stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזימות
צוות שחקנים

ברברה האריס - בלאנש טיילור
ברוס דרן - ג'ורג' לאמלי
קארן בלק - פארן
ויליאם דבנס - ארתור אדמסון/אדוארד שוברידג'
קטלין נסביט - ג'וליה ריינבירד
אד לאוטר - ג'וזף מאלוני
קתרין הלמונד - גברת מאלוני
ניקולאס קולאסנטו - קונסטנטין
ויליאם פרינס - הבישוף ווד
הפקה

תסריט הסרט מבוסס על ספר בשם "The Rainbird Pattern"‏ (1972) של ויקטור קאנינג ועובד על ידי ארנסט להמן. להמן רצה שהסרט יהיה מסוגת מתח, ואילו אלפרד היצ'קוק רצה שהסרט יהיה מסוגת קומדיה. בשנת 1977 להמן זכה בפרס אדגר של איגוד התסריטאים האמריקאי על התסריט.
להמן והיצ'קוק שיתפו בעבר פעולה בסרט "מזימות בינלאומיות" (1959). מאז הם ניסו לשתף פעולה שנית ואף התחילו לעבד סרט מתח בריטי בכיכובם של אודרי הפבורן, לורנס הארווי וג'ון ויליאמס. אך הפבורן נכנסה להריון והיצ'קוק זנח את הפרויקט לטובת הסרט "פסיכו" (1960).
הופעת הקמע המפורסמת של היצ'קוק מתרחשת בדקה ה-40 מתחילת הסרט. רואים את צילו של היצ'קוק דרך חלון דלת במשרד.
לאחר צילומי הסרט היצ'קוק החל לעבד תסריט בשם "The Short Night". עקב בריאותו הרופפת הוא חדל לעבוד ופרסם את התסריט בספר שיצא לפני מותו. לאחר מותו של היצ'קוק האולפן "סרטי יוניברסל" החליט לא לעבד את התסריט לסרט למרות שהוא נחשב להמשך של הסרט "פסיכו".
ליהוק

אלפרד היצ'קוק רצה ללהק את השחקנים ברט ריינולדס ורוי שיידר לגלם את אדמסון, אל פצ'ינו לגלם את ג'ורג', פיי דאנאוויי לגלם את פארן, בוורלי סילס וגולדי הון לגלם את בלאנש. אך השחקנים דחו את הבקשות עקב משכורות נמוכות. למרות שהומלץ להיצ'קוק ללהק את לייזה מינלי לתפקיד הראשי הוא ליהק את ברברה האריס שזכתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי על תפקיד זה.
היצ'קוק ליהק את ברוס דרן לסרט לגלם את הדמות ג'ורג' לאמלי. דרן הופיע בתפקידים משניים בסרט "מארני" ובסדרת הטלוויזיה "אלפרד היצ'קוק מגיש". ג'ק ניקולסון ויתר על התפקיד מפני שהוא היה באמצע צילומי הסרט "קן הקוקייה" (1976).
הבחירה הראשונה של היצ'קוק לתפקיד אדמסון היה ויליאם דבנס שלא היה זמין בעת תחילת צילומי הסרט. לבסוף לוהק רוי טיינס לתפקיד והצילומים החלו. כשדבנס היה פנוי לפרויקט היצ'קוק פיטר את טיינס והחל לצלם את הסצנות של אדמסון מחדש. כאשר טיינס בא אל היצ'קוק בטענות הוא פשוט התעלם ממנו.
הערות שוליים

↑  השם האנגלי דו-משמעי: "מזימה משפחתית" וכן "חלקת קבר משפחתית"
| אלפרד היצ'קוק |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | גן התענוגות (1925) • נשר ההר (1927) • הדייר (1927) ‏• הטבעת (1927) • במורד הגבעה (1927) • אשת החקלאי (1928) • קלת דעת (1928) • השמפניה (1928) • תושב האי מאן (1929) • סחיטה (1929)   ג'ונו והפייקוק (1930) • רצח! (1930) • אלסטרי מתקשרת (1930) • משחק העור (1931) • מארי (1931) • עשיר וזר (1931) • מספר 17 (1932) • וולטרס מוינה (1934) • האיש שידע יותר מדי (1934) • ‏ 39 המדרגות (1935) סוכן חשאי (1936) • סבוטז' (1936) • צעירים ותמימים (1937) • הגברת הנעלמת (1938) • ג'מייקה אין (1939)   רבקה (1940) כתב חוץ (1940) • מר וגברת סמית' (1941) • חשד (1941) • חבלן (1942) • צל של ספק (1943) • סירת הצלה (1944) • בכבלי השכחה (1945) • נודעת (1946) • משפט פאראדין (1947) • החבל (1948) • תחת חוג הגדי (1949)   פחד במה (1950) זרים ברכבת (1951) • אני מתוודה (1953) • אליבי (1954) • חלון אחורי (1954) • לתפוס גנב (1955) • מי רצח את הארי? (1955) • האיש שידע יותר מדי (1956) • הנאשם (1956) • ורטיגו (1958) • מזימות בינלאומיות (1959)   פסיכו (1960) הציפורים (1963) • מארני (1964) • המסך הקרוע (1966) • טופז (1969)   פרנזי (1972) מזימות (1976)   |  |
| ראו גם אלפרד היצ'קוק מגיש • היצ'קוק • עלמה רוויל • בייטס מוטל | ראו גם אלפרד היצ'קוק מגיש • היצ'קוק • עלמה רוויל • בייטס מוטל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX3944547  BnF: cb167205229 (data)  CANTIC: a12009672  LCCN: no2013014592  VIAF: 226381123   WorldCat (עם VIAF): 226381123
קתרין הריסון

ערך זה עוסק בסופרת אמריקאית. אם התכוונתם לשחקנית אנגלייה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במרץ 1961 (בת 63) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת איווה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  הנשיקה 
 בן או בת זוג:  Colin Harrison 
 www.kathrynharrison.com
 
קתרין הריסון (באנגלית: Kathryn Harrison; נולדה ב-20 במרץ 1961) היא סופרת אמריקאית.
חייה

גדלה בלוס אנג'לס, קליפורניה, אצל הורי אמה. סבתה הייתה יהודיה, ואמה התנצרה בהגיעה לבגרות. הריסון בוגרת תואר ראשון מאוניברסיטת סטנפורד באנגלית ותולדות האמנות ב-1982, ותואר שני באמנות (Master of Fine Arts) מאוניברסיטת איווה ב-1987.
ב-1997 זכתה לפרסום עת יצא ספרה "הנשיקה", אשר לו בסיס אוטוביוגרפי. בספר מתארת הריסון את התפתחותו של קשר רגשי ומיני בינה לבין אביה, שהחל בהיותה בת 20. קשר זה של גילוי עריות בינה לאביה, אותו פגשה פעמים ספורות לפני גיל 20, נמשך ארבע שנים.
הריסון הושפעה מסיפורי סבתה על חוויותיה בשאנגחאי שבסין, בה התגוררה עד 1920. בשנת 2000 פרסמה רומן העוסק בסוגיות הקשורות במסורת הסינית של כריכת כפות רגליהן של ילדות סיניות לשם הצרתן באופן מלאכותי, כחלק מאידיאל היופי הנהוג במסורת זו. תאוריה של הריסון אודות כיסא הקשירה האכזרי של הילדות, וכן תיאורי מין בוטה בספרה, עוררו ביקורת בקרב הסינים.
ב-2002 יצא ספרה "אישה, כלב, ים", רומן אודות מדען אמריקאי המגיע ב-1915 לאזור שומם באלסקה, כדי להקים תחנה מטאורולוגית. הספר נכתב בהשראת חוויותיו של סבה באלסקה, בה עבד בצעירותו. ספר זה הצליח מסחרית פחות מקודמיו.
הריסון מרצה בנושא כתיבת זכרונות במסגרת מכללת האנטר באוניברסיטה העירונית של ניו יורק. נשואה לקולין הריסון, סופר ועורך ספרותי, ולזוג שלושה ילדים. מתגוררת בברוקלין, ניו יורק.
ספריה שתורגמו לעברית

הנשיקה (1997) - יצא בעברית ב-1998 (תרגום: עתליה זילבר), הוצאת עם עובד
כיסא הקשירה (2000) - יצא בעברית ב-2001 (תרגום: אלינוער ברגר), הוצאת עם עובד
אישה כלב ים (2002) - יצא בעברית ב-2005 (תרגום: סמדר מילוא), הוצאת עם עובד
מיילו מנהיים

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 2001 (בן 23) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  בית ספר קרוסרודס 
 milomanheim.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיילו ג'ייקוב מנהיים (באנגלית: Milo Jacob Manheim; נולד ב-6 במרץ 2001) הוא שחקן יהודי-אמריקאי. התפרסם בסרטים המקוריים של ערוץ דיסני "זומבים" וההמשכים "זומבים 2" ו"זומבים 3".
ביוגרפיה

מנהיים נולד וגדל בווניס, לוס אנג'לס, בקליפורניה שבארצות הברית. הוא בנם של השחקנית קמרין מנהיים ושל דוגמן העבר ג'פרי ברזובר. מנהיים הוא יהודי (מצד אמו) וחגג את בר המצווה שלו בבית ספר קהילתי יהודי חילוני.
קריירה

קריירת המשחק של מנהיים החלה בגיל שש, במסגרת צהרון מקומי בקולבר סיטי. מאז 2008 שיחק ב-20 מחזות זמר שונים עבור ליזה מונג'ז הפקות. בשנת 2009 הוא הופיע בתפקיד אורח בן שלוש שורות בסדרת הטלוויזיה של רשת CBS, "הלוחשת לרוחות" לצד אמו.
בשנת 2017 זכה מנהיים ב"פרס השחקן הראשי הטוב ביותר" ב"פסטיבל התיאטרון המוזיקלי בניו יורק" 2017 על תפקידו במחזמר "Generation Me" לאחר מכן לוהק לתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "זומבים" ששודר בערוץ דיסני, שהוקרן לראשונה ב-16 בפברואר 2018.
בשנת 2018 הוא היה לאחד הסלבריטאים שהתמודדו בעונה ה-27 של תוכנית המציאות האמריקאית "רוקדים עם כוכבים". הוא התחרה עם הרקדנית המקצועית וויטני קרסון. ב-19 בנובמבר 2018 סיימו מנהיים וקרסון את התחרות במקום השני והפסידו לאיש הרדיו בובי בונס.
מנהיים חזר לשחק באותו תפקיד בסרט ההמשך "זומבים 2", שהוקרן בבכורה ב-14 בפברואר 2020, ובסרט "זומבים 3" שעלה בשירות הזרמת המדיה "דיסני+" ב-15 ביולי 2022.
בשנת 2023 גילם את ניקו בעונתה השנייה של סדרת הקומדיה הרפואית "דוקטור דוגי קאמלואה" מבית דיסני+, המבוססת על הסדרה המצליחה משנות התשעים "דוגי האוזר".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Journey To Bethlehem | יוסף |  |
| 2023 | חג ההודיה | ראיין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | הלוחשת לרוחות | ריילי | פרק: "Dead Listing" |
| 2018 | זומבים | זד | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2018 | רוקדים עם כוכבים | מתמודד | עונה ה-27; מקום שני |
| 2018–2019 | אמא אמריקאית | פירס | 4 פרקים |
| 2020 | זומבים 2 | זד | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2021 | הקונרים | ג'וש | 2 פרקים |
| 2022 | זומבים 3 | זד | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2023 | ברית הנשף (אנ') | בן פלאנקט | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2023 | דוקטור דוגי קאמלואה (אנ') | ניקו | 6 פרקים |
| 2023–הווה | School Spirits | וואלי קלארק | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2024 | ז-ו-מ-ב-י-ם: סדרת האנימציה | זד | דיבוב; 10 פרקים |
| 2025 | זומבים 4 (אנ') | זד | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פסטיבל תיאטרון מוזיקלי בניו יורק | ביצוע יוצא דופן לתפקיד ראשי | Generation Me | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2 3  Eric Hegedus (27 ביולי 2017). "Camryn Manheim's son is a Broadway baby in more ways than one". New York Post. נבדק ב-2018-03-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Milo (@milomanheim)". 6 במרץ 2018. נבדק ב-7 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disney Channel on Twitter: "HBD @MiloManheim! #DisneyZOMBIES... "". 6 במרץ 2018. נבדק ב-7 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hudson, Shawna (13 בנובמבר 2017). "Find Out All About 'Zombies' Star Milo Manheim". Sweety High (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-02-28. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mike Bloom (26 בפברואר 2018). "Camryn Manheim Talks Comedy and Religion with Living Biblically". Parade. נבדק ב-2018-09-20. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Miller, Gerri (18 בספטמבר 2019). "'Stumptown's' Camryn Manheim Talks Acting, Activism and How to Raise a Mensch". Jewish Journal. נבדק ב-20 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  How It Happened: Milo Manheim | ZOMBIES | Disney Channel. Disney Channel. 15 בפברואר 2018. נבדק ב-2018-02-28. {{cite AV media}}:  (עזרה)
1 2  Adam Hetrick (7 באוגוסט 2017). "2017 New York Musical Festival Awards for Excellence Announced". Playbill (באנגלית). נבדק ב-2018-03-02. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kirsten Chuba (5 בינואר 2018). "TV News Roundup: Disney Sets Premiere Date for Zombies Original Movie". Variety. נבדק ב-2018-03-02. Disney Channel will premiere a new original movie "Zombies" on Feb. 16 at 8 pm. ET/PT. The TV movie, which stars Milo Manheim and Meg Donnelly... {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Disney star Milo Manheim to hit the dance floor with Witney Carson on 'Dancing With the Stars'". ABC News. 11 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Murphy, Desiree; Seemayer, Zach (19 בנובמבר 2018). "'Dancing With the Stars' Crowns Season 27 Champion - Find Out Who Took Home the Mirrorball Trophy!". Entertainment Tonight. נבדק ב-20 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bruce Haring (11 בפברואר 2019). "Disney's Zombies 2 Sequel Heads into Production with Returning Stars, Director, Writers". Deadline Hollywood. נבדק ב-11 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lindsey Paris, 'Zombies 3' Gets Release Date, Inside the Magic, ‏2022-05-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1329895983  LCCN: no2018122884  MusicBrainz: 0b67e478-363a-4c53-8c37-12e24baf0fa7  VIAF: 4419153716412158820007   WorldCat (עם VIAF): 4419153716412158820007
סקובי-דו וסקראפי-דו (סדרת טלוויזיה, 1979)

ערך זה עוסק בסדרת הטלוויזיה "סקובי-דו וסקראפי-דו". אם התכוונתם לסדרה משנת 1980, ראו .
| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 סוגה:  הנפשה קומדיית אימה הרפתקאות מסתורין
 יוצרים:  ג'ו רובי קן ספירס
 בימוי:  ריי פטרסון קארל אורבנו אוסקר דופו ג'ורג' גורדון
 מדבבים:  דון מסיק קייסי קאסם פרנק ולקר הת'ר נורת' פאט סטיבנס (1-11) מרלה פרומקין (12-16)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  16
 תוכנית המשך:  סקובי-דו וסקראפי-דו (1980-1982)
 הפקה
 מפיק:  ג'וזף ברברה (מפיק בפועל) ויליאם האנה (מפיק בפועל) דון ג'ורביץ
 הפצה:  Taft Broadcasting 
 מוזיקה:  הויט קרטין
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2
 פורמט (תמונה):  Film 4:3 480i
 פורמט (קול):  מונו
 תקופת שידור מקורית:  22 בספטמבר 1979 – 12 בינואר 1980
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סקובי-דו וסקראפי-דו (באנגלית: Scooby-Doo and Scrappy-Doo) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית לילדים מסוגת קומדיית-מסתורין. והגלגול הרביעי של זיכיון סקובי-דו, בהפקת האנה-ברברה עבור רשת ABC. הסדרה יצאה לאור ב-22 בספטמבר 1979, ורצה במשך עונה אחת כסדרת הנפשה של חצי שעה. בסך הכל הופקו שישה עשר פרקים. הסדרה שודרה ברחבי העולם ב-BBC One בבריטניה מ-1981 עד 1984. זו הייתה סדרת ההנפשה האחרונה של האנה-ברברה (לא כולל ספיישלים טלוויזיוניים) שהשתמשה בצחוק מוקלט של האולפן.
בישראל, הסדרה שודרה בשנות ה-90 בערוץ 2 בתרגום עברי.
סקירה כללית

ב-1979, הצוות של האנה-ברברה הבינו שנוסחת סקובי-דו הולכת ומתבלה, מה שנתן להם סיבה לפרודיה בספיישל טלוויזיוני מיוחד משנת 1979, Scooby Goes Hollywood, שהופק והסתיים לפני שידור הסדרה בספטמבר 1979. בנוסף, רשת ABC החלה לאיים על ביטול הסדרה, מכיוון שהרייטינג של הסדרה ירד ופרד סילברמן, אחד התומכים הגדולים של הסדרה ב-ABC, עזב ל-NBC בשנת 1978. ABC התכוונה לבחור בין שתי סדרות: סקובי-דו או פיילוט ללא שם מחברת "Ruby Spears Enterprises". לכן, לעונת 1979–1980, זיכיון סקובי-דו זכה לשיפוץ משמעותי, הוסיף את דמותו של אחיינו של סקובי, סקראפי-דו, בדיבובו של לני ויינריב, ושינה את שם הסדרה ל-"סקובי-דו וסקראפי-דו".
למרות שעדיין נכחו בפרקים הללו, דמויותיהם של פרד, דפני וולמה הפכו לפחות חיוניות לעלילה, וזה הפך יותר למאמץ מרוכז לנסות ולהפוך אותן לרלוונטיות, ברגע שנוכחותה של הדמות החדשה שפכה עליה אור. עם זאת, בסופו של דבר הם הוסרו עד לעונה הבאה. שאגי, סקובי וסקראפי היו המוקד העיקרי בעלילת הסדרה. מרלה פרומקין החליפה את פט סטיבנס בתור ולמה דינקלי לקראת סוף העונה, החל בפרק 12, "הרוח, העטלף והמכוער". לוולמה יש רק שורה אחת (מחוץ למסך); "ביקור טוב." בפרק 16, "הכופר של סקובי צ'יף", שכן היא, פרד ודפני לא היו בפרק הזה הרבה זמן. אפשר אפילו לראות בפרק הזה כפיילוט בדלת האחורית של מה שעתיד לבוא בעונה הבאה. כמו סדרות הנפשה רבות שיצרה חברת "האנה-ברברה" בשנות ה-70, הסדרה הכילה צחוק מוקלט שיצר האולפן.
צוות הסדרה

במאים: ריי פטרסון, קארל אורבנו, אוסקר דופאו, ג'ורג' גורדון
עורכי סיפור: דואן פול ותומס סוואל
סיפור: דאג בות', דיאן דואן, מארק אוונייר, ווילי גילברט, גלן לאופולד, דואן פול, תומאס סוואל, דייוויד וילייר
דמויות ומדבבים

דון מסיק בתור סקובי-דו
לני ויינריב בתור סקראפי-דו
קייסי קאסם בתור נורוויל "שאגי" רוג'רס
הת'ר נורת' בתור דפני בלייק
פרנק ולקר בתור פרד ג'ונס
פט סטיבנס (פרקים 1–11) ומרלה פרומקין (פרקים 12–16) בתור ולמה דינקלי
מדיה ביתית

סט סדרה שלם הופץ ב-28 באפריל 2015.
הערות שוליים

↑  Woolery, George W. (1983). Children's Television: The First Thirty-Five Years, 1946-1981, Part 1: Animated Cartoon Series. Scarecrow Press. pp. 249–253. ISBN 0-8108-1557-5. נבדק ב-22 במרץ 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Perlmutter, David (2018). The Encyclopedia of American Animated Television Shows. Rowman & Littlefield. pp. 534–538. ISBN 978-1538103739.
↑  "BBC PROGRAMME INDEX". BBC. נבדק ב-25 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Radio Rashy Episode 170 – Son of Evenings with Evanier!! | Radio Rashy".
↑  Erickson, Hal (2005). Television Cartoon Shows: An Illustrated Encyclopedia, 1949 Through 2003 (2nd ed.). McFarland & Co. pp. 723–724. ISBN 978-1476665993.
↑  "A Podcast Named Scooby-Doo! - 017| Interview with Duane Poole (Part Two) on Stitcher". A Podcast Named Scooby-Doo. 20:02
↑  "Scooby-Doo and Scrappy-Doo - Press Release for 'The Complete Season 1' of the 1979 Show". tvshowsondvd.com. אורכב מ-המקור ב-2015-02-05. נבדק ב-2015-02-04.
מדליה קולוניאלית

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  צרפת צרפת
 סוג:  מדליית מערכה
 למען:  שירות באחת המערכות במושבות הצרפתיות
 זכאות:  שירות באחת המערכות הקולוניאליות של צרפת
 סטטוס:  לא מוענק יותר, הוחלף על ידי מדליית מעבר לים
 נוסד:  26 ביולי 1898
המדליה הקולוניאלית (בצרפתית: Médaille Coloniale) הייתה מדליה צרפתית אשר הוענקה לאנשי צבא אשר שירתו במושבות הצרפתיות. המדליה נוצרה מתוקף חוק שהועבר ב-26 ביולי 1898. ב-6 ביוני 1962 שונה שם המדליה מ"המדליה הקולוניאלית" ל"מדליית מעבר לים". המדליה הקולוניאלית קשורה קשר הדוק לקיומה לאימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
המדליה נקבעה ב"חוק הכספים" מיום 23 ביולי 1893. צו הביצוע שלה מיום 6 במרץ 1894 מפרט את המבצעים הצבאיים שניהלה צרפת בקולוניות שלה או בשטחי החסות שלה: אלג'יריה, קוצ'י, חוף הזהב, איי מרקיז, קלדוניה החדשה, סנגל, סודאן, איי החברה ותוניסיה. להיקף הצו לפיכך הייתה השפעה רחבה למפרע, שכן המבצעים הראשונים שבגינם הוענקה המדליה הקולוניאלית נערכו ב-1827, עם תחילת הכיבוש של אלג'יריה.
מאז תוקנו תקנות רבות בדבר הענקת המדליה, האחרונה שבהן היא הצו מ-6 ביוני 1962, ששינה את שם המדליה מ"המדליה הקולוניאלית" ל"מדליית מעבר לים".
סעיף 4 של הצו מ-1894 קובע את עיצוב המדליה. המדליה עשויה כסף, 30 מ"מ קוטרה. בצד הנושא מופיעה מריאן החובשת קסדה ומעליה הכיתוב "République française" (הרפובליקה הצרפתית). בצד הגב גלובוס ממלא את השדה המרכזי, כשהוא נשען על עוגן על גבי מגוון כלי נשק. הסרט מורכב מפסים אנכיים בצבעים לבן וכחול. אורכו יכול להשתנות בין 35 ל-37 מ"מ.
עיצוב המדליה מיוחס למפקד הפריגטה סולנייה פינלה (Saulnier Pinellas), מכיוון שבמקור המדליה יועדה לאנשי חיל הים.
המדליה יוצרה על ידי מטבעת פריז וחברה פרטית. עקב המונופול של המטבעה על הייצור והאיטיות בהתנהלותה נוצר מחסור במדליה, דבר שגרם למשרדי הצי והצבא להתיר ייצור מקביל של מדליות תחת המפרט שהוגדר בצווים. למרות זאת, ניכרו הבדלים שוליים בין המדליות השונות.
מערכות

על המדליה מופיעים אבזמי מתכת אשר עליהם חרוטות המערכות אשר מקבל המדליה השתתף בהן. בסך הכול היו עשרות מערכות אשר בגינן הוענקה המדליה, ובהן:
אלג'יריה
קוצ'י
חוף הזהב
איי מרקיז
נוסי בה
קלדוניה החדשה
מדגסקר
סנגל סודאן (מאלי כיום)
איי החברה
מערב אפריקה הצרפתית, נוצרה בשנת 1900
מרוקו, הוענק לשירות במלחמת הריף (1912–1926)
תוניסיה
סהרה
קרב ביר חכים, 1942
אריתריאה
אתיופיה
פזאן
פזאן טריפוליטניה
הקרב על אל-כופרה (1941)
לוב
סומליה
תוניסיה 1942–1943
אפריקה הצרפתית החופשית
עדה פלג

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1952 (בת 72) חיפה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון, אוניברסיטת רוזוולט 
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.adapelleg.com
 
עדה פלג (נולדה ב-31 במרץ 1952) היא מנצחת ישראלית.
ביוגרפיה

עדה פלג נולדה וגדלה בחיפה פלג סיימה את לימודיה בתיכון עירוני ה' בחיפה. את שירותה הצבאי הסדיר עשתה כפקידה פלוגתית ביחידת הצנחנים 202 ובמלחמת יום הכפורים גויסה ליחידת קישור לעיתונות בדובר צהל.  
פלג סיימה בהצטיינות  תואר ראשון בפסנתר באוניברסיטת רוזוולט בשיקגו (ארצות הברית), ותואר שני בקומפוזיציה באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון (ארצות הברית). היא השתתפה בכתות אמן בפסטיבל המוזיקה אספן קולורדו (ארצות הברית), בפסטיבל באך באורגון (ארצות הברית), בהתזמורת הסימפונית של מינכן (גרמניה) והתזמורת הסימפונית של מוסקבה (רוסיה).
פעילות מקצועית

עדה פלג ניצחה על תזמורות בארץ ובחו"ל, ביניהן התזמורת הסימפונית של מוסקבה, התזמורת הקאמרית של שטוטגרט, תזמורת קול המוסיקה של פריז, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הסימפונית חיפה, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית וכן על מקהלת האופרה הישראלית, המקהלה הקאמרית רמת גן ועוד. היא מנצחת על אנסמבל המיתרים הישראלי איתו אף הופיעה בסיורים בחו"ל והקליטה.
פלג הקימה את המרכז למוזיקה בגליל, שאותו היא מנהלת. כן ייסדה את התחרות הבינלאומית לחליל ואת התחרות הבינלאומית להלחנה והרחיבה את תחום המוזיקה הקלאסית, תזמורתית וקאמרית בפסטיבל "קלאסי צפת". באפריל 2012 ניצחה על ביצוע הסימפוניה התשיעית של בטהובן בפסטיבל עין גב,
עדה פלג פעילה בעשייה מוזיקלית ותרבותית מגוונת. במשך השנים פרסמה מאמרים רבים בעיתונות מקצועית והוזמנה להרצות בכנסים בינלאומיים.
בארצות הברית לימדה פלג באוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון וכיהנה כפרופסור אורח בקולג' מידלברי בוורמונט.
פעילות מקצועית > פרסומים הרצאות ותוכניות רדיו

"דיאלוג עם אלוהים" כתיבה והגשה של תוכנית בת 10 פרקים  ברדיו בקול המוסיקה.
תרגום לעברית וביצוע "מעשה בחייל"  מאת סטרוינסקי עם נגני הפילהרמונית הישראלית.
עיבוד לתזמורת וניצוח על מופע מולטימדיה של "החומה" של פינק פלויד. תזמורת, להקת רוק, רקדנים מקהלה ווידאו ארט.
"ליטורגיקה פמיניסטית" מאמר ברבעון "מוזיקה"
"המורפולוגיה של המוזיקה" הרצאת אורח בפקולטה לארכיטקטורה בטכניון, חיפה.
"מוזיקה מתחת לשולחן-על מוזיקה וצנזורה בברית המועצות" מאמר ב "עלי ניגון"
"סימטריה ופרופורציה בסימפוניות של מוצרט וצ'ייקובסקי"  הרצאת אורח בכנס ארגון חקר הסימטריה הבינלאומי שהתקיים במכון הטכניון בחיפה
"מלחינים ישראלים בני זמננו"  הרצאת אורח באוניברסיטת לונדון SOAS
"שושנים לפאני מנדלסון" – מאמר שהתפרסם במוסף תרבות של עיתון הארץ.
פעילות מקצועית > הקלטות

עיבודים מקוריים לחליל ותזמורת מיתרים ליצירות של פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי בהזמנת החלילן ג'יימס שטראוס*
הקלטת בכורה של יצירות מאת מלחינים ברזילאים בהזמנת איגוד המוזיקאים הברזילאי.
הקונצ'רטו לפסנתר של שומאן עם התזמורת הסימפונית של מוסקבה והפסנתרן מקס בארוס.
פעילות מקצועית > פרסים ואותות הוקרה

"אשת השנה" ארגון נשים מנהלות "נטע"
פרס ראשון בתחרות הפסנתר על שם מולי מרגוליס בשיקגו,
מלגות עמית ניצוח לפסטיבל המוזיקה של אספן, קולורדו,
מלגת עמית לפסטיבל באך באורגון
מלגת עמית ולסמינר ניצוח במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה.
הערות שוליים

↑  אתר הבמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 39082210   WorldCat (עם VIAF): 39082210
פרזיטים (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  גד סעד 
 שפת המקור:  אנגלית 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת ריג'נסי 
 מקום הוצאה:  וושינגטון די. סי. 
 תאריך הוצאה:  2020 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  סלע מאיר
 תאריך:  תשפ"ד (2024)
 תרגום:  אלחנן שפייזר
 
פרזיטים – כיצד איבד המערב את ההיגיון הבריא (באנגלית: The Parasitic Mind: How Infectious Ideas Are Killing Common Sense, מילולית: "המוח הטפילי: כיצד רעיונות מדבקים הורגים את ההיגיון הבריא") הוא ספרו הביקורתי של הפרופסור גד סעד, העוסק בניתוח מעמיק של השפעות רעיוניות ואידאולוגיות על החברה המערבית. בספר מובאים תיאורים השוואתיים בין תהליכים ביולוגיים לבין התפשטות רעיונות מסוכנים, אשר לדעת המחבר מובילים להרס ערכים יסודיים כמו היגיון, חירות וכבוד אישי. הספר מציג סדרה של פרקים, שכל אחד מהם מתמקד בהיבט אחר של התופעה, ומציע כלים מעשיים להתמודדות עם השפעות אלו.
הקדמה

בספר זה מוצגת טענה נוקבת בדבר השתלטות מעין־טפילית של תבניות חשיבה מעוותות על התודעה המערבית. המחבר טוען כי רעיונות מסוימים, אשר צמחו במוסדות אקדמיים ובמסגרות תרבותיות שונות, אינם רק תוצר של מחשבה ביקורתית אלא למעשה מהווים "פתוגנים" אידאולוגיים המשמידים את עקרונות השכל הישר והערכים הבסיסיים של החברה. במילים של פרופ' ג'ורדן פיטרסון, "קראו את הספר הזה, חזקו את ביטחונכם בהיגיון שלכם, ועזרו לחברה שלנו לשוב לשפיות". בנוסף, מוצגות בספר שאלות יסודיות כגון: מדוע נאלצים מדענים וחוקרים לצנזר את ממצאיהם? כיצד מעוותים את החשיבה והמדע במונחים כמו "גבריות רעילה"? ולמה דבקות באידאולוגיות של גיוון, הכלה ושוויון מסכנת את החברה?
הספר מתבסס על שנות מחקר ארוכות וניסיון אישי כמרצה, וסעד מתאר כיצד חשיבת העדר הפרוגרסיבית מאפשרת את פריחתן המחודשת של תופעות חברתיות שליליות – מהפרעות אכילה ועד אנטישמיות. כמו כן, הוא מדגיש כיצד רעיונות אלו, שהופיעו לראשונה במוסדות האקדמיה, התפשטו במהירות גם במציאות החברתית – החל מהפגנות סטודנטים ברחבי קמפוסים של אוניברסיטאות מובילות בארצות הברית, דרך אנרכיה ברחובות ועד למקרים בהם אף אנשי אקדמיה ובכירי חברות הייטק סבלו מצנזורה או מהסתה אידאולוגית.
מבנה הספר > פרק ראשון: ממלחמת אזרחים למלחמת רעיונות

בפרק זה עוקב סעד אחר המעבר מהמלחמות המסורתיות, שהתנהלו בין קבוצות או מדינות, למאבקים המתנהלים במאה ה-21 בזירה האידאולוגית. המחבר טוען כי במאה זו, הקרב אינו משתמש בהכרח בכלי נשק אלא במערכות רעיוניות, כאשר תנועות פוליטיות ואקדמיות מעצבות את דעת הקהל ומשפיעות על עקרונות היסוד של החברה. המעבר מהמלחמות הפיזיות למאבקים על רעיונות מהווה, לדעת סעד, תהליך מסוכן שעלול להביא להרס ערכי היסוד בחברה.
מבנה הספר > פרק שני: חשיבה מול הרגשה, אמת מול רגשות פגועים

פרק זה מתמקד בקונפליקט שבין חשיבה רציונלית לתגובות רגשיות ולעיתים פגועות. סעד טוען כי נטייה להתבסס על רגשות, במקום על עובדות ומחקרים אמפיריים, עלולה להוביל לקבלת החלטות מוטעות ולהשפיע על איכות השיח הציבורי. המחבר מציג את הרעיון כי השפעתם של רגשות פגועים מעכבת את התהליך הביקורתי והמדעי, ובכך מסכנת את יכולת החברה להגיע להבנה אמיתית של המציאות.
מבנה הספר > פרק שלישי: יסודות שאינם בני מיקוח בחברה חופשית

בפרק זה מציג המחבר את החשיבות של שמירת הערכים הבלתי מתפשרים בחברה חופשית, כגון חירות, כבוד אישי והיגיון. סעד טוען כי ערכים אלו מהווים את הבסיס לחברה מתוקנת, והוויתור עליהם או ניסיונות להתפשר עליהם במסגרת מאבקים אידאולוגיים עלולים להוביל להרס מוסדי וחברתי. הפרק מדגיש את הצורך לעמוד על ערכים אלה גם מול לחצים פוליטיים וחברתיים.
מבנה הספר > פרק רביעי: תנועות אנטי מדעיות, אנטי הגיוניות וא-ליברליות

בפרק זה מבקר סעד תנועות ואידאולוגיות שלדעתו מתנגדות לעקרונות המדעיים והלוגיים. המחבר טוען כי תנועות אלו, שמקורן ברעיונות פוסט-מודרניים, מסירות את חשיבות ההוכחות האמפיריות ומקדמות אמונות המבוססות על רגשות ומניעים פוליטיים. הפרק עוסק בהשפעתן השלילית על מוסדות האקדמיה ועל התהליכים המחקריים, ומעלה את השאלה עד כמה השפעות אלו יכולות לסכן את יכולת החברה לשאוף לאמת ולחשיבה מבוססת.
מבנה הספר > פרק חמישי: טירוף בקמפוס – עלייתו של לוחם הצדק החברתי

בפרק זה מתוארת עלייתם של תנועות קיצוניות בתוך מסגרות אקדמיות, והופעתם של קבוצות סטודנטים ופרופסורים המעורבים במאבקים אידאולוגיים. סעד מתאר כיצד האקדמיה, שבעבר הייתה מרכז לחשיבה ביקורתית ומדעית, הפכה לזירה למאבקי רעיונות אשר לעיתים מובילים ל"תופעת טירוף" – כאשר אינטלקטואלים נוהגים להציג רעיונות קיצוניים במטרה לטעון לצדק חברתי, אך למעשה מזיקים לערכים האקדמיים והחברתיים. המחבר מציג את התופעה כקריאה לבחינה מחודשת של גבולות השיח והפעילות האקדמית.