stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקי בן שטרית
קריירה

בן שטרית נולד בקריית אתא וגדל במחלקת הנוער של מכבי חיפה וב-1976 עלה לקבוצה הבוגרת. בעונת 1982/1983 הושאל לשמשון תל אביב לעונה אחת שבסופה חזר למכבי חיפה. בעונת 1983/1984, לאחר משחק בין מכבי חיפה לבני יהודה באצטדיון קריית אליעזר, הותקפו שחקני בני יהודה והמועדון הגיש תלונה נגד מכבי חיפה. לאחר משא ומתן בין המועדונים, הציעו בבני יהודה להעביר את בן שטרית אליהם בתמורה לביטול התלונה, הצעה שבחיפה התנגדו לה.
בעונת 1984/1985,עבר בן שטרית למכבי תל אביב. משחק הבכורה השלו במדי הצהובים היה דווקא בדרבי מול הפועל תל אביב בו כבש צמד ומכבי הביסה את הפועל 3-0. בעונת 1985/1986 עבר למכבי שעריים שירדה עונה קודם לכן לליגה השנייה. בעונת 1987/1988 הצטרף להפועל תל אביב וזכה עם המועדון באליפות המדינה. בסוף עונה זו עבר להפועל ירושלים.
תארים

אליפות (1): 1987/1988
הערות שוליים

↑  אשר גולדברג‏, מיקי בן שטרית: "הייתי חי מת. לא היה לי שום אופק", באתר וואלה, 24 במרץ 2022
↑  דף השחקן מאיר בן שטרית, באתר מכבי חיפה
↑  הפועל תל אביב - מכבי תל אביב 3:0 עונת 1985, נבדק ב-2022-01-24
↑  אורן יוסיפוביץ‏, על גגות תל אביב: 10 ההצגות הגדולות בתולדות הדרבי, באתר וואלה, 11 בנובמבר 2012
↑  א. טבק, היום הדיון בשיטה ההונגרית, מעריב, נקודה בתחתית הכתבה, 5 בספטמבר 1988
הנרי דודג'

מוזס הנרי דודג' (באנגלית: Moses Henry Dodge; 12 באוקטובר 1782 – 19 ביוני 1867) היה פוליטיקאי ואיש צבא אמריקאי ששימש כחבר בבית הנבחרים, הסנאט וכמושל טריטוריית ויסקונסין מטעם המפלגה הדמוקרטית. בנוסף, כאיש צבא השתתף במלחמת בלאק הוק. בנו, אוגוסטוס דודג' כיהן כסנאטור מטעם איווה, ובזמן כהונתם בין 1848 ל-1855 היו לאב והבן היחידים בהיסטוריה האמריקאית שכיהנו במקביל בסנאט.
הנרי דודג' היה גם אח למחצה של הסנאטור מטעם מיזורי, לואיס פ. לין, ואילו ג'יימס קלארק, מושל טריטוריית איווה היה החתן של דודג'.
ראשית חייו

הנרי דודג' היה בנם של יזראל דודג' וננסי האנטר דודג'. אביו היה במקור מקונטיקט ונלחם בקרב ברנדיוויין, ועבר מערבה כדי לשרת תחת אחיו ובפיקודו של ג'יימס רוג'ר קלארק. משפחתה של אמו עברה באופן דומה מערבה והתיישבה בקנטקי, ובמשך זמן מה הייתה חלק ממושבה שהוקמה כדי לתמוך בחיל המצב שמוקם במפגש נהר אוהיו ונהר מיסיסיפי, שכונתה פורטו ג'פרסון. הנרי דודג' נולד בווינסנס שבאינדיאנה (הייתה באותה עת בשטח השיפוט של וירג'יניה) כשננסי עצרה לבקר את יזראל ששירת בווינסנס, והיה לילד הראשון באינדיאנה שנולד להורים שנולדו במושבות.
דודג' גדל בקנטקי. ב-1788 נטש אביו את המשפחה ואמו גידלה אותו (היא התחתנה מאוחר יותר ונולד לה בן בשם לואיס לין, שהיה בעצמו פוליטיקאי). בגיל 14 עבר דודג' למיזורי כדי לגור עם אביו שניהל הובלות. למרות שחזר לקנטקי מדי פעם (בין השאר כדי ללמוד משפטים), היה המעבר שלו למיזורי קבוע. ב-1800 התחתן עם כריסטיאנה מקדונלד.
בשנת 1805 מונה לסגן שריף והוא דיווח לאביו. ב-1806 גויס על ידי ארון בר כחלק מהניסיון של האחרון להקים מדינה חדשה בדרום מערב ארצות הברית, במה שכונה קונספירציית בר. עם זאת, כשנודע לו שתומאס ג'פרסון רואה במעשה כבגידה, עזב את בר וחזר לביתו. נגד דודג' הוגש כתב אישום כמשתתף בקנונייה, אך הוא בוטל.
באותה שנה מונה ללוטננט במיליציה. ב-1813 מונה למרשל וכן לשריף של מחוז ז'נבייב.
שירותו בצבא > מלחמת 1812

במלחמת 1812 התגייס בדרגת קפטן למתנדבי מיזורי, והיה חלק מהפלוגה הרכובה. הוא סיים את המלחמה בדרגת מייג'ור ג'נרל של מיליציית מיזורי. הישגו העיקרי היה הצלת 150 אינדיאנים מטבח אחרי שפשטו על יישוב בקיץ 1814.
דודג' היגר עם משפחתו ועם העבדים שירש מאביו למחוז המינרלים של ארצות הברית ביולי 1827 ובאוקטובר התיישב במרכז העיר דודג'וויל של ימינו. ב-1830 עבר כמה קילומטרים דרומה למקום בשם "חורשת דודג'", שם החל לבנות את מה שהפך לבית גדול בן 2 קומות עבור משפחתו ההולכת וגדלה. למרות פקודה ב-1787 שאסרה על עבדות בכל הטריטוריה הצפון–מערבית ובה ויסקונסין, דודג' הביא עמו 5 עבדים ממיזורי למכרות העופרת שבבעלותו.
שירותו בצבא > מלחמת בלאק הוק

דודג' עלה לגדולה במלחמת בלאק הוק ב-1832. כקולונל במיליציית הטריטוריה הצפון–מערבית של מישיגן, הקים כוח לוחם בתוך זמן קצר. במסגרת זו, יותר מ-15 מבצרים ובתים מבוצרים צצו כמעט בן לילה. מהמבצרים האלה יצאו לפעולותיהם, כ"מתנדבי מישיגן הרכובים". ביוני מונה למייג'ור גדוד הריינג'רים, ולאחר שנה הוחלף בגדוד הדראגונים, בו שימש כקולונל.
קריירה פוליטית

דודג' היה המושל הראשון של טריטוריית ויסקונסין בין 1836 ל-1841 ובקדנציה שנייה בין 1845 ל-1848. הטריטורייה כללה את מה שידוע כיום כוויסקונסין, איווה ומינסוטה. בין שתי הקדנציות שלו, נבחר לכהן כציר טריטוריית ויסקונסין מטעם המפלגה הדמוקרטית בקונגרס ללא זכות הצבעה.
דודג' דחה את ההצעה להעלות את שמו כמתמודד לנשיאות ארצות הברית בוועידת המפלגה הדמוקרטית של 1844. הוא היה מתומכיו של מרטין ואן ביורן, ושניהם התנגדו לסיפוח טקסס. למרות מאמציהם, נבחר ג'יימס פולק לנשיא ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית.
עם קבלת ויסקונסין לאיחוד, נבחר דודג' לאחד משני הסנאטורים הראשונים מטעמה, וכיהן במשך שתי קדנציות. הוא סירב להצעתו של פרנקלין פירס למנותו למושל טריטוריית וושינגטון ב-1857.
מורשתו

מחוז דודג' בוויסקונסין, מינסוטה וכן מחוז הנרי באיווה ודודג'וויל שבוויסקונסין נקראו כולם על שם הנרי דודג'. פורט קלארק, בסיס הצבא שנבנה בסמוך לפורט דודג' באיווה שינה את שמו לזכר הסנאטור דודג'.
הבקתה של הנרי דודג' בדודג'וויל משמשת כיום כמוזיאון והיא רשומה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים.
הערות שוליים

↑  SLAVERY IN WISCONSIN, Wisconsin 101 Our History in Objects, ‏11-09-2018 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1084641283  ISNI: 0000 0000 3576 3199  LCCN: n95060951  NARA: 204376283  SNAC: w69c6w81  US Congress: D000396  VIAF: 41088750   WorldCat (עם VIAF): 41088750 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנרי דודג'".
ג'ון ג'ונסון

| --- | --- |

ג'ונסון במדי אוניברסיטת איווה, 1970
 לידה:  18 באוקטובר 1947 קרת'ג', מיסיסיפי, ארצות הברית
 פטירה:  7 בינואר 2016 (בגיל 68) סן חוזה, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  27, 32, 34
 מכללה:  אוניברסיטת איווה
 דראפט:  בחירה שביעית, 1970 קליבלנד קאבלירס
 קבוצות כשחקן
 1970–1973 1973–1975 1975–1977 1977–1982:  קליבלנד קאבלירס פורטלנד טרייל בלייזרס יוסטון רוקטס סיאטל סופרסוניקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1979) 2 בחירות למשחק האולסטאר‏ (1971, 1972)
ג'ון הווארד גטי ג'ונסון (באנגלית: John Howard Getty Johnson;‏ 18 באוקטובר 1947 – 7 בינואר 2016) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1970–1982. בעונת 1978/1979 זכה באליפות ה-NBA כשחקן סיאטל סופרסוניקס, ולאורך הקריירה השתתף פעמיים במשחק האולסטאר (1971 ו-1972), והעמיד ממוצעים כוללים של 12.9 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

ג'ונסון נולד בעיר קרת'ג' שבמיסיסיפי, וגדל במילווקי, ויסקונסין. בשנת 1966 החל ללמוד ב"מכללת נורת'ווסט" אשר בצפון ויומינג, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת איווה, אשר השתתפה בליגת המכללות הבכירה. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 19.7 נקודות בממוצע למשחק, ובעונת 1969/1970 קלע 28.0 נקודות למשחק והוליך את איווה, לצד הקלע פרד בראון, לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). במשחק שמינית הגמר קלע ג'ונסון 31 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת נוטרדאם, אותה הוביל אוסטין קאר עם 45 נקודות.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1970 נבחר ג'ונסון בבחירה השביעית, על ידי קליבלנד קאבלירס. בכך היה השחקן הראשון בתולדות המועדון, אשר הוקם באותה שנה. כבר בעונת הרוקי שלו נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לאחר שקלע 16.6 נקודות, אסף 6.8 ריבאונדים ומסר 4.8 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונה העוקבת רשם ממוצעים של 17.0 נקודות, 7.7 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים למשחק, ונבחר בשנית למשחק האולסטאר. על אף יכולתו הטובה של ג'ונסון, בשתי העונות העמידו הקאבלירס מאזן כולל של 38 ניצחונות ו-126 הפסדים (23.2%).
בקיץ 1973, לאחר 3 עונות בקליבלנד, הועבר ג'ונסון בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס. בשתי עונותיו המלאות בקבוצה רשם ממוצעים של 16.2 נקודות, 6.8 ריבאונדים ו-3.5 אסיסטים למשחק, אך בשתיהן החמיצו הטרייל בלייזרס את שלב הפלייאוף.
לאחר 9 משחקים בעונת 1975/1976 הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס. עד לסיום עונת 1976/1977 שימש כשחקן ספסל ביוסטון, וקלע 9.4 נקודות בממוצע למשחק.
באוקטובר 1977 נשלח בטרייד לסיאטל סופרסוניקס, עמה העפיל בסיום אותה עונה לגמר ה-NBA, לראשונה בתולדות המועדון. בסדרת הגמר הפסידו הסופרסוניקס מול וושינגטון בולטס, אותה הובילו וס אנסלד, אלווין הייז ובוב דאנדרידג', בתוצאה 3–4.
בעונת 1978/1979 שימש ג'ונסון כשחקן חמישייה קבוע בסיאטל, לצדם של גאס ויליאמס, דניס ג'ונסון, לוני שלטון וג'ק סיקמה, וזכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה. בסדרת הגמר "נקמו" הסופרסוניקס בבולטס, מולם הפסידו בגמר הקודם, כשגברו עליהם בתוצאה 4–1. לאורך סדרת הגמר הצטיין ג'ונסון עם ממוצעים של 11.6 נקודות, 8.4 ריבאונדים ו-7.0 אסיסטים למשחק. בעונה העוקבת המשיכה סיאטל להציג יכולת טובה, כאשר רשמה מאזן ניצחונות 56–26, אך היא הודחה מהפלייאוף בגמר האזור המערבי, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. בקיץ 1981 נפצע ג'ונסון בקרסול בעת ששיחק טניס, והוא נאלץ להחמיץ את 68 המשחקים הראשונים של עונת 1981/1982. בסיום אותה עונה פרש ג'ונסון ממשחק, בגיל 34.
ב-7 בינואר 2016 נפטר ג'ונסון בדירתו שבסן חוזה, קליפורניה, בגיל 68.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של ג'ונסון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ג'ונסון, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין איווה לנוטרדאם, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1970, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר 1979, באתר basketball-reference.com
↑  סיאטל ניצחה את ניו ג'רזי המקרטעת, באתר הניו יורק טיימס, 23 בנובמבר 1981
↑  ההודעה על פטירתו של ג'ונסון, באתר ניו יורק טיימס, 12 בינואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb167002880 (data)  GND: 1196632065  ISNI: 0000 0000 3186 008X  LCCN: n94067180  SUDOC: 248389386  VIAF: 65702024   WorldCat (עם VIAF): 65702024
סייד טאהא

| --- | --- |

סייד טאהא מנהל משא ומתן על פינוי ה"כיס". מימין - יצחק רבין (27 בפברואר 1949).
 מדינה:  ממלכת מצרים ממלכת מצרים מצרים מצרים
 כינוי:  "הנמר הסודאני", "הצבוע השחור"
 השתייכות:  צבא מצרים
 דרגה:  עמיד (מקביל לתת-אלוף)
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה 4 של חיל המשלוח המצרי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות: מבצע יואב כיס פלוג'ה מבצע חיסול
עמיד אֶל-סַייִד טָאהָא בֵּיי (בערבית: السيد طه, תעתיק מדויק: אלסיד טה), המכונה "הנמר הסודאני" ו"הצבוע השחור", היה קצין בצבא מצרים ממוצא סודאני שהתפרסם בעת פיקודו על החטיבה הרביעית הנצורה בכיס פלוג'ה במלחמת העצמאות. במהלך מבצע יואב באוקטובר 1948, כוחות צה"ל פרצו לתוך הנגב והשתלטו על באר שבע, ובדרך המבצע השתלטו על צמתי התנועה והטילו את החטיבה בפיקודו של סייד טאהא נצורה. החטיבה נאבקה במשך מעל ארבעה חודשים וסירבה להיכנע. בדצמבר, בלמה החטיבה בפיקודו של סייד טאהא את חטיבת אלכסנדרוני שפעלה למחוק את כיס פלוג'ה במסגרת מבצע חיסול.
לכיס פלוג'ה הייתה חשיבות במשא ומתן על הסכם שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות בין ישראל למצרים. שלושה ימים לאחר חתימת ההסכם ונתה החטיבה מן הכיס וחצתה את הגבול הבינלאומי ושבה לתוך ממלכת מצרים. על פעילותו, סייד טאהא היה אחד מן המפקדים המצרים המוצלחים ששירתו במסגרת חיל המשלוח המצרי במלחמה.
הערות שוליים

↑  אניטה שפירא, יגאל אלון: אביב חלדו - ביוגרפיה, ספריית הקיבוץ המאוחד, 2004, עמ' 428
↑  בן פלר, החזית המצרית מתמוטטת, באתר מעריב, ‏20 באוקטובר 1948
↑  אניטה שפירא, אביב חלדו, 2004, עמ' 432, 547
↑  vondeyaz, الضبع الاسود - بطل حصار الفالوجا 1948, group73historians.com (ב־)
סייד טאהא בדרך למשא ומתן על כניעה. משמאל - ירוחם כהן, שלישו של יגאל אלון.
אולג קוליקוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במאי 1959 (בן 65) סנט פטרבורג, ברית המועצות, (היום רוסיה)
 מדינה:  רוסיה
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 עיסוק:  שחקן, מדבב
 מקום לימודים:  Theater of Youth Creativity 
 פרסים והוקרה:  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית 
 פרופיל ב-IMDb
 
אולג בוריסוביץ' קוליקוביץ' (נולד ב-13 במאי 1959, לנינגרד) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע ודיבוב סובייטי ורוסי
ביוגרפיה

קוליקוביץ' נולד ב-13 במאי 1959 בלנינגרד. אביו בוריס קוליקוביץ' הוא צלם.
למדתי שנה בבית הספר שצ'פקינסקי (כיתת וי.י. קורשונוב).
הוא החל ללמוד את מקצוע המשחק בתיאטרון יצירתיות הנוער בארמון החלוצים בלנינגרד ב--1971. ב-1980 סיים את לימודיו ב-LGITMiK. הוא שיחק בתיאטרון הנוער של לנינגרד, בתיאטרון לנסובט ובתיאטרון לייטיני. מאז 1988 - שחקן בתיאטרון הבית הבלטי (סנט פטרסבורג).
אשתו היא השחקנית ולנטינה וינוגרדובה (ילידת 1955). יש שתי בנות. הבכורה, ליובוב קוליקוביץ', היא בוגרת הפקולטה לסוציולוגיה של אוניברסיטת סנט פטרסבורג וחיה בהודו. הצעירה ביותר (מאומצת),ורורה מרקביץ' (נולדה ב-1984), היא שחקנית בתיאטרון הבית הבלטי.
בשנת 2006 הוענק לו הכרת תודה של האספה המחוקקת של סנט פטרסבורג על תרומתו האישית המשמעותית לפיתוח התרבות והאמנות בסנט פטרסבורג ובקשר לציון 70 שנה להקמת מוסד התרבות הממלכתי של סנט פטרסבורג. "פסטיבל התיאטרון "הבית הבלטי".
פילמוגרפיה

1979 - מרתון הסתיו - סטודנט (ללא קרדיט)
1983 - צוות רכב קרבי - לוקיאנוביץ'
1984 - שתי גרסאות של התנגשות אחת - ויקטור
1985 - יום ראשון אבא -
1986 - נאשם - עוזר עורך דין
2001 - כוח קטלני - 3 - קובלב
2002 - סיפורים קצרים
2004 - רחובות הפנסים השבורים 6 - רומן גורובוב
2004 - סוכן ביטחון לאומי 5
2004 - אופרה. דברי רצח - שמנמנים
2005 - גרם מדרגות לולייניות
2006 - לוח זמנים לגורל - סגן
2007 - חוק מלכודת העכברים
2009 - סולו לאקדח עם תזמורת - מאבטח
2009 - חלוקה מחדש. דם עם חלב - מיובל
2009 – 2010 - שוטרי תנועה -
2010 / 2011 - סיירת כבישים מהירים 4-11 - סגן אלוף קוקורב
2011 - פרש 3 - לונב
2012 – 2013 - PPS-2 -
2012 - בוגד - מיליוקוב
2013 - מסלול -
2013 - צמא - אדוארד מיכאילוביץ', אביו החורג של קוסטיה
2014 - גריגורי ר' - ראש הרכבת
2014 - האויבים הטובים ביותר - פטרובסקי, איש עסקים (הפרק ה-21 "צ'ק")
2014 - חוקר - Mazaev, רופא ראשי של מרפאה פסיכו-נוירולוגית (פרק 16)
2014 - אני אחזיר - גריגורי סמנוביץ' פיאופנוב, איש עסקים
2015 - One's Own - ויקטור פבלוביץ' אוטראדין
2015 - פרופיל של רוצח 2 - פאבל ארנולדוביץ' סופרוננקו, עורך דין
2015 - עבודה כזו - איליה פורצב, יו"ר קרן הסיוע של משרד הפנים (פרק 48)
2016 - יועץ - סטניסלב בנצקי, שחקן
2017 - מה שהיה צריך להוכיח - מבקר אמנות
2021 - תחיית המתים - האב הקדוש
2021 - נייבסקי. המצוד אחר האדריכל - ארקדי מורשוב (פרק 13)
דיבוב > סרטים

1987 - וול סטריט - באד פוקס, ברוקר (צ'רלי שין)
1997 - טיטאניק - ג'ק דוסון (לאונרדו דיקפריו) (דיבוב 1998) : וויליאם מרדוק (אוון סטיוארט) (דיבוב 2012)
1999 - סטיוארט ליטל - סטיוארט ליטל
2002 - סטיוארט ליטל 2 - סטיוארט ליטל
2005 - מדריך הטרמפיסט לגלקסיה - ארתור דנט
2011 - החבובות - קרמיט הצפרדע
2018 - Outlaw King - אדוארד הראשון
דיבוב > סרטים מצוירים

1994 - מלך האריות - גופר (מדובב על ידי חברת הסרטים Neva-1 בהזמנת Disney Character Voices International, 2002)
2001 - Monsters, Inc. - מייק וואזובסקי
2013 - אוניברסיטת מפלצות - מייק וואזובסקי
ניקוד הסרט

1979 - אני מבקש ממך להאשים את קלבה ק' במותי - לבריק קורנילייב (ולדימיר סידורוב)
דיבוב מצויר

2004 - אליושה פופוביץ' וטוגרין זמי - אליושה פופוביץ'
2004 - חתול ושועל - כל התפקידים
2006 - דובריניה ניקיטיץ' וזמי גוריניץ' - זמי גוריניץ' / אחד הנוודים / משרתו של קוליבן
2006-הווה. - לונטיק וחבריו - וופסן ופופסן / נמלים / אבא חיפושית (בעונה 2) / קולובוק (בפרק 412') / לייפסן (בפרק 466)
2007 - איליה מורומץ וזמיר השודד - שודד
2007 - ואסיליסה הקטנה - חתול
2008 - קוטופוליס - סוכן חשאי
2010 - סודות של לונטיק - וופסן ופופסן
2010 - שלושה גיבורים ומלכת שמשאן - אליושה פופוביץ' / זמי גוריניץ'
2011 - סמשריקי. ההתחלה - מזכירת פלמינגו/ מארגן קפיצת התהום
2011 - איבן צארביץ' והזאב האפור - כדור קסם / מנהל עבודה / גיבורים
2011-2023 - ברבוסקין - אבא של ברבוסקין
2012—2018 - חיות מעופפות - מוסטפא החתול
2012 - סמשריקי. הרפתקאות חדשות - Savage Boo Hanku
2012 - שלושה גיבורים על חופים רחוקים - אליושה פופוביץ' / זמי גוריניץ'
2013 - איבן צארביץ' והזאב האפור 2 - מנהל עבודה / גיבורים
2014 - שלושה גיבורים. המהלך של נייט - אליושה פופוביץ'
2015 - מבצר: עם מגן וחרב - אלכסיי איבנוביץ', פקיד
2015 - איבן צארביץ' והזאב האפור 3 - טולסטוי
2016 - שלושה גיבורים ומלך הים - אליושה פופוביץ' / זמי גוריניץ' / אחד מהצופים
2017 - אורפן דווס וחיילי העץ שלו - רוף בילן
2017 - שלושה גיבורים ונסיכת מצרים - אליושה פופוביץ' / זמי גוריניץ'
2018 - סמשריקי. דז'ה וו - אימפרסריו
2018 - שלושה גיבורים ויורש העצר - אליושה פופוביץ' / רופא
2019 - איבן צארביץ' והזאב האפור 4 - עלי
2019 - Oorfene Deuce חוזר - Ruf Bilan
2020 - יולי הסוס והמרוצים הגדולים - אליושה פופוביץ '
2021 - בום קטיפה! - נזיר
2021 - שלושה גיבורים וסוס על כס המלכות - אליושה פופוביץ'
2022 - איבן צארביץ' והזאב האפור 5 - אלון / כרון
2023 - שלושה גיבורים וטבור כדור הארץ - אליושה פופוביץ' / זמי גוריניץ'
הערות שוליים

↑  "УКАЗ Президента РФ от 17.03.2003 N 336 «О НАГРАЖДЕНИИ ГОСУДАРСТВЕННЫМИ НАГРАДАМИ РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ»". אורכב מ-המקור ב-2019-11-15. נבדק ב-2016-11-26.
1 2 3 4  "Олег Куликович: «Надеюсь, мои слова смогут направить внука»". Батя. 2019-05-30.
↑  Решение Законодательного Собрания Санкт-Петербурга от 06.12.2006 N Р-596
↑  "ДиКаприо в "Титанике" говорил голосом петербуржца". Metro. 2013-03-25. אורכב מ-המקור ב-2018-01-10. נבדק ב-2018-01-10.
↑  "Олег Куликович". More.tv.
1 2 3  "Как озвучивали «Университет монстров» — Новости на Фильм Про". אורכב מ-המקור ב-2021-09-28. נבדק ב-2021-03-14.
בית גוטמן בכר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 על שם:  דוד גוטמן 
 כתובת:  פינסקר 1 
 מיקום:  פתח תקווה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1893
 תאריך פתיחה רשמי:  1893 
 קואורדינטות:  32°05′21″N 34°53′06″E﻿ / ﻿32.089269777726°N 34.885111744919°E﻿ / 32.089269777726; 34.885111744919
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית גוטמן בכר(למפת גוש דן רגילה) בית גוטמן בכר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גוטמן בכר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גוטמן בכר  he בית גוטמן בכרhe בית גוטמן בכרמפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית גוטמן בכר הוא מבתיה הראשונים של המושבה פתח תקווה.
היסטוריה

הבית הוקם בשנת 1879 על ידי דוד גוטמן, שנמנה עם ארבעת מייסדי פתח תקווה. הבית, שהיה בנוי מקש ולבנים, התמוטט בחורף הקשה של 1881, שבעקבותיו ננטשה המושבה. בשנת 1883, כאשר המושבה יושבה מחדש, הקרקע נמכרה למשפחת בכר, שהקימה מחדש את הבית בסגנון הבנייה של בתי מאה שערים. חומרי הבנייה היו לבני טיט אשר צופו בלוחות עץ שטויח.
המבנה כולל שתי קומות ומרפסת. בחלק מהקומה הראשונה התגוררה משפחת בכר, ובחלקה האחר שכן בית הכלבו הראשון במושבה. בקומה השנייה הייתה דירת מגורים שהושכרה לרבני המושבה.
כיום הבניין ניצב ברחוב פינסקר 1 בפתח תקווה. בקומה הראשונה נמצאות חנויות, ובקומה השנייה שוכנים מחסנים.
ראו גם

אריה ליב פרומקין
זרח ברנט
יהושע שטמפפר
יואל משה סלומון
הערות שוליים

↑  בית גוטמן-בכר, באתר הארכיון לתולדות פתח תקוה ע"ש עודד ירקוני, ‏2014-06-23
↑  בית יהודה בכר (גוטמן), באתר מוזאון ראשונים לתולדות פתח תקוה
יום-טוב תמיר

| --- | --- |

תא"ל יום טוב תמיר
 לידה:  3 בספטמבר 1944  (בן 80) ט"ו אלול ה'תש"ד נתניה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגת טנקים  מפקד גדוד 9  קצין אג"ם באוגדה 36  מפקד חטיבה 188  מפקד עוצבת עידן  מפקד אוגדה 252  ראש מטה פיקוד הצפון  סגן ראש אגף תכנון במטכ"ל  נספח צבאי בבריטניה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים מבצע אבירי לב וקרב העיר סואץ מבצע ליטני   מלחמת לבנון הראשונה קרב סולטאן יעקוב
 עיטורים
  עיטור המופת
 תפקידים אזרחיים
 יועץ ארגוני וביטחוני, דירקטור בחברות, מנכ"ל איגוד תחנות הדלק בישראל, ויו"ר הוועד המנהל של האגודה למען החייל
 
יום-טוב תמיר (נולד ב-3 בספטמבר 1944) הוא קצין במילואים בצה"ל, שהשתחרר בדרגת תת-אלוף. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

תמיר נולד בנתניה בשם יום טוב טייכמן, והוא בוגר בית הספר הריאלי ומחזור ח' (1962) של הפנימיה הצבאית לפיקוד בחיפה. שירת בצה"ל בחיל השריון. ב-1964 היה חבר במשלחת החשאית של צה"ל למערב גרמניה שנשלחה לקלוט את טנקי הפטון האמריקאים (שזכו לכינוי מגח בצה"ל). שימש ראש מדור תותחנות בגייסות השריון והיה ממקימי גדוד 79 בחטיבה 7. במלחמת ששת הימים פיקד על פלוגת טנקים בגדוד 79. הפלוגה סופחה לגדוד 9, גדוד חרמ"ש, שלחם בחזית המצרית תחת פיקודה של חטיבה 7. לאחר היום הראשון הועבר ל"כוח גרנית", עמו נלחם עד לאזור רומני. לאחר מכן הועבר כמ"פ טנקים לחטיבת הצנחנים בפיקוד רפאל איתן, הוא נפגע מטיל נ"ט בכניסה לקנטרה. לאחר החלמתו פיקד על מגמת טנקי מגח בקורס קציני שריון.
במלחמת יום הכיפורים פיקד על גדוד 9, באותה עת גדוד טנקי מגח. הגדוד שהה בתעסוקה מבצעית בגזרת צפון תעלת סואץ כשפרצה המלחמה. הגדוד ספג אבדות כבדות בקרבות, כולל 67 הרוגים, ונשחק לגמרי, עד שנותרו בו שני טנקים כשירים בלבד ולמעשה חדל מלהתקיים.
תמיר חבר לגבי עמיר, מפקד חטיבה 460 שהגיעה לחזית במוצאי יום הכיפורים, וסייע לכוחות החטיבה להתמצא בגזרה. למחרת נענה לבקשת עמיר ומונה לקצין האג"ם של החטיבה והמשיך בתפקיד לאורך קרבות הבלימה, הצליחה וקרב העיר סואץ. לאחר צליחת התעלה פנה תמיר לארגון מחדש של גדוד 9, על בסיס שרידי הגדוד המקורי וחיילי מילואים שנאספו בבית הספר לשריון בג'וליס. לאחר יום אימונים חזר הגדוד והצטרף לאוגדת שרון, שהייתה מוצבת בגדה המערבית של תעלת סואץ. על פועלו במלחמה זכה תמיר בעיטור המופת, אחד מ-18 ציונים לשבח מסוגים שונים שקיבלו לוחמי הגדוד, כולל שני עיטורי גבורה, עיטור העוז אחד ושבעה עיטורי מופת. לאחר המלחמה התחזה לרב, כדי להצטרף לצוות שעסק באיתור חללי צה"ל באזור שבשליטת מצרים.
במהלך קרבות ההתשה לאחר המלחמה, השתתף תמיר בלחימה בחזית הגדה המערבית של תעלת סואץ. לאחר הסכם הפרדת הכוחות, עבר לשרת כקצין אג"ם באוגדה 36 ברמת הגולן, שנבנתה כאוגדה סדירה תוך כדי מלחמת ההתשה במובלעת הסורית.
בהמשך שירותו הצבאי פיקד תמיר על חטיבה 188 במבצע ליטני ובמבצע שלום הגליל פיקד על אוגדה 880 (עוצבת עידן) ששימשה עתודה פיקודית וכוחותיה נשלחו לסייע בקרב סולטאן יעקוב תפקידיו הבאים היו מפקד אוגדה 252, ראש מטה פיקוד הצפון, סגן ראש אגף התכנון ונספח צבאי בבריטניה.
לאחר שחרורו משמש תמיר יועץ ארגוני וביטחוני, דירקטור בחברות, היה מנכ"ל איגוד תחנות הדלק בישראל, ומ-2009 יו"ר הוועד המנהל של האגודה למען החייל. משמש ראש המרכז לחקר לוחמת היבשה ביד לשריון.
תמיר בוגר תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב, מוסמך במינהל ציבורי מאוניברסיטת חיפה ומוסמך במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2022 הוציא תמיר אוטוביוגרפיה בשם מעגלים נסגרים בלונדון בהוצאה עצמית.
בנובמבר 2023 נפל נכדו, סמ"ר ינון תמיר בלחימה ברצועת עזה.
לקריאה נוספת

משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, תל אביב: הוצאת 'מערכות' ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"נד - 1994, עמ' 397–428.
הערות שוליים

↑  אילן כפיר, דני דור, ינוש, ישראל: כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017, עמ' 50-51.
↑  יום-טוב תמיר, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  רשימת חללים במלחמת יום הכיפורים - גדוד 9, אתר חטיבה 14
↑  שמואל מוניץ, המג"ד שהתחזה לרב כדי לחפש נעדרים ממלחמת יום הכיפורים, באתר ynet, 19 בספטמבר 2023
↑  אביגדור בן-גל, ‏לחימת הגיס בגזרה המזרחית, מערכות 413, 2007.
↑  מעגלים נסגרים בלונדון, באתר Israel Defense, ‏2022-04-03
↑  ענבר טויזר, ‏הסבא בעל עיטור מופת ממלחמת יום כיפורים - הנכד, סמל ינון תמיר ז"ל, נפל בקרבות ברצועת עזה, באתר ‏מאקו‏, 20 בנובמבר 2023
↑   עופר אדרת, שלושה חיילי צה"ל נהרגו ביממה האחרונה בצפון הרצועה, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2023
נחמן שי, אפרים לפיד ויום טוב תמיר לפני קורס מפקדי חטיבות 1986
ברוך גלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1913 
 פטירה:  23 בפברואר 2006 (בגיל 92) 
 ענף מדעי:  פתולוגיה 
 מקום קבורה:  מתחם בתי הקברות בחיפה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פדובה  אוניברסיטת בארי 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  רמב"ם – הקריה הרפואית לבריאות האדם 
 מספר צאצאים:  2 
 
ברוך (בלה) גלי (14 בספטמבר 1913 – 23 בפברואר 2006) היה פרופסור לפתולוגיה, הפקולטה לרפואה, הטכניון, ניהל את המכון הפתולוגי ברמב"ם - הקריה הרפואית לבריאות האדם בין השנים 1948–1970 והיה הפתולוג הראשון בחיפה.
קורות חיים

גלי נולד בעיר פיסקה באימפריה האוסטרו-הונגרית, בן בכור מבין שלושה ילדים. כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו לבודפשט.
גלי התחיל את לימודי הרפואה באיטליה: בפדובה באוניברסיטת פדובה ובהמשך סיים את לימודי הרפואה בעיר בארי ב"אוניברסיטת בארי" בשנת 1937.
בשנת 1937 התחתן עם שושנה, שהייתה סטודנטית לרוקחות מארץ ישראל.
קורות חיים > בישראל

במרץ 1938 עלה לארץ ישראל בעקבות רעייתו שושנה.
עבד במחלקה הכירורגית בבית החולים הדסה בחיפה, בניהולו של הד"ר דניאל (פריץ) פייזר.
בין השנים 1939–1943 התמחה במכון הפתולוגי בניהולו של הפרופ' שלמה פרנקו בבית החולים הדסה בירושלים.
בין השנים 1943–1948 עבד בחיפה בבית החולים "בתר" ו"רוטישילד" כמנהל המכון הפתולוגי.
גלי היה פעיל בשורות מד"א והפלמ"ח בתקופת המאורעות.
בין השנים 1948–1980 ניהל גלי את המכון הפתולוגי בבית החולים רמב"ם.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 גלי היה בין המייסדים של הפקולטה לרפואה בטכניון וכן כיהן כפרופסור לפתולוגיה בבית ספר לרפואה בטכניון.
בין השנים 1980–1993 היה מנהל אדמיניסטרטיבי של בית האבות של הרופאים "מעון הרופא".
גלי היה פעיל בהסתדרות הרפואית בישראל וארגון הרופאים עובדי המדינה.
גלי נפטר ב-23 פברואר 2006 (כ"ה בשבט תשס"ו). נטמן בבית הקברות כפר סמיר (שדה יהושע).