stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגוסט וילהלם פון הופמן

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1818 גיסן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  5 במאי 1892 (בגיל 74) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן  אוניברסיטת גיסן 
 מנחה לדוקטורט:  יוסטוס פון ליביג 
 מוסדות:  אוניברסיטת בון  בית הספר המלכותי למכרות  אוניברסיטת פרידריך וילהלם 
 תלמידי דוקטורט:  וילהלם טראובה, ריכרד אבג, קרל פון אוורס, Max Le Blanc 
 פרסים והוקרה:  ennoblement (1888)  מדליית אלברט (1881)  המדליה המלכותית (1854)  פרס פאראדיי (1875)  מדליית קופלי (1875)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1870)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עמית החברה המלכותית 
 צאצאים:  Albert von Hofmann 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום כימיה אורגנית. על שמו קרויות תגובות שחלוף הופמן ואלימינציית הופמן
 
אוגוסט וילהלם פון הופמן (8 באפריל 1818 - 5 במאי 1892) היה כימאי גרמני, שעסק בעיקר בתחום הכימיה האורגנית. על שמו קרויות תגובות שחלוף הופמן ואלימינציית הופמן.
ביוגרפיה

הופמן נולד בגיסן שבמדינת הסה, גרמניה, והחל את דרכו האקדמית בלימודי משפטים ופילולוגיה באוניברסיטת גטינגן. לימודים כלליים במהלך הלימוד לתואר אפשרו לו לצבור ידע וניסיון רב בתחום הכימיה, דבר שסייע לו כאשר החל ללמוד מקצוע זה אצל יוסטוס פון ליביג.
ב-1845 קיבל הופמן, בעיקר בהשפעת בעלה של מלכת בריטניה, הנסיך אלברט[דרוש מקור], הצעה להיות מנהל בית ספר לכימיה בלונדון שנחנך באותה עת. מאחר שלמד הוראה בבון ולא היה בטוח ביכולתו, היסס קלות כשהוצע לו התפקיד. ההיסוס נמוג עקב מינויו לפרופסור שלא מן המניין בבון, אז אושרה לו היעדרות של שנתיים מן האוניברסיטה, ולפיכך היה באפשרותו לחזור לקריירה בגרמניה במקרה של כישלון הניסיון באנגליה. למזלו של הופמן המכללה הייתה מבוססת ומוצלחת, לא מעט בזכות ההתלהבות והאנרגיה שהופמן השקיע בפיתוחה, ורבים מהתלמידים במכללה הטביעו את חותמם בענף הכימיה. למרות כל זאת, בשנת 1864 חזר לבון, ובשנה שלאחריה נבחר למלא את מקומו של הילהארד מיטשרליך כפרופסור לכימיה ומנהל המעבדה באוניברסיטת ברלין.
הופמן עסק במגוון נושאים בתחום הכימיה האורגנית ובמעט נושאים בכימיה אי-אורגנית. מחקרו הראשון, שנעשה במעבדתו של לייביג בגיסן, היה על זפת פחם, ובו הוא חקר את הבסיס האורגני בגז פחם נפטא וגילה את טיב האנילין. הוא נהג לכנות חומר זה בתואר "אהבתו הראשונה", אשר לה נשאר נאמן במשך כל חייו. תפיסתו, לפיה יש קשר בין חומר זה לאמוניה, הובילה לעבודתו המפורסמת על האמינים, בסיסים אמיניים ותרכובות זרחן אורגני. עבודה זו נכתבה בזמן שמחקרו על רוסאנילין, אותו יצר לראשונה, היווה את החלק הראשון של סדרת מחקריו בנושא צבע; מחקרים אלה הסתיימו עם חקר הצבע "אדום כינולין" ב-1887. היה נשיא האגודה הכימית בשנים 1861–1863.
אותות הוקרה

ב-1854 החברה המלכותית הבריטית העניקה לו את המדליה המלכותית.
ב-1875 החברה המלכותית הבריטית העניקה לו את מדליית קופלי.
אושא

ערך זה עוסק בעיר יהודית  בתקופת המשנה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

חפירות ארכאולוגיות באושא, יוני 2019
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הרומית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°47′58″N 35°08′48″E﻿ / ﻿32.7994°N 35.1467°E﻿ / 32.7994; 35.1467
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) אושא(למפת הגליל המערבי רגילה) אושא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אושא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אושא
 
אושא הייתה עיר יהודית חשובה שהגיעה לשיאה בתקופת המשנה ותחילת תקופת התלמוד, בין המאה ה-1 לבין המאה ה-4 לספירה. העיר שכנה באזור הגליל התחתון, באזור שבין קריית אתא לשפרעם, סמוך לכביש 70 של היום. היא שימשה כמקום מושבה של הסנהדרין במשך כ-10 שנים. שם היישוב נשמר בשמו של הכפר הערבי הושה ששכן במקום עד מלחמת העצמאות. קיבוץ אושה, שהוקם בשנת 1937 ושוכן מעט מערבית לאושא העתיקה, מנציח את שם היישוב העתיק.
האתר הארכאולוגי נכלל במסלול שביל הסנהדרין. באתר הונחו מספר אבנים לציון השביל עם ציטוטים מתאימים מהמשנה והגמרא.
היסטוריה

אושא מוזכרת לראשונה במנסרת סנחריב. חותמת עברית עתיקה שנמצאה במקום ועליה הכיתוב: ”אלזכר בן יהוחיל מעבר מזה, ושבי בן אלזכר מעבר זה”, רומזת על קיום יישוב במקום בתקופת המקרא.
אושא תפסה מקום חשוב בתקופת המשנה והתלמוד, והיא מוזכרת כאחד המקומות שאליהם גלתה הסנהדרין לאחר המרד הגדול וחורבן בית המקדש השני. הסנהדרין ישבה באושא שתי תקופות במהלך השנים 140–150, ובראשה עמד רבן שמעון בן גמליאל, ככתוב:
גלתה סנהדרין... מלשכת הגזית לחנות ומחנות לירושלים, ומירושלים ליבנה, ומיבנה לאושא, ומאושא ליבנה, ומיבנה לאושא, ומאושא לשפרעם, ומשפרעם לבית שערים, ומבית שערים לציפורי, ומציפורי לטבריא.
אושא מוזכרת גם בסיפור מותו של רבי יהודה בן בבא, אחד מעשרת הרוגי מלכות, שנהרג לאחר שסמך לרבנות את תלמידיו בין העיירות אושא ושפרעם, בזמן גזירות אדריאנוס לאחר מרד בר כוכבא:
שפעם אחת גזרה מלכות הרשעה שמד על ישראל, שכל הסומך - יהרג, וכל הנסמך - יהרג, ועיר שסומכין בה - תיחרב, ותחומין שסומכין בהן - יעקרו. מה עשה יהודה בן בבא? הלך וישב לו בין שני הרים גדולים, ובין שתי עיירות גדולות, ובין שני תחומי שבת, בין אושא לשפרעם, וסמך שם חמשה זקנים.
קבר המיוחס לרבי יהודה בן בבא נמצא מעט מזרחית לאושא, בכניסה הדרומית לשפרעם.
בהלכה, ישנה קבוצת הלכות המכונות "תקנות אושא", שתוקנו על ידי הסנהדרין בישיבתה באושא. תקנות אלה נועדו לחזק את העם בענייני משפחה, נישואים, כלכלה ובענייני טומאה וטהרה.
בסוף תקופת גזירות אדריאנוס ("תקופת השמד"), התכנסו חכמי ישראל באושא, על מנת לייסד מרכז תורני חדש במקום מרכזי התורה שחרבו במרד, כפי שכתוב:
בשלפי השמד נתכנסו רבותינו לאושא, ואלו הן: רבי יהודה ורבי נחמיה, רבי מאיר ורבי יוסי, ורבי שמעון בן יוחאי ורבי אליעזר בנו של רבי יוסי הגלילי ורבי אליעזר בן יעקב. שלחו אצל זקני הגליל ואמרו: כל מי שהוא למד יבוא וילמד, וכל מי שאינו למד יבוא וילמוד. נתכנסו ולמדו ועשו כל צרכיהון.
בהמשך מדרש זה מובא שרבי יהודה היה בן העיר אושא. בתלמוד הבבלי אף נזכר האמורא מהדור השני רבי יאשיה דמן אושא, מורו של רבה בר בר חנה, אשר מסר הלכות בשמו. בנו של רבן שמעון בן גמליאל, רבי יהודה הנשיא, התגורר אף הוא במקום.
תושבי אושא התפרנסו בעיקר מחקלאות (עדות לכך הן הגתות המרובות שנמצאו במקום) ומיצירת מחצלות מצמחי הסוף:
סתם מחצלות אושא טמאות עד שיעשם אוהלים. סתם מחצלות טיברייא טהורות עד שיעשם לשכיבה.
היישוב באושא המשיך להתקיים בתקופה הביזנטית, אך לא היו בו יהודים. הדבר מתבטא בסממנים נוצריים שנמצאו במקום וכן בסתימת מקוואות הטהרה שבאתר. בתקופה המוסלמית הקדומה נכבש המקום ונשרף בחלקו, והתקיים בו יישוב עד רעש שביעית. במחצית המאה ה-19 התיישבו בקרבת היישוב הקדום פליטים אלג'יראים בעידוד השלטונות העות'מאניים. הפליטים הגיעו לאזור בעקבות כישלון המרד של עבד אל-קאדר אל-ג'זאירי נגד הכובשים הצרפתיים באלג'יריה, ויישובם מחדש היה במסגרת המאמץ של השלטון העות'מאני לשיקום הפליטים במקומות שונים בגליל. הפליטים הקימו יישוב חדש בשם הושה (בערבית: هوشة, תעתיק: Hawsha), שמשמר את שם היישוב היהודי הקדום.
חפירות ארכאולוגיות וגן לאומי חורבת אושה

בשנות ה-60 של המאה ה-20 נערך סקר בכפר הושה, שבמהלכו אותרו גתות, בית קברות, מקאם, מבני כפר הרוסים, בית בד ומקווה.
חפירות ארכאולוגיות לימודיות במקום החלו בשנת 2005 והן נערכות, עד היום, על ידי רשות העתיקות, בשיתוף עם בית הספר "ניצני זבולון", ובמימון המועצה האזורית זבולון. החפירות העלו שלל ממצאים. בהם מבנים ציבוריים (כולל, ככל הנראה, שרידי בית כנסת) ומבנים פרטיים רבים הכוללים גת כפולה, בית בד, מקווה, ובורות מים. ממזרח לאתר אותר בית הקברות של היישוב, ומצפון לו אבן תחום שבת.
משנת 2009 חורבת אושא היא חלק מ"גן לאומי אושה העתיקה", המשתרע על שטח של 263 דונם, ונמצא בתחומו של יער קריית אתא. באתר, פרט לשרידים מהיישוב העתיק, ניתן להבחין בשרידי הכפר הערבי הושה וכן במקאם המוקדש לנבי הושאן.
בעבר תוכננה במקום הקמת יישוב בשם "חרוב הגליל", יוזמה שהובילה המועצה האזורית זבולון וזכתה לתמיכת הממשלה. עם זאת, התוכנית הוסרה מסדר היום, לאחר התנגדויות מצד גורמים שונים, שבראשן התארגנות של תושבים מיישובי האזור, שאליהם חברו הארגונים הירוקים.
בשנת 2020 התגלה במקום פמוט עתיק בן 2,000 שנה.
הערות שוליים

↑  כך מופיע על גבי שלט ההסבר באתר.
↑  ראו לדוגמה: תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קל"ט, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מנחות, לט, א; בכורות, כח, ב; לח, ב; גיטין, לג, ב
↑  אושא העתיקה באתר נלך
1 2  חורבת אושה- תוכנית לשימור האתר ולפיתוחו.
↑  שמורות טבע וגנים לאומיים מוכרזים בין השנים 2013-1964 באתר שמורות הטבע והגנים (מאורכב)
↑  חנן גרינווד, נס חנוכה: התגלה פמוט בן 2,000 שנה, באתר ישראל היום, 17 בדצמבר 2020
| הסנהדרין |
| --- | --- | --- |
| מונחים | נשיא • אב בית דין • סנהדרין גדולה • סנהדרין קטנה • בית דין • משפט עברי • שבעים הזקנים • כנסת הגדולה • סמיכת זקנים |  |
| נשיאי הסנהדרין | יוסי בן יועזר • יהושע בן פרחיה • יהודה בן טבאי • שמעיה • הלל הזקן • שמעון בן הלל • רבן גמליאל הזקן • רבן שמעון בן גמליאל הזקן • רבן יוחנן בן זכאי • רבן גמליאל דיבנה • (רבי אלעזר בן עזריה) • רבן שמעון בן גמליאל • רבי יהודה הנשיא • רבן גמליאל ברבי • רבי יהודה נשיאה • רבן גמליאל הרביעי • רבי יהודה נשיאה השני • הלל נשיאה • רבן גמליאל החמישי • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבן גמליאל השישי |  |
| מקומות מושב הסנהדרין | לשכת הגזית • חנות • ירושלים • יבנה • אושא • יבנה • אושא • שפרעם • בית שערים • ציפורי • טבריה |  |
| שונות | מסכת סנהדרין (ומסכת מכות) • עדות • הענישה בהלכה • ארבע מיתות בית דין • זקן ממרא • חידוש הסנהדרין • הסנהדרין של פריז • קברי הסנהדרין שבגן הסנהדרין בשכונת סנהדריה • שביל הסנהדרין |  |
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
אבן ציון של שביל הסנהדרין בחורבת אושה עם ציטוט מהמשנה
בור איגום אשר שימש חלק מהגת התעשייתית אשר נחשפה במקום
אבן תחום שבת של אושא
אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס

| --- | --- |
 סמל אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס

 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 מוטו:  Fiat lux (יהי אור – על פי ספר בראשית, פרק א', פסוק ג')
 תקופת הפעילות:  1881–הווה (כ־143 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  ג'ין בלוק
 סגל:  4,016
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  44,589 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 סטודנטים לתואר ראשון:  32,121
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  13,994
 שונות
 הון עצמי:  2.299 מיליארד דולר
 כינוי קבוצת הספורט:  הדובים
 מיקום
 מיקום:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  34°04′20″N 118°26′39″W﻿ / ﻿34.072222222222°N 118.44416666667°W﻿ / 34.072222222222; -118.44416666667
 www.ucla.edu
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס(למפת לוס אנג'לס רגילה) אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 
אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (באנגלית: University of California, Los Angeles, ידועה בראשי התיבות UCLA) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בלוס אנג'לס שבקליפורניה, אחת מעשרת הקמפוסים של אוניברסיטת קליפורניה. האוניברסיטה נוסדה ב-1919 כשלוחה של אוניברסיטת קליפורניה. קמפוס האוניברסיטה הוא השני שהוקם במסגרת מערכת האוניברסיטאות של קליפורניה, והאוניברסיטה היא הגדולה ביותר בקליפורניה מבחינת מספר הסטודנטים הכולל. האוניברסיטה חברה בהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט, חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר, מדורגת כאוניברסיטה הציבורית הטובה ביותר בארצות הברית ונחשבת לאחת מהאוניברסיטאות הטובות בעולם.
היסטוריה

במרץ 1881 אישר בית המחוקקים של קליפורניה הקמת סניף דרומי של בית ספר ה"נורמלי" של קליפורניה במרכז לוס אנג'לס; בית ספר נורמלי (Normal School) הוא סמינר למורים והמוסד המקורי הפך לימים לאוניברסיטת המדינה בסן חוזה. סניף בית הספר בלוס אנג'לס נפתח ב-29 באוגוסט 1882, במקום שבו שוכנת כיום הספרייה המרכזית של מערכת הספרייה הציבורית של לוס אנג'לס. ב-1914 בית הספר עבר לקמפוס חדש ברחוב ורמונט שבהוליווד. ב-1919 הפך בית הספר לסניף השני של אוניברסיטת קליפורניה (עד אז, רק הקמפוס המרכזי בברקלי היה קיים) ונוסף לו מסלול לתואר ראשון. ב-1933 קבלה UCLA אישור להציע מסלול לתואר שני וב-1936 מסלול לדוקטורט. ב-1951 מונה נגיד (Chancellor) נפרד לקמפוס (עד אז ניהל נשיא האוניברסיטה של קליפורניה ישירות גם את UCLA). הדבר ביסס את מעמדה כאוניברסיטה בזכות עצמה ולא שלוחה של ברקלי.
בדירוג השבועון U.S. News & World Report האוניברסיטה נמצאת במקום ה-14 ברשימת האוניברסיטאות הטובות ביותר בעולם לשנת 2022–2023 ומקום ראשון בין האוניברסיטאות הציבוריות בארצות הברית.
מספר הפונים בבקשה להתקבל לאוניברסיטה לסתיו 2022 היה הגבוה מבין כל האוניברסיטאות בארצות הברית: 149,815. מהם 12,844 (9%) התקבלו ללימודים. אף שבאוניברסיטה תלמידים מכל העולם ומכל מדינות ארצות הברית, למעלה מ-90% מהלומדים באוניברסיטה מוצאם מקליפורניה.
בשנת 2021, נכנסה האוניברסיטה לראשונה לדירוג ה-T14 היוקרתי, על פי השבועון U.S. News & World Report, המדרג את הפקולטות הטובות ביותר למשפטים בארצות הברית.
חברי הסגל כוללים חתני פרס נובל, אנשי מדע מובילים ועובדי ציבור בכירים.
ב־13 ביוני 2024, השתלטו פרו פלסטינים על בניין באוניברסיטה ולקחו את נשיא האוניברסיטה ועובדים נוספים כבני ערובה.
קמפוס

בסוף שנות ה-20 של המאה העשרים, האוניברסיטה עברה לקמפוס הנוכחי שלה, שממוקם מערבית לבוורלי הילס וגובל בצפון בשכונת בל אייר. כאשר החלו הלימודים בקמפוס ב-1929, היו בו ארבעה בניינים בלבד. כיום הקמפוס כולל 163 בניינים ומשתרע על שטח של 1.7 קמ"ר.
ארגון אקדמי > בתי ספר לתואר ראשון

הקולג' למדעים ולמדעי הרוח והחברה (אנ') (1919)
בית הספר לחינוך ומידענות (אנ') (1919)
בית הספר לאמנויות ואדריכלות (אנ') (1939)
בית הספר להנדסה ומדעים יישומיים (אנ') ע"ש הנרי סמואלי (אנ') (1945)
בית הספר לתיאטרון, קולנוע וטלוויזיה (אנ') (1947)
בית הספר לסיעוד (אנ') (1949)
בית הספר למדיניות ציבורית (אנ') ע"ש מאיר ורנה לוסקין (1994)
בית הספר למוזיקה (אנ') ע"ש הרב אלפרט (2007)
ארגון אקדמי > בתי ספר לתארים מתקדמים/מקצועיים

בית הספר לחינוך ומידענות (אנ') (1919)
בית הספר  למנהל עסקים (אנ') ע"ש אנדרסון (אנ') (1935)
בית הספר למשפטים (אנ') (1949)
בית הספר לסיעוד (אנ') (1949)
בית הספר לרפואה (אנ') ע"ש דייוויד גפן (1951)
בית הספר לבריאות הציבור (אנ') ע"ש פילדינג (אנ') (1961)
בית הספר לרפואת שיניים (אנ') (1964)
בית הספר למדיניות ציבורית (אנ') ע"ש לוסקין (1994)
דירוג אקדמי לשנת 2023

לפי השבועון U.S. News & World Report:
בית הספר אנדרסון למנהל עסקים מדורג 17 בארצות הברית.
בית הספר למשפטים מדורג 15 בארצות הברית.
בית הספר דייוויד גפן לרפואה מדורג 13 בארצות הברית.
בית הספר סמואלי להנדסה מדורג 16 בארצות הברית.
בית הספר לחינוך מדורג 3 בארצות הברית.
לפי דירוג שנחאי המוערך, אשר בוחן פרמטרים רבים, דורגה האוניברסיטה במקום ה-13 בעולם, מה שהציב אותה מעל אוניברסיטאות יוקרתיות רבות בארצות הברית ובעולם כגון: אוניברסיטת דיוק, אוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת ורג'ניה, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת לונדון ועוד.
ספורט

קבוצות הספורט של האוניברסיטה נקראים ה"ברוינז" (Bruins) וצבעם כחול וזהב. הקבוצות משתתפות בחטיבה 1 של התאחדות ספורט הקולג'ים הלאומי (NCAA). האולם המשמש קבוצות אלו הוא הפאולי פביליון.
בין הספורטאים המפורסמים בתולדות המכללה: ג'קי רובינסון, ג'מאל וילקס, ביל וולטון, רג'י מילר, טרוי גלאוס, בארון דייוויס, אמנדה פריד, ג'ורדן פארמר, קווין לאב, זאק לאבין, ראסל וסטברוק, לונזו בול, וכרים עבדול-ג'באר.
איבוגה

| איבוגה |
| --- | --- |
 צמח האיבוגה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: גנציינאים
משפחה:: הרדופיים
סוג:: Tabernanthe
מין:: איבוגה
שם מדעי
 Tabernanthe iboga ‏Nuttall
איבוגה (שם מדעי: Tabernanthe iboga) הוא שיח רב שנתי, הגדל ביערות הגשם הנחשב פסיכדלי, ומקורו במערב מרכז אפריקה. החומר הפעיל באיבוגה, איבוגאין, מגרה את מערכת העצבים המרכזית כאשר צורכים את הצמח במינונים קטנים, בעוד שבעת לקיחת מינונים גדולים יותר הוא יכול לגרום להזיות. באזורים באפריקה בהם הצמח גדל, יש הנוהגים ללעוס את קליפת השורש למטרות פרמקולוגיות או טקסים פולחניים. איבוגאין משמש גם לטיפול בדיכאון ובהתמכרויות לסמים ואלכוהול. איבוגאין נמצא בכמות קטנה בצמח וואקאנגה אפריקנה, שמשמש בין היתר ליצירת רעל וגם חומרים מעוררי ליבידו.
שיח האיבוגה בדרך כלל גדל לגובה 2 מטרים, אך יכול לגדול גם לכדי עץ קטן עד גובה 10 מטרים בתנאים המתאימים. לאיבוגה עלים ירוקים קטנים ופרחים לבנים-ורודים, ופירותיו יכולים להיות כדוריים-עגולים או אליפטיים-מוארכים, בצבע כתום. שורשיו הצהובים מכילים מספר אלקלואידים מסוג אינדול, בעיקר מסוג איבוגאין, שנמצא בריכוז גבוה באזור השורשים. החומר בשורשים, שטעמו מר, גורם לאלחוש בפה ובעור כשבאים איתו במגע.
במינונים נמוכים, האיבוגה משמש לשיכוך כאבים בזכות תחושת האלחוש שמעניק.
אלקלואידים באיבוגה

איבוגאין
איבוגאמין.
וואקאנגנין.
טברנאנטין
קורונירדין.
שימושים מסורתיים

עץ האיבוגה הוא חלק מרכזי בתרבות הרוחנית "בוויטי" (bwiti) הרווחת במערב-מרכז אפריקה, בעיקר בגבון, קמרון וברפובליקה של קונגו, שם משתמשים בשורשי האיבוגה עתירי האלקלואידים במספר טקסים, כמו למשל טקס מעבר משבט אחד לאחר. איבוגה נצרך במינונים גבוהים בעת עיסוק בתרבות רוחנית זו, בעוד שבעת שגרה נצרך האיבוגה במינונים קטנים יותר במהלך טקסים וריקודים שבטיים הנערכים בעיקר בלילות. אנשי תרבות זו מגדלים את צמח האיבוגה בכמויות גדולות במיוחד עבור מטרות טקסיות אלו ולמטרות ריפוי, והוא נחשב חלק אינטגרלי בשימור המסורת. אנשי ה"בוויטי" נרדפים על ידי מיסיונרים קתוליים, שמתנגדים לעיסוק הגובר בתרבות הרוחנית מסוג זה.
טענות לטיפול בהתמכרויות

תמצית איבוגה, כמו גם איבוגאין טהור, יוצרים עניין רב עקב יכולתם כביכול "לבטל" התמכרות לאלכוהול וסמי הרגעה אופיואידים. מחקרים וניסויים שנעשו הביאו להעלאת השערה שנטילה חד פעמית של הצמח יכולה לגרום להפסקה מוחלטת של תסמיני גמילה מסם אחר, ואף להפחית לזמן מסוים את התשוקה לסם (Craving), שהיא ההתמכרות הנפשית.
איבוגאין מתפקד כאגוניסט לחומר בשם k-opiod, ומתחרה איתו על קישור לאותו קולטן. זו יכולה להיות הסיבה לכך שאיבוגאין גורם להפחתה של תסמיני גמילה אופיואידים. חוקרים משערים כי צמח האיבוגה ונגזרותיו מפחית דפוסי התנהגות המאפיינים צריכת סמים ואתנול בעכברים וכן בבני אדם.
בארצות הברית איבוגאין מוגדר כחומר מסוכן האסור לשימוש, ואינו מאושר לשם טיפול בהתמכרות (או כל שימוש טיפולי אחר) בשל תופעות לוואי כמו הזיות ופגיעה בכלי דם, כמו גם מחסור במידע מוכח על שימוש יעיל ובטוח בבני אדם. ברוב המדינות צריכת איבוגה נעשית ללא פיקוח וללא רישיון. ישנן מרפאות עצמאיות המטפלות באיבוגאין במקסיקו, קנדה, הולנד, דרום אפריקה וניו זילנד, וכולן מתפקדות באופן שמוגדר כ"תחום אפור" מבחינה חוקית. מרפאות לא חוקיות סמויות קיימות גם בארצות הברית, למרות פיקוח המנהל לאכיפת סמים (DEA). מומחי התמכרויות מזהירים כי השימוש באיבוגאין כטיפול בתלות בסמים בתנאים לא-רפואיים, ללא השגחה של מומחים וללא ליווי פסיכולוגי מתאים, יכול להיות מסוכן ואף קטלני (בסיכוי של 1 ל-300 מקרים).קליפת איבוגה טחונה. מכיל איבוגאין.
איבוגה בפן המשפטי

איבוגה ושימושו נאסר בחוק בבלגיה, פולין, דנמרק, קרואטיה, צרפת, שוודיה ושווייץ. בארצות הברית איבוגה שייך לרשימה מסוג 1 בפקודת הסמים המסוכנים (רמת המסוכנות הגבוהה ביותר)
ארגון ללא מטרות רווח בשם " Föreningen för hollistisk missbruksvård" ("ibogain.se") מנסה לשכנע את ממשלת שוודיה לחקור את מאפייני האיבוגה בכל הנוגע ל"ריפוי" התמכרויות, לאפשר הקמת מכוני טיפול באיבוגאין בשוודיה, ולאפשר בחוק את צריכתו.
ייצוא איבוגה מגבון נחשב ללא חוקי מאז אישור החוק להגנת התרבות בשנת 1994.
שימור צמח האיבוגה

בעוד שקיים מעט מידע על ניצול בתי הגידול הקיימים של צמח האיבוגה, ההשפעה ההרסנית של הקציר על הצמח כמו גם צמיחתו האיטית הביאו לפגיעה קשה באוכלוסיית האיבוגה הטבעית.
סרטים דוקומנטריים על איבוגה

(Iboga, les hommes du bois sacré (2002 – סרט בשפה הצרפתית המתעד עיסוק מודרני של תרבות ה"בוויטי" ונקודת מבטם של אנשי הבונגו, חקלאים מגבון הקרויים גם "אנשי היער", על צמח האיבוגה.
(bogaine: Rite of Passage (2004 – מכור להרואין בן 34 עובר טיפול באיבוגאין על ידי ד"ר מרטין פולאנקו במרפאה במקסיקו. בסרט מרואיינים מכורים לשעבר להרואין, קוקאין ומתאמפתמין, שסיפרו על חווייתם מטיפול האיבוגאין. בקונגו, אישה החולה בדיכאון טופלה באמצעות שורש באיבוגה. הסרט מדגיש את ההבדלים בין מדינות המערב לבין אנשי ה"בוויטי" באופן הטיפול שלהם באיבוגה.
(Babongo (2005 – בפרק זה (עונה 1 פרק 4), מתוך סדרה בשם "tribe", המציג, ברוס פרי, מתנסה בשימוש באיבוגה. הפרק שודר ברשת BBC 2 בשנת 2005.
הערות שוליים

↑  איבוגה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  McGown, Jay (2006). "Out of Africa: Mysteries of Access and Benefit Sharing" (PDF). Edmonds Institute. Archived from the original (PDF) on December 24, 2012. Retrieved July 28, 2014
↑  Hunter, Aina (December 13, 2005). "Busted for Iboga". Village Voice. Retrieved July 28, 2014
↑  3.	Ibogaine. Basic data - drugwarfacts.org Retrieved June 17, 2015
↑  Hegarty, S. (13 April 2012). Can a hallucinogen from Africa cure addiction? BBC News archive. Retrieved June 17, 2015
↑  Ibogaine therapy for drug addiction. maps.org archive. Retrieved June 17, 2015.
↑  Arrêté du 12 mars 2007 modifiant l'arrêté du 22 février 1990 fixant la liste des substances classées comme stupéfiants" [Decree of 12 March 2007 amending the Decree of 22 February 1990 establishing the list of substances classified as narcotics]. admi.net (in French). 2007. Retrieved July 28, 2014
↑  "Loi n°2/94 du 23 décembre 1994 portant sur la protection des biens culturels" [Law No. 2/94 of 23 December 1994 on the protection of cultural property]. African Archaeology (in French). 2008. Retrieved July 28, 2014
↑  Tonye, Mahop Marcelin et. al (March 2000). "State of Knowledge Study on Tabernanthe Iboga Baillon: A Report For The Central African Regional Program For The Environment" (PDF). Limbe Botanic Garden. Retrieved July 28, 2014
↑  Ibogaine: Rite of Passage (2004) on IMDb
↑  Tribe series 1, episode 4: "Babongo" (2005) on IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551827005171 
עץ האיבודה
קליפת איבוגה טחונה
אילת בויל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ימהיל, אורגון, ארצות הברית
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מוסדות:  אוניברסיטת רייכמן 
 
אילת בויל (באנגלית: Elette Boyle) היא מדענית מחשב וקריפטוגרפית אמריקאית-ישראלית, הידועה במחקריה על שיתוף סודות, חתימות דיגיטליות וערפול. היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת רייכמן, שם היא מנהלת את המרכז ליסודות ויישומים של תורת ההצפנה. בנוסף היא חוקרת בכירה במעבדות הקריפטוגרפיה ואבטחת מידע של NTT Research.
השכלה וקריירה

בויל נולדה בימהיל, אורגון. למדה מתמטיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, התחרתה במסגרת המכון בקפיצה לגובה, ונבחרה לספורטאית השנה של המכון לשנים 2007–2008. לאחר שקיבלה תואר ראשון בשנת 2008, היא השלימה את הדוקטורט שלה, במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בהנחיית שפי גולדווסר ויעל טאומן קלעי. בשנים 2013–2015 הייתה חוקרת פוסט-דוקטורט בטכניון ובאוניברסיטת קורנל.
הצטרפה לסגל המרכז הבינתחומי הרצליה.
מאמר מאת בויל על שיתוף סודי באמצעות הצפנה הומומורפית זכה בפרס המאמר הטוב ביותר בוועידת הקריפטולוגיה הבינלאומית (Crypto) 2016. היא הייתה דוברת מליאה מוזמנת באגודה הבין-לאומית למחקר קריפטוגרפי 2018.
הערות שוליים

↑  People, fact center
↑  Cryptography & Information Security Laboratories, NTT Research
↑  Elette Boyle Earns NCAA Postgraduate Scholarship, June 25, 2008
↑  Invited speakers, PKC 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 12/9528
אורנוניים

| אורנוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: פנסאים
משפחה:: אורנוניים
שם מדעי
 Myctophidae ‏גיל, 1893

דג מהסוג Diaphus
אוֹרְנוּנִיִּים (שם מדעי: Myctophidae) היא משפחה של מקריני סנפיר מסדרת הפנסאים, החיים בעומק האוקיינוס.
במשפחה נמצאים מרבית המינים בסדרת הפנבאים הכוללים דגי ים באורך 2-30 ס"מ, די קטנים באורכם ובעלי עיניים גדולות ויכולת להארה ביולוגית. דגים אלה חיים במצולות של כל האוקיינוסים, כולל של האוקיינוס הדרומי והם מהווים את המסה הגדולה של דגי העומק - כ-65% מדגי המצולות שייכים למשפחה זו. הם צוללים לעומקים של 300-1,500 מ' מתחת לגלים אך עולים בלילות לפני המים.
לדגים אלה עיניים גדולות, לסתות גדולות וראש מעוגל, הגוף מוארך והסנפירים צרים. על צידי גופם ישנם תאים זוהרים.
דגים אלה ניזונים בעיקר מפלנקטון ומיצורי ים זעירים כמו קריל. הם עצמם נטרפים על ידי מאות טורפי ים רעבים המחפשים את הלהקות הגדולות. הם כוללים לווייתנים שונים כמו דולפינים ולווייתן גדול-סנפיר, כרישים, בטאים, דגי גרם אחרים כמו הטונה, דג-חרב, מפרשן וחוטמניים, דיונונים גדולים כמו דיונון הומבולדט, עופות ים רבים ביניהם פינגווין מלכותי, כלבי ים ועוד.