000 מ"ק בשנה וספיקת שיא יומית של 3,000 מ"ק.
ספיקת מעיין הביאר היא קטנה יותר, מכאן שאמת הביאר קולטת מי נגר בדרכה אל בריכות שלמה, בשיעור הגבוה פי שניים מספיקת המעין.
האמה כיום

האמה פעילה לאחר שהוכשרה על ידי החברה לפיתוח גוש עציון והיא אתר תיירות ניתן לעשות סיורים בתוך נקבות האמה בשני מסלולים:
הליכה במנהרה באורך של כ-40 מ' לכיוון המעיין התת-קרקעי, עין האמה (גובה זרימת המים - 30 ס"מ) חזרה באותה הדרך.
הליכה במנהרת המים - חלק ממנהרת המים שהובילה את המים עד בריכות שלמה. ההליכה במנהרה היא לאורך של כ-135 מ', (גובה זרימת המים כ-60-80 ס"מ), היציאה מתוך המנהרה בסולם מתוך פיר וחזרה רגלית של כ-3 דק' הליכה לנקודת היציאה.
ראו גם

אספקת המים לירושלים
הערות שוליים

↑  עמיחי מזר, סקר אמות המים לירושלים, בתוך: "אמות המים הקדומות בארץ-ישראל", קובץ מחקרים בעריכת: דוד עמית, יזהר הירשפלד, יוסף פטריך, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1989, עמ' 170,
זוכי פרס ישראל

אות פרס ישראל
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פרס ישראל הוא פרס יוקרתי שמעניקה מדינת ישראל לתושביה או לארגונים שונים, כהוקרה על פעילותם, במגוון רחב של תחומים. הענקת הפרס נערכת מדי שנה במוצאי יום העצמאות בירושלים בטקס ממלכתי בהשתתפות ראשי המדינה, אך שמות הזוכים מתפרסמים חודשים אחדים קודם לכן. הענקת הפרס החלה בשנת 1953 ביוזמתו של שר החינוך, בן-ציון דינור.
להלן רשימה ממוינת, לפי שנה, של זוכי הפרס לאורך השנים:
הדמיית נתונים על זוכי פרס ישראל לפי שנת זכייה, תחום ותת-תחום, מגדר וקבוצת גיל
הערות שוליים

↑  החלוקה הראשונה של "פרס ישראל", דבר, 21 באפריל 1953; "פרסי ישראל" ל-8 מצטיינים במדע, ספרות ואומנות, הצופה, 21 באפריל 1953; חולקו תשעה פרסי ישראל, על המשמר, 21 באפריל 1953, המשך; מסיבה לחתני פרס ישראל בבית ברנר, דבר, 14 ביוני 1953.
|  פרסים ישראליים  |
| --- | --- | --- |
| פרסים כלליים | פרס ישראל • פרס משרד החינוך והתרבות • פרס וולף • פרס א.מ.ת. • פרס דן דוד • פרס רוטשילד • פרס ירושלים • פרס בראשית • פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים |  |
| ציונות | פרס בגין • פרס בוני ציון • פרס יגאל אלון • פרס הרצל (הרצליה) • פרס בן-גוריון • פרס היצירה בתחום הציונות • פרס מוסקוביץ' לציונות • פרס ירושלים (ערוץ 7) • פרס שומר ציון |  |
| טכנולוגיה | פרס ביטחון ישראל • פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות • פרס ראש הממשלה לחדשנות בתחום תחליפי נפט |  |
| מדעים מדויקים | פרס אברבנאל  • פרס ארדש • פרס הארווי • פרס לויצקי • פרס נסיהו • פרס קריל |  |
| מוזיקה | פרס אקו"ם • פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים • פרס עמ"י |  |
| ספרות | פרס ביאליק • פרס ברנר • פרס זאב • פרס טשרניחובסקי • פרס ספיר • פרס ברנשטיין • פרס גפן • פרס עומר • פרס רופין • פרס קוגל • פרס היצירה לסופרים עבריים • פרס רעיית נשיא המדינה לשירה עברית |  |
| אמנות פלסטית | פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית • פרס האמן הצעיר • פרסי מוזיאון ישראל • פרסי מוזיאון תל אביב • פרס אנדי • פרס קרן גוטסדינר לאמן ישראלי צעיר • פרס הרמן שטרוק • פרס רפפורט • פרס שיף • פרס היצירה הציונית • פרס ליאון קונסטנטינר • פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית |  |
| ספרות תורנית | פרס הרב עובדיה יוסף לכתיבה הלכתית • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • פרס לספרות תורנית בני ברק • פרס הרב מימון • פרס הרב טולידאנו לספרות תורנית • פרס הרב בר שאול |  |
| עיתונות | פרס סוקולוב • פרס דוש לקריקטורה • פרס עיפרון הזהב |  |
| קולנוע וטלוויזיה | פרס האקדמיה לטלוויזיה • פרס אופיר • פרס גרוס למצוינות באנימציה |  |
| תרומה לחברה | אות הנשיא להתנדבות • פרס זוסמן-ג'וינט • פרס ירושלים לאחדות ישראל |  |
חטיפת עלי סולימאן אל-עאסי

חטיפת עלי סולימאן אל-עאסי הייתה חטיפה שבוצעה על ידי כוח של יחידת אגוז במרחב צידא בדרום סוריה, ב-18 ביולי 2024. החטוף, עלי אל-עאסי, הופעל על ידי איראן והעביר מידע מודיעיני על כוחות צה"ל בגבול ישראל–סוריה. זו הפעולה הרגלית הראשונה בשטח סוריה שצה"ל קיבל עליה אחריות מאז מלחמת יום הכיפורים.
רקע

במהלך מלחמת חרבות ברזל, לא נפתחה חזית רחבה בין ישראל לסוריה, אם כי נורו לאורך המלחמה כ-60 רקטות וכטב"מים מכיוון סוריה לישראל, כשבמקביל תקפה ישראל בסוריה מספר פעמים, בעיקר מטרות של חזבאללה, חמאס, ואיראן.
ב-13 באוקטובר החלו דיווחים בסוריה, לפיהם צה"ל מפר את הסכם שביתת הכוחות ופועל מעבר לגבול באזור צפון מחוז קוניטרה.
החטיפה

ב-18 ביולי 2024 חצה כוח של יחידת אגוז שהסתייע בשלוש מכוניות ורכב משוריין את גבול ישראל–סוריה במרחב קוניטרה לחוות אל-עאסי בכפר צידא, שנמצא כמה מאות מטרים מהגבול. הלוחמים כיתרו את החווה בזמן שאל-עאסי התכונן לחלק חלב בנפות דמשק וקוניטרה, ולקחו אותו לשטח ישראל.
ב-19 ביולי 2024 דווח באתרי חדשות המזוהים עם האופוזיציה הסורית כי כוח צה"ל חטף אזרח סורי מאזור ליד הגבול.
ב-3 בנובמבר 2024, זמן קצר לאחר קבלת אחריות של צה"ל על חטיפת עמאד אמהז, קיבל צה"ל אחריות על החטיפה באופן רשמי ופרסם פרטים על המבצע.
אל־עאסי נחקר בידי יחידה 504. הוא אמר בחקירתו כי גורם במשמרות המהפכה גייס אותו לתצפת על האזור ולדווח כאשר טנקים חוצים את הגבול, אך הדיווחים היו בעיקר על פעילות של צה"ל בתוך רמת הגולן ליד הגבול.
הערות שוליים

↑   מערכת את"צ, לוחמי אגוז עצרו פעיל טרור איראני - תיעוד ממצלמות הגוף של הכוחות, באתר צה"ל, 3 בנובמבר 2024
↑   פילוח שיגורים, באתר צה"ל
↑  עומר שחר, בסוריה טוענים: "צה"ל מפר את ההסכם ופועל מעבר לגבול", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 באוקטובר 2024
↑  שחר קליימן, לוחמי הקומנדו פשטו עם שלוש מכוניות: פרטים חדשים על מעצר הסורי שריגל עבור איראן, באתר ישראל היום, 4 בנובמבר 2024
1 2  יואב זיתון, ליאור בן ארי, "אמרו לי לתצפת על הגבולות": צה"ל לכד בסוריה פעיל בשירות משמרות המהפכה | תיעוד מחקירתו, באתר ynet, 3 בנובמבר 2024
↑  לילך שובל, נחשף: איראן גייסה סורים לריגול בגולן תחת מסווה של מודיעין צבאי: "הם לא עובדים בגלוי", באתר ישראל היום, 3 בנובמבר 2024
↑  עומר שחר איתי בלומנטל, דיווח: כוח קומנדו ישראלי נכנס לסוריה וחטף אזרח שפעל עבור איראן, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 3 בנובמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא מבצעי צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל־עאסי במהלך חקירתו בישראל
נבהאט צ'הרה

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1943  (בת 81) סמסון, טורקיה
 מדינה:  טורקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1960
 בן או בת זוג:  Yavuz Demir (1976–1979)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  פרס תפוז הזהב למפעל חיים 
 פרופיל ב-IMDb
 
נבהאט צ'הרה (בטורקית: Nebahat Çehre; נולדה ב-15 במרץ 1943) היא שחקנית, דוגמנית וזמרת טורקייה שהוכתרה כמלכת היופי של טורקיה ב-1960. היא ידועה בעיקר בשל גילום דמותה של פירדבס יוראוגלו בסדרת הדרמה "אהבה אסורה" (2010–2008) ושל עיישה חפסה סולטאן, ה-ולידה סולטאן בסדרה ההיסטורית "הסולטאן" (12–2011).
כמלכת היופי המכהנת של טורקיה, צ'הרה ייצגה את מדינתה בתחרות מיס עולם 1960 שנערכה בלונדון, בריטניה. היא גם ייצגה את טורקיה בתחרות מיס תבל 1965 שנערכה ב-24 ביולי 1965 במיאמי ביץ', פלורידה, ארצות הברית.
ביוגרפיה

נולדה בשם הילאל נבהאט צ'הרה ב-15 במרץ 1944, בעיר סמסון שבטורקיה. אביה איזט צ'הרה היה עורך דין ובמקור מאג'ריה (היום גאורגיה) ואמה מיוזיין צ'הרה הייתה עקרת בית. כשהייתה בת חמש, אביה מת מהתקף לב, וצ'הרה עברה יחד עם אמה לאיסטנבול. שם האם האלמנה נישאה בשנית לשופט, והתגרשה ממנו ב-1956. היא נישאה בפעם השלישית לעיתונאי בתחילת שנות ה-60.
בראיונות בתקשורת צ'הרה תיארה את עצמה כילדה ביישנית מאוד ומבוהלת, וציינה כי היא הושפעה מהמוות ומהיעדר דמות אב בגיל צעיר. היא ציינה כי התקשתה לקבל את הנישואין החוזרים של אמה. צ'הרה סיימה את לימודיה בבית הספר Fatih Kız Orta Okulu.
לצ'הרה יש אח למחצה המבוגר ממנה, נאיל צ'הרה (שנולד ממערכת יחסים קודמת של איזט צ'הרה), אח צעיר ממנה בשם אוהאן צ'הרה, ואח למחצה נוסף (אף הוא צעיר ממנה), טאייר יידיז, מנישואיה השניים של אמה.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Yeni Hayat | אסייה זרן | סדרת טלוויזיה |
| 2004 | Haziran Gecesi | קומרו איידין | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | Candan Öte | ניהאן אוזום | סדרת טלוויזיה |
| 2008 | אהבה אסורה | פירדבס יוראוגלו | סדרת טלוויזיה |
| 2012–2011 | הסולטאן | עיישה חפסה סולטאן | סדרת טלוויזיה |
| 2013 |  .A.Ş.K | נסליהאן וורל | סדרת טלוויזיה |
| 2014 | אהבה וכסף שחור | זרין דניזר | 3 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Secret relationship are not for me", May 28, 2011, Posta
↑  Nebahat Çehre: Lines suits her, July 7, 2008, Blogcu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1029526508  ISNI: 0000 0003 9956 3542  LCCN: n2013022448  VIAF: 294194864   WorldCat (עם VIAF): 294194864
מרכוס בינגהאם

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 2000 (בן 24) גרנד ראפידס, ארצות הברית 
 עמדה:  סנטר 
 גובה:  2.08 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן (2018–2022)
 דראפט:  לא נבחר, 2022
 קבוצות כשחקן
 2023–2024   2024   2024-:  הפועל חיפה   הפועל חולון   הפועל תל אביב
 
מרכוס ג'רום בינגהאם הבן (באנגלית: Marcus Jerome Bingham Junior; נולד ב-14 ביולי 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסנטר בקבוצת הפועל תל אביב (כדורסל).
קריירת תיכונים ומכללות

בינגהאם למד בשנתיים הראשונות של בית הספר התיכון בתיכון סנטרל ובתיכון אוטווה הילס בעיר הולדתו גרנד ראפידס, מישיגן, אך לא שיחק כדורסל אף על פי שגובהו היה 1.88 מטרים. במהלך השנתיים הללו הוא לא עשה שיעורי בית והחזיק בציונים נמוכים במיוחד, ולכן אימו אילצה אותו לעבור לבית הספור הקתולי המרכזי בעיר. הוא שיפר את ציוניו ושיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר, ובשנתו האחרונה העמיד ממוצעים של 21 נקודות, 11 ריבאונדים, 4 חסימות ושני אסיסטים למשחק. הוא מועמד לפרס "מר כדורסל" של מישיגן וזכה בתואר שחקן השנה של גרנד ראפידס.
בינגהאם התחייב לשחק כדורסל מכללות באוניברסיטת המדינה של מישיגן, על אף הצעות מאוניברסיטת פיטסבורג, אוניברסיטת פרדו, אוניברסיטת המדינה של אוהיו ואוניברסיטת וושינגטון.
לבינגהאם היה תפקיד מוגבל בעונתו הראשונה במישיגן סטייט, כששיחק בסך הכל 83 דקות בכל העונה (כ-3.6 דקות בממוצע למשחק). עם זאת, בשנים הבאות קיבל יותר דקות ורשם ממוצעים 3.5 נקודות, 3.6 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק בשנתו השנייה ו-3.5 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-1.4 חסימות למשחק בשנתו השלישית. בשנתו האחרונה במכללות הוא חווה שנת פריצה והפך לסנטר הפותח של הקבוצה. בעונת 2021/22 הוא העמיד ממוצעים של 9.3 נקודות, 6.3 ריבאונדים ו-2.2 חסימות למשחק.
ב-31 במרץ 2022 הכריז בינגהאם על מועמדותו לדראפט ה-NBA.