פסיכוזה
סכיזופרניה > סוגי שסעת

השסעת אינה ניתנת להגדרה כמחלה אחת אלא קבוצת מחלות מקורבות בעלות אפיונים שונים עד שונים מאוד. השסעת מחולקת לשש קבוצות:
שסעת פשוטה - צורה זו של המחלה היא אחת מהנדירות ביותר, שמציגה תמונה קלינית דלה מאוד מבחינת סימני המחלה, ולכן נקראת פשוטה. התופעות המופיעות בשסעת שהן הזיות ומחשבות שווא, לא מופיעות בסוג זה. התפתחות המחלה היא הדרגתית וסמויה והאבחנה נעשית בדרך כלל זמן רב. התופעות הבולטות הן הסתגרות פנימית והתרחקות רגשית מן החברה, אובדן עניין בחיים, אדישות, וירידה במרבית הכשרים השכליים. לעיתים החולים עצבניים ותוקפניים, בעיקר כשמנסים להתערב בחייהם מתוך כוונה לעזור להם.
 כשהם מאושפזים הם מסתגלים יחסית בקלות לשגרת חיים מצומצמת, וכך אף מתקיימים שנים רבות בתוך תהליך של התדרדרות איטית. לעיתים חולים אלה מתוארים כמקרים גבוליים או כפסיכופתים, ש"א לוקים בהפרעת אישיות, והאבחנה האמיתית נעשית רק אחרי שנים רבות של מעקב. להפרעת האישיות הסכיזוטיפלית יש אפיונים משותפים עם צורה זו של סכיזופרניה.
הבפרניה - סוג זה מציג תמונה קלינית של השסעת במלואה. היא בדרך כלל פוקדת אנשים לאחר גיל ההתבגרות. הסימפטומים: הזיות, מחשבות שווא וסטיות בחשיבה וברגש. מהלך המחלה מגוון ביותר. אחוז מסוים נוטה להידרדרות שכלית ורגשית ויצירת מצבים כרוניים. חלק גדול מן המקרים יוצא מהמצב ההתחלתי בדרגות שונות של הבראה בעזרת טיפול תרופתי, ורבים מסוגלים לנהל חיים פחות או יותר תקינים.
קטטוניה - יש הטוענים שסוג זה של שסעת לא אמור להיות מופרד, ושמדובר למעשה רק בתופעה קלינית מיוחדת המופיעה בכל סוגי השסעת מדי פעם. התופעה עצמה מתוארת כתהליך של הקפאה תנועתית, המלווה מצב נפשי אוטיסטי מובהק. היא מופיעה לרוב במקרים של הבפרניה, אך לעיתים גם במקרים של פסיכוזה פרנואידית.
שסעת פרנואידית - סוג זה מהווה כחצי ממקרי השסעת. ההפרעה פוקדת את כל הגילאים, אך רוב המקרים מופיעים בעשור השלישי או הרביעי של החיים. שני דברים אופייניים לחולים אלו: מערכות של מחשבות שווא בעלות גוון של תסביכי רדיפה וגדלות, והעובדה שכושרו השכלי של החולה נשמר במידה רבה. תופעה אחרונה זו גורמת לכך שרבים מן החולים ממשיכים לקיים חיי עבודה מקצועיים ויעילים, ולפעמים מצליחים להסתיר את מחלתם. קיים מיעוט יחסי של תופעות קלאסיות כמו הזיות, ויש העדר הידרדרות אישיות. לכן חלק מהחוקרים ניסו להפריד בין סוג זה למחלת השסעת, והמציאו את המושג פרנויה, אבל ניסיון זה לא התקבל על ידי מרבית החוקרים.
פסיכוזה מדבקת (Shared Psychosis או folie á deux, "להשתגע בשניים") - מתרחשת כשאחד מבני המשפחה או יותר נדבקים במחשבות שווא של החולה, מאמינים בהם והולכים שולל אחר המחשבות. הטיפול במקרים אלו הוא הפרדה של בני המשפחה מהחולה. בן המשפחה מבריא לרוב תוך זמן קצר.
מקרה הגבול - מוגדרים מקרים הנמצאים על סף המחלה, כלומר אין אפשרות לקבוע בוודאות מצב חולני ממשי, ובכל זאת התופעות הנפשיות המוצגות על ידי החולה חורגות מתחום התופעות הרגילות של החיים הנפשיים. האבחנות הן בהכרח בלתי מדויקות ולא בטוחות.
תסמונות מיוחדות נדירות - מדי פעם מופיעה תסמונת נדירה שהחוקרים נותנים לה שם ייחודי:
תסמונת דה קלרמבו - תסמונת זו היא אמונתו הבלתי מעורערת של החולה בכך שמישהו או מישהי מאוהבים בו, והתנהגותו היא תגובה לאמונה זו.
תסמונת OTHELLO - החולה הסובל מתסמונת זו משוכנע שבן הזוג בוגד בו. מקרים אלו מסוכנים בדרך כלל בגלל נטייתם החזקה למעשי נקם ואלימות.
תסמונת קובאד - תופעה זו מוכרת בין השבטים הפרימיטיביים. במקרה זה הבעל מרגיש ייסורי לידה בשעה שאשתו כורעת ללדת. בחברה המערבית זה קורה במקרים של פסיכוזה אצל גברים, ולפעמים אצל ילדי האם העומדת ללדת.
תסמונת מינכהאוזן - החולים מביימים מצבי חולי שונים, על מנת לשכנע רופאים ומטפלים שהם חולים במחלות שאינם באמת חולים בהן. כתוצאה מכך זוכים לאשפוזים שונים, טיפולים ואף ניתוחים.
תסמונת על שם GANSER - מוכרת גם בשם תסמונת האסירים, ומתבטאת בביום מחלות שונות על מנת לזכות בתשומת לב ובתנאים משופרים בכלא. המאפיין הוא שהחולים מאמינים בכנות בקיום מחלתם.
תסמונת קפגרא - תסמונת זו מאופיינת על ידי מחשבות שווא, בהן החולה מאמין שבן/בת זוגו נעלם/מה ואת מקומו/ה תפס מישהו שמשחק תפקיד של כפיל.
תסמונת קוטאר - החולים בתסמונת זו חשים שחלקים שונים מגופם נעלמו, והם עצמם זכו ביכולת של חיי נצח.
תסמונות פרימיטיביות שונות - אלו תסמונות המופיעות בחבורות פרימיטיביות, והן מוכרות בשמות שונים בהתאם למיקום גאוגרפי מסוים.