stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם דמפייר
הקפה שנייה

מלחמת הירושה הספרדית פרצה ב-1701, ושכירי חרב ימיים אנגליים החלו לפעול נגד צרפת ואינטרסים ספרדיים. דמפייר מונה למפקד ספינת 26 התותחים ״סנט ג'ורג'״, עם צוות של 120 איש. אליהם הצטרפה ספינה נוספת עם 16 תותחים ו- 63 אנשי צוות. הם הפליגו ב־11 בספטמבר 1703 מכינסל, אירלנד. שתי הספינות עברו סופה קשה סביב קייפ הורן, והגיעו לאיי חואן פרננדס מול חופי צ'ילה בפברואר 1704.
דמפייר הצליח ללכוד מספר ספינות ספרדיות קטנות לאורך חופי פרו, אך לקח מהן רק חלק קטן מהמטען, מכיוון שהאמין כי הדבר "יהוו מכשול לכיבושים גדולים יותר שלו". הפשיטה הגדולה יותר שתכנן הייתה על סנטה מריה, עיירה במפרץ פנמה. השמועה טענה כי שם מוחזק מלאי זהב ממכרות סמוכים. אולם כאשר תקף את העיירה לא הצליח לגבור עליה, נתקל בהתנגדות חזקה בלתי צפויה, והוא נסוג. באותה העת, ויכוח על אחת האונייות הביאה להשארתו של סגן מפקד האונייה אלכסנדר סלקירק על החוף באחד האיים. ממנו חולץ לאחר שנים. סיפורו שסופר על ידי דמפייר, שימש רקע לספר רובינזון קרוזו. במאי 1704 נפרדו שתי הספינות, והספינה הקטנה שקעה מול חוף קולומביה. חלק מאנשי הצוות שרד אבל נאסר על ידי הספרדים.
כעת נשאר לסנט ג'ורג' אפשרות לנסות ללכוד ספינה ספרדית גדולה, ששטה בין מנילה למקסיקו. האנייה הספרדית נראתה בתאריך 6 בדצמבר 1704, דמפייר נתפס לא מוכן ולא הכין את תותחיו. בעוד הוא וקציניו התווכחו על הדרך הטובה ביותר לפגוע בספרדים, האונייה הספרדית הטעינה את תותחיה והצטרפה לקרב. דמפייר מצא את עצמו עד מהרה מול תותחים כבדים וגדולים יותר משלו, ואוניתו ניזוקה קשה - הוא ניתק מגע וברח מהקרב.
הכישלון בלכידת האונייה הספרדית השלים את התפרקות המשלחת. דמפייר, עם כשלושים איש, נשאר על ה״סנט ג׳ורג׳״ בעוד שאר הצוות תפס ספינה והפליג לכיוון אוסטרליה. דמפייר נאלץ לנטוש את ספינתו, מול חופי פרו, הועלה עם אנשיו על ספינה הולנדית שלקחה אותו לפיליפינים שם הם נכלאו כפירטים ושוחררו מאוחר יותר. דמפייר עשה את דרכו חזרה לאנגליה בסוף 1707.
הקפה שלישית ומוות

בשנת 1708, דמפייר עלה על האונייה ״דיוק״ (״דוכס״) לא כקברניט אלא כנווט . [19] ״הדיוק״ עשתה את דרכה אל האוקיינוס השקט דרך קייפ הורן . המסע הזה היה בפיקודו של וודס רוג'רס, והיה מוצלח יותר. המשלחת צברה 147,975 ליש"ט (שווה ערך ל -21.6 מיליון ליש"ט נוכחיים) בשווי סחורות. הרווחים היו בעיקר מלכידת הספינה הספרדית ששטה בין מקסיקו לפיליפינים, בדצמבר 1709.
בינואר 1710 חצה דמפייר שוב את האוקיינוס השקט. הם עצרו בגואם לפני שהגיעו לבטביה (ג׳אקרטה) . לאחר השיפוץ באי הורן (ליד בטביה) ומכירת אחת מספינות השלל שלהם, הם הפליגו לכף התקווה הטובה שם נשארו יותר משלושה חודשים בציפייה לשיירה. הם עזבו את הכף בחברת 25 ספינות הולנדיות ואנגליות, כשדמפייר משמש כנווט של הספינה ״אנקרנסיון״. לאחר עיכוב נוסף בהולנד, הם הטילו עוגן בתמזה בלונדון ב־14 באוקטובר 1711.
ייתכן שדמפייר לא חי כדי לקבל את כל חלקו ברווחי המשלחת. הוא נפטר בלונדון. המועד המדויק ונסיבות מותו ומקום מנוחתו הסופי אינם ידועים. צוואתו הוקראה ב־23 במרץ 1715, ומשערים שהוא נפטר מוקדם יותר באותו החודש, אולם לא ידוע על כך בוודאות. עיזבונו היה כמעט 2,000 ליש"ט.
מורשת

דמפייר השפיע על מספר דמויות הידועות יותר ממנו:
• הוא תרם רבות לניווט, ואסף נתונים ראשונים על זרמים, רוחות וגאות בכל האוקיינוסים בעולם. נתונים ששימשו את ג'יימס קוק והוריישו נלסון.
• דניאל דפו, מחבר רובינזון קרוזו, קיבל השראה ככל הנראה על ידי הזיכרונות האמיתים של פרשת המלח אלכסנדר סלקירק, חבר צוות במסעותיו של דמפייר, שניצל לאחר שנים רבות.
• ג'ונתן סוויפט מזכיר במפורש את דמפייר במסעותיו של גוליבר .
• רשימותיו על החי והצומח בצפון מערב אוסטרליה נחקרו על ידי איש הטבע והמדען ג'וזף בנקס ,, שערך מחקרים נוספים במהלך המסע הראשון עם ג'יימס קוק. הדבר עזר להתיישבות והקמתה של אוסטרליה המודרנית.
• הדיווחים שלו על תפוצת פירות אקזוטיים הובילו למסעו הכושל של ויליאם בליי בספינה הבאונטי .
• התצפיות והניתוח שלו עזרו לאלכסנדר פון הומבולדט וצ'ארלס דרווין לפתח את התאוריות המדעיות שלהם.
• תצפיותיו (ואלה של מר ויליאם פוננל) במהלך משלחותיו מוזכרות מספר פעמים על ידי אלפרד ראסל וולאס בספרו הארכיפלג המלאי, והשוואה לתצפיות שערך במסעותיו מהמאה ה -19.
• הוא מצוטט למעלה מ־80 פעמים במילון אוקספורד באנגלית, בעיקר על מילים כמו "ברביקיו", " אבוקדו", "מקלות אכילה" ו"תת-מינים". זה לא אומר שהוא טבע את המילים, אך השימוש שלו בהן בכתביו הוא הדוגמה הראשונה הידועה באנגלית.
• הוא תיעד לראשונה את המתכונים עבור גואקמולה וצ'אטני מנגו.
פרייד פארק

| --- | --- |

 מיקום:  פרייד פארק, דרבי, אנגליה
 קואורדינטות:  52°54′54″N 1°26′50″W﻿ / ﻿52.915°N 1.4472222222222°W﻿ / 52.915; -1.4472222222222
 אבן יסוד:  1996
 תקופת הפעילות:  18 ביולי 1997 – הווה (27 שנים)
 עלות הבנייה:  28 מיליון ליש"ט
 בעלים:  דרבי קאונטי
 מפעיל:  דרבי קאונטי
 משטח:  דשא
 קבוצות:  דרבי קאונטי (1997 - עד היום)
 מושבים:  33,597
 www.prideparkstadium.com
 he
 
פרייד פארק (באנגלית: Pride Park Stadium) הוא אצטדיון כדורגל באזור התעשייה פרייד פארק, בפרוורי העיר דרבי שבאנגליה. מאז 1997 משמש האצטדיון כמגרשה הביתי של מועדון הכדורגל דרבי קאונטי ובו 33,597 מקומות ישיבה. ב-11 ביוני 2007 הודיע המועדון על כוונתו להגדיל את מספר המקומות ל-44,000 אם תישאר הקבוצה בפרמייר ליג, אך החזרה לליגה השנייה גרמה לדחיית התוכנית. בין 1894 ועד לחניכת ה"פרייד פארק" היה המגרש הביתי של מועדון הכדורגל בבייסבול גראונד.
המגרש נחנך ביולי 1997 בנוכחות המלכה, ובאוגוסט אותה שנה התקיים בו משחק ידידות נגד סמפדוריה. דרבי הפסידה במשחק 0:1. משחק הליגה הראשון שהתקיים במגרש היה נגד וימבלדון. בשל בעיות בתפקוד הזרקורים של המגרש, הוא הופסק על ידי השופטים מטעמים טכניים.
הבטחת איכות

הבטחת איכות (באנגלית: Quality Assurance, בראשי תיבות: QA) היא תהליך מתוכנן ושיטתי למכלול פעילויות הנדרשות, כדי שמוצר או שירות יעמדו בדרישות האיכות שהוצבו להם ויענו על צורכי המשתמש במלואם. תהליך הבטחת האיכות מודד את האיכות הנוכחית, מאתר תחומי איכות בעייתיים (גם עתידיים) ומסייע בתיקון או במזעור תחומים בעייתיים אלו. בתהליך הבטחת איכות קובעים את הפעולות והתהליכים שנועדו לנטר את איכות התוצרים בכל שלבי מחזור החיים של המוצר, החל מתכנון המוצר, ועד לתחזוקתו אצל הלקוח או המשתמש.
הגדרה

הבטחת איכות הוא שם כולל למכלול השיטות והאמצעים המיועדים להבטיח את האיכות של מוצר או שירות המסופקים ללקוח או לצרכן.
מרבים לבלבל בין המושג "הבטחת איכות" לבין המושג "ביקורת איכות", אך לאמיתו של דבר אין מדובר בביטויים נרדפים: בעוד שהבטחת האיכות (מלשון "להבטיח") מטפלת בתהליכי העבודה במהלך מחזור החיים של המוצר והיא בעלת אופי מניעתי; ביקורת - או בקרת - איכות, עוסקת בבדיקת תוצרי התהליכים והתאמתם לקריטריונים שנקבעו מראש, והיא מתבצעת בדיעבד.
הגדרת המושג "הבטחת איכות" מעוררת את השאלה היסודית יותר - מהי "איכות" או מהו מוצר "איכותי". ההגדרה המקובלת לאיכות היא: התאמה לשימוש (fitness to use) המיועד ולציפיות המפורשות והמשתמעות של הלקוח הפוטנציאלי. כלומר: ההגדרה אינה קובעת תכונות ומטרות מוחלטות, ואפילו לא יעדים כמותיים.
"איכות" נקבעת על ידי הלקוח. לכן, חייב מתכנן המוצר לבחון את נתח השוק ואת ציפיותיו מבחינת ביצועים, עלויות וזמינות. קיימים גם פרמטרים רבים נוספים לאיכות, שלעיתים קרובות אין הלקוח יודע להגדירם אלא במונח הכללי "איכות" ולנסות לקלוע לצרכיו ולציפיותיו.
ההגדרה מוצר פרצה בעשורים האחרונים ושינתה את היקף המונח הבטחת האיכות מהתחום המצומצם של תיכון וייצור תעשייתיים; לכן, "מוצר" יכול להיות מוצר פיזי (לדוגמה - קופסת המחשב והמעגלים האלקטרוניים שבו), וירטואלי (לדוגמה - תוכנת המחשב), או שרות במובן הרחב ביותר - שירותים פיננסיים, שירותים רפואיים, חינוך, השירות הציבורי וכיוצא באלה.
בגלל האופי הייחודי של תהליכי פיתוח מוצרי תוכנה ותחזוקתם, וצרכי תעשיית המידע (Information Technology) בכללותה, התפתחה תת-התמחות לענף זה בשם SQA (הבטחת איכות תוכנה).
היסטוריה

מושגים כגון הנדסת איכות (אנ') ו"הבטחת איכות" שייכים לעת החדשה, אך סוגיית האיכות קיימת מאז החל האדם הקדמון ליצור כלים. האומן - יצרן הכלים - שאף להשביע את רצון הלקוח - והבטחת האיכות שמרה על גאוותו המקצועית והצלחתו הכלכלית. לכן, היה עליו לבקר את איכות עבודתו. בימי הביניים נקבעו תקנים מקצועיים לאיכות העבודה על ידי הגילדות המקצועיות. המהפכה התעשייתית (המאות ה-18 וה-19) הייתה עת המפעלים ופסי הייצור ההמוניים שבהם קבוצת אנשים גדולה ביצעה עבודה דומה שהייתה רק חלק מתהליך הייצור השלם של המוצר. עם התפתחות זו הביאה בחיקה את בעיית הצטברות החלקים הפגומים והפסולים, כי פועלי הייצור קיבלו אפשרות להרוויח יותר ככל שתפוקתם גדלה ("פרמיה"). הפרמיה תמרצה את העובדים לייצר מהר, אפילו כאשר נתגלו פגמים בתוצר. כתוצאה מריבוי החלקים הפגומים, עלו עלויות הייצור. כדי לשמר את הבטחת האיכות היה צריך למצוא את החלקים הפגומים ולסלקם מפס הייצור עוד לפני שעברו לשלב הייצור הבא. שיטות עבודה אלה שוכללו ופותחו על ידי טיילור וממשיכיו, שפעלו בסוף המאה התשע-עשרה וראשית המאה העשרים.
במחקרים שנערכו לאחר מלחמת העולם הראשונה התגלה שאיכות המוצרים שהגיעו לשדות הקרב לא הייתה מספקת. לדוגמה, רק שליש מהתחמושת שהגיעה פעלה, ושני שלישים ממנה היו פגומים. בעקבות זאת נולדו בעשור השלישי של המאה ה-20 גישות ביקורת איכות חדשות, אשר ראשיתן בארצות הברית (אחד המובילים שבהם היה - Walter A. Shewhart). גישות אלה כללו הגדרות מדויקות של הקריטריונים לקבילות המוצרים, ואפשרו, תחת תנאים מסוימים, להתבסס על שיטות דגימה סטטיסטית במקום על בחינה פרטנית של כל חלק וחלק. השם שניתן אז לשיטות אלה הוא SPC-Statistical Process Control (תהליכי בקרה סטטיסטיים), אם כי כיום המושג מתייחס למעקב אחרי כושר התהליך של קו ייצור.
מחקרים נוספים, שנערכו לאחר מלחמת העולם השנייה, העלו שמספר עובדי הביקורת צמח ועלה עד למחצית מספר העובדים במפעלים. מצב זה הוגדר כבלתי כלכלי, ולכן חיפשו שיטות שישמרו על איכות המוצרים על ידי הבניית האיכות אל תוך תהליכי העבודה. זה היה הרקע לפעילותם של דמינג, ג'ורן, קרוסבי ואחרים. המודל הראשון שהוגדר היה של משרד ההגנה האמריקאי ונוסח בתקן הצבאי MIL-Q-9858. התקן היה מסורבל ולא נוח, ומשרד ההגנה ניסה, ללא הצלחה מרובה, לכפות על ספקיו את השימוש בו.
בשנת 1975 יצא מכון התקנים הבריטי, BSI, עם תקן איכות משלו. לאחר שהתקן הורץ במשך שנים אחדות הוא אומץ על ידי מכון התקנים הבין-לאומי ISO שהוציא אותו בשנת 1987, לאחר עיבוד על ידי צוות רב-לאומי, כגרסה הראשונה של ISO-.9000
תהליכים ובקרת תהליכים

בתעשיות השונות מקובל מגוון רחב של סוגי מחזורי חיים המותאמים למוצר. מחזור חיים אופייני של מוצר כולל: אפיון הצרכים, ניתוח, תכנון, פיתוח המוצר, ייצורו, מכירתו ושירות בעת פעולתו. באופן כללי, מחזור החיים של מוצר מורכב מאוסף של שלבים, כאשר כל שלב מורכב מתהליך אחד או יותר. כל תהליך כולל
קלט (חומרי גלם, מכשור, כוח עבודה וכו')
תהליך
פלט (התוצר, שיכול להיות המוצר המוגמר או שלב בהכנתו).
שלושת אלו מתוארים בעזרת השלבים הבאים:
תיאור התהליך (הפרוצדורה הדרושה)
קריטריונים לאיכות הקלט והפלט
מדדי כניסה - מתי ניתן להתחיל את העבודה על השלב
מדדי הצלחה (בסיום השלב) - האם השלב הסתיים בהצלחה
קביעת האחראי, המבצע (ים), הבודק (ים) והמאשר
התשתית שנדרשת לביצוע
התשתית שנדרשת לבדיקות
תיאור התהליך הנדרש למימוש השלב וזאת, כתלות במשתנים רבים: מורכבות התהליך/השירות, דרישות הלקוח, דרישות חוק או התקן שעל פיו מבוצעות פעולות השלב, רמת הפירוט שנדרשת למבצעי התהליך ועוד.
תפקידה של הבטחת האיכות הוא להגדיר את התהליכים, לבחון אותם וליזום שיפורים בהגדרות אלו. לצורך זה פותח המושג של בקרת התהליך. לפי CMMI יש לבקרת התהליך 10 נוהגים כלליים (generic practices), שמהווים יחדיו יעד כללי (generic goal), שהוא לאפיין תהליך יציב ויעיל, כפי שתיארנו קודם:
קביעת מדיניות - על ידי המנהל האחראי, בהתאם למדיניות כוללת של הנהלת החברה
תכנון התהליך על ידי מומחים
הקצאת משאבים חומריים - תקציב, מכשור, משאבי אנוש, ברמה והיקף שיענו על צורכי התהליך
הגדרת סמכויות
הכשרת העובדים
בקרת תצורה
זיהוי ושילוב בעלי העניין בתהליך
מעקב אחרי התהליך ובקרתו
הערכת התהליך
דיווח להנהלה.
מעגל האיכות

ראשי תיבות: של תכנון-ביצוע-בדיקה-פעולה (PDCA)
תכנון – אסוף נתונים, בדוק השערות, גבש תוכניות פעולה ושיפור. מבוסס על הבנת התהליך הנדון. זה נעשה באמצעות לימוד התהליך, הבנת המצב הקיים בו ומידע הנאסף מהלקוח (כגון: צרכים, ציפיות ושימושים). בשלב זה נדרש לזהות את הבעיות והקשיים ולתכנן היטב את דרך איסוף הנתונים. כמו כן, נדרש להגדיר מראש את הקריטריונים לפיהם ניתן יהיה לאמוד את מידת ההצלחה של יישום התוכנית.
עשה ובצע – את מה שתכננת. יישם את תוכנית השיפור שלך (אפילו על בסיס ניסויי) ואסוף נתונים כדי שתוכל להעריך את מידת ההצלחה. תיעד את הנתונים בצורה ברורה, כפי שתכננת כדי שתוכל לנתח אותם בהמשך.
בחן, בדוק ולמד – זהו שלב הלמידה. בדוק והערך על פי התוצאות, באיזו מידה הצפיות עמדו במבחן התכנון. הסק מסקנות ועדכן את השערותיך. ייתכן שתצטרך לעשות כמה סבבים משניים בין שלבי הביצוע לשלבי הלימוד על-מנת לבחון רעיונות אחרים וללמוד את מידת הצלחתם. לבסוף, גבש תוכנית פעולה לשיפור.
פעל – כעת, לאחר שהוכחת שהתוכנית פועלת ומשפרת את התהליך, יישם את מה שלמדת ושפר את התהליך כולו. בשלב הזה השיפור הוטמע בתהליך והלולאה חוזרת לשלב התכנון לשיפור נוסף.
ראו גם

בדיקות תוכנה
הנדסת תוכנה
הבטחת איכות תוכנה
קיט מלא
הערות שוליים

↑  ASQ, History of quality, http://asq.org, ‏23.5.2017
↑  A Special Issue on “Advances in the Theory and Application of Statistical Process Control”, http://web.it.nctu.edu.tw, ‏23.5.2017
↑  ASQ - MIL-Q-9858A, the Origin of ISO 9001, web.archive.org, ‏2017-08-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4126457-5  NARA: 10647781
גביע סורוגה בנק

| --- | --- |
לוגו הטורניר עד 2023
 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2008
 ארגון מפעיל:  CONMEBOL והתאחדות הכדורגל היפנית
 מספר מתמודדים:  2
 עיר מארחת:  יפן 
 יבשת:  דרום אמריקה ויפן
 שמות קודמים:  גביע סורוגה בנק
 זוכה:  ברזיל אתלטיקו פרנאאנסה (2019)
 הכי הרבה זכיות:  יפן קאשימה אנטלרס (2)
 Conmebol.com
 
לוגו המפעל בין השנים 2008 ועד 2018
גמר אליפות גביע הליגה היפנית/גביע סודאמריקנה, (נקרא עד 2018 "גביע סורוגה בנק" או "אליפות סורוגה בנק"; ביפנית: スルガ銀行チャンピオンシップ; באנגלית: Suruga Bank Championship), היה טורניר בינלאומי רשמי בן משחק אחד, המפגיש בין מחזיקת גביע סודאמריקנה ובין זוכת גביע הליגה היפנית. הטורניר מאורגן על ידי CONMEBOL והתאחדות הכדורגל היפנית, והוא משוחק במגרשה הביתי של הקבוצה היפנית, בדרך כלל בחודש אוגוסט.
הטורניר נוסד בשנת 2008, והוא מומן בין השנים 2008 ועד 2018 על ידי בנק סורוגה. המניע היפני ליצירת התחרות היה העובדה שאליפות ליגת העל היפנית וזכייה בגביע הקיסר מעניקות כרטיס השתתפות בליגת האלופות האסיאתית, בעוד זכייה בגביע הליגה היפנית לא העניקה כרטיס דומה.
במהדורתו הראשונה גברה ארסנאל דה סארנדי הארגנטינאית על גמבה אוסקה היפנית.
היסטוריה

הגביע הוקם בתחילת 2008 בשם "J.League Cup / Copa Sudamericana Championship", על ידי ההתאחדות היפנית לכדורגל (JFA), הקונמבול והJ. League, שבעצם איגוד שלוש הליגות הבכירות ביפן וכוללת את ה-J1, J2, ו-J3, שאחד הספונסרים שלה הוא בנק סורוגה היפני. התחרות היא למעשה משחק גמר אחד שמארחת אלופת ה-J. League בעונה החולפת באצטדיונה הביתי, נגד אלופת הגביע סודאמריקנה בעונה החולפת.
המשחק הראשון של הטורניר במהדורתו הראשונה נערך ב-30 ביולי 2008 באצטדיון נגאי שבאוסקה, אצטדיונה הביתי של גמבה אוסקה, שהפסידה לארסנאל דה סרנדי הארגנטינית בתוצאה 1-0. גם במהדורה השנייה זכתה הקבוצה הדרום אמריקאית, אינטרנסיונל הברזילאית, אך מאז, במשך חמש מהדורות, זכו הנציגות היפניות. ב-2015 שב הגביע לדרום אמריקה, עם זכייתה של ריבר פלייט. ב-2016 זכתה אינדפנדיינטה סנטה פה הקולומביאנית. ב-2017 חזר הגביע ליפן כשאוראווה רד דיימונדס זכתה בו כשניצחה את שאפקואנסה הברזילאית. ב-2018 זכתה אינדפנדיינטה והחזירה את הגביע לארגנטינה בפעם השלישית (הגביע התקיים בפעם האחרונה בשם "סורוגה בנק"), וב-2019 זכתה בו אתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית. ב-2020 היה אמור להתקיים הגמר בין קוואסקי פורנטלה לאינדפנדיינטה דל ואיה האקוודורית אך הגמר לא נערך עקב מגפת הקורונה העולמית.
משחקי גמר גביע סורוגה בנק

| שנה | אלופה | תוצאה | סגנית | אצטדיון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | ארגנטינה ארסנאל דה סארנדי | 0:1 | יפן גמבה אוסקה | אצטדיון נגאי, אוסקה |
| 2009 | ברזיל אינטרנסיונל | 1:2 | יפן אויטה טריניטה | אויטה בנק דום, אויטה |
| 2010 | יפן טוקיו | 2:2 (3:4 בפנדלים) | אקוודור ליגה דה קיטו | האצטדיון האולימפי, טוקיו |
| 2011 | יפן ג'ובילו איוואטה | 2:2 (2:4 בפנדלים) | ארגנטינה אינדפנדיינטה | אצטדיון שיזואוקה, פוקורוי |
| 2012 | יפן קאשימה אנטלרס | 2:2 (6:7 בפנדלים) | צ'ילה אוניברסידד דה צ'ילה | אצטדיון קאשימה סאקר, קאשימה |
| 2013 | יפן קאשימה אנטלרס | 2:3 | ברזיל סאו פאולו | אצטדיון קאשימה סאקר, קאשימה |
| 2014 | יפן קאשיווה רייסול | 1:2 | ארגנטינה לנוס | אצטדיון היטאצ'י קאשיווה, קאשיווה |
| 2015 | ארגנטינה ריבר פלייט | 0:3 | יפן גמבה אוסקה | אצטדיון אקספו 70' אוסקה, אוסקה |
| 2016 | קולומביה סנטה פה | 0:1 | יפן קאשימה אנטלרס | אצטדיון קאשימה סאקר, קאשימה |
| 2017 | יפן אוראווה רד דיימונדס | 0:1 | ברזיל שאפקואנסה | אצטדיון סאיטאמה 2002, סאיטאמה |
| 2018 | ארגנטינה אינדפנדיינטה | 0:1 | יפן סרסו אוסקה | אצטדיון נגאי, אוסקה |
| 2019 | ברזיל אתלטיקו פרנאאנסה | 0:4 | יפן שונאן בלמאר | אצטדיון שונאן BMW, היראטסוקה |
2020: לגמר הגיעו יפן קוואסקי פורנטלה ו-אקוודור אינדפנדיינטה דל ואיה, שלא נערך עקב מגפת הקורונה העולמית.
2021: לגמר הגיעו יפן טוקיו ו-ארגנטינה דפנסה וחוסטיסיה שלא נערך עקב אולימפיאדת טוקיו שנערכה באותה העת.
2022: לגמר הגיעו יפן נגויה גראמפוס ו-ברזיל אתלטיקו פרנאאנסה שלא נערך עקב אליפות מזרח אסיה בכדורגל שנערכה באותה העת.
אליפויות לפי קבוצה

| קבוצה | זכיות | סגנות | אלופה בשנים | סגנית אלופה בשנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יפן קאשימה אנטלרס | 2 | 1 | 2012, 2013 | 2016 |
| ארגנטינה אינדפנדיינטה | 1 | 1 | 2018 | 2011 |
| ארגנטינה ארסנאל | 1 | - | 2008 | - |
| ברזיל אינטרנסיונל | 1 | - | 2009 | - |
| יפן טוקיו | 1 | - | 2010 | - |
| יפן ג'ובילו איוואטה | 1 | - | 2011 | - |
| יפן קאשיווה רייסול | 1 | - | 2014 | - |
| ארגנטינה ריבר פלייט | 1 | - | 2015 | - |
| קולומביה סנטה פה | 1 | - | 2016 | - |
| יפן אוראווה רד דיימונדס | 1 | - | 2017 | - |
| ברזיל אתלטיקו פרנאאנסה | 1 | - | 2019 | - |
| יפן גמבה אוסקה | - | 2 | - | 2008, 2015 |
| יפן אויטה טריניטה | - | 1 | - | 2009 |
| אקוודור ליגה דה קיטו | - | 1 | - | 2010 |
| צ'ילה אוניברסידד דה צ'ילה | - | 1 | - | 2012 |
| ברזיל סאו פאולו | - | 1 | - | 2013 |
| ארגנטינה לנוס | - | 1 | - | 2014 |
| ברזיל שאפקואנסה | - | 1 | - | 2017 |
| יפן סרסו אוסקה | - | 1 | - | 2018 |
| יפן שונאן בלמאר | - | 1 | - | 2019 |
אליפויות לפי מדינה

| מדינה | זכיות | סגנות |
| --- | --- | --- |
יפן יפן: 6
| ארגנטינה ארגנטינה | 3 | 2 |
ברזיל ברזיל: 2
| קולומביה קולומביה | 1 | 0 |
| אקוודור אקוודור | 0 | 1 |
| צ'ילה צ'ילה | 0 | 1 |
משה פרימו

| --- | --- |

משה פרימו (יוני 2023)
 לידה:  14 בנובמבר 1960 (בן 64)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  קול ישראל, רדיו ירושלים, 103FM 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  moshe_primo
 
משה פרימו (נולד ב-14 בנובמבר 1960) הוא עיתונאי ושדרן ספורט ישראלי.
ביוגרפיה

פרימו החל את דרכו בתקשורת הספורט בישראל ב-1988 כשהצטרף לקול ישראל לאחר שעבר קורס שדרים בן חצי שנה בהנהלת עמי פזטל ודני דבורין.
במקביל לעבודתו כנהג אוטובוס בחברת דן, הצטרף פרימו ב-1992 כשדרן מן המניין לתוכנית הרדיו "שירים ושערים". תחילה שידר פרימו משחקים משניים בחשיבותם, ובסוף שנות התשעים שידר בתוכנית את המשחק המרכזי בליגת העל בימי שבת.
בתחילת שנות האלפיים הצטרף לראשונה כחבר קבוע בפאנל של תוכנית הספורט הטלוויזיונית, "בטריבונה" בהנחיית אבי רצון שאיתו עבד ב"שירים ושערים".
בין השנים 2004–2006 הגיש את תוכנית האולפן "שבת של כדורגל" במסגרת שידורי שלם וצפה של חברת צ'רלטון.
בשנת 2009 עזב פרימו את קול ישראל, והחל לשדר ברדיו ירושלים את תוכנית הרדיו "שבת של כדורגל", בעלת פורמט דומה לזה של "שירים ושערים". באותה שנה הצטרף לערוץ הספורט שם הוא משתתף בתוכניות שונות, המרכזית שבהן "יציע העיתונות", כפרשן המשלב בד בבד דיווחים חדשותיים.
בשנת 2011 הצטרף לפאנל המגישים לצד מאיר איינשטיין, של תוכנית הספורט ברדיו 103FM ("רדיו ללא הפסקה") המשודרת מדי ערב, במקביל, שב לשמש כשדרן בתוכנית "שירים ושערים".
פרימו מתגאה על הקשרים הרבים שרקם לאורך השנים, המסייעים לו להשיג סקופים עיתונאיים. עם זאת, ידיעות ודיווחים שפרסם התגלו לא אחת כ"ברווז עיתונאי". המקרה המפורסם ביותר היה דיווח שמסר בתוכנית "יציע העיתונות", לפיו החל מהלך מתן אזרחות ישראלית לשחקנה הזר של מכבי תל אביב, קרלוס גרסיה, כך שיוכל לשחק בנבחרת ישראל. בדיעבד התברר כי פרימו ביסס את הדיווח על מסרון שקרי שנשלח על ידי צופה שביקש להטעותו במזיד.
פרימו ידוע בסגנונו התקיף ובאופן הנוקב והנחרץ שבו הוא נוהג למתוח ביקורת בפרשנותו. הביטוי "ציון 3" שבו הוא משתמש לציון לגנאי בביקורתו הפך עם הזמן למזוהה עמו. הסקופים והביקורת הנוקבת הגובלת לעיתים בהשתלחות היוו בסיס לדמותו בתוכנית הסאטירה "בובה של לילה" שאותה גילם אלי יצפאן.
בשנת 2014 הגיש מועדון הכדורגל מכבי תל אביב תביעת לשון הרע נגד פרימו על דיווחים כוזבים בעניין הקבוצה, לטענתם. לאחר מכן פרסמו ערוץ הספורט ופרימו התנצלות בפני מכבי תל אביב.
בהופעותיו ברדיו ובטלוויזיה לא מסתיר פרימו את אהדתו מילדות למכבי נתניה, ובשל קרבתו לגורמים במועדון לאורך השנים הוא מרבה לדווח על הנעשה בקבוצה.
באפריל 2016 שידר בערוץ הספורט ראיון טלפוני עם אלי טביב בלי ליידע אותו כי מדובר בשידור חי, מה שגרם לטביב להתייחס לשיחה כאל שיחה פרטית שאינה מוקלטת או משודרת. טביב תבע את ערוץ הספורט בבית משפט במיאמי.
בינואר 2017 הושעה מעבודתו בערוץ הספורט, לאחר שנודע כי הוא מעביר הרצאות בתשלום לקבוצות כדורגל משתי הליגות הבכירות, אותן הוא מסקר במסגרת עבודתו, בניגוד לנהלים.
ב-2018 לוהק לעונה ה-9 של "הישרדות". הוא פרש ביום הרביעי, והגיע למקום ה-17.
משנת 2020 מגיש פרימו תוכנית ספורט בערוץ הטלוויזיה באינטרנט "אונליין tv".
באוגוסט 2021, הושעה משידורים בערוץ הספורט, לאחר שאמר במהלך שידור משחק בין הפועל פתח תקווה לבני יהודה ש-"הפועל פתח תקווה משחקת כדורגל ליגה ז".
פרימו משתתף בפודקאסט בספוטיפיי בנושא מכבי תל אביב בכדורגל.
הערות שוליים

↑  שלמה מן, גרסת פרימו, באתר העין השביעית, 25 בפברואר 2014
↑  שלמה מן, בס עולה, באתר העין השביעית, 8 במאי 2012
↑  דוד אברהם‏, תביעת ענק בעיתונות הספורט: מכבי ת"א VS משה פרימו, באתר וואלה, 26 במרץ 2014
↑  אלכסנדר כץ, פרימו דיבר עם בעלי בית"ר אלי טביב - רק "שכח" לעדכן אותו שהוא בשידור חי ברדיו, באתר אייס, 7 באפריל 2016
↑  Soccer Owner Says Talk Was Streamed Without Consent, ‏13 ביולי 2016 (באנגלית).
↑  בן בירון, ‏העיתונאי משה פרימו הושעה מערוץ הספורט, באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2017
↑  בעקבות פליטת פה: משה פרימו הושעה מערוץ הספורט, באתר www.israelhayom.co.il
אליפות אירופה בכדורגל חופים

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל חופים
 תאריך ייסוד:  1998
 ארגון מפעיל:  אופ"א
 מספר מתמודדים:  27
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  איטליה איטליה
 הכי הרבה זכיות:  פורטוגל פורטוגל (8 זכיות)
 מפעל מקביל:  גביע אירופה בכדורגל חופים
 
אליפות אירופה בכדורגל חופים (באנגלית: Euro Beach Soccer League) היא תחרות כלל אירופית שנתית בכדורגל חופים. האליפות נוסדה ב-1998 תחת השם "אליפות אירופה המקצוענית בכדורגל חופים". במסגרת האליפות, מתחרות נבחרות לאומיות בכדורגל חופים לאורך חודשי הקיץ בפורמט של ליגה. כל עונה מסתיימת בשלב גמר, הנערך במרסיי ובו נקבעת האלופה. הטורניר גם מהווה את המוקדמות האירופאיות של גביע העולם בכדורגל חופים, וחמש הנבחרות המסיימות במקומות הראשונים משתתפות בו בשנה שלאחר מכן כנציגות אירופה.
שלבי הגמר

| שנה | אלופה | סגנית | מקום שלישי | מקום רביעי | השחקן המצטיין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | גרמניה גרמניה | איטליה איטליה | פורטוגל פורטוגל | ספרד ספרד | ספרד אמארל |
| 1999 | ספרד ספרד | צרפת צרפת | פורטוגל פורטוגל | איטליה איטליה | פורטוגל מאג'ר |
| 2000 | ספרד ספרד | פורטוגל פורטוגל | צרפת צרפת | איטליה איטליה | ספרד אמארל |
| 2001 | ספרד ספרד | פורטוגל פורטוגל | איטליה איטליה | צרפת צרפת | ספרד אמארל |
| 2002 | פורטוגל פורטוגל | ספרד ספרד | צרפת צרפת | טורקיה טורקיה | איטליה ג'יאני פרוזטי, טורקיה טאמר |
| 2003 | ספרד ספרד | צרפת צרפת | פורטוגל פורטוגל | שווייץ שווייץ | ספרד אמארל |
| 2004 | צרפת צרפת | פורטוגל פורטוגל | אוקראינה אוקראינה | איטליה איטליה | ספרד דויד |
| 2005 | איטליה איטליה | פורטוגל פורטוגל | צרפת צרפת | שווייץ שווייץ | איטליה כריסטיאנו סקאלאברלי |
| 2006 | ספרד ספרד | פורטוגל פורטוגל | פולין פולין | איטליה איטליה | פורטוגל מאג'ר |
| 2007 | פורטוגל פורטוגל | צרפת צרפת | רוסיה רוסיה | ספרד ספרד | שווייץ דיאן סטנקוביץ' |
| 2008 | פורטוגל פורטוגל | הולנד הולנד | רוסיה רוסיה | איטליה איטליה | פורטוגל מאג'ר |
| 2009 | רוסיה רוסיה | פורטוגל פורטוגל | איטליה איטליה | ספרד ספרד | פורטוגל מאג'ר |
| 2010 | פורטוגל פורטוגל | איטליה איטליה | רוסיה רוסיה | שווייץ שווייץ | פורטוגל מאג'ר |
| 2011 | רוסיה רוסיה | שווייץ שווייץ | פורטוגל פורטוגל | רומניה רומניה | שווייץ דיאן סטנקוביץ' |
| 2012 | שווייץשווייץ | רוסיה רוסיה | איטליה איטליה | רומניה רומניה | שווייץ דימיטרי שישין |
| 2013 | רוסיה רוסיה | פורטוגלפורטוגל | שווייץשווייץ | ספרד ספרד | רוסיה איליה ליאונוב |
| 2014 | רוסיה רוסיה | ספרד ספרד | פורטוגלפורטוגל | שווייץשווייץ | שווייץ נואל אוט |
| 2015 | פורטוגלפורטוגל | אוקראינה אוקראינה | רוסיה רוסיה | ספרד ספרד | אוקראינה איגור בורסוק |
| 2016 | אוקראינה אוקראינה | פורטוגל פורטוגל | רוסיה רוסיה | ספרד ספרד | פורטוגל בה מרטינס |
| 2017 | רוסיה רוסיה | פורטוגל פורטוגל | איטליה איטליה | ספרד ספרד | רוסיה ארתור פאפורוטני |
| 2018 | איטליה איטליה | ספרד ספרד | פורטוגל פורטוגל | רוסיה רוסיה | ספרד לורנס גומז |
| 2019 | פורטוגל פורטוגל | רוסיה רוסיה | ספרד ספרד | איטליה איטליה | פורטוגל ג'ורדן סנטוס |
| 2020 | פורטוגל פורטוגל | שווייץ שווייץ | אוקראינה אוקראינה | צרפת צרפת | פורטוגל לאו מרטינס |
| 2021 | פורטוגל פורטוגל | בלארוס בלארוס | איטליה איטליה | ספרד ספרד | פורטוגל לאו מרטינס |
| 2022 | שווייץ שווייץ | פורטוגל פורטוגל | איטליה איטליה | ספרד ספרד | שווייץ נואל אוט |
| 2023 | איטליה איטליה | ספרד ספרד | בלארוס בלארוס | פורטוגל פורטוגל | איטליה מרקו ג'ורדני |