stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התפתחות הפיזיקה במאה ה-20
פיזיקה גדולה > המרוץ לחלל

תחום נוסף שבו הושקע מאמץ ממשלתי גדול היה המרוץ לחלל. שתי מעצמות העל בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה, ארצות הברית וברית המועצות, התחרו על כיבוש החלל. השיגור הסובייטי של הלוויין הראשון לחלל, הספוטניק בשנת 1957, נחשב ליריית הפתיחה במירוץ. הרוסים המשיכו לשבור שיאים כאשר בשנים שלאחר מכן היו הראשונים לשגר בעל-חיים לחלל ואף הראשונים לשגר טיסה מאוישת. שיגור הספוטניק וכן הנאום של ג'ון קנדי שבו הוא הכריז על הכוונה האמריקאית לשגר אדם לירח הביאו להגברת התקציבים לסוכנות החלל האמריקאית נאס"א, ולתוכנית אפולו שלה.
פיזיקה גדולה > פיזיקה גדולה באירופה

בשנות ה-50 וה-60 ארבע המעצמות האירופיות, גרמניה, אנגליה, צרפת ואיטליה, פיתחו כל אחת בנפרד מעבדות לאומיות; באנגליה נחנך בשנת 1963 מאיץ חלקיקים בשם "נימרוד" (Nimrod) המגיע לאנרגיה של 7 GeV; בצרפת הוקם בשנת 1957 סינכרוטרון בשם "Satune"; ובאיטליה הוקמה בשנת 1961 טבעת אחסון (Storage Ring) בשם "Ada". בגרמניה שלאחר המלחמה הוקם מכון מקס פלאנק, שהיה למעשה רשת של מעבדות לאומיות. בשנת 1964 הוקם ליד המבורג סינכרוטרון לאלקטרונים בשם Desy. בנוסף, ארבע המעצמות שיתפו פעולה בבניית מכון מחקר בינלאומי בשם CERN שהוקם בקרבת ז'נבה. המכון הוקם רשמית בשנת 1954 והפך במהרה למעבדה הגדולה והחשובה ביותר לחקר פיזיקת חלקיקים.
תורת השדות הקוונטית

תורת השדות הקוונטית נוסחה על מנת להרחיב את המכניקה הקוונטית כך שתהיה התאמה בינה לבין תורת היחסות הפרטית. היא השיגה את מטרתה בשלהי שנות ה־40, עם עבודתם של ריצ'רד פיינמן, ג'וליאן שווינגר, טומונגה ופרימן דייסון. הם ניסחו את תורת האלקטרודינמיקה קוונטית, המתארת את היחסים האלקטרודינמיים.
תורת השדות הקוונטית מספקת את המסגרת לפיזיקת החלקיקים המודרנית, החוקרת את כוחות היסוד והחלקיקים היסודיים. בשנת 1954 פיתחו ינג צ'ן נינג ורוברט מילס אוסף של תאוריות כוח שסיפקו את המסגרת עבור המודל הסטנדרטי. המודל הסטנדרטי, שהושלם בשנות ה־70, מתאר בהצלחה כמעט את כל החלקיקים היסודיים שנצפו עד כה, וגם את החלקיקים הכבדים והמרוכבים יותר שנתגלו מאז.
ראו גם

מבנה החומר
מבנה היקום
לקריאה נוספת

אלברט איינשטיין וליאופולד אינפלד, התפתחות הפיזיקה החדשה - ממושגים ראשונים ועד יחסיות וקואנטים, ספרית פועלים, 1976.
Kragh, Helge Quantum Generations: A History of Physics in the Twentieth Century Fifth printing, and first paperback printing, Princeton University Press (2002) ISBN 0-691-09552-3.
Christa Jungnickel and Russell McCormmach, Intellectual Mastery of Nature. Theoretical Physics from Ohm to Einstein, Volume 1: The Torch of Mathematics, 1800 to 1870 (University of Chicago Press, Paper cover, 1990) ISBN 0-226-41582-1
Christa Jungnickel and Russell McCormmach, Intellectual Mastery of Nature. Theoretical Physics from Ohm to Einstein, Volume 2: The Now Mighty Theoretical Physics, 1870 to 1925 (University of Chicago Press, Paper cover, 1990) ISBN 0-226-41585-6
Emilio Segré, From Falling Bodies to Radio Waves: Classical Physicists and Their Discoveries (W. H. Freeman and Company, 1984) ISBN 0-7167-1482-5
Emilio Segré, From X-Rays to Quarks: Modern Physicists and Their Discoveries (W. H. Freeman and Company, 1980) ISBN 0-7167-1147-8
אלברט איינשטיין, 1921
זמן אלול (אלבום)

זמן אלול הוא אלבומו הרביעי של הזמר-יוצר החרדי-ישראלי נפתלי קמפה שיצא לאור בשנת 2022 בהפקתם המוזיקלית של אלי קליין ואיצי ברי.
מידע כללי

באוגוסט 2022 הוציא קמפה את אלבום האולפן הרביעי שלו - 'זמן אלול', בהפקתם של אלי קליין ואיצי ברי. האלבום כולל 12 רצועות ובהם גרסאות כיסוי לשירים מתוך התפילות לחודש אלול ולימים הנוראים, ולשירים מסורתיים לימים אלו.
שמו של האלבום, 'זמן אלול', הוא הכינוי בעולם הישיבות לתקופה שבין ראש חודש אלול למוצאי יום כיפור. כדי ליצור אוירה של קומזיץ, האלבום הוקלט בליווי מקהלה.
ביקורת

מבקר המוזיקה נתנאל לייפר כתב באתר כיכר השבת כי ”האלבום החדש של נפתלי קמפה, "זמן אלול", הוא פס קול נפלא ומדויק של הימים הנוראים, קומזיץ כיפי עם מיטב הלהיטים בביצוע זורם, "פשוט" וכיפי להאזנה... מדובר באלבום שפשוט יכניס אתכם לאווירה של הימים הנוראים בצורה הטובה ביותר, ישר ולעניין, בלי משחקים, בלי שטיקים ועם המון נשמה ולב”.
רשימת השירים

| זמן אלול> מס' | זמן אלול> שם | זמן אלול> משך | זמן אלול>  | זמן אלול>  | זמן אלול>  | זמן אלול>  | זמן אלול>  | זמן אלול>  | זמן אלול>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שערי שמיים  | 6:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | בראש השנה  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | חמול  | 5:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | והביאותים  | 2:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | אמת  | 5:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | ויאתיו  | 4:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | למענך  | 4:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | וכל מאמינים  | 3:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | יעלה  | 4:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | והביאנו  | 5:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | אוחילה  | 5:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | מחרוזת אלול  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 55:18 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  "זמן אלול": אלבום קומזיץ חדש לנפתלי קמפה, באתר קול חי מיוזיק
↑  א-ל-ו-ל: אלבום קומזיץ חדש של נפתלי קמפה, באתר המחדש, ‏15 באוגוסט 2022
↑  נתנאל לייפר, זמן אלול: זה האלבום לפתוח איתו א.., באתר כיכר השבת, ‏2022-09-01
טללים

| --- | --- |
טללים ממעוף הציפור
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: רמת הנגב
גובה ממוצע: ‎361 מטר
תאריך ייסוד: 1980
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 610 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎3.2% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) טללים(למפת צפון הנגב רגילה) טללים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טללים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טללים30°59′32″N 34°46′12″E﻿ / ﻿30.9921255151196°N 34.770055023024°E﻿ / 30.9921255151196; 34.770055023024  heמפת היישובים של מועצה אזורית רמת הנגב (in English: Ramat HaNegev Regional Council) באדום - טללים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

טְלָלִים הוא קיבוץ בהר הנגב הצפוני, כשלושה קילומטרים מדרום לצומת משאבים. משתייך לתנועה הקיבוצית. הקיבוץ נקרא "טללים" בעקבות הטל הרב שיורד בו במהלך השנה. שייך למועצה אזורית רמת הנגב.
מייסדי הקיבוץ, גרעין של תנועת הצופים, התיישבו באופן זמני בבאר משאבים סמוך למשאבי שדה ובראשית 1980 עלו לנקודת הקבע. עוד קודם לעלייה לנקודת הקבע צורף הקיבוץ לתנועה הקיבוצית.
בקיבוץ יש מפעל לבטון. תושבי הקיבוץ עוסקים גם בחקלאות.
קיבוץ טללים היה מראשוני הקיבוצים המופרטים.
ב-2010, החלה בניית ההרחבה לקיבוץ, ונכון ל-2022 הוא מונה כ-600 תושבים.
טללים
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רשימת שמות מאת ועדת השמות הממשלתית, ילקוט הפרסומים 2633, 10 ביוני 1980, עמ' 1818–1840 - לתקופה שמ-1 בינואר 1969 עד 26 ביוני 1979.
↑  משולם עד, שר השיכון לא דייק, דבר, 28 באוגוסט 1979
↑  בוקי נאה, יתכן שהרימונים שהוטלו בקרוונים יועדו לסיירת הירוקה, מעריב, 7 בינואר 1980
↑  צירוף ישובים חדשים, דבר, 24 ביוני 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590413005171
חמימות חולפת

"חמימות חולפת" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה ברגר. הוא יצא לאור במאי 1998, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט, כסינגל השלישי מתוך האלבום. את השיר כתבה והלחינה ורד קלפטר להפקה מוזיקלית של יובל שפריר.
השיר הגיע למקום ה-14 במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי ורד קלפטר והופק על ידי יובל שפריר. אף על פי שהוא לא הצליח במצעדים השבועיים בישראל בתקופה בה יצא, הוא דורג במקום ה-31 בהמצעד העברי השנתי של רשת ג'. בשנת 2000 ביצעה ביחד עם המוזיקאי הישראלי חמי רודנר את "חמימות חולפת" בהופעה חיה.
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-400 אלף השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם לראשונה ביוטיוב ב-21 בפברואר 2011. הוא צולם בשחור-לבן בתל אביב-יפו.
נכון לדצמבר 2023 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-400 אלף צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 14 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1998)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 31 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | מאי 1998 | תקליטור | NMC |  |
הערות שוליים

1 2 3 4  חמימות חולפת, 2013-03-03, נבדק ב-2023-12-11
1 2 3 4  חמימות חולפת – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  דנה ברגר וחמי רודנר - חמימות חולפת - מתוך הופעה באמפי וואהל - 2000, נבדק ב-2023-12-11
1 2 3  דנה ברגר - חמימות חולפת, נבדק ב-2023-12-11
חצי האי סטורנס

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  69°26′00″S 76°05′00″E﻿ / ﻿69.4333°S 76.0833°E﻿ / -69.4333; 76.0833
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי סטורנס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי סטורנס
 
חצי האי סטורנס (באנגלית: Stornes Peninsula) הוא חצי אי סלעי ומשונן הבולט לתוך מפרץ פרידז, באזור חוף אינגריד כריסטנסן, בארץ המלכה אליזבת, שבאנטארקטיקה.
חצי האי ממוקם בסמוך ממערב לגבעות לארסמן .
אורכו של חצי האי 6 קילומטרים.
פסגת בלנדל היא הפסגה הגבוהה ביותר בחצי האי סטורנס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי חצי האי

חצי האי מופה לראשונה על ידי קרטוגרפים נורווגים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת לארס כריסטנסן, אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1936 – 1937.
חצי האי נסקר לראשונה על הקרקע על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה (ANARE) בשנים 1968 ו-1969.
היסטוריה > מקור השם

לארס כריסטנסן נתן לחצי האי את שמו.
חצי האי נקרא "סטורנס" - שמשמעו "צוק גדול" או "ness" (באנגלית: לשון יבשה).
חניבעל מגו

ערך זה עוסק במלך קרתגו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חניבעל (המכונה חניבעל מגו, להבדיל מחניבעל ברקה) היה מלך קרתגו[דרושה הבהרה], משושלת מגו. נכדו של חמלקרת הראשון שנהרג בקרב הימרה. כמלך החזיק בתואר חניבעל הראשון, מלך קרתגו. נודע בעיקר בשל מסעות המלחמה שערך בסיציליה.
רקע משפחתי

מגו הראשון ייסד בקרתגו את שושלת מגו. לא ברור מה היה כוחם של מלכי בית מגו. לרוב נראה כי שלטו בכוח הזרוע, אם כי דיודורוס מרמז על כך ששלטונם התנהל על פי חוקים. הרודוטוס כותב כי חמלקרת הראשון "נבחר למלך על הקרתגים בגלל גבורתו".
במהלך מלחמת יוון פרס, יצא מלך קרתגו חמלקרת הראשון למלחמה על ערי היוונים בסיציליה. כוחותיו התנגשו בכוחות סירקוסאי והימרה, בקרב הימרה. הקרב הסתיים בכישלון קרתגו, וחמלקרת עצמו נהרג. המנהיגים הבאים, חנון הספן וחימילקו הראשון, העדיפו לשמור על הקיים ולהתמקד במסעות תגלית ומסחר. הקרתגים והיוונים בסיציליה נשארו במצב של סטטוס קוו במשך 70 שנה. אז עלה חניבעל, שהיה נכדו של חמלקרת לשלטון.
המסע הראשון לסיציליה

בשנת 416 לפני הספירה פרץ בסיציליה סכסוך בין הערים היווניות סגסטה וסלינוס. אנשי סגסטה פנו אל קרתגו בבקשת עזרה, והסכימו בתמורה להיכנס לתחום ההשפעה הקרתגי. חניבעל יצא בעצמו לסיציליה בראש כוח מלוב והיספניה, שלפי דיווחי ההיסטוריונים העתיקים הגיע מספרו ל-100,000 חיילים, 1,500 אוניות משא, ו-60 אוניות מלחמה, מספרים מוגזמים לכל הדעות, על אף שככל הנראה אכן היו הקרתגים רבים מהיוונים. שכן היוונים לא יכלו למנוע את נחיתתו והתבצרו בעריהם. מומחים מודרניים מעריכים את גודלו של הכוח הקרתגי ב-30,000 עד 40,000 חיילים.
בשנת 409 לפני הספירה יצא חיל המשלוח הקרתגי לסיציליה, וכבש את סלינוס תוך תשעה ימים. לאחר מכן הטיל חניבעל מצור על הימרה המקום שם נפל סבו. כוחות מסירקוסאי תחת פיקודו של דיוקלס מיהרו לסייע לנצורים, אולם אחרי כמה קרבות קשים נמלטו הסירקוסאים, ואתם נמלטו כמחצית מתושבי העיר דרך הים. חניבעל כבש את הימרה וטבח בשארית תושביה, 3,000 במספר. לאחר שהרס את הימרה, חזר חניבעל לאפריקה ופיזר את צבאו.
המסע השני לסיציליה

בשנת 407 לפני הספירה, בעקבות הטרדותיו של הרמוקרטס, הוחלט בקרתגו על מסע מלחמה נוסף. ראשית כל ייסד חניבעל את העיר תרמאי על חורבות הימרה. בשנת 406 לפני הספירה חזר חניבעל לסיציליה בראש כוח שהעתיקים אמדו אותו בכ-120,000 איש. מספרים מוגזמים ככל הנראה, כיום מעריכים שמדובר ב-60,000 איש. הקרתגים פנו לעיר העשירה אקראגס, שמאז ומתמיד שמרה על נייטרליות. הקרתגים הציעו לאקרגס להישאר נייטרלית, אולם היא סרבה. דיודורוס מעריך בביבליותקה היסטוריקה שאקרגס יכלה לגייס אז בין 10,000 ל-20,000 איש. בנוסף על כך הזעיקו אנשי אקרגס מצביא ספרטני בשם דכסיפוס, כוח מסירקוסאי תחת פיקודו של דפנאיוס, וצבא שכירים מקמפניה.
הקרתגים הטילו מצור על אקראגס. כדי לתת למכונות המצור שלו עמדה טובה יותר, הורה חניבעל להרוס קברים שנמצאו מחוץ לעיר. חייליו חששו שהאלים יענישו אותם על חילול הקברים. ואכן חששותיהם התגשמו ומגפה פרצה במחנה הקרתגי. חניבעל היה בין המתים.
אחיינו חימילקו השני, מיהר לתפוס את הפיקוד. הוא הקריב קרבנות אדם כדי להרגיע את חייליו, והמשיך במצור. חוסר האמון ששרר בין המגינים סייע להם. הספרטנים העליבו את הסירקוסאים שעזבו את המערכה. הקמפנים ערקו לצד קרתגו, ובלית ברירה נמלטו אנשי אקראגס לגלה.
המסע מתועד, ככל הנראה, בכתובת אגרגנת.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  הרודוטוס, ספר ז, 166.
↑  "תולדות יוון הקלאסית" מאת משה עמית עמוד 462
↑  "תולדות יוון הקלאסית" מאת משה עמית עמוד 463
↑  Schmitz, Philip C. (ינו' 1994). "The Name "Agrigentum" in a Punic Inscription (CIS I 5510.10)". Journal of Near Eastern Studies. 53 (1): 1–13. נבדק ב-7 במאי 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
חוק האפונימים של סטיגלר

חוק האפונימים של סטיגלר היא תופעה שתיאר הפרופסור לסטטיסטיקה סטיבן סטיגלר במאמר באותו השם שפורסם ב-1980. הוא קובע כי "אף תגלית מדעית לא נקראת על שם המגלה המקורי שלה". סטיגלר טען כי מי שגילה את החוק היה הסוציולוג רוברט קינג מרטון, ובכך הגשים סטיגלר את החוק בעצמו.
היסטוריונים מאמתים את הגישה בכך שברוב המקרים מי שמפנה את תשומת לב הציבור לגילוי או לרעיון שלא היו מפורסמים עד אז הוא זה שזוכה להיות מזוהה עמם, ולא המגלה עצמו, ושמן של תאוריות נקבע מאוחר יותר מגילוין. במקרה של אפונימים הרעיון נקרא על שם מפרסמיו, אפילו אם מחקר ההיסטוריה של המדע עולה שלא הוא היה ממציא הרעיון אלא רק פרסם אותו ברבים. במקרים רבים תגליות נעשות במקביל ובאופן בלתי-תלוי על ידי מספר אנשים, ושם הממציא נקבע על ידי רוחב פרסום העבודה שלו והיכרות רחבה עם הממציא עצמו.
דוגמאות

שיטת ניוטון-רפסון (אלגוריתם באנליזה נומרית) קצת פחות ראויה לשמה. אייזיק ניוטון וג'וזף רפסון אמנם השתתפו בתהליך הפיתוח שלה, אבל לא היו הראשונים לעסוק בה, וגם לא היו מי שגיבשו את הנוסח הסופי שלה.
יקיר אהרונוב ודייוויד בוהם לא גילו את אפקט אהרונוב-בוהם (אפקט בפיזיקה קוונטית) הקרוי על שמם. הם רק גילו מחדש תוצאים מסוימים שלו.
כלל לופיטל (בחשבון אינפיניטסימלי) התגלה על ידי יוהאן ברנולי. אולם תלמידו, המרקיז דה לופיטל, היה הראשון שפרסם אותו בספר.
הברון מינכהאוזן לא יכול היה לתרום מאומה לחקר התסמונת, הקרויה על שמו, כי הוא דמות בדיונית.
אבל השיא הוא שמה של קבוצת האסטרואידים, חגורת קויפר, שנקראת על שם אסטרונום, שהתכחש לקיומה.
בעקבות חוסר ההתאמה בין תגליות לאדם על שמן הן קרויות, נוסח חוק האפונימים של סטיגלר, שטוען בהגזמה, שתגליות תמיד נקראות על שם מי שלא גילה אותן, אלא רק היה מזוהה איתן, איך שהוא. את החוק הזה, כמובן, סטיגלר טוען, שלא הוא ניסח.
רעיונות קרובים

אביו של סטיבן, הכלכלן ג'ורג' סטיגלר, חקר את נושא הגילויים בכלכלה והגיע למסקנה כי "אם תאוריה נכונה נופלת על אזניים ערלות, וניסוח מחודש שלה מתקבל בקהילה המדעית, הרי שזו הוכחה כי המדע מקבל רעיונות רק כאשר אלו מתאימים למצבו העדכני של המדע", וגם פרסם כמה דוגמאות לכך.
אפקט מתי נקבע על ידי רוברט קינג מרטון וקובע כי חוקרים בכירים מקבלים יותר פרסום מאשר חוקרים מוכרים פחות, גם אם העבודה שנעשית היא זהה.
חוק בויאר מ-1972, שנקרא כך על ידי הוברט קנדי, טוען כי "נוסחאות ומשפטים מתמטיים בדרך כלל אינם נקראים בשמות מגליהם או אלו שהוכיחו אותם". הוא נקרא כך על שמו של מחבר הספר "היסטוריה של מתמטיקה" קרל בויאר שמביא בו דוגמאות לחוק הזה. כפי שציין קנדי, "זהו מקרה נדיר של חוק שניסוחו מאשר את נכונותו".
לאלפרד נורת' וייטהד מיוחס הפתגם: "כל הדברים החשובים נאמרו לפני כן על ידי מישהו שלא גילה אותם".
ראו גם

אפקט מתי
הערות שוליים

↑  Gieryn, T. F., ed., "Science and social structure: a festschrift for Robert K. Merton", NY Academy of Sciences, 1980, pp. 147–57, republished in Stigler's collection "Statistics on the Table "
↑  Diamond Jr. Arthur M "Measurement, Incentives, and Constraints in Stigler’s Economics of Science", The European Journal of the History of Economic Thought, vol. 13, Spring 2006 http://cba.unomaha.edu/faculty/adiamond/WEB/DiamondPDFs/MeasurementStigler.pdf
↑  Kennedy H.C. "Who Discovered Boyer's Law?" The American Mathematical Monthly, vol. 79/1 1972, January, pp. 66–67
טליתא קומי (בית ג'אלה)

| --- | --- |

הכניסה הראשית למתחם בית הספר
 בית ספר
 תקופת הפעילות:  1868–הווה (כ־156 שנים)
 שכבות לימוד:  א'–י"ב
 בעלי תפקידים
 מנהל:  רולף לינדמן 
 באחריות:  הכנסייה הלותרנית
 מיקום
 מיקום:  בית ג'אלה הרשות הפלסטינית
 מדינה:  מדינה פלסטינית מדינה פלסטינית
 קואורדינטות:  31°42′29″N 35°10′25″E﻿ / ﻿31.708°N 35.1735°E﻿ / 31.708; 35.1735
 www.talithakumi.org
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) טליתא קומי(למפת הרי ירושלים רגילה) טליתא קומי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טליתא קומי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טליתא קומי he
 
בית הספר הגרמני האוונגלי-לותרני טליתא קומי (בערבית: طاليثا قومي; בגרמנית: Talitha Kumi Deutsche Evangelisch-Lutherische Schule) הוא בית ספר אוונגלי-לותרני סמוך לבית ג'אלה, הרשות הפלסטינית (כק'"מ דרום-מערבה לעיר).
תוכנית הלימודים

תלמידי המוסד יכולים ללמוד באחד משני מסלולים: מסלול המכשיר לגשת לבגרות פלסטינית (מבחן התאוג'יה) ומסלול לימודים המכשיר להגשה לבגרות הגרמנית הבין-לאומית (Deutsche Internationale Abiturprüfung - DIAP). המוסד נקרא על שם סיפור טליתא קומי מהברית החדשה, שכן הוא ראה עצמו כממשיך את דרכו של ישו כנותן חיים חדשים לנערות. מתחם בית הספר כולל גן ילדים, בית ספר יסודי, בית ספר תיכון ובית ספר על-תיכוני ללימודי תיירות ומלונאות, אולם ומגרשי ספורט ומבני מעבדות.
תולדות המוסד

המוסד הוא ממשיך דרכו של בית היתומות "בית טליתא קומי" שפעל בירושלים משנות ה-60 של המאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה.
עד 1948 פעל בירושלים בית יתומות מייסודו של מסדר הדיאקוניסות, על קרקע שהשתייכה לכנסייה אוונגלית-הלותרנית הגרמנית בארץ הקודש. בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החרימו שלטונות המנדט הבריטי את המבנה הירושלמי, כנכסי מדינת אויב ושיכנו בו משרדי ממשלה. כך עבר המוסד לבית ג'אלה. כחלק מהסכם השילומים הועברו נכסים בבעלות גרמנית לרשות מדינת ישראל, כך שבית טליתא קומי המקורי בירושלים לא היה יכול לשמש עוד לייעודו המקורי.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 שימשו מוסדות טליתא קומי בבית ג'אלה לקליטת בנות פליטים פלסטינים, תוך הפיכתו מבית יתומות לבית ספר. אבן הפינה למבנה הקבע הונחה ב-1959 וב-26 באפריל 1961 נחנך המבנה, כק"מ דרומית-מערבית לבית ג'אלה. ב-1980 התקבלו לראשונה למוסד גם תלמידים בנים והחינוך הפך למשותף לבנים ולבנות.
בשנת 2014 נפתח במתחם בית הארחה.
המוסד מהווה מרכז אזורי, עבור האוכלוסייה הנוצרית בעיקר, לפעילות ספורט, תרבות ואיכות הסביבה (במקום הוקמה תחנת הצפרות הראשונה ברשות הפלסטינית).
הערות שוליים

↑  יונתן פלג, רקוויאם לטליתא קומי, דבר, 28 במאי 1980
↑  http://www.talithakumi.org/en/guesthouse/ בית ההארחה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604460105171  GND: 2063701-9  LCCN: n2002099006  VIAF: 314806752   WorldCat (עם VIAF): 314806752 
שרידי הקמפוס בירושלים לשעבר
טד קוזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באפריל 1939 (בן 85) איימס, איווה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת נברסקה-לינקולן  אוניברסיטת המדינה של איווה  תיכון איימס 
 מקצוע:  משורר, מסאי ומרצה
 תואר:  משורר הקונגרס
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לשירה (2005) 
 www.tedkooser.net
 
טֶד קוּזֶר (באנגלית: Ted Kooser, נולד ב-25 באפריל 1939) הוא משורר יהודי אמריקאי, מסאי ומרצה.
ביוגרפיה

טד קוזר למד באיווה, והשלים לימודיו בספרות אנגלית, באוניברסיטה של נברסקה. חיבר יותר מעשרה ספרי שירה שזכו להערכה רבה ולכיבודים ופרסים ספרותיים. במשך תקופה ארוכה עבד לפרנסתו בתחום הביטוח.
קוזר זכה, בין השאר, בפרס על שמו של סטנלי קוניץ, אף הוא משורר יהודי אמריקאי דגול. כן זכה בתפקיד החשוב של "משורר הקונגרס", השלושה עשר במספר, תפקיד מקביל למשורר החצר של בית המלוכה האנגלי. הוא שירת התפקיד זה משנת 2004 עד לשנת 2006.
לפרסום רב בארצות הברית, זוכה הפרויקט "החיים האמריקניים בשירה" שכותב המשורר הלאומי - משורר הקונגרס - האמריקאי קוזר. זהו טור שבועי המתפרסם בעיתונים ברחבי ארצות הברית ומגיע ל-3.8 מיליון קוראים מדי שבוע. הפרויקט מתנהל כמה שנים, ובשנת 1996 זכה לתמיכה נדיבה מבעלי הון אמריקאים.
טד נאש (סקסופוניסט, נולד ב-1960)

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1960 (בן 63) הוליווד, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  ג'אז, סווינג 
 כלי נגינה:  סקסופון, סקסופון אלט 
 חברת תקליטים:  Arabesque Records, Concord Jazz 
 
טד נאש (באנגלית: Ted Nash; נולד ב-28 בדצמבר 1960) הוא מלחין ג'אז ונגן סקסופון. הוא אחיינו של הסקסופוניסט טד נאש שהיה חבר בקבוצת הנגנים של Hollywood recording studios. טד נאש נודע בזכות היותו נגן בתזמורת של מרכז לינקולן המנוהלת על ידי וינטון מרסליס, חבר בקבוצות מלחיני ג'אז וקבוצות נוספות שהוא עומד בראשן.
הערות שוליים

↑  http://musicians.allaboutjazz.com/musician.php?id=14218
↑  http://www.allmusic.com/artist/ted-nash-mn0001309085
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1006791  BnF: cb139825192 (data)  GND: 134936949  ISNI: 0000 0000 8393 0369  LCCN: n80097260  MusicBrainz: 6ef4fd80-e81c-43c9-a79c-97b1911502a8  NTA: 07363266X  SUDOC: 123710308  VIAF: 71581048   WorldCat (עם VIAF): 71581048
חניבעל (בן גיסקו)

קרב קלאסי, ככל הנראה מתאר את תבוסתו של חניבעל בידי סקיפיו אפריקנוס הבכיר (בערך 235-183 לפנה"ס).
חניבעל בן גיסקו או חניבעל גיסקו היה מצביא קרתגי, שפיקד על כוחות צבא וצי בתחילת המלחמה הפונית הראשונה. הוא הוצא להורג על ידי חייליו ב-258 לפנה"ס לאחר קרב כושל נגד צי רומי. אין לטעות בינו לבין המצביא הידוע חניבעל בן חמילקרת ברקה.
פרטים על מוצאו של חניבעל ועל קורותיו לפני המלחמה בין רומא לקרתגו אינם ידועים. זונאראס, ההיסטוריון הביזנטי בן המאה ה-12, אשר מסתמך בחלק זה של חיבורו על ספריו האבודים של דיו קאסיוס, מכנה אותו "חניבעל בן גיסקו". בשאר המקורות הוא נזכר בשם "חניבעל" בלבד, שהיה נפוץ מאוד בקרב הקרתגים. בספרות המחקר המודרני הוא מופיע לעיתים בשם "חניבעל גיסקו" (Hannibal Gisco).
המצור על אקרגס (262–261 לפנה"ס)

בראשית המלחמה היה חניבעל מפקד חילות קרתגו באקרגס (אגריגנטום), הבסיס הראשי של הקרתגים במלחמתם על השליטה בסיקיליה. בקיץ 262 לפנה"ס הטילו הקונסולים לוקיוס פוסטומיוס מגלוס וקווינטוס מאמיליוס ויטולוס מצור על העיר. הרומאים הקימו את מחנם סמוך לחומות, פשטו על השדות, אספו את התבואה שהבשילה, ומנעו את אספקת המזון לעיר. התקפות הנגד שערך חניבעל על מחנה הרומאים לא הועילו, ומשהלך מצב הנצורים והחמיר, שיגר שליחים אל קרתגו בבקשת עזרה. בהתנגשות שנערכה סמוך לעיר בין חיל המשלוח הקרתגי בפיקוד חנו בן חניבעל לבין הרומאים הייתה ידם של האחרונים על העליונה. קרב אקרגס (261 לפנה"ס) היה הקרב הסדור הראשון בין צבאות קרתגו ורומא על אדמת סיקיליה. עוד הרומאים עולזים על ניצחונם, הצליח חניבעל לחמוק בלילה מן העיר בשבע-חתרית שהייתה שייכת קודם למלך פירוס בלי שאויביו יבחינו בו.