stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פתן אלמוגי כחול מלאי
מאפיינים

זהו פתן בעל צבעי אזהרה עם ראש כתום, זנב כתום המזכיר בצבעו את הראש וגוף בעל קשקשים שחורים עם צידיים עם רצועות כחולות בהירות ומעט אדומות בקצה. אורך הנחש יכול להגיע ל-1.8 מטרים. הנחש בעל ראש קצר, עיניים שחורות ולשון ורודה מפוצלת לשניים.
נחש זה חולק את המראה הבולט שלו עם נחש ארסי נוסף החי באזור - קרייט אדום-ראש (Bungarus flaviceps). בנוסף הוא מושא לחקיינות בידי הזעמן Calamaria schlegeli, שאיננו ארסי וגם קטן בהרבה מהפתן.
הנחש מצוי בטבע ביערות גשם בגובה 100-1,000 מטרים, בקרבת פסולת העלים והצמחייה הקרקעית. טרפו העיקרי הוא נחשים אחרים שהוא הורג עם ארסו.
אם טורף מתקרב אליו הנחש יתחפר או יסתתר מתחת לעלים וישאיר את קצה זנבו זקור. הזנב מסיח את הטורף מהראש ואם הטורף יתפוס אותו, הראש האמיתי יכיש.
ארס הנחש מופק מבלוטות מיוחדות ארוכות ביותר מאחורי עיני הנחש. הם יכולים לגרום למוות במהירות ולפגיעה ברקמות ובשרירים. מרבית הפתניים מפיקים ארס נוירוטוקסין, אך לנחש זה הארס הוא פוספודיאסטראז מסוג ציטוטוקסין (אנ') שבעיקרו גורם לחסימה ונעילת שרירים, מה שגורם לכשל נשימתי ולהרס פעולות הלב. אין נוגדן לארס חזק זה. עם זאת מספר ההרוגים נמוך מאוד עקב נדירות המפגשים איתו.
תת-מינים

C. b. bivirgatus - מצוי באינדונזיה
C. b. flaviceps – מצוי באינדונזיה, מלזיה, תאילנד, סינגפור ובורמה
C. b. tetrataenia - מצוי בבורנאו
הערות שוליים

↑  פתן אלמוגי כחול מלאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פתן אלמוגי

| פתן אלמוגי |
| --- | --- |
 Micrurus tener
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
תת־משפחה:: פתנים
סוג:: פתן אלמוגי
שם מדעי
 Micrurus ‏ואגלר, 1824

פתן אלמוגי או פתן אלמוגים (שם מדעי: Micrurus) הוא סוג של נחש ממשפחת הפתניים החיים ברחבי העולם החדש. הם ארסיים ואגרסיביים פחות מרוב בני המשפחה הקטלניים כמו הממבה והקוברה, אך הרבה יותר מרוב המינים של נחשי אמריקה (שם אין הרבה מיני פתניים). נחשים אלה גם צבועים בצבעי אזהרה בולטים ומפוספסים עם ראש שחור, המשך צהוב ורצועה אדומה ארוכה שנגמרת ברצועה שחורה וחוזר חלילה עד לזנב.
ישנם מיני נחשים בעלי מראה דומה הנפוצים גם בעולם הישן, אך שייכים לסוגים אחרים (Calliophis ,Hemibungarus ו-Sinomicrurus). הם יודעים גם לשחות ומגיעים עד לאורך של 150 סנטימטרים ואף יותר. מינים רבים מביניהם הם מימיים כמעט לגמרי, ונפוצים בשוניות האלמוגים ליד החופים - מה שנתן להם את שמם.
נחשים אלה ארסיים וטורפים מיני עכברים, עופות, לטאות וגם נחשים אחרים ותוקפים אותם במהירות ממארב. הארס ממית במהירות את הקורבן, והנחש יכול לאכול במהירות. השימוש בארס להגנה משני לגמרי.
הם לא אגרסיביים, ועקב צבעיהם אפשר להיזהר מהם (למעט המינים הקבורים בחול ונושכים במפתיע). הארס עלול לגרום לקהות חושים, בחילות והקאות, לפעמים גם התעלפויות, אבל בדרך כלל לא נגמר במוות. פחות מאחוז ההכשות באמריקה נגרמות על ידי סוג זה וכוללים 15–25 מקרי מוות מדי שנה, בעיקר באזורים מרוחקים מטיפול רפואי כמו במדבריות או יערות וגם בתוך האוקיינוס.
ישנם גם נחשים לא ארסיים ממשפחת הזעמניים (בעיקר מהסוגים Cemophora, Chionactis, וזעמן אלמוגי) המזכירים בתבנית הרצועות את תבנית הפתן האלמוגי. סימן ההיכר שלהם הוא ששתי רצועות שחורות מקיפות רצועה צהובה ולא אדומה כמו אצל הפתנים. למעשה מינים חקיינים אלה יכולים לטרוף את הפתן הארסי.
מינים

מיני סוג זה רבים ומונים יותר מ-60 מינים. ישנם גם מינים דומים השייכים לסוגים אחרים כמו Leptomicrurus ו-Micruroides (פתן אלמוגי אריזוני).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  Micrurus albicinctus  Micrurus alleni  Micrurus altirostris  Micrurus ancoralis  Micrurus annellatus  Micrurus averyi  Micrurus baliocoryphus  Micrurus bernadi  Micrurus bocourti  Micrurus bogerti  Micrurus brasiliensis  פתן אלמוגי בראון (Micrurus browni)  Micrurus camilae  Micrurus catamayensis  Micrurus circinalis  Micrurus clarki  Micrurus collaris  Micrurus corallinus  Micrurus decoratus  Micrurus diana |  Micrurus diastema  Micrurus dissoleucus  Micrurus distans  Micrurus dumerilii  Micrurus elegans  Micrurus ephippifer  Micrurus filiformis  Micrurus frontalis  פתן אלמוגי מזרחי (Micrurus fulvius)  Micrurus hemprichii  Micrurus hippocrepis  Micrurus ibiboboca  Micrurus isozonus  Micrurus langsdorffi  Micrurus laticollaris  Micrurus latifasciatus  Micrurus lemniscatus  Micrurus limbatus  Micrurus margaritiferus  Micrurus medemi |  Micrurus meridensis  Micrurus mertensi  Micrurus mipartitus  Micrurus mosquitensis  Micrurus multifasciatus  Micrurus multiscutatus  Micrurus narduccii  Micrurus nattereri  Micrurus nebularis  Micrurus nigrocinctus  Micrurus obscurus  Micrurus oligoanellatus  Micrurus ornatissimus  Micrurus pacaraimae  Micrurus pachecogili  Micrurus paraensis  Micrurus peruvianus  Micrurus petersi  Micrurus potyguara  Micrurus proximans |  Micrurus psyches  Micrurus putumayensis  Micrurus pyrrhocryptus  Micrurus remotus  Micrurus renjifoi  Micrurus ruatanus  Micrurus sangilensis  Micrurus scutiventris  Micrurus serranus  Micrurus silviae  Micrurus spixii  Micrurus spurrelli  Micrurus steindachneri  Micrurus stewarti  Micrurus stuarti  Micrurus surinamensis  Micrurus tamaulipensis  Micrurus tener  Micrurus tikuna  Micrurus tschudii |  |
ראו גם

פתן אלמוגי בראון
פתן אלמוגי מזרחי
Micrurus lemniscatus
Micrurus nigrocinctus
צבע (מקצוע)

צַבָּע
צַבָּע הודי צובע גרם מדרגות באמצעות מברשת.
צַבָּע או סייד (לעיתים נקרא בטעות צַבָּעִי) הוא אדם שמקצועו סיוד וצביעה של מבנים (קירות, דלתות, משקופים, סורגים). מלאכתו של הצבע נעשית בשני הקשרים:
במסגרת פעולות הגימור של בניין חדש, שבהן יש לצבוע את הקירות, המשקופים והדלתות בבניין זה.
במסגרת התחזוקה השוטפת של בניינים קיימים.
צביעת רהיטים נעשית בדרך כלל על ידי נגרים.
כלי העבודה העיקריים של הצבע הם המברשות המשמשות אותו לצביעה. בנוסף נעזר הצבע במרית, סרט דביק (מסקינגטייפ), נייר זכוכית, מלטשת ודבק שפכטל לתיקון ויישור המשטחים המיועדים לצביעה ובסולם, המאפשר לו להגיע לחלקים הגבוהים של הדירה או האולם.
חלק ניכר מהצבעים פועלים כעצמאיים, המקבלים הזמנות מקבלני בניין ומלקוחות פרטיים.
ההכשרה למקצוע הצבע נעשית בדרך של חניכה. אדם הרוצה להיות צבע מצטרף כשוליה לצבע ותיק, ולומד ממנו את רזי המקצוע.
ראו גם

צבע (חומר)
צביעה בהתזה
פונקציית אקרמן

וילהלם אקרמן
פונקציית אקרמן היא דוגמה פשוטה לפונקציה רקורסיבית שאיננה רקורסיבית פרימיטיבית. פונקציה זו גדלה מהר יותר מכל פונקציה רקורסיבית פרימיטיבית. לשם המחשה,  A(4,2), בבסיס 10, הוא מספר בן 19,729 ספרות.
הפונקציה נקראת על-שם מי שהגדיר אותה, בשנת 1928, המתמטיקאי הגרמני וילהלם אקרמן.
הגדרה

פונקציית אקרמן מחושבת על ידי ההגדרה הרקורסיבית הבאה:
עבור  m,n טבעיים.
ניתן לבטא את פונקציית אקרמן במונחי החץ של קנות' והחץ של קונוויי. הזהויות הן ( m>2,n טבעיים):
החץ של קנות':  A(m,n)=2\uparrow ^{m-2}(n+3)-3
החץ של קונוויי:  A(m,n)=(2\to (n+3)\to (m-2))-3
דוגמה

נחשב את הערך  A(2,2):
לעומתו, ניתן לראות כי:
כלומר ההפרש הוא עצום.
ראו גם

מספרים גדולים
הערות שוליים

↑  אקרמן עבר את מלחמת העולם השנייה באוניברסיטת גטינגן שהולאמה תחת המשטר הנאצי מאז 1933, וחוקריה היהודים סולקו ממנה. לאחר המלחמה הוא נחקר בידי האמריקאים במשפטי נירנברג בחשד לחברות במפלגה הנאצית. ראו רשימת הנחקרים באתר הארכיב הממשלתי של ארצות הברית. בוויקיפדיה באנגלית סומן בקטגוריה כבן הכנסייה הלותרנית, אך לא הובאה הוכחה לקביעה זו. לאחר המלחמה נותר בתפקידיו באוניברסיטת גטינגן.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלגות הלילה המיוחדות

|  אירועים ותאריכים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  יוני 1938 – יולי 1939 (כשנה)
 מקים היחידה:  אורד צ'ארלס וינגייט
 מלחמות:  המרד הערבי הגדול
 
פלגות הלילה, דצמבר 1938
פלגות הלילה במסדר בעין חרוד, 1938
חברי פלגות הלילה יוצאים לאימון בעמק יזרעאל, דצמבר 1938
יחידת פְּלַגוֹת הלילה המיוחדות (Special Night Squads, פל"מ), שכונתה גם פלוגות הא"ש (א"ש=אימוני שדה), הייתה יחידה צבאית בריטית ללוחמה כנגד התקוממות, שפעלה במהלך המרד הערבי הגדול (מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט) בצפונה של ארץ ישראל.
היחידה הוקמה ביוני 1938 על ידי "הידיד" אורד צ'ארלס וינגייט, קפטן בצבא הבריטי, שהיה ציוני נלהב ובעל קשרים דתיים עמוקים ליהודים ולתנ"ך. הפל"מ התייחדה הן בשילוב של חיילי רגלים בריטיים עם נוטרים יהודים, שגויסו באופן לא רשמי מבין אנשי ארגון ההגנה, והן בתורת הלחימה הייחודית שלה, אותה פיתח וינגייט במיוחד עבורה. היחידה פעלה רשמית עד יולי 1939, אך למעשה חדלה לפעול במתכונתה המקורית כבר בינואר של אותה השנה.
שם היחידה

שמה של היחידה נגזר מכך שפעלה בפְּלָגות (squads), קרי – כוחות משימה קטנים ללא גודל תקני, שהורכבו לצורך כל מבצע. ביישוב העברי שובש השם והתקבע כ"פלוגות הלילה המיוחדות", אף שגודל היחידה כולה היה בסך הכל כשל פלוגת חיל רגלים תקנית דאז.
תורת הלחימה

וינגייט גיבש עבור הפל"מ תורת לחימה ייחודית, שנבדלה בכמה היבטים מזו שהייתה נהוגה בצבא הבריטי באותו זמן: בניגוד לתפיסה שרווחה אז, גרס וינגייט כי חיילים סדירים יכולים לפעול בלילה ובכוחות קטנים; כן טען, כי כוח צבאי מסוגל להשיג עליונות מודיעינית על פני הכנופיות, תוך ניצול מקורות המודיעין של היישוב היהודי מצד אחד, ושמירה קנאית על חשאיות מצד שני.
בין העקרונות שהנחו את פעילות הפל"מ, ניתן למנות את הבאים:
אין להסתפק במארבים נייחים, אלא יש לארגן מארבים ניידים.
יש לחתור למגע עם האויב בקרב.
יש לנוע בחוליות קטנות בלילה ולהנחית מהלומות פתע על האויב.
יש לנקוט בתכסיסי הטעיה.
חובה להכיר את שטח הפעולה לפני הפעולה ולהשיג חומר מודיעיני על האויב.
יש ליזום פעולות ולא לחכות להיתקלות באויב.
יש לשמור על חשאיות.
תורת הלחימה שהנחיל וינגייט, והניסיון שרכשו פקודיו בלוחמת חיל רגלים וכוחות מיוחדים שימשו את ארגון "ההגנה" בשנות פעילותו שמאז ואילך, ואת צה"ל לאחר מכן.
מבנה וארגון

הפל"ם הורכבה מיחידת מפקדה ומשלוש יחידות משנה ("מחלקות"). מפקדת היחידה כללה את וינגייט עצמו, קצין קישור מטעם הסוכנות היהודית (יצחק שדה, אפרים דקל ואחריו נח סונין) ועשרה נוטרים שטיפלו בענייני המנהלה. כל אחת משלוש המחלקות הורכבה מכיתת חיילים בריטיים ומכיתת נוטרים, כשלושים איש ביחד. על המחלקות פיקדו קצינים בריטיים, אליהם כפופים סמלים או רבי-טוראים בריטיים וכן מפקדי כיתות מטעם ההגנה. לצורך פעילות חריגה, גייס וינגייט נוטרים נוספים, שפעלו במסגרת המשמר הנע (מ"ן) וכן מהיישובים בסביבה. בסך הכל, עמדו לרשות היחידה בין תשעים ל-120 לוחמים. מפקד המחלקה, שמוקמה בבית מזכירות הקיבוץ המאוחד שבעין חרוד, היה האמפרי אדגר ניקולסון ברידן ששימש גם כסגנו של וינגייט וממלא מקומו.
הפל"מ הוכפפה ישירות למפקד הבריגדה ה-16, שהייתה אחראית על צפון הארץ. מפקד הבריגדה, ג'ון פולרטון אווטס, תמך ביוזמתו של וינגייט וסייע ליחידה בהקצאת כוח אדם ואמצעים.
פעילות מבצעית

מטרת הפל"מ הוגדרה כ"חיסול הטרור בצפון ארץ ישראל". בתחילה מוקמו המחלקות בעין חרוד, בחניתה ובאיילת השחר, אך לאחר כשבועיים כונסה היחידה כולה בקיבוצים במזרח עמק יזרעאל. המשימה הרשמית שהוטלה על הפל"מ הייתה אבטחת צינור הנפט כירכוכ-חיפה, אשר היה יעד לחבלות חוזרות ונשנות מצד הכנופיות. עיקר מבצעי היחידה כללו סיורים ליליים, לאורך תוואי שהוגדר מראש, במטרה להפתיע את הכנופיות בדרכן לפעילות. כמו כן, ביצעה היחידה מבצעי חיפוש בכפרים, שנחשדו בסיוע לכנופיות. במספר מקרים, ערכה היחידה פשיטות מתוכננות מראש על אתרים שזוהו מראש כבסיסים של הכנופיות, או כמקומות מפגש.
פעילות היחידה הניבה הצלחות מרשימות, שגרמו לירידה משמעותית בפעילות הכנופיות בעמק יזרעאל ובגליל התחתון. ניתוח מבצעי היחידה מעלה, כי במהלך שישה חודשי פעילות גרמו לוחמי הפל"מ לכ-17% מכלל האבדות שנגרמו לכנופיות על ידי הצבא הבריטי וכי היו אחראים לתפיסת כ-19% מכלל אמצעי הלחימה, בשנת 1938 כולה.  עם זאת, פעולות היחידה היו ידועות בברוטליות שלהן, ותלונות על ברוטליות יתר נשמעו אפילו מחיילי הפלגות עצמם.
פירוק היחידה

וינגייט עזב את היחידה בתחילת אוקטובר 1938, עם צאתו לחופשת מולדת באנגליה. סגנו ביחידה, ברידן, פיקד עליה עד תחילת ינואר 1939, כאשר גדודו עזב את ארץ ישראל. במקביל, חל שינוי לרעה ביחס שלטונות המנדט ליישוב היהודי בארץ ישראל בכלל ולפלגות הלילה המיוחדות בפרט. מפקדה של הדיוויזיה השמינית, ברנרד לו מונטגומרי, התנגד לשיתופם של לוחמים יהודים במבצעים התקפיים, והמרכיב הבריטי ביחידה עזב אותה. על הנוטרים שהמשיכו לפעול תחת השם "פלגות הלילה המיוחדות", הוטלו משימות של חיל מצב ואבטחה. מצב זה נמשך עד ליולי 1939, אז פורקה היחידה רשמית.
השפעה על הכוח המגן

פלגות הלילה המיוחדות היו היחידה הצבאית הראשונה בה נטלו יהודים חלק בפעילות צבאית יזומה בארץ ישראל. בשל היותה כה חריגה, זכתה לתמיכתם של בכירי היישוב בעת ההיא, ובראשם משה שרת. רבים מהלוחמים בפל"מ השתלבו בהמשך ביחידות הפלמ"ח ואחר כך בצה"ל וחלקם הגיע לדרגות בכירות.
השפעה על הכוח המגן > בין לוחמי הפל"מ שבלטו אחר כך ניתן למנות את

אברהם יפה ('יופה')  אלוף בצה"ל, חבר הכנסת, ממייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה ומנהל רשות שמורות הטבע, מקים החי בר.
שמעון אבידן איש צבא ישראלי, מפקד חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות.
ישראל כרמי איש צבא ישראלי. מפקד ב"הגנה", בבריגדה היהודית, בפלמ"ח ובצה"ל, קצין המשטרה הצבאית הראשי (הקַמצָ"ר) התשיעי (1962–1971).
צבי ברנר
יוסף הראל היה מפקד אוניות מעפילים, בהן הספינה "אקסודוס". מראשי קהילת המודיעין הישראלית.
נחמן בצר
אבינועם סלוצקי
חיים לבקוב (חיימק'ה) לוחם ומפקד בפלמ"ח ובצה"ל, ששימש במשך שנים רבות, איש הקשר של צה"ל לבני עדות המיעוטים (בדואים, דרוזים וצ'רקסים). הוא היה ידוע גם כמספר סיפורים מוכשר ואף כ"גדול מספרי הסיפורים של הארץ".
מרדכי מקלף, הרמטכ"ל השלישי בצה"ל.
השפעה על הכוח המגן > לוחמים מיחידות אחרות שפעלו יחד עם וינגייט

פרט ללוחמים ששירתו ביחידה האורגנית עצמה, היו רבים נוספים שפעלו יחד עם וינגייט או תחת פיקודו, במסגרת מבצעי הפל"מ. הבולטים שבהם היו יצחק שדה, יעקב דורי, יגאל אלון, משה דיין, פנחס קופל, יגאל פרסמן, גרשון ריטוב וחיים שטורמן.
לקריאה נוספת

רזיאל ממט, שלום על הרובים – סיפורם של חיימקה לבקוב וחבריו משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1986.
מיכאל אורן, אורד וינגייט: ידידות במבחן אתר "תכלת" http://www.tchelet.org.il/article.php?id=64&page=1
פנינה זר, לוחמים בלילה: סיפורו של אורד וינגייט, עם עובד ויד יצחק בן-צבי, 1971.
כריסטופר סייקס, אורד וינגייט, תרגם י. גולדמן. הוצאת מערכות 1961. 530 עמודים.
אברהם עקביה, "אורד וינגייט – חייו ופועלו", הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור.
עודד בצר "לא בדרך המלך" הוצאת יוסף שרברק בע"מ 1988
ירון פלינט, התפתחות הכוחות המיוחדים במלחמת העולם השנייה, מערכות 408, אוגוסט 2006, עמ' 28-37.
יורם קניוק, אקסודוס – אודיסיאה של מפקד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, עמודים  44-51.
יהודה בן-דוד, פלוגות האש נעות בלילה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1984.
שלומי שטרית, ראשוני להעז – פלגות הלילה המיוחדות של אורד וינגייט, ספריית יהודה דקל, 2017
אביחי ברג, ודרך אין אחרת, סלע מאיר, תל אביב, 2021, עמודים 19-36.
הערות שוליים

↑  שלומי שטרית, פלגות הלילה המיוחדות (SNS) במרד הערבי – מאפייניה של היחידה ותורת הלחימה שלה במבחן הפעילות הצבאית בכּאוכּב אל-הווא, דבּוריה וח'רבּת ליד-אל עוואדין, עבודת מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן, 2013, עמ' 142-137.
↑  יורם קניוק, אקסודוס - אודיסיאה של מפקד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, עמודים 49–50.
↑  יורם קניוק, אקסודוס - אודיסיאה של מפקד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, עמוד 46, "באחת הפעולות עם וינגייט, נכנס יוסי לכפר בתוך לבנון, הכוח הותקף ויוסי חיסל יחידה שלמה ברימוני-יד. וינגייט כינה אותו מאז "The Bomber" והציע להעניק לו אות הצטיינות.".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011945953705171  BnF: cb165759558 (data)  VIAF: 89144647639282502003   WorldCat (עם VIAF): 89144647639282502003
פתיחת רטי

פתיחת רטי היא פתיחת שחמט היפרמודרנית שמתחילה במהלכים הבאים:
פ-ו3 ד5
ג4
על ידי ההתקפה מן האגף (2.ג4), הלבן מתכנן להסיט ממרכז הלוח את חייל השחור (מד5 לג4), או לפתותו לערוגה ד4 לצורך הכאתו מאוחר יותר. יחד עם פיאנקטו בצד המלך בהמשך פיתוח הכלים (ז3 ור-ז2), הלבן מפעיל לחץ על 2 המשבצות הבהירות שבמרכז (ד5 וה4).
הפתיחה קרויה על שם ריכרד רטי (1889-1929), שחמטאי יהודי מצ'כוסלובקיה (במקור מאוסטרו-הונגריה). פתיחה זו, בה השליטה במרכז מושגת דרך איום מהצד ולא על ידי אכלוס ישיר, מבטאת את רוח ההיפרמודרניזם בו דגל רטי. 1.פ-ו3 מפתח את הפרש לעמדה טובה, המאפשרת הצרחה קטנה מהירה ומונעת מהשחור לכבוש את המרכז עם 1... ה5. הלבן שומר על גמישות בכך שהוא אינו מחויב כעת לפיתוח מבנה רגלים במרכז ויכול להגיב במספר דרכים למהלכי השחור.
פתיחת רטי אינה מוגבלת לרצף ייחודי של מהלכי פתיחה או למהלך פתיחה בודד אלא מהווה פתיחה מורכבת הכוללת מספר וריאציות עם תמות משותפות.
באנציקלופדיית פתיחות שחמט (ECO), פתיחת רטי מסווגת בקודים A04-A09.
היסטוריה

לפי רטי, הפתיחה הוצגה לראשונה ברמת אמן בתחילת 1923. פתיחה זו זכתה לפרסומה הגדול ביותר כאשר רטי הביס את חוסה ראול קפבלנקה, אלוף העולם בשחמט המכהן, במשחק ביניהם בטורניר ניו יורק 1924, אחת התחרויות החזקות שאורגנו אי פעם, תוך שימוש בפתיחה זו. היה זה הפסדו הראשון של קפבלנקה בשמונה שנים.
ישנן עדויות כי אף אלכסנדר אלכין נהג לשחק את פתיחת רטי בשנות ה-20 של המאה ה-20, אך באותה עת כמעט כל משחק שהחל עם פ-ו3 ו- ג4 של הלבן נחשב כפתיחת רטי. עם צבירת הפופולריות של פתיחה זו יחד עם פתיחת היפרמודרניות נוספות, השתכללה פתיחת רטי ונעשתה הבחנה ברורה בינה לבין פתיחות דומות אחרות.
סבלי טרטקובר כינה פתיחה זו בשם "פתיחת רטי-צוקרטורט", והתייחס ל-1.פ-ו3 כ"פתיחה מן העבר, שהפכה, במהלך 1923, לפתיחת העתיד".
השיטה הקלאסית: 2. ג4

בצורתה המודרנית, פתיחת רטי מתייחסת רק לקומבינציה של פ-ו3 ו-ג4 של הלבן עם ד5 של השחור בין מהלכי הלבן, כאשר האחרון מבצע פיאנקטו עם רץ אחד לפחות ולא משחק מהלך מוקדם של ד4.
לאחר 2.ג4 (קוד A09 ב-ECO) אפשרויות הבחירה של השחור הן:
2... ה6 או 2... ג6 (החזקת העמדה ד5)
2... ד:ג4 (ויתור על העמדה ד5)
2... ד4 (קידום הרגלי מהעמדה ד5 לד4)
אם השחור מכה את חייל הלבן, אזי בצורה דומה לגמביט המלכה הנרצה, 3.ה3 או 3.ה4 הן תגובות משיבות איזון עם יתרון קל ללבן בפיתוח הכלים. גם 3.פ-א3 או 3.מה-א3+ נחשבות כתגובות אפשריות של הלבן. המגוון העשיר של אפשרויות הבחירה של הלבן מגביל ומקטין את הפופולריות של 2... ד:ג4.
ראו גם

תורת הפתיחות בשחמט
פיאנקטו
גמביט המלכה
פתיחה קטלנית
פתיחת איגוף
ההגנה הסלאבית
לקריאה נוספת

אנגוס דאנינגטון (אנ'), מדריך קל לפתיחת רטי, הוצאת שחמט לכל אדם (אנ'), 1998
נייג'ל דייוויס, רטי הדינמית, הוצאת שחמט לכל אדם (אנ'), 2004
הערות שוליים

↑  אריק שילר (אנ'), ?How to Play the Réti, פנסילבניה: Chess Enterprises, 1998, ISBN 978-0-931462-78-8
↑  Richard Reti vs Jose Raul Capablanca, New York 1924
↑  סבלי טרטקובר, ג'וליוס דו מונט (אנ'), 500 משחקי רב אמן של שחמט, מהדורה ראשונה, הוצאת דובר, 1975, עמ' 636, מסת"ב 0-486-23208-5
1 2  ניק דה פיירמיאן, פתיחות שחמט מודרניות (אנ'), מהדורה חמש עשרה, רנדום האוס, 2008
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576798005171  GND: 4121585-0  LCCN: sh2010008639 
לוח התוצאות של ריכרד רטי נגד חוסה ראול קפבלנקה, טורניר ניו יורק 1924
צלב ארמני

צלב ארמני
צלב ארמני (בארמנית: Հայկական խաչ;‏ խաչ, חַץ' – צלב) הוא טיפוס צלב ייחודי המשמש בכנסייה הארמנית כסמל לנצרות.
זרועותיו של הצלב הארמני מסתעפות בקצותיהן ומסתיימות בפרחים מסוגננים, והזרוע התחתונה ארוכה מהיתר. צלב זה מופיע בלב מצבות החצ'קר, שבהן הוא מוקף בעיטורים למיניהם, בעיקרם צמחיים וגאומטריים.
הצלב הארמני מוצב על כיפות כנסיות, מגולף בקירות מנזרים, במצבות קבורה ובאנדרטות זיכרון, מצויר על מזבחות, רקום על בגדי אנשי הדת, וכיוצא באלה. צלב זה מכונה גם "צלב פורח". הפריחה מייצגת את כוח החיים המגולם בצלב הארמני ואת התבדלותו מהצלב המסמל עינויים ומוות.
גלריה

צלב ארמני מגולף בחזית המערבית של כנסיית גרגוריוס המאיר במנזר גושוואנק (אנ')
אנדרטת מלך ארמניה אשוט השני הברזל (אנ') באיג'באן
הצלב הארמני מתנוסס מעל כיפת הקתוליקון במנזר גרארד
צלב אבן במנזר טאטב (אנ'), מתוארך לראשית המאה ה-10
חצ'קר בקיר קתדרלת יעקב הקדוש ברובע הארמני בירושלים, 1440
מצבת קבר החייל האלמוני בקפאן
ראו גם

חצ'קר
צלב
הכנסייה האפוסטולית הארמנית
פונקציות טריגונומטריות

בראש התמונה מוצגת הפונקציה הטריגונומטרית סינוס (sin) עבור הזוויות θ, π − θ, π + θ ו-2π − θ בארבעת הרבעים של מעגל היחידה. בתחתית התמונה מוצג הגרף של פונקציית הסינוס, כשהזוויות מראש התמונה מודגשות
במתמטיקה, הפונקציות הטריגונומטריות הן פונקציות של זווית. הן משמשות, בין השאר, לקשור בין הזוויות במשולש לאורכי צלעותיו. הפונקציות הטריגונומטריות המוכרות ביותר הן סינוס, קוסינוס וטנגנס. הפונקציות הטריגונומטריות חשובות במחקר המשולשים, במידול תופעות מחזוריות ובשימושים רבים נוספים. שני משפטים בסיסיים הנוגעים לפונקציות הטריגונומטריות הם משפט הסינוסים ומשפט הקוסינוסים.
הפונקציות הטריגונומטריות במשולש ישר-זווית

כאשר x היא זווית סמוכה ליתר במשולש ישר-זווית (x בין 0° ל-90° במעלות או בין 0 ל-π/2 ברדיאנים):
סינוס של הזווית (sin x) מבטא את היחס שבין הניצב שמול הזווית והיתר במשולש; בדוגמה המופיעה בתרשים
קוסינוס של הזווית (cos x) הוא היחס בין הניצב הסמוך לזווית והיתר במשולש; בדוגמה המופיעה בתרשים
טנגנס של הזווית (tg x או tan x) הוא היחס בין הניצב שמול הזווית והניצב שליד הזווית; בדוגמה המופיעה בתרשים
בגאומטריה אנליטית, כאשר מייצגים ישר על ידי משוואה אפינית: y=mx+n, הקבוע m הוא טנגנס הזווית שבין הישר ובין כיוונו החיובי של ציר ה-X.
הפונקציות מקיימות  \sin \alpha =\cos \left({\frac {\pi }{2}}-\alpha \right) ו-  \cos \alpha =\sin \left({\frac {\pi }{2}}-\alpha \right) כאשר הזוויות נתונות ברדיאנים.
ממשפט פיתגורס נובע כי סכום ריבועי הסינוס והקוסינוס של אותה זווית שווה ל-1.
לכל אחת מפונקציות אלו מוגדרת גם פונקציה שערכה הוא ההופכי הכפלי של ערך הפונקציה:
קוטנגנס של זווית (ctg x או cot x) הוא היחס בין הניצב הסמוך לזווית לבין הניצב הרחוק ממנה, כלומר ערכו הוא ההופכי של הטנגנס. הקוטנגנס שווה ליחס בין הקוסינוס של זווית לסינוס של אותה זווית. לכן, הוא לא מוגדר עבור כפולות שלמות של 180° (שהסינוס שלהן הוא 0).
סקאנס של זווית (sec x) השווה ל- \left(\cos x\right)^{-1}={\frac {1}{\cos x}} כלומר ערכו ההופכי של הקוסינוס.
קוסקאנס של זווית (cosec x) השווה ל- \left(\sin x\right)^{-1}={\frac {1}{\sin x}}, כלומר ערכו ההופכי של הסינוס.
על ידי צמצום לתחום מתאים, הפונקציות הטריגונומטריות הופכות לפונקציות הפיכות. פונקציות טריגונומטריות הפוכות מסומנות:
arcsin x או sin−1(x)‎‏,
arccos x או cos−1(x)‎‏,
arctan x או tan−1(x)‎‏
וערכן היא הזווית שנותנת את היחס הטריגונומטרי x.
הטבלה הבאה מסכמת את הקשרים בין הפונקציות הטריגונומטריות, הפונקציות ההפוכות ופונקציות הערך ההופכי שלהן. את פונקציית הקוסקנט רושמים לעיתים בצורה הארוכה יותר cosec במקום csc.
| פונקציה | פונקציה | פונקציה הפוכה | פונקציה הפוכה | הופכי של הפונקציה | הופכי של הפונקציה | הופכי של הפונקציה ההפוכה | הופכי של הפונקציה ההפוכה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סינוס | sin | arcsine | arcsin | cosecant | csc | arccosecant | arccsc |
| קוסינוס | cos | arccosine | arccos | secant | sec | arcsecant | arcsec |
| טנגנס | tan | arctangent | arctan | cotangent | cot | arccotangent | arccot |
הפונקציות הטריגונומטריות על מעגל היחידה

מעגל היחידה הוא מעגל ברדיוס של יחידה אחת, שמציג באופן גרפי את הפונקציות הטריגונומטריות.
הסינוס והקוסינוס מורחבות גם לזוויות שאינן יכולות להופיע במשולש ישר-זווית, בהן  \ x\geq 90^{\circ } או  \ x\leq 0^{\circ }, על ידי הגדרתן באמצעות הקואורדינטות של מעגל היחידה, שמרכזו בראשית הצירים ורדיוסו 1. לפי הגדרה זו, הסינוס של הזווית  \theta  הוא קואורדינטת ה-y של הנקודה הנוצרת על היקף מעגל היחידה עם "סיבוב" הרדיוס נגד כיוון השעון החל מקרן המספרים החיוביים בציר ה-X לאורך זווית  \theta , וקוסינוס הזווית הוא קואורדינטת ה-x של אותה נקודה. לפי הגדרה זו, עבור זוויות כלליות ייתכן שהסינוס או הקוסינוס יהיו שליליים (מה שלא אפשרי עבור זוויות שבין 00 ל-900, שם הפונקציות מייצגות יחס בין אורכים), אך סכום הריבועים שלהם הוא תמיד 1. מסיבה זו, ערכם המוחלט חסום על ידי 1.
לסיכום:
סינוס הוא ערך ה-Y של הנקודה
קוסינוס הוא ערך ה-X של הנקודה
טאנגנס הוא הערך על המשיק למעגל בנקודה (1,0) או היחס בין סינוס לקוסינוס
קוטנגנס הוא הערך על המשיק למעגל בנקודה (0,1) או היחס בין קוסינוס לסינוס
מעגל היחידה מהווה שיטה נוחה לזכור את הסימן (+/-) של ערכי הפונקציות הטריגונומטריות.