stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח בשבת בבוקר
על הספר > המכון מול המשטרה

בתיה גור חושפת בספר שני עולמות שונים לחלוטין ומפגישה ביניהם; עולם החברה הפסיכואנליטית, שהוא בדרך כלל איננו חשוף לציבור הרחב, מול עולם המשטרה הישראלית. לכל עולם החוקים, הנהלים והתדמית החיצונית, אותה היא מעמתת עם זו הפנימית שלו.
ד"ר גולד מתאר בפני אוחיון חלק נכבד מהמבנה ההיררכי והמקצועי של המכון:
לבסוף פתח גולד דווקא במעמדה המקצועי [של ד"ר ניידורף]. בלשון הווה סיפר שהיא אנליטיקאית בכירה, חברה בוועדת ההוראה של המכון, מורה בכירה, וגם [...] אנליטיקאית דידקטית [...] אנליטיקאי דידקטי הוא מי שרשאי לטפל במועמדים למכון, בקנדידטים. יש, אמר גולד בגאווה מסוימת, מעטים כאלה בעולם בכלל, ובארץ אפשר לספור אותם על אצבעות יד אחת [...] כל מועמד במכון חייב הוא עצמו לעבור אנליזה כחלק מהכשרתו...
המושגים: אנליטיקאית בכירה, ועדת ההוראה של המכון, מורה בכירה, קנדידטים, אנליזה אישית לקנדידטים, אנליטיקאי דידקטי, וכיוצא בזה - מצביעים על היררכיה ברורה ונוקשה של מוסד שמקפיד על הנהלים ועלול ליצור מתח תחרותי בין אנשי הקהילה.
לעומתו מתוארת הסביבה המקצועית של החוקר, פקד מיכאל; מפקדו הישיר, רב פקד עמנואל שורר, אותו העריך מאוד וחיבב, עמד לקבל תפקיד בכיר יותר, ומיכאל נאלץ לעמוד מול הממ"ר [מפקד מרחב], אריה לוי, "שתמיד דיבר אליו כמי שמתגונן מפני התנשאות". לוי טרח תמיד לסיים כל תדרוך עם אוחיון במילים: "כאן זה לא אוניברסיטה, הבנת?"
משמע, לא רק חקירת רצח מתנהלת כאן. ברקע נחשפת כל הזמן הדינמיקה המיוחדת של החוקרים בינם לבין עצמם ובאותה מידה גם של הנחקרים. שהרי בסופו של דבר שני הגופים, הפסיכולוגים והמשטרה, עסוקים בחקירה כזו או אחרת של בני אדם.
על הספר > התקבלות הרומן הבלשי הראשון בעברית

ז'אנר הספרות הבלשית מתאפיין בקריטריונים די קפדניים. ראשית, יש לדאוג שהמתח ישמר לאורך כל הסיפור ויעלה בהדרגה עם התפתחות העלילה, שנית, יש להטיל את החשד על כמה גיבורים וגיבורי משנה בעלילה, ורצוי שבסופו של דבר האשם יהיה האיש שפחות נחשד. על הסופר לדאוג שהתעלומה תישאר תעלומה עד לסוף הסיפור, ויחד עם זאת על הפתרון להיות הגיוני מצד אחד, אך בד בבד גם מפתיע. דרישות אלו לא מקלות על הכותבים בז'אנר, אך לדעתה של הביקורת עמדה בתיה גור בכולן. היא גם לא ויתרה על דמות כריזמטית ומאתגרת של הבלש החוקר, מיכאל אוחיון, שהולך בעקבות הקודמים לו, כמו למשל שרלוק הולמס, או הרקול פוארו, וזוכה להערצת הקוראים, הגדלה והולכת מספר אחד למשנהו. יש בו שילוב של קור רוח ורגש, תקיפות ואנושיות, ובניגוד לגיבורי הסדרות הנזכרות, הקורא גם מקבל יותר משמץ של הצצה לחייו האישיים של הבלש הגבוה והנאה.
רות לבנית טוענת שספרה של בתיה גור מתפקד כסנונית הראשונה של ספרות בלשית מאז "עלילת הבלש" של דוד תדהר, והיא אינה מסתפקת בספר מתח פשטני; "רצח בשבת בבוקר" מתעסק במכלול נושאים שקיימים בישראל: מובלעות תרבותיות שונות, עדתיות, זוגיות, ומגוון של חולשות אנושיות כתחרות וקנאה.
גם דרור משעני מייחס לספרה של גור את הראשוניות בז'אנר. על הספרות העברית, הוא טוען, הוטל התפקיד של כתיבת ספרות בגוונים לאומיים, ולא הקדישו תשומת לב רצינית לספרות מתח. זו הסיבה, לדעתו, שהיא הביאה את הז'אנר בסדרת המתח לחברה הישראלית על גווניה.
זיוה שמיר מעידה על עצמה שלא הניחה את הספר מידיה, על אף, או ייתכן שדווקא בזכות העובדה, שהמספרת, לא ניסתה להוסיף לספר נופך פילוסופי - ספרותי-סימבולי מעבר לעלילת בלשים נורמטיבית. סיפור המתח עובר כביכול מסמטאותיה האפילות של לונדון לשכונת טלביה בירושלים; "יקים" מזדקנים מתחברים לצברים ילידיים, יוצאי מערב אירופה אל מול יוצאי אסיה-אפריקה, פסיכיאטרים לצד שוטרים. כולם עוסקים בחקר האדם: נפשו, מעשיו, מניעיו.
רחל סער (טל שיר) תולה את עיקר הישגו של הספר בחדירה של בתיה גור לעולם הפסיכואנליזה בישראל. כאשתו של פסיכואנליטיקן, ניצלה גור את ידיעותיה ושיתוף הפעולה של אנשי המקצוע, וחשפה בביקורתיות את המערכת הנוקשה וחמורת הסבר מתוך נקודת מבט אירונית כלשהי. אך היא לא הסתפקה בכך, מציינת טל שיר.
לא מדובר בעוד רומאן צנום ומתלבט, פועל יוצא של חוויות אישיות וכאבי בטן. בכלל לא. הרומאן של בתיה גור הוא קודם כל ספר של אישה שיודעת להסתכל, לכתוב ולתאר. הוא גם מסמך מעניין, מעין מסע אנתרופולוגי בתוך שבט זר ומוזר שחוקיו אזוטרים וסדריו אדוקים.
לדעתה, בחרה גור בז'אנר הבלשי שהתאים לה, למטרותיה.
רצח בשבת בבוקר בטלוויזיה

ב-1991 ביים נדב לוויתן לטלוויזיה את הסרט "רצח בשבת בבוקר", על פי תסריט של בתיה גור. השתתפו בסרט: ארנון צדוק כמיכאל אוחיון, והשחקנים אבנר חזקיהו, גילת אנקורי, צופית גרנט, מילי אביטל, דן תורן ואחרים. הסרט שודר בשני פרקים בתחילת 1992 בערוץ הראשון.
הערות שוליים

1 2  מיקי שושן, ספרים - רצח בתחום חשבת - בתיה גור, מורה בתיכון ליד האוניברסיטה, מחברת מותחנים המתרחשים בין מגרש־הרוסים לטלביה - בהוצאת כתר ייצא בתחילת השבוע הבא הספר "רצח בשבת בבוקר", כל העיר, 19 בפברואר 1988
↑  בספרים הבאים בסדרה פותר אוחיון תעלומות רצח בחוג לספרות, בקיבוץ, בתזמורת ועוד, תוך כדי שהוא חושף בכל ספר את ההווי והחוקים של העולם המיוחד, בו אירע הרצח.
↑  על "הפופולריות הרבה של ספריה -'רצח בשבת בבוקר' נמכר ב-15 מהדורות והפך לסרט" - ראו, אילת נגב, שיחות אינטימיות, הוצאת ידיעות אחרונות, 1995, עמ' 280
↑  ראו למשל את סדרת ספריה של שולמית לפיד בכיכובה של ליזי בדיחי העיתונאית, שחוקרת מקרי רצח, את ספריהם של רם אורן, יאיר לפיד, דרור משעני, ועוד.
↑  מרב יודילוביץ', בתיה גור הלכה לעולמה, באתר ynet, 19 במאי 2005
1 2  יגאל שוורץ, על מעטפת הספר "רצח בשבת בבוקר", כתר, 1988
↑  רצח בשבת בבוקר, עמ' 100 - 105
1 2  רות לבנית, "ספרות הבלש: תרגום ומקור", עיתון 77, (1900), גל' 120 - 121, עמ' 13
↑  דרור משעני, "שבת בבוקר, יום יפה לרצח" (ראו בקישורים חיצוניים)
↑  זיוה שמיר, "ניפוץ סטריאוטיפים בדם קר", מעריב, ספרות, 27 במאי 1988.
↑  רחל טלשיר (סער), "סוכנת כפולה", הארץ, מוסף, 26 בפברואר 1988, עמ' 17, 19
↑  הגר רם, צדוק ישחק בשיטת חדד, חדשות, 30 באפריל 1991
↑  רון מיברג, טלוויזיה / משעמם, טרחני וכושל, חדשות, 11 בפברואר 1992
פרסי המוזיקה האמריקאית 2009

| --- | --- |

 תאריך:  22 בנובמבר 2009
 מיקום:  תיאטרון נוקיה L.A. לייב, לוס אנג'לס, קליפורניה
 מנחים:  ללא
 מפיק:  דיק קלארק פרודקשנס
 רשת שידור:  ABC
 אורך הטקס:  129 דקות
 רייטינג:  11.99 מיליון
 זכייה במספר הפרסים הרב:  טיילור סוויפט (5)
 מספר המועמדויות הרב:  טיילור סוויפט (6)
  אתר האינטרנט הרשמי של פרסי המוזיקה האמריקאית
 →2008 2010←
טקס פרסי המוזיקה האמריקאית ה-37 התקיים ב-22 בנובמבר 2009 בתיאטרון נוקיה L.A. לייב, לוס אנג'לס, קליפורניה, תוך הכרה באמנים ובאלבומים הפופולריים ביותר בשנת 2009. המועמדים הוכרזו באופן רשמי בשידור חי ב-13 באוקטובר 2009. הטקס שודר ברשת ABC ולראשונה, טקס הפרסים התקיים ללא מנחה והמועמדים הציגו את פרסיהם בדומה לטקס פרסי הגראמי. טיילור סוויפט זכתה בחמש מתוך שש קטגוריות להם הייתה מועמדת. ג'יי זי ולהקת הבלאק אייד פיז זכו שניהם בשני פרסים. באופן תקדימי, מייקל ג'קסון זכה בארבעה פרסים מתוך חמישה לאחר המוות ובך קבע את שיא הזכיות לאמן מת בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית.
הופעות

| אמנ/ית | שירים |
| --- | --- |
ג'נט ג'קסון: "Control" "What Have You Done for Me Lately" "Miss You Much" "If" "Make Me" "Together Again"
Daughtry: "Life After You"
שאקירה: "Give It Up to Me"
קית' אורבן: "Kiss a Girl"
קלי קלרקסון: "Already Gone"
ג'יי-זי אלישה קיז: "Empire State of Mind"
בלאק אייד פיז: "Meet Me Halfway" "Boom Boom Pow"
ריהאנה: "Mad House" "Wait Your Turn" "Hard"
קארי אנדרווד: "Cowboy Casanova"
ליידי גאגא: "Bad Romance" "Speechless"
מרי ג'יי בלייג': "I Am"
ג'ניפר לופז: "Louboutins"
ויטני יוסטון: "I Didn't Know My Own Strength"
אלישה קיז: "Try Sleeping with a Broken Heart"
אמינם 50 סנט: "Crack a Bottle" "Forever"
טימבלנד נלי פורטדו SoShy: "Morning After Dark"
גרין דיי: "21 Guns"
אדם למברט: "For Your Entertainment"
מגישים

קריסטן בל
ג'ייסון אלדין (אנ')
אלכס רודריגז
דמי לובאטו
ריבה מקנטייר
פיט ונץ
סלינה גומז
ג'ו פרי
סנופ דוג
קולבי קאליי
קריס אלן
סופיה ורגרה
ג'ולי בואן
סמואל ל. ג'קסון
אוריאנטי
פאולה עבדול
דרייק
Jeremih
קיד קאדי
דומיניק מונאהן
מורנה בקארין
זכיות ומועמדויות

| אמנ/ית השנה | האמן החדש הטוב ביותר של השנה (ספרינט) |
| --- | --- |
  טיילור סוויפט אמינם  מייקל ג'קסון  קינגס אוף ליאון  ליידי גאגא:   גלוריאנה קרי הילסון  קיד קודי  ליידי גאגא
אמן הפופ/רוק האהוב ביותר: אמנית הפופ/רוק האהובה ביותר
  מייקל ג'קסון אמינם  T.I.:   טיילור סוויפט ביונסה  ליידי גאגא
להקת/צמד/קבוצת הפופ/רוק האהובה ביותר: אלבום הפופ/רוק האהוב ביותר
  גרין דיי קינגס אוף ליאון  ניקלבק:   Number Ones – מייקל ג'קסון The Fame – ליידי גאגא  Fearless – טיילור סוויפט
אמן הקאנטרי האהוב ביותר: אמנית הקאנטרי האהובה ביותר
  קית' אורבן Darius Rucker  Jason Aldean:   טיילור סוויפט ריבה מקנטייר  קארי אנדרווד
להקת/צמד/קבוצת הקאנטרי האהובה ביותר: אלבום הקאנטרי האהוב ביותר
  Rascal Flatts שוגרלנד  Zac Brown Band:   Fearless – טיילור סוויפט Unstoppable – Rascal Flatts  The Foundation – Zac Brown Band
אמן הראפ/היפ-הופ האהוב ביותר: אלבום הראפ/היפ-הופ האהוב ביותר
  ג'יי-זי אמינם  T.I.:   The Blueprint 3 – ג'יי זי Relapse – אמינם  Paper Trail – ג'יי זי
אמן הנשמה/R&B האהוב ביותר: אמנית הנשמה/R&B האהובה ביותר
  מייקל ג'קסון ג'יימי פוקס  מקסוול:   ביונסה Keyshia Cole  קרי הילסון
אלבום הנשמה/R&B האהוב ביותר: להקת/צמד/קבוצת הנשמה/R&B האהובה ביותר
  Number Ones – מייקל ג'קסון I Am... Sasha Fierce – ביונסה  The E.N.D. – בלאק אייד פיז:   בלאק אייד פיז Day26  מרי מרי
אמן רוק אלטרנטיבי האהוב ביותר: הפסקול הטוב ביותר
  גרין דיי קינגס אוף ליאון  שיינדאון:   דמדומים האנה מונטנה: הסרט  האנה מורטנה 3
אמן המוזיקה העכשווית למבוגרים האהוב ביותר: האמן הלטיני האהוב ביותר
  טיילור סוויפט Daughtry  ג'ייסון מראז:   Aventura לואיס פונסי  Wisin & Yandel
אמן עכשווי מעורר השראה: פרס האמן הבינלאומי
  מרי מרי Jeremy Camp  בריתון הית':   ויטני יוסטון
מחלוקות > הביצוע של אדם למברט

בטקס, ביצע הזמר האמריקאי-יהודי אדם למברט את השיר "For Your Entertainment". המופע עורר מחלוקות לאחר מכן מאחר שהראה את למברט מנשק גבר ותופס את מפשעתו של אחד הרקדנים. בתגובה, מועצת הטלוויזיה להורים בארצות הברית דחקה בצופים להתלונן בפני רשות התקשורת הפדרלית. רשת הטלוויזיה ABC קיבלה כ-1,500 תלונות על המופע וביטלה את הופעתו של למברט ב-25 בנובמבר בתוכנית בוקר טוב אמריקה, במקום זאת, הוא הוזמן לתוכנית הבוקר "The Early Show" באותו התאריך. למברט הגיב בראיון על המופע, "שחקניות עושות את זה במשך שנים, דוחפות את מפשעותיהם בקטי של מיניות וברגע שגבר עושה את זה כולם מתחרפנים. אנחנו בשנת 2009 הגיע הזמן לקחת סיכונים ולהיות קצת יותר אמיצים ולפקוח עיניים של אנשים ואם זה פוגע בהם, אולי אני לא בשבילם. המטרה שלי לא הייתה לעצבן אנשים אלא לקדם את חופש הביטוי והאומנות. שנתיים לאחר מכן הופיע שוב בטקס הפרסים והתקבל בחום. המפיק לארי קליין אמר כי הוא צופה הופעות של למברט בעתיד והוסיף "אדם למברט הוא חבר שלנו, הוא מוכשר ואני אוהב את כל מה שקשור אליו". המגזין בילבורד הכתיר את הופעתו בשנת 2009 ברשימת עשרת הרגעים הטובים ביותר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית בתולדותיו בשנת 2012.
מחלוקות > מועמדותו של מייקל ג'קסון

ביוני 2009 מת הזמר מייקל ג'קסון אשר נודע בכינויו "מלך הפופ" ונחשב לאחד הזמרים המצליחים והמשפיעים ביותר בכל הזמנים, מדום לב. ג'קסון קיבל חמישה מועמדויות לאחר מותו בטקס פרסי המוזיקה של אותה שנה, לפרס המוזיקה האמריקאית לאמנ/ית השנה, אמן הפופ/רוק האהוב ביותר, אלבום הפופ/רוק האהוב ביותר, אמן הנשמה/R&B האהוב ביותר ואלבום הנשמה/R&B האהוב ביותר. ועדת הפרסים קיבלה ביקורות רבות על מועמדויות אלו בטענה שהם משתמשים במותו של ג'קסון למטרות רייטינג ולצבירת סיקור תקשורתי. כמו כן נטען כי אין זה הוגן להעדיף את ג'קסון שלא הוציא אמנות חדשה במשך כמעט עשור לעומת זמרים היוצרים תוכן חדש כמו ליידי גאגא וטיילור סוויפט.
בסופו של דבר זכה ג'קסון בכל הפרסים שאליהם הועמד מלבד הפרס לאמנ/ית השנה שבא זכתה טיילור סוויפט. בכך הוא קבע את שיא הזכיות לאמן מת בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית אי פעם. הפרסים הוענקו לאחיו, ג'רמיין ג'קסון, בשמו של מייקל.
ראו גם

2009 במוזיקה
מייקל ג'קסון#מותו
הערות שוליים

↑  ABC.com - 2009 American Music Awards - Nominations, web.archive.org, ‏2009-12-03
1 2 3  עינב שיף‏, טיילור סוויפט כבשה את טקס פרסי המוזיקה האמריקאית, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2009
1 2 3  עינב שיף‏, מייקל ג'קסון מועמד לחמישה פרסי AMA, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2009
1 2  איתמר זהר, מייקל ג'קסון קבע את שיא הזכיות לאמן מת בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2009
↑  Whitney Houston To Perform At 2009 American Music Awards & Receive International Artist Award | Whitney Houston Official Site, Whitney Houston Official Site, ‏4 באוקטובר 2009
↑  Adam Lambert Could Cost ABC Television Up To $500,000, web.archive.org, ‏2009-11-27
↑  Gil Kaufman, Adam Lambert Says AMA Kiss Was 'In The Moment', MTV News (באנגלית)
↑  Adam Lambert Returns to 2011 AMAs as Presenter; Producer Says He 'Was Never Banned' | Hollywood Reporter, www.hollywoodreporter.com
↑  Billboard - News - Top 10 American Music Awards Moments: Past AMAs' V…, archive.vn, ‏2013-01-18
↑  Archive blogs, Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית)
הזמרת ריהאנה אשר השתתפה בטקס ושרה בו את "Mad House"‏ "Wait Your Turn" ו-"Hard"
50 סנט השתתף בטקס ושר יחד עם הראפר אמינם את "Crack a Bottle" ו-"Forever"
הזמרת האמריקאית אלישה קיז שרה את "Try Sleeping with a Broken Heart" ויחד עםג'יי-זי את "Empire State of Mind"
סלינה גומז שהנחתה בטקס, לובשת שמלה בעיצוב בית האופנה הגרמני Talbot Runhof
דמי לובאטו השתתפה והנחתה בטקס
שחקן הכדורסל כריס אלן השתתף והנחה בטקס פרסי המוזיקה
השחקנית הקולומביאנית-אמריקאית סופיה ורגרה בטקס פרסי המוזיקה
השחקנית האמריקאית קנדיס קיין בטקס הפרסים
סת' גרין
ג'רמין ג'קסון מתראיין לכתבים לאחר הענקת הפרסים
אהרן מור

אהרן מור
אהרן מור (נולד ב-22 באוגוסט 1947) הוא איש ציבור ומנהל ישראלי. מרצה וחוקר בנושאי פילנתרופיה, המגזר השלישי והשבת רכוש יהודי מתקופת השואה וממדינות ערב.
רקע

מור (מלובני) נולד בעיר ורוצלב בפולין להורים ניצולי השואה. הוא עלה לישראל בשנת 1957, גר במושב ועבד במשק הוריו במהלך לימודיו. בשנת 1966 גויס לצה"ל ושירת במלחמת ששת הימים, מלחמת ההתשה ובמלחמת יום כיפור, כחייל בסדיר וכקצין בסדיר ובמילואים. כיום הוא משרת כקצין במילואים ביחידת דובר צה"ל.
למד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים תואר ראשון בכלכלה בשנת 1974. הוא סיים תואר שני במנהל ציבורי ומדיניות ציבורית בשנת 2001 וכתב שתי עבודות תזה. האחת על "הטבות מס לתורמים של ארגונים ללא מטרות רווח בישראל על פי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה וגיוס כספים של ארגונים ללא מטרות רווח בישראל". והשנייה "ניתוח השוואתי של השבת רכוש מהשואה בשלוש מדינות אירופאיות מאז שנות ה-90' ". בשנת 2017 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת תל אביב. עבודת הדוקטורט שלו עסקה בנושא השבת רכוש יהודי מתקופת השואה.
שירות ממשלתי

מור החל לעבוד בתור כלכלן במשרד האוצר בשנת 1973 אצל הממונה על השכר באוצר. לאחר שעבד ככלכלן באגף התקציבים בשנים 78–1977, עבר לנציבות מס הכנסה בשנת 1978 ושימש מפקח מס בנושאי השקעות ומשקיעים זרים. במקביל שמש כנציג משרד האוצר במנהלת מרכז ההשקעות במשרד התמ"ס, הפועלת למימושו של החוק לעידוד השקעות הון. בשנת 1988 מונה מור כמנהל תחום ברשות ההשקעות במשרד האוצר. בשנים 2001–2008 עבד כמנהל תחום באגף הבינלאומי במשרד האוצר ועזב את המשרד למען עבודתו הנוכחית.בשנים 2004–2005 מור עבד כיועץ בכיר להשבת זכויות ורכוש יהודי במשרד ראש הממשלה ומונה על ידי הממשלה כיושב ראש משותף של ועדת ההיגוי להשבת זכויות ורכוש יהודי, הכפופה לוועדת השרים להשבת זכויות ורכוש יהודי.
שימש כאחראי על השבת זכויות ורכוש יהודי במשרד לאזרחים ותיקים, המסונף למשרד ראש הממשלה. הוא עבד במשרד האוצר ובמשרד ראש הממשלה, וכמו כן היה שליח מטעם מדינת ישראל במספר ארגונים בינלאומיים. חבר במועצה הלאומית המייעצת להשבת זכויות ורכוש יהודי וחבר בוועדה המייעצת למכון האירופאי למורשת השואה בפראג. הכין את "הדו"ח הגלובאלי הראשון להשבת זכויות ורכוש יהודי (1952-2004)"
נציג ישראל בחו"ל

מור ייצג את ישראל כשליח בשלוש ארצות במשך שלוש קדנציות מעבר לים: מנהל אזורי של מגבית קרן היסוד באנגליה (1983-86) ובקנדה (1991-95) ובאוסטרליה עם הקרן הקיימת לישראל (2001-02). הוא ייצג את הממשלה בארגונים נוספים דוגמת הארגון היהודי העולמי להשבת רכוש (איל"ר), הוועדה הבינלאומית לתביעות ביטוח מתקופת השואה ובאמצעות איל"ר בקרן ההומניטארית השווייצרית. מור השתתף בוועידות בינלאומיות בנושא השבת רכוש יהודי מתקופת השואה בוושינגטון ב-1998, וילנה ב-2000 ופראג ב-2009. כמו כן השתתף במשא ומתן בינלאומי בתהליך הצטרפותה של ישראל לארגון OECD ב-2008ובתהליך ועידת פראג להשבת רכוש מתקופת השואה ב-2010.
פעילות נוספת

מור ייסד והיה שותף ליסודם של מספר ארגונים שלא למטרת רווח. הארגון הראשון, עמותת "ביחד", הוקם בשנת 1974 ונועד לסייע בזמן חרום ומלחמה למשפחות החיילים ביחידת המילואים שלו. הארגון השני, "האגודה למען מבשרת ציון", הוקם בשנת 1982 ועסק בעניינים מוניציפליים. והארגון השלישי ("דרך הלב") הוקם בשנת 1997 ועסק בתוכניות למניעת אלימות בבתי ספר. חבר דירקטוריונים במגזר השלישי ובמגזר העסקי.
בנוסף ללימודיו, מור מרצה וכותב. הוא הרצה על כלכלה, מיסים, ארגונים ללא-כוונת רווח והשבת רכוש יהודי באוניברסיטת חיפה, במכללה למינהל, במרכז הישראלי לניהול ובארגון הג'וינט. הוא פרסם מעל 40 מאמרים בנושאים שונים, ביניהם, כניסתה של ישראל לOECD, מוסדות ללא-מטרת רווח והשבת רכוש יהודי.
מור מייסד-שותף בחברת הזנק ירוקה העוסקת בחיסכון באנרגיה.
הוא אב לשלושה בנים בוגרים, מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  סוגיית ההנחות במס לתורמים בפקודת מס הכנסה (סעיף 46 ) וההשלכות על גיוס כספים במגזר השלישי, בכתב עת "ביטחון סוציאלי גיליון 66 אוגוסט 2004, בתוך אתר המוסד לביטוח לאומי
↑  http://www.nato.int/med-dial/2007/071022-participants.pdf
↑  http://www.nytimes.com/2005/04/20/world/africa/20iht-holocaust.html?_r=1
↑  http://www.unitedjerusalem.org/index2.asp?id=580662&Date=4/22/2005
1 2  http://www.shoahlegacy.org/organization.html
↑  http://www.wildoaks.com/david/report-restitution.pdf
↑  http://www1.waverley.nsw.gov.au/info/columns/2002/13_02_02.htm
↑  http://www.state.gov/www/regions/eur/wash_conf_material.html
↑  http://www.sagerecovery.com/looted-art/resources/vilniusforum.htm
↑  http://www.forum2000.cz/en/about-us/news-archive/detail/international-conference----holocaust-era-assets-----june-26-30-2009--prague--terezin
↑  http://www.oecd.org/country/0,3731,en_33873108_39418575_1_1_1_1_1,00.html
↑  http://www.m-zion.org.il/hamoatzha-ohatoshb/hbri-hamoatzha/
↑  http://www.bamercaz.co.il/4287769/ארגונים_-_א%D7
↑  http://www.finance.gov.il/museum/hebrew/index_128.htm
↑  http://www.finance.gov.il/museum/hebrew/index_107.htm
↑  http://www.finance.gov.il/museum/hebrew/tochen5.htm
↑  http://israelcfr.com/documents/5-1/5-1-6-AharonMorandAvrahamWeber.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310575105171  VIAF: 298273568   WorldCat (עם VIAF): 298273568
הצעדה לשוויון לאומי

הלוגו הרשמי של הצעדה
הצעדה לשוויון לאומי (באנגלית: National Equality March) היא הפגנה ארצית שנערכה ב-11 באוקטובר 2009 (יום היציאה מהארון הבינלאומי) מול הבית הלבן בוושינגטון הבירה בארצות הברית. ההפגנה קראה לעגן בחוק הפדרלי שוויון אזרחי והגנה מאפליה עבור הומואים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים (להט"ב) בכל 50 מדינות ארצות הברית ובמחוז קולומביה, ולבטל את מדיניות צבא ארצות הברית כלפי הומואים ולסביות - "אל תשאל, אל תספר" אשר אסרה על אנשי להט"ב מוצהרים לשרת.
את הצעדה יזמו האקטיביסטים דייוויד מיקסנר וקליב ג'ונס, והיא הייתה ההפגנה הראשונה בנושא זכויות להט"ב בארצות הברית שנערכה בוושינגטון די. סי. מאז שנת 2000. ארגונים אחרים יזמו פעילויות נוספות במהלך סוף השבוע בו התקיימה ההפגנה, ובהן צוינו 11 שנים לרצח של מת'יו שפרד, שקידם תשומת-לב ציבורית ופעולות חקיקה בנושא פשעי שנאה.
רקע

מאות אלפי מפגינים אשר כללו בעיקר את חברי קהילת הלהט"ב לצד פעילים חברתיים בהם מטעם ארגוני זכויות אדם צעדו ביום ראשון ה-11 באוקטובר 2009 מהבית הלבן אל עבר הקפיטול, בדרישה שהנשיא ברק אובמה יפעל, כפי שהצהיר, לביטול מדיניות "אל תשאל, אל תספר" של צבא ארצות הברית האוסרת על הומואים ולסביות מוצהרים לשרת בצבא, וכן לפעול לביטול אפליה של אנשי להט"ב בתחומים נוספים בהם אפליה בתעסוקה, דברי שנאה, מתן שירותים ועוד. ארגונים רבים התקוממו לאחר אישורה של הצעה 8 בקליפורניה המבטלת את האפשרות לנישואים חד מיניים במדינה ומחו נגד מה שנתפס בעיניים כאוזלת יד בנושא מצד ממשלו של אובמה. על אף שלא הייתה הערכה רשמית של כמות המשתתפים, אמצעי התקשורת בארצות הברית העריכו כי בצעדה השתתפו מעל 200,000 איש. שלא כמו באירועים דומים שנערכו בשנים 1979, 1987, 1993 ו-2000 בהם הופיעו ידוענים והם משכו עד חצי מיליון איש, "הצעדה לשוויון לאומי" נשאה אופי של תנועה שורשית, ותוכננה להיות בסגנון מאופק.
מכיוון שהמארגנים עשו שימוש נרחב ברשתות חברתיות באינטרנט על מנת לגייס את המשתתפים, האירוע אורגן במהירות רבה יותר ובפחות הוצאות כלכליות בהשוואה לאירועים הקודמים. המארגנים הוציאו סכום של 156,000 דולר על הפקת האירוע, וגייסו סכום של 260,000 דולר.
מלבד נאומים, במהלך האירוע הועברו סדנאות בנושאים שונים הקשורים לזכויות להט"ב כגון התרת שירות צבאי עבור להט"בים ברחבי העולם, אימוץ, וזכויות עבור טרנסג'נדרים. קליב ג'ונס ושרי וולף קיימו סדנה בבית הקפה "Busboys and Poets", עם כמה מאות משתתפים, בנושא המאבק לזכויות להט"ב של הקהילה הגאה.
נואמים

לאחר שהגיעה הצעדה מהבית הלבן אל הקפיטול, התקיים במקום כנס ובו נאמו יותר מ-30 אישים. בין הנואמים היו:
ג'ארט באריוס - נשיא הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה.
דסטין לאנס בלאק - במאי קולנוע, תסריטאי ומפיק.
ליידי גאגא - זמרת ופעילה למען זכויות להט"ב.
ג'וליאן בונד - פעיל חברתי, ממובילי התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית. לשעבר סנאטור מדינת ג'ורג'יה .
סטייסיאן צ'ין - משוררת ופעילה למען זכויות להט"ב.
מייקל האפינגטון - פוליטיקאי, לשעבר חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית.
קליב ג'ונס - פעיל חברתי בנושא להט"ב ואיידס, מיוזמי ההפגנה.
דייוויד מיקסנר - סופר ופעיל חברתי, מיוזמי ההפגנה.
ניקול מוריי-רמירז - פעילה למען זכויות להט"ב יתר מ-55 שנים, חברת ועדת העיר סן דייגו.
דן צ'וי - יוצא צבא ארצות הברית ששירת כקצין לוחם במלחמת עיראק, אשר הודח עקב מדיניות "אל תשאל, אל תספר".
קלואי מישל נובל - פעילה למען זכויות אדם.
טרוי פרי - כומר, מייסד כנסיית הקהילה המטרופוליטנית (MCC), המכילה משרד מיוחד התומך בקהילות להט"ב לצד 222 קהילות בכ-37 מדינות.
כריסטין קווין - פוליטיקאית, השלישית במועצת העיר ניו יורק.
ביל רוזנדל - פוליטיקאי, חבר מועצת לוס אנג'לס.
ג'ולי שפרד - אמו של מת'יו שפרד ופעילה למען זכויות להט"ב.
באבס סיפרשטיין - הטרנסג'נדית הראשונה החברה בוודעת המפלגה הדמוקרטית.
סינת'יה ניקסון - שחקנית (ידועה בשל תפקידה בסדרה "סקס והעיר הגדולה").
מקסין ת'רון סגן נשיא ה-NAACP.
אורבאשי וייד - פעיל למען זכויות להט"ב.
לורנס ווב - פוליטיקאי.
שרי וולף - סופרת ופעילה חברתית.
קיט יאם - מוזיקאי טרנסג'נדר.
נואמים > נאום הנשיא אובמה

בערב שלפני הצעדה התקיים בוושינגטון אירוע מטעם הקמפיין לזכויות אדם, ארגון הלהט"ב הגדול והמשמעותי ביותר מסוגו בארצות הברית. באירוע נאם הנשיא ברק אובמה, והייתה זו הפעם השנייה שנשיא מכהן נואם בפני הארגון, אחרי ביל קלינטון בשנת 1997.‏
הנאום שודר במלואו ברשתות הטלוויזיה CNN ו-C-SPAN, ובו התייחס אובמה לסוגיות שונות של שוויון, כגון החוק האמריקאי למניעת אפליה במקומות עבודה, חוק פשעי השנאה, ההצעה לביטול חוק הגנת הנישואים, ונושא המאבק במחלת האיידס. בנוגע למדיניות (המעוגנת בחוק) "אל תשאל, אל תספר", הצהיר אובמה באומרו כי: "אני אבטל את המדיניות. זו ההתחייבות שלי אליכם".
ראו גם

הומופוביה
התנגדות לזכויות להט"ב
הערות שוליים

↑  "National Equality March - Our Single Demand". Equality Across America. נבדק ב-2009-10-11.
↑  "New group wants march on DC". Bay Area Reporter. נבדק ב-2009-10-11.
1 2  Cloud, John (12 באוקטובר 2009). "The Gay March: A New Generation of Protesters". Time. נבדק ב-29 באוקטובר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Zongker, Brett (11 באוקטובר 2009). "Gay Rights Advocates March on D.C., Demand That Obama Keep His Pledges". Associated Press. נבדק ב-8 בנובמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clary, Greg (11 באוקטובר 2009). "'Obama, I know you are listening': Gay rights ctivists march in D.C." CNN. נבדק ב-12 באוקטובר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Carlson, Ben (28 באפריל 2010). "March 2.0: Success of the National Equality March relied on social media tools". Media Bullseye. אורכב מ-המקור ב-2011-07-14. נבדק ב-2010-04-29. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Browning, Bil (5 בנובמבר 2009). "The Finances Behind the National Equality March". The Bilerico Project. נבדק ב-16 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  House OKs Matthew Shepard Act to protect gays, Los Angeles Times, October 8, 2009
↑  Previewing National Equality March, MSNBC, October 10, 2009
↑  "National Equality March Rally". GayCities.com. נבדק ב-2009-10-12.
↑  National Association for the Advancement of Colored People
↑  Employment Non-Discrimination Act
↑  Respect for Marriage Act
↑  Obama Long On Promises, Short On Specifics, The Advocate, October 10, 2009
הזמרת ליידי גאגא במהלך הנאום שנשאה
רג'פ מיידני

רג'פ מיידני (באלבנית: Rexhep Qemal Meidani, נולד ב-17 באוגוסט 1944) הוא פוליטיקאי אלבני, שכיהן כנשיא אלבניה בשנים 1997–2002.
מיידני נולד בטירנה, למד באוניברסיטת טירנה והשלים את לימודיו לדוקטורט במדעי הטבע באוניברסיטת קאן שבצרפת (1974). תחילת פעילותו הפוליטית הייתה כאשר ניצב בראש ועדת הבחירות המרכזית בבחירות הרב־מפלגתיות הראשונות באלבניה. בשנת 1996 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית של אלבניה ונבחר למזכירה הכללי, ובשנת 1997, אחרי ניצחונה של המפלגה בבחירות, נבחר לנשיא אלבניה, תפקיד בו שירת עד שנת 2002, אז בא על מקומו אלפרד מויסיו.
אלכסנדרוס פאפאגוס

אלכסנדרוס פאפאגוס (ביוונית: Ἀλέξανδρος Παπάγος;‏ 9 בדצמבר 1883 - 4 באוקטובר 1955) היה פילדמרשל ופוליטיקאי יווני.