stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אז טרם נמתחו

אז טרם נמתחו הוא פיוט מאת רש"י, שנאמר כחלק ממנהג הסליחות בעשרת ימי תשובה בקרב יהדות אשכנז. בקהילות אשכנז המזרחי נאמר הפיוט בפתיחת הסליחות לצום גדליה, ובקהילות אשכנז המערבי נאמר הפיוט ביום שלפני ערב יום הכיפורים.
בתוך הסליחות, הפיוט משתייך לתת-סוג "פתיחה", כלומר פיוט המהווה מבוא לסליחות עצמן, ומכוון בסופו להשתלב בקטע "כי על רחמיך הרבים אנו בטוחים" שהוא ההקדמה הראשונה לאמירת י"ג מידות הרחמים.
על הפיוט

הפיוט מבוסס על הברייתא המובאת בתלמוד הבבלי ולפיה נבראו שבעה דברים עוד לפני בריאת העולם:
"תניא: שבעה דברים נבראו קודם שנברא העולם, אלו הן: תורה, ותשובה, גן עדן, וגיהנם, כסא הכבוד, ובית המקדש, ושמו של משיח."
בשני הבתים הראשונים מונה רש"י בקצרה את שבעת הדברים שבריאתם קדמה לעולם, ובבתים הבאים הוא מרחיב אודות כל אחד ואחד מהם. בנוסף מסתמך רש"י בפיוט זה על מדרש דומה המצוי במדרש תהילים פרק צ', אות י"ב.
התמה של הפיוט היא שכיוון שהתשובה קדמה לבריאת העולם, היא מהווה בסיס לתפילתנו שתתקבל התשובה, והקהל השב אל הקב"ה יזכה לכפרה ולקרבה אליו.
כל בית בפיוט הוא בן ארבע צלעות, שכל אחת מהן מונה חמש מילים. בפיוט אקרוסטיכון אלפביתי, ולאחריו חתימת המחבר: שלמה ברבי יצחק.
לקריאה נוספת

פירוש לפיוט בתוך ספר ערוגת הבושם, לרבי אברהם בן עזריאל; הוציא לאור אפרים אלימלך אורבך, ירושלים תשכ"ג, חלק שלישי עמ' 543-541
הערות שוליים

↑  הכוונה לתורה, כיסא הכבוד, והתשובה, שהיא התרופה לחוטאים, המתוארים בפיוט בלשון הכתוב בספר ירמיהו, פרק ג', פסוק י"ד: "שׁוּבוּ בָנִים שׁוֹבָבִים".
↑  גן עדן והגיהנום. בסליחות של ד"ר דניאל גולדשמידט (סדר הסליחות כמנהג פולין, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ה, עמ' ק"כ-קכ"א): הוֹן גַּן עִדּוּן וְעֵלֶק הַבְהָבִים.
↑  בית המקדש.
↑  המשיח, שנקרא ינון, בתלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ד, עמוד א'. הביטוי "מחולל מחובים" מבוסס על לשון הכתוב ספר ישעיהו, פרק נ"ג, פסוק ה', שם נאמר על המשיח: "וְהוּא מְחֹלָל מִפְּשָׁעֵנוּ מְדֻכָּא מֵעֲוֹנֹתֵינוּ", והכוונה היא שבשל חטאי העם מתעכבת ביאת המשיח, כנאמר בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ח, עמוד א'.
↑  בסליחות של גולדשמידט (שם): מֵזִיב מַשְׁאַבִּים.
↑  בסליחות של גולדשמידט (שם): בְּרִכְפַּת, והוא תרגום המילה "המון" לארמית.
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף נ"ד, עמוד א'; תלמוד בבלי, מסכת נדרים, דף ל"ט, עמוד ב'.
↑  לפי  גולדשמידט, סדר הסליחות כמנהג פולין, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים תשכ"ה, עמ' ק"כ.
אודט ואדואר בלד

זוג המורים אודט ואדואר בלד. צילום מארכיון מועצת סן-מור
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אודט בלד (שם בלידה:אודט ברני) (בצרפתית: Odette Bled;‏ 18 ביוני 1907 - 31 באוגוסט 1991) ואדואר בלד (בצרפתית: Édouard Bled;‏ 18 בינואר 1899 - 29 בדצמבר 1996) היו זוג מורים צרפתים, מחברי ספר מפורסם לתרגילי כתיב ודקדוק צרפתיים ששימש תקופה ארוכה את בתי הספר בצרפת. הספר נודע בקיצור בשם "בלד" (Bled).
ביוגרפיה

אדואר אלבר בלד נולד בשנת 1899 ביישוב סן-מור-דה פוסה (Saint-Maur-des-Fossés) במחוז ואל-דה-מארן כבנו של מנהל עבודה במפעל לטבק שהפך מאוחר יותר למנהל מחלקה במנהל הכספים. גדל בדת הרומית-קתולית. בגיל 15 בשנת 1914 עבר את מבחן הכניסה לחטיבת הביניים בבית הספר "אראגו" בפריז.
בגיל 17 בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה נרשם ללימודי חינוך ב סמינר למורים (École normale) ביישוב אוטיי (Auteuil). ב-1918 גויס לצבא ביחידת תותחנים ושירת גם בשטח הכבוש בגרמניה. בעקבות ניסיונו ומראות המלחמה גיבש בהמשך השקפות פציפיסטיות. רק בשנת 1921 יכול לחדש את לימודיו בסמינר למורים שעבר בינתיים לשארטר. בשנת 1922 התחיל לעבוד כמורה בבתי ספר יסודיים בכפרים מורו (Moureaux), מורסר (Morcerf), קולומייה (Coulommiers) במחוז סן ומארן, אחר כך ב-1924 במזון-אלפור (Maisons-Alfort) (סן, ואל-דה-מארן והחל משנת 1926 התחיל לעבוד כמורה בפריז - בבית הספר של האיל סן לואי. בשנת 1930 פגש את ז'אן-מרגריט-אודט ברני (Berny), סטודנטית לחינוך ממוצא ברטוני שנולדה בשנת 1907 ביישוב קארה (Carhaix) במחוז פיניסטר.
הם התחתנו ב-12 באוגוסט 1933 בפריז. ביחד הם לימדו בבתי ספר עד לפרישתם לגמלאות. אדואר בלד כיהן אחרי שנת 1938 כמנהל בית הספר באיל סן לואי, אחר כך כמנהל "החטיבה המשלימה" (cours complémentaire) . אחרי שנת 1949 עבד כמנהל בית הספר לבנים ברחוב גרנייה -סור ל'או בשכונת המארה ברובע הרביעי של פריז. ב-1959 פרש לגמלאות כמנהל המכללה לחינוך כללי.
בין השנים 1926–1991 היה בלד פעיל בסניף סן ואחר כך בסניף פריז של ה Syndicat national des instituteurs (SNI), ההסתדרות הלאומית של המורים, האיגוד המקצועי הראשי של המורים בבתי הספר היסודיים בצרפת.
מבחינה פוליטית השתייך אדואר בלד לזרם הרוב באיגוד המורים - "הרוב האוטונומי" המכונה "אחדות-עצמאות-דמוקרטיה".
בשנת 1940 גויס לצבא במבצר איוורי אך ביולי 1940 בעקבות כניעת צרפת לגרמניה, שוחרר מהשירות במון-דור, וחזר לניהול בית הספר שלו בפריז. היה אחראי גם על הספרייה העירונית ברובע. נשאר במגע עם ראשי האיגוד המורים שבינתיים נאסר והשתתף בשחזורו בתנאי מחתרת.
על בסיס ניסיונם והסתכלותם בקשיי תלמידיהם בקליטת הכתיב והדקדוק הצרפתי, חיברו אודט ואדואר בלד ביחד, ספר לימוד קטן לתרגילים פשוטים ומוצגים בצורה בהירה, תוך כדי שימוש בשיטת "מילוי חורים בטקסט" כשנושאי הטקסטים לקוחים מחיי היום יום.
המהדורה הראשונה הופיעה בשנת 1946 בהוצאה לאור אשט. ההצלחה הייתה מידית וממושכת, הספר נמכר ב 20 מיליון עותקים וידע מהדורות רבות.
עד היום הוא עדיין בשימוש בבתי ספר רבים ויחד עם ספרי הלימוד "בשרל" (Bescherelle) הפכו ל"קלאסיקה" בהוראת השפה הצרפתית.
אחרי פרישתם לגמלאות, הזוג נשאר פעיל במאבקם להגנת השפה הצרפתית. הם התנגדו לרפורמת הכתיב ופרסמו קורס לכתיב ומילון אורתוגרפי.
אודט בלד מתה בשנת 1991 בגיל 84 בסן-נאזר, במחוז הלואר האטלנטי ובעלה אדואר מת בשנת 1996 בגיל 97 בעיר ניס.
חיים פרטיים

לזוג בלד נולדו שני ילדים -בן - ז'אן-פול בלד, לימים היסטוריון, ובת - אני.
הנצחה

בית ספר ביישוב הולדתו של אדואר בלד, סן-מור-דה פוסה, נקרא על שמם.
ספרים

Cours d'orthographe, Hachette, 1946 (Le Bled),
קורס לכתיב (ה"בלד")- זכה בשנת 1971 בפרס פול-קומיאן של האקדמיה הצרפתית
עם אנרי בנאק - Guide pratique d'orthographe - Henri Bénac, מדריך שימושי לכתיב - Paris, Hachette, 1975
- זכה ב-1977 בפרס סנטור של האקדמיה הצרפתית
Mes écoles (שנות בית הספר) - קובץ זיכרונות על החיים בבית הספר, הוצאה רובר לאפון פריז, 1977
זכה בפרס פביין של האקדמיה הצרפתית (1979)
ברשת
Cours d'orthographe, Hachette, 1987 - קורס לכתיב, אשט - 1987
Dictionnaire orthographique, Hachette, 1987 - מילון אורתודרפי
J’avais un an en 1900 (הייתי בן שנה בשנת 1900) - זיכרונות אוטוביוגרפיים, הוצאת ארטם פאיאר,
זכה בפרס מונטיון של האקדמיה הצרפתית (1988)
אדואר בלד : Poèmes d’hier et d’aujourd’hui קובץ שירים - שירים של אתמול ושל היום -
לקריאה נוספת

Mona L. Siegel - The Moral Disarmement of France: Education, Pacifism and Patriotism, Cambridge University Press 2004 עמ' 92
הערות שוליים

1 2 3 4 5  J.Girault
↑  M.Siegel 2004 עמ' 92
↑  אתר בית הספר "בלד" elementaire-edouard-et-  odette-bled-798.html
אז הלכתי

אז הלכתי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם, אשר נכתב על ידי אבי אוחיון והולחן ועובד על ידי אסף צרויה. הסינגל יצא לאור ב-10 במאי 2015, והוא משמש כסינגל הרביעי מתוך אלבומו הרביעי של הזמר, "מודה אני", אשר יצא לאור על ידי חברת התקליטים פליי רקורדס.
רקע

לאחר שיצאו לאור שלושה סינגלים מתוך האלבום "מודה אני" של עומר אדם, יצא לאור סינגל זה ביוטיוב וברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי. הסינגל זכה להצלחה רבה, כאשר הוא הגיע למקום התשיעי במצעד של מדיה פורסט ב-17–23 במאי 2015. השיר מספר על בעל דוכן שהתאהב באחת הקונות שלו, אשר עושה לו חיים קשים.
יוסי חרסונסקי, בלוגר ומבקר מוזיקה, כתב שהסינגל, לעומת שירים אחרים באלבום, אינו צפוי. כמו כן הוא כתב שהעיבוד של הסינגל הוא בין היפים באלבום.
ברשימת "Rewind" של יוטיוב לשנת 2015, הקליפ של הסינגל, בו מופיעה עטיפתו, נמצא במקום השביעי בקטגוריית עשרת הקליפים הכי נצפים בישראל עם 9 מיליון צפיות. נכון ל-6 במאי 2021, לסינגל יש כ-19,457,198 צפיות ביוטיוב.
קרדיטים

תכנות תופים ולופים: אסף צרויה
בס: אל-עד טרי
גיטרות: אסף צרויה ויוני קובני
כלי נשיפה: גל דהן
חליל: אמיר שחסר
פסנתר וקלידים: יהודה סעדו
כלי הקשה: גולן קולש
קולות: יוני קובני
מיקס: אסף צרויה
אולפן הקלטות: טריטורי
מאסטרינג: הוק אנד היי מאסטרינג בע"מ
הערות שוליים

↑  אז הלכתי, באתר ספוטיפיי
↑  מדיה פורסט - המצעד הישראלי השבועי, באתר מדיה פורסט
↑  יוסי חרסונסקי, מודה אני, באתר יוסמיוזיק, 28 באוגוסט 2018
↑  מפאודה ועד דודו אהרון: מה אהבתם ביוטיוב השנה?, באתר ynet, 9 בדצמבר 2015
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
אגף הביטחון (דרום אפריקה)

אגף הביטחון של משטרת דרום אפריקה (באנגלית: Security Branch) הוקם בשנת 1947 והיה אחראי על ביטחון פנים בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד. האגף נחשב ליחידת עילית של המשטרה, ופעל עד לנפילת שלטון האפרטהייד בשנת 1991. בשנת 1987, בשיא כוחו, שירתו בו 13% מאנשי המשטרה. מטרתו העיקרית הייתה לחזק את משטר האפרטהייד ולדכא את הרוב השחור במדינה.
האגף ביצע איסוף והערכת מודיעין, והיו בו גם יחידות מבצעיות שפעלו בדרום אפריקה וכן במדינות שכנות. באגף פעל "מדור C1" שתפקידו היה הוצאה להורג ללא משפט. מפקדת המדור שכנה בחוות ולאקפלאס, כ-20 ק"מ ממערב לפרטוריה. המדור גייס לשורותיו מודיעים, סוכנים כפולים ועריקים, בהם אנשי אסקרי רבים. במתקני היחידה נעשה שימוש שיטתי בעינויים, ואירעו בהם מקרים רבים של מוות במעצר. למדור מיוחסים מקרי רצח רבים, בהם רצח רות פירסט, שלישיית פבקו וסטיב ביקו. האגף עסק גם בתעמולה שנועדה לצייר את מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני באור שלילי.
ועדת האמת והפיוס מצאה כי אגף הביטחון עסק ב"השמדה מסיבית ושיטתית של מסמכים" בשנים 1992 ו-1993, בעקבות הוראה ממחלקת המשטרה שניתנה ב-1992. כתוצאה מכך, פרטים רבים אודות חברי האגף או פעולותיו נותרו לא ידועים עד היום. מעטים מאנשי אגף הביטחון הגישו בקשות חנינה לוועדת האמת והפיוס והעידו ארוכות על מעורבותם בהוצאה להורג ללא משפט ובהפרות של זכויות האדם.
היסטוריה > ייסוד אגף הביטחון

אגף הביטחון של משטרת דרום אפריקה הוקם בשנת 1947 בשם "האגף המיוחד" (Special Branch) על ידי הנדריק יאקובוס דו פלוי, במטרה "להילחם בקומוניזם בצורה פעילה". בשנת 1950 נחקק "חוק דיכוי הקומוניזם" שהגדיר את הקומוניזם בצורה רחבה ומעורפלת, והעניק מסגרת חוקית לפעילות האגף, שדיכא כל פעילות פוליטית של מתנגדי הממשלה בטענה שהיא פוגעת בביטחון המדינה. שמו שונה אז לשם "אגף הביטחון". האגף זכה לפרסום בשנת 1956 לאחר סדרה של חקירות, פשיטות ומעצרים שבהן נעצרו 156 מתנגדי האפרטהייד, בהם נלסון מנדלה, והועמדו לדין בגין בגידה. הם הוחזקו במעצר במשך ארבע עד שש שנים, ולאחר מכן זוכו ושוחררו.
היסטוריה > חקיקה מאפשרת

משנות ה-60 של המאה ה-20 ואילך נחקקו חוקים רבים שהרחיבו את סמכויות אגף הביטחון, ביוזמתו של ג'ון פורסטר, שהיה אז שר המשפטים. חוקים אלה העניקו לאגף הביטחון סמכויות נרחבות למעקב, מעצר וחקירה בעינויים של פעילים פוליטיים ומתנגדי האפרטהייד.
בשנת 1962 נחקק תיקון ל"חוק דיכוי הקומוניזם" שאיפשר מעצר ללא משפט עד 12 יום והרחיב את סמכותו של שר המשפטים להוציא ארגונים מחוץ לחוק. חוק משנת 1963 איפשר מעצר של עד 90 יום ללא צו מעצר וללא גישה לעורך דין, ועם אפשרות להארכת התקופה שוב ושוב "אם יימצא צורך בחקירות נוספות". בשנת 1966 הותר "מעצר מניעתי" עד 14 יום, עם אפשרות להארכה. "חוק הטרור" משנת 1967 התיר מעצר בלתי מוגבל בזמן, בכליאה בבידוד, ללא משפט, למטרות חקירה. הסמכויות בחוקים אלה הורחבו עוד בשנת 1982. בתוקף חוקים אלה נעצרו פעילים פוליטיים רבים ונחקרו תחת עינויים ללא ידיעת משפחותיהם וללא גישה לעורך דין, והתרחשו מקרים רבים של היעלמות כפויה.
היסטוריה > פעילות האגף עד 1989

טבח שארפוויל (1960) סימל עליית מדרגה במאבקם של מתנגדי האפרטהייד בדרום אפריקה, ואגף הביטחון היה הגוף העיקרי שייעודו היה לדכא את המחאה. באותה עת החלו הקונגרס הלאומי האפריקני וארגוני מחאה נוספים לבצע פעולות טרור נגד גופי השלטון. מחתרת בשם uMkhonto we Sizwe, שבה היו פעילים גם נלסון מנדלה וג'ו סלובו, החלה לפעול בדצמבר 1961 וביצעה פיגועים נגד מוסדות ממשלת האפרטהייד ומשטרת דרום אפריקה. כמו כן אנשיה השחיתו מבני ממשל, תחנות חשמל וציוד מכני, ושרפו שדות ויבול. בתגובה חוקקה הממשלה חוקים שאפשרו מעצר ללא משפט והוצאת ארגונים מחוץ לחוק.
בשנת 1961 שירתו באגף הביטחון כ-200 איש, כמחציתם שחורים. משנת 1963 גדל משמעותית תקציב המשטרה, וחלק ניכר ממנו יועד לאגף הביטחון. בשנת 1964 חל גידול עצום באגף הביטחון, ואנשיו מילאו את כל ארבע הקומות של בניין קומפול בפרטוריה, ששיכן לפני כן את מפקדת המשטרה.
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 חקרו אנשי האגף מספר רב של עצירים פוליטיים. בתקופה זו הוקמה באגף יחידה מיוחדת בשם "חוליית החבלה", ביוזמתו של ג'ון פורסטר, שהיה שר המשפטים. יחידה זו עקבה וחקרה פעילים נגד האפרטהייד, ונודעה בשיטות חקירה אכזריות ועינויים, עליהם העיד בין השאר ג'ו סלובו. אנשי "חוליית החבלה" עברו הכשרה בשיטות חקירה בעינויים מאנשי הכוחות המזוינים של צרפת, שהשתמשו בשיטות אלה במהלך מלחמת אלג'יריה.
בשנים 1985 ו-1986 הוכרז מצב חירום בדרום אפריקה והופעלו תקנות לשעת חירום המאפשרות מעצרים רבים. בשנים אלו מתו מאות אנשים במחאות אלימות.
היסטוריה > 1989 עד 1991

בנובמבר 1989 חשף בוטאנה אלמונד נופומלה, קצין שחור באגף הביטחון, את "מדור C1" שבו פעלו חמש "חוליות חיסול" שהוציאו אנשים להורג ללא משפט. נופומלה השתייך לאחת המחלקות, שהרגה באכזריות בשנת 1981 את גריפית'ס מקסנג', פעיל נגד אפרטהייד, וביצעה רציחות נוספות. דבריו הוכחשו, במלואם או בחלקם, על ידי שרים בממשלה שטענו שהחשיפה היא "מזימה קומוניסטית".
בינואר 1990, תחת לחץ גובר מצד גופי המחאה במדינה, מינה נשיא דרום אפריקה פרדריק וילם דה קלרק ועדת חקירה בראשות שופט, שתבדוק את הטענות של נופומלה. דו"ח הוועדה פורסם בנובמבר 1990 ולא נקבע בו שקיימות "חוליות חיסול" או אחראים כלשהם לרציחות. פעילים נגד אפרטהייד גינו את הדו"ח וטענו שמדובר בטיוח. במהלך פעילות ועדת החקירה נהרג בהקי מלנגני, עורך דין שייצג פעילי מחאה, באמצעות מעטפת נפץ שהגיעה לידיו. אדם נוסף בשם בריאן נגקולונגה טען שהוא חבר ב"חוליית חיסול", וביולי 1990 הוא נרצח על ידי מפעיליו.
אחד ההישגים של האגף היה "מבצע וולה" ביולי 1990, שבו נחשפו דרכי התקשורת בין פעילי הקונגרס הלאומי האפריקני בדרום אפריקה לבין פעילים שברחו לזמביה. שמונה פעילים נעצרו והואשמו בפעילות טרור, אך זוכו כעבור זמן קצר. שני פעילים נוספים נחשבו לנעדרים עד 1998, אז נודע ש"חוליות החיסול" רצחו אותם והשליכו את גופותיהם לנהר בקוואזולו-נטאל.
היסטוריה > סגירת האגף

באפריל 1991, לאחר נפילת שלטון האפרטהייד, הוחלט לסגור את אגף הביטחון, ורוב עובדיו נקלטו במחלקת החקירות הפליליות של משטרת דרום אפריקה. זמן קצר לאחר מכן החלה השמדה מסיבית ושיטתית של מסמכי אגף הביטחון, עקב הוראה ממחלקת המשטרה. פרטים רבים אודות חברי האגף או פעולותיו נותרו לא ידועים עד היום.
היסטוריה > עדויות אנשי אגף הביטחון בפני ועדת האמת והפיוס

כאשר הוקמה ועדת האמת והפיוס שנועדה לחקור הפרות של זכויות האדם בתקופת האפרטהייד, 81 קציני משטרה ששירתו באגף הביטחון הגישו בקשות לחנינה והעידו בפני הוועדה, מתוכם 47 שהיו ב"מדור C1". אחד הבולטים בהם היה יוג'ין דה קוק, מפקד המדור, שהעיד על מעשי רצח ופשעים רבים שבהם היה מעורב. חלק ניכר מהמידע על פעילויות אגף הביטחון נודע לראשונה במהלך העדויות בפני ועדת האמת והפיוס.
פעילויות האגף > מעקבים

אגף הביטחון ביצע מעקבים רבים לצורך איסוף מודיעין על חשודים בהתנגדות לממשלה, באמצעות קריאת דברי הדואר שלהם, האזנות סתר, ציתות לשיחות טלפון ומעקב פיזי, לעיתים גלוי ולעיתים סמוי.
עובדי האגף עקבו אחר מנהיגים פוליטיים, בהם גם חברי פרלמנט, ושתלו סוכנים בכל פגישה של ארגוני חברה אזרחית שנאבקה באפרטהייד, כולל פגישות שבהן השתתפו רק חמישה פעילים.
בין הנעקבים נמנו ויני מדיקיזלה-מנדלה, כריס האני, הילדה ברנשטיין, סטיב ביקו, אלה גנדי, רוני כתריאלס, אלברט ג'ון לוטולי ואוליבר טמבו.
פעילויות האגף > חקירות ועינויים

רוב האנשים שנעצרו על ידי אגף הביטחון העידו לפני ועדת האמת והפיוס שהם סבלו מתקיפות פיזיות ועינויים בזמן המעצר. חלקם הותקפו במכות חשמל או חניקה, שהובילו לעיתים קרובות לאובדן שליטה בשלפוחית השתן או במעיים. תחת מצב משפיל זה, חלק מהעצורים העידו נגד חבריהם. הם חשו בושה, רגשות חרטה ואשמה ממעשיהם, ולכן בדרך כלל נמנעו מהגשת תלונות על עינויים לאחר ששוחררו.
אגף הביטחון השתמש בחקירות לא רק ככלי לקבלת מידע מהעצורים אלא גם כדרך לגייסם כסוכנים כפולים.
החוק התיר להאריך מעצרים ללא הגבלת זמן, ולא מעט חקירות נמשכו שבועות או חודשים. שיטות העינויים כללו כליאה בבידוד לזמן ממושך, מניעת שינה, תקיפה פיזית, מכות חשמל, איומים פסיכולוגיים והפחדות.
במתקני האגף התרחשו מקרים רבים של מוות במעצר, הן כתוצאה ישירה מעינויים והן כתוצאה ממצבים שגרמו לעצורים להתאבד.
פעילויות האגף > מדור C1 וחוליות החיסול

אגף הביטחון הורכב ממחלקות שסומנו באותיות A עד O, ומחלקה C הייתה אחראית על מאבק בטרור. הכוחות המיוחדים של מחלקה C כונו "מדור C10", ובהמשך שונה שמו ל"מדור C1". רוב אנשי המדור היו לבנים, ועברו הכשרות מיוחדות לדיכוי מרידות ושימוש בחומרי נפץ.
המדור גייס לשורותיו מודיעים, סוכנים כפולים ועריקים, בהם אנשי אסקרי רבים. בדרך כלל הם שוכנעו לאחר שעברו חקירה בעינויים, ולעיתים מרצון.
במדור פעלו מספר "חוליות חיסול" שהוציאו להורג ללא משפט עשרות פעילים נגד אפרטהייד, בהם רות פירסט, שלישיית פבקו וסטיב ביקו. בדרך כלל הרציחות בוצעו באמצעות ירי או מעטפת נפץ, אך לעיתים נעשה שימוש ברעל, חניקה, מכות חשמל או מוות במעצר כתוצאה מעינויים.
פעילויות האגף > פיגועים

אגף הביטחון ביצע פיגועים רבים משנת 1982 עד 1987, לבקשת פיטר וילם בותה ובאישור שר המשפטים אדריאן וולוק. בין הפיגועים נמנים הפצצת משרדים של מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני בלונדון, יוהנסבורג ופרטוריה, והפצצת מבנים של איחוד הכנסיות הנוצריות של דרום אפריקה (שתמך במפלגת הקונגרס) ושל ארגוני חברה אזרחית שנאבקו נגד האפרטהייד.
פעילויות האגף > דיסאינפורמציה ולוחמה פסיכולוגית

מדור G2 של אגף הביטחון עסק בפעולות דיסאינפורמציה ולוחמה פסיכולוגית. להלן מספר פעילויות שבוצעו על ידי המדור.
סחיטה של פעילים פוליטיים, הפצת דיבה עליהם והפעלת מניפולציות עליהם ועל בני משפחתם.
הטרדה והפחדה של פעילים פוליטיים על ידי פגיעה ברכושם, מעקב מתמיד וגלוי, ביצוע שיחות טלפון מאיימות, ירי על בתים ויידוי אבנים דרך חלונות.
ריסוס גרפיטי, הפצת כתבי עת למטרת דיסאינפורמציה, השחתת כלי רכב וצמיגים, שימוש בפצצות סירחון או גז מדמיע בהתקהלויות מחאה, הפללת שווא, תקיפה פיזית, הצתות ומטעני נפץ לעבר כלי רכב, בתים ומבנים.
פטריק מהלנגו הוצא להורג על ידי אנשי האגף ב-1986. לפני מותו, שוביו אילצו אותו לכתוב מכתב לבני משפחתו שבו נאמר כי החליט להגר מהמדינה. משפחתו האמינה בכך, וחיכתה בקוצר רוח לשובו, ורק בשנת 1991 נודע כי נרצח.
ביולי 1988 ראה אור סרט קולנוע אודות סטיב ביקו. הממשלה לא הצליחה למנוע את הקרנת הסרט, אך אגף הביטחון חשש מהפרות סדר בשעת ההקרנה. הם הטמינו מטעני נפץ דמה בבתי הקולנוע כדי לספק עילה לאיסור על הקרנת הסרט.
לקראת סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 גברה ההתנגדות לאפרטהייד במדינה, והמדור ניסה לזרוע פילוגים פנימיים בתנועה נגד האפרטהייד, ולעיתים אף לעורר אלימות פנימית.
פעילויות האגף > הטייה פוליטית

אגף הביטחון ניסה להחליש את מפלגת הקונגרס הלאומי האפריקני, בין השאר על ידי חיזוק המפלגה היריבה, Inkatha Freedom Party. האגף העביר תקציבים בשווי מיליוני דולרים למפלגה ולאיגוד המקצועי שלה, שהופקדו בחשבונות סודיים של ראשי המפלגה. פרטים אלה נחשפו בשנת 1991 וגרמו להתפטרותו של אדריאן וולוק, שר החוק והסדר.
בשנת 1994 פורסם דו"ח ועדת חקירה ממשלתית ובו מידע על אנשי "מדור C1" שמכרו נשק בלתי-חוקי לאנשי מפלגת Inkatha. מאוחר יותר נודע שהנשק המדובר הוא רובי סער AK-47, ואנשי המפלגה העבירו חלק מכלי הנשק למחתרות טרור במדינות שכנות.
פעילויות האגף > פעילויות במדינות שכנות

אגף הביטחון פעל גם במדינות הסמוכות לדרום אפריקה, בהן נמיביה, סווזילנד, בוטסואנה, מלאווי ולסוטו (לאחר ההפיכה הצבאית ב-1986). אנשי האגף סייעו למשטרים במדינות אלה להיאבק במתנגדי המשטר, וכן ללכוד מתנגדי אפרטהייד שהיגרו למדינות אלה מדרום אפריקה, וקיבלו מקלט בעזרת גורמי אופוזיציה. האגף ביצע פעולות דומות גם בבנטוסטנים.
במסגרת 'מבצע אוליבטי' אגף הביטחון, שלח את הסוכנת SR407 אוליביה פורסיית' תחת שם הקוד "לארה" לבוצואנה, זימבבואה, זמביה וטנזניה כדי לעקוב ולדווח אודות סטודנטים מתנגדי אפרטהייד.
הערות שוליים

↑  משטרת דרום אפריקה עצרה 140 איש חשודים בקומוניזם, שערים, 6 בדצמבר 1956
↑  Security Branch, The O'Malley Archives (באנגלית)
↑  סטיוון מופסון, ג'ו סלובו: גדול המחבלים היהודים, כותרת ראשית, 16 בדצמבר 1987
↑  חירום בדרא"פ 113 נעצרו, חדשות, 22 ביולי 1985
↑  רענן ריין, "משטר החירום יביא למרחץ דמים", חדשות, 15 ביוני 1986
↑  Documents show how Special Branch infiltrated Anti-Apartheid Movement, הגארדיאן, ‏27 בספטמבר 2005
אוניברסיטת החלל הבין-לאומית

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 מייסדים:  Todd B. Hawley 
 מיקום
 מדינה:  צרפת צרפת
 קואורדינטות:  48°31′17″N 7°44′19″E﻿ / ﻿48.521448°N 7.73871°E﻿ / 48.521448; 7.73871
 isunet.edu
  (למפת שטרסבורג מוגדלת) אוניברסיטת החלל הבין-לאומית(למפת שטרסבורג רגילה) אוניברסיטת החלל הבין-לאומית he
 
אוניברסיטת החלל הבין-לאומית (באנגלית: International Space University) היא אוניברסיטה פרטית שהוקמה בשנת 1987. האוניברסיטה מציעה שתי תוכניות לתואר שני:
Master of space Studies
Master of space management
האוניברסיטה ממוקמת ליד שטרסבורג בצרפת. בנוסף ללימודים בקמפוס זה, מתקיימת באוניברסיטה תוכנית רב-שנתית בסמסטר הקיץ, הנודדת בין ערים ומדינות שונות (כולל בחיפה, ישראל ב-2016). בסגל ההוראה של האוניברסיטה חברים מומחי חלל ממדינות שונות, וכן אסטרונאוטים וקוסמונאוטים. נגיד האוניברסיטה הוא ראש סוכנות החלל האירופית ז'אן ז'אק דורדן.
הלימודים באוניברסיטת החלל הבינלאומית מהווים הזדמנות ייחודית לסטודנטים ממדינות רבות להפגש עם בכירים בתעשיות החלל של מדינות מגוונות, ולפתח רשת של קשרים חברתיים, שהיא אחת ממטרותיה של האוניברסיטה, השואפת למיזמי חלל בינלאומיים.
הכנס השנתי של אוניברסיטת החלל הבין-לאומית

בשנת 1996 החלה אוניברסיטת החלל הבין-לאומית בקיום כנס שנתי, המוקדש מדי שנה לנושא מרכז אחד. במסגרת כנס זה נפגשים חוקרים, מהנדסים, מנהלים ובכירים מתעשיות החלל השונות בעולם, יחד עם סטודנטים של האוניברסיטה, לימים אחדים של דיונים. בסיום כל כנס, מוציאה האוניברסיטה פרסום בנושא.
הערות שוליים

↑  https://www.timesofisrael.com/no-risk-no-reward-says-fearless-jewish-astronaut-jessica-meir/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0703 9897  LCCN: no99068942  VIAF: 149250132   WorldCat (עם VIAF): 149250132
אווירון זעיר ממדים

מיקרו לייט מדגם Cosmik EV-97 Eurostar
אווירון זעיר משקל (בראשי תיבות: אז"מ) הוא כלי טיס קל מאוד, המשמש בעיקר לצורכי תחביב.
יש המנצלים את מהירותו הנמוכה והגובה הנמוך שמותר לאז"מ לטוס בו לצורכי צילום אוויר.
שימושי האז"ם ושונותו ביחס לכלי טיס אחרים

בשונה ממטוסים, האז"מ אינו מיועד לשימושים מסחריים. גודלו, משקלו וטווח הטיסה שלו קטנים משל המטוסים בקטגוריית התעופה קלה. האז"מ מכיל בדרך כלל 2 מקומות ישיבה. בשונה ממטוסים, לרבים מהאז"מים, תא טייס פתוח או פתוח למחצה, ולעיתים אפילו ללא חופה כלל, במתכונת של גלשן ממונע או טרקטורון מעופף. רישוי האז"ם ועלות רישיון הטייס זולים בדרך כלל ביחס למטוסים קלים.
משקל המראה מרבי: בסביבות 600 קילו
עם גובה מרבי (תקרת שירות) שעומדת על 10,000 רגל
תאונות והחוק בנושאי האז"ם

בעבר אירעו בישראל מספר תאונות לאז"מים. חלקן נגרם בשל אי ציות לחוקי התעבורה האוויריים, כגון אי הקפדה על גובה ביטחון או ביצוע תמרונים מסוכנים בסביבת אזורי מגורים.
שימוש גורמי טרור באז"מ

בעבר נעשו מספר ניסיונות לבצע פעולות טרור באמצעות אז"מ. ארגון חזבאללה ניסה לבדוק שיטות לביצוע פיגועים באמצעות אז"מ. צה"ל מודע לתופעה ומתדרך את חייליו בנושא, ואף המציא קוד דיווח מיוחד בנושא. בשנת 2005 ניסה ארגון חזבאללה לשגר לגבול הצפון מחבל באמצעות אז"ם, ללא הצלחה.
אז מה?!

"אז מה?!" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. את השיר הוציאו לאור חברות התקליטים מרגול הפקות וביג בוס רקורדס באוגוסט 2004. הוא נכלל כרצועה הראשונה מאלבום האולפן ה-11 של הזמרת גלה לי.