stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כדורגל בממלכה המאוחדת
מפגשי המועדונים באירופה > אנגליה נגד סקוטלנד

גביע אירופה/ליגת האלופות
1969/1970: לידס יונייטד 3-1 סלטיק
1980/1981: אברדין 3-1 ליברפול
1992/1993: ריינג'רס 1-6 לידס יונייטד
2003/2004: מנצ'סטר יונייטד 0-4 גלאזגו ריינג'רס
2006/2007: מנצ'סטר יונייטד 3-3 סלטיק
2008/2009: מנצ'סטר יונייטד 0-3 סלטיק
2008/2009: סלטיק 1-1 מנצ'סטר יונייטד
2010/2011: גלאזגו ריינג'רס 1-1 מנצ'סטר יונייטד
2010/2011: גלאזגו ריינג'רס 1-0 מנצ'סטר יונייטד
גביע אירופה למחזיקות גביע
1960/1961: ריינג'רס 1-5 וולבס
1962/1963: טוטנהאם הוטספר 4-8 ריינג'רס
1965/1966: סלטיק 2-1 ליברפול
1968/1969: דנפרמליין אתלטיק 0-1 וסט ברומיץ' אלביון
גביע ערי הירידים
1962/1963: אברטון 2-1 דנפרמליין אתלטיק
1966/1967: לידס יונייטד 5-4 קילמרנוק
1967/1968: לידס יונייטד 3-2 היברניאן
1967/1968: דנדי 2-3 לידס יונייטד
1967/1968: ריינג'רס 2-3 לידס יונייטד
1968/1969: צ'לסי 4-7 גרינוק מורטון
1968/1969: ריינג'רס 0-6 ניוקאסל יונייטד
1969/1970: דנדי יונייטד 2-3 ניוקאסל יונייטד
1970/1971: היברניאן 2-1 ליברפול
גביע אופ"א
1973/1974: אברדין 3-2 טוטנהאם הוטספר
1973/1974: לידס יונייטד 1-0 היברניאן
1975/1976: היברניאן 3-4 ליברפול
1981/1982: איפסוויץ' טאון 4-2 אברדין
1983/1984: נוטינגהאם פורסט 1-2 סלטיק
1984/1985: מנצ'סטר יונייטד 5-6 דנדי יונייטד
1997/1998: סלטיק 2-2 ליברפול
2002/2003: סלטיק 0-3 בלקברן רוברס
2002/2003: סלטיק 1-3 ליברפול
מפגשי המועדונים באירופה > אנגליה נגד ויילס

גביע אירופה/ליגת האלופות
2005/2006: דה ניו סינטס 6-0 ליברפול
גביע אירופה למחזיקות גביע
1990/1991: וורקסהאם 5-0 מנצ'סטר יונייטד
גביע אופ"א
2003/2004: דה ניו סינטס 7-0 מנצ'סטר סיטי
מפגשי המועדונים באירופה > אנגליה נגד צפון אירלנד

גביע אירופה/ליגת האלופות
1976/1977: קרוסאדרס 7-0 ליברפול
גביע אירופה למחזיקות גביע
1961/1962: גלנבון 7-2 לסטר סיטי
1970/1971: לינפילד 2-2 מנצ'סטר סיטי
1976/1977: קאריק ריינג'רס 9-3 סאות'המפטון
1982/1983: קולריין 7-0 טוטנהאם הוטספר
גביע ערי הירידים
1969/1970: גלנטורן 3-1 ארסנל
מפגשי המועדונים באירופה > סקוטלנד נגד ויילס

גביע אופ"א
1996/1997: אברדין 4-6 בארי טאון
1997/1998: אינטר קארדיף 8-0 סלטיק
1999/2000: קוומבראן טאון 10-0 סלטיק
מפגשי המועדונים באירופה > סקוטלנד נגד צפון אירלנד

גביע אירופה למחזיקות גביע
1966/1967: גלנטורן 5-1 ריינג'רס
גביע ערי הירידים
1963/1964: גלנטורן 7-1 פרטיק ת'יסל
1970/1971: קולריין 3-4 קילמרנוק
גביע אופ"א
1987/1988: קולריין 4-1 דנדי יונייטד
1989/1990: גלנטורן 5-1 דנדי יונייטד
2001/2002: גלנבון 2-0 קילמרנוק
2006/2007: דרי סיטי 3-7 גרטנה
מפגשי המועדונים באירופה > ויילס נגד צפון אירלנד

גביע אירופה למחזיקות גביע
1980/1981: קרוסאדרס 4-0 ניוספורט קאונטי
מוזיאוני כדורגל לאומיים

באנגליה נמצא מוזיאון הכדורגל הלאומי של בריטניה, הממוקם באצטדיון דידפייל בפרסטון שבלנקשייר. המוזיאון מחזיק באוספים המדגימים את החשיבות הבינלאומית, האירופית והלאומית של הכדורגל האנגלי, וכמו כן עורך תרשים של ההיסטוריה של המשחק באנגליה. בנוסף, ממוקם בתוכו היכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
בסקוטלנד נמצא מוזיאון הכדורגל הסקוטי הממוקם בהאמפדן פארק שבגלאזגו, ומשמש למטרות דומות עבור הכדורגל הסקוטי.
ראו גם

כדורגל באנגליה
כדורגל בוויילס
כדורגל בצפון אירלנד
הערות שוליים

↑  BBC Sport, Celtic nations to play 2011 event, 18.09.2008
↑  דרי סיטי, למרות שהיא בבריטניה, משחקת בליגת הכדורגל של אירלנד.
כרימה בת עמאר

כרימה בת עמאר (ידועה גם בשם התואר: אל-וּחשה אל-דלאלה) הייתה אשת עסקים יהודייה אמידה מפוסטאט (קהיר העתיקה) במאה ה-11. קורות חייה ועצם קיומה נלמדו מתוך ממצאי גניזת קהיר.
נשים רבות מוזכרות בממצאי גניזת קהיר בהקשרים שונים, לרבות במסמכים משפטיים, כלכליים ומסחריים, אולם לפי שעה כרימה היא האישה היחידה שהתגלו עליה די ממצאים בגניזת קהיר כדי לשחזר חלק ניכר מקורות חייה. מן הכתוב עולה תמונה של אישה עצמאית ואסרטיבית שלקחה חלק פעיל בחיים הקהילתיים של יהודי פוסטאט.
עדות על הרומן של כרימה בת עמאר עם חסון בגניזת קהיר
ביוגרפיה

המסמכים הקשורים לכרימה בת עמאר בגניזת קהיר מתוארכים בין השנים 1095–1104. מי שזוהה בתור אביה מכונה במסמכי הגניזה "עמאר (=עמרם) בן עזרא "ראש הקהל" האלכסנדרי". על פי שלמה דב גויטיין, ניתן להסיק מכך כי אביו של עמאר (סבה של כרימה) היה כנראה ראש העדה היהודית באלכסנדריה. עמאר עצמו התגורר בפוסטאט ועסק בבנקאות מסורתית.
במסמכי גניזת קהיר שמזכירים אותה, כרימה מכונה לרוב "אלווחשה אלדלאלה". משמעות השם אל-וחשה הוא "זאת שעורגים לה", בעוד אל-דלאלה הוא שם תואר שמעיד על עיסוקה המקצועי כמתווכת. כרימה ניהלה פעילות עסקית מסחרית ענפה ביחד עם אחיה, אבו נסר, מסוחרי הודו, וכן עם אנשי ונשות עסקים אחרים. במיוחד עסקה כרימה במתן הלוואות. בשלב מסוים בחייה נכנסה כרימה לסכסוך משפטי-מסחרי סוער עם השותף של אחיה, יוסף בן לבּדי, שנידון באריכות בפני בית הדין היהודי המקומי ונגרר למשך שנים. למרות זאת הונה של כרימה היה נכבד, ובצוואתה הוא נאמד בלפחות 700 דינאר, סכום גדול עבור התקופה, וכן בתכשיטים ורכוש מסוגים שונים. היא מופיעה ברשימות רבות של נותני צדקה לבתי הכנסת ומוסדות הקהילה היהודית.
כרימה הייתה נשואה לזמן קצר ליהודי חסר אמצעים מסיציליה, בשם אריה בן יהודה, שהיגר לפוסטאט. מנישואים אלו, שהסתיימו בשנת 1095, הייתה לכרימה בת אחת בשם גזאל. מעט לאחר מכן ילדה כרימה את בנה היחיד, אבו סעד, ממאהב יהודי בשם חסון שהגיע לפוסטאט כפליט מאסקלאן (אשקלון), בעקבות פלישת הצלבנים. השניים לא נישאו בפני בית דין יהודי, ככל הנראה היות שלחסון הייתה אישה באשקלון שסירבה לקבל ממנו גט, אך ייתכן שנישאו בפני בית המשפט המוסלמי המקומי. אפשרות אחרת היא שהשניים לא נישאו בפני אף בית דין, גם לא המוסלמי, וטענת זאת הועלתה כדי להעניק לקשר ביניהם לגיטימציה. כאשר בנה של כרימה רצה להינשא לאישה יהודייה, הוא תושאל בפני בית הדין היהודי על זהות אביו, וכרימה ככל הנראה חששה שחסון מאהבה לשעבר יתכחש לכך שהוא האב ולכן הביאה עדויות שיגבו את טענתה. בהקשר זה התגלתה בגניזת קהיר עדות של שתי שכנות של כרימה בפני בית הדין היהודי, המעידות כי אכן חסון הוא האב של אבו סעד וממנו כרימה הרתה.
כרימה כנראה מעולם לא השלימה עם מאהבה לשעבר. בצוואתה, שהתגלתה גם היא בגניזת קהיר, היא הורתה במפורש שלא יינתן לחסון דבר מרכושה. אולם היא כן הסכימה לוותר על חוב של 80 דינאר שהיה חייב לה. את שאר רכושה תרמה לאחיה, אחיותיה, ילדיה, מוסדות הקהילה היהודיים בפוסטאט ולעניי הקהילה. כמו כן הורתה לדאוג לחינוכו המסורתי של בנה, אבו סעד, על ידי מלמד לו היא הקציבה משכורת.
כרימה נזכרת בממצא מהגניזה הקהירית גם שנים רבות לאחר פטירתה. במכתב המתוארך ליולי 1150 אישה המארגנת תיקונים ושיפוצים עבור ביתה בפוסטאט מזדהה בתור "בתה של בתה של אל-וחשה".
לקריאה נוספת

S. D. Goitein, A Jewish Business Woman of the Eleventh Century, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 57, The Seventy-Fifth Anniversary Volume of the Jewish Quarterly Review (1967), pp. 225–242.
S. D. Goitein, A Mediterranean Society: The Jewish Communities of the Arab World as Portrayed in the Documents of the Cairo Geniza, vol. 3, University of California Press, 1978, pp. 346–352.
Mordechai A. Friedman and S. D. Goitein, India Traders of the Middle Ages: Documents from the Cairo Geniza; “India Book”, Leiden: Brill, 2008, pp. 241–242.
הערות שוליים

1 2 3  Miriam Frenkel. "al-Wuḥsha." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.
↑  S. D. Goitein, A Jewish Business Woman of the Eleventh Century, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 57, The Seventy-Fifth Anniversary Volume of the Jewish Quarterly Review (1967), p. 226.
↑  רינה לוין מלמד, השפעת החברה המוסלמית על האישה היהודייה לאור תיעוד מן הגניזה הקהירית, מסכת, חוברת ג', תשס"ה (2005) עמ' 40-41.
↑  S. D. Goitein, A Jewish Business Woman of the Eleventh Century, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 57, The Seventy-Fifth Anniversary Volume of the Jewish Quarterly Review (1967), p. 231.
↑  S. D. Goitein, A Jewish Business Woman of the Eleventh Century, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 57, The Seventy-Fifth Anniversary Volume of the Jewish Quarterly Review (1967), p. 234
לוסיאן פאברה

לוּסִיאֵן פָאבְרֶה (בצרפתית: Lucien Favre, נולד ב-2 בנובמבר 1957) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן.
ככדורגלן, פאברה זוהה בעיקר עם סרבט ז'נבה, עמה זכה באליפות ליגת העל השווייצרית ונבחר ככדורגלן השנה בשווייץ לשנת 1983. פאברה שיחק גם בלוזאן, נשאטל גזמאקס וטולוז. פאברה ערך 24 הופעות במדי נבחרת שווייץ בכדורגל, בהן הבקיע שער אחד.
כמאמן, פאברה אימן בסרבט ז'נבה ובפ.צ. ציריך, עמן זכה בתארים מקומיים, ולאחר מכן אימן בבונדסליגה בהרטה ברלין ולאחר מכן בבורוסיה מנשנגלדבך, אותה קידם לצמרת הכדורגל הגרמני. בהמשך אימן בהצלחה את ניס, אותה קידם לצמרת הכדורגל הצרפתי. בשנת 2018 מונה כמאמן בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. לאחר 2 עונות מוצלחות כמאמן בקבוצה בהן פרחו תחת אימונו שחקנים צעירים רבים פוטר פאברה במהלך עונתו השלישית לאחר פתיחת עונה חלשה יחסית בליגה.
קריירה כשחקן

פאברה שיחק בין השנים 1976 ו-1979 בלוזאן מליגת העל השווייצרית, ובשורותיה ערך 30 הופעות ליגה בשלוש עונות. את הפריצה שלו עשה פאברה בנשאטל גזמאקס, בה שיחק בין השנים 1979 ו-1981, והפך לשחקן הרכב קבוע. פאברה הבקיע 14 שערי ליגה ב-51 הופעות במדי נשאטל גזמאקס. בקיץ 1981 עבר פאברה לסרבט ז'נבה, שם שיחק עד לשנת 1991, למעט הפסקה בעונת 1983/84 בה שיחק בטולוז. בשנת 1985 נפגע פאברה בתיקול חריף של פייר-אלברט שפויזאט, ונעדר מהמגרשים כשמונה חודשים, אם כי חזר לשחק לאחר מכן. באותה שנה, זכה פאברה עם סרבט ז'נבה באליפות היחידה שלו כשחקן. בשנת 1991 פרש פאברה ממשחק פעיל, וסיכם תשע עונות בסרבט ז'נבה, בהן הבקיע 48 שערים ב-193 הופעות ליגה.
בנבחרת שווייץ ערך פאברה 24 הופעות, והבקיע שער אחד, כבר בהופעת הבכורה שלו בשנת 1981 במשחק מול נבחרת הולנד, שבו גם רוד חוליט ופרנק רייקארד ערכו הופעות בכורה עבור נבחרתם. הופעתו ה-24 והאחרונה של פאברה במדים הלאומיים נערכה בשנת 1989, בהפסד 1–3 לנבחרת פורטוגל. פאברה לא הצליח להעפיל עם נבחרת שווייץ לטורנירים גדולים.
לברדוריט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  70%-50% של CaAl2Si2O8 50%-30% של NaAlSi3O8
 מערך קריסטלוגרפי:  טריקליני, חתך מלבני או ריבועי.  נפוצים גבישים גדולים מאוד
 צורת הגביש:  גרגרי. גבישים אנהדרליים בתוך מסת אם.
 צבע:  אפור עד שחור בצבע עשן, אפור לבן עד לבן, ירקרק
 ברק:  זגוגי עד עמום עקב בליה.
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  מושלמת במישור אחד וטובה במישור השני.
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  6-7 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.68-2.71 (בממוצע)
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  ביוטיט, פירוקסן והורנבלנדה
לברדוריט הוא מינרל טקטוסיליקטי (סיליקטים במבנה מרחבי), השייך לקבוצת המינרלים הידועים בשם פלגיוקלז (סוג של פצלת השדה). מקור השם בחצי האי לברדור שבקנדה שם אותר לראשונה. המינרל מצוי במקומות נוספים בקנדה ובחצי האי הסקנדינבי.
בקרבת העיר ז'יטומיר באוקראינה, קיימים מספר מכרות המתמחים בכריית סלע המכיל כתשעים אחוז לברדוריט. סלע זה מכונה אנארתוזיט, והוא נכרה בגושים בצורת תיבה, שמנוסרים ללוחות המשמשים כמשטחי עבודה במטבחים וניחנים במראה מרשים בזכות גבישי הלברדוריט הגדולים והכחולים.
הלברדוריט מצוי באמצעיתה של שורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) מקבוצת הפלדספטים (פצלות השדה) המתחילה באלביט ומסתיימת באנורתיט והמכונה פְּלַגְיוֹקְלז ("שבירה נטויה").
הלברדוריט הוא אחד המינרלים היפים ביותר. במבט ראשון נראה הלברדוריט כמינרל בעל גוון כהה עמום אך בחיתוך למקטעים הוא מייצר משחקי אור וצבע לאורך מישורי הפצילות הקרויים "לברדוראסנס" (labradorescence). הצבעים הנפוצים הם ירוק, כתום, כחול, וסגול.
לאון ז'ואו

לאון ז'ואו (בצרפתית: Léon Jouhaux;‏ 1 ביולי 1879 – 28 באפריל 1954) היה מנהיג איגודים מקצועיים צרפתי, שזכה בפרס נובל לשלום בשנת 1951.
ביוגרפיה

ז'ואו נולד בפנטין, סן-סן-דני, צרפת. אביו של ז'ואו עבד במפעל גפרורים באוברוויליארס. לימודיו התיכוניים הסתיימו כאשר הכנסות אביו הופסקו כתוצאה משביתה. הוא התחיל לעבוד במפעל בגיל שש עשרה והפך מיד לחלק חשוב מהאיגוד העובדים. בשנת 1900 הצטרף ז'ואו לשביתה נגד השימוש בזרחן לבן שעיוור את אביו. הוא פוטר ועבד במספר משרות.
בשנת 1906 הוא נבחר על ידי האיגוד המקומי כנציג הקונפדרציה הכללית של העבודה (CGT). ב־1909 הוא הפך לגזבר זמני, וזמן קצר לאחר מכן הפך למזכיר הכללי של הארגון, תפקיד אותו החזיק עד 1947. הוא קידם בתפקידו באיגוד המקצועי כמה מטרות בהן: שמונה שעות עבודה ביום, הזכות לייצוג האיגודים, הסכמים קיבוציים, וחופשות בחגים בתשלום. הוא חתם על הסכם מתיניון מ-1936, בזמן איחוד החזית העממית, אשר העניק רבים מזכויות אלה לעובדים צרפתים.
בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה ארגן כמה הפגנות המוניות, והארגון שהוביל מחה נגד המלחמה. עם זאת, ברגע שהמלחמה החלה, ז'ואו תמך במדינתו והאמין שניצחון גרמניה הנאצית יוביל להרס הדמוקרטיה באירופה. במהלך המלחמה הוא נעצר ונכלא במחנה הריכוז בוכנוואלד.
לאחר המלחמה ז'ואו עזב את ה-CGT והקים את כוח העובדים הסוציאל-דמוקרטים (CGT-FO). בשנת 1951 הוענק לו פרס נובל לשלום.
בהקשר בינלאומי, עבודתו שימשה להקמתו של ארגון העבודה הבינלאומי (ILO). הוא נבחר לתפקידי ניהול בגופי איגודים מקצועיים בינלאומיים, כולל הפדרציה הבינלאומית של איגודים מקצועיים הפדרציה העולמית של איגודי העובדים עד שהגוף הזה התפצל.
עם פטירתו בשנת 1954, לאון ז'ואו נקבר בבית העלמין פר לשז בפריז.
הנצחה

רחובות בכמה ערים בצרפת נקראו על שמו, באקס-אן-פרובאנס, גרנובל, ליון, ז'אנאס, וילפרנש-סור-סון ובפריז.
ציטוט

לא הייתי מרחיק לכת ואומר כי האיגודים המקצועיים הצרפתיים ייחסו חשיבות גדולה יותר למאבק לשלום מאשר האחרים. אך נראה שהם בהחלט לוקחים את זה יותר ללב.
ישיבת צאנז

פנים היכל ישיבת צאנז בקריה. שנות ה-90
ישיבת צאנז (השם הרשמי: ישיבת דברי חיים) היא ישיבה חסידית שהוקמה על ידי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם מצאנז קלויזנבורג. הישיבה נמצאת בנתניה, ולה סניף בחיפה.
הקמת הישיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הישיבה הוקמה בשנות ה-60 על ידי האדמו"ר רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, במסגרת הקמת קריית צאנז שכללה הקמת מוסדות חינוך, מלון גלי צאנז ובית החולים לניאדו. בשנים הראשונות כיהן האדמו"ר בראשות הישיבה, ולאחר מכן שימש בתפקיד הרב אליהו שמרלר.
תוכניות לימוד

הרב הלברשטאם חינך את תלמידיו ללימוד בבקיאות ולשליטה וידע מקיפים בש"ס, ולצורך כך הקים את מפעל הש"ס לאברכי הכוללים. בישיבה הנהיג הרב הלברשטאם מבחנים על מאות דפי גמרא, והבחורים הנבחנים זוכים לתואר כבוד. הנבחן על שלש מאות דפי גמרא עם תוספות זוכה לתואר "צורבא מרבנן" או בקצרה "צורבא", הנבחן על חמש מאות דפים מקבל את התואר "החבר" (בשנים האחרונות הועלה הסכום לשש מאות דפים) והנבחן על אלף דפי גמרא זוכה לתואר "מורינו". שני התארים האחרונים "חבר" ו"מורינו" משמשים את הבחורים כשהם נקראים ל"עלייה" בקריאת התורה.
חלוקות התעודות והענקת התארים נקבעה על ידי המייסד לתאריך כ"ה בניסן, יארצייט של רבי חיים הלברשטאם מייסד חסידות צאנז שהישיבה נושאת את שמו. אחרי פטירתו הועבר טקס הענקת תעודות ה"מורינו" לט' בתמוז, יום היארצייט שלו, וחלוקת תעודות ה"חבר" נותרה בכ"ה בניסן.
סניפים וישיבות קטנות

הישיבה המרכזית מיועדת לגילאי 16-19, והיא מחולקת לשתי ישיבות, המרכזית בנתניה והשנייה בחיפה, הוקמה בשנת תשע"ד. לבחורים המבוגרים יותר בגילאי ה"קיבוץ" הוקמה מסגרת מיוחדת בנתניה.
ישיבות קטנות של החסידות נמצאות בנתניה (2) בירושלים בבני ברק וישיבה נוספת באלעד שהוקמה בשנת תשע"ח.
צוות הישיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בראשות הישיבה עמד רבי אליהו שמואל שמרלר, למעלה משישים שנה, עם היחלשותו מינה האדמו"ר את בנו להיות לו כתומך ונקרא דער יינגער ראש ישיבה (הצעיר).
כיום עומד בראשות הישיבה הרב יוסף משה דוב הלברשטאם, בנו השני של האדמו"ר הנוכחי הרב צבי אלימלך הלברשטאם.
בוגרי הישיבה

בין בוגרי הישיבה נמנים שני אדמו"רי החסידות, הרב צבי אלימלך ואחיו הרב שמואל דוד הלברשטאם, האחים הרב אשר וייס, הרב דוב וייס גאב"ד קריית צאנז, הרב חיים וייס רבה של ביתר עילית, הרב אברהם יצחק וייס ראש כולל חלקת יהושע. הרב חיים צבי שפירא גאב"ד בד"צ מחזיקי הדת.
לבוגרים נוספים ראו גם בקטגוריה: בוגרי ישיבת צאנז קלויזנבורג - נתניה.
הערות שוליים

↑  זאב בלוי, ‏במעמד מרן האדמו"ר מצאנז • תעודת הוקרה למצטייני רשת ישיבות צאנז בארה"ק, באתר JDN‏
1 2  יעקב אבוביץ, ‏צאנז: זמן חדש – שתי ישיבות חדשות, באתר JDN‏
↑  אלי בן דוד, ‏צאנז: תעודות חדשות, באתר JDN‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299305705171
ירוחם הירשקוביץ כהנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  תר"ג
 פטירה:  1908 (בגיל 65 בערך) י' באדר א' ה'תרס"ח
 כינוי:  רבי ירוחם בן שבתי הכהן
 מקום פעילות:  הונטשעשט קאושאני איזמאיל ודובסרי בבסרביה
 תחומי עיסוק:  רבנות והנהגת העיר, חזן
 תפקידים נוספים:  רב מורה צדק ואב בית דין ומלמד תינוקות
 תלמידיו:  רבי משה נחום ירושלימסקי אב"ד קילץ ואב"ד קאמינקא, שמואל מרדכי בן הרב מאיר ישכר ראבינאוויץ מפטרובקה.
 חיבוריו:  שאלות ותשובות התשב"י, כהן צדק, הגדה של פסח בריש גלי, בריש גלי, ליקוטים נחמדים, שמועות טובות, מודה ועוזב ירוחם.
 בת זוג:  אדל מצאצאי הש"ך ומצאצאי הבעל שם טוב.
 
רבי ירוחם ישראל בן שבתי הכהן הירשקוביץ [הירשקאויטש או גירשקאויטש] כהנא (תר"ג – י' באדר א' תרס"ח המכונה ירוחם הכהן, 1908) היה רב מורה צדק ואב בית דין בערים הונטשעשט קאושאני איזמאיל ודובסרי בבסרביה (כיום אוקראינה ומולדובה). גאון ולמדן מופלג, חיבר ספרים העוסקים בכל מקצועות התורה.
קורות חיים

ירוחם ישראל נולד לרבי שבתי בן אהרון הכהן ולאסתר בשנת תר"ג. ומשפחתו מיוחסת למשפחת צאצאי הש"ך.
אביו רבי שבתי היה גאון גדול. רבי ירוחם התייתם מאמו בגיל 19 כאשר היא נפטרה בתשעה באב תרכ"ב.
היה מלמד תינוקות בטומשפול, ושם הוא לימד את תלמידו הרב משה נחום ירושלמסקי, שבצעירותו גדל בעיר זו.
בשנת תרל"א כיהן כאב"ד בהונטשעשט במחוז קישנוב שם התגורר.
בשנת תרל"ב כיהן כמורה הוראה ואב"ד בקאושני בבסרביה ושם נשא על כתיפיו עול רבנות העיר.
עם זאת היה דחוק בפרנסתו כיוון שהעיר הייתה קטנה וענייה ולא היה בידו לפרנס את בני ביתו המרובים, ולממן את הוצאות נישואי ילדיו.
בניסן תרמ"ו נתמנה להיות רב באיזמאיל, ושם פירנסוהו כהוגן, כי עיר זו הייתה מלאה גבירים מפורסמים ונדיבי לב.
בבין המצרים בשנה זו השלטונות גירשו אותו ואת משפחתו מאיזמאיל, היות שעיר זו הייתה סמוכה לגבול, ומשם הוא גלה לעיר קישינב, שם היה מגדולי רבני העיר.
בט"ו באב תרמ"ו להיות רב ואב"ד בעיר דובוסרי השוכנת ליד נהר דניסטר במחוז בסרביה, ושם כיהן כאב"ד עד סוף ימיו.
מלבד למדנותו המופלגת היה גם נעים זמירות, וגדול היה כוחו בנגינה, ולתפילתו בציבור יצאו מוניטין בדובסרי והסביבה. וכאשר היה עולה לדוכן לברכת כהנים יחד עם בניו נשמעה ברכתם כשל להקה מוזיקלית, וקהל המתפללים היו מאזינים לברכתם ולתפילותיו בהנאה מרובה. בניו של ר' ירוחם נחנו כולם בקול ערב ובכישרון מוזיקלי, ושימשו בחזנות בקהילות גדולות, בקישנוב, באודסה, ובארצות הברית.
היה פעיל ברבנות העיר דובסארי כאשר בתקופת רבנותו התגוררו בעיר יותר מ 14,000 תושבים.
כמו כן רבי ירוחם היה מעורב בהרגעת הרוחות בין היהודים לנוצרים בדובסרי ובפרט בעלילת הדם שנפלה על ראשם של יהודי דובסרי, שהביאה בסופו של דבר לפרעות קישינב.
רבי ירוחם נפטר בגיל 65 בי' באדר א' תרס"ח מתוך עיסוק בלימוד גמרא לעיני בתו רחל'ה.
ספריו

רבי ירוחם כתב חידושים רבים שחידש בכל מקצועות התורה. כתבי ידו נמצאים במכון לתצלומי כתבי יד עבריים בספריה הלאומית.
הגדה של פסח בריש גלי – פירוש על ההגדה של פסח, בפירוש זה מבואר הסדר של כל משפט ומשפט בהגדה, ומקושר כל קטע וקטע בהגדה אחד לחבירו, כאשר יסוד הדברים שכל ההגדה רומזת לגאולה האחרונה במהרה בימינו אמן. ספר זה נכתב בהיותו בן 20.
הגדה זו הודפסה באודסה, אך ככל הנראה כמעט כל העותקים נעלמו מלבד כמה עותקים שנשתמרו בעולם מאוסף של הצנזורה באודסה, אחד מהם נמצא כיום בספריית חב"ד בברוקלין. הגדה זו נדפסה מחדש על ידי ספריית חב"ד מאותו עותק שנשתמר בידם.
בריש גלי ובו 3 חלקים.
ליקוטים נחמדים - ובהם ביאורים על כ"א מדרשי פליאה על התורה, ועוד חידושים על התנ"ך והתלמוד בבלי.
דרוש לשבת תשובה, דרוש לחג השבועות ודרוש על הציונות.
שמועות טובות - מאביו הרב שבתי הכהן.
כהן צדק – הגהות על התלמוד בבלי לתרץ את כל הקושיות שבגיליון הש"ס לגאון רבי עקיבא איגר שנשאר בצריך עיון גדול.
שאלות ותשובות התשב"י - שאלות ותשובות על ארבעה חלקי שולחן ערוך, שהשיב לשואלים אותו, ובעיקר לשואלים ממקומות רבנותו בטומשפול קישינב הונטשעשט, קאושני, ודובסרי. חלק א. על אורח חיים ויורה דעה. ב. על חושן משפט ואבן העזר. ספר זה הוא גולת הכותרת של ספריו, כתיבת הספר החלה עוד בצעירותו, ושנים רבות עסק בהכנתו להוצאה לאור, עד שסיים את כתיבתו בשנת תר"ס.
הספר מעוטר בהסכמה מרבי יצחק אלחנן ספקטור. ומכתב ברכה מרבי נתן אדלר מלונדון בעל הנתינה לגר.
בשנת תרמ"ו התלבט ר' ירוחם האם לקבץ כסף כדי שיוכל להדפיס שו"ת התשבי, ובזה יהיה לו ממון להוצאות נישואי ילדיו, אך קודם שהחליט נתמנה להיות רב בעיר איזמאיל. ולאחר מכן החליט רבי ירוחם שלא להדפיס את ספרו שו"ת התשב"י, מחמת שחשב שלא יהיו לו הרבה קונים עקב מיעוט חושקי תורה לומדי פוסקים באזור מגוריו.
המחבר מבטיח בהקדמתו לספרו שו"ת התשב"י "וכל מי שיהיה בקי היטב בשלוש התשובות שכתבתי: א. טעם כעיקר. ב. איסור דבוק ואפשר לסוחטו - וחתיכה נעשית נבילה. ג. כללי שמות גיטין, בטח בעזר השי"ת יהיה לו יד בענייני ההוראה כחד מן קמאי לברר הלכות מסברא דנפשאי".
מודה ועוזב ירוחם - רבי ירוחם כותב שחיבר ספר בשם מודה ועוזב ירוחם. ספר זה לא נמצא לעת עתה.
כתבי ידו לא נדפסו, מלבד ההגדה של פסח, ובריש גלי.
ספריו > חידושים נוספים מתורתו

כמו כן היה נושא ונותן בהלכה עם גדולי דורו, בספר עץ חיים תקנת עגונות ובספר כנסת חכמי ישראל לרבי אברהם יואל אבלסון, ובספר שו"ת מנחת משה לתלמידו רבי משה נחום ירושלימסקי. ובספר שדי חמד לרבי חזקיהו מדיני.
משפחתו

נשא לאשה את אדל. בת אהרן, מצאצאי הבעל שם טוב ומצאצאי הש"ך.
לאחיו של רבי ירוחם קראו אלטר הכהן ויוסף הכהן.
ר' ירוחם כותב שיש לו במשפחתו י"ב נפשות, ככל הנראה עשרה ילדים.
דבורה, נולדה בי' אב תרל"ו.
חיים זאב ז"ק כהנא נולד בכ"ח אייר תרל"ח. השתדל בהדפסת ההגדה של פסח בריש גלי שכתב רבי ירוחם.
רחל'ה.
אהרן הכהן.
שבתי הכהן המכונה שבתי הדיין. התגורר בעירו של אביו קאושני.
בנו הצעיר שלמה זלמן - התגורר במילווקי ארצות הברית.
בן שהיה חזן באודסה.
בן שהיה חזן בקישינב.
פייגה - נפטרה באודסה (בת 49) בשנת 1924 בשל מאסר בניה עבור הציונות. נישאה לשמעון ב"ר יחיאל ב"ר מאיר מחסידי טאלני נצר לשושלת רבנים.
חתנו - ניסן.
אריה ליב בן אחותו מאביו ובן אחיו מאימו.
תלמידיו

רבי משה נחום ירושלימסקי אב"ד קילץ ואב"ד קאמינקא הוא תלמידו חביבו. ומשום כך שלח לו מכתבים רבים, במשא ומתן בהלכה, ואף מספר לו ר' ירוחם במכתביו את הקורות אותו ואת הנעשה עימו ועם משפחתו. המכתבים נמצאים היום במכון שוקן - אוסף ירושלמסקי.
סמך להוראה, את שמואל מרדכי בן הרב מאיר ישכר [אב"ד קליעוו] ראבינאוויץ מפטרובקה – פלך בסרביה.
נתן הסכמה בשנת תרנ"ח על ספר יד שלום שחיבר הרב שלום בן אברהם לוקיניבסקי [ואף הבטיח לקנות את הספר כשיצא לאור אך נפטר קודם שהספר נדפס בפיעטרקוב תר"ע].
לוסיאנו דה ברונו

לוסיאנו אנחל דה ברונו (בספרדית: Luciano Ángel De Bruno; נולד ב-6 באוגוסט 1978 ברוסאריו שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה

דה ברונו גדל ברוסאריו והחל את הקריירה בקבוצת רוסאריו סנטרל המקומית. לאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בארגנטינה ובמקסיקו.
לקראת עונת 2006/2007 הגיע דה ברונו לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב, שם שיחק תחת המאמן יצחק שום ולאחר מכן תחת ניר לוין. יחד עם דה ברונו הגיע לקבוצה שחקן ארגנטינאי נוסף, הבלם חאבייר פאהס. כבר במשחקו הראשון במדי הקבוצה כבש את שער הבכורה שלו, בניצחון 1-2 על בית"ר ירושלים במסגרת גביע הטוטו. לאחר מכן כבש שלושה שערים במסגרת מוקדמות גביע אופ"א, ביניהם שער הניצחון (0-1) במשחק החוץ מול צ'רנומורץ אודסה באוקראינה, וסייע לקבוצה להעפיל לשלב הבתים, משם עלתה לשלב 32 האחרונות. בתום העונה זכה דה ברונו עם הפועל תל אביב בגביע המדינה, לאחר שכבש את שער השוויון במשחק הגמר מול הפועל אשקלון, ולאחר מכן כבש גם בדו-קרב הפנדלים. בקיץ 2007 הגיע לקבוצה המאמן גיא לוזון שהחליט לשחרר את דה ברונו מהקבוצה. בסך הכל כבש 7 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.
דה ברונו עבר לשחק בקפריסין בקבוצת א.א.ל. לימסול, אך לאחר פחות מחצי עונה חזר לארגנטינה, ושיחק בקבוצות נוספות במקסיקו ובאקוודור. בשנת 2011 חזר לשחק בליגות הנמוכות בארגנטינה עד שפרש ממשחק פעיל.
תארים

גביע המדינה: 2006/2007
הערות שוליים

↑  תומר גנור, לוסיאנו דה ברונו חתם בהפועל ת"א, באתר ynet, 1 ביוני 2006
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישיבת קירואן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בעלי תפקידים
 מנהל:  יעקב בן נסים 
 מיקום
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 
ישיבת קירואן (בערבית: يشيفا القيروان) הייתה ישיבה בעיר קירואן, בתוניסיה שבחבל איפריקיה. הישיבה התקיימה בתקופת הגאונים והיא הייתה אחת מהישיבות המרכזיות בין המאה ה-8 למאה ה-11.
הישיבה היוותה נדבך חשוב במעבר המרכז התורני מבבל והמשך מסורת התורה לאחר שקיעת המרכז בבבל, והייתה חלק מהפצת התורה באגן הים התיכון. מהישיבה יצאו תלמידי חכמים ומחברי ספרים שהטביעו חותם משמעותי על העולם היהודי.
תולדות הישיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. תולדות הישיבה, חסר מאוד מקורות - וצריך ללקט ממה שיש, ולהבין האם הישיבה הוקמה כישיבה אחת או שניים ואיך היא בדיוק התנהלה, ראו דף שיחה..
העיר קירואן הייתה מרכז כלכלי ותרבותי חשוב בצפון אפריקה, ראשיתו של היישוב היהודי בקירואן הוא ככל הנראה במאה ה-8, אך ידיעות ודאיות על קיומו, כדוגמת שאלות שתושבי העיר היהודים שלחו אל גאוני בבל, נמצאו רק מהמאה ה-9 ואילך.
בראשית היווסדות הקהילה היהודית בקירואן, הגיעו אליה יהודים רבים ממקומות שונים, בניהם נמנה גם מר עוקבא.
ראשי הישיבה שנודעו בתואר "ראש כלה" נודעו בקרב יהודי העולם. קודם שביססה הישיבה את מעמדה יהודי קירואן המשיכו לשלוח את שאלותיהם לישיבת סורא וישיבת פומבדיתא.