stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנופוביר דיסופרוקסיל
תופעות לוואי

Tenofovir disoproxil בדרך כלל ללא תופעות לוואי חמורות ושיעורי הפסקת טיפול נמוכים בקרב אוכלוסיית HIV והפטיטיס B כרונית. אין התוויות נגד לשימוש בתרופה זו. תופעות הלוואי השכיחות ביותר שדווחו עקב שימוש ב-tenofovir disoproxil היו בחילות ושלשולים וסחרחורות. תופעות לוואי אחרות כוללות דיכאון, הפרעות שינה, כאבי ראש, גירוד, פריחה וחום. תופעות לוואי מורות יותר נרשמו כאזהרה בארצות הברית אשר מזהירה התפרצות פוטנציאלית של חמצת לקטית או נזק לכבד עקב שימוש בטנופוביר דיסופרוקסיל.
שימוש ארוך טווח ב-tenofovir disoproxil קשור נפרטוקסיסיטי ואיבוד עצם. הצגה של רעילות נפרותית יכולה להופיע כתסמונת Fanconi, ופגיעה חריפה בכליות או ירידה בקצב הסינון הגלומרולרי (GFR). הפסקת הטיפול ב-tenofovir disoproxil תוביל לרוב לריפוי הליקוי בכליות. רעילות נפרוקסימלית כנראה נגרמת מהצטברות צינוריות פרוקסימליות של Tenofovir disoproxil המובילה לריכוזים גבוהים בסרום.
אינטראקציות

Tenofovir יוצר אינטראקציה עם דידנוזין ומעכבי פרוטאז שלHIV-.,Tenofovir עלהיר את ריכוזי דידנוזין ועלול לגרום לתופעות לוואי כגון דלקת לבלב ונוירופתיה . Tenofovir גם יוצר אינטראקציה עם מעכבי פרוטאז HIV-1 כגון atazanavir, על ידי הפחתת ריכוזי atazanavir תוך הגדלת ריכוזי tenofovir. בנוסף, מאחר שטנופובירפורק ומ מופרש בכליה, גם תרופות הפוגעות בתפקוד הכליות עלולות לגרום לבעיות. אדם בעל הפרעה בתפקוד הכליתי צריך לברר את ההפשרות בטיפול זה.
פַרמָקוֹלוֹגִיָה > פרמקוקינטיקה

Tenofovir disoproxil היא פרו-תרופה שנספגת במהירות במעי ומתפרקת ומשחררת טנופוביר. בתוך תאים, טנופוביר מזורחן ל-tenofovir diphosphate (שדומה לטרי פוספט, מכיוון שלטנופביר עצמו כבר יש שארית פוספונאט אחת), התרכובת הפעילה המעכבת את האנזים רוורס טרנסקריפטאז באמצעות הפסקת יצירת שרשרת DNA.
אצל אנשים בצום, הזמינות הביולוגית (F) היא 25%, והריכוזים הגבוהים ביותר בפלסמה בדם מגיעים לאחר שעה. נטילה התרופה עם מזון שומני, מגיעים לריכוזים בפלזמה הגבוהים ביותר לאחר שעתיים, והשטח מתחת לעקומה (AUC) גדל ב-40%. בנוסף הוא פועל כמעכב של ציטוכרום P450 1A2.
טנופוביר מופרש בעיקרו דרך הכליות, על ידי סינון גלומרולרי והן על ידי הפרשה טובולרית באמצעות חלבוני טרנספורט OAT1, OAT3 ו-ABCC4 .
פַרמָקוֹלוֹגִיָה > איתור בנוזלי גוף

ניתן למדוד טנופוביר בפלזמה על ידי כרומטוגרפיה. בדיקה נעשית על מנת לנטר את טיפול ולמנוע הצטברות תרופות ורעילות אצל אנשים עם בעיות כליות או כבד.
כימיה

Tenofovir היא נגזרת של אדנין וזו הייתה נקודת המוצא הכימית לסינתזה שפורסמה לראשונה אשר נכללה בפטנטים לתרכובת. במהלך פיתוח התרופה, גילו כי הנגזרת אסטר הפוספונאט, הכי יעילה .tenofovir disoproxil, היה מעורב בדרל ארוכה של שינויים כימים עד שמצאו את התרכובת היעילה ביותר.
יחסי אלבניה – הרשות הפלסטינית

| יחסי אלבניה – הרשות הפלסטינית |
| --- | --- |
אלבניה: הרשות הפלסטינית


אלבניה: הרשות הפלסטינית
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 6,220
אוכלוסייה
2,781,534: 5,542,720
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 17,396
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,261: 3,139
משטר
רפובליקה: דמוקרטי (דה יורה)   סמכותי (דה פקטו)

בין אלבניה לרשות הפלסטינית מתקיימים יחסים דיפלומטיים החל משנת 1990. אלבניה הכירה במדינה פלסטינית עוד בשנת 1988.[דרוש מקור] לאלבניה אין שגרירות ברשות הפלסטינית, אך לרשות הפלסטינית יש שגרירות בטירנה. שתיהן חברות בארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה

לאחר הכרזת העצמאות הפלסטינית, אלבניה הכירה רשמית במדינה פלסטינית בשנת 1988, וב-1989 נפתחה רשמית שגרירות הרשות הפלסטינית בטירנה. עם פתיחת השגרירות, היחסים בין אלבניה לרשות הפלסטינית התחממו עוד יותר על ידי ביקורו של נשיא הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת בשלהי 1996.[דרוש מקור]
אלבניה הייתה אחת מ-41 המדינות שנמנעו בהצבעה על החלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, שהעניקה לרשות הפלסטינית מעמד של מדינה משקיפה שאינה חברה באו"ם ב-29 בנובמבר 2012.
ב-2015 הייתה אלבניה אחת מ-119 המדינות החברות באו"ם (מתוך 193) שהצביעו בעד הנפת הדגל הפלסטיני באו"ם.[דרוש מקור]
אליקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במאי 1972 (בן 52) בת ים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 עיסוק:  שדרן רדיו
 מעסיק:  רדיו לב המדינה
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  eliko91fm
 
אלי כהן (אליקו) (נולד ב-6 במאי 1977) הוא שדרן רדיו ומנחה ישראלי, המשדר ברדיו לב המדינה.
ביוגרפיה

אלי כהן (אליקו) נולד וגדל בבת ים, בבית מסורתי, לרפי ולמרים חיה. למד בתיכון "אורט הבונים" בעיר בת ים.
מהיותו בגיל 6 עד היותו נער כבן 16 שיחק אליקו טניס, ובעקבות פטירת אביו ממחלה קשה באותה שנה, שינה אז את תחביבו לטובת תחום ה-D.J, ובמקביל החל לשדר בתחנת הרדיו הפיראטית "גלי הים התיכון" במקביל ללימודים בתיכון. לאחר שירותו בצה"ל, החל לעבוד בתחנת "רדיו לב המדינה", תחילה כמפיק ותחקירן, ולאחר מכן, בגיל 22, החל להגיש תוכנית אישית.[דרוש מקור]
כיום הוא מגיש ברדיו לב המדינה את התוכנית "ערב ים תיכוני", המשודרת בימים ראשון עד חמישי, מהשעה 16:00 כשעתיים, המלווה בחשיפת זמרים בתחילת דרכם כולל משה פרץ, דודו אהרון ואחרים. תוכניתו משודרת ב"אווירת סלון" בה אוכלים במהלך האירוח בתוכנית ובה הוא מדבר ונוהג בחופשיות עם אומנים ומאזינים עולים. במסגרת התוכנית מתקיימים אירועי זמר, ערבי שירה, סופי שבוע בבתי מלון ובהפלגות, אשר מונחים על ידו.
בשנת 2011 השתתף במספר פרקים, בסדרה "חי ב-LA LA לנד".
בשנת 2015 זכתה תוכניתו ב"פרס תוכנית המוזיקה הטובה ביותר בישראל" מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב. הוא נחשב לבעל השפעה רבה במוזיקה המזרחית בישראל.[דרושה הבהרה]
אליקו הוציא מספר דיסקים של אוספי להיטים, ביניהם מתוכניות הרדיו "ערב ים תיכוני" וב-"רדיו לב המדינה". דמותו זכתה לחיקוי בתוכנית "ארץ נהדרת" בדמות מומי, שגולמה על ידי אלי פיניש וב-14 בפברואר 2024 גילם את דמותו יניב ביטון.
חיים אישיים

גרוש ואב לשלושה ילדים. היה מאורס ללירז ארז ולהם בן משותף. מתגורר בראשון לציון.
בנובמבר 2024 השניים נפרדו.
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך, ‏זוכי פרס הרדיו: אליקו, אסתי פרז ושי ודרור, באתר גלובס, 28 באוקטובר 2015
↑   עומר שוברט, שדרן הרדיו אליקו יוצא לחפש את עומר אדם הבא, באתר הארץ, 7 בפברואר 2018
↑   המוזיקה המזרחית הצליחה לפרוץ גבולות גם בזכות האיש הזה, בעמוד הפייסבוק של שישי עם טלי מורנו ואלון בן דוד, 15 בנובמבר 2015 (אורך: 12:44)
↑  אליקו אוסף הלהיטים מתוכנית הרדיו /ערב ים תיכוני/ ברדיו לב המדינה, בקטלוג הספרייה הלאומית
↑  לירז לוי, ראשון לציון חוגגת מימונה, באתר השקמה ראשון לציון, 5 באפריל 2018
ונקה מיהרה

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1947 (בת 77) אוסלו, נורווגיה 
 שם לידה:  Wenche Synnøve Myhre 
 שם במה:  Wencke Myhre 
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1960
 סוגה:  מוזיקת שלאגר 
 שפה מועדפת:  נורווגית, גרמנית 
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס, Triola, פיליפס רקורדס, אריולה רקורדס 
 בן או בת זוג:  Arthur Buchardt (מאי 1995–1999) Michael Pfleghar (1981–1990) Torben Friis Møller (1969–1979)  Anders Eljas (2010–?) 
 צאצאים:  Michael Pfleghar 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  Leif Justers Award (1988)  פרס כבוד של חבר המושבעים של פרס שפלמן (2003)  אביר דרגה ראשונה במסדר אולב הקדוש (2004)  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2021)  Spellemann Award for singer of the year (1976)  פרס פרילר גורי (2009)  Solprisen (2005)  Goldene Stimmgabel (1996) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ונקה מיהרה (בנורווגית: Wenche Myhre; נולדה ב-15 בפברואר 1947) היא זמרת נורווגית.
ביוגרפיה

מיהרה נולדה בפרבר של אוסלו, בהיותה בת שלוש עשרה קיבלה חוזה הקלטות על ידי מפיק מוזיקלי, זאת לאחר שזכתה בתחרות כישרונות שאורגנה על ידי העיתון "Verdens Gang".
ב-1963 שלושה משיריה דורגו גבוה בטבלאות מצעדי הפזמונים, באותה שנה הופיע לראשונה בסרט בקולנוע.
היא ייצגה את גרמניה המערבית באירוויזיון 1968 עם השיר "Ein Hoch der Liebe" והייתה במקום השישי.
היא השתתפה מספר פעמים ב-"Melodi Grand Prix", תחרות המוזיקה הנורווגית בה הזוכה מייצג את נורווגיה באירוויזיון.
ב-1968 הופיעה בסרט הקומדייה "Mannen som ikke kunne le" שזכה להצלחה בנורווגיה.
ב-1986 הנחתה את התחרות הגרמנית המקדימה לאירוויזיון שבאותה שנה נורווגיה מדינתה אירחה את התחרות.
בין 2004–2006 היא ביצעה סיבוב הופעות ביחד עם הזמרות סיב מאלמקוויסט וגיטה הנינג.
ב-2009 היא דיבבה את מאמא אודי בדיבוב הנורווגי של הנסיכה והצפרדע.
היא הייתה נשואה מספר פעמים ולה ארבעה ילדים.
גאייר הלגמו

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1970 (בן 54) Nord-Fron, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 
גאייר הלגמו (בנורווגית: Geir Helgemo) הוא שחקן ברידג' מקצועני. נכון לפברואר 2012 הוא דורג במקום ה 12 בעולם מבין רבי האמנים של ההתאגדות העולמית לברידג'. הלגמו נולד ב 14 בפברואר 1970 בוינסטרה שבנורווגיה. 


הוא זכה עם נבחרת נורווגיה בשנת 2007 באליפות העולם לנבחרות (Bermuda Bowl). בשנים 1993 ו 2001 זכה עם נבחרת נורווגיה במקום השני באליפות העולם לנבחרות ובשנת 1997 במקום השלישי. בשנת 2008 הוביל את נבחרת נורווגיה לזכייה באליפות אירופה. באותה אליפות זכה עם נבחרת נורווגיה במקום השני בשנת 2001 ובמקום השלישי בשנים 1993, 1997, 2002 ו 2006. הוא היה שותף גם לזכייה במדליית הארד באליפות משחקי המחשבה (The World Mind Games) שנערכה בבייג'ינג כחודשיים לפני האולימפיאדה בשנת 2008. 

שותפו הראשון בנבחרת נורווגיה היה Glen Grotheim. החל משנת 1993 שותפו הוא תור הלנס (Tor Helness).

הלגמו מצטיין במיוחד בהכרזות אינטואיטיביות, המתבררות בדיעבד כנכונות, במצבים בהם קיים קושי מהותי להגיע לחוזה הנכון באופן שיטתי.
המעבר למונקו

בשנת 2011 עבר הלגמו למונקו והתאזרח שם. ביחד איתו התאזרח שם גם שותפו תור הלנס. הם הצטרפו כמקצוענים במשרה מלאה לקבוצה שמנהל ומממן איל ההון השווייצרי פייר צימרמן, העוסק בנדל"ן. החוזה עליו חתם הלגמו הוא עד סוף שנת 2016.
קבוצתו של צימרמן, בה השתתף הלגמו זכתה כבר בשנת 2010 (לפני חתימת החוזה להשתתפות במשרה מלאה) במקום שלישי בתחרות World Series בפילדלפיה. החל מתחילת שנת 2012, כל ששת חברי הקבוצה הם אזרחי מונקו, והם המועמדים המובילים לייצוג מדינה זו בתחרויות בינלאומיות. שני הזוגות הנוספים בקבוצה הם צימרמן עצמו המשחק עם השחקן הצרפתי פרנק מולטון (Franck Multon) ושחקני נבחרת איטליה בעבר פלביו פנטוני (Fulvio Fantoni) וקלאודיו נונס (Claudio Nunes).
אחת הסיבות המרכזיות להגירת שחקני הקבוצה למונקו היא העובדה, שבמדינה קטנה זו שיעור מס הכנסה הוא 0%.
הישגים בולטים > הישגים בתחרויות

אליפות העולם לקבוצות (Bermuda Bowl) מקום ראשון בשנת 2007. מקום שני בשנים 1993 ו 2001.
מקום ראשון ב Rosenblum Cup (תחרות קבוצות) בשנת 2006
אלוף העולם לזוגות צעירים בשנת 1995
מקום ראשון טרנסנשיונל" (אליפות עולם הפתוחה לקבוצות בהן לא כל השחקנים חייבים להיות מאותה מדינה) בשנת 2009
אליפות אירופה לנבחרות (נבחרת נורווגיה): מקום ראשון בשנת 2008, מקום שני ב 2001, מקום שלישי ב 1993,1997, 2002 ו 2006
אליפות אירופה לנבחרות צעירות (נבחרת נורווגיה): מקום ראשון בשנת 1990, מקום שני ב 1993
אליפות צפון-אמריקה: שמונה זכיות וחמש פעמים מקום שני
זכיות באליפות צפון-אמריקה לקבוצות בשיטת Board A Match בשנים 1998 ו 1999
אליפות משחקי המחשבה (The World Mind Games) בביג'ין 2008: מדליית ארד קבוצתית ומקום שני בתחרות יחידים.
זכייה ב Vanderbilt Cup בשנת 2010. תחרות זו היא אליפות ארצות הברית לקבוצות בשיטת נוק-אאוט. הלגמו שיחק עם תור הלנס. זוג נוסף בקבוצה היו פייר צימרמן ופרנק מולטון, שותפיהם לקבוצה במונקו. בקבוצה נכללו גם מישל בסיס ותומא בסיס.
מקום ראשון בתחרות Spingold (תחרות קבוצות חזקה של התאגדות הברידג' האמריקאית בשיטת נוק-אאוט) בשנת 2011.
בקבוצה שזכתה כללה את כל ששת שחקני הקבוצה של צימרמרמן במונקו.
מקום ראשון ב Mitchell Board-a-Match Teams (תחרות קבוצות חזקה של התאגדות הברידג' האמריקאית) בשנת 1999.
מקום ראשון ב Jacoby Open Swiss Teams (תחרות קבוצות חזקה של התאגדות הברידג' האמריקאית) בשנים 1997 ו 2005.
Edgar Kaplan Blue Ribbon Pairs: מקום ראשון בשנת 2003, מקום שני בשנת 1997
מקום ראשון ב Silodor Open Pairs (תחרות זוגות חזקה בשיטת IMP של התאגדות הברידג' האמריקאית) בשנת 1998 ומקום שני בשנת 1997
מקום שני בתחרות Life Master Pairs בשנים 1996 ו 1997
אליפות הארצות הנורדיות לקבוצות: מקום 1 בשנת 2003
אליפות הארצות הנורדיות לקבוצות צעירים: מקום 1 בשנת 1989
אליפות הארצות הנורדיות לקבוצות בתי-ספר: מקום 1 בשנת 1987
אליפויות נורווגיה:
אליפות פתוחה לזוגות מקום ראשון ב: 1993, 1995, 1996, 1999, 2000, 2006, 2007 


אליפות לזוגות מעורבים: מקום ראשון ב 1995 וב 2001 


אליפות לקבוצות מעורבות: מקום ראשון בשנת 2006


אליפות לזוגות צעירים: מקום ראשון בשנת 1993

 תשע זכיות במקום ראשון בליגה הנורווגית ושש זכיות באליפות נורווגיה לקבוצות.
הישגים בולטים > פרסים

Goren Trophy בשנת 1999. זהו פרס הניתן על ידי התאגדות הברידג' האמריקאית לשחקן שצובר את המספר הגבוה ביותר של נקודות אמן במספר תחרויות החשובות המאורגנות על ידה (הליגה האמריקאית, Reisinger ,Vanderbilt Cup, Spingold).
אישיות השנה של (International Bridge Press Association (IBPA בשנת 1996.
פרס ליד המשוחקת הטובה ביותר של Le Bridgeur בשנת 1997
פרס ליד המשוחקת הטובה ביותר של Digital Fountain Award בשנת 2003
פרס Romex Award ליד עם ההכרזה הטובה ביותר בשנת 1999
פרס Precision Award להגנה הטובה ביותר בשנת 1991
פרס Sender Award להגנה הטובה ביותר בשנת 1998
יד השנה של the International Bridge Press Association בשנת 2011.
ביוגרפיה

במשך יותר מ 20 שנה מגיל 19, התגורר הלגמו בעיר טרונדהיים. הלגמו למד מדעי המחשב באוניברסיטת טרונדהיים. בשנה האחרונה ללימודיו הוצע לו לכתוב מדור ברידג' בעיתון הנורווגי הנפוץ ביותר Verdens Gang. הוא החליט לקבל את ההצעה, לעזוב את לימודיו ולהתמקד בקריירה של שחקן ברידג' מקצועני. התחביב הספורטיבי שלו הוא סקוואש והוא אוהד של קבוצת ליברפול (כדורגל). 


הוריו של הלגמו שיחקו ברידג' ובגיל 12 הוא למד לשחק ברידג' ושיחק במועדון מקומי.
ראו גם

בניטו גארוצו
ג'ורג'ו בלאדונה
פייטרו פורקה
ריקסי מרקוס
זיא מחמוד
לקריאה נוספת

Geo Tislevoll&Geir Helgemo, Helgemo's world of bridge : the maestro reveals his secrets, High Wycombe : Five Aces, 2000,ISBN-10:0953675254
David Bird&Geir Helgemo, bridge with imagination, Finesse Bridge Books,29 August 2002,ISBN-10:0953873714
הערות שוליים

↑  OPEN WORLD GRAND MASTERS
↑  The 1997 Le Bridgeur Best Play of the Year, Bridge BUM
↑  Bridge Hand of the year an extraordinary play, Zia Mahmood
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4339 4995  LCCN: nb99161939  NTA: 239263804  VIAF: 26149106200068491654   WorldCat (עם VIAF): 26149106200068491654
מאיר להמן

ערך זה עוסק ברב בן המאה ה-19. אם התכוונתם למדען מחשב, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  ינואר 1831 כ"ה בטבת ה'תקצ"א ממלכת הנובר ורדן (אנ'), הנובר
 פטירה:  14 באפריל 1890  (בגיל 59) כ"ד בניסן ה'תר"ן הקיסרות הגרמנית מיינץ, הסן, גרמניה
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום פעילות:  מגנצא, גרמניה
 תקופת הפעילות:  ? – 14 באפריל 1890 
 השתייכות:  רב אורתודוקסי
 תלמידיו:  הרב זליגמן יששכר מאייר
 בני דורו:  הרב עזריאל הילדסהיימר
 חיבוריו:  בוסתנאי 
 צאצאים:  אוסקר להמן 
 
הרב ד"ר מאיר [מרקוס] להמן (בכתיב מיושן: לעמאן, לעהמאן או לעהמאנן; גרמנית: Marcus [Meyer] Lehmann;‏ כ"ה בטבת ה'תקצ"א, ינואר 1831 – כ"ד בניסן ה'תר"ן, 14 באפריל 1890, מיינץ) היה רב אורתודוקסי גרמני, פובליציסט וסופר נוער. בספריו התמקד במיוחד בקורות החיים היהודיים באירופה מראשית ימי הביניים.
קורות חיים

נולד בוורדן שבממלכת הנובר ולמד בישיבה בהלברשטט שהקים הרב יששכר ברנד להמן כמאה ועשרים שנה קודם לכן. לאחר מכן למד בבית המדרש לרבנים בברלין של הרב עזריאל הילדסהיימר, והוסמך לרבנות. המשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת ברלין ובפראג, ולבסוף קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת האלה.
הרב להמן היה מייצג מובהק של האורתודוקסיה המודרנית, פרי משנתו של הרב שמשון רפאל הירש, שגרסה "יפה תלמוד תורה עם דרך ארץ".
כאשר היה בן 23 נישא לבתו של הרב שמואל בונדי, ראש הקהילה האורתודוקסית במיינץ, ועבר להתגורר שם. בהמשך הכתירה אותו קהילה זו כרבהּ, אך הוא לא הוכר רשמית כרב על ידי השלטונות עד ל-1870, כאשר זכתה הקהילה האורתודוקסית בהכרה רשמית, לאחר מאבקים פוליטיים, שבמהלכם היו תקופות שנאסר עליו, למשל, לערוך טקסים דתיים כגון חופות.
בשנת 1860 ייסד הרב להמן את העיתון "דער איזראעליט" (Der Israelit), בגרמנית, שהיה לעיתון החשוב של היהודים הדתיים בגרמניה ופעל עד לעליית הנאצים לשלטון.
נפטר ממחלה, במיינץ, בגיל 59.
סדרת ספריו לנוער

מפעל חייו של להמן היה כתיבת סיפורים לנוער, שבהם ראה 'צורך שעה' להצלת הדור הצעיר מהתבוללות גורפת. חלק מסיפורים אלה היו ביוגרפיות על אישים ידועים בתולדות עם ישראל: רבי עקיבא, בוסתנאי בן חנינאי, השר מקוצי, מהר"ם מרוטנבורג, רבי יוסף בן גרשון מרוסהיים, הרב יששכר ברנד להמן ועוד, ורובם היו סיפורים עלילתיים השזורים בוויכוחים אודות שמירת מצוות, אמונה, פתיחת עסקים בשבת וכדומה. במובן זה, שפכו הטקסטים הללו אור על סוגיות מעולמה של היהדות האורתודוקסית מודרנית ברחבי גרמניה ועל האידיאלים החינוכיים שלה.
סיפוריו של הרב להמן מדויקים בדרך כלל מבחינה היסטורית, אך לעיתים יש בהם פרטי מידע או פרשנות שגויים. כך לדוגמה, בספר "האנוסים מווילנה" כתב כי אברהם יוזפוביץ היה תלמיד של הרב משה לנדאו, בעוד שהלה התנצר כאשר היה הרב לנדאו צעיר לימים. לא ברור האם פרטים אלה נוספו במטרה להוסיף לעלילה מתח ועניין, או שמא הרב להמן היה סבור באמת שמידע זה נכון.
סדרת ספריו לנוער > תרגומי ועיבודי ספריו

ספריו של להמן תורגמו ליידיש החל משנות השבעים של המאה ה-19 ולעברית החל משנות החמישים של אותה מאה. מאז הם יצאו לאור במהדורות רבות. חלק מהספרים הופיעו בתרגום ליידיש בין השנים תשמ"ח-תש"ן, בהוצאת "יידישער אוצר" בניו יורק. בין השנים תשנ"א-תשנ"ה יצאו לאור בירושלים רוב הסיפורים בתרגום חדש מאת מ.מ. משי-זהב.
בדור האחרון יצאו רבנים ומחנכים בציבור החרדי נגד הקריאה בספריו, בטענה שהם אינם מתאימים לקו החינוכי החרדי העכשווי משום שהם כוללים תוכן לא מקובל על יחסי אהבה בין המינים וצידוד ברכישת השכלה כללית[דרוש מקור]. בעקבות כך הוצאו הספרים בעיבוד מחודש של הסופרת ר. פרידמן, המותאם לסטנדרטים החרדים של סוף המאה ה-20.
הסיפורים היו מתפרסמים בהמשכים בעיתון "האיזראעליט", והרב להמן פרסם גם סיפורים של כותבים אחרים. בכמה הוצאות, כולל במפעל התרגום לעברית של ספרי להמן, מיוחס לו ספר העוסק במהר"ם מרוטנבורג. זהו פלגיאט מאוחר של מו"לים בפולין שייחסו ספר של הרב הרפורמי לודוויג פיליפסון בשם "Rabbi Meïr von Rothenburg" ללהמן ותרגמו אותו ליידיש תחת שמו של האחרון: מ' לעהמאן, אויף אייביגער תפיסה — היסטארישע ערצעהלונג, לודז': מסורה, תרפ"ו. ממנו הופיעו בהמשך תרגומים נוספים לעברית, פורטוגזית ואנגלית. כמו כן, גם הרומן יאקובינה נכתב על ידי שרה גוגנהיימר (בת הרש"ר הירש) ופורסם על ידו.
ספרות תורנית

מלבד הספרים לנוער, כתב הרב להמן גם ספרים תורניים: פירוש על מסכת אבות בשם "מאיר נתיב" ופירוש להגדה של פסח. כמו כן הוציא לאור את פירוש הר"ש סיריליאו, ממגורשי ספרד, על תלמוד ירושלמי סדר זרעים עם הערות וחידושים בשם "מאיר נתיב".
הערות שוליים

↑  שמחה עמנואל, "האם סירב מהר"ם מרוטנבורג להשתחרר מבית הכלא?", נטועים יט (תשע"ד), בנספח שבעמ' 168 ואילך, והערות 53–58.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264485705171  PLWABN: 9810546193505606  BnF: cb11912244q (data)  GND: 128979178  ISNI: 0000 0000 6642 1546  LCCN: n50048307  NKC: zmp2015853638  NTA: 298898497  SNAC: w6794zkt  SUDOC: 026980657  VIAF: 76318785   WorldCat (עם VIAF): 76318785 
"בוסתנאי ספור מימי הגאונים", וילנה 1872
רבנו פטר

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ?–1146 
 נרצח:  1146 
 השתייכות:  בעלי התוספות
 רבותיו:  רבנו תם, רשב"ם
 
רבי פטר בן יוסף מבעלי התוספות בצרפת, תלמיד רבנו תם ואחיו רשב"ם. תושב קרנטן שבצרפת או קרינתיה שבאוסטריה. נהרג בצעירותו על קידוש השם בשנת ד'תתק"ו, במסע הצלב השני.
שמו מופיע מספר פעמים בספרי הראשונים האשכנזים וכן ערך חלקים מספר הישר של רבנו תם.
יש המשערים כי יש לנקד שמו פַּטֶר, שמובנו "אב", ושמו הוא כינוי לשם העברי "אבא", ולא "פֶּּטֶר" או "פִּטֶר" שהוא שם נוצרי מובהק. השם פטר מופיע גם במצבה העתיקה ביותר שנמצאה בבית הקברות היהודי של בודה.
פטירתו

נהרג בגיל צעיר יחסית, במהלך מסע הצלב השני. על מותו מסופר בספר זכירה מאת רבי אפרים בן יעקב מבון:
"גם בקרנטן נהרגו נפשות אין מספר... והרב הגדול רבי פטר, תלמיד רבנו שמואל ורבנא יעקב מרמרו, נהרג בלוותו לקבר פרנס אחד. אוי לו לדור שאבד מרגלית טובה כזו... אוי ללב הזוכר הריגתו, בואו אחי ורעי וסיפדו לרבכם".
בהמשך הדברים מובאת קינה מיוחדת עליו..
מהלכותיו

הדין שאסור להשתמש בכהן קיים גם בזמן שבית המקדש חרב, אבל כהן רשאי למחול על כך ולהסכים לשמש את ישראל.
חבית יין נסך שניקבה וסתמה בזפת, ניתן להכשיר את מקום הזפת בניגוב והדחה בלבד, ואין צריך קילוף.
בתוספות מובאת שאלה ששאל את רבנו תם, מדוע בצרפת לא נהוג להפריש תרומות ומעשרות, על פי שיטת רבי יהודה שארץ ישראל מתפשטת מערבה עד האוקיינוס?
הערות שוליים

↑  שם אביו מופיע בספר אור זרוע, חלק ב', סימן פ"ט, סעיף ט'.
↑  לדעת הברמן, במהדורתו לספר זכירה, עמ' 25
↑  אורבך, בעלי התוספות עמ' 223
↑  H. J. Zimmels, Rabbi Peter the Tosaphist, The Jewish Quarterly Review 48, 1957-07, עמ' 51 doi: 10.2307/1452745
↑  Fehér Jolán Antónia, Budapest székesfőváros temetőinek története. Bölcsészdoktori értekezés (Budapest, 1933).
↑  ספר זכירה, מהדורת הברמן, מוסד ביאליק תש"ל, עמ' 25–26
↑  על קהילת יהודי קרנטן במחוז נורמנדי בצרפת והירצחם לפני מסע הצלב השני נכתב בהרחבה בספר "The Jews in Medieval Normandy: A Social and Intellectual History" מאת נורמן גולב (אנ')
↑  הגהות מרדכי, גיטין תס"א
↑  תוספות על תוספות, מסכת עבודה זרה, דף ע"ד, עמוד ב'.
↑  תוספות, מסכת גיטין, דף ח', עמוד א', ד"ה רבי יהודה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רצח לואיזה ווסטרגר ג'ספרסן ומרן אולנד

| --- | --- |

אימליל, מרוקו
 תאריך:  17 בדצמבר 2018 
 מקום:  למרגלות הר טובקאל, ליד כפר אימליל, מרוקו
 מטרה:  לואיזה ג'ספרסן, מרן אולנד 
 קואורדינטות:  31°06′21″N 7°55′04″W﻿ / ﻿31.10583333°N 7.91777778°W﻿ / 31.10583333; -7.91777778
 סוג:  פיגוע דקירה, עריפת ראש
 הרוגים:  לואיזה ווסטרגר ג'ספרסן (נולדה ב-5 בדצמבר 1994), מרן אולנד (נולדה ב-23 בנובמבר 1990)
 מספר מפגעים:  24 
 מניע:  אסלאם קיצוני, נקמה על הקרב בחג'ין, סוריה
 he
 
ב-17 בדצמבר 2018 נמצאו גופותיהן של לואיזה ווסטרגר ג'ספרסן, אישה דנית בת 24, ומרן אולנד, אישה נורווגית בת 28 ערופות ראש למרגלות הר טובקאל ליד הכפר אימליל בהרי האטלס של מרוקו.
בסך הכל 18 גברים נעצרו על ידי משטרת מרוקו בחשד למעורבות במעשה. הרציחות תוארו על ידי התובע הכללי במרוקו כמעשה טרור, לאחר שפורסם באינטרנט סרטון של כמה מהחשודים שנשבעים אמונים לארגון המדינה האסלאמית תוך עריפת ראשה של לואיזה ג'ספרסן.
רקע

לואיזה וסטרגר ג'ספרסן (נולדה בשנת 1994) גדלה באיקסט, דנמרק. היא למדה בבית הספר וסטרה והחלה ללמוד בגימנסיית איסקט-בריינדי בשנת 2013. היא נסעה למקומות כמו ארגנטינה, פרו ונורווגיה. ג'ספרסן הגישה בקשה להשתתף במסע לקוטב של Fjällräven בשנת 2017 ובשנת 2018.
מרן אולנד (נולדה ב-1990) הייתה מברינה, נורווגיה.
ג'ספרסן ואולנד היו סטודנטיות באוניברסיטת דרום-מזרח נורווגיה, שם למדו הדרכת טבע כדי להפוך למדריכות טיולים. הצמד הגיע למרוקו ב-9 בדצמבר כתיירות במטרה לטייל, לעשות טרקים ו"לצבור חוויות" על פי אמה של ג'ספרסן. שתי הנשים הגיעו לראשונה למרקש לפני שנסעו לאימליל בהרי האטלס. הכפר אימליל פופולרי בקרב מטיילים לטובקאל, שהוא הפסגה הגבוהה ביותר בצפון אפריקה.
ארבעה מחבלים שיתפו סרטון ברשתות החברתיות לפני הפיגועים, והתחייבו אמונים לקבוצת הטרור של דאעש ודיברו על "הרס שנגרם על ידי מטוסי המלחמה של הברית הצלבנית". אחד התוקפים נשמע אומר "המשך להילחם באויבי אללה, בכל מקום שאתה נמצא, אין לך שום תירוץ, ודע לך שאנחנו תומכיך ... יש לך בני ברית אצלנו."
לדברי חוקר אוניברסיטת ההגנה השוודית מגנוס רנסטורפ, טרוריסטים שתוקפים תיירים אינם תופעה חדשה והיא נועדה לערער את היציבות במדינה בה מתקיימות התקפות כאלה.
בעוד שמרוקו נתפסת בדרך כלל כיעד בטוח לתיירים, שכן פיגוע הטרור האחרון אירע בשנת 2011 בו נהרגו 17 בני אדם מפצצה במסעדה במרקש, למעלה מ־1,600 איש נסעו ממרוקו כדי להצטרף למדינה האסלאמית במלחמת האזרחים בסוריה. שלטונות מרוקו התעלמו בתחילה מהאנשים שהצטרפו לדאעש אך בהמשך הבינו שהם יכולים לחזור לבצע עבירות טרור במרוקו. כתוצאה מכך, הוקמה מערכת לחקירה משפטית להתמודדות עם התופעה.
לדברי חוקר במכון הדני למחקרים בינלאומיים, נראה כי לרשויות במרוקו יש אחיזה טובה במצב הג'יהאדיסטי וכי הם משתפים פעולה עם הרשויות באירופה וארצות הברית. מרוקאים מוצגים רבות כמבצעי "טרור בגולה", כלומר טרור שמתרחש מחוץ לגבולות מרוקו; למשל, שני מרוקאים עמדו מאחורי פיגוע גשר לונדון 2017 ואזרח מרוקאי ביצע פיגוע דריסה בלה רמבלה בפיגועי ברצלונה ב-2017, יום לאחר שמרוקאי אחר הרג שתי נשים בפיגוע טורקו ב-2017.
מעשי הרצח והחקירה

בבוקר 17 בדצמבר 2018 נתקלו זוג מטיילים צרפתים בגופות ערופות הראש של הקורבנות ובאוהל שלהן ליד שביל המחבר בין איליל להר טובקאל. חשוד בשם עבד-רחים חייאלי נתפס במהירות בעקבות האירוע לאחר שהמשטרה מצאה את תעודת הזהות שלו שנשכחה באוהל. שלושה חשודים נוספים, עבדסמד אג'וד, ראחיד עפתי ויונס אוזאיאד, נתפסו מאוחר יותר על ידי המשטרה בעת שנסעו באוטובוס בשעות העומס של הבוקר בעיר מרקש הסמוכה. שלושת החשודים נתפסו כשברשותם כלי נשק עם להבים. משוער כי עבדאסמאד אג'וד היה מנהיג הקבוצה. ארבעת הגברים צילמו סרטון שבוע לפני הרצח בו הם נשבעו אמונים לדאעש.
הרוצחים סיכמו כי יבצעו פעולת טרור נגד שירותי הביטחון או נגד תיירים זרים, לפני שהחליטו לנסוע לאזור אימליל. בסרטון הרצח ניתן לשמוע את התוקפים צועקים "אויבי אללה" ו"נקמה על אחינו בחג'ין".
מאוחר יותר ביצעה משטרת מרוקו מעצרים נוספים של אנשים שנחשדו בקשרים עם החשודים.
מעשי הרצח והחקירה > משפט

בסך הכל 24 נאשמים עמדו למשפט בסלא, ליד רבאט שבמרוקו. מבין הנאשמים, 23 חשודים הם מרוקאים ממרקש ואחד הוא מומר מוסלמי שווייצרי-ספרדי. שלושה מהם הואשמו ברצח והשניים האחרים בעבירות טרור שונות.
במאי 2019 הודה אחד החשודים בהריגת אחת הנשים. בעבר הוא נכלא מפני שניסה להצטרף למדינה האסלאמית בסוריה ושוחרר בשנת 2015.
ביולי 2019 הוטל על שלושה מהחשודים עונש מוות, עורך דינם אמר כי יערער על החלטת בית המשפט.