שיחות עם קפקא
קפקא אמר לי > על כתיבה, סופרים וספרים

גוסטב יאנוך סיפר לקפקא כי הוא כותב בשעות הלילה, כדי למנוע מאור היום ומהבתים הנשקפים מחלונו להסיח את דעתו. על כך הגיב קפקא: כי האור "מסב את האדם מהאפלה שבתוך נשמתו, טוב אם יש באור כדי לגבור על האדם. אלמלא לילות הזוועה חסרי השינה הללו. לא הייתי כותב כלל. כך אני מודע שוב ושוב לצינוק האפל שלי".
כאשר ביקש יאנוך את חוות דעתו של קפקא על שיריו, אמר קפקא: "בשירים שלך יש הרבה רעש, זוהי תופעת לוואי של הנעורים המעידה על כוחות חיים. על כן יש יופי ברעש הזה עצמו, אם כי אין בינו לבין האמנות ולא כלום".
גוסטב יאנוך היה מגיע מדי פעם למשרדו של קפקא עם צרור של ספרים מהספרות החדשה שהיו מסבים את תשומת לבו של קפקא. לאחר שהיה עובר עליהם ברפרוף, היה נאנח ואומר: "אתה מייגע את עצמך יותר מדי בזבובים בני יומם, רוב רובם של ספרים מודרניים אלה הם רק בבואות מהבהבות של הזה עתה, אלה כבות חיש מהר...גיתה, הישן מוציא את ערכו העמוק ביותר החוצה - את אריכות הימים". הוא היה מסביר כי מתוך החיים ניתן לשאוב הרבה ספרים, אך לצערו בתוך הספרים מהסוג הזה, יש כל כך מעט חיים.
על סיפורו מושבת העונשין שיצא לאור - "פרסום של איזה שרבוט שלי מעורר בי תמיד חששות...עדויות אישיות לחולשתי האנושית נדפסות ונמכרות כיוון שחברי, ובראשם מכס ברוד, החליטו שזוהי ספרות ולי אין הכוח להשמיד תעודות אלו של בדידות".
שירי הגרדום של כריסטיאן מורגנשטיין - "שיריו הם כה רציניים, עד שהוא מוכרח להציל את עצמו מרצינותו הלא אנושית".
ליאון בלוא וספרו הצדעה ליהודים - "בספר זה מגן נוצרי על היהודים כעל קרובים עניים. זה מעניין מאוד". בלוא - הוא יודע לגדף וקל להסביר את הדבר, כיוון שהאש שלו ניזונה מכל הזבל של הזמן המודרני".
אלברט אהרונשטיין וספרו 'טובוטש' המלווה באיורים של קוקושקה - "הוא ילד אובד, צועק לריק".
רישומיו של קוקושקה -"אינני מבין אותם. המילה רישום נגזרה מלרשום, לסמן להראות, ולי הם מראים רק בלבול ואי סדר גדול פנימי אצל הצייר".
רבינדרנת טאגור – קפקא התייחס לסירובו של קורט וולף מלייפציג, להוציא לאור את תרגום כתב ידו של טאגור "מוזר שדחה את כתב היד. טאגור הלא אינו מרוחק כל כך מקורט וולף. הודו - לייפציג, המרחק ביניהן הוא רק מדומה. למעשה רבינדרנת טאגור אינו אלא גרמני מחופש".
שופנהאואר – "הוא אמן הלשון. מתוך מקור זה נובעת חשיבותו. רק בגלל הלשון חייבים לקרוא אותו".
היינריך היינה – "אדם אומלל, הגרמנים הטיחו ומטיחים בו את יהדותו, והלא הוא גרמני, אפילו גרמני קטן, המסובך עם היהדות וזהו דווקא הקו היהודי הטיפוסי שבו".
יוהנס שלאף - גוסטב יאנוך הלחין שני שירים מתוך קובץ האביב של יוהנס שלאף והראה את מכתב התגובה האוהד של שלאף לקפקא. קפקא סיפר שהוא ומכס ברוד ביקרו אותו בביתו ומעייניו של שלאף התרכזו אך ורק בתפיסתו לגבי מערכת השמש. קפקא ציין כי שלאף הוליך אותם לחלון בדירתו הזעיר בורגנית והראה להם את השמש בטלסקופ תלמידים ישן. זה היה כל כך משעשע ונוגע ללב, "שכמעט היינו נותנים אמון בדבריו". לשאלתו של יאנוך מה מנע מהם מלהאמין לדבריו, ענה קפקא: "הקפה. הוא היה גרוע. היינו מוכרחים ללכת".
ספר השירים של יוהנס ר. בכר – "אינני מבין שירים אלה. יש בהם כל כך הרבה רעש ומהומת מילים... המילים אינן נעשות גשר אלא חומה גבוהה שלא ניתן לעבור אותה".
המשורר גיאורג טארקל - טארקל התאבד ברעל כדי להימלט מנוראות המלחמה. היה לו יותר מדי דמיון, על כן לא יכול היה לשאת את המלחמה, שנוצרה בראש ובראשונה בגלל חוסר דמיון משווע".
הספר של יעקב וסרמן קאספר האוזר או עצלות הלב – קאספר האוזר של וסרמן כבר מזמן איננו אסופי. הוא כבר קיבל לגיטימציה... שמו עכשיו יעקב וסרמן, בעל חווילה גרמני, במסתרים סובל גם הוא מעצלות הלב, הגורם לו יסורי מצפון, אך הוא מעבד אותם לפרוזה ששכר טוב בצידה וכך הכול בסדר גמור". כששאל אותו יאנוך אם הוא מרגיש בודד כמו קאספר האוזר, ענה קפקא: "גרוע יותר מקאספר האוזר. אני בודד - כמו פרנץ קפקא".