stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלאקספלויטיישן
סרטי בלאקספלויטיישן בולטים > 1974

"Abby" - גרסת הבלאקספלויטיישן של "מגרש השדים", בכיכובה של קרול ספיד כאישה צעירה אשר דובק בה שד. ספיד גם שרה את שיר הנושא. בסרט משתתף גם ויליאם ה. מרשל (מהסרט "Blacula") בתור מי שעושה על דמותה של ספיד גירוש שדים על רחבת הריקודים בדיסקוטק. הסרט הצליח מאוד, אך בעקבות תביעה מצד האחים וורנר על הפרת זכויות יוצרים, הוצא מבתי הקולנוע.
"Black Belt Jones" - בכיכובו של ג'ים קלי, המוכר כ"מיסטר ויליאמס" מסרטו של ברוס לי, "הדרקון". הוא משחק סוכן ממשלה עם חגורה שחורה באמנויות לחימה, אשר נלחם במאפיה כדי לנקום את מותו של בית ספר לקראטה.
"Black Eye" הוא סרט בלשים בכיכובו של פרד ויליאמסון, המשחק בלש פרטי שחוקר סוחרי סמים.
"The Black Godfather" בכיכובו של רוד פרי, מתאר אדם שעולה לעמדה של כוח בעולם התחתון, בסיפור המבוסס על "הסנדק".
"The Black Six" הוא על חבורת אופנוענים המחפשים נקם. .
"Foxy Brown" הוא במידה גדולה רימייק של הסרט "Coffy". פאם גריר שוב מככבת בתור אחות שנוקמת בסוחרי סמים. את הפסקול הקליט וילי האץ'.
Get Christie Love!" "הוא סרט טלוויזיה שמאוחר יותר זכה להפצה מוגבלת בבתי הקולנוע. הסרט הוא דרמה משטרתית, בכיכובה של תרסה גרייבס כבלשית סמויה. הסרט עובד לסדרת טלוויזיה קצרת-מועד.
"Johnny Tough "בכיכובם של דיון גוסט ורני רוקר.
"Space Is the Place" - סרט בלאקספלויטיישן פסיכדלי בכיכוב Sun Ra & His Intergalactic Solar Arkestra.
"Sugar Hill" - עלילת הסרט מתרחשת ביוסטון וסובבת צלמת אופנה (בגילומה של מרקי ביי) המוצאת את נקמתה נגד ארגון פשע מאורגן שרצח את ארוסה בעזרת וודו.
"Three the Hard Way" מתאר את סיפורם של שלושה גברים שחורים (פרד ויליאמסון, ג'ים קלי, and ג'ים בראון) אשר מנסים למנוע מזימה להכחיד את כל השחורים על ידי הוספת סרום למקורות המים. בוים על ידי גורדון פארקס ג'וניור.
"T.N.T. Jackson" – בכיכובה של ג'ין בל, אחת משפנפנות הפלייבוי השחורות הראשונות. הסרט ידוע בשל הערבוב של הבלאקספלויטיישן עם הז'אנר "chop-socky" של אמנויות הלחימה, ומתרחש חלקית בהונג קונג.
"Together Brothers" – העלילה מתרחשת בגלווסטון, טקסס, ובה חבורת רחוב פותרת את תעלומת הרצח של שוטר שחור, המגולם על ידי אד ברנרד, אשר פעל כאב רוחני לנערים. היה זה סרט הבלאקספלויטיישן הראשון להציב דמות טרנסג'נדרית בתור הנבל. בן העיר גלווסטון בארי וייט הלחין את הסרט.
"Truck Turner" – בכיכובם של אייזק הייז יפת קוטו ונישל ניקולס. בבימויו של ג'ונתן קפלנד. שחקן פוטבול לשעבר הופך לצייד ראשים ומתעמת בחוליית זנות עוצמתית שהיא חלק מארגון פשע בלוס אנג'לס.
"Willie Dynamite" – רוסקו אורמן משחק סרסור בעל כל המאפיינים הסטראוטיפיים של הז'אנר, עד כדי מכונית הקדילאק ה"מפונפנת".
סרטי בלאקספלויטיישן בולטים > 1975

בסרט "Sheba, Baby", חוקרת פרטית (פאם גריר) מנסה לעזור לאיש מהשכונה להציל את העסק שלו מידי פושעים.
בסרט"The Black Gestapo", רוד פרי משחק את הגנרל אחמד, אשר הקים צבא עממי אורבני כדי להקל על המצוקה של תושבי שכונת ואטס (הגטו השחור) בלוס אנג'לס. הוא נאלץ להילחם על הכוח באזור נגד המאפיה.
"Black Shampoo" חיקוי של הסרט הלהיט של וורן בייטי "Shampoo".
בסרט "Boss Nigger" יחד עם חברו איימוס (דורביל מרטין), "הבוס הניגר" (פרד ויליאמסון) לוקח על עצמו את תפקיד השריף בעיירה קטנה במערב, בסרט מערבון בלאקספלויטיישן. בשל כותרת הסרט מעוררת המחלוקת, הסרט יצא בשווקים מסוימים בשמות "The Boss", "The Black Bounty Killer" או"The Black Bounty Hunter".
"Coonskin" הוא סרט שמשלב אנימציה וצילומים חיים. הסרט מעורר המחלוקת של, הבמאי ראלף בקשי מספר את הסיפורים העממיים של דרום ארצות הברית בפרודיית בלאקספלויטיישן של "שירת הדרום" של דיסני. בדיבובו של בארי וייט.
"Darktown Strutters" – פארסה בהפקתו של אחיו של רוג'ר קורמן', ג'ין, ובבימויו של ויליאם ויטני. דמות דמוית קולונל סנדרס (קנטאקי פרייד צ'יקן) מנסה להכחיד את הגזע השחור דרך רשת המסעדות שלו, באמצעות אוכל מטופל בסמי הפרעה בזקפה.
"Dr. Black, Mr. Hyde" – גרסת בלקספלויטיישן לסיפור של ד"ר ג'קיל ומר הייד.
"Dolemite" – גם השם של הדמות הראשית, בגילומו של רודי ריי מור, שכתב במשותף את התסריט. הדמות היא אלטר-אגו של הקומיקאי. את הסרט ביים דורביל מרטין, המופיע בו בתור הנבל וילי גרין. הסרט זכה למעמד של סרט קאלט.
"Mandingo" – מבוסס על סדרה של רומנים היסטוריים המתארים באופן גרפי את היחסים המיניים בין עבדים ובעליהם וההתעללות הכרוכה בהם. בכיכובם של ריצ'רד וורד ו-קן נורטון. סרט ההמשך, "Drum" (1976) היה בכיכובה של פאם גריר.
"The Candy Tangerine Man" – מלא בדימויי הסרסורים הצבעוניים וזונות הרחוב, והשוטרים העומדים נגדם.
סרטי בלאקספלויטיישן בולטים > 1976

"Ebony, Ivory & Jade" – בבימויו של קריו סנטיאגו (ידוע גם בשמות "She Devils in Chains", "American Beauty Hostages", "Foxfire", "Foxforce"), מספר על שלוש ספורטאיות אשר נחטפות במהלך מרוץ בינלאומי בהונג קונג, ונאלצות להילחם אל חרותן. שילוב של ז'אנרים הבלאקספלויטיישן ואמנויות הלחימה.
"The Muthers" – שילוב של אמנויות לחימה פיליפיניים ותמה של נשים בכלא.
"Passion Plantation" (הידוע גם בשם "Black Emmanuel, White Emmanuel") הוא שילוב של "Mandingo" ו-"Emmanuelle," סרטים ארוטיים עם סקס בין-גזעי ופראיות.
בסרט "Velvet Smooth", ג'וני היל היא חוקרת פרטית שעובדת כסמויה בעולם התחתון של הפשע.
בסרט "The Human Tornado" הידוע גם כ-"Dolemite II", רודי ריי מור חוזר על תפקידו כדולמייט בסרט ההמשך למקור משנת 1975 "Dolemite".
בסרט "J. D.'s Revenge", בעל מועדון לילה נתקף דיבוק של רוח גנגסטר שמבקש לנקום את רציחתו שלושים שנים קודם.
סרטי בלאקספלויטיישן בולטים > 1977

"Black Fist" – סרט על לוחם רחוב שהולך לעבור עבור גנגסטר לבן ושוטר מושחת. הקאסט כולל את ריצ'רד לוסון ו־Richard Lawson and דבני קולמן.
"Black Samurai"is הוא סרט המבוסס על ספר באותו השם מאת מארק אולדן, ובכיכובו של, ג'ים קלי.
"Bare Knuckles" מספר את סיפורו של צייד ראשים מלוס אנג'לס שרודף אחר רוצח סדרתי.
"Petey Wheatstraw" (הידוע גם בשם. "Petey Wheatstraw, the Devil's Son-In-Law") בכיכובו של הקומיקאי של ז'אנר הבלאקספלויטיישן רודי ריי מור. הסרט הוא אופייני לסרטיו האחרים של מור מהתקופה, כגון "Dolemite" ו-"The Human Tornado", בכך שהדיאלוג של מור מתחרז.
סרטי בלאקספלויטיישן בולטים > 1978

"Death Dimension" – סרט אמנויות הלחימה, בבימויו של אל אדמסון, ובכיכובם של ג'ים קלי, הרולד סקאטה, ג'ורג' לזנבי, טרי מור, ואלדו ריי. הסרט מוכר גם בשמות: "Death Dimensions", "Freeze Bomb", "Icy Death", "The Kill Factor", ו-"Black Eliminator". מדען, פרופ' מייסון, ממציא פצצת קיפאון עוצמתית עבור ראש ארגון פשע, "החזיר".
סרטי בלאקספלויטיישן בולטים > 1979

"Disco Godfather", סרט פעולה בכיכובם של רודי ריי מור וקרול ספיד. מור הוא שוטר בגמלאות, בעל דיסקוטק. הוא מנסה להשבית את עסקו של סוחר angel dust אחרי שהאחיין שלו מתמכר לסם.
"Penitentiary", בבימויו של ג'מאא פרנקלין, עוקב אחר סיפורו של מרטל גורדון (ליאון אייזק קנדי) אחרי שהוא נעצר בתואנת שווא. בהתרחש הסרט בבית כלא, הוא מנצל את כל הטרופים של הז'אנר, כולל אלימות, מין וניצחון הדמות הראשית במאבקו הצודק.
סרטי בלאקספלויטיישן בולטים > סרטי בלאקספלויטיישן אחרי שנות ה-1970

"The Last Dragon" ‏(1985) סרט בלאקספלויטיישן במחווה לסרטי ברוס לי. הגיבור נקרא ברוס לירוי. הסרט הופק על ידי המנהל המוזיקלי של מוטאון ברי גורדי.
"I'm Gonna Git You Sucka" ‏(1988) הוא סרט פרודיה על סרטי הבלאקספלויטיישן הקלאסיים של שנות ה-1970, ומשתתפים בו רבים מכוכבי התקופה: Jim Brown, ברני קאסי, אנטוניו פארגאס, ואייזק הייז.
"Action Jackson" - הגיבור ג'ריקו ג'קסון (קארל ותרס), משתמש בססמאות מהז'אנר כדי לעקוץ את אויביו. בסרט מככבים גם קרייג טי. נלסון ושרון סטון.
"Original Gangstas" ‏(1996) מאחד שוב את כוככבי הבלאקספלויטיישן משנות ה-1970, פאם גריר, ריצ'רד ראונדטרי, פרד ויליאמסון, וג'ים בראון.
"ג'קי בראון" (1997) בכיכובם של פאם גריר וסמואל ל. ג'קסון. מחווה של הבמאי קוונטין טרנטינו לסרטי בלאקספלויטיישן. הסרט מבוסס על ספרו על אלמור לנארד, "Rum Punch". שינוי הכותרת על ידי טרנטינו, הליהוק של פאם גריר, והסגנון הפוסטרי של שנות ה-1970 הם כולם התייחסויות לסרטה של גריר משנת 1974 "Foxy Brown".
"Pootie Tang" ‏(2001) קומדיה בעלת אלמנטים רבים של בלאקספלויטיישן.
"Undercover Brother" ‏(2002) – סיפור הסובב סוכן חשאי בסגנון בלאקספלויטיישן.
"Full Clip" ‏(2004) עשוי בסגנון רומן גרפי .
"Hookers In Revolt" ‏(2008) – בבימויו וכיכובו של שון ותרס. הסרט גדוש בסרסורים וזונות, בהתייחסות ישירה לבלאקספלויטיישן של שנות ה-1970.
"Black Dynamite" ‏(2009) בכיכובו של Michael Jai White, פרודיה על סרטי בלאקספלויטיישן.
"Proud Mary" ‏(2018) סרט אקשן-מתח בכיכובם של טראג'י פ. הנסון ודני גלובר.
"Superfly" ‏(2018) סרט פשע ואקשן בכיכובם של Trevor Jackson & Jason Mitchell.
לקריאה נוספת

Blaxploitation Films by Mikel J. Koven, 2010, Kamera Books, ISBN 978-1-903047-58-3
"The Rise and Fall of Blaxploitation" by Ed Guerrero, in The Wiley-Blackwell History of American Film, eds. Cynthia Lucia, Roy Grundmann, Art Simon, (New York, 2012): Vol 3, pp. 435–469, ISBN 978-1-4051-7984-3.
What It Is ... What It Was!; The Black Film Explosion of the '70s in Words and Pictures by Andres Chavez, Denise Chavez, Gerald Martinez ISBN 0-7868-8377-4
"The So Called Fall of Blaxploitation" by Ed Guerrero, The Velvet Light Trap #64 Fall 2009
הערות שוליים

↑  Lyne, William (20 ביוני 2018). "No Accident: From Black Power to Black Box Office". African American Review. 34 (1): 39–59. doi:10.2307/2901183. JSTOR 2901183. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Denby, David (באוגוסט 1972). "Getting Whitey". The Atlantic Monthly: 86–88. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  James, Darius (1995). That's Blaxploitation!: Roots of the Baadasssss 'Tude (Rated X by an All-Whyte Jury). ISBN 0-312-13192-5.
↑  Ebert, Roger (2004-06-11). "Review of "Baadasssss!"". Chicago Sun-Times. אורכב מ-המקור ב-2007-02-17. נבדק ב-2020-10-13.
↑  "Blaxploitation: A Sketch – Bright Lights Film Journal". 1 במרץ 1997. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל, 11.10.2020)
↑  Holden, Stephen (2000-06-09). "FILM REVIEW; From Blaxploitation Stereotype to Man on the Street". The New York Times.
↑  "African-American images on television and film". connection.ebscohost.com.
↑  eztha_zienne (29 ביוני 2016). "BaadAsssss Cinema Documentary 2002" – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Despite its incendiary name, Blaxploitation was viewed by many as being a token of empowerment". Seattle Times.
↑  Addison Gayle, Black World, December 1974
↑  "Beggin'". Youtube.com. 2007-11-22.
↑  "Michael Chabon, Telegraph Avenue: Read an exclusive excerpt". National Public Radio. 2012-08-12.
↑  Tom Symmons (2014): 'The Birth of Black Consciousness on the Screen'?: The African American Historical Experience, Blaxploitation, and the Production and Reception of Sounder (1972), Historical Journal of Film, Radio and Television, DOI: 10.1080/01439685.2014.933645
↑  Andrew Dawson, "Challenging Lilywhite Hollywood: African Americans and the Demand for Racial Equality in the Motion Picture Industry, 1963–1974"The Journal of Popular Culture, Vol. 45, No. 6, 2012
↑  Dutka, Elaine (1997-06-30). "ReDiggin' the Scene". The Los Angeles Times.
↑  News from the Library of Congress: December 19, 2012 (REVISED December 20, 2012)
↑  "Pam Grier looks back on blaxploitation: 'At the time some people were horrified'". The Los Angeles Times.
↑  "Filmfanaddict.com review of the film". Shockingimages.com. אורכב מ-המקור ב-2018-08-15. נבדק ב-2018-10-11.
↑  "Five Pam Grier Classics to Stream After 'Proud Mary'". ScreenCrush.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563852205171  GND: 7716565-2  LCCN: sh2001000476  LNB: 000342271
מיקולאי קשישטוף רדזיוויל

| --- | --- |

 לידה:  2 באוגוסט 1549 צ'מיילוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  28 בפברואר 1616 (בגיל 66) ניאסוויז', בלארוס 
 מדינה:  הדוכסות הגדולה של ליטא, האיחוד הפולני-ליטאי 
 מקום קבורה:  הקריפטה של משפחת רדזיוויל 
 תפקיד:  מרשל חצר של ליטא (20 ביוני 1569–15 באוקטובר 1579)  וויבוד טרקאי (10 באוגוסט 1590–26 במרץ 1604)  וויבודיה של וילנה (26 במרץ 1604–28 בפברואר 1616)  שומר מבצר טראקי (3 במרץ 1586–10 באוגוסט 1590)  מרשל גדול של הדוכסות הגדולה של ליטא (25 באוקטובר 1579–3 במרץ 1586)  Polish elector 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 בן או בת זוג:  אלזבייטה אופמיה וישניווסקה (25 בנובמבר 1584–9 בנובמבר 1596) 
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר כנסיית הקבר הקדוש 
 
מִיקוֹלַי קְשִישְטוֹף רַדְזִיוִיל (בפולנית: Mikołaj Krzysztof Radziwiłł, בליטאית: Mikalojus Kristupas Radvila; 2 באוגוסט 1549 –  28 בפברואר 1616) המכונה היתום (בפולנית: "Sierotka", בליטאית: "Našlaitėlis"), היה אציל פולני-ליטאי בעל האחוזה של ניאסוויז' מ-1586, מרשל חצר (אנ') של ליטא מ-1569, מרשל גדול של ליטא מ-1579, שליט מבצר (אנ') של טרקאי מ-1586, וויבוד של טרקאי מ-1590, וויבוד של וילנה מ-1604 וסטארוסטה (אנ') של שיאוליאי. לאחר הקונגרס הראשון של וינה (אנ') ב-1515 כל בני משפחת רדזיוויל הוכתרו כנסיכים קיסריים ומיקולאי היה במעמד של נסיך של האימפריה הרומית הקדושה (אנ') (Reichsfürst - רייכספירסט ("נסיך קיסרי").
קורות חיים

הוא זכה לכינוי "היתום", בינקותו, על ידי זיגמונט השני אוגוסט, מלך פולין (בזמן שהוריו עדיין היו בחיים).
הוא התחתן עם חלסקה אופמיה וישניווייצקה ב-24 בנובמבר 1584, קלוויניסטית שבהשפעתו המירה את דתה לקתוליות.
הוא השתתף במלחמת ליבוניה נגד רוסיה הצארית. בשנת 1573 היה חבר בשליחות דיפלומטית בצרפת עבור מלך פולין לעתיד, אנרי השלישי, מלך צרפת.
בניגוד לרבים מבני משפחת רדזיוויל הוא ניסה להתרחק מהפוליטיקה, במיוחד מהפוליטיקה השושלתית של כמה מבני רדזיוויל אחרים כמו יאנוש רדזיוויל; הוא גם תמך בכוחות הנאמנים למלך ולחבר העמים הפולני-ליטאי במהלך מרד זבז'ידובסקי (אנ'), קונפדרציה של אצילים פולנים שאיימה על המלך. הוא ניסה לשכנע את חברי הקונפדרציה להיכנע ללא שפיכות דמים מיותרת.
כמו שאר בני משפחת רדזיוויל, הוא לא יכול היה להימלט מהשאיפות הפוליטיות של משפחתו, וכאשר היה צריך, הוא תמך בהן. הוא פעל בהצלחה לחנינה מלכותית לבן דודו יאנוש, ממארגני הרוקוס (אנ') (מרד אצילים) של הקונפדרציה. עם זאת, הוא גם סירב לתמוך בקשישטוף "פיורון" רדזיוויל (אנ'), שהסכסוך שלו עם משפחה חזקה אחרת איים לדרדר את הדוכסות הגדולה למלחמת אזרחים.
מיקולאי התפרסם בזכות תיאור עשיר של עלייה לרגל שלו לארץ הקודש שפורסם בלטינית בשנת 1601 ובהמשך תורגם לפולנית כ-"Podróż do Ziemi Świętej, Syrii i Egiptu 1582-1584" (הטיול לארץ הקודש, סוריה ומצרים 1582-1584). במהלך מסעו ביקר לא רק בארץ ישראל, אלא גם בסוריה, מצרים, כרתים, קפריסין, איטליה, ויוון. רוברט ברטון בעודו עוסק בנושא אש אלמו הקדוש כתב על מסע זה ב"האנטומיה של המלנכוליה (אנ')" שלו: "רדזיוויליוס, הדוכס הפולוני, קורא לתופעה הזו, Sancti Germani sidus; ועוד אומר שהוא ראה את אותו הדבר לאחר בסערה, כשהפליג, 1582, מאלכסנדריה לרודוס".
בהיותו ברומא, הוא פגש את המטיף הישועי הפולני פיוטר סקארגה (אנ') והקרדינל הפולני סטניסלאוס הוסיוס (אנ'), ששכנעו אותו להמיר את דתו מקלוויניזם לקתוליות, כפי שעשו מאוחר יותר אחיו האחרים, רבים על פי התעקשותו. הוא נודע גם בזכות חסויות התרבות והצדקה שלו. הוא היה המייסד של קלויסטרים רבים, בתי חולים וכנסיות. אחת מהקפלות בכנסייה הישועית בניאסוויז', שנוסדה על ידי מיקולאי קשישטוף, תהפוך למאוזוליאום של משפחת רדזיוויל, ששירת אותם במשך מאתיים וחמישים השנים הבאות. בניאסוויז', שהפכה למקום מושבו, הוא בנה גם טירה מבוצרת (כיום אתר מורשת עולמית בבלארוס). הוא היה פטרון של אמנים ומדענים; למשל הוא תמך בעבודותיהם של קרטוגרפים כמו תומאש מקוסקי.
ראו גם

שאול ואהל
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Peter Paul Bajer Short history of the Radziwill Family (אורכב 31.12.2006 בארכיון Wayback Machine)
↑  Radziwiłł, Mikołaj Krzystof (Nicolaus Christophorus Radzivilus) (1601), Hierosolymitana Peregrinatio [A Jerusalem Trip], Braniewo (Brunsberga): Georg Schönfels (Georgius Schonfels)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266703005171  PLWABN: 9810565053605606  BIBSYS: 2034503  BNE: XX1745708  BnF: cb10724664n (data)  CiNii: DA11439695  GND: 104130938  ICCU: BVEV085283  ISNI: 0000 0001 0867 6804  LCCN: n85821060  NKC: ola2006340268  NTA: 069792437  RERO: 02-A018809995  SELIBR: 348213  SUDOC: 16712594X  VcBA: 495/310232  VIAF: 7690945   WorldCat (עם VIAF): 7690945
הריגת יחיא סינוואר

| חלק מקרב רפיח |
| --- | --- |

ביקור הרמטכ"ל הרצי הלוי וראש השב"כ רונן בר במיקום בו נהרג יחיא סינוואר
 תאריך:  16 באוקטובר 2024
 מקום:  הרשות הפלסטינית תל א-סולטאן, רפיח, רצועת עזה
 סוג:  מבצע צבאי, קרב יריות
 תוקף:  ישראל ישראל  צבא הגנה לישראל  חטיבת ביסלמ"ח   חטיבה 460
 תוצאות:  חמאס 3 מחבלי חמאס הרוגים, ביניהם יחיא סינוואר
 אמצעי תקיפה:  טנק מרכבה סימן 4, מטאדור ומקלעים
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) מיקום הקרב(למפת מערב הנגב רגילה) מיקום הקרב
הריגת יחיא סינוואר, מנהיג ארגון הטרור חמאס, אירעה ב-16 באוקטובר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל. סינוואר נהרג במסגרת קרב רפיח במחנה תל א-סולטאן כאשר כוח מחטיבת ביסלמ"ח בפיקוד אוגדת עזה (143) שהוצב בשטח זיהה תנועה של שלושה מחבלים חמושים, ירה לעברם והרגם. זהותו של סינואר אושרה באמצעות בדיקת DNA.
קדמה להריגתו מערכה ממושכת של צה"ל ברצועת עזה שהובילה לפגיעה משמעותית בתשתית המנהרות ודחקה את סינוואר אל עבר כוחות צה"ל.
סינוואר, אשר היה אחד מהאנשים המבוקשים ביותר על ידי מערכת הביטחון הישראלית, יזם והוביל את טבח שבעה באוקטובר שהובילה לרצח ולהרג של 1,163 אנשים, בהם 38 ילדים. כמו כן, הוא ניהל גם את הלחימה של חמאס ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל ואת המשך שיגורי הרקטות מרצועת עזה לישראל.
רקע

ב-2011 שוחרר סינוואר במסגרת עסקת שליט, לאחר קרוב ל-24 שנים בכלא בישראל (נעצר במחצית הראשונה של שנת 1988 ומאז הוחזק בישראל עד שחרורו ב-2011). בשנת 2015 הוכרז סינוואר כמחבל עולמי על ידי הקבינט של ארצות הברית. כמו כן, סינוואר נעצר לזמן קצר אך שוחרר, בשנת 1982 (גם כן על ידי כוחות ישראליים).
מאז פברואר 2017 כיהן יחיא סינוואר כמנהיג חמאס ברצועת עזה. מנהיגותו התאפיינה בחיזוק צבאי של הארגון ושיתוף פעולה עם איראן וחזבאללה. לצד מוחמד דף היה האדריכל העיקרי של טבח שבעה באוקטובר, שבתגובה לו יצאה ישראל למלחמת חרבות ברזל. במסגרת הלחימה ברצועת עזה במלחמה זו ניהלה ישראל מצוד אחרי סינוואר שירד למחתרת והסתתר במנהרות תת-קרקעיות שהוכנו בעוד מועד לשהייה ארוכה.
במהלך הלחימה צה"ל הרג בסיכולים ממוקדים את רוב הנהגת חמאס ושדרת הפיקוד הבכירה שלו, לרבות מוחמד דף ומרואן עיסא, ראשי הזרוע הצבאית של חמאס – גדודי עז א-דין אל-קסאם. ב-31 ביולי 2024 נהרג באיראן אסמאעיל הנייה, ראש הלשכה המדינית של חמאס, וסינוואר מונה כמחליפו.
צה"ל הביא לפגיעה משמעותית בתשתית המנהרות של חמאס. התמרון הקרקעי באזורים בהם שכן סינוואר במהלך קרב ח'אן יונס וקרב רפיח חייבה את סינוואר לנוע באופן שחשף אותו לסיכונים למול כוחות צה"ל. בשל המרדף אחריו סינוואר הותיר את משפחתו במקום בטוח, בעוד הוא עצמו נמלט ועבר ממקום למקום, ותיקשר איתם באמצעות מכתבים שהועברו על ידי שליחים.
אחיינו, בנו של מוחמד סינוואר, שליווה אותו במהלך הזמן, נהרג בתקיפה ישראלית בחודש אוגוסט בעת שיצא מפתח מנהרה כדי לזהות את תנועות הצבא בזמן שהיה עם דודו ברפיח.
לאחר הריגתו התפרסם שסינוואר שהה באותה המנהרה בה נרצחו ששת החטופים בסוף אוגוסט 2024.
ההיתקלות וההריגה

ב-16 באוקטובר 2024, בשעה 15:00, זיהה מזל"ט שהפעילו כוחות מגדוד 450 של חטיבת ביסלמ"ח בפיקוד אוגדת עזה (143) תנועת חוליה של דמויות חשודות בין מבנים. הם ביצעו ירי לעברם, והחוליה התפצלה. הכוחות הרגו את שני המחבלים, והשלישי, סינוואר, ברח למבנה. כוחות צה"ל לא ידעו מהי זהות המחבלים במהלך המבצע, ולא צפו את נוכחותו של סינוואר באזור.
סינוואר נכנס לתוך מבנה והסתתר בו. טנק מרכבה סימן 4 של חטיבה 460 ירה מספר פגזים לעבר המבנה. לאחר הירי נשלח רחפן עם מצלמה לסרוק את המבנה ואיתר מחבל רעול פנים פצוע, שישב על כורסה, שבדיעבד התברר כסינוואר. סינוואר השליך מקל על הרחפן ולא פגע בו. וידאו של אותם רגעים ממצלמת הרחפן שודר בהמשך בערוצי הטלוויזיה. לאחר שהרחפן ניתק מגע, ביצע הטנק ירי פגז נוסף על הבית, ולוחמי החי"ר שיגרו רקטת מטאדור לעבר המבנה, שקרס בחלקו. במקביל ביצעו הכוחות ירי מקלעים. היו שטענו שסינוואר נהרג מירי משולב זה בקריסת המבנה, אך מאוחר יותר ד"ר חן קוגל, מנהל המכון לרפואה משפטית, שניתח אותו, אמר כי "מה שהרג אותו בסוף זה קליע שחדר לראש וגרם לנזק חמור במוח".
לאחר מכן סרקו הלוחמים את הריסות המבנה. הם זיהו את אחת מגופות המחבלים כדומה ליחיא סינוואר. הגופה הועברה לישראל לצורך זיהוי תחת שם הקוד "מבצע הקפה ראשונה". על גופתו נמצאו אפוד מגן, אקדח, 40,000 ש"ח ומסמכי זיהוי של איש אונר"א בשם האני זרוב מוחסן.
אימות זהותו

החוקרים שחקרו את סינוואר בעת שהיה עצור בישראל וכן רופא שיניים הוזעקו לזיהוי הגופה. נערכו גם בדיקות טביעות אצבע ו-DNA לצורך זיהוי פורמלי, שכן צה"ל מחזיק בתיעוד ביומטרי של סינוואר מתקופתו בכלא. תמונות שהופצו ברשתות החברתיות הראו לכאורה שהגופה היא של סינוואר.
בעקבות זאת, גורמים ישראליים הודיעו לקבינט המדיני-ביטחוני על מותו ככל הנראה של סינוואר. ב-17 באוקטובר 2024 דיווח צה"ל על "סבירות גבוהה" שסינואר נהרג ברפיח. בערב אושר רשמית שסינוואר נהרג, לאחר שגופתו זוהתה על ידי מעבדת זיהוי פלילי של משטרת ישראל. ב-18 באוקטובר אישר חמאס את מותו של יחיא סינוואר.
תגובות

ישראל ישראל: ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו פרסם הצהרה בעקבות הריגתו של מנהיג חמאס יחיא סינוואר, ואמר כי "מי שביצע את הטבח הנורא ביותר בתולדות עמנו מאז השואה, רב המרצחים שרצח אלפי ישראלים וחטף מאות מאזרחינו, חוסל על-ידי חיילינו הגיבורים. למשפחות החטופים היקרות אני אומר: זהו רגע חשוב במלחמה. אנחנו נמשיך בכל הכוח עד להשבתם הביתה של כל יקיריכן, שהם יקירינו. זוהי מחויבות עליונה שלנו ושלי". בנוסף פנה לתושבי עזה בהצהרה "לכל מי שמחזיק בחטופינו, מי שיניח את נשקו וישיב את חטופינו – נאפשר לו לצאת ולחיות. ובאותה מידה, מי שיפגע בחטופינו – דמו בראשו. נבוא איתו חשבון".
ארצות הברית ארצות הברית בירכה את ישראל על הריגת סינוואר והשוותה את הריגתו להריגת אוסאמה בן לאדן. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן אמר שמותו הוא "יום טוב לישראל, ארצות הברית והעולם". מחלקת המדינה של ארצות הברית אמרה שמותו הסיר מכשול גדול להשגת עסקה לשחרור החטופים, ושתנצל את ההזדמנות לקדם עסקה וסיום המלחמה. גם צרפת וקנדה בירכו על מותו של סינוואר וציינו שמדובר בטרוריסט אכזרי שאחראי לטבח 7 באוקטובר.
נאט"ו נאט"ו: מזכ"ל נאט"ו מארק רוטה אמר כי סינוואר "ידוע לכל בתור האדריכל של מתקפת הטרור ב-7 באוקטובר 2023. גיניתי אותו. כל בעלות בריתנו גינו אותו. כל נפש הגיונית בעולם גינתה אותו. אם הוא אכן מת, אני אישית לא אתגעגע אליו".
צרפת צרפת: נשיא צרפת עמנואל מקרון בירך על הרג סינוואר באומרו "יחיא סינוואר היה האחראי העיקרי לטרור 7 באוקטובר. היום, ליבי עם הקורבנות, כולל 48 מבני עמנו. צרפת דורשת לשחרר את כל החטופים שנותרו בידי חמאס".
גרמניה גרמניה: שרת החוץ אנאלנה ברבוק בירכה על הרג סינוואר באומרה כי "סינוואר היה רוצח ברוטלי וטרוריסט, שרצה להשמיד את ישראל ואת אנשיה. כמתכנן פעולות הטרור ב-7 באוקטובר, הביא (סינוואר) מוות לאלפי אנשים וסבל בל-יתואר לאזור כולו. על חמאס לשחרר את כל החטופים ולהניח את נשקו, הסבל של האזרחים בעזה חייב להסתיים".
האומות המאוחדות האומות המאוחדות: סגן דובר מזכ"ל האו"ם פרחאן האק אמר כי מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש מקווה שחיסולו של מנהיג חמאס יחיא סינוואר "יוביל כעת להפסקת אש מיידית, לשחרור מיידי וללא תנאי של כל החטופים ולהעברת סיוע הומניטרי בלתי מוגבל לעזה".
איראן איראן: העיתונות באיראן כינתה את סינוואר "שהיד" ובירכה על כך שהקריב את חייו במאבק נגד ישראל. שגרירות איראן באו"ם הכריזה כי מותו של סינוואר "יחזק את רוח ההתנגדות".
סלינה רובינסון

סלינה מיי רובינסון (באנגלית: Selina Mae Robinson; נולדה ב-6 במרץ 1964) היא פוליטיקאית קנדית שנבחרה לפרלמנט של קולומביה הבריטית וכיהנה מ-2013 עד 2024 באופוזיציה, בממשלת מיעוט, בממשלת רוב וכן כעצמאית. שירתה בין היתר כשרת האוצר וכשרה לחינוך על תיכוני, ונחשבה לפוליטיקאית היהודייה הבכירה ביותר בקולומביה הבריטית.
חיים אישיים

נישאה לדן רובינסון בשנת 1987 ולהם שני ילדים, בן ובת. אובחנה בסרטן מעיים נדיר ב-2006, ולאחר שהחלימה מהמקרה הראשון אובחנה שוב בינואר 2023 עם שובו של אותו סרטן, ודיווחה על החלמתה המחודשת באוקטובר אותה שנה.
ב-2001, כאשר ילדיה הביולוגיים היו בני 11 ו-9 שנים, ילדה תינוק בפונדקאות אלטרואיסטית עבור חברתה לעבודה. באותה תקופה לא ניתן היה לעבור את ההליך בקולומביה הבריטית ולכן עברה אותו במרפאת פוריות בקלגרי שבפרובינציה השכנה אלברטה. בשנים הבאות הייתה רובינסון חלק ממאבק משפטי תקדימי לשינוי החוק בקולומביה הבריטית, כיוון שעל פי החוק הייתה נאלצה לרשום את היילוד כבנה, אף על פי שלא היה קשר גנטי בניהם. טיעוניה, בהם בין היתר טענה לאפליה לעומת גברים כי עבורם אבהות נקבעת משיקולים גנטיים וכן שהיא נאלצת לשקר במסמך רשמי ולומר כי היא אימו של התינוק, התקבלו, והחוק, ואיתו הרישום בתעודת הלידה, שונו בעקבות זאת.
יחסי דרום אפריקה – ישראל

| יחסי דרום אפריקה – ישראל |
| --- | --- |
דרום אפריקה: ישראל
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

דרום אפריקה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
1,219,090: 22,072
אוכלוסייה
64,498,985: 10,045,600
תמ"ג (במיליוני דולרים)
377,782: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,857: 50,759
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי דרום אפריקה – ישראל הם היחסים הדיפלומטיים שבין דרום אפריקה וישראל. בין שנות ה-50 לשנות ה-60, ישראל, שיצרה קשר חזק עם מדינות אפריקה השחורות, הייתה למבקרת גלויה של שלטון האפרטהייד בדרום אפריקה. ב־1973 רוב מדינות אפריקה ניתקו את יחסיהן עם ישראל בשל מלחמת יום הכיפורים ולחץ מדינות הנפט. מצב זה הביא את ישראל לפתח את קשריה הדיפלומטים עם דרום אפריקה לאורך שנות ה-70 וה־80.
ישראל הייתה המדינה הדמוקרטית האחרונה להטיל הסנקציות על דרום אפריקה במשטר האפרטהייד, ורק בספטמבר 1987, לאחר לחץ בינלאומי ואיומים על הפסקת הסיוע מארצות הברית, החליטה ממשלת ישראל להטיל סנקציות על דרום אפריקה.
לאחר נפילת משטר האפרטהייד הידרדרו היחסים בין המדינות, ומפלגת השלטון הקונגרס הלאומי האפריקני, הצהירה על סולידריות עם הפלסטינים. ב-2019 הודיעה דרום אפריקה על החזרת שגרירה מישראל, כחלק ממהלך כולל של הורדת דרג היחסים בין המדינות. ב-2023, לאחר מלחמת חרבות ברזל, פנתה ממשלת דרום אפריקה לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) וביקשה לפתוח בהליך משפטי נגד ישראל בטענה ש"המעשים של ישראל הם רצח עם באופיים".