ציורי הסלע בוואל קמוניקה
מאפיינים

מתחילת הרביעון, לפני שני מיליון שנה, היה העמק מכוסה שוב ושוב בקרח, שלעיתים הגיע לגבהים של כאלף מטרים. באותה תקופה נראו העמק וסביבתו כמו מדבר קפוא, עם פסגות הרים כהות וסלעיות הבולטות מתוך המרחבים הלבנים. הנוף היה דומה לזה שנראה בימינו בגרינלנד ובאנטארקטיקה. שברי הסלעים שנגררו בהחלקה איטית של קרחונים, שמשקלם נדחס אל המדרונות הצדדיים, ליטשו אפילו את הסלעים הקשים ביותר. באופן זה שויפו צידי העמק, עוצבו רכסים וקירות סלעיים מלוטשים ומחורצים, מה שיצר צורות מיוחדות של תוואי נוף בולטים. בני האדם שהגיעו מאוחר יותר, ונמשכו על ידי צורות כאלה שהעניקו להם השראה לחרוט את ביטויי היצירתיות הדמיונית והאמנותית שלהם. קרחוני הפליסטוקן נסוגו מהמישורים והעמקים של צפון איטליה לפני 15,000 עד 10,000 שנה (13,000-8,000 לפני הספירה). התקדמות ונסיגה קלים יותר של קרחונים התרחשו מאוחר יותר.
הציורים נחרטו בסלע על ידי תושבי העמק, המכונים "קמונים", במשך תקופה ארוכה, החל מ-8,000 לפנה"ס (התקופה האפיפלאוליתית) ועד תקופת השלטון הרומי. מסורת חריטת הפטרוגליפים לא הסתיימה בחטף. כמות קטנה של ציורי סלע זוהו כשייכים לתקופת הקיסרות הרומית, ימי הביניים וייתכן שאפילו מהתקופה המודרנית עד המאה ה-19. רוב הפטרוגליפים באמנות הסלע של ואל קמוניקה נוצרו באמצעות כלי אבן, אך כמה תחריטים נעשו באמצעות חודי מתכת בעלי צורות שונות. רוב התחריטים נעשו בטכניקת הניקור, עם זאת יש תחריטים שנעשו בסגרפיטו, אחרים נוצרו על ידי ליטוש הסלע ויש מקרים בהם נעשה שימוש בשתי טכניקות או יותר לצורך ביצוע אותה דמות. עומק החריתה משתנה בין שבריר מילימטר לכמה סנטימטרים. לכל תקופה היו הטכניקות המועדפות עליה, וניתן להשתמש בחקר הטכניקות גם לצורך זיהוי כרונולוגי של המכלול הנבדק.
אמנות הסלע בוואל קמוניקה כוללת כמה סוגים של דמויות, וטכניקת יצירתן משתנה במידה ניכרת. גרפמות מסוימות מיוצגות על ידי קו המתחקה אחר קווי המתאר שלהן, ואחרות כל המשטח שלהם נחרט, אחרות מציגות את הדמות באופן סכמתי מבלי לטרוח לגבי פרטים פנימיים. יש דמויות המתוארות בצורה מדויקת ונחרצת, אחרות פחות מוגדרות. כל זה משקף את רוחם ומצבם הנפשי של מי שעשו דמויות אלו. על אותו סלע מתקיימים לרוב מכלולים ודמויות המיוצרים בסגנונות שונים, בעוד שבאלפי מקרים תחריטים מסוימים מונחים זה על זה בסבך של דמויות קודמות או מאוחרות יותר. הדמויות בחלקן חקוקות על גבי הסלע בלא סדר או ארגון; אחרות מסודרות כך שנראה כי יש קשר ביניהן, כך כשבחלק מהמקומות הן משתלבות לתמונה מונומנטלית של זירת ציד או של פולחן. משום כך טוען פיירו אדורנו (Piero Adorno) בספרו "התקופה המזוליתית והנאוליתית" (Mesolitico e Neolitico) שהציורים הם אידאוגרמות, שאינן מייצגות חפץ אמיתי אלא את "הרעיון" שהוא מייצג. מטרתם קשורה לפולחנים של חגיגות, הנצחות, פיוס וטקסי חניכה – תחילה במשמעות דתית, ואחר כך אפילו חילונית, שנערכו במקרים מיוחדים או באופן קבוע. תופעה אופיינית לכל הציורים המציגים דמויות אנושיות היא שמצוירים בהם גברים בלבד.
חוקר אמריקאי בשם סטיוארט האריס (Stuart Harris) טוען שהדמויות בפטרוגליפים הם בעצם כתב ציורים שאותו הוא פענח והוא מבוסס על שפה אירופאית קדומה (Old European) שהשתמרה כיום בשפה הפינית. לדבריו הטקסטים מתארים את חייהם, ומלחמותיהם של תושבי העמק, והטרגדיות של החברה שבעבר אכלסה את מרבית אירופה.
הציור המפורסם ביותר, ש-92 גרסאות שלו נמצאו בין ציורי הסלע של ואל קמוניקה, הוא סמל "הוורד הקמוני" ("Rosa camuna"). הסמל מופיע בצורת צלב שווה-צלעות או צלב קרס סימטרי או אסימטרי, תוצר של התפתחותו לאורך אלפי שנים. בשנת 1975 עוצב דגל עבור מחוז לומברדיה, שבמרכזו הוורד הקמוני בצבע לבן, על-גבי רקע ירוק המייצג את עמק הפו. הדגל נמצא בשימוש המחוז אף שלא אומץ באופן רשמי.