stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
A Flock of Seagulls
היסטוריה > 1979–1986

הלהקה הוקמה על ידי מייק סקור בסוף שנת 1979 בליברפול. שמה של הלהקה נלקח מהשיר "Toiler on the Sea" של להקת הפאנק רוק The Stranglers ומהספר Jonathan Livingston Seagull.
הלהקה הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Talking". לאחר מכן ההרכב הוציא את הסינגל השני שלו "Telecommunication". המהדורה השלישית של להקה הייתה ה-"Modern Love is Automatic". בשנת 1982, הסינגל הרביעי של הלהקה, "I Ran (So Far Away)" בהפקתו של מייק האולט, נגן הבס לשעבר של להקת גונג (אנ'), הפך ללהיט עולמי, והגיע למקום הראשון באוסטרליה ולטופ 10 בארצות הברית ובניו זילנד. הסינגל "Space Age Love Song" גם זכה להצלחה. הלהקה זכתה בפרס גראמי בשנת 1983 על הביצועים הטובים ביותר של הרוק האינסטרומנטלי.
ב-28 במאי 1983 הלהקה הופיעה בפסטיבל ארצות הברית יחד עם Oingo Boingo ,Men at Work ואחרים. שלושה סינגלים נוספים יצאו בשנת 1983, כולל גרסה מוקלטת מחדש של סינגל הבכורה שלהם "(It's Not Me) Talking", אך לא זכה להצלחה רבה. הלהקה הפיקה בשנת 1984 אלבום בשם The Story of a Young Heart (אנ'), עם "The More You Live, the More You Love" כסינגל הראשי. לאחר מכן יצא האלבום Dream Come True (אנ'). האלבום יצא בשנת 1985 בבריטניה וב-1986 בארצות הברית, ולא זכה להצלחה, ובכך זה הביא לפירוק הלהקה עד שנת 1988.
היסטוריה > 1988–הווה

הלהקה הוקמה מחדש בשנת 1988 עם הרכב שהורכב ממייק סקור יחד עם מוזיקאים חדשים.
בשנת 1999 הקליטה הלהקה מחדש את השיר "This Used to Be My Playground" עבור אלבום המחווה של מדונה בשנת 2000. בנובמבר 2003, ההרכב המקורי של מייק ועאלי סקור, פול ריינולדס ופרנק מודסלי התאחדו להופעה חד פעמית בסדרת VH1 Bands Reunited. בספטמבר 2004 הם עברו רפורמה מחדש ועשו סיור קצר בארצות הברית. אף שהסיור המשיך להתפרסם כ"הרכב המקורי", הופעות מאוחרות יותר כבר לא כללו את הלהקה המקורית, אלא היה המשכו של מייק סקור בלהקה החדשה יותר; שבשלב זה כלל את סקור, רודריגז והמוזיקאים החדשים מייקל ברהם (תופים) ופנדו (גיטרה בס).
ב-3 במאי 2018 פורסם כי ארבעת חבריה המקוריים של הלהקה מתאחדים להקלטת אלבום חדש בשם "Ascension", הקלטת האולפן הראשונה שלהם מאז 1984. בהשתתפות התזמורת הפילהרמונית של פראג, זהו אלבום של 12 שירים המורכב מביצועים חדשים של להיטיהם הקודמים. הסרטון של "Song Age Love Song" הוקרן לראשונה ב-YouTube ב-6 ביוני 2018. בדצמבר 2018 יצאה הגרסה התזמורתית של "I Ran" כסינגל.
דיסקוגרפיה > אלבומים

A Flock of Seagulls (1982)
Listen (1983)
The Story of a Young Heart (1984)
Dream Come True (1986)
The Light at the End of the World (1995)
Ascension (2018)
הערות שוליים

↑  Puterbaugh, Parke (10 בנובמבר 1983). "Anglomania: The Second British Invasion". Rolling Stone. נבדק ב-11 במאי 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139035305 (data)  GND: 10280142-3  ISNI: 0000 0001 2295 8090  LCCN: n92038220  MusicBrainz: aaa436da-b331-4e58-a0fd-3d64d090c120  NKC: xx0327680  VIAF: 147895490   WorldCat (עם VIAF): 147895490
המיועד (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  דניאל וקסמן
 הופק בידי:  אנריקה רוטנברג, אהוד בלייברג
 תסריט:  דניאל וקסמן
 עריכה:  זוהר סלע
 שחקנים ראשיים:  שולי רנד רונית אלקבץ צבי שיסל
 מוזיקה:  אורי וידיסלבסקי
 צילום:  אילן רוזנברג
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1989
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 תקציב:  900,000‏$
 הכנסות:  22,000 צופים
 פרסים:  שני פרסי אופיר
 דף הסרט ב־IMDb
המיועד הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1989 בכתיבתו ובבימויו של דניאל וקסמן, בכיכובם של שולי רנד, רונית אלקבץ וצבי שיסל, כשזה סרטם הראשון של השניים הראשונים.
הסרט, אשר הפקתו נדחתה פעמים רבות, מספר אודות בן למשפחה דתית כשאביו עומד בראש עדת מאמינים בכוחותיו העל־טבעיים. הוא מיועד לרשת את אביו אבל במקום זה הוא חוזר בשאלה והופך לבדרן מצליח בסיועה של צעירה מיסטית. הסרט צולם בטבריה, צפת ועמוקה.
תקציר עלילה

שמעיה בן דוד (שולי רנד) הוא בדרן ולהטוטן העובר בעיירות קטנות ברחבי ישראל עם מופע שרלטנות זול של טלפתיה ולהטוטי קלפים. את להטוטיו הוא מבצע בסיוע אמרגנו אברהם וייס (צבי שיסל) היושב מאחורי הקלעים. שמעיה הוא בנו המנוכר של דוד בן יוסף, מנהיג רוחני שלו עדת מעריצים.
האב הגוסס שולח את חסידיו לבנו כדי להחזירו אליו, כדי שימשיך את "תעשיית האמונה" המצליחה וירש את מקומו בחצר. בראש השליחים נמצא עוזיה (שבתאי קונורטי) שלא מהסס להשמיע איומים. יום אחד מגיעה להופעה של שמעיה צעירה מסתורית לבושה שחורים (רונית אלקבץ) ומצליחה להדליק אש גם בלי תעלוליו של אברהם אלא באמצעות מבטיה בלבד. שמעיה מתלהב ממנה ומתחיל לחזר אחריה ולשתף אותה בהופעות. הצעירה מציגה את עצמה בשמה אושרה, אולם מוצאה ומקור היכולות שלה נשארים נסתרים. שמעיה ממשיך בהופעותיו עם אושרה ומציג "נסים", ומארגן מופע גדול בחסות ראש המועצה (ראובן דיין) אבל מאמיני אביו מבטלים לו אותה ורודפים את אושרה על מנת שתעזוב אותו.
לבסוף מת הרב הזקן ושמעיה מסכים לחזור לדת ולקבל את ייעודו כראש המאמינים, על אף שיש לו מתנגדים שכופרים בכישוריו ובכוונותיו. שמעיה הופך ל"גורו" יהודי, אך נשמתו חצויה בין ה"מחויבות הקדושה" שלו לבין משיכתו לאושרה. המאמינים כופים עליו להתחתן עם אישה שאינו רוצה בה. אברהם מצטרף אליו לאחר "שחזר בתשובה" והופך את הנסים של שמעיה לעסק פורח שאוסף סביבו מאמינים רבים ברחבי הגליל. אושרה חוזרת ומנסה להתאחד עם שמעיה, אבל המאמינים מפרידים ביניהם וכולאים את שמעיה בבית בודד ביער. שמעיה המיואש, שלא חפץ יותר בתפקיד המיועד לו ובמעמד שזכה לו, קורא לעזרה ואושרה מגיעה ובכוחה המיסטי היא מדליקה את הבית שנשרף יחד עם שמעיה.
שמעיה "עולה לשמיים" וכעת שמו וכוחו גדל ועדת מאמיניו מתעצמת כשהם קוראים כלפי מעלה: "בן דוד".
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| שולי רנד | שמעיה בן דוד |  |
| רונית אלקבץ | אושרה |  |
| צבי שיסל | אברהם וייס | אמרגן |
| שבתאי קונורטי | עוזיה | מאמין |
| ראובן דיין |  | ראש מועצה |
| יצחק נאמן | רפאל | מאמין |
| דוד דנינו | מיכאל | מאמין |
| ברק הנגבי |  | מאמין מתנגד |
פרסים

בטקס פרסי אופיר לשנת 1990 הסרט זכה בשני פרסי אופיר על הצילום הטוב ביותר (אילן רוזנברג) ועל העיצוב האמנותי הטוב ביותר (אבי אביבי). הסרט ייצג את ישראל בפסטיבל קאן.
הערות שוליים

↑  ⁨התבטלה הפקת הסרט "המיועד" – ודני וקסמן החזיר את כספי התמיכה ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 31 ינואר 1989 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  המיועד, באתר פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-39 חיפה
קשר דם (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  יקי יושע 
 הופק בידי:  דורית יושע
 תסריט:  יקי יושע
 שחקנים ראשיים:  עמוס לביא  יעל הדר   אביטל דיקר
 מוזיקה:  ריצ'רד ברגר
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  יקי יושע בע"מ
 הקרנת בכורה:  1996 (ישראל)
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, עברית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קשר דם הוא סרטו השביעי באורך מלא של הבמאי יקי יושע. הסרט יצא לאקרנים 1996. זהו סרט אפל על משולש אהבה מסוכן ששאב את מקורותיו מהסיפור המקראי של יעקב, רחל ולאה.
תקציר העלילה

ינקל'ה ורחלי היו צעירים, אוהבים ונשואים. רחלי באה מבית מבוסס ולינקל'ה היה עתיד מבטיח כספורטאי. כשרחלי נכנסה להריון באה לאה, אחותה המאומצת, לעזור לה.
בין לאה וינקל'ה מתפתח קשר שהוא מעבר לידידות, למורת רוחה של רחלי.
פעם, כשתפסה אותם "על חם", התנפלה רחלי על ינקל'ה עם סכין מטבח בידה.
ינקל'ה נותר עם זרוע משותקת ועתיד שהפך לעבר. רחלי איבדה את התינוק ואת שפיות דעתה. לאה וינקל'ה הפכו לזוג, עברו לגור בבקתה הררית ונותרו מבודדים מהעולם.
ערב אחד מופיעה רחלי במעונם. לינקל'ה ולאה יש לא מעט סיבות לחשוש ממנה, אולם רחלי שזה עתה שוחררה ממוסד לחולי נפש, חסרת ישע - והם מכניסים אותה לביתם.
לשלושתם נדמה שאפשר יהיה לסלוח, לכפר, לרפא את פצעי העבר. רחלי, הולכת ומבריאה, הולכת ונעשית יפה. ינקל'ה נמשך אליה והיא לא נשארת אדישה. לאה נטרפת מקנאה.
משולש רומנטי שהתחיל בחטא מסתיים באסון.
שחקנים

עמוס לביא
יעל הדר
אביטל דיקר
לואיס רוזנברג
נתיב המזלות

| --- | --- |
 בימוי:  איל בן-אהרון
 הופק בידי:  איל בן-אהרון, גולן ארביב
 תסריט:  איל בן-אהרון
 עריכה:  אורן קולין
 שחקנים ראשיים:  לטי גרובמן, איל בן-אהרון, רינן חיים, רונית יודקביץ'
 צילום:  עדי רייס, חגי מטלון, רותם קיפניס, דייב שחר
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2009 
 משך הקרנה:  80
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
נתיב המזלות הוא סרט ישראלי אשר נכתב ובוים על ידי איל בן-אהרון ויצא לאקרנים בשנת 2009.
"נתיב המזלות" הוא סרט באורך מלא, על פי תסריט מקורי של איל בן-אהרון, המספר על בחור המוצא עצמו במסע פנטזיה הזוי בין תריסר המזלות. בכל תחנה במסעו הוא פוגש דמויות ממזלות שונים על רקע תפאורה מסממני המזל.
השחקנים לוהקו גם על פי תאריך לידתם.
הסרט הוקרן בפסטיבל אייקון לסרטי פנטזיה בסינמטק תל אביב באוקטובר 2009, וכמו כן השתתף בתחרות הרשמית של פרס אופיר, האקדמיה הישראלית לקולנוע.
הסרט הופק בסיוע החוג לקולנוע אוניברסיטת תל אביב.
תנובה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אנשי העליות השנייה והשלישית
 תקופת הפעילות:  1926–הווה (כ־99 שנים)
 מיקום המטה:  ישראל 
 ענפי תעשייה:  חקלאות, מזון
 מוצרים עיקריים:  מוצרי חלב, מוצרי בשר, ביצים, מזונות קפואים
 הכנסות:  6.8 מיליארד ש"ח (2014)
 רווח:  410 מיליון ש"ח (2014)
 יו"ר:  בן הנג גו
 מנכ"ל:  גדי קוניא
 עובדים:  6,630
  
 אתר החברה
 
תנובה מרכז שיתופי לשיווק תוצרת חקלאית בישראל בע"מ המוכרת בשם המקוצר תנובה היא חברה ליצור ושיווק מזון שנוסדה בשנת 1926. החברה מחזיקה בנתח שוק משמעותי בתחום ייצור חלב לשתייה, מוצרי חלב ושיווקם. ב-1988 הוכרזה כמונופול בתחומים אלה. תנובה בולטת גם בתחום מוצרי הבשר והמזון הקפוא. בשבעים שנותיה הראשונות הייתה תנובה אגודה שיתופית חקלאית בבעלות 620 אגודות שיתופיות של קיבוצים ומושבים. בשנת 2008 נמכרה תנובה לקבוצת משקיעים בראשות קרן אייפקס הבריטית. במאי 2014 הוסכם שקרן אייפקס תמכור את חלקה בתנובה (56%) לחברת ברייט פוד, תאגיד סיני בבעלות ממשלתית, לפי שווי חברה של 8.6 מיליארד ש"ח, והעסקה הושלמה במרץ 2015. נכון לספטמבר 2021, 76% ממניות תנובה נמצאות בבעלות ברייט פוד.
היסטוריה

ראשיתה של תנובה בשנת 1926 בוועידת "המשביר", עת החליטו 13 משקים חקלאים עבריים בארץ ישראל (מושבים וקיבוצים) לרכז ולאגד את הטיפול בכל שלבי העיבוד, הייצור והשיווק של תוצרת חקלאית טרייה ולהקים לצורך זה אגודה שיתופית. אליעזר יפה היה למנהלה הראשון של החברה, וניהל את החברה עד שנת 1937. במקביל לארגון הארצי הוקמה בשנת 1924 בירושלים מחלבה מקומית על ידי חברי הקיבוצים השכנים, קריית ענבים, עטרות ורמת רחל, ששיווקה את החלב של הקיבוצים תחת השם תנובה. מחלבת ירושלים, אותה ניהל יוסף בן אברהם מקריית ענבים התמזגה עם הארגון הארצי בשנת 1927.
תנובה איגדה את כל היישובים החברים בהסתדרות שהתחילו לשווק את תוצרתם דרך תנובה. בנוסף, בוועידת תנובה של שנת 1931 בנהלל נקבע שתנובה תסכים לשווק תוצרת של יישובים שאינם חברים בהסתדרות על בסיס זכויות וחובות שוות לחברי תנובה, ובלבד שהם מקפידים על עבודה עברית ומאורגנת. בנוסף, באותה ועידה נתקבלו לתנובה כחברים, באופן יוצא מן הכלל, מספר יישובים שאינם חברי ההסתדרות, בהם כפר חסידים, כפר גדעון ובתי ספר חקלאיים. תנובה פעלה להרחיב עד כמה שניתן את המשקים המשווקים את תוצרתם דרכה ושיווקה תוצרת של משקים שלא היו חברים בה, בהם יבנאל, בית גן, המושבה כנרת, נהריה וקריית חיים. בשנת 1938 ביקשה הנהלת תנובה לקבוע שלאחר חמש שנות התקשרות יוכלו יישובים אלו להצטרף לתנובה ובלבד שהם מקפידים על עבודה עברית ומאורגנת.
בתחילה שיווקה תנובה רק חלב טרי, ומאוחר יותר גם מוצרי חלב. עם התבססותה בתחילת שנות ה-30 החלה לשווק גם תוצרת טרייה נוספת של המשק החקלאי: ביצים, עופות, ירקות ופירות. בנובמבר 1966 החלה תנובה לשווק חלב בשקיות במקום בבקבוקים.
ב-1976 פתחה תנובה בראשון לציון את המרכול הראשון שלה, ובכך נכנסה לתחום הקמעונאי. בינואר 1981 רכשה תנובה ב-10 מיליון שקלים את המפעל ליצור תיבות אריזה של "פרדס" ברחובות. ב-1981 נכנסה תנובה לתחום הגלידות כאשר רכשה את החברות "טנא נגה" (מפעל הגלידות בקריית מלאכי) ו"סנוקרסט" (מפעל בפתח תקווה). תנובה היא מונופול מוכרז בתחום החלב לשתייה ומוצרי החלב החל משנת 1988.
היסטוריה > פרשת הסיליקון בחלב

בספטמבר 1995 נחשף בתחקיר של רונאל פישר במוסף "סופשבוע" בעיתון מעריב, כי חברת "תנובה" נהגה להוסיף לחלב עמיד דל-שומן שייצרה, כימיקל בשם פולי דימתיל סילוקסאן (שנחרט בתודעה הקולקטיבית כ"סיליקון"), על פי מידע פנימי ובדיקות כימיות שבוצעו במעבדת 'ספקטרולאב' ברחובות. הכימיקל שימש כחומר מונע קיצוף, ואיפשר לאטום ביתר קלות את אריזות החלב. חומר זה חשוד כחומר מסרטן והכנסתו למזון אסורה ברוב מדינות העולם, לרבות בישראל.
תנובה הכחישה עובדות אלה, ואף יצאה בקמפיין נרחב לשם כך, אך עם הצטברות העדויות, לרבות תמונות שצולמו במצלמה נסתרת, נאלצה להודות כי אכן פעלה כך. היא הורשעה בבית משפט השלום ברחובות בהטעיה פלילית, ונקנסה בסכום של 28 אלף שקל. בפסק דין שניתן בתובענה ייצוגית נגד תנובה, חייב בית המשפט המחוזי בתל אביב ב-2008 את החברה לשלם 55 מיליון ש"ח לקבוצת התובעים. בערעור לבית המשפט העליון הופחת התשלום ל-38.5 מיליון ש"ח.
היסטוריה > השינוי הארגוני

לאחר פרשת הסיליקון בחלב ב-1995, עברה תנובה שינוי ארגוני מקיף, וחולקה לחטיבות נפרדות בעלות הנהלות עצמאיות, כגון: תשלובת החלב, חטיבת הבשר, חטיבת הביצים, וכדומה. ובכך הפכה לחברת החזקות.
בשנת 2001 נפטרה תנובה מהחזקותיה בפירות וירקות, ורק הבעלות על חלק מהמבנים בחלק מהשווקים הסיטונאיים נותרה ברשותה. כמו כן הפסיקה תנובה את פעילותה בתחום הדגים הטריים, והקימה את חברת "דגי תנובה" באזור התעשייה הר-טוב שליד בית שמש. מפעל זה מייצר דגים מעושנים ומעדני דגים.
היסטוריה > הפיכת האגודה לחברה ומכירתה לקרן אייפקס

לאחר שהחברים באגודה השיתופית תנובה קיבלו החלטה עקרונית על הסכמה להפיכת האגודה לחברה בע"מ ולמוכרה למשקיעים פרטיים, זכתה ב-20 בנובמבר 2006 קרן אייפקס פרטנרס במכרז לרכישת תנובה בשווי של 1.025 מיליארד דולר. מכרז זה נעשה בטרם מוצה תהליך ההתמחרות (קביעת שוויה) והמחיר נקבע בעיקר על סמך הנדל"ן שברשותה, וכמעט שלא תומחרה פעילותה היצרנית. העסקה הייתה מחויבת באישור בעלי תעודות ההשתתפות בתנובה – כ-1,000 קיבוצים ומשקים חקלאיים. חלק מבעלי תעודות ההשתתפות התנגדו להליך המכירה והעלו לוועידה, שהתקיימה במרץ 2007, הצעה אלטרנטיבית. האלטרנטיבה זכתה למיעוט קולות ונדחתה, ונסללה הדרך למימוש המשך העסקה עם אייפקס. בהמשך הדרך התנגד משרד האוצר לעסקה עקב סירובם של 16 קיבוצים למסור את חלקם במניות למדינה (בעת שתהפוך האגודה לחברה) בהתאם למתווה הסדר הקיבוצים. על אף המשברים הרבים, הגיעה העסקה לכלל ביצוע, והושלמה ב-7 בינואר 2008‏. לאחר מכירת גרעין השליטה בחברה, מצב ההחזקות באגודה (נכון ל-18 בינואר 2008) הוא: קרן אייפקס - 56.05%, מבטח שמיר - 20.67% ותאגיד החזקות המאגד את החזקות הקיבוצים שלא מכרו את כל תעודות ההשתתפות - 23.3%. העסקה מאפשרת לבעלי השליטה להפוך את האגודה לחברה בע"מ בכל עת שיחפצו בכך.
בתחילת חודש מרץ 2009 התפטרו מנכ"ל החברה ליעד כהן וסמנכ"ל הכספים אלי סנדרוביץ'.
היסטוריה > פעילות בשליטת קרן אייפקס

במהלך שלוש שנים מקניית גרעין השליטה, הרוויחה קרן אייפקס יותר ממיליארד דולר רק באמצעות דיבידנדים שמשכה ועליית ערך המניות שבבעלותה. לפי ההערכות, 79% ממחזור ההכנסות של תנובה ב-2010 נבע מפעילותה בשוק החלב, ופעילותה בשוק הנדל"ן תרמה הכנסות של 300 מיליון דולר, כלומר 16% מההכנסות.
בפברואר 2012 חילקה תנובה דיבידנד בסך 280 מיליון ש"ח, וביולי 2012 חילקה שוב דיבידנד בסכום של 280 מיליון ש"ח לבעלי מניותיה. ברבעון הראשון של 2012 הרוויחה תנובה 114 מיליון ש"ח מתוך מחזור של 1.87 מיליארד ש"ח לעומת רווח של 89 מיליון ש"ח ומחזור של 1.85 מיליארד ש"ח ברבעון המקביל הקודם.
היסטוריה > פעילות בשליטת קרן אייפקס > מחאות צרכנים והתפטרות בעלי תפקידים

בחודש יוני 2011 פתח איציק אלרוב דף מחאה בפייסבוק וקרא לחרם על גבינת הקוטג', מוצר בולט וסמלי של תנובה, בשל עלייה מהירה במחירו, מאז הוסר מעליו הפיקוח הממשלתי. למחאה, שכונתה "מחאת הקוטג'", הצטרפו מעל 100,000 גולשים, היא גרמה להד תקשורתי רחב, ולבסוף הכריזה תנובה על הורדת מחיר המוצר. בהמשך, במהלך המחאה החברתית ביולי ובאוגוסט 2011, נתפסה תנובה כאחד הגורמים המזוהים ביותר, בתחום המזון, עם העלאה מופרזת במחירים.
ב-6 בספטמבר 2011 הודיעה אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת תל אביב על חרם נגד כלל מוצריה של תנובה. עוד קודם לכן הופיעו פרסומים בתקשורת על ירידה במכירות החברה בשיעור של כ-12%, על אף מבצעי הנחות שונים עליהם הכריזה תנובה.
ב-2 באוקטובר 2011, בעקבות המחאה הציבורית וחקירת רשות ההגבלים העסקיים בדבר חשדות להסתרת מידע על ידי תנובה, ובעיקר את דו"ח מקינזי, שבהסתמך עליו העלתה תנובה את מחירי הגבינה הצהובה, הגבינה הלבנה והקוטג', כי הביקוש להם נמצא קשיח ועליית מחירם לא פגעה בביקוש ובמכירות, התפטרה זהבית כהן מתפקידיה כיושבת ראש הדירקטוריון של תנובה ושל פסגות, אך המשיכה לכהן כדירקטורית בחברה.
נגד החברה הוגשה תובענה ייצוגית על העלאת מחיר הקוטג' בניגוד לחוק התחרות הכלכלית, ונפסק שעליה לשלם 20 מיליון ש"ח לקרן של משרד המשפטים. "תנובה" ערערה על פסק הדין, ולפי בקשתה עוכב ביצועו עד מתן הכרעה בערעור.
היסטוריה > פעילות בשליטת קרן אייפקס > חקירה נוספת של רשות ההגבלים העסקיים (2012)

ביולי 2012, ניהלה רשות ההגבלים העסקיים חקירה נוספת, של חשדות להתערבות תנובה בפלנוגרמה (סידור המדף) ברשת מגה, במסגרת הסכמים בין החברות, תוך השפעה ישירה על שטחי המדף והנראות של המתחרים של תנובה, בתמורה לתשלומים שהעבירה תנובה לרשת מגה. אם החשדות יתבררו כנכונים, אין בעובדות אלה כדי להוות עבירה של רשת מגה אלא של הספק בלבד – תנובה. ארבעה בכירים בתנובה נחקרו תחת אזהרה מספר ימים ברציפות, ובהם: מנכ"ל קבוצת תנובה – אריק שור, מנכ"ל תשלובת החלב – אייל מאליס, ומנהל חטיבת המזון – ארז וולף.
היסטוריה > פעילות בשליטת קרן אייפקס > התעללות בבעלי-חיים במשחטת אדום אדום (2012)

ב-6 בדצמבר 2012 שודר ב"כלבוטק" תחקיר סמוי של פעילי עמותת אנימלס שחשף התעללות קשה ושיטתית בעגלים ובטלאים בידי עובדי משחטת "אדום אדום" של תנובה. בעקבות התחקיר, הורשעו ב-2018 בעבירות של התעללות בבעלי-חיים מנהל קו השחיטה במקום וממלא מקומו. ב-2020 נגזר עליהם עונש מאסר שיבוצע בעבודות שירות ותשלום קנס ופיצויים לטובת עמותת אנימלס.
היסטוריה > פעילות בשליטת ברייט פוד

במאי 2014 הוסכם שקרן אייפקס תמכור את חלקה בתנובה (56%) לחברת ברייט פוד מסין לפי שווי חברה של 8.6 מיליארד ש"ח, והעסקה הושלמה במרץ 2015.
בחודש יוני 2021 התפרסמה פרשת שוחד, בה קיבלה תנובה הקלות בסימון מוצריה כחלק מהרפורמה של משרד הבריאות, בתמורה לתרומה לעמותות המקורבות למוטי בבצ'יק, עוזרו האישי של שר הבריאות יעקב ליצמן.
לוגו החברה

הלוגו של תנובה בתחילת דרכה
הלוגו השני של החברה בין השנים: 1976 עד 1999 ולרגל חגיגות ה-90 שנה לחברה, הלוגו חזר לתקופה קצרה בשנת 2016
הלוגו בין השנים: 1999 עד למיתוג מחדש בשנת 2010
לוגו מותג "הבית" של החברה (החל משנת 2010)
לוגו קוטג' תנובה שעוצב על ידי האחים שמיר בשנות ה-60
מבנה החברה > תשלובת החלב

מוצרי החלב מיוצרים בכמה מחלבות:
מחלבת תל יוסף, בכניסה לקיבוץ תל יוסף: מתמחה בייצור גבינות קשות ואבקת חלב
מחלבת רחובות: מתמקדת בחלב ניגר
מחלבת טנא נגה: מייצרת גבינות, מעדני חלב ומשקאות חלב
מחלבת אלון תבור, באזור התעשייה אלון תבור: מחלבה חדשנית ומשוכללת המייצרת בעיקר מעדני חלב, יוגורטים וגבינת קוטג'
תנובה משווקת את תוצרתן של כ-600 רפתות בקר ושל כ-60 דירי עזים וכבשים.
תשלובת החלב משווקת כ-70% מתוצרת החלב ומוצריו בישראל והיקפי פעילותה העסקית, כ-4 מיליארד ש"ח בשנה, מהווים כמחצית ממחזור הקונצרן כולו.
תנובה היא בעלת זיכיונות לייצור מוצרים של חברות בינלאומיות שונות כמו יוגורט יופלה אותו היא משווקת. בעבר שיווקה את מותג היוגורט אמי, אך שיווק מותג זה פסק עם תחילת שיווק המותג יופלה.
מבנה החברה > חטיבת הביצים

חטיבת הביצים הוקמה ב-1997. תנובה היא ספקית הביצים הגדולה ביותר בישראל ובשנת 2010 החזיקה בנתח של כ-51% מהשוק המבורקד, מכירות של כ-311 מיליון ש"ח בשנה. ב-2009 ביקשה תנובה למכור את עסקי הביצים שלה, בשל רווחיות נמוכה, אך מנכ"ל החברה אריק שור החליט להפוך את ההחלטה ולנסות להפוך פעילות זו לרווחית יותר. במסגרת זו החליט שור לבטל את ההנחות שנתנה תנובה לרשתות השיווק על ביצים מפוקחות. בעקבות החלטה זו הפסיקה בסוף חודש ינואר 2011 רשת הריבוע הכחול, (מגה) הרשת השנייה בגודלה בארץ, את רכישת הביצים מתנובה.
בשנת 2024 הודיעה תנובה על הפסקת פעילותה בשיווק ביצים, בנימוק שהפעילות אינה רווחית.
מבנה החברה > חטיבת הבשר

תחום הבשר והדגים מנוהל על ידי חטיבת הבשר של תנובה, שהוקמה ב-1994. התחום כולל את החברות: חברת "דגי תנובה", חברת "טיב" שבטירת צבי העוסקת בייצור מוצרי בשר ונקניקים; בית המטבחיים "אדום אדום" שבבית שאן; משחטות העופות "עוף הנגב" "הוד חפר" ו-"כפר מנחם", אשר מפעילה בשותפות עם תשלובת א-ת; שיווק מוצרי חברת "עוף הגליל"; מפעל לייצור מוצרי עוף והודו "תנובה גליל".
מבנה החברה > החזקות נוספות

בנוסף מחזיקה תנובה בחברות הבאות: חברת "אוליביה" לייצור רטבים, חברת "מעדנות" לייצור מאפים ופיצות קפואות, חברת "סנפרוסט" שבמגדל העמק המשווקת ירקות קפואים, חברת "ענבי ציון" שבאשקלון המייצרת ריבות, מחיות פירות וקונפיטורות; חברת "ששון ושות'" המשווקת פירות יבשים, מפעל לקליית פיצוחים "קליית יוסי", חברת "תנובות שדה ומטע" - מפעל למיון קטניות וקילוף בוטנים ושקדים, חברת "סוי מג'יק" המייצרת מספר סוגים של חלב צמחי, מעדנים וטופו; ו"בעמק" - מפעל מי גבינה לניצול המים הנותרים לאחר ייצור הגבינה. תנובה החזיקה באתר תנובה מרקט בשיתוף שוקבוק אך אתר זה נסגר בשנת 2023.
כשרות

כל מגוון מוצרי החברה כשרים, וחלק מהמוצרים "כשרים למהדרין".
צוות הכשרות של תנובה מנוהל ומונחה על ידי רב תנובה, הרב זאב וייטמן, המתווה את מדיניות עבודת הצוות ואת הכללים ההלכתיים שעל פיהם המערכת עובדת, ואחראי לבניית אמינות תנובה בכל תחומי הכשרות. הרב וייטמן נכנס לתפקידו כרב תנובה בשנת תשנ"ד (1994). קדם לו הרב יחזקאל דאום.
בנוסף מפעילה החברה קווי מוצרים מיוחדים בעלי כשרויות למהדרין של הבד"ץ של העדה החרדית, בד"ץ חוג חתם סופר, בד"ץ מחזיקי הדת של חסידות בעלז וכן של "ועדת מהדרין תנובה" בראשות הרב מרדכי גרוס – ועדה הכוללת בנוסף ליו"ר שורה של רבנים ומומחים ממגוון העדות והחוגים שבציבור הדתי והחרדי, והיא האחראית על הנחיות הכשרות של תשלובת החלב בתנובה.
מנכ"לי החברה

אליעזר יפה (1926–1937)
נחום ורלינסקי (1937–1970)
יצחק לנדסמן (1970–1995)
אריק רייכמן (1995–2007)
ליעד כהן (2007–2009)
אריק שור (2009–2016)
אייל מליס (2016–2023)
גדי קוניא (2023–הווה)
לקריאה נוספת

כבר לא שלנו, מחקר על סיפורו של קואופרטיב תנובה, הוצאת דרור לנפש, 2014.
נחום ורלינסקי, בלבטי התנובה, תל אביב: מרכז תנובה, 1973.
הינשוף

| --- | --- |

 בימוי:  אמנון רובינשטיין 
 הופק בידי:  אהוד בן ש"ך מיכאל שרפשטיין (מפיק בפועל) ברוך איבצ'ר (מפיק שותף)
 תסריט:  טוביה מנדלסון
 עריכה:  דוד טור
 שחקנים ראשיים:  אסי דיין, לאורה ריבלין, גדליה בסר
 מוזיקה:  שלמה גרוניך
 צילום:  אמנון סולומון
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1988 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הינשוף הוא סרט ריגול ישראלי מ-1988 בבימיו של אמנון רובינשטיין על פי תסריט של טוביה מנדלסון, עם אסי דיין, גדליה בסר ולאורה ריבלין בתפקידים הראשיים.
הפקה והפצה

תסריט הסרט נכתב על ידי העיתונאי טוביה מנדלסון, בהתבסס על מקרים אמיתיים בהם נחשפו בישראל מרגלים סובייטים. שהאסטרטגיה הסובייטית הייתה לשתול מרגלים כהשקעה לטווח ארוך, כאשר הם נטמעו במדינה בו פעלו במשך שנים ארוכות והופעלו רק במקרה הצורך. הוא הציג את הרעיון לחברו הבמאי אמנון רובינשטיין שהחליט לעזור לממש אותו. השניים גיסו מימון מאנשי העסקים ברוך איבצ'ר ואהוד בן ש"ך ואת המפיק מיכאל שרפשטיין. בקיץ 1987 לוהק אסי דיין לתפקיד הראשי.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה חגיגית בתל אביב, ובפסטיבל הסרטים הישראלי בלוס אנג'לס ובמסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים.
לאחר שבועיים מצאתו הוחלט להפסיק את הקרנתו בבתי הקולנוע עקב חוסר הצלחתו בקרב הקהל וכמו כן בקרב מבקרי הקולנוע. המטרה הייתה לצלם לסרט סוף חדש, לערוך אותו שוב ולהוציא גרסה חדשה לאקרנים. אולם הגרסה החדשה מעולם לא הושלמה.
בסרט השתתף ירון לונדון בהופעת אורח בתור מנהל הרדיו.
תקציר העלילה

אמנון (אסי דיין) הוא איש שב"כ שמנהלו, ראש השב"כ, נמצא במאבק יוקרה עם ראש המוסד. למען אמביציה אישית, מתמרן ראש המוסד את המערכת כולה ומעלה חשד נגד סנדר (גדליה בסר), פרופסור שעלה לארץ מברית המועצות כחשוד בריגול בישראל עבורה. 
יעל (לאורה ריבלין), אשתו של סנדר היא עיתונאית ועורכת חדשות ברדיו המסתבכת גם היא בפרשייה. במהלך הסרט נרצח ראש השב״כ. את גופתו מוצאים בסוויטה במלון "המלך דוד" בירושלים. צד נוסף בסיפור העלילה היא דיפלומטית גרמניה (פיליס גלזר) שהיא המאהבת של אמנון איש השב"כ.
שחקנים ודמויות

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
אסי דיין: אמנון
לאורה ריבלין: יעל
גדליה בסר: דוקטור סנדר
עפרה ויינגרטן: ברוריה
הערות שוליים

↑  נרי ליבנה, ראש בריא במיטה חולה, כותרת ראשית, 6 ביולי 1988
↑  הינשוף הצוחק, מעריב, 1 ביולי 1987
↑  תהילה עופר, ינשוף רוסי, מעריב, 4 ביולי 1988
↑  עירית שמגר, 'הינשוף' יורד מהמסכים ויושתל לו סוף חדש, מעריב, 19 ביולי 1988
↑  הגר רם, ינשוף בשיפוצים, חדשות, 28 ביולי 1988
↑  שרון קנטור, ככה לא בונים תרבות, חדשות, 21 באפריל 1992
↑  צבי לביא, לונדון: אני מנהל הרדיו, מעריב, 23 ביוני 1988
| סרטי אסי דיין |
| --- | --- | --- |
| עבודתו כבמאי | הזמנה לרצח (1973) • חגיגה לעיניים (1975) • יופי של צרות! (1976) • גבעת חלפון אינה עונה (1976) • שלאגר (1979) • עם ישראל חי (1981) • מלך ליום אחד (1982) • בחינת בגרות (1983) • הטוב הרע והלא נורא (1986) • החיים על פי אגפא (1991) • שמיכה חשמלית ושמה משה (1995) • מר באום (1997) • המדריך לכיסוי התחת (קצר, 1998) • הבשורה על פי אלוהים (2004) • ד"ר פומרנץ (2012) |  |
| עבודתו כשחקן | הוא הלך בשדות (1967) • סיירים (1967) • חמישה ימים בסיני (1969) • נאהבים לנצח (1969) • מותו של יהודי (1970) • השמלה (1970) • הבטחה עם שחר (1971) • חצי חצי (1971) • שלושה ואחת (1974) • המכירה הכללית (1976) • מבצע יונתן (1977) • קשר האורניום (1978) • רגעים (1979) • האיש שבא לקחת (1981) • מירי (1983) • מאחורי הסורגים (1984) • בנות (1985) • עד סוף הלילה (1985) • מחץ הדלתא (1986) • הקרב על הוועד (1986) • פוטו רומן (1988) • הינשוף (1988) • זמן אמת (1991) • זיכרון דברים (1995) • בן-גוריון (1997) • אין שמות על הדלתות (1997) • כאילו כלום לא קרה (1999) • ההסדר (2000) • זמזום (2001) • אודות המוניטין (2001) • השיבה מהודו (2002) • מדורת השבט (2002) • בקרוב יקרה לך משהו טוב (2006) • למראית עין (2006) • הדברים שמאחורי השמש (2006) • חופשת קיץ (2007) • מדוזות (2007) • רק כלבים רצים חופשי (2007) • ד"ר פומרנץ (2012) |  |
האסיסטנט של אלוהים

| --- | --- |
 בימוי:  ברוך דינר 
 תסריט:  סביון ליברכט 
 שחקנים ראשיים:  אביבה גר אלברט אילוז עזרא דגן עדנה פלידל אסנת‏ בר-נט סנד 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  1992 
 משך הקרנה:  53 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 
האסיסטנט של אלוהים הוא סרט טלוויזיה משנת 1992 המתאר את הקשיים של אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית (פיגור שכלי) להשתלב בחברה. התסריט נכתב בידי סביון ליברכט וזיכה את ליברכט בפרס אקו"ם. הסרט בוים בידי ברוך דינר ואורכו הוא 53 דקות.
הסרט מצוי ברשימה הסרטים המומלצים על ידי משרד החינוך לצורך הדרכת חינוך מיני וחברתי עבור נוער עם מוגבלות שכלית התפתחותית.