stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט צינדל
ביוגרפיה > פרסומיו על הקשר בין הנאצים לעב"מים

כאשר צינדל הקים את בית ההוצאה לאור בשנת 1977, הוא פנה תחילה לקהילת חוקרי העב"מים, נושא שהיה אז בשיא הפופולריות שלו. בפרסומיו כתב צינדל כי הצלחות המעופפות היו נשק נאצי סודי אשר שוגר מבסיס תת-קרקעי באנטארקטיקה. צינדל פרסם מספר ספרים על הנושא, המפורסם בהם היה "צלחות מעופפות: נשק נאצי סודי?" (1978) וכן ספרים כגון "המשלחות הנאציות הסודיות לקוטב הדרומי" (1978) ו"היטלר והקוטב הדרומי" (1979). בספריו טען כי לאחר המלחמה הנאצים נמלטו לקוטב הדרומי ושם פיתחו נשק סודי בדמות הצלחות המעופפות בתקווה לחזור ולהשתלט על העולם בעתיד.
על פי עדותו של מארק מילה, חבר באגודת הסקפטיים האמריקאית, צינדל הודה בפניו כי הפרסומים על הקשר בין הנאצים לעב"מים נועדו למשוך קהל ובעצם לא היו אלא הונאה. מילה טען כי צינדל אמר לו בשיחת טלפון "הבנתי שהצפון-אמריקאים לא מעוניינים ללמוד, הם רוצים בידור. הספר הוא בשביל הכיף, כריכה עם תצלום של היטלר וצלחות מעופפות יוצאות מאנטארקטיקה היא הסיכוי לקבל זמן שידור בטלוויזיה וברדיו. 15 דקות מהתוכנית אני אדבר על הדברים האיזוטרים האלה ואז אני אתחיל לדבר על המדענים היהודיים במחנות הריכוז שעבדו על הנשק הסודי הזה וככה אני אדבר על מה שבאמת רציתי לדבר עליו."
ביוגרפיה > הכחשת שואה

מאז הקמתו הפך בית ההוצאה לאור של צינדל למקור פרסום עולמי של חומר פרו-נאצי, הכחשת שואה וחשיפת "פשעי הציונות". דרך ההוצאה לאור צינדל פרסם ספרים כגון "האם באמת מתו שישה מיליון יהודים" ו"היטלר אותו אנו אוהבים, מדוע?", בו הציג את היטלר כאדם שוחר שלום. פרסומי ההוצאה לאור נפוצו לארצות הברית, שבה היו להוצאה כ-29 אלף מנויים, כך נטען, ולמערב גרמניה, אליה הגיעו בין השנים 1978–1979 כ-200 משלוחים של חומר נאו-נאצי שמקורו באותה הוצאה לאור.
בין השנים 1981–1982 נאלץ צינדל לשנות את כתובת המשלוחים שלו בשל העובדה כי ממשלת קנדה אסרה עליו לשלוח חומר מקנדה באשמת הפצת חומר שנאה. בשנת 1983 הוסר האיסור בקנדה. ב-1983 סבינה סיטון, ניצולת שואה ומייסדת "האגודה הקנדית לזכר השואה", הגישה תביעה נגד צינדל על הפצת חומר שקרי בספרו "האם באמת מתו שישה מיליון יהודים", ובשנת 1985 גם ממשלת אונטריו הצטרפה לתביעה. צינדל הורשע בשנת 1985 ושוב ב-1988 לאחר שערער, ונידון ל-15 חודשי מאסר, אך זוכה בשנת 1992 על ידי בית המשפט העליון של קנדה, שקבע כי החוק הנוגע להפצת "ידיעות כוזבות" נוגד את חופש הביטוי ולכן אינו חוקתי. לאחר סיום המשפט בשנת 1992 המשיך צינדל להפיץ את דעותיו ברשת האינטרנט. המשפט ב-1988 נודע בציבור בשל עדותם של מכחישי השואה דייוויד אירווינג ופרד לוכטר. בשנת 1985 העיד נגד צינדל חוקר השואה ראול הילברג, שסירב להעיד שוב ב-1988.
בסוף שנות ה-90 החלה הוועדה הקנדית לזכויות אדם לחקור את פרסומיו של צינדל באינטרנט, והוא הואשם בפרסום חומר אנטישמי. בינואר 2000, לפני שהוועדה סיימה את חקירתה, עזב צינדל את קנדה והשתקע בסרוויל, טנסי בארצות הברית. באותה תקופה גם התגרש בשנית ונישא בשלישית.
ביוגרפיה > גירושו מארצות הברית ומקנדה ומאסרו בגרמניה

בשנת 2003 נעצר צינדל בארצות הברית בשל הפרת תנאי השהייה שלו ולאחר שבועיים גורש מהמדינה. באותה שנה הוצא נגדו גם צו מעצר בגרמניה בשל פרסומי שנאה. אף על פי שצינדל חי יותר מ-40 שנה בקנדה הוא לא קיבל אי פעם אזרחות קנדית ובקשותיו לקבלת האזרחות נדחו במשך השנים מסיבות שלא פורסמו. בעת הגעתו לקנדה ב-2003 צינדל הגיש בקשה להכיר בו כפליט על מנת שלא ניתן יהיה להסגירו לגרמניה אך ב-2 במאי 2003 שר ההגירה הקנדי הגדיר את צינדל כאיום לביטחונם הלאומי של תושבי קנדה בשל קשריו עם ראשי ארגונים ניאו נאצים אלימים כגון "האומה הארית". צינדל נכלא בהתחלה במתקן מעצר בטורונטו אך שוחרר יותר מאוחר בזמן שהמשפט נמשך. במהלך המשפט טען צינדל כי שהייתו במעצר גרמה לו בעיות לב וכי הוא צריך תנאים מיוחדים. במהלך המשפט מנהיג אחת הקבוצות הניאו נאציות בקנדה, פאול פרום, ניסה לארגן עצרות תמיכה בצינדל אך נכשל בשל התגייסות רחבה של קבוצות נגד גזענות שהצליחו למנוע גם ניסיונות דומים להתארגנות של קבוצות נאו-נאציות בעתיד.
צינדל גורש לבסוף לגרמניה בהוראת הבית המשפט בפברואר 2005. ב-1 במרץ, עם הגעתו לשדה התעופה בפרנקפורט נעצר והועבר לכלא עד למשפטו. צינדל הואשם ב-14 סעיפים של הפצת שנאה גזענית. בכתב האישום נכתב כי צינדל "שלל את תכנון השמדת היהודים על ידי הנהגת המפלגה הנאצית ותמך בטענה הזאת באומרו כי ההשמדה באושוויץ ובטרבלינקה הייתה המצאה יהודית שנועדה לדכא את הגרמנים." המשפט נמשך עד ל-15 בפברואר 2007, השופטים ציינו כי מצאו באתר הבית של צינדל, באינטרנט, 14 פעמים בהם הוא מכחיש עובדות היסטורית הנוגעות לשואה ומשתמש בביטויים אנטישמיים. בנאום הסיכום במשפטו קרא צינדל להקים צוות בינלאומי של חוקרים שתבדוק את השואה, וכי הוא עצמו יהיה מוכן להתנצל בפני הקורבנות אם יתברר כי אכן הגרמנים השתמשו בגז לצורך המתת היהודים. בסיומו של המשפט צינדל נידון לחמש שנות מאסר ושוחרר מהכלא בשנת 2010 לאחר ריצוי עונשו, בהתחשב בכך שהמשפט החל ב-2005. עם שחרורו סורבה כניסתו לקנדה בהסתמך על הקביעה הקודמת אודות היותו סכנה לביטחון הלאומי של המדינה. צינדל השתקע בבית משפחתו בגרמניה. נכון להיום רוב פעילותו של צינדל מסתכמת באתר האינטרנט שלו ובסרטונים המועלים לאתר YouTube.
מרק בונוקוסקי, כתב העיתון טורונטו סאן, פרסם בעבר כי אמו של צינדל הייתה ממוצא יהודי. סבו וסבתו מצד אמו היו איזידור ונגל מאייר. אירן צינדל, רעייתו לשעבר של ארנסט צינדל, סיפרה לכתב העיתון כי החשש שבעורקיו זורם דם יהודי הטריד מאוד את צינדל, שנסע לחפש בארכיונים בגרמניה הוכחות לכך שהוא "ארי טהור", אך לא מצא אותן.
צינדל הגיב על הדברים הללו בריאיון לצדוק יחזקאלי מידיעות אחרונות בשנת 1997 - "אם אתה מחפש מידע פוליטי אבי היה סוציאל-דמוקרט ואימי הייתה אישה נוצרייה פשוטה. אביה היה מארגן ועד העובדים בבוואריה ושמו הכניס אותו לצרות מפני שקראו לו איזידור מאייר והאנשים שלו קראו לו איזי ובגלל זה אנשים חשבו ש..."
יחזקאלי: " שהוא היה יהודי?"
צינדל: "לא, אני חושב שלא..."
יחזקאלי: "אתה בטוח שאין דם יהודי במשפחתך?"
צינדל: "לא" (בקול שקט)
הערות שוליים

↑  ארנסט צינדל באתר ADL
↑  http://www.nizkor.net/ftp.cgi/people/g/ftp.py?people/g//gostick.ron/the-zundel-affair
↑  http://www.torontosun.com/news/columnists/mark_bonokoski/2010/03/01/13074806.html
↑  http://www.nizkor.org/ftp.cgi/people/z/zundel.ernst/censorship/offer-001.txt
↑  Weird Things,p.185.,1997, Shermer, Michael. Why People Believe
↑  Hogben, David. "Charges stayed against activists accused of mailing booby-trapped letters", Canadian Press, September 26, 2000.
↑  Zündel, Ernst (as Christof Friedrich) (1974). "UFO's – Nazi Secret Weapon?". Samisdat Publishers
↑  http://www.nizkor.org/hweb/people/z/zundel-ernst/flying-saucers
↑  http://scc.lexum.org/decisia-scc-csc/scc-csc/scc-csc/en/item/904/index.do
↑  http://www.erichufschmid.net/TFC/Toronto-Sun-Zundel-Jewish-2005.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299171405171  BNE: XX5629903  BnF: cb120438455 (data)  GND: 11917541X  ISNI: 0000 0000 7859 4778  LCCN: n85136694  SNAC: w62c2m47  SUDOC: 028645723  VIAF: 15573920   WorldCat (עם VIAF): 15573920
קוסקוס

ערך זה עוסק במאכל. אם התכוונתם לבעל חיים, ראו .
| --- | --- |

קוסקוס
 
 מאכלים
 סוג:  אוכל נוחות, מוצר יסוד, מזון מבוסס־קמח, seed 
 מטבח:  מטבחי המרוקו
 מוצא:  מרוקו, מגרב
 מרכיבים עיקריים:  חיטה 
 
קוסקוס להכנה מהירה
קוסקוס (בערבית: كسكس, תעתיק מדויק: כֻסְכֻס) הוא מאכל צפון אפריקאי העשוי מגרגרי סולת העוברים התפחה על ידי מים בתהליך של אידוי. למרות שהבסיס הנפוץ ביותר להכנתו הוא סולת, ניתן להכין קוסקוס גם מלחם מיובש (או ממצה), וכן מדוחן, תירס טפיוקה ועוד. הקוסקוס מוגש לרוב בתוספות מאכלים שונים, דוגמת מרקי בשר כבש, בשר בקר, בשר עוף, דגים או ירקות.
קוסקוסייר מתוניסיה
סוגי קוסקוס שונים נבדלים בגודל גרגרי הסולת (דק, בינוני ועבה) אותו קובעים בעזרת מסננות מתאימות ובסוג התיבול של גרגרי הסולת בתהליך האידוי עצמו, או בסופו. שיטת ההכנה המסורתית מבוססת על שימוש בסיר אידוי המכונה "קוסקוסייר". זהו סיר קומתיים שבתחתיתו מתבשל מרק, לרוב מרק ירקות בתוספת חומוס ולעיתים בתוספת בשר עוף, בשר בקר, בשר כבש, ובחלקו העליון גרגירי הסולת, מונחים מעל תחתית מחוררת. גרגרי הסולת סופחים את אדי המים שבמרק, ותופחים. נהוג להגיש את הקוסקוס בתוספת מרק בשר וירקות, יחד, באותה צלחת, או בנפרד.
בגרסתו הצמחונית ניתן למצוא אותו עם תוספות של סלט טרי פיקנטי (טבולה) או תוספות כמו צימוקים, סוכר, שקדים וכדומה (שלחלקם תפקיד בספיחת נוזלים מיותרים בקוסקוס), ובגרסתו החלבית, בירקוקש, המקובלת בעיקר, במרוקו, בתוספת חלב, חמאה ושמנת.
בלוב ובדרום-תוניסיה ובמרוקו מגישים את הקוסקוס לעיתים עם תבשיל הנקרא טביחה או דְבִּיך, המבושל בנפרד, ולו גרסאות שונות. בצלחת אישית עורמים את הקוסקוס בצורת "גבעה" קטנה ומעליה שמים את כל מרכיבי ה"טביחה"; בצדי הצלחת ישנן שתי תוספות קבועות: צ'ירשי- סלט תפו"א ודלעת פיקנטי, ומסייר - מגוון ירקות שורש מוחמצים ביתיים. בדרום איטליה מוגש הקוסקוס בגרסה מקומית, הכוללת בין השאר דגים ופירות ים. ככל הנראה הגיע הקוסקוס לדרום איטליה בימי הביניים עם הכובשים הערבים.
ארוחות קוסקוס נחשבות לארוחות חגיגיות בקרב יהודי צפון אפריקה מלוב ועד תוניס, ולכן הן מוגשות בדרך כלל בערבי שבת וחגים, ולעיתים גם בארוחת צהריים בימי שישי, ובקהילות מסוימות כמו קהילת יהודי לוב, מקובל, לפי מסורת, להגישו בימי שישי בצהריים ובארוחת הערב של ימי שלישי. מסורת זו היגרה לישראל עם עולי תפוצות אלו, וישנן מסעדות וחדרי אוכל מוסדיים שתפריטם כולל קוסקוס, המגישים מנה זו בימי שלישי ושישי. בקהילות לוב וחלק מתוניס נהגו שבחודש תשרי מוסיפים לקוסקוס גרגירי רימון.
הסיבה שבגללה אוכלים בתוניס את הקוסקוס דווקא בימי שלישי היא משום שזהו היום החופשי של המאפיות במדינה, והקוסקוס, בהיותו עשיר בפחמימות, משמש כתחליף ללחם.
ארגון אונסק"ו הכריז על הקוסקוס כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
מנות

קוסקוס לובי
קוסקוס עם ירקות
קוסקוס לובי עם עסבנה
קוסקוס תוניסאי
קוסקוס
הערות שוליים

↑  קוסקוס פירוש: מילים נרדפות, ביטויים ועוד | מילון אבניאון, באתר www.milononline.net
↑  האו"ם אישר: הקוסקוס - מורשת תרבותית, באתר ynet, 17 בדצמבר 2020
↑  Sylvie Bigar, UNESCO Announces Couscous Now Inscribed On Intangible Cultural Heritage Of Humanity List, Forbes (באנגלית)
↑  AFP, האו"ם אישר: הקוסקוס - מורשת תרבותית, באתר ynet, 17 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX554780  GND: 4700971-8
מאור מנדס

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1913 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  29 באוקטובר 1992 (בגיל 79)
 ענף מדעי:  רפואה, מחלות ריאה
 מוסדות:  בית חולים איתנים 
 הערות:  יהודי, יליד רומא
 תרומות עיקריות
 מיגור השחפת, מחקר במחלות ריאה
 
מאור (מאוריציו) מנדס (באיטלקית: Maurizio Mendes;‏ 8 בפברואר 1913 - 29 באוקטובר 1992) היה רופא למחלות ריאה ומומחה למחלת השחפת. היה מעורב בפיתוח שיטת מונלדי לטיפול בשחפת ויחד עם אביו, פרופסור גוידו אהרן מנדס היה ממדבירי השחפת בישראל.
רקע משפחתי

נולד למשפחה אמידה ברומא. אביו, גוידו מנדס, היה קצין רפואה ראשי בצבא האיטלקי בדרגת גנרל ומנהל בית החולים של הצלב האדום ונשיא הקרן הקימת ברומא. בנעוריו הצטרף מאוריציו לתנועת בית"ר, מונה נציב בית"ר באיטליה ובהזמנתו של זאב ז'בוטינסקי היה ממייסדי בית הספר הימי בצ'יביטבקיה. מאוריציו סיים את למודיו ברפואה באוניברסיטה ברומא ונבחר כעוזרו של פרופסור וינסנזו מונלדי להתמחות במחלת השחפת. הוא נשא לאשה את לידיה לבית לוי ממילנו בפברואר 1934 ושניים מילדיו עמנואל ודוד נולדו ברומא.
בעקבות התגברות האנטישמיות ופרסום חוקי הגזע באיטליה עבר עם משפחתו לפני פרוץ מלחמת העולם לשווייץ לתקופת המתנה עד שנתקבלו סרטיפיקטים לעליה לארץ ישראל בעזרתו של האפיפיור פיוס ה-12. בספטמבר 1939 עלה לישראל עם משפחתו והשתקע בגדרה שם נולדה בתו יערה ושם הקים עם אביו סנטוריום לטיפול בחולי שחפת. בתו ארנה נולדה מנישואים שניים.
תחילת דרכו כרופא

את דרכו כרופא החל בעבודתו עם פרופ' מונלדי, בעל שם עולמי בטיפול בשחפת וסייע בפיתוח שיטת מונלדי לניקוז אזורי נמק שחפתי, שיצרו חסר של רקמת ריאה בצורת מערות פתולוגיות. שיטה ייחודית ששילבה מיני-כירורגיה עם 'חוק כלים שלובים'. בשנת 1938 לאחר השתלמות עם פרופ' מונלדי ותוך המשך עבודתם המשותפת קיבל את התואר של מומחה בשחפת ומחלות ריאה.
בתקופת שהותו בשווצריה המשיך בעבודתו בשימוש בשיטת מונלדי יחד עם הרופאים השווייצריים דוצנטר, בורנגד וד"ר פרנקן וסייע בהטמעת השיטה בסנטוריום של מונטנה וליזין בשווייץ ובסנטוריום של הוטוויל בצרפת.
לאחר עלייתו לארץ הקים יחד עם אביו ב-1940 את בית החולים ביל"ו למחלות ריאה בגדרה וניהל אותו עד שנת 1948. בתקופה זו הרצה, לימד וקידם את שיטת מונלדי, שימש נשיא הליגה למלחמה בשחפת, ערך סקר לקראת טיפול של תחלואת שחפת באוכלוסייה הבדואית בנגב, ועם רופאי מחלות הריאה של קופות החולים קידם שיטה חסכונית לאבחון המוני של חולי שחפת בעזרת שיקוף ומיני צילומי רנטגן של הריאה וחיסון תלמידי בתי הספר כשיטה שבשגרה. באותה תקופה נסע גם למצרים לקהיר וחלואן.כדי ללמד ולהדריך בשיטת מונלדי.
רפואה, מחקר ופועלו בישראל ובעולם

בין השנים 1948 ועד 1959 נקרא ד"ר מנדס לנהל מספר בתי חולים בישראל. תחילה ניהל את בית החולים למחלות ריאה ברעננה והנהיג שיקופים המוניים לעולים חדשים, שהתגלו כאוכלוסיית סיכון לשחפת. במהלך פעילות זו הטמיע את שיטת מונלדי ופעל לאייש את צוותי הרפואה עם עולים חדשים בעלי הכשרה מתאימה. מ-1951 ניהל במשך שמונה שנים את בית החולים לחולי ריאה איתנים (דיר עמר) שכלל מחלקות בוגרים, ילדים ופעוטות. במסגרת עבודתו הקלינית באיתנים שכלל את שיטת מונלדי על ידי הכללה של פעולות משלימות כירורגיות של הריאות ובית החזה. כל אותה תקופה הרבה להשתתף בכנסים בינלאומיים, והרצה על ניסיונו בקורס של אונסקו ושל המרכז הבינלאומי לילדות בפריס.
ב-1959 עקב ירידה דרמטית בתחלואה בשחפת בישראל הודות להצלחתם של ד"ר מנדס והקולגות במיגור השחפת, נסגר בית החולים איתנים (מרכז לבריאות הנפש) וד"ר מנדס יצא לשליחות בליבריה מטעם משרד החוץ. בליבריה פעל במשך שש שנים עד שנת 1965 כראש השירותים למלחמה בשחפת של המדינה. במסגרת זו הקים בית חולים, פיתח תוכנית חינוכית למניעת המחלה וארגן את שירותי הבריאות של המדינה לטיפול כולל בשחפת על ידי ביצוע בדיקות המוניות בשיקוף וחיסון האוכלוסייה. לצורך זה הגיע לאזורים מרוחקים וג'ונגלים עם ציוד רנטגן שנישא על גבי פילים.
ב־1965 חזר לישראל ונתמנה לרופא נפתי באזור רחובות.
בשנים 1970–1971 יצא בשליחות רפואית שנייה לאפריקה מטעם מדינת ישראל, לבוצואנה כדי להקים את שרותי הלחימה בשחפת בדומה לפעילותו בליבריה.
עד 1992 המשיך ד"ר מנדס במשימת חייו. הוא התמיד בפעילותו הקלינית במסגרת הליגה למניעת מחלות ריאה בישראל שמרכזה בנתניה. המשיך בפעילותו במסגרת ארגון הבריאות העולמי והשתתף בצורה אקטיבית בכנסים וקונגרסים בינלאומיים למיגור השחפת בעולם. היה זה סמלי כשמותו אירע בדרכו חזרה מכנס בינלאומי.
לקריאה נוספת

נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור – הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמוד 388, ערך: מנדס, מאור
הערות שוליים

↑  פרופ' גוידו-אהרן מנדס אנציקלופדיה לחלוצי היישוב ובוניו, דוד תדהר, כרך 13, עמוד 4222
↑  על שאיבה מתוך מערות מאת ד"ר אבדל ראוף חסן, יצא לאור בקהיר 1949
בדיקות בארכיטקטורה מכוונת שירותים

בדיקות ארכיטקטורה מכוונת שירותים - ערך זה מתאר את עקרונות בדיקות התוכנה בארכיטקטורה מוכוונת-שירותים.
פיתוח בארכיטקטורה מוכוונת-שירותים מקל על מנהלי הארגון (חיסכון בעלויות פרויקטים), מאתגרת את עבודתם של המפתחים בארגון (אינטגרציה בין מערכות שונות), אך מקשה על עבודת הבודקים.
פיתוח בארכיטקטורה זו אומנם מוזיל בעלויות הפרויקט אך ללא יישום מתודולוגיית פיתוח נאותה עלול להגדיל את עלויות הפרויקט בשל הצורך במשאבים רבים על-מנת לבדוק את התהליך או המוצר הסופי.
על-מנת ליהנות מהיתרונות שבפיתוח בארכיטקטורה זו מוטל על החברה להטמיע ידע, מתודולוגיות וכלים מתאימים המוקדשים לבדיקות SOA.
בדיקות תוכנה בארכיטקטורה מוכוונת שירותים לעומת בדיקות תוכנה רגילות

השוני העיקרי נובע מהיתרונות שהארכיטקטורה מציגה לתהליך הפיתוח - מהירות וגמישות.
היתרונות מושגים באמצעות תהליך של אי-צמידות, תהליך שמנסה לגרום לתלות נמוכה ככל האפשר בין המערכות השונות. התהליך גורר צרכים מיוחדים לפיתוח בארכיטקטורה מכוונת שירותים.
כדי להמחיש מהם בדיקות בארכיטקטורה מכוונת שירותים נראה דוגמה לתהליך של קניית מחשב באינטרנט. התהליך כולל צפייה בקטלוג המוצרים של החברה ובחירת המוצר. לאחר בחירת המוצר תהליך הרכישה מתבצע באמצעות web services. שירותי הרשת שישתתפו בתהליך יהיו: בדיקת זמינות המוצר במלאי, יצירת בקשת הרכישה ופרטי המשלוח לשירות אחר שיחשב את עלות המשלוח והעלות הכוללת של המוצר. לאחר חישוב העלות הבקשה תשלח לשירות שיקבע מספר הזמנה ייחודי במערכת ההזמנות לצורך מעקב וביצוע התשלום. משם יעשה שימוש בשירות שבודק בחברת האשראי את פרטי האשראי ומאמת שניתן לבצע את העסקה. כדי לבדוק את התהליך הנ"ל יש לבדוק את כל אחד מהשירותים בתהליך. כאשר יש לוודא שכל השירותים יודעים ל"דבר" אחד עם השני. למשל אם שירות אחד מצפה לקבל מספר לקוח כ-integer ושירות אחר מצפה לקבל מספר לקוח כ-string. יש לוודא שכל התקשורת בין השירותים עובדת כראוי.
צרכים מיוחדים בבדיקות SOA > ממשק משתמש

בדיקות התוכנה המסורתיות מניחות את קיומו של ממשק משתמש כלשהו, לעיתים גרפי, באמצעותו ניתן לתקשר עם המערכת על-מנת לבצע בדיקות פונקציונליות, בדיקות עומסים ועוד. בבדיקות SOA הממשק הנתון אינו גרפי ומגיע בפלטפורמות שונות (SOAP לדוגמה). על בודק התהליך לדעת להתממשק ולתקשר עם השירות הנבדק ואף לחבר אליו כלי בדיקה במידת הצורך.
העדר הממשק המסורתי מציג קושי נוסף - תרחישי שימוש מרובים וקלטים מהמשתמש. הממשקים המסורתיים "מגבילים" את המשתמש בכך שהם מנחים סדר פעולות ותרחישים קבועים ושדות קלט המנסים להגדיר את סוגי הקלט השונים. בהיעדר ממשק לבדיקת השירות, על הבודק לזהות תרחישים וקלטים אפשריים שכמותם עשויה להיות גדולה עד בלתי אפשרית לחיזוי. העדר "ראש" לשירות הנבדק מציג רמת קושי איתה נאלץ להתמודד הבודק.
צרכים מיוחדים בבדיקות SOA > פערים טכנולוגיים

בפיתוח "מסורתי" רוב הפרויקט מתבצע כתהליך יחיד על ידי צוות אחד או יותר בתוך אותה החברה.
שירותי SOA מאוחסנים בשרתים מרוחקים, בסביבות טכנולוגיות הטרוגניות ופותחו על ידי מפתחים שונים בזמנים שונים. על בודק התוכנה להיות מסוגל לאסוף את כל השירותים המעורבים בתהליך יחד על-מנת ליצור בדיקה לתהליך שלם.
צרכים מיוחדים בבדיקות SOA > לוגיקה

בשירותי SOA הלוגיקה של האפליקציה נמצאת במעיין שכבת ביניים, עושה שימוש במספר טכנולוגיות ונמצאת על-גבי שרתים מחוץ לארגון.
עובדה זו מציגה אתגר בפני הבודק שנאלץ לאתר בעיה או תקלה באפליקציה שהוא אינו יכול לצפות בלוגיקה שלה ולעיתים אף לא מציעה תמיכה מספקת.
צרכים מיוחדים בבדיקות SOA > QoS - איכות השירות

באפליקציות "קלאסיות", העושות שימוש ברשת, העומס בו יעשו שימוש הלקוחות חזוי מראש. כמו כן, ידועים גם פרופילי המשתמש ותרחישי השימוש.
באפליקציה העושה שימוש בשירותי SOA, בשל השימוש בשירותים ואפליקציות חיצוניות, על המפתח לנסות ולחזות את כל תרחישי ופרופילי השימוש איתם תתמודד האפליקציה.
על הבודק, כחולייה בשרשרת קביעת איכות התוכנה, לקבוע האם האפליקציה עומדת בסטנדרט איכות השירות לה התחייבה החברה אל מול הלקוח, עם דגש על מגוון סוגי השימוש ועומסים נתונים, על-מנת לספק את שביעות רצונו.
אתגרים מיוחדים לבדיקות SOA

בנוסף לצרכים המיוחדים הנובעים מההבדלים בין בדיקות "רגילות" לבדיקות SOA, קיימים אתגרים ייחודיים לבדיקות מכוונות שירותים המציבים אתגרים בפני הבודקים.
אבטחה - ניתן להתבונן על אפליקציה המפותחת ב-SOA, כעל אוסף של אפליקציות בלתי-תלויות המחוברות יחד על-מנת ליצור תהליך עסקי בעל-ערך. כל אחת מהאפליקציות הללו מיישמת מנגנון אבטחה משלה ואוכפת מדיניות אבטחה עצמאית. בעקבות זאת נדרש לקבוע מי אחראי לבדיקת השירותים (מפתח השירות או דורש השירות), וקביעת סטנדרט אמינות מסוים.
עדכונים -  ניתן להביט על כל שירות כעל אפליקציה עצמאית. ככזו, כל שירות עשוי, עם הזמן, להתפתח, להשתדרג ולהשתנות. על הבודק, כפי שחל גם על דורש השירות, חלה האחריות לבדיקת השירות בכל זמן מסוים על מנת לעדכן את התהליך העושה בו שימוש. שירות שהשתנה עשוי לשנות את רמת השימושיות או את רמת הביצועים בהם תומכת המערכת.
עקרונות לבדיקות תוכנה בארכיטקטורת SOA

יש להקדיש כמות משאבים זהה לבדיקות לאורך כל התהליך הפיתוח. בבדיקות תוכנה בכלל ובבדיקות ארכיטקטורת SOA בפרט התחלה של שלב הבדיקות רק לאחר השלמת הפיתוח עלולה לגרום לנפילת הפרויקט. יש חשיבות רבה לגילוי שגיאות מוקדם בפיתוח SOA עקב השימוש החוזר הרב שנעשה בשירותים. באג שלא יתגלה בשלב מוקדם יחלחל וישפיע על שירותים רבים נוספים שמשתמשים בשירות התקול.
צוות הבודקים צריך להיות בעל הידע הטכנולוגי המתאים לבדיקות SOA. בודק תוכנה בארכיטקטורת SOA צריך להיות בעל ידע נרחב ברשתות ואבטחה. יתר על כן מכיוון שהלוגיקה של התוכנה מבוזרת על פני שירותים רבים, קשה לבדוק את הטרנזקציות העסקיות ולכן רצוי לשלב עם צוות הבודקים גם אנשים בעלי אוריינטציה עסקית שמבינים את הטרנזקציות העסקיות לעומק.
בדיקות האבטחה אינן חלק זניח שמבצעים בסוף הפרויקט.
מכיוון שהשירותים עוברים שינויים וצומחים לאורך הזמן יש להשתמש בכלים אוטומטים שיוכלו בכל רגע לבצע ניטור על כל השירותים שהתוכנה משתמשת בהם ולזהות בצורה אוטומטית מתי שירות אינו עומד בסטנדרטים שהוגדרו על ידי החברה או שאינו תומך בממשק שפרסם.
תוכנות בדיקות בארכיטקטורה מכוונת שירותים

soupUI - כלי נפוץ מאוד שמאפשר ליצור, לבחון ולפתח שירותי ווב. אפשר לשלב אותו בקלות במסגרת לבדיקה של עומסים ופונקציות.
Green Hat  - גרין האט מסייעת בשיפור איכות יישומי תוכנה, באמצעות שימוש בטכנולוגיות מחשוב ענן, לצורך עריכת בדיקות מקיפות עוד לפני פריסת התוכנה בפועל. הפתרונות של גרין האט מאפשרים הקמת סביבת בדיקות וירטואלית בתוך דקות ספורות לעומת שבועות ארוכים שנדרשו לכך בעבר, ובעלויות מופחתות בהרבה. החברה נרכשה על ידי IBM ופועלת בתחומי הבדיקות והבדיקות האוטומטיות בסביבת ענן, שירותי ווב, ארכיטקטורה מוכוונת שירותים (SOA) ועוד.
Parasoft - יחודו של כלי זה בהיותו כולל סט מלא ושלם של כלים סטטיים ודינמיים מורכבים, הערוכים לתת מענה מספק לרוב דרישות פרויקט העושה שימוש בארכיטקטורה מוכוונת שירותים. התוכנה מאפשרת אוטומציה של תהליכים המאפשרים, בין היתר, לנהל בצורה אוטומטית בדיקות של אפליקציות ברשת, שליחת מסרים בפרוטוקולים שונים, בדיקות בענן ובדיקות אבטחה.
ראו גם

ארכיטקטורה מוכוונת-שירותים
בדיקות תוכנה
בדיקת תוכנה כשירות
מודל ארכיטקטורה מכוונת שירותים
מדיניות בארכיטקטורה מכוונת שירותים
עסקים קטנים ובינוניים

עסקים קטנים ובינוניים היא קטגוריית עסקים בבעלות פרטית אשר מספר העובדים שבהם או מחזור המכירות אינו מוגדר כגדול.
הגדרות

קטגוריית עסקים קטנים ובינוניים מאופיינת באופן שונה במדינות שונות. בחלק מהמדינות ההגדרה מתייחסת למספר העובדים, בחלקן למחזור העסקי (בהודו למשל, מתייחסים לעסקים תעשייתיים בלבד – Small Industries) ובאחרות בשילוב של מדדים. ההגדרה מתייחסת לעסקים בתנאי עצמאיים ואינם חלק (כמו חברת בת למשל) מתאגיד אחר.
ההגדרה משמשת לא רק לצורכי סטטיסטיקה אלא בעיקר כדי לייעד אמצעי סיוע שונים לקטגוריות שונות של עסקים.
בישראל, על פי הגדרות הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה עסק זעיר מוגדר כעסק בו יש עד 4 עובדים ומחזור מכירות של עד מיליון ש"ח. עסק קטן הוא עסק בו 5 עד 20 עובדים ומחזור מכירות של עד 20 מיליון ש"ח, ועסק בינוני מ-11 עד 100 עובדים ומחזור מכירות של עד 100 מיליון שח. בדו"ח מצב תקופתי 2013–2014 עסק קטן מוגדר כעסק בעל 5 עד 19 עובדים ועסק בינוני 20 עד 99. באותו דו"ח קיימת גם חלוקה לקבוצות גודל: 1–9, 10–19, 20–49, 50–249.
בארצות הברית קיימות הגדרות שונות לענפי תעסוקה שונים.
באיחוד האירופי, הוסכם, לאחר משא ומתן שנמשך שנים, על הגדרה משותפת לפיה: עסק זעיר (Micro) – מעסיק עד 10 מועסקים ומחזור המכירות או סך המאזן הוא עד 2 מיליון אירו; עסק קטן – מעסיק עד 50 מועסקים ומחזורו העסקי או סך מאזנון הוא עד 10 מיליון אירו; עסק בינוני – מעסיק עד 250 מועסקים ומחזורו העסקי הוא עד 50 מיליון אירו או סך המאזן הוא עד 43 מיליון אירו.
עסקים של עובדים עצמאיים, כמו בעלי מקצועות חופשיים למשל, ועסקים המתנהלים מהבית, הנקראים לעיתים: SOHO) Small office / Home office). כלולים אף הם בהגדרות הנ"ל.
היסטוריה

חשיבותם של עסקים קטנים הוכרה בארצות הברית עוד בשנות השלושים של המאה ה-20. לאחר המשבר הכלכלי הגדול הוחלט להעניק הלוואות לעסקים גדולים כקטנים. בשנות ה-40 הוקמה קרן מיוחדת להלוואות לעסקים קטנים וב-1953 הוקמה בארצות הברית הרשות לעסקים קטנים – Small Business Administration ובקיצור – SBA.
רקע תאורטי לנושא ניתן לראשונה על ידי א.פ. שומאכר בספרו "קטן זה יפה" שיצא לראשונה באנגליה בשנת 1973. שומאכר מערער לראשונה על בלעדיותו של העיקרון של "יתרון לגודל" ומציין כי לצד העסקים הגדולים "...רבות מן היחידות הקטנות ...מעניקות לחברה את רוב רובן של ההתפתחויות הפוריות באמת". ובמקום אחר הוא מדבר על הקשר בין יזמים לבין "מפעל קטן ממדים".
בישראל החלה ההכרה בחשיבותם של עסקים קטנים ובינוניים רק בשנות השמונים של המאה ה-20, ובראשית שנות ה-90 החלה מגמה של עידוד עסקים קטנים ובינוניים. בשנת 1992 הסוכנות היהודית וארגון הג'וינט, בשיתוף רשויות מקומיות הקימו מספר מרכזים לטיפוח יזמות (מט"י). בסוף אותה שנה (26.11.1992) הקים שר התעשייה והמסחר, ח"כ מיכה חריש, ועדה ציבורית שבין היתר המליצה על הקמת רשות לעסקים קטנים ובינוניים.בוועדה שמנתה 36 חברים, השתתפו נציגי שישה משרדים ממשלתיים, 5 נציגי בנקים, נציגי הארגונים הכלכליים, נציגי האקדמיה ואישי ציבור. ליו"ר הוועדה נתמנה הכלכלן שמואל בהט, יו"ר בנק יהב. בעקבות המלצת הוועדה הוקמה ב-1993, בעידודו של ראש הממשלה, יצחק רבין, הרשות לעסקים קטנים ובינוניים.
יתרונותיהם של העסקים הקטנים והבינוניים

בין היתרונות של העסקים הקטנים והבינוניים נמנים:
תרומתם למוביליות חברתית, יזמים משכבות מיעוט, פלחי אוכלוסייה המקבלים פחות הזדמנויות, כולל נשים, מסוגלים ל"שבור את תקרת הזכוכית" ולהעלות את מעמדם בחברה לאחר שהצליחו בעסקיהם.
פיזור סיכונים, בעיקר ביישובים קטנים בהם התלות בעסק גדול אחד או שניים מסכנת את עצם קיומם.
תרומתם לתעסוקה ולתוצר הלאומי.
תרומתם למתן יכולת לאנשים רבים לממש את עצמם ובכך להוות חברים תורמים בקהילתם.