stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכס גונזלס
הערות שוליים

1 2 3 4  "Las mil caras de Álex González". El Diario Vasco. 7 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  RTVE, Álex González se 'carga' todas sus vidas por un motivo especial, RTVE.es, ‏3 בundefined 2022
↑  Jorge C. Parcero, El ascenso imparable de Ana de Armas: de 'El internado' a chica Bond y reina de la belleza, El Confidencial, ‏4 באוגוסט 2021
↑  Mutants Unite! ‘X-Men: First Class’ Joins X-Men Collection on Disney+ - Inside the Magic, Inside the Magic, ‏2 בספטמבר 2021
↑  Scorpion in Love
↑  Unauthorized Living season 3: Release date, Cast and Plot | Nilsen Report, Nilsen Report, ‏2 בספטמבר 2021
↑  Daksh Singh, It looks like this year Sounds Like Love!, Pop CultureTtimes, ‏5 ביוני 2021
1 2  "¿Sabías que Álex González hizo de poli antes de 'El Príncipe'?". Vertele. eldiario.es. 17 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alex González le hace la vida imposible a Javier Cámara en 'Lex' (Antena 3)". Europa Press. 8 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'La Señora' dará paso a una nueva serie en la que repetirán algunos personajes". El Norte de Castilla. 13 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Tierra de Lobos' regresa con nuevos personajes". Heraldo de Aragón. 16 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fdez, Juanma (10 באוקטובר 2018). "Álex González: "Con el personaje de 'Vivir sin permiso' creo que soy mejor actor"". El Español. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Arrastia, Diana (13 בינואר 2021). "Álex González, un príncipe en el buen camino". La Vanguardia. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Torreiro, Mirito (29 במאי 2008). "Segundo Asalto". Fotogramas. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Torreiro, Mirito (29 במאי 2008). "Una rosa de Francia". Fotogramas. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vidal, Nuria (5 ביוני 2012). "Alacrán enamorado". Fotogramas. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Páez, Germán R. (6 באפריל 2017). "Un personaje es la barrera y la protección perfectas". El País. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1789418  BnF: cb16628566p (data)  GND: 1034067753  ISNI: 0000 0001 1474 5511  LCCN: no2008176087  NKC: pna2014811464  NLK: KAC2020O8605  SUDOC: 166290556  VIAF: 71220392   WorldCat (עם VIAF): 71220392
בית הספר הדביר החדש

| --- | --- |


 בית ספר
 מוטו:  לכל אדם יש גרעין פנימי תקין. הצרכים המיוחדים של אנשים בעלי מוגבלויות נמצאים גם אצל האדם "הרגיל", אך במינונים שונים.
 השתייכות:  החינוך המיוחד ברוח האנתרופוסופיה
 תקופת הפעילות:  1.9.2004–הווה (כ־2,024 שנים)
 שכבות לימוד:  מגילאי 7 ועד גיל 21
 מספר כיתות:  8 כיתות
 בעלי תפקידים
 מנהלת:  יצחקוב רננה
 באחריות:  משרד החינוך, עיריית ירושלים, עמותת שק"ל
 תלמידים
 :  40 תלמידים
 מיקום
 מיקום:  שכונת ארמון הנציב, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′00″N 35°14′03″E﻿ / ﻿31.750078272693°N 35.234123463745°E﻿ / 31.750078272693; 35.234123463745
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הספר הדביר החדש(למפת ירושלים רגילה) בית הספר הדביר החדש(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הספר הדביר החדש(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הספר הדביר החדש
 
בית הספר "הדביר החדש" הוא מוסד חינוכי חמש-עשרה שנתי (מגיל 6 ועד גיל 21), הממוקם בשכונת ארמון הנציב שבירושלים. בית הספר הוא ייחודי בארץ ופועל על פי התפיסה האנתרופוסופית "החינוך המרפא". בית הספר מיועד לתלמידים בעלי מוגבלויות שכליות והתפתחותיות מורכבות וכן תלמידים עם אוטיזם בתפקוד נמוך, ממגזרים ושכבות שונים.
היסטוריה

בית הספר החל מחיבור של שתי יוזמות חינוכיות ייחודיות: האחת, כיתת "דביר", והשנייה, גן "אופק". את שתי היוזמות הללו יצרו הורים שהיו מעוניינים להעניק לילדיהם, בעלי הצרכים המיוחדים, חינוך ולדורף, ולא מצאו מסגרת מתאימה. בשנת 2004 התחברו יוזמות אלו והוקם בית הספר "הדביר החדש", בית ספר ממלכתי-ציבורי ייחודי. בית הספר עבר במהלך שנותיו בין מבנים שונים עד שבספטמבר 2019 עבר למשכנו הנוכחי בארמון הנציב, לאחר שהמקום שופץ והותאם לצרכים הייחודיים.
גישת החינוך המרפא

בתחילת המאה העשרים הגה רודולף שטיינר את הגישה האנתרופוסופית אשר נוגעת בתחומי חיים רבים כגון: חינוך ולדורף, כלכלה, תרבות, תנועה, אדריכלות, רפואה, חקלאות ועוד. הנגיעה של האנתרופוסופיה לחינוך המיוחד באה לידי ביטוי בגישת החינוך המרפא. החינוך המרפא מבקש לפנות אל החלק הבריא בהווייתו של האדם המכונה "הגרעין התקין". על פי שיטה זו, אותו "גרעין תקין" קיים בכל אדם, ואין זה משנה אם האדם פגוע הן מבחינה שכלית והתפתחותית והן מבחינה מוטורית. השיטה מבקשת לאפשר לכל אדם לממש את מירב הפוטנציאל הטמון בו כדי להצליח לחיות חיים בעלי משמעות וסיפוק. בסיס התפיסה בחינוך המרפא הוא כי לכל אדם ישנם כוחות חיוביים הפועלים בו, אותם יש לחזק ולטפח. זאת לצד, מיצוי יכולותיו וכישוריו על מנת לבנות ולפתח בו כוחות חדשים. החינוך המרפא, על בסיס תפיסה זו, דוגל בטענה כי בית הספר מחויב לתת לכל תלמיד, גם בעל המוגבלויות, את שלל החוויות והאפשרויות הניתנות לתלמידים אחרים בני גילו על מנת לאפשר התפתחות תקינה בעבור רוחו הבריאה. התפיסה מוסיפה ואומרת כי לכל אדם פגוע יש ייעוד בעולם לצד תפקידו החשוב בעיצוב סביבתו וביכולת שלו להשפיע על האישיות של אלו הסובבים אותו. יתר על כן, התפיסה גורסת כי אותם הלקויות והקשיים שאנו מוצאים אצל האדם החריג והשונה, קיימים גם כן באדם הנורמטיבי, אך ההבדל הוא במינון ובדרכים בהם זה בא לידי ביטוי. בעולם קיימות קהילות הפועלות על פי התפיסה של החינוך המרפא הנקראות קהילות מרפאות "הקמפהיל". הן שמות להן למטרה לטפח ולחזק איכויות אנושיות אצל בני הקהילה כולם, רגילים כמיוחדים, כל אחד על פי מה שנכון ומתאים להתפתחות שלו ובהתאם ליכולת שלו להתחבר לקהילה. בישראל קיימות מספר מצומצם של קהילות, וביניהן קהילת "כפר רפאל", הממוקמת סמוך לבאר שבע, וקהילת "בית אורי", הנמצאת בגבעת המורה.
פעילות בית הספר

בבית הספר לומדים 29 תלמידים והוא פעיל בין השעות שבע וחצי בבוקר ועד שש בערב. רוב תלמידי בית הספר ניידים או בעלי פוטנציאל ניידות, אולם הם זקוקים להשגחה מלאה ולסיוע בביצוע כל הפעילויות היומיומיות. התלמידים מחולקים לחמש כיתות רב-גילאיות: גפן, חיטה, תאנה, שושן ושקד כשטווח הגילאים המרבי בכל כיתה עומד על שלוש שנים. הצוות החינוכי מונה כארבעים עובדים ובהם מחנכים, סייעים, צוות פרה - רפואי, עובדים סוציאליים, רופאה ויועצת. בית הספר פועל על בסיס שתי תפיסות. האחת היא תפיסת החינוך המיוחד והשנייה, התפיסה האנתרופוסופית, דהיינו החינוך המרפא. תפיסת החינוך המיוחד באה לידי ביטוי במישור התפקודי ובמסגרתו דואגים להכין ולהכשיר את תלמידי בית הספר להשתלבות במסגרות תעסוקה מוגנות בעתיד. זאת, בדומה לשאר בתי הספר לחינוך מיוחד עם אוכלוסיית תלמידים דומה. כחלק ממישור זה מתקיימות בבית הספר מספר סדנאות וביניהן מחזור וייצור נייר ותוצרים נוספים מנייר ממוחזר, סדנת אפייה של לחמי מחמצת, סדנת גינון וסדנת מחזור והפרדת בקבוקים. התפיסה השנייה, היא תפיסת החינוך המרפא, אשר שמה דגש על גילו הכרונולוגי של התלמיד ובהתאם דואגת ללימוד והגשת תכנים המותאמים לגילו של התלמיד, כשקריקולום הלימוד (תוכנית הלימודים), זהה לזה של בית ספר ולדורף לילדים שאינם בעלי צרכים מיוחדים. כך, בית הספר "הדביר החדש" פועל על פי תוכנית הלימודים המיושמת בבית הספר אדם (בית ספר הפועל על פי חינוך ולדורף בי"ם). יש להדגיש כי שלל התכנים מעובדים באופן שהתלמיד בבית הספר לחינוך מיוחד יוכל להתחבר אליהם, הלמידה נעשית מתוך עשייה חווייתית הפונה אל החושים השונים. הלמידה היא הדרגתית ומעמיקה באמצעות שיעור מתפתח ובחלוקה לתקופות לימוד ונפרס לאורך כל התקופה בשיעורי המקצוע השונים, כפי שמתבצע בחינוך ולדורף רגיל. כדי להביא לידי ביטוי את שתי התפיסות במקביל, בכל כיתה פועלות שתי מחנכות, האחת מתחום החינוך המיוחד והשנייה מתחום החינוך המרפא.
פעילות ייחודית נוספת המתבצעת בבית הספר היא הפעלת בית קפה שכונתי בשילוב התלמידים, הפועל אחת לחודש. הפרויקט מתבצע בשיתוף תלמידי התיכון "קשת ראם" הצמוד לבית הספר, והוא בעבור תושביה של השכונה. בהתאם לתפיסה החינוכית לפיה לכל תלמיד יש תפקיד על עיצוב החברה והסובבים אותו, בבית הספר מתקיימות פעילויות רבות המבקשות לשלב תלמידים מבתי ספר רגילים יחד עם תלמידיו של בית הספר "הדביר החדש", ובהן ימי התנדבות מרוכזים של תלמידיי תיכון "אדם" ותלמידי תיכון "קשת ראם" וכן ימי התנדבות של עולים חדשים ממרכז הקליטה הצמוד למבנה בית הספר.
חנוכת בית הספר וביקור הנשיא

ב-1 בספטמבר 2019 נחנך המבנה החדש של בית הספר "הדביר החדש" בנוכחות ראש עיריית ירושלים, משה ליאון, ונשיא המדינה, מר ראובן (רובי) ריבלין. בנאום שנשא הנשיא באותו היום, הוא הפגין ידע והבנה בחינוך וולדורף ואף הוסיף ציטוט מכתביו של רודולף שטיינר, ואלו הם דבריו "רודולף שטיינר, מייסד תורת החינוך האנתרופוסופי המונהג בבית הספר "הדביר", טבע את המונח: "אומנות החינוך", חינוך כך הוא חשב, זה כמו אומנות. וכמו אומנים, גם הוא ביקש לקדם צורות חדשניות של למידה ושל חינוך".
ראו גם

אנתרופוסופיה
קמפהייל
חינוך וולדורף
לקריאה נוספת

שרון נועם, "למי מיועד חינוך וולדורף? שיחה על גורל, אחריות, והילדים החדשים" אדם עולם 7, נועם שרון, 2009 עמ' 30–33.
שטיינר רודולף, "החינוך המרפא" תרגום: אבשלום אלישע, ירושלים: תלתן, 2001. (הספר בקטלוג ULI)
שליב ראובן, "חינוך מרפא-עקרונות וחידושים בטיפול בילדים מיוחדים לאור האנתרופוסופיה", קריית טבעון: חירות, 2014.(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  הדביר החדש | מנהל קהילתי תלפיות מזרח, באתר www.talpaz.org.il
1 2  שרון נועם, כשריבלין מצטט את שטיינר: על ביקור הנשיא בבית הספר "הדביר החדש", אדם עולם, מהדורה דיגיטלית, 2019
↑  בר שלום אורין, האור שבפנים על אומנות החינוך המרפא, אדם עולם 4, נועם שרון, 2009, עמ' 34-35
1 2 3 4  סופר אור, לכל אדם גם אם נולד פגוע יש רוח בריאה, הד החינוך 87, הסתדרות המורים בישראל, 2013, עמ' 60-65
1 2  שליב ראובן, חינוך מרפא בישראל, מתוך החיים האנתרופוסופיים גיליון 7–9, באתר אנתרופוסופיה בישראל
כיתת "שקד" חטיבה צעירה, בבית הספר "הדביר החדש"
סדנת גינון טיפולי בבית הספר "הדביר החדש"
סדנת קערות מעוצבות מנייר ממוחזר בבית הספר "הדביר החדש"
מכלב

מכלב
כליבים באריזתם
תמונת תקריב של מכלב
מַכְלֵב (בלשון הדיבור: "שדכן" או "מהדק") הוא מכשיר המשמש להידוק דפי נייר זה לזה ומכונה בשפה העממית שדכן. כן הוא מאפשר הידוק של דף נייר למצע רך כגון לוח שעם, עץ וכיוצא באלה.
מבנה והסבר אופן פעולה

המכלב בנוי משתי זרועות עיקריות, 'עליונה' ו'תחתונה', המחוברות בקצותן בציר ובקפיץ מחזיר. כאשר רוצים להשתמש במכלב כדי להדק יחד קבוצה של דפי נייר, מקבצים יחדיו את הדפים ומכניסים את הנקודה שבה רוצים שהדפים יהודקו בין הזרוע העליונה והתחתונה של המכלב, בקצה שאינו מחובר בציר. בפעולת לחיצה אחת על קצה הזרוע העליונה של המכלב מתנתק כליב (סיכה עשויה מתכת דמוית האות 'ח') בודד ממארז כליבים שנמצא בתוכה, ומוחדר דרך הדפים. המשך הלחיצה על הזרוע העליונה לוחץ את קצות הכליב כנגד משטח מתכתי, הנמצא בקצה הזרוע התחתונה, שבו שקעים בעלי עיצוב מיוחד. הלחץ של קצות הכליב כנגד השקעים במשטח המתכת מכופף את זרועות הכליב לכיוון מרכזו, עד להצמדתן למרכז לכדי צורה אופיינית המונעת את היפרדותן. סיכת הכליב המתכתית, לאחר שהוחדרה דרך מקבץ הדפים וכופפה עד לסגירתה, היא האוגדת כעת את מקבץ הדפים.
ישנם מכלבים שבהם משטח המתכת שבקצה הזרוע התחתונה מכיל שני מערכי שקעים. מערך אחד בנוי כך שלחיצת קצות המכלב אליו תביא לכיפוף זרועות הכליב לכיוון מרכזו (כמוסבר לעיל) ואילו מערך השקעים השני נועד לכיפוף זרועות הכליב "החוצה", כלומר, הרחק ממרכזו. גישת "הכיפוף החוצה" הזו נועדה למנוע מצב בו כיפוף הכליב בגישה הראשונה ("כיפוף פנימה", לכיוון מרכז הכליב) תגרום לחדירת קצות זרועות הכליב בחזרה לדפים ובכך ליצירת זוג חורים נוסף, בין זוג החורים שדרכם חדרו זרועות הכליב למקבץ הדפים בתחילה. גישת "הכיפוף פנימה" מניבה הידוק חזק יותר של מקבץ הדפים, אך מנגד, יצירת ארבעת החורים במרווח זעיר (כמוסבר לעיל) עלולה לגרום במרוצת הזמן למצב בו דפי הנייר מתפוררים בנקודת ההצמדה, ומתחילים להיפרד.
כאשר המכלב משמש להצמדת דף נייר ללוח רך (כדוגמת לוח שעם), התהליך אינו כולל את כיפוף הכליב: דף הנייר מוחזק כנגד הלוח הרך, קצה הזרוע העליונה של המכלב מוצמדת לדף הנייר בנקודה שבה רוצים להצמידו ללוח, לחיצה של זרוע המכלב כנגד דף הנייר והלוח גורמת להיפרדות כליב אחד ממארז הכליבים שבזרוע ולחדירתו דרך דף הנייר ללוח הרך. מאחר שבניגוד לתהליך העושה שימוש במכלב כדי לחבר יחדיו מקבץ דפים, לא מתבצעת במקרה זה לחיצה של קצות הכליב כנגד השקעים שבמשטח המתכת שבזרוע התחתונה של המכלב, הרי שזרועות סיכת הכליב נותרות ישרות. זרועות הכליב הישרות נותרות נעוצות בלוח הרך וכוח החיכוך בינן ובין הלוח הוא שמונע מהן מלהשתחרר ושומר שדף הנייר יישאר מהודק ללוח.
ההבדל העיקרי בין מכלבים שונים הוא גודל הכליבים שאליהם הם מותאמים וכפועל יוצא, מספר הדפים המרבי שהמכלב מסוגל לחבר.
מבחינה מכנית ניתן לומר כי בדרך כלל מכלבים הם מנופים מהסוג השני.
ראו גם

אטב נייר
ליידי דאונס

| --- | --- |

ליידי דאונס בטקס חנוכת גן אלנבי
 לידה:  אוקטובר 1868 הממלכה המאוחדת וילטשייר, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  31 במרץ 1941 (בגיל 72) המנדט הבריטי חיפה, המנדט הבריטי
 תאריך עלייה:  1933
 מקום מגורים:  חיפה
 בן זוג:  סר ארתור הנרי דאונס
 צאצאים:  אליזבת סטהלין
גן אלנבי בחיפה
לוח הזיכרון לזכרו של מייקל הנרי היינמן אלנבי
ליידי פלורנס מריה דאונס או ליידי דאונס (באנגלית: Lady Florence Maria Downes; אוקטובר 1868 – 31 במרץ 1941) היא נדבנית ואשת החברה הגבוהה בחיפה בימי המנדט הבריטי על ארץ ישראל. הייתה אחותה של הרוזנת מייבל אלנבי, ומכאן, גיסתו של אדמונד אלנבי, כובש ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה. דאונס תרמה לחיילים הבריטים בארץ ישראל והקימה את תשתית גן אלנבי, לזכר אחיינה מייקל אלנבי, ואת הגן תרמה לעיריית חיפה.
על שמה נקראת "גבעת דאונס" (אחוזה העליונה) בחיפה, הנמצאת בשכונת אחוזת שמואל. הרחוב המרכזי בגבעה, רחוב "גבעת דאונס", נקרא גם כן על שמה.
ביוגרפיה > רקע

פלורנס מריה צ'פמן נולדה באוקטובר 1868 בווילטשייר, אנגליה. היא הייתה הבת השנייה מתוך ארבע אחיות.
אביה, הוראס אדוארד צ'פמן (1842 – 1907) מבית דונהד (Donhead House) בווילטשייר, היה הכומר בכנסייה של קהילת סנט אנדרו דונהד(אנ'). בית דונהד, שימש כבית הכומר. הוא נבנה בתחילת המאה ה-18 ושופץ ב-1892 עבור הוראס צ'פמן, ככל הנראה על ידי האדריכל צ'ארלס פונטינג. אך ב-1891 כאשר מת אביו (סבה של דאונס), התפטר אביה מהכנסייה, ולאחר מכן המיר את דתו מהכנסייה האנגליקנית לנצרות קתולית ורכש את בית הכומר כנכס פרטי, ושינה את שם הבית.
אמה, אדלייד מריה פלטשר (1845 – 1926), הייתה בתו של סר הנרי פלטשר, הברונט השלישי (אנ').
בצעירותה, היא בילתה שנים רבות בחוקי העניים (Poor Laws)(אנ') באנגליה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הייתה פעילה באחד ממחנות הפליטים הגדולים בלונדון.
בשנת 1902 היא נישאה בלונדון לארתור הנרי דאונס, רופא בהשכלתו. היו אלה נישואיו השניים של דאונס. בשנת 1910 הוא קיבל תואר אבירות מג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת.
לאחר נישואיהם, התגוררו הזוג ב-Varengeville Sur Mer בנורמנדי והחזיקו בית חורף בתוניסיה. לאורך כל חייה היא פעלה לרווחת אנשי המעמד הנמוך.
ביוגרפיה > חייה בארץ ישראל

כשפרש סר ארתור דאונס לגמלאות, הוא ואשתו החליטו, על פי המלצתו של אלנבי, לבוא לארץ ישראל ולחיות בה.
הם ביקרו בארץ בינואר שנת 1933, ולאחר שתרו בכל רחבי הארץ, הם בחרו להתיישב בחיפה. הם רכשו בית ישן על צלע הר הכרמל (כיום ברחוב יפה נוף 120), אותו שיפצו והרחיבו. בגינת בית הם בנו נקודת תצפית, הפונה צפונה למפרץ חיפה וגבעות הגליל המערבי. שם הם הציבו לוח לזכר אחיינה של ליידי דאונס, מייקל אלנבי, בנו היחיד של אדמונד אלנבי אשר נהרג במלחמת העולם הראשונה בקרבות החזית המערבית. בני הזוג דאונס תרמו לעיריית חיפה את גינת הבית, ואשר בשנת 1934 הפך לגן אלנבי לכבודו של אדמונד אלנבי ולזכר בנו. באפריל 1938 נערך טקס פתיחת הגן במעמד מפקד הצבא הבריטי הגנרל ארצ'יבלד וייוול, ראש העיר חסן שוכרי, סגנו שבתי לוי, נציגי היישוב היהודי ובהם משה גוטל לוין ודוד בר-רב-האי, הקולונל היהודי-בריטי פרדריק קיש, קצין המחוז ברוך בינה (סבו של הדיפלומט ברוך בינה) נציגי הדר הכרמל, נציגים מוסלמים ועיתונאים רבים. החגיגה צולמה על ידי יומני כרמל.
ב-11 במרץ 1938 התאלמנה מבעלה וכעשור לאחר מכן בנתה את ביתה על "הגבעה של ונטורה" (כיום ברחוב גבעת דאונס 21 בחיפה). לפי המסופר, הגבעה נקראה כך על שם הצריף של יצחק ונטורה, ממתיישבי השכונה. ביתה החדש של דאונס, שהיה קרוי בשם Whincather Court, היה בית מידות מפואר, מוקף חומה ורודה, שעמד בודד במשך מספר שנים. בחצר הווילה עמד העתק של הפסל "משה" של מיכלאנג'לו. שריד קטן מאותה חומה ורודה נותר על כנו עד היום.
לליידי דאונס ולבעלה הייתה בת יחידה, אליזבת סטהלין, אשר חיה בישראל ונישאה לצרפתי שעבד עם חברת תעלת סואץ (אנ') במצרים. היא גרה עם שני ילדיה בחיפה.
ליידי דאונס נסעה לביקור מולדת באנגליה במאי 1939. ביוני 1940 אירחה כ-500 מנכבדי היישוב לכבוד מינוי של שבתי לוי לראש עיריית חיפה. לוי היה היהודי הראשון לשאת תפקיד זה. בין המשתתפים היו המושל סר ג'יימס פולוק, כל פקידי הממשלה הגבוהים על כל מחלקותיה, ראשי העדות והדתות, קונסולים ועוד.
ביוגרפיה > מותה והוקרה

ב-31 במרץ 1941 ליידי פלורנס דאונס נפטרה ממחלה. היא נקברה בלוויה טקסית לצד בעלה, בבית הקברות האנגליקני בתחנת הכרמל שבחיפה.
בהלוויה השתתפו בכירים רבים בהם המושל סר ג'יימס פולוק, שייצג את הנציב העליון, סגנו, מר איבנס, שייצג את מושל ירושלים אדוארד קית'-רוץ', קצין צבא בכיר שייצג את הגנרל ארצ'יבלד וייוול והגנרל נים, מפקד המשטרה מייג'ור ברקר מלווה בקציני משטרה, ראש העיר שבתי לוי, סגנו ומזכיר העירייה, קציני המחוז ברוך בינה ואברהם ברגמן, שמעון אגרנט, נציג מטעם פנחס רוטנברג, מר קוקס מנהל ברקליס, תושבי הדר כרמל, קרובי משפחה ובריטים תושבי ארץ ישראל. בהתאם לצוואתה לא השתתפו בהלוויה נשים כלל, למעט בתה היחידה וכמה נזירות.
השכונה והרחוב שעל הגבעה שבו התגוררה נקרא "רחוב גבעת דאונס" בשכונת גבעת דאונס.
הערות שוליים

↑  The Great War Forum - FM Lord Allenby's family
↑  ליידי פלורנס דאונס, הארץ, 1 באפריל 1941
1 2 3  Donhead House, Donhead St Andrew, Wiltshire SP7 9EB, ‏ינואר 2018
↑  Wiltshire Community History, Wiltshire Council
1 2 3  Lady Florence Downes Dead, פלסטיין פוסט, 1 באפריל 1941
↑  האדינבורו גאזט, מספר 12277, עמוד 873, 19 באוגוסט 1910
↑  נפתח "גן זכרון אלנבי" בחיפה, הארץ, 6 באפריל 1938
↑  חיפה - טקס פתיחת גן זכרון על ידי הגניראל וויוול, הצופה, 7 באפריל 1938
↑  כלים בסיסיים לירידה במשקל (חלק א’) והשבוע: רחוב גבעת דאונס - כלבו חיפה והקריות
↑  שביל חיפה נהגה ומפותח על ידי גיא שחר
↑  Lady Downes has returned to her hose, פלסטיין פוסט, 2 באוקטובר 1939
↑  תיירת בעירי - פרק ה': השיכון הראשון באחוזה. אמירה קהת - אוניברסיטת חיפה - הספריה
↑  Haifa War Cemetery - The Great War Forum
↑  חיפה - הליידי דאונס לאנגליה, הַבֹּקֶר, 11 במאי 1939
↑  חיפה - מסיבת גן לכבוד מינוי מר שבתי לוי בתור ראש העיריה, הַבֹּקֶר, 11 ביוני 1940
↑  חיפה - מסיבת גן לכבוד מינוי מר שבתי לוי בתור ראש העיריה, המשך, הַבֹּקֶר, 11 ביוני 1940
↑  לוויית הליידי דאונס גיסת הגנראל אלנבי, הצופה, 2 באפריל 1941
↑  הלוית הליידי פלורנס, הַבֹּקֶר, 2 באפריל 1941
קברה של ליידי דאונס בבית הקברות האנגליקני
כוכב הצפון (שכונה)

| --- | --- |

גן כוכב הצפון
 מידע
 עיר:  תל אביב-יפו
 שטח:  421 דונם
 אוכלוסייה:  4,160 (2012)
 קואורדינטות:  32°06′03″N 34°47′10″E﻿ / ﻿32.10084444°N 34.78604167°E﻿ / 32.10084444; 34.78604167
 שכונות נוספות בתל אביב-יפו
 תבנית:לשוניות2
 
כוכב הצפון היא שכונה הממוקמת בצפון-מערב תל אביב. זוהי שכונת עבר הירקון הקרובה ביותר וצמודה לצפון החדש ולנמל תל אביב. גבולות השכונה הם רחוב אבן גבירול ממערב, האזור בו שכן שדה התעופה דב הוז מצפון, דרך נמיר ממזרח, ושדרות רוקח מדרום.
השכונה

בשכונה מתגוררים כ-5,000 תושבים בכ-2,000 דירות, חלקה החיצוני של השכונה מאופיין בעיקר בבניינים גבוהים בני 8–12 קומות וחלקה הפנימי במספר מועט של בתים צמודי קרקע ובניינים נמוכים בני 6–8 קומות. מזרח השכונה, בין דרך נמיר לרחוב לוי אשכול, כולל את פרויקט "סביוני רמת אביב" שנבנה על שטחו של מלון רמת אביב.
השכונה נחצית ממזרח למערב על ידי פארק בגודל 9 דונם, עם מדשאות, מתקני פעילות לילדים ולפעוטות, בריכת דגים אקולוגית, מקומות ישיבה ומרחב ציבור.
בשכונה קיים מעון יום של ויצו, וכן בית ספר יסודי ממלכתי ובצמוד אליו אשכול גנים, ברחוב אבא קובנר. בשכונה קיימים שני מרכזים מסחרים בהם פועלות חנויות, בתי קפה ומסעדות.
היסטוריה

בניית שכונת הצפון החלה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1989 היו בבנייה תשעה בניינים של שמונה קומות, שבכל אחת מהן ארבעים דירות. בקומות התחתונות נבנו דירות של 4-5 חדרים ובקומות העליונות דירות דופלקס. בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 נבנתה שכונת סביוני רמת אביב במזרח השכונה, על השטח של מלון רמת אביב. בשנת 2009 כבר היו בשכונה כ-1000 יחידות דיור.
מקומות בשכונה

פַּארק "גַן כוֹכַב הַצַפוֹן" - פארק פנימי בגודל של 9 דונם. בגן נמצאים מִתקני ספורט, מתקני משחק לילדים ופעוטות. בגן נמצאים מדשאות, בּריכת נוי ובה מזרקה
בית ספר יסודי "כוכב הצפון" - בספטמבר 2015 נפתח בית הספר השכונתי. בית הספר תוכנן כמבנה אקולוגי וירוק– כולל מעטפת של קירות וחלונות מבודדת תרמית. בית הספר משתרע על מבנה בגודל 2,000 מ"ר ושטח של 8.5 דונם כולל אולם ספורט מקורה. לאחר שעות הלימוד פועלים בבית הספר חוגי העשרה לילדי השכונה.
גני ויצו - בשכונה פועל מעון יום של ויצו.
גני ילדים - שישה הממוקמים בצמדים, (חירות וחופש, תות ובננה, אדרים ושקמים,דובשנייה וגן אחד דתי) גני ילדים עירוניים לגיל הרך הממוקמים ברחוב אבא קובנר.
מרכז מסחרי בוני העיר - מרכז מסחרי קטן ובו נמצאים מספר בתי עסק כגון שופרסל, מסעדה ועוד.
גינת כלבים - בשנת 2016 הוקמה גינת כלבים, בחורשה ברחוב אבן גבירול פינת רוקח.
מרכז מסחרי ובית רופאים - בחלקה המזרחי של השכונה, הוקם מרכז מסחרי גדול ובו עשרות חניות, מסעדות ובתי קפה ובצמוד אליו בית רופאים. המתחם כולל חניון תת-קרקעי אשר ישמש את המרכז המסחרי ואת בית הרופאים.
בית כנסת - בשלבי תכנון מיועד להיבנות בשטח הסמוך לבית הרופאים בבילויה מעוז.
גשר הולכי רגל לפארק הירקון - אושר לביצוע גשר מעל שדרות רוקח שיחבר את כוכב הצפון (אזור המרכז המסחרי) לפארק הירקון ללא מעבר כבישים.
אוכלוסייה

השכונה לפי נתוני הלמ"ס ואתר מדלן בעלת מדד חברתי-כלכלי גבוה (דורגה 10 מתוך 10).
בשנת 2019 הלמ"ס פרסם דירוג ובו שכונת כוכב הצפון ממוקמת במקום הרביעי כאחת השכונות המבוססות כלכלית בערי ישראל.
תושבי השכונה רובם אקדמאים העוסקים במקצועות חופשיים.
מפלגה מובילה בבחירות: המחנה הציוני, 44%
תעסוקה: צווארון לבן, 45%
נפשות בדירה: 2.2
התפלגות גילאים (למ"ס 2012):
| עד גיל 17 | 18–65 | 65 ומעלה |
| --- | --- | --- |
| 19% | 65% | 16% |
התפלגות רמת השכלה (למ"ס 2012):
| אקדמאים | בעלי בגרות | ללא בגרות |
| --- | --- | --- |
| 50% | 27% | 23% |
תחבורה ונתיבי גישה

מסוף רדינג - מסוף תחבורה ציבורית ממערב לשכונה. ממזרח לשכונה נמצאת דרך נמיר ובה תחנות אוטובוס המשמשות עשרות קווים.
שבילי אופניים - השכונה מוקפת שבילי אופניים - לוי אשכול ממזרח, ש"י עגנון מצפון, אבן גבירול ממערב. נתיבים אלו מאפשרים גישה קלה עם אופניים מהשכונה, ללא ירידה לכביש, לאזור כולו.
קו רכבת קלה עתידי - הקו הירוק, צפוי להיות השני שנחנך מבין קווי המערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב. הקו הירוק יעבור באבן גבירול בקצה המערבי של שכונת כוכב הצפון. קו זה מחבר את החלקים הדרומיים של המטרופולין (חולון ושולי העיר ראשון לציון) והצפוניים (הרצליה) עם העיר תל אביב.
גלריית תמונות

גן כוכב הצפון
פארק בשכונה כוכב הצפון
פארק בשכונה כוכב הצפון
הערות שוליים

↑  מרפסת מול מרפסת, מעריב, 10 בספטמבר 1989
↑  אלעזר לוין, 1.3 מליון דולר לדופלקס ב"כוכב הצפון", חדשות, 22 באפריל 1991
↑  רנית נחום-הלוי, כוכב הצפון: עליות מחירים מתחת לרידינג, באתר הארץ, 2 ביולי 2009
↑  "דבר המנהל". Tlv.Edu. נבדק ב-2016-10-20.
↑  Itay Almog, בית ספר יסודי "כוכב הצפון" בתל אביב // פרויקט ישראלי
↑  לבן, צנוע וידידותי: בית ספר שתוכנן לייצר געגוע אצל בוגריו, באתר BVD בניין ודיור
↑  "אתר עיריית תל אביב-יפו". אתר עיריית תל אביב-יפו. נבדק ב-2016-10-20.
↑  https://www.gazit-g.com/property/g-כוכב-הצפון/
↑  שחר אילן, כלכליסט, הלמ"ס מפרסמת לראשונה: אלו השכונות העשירות והעניות בישראל, באתר ynet, 15 באוגוסט 2019
↑  תל אופן, עיריית תל אביב, תל אופן מסלולים, באתר www.tel-o-fun.co.il
↑  הקו הירוק | נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים | NTA, באתר www.nta.co.il
הלכת בן חיים

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  6 במרץ 2012
 החלטה
 קבלת ערעורם של שניים מבין המבקשים וזיכוים מאשמה לאור פסילת הראיות שהביאו להרשעתם. דחיית ערעורו של המבקש השלישי והשארת הרשעתו על כנה.
 חברי המותב
 חברי המותב:  דורית ביניש, עדנה ארבל, יורם דנציגר
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  דעת הרוב: יש לפסול ראיות אשר פגמים בחוקיות החיפושים הובילו לאיתורן. הסכמה מדעת של האדם מושא החיפוש עשויה להכשיר חיפוש שאין לו מקור סמכות אחר בדין, אך על השוטר להבהיר כי נתונה לאזרח זכות לסרב וכי הסירוב לא יפעל לחובתו.
 דעות נוספות:  דעת יחיד של השופט דנציגר: עקרון חוקיות המינהל, והעובדה שהמחוקק לא הסמיך את המשטרה לבצע חיפוש על סמך הסכמה בלבד מובילה למסקנה כי מדובר בחיפושים בלתי חוקיים.
 תקדימים
 דוקטרינת הפסילה הפסיקתית שנקבעה בהלכת יששכרוב.
 
רשות ערעור פלילי 10141/09 אברהם בן חיים נגד מדינת ישראל (6 במרץ 2012) הוא פסק דין מרכזי ותקדימי, אשר זכה לתהודה משפטית רחבה. פסק הדין הוא מבין פסקי הדין הבולטים של נשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש. פסק הדין עוסק בחוקיותם של חיפושים, בהם ניתנה הסכמה לחיפוש המשטרתי על ידי החשודים או בני ביתם, לאחר שזו נתבקשה על ידי המשטרה. בית המשפט העליון קבע כי על מנת שהסכמה תכשיר חיפוש כאשר לא מתקיים חשד סביר, ההסכמה הניתנת חייבת להיות הסכמה מדעת. עוד נקבע כי הסכמה מדעת יכולה להתגבש רק לאחר שהשוטר הבהיר לאזרח כי הוא (האזרח) רשאי לסרב לביצוע החיפוש, וכי לא יאונה לו כל רע אם אכן ישתמש בזכות זו. פסק דין זה זכה לכינוי "הִלְכַת בן חיים".
רקע

מרבית החיפושים ומרבית התפיסות בהליך הפלילי פוגעים בזכות החוקתית של אדם לפרטיות ולצנעת חייו. חקיקתו של חוק יסוד כבוד האדם וחירותו במסגרת המהפכה החוקתית יצרה מימד חוקתי לדיני החיפוש ותפיסת ראיות, ואולם רק בשנת 2006 הכריזה הפסיקה, לראשונה בישראל, על האפשרות לפסול ראיות שהופקו שלא כדין, אפילו בלי להישען על סעיף פסילה מפורש בחוקהלמרות קביעתה של הלכת פסלות ראיות, אשר אפשרה פסילת ראיות שהתקבלו במסגרת חיפוש בלתי חוקי, המשיכה המשטרה לבצע "חיפושים בהסכמה" תוך שימוש במעטה של חוקיות, ומבלי שהדבר יגיע לביקורת שיפוטית.