stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספרטקוס (סרט)
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| קירק דאגלס | ספרטקוס | עבד תראקי המשועבד בלוב, אשר נרכש על ידי סוחר הלודרים ובעל בית הספר לגלדיאטורים לנטילוס באטיאטוס ומתאמן כגלדיאטור. |  |
| לורנס אוליבייה | קראסוס | פטריקי שבלבו אהבה אובססיבית לעיר רומא. הוא נאבק על כוח בסנאט הרומאי, ושם את לבו רק מעט על המרד של ספרטקוס. | זוכה פרס אוסקר סר לורנס אוליבייה נחשב על ידי רבים כשחקן הקלאסי הגדול ביותר במאה ה-20. אוליביה, שנשכר על ידי דאגלס (שהכירו מעבודתם יחדיו על המחזה "תלמידו של השטן"), מציע שהוא ישחק את ספרטקוס ונתקל באי הסכמתו של דאגלס. הוא הסכים לקבל על עצמו את התפקיד השני. |
| ג'ין סימונס | וריניה | שפחה המשרתת אצל בטיאטוס ומתאהבת בספרטקוס. | סימונס, שהייתה המועמדת לפרס האוסקר, שיחקה בתפקידים בולטים רבים בקולנוע הבריטי ("תקוות גדולות", "הנרקיס השחור", ו"המלט" של אוליביה) שאחריהם עשתה תפנית מוצלחת להוליווד. זהו לה אחד מתפקידיה המובילים הרבים. |
| צ'ארלס לוטון | גרקכוס | סנטור רומאי פטריוטי המהווה יריבו היחידי של קראסוס. | זוכה פרס האוסקר לוטון ירד קמעא מגדולתו בשנות השלושים. היה זה אחד מתפקידיו החשובים האחרונים, לפני מותו ב-1962. |
| פיטר יוסטינוב | לנטולוס בטיאטוס (אנ') | סוחר עבדים פיקח ומניפולטיבי, אשר רוכש את ספרטקוס, ומשלם על כך ביוקר. | פיטר יוסטינוב זכה באוסקר הראשון שלו עבור התפקיד בסרט (השני יהיה על תפקידו בסרט "טופקאפי" בשנת 1964). יוסטינוב היה סופר, במאי ומספר סיפורים ידוע. מבין סרטיו של קובריק שבהם השתתף, זוהי הופעתו היחידה שזיכתה אותו בפרס אוסקר. |
| ג'ון גאווין | יוליוס קיסר | בן חסותו הצעיר והשאפתני של גרקכוס, שמשיג פיקוד על המשמר הפרטוריאני לאחר התוהו ובוהו שהשתרר במהלכו של מרד ספרטקוס. | גאוין ידוע היום במיוחד בשל הופעתו בסרט "פסיכו" של אלפרד היצ'קוק, שם הוא מגלם את מאהבה של מריון קריין. מאוחר יותר הוא יכהן כשגרירה של ארצות הברית במקסיקו. |
| נינה פוש | הלנה גלאברוס | אחותו הערמומית והתכמנית של מרקוס פובליוס גלאברוס | כוכבה של פוש שהייתה מועמדת לפרס האוסקר דרך בשמי הסרטים כאשר השתתפה בסרט האפי "עשרת הדיברות" של ססיל ב. דה-מיל. |
| ג'ון איירלנד | קריקסוס | אחד מסגניו הנאמנים ביותר של ספרטקוס, ומשרת אותו עד להיטבחו בקרב הסופי. | איירלנד שהיה מועמד לפרס האוסקר מגלם בדרך כלל דמויות בתפקידים משניים, בדומה לזה שהוא שיחק בספרטקוס. |
| הרברט לום | טיגראנס לבאנטוס | שודד ים סיציליאני אשר נאלץ לבגוד בספרטקוס. | הרברט לום היה צ'כי שהיגר להוליווד, שזכה לבסוף בתהילתו הגדולה כמפקח דרייפוס בסדרת הסרטים הארוכה "הפנתר הוורוד" של בלייק אדוארדס. |
| ג'ון דאל | מרקוס פובליוס גלאברוס | בן חסותו הנאיבי של קראסוס, שבלא יודעין משחק לידיו של גרקכוס. | המועמד לפרס האוסקר דאל היה שחקן אמריקני שעבד בעיקר בתיאטרון. תפקידו המפורסם ביותר על גבי המרקע היה כברנדון שאו, אחד מן הרוצחים בסרט "חבל" של אלפרד היצ'קוק. |
| צ'ארלס מקגראו | מרסלוס | הלודר המחוספס והאכזרי של לנטילוס בטיאטוס, שנטפל אל ספרטקוס במיוחד. | מקגראו נודע ביותר בשל גילומו את דמויות הרשע בסרטים, בדומה לזה שהוא משחק בספרטקוס. |
| טוני קרטיס | אנטונינוס | עבד צעיר הנוטש את אדונו, קראסוס ומצטרף לספרטקוס. לקראת סוף הסרט נאלצים ספרטקוס ואנטוניוס להילחם זה בזה עד מוות בקרב גלדיאטורים. | קרטיס שהיה מועמד לפרס האוסקר זכה להצלחה עצומה זמן קצר קודם לכן בסרט "חמים וטעים" של בילי ויילדר ודאגלס רצה אותו בסרט על מנת להוסיף "אבק כוכבים". |
גרסאות

הסרט יצא לאקרנים מחדש בשנת 1967 (בגרסה הקצרה בעשרים ושלוש דקות מזו המקורית), ושוב ב-1991 כשהחזירו את אותן עשרים ושלוש הדקות המקוצצות, בתוספת ארבע עשרה דקות שנחתכו מן הסרט בגרסה המקורית. התוספת כוללת מספר קטעי קרבות אכזריים כמו גם סצנת אמבטיה שבה הגנרל הפטריצי קראסוס (אוליבייה) מנסה לפתות את עבדו אנטוניוס (קרטיס) בהשתמשו באנלוגיה של "לאכול צדפות" ו"לאכול חלזונות" על מנת להביע את דעתו שהעדפה מינית היא עניין של טעם יותר מאשר מוסר. כאשר הסרט שוחזר, שנתיים לאחר מותו של אוליבייה, חסרה הייתה הקלטת הדיאלוג המקורי של סצנה זו, ולכן היא דובבה מחדש. עלה בידו של טוני קרטיס, שהיה אז בן שישים ושש, להקליט את חלקו, אולם את קולו של קראסוס דובב למעשה אנתוני הופקינס, חקיין מוכשר אשר היה בן חסותו של אוליבייה בראשית הקריירה שלו והתוודע היטב לקול שלו.
אי דיוקים היסטוריים

ייתכן מאוד שהאירועים בסצנה המפורסמת "אני ספרטקוס!" וכל הסצנות שלאחר מכן עם ספרטקוס מעולם לא אירעו, כי האמונה הרווחת היא שספרטקוס נהרג בקרב.
למעשה, מרקוס קראסוס מאוד לא התאווה לרדוף אחרי ספרטקוס וצבאו. רווחת הסברה כי סצנת הקרב הגדולה בסמוך לסיום החלה כאשר ספרטקוס ניסה לארוב לקרסוס. מעבר לכך, היה זה קראסוס לבדו שניצח בקרב נגד ספרטקוס. כל תפקידו של פומפיוס התמצה בהריגתם של חמשת אלפים עבדים אשר נסו מן הקרב הסופי.
ישנם פחות קרבות במציאות מאשר הוקרנו על גבי המרקע. למשל, לאחר שהובס בצפון, נס ספרטקוס לדרום, ובמקום להתעמת עמו, בונה קראסוס חומה לאורך המגף האיטלקי על מנת שתעצור בעדו.
לא ייתכן שיוליוס קיסר פיקד על המשמר הפרטוריאני, היות שהוא לא היה קיים באותה תקופה.
בסרט נולד ספרטקוס לחיי עבדות. ככל הנראה שירת ספרטקוס האמיתי בצבא הרומאי וערק, נתפש ונמכר לעבדות בתור עונש. עובדות הללו עשויות להיתפס כפחות זוהרות מאשר הרואיות, ולכן הוחלפו בסרט וסייעו להסביר את מנהיגותו הלא טבעית למראית עין, והתפישה של כיצד בנה ספרטקוס ופרש אסטרטגיית כוחות גדולים.
בסרט ישנה דמות המכונה גרקכוס. הוא מתואר כחבר סנאט ומתנגד לקרסוס. אף על פי שייתכן שהיה באותה תקופה גרקכוס שהתנגד לקרסוס, אין כל ראיה שתתמוך בכך. הגרקכי החשוב ביותר היה טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס וגאיוס סמפרוניוס גרקכוס, אשר שניהם היו דמויות פוליטיות מהפכניות. חייהם השתרעו במהלך השנים 163 עד 121 לפני הספירה. מרד העבדים שהסרט מתייחס אליו מתרחש בשנים 73 לפנה"ס עד 71 לפנה"ס. משמעות הדבר היא כי הדמויות בסרט הן ככל הנראה בדויות. השימוש בדמות היה ככל הנראה כהמצאה עלילתית מכיוון שהשם מקושר לפופוליזם, נושא אשר חוזר ונשנה במהלך הסרט. דבריו בסרט מתוות את אישיותו כמעדיפה תועלתנות פוליטית על פני חוקים ומנהגים מסורתיים אשר הם גם מאפיין של גרקכי. הערה: משפחתו של גרקכוס הייתה ממשפחת פלבאים ברומא. צורת הרבים של גרקכוס היא גרקכי.
פרסים ומועמדויות > פרסי אוסקר

הסרט היה מועמד בשש קטגוריות לפרס אוסקר וגרף ארבעה פרסים:
הצילום הטוב ביותר
הניהול האומנותי
עיצוב התלבושות
שחקן המשנה - פיטר יוסטינוב
ביקורת

מבקרים כמו רוג'ר איברט סברו כי הסרט משופע בשגיאות שגרמו לו להתיישן. מבקרים ראו בסרט ייחסו לשגיאות המרובות של הסרט סיבות שונות כגון התערבות התאחדות הסרטים של אמריקה (MPAA), שכפתה צנזורה מוסכמת תחת קוד הייז; החלפתו של הבמאי המקורי, אנתוני מאן, לאחר שבוע הצילומים הראשון, צוות שנקלע לריב (לוטון מול אוליביה, הבמאי המחליף קובריק מול הכוכב והמפיק בפועל דאגלס); פסקול קולני ומסיח את הדעת מן העלילה.
בתרבות הפופולרית

סצנה מפורסמת בסרט מכלילה את העבדים שנשבו מחדש ואשר מתבקשים להצביע על מי מהם הוא ספרטקוס ובתמורה לכך תינקט נגדם מידת הרחמים. במקום זאת, כל אחד ואחד מהם מכריז על עצמו כעל ספרטקוס וכך הם חולקים עמו את גורלו. סצנה או מאורע דומה מכונה לעיתים 'רגעו של ספרטקוס' בהתייחס לסצנה ייחודית.
בפרק 'הגומי' מן הסדרה סיינפלד, הדמויות העיקריות בתוכנית צופות בספרטקוס בתיאטרון מחודש.
בסרט קלולס מביא כריסטיאן את הסרט ספרטקוס לביתה של שר מכיוון "שיש לו משהו עם טוני קרטיס".
בפרסומת משנת 2006 נראה חייל בצבא הרומי, הנתקל בארוחת צהרים בשקית שכתוב עליה "ספרטקוס". הוא שואל את העבדים הנאספים: "האם יש פה ספרטקוס?" כשהעבדים נוכחים לדעת כי השקית מכילה פפסי, כל אחד מהם טוען להיותו ספרטקוס. לבסוף, שותה הצנטוריון את המשקה.
בסרט "בריאן כוכב עליון" של מונטי פייתון, משחרר פונטיוס פילאטוס את בריאן כמחווה של רצון טוב. הוא יורד מהצלב אשר הושם עליו ומשוחרר לחופשי. דמותו הממשית של בריאן (אותו מגלם גרהאם צ'אפמן) אינה שמה את לבה לדבר, ולכן הנצלבים המצויים בקרבת מקום טוענים להיותם בריאן במקומו (הומאז' לסצנה בספרטקוס). מישהו מרחיק עם זה הלאה ומצהיר "אני בריאן, וכן גם אשתי!".
עולש (צמח)

| עולש |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: עולש
שם מדעי
 Cichorium ‏לינאוס, 1753
עֹלֶשׁ  ידוע גם בשם ציקוריה (שם מדעי: .Cichorium L) הוא סוג של צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים ממשפחת המורכבים. בסוג שבעה מינים ותפוצתו משתרעת במקרונזיה, מצפון וצפון מזרח אפריקה הטרופית עד חצי האי ערב, ומאירופה עד מרכז אסיה ומערב ההימלאיה. המין המוכר ביותר הוא עולש מצוי, מהיר צמיחה וגדל באזורים רבים בעולם. יש לו שימושים רבים: כתבלין, כתוסף או תחליף לקפה, ובתחילת המאה ה-20 אפילו לאיפור.
מאפייני הסוג

צמחים עשבוניים חד-שנתיים או רב-שנתיים המסתעפים בעונת פריחתם. השורשים קשים ועמוקים.
העלים מסורגים ומרוכזים בתחתית הצמח.
הקרקפות יושבות על פי רוב בחיק העלים. קשקשי (החפים) המעטפת ערוכים בשני דורים. המצעית שטוחה וחשופה על פי רוב. כל הפרחים לשוניים ודו-מיניים, צבעם כחול, ארגמני או לבן. הכותרת קטומה ובעל 5 שיניים.
הזירעונים דמויי ביצה הפוכה או פירמידה הפוכה ובעלי ציצית משתיירת של מוצים או קשקשים.
פרחי העולש המצוי מתאפיינים במופע של פריחה בשעות הבוקר המוקדמות ובסגירה לפני הצהריים.
מיון ומספר המינים בישראל

על פי אתר POWO, שבעה מינים משויכים לסוג עולש (Cichorium), מתוכם 4 מינים תועדו בישראל. עם זאת, בקרב הבוטנאים הישראלים קיימת מחלוקת בנוגע למספר המינים המקומיים: חלקם מזהים מין אחד בלבד, עולש מצוי, אך שמו המדעי שנוי במחלוקת.
לדעת מיכאל זהרי ואבינעם דנין, השם המדעי של עולש מצוי הוא Cichorium pumilum. לעומת זאת, באתר "צמחיית ישראל וסביבתה" ואתר "כלנית" מצוין שמו המדעי של עולש מצוי כ-Cichorium endivia.
אלו שמות המינים בישראל כפי שמופיעים באתר POWO:
Cichorium pumilum Jacq – מין בר נפוץ ובעל תפוצה רחבה שמזוהה כעולש מצוי במגדיר של מיכאל זהרי;
Cichorium endivia – מזוהה כעולש מצוי באתר "צמחיית ישראל וסביבתה" ונחשב כצמח מתורבת שמקורו במין הנ"ל באזור מזרח הים התיכון;
Cichorium calvum Sch.Bip – נחשב כצמח גר בישראל שמקורו באתיופיה, אבל אין ביטחון שהוא מצוי בישראל;
Cichorium intybus המכונה עולש תרבותי, הוא בעל תפוצה רחבה בעולם, שמשרעת תפוצתו המקורית כוללת את ירדן, אך אינה כוללת את ישראל.
מינים בולטים > עוֹלֶשׁ מָצוּי – Cichorium pumilum

צמח עשבוני חד-שנתי בעל שושנת עלים בצבע ירוק כהה הגדלים בחודשי החורף, העלים משמשים למאכל. התפרחת באביב המאוחר מגביהה עד גובה מטר. הפרחים יושבים במקומות ההסתעפות (פרחים לשוניים בצבע תכלת עם אבקנים בצבע כחול כהה). פרחי העולש נפתחים מוקדם בבוקר ונסגרים לפני הצהריים, ויפתחו שוב למחרת בבוקר. הזירעונים מוארכים, צבעם שחור והם ניתנים לקלייה ולהכנת משקה הציקוריה שמשמש כתחליף או כתוספת לקפה. נפוץ בקרקעות כבדות בבתי גידול פתוחים ובצדי דרכים בחבל הים-תיכוני ובצפון הנגב. תפוצתו ים-תיכונית ומערב אירנו-טורנית.
בימי הצנע בארץ, כשהיה מחסור ובעקבותיו הונהג קיצוב במזון, נהגו לשתות תחליפי קפה, ובהם ה"ציקוריה", אותה היו מפיקים מצמח העולש.[דרוש מקור]
מינים בולטים > אנדיב – Cichorium endivia

צמח המשמש כירק ומקורו בהודו ובאיראן. עליו נאכלים טריים או מבושלים והוא עשיר בוויטמינים, במינרלים ובסיבים תזונתיים - חומצה פולית, ויטמין A וויטמין K.
מקורות ופולקלור

בתקופת חז"ל נהגו כנראה להשתמש בו כירק ופרי יומיומי. הוא אף מובא מספר פעמים במשנה ובתלמוד בבלי:
"כל שהוא מאכל אדם… העולשין והכרשין והרגילה" (משנה, מסכת שביעית, פרק ז', משנה א'). "ואלו ירקות שאדם יוצא בהן ידי חובתו בפסח בחזרת ובעולשין"... (משנה, מסכת פסחים, פרק ב', משנה ו'), ראו ערך מרורים. נראה שהיו משתמשים בהם גם כמאכל לבהמות. "התולש עולשין... אם לאכילה... אם לבהמה..." (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ק"ג, עמוד א').
תכונות רפואיות

ברפואה העממית נוהגים להשתמש בכל חלקי הצמח לריפוי אנמיה, חוסר תיאבון, דלקות במערכת השתן ורמת סוכר גבוהה בדם. העולש נחשב לצמח הטוב ביותר לריפוי מחלות כבד ולניקוי מערכת הדם מזיהומים.
לקריאה נוספת

עזריה אלון, 300 פרחי בר בצבעי הקשת, הוצאת החברה להגנת הטבע. 1987, עמוד 48.
נסים קריספיל, המדריך השלם לצמחי מרפא בארץ ובעולם. מעריב – הד ארצי.
מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, הוצאת עם עובד, 1978. עמודים 570, 572.
הערות שוליים

1 2  Cichorium L., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 457
1 2  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1998, עמ' 484
↑  עולש תרבותי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  שיר ורד, חודש אִיָר – עולש מצוי Cichorium endivia, באתר כלנית, ‏2015
↑  .Cichorium calvum Sch.Bip, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Cichorium intybus L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Cichorium intybus, uro+Med PlantBase
↑  חודש אִיָר – עולש מצוי Cichorium endivia | כלנית, באתר www.kalanit.org.il
↑  תחליף קפה עולש: תועלת ופגיעה על בריאות על iLive, באתר he.iliveok.com
↑  אוריון-שיווק באינטרנט, Cichorium intybus, ראן בוטניקלס
↑  כיוון חדש – המגזין לאזרח הותיק רעננה – אוקטובר 2018 – גיליון 256, באתר user-1723486.cld.bz
↑  עולש מצוי : תבלין,צמח רפואי, באתר www.wildflowers.co.il
↑  פרחים של עולש ברפואה העממית. מהם היתרונות של פרחים עולש וכיצד להשתמש בהם?, באתר iw.trendexmexico.com
עולש, באתר ITIS (באנגלית)
עולש, באתר המרכז הלאומי למידע ביוטכנולוגי (באנגלית)
עולש, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
עולש, באתר צמח השדה
עולש, באתר Tropicos (באנגלית)
עולש, באתר GBIF (באנגלית)
עולש, באתר האינדקס הבין-לאומי לשמות צמחים (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286587305171  NKC: ph202604 
פרח של עולש תרבותי
עולש, פארק ז'בוטינסקי ליד בנימינה
עלי אנדיב
סונדרה גוטורמסן

סונדרה גוטורמסן (בנורווגית: Sondre Guttormsen; נולד ב-1 ביוני 1999) הוא אתלט נורווגי אלוף אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה

גוטורמסן נולד בנורווגיה אחד משלושה ילדיהם של קריסטין ואטלי. את שנתו האחרונה בתיכון עשה בדייוויס שבקליפורניה שם אביו היה בשנת שבתון.
באליפות אירופה עד גיל 18 ב-2018 זכה במדליית ארד בתוצאה של 5.05 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2018 סיים שישי בשיא נורווגיה של 5.75 מטר. ב-2019 החל ללמוד ולהתאמן באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וב-2021 עבר לאוניברסיטת פרינסטון. ב-2022 זכה באליפות המכללות באצטדיון ובאולם באותה עונה בתוצאה של 5.75 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2022 סיים שישי בתוצאה של 5.75 מטר ובאליפות העולם באתלטיקה באולם 2022 סיים שמיני בתוצאה של 5.75 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023 זכה במדליית זהב בתוצאה של 5.80 מטר. ב-10 במרץ 2023 זכה באליפות המכללות באולם שנערכה באלבקרקי וקבע שיא אישי של 6.00 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה במוט: 5.86 מטר (2022), שיא נורווגיה
שיאים אישיים > אולם

קפיצה במוט: 6.00 מטר (2023), שיא נורווגיה
הערות שוליים

↑  Making Unique Journey from Norway to PU Track Team, Guttormsen Flies to NCAA Indoor Men’s Pole Vault Titl
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14681630
רחל לוברט

רָחֵל לוּבּרֶט (Rachel Lubart) היא חוקרת בתחום הביו-פיזיקה, פרופסור בדימוס במחלקה לכימיה באוניברסיטת בר-אילן. מחקריה של לוברט עוסקים באינטראקציה בין אור לתאים חיים ולאחרונה בתחום בריאות העור.
| --- | --- |
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן
פעילות מחקרית

פרופסור רחל לוברט היא פרופסור לביופיזיקה באוניברסיטת בר-אילן. לוברט התחילה את לימודיה באוניברסיטה בשנת 1964 לתואר ראשון בכימיה. משם המשיכה לתואר שני, שאותו סיימה ב-1970. בשנת 1973 היא התחילה את הדוקטורט שלה בחוג לכימיה בבר-אילן והתזה שלה עסקה ב"רמות האנרגיה של מולקולת בנזן בתוך ואקום U.V" בהנחיית ד"ר מ. בריט ופרופ' ה. פרידמן. בשנת 1995 החלה להרצות וב-2012 קיבלה את תואר הפרופסור.
פרופ' לוברט מתעסקת בכמה וכמה תחומי מחקר במעבדתה. הבולטים שבהם: אינטראקציה בין אור גלוי לבין רקמות; שימושים שונים ברמות אור להריגה של חיידקים ובקטריות; וכן טיפול במחלות עור בעזרת ננו-חלקיקים. במשך הקריירה שלה פרופסור לוברט הייתה שותפה במעל ל-120 מחקרים.
פיתוח פורץ דרך של פרופ' לוברט הוא בתחום הקוסמטיקה וה"אנטי-אייג'ינג". לוברט פיתחה במעבדתה קרם עור חדשני אשר מונע קמטים על העור או מטפל בהם. הוא עובד על העיקרון של יחסי החומצה היאלורונית שמתחת לעור. הפיתוח מעלה את כמות החומצה ההיאלורונית שמתחת לעור, ואז המולקולה סופחת מים ומתנפחת ו"מעלימה" את הקמטים. עד לפיתוח זה לא היה בשוק אף קרם שיכול לחדור את העור, כך שהטיפול היה זמני ופחות יעיל. פרופסור לוברט וצוותה שיתפו פעולה עם הקוסמטיקאית חוה זינגבוים על מנת להנגיש את הפיתוח ללקוחות המעוניינים.
מעבדתה והישגיה

פרופ' לוברט עומדת בראש מעבדה במחלקה לכימיה ופיזיקה באוניברסיטת בר-אילן שם התמחתה. מעבדתה עוסקת ב-4 תחומים עיקריים:
מעבדתה והישגיה > חקר מחלות זיהומיות באמצעות אינטראקציה בין אור לרקמות

פרופ' רחל לוברט, מהמחלקה לכימיה ופיזיקה, מתמקדת בעיקר באינטראקציה של אור גלוי לרקמות. כדי לקיים אינטראקציה עם התא החי, האור צריך להיות נספג על ידי כרומופורים תאיים.
לוברט הציעה כי פורפירינים אנדוגניים, ציטוכרומים שבמיטוכונדריה, חלבון פלאבו (flavoproteins), ומערכת אוקסידאז-NADP, יכולים להיות מטרות של אור. תאי כרומופורים תאיים הם פוטוסינתזים המייצרים מיני חמצן תגובתי (ROS) בעקבות הקרנה. באמצעות טכניקת ה"הסיבוב והלכידה" (spin trapping) הוכיחה כי מיני חמצן תגובתי שונים נוצרים בתרביות תאים רבים, כולל עור, שריר, זרע, חיידקים ופטריות, בעקבות הקרנה עם מקורות אור בטווח הנראה והאינפרה אדום.
בעוד אור כולל מיני חמצן תגובתי בכמויות קטנות מעורר פעילות בתא, ריכוזים גבוהים קטלניים לתא, ולכן משמשים להריגת חיידקים. בעוד לייזרים הם כלים בעלי שימושים רבים במעבדה, המאפיינים הספציפיים של אור לייזר (כגון קוהרנטיות וקיטוב) הוכחו על ידי לוברט כלא רלוונטיים עבור אינטראקציה של רקמות עור.
מעבדתה והישגיה > ביו-סימולציה באמצעות מכשיר אור חדשני

לוברט פיתחה מכשיר אור חדש אשר פולט פסים רחבים של אורכי גלים בעוצמות ממוקדות, ובכך הוא מסוגל להפעיל תאים באמצעות היווצרות כמויות קטנות של סוגי חמצן תגובתי ושינויים בהעברת הסידן.
המכשיר שלה נמצא כמחקה את תפקודי אור הלייזר באזור צילום-ביו-גירוי, כגון האצה של התפשטות תאים לריפוי פצעים ולהגברת קצב ההפריה של תאי זרע פגומים. מכשיר האור של לוברט הוא מאושר (ומסומן ב-CE) עכשיו נמצא בשימוש עבור ריפוי פצע קשה, במיוחד עבור חולי סוכרת.
מעבדתה והישגיה > שימוש בעוצמה גבוהה של אור גלוי כדי להרוג חיידקים

לוברט משתמשת גם באור חזק בעוצמה גבוהה (ללא תוספת של פוטוסנטיזים אקסוגניים) כדי להרוג חיידקים ופטריות. לאחרונה היא גם הוכיחה את האפקט הקטלני של עוצמת האור הנראית בעוצמה גבוהה על פתוגנים הנפוצים בדלקת פצעים.
מעבדתה והישגיה > טיפול במחלות עור ובבריאות העור עם ננו-חלקיקים

לוברט והצוות שלה מתעסקים גם בננו-חלקיקים כמקור של רדיקלים של חמצן, לפתוגנים שונים כדי לשפר את השפעת אור קטלני על העור. השילוב של תחמוצות מתכת עם ננו חלקיקים אור נבדק כעת לטיפול באקנה. לחלקיקי תחמוצת מתכת יש גם השפעות רעילות על רקמות. כדי להפחית את הרעילות הזו, לוברט וצוותה מציעים להפקיד אותם על טקסטיל שקוף, למשל; תחבושות, אשר יהיה ניתן לשים על פצעי אקנה לפני קרינת אור גלוי.
פטנטים

על פרופסור לוברט רשומים 7 פטנטים, מתוכם 5 אישיים ו-2 שיתופיים:
ס' רוצ'קינד ור' לוברט: "מכשיר להפיכת התחדשות של סיבי עצב בצד פגוע של חוט השדרה", פטנט אמריקאי מספר 4,966,144 (1990).
ר' לוברט, "התקן עבור הקרנת אור לתוך רקמות", פטנט אמריקאי מספר 6,379,376 (2002).
ר' לוברט, "מכשיר אור לשיפור יכולת ההפריה של הזרע", פטנט אמריקאי מספר 6,379,939 (2002).
ר' לוברט, "שיטה להפעלת תאים ותיקון רקמות תוך שימוש בננו-חלקיקים ואור", 2010 (זמני).
ר' לוברט, "מכשיר אור להקלה על הכאב", 2010 (זמני)
ר' לוברט, "שיטה ומכשיר עבור אור גלוי המושרה השפעה 'פוטו-רעלנית' על 'תאי יונקים' (תאי בע"ח שגודלו במעבדה) ומיקרואורגניזמים", 2010 (זמני)
א. גדנקן, ר' לוברט, א' ליפובסקי, נ' פרקס, י' ניצן. "ציפוי ציפורניים מלאכותיות עם חלקיקי מתכת אוקסיד לייצור מסמרים אנטימיקרוביאליים", 2010 (זמני)
חיים אישיים

רחל לוברט נשואה ואם ל-4 ילדים ומתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

1 2 3  תיאור החוקרת לוברט באתר האוניברסיטה, באתר אוניברסיטת בר אילן
↑  אוסף מאמריה של פרופסור לוברט, באתר Research Gate
↑  ריאיון עם פרופסור לוברט וחוה זינגבוים בתוכנית הבוקר "בוקר בריא" בערוץ 2., באתר יוטיוב, ‏29.05.17
↑  תיאור על מעבדתה של פרופ' לוברט., באתר אוניברסיטת בר אילן
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רחל לוברט".
טבלאות המקומות הקדושים

ברסלאו, שוטלנדר, 1900 בערך.
טבלאות המקומות הקדושים (מכונות גם צורת הארץ הקדושה או מפות המקומות הקדושים) הן סדרה של ציורים קרטוגרפיים מן המאה ה-19, חלקן בכתב יד וחלקן בדפוס, שהציגו את הגאוגרפיה והטופוגרפיה של ארץ ישראל, כולל ערים והרים, נהרות וימים, מתוך התמקדות מיוחדת במקומות הקדושים ובקברי צדיקים.
מאפיינים

הטבלאות עשויות בצורה סכמטית וציורית, אך מוגדרות כמפות משום שיש בהן ביטוי גרפי של המרחב עם אוריינטציה מוגדרת, והמרכיבים השונים מוצבים במיקומים וכיוונים יחסיים בהתאם לגיאורפיה של הארץ, גם אם הם רחוקים מלהיות מדויקים.
האוריינטציה של המפות היא מזרחית (כלומר בכולן המזרח פונה כלפי מעלה), אם כי יש קצת נטייה דרומית-מזרחית. הים התיכון מצויר בחלקה התחתון של המפה, ואילו הירדן וים המלח בחלק העליון. בחלקו השמאלי, הצפוני, מופיעים אתרים בגליל ובלבנון ובחלקו הימני, הדרומי, ירושלים, חברון וסדום.
האתרים מסודרים באופן כללי בארבע או חמש שורות שביניהן נמצאים לפעמים חלקי שורות. האמן ניסה לעדן את החלוקה בהתאם לגאוגרפיה הממשית, אך חלוקת השורות המשיכה לשבש את היחס המרחבי ויחסי המרחק במפות. כך למשל טבריה נמצאת מעל ירושלים במקום משמאלה.
הדמיון בין הטבלאות רב וניכר שהן מושפעות זו מזו או ממקור משותף, גם אם קשה לבסס את סדר הופעת הטבלאות משום שלא כולן מתוארכות בוודאות.
היסטוריה

לפי ריכב רובין, שורשיהן של הטבלאות נעוצים בתיאורים הכתובים של המקומות הקדושים בארץ ישראל מצד אחד, ובסגנון האמנותי של התקופה, בתיאורי ערים ומקומות בציורי קיר ערביים ובציורים על בד עבור עולי רגל נוצריים. במיוחד התפתח הסגנון מתוך החיבור "ייחוס האבות", שהפך בהדרגה במאות הקודמות מתיאור מילולי ליצירה שעיקרה דימויים ויזואליים של המקומות הקדושים.
ניתן לחלק את המפות שידוע עליהן היום לשתי קבוצות: המפות המוקדמות שנעשו ביד, והמפות המאוחרות שהודפסו. הטבלה המוקדמת ביותר בקבוצה הזאת היא הטבלה שצייר חיים שלמה לוריא מטבריה, ומצוין בה שהיא צוירה לאחר רעש אדמה שפגע קשה בטבריה ובצפת בשנת 1837. שנתיים אחר כך צוירה טבלת משה גאנבאש. הטבלאות המאוחרות הודפסו לאחר פער זמן ניכר, בעשורים האחרונים של המאה ה-19. בטבלה האחרונה הסירו חלק מהמקומות הקדושים, והוספו ציורים של המושבות הציוניות החדשות בארץ.
הטבלה המאוחרת ביותר הודפסה על גיליון רחב ללא ציון תאריך. בשוליה מופיע שמו של המדפיס, שוטלנדר, אבל לא ברור מי היה מחבר המפה ולמה יזם את הדפסתה. בטבלה הזאת מצוירות ומצוינות בכתוביות מושבות רבות מתקופת העלייה הראשונה. על פי רשימת המושבות שמופיעה בטבלה והשוואתה לזמני הקמת המושבות, ניתן לשער כי הטבלה הודפסה כנראה סביב שנת 1900.
הטבלאות > טבלת חיים שלמה לוריא

הטבלה הזאת, שצייר חיים שלמה לוריא, היא הטבלה המוקדמת ביותר בקבוצה הזו, ומצוין בה שהיא צוירה אחרי רעש אדמה שפגע קשה בטבריה ובצפת בשנת 1837. מיקומה הנוכחי של הטבלה לא ידוע אך יש צילום שלה (באיכות לא גבוהה). בחלקה התחתון של הטבלה יש טקסט ארוך שמתאר את רעש האדמה, נפגעיו והתלאות שגרם למחבר. בשורה התחתונה הוא מציין את שמו ואת ייחוסו כצאצא של האר"י. מסביב לטבלה משאר צדדיה, נכתב באותיות גדולות:
"צורת הארץ לגבולותיה; עם כל שפני טמוניה; נביאיה וחסידיה; תנאיה ואמוראיה; צדיקיה וקדושיה; גאוניה ורבניה; חכמיה ורבנן סבוראיה; שים לבך קורא נעים הבט וראה איך הצגתי לפניך וציינתי דבר דבור על אופניו וראה דרכיה וחכם".
בשונה מהמפות האחרות, במפה זו מסומנת גם העיר עזה.
ככל הנראה צייר לוריא טבלה נוספת, ממנה צילם מאיר בניהו את הקטע שמציג את צפת.
הטבלאות > טבלת משה גאנבאש

טבלה שנייה בכתב יד, דומה מאוד בצורתה לזו של לוריא, שמורה במוזיאון היהודי בניו יורק. הטבלה מצוירת בגואש ובדיו על גיליון נייר גדול (1041x864 מ"מ) ומשולבות בה מגזרות נייר.
מסביב למפה נכתבו שני טקסטים שגם הם דומים לזה של לוריא, אך מורחבים:
"הציור הלז הוא כלל כל ארץ ישראל וכל ספוני טמוניה שוכני עפר יסודותיה ישני עפרותיה נביאיה צדיקיה וקדושיה וחסידיה תנאיה ואמוראיה חכמיה וישריה כהניה ושריה מלכיה ושופטיה אשר טמונים בעפרות יסודותיה גם צורת הארץ לגבולותיה (עם) כל סימניה ומצריה ומה מימיה ונהרותיה הריה וגבעותיה וכל אוצרותיה".

"שים לבך קורא נעים איך ציינתי לעיניך הכל באר היטב בכתב מפורש בסימניו וב(...) דבר דבור על אופניו ותן לחכם ויחכם (...) החכמה".
מסביב למפה ולטקסט יש מסגרת מעוטרת בסגנון "שיוויתי", כולל שם הויה בראש המפה. בשתי הפינות התחתונות נכתב כי היא צוירה בידי "הצעיר משה גאנבאש" בעיר קושטא בשנת ה'תקצ"ט, ובשתי הפינות העליונות קמעות לשמירת הבית.
הטבלה מתארת בצורה דומה אתרים מסוגים שונים מאוד: אתרים מקראיים שאינם מוכרים למחבר כאתרים של ממש, אתרים שאינם מוכרים למחבר אבל יש לו מושג גאוגרפי כלפיהם, אתרים השייכים לעליה לרגל ואתרים הרלוונטיים לחיי היומיום של תקופת המחבר.
הטבלאות > טבלת טורק

מפה זו, ככל הנראה המוקדמת ביותר מבין הטבלאות המודפסות הידועות, שמורה במוזיאון הימי הלאומי בחיפה. היא הודפסה בטורק (אז תחת האימפריה הרוסית) על גבי נייר ובפינה הימנית התחתונה נכתב שמות המבאים לדפוס: "מו"ה יהושע אלטער ברב"י והב' משה בן פנחס פיינקינד מטורעק"
שנת ההדפסה אינה ידועה בוודאות. בספרות מצוין התאריך 1875 אבל זה לא מסתדר כיוון שמשה פיינקינד נולד בשנת 1865 ולכן ככל הנראה הדבר לא קרה לפני שנת 1882. סביב הציור כתובה כתובת מפורטת הקרובה בתוכנה ובסגנונה לכתובות בכתבי היד:
"צורת הארץ הקדושה לגבולותיה עם כל סימניה עריה וכפריה הריה וגבעותיה - וכל גנזי ספוני טמוניה נביאיה וחסידיה צדיקיה וקדושיה תנאיה ואמוראיה גאוניה ורבניה - שים לבך קורא נעים וערב איך ציינתי והצגתי לפניך דבר דבור על אפניו - ראה דרכיה וחכם"
בצלע התחתונה של המסגרת נוסף צירוף של חלקי פסוקים מתהילים וישעיהו:
"אם אשכחך ירושלים אם לא אזכרכי אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי. ציון במשפט תפדה ושביה בצדקה".
לטבלה הזו יש קשרים חזקים עם טבלת גאנבאש אבל יש גם הבדלים שמעלים את האפשרות שהטבלה המודפסת התבססה על כתב יד אחר.