stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התנגדות למילה
ביקורת כלפי המתנגדים למילה

יש הטוענים להתעלמות של מתנגדי מילה מראיות חזקות ליתרונות המילה. כלפי ספר התנגדות למילה נטען שהוא מטיל ספק וטוען להטיה כלפי כל המחקרים הרפואיים התומכים ביתרונות המילה, אך מצטט ללא כל בדיקה או הסתייגות, כל טענה אפילו דחוקה כנגד המילה. כמו כן, נטען כי ההתנגדות למילה מבוססת על הפחדות בעלות ביסוס מדעי מוטה, חלקי או חסר, בפרט לאור העובדה כי בסקירות ובמחקרי מטא-אנליזה מקיפים לא נמצא כי מילה גורמת לנזק משמעותי. בנוסף, עלתה טענה שמהטענות נגד המילה נגועות באנטישמיות.
ראו גם

יום מודעות לאוטונומיה על אברי המין
לקריאה נוספת

רני כשר, מילה - מחשבה שנייה על ברית המילה, ספרי ניב, 2017 - ניתוח ביקורתי של המילה.
רונלד גולדמן, מילה, הטראומה החבויה: כיצד נורמה תרבותית אמריקאית משפיעה על פעוטות ולבסוף על כולנו. הוצאת ואנגרד, 1997. (באנגלית)
רונלד גולדמן, מטילים ספק במילה: נקודת מבט יהודית. הוצאת ואנגרד, 2015. (באנגלית)
גרטרוד בודנוויזר

| --- | --- |
צילום מאת אנטון יוזף טרצ'קה משנת 1926
צילום מאת אנטון יוזף טרצ'קה משנת 1926
 לידה:  3 בפברואר 1890 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 בנובמבר 1959 (בגיל 69) סידני, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטריה 
 מקום מגורים:  קולומביה 
 בן או בת זוג:  פרידריך  רוזנטל 
 
גרטרוּד בוֹדנוויזר או גרטרוּדֶה בֹודנוויזר בשמה האמיתי גרטרוד בונדי (בגרמנית: Gertrud Bodenwieser;‏ 3 בפברואר 1890, וינה – 10 בנובמבר 1959, פוטס פוינט, סידני, אוסטרליה) הייתה רקדנית, כוריאוגרפית ומורה למחול יהודיה-אוסטרית, חלוצת המחול האקספרסיוניסטי ומייסדת האסכולה הווינאית למחול אקספרסיבי (Ausdruckstanz).
קורות חיים > ילדותה וצעירותה

גרטרוד בודנוויזר נולדה בשנת 1890 בווינה כקטנה מבין 4 ילדים (לבודנוויזר 3 אחיות ואח ששניים מהם נפטרו בינקותם). הוריה, זוג יהודי מבוסס: יוהאן תאודור בונדי, ברוקר של מכירות פומביות, ומריה בונדי לבית טאנדלר. בודנוויזר התחנכה אצל מטפלות פרטיות גרמניות וצרפתיות וגילתה מילדותה משיכה למחול.
היא בחרה בקריירת ריקוד ולמדה בלט קלאסי אצל קרל גודלבסקי, בין השנים 1905–1910 .
היא הצטיינה בסגנון חדשני של ריקוד, שהושפע על ידי הבלט הקלאסי ועל ידי חלוצי "הריקוד החדש" כמו פרנסואה דלסארט, רודולף פון לאבאן, בס מנסנדיק ואמיל ז'אק-דאלקרוז וכן על ידי יצירותיהן של איזדורה דאנקן ורות סנט דניס שהופיעו באותה תקופה בווינה. בודנוויזר הושפעה מאוד גם מאמנות הפיסול (כמו פסליו של רודן למשל), הציור האקספרסיוניסטי ואמנות הזצסיון הווינאי. להבדיל מגישתם של מרי ויגמן ופון לאבאן, הלכה בודנוויזר יותר בכיוון של אסכולת דאלקרוז, שבה הושם דגש על הקשר בין הריקוד למוזיקה.
קורות חיים > הקריירה האמנותית והפדגוגית באוסטריה

בודנוויזר שאפה להגיע לסגנון ייחודי משלה שנועד לגעת ב"כוחות הראשוניים של הרגישויות האנושיות". מופעיה, כמו "Dämon Maschine" שבו הרקדנים על הבמה נראו הופכים ל"מכונות" הלהיבו את הקהל הווינאי.
בשנת 1917 היא אימצה את השם האמנותי "בודנוויזר". רסיטל הבכורה שלה, "Dances-Grotesque", התקיים ב־5 במאי 1919 במסגרת תערוכה של "האיגוד החדש לציור, לגרפיקה ולאמנות פלסטית" ב"חדר הצרפתי" של הקונצרטהאוס של וינה בחסותם של האמנים פרנץ פון ביירוס ופליקס אלברכט. הרסיטל כלל 6 קטעי ריקוד – "Silhouette",‏ "Hysterie",‏ "Spanischer Tanz",‏ "Cakewalk",‏ "Burletta" ו־"Groteske" – וזכה להדים חיוביים בקרב המבקרים המקצועיים. קטעי הרסיטל, כמו רבות מיצירותיה, נוצרו בהשראת האמנות העכשווית, מריקודים בני התקופה, מנושאים פרוידיאניים, או שהייתה בהם נימה בורלסקית או פרודית.
המבקר אלפונס טורוק (Torok) כתב על כך:
כל מה שהאמנית הגישה לנו היה חדש, חדש ללא כל ספק. ראינו כאן לראשונה מה הריקוד יכול להוסיף לצביון הציור, השירה והמוזיקה המאפיינת בזמן מסוים את הצעירים: דחייה בלתי מתפשרת של כל דבר מקובל וחיפוש כן אחרי ערכים המבטאים משהו חדש, אישי
בהפקתה הראשונה נעזרה בקטעי מוזיקה מאת רחמנינוב, דביסי, מקס רגר ואנטון רובינשטיין.
סגנון הריקוד של בודנוויזר התאפיין בזרימה, צורות פיסוליות, תמונות tableaux vivants ותוכן חזותי. מרכיבי סגנונה תוארו כ-Spannung (מתח) ו-Entspannung (הרפיה). הוא נועד לעורר מגוון רחב של רגשות וריגושים וגם מחשבה.
יחד עם תלמידיה היא ערכה סיורי הופעות ברחבי אירופה, בצפון אמריקה וביפן בשם "קבוצת הריקוד בודנוויזר" (Tanzgruppe Bodenwieser), אותה הקימה בשנת 1923 וניהלה עד שנת 1938. ב-1934 הייתה הלהקה שלה הקבוצה האירופית הראשונה לריקוד מודרני שהוזמנה להופיע ביפן.
בשנים 1919–1920 לימדה בסטודיו פרטי שלה ואחר כך לימדה ריקוד בבית ספר גבוה פרטי הקרוי "הקונסרבטוריון החדש של וינה".
בשנים 1920–1938 הייתה על בסיס חוזה מורה לריקוד מודרני – החל משנת 1928 בתפקיד פרופסור – באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הבמה בווינה. בתוקף תפקיד זה לימדה גם יסודות של התעמלות, אלתור, תולדות האמנות, תולדות הריקוד ועיצוב.
בריקודה "מסכותיו של לוציפר" (1930) לוציפר גילם את המזימות, האימה והשנאה הנובעים מהטוטליטריזם הפוליטי.
החל משנת 1924 הייתה בודנוויזר פעילה גם על במות התיאטראות. בשנת 1924 היא הופיעה ב"פרנציסקה" מאת פרנק ודקינד (1864–1918) בבימויו של קרלהיינץ מרטין. היא שיתפה פעולה עם בעלה, הבמאי פרידריך ז'אק רוזנטל, ולהקתה הופיעה על במת הפולקסתיאטר של וינה ביצירתו של פרדניננד ריימונד Der Verschwender (הבזבזן).
במחזה "Der Kreidekreis" ("מעגל הגיר") של אלפרד הנשקה ("קלבונד") להקתה של בודנוויזר הופיעה גם כחיקוי של מקהלה וכן כפועלי במה. בשנת 1927 היא שיתפה פעולה גם עם מקס ריינהרדט בהפקת המחזה "Das Mirakel" (הנס) מאת קרל פולמלר ובשנים 1932–1934 לימדה התעמלות וריקוד בסמינר של ריינהרדט.
קורות חיים > בגלות קולומביה ואוסטרליה

ב-8 בינואר 1938 התקיימה ההופעה האחרונה שלה באוסטריה. בעקבות האנשלוס – סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית, במאי 1938 נמלטו האמנית ובעלה לצרפת. שם היא הצטרפה לפסנתרן שלה, מרצל לורבר, ול-15 מרקדניה ונסעה לבוגוטה שבקולומביה, בעוד בעלה נשאר בצרפת. הוא נעצר שם על ידי הגסטפו וגורש לאושוויץ, שם נפטר אחרי 31 באוגוסט 1942. האמנית התכתבה רבות עם הצלב האדום כדי לדעת מה עלה בגורלו של בעלה.
ב-1938 הופיעו היא ורקדני להקתה לשעבר לפי הזמנת ראש העיר בוגוטה באמצע זירת מלחמת שוורים בחגיגות מלאת 400 שנה לעיר. הם זכו בקולומביה בהצלחה גדולה. מקולומביה הגיעה בסופו של דבר לאוסטרליה, גם שם בעקבות רקדניה. גם בסידני הפכה לחלוצה של הריקוד המודרני באוסטרליה. היא הקימה ב-1939 להקה משלה, "Bodenwieser Viennese Ballet" (הבלט הווינאי בודנוויזר), ועסקה גם בהוראה בסטודיו שפתחה ברחוב פיט בסידני.
האנסמבל שלה סייר בין השנים 1940–1954 בעריה של אוסטרליה וכן בניו זילנד, בדרום אפריקה, ברודזיה ובהודו. היא נודעה שם כ"מאדאם בודנוויזר" או "גרטי" ונהגה להתלבש בשחורים, עם מונוקל והשיער אסוף ב"קוקו", כשבתיק היד שלה החזיקה בגד ריקוד שחור, חולצה לבנה, מכנסיים שחורים ונעלי מחול שחורות.
בימי מלחמת העולם השנייה הקדישה חלק מהופעותיה למטרות צדקה ומאמץ המלחמתי נגד הנאצים וקטפה תגובות נלהבות מהקהל והמבקרים.
קיבלה רשמית אישור מבית משפט על מות בעלה רק בשנת 1950. בעקבות זאת יכלה גם להתאזרח באוסטרליה.
בודנוויזר לימדה תנועות ריקוד יצירתיות לילדים, תנועה ופנטומימה לשחקנים מקצועיים (ביניהם פיטר פינץ' ולאונרד טיל), כמו כן העבירה שיעורים בבתי ספר ידועים כמו Hopewood House ו-Abbotsleigh, ובמסגרת איגוד הצעירות הנוצריות YWCA, איגוד בעובדים בחינוך, המועצה הלאומית לכושר גופני והמכללה האוסטרלית לחינוך גופני.
בודנוויזר הופיעה ככל הנראה לאחרונה על הבמה בשנת 1950 במחזה של מולייר, "החולה המדומה".
מורשתה

בודנוויזר נחשבת לאחת ממייסדי הריקוד המודרני באוסטריה בפרט ובמרכז אירופה בכלל.
גם באוסטרליה היא ביצעה מהפכה בתחום.
בקריירה שלה כתבה האמנית כוריאוגרפיה לבערך 300 יצירות ריקוד, לרבות דרמות וקומדיות ריקוד, ריקודים קבוצתיים וריקודי סולו, וכן ריקודים במחזות ואופרטות.
עם תלמידיה נמנו:
וילמה דכישר, טרודל דובסקי, גיזה גרט, גרטה גרוס, אריקה הנקה, אוולין איפן, סוזי ג'ינס, אילין קרמר, גרטרוד קראוס, אנה נואל, מריה פלמר, ליזל רינלדני, אמי טאוזי, בטינה ורנון וצילי ואנג.
באוסטרליה היו תלמידיה אניטה ארדל, קיית' ביין, שונה דאנלופ מקטוויש ומרגרט צ'פל.
פרסים ואותות הוקרה

1931 – ה"גראן פרי" של ה-Riunone Internazionale della Danza (הכינוס הבין-לאומי לריקוד) בפירנצה
1932 – מדליית הארד בתחרות הבין-לאומית לריקוד בפריז
הנצחה

2016 – סמטה ברובע דונאושטאדט של וינה (זשטאדט אספרן) נקראה על שמה.
יצירות מחול

Dämon Maschine ‏(1923, מכונת דמון) החל השני של דרמת-ריקוד שבה הרקדנים נראים הופכים למכונות. עד שפרשה מהבמה ב-1934 הופיעה בתפקיד הדמון. יצירה זו זכתה בפרס ראשון בפירנצה.
ואלס וינאי (Wiener Walzer) הועלה, בין השאר, בסיור להקתה ביפן. הקטע בוצע בסיומה של כל הופעה.
1928 – Dekadenz (דקדנטיות)
1930 – ? Wer will Frau Wahrheit Herbergen (מי יארח את גברת אמת?)
1935 – Tanz der Hexe (ריקוד המכשפה)
1936 – דרמת הריקוד Die Masken Luzifers (מסכותיו של לוציפר)
1939 – Slavonic Dance
1940 – Cain and Abel
1946 – Joan of Arc
1950 – Grecian Suite
Waltzing Matilda – 1954
Trilogy of Central Australian Suite – 1956
ספרים

The New Dance. With introduction by Marie Cuckson. Vaucluse, Sydney: 1960. (המחול החדש)
חייה הפרטיים

ביוני 1920 נישאה לבמאי והמחזאי היהודי הווינאי פרידריך ז'אק רוזנטל, לימים מנהל הבורגתיאטר בווינה. בשנת 1938 פרידריך נמלט לצרפת מפני הנאצים אך נעצר שם ונספה במחנה ההשמדה אושוויץ בשנת 1942. לזוג לא נולדו ילדים.
בזמן הפנוי אהבה לשחק ברידג'.
לקריאה נוספת

B.Vernon-Warren. and C.Warren (Eds) Gertrud Bodenwieser and Vienna’s Contribution to Ausdruckstanz. Routledge, 1999, ISBN 90-5755-035-0
Agnes Bleier Brody - “Gertrud Bodenwieser und der neue Tanz.” In Tanz—20 Jahrhundert in WienAAgnes (exhibition catalog). Vienna: 1979, 53–58.
Shona Dunlop-MacTavish- 'An Ecstasy of Purpose: The Life and Art of Gertrud Bodenwieser. Dunedin, New Zealand: 1987.
Alfons Torok. “Dance Evenings.” Der Merker (June 11, 1919), Vienna
הערות שוליים

↑  באתר הגנאלוגי geni
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  M.Sassenberg
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  C.Brown
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402702505171  ADB: bodenwieser-gertrud-9532  BnF: cb125473924 (data)  GND: 119115379  ISNI: 0000 0000 1213 6803  LCCN: n91069862  NLA: 48221143  NTA: 190949104  Trove: 677072  VIAF: 50028500   WorldCat (עם VIAF): 50028500 
מופע עם הוואלס "דנובה הכחולה" של תלמידותיה של גרטרוד בודנוויזר בלהקתה באוסטרליה בשנת 1953
צילום משנת 1921 מאת הצלם פרנץ לווי
מרב סמן טוב

| --- | --- |

מרב סמן טוב בהופעה בזאפה הרצליה
 לידה:  16 במרץ 1980 (בת 44) ירושלים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.meravs.co.il
 
מרב סמן טוב שחק (נולדה ב-16 במרץ 1980) היא זמרת-יוצרת, שחקנית, משוררת ומפיקה מוזיקלית ישראלית.
ביוגרפיה > נעוריה

סמן טוב נולדה בירושלים. בגיל 10 החלה להשתתף בתוכניות בערוץ הראשון. סמן טוב הופיעה בתוכנית "סמוך עלי" במשך כשנה וחצי, הופיעה ב"חיות וחיוכים" ובסדרה "המסעדה הגדולה". בגיל 16, בעקבות אסון המסוקים, הוציאה שיר ראשון פרי עטה בשם "השמש".
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת מרב סמן טוב
 יצא לאור:  2024
 הוקלט:  2006
 מקום הקלטה:  הצוללת הצהובה
 סוגה:  פופ-רוק
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  הצוללת הצהובה
 הפקה:  אצ'ה בר
 
 אז אולי, האישה של המחר, קדוש, עכשיו תורי
 
מאמינה במלאכים, 2003
הולך על המים (הוקלט ב-2006 ונגנז), 2024
מרב סמן טוב, 2011
תדברי עכשיו, 2017
| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת מרב סמן טוב
 יצא לאור:  2011
 סוגה:  פופ-רוק
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  NMC
 הפקה:  עמוס בן דוד
 
 יה, אל תגידי לא, חצי חיוך, ככה אני
רדיוגרפיה

תוכניות רדיו אותן הגישה מרב סמן טוב:
רוק בישראל, רשת ג'
סימן שטוב, רדיו ירושלים
אמבטיית קצב, רדיו ירושלים
אמן אורח, רדיו ירושלים
תוכנית הבוקר, רדיו ירושלים
תרבות אחרת (עם אילת מידן), רדיו מהות החיים
יוצרים לדרך, פודקאסט
| --- | --- |
 אלבום אולפן מאת מרב סמן טוב
 יצא לאור:  2017
 מקום הקלטה:  האולפן של גיל פלדמן
 סוגה:  פופ-רוק
 שפה:  עברית
 הפקה:  גיל פלדמן
 
 זה יבוא לאט, מהחלון, להתכוון, אם תבוא Live
חיים אישיים

סמן טוב נשואה לדניאל שחק, עיתונאי ספורט לשעבר, דובר ומנהל הדיגיטל של מועדון הכדורסל מכבי תל אביב ומבעלי אתר ספורטור.
הערות שוליים

↑  יוצרים לדרך, באתר YouTube
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 60596d18-d7b2-4ef4-a83f-ecf9ccfa150b
פיליפה סו

| --- | --- |

סו בבית הלבן
 לידה:  31 במאי 1990 (בת 34) ליברטיוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  תיכון ליברטיוויל (2008)  בית הספר ג'וליארד (2012) 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 בן או בת זוג:  Steven Pasquale (24 בספטמבר 2017–?) 
 פרסים והוקרה:  Lucille Lortel Award for Outstanding Lead Actress in a Musical (2015) 
 
פיליפה אן סו (באנגלית: Phillipa Anne Soo; נולדה ב-31 במאי 1990) היא שחקנית וזמרת אמריקאית, המוכרת בעיקר בשל גילום דמותה של אליזה המילטון במחזמר המצליח "המילטון", והייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקיד זה. היא גם הייתה הראשונה לשחק את נטשה רוסטובה במחזמר "נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812" בשנת 2012, ואת התפקיד הראשי בהפקת ברודוויי של המחזמר "אמלי" (אנ').
ביוגרפיה

סו נולדה בליברטוויל, אילינוי, לאם אירופאית-אמריקאית ואב סיני-אמריקאי. בראיון להוליווד רפורטר, סו דיברה על הילדות שלה: "מבחינת הניסיון שלי, אבא שלי הוא דור ראשון, אז ההורים שלו הם מסין, ואמא שלי נולדה וגדלה בדרום אילינוי, והיא הייתה מעורבת באומנויות. אבא שלי הוא דוקטור. תמיד עודדו אותי (לעסוק בקריירת משחק) אבל החשיבה של 'קבלי את ההשכלה שלך קודם' עדיין הייתה שם".
סו למדה בתיכון ליברטוויל בשיקגו מ-2004 עד 2008. היא סיימה את תוכנית המשחק של בית הספר ג'וליארד ב-2012.
קריירה > תיאטרון

אחרי שסיימה את לימודיה בג'וליארד בשנת 2012, סו לוהקה כנטשה רוסטובה בהפקה בתיאטרון ארס נובה של: נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812, המבוסס על הספר מלחמה ושלום של לב טולסטוי. המחזה עבר מתיאטרון ארס נובה לאוהל מיוחד שהוכן בשבילו במקום הנקרא קזינו.
לאחר שראו אותה מופיעה, הבמאי תומאס קייל והמלחין לין-מנואל מירנדה ביקשו ממנה להשתתף בקריאה מוקדמת של המחזמר המילטון ב-2014. היא קראה את התפקיד הנשי הראשי: אליזה (אליזבת' סקיילר המילטון). סו נשארה עם המחזמר בהופעת הבכורה שלו באוף ברודוויי ובברודוויי. היא הייתה מועמדת לפרס טוני לשחקנית המובילה הטובה ביותר במחזמר. ההופעה האחרונה שלה בתפקיד זה הייתה ב-9 ביולי 2016, ולאחר מכן הוא עבר לשחקנית לקסי לוסון.
סו הופיעה בתפקיד הראשי בהפקה של אמילי בתיאטרון אמנסון בלוס אנג'לס בין דצמבר 2016 עד ינואר 2017. אמילי התחיל הופעות בברודוויי בתיאטרון וולטר קרר ב-9 במרץ 2017 ונסגר לבסוף ב-21 במאי 2017.
היא גם הופיעה בברודוויי בתפקיד רבקה במחזמר האישה הפריזאית, מחזה מקורי של ביו ווילימון. ההפקה התחילה הופעות מוקדמות בתיאטרון הדסון ב-7 בנובמבר 2017 ונפתחה ב 30 בנובמבר. היא נסגרה לבסוף ב-11 במרץ 2018.
קריירה > טלוויזיה וקולנוע

בשנת 2013 היא לוהקה לתפקיד קטן בסדרה "סמאש" של רשת NBC. לדמות קראו לקסי. היא הופיעה בחמישה פרקים בעונה השנייה לפני שהתוכנית בוטלה.
ב 2018 הוכרז שהיא לוהקה לסדרה "קוד צבאי" (אנ') של רשת CBS. צולמה עונה אחת לסדרה עד שהיא בוטלה ב-2019.
חיים אישיים

סו התארסה לשחקן סטיבן פסקואלה בפברואר 2016. הם התחתנו ב-24 בספטמבר 2017. ב-2019 הם כיכבו יחד בפרק של הצופן.
בהשראת אליזבת' סקיילר המילטון, הדמות שהיא שיחקה בהמילטון, סו התחילה את פרויקט אליזה, יוזמה של שיתוף פעולה עם גרהם וינדהאם, בית היתומים הפרטי הראשון בעיר ניו יורק, המוזכר בסוף המחזמר. דרך התוכנית, סו מתכננת לתת לתלמידי בית הספר של בית היתומים סדנאות משחק, ריקוד, וראפ. לפי סו, המטרה העיקרית של הפרויקט היא להשתמש באומנות ככלי להבעה עצמית, ניסיון אישי, וטיפוח הרוח היצירתית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Here and Now | אונה |  |
| 2020 | המילטון | אליזבת' המילטון | מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2021) |
| 2020 | איון האחד והיחיד (אנ') | תלמה | דיבוב |
| 2020 | גלריית הלבבות השבורים (אנ') | נדין |  |
| 2020 | מעל ומעבר לירח (אנ') | צ'אנג | דיבוב |
| 2021 | טיק, טיק... בום! | כוכבת סאנדיי |  |
| 2023 | שתי אהבות אמת | אמה בלייר | גם מפיקה בפועל |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | סמאש | לקסי | 5 פרקים |
| 2019 | קוד צבאי (אנ') | לוטננט הארפר לי | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2021 | The Bite | סידני אסתראו | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2021 | דופסיק | אמבר קולינס | 7 פרקים |
| 2022 | זוהרות (אנ') | ד"ר ג'ין-סוק גוונסאן | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2024–הווה | ד"ר אודיסאה (אנ') | האחות אייברי מורגן | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | העות | קטגוריה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812 | נטשה רוסטובה (אנ') | ארס נובה (אנ'), אוף אוף ברודוויי |  |
| 2013–2014 | נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812 | נטשה רוסטובה (אנ') | אוף ברודוויי |  |
| 2014 | המילטון | אליזבת' המילטון | 52nd Street Project, הלס קיצ'ן, ניו יורק |  |
| 2014 | מוזיקת לילה זעירה (אנ') | אן איגרמן | פסטיבל תיאטרון ברקשייר (אנ'), מסצ'וסטס |  |
| 2014 | Alice by Heart | חתולת צ'שייר / טבאת'ה | תיאטרון אספן, קולורדו |  |
| 2014 | בית ספר לנשים | אגנס | Two River Theater, ניו ג'רזי |  |
| 2015 | המילטון | אליזבת' המילטון | התיאטרון הציבורי (אנ'), אוף ברודוויי |  |
| 2015–2016 | המילטון | אליזבת' המילטון | תיאטרון ריצ'רד רוג'רס (אנ'), ברודוויי |  |
| 2016–2017 | אמלי (אנ') | אמלי פולן | תיאטרון אהמנסון (אנ') במרכז המוזיקה של לוס אנג'לס |  |
| 2017 | אמלי (אנ') | אמלי פולן | תיאטרון וולטר קר (אנ'), ברודוויי |  |
| 2017–2018 | האישה הפריזאית (אנ') | רבקה | תיאטרון הדסון (אנ'), ברודוויי |  |
| 2020 | Tumacho | קטלינה ווקוביץ'- וויללובוס | תיאטרון קונלי (אנ'), אוף ברודוויי |  |
| 2022 | Suffs | אינז מילולהנד (אנ') | התיאטרון הציבורי (אנ'), אוף ברודוויי |  |
| 2022 | אל תוך היער | סינדרלה | תיאטרון סנט ג'יימס (אנ'), ברודוויי |  |
| 2022 | ברנשים וחתיכות | שרה בראון | מרכז קנדי לאמנויות הבמה (אנ'), וושינגטון די. סי. |  |
| 2023 | קמלוט | גווינביר | תיאטרון ויויאן בומונט (אנ'), ברודוויי |  |
| 2024 | Gutenberg! The Musical! | המפיקה | תיאטרון ג'יימס ארל ג'ונס (אנ'), ברודוויי |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פרס ליגת הדרמה | הופעה נכבדת | נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812 | מועמדות |
| 2014 | פרס לוסיל לורטל | שחקנית מובילה יוצאת דופן במחזמר | נטשה, פייר והשביט הגדול של 1812 | מועמדות |
| 2015 | פרס לוסיל לורטל | שחקנית מובילה יוצאת דופן במחזמר | המילטון | זכייה |
| 2015 | פרס קלרנס דרוונט | האישה המופיעה הכי מבטיחה | המילטון | זכייה |
| 2016 | פרס טוני | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | המילטון | מועמדות |
| 2016 | פרס גראמי | אלבום המחזמר הטוב ביותר | המילטון | זכייה |
| 2016 | ברודוויי. קום פרס קהל | הופעת פריצת הדרך האהובה ביותר | המילטון | זכייה |
| 2016 | ברודוויי. קום פרס קהל | הזוג האהוב ביותר על הבמה (עם לין מנואל-מירנדה) | המילטון | מועמדות |
| 2016 | ברודוויי. קום פרס קהל | השחקנית המובילה האהובה ביותר במחזמר | המילטון | זכייה |
| 2017 | ברודוויי. קום פרס קהל | השחקנית המובילה האהובה ביותר במחזמר | אמילי | מועמדות |
| 2018 | ברודוויי. קום פרס קהל | השחקנית האהובה ביותר במחזה | האישה הפריזאית | זכייה |
| 2021 | פרס בחירת המבקרים סופר | המדבבת הטובה ביותר בסרט מצויר | מעל ומעבר לירח | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Ashley Lee, Asian Actors Onstage: Lea Salonga, Phillipa Soo Sound Off on Broadway Representation, Cultural Perceptions, Hollywood Reporter, ציטוט זה מתורגם מתוך הראיון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014071027  MusicBrainz: e98fc8a6-f523-462a-b221-b55d935f19d8  VIAF: 308765704   WorldCat (עם VIAF): 308765704
דייגו לאון

דייגו בסיליו לאון בלנקו (בספרדית: Diego Basilio León Blanco; נולד ב-3 באפריל 2007 בקולוניה איגואסו שבפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת סרו פורטניו מליגת העל הפרגוואית.
קריירת מועדונים

לאון גדל במחלקת הנוער של סרו פורטניו. בשנת 2024 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הפרגוואית. בעונת 2024 ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
קריירה בינלאומית

לאון בסגל נבחרת פרגוואי עד גיל 20 לקראת טורניר אליפות אמריקה הדרומית עד 20 בשנת 2025.
הערות שוליים

↑  Diego León: Del “no dormí” por el debut y “tenía la sensación de que iba a meter un gol” - Cerro Porteño - ABC Color, www.abc.com.py (בספרדית)
↑  Arturo Rojas, Versus / ¡La lista definitiva de la Albirroja sub 20 para el Sudamericano de Venezuela!, Versus, ‏2025-01-08 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דייגו לאון".
סיידי קאלבנו

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1997 (בת 27) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  מכללת אוקסידנטל  התיכון לאמנויות של מחוז לוס אנג'לס 
 http://www.sadiecalvano.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סיידי אמארה קאלבנו (באנגלית: Sadie Amara Calvano; נולדה ב-8 באפריל 1997) היא שחקנית יהודייה-אמריקאית, אשר התפרסמה בשל דמותה בתור ויולט פלאנקט בסיטקום "ממי".(2013–2016) מבית רשת CBS
ביוגרפיה

סיידי קאלבנו נולדה ב-8 באפריל 1997 בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתה של איימי, בת להורים מפולין ורוסיה ממוצא יהודי-אשכנזי, ואילו אביה, סטיבן קאלבנו, הוא קתולי עם שורשים איטלקים, אירים, אנגלים, בסקים ומקסיקנים.
בילדותה הייתה למתעמלת תחרותית. ביולי 2009, היא זכתה במדליית זהב במשחקי מדינת קליפורניה בסן דייגו, אולם בסופו של דבר היא הפסיקה את קריירת ההתעמלות שלה בגיל 13 לטובת משחק. היא בוגרת לימודי תואר ראשון בחוג לאמנויות של מכללת אוקסידנטל (אנ') בלוס אנג'לס.
קריירה

קאלבנו החלה להופיע בתיאטרון מוזיקלי כאשר הייתה רק בת שבע, שם השתתפה בתפקידים ובניהם, אליס בארץ "אליס בארץ הפלאות" (2008) באל הפורטל, בל ב"היפה והחיה" (2008) בברנסלנד התיאטרון, שארפיי ב"היי סקול מיוזיקל" (2009) וטלול ב"באגסי מאלון" (2011) הן בתיאטרון מדריד וכריסטינה בארבע ריצת השבוע של קראון תיאטרון העיר של"מחזמר חג המולד של שיקגו"(2010).
בשנת 2011, קאלבנו עשתה את הופעת הבכורה שלה על המסך הגדול כאחייניתו של לאונרדו דיקפריו בסרט הדרמה הביוגרפי ג'יי אדגר" בבימויו של קלינט איסטווד ועל פי תסריט מאת דסטין לאנס בלאק.
בשנת 2013 החלה קאלבנו לשחק בסדרה הקומית של צ'אק לורי, "ממי" שם משחקת את ויולט פלאנקט, נערה בת 18, ובת לאמא אלכוהוליסטית (אנה פריס) שהיא גם הדמות הראשית. דמותה הייתה מרכזית עד העונה השלישית ובעונה הרביעית הופיעה כדמות חוזרת וחזרה לבצע הופעת אורח בעונה השישית ב-2018.
בשנת 2019 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "למה נשים רוצחות" ברשת CBS, לצידן של לוסי לו וג'יניפר גודווין.
חיים אישיים

בשנת 2016 החלה לצאת עם הצלם והמפיק אלכס בריסקר; הם מתגוררים בלוס אנג'לס, קליפורניה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | ג'יי אדגר | אחיינית של אדגר |  |
| 2018 | החבילה | שרה |  |
| TBA | Montauk | ווב |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | NCIS | רבקה מייסון | פרק: "Worst Nightmare" |
| 2011 | Eagleheart | ג'ולי | פרק: "Death Punch" |
| 2012 | בית ספר לאמנויות לחימה | לינדזי | פרק: "Wazombie Warriors" |
| 2013 | קראש וברן | ג'ניפר | פרק: "System Crash" |
| 2013 | מליסה וג'ואי | קיארה | 3 פרקים |
| 2013–2016, 2018 | ממי | ויולט פלאנקט | תפקיד ראשי (עונות 1–3) תפקיד אורח (עונות 4 & 6); 52 פרקים |
| 2016 | The Perfect Daughter | נטלי פאריש | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2016 | The Skinny | סאדי | סדרת רשת; פרק: "Squad" |
| 2019 | למה נשים רוצחות | אפריל וורנר | תפקיד ראשי (עונה 1); 10 פרקים |
| 2021 | מוקד 911: טקסס | קיארה | פרק: "Difficult Conversations" |
| 2021 | Secrets of a Marine's Wife | ארין קורווין | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2022 | הטירון | אוורסט סאנדרס | פרק: "Real Crime" |
הרויאל ראמבל הגדול ביותר (WWE)

| הרויאל ראמבל הגדול ביותר>  הלוגו הרשמי של הרויאל ראמבל הגדול ביותר.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
מותג (ים): Raw סמאקדאון 205 לייב
תאריך: 27 באפריל 2018
עיר: ג'דה, ערב הסעודית
אולם: קריית הספורט המלך עבדאללה
מספר צופים: 60,000
שיר (י) הנושא: "When Legends Rise" בביצוע גודסמאק
ספונסר (ים): Saudi General Sports Authority
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWE
| רסלמניה 34 | הרויאל ראמבל הגדול ביותר | באקלאש |
סדרת אירועי ה-WWE בערב הסעודית
| ראשון | הרויאל ראמבל הגדול ביותר | היהלום שבכתר |
"הרויאל ראמבל הגדול ביותר" (באנגלית: Greatest Royal Rumble) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות, ה-WWE, ששודר בערוץ שלהם, ה-WWE Network. האירוע כלל את שלושת המותגים (‏Raw‏, סמאקדאון ו-205 לייב) ונערך ב-27 באפריל 2018 בקריית הספורט המלך עבדאללה בג'דה, ערב הסעודית. האירוע החל בשעה 19:00 בערב (שעון מקומי), אך שודר בשידור ישיר בארצות הברית בשעות הצהריים (כשהמופע המקדים לאירוע החל ב-11 בבוקר). באירוע כל האלופים של מחלקת הגברים הגנו על חגורות האליפות שלהם, בנוסף לקרב הרויאל ראמבל, שכלל לראשונה 50 מתאבקים.
האירוע לא כלל קרבות נשים.
הפקה > רקע

מאז יצירת קרב הרויאל ראמבל בשנת 1988 על ידי חבר היכל התהילה, פאט פטרסון, הקרב נערך אחת לשנה כחלק מאירוע הרויאל ראמבל. האירוע מאופיין בקרב זה, שהוא בעצם קרב באטל רויאל, שהמשתתפים בו נכנסים אל הקרב במרווח של זמן מוגדר מראש אחד מהשני. הרויאל ראמבל הגדול ביותר כלל את הגרסה הגדולה ביותר של הקרב עם 50 משתתפים.
ב-5 במרץ 2018, ה-WWE ורשות הספורט הסעודית פרסמו את אירוע הרויאל ראמבל הגדול ביותר, אירוע בשידור ישיר שייערך ב-27 באפריל. שבועיים לאחר מכן, ה-WWE פרסמו שבעה קרבות אליפות שיכללו באירוע והם: אליפות ה-WWE, האליפות האוניברסלית, האליפות הבין יבשתית, אליפות ארצות הברית, אליפות הזוגות של Raw, אליפות הזוגות של סמאקדאון ואליפות ה-WWE במשקל קל.