stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תחרות הזמר של האינטרוויזיון
הערות שוליים

1 2  אחרי שגורשה מהאירוויזיון: רוסיה הכריזה שתחזיר את תחרות השירים הסובייטית "אינטרוויזיון" - בהשקעה של מיליונים, באתר ‏מאקו‏, 2 בינואר 2024
↑  Anthony Granger, Intervision: 2014 Contest Is Cancelled, Eurovoix, ‏2014-09-01 (באנגלית בריטית)
1 2  Granger, Anthony (14 במרץ 2015). "Intervision: Contest Moved To Autumn 2015". Eurovoix.com. נבדק ב-16 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  עמית אטיאס, ‏התשובה לסילוק מהאירוויזיון: פוטין הכריז על תחרות שירה בינלאומית, גם איראן בפנים, באתר ‏מאקו‏, 4 בפברואר 2025
↑  Vuletic, Dean (2021-11-23). "The Intervision Song Contest: Popular Music and Political Liberalization in the Eastern Bloc". Music and Democracy. Vienna, Austria / Bielefeld, Germany: mdwPress / transcript Verlag. pp. 141–156. doi:10.14361/9783839456576-006. ISBN 978-3-8376-5657-2.
↑  The ‘other’ European song contest: Czechoslovakia’s Intervision was meant to rival Eurovision, www.expats.cz, ‏2021-05-21 (באנגלית)
↑  Dean Vuletic, The many myths of the Intervision Song Contest — the first attempt to produce a regional version of Eurovision, wiwibloggs, ‏2020-08-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  profslump20078 (2014-06-27), Wladyslaw Szpilman created Sopot International Song Festival in 1961, נבדק ב-2025-02-04
↑  Tajik singer awarded grand prize of the “Five Stars: Intervision” contest | Tajikistan News ASIA-Plus, www.asiaplustj.info
↑  Bearded Lady Spurs Russia to Revive Soviet-Era Song Contest | Eurasianet, eurasianet.org (באנגלית)
↑  Anthony Granger, Russia: Intervision To Return This October, Eurovoix, ‏2014-05-23 (באנגלית בריטית)
↑  Anthony Granger, Russia: Alexander Ivanov Wins "Five Stars", Eurovoix, ‏2014-06-15 (באנגלית בריטית)
↑  William Lee Adams Newsweek Is A. Trust Project Member, Following Outrage Over Conchita, Russia Is Reviving Its Own Straight Eurovision, Newsweek, ‏2014-07-25 (באנגלית)
↑  Anthony Granger, Belarus: Ivan To Eurovision 2016, Eurovoix, ‏2016-01-22 (באנגלית בריטית)
↑  Русская служба The Moscow Times, В России возродят советский фестиваль песен вместо «Евровидения», Русская служба The Moscow Times, ‏2023-11-17 (ברוסית)
↑  "Європейська мовна спілка призупинила членство російських ЗМІ" [The European Broadcasting Union suspends the membership of Russian media outlets] (באוקראינית). Suspilne. 2022-05-27. נבדק ב-2024-06-10.
↑  "Более 16 стран примут участие в музыкальном конкурсе "Интервидение"" [More than 16 countries will take part in the Intervision music contest] (ברוסית). RIA Novosti. 2024-06-08. ארכיון מ-2024-06-08. נבדק ב-2024-06-10.
↑  פוטין מחזיר לחיים את "האירוויזיון הסובייטי", באתר ynet, 4 בפברואר 2025
↑  Редакция: https://dni.expert/author/378, Россия нашла замену "Евровидению", dni.expert (ברוסית)
השתתפות מאז 1977:  השתתפה לפחות פעם אחת  לא השתתפה, אך הייתה זכאית  התכוונה להשתתף אך התחרות בוטלה
בנימין וולף איגר

| --- | --- |

רבי בנימין וולף איגר
 לידה:  1756 ה'תקט"ז הלברשטאדט, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  19 בספטמבר 1795 (בגיל 39 בערך) ו' בתשרי תקנ"ו
 תקופת הפעילות:  ?–1795 
 השתייכות:  רב, ראש ישיבה
 תחומי עיסוק:  הלכה, תלמוד
 תלמידיו:  רבי עקיבא איגר
 
רבי בנימין וולף איגר (רוטרדם, ה'תקט"ז 1756 – לייפניק, ו' בתשרי תקנ"ו, 19 בספטמבר 1795) היה רב וראש ישיבה.
כיהן כראש הישיבה בברסלאו תחת הנהלת חמיו, רב העיר יצחק יוסף תאומים. כרבן של צילץ ולייפציג, וכרבה של לייפניק שבמוראביה, עד יום מותו. הוא דודו ורבו של רבי עקיבא איגר מחשובי האחרונים.
ביוגרפיה

רבי בנימין וולף איגר נולד ברוטרדם בשנת 1756 לרבי עקיבא איגר מפרשבורג מחבר "משנת דר' עקיבא". בהיותו בן עשרים ושבע התמנה לרבנות העיר צילץ. הוא נשא לאשה בזיווג שני את גיטל, בתו של הרב יצחק יוסף תאומים רבה של ברסלאו, ונתמנה כראש הישיבה בעירו של חמיו. בישיבה זו למדו אצלו תלמידים רבים, בהם בן אחותו רבי עקיבא איגר מחשובי האחרונים, והרב ישעיה פיק ברלין, לימים רבה של ברסלאו.
בנו הוא הרב עקיבא איגר (נפטר בכ"ט בתשרי תקפ"ד 1824), רב בהלברשטט. מכונה לעיתים רבי עקיבא איגר השלישי.
רבי בנימין וולף איגר היה מחותנו של רבי יחזקאל לנדא מחבר "נודע ביהודה". אחת מהתשובות בספר ממוענת אליו, ובה תולה ה"נודע ביהודה" את פסק ההלכה, ב”אם כבוד רום מעלתו מסכים עמי”.
רבים מחידושי תורתו משוקעים בספרי בני דורו, ובפרט בספרי השו"ת של בן אחותו רבי עקיבא איגר. מרבית כתביו לא נדפסו, חלקם קיימים בכתב-יד בבית הספרים הלאומי בירושלים. כרך מחידושיו לתלמוד בשם "יער הלבנון" נמצא בספריית הרמב"ם בתל אביב. מעת לעת נדפסים מאמרים פרי עטו בכתבי עת תורניים שונים.
על מצבתו של רבי בנימין וולף איגר נכתב:
אדמ"ו הגאון מו"ה וואלף איגר זצ"ל
נפטר יום ש"ק שישה בתשרי תקנ"ו לפ"ק
בכל מקום שנתנו חכמים עיניהם כל יקר ראתה עינו
נרד וכרכום וראשו בשמים לא יערכו טוב ריח שמנו
ירד לעומקא דהלכה לברר ולדון דין לאמיתו ומכונו
מנורה זהב כולה וגולה על ראש הקהלה כיסא גאונו
נעלה בעמו
ארבע שנים לאחר מותו, בשנת תק"ס, עלה על כס רבנותו בלייפניק, הרב ברוך תאומים-פרנקל מחבר הספר "ברוך טעם".
הערות שוליים

↑  בזיווגה הראשון הייתה נשואה לרב שאול ברלין (לוין), מחבר "כָּסָא דהרסנא", רבן של קהילות יהודיות בגרמניה, וככל הנראה משכיל נסתר. לדעת מאיר וונדר, אנציקלופדיה לחכמי גליציה חלק ה' עמ' 641, שני האישים נישאו לאחיות ולא לאותה אשה. לדבריו, שם אשתו של ברלין היה שרה, ואילו אשתו של איגר היא רבקה.
↑  אהרן ולדן, שם הגדולים החדש, מערכת ב' אות י"ז.
↑  שו"ת נודע ביהודה מהדורה תניינא, יורה דעה סימן קי"ד.
↑  ראו להלן "קישורים חיצוניים".
↑  ראו למשל: מוריה, קבץ תורני לחידושי תורה והלכה, י"ז (י"א-י"ב): מ"ו, תשנ"א 1991; עמיהוד לוין (עורך), אורייתא, כרך י"ג, נתניה תשמ"ח. עמ' לח-מב.
↑  יושם לב שהחרוזים מתחרזים עם פרט השנה תקנו, עינו, שמנו, מכונו, גאונו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506364005171  GND: 1069963577  ISNI: 0000 0004 4793 6615  LCCN: nb2007017591  VIAF: 315574508   WorldCat (עם VIAF): 315574508 
רבי עקיבא איגר, אחיינו ותלמידו של רבי בנימין וולף
בית הכנסת בלייפניק בשנת 2012
ליהי טולדנו

| --- | --- |

טולדנו בהופעה, יוני 2023
 לידה:  20 באפריל 2002 (בת 22)  הרצליה
 שם לידה:  ליהי מיירה טולדנו
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 שפה מועדפת:  עברית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ליהי טולדנו (נולדה ב-20 באפריל 2002) היא זמרת-יוצרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

טולדנו נולדה בהרצליה וגדלה בגן יבנה. היא בתם של הזמר אבי טולדנו וחגית לוי-טולדנו, מנהלת מכירות. טולדנו היא גם אחייניתו של הזמר עופר לוי ויש לה חמישה אחים ואחיות, אחד מהם הוא הזמר אורי טולדנו.
טולדנו למדה בבית הספר היסודי "בן-גוריון" בגן יבנה, ולאחר מכן בחטיבת הביניים "אורט רבין". בצעירותה למדה מחול קלאסי, ג'אז, מודרני, היפ הופ ולירי בסטודיו N.C-SHOW. כשהייתה בת 15 החלה ללמוד תיאטרון בתיכון הארצי לאומנויות על שם תלמה ילין, שם גילמה בין היתר את תפקיד הראשי במחזמר "ג'יפסי".
בשנת 2018, כשהייתה בכיתה י', פרסמה את הסינגל הראשון שלה, "הלב שלי על 200". ב-2019 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא" אך לא המשיכה לאחר האודישן השני. באותה שנה יצא הסינגל השני שלה, "פריז".
בשנת 2020 התגייסה לצה"ל שם שירתה בלהקת חיל חינוך ובתיאטרון צה"ל עד לשחרורה בשנת 2022.
בשנת 2022 השתתפה בסדרה "מיוחדת" בתפקיד שיר, הצלמת של החבורה והחברה הכי טובה של מאיה. עוד באותה שנה השתתפה בסדרה "מי שמע על חווה ונאווה" כחלק מחברי להקת חיל השריון בשנת 1974. בנוסף נבחרה לשחק באותה שנה את התפקיד הראשי בגרסה החדשה של המחזמר "מרי לו", המבוסס על שיריו של צביקה פיק בתיאטרון הארצי ובבימויו של צדי צרפתי.
ב-2023 הוציאה את הסינגל "החליפה האפורה", שכתבה והלחינה על הקשר שהיה לה עם טליה ברטפלד, שהייתה בת זוגה במשך שנה וחצי. עוד באותה שנה השתתפה בדרמה המוזיקלית לנוער "תלאתה" בתפקיד ראשי. במאי 2023 יצא הסינגל השני שלה, "בילי", שגם אותו כתבה והלחינה בעצמה. הסינגל הבא שלה, "20 (בלעדייך)", יצא שלושה חודשים לאחר מכן. בינואר 2024 הוציאה סינגל נוסף – "נועדת לי". ב-21 בפברואר 2024 הוציאה את אלבומה הראשון, "מי אני חושבת שאני".
במהלך שנת 2024, הצטלמה טולדנו לתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים", שבה היא מככבת בפרק הבכורה בפרק מיוחד עקב מלחמת חרבות ברזל. הסדרה עלתה בספטמבר אותה שנה. ב-9 במאי של אותה השנה יצא לאור אלבום האוסף "ישראל בידור – שרים למדינה", שם ביצעה טולדנו את השיר "שירו של שפשף" לצד אליאב זוהר. ב-2 בספטמבר טולדנו הוציאה שלושה שירים חדשים, ביניהם השיר "אבא", שיר העוסק בקשר המורכב שלה עם אביה, הזמר אבי טולדנו. בשיר "אבא" ישנם קטעים שכתובים בגוף ראשון, בהם ליהי פונה אל אביה ומבקשת מחילה וחיבוק. השירים הנוספים שיצאו לצד "אבא" הם "מיכל" (גרסת כיסוי לשיר של אליאב זוהר) ו"שיווי משקל סופי", גרסה חדשה לשיר מהאלבום הבכורה של טולדנו. ב-5 בדצמבר הוציאה את הסינגל "לא בכוונה", שנכתב והופק על ידי אופירי.
חיים אישיים

טולדנו הגדירה את עצמה בראיונות שונים כביסקסואלית וכפאנסקסואלית, וניהלה מספר מערכות יחסים עם נשים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

| שם האלבום | תאריך יציאה | חברת תקליטים | שירים |
| --- | --- | --- | --- |
| מי אני חושבת שאני | 21 בפברואר 2024 | יוניברסל מיוזיק ישראל |  דיסק 1 "מדרגות"  "20 (בלעדייך)"  "יינות אדומים"  "בילי"  "חיכה לליהי"  "החליפה האפורה"  "נועדת לי"  "גן יבנה"  דיסק 2 "שיר מלחמה" (עם עופר לוי)  "שיווי משקל (5)"  "גן יבנה 2"  "שמיים שחורים"  |
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם | שנה | אלבום |
| --- | --- | --- |
| "הלב שלי על 200" | 2018 | סינגל ללא אלבום |
| "פריז" | 2019 | סינגל ללא אלבום |
| "החליפה האפורה" | 2023 | מי אני חושבת שאני |
| "בילי" | 2023 | מי אני חושבת שאני |
| "20 (בלעדייך)" | 2023 | מי אני חושבת שאני |
| "נועדת לי" | 2024 | מי אני חושבת שאני |
| גן יבנה | 2024 | מי אני חושבת שאני |
| לא בכוונה | 2024 | סינגל ללא אלבום |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי נבחרי השנה של פרוגי | 2022 | פריצת השנה במשחק | מיוחדת | מועמדות |
הערות שוליים

1 2 3 4  דינה חלוץ, ליהי טולדנו: "לצאת מהארון כשאבא שלך הוא אבי טולדנו זה חתיכת עניין", באתר ynet, 20 באוקטובר 2024
↑  דודי פטימר, הדבר החם הבא? הכירו את ליהי טולדנו, באתר חדשות 13, 12 באוגוסט 2018
↑  הכירו את ליהי טולדנו - mako, 2019-11-30, נבדק ב-2022-12-22
↑  זוהר אורבך, ‏מהמייסדים ועד לדור העתיד: המדריך לקאסט של "מי שמע על חווה ונאווה", באתר ‏מאקו‏, 20 באוקטובר 2022
↑  גיל משעלי, ‏ליהי טולדנו תככב בגרסה החדשה של "מרי לו", באתר ‏מאקו‏, 24 באוקטובר 2022
↑  רחלי פלנט רוזן, ‏רק בת 20: נבחרה הכוכבת הראשית למחזמר "מרי לו", באתר "סרוגים", 25 באוקטובר 2022
↑  קשת ברגסון, ‏ליהי טולדנו בסינגל חדש: "החליפה האפורה", באתר "סרוגים", 24 בינואר 2023
↑  גיל משעלי, ‏אחרי מבחן השירה: יעל שלביה הוחלפה בליהי טולדנו, באתר ‏מאקו‏, 12 ביולי 2022
↑  עכשיו זה רשמי: ליהי טולדנו מצטרפת לעונה הבאה של "מחוברים" | TMI, באתר https://tmi.maariv.co.il, ‏2023-11-06
↑  ישראל בידור - שרים למדינה, באתר Spotify
↑  גיל משעלי, ‏ליהי טולדנו בשיר חשוף על אביה: "תסלח לי באמת", באתר ‏מאקו‏, 3 בספטמבר 2024
↑  דינה חלוץ, ליהי טולדנו: "בלי האפרו אני פחות מגניבה", באתר ynet, 5 במרץ 2023
↑  אחרי הפרידה מהאקסית, ליהי טולדנו מדברת על שברון הלב: "לא מצליחה לעכל" | TMI, באתר https://tmi.maariv.co.il, ‏2023-08-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396818505171  MusicBrainz: 6396290f-771a-4205-b1ff-2e17b32d70ea  VIAF: 17155464888102041855   WorldCat (עם VIAF): 17155464888102041855
יעקב אורלנד

| --- | --- |

יעקב אורלנד לבוש מדים, בקפה מאור בתל אביב, קיץ 1948
 לידה:  14 ביולי 1914 טטייב, אוקראינה 
 פטירה:  5 במרץ 2002 (בגיל 87) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  מתחם בתי הקברות בחיפה 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1930–2002 (כ־72 שנים)
 צאצאים:  שמרית אור 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (1996)  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש (1982)  פרס ניומן (1998)  פרס טשרניחובסקי  פרס אקו"ם 
 
יעקב אורלנד עם חברים בבית קפה בחוף תל אביב בראשית שנות הארבעים
יעקב אוֹרְלַנְד (14 ביולי 1914 – 5 במרץ 2002) היה משורר, מתרגם, מחזאי, עיתונאי ועורך ישראלי, חתן פרס ישראל לזמר עברי (1994) ופרס ביאליק לספרות יפה (1996). כונה "מאחרוני דור הנפילים של התרבות העברית". בין פזמוניו: "היו לילות", "עץ הרימון", "שני שושנים", "אנחנו שרים לך, מולדת ואמא".
תולדות חייו

יעקב אורלנד נולד בעיירה טטייב שבאוקראינה. כשהיה בן שש ניצל מפוגרום בעיירתו, שבו נרצחו לנגד עיניו שמונה מבני משפחתו על ידי פורעים. בגיל שבע עלה לארץ ישראל עם הוריו, והמשפחה התיישבה בפלוגת מגדל של גדוד העבודה. מאוחר יותר עברה המשפחה לירושלים, לשכונת הבוכרים, ויעקב למד ב"תחכמוני" ובגימנסיה העברית רחביה. הצטרף לפלוגות הנוטרים, הגן על העיר במלחמת העצמאות, ושירת במהלכה כקצין החינוך של גדוד "מצדה" של הגדנ"ע. סיים לימודי פילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ונסע ללמוד תיאטרון בבריטניה.
כשחזר התיישב בתל אביב. על המעבר מירושלים לתל אביב סיפר: "אחרי מלחמת השחרור לא יכולתי לגור יותר בירושלים. אחרי 28 שנות מגורים בירושלים העיקה עלי העובדה, שלא יכולתי לעבור את החומה, לעלות להר הצופים ולרדת לים המלח."
בתל אביב הכיר את אשתו בת-אל (עליה כתב את השיר "שיר אלייך"). התיידד עם משוררים מ"חבורת כסית" כמו נתן אלתרמן, אברהם שלונסקי ואלכסנדר פן. ב-1954 עבר לחיפה במסגרת פרויקט "מגורי אומנים".
קריירה

אורלנד, שכתב את שירו הראשון בגיל 16, עסק בכתיבת שירה, ובנוסף עסק בתרגום ובכתיבת מחזות.
בחודשים ספטמבר-דצמבר 1943 פרסם טור מחורז סאטירי, בשם העט "אורי", בעיתון "הארץ".
בימי היישוב ובשנות ה-50 וה-60 פרסם גם פזמונים שהפכו לפופולריים עד ימינו, ובהם "עץ הרימון", "שני שושנים", "היו לילות", "הטנדר נוסע", "זכריה בן עזרא", "אני נושא עמי", "שלכת" ("עמוק העצב בעיניים"), "שיר שמח" ("אם גם ראשנו שח") ועוד. פזמונים רבים פרי עטו הולחנו על ידי חברו הטוב, מרדכי זעירא. את הפזמונים כתב ללהקת הבריגדה "מעין זה", לתיאטרון "המטאטא" ולאירועים שונים. הזמרת שושנה דמארי ביצעה רבים משיריו.
בנוסף לחיבור שירים ופזמונים, נתן אורלנד ידו גם בתרגום: הוא תרגם יצירות ספרותיות רבות, ובהן של ויליאם שייקספיר ושל ג'ורג' ברנרד שו, וגם תרגם עשרות מחזות, שהוצגו ב"אהל" ובתיאטרון חיפה.
אורלנד עסק גם בכתיבת מחזות. מחזהו "העיר הזאת" הועלה בשנת 1953 בתיאטרון "אהל". בשנת 1967, לקראת העלאה נוספת של המחזה, הורה בית המשפט להסיר מהמחזה קטעים אחדים, שעסקו בתוכנית של בחורי ישיבה להיכנע ללגיון הערבי במלחמת העצמאות.
מעורבות אידאולוגית

לאחר מלחמת ששת הימים היה ממייסדי "התנועה למען ארץ ישראל השלמה".
חיים אישיים

יעקב אורלנד נפטר לאחר מחלה ב-5 במרץ 2002 באחוזה שבחיפה, בגיל 87, ונקבר בבית הקברות שדה יהושע בחיפה. הותיר את שני ילדיו – שמרית אור, פזמונאית, ורעואל, וטרינר – וארבעה נכדים.
פרסים והוקרה

1963 (תשכ"ג) – פרס למדן לספרות ילדים ונוער, מטעם עיריית רמת גן, על הספר "בית הצעצועים" (1963).
1977 (תשל"ו–תשל"ז) – פרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר, על הבלדה "יום תל-פאחר" (1976).
פרס אקו"ם.
1983 – פרס ורטהיים לשירה עברית, מטעם אוניברסיטת בר-אילן, על ספר שיריו "עיר האובות" (1978).
1983 – פרס פינסקי לתיאטרון, מטעם עיריית חיפה, על המחזה "הלשכה השחורה" (נכתב בשנות ה-50 ולא הופיע בהוצאה מסודרת).
1984 – פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת.
1984 - יקיר העיר חיפה.
1987 – פרס אלתרמן, מטעם ההסתדרות, על הספר "סמטת החבשים" (1986).
1993 – פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
1994 – פרס ישראל לזמר עברי.
1996 (תשנ"ו) – פרס ביאליק לספרות יפה, מטעם עיריית תל אביב, על מפעל חייו בשירה העברית.
1998 (תשנ"ח) – פרס ניומן, מטעם אוניברסיטת בר-אילן, על מפעל חייו בשירה ובזמר העבריים.
2000 – פרס יצחק עקביהו, מטעם אוניברסיטת בר-אילן, על מפעל חייו בשירה העברית.
הנצחה

על שמו נקראו רחובות בכמה ערים בארץ.
ארכיונו שמור באוניברסיטת בר-אילן.
ב-30 בדצמבר 2014 נערך כנס בבר-אילן על ידי הפקולטה למדעי היהדות במלאת 100 שנים להולדתו
כתביו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. להשלים את המחזות שכתב.
אילן ברוח: שירים, תל אביב: גזית, תרצ"ט 1939.
שירים על עיט ועל יונה, ירושלים: אחיאסף, 1946.
העיר הזאת: מחזה בשלש מערכות ופרולוג, תל אביב: תיאטרון אהל, 1952.
מחזה התקומה, חיפה, 1958. (מחזה המוני, לרגל חגיגות העשור למדינת ישראל)
שירים מארץ עוץ, תל אביב: מחברות לספרות, תשכ"ג 1963.
בית הצעצועים; ציורים ועטיפה: צבי מאירוביץ, חיפה: מגילות, תשכ"ג. (הספר זיכה אותו בפרס למדן לספרות ילדים ונוער)
הרשלי מאוסטרופולי (מחזה), תיאטרון חיפה, 1966.
נגן עוגב: קובץ שירים נבחרים; בעריכת שלמה קפלן, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – מרכז לתרבות ולחינוך (ספריה מוסיקלית על שם נִסימוב), 1968. (תווים)
יום תל-פאחר: בלדה עם ואריאציות על נושאים קיומיים; עטיפה ואיורים: יורם רוזוב, תל אביב: מערכות, תשל"ו. (בעקבות קרב תל-פאחר) (הבלדה זיכתה אותו בפרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר)
עיר האובות: שירים, תַּרשוּמים, תל אביב: עקד; בסיוע קרן תל אביב לספרות ולאמנות; מפעל סופרי חיפה, בשיתוף עיריית חיפה ומועצת פועלי חיפה, תשל"ח 1978. (הספר זיכה אותו בפרס ורטהיים לשירה עברית)
היו לילות: שירי הזמר של יעקב אורלנד; עיצוב: טרטקובר, תל אביב: תמוז, 1985. (תווים)
נתן היה אומר: כז שירים, ציורים: יוסל ברגנר, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ה 1985.
סמטת החבשים: מקאמה ירושלמית; ציורים: נחום גוטמן, ירושלים: כתר, 1986. (הספר זיכה אותו בפרס אלתרמן)
קִיֶּב: פואמה; ושתי טיוטות-שיר לזיכרון טטיב; איורים: גני דורין, ירושלים: כרמל, תשנ"ב 1991 (תרגום לרוסית על ידי ברוך אבני. ירושלים: כרמל, 1992).
מבחר כתבים; עריכה ואחרית דבר: דן מירון, 3 כרכים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ז 1997. (כרך א: אילן ברוח, שירים על עיט ועל יונה, שירים מארץ עוץ, שירי זמר (שנות ה-40/30); כרך ב: עיר האובות, יום תל-פאחר; כרך ב: נתן היה אומר, סמטת החבשים, קיב, שירים בודדים, שירי זמר (שנות ה-50 ואילך))
תרגומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אוסקר ויילד, ספר האגדות; תרגמוֹ מאנגלית: יעקב אורלנד; ציירה אותו: בינה גוירץ, ירושלים: עבר, תש"ז. (הדפסה נוספת: ירושלים: ש' זק, תשי"ח)
אלמר רייס, בפַרוָרי ניו-יורק: מחזה בשלוש מערכות; עברית: יעקב אורלנד, תל אביב: תיאטרון אהל, 1947.
אוסקר ויילד, הבלדה מכלא רדינג; מאנגלית: יעקב אורלנד, תל אביב 1977.
פרסי ביש שלי, אדוניס: אלגיה על מותו של ג’ון קיטס; מאנגלית: יעקב אורלנד, תל אביב, 1976.
רבקה קויאטקובסקי-פנחסיק, אחרונים שהיו, ראשונים להיות: שירים ופואמות; מיידיש: יעקב אורלנד, תל אביב, 1984.
א.א. מילן, אנחנו שנינו; עברית: יעקב אורלנד; צייר: א"ה שפארד, תל אביב, 1957.
יהודה אלברג, בלב ים: רומן; מיידיש: יעקב אורלנד, תל אביב: עקד, תשל"ט 1979.
שפרה ורבר, דמעתו של איציק; מיידיש: י' אורלנד, תל אביב, 1963.
ג'ורג' ברנרד שו, יוהנה הקדושה - ז'אן ד'ארק; מאנגלית: יעקב אורלנד, תל אביב: נ. טברסקי, 1953.
שמעון הלקין, בר כוכבא; תרגם ועיבד: יעקב אורלנד, תיאטרון לנוער ליד תיאטרון חיפה, 1964.
איציק מאנגר, משירי טַוָּס הזהב; בתרגומו של יעקב אורלנד; איורים: אודרי ברגנר, ירושלים: כרמל, תשנ"ו 1995.
סטיוארט קלוטי, אופנים עלי דרך: רומן; עברית: יעקב אורלנד; ספר ראשון, תל אביב: טברסקי, תש"ח 1948.
עומר כיאם, רֻבַּעְיָאת; עברית: יעקב אורלנד; תל אביב: עקד, 1976.
הרז'ה, שרביטו של אוטוקר, מאנגלית: יעקב אורלנד, 1964
לקריאה נוספת

תמר וולף-מונזון, בהיר וגבוה כזֶמֶר – יעקב אורלנד: פואטיקה, היסטוריה, תרבות, קריית שדה בוקר: מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות – אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשע"ו 2016.
תמר וולף-מונזון, "הטקסט שמאחרי הטקסט: 'כז שירים נתן היה אומר' ליעקב אורלנד — בין נוסח הספר לנוסח כתב היד", דפים למחקר בספרות, 17/16, תשס"ח-תשס"ט. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יעקב אגמון, שאלות אישיות - מבחר ראיונות - ריאיון עם יעקב אורלנד בתאריך 10 באוקטובר 1981, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994, עמ' 28–38
אבידב ליפסקר, 'והקול קול יעקב: היבטים חדשים וישנים בשירת יעקב אורלנד', צפון 3 אגודת הסופרים בחיפה, עמ' 133–150.
אבידב ליפסקר, 'ארץ ישראל בשירת יעקב אורלנד' בתוך: מולדת הרימון, מוזיאון תפן תערוכת שמואל בונה ויעקב אורלנד, תשנ"ט
דן מירון, אחרית דבר למבחר לכתבי יעקב אורלנד בשלושה כרכים, מוסד ביאליק 1997
דב סדן, 'אילן ורוחותיו - על יעקב אורלנד ', חדשים גם ישנים:  כרך א: בספרות העברית ואגפיה, תל אביב: עם עובד, 1987, עמ' 61–67.
הערות שוליים

↑  100 שנה להולדת יעקב אורלנד
↑  מירב יודילוביץ', נפטר המשורר יעקב אורלנד, באתר ynet, 6 במרץ 2002
↑  אהוד אמיר, גדנ"ע ירושלים בתש"ח, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2003, עמ' 77.
↑  יעקב אורלנד, אמת המידה היא הכאב, דבר, 14 בינואר 1966.
↑ דוגמאות:
אורי, "שיר השירים" מודרני, הארץ, 17 בספטמבר 1943
אורי, ניגונו של רבי יוסי, הארץ, 24 בספטמבר 1943
אורי, אורות ירושלים, הארץ, 31 בדצמבר 1943
↑  תמר וולף-מונזון, "זעירא נגע בשיר מגע גימור והפיח בו חיים של משמעות", בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 1 באוגוסט 2022
↑  י. מ. ניימן, "העיר הזאת" ב"אהל", דבר, 3 באפריל 1953.
↑  הותרה הצגת "העיר הזאת" לאחר הוצאת קטעים, מעריב, 9 במאי 1967; י. אורלנד מתנגד להוצאת קטעים ממחזהו "העיר הזאת", מעריב, 10 במאי 1967.
↑  יעקב אורלנד באתר חברה קדישא חיפה
↑  פרס למדן – לשלשה, מעריב, 12 בספטמבר 1963; חיפאים ברמת-גן, מעריב, טור 1, 13 בספטמבר 1963.
↑  פרס ז'בוטינסקי יוענק לי. אורלנד ולעוזי נרקיס, מעריב, 8 באוקטובר 1976.
↑  ראו: יום תל פאחר של אורלנד, בבלוג נעמוש / הרמה הסורית / מלחמת ששת הימים, 25 בינואר 2022.
↑  יעקב אורלנד – חתן פרס ורטהיים, דבר, 27 במאי 1983.
↑  אריאלה ראובני, משורר ומטיף בשער, דבר, 4 בנובמבר 1983.
↑  אמציה פלד, רחוב יעקב אורלנד, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
↑  פרס אלתרמן ליעקב אורלנד ולסביון ליברכט, מעריב, 23 בינואר 1987; געגועים הביתה, מעריב, 6 בפברואר 1987.
↑  ארכיון המשורר יעקב אורלנד, המחלקה לספרות עם ישראל, אוניברסיטת בר-אילן.
↑  'בהיר וגבוה כזמר' – כנס לציון 100 שנה להולדת המשורר יעקב אורלנד, אוניברסיטת בר-אילן, ח' בטבת תשע"ה (30 בדצמבר 2014) | המחלקה לספרות עם ישראל, באתר hebrew-literature.biu.ac.il
↑  כנס לציון 100 שנים להולדת המשורר יעקב אורלנד - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  אש"א, גבורת העורף הירושלמי – במחזה, מעריב, 22 ביולי 1949.
↑  ר. בן-צבי, תולדות היישוב – במחזה ענק, מעריב, 23 באפריל 1958; דן בן אמוץ, מה נשמע | חזיון ראווה, מעריב, טור 1, 25 באפריל 1958.
↑  ש. שחורי, "מגילות", דבר, 8 בנובמבר 1962.
↑  הרשלי מאוסטרופולי, ארכיון התיאטרון העירוני חיפה, אתר ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה; טלילה בן-זכאי, מסך ומסכה | "הרשלי מאוסטרופולי" – מחזמר מקורי, מעריב, 7 בדצמבר 1965; טלילה בן-זכאי, מסך ומסכה | הרשלי – "לץ" בעל שליחות, מעריב, 9 בינואר 1966; רפאל בשן, הרשלי מאוסטרופולי [...], מעריב, 14 בינואר 1966 (ראיון).
↑  נחמן בן-עמי, ביצוע בוגר – בהצגה לצעירים, מעריב, 2 ביוני 1964.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מאיר ויזלטיר, חנוך לוין | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם יהודית הנדל  1996 | הבא: יהושע קנז |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266137205171  PLWABN: 9810677594605606  BnF: cb146177415 (data)  GND: 1122756321  ISNI: 0000 0000 2765 577X  LCCN: n84033339  MusicBrainz: d622936e-5687-4f0e-aa78-29dd103c871b  SUDOC: 263731219  VIAF: 71647359   WorldCat (עם VIAF): 71647359
גיל דסיאנו ביטון

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1977 (בן 47) ראשון לציון 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מקום לימודים:  בית צבי  מכון אבני 
 פרופיל ב-IMDb
 
גיל דסיאנו ביטון (נולד ב-17 באוגוסט 1977) הוא שחקן ואמן חזותי ישראלי.
ביוגרפיה

דסיאנו ביטון נולד בראשון לציון בשם גיל ביטון. הוא בן דודו של הראפר אבי מסיקה.
את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחטיבת גולני.
בשנת 2002 סיים את לימודיו בבית הספר לאומנויות הבמה "בית צבי". לאחר סיום לימודיו, הוסיף את שם המשפחה המקצועי דסיאנו בהמלצת נומרולוגית. מלבד לימודיו ב"בית צבי", ביטון הוא בוגר הקורס למשחק מול מצלמה של רות דייכס. נשוי למאמנת האישית סיון ארז.
קריירת משחק > טלוויזיה וקולנוע

בשנת 2003 החל את דרכו בעולם המשחק מיד בסוף השנה השלישית ללימודים, בסרטו של שמי זרחין, "הכוכבים של שלומי".
בשנת 2003–2004 שיחק בסרט אמריקאי ישראלי "שבעת החודשים הראשונים" של הבמאי פיליפ שיפקו. הסרט צולם אבל מעולם לא יצא לאקרנים.
בשנת 2005 כיכב לצידם של גיא אריאלי ויעל דואני במחזמר "טרזן וג'יין" בבימויו של חנוך רוזן.
בשנת 2006 שיחק בתפקיד "הר זלר" (הקצין הנאצי) במחזמר "צלילי המוסיקה" בבימויו של משה קפטן.
בשנת 2007 שיחק בהצגת הבידור "הגליל והתחתון", לצידם של אוולין הגואל ועמוס תמם.
בשנת 2008 הופיע בדרמה המוזיקלית של yes "דני הוליווד", בה גילם את דמותו של ברוך "בוקי" באום, בנם של עזריאל באום (אריה מוסקונה) ולולה באום (גילה אלמגור) ואחיה התאום של איה באום (טל טלמון).
בשנים 2009- 2010 גילם מורה לספורט בדרמה המוזיקלית היומית לנוער ב-yes "תיכון השיר שלנו" של "טדי הפקות".
בשנת 2010 גילם את רני בסרט הקולנוע פרדייס קרוז, לצדם של עוז זהבי ו-והינה ג'יוקנטה.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "אינשאללה", במסגרת הפקה בינלאומית. הסרט עוקב אחר רופאה קנדית, המתנדבת במחנה פליטים ברמאללה.
בשנת 2012 לוהק לשחק בסרט הקולנוע "הסיפור של יוסי", סרט ההמשך של "יוסי וג'אגר", לצידם של אוהד קנולר ועוז זהבי.
ב-2013 שיחק בסרט "פרדייס קרוז" לצדו של עוז זהבי.
בשנת 2014 גילם את ינון בדרמת המתח "בתולות" ששודרה ב-HOT.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בדרמה היומית "פולמון" ששודרה ב-HOT.
בשנת 2019 גילם את ורדי בסרט הקולנוע "הבלתי רשמיים", המגולל את סיפור הקמתה של מפלגת ש"ס. באותה השנה כיכב בסרט הקצר "צופר" בבימוי ניצן רון, בו גילם חייל הלום קרב המתמודד עם הצפירות במהלך יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
קריירת משחק > תיאטרון

דסיאנו שיחק בהצגות הילדים "בנצי", "עכבר העיר ועכבר הכפר", ו"בגדי המלך החדשים" בהפקת התיאטרון שלנו. בשנת 2009 גילם את ג'ימי במחזה "הבט אחורה בזעם" בתיאטרון הספרייה, בבימויו של סלבה מלצב. בשנת 2019 גילם את ניב במחזה "אופסייד טנגו" לצדה של אגם שוסטר במסגרת פרויקט המחזאים "צוותא", בבימויו של רוני מנדלסון.