אדם סמית
הערות שוליים

↑  רוברט היילברונר, תרגום: גיא הרלינג, עולמו המופלא של אדם סמית, הפילוסופים הארציים, ירושלים: שלם, 2012, עמ' 49
↑  טענות מעניינות אך שנויות במחלוקת על השפעת האצ'סון על סמית: Murray Newton Rothbard, An Austrian Perspective on the History of Economic Thought, (Aldershot, Hants, England ; Brookfield, Vt., USA: E. Elgar Pub, 1995)
↑  עוד על הקשר שבין פרנסואה קסניי וטורגו לרעיונותיו של סמית ב"עושר העמים" אצל אדווין קנן: Introduction to the Wealth of Nations, 1904 edition. כאן, במיוחד פסקאות 49 ואילך. מידת ההשפעה של רעיונותיהם של הפיסיוקרטים, כמו גם האצ'סון ואחרים, עומדת במרכז ענף חקר קטן אך ענף של מחקר רוויזיוניסטי.
↑  מידע מקיף על מהדורותיו הראשונות של הספר מופיע אצל אדווין קנן: Introduction to the Wealth of Nations, 1904 edition. כאן.
↑  תקופה ארוכה הוצגה כהונתו של סמית בתפקיד מפקח על המכסים כסוג של סינקור – משרה לשם כבוד. השקפה זו השתנתה בעקבות מחקרם של אנדרסון ואחרים (Gary M. Anderson, William F. Shughart II, and Robert D. Tollison, "Adam Smith in the Customhouse," Journal of Political Economy, 93 (August 1985), pp. 740-59.) שהראה כי סמית עסק בעבודה במשרה מלאה וביכר אותה על־פני כתיבה נוספת.
↑  וקודם לכן, ב"תאוריה של הרגש המוסרי" (חלק 4, פרק 1, פסקה 10
↑  "עושר העמים", ספר 4, פרק 2, פסקה 9
↑  עושר העמים, ספר רביעי, פרק שני, פסקה 7
↑  עושר העמים, ספר חמישי, פרק ראשון, חלק 1–2
↑  עושר העמים, ספר חמישי, פרק ראשון, מאמר 1
↑  עושר העמים, ספר חמישי, פרק ראשון, מאמר 2
↑  עושר העמים, ספר חמישי, פרק ראשון, מאמר 3
↑  עושר העמים, ספר חמישי, פרק שני, פסקאות 25–28
↑  David Ricardo, Principles of Political Economy and Taxation. London: John Murray, 1917
↑  ראו לדוגמה ההקדמה למהדורת 1953 של הספר, שנוסחה מופיע כאן.
↑  למשל, Eamonn Butler, Adam Smith — A Primer, London: IEA, 2007
↑  עושר העמים, ספר 1, פרק 6.
↑  מקס לרנר, לדוגמה, תיאר את סמית בהקדמה למהדורת "מודרן ליבררי" (1937) של "עושר העמים" כ"שכיר חרב לא מודע בשירות המעמד הקפיטליסטי העולה... שהעניק הדרת כבוד לתאוות הבצע ואישור מחדש לדחפים הטורפניים."
↑  Schumpeter, Joseph Alois. Economic Doctrine and Method, an Historical Sketch. New York: Oxford University Press, 1954. כמו כן ניתן למצוא ביטוי לעמדות כאלו אצל Emil Kauder: "Genesis of the Marginal Utility Theory: From Aristotle to the End of the Eighteenth Century," in J. Spengler and W. Allen (eds), Essays in Economic Thought (Chicago: Rand McNally and Co., 1960), עמ' 87–277, וכן במאמר "The Retarded Acceptance of the Marginal Utility Theory," Quarterly Journal of Economics (Nov. 1953), pp. 564-75. טיעונו העיקרי של קאודר היה כי סמית ניתב את החשיבה המדעית לערוץ שהתעלם מרעיונות התועלת השולית.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  סמואל גרג, ‏"ישראל והסחר החופשי בעידן של לאומנות כלכלית", השילוח, גיליון 16, אוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268145005171  PLWABN: 9810597530205606  BIBSYS: 90062193  BNE: XX1011829  BnF: cb119250114 (data)  CANTIC: a10157955  GND: 118615033  ICCU: CFIV029584  ISNI: 0000 0001 2279 6642  LCCN: n80032761  LNB: 000003989  MusicBrainz: a1bf4cd4-fe53-4fb9-92cd-fb3c321a2bf1  NDL: 00456871  NKC: jn19990008033  NLA: 35505131  NLG: 67845  NLK: KAC199625619  NSK: 000033889  NTA: 068349122  RERO: 02-A012314224  SELIBR: 284982  SNAC: w6z60tcf  SUDOC: 027141578  Trove: 977508  VcBA: 495/81426  VIAF: 49231791   WorldCat (עם VIAF): 49231791 
Inquiry into the nature and causes of the wealth of nations, 1922