stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיבי קייטס
פילמוגרפיה

בקומדיית הנעורים "נעורים בקצב מהיר" גילמה את חברתה הטובה והמנוסה יותר של סטייסי המילטון (ג'ניפר ג'ייסון לי), שתומכת בה ומספקת לה הדרכה לאורך המסע.
היא גם שיחקה במיני-סדרה "תחרה" בשנת 1984.
קייטס הייתה כוכבת משנה בסדרת סרטי "גרמלינס", כוכבת המשנה בסרט "אלף האורות של ניו יורק", וכיכבה בסרט הקומדיה השחורה "פרד תתפגר" (Drop Dead Fred) בתור אליזבת קרונין, אישה צעירה שעוברת תקופה קשה בחייה. אליזבת מתמודדת עם נישואים כושלים, אם שולטת, וקיום אומלל בסך הכל, עד שחברה הדמיוני מהילדות, פרד, מופיע ומכניס אותה למסע של גילוי עצמי.
היא הופיעה על כריכת מגזיני נוער כ"סבנטין", "Tean Beat". קייטס גם הופיעה על במת התיאטרון בשנת 1985 במחזה אוף ברודוויי "Rich Relations" של דייוויד הנרי הואנג וכיכבה בשנת 1994 בקומדיה הרומנטית "הנסיכה קאראבו".
בשנת 2005 פתחה קייטס בוטיק אופנה בשם Blue Tree בשדרת מדיסון שבניו יורק.
חיים אישיים

קייטס נישאה בשנת 1989 לשחקן זוכה האוסקר קווין קליין, אותו פגשה כשנבחנה לתפקיד בסרט "החברים של אלכס". להם שני ילדים: אחת מהן היא הזמרת גרטה קליין הידועה בשם הבמה פרנקי קוסמוס.
הערות שוליים

↑  Famous birthdays for July 16: Alexandra Shipp, Will Ferrell - UPI.com, UPI (באנגלית)
↑  Phoebe Cates, www.tcm.com (באנגלית)
↑  Jr, Robert Mcg Thomas (1998-10-12). "Joseph Cates, 74, a Producer Of Innovative Specials for TV". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-07-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452714205171  PLWABN: 9810616032305606  BIBSYS: 99071361  BNE: XX1167020  BnF: cb13941061d (data)  GND: 142162825  ISNI: 0000 0001 1963 962X  LCCN: n97850094  MusicBrainz: 05b7e683-d184-4781-a098-87520c9db425  NLA: 35331418  NTA: 089293290  SNAC: w69t4hd0  SUDOC: 07059161X  Trove: 914450  VIAF: 74041894   WorldCat (עם VIAF): 74041894 
קייטס ובעלה קווין קליין בטקס פרסי האוסקר, 1989
פנחס עשת

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 ביוני 1935 יאשי, ממלכת רומניה 
 פטירה:  19 בנובמבר 2006 (בגיל 71) 
 מקום קבורה:  תל רגב 
 תחום יצירה:  פיסול 
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
לוחית זיכרון על ביתו של פנחס עשת
פנחס עשת (10 ביוני 1935 – 19 בנובמבר 2006) היה אמן, דפס פסל ומורה לפיסול ישראלי.
ביוגרפיה

עשת נולד ביאשי שברומניה ועלה לישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. בשנותיו הראשונות בארץ התגורר בקיבוץ שדות ים שליד קיסריה.
בשנות ה-50 למד פיסול תחילה בישראל ואחר כך באיטליה, אצל מרינו מריני.
בשנת 1965 נמנה עם מייסדי קבוצת+10, יחד עם רפי לביא והציג מיצירותיו בתערוכות עם הקבוצה.
בשנת 1966 זכה בפרס דיזנגוף על יצירתו "במפורש 16".
בשנת 1968 זכה בפרס איקה לאמנות צעירה מטעם מוזיאון ישראל.
רבות מיצירותיו הן פסלי מתכת גאומטריים בסגנון מופשט, אולם הוא פיסל גם בקרמיקה (קיר אמנותי בבית אסיה, תל אביב), שיש וחומרים אחרים. עבודותיו מוצגות, בין היתר, במוזיאון ישראל ובמוזיאון תל אביב.
עשת היה פרופסור בבית הספר לאמנות בצלאל בירושלים וכן במכון אבני לאמנות. כמו כן לימד במגמת פיסול במדרשה לאמנות ברמת השרון.
פנחס עשת נפטר ב-2006, בגיל 71, והובא לקבורה בבית הקברות תל רגב. הותיר שלוש בנות.
עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון על ביתו של פנחס עשת ברחוב צבי פרץ חיות 5 בתל אביב.
בשנת 2021 פורסם הספר "פנחס עשת - דיוקן" על ידי מוזיאון ינקו דאדא בעין הוד בעריכתה של אירית מלר.
"טורסו" (שנות השישים), המשכן לאמנות על שם חיים אתר
פסל רחוב של פנחס עשת בתל אביב
מסתורי כביסה בחזיתות בתי שכונת מגורים בטבריה, שנות ה-70
הערות שוליים

1 2  פנחס עשת באתר חברה קדישא חיפה
↑  נקבעו הזוכים ב"פרס דיזנגוף", דבר, 3 באוקטובר 1966; "פרס דיזנגוף" יוענק לשני ציירים ושני פסלים, מעריב, 3 באוקטובר 1966; "פרס דיזנגוף" יוענק ל-4 אמנים, דבר, 23 באוקטובר 1966; 2 ציירים ו-2 פסלים זכו בפרס דיזנגוף, דבר, 25 באוקטובר 1966. תצלום היצירה שזיכתה אותו בפרס: א. עבר-הדני, סיפורו של פורש, דבר, 18 בנובמבר 1966.
↑  הפסל פנחס עשת זכה ב"פרס איקה" לאמנות, מעריב, 2 בדצמבר 1968.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275832  NLI: 987007498996405171  GND: 174204957  LCCN: n2022041783  RKD: 273225  ULAN: 500107446  VIAF: 308269703   WorldCat (עם VIAF): 308269703
עידן וולס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בינואר 1977 (בן 47) רעננה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  תל אביב, ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תפקיד:  מנכ"ל קבוצת דלק
 בת זוג:  שירי קריספין
 
עידן וולס (נולד ב-8 בינואר 1977) הוא מנהל ישראלי, משמש כמנכ"ל קבוצת דלק, חבר הנהלה בזכיינית השידור קשת ובחברת החדשות. כיהן כמנכ"ל קבוצת תשובה.
ביוגרפיה

וולס הוא הצעיר מבין שני אחים, וגדל ברעננה. אביו, אלחנן וולס, מועסק בתעשייה האווירית כהנדסאי מטוסים, ואמו, רחל וולס, עובדת במחלקת התרבות של עיריית רעננה. 
לאחר שסיים את לימודיו בתיכון אוסטרובסקי שברעננה במגמה הריאלית, שירת וולס כסמל מבצעים בפיקוד העורף. בשנת 1999 החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב, וב-2003 השלים את התואר הראשון במשפטים. במהלך לימודיו עבד כמתמחה במשרד עורכי הדין גורניצקי ושות' בתחומי שוק ההון, עסקאות בינלאומיות, ומיזוגים ורכישות.
לאחר סיום לימודיו השתתף וולס בתוכנית הראליטי "השגריר", ובתום התוכנית, בשנת 2005, חזר לעבודתו בגורניצקי ושות'. בהמשך אותה שנה הצטרף לקבוצת יצחק תשובה ושימש כאחראי על הפיתוח העסקי של הפעילות הפרטית של הקבוצה, וכעוזרו האישי של תשובה.. לקראת סוף שנת 2008 עזב את קבוצת תשובה לפרק זמן קצר וחזר בתחילת שנת 2009. זמן קצר לאחר חזרתו לקבוצה, התמנה וולס למספר דירקטוריונים בחברות הפרטיות והציבוריות של תשובה, בהן: דלק אנרגיה, חברת החדשות, זכיינית השידור קשת, אלעד ישראל בע"מ ועוד. ב-2008 דירג מגזין "פורבס ישראל" את וולס במקום ה-126 ברשימת 300 הצעירים המשפיעים בישראל בתחום העסקים.
בשנת 2010 הצטרף וולס לצוות הפרשנים של תוכנית הטלוויזיה הכלכלית 'סוגרים חשבון' ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
באוגוסט 2015, במקביל לתפקידו כמנכ"ל קבוצת תשובה, מונה וולס לכהן גם כמשנה למנכ"ל קבוצת דלק, קבוצת ההחזקות הציבורית הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב, שבבעלותה מאגרי הגז הטבעי "תמר" ו"לוויתן". בנובמבר 2019 פורסם מינויו למנכ"ל קבוצת דלק במקומו של אסי ברטפלד, החל מ-1 בינואר 2020.
וולס נשוי לשירי קריספין, יועצת תקשורת ודוברת קבוצת הוט תקשורת, אותה פגש במהלך שירותו הצבאי. לזוג שלושה ילדים. הם מתגוררים בשכונת אפקה שבתל אביב.
הערות שוליים

↑   מיכאל רוכוורגר, ה"שגריר" של תשובה יקודם: עידן וולס ימונה למשנה למנכ"ל קבוצת דלק, באתר TheMarker‏, 24 באוגוסט 2015
↑  מיכל תוסיה-כהן ורון גרנות, העידן של תשובה, באתר כלכליסט, 17 במאי 2010
↑  מיכל תוסיה-כהן ורון גרנות, העידן של תשובה, באתר כלכליסט, 17 במאי 2010
↑   שלי אפלברג, עידן וולס מונה לחבר דירקטוריון חדשות ערוץ 2, באתר TheMarker‏, 12 בפברואר 2013
↑  רשימת הצעירים המשפיעים בישראל לשנת 2008, פורבס ישראל
↑  כתב כלכליסט, עידן וולס, יד ימינו של תשובה - בדרך לטלוויזיה, באתר כלכליסט, 26 בדצמבר 2010
↑  קבוצת דלק בע"מ - דוח מיידי על מינוי נושא משרה בכירה, באתר "מאיה", 27 בנובמבר 2019
גיא בן סימון, ‏עכשיו זה רשמי: עידן וולס מונה למנכ״ל קבוצת דלק, באתר גלובס, 27 בנובמבר 2019
↑  יהודה שרוני, בקרוב אצלי, באתר nrg‏, 1 באוגוסט 2008
↑  אביב גוטר, בלעדי לכלכליסט עידן וולס, יד ימינו של יצחק תשובה, רכש וילה באפקה ב-14 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 16 באוגוסט 2016
פיג'ו 908 HDi FAP

| --- | --- |

פיג'ו 908 HDi FAP
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  2005–2011
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו 905
 מודל אחריו:  פיג'ו 908
 סיווג:  מכונית מרוץ
 אורך:  4,610 מ"מ
 רוחב:  2,000 מ"מ
 גובה:  1,030 מ"מ
 משקל:  930 kg
 בסיס גלגלים:  2,950 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 צילינדרים, מנוע הנעה אחורית, טורבו דיזל 5500 סמ"ק המפיק 730 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
פיג'ו 908 HDi FAP - מבט לתא הנהג
פיג'ו 908 HDi FAP
פיג'ו 908 HDi FAP (בצרפתית: Peugeot 908 HDi FAP) היא מכונית מרוץ מתוצרת חברת פיג'ו, הצרפתית, אשר יוצרה בין השנים 2005–2011.
מאפיינים

הדגם יועד למרוצי מכוניות.
גוף ה"פיג'ו 908 HDi FAP" בנוי מיציקת סיבי פחמן, בתוך גוף הרכב.
בדגם ה"פיג'ו HDi FAP 908" מושב נהג בלבד. צמיגי דגם ה - פיג'ו 908 HDi FAP, תוצרת "Michelin".
בשנת 2006 מנוע ה"פיג'ו 908 HDi FAP" הורכב במכונית קונספט של פיג'ו פיג'ו 908 RC.
זכיות במרוץ 24 השעות של לה מאן

שנת 2007 - מקום שני
שנת 2008 - מקום שני, מקום שלישי
שנת 2009 - מקום ראשון, מקום שני
תמונות

פיג'ו 908 HDi FAP
מנוע V12 - פיג'ו 908 HDi FAP
פיג'ו 908 HDi FAP
פיג'ו 908 HDi FAP, שנת 2010
פיג'ו 908 HDi FAP
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו 905
פיג'ו 908
מכונית על
סיב פחמן
מרוץ מכוניות
לקריאה נוספת

"פיג'ו 908 HDi FAP" (Peugeot 908 HDi FAP - Team Peugeot Total '10 | Gran )
פרוספקט (כתב עת)

| --- | --- |

 סוגה:  פוליטיקה, אמנות ותרבות
 תאריכי הופעה:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 שפה:  אנגלית
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 ISSN:  1359-5024
 www.prospectmagazine.co.uk
 
פרוספקט (באנגלית: Prospect) הוא כתב עת וירחון בריטי, העוסק בפוליטיקה, בכלכלה ואקטואליה עולמית, בעיקר בממלכה המאוחדת, באירופה ובארצות הברית. בנוסף על כך, ישנו עיסוק בסוגיות חברתיות, אמנות, ספרות, קולנוע, מדע, תקשורת, היסטוריה, פילוסופיה ופסיכולוגיה. המגזין נוסד באוקטובר 1995. המגזין נמנע מהבעת דעה פוליטית בנוגע לסוגיות ספציפיות.
המגזין קיבל תשומת לב עולמית באוקטובר 2005 כאשר פרסם רשימה של 100 האינטלקטואלים הציבוריים המשפיעים בעולם, שכללה את הבלשן האמריקאי נועם חומסקי, הסופר האיטלקי אומברטו אקו, הביולוג ריצ'רד דוקינס, הפסיכולוג סטיבן פינקר והעיתונאי כריסטופר היטצ'נס. המגזין ערך סקר בין קוראיו על האישיות שהשפיעה עליהם הכי הרבה. חומסקי היה המנצח בסופו של דבר. המגזין המשיך לעשות רשימות דומות במהלך השנים.
פסיכוביולוגיה

פסיכוביולוגיה (נקראת גם פסיכולוגיה ביולוגית, ביופסיכולוגיה) מתמקדת בחקר התהליכים הביולוגיים העשויים להסביר את ההתנהגות, בעיקר התהליכים המתרחשים במוח ובמערכת העצבים. פסיכוביולוגיה היא אחד התחומים המרכזיים הנכללים תחת הכותרת הרחבה יותר של מדעי המוח.
חוקרי פסיכוביולוגיה עוסקים לעיתים קרובות בתהליכים נפשיים והתנהגותיים המשותפים לבעלי חיים ולאדם, ובודקים אותם בניסויים בבעלי חיים. נושאים נפוצים בהם עוסקים החוקרים הם חישה, תפיסה, הנעה, למידה, זיכרון, שינה ורגש. במהלך השנים התפתחו שיטות מחקר שאפשרו לפסיכוביולוגים לעסוק גם במחקר בבני אדם, ולפיכך רבים מהם עוסקים גם בנושאים כגון שפה, חשיבה, קבלת החלטות, מודעות ומגדר.
תחומי דעת שנחשבים קרובים לפסיכוביולוגיה הם למשל פסיכולוגיה השוואתית, פסיכולוגיה אבולוציונית, ביולוגיה אבולוציונית ונוירופסיכולוגיה.
גישת הפסיכוביולוגיה עושה שימוש רב בפרוצדורות המדעיות שפותחו על ידי חוקרים מגישת הפסיכולוגיה ההתנהגותית. עם זאת, הפסיכוביולוגיה דווקא מייחסת חשיבות רבה לתהליכים הפנימיים המקשרים בין גירויים חיצוניים לבין ההתנהגות, בניגוד לגישה ההתנהגותית שחוקרת בעיקר את ההשפעות הסביבתיות והשינויים ההתנהגותיים אשר ניתנים לצפייה. בעוד הגישה הביהביוריסטית פותחה בתחילת דרכה של הפסיכולוגיה, בתקופה בה לא היו ברשות המדע הכלים לצפייה ישירה בתהליכי המוח האנושי, כיום קיימים כלים מדעיים רבים המאפשרים לחקור ולהבין את תהליכי ההתניה המתרחשים במוח האדם.
תתי ענפים בתחום זה הם למשל נוירוביולוגיה, או פסיכואנדוקרינולוגיה.
ראו גם

מדעי המוח
הערות שוליים

↑  דפנה יואל, שמישהו יבדוק להם את הראש, באתר "העוקץ", 12 בדצמבר 2013
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546182005171  BnF: cb119460035 (data)  GND: 4076126-5  LCCN: sh85108425  NKC: ph118922 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עטלף הדמעות

| עטלף הדמעות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי עטלפי פרי
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: עטלף הדמעות
מינים
 3
שם מדעי
 Scotonycteris ‏מטשי, 1894
תחום תפוצה


עטלף הדמעות (שם מדעי: Scotonycteris) הוא סוג של עטלף קטן במשפחת עטלפי הפירות ובו 3 מינים שבמרכז ומערב אפריקה. הסוג הוקם בשנת 1894 על ידי הזואולוג הגרמני פאול מטשי, והוא קרוי על שם הכתמים הבהירים סביב עיניו.
במקור, הסוג עטלף הדמעות כלל שני מינים, עד שבשנת 2014 המין השני הועבר לסוג עטלף קצר-חך, והוא הפך לטקסון מונוטיפי עם 3 תת-מינים. עם זאת, שנה לאחר מכן, מספר זואולוגים הגיעו למסקנה שיש לפצל את עטלף הדמעות לשלושה מינים נפרדים על בסיס הבדלים גנטיים ומורפולוגים, והחלוקה החדשה הוכרה על ידי הרשימה האדומה של IUCN. בטקסונומיות רבות הסיווג החדש טרם הוטמע, והסוג מופיע לעיתים כטקסון מונוטיפי או כסוג בעל שני מינים (עם המין השני שהועבר לעטלף קצר חך).
תיאור

לעטלף הדמעות ראש שועלי קטן, לוע דק ומחודד וגוף גוצי. העיניים בינוניות בגודלן והאוזניים ארוכות ומחודדות. האף אדמדם ועגול, והנחיריים בולטים מעט ומופרדים בחריץ אנכי. אין דו-צורתיות זוויגית בולטת ולנקבות יש אמות ארוכות יותר והן נוטות להיות קולניות יחסית לזכרים.
עטלף הדמעות קטן באופן משמעותי מהעטלף קצר החך; אורך ראשו וגופו 65–85 מ״מ, אורך הזרוע 47–55 מ״מ ומוטת הכנפיים עד 37 ס״מ; משקלו עד 24 גרם. הזנב כה קצר עד שלא ניתן כלל לראותו וקרום התעופה האחורי מצומצם. מלבד הגודל, הוא דומה מאוד לעטלף קצר החך ונבדל ממנו במורפולוגיה של השיניים, בחך ארוך בהרבה ובגנטיקה.
הפרווה של עטלף הדמעות צפופה ורכה והיא ארוכה יותר בגב מאשר בגחון. צבעה הכללי חום אדמוני, חום אפרורי או ערמון כהה. הגחון והבטן חיוורים יותר והם לבנים לחלוטין או בעלי גוון אפרפר-ורדרד. סימן ההיכר של הסוג שהעניק לו את שמו הוא הכתמים הלבנים בפנים שמקיפים את העיניים ונראים כדמעות: זוג כתמים נמצאים מעל העין, וכתם אחד דמוי יהלום על החרטום. הסינר הלבן סביב הלחיים שנמצא אצל העטלף קצר החך, קטן יותר או נעדר אצל עטלף הדמעות. כמו כן, הכתמים הלבנים השעירים בבסיס האוזניים שאופיינים לעטלפי הכותפות, נעדרים אצלו בדרך כלל או דהויים מאוד. הכנפיים בצבע חום ערמוני, חום זית או חום ורוד ומרושתות בפסים כהים, והזרועות, החרטום והשוקיים בצבע בורדו. האוזניים כתמתמות או צבועות בחום כהה והן חסרות שיער.
תפוצה וביולוגיה

עטלפי הדמעות מצויים באפריקה המשוונית; התפוצה שלהם כוללת את הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה של קונגו, גבון, גינאה, גינאה המשוונית, גאנה, קמרון, ליבריה וחוף השנהב. האוכלוסייה המבודדת על האי ביוקו עשויה לייצג מין רביעי.
בית הגידול של הסוג כולל יער גשם טרופי או סובטרופי לח, יער עננים, יער מנגרובים, יער ביצות, סוואנה טרופית מיוערת, ורצועת המנשק בין היער לסוואנה. הוא נמצא באזורי שפלה עד רכסים הרריים ברום 1,100 מטר מעל פני הים.
אין כמעט מידע על האקולוגיה של הסוג. עטלפי הדמעות חיים בבדידות ופעילים בעיקר בשעות החשיכה עם גיחות קצרות ביום ובדמדומים. יש שני זמני פעילות עיקריים בלילה: בין 21:00 ל-23:00 ובין 2:00 ל-4:30. הם מבלים את היום בלינה על עלווה צפופה של עצים ושיחים גבוהים. הם ניזונים בעיקר מפירות רכים של מיני סולנום, מיץ פירות, צוף, אבקנים ולשד, ותרים אחר מזון הן בחופה הגבוהה והן סמוך לאדמה ומקורות מים. הנקבות נוטות להישאר בסמוך למקום הלינה, והזכרים נוטים להתפזר על פני שטח גדול. נהרות גדולים משמשים כמחסום גאוגרפי בפני הנקבות שנזהרות מלחצות אותם.
יש מדי שנה שתי עונות רבייה. לאחר היריון של 6 חודשים, הנקבה ממליטה גור יחיד ולעיתים נדירות תאומים. על אף ששני מינים מוגדרים כללא חשש ומין כקרוב לסיכון, מגמת האוכלוסייה של הסוג נמצאת כנראה בירידה, והמינים בו מאוימים מצד בירוא יערות מתמשך.
מינים

בסוג זה 3 מינים:
עטלף דמעות זנקר (Scotonycteris zenkeri) - מצוי בדרום קמרון ודרום-מזרח ניגריה.
עטלף דמעות היימן (Scotonycteris occidentalis) - מצוי בדרום-מערב ניגריה, דרום גאנה, חוף השנהב, ליבריה וגינאה.
עטלף דמעות ברגמנס (Scotonycteris bergmansi) - מצוי בגבון, גינאה המשוונית, קונגו, קונגו הדמוקרטית, ואפריקה התיכונה.
לקריאה נוספת

Hassanin, Alexandre. "Description of a new bat species of the tribe Scotonycterini (Chiroptera, Pteropodidae) from southwestern Cameroon." Comptes Rendus Biologies 337.2 (2014): 134-142.
Hassanin, Alexandre, et al. "The comparative phylogeography of fruit bats of the tribe Scotonycterini (Chiroptera, Pteropodidae) reveals cryptic species diversity related to African Pleistocene forest refugia." Comptes Rendus Biologies 338.3 (2015): 197-211.
פנפורטה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  עוגת פירות, קינוח חג מולד 
 מוצא:  איטליה 
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  אגוז 
 גבינות
 תו תקן:  protected geographical indication 
 
פנפורטה (באיטלקית: Panforte) (שמה העברי: לחם צלבנים) היא עוגה איטלקית מסורתית שמקורה מהעיר סיינה שבטוסקנה מהמאה ה-13. עוגה מסורתית זו נאכלת בכל השנה, ומהווה קינוח מסורתי בחג המולד.
משמעות המילה פנפורטה היא "לחם חזק" המתייחס לא לקושיה של העוגה, אלא לתיבול החזק שבה שכלל, לפי חלק מהמסורות, פלפל שחור. לפי סברה אחרת מקור השם במילה "פנפיפטו" -"panpepato" - "לחם פלפל".
העוגה מוזכרת במסמכים משנת 1205 בהם מצוין שתושבי העיר נתנו את העוגה לנזירים ולנזירות בשבעה בפברואר באותה שנה כמעשר או מס.
עוגה זו הייתה נפוצה בתקופת מסעות הצלב בשל עמידותה ושימשה את הצלבנים במסעותיהם.
לפי אחת המסורות, העוגה המסורתית כללה 17 מרכיבים - כמספר רבעי העיר סיינה באותה עת: ובהם קמח, מים, דבש, סוכר, פירות כגון: מלון, לימון, קליפות לימון ותפוז, אגוזים ואגוזי מלך, שקדים, ותבלינים: כוסברה, קינמון, ציפורן, אגוז מוסקט, פלפל שחור ומשקה אלכוהולי.
ראו גם

לחמנייה שחורה
מנדלברויט
עטלף המשי

| עטלף המשי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי עטלפי פרי
משפחה:: עטלפי פרי
סוג:: עטלף המשי
מין:: עטלף המשי
שם מדעי
 Lissonycteris angolensis ‏בוקאז', 1898
תחום תפוצה


עטלף המשי או עטלף פירות אנגולי (שם מדעי: Lissonycteris angolensis) הוא סוג של עטלף קטן-בינוני במשפחת עטלפי הפירות שחי ביבשת אפריקה ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית בשנת 1898 על ידי הזואולוג הפורטוגזי ז׳וזה ויסנטה ברבוסה דו בוקאז׳ כמין בסוג עטלף רוסטי, ובשנת 1912 הוקצה עבורו סוג נפרד. משמעות שמו המדעי היא "עטלף רך אנגולאני" ומתייחס לפרווה המשי הרכה שלו ולמקום שבו נאספה הדגימה הראשונה. עטלף המשי קשור באופן הדוק לסוג עטלף הצווארון ויש אף המכלילים אותו כמין בסוג זה.
תיאור ותת-מינים

לעטלף המשי ראש צר ושועלי, חרטום מחודד וארוך וגוף קטן. העיניים גדולות וחומות, האוזניים ארוכות ומחודדות בקצוות והנחיריים גדולים. השפתיים והלחיים יכולות להתרחב במהלך האכילה. הזנב וכנף הזנב קצרים יחסית. יש לו בחך שלושה רכסים גדולים וארבעה רכסים דקים יותר. אורך הראש והגוף של עטלף המשי 90–140 מ״מ, אורך הזרוע 68–90 מ״מ ואורך הזנב עד 6–21 מ״מ; משקלו 60–87 גרם ומוטת כנפיו 20 ס״מ. הזכר והנקבה דומים פחות או יותר.
הפרווה של עטלף המשי ארוכה וצפופה ובעלת מרקם משי רך. היא משתרעת גם על הזרועות, הקרסוליים וכנף הזנב. צבעה הכללי חום אוכרה, זהוב, אדמדם או כתמתם, וסביב החזה יש כתם ערמוני או אדמדם כהה. הראש בצבע כהה יותר משאר הגוף והגחון חיוור. סביב הצוואר יש צווארון של שיער ארוך, אך הוא קטן משל מקרוביו ואינו בולט בצבעוניותו. הכנפיים, האוזניים והרגליים שחורות או חומות כהות. החרטום, הזרועות, השוקיים ופנים האוזניים דלילים בשיער ובעלי גוון בורדו או ורדרד.
לעטלף המשי 5 תת-מינים:
L.a.angolensis - אפריקה המשוונית.
L.a.smithii - מערב אפריקה.
L.a.ruwenzorii - מזרח אפריקה.
L.a.petraea - דרום אתיופיה.
L.a.goliath - אפריקה הדרומית.
תפוצה וביולוגיה

עטלף המשי מצוי בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה; טווח התפוצה שלו כולל את אנגולה, אתיופיה, קניה, טנזניה, אוגנדה, דרום סודאן, קונגו הדמוקרטית, קונגו, גבון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, גינאה המשוונית, קמרון, ניגריה, טוגו, בנין, חוף השנהב, ליבריה, גינאה ביסאו, גינאה, גאנה, סיירה לאון, סנגל, צ'אד, זמביה, זימבבואה, מלאווי, מוזמביק ובעיקר ביערות קונגו.
בית הגידול של העטלף המשי מגוון למדי, וכולל סוואנה יבשה או טרופית, סוואנת שיחים-דוקרנית, יער גשם טרופי, יער עננים, יער מנגרובים, יער סובטרופי יבש ונשיר, יער טחב וכרי דשא תת-אלפיניים. הוא מצוי הן בשפלות והן ברכסים הרריים עד רום 4,000 מטר מעל פני הים.
עטלף המשי פעיל בשעות הלילה וישן בשעות היום במערות, נקיקים, חללי עצים, עלווה צפופה ומכרות נטושים. הוא לן בקבוצות קטנות של 2–25 פרטים וחולק לעיתים את מרחב המחיה שלו עם עטלף פירות מצוי או מיני פרספוניים. מכיוון שהמין אינו מסוגל לבצע איכון-הד הוא נוטה להישאר בסמוך לפתח המערה או המכרה כדי להקל את הניווט המתבסס על ראיה. עטלף המשי מסוגל לטוס בצורה איטית במהלך חיפוש אחר מזון, ויש לו יכולת תמרון מצוינת בין הצמחייה הצפופה. התזונה של העטלף המשי מורכבת בעיקר מתאנים, גויאבות, פירות של סולנום, אנתוכליסטה, אירוקו ואדניה, והוא אינו אוכל פרחים. הרבייה מתרחשת בכל השנה, והנקבה עשויה להמליט מספר פעמים בשנה גור יחיד. תוחלת החיים שלו עד 22 שנים.
מצב

עטלף המשי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), לאור טווח התפוצה הרחב שלו, אוכלוסייתו הגדולה, נוכחות במספר רב של אזורים מוגנים, סובלנות למגוון בתי גידול, והעדר אינדיקציות לירידות משמעותיות בעתיד הנראה לעין. עם זאת, מגמת האוכלוסייה בירידה. חלק מתת המינים מאוימים מצד כריתת עצים, ציד לבשר והפרעה אנושית במערות.
הערות שוליים

↑  עטלף המשי באתר הרשימה האדומה של IUCN
פנלופי פיצג'רלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1916 לינקולן, אנגליה
 פטירה:  28 באפריל 2000 (בגיל 83) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  פנלופי נוקס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 לאום:  בריטית
 מקום קבורה:  בית הקברות המפסטד 
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  סאמרוויל קולג', אוקספורד 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  סיפורת, שירה
 יצירות בולטות:  חנות ספרים, Offshore 
 פרסים והוקרה:  פרס בוקר
 
פנלופי פיצג'רלד (17 בדצמבר 1916, לינקולן, אנגליה – 28 באפריל 2000, לונדון, אנגליה) הייתה סופרת, משוררת, ומסאית בריטית. בשנת 2008, נכללה ברשימת "50 הסופרים הבריטיים הגדולים מאז 1945" של הטיימס. בשנת 2012, האובזרבר מנה את הרומן האחרון שלה, "הפרח הכחול", כ"אחד מעשרת הרומנים ההיסטוריים הטובים ביותר". בשנת 1979 היא זכתה בפרס בוקר עבור ספרה Offshore.
ביוגרפיה

פנלופי פיצג'רלד נולדה בשם פנלופי מרי נוקס (Knox) בלינקולן, אנגליה, למשורר אדמונד ואלפי נוקס, לימים עורך כתב העת פאנץ', ולכריסטינה היקס, בתו של הבישוף של לינקולן ואחת הנשים הראשונות שהורשו ללמוד באוניברסיטת אוקספורד.
פיצג'רלד הייתה אחייניתם של התאולוג ומחבר ספרי המתח רונלד נוקס, מפצח הצפנים דילי נוקס, חוקר המקרא וילפרד נוקס, והסופרת ויניפרד פק.
לימים כתבה בביוגרפיה בשם "האחים נוקס": "כשהייתי צעירה לקחתי את אבי ושלושת אחיו כמובנים מאליהם, ולא עלה על דעתי שלא כל המבוגרים דומים להם. לימים גיליתי שאין זה כך, ומעולם לא הצלחתי להתרגל לזה. אמנם הם היו חריגים, אבל עודני חושבת שהם צדקו, ואם העולם לא השלים עמם, אני איני משלימה עם העולם."
הערות שוליים

↑  אלן הולינגהרסט, עלייתה של פנלופי פיצג'רלד (אנגלית), The New York Review of Books, כרך 61, גיליון 19.
↑  50 הסופרים הבריטים הגדולים מאז 1945 באתר הטיימס (אנגלית)
↑  10 הרומנים ההיסטוריים הטובים ביותר באתר הגרדיאן, 13 במאי 2012
↑  ג'ני טרנר, ביקורת על ביוגרפיה על פיצג'רלד מאת הרמיוני לי, בתוך ה-London Review of Books,‏ 19 בדצמבר 2013.
↑  פנלופי פיצג'רלד, האחים נוקס, הוצאת Counterpoint, ‏ 2000, ISBN 1582430950.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309050005171  PLWABN: 9811332032205606  BIBSYS: 90069898  BNE: XX1343339  BnF: cb11902849w (data)  CANTIC: a10972055  CiNii: DA0119015X  GND: 121912507  ISNI: 0000 0001 1872 4953  LCCN: n79056616  LNB: 000033687  NDL: 00439649  NKC: jn19990002304  NTA: 068550855  SUDOC: 026866005  VIAF: 4929868   WorldCat (עם VIAF): 4929868
פסיכואקטיב

סמליל הקבוצה
פסיכואקטיב - אנשי/נשות בריאות הנפש למען זכויות אדם היא קבוצה של אנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, הרווחה והחינוך, המעורבת בפעילות חברתית-פוליטית בכלל, ובנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני בפרט.
הקבוצה, שקמה בשנת 2005, נחשבת ייחודית בנוף המקצועי הפסיכולוגי, המדגיש בדרך כלל שאיפה לאובייקטיביות ולאי מעורבות, לשם שמירת המטפל במקום נייטרלי ו"נקי". לעומת דעה רווחת זו, חברי הקבוצה מאמינים כי לאנשי בריאות הנפש יש גם תפקיד במעורבות חברתית, וכי הטיפול הפסיכולוגי חייב להיות מודע להקשרים החברתיים-פוליטיים בהם הוא פועל.
פעילות

סדנאות סוף שבוע להידברות בין אנשי מקצוע יהודים וערבים בבית ספר לשלום ב"נווה שלום".
ימי עיון וכנסים משותפים לישראלים ולפלסטינים על ההשלכות הנפשיות של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, הקשר בין טיפול לפוליטיקה, טראומה בלחימה בקרב לוחמים ואזרחים, טיפול רב תרבותי, ועוד.
השתלמויות לצוותים מקצועיים בשטחים, על ידי אנשי מקצוע החברים ב"פסיכואקטיב" וברופאים לזכויות אדם.
קורס שנתי לסוכני שינוי ישראלים ופלסטינים מתחום בריאות הנפש ביוזמת בית ספר לשלום בנווה שלום וארגון חיוואר למען התפתחות ושלום בקלקיליה.
קבוצת לימוד, הכשרה ומחקר של אנשי בריאות הנפש ישראלים ופלסטינים בתחום הטראומה.
סיורים בשטחים לאנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש, להכרת הבעיות שהתושבים נתקלים בהן כתוצאה משליטת ישראל באזור, ופעילות בניסיון לסייע.
הוצאה לאור של עלון חודשי "פסיכואקטיב", המפרט את פעילות חברי הארגון באותו חודש, ומתאר אירועים ופרויקטים עתידיים.
טיפול פסיכולוגי נגיש, מתוך עמדה מקבלת, המוצע לפעילים חברתיים ופוליטיים הנקלעים למשבר נפשי.
כתיבה והפצת עצומות ומכתבים, המתריעים כנגד השלכות פסיכולוגיות של אירועים פוליטיים וחברתיים ספציפיים.
תמיכה במאג'יד כנאענה, פסיכולוג מתמחה מהמרפאה לבריאות הנפש ביפו, שהורשע בעבירות ביטחוניות ומרצה עונש מאסר בבית כלא.
מפגשים קבועים ותמיכה באנשי צוות ארגון "בצלם" בחברון ובמשפחות המשתתפות בפעילות צוות זה בעיר.
שיתוף פעולה עם מרכז טיפולי באוטיזם בשכם לקידום אפשרויות הטיפול בשטחים בתחום זה.
מעורבות ופעילות במסגרת המחאה החברתית (2011).