stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בתיר

בתיר (בערבית: بتير) הוא כפר פלסטיני בשטח B בהרי יהודה, השוכן סמוך מדרום לקו הירוק ולמסילת הרכבת יפו–ירושלים דרומית-מזרחית לגבעת משואה ומושב עמינדב, כ-5 קילומטרים מערבית לבית לחם. אוכלוסיית הכפר נכון ל-2017 מונה כ-4,696 תושבים, ברובם מוסלמים, המתפרנסים מחקלאות.
בתיר משמר את שמו של היישוב היהודי מהתקופה הרומית, ביתר, שחורבותיו נמצאים באתר ארכאולוגי בשם "חירבת אל-יהוד" השוכן בקצהו הצפוני של הכפר. ב-2014 הוכרז הנוף התרבותי של בתיר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
טרסות אבן בבתיר
מטע זיתים בבתיר
בתי בתיר מביתר (חרבת אל-יהוד)
גאוגרפיה

בתיר שוכנת בהרי ירושלים, על שלוחה מוארכת שכיוונה הכללי מדרום לצפון, בין נחל ביתר ממערב וואדי חסר שם ממזרח. אורכו של הכפר מדרום לצפון הוא כ-2.5 ק"מ, והוא מתנשא לרום של 900 מטרים מעל פני הים בצידו הדרומי, סמוך למשטרת חוסאן, ומשתפל עד לגובה של כ-600 מטרים בצידו הצפוני, סמוך למסילת הרכבת יפו–ירושלים שבנחל רפאים. סביב הכפר נובעים מעיינות רבים. הגישה אל בתיר ברכב אפשרית מכביש 375 או מהכפר הסמוך חוסאן.
היסטוריה > העת העתיקה

בסביבת בתיר נמצאו מספר ממצאים ארכאולוגיים מתקופת הברונזה התיכונה והמאוחרת, וכן מתקופת הברזל. שברי חרסים שנתגלו במקום תוארכו לתקופת הברזל המאוחרת, לתקופה הפרסית ולתקופה ההלניסטית.
בתקופה הרומית שכן היישוב סמוך לדרך שקשרה בין ירושלים לעזה, מעט צפונה ממיקומו כיום, במקום המזוהה כיום עם ביתר ומכונה בפי המקומיים בשם "חירבת אל-יהוד". שמו של הכפר "בתיר" משמר את שמה של העיר הקדומה ביתר. היישוב היהודי שימש כמעוז האחרון של המורדים במהלך מרד בר כוכבא וחרב לאחר שנלכד בידי הצבא הרומי בסוף שנת 135 לספירה.
שרידי חניתות, אבני קלע, כלים, בורות מים ומטבעות מהמרד הגדול וממרד בר כוכבא נמצאו בכפר בשנת 1907, כאשר משפחות מהכפר ניקו את החורבה העתיקה. ככל הנראה, גביע וורן גם כן נתגלה בסמוך לבתיר.
בשנת 2007 התגלו בסמוך לבתיר שרידיו של יישוב שתוארך לתקופה הערבית הקדומה, לשנים 636 עד 661, וההנחה היא כי המקום היה מיושב ברציפות מאז ועד היום. מאז המאה ה-12 הייתה בתיר מרכז חקלאי חשוב לגידול ירקות.
היסטוריה > העת החדשה

קיים תיעוד עות'מאני המזכיר חקלאים בבתיר העוסקים בגידול חיטה ושעורה.
בספטמבר 1892 נחנכה מסילת הרכבת יפו–ירושלים, שקישרה בין יפו לירושלים. צפונית לכפר, באפיקו של נחל רפאים הוקמה תחנת רכבת על הקו. מסילת הברזל הביאה רווחה כלכלית לכפר, כאשר הכפריים היו נוסעים לירושלים למכור בה את תוצרתם. בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת ירושלים. שטחו בשנת 1945 הקיף 8,028 דונם ואוכלוסייתו מנתה 1,050 תושבים.
עם תום מלחמת העצמאות ובמסגרת הסכם שביתת הנשק עם ירדן התירה ישראל לתושבי בתיר לעבד את אדמותיהם, שנותרו בשטחה, בעוד השטח הבנוי של הכפר נותר בתחום ירדן. הגבול החדש שנמתח בין שתי המדינות ניתק את הכפר מירושלים. חסן מוסטפא, אחד מתושבי הכפר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, פעל רבות לפיתוח הכפר, והביא לסלילת דרך גישה חדשה אליו, חיבורו לרשת הטלפון וכן להקמת סניף דואר, בית ספר ומרפאה. הכפר התפתח במהירות, וחרג מתחום הגרעין ההיסטורי השוכן כיום בצפון היישוב.
בשנת 1970 בוצע ירי קטיושה מבתיר אל עבר ירושלים.
בספטמבר 2012, הודיעה רשות הטבע והגנים על התנגדותה לבניית גדר הפרדה סביב הכפר עקב הצורך להגן על נוף הטרסות הייחודי של הכפר. ביוני 2014 הכירה אונסק"ו בנוף התרבותי של בתיר כאתר מורשת עולמית. ההכרה שנערכה בהליך מזורז, נועדה להגן על הכפר מפגיעת גדר ההפרדה - ”בנייה של חומת הפרדה אשר עלולה להפריד את החקלאים מהשדות אותם עיבדו במשך מאות שנים”.
מאפיינים

בבתיר משתמרת התרבות החקלאית ההררית המסורתית והעתיקה המתאפיינת בהקמת טרסות ובבניית מערכות השקיה המבוססות על הזרמת המים לבריכת אגירה, ומהן אל חלקות העיבוד. הכרזת אונסק"ו מתמקדת בשני אזורים מחוץ לאזור הבנוי של הכפר: האחד והגדול יותר - ממזרח לבתיר ועד כביש המנהרות; והאחר - ממערב ליישוב, באפיקו של נחל ביתר. היישוב עצמו הוגדר בהכרזה כאזור חיץ.
מאפיינים > טרסות

אורכן הכולל של הטרסות באזור בתיר הוא כ-544 ק"מ, והן נבנו בבניית אבן יבשה. הטרסות מתחלקות לאלה שבהן פועלת מערכת השקיה, בדרך כלל סמוך לכפר; ולאלה המרוחקות ממנו ואשר בהן לא הותקנה מערכת השקיה. הטרסות המושקות עדיין שמישות ומטופלות בדרך כלל בידי נשות הכפר המגדלות בהן ירקות ופירות. לעומתן, כ-60% מהטרסות שאינן מושקות אינן נמצאות בשימוש, ונמצאות במצבי הזנחה שונים. בטרסות אלה עובדים בעיקר גברי הכפר המגדלים בהן זית ומעט גפנים. בטרסות ניצבו בעבר עצי אלון, אך רובם נכרתו. בטרסות המרוחקות יותר נטעו בתקופת המנדט עצי אשוחית ואורן, ואלה מתפשטים בטרסות הנטושות.
מאפיינים > השקייה וחקלאות

בצידו הצפוני של הכפר, סמוך ממזרח לביתר (חרבת אל-יהוד), שוכנת מערכת השקיה הניזונה מעשרה מעיינות תת-קרקעיים. המים נאגרים בבריכת אגירה הידועה בשם "הבריכה הרומית", ושמונה המשפחות המתגוררות בכפר משתמשות בהן באופן שווה, אחת לשמונה ימים. מדידת המים נעשית באופן מסורתי באמצעות מקל המודד את עומק מי הבריכה. בשטחים המושקים גדלים עצי פרי, דוגמת שקד, משמש ותאנה, וכן ירקות המשמשים בעיקר לצריכה מקומית.
ענף גידול הזית תופס מקום חשוב בחקלאות המקומית, ועצי הזית מרוכזים בטרסות הלא מושקות. באזור התגלו בתי בד שעשויים להיות בני מאות שנים, ואשר מעידים כי גידול הזית רווח בכפר באופן רציף במשך תקופה זו. בתקופת המסיק, בחודשים אוקטובר-נובמבר, כל בני המשפחה עוזבים את בתיהם בכפר, ועוברים להתגורר במגדלי השמירה בגבעות הסמוכות לו. ענף גידול הגפנים הצטמצם ביחס לעבר, ושוב אינו מהווה מקור הכנסה של ממש לתושבי הכפר.
מאפיינים > מבנים

המבנים העיקריים בשטחים החקלאיים הם מגדלי השמירה שנבנו מאבן כדי לשמור על הטרסות המרוחקות מהכפר. כ-230 מגדלי שמירה תועדו בשטח, ואלה שונים זה מזה בממדיהם ובצורתם - חלקם בנויים מאבני גוויל ואחרים מאבני גזית. בעבר שימשו חלקם למגורי פועלים בעוד שאחרים היו בשימוש באופן זמני רק בתקופת המסיק. רוב המגדלים אינם נמצאים כיום בשימוש, וחלקם הרוסים לחלוטין. בשטח שוכנים מספר תנורי סיד, אך כיום כולם אינם בשימוש.
ראו גם

תחנת הרכבת בתיר
ביתר
הערות שוליים

↑  הלשכה הפלשתינית לסטטיסטיקה - 2021, סקר תושבים -  הלשכה הפלשתינית לסטטיסטיקה - 2021, באתר הלשכה הפלשתינית לסטטיסטיקה, ‏2021
↑  Dowling, Archdeacon (1907-10-01). "Interesting Coins of Pella and Bittîr". Palestine Exploration Quarterly. 39 (4): 295–297. doi:10.1179/peq.1907.39.4.295. ISSN 0031-0328.
↑  WILLIAMS, Dyfri (2015). "A Cantharus from Ancient Betar near Jerusalem (the So-called Warren Cup) and Roman Silver Plate". Babesch. 90: 155–198. doi:10.2143/BAB.90.0.3089919. ISSN 1783-1369.
↑  Castaldo, Daniela (2018-03-22). "Musical Themes and Private Art in the Augustan Age". Greek and Roman Musical Studies. 6 (1): 96–114. doi:10.1163/22129758-12341314. ISSN 2212-9758.
↑  נתוני מפקד האוכלוסין המנדטורי
↑  מערכת אתר צה"ל, ההיסטוריה של הקטיושה, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 29 בנובמבר 2011
↑  צפריר רינת, לראשונה: גוף ממשלתי נגד גדר ההפרדה, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2012
יונתן מזרחי, ירוק מעוור, באתר "העוקץ", 15 באוקטובר 2012
↑  רויטרס‏, "הגנה מגדר ההפרדה": כפר פלסטיני הוכר כאתר מורשת, באתר וואלה, 21 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475207905171  VIAF: 316602270   WorldCat (עם VIAF): 316602270 
| Flag of Senegalיישובי נפת  בית לחם |
| --- | --- | --- |
| ערים |  בית לחם • בית ג'אלא • בית סאחור |  |
| מועצות מקומיות | בתיר • בית פג'אר • חוסאן • אל-ח'דר • נחאלין • תוקוע • עובידייה • זעתרה |  |
| כפרים | א-שוואוורה • אום סלמונה • אל-ולג'ה • אל-פורדיס • ארטאס • בית תעמר • ג'נאתא • ג'ובת א-דיב • ג'ודום • ג'ורת א-שמעה • דאר סלאח • הנדאזה • ואדי אל-עראיס • ואדי א-ניס • ואדי פוכין • חרבת בית זכריה • ח'רבת אל-דיר • מעסרה • מראח רבאח • ערב א-ראשידיה • אל-עסאכרה • אל-מניה • ג'בעה |  |
| מחנות פליטים | עאידה • דהיישה • אל-עזה (בית ג'יברין) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475207905171  VIAF: 316602270   WorldCat (עם VIAF): 316602270 
טרסות בבתיר
נערת בונד

נערות בונד אחדות (משמאל לימין, עם כיוון השעון): אווה גרין (וספר לינד בסרט "קזינו רויאל"), האלי ברי (ג'ינקס בסרט "למות ביום אחר"), מישל יאו (ואי לין בסרט "מחר לנצח"), ג'יין סימור (סוליטייר בסרט "חיה ותן למות")
נערת בונד היא דמות בדיונית של אישה המשמשת מושא תשוקה לדמותו של הסוכן ג'יימס בונד בספר, בסרט או במשחק וידאו מסדרת "ג'יימס בונד", וכן השחקנית המגלמת דמות זו.
לעיתים קרובות בונד יציל את "נערת בונד" ממוות, והיא תסייע לו לעיתים כסוכנת חשאית נוספת. "נערת בונד" יכולה גם לשמש כאויבת של בונד, כחברה בארגון רשע, לעיתים קרובות כעוזרת קרובה של מנהיג הארגון, "הנבל הראשי", ואף כמאהבת שלו. חלק מנערות בונד משמשות כדמויות משנה יפות בלבד, ללא השפעה קריטית על התפתחות העלילה, וחלק הן בעלות תפקיד קריטי בעלילה ומסייעות בהצלחת המשימה.
בסיפורי בונד מספר דמויות נשיות קבועות שאינן נחשבות כנערות בונד, כ-"M" או מאניפני. "נערת בונד" הקולנועית הראשונה הייתה אורסולה אנדרס, אשר הופיעה לראשונה בביקיני לבן. אם כי נוטים להזכיר גם את יוניס גייסון, שגילמה את דמותה של סילביה טראנץ' בסרטים "ד"ר נו" ו"מרוסיה באהבה". סילביה טראנץ' היא הראשונה שחילצה מבונד את שמו בסגנון המפורסם: "בונד, ג'יימס בונד".
כמעט כל הרומנים של איאן פלמינג מכילים דמות אחת או יותר המזוהות כנערת בונד. אף על פי שקיימים ביניהן הבדלים, לרוב הגדול של נערות בונד, במיוחד בספרות, יש מספר קבוע של מאפיינים משותפים. אחד המאפיינים הוא הגיל. נערת בונד תהיה בדרך כלל בשנות העשרים המוקדמות שלה, צעירה בכעשר שנים מבונד עצמו.
שיערן של נערות בונד מופיע בכל מגוון הצבעים אך התספורת היא בדרך כלל פשוטה. צבע העיניים של נערות בונד הוא בדרך כלל כחול, ולעיתים מופיעים גם צבעים יוצאי דופן כגון אפור-מתכתי ואף סגול. תווי הפנים של נערות בונד, כגון עיניים ואף, בדרך כלל יתאפיינו במושגים של "רוחב".
עוד מאפיין בולט נוסף של נערות בונד הוא שמן, שפעמים רבות הוא בעל משמעות כפולה. משמעות זו תלויה בפירוש המילולי של השם באנגלית, ולכן בעברית מאפיין זה מאבד את משמעותו פעמים רבות.
נערות בונד הן בדרך כלל מנוסות מינית, אם כי הניסיון שלהן הוא לא תמיד חיובי. נערות בונד רבות (אם כי לא כולן) חוו סוג של התעללות מינית ולעיתים קרובות חוויה זו אף גרמה להן להתנזר מגברים עד בואו של בונד. המוטיב האפל הזה הושמט מרוב הסרטים המוקדמים שנעשו לג'יימס בונד. ההתנזרות הזו מסתיימת כשהנערות פוגשות את בונד ושוכבות איתו בהסכמה, ואף בתשוקה רבה.
כמעט כל נערות בונד הן נשים עצמאיות, או בעלות קריירה שלא נחשבת מתאימה לאישה בשנות ה-50 של המאה ה-20. רבות מהן הן סוכנות חשאיות, ואחרות הן פושעות המנהלות ארגוני פשע. גם כשיש לנערת בונד עבודה "מסורתית" היא בדרך כלל מראה עניין בבנייה של חיים עצמאיים ללא קשר לגברים.
רשימת נערות בונד קולנועיות

| שם הסרט | שם הדמות | שם השחקן/ית |
| --- | --- | --- |
| ד"ר נו | האני ריידר | אורסולה אנדרס |
| מרוסיה באהבה | טטיאנה רומנובה | דניאלה ביאנקי |
| גולדפינגר | פוסי גאלור | הונור בלאקמן |
| כדור הרעם | דומינו ויטלי (אנ') | קלודין אוז'ה |
| אתה חי רק פעמיים | קיסי סוזוקי (אנ') | מיה המה (אנ') |
| בשרות הוד מלכותה | טרייסי בונד (אנ') | דיאנה ריג |
| יהלומים לנצח | טיפאני קייס (אנ') | ג'יל סנט ג'ון |
| חיה ותן למות | סוליטר | ג'יין סימור |
| האיש בעל אקדח הזהב | מארי גודנייט | בריט אקלנד |
| המרגלת שאהבה אותי | אניה אמסובה / הסוכנת טריפל אקס (אנ') | ברברה באך |
| מונרייקר | ד"ר הולי גודהד | לואיס צ'ילס |
| לעינייך בלבד | מלינה האבלוק | קרול בוקה |
| אוקטופוסי | אוקטופוסי | מוד אדמס |
| רצח בעיניים | סטייסי סוטון (אנ') | טניה רוברטס |
| 007 באזור המסוכן | קארה מילובי | מרים ד'אבו |
| רישיון להרוג | פאם בובייה | קארי לוול |
| גולדן איי | נטליה סמיונובה (אנ') | איזבלה סקורופקו |
| מחר לנצח | וואי לין (אנ') | מישל יאו |
| העולם אינו מספיק | ד"ר כריסמס ג'ונס | דניס ריצ'רדס |
| למות ביום אחר | ג'ינקס (אנ') | האלי ברי |
| קזינו רויאל | וספר לינד (אנ') | אווה גרין |
| קוונטום של נחמה | קמי מונטז (אנ') | אולגה קורילנקו |
| סקייפול | סוורין (אנ') | ברניס מרלו |
| ספקטר | ד"ר מדלן סוואן | לאה סדו |
| לא זמן למות | ד"ר מדלן סוואן | לאה סדו |
הרשימה כוללת את כל הדמויות אשר שימשו כמושא התשוקה העיקרי בסרט בו הופיעו, מתוך הסרטים הרשמיים שהופקו.
בין השחקניות הנוספות שהופיעו בסרטי ג'יימס בונד (אך לא כמושא התשוקה העיקרי בסרט רשמי):
אליסון דודי
אנה דה ארמס
אקיקו ואקבאיאשי
ברברה קאררה
בריט אקלנד
ג'מה ארטרטון
גרייס ג'ונס
דברה קר
דליה לביא
ז'קלין ביסט
טליסה סוטו
טניה מאלה
טרי האטצ'ר
לוצ'אנה פלוצי
לנה ווד
לשאנה לינץ'
מוניקה בלוצ'י
מרי סטאבין
נעמי האריס
סופי מרסו
סרינה סקוט תומאס
סרנה גורדון
עליזה גור
פמקה ינסן
קים בייסינגר
קריסטינה וייבורן
רוזמונד פייק
הערות שוליים

↑  עמי פרידמן, "נערת בונד" הראשונה הלכה לעולמה, באתר ynet, 9 ביוני 2018
מסג'יסט הצמרת

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 בימוי:  אלפרד שטיינהרדט
 הופק בידי:  נתן בוכשריבר
 תסריט:  גלי צבי-ויס
 עריכה:  ציון אברהמיאן 
 צילום:  יחיאל נאמן 
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  1981
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסג'יסט הצמרת היא קומדיית טעויות מז'אנר סרטי הבורקס, בכיכובו של דובי גל.
גל מגלם את גרשון פינצ'וק, מסג'יסט נשים מדופלם. הוא מנצל את עיסוקו המיוחד על מנת לקיים יחסי מין עם לקוחותיו, והן מוצאות אצלו אוזן קשבת שהן לא מצליחות למצוא אצל בעליהן. המצב מסתבך כאשר גרשון משכיר את דירת הורי אשתו (אסתי קוסוביצקי) לעצמו כמקום למעשיו ונעזר לשם כך בעורך דינו נחמיאס (אלברט כהן), שמנצל את הדבר על מנת לסחוט את גרשון.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
דובי גל: גרשון פינצ'וק
אסתי קוסוביצקי: מדלן פינצ'וק
אלברט כהן: עו"ד נחמיאס
יוסף שילוח: שמש
ראובן דיין: חוקר משטרה
איציק סיידוף: 
אורנה לביא פלינט: 
אניטה פללי:
הערות שוליים

1 2  שאול שיר רן, מגע הקסם של דובי גל, כל העיר, 27 בנובמבר 1981
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיון שביט

| --- | --- |

שביט, 2010
 לידה:  12 בדצמבר 1967 (בת 57)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, תלמה ילין 
 סוגה:  רוק, בלוז, פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הד ארצי, התו השמיני, היי פידליטי
 פרופיל ב-IMDb
 
סיון שביט (נולדה ב-12 בדצמבר 1967) היא זמרת, מדבבת ושחקנית ישראלית. משנת 2010 מתגוררת בברלין, גרמניה.
חיים אישיים

שביט בזוגיות עם המפיק המוזיקלי אמיר צורף, השניים הורים לבן. בשנת 2010 עברו השניים להתגורר בברלין.
אחיותיה הקטנות הן העיתונאית והפעילה לזכויות בעלי חיים אורי שביט והמשוררת והסופרת שרי שביט.
דיסקוגרפיה

"הכחול האפור הזה" - 1996 (הד ארצי)
"וניל" - 2006 (התו השמיני)
"בניינים נמסים" - 2010 (התו השמיני, היי פידליטי)
הערות שוליים

↑  טל פרי, כוכב שביט, מעריב, 14 בפברואר 1989
↑  צפו: סיון שביט בקליפ לשיר מהאלבום החדש, באתר ynet, 22 באפריל 2013
↑  אורי שביט - "דגים", באתר וואלה, 14 בפברואר 2012
↑  קובי בן שמחון, אשה בורחת מבשורה, באתר הארץ, 16 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311941505171  ISNI: 0000 0004 0250 6785  VIAF: 298210519   WorldCat (עם VIAF): 298210519
פרסים ומועמדויות של סלינה גומז

גומז בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2019
הזמרת והשחקנית האמריקאית סלינה גומז קיבלה פרסים ומועמדויות רבות במהלך הקריירה שלה. גומז מחזיקה כיום בשיאים של זכיות בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון (11) לאדם. עם 5 פרסים, היא הזמרת המעוטרת ביותר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית הלטינית. עם 18 פרסים, היא האמנית החמישית המעוטרת ביותר בפרסי בחירת הנוער.
גומז החלה את קריירת המשחק שלה בהופעה בסדרת הטלוויזיה לילדים החברים של ברני (2002–2004). היא זכתה להכרה רחבה יותר על תפקידה בתור אלכס רוסו בסדרת הטלוויזיה זוכת פרס אמי של ערוץ דיסני, המכשפים מווייברלי פלייס (2007–2012), על כך היא זכתה בפרס גרייסי, פרס אימג'ן ושני פרסי בחירת הנוער. גומז גם זכתה בפרס בחירת הילדים לשחקנית טלוויזיה אהובה חמש פעמים ברציפות (2009–2013). בטקס פרסי ALMA ה-11, היא זכתה בפרס לשחקנית השנה בקומדיה בטלוויזיה. בטקס פרסי האמן הצעיר ה-30, היא זכתה בהופעה הטובה ביותר בסרט טלוויזיה, מיני סדרה או ספיישל - שחקנית צעירה מובילה על תפקידה בסרט עוד סיפור סינדרלה. היא גם זכתה בפרס בחירת הקהל ובפרס בחירת הילדים על תפקיד הדיבוב שלה בזיכיון הסרטים של מפלצת של מלון.
גומז קיבלה פרסים ומועמדויות רבות על הקריירה המוזיקלית שלה. ב-2013 היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה, Stars Dance. הסינגל המוביל "Come & Get It" זכה בפרס קליפ הפופ הטוב ביותר בפרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2013. בטקס פרסי בחירת הנוער 2014, היא זכתה בפרס הבחירה האולטימטיבית. בשנת 2015 הוציאה גומז את אלבום האולפן השני שלה, Revival. מאוחר יותר באותה שנה, היא קיבלה את פרס מובילת המצעדים באירוע נשים במוזיקה של בילבורד. בטקס פרסי המוזיקה של iHeartRadio לשנת 2016, היא זכתה בפרס האיום המשולש הגדול ביותר. בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד לשנת 2016, היא הייתה מועמדת לשני פרסים, כולל הזמרת המובילה. באותה שנה, היא זכתה בפרס המוזיקה האמריקאית לאמנית הפופ/רוק האהובה ביותר והייתה מועמדת גם לאמנ/ית השנה. בשנת 2017, היא נבחרה לאשת השנה של בילבורד. בשנת 2020, גומז זכתה לכבוד על ידי האקדמיה הלטינית להקלטות כאחת הנשים המובילות בבידור. הסינגל המוביל מה-EP הראשון שלה בשפה הספרדית Revelación, "‏De Una Vez", זכה בפרס הקליפ אהוב בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית הלטינית 2021 והוא מועמד לווידאו קליפ הקצר הטוב ביותר בטקס הגראמי הלטיני ה-22.
גומז קיבלה גם מועמדויות ופרסים על יצירות אחרות בפילנתרופיה, תדמית, הפקת טלוויזיה וקמעונאות. בשנת 2014 היא קיבלה את פרס החזון הצעיר בגאלה unite4:humanity. בשנת 2019, היא זכתה בפרס מקלין לקידום בריאות הנפש. באותה שנה, היא הפיקה את הסדרה התיעודית של נטפליקס לא חוקיים, שהייתה מועמדת לסדרה האפיזודית הטובה ביותר בטקס פרסי הדוקו של האגודה הבינלאומית לתיעוד. בשנת 2020, גומז קיבלה את פרס האמנות בטקס של הקרן למורשת היספנית ה-33 על השפעתה על התרבות הגלובלית באמצעות המוזיקה, הסרטים שלה ותמיכתה בבריאות הנפש. באותה שנה, היא הוגדרה כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר על ידי מגזין טיים. קו האיפור שלה, Rare Beauty, זכה בסטארט-אפ השנה בטקס פרסי WWD לשנת 2020.
שבחים נוספים > שיאי עולם

| --- | --- |
: מעיד על שיאנית עולמית לשעבר
| גוף | שנה | שיא עולם | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| גינס שיאי עולם | 2015 | שיא זכיות בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון על ידי זמרת |  |
| גינס שיאי עולם | 2015 | שיא זכיות בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון (אישה) |  |
| גינס שיאי עולם | 2016 | הכי הרבה עוקבים באינסטגרם |  |
| גינס שיאי עולם | 2016 | הכי הרבה העוקבים באינסטגרם לאישה |  |
| גינס שיאי עולם | 2016 | הכי הרבה עוקבים באינסטגרם למוזיקאי |  |
| גינס שיאי עולם | 2016 | הכי הרבה עוקבים באינסטגרם למוזיקאית |  |
| גינס שיאי עולם | 2016 | התמונה הכי אהובה באינסטגרם |  |
| גינס שיאי עולם | 2016 | הכי הרבה לייקים לשחקנית בפייסבוק |  |
| גינס שיאי עולם | 2016 | האדם ראשון עם 100 מיליון עוקבים באינסטגרם |  |
| גינס שיאי עולם | 2017 | הכי הרבה העוקבים בטוויטר לשחקנית |  |
| גינס שיאי עולם | 2017 | הכי הרבה העוקבים בטוויטר לשחקן במיוזיקלי |  |
| גינס שיאי עולם | 2018 | הכי הרבה עוקבים באינסטגרם לשחקנית |  |
| גינס שיאי עולם | 2019 | שיא זכיות בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון |  |
| גינס שיאי עולם | 2023 | האישה הנעקבת ביותר באינסטגרם |  |
שבחים נוספים > רשימות

| גוף | רשימה | שנה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Brandwatch | האנשים המשפיעים ביותר בטוויטר | 2016 | מקום 3 |  |
| Brandwatch | האנשים המשפיעים ביותר בטוויטר | 2017-2018 | מקום 6 |  |
| Brandwatch | האנשים המשפיעים ביותר בטוויטר | 2019 | מקום 17 |  |
| Brandwatch | האנשים המשפיעים ביותר בטוויטר | 2020 | מקום 28 |  |
| Brandwatch | האנשים המשפיעים ביותר בטוויטר | 2020 | מקום 15 |  |
| פורבס | 30Under30 | 2016 | מופיעה |  |
| Glossy | 24 שמות של דור ה-Z המגדירים יופי | 2021 | מופיעה |  |
| פיפל | אנשי השנה | 2020 | מופיעה |  |
| טיים | נשים מנהיגות | 2017 | מופיעה |  |
| טיים | טיים 100 | 2020 | מופיעה |  |
| וראייטי | Variety500: ‏500 האנשים החשובים ביותר בתקשורת העולמית | 2017 | מופיעה |  |
ביאורים

↑  פרסי הוליווד סטייל אורגנו על ידי הוליווד לייף כדי לכבד תרומות של סלבריטאים לסצנת היופי ההוליוודית.
↑  בתיקו עם טרה סטרונג
↑  בתיקו עם סופיה אברהואו
↑  פרס iHeartRadio טיטניום הוא פרס שהכיר באמנים שהגיעו לסף של מיליארד השמעות.
↑  על עבודתה כאמנית אורחת ברצועה "Let Somebody Go".
סורת אל-בקרה

| --- | --- |

קטע מתוך סורת אל-בקרה, סורת הפרה
 שם מתורגם:  סורת הפרה
 מספר הסורה:  2
 מספר פסוקים:  286
 → סורת אל-פאתחהסורת אאל עמראן ←
דף מתוך סורת אל-בקרה (פסוקים 37–42) בקוראן הכחול (אוסף המוזיאון לאמנות אסלאמית בדוחה, קטר)
סורת אל-בקרה (בערבית: سورة البقرة; בעברית: סורת הפרה), היא הסורה השנייה בספר הקוראן וגם הארוכה ביותר בו. היא כוללת 286 פסוקים (אַיַא֫ת). בדומה לשמות של סורות האחרות, אין השם מעיד על תוכנה הכולל, הסורה עוסקת במכלול נושאים.
מיקום וסגנון

לפי האמונה האסלאמית, הקוראן ניתן למוחמד פסוקים-פסוקים לאורך תקופה של עשרים ושתיים שנים במקומות שונים. מי שהעביר אליו את הפסוקים היה המלאך ג'יבריל (جبريل), המזוהה בדרך-כלל עם המלאך גבריאל. סורה זו הורדה במדינה ומקומה בקוראן מיד לאחר סורת אל-פאתחה. החלק הראשון שלה נכתב לפי האמונה המוסלמית בשנתיים הראשונות לשבתו של מוחמד במדינה. החלק השני, שכולל חוקים, נכתב גם הוא במדינה מאוחר יותר. פסוקים 284–286 שחותמים את הסורה ניתנו לפי האמונה למוחמד עוד בשבתו במכה.
הסגנון הפיוטי של נבואות הקוראן שנתנו במכה, מתחלף בסורת אל בקרה בסגנון פרוזאי. אמנם הפרוזה נכתבת בחרוזים, אולם הפסוקים הרבה יותר ארוכים וענייניים. יש בסורה פסוקים רבים על ההדרכה האלוהית. חלקה הראשון מכוון בעיקר ליהודים ולכן רבים בו הסיפורים המבוססים על התנ"ך והמסורות היהודיות.
הפסוק הפותח סורה זו הוא מעין תשובה לבקשה "הנחנו בדרך הישר", שבסורה הראשונה. הפסוק הפותח בסורת אל בקרה ("הספר הזה אשר אין בו דופי, הוא קו הישר לצדיקים") מהווה מענה ישיר לפסוק 6 בסורה הקודמת "הורנו בדרך המישרים ארחותיהם".
רקע היסטורי

בשנת 622 עבר מוחמד נביא האסלאם עם קהילת מאמיניו, לעיר ית'רב שנקראת מאז אל-מדינה. המעבר נעשה עקב רדיפות במכה וכן בשל בקשתם של שני השבטים הערבים שחיו בית'רב ח'זרג' ומית'ריב, לשמש להם מנהיג ובורר בסכסוכי קרקעות הרבים שהיו ביניהם. בעיר ובסביבתה התגוררו דרך קבע גם שלושה שבטים יהודים: בני נדיר, בני קינוקאע ושבט בני קוריט'ה.
המעבר למדינה או ההיג'רה כפי שהוא נקרא באסלאם, גרם למספר שינויים בחיי מוחמד וקהילתו, בנוסף לתפקידו כמנהיג דתי, הוא נעשה גם למנהיג מדיני.
קהל השומעים שלו התרחב, ומוחמד תלה תקוותו בשבטי היהודים במקום, כיון שהם כבר היו אמונים על האמונה באל יחיד, במלאכים בעולם הבא, ובמתן התורה למשה בסיני. היהודים מצידם התייחסו אל מוחמד בלעג וזלזול, ומוחמד האשים אותם בהאשמות שונות. אחת הנפוצות נקראת בערבית "תחריף" (تحريف) שפירושה עיוות, סילוף וזיוף. היהודים הואשמו על ידו בסילוף משמעות התורה, בצביעות ובהתכחשות לנביאים ולנביא מוחמד בפרט. לסכסוך זה היו תוצאות רבות ביניהן גם הינתקות של האסלאם מהיהדות, ושינוי של כמה מנהגים שנחקקו בהשראתה.
נראה כי היהודים של העיר מדינה היו בקיאים במסורת הרבנית. על פי כתובים בחדית ניתן להבין שמוחמד היה המום מהשאלות המלומדות שהציבו בפניו היהודים האלה. הוא ענה להם במילים: "אתם הסתרתם את מה שנצטוויתם להבהיר" (סורה 2 פסוק 92), וזאת הייתה נזיפה ביהודים על שלא שיתפו אותו בגילויים הדתיים שלהם. הקוראן מציג את היהודים כמי שחיללו את הקודש פעמיים במהלך היסטוריה שלהם. הפעם הראשונה בחטא העגל והפעם השנייה כאשר לא האמינו במוחמד שליח האל
.
גורם נוסף שהשפיע על תוכנה של סורה זאת, הוא גיוון רב יותר בקהל המאמינים. במדינה שבה התרחב קהל חסידיו של מוחמד נוספו אנשים ממקורות ושבטים שונים, ונתעורר הצורך לאחד אותם לקהילת מאמינים (אומה), שתהיה מאופיינת בלכידות וקנאות לדת ובהכרה שיש להעביר לאסאלם כמה שיותר מאמינים מצד אחד, ולחשוף את המתנגדים וכל אלה שמתחזים כמאמינים מהצד השני. ההיבדלות של קבוצה זו משאר האוכלוסייה, דרשה גם לקבוע חוקים וכללי התנהגות מתאימים שיאפשרו את עצמאות חיי הקהילה המוסלמית בנושאי חברה, כלכלה, משפט ודת.
נושאי הסורה

פסוקים 1–29: הם פסוקי הקדמה המגדירים את הקוראן כספר הדרכה המבטא את האמונה באללה ובשליחו הנביא מוחמד ואת האמונה בחיים שאחרי המוות. בני האדם נחלקים על פי פסוקים אלה לשלוש קבוצות בהתאם לקבלתה או לדחייה של אמונת האסלאם. המאמינים, הכופרים והצבועים.
פסוקים 30–39: מספרים על פגישתו של אדם הראשון, בא כוחו של האל עם בוראו, על חייו בגן העדן ועל נפילתו לפיתויי השטן, אודות החרטה והמחילה האלוהים לו ולמין האנושי כולו. פסוקים אלו קובעים שההדרכה האלוהית שנתנה לאדם הראשון, היא זו של האסלאם.
פסוקים 40–141: חלק זה של הסורה מוקדש כולו ליהודים או בני ישראל כפי שהם מכונים כאן. נראה שמוחמד התייאש מהצטרפותם של היהודים לקהילתו. הוא מבקר אותם על גישתם בעבר ובהווה ומוצא את הסיבה להשפלה שהם חווים כיום, בסטייה ובעיוות שעשו היהודים לתורה שנתנה להם. כמו כן מתואר בקטע זה הקשר של מוחמד לאברהם שהוא בעיני המוסלמים החניף הראשון, ואבי המאמינים באל אחד. וכן מספר סיפורים אודות משה שנחשב נביא ושליח באסלאם.
שמה של סורת הפרה ניתן לה בשל הסיפור המופיע בה בפסוקים 67 עד 73, בהם מודגשת עיקשותם של בני ישראל במדבר במגעם מול משה. כאשר דורש משה מבני ישראל, להקריב קורבן לאל והם במקום לציית כביכול מקשים עליו בשאלות ובהתנגדויות
ובאמור משה אל עמו: 'הנה ציווכם אלוהים לזבוח פרה'...ויאמרו: 'קרא לנו אל אלוהיך ובאר לנו משפטה' ויאמר 'כה אמר לא זקנה הפרה ולא בכרה כי בינונית תהיה..' ויאמרו: 'קרא לנו אל אלוהיך ובאר לנו מה מראה'...
פסוקים 142–143: עוסקים בשינוי כיוון התפילה האיסלאמי מירושלים לכעבה אשר במכה, כפי הנראה כתוצאה מאכזבתו של מוחמד מהיהודים ועקשנותם להישאר נאמנים לדתם. אם כי ירושלים עצמה לא מוזכרת בשמה המפורש בקוראן. המסורת האיסלאמית גורסת כי השינוי עורר את פליאת אויבי מוחמד ("היהודים-השוטים" להגדרתו), שטענו כי הפסקת התפילה לכיוון ירושלים כמוה כסטייה מדתו הנכונה של אברהם.
פסוקים 142–260: עונים על הצורך בצווים וחוקים שיבדילו את האומה כמו: חמשת עמודי האסלאם, ציות לשלטונות ואחדות האומה.
כמו כן עוסק הכתוב במגוון רחב של נושאים: נישואים, גירושים, איסור ריבית. נושא מתן צדקה נידון בצורה נרחבת, כן גם חוקים בדבר, איסור על אכילת מספר מינים של בשר, הימורים, שתיית יין, כתיבת צוואות ומתן עדויות וחוקים נוספים בפסוק 183 מופיע הציווי על קיום צום הרמדאן. בפסוק 185 מוסבר כי חשיבות חודש הרמדאן נובעת מכך שבו הייתה ההתגלות הראשונה למוחמד.
פסוקים 261–286: הסורה מסתיימת בתפילה לאחדות ואמונה באל ובנביאו, קריאה שהקהילה המוסלמית נזקקה לה ביותר באותה עת בה נתקלה בעולם מפולג ורב מצוקות שאליו כוונה ההדרכה האסלאמית.