stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטארקטופלטה

| אנטארקטופלטה |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון 74–70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
סוג:: אנטארקטופלטה
שם מדעי
 Antarctopelta ‏סגדו & Gasparini, 2006
תחום תפוצה


אנטארקטופלטה (שם מדעי: Antarctopelta; מילולית: "משוריין אנטארקטי") הוא סוג דינוזאור ממשפחת הנודוזאוריים אשר חי ביבשת אנטארקטיקה בתור הקרטיקון לפני 70–74 מיליון שנה.
מאפיינים

המאובנים של דינוזאור זה התגלו על האי ג'יימס רוס ב-1986, מה שהופך אותו לדינוזאור הראשון שהתגלה ביבשת. עם זאת מאובניו קיבלו שם רק בשנת 2005, לאחר הקריאולופוזאורוס הטורף מהיורה. כל המאובנים השתייכו לפרט בודד עם עצמות שבורות וחלקיות, בעיקר של לסת תחתונה ועצמות שיניים. חפירת המאובנים לקחה שנים רבות בשל תנאי החפירה הקשים, מזג האוויר וקשיי הזיהוי של העצמות.
דינוזאור משוריין זה היה בינוני ביחס למשפחתו והגיע לאורך 4 מטרים והיה בעל דמיון לזאורופלטה. מבנה השיניים שלו היו גדולות ודמויי-עלה והתאימו ללעיסת צמחייה קרקעית. הגוף שלו כוסה באוסטאודרם משוריין לאורך גופו. לא ידוע איך נראה הזנב שלו מאחר שלא שרד במאובנים, אך כמה חוליות לקראת קצההגוף היו מחוזקות, כך שאולי היו תומכות במבנה מחוזק בקצה הזנב. כמה חוקרים סוברים שהפרט המאובן היה צעיר.
דינוזאור זה משויך כסוג פרימיטיבי למשפחת הנודוזאוריים, אף שבעבר נחשב לטקסון ללא מקור בקבוצת האנקילואורים. מספר חוקרים מגדירים אותו כסוג אנקילוזאור עצמאי הקרוב לסטגואורוס ולקנברזאורוס.
בעוד הוא חי אנטארקטיקה הייתה חמימה בהרבה מכיום וכוסתה בעצים מחטניים ואף ביערות נשירים מסוימים. עם זאת עדיין היו בה חורפים קרים מכוסי קרח והאנטארקטופלטה נאלץ לשרוד בסביבה קשה לצידם של אורניתופודים וזאורופודים וייתכן שהיגר לאמריקה הדרומית שהייתה מחוברת לאנטארקטיקה.
בתרבות

האנטארארקטופלטה הופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי ובמשחק עולם היורה: המשחק.
אנסטסיוס דוניס

אנסטסיוס "טאסוס" דוניס (ביוונית: Αναστάσιος "Τάσος" Δώνης, נולד ב-29 באוגוסט 1996 בבלקברן שבאנגליה) הוא כדורגלן יווני, המשחק באפואל ניקוסיה ובנבחרת יוון בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת והמעבר ליובנטוס

דוניס שיחק כבר מגיל ארבע בפנאתינאיקוס, ובמשך 13 שנים השתייך לקבוצות הילדים והנוער של המועדון. בשנת 2013, כשהיה בן 17, עזב את פנאתינייקוס וחתם ביובנטוס מהסרייה א', ששילמה עבורו לפנאתינייקוס 300 אלף אירו. דוניס הפך במהרה לשחקן חשוב בקבוצות הנוער של יובנטוס, והחל משנת 2015 השתייך לקבוצה הבוגרת, בה לא ערך הופעות כלל. במהלך 2015 הושאל דוניס לססואולו, אף היא מהסרייה א', אך לא ערך בשורותיה הופעות.
קריירת מועדונים > פ..צ. לוגאנו

בקיץ 2015 חזר דוניס ליובנטוס לאחר ההשאלה לססואולו, והושאל שוב, הפעם לעונה אחת בפ.צ. לוגאנו מליגת העל השווייצרית. דוניס הבקיע צמד בחצי גמר הגביע השווייצרי מול פ.צ. לוצרן וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר ראשון מזה 23 שנים. במאי 2016 הבקיע דוניס שער מול פ.צ. סנט גאלן במחזור האחרון של העונה, שהציל את לוגאנו מירידה, על חשבון פ.צ. ציריך שנשרה לליגת המשנה. כעבור ארבעה ימים, הפסידו דוניס ולוגאנו 0–1 בגמר הגביע לאותה פ.צ. ציריך. את עונת 2015/16 סיים דוניס עם שמונה שערים ושבעה בישולים ב-29 הופעות בכל המסגרות. בתום עונת ההשאלה, חזר דוניס ליובנטוס.
קריירת מועדונים > ניס

בקיץ 2016 הושאל דוניס פעם נוספת, והפעם לעונה אחת בניס מליגת העל הצרפתית, בחוזה שאיפשר לניס אופציה לרכוש את דוניס בתום העונה. דוניס שיתף פעולה בעונת 2016/17 בהתקפת הקבוצה עם אלסאן פלאה ומריו באלוטלי. את הופעת הבכורה ערך דוניס כשנכנס כמחליף בניצחון 0–1 על ראן באוגוסט 2016. בנובמבר 2016 ערך דוניס הופעת בכורה במפעלים אירופיים, כששיחק בהפסד הביתי 0–2 לרד בול זלצבורג במסגרת הליגה האירופית. בעונה זו הבקיע דוניס חמישה שערי ליגה ב-18 הופעות, וסיים עם ניס במקום השלישי בליגה. עם זאת, בחרה ניס שלא לממש עליו את אופציית הרכישה בסך שני מיליון אירו בתום העונה, ודוניס חזר ליובנטוס.
קריירת מועדונים > שטוטגרט

ביולי 2017 נמכר דוניס מיובנטוס לשטוטגרט מהבונדסליגה תמורת 4.2 מיליון אירו, ועוד 20 אחוזים מכל מכירה עתידית ששטוטגרט תמכור את דוניס, בעוד שסעיף השחרור של דוניס משטוטגרט נקבע על 23 מיליון אירו. באוקטובר 2017 הבקיע דוניס את שערו הראשון בשטוטגרט, בניצחון 1–2 על פ.צ. קלן. כעבור מספר ימים פרק דוניס את הכתף ונעדר מהמגרשים כחודשיים. כשחזר דוניס למגרשים, במשחק ליגה מול הופנהיים, נפצע שוב ונעדר לשלושה שבועות נוספים. במחזור האחרון של העונה, היה דוניס שותף מלא לניצחון הגדול של שטוטגרט 1–4 על באיירן מינכן באליאנץ ארנה, שקטע רצף של 37 משחקי בונדסליגה ביתיים ללא הפסד עבור באיירן. דוניס כבש שער ובישל שער נוסף במשחק זה. שטוטגרט ודוניס סיימו עונה זו במקום השביעי, כשדוניס עורך 18 הופעות ומבקיע שני שערי ליגה. בעונת 2018/19 הבקיע דוניס חמישה שערי ליגה, אך לא הצליח למנוע את נשירתה של שטוטגרט לבונדסליגה השנייה, לאחר שהקבוצה סיימה במקום ה-16 והפסידה במבחני ההישרדות לאוניון ברלין.
קריירת מועדונים > סטאד ריימס

בקיץ 2019, לאחר שירד ליגה עם שטוטגרט, הושאל דוניס לעונה אחת לסטאד ריימס מליגת העל הצרפתית בכדורגל, כאשר חלה על ריימס חובת רכישה של השחקן משטוטגרט תמורת שמונה מיליון אירו בתום עונת 2019/20, אם תישאר ריימס בליגה. עם סיום העונה חתם דוניס על חוזה לארבע שנים בריימס, תמורת ארבעה מיליון אירו.
ב-31 באוגוסט 2022 הושאל לאפואל ניקוסיה.
קריירה בינלאומית

דוניס שיחק בנבחרות הצעירות של יוון, וביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון הבכירה, כשהחליף את אנסטסיוס בקאסטאס במשחק מול נבחרת בוסניה.
חיים אישיים

אנסטסיוס דוניס נולד באנגליה ליורגוס דוניס, אף הוא כדורגלן יווני בינלאומי, ששיחק באותה תקופה בשנת 1996 בבלקברן רוברס, וכיום מאמן. לדוניס אח בשם חריסטוס, אף הוא כדורגלן מקצועי, המשחק באסקולי.
ארמין פלש (רב)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1865 באצ'למאש, הונגריה 
 נרצח:  1944 (בגיל 78 בערך) גרמניה הנאצית אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 
ארמין פלש (בהונגרית: Flesch Ármin; באצ'אלמאש, 11 באפריל 1865 – מחנה השמדה אושוויץ, 1944) היה הרב הראשי של הערים קאניז'ה, ואחר כך של מוהאץ'.
ביוגרפיה

לאחר שסיים את לימודיו בבית המדרש לרבנים בבודפשט ובפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת בודפשט (כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וקיבל הן דוקטור לפילוסופיה והן סמיכה לרבנות, הוא נבחר לרב הראשי בקאניז'ה בשנת 1887, וכעבור שנתיים בעיר מוהאץ'. הרב פלש פעל שם עד גירושו לאושוויץ. הרב ארמין פלש לקח חלק פעיל בחיים הציבוריים במוהאץ', בעיקר עם קריאה ולימוד בציבור, דרשות בחגי ישראל ונאומים בחגים הלאומיים.
ביולי 1944 גורש לאושוויץ, שם נרצח.
עבודותיו

ארמין פלש ביצע עבודה משמעותית בתחום הספרות התורנית. שפע מאמריו ומחקריו הופיעו בכתבי עת וספרי שנה שונים. דרשותיו, נאומיו החגיגיים והקראותיו הופיעו גם הם בדפוס בחוברות נפרדות. עבודותיו החשובות ביותר:
יעקב ב"ר אבא מרי ב"ר שמשון אנטוּלִי (1194, פרובאנס, דרום צרפת - 1256), מחכמי פרובנס, רב, תלמיד חכם, רופא. תוספת להיסטוריה של ההסבר האלגורי של המקרא. עבודת גמר במדעי הרוח. בודפשט, 1887.
יעקב ב"ר אבא מרי ב"ר שמשון אנטוּלִי. הייעוד שלי. נאום כניסה לתפקיד הרב במוהאץ' באוגוסט 1889. פץ', 1889.
יעקב ב"ר אבא מרי ב"ר שמשון אנטוּלִי. חגיגת החופש. דרשה בחג הפסח באפריל 1898
מחשבות מהתלמוד. זנטה, 1898.
הספד לזכרו של אדולף רוזנברג ז"ל. ארמין פלש בטקס אבלות מוהאץ', 1900.
ההיסטוריה של החברה קדישא במוהאץ' 1850–1900. מוהאץ, 1902.
טולסטוי והיהדות ואהבה במקרא. מוהאץ', 1904.
היהודי. בודפשט, 1908. (מהדורה חדשה: 1911)
היהודי בפתגמים ההונגרים. בודפשט, 1908.
הארכת חיים על בסיס מקראי ותלמודי. מוהאץ', 1910.
הגדה. עם הסברים מהותיים מאת: ארמין פלש. גלנטה, 1914.
משלי. הסברים למשלי שלמה: מדריך לחיים דתיים-מוסריים, מוהאץ, 1935.
עבודות אחרות: הרב וקהילתו. בתוך: ספר הזיכרון. לכבוד משה לייב בלוך. מנהלו הראשון של בית המדרש לרבנים בבודפשט, חוקר התלמוד וספרות המדרש. הספר הוכן על ידי תלמידיו לרגל יום השנה התשעים לחייו. בודפשט, 1905.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. ארמין פלש
דר' ארמין פלש. לזכרו
גזה פטריק: ארמין פלש - Arcanum
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים.
אשור (אל)

תבליט של האל אשור מארמונו של אשורנצירפל השני בכלח
אַשּׁוּר (באשורית: ) הוא שמו של אל השמים במיתולוגיה האכדית ובמיתולוגיה השומרית. הוא נודע גם בשמות אנשר ואנשור.
האל היה האל הפטרון של העיר אשור.  מקדשים לאל אשור מחוץ לעיר היו נדירים. טקסט אשורי המתוארך למאה ה-19 לפנה"ס, מציין את קיומו של מקדש לאל זה בעיר אורשו.
אשור נשוי לאחותו קישר; הם בניהם של האלים לחמה ולחומו, והוריהם של אנו, אנטו, ואאה (אנכי). בחלק מאגדות המיתולוגיה, אשור הביס את תיאמת בעת בריאת העולם.
בממלכת אשור היה האל אשור ראש פנתאון האלים. נראה כי האשורים זיהו את אשור עם אנליל, "אדון העולם" השומרי; במסורות אחרות, אשור היה אביו של אנליל.
ייתכן שהאל שלמן היה התגלות חברותית (שכן משמעות שמו היא "החברותי") של האל אשור.
לקריאה נוספת

Sasson, Jack M. (1995). Civilizations of the ancient Near East. 3. Scribner. p. 1830. ISBN 978-0684192796.
הערות שוליים

↑  "Sumerian dictionary entry Aššur [1] (DN)". oracc.iaas.upenn.edu.
↑  Gwendolyn Leick (ed.), The Babylonian World, Routledge, 2009, p. 537
↑  Keiko Yamada, Shiego Yamada, Shalmaneser V and His Era, Revisited, in: Amitai Baruchi-Unna, Tova Forti, Shmuel Aḥituv, Israel Ephʿal, Jeffrey H. Tigay (eds.), "Now It Happened in Those Days": Studies in Biblical, Assyrian, and Other Ancient Near Eastern Historiography, כרך 2, Eisenbrauns, 2017, עמ' 388–389, ISBN 978-1575067612
| המיתולוגיה המסופוטמית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון השומרי והאכדי | אבזו – אפסו (אנ') • אוּתוּ – שַמַש (אנ') • איננה – אשתר • אנו • אנכי – אאה • אנליל • אשור • מרדוך • נינגל (אנ') – נִכַּל • נינורתה • נינחורסג – בלת־אילי • נינליל • נינקאסי • נינתינוגה (אנ') • נרגל • ננה – סין • שלמנו • תיאמת • דומוזיד – דואוזו (תמוז) |  |
| יצירות ספרותיות חשובות | אנומה אליש • הוראות שורופק • עלילות גילגמש |  |
| יצורים מיתולוגיים | אנזו (מפלצת) • חומבבה • למסו • פזוזו • פר השמיים (אנ') |  |
| גיבורים | אותנפישתים • אנכידו • גילגמש • זיאוסודרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544754905171  GND: 118650726  LCCN: no2019107326  SUDOC: 24168420X  VIAF: 47555624   WorldCat (עם VIAF): 47555624 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארמסטרונג סידלי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1919–1966 (כ־47 שנים)
 תאריך מיזוג:  1935: מיזוג עם הוקר איירקראפט 1960: מיזוג עם בריסטול אירופלין (הפכה לבריסטול סידלי)  1966: מיזוג עם רולס-רויס
 חברת אם:  ארמסטרונג ווית'וורת' סידלי-דיזי
 מיקום המטה:  קובנטרי 
 ענפי תעשייה:  יצרן מנועים וטורבינות,, הנדסת מכונות בניית מפעלים, תעשיית הרכב, בניית כלי רכב 
 
ארמסטרונג סידלי (באנגלית: Armstrong Siddeley) הייתה חברת הנדסה שפעלה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-20. החברה הוקמה בשנת 1919 והתמחתה בעיקר בייצור רכבי יוקרה ומנועי כלי טיס. החברה נוסדה כאשר רכשה חברת ארמסטרונג ווית'וורת' את חברת סידלי-דיזי. במהלך שנות פעילותה יצרה החברה כלי רכב, מנועי כלי טיס, מנועים רקטיים, מנועים לטורפדו, תמסורות לטנקים ואוטובוסים, וכן השתתפה בפיתוח קרונות רכבת. ב-1935 התמזגה עם הוקר איירקראפט תוך שהיא שומרת על המותג שלה, והמשיכה לייצר כלי רכב ומנועים תחת שמה. ב-1960 התמזגה עם בריסטול אירופליין והפכה לבריסטול סידלי. בשנת 1966 התמזגה עם רולס-רויס כחטיבה לייצור מנועים. ב-1972 מכרה רולס-רויס את מלאי חלקי החילוף, הפטנטים, המפרטים הטכניים, השרטוטים והקטלוגים שהשתייכו לכלי הרכב שהיו תחת המותג ארמסטרונג סידלי מוטורס בע"מ, לחברת ארמסטרונג סידלי אונרס קלאב בע"מ (Armstrong Siddeley Owners Club Ltd). השם "סידלי" שרד בענף התעופה לפרק זמן ארוך יותר, כחלק מהחברות הוקר סידלי אוויאיישן והוקר סידלי דיינמיקס. ב-1977 התמזגה החברה יחד עם חברות נוספות ליצירת בריטיש אירוספייס, שהפכה מאוחר יותר ל-BAE סיסטמס.
קידשורים חיצוניים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
ערך זה הוא קצרמרבנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסדת קידוח

אסדת קידוח בים הצפוני
אסדת קידוח נפט במימי מפרץ מקסיקו
אסדת קידוח היא מתקן ימי המשמש לקידוח נפט וגז טבעי בים.
אסדות קידוח נחלקות לכמה סוגים בהתאם לתנאים שבהם הן נמצאות: מקובעות לקרקעית הים, מחוברות לאי מלאכותי או צפות על פני המים. אסדות קידוח נבנות במספנות מיוחדות שנוצרו למטרה זו. כמחצית מאסדות הקידוח בעולם מיוצרות בסינגפור.
אסדות קידוח מקובעות בנויות ממשטח המוגבה על ידי עמודים ופיגומים המחוברים לקרקעית הים. מעל המשטח מתנוסס עמוד שתפקידו להכיל את המקדחה. המגדל מחובר לרוב למסילה המאפשרת לו יכולת תנועה. למשטח כמה מפלסים והמגורים בו יכולים לאכלס כמה מאות עובדים. באסדות הנמצאות בלב ים יש מנחת מסוקים המאפשר תחלופה מתמדת של עובדים ופינוי מהיר ליבשה במקרה של מצב חירום רפואי. בנוסף יש להן ספינה צמודה המקיפה אותן שתפקידה לפקח על הפעילות באסדה ולספק לה דלק.
בכל אסדה יש ציוד מיוחד המאתר כיסי נפט וגז מתחת לאדמה. המקדחה הגמישה של האסדה יכולה לקדוח לעומק של כמה קילומטרים בזוויות מתונות. המקדחה משומנת בעזרת תערובת של בוץ סיכה מיוחד המיוצר על ידי כימאי מומחה העובד באסדה ומתאים את מינוני החומרים בתערובת לסוג האדמה דרכה קודחים. הבוץ מיוצר בכמויות גדולות על ידי מכונות הנמצאות תחת פיקוחו של הכימאי ומוזרם במחזוריות במערכת צינורות רחבה המשמנת את מקדחה ושואבת את הבוץ בחזרה לשימוש חוזר.
היסטוריה

בשנת 1891 לערך נקדחו בארות הנפט התת-מימיות הראשונות באמצעות אסדות אשר ניצבו על עמודים באגם מלאכותי במדינת אוהיו. בשנת 1896 לערך נקדחו בארות הנפט הראשונות במי ים, מדרום לעיר סנטה ברברה בקליפורניה. הבארות נקדחו מרציפים שנבנו מן החוף. בתחילת המאה ה-20 התבצעו קידוחים בצידה הקנדי של ימת אירי ובעשור הראשון של המאה העשרים באגם קאדו שבלואיזיאנה. זמן קצר אחר כך נקדחו בארות נפט ברצועת החוף של מפרץ מקסיקו לחופי לואיזיאנה וטקסס. בשנות ה-20 התבצעו קידוחים ימיים על אסדות הבנויות מבטון באגם מאראקאיבו בוונצואלה. אחת מבארות קידוח ימי לנפט הראשונות נמצאת בביבי הייבאט שבאזרבייג'ן לחופי הים הכספי. בשנות ה-30 פיתחה חברת הנפט של טקסס דוברות פלדה ניידות לקידוחים ימיים במפרץ מקסיקו. בשנת 1937 בנתה חברת הנפט פיור (היום בבעלות חברת שברון) בשיתוף עם חברת הנפט סופיריור, אסדות קידוח קבועות בשדה נפט ימי במקום שבו עומק המים היה כ-4.5 מטר, במרחק של כ-2 קילומטר מן החוף, במפרץ מקסיקו. עם השנים התפתחה בהדרגה היכולת לקדוח במים עמוקים יותר.
סיכונים

אסדת קידוח היא אחד ממקומות העבודה המסוכנים בעולם. באסדה סכנות רבות החל מנפילת פיגומים וכלה בהתלקחות הדלקים הרבים המאוחסנים בה. תאונות רבות שגבו את חייהם של עשרות אנשים התרחשו באסדות בעבר. כיום מותקנים באסדות אמצעי זהירות רבים שנועדו למנוע את התאונות.
ב-6 ביולי 1988 התפוצצה אסדת הקידוח "פייפר אלפא" בים הצפוני עקב תחזוקה לקויה. הפיצוץ גבה את חייהם של למעלה מ-160 קורבנות, ובכך הפך לאסון אסדת הקידוח הקטלני ביותר בהיסטוריה.
ב-20 באפריל 2010 אירע על אסדת הקידוח Deepwater Horizon פיצוץ עז, בשל התפרצות באר נפט תת-מימית, ובו נהרגו 11 קודחים ונפצעו 17. באסדה פרצה שרפה שלא ניתן היה לכבותה ולאחר יומיים שקעה האסדה במצולות מפרץ מקסיקו תוך שהיא גורמת לדליפת נפט הגדולה בהיסטוריה.
בעבר אסדות קידוח היו אחד מהגורמים המרכזיים לזיהום הים בעולם. בשנים האחרונות, בעקבות חוקים ותקנות סביבתיות רבות, רוב הזיהום באסדות נמנע.
ראו גם

אסדת קידוח מתגבהת
לקריאה נוספת

ג'ואל בורן, מפרץ הנפט, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 149, אוקטובר 2010
הערות שוליים

↑  Offshore Petroleum History (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562728005171  BnF: cb11979481d (data)  GND: 4122953-8  LCCN: sh85039566 
סוגים שונים של אסדות
ארמאן קריקילי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1921 בלגיה אוסטנדה, בלגיה
 פטירה:  11 באוקטובר 2006 (בגיל 85 בערך) בלגיה אוסטנדה, בלגיה
 השתייכות:   חיל האוויר הבלגי
 תקופת הפעילות:  1941–1979 (כ־38 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 
ארמאן קריקילי (Armand Crekillie;‏ 1921 – 11 באוקטובר 2006) היה גנרל בחיל האוויר הבלגי אשר שימש כראש המטה הכללי של בלגיה בין השנים 1972–1979.
ביוגרפיה

קריקילי נולד באוסטנדה ב-1921. ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא נמלט מבלגיה הכבושה לבריטניה והתגייס לחיל האוויר הבריטי. הוא הוכשר כטייס קרבי, ובמהלך המלחמה ביצע 95 גיחות קרביות. לאחר המלחמה חזר לבלגיה וקיבל דרגת קפטן בחיל האוויר הבלגי. הוא מונה למפקד כנף קרב, וב-1958 מונה לראש אגף המבצעים של חיל האוויר. ב-1964 הוא הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד חיל האוויר הטקטי. ב-1968 מונה לסגן מפקד חיל האוויר ושנה לאחר מכן הועלה לדרגת גנרל של בריגדה. ב-14 במרץ 1972 הוא הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה לראש המטה הכללי של צבא בלגיה.
אסהי (בירה)

| --- | --- |

 סוג:  עסק 
 מועד הכנה ראשוני:  1889 
 
מבשלות אסהי (ביפנית: (アサヒグループホールディングス株式会社); באנגלית: Asahi Group Holdings, Ltd) היא חברת אחזקות יפנית שהמטה שלה שוכן ברובע סומידה בטוקיו ומייצרת בירה באותו השם.
פרסומת ב-Golborne Road, לונדון
ב-2019 היו לקבוצת אסהי הכנסות של 2.1 טריליון JPY. ניתן לפלח את תיק ההשקעות של אסהי באופן הבא: עסקי משקאות אלכוהוליים ביפן (40.5%), עסקים בחו"ל (32%), עסקי משקאות קלים (17.2%), עסקי מזון (5.4%) ועסקים "אחרים" (4.9%). אסהי, עם נתח שוק של 37%, היא הגדולה מבין ארבע מבשלות הבירה הגדולות ביפן ואחריה קירין ביר עם 34% וסנטורי עם 16%. בתגובה לשוק הבירה היפני המקומי המתבגר, אסהי הרחיבה את טביעת הרגל הגאוגרפית ואת הפורטפוליו העסקי שלה באמצעות רכישה של עסקי בירה נחשקים מאוד במערב אירופה ובמרכז מזרח אירופה. זה הביא לאסהי נתח שוק גדול במדינות רבות באירופה, כמו נתח שוק בירה של 44% בצ'כיה, 32% בפולין, 36% ברומניה ו-18% באיטליה.
היסטוריה

קודמתה של החברה, Asahi Breweries, הוקמה ב-1889. בשנת 1893, היא אורגנה מחדש כמבשלות Ōsaka Breweries. בשנת 1906, מבשלות אוסקה התמזגו עם מבשלות Nippon ומבשלות Sapporo כדי ליצור Dai-Nippon Breweries. עם זאת, לאחר מלחמת העולם השנייה, היא חולקה במסגרת חוק ביטול ריכוזיות יתר של כוח כלכלי על ידי המפקד העליון של כוחות הברית. Asahi Breweries הופרדו יחד עם מבשלות ניפון, כיום שמה מבשלות סאפורו. בשנת 1989 שונה שמה לקאטאקאנה (アサヒビール株式会社). בשנת 2011 היא שינתה את שמה ל-Asahi Group Holdings, חברת אחזקות, והקימה את Asahi Breweries Ltd כחברה בת. במהלך מלחמת העולם הראשונה עבדו אסירים גרמנים במבשלה.
בשנת 1990, אסהי רכשה 19.9% ממניות ענקית המבשלות האוסטרלית Elders IXL, שהפכה מאז ל-Foster's Group, שנמכרה מאוחר יותר ל־SABMiller .
בשנת 2009, אסהי רכשה את יחידת המשקאות האוסטרלית Schweppes Australia, הידועה כיום בשם Asahi Beverages.
מותגים

הבירה העיקרית של החברה, מ-1957 ועד סוף שנות ה-80, הייתה Asahi Gold (עקפה את Asahi Draft, הנוסחה המקורית שלה, נותרה בייצור). עם זאת, Asahi Super Dry, שהוצגה בשנת 1987, הוא כיום מותג הדגל של הבירות החברה.
Asahi Super Dry, מוצר ששינה את תעשיית הבירה המודרנית ביפן, מתוארת כלאגר מוחלש מאוד ללא טעמי מאלט כבדים שכן מציינים את מוצרי המתחרים, עם טעם פריך ויבש המזכיר כמה בירות צפון-גרמניות. השקה מוצלחת זו הובילה לעלייה משמעותית בביקוש הצרכני לבירה יבשה ובתמורה לתפנית דרמטית בביצועים העסקיים של אסהי, וכך היא עלתה על קירין מבחינת מכירות ורווחיות.
בירות אסהי אחרות המיוצרות כוללות:
אסהי דראפט - לאגר (הופק לראשונה ב-1892)
Asahi Gold – Lager (מוצר דגל לשעבר; הופק לראשונה ב-1957)
אסהי סטאוט
Asahi Z – לאגר יבש
Asahi Black - לאגר כהה 5% כוהל בנפח
אסהי פריים טיים - לאגר בסגנון פילזנר גרמני (זמין רק ביפן)
מותגים שנרכשו מ- אנהאוזר-בוש אינבוו:
מבשלת גרולש
מבשלת פרוני
מבשלת בירה Meantime
גמברינוס
פילזנר אורקוול
רדגאסט
ולקופופוביץ' קוזל
Tyskie
Lech
Dreher
אורסוס
Carlton & United Breweries
אולם בירה אסהי

המטה של Asahi Breweries בטוקיו תוכנן על ידי המעצב הצרפתי פיליפ סטארק. אולם הבירה נחשב לאחד המבנים המודרניים המוכרים ביותר בטוקיו.
ראו גם

בירה ביפן
משקאות קלים אסהי
הערות שוליים

↑  "Our Business | ASAHI GROUP HOLDINGSS". ASAHI GROUP HOLDINGS.
↑  "Fact book" (PDF). www.asahigroup-holdings.com. 2019. נבדק ב-2020-08-25.
↑  "Asahi Group's History". ASAHI GROUP HOLDINGS.
↑  "Factbook 2020" (PDF). www.asahigroup-holdings.com. 6 באוגוסט 2020. נבדק ב-31 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Oliver, Garrett, ed. (2012). The Oxford Companion to Beer. Oxford University Press. p. 67. ISBN 978-0-19-536713-3.
↑  Romein, Jan (1962).
↑  Palmer, Daniel (25 בדצמבר 2008). "Asahi acquires Cadbury's Schweppes, Coca-Cola still eligible to make counter offer". Australian Food News. נבדק ב-2013-09-04. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Oliver, Garrett (2012). The Oxford Companion to Beer. Oxford University Press. p. 503. ISBN 978-0-19-536713-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0702 3860  LCCN: n81071406  VIAF: 147756499   WorldCat (עם VIAF): 147756499 
אסהי סופר דריי בפחית
אסהי סופר דריי בבקבוק
ארתורו איליה

אָרתוּרוֹ אוּמבֶרטוֹ אִיליה (בספרדית: Arturo Umberto Illia;‏ 4 באוגוסט 1900 – 18 בינואר 1983) היה נשיא ארגנטינה מ-12 באוקטובר 1963 עד 28 ביוני 1966 וחבר במפלגת האיחוד האזרחי הרדיקלי (UCR).
ביוגרפיה

איליה נולד ב-4 באוגוסט 1900 בפרגמינו שבפרובינציית בואנוס איירס לאמה פרנצסקוני ומרטין איליה, שהיגרו לארגנטינה מחבל לומברדיה שבאיטליה.
הוא נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת בואנוס איירס ב-1918. באותה שנה הצטרף לתנועת רפורמה באוניברסיטאות ארגנטינה שהתחילה בעיר קורדובה והניחה את היסודות למערכת אוניברסיטאות חופשית, פתוחה וציבורית שמושפעת פחות מהכנסייה הקתולית.
במסגרת לימודי הרפואה שלו התחיל איליה לעבוד בבית החולים סן חואן דה דיוס בעיר לה פלאטה, וקיבל תואר ב-1927.
במקביל לתחילת לימודיו, ב-1918, הצטרף לתנועת האיחוד האזרחי הרדיקלי (UCR) תחת השפעת החינוך המיליטנטי הקיצוני שקיבל מאביו ומאחיו איטלו. הוא הרבה לעסוק בפוליטיקה לצד עיסוקו כרופא. ב-1929 עבר לקרוס דל אֵחֶה שבפרובינציית קורדובה, והמשיך שם בעבודתו כרופא וכן בפעילות פוליטית. ב-1935 נבחר לסנאט של הפרובינציה. במסגרת כהונתו כסנאטור פעל לחוקק חוק רפורמה אגררית. החוק עבר בסנאט המחוזי אך נדחה על ידי הקונגרס הלאומי. בנוסף, כיהן כראש ועדת האוצר והתקציב בסנאט, ומתוקף תפקידו זה קידם הקמת סכרים בפרובינציה.
בבחירות שהתקיימו במרץ 1940 נבחר איליה לסגנו של מושל קורדובה, סנטיאגו דל קסטיו. הוא החזיק בתפקיד זה עד שפדרו רמירס תפס את השלטון בארגנטינה בהפיכה, והדיח אותו.
בין השנים 1948–1952 כיהן איליה בבית הנבחרים הארגנטינאי שנשלט על ידי המפלגה הפרוניסטית והיה פעיל בוועדת הרפואה וההגיינה ובוועדת העבודות ציבוריות.
בחירות וכהונה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לאחר תקופה של אי-יציבות פוליטית בין השנים 1963-1955 שבה כיהנו בארגנטינה חמישה נשיאים שונים, נבחר איליה לנשיאות בבחירות דמוקרטיות בראש מפלגת ה-UCR. כנשיא, איליה הסיר את המגבלות האנטי-פרוניסטיות שהציב הצבא ב-1955.
בחירות וכהונה > חייו האישיים

ב-15 בפברואר 1939 נישא איליה לסילביה אלווירה מארטורל. הוא היה אב לאֶמה סילביה, למרטין ארתורו וללאנדרו איפוליטו. בנו מרטין איליה נבחר לקונגרס ב-1995 וכיהן בו עד מותו ב-1999.
אריאל שנבל

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1975 (בן 48)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  "מוצש", "מקור ראשון"
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ariel.schnabel.5
 טוויטר:  ArielSchnabel
 
אריאל שנבל (נולד בי"ד בטבת ה'תשל"ו, 18 בדצמבר 1975) הוא עיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה

בנערותו למד בישיבת הישוב החדש, ובהמשך בישיבה התיכונית בקרני שומרון.
שנבל כותב בעיתון "מקור ראשון" ואף ערך את מוסף "מוצש" של העיתון בעבר. הוא כתב גם באתר nrg המשויך לעיתון ובתחילת דרכו ייסד בו את מדור היהדות, שהיה חדשני בעיסוקו בנושאי המגזר הדתי בתוך פורטל חדשות מרכזי. כתיבתו עוסקת בנושאים הקשורים לחדשות, לדת ולחברה, והוא פעיל גם ברשתות החברתיות, שבהן כותב על נושאים חדשותיים בצורה הומוריסטית. שנבל בעל תואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה, ובעל תואר שני בהיסטוריה אמריקנית. את שני התארים קיבל מאוניברסיטת בר-אילן.
החל משנת 2010 משמש שנבל פרשן לענייני ארצות הברית של עיתון "מקור ראשון". במסגרת תפקידו סיקר את מערכות הבחירות לנשיאות בשנים 2012, 2016 ו-2020, וכן את בחירות אמצע הקדנציה בשנים 2010, 2014 ו-2018. בשנת 2017 כתב סדרת כתבות על מסעו של מארק טוויין בארץ ישראל, ומאז הוא מרצה על הנושא ברחבי הארץ.
בשנותיו הראשונות בתחום התקשורת התמקד שנבל בכתיבה הומוריסטית וסאטירית. בשנים 2000–2003 שימש הכותב הראשי בתוכנית הרדיו של דידי הררי, דידי לוקאלי, וכן כתב חומרים לסטנדאפיסט נדב אבקסיס, לקומיקאי ישראל קטורזה עבור התכנית "מועדון לילה", לרביטל ויטלזון-יעקבס ועוד.
הערות שוליים

↑  Ariel Schnabel אריאל שנבל, זה הכי נישתי בעולם אבל שתדעו שכשלמדתי בישיבת היישוב החדש (״היישוב״) היה אסור לנו להתקהל יותר משלושה תלמידים ביחד כי זה נחשב ״קיוסק״ אז תגידו תודה, באתר @ariel_schnabel, ‏2020T11:09
↑    אריאל שנבל, ‏שוב נשלח למנהל: אריאל שנבל חזר לישיבה התיכונית בה למד, בעיתון מקור ראשון, 18 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522614105171  VIAF: 315205627   WorldCat (עם VIAF): 315205627 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אריאל ששה-הלוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1945 (בן 79 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
אריאל שִׁשָּׁה-הלוי (נולד ב-1945) הוא פרופסור אמריטוס לשפות ובלשנות בפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בחיפה ב-1945. ב-1966 סיים תואר בוגר בשפות מצריות והודו-אירופיות באוניברסיטה העברית בירושלים (בהצטיינות יתרה), וב-1968 סיים תואר מוסמך בתחום זה. ב-1972 סיים דוקטורט באוניברסיטה העברית בנושא השפה הקופטית. מרצה בחוג לשפות מצריות והודו-אירופיות החל מ-1968.
ב-1973-1974 ערך פוסט-דוקטורט בקיימברידג' ואוקספורד, ולאחר מכן היה מרצה אורח על מצרית וקופטית באוניברסיטת תל אביב. ב-1978 חזר להרצות ולחקור באוניברסיטה העברית כמרצה בכיר, ב-1984 מונה לפרופסור חבר בחוג לשפות מצריות וב-1990 לפרופסור מן המניין. בשנים 1986-1990 היה ראש המחלקה לשפות, והוא חזר לכהן בתפקיד זה ב-1998. הרצה לאורך השנים כמרצה אורח ועמית מחקר במספר מוסדות מחקר ברחבי העולם, בהן המכון לחקר מצרים בקופנהגן, האקדמיה הבריטית, קולג' וולף והמכון האוריינטלי באוקספורד, אוניברסיטת גטינגן, קולג' דה פראנס ועוד. משנת 2000 הוא חבר האקדמיה הישראלית למדעים.
תחומי המחקר של ששה-הלוי כוללים דקדוק קלטי, מצרי, קופטי ויווני-קופטי, השפה הוולשית והאירית, דקדוק השוואתי ועוד.
ב-2013 פרש לגמלאות מעבודתו באוניברסיטה העברית כפרופסור אמריטוס.