stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
P5+1
הערות שוליים

↑  Smith-Spark, Laura; Sciutto, Jim (16 באוקטובר 2013). "'Substantive' talks over Iran's nuclear program". CNN. ארכיון מ-23 בנובמבר 2013. נבדק ב-26 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "History of Official Proposals on the Iranian Nuclear Issue | Arms Control Association". Armscontrol.org. 30 ביולי 2015. ארכיון מ-30 בנובמבר 2013. נבדק ב-6 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  IAEA Board Welcomes EU-Iran Agreement: Is Iran Providing Assurances or Merely Providing Amusement?, The Nuclear Threat Initiative, ‏2004-11-30 (באנגלית)
↑  Germany's Pivotal Role in the Iranian Nuclear Standoff
↑  How Digital Detectives Deciphered Stuxnet, the Most Menacing Malware in History
↑  The Cost of Economic Sanctions on Major Exporters to Iran
1 2  German-Iranian trade up 7.8 percent
↑  Germany-Iran trade grows 9% in 2010
↑  ‘Iran-Germany trade prospering’
↑  Laurence Norman and Jay Solomon (9 בנובמבר 2013). "Iran Nuclear Talks End Without Deal". The Wall Street Journal. ארכיון מ-9 בנובמבר 2013. נבדק ב-10 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  James Reynolds (16 באוקטובר 2013). "Iran nuclear checks most detailed ever – Ashton". BBC. ארכיון מ-19 באוקטובר 2013. נבדק ב-26 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Iran nuclear deal: full text". CNN. 24 בנובמבר 2013. ארכיון מ-11 באפריל 2015. נבדק ב-5 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Iran test-fires long-range missile (אורכב 18.05.2021 בארכיון Wayback Machine), Reuters, 10 February 2014
↑  Iran sets 'red lines' ahead of fresh nuclear talks (אורכב 02.03.2014 בארכיון Wayback Machine), AFP, 11 February 2014
↑  "Next Round of Iran Nuclear Talks to be held in Vienna from March 17". news.biharprabha.com. ארכיון מ-16 בספטמבר 2014. נבדק ב-20 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Framework Is Set for Iran Nuclear Talks (אורכב 02.03.2014 בארכיון Wayback Machine), The Wall Street Journal; 19 February 2014
↑  Gold, Dore. "Inspections: The Weak Link in a Nuclear Agreement with Iran". ארכיון מ-25 ביוני 2014. נבדק ב-29 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Experts Discuss Framework for a Final Iran Nuclear Agreement". Brookings Institution. 2 באפריל 2014. אורכב מ-המקור ב-29 באוגוסט 2014. נבדק ב-29 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
שרי החוץ של צרפת, גרמניה, איראן, בריטניה וארצות הברית, כמו גם דיפלומטים סינים ורוסים והנציג העליון של האיחוד האירופי לענייני חוץ מכריזים על מסגרת הסכם גרעין עם איראן בלוזאן ב -2 באפריל 2015. עסקת המסגרת הפכה לבסיס להסכם סופי, תוכנית הפעולה הכוללת המשותפת, אשר סוכם ב-15 ביולי 2015.
שרי P5+1 והאיחוד האירופי נפגשו לראשונה ביחד ב-6 ביולי 2015, באולם הקונצרטים פאלה קובורג.
סופרפוזיציה קוונטית

סופרפוזיציה קוונטית היא עיקרון בסיסי בתורת הקוונטים. בתורת הקוונטים, מתואר מצב המערכת על ידי פונקציית גל, המתארת את ההסתברויות לאפשרויות השונות של מצב המערכת. בהינתן בסיס וקטורי הפורש את מרחב המצבים של המערכת ניתן לתאר את מצב המערכת סופרפוזיציה של מצבי הבסיס.
אם נמדוד את המערכת בבסיס זה לא נקבל תוצאה דטרמיניסטית אלא התפלגות התואמת את התפלגות מצבי הבסיס בסופרפוזיציה, מלבד במקרה הפרטי בו הסופרפוזיציה מכילה מצב בסיס בודד. במקרה זה כל מדידה שתעשה בבסיס הנ"ל תיתן תמיד את התוצאה המתאימה לאותו מצב בסיס.
לדוגמה: נניח מערכת קוונטית בעלת שני מצבים ובסיס מדידה:  \ |0\rangle ,\ |1\rangle . המערכת נמצאת בסופרפוזיציה אם פונקציית הגל שלה היא
כאשר  \ |\alpha |^{2}+|\beta |^{2}=1\ \,\ \ \alpha ,\beta \neq 0. הסיבה לשוויון האחרון הוא תנאי נירמול (כל מקדם בריבוע נותן את ההסתברות לקבל את המצב הצמוד אליו, סכום כל ההסתברויות =1)
כאשר נמדוד את המערכת בבסיס המדידה, בהסתברות  \ |\alpha |^{2} נקבל שהיא במצב  \ |0\rangle  ואילו בהסתברות  \ |\beta |^{2} נקבל שהיא במצב  \ |1\rangle .
אפשר להמחיש מצב זה גם בהדגמת ניסוי החתול של שרדינגר, בניסוי זה נמצא חתול בתוך קופסה ולידו יש אטום בסופרפוזיציה של דעך/לא דעך ואטום זה קובע את חייו של החתול. אנו לא נוכל לדעת אם החתול מת או חי כיוון שברגע שנביט פנימה הסופרפוזיציה תיפסק כלומר שברגע שימדדו את האטום בזמן סופרפוזיציה אז הסופרפוזיציה תיפסק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4346012-4 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרסל מוסרי

| --- | --- |

מרסל מוסרי חותמת על ספריה, 2016
 לידה:  13 בפברואר 1990 (בת 34) חולון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 
מַרסֶל מוֹסֶרי (נולדה ב-13 בפברואר 1990) היא סופרת, מחזאית, שדרנית רדיו ועיתונאית ישראלית. ספריה יצאו לאור באמצעות מימון המונים.
ביוגרפיה

מוסרי נולדה בחולון בשנת 1990 ליוסף, נהג מונית, ולמרגלית, עובדת בעיריית תל אביב. יש לה שתי אחיות גדולות מנישואיהם הקודמים של הוריה, ועוד אחות שצעירה ממנה בשנתיים.
מוסרי עבדה כפקידה עד שב-2013, בגיל 23, פרסמה בפייסבוק סיפור קצר בשם "קופסת קובות" שזכה לתפוצה רבה. בעקבות כך פרסמה סיפורים נוספים. סיפוריה אוגדו לשני ספרים, ויצאו לאור באופן פרטי באמצעות אתר מימון המונים. בהמשך החלה גם הפצתם בחנויות.
ב-2014 הפכה לבעלת טור שבועי במעריב אונליין, ולשדרנית תוכנית ברדיו ללא הפסקה.
בספטמבר 2014 נבחרה בידי מגזין פורבס ישראל לרשימת "40 הצעירים המבטיחים בישראל".
בשנת 2015 השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאלטי "גולשי ספות".
חיים אישיים

מוסרי נישאה לגור הרמן בשנת 2018. ב-2020 נולדה לזוג בת. בשנת 2021 השניים נפרדו. בשנת 2024 עברה להתגורר בעיר חריש.
כתביה > ספרי סיפורים קצרים

קופסת קובות, הוצאה עצמית, דצמבר 2013.
דמעות של יין, הוצאה עצמית, אוגוסט 2014.
עיניים טובות, הוצאה עצמית, ינואר 2021.
וכל אחד לחוד, הוצאה עצמית, יולי 2022.
כתביה > רומן

זה שאהבתי, תכלת, 2018.
כתביה > מחזה

שמחה ותוגה, הוצג בתיאטרון צוותא, 2017.
הערות שוליים

↑  דמעות של יין באתר הדסטארט
↑  אלכסנדר כץ, מהפייסבוק לפרינט: כוכבת הרשת והסופרת מרסל מוסרי מצטרפת ל'מעריב', באתר אייס
↑  דף התוכנית של מרסל מוסרי באתר רדיו ללא הפסקה
↑  פורבס, גיליון ראש השנה, 2014, עמ' 78.
↑  טלילה ציפר, מה שהצליח ב"הכלה מאיסטנבול" עובד גם ב"עיניים טובות" של מרסל מוסרי, באתר הארץ, 8 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007579175905171  LCCN: no2016066858  VIAF: 317133566   WorldCat (עם VIAF): 317133566
פורט סאמטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבצר ימי, Passport to Your National Parks cancellation location 
 על שם:  תומאס סאמטר
 מיקום:  צ'ארלסטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1811
 תאריך פתיחה רשמי:  1811 
 
 קואורדינטות:  32°45′09″N 79°52′28″W﻿ / ﻿32.7525°N 79.874444°W﻿ / 32.7525; -79.874444
 www.nps.gov/fosu/
  (למפת קרוליינה הדרומית מוגדלת) צ'ארלסטון קולומביה רוק היל גרינוויל פלורנס מירטל ביץ' קרוליינה הצפונית ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטיפורט סאמטר(למפת קרוליינה הדרומית רגילה) צ'ארלסטון קולומביה רוק היל גרינוויל פלורנס מירטל ביץ' קרוליינה הצפונית ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטיפורט סאמטר
 
פורט סאמטר תחת הפגזת תותחי הדרום
דגל פורט סאמטר אשר הונף על המצודה
פורט סאמטר (באנגלית: Fort Sumter) הוא מבצר הנמצא בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית, בארצות הברית ונקרא על שמו של גיבור מלחמת העצמאות האמריקנית הגנרל תומאס סאמטר. הוא נועד להגן על הנמל מפני תקיפה ימית במסגרת מערכת הגנת החופים השלישית, אך התפרסם בשל היותו המקום שבו נורו היריות הראשונות במלחמת האזרחים האמריקנית במהלך הקרב אשר נקרא על שמו של המבצר.
בניית המבצר

המצודה נבנתה כחלק מביצורי נמלי דרום ארצות הברית כחלק מלקחי מלחמת 1812. הבנייה החלה בשנת 1827 ונמשכה עד לתחילתה של מלחמת האזרחים האמריקנית, ולמעשה לעולם לא הושלמה. 70 טון של גרניט הובאו מאזור ניו אינגלנד, הוצבו בפתחו של מפרץ צ'ארלסטון ויצרו אי מלאכותי. על אי זה הוקמה המצודה, אשר תוכננה כמחומש לא משוכלל שאורך צלעותיו 58 מטר. חומות המבצר היו בעובי של כ-1.5 מטר והתנשאו לגובה של כ-15 מטר מעל קו הגאות הגבוה ביותר. המצודה תוכננה להכיל 650 חיילים ו-150 תותחים בשלושה מפלסים.
מלחמת האזרחים האמריקנית

על רקע עלייתו של אברהם לינקולן לשלטון בשנת 1860, סוגיית העבדות וזכויות המדינות, הכריזה ב-20 בדצמבר 1860 קרוליינה הדרומית על פרישתה מארצות הברית והקימה מדינה עצמאית. בזמן זה שהו בפורט מולטרי הסמוך 127 חיילים מחיל התותחנים הפדרלי בפיקודו של מייג'ור רוברט אנדרסון. שישה ימים לאחר פרישתה של קרוליינה הדרומית הסיג מייג'ור אנדרסון את כוחותיו מפורט מולטרי אל פורט סאמטר, שכן לתפיסתו קל היה להגן על פורט סאמטר מפני מתקפה אפשרית של המיליציה של קרוליינה הדרומית. מצבה של המצודה לא היה מושלם, מאחר שעבודות הביצור והבנייה מעולם לא הושלמו, והתותחים אשר אמורים היו להיות מותקנים במצודה לא הוצבו במקומותיהם, בשל הקיצוץ בתקציבו של הצבא שהונהג במהלך כהונתו של הנשיא ג'יימס ביוקנן. במהלך החודשים שלאחר מכן קריאות חוזרות ונשנות מצד ממשלת קרוליינה הדרומית, ולאחר מכן מצידו של בריגדיר גנרל פ. ג. ט. בורגארד אשר קיבל לידיו את הפיקוד על כוחות הקונפדרציה באזור, לפינוייה של המצודה נדחו. מן הצד השני, כל מאמצי התגבור והעברת אספקה של צבא האיחוד אל חיל המצב סוכלו בידי הכוחות הקונפדרטיביים. ב-9 בינואר 1861 נורו היריות הראשונות של המלחמה על ספינת הסוחר כוכב המערב אשר נחכרה על ידי ממשלת הצפון להעברת אספקה ותגבורת לחיל המצב. בהבינו כי לכוח הנצור תאזל האספקה ב-15 באפריל, הורה לינקולן לשגר שייטת של ספינות למפרץ צ'ראלסטון בפיקודו של האדמירל גוסטב פוקס, על מנת לחדור למימי המפרץ ולהעביר אספקה לחיל המצב הנצור.
מלחמת האזרחים האמריקנית > קרב פורט סאמטר הראשון

ב-11 באפריל 1861 נשלחו על ידי הגנרל בורגארד שלושה קצינים על מנת לדרוש את כניעת המצודה. משלחת הקצינים נענו בסירוב. לאחר התייעצות עם מזכיר המלחמה של הקונפדרציה לירוי ווקר נשלחו הקצינים אל המצודה שוב ועוכבו כ-10 שעות עד אשר קיבלו את תנאי הכניעה של המצודה. תנאי הכניעה לא היו מקובלים על המשלחת וכאשר חזרו הקצינים אל פורט ג'ונסון הסמוך הורה הקולונל ג'יימס צ'סנוט על פתיחת המתקפה הארטילרית על המצודה. האש החלה ב-12 באפריל 1861 בשעה 04:30 כאשר החלו תותחי הקונפדרציה להפגיז את פורט סאמטר. הנצורים השיבו אש, אשר עקב מספרם המועט של המגינים ושל התותחים, לא הייתה יעילה. ב-13 באפריל, לאחר 34 שעות של הפגזה רציפה, נכנע חיל המצב והמצודה פונתה מחיילי צבא האיחוד ועברה לידי צבא הקונפדרציה. במהלך הקרב עצמו לא נהרג אף חייל אחד מאש התותחים, ההרוג היחידי במהלך הקרב היה בעת פיצוץ באחד התותחים בעת מטח כבוד אשר נורה מתותחי האיחוד בהצדעה להורדת דגל האיחוד מתורן המצודה. הדגל עצמו הפך לסמל לגבורתם של מגיני המצודה כאשר הובא בידי מייג'ור אנדרסון צפונה.
מלחמת האזרחים האמריקנית > קרב פורט סאמטר השני

במרוצת השנתיים שלאחר הקרב שופצה המצודה בסיוע של כ-500 עבדים, תותחיה הכבדים הוצבו במפלס השלישי העליון ומבנים חדשים הוקמו בתוך המצודה. מפרץ צ'ארלסטון הפך לפרצה בהסגר הצפוני על נמלי הדרום ועל כן חודשו מאמצי האיחוד לאכוף את ההסגר תוך השתלטות על המצודה. מאמצי צבא האיחוד לכיבושה של המצודה החלו ב-7 באפריל כאשר שייטת ההסגר הדרום אטלנטי, בפיקודו של האדמירל סמואל דו פורט, תקפה את כוחות הקונפדרציה במפרץ ובמצודה באש תותחים אך מתקפה זו נכשלה. פשיטה של סירות תוכננה לביצוע בלילה שבין ה-8 וה-9 באפריל, בפיקוד הגנרל קווינסי גילמור מצבא האיחוד והאדמירל ג'ון דהלגרן מצי האיחוד, אולם עקב חוסר שיתוף פעולה הולם בין הכוחות ובעיקר בין המפקדים הפעולה נכשלה. מגיני המבצר התפנו רק עם התקרבות צבאו של ויליאם שרמן, שנע דרך מדינות הדרום במה שנקרא "הצעדה אל הים"; שרמן נע צפונה מסוואנה, אשר בג'ורג'יה, ומגיני המצודה נאלצו לנטוש אותה, כמו גם את אזור מפרץ צ'ארלסטון, ב-17 בפברואר 1865 וב-22 באפריל הונף שנית דגל האיחוד מעל חומות המצודה.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה עשה צבא ארצות הברית מאמצים לשקם את המבצר. מ-1876 עד 1897 שימש המבצר כמגדלור לא מאויש, ולאחר מלחמת ארצות הברית–ספרד שופץ המבצר מחדש. בזמן מלחמת העולם הראשונה הותקנו במבצר שני תותחים כבדים (בקוטר 12 אינץ', כ-300 מ"מ); במהלך מלחמת העולם השנייה הותקנו בו שני תותחים נ"מ. כיום משמש המבצר כפארק לאומי.
יונתן בנימין מרקוביץ'

הרב יונתן בנימין מרקוביץ' (נולד ב-21 באוקטובר 1967, אוז'הורוד, ברית המועצות) הוא רבהּ הראשי של קייב, שליח חב"ד הראשי בעיר ורב בתי הסוהר של אוקראינה.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1967 באוז'הורוד שבאוקראינה, לבית רבני כשסבו מצד אמו (הרב יחזקאל פייבל אוסטרייכר) שימש כרב ושוחט בעיר.
כשהיה בן 3 עלה לארץ עם משפחתו. בילדותו למד בתלמוד תורה ובישיבת חב"ד בקריית גת. לאחר מכן המשיך את לימודיו בישיבת כפר גנים אצל הרב צוקר.
בשנת 1985 התגייס לשירות קרבי בחיל האוויר, שירת 12 שנה כאיש צוות אוויר והשתחרר מצה"ל בדרגת רב-סרן.
הוסמך לרבנות על ידי הרב עובדיה יוסף, הרבנות הצבאית הראשית, הרב אליהו אברג'ל וכן בידי כמה מראשי רבני חב"ד: רב העיר צפת הרב לוי ביסטריצקי, הרב יצחק יהודה ירוסלבסקי ועוד.
במקביל ללימודיו התורניים, הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון בחיפה ותואר שני בחינוך מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
רב העיר קייב

בשנת 2000 עבר יחד עם משפחתו לקייב (בירת אוקראינה) ויחד עם זוגתו החלו להקים מוסדות חינוך ולקיים אירועים לקהילה היהודית.
לאחר שהוצע לו לכהן כרבה הראשי של העיר קייב ושליחה הראשי של תנועת חב"ד, פיתח יחד עם רעייתו את הקהילה והיא מונה בית חב"ד, גן ילדים ובית ספר פרטי יהודי (פרלינה), וגן ילדים פרטי לילדים עם מוגבלות הפונה לכלל אוכלוסיית העיר יהודים ושאינם יהודים, מערכת כשרות, תוכניות לצעירים, בית חב"ד לישראלים ומערך סיוע של פעילויות הומניטריות לאורך השנה הכוללות חלוקת מזון חם, מנות אוכל, בגדים ותרופות לאלפי קשישים ונזקקים.
בתחילת 2023 מונה באופן רשמי לכהן כרב בתי הסוהר של כל אוקראינה.
במרץ 2020 תמך בצעדי ההסגר שננקטו באוקראינה מפני מגפת הקורונה והשמיע את דעתו בערוצי טלוויזיה במדינה.
רב העיר קייב > מלחמת אוקראינה-רוסיה

במהלך המלחמה עסק בפעילות הומניטרית לקהילה היהודית ולכלל תושבי קייב.
בחורף 2023, שהיה חורף ללא חשמל וחימום בקייב וברחבי אוקראינה, הוציא מאות קשישים מקייב למקלט זמני בקהילה היהודית בפולין. בנוסף במהלך המלחמה סייע בפעילות דיפלומטית לא רשמית במדינות מערביות לטובת המשך תמיכה ואספקת ציוד לאוקראינה.
עם פרוץ מלחמת 'חרבות ברזל', סייע לבעלי אזרחות אוקראינית ששהו באזורי הלחימה. הדבר צוין בנאום של נשיא אוקראינה ולודימיר זלנסקי. במסגרת פעילותו להדגשת הקשר בין יהדות אוקראינה וישראל, הרב מרקוביץ יזם את נטיעת "גן התקווה" בקייב להעלאת המודעות לחטופים הישראלים בעזה ושבויי המלחמה האוקראינים, בנוסף תרמה הקהילה היהודית של קייב טאבלטים לילדים עם צרכים מיוחדים בעוטף עזה.
רב העיר קייב > אותות והוקרה

הרב מרקוביץ קיבל מספר אותות ותעודות. בין השאר תעודת כבוד מראש מנהלת המודיעין במשרד ההגנה האוקראיני בריגדיר גנרל קירילו בודאנוב, ממפקדי הצבא, מראש שירות הביטחון האוקראיני ומדליות מגופי ביטחון אוקראינים נוספים.
רב העיר קייב > אותות והוקרה > חלק מאותות הכבוד וההוקרה

מדליית הנשיא ומדליית הפרלמנט על תרומה משמעותית לאוקראינה
אות כבוד מהאיחוד האירופאי
בשנת 2018 קיבל את מדליית הכבוד מטעם לשכת עורכי הדין האוקראיני
בשנת 2024 קיבל תעודת הוקרה מהמכון הצבאי של טאראס שבצ'נקו האוניברסיטה הלאומית של קייב, המוסד החינוכי הצבאי הגבוה ביותר באוקראינה
רב העיר קייב > יוזמות ופעילות דיפלומטית

ביום השואה הבינלאומי בשנת 2021, יזם הרב מרקוביץ יחד עם האו"ם, נטיעת גן זיכרון לנרצחי השואה באוקראינה. גן הזיכרון ניטע בסמוך לאנדרטה הלאומית באתר באבי יאר.
בקיץ 2024, במלאת 30 שנה לפטירתו של הרבי מליובאוויטש, השיק שירות הדואר האוקראיני בול הוקרה מיוחד לתנועת חב"ד. בטקס ההשקה של הבול, נכח גם קונסול ארצות הברית לצידם של הרב מרקוביץ ובנו הרב אריאל מרקוביץ שיזמו את הבול הנדיר.
בתחילת המלחמה באוקראינה, יזם הרב מרקוביץ כתיבת ספר תורה לזכות יהודי אוקראינה. נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי השתתף בכתיבת אות בספר התורה כשהוא יושב בבונקר הנשיאותי שלו. בהמשך, לאחר טבח שבעה באוקטובר ופרוץ מלחמת חרבות ברזל, הפך ספר התורה לספר המאחד את יהדות אוקראינה עם מדינת ישראל. גם הנשיא יצחק הרצוג כתב בו אות, לצד רבנים ראשיים ואישי ציבור נוספים מכל העולם.
הרב מרקוביץ' פועל בשיתוף פעולה עם ממשלת אוקראינה וגופים בינלאומיים במאבק נגד אנטישמיות באוקראינה
משפחתו

נשוי לרבנית אלקע אינה מרקוביץ', שמנהלת את רשת המוסדות אור אבנר בקייב שהוקמה בעזרת לב לבייב. הרשת כוללת גני ילדים ובתי ספר. בנוסף, הקימה גן לילדים עם אוטיזם.
לרב ולרבנית מרקוביץ' שבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  חב"ד-ליובאוויטש מקייב
1 2  #האנשים שלנו_2017
↑  עוזי ברוך – ערוץ 7 ,"גם במרצ אהבו את תורתו של הרב צוקר", 16 ביולי 2010
↑  הרב קייב זוכה בתואר דיפלומטי של כבוד
↑  ראש עיריית קייב מציין את יום הולדתו של הרבי; מקבל מצה
↑  קייב שליח מלווה את ראש הממשלה לישראל
↑  שמחת סוכוס הובא ליהודי קייב
↑  יקי אדמקר‏, מהומות בקייב: החתונה החרדית עוברת לישראל, באתר וואלה, 29 בינואר 2014
↑  במעמד שלוחים ונציגי ממשל: בר מצווה לבן השליח בקייב
↑  פורים נחגג בקייב, בירת אוקראינה, 25 במרץ 2019
↑  חנוכה חגיגי בקייב, 10 בדצמבר 2018
↑  ראש העיר קייב בהדלקה המרכזית של חב"ד בעיר
↑  ארסן אבקוב נפגש עם הרב הראשי לקייב, 07.05.2018
↑  הרב הראשי
↑  חב"ד ליובאוויטש קייב בפייסבוק
↑  חב"ד-ליובאוויטש קייב
↑  "Ukraine appoints official rabbi for Jewish inmates in its 171 prisons". The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-02-27.
↑  איתמר אייכנר, תחת הפגזות, בקור מקפיא: קשישים יהודים חולצו מקייב, באתר ynet, 15 בינואר 2023
↑  איציק ברנדוויין, השר הבריטי הבטיח לרבה של קייב: "העזרה לא תיפסק", באתר ערוץ 7, ‏13.09.22
↑  Володимир Зеленський, Personally thank to Rabbi Jonathan Markovitch, Facebook
↑  ג'וש ארונסון, ‏ט"ו בשבט של סולידריות: בקייב נטעו את "גן התקווה" למען החטופים, באתר מעריב אונליין, 25 בינואר 2024
↑  שרון מאירוביץ, טאבלטים לילדים עם צרכים מיוחדים בעוטף, באתר חדשות 08, ‏27/11/2023
↑  יגאל לוין, הרב מרקוביץ מקבל תעודה מראש מנהלת המודיעין הגנרל קירילו בודאנוב, באתר טלגרם
↑  יגאל לוין, מפקדי הצבא האוקראיני מעניקים תעודה לרב מרקוביץ על פעילותו, באתר טלגרם
↑  УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №335/2020
↑  Лесь Левшин, Главный раввин Киева получил грамоту, https://kyiv1.com/, ‏02.07.2024
↑  У Києві вшанували пам’ять жертв Голокосту, https://lb.ua/, ‏27.01.21
↑  שילֹה פריד, 30 שנה למותו: באוקראינה השיקו בול לזכר הרבי מלובביץ', באתר ynet, 14 ביולי 2024
↑  אלכס נירנבורג, הרצוג וזלנסקי כתבו אות בספר תורה של סולידריות בין ישראל ואוקראינה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 2 באפריל 2024
↑  בית ספר יהודי "חב"ד-אור אבנר"
מתחם החינוך התיכון אור-אבנר
 בית הספר התיכון היהודי אבנר על שם לוי יצחק שניאורסון
 קריבי רי הבית הספר היהודי
 בית ספר יהודי № 144 בעיר דנפר
 בית הספר התיכון היהודי אבנר מס '170
↑  יצירת גן ילדים "ילד עם עתיד"
↑  הרבנית בקווי החזית: אלקה מרקוביץ 'בקייב, 20 במרץ 2014
דוד אורן

דוד אורן

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
דוד אורן (1915 - 7 במאי 2021) היה מפקד אג"א תחזוקה בדרגת אלוף-משנה בצה"ל, סגן ראש העיר נתניה ונשיא מועדון רוטרי ישראל בשנות ה-80.
קורות חייו

נולד בשם דוד בלהרי בבסרביה. עבר הכשרה ברומניה, עלה בשנת 1935 לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער והצטרף לגרעין התיישבות "קיבוץ עין הגליל" של הנוער הציוני ביבנאל שבגליל התחתון. לאחר התפרקות הקיבוץ נשאר ביבנאל, שירת במשטרת היישובים, והיה מפקד התחנה ביבנאל.
ב-1940 התנדב לחיל החפרים בצבא הבריטי. נשלח במסגרתה עם כוח המשלוח הבריטי ליוון. למרות שרוב הכוח נכנע לגרמנים בסוף אפריל 1941 ונפל בשבי, הצליח אורן עם חבריו לפלוגה לעלות על ספינה אוסטרלית בנמל קלמטה ולהגיע לכרתים ומשם למצרים. באביב 1942 פורקה פלוגת חיל החפרים והוא המשיך בשירותו ביחידה אחרת.
עם הקמת הבריגדה היהודית בקיץ 1944 הצטרף אליה ויצא לאיטליה. היה שותף בלחימה בצפון איטליה ובחודשים יוני-יולי 1945 סייע להברחת ניצולי השואה לכיוון ארץ ישראל. משם הועבר להולנד והשתחרר מהצבא הבריטי בדרגת סרג'נט מייג'ור (מפקד מחלקה) ב-1946.
לקראת מלחמת העצמאות שוכנע על ידי חברו, בנץ פרידן, להצטרף ל"הגנה" כמ"פ מפקדה.
עם הקמת צה"ל הצטרף לחטיבת "אלכסנדרוני" ושימש כקצין אפסנאות במטה מפקדת מחוז ב'. לאחר המלחמה נשאר בצה"ל ושימש כקצין תחזוקה בפיקוד המרכז. הועבר בהמשך לצוות ההקמה של פיקוד הדרום, שם שימש כקצין אפסנאות בדרגת סא"ל. סיים הכשרה במחזור הראשון של המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בזמן מלחמת סיני שימש כרמ"ח תחזוקה באג"א ובהמשך הפך לראש אג"א תחזוקה בסגל הפיקוד הכללי.
לאחר פרישתו מצה"ל ב-1963 בדרגת אלוף-משנה הקים את מלון "החוף הירוק" בנתניה (שבה התיישב כבר בשנת 1948) וכיהן תחילה כיושב ראש מלונאי נתניה ובשנות ה-70 כיו"ר איגוד מנהלי בתי המלון בישראל. ב-1964 פתח עם שותף את תחנת הדלק "השחר" על כביש החוף בדרום נתניה.
במשך 15 שנים היה חבר מועצת העיר נתניה, חמש שנים שימש כסגן ראש העיר והממונה על תיק התיירות וקשרי החוץ.
כאיש תיירות יזם פרויקטים להכשרת עולים חדשים לעבודה בענף המלונאות.
קורות חייו > פעילות בקהילה

הצטרף לארגון "רוטרי" ושימש כנגיד במשך שנתיים (1985/6). במהלך תקופה זו יזם יחד עם חבריו מספר פרויקטים למען הקהילה כגון: חלוקת מלגות לסטודנטים, חלוקת מזון לכ-150 משפחות נזקקות מדי חודש, תרומת איברים, הקמת מכון שמיעה ב"בית החולים לניאדו".
על פעילותו זו זכה מטעם עיריית נתניה בתואר "יקיר העיר נתניה" בשנת 2001.
היה נשוי לחנה.
דוד אורן נפטר בראש פינה ב-2021 בגיל 106, והובא למנוחות בבית העלמין שיכון ותיקים בנתניה. הותיר אחריו שני ילדים, ארבעה נכדים, ותשעה נינים.
הערות שוליים

↑  נגידי האזור לדורותיהם | רוטרי ישראל
יוסף יואל קאהן

רבי יוסף יואל קאהן
רבי יוסף יואל קאהן (נולד בי"ז באדר ב' תשי"ט, 27 במרץ 1959) הוא משפיע חסידי ואדמו"ר. מכונה האדמו"ר ממבקשי אמונה.
קורות חייו

רבי יוסף יואל הוא בנו הצעיר של רבי אברהם יצחק קאהן, האדמו"ר הקודם מתולדות אהרן, ויענטא, בת רבי אהרן ראטה משומרי אמונים. אשתו חיה, היא בת הרב מנחם מנדל מונדרר, האדמו"ר מקוסוב-ירושלים.
בי"ב באדר ב' תשע"א (2011), לאחר 33 שנות נישואים שבהן היה חשוך ילדים, נולדו לו תאומות. בין השאר תלה את היוושעו בזכות אמירת ספר תהלים בקבר רחל במשך שנתיים מדי יום ביומו.
הרב קאהן נוהג לנסוע לשבתות ביישובים בישראל כדי לערוך טישים ולמסור שיחות מוסר. נוהג זה מקורו מחמיו של חמיו, הרב אלעזר בריזל. הוא אחד מראשי חבורת "אש קודש" בבני ברק, חבורה חסידית המיועדת לבחורים שאין להם חצר חסידית אחרת. כמו כן עומד בראשות כולל אברכים בבית הכנסת ישועות יעקב.
בדבריו במסעות שעורך ברחבי הארץ נוהג לתת דגש על שמירת העיניים ושמירת הברית, הינזרות משימוש באינטרנט שאינו כשר, ומאיץ להינשא בהקדם ולא לדחות את גיל הנישואין.
הערות שוליים

1 2  מנחם קולדצקי, לדמותו של האדמו"ר המשפיע ממבקשי אמונה | פרופיל מרתק, באתר המחדש, ‏26 באפריל 2024
↑  עקיבא נוביק, אחרי 33 שנות עקרות: תאומות לאשת האדמו"ר, באתר ynet, 20 במרץ 2011
אמירה אהרונוביץ

אמירה אהרונוביץ (נולדה ב-12 בדצמבר 1971) היא מנהלת ישראלית, שהייתה מנכ"לית הסוכנות היהודית בשנים 2019 - 2024, והייתה האישה הראשונה ששימשה בתפקיד זה.
ביוגרפיה

אהרונוביץ נולדה לפרץ ורות לוין וגדלה בבאר שבע. בצעירותה התגוררה במשך שתי תקופות בארצות הברית, עקב עבודת הוריה. שירתה בצה"ל כקצינת חינוך בבית הספר להנדסה צבאית. בעלת תואר ראשון ותואר שני במינהל עסקים מהמסלול האקדמי המכללה למינהל ובוגרת בית הספר למנהיגות חינוכית של קרן מנדל. תחום המחקר העיקרי שלה היה "השקעות אימפקט חברתיות – כלי פיננסי חדשני לטיפול באתגרים החברתיים הדחופים ביותר".
אהרונוביץ החלה את דרכה בסוכנות היהודית בשנת 1994 וניהלה אזורי שותפויות עם קהילות בתפוצות, הייתה מנהלת תקצוב וכספים, סמנכ"לית אסטרטגיה ותכנון, סמנכ"לית תפעול ומשנה למנכ"ל הסוכנות היהודית. בינואר 2019 מונתה למנהלת הכללית של הארגון, והיא האישה הראשונה בתפקיד זה.
בשנת 2019 הציגה אהרונוביץ, ביחד עם יו״ר הסוכנות היהודית דאז יצחק הרצוג, תוכנית אסטרטגית חדשה לסוכנות היהודית כמענה לאתגרים המרכזיים שניצבים בפני העם היהודי. במסגרת זו נבנו תשתיות להעמקת הקשר בין ישראל ליהדות התפוצות. על רקע התגברות תופעת האנטישמיות פיתחה תוכניות לחיזוק חוסנן של הקהילות היהודיות והבאת עשרות אלפי צעירים מהעולם היהודי לתוכניות התנדבות והתמחות בארץ. היא הייתה ממקימי ומובילי ארגון מסע, המשותף לסוכנות היהודית ולמשרד ראש הממשלה, אשר הביא מעל 170,000 צעירים יהודים לתוכניות של סמסטר עד שנה בישראל.
עם פרוץ מגפת הקורונה, גיבשה מתווה להבטחת המשך העלייה לישראל, בזמן הסגרים. בנוסף, הוקמה בעת התפרצות מגפת הקורונה בישראל "JReady", רשת בינלאומית לסיוע לראשי קהילות ולארגונים יהודיים בהיערכות למצבי חירום ופיתוח חוסן קהילתי. כמו כן הקימה, ביחד עם יו"ר הסוכנות הרצוג, קרן חירום אשר סייעה לקהילות יהודיות שנפגעו בעקבות המגפה, בתמיכה של הפדרציות היהודיות של צפון אמריקה וקרן היסוד. במקביל, קידמה אהרונוביץ תוכניות שסייעו לאוכלוסיות בישראל שנפגעו במהלך משבר הקורונה והייתה ממקימי מיזם "מנט-אור" שהעניק ליווי למנכ"לי עמותות בישראל בהתמודדות עם השלכות משבר הקורונה.
עם פרוץ המלחמה באוקראינה, הובילה אהרונוביץ את פעילות הסוכנות היהודית במבצע החירום להעלאת אלפים מיהודי המדינה שברחו מאזורי המלחמה וסיוע לממשלת ישראל בקליטתם בארץ. בתקופתה של אהרונוביץ גם יצא לדרך מבצע צור ישראל, בו התאחדו אלפי עולים מאתיופיה, עם קרוביהם בישראל, אחרי שנות המתנה.
מאז כניסתה לתפקיד צמחה באופן משמעותי רשימת הנשים הממלאות תפקידי ניהול בסוכנות היהודית ואלו הממלאות תפקידי מפתח כשליחות ברחבי העולם היהודי.
אהרונוביץ נבחרה ל"רשימת המשפיעות" של העיתון מעריב ולרשימת "50 היהודים המשפיעים לשנת 2021" של העיתון ג'רוזלם פוסט.
אם לשלושה ילדים. מתגוררת במזכרת בתיה. ממקימות קשת, המפעילה מערכת חינוך פלורליסטית המשלבת וחיי קהילה משותפים. הייתה חברה במועצת המנהלים של העמותה.
הערות שוליים

↑  לימים הבשיל החזון הזה למיזם spark.il, שנולד בשיתוף פעולה של הסוכנות היהודית וקבוצת עוגן.
↑  שחר אילן, לראשונה: אישה נבחרה למנכ"לית הסוכנות היהודית, באתר כלכליסט, 22 בדצמבר 2018
↑  איתמר אייכנר, מבצעי עלייה חשאיים וחיבור יהדות התפוצות: התוכנית של הסוכנות היהודית, באתר ynet, 27 באוקטובר 2019
↑  דן לביא, צעירים חסרי מנוח: 145 שינשינים ייצאו לשנת שירות ברחבי העולם, 4 באוגוסט 2021, באתר ישראל היום
↑  אמיר אלון, התוכנית שתיתן קצת חמצן להנשמת העמותות החברתיות, באתר ynet, 31 במרץ 2020
↑  אתר מיזם "מנט-אור", באתר "קרן שמש"
↑  ראיון עם אהרונוביץ באתר ynet‏, 17 במרץ 2022; מנכ"לית הסוכנות היהודית: "נוודא שהעולים יקבלו את הדרוש להם", 1 באפריל 2022, באתר וואלה!
↑  מיטל ר. פישמן, נשות הסוכנות היהודית: "אחרי דורות של מנהיגים גברים, הוכחנו שאין תקרת זכוכית", באתר ynet, 7 במרץ 2021
↑  במקום ה-41 ברשימת המשפיעות: אמירה אהרונוביץ' - מנכ"לית הסוכנת היהודית, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2022
↑  50 most influential Jews of 2021, באתר jpost