stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלדו דושר
ביוגרפיה

דושר גדל במחלקת הנוער המשובחת של ניואל'ס אולד בויס, הוא ערך את הופעת הבכורה במדי הקבוצה הבוגרת בשנת 1995 ושיחק בשורותיה עד שנת 1998, אז נרכש בתור אחד השחקנים הארגנטינאים המבטיחים ואחד משחקני הרכש היקרים של קבוצת ספורטינג ליסבון הפורטוגזית. למרות זכייתו עם הקבוצה באליפות פורטוגל, לא הצליח דושר להטביע את חותמו בקבוצה והוא עבר לדפורטיבו לה קורוניה, אז מצמרת הליגה הספרדית, תמורת 13 מיליון דולר.
הוא ביסס את מקומו בהרכב הקבוצה ונודע בספרד בזכות משחקו הקשוח, הוא עלה לכותרות ב-2002 אחרי שתיקול שלו עם דייוויד בקהאם הביא לפציעתו של האחרון לתקופה ארוכה, פציעה אשר איימה על סיכויו של בקהאם להשתתף במשחקי הגביע העולמי.
בקיץ 2007 הסתיים חוזהו בקבוצה. למרות התעניינות גוברת מצידן של קבוצות כגון מנצ'סטר יונייטד, ארסנל וויאריאל, בחר דושר בראסינג סנטנדר בה נחשב לאחד השחקנים החשובים בקבוצה. דושר עזר לה להעפיל לגביע אופ"א. ב-5 באוגוסט 2008 עבר דושר לקבוצת סביליה תמורת 3 מיליון אירו.
בשנת 2010 עבר לשחק בקבוצת אספניול ובשנת 2011 הושאל לקבוצת ברצלונה מאקוודור. בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצת אנוסיס נאון פראלימני מקפריסין ובפברואר 2013 הצטרף לקבוצת וריה מיוון. לאחר תקופה קצרה פרש ממשחק בהגיעו לגיל 34.
תארים

ספורטינג ליסבון
אליפות פורטוגל - 1 (1999/2000)
דפורטיבו לה קורוניה
גביע המלך הספרדי - 1 (2002)
הסופר קאפ הספרדי - 2 (2000, 2002)
איישה

| --- | --- |

איישה, 2010
 לידה:  16 בינואר 1986 (בת 38) אוגרה, לטביה לטביה
 שם לידה:  איה אנדרג'בה
 שם במה:  Aisha 
 מקום הקמה:  לטביה 
 מוקד פעילות:  לטביה לטביה
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 aijaandrejeva.lv
 
איה אנדרג'בה (בלטבית: Aija Andrejeva; נולדה ב-16 בינואר 1986), ידועה בשם הבמה איישה, היא זמרת לטבית.
באירוויזיון

ב-27 בפברואר 2010, איישה זכתה בקדם הלטבי לאירוויזיון 2010, ובכך ייצגה את מדינתה בחרות האירוויזיון לשנת 2010, באוסלו, נורווגיה.
ב-25 במאי 2010, איישה הופיעה בחצי הגמר הראשון של התחרות עם השיר "?What For", שישית בסדר ההופעות, לפני סרביה ואחרי פינלנד. איישה סיימה במקום ה-17 והאחרון עם 11 נקודות בלבד, וכתוצאה מכך, לא העפילה לגמר הגדול.
בשנת 2011 הגישה איישה את הניקוד הלטבי בשידור הגמר של אירוויזיון 2011.
דיסקוגרפיה > סינגלים

2006 – "Tu un Es"
2008 – "Viss kārtībā, Mincīt!"
2009 – "Dvēselīte"
2016 – Mazais princis
הערות שוליים

↑  Aisha to represent the Latvian flag in Oslo, באתר האירוויזיון, 28 בפברואר 2010
↑  Aisha - What For? (Only Mr. God Knows Why) (Latvia), באתר האירוויזיון, 22 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0706 4701  LNB: 000139623  MusicBrainz: 3837971a-f296-45a6-8318-16420d08b2d1  VIAF: 305087154   WorldCat (עם VIAF): 305087154
איגוד אוניברסיטאות המחקר

| --- | --- |

 פעילות:  עולמית
 התאגדות:  איגוד
 תחום:  אקדמי מחקרי
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית, בריטניה,  איטליה, יפן
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי., ארצות הברית ארצות הברית
 מקום פעילות:  אירופה, אסיה וצפון אמריקה
 חברים:  90
 נשיא:  ג'ון מסטר
 יושב ראש:  גארנט סטוקס
 מנכ"ל:  ג'ון מסטר
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־59 שנים)
 URA
 
איגוד אוניברסיטאות המחקר (באנגלית: The Universities Research Association; בראשי תיבות: URA) הוא קונסורציום ללא מטרות רווח של אוניברסיטאות מובילות במחקר שהוקם בשנת 1965 לצורך ניהול ותפעול של מתקני מחקר לטובת האינטרס הלאומי. המשימה של האיגוד היא להקים ולהפעיל מעבדות ומתקנים ייחודיים למחקר, פיתוח וחינוך במדעים הפיזיים והביולוגיים להרחבת גבולות הידע, טיפוח חדשנות וקידום חינוך לדורות הבאים של מדענים. האיגוד שותף במעבדות פרמילאב ובמצפה פייר אוגר (אנ') ובמעבדות סנדיה הלאומית. האיגוד מעניק ארבעה סוגי פרסים למדענים חוקרים: פרס עבור קריירה מוקדמת, פרס עבור חוקרים במעבדות פרמילאב, פרס בוגרי תזות ופרס חוקרי פוסט-דוקטורט.
המוסדות החברים

חברי האוניברסיטה בארצות הברית מחולקים לשבע קבוצות אזוריות, עם מערכת של ייצוג במועצת הנאמנים של איגוד אוניברסיטאות המחקר. את הייצוג האזורי משלימים נאמנים כלליים. האיגוד כולל בעיקר מוסדות מחקר אקדמיים בארצות הברית, עם חברים גם ביפן, איטליה ובריטניה. חברות מאפשרת למוסדות אלה לשתף פעולה זה עם זה ביוזמות מחקר משמעותיות, לשתף מתקנים ומשאבים ולהקל על קידום הידע. להלן רשימת 93 חברי איגוד אוניברסיטאות המחקר נכון לשנת 2024:
המוסדות החברים > ארצות הברית

אוהיו אוהיו
אוניברסיטת המדינה של אוהיו
אוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב
אוקלהומה אוקלהומה
אוניברסיטת אוקלהומה
אורגון אורגון
אוניברסיטת אורגון
איווה איווה
אוניברסיטת איווה
אוניברסיטת סינסינטי
אוניברסיטת מדינת איווה
אילינוי אילינוי
אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין
אוניברסיטת אילינוי בשיקגו
אוניברסיטת נורת'ווסטרן
אוניברסיטת צפון אילינוי (אנ')
אוניברסיטת שיקגו
המכון הטכנולוגי של אילינוי (אנ')
אינדיאנה אינדיאנה
אוניברסיטת אינדיאנה
אוניברסיטת נוטרדאם
אוניברסיטת פרדו
אלבמה אלבמה
אוניברסיטת אלבמה
אריזונה אריזונה
אוניברסיטת אריזונה
אוניברסיטת המדינה של אריזונה
ג'ורג'יה ג'ורג'יה
המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה
דקוטה הדרומית דקוטה הדרומית
בית הספר למכרות וטכנולוגיה של דרום דקוטה
דרום קרוליינה דרום קרוליינה
אוניברסיטת דרום קרוליינה
וושינגטון (מדינה) וושינגטון
אוניברסיטת וושינגטון
ויסקונסין ויסקונסין
אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
וירג'יניה וירג'יניה
אוניברסיטת וירג'יניה
וירג'יניה טק
מכללת ויליאם ומרי (אנ')
טנסי טנסי
אוניברסיטת ואנדרבילט
אוניברסיטת טנסי
טקסס טקסס
אוניברסיטת המתודיסטים הדרומית (אנ')
אוניברסיטת טקסס טק
אוניברסיטת טקסס A&M
אוניברסיטת טקסס בארלינגטון (אנ')
אוניברסיטת טקסס באוסטין
אוניברסיטת טקסס בדאלאס
אוניברסיטת יוסטון
אוניברסיטת צפון טקסס (אנ')
אוניברסיטת רייס
לואיזיאנה לואיזיאנה
אוניברסיטת טוליין
אוניברסיטת מדינת לואיזיאנה
מישיגן מישיגן
אוניברסיטת המדינה של ויין
אוניברסיטת המדינה של מישיגן
אוניברסיטת מישיגן
מינסוטה מינסוטה
אוניברסיטת מינסוטה
מיסיסיפי (מדינה) מיסיסיפי
אוניברסיטת מיסיסיפי (אנ')
מיזורי מיזורי
אוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס
מסצ'וסטס מסצ'וסטס
אוניברסיטת בוסטון
אוניברסיטת הרווארד
אוניברסיטת טאפטס
אוניברסיטת נורת'איסטרן
המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס
מרילנד מרילנד
אוניברסיטת ג'ונס הופקינס
אוניברסיטת מרילנד
נברסקה נברסקה
אוניברסיטת נברסקה – לינקולן
ניו ג'רזי ניו ג'רזי
אוניברסיטת פרינסטון
אוניברסיטת ראטגרס
ניו יורק ניו יורק
אוניברסיטת באפלו
אוניברסיטת סירקיוז
אוניברסיטת סטוני ברוק
אוניברסיטת קולומביה
אוניברסיטת קורנל
אוניברסיטת רוצ'סטר
אוניברסיטת רוקפלר
ניו מקסיקו ניו מקסיקו
אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו (אנ')
אוניברסיטת ניו מקסיקו
פלורידה פלורידה
אוניברסיטת המדינה של פלורידה
אוניברסיטת פלורידה
פנסילבניה פנסילבניה
אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
אוניברסיטת פנסילבניה
אוניברסיטת פיטסבורג
אוניברסיטת קרנגי מלון
קולורדו קולורדו
אוניברסיטת המדינה של קולורדו
אוניברסיטת קולורדו
קונטיקט קונטיקט
אוניברסיטת ייל
קליפורניה קליפורניה
אוניברסיטת סטנפורד
אוניברסיטת קליפורניה באירוויין
אוניברסיטת קליפורניה בברקלי
אוניברסיטת קליפורניה בדייוויס
אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו
אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה
אוניברסיטת קליפורניה בריברסייד
המכון הטכנולוגי של קליפורניה
קנזס קנזס
אוניברסיטת מדינת קנזס
קנטקי קנטקי
אוניברסיטת קנטקי
קרוליינה הצפונית קרוליינה הצפונית
אוניברסיטת דיוק
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל
רוד איילנד רוד איילנד
אוניברסיטת בראון
המוסדות החברים > בינלאומי

איטליה איטליה
אוניברסיטת פיזה
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
אוניברסיטת ליברפול
אוניברסיטת מנצ'סטר
יוניברסיטי קולג' לונדון
אוניברסיטת אדינבורו
ראו גם

אוניברסיטאות הערים הגדולות
איגוד האוניברסיטאות האמריקניות
איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
הערות שוליים

↑  URA, About URA, History
↑  URA, About URA, Mission
↑  URA, Awards
↑  URA, Member Universities Map
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460739205171  GND: 1087513219  ISNI: 0000 0000 8936 0627  LCCN: n85021795  NLA: 36014155  VIAF: 130244327   WorldCat (עם VIAF): 130244327
אגריוכיירוס

| אגריוכיירוס |
| --- | --- |
 Agriochoerus antiquus
תקופה
סוף אאוקן-אוליגוקן 37–28 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: בעלי כרית
משפחה:: אגריוכייריים
סוג:: אגריוכיירוס
מינים
 Agriochoerus antiquus  Agriochoerus crassus  Agriochoerus gaudryi  Agriochoerus guyotianus  Agriochoerus major  Agriochoerus maximus
שם מדעי
 Agriochoerus ‏ליידי, 1851

שחזור של היצור
אגריוכיירוס (שם מדעי: Agriochoerus) הוא סוג נכחד של יונק פרסתן הקרוב לגמליים ומשויך לקבוצה בעלי כרית בעל-משפחה הנכחדת מריקואידודונטידה. הוא התקיים במישורי אמריקה הצפונית במהלך סוף תקופת האאוקן עד האוליגוקן. המאובנים שלו הוגדרו לראשונה ב-1850 בידי החוקר ג'וזף ליידי. המאובנים התגלו בססקצ'ואן, טקסס, דקוטה הדרומית ונברסקה.
מאפיינים

יונק זה דמה במראהו לכבשה, והיה בינוני בגודלו כשהמין הגדול ביותר Agriochoerus antiquus הגיע עד אורך 1.8 מטר ולמשקל 85 קילוגרם. הוא היה בעל לסת רחבה וכבדה שהייתה בעלת זוג ניבים בולטים בקצה ומאחוריהם שיניים טוחנות בעלות מרווחים פנימיים, כך שאולי היה אוכל-כול נוסף על תזונתו מצמחייה. בניגוד לרוב הפרסתנים הוא היה בעל 5 אצבעות בעלות טפרים, כשהאגודל התנוון על רגליו הקדמיות וארבעה טפרים על הרגליים האחוריות. הרגליים הקדמיות היו ארוכות יחסית ובעלות כתפיים חזקות, מזכירות מעט כתפי חתוליים. הוא היה בעל עמוד שדרה גמיש כמו של חתול ובעל זנב ארוך וכבד. ייתכן שמבנה גופו הותאם ללטיפוס על עצים. חוקרים אחרים מעריכים שהטפרים הותאמו לחפירה של שורשים ופקעות מהאדמה.
יונק זה היה קרובם של המריכוידון והאנופלותריום, אך השתייך למשפחה נפרדת - Agriochoeridae. כמו שאר היונקים מקבוצתו הוא נכחד עם התייבשות הערבות והיערות בהם חי.
אלדו מורו

אַלדוֹ מוֹרוֹ (באיטלקית: Aldo Moro;‏ 23 בספטמבר 1916 – 9 במאי 1978) היה מדינאי ומשפטן איטלקי, פרופסור למשפטים, שכיהן כראש ממשלה (בשנים 1963-1968 ו 1976-1974) וכשר חוץ של  איטליה. הוא נחטף ונרצח בידי ארגון הטרור "הבריגדות האדומות" בשנת 1978.
ביוגרפיה

אלדו מורו נולד ב-23 בספטמבר 1916 במאלייה, במחוז פוליה. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת בארי ב-1940, שימש שם כמרצה למשפטים ופרסם מספר ספרי משפט. בנוסף שימש מורו כנשיא הפדרציה של האוניברסיטאות האיטלקיות הקתוליות.
לאחר מלחמת העולם השנייה נבחר למועצה המחוקקת והשתתף בניסוח חוקת איטליה המשמשת מאז ועד ימינו.
בשנת 1959 היה למנהיג המפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה, ובשנים 1963–1968 כיהן מטעמה כראש ממשלת איטליה. בשנים 1970–1972 שירת כשר החוץ. בשנת 1974 נתמנה בשנית לראש הממשלה. בתנאי אי-היציבות הפוליטית ששררה אז באיטליה החזיקה ממשלתו מעמד רק עד לשנת 1976.
פעילותו העיקרית של אלדו מורו בתקופה שקדמה לחטיפה הייתה הניסיון לחבור למפלגה הקומוניסטית, על מנת לכונן איתה קואליציה – מהלך שאיים על הסדר הישן. ביקורו בארצות הברית הופסק בבהילות, על רקע תגובתה החריפה של ארצות הברית כנגדו ואיומיה כלפיו.
ב-16 במרץ 1978, ביום בו הייתה אמורה לקום ממשלה חדשה בראשות ג'וליו אנדראוטי בתמיכת הקומוניסטים, ארבה קבוצה של חברי תנועת המחתרת השמאלית הקיצונית "הבריגדות האדומות" למכוניתו של מורו, רצחה את נהגו וכן חמישה שוטרים, חטפה אותו, החזיקה אותו בדירת מגורים באחד מפרווריה של רומא והכריזה שהיא מעמידה אותו למשפט.
אנשי הבריגדות האדומות התנו את שחרורו של מורו בשחרור 13 מחבריהם שעמדו לדין באותה עת. נשיא איטליה סירב לנהל משא ומתן עם החוטפים. אלדו מורו שלח ממקום שביו מכתבים לא מעטים, וכאשר הבין שהשלטון זנח אותו למעשה ושגורלו נגזר, כתב שהוא מבקש מהפוליטיקאים שזנחו אותו שלא יבואו להלווייתו. ב-9 במאי 1978, לאחר חמישים וארבעה ימי חטיפה, נתגלתה גופתו של אלדו מורו ללא רוח חיים בתא המטען של מכונית בלב רומא.
רצח פוליטי זה היה אחד משיאי הטרור העירוני שהשתולל באירופה בשנות השבעים, שמחולליו היו ארגוני טרור כמו הבריגדות האדומות וכמו סיעת הצבא האדום (״כנופיית באדר-מיינהוף״).
בשנת 2003 יצא לאקרנים הסרט האיטלקי בוקר טוב, לילה (אנ') (במקור: Buongiorno, Notte), שכתב וביים מרקו בלוקיו, בהתבסס על אירועי חטיפתו של מורו. הסרט מתאר את ימיו האחרונים של מורו בדירת חוטפיו ברומא, עד לרגע הוצאתו להורג. באותה שנה יצא לאקרנים סרט נוסף, "כיכר חמשת הירחים" (במקור Piazza delle cinque lune) (אנ'), בבימוי רנצו מרטינלי ובכיכובו של דונלד סאת'רלנד, המעלה סברה כי חטיפתו ורציחתו של מורו נעשו בידיעת ואף בעזרתם של הארגונים החשאיים האיטלקיים, ואולי בסיוע גופי מודיעין מערביים (דרך ארגון נוסף – "Propaganda Due") כחלק מהמלחמה בקומוניזם המתפשט במערב.
בריאיון לסרט תיעודי שצולם ב-2006 אמר יועץ משרד החוץ האמריקני לשעבר סטיב פיזניק (אנ') שחטיפתו ורציחתו של מורו בוצעו בהנחיה אמריקנית תוך שימוש בבריגדות האדומות כבמכשיר. פיזניק אמר כי "נאלצנו להקריב את מורו כדי להציל את היציבות באיטליה". החטיפה בוצעה לדבריו כדי לסכל את המהלך שיזם מורו, להתקרבות בין המפלגה הנוצרית-דמוקרטית למפלגה הקומוניסטית, וההחלטה לרצוח את מורו התקבלה לאחר שבשבוע הרביעי לשביו החל לחשוף סודות ביטחוניים.
בשנת 2008 העלה פרנצ'סקו קוסיגה, ראש ממשלת איטליה ונשיאהּ לשעבר, טענה בדבר קיום "הסכם מורו", הסכם סודי, שלטענתו היה קיים בתקופת שלטונו של אלדו מורו בין השלטונות האיטלקיים לבין אש"ף, שלפיו לארגון אש"ף יינתן חופש פעולה על אדמת איטליה כל זמן שהארגון ימנע מלפגוע במטרות איטלקיות.
הערות שוליים

↑  A propos de la mort d'Aldo Moro 1/2, באתר Dailymotion
| ראשי ממשלת איטליה |
| --- | --- | --- |
| ממלכת איטליה | קמילו בנסו די קאבור • בטינו ריקאסולי • אורבנו רטאצי • לואיג'י קרלו פאריני • מרקו מינגטי • אלפונסו פררו לה מרמורה • בטינו ריקאסולי • אורבנו רטאצי • לואיג'י פדריקו מנבראה • ג'ובאני לנצה • מרקו מינגטי • אגוסטינו דפרטיס • בנדטו צ'ארולי • אגוסטינו דפרטיס • בנדטו צ'ארולי • אגוסטינו דפרטיס • פרנצ'סקו קריספי • אנטוניו סטראבה • ג'ובאני ג'וליטי • פרנצ'סקו קריספי • אנטוניו סטראבה • לואיג'י פלוקס • ג'וזפה סראצ'ו • ג'וזפה צנארדלי • ג'ובאני ג'וליטי • תומזו טיטוני • אלסנדרו פורטיס • סידני סונינו • ג'ובאני ג'וליטי • סידני סונינו • לואיג'י לוצאטי • ג'ובאני ג'וליטי • אנטוניו סלנדרה • פאולו בוזלי • ויטוריו אמנואלה אורלנדו • פרנצ'סקו סבריו ניטי • ג'ובאני ג'וליטי • איוונואה בונומי • לואיג'י פאקטה • בניטו מוסוליני • פייטרו באדוליו • איוונואה בונומי • פרוצ'ו פארי • אלצ'ידה דה גספרי |    |
| הרפובליקה האיטלקית | אלצ'ידה דה גספרי • ג'וזפה פלה • אמינטורה פנפאני • מריו שלבה • אנטוניו סניי • אדונה צולי • אמינטורה פנפאני • אנטוניו סניי • פרננדו טמברוני • אמינטורה פנפאני • ג'ובאני לאונה • אלדו מורו • ג'ובאני לאונה • מריאנו רומור • אמיליו קולומבו • ג'וליו אנדראוטי • מריאנו רומור • אלדו מורו • ג'וליו אנדראוטי • פרנצ'סקו קוסיגה • ארנלדו פורלאני • ג'ובאני ספאדוליני • אמינטורה פנפאני • בטינו קרקסי • אמינטורה פנפאני • ג'ובאני גוריה • צ'יריאקו דה מיטה • ג'וליו אנדראוטי • ג'וליאנו אמאטי • קרלו אזליו צ'אמפי • סילביו ברלוסקוני • למברטו דיני • רומנו פרודי • מאסימו ד'אלמה • ג'וליאנו אמאטו • סילביו ברלוסקוני • רומנו פרודי • סילביו ברלוסקוני • מריו מונטי • אנריקו לטה • מתאו רנצי • פאולו ג'נטילוני • ג'וזפה קונטה • מריו דראגי • ג'ורג'ה מלוני |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274990505171  PLWABN: 9810590899005606  BNE: XX1040936  BnF: cb120721866 (data)  CiNii: DA05951815  GND: 118584219  ICCU: CFIV012891  ISNI: 0000 0001 1029 4469  LCCN: n78096123  NARA: 10580960  NDL: 00621167  NKC: js20030331003  NLA: 35918512  NLG: 187811  NSK: 000052636  NTA: 070816239  SNAC: w66x1p0n  SUDOC: 029004365  Trove: 1145409  VcBA: 495/184293  VIAF: 73876435   WorldCat (עם VIAF): 73876435
אלדו אוסולה

אלדו אוסולה (באיטלקית: Aldo Ossola; נולד ב-13 במרץ 1945) הוא כדורסלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הרכז. אוסולה נבחר ב-2008 ל-50 התורמים הגדולים ליורוליג ולהיכל התהילה של הכדורסל האיטלקי (אנ').
קריירת מועדונים

אוסולה זכה עם איניס וארזה בחמשת גביעי אירופה לאלופות (לימים יורוליג) של המועדון, ב-1970, 1972, 1973, 1975 ו-1976. הוא גם שיחק בעשרה גמרים (אנ') רצופים (1970–1979), שיא שכמעט בלתי אפשרי לשבור. בגמר עונת 1977 הפסיד אוסולה עם קבוצתו למכבי תל אביב 77–78, ומכבי זכתה בגביע אירופה הראשון שלה.
הוא זכה עם וארזה גם בשני גביעים בין-יבשתיים (1970 ו-1973), גביע ספורטה (1980), 7 אליפויות הליגה האיטלקית ו-4 גביעי איטליה.
בנבחרת איטליה

אוסולה היה חבר בנבחרת איטליה בכדורסל, ושיחק במדיה באליפות אירופה בכדורסל 1969.
הערות שוליים

↑  "EuroLeague official website, Experts decide European Club Basketball's 50 greatest contributors".
↑  archive.fiba.com: Players, archive.fiba.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים ובנושא איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלדו דונלי

אלדו דונלי (באנגלית: Aldo Donelli;‏ 22 ביולי 1907 – 9 באוגוסט 1994) שחקן ומאמן פוטבול אמריקני ששיחק בעמדת הפול-בק, והיה גם כדורגלן.
ביוגרפיה > קריירת כדורגל

דונלי נבחר להיות בסגל נבחרת ארצות הברית למונדיאל 1934 שנערך באיטליה. לפני כן כבש במוקדמות אותו טורניר רביעייה ב-2–4 נגד מקסיקו ברומא שהעלתה אותם. שלושה ימים אחר כך, באותו אצטדיון, האמריקנים הובסו 7–1 על ידי איטליה בשמינית גמר המונדיאל כשדונלי כובש את השער היחיד לזכותם.
זו הייתה הפעם האחרונה בה כדורגלן אמריקני כבש באדמת איטליה למשך ה-56 שנים הבאות, וליחידי לכבוש מול איטליה. דונלי נכנס להיכל התהילה של הכדורגל האמריקני בשנת 1954.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן ומאמן פוטבול

כשחקן קולג' פוטבול שיחק דונלי בעמדת הפול-בק באוניברסיטת דוקסן מפיטסבורג שבפנסילבניה. הוא היה למאמנה של דוקסן בשנת 1939 והשלים איתה שיא 2–4–29 כשהם מסיימים פעמיים בטופ 10 בארבע עונות. עד היום הוא מופיע בספרי ההיסטוריה כמאמן היחידי לאמן קבוצת קולג' וקבוצה מה-NFL בו זמנית. דונלי אימן בשנת 1941 את פיטסבורג סטילרס בשעות הבוקר ואת דוקסן בשעות אחר הצהריים. למרות שבאותה עונה לא הפסיד אף משחק עם דוקסן הוא הפסיד את כל חמשת משחקי סטילרס תחתו.
משם דונלי המשיך לאמן את אוניברסיטת בוסטון משנת 1947 עד 1956 ואחר כך את אוניברסיטת קולומביה עימה זכה באליפות ליגת הקיסוס היחידה בהיסטוריית הקבוצה. לכבודו חדר המשקל באוניברסיטה קרוי על שמו וב-1967 הוא סיים את קריירת האימון שלו.
ביוגרפיה > מחוץ לספורט

דונלי גויס לחיל הים של ארצות הברית לזמן קצר בשנה האחרונה של מלחמת העולם השנייה. בסוף שנות השישים ולאורך כל שנות השבעים לאחר שפרש למחצה מאימון, הוא עבד ביחסי ציבור לאירועי PGA ברחבי בוסטון תוך כדי שהוא שומר על בתים בפרברי פיטסבורג ואז בסופו של דבר בפלורידה. דונלי נפטר ב-9 באוגוסט 1994 בגיל 87.
איירפליי

בשידור רדיו, איירפליי (באנגלית: airplay) הוא השכיחות בה מתנגן שיר בתחנות הרדיו (כאשר באמצע המאה ה-20, נכללו גם ג'וקבוקס). שיר, שמתנגן מספר פעמים ברדיו בכל יום, מכיל כמות ניכרת של איירפליי.
לשידורים מסחריים, איירפליי הוא בדרך כלל תוצאה של הכנסת שיר, דרך רשימת ההשמעה של התחנה על ידי המנהל המוזיקלי. ייתכן מאוד שהשירים מופיעים בחסות חברות התקליטים.
לרוב המדינות יש לפחות מצעד מוזיקה איירפליי אחד. יש מדינות (כגון קנדה, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, גרמניה, אוסטרליה, יפן, וברזיל) יש מספר מצעדי מוזיקה איירפליי בז'אנרים שונים ובמחוזות שונים.. בישראל, מצעד האיירפליי המפורסם ביותר הוא המצעד של מדיה פורסט, שהחל משנת 2008 מתעדכן בתדירות שבועית בכל יום ראשון על סמך הנתונים של השבוע הקודם.
כאשר תחנות רדיו ניגנו תקליטי ויניל בלבד, שיר שהצליח במצעד האיירפליי, אך היה חלש במכירות היה ידוע כ-"להיט פונוגרפי". האיירפליי יכול להיות מרכיב מכריע בהבטחת להיט לזמר, לצד הרשתות החברתיות. האיירפליי הוא שיטה יעילה בה משתמשים אמנים כדי להפיץ את שמם.
הסינגל "Try Again" של אליה היה השיר הראשון אי פעם שהגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100, שהיה מבוסס אך ורק על עוצמת האיירפליי שלו.
מכירות מוזיקה

קיים קשר סימביוטי בין האיירפליי של התקליטים לבין המכירות. תעשיית התקליטים משתמשת באיירפליי ברדיו כדי לקדם אמנים ותקליטים למאזיני רדיו. איירפליי יכולה לעורר רכישת כרטיסי מוזיקה, סחורה והופעות לקהל המאזינים שלה. תעשיית התקליטים מרוויחה מהחשיפה שמספקת רדיו איירפליי. כמות האיירפליי שתקליט מקבל יכול להשפיע, באופן משמעותי, על גורמים אחרים, כולל גיל, גזע, מיקום גאוגרפי והכנסה. ההשפעה של איירפליי על ההכנסות ממכירות יכולה לנוע בין 1.5 ל-2.4 מיליארד דולר בשנה. חלק ניכר ממכירות האלבומים והרצועות מושפע מאיירפליי ברדיו (בין 14% ל-23%). אמנים ומבצעי תקליטים מרוויחים בעקיפין מהאיירפליי כשהם מקדמים, מפיצים ומוכרים תקליטים. ההשפעה של איירפליי על מכירות מוזיקה מקשרת לאפקט החשיפה בלבד (העדפה לדברים מוכרים). אפקט החשיפה בלבד מורגש כאשר הרדיו והאיירפליי פועלים כמדיום פרסומי על ידי מתן אפשרות למאזינים לנסות מוזיקה חדשה שיצאה. חשיפה זו, בדרך כלל, קשורה לעלייה במכירות.
חרם הרדיו על צ'יקס

הפופולריות של להקת הקאנטרי האמרקיאית, הצ'יקס, הושפעה מהאיירפליי בארצות הברית. במרץ 2003, הלהקה הגיעה למקום הראשון במצעדי הקאנטרי והשירים למבוגרים האיירפליי. עם זאת, הלהקה ירדה במצעדים במהירות, לאחר שהזמרת נטלי מיינס אמרה לקהל של מועדון לילה בלונדון, "רק שתדעו, אנחנו מתביישים שנשיא ארצות הברית (ג'ורג' ווקר בוש) הוא מטקסס". בעקבות זאת, סוכנות הידיעות Associated Press ציינה כי תחנות רדיו החלו להחרים את הלהקה כתגובה להערה. כתוצאה מכך, האיירפליי הכולל של הלהקה ברחבי ארצות הברית ירד לחמישית ממה שהיה לפני זריקת ההערה, כשהאלבום כבר ירד מהמצעדים. תחנות הרדיו, שהחרימו את הלהקה, הואשמו בצנזורה תאגידית, בעיקר על תנועות חברתיות ימניות.
אורלנדו (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר אורלנדו בהוצאת ידיעות ספרים
 מידע כללי
 מאת:  וירג'יניה וולף 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  להט"ב 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  אוקטובר 1928 
 סדרה
 ספר קודם:  אל המגדלור 
 הספר הבא:  הגלים 
 
אורלנדו הוא ביוגרפיה בדיונית מאת וירג'יניה וולף, המגוללת את סיפור החיים של אורלנדו בן האצילים, ונפרשת על פני 300 שנות חיים. "אורלנדו" יצא לאור בשנת 1928 באנגליה וזכה להצלחה, הן מבחינה מסחרית והן בקרב מבקרי ספרות.
עלילת הספר

הביוגרפיה הבדיונית מתארת את חייו של בן אצילים, החל מראשית המאה ה-17 ועד לתחילת המאה ה-20. בספר, אורלנדו יפה התואר הוא נצר לשושלת מכובדת הגדל בבית גדול ואמיד באזור הכפרי של אנגליה. במהלך חייו הארוכים מתנסה אורלנדו בניסיונות כושלים לכתיבת שירה איכותית, בהרפתקאות מיניות, בקשרים קרובים עם המלכה אליזבת ובהתאהבות עמוקה בנסיכה רוסית, שבוגדת בו ועוזבת אותו.
בתחילת המאה ה-18 הוא נוסע כשגריר לקונסטנטינופול וממשיך וחי לאורך המאות ה-18 וה-19, כאשר מדי פעם הוא שוקע בשינה ארוכה, דמוית מוות, של כמה ימים. באמצע המאה ה-18, אורלנדו שוקע בשינה שכזו ומתעורר ממנה כאישה.
לאחר שהתעוררה כאישה, אורלנדו בורחת עם חבורת צוענים וחיה עמם לתקופה עד שהיא מחליטה לשוב לאנגליה, שם היא חווה לראשונה את המחירים וההגבלות, אך גם את היתרונות, שבהיותה אישה. היא עומדת מול האיום של אובדן רכושה אם לא תתחתן או תלד בן זכר, מתרועעת עם חשובי התקופה, מתאהבת ונישאת לספן ויולדת ילד. הרומן ממשיך ומלווה את חייה עד לרגע כתיבת הספר במאה ה-20.
עיבודים ותרגומים

הספר עובד לתיאטרון ולקולנוע כמה פעמים ותורגם לעברית פעמיים, בפעם הראשונה על ידי צבי ארד בשנת 1964, ובפעם השנייה על ידי שרון פרמינגר בשנת 2007
ראו גם

אורלנדו (סרט)
הערות שוליים

↑  Kelly Tetterton, Virginia Woolf's Orlando: The Book as Critic, tetterton, ‏June 18, 1995
1 2  אורלנדו, באתר עברית
↑  אורלנדו: ביוגרפיה, באתר ארכיון יד יערי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009291769805171  BnF: cb11944932r (data)  GND: 4127274-2  MusicBrainz work: dbc6dc2d-c162-4498-9300-9df1cce238dd  SUDOC: 027398552  VIAF: 185859597   WorldCat (עם VIAF): 185859597
אלומה גורן

| --- | --- |

אלומה גורן 2022
 לידה:  10 בדצמבר 1969 (בת 54) גבעת חיים מאוחד, ישראל 
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.80 מטר
 קבוצות כשחקנית
 1984–1988 1988–1990 1990–1991 1992–1993 1993–1995 1995–1997 1997–1998 1998–2004 2004–2005:  הפועל גבעת חיים בני יהודה מכללת מרילנד אליצור חולון א.ס. רמת השרון אליצור חולון בני יהודה א.ס. רמת השרון אליצור רמלה
 הישגים כשחקנית
 בני יהודה - גביע אחד אליצור חולון - 3 אליפויות ו-4 גביעים רמת השרון - 4 אליפויות ו-3 גביעים אליצור רמלה - אליפות אחת
 קבוצות כמאמנת
 2017- 2019  2019 -:  הפועל חיפה (מאמנת מנטלית) הפועל חיפה
 
אלומה גורן (נולדה ב-10 בדצמבר 1969) היא כדורסלנית עבר ומאמנת כדורסל ישראלית, המשמשת כמאמנת מנטלית של קבוצת הנשים של הפועל חיפה. אלומה נחשבת כאחת השחקניות המוצלחות ביותר בכדורסל הישראלי לאור ההישגים וההצלחות שלה במהלך השנים.