stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאוגרפיה של ליל כל הקדושים
קוריאה הדרומית > האסון בסיאול

ב-29 באוקטובר 2022 התרחש בפסטיבל ליל כל הקדושים בסיאול אסון תדחוקת קהל, ובו, עקב מעיכה וחנק שנגרמו בתדחוקת קהל, נספו כ-159 בני אדם, וכ-100 נוספים נפצעו. זהו האסון האזרחי הגדול ביותר שאירע במדינה מאז טביעת המעבורת MV Sewol ב-2014, בו נהרגו למעלה מ-300 בני אדם. רוב ההרוגים היו בני נוער או אנשים בשנות ה-20 לחייהם. שני זרים היו בין ההרוגים.
רובע איטוון (אנ') שבסיאול, בירת קוריאה הדרומית, מכיל מספר גדול של מועדוני לילה וברים. כ-100,000 בני אדם השתתפו בפסטיבל ליל כל הקדושים ברובע. זה היה פסטיבל ליל כל הקדושים הגדול ביותר שנערך במקום אי-פעם, ואף היה האירוע הגדול הראשון מאז פרוץ מגפת הקורונה בקוריאה הדרומית שבו לא נדרשה עטיית מסכה.
תדחוקת הקהל החלה בשעה 22:20 לאורך רחוב צר ליד מלון המילטון, על פי גורמים רשמיים. גופי תקשורת מקומיים הצהירו שאנשים הצטופפו בבר בשל שמועה שנכח שם ידוען לא מזוהה. הרחוב בו אירע המקרה מחובר לאיטוון-רו, הרחוב הראשי של הרובע, כשהכביש משופע כלפי מעלה ובסופו של דבר נפגש עם רחוב אחר, מה שגרם לדחיקת והצטופפות האנשים לאורך הקטע הצר בכביש. אורכו של הרחוב הוא כ-45 מטרים ורוחבו 4 מטרים, מה שמנע במהלך האירוע משירותי החירום להיכנס לרחוב בצורה סדירה.
בישראל ואצל יהדות התפוצות > בישראל

יש הטוענים לדמיון בין ליל כל הקדושים לבין פורים שכן, בשניהם מתחפשים, מחלקים ממתקים וחוגגים באופן ציבורי ובאווירת קרנבל. בכתבה שהפסמה, דובר על "קרב" בין שני החגים, עקב הדמיון ביניהם, אולם מדובר בדמיון שטחי בלבד, שכן עיקרו של חג פורים הוא בפריעת סדר הדברים הרגיל, ואילו עיקרו של ליל כל הקדושים הוא במגע בין עולם החיים לעולם המתים.
יהודים ישראלים לא נהגו לציין את החג, אך עם זאת, במרוצת השנים החלו ברים, מסעדות, פאבים עסקים ומקומות שונים במדינה, לקיים מסיבות ליל כל הקדושים, תוך עיצוב המקומות בתפאורת החג ולבישת תחפושות של ליל כל הקדושים. במעריב נכתב כי "הישראלים לא מאמצים את הפן הערכי והדתי של החג, אלא רק מחפשים סיבות לשמחה". כלומר, אין הישראלים חוגגים את החג מסיבות דתיות. עוד נטען בכתבה, כי "ישראל בדומה למדינות אחרות, מחקה את התרבות האמריקאית על ידי קיום החג אך מסיבות של שמחה בלבד ולא מתוך זיקה לערכי החג עצמו". בשנת 2013 פרסם אתר פרוגי טור שקורא לחגוג את החג בישראל.
בשנת 2018, חלה עלייה חדה בפופולריות של החג במדינה, תוך שקיימו אירועי אומנות בנושא, מסיבות, אטרקציות, פעילויות כמו "תעלול או ממתק" בערים כמו תל אביב-יפו, ירושלים, רעננה, פתח תקווה וחולון. בשרון חגגו למעלה מ-500 תושבים את החג, ובתי קולנוע שונים כמו קולנוע לב הקרינו סרטים אופייניים לליל כל הקדושים בשנה שלאחר מכן, דווח שבישראל נערכו חגיגות לציון החג.
בישראל ואצל יהדות התפוצות > אצל יהדות התפוצות

בשנת 2012, פורסם כי קהילות יהודיות ברחבי העולם אימצו את מנהג תעלול או ממתק, תוך שהן מחלקות ממתקים בסוכות השונות. כלומר, מניחים ממתקים ומאכלים שונים בסוכות, תוך שהילדים והמבוגרים כאחד אוספים אותם. על פי הארץ נטען כי "בארצות הברית, שם נחוג החג מעט לפני ליל כל הקדושים, הדילוגים (בין הסוכות) הם פיצוי-מה לילדים היהודים שאינם מורשים להשתתף באירועי ה"תעלול או ממתק" המסורתיים".
סלטה (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  צלי קדירה 
 מוצא:  תימן 
 
סלטה (בערבית: سلتة) הוא נזיד מהמטבח התימני, נחשב למאכל לאומי של תימן. באימפריה העות'מאנית שימש הסלטה כמזון צדקה והוכן משאריות מזון שנתרמו על ידי העשירים או המסגדים.
מאפיינים

סלטה נאכל באופן נרחב בחלקים הצפוניים של המדינה. הוא מוגש בעיקר לארוחת צהריים. הבסיס הוא תבשיל בשר חום הנקרא מראק (مرق), כלומר מרק בשר, ציר או סתם מרק, עשוי מ: גרגרנית יוונית וזחוק (תערובת של פלפל חריף, עגבניות, שום ועשבי תיבול טחונים לרוטב סלסה). אורז, תפוחי אדמה, ביצים מקושקשות וירקות הם תוספות נפוצות לסלטה. הוא נאכל באופן מסורתי עם מלווח, הלחם השטוח התימני שמשמש ככלי לאסוף את המנה.
סלטה הוא מאכל תימני ישן שיש טוענים שהוא בן אלפי שנים. אומרים שמרכיביו היו רק מרק וגרגרנית יוונית (חילבה). הוא התפתח מאז וחולק לשני מנות: סלטה ופחסה (נזיד כבש). סלטה מבושל באופן מסורתי בסיר חרס קשיח המכונה חרדה.
לקריאה נוספת

רשימת נזידים
הערות שוליים

↑  Benayoun, Mike (2015-11-22). "Saltah". 196 flavors (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-11-11.
מאיה בכובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוגוסט 1988 (בת 36) 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 
מאיה בכובסקי (נולדה ב-13 באוגוסט 1988) היא שחקנית ישראלית.
זוכת פרס השחקנית בפסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים לשנת 2014.
ביוגרפיה

בכובסקי למדה בילדותה ריקוד והשתתפה בפסטיבלים שונים.
ב-2009 סיימה מכינה למשחק בבית הספר למשחק של יורם לוינשטיין בו למדה לאחר מכן במשך 3 שנים. היא בוגרת מחזור 2013.
היא למדה גם בסדנאות משחק של ששי סמוכה, משחק מול מצלמה בהנחיית רני בלייר וניתוח טקסט דרמטי של איה קפלן.
במהלך לימודי המשחק, השתתפה בתפקיד אורח בסדרה השועלים ב-2010 וב-2015 בסדרת הילדים "הבאגיס" ב-HOT.
ב-2017 גילמה את התפקיד הראשי של מיכל בסדרת הטלוויזיה אחותי קפצה כיתה במשך שלוש עונות. בכובסקי הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר בסדרה לילדים ונוער בתחרות פרסי הטלוויזיה.
שנתיים לאחר מכן השתתפה בהאוצר שלנו בתפקיד נעמי.
החל משנת 2024 מגלמת את התפקיד הראשי "שלמוצי דנגור" בסדרה סטודיו אמציה המשודרת בכאן חינוכית.
ביוגרפיה > תיאטרון

בכובסקי היא שחקנית תיאטרון שהשתתפה בהצגות רבות.
ב-2012 השתתפה במחזמר "המצעד" בתפקיד "מונטין" שביים משה קפטן שעלה בתיאטרון הקאמרי ובפסטיבל ישראל.
כמו כן, השתתפה בהצגת חנוכה "עולם האש והמים" בקרקס פלורנטין שביים אייל רוזלס, המחזמר "שבלול" בתיאטרון הקיבוץ המבוסס על שירי שלום חנוך ואריק איינשטיין ובהצגה "עובד בשביל שניים" בבית ליסין.
בשנת 2014 השתתפה בהצגה "נובח על הירח" בתפקיד "ליידי" שהופיע בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, תפקיד שזיכה אותה בפרס השחקנית בפסטיבל.
ב-2018 גילמה את התפקידים "אריאן" בהצגה "לצאת מהארון" ואת "מירי" בהצגה "הסודות" בתיאטרון בית ליסין.
ב-2020 שיחקה בהצגה "הבמאי, העוזרת וזאת עם הפלפל" בתפקיד שירי.
השחר העולה

ממרח שוקולד "השחר העולה"
אריזות של ממרח שוקולד השחר העולה עם דגל ישראל והכיתוב "רק ביחד ננצח" במהלך מלחמת חרבות ברזל
השחר העולה היא חברה ישראלית המייצרת ממתקים המבוססים על שוקולד וכן ממרחים שונים. המוצר המזוהה עם החברה יותר מכל הוא ממרח השוקולד "השחר העולה", אותו היא מייצרת מאז 1955. מותג זה מחזיק בנתח שוק משמעותי משוק ממרחי השוקולד בישראל.
החברה הוקמה בשנת 1948 במפרץ חיפה על ידי חמישה אחים בני משפחת וידברג שעלו מרומניה. בתחילה נקרא המפעל הקטן שהקימו "השחר האחים וידברג". את המילה "שחר" הוסיפו לשמם בשל יופיו של השחר. תחילה ייצרו במפעל ממתקים שונים, כגון חלווה, ופלים וריבות. בראשית שנות ה-60 חברה למשפחת וידברג משפחת לבקוביץ', והמפעל התרחב. עם השינוי בבעלות על החברה, שונה גם שמה לשמה הנוכחי - "השחר העולה".
בראשית שנות ה-80, עם התגברות התחרות בענף הממתקים, החליטה הנהלת החברה להתמקד בייצור ממרח השוקולד. במהלך השנים נוספו לממרח השוקולד מוצרים נוספים כגון: ממרח פרווה, נוגט, ממרח אגוזים, ממרח נוגט אגוזים, צימקאו (שוקולד לבישול ואפיה), קקאו, שוקולד לבן, מגולגלת שחורה ולבנה. כל מוצר משווק באופן שונה, לדוגמה במשקלים שונים שמפעל מספק ובגרסאות שונות כמו פירורים או מיני (מגולגלת).
בפברואר 2008 נגנבו מהמפעל באזור התעשייה במפרץ חיפה 100 טונות של ממרח שוקולד וכן המחשב שהכיל את צילומי מצלמות האבטחה וגם כספת ובה תלושי שי לחג, שיועדו לעובדי המפעל. לאחר כחודש נעצר חשוד במעשה.
בשנת 2008 העסיקה חברת "השחר העולה" כ-70 עובדים, מתוכם הועסקו 40 בייצור עצמו.
את הלוגו הקליגרפי של החברה צייר המעצב יונה קולמן.
מפעל השחר העולה, 2018
בתחקיר משנת 2015 של עיתונאי "הארץ" אורי בלאו עלה כי חברת "השחר העולה" תורמת מדי שנה ל"קרן לטיפוח הרעיון הציוני״, התומכת, בין השאר, בהתנחלות איתמר, בישיבת עטרת ירושלים, ובבית המדרש באלון מורה. כשנשאל על כך מנכ"ל החברה, משה וידברג, השיב כי: ״השחר העולה תורמת 6% בשנה [...] אני מאמין בארץ ישראל השלמה, מה שאתה קורא ׳השטחים הכבושים׳ והלוואי שהיינו יכולים לתרום יותר״.
הערות שוליים

↑  פאדי עיאדאת, 100 טון של שוקולד "השחר העולה" נגנבו בחיפה, באתר הארץ, 26 בפברואר 2008
↑  פאדי עיאדאת, נעצר חשוד בגניבת מאה טון שוקולד השחר העולה מהמפעל בחיפה, באתר TheMarker‏, 3 באפריל 2008
↑  אורי בלאו, מדלק ועד השחר העולה: חברות ישראליות תורמות להתנחלויות, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2015
פטרבורג העבריינית (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 מבוסס על:  פטרבורג העבריינית מאת אנדריי קונסטנטינוב
 סוגה:  בלשי   דרמה   פשע   מתח
 יוצרים:  ולדימיר בורטקו, Vladislav Furmanov, Andrei Alexandrovich Benckendorff, Vladimir Dostal, Andrey Bakonin 
 שחקנים:  יבגני סידיחין  דמיטרי פבצוב  Yury Itskov  אלכסיי סרבריאקוב  אנה סמוחינה  אולגה דרוזדובה  קיריל לברוב  אלכסנדר פסקוב  Andrei Tolubeyev  אלכסנדר דומוגארוב  יאן צפניק  לב בוריסוב  אלכסנדר רומאנצוב  מיכאיל ראזומובסקי  Rudolf Furmanov 
 פסקול:  איגור קורנליוק
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית
 שידור
 רשת שידור:  NTV
 פורמט (תמונה):  STDV
 תקופת שידור מקורית:  1 במאי 2000 – 2007 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פטרבורג העבריינית (ברוסית: Бандитский Петербург) היא סדרת פשע בלשית רוסית, שהייתה אחת הסדרות הרוסיות המצליחות ביותר של תחילת שנות האלפיים. הסדרה מבוססת באופן רופף על שמונה ספריו של אנדריי קונסטנטינוב.
שני החלקים הראשונים שודרו לראשונה במאי 2000 בערוץ NTV ובסך הכל הופקו עשר עונות, כאשר האחרונה שבהן שודרה בשנת 2007. הדמות היחידה שמופיעה בתשע עונות (למעט בחלק אחד), היא סגן אלוף קודאסוב שגולם על ידי יבגני סידיחין.
מוזיקה

שיר הנושא של הסדרה הוא „העיר שאינה שם”, מאת הזמרת רגינה ליסיץ והמלחין איגור קורנליוק, שהלחין את נעימת הנושא. בחלק הראשון של הסדרה מופיע גם השיר אתה זר לי מאת טטיאנה בולנובה כשיר נושא משני.
אנכרוניזם

על אף שאירועי הסדרה מוצגים כמתרחשים בסוף שנות השמונים עד תחילת שנות ה-90, בסדרה מופיעים חפצים אנכרוניסטיים כמו דגמי מכוניות, טלפונים ניידים, מחשבים אישיים, שילוט ומדיה שלא הייתה קיימת בשנים בהן הסדרה מתרחשת. אפילו מצבות קבורה עם תאריכים מסוף שנות התשעים מופיעות בה.
שחקנים ודמויות

יבגני סידיחין כסגן אלוף ניקיטה ניקיטיץ' קודאסוב (עונה 1–4, 6-10)
אלכסנדר דומוגרוב כעיתונאי אנדריי סרגין (אובנורסקי) (עונה 1–6)
לב בוריסוב בתפקיד ויקטור פאוולוביץ גובורוב (המכונה אנטיביוטיק) גנב בחוק (вор в законе) (עונה 1–6)
מיכאיל ראזומובסקי כבלש אלכסנדר זברב (עונה 4–7, 9)
אלכסנדר רומאנצוב כבנקאי ניקולאי נאומוב (עונה 4–7)
אנדריי טולובייב כניצב משנה במשטרת סנקט פטרבורג (מפקדו של קודאסוב ומלשינו של גובורוב) גנאדי וסחנוב (עונה 1–3, 5)
יאן צפניק כעיתונאי איגור ניקיפורוב, עמיתו של סרגין (עונה 3, 7-10)
אלכסנדר פסקוב בתפקיד ולדימיר נפדוב, איש עסקים וראש ארגון פשע (עונה 7–10)
יורי איצקוב בתפקיד ולנטין לוסב, המכונה סוחטיי (Сохатый), עבריין בכיר (עונה 7–10)
דמיטרי פבצוב בתפקיד סרגיי צ'לישצ'וב, בלש/פרקליט ואחר-כך עבריין שכונה עורך דין שחור (Адвокат Черный) (עונה 2)
אלכסיי סרבריאקוב בתפקיד אולג זוונצב, חבר ילדות של זוונצב ועבריין המכונה עורך דין לבן (עונה 2)
אולגה דרוזדובה / אנה סמוחינה בתפקיד יקתרינה זוונצבה (עונה 2)
קיריל לברוב בתפקיד יורי אלכסנדרוביץ' מיכייב, ראש ארגון פשע (עונה 1)
יבגניה קריוקובה בתפקיד לידיה פרוספובה, חוקרת (עונה 1)
יורי צורילו
מבנה הסדרה

ניתן לחלק את הסדרה לשני חלקים:
עונות 1 עד 6, ששוחררו בשנים 2000–2003, מתרחשות בשנות התשעים של המאה הקודמת, והיו נושאים הכוללים הפקרות ושחיתות של שודדים באכיפת החוק.
עונות 7 עד 10, שיצאו במהלך 2005–2007, כללו בעיקר דמויות חדשות, מתרחשות בתקופה המודרנית יותר והציגו נושאים שהיו מעורבים בעסקים גדולים.
מבנה הסדרה > עונות המבוססות על יצירותיו של קונסטנטינוב

הברון (2000) - 5 פרקים
עורך הדין (2000) - 10 פרקים
נפילתו של אנטביוטיק (2001) - 8 פרקים
האסיר (2003) - 7 פרקים
הבלש (2003) - 5 פרקים
העיתונאי (2003) - 7 פרקים
מבנה הסדרה > עונות המבוססות על יצירותיהם של סופרים אחרים

7. חלוקה מחודשת (2005) - 12 פרקים (התסריט נכתב על בסיס קונספט של אנדריי קונסטנטינוב
8. מסוף (2006) - 12 פרקים
9. מעבר הולנדי (2006) - 12 פרקים
10. תשלום חוזר (2007) - 12 פרקים
תגובת קונסטנטינוב לפרקים המאוחרים

קונסטנטינוב אמר כי הסדרה כללה 7 חלקים ולא 10, מכיוון שלדעתו טרמינל, מעבר הולנדי ותשלום חוזר הופקו תוך הפרת זכויות יוצרים. שלא כמו ה-DVD, הסרטים הללו שודרו ללא שימוש בשם הסדרה בכותרת, אם כי הכותרת הייתה רשומה במידע בערוץ.
הערות שוליים

1 2  "«Расплата» после «Бандитского Петербурга»". 22 באוגוסט 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Бандитский Петербург. Передел / Телеканал «Россия 1»". russia.tv.
↑  Питерских бандитов отправили на ледокол
אנדרייה מקסימוביץ'

אנדרייה מקסימוביץ' (בסרבית: Андрија Максимовић; נולד ב-5 ביוני 2007 בנובי פאזאר שבסרביה) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית ובנבחרת סרביה.
קריירת מועדונים

מקסימוביץ' נולד בנובי פאזאר שבסרביה, וגדל במחלקת הנוער של הכוכב האדום בלגרד. בשנת 2023 הושאל לגרפיצ'אר בלגרד מליגת המשנה הסרבית, ולאחר תקופת ההשאלה חזר לקבוצת הכוכב האדום בלגרד.
קריירה בינלאומית

ב-12 באוקטובר 2024 ערך מקסימוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סרביה, בניצחון 0–2 על נבחרת שווייץ במסגרת ליגת האומות 2024/2025.
תארים

הגביע הסרבי (1): 2023/2024
הערות שוליים

↑  U ZVEZDI GA ZOVU MESI, A ON U GRAFIČARU RAZBIJA! Andrija (16) je najveći biser crveno-belih! (VIDEO), mondo.rs (בסרבית)
↑  Милосављевић и Максимовић прикључени првом тиму, www.crvenazvezdafk.com (בסרבית)
↑  Serbia 2-0 Switzerland (Oct 12, 2024) Final Score, ESPN (באנגלית)
ת'ום

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 אזור מוצא:  לבנון
 מרכיבים עיקריים:  שום
 
ת'וּם או ת'וּמיה (בערבית לבנטינית: ْتُوم – שום; נהגה בשפת הדיבור תוּם) הוא רוטב שום המצוי בשימוש בלבנט. בדומה לאיולי פרובאנס, ישנן וריאציות רבות המכילות שום, מלח, שמן זית או שמן צמחי, ומיץ לימון. את הרוטב נהוג למעוך באמצעות עלי ומכתש מעץ. יש גם וריאציה פופולרית במקומות רבים, כגון בעיירה זע'רתא שבלבנון, שם מוסיפים נענע.
שימושים

סלסת ת'וּם (רוטב שום) משמשת כמטבל, במיוחד עם צ'יפס, עוף וארטישוק, ובכריכים לבנטינים, במיוחד כאלה המכילים עוף. הרוטב מוגש בדרך כלל עם מנות עוף בגריל.
ראו גם

מוז'דיי
מטבל
הערות שוליים

↑  Sahaj108. "Toum". Allrecipes.com. נבדק ב-1 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Saad Fayed. "Toum Lebanese Dipping Sauce – Recipe". About.com Food. נבדק ב-1 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
הנעה קדמית

סכמה של מכונית בעלת הנעה קדמית ומנוע קדמי
הנעה בכל ארבעת הגלגלים מכונה 4x4
הנעה קדמית היא אופן הנעת הגלגלים (וסידור המנוע והתמסורת הנגזרים ממנו) הנפוץ ביותר במכוניות מודרניות, שבו המנוע מניע את הגלגלים הקדמיים בלבד.
בעבר הייתה נפוצה יותר הנעה אחורית, כיום היא נותרה בעיקר במכוניות פאר ובמכוניות ספורטיביות בהן קיים יתרון מסוים להפרדת הגלגלים המניעים מגלגלי ההיגוי. תצורה נוספת היא הנעה בכל ארבעת הגלגלים המכונה "4x4" (מבוטא "ארבע על ארבע") או AWD ‏(All Wheel Drive).
היסטוריה

ניסיונות בהנעה קדמית נעשו מראשית ימי המכונית. ב-1928 הוצגה בבריטניה מכונית הנעה קדמית מתוצרת "אלביס קארס", שלא נחלה הצלחה מסחרית. הדגם הראשון של מכונית בעלת הנעה קדמית שזכה להצלחה בשווקים היה ה"טרקסיון אוואנט" של סיטרואן ב-1934.
ההנעה הקדמית שוכללה במכונית המיני של 1959, שהותקן בה לראשונה מנוע רוחבי בהנעה קדמית, כנהוג כיום. המיני הייתה שונה ממכוניות מודרניות בכך שהתמסורת נבנתה בתוך אגן השמן של המנוע, והונעה בגלגלי שיניים. גם פיג'ו ורנו השתמשו בתכנון כזה במנוע ה"דוברין" שפיתחו במשותף בשנות ה-70 של המאה ה-20. נטייתה של תצורה זו להשמעת יבבות מתיבת ההילוכים הובילה לזניחתה.
אאודי הייתה חלוצת תצורת ה "U" שבה המנוע ממוקם לאורך, ו"תלוי" בין הגלגלים הקדמיים. גם כיום אאודי היא מהיצרניות היחידות שעדיין משתמשות בתצורה זו, המאפשרת שימוש בציריות שוות אורך והסבה קלה להנעה בכל ארבעת הגלגלים.
בארצות הברית, האולדסמוביל טורנדו מ-1966, חידשה את ההנעה הקדמית והשתמשה במנוע V8 אורכי, עם תמסורת שהפכה את כיוון הסיבוב ב-90 מעלות אל הגלגלים. הקדילאק אלדורדו, שנה לאחר מכן, קבעה את שיא המנוע הגדול ביותר לרכב הנעה קדמית, עם נפח של שבעה ליטרים. היא נותרה הקדילאק היחידה עם הנעה קדמית עד אמצע שנות ה-80. במהלך שנים אלו התגברה תנועת השוק האמריקאי לעבר הנעה קדמית, ומכוניות מצליחות כשברולט סיטיישן, פורד טאורוס וקרייזלר וויאג'ר, בשילוב היבוא מיפן, הובילו לכך שבשנות ה-90 רק קומץ מכוניות אמריקאיות נותרו עם הנעה אחורית.
רובן של המכוניות משתמשות כיום במנוע רוחבי, כאשר התמסורת מותקנת לצידו ומניעה את הגלגלים הקדמיים דרך ציריות וגלי הינע. חלוצת תצורה זו היא הפיאט 128 מ-1969 שנבדלה מהמיני שהייתה בעלת תיבת הילוכים שמוקמה מתחת למנוע.
בספורט מוטורי המכונה דריפט משתתפות מכוניות בעלות הנעה אחורית בלבד (בדרך כלל עם תיבת הילוכים ידנית). בדריפט, הרכב מבצע "סחיפה" (Drift באנגלית) בדרך כלל בתחומי נתיב מסומן הכולל סיבובים מלאים וחלקיים. במכוניות בעלות הנעה קדמית, קשה עד בלתי אפשרי לבצע סחיפות ארוכות ומגוונות, משום שבעת האצה חזקה הגלגלים הקדמיים מחליקים (בעת סבסוב גלגלים החיכוך בין הצמיג לכביש פוחת באופן משמעותי) והתוצאה היא תת היגוי. במכוניות בעלות הנעה אחורית, בעת האצה חזקה, הגלגלים האחוריים מאבדים את רוב אחיזתם ויוצרים היגוי יתר, שהוא הסחיפה.
יתרונות

כל מכלולי ההנעה והתמסורת יכולים להיות ממוקמים מתחת למכסה המנוע בקדמת הרכב, וכך אין צורך בגל הינע לאורך הרכב ומתאפשרת תוספת לחלל תא הנוסעים החשובה במיוחד במכוניות קטנות.
הודות לריכוז כל משקל מכלולי ההנעה מעל הסרן הקדמי המניע, מכוניות הנעה קדמית נהנות מאחיזה טובה יותר בשלג וקרח.
ביטול הצורך בגל מניע ותיבת העברה בסרן האחורי מביא לפשטות מכנית ופחות התמד במערכת ההנעה, שמשמעו חיסכון בדלק.
בלימת מנוע חזקה תתקשה להוביל את הגלגלים הקדמיים לסחיפה כי בבלימה המשקל מועבר קדימה, וגם כך המשקל מקדימה מפאת מכלולי הרכב. לעומת זאת בלימת מנוע חזקה בהנעה אחורית עם מנוע קדמי עלולה להוביל לסחיפת גלגלים אחוריים והיגוי יתר.
חסרונות

מרכז הכובד נוטה בדרך כלל קדימה יותר מאשר בהנעה אחורית. הסרן הקדמי נושא לרוב כשני שלישים ממשקל הרכב, רחוק למדי מהחלוקה המיטבית של "50-50". מאפיין זה תורם לנטייתן של מכוניות הנעה קדמית לתת היגוי.
העברת הכוח לגלגלים השולטים בהיגוי גורמת לעיתים למשיכה ימינה או שמאלה בהאצה חזקה.
בגרירת מטען יש להנעה קדמית חיסרון, משום שפחות משקל יינשא על ידי הגלגלים המניעים.
משיקולי גאומטריה ומיקום, הציריות ברכבי הנעה קדמית נשחקות מהר יותר מאשר בהנעה אחורית.
פרושוביצה

פְּרוֹשׁוֹבִיצֶה (בפולנית: Proszowice; ביידיש: פראשעוויץ) היא עיירת מחוז בפרובינציית פולין קטן שבפולין, כ-25 ק"מ צפונית מזרחית לקרקוב ועל גדת נהר שרניאבה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

פרושוביצה נזכרת לראשונה בשנת 1222, ובשנת 1358 הוענקו לה זכויות עיר. במהלך המאה ה-15 התקיימו בעיירה ימי שוק שבועיים, והיא הפכה למרכז מלאכה אזורי. במהלך המאה ה-17 דעכה העיירה, בשל שריפות, מגפות ופשיטות שפקדו אותה.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869 נטלו הרוסים את זכויות העיר של היישוב, ואלה הושבו לו רק בשנת 1923, תחת שלטון הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי פרושוביצה

יהודים ישבו בעיירה עוד טרם פרעות ת"ח ות"ט, אך יישוב זה נחרב במהלך מאורעות אלו. מהמחצית השנייה של המאה ה-19 התקיימה בעיירה קהילה עצמאית, ובין מלחמות העולם נמנו בה כ-2,000 יהודים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל. בשנים אלה נוסדו בעיירה תלמוד תורה, בית ספר עברי מרשת תרבות ובית ספר מרשת בית יעקב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הופצצה העיירה בידי הגרמנים, וב-7 בספטמבר 1939 נכנסו אליה חיילי הוורמכט. במהלך קרב שהתרחש במקום נהרגו מספר יהודים, ובהם ילדים. מספר ימים לאחר מכן, ריכזו הגרמנים את יהודי העיירה בשדה פתוח, ובזמן זה, בזזו יחד עם הפולנים המקומיים את רכושם. בהמשך, הוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע, איסור הליכה על מדרכות, החרמת עסקים וחובת התייצבות לעבודות כפייה מפרכות ומשפילות.
בשנת 1940 הובאו לעיירה למעלה מ-1,000 פליטים יהודים מאזור קרקוב, ומשנת 1941 חייבו הגרמנים את היודנרט המקומי לספק להם עובדים למחנות עבודה בסביבת העיירה. מעת לעת פשטו על העיירה שוטרים גרמנים, וביצעו בה מעשי התעללות ורצח של יהודים, תוך הטלת סכומי כופר גבוהים על הקהילה.
ב-29 באוגוסט 1942 נצטוו יהודי העיירה להתרכז בכיכר השוק בה, ושם הועלו על עגלות באלימות רבה בידי שוטרים פולנים, תוך רצח חלקם, והוסעו למחנה המעבר בסלומניקי, ממנו שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. בשעת הגירוש הכריז הכרוז המקומי בעיירה, לצלילי פעמוני הכנסייה, על כך שהעיירה נפטרת מיהודיה לנצח. לאחר מכן, ערכו הגרמנים והפולנים מצוד קפדני בעיירה, ורצחו את היהודים שנתגלו במקומות מסתור בה.
לאחר האקציה נותרו בעיירה בין 100 ל-200 יהודים. מעת לעת ביצעו בהם הגרמנים והפולנים מעשי רצח, ובמקרה אחד רצח איש גסטאפו חמישה מבניו של אחד היהודים לעיניו ולעיני הקהל הפולני, כאשר האב קשור בחבל, ולאחר מכן נרצח גם הוא. היהודים שעוד נותרו בעיירה שולחו בנובמבר 1942 לגטו מייחוב, ומשם הועברו לבלז'ץ.
יהודים מעטים מהעיירה שעוד הצליחו להסתתר בכפרי הסביבה נרצחו ברובם בידי איכרים פולנים, ובהם משפחות שלמות. מקהילת פרושוביצה שרדו את השואה כ-60 יהודים, אך אלו לא שבו להתגורר בה, לאחר ששניים מהם נרצחו עם שובם בידי פולנים לאומנים.
אנדרטה לזכר קרבנות פרושוביצה בבית הקברות היהודי.
סטנלי בלאק אנד דקר

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (SWK) 
 מייסדים:  Frederick Trent Stanley 
 תקופת הפעילות:  1843–הווה (כ־181 שנים) 
 חברות בנות:  Bostitch  סטנלי בלאק אנד דקר (הממלכה המאוחדת)  סטנלי בלאק אנד דקר (ישראל)  סטנלי בלאק אנד דקר (צרפת)  סטנלי בלאק אנד דקר (טאיוואן)  בלאק אנד דקר  Stanley Hand Tools  דיוולט 
 מיקום המטה:  ניו בריטיין 
 ענפי תעשייה:  בריקולאז', כלי עבודה חשמליים 
 מוצרים עיקריים:  כלי 
 הכנסות:  16,947,400,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  1,062,500,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
  
 אתר רשמי
 
סטנלי בלאק אנד דקר (באנגלית: Stanley Black & Decker), בעבר The Stanley Works, היא יצרנית אמריקאית של כלי עבודה תעשייתיים וביתיים, וספקית מוצרי אבטחה. המטה הראשי בעיר גרייטר הארטפורד של ניו בריטניה, קונטיקט, סטנלי בלאק אנד דקר נוצרה כתוצאה ממיזוג של סטנלי וורקס ובלק אנד דקר ב-12 במרץ 2010. היא נמצאת בדירוג החברות Fortune 500. היא חברת אם של עשרות חברות מובילות בשוק בתחום כלי עבודה וכלים לתעשייה כמפורט בהמשך.
היסטוריה

סטנלי וורקס נוצרו כתוצאה ישירה מהמיזוג ב-1920 של סטנלי'ס Bolt Manufactory, שהוקם על ידי פרדריק טרנט סטנלי ב-1843, וחברת סטנלי Rule and Level, שנוסדה על ידי בן דודו של פרדריק, הנרי סטנלי, ב-1857. דיוולט נרכשה ב-1960 ונמכרה ל-Black & Decker. ב-12 במרץ 2010 בלאק אנד דקר התמזגה עם סטנלי וורקס והפכה ל"סטנלי בלאק אנד דקר".
במהלך מלחמת העולם השנייה, סטנלי וורקס קיבל את פרס הצבא-צי "E" על הצטיינות בייצור צבאי.
במאי 2002 שקלה החברה להעביר את מטה החברה לברמודה, אך זעקה ציבורית וממשלתית אילצה את ההנהלה לשקול מחדש את המהלך. עד אוגוסט 2002, החברה החליטה לשמור על התאגדותה בארצות הברית.
ג'ון פ. לונדגרן נבחר כיו"ר ומנכ"ל בשנת 2004, במקום ג'ון טראני, בן חסותו לשעבר של ג'ק וולש בג'נרל אלקטריק.
קבוצת Hardware & Home Improvement, לרבות המותגים Kwikset, Weiser, Baldwin, National Hardware, Stanley, FANAL, Pfister ו-EZSET, נרכשה על ידי Spectrum Brands. ב-17 בדצמבר 2012.
ביולי 2016, המנכ"ל ג'ון פ. לונדגרן פרש מתפקידו, כשהנשיא וה-COO ג'יימס מ. לורי נכנס לתפקיד המנכ"ל.
ביולי 2022, המנכ"ל ג'יימס מ. לורי פרש מתפקידו, כאשר הנשיא וסמנכ"ל הכספים דונלד אלן ג'וניור נכנס לתפקיד המנכ"ל.
פלחים עסקיים ומותגים

מקורות:
פלחים עסקיים ומותגים > כלי עבודה > כלי עבודה חשמליים

דיוולט – כלי עבודה חשמליים; B&D נרכש ב-1960
Guoqiang (GQ) Tools (סין) – כלי עבודה חשמליים
Porter-Cable – כלי עבודה חשמליים; B&D נרכש בשנת 2004/2005
Oldham Saw Company – להב מסור עגול ומוצרי סיביות של נתב עץ; B&D נרכש בשנת 2004
Black & Decker – נרכשה (באמצעות מיזוג) ב-2010
Craftsman – נרכש מסירס KDCP ב-2016
פלחים עסקיים ומותגים > כלי עבודה > כלי עבודה ידניים ואחסון

Pastorino – כלי יד לנגרות ובנייה
Stanley Hand Tools – כלי עבודה ידניים לנגרות ולבנייה
Black and Decker: מכשירי חשמל לבית, כלי עבודה חשמליים, חומרה, סוללות, מערכות הידוק,
Craftsman
Irwin
LENOX
Expert – כלים לתעשייה ולרכב
Facom (צרפת) – כלים מקצועיים; נרכש ב-2006 (כולל את Britool) בבעלות סטנלי בלאק & דקר
Lista North America – אחסון תעשייתי; נרכש ב-2012
Mac Tools – כלים מקצועיים; נרכש בשנת 1980
Proto – כלי עבודה ידניים תעשייתיים; נרכש בשנת 1984
Blackhawk – הכלים של מכונאי; נרכש ב-1986
Sidchrome (אוסטרליה/ניו זילנד) – כלים של מכונאים; נרכש בשנת 1990
USAG (איטליה) – כלים מקצועיים; נרכש ב-2010
Vidmar – אחסון תעשייתי; נרכש בשנת 1966
Virax (צרפת) – כלי אינסטלציה; נרכש בשנת 2006
Waterloo Industries – פתרונות אחסון כלים, נרכש ב-2017. מותג הופסק זמן קצר לאחר מכן.
פלחים עסקיים ומותגים > כלי עבודה > הידוק ואביזרים

Bostitch – כלי הידוק; נרכש ב-1986
Powers Fasteners – עוגנים דביקים ומכניים
פלחים עסקיים ומותגים > מחנאות

Cub Cadet
Hustler
Troy-bilt
Rover
MTD
פלחים עסקיים ומותגים > תעשייה > Cribmaster

Cribmaster – מלאי כלים, אחסון, מעקב וניהול שימוש/מכירה
Stanley Supply & Services – מוצרים ושירותי MRO ; לשעבר Contact East ו-Jensen Tools; שונה שם ב-2006
פלחים עסקיים ומותגים > תעשייה > הידוק הנדסי

Emhart Teknologies – הידוק והרכבה; נרכש ב-2010; מאוחר יותר שונה שם ל-Stanley Engineered Fastening
דודג' – תוספות הברגה מתכת על פלסטיק
Gripco – מחברים עם הברגה
HeliCoil
Infatech – נרכשה ב-2013 על ידי Stanley Engineered Fastening
אבדל – מערכות הידוק עיוורות וכלים נלווים
iForm – מחברים מושחלים מצופים
MasterFix (אירופה) – ריתוק עיוור
Nelson – מחברים לריתוך חתיכים
NPR/POP – טכנולוגיית מרתק
Spiralock – מחברים ומוספים עם הברגה; נרכשה ב-2010 על ידי Emhart
Stanley Assembly Technologies – כלים חשמליים לפס ייצור
Tucker – הידוק ללא חורים
Warren – ייצור הידוק מותאם אישית