stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקמפיין לדקת דומייה לזכר חללי מינכן באולימפיאדת 2012
הקמפיין > התמיכה בקמפיין > ארצות הברית

הסנאט של ארצות הברית, העביר החלטה פה אחד שקראה לוועד האולימפי הבינלאומי לקיים דקת דומייה. בהמשך, גם בית הנבחרים העביר פה אחד הצעה דומה שהביאה ועדת החוץ של בית הנבחרים אך ההצעה לא עלתה בסופו של דבר להצבעה. בית הנבחרים אף קיים בעצמו דקת דומייה. חבר בית הנבחרים, אליוט אנגל טען כי הוועד האולימפי מסרב בכך שהם חוששים מפגיעה בכמה מדינות ערב וטען כי הסיבה היחידה שהנרצחים טרם הונצחו במסגרת המשחקים היא לאור היותם ישראלים, דבר שהוא תיאר כמביש".
הנשיא, ברק אובמה אמר שהוא תומך "באופן מוחלט" בדקת דומייה. דובר המועצה לביטחון לאומי, טומי ויטור, אמר כי "אנו תומכים לחלוטין בקמפיין למען דקת דומייה באולימפיאדה לכבוד הספורטאים הישראלים שנרצחו במינכן". גם מזכירת המדינה, הילרי קלינטון כתבה לרוג בעניין וקראה לו לבטל את החלטת הוועד לא לקיים את דקת הדומייה.
המועמד הרפובליקני לבחירות לנשיאות שנערכו באותה שנה, המושל מיט רומני, תמך אף הוא בדקת דומייה. אנדראה סול, הדוברת של רומני אמרה כי "המושל רומני תומך בדקת הדומייה לזכרם של הספורטאים הישראלים שנרצחו במשחקים האולימפיים במינכן". רומני אף אמר בעצמו כי "כולנו זוכרים את 11 הספורטאים הישראלים שנרצחו בטבח באולימפיאדת מינכן 72'".
הקמפיין > התנגדות לקמפיין > הרשות הפלסטינית

ג'יבריל רג'וב שהיה אחראי על המשלחת הפלסטינית לאולימפיאדה אמר כי דקת הדומייה היא כלי מאבק להצגת העניין הפלסטיני ובירך על ההחלטה לא לקיים את דקת הדומיה, אותה כינה "צעד גזעני". הפרסום של הרשות באל-חיאת אל-ג'דידה, שהוא העיתון הרשמי של הרשות הפלסטינית נמנע מלהתייחס לרציחות במינכן כאל טרור, וכינה אותן בכינוי "מבצע מינכן".. סגן שר החוץ הישראלי איילון גינה את השימוש במונח "גזעני" על ידי רג'וב והדגיש כי רצח הספורטאים הישראלים בשל לאומיותם הוא המעשה הגזעני.
הנצחות שאינן רשמיות

ב־25 ביולי 2012 קיים בית הנבחרים האיטלקי דקת דומייה לציון 40 שנה לטבח במינכן ולכבוד קורבנות הטבח. ב־29 ביולי גם חברי המשלחת האולימפית האיטלקית קיימו אף הם דקת דומייה. הנוכחים כללו כ־30 אנשים, כמו גם שר התיירות והספורט האיטלקי פיירו גנודי, ראש הוועד האולימפי האיטלקי ג'אני פטרוצ'י, יו"ר הוועד האולימפי בישראל, צבי ורשביאק וראש המשלחת הישראלית אפרים זינגר.
ב־27 ביולי 2012, למעלה מ-20,000 איש ברחבי לונדון השתתפו בתוכנית "דקה למינכן" שארגנה הפדרציה הציונית הבריטית.
גם הישראלים ציינו את יום השנה ה-40 לטבח במינכן בלונדון, במהלכו הוקראו תפילות לזכר 11 הישראלים שנרצחו, הונחו זרים, ונחשפה לוחית במרחק של ארבעה קילומטרים מהאצטדיון האולימפי. ראש עיריית לונדון, בוריס ג'ונסון השתתף באירוע ואף בנאומו הזכיר כי שהיה בן 8 צפה באירועי הטבח במינכן והוא ציין כי "מה שנדבק במוחי הייתה תחושת אימה כי אירוע הספורט הגדול בעולם צריך לסבול מתקיפה שכזו". בנוסף, אנשי תקשורת ישראליים הקפיאו את שידורהם באופן לא רשמי לאורך של חצי דקת דומייה במהלך שידור טקס הפתיחה של האולימפיאדה.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2024, ג'רמי אלן וייט
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד
 תקופת הפרס:  5 במרץ 1962 – הווה (62 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  אלן אלדה (6)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  אלן אלדה (11)
 www.goldenglobes.org
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית הוא פרס גלובוס הזהב המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הפרס מוענק לשחקן שביצע הופעה יוצאת דופן בתפקיד ראשי בסדרת קומדיה/מוזיקלית בשנה החולפת.
הפרס הוענק לראשונה בטקס ה-19 של פרסי גלובוס הזהב ס-5 במרץ 1962 תחת השם "כוכב הטלוויזיה הטוב ביותר" וניתן לג'ון צ'ארלס דאלי ובוב ניוהארט. מאז שנת 1963 מוכרזים המועמדים לפרס מדי שנה. בתחילה הפרס ניתן לשחקנים בסדרות קומדיה ודרמה, אבל בשנת 1969 פוצל הפרס לשתי קטגוריות שונות, תחת השם "שחקן הטלוויזיה הטוב ביותר – מחזמר או קומדיה". בשנת 1980 שינה הפרס את שמו לשמו הנוכחי.
מאז הקמתו, הפרס הוענק ל-45 שחקנים. הזוכה האחרון בפרס הוא ג'רמי אלן וייט על תפקידו בסדרה "הדוב" אשר זכה שנתיים ברציפות. אלן אלדה הוא שיאן הזכיות והמועמדויות בפרס זה, עם 6 זכיות ו-11 מועמדויות.
שיאני מועמדויות וזכיות > זכיות

6 זכיות: אלן אלדה
4 זכיות: מייקל ג'יי. פוקס
3 זכיות: אלק בולדווין וג'רמי אלן וייט
2 זכיות: הנרי וינקלר, ביל קוסבי, טד דנסון, קלסי גראמר וג'ייסון סודייקיס
שיאני מועמדויות וזכיות > מועמדויות

11 מועמדויות: אלן אלדה
10 מועמדויות: טד דנסון
9 מועמדויות: מייקל ג'יי. פוקס
8 מועמדויות: קלסי גראמר
7 מועמדויות: בוב ניוהארט, ג'אד הירש ואלק בולדווין
6 מועמדויות: קרול או'קונור, סטיב קארל ואריק מקורמק
5 מועמדויות: ביל קוסבי, טים אלן, טוני שלהוב ומאט לה-בלאנק
4 מועמדויות: דין מרטין, רד פוקס, האל לינדן, ג'ון ריטר, ג'ון גודמן, קרייג טי. נלסון, פול רייזר, ג'רי סיינפלד, דייוויד דוכובני,ביל היידר, דון צ'ידל, מרטין שורט וסטיב מרטין
3 מועמדויות: בן גזארה, פליפ וילסון, גאווין מקלאוד, טוני רנדל, רוברט גיום, ברוס ויליס, ריצ'רד מאליגן, ברט ריינולדס, ג'ון לית'גו, לארי דייוויד, צ'ארלי שין, זאק בראף, תומאס ג'יין, ג'ים פרסונס, ריקי ג'רווייס, ג'פרי טמבור, אנתוני אנדרסון, דונלד גלובר, ג'ייסון סודייקיס וג'רמי אלן וייט
2 מועמדויות: דייוויד יאנסן, רוברט ווהן, הרשל ברנרדי, ג'ק קלוגמן, הנרי וינקלר, רובין ויליאמס, טוני דנזה, דבני קולמן, פרד סבאג', אד אוניל, ויל סמית', גארי שנדלינג, תומאס גיבסון, ג'ורג' סיגל, ריי רומנו, פרנקי מוניז, ברני מק, ג'ייסון לי, מת'יו מוריסון, ג'ייסון בייטמן, לואי סי. קיי., גאל גרסיה ברנאל, עזיז אנסרי, ויליאם ה. מייסי, מייקל דאגלס, ראמי יוסף, ניקולס הולט וג'ייסון סיגל
ראו גם

פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה
הפיגוע בחרמש (2002)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |
 תאריך:  28 באוקטובר 2002
 מקום:  חרמש
 מטרה:  אזרחים
 קואורדינטות:  32°25′24″N 35°07′09″E﻿ / ﻿32.423437°N 35.119069°E﻿ / 32.423437; 35.119069
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  AK-47
 הרוגים:  3
 מבצע:  גדודי חללי אל-אקצא
 מניע:  טרור אסלאמי לאומני
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) חרמש(למפת צפון השומרון רגילה) חרמש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חרמש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חרמש
 
הפיגוע בחרמש הוא פיגוע ירי קטלני שבוצע בידי מחבל פלסטיני בליל 28 באוקטובר 2002 (כ"ג בחשוון ה'תשס"ג) במהלך חדירה ליישוב חרמש בצפון השומרון. בפיגוע נרצחו שלוש מתושבות היישוב: אישה ושתי נערות בנות 14, ונפצעו שלושה נוספים באורח בינוני וקל.
הרקע לפיגוע

בערב הפיגוע, זמן מה קודם לו, הגיעה לכוחות הביטחון התרעה חמה על כוונת מחבלים לחדור לאחד מיישובי השומרון – יצהר, הר ברכה, איתמר, תפוח או אלון מורה. בעקבות זאת נקראו התושבים להישאר בבתיהם. כיתות הכוננות הוקפצו, ולאזור הגיעו כוחות ביטחון רבים.
הפיגוע

בליל ה-28 באוקטובר 2002 (כ"ג בחשוון ה'תשס"ג), סמוך לשעה 23:00, חדר מחבל פלסטיני – טארק אבו ספאקה, תושב טול כרם בן 22, חבר גדודי חללי אל-אקצא, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור פת"ח – ליישוב חרמש שבצפון השומרון, כשהוא חמוש ברובה AK-47. גדר היישוב דרכה נכנס ליישוב הייתה רחוקה כ-15 מטרים מבתי היישוב.
תחילה חדר המחבל לבית משפחת אשל. הוא פתח בירי ופגע באורח אנוש באם המשפחה אורנה. בן זוגה, יובל, נפצע באורח בינוני מהירי. בני הזוג פונו לבית החולים הלל יפה בחדרה, שם נפטרה אורנה מפצעיה.
המחבל המשיך במסע הירי. אשה שעברה ברחוב פתחה בירי לעברו מנשקה האישי, אולם מעצור בנשק מנע ממנה להמשיך בירי. נהג מכונית שעבר במקום ולא נפגע מהירי הזעיק את כוחות הביטחון. המחבל המשיך במסע הרצח והגיע לבית משפחת סרוסי. על מפתן הבית עמדו ושוחחו שתי נערות, לינוי סרוסי והדס תורג'מן. המחבל ירה בשתיהן ופצע אותן אנושות. מותה של לינוי נקבע במקום. הדס הוטסה במסוק אל בית החולים הלל יפה בחדרה ונפטרה על שולחן הניתוחים.
בהמשך נפצע חייל באורח קל מיריות המחבל. חיילים נוספים, בראשם סגן מפקד פלוגת תותחנים שהוצבה ביישוב, הגיעו למקום וחיסלו את המחבל. הפיגוע כולו נמשך כחמש דקות ובמהלכו הספיק המחבל לירות ארבע מחסניות. גדודי חללי אל-אקצא, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור פת"ח, נטלה אחריות על הפיגוע.
הפיגוע > הנרצחות בפיגוע

בפיגוע נרצחו שלוש מתושבות היישוב חרמש: אורנה אשל, בת 53, נשואה ואם לשלושה, מורה בתיכון רמות חפר. עסקה במשך שנים רבות בהידברות ושיח עם פלסטינים. לינוי סרוסי והדס תורג'מן, בנות 14, שתיהן תלמידות בית הספר התיכון ביישוב שקד. לינוי הותירה אחריה שני הורים אח ואחות. הדס הותירה אחריה שני הורים, אח ואחות.
לאחר הפיגוע

יום לאחר הפיגוע הובאו למנוחות לינוי סרוסי, בבית העלמין ירקון בתל אביב, והדס תורג'מן בבית העלמין בנתניה. ביום הבא הובאה למנוחות אורנה אשל בבית העלמין בקיבוץ מעברות, בו גדלה.
כוחות הביטחון ערכו סריקות באזור אחרי מחבלים נוספים, אך אלה לא נתגלו. בבוקר שלאחר הפיגוע כינס ראש הממשלה אריאל שרון את הקבינט המדיני-ביטחוני, לדיון שעסק בין היתר בתגובות לפיגוע. אלוף פיקוד המרכז משה קפלינסקי הגיע ליישוב ושוחח עם תושבים על שיפור הגנת היישוב מפני חדירות מחבלים.
בבוקר שלאחר הפיגוע פרסמה מועצת יש"ע הודעה בה האשימה את שר הביטחון בנימין בן אליעזר בהתעלמות מצורכי הביטחון של ההתיישבות ביהודה שומרון ועזה, חרף עשר חדירות קטלניות ליישובים השונים, והבטחות למיגון שלא קוימו. עוד דרשה המועצה מהשר "להפסיק את מסע ההסתה נגד המתנחלים".
ביוני 2005 דווח כי לאחר הפיגוע, וכן לאחר הירצחו של תושב היישוב יבגני ריידר בבקה א-שרקייה באותו חודש, החלו תושבים לעזוב את היישוב חרמש. באפריל 2012 שבת רעב קובי סרוסי, אביה של לינוי סרוסי, מול משרד ראש הממשלה, בדרישה מאת ראש הממשלה להתערב ולסייע לו בעקבות מצב כלכלי קשה אליו נקלע.
לאחר הפיגוע > לכידת המשלח לפיגוע

ב-14 בנובמבר 2002 לכד כוח שייטת 13 את מוחמד נאיפה (המכונה "אבו רביע"), פעיל תנזים בכיר בטולכרם, האחראי לפיגוע הירי בקיבוץ מצר בו נרצחו חמישה ולפיגוע בחרמש. באפריל 2003 גזר עליו בית הדין הצבאי בשומרון 13 מאסרי עולם וחמישים שנות מאסר נוספות. ביתו נהרס בידי כוחות צה"ל.
בדצמבר 2018 בכנס המכון למדיניות נגד טרור ציין תת-גונדר יובל ביטון, קצין המודיעין הראשי של שירות בתי הסוהר, כי נאיפה תכנן מתאו בכלא חטיפת חייל, וכי התכנון סוכל בידי שב"ס. באותה עת דווח כי תנאי כליאתו היו משופרים, וכי הם הוחמרו בעקבות חשיפת ניסיון החטיפה.
בנו של נאיפה הורשע באי מניעת פיגוע הירי באזור התעשייה ברקן בו נרצחו בו נרצחו קים לבנגרונד־יחזקאל וזיו חג'בי. ביוני 2019 דווח כי נכלא עם אביו באותו תא בכלא גלבוע.
לאחר הפיגוע > האדרת הפיגוע והמחבל בידי הרשות הפלסטינית והפת"ח

בינואר 2003, במסגרת עידוד הטרור על ידי הרשות הפלסטינית, קיים משרד החינוך של הרשות הפלסטינית טורניר כדורגל בטולכרם שהוקדש להילול מחבלים רוצחים פלסטינים, ביניהם טארק אבו ספאקה שביצע את הפיגוע. במאי 2012 שודרה ברשות השידור הרשמית של הרשות הפלסטינית תוכנית טלוויזיה תחת הכותרת "אסירי החירות", במסגרתה ביקרו בביתו של מוחמד נאיפה והיללו אותו ואת אמו, כ"אם מדהימה, הביאה למולדת גיבור ומפקד".
בדצמבר 2016 חגג ארגון הטרור פת"ח בעמוד הפייסבוק הרשמי שלו את "10 הפעולות הבולטות ביותר" מיום הקמתו, ביניהן "פעולת התנחלות חרמש" – הפיגוע ביישוב חרמש.
באוגוסט 2021 פנה בצלאל סמוטריץ', יושב ראש מפלגת הציונות הדתית, אל עדי סופר תאני, מנכ"לית פייסבוק ישראל, בדרישה להסיר מהרשת החברתית חשבונות המאדירים מחבלים, ביניהם דף אוהדים של מוחמד נאיפה, המשלח לפיגוע הכלוא בישראל.
הנצחה

הפיגוע מונצח ביישוב חרמש במספר מקומות. ביישוב הוקם "גן הבנות" לזכר הנרצחות. כמו כן, בפתח בית משפחת סרוסי מוצב לוח זיכרון לשתי הנרצחות במקום.
אורנה אשל מונצחת בקיר זיכרון בבית הספר "רמות חפר" בו לימדה. כן הוקמה בבית הספר "קרן אשל", קרן כספית שמטרתה לסייע לילדים שהוריהם נתונים במצוקה כלכלית.
לזכר לינוי והדס נכתב השיר "זאת הארץ שלי", ובוצע בידי הזמר דורון מזר. ספריית בית הספר "עומר" בו הן למדו נקראה על שמן.
ראו גם

הפיגוע בחרמש (2023)
הפיגוע באיתמר (2002)
רצח משפחת גביש
הערות שוליים

↑  אורנה אשל לינוי סרוסי והדס תורג´מן הי"ד הן הנרצחות בחרמש, באתר ערוץ 7, 30 באוקטובר 2002
↑  לידור שקד, "יום הפיגוע החל כמו כל יום שגרתי", ‏2 במרץ 2020
↑  אפרת וייס ופליקס פריש, הפתח נטל אחריות לפיגוע בחרמש, באתר ynet, 30 באוקטובר 2002
↑  אפרת וייס, הטרגדיה של היישוב חרמש, באתר ynet, 30 באוקטובר 2002
↑  דוד רטנר,חיים שדמי,מאת עמוס הראל, תגובה מהירה של כוח האבטחה לא מנעה הרג האשה והנערות בחרמש, באתר הארץ, 30 באוקטובר 2002
↑  חמישה פצועים בפיגוע חדירה ליישוב חרמש בשומרון, באתר ערוץ 7, 29 באוקטובר 2002
↑  נדב שרגאי,מאת עמוס הראל, הרוגה בת 12 ו-3 פצועים קשה בחדירת מחבל לחרמש, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2002
↑  היום תובא למנוחות לינוי סרוסי הי"ד שנרצחה אתמול בפיגוע בחרמש, באתר ערוץ 7, 30 באוקטובר 2002
↑  "שירות הארץ", אשה ושתי נערות נהרגו בפיגוע, באתר הארץ, 29 באוקטובר 2002
↑  דוד רטנר, רוב הבתים בחרמש כבר נטושים; עכשיו, אחרי רצח ייבגני ריידר, מחכים התושבים לראות מי עוד יעזוב, באתר הארץ, 22 ביוני 2005
↑  אב שכול במצב כלכלי קשה שובת רעב מול בית רה"מ - רדיו קול חי, באתר רדיו קול חי, ‏במרץ 2012
↑   נעצר בכיר בתנזים שהיה מעורב ברצח 5 ישראלים, באתר וואלה, 15 בנובמבר 2002
↑  פליקס פריש, 13 מאסרי עולם למשלח המחבל למצר, באתר ynet, 29 באפריל 2003
↑   יהושע בריינר, בכיר בשב"ס: מערכת הביטחון סיכלה תוכנית לחטוף חייל שהגה אסיר ביטחוני, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2018
↑  אלחנן גרונר, תחקיר: האם רב מחבלים כלוא מעורב בפיגוע בברקן?, באתר הקול היהודי, ‏07/04/2019
↑  בקשה דחופה לשב"ס: לעצור החגיגות, באתר ערוץ 7, 5 ביוני 2019
↑  אל-חיאת אל-ג'דידה, טורניר כדורגל מהלל מחבלים מתאבדים, באתר מבט לתקשורת פלסטינית, ‏21/01/2003
↑  טלוויזיית הרש"פ מאדירה את אימו של מחבל, באתר מבט לתקשורת פלסטינית, ‏19/05/2012
↑  איתמר מרכוס, פתח מתגאה כי היא רצחה 116 ישראלים, באתר מבט לתקשורת פלסטינית
↑    עטרה גרמן, ‏סמוטריץ' למנכ"לית פייסבוק: הסירי חשבונות של תומכי טרור, בעיתון מקור ראשון, 12 באוגוסט 2021
↑  גן הבנות, באתר ארץ זוכרת יושביה
↑  ליד ביתן של הבנות, באתר ארץ זוכרת יושביה
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
יש אין סוף

יש אין סוף הוא אלבומו השני של הזמר, המלחין והיוצר אמיר דדון, שיצא ב-7 במרץ 2013.
האלבום כולל 10 שירים, שנכתבו והולחנו על ידי דדון, למעט השיר "נגד הרוח" של שלום חנוך, אותו חידש דדון כשיר הנושא לסדרת הדרמה של רשת "סימני שאלה".
רשימת רצועות

| יש אין סוף> מס' | יש אין סוף> שם | יש אין סוף> כותב(ים) | יש אין סוף> משך | יש אין סוף>  | יש אין סוף>  | יש אין סוף>  | יש אין סוף>  | יש אין סוף>  | יש אין סוף>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אור יום  | אמיר דדון | 3:15 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | לא סתם  | אמיר דדון | 3:34 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מחוספס  | אמיר דדון | 3:25 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | עד שתמצאי אהבה  | אמיר דדון | 3:10 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | שומדבר  | אמיר דדון | 3:00 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | רק לא לאחר  | אמיר דדון | 3:18 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | כשתתעוררי  | אמיר דדון | 3:35 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | יש אין סוף  | אמיר דדון | 3:37 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | נגד הרוח  | שלום חנוך | 4:48 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | בגלגול אחר  | אמיר דדון | 2:54 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 34:33 |  |  |  |  |  |  |
סינגלים

| רק לא לאחר |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: מאי 2012 |  |  |
|  | אורך: 3:18 |  |  |
|  | כותב: אמיר דדון |  |  |

| בגלגול אחר |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: פברואר 2013 |  |  |
|  | אורך: 2:54 |  |  |
|  | כותב: אמיר דדון |  |  |

| שומדבר |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: מאי 2013 |  |  |
|  | אורך: 3:00 |  |  |
|  | כותב: אמיר דדון |  |  |
שתולה

| --- | --- |
נוף בשתולה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מעלה יוסף
גובה ממוצע: ‎652 מטר
תאריך ייסוד: 1967
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 344 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל המערבי מוגדלת) שתולה(למפת הגליל המערבי רגילה) שתולה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שתולה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שתולה33°05′07″N 35°18′51″E﻿ / ﻿33.0852681505385°N 35.3142274118729°E﻿ / 33.0852681505385; 35.3142274118729  heמפת היישובים של מועצה אזורית מעלה יוסף (in English: Ma'ale Yosef Regional Council) באדום - שתולה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10
http://www.shtula.org.il
שְׁתוּלָה הוא מושב בגליל המערבי בגובה של עד 680 מטר מעל פני הים ליד הגבול בין ישראל ללבנון השייך למועצה אזורית מעלה יוסף. שמו של היישוב סמלי, כמו שם היישוב נטועה הסמוך.
תולדות המושב

על פי תוכנית סו"ס ("סוף סוף") לייהוד הגליל, המושב היה אמור לעלות על הקרקע, בסוף שנת 1966, מיד לאחר נטועה וזרעית. הכוונה הייתה להקצות לכל מתיישב 19.1 דונם שיכללו 10.6 דונם מטעים ו-6 דונם שלחין, וכן לול לגידול ארבע טון פטם. אולם לאחר בניית הבתים הגיעו המוסדות המיישבים למסקנה שאין אפשרות פרנסה לשלושה יישובים חקלאיים באזור ותוכניות אכלוס המושב נדחו עד למציאת פתרון תעשייתי מתאים לפרנסת תושבי המושב. כעבור שנתיים בהן נותרו בתי המושב מוזנחים, נכנסו המתיישבים למושב במרץ 1969. על פי פרסום במעריב, לאחר שגזרת גבול הצפון התחממה, לחץ משרד הביטחון לאכלס את המקום כדי לסתום את הפרצה בגבול בין זרעית ונטועה. על פי פרסום אחר במעריב, בגלל התחממות גבול הצפון, העלייה לקרקע הותנתה בהתקנת סידורי ביטחון מתאימים שהכנתם התעכבה דבר שעיכב את אכלוס המושב.
בשל מלחמת חרבות ברזל מושב שתולה מפונה מתושביו.
המושב ממוקם כ 2 קילומטרים מגבול ישראל-לבנון.
פגיעה במושב

בינואר 1969 פוצצו מחבלים שחדרו מלבנון בית ריק בקצה המושב. בתגובה החליטו המתיישבים להקדים את עלייתם על הקרקע, עוד בטרם חובר המושב למים ולחשמל ובמרץ 1969 עברו למושב 25 המשפחות הראשונות, רובן מאלקוש. הם עברו לשתולה בגלל התרחבות המשפחות, במטרה לאפשר לבניהם להתיישב איתם במושב. המתיישבים היו עולים מכורדיסטן והשתייכו ברובם לחמולת חתן. ב-5 ביוני 1969 נערך טקס חנוכת המושב בנוכחות שר האוצר פנחס ספיר. בדצמבר 1970 נפצע תושב המושב מהתפוצצות מוקש נעל שהונח בקרבת המושב על ידי מחבלים שחדרו מלבנון.
בשנות ה-2000 המושב נמצא בתהליכי קליטה של בנים בהרחבה משקית ושל יחידות דיור למכירה במסגרת "בנה ביתך". ליישוב אופי מסורתי ליברלי ובו משפחות חילוניות, מסורתיות ודתיות. בשנת 2010 הצטרפו ליישוב 5 משפחות של בני הציונות הדתית-לאומית.
בשנת 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פונו רוב תושבי המושב למלון בנוף הגליל, שם קיבלו סיוע בין השאר מחברי הגרעין התורני של קהילת תורת החיים.
במהלך המלחמה נפגעו שבעה בתים במושב מירי נ"ט מלבנון. עוד כ-40 בתים נפגעו כתוצאה מפעילות חיל האוויר בעיירות הלבנוניות הסמוכות עייתא א-שאב ורמיה.
שירותים מוניציפליים

ביישוב מזכירות המנוהלת על ידי הנהלת ועד מקומי ומזכיר המטפלים בכל הנושאים המוניציפליים של היישוב לרבות נושאי תרבות, חברה וקליטה. רבים מחברי היישוב עוסקים בהתנדבות כפעילי ציבור במסגרת ועדות בתחומים שונים כגון חינוך פורמלי ובלתי פורמלי, תרבות, בנייה וקליטה.
החברים מתבססים על ענפי החקלאות מקצועות חופשיים ועבודת חוץ. במושב נמצא מפעל עיבוד מתכת שהוקם בשנת 1969 וכן מפעל שתולפלן שבשנות ה-70 העסיק כ-25 מתושבי המושב.
חינוך, חברה, תרבות ופנאי

במושב שתולה מתקיימת פעילות חינוכית ערכית שיתופית באווירת המושב.
לגיל הרך – מתכונת פעילות ייחודית לגיל המודרך; לילדים ונוער – פעילות תנועתית ויישובית; למבוגרים – פעילות המתבצעת על ידי ועדת תרבות מושבית. כמו כן קיים מועדון לחבר לקהילה הבוגרת.
במושב גם: בריכת שחייה (שנסגרה בעקבות סכסוך שהיה במושב ולא נפתחה עד היום), פעוטון, גן ילדים, מגרש כדורגל ומגרש כדורסל. כמו כן מצויים במושב: בית-כנסת, בית-מדרש עם ספרייה תורנית, מקווה נשים ומקווה גברים.
בשנת 2018 התבצע פרויקט 'קירות מדברים' של ציורי גרפיטי על חומת ההגנה בחלקו המזרחי של היישוב על ידי שמונה אומני גרפיטי בין-לאומיים ביוזמת המועצה המקומית, המרכז הקהילתי ועמותת Artists 4 Israel.
בשנת 1995 שרה חתן הקימה במקום מסעדה כורדית. על פעילותה לפיתוח הגליל שרה חתן נבחרה להדליק משואה ביום העצמאות ה-58 למדינת ישראל.
החל משנת 2020 פועלת במושב קהילת צעירים במסגרת תוכנית "עם וארץ" של מכינת עין פרת.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  המתישבים הראשונים בנטועה יעלו על הקרקע בחודש הבא, מעריב, 3 באוגוסט 1966
↑  עמנואל הראובני, יושב המושב שתולה, מעריב, 6 ביוני 1969; יואל דר, משפחות השתקעו בשתולה, דבר, 4 ביוני 1969
↑  אהרון דולב, שתולים על כביש הצפון, מעריב, 13 ביוני 1969;המשך
↑  חולית המחבלים במושב שתולה, מעריב, 9 בינואר 1969
↑  עמנואל הראובני, בית מגורים ריק בשתולה פוצץ ע"י מחבלים מלבנון, מעריב, 8 בינואר 1969
↑  יואל דר, שתולה - בעיות יישוב חדש בגבול לבנון, דבר, 15 ביוני 1969
↑  משפחות השתקעו בשתולה, דבר, 4 ביוני 1969
↑  נערך טקס עלייה של מושב שתולה, מעריב, 6 ביוני 1969
↑  תושב שתולה נפגע ממוקש נעל, מעריב, 7 בדצמבר 1970
↑  "הייתי כאן לפני 18 שנה, וכעת חוזר כדי להגיד לכם: 'עם ישראל חי'", באתר www.hidabroot.org, ‏2023-10-30
↑  פרופיל החברה
↑  יהדות בבל בארץ ישראל, עמוד 323
↑  "קירות מדברים": אמני גראפיטי מציירים על חומת הביטחון במושב שתולה, באתר israel news, ‏6/5/2018
↑  גלעד גרוסמן (2 במאי 2006). "לתפארת מדינת ישראל' 14 הישראלים שהדליקו אמש את המשואות תרמו בדרכם לפיתוחו של הנגב והגליל. אלה סיפוריהם". מקור ראשון. נבדק ב-28 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Log into Facebook, Facebook (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588145505171
יציאה

יציאה הוא אלבום כפול של הזמר והיוצר שלום חנוך שיצא בשנת 2004. האלבום מתעד את סיבוב ההופעות האקוסטי "יציאה" שהחל בשנת 2002.
את שלום חנוך (גיטרה אקוסטית ושירה) מלווה הנגן משה לוי (פסנתר, אקורדיון וקולות).
באלבום (כמו במופע) מופיעים ביצועים לשירים של שלום חנוך מכל הזמנים, בין היתר: "צרות טובות" (השלושרים), "סוף עונת התפוזים" (תמוז), "גיטרה וכינור", "אבשלום" (במקור עם אריק איינשטיין), מחכים למשיח, "לילה", "ככה וככה" ועוד.
האלבום הגיע למעמד של "אלבום זהב" לאחר כ-8 חודשים.
רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי שלום חנוך (למעט היכן שמצוין אחרת).
| יציאה דיסק 1> מס' | יציאה דיסק 1> שם | יציאה דיסק 1> מילים | יציאה דיסק 1> לחן | יציאה דיסק 1> משך | יציאה דיסק 1>  | יציאה דיסק 1>  | יציאה דיסק 1>  | יציאה דיסק 1>  | יציאה דיסק 1>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | זה רק געגוע  |   |   | 4:16 |  |  |  |  |  |
| 2. | לעולם לא אעזוב אותך עוד  |   |   | 3:22 |  |  |  |  |  |
| 3. | צרות טובות  | שמרית אור |   | 3:27 |  |  |  |  |  |
| 4. | גיטרה וכינור  |   |   | 3:41 |  |  |  |  |  |
| 5. | רומן אמיתי  |   |   | 4:30 |  |  |  |  |  |
| 6. | סוף עונת התפוזים  | מאיר אריאל | שלום חנוך ואריאל זילבר | 5:19 |  |  |  |  |  |
| 7. | ניגע אל חלום  |   |   | 3:28 |  |  |  |  |  |
| 8. | אהבת נעורי  |   |   | 3:25 |  |  |  |  |  |
| 9. | לילה  |   |   | 5:04 |  |  |  |  |  |
| 10. | השיר האחרון  |   |   | 4:21 |  |  |  |  |  |
| 11. | אבשלום  | חבורת לול |   | 4:49 |  |  |  |  |  |
| 12. | מאיה  |   |   | 2:55 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 48:37 |  |  |  |  |  |
| יציאה דיסק 2> מס' | יציאה דיסק 2> שם | יציאה דיסק 2> משך | יציאה דיסק 2>  | יציאה דיסק 2>  | יציאה דיסק 2>  | יציאה דיסק 2>  | יציאה דיסק 2>  | יציאה דיסק 2>  | יציאה דיסק 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | נגד הרוח  | 5:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | רק בן אדם  | 3:45 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | שיר דרך  | 6:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | זה לא נוח  | 4:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | שחק אותה  | 5:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | אזניים לטלפון  | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | ככה וככה  | 5:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | א-לי-מות  | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | המצב קשה  | 4:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | מחכים למשיח  | 5:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | בגלגול הזה  | 5:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | טיול ליפו  | 7:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 1:00:41 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

שלום חנוך - שירה וגיטרה אקוסטית.
משה לוי - פסנתר, אקורדיאון ושירה.
גל שרעבי דמאיו

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1975 (בן 49) שכונת התקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  שכונת התקווה, תל אביב
 פעילות בולטת:  המשנה לראש עיריית ת"א-יפו ויו"ר איגודן
 מפלגה:  תל אביב אחת
 
גל שרעבי דמאיו (נולד ב-21 באוקטובר 1975) הוא המשנה לראש עיריית תל אביב-יפו (רון חולדאי) ויו"ר התאגיד הסטטוטורי איגודן - איגוד ערים דן לתשתיות איכות הסביבה, המפעיל, בין היתר את השפד"ן.
הוא יו"ר הקואליציה במועצת העיר תל אביב, וממונה על החינוך העל יסודי.