stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדיסון פוסטר
ביוגרפיה > קריירה

בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-19 התיישב פוסטר בוואבאשה, מינסוטה, שם עסק בכריתת עצים. פוסטר, רפובליקני, כיהן כמבקר של מחוז וואבאשה מ-1861 עד 1871 וגם כיהן כמודד המחוז. בנוסף לכריתת עצים, פוסטר הפך פעיל במיזמים נוספים, כולל הוצאת העיתון Winona Express. הוא גם היה בעל מניות מרכזי בחברת טחנת וואבאשה, שהוקמה לייצור קמח. בנוסף, פוסטר הפעיל עסק להובלת מטענים ועמלות בלייק סיטי וברד וינג.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-19, עבר פוסטר לסיינט פול, מינסוטה, שם היה שכן של קושמן קלוג דייוויס. פוסטר הפך לחבר ותומך פוליטי, ולקח חלק במסע הבחירות המוצלח של דייוויס ב-1874 ובקמפיינים שלאחר מכן עבור הסנאט של ארצות הברית. בשנת 1874, הוא ניהל בהצלחה את מסע הבחירות לסנאט האמריקאי של סמואל מקמילן. בשנת 1882 ניהל פוסטר את מסע המושל של לוציוס פרדריק האברד. בשנת 1888 ניהל פוסטר את הקמפיינים המוצלחים לבית הנבחרים של סמואל סניידר ודרווין הול.
ב-1877, פוסטר נכנס לשותפות עסקית עם צ'ונסי רייט גריגס, שאותה שמרו עד שגריגס מת ב-1910. המיזמים שלהם כללו את חברת Beaver Dam Lumber Company, Lehigh Coal & Iron Company, ואת חברת Saint Paul & Tacoma Lumber Company. האינטרסים העסקיים האחרים של פוסטר כללו את חברת Wilkeson Coal & Cole, כמו גם פיתוח נדל"ן בטקומה, וושינגטון ובמקומות אחרים. בשנת 1888 עבר פוסטר לטקומה כדי לנהל באופן פעיל יותר את האינטרסים העסקיים שלו בוושינגטון. מיזמים אלו המשיכו להתרחב, וכללו ספינות משא ואריזת בשר. בשנים 1895 ו-1896, פוסטר תמך בקושמן ק. דייוויס לנשיאות. דייוויס לא הפך למועמד פעיל, ובמועמדות הרפובליקנית זכה ויליאם מקינלי, שהמשיך וניצח בבחירות הכלליות.
ביוגרפיה > סנאטור אמריקאי

ב-1898, החליטו רפובליקנים פרו-עסקים בוושינגטון לתמוך בפוסטר בבחירות בבית המחוקקים של המדינה למושב הסנאט של ארצות הברית שהחזיק ג'ון ל. וילסון כתקוותם הטובה ביותר למנוע את בחירתו של מועמד כסף חופשי; בשנת 1896, תנועת מיזוג של דמוקרטים, פופוליסטים ורפובליקנים של כסף חופשי הצליחה לבחור את הדמוקרט ג'ורג' טרנר לסנאט האמריקני.
בבחירות של 1899, המועמדים הרפובליקנים היו וילסון, פוסטר, תומאס יומס ולוי אנקני. בהצבעה ה-24 החליטו חברי המפלגה הרפובליקנית בבית המחוקקים של מדינת וושינגטון לתמוך בפוסטר על מנת למנוע את בחירתו של מועמד כסף חופשי, ופוסטר נבחר. הוא כיהן כהונה אחת, מ-4 במרץ 1899 עד 3 במרץ 1905. במהלך הקריירה שלו בסנאט, פוסטר היה יושב ראש הוועדה לסקר חופים ואיי ים מ-1899 עד 1903. בנוסף, הוא היה חבר בוועדות לענייני חקלאות, דיג, זכות בחירה לנשים ותביעות מלחמת המהפכה.
פוסטר היה מועמד לבחירה מחדש ב-1905; בין המתנגדים היו צ'ארלס סוויני וסמואל ה. פיילס. לאחר ששבוע של הצבעות על ידי בית המחוקקים במדינה לא הביא לבחירת מנצח, סוויני הסכים לתמוך בפיילס, ופיילס נבחר.
ביוגרפיה > אחרית חייו

לאחר שעזב את הסנאט, פוסטר חידש את ניהול האינטרסים העסקיים שלו עד שפרש ב-1914. פוסטר מת בטקומה, וושינגטון ב-16 בינואר 1917. הוא נקבר בבית הקברות אוקלנד בסיינט פול, מינסוטה.
משפחתו

בשנת 1863, פוסטר התחתן עם מרתה אן ות'רבי מפנסילבניה, אותה פגש בזמן שביקרה בוואבאשה. הם היו הורים לארבעה ילדים - האריסון גרדנר, פרנסיס ווקר, מרתה רוונה וצ'ארלס אדיסון.
1899 תמונה של ג'ורג' גרנת'ם ביין של פוסטר לאחר בחירתו לסנאט האמריקאי
אלברידג' ג'רי לאפאם

אלברידג' ג'רי לאפאם (באנגלית: Elbridge Gerry Lapham‏; 18 באוקטובר 1814 – 8 בינואר 1890) היה פוליטיקאי רפובליקני שייצג את ניו יורק הן בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1875–1881 והן בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1881–1885.
ביוגרפיה

לפאם נולד ב-18 באוקטובר 1814 בפרמינגטון, ניו יורק, ולמד בבתי הספר הציבוריים ובאקדמיית קנדייגואה. הוא למד הנדסה אזרחית ומשפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1844 ועסק בכך בקנדייגואה, ניו יורק.
הוא היה ציר בוועידת החוקה של מדינת ניו יורק בשנים 1867–1868. הוא נבחר כרפובליקני לקונגרסים ה-44, ה-45, ה-46 וה-47, וכיהן בתפקידו מ-4 במרץ 1875 ועד 29 ביולי 1881, כאשר התפטר לאחר בחירתו לסנאט האמריקני. הוא היה אחד המנהלים שמונו על ידי בית הנבחרים בשנת 1876 לנהל את הליכי ההדחה נגד לשעבר מזכיר המלחמה לשעבר ויליאם וו. בלקנאפ.
הוא נבחר כרפובליקני לסנאט של ארצות הברית ב-22 ביולי 1881, כדי למלא את התפקיד הפנוי שנגרם עקב התפטרותו של רוסקו קונקלינג וכיהן עד 4 במרץ 1885. הוא לא הועמד לבחירה מחדש. הוא היה יושב ראש ועדת הסנאט האמריקאי לדגים ודיג (הקונגרס ה-48).
לאחר מכן הוא חידש את עריכת הדין בקנדייגואה. הוא מת ב"גלן גרי", באגם קנדייגואה, ב-8 בינואר 1890, ונקבר בבית הקברות וודלאון בקנדייגואה.
חיים אישיים

לאפאם הוא בנם של השופט ג'ון לאפאם (1793–1860) ושל אשתו, זימרודה סמית' לאפאם (1793–1879). הוא צאצא של ג'ון לאפאם (1677–1734) ושל אשתו, מרי ראסל לאפאם (1683–1752). בני הדודים שלו כוללים את נייתן לאפאם, כריסטופר לויד וסוזן ב. אנתוני.
ב-2 ביולי 1844, בקליפטון ספרינגס, ניו יורק, הוא נישא לג'יין פרנסס מקברייד (1825–1907). היו להם לפחות שמונה ילדים:
שרלוט לאפאם (1845–1910)
אלן פרנסס לפאם (1850–1926)
בנג'מין פרנקלין לאפאם (1852–1907)
צ'ארלס ברנרד לאפאם (1854–1901)
הנרי וייג'ר לאפאם (1857–1938)
ג'ואנה לואיז לאפאם (1860–1860)
ג'ון ר. לאפאם (1862–1888)
אלברידג' ג'רי לאפאם הבן (1866–1921)
טיילת לואי

| --- | --- |

מבט מטיילת לואי על חיפה ינואר 2010
 מידע כללי
 סוג:  טיילת 
 על שם:  לואי גולדשמיט
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1992
 תאריך פתיחה רשמי:  1992 
 מידות
 אורך:  400 מ' 
 
 קואורדינטות:  32°48′35″N 34°59′09″E﻿ / ﻿32.809748°N 34.98579°E﻿ / 32.809748; 34.98579
  (למפת חיפה מוגדלת) טיילת לואי(למפת חיפה רגילה) טיילת לואי(למפת הגליל המערבי רגילה) טיילת לואי(למפת הגליל המערבי מוגדלת) טיילת לואי
 
אובליסק הקיסר וילהלם השני ואשתו
טיילת לואי היא טיילת שהוקמה ב-1992 לאורך רחוב יפה נוף בחיפה הנמתחת על קו הרכס ממלון bay view (נוף לשעבר) עד אנדרטת הקיסר ומשקיפה לנוף מפרץ חיפה.

הטיילת נתרמה על ידי פול ומאי גולדשמידט, תושבי חיפה שעלו מדרום אפריקה, לזכר בנם לואי (אוריאל) שנהרג בתאונת דרכים (ב-15 במאי 1971). פול גולדשמידט היה הקבלן הראשי של הגנים הבהאיים והטיילת, שאורכה כ-400 מטרים, שולבה ככניסה לגנים. לימים תרמה משפחת גולדשמידט גם לשיפוץ גן החיות ואף הוא נקרא על שם בנם.
אתרים לאורך הטיילת > מסעדת הרונדו

מסעדת הרונדו של מלון דן כרמל, שתוכננה על ידי שמואל רוזוב, בנויה ממבנה מעוגל העומד על עמודים אלכסוניים וממנו נשקף נוף מפרץ חיפה. המסעדה משמשת את אורחי המלון ולאירועים. בתוכנית המקורית של המבנה תוכנן להבנות קיוסק מתחת למסעדה אך תוכנית זאת לא יצאה אל הפועל והרחבה מתחתיו משמשת כחלק מן הטיילת.
אתרים לאורך הטיילת > מרפסת תצפית

מרפסת התצפית בנויה מעל הרחוב וממנה תצפית למפרץ חיפה, לגליל המערבי (בואכה ראש הנקרה) ולרכס רמים.
אתרים לאורך הטיילת > בריכת האיילה

גן "יפה נוף" תוכנן גם הוא על ידי שמואל רוזוב כחלק מתכנון הגנים הציבוריים בשנות ה-50. בגן שולבה בריכה עם מפל קטן ופסל של איילה ולמרגלותיה עופר שפוסל בידי אריה רזניק.
אתרים לאורך הטיילת > אובליסק הקיסר

חורשה קטנה ובמרכזה עמוד זיכרון שהוקם ב-1910 לזכר ביקור הקיסר הגרמני וילהלם השני ב-1898. העמוד המקורי שפניו היו צפונה נהרס בחלקו עם כיבוש חיפה בידי הבריטים במלחמת העולם הראשונה. המקום שופץ בביקור נכדו של הקיסר בחיפה ב-1982, בעידודו של פרופ' אלכס כרמל (ראשון חוקרי הטמפלרים בארץ). כיום נמצא במקום גם תותח ימי בלגי (שיוצר בלייז') ממודל צרפתי, בעל טעינת לוע, שהובא למקום מגן הזיכרון כ"משקל נגד" לצד הגרמני-טורקי שהפסיד במלחמה.
מוקד תיירות

הטיילת משמשת כמוקד תיירות בחיפה בשל הנוף הנשקף ממנה, קרבתה לכניסה לגנים הבהאים וכמקום אירוח ירידים שונים. בבניית הטיילת ניתנה תשומת לב גם לחנייה ולשירותים.
בדצמבר 2021 החליטה עיריית חיפה להרחיב את אירועי החג של החגים גם לטיילת לואי שבן יתקיימו במשך 4 ימים בין 25 ל-28 בדצמבר פסטיבל הכולל שלושה מופעים כל ערב, מופעי רחוב וממכר ושוק של אוכל.
ראו גם

מרכז הכרמל
כרמלהיים
הערות שוליים

↑  על אף שהיום כניסה זאת אינה בשימוש.
↑  פסל חדש בגן האם, דבר, 10 ביוני 1954
↑  אריה לרנר (עריכה ומבוא), אריה רזניק - מבחר מיצירותיו (1942 - 1962), הוצאת אמנים בישראל, תשכ"ג
↑  ראו על הפסל אריה רזניק במרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל.
↑  מפנה העמוד הפעם דרומה.
↑  התותח העתיק שמוצב כיום בטיילת לואי ותותחים עתיקים בישראל באתר פרש
↑  גם הם במימון משפחת גולדשמיט.
↑  עיריית חיפה, לראשונה בחיפה: יריד חג החגים "במרפסת של המדינה", באתר עיריית חיפה, ‏23 בדצמבר 2021
נוף מטיילת לואי בלילה דצמבר 2021
איסנילון הפילון

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1966 Lantawan, הפיליפינים 
 פטירה:  16 באוקטובר 2017 (בגיל 51) מאראווי, הפיליפינים 
 מדינה:  הפיליפינים הפיליפינים
 
איסנילוֹן טוֹטוֹני הַפּילון (נולד ב-18 במרץ 1966 או ב-10 במרץ 1968 ונהרג ב-16 באוקטובר 2017), ידוע גם בכוניה אבו עבדאללה אל-פיליפיני, היה מיליטנט אסלאמי פיליפיני המזוהה עם המדינה האסלאמית. הוא היה מנהיג אבו סיאף לפני שגדודיה נשבעו אמונים לאבו בכר אל-בגדאדי. באפריל 2016 פורסם בעלון השבועי של המדינה האסלאמית "א-נבא" כי הפילון מונה ל"אמיר של כלל כוחות המדינה האסלאמית בפיליפינים".
שמו הופיע ברשימת הטרוריסטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI.
פעילות מיליטנטית > חזית השחרור הלאומית של המורו

הפילון הצטרף לחזית השחרור הלאומית של המורו (MNLF) ב-1985 ונסע מסולו ולבסילן. בעודו חבר בקבוצת המורדים, למד ערבית ומדרסה והיה לדובר של המפקדה בהראמה סאלי בשנת 1992. פעילות צבאית אינטנסיבית ב-1994, ומותו של סאלי הכריחו אותם לברוח כדי מתחם סמפיניט בסומיסיפ, שם פגש את מקים אבו סיאף ומנהיגו, עבדורג'ק אבובכר ג'נג'לאני.
פעילות מיליטנטית > המדינה האסלאמית בפיליפינים

ב-23 ביולי 2014, סרטון של הפילון יחד עם רעולי פנים אחרים, הועלה ליוטיוב, ובו נשבעו אמונים למנהיג המדינה האסלאמית, אבו בכר אל-בגדאדי.
הפילון חוסל ב-16 באוקטובר 2017 במבצע צבאי מורכב בעיר מרוואי. יחד איתו חוסל עומר מאוט, מנהיג מיליצית מאוט ושוחררו 17 בני ערובה.
הערות שוליים

↑  Moubayed, Sami (12 בפברואר 2017). "The Philippines: a new source of grass roots for ISIS?". Asia Times. אורכב מ-המקור ב-2019-02-02. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ness, Marielle (15 ביוני 2017). "Beyond the caliphate: Islamic state activity outside the group's defined wilayat: Southeast Asia" (PDF). United States Military Academy, West Point, New York, U.S.: Combating Terrorism Center. United States Military Academy. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-06-14. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Abu Sayyaf rebels pledge allegiance to ISIS". 11 בינואר 2016. אורכב מ-המקור ב-2016-01-16. נבדק ב-2017-08-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Islamic State details activity in the Philippines - The Long War Journal".
↑  Gita, Ruth Abbey (5 ביולי 2017). "2 Vietnamese captives found dead in Basilan". SunStar Philippines. נבדק ב-10 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  James, Michael; Cooley, John (20 בדצמבר 2001). "The Abu Sayyaf-Al Qaeda Connection". ABC News. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sly, Liz (3 בפברואר 2014). "Al-Qaeda disavows any ties with radical Islamist ISIS group in Syria, Iraq". The Washington Post. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mohammed, Riyadh (16 בנובמבר 2014). "SIS Beheads Another American as 60 New Terror Groups Join". The Fiscal Times. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rogers, Mike (25 בנובמבר 2015). "ISIS may be more dangerous than al Qaeda". CNN. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Abu Sayyaf used to be affiliated with al-Qaeda: Abu Sayyaf founder Abdurajak Abubakar Janjalani met Osama bin Laden, the founder of al-Qaeda, during the Soviet–Afghan War (1979 –1989). Abu Sayyaf was then funded by al-Qaeda through Mohammad Jamal Khalifa, a brother-in-law to bin Laden.


ISIS, another militant group, was affiliated with al-Qaeda from October 2004 to February 2014, when al-Qaeda publicly disavowed any relations with ISIS after an eight-month power struggle. Other armed Islamist groups previously affiliated with al-Qaeda, including the Abu Sayyaf, eventually pledged allegiance to ISIS. This resulted in ISIS becoming more powerful than al-Qaeda.
↑  Ressa, Maria (15 באוקטובר 2014). "Senior Abu Sayyaf leader swears oath to ISIS". Rappler. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Philippine militants pledge allegiance to ISIS". The Daily Star. 15 באוגוסט 2014. נבדק ב-12 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
ערב כחול עמוק

"ערב כחול עמוק" הוא הסינגל השני מתוך האלבום "אהבה גדולה" של הזמרת־יוצרת הישראלית ריטה, שיצא לאור באוגוסט 1994. את המילים כתב מאיר אריאל, את הלחן שלמה יידוב ועיבדו את השיר נאור דיין ומשה לוי.
רקע

בשנת 1994 חיפשה ריטה חומרים לאלבומה החדש "אהבה גדולה", ולשם כך נפגשה עם שלמה יידוב בביתו כדי שישמיע לה שירים שהלחין ועיבד בשבילה. יידוב השמיע לה כמה יצירות שלא מצאו חן בעיניה. לפני עזיבתה את ביתו השמיע שיר שכתב כשהיה בן 13 וחצי. יידוב, שעלה אז לישראל עם משפחתו מארגנטינה, כתב בספרדית, שפת אימו, שיר ששמו "como la luna" (בעברית: "כמו הירח") שביטא געגועים לנערה שאהב בארץ מוצאו וגעגועים לארץ הולדתו. ריטה אהבה את השיר ורצתה להקליטו. בחיפוש אחר פזמונאי שיכתוב גרסה עברית לשיר, חיבר יהונתן גפן גרסה עברית. ואולם את מילות הגרסה שהוקלטה, המבטאות תשוקה של אישה לגבר, כתב לבסוף מאיר אריאל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1994)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי העשור (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי העשור (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי העשור (1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי העשור (1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | תחנות הרדיו האזוריות | 6 |  |
גרסאות כיסוי

שלמה יידוב הקליט את השיר בגרסתו המקורית בספרדית עבור אלבומו "פרטים קטנים" שיצא לאור בשנת 1997. בשנת 2001 ביצע גרסת כיסוי לשיר במסגרת המופע "ערב כחול עמוק - שרים מאיר אריאל".
בשנת 2003 הקליט ישי לוי את השיר לאלבומו "נתיב ייסורי".
ביולי 2019, במלאת 25 שנה לגרסת המקור ולציון 20 שנה לפטירתו של מאיר אריאל, הקליט הזמר-יוצר אדם ישראלי גרסה חדשה לשיר.
בשנת 2021 הוציאו חמי רודנר וערן ויץ את האלבום "חי שירים", המכיל גרסות כיסוי לשירים מוכרים, וביניהם גם גרסה שלהם לשיר ערב כחול עמוק.
יזכור (אתר אינטרנט)

.
| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 סלוגן:  "כִּי מִדֵּי דַבְּרִי בּוֹ זָכֹר אֶזְכְּרֶנּוּ עוֹד"
 מייסדים:  משרד הביטחון
 שירותים עיקריים:  הנצחת חללי מערכות ישראל
 http://www.izkor.gov.il
 
יזכור הוא אתר אינטרנט המשמש להנצחת חללי מערכות ישראל והוא מכיל את רשימת חללי מערכות ישראל ובדרך כלל גם את תמונתו וסיפור חייו של כל אחד מהם. האתר נקרא בעבר "נזכור את כולם" בעקבות ציטוט מפזמון שיר "הרעות" שכתב חיים גורי. האתר כולל גם חיילי צה"ל שנפטרו ממחלה, או נהרגו בתאונה במהלך שירותם הצבאי, וכן מי שנפטרו לאחר סיום שירותם הצבאי (ולעיתים שנים רבות לאחר סיום שירותם), אך הוכרו כחללי צה"ל משום שמותם נבע מפגיעה שנפגעו במהלך שירותם. האתר הוקם ומתוחזק על ידי משרד הביטחון.
חללי מערכות ישראל הנכללים באתר הם לוחמי צבא ההגנה לישראל ושאר אנשי מערכת הביטחון שנתנו נפשם על הבטחת קיומה של מדינת ישראל, לוחמי המחתרות שנפלו למען תקומת ישראל (מאז 1860 - עת החלה היציאה מן החומות בירושלים) ולוחמי היישוב בצבא הבריטי בימי מלחמת העולם השנייה. החלל הראשון ברשימה זו הוא אהרון הרשלר שנפל ב-5 בינואר 1873, ו' טבת תרל"ג.
חלקו העיקרי של האתר כולל דפי זיכרון אחדים לכל חלל:
פרטים מזהים: שם, דרגה צבאית, תאריך נפילה (עברי וגרגוריאני) וחיל. דף זה מכיל קישורים לשני הדפים הנוספים המוקדשים לחלל זה.
סיפור חייו של החלל, כולל תצלומו (למעטים מהחללים לא מופיע דף זה).
מקום מנוחתו: מידע מדויק על מקום קברו של החלל.
את הנופלים ניתן לאתר לפי שמם, תאריך נפילתם והיישוב שממנו באו.
עוד מכיל האתר:
תפילת "יזכור" לחללי מערכות ישראל.
ארכיון של איגרות למשפחות השכולות ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל, משנת 1952 ועד היום.
פרקי שירה רלוונטיים, החל מקינת דוד, דרך "מגש הכסף" מאת נתן אלתרמן וכלה ב"מה אברך" מאת רחל שפירא.
גַּלְעֵד אשר מתעד את האנדרטאות שהוקמו לזכר הנופלים במשך השנים.
אפשרות להדלקת נר וירטואלי עבור חללי מערכות ישראל, נר כללי או אישי.
ראו גם

אתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה
מרכז קונגרסים בינלאומי חיפה

| --- | --- |

מרכז הקונגרסים הבינלאומי – חיפה
 מידע כללי
 סוג:  מרכז כנסים 
 כתובת:  קדושי יאסי 2, חיפה
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1989–1996 (כ־7 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1996 
 
 קואורדינטות:  32°47′28″N 34°57′54″E﻿ / ﻿32.79103611°N 34.96505833°E﻿ / 32.79103611; 34.96505833
 http://www.icchaifa.co.il/CongressHall
  (למפת חיפה מוגדלת) מרכז קונגרסים בינלאומי חיפה(למפת חיפה רגילה) מרכז קונגרסים בינלאומי חיפה(למפת הגליל המערבי רגילה) מרכז קונגרסים בינלאומי חיפה(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מרכז קונגרסים בינלאומי חיפה he
 
מרכז הקונגרסים הבינלאומי – חיפה הוא קומפלקס המארח כנסים ואירועים רבי משתתפים. מאז תחילת פעילותו התקיימו בו מאות אירועים, בהם תערוכות מקצועיות, מופעים וכנסים ארציים ובינלאומיים, השקות מוצר, ימי עיון, מסיבות חברה ועוד. מרכז הקונגרסים נמצא בבעלותה של חברת מת"ם המנהלת את אזור ההיי-טק הסמוך (הנמצאת בבעלות משותפת של חברת גב-ים 50.1% והחברה הכלכלית לחיפה בע"מ 49.9%).
היסטוריה > הקמת המרכז

תכנונו של המרכז החל בשנת 1989, ביוזמת החברה הכלכלית לחיפה, על ידי משרד האדריכלים ברוך ברוך – יוסף סלמון אדריכלים ובשותפות אדריכל מיכה רטנר. בנייתו החלה בשנת 1993, והוא נחנך בשנת 1996. בנייתו הושקעו כ-30 מיליון דולר. בקיץ 1996  החל לפעול במרכז פרויקט "גלובוס סיטי", שכלל שטח בנוי של 4,500 מ"ר, שבתוכו חמישה בתי קולנוע, שטחי הסעדה ובידור שהופעלו על ידי חברת גלובוס גרופ. בסוף 1996 החלה לפעול חנות בשטח של כ-4,000 מ"ר מרשת "לה-פיירה" (LA-FIERA), רשת איטלקית המתמחה בעיצוב ובאופנה. באפריל 1997 החל לפעול מסוף טרום טיסה של חברת אל-על. בינואר 1997 החלו אולמות התערוכות והאירועים לפעול. מלבד אולם המופעים המרכזי, אולם אורן, שהושלם בסוף 1997. באוגוסט 1997, החליטה חברת גלובוס גרופ לצאת מהפרויקט והעבירה את הפעלת בתי קולנוע לרשת תיאטראות ישראל. רשת "לה-פיירה" גם סגרה את החנות לאחר מספר שנים של פעילות. במקום תוכנן לקום גם מלון של רשת הילטון, ובו 300 חדרים, אך הוא לא נבנה.
באוקטובר 1998 מכרה עיריית חיפה לחברת גב-ים, מקבוצת דיסקונט השקעות 50.1% מחברת מת"ם בעלת המרכז, תמורת 240 מיליון שקל, ההצעה הגבוהה ביותר שהוגשה במכרז שנערך.
היסטוריה > פיצוי בעלי הקרקע

בשנים 1944–1945 רכשה משפחת קוקיא מירושלים את הקרקעות שעליהם הוקם מרכז הקונגרסים. הקרקעות הופקעו על ידי עיריית חיפה בשנת 1971 לצורכי ציבור, לשם הקמת מבנים שישמשו בעיקר לצורכי ספורט, תיירות ונופש. בהמשך ייעוד הקרקע שונה לצרכים מסחריים והוחלט על הקמת המרכז. בני המשפחה תבעו את עיריית חיפה וההליך המשפטי שהגיעה לדיון עד בית המשפט העליון הסתיים בהסכם פשרה, שבמסגרתו הסכימה העירייה לשלם למשפחה פיצויים בסך 5.5 מיליון שקל. לאחר משפחת קוקיא תבעו את עיריית חיפה בעלי קרקעות נוספים במתחם, ביניהם חברת הכשרת היישוב.
היסטוריה > שינוי תמהיל החנויות והעסקים

בתי הקולנוע מרשת רב חן שפעלו במרכז נסגרו בתחילת שנות ה-2000. בשנת 2005 הוקם על גג המבנה "אקס פארק", פארק אקסטרים לספורט אתגרי ובילוי. חלק ממרכז הושכר כאולם שמחות וגן אירועים שבצמוד לו נפתח בשנת 2014 מלון "גרדן הוטל" (Garden Hotel) ובו 29 חדרים. ביולי 2013 נפתח במתחם ה"סיניון – הקניון סיני הראשון בישראל", בו כ-60 חנויות הבנויות כתאים פתוחים בשטחים של 25–160 מ"ר בעיצוב אחיד. בחנויות נמכרו מוצרי אופנה והנעלה, טיפוח ויופי, פנאי וצעצועים, ריהוט וציוד לבית ומוצרי חשמל ישירות על ידי היבואנים לצרכן הסופי. ה"סיניון" נסגר לאחר זמן קצר.
מבנה המרכז

במרכז ישנם 10,500 מ"ר של אולמות לתערוכות וכנסים, 5,000 מ"ר של שטחים פתוחים לתצוגות וירידים, 6,500 מ"ר של חנויות ועסקים, ועוד 1,500 מקומות חניה. מיקומו הוא במבואותיה הדרומיים של חיפה. בצמוד אליו נמצאים מרכז לספורט אתגרי וגן אירועים.
האולם המרכזי, אולם אורן, מתפרש על שטח של 2,800 מ"ר ומכיל 2,100 מקומות ישיבה שניתן לפנותם ובמה של 240 מ"ר. לצידו ממוקם לובי אורן על שטח של 900 מ"ר. שאר האולמות הם אולמות קטנים בשמות: אלון, תמר, רימון, הדס, ערבה ולצידם לובי גפן ששטחו 500 מ"ר.
במרכז נערך מ-2002 טקס בחירת מלכת היופי מדי שנה. החל מ-2010 נערך בו גם הפסטיגל.
הערות שוליים

↑  רונית מורגנשטרן, יעקב אנגל יבנה את מרכז הירידים בחיפה, חדשות, 14 במרץ 1993
↑  דוד חיון, ‏מרכז הקונגרסים: מדלגים על משוכת גלובוס סיטי, באתר גלובס, 22 באוגוסט 1997
↑  דוד חיון, ‏יורם גלובוס העביר את בתי הקולנוע ב"גלובוס סיטי" בחיפה לתיאטראות ישראל, באתר גלובס, 7 באוגוסט 1997
↑  דוד חיון ואורלי פלג-מזרחי, ‏רשת האופנה האיטלקית לה-פיירה דורשת למנוע ממת"ם שיעבוד ערבויות בנקאיות, באתר גלובס, 27 בינואר 1999
↑  דוד חיון, ‏משקיעים יהודיים מלוס אנג'לס במו"מ לרכישת כמחצית ממרכז הקונגרסים ומלון הילטון בחיפה, באתר גלובס, 23 ביולי 1997
↑  מאת דוד חיון, ‏הפיחות והמדד שחקו את התמורה ממכירת מת"ם לגב-ים ב-20 מיליון שקל, באתר גלובס, 15 באוקטובר 1998
↑  אבי שמול, שמיטת הקרקעות של עיריית חיפה: שינוי ייעוד של קרקע שהעירייה הפקיעה לפני 30 שנה, עלה לקופתה 5.5 מיליון שקל - עד היום, באתר הארץ, 28 בפברואר 2002
↑  אורלי פלג-מזרחי, ‏הכשרת הישוב תובעת 6.6 מיליון שקל מעיריית חיפה בגין קרקע שהופקעה באזור מרכז הקונגרסים, באתר גלובס, 25 ביוני 2006
↑  נורית רוט, לאחר 39 שנה: עיריית חיפה הפקיעה שטח לצרכים עסקיים - ותפצה את בעליו, באתר TheMarker‏, 7 באפריל 2010
↑  גיא ימין, ‏משפחת בארי חוזרת להשקיע בארץ - תקים פארק אקסטרים בחיפה, באתר גלובס, 6 במרץ 2005
↑  ספיר פרץ, ‏מלון "גרדן הוטל" נפתח בחיפה בהשקעה של 30 מ' ש', באתר גלובס, 20 בפברואר 2014
↑   עידו אפרתי, הכירו את הקניון סיני הראשון שייפתח בישראל, באתר TheMarker‏, 27 באפריל 2013
↑  בועז כהן, הפסטיגל חוזר הביתה, באתר כלבו – חיפה והצפון, 24 בדצמבר 2017
מרכז הקונגרסים (במרכז) כפי שנראה מכבביר. משמאלו מגדל חברת החשמל ומימינו פארק מת"ם
אזור חיפה דרום, יוני 2023
אליהו גפני

אליהו (אלי) גפני (נולד ב-7 ביולי 1980) הוא ראש המועצה המקומית עמנואל. גפני משתייך לחסידות גור ומתגורר בעמנואל מאז שנת 2001.
ביוגרפיה

אליהו גפני נולד ב־7 ביולי 1980 לאריה גפני.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2013) התמודד מול ראש המועצה המכהן מטעם מפלגת ש"ס, עזרא גרשי, אך הפסיד.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018) פרש גרשי מהתמודדות שבוע לפני הבחירות, והעביר את תמיכתו לגפני. במקביל פרש מועמד נוסף, דוד נוריאן, ומולו התמודד משה חגיאל סגן ראש המועצה היוצאת. גפני נבחר ברוב של 93.94% מסך הקולות.
במהלך הכהונה הסתכסך גפני עם סיעתו, כאשר חברי המועצה מטעם אגודת ישראל הצביעו נגד תקציב המועצה ב־2021. לקראת הבחירות למועצת עמנואל ב־2024 הריצה סיעת אגודת ישראל מטעמה את יהודה שפיצר לראשות המועצה, בעוד גפני התמודד על כהונה נוספת מטעם דגל התורה. בבחירות ניצח גפני כשהוא מקבל כ־60% מהקולות.
חיים אישיים

גפני נשוי לבתו של ישכר פרנקנטהל, ששימש כראש מועצת עמנואל ולאחר מכן ראש עיריית בני ברק. דודו הוא חבר הכנסת משה גפני.
הערות שוליים

↑  עמנואל • הקרב הגדול: גפני מול גרשי, 15.09.2013, באתר רדיו קול חי
↑  אריאל אלחרר, ‏תסיסה בעמנואל: "מוכרים את העיר לאשכנזים", באתר כיכר השבת, 23 באוקטובר 2018
↑  אהרן מילר, חברי 'אגודה' הצביעו נגד התקציב של ראש המועצה מטעמם, באתר בחדרי חרדים, 27 בדצמבר 2020
↑  כתבי 'בחדרי', המנצחים והמפסידים - וההצלחה החרדית בטבריה ובצפת | תוצאות האמת בערים החרדיות, באתר בחדרי חרדים, 28 בפברואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערב בא

| --- | --- |
 סינגל בביצוע עליזה קאשי ושמעון בר
 יצא לאור:  1960
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  עודד אבישר
 לחן:  אריה לבנון
 עיבוד:  אריה לבנון
 
"ערב בא" הוא שיר עברי שכתב עודד אבישר והלחין ועיבד אריה לבנון בביצוע הזמרים עליזה קאשי ושמעון בר.
השיר שזכה במוצאי יום העצמאות בשנת 1960 במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון הראשון.
רקע

בשנת 1960 הוחלט לקיים פסטיבל תחרותי של שירים עבריים חדשים שיחתום במוצאי יום העצמאות את אירועי החג. הוחלט שקול ישראל ישדר את הפסטיבל בשידור ישיר במלואו. עוד הוחלט שלכל שיר יהיו שני מבצעים שיבצעו אותו בנפרד כדי שהשיר עצמו ישפט ולא המבצע המסוים.
יוצרים נקראו להגיש את השירים והוקמה ועדה של אישים ידועי שם שבחרה את תשעת השירים המתחרים בפסטיבל הראשון שזכה להצלחה עצומה והיה לראשון מבין רבים.
על השיר

בשנת 1960 היה עודד אבישר פזמונאי ידוע שכתב שירים עם גדולי המלחינים הישראלים וניהל את היכל התרבות בתל אביב בו נערך הפסטיבל. אריה לבנון לעומתו היה בתחילת דרכו כמלחין וכמעבד. השניים שלחו לוועדה שני שירים ושניהם התקבלו לתחרות. הוחלט שאותם שני מבצעים, שמעון בר ועליזה קאשי, יבצעו את שני השירים של צמד היוצרים.
השיר הראשון, "מחול הרועה", לא הושמע כמעט מאז אותו פסטיבל.
לעומת זשת, השיר השני, "ערב בא", הפך לאבן דרך בתולדות התרבות הישראלית. כשיר שזכה לא רק במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון הראשון
אלא כראשון שזכה בפסטיבל תחרותי כלשהו של שירים עבריים חדשים.
בעקבות זכייתו הוקלט השיר בביצוע משותף של שני הזמרים שיצא בתקליטון. במהלך השנים נוספו לשיר עשרות ביצועים נוספים.
בשנת 2024 רשומים באקו"ם למעלה מ 70 ביצועים שונים לשיר.
השיר גם הפך לריקוד עם.
הערות שוליים

↑  פרס ראשון לשיר "ערב בא", הארץ, 3 במאי 1960
↑   "ערב בא" - ריקוד, סרטון  באתר יוטיוב