stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלד התא

| --- | --- |
 שיוך:  ציטופלזמה 
 מזהים
 FMA:  63834 
 קוד MeSH:  A11.284.430.214.190.750 
 מזהה MeSH:  D003599 
 
השלד התאי בתאים איקריוטיים: בירוק צבועים המיקרוטובולים, באדום מיקרופילמנטים ובכחול גרעיני התאים.
בביולוגיה של התא, שלד התא (בלועזית: ציטוסקלטון, Cytoskeleton) הוא מערכת של סיבים מאוגדים, חוטים דקים ושריגים חלבוניים החוצים את הציטופלזמה, בין גרעין התא לקרום התא. שלד התא מעניק לתא את צורתו ומשמש במספר תפקידים נוספים כמו תנועה, מעבר תוך-תאי וחלוקת התא. המבנה קיים בכל התאים האיקריוטיים, ומחקרים מצביעים על קיומו גם בפרוקריוטים מסוימים.
השלד כולל שלושה מרכיבים מרכזיים: מיקרוטובולים, קורי ביניים (intermediate filament) ומיקרופילמנטים (אקטין). בנוסף, קיימים חלבוני עזר המסייעים למרכיבים אלה בתפקודם. כל אחד משלושת המרכיבים המרכזיים בשלד התא בנוי מתת-יחידות, פרוטופילמנטים, שכל אחת מהן מורכבת מאבני בניין חלבוניות.
לשלד התא מספר תפקידים: הוא מסייע בהענקת צורה לתא ושמירה עליה, הוא יוצר ארגון פנימי בין אברוני התא השונים והוא מעניק יכולת תנועה לתא כולו ולאברונים בודדים.
מיקרוטובולים

המיקרוטובול (Microtubule), או צינורון, הוא המרכיב המבני העיקרי של שלד התא. זהו גליל חלבוני חלול וקוטבי, שקוטרו החיצוני 25 ננומטר והפנימי 15 ננומטר, אשר מורכב מתת-יחידות רבות של החלבון טובולין. המיקרוטובולים משמשים את התא לקביעת צורתו ואחראים לחלק מתנועות התא. בנוסף המיקרוטובולים יוצרים את כישור החלוקה בחלוקת התא, אשר אחראי לסידור הכרומוזומים משני עברי התא טרם חלוקתו, ונשיאת הכרומוזומים אל תאי-הבת.
אבן הבניין של המיקרוטובול היא דימר המורכב משתי יחידות של החלבון טובולין. כל אחת מהיחידות משתייכת לסוג שונה של טובולין, האחת α-טובולין והשנייה β-טובולין. בעת בניית הסיב דימרים נצמדים זה לזה ליצירת שרשרת. שתי היחידות המרכיבות את הדימר קושרות GTP, עם זאת ניתוק מולקולת זרחה מה-GTP הקשור ליחידה β בדימר יוצר כיפוף בסיב, אשר מזרז את פירוק המיקרוטובול.
כאשר הפרוטופילמנטים מגיעים לאורך מסוים, הם מתחילים ליצור גליל חלול המורכב מ-13 פרוטופילמנטים.
תהליך היצירה של המיקרוטובולים מתחיל במרכז הארגון המיקרוטובולי (צנטרוזום) על גבי קומפלקס טבעתי הבנוי משלוש עשרה יחידות של גמא-טובולין (γ-TuRC). זה מוגדר כקצה המינוס של המיקרוטובול, הנקרא גם הצד הבזלי, וממנו מתחילה היצירה של המיקרוטובולים לכיוון הקצה הנגדי, המוגדר כקצה הפלוס ונקרא גם הצד האפיקלי. כשהתא אינו מתחלק מסתיימים המיקרוטובולים בקרום התא, אך בעת החלוקה מתחברים המיקרוטובולים אל הכרומוזומים ומושכים אותם לשני תאי הבת.
קצב בניית המיקרוטובולים תלוי בריכוז אבני הבניין החופשיות בסביבתו. ככל שהריכוז גבוה יותר, כך קצב הבנייה מהיר יותר והסיב מתארך, וככל שהוא נמוך יותר, כך קצב הפירוק גובר על קצב הבנייה והסיב מתקצר. בטווח מסוים של ריכוזים קצב הבנייה שווה לקצב הפירוק ונוצר שיווי משקל דינמי, כך שאורך הסיב לא משתנה באופן כללי.
המיקרוטובולים משמשים גם לתנועת ריסונים ושוטונים וכן לשינוע של אברונים וגופיפים בתא. פעולות אלה מתבצעות באמצעות חלבוני עזר ודורשות אנרגיה.
מיקרוטובולים > חלבוני עזר

לצד המיקרוטובולים פועלים חלבונים רבים אשר חשובים לפעילותו הביולוגית בתא. ישנם חלבונים החשובים לסידור מרחבי של המיקורוטובולים בתא. לדוגמה, חלבון טאו, מייצר קשרים הדוקים יחסית בין מיקרוטובולים. נפוץ למצוא אותו באקסון של תאי עצב אשר מכיל רשת של מיקרוטובולים לאורכו. החלבון Microtubule-associated protein 2 (בקיצור MAP2) פועל באופן דומה יחסית לחלבון טאו, אך הוא מייצר קשרים הדוקים פחות. חלבון חשוב נוסף הוא פלקטין (Plectin), חלבון זה קושר בין מיקרוטובולים לסיבי ביניים. בנוסף, ישנם חלבוני עזר מבניים המווסתים את קצב הבנייה והפירוק של המיקרוטובולים. החלבון סטתמין (Stathmin) קושר שני זוגות דימרים של מיקרוטובולין ובכך מפחית את שכיחות הדימרים החופשיים להתרכב לסיב, ובכך מגביל את בניית סיבי המיקרוטובול בתא. החלבון קינזין-13 (Kinesin-13) מפרק סיבי מיקרוטובולי באמצעות היצמדות לסיב והסרת תתי יחידות מהסיב. החלבון XMAP215 פועל הפוך לקינזין-13, הוא מייצב את הסיב באזורים בהם יחידות ה β-טובולין עברו הידרוליזה ובכך מעכב את פירוק הסיב.
ישנם גם חלבוני עזר מוטוריים, בעלי יכולת תנועה על גבי המיקרוטובולים, המביאים לידי ביטוי את תכונותיהם כמסילות שעל גביהן ניתן לשנע אברונים וגופיפים בתא. משפחה אחת של חלבונים מוטוריים נקראת קינזינים, והיא מסיעה גופיפים מקצה המינוס לקצה הפלוס, ואילו האחרת נקראת דינאינים, והיא מסיעה גופיפים בכיוון ההפוך. שינוע זה דורש אנרגיה המתקבלת מפירוק מולקולת ATP המתבצע אף הוא על ידי חלבונים אלה. לדינאינים יש תפקיד חשוב בהנעה מצד לצד של סילייה בריאות ובחצוצרות כמו גם בהנעה של שוטונים כמו אלה הנמצאים בתא זרע אצל בעלי חיים. פעילות הסילייה חשובה במהלך ההתפתחות העוברית שכן יש צורך להזיז איברים בין אזורים. פעילות לא תקינה עלולה לגרום למחלות כדוגמת הפרעת תנועה ריסונית ראשונית (primary ciliary dyskinesia).
קורי ביניים

קורי הביניים (Intermediate filaments) הם המרכיבים היציבים ביותר של השלד תאי. מערכת זו מצויה בציטופלזמה או בגרעין ובשל יציבותה משמשת לשמירת החוזק המכני של התא.
אבן הבניין של קורים אלה היא חלבון מונומרי בעל מבנה סליל אלפא, כאשר זהות החלבון משתנה בין סוגי הקורים השונים. בעת יצירת הפרוטופילמנט של הקורים, שני מונומרים מתחברים זה לזה בצורה מקבילה, כאשר הקצה האמיני של המונומר האחד מתחבר לקצה האמיני של המונומר האחר, וכך גם בקצוות הקרבוקסיליים. השניים מתפתלים אחד סביב השני ויוצרים דימר, אך בשל קוטביותו, הדימר אינו יציב כימית. כתוצאה מכך, כל דימר מתחבר לדימר נוסף בצורה לא מקבילה, כלומר קצה אמיני לקצה קרבוקסילי, והשניים מתפתלים ליצירת טטרמר. הטטרמרים מתארגנים בשרשרת ונקשרים אחד לשני, קצה אמיני עם קצה קרבוקסילי, ויוצרים את הפרוטופילמנט. בקור השלם ישנן שמונה שרשראות של פרוטופילמנטים אשר יוצרות צורה גלילית אטומה.
משפחת קורי הביניים היא המשפחה ההטרוגנית ביותר מבין קורי השלד התאי, ופיזורם תלוי ברקמה שבה הם נמצאים. עם ארבעת הסוגים העיקריים של קורי השלד נמנים:
קורים גרעיניים – קורים המרפדים את הדופן הפנימית של קרום הגרעין ומעניקים לו יציבות. הם בנויים מלמינים. בעת חלוקת התא מתפרקים קורים אלה כחלק מפירוקו של קרום הגרעין, והם נבנים מחדש לאחר קבלת שני תאי בת.
קורים דמויי וימנטין (אנ')– קורים הנמצאים בתאים שמוצאם האמבריולוגי הוא מזנכימלי. קורים אלה בנויים מווימנטין והם פחות גמישים.
קורים אפיתליאליים – קורים הבנויים מקרטין ומצויים בתאי אפיתל, וכן בציפורניים ובשיער. הקרטינים יכולים להיות חומציים או בסיסיים, דבר המגדיל את מגוון הקורים בסוג זה. בתמס בועתי של העור ישנה מוטציה בגנים המקודדים לקרטינים מסוימים, וכתוצאה מכך נשברים חלבוני הקרטין בחלל בין האפידרמיס לדרמיס, דבר המוביל לכניסת מים לחלל זה וליצירת שלפוחיות בתגובה ללחץ יחסית מתון.
קורים אקסונליים – קורים הנמצאים בתאי עצב ומהווים מעין פיגום התומך באקסונים, שאורכם יכול להגיע למטרים בודדים. קורים אלה בנויים מנוירופילמנטים.
מיקרופילמנטים

המיקרופילמנטים (Microfilament – קורים זעירים), או קורי האקטין, הם המרכיבים הדקים ביותר של שלד התא. אלה קורים חלבוניים המורכבים מתת יחידות של החלבון אקטין. קוטרם נע בין 5 ל-7 ננומטר בלבד והם מתרכזים בעיקר בצדו הפנימי של קרום התא. בנייתם דומה לבנייתו של המיקרוטובול. הם מתמחים בעיקר בתנועה התאית אך גם מסייעים בשמירת צורתו של התא.
אבן הבניין של המיקרופילמנטים היא האקטין. בדומה למיקרוטובולים, אבני הבניין יכולות להתקשר אחת לשנייה אך ורק אם קשורה אליהן מולקולת ATP. על גבי הקור מולקולה זו עוברת הידרוליזה, אשר גורמת להתרופפות הקשר בין אבני הבניין ולפרימת הקור. גם כאן מוגדר קצה פלוס וקצה מינוס. הזיקה בקצה הפלוס להיקשרות של מולקולות אקטין נוספות היא יותר גבוהה, ולכן באזור זה תתרחש יותר בנייה מאשר פירוק בהשוואה לקצה המינוס.
יכולת התנועה של תאים, למשל תאי דם לבנים, באה לידי ביטוי בפירוק מיקרופילמנטים באזור אחד בתא ובנייתם מחדש באזור אחר תוך יצירת שלוחה ציטופלזמתית כעין רגל לכיוון התקדמותו. תנועה כזו נגרמת בעקבות מולקולות כמוטקטיות. הפירוק של המיקרופילמנטים נועד הן לספק אבני בניין למיקרופילמנטים חדשים בשלוחה הציטופלזמטית והן להקל את התנועה באזור שבו פורקו המיקרופילמנטים, שכן אזור זה הופך לנוזלי עם התפרקותם של המיקרופילמנטים הקשיחים.
מיקרופילמנטים > חלבוני עזר

חלבון ה-ARP הוא חלבון אשר משמש תבנית ותשתית לבניית ענפי מיקרופילמנט חדשים. החלבון מזרז את היצירה של המיקרופילמנטים, לעיתים בניגוד לריכוז נמוך של מולקולות האקטין בסביבה. חלבון אחר, המזרז את קצב הפירוק של האקטין, הוא קופילין. הקופילין גורם להקטנת המרחק בין נקודות הסיבוב של סליל האקטין, ומכיוון שקורי האקטין שבירים בקלות, הוא בכך שובר אותם. תימוזין הוא חלבון נוסף המונע יצירה של אקטין בכך שהוא מעכב את שחלוף מולקולות ה-ADP במולקולות ATP ומפחית את כמות חלבוני האקטין הזמינים לבניית הקור. הדבר מאפשר בשלב מאוחר יותר ליצור בנייה מידית ומואצת של חלבוני אקטין באמצעות החלבון פרופילין, שנקשר לאקטין במקום התימוזין ומסייע בקשירתו לקור.
פילמין הוא חלבון עזר דימרי שיוצר זווית בין קורי האקטין ומביא לבניית רשת תלת-ממדית של מיקרופילמנטים. הדבר מקנה לתא את המבנה הג'לטיני שלו. חלבוני עזר נוספים הם פימברין ואלפא-אקטינין שיוצרים מערכים מקבילים לאקטין. הפימברין יוצר מערך מאוד צפוף שנמצא בשלוחה הציטופלזמתית, והאלפא-אקטינין יוצר מבנה תחוח שמתכווץ, למשל בשריר חלק או אפיתל.
מיוזין הוא סוג חלבון עזר מוטורי הדומה לחלבוני העזר המוטוריים של המיקרוטובולים. הוא נע מקצה המינוס לקצה הפלוס ומסייע להתכווצות שרירים. המיוזין גם מסייע בתהליך הציטוקינזה שמתרחש לאחר שלב המיטוזה על ידי יצירת טבעת ההולכת ומתכווצת ככל שתהליך חלוקת התא מתקרב לסיומו.
הערות שוליים

↑  Mayer F, Cytoskeletal elements in bacteria Mycoplasma pneumoniae, Thermoanaerobacterium sp., and Escherichia coli as revealed by electron microscopy, J Mol Microbiol Biotechnol, volume 11, issue 3-5, 228-43, 2006
↑  צִנּוֹרוֹן במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
| חלקי התא ואברוניו |
| --- | --- | --- |
| אברונים | גרעין התא • רשתית תוך-פלזמית • גולג'י • כלורופלסט • מיטוכונדריון • ליזוזום •  פרוקסיזום • בועית מתכווצת |  |
| חלקים נוספים | ציטופלזמה • קרום התא • דופן התא • שלד התא • חלולית • ריבוזום • MTOC (צנטריול) • מזוזום |  |
| מבנים בגרעין | גרעינון • ספלייסוזום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540876005171  BnF: cb12113172p (data)  GND: 4121944-2  LCCN: sh85035256  NDL: 00576209  NKC: ph705648 
מיקרוטובולים
איור של אבני הבניין של קורי הביניים
קורי וימנטין בתאים
סיבי קרטין בתוך תאים.
מיקרופילמנטים צבועים בירוק בפיברובלסט של עובר עכבר
שני רוכבים על החוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מקס ליברמן 
 תאריך יצירה:  1901 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 
גרסת הציור שנתפס על ידי הנאצים ב-1938 והתגלה כשנחשף אוסף גורליט
שני רוכבים על החוף (בגרמנית: Zwei Reiter am Strand) הוא שמם של שני ציורים דומים מאת הצייר היהודי-הגרמני מקס ליברמן. שניהם צוירו בשנת 1901 בזמן חופשתו של ליברמן בעיר סכוונינגן שעל חוף הים הצפוני. הציורים נחשבים ליצירות מופת של האימפרסיוניזם הגרמני ומושפעים רבות מסגנונם של הציירים האימפרסיוניסטים הצרפתים אדואר מאנה ואדגר דגה.
ההיסטוריה של אחד הציורים

אחד משני הציורים היה בבעלותו של דוד פרידמן, תעשיין ואספן אמנות יהודי מברסלאו (כיום ורוצלב, פולין), בשנות ה-30 של המאה ה-20. לאחר ליל הבדולח בנובמבר 1938, החרימו שלטונות גרמניה הנאצית את היצירה, ובשנת 1942 היא נרכשה על ידי סוחר האמנות הרשמי של היטלר, הילדברנד גורליט, במכירה פומבית שנוהלה על ידי בית המכירות הנס וו. לאנגה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, נתפס הציור בידי יחידת "אנשי המונומנטים" של בעלות הברית, יחד עם יצירות נוספות מאוספו של גורליט. האחרון נחקר בידי יחידת חקירת ביזת האמנות (Art Looting Investigation Unit) בשל מעורבותו בביזת יצירות אמנות.
סוזן רונלד, בספרה "הגנב האמנותי של היטלר: הילדברנד גורליט, הנאצים ובזיזת אוצרות אירופה", מתארת כיצד הצליח גורליט להשיב לידיו חלק מהיצירות שהוחרמו ממנו. לדבריה, הוא הצהיר בשבועה כי רובן נשרפו במהלך הפצצות בעלות הברית על המבורג ודרזדן – טענה שהתבררה כבדויה. למרות זאת, הצליח לשכנע את אדווין ריי, ראש מחלקת האמנות והארכיונים של המונומנטים במינכן, להאמין שחלק מהיצירות שייכות לקרובת משפחתו בריגיטה.
גילוי מחדש והשבת היצירה

בשנת 2012 נחשף אוסף אמנות סודי שהחזיק קורנליוס גורליט, בנו של הילדברנד גורליט, בדירתו במינכן. גילוי אוסף גורליט עורר הדים ברחבי העולם והוביל לאיתור מחודש של הציור "שני רוכבים על החוף". משפחתו של דוד פרידמן זיהתה את היצירה השדודה ודרשה את השבתה, אשר הושלמה בשנת 2015. דייוויד טורן, בן משפחתו של פרידמן, סיפר כי זכר את הציור בילדותו, כאשר צפה בו ברגע שבו נאלץ קרוב משפחתו לחתום על מסירת רכושו לידי קצין נאצי.
בחודש יוני 2015 נמכר הציור במכירה פומבית של סותבי'ס תמורת 1.865 מיליון ליש"ט (2.92 מיליון דולר).
הציור השני

הציור השני היה חלק מאוסף פרטי בניו יורק עד שנמכר במכירה פומבית של סותבי'ס בשנת 2009. הבעלים החדש היה אספן פרטי נוסף. הציורים דומים מאוד, אך קיימים ביניהם הבדלים קטנים, כגון תיאור רגלי הסוס השני, הנראה בבירור בציור שנלקח מאוספו של פרידמן.
הערות שוליים

↑  Heller, Aron (7 באפריל 2017). "Artwork Nazis stole in WWII returning to Jewish owner's heir". Associated Press. ארכיון מ-2 ביוני 2021. נבדק ב-2021-06-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Susan, Ronald (2019). Hitler's art thief: Hildebrand Gurlitt, the Nazis, and the looting of Europe's treasures. Tantor Media. ISBN 978-1-61803-750-3. OCLC 1114905985.
↑  "Art Looting Intelligence Unit (ALIU) Reports 1945-1946 and ALIU Red Flag Names List and Index". www.lootedart.com. ארכיון מ-16 במאי 2008. נבדק ב-2021-06-01. Gurlitt, Hildebrandt. Schloss Poellnitz, Aschbach (nr Bamberg). One of the chief official Paris agents for Linz, 1943-45. Partly Jewish, he had difficulties with the Party and was also placed in a difficult position as an agent for Linz. He therefore used Hermssen as his front. (Hermssen died late in 1944.) Under house arrest on the estate of Baron von Poellnitz. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Alberge, Dalya (27 במאי 2015). "Reunion with looted painting is 'second victory against the Nazis'". The Guardian (באנגלית). ארכיון מ-2015-06-07. נבדק ב-2021-06-01. Most of David Toren’s family died in the Holocaust and he, then a teenager, only survived because his father got him to safety via the Kindertransport. Now Toren has spoken of the emotion of being reunited with a painting the Nazis seized more than 75 years ago. “I felt the sense of victory – the second victory against the Nazis,” he told the Guardian. Toren, now 90, was 13 when he last saw Two Riders on a Beach, an early 20th-century masterpiece by the German painter Max Liebermann, at the home of his great-uncle, David Friedmann, a passionate art collector, patron and prominent society figure in Breslau. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hickley, Catherine (2020-04-30). "David Toren, Who Fought to Recover Nazi-Looted Art, Dies at 94". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-12-30.
כיבוד אח גדול

כיבוד אח גדול היא מצוות עשה מדאורייתא המחייבת אדם לכבד את אחיו הבכור, ולחלק מהדעות גם את כלל אחיו ואחיותיו הגדולים.
מכיוון שהמצווה נלמדת בספרות חז"ל ברובד הרמז ואין פסוקים מפורשים בתורה שבכתב המורים על הלכותיה, ישנן דעות רבות אצל חכמי הדורות באשר לפרטי הדינים וגדרי ההלכה המדויקים הקשורים למצווה זו.
מקור המצווה

מצווה זו נזכרת בברייתא במסכת כתובות:
כַּבֵּד אֶת אָבִיךָ וְאֶת אִמֶּךָ; אֶת אָבִיךָ, זו אשת אביך; וְאֶת אִמֶּךָ, זו בעל אמך, וי"ו יתירה לרבות אחיך הגדול.
וכן נפסק להלכה ברמב"ם
ומדברי סופרים שיהיה אדם חייב בכבוד אחיו הגדול ככבוד אביו
מורא אח

בספר "עיקרי הדינים" הסתפק אם חייב אדם במוראו של אחיו הגדול כשם שחייב במורא אב ואם, או שמא אין החיוב אלא לכבדו ולא לירא ממנו, וזאת מפני שעצם החיוב נלמד מפסוק המדבר בחיוב כיבוד. יש בכך השלכה לכל דיני מורא המבוארים בגמרא, כגון שאסור לעמוד במקום המיוחד לו, לשבת במקום המיוחד לו, לסתור את דבריו, ושאר דיני מורא.
ספר "יושר הורי" פשט ספק זה מדברי שו"ת הרא"ש, שהורה שיפה עשה אח קטן תלמיד חכם במה שנידה את אחיו הגדול שביזה אותו. בספר בית מאיר הקשה שהרי בנוגע לאב, מבואר בשולחן ערוך שאין הבן נעשה שליח לנדות את האב, ואיך הותר לאח לנדות את אחיו הגדול? ועל כך יישב ב"בית מאיר" שאיסור נידוי האב נגזר מחובת מורא, וחובה זו לא נאמרה בנוגע לאח גדול.
ב"מנחת חינוך" עמד על כך שלא נהגו להיזהר שלא לקרוא לאחים גדולים בשמם הפרטי, כשם שנזהרים בגדר מצוות כיבוד הורים, וכתב לבאר: ”נראה דכל הכבוד שמחויב לאביו ולאמו, חייב גם כן באישים אלו (בבעל אמו, אשת אביו ואחיו הגדול). אך מצד הסברא, כיון דכיבוד מסרו הכתוב לחכמים, אם כן באביו ואמו שייך בכבוד שלא לקרוא אותו בשמו וכדומה, המבואר כאן בר"מ ה"ג ושו"ע ס"ב, אבל אחיו אפשר דאין זה בכלל הכבוד, ולא מצינו שיהיו נזהרים בזה, כמו שמוזהרים באביו ובאמו.” לדברי המנחת חינוך נמסר לחכמים לקבוע פרטי דיני כיבוד אח גדול.
מצווה עצמאית או נגזרת מכיבוד הורים

בגמרא מבואר שהחיוב לכבד את אשת אביו ובעל אמו הוא רק "מחיים", כלומר כל עוד הם בחיים,  וכך פסק השולחן ערוך, שהוסיף (לאור ציווי רבי לבניו לכבד את אשתו גם לאחר מיתתו): "ומכל מקום דבר הגון לכבדם אף לאחר מיתה".
הראשונים נחלקו האם כבוד אחיו הגדול הוא חלק מחיוב כבוד ההורים, או שהוא חובת כבוד עצמאית, שאינה תלויה בחובת כיבוד ההורים.
במנחת חינוך דייק מתוך דברי הגמרא שרק בחיוב כיבוד אשת אביו ובעל אמו הוגבלה חובת הכיבוד לתקופת חיי האב והאם. אולם בנוגע לחיוב כבוד אחיו הגדול, לא נאמרה הגבלה זו, וחייב האח הקטן לכבד את אחיו הגדול גם לאחר מיתת הוריהם. וכך דייק מדברי הרמב"ם.
הרמב"ן סובר שחובת כיבוד אחיו הגדול נאמרה רק בחיי האבות, ומהווה חלק מחובת כיבוד ההורים: ”אבל אחיך הגדול, אם חשבו הראשונים שאין כמצוה כן אלא בחיי האבות, לפי שהוא גנאי להם שיתבזו תולדותם והם מצטערים בזה הרבה, ומנהג כל האנשים לייסר בניהם לנהוג כבוד בגדוליהם”.
בדרכי משה הסתפק לשיטת הרמב"ן האם יכולים ההורים לוותר על כבוד האח הגדול, שייתכן שמאחר שהחיוב הוא מפני כבוד ההורים, הם יכולים למחול על כך, כשם שיכולים למחול על כבוד עצמם, ולמעשה סיים ב"צריך עיון".
בברכי יוסף הביא את כלל דעות הראשונים, והכריע להלכה כדעת הרמב"ם שחובת כבוד אחיו הגדול קיימת אפילו לאחר מות ההורים.
דין תורה או דין דרבנן > שיטת הרמב"ם

מדברי הרמב"ם נראה כי חיוב כיבוד האח הוא גדול הוא רק מדרבנן: בספר המצוות הביא הרמב"ם כדוגמה לדבר שיש עליו דרשה בתלמוד וחיובו מדרבנן את כיבוד אחיו הגדול. וכן בספר משנה תורה הרמב"ם פסק:
חייב אדם לכבד את אשת אביו אף על פי שאינה אמו, כל זמן שאביו קיים, שזה בכלל כבוד אביו ... ומדברי סופרים שיהיה אדם חייב בכבוד אחיו הגדול ככבוד אביו
אמנם, ברדב"ז כתב שאפשר שהחיוב הוא מדאורייתא, אך הרמב"ם מכנהו "מדברי סופרים" מכיוון שאין החיוב מפורש בפסוק, והוא נלמד מייתור. גם במנחת חינוך כתב: “אחיו הגדול נמי מדאורייתא, רק הרמב"ם קורא לה מדברי סופרים, אבל המצוה היא מן התורה".
אכן יש שכתבו שדעת הרמב״ם כפשוטו, והחיוב הוא רק מדרבנן כיוון שאין מקרא מפורש בתורה לחיוב זה.
דין תורה או דין דרבנן > שיטות נוספות

החיי אדם הביא את דעת הסמ"ק, שחייב זה הוא מהתורה, וכן כתב בספר חרדים. בספר חפץ חיים כתב שמי שמדבר לשון הרע על אחיו הגדול עובר על איסור תורה: של "...מצות עשה דכיבוד אב ואם".
אולם, בניגוד לדעות אלו, כתב המאירי: ”ודבר זה מצווה מדברי סופרים, וסמכוה מן המקרא. ואע"פ שהזכירו בסוגיא זו שכבוד אשת אב דאורייתא, לא אמרוה אלא דרך סמך”.
כבוד אחותו הגדולה ואחיו הגדול שאינו בכור

נחלקו הפוסקים האם חובת כבוד אחיו הגדול נאמרה אף לאחותו הגדולה. כמו כן נחלקו האם חיוב כבוד אחיו הגדול נאמר רק באחיו הבכור, או שמא יש חובה לכבד כל אח שגדול ממנו.
בשאלות אלו ציין ב"פתחי תשובה" לדברי שו"ת שבות יעקב, שנקט שאין אדם מחויב בכבוד אחותו הגדולה, וכמו כן נאמרה המצווה רק באח הבכור. בטעם הדבר ביאר שם שיסוד המצווה הוא לכבד את הבן היורש, שכבוד ההורים שיכבדו את הבן הבכור שממשיך את דרכם, ולכן החיוב הוא אר בבן זכר, ובבכור.
אולם ב"ברכי יוסף" סבור שהמצווה גם באחותו הגדולה וגם בכל אח שגדול ממנו. וכפי שמשמע בדברי הרמב”ן שהובאו לעיל, "שגנאי לאביו ואמו שיתבזו תולדותם", וסברא זו נכונה בין בבן ובין בבת, וגם בכל האחים שגדולים ממנו.
בבספר 'יושר הורי' הביא בשם ספר יד שאול שמדברי הגמרא בעבודה זרה שעולא כיבד את אחיותיו הגדולות נראה שיש חובת כבוד לאחיות גדולות.
להלכה, מסיק ב"ברכי יוסף": ”חייב לכבד כל אחיו הגדולים ממנו, זכרים ונקבות, ואף לאחר מיתת אב ואם. והכי משמע לפי הפשט מסתמות דברי הפוסקים, והן לפי דרך האמת שכתב רבינו האר”י ז”ל”
הערות שוליים

↑  עיינו בהמשך הערך בעניין דעות ראשונים האם המצווה מדאורייתא או מדברי סופרים. להלכה נפסק שהיא דאורייתא ואף מרבית מפרשי הרמב"ם שכתב שהיא "מדברי סופרים" מסבירים שכוונתו שהמצווה לא נלמדה מפסוק מפורש אך גם הוא סובר שהמצווה מדאורייתא. היא לא נמנית במנייני תרי"ג מצוות, לדעת מרבית הפוסקים היא מצווה עצמאית, ולדעת הרמב"ן, היא חלק מדיני מצוות כיבוד אב ואם
↑  סימן כז, אות ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ל"א, עמוד ב'
↑  לרב ישראל יוסף רפפורט, סימן יט
↑  שו"ת הרא"ש, כלל טו, סימן ז
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רמ"א, סעיף ה'
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ר"מ, סעיף כ"א
↑  ראו על החינוך, שם
↑  ספר המצות, שורש ב
↑  וראו גם בברכי יוסף (סימן רמ, ס"ק יז), מה שדייק לדעת ראשונים נוספים
↑  סימן רמ, אות ו
↑  ספר המצוות השורש השני
↑  על ספר החינוך, מצווה ל"ג
↑  כלל סז, סעיף כג
↑  פרק יב, סעיף ג
↑  פתיחה, עשין י
↑  עיין שם ב"באר מים חיים" שביאר שמדובר בדין תורה
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ק"ג, עמוד א'
↑  שם, ס”ק יט
↑  חלק א, סימן עו
↑  סימן רמ, ס”ק טו
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף י"ז, עמוד א'
↑  פרשת יתרו דף טו עמוד ב
↑  ואילו לפי דברי האר"י בשער המצוות משמע שחייב לכבד גם את אחיו שגדול ממנו אף שאינו גדול האחים, וגם את אחיותיו הגדולות. אמנם הביא שיש סבורים שטעות נפלה בהעתקת דברי האר"י שם.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
גיא בכור

| --- | --- |

 לידה:  11 בדצמבר 1961 (בן 63) גבעתיים, ישראל 
 ענף מדעי:  חקיקה, מזרחנות 
 מקום מגורים:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת רייכמן 
 פרסים והוקרה:  הפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' (2014) 
 www.gplanet.co.il
 
גיא בכוֹר (נולד ב-11 בדצמבר 1961) הוא משפטן, פרשן, עיתונאי והיסטוריון ישראלי. תחומי המחקר האקדמיים שלו הם גאופוליטיקה, משפטים, אסלאם, כלכלה, ארצות הברית והיסטוריה של המזרח התיכון.
ביוגרפיה

בכור נולד בגבעתיים, לרחל ויחזקאל בכור. הוא צאצא של הרב צדקה חוצין. למד משפטים והיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, וערך במקביל את עיתון הסטודנטים של הפקולטה למשפטים. בשנים 1988–1989 התמחה בפרקליטות המדינה. בשנת 1989 הוסמך כעורך דין, ובשנת 1999 קיבל את התואר השלישי מאוניברסיטת תל אביב, בהתמחות במשפט האזרחי של מצרים.[דרוש מקור] בשנת 2009 שימש חוקר אורח בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד. בין השנים 1998–2012 שימש כראש חטיבת לימודי המזרח התיכון בבית הספר לאודר לממשל, אסטרטגיה ודיפלומטיה של המרכז הבינתחומי הרצליה.[דרוש מקור]
קריירה עיתונאית

בשנים 1978–1980 שימש כתב נוער ב"מעריב לנוער". בכור הגיש למבחן הקבלה מאמר עתידני על מדינה מוסלמית מזרח תיכונית, שמנסה להשיג נשק גרעיני, והתרחישים סביב כך. בשנים 1980–1984 שירת ככתב לעניינים ערביים בגלי צה"ל, שם זכה בפרס מפקד גלי צה"ל על תוכניתו השבועית "מעבר לגבול", ולאחר מכן בעיתון "חדשות", באותו תפקיד, עד לשנת 1991. בכור היה ממייסדי העיתון. בשנים 1991–1998 שימש פרשן לענייני ערבים של עיתון "הארץ".
לאחר לימודיו החל בקריירת כתיבה ופרשנות לענייני המזרח התיכון בכלי תקשורת שונים בארץ. משנת 2006 מנהל בכור אתר חדשות הנושא את השם Gplanet, הכולל פרשנות וחדשות מתחומי ביטחון, המזרח התיכון, האקטואליה הישראלית, כלכלה ועוד. יש לבכור פינה קבועה העוסקת בעולם המוסלמי בתוכנית "העולם הבוקר" בערוץ רשת 13. בינואר 2023 השיק את ערוץ ההרצאות שלו.
עמדותיו

בשנת 2004 קרא גיא בכור למפלגת העבודה לחבור לממשלת שרון מתוך מטרה לפעול יחדיו להתנתקות מן השטחים וסבר שזוהי הזדמנות היסטורית שראוי שלא תוחמץ. שנים לאחר מכן סבר שההתנתקות הייתה הרת אסון: "המתנחלים בגוש קטיף היו שכפ"ץ של ישראל, ולתושבי עוטף עזה אין זכות לבכות על השרפות אצלם היום, כי הם היו בעד ההתנתקות". לקראת המשט לעזה בשנת 2010 ארגן גיא בכור משט-נגד, בו הציגו ספינות ישראליות כרזות המדגישות את האסלאמיזציה של טורקיה תחת רג'פ טאיפ ארדואן.
בכור קורא לנקיטת קו קשוח מול מדינות ערב ומול הארגונים הפלסטיניים. בין היתר הוא תוקף את תהליך אוסלו ורואה בהסכמי אוסלו חלק מאחיזת עיניים מתעתעת לגבי שלום עם הערבים. לדעתו, עמדה זו שקרית ומוצגת לציבור הרוצה בה כסוג של משיחיות שקר חילונית. על פי פרשנותו של גיא בכור, המזרח התיכון משוסע באופן חסר תקנה לעדות, אמונות ושבטים המתעבים זה את זה מאות שנים ויותר. כל הסדר פוליטי במזרח התיכון שאיננו מתחשב בחלוקה העדתית או באינטרסים היבשים עתידו להיכשל. בכור מציע להימנע ממעורבות במהפכות ובמלחמות האזרחים המתרחשות בעולם הערבי.
בכור תמך בהקמת גדר הגבול עם מצרים וב-2014 קרא להקים גדר דומה בגבול ירדן, עקב מלחמת האזרחים בעיראק. בנוסף קרא להחלת ריבונות על בקעת הירדן וצפון ים המלח.
בכור תומך במפלגה הרפובליקנית ובנשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ. לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 פרסם בכור תחקיר שבו טען כי ביידן ניצח במרמה. לאחר ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית קרא בכור לממשלת ישראל לשקול כריתת ברית עם סין, במקום ארצות הברית, שהיא לדבריו מעצמה שוקעת.
חיים אישיים

בכור נשוי לשופטת בית המשפט המחוזי בדימוס נאוה בכור ואב לשלושה. מתגורר בהוד השרון.
פרסים

זוכה הפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' לשנת 2014.
מספריו

בין הרצוי למצוי, המשפט בעולם הערבי
סנהורי, בחיפוש אחר סדר חברתי, בערבית, ביירות
בחיפוש אחר סדר חברתי
סנהורי, והמשפט המצרי, באנגלית ובעברית
אלוהים בבית המשפט
לקסיקון אש"ף
"לקסיקון אש"ף", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, מהדורה ראשונה 1991, מהדורה שנייה מעודכנת 1995
"חוקה לישראל - סיפורו של מאבק", הוצאת מעריב, 1996
"בין הרצוי למצוי, המשפט בעולם הערבי", הוצאת המרכז הבינתחומי הרצליה, 2002
"בחיפוש אחר סדר חברתי: סנהורי והולדת המשפט האזרחי הערבי המודרני", המרכז הבינתחומי הרצליה, 2004
Bechor, Guy, "The Sanhuri Code and the Emergence of Modern Arab Civil Law (1932-1949)", Brill, 2007
Bechor, Guy, "Mudawwanat al-Sanhūrī al-Qānūnīya, Nushūʾ al-Qānūn al-Madanī al ʿArabī al-Muʿāsir (1932-1949)", al-Shabaka al-ʿArabīya lil-ʾAbḥāth wa-al-Nashr, Beirut, 2009
Bechor, Guy, "God in the Courtroom: The Transformation of Courtroom Oath and Perjury between Islamic and Franco-Egyptian Law", Brill, 2012