stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצ'רד הלמס
ממשל אייזנהאואר > שליטה במחשבות, סמים

משפטי הראווה במוסקבה של שנת 1937 הצביעו על שיטותיו של השלטון הסובייטי, שבאמצעותן הצליח לשלוט בעמו ממרחק ולאורך זמן. בנוסף, עדויות של חיילים אמריקאים שנלקחו בשבי בידי הסובייטים בזמן מלחמת קוריאה הראו תופעות המוכרות כשטיפת מוח ונגרמו בעת ניסיון להוציא מהם מידע. מקרים אלו ואחרים היו הסיבה העיקרית שבגינה החל ה-CIA, בשנת 1953, לפתח פרויקטים כדוגמת פרויקט MKULTRA. הלמס, שעבד בתקופה זו תחת פרנק וויזנר, הציע לראש ה-CIA, אלן דאלס, לנסות ולפתח "תוכנית לשימוש חשאי בחומרים ביולוגיים וכימיים".
במשך 23 שנים חקר ה-CIA "דרכים לשליטה בהתנהגות האדם". פרויקט BLUEBIRD משנת 1951 היה קשור בפיתוח חומרים כימיים, כדוגמת "סם האמת", ששירתו מטרה זו. פרויקט ARTICHOKE משנת 1953 עסק גם כן בהשפעת חומרים אלו. בנוסף, נחקרו רעלנים שעניינו את ה-CIA. לאחר מכן החלה תקופה בה חקר ה-CIA חומרים פסיכואקטיביים, כשהבולט ביניהם היה ה-LSD. הוא ניתן לבני אדם ששימשו כנסיינים ללא ידיעתם ואף הוביל למקרים חריגים כדוגמת התאבדותו של פרנק אולסון, אזרח בשירות הצבא. למרות זאת, המלס טען כי הניסויים, שנערכו ללא ידיעתם של המשתתפים בו, הם הקרובים ביותר למציאות שניתן היה לבצע ואף טען כי שימשו לפיתוח "אמצעי הגנה מרבי" על המולדת. מהרגע שבו ניסויים אלו החלו, פעולות הפיקוח שננקטו לא בוצעו כהלכה ולא פעם הניסויים עצמם חרגו מהנורמות שנקבעו. "אותם האחראים לתוכנית שהתירה ניסויים בחומרים אלו היו פטורים מנהלי הסוכנות השגרתיות של מתן דין וחשבון ובקשת אישור (לבצעם)".
פרויקטים אלו "נבעו מתסכולו הגובר של ה-CIA בחוסר יכולתו לחדור את מסך ברזל עם סוכנים ומנגד, הפחד שלו מאויבים המנסים לחדור אליו" . המחבר, טים ויינר, כתב על מעורבות ה-CIA בפיתוח מספר טכניקות שניסו לתת מענה לקושי שהיה לו בזיהוי סוכנים כפולים סובייטים בתקופה שלאחר המלחמה, בעיה שהלמס נתקל בה בשנת 1948. בעקבות כך, אחד הצעדים הנוספים שעשו ב-CIA כדי לפתור את הבעיה היה "להקים בתי כלא חשאיים כדי לסחוט הודאות מסוכנים כפולים חשודים" באזור תעלת פנמה. עצורים אלו ברי השוואה אל מול העצורים במתקן המעצר בגואנטנמו, שהוקם כחצי מאה לאחר מכן, עקב פיגועי 11 בספטמבר על ארצות הברית. לפי טים פולגר, סוכן לשעבר של ה-CIA, בשני המקרים, "הכל היה כשר". בשנות החמישים של המאה העשרים ניהל ה-CIA ניסויים חשאיים בחקירות, נעשה שימוש בטכניקות על גבול העינוי והשתמשו בסמים בניסיון להוציא מידע מהעצורים ואף לשטוף את מוחם. ויינר טוען כי האחריות האישית על הניסויים הללו הייתה שייכת לדאלס, וויזנר והלמס. "הרצון לחדור את מסך הברזל הוביל את ה-CIA לאמץ את הטקטיקות של אויביו." במהלך כהונתו של אייזנהאואר, "היה עדיין קונצנזוס לאומי שה-CIA הוצדק בלקיחת רוב הפעולות ל"סמטה אחורית" במאמץ נגדי לקומוניזם."
בשנת 1972, פקד הלמס, כראש ה-CIA, להשמיד את כל הרשומות הקשורות לפרויקט MKULTRA, כולל 150 פרויקטי מחקר, שמומנו על ידי ה-CIA, חלקם לא חוקיים, שמטרתם הייתה לחקור שיטות לשטיפת מוח. שנתיים לאחר מכן נחשף פרויקט MKULTRA לציבור בעקבות תחקיר של עיתון הניו יורק טיימס על פעולות מקומיות אחרות של הסוכנות. הכותרת שהוצגה בעמוד הראשון של העיתון הייתה: "Huge CIA Operation reported in U.S. against Anti-War Forces, other Dissidents in Nixon Years" ונכתבה בידי סימור הרש. תגובות הקונגרס והציבור להד התקשורתי הובילו בסופו של דבר לחשיפת פרויקט MKULTRA ופרויקטים חשאיים נוספים שהתבצעו כעשרים שנים קודם לכן.
ממשל אייזנהאואר > איראן: מוסאדק

באוגוסט 1953, ראש ממשלת איראן החילוני, מוחמד מוסאדק (1882-1967) אולץ להתפטר מתפקידו בעקבות הפיכה שבוצעה על ידי המודיעין האמריקאי והבריטי. מתכנן ומנהל מבצע ההפיכה באיראן היה ראש המבצעים של ה-CIA במזרח התיכון, קרמיט רוזוולט (נכדו של הנשיא תאודור רוזוולט). ההפיכה החלה בניסיונות להפיל את המפלגה השולטת באיראן ונמשכה בשריפת משרדי עיתונאים מתן תשלומים לביריונים ומפגינים ברחובות, שוחד פוליטיקאים וקציני צבא. חברת הנפט אנגלו איראניאן, שהולאמה בעבר, חזרה לידי בעליה הבריטיים הקודמים וחברות נפט מערביות נוספות. השאה חזר לכס השלטון וניסיונות הצעירים שייצגו את הדמוקרטיה תחת החוקה ההיסטורית הוחלפו בחוקי משטר סמכותני של השאה. המודיעין האמריקאי כינה את המבצע בשם "אייאקס" (Ajax) והמודיעין הבריטי כינה אותו "בוט" (Boot).
ממשל קנדי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ממשל ג'ונסון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ממשל ניקסון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שגריר ארצות הברית באיראן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הקונגרס ובית המשפט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שנותיו המאוחרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אישיותו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בתקשורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מופידה טלאטלי

| --- | --- |

 לידה:  4 באוגוסט 1947 סידי בו-סעיד, תוניס, תוניסיה
 פטירה:  7 בפברואר 2021 (בגיל 73) תוניס, תוניסיה 
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 תקופת הפעילות:  1972–2021 (כ־49 שנים)
 עיסוק:  עורכת, תסריטאית, במאית, פוליטיקאית
 מקום לימודים:  המכון ללימודי סרטים מתקדמים
 יצירות בולטות:  "שתיקות הארמון" (1994) "עונת הגברים" (2000) "Nadia et Sarra"‏ (2004)
 בן זוג:  מוחמד טלאטלי
 פרופיל ב-IMDb
 
מופידה טלאטלי (בערבית תוניסאית: مفيدة التلاتلي;‏ 4 באוגוסט 1947 – 7 בפברואר 2021) הייתה עורכת קולנוע, תסריטאית קולנוע, במאית קולנוע ופוליטיקאית תוניסאית. היא מפורסמת בזכות בימוי, כתיבת ועריכת סרטה "שתיקות הארמון" משנת 1994, אשר זכה במספר פרסים בינלאומיים, ביניהם פרס מצלמת הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן.
ביוגרפיה

טלאטלי נולדה בסידי בו-סעיד, כפר אמנים במטרופולין תוניס, עיר הבירה של תוניסיה, בשנת 1947. היא גילתה את עולם הקולנוע בזכות המורה שלה לפילוסופיה, ובזכות הגילוי היא עברה בשנת 1965 לפריז, שם למדה עריכה ותסריטאות במכון ללימודי סרטים מתקדמים. בשנת 1972 היא חזרה לתוניסיה והחלה לערוך סרטים, כאשר ביניהם נמצאים הסרטים "Sama" משנת 1988 שבוים על ידי נג'יה בן מברוק ו-"Halfaouine Child of the Terraces" משנת 1990 שבוים על ידי פריד בוגדיר.
בשנת 1994 הוקרן סרט הבכורה שלה, "שתיקות הארמון", אותו ביימה, כתבה וערכה, בהשראת החוויות המאתגרות שעברה אמה כערביה. הסרט זכה לביקורות משובחות ובמספר פרסים, ביניהם פרס מצלמת הזהב מפסטיבל הקולנוע בקאן, תנית הזהב מפסטיבל הסרטים קרתגו וגביע סאת'רלנד ממכון הסרטים הבריטי. בהמשך, בספטמבר 2012, נחשב על ידי במאי ומבקר הקולנוע מארק קאזינס כאחד הסרטים הטובים ביותר מאפריקה.
בשנת 2000 הוקרן סרטה השני, "עונת הגברים", בפסטיבל הקולנוע בקאן. שנה לאחר מכן, בשנת 2001, היא ישבה כשופטת בפסטיבל הקולנוע בקאן, כאשר היא הבמאית השנייה ממגרב שהייתה במעמד זה, לאחר בוגדיר שהיה שם עשור לפני. באותה שנה היא גם הייתה יושבת הראש בתחרות פסטיבל הקולנוע הים תיכוני במונפלייה. בשנת 2004 הוקרן לראשונה סרטה השלישי והאחרון, "Nadia et Sarra", אשר כיכבה בו היאם עבאס בתפקיד הראשי לצד דורה זרוק.
בשנת 2011 מונתה להיות שרת התרבות של תוניסיה על ידי הקבינט השני של מוחמד גנוצ'י, לאחר המהפכה בתוניסיה והדחתו של נשיא תוניסיה זין אל-עאבדין בן עלי. היא הייתה בתפקיד זה עשרה ימים ולאחר מכן הוחלפה על ידי עז א-דין באש שאוש.
ב-7 בפברואר 2021, בגיל 73, טלאטלי נפטרה ממחלת נגיף הקורונה, כאשר היא הותירה אחריה בעל, שני ילדים וחמישה נכדים.
הערות שוליים

↑  "כיכר החלומות" זכה בפרס הראשון בפסטיבל מונפלייה, באתר הארץ, 4 בנובמבר 2001
↑  כריסטוף איאד, Tunisie, une transition à hauts risques, באתר ליברסיון, 18 בינואר 2011
↑  אנדרו פולבר, Moufida Tlatli, Silences of the Palace director, dies aged 73, באתר הגרדיאן, 9 בפברואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433742105171  BIBSYS: 1060333  BnF: cb14141413d (data)  GND: 130025275  ISNI: 0000 0000 8369 6613  LCCN: nr2002033055  NTA: 144863251  SUDOC: 069409366  VIAF: 32206111   WorldCat (עם VIAF): 32206111
לוצ'ו פונטנה

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1899 רוסאריו, ארגנטינה 
 פטירה:  7 בספטמבר 1968 (בגיל 69) קומאביו, איטליה 
 מקום לימודים:  אקדמיית בררה 
 תקופת הפעילות:  1910–1967 (כ־57 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ספטיאליזם, תנועת האמנות הקונקרטית (MAC) 
 הושפע על ידי:  Adolfo Wildt 
 
לוצ'ו פונטנה (באיטלקית: Lucio Fontana; 19 בפברואר 1899 –  7 בספטמבר 1968) היה צייר, פסל ותאורטיקן איטלקי. הוא מוכר בזכות סגנון הספטיאליזם (אנ'), שהוא נחשב למייסדו ובזכות קשריו לקבוצת הארטה פוברה.
ביוגרפיה

לוצ'ו נולד ברוסאריו שבסנטה-פה שבארגנטינה להורים איטלקים. אביו, לואיג'י, היה פסל, צייר וארכיטקט. לוצ'ו בילה את ילדותו במילאנו שבאיטליה, אולם חזר לארגנטינה בשנת 1905, שם התגורר עד שנת 1922. בנעוריו החל לעזור לאביו בפיסול ואחר כך החל לפסל בעצמו. בשנת 1926 השתתף לראשונה בתערוכה בארגנטינה. בין השנים 1928 ל-1930 למד ב-Accademia di Brera שבמילאנו. הוא למד שם אצל הפסל אדולפו ווילדט (Adolfo Wildt), והוא הושפע ממנו רבות. במהלך מלחמת העולם השנייה חזר לארגנטינה והקים שם בית ספר לאמנות בשם Academia Altamira יחד עם כמה מחבריו. בשנת 1948 חזר לאיטליה.
הציג בביאנלה לאמנות בסאו פאולו ובביאנלה של ונציה. לאחר מותו נערכו רטרו-פרספקטיבות לעבודותיו על ידי אוסף פגי גוגנהיים, במרכז ז'ורז' פומפידו,
מוליכים למחצה מחוץ לשיווי משקל

בפיזיקה סטטיסטית משתמשים בניתוח מיקורסקופי של מערכות על מנת להבין תכונות ותופעות מאקרוסקופיות של המערכת. מוליכים למחצה הם חומרים בעלי תכונות הולכה מעניינות, אשר גם הם מטופלים על ידי שיטות של פיזיקה הסטטיסטית.
העיסוק במוליכים למחצה מחוץ לשיווי משקל מבקש לתאר את המוליך כאשר אינו נמצא בשיווי משקל תרמודינמי, למשל מוליך למחצה הנושא זרם חשמלי (זהו אינו שיווי משקל תרמודינמי שכן ישנו מעבר של אלקטרונים דרך המערכת).
הקדמה

העיסוק במוליכים מחוץ לשיווי משקל הוא הכרחי כל אימת שרוצים לתאר את הפיזיקה של תהליך שאינו בשיווי משקל במוליך למחצה. כיוון שמרבית התהליכים אינם סטאטיים הצורך בכלים מתאימים הוא ניכר.
דוגמה נפוצה לכך היא הלייזר דיודה אשר הוא רכיב אלקטרו-אופטי העשוי מוליך למחצה. כיוון שבעת הפעלת הלייזר ישנה זרימה של מטענים, השקעת אנרגיה (הפעלת שדה) ואיבוד אנרגיה (הפוטונים הנפלטים) לא ניתן לתאר את המערכת בכלים של הסתכלות על מצב שיווי המשקל.
בערך זה ננסה לתת טעימה בסיסית לכיצד מטפלים במצב זה.
פיזיקה סטטיסטית של מוליכים למחצה

תחילה נציג כמה תוצאות בסיסיות עבור מוליכים למחצה (מומלץ לעבור על הערך מוליך למחצה על מנת להבין את המושגים הבסיסיים).
פיזיקה סטטיסטית של מוליכים למחצה > גדלים חשובים עבור מוליך למחצה

ראשית נגדיר מספר גדלים בסיסיים עבור התיאור של מוליכים למחצה:
\epsilon _{c} – אנרגיית פס ההולכה – האנרגיה המינימלית האפשרית לאלקטרון בפס ההולכה.
\epsilon _{v} – אנרגיית פס הערכיות – האנרגיה המקסימלית האפשרית לאלקטרון בפס הערכיות.
\epsilon _{g}=\epsilon _{c}-\epsilon _{v} – פער האנרגיה בין פס ההולכה לפס הערכיות.
n_{e} – ריכוז אלקטרוני ההולכה – האלקטרונים הנמצאים בפס ההולכה.
n_{h} – ריכוז החורים, נושאי המטען החיובי, הנמצאים בפס הערכיות.
במוליך למחצה עצמותי (intrinsic) מתקיים  n_{e}=n_{h}.
n_{d}^{+} – ריכוז האטומים התורמים (donors).
n_{a}^{-} – ריכוז האטומים הנוטלים (acceptors). ראו "אילוח וסוגי הולכה" במוליך למחצה.
עבור מוליך למחצה מאולח עם הריכוזים שלעיל, התנאי עבור נייטרליות חשמלית הוא  n_{e}-n_{h}=\Delta n=n_{d}^{+}-n_{a}^{-}. דבר זה נובע מכך שכל אטום תורם מוסיף אלקטרון לנושאי המטען החופשיים וכל אטום נוטל מוסיף חור לנושאי המטען החופשיים.
\mu  – הפוטנציאל הכימי של האלקטרונים. עבור מוליכים למחצה (לא מנוונים) מתקיים  \epsilon _{v}<\mu <\epsilon _{c}.
פיזיקה סטטיסטית של מוליכים למחצה > הקירוב הקלאסי

אלקטרוני ההולכה ניתנים לתיאור כגז פרמיונים, מכך ניתן לכתוב עבורם את התפלגות פרמי-דיראק:
כאשר:
\mu  – הפוטנציאל הכימי של האלקטרונים.
\beta  – הטמפרטורה ההופכית כלומר  \beta ={\frac {1}{k_{B}T}} (כאשר  k_{B} זהו קבוע בולצמן).
f_{e}(\epsilon ) – מספר האלקטרונים במצב בעל אנרגיה  \epsilon .
באותו אופן עבור החורים פונקציית האכלוס היא  f_{h}(\epsilon )=1-f_{e}(\epsilon ) זאת כיוון שכל מצב שאינו מכיל אלקטרון בהכרח מכיל חור. ולכן מתקבל:
על מנת להגיע לביטוי הנותן את ריכוז האלקטרונים כתלות ב־ \mu  ו־ \beta , נניח כי גם החורים וגם האלקטרונים נמצאים בקירוב הקלאסי, כלומר:
דבר זה שקול לכך שההסתברות לאכלוס של רמת אנרגיה מסוימת הוא נמוך (בדומה לקירוב של גז אידיאלי).
כעת נרצה לספור את אלקטרוני ההולכה, לשם כך נצטרך לסכום על כל רמות האנרגיה בפס ההולכה:
נבחין כי לביטוי  \sum _{CB}e^{-\beta \left(\epsilon -\epsilon _{c}\right)} יש צורה של פונקציית חלוקה, ועל כן נוכל להעריך את הסכום על ידי כך שהאלקטרונים בקירוב מתנהגים כמו גז אידיאלי. לכן האנרגיה של חלקיק בודד נתונה על ידי:
לכן עלינו להעריך את הסכום:
כאשר  \alpha ^{2}={\frac {\hbar ^{2}\pi ^{2}\beta }{2ML^{2}}}. הוספת פקטור 2 היא בגלל הניוון הנובע מקיומו של ספין 1/2.
תחת ההנחה שהחישוב הוא בגבול הקלאסי, ניתן לעבור לגבול הרצף שכן ההפרש בין רמות האנרגיה של המצבים הוא קטן ממש בהשוואה לאנרגיה בבעיה –  \tau .
נחשב:
כלומר מתקבל:
נוכל להגדיר את הצפיפות הקוונטית עבור האלקטרונים:
ומהתפלגות פרמי-דיראק בגבול הקלאסי נקבל:
באותו אופן מקבלים עבור החורים כי:
כאשר ההגדרה של  N_{v} ו־ n_{v} אנלוגיות להגדרות של  N_{c} ו־ n_{c}.
משתי התוצאות שהתקבלו ניתן לראות באופן כמותי כי מוליך למחצה עם פוטנציאל כימי אשר יותר קרוב לפס ההולכה יכיל יותר אלקטרוני הולכה מאשר חורים ויתקבל מוליך למחצה מסוג n. כאשר הפוטנציאל הכימי יותר קרוב לפס הערכיות יהיו יותר חורים מאשר אלקטרוני הולכה ויתקבל מוליך למחצה מסוג p (להבהרה בעניין מוליך למחצה מסוג n ומוליך למחצה מסוג p ראו מוליכים למחצה).
זרם חשמלי במוליכים למחצה

כאשר הפוטנציאל הכימי קבוע כתלות במיקום בתוך המוליך המערכת תשיג שיווי משקל ולא תהיה תנועת אלקטרונים, אך במקרה שהפונציאל הכימי משתנה כתלות במיקום נקבל תנועה של מטענים.
אם נניח כי הפוטנציאל הכימי משתנה לאט נוכל להניח כי הזרם החשמלי פרופציונלי לגרדיאנט של הפוטנציאל הכימי, כלומר:
כאשר  J_{e} הוא צפיפות הזרם (מטען ליחידת שטח ליחידת זמן) והוא שווה לצפיפות זרם האלקטרונים כפול מטען האלקטרון.
כעת אם נסתכל על הגרדיאנט של הפוטנציאל הכימי ככוח הפועל על המטענים נקבל כי הזרם החשמלי פרופורציוני לצפיפות האלקטרונים, כלומר:
כאשר קבוע פרופורציה  {\tilde {\mu }}_{e} הוא הניידות החשמלית.
כעת נוכל להשתמש בקשר שפיתחנו עבור הצפיפות אלקטרוני ההולכה בחלק הקודם ועל ידי סידור מחדש לקבל:
כעת נציב בביטוי לזרם ונקבל:
שינוי באנרגיית פס ההולכה נובע כתוצאה משינוי בפוטנציאל החשמלי במרחב, ושינוי בפוטנציאל חשמלי שווה למינוס השדה או באופן פורמלי:
כעת נשתמש ביחס איינשטיין, לפיו:
כאשר  D_{e} הוא קבוע הפעפוע.
ניתן לראות כי לזרם שני רכיבים – הרכיב ראשון הוא זה המושפע מהפעלת שדה ותלוי בצפיפות האלקטרונים ובניידות החשמלית. הרכיב השני נובע מפעפוע האלקטרונים מריכוז גבוה לנמוך. האלקטרונים זורמים במורד הגרדיאנט אך מכיוון שמטענים שלילי, מתקבל כי הזרם הוא במעלה הגרדיאנט ולכן סימן האיבר השני הוא חיובי.
ניתן לכתוב את אותה משוואה עבור החורים, ומכיוון שהם הפוכי סימן נקבל כי האיבר הפעפוע יהיה בסימן שלילי, כלומר:
ראו גם

מוליך למחצה
פיזיקה סטטיסטית
תרמודינמיקה לא בשיווי משקל
לקריאה נוספת

Kittel, Charles, Thermal physics, W. H. Freeman and Company, 1980.
מחוז קלייפדה

מחוז קלייפדה (בליטאית: Klaipėdos apskritis; עד מלחמת העולם השנייה: מחוז ממל) הוא אחד מעשרת מחוזות ליטא. בירת המחוז היא העיר קלייפדה.
גאוגרפיה

המחוז ממוקם במערב ליטא, הוא משתרע על פני 5,209 קמ"ר המכסים 8% משטח ליטא כולה. ב-1 ביולי 2010 בוטל הממשל המחוזי במחוזות ליטא ובכללם זה של מחוז קלייפדה, והוא נשאר הלכה למעשה כיחידה טריטוריאלית וסטטיסטית בלבד.
מחוז קלייפדה הוא השלישי בגודל אוכלוסייתו בין מחוזות ליטא, נכון לשנת 2012 התגוררו בשטחי מחוז קלייפדה כ-333,000 בני אדם, 11.4% מכלל תושבי ליטא.
מחוזות משנה

מחוז קלייפדה מחולק ל-7 מחוזות משנה:
המרחב המוניציפלי של העיר קלייפדה
קלייפדה (מחוז משנה)
קרטינגה (מחוז משנה)
נרינגה (מחוז משנה)
המרחב המוניציפלי של העיר פלאנגה
שקוד (מחוז משנה) (סקודאס)
שילוטה (מחוז משנה) (היידקרוג)
מחוז קינג

| --- | --- |

בניין העירייה בסיאטל, בירת מחוז קינג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  וושינגטון (מדינה) וושינגטון
 רשות מחוקקת:  King County Council 
 ערים במחוז:  39
 בירת המחוז:  סיאטל
 תאריך ייסוד:  22 בדצמבר 1852
 על שם:  מרטין לותר קינג 
 שטח:  5,975 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  2,269,675 (2020, 1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  350.7 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  47°28′N 121°50′W﻿ / ﻿47.47°N 121.84°W﻿ / 47.47; -121.84 
 אזור זמן:  UTC -8
 https://kingcounty.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he  מיקומו של מחוז קינג במדינת וושינגטון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז קינג (באנגלית: King County) הוא מחוז במדינת וושינגטון שבארצות הברית. לפי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010, האוכלוסייה במחוז מנתה 1,931,249 תושבים. זהו המחוז המאוכלס ביותר במדינת וושינגטון, וכן ה-13 ביותר בארצות הברית כולה. מקום מושבו של המחוז הוא סיאטל, והיא גם העיר הגדולה ביותר בו.
מבחינה פוליטית מצביע המחוז ברוב גורף למפלגה הדמוקרטית. במקור המחוז קרוי על שם ויליאם רופוס קינג, שהיה סגן נשיא ארצות הברית בעת שטריטוריית וושינגטון נוסדה, אך ב-1986 מועצת המחוז החליטה על החלפת שם המחוז להקרא על שם מרטין לותר קינג הבן, החלטה שאושרה על ידי המדינה ב-2005.
עיר מרכזית הנמצאת במחוז, בה שוכנת החברה מיקרוסופט, היא רדמונד.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
פוליטיקה

| שנה | דמוקרטי | רפובליקני |
| --- | --- | --- |
| 2012 | 69.07% 668,004 | 28.51% 275,700 |
| 2008 | 70.30% 648,230 | 28.17% 259,716 |
| 2004 | 64.95% 580,378 | 33.69% 301,043 |
| 2000 | 60.02% 476,700 | 34.40% 273,171 |
| 1996 | 56.38% 417,846 | 31.41% 232,811 |
| 1992 | 50.23% 391,050 | 27.36% 212,986 |
| 1988 | 53.88% 349,663 | 44.78% 290,574 |
מוטגן

בביולוגיה, מוּטָגֵן (Mutagen; מלטינית: מקור השינוי) או בעברית מְתַשְׁנֵת (מלשון תשנית) הוא גורם/חומר פיזיקלי או כימי הגורם לשינוי במידע הגנטי (בדרך כלל DNA) של אורגניזם ובכך מגדיל את תדירות המוטציות מעל הרמה הטבעית. כיוון שמוטציות רבות גורמות לסרטן, מוטגנים הם לרוב קרצינוגנים. לא כל המוטציות נגרמות על ידי מוטגנים: "מוטציות ספונטניות" מתרחשות עקב טעויות בהכפלת ה-DNA, תיקון ושחלוף של רצפי DNA.
השפעות של מוטציות

השינויים ברצפי חומצות גרעין על ידי מוטציות כוללות החלפה של זוגות בסיסים, החדרות או החסרות של נוקלאוטיד אחד או יותר ברצפי ה-DNA. למרות שרוב המוטציות קטלניות, או גורמות למחלה קשה, לחלקן יש השפעה מינורית, כיוון שהשינויים שהם גורמים לרצפים המקודדים של החלבונים חסרי משמעות. מוטציות רבות כלל לא גורמות אפקטים נראים לעין, אם בגלל שהן מתרחשות באינטרונים, או בגלל שהן לא משנות את רצף חומצות האמינו, עקב ניוון קודונים.
סחף גנטי

השינוי בחומר הגנטי של אוכלוסייה עקב הצטברות מוטציות אקראיות נקרא סחף ומשרת כשעון מולקולארי. באופן כללי, ככל שיש יותר הבדלים ברצף הנוקלאוטידים בין שני אורגניזמים, כך עבר יותר זמן מאז שהם נפרדו מהאב הקדמון המשותף שלהם. למרות שישנו קושי בהערכת מספר המוטציות הממוצע באורגניזמים מורכבים, הערכות לשיעורי מוטציה נעשו הן עבור E.coli והן עבור איקריוטיים. הוערך כי באורגניזמים הללו, בערך אחד מכל 1010 נוקלאוטידים משתנה וממשיך לעבור דרך הרבייה לדורות הבאים של התאים.
גילוי המוטָגֶנֵזה

ב-1920, הרמן מולר גילה במהלך ניסוי בזבובי פירות (דרוזופילה) כי קרני רנטגן גורמות לפגמים ולמוטציות שונות בחומר התורשתי (DNA) של הזבובים ובכלל גם באדם.
טבעם של המוטגנים

מוטגנים הם בדרך כלל תרכובות כימיות או פולטים קרינה מייננת. מוטגנים יכולים להיות מחולקים לקטגוריות שונות על פי השפעתם על הכפלת DNA:
מבחן איימס הוא שיטה אחת לקביעת מידת המוטגניות של גורם/חומר מסוים.
דוגמאות למוטגנים > אנלוג לבסיס

אנלוג לבסיס הוא כימיקל שיכול להחליף נוקלאו-בסיס בחומצות גרעין.
דוגמה נפוצה היא 5-ברומו-אורציל (5BU), הבסיס החריג שנמצא בנוקלאוטיד המוטגני האנלוגי BrdU. כשנוקלאוטיד המכיל 5-ברומו-אורציל מסתפח לתוך ה-DNA, רוב הסיכויים שהוא יזווג עם אדנין; אולם, הוא יכול להפוך באופן ספונטני לאיזומר שמזווג עם נוקלאו-בסיס אחר, גואנין. אם דבר זה קורה במהלך הכפלת DNA, גואנין יוחדר לרצף מול האנלוג לבסיס, ובמהלך הכפלת ה-DNA הבאה, הגואנין הזה יזווג עם ציטוזין. התוצאה של כך היא שינוי בזוג בסיסים אחד שב-DNA, ובמילים אחרות, הדבר יגרום למוטציית החלפה.
דוגמאות למוטגנים > דוגמאות נוספות

חומצה חנקיתית
ברום
טרנספוזון
קרינת UV
קרינת אלפא
קרינת גמא
נתרן אזיד
אתידיום ברומיד
הערות שוליים

↑  מְתַשְׁנֵת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Campbell, Neil A. and Jane B. Reece. Biology. 7th ed. San Francisco, CA: Pearson Education, Inc, 2005.
↑  Griffiths AJ, Wessler SR, Lewontin RC, Gelbart WM, Suzuki DT, Miller JH. Introduction to Genetic Analysis, 8th ed. New York:W.H.Freeman and Co, 2005.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph465311 
סכימה המתארת את מוטציית ההחלפה
מופיד עאמר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1946 (בן 78 בערך) חורפיש, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת שחר  מפקד גדוד חרב  מפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון  סגן מפקד יחידת הקישור ללבנון
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
 תפקידים אזרחיים
 ראש המועצה המקומית חורפיש
 
מופיד עאמר (בערבית: مفيد عامر; נולד ב-1946) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, שירת כמפקד גדוד חרב ומפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון. מעוטר צל"ש הרמטכ"ל. כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש.
קורות חיים

עאמר נולד בחורפיש. התגייס לצה"ל בנובמבר 1965 ושירת ביחידת המיעוטים. כקצין שירת בפלס"ר 244 "שחר" וב-1972 מונה לסגן מפקד פלוגה בחטיבת גולני. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה ביחידת המיעוטים שעסקה במשימות ביטחון שוטף בסיני. במלחמת יום הכיפורים שירת כמפקד פלוגת טירונים ביחידת המיעוטים ולחם עמה בקרבות בגזרת רמת הגולן. לאחר המלחמה שירת כסגן מפקד סיירת שחר ובשנים 1975 עד 1977 פיקד עלייה. במהלך תקופת פיקודו היה מעורב בהיתקלויות רבות עם מחבלים, נפצע מספר פעמים והוא נכה צה"ל. על פועלו הוא זכה לצל"ש הרמטכ"ל ב-1976 והסיירת זכתה לצל"ש אלוף כיחידה.
ב-1978 מונה למפקד גדוד מילואים בעוצבת ברעם וב-1979 מונה למפקד גדוד חרב. לאחר לימודים במכללה לפיקוד ולמטה מונה ב-1982 למפקד גזרה בצפון סיני ולאחר מכן שירת כראש מטה אוגדה בפיקוד הדרום. ב-1987 מונה למפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון (יק"ל) ובשנים 1989 עד 1992 שירת כסגן מפקד יק"ל.
לאחר שחרורו כיהן כראש המועצה המקומית חורפיש ממאי 1996 עד 2003. מכהן כיו"ר האגודה למען החייל הדרוזי.
לקריאה נוספת

אל"ם (מיל.) מופיד עאמר, אתי בסיירת הדרוזית, הוצאת אסיה, דלית אל-כרמל (2003) (תחקיר ועריכה ד"ר ישראל בן-דור)
הערות שוליים

↑   גילי כהן, הרמטכ"ל החליט לסגור את גדוד החי"ר הדרוזי "חרב", באתר הארץ, 18 במאי 2015.
לואיס מוריאל

לואיס פרננדו מוריאל פרוטו (בספרדית: Luis Fernando Muriel Fruto) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בקבוצת אורלנדו סיטי מה-MLS. בתפקיד החלוץ. ב-2013 נבחר לתגלית השנה בסרייה א' ביחד עם סטפן אל שעראווי.
קריירת מועדונים > דפורטיבו קאלי

החל את דרכו במחלקת הנוער של דפורטיבו קאלי והוקפץ לקבוצה הבוגרת ב-2009, אבל את הפריצה הגדולה עשה בתחילת שנת 2010. במשחקו השלישי בסך הכל כמקצוען, ב-6 במרץ 2010, כבש שלושה שערים במשחק הליגה מול אונסה קלדס. במשחק הבא הוסיף שער בניצחון על אמריקה קאלי וכבש את השער האחרון בניצחון קבוצתו על בויקה צ'יקו 0-3. ב-11 באפריל כבש שוב מול אמריקה בניצחון 1–2 וכעבור ארבעה ימים כבש צמד בניצחון על קורטולואה 5-3. סיים טורניר מאוד מוצלח עם 9 שערי ליגה ב-10 משחקים, מה שהביא להתעניינות מאוד גדולה מצד מספר קבוצות באירופה.
קריירת מועדונים > המעבר לאירופה

באמצע שנת 2010 החליטה אודינזה על רכישת 70% מכרטיסו של מוריאל תמורת 1.9 מיליון אירו, אך החליטה להשאילו תחילה לקבוצת גרנדה מליגת המשנה בספרד. ההשאלה בוצעה ב-12 ביולי ומוריאל בן ה-19 שיחק 9 משחקים במהלך העונה מבלי שכבש שער אחד.
קריירת מועדונים > לצ'ה

בקיץ 2011 הושאל שוב, הפעם ללצ'ה ששיחקה בסרייה א'. משחק הבכורה לא היה מוצלח ובמהלך המחצית השנייה הוא הורחק. ב-3 בדצמבר 2011 כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק מול נאפולי והראה את יכולותיו. השער השני שלו נכבש במשחק מול אינטר, אך לבסוף קבוצתו הובסה 1–4. ככל שהתקדמה העונה הוא הפך לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה ביחד עם בן ארצו, חואן קוואדראדו. בסיום אותה עונה רשם 7 שערים ו-8 בישולים ב-29 משחקי ליגה. הפעם אודינזה החליטה להחזיר אותו לשורותיה ולא להשאיל פעם נוספת.
קריירת מועדונים > אודינזה

אף על פי שהרשים במשחקי קדם העונה, נתבקש מוריאל להפחית ממשקלו על ידי מאמנו כדי שייכנס לכושר גופני טוב יותר. מוריאל אכן עשה זאת ופתח את העונה עם בישול בהפסד של אודינזה לפיורנטינה. חודש לאחר מכן החליטו במועדון להאריך את חוזהו בחמש שנים נוספות. במהלך העונה נבחר לתגלית הסרייה א' ביחד עם חלוצה של מילאן, סטפן אל שעראווי, בזכות יכולתו בלצ'ה. סיים את עונת 13–2012 עם 11 כיבושים ב-22 משחקי ליגה אף על פי שהחמיץ קרוב לארבעה חודשים בגלל פציעה. כבש את שער הבכורה שלו באירופה מול שירוקי ברייג במסגרת מוקדמות הליגה האירופית 2013-14 כאשר כבש פעמיים בניצחון 1–3. כבש גם במשחק הבכורה בקופה איטליה בהפסד 1–2 ללאציו. הוא המשיך להאבק בפציעות ובמשקל העודף ולא כבש במשך 11 משחקים רצופים. בסופו של דבר סיים עם ארבעה שערים בלבד ב-35 משחקים ובסך הכל עם 15 שערים ב-57 משחקים באודינזה.
קריירת מועדונים > סמפדוריה

בעונה לאחר מכן שאלה סמפדוריה את מוריאל ביחד עם אנדראה קודה כאשר היא מתחייבת לרכוש אותם בסוף העונה תמורת סכום משולב של 12 מיליון אירו. ב-26 באפריל כבש את שערו ה-26 בליגה האיטלקית כשקבוצתו הפסידה לנאפולי 2-4 ומוריאל עצמו השתווה לבן ארצו, פאוסטינו אספרייה, בכמות השערים שכבשו בליגה האיטלקית. בעונה הראשונה כבש 4 שערים ב-16 משחקים. בעונה הבאה החל עם צמד מול קארפי והגיע כבר ל-30 שערים בליגה, הקולומביאני הראשון שעושה זאת. סיים את העונה עם 7 שערים ב-35 משחקים בכל המסגרות. בעונתו האחרונה בסמפדוריה, כבש בפתיחת השנה צמד בגביע מול בסאנו וירטוס. ב-22 באוקטובר בדרבי מול גנואה כבש שער ובישל עוד אחד בניצחון 1–2. הוא גם נבחר למצטיין של המשחק. כבש את הצמד הראשון שלו בליגה במשחק מול ססואולו ב-20 בנובמבר וסמפדוריה ניצחה 2–3. ב-29 בינואר הרשים מאוד במשחק הניצחון 2–3 על רומא כאשר כבש בבעיטה חופשית ובישל עוד שני שערים. ב-5 בפברואר כבש את שער הניצחון מול מילאן בפנדל וב-11 במרץ כבש את שער הניצחון בדרבי מול גנואה. בסך הכל סיים את העונה הטובה שלו באיטליה עם 13 שערים ב-33 משחקים.