stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומיאו מילר
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Raising Dad | מרווין | פרק: "Bully" |
| 2002 | The Proud Family | עצמו | דיבוב; פרק: "A Hero for Halloween" |
| 2003 | One on One | אריק | פרק: "Spy Games" |
| 2003–2006 | רומיאו! | רומיאו "רו" מילר | תפקיד ראשי (3 עונות); 53 פרקים |
| 2004 | ראגרטס כבר גדולים | ליל קיו | דיבוב; פרק: "It's Cupid, Stupid" |
| 2010 | הסנגורים (אנ') | קילה דיז | פרק: "Nevada v. Killa Diz" |
| 2011 | רוקדים עם כוכבים | מתמודד | מקום חמישי ; עונה 12 |
| 2011 | The Cape | ליל זי | פרק: "Razer" |
| 2011 | Reed Between the Lines | דריוס | פרק: "Let's Talk About Competition" |
| 2011 | המלאכיות של צ'רלי (אנ') | מארק בקאלה | פרק: "Royal Angels" |
| 2012 | Single Ladies | סקוטי | פרק: "Deuces" |
| 2012 | המדריך לרוק (אנ') | טריי גרנט | פרק: "How to Rock a High School Sensation" |
| 2013 | The Love Letter | ארון | סרט טלוויזיה של Up TV (אנ') |
| 2014 | Survivor's Remorse | ג'יי הולברוק | פרק: "Out of the Past" |
| 2015 | Megachurch Murder | אוליבר קינג | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | A Royal Family Holiday | פליפ רויאל | סרט טלוויזיה של TV One (אנ') |
| 2015 | Royal Family Christmas | פליפ רויאל | סרט טלוויזיה של TV One (אנ') |
| 2016 | אימפריה | גרהאם | 3 פרקים |
| 2018 | אהבה מפורסמת (אנ') | פבלוס | 5 פרקים |
| 2018–2020 | Ex on the Beach | מנחה | תכנית מציאות ב-MTV עונות 1–4) |
| 2019 | Tales | ריידר | פרק: "Bodak Yellow" |
| 2022 | Wrath: A Seven Deadly Sins Story | רוג'ר תומפקינס | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2023 | À La Carte | ג'מאל ג'רום | 7 פרקים |
| 2024 | BeBe Winans' We Three Kings | שון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2025 | One Faith | קית' | סרט טלוויזיה |
| TBA | Paper Empire | הסוכן ג'ייקובס | סדרה עתידית |
ג'פרי הופמן

| --- | --- |

ג'פרי הופמן
 לידה:  2 בנובמבר 1944 (בן 80) ברוקלין, ארצות הברית 
 מידע כללי
 בשירות:  נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד (1971)  קולג' אמהרסט  אוניברסיטת רייס  תיכון סקרסדייל 
 עיסוק בעבר:  אסטרונאוט
 עיסוקים נוספים:  אסטרופיזיקאי
 תקופת השירות:  1978–2001 (כ־23 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  50 יום, 11 שעות ו־53 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  4
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  25 שעות ו-8 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  ג'פרי הופמן
 משימות
 STS-51-D, STS-35,STS-46, STS-61,STS-75
     
 עיטורים
  מדליית השירות המצטיין של נאס"א (2)   מדליית החלל של נאס"א (5)
 
ג'פרי הופמן (באנגלית: Jeffrey Alan Hoffman;‏נולד ב-2 בנובמבר 1944, ברוקלין) הוא אסטרופיזיקאי ואסטרונאוט אמריקאי-יהודי אשר לקח חלק בתוכניות חלל וטס לחלל חמש פעמים. האסטרונאוט היהודי הראשון בעולם (פרט לקוסמונאוט בוריס וולינוב).
ביוגרפיה

ג'פרי הופמן נולד בברוקלין למשפחה יהודית. אביו היה רופא, צאצא של מהגרים מאימפריה רוסית.
בשנת 1966 ג'פרי הופמן סיים תואר ראשון בהצטיינות יתרה באסטרונומיה ממכללת אמרהסט בארצות הברית. הוא המשיך ללימודי דוקטורט באסטרופיזיקה אותם סיים באוניברסיטת הרוורד בשנת 1971. הוא התעניין בעיקר בחקר קרני גמא וקרני רנטגן בהקשר לאסטרונומיה. בשנים 1972–1975 הוא עשה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת לסטר. בתקופה זו הוא היה מעורב בתכנון של לוויין EXOSAT של סוכנות החלל האירופית. בשנים 1975–1978 הופמן עבד במרכז לחקר החלל במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בתקופה זו הוא היה מעורב בתכנון של HEAO-1, טלסקופ חלל בתחום קרני גמא וקרני רנטגן.
בשנת 1988 סיים תואר שני בהנדסת חומרים מאוניברסיטת רייס בטקסס
שירות בנאס"א

הופמן נבחר ליחידת אסטרונאוטים בינואר 1978. הוא היה בצוות משנה של מספר משימות חלל.
בשנת 1985 הופמן היה מומחה משימה בטיסת STS-51-D של מעבורת החלל דיסקברי (קרול בובקו היה מפקד צוות). במהלך טיסה זו הוא ביצע פעילות חוץ רכבית הראשונה שנמשכה 3 שעות ו-6 דקות במהלכה האסטרונאוטים ניסו לתקן את אחד הלוויינים ששוגרו והתקלקל תוך שימוש במערכת קנדארם. במשימה זו שהה בחלל 6 ימים, 23 שעות ו-55 דקות.
הופמן שב לחלל בשנת 1990 במשימה STS-35 של מעבורת החלל קולומביה (ואנס בראנד היה מפקד צוות). המטרה העיקרית של המשימה היה תצפית על גרמי שמיים בעזרת ASTRO-1. בפרויקט זה הופמן היה מעורב החל משנת 1982. במהלך המשימה הופמן וסאם דורנס העבירו שיעור מהחלל לכיתה. במשימה זו שהה בחלל 8 ימים, 23 שעות ו-5 דקות.
בשנת 1992 הוא טס בפעם השלישית במשימה STS-46 על מעבורת החלל אטלנטיס (לורן שרייבר היה מפקד צוות). במשימה זו שהה בחלל 7 ימים, 23 שעות ו-15 דקות. במהלך המשימה שוחרר לווין Tethered Satellite System (TSS), פרויקט משותף עם סוכנות החלל האיטלקית, שהופמן היה מעורב בפרויקט מ-1987.
בשנת 1993 הוא טס בפעם הרביעית במשימה STS-61 על מעבורת החלל אנדוור (ריצ'רד קובי היה מפקד צוות). מטרת הטיסה הייתה לטוס ולתקן את טלסקופ החלל האבל. במהלך טיסה זו הופמן ביצע פעילות חוץ רכבית שלוש פעמים שנמשכו מעל ל-22 שעות.
במשימה זו שהה בחלל 10 ימים, 19 שעות ו-58 דקות.
הופמן שב לחלל בפעם החמישית והאחרונה בשנת 1996 במשימה STS-75 (אנדרו אלן היה מפקד צוות). במהלך טיסה זו בוצע פעולת תחזוקה בלוויין TSS.
במשימה זו שהה בחלל 15 ימים, 17 שעות ו-40 דקות. במהלך הטיסה הוא לקח איתו ספר תורה קטן והוא הקריא ממנו את הפרקים הראשונים של ספר בראשית. הסרט הדוקומנטרי "space Torah" שיצא לאקרנים בשנת 2023, מתמקד סביב האירוע הזה וחייו של הופמן.
הופמן היה הראשון שהגיע ל-1000 שעות עבודה במעבורת החלל. במהלך טיסותיו הוא לקח איתו סביבון חנוכה, מזוזה וחנוכייה. סה"כ שהה בחלל 1121 שעות.
בשנת 1997 הופמן עזב את יחידת האטסטרונאוטים ומונה לנציג נאס"א בפריז, תפקיד הנועד לתאם את פעולות ארצות הברית בחלל מול סוכנות החלל האירופאית. הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2001.
לאחר נאס"א

בשנת 2001 הופמן חזר להמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 2002 הוא מונה לפרופסור בפקולטה למדעי אווירונאוטיקה וחלל. החלל מ-2015 הוא מנהל מעבדת ה־Humans Systems Laboratory
הופמן גם מרצה אורח באוניברסיטת החלל הבינלאומית
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "Astronaut biography: Hoffman Jeffrey Alan". spacefacts. נבדק ב-19 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EVA Jeff Hoffman". spacefacts.
1 2 3 4  "Biographical Data Jeff Hoffman" (PDF). NASA. בספטמבר 2002. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "MIT AeroAstro Professor Jeffrey Hoffman". MIT AeroAstro: Department of Aeronautics and Astronautics. MIT.
↑  "Space Torah project". Space Torah.
↑  "Astronaut Spins More Than Telescope". 13 בדצמבר 1993. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378781005171  ISNI: 0000 0000 3094 5356  LCCN: n88156864  MGP: 199826  NARA: 10572910  SNAC: w61135jv  VIAF: 33553564   WorldCat (עם VIAF): 33553564 
הופמן ודיורנס מעבירים שיעור ראשון מהחלל, במהלך טיסת STS-35 וגם העניבה הראשונה שנלבשה בחלל
הופמן מתקן את טלסקופ החלל האבל בהליכה חוץ רכבית בזמן משימת STS-61
אע'א

אע'א (בטורקית עות'מאנית: أغا, בפרסית: آقا) היה תואר בהיררכיית התארים האזרחית והצבאית של האימפריה העות'מאנית. כמו כן, הוא משמש כתואר אצולה טורקי ובעולם המוסלמי. אע'א היה השלישי בחשיבותו בין התארים האזרחיים העות'מאניים לגברים, אחרי פאשה וביי, ולפני אפנדי. כמו שאר התארים הטורקיים, הוא בא אחרי השם הפרטי של האיש.
יניצ'רי אע'א על תחריט מהמאה ה-18
השם

מקור המילה הוא בטורקית הקדומה שבה "אקה" aqa היה האח הבכור. מילה זאת קיימת גם במונגולית.
ככל הנראה נהגתה "אחא".
מאוחר יותר קיבלה המילה הטורקית את המשמעות של "אדון", "בעל בית", "מנהיג"
בהיררכיה הצבאית > האימפריה העות'מאנית

מפקדים צבאיים באימפריה העות'מאנית כונו בתואר אע'א, לדוגמה, יניצ'רי אע'א (yeniçeri ağa) או "יניצ'רי אע'אסי" yeniçeri ağası - מפקד חיל היניצ'רים. הוא היה חבר בדיוואן של הסולטאן, יחד עם הווזירים. דרגתו הייתה של סנג'קביי עם טוי[דרושה הבהרה] אחד. הוא קיבל שכר של 400 אקצ'ה ליום ובימי סולימאן המפואר - 500 אקצ'ה. עמד בראש "דיוואן (מועצה) של אע'ה". מפקד הסיפאהים נקרא סיפאהי אע'אסי sipahi ağası.
אחרי ביטול כוח היניצ'רים בשנת 1826 נקראו אע'ה הקצינים בדרגות נמוכות ואמצעיות בצבא העות'מאני.
בהיררכיה הצבאית > הנסיכויות הרומניות

בוולאכיה ובנסיכות מולדובה, מדינות רומניות שהיו בחסות עות'מאנית במשך תקופה ארוכה, ה"אע'א" - ברומנית agă (אגה) היה, החל מהמאה ה-16, המפקד הצבאי השני בדרגה אחרי הספטאר הגדול.
בוולאכיה התפקיד צוין לראשונה ב-1567 ובמולדובה ב-1592. פרט לסמכויותיו הצבאיות, היה האגה אחראי על שמירת הסדר בערי הבירה (בוקרשט ויאש) והיו לו גם סמכויות משפטיות. הוא פיקח גם על המחירים בשווקים ופיקד על הכבאים. בשלהי המאה ה-19 התפקיד גדל בחשיבות והבטיח לנושא בו רווחים גדולים.
בהיררכיה הצבאית > כורדיסטן

בחברה השבטית הכורדית נקראו "אגה" ראשי השבטים, לרבות המנהיגים העליונים, וכן מוכתרי הכפרים. התואר שימש גם את בעלי האחוזות הגדולים ובעלי הבתים העשירים. מושב האגה נמצא בחדר או בית שנקרא "דיוואן-חאנה" או "דיוואן". שם התקבלו אורחי האגה וכן זמרים נודדים ומספרי סיפורים, חלקם סוחרים יהודים שהזדמנו למקום. האגה היה המנהיג הצבאי הראשי, שופט ובורר ראשי, שר אוצר שדאג לגביית המיסים מנתיניו.
בהיררכיה האזרחית > האימפריה העות'מאנית

התואר אע'א הוענק לבעלי סמכויות שונות באימפריה העות'מאנית. כך למשל כונו מושלי מחוזות בתוניס, ראשי שבטים כורדים וכן בעלי סמכויות אחרים מטעם האימפריה. בנוסף על כך שימש התואר בעלי משרות שונות בעולם המוסלמי ובארצות בחסות העות'מאנים.
קזלאר אע'א או קזלאר אע'אסי (kızlar ağası) היה הסריס השחור האחראי על נשות ההרמון אצל סולטאני האימפריה העות'מאנית.
קאפי אע'א (Kapı ağası): הסריס הלבן (ak ağa) האחראי על ארמון הסולטאן באימפריה העות'מאנית.
בהיררכיה האזרחית > הח'אנות של קרים

בהייררכיה חברתית אצל הטטרים של קרים אגה היה המעמד השני בחשיבות אחרי מרזה. גם לכל פקידי הממשל היו קוראים אגה.
בהיררכיה האזרחית > בפרס

באימפריה הספווית אגה נקראו האצלה השבטית והפאדולים בעלי האחוזות: בריבוי נקראו בפרס "אגאיאן" ובאזרית:אגאלר.
בפרסית של היום משמשת המילה "אגה" כתואר לגברים, במובן של "מר" או "אדון" (נכתב آقا - אקא). המונח המקביל אצל הנשים הוא "חאנום".
בהיררכיה הדתית

אגא ח'אן: תוארו של מנהיג האסמאעיליה הנזארית.
שימושים אחרים

בארצות מוסלמיות רבות השם אע'א, על גרסאותיו, משמש כשם משפחה.
במערב הבלקן וטורקמניסטן, משמש התואר אע'א כינוי לאח גדול (משמעותו המקורית של התואר).
כבוד

נשיא פקיסטן, יחיא ח'אן, נשא את התואר אגא.
ראו גם

פאשה
ביי
אפנדי
האנם
לקריאה נוספת

Aurel Decei _Istoria Imperiului Otoman - până la 1656, Editura Științifică și Enciclopedică, București 1978
İ, Halil Inalcık. History of the Ottoman Empire Classical Age / 1300—1600. — London, 1973.
Mordechai Zaken Jewish Subjects and Their Tribal Chieftains in Kurdistan (Jewish Identities in a Changing World) (Book 9) -, Brill, 2007
Mihai Țipău Domnii fanarioți în Țările Române 1711-1821 - mica enciclopedie, Editura Omonia, București, 2008
הערות שוליים

↑  האתר האטימולוגי הטורקי של סוואן נישאניאן
↑  האתר etymonline
↑  A. Decei עמ'  217
↑  M.Țipău 2008 עמ' 197
↑  2017 M. Zaken
↑  [Khani, S., and R. Yousefi. "The study of address terms and their translation from Persian to English 2014]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: aga
ישראל גלפנד

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 בספטמבר 1913 אוקני, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 באוקטובר 2009 (בגיל 96) ניו ברנזוויק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  רוסיה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Floral Park Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה (1938) 
 מנחה לדוקטורט:  אנדריי קולמוגורוב 
 מוסדות:  אוניברסיטת מוסקבה (1941–1989)  אוניברסיטת ראטגרס (1990)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1990–1990)  האקדמיה הסובייטית למדעים (1935–1941)  אוניברסיטת הרווארד (1989–1990)  מכון סטקלוב למתמטיקה  Keldysh Institute of Applied Mathematics 
 תלמידי דוקטורט:  גאורגי אדלסון-ולסקי, Mikhail Smirnov, Mikhail Fedoryuk, Juan Carlos Álvarez-Paiva, Tanya Khovanova, Maxim V. Zyskin, Vladimir Andreevich Borovikov, Valentin Izrailevich Krinsky, Yakov Hurgin, Leonid Aleksandrovich Diky, Alexei Gvishiani, Valentina Alekseevna Golubeva, Vitalii Ditkin, Emmanuil Shnol, Yuliy Schreider, Felix Berezin, Andrei Zelevinsky, יוסף ברנשטיין, גאורגי שילוב, אלכסנדר קירילוב, Albert Molchanov, ויקטור לידסקי, Alexander Goncharov, Alexander Abramov, Vladimir Retakh, אנדרה סמרדי, Mikhail Tsetlin 
 פרסים והוקרה:  פרס קיוטו למדעים בסיסיים (1989)  מדלית ויגנר (1980)  פרס וולף למתמטיקה (1978)  פרס וולף  פרס סטיל למפעל חיים (2005)  עמיתי מקארתור (1994)  פרס הפדרציה הרוסית  עיטור הידידות בין העמים (1975)  עיטור הדגל האדום של העמל (1963, 1983)  פרס לנין (1961)  עיטור לנין (1954, 1956, 1973)  עיטור אות הכבוד (1953)  פרס סטלין (1951, 1953)  פרס סטלין, דרגה 2  פרס לאורי פ. סטיל 
 צאצאים:  ולדימיר גלפנד, סרגיי גלפנד 
 הערות:  יהודי
 www.israelmgelfand.com
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתורת החבורות, הצגה ליניארית, אנליזה מתמטית
 
ישראל מוייסביץ גלפנד (ברוסית: Израиль Моисеевич Гельфанд, באנגלית: Israel Gelfand;‏ 2 בספטמבר 1913 – 5 באוקטובר 2009) היה מתמטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-סובייטי, ממייסדי בתי הספר למתמטיקה בברית המועצות. חתן פרס וולף לשנת 1978.
קורות חיים

נולד למשפחה יהודית בעיר אוקני, במחוז חרסון שבאוקראינה (אז חלק מהאימפריה הרוסית), ב-2 בספטמבר 1913. למד בבית ספר מקצועי לכימיה ושם פגש את דוד מילמן שהפך לחברו ויחד החלו להתעניין במתמטיקה. ללא שהיו לו תעודת בגרות או תואר אוניברסיטאי התקבל ללימודי דוקטורוט באוניברסיטת מוסקבה ובגיל 20 קיבל דוקטורט, על עבודה בהנחייתו של אנדריי קולמוגורוב. בשנת 1941 התמנה לפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. בשנות ה-50 הוא פרסם כמה עבודות ביחד עם בוריס לויטן.
בשנת 1957 ארגן סמינר על שימוש שיטות מתמטיות בביולוגיה בשיתוף ויקטור גורפינקל כאחראי על ההיבטים הביולוגיים.
גלפנד נחשב על ידי רבים כמייסד בתי הספר למתמטיקה בברית המועצות.
בשנת 1968 היה בין החותמים על קריאה לשחרור אלכסנדר יסנין-וולפין. במשך שנים רבות לא הורשה לעזוב את ברית המועצות וכל בקשותיו להשתתף בכנסים בינלאומיים מחוץ לברית המועצות נדחו. בשנת 1973 הוא הורשה לראשונה להגיע ללונדון לקבלת תואר לשם כבוד, אולם הגיע באיחור ונערך לו טקס נפרד. בשנת 1978 הוא לא הורשה להגיע לישראל לקבל את פרס וולף. רק אחרי 10 שנים, בשנת 1988 הורשה לבקר לראשונה בישראל כדי לקבל את הפרס.
ב-1990 הוא היגר לארצות הברית ועבד כפרופסור מחקר באוניברסיטת ראטגרס בניו ג'רזי.
היה נשוי פעמיים. מאשתו הראשונה צוריה שפירא נולדו הבנים סרגיי וולדימיר, ומאשתו השנייה טטיאנה נולדה בת בשם טטיאנה. נפטר בגיל 95 בבית החולים האוניברסיטאי על שם רוברט ווד ג'ונסון בניו ברונסוויק, בניו ג'רזי, ארצות הברית.
תארים ופרסים

בשנת 1950 היה בין מקבלי פרס סטלין. עבור מחקרו הוא קיבל 3 פעמים את עיטור לנין, בשנת 1961 הוא זכה בפרס לנין, ב-1977 הוא התמנה לחבר האגודה המלכותית הבריטית, ב-1978 קיבל את פרס וולף, ובשנת 1989 קיבל את פרס קיוטו. היה נשיא אגודת המתמטיקאים של מוסקבה בין השנים 1968–1970.
נבחר לחבר של: האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1964), האקדמיה המלכותית של אירלנד, התאחדות המתמטיקאים האמריקאית והלונדונית, ועוד רבים אחרים.
השפעתו מחוץ לתחום המתמטיקה

פיזיקה: בסיס גלפנד-צייטלין (The Gelfand-Tseitlin basis) הוא כלי בעל שימוש רב בפיזיקה תאורטית - תוצאה של עבודת גלפנד בתורת ההצגות של חבורות אוניטריות ושל חבורות לי באופן כללי.
ביולוגיה ורפואה: גלפנד פרסם עבודות בביולוגיה ורפואה. הוא התעניין בביולוגיה של התא וארגן סמינר מחקר בתחום.
חינוך: גלפנד עסק בהשכלה מתמטית, בעיקר בהתכתבות. בשנת 1994 הוא זכה במלגת עמיתי מקארתור בגין עבודתו.
פרסומים

the Gelfand representation in Banach algebra theory
the Gelfand–Naimark theorem
the Gelfand-Naimark-Segal construction
the representation theory of the complex classical Lie groups
contributions to distribution theory and measures on infinite-dimensional spaces
the first observation of the connection of automorphic forms with representations (with Sergei Fomin)
conjectures about the index theorem
Ordinary differential equations (Gelfand-Levitan theory)
work on calculus of variations and soliton theory (Gelfand-Dikii equations)
contributions to the philosophy of cusp forms
Gelfand-Fuks cohomology of foliations
Gelfand-Kirillov dimension
integral geometry
combinatorial definition of the Pontryagin class
Coxeter functors
generalised hypergeometric series
ראו גם

ממד גלפנד-קירילוב
משפט גלפנד-נאימרק
משפט גלפנד-מזור
הערות שוליים

1 2 3  אברהם פלג, אלה חתני פרס וולף, מעריב, 7 באפריל 1978
↑  משה ארם, המשכילים נטלו את רשות הדיבור, למרחב, 26 באוקטובר 1969
↑  צבי לביא, גלפנד, המדען היהודי ממוסקווה, הגיע ללונדון, מעריב, 28 ביוני 1973
↑  שרי ארליך ונורית דברת, פרופ'גלפנד בא מבריה"מ לקבל פרס קרן וולף שבו זכה ב־1978, מעריב, 12 במאי 1988
↑  פרסי סטלין ל-400 יהודים סוביטיים, קול העם, 29 במרץ 1951
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440406605171  PLWABN: 9810668424605606  BIBSYS: 90330273  BNE: XX1133709  BnF: cb12941063z (data)  CiNii: DA02022762  dblp: 61/6697  GND: 118831364  ICCU: MILV009992  ISNI: 0000 0000 8380 926X  LCCN: n50028279  LNB: 000162176  MGP: 17512  NDL: 00440703  NKC: jn20000601738  NLA: 35117141  NSK: 000558773  NTA: 069151288  RERO: 02-A000070220  SELIBR: 188092  SUDOC: 060832967  VIAF: 49355156   WorldCat (עם VIAF): 49355156
אביבה ברגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1947
 פטירה:  3 ביולי 2023 (בגיל 76)
 לאום:  ישראל ישראל
 תחום יצירה:  פיסול
אביבה ברגר (11 בפברואר 1947 – 3 ביולי 2023) הייתה אשת חינוך, פסלת וציירת ישראלית.
ביוגרפיה

ברגר למדה אמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. היא ניהלה את חטיבת הביניים "השלום" במבשרת ציון משנת 1988. בשנת 2000 פרשה והחלה לפסל באבן, שיש וברונזה ולצייר בצבעי שמן ובאקוורל. חלתה בסרטן דבר שדרבן אותה להמשיך ליצור. לאחר כ-5 שנים הבריאה מהמחלה.
ב-2009 יזמה את הסימפוזיון פיסול באבן הראשון במודיעין.
ביוני 2011 השתתפה בביאנלה בוונציה, איטליה וביולי אאותה שנה בסימפוזיון פיסול בצ'כיה.
פסליה מוצגים ברחבי העולם. היא השתתפה בכ-60 תערוכות קבוצתיות בארץ ובחו"ל והציגה ב-15 תערוכות יחיד בישראל. פסליה הסביבתיים מוצבים ביפו, מודיעין, קיסריה, ברוצ'סטר ארצות הברית ובאוספים פרטיים רבים.
ברגר זכתה במדליה בקאן, צרפת.
חיים אישיים

ברגר היא אמא של הזמרת דנה ברגר.
פסלים במרחב הציבורי

חברות - 2007, מדשאה מול היכל התרבות במודיעין
דגים - 2015, שדרת הפסלים בפארק הענבה, מודיעין
שכונת פרחים - 2009, מודיעין
גבעולים - 2012, מודיעין
גפנים - 2017, מודיעין
עובריות - 2012
לידה - 2013 ב"גן הבריאה" במעלות
צמיחה
תקוות האנושות - 2005, מתחם המגורים של "חצרות יפו"
התחדשות - 2016, שדרות רבין, ראשון לציון
גלריה

חברות, מודיעין
דגים, מודיעין
שכונת פרחים, מודיעין
גבעולים, מודיעין
גפנים, מודיעין
עובריות, פסטיבל וסימפוזיון פיסול באבן אבן בגליל
ראו גם

פיסול חוצות במודיעין-מכבים-רעות
הערות שוליים

↑  פסל רחוב - תקוות האנושות, באתר טיול בעיר
↑  פסטיבל לפיסול ברוח השפה העברית
↑  מדריך פסלי חוצות ואנדרטאות ראשון לציון
ז'וזה רמוס הורטה

ז'וזה מנואל רמוס-הורטה (בפורטוגזית: José Manuel Ramos-Horta; נולד ב-26 בדצמבר 1949) הוא פוליטיקאי מזרח-טימורי המכהן כנשיאה של מזרח טימור וחתן פרס נובל לשלום.
ביוגרפיה

ראמוס-הורטה נולד בשנת 1949 בדילי, בירת מזרח טימור, לאם טימורית ולאב פורטוגלי שהוגלה לטימור הפורטוגזית דאז על ידי הדיקטטורה הסלאזרית. הוא התחנך בבית ספר קתולי, בכפר הקטן סויבאדה, שנבחר מאוחר יותר על ידי פרטילין כמפקדה לאחר הפלישה האינדונזית. מתוך אחד עשר אחיו ואחיותיו, ארבעה נהרגו על ידי הצבא האינדונזי.
ראמוס-הורטה למד משפט בינלאומי פומבי באקדמיה למשפט בינלאומי בהאג בשנת 1983 ובאוניברסיטת אנטיוכיה בג'ול ספרינגס, אוהיו, שם סיים תואר שני בלימודי שלום, בשנת 1984. הוא למד דיני זכויות אדם במכון הבינלאומי לזכויות אדם בשטרסבורג בשנת 1983. אחר כך סיים קורסים לתואר שני במדיניות חוץ אמריקאית באוניברסיטת קולומביה. הוא חבר בכיר בקולג' סנט אנטוני באוניברסיטת אוקספורד מאז 1987 ומדבר שוטף בחמש שפות: פורטוגזית, אנגלית, צרפתית, ספרדית והשפה הנפוצה ביותר במזרח טימור, טטום.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ראמוס-הורטה היה מעורב באופן פעיל בפיתוח המודעות הפוליטית בטימור הפורטוגזית, ועקב כך הוגלה למשך שנתיים בשנים 1970–71 למזרח אפריקה הפורטוגזית. סבו, לפניו, הוגלה גם הוא, מפורטוגל לאיי האיים האזוריים, אז קייפ ורדה, גינאה הפורטוגזית ולבסוף לטימור הפורטוגזית.
ראמוס-הורטה היה ביו המתונים במנהיגות הלאומנית הטימורית המתעוררת, ומונה לשר החוץ בממשלת "הרפובליקה הדמוקרטית של מזרח טימור" שהוכרזה על ידי מפלגות תומכי העצמאות בנובמבר 1975. כשמונה לשר, ראמוס-הורטה היה רק בן 25. הוא עזב את מזרח טימור שלושה ימים לפני שחיילי אינדונזיה פלשו, כדי להציג בפני האו"ם את העניין הטימורי. הוא הגיע לניו יורק כדי לפנות למועצת הביטחון של האו"ם ולהפציר בהם לנקוט בפעולה מול הכיבוש האינדונזי במהלכו ימותו כ-102,000 מזרח טימורים. ראמוס-הורטה היה הנציג הקבוע של פרטילין באו"ם בעשר השנים הבאות. חבריו באותה תקופה הזכירו שהוא הגיע לארצות הברית עם סכום כולל של 25 דולר בכיס. מצבו הכספי היה לעיתים קרובות קשה באותה תקופה; הוא שרד בחלקו בחסד האמריקאים שהתפעלו מהפוליטיקה שלו ומהנחישות שלו. יתר על כן, הוא היה חייב לנסוע ברחבי העולם כדי להסביר את עמדת מפלגתו.
בשנת 1993 הוענק פרס רפטו לתושבי מזרח טימור. שר החוץ הגולה ראמוס-הורטה ייצג את אומתו בטקס הפרס.
מ-26 ביוני 2006 עד 19 במאי 2007 כיהן כראש ממשלת מזרח טימור והיה ראש הממשלה השני של המדינה.
מ-20 במאי 2007 עד 20 במאי 2012 כיהן כנשיא. במהלך כהונתו, ב-11 בפברואר 2008, נפצע רמוס-הורטה לאחר שכוח של מורדים תקף את ביתו.
בבחירות מזרח טימור של 2022, הוא נבחר בפעם השנייה כנשיא מזרח טימור, לאחר שגבר על הנשיא המכהן פרנסיסקו גוטרש. הוא התחיל את תפקידו ב-20 במאי 2022.
פרסים והוקרה

ב-1996 זכה רמוס-הורטה בפרס נובל לשלום יחד עם קרלוס בלו על פעילותם לקראת פתרון של שלום בסכסוך במזרח טימור. אחר כך היה פעיל בקידום האמנה לפיקוח על סחר בנשק.
ב-1998 קיבל את עיטור "הצלב הגדול של מסדר החירות" של פורטוגל.
ב-2002 קיבל פרס לוחית הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים.
ב-2007 קיבל את עיטור "צווארון מסדר הנסיך אנריקה" של פורטוגל.
ב-2010 קיבל את עיטור "ידיד כבוד של מסדר אוסטרליה"
חיים אישיים

הוא גרוש מאנה פסואה פינטו, שרת המינהל הממלכתי והפנימי של מזרח טימור, איתה יש לו בן, לורו הורטה, שנולד בגלות במוזמביק וכיום מכהן כשגריר מזרח טימור לסין.
סן ברנרד

| --- | --- |

סן ברנרד
 ארץ מוצא:  שווייץ
 שימושים:  חילוץ והצלה
 קבוצה:  קבוצת הפינצ'ר והשנאוצר, דמויי הדוגה וכלבי ההרים השווייצריים של הפדרציה הבין-לאומית לכלבנות
 תכונות
 משקל:  זכרים: 63-70 ק"ג נקבות: 50-55 ק"ג
 גובה כתפיים:  זכרים: 70 ס"מ נקבות: 65 ס"מ
 גובה:  70 ס״מ 
 תוחלת חיים:  8 שנים
 אופי:  אדיב, חברותי ומלכותי
 אילוף:  הסתגלות בינונית
 תיאור:  הפרווה של גזע זה כפולה ועבה. קיימים 2 סוגים של פרווה: ארוכה וקצרה. צבע הפרווה יכול להיות: כתמים בצבעים כתום, מהגוני מנומר או אדום מנומר. קדמת הפנים, אזור הקולר, החזה, כפות הרגליים, הרגליים הקדמיות וקצה הזנב - לבנים.
 
גור סן ברנרד
סן ברנרד הוא גזע של כלב עבודה גדול מהאלפים הפניניים בצפון איטליה ודרום שווייץ, שהוכלא למטרות חילוץ והצלה. הכלב התפרסם בזכות סיפורים על הצלות באלפים ובזכות גודלו העצום.
הקרוי על שמו של הקדוש ברנאר ממנתון.
מראה

הפרווה של גזע זה כפולה ועבה. קיימים 2 סוגים של פרווה: ארוכה וקצרה. צבע הפרווה יכול להיות :כתמים בצבעים כתום, מהגוני מנומר או אדום מנומר. קדמת הפנים, אזור הקולר, החזה, כפות הרגליים, הרגליים הקדמיות וקצה הזנב - לבנים.
גובה הזכר 70–90 ס"מ וגובה הנקבה 65–75 ס"מ.
משקל הזכר 75–90 ק"ג ומשקל הנקבה 55–75 ק"ג.
היסטוריה של הגזע

במאה ה-11 נזירים ייסדו את האכסניה במעבר סן ברנאר בגובה של 2469 מטר על מנת שמטיילים ועולים לרגל יוכלו לנוח. באכסניה היו כלבי הרים גדולים על מנת לשמור על האורחים. העדות הוויזואלית הרשמית לעובדה שכלבי הרים גרו באכסניה היא משנת 1695 והמסמך הרשמי הוא משנת 1707. הכלבים אומצו מהר מאוד לכלבי ליווי וחילוץ למטיילים שאיבדו את דרכם בשלג ובערפל. הכלבים מאכסניית סן ברנאר הצילו את חייהם של הרבה מאוד אנשים, ומנעו מיתות בתוך השלג. המוניטין של הכלבים ממעבר סן ברנאר (אז הם נקראו "כלבי בארי") התפשט בכל אירופה במאה ה-19 תודות לפרסומים בעיתונים בשפות רבות, ולסיפורים של חיילים מצבאו של נפוליאון לאחר חציית מעבר סן ברנאר בשנת 1800. בארי, הפך לאבטיפוס של כלב הצלה.
אבותיהם הישירים של כלבי הסן ברנרד היו כלבי החווה הגדולים שחיו באזור בדורות קודמים. הכלבים האלה הוכלאו על פי שיקולים שהתאימו לחיים באזור וכך הפכו לגזע שקיים היום. בשנת 1867, היינריך שומאכר מהעיירה חוליגן אשר ליד ברן היה לאדם הראשון שהציג מסמכים המעידים ייחוסם של כלביו.
מועדון הסן ברנרד השווייצרי נוסד בזל ב-15 במרץ 1884. הסן ברנרד היה הגזע הראשון שנכנס לספר גזעי הכלבים השווייצרי בשנת 1884 והכלב הראשון נקרא לאון. בקונגרס הבינלאומי לכלבנות ב-1887 זכה הגזע להכרה רשמית כגזע שווייצרי, ותקן הגזע הוכרז כמחייב. הגזע אושר רשמית בשנת 1888. מאז הסן ברנרד הוא הכלב הרשמי של שווייץ.
היסטוריה של הגזע > הסיפור של בארי האגדי

בארי חי באכסניה בין השנים 1800 - 1812 והוא ללא ספק הכלב המפורסם ביותר מבין כלבי ההצלה במעבר. מיוחסים לו הצלת חיים של יותר מארבעים אנשים. האגדות הרבות עליו תרמו לשמם הטוב של כלבי הסן ברנרד ובשל כך, באכסניה תמיד יש כלב שנקרא בארי.
בשנת 1812, כאשר בארי כבר היה זקן, אחד הנזירים לקח אותו למסע רגלי לברן. הוא טופל היטב בביתו החדש אולם לאחר שנתיים מת. בשנת 1815, הוא פוחלץ והוצג במוזיאון היסטוריית הטבע.
הסן ברנרד הקלאסי שונה מאוד מהסן ברנרד של ימינו בגלל הכלאות. הכלבים היו כלבי עבודה קטנים יותר (בערך בגודל של רועה גרמני) אולם חורפים קשים בין השנים 1816 ו-1818 הובילו להרבה מפולות שלגים, והרגו הרבה כלבים שנועדו לרבייה בזמן חילוצים. בניסיון לשמר את הגזע, כלבי הסן ברנרד הנותרים הוכלאו עם כלבי נויפאונדלנד, שהובאו במיוחד מניופאונדלנד שבקנדה בשנות החמישים של המאה ה-19, ובכך איבדו את שימושם העיקרי ככלבי חילוץ באקלים השלגי של האלפים בגלל שהפרווה הארוכה שירשו הייתה עלולה לקפוא ולהכביד עליהם.
היסטוריה של הגזע > מקור השם

מקור השם "סן ברנרד" מגיע מהאכסניה בה גודלו הכלבים במעבר סן ברנאר הגדול, אכסניה שנתנה מחסה למטיילים באזור המתעתע באלפים המערביים בין שווייץ לאיטליה. המעבר, האכסניה והכלבים נקראים על שם ברנאר ממנתון, נזיר מהמאה ה-11 שהקים את האכסניה.
השם "סן ברנרד" לא היה מקובל עד המאה ה-19, עד אז כונו הכלבים במגוון שמות, כגון, "הכלבים הקדושים", "סוסים אצילים", "מסטיף אלפיני" או "כלבי בארי".