stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עטרות

ערך זה עוסק ביישוב מצפון לירושלים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך ייסוד:  1914 
 על שם:  עטרות אדר 
 תאריך נטישה:  16 במאי 1948 
 קואורדינטות:  31°51′00″N 35°13′00″E﻿ / ﻿31.85°N 35.216666666667°E﻿ / 31.85; 35.216666666667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) עטרות(למפת ירושלים רגילה) עטרות(למפת הרי ירושלים רגילה) עטרות(למפת הרי ירושלים מוגדלת) עטרות  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מושב עטרות, 1944
עֲטָרוֹת היה מושב עובדים כ-11 קילומטר צפונית לירושלים, במקום בו עומד כיום הכפר הערבי קלנדיה, באזור הדרום-מערבי של שדה התעופה עטרות שנבנה בידי המנדט הבריטי. היישוב הוקם ב-1912, ופונה והוחרב במלחמת העצמאות. לאחר כיבוש האזור במלחמת ששת הימים הוקם בסמוך אזור התעשייה עטרות.
היסטוריה > קבוצת קלנדיה

אדמת עטרות נרכשה על ידי החברה להכשרת היישוב בשנת 1912 עבור קרן קיימת לישראל מתושבי הכפרים הערביים קלנדיה, ג'דירה וביר נבאלא. בעקבות קריאתו של מנחם אוסישקין שפורסמה בכרוז "לתקנתה של ירושלים" להקיף את ירושלים ביישובים עבריים, התיישבה במקום בשנת 1914 קבוצה מבני העלייה השנייה שנקראה "קבוצת קלנדיה". הקבוצה כללה את לוי אשכול, יעקב פת, ברל כצנלסון, שמואל שמואלי, מאיר רוטברג ורעייתו חיה רוטברג. הקבוצה שמנתה כעשרה חברים התקשתה להחזיק בקרקע בתנאים הקשים והתפזרה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מחשש כי חברי הקבוצה יגויסו בכפייה לצבא הטורקי. לאחר מכן, חברי הקבוצה עברו לעבוד בראשון לציון.
היסטוריה > הקמת מושב העובדים

בחודש דצמבר 1919, לאחר כיבוש ארץ ישראל על ידי הצבא הבריטי, הגיע למקום גרעין של קבוצת עבודה שנייה. חמשת חברי הגרעין התיישבו בבית המוכתר בכפר קלנדיה והתחילו לעבד את האדמות שננטשו על ידי חברי קבוצת קלנדיה. חברי הקבוצה סיקלו אבנים בידיהם ונטעו חורשת אורנים בקרקע סלעית שאיננה מתאימה לעיבוד חקלאי לבסס בעלותם על הקרקע. בשנת 1921 המליצה ועדה של ההסתדרות הציונית באמריקה, שכללה את יוליוס סימון ונחמיה דה לימה לבטל את היישוב בהיעדר עתיד כלכלי, עובדה שעיכבה את התפתחותו.
היישוב הצעיר סבל גם ממחסור במים ותחילה נאלצו המתיישבים לקנות מים שנשאבו מבורות ומעיינות מערביי הסביבה, והובילו אותם בחביות ליישוב. קצבת המים נתמכה על ידי איסוף מי גשמים ומאגר מים קטן שהוקם ליד היישוב בשנת 1928. משנה זו החל המושב לרכוש מים מעיריית ירושלים, שספקה לו מים מהצינור שהוביל מנחל פרת.
בשנת 1923 רכשה הקרן הקיימת לישראל 374 דונם, לצורך ביסוס והרחבת עטרות והקבוצה החליטה להתארגן במסגרת מושב עובדים בשם "עטרות", על שם העיר המקראית עטרות אדר, אשר שמה השתמר לפי הסברה ב"ח'רבת עטארה" הסמוכה. בשנת 1925 רכש המושב פרות הולנדיות והקים משק חלב, שתוצרתו נמכרה בירושלים. בשנת 1927 הושלמה בניית 18 בתים לתושבים שעד לאותו זמן התגוררו במבנים ארעיים. במרכז היישוב הוקם מבנה ביטחון מבטון הניתן להגנה בקלות יחסית על מנת לשמש מחסה ומסתור לתושבים. את התקוות ותנופת הבנייה קטעו המאורעות של שנת 1929 שהדגישו את בידודו המוחלט של היישוב.
גם בזמנים של שקט יחסי סבל המושב מגנבות, עקירת עצים והתנכלויות מצד תושבי הסביבה. המשבר הראשון הגיע במאורעות תרפ"ט, אז היישוב הותקף בנשק חם וסכנה נשקפה לחיי התושבים. במהלך הפרעות פונו הנשים והילדים והיישוב היה על סף חורבן. מגיני עטרות, בעזרת מתנדבים מירושלים הדפו את ההתקפות בקושי רב. המצב החמיר במאורעות תרצ"ו - תרצ"ט (המרד הערבי הגדול) והיישוב סבל ביתר שאת מתקיפות על בתי היישוב ועל התחבורה לעטרות וממנה. למרות זאת לא חדל המשוריין של היישוב לנסוע לירושלים למכור את התוצרת החקלאית. עם זאת, בתקופה זו חוברה עטרות לקו המים ירקון-ירושלים. הצינור הונח על פני הקרקע, והיה חשוף לפגיעה מצד הערבים באזור. במהלך המאורעות שכלה עטרות חמישה חברים, במושב שמנה אז 24 משפחות.
בני נוער בעטרות מתאמנים בקפ"פ, 1942
תושבי עטרות ב-1946, ברקע מבנים של שדה התעופה עטרות
תלמידי המושב עם מורתם ב-1936 ליד מטוס שירד מהמסלול
משק במושב עטרות, 1930
על פי מפקד התושבים של 1931 היו בעטרות 112 נפשות שהתגוררו ב-23 בתים. בשנת 1946 נוספו ליישוב 15 משפחות חדשות שנקראו בשם הקולקטיבי "ההתיישבות החדשה". בשנת 1948 הגיע המושב לשיאו, עם 48 משפחות.
בשנת 1937 ביקרה ועדת פיל בעטרות. הוועדה קיבלה מידע מפורט מבאי-כוח הכפר על היישוב. היא התעניינה במיוחד בגורלן של עטרות וקריית ענבים, וההתענינות הזאת השתקפה יפה בדין וחשבון שפרסמה. הוועדה סיימה את הפרק על עטרות וקרית-ענבים בדברים אלה:
יש לנו הרושם, אחרי שסיירנו את שני היישובים, ששניהם מהוים עדות מצוינת למרץ הנלהב לא רק של המתיישבים, אלא גם של כל אלה אשר סיפקו להם ממון ויעצו להם".
פרסום הצעת החלוקה והספר הלבן השלישי ב-1939 הפסיקו למעשה את כל התוכניות הקשורות בפיתוח המושב.
היסטוריה > עטרות במלחמת השחרור

ב-29 בנובמבר 1947, עם קבלת ההחלטה בעצרת האומות המאוחדות על חלוקת ארץ ישראל, התחדשו ההתקפות על עטרות. היישוב המבודד נלחם במחסור מתמיד של מים, מזון ותחמושת. הבידוד והניתוק הפכו למצור לאחר כישלון של שיירת עטרות לפרוץ את הדרך ליישוב עם תגבורת של לוחמים. שדה התעופה שהוחזק על ידי הצבא הבריטי עד לפינוי הארץ שימש כמגן ליישוב.
היסטוריה > עטרות במלחמת השחרור > שיירת עטרות

ב-24 במרץ 1948 הורה דוד שאלתיאל, מפקד מחוז ירושלים, לשלוח חומרי ביצור לנווה יעקב ולעטרות בשיירה של שתי מכוניות: משוריין אבטחה ומשאית משוריינת, שהיו שני המשוריינים האחרונים במחוז ירושלים. בשעה 12:00 יצאה השיירה לדרכה מהדסה הר הצופים ובכניסה לשועפאט, בקילומטר החמישי מצפון לירושלים, פרץ המשוריין מחסום, עלה מיד על מוקש ותיבת ההילוכים שלו נפגעה. המשאית המשוריינת פרצה קדימה. הערבים ירו עליה וזרקו רימוני יד ובקבוקי מולוטוב שהציתו את מעטה הברזנט. אנשי המשוריין ראו איך נפתחות דלתות הרכב הבוער ומתוכו קופצים הלוחמים כדי להימלט מהאש. הם נקטלו עד האחרון שבהם. שיירה של הצבא הבריטי הגיע למקום הקרב ולאחר משא ומתן עם הערבים פינו לירושלים 14 הרוגים ו-11 פצועים.
היסטוריה > עטרות במלחמת השחרור > פינוי היישוב והריסתו

באפריל 1948 פונו מהיישוב הילדים והנשים בחסות משוריינים של הצבא הבריטי. ב-14 במאי 1948 עלה הנציב העליון האחרון סר אלן גורדון קנינגהם על מטוס בשדה התעופה עטרות והמריא לחיפה על מנת לעזוב את הארץ בפעם האחרונה. מגיני היישוב נקטו יוזמה התקפית והשתלטו על השדה הנטוש. הם מיקשו את כביש הגישה והודיעו למיפקדת ארגון ההגנה בירושלים על תפיסת השדה אך קיבלו פקודה לפנות את היישוב ולסגת לכוון המושבה נווה יעקב המבודדת אף היא אך קרובה יותר לירושלים. חמישים ושבעה הלוחמים, התכנסו ליד בית הכנסת של היישוב, לאחר שחיבלו ברכושם ובמשקם, סגרו את בעלי החיים ומיקשו ככל שיכלו ויצאו במסע רגלי לעבר נווה יעקב. בהגיעם למושבה הם ראו את הלהבות העולות מצפון, מהמקום בו שכנה עטרות. למחרת, ב-15 במאי, חצה הלגיון הערבי עם שחר את גשרי הירדן ועלה על ירושלים. הקרב על נווה יעקב החל ב-16 במאי. הקרב ארך 14 שעות ומשאזלה התחמושת של המגינים ואפסו הסיכויים להחזיק מעמד הוחלט על פינוי נוסף וכך מצאו עצמם פליטי עטרות חוברים לפליטים של נווה יעקב במסע רגלי לעבר הר-הצופים. סך הכול כלל הכוח כ-160 איש, מהם שנים-עשר פצועים שנישאו על גבי אלונקות. בקרבות גוש עטרות-נווה יעקב נפלו 42 לוחמים ונפצעו 96. חיילי הלגיון ותושבי הסביבה פשטו על היישובים הנטושים והרסו אותם עד היסוד. בכך הקיץ הקץ על המושב עטרות.
לאחר פינוי היישוב, עברו חלק מהמתיישבים להתגורר במושבה הטמפלרית הנטושה וילהלמה (שנכבשה במבצע דני), באזור יהוד, בסמוך מאוד אל נמל התעופה בן-גוריון, יחד עם בני היישובים נחלים ובארות יצחק (בנגב) שנאלצו לנטוש את יישוביהם בסערת מלחמת העצמאות. אנשי נחלים ובארות יצחק עזבו ובנו יישובים חדשים על אדמות המושבה הנטושות ובמקום נשארו מפוני עטרות שקראו למקום "בני עטרות", שמו של המושב עד ימינו.
שדה התעופה עטרות הוקם מחדש בידי הירדנים והמשיך לתפקד גם תחת שלטון ישראל שלאחר מלחמת ששת הימים, עד שנסגר בשנת 2000 עם פרוץ האינתיפדה השנייה.
היסטוריה > מלחמת ששת הימים ואיחוד העיר ירושלים

ב-7 ביוני 1967 נכבש שדה התעופה הירדני על ידי טור שריון של חטיבת הראל, בראשות אורי בן-ארי בדרכה לאיגוף מצפון של הביצורים הירדניים במזרח ירושלים. עם איחוד העיר נקבעו הגבולות המוניציפליים החדשים של ירושלים שסומנו כ"קו הכחול". התוואי החדש של הגבול המוניציפלי של ירושלים נקבע על פי המלצות של ועדה צבאית וכלל שליטה על שדה התעופה עטרות שתוכנן לשמש כשדה תעופה בינלאומי, תקווה שהתבדתה מטעמים פוליטיים, ואת אזור התעשייה עטרות שהוקם מדרום לו.
תוכניות עתידיות

בפברואר 2020, משרד הבינוי והשיכון הגיש לעיריית ירושלים תוכנית להקמת שכונה חדשה בשטח עטרות. התוכנית מתוכננת סמוך לגדר ההפרדה, בצד הישראלי של הגדר, והיא צפויה לחצוץ בין כפר עקב לבין ירושלים. שטח התוכנית הוא כ-1,243 דונם, והיא כוללת כ-9,000 יחידות דיור, 350 אלף מ"ר של שטחי תעסוקה ו-45 אלף מ"ר של שטחי מסחר, בתי כנסת, מקוואות וישיבות.
בנובמבר 2021, עיריית ירושלים אישרה בוועדה לתכנון ובניה את הקמת השכונה.
בכפר עקב אמנם לא חיים יהודים, אך שטחים בבעלות יהודית נוצלו על ידי ערבים להשתלטות במרמה. בתחילת המאה ה-21, באמצעות מסמכים מזויפים, נבנו בתים על הקרקעות, בהן התיישבו משפחות ערביות. בשנת 2015 קבע בית המשפט שעל המשפחות לפנות את הבתים מהמקרקעיןובג"ץ הוציא צו על תנאי המורה למדינה לפנות את המקרקעין.
בינואר 2024 דרשה רשות מקרקעי ישראל מאונר"א את פינויו של מתחם של הארגון היושב על אדמות השכונה, בעקבות מעורבות עובדי אונר"א בטבח שבעה באוקטובר.
הנצחה

לאחר מלחמת ששת הימים אותרו שרידי הגופות מדרום למסלול הטיסה של שדה התעופה עטרות, והרב שלמה גורן קידש את המקום. מעל קבר האחים הוצבה מצבה ל-18 הגופות וזו הוקפה בגן מטופח ובחומה. המקום נושא את השם "חלקת שומרי המקום", ובכניסה אליו, לצד דגל המדינה, הוצב בשנת 2010 לוח אבן הסוקר את פינוי היישוב, והפותח בקטע מדבריה של לאה גולוביצקי ב-1948, והמסביר את שמו של המקום:
"רק אתם נשארתם צופים ושומרים על האדמה שאת סלעיה עקרו ידיכם, שטייבתם אותה בזיעתכם ובדמכם".
במושב בני עטרות הוקמה בשנת 1958 מצבה צנועה - סלע עליו חרוטים שמות בני המושב שנפלו בקרבות בעטרות ובשנת 1988 נפתח במושב חדר זיכרון לנופלים על הגנת הקבוצה והמושב בשנות קיומו.
בשנת 1998 נקרא שמה של כיכר הכניסה לשכונת נווה יעקב בירושלים, על כביש ירושלים רמאללה, "כיכר מגיני עטרות ונווה יעקב".
בשנת 2002 הוקם "גן הגבורה" בשכונת פסגת זאב במקום בו עמדה נווה יעקב הישנה שננטשה ב-1948 ובו לוחות ועליהם סיפור הקרבות על עטרות ונווה יעקב.
בשנת 2005 הוציאה הסופרת אסתר שטרייט-וורצל את ספרה "עטרות" בהוצאת עמיחי על פי בקשת תושבי המקום שרצו ספר שינציח את מושבם.
בשנת 2007 יצא לאור הספר "עטרות-מושב ראשון בהרי יהודה" שערכה רות דנון ילידת עטרות.
בשנת 2007 הוקם חדר הנצחה לחללי הגוש הצפוני בהתיישבות ובמערכות באתר ההנצחה בגבעת התחמושת.
פילמוגרפיה

עטרות, ישי שוסטר (במאי), תקווה סנה (מפיקה), עמותת מורשת עטרות 2001
לקריאה נוספת

דניאל צימר, עטרות - מושב עובדים בהרי ירושלים, הוצאת תנועת המושבים והארגונים, תש"ז
רות דנון ואחרים, עטרות - מושב ראשון בהרי יהודה, הוצאת אריאל, ירושלים, תשס"ז
אסתר שטרייט-וורצל, עטרות, הוצאת עמיחי, 2006
בן-ציון מיכאלי, ישובים שניטשו בשלושה משטרים מדיניים: בשילהי המשטר הטורקי, בשנות המנדט הבריטי, במדינת ישראל, הוצאת מלוא, תש"ם
משה חננאל, הירושלמים, הוצאת ארץ הצבי, תשס"ז
קורות היישוב עטרות מתוך אתר YouTube
יוסי שפנייר, עורי צפון - ההתיישבות מצפון לירושלים עד תש"ח, חלקים א, ב, הוצאת שערים לחקר ירושלים
יוסי שפיינר, הכפר העברי נווה-יעקב ועטרות, דוגמה להתיישבות הציונית מצפון לירושלים, טללי אורות טו, תשס"ט
הערות שוליים

↑  חברת הכשרת היישוב בע"מ, דואר היום, 27 באוקטובר 1922
1 2  עטרות – מושב, באתר תנועת העבודה הישראלית
↑  השבוע, קלנדיה, הפועל הצעיר, 15 במאי 1914
↑  בראשון לציון, הפועל הצעיר, 11 בינואר 1915
↑  ייעור, דואר היום, 10 באוגוסט 1920
↑  המשלחת הציונית בא"י, הצפירה, 21 בינואר 1921
↑  מלך זגורודסקי, החקלאות וההתיישבות בארץ ישראל בשנת תרפ"א, הצפירה, 28 באוקטובר 1921
↑  עיריית ירושלים כורתת מים לעטרות, דבר, 6 ביולי 1933
↑  זאב וילנאי ירושלים בירת ישראל כרך ב' עמוד 423
↑  אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות, כרך רביעי, עמוד 91
↑   ניר חסון, המדינה מקדמת שכונה יהודית במזרח ירושלים בשטח שטראמפ ייעד לפלסטינים, באתר הארץ, 18 בפברואר 2020
↑  מאיה הורודניצ'אנו‏, תוכנית להקמת שכונה חדשה בירושלים - בשטח שטראמפ מייעד לפלסטינים, באתר וואלה, 18 בפברואר 2020
↑  היסטוריה בירושלים: שכונה חדשה לחרדים, באתר כיכר השבת
↑  ת"א 17082-04-10 חברה חלקה 303 בגוש 26 בע"מ ואח' נ' חדר ואח', ‏21 במאי 2015
↑  בג"ץ 1477/12 חברת חלקה 303 בגוש 26 בע"מ ואח' נ' השר לבטחון פנים
↑  אונר"א נדרשת לפנות שטח שפלשה אליו בי-ם, באתר ישראל היום, 25 בינואר 2024
↑  אתר הנצחה לחללי הגוש הצפוני בהתיישבות ובמערכות, ירושלים (גבעת התחמושת), באתר "יזכור"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465730505171  VIAF: 316601364   WorldCat (עם VIAF): 316601364 
יעקב פת מקבוצת קלנדיה בחריש ראשון באדמת עטרות, 1913
צריף בית הספר בשנת 1927
חייל אוסטרלי בעטרות במאורעות 1936
שלט ההנצחה בכניסה ל"חלקת שומרי המקום"
המצבה בבית הקברות של עטרות
פורום ועדי ההורים היישוביים

פורום ועדי ההורים היישוביים היא כיום העמותה היחידה המוכרת המייצגת את הורי ישראל, בעמותה שותפים כ-150 ועדי הורים ישוביים, מכל רחבי ישראל ומכלל המגזרים.
בינואר 2017 הוכרה עמותת "פורום ועדי ההורים היישוביים" כגוף המייצג את הורי ישראל במערכת החינוך, וזאת בחוזר מנכ"ל משרד החינוך "אורחות חיים במוסדות החינוך" מתשע"ז, שקבע, בין השאר, כי ”... פורום ועדי ההורים היישוביים הוא עמותה רשומה (580616654) הפועלת ברמה הארצית ומייצגת הורים לתלמידים במערכת החינוך בפני הכנסת, משרד החינוך, הרשויות המקומיות ושאר גורמי המינהל הציבורי. הפורום הוא הארגון היציג היחיד שמוסמך לייצג את ההורים בפני הגורמים הללו”.
פעילות הפורום

תפקידו העיקרי של פורום ועדי ההורים היישוביים הוא ייצוג ילדי והורי ישראל (גני רשות-י"ב), באמצעות ועדי ההורים היישוביים, כדי לקדם את ענייניהם בפני השלטון והמוסדות ברמה העירונית והארצית.
פורום ועדי ההורים היישוביים מנחה ומייעץ מקצועי לוועדי ההורים היישוביים בתחומי פעילותם השונים, תוך התבססות על ניסיונם הרב של חבריו ונכונותם לסיוע הדדי, לדוגמה באמצעות הפצת חוברות הדרכה ועוד, כול זאת ללא כול תנאי מוקדם או תשלום.
פורום ועדי ההורים היישוביים פועל ללא כוונת רווח. היו"רים היישוביים פועלים בהתנדבות מלאה וההוצאות מכוסות על ידי החברים, הוועדים היישוביים החברים ורשויות מקומיות שמארחות את הפעילות.
חברי הפורום הם הנציגים הנבחרים והיציגים ביישובים, בהתאם לפקודת העיריות.
הפורום פועל בנושאים המוניציפליים במקביל לפעילותו מול השלטון המרכזי כדי שיקצה משאבים כראוי לחינוך הציבורי בכל רחבי הארץ.
לפורום הצטרפו כ-150 ועדי הורים יישוביים, המייצגים יחדיו למעלה ממיליון וחצי תלמידים, בהם:
ערים גדולות – ירושלים (270,000 תלמידים, תל אביב (110,000 תלמידים), אשדוד (70,000 תלמידים) ועוד.
ערים בינוניות בגודלן – באר שבע (41,200 תלמידים), אשקלון (38,000 תלמידים), רמת גן (25,000 תלמידים), פתח תקווה (52,000 תלמידים) ועוד.
ערים קטנות בגודלן – גבעתיים (9,700 תלמידים), עפולה (10,000 תלמידים), מגדל העמק (4,000 תלמידים), דימונה (7,800 תלמידים) ועוד.
יישובים ומועצות אזוריות
יישובים מהמגזר הערבי – טירה (10,400 תלמידים), קלנסווה (7,300 תלמידים), ג'סר א-זרקא ועוד.
כל יישובי המגזר הדרוזי (כולל היישובים ברמה"ג) – דלית אל-כרמל, עוספייה, חורפיש, סאג'ור, בוקעאתא, ינוח-ג'ת, ג'וליס ועוד.
במקביל להקמת גוף שייצג את ההורים, פועל הפורום לגיבוש חומר תורתי, וכן ניהל ומנהל מאבקים למען תלמידי ישראל והוריהם, כגון: הובלת המאבק לצמצום העומס בכיתות הלימוד (המוכר תחת הכותרות: '32 זה לא בשמיים' ו'מאבק הסרדינים'), מאבק שזכה להצלחה חלקית וממשיך כעת בבג"ץ, יזם והוביל מסע כלל ארצי שנועד להוספת סייעת שנייה לגני הטרום – טרום חובה (קמפיין תחת השם טרום-טרום טראומה), הפסקת עיצומי ארגון המורים העל יסודיים שמנע הכנת תיקי אבחון ומתן התאמות לתלמידים בבחינות הבגרות, וכן את הפסקת העיצומים שמנעו כול פעילות חוץ בית ספרית בבתי הספר התיכוניים, ייזום והובלת המאבק בנושא עלויות ביטוח תאונות אישיות לתלמידי ישראל שהביא לשינויי חקיקה והוזלה משמעותית, ייזום ומאבק בנושא תשלומי ההורים, מאבק המצוי בראשיתו, ועוד עשרות פעולות שנועדו בראש ובראשונה לקדם את מערכת החינוך ואת תלמידי ישראל.
העמותה קיימה בחירות ארציות, בהן נבחרה הנהלה בת 31 חברות וחברים מכל קצוות ארץ (מ-31 יישובים שונים), יושב ראש, מנכ"ל וכן הוקמו ועדות / צוותי עבודה.
אמנם, היישובים המיוצגים בארגון הם רב גוניים ויש בהם רשויות בעלות מאפיינים שונים: גדולות וקטנות, מבוססות וחלשות, יהודיות, ערביות, דרוזיות וצ'רקסיות, חילוניות וחרדיות, ערים במרכז הארץ וערי פיתוח בפריפריה, שלעיתים יש להן אינטרסים מנוגדים בנושאים שונים המצויים על סדר היום. עם זאת, מקפידה עמותת פורום היו"רים היישוביים, לשמור על אחדות השורות מתוך הבנת חשיבות הסולידריות בין גוני האוכלוסייה במדינת ישראל.
פעילות הפורום > ועדות קבועות

ועדת חברים
ועדת אתיקה (ברשות סגנית נשיא בית המשפט המחוזי של ת"א בדימוס)
חבר בוררות
ועדת ערר
ועדת כספים
ועדת ביקורת
ועדה משפטית
פעילות הפורום > עשייה בתחום ילדי גני הילדים

הוקם צוות הורי גנים ארצי, כחלק אורגני מ"פורום ועדי ההורים היישוביים", בו משתתפים נציגי גני הילדים מכול ועדי ההורים היישוביים החברים ב"פורום".
צוות הגנים ארצי, הוביל מאבק לשיפור התנאים בגנים אשר כלל פגישות עם בכירים במשרד החינוך, חברי כנסת שרים ועם ראש ממשלת ישראל, מפגשים בהם קודמו וטופלו הנושאים הבאים:
הוספת סייעת שנייה (מאבק שהושלם בהצלחה מרשימה).
התאמת מבני הגנים לצורכי הילדים.
התאמת סדר היום לצורכי הילדים.
נושא ההזנה בצהרים. אוכל בריא ופיקוח על המזון.
החלפת חול בחצרות העלאת המודעות והפיקוח.
תשלומי הורים בגנים.
פעילות בנושא צהרוני ציל"ה ומתווה הצהרונים החדש- ניצנים, פתיחתם במועד והפעלתם הראויה בכול היישובים הזכאים לכך.
הערות שוליים

↑  תשע"ז 2.3-1 פורום ועדי ההורים היישוביים, כחלק מסעיף "2. אורחות חיים במוסדות החינוך", באתר חוזרי המנכ"ל של משרד החינוך
יחסי עומאן–פורטוגל

| יחסי עומאן–פורטוגל |
| --- | --- |
עומאן: פורטוגל


עומאן: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
309,500: 92,090
אוכלוסייה
5,369,862: 10,419,649
תמ"ג (במיליוני דולרים)
108,192: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
20,148: 27,552
משטר
סולטנות: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי עומאן–פורטוגל הם היחסים הכלכליים, הפוליטיים והדיפלומטיים בין הרפובליקה הפורטוגלית לבין הסולטנות של עומאן.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

ראשית המגע של הפורטוגלים עם תושבי עומאן החל עם גילוי דרך הים על ידי הסוחרים הפורטוגלים הגנו בנקודות מסחר על החופי עומאן, וככול שחלף הזמן הפורטוגלי היו לסוחרים הדומיננתים באזור זה על חשבון הסוחרים הערבים המקומיים מה שגרם לחיכוך שבשיאו כבשה פורטוגל את נמל מוסקט (בשנת 1508) וערים נוספות. ולאחר מספר רב של שנים עלה ביד המקומיים תחת שושלת יערוב (1624–1744) לעלות בכוחם על הפורטוגלים ואף ליסד אימפריה על חשבון זו הפורטוגלית במזרח אפריקה
היסטוריה > היסטוריה מודרנית

אם עם כינון שלטון עצמאי מלאה בעומאן בשנות השבעים, לאחר ניתוק התלות בבריטניה. המדינה החלה להיפתח ולהרחיבת קשריה עם מדינות שונות וגם עם פורטוגל:
ב-26 באוקטובר 1979, כינונו שתי המדינות יחסים דיפלומטיים.
ב-18 בפברואר 1982 נחתם הסכם תרבות בין פורטוגל לעומאן.
ב-13 בנובמבר 1988, השגריר שבסיסו בריאד חוסה מנואל מאטוס פאריירה שימש כשגריר שאינו תושב עומאן, (עד לפתיחת השגרירות בקטאר)
ב-15 בדצמבר 2012 נחתם בין פורטוגל לעומאן הסכם על פטור הדדי מאשרות לבעלי דרכונים דיפלומטיים, מיוחדים או שירותים.
ב-28 באפריל 2015, נחתם בין פורטוגל לעומאן אמנה בדבר הימנעות ממיסוי כפול ומניעת העלמת מס בנושא מס הכנסה.
ב-25 ביולי 2023 נערך פגישה למטרות התייעצות פוליטית ראשונה מסוגה בין סולטנות עומאן לרפובליקה הפורטוגלית אשר התקיימה במשרד החוץ של עומאן במוסקט. בה היו אנשים רמי מעלה משני הצדדים שדנו בשלל שלל תחומי עניין ובחיזוק הקשרים בין שתי המדינות.
נכון להיום שגריר שבסיסו בדוחה, בירת קטאר משמש גם כמיצג את פורטוגל בעומאן, מלבד קונסול הכבוד של פורטוגל במוסקט.
ראו גם

היסטוריה של עומאן
ISO/IEC 27017

ISO/IEC 27017 הוא תקן העוסק באבטחת מידע וניהול סיכוני אבטחת מידע בסביבת מחשוב ענן.
שמו של התקן באנגלית: ISO/IEC 27017:2015 Information technology — Security techniques — Code of practice for information security controls based on ISO/IEC 27002 for cloud services.
התקן כולל הנחיות לבניית בקרות לשירותי ענן, המהוות אמצעי הנועד למנוע או להקטין את ההסתברות להתרחשות אירועי פגיעה באבטחת מידע באמצעות:
הרחבת הנחיות יישום בקרות המופיעות בתקן ISO/IEC 27002 ורלוונטיות לסביבת שירותי ענן.
הוספת הנחיות ליישום בקרות ייעודיות לשירותי ענן.
ההנחיות וההמלצות בתקן מתייחסות גם לספק שירותי ענן וגם ללקוח שירותי ענן.
רקע

אבטחת המידע בסביבת מחשוב ענן מורכבת יותר מאבטחת מידע בארגון משום שאבטחת מידע בתוך ארגון היא בשליטת הארגון. השליטה באבטחת המידע בשירותי ענן, מתחלקת בין ספק שירותי הענן לבין הלקוח. נדרשת הגדרה של תחומי אחריות:
לאילו נושאי אבטחה אחראי ספק שירותי הענן?
לאילו נושאי אבטחה אחראי הלקוח?
לאילו נושאי אבטחה יש אחריות משותפת?
לאחר הגדרת תחומי האחריות נדרשת הגדרת מנגנוני בקרה משותפים והדדיים.
גורמים נוספים ההופכים את אבטחת המידע במחשוב ענן למורכבת יותר הם:
הלקוח והספק אינם בהכרח מאותה מדינה ועשויה להיות רגולציה שונה בין המדינות למשל בהקשר של נתונים בכלל ונתונים שנדרשת הגנת פרטיות עליהם בפרט.
סביבת המחשוב של הלקוח משותפת באתר הספק ביחד עם סביבות עבודה של לקוחות אחרים. צריכה להיות הגנה מפני גישה לא מורשית של אנשים העובדים בארגונים אחרים לנתונים.
מהות התקן

התקן כולל הנחיות מורחבות לסביבת הענן למימוש 37 Controls המופיעים בתקן ISO/IEC 27002. בנוסף לכך נכללות בתקן הנחיות למימוש שבעה Controls ספציפיים למחשוב ענן, שאינם מופיעים בתקן ISO/IEC 27002 כמפורט להלן:
מי אחראי על מה בתחומים האפורים בין ספק שירותי הענן ולבין לקוח שירותי הענן.
הסרה או החזרה של משאבים בענן לאחר סיום החוזה בין הספק ללקוח.
אבטחה והפרדה בין סביבת הלקוח לביין סביבות אחרות בענן.
קביעת תצורת מכונות וירטואליות
פעולות מנהליות ופרוצדרות מנהליות הקשורות בסביבת הענן.
ניטור פעילות הלקוח בענן
סנכרון והתאמה בין הסביבה הווירטואלית לבין סביבת הרשת בענן.
מבנה התקן

התקן כולל 18 סעיפים. מבנה התקן ISO/IEC 27017:2015 הוא כמפורט להלן:
Scope טווח
Normative References
Terms and definitions מושגים והגדרות
Overview סקירה כללית
Information security policies מדיניות אבטחת מידע
Organization of information security מבנה אבטחת מידע
Human resource security אבטחת מידע של משאבים אנושיים
Asset management ניהול נכסי מחשוב
Access control בקרת גישה
Cryptography הצפנה
Physical and environmental security אבטחה פיזית וסביבתית
Operations security אבטחה תפעולית
Communications security אבטחת תקשורת נתונים
System acquisition, development and maintenance פיתוח, תחזוקה ורכישה של מערכות
Supplier relationships
Information security incident management ניהול אירועי אבטחת מידע
Information security aspects of business continuity management היבטי אבטחת מידע של המשכיות עסקית
Compliance התאמה לרגולציה ולתקינה
מבנה התקן זהה למבנה התקן ISO/IEC 27018 וכמעט זהה למבנה התקן ISO/IEC 27002.
ראו גם

ISO/IEC 27018
הערות שוליים

↑  ISO ISO/IEC 27017:2015 Information technology — Security techniques — Code of practice for information security controls based on ISO/IEC 27002 for cloud services
↑  BSI group ISO/IEC 27017 — Security controls for cloud services
↑  לצורך ניהול
סרט אנתולוגיה

סרט אנתולוגיה (באנגלית: Anthology Film), הידוע גם כסרט מִקְבָּץ (Omnibus film) או סרט חבילה (Package film), הוא סרט בודד המורכב מכמה סרטים קצרים יותר, כל אחד שלם בפני עצמו ומובדל מהאחר, אם כי לעיתים קרובות קשורים זה לזה על ידי אותו נושא, הנחת יסוד או יוצר. לפעמים כל אחד מהם מבוים על ידי במאי אחר או נכתב על ידי מחבר אחר, או אולי אפילו נוצר בזמנים שונים או במדינות שונות.
סרטי אנתולוגיה מזוהים באופן שגוי עם סרט הייפרלינק, סגנון של יצירת סרטים המציג חלקים מסיפורים רבים במהלך הסרט, בעוד שסרטי אנתולוגיה מציגים קטעי סיפור אחד בכל פעם. כמה דוגמאות שגויות כוללות את "ספרות זולה" (1994) ו"אהבה נושכת" (2000), המחלקים את קווי העלילה שלהם באופן לא כרונולוגי, מופרדים על ידי מקטעים.
דוגמאות

אי-סובלנות (1916)
גרנד הוטל (1932)
הדרקון העקש (1941)
הרפתקאות איכבוד ומר טוד (1949)
סיפורי או. הנרי (1952)
הרולס רויס הצהובה (1964)
שבע פעמים אישה (1967)
רוק בחלל (1981)
מופע האימים (1982)
אזור הדמדומים: הסרט (1983)
חבורת הזאבים (1984)
מופע האימים 2 (1987)
סיפורי ניו יורק (1989)
מעשיות מהצד האפל (1990)
סיפורי תל אביב (1992)
ארבעה חדרים (1995)
הכינור האדום (1998)
קפה וסיגריות (2003)
סיפורי ארוס (2004)
פריז, אני אוהב אותך (2006)
V/H/S‏ (אנ') (2012)
V/H/S/2‏ (אנ') (2013)
V/H/S: Viral‏ (אנ') (2014)
הבלדה על באסטר סקראגס (2018)
סיפורי תאווה (2018)
עמי וארצי (2019)
V/H/S/94‏ (אנ') (2021)
V/H/S/99‏ (אנ') (2022)
V/H/S/85‏ (אנ') (2023)
סיפורי תאווה 2 (2023)
ראו גם

סרט הייפרלינק
אנתולוגיה
סיפור מסגרת
הערות שוליים

↑  Smith, Nigel N. (22 בינואר 2012). "Bloody Disgusting Founder and "V/H/S" Producer Brad Miska On Why the Found-Footage Movie Is Here To Stay"". Indiewire. נבדק ב-2016-03-06. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556695105171  GND: 4248221-5  LCCN: sh2007003025
ג'ורג' סטיבנסון

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1781 הרובע התשעה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  12 באוגוסט 1848 (בגיל 67) בית טפטון, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  הנדסת מכונות, הנדסה אזרחית 
 מקום קבורה:  דרבישייר 
 בן או בת זוג:  Frances Henderson  Elizabeth Hindmarsh  Ellen Gregory 
 צאצאים:  רוברט סטיבנסון 
 תרומות עיקריות
 פיתוח קטר הקיטור "רוקט"  קביעת רוחב מסילת הרכבת התקני המקובל בעולם
 חתימה:   
 
ג'ורג' סטיבנסון (באנגלית: George Stephenson‏; 9 ביוני 1781 – 12 באוגוסט 1848) היה מהנדס מכונות אנגלי אשר פיתח את קו הרכבת הראשון ועזר לבנו רוברט סטיבנסון שתכנן את קטר הקיטור המפורסם "רוקט" (אנגלית: Rocket – טיל) והידוע בכינויו "אבי מסילות הברזל". בני התקופה הוויקטוריאנית ראו בסטיבנסון דוגמה ומופת לאדם שקדן, בעל רצון מתמיד לשיפור המביא לידי ביטוי את עקרונות העזרה העצמית. רוחב מסילת הרכבת שקבע סטיבנסון במידה של 4 רגל ו-8.5 אינץ' (1435 מ"מ), הפך לרוחב התקני של מסילות רכבת בעולם ולעיתים נקרא "רוחב סטיבנסון".