stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
STS-32
המשימה

המעבורת שוגרה ב-9 בינואר 1990. עיקר המשימה הייתה לשחרר לחלל את לוויין ההגנה ליסאט-F5 של סינקום ואת LDEF, ניסוי החשיפה הארוכה לחלל (אנ'), שאיסופו התעכב בארבע וחצי שנים בעקבות אסון צ'לנג'ר שאירע ב-1986.
ביום הטיסה הרביעי, מומחה המשימה, דנבאר הפעיל את הזרוע הרובוטית והצליח לחבר אותה ל-LDEF, שגודלו היה כשל אוטובוס. גוף הניסוי הועבר לתא המטען של המעבורת עד לחזרתה לכדור הארץ.
איסוף המכל תועד בסרט Destiny in Space שצולם במצלמת IMAX.
גלריה

הלוויין משוחרר לחלל
קולומביה אוספת את מכל הניסוי בחזרה
הערות שוליים

↑  מאיר כהן, המעבורת קולומביה יוצאת ללכוד לווין המאיים ליפול על כדור הארץ, חדשות, 18 בדצמבר 1989
↑  רויטרס, "הלווין אצלנו׳" דיווחה קולומביה לכדור הארץ, חדשות, 14 בינואר 1990
| משימות מעבורת החלל קולומביה |
| --- | --- | --- |
| משימות | STS-1 • STS-2 • STS-3 •STS-4 • STS-5 • STS-9 • STS-61-C • STS-28 • STS-32 • STS-35 • STS-40  • STS-50 • STS-52 • STS-55 • STS-58 • STS-62 • STS-65 • STS-73 • STS-75 • STS-78 • STS-80 • STS-83 • STS-94 • STS-87 • STS-90 • STS-93 • STS-109 • STS-107 |  |
| ראו גם | אסון מעבורת החלל קולומביה |  |
STS-51-G

STS-51-G, היא המשימה ה-18 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א, והמשימה החמישית של מעבורת החלל דיסקברי.
במשימה זו טסו הצרפתי פטריק באודרי וסולטאן בן סלמאן אאל סעוד מערב הסעודית כמומחי מטען. סולטאן בן סלמאן אאל סעוד הוא הערבי הראשון והמוסלמי הראשון שהגיע לחלל. אאל סעוד הוא ממשפחת המלוכה הסעודית.
צוות

מפקד המשימה: ארצות הברית דניאל ברנדנסטיין
טייס:ארצות הברית ג'ון קרייטון
מומחה למשימה:ארצות הברית שאנון לוסיד (Shannon W. Lucid)
מומחה למשימה:ארצות הברית ג'ון פביאן (John M. Fabian)
מומחה למשימה: ארצות הברית סטיבן נגל
מומחה מטען: צרפת פטריק בודרי (Patrick Baudry)
מומחה מטען: ערב הסעודית סולטאן בן סלמאן אאל סעוד
המשימה

ב-17 ביוני 1985 בשעה 7:33 בבוקר, לפי שעון מזרח ארצות הברית, המריאה דיסקברי למשימתה החמישית בחלל מכן שיגור 39-A במרכז החלל קנדי, פלורידה.
מטען המעבורת כלל שלושה לווייני תקשורת ובנוסף גם את Spartan 1 (לוויין שהיה צריך לתקן ולהחזיר למסלול), שישה מכלי Getaway Special, ניסוי High Precision Tracking, חומרים לייצור כור וניסויים ביורפואיים של צרפת.
כל שלושת הלוויינים הוכנסו למסלול כהלכה ללא קושי מסוים.
במהלך המשימה שוגר לחלל לוויין תקשורת מקסיקני Morelos 1.
במהלך המשימה, בן סלמאן אאל סעוד ייצג את ארגון התקשורת הערבי Arabsat כאשר הוא עקב וצילם את שיגור לוויין ARABSAT-1B מהמעבורת. כמו כן הוא סייע לאסטרונאוט הצרפתי, פטריק בדרי בניסויים אודות התנהגות גוף האדם בחלל, וניהל שני ניסויים שלו - התנהגות שילוב של נפט ומים בתנאי מיקרו כבידה, וצילום מהחלל של אזורי ערב הסעודית, והמעקב אחר דיונות חול מהחלל.
עם טיסתו לחלל בן סלמאן אאל סעוד היה האדם הצעיר ביותר שטס לחלל, בגיל 28, הערבי והמוסלמי הראשון שהגיעו חלל.
כל הניסויים בוצעו בהצלחה גם כן.
הדיסקברי נחתה בבסיס חיל האוויר האמריקני אדוארדס, קליפורניה ב-24 ביוני 1985 לאחר 7 ימים, שעה 38 דקות ו-52 שניות.
ראו גם

משימות מעבורות החלל
הערות שוליים

↑  "First Arab Astronaut Makes a Royal Tour of Space". The Windsor Star. 20 ביוני 1985. p. B12. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ביוגרפיה של בן סלמאן אאל סעוד באתר נאס"א
| משימות מעבורת החלל דיסקברי |
| --- | --- | --- |
| משימות | STS-41-D • STS-51-A • STS-51-C •STS-51-D • STS-51-G • STS-51-I • STS-26 • STS-29 • STS-33 • STS-31 • STS-41 • STS-39 • STS-48 • STS-42 • STS-53 • STS-56 • STS-51 • STS-60 • STS-64 • STS-63 • STS-70 • STS-82 • STS-85 • STS-91 • STS-95 • STS-96 • STS-103 • STS-92 • STS-102 • STS-105 • STS-114 • STS-121 • STS-116 • STS-120 • STS-124 • STS-119 • STS-128 • STS-131 • STS-133 |  |
הסליק ברשפון

| --- | --- |

משטח הבטון המכסה את הסליק. במשטח 2 פתחים ומספר לוחות הנצחה.
 מידע כללי
 סוג:  סליק
 שימוש:  מחסן נשק
 כתובת:  רחוב הפרחים
 מיקום:  רשפון
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1937–1938
 תאריך פתיחה רשמי:  הסליק: 1938 הסליק המשוחזר: 2013
 חומרי בנייה:  בטון
 
 קואורדינטות:  32°11′57″N 34°49′26″E﻿ / ﻿32.199167°N 34.823889°E﻿ / 32.199167; 34.823889
 he
 הסליק ברשפון
 
הסליק ברשפון הוא סליק שנבנה במושב רשפון ב-1937 על ידי מייסדי היישוב בשיתוף ההגנה כדי לשמור על הנשק הלא חוקי שרכשו וקיבלו. הסליק שימש את בני המקום עד קום המדינה אך סודו נשמר גם אחרי מלחמת העצמאות. קיומו נחשף רק ב-2006 במהלך עבודות להריסת המבנה שמעליו. הוכרז כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
רקע

תהליך הקמת הסליקים ביישוב העברי החל לאחר מלחמת העולם הראשונה בעקבות המכסות שהטילו שלטונות המנדט הבריטי על החזקת נשק באופן חוקי. המאורעות שהתחוללו בשנים שלאחר המלחמה הביאו את הנהגת היישוב והיישובים למסקנה שכדי להתגונן טוב יותר יש צורך ביותר נשק מעבר למכסה שהקציבו הבריטים והחל מסע רכש משמעותי, בארץ ובחו"ל. הבריטים שניסו לעצור תהליך זה ערכו חיפושים אינטנסיביים אחרי הנשק ביישובים ברחבי הארץ לכן ננקטו שלל פתרונות כדי להחביא את הנשק שהתבססו בעיקר על הטמנתו באדמה. הפתרון הנפוץ היה שימוש במכלים וצנורות אטומים אולם במקרים רבים נבנו סליקים מבטון עם מנגנונים מתוחכמים לכניסה אליהם. מירב הסליקים שנבנו בארץ לא התגלו על ידי הבריטים למרות חיפושים קפדניים ומספר סליקים המשיכו להיות חבויים ולשמש לאחסון נשק ותחמושת גם לאחר הקמת המדינה עד גילויים ופתיחתם שנים רבות לאחר מכן.
הקמת הסליק ברשפון

מושב רשפון הוקם ב-1936 ולפי הסכם עם המשטרה הבריטית הוקצה למקום כוח נוטרים ומספר רובים, שהוחזקו באופן חוקי, להגנה על המקום. זמן קצר לאחר הקמתו פרצו המאורעות של המרד הערבי הגדול והישוב החדש הותקף תדיר על ידי כנופיות ערביו מהכפר אל-חרם ששכן בקרבת חוף הים ממערב למושב.
כדי להתגונן מהתקיפות הוקם ב-1937, במרכז היישוב, מבנה ציבורי מבטון כשקומת הקרקע שכנו גן ילדים (בצד דרומי), צרכניה (במרכז) ומרפאה (בצד הצפוני). על גגו של המבנה הוצבה תחנת נוטרים בה גם הוחזק הנשק החוקי של היישוב. על גגו של חדר הנוטרים הוצב זרקור שסייע בלילות השמירה. במקביל לבניית הבניין העילי חפרו אנשי המשק, בסיוע ארגון ההגנה, סליק מתחת גן הילדים שם החזיקו את הנשק הבלתי חוקי שרכשו או קיבלו מההגנה. הירידה לסליק נעשתה על ידי הזזת 4 אריחים ברצפת השירותים של הגן. למרות מספר חיפושים שערכו הבריטים ביישוב לא התגלה הסליק. הסליק נוהל על ידי בן המושב משה זילבר.
גילוי הסליק ושימורו

לאחר קום המדינה המשיך הבניין מעל פני הקרקע לשמש את חברי המושב למטרות ציבוריות שונות וזאת בזמן שאנשי הביטחון של המושב המשיכו לשמור בסוד על קיום הסליק עם הנשק והתחמושת שבתוכו. ב-2 באוגוסט 2006 נהרס המבנה העליון, לאחר שנמצא לא בטיחותי, ובמהלך ההריסה נחשף פתח הירידה לסליק. בסליק נמצאו כלי נשק חלודים, רימונים ופצצות מרגמה בארגזים שהתפוררו עם השנים. הציוד טופל בסיוע משטרת ישראל ולאחר דיונים של מספר שנים הוחלט, בהסכמת ועד רשפון ומועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, לשמר את האתר ולהנציח את ההיסטוריה שלו.
במסגרת תהליך השימור נוקה הסליק, הותקנה בו תאורה ונפתחו פתחי אוורור. בבסיס הבטון, שהיווה את תקרתו של הסליק, נקבעו 3 לוחות מאריחי קרמיקה עם תמונות מחשיפת הסליק ותכולתו. בחנוכה, 2 בדצמבר 2013, נערך במקום טקס חנוכת הסליק המשוחזר.
הערות שוליים

↑  מקרה גילוי הסליק הידוע ביותר היה הסליק ביגור שנחשף על ידי הבריטים במהלך השבת השחורה
↑  בקשת רישיון לרובה שבידי ועד מושב רשפון, מתוך ארכיון המדינה, 1946-1941
↑  בקשה לרישיון לרובה על שם מאיר בן שפר מרשפון, מתוך ארכיון המדינה, 1941-1937
↑  משה זילבר, באתר רשפון
↑  בין השאר הותקנו בו מדגרה ומכון מיון ביצים
↑  הועלתה מאוחר יותר טענה לגבי הסכנה בפניה עמדו חברי המושב, ללא ידיעתם, כשפעלו בחיי היום יום מעל מצבור חומר נפץ מסוכן עקב חוסר טיפול
יחסי איטליה – הממלכה המאוחדת

| יחסי איטליה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
איטליה: הממלכה המאוחדת


איטליה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 243,610
אוכלוסייה
59,226,978: 69,381,250
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,071: 48,140
משטר
רפובליקה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

יחסי איטליה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית והממלכה המאוחדת.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין בריטניה ואיטליה קדמו הן לאיחוד בריטניה והן לאיחוד איטליה, אשר החלה בחילופי דיפלומטים בין מדינת האפיפיור וממלכת אנגליה. היחסים הדרדרו במהלך מאבק האינווסטיטורה בין המלכים ויליאם השני וג'ון, לבין הארכיבישופים של קנטרברי אנסלם ולנגטון. הסכסוך הסתיים לאחר נידויו של ג'ון, ושבועת האמונים שלו לאפיפיורות. מאוחר יותר, היו לממלכת בריטניה הגדולה, אשר הפכה בשנת 1801 לממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, שגרירים במדינות שונות בחצי האי האיטלקי, כולל בממלכת נאפולי ובסרדיניה.
הממשלה הבריטית נתנה תמיכה מוסרית ומדינית ל-"Risorgimento" (איחוד איטליה).. בשנת 1887 נחתמו בין המדינות הסכמי הים התיכון.
איטליה ובריטניה חתמו ב-26 באפריל 1915 על ברית לונדון, ובעקבות כך, הצטרפה איטליה למדינות ההסכמה במלחמת העולם הראשונה.לאחר עליית מוסוליני לשלטון, נחתם הסכם בין בריטניה לאיטליה על חלוקת ההשפעה באתיופיה (אתיופיה המודרנית). עם זאת, ההסכם לא זכה לפופולריות, בשל חבירת מוסוליני לציר בין ממלכת איטליה ולגרמניה הנאצית בראשות היטלר.בשנת 1940 איטליה הצטרפה למלחמת העולם השנייה לצד גרמניה, ובעקבות כך לחמו בריטניה ואיטליה ביניהם, עד הפלישה של בעלות הברית לסיציליה אשר הביאה לכניעת הממשלה האיטלקית בסתיו 1943. המועצה הפשיסטית העליונה הדיחה את מוסוליני, החליפה צדדים, חתמה על הסכם כניעה והצטרפה לבעלות הברית. אולם, הגרמנים בינתיים פלשו לחציה הצפוני של איטליה, מוסוליני שוחרר בפשיטת גראן סאסו, והוקמה הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, שלחמה לצד הגרמנים, עד לתבוסתם באביב 1945.
כיום, בריטניה ואיטליה מקיימים יחסים חמים וידידותיים. המלכה אליזבת השנייה, ביקרה 4 פעמים בתקופת שלטונה באיטליה, בשנת 1961, 1980, 2000, ובאפריל 2014.
יחסי תרבות

בין 4 ל-5 מיליון תיירים בריטיים מבקרים באיטליה מדי שנה, בעוד מיליון תיירים איטלקים מבקרים בבריטניה. כ-30,000 אזרחים בריטיים חיים באיטליה, וכ-200,000 איטלקים חיים בבריטניה.
ב-2011, 7,100 סטודנטים איטלקים למדו באוניברסיטאות בבריטניה, מה שהעמיד אותה במקום השביעי מבין מדינות האיחוד האירופי ובמקום ה-15 ברחבי העולם.
התאחדות הכדורגל, בצורתה המודרנית, הגיעה לאיטליה על ידי בריטים גולים בשנת 1880. מועדון הכדורגל גנואה, נוסד על ידי האנגלים בשנת 1893, ובשנת 1896 מונה הבריטי ג'יימס ריצ'רדסון למנהל הראשון של המועדון.
פוליטיקה

שתי המדינות הן חברות נאט"ו, הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה וה-G8
יחסים דיפלומטיים

איטליה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון, ו-19 קונסוליות באברדין, ברדפורד, בלפסט, ברמינגהאם, בריסטול, קארדיף, צ'שנט, אדינבורו, גלאזגו, גרינוק, גרנסי, ג'רסי, ליברפול, מנצ'סטר, ניוקאסל, נוטינגהאם, פיטרבורו, ווטפורד וווקינג. מאידך, בריטניה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא ו-7 קונסוליות בבולוניה, קליארי, קטאניה, ג'נובה, מילאנו, נאפולי וונציה.
יחסי אלבניה – הממלכה המאוחדת

| יחסי אלבניה – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
אלבניה: הממלכה המאוחדת


אלבניה: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 243,610
אוכלוסייה
2,779,814: 69,381,250
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,266: 48,140
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אלבניה–הממלכה המאוחדת הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה והממלכה המאוחדת. שתי המדינות כוננו קשרים דיפלומטיים לראשונה בשנת 1922, היחסים נותקו בשנת 1939 למשך 51 שנה, וכוננו מחדש ב-29 במאי 1991.
המדינות הן חברות נאט"ו, וכחברת האיחוד האירופי, בריטניה תמכה בצירוף אלבניה לאיחוד האירופי.
שיתוף פעולה צבאי

צבאות אלבניה והממלכה המאוחדת שיתפו פעולה פעמים רבות, כולל תרגילים צבאיים שנערכו ב-2013 ו-2014. בתרגיל אריה האלבני בשנת 2013 היו מעורבים כמעט 1,000 נחתים ו-HMS Bulwark בהגנתה. בתרגיל אריה האלבני בשנת 2014, 600 נחתים ביקרו באלבניה.
ב-2016, בערל 1,500 אנשי צבא מבריטניה הצטרפו לכוחות אלבנים בפעילות גופנית בתרגיל אריה האלבני.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון ו-3 קונסוליות בגלאזגו, מילטון קינס ואוקספורד. מאידך, בריטניה מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
צבא הרפאים של ארצות הברית

סמל צבא הרפאים (לא היה בשימוש היחידה בפועל)
צבא הרפאים (באנגלית: Ghost Army) הייתה יחידת הונאה טקטית של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה, הידועה רשמית בשם הכוחות המיוחדים של המטה ה-23. היחידה שמנתה כ-1100 איש קיבלה משימה ייחודית בתוך צבא בעלות הברית: להתחזות ליחידות אחרות של צבא בעלות הברית כדי להונות את האויב. בערב ה-6 ביוני 1944 ‏("D-Day")‏, כאשר נחתו בנורמנדי עם הארמייה הראשונה, היו ראשונות המחלקות שלה בפעולה נגד האויב. עד 23 ביוני 1945, היחידה הייתה בדרכה הביתה לאחר ששירתה עם ארבעה צבאות ארצות הברית דרך אנגליה, צרפת, לוקסמבורג, בלגיה, הולנד וגרמניה. במהלך פעילותם, הם ערכו "מופע כביש נוסע" תוך שימוש במכלים מתנפחים, משאיות קול, שידורי רדיו מזויפים, תסריטים והעמדת פנים. הם ביימו יותר מ-20 הטעיות בשדה הקרב, לעיתים קרובות פעלו קרוב מאוד לקווי החזית.
סיפורם נשמר בסוד במשך יותר מ-50 שנה לאחר המלחמה, עד שהסיווג בוטל בשנת 1996.
השראה

בקרב אל עלמיין השני נקטו כוחותיו של הגנרל מונטגומרי במספר הונאות על מנת להטעות את פיקוד הציר, הן לגבי מיקומה המדויק של המתקפה הבריטית והן באשר למועד המתקפה. לתוכנית ההונאה ניתן שם הקוד "מבצע ברטרם". המבצע כלל בניית קו צינורות מים בשלבים לצד הדרומי של החזית, כדי שהפיקוד הגרמני יחשוב כי המתקפה תחל רק לאחר השלמתו, וכי המאמץ העיקרי של בעלות הברית יהיה בדרום, כשלמעשה המתקפה תפרוץ את שדה המוקשים גני השטן בצפון. בנוסף לכך, מודלים של טנקים שהורכבו מעץ הונחו על גבי ג'יפים שנעו דרומה - ובפעולת הטעיה נוספת, מודלים של משאיות אספקה הונחו על גבי הטנקים שנועדו לבצע את המתקפה בפועל ונעו צפונה, כדי לשכנע את הפיקוד הגרמני שמתקפה תהיה בדרום ושבצפון יחכו לטנקים משאיות האספקה.
פעילות היחידה

ליחידה גויסו מגוון רחב של אמנים: ציירים, שחקנים, פרסומאים, אנשי במה, מהנדסים, ארכיטקטים וקוסמים. מטרתם הייתה להקים יחידה שתוכל לדמות יחידות אמיתיות, ועל ידי כך להטעות את האויב ולגרום לו למקם את כוחותיו במקומות לא נכונים.
כשנחתה היחידה בנורמדי שבצרפת הקימה היחידה מערך אורות של נמל מלברי כדי שמטוסי מדינות הציר יפציצו אותו ולא את הנמל האמיתי.
כשמפקדי החזית נזקקו להטעיה פרסו חיילי היחידה את הדגמים שיוצרו בחודשי ההכנות. ליחידה היו טנקי דמה מגומי שנראו בדיוק כמו טנקים אמיתיים. הם השתמשו במשאיות מיוחדות שהורכבו עליהן רמקולים גדולים שהשמיעו למרחק רב הקלטות של פעילות ותנועה של יחידות טנקים אמיתיות באימון בארצות הברית שהוקלטו, ועל אדמת צרפת הושמעו בצורה מתוחכמת, שגרמה לפיקוד הגרמני להאמין שיש באזור היחידה יחידות טנקים גדולות. ליחידה היו גם תותחי דמה שלהם הוצמדו רמקולים גדולים ומחוללי עשן, ואחרי כל "ירי" פגזים הוציאו מחוללי העשן כמות מדויקת של עשן, כמו שמוציא תותח אמיתי. מהאוויר זה היה נראה אמין לחלוטין, ומטוסי סיור דיווחו על יחידות אמריקניות גדולות של עשרות אלפי חיילים בשטח, כשלמעשה הייתה שם כמות קטנה הרבה יותר של חיילים.
היחידה גם שידרה במכשירי הקשר שידורים על תוכניות, מיקומי כוחות ודומיהם, כשהם יודעים שהגרמנים מאזינים לרשת הקשר, אך למעשה אלו היו שידורים כוזבים, במטרה לבלבל את הגרמנים.
שחקני היחידה היו מתחפשים לקצינים בכירים ונוסעים לשבת בבתי קפה, מסעדות, פאבים ומקומות הומי אדם בהם היו מרגלים גרמניים, ומדברים על התוכניות שלהם (שכמובן היו מזויפות לגמרי) והמרגלים היו מעבירים את זה לממונים עליהם, במחשבה שאלו התוכניות האמיתיות, כך שהגרמנים הזיזו כוחות בהתאם לתוכניות הלא נכונות.
טנק דמה של שרמן m4 של היחידה
יעד סופי (זיכיון)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'יימס וונג 
 הופק בידי:  גלן מורגן  כריס בנדר
 תסריט:  ג'פרי רדיק, גלן מורגן, ג'יימס וונג 
 עריכה:  ג'יימס קובלנץ 
 שחקנים ראשיים:  דבון סאווה אלי לרטר קר סמית' קריסטן קלוק שון ויליאם סקוט
 מוזיקה:  שירלי וולקר
 צילום:  רוברט מקלצ'אן
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  New Line Cinema's House of Horror 
 חברה מפיצה:  New Line Cinema
 הקרנת בכורה:  16 במרץ 2000
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 תקציב:  23 מיליון דולר
 הכנסות:  665,080,639 מיליון דולר
 פרסים:  סרט האימה הטוב ביותר
 דף הסרט ב־IMDb
 
יעד סופי (באנגלית: Final Destination) הוא זיכיון מדיה המבוסס על סרט אימה אמריקאי שהופק בשנת 2000 באותו השם. הסרט בוים על ידי ג'יימס וונג על פי תסריט מאת ג'פרי רדיק. הסרט יצא בישראל ב-14 בדצמבר 2000. הצלחתו היחסית של הסרט הובילה לארבעה סרטי המשך. הסרט הופק בתקציב של 23 מיליון דולר, והרוויח כ־112 מיליון דולר.
הסרט עוסק בהשפעת הגורל על חיינו ויכולתו של האדם לבצע פעולות אשר ישנו את מהלך חייו. הסרט גורס בעיקר כי חיינו הם דטרמיניסטים, ועל אף שניתן לפעמים, כבתאונה, לשנות דבר מה - המצב יחזור לתיקונו עד מהרה.
במרץ 2024 החלו לצלם סרט שישי בסדרה, שיקרא "יעד סופי: קווי דם" אשר אמור לצאת לאקרנים במהלך 2025.
עלילה > עלילת הסרט הראשון

הסרט עוקב אחר אלכס בראונינג שאמור לצאת לסיור בית ספרי בפריז. בעודו מחכה לעלייה למטוס הוא חווה סדרת אירועים אשר כמו רומזת כי הטיסה תסתיים במוות או שהמטוס יתרסק. לבסוף הוא רואה חיזיון בו זמן קצר לאחר העלייה למטוס, זה מתפוצץ והוא וחבריו מתים. כאשר החיזיון מתחיל להתגשם לנגד עיניו מקים בראונינג מהומה במטוס הממתין להמראה ומצליח לצאת ממנו, תוך כדי "גרירת" חלק מהנוסעים האחרים. אלו בתחילה רוגזים עליו, אך עד מהרה המטוס, אשר המריא בלעדיהם, מתפוצץ.
הסרט ממשיך לעקוב אחר חבורת ניצולי הטיסה ודרך התמודדותם עם הצלתם. חלקם מאשימים את אלכס, אחרים את עצמם ואחרים מתחילים לתהות במופלא מהם. כאשר ניצולים אלו מתחילים למות בזה אחר זה בתאונות שונות, אלכס וחבריו מתחילים לחשוד כי יד הגורל מנסה לתקן את אשר קרה - כלומר, הם היו אמורים למות ומשניצלו - תאונות בלתי סבירות מנסות לתקן את אשר נגרם. אלכס אף מגבש תאוריה, לפיה סדר הישיבה במטוס, אשר הייתה אמורה להיות סדר המוות של הנערים מלכתחילה - מנחה את סדר התאונות.
אלכס וחבריו מנסים להנצל מרדיפת המוות אחריהם, אך רובם מתים בתהליך. לבסוף נותרים, מלבד אלכס, רק קלייר וקרטר. מאחר שאלו הצליחו להימלט כמה פעמים מהמוות לפי הסדר הקבוע שגילה אלכס, הם חושבים עצמם בטוחים. אך כאשר הם מציינים בפריז את יום השנה לתאונת המטוס, מבין אלכס כי הסדר השתנה. מתבהר לו כי יד המוות חוזרת לרדוף את אלו שניצלו, וכמעט נספה בתאונה מוזרה נוספת, אך קרטר מציל אותו. עם זאת, הסרט מסתיים במותו של קרטר עצמו משום שהוא היה "הבא ברשימה".
עלילה > תאונות הסרט הראשון

מאפיין בולט של הסרט הוא אופן התרחשות התאונות השונות הגורמות למותם של ניצולי הטיסה. אלו נגרמים לעיתים תוך צירוף מקרים ותגובות שרשרת אשר מובילות לבסוף למקרי מוות ביזאריים למיניהם. כך למשל, באחת הסצנות אלכס מתבצר בבקתה ומנסה לנטרל כל איום על חייו, אך מעידה לא מתוכננת גורמת הזזת חפצים בזה אחר זה, עד אשר לבסוף אלכס ניצל ברגע האחרון מלהב חכה אשר היה עלול לפגוע בו. התאונות השונות מהוות גורם למתח בסרט ולעיתים רבות נדמה לצופים כי הנה ראינו את אשר עומד להרוג את הדמות, רק כדי לגלות שמדובר בעוד חלק בתגובת השרשרת, שסופה הקטלני מגיע מכיוון לא צפוי. סרט מגיל 18+
רשימת הקורבנות והתאונות:
לארי מונרוי, דאסטין ברוקס, בלייק דרייר, ג'ורג' ווגנר וכריסטה מארש - נמנים בין קורבנות התרסקות טיסה 180.
טוד ווגנר - בזמן שטוד תולה את בגדיו לייבוש, הוא מחליק על מים שדלפו מתוך האסלה ומסתבך עם חוט התלייה. הוא נופל לאמבטיה ולא מסוגל להשתחרר מהחוט אשר נכרך סביב צווארו וחונק אותו.
טרי צ'ייני - אחרי מותו של טוד, הניצולים נפגשים בבית קפה. טרי כועסת על קרטר בגלל יחסו לאלכס, יורדת לכביש בלי להסתכל ואוטובוס דורס אותה.
בילי היצ'קוק - אחרי מותה של טרי, קרטר מגלה שהוא הבא בתור ומתחיל לנסוע בפראות בטענה שהוא שולט בגורלו. הוא עוצר על מסילת רכבת, וכולם מצליחים לצאת מהמכונית חוץ ממנו. אלכס מציל אותו בשנייה האחרונה, אך הרכבת מגיעה וחתיכת מתכת שנשברה מהמכונית של קרטר עפה מהמסילה ועורפת את ראשו של בילי.
ואלרי ליווטון- ואלרי מכינה קפה בביתה, שומעת רעש מוזר ובטעות שופכת את המים הרותחים מהכוס. היא מחליטה לשתות וודקה במקום, ובגלל הפרשי הטמפרטורה הכוס נסדקת. הוודקה נשפכת לאורך ביתה, ולבסוף לתוך המחשב שלה. המסך מתפוצץ, ואחד החלקים חותך את צווארה. היא מנסה לעצור את הדימום ולתפוס במגבת, אך מונחת עליה סכין שנתקעת בגופה. היא עדיין לא מתה, ואלכס מצליח להגיע אליה, אבל כיסא נופל על הסכין ותוקע אותה עמוק יותר בגופה של גברת לוטון. למרות הסיכוי הקטן שתינצל, שביל הוודקה שנשפכה מכוסה נדלק וביתה מתפוצץ.
קרטר הורטון- שנה לאחר שקרטר ניצל ממותו, הוא נוסע לפריז עם אלכס וקלייר ובטוח שהמוות פסח על שלושתם. שורה של אירועים משונים קורים סביבם הגורמים לשלט ניאון ליפול על אלכס. ברגע האחרון קרטר דוחף אותו הצידה, אך נפגע משלט נוסף ונמחץ למוות.
תאונות שנמנעו:
קליר ריברס - ברק פגע בחוטי חשמל בסמוך לביתה של קלייר, והכבל החשוף פוגע במתקן תלייה ובגיגית מים ומאיים לחשמל אותה. היא מצליחה להימלט לתוך הבית, אך הכבל גורם לקצר בכל מכשירי החשמל וביתה נשרף. היא נכנסת לרכב שלה, בו היא מוגנת משום שהצמיגים משמשים לה הארקה. תוך זמן קצר האש מגיעה למכוניתה והיא עומדת להתפוצץ. אלכס תופס בכבל החשמל ומאפשר לה לצאת מהרכב ובכך מסכן את חייו. למזלו הוא מצליח להינצל.
אלכס בראונינג - אלכס ניצל מהגורל שהמוות תכנן לו. וכשהוא מגיע לצרפת יחד עם קלייר וקרטר, שורה של אירועים משונים גורמים לשלט ניאון ענק להתרסק עליו, אך קרטר מציל אותו ברגע האחרון.
עלילה > צוות שחקנים

דבון סאווה - אלכס בראונינג
אלי לרטר - קליר ריברס
קר סמית' - קרטר הורטון
קריסטן קלוק - מיס ואלרי ליווטון
שון ויליאם סקוט - בילי היצ'קוק
אמנדה דטמר - טרי צ'ייני
צ'אד דונלה - טוד ווגנר
איי. ג'יי קוק - קימברלי קורמן
מייקל לנדס - השוטר תומאס בורק
טי. סי קארסון - יוג'ין דיקס
ג'ונתן צ'רי - רורי פיטרס
קיגן קונור טרייסי - קאט ג'נינגס
לינדה בוינד - נורה קרפנטר
דייוויד פיקטו - אוון לואיס
ג'סטינה מקאדו - איזבלה הדסון
ג'יימס קירק - טים קרפנטר
עלילה > פרסים

הסרט זכה בפרס סאטורן כ"סרט האימה הטוב ביותר" וכן בפרס "השחקן הצעיר הטוב ביותר", בו זכה כוכב הסרט, דבון סאווה.
סרטי ההמשך

סרט ההמשך הראשון יצא בשנת 2003, בוים על ידי דייוויד ר. אליס ונכתב על ידי ג'יי. מאקי גרבר ואריק בריס. סרט ההמשך לא יצא לאקרנים בישראל.
סרטי ההמשך > עלילת הסרט השני (יעד סופי 2)

הסרט מתרחש שנה לאחר אסון טיסת 180. בזמן נסיעתם לחופשה בכביש מספר 180, קימברלי קורמן חוזה תאונת דרכים קטלנית בשל נהג משאית שיכור המוביל מטען שלא רתום כהלכה. במטרה למנוע מהנוסעים שאחריה לנסוע על הכביש ולמות, קימברלי חוסמת את המחלף שמוביל לכביש. כאשר התאונה אכן מתממשת, הניצולים נלקחים אל תחנת המשטרה ומתוודעים על סיפור אסון טיסת 180, אך איש מהם אינו מאמין וכל איש הולך לדרכו במטרה להמשיך בחייו. בחלוף הזמן, הניצולים מתחילים למות בזה אחר זה בתאונות מוזרות. בסיועה של קליר ריברס, השורדת היחידה מהסרט הראשון (גם אלכס בראונינג שרד את הסרט הראשון. אבל הוא נהרג כמה חודשים לאחר אירועי הסרט הקודם), ובעזרתו של השוטר תומאס בורק, קימברלי מנסה למנוע מהמוות להגיע אליה ואל חבריה. הסרט מסתיים בכך שהמנגל של משפחת גיבנס התפוצץ וגופו של ברייאן התפרק לחתיכות. אחת מהידיים של ברייאן נופלות לתוך הצלחת של אימו.
סרטי ההמשך > עלילת הסרט השני (יעד סופי 2) > תאונות הסרט השני

אלכס בראונינג - שרד את הסרט הראשון אך נהרג כמה חודשים לאחר סיום הסרט. מותו מוזכר על ידי קלייר אשר מראה תמונה של גופתו. אלכס נהרג כשלבנה נפלה מגג בניין ומחצה את ראשו.
דנו אסטבנס, פרנקי וויטמן ושיינה מקלאנק - נמנים בין קורבנות בתאונה בכביש 180.
אוון לואיס- בהגיעו לביתו, אוון מחמם אוכל במיקרוגל אך לא שם לב שאחת מהאותיות שהיו דבוקות למקרר נפלה לתוך הצלחת. כתוצאה מכך המיקרוגל נדלק ומתפוצץ, מה שמבהיל את אוון וגורם לו להפיל את הטבעת שלו לתוך הכיור. אוון מנסה להגיע לטבעת אך ידו נתקעת. בינתיים, הניצוצות שיוצאים מהמיקרוגל גורמים לשריפה בבית. אוון מצליח להשתחרר ונמלט דרך מדרגות החירום, אך מחליק ונופל מתחת לסולם אשר נופל לתוך עינו הימנית.
טים קרפנטר- לאחר שביקר אצל רופא השיניים שלו, טים רואה קבוצת יונים אשר מעליהם מעבירים משטח זכוכית. כאשר טים רץ ומפחיד את היונים, הן מבהילות את אחד הפועלים שלוחץ בטעות על כפתור אשר מפיל את משטח הזכוכית על טים וגורם למותו.
נורה קרפנטר- כאשר נורה נמצאת במעלית, היא מקבלת שיחת טלפון מתומאס. מתוך בהלה היא מפילה אותו. היא מתכופפת לענות ומוזהרת מ"איש עם קרסים". לאחר מכן, נורה קמה, אך שיערה נתפס מקרס של תותב יד שנושא אדם שעמד איתה במעלית. נורה מתחילה להיבהל ויוצאת מהמעלית, אך דלתות המעלית המקולקלת נסגרות על צווארה. המעלית עולה וראשה נערף.
קאט ג'נינגס- קבוצת הניצולים שנותרה מעורבת בתאונה. במהלך התאונה קאט נתקעת במושב הנהג כי גזע עץ חדר למכונית, נתקע מעל רגליה ומונע ממנה לצאת. כאשר כמאי שנזעק למקום מנסה לנסר את בול העץ, הוא מפעיל בטעות את כרית האוויר אשר דוחפת את ראשה של קאט אל עבר ענף שננעץ מאחורי המושב וראשה של קאט משתפד.
רורי פיטרס- מכונית של צוות חדשות שבאה לסקר את התאונה, עולה על ערימת אבנים אשר שורטת את מכל הדלק, שמתחיל לדלוף. כאשר קאט נהרגת, היא מפילה את הסיגריה שלה על האדמה וזו עפה אל עבר הבנזין, ומציתה אש. האש מגיעה אל עבר מכונית החדשות שמתפוצצת ומעיפה גדר חוטי תיל אל עבר רורי, שמציל את בריאן גיבונס ונהרג בעצמו.
יוג'ין דיקס וקליר ריברס- לאחר התאונה, יוג'ין נפגע ומפונה לבית החולים. בחדרו, החלונות והדלת נסגרים במפתיע, וחוט שמחבר בין בלוני הגז שנמצאים בחדר, משתחרר ומפזר גז ברחבי החדר. מכשיר ההנשמה של יוג'ין מתחיל לנוע לאחור, והתקע של מכונת ההנשמה שמחובר לשקע מאיים לצאת. קליר מגיעה ופותחת את דלת חדרו של יוג'ין, כשבאותו זמן התקע יוצא מהשקע, יוצר ניצוץ, וגורם פיצוץ שהורג את יוג'ין וקליר.
בריאן גיבונס- בריאן והוריו עורכים "על האש" בחצר ביתם, אך כאשר בריאן הולך אל עבר המנגל להוציא את הבשר, המנגל מתפוצץ, מה שגורם לגופו של בריאן להתפוצץ לחתיכות.
סרט ההמשך השני יצא בשנת 2006 (יעד סופי 3), בוים ונכתב על ידי ג'יימס וונג. הסרט דורג לצפייה מעל גיל 17 ומעלה, עקב האלימות הרבה שיש בסרט.