stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוקסמבורג באירוויזיון 2024
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי לוקסמבורג > חצי הגמר > תוצאות הצבעה מפורטות

החל מאירוויזיון 2023 המדינות העולות מחצאי הגמר אל הגמר נקבעות רק על בסיס הצבעות הקהל. נוסף על כך, משנה זו, קהל במדינות אשר לא משתתפות בתחרות יכול אף הוא להצביע. כל ההצבעות של המדינות האחרות אשר לא משתתפות מחוברות יחד לסל הצבעות נוסף של 1–8, 10 ו-12 נקודות ונקרא הצבעות שאר העולם.
| סדר | מדינה | קהל> מיקום | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 |  קפריסין | 7 | 4 |
| 02 |  סרביה | 6 | 5 |
| 03 |  ליטא | 2 | 10 |
| 04 |  אירלנד | 5 | 6 |
| 05 |  אוקראינה | 3 | 8 |
| 06 |  פולין | 14 |  |
| 07 |  קרואטיה | 4 | 7 |
| 08 |  איסלנד | 12 |  |
| 09 |  סלובניה | 10 | 1 |
| 10 |  פינלנד | 9 | 2 |
| 11 |  מולדובה | 13 |  |
| 12 |  אזרבייג'ן | 11 |  |
| 13 |  אוסטרליה | 8 | 3 |
| 14 |  פורטוגל | 1 | 12 |
| 15 |  לוקסמבורג |  |  |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי לוקסמבורג > גמר > תוצאות הצבעה מפורטות

צוותי השיפוט בתחרות מונים חמישה אנשי מקצוע בתעשיית המוזיקה, אזרחי המדינה אותה הם מייצגים. שמותיהם פורסמו לפני התחרות בשם השקיפות. כל צוות שיפוט דירג את 26 השירים שהתחרו בגמר על פי יכולות ווקאליות, ההופעה על הבמה, הרכב השיר ומקוריותו. בנוסף, נאסר על כל שופט להיות קשור בצורה כלשהי עם אחד האמנים המתחרים. הדירוגים האישיים של כל שופט וכן תוצאות הצבעות הקהל פורסמו זמן קצר לאחר מכן.
| סדר | מדינה | שופטים> שופט 1 | שופטים> שופט 2 | שופטים> שופט 3 | שופטים> שופט 4 | שופטים> שופט 5 | שופטים> דירוג | שופטים> נקודות | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  שוודיה | 13 | 13 | 2 | 13 | 21 | 11 | 1 | 19 |  |
| 02 |  אוקראינה | 17 | 5 | 12 | 12 | 3 | 7 | 5 | 4 | 7 |
| 03 |  גרמניה | 19 | 9 | 3 | 18 | 6 | 8 | 4 | 10 | 1 |
| 04 |  לוקסמבורג |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 05 |  הולנד | 1 | 25 | 11 | 1 | 8 | 2 |  | N/A |  |
| 06 |  ישראל | 11 | 6 | 9 | 20 | 23 | 18 |  | 1 | 12 |
| 07 |  ליטא | 9 | 20 | 13 | 6 | 12 | 16 |  | 7 | 4 |
| 08 |  ספרד | 8 | 19 | 25 | 15 | 24 | 22 |  | 17 |  |
| 09 |  אסטוניה | 25 | 18 | 24 | 23 | 10 | 24 |  | 13 |  |
| 10 |  אירלנד | 24 | 12 | 6 | 25 | 4 | 13 |  | 11 |  |
| 11 |  לטביה | 4 | 2 | 10 | 24 | 18 | 4 | 8 | 12 |  |
| 12 |  יוון | 23 | 17 | 22 | 7 | 19 | 21 |  | 6 | 5 |
| 13 |  הממלכה המאוחדת | 12 | 22 | 23 | 19 | 22 | 25 |  | 21 |  |
| 14 |  נורווגיה | 22 | 4 | 8 | 22 | 17 | 15 |  | 22 |  |
| 15 |  איטליה | 21 | 16 | 7 | 9 | 9 | 17 |  | 8 | 3 |
| 16 |  סרביה | 7 | 11 | 18 | 11 | 5 | 12 |  | 16 |  |
| 17 |  פינלנד | 6 | 23 | 16 | 5 | 20 | 14 |  | 15 |  |
| 18 |  פורטוגל | 14 | 8 | 15 | 14 | 2 | 9 | 3 | 5 | 6 |
| 19 |  ארמניה | 10 | 15 | 21 | 3 | 7 | 10 | 2 | 14 |  |
| 20 |  קפריסין | 5 | 7 | 4 | 16 | 11 | 5 | 7 | 18 |  |
| 21 |  שווייץ | 2 | 1 | 20 | 2 | 1 | 1 | 12 | 9 | 2 |
| 22 |  סלובניה | 20 | 14 | 17 | 17 | 13 | 23 |  | 23 |  |
| 23 |  קרואטיה | 15 | 10 | 1 | 10 | 15 | 6 | 6 | 2 | 10 |
| 24 |  גאורגיה | 16 | 21 | 5 | 21 | 25 | 20 |  | 24 |  |
| 25 |  צרפת | 3 | 3 | 19 | 8 | 14 | 3 | 10 | 3 | 8 |
| 26 |  אוסטריה | 18 | 24 | 14 | 4 | 16 | 19 |  | 20 |  |
ראו גם

Fighter (שיר של טלי)
ביאורים

↑  בשנת 1994 הוחלט על ידי איגוד השידור האירופי לשלול משש המדינות שהגיעו למקומות הנמוכים ביותר באירוויזיון 1993 את הזכות להשתתף בתחרות הבאה.
↑  הולנד נפסלה כמה שעות לפני הגמר.
בית-2

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית ריאליטי
 יוצרים:  Valery Komissarov 
 מנחים:  דמיטרי נאגייב, Olga Orlova, אולגה בוזובה, Ksenia Borodina, קסניה סובצ'ק 
 שחקנים:  Alyona Vodonayeva  Victoria Bonya  ילנה ברקובה  אולגה בוזובה  Yana Lukyanova 
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  17 
 מספר פרקים:  6,077 
 הפקה
 מפיק:  Dmitry Troitsky 
 חברת הפקה:  קומדי קלאב הפקות, TNT 
 אתר צילומים:  Lobanovo, Krzhizhanovskogo Street, מוסקבה, Moskovsky, סיישל 
 שידור
 רשת שידור:  TNT 
 תקופת שידור מקורית:  2004–הווה
 קישורים חיצוניים
 dom2.ru
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בית 2
בית-2 (ברוסית: Дом-2) היא תוכנית ריאליטי רוסית, שמשודרת בערוץ יו מ-19 באפריל 2021 ושודרה בעבר בערוץ THT במהדורות הערב מ-11 במאי 2004 עד 30 בדצמבר 2020, בשעות היום ובבוקר מהדורות Lite/Live מ-18 בפברואר 2008 עד 20 באוקטובר 2009 ומ-20 באוקטובר 2010 עד 31 בדצמבר 2020.
בית-2 היא תוכנית הריאליטי הארוכה ביותר בהיסטוריה, והיא המשך לתוכנית הריאליטי "בית" (רו') ששודרה בעבר.
היסטוריה

התוכנית הראשונה "בית" הופיעה על המסך ב-1 ביולי 2003. ממציא הרעיון היה ולרי קומיסרוב (אנ'). זוגות נשואים בנו בית, שבגמר הפרויקט הוגרל ביניהם באמצעות הצבעת צופים. המארחים של העונה הראשונה של הפרויקט היו ניקולאי בסקוב וסבטלאנה חורקינה. הגמר של התוכנית התקיים ב-1 בנובמבר 2003 והנחה אותו דמיטרי נאגייב.
הערות שוליים

↑  «Дом-2» под снос: почему закончилась 16-летняя история реалити-шоу и ждать ли его возвращения, Forbes.ru (ברוסית)
גאוגרפיה של אוקראינה

| --- | --- |
 (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קרים+(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קרים+
 יבשת:  אירופה 
 קואורדינטות:  49°N 32°E﻿ / ﻿49°N 32°E﻿ / 49; 32
 שטח
 דירוג שטח:  47
 שטח:  603,550 קמ"ר 
   אדמה:  579,330 קמ"ר (95.99%)
   מים:  24,220 קמ"ר (4.01%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  0 מטר  (שפך קויאלניק)
 גובה ממוצע:  175 מטר
 הנקודה הגבוהה:  2,061 מטר (הוברלה)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  2,782 ק"מ
 אורך הגבולות:  5,618 ק"מ
 מדינות גובלות:  בלארוס, רומניה, מולדובה, רוסיה, הונגריה, פולין, סלובקיה, האיחוד האירופי 
 
מפה טופוגרפית של אוקראינה.
אוקראינה היא המדינה השנייה בגודלה באירופה. המדינה מחזיקה בעמדה אסטרטגית במזרח אירופה, תוך שהיא גובלת בים השחור בדרום; בפולין, בסלובקיה ובהונגריה במערב; בבלארוס בצפון; במולדובה וברומניה בדרום-מערב וברוסיה במזרח. חלקם הצפוני של הרי הקרפטים משתרע אל תוך שטחה של אוקראינה, בחלקה המערבי של המדינה (הפסגה הגבוהה ביותר בשטחה היא הוברלה, בגובה 2,061 מטרים מעל פני הים). עם זאת, מרבית שטחה של אוקראינה הוא ערבה המשתרעת מצפון לים השחור, ונחצית על ידי נהר הדנייפר, אשר חוצה את אוקראינה מצפון לדרום ונשפך לים השחור מערבית לחצי האי קרים, ליד שפך נהר הבוג הדרומי ונהר הדניסטר. חלקו של הגבול עם רוסיה עובר דרך ים אזוב.
שטח

שטחה הכולל של אוקראינה הוא 603,700 קילומטרים רבועים. אורכם הכולל של כל גבולותיה היבשתיים הוא 4,558 קילומטרים. היא גובלת בבלארוס (891 קילומטרים), בהונגריה (103 קילומטרים), במולדובה (939 קילומטרים), בפולין (428 קילומטרים), ברומניה (169 קילומטרים בדרום, 362 קילומטרים במערב), ברוסיה (1,576 קילומטרים) ובסלובקיה (90 קילומטרים). אוקראינה גובלת, בנוסף, גם ב-2,782 קילומטרים של ים.
רובה של אוקראינה מורכב מערבות פוריות וממישורים. ההרים נמצאים בחלקה המערבי של המדינה (הרי הקרפטים) או בחצי האי קרים אשר בדרומה, בלבד. הנקודה הגבוהה ביותר באוקראינה היא ההר הוברלה, בגובה 2,061 מטרים מעל פני הים. במונחים של ניצול הקרקע, 58% משטחה של אוקראינה נחשבים כקרקע ראויה לעיבוד, 2% משמשים לגידולים קבועים, 13% הם אדמות מרעה, 18% הם יערות ו- 9% הם אחרים. רק כ- 5% מהשטח הוא הררי. ישנן ביצות רבות באגן הפריפיאט (ביצות פריפיאט), ושטחים עשירים בקרקע שחורה ופוריה ("צ'רנוזיום"). כ־15% מהשטח הוא עירוני.
שטח > חלוקה היסטורית של אוקראינה

מבחינה היסטורית, אוקראינה מחולקת למספר אזורים שעדיין משתמשים בשמות שלהם ויש להם משמעות גם מבחינה גאוגרפית וגם מבחינה פוליטית. חלק מאזורים חופפים זה את זה.
פודוליה - האזור המרכזי של מערב אוקראינה. משתרעת מגליציה עד לעיר טורגוביצה במזרח.
ווהלין - או וולוניה, אזור שנמצא מצפון לפודוליה.
פולסיה - רצועה צרה בין ווהלין לגבול בלארוס ופולין.
רמת הדנייפר - השטח המרכזי של מגן אוקראינה. אזור שמשתרע מפודוליה ועד לנהר הדנייפר.
שפלת הדנייפר - אזור שנמצא במרכז אוקראינה מזרחית לנהר הדנייפר.
סלבודה - האזור מצפון לשפלת הדנייפר, שבמרכזו העיר חרקוב.
הדונבאס - אזור שנמצא דרום מזרחית לשפלת הדנייפר ובירתו העיר דונצק.
גליציה - חלק מממלכת פולין שעבר לשליטת האימפריה האוסטרו הונגרית, כיום מהווה את מרבית מערב אוקראינה.
אקלים

לאוקראינה אקלים ממוזג יבשתי, ואקלים ים-תיכוני בחופו הדרומי של חצי האי קרים. חלוקת המשקעים במדינה אינה שוויונית: משקעים רבים יורדים במערב ובצפון ומעטים יורדים באזורים המזרחיים והדרום-מזרחיים. החורפים קרים לאורך הים השחור, ואף קרים יותר בפנים הארץ; הקייצים חמים ברובה של המדינה, וחמים מאוד בדרומה.
משאבים טבעיים

משאבי הטבע העיקריים של אוקראינה כוללים מחצבי ברזל, פחם, מנגן, גז טבעי, נפט, מלח, גופרית, גרפיט, טיטניום, מגנזיום, קאוליניט, ניקל, כספית ועץ.
בעיות סביבתיות

בעיותיה הסביבתיות של אוקראינה הן אספקה לקויה של מים ראויים לשתייה, זיהום אוויר ומים, ובירוא יערות. בנוסף, קיים זיהום רדיואקטיבי באזור מסוים בצפון המדינה החל משנת 1986, כתוצאה מאסון צ'רנוביל.
הערות שוליים

↑  נכון לשנת 2017, כ-7.1% משטח אוקראינה מוחזק בפועל על ידי רוסיה
| גאוגרפיה של מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הוותיקן • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333701905171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפת החלוקה ההיסטורית של אוקראינה
טמילים

|  אוכלוסייה |
| --- | --- |
 75,000,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 הודו הודו: 69,000,000 סרי לנקה סרי לנקה: 3,135,770 מלזיה מלזיה: 1,800,000 סינגפור סינגפור: 192,000
 שפות
 טמילית
 דת
 הינדואיזם כ-87% נצרות כ-5.5% אסלאם כ-6% ג'ייניזם כ-1%
 
בנות טמיליות בלבוש מסורתי. תצלום מסביבות 1870 שצולם בטמיל נאדו שבהודו.
טמילים (Tamil או Tamils או Tamilians; בטמילית: தமிழர்) הם עם אסייתי שמקורו בדרום הודו ובצפון מזרח סרי לנקה. הטמילים מונים כ-75 מיליון איש, מהם למעלה מ-60 מיליון בהודו, 3 מיליון בסרי לנקה, וכמיליון במלזיה.
כ-87% מן הטמילים מחזיקים בדת ההינדואיסטית. כ-5% הם נוצרים (בעיקר קתולים) וכ-6% הם מוסלמים סונים. מיעוט זניח משתייך לדת הג'יינית.
הטמילים בסרי לנקה מתחלקים לבני האוכלוסייה הטמילית הוותיקה ולצאצאים של עובדים בכפייה במטעי תה שהובאו לאי מטאמיל נאדו במאות ה-19 וה-20 על ידי הבריטים. הגורמים המאחדים את העם הטמילי, שמעולם לא חי תחת שלטון אחד, הם מורשת תרבותית והיסטורית עתיקת יומין, וכן השפה הטמילית. היחסים בין הבריטים לטמילים היו טובים, והבריטים הכירו במיעוט הטמילי ובנו לו מוסדות חינוך.
בניגוד למדינת טמיל נאדו, שהיא מדינת לאום לעם הטאמילי, קיימת פזורה נרחבת של בני הלאום, בעיקר בסרי לנקה.
בשנת 1948 זכתה סרי לנקה לעצמאות מהממלכה המאוחדת והפכה לדמוקרטיה סוציאליסטית. הטמילים הם מיעוט של כ-20% באוכלוסיית המדינה לעומת הרוב (כ-74%) הסינהלי. בראש הממשלה עמד אדם המשתייך לרוב הסינהלי בסרי לנקה. מדיניות הממשלה קיפחה את הטמילים, דבר שבא לידי ביטוי בבחירת השפה הסינהלית לשפה הרשמית במדינה, הגבלת מספר הטמילים בשירות הציבורי ובכניסה לאוניברסיטאות. המדיניות הזאת יצרה ניכור בין המיעוט הטמילי לרוב הסינהלי והובילה למאבק הטמילים בממשלה. מאבק זה היה מאבק להכרה בשפתם ודתם של המיעוט הטמילי.
בנוסף, מאבקו של המיעוט הטמילי עבר ממאבק למען אוטונומיה במסגרת המדינה תחת השלטון הסינהלי למאבק בדרישה להגדרה עצמית במסגרת מדינה נפרדת. המחלוקות בין המיעוט ההינדי לבין הרוב הסינהלי בנושא זה הובילו בתחילת שנות השמונים למלחמת האזרחים בסרי לנקה. במרכז המאבק היה הארגון הטמילי "טיגריסי השחרור של טאמיל אילם" שהוקם בשנת 1976. המאבק התאפיין בריבוי התנקשויות פוליטיות ופיגועי התאבדות. ב-17 במאי 2009 הוכנע ארגון הטיגריסים הטמילים על ידי ממשלת סרי לנקה והודיע על הנחת נשקו.
במרץ 2010 הודיעה מפלגת הטיגריסים הטמילים כי הסכימה לוותר על עצמאות כללית, ולקבל שלטון עצמאי אזורי בצפון-מזרח המדינה.
הערות שוליים

↑  סרי לנקה: הטמילים הסכימו לשלטון פדרלי, באתר nrg, אתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558306405171  GND: 4078143-4  LCCN: sh85132209  NKC: ph121331 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קבוצות אתניות ובנושא אסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הארון שפסו

הארון שפסו (באדיגית: Харун Шапсо, נולד ב-15 במרץ 1999) הוא כדורגלן ישראלי-צ'רקסי המשחק בעמדת הבלם בעירוני טבריה.
קריירה

שפסו גדל בכפר קמא שבגליל התחתון, והחל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של מכבי חיפה ושל הפועל נוף הגליל
. ב-27 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מועדון הפועל נוף הגליל, כשפתח בהרכב בניצחון 0–2 על מ.ס. כפר קאסם במסגרת עונת עונת 2019/2020 בליגה לאומית.
בעונת 2020/2021 שיחק בהפועל איכסל.
ב-27 בדצמבר 2021 חתם בעירוני טבריה. שפסו היה שותף לעליית הקבוצה מליגה א' צפון ועד לליגת העל.
ב-29 בספטמבר 2024 הבקיע את שערו הראשון בליגת העל בתיקו 1-1 עם מכבי תל אביב.
חיים אישיים

שפסו הוא בן דודו של הכדורגלן תאמבי סגס.
הערות שוליים

↑  חדשות מחלקת הנוער, ילדים א': "מיכאל" נחלץ מפיגור ביתי וניצח 1:2 את רמת-השרון, באתר מכבי חיפה, 29 באוקטובר 2011
↑  Shapso Haroon, Transfermarkt
↑  יונתן גינזבורג, ‏עירוני טבריה מתחזקת: הארון שפסו חתם, באתר ONE‏, 27 בדצמבר 2021
↑  גיא קופיצ'ינסקי, ‏פנצ'ר ראשון: רק 1:1 למכבי תל אביב מול טבריה, באתר ONE‏, 29 בספטמבר 2024
המסע בדורך השחר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ק. ס. לואיס 
 שפת המקור:  אנגלית בריטית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  ממלכת נרניה 
 מקום התרחשות:  נרניה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  15 בספטמבר 1952 
 סדרה
 ספר קודם:  הנסיך כספיאן 
 הספר הבא:  כס הכסף 
 
המסע בדורך השחר (באנגלית: The Voyage of the Dawn Treader) הוא ספר ילדים, השלישי שיצא לאור בסדרת דברי ימי נרניה, מאת הסופר ק. ס. לואיס. הספר, המשתייך לסוגת הפנטזיה, ראה אור בשנת 1952. כרונולוגית, זהו הספר חמישי בסדרה, לאחר אחיינו של הקוסם, האריה, המכשפה וארון הבגדים, הסוס ונערו, והנסיך כספיאן.
עלילה

בספר זה, בן דודם של ארבעת גיבורי האריה, המכשפה וארון הבגדים, יוסטס קלארנס סקראב, נמשך יחד עם אדמונד ולוסי, הצעירים מבין ארבעת בני דודו, לתוך ממלכת נרניה, דרך ציור של ספינה - היא הספינה "דורך השחר".
הספינה נמצאת תחת פיקודם של הנסיך כספיאן, רב החובל דריניאן והעכבר האביר ריפיצ'יפ, ונמצאת במסע שמטרתו למצוא את שבעת האצילים, ידידיו של אביו של כספיאן, שנשלחו על ידי דודו מירז לתור את הים המזרחי ועקבותיהם נעלמו. כמו כן למסע מטרה נוספת - להגיע אל קצה העולם, או קרוב אליו ככל הניתן (עולמה של נרניה, כמסתבר בספר זה, בנוי כדסקית שטוחה, שניתן להגיע אל קצותיה).
יוסטס, המוצג בתחילת הסיפור כילד אנוכי, מפונק וגועלי, הנהנה להציק לבני דודיו, עובר שינויים בעקבות החוויות העוברות עליו במהלך המסע ופגישתו עם אסלן, ומשנה בהתאם את דרכיו.
שמות האצילים ומציאתם: האציל ברן-נמצא על ידי כספיאן כאשר הוא סוחר עבדים. כספיאן מגלה זאת וממנה את ברן לדוכס האיים הנידחים.
האציל אוקטסין-נמצא על ידי יוסטס גוסס בשינוי צורה של דרקון אך מת דקות אחדות אחרי שיוסטס מצא אותו.
האציל רסטימר-נמצא על ידי אדמונד ב"אי מי המוות" כנציב זהב בתוך "מי המוות". האציל רופ-נמצא על ידי חברי דורך השחר בתוך המים ליד אי העלטה
כאשר הוא מצטרף לחברי "דורך השחר" להגיע אל סוף העולם שם נמצאים שלושת האצילים הנותרים (שלושת הישנים):האציל ארגוז, האציל מברמורן, האציל רביליאן. נמצאו ישנים ב"ראשיתו של סוף העולם" בידי קללה וכאשר יגיעו החברים לסוף העולם קללה זו תוסר.
עלילה > פרשנויות

האלגוריה הנוצרית, המוצגת ברוב ספרי הסדרה באופן מרומז ומאופק בלבד, נעשית גלויה יותר בסוף ספר זה, כאשר אסלן פוגש את הילדים כאשר הוא לובש צורה של שה, אשר יותר מכל מזוהה עם דמותו של ישו. הוא פוגש אותם בשדה פרחים עצום בקצה העולם, שיכול להתפרש כעולם הבא או כמלכות השמים. כמו כן מספר אסלן לילדים שהוא קיים גם בעולמם שלהם, אלא ששם הוא נקרא בשם אחר.
המשפט בארצות הברית

מערכת המשפט בארצות הברית היא מערכת של המשפט המקובל. מקורותיה הם המשפט האנגלי וחוקת ארצות הברית. פעולתה נעשית על פי כללי המשפט האדוורסרי.
המשפט האמריקני נחשב לאחד המפותחים ביותר בעולם. השילוב – של הכרה בזכויות האדם (כפי שאלו הוצהרו במגילת הזכויות) שאין שנייה לה בעולם, מערכת חינוך משפטי מובילה, ויותר ממאתיים שנים של תקדימים שנקבעו בבתי משפט פדרליים ומדינתיים – חבר לדומיננטיות של ארצות הברית על בימת העולם, והפך את המשפט האמריקני למקור עיקרי של ציטוטים במשפט השוואתי, ואף לנושא אהוד בתחומי התרבות הפופולרית.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בתי משפט

בארצות הברית קיימות, למעשה, חמישים ואחת מערכות שיפוט שונות: 50 של המדינות ומערכת פדרלית אחת. למערכת הפדרלית יש שיפוט מקורי (אנ') (שיפוט ראשוני של מקרה)- על פי מפתח נושאי (לדוגמה, עבירות פדרליות, כפי שהן מוגדרות ב-United States Code), וכן במחלוקות בין אמריקנים לאזרחים לא-אמריקניים; יש לה שיפוט לא-מקורי (שיפוט שני לאחר שכבר שפט בית משפט אחר בתיק) בערעורים על החלטות של בתי המשפט המדינתיים.
בתי משפט > מערכות בתי המשפט במדינות > בתי משפט קמא במדינות

קיים מגוון רחב של סוגי בתי משפט במדינות עצמן. כמה עקרונות משותפים לכולם: כך למשל חל בכולן התיקון השישי לחוקת ארצות הברית, המבטיח לנאשם זכות להשפט במשפט פלילי בידי חבר מושבעים.
עם זאת, לא כל תיקוני מגילת הזכויות חלים על המדינות. קיימים תיקונים, כגון התיקון השני לחוקה, שלא ברור מה מעמדם הנורמטיבי במדינות (אלא רק עבור הממשל הפדרלי). התהליך בו בית המשפט העליון מחיל תיקון חוקתי על המדינות נקרא incorporation.
מתוקף מורשתה כמושבה צרפתית לשעבר, מערכת המשפט של מדינת לואיזיאנה מבוססת, באורח יוצא דופן, על המשפט הקונטיננטלי.
כעניין מיוחד יצוין בית משפט מסוים הקיים במדינת דלאוור, אשר עדיין שופט על פי דיני היושר (Equity).
בתי משפט > מערכות בתי המשפט במדינות > בתי משפט עליונים במדינות

בכל מדינות ארצות הברית קיים בית משפט של מוצא אחרון של המדינה; לרוב הוא קרוי בית משפט עליון של המדינה (State Supreme Court). בחמש מבין המדינות – ניו יורק, מיין, מרילנד, מסצ'וסטס ומערב וירג'יניה – יש לו שם אחר. בשתי מדינות – טקסס ואוקלהומה – קיימים, לכל אחת, שני בתי משפט של מוצא אחרון: אחד לעניינים פליליים ואחר לעניינים אזרחיים. בכל מדינה, הערכאה השיפוטית הגבוהה ביותר היא המפרשת העליונה של החוקה של אותה מדינה.
בתי משפט > מערכת בתי המשפט הפדרלית > בתי המשפט המחוזיים

בית משפט בערכאה הפדרלית הנמוכה ביותר מכונה: "בית המשפט המחוזי של ארצות הברית" (אנ'). קיימים בסך הכל 94 בתי משפט מחוזיים, כולל אחד בפוארטו ריקו.
בתי המשפט המחוזיים מחולקים על פי בסיס אזורים ובכל מדינה יש מחוז פדרלי שיפוטי אחד או יותר, ולאף בית משפט מחוזי אין היתר שיפוטי ביותר ממדינה אחת, עליו הוא אמון.
הואיל ובתי המשפט המחוזיים הם בעלי שיפוט מקורי במרבית הנושאים הפליליים והאזרחיים, המשפט בהם נערך באמצעות חבר מושבעים (בניגוד לשתי הערכאות הגבוהות יותר).
ערעור על פסקי דין והחלטות של בית משפט פדרלי מחוזי הוא בזכות (כלומר, איננו מצריך קבלת רשות להגשתו), והוא נעשה בפני בית משפט פדרלי לערעורים (ראו להלן)- אליו בית משפט פדרלי מחוזי זה כפוף. כך, למשל, ערעור על החלטה של כל אחד מארבעת בתי המשפט הפדרליים המחוזיים בקליפורניה יוגש לבית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור הסבב התשיעי, המופקד על תשע מדינות ושתי טריטוריות במערב ארצות הברית.
בתי משפט > מערכת בתי המשפט הפדרלית > בתי משפט פדרליים אחרים

לצד כל בית משפט מחוזי, מצוי "בית משפט לענייני פשיטת רגל" (אנ'). ישנם בסך הכל 94 בתי משפט כאלו.
בנוסף, קיימים שבעה בתי משפט פדרליים המוגבלים לנושא מסוים, החולשים על ארצות הברית כולה. אלו הם: "בית המשפט של ארצות הברית לענייני מיסים" (אנ'); "בית המשפט של ארצות הברית לענייני סחר בינלאומי" (אנ'); "בית המשפט של ארצות הברית לענייני ערכאות פדרליות" (אנ'); "בית המשפט למעקב אחר ערכאות ביון במדינות זרות" (אנ'); "בית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור ערכאות ותיקי הכוחות המזוינים" (אנ'); "בית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור הכוחות המזוינים" (אנ'); ו"בית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור הסבב הפדרלי" (אנ').
מבין שבעת בתי המשפט הללו, נמצאים ארבעת הראשונים באותו דרג כמו בתי המשפט המחוזיים ושלושת האחרונים באותו דרג כמו בתי המשפט לערעורים.
בתי משפט > מערכת בתי המשפט הפדרלית > בתי המשפט לערעורים

בית משפט בערכאה הפדרלית השנייה, החוצצת בין בתי המשפט המחוזיים לבית המשפט העליון, הוא "בית משפט לערעורים של ארצות הברית" (אנ'). קיימים בסך הכל 12 בתי משפט לערעורים.
בתי המשפט מסודרים על פי "סבבים" (אנ'). מקור המונח "סבב" בימים בהם השופט היה רוכב על סוסו אל היישובים השונים כדי לשמוע בהם תיקים, והיה עושה זאת בסבב אחיד. כיום, כאשר בית המשפט קבוע במקומו, "סבב" מציין אחד מ-11 תחומים גאוגרפיים בארצות הברית בנוסף למחוז קולומביה:
בית המשפט הפדרלי הראשון לערעורים של ארצות הברית– מיין, מסצ'וסטס, ניו המפשייר, רוד איילנד, פוארטו ריקו.
בית המשפט הפדרלי השני לערעורים של ארצות הברית– קונטיקט, ניו יורק, ורמונט.
בית המשפט הפדרלי השלישי לערעורים של ארצות הברית – דלאוור, ניו ג'רזי, פנסילווניה.
בית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית– מרילנד, קרוליינה הצפונית, קרוליינה הדרומית, וירג'יניה, וירג'יניה המערבית.
בית המשפט הפדרלי החמישי לערעורים של ארצות הברית – לואיזיאנה, מיסיסיפי, טקסס.
בית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית– קנטקי, מישיגן, אוהיו, טנסי.
בית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים של ארצות הברית – אילינוי, אינדיאנה, ויסקונסין.
בית המשפט הפדרלי השמיני לערעורים של ארצות הברית– ארקנסו, איווה, מינסוטה, מיזורי, נברסקה, דקוטה הצפונית, דקוטה הדרומית.
בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית – אלסקה, גואם, הוואי, וושינגטון, אורגון, קליפורניה, מונטנה, איידהו, נבדה, איי מריאנה הצפוניים, אריזונה.
בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית– קולורדו, קנזס, ניו מקסיקו, אוקלהומה, יוטה, ויומינג.
בית המשפט הפדרלי האחד עשר לערעורים של ארצות הברית– אלבמה, פלורידה, ג'ורג'יה.
בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה – מחוז קולומביה.
רוב האמריקנים יזכו להתדיין לכל היותר, בימי חייהם, בבית משפט לערעורים. בתי המשפט לערעורים מחויבים לדון בכל ערעור המתקבל על החלטה של בית משפט דלמטה (זאת בניגוד לאופן קבלת התיקים בבית המשפט העליון).
בתי משפט > מערכת בתי המשפט הפדרלית > בית המשפט העליון

הערכאה השלישית והגבוהה ביותר היא בית המשפט העליון. הוא הפוסק האחרון בשאלות של חוק והמפרש הסופי של חוקת ארצות הברית. החלטותיו מהוות תקדים מחייב עבור כל בתי המשפט האמריקניים האחרים, הן פדרליים והן מדינתיים. בית המשפט העליון הוא היחיד שמוזכר בחוקה.
בית המשפט העליון אינו מחויב לדון בכל תיק שבקשה לערעור בו מוגשת אליו. במקום זאת, חוק שהעביר הקונגרס ב-1925 קובע כי השופטים העליונים עצמם יקבעו אילו תיקים יגיעו לדיון לפניהם. אם השופטים הסכימו לקבל תיק מסוים, הם מוציאים עבורו צו עיון מחדש (writ of certiorari). מתוך כ-7,500 בקשות המגיעות מדי שנה מרחבי ארצות הברית, רק 1% לערך זוכות בצו המיוחל, ובבית המשפט העליון מתנהלים כ-75 עד 100 תיקים בשנה. בדרך כלל, הקריטריון שעל פיו השופטים מסכימים לדון בתיק, הוא האם דיון בו יוכל לשפוך אור חדש על סוגיה חוקתית כלשהי.
פסקי דין משפיעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

המשפט המקובל
חוקת ארצות הברית
בית המשפט העליון של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  אלו קרויים (אנ') ו-(אנ').
↑  אלו קרויים (אנ') ו- (אנ').
↑  בנוסף, לכל אחת משלוש הטריטוריות של ארצות הברית – איי הבתולה האמריקניים, גואם ואיי מריאנה הצפוניים – קיים בית משפט  בדרגת ערכאה זהה לזו של בתי המשפט המחוזיים, הנמצאים בתוך ארצות הברית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558004005171  LCCN: sh85075193