stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארווין ונדנברג
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976/1977 | לירסה | בלגיהליגת העל הבלגית | 14 | 2 |
| 1977/1978 | לירסה | בלגיהליגת העל הבלגית | 34 | 12 |
| 1978/1979 | לירסה | בלגיהליגת העל הבלגית | 32 | 15 |
| 1979/1980 | לירסה | בלגיהליגת העל הבלגית | 34 | 39 |
| 1980/1981 | לירסה | בלגיהליגת העל הבלגית | 33 | 24 |
| 1981/1982 | לירסה | בלגיהליגת העל הבלגית | 31 | 25 |
| 1982/1983 | אנדרלכט | בלגיהליגת העל הבלגית | 32 | 20 |
| 1983/1984 | אנדרלכט | בלגיהליגת העל הבלגית | 29 | 20 |
| 1984/1985 | אנדרלכט | בלגיהליגת העל הבלגית | 29 | 20 |
| 1985/1986 | אנדרלכט | בלגיהליגת העל הבלגית | 31 | 27 |
| 1986/1987 | ליל | צרפתליגת העל הצרפתית | 28 | 8 |
| 1987/1988 | ליל | צרפתליגת העל הצרפתית | 30 | 11 |
| 1988/1989 | ליל | צרפתליגת העל הצרפתית | 31 | 14 |
| 1989/1990 | ליל | צרפתליגת העל הצרפתית | 25 | 5 |
| 1990/1991 | גנט | בלגיהליגת העל הבלגית | 34 | 23 |
| 1991/1992 | גנט | בלגיהליגת העל הבלגית | 33 | 11 |
| 1992/1993 | גנט | בלגיהליגת העל הבלגית | 21 | 9 |
| 1993/1994 | גנט | בלגיהליגת העל הבלגית | 22 | 4 |
| 1994/1995 | מולנבק | בלגיהליגת העל הבלגית | 21 | 4 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 544 | 293 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת בלגיה> שנה | נבחרת בלגיה> הופעות | נבחרת בלגיה> שערים |
| --- | --- | --- |
1979: 1
| 1980 | 9 | 5 |
| 1981 | 5 | 3 |
| 1982 | 10 | 4 |
| 1983 | 4 | 2 |
| 1984 | 4 | 1 |
| 1985 | 4 | 1 |
| 1986 | 4 | 2 |
| 1987 | 2 | 0 |
| 1988 | 1 | 0 |
1989: 0
| 1990 | 1 | 0 |
| 1991 | 3 | 1 |
| סה"כ | 48 | 20 |
בית הקברות לחלליות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  vehicle graveyard 
 כתובת:  Point Nemo 
 
 קואורדינטות:  49°01′38″S 123°26′04″W﻿ / ﻿49.0273°S 123.4345°W﻿ / -49.0273; -123.4345
  (למפת האוקיינוס השקט מוגדלת) בית הקברות לחלליות(למפת האוקיינוס השקט רגילה) בית הקברות לחלליות
 
בית הקברות לחלליות, הידוע גם כ"נקודת נמו" ("Point Nemo"), הוא אזור בדרום האוקיינוס השקט, 3,900 ק"מ מדרום-מזרח לוולינגטון שבניו זילנד המשמש באופן שגרתי כנקודת הריסוק של לוויינים, חלליות ופסולת חלל. האזור תואם את "נקודת נמו", האזור הרחוק ביותר באוקיינוס מכל יבשה. נקודה זו נבחרה לריסוק חלליות משום הריחוק שלה מאזורים מיושבים או חיים תת-מימיים. האדמה הקרובה ביותר לנקודה זו נמצאת כ-2,415 ק"מ מבית הקברות באי הפסחא.
השם "נקודת נמו" נבחר כמחווה לקפטן בספר "20 אלף מיל מתחת למים" של ז'ול ורן. השם מתאים ביותר, שכן פירוש המילה 'Nemo' בלטינית משמעה "אף אדם".
מבין החלליות שרוסקו בנקודה זו הידועה ביותר היא תחנת החלל מיר. כמו כן ניתן למצוא מספר חלליות אספקה בלתי מאוישות של תחנת החלל הבינלאומית:  החללית HTV של הסוכנות היפנית לחקר החלל,
ואת החללית ATV של סוכנות החלל האירופית. יותר מ-263 חלליות התרסקו באזור זה בין השנים 1971 ו-2016.
חלליות המתרסקות באזור זה הן בדרך כלל חלליות השוקלות מעל שני טון, שאינן מתפרקות לחלוטין בתוך האטמוספירה. מכיוון שקיימת אי ודאות במידול התפרקות החללית במהלך כניסתה לאטמוספירה, נעשה תמרון מיוחד במהלך דעיכת המסלול של החללית לתיקון והכוונת החללית לאזור זה. לא ניתן לכוון לאזור זה חלליות שאינן תחת שליטה (עקב תקלה או סוף חיים) כגון תחנת החלל הסינית טיאנגונג 1.
ראו גם

חדירה לאטמוספירה
פסולת חלל
הערות שוליים

↑  "NZ spacecraft cemetery gets another skip from orbit". 18 בינואר 2007. אורכב מ-המקור ב-2008-10-11. נבדק ב-2009-02-11. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nemo - Baby Name Meaning, Origin and Popularity, www.thebump.com (באנגלית)
↑  "MIR Space Station is now reentered - March 23, 2001 - 06:45 UTC". 22 במרץ 2001. נבדק ב-1 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  John Love (21 בספטמבר 2012). "Lead Increment Scientist's Highlights For Week of Sept. 10, 2012". NASA. נבדק ב-23 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  European Space Agency ATV page. Retrieved 21 June 2011.
↑  "Mission accomplished for ATV Edoardo Amaldi". Space-Travel.com. 4 באוקטובר 2012. נבדק ב-8 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stirone, Shannon (13 ביוני 2016). "This Is Where the International Space Station Will Go to Die". נבדק ב-16 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  דייוויד וייטהאוס, המקום אליו החלליות הולכות למות, BBC,‏ 21 באוקטובר 2017
שירלי פריי

| --- | --- |

 לידה:  30 ביוני 1927 אקרון, ארצות הברית 
 פטירה:  13 ביולי 2021 (בגיל 94) נייפלס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  הרטפורד 
 גובה:  1.65 מטרים
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוענית:  ?–1957 
 סה"כ פרסים שצברה:  0 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  146-596
 דירוג שיא:  1 (1956)
 זכיות בטורנירים:  63
 זוגות
 מאזן קריירה:  0–0 
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 4 ביחידות, 12 זוגות נשים, 1 בזוגות מעורבים
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  זכייה (1957)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1951)
 וימבלדון:  זכייה (1956 )
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1956)
 
שירלי פריי (באנגלית: Shirley June Fry Irvin; ‏ 30 ביוני 1927 – 13 ביולי 2021) הייתה טניסאית אמריקאית. היא זכתה במקום ראשון בתחרויות נשים באליפות וימבלדון, אליפות צרפת הפתוחה, אליפות אוסטרליה הפתוחה ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בתחרויות נשים וזוגות נשים. בסך הכול היא זכתה ב-16 זכיות בגראנד סלאם.
ביוגרפיה

שירלי פריי נולדה באקרון בשנת 1927. היא התחילה לשחק טניס בגיל 9. לאחר סיום בית ספר היא למדה כלכלה באוניברסיטת קולומביה וקיבלה ממנה תואר שני.
באליפות ארצות הברית הפתוחה פריי שיחקה החל משנת 1941. בשנת 1951 היא הגיע לגמר ובשנת 1956 היא ניצחה בתחרות נשים. בתחרות זוגות נשים היא הפסידה בגמר 4 פעמים ו-4 פעמים ניצחה (ברציפות בשנים 1951-1954 לצד דוריס הארט). כמו כן היא שיחקה פעמיים בגמר זוגות מעורבים אך הפסידה.
באליפות וימבלדון פריי החלה לשחק בשנת 1946. בתחרות יחידות היא ניצחה בשנת 1956. היא הפסידה בגמר זוגות נשים בשנת 1950 ו-1954 וניצחה בתחרות זוגות נשים בשנים 1951–1953 (3 פעמים ברציפות). בתחרות זוגות מעורבים היא ניצחה בשנת 1956 והפסידה בגמר בשנת 1953.
באליפות אוסטרליה הפתוחה השתתפה החל משנת 1941 אך ניצחה רק בשנת 1957. בתחרות זוגות נשים היא ניצחה בשנת 1957 והפסידה בגמר בשנים 1948, ו-1952.
באליפות צרפת הפתוחה פריי הפסידה בגמר 1948. היא ניצחה בתחרות זוגות נשים 4 שנים ברציפות 1950–1953.  בתחרות זוגות נשים היא הפסידה בגמר בשנת 1948 וניצחה בשנת 1950, 1951, 1952 ו-1953 (לצד דוריס הארט). בתחרות זוגות מעורבים היא הפסידה פעמיים בגמר.
באליפות אוסטרליה הפתוחה פריי שיחקה החל משנת 1946 ובשנת 1957 ניצחה בתחרות הנשים ותחרות זוגות נשים.
בשנת 1977 פריי התחתנה ועזבה את תחרויות טניס. בשנים אחרונות היא התגוררה בנפולי. היא נפטרה בשנת 2021 בגיל 94.
הישגים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריבה בגמר | תוצאה |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1948 | ארצות הברית נלי אדמסון | 2–6, 6–0, 2-6 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1951 | ארצות הברית דוריס הארט | 6–3, 3–6, 6-3 |
| אליפות וימבלדון 1951 | ארצות הברית דוריס הארט | 1–6, 0–6 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1951 | ארצות הברית מורין קונולי | 3–6, 6–1, 4-6 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1952 | ארצות הברית דוריס הארט | 4–6, 4–6 |
| אליפות וימבלדון 1956 | הממלכה המאוחדת אנג'לה בקסטון | 6–3, 6–1 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1956 | ארצות הברית אלתיאה גיבסון | 6–3, 6–4 |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה 1957 | ארצות הברית אלתיאה גיבסון | 6–3, 6–4 |
זשערמינאל

| --- | --- |

 עורך ראשי:  רודולף רוקר 
 תאריכי הופעה:  1900–1908 (כ־8 שנים) 
 שפה:  יידיש 
 
זשערמינאל היה עיתון אנרכיסטי ביידיש שיצא בלונדון ונערך על ידי רודולף רוקר שנולד בגרמניה. הוא הופיע בין 1900 עד 1903 ואחרי כן, שוב, בין 1905 ל-1908.
היסטוריה

ב- 1898 שכר העיתון ארבעטער פריינד את רודולף רוקר, שלא היה יהודי ורק התחיל ללמוד יידיש, להיות עורכו. אבל, למרות התערבותה של אמה גולדמן ומסירותם של פעילים רבים שניסו להציל את העיתון הוא נאלץ להיסגר בשל סיבות כלכליות בינואר 1900. אבל האנרכיסטים היהודים שהוציאו לאור את ארבעטער פריינד לא רצו להישאר בלי אמצעי להפיץ את המסר שלהם. לכן, רוקר בעזרתו של מדפיס צעיר הידוע בשם נרודיצקי (Narodiczky) ייסד כתב עת שמנה 16 עמודים ויצא לאור פעם בשבועיים. הוא נקרא על שם ספרו של אמיל זולה ז'רמינל. בהשוואה לארבעטער פריינד הוא היה מכוון לקהל אינטלקטואלי יותר ודן בפילוסופיה וספרות כשהוא משתמש במושגים ליברטיניים כדי לנתח אותם. ב-1903 גם הוא נאלץ להיסגר בשל מחסור בכסף.
בינואר 1905 חידשו רוקר וחבריו את זשערמינאל. תנועת העבודה היהודית אנרכיסטית בלונדון גדלה וכך יכול היה העיתון להגיע לביקוש של 2500 מנויים בסוף השנה והוא התרחב ל-48 עמודים. פרסום ארבעטער פריינד חודש ב-1903 וכך היה לזשערמינאל תפקיד של המקבילה היותר אינטלקטואלית לעיתון שהיה עכשיו נפוץ יותר מבין השניים.
השפעתו של העיתון הגיעה הרחק מעבר ללונדון. ברוב הערים בעולם בהן היו יישובים משמעותיים של מהגרים יהודים מרוסיה ופולין היו קוראים לזשערמינאל. כך בכל הערים הגדולות בארצות הברית, פריז, ברלין, בוקרשט, סופיה, קהיר, אלכסנדריה, יוהנסבורג, קייפטאון ובואנוס איירס.
העיתון פסק מלהופיע ב-1908.
הערות שוליים

↑  Fishman William, Jewish Radicals: From Czarist Stetl to London Ghetto. New York, Pantheon Books, 1974, pp. 243-244;  Wienand Peter. Der "geborene" Rebell: Rudolf Rocker - Leben und Werk. Berlin,  Karin Kramer Verlag, 1981, pp. 243-244
↑  Fishman 1974, pg. 261.
↑  Fishman 1974, pg. 327.
סורסארי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  המפרץ הפיני
 קואורדינטות:  60°04′00″N 27°00′00″E﻿ / ﻿60.066666666667°N 27°E﻿ / 60.066666666667; 27
 שטח:  21 קמ"ר
 אורך:  10.9 קילומטר
 רוחב:  3.0 קילומטר
 גובה מרבי:  173 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אוכלוסייה:  50
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסורסארי(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסורסארי(למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה סורסארי(למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה סורסארי
 
סורסארי (בפינית: Suursaari; בשוודית: Högland, הגלנד; ברוסית: Гогланд, גוגלנד) הוא אי במפרץ פינלנד, במזרח הים הבלטי, בערך 180 ק"מ מערבית לסנקט פטרבורג ו-30 ק"מ דרומית לחוף פינלנד, מול העיר קוטקה. שטחו של האי הוא 21 קמ"ר והפסגה הגבוהה מתנשאת לרום של 173 מ'. האי היה בשליטת ממלכת שוודיה עד 1809, אז סופחה פינלנד לאימפריה הרוסית כדוכסות הגדולה של פינלנד עד לשנת 1917 בה הכריזה פינלנד על עצמאותה בעקבות מהפכת אוקטובר. במלחמת העולם השנייה החליף האי ידיים ונכבש על ידי צדדים שונים עד שהועבר סופית לברית המועצות בתום מלחמת ההמשך ב-1944 בחתימת הסכם השלום של מוסקבה. מאז שייך האי לרוסיה ומבחינה מנהלית שייך לנפת קינגיספסקי תחת מחוז לנינגרד. האי ידוע בתור אחד המקומות הראשונים בעולם בהם הותקנו תחנות רדיו.
שם האי

שמו של האי בפינית Suursaari מורכב מהמילים suur "גדול" ו-saari "אי" וביחד, "האי הגדול". שם זה נובע מהעובדה הפשוטה שהוא האי הגדול בסביבתו. בשוודית, שמו של האי, Högland מורכב מהמילים hög "גבוה" ו-land "ארץ" וביחד, "הארץ הגבוהה". בשל אותה סיבה פשוטה גם כן, האי היה הגבוה והגדול בסביבתו. מהשם השוודי התפתח הרוסי Гогланд. בתעתיקים ישנים יותר, ה-Г ברוסית מתועתקת כ-"G", אך בשימוש עכשווי, נהגית כ-"H". מאז שנמסר לברית המועצות (כיום רוסיה) ב-1944, הצורה האחרונה משמשת לעיתים קרובות בשפות מערביות. באנגלית מקובלות שתי צורות התעתיק: Gogland, Hogland ובמידה פחותה גם המקור הפיני.
הטבע באי

חלקי האי הגבוהים מרושתים בעצי אורן דלילים מסוג אורן היערות (Pinus sylvestris). במדרונות הנמוכים יותר, הביומה היערנית באי מורכבת ממחטני טייגה. בנוסף ליער המחטניים, נמוך יותר ישנם מספר מיני עצים רחבי-עלים (אנ'), בעיקר בן חוזרר הציפורים, אלנוס וערבה קפריאה. בנוסף לאלו מצויים גם שדר, דובדבן ציפורים, מילה, לבנה בודדת, וצפצפה רעדנית בחלקו הדרומי. חלק מהצמחים, כגון רוש עקוד, שייכים לאזורי צמחייה אחרים, אך שרדו עם שינויי אקלים. מאז שנות ה-90, מגיעים בוטנאים רוסים מדי פעם לאי כדי לערוך תצפיות וניסוי שדה. כתוצאה מתצפיות אלו זוהו והוגדרו באי 648 מיני צמחים, מהם כ-100 נדירים ואף נדירים מאוד במקרים מסוימים.
בין יונקי הקרקע יש כיום רק מכרסמים קטנים באי, כמו נמנמן האלונים שנעלם מפינלנד ועטלפים. בעבר ייתכן שהתקיימו גם שועלים וארנבות באי, שהגיעו אליו בקלות באמצעות הליכה על שכבת הקרח בחורף מהחופים הסמוכים. עם זאת, בשל הגידול במעברי שוברות הקרח במהלך המאה ה-20, הפכו נדידותיהם לקשות יותר. ברחבי האי קיים שפע של עופות ים וייתכן שאף כמה מינים גדולים של עופות דורסים קיננו בו בזמנים מוקדמים יותר. בעבר ייתכן שהתקיימה אוכלוסיית כלבי ים אפורים ופוסות טבעתיות באיונים הסמוכים. כמו כן, האי משמש תחנת מעבר חשובה בנדידת ציפורים מחופי אסטוניה לחופי פינלנד.
בתחילת שנות ה-90, היו תוכניות ממשלתיות רוסיות לקדם שמורת טבע שתכלול את האיים הפיניים המרוחקים לשעבר, טוטרסארי (ידוע גם כבולשוי טיוטרס, Большой Тютерс), ססקארי (ססקאר, Сескар) ומספר איים קטנים יותר. אולם תוכניות אלו עדיין לא מומשו – ייתכן בשל סיבות אסטרטגיות כלכליות וצבאיות. גם אם תוכניות אלו היו יוצאות לפועל, הן השמיטו את לבנסארי (ידוע גם כמושצ'ני, Мощный), אי בעל פוטנציאל טבעי גדול.
גאוגרפיה

כיתר שאר איי המפרץ הפיני, סורסארי הוא שריד לרכס הקרלידי (אנ'), רכס הרים שנוצר לפני שני מיליארד שנה. עקב כך, מבנה סלע התשתית שלו שונה מאלו של חופי פינלנד ואסטוניה. אורכו כ-11 קילומטרים ורוחבו 2.5 קילומטרים בממוצע כשהחלק הצפוני צר יותר. שטחו כ-21 קמ"ר, מתוכם כ-0.14 קמ"ר הם מים. מהחוף הפיני בעיירה קוטקה, נראה סורסארי כמו 4 גבעות והן לפי סדר גובהן: פוהיויסקורקיה (113 מ'), מקינפליס (126 מ'), האוקבואורי (142 מ') ולואונטקורקיה (176 מ'). התשתית הסלעית מורכבת מפורפיר קווארץ לאורך צדו המזרחי ובגבעות, במערב גניס וצפחה וכן כיסי גרניט. בעמקים שבין הגבעות יש מורנות ושדות אבנים.
באי ישנם ארבעה אגמים קטנים ורדודים המתפרסים בשרשרת לאורכו ומעיין בחלקו הדרומי.
מספר ציוני דרך קיימים באי: מאז 1826, קיימות באי שתי נקודות בקשת הגיאודזית של שטרובה המוצבות הגבעה מקינפליס. במהלך שנות מלחמת העולם השנייה בנו כוחות סובייטים ופינים ביצורים נרחבים, שעדיין נמצאים בכל רחבי האי, יחד עם ציוד צבאי מושלך.
אקלים

| אקלים בסורסארי> חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בסורסארי> ינואר.6.-3.-7.5.-29.29 | אקלים בסורסארי> פברואר.4.-4.5.-9.5.-30.25 | אקלים בסורסארי> מרץ.11.-1.2.-6.5.-28.25 | אקלים בסורסארי> אפריל.22.4.7.-0.9.-18.34 | אקלים בסורסארי> מאי.27.11.2.4.5.-5.36 | אקלים בסורסארי> יוני.30.17.10.4.0.40 | אקלים בסורסארי> יולי.30.19.9.14.2.5.52 | אקלים בסורסארי> אוגוסט.28.18.9.13.6.4.67 | אקלים בסורסארי> ספטמבר.26.14.1.9.5.-2.68 | אקלים בסורסארי> אוקטובר.16.8.3.4.4.-7.70 | אקלים בסורסארי> נובמבר.12.3.8.0.1.-13.58 | אקלים בסורסארי> דצמבר.9.-0.1.-3.8.-29.48 | אקלים בסורסארי> שנה.30.7.4.2.4.-30.552 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Научно-прикладной справочник по климату СССР. — Л.: Гидрометеоиздат, 1988. — Т. серия 3. Многолетние данные. — 692 с. — 520 экз.
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – היסטוריה של פינלנד
היסטוריה > פרהיסטוריה

גבעות האי ככל הנראה היו מספיק גבוהות, כדי שיתנשאו מעל הקרח שכיסה את הים הבלטי בסוף עידן הקרח האחרון – אגם הקרח הבלטי (אנ'), ויהוו סוג כלשהו של אדמה. הגבעה הגבוהה ביותר נישאה לגובה של כ-86 מטרים מעל גובה פני הים. עם זאת, לא נותר כמעט כל זכר להתיישבות אנושית בתקופה המוקדמת. בין הממצאים היחידים שהתגלו הם שני תלי-קברים ומספר תחריטי סלע (המקביל הנורדי לציורי מערות, שיוודע לאחר מכן כאבני הרונות המאוחרים בהרבה). ישנה סברה כי בשל היותו אי מרכזי במחצית הדרך בין פינלנד ואסטוניה של היום, הוא שימש כבית לדייגים-נוודים. אף על-פי ששרידים ארכיולוגיים לכך מעולם לא נמצאו, אף לא בנקודות שונות לאורך החופים עצמם, זאת למעט מספר קטן של תלי-אבנים שיכלו בסבירות נמוכה לשמש כבית לאותם אנשים קדמונים. ישנם סיידים (אבנים בצורות יוצאות דופן בעלות חשיבות תרבותית לסאמים, (אנ')) מתקופת האבן (בין 9,000 ל-7,000 שנה לפני זמננו).
היסטוריה > התקופה השוודית

שמו של האי מוזכר לראשונה בשנת 1435. האי נתבע לראשונה על ידי הכתר השוודי, והפך לחלק מהממלכה עד שנת 1721. בתחילה, היה האי לטריטוריה חיצונית תחת שליטתה של אחוזת ויפורי, שהייתה שייכת לסוקן (אנ') (סוקן היה המקבילה הנורדית לדיוקסיה) של וקלאקס (Veckelax או והקלאהטי, Vehkalahti בפינית). המקורות הכתובים המוקדמים ביותר על יישוב קבע באי הם מהמאה ה-15, כאשר מצוין כי דייגי האי שילמו את מסיהם לאחוזת ויפורי. בנוסף, שרדו מספר רשימות תוצרת לשטח מהמאה ה-17, המראות כי כמה מאות אנשים חיו דרך קבע וכי כולם היו דוברי פינית. לטענת הבלשן הפיני, מאטי פונטילה, הניב שדובר באי במאה ה-19 העיד על כך שהאוכלוסייה המקורית הגיעה מאזור והקלאהטי והסביבה.
תיאור נוסף מגיע מאדם אולאריוס (אנ'), מתמטיקאי, ספרן וגאוגרף גרמני שהיה על ספינה במשלחת דיפלומטית משלזוויג-הולשטיין לנסיכות מוסקבה שנטרפה על יד חופי האי בעקבות סערה ב-5 בנובמבר 1635. אולאריוס מתאר את האי:
הוגלנד קיבל את שמו בשל תכונתו, ממנו ניתן לצפות היטב אל תוך הים... אינך רואה דבר מלבד סלעים, אורנים וקוצים. [באי] אכן ראינו כמה ארנבים, שבחורף הופכים לבנים, כפי שקורה בכל ליבוניה.
היסטוריה > תקופת פינלנד הישנה

ב-22 ביולי 1713, במהלך המלחמה הצפונית הגדולה התרחש קרב ימי (אנ') בין פלגה של 3 אונייות קו שוודיות בהובלתו של הקפטן קארל ראאב (Carl Raab) ל-11 אוניות קו (עם זאת מצוין שהיו גדולות בהרבה מהספינות השוודיות) ושתי בריגות רוסיות הובלתו של הקפטן קורנליוס קרויס (אנ') על יד האי. לאחר מספר שעות של חילופי אש הושג ניצחון מספרי שוודי כשהפלגה השוודית הצליחה להטביע אוניית קו רוסית אולם השוודים אולצו לסגת חזרה להלסינקי.
מספר שנים לאחר מכן, סיפחו כוחות רוסיים את האי, והוא עבר רשמית לשליטת רוסיה בהסכם ניסטאד בשנת 1721 במסגרת שטחי "פינלנד הישנה" (אנ'). עם זאת, עוד ב-1718 הוענקו שלושת האיים סורסארי, טוטרסארי ולבנסארי (ידוע גם כמושצ'ני, Мощный) על ידי פיוטר הגדול, צאר האימפריה הרוסית כנחלות לליצן החצר שלו יאן ד'אקוסטה. באותה השנה עבר ד'אקוסטה להתגורר באחוזה שבנה בלבנסארי והיה גבאי מיסים קפדני. לאחר מותו של ד'אקוסטה ב-1740, האיים נשארו תחת שליטת אשתו לעוד מספר שנים.
ב-1743, לאחר ששטח ויפורי הועבר לאימפריה הרוסית סופית ושמה שונה לוויבורג, הועברו השטח והאי שהיה תחת שלטונה המנהלי לתחום כנסיית ויפורי אשר הפכה לאחר מכן לסוקן יוהנס (פי').
ב-15 באוקטובר 1758 אירעה סערה קשה שהטילה 8 ספינות אל יד האי, שתיים שוודיות, שתיים רוסיות, שתיים הולנדיות, אחת בריטית ואחת מרוסטוק. במהלך הלילות הבאים שבהן היו הספינות תקועות, נגנבו מהן טובין על ידי תושבי המקום. עקב כך נאסרו 13 גברי המקום עקב פיראטיות חופית. אותם 13 היוו כשליש מאוכלוסיית הגברים באי.
במהלך מלחמת רוסיה-שוודיה של 1788–1790 (אנ'), התרחש קרב ימי גדול באזור שבין האי ליבשת הפינית, שנקרא קרב הוגלנד (אנ'). ב-17 ביולי 1788, פלגה של 15 ספינות שוודיות הייתה בדרכה לתקוף את סנקט פטרסבורג, אך נתקלה בפלגה של 17 ספינות הצי הרוסי על יד האי. לאחר חילופי אש במשך יום שלם, לא הוטבעה אף ספינה אחת, אך כל צד הצליח ללכוד את אחת הספינות של השני. גם שוודיה וגם רוסיה הכריזו על עצמן כמנצחות בקרב. עם זאת, הניסיון השוודי לתקוף את סנקט פטרבורג סוכל. אף על פי שהספינות לא טבעו, עדיין נגרמו נזקים ותושבי האי ניצלו אותם ודלו מהים הריסות מגופי הספינות כדי להשלים את פרנסתם הדלה.
היסטוריה > עיריית סורסארי בפינלנד (1838–1944)

| --- | --- |
סמל עיריית סורסארי

האי מהחוף פינלנד
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 מחוז:  מחוז ויפורי
 פרובינציה:  פרובינציית אוסימה
 בירת העיירה (והעיר הגדולה ביותר):  סורקילה
 שפה רשמית:  פינית
 תאריך ייסוד:  1838, בקימי
 שטח:  20.8 (המידע נכון ל−12 במרץ 1,940) קמ"ר
 גובה:  176 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  לואונטקורקיה (176 מ')
 סיבת נטישה:  העברת שטחים
 תאריך נטישה:  1948 (האי הועבר לברית המועצות עוד ב-1944)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  892 (31 בדצמבר 1920)
  ‑ צפיפות:  37.2 נפש לקמ"ר (31 בדצמבר 1920)
 he
לאחר שפינלנד כולה סופחה לרוסיה בשנת 1809, נכללו כל שטחי פינלנד הישנה ובכללם פרובינציית ויפורי (אנ') וסורסארי בדוכסות הגדולה של פינלנד. ב-1817 הועבר לסוקן קימי. לאחר שהכנסייה בקימי נשרפה בשנת 1837, תושבי סורסארי וטוטרסארי פרשו מהסוקן, שכן, בשניים נוהלו כנסיות עצמאיות עוד לפני כן. ב-1838 הקימה כנסיית טוטרסארי סוקן משל עצמה בה נכלל סורסארי. אוכלוסיית האי מנתה באותו הזמן כ-700 תושבים. ב-1899 התפצלו שני האיים וכל כנסייה חזרה לתחום האי שלה.
בשנת 1826 הציב פרידריך פון שטרובה באי נקודה גיאודזית, כחלק מפרויקט השלמת מדידת קשת המרידיאן בקטע הבלטי שלו. בשנים 1833 ו-1843 שוב בוצעו עבודות גאודטיות באי, תוך המשך המדידה צפונה. כיום קיימות שתי נקודות גאודזיות.
ב-21 ביולי 1855, במהלך מלחמת אולנד (במסגרת הזירה הבלטית במלחמת קרים) תקפו 4 ספינות הצי המלכותי הבריטי, האה"מ ארוגאנט (אנ'), אה"מ קוזאק (אנ'), אה"מ מג'יסין (אנ') ואה"מ רובי ארטילריה רוסית ששכנה באי. לאחר מכן, המשיכו חלק מהספינות אל עבר תקיפת מצודת סואומנלינה. אולם חפירות ארכאולוגיות שנערכו ב-2001 לא מצאו ראיות לקיומם של ביצורי ארטילריה ישנים יותר מתקופת מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1856, התרסקה על חופי האי ספינת המטען הצבאית הרוסית "אמריקה" (Америка). כ-38 איש מאנשי צוות הספינה, 4 קצינים ו-34 מלחים נהרגו. ה-38 בעלי דת הנצרות האורתודוקסית נקברו בבית הקברות הלותרני באי.
ב-13 בנובמבר 1899 עלתה על שרטון ספינת הקרב גנרל אדמירל אפרסקין, שהייתה בדרכה מקרונשטאדט ללייפאיה על יד חופי האי. כדי ליצור קשר בין צוותי האונייה התקועה לקרונשטאדט, הותקנה באי תחנת טלגרף אלחוטית. היא שמרה על קשר עם תחנה דומה באי קוטסלו, שהייתה מחוברת בטלפון לקוטקה, ומשם בטלגרף קווי לסנקט פטרבורג. מהנדס הרדיו הרוסי פיוטר ניקולאביץ' ריבקין עסק בהתקנת התחנה ובניהול שיחות התקשורת הראשונות מול התחנה בקוטסלו, שעליה עבד הפיזיקאי אלכסנדר פופוב. לזכר אותם אירועים, הציבו במאי 1954 מלחים בלטים מצבת זיכרון בצורת פירמידה. בקיץ 1967, צוותים ממפעלי הנדסת הרדיו של קובנה, ריגה, טאלין, וילנה ומינסק יזמו הקמת אסטלה מנירוסטה ותבליט ברונזה בצורת קובייה על שמו של אלכסנדר פופוב. האנדרטה נחנכה ב-3 במאי 1968. בשנת 2017 שופצה מצבת הזיכרון שהוצבה בשנת 1954. על יד האסטלה, ישנה גם לוחית הנצחה עבור קורבנות פינוי הצי הבלטי מטאלין.
מכיוון שסביבת האיי נחשבה קשה ומסוכנת לניווט ימי נשכרו תושבי האי כמלחים על ספינות מפרש. לפני אירועי המהפכה הרוסית ב-1917 ביקרו באי יאכטות מסנקט פטרסבורג וממועדוני יאכטות ברחבי המפרץ הפיני.
היסטוריה > עיריית סורסארי בפינלנד (1838–1944) > מלחמת האזרחים הפינית

במהלך מלחמת האזרחים הפינית, באביב 1918 ניסה פעיל במועצת האפוטרופסות של פורבו שהייתה בשליטת "המשמרות הלבנים", טויבו יוהנס קטונן (פי'), לשחרר את סורסארי מחיל המצב הרוסי, אשר כלל לא יותר מ-20 תותחנים. קטונן חצה את המפרץ אל המפקדה הגרמנית בטאלין וקיבל את הסמכות לכבוש את האי ומונה למפקדו. עם זאת, הוא לא קיבל חיילים גרמניים תחת פיקודו, לכן ב-5 במרץ 1918, הוא ביקש מכמה עשרות ציידי כלבי ים תושבי האי סאיבה (פי') שפגש בסאיבה להצטרף אליו בשחרור סורסארי. כאשר גילו תושבי סאיבה שאין יותר מארבעה סורסארים ב"קבוצה" של קטונן (שני מורים, טייס וקפטן מעבורת), הם חזרו בהם מההשתתפות בכיבוש. קטונן המשיך עם קבוצתו לסורסארי. שם בפני הרוסים הם התחזו לקצינים גרמנים שבאו לדרוש את מסירת האי ותחנות הרדיו לגרמניה, בעלת הברית של פינלנד, על בסיס חוזה ברסט-ליטובסק. ההצגה הצליחה וחיל המצב הרוסי עזב את סורסארי מספר ימים מאוחר יותר. עם זאת, להפתעתו של קטונן, התושבים לא היו מעוניינים להצטרף כוחות הלבנים כדי להגן על האי. כשהיה ברשותו של קטונן, הסכימו הגרמנים בכל זאת לשלוח קבוצות של חיילים ומשאבים כדי לתגבר את הגנות האי.
גרמנים נוספים הגיעו לסורסארי בחג הפסחא על שוברת הקרח טארמו. המטרה הייתה להבטיח את נחיתת הגרמנים בקוטקה באמצעות לכידת סוללות החוף הרוסיות באי רנקי (פי') שנמצא על יד קוטקה וקטונן נבחר להוביל את המשימה. התושבים ראו שהניסיון בלתי אפשרי בשל היחלשות הקרח, אך הניסיון שלהם לא נלקח בחשבון. המסע בין ה-20 קילומטרים מסורסארי לרנקי ארך זמן רב עבור החיילים של קטונן בגלל תנאי קרח וערפל קשים. תוך תשע שעות הגיעה הקבוצה רק לאי לופי, שם בילו את הלילה. לאחר שנודע כי רנקי מאויש על ידי 200 אנשי "המשמרות האדומים", ויתרה הקבוצה על כוונתה לתקוף. האדומים כבשו את רנקי ב-22 במרץ 1918, לאחר שהתותחנים הרוסים עזבו את האי. מכיוון שרנקי עדיין היווה איום על הנחיתה הגרמנית בקוטקה, היה צורך להעביר את הנחיתה ללוביסה (אנ').
על פי הסכמי טרטו שנחתמו ב-14 באוקטובר 1920, הפך סורסארי לחלק ממדינת פינלנד הטרייה. כאשר אושר הגבול בין פינלנד לברית המועצות, הגיעו המדינות להסכמה לפיה סורסארי תהיה שייכת לפינלנד בתנאי שהשטח יהיה מפורז.
עיריית סורסארי כללה את איוני המגדלורים רוסקרי (פי') וויריט (פי').
היסטוריה > עיריית סורסארי בפינלנד (1838–1944) > מלחמת העולם השנייה > מלחמת החורף

בין השנים 1938–1939, לקראת מלחמת העולם השנייה העבירה ברית המועצות לפינלנד מספר דרישות לבעלות על בסיסים ולוויתור על שטחים מפינלנד. התביעות הטריטוריאליות כללו את סורסארי, המהווה נקודה אסטרטגית החולשת על הדרך הימית לסנקט פטרבורג (אז לנינגרד). אולם הבקשה נשללה. כשנה לאחר מכן, בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב שהעניק, בין היתר, לסובייטים את פינלנד, פרצה מלחמת החורף באוקטובר 1939 ו-722 אזרחי האי נאלצו להתפנות אל פינלנד היבשתית.
ב-1 בדצמבר 1939 הותקף האי על ידי טייסי חיל האוויר הסובייטי, ומספר קטן ממגיני-האי שנותרו בו, החליט שמוטב להצטרף לפינוי ולעזוב את סורסארי. באותו ערב החלה הפגזה מסיבית של כוחות הצי הסובייטי, והאי נכבש לבסוף על ידי נחתי הצי ב-3 בדצמבר. בהסכם השלום של מוסקבה, שנחתם ב-12 במרץ 1940 ושסיים את קרבות מלחמת החורף, סופח האי לברית המועצות, ביחד עם מספר איים נוספים באזור, ושטחים נרחבים לאורך גבול פינלנד-רוסיה. ביוני 1941, עם פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה ותחילתה של ההחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה החלו הסובייטים לבנות ארטילריה באי – שלוש סוללות של תותחי חוף שפורקו מהסיירת אברורה. עם זאת, מספר חודשים לאחר פרוץ מלחמת ההמשך נטש החיל הסובייטי את האי מסוף אוקטובר 1941 עד ל-7 בדצמבר יחד עם האיים סומרי וטוטרסארי שכן, המצב מול הגרמנים החריף והיה צורך נואש בכוח אדם. לאחר עזיבת הכוחות הסובייטים נכבש האי מחדש על ידי הכוחות הפיניים. במהלך הלחימה נהרגו שלושה מתושבי האי.