stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרזיטים (סרט)
תגובות וביקורות > הכנסות

הסרט הכניס 71.4 מיליון דולר בקוריאה הדרומית, 53.4 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ו-133.9 מיליון דולר במדינות אחרות. סך כולל של 258.7 מיליון דולר. זה קבע שיא חדש עבור בונג, והפך לראשון בסרטיו שהכניס למעלה מ-100 מיליון דולר ברחבי העולם. "Deadline Hollywood" חישבה את הרווח הנקי כ-46.2 מיליון דולר.
בדרום קוריאה, פרזיטים גרף 20.7 מיליון דולר בסוף השבוע הפתיחה שלו. הוא סגר את הקופה שלו עם 72.2 מיליון דולר ויותר מ-10 מיליון כניסות, השווים בערך לחמישית מאוכלוסיית המדינה ודורג ראשון בין חמשת הסרטים המובילים של השנה.
בסוף השבוע של הקרנת הסרט בארצות הברית, הוא הכניס 376,264 דולר משלושה בתי קולנוע. הממוצע שלו לכל מקום של 125,421 דולר היה הטוב ביותר מאז לה לה לנד ב-2016, והטוב ביותר אי פעם לסרט בינלאומי. הוא התרחב ל-33 בתי קולנוע בסוף השבוע השני שלו, והרוויח 1.24 מיליון דולר, ולאחר מכן הרוויח 1.8 מיליון דולר מ-129 בתי קולנוע בשלישי. הסרט הרוויח 2.5 מיליון דולר בסוף השבוע הרביעי שלו ו-2.6 מיליון דולר בחמישי. ספירת ההקרנות הראשונית שלה הגיעה לשיא בסוף השבוע השישי שלה ב-620, כאשר היא הרוויחה 1.9 מיליון דולר. הוא המשיך להחזיק הרבה בסופי השבוע הבאים, והרוויח 1.3 מיליון דולר ולאחר מכן מיליון דולר.
בשבוע העשירי ליציאתו הסרט חצה את רף 20 מיליון הדולר (הישג נדיר לסרט זר), והרוויח 632,500 דולר מ-306 בתי קולנוע. במהלך סוף השבוע של טקס פרסי האוסקר ה-96, הסרט הרוויח 1.5 מיליון דולר מ-1,060 בתי קולנוע בסכום כולל של 35.5 מיליון דולר. לאחר הכפלת ההקרנות של חברת "ניאון" בשבוע שאחרי פרסי האוסקר, הסרט הרוויח 5.5 מיליון דולר בהכנסות מארצות הברית וקנדה, אחת מהפריצות הגדולות כסרט הטוב ביותר מאז נער החידות ממומביי ב-2009 והגדולה ביותר מזה עשר שנים.
ב-5 בפברואר, פרזיטים הפך לסרט הקוריאני הראשון מזה כמעט 15 שנה שעבר על מיליון צופי קולנוע ביפן. בבריטניה, הוא שבר את השיא לסוף שבוע הפתיחה של סרט שאינו בשפה האנגלית, והרוויח 1.4 מיליון ליש"ט (1.8 מיליון דולר) כולל תצוגה מקדימה בסוף השבוע הראשון שלו, מ-135 מסכים, ובאוסטרליה הוא הניב יותר מ-1.9 מיליון דולר. בסוף השבוע שלאחר הזכייה באוסקר, הוא הרוויח 12.8 מיליון דולר מ-43 מדינות, מה שהביא את הסכום הבינלאומי שלו ל-161 מיליון דולר ואת הרווח העולמי שלו ליותר מ-200 מיליון דולר.
בעקבות הצלחת פרסי האוסקר, פרזיטים זכה לסינון ועריכה מחודשת משמעותית, והניב הכנסות משמעותיות נוספות. סוכנות הידיעות AP דיווחה על "אפקט האוסקר" הגדול ביותר מאז 2001 לאחר שגלדיאטור זכה בסרט הטוב ביותר. הכנסות הקופות של פרזיטים עלו ביותר מ-230% בהשוואה לשבוע הקודם, והכניסו 2.15 מיליון דולר ביום אחד. הוא גם דורג במקום הראשון ביפן, הסרט הקוריאני הראשון שעשה זאת מזה 15 שנה. איגוד מפיצי הסרטים של אוסטרליה הודיע שכרטיסי קולנוע בשווי 749 אלף דולר נמכרו בסוף שבוע בודד, כשהסרט נכנס שוב ל-10 הגדולים בקופות המקומיות יותר משישה חודשים לאחר עלייתו בבכורה בבתי הקולנוע באוסטרליה. פרזיטים גם זינק בחזרה למקום הרביעי בקופות של דרום קוריאה על ידי משיכת יותר מ-80,000 צופים.
תגובות וביקורות > ביקורות

באתר Rotten Tomatoes, המאגד ביקורות על סרטים, קיבל הסרט 99 אחוזי תמיכה על בסיס 474 ביקורות, עם ציון ממוצע 9.4 מתוך 10. בקרב המבקרים שאת ביקורותיהם איגד אתר מטקריטיק, 52 זוהו כביקורות חיוביות, מה שהעניק לסרט ציון 96 מתוך 100, כלומר "הערכה עולמית". באותו אתר, הסרט דורג כסרט הטוב ביותר של שנת 2019.
תגובות וביקורות > פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פסטיבל הקולנוע בקאן | פרס דקל הזהב | בונג ג'ון-הו | זכייה |
| פרסי מבקרי הקולנוע | הסרט הטוב ביותר |  | מועמדות |
| פרסי מבקרי הקולנוע | הבמאי הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו | זכייה |
| פרסי מבקרי הקולנוע | האנסמבל הטוב ביותר |  | מועמדות |
| פרסי מבקרי הקולנוע | התסריט המקורי הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו והאן ג'ין-וון | מועמדות |
| פרסי מבקרי הקולנוע | הפקת התפאורה הטובה היותר | לי הא-ג'ון | מועמדות |
| פרסי מבקרי הקולנוע | עריכה הטובה ביותר | יאנג ג'ין-מו | מועמדות |
| פרסי מבקרי הקולנוע | הסרט הזר הטוב ביותר |  | זכייה |
| פרס גלובוס הזהב | הבמאי הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו | מועמדות |
| פרס גלובוס הזהב | התסריט הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו והאן ג'ין-וון | מועמדות |
| פרס גלובוס הזהב | הסרט הזר הטוב ביותר |  | זכייה |
| פרס אוסקר | הסרט הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו, קואק סין-אה | זכייה |
| פרס אוסקר | הסרט הבינלאומי הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו | זכייה |
| פרס אוסקר | הבמאי הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו | זכייה |
| פרס אוסקר | התסריט המקורי הטוב ביותר | בונג ג'ון-הו, האן ג'ין-וון | זכייה |
| פרס אוסקר | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | לי הא-ג'ון, צ'ו וון-וו | מועמדות |
| פרס אוסקר | העריכה הטובה ביותר | יאנג ג'ין-מו | מועמדות |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | הסרט הזר הטוב ביותר |  | זכייה |
| פרס גילדת שחקני המסך | צוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע |  | זכייה |
מורשת > סדרת טלוויזיה ספין-אוף

סדרה מוגבלת של שש שעות של HBO המבוססת על הסרט, עם בונג ואדם מקיי כמפיקים בפועל, הוכרזה בפיתוח מוקדם בינואר 2020. בונג אמר שגם זה הסדרה תיקרא פרזיטים, ותחקור סיפורים "שקורים בין הקטעים בסרט". בפברואר 2020, עלו שמועות כי מארק רופאלו יככב וטילדה סווינטון אושרה שלוהקה לתפקיד ראשי. אבל באוקטובר 2022, סווינטון הודיעה שהיא לא מעורבת יותר בסדרה. לא היו הודעות פומביות על הסדרה מאז עזיבתה של סווינטון.
מורשת > תוכניות לתיירים

הממשלה מקומית בדרום קוריאה (עיר גויאנג) מתכננת לשחזר את סט הסטודיו לצילומים מיוחדים של גויאנג אקווה, שבו הופק פרזיטים, ולהשתמש בו כ"מתקן לתיירות חווית סרטי פריזטים". בנוסף, העיר גויאנג הודיעה כי תשקיע 150 מיליון דולר בפיתוח מתחם תרבות הקולנוע גויאנג עד שנת 2026 כדי להכיל מתקני תיירות חווית קולנוע, אולפנים מקוריים נוספים, מתקני הפקת סטים חיצוניים, מרכזי תוכן וידאו בין-קוריאניים, חקר תמונות וחברות פיתוח. נמתחה ביקורת על מסחור אזורים הידועים בעוני בדרום קוריאה כיעדי תיירות מבלי שננקטו צעדים קונקרטיים לטיפול בבעיות.
מורשת > תיירות עיר ואוכל

ארגון התיירות של סיאול (STO) זכה לביקורת מצד מפלגת האופוזיציה של דרום קוריאה ותושבי סיאול על כך שהציגו מסלול סיור הכולל אתרי צילום וסיפורים מהסרט. מפלגת הצדק טוענת שהיא התפרסמה בשל ההכרה האוניברסלית באי-השוויון העולמי, אך רואה בפיתוח אטרקציה תיירותית המבוססת על הסרט בסיאול ניצול נוסף של העוני. על פי הדיווחים, תושבי אתרי הצילום של פרזיט התלוננו על תחושת מבוכה ואי נוחות עקב עלייה במספר התיירים המבקרים בשכונותיהם ומצלמים את סביבתם, מה שגורם להם להרגיש כמו "קופים בגן חיות". בתגובה, הממשלה המקומית של סיאול הודיעה כי המימון הממשלתי ייתן עדיפות ל-1,500 משפחות מעוטות הכנסה המתגוררות ביחידות האירוח מסוג מרתף למחצה המופיעות בסרט.
אנשים החלו לפרסם סרטונים על איך להכין ג'אפגורי (המכונה "ram-don" בכתוביות באנגלית של הסרט) ביוטיוב לאחר הפצת הסרט. נונגשים, יצרנית Chapagetti ו-Neoguri, החלה גם היא להפיץ מוצר יחיד מסוג "Chapaguri" בשל הפופולריות של השילוב מהסרט.
אנה קלומפק

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1856 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  9 בפברואר 1942 (בגיל 85) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  אמנות ז'אנר, צבע שמן, ציור, art of drawing 
 הושפעה על ידי:  פייר אוגוסט קוט, טוני רובר-פלורי 
 יצירות ידועות:  Elizabeth Cady Stanton, Rosa Bonheur 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי (27 ביולי 1924) 
 בן או בת זוג:  רוזה בונר 
 
אנה אליזבת קלומפק (באנגלית: Anna Elizabeth Klumpke;‏ 28 באוקטובר 1856 – 9 בפברואר 1942) הייתה דיוקנאית וציירת ז'אנר אמריקאית, שנולדה בסן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית. היא אולי ידועה בעיקר בזכות דיוקנאותיה של נשים מפורסמות כולל אליזבת קיידי סטנטון (1889) ורוזה בונר (1898).
ראשית חייה

אביה של אנה, ג'ון ג'רלד קלומפק, יליד אנגליה או גרמניה, היה מתווך מצליח ועשיר בסן פרנסיסקו. אמה הייתה דורותיאה מטילדה טולה. אנה הייתה הבכורה מבין שמונה ילדים, חמישה מהם הגיעו לבגרות. בין אחיה היו האסטרונומית דורותיאה קלומפק-רוברטס, הכנרית ג'וליה קלומפק והנוירולוגית אוגוסטה דז'רין-קלומפק.
בגיל שלוש אנה נפלה ושברה את עצם הירך שלה. היא נפלה שוב בגיל חמש וסבלה מדלקת פרקים. בעיות אלה הפכו אותה לנכה, ואמה עשתה מאמצים יוצאי דופן כדי למצוא תרופה בכך שהיא לקחה את אנה ושלושה מאחיה לברלין לטיפול אצל ד"ר ברנהרד פון לנגנבק. הטיפול נמשך 18 חודשים וכלל אמבטיות תרמיות בקרויצנאך. הטיפול לא הצליח, ואנה נותרה נכה כל חייה. בזמן שהותם באירופה, אמה דאגה שילדיה יקבלו שיעורים מעולים.
הנסיעה לאירופה פגעה במערכת היחסים בין הוריה. כשאנה הייתה בת חמש עשרה, הוריה התגרשו. היא וחמשת אחיה עברו עם אמם לגטינגן, גרמניה, שם הם גרו תקופה מסוימת עם אחותה של אימם, שהתחתנה עם אזרח גרמני. אנה ואחותה אוגוסטה נשלחו לבית הספר ליד שטוטגרט. כשהייתה בת שבע עשרה עברה המשפחה לקלרנס, ליד אגם ז'נבה בשווייץ, שם שהתה שנתיים בפנימייה.
אנה למדה אמנות בבית בשנים הבאות, ובאוקטובר 1877 עברה עם משפחתה פעם נוספת לפריז, שם נרשמה לאקדמיה ז'וליאן (1883-1884), בהדרכתם של טוני רוברט-פלורי וז'ול לבבר. היא בילתה בהעתקת ציורים במוזיאון דו לוקסמבורג, כולל "החריש בניברנאי" של רוזה בונר. בשלב מסוים היא למדה אצל ויילפרוי. היא הציגה את עבודתה הראשונה בפריז בשנת 1884, כשהיא עדיין הייתה באקדמיה, וזכתה בפרס הסטודנטית המצטיינת של השנה.
היא הציגה בקביעות בסלון מספר שנים נוספות. לאחר שסיימה את לימודיה, חזרה לארצות הברית לכמה שנים ולימדה בבוסטון. עם זאת, בשנת 1889, היא חזרה לפריז.
קריירה > קלומפק ובונר

כילדה קיבלה אנה בובת "רוזה", מעוצבת על ידי ציירת החיות הצרפתית רוזה בונר, שהייתה מפורסמת באותה תקופה, עד כי בובות נוצרו בדמותה. מגיל רך אנה הייתה מוקסמת בהשראת האמנית.
בשנת 1895 נפגשו שתי הנשים, בונר בגיל 77 ואנה קלומפק בגיל 43. אנה קלומפק התכוונה לצייר את דיוקנה של בונר.
באוגוסט 1898, שתי הנשים התחילו להתגורר ביחד וחתמו על חוזה, בונר הקימה אולפן ציור חדש לאנה קלומפק ובתמורה אנה ציירה שלושה דיוקנאות של בונר וכתבה את הביוגרפיה שלה. מערכת היחסים ביניהם נמשכה עד מותה של בונר במאי 1899.
קלומפק הייתה היורשת היחידה של אחוזתה של בונר, בניגוד לרצון המשפחה. בשנת 1899 פתחה את בית הספר לאמנות לזכר רוזה בונר, ונתנה חינוך אמנותי לנשים. היא פיקחה על מכירת העבודות שנותרו של רוזה בונר בשנת 1900. היא ייסדה את "הפרס על-שם רוזה בונר" ב-Société des Artistes Français וארגנה את מוזיאון הסטודיו של רוזה בונר, בביתה של בונר בשאטו דה בי, ליד ארמון פונטנבלו.
קלומפק הייתה ביוגרפית דקדקנית, והוציאה לאור ב -1908 את הביוגרפיה של בונר, המבוססת על היומנים שלה ועל מכתביה. בספר, שלא פורסם באנגלית עד שנת 1998, קלומפק סיפרה את סיפור חייה של בונר וסיפרה כיצד פגשה את בונר, כיצד התאהבו זו בזו, ואיך הפכה לציירת ובת הלוויה הרשמית של האמנית.
קלומפק הציגה את עבודותיה בארמון האמנויות ובבניין האישה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי.
אנה קלומפק הייתה בעיקר ציירת ז'אנר, וציירה לעיתים קרובות סצנות פסטורליות הכוללות דמויות בדרך כלל נשיות. הציור שלה, Catinou Knitting, הוצג בסלון של פריז בשנת 1887. דימוי סנטימנטלי זה היה פופולרי מאוד ונמכר עדיין בעותקים מצוירים ביד. היא ציירה גם דיוקנאות, שרבים מהם היו נשים.
עבודות של אנה קלומפק נכללו בתערוכת עבודות של נשים ב-2018 ששמה "פריס 1850-1900".
קריירה > סן פרנסיסקו

לאחר מותה של בונר, אנה קלמפק חילקה את זמנה בין צרפת, בוסטון וסן פרנסיסקו, והתיישבה לבסוף בסן פרנסיסקו בשנות השלושים. במהלך מלחמת העולם הראשונה, עם אמה, היא הקימה בית חולים צבאי בביתם.
בשנת 1940, בגיל 84, פרסמה קלומפק את זיכרונותיה האוטוביוגרפיים.
היא נפטרה ב־9 בפברואר 1942 בגיל 86 שנים בסן פרנסיסקו.
היא קבורה לצד רוזה בונר בבית הקברות Pere Lachaise, פריז.
הערות שוליים

↑  "American Art: Lesbian, Nineteenth Century" (ארכיון)
↑  The Portrait That Forged a “Divine Marriage” Between Two 19th-Century Women Painters, Hyperallergic, ‏2018-04-16
↑  Julien Bogousslavsky, The Klumpke Family – Memories by Doctor Déjerine, Born Augusta Klumpke, European Neurology 53, 2005, עמ' 113–120 doi: 10.1159/000085554
↑  DCQ Spring Equinox 2000 -- Klumpke Homestead, www.ventanawild.org
↑  Clara Erskine Clement Waters, Women in the Fine Arts: From the Seventh Century B.C. to the Twentieth Century A.D., Houghton, Mifflin, 1904. (באנגלית)
↑  "Anna Elizabeth Klumpke, (1856–1942)" (ארכיון)
↑  Rosa Bonheur biography, ringlingdocents.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007454423505171  BIBSYS: 98046129  BnF: cb13520210q (data)  GND: 116241381  ISNI: 0000 0000 6654 0887  LCCN: n97052544  Léonore: 201281  NTA: 074169084  RERO: 02-A011894826  RKD: 87436  SNAC: w6sx7v7d  SUDOC: 103776222  ULAN: 500014167  VIAF: 32155476   WorldCat (עם VIAF): 32155476 
אנה קלומפק, דיוקן של רוזה בונר, 1898
אנה קלומפק, אשה יושבת, 1886
אנה קלומפק, במכבסה, 1888
בסי פוטר וונו

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1872 סנט לואיס, ארצות הברית 
 פטירה:  8 במרץ 1955 (בגיל 82) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Bessie Onahotema Potter 
 מקום קבורה:  Duck River Cemetery 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 תחום יצירה:  פיסול 
 הושפעה על ידי:  לורדו טאפט 
 יצירות ידועות:  Burnett Memorial Fountain 
 בן או בת זוג:  רוברט וונו (1899–?) 
 
בסי פוטר וונו (באנגלית: Bessie Potter Vonnoh;‏ 17 בספטמבר 1872 - 8 במרץ 1955) הייתה פסלת אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות עבודות הברונזה הקטנות שלה, בעיקר של סצנות ביתיות ובמזרקות הגן שלה. מטרתה האמנותית המוצהרת, כפי שסיפרה למראיינת בשנת 1925, הייתה "לחפש יופי בעולם היומיומי, לתפוס את השמחה ואת התנופה של החיים האמריקנים המודרניים."
ראשית חייה

בסי אנאוטמה פוטר נולדה בסנט לואיס, מיזורי, בתם היחידה של ילידי אוהיו אלכסנדר ומרי מקנני פוטר. אביה נפטר בשנת 1874, בתאונה, בגיל 38. בשנת 1877 היא ואמה הצטרפו לבני משפחת אמה בשיקגו.
בבית הספר נהנתה משיעור עבודות חימר והחליטה בגיל צעיר שהיא רוצה להיות פסלת.  בשנת 1886, בגיל 14, היא נרשמה לשיעורים במכון האמנות בשיקגו. היא יכלה להרשות לעצמה את שכר הלימוד רק כיוון שפסל מקומי, לוראדו טאפט, שכר אותה לעבוד כעוזרת באולפן, בשבתות. בשנים 1890 - 1891 למדה אצל טאפט במכון לאמנות.
עבודות מוקדמות

וונו הפכה לאחת האמניות יחד עם הלן מירס וג'אנט סקודר שסייעו לטאפט בתוכנית הפיסול של בניין הגננות בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו. היא גם קיבלה עבודה עצמאית בבניין המדינה של אילינוי בתערוכה.
בשנת 1895 היא נסעה לאירופה ופגשה את אוגוסט רודן.
לפסל הידוע ביותר שלה, "אם צעירה" (1896), השתמשה כדוגמנית במרגרט דייזי גרוב (מודי) פרוקטור, אשתו של הפסל אלכסנדר פימיסטר פרוקטור. בשנת 1898 קיבלה את המשימה ליצור פסל - חזה של הגנרל סמואל קרופורד לקשת הזיכרון בפילדלפיה.
בשנת 1899 נישאה לצייר האימפרסיוניסט רוברט וונו, בביתו ברוקלנד לייק, ניו יורק,  וירח הדבש היה בפריז. בתערוכת 1900 הוענקה לה מדליית ארד ל"אם צעירה" והציגה פסלון אחר, "נערה רוקדת".
היא הציגה בשתי התערוכות הפאן-אמריקאיות משנת 1901 בבופלו, ניו יורק, וקיבלה הערכה מכובדת עבור "אם צעירה", וגם בתערוכת לואיזיאנה בסנט לואיס, מיזורי, שם הוענקה לה מדליית זהב עבור קבוצה של עשר יצירות.
אמצע החיים

במארס 1903 ציין ה"ניו יורק טיימס" כי היא ובעלה היו שניים מתריסר ציירים ופסלים שהתאגדו כדי ליצור מבנה מיוחד לאולפנים שלהם, ברחוב שישים ושבע במנהטן. באותה העת, שנת 1903, היא ובעלה החלו בקיץ לעבוד באולד ליים, בקונטיקט והפכו לחברים במשך שנים רבות במושבת האמנות שבמקום.
היצירות הקטנות של וונו התאימו לגודל ולסגנון הבית האמריקאי הממוצע, והיה להן ביקוש נרחב. רבות מיצירותיה, כמו "חבצלות מים", היו למעשה דיוקנאות. הפסל חבצלות מים (1913) התבסס על בתם של האמנים העמיתים הלן סבייה ופרנק דומונד באולד ליים. וונו הצהירה כי היא הייתה "נחושה להוכיח שאפשר לייצר דמות מושלמת ומלאת יופי בפסלונים בגובה של עשרה סנטימטרים, ובפירות של שישה סנטימטרים, כפי שניתן היה להפיק בהפקות הגדולות המתאימות למעט בתים."
בדצמבר 1912, הניו יורק טיימס, שכתב על עבודותה באקדמיה לאמנות בניו יורק, כינה את הפסלונים שלה "מקסימים". בשנת 1915 הציגה וונו בתערוכת הארמורי. בשנת 1921 היא נבחרה לאקדמיה של האקדמיה הלאומית לעיצוב. היא נבחרה לאקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמכתבים בשנת 1931.
בשנת 1933 נפטר בעלה בגיל 75.
בשנת 1937 השלימה וונו את עבודתה בקנה מידה הגדול, מזרקת הזיכרון של ברנט בסנטרל פארק.
שנים מאוחרות יותר

לאחר מות בעלה הראשון, וונו ייצרה מעט יחסית. היא התחתנה שוב בשנת 1948 עם ד"ר אדוארד ליס ג'וניור, אלמן, שנפטר תשעה חודשים לאחר מכן.
בסי וונו עצמה נפטרה בעיר ניו יורק בשנת 1955, בגיל 82.
היא קבורה לצד בעלה הראשון, רוברט וונו (1858 - 1933), בבית העלמין של נהר הדוק, באולד ליים, קונטיקט.
הערות שוליים

↑  "Bessie Potter Vonnoh (1872-1955)", www.metmuseum.org
↑  Blumberg, Naomi. "Bessie Potter Vonnoh American sculptor". Encyclopedia Britannica.
↑  More Information | A Finding Aid to the Bessie Potter Vonnoh papers, circa 1860-1991, bulk 1890-1955 | Digitized Collection, www.aaa.si.edu (באנגלית)
↑  Bessie Potter Vonnoh | Artist Profile, NMWA
↑  Tolles, Thayer (April 2012). "Bessie Potter Vonnoh (1872–1955)". Heilbrunn Timeline of Art History. New York: The Metropolitan Museum of Art. Retrieved 30 September 2017.
↑  Times, Special to The New York (1899-09-21). "A MARRIAGE OF ARTISTS.; Miss Bessie Potter Quietly Wedded to R.W. Vonnoh". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-13.
↑  New York at the Louisiana purchase exposition, St. Louis, 1904. Report of the New York state commission : New York (State). Louisiana purchase exposition commission : Free Download, Borrow, and Streaming, Internet Archive (באנגלית)
↑  "Robert Vonnoh, Noted Hartford Artist, Dies"
↑  "BESSIE P. YOfflOH, SCULPTOR, WAS 82; Widow of Dr. Edward Keyes Is DeaduHer Works Won Many Medals in Shows". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1955-03-09. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-07-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb177671236 (data)  GND: 137351186  ISNI: 0000 0000 6686 2974  LCCN: nr93027828  RKD: 498439  SNAC: w6dn4nvp  SUDOC: 184245303  ULAN: 500015103  VIAF: 13844886   WorldCat (עם VIAF): 13844886 
בסי פוטר וונו, נערה רוקדת, 1897
בסי פוטר וונו, אם צעירה, 1896
בסי פוטר וונו ובעלה הצייר רוברט וונו, 1930
פרידריק ריצ'רד לי

| --- | --- |
פרידריק ריצ'רד לי, 1850
פרידריק ריצ'רד לי, 1850
 לידה:  10 ביוני 1798 ברנסטפייל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  5 ביוני 1879 (בגיל 80) דרום אפריקה 
 תחום יצירה:  ציור 
 
פרידריק ריצ'רד לי (באנגלית: Frederick Richard Lee;‏ 10 ביוני 1798, ברנסטפל, דבון – 5 ביוני 1879, דרום אפריקה) היה אמן אנגלי.
ביוגרפיה

לי היה בנו של תומאס לי מברנסטפל בצפון דבון ואחיו של תומאס לי, אדריכל.
פרידריק נרשם כסטודנט באקדמיה המלכותית ב־16 בינואר 1818, בן תשע-עשרה. אף על פי שלא רשומים ציורים מתוארכים לאותו הזמן, עד לבחירתו כחבר באקדמיה המלכותית ב־3 בנובמבר 1834, היו לפחות שישה ציורים מתוארכים.
לי נבחר לחברות מלאה באקדמיה המלכותית ב־10 בפברואר 1838. שבעה ציורים נוספים תועדו שצוירו על ידי לי לפני תאריך זה, ציורי שמן בעיקר על בד. בגלריה טייט קיימת דוגמה מתקופה זו בקריירה שלו "זריחה בים", שגם היא ציור שמן (1834). ידוע שהוא ייצר ארבעים ציורים נוספים המתוארכים בשלושים השנים הבאות. בנוסף לציורים המתוארכים, קיימים עוד כחמישים ציורים ללא תאריך, כולל "אגם בפארק".
ללי היה בית בפילטון, בסמוך לברנסטפל, אך חלק ניכר מחייו היו מוקדשים לים, והוא חי הרבה על הסירה שלו, בה ביקר בחופי צרפת, ספרד ואיטליה. הוא הציג בפעם האחרונה בשנת 1870, והפך לאקדמאי בדימוס בשנה שלאחר מכן.
קריירה

לי היה אמן פורה, בהתבסס על מספר ציורי השמן שידוע שייצר, הן על בד והן על גבי לוחות. בחירת הנושאים שלו שיקפו בבירור את השפעותיו של ג'ון קונסטבל ובני דורו האחרים. כמה מציוריו הבולטים יותר נעשו בשיתוף עם תומאס סידני קופר (בין 1848 ל־1856) וסר אדווין לנדסר. לי צייר את הנוף וקופר ולנדסר הוסיפו את בעלי החיים. נופים וסצנות פסטורליות מהווים את עיקר העניין בציור שלו, עם כמה ציורים יוצאים דופן,
סצנות סקוטיות התאימו לנושאים שצייר לי, אך הוא גם נסע הרבה מחוץ לבריטניה וצייר ביבשת: "גשר צפון דאפפילד, דרבישייר", "הגשר השווייצרי, לינדוך", "אלון בבדפורדשייר", "סלע גיברלטר" "פונט דו גארד", כולם דוגמאות לציורי נסיעות. לי גם בילה זמן לא מבוטל בכפר פנשארטס בקנט, והפיק מספר ניכר של ציורים מהמקום. אשתו הרייט איב לי נקברה בחצר הכנסייה שם לאחר מותה בשנת 1850.
הפופולריות של ציוריו נותרה כמורשתו המתמשכת. רבות מיצירותיו השיגו מחירים משמעותיים בעת מכירתם גם בתקופה האחרונה. הייתה לו קריירה ארוכה והוא הפיק מעל 90 ציורים. עם זאת, יש מידע על כמות גדולה של ציורם נוספים שמוחזקים בידיים פרטיות ועדיין לא פורסם. הוא נשאר נאמן לסגנון הציור המקורי שלו למרות המהפכה שהתחוללה סביבו בסגנונות הציור האימפרסיוניסטיים. אולי הא דבק בסגנון הציור שלו, ומסיבות כלכליות - הוא הכיר את הביקוש בשוק שלו, וצייר נושאים בסגנון שידע שיהיה מבוקש, לכן היה צייר אמיד.
ב-15 השנים האחרונות לחייו חילק לי את זמנו בין ביתו בברודגייט, היאכטה שלו ודרום אפריקה, שם היו בבעלותו כמה חוות.
לי פרש ב־1 בדצמבר 1871 ונפטר ונקבר בסמוך לוולינגטון בדרום אפריקה ב־5 ביוני 1879.
רק שלושה פורטרטים מצולמים של פרידריק ריצ'רד לי שרדו, וניתן למצוא אותם בגלריית הפורטרטים הלאומית (לונדון).
הערות שוליים

↑  Cust, Lionel Henry (1892). "Lee, Frederick Richard". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. 32. London: Smith, Elder & Co.
↑  Tate, ‘Scottish Landscape: Bringing in a Stag (figure and animals by Sir E. Landseer)’, Frederick Richard Lee, Sir Edwin Henry Landseer, 1830, Tate (באנגלית)
↑  Tate, ‘Sea Coast, Sunrise’, Frederick Richard Lee, 1834, exhibited 1834, Tate
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AGSA: 2799  GND: 1036915123  ISNI: 0000 0000 6902 9646  LCCN: no2018093222  NGV: 1077  RKD: 48767  SNAC: w62b96jz  ULAN: 500002246  VIAF: 95694282   WorldCat (עם VIAF): 95694282 
פרידריק ריצ'רד לי, סלע גילברלטר, 1862
פרידריק ריצ'רד לי, סצנת דייג בנהר אוגוון,1849
סטנהופ פורבס

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1857 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  2 במרץ 1947 (בגיל 89) ניולין, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קורנוול 
 מקום לימודים:  קולג' דאליץ'  בית הספר לאמנות סיטי וגילדות לונדון 
 יצירות ידועות:  A Street in Brittany 
 בן או בת זוג:  אליזבת פורבס 
 צאצאים:  Alec Forbes 
 
סטנהופ אלכסנדר פורבס (באנגלית: Stanhope Forbes;‏ 18 בנובמבר 1857 – 2 במרץ 1947) היה אמן בריטי וחבר מייסד באסכולת ניולין.
חיים אישיים

פורבס נולד בדבלין, בנם של ג'ולייט דה גויס פורבס, אישה צרפתייה, ויליאם פורבס, מנהל רכבת אנגלי, שהועבר אחר כך ללונדון. היה לו אח גדול, סר ויליאם פורבס, שהיה גם מנהל ברכבת לונדון-ברייטון-החוף הדרומי.
הוא נישא בקיץ 1889 לציירת הקנדית אליזבת ארמסטרונג בכנסיית סנט פיטר של ניולין. ביתם הראשון היה בקוטג' "טירת הצוקים", שמשקיף על הים. נולד להם בן בשם אלכסנדר (אלק). אליזבת מתה בשנת 1912 מסרטן.
לאחר מותה של אשתו הראשונה, התחתן פורבס עם ידידתו ותלמידתו מודי פאלמר, בשנת 1915. במהלך מלחמת העולם הראשונה בנו אלק שירת בחיל הרגלים ונהרג באוגוסט 1916. הוא קבור בבית העלמין ברחוב גילמונט, שם הוקמה מצבתו שעוצבה על ידי אביו. סטנהופ פורבס גם פיסל והקים אנדרטה לבנו בכנסיית הקהילה המקומית.
פורבס נפטר בניולין ב-2 במרץ 1947 בגיל 89. הוא נקבר בחצר הכנסייה של כנסיית פאריש סאנקרד.
השכלה

סטנהופ פורבס למד במכללת דוליץ' אמנות אצל ג'ון ספרקס. אביו עבד אז ברכבת בלוקסמבורג. לאחר תקופה שבריאותו התדרדרה, פורבס הורחק ממכללת דוליץ' ולמד אצל מורים פרטיים בבריסל. לאחר סיום מלחמת צרפת-פרוסיה, פורבס חזר ללונדון. ג'ון ספארקס עזר לשכנע את אביו ויליאם פורבס בכישרונו האמנותי של בנו, סטנהופ פורבס.
הוא נכנס ללמד בבית הספר לאמנויות של למבט, ובשנת 1878 השתתף בקורסים של האקדמיה המלכותית אצל סר פרדריק לייטון וסר ג'ון מילאיס.
פורבס שב לאירלנד למספר חודשים לבקר את ד"ר אנדרו מלוויל, חבר המשפחה ופרופסור במכללת קווין. כשהם היו שם, הם דיברו על אמנות וסטנהופ פורבס צייר נופים של אזור גולווי. הוא גם קיבל את העבודה הראשונה שלו לציור דיוקן. כשחזר בלונדון, בגיל 18, ומשימה נוספת לציור דיוקן בתו של הרופא. הוא הוצג באקדמיה המלכותית בשנת 1879.
אחר כך למד בסטודיו הפרטי של ליאון בונאט, בפריז משנת 1880 עד 1882. בשנת 1881 פורבס נסע לקנקאלה, בריטני וציירו בשטח, כמו הצייר ז'ול בסטיאן-ליפג'. בטכניקה זו השתמש פורבס במשך כל הקריירה שלו.
על אזור בריטני, גברת ליונל בירץ' כתבה: "זהו החלק היפה והמעניין ביותר של צרפת, נראה כי היה בו כל מה שאמן יכול לחפש. הוא מיושב על ידי אנשים מסוג מסוים שלובשים עדיין את התלבושות הלאומיות היפות שהועברו מימי עבר ושמרו על השפה הישנה של אבותיהם. כל כפר שמר באדיקות את המסורות הישנות באופנת הלבוש והתנהלות חייהם.
ציור של סטנהופ שנעשה שם, "רחוב בבריטני", הוצג והתקבל בתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית בשנת 1882 ונמכר בהמשך אותה שנה לגלריית ווקר לאמנות בליברפול.
במהלך נסיעה ב-1883 לבריטני, פורבס שהה בקימפרלה, וציוריו משם הוצגו באקדמיה המלכותית בשנת 1884. אמנים אחרים שציירו אז בבריטני וייתכן שפורבס פגש, היו נורמן גרסטין, נתנאל היל, וולטר אוסבורן.
קריירה

לאחר שסיים את לימודיו בצרפת, פורבס שב ללונדון והציג עבודות שיצר בבריטני בתערוכות האקדמיה המלכותית בשנת 1883. בשנת 1884 עבר לניולין בקורנוול, ועד מהרה הפך לדמות מובילה במושבה האומנים שהלכה וגדלה.
על המקום הזה אמר פורבס: הגעתי מצרפת, והסתובבתי בקורנוול, בבוקר אביבי בדרך מאובקת שהובילה לניולין. לא חשבתי כי מקבץ הבתים עם הגגות האפורים שראיתי על צלע ההר, יהיו ביתי במשך שנים רבות. לא ברור לי מה משך למקום הזה אמנים מפריז ואנטוורפן, במיוחד מספר ציירים אנגלים צעירים שלמדו שם. אשר בערך באותה עת, נראו נמשכים לעבר הפינה הזו של ארץ מולדתם .
מושבת האמנים בניולין זכתה לתשומת לב לאומית עם עבודות של פורבס בתערוכה באקדמיה המלכותית בשנת 1885. הנרי טייט קנה את "בריאות הכלה", שנמצאת כעת בגלריית טייט בלונדון. בשנת 1892 הפך פורבס לחבר באקדמיה המלכותית. פורבס היה היו"ר המייסד והנאמן של הגלריה לאמנות ניולין החל משנת 1895.
פורבס ואשתו הראשונה הקימו את בית הספר לאמנות ניולין בשנת 1899. המקום סבל מהאטה כלכלית כתוצאה ממשבר תעשיית הדייג, הכרייה והחקלאות. בית הספר לציור עזר להביא לתחייתו הכלכלית על ידי עידוד אנשים לנפוש באזור וללמוד ולתרגל אמנות.
בשנת 1910 נבחר פורבס לאקדמיה המלכותית. פורבס הפך לחבר באגודת האמנים של סנט איבס בשנת 1928.
בשנת 1933 התמנה לחבר מלא באקדמיה מלכותית .
פורבס צייר בדרך כלל סצנות ונופים בז'אנר ציורי חוץ. מעבר לציורי החוץ שעשה, הוא גם צייר סצנות פנים והיה מיומן בלכידת אפקטים "חמים ומקסימים" של התאורה בחדר והאנשים המצויים בו, כמו "הפנס", שנעשה בשנת 1897.
על יצירותיו של פורבס אמר נורמן גרסטין: "הוא צייר טוב ולא סנטימנטלי, בעבודותיו יש תחושת כנות שפונה לכולם."