stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רון נעמן
חיים אישיים

נשוי לד"ר רחל ממלוק-נעמן ואב לארבעה, מתגורר בירקונה.
בת-דודתו היא פרופ' מאיה שולדינר ממכון ויצמן, המכהנת כיו"ר המועצה המדעית של המכון.
מאמרים נבחרים

C. Kulkarni, A. K. Mondal, T. Das, G. Grinbom, F. Tassinari, M. Mabesoone, E.W. Meijer, R. Naaman, Adv. Mater. 2020, 32, 1904965.
S. Mishra, A. K. Mondal, E. Smolinsky, R. Naaman, K. Maeda,T. Nishimura, T. Taniguchi, T. Yoshida, K. Takayama, E. Yashima, Angew. Chem. 2020, 132, 14779 – 14784.
A. K. Mondal, N. Brown, S. Mishra, P. Makam, D. Wing, S. Gilead, Y. Wiesenfeld, G. Leitus, L. J. W. Shimon, R. Carmieli, D. Ehre, G. Kamieniarz, J. Fransson, O. Hod, L. Kronik, E. Gazit, R. Naaman, ACS Nano. 2020, 14, 16624−16633.
S. Mishra, A. K. Mondal, E. Smolinsky, R. Naaman, K. Maeda,T. Nishimura, T. Taniguchi, T. Yoshida, K. Takayama, E. Yashima, Angew. Chem. 2020, 132, 14779 – 14784.
C. Kulkarni, A. Mondal, T. Das, G. Grinbom, F. Tassinari, M. Mabesoone, E.W. Meijer, R. Naaman, Adv. Mater. 2020, 32, 1904965.
S. Mishra, A. K. Mondal, S. Pal, T. K. Das, E. Z. B. Smolinsky, G. Siligardi, R. Naaman, J. Phys. Chem. C. 2020, 124, 10776−10782.
Das T. K., Tassinari F., Naaman R. & Fransson J. Journal of physical chemistry. C. 2022, 126, 6, 3257-3264.
K. Banerjee-Ghosh, O. Ben Dor, F. Tassinari, E. Capua, S. Yochelis, A. Capua, S.-H. Yang, S. S. P. Parkin, S. Sarkar, L. Kronik, L. T. Baczewski, R. Naaman, Y. Paltiel, Science. 2018, 360, 1331–1334.
F. Tassinari, J. Steidel, S. Paltiel, C. Fontanesi, M. Lahav, Y. Paltiel, R. Naaman, Chem. Sci., 2019, 10, 5246.
K. Santra, Q. Zhang, F. Tassinari, R. Naaman , J. Phys. Chem. B. 2019, 123, 9443−9448.
D. Bhowmick, Y. Sang, K. Santra, M. Halbauer, E. Capua, Y. Paltiel, R. Naaman & F. Tassinari. Crystal Growth & Design. 2021, 21, 5, 2925-2931.
K. Santra, D. Bhowmick, Q. Zhu, T. Bendikov & R. Naaman. Journal of physical chemistry C. 2021, 125, 31, 17530–17536.
K. Banerjee-Ghosh, S. Ghosh, H. Mazal, I. Riven, G. Haran, R. Naaman, J. Am. Chem. Soc. 2020, 142, 48, 20456-20462.
ספריו

Ron Naaman, David N Beratan, David Waldeck (Eds.), Electronic and Magnetic Properties of Chiral Molecules and Supramolecular Architectures, Springer, 2011.
Ron Naaman, Zeev Vager (Eds.), The Structure of Small Molecules and Ions, Springer, 2012.
הערות שוליים

1 2  בעקבות הסקרנות - אנשים, באתר מסע הקסם המדעי, ‏1 בדצמבר 1999
↑  שושנה נעמן, באתר אלבום המשפחות של ראשון לציון
↑  ירקונה | נעמן שושנה, באתר ירקונה
1 2 3  Request Rejected, www.chem.pitt.edu
↑  איפה סין ואיפה אנחנו, באתר הארץ, 17 בספטמבר 2002
1 2 3 4 5 6 7 8  Academy of Europe: Naaman Ron, www.ae-info.org
↑  Chirality Medal, chirality2023.dcci.unipi.it
↑  מסע הספינים - חלל ופיסיקה, באתר מסע הקסם המדעי, ‏25 במאי 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350230405171  ORCID: 0000-0003-1910-366X  VIAF: 29620323   WorldCat (עם VIAF): 29620323
פיש אנד צ'יפס

| --- | --- |

פיש אנד צ'יפס, בלקפול, אנגליה
 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי דגים, מנה על בסיס תפוח אדמה, מזון מהיר 
 מטבח:  המטבח האנגלי, המטבח האוסטרלי, המטבח הניו זילנדי, המטבח הדרום אפריקאי, המטבח הקנדי, המטבח הנורווגי, המטבח האמריקאי, המטבח האירי, המטבח ההודי 
 מוצא:  אנגליה
 אופן הגשה:  אוכל רחוב
 מרכיבים עיקריים:  דגי מאכל, תפוח אדמה
 
מנת פיש אנד צ'יפס בדוכן בשוק הכרמל, תל אביב, 2019
פיש אנד צ'יפס (באנגלית: Fish and chips – "דג וטוגנים") הוא מאכל טייק אוויי פופולרי, המזוהה עם המטבח הבריטי וכן פופולרי בניו אינגלנד, קנדה, אירלנד, ניו זילנד, אוסטרליה ודרום אפריקה. המאכל מורכב מדג שנטבל בבלילה ומטוגן בשמן עמוק, אשר לידו מוגשים טוגנים (או בצל כבוש). במקור הוגש עטוף בנייר עיתון.
מהמחקר האקדמי עולה שמקור המאכל במנה מהמטבח היהודי ספרדי, שהובאה לאנגליה על-ידי מגורשי ספרד שהתיישבו בממלכה במאה ה-16. בשנת 1858 פתח ג'ון לי את מסעדת הפיש אנד צ'יפס הראשונה המוקדמת ביותר שידועה על קיומה, בחבל לנקשייר בצפון אנגליה. בשנת 1863 נפתחה חנות בלונדון על ידי ג'וזף מאלין, יהודי ממזרח אירופה, שהציע מזון זה כטייק אוויי.
מאכל זה הפך לימים לאחד מסמלי המטבח הבריטי. בשנת 1900 פעלו בבריטניה כ-30,000 מסעדות טייק אוויי שמכרו פיש אנד צ'יפס.
מקובל להגיש את המנה בליווי רוטב טרטר בו טובלים את המאכל, רוטב על בסיס מיונז מתובל בצלפים, לימון ועוד. יום הפיש אנד צ'יפס הבין-לאומי חל ב-3 ביוני בכל שנה.
היסטוריה

המסורת הבריטית של אכילת דג שנטבל בבלילה ומטוגן בשמן עמוק מקורה ביהודים מגורשי ספרד ופורטוגל שעברו בהולנד לפני שהתיישבו בבריטניה החל במאה ה-16. הם הכינו דג בסגנון דומה למנת הפסקדו פריטו – דגים המצופים בקמח ולאחר מכן מטוגנים בשמן. דגים בנוסח זה נאכלו בסעודת ליל שבת ושוב למחרת, כשהם קרים, כחלק משלוש סעודות.
הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס מזכיר "מחסנים של דגים מטוגנים" בספרו אוליבר טוויסט (1838), ובשנת 1845 השף הצרפתי אלקסי סואייה כלל בספר מתכונים שכתב מנה של "דגים מטוגנים בנוסח יהודי", הנטבלים בבלילה של קמח ומים לפני טיגונם.
לא ידוע מקומה של חנות הפיש אנד צ'יפס הראשונה. העדויות המוקדמות ביותר הן על חנויות שנפתחו בשנות ה-60 של המאה ה-19, ובהן אחת שנפתחה בידי ג'ון ליס במוזלי, לנקשייר, ואחת נוספת שנפתחה ב-1860 באיסט אנד בלונדון על ידי ג'וזף מאלין, יהודי שהיגר ממזרח אירופה. המאכל נעשה לפופולרי במיוחד בקרב מעמד הפועלים באנגליה כתולדה של ההתפשטות הזריזה של דיג בעזרת מכמורת בים הצפוני, וכן התפתחותן המואצת של מסילות רכבת בבריטניה במחצית השנייה של המאה ה-19. מסילות אלו חיברו את ערי הנמל למרכזים תעשייתיים חשובים, ואיפשרו את שינועם המהיר של דגים טריים לריכוזי אוכלוסין גדולים.
השפעות תרבותיות

המסורת הקתולית ארוכת השנים של הימנעות מאכילת בשר בימי שישי, בייחוד בתקופת התענית, והחלפת הבשר בדגים באותו יום ממשיכה להשפיע על ההרגלים האלו, בעיקר בקהילות שנחשבות פרוטסטנטיות, אנגליקניות, חילוניות וחילוניות בחלקן. ארוחות ימי שישי בערב נשארו מועד מסורתי לאכילת מנות פיש אנד צ'יפס; והרבה מזנונים ואתרי הסעדה ברחבי העולם, המציעים תפריטים משתנים במהלך ימות השבוע, מקפידים על הגשת מנה קבועה של פיש אנד צ'יפס בימי שישי.
באוסטרליה וניו זילנד, המושג "פיש אנד צ'יפס" לרוב משמש כאמצעי זיהוי הגייתי כדי להדגיש את הבדלי ההיגוי בין מדינות שונות של צלילי האות I באנגלית.
באנגלית אוסטרלית לאות I יש צליל קדמי גבוה יותר, ובאנגלית ניו זילנדית הצליל הוא אחורי נמוך יותר. לכן, הניו זילנדים שומעים את האוסטרלים מבטאים "feesh and cheeps", בעוד שהאוסטרלים שומעים את הניו זילנדים מבטאים "fush and chups".
איכות הסביבה

באנגליה, שמן הפסולת מחנויות פיש אנד צ'יפס הפך למקור שימושי לביו דיזל. לחברת הביו דיזל הגרמנית "פטרו-טק" יש מתווה תוכניות לייצור של ביו דיזל באנגליה משמן פסולת של תעשיית הפיש אנד צ'יפס הבריטית.
ראו גם

דגי מאכל
לביבת דג
אצבעות דג
טוגנים
הערות שוליים

1 2  Roden, Claudia (1996). The Book of Jewish Food: An Odyssey from Samarkand to New York. Knopf. ISBN 9780394532585 – via Google Books.
1 2 3  Alexander, James (18 בדצמבר 2009). "The unlikely origin of fish and chips". BBC News. נבדק ב-16 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Hosking, Richard (2007). Eggs in Cookery:Proceedings of the Oxford Symposium of Food and Cookery 2006. United Kingdom: Prospect Books. p. 183. ISBN 978-1-903018-54-5.
1 2 3 4  Marks, Gil (1999). The world of Jewish cooking: more than 500 traditional recipes from Alsace to Yemen. Simon & Schuster. ISBN 0-684-83559-2.
↑  אתר למטייל, כאן דגים בכייף: פיש אנד צ`יפס לנשמה | למטייל, באתר למטייל
↑  בדיוק בזמן: פיש אנד צ'יפס, באתר וואלה, 3 ביוני 2018
↑  Majumdar, Simon. "The Good Companions: The True Story of Fish & Chips". Eat My Globe. נבדק ב-27 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chip-Shop Fried Fish". The Foods of England Project. נבדק ב-23 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Leah Hyslop, ‏Potted histories: fish and chips, The Telegraph, 30 October 2013
↑  "Federation of Fish Friers - Serving the Fish and Chips Industry - History". www.federationoffishfriers.co.uk. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rayner, Jay (3 בנובמבר 2005). "Enduring Love". The Guardian. London. נבדק ב-19 בינואר 2003. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Did fish and chips come from the north of England?". BBC Radio 4.
↑  "Fish and chips - A great English tradition". אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2008. נבדק ב-22 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gerald Priestland, Frying tonight: the saga of fish & chips, Gentry Books, 1972-09-15. (באנגלית)
↑  McNaughton, Maggie (2007-05-23). "I'll just have me fush and chups and then I'm off to bid" (בNew Zealand English). ISSN 1170-0777. נבדק ב-2019-03-10.
1 2  Planet Ark Environmental Foundation, Planet Ark News, Planet Ark (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1078125856 
פיש אנד צ'יפס מוגש בחמגשית
פיש אנד צ'יפס בנייר עיתון, דרך הגשה מקובלת של המנה
פיש אנד צ'יפס מוגש לצד אפונה, קטשופ ומיונז, וייטצ'אפל, לונדון, 26 באוגוסט 2022
לחם זנגביל

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  Western confection 
 מרכיבים עיקריים:  זנגוויל 
 
חלקי ג'ינג'רברד מוכנים להרכבה
עוגיות זנגביל בצורת הדמות המפורסמת של איש לחם הזנגביל
בית לחם זנגביל, מסורת קולינרית במדינות רבות לכבוד חג המולד
לחם זנגביל או עוגת זנגביל (בלטינית: zingiber, בצרפתית: gingebras או pain d'épices, באנגלית: Gingerbread) הוא שמו של מאפה המכיל זנגביל. מאפה זה יכול להיות מתוק (ומוגש כעוגה או עוגיות) או חריף, ומוגש כלחם.
היסטוריה

מקורו של לחם הזנגביל במאה ה-11 באירופה, בעקבות מתכונים של לחם תבלינים שהובאו על ידי הצלבנים מהמזרח התיכון. הלחם לא היה נפוץ, ונחשב כמעדן, ולכן הוגש באירועים דתיים חגיגיים או נמכר בירידים מיוחדים שנקראו "ירידי לחם זנגביל", בהם נבנו מבנים מלחם זנגביל שנקראו בתי לחם זנגביל.
במסגרת ירידים אלה (שהידוע בהם היה היריד שנערך בעיר נירנברג) נמכרו עוגיות ולחמים בצורות שונות. צורת "אדם" נמכרה לנשים רווקות שרצו להינשא, מתוך אמונה שהדבר יביא בעל.
לחם זנגביל

לחם זנגביל הוא לחם צפוף במרקמו המכיל דבשה. לחם זה יכול להיות מתוק ולהכיל צימוקים ושקדים, או להכיל תבלינים שונים כגון חרדל או פלפל שחור. עוגה זו היא עוגה מסורתית המוגשת בחג המולד.
עוגיות לחם זנגביל

עוגיות לחם זנגביל הן עוגיות דקות בצבע חום בהיר, הדומות לעוגת הלבקוכן הגרמנית המסורתית. עוגיות אלה הן מאכל מסורתי המוגש בחג המולד בארצות הברית ובאנגליה. לרוב העוגיות נאפות בצורת אדם המכונה "איש לחם זנגביל" (gingerbread man).
על איש הלחם זנגביל יש גם אגדות עם ודמותו מופיעה בספרים וסרטים שונים כגון שרק.
בית לחם זנגביל

בית עשוי מלחם זנגביל (gingerbread houses) הוא עיטור שמקורו בגרמניה בימי הביניים. עיטור זה הוכן לחגיגות מיוחדות, ובייחוד לחג המולד, וכיום הוא נפוץ במערב אירופה וארצות הברית. מבנה זה מוזכר באגדת העם "הנזל וגרטל" ממעשיות האחים גרים.
הבצק המשמש להכנת בית לחם זנגביל שונה מהבצק להכנת עוגיות. בצק זה, דמוי החימר מאפשר פיסול בבצק ועיצוב המבנים.
ס'מור

| --- | --- |

 
 מאכלים
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  graham cracker, מרשמלו, שוקולד 
 
ס'מור
סְ'מוֹר, סְמוֹר או ברבים סְמוֹרְס (באנגלית: s'more או smore) הוא קינוח אמריקאי הנאכל באופן מסורתי במהלך מחנאות כשמכינים אותו באמצעות מדורה. הקינוח נפוץ גם בקנדה.
קינוח זה כולל מרשמלו שנצלה במדורה, ומונח בין שני ביסקוויטים (לרוב ביסקוויטים מסוג גרהם קרקר) שעליהם מרוח ממרח שוקולד או מונחת קוביית שוקולד.
שמו של הקינוח הוא קיצור של המילים "עוד קצת" באנגלית ("some more").
היסטוריה

מקורו של המאכל אינו ידוע. האזכור הראשון של מתכון הקינוח הופיע בפרסום "מטיילים עם בנות הצופים" משנת 1927, ומצוין שם כי המתכון ניתן על ידי לורטה סקוט קרו, שהכינה את הקינוח עבור בנות תנועת הצופים שטיילו עמה. מסורות אמריקאיות משייכות את המצאת המאכל לבנות ארגון הצופים אשר קנו את מרכיביו בטרם יצאו למחנאות וצירפו אותם יחד להכנת קינוח.
עם הפיכת הקינוח לפופולרי החלו חברות שונות, ובהן חברת הרשי, ליצור גרסאות של המאכל, השונות לרוב בצורתן מהמאכל המסורתי (כך, לדוגמה, בגרסת הרשי ציפוי השוקולד עוטף את הקינוח).
הערות שוליים

↑  Girl Scouts of the United States of America, Tramping and Trailing with the Girl Scouts, 1927. (באנגלית)
↑  The Norwalk Hour - Google News Archive Search, news.google.com
חטיף ס'מור של חברת הרשי.
שוקולד מריר

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  שוקולד 
 
שוקולד מריר הוא שמו הנפוץ של סוג שוקולד, הנמכר ללא תוספת חלב או עם כמות מועטה של חלב. לרוב יכיל השוקולד המריר אחוז גבוה יחסית של מוצקי קקאו לעומת שוקולד חלב או שוקולדים אחרים. בדרך כלל, אחוז מוצקי הקקאו יהיה למעלה מ-35%, אם כי ניתן למצוא חפיסות שוקולד המכילות 70 אחוזי מוצקי קקאו ואף יותר.
הכינוי "מריר" הוא על שם המרירות המסוימת שניתנת לו על ידי האלקלואידים הרבים הנמצאים בקקאו.
שוקולד מריר ניתך בטמפרטורת הגוף - 37 מעלות צלזיוס, ולפיכך מומלץ לשומרו במקום קריר.
מחקרים שונים מעלים כי היות שבשוקולד המריר יש כמות גבוהה של פלבנואידים שונים, אכילת שוקולד מריר בכמות קטנה בכל יום עוזרת לשמירה על לחץ דם בריא.
מחקרים

מחקר בין השנים 1996 - 2000 בקרב 2291 נשים בהריון, הראה כי אכילת שוקולד מריר הורידה בהיקף נרחב את היקף מקרי רעלת היריון בקרב הנשים. הסיבה לכך, נטען, היא כמות התאוברומין בשוקולד.
מחקרים מאוחרים יותר הראו שאין תועלת בריאותית משמעותית מאכילת שוקולד מריר, ומנגד יש בו כמות גדולה של סוכר, שאינו טוב לבריאות.
הערות שוליים

↑  המחקר הרפואי בביטאון האמריקאי לתזונה רפואית.
↑  תקציר המאמר
↑  ד"ר בת חן וולף, מכון דווידסון‏, למה שוקולד מריר הוא לא בריא כמו שחשבתם?, באתר וואלה, 14 בינואר 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שייק

ערך זה עוסק בסוג של משקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  משקה 
 אופן הגשה:  מיץ
 
שייק קיווי
שייק ירקות
שֵׁייק (או קְצִיף) הוא משקה קר מעורבב העשוי לרוב מפירות או ירקות בשילוב בסיס נוזלי. בנוסף לפירות וירקות, שייקים רבים מכילים קרח, ממתיקים כגון סוכר או דבש ורכיבי מזון נוספים. בסיסים נוזליים נפוצים הם מים, חלב, מיצי פירות, יוגורט וגלידה.
לרוב, הכנת שייקים מתבצעת באמצעות בלנדר, מערבל או מעבד מזון.
שייקים יכולים להוות תחליף לארוחה קלה או ארוחה מלאה, תלוי ברכיבים מהם מורכב השייק.
היסטוריה

מקור השייקים בברזיל בשנות ה-30 של המאה ה-20, כמשקאות מעורבבים המכילים פירות טריים. שייקים של פירות הפכו נפוצים בארצות הברית בשנות ה-60, כאשר חנויות גלידה וחנויות בריאות החלו במכירתם. החל משנות ה-90, ניתן למצוא מקומות רבים המוכרים שייקים, בהם בתי קפה ומסעדות. כיום ניתן למצוא גם שייקים מוכנים מראש הנמכרים בבקבוקים סגורים. במאה ה-21 נוצרה סוגת חנויות המתמקדת בשייקים בלבד, עם רשתות כגון ReBar ו-B-Fresh.
סוגי שייקים

שייק בריאות
שייק פירות
שייק ירקות
מילקשייק
שייק ספורטאים
הערות שוליים

↑  מילים טעימות, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏29 בינואר 2012
↑  Brown, Ellen (2005). The Complete Idiot's Guide to Smoothies. ISBN 1-59257-318-5.
| מיצים |
| --- | --- | --- |
| מיצי פירות | מיץ אוכמניות • מיץ אשכוליות • מיץ חמוציות • לימונדה • לימונענע • מיץ ענבים • מיץ פטל • מיץ רימונים • מיץ תפוזים • מיץ תפוחים • מיץ אננס |  |
| מיצי ירקות | מיץ גזר • מיץ מלפפונים • מיץ עגבניות |  |
| שונות | אוטיי • סיידר • עשב חיטה • צום מיצים • שייק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537251005171  BnF: cb16139685t (data)  GND: 7855854-2  LCCN: sh97006357  NKC: ph897748  SUDOC: 136992374
פסק זמן (ממתק)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חטיף שוקולד 
 אזור מוצא:  נוף הגליל 
 מוצא:  ישראל 
 ממציא:  יורם וולשטיין
 תאריך יצירה:  1982 
 מרכיבים עיקריים:  שוקולד, ופל (חטיף) 
 
גרסאות שונות של חטיף "פסק זמן"
פסק זמן הוא חטיף שוקולד של קרם אגוזים וופל מתוצרת שטראוס-עלית, המיוצר מאז שנת 1982. במהלך שנת 2022 ייצורו הופסק באופן זמני בעקבות פרשת הסלמונלה.
השוקולד בחטיף הוא עם 30% קקאו, ומקורו בחוף השנהב.
מראה החטיף

אורכו של החטיף בגרסתו השטוחה המקורית הוא כעשרים סנטימטרים, רוחבו כארבעה סנטימטרים, ועוביו כסנטימטר אחד. החטיף המקורי מורכב משתי שכבות: ופל וציפוי שוקולד, כאשר על הוופל מרוח קרם שוקולד. בשנת 2008 הוחלף קרם השוקולד בקרם אגוזים.
החטיף מסומן לחיתוך לחמישה ריבועים, ועל הריבועים מוטבעת דוגמה הנדסית של קווים מצטלבים.
גרסאות שונות

החטיף פותח על ידי טכנולוג המזון של עלית יורם וולשטיין והוצג לראשונה ב־1982. מאז נוצרו לו גרסאות רבות ושונות.
גרסאות שונות > גרסאות לחטיף המקורי

מיני פסק זמן – גרסה מוקטנת, הכוללת שתי קוביות בלבד
White – גרסת שוקולד לבן
Black – גרסת שוקולד מריר
גרסאות שונות > חטיפי שוקולד נוספים תחת המותג

ביג בייט – גרסה מעובה, הכוללת שכבה גדולה יותר של ופל וארבע קוביות בלבד.
4 פליי – גרסה מעובה במראה כדורסל, הכוללת ופל, נוגט, שוקולד וקרם חלב ואגוזים, מונה ארבע קוביות בהטבעת כדורסל על כל אחת מהן.
פסק זמן רד – גרסת ופל מגולגל, הכוללת נוגט ושוקולד, עטופה באדום. נוסף לגרסת הוופל המגולגל המקורית קיימים גם אותם חטיפים רק בטעמי שוקולד לבן ושוקולד מריר.
אצבעות – גרסה אשר איננה חטיף אלא טבלת שוקולד, מחולקת לשבע "אצבעות" שוקולד מחוברות וממולאות קרם.
2 Good – גרסה הכוללת שני חטיפי שוקולד חלב במילוי ופל מגולגל וקרם אגוזים, המצופים בפצפוצי שוקולד.
גרסאות שונות > גרסאות עונתיות

במועדים שונים הוציאה עלית מהדורה מוגבלת של המוצר המקורי בתוספת טעמים או מרכיבים שונים במקצת, אך בפורמט דומה. הטעמים שהוצאו לשוק בעבר בגרסה מוגבלת מנו ריבת חלב, תפוז, חמאת בוטנים, לימונענע וחלבה.
טעמים חדשים יותר הם פטל, אגוזי לוז וקפה לאטה.
פרסום

פסק זמן הוא מותג פופולרי של עלית, וככזה זכה לפרסומות רבות ומושקעות בתקציבים גדולים. הסלוגן המוביל הוא "קח פסק זמן – רגע מתוק בחיים". הפרסום מתמקד בעיקר בקונוטציות ספורטיביות.
כשהוצג החטיף הוא אזל מן החנויות. עלית, שהתקשתה לספק את הביקוש, פרסמה מודעת התנצלות. לדעת מומחה לשיווק היצרנית ניצלה את החוסר למשך כמה חודשים כדי להעלות את קרנו של הממתק.
במהלך פברואר 2012 עלה החטיף לכותרות: חודשים ספורים לאחר מחאה ציבורית נרחבת בשל יוקר המחיה בישראל התפרסם כי החטיף נמכר בארצות הברית במחיר נמוך משמעותית ממחירו בישראל. פרסום זה הצית גל מחאה כנגד שטראוס גרופ ברשתות החברתיות באינטרנט.
הערות שוליים

1 2  פסק זמן - עלית, באתר עלית, ‏6 בינואר 2021
↑  גלעד ילון, מצאנו את האיש שהמציא את הפסק זמן, באתר ynet, 29 ביולי 2023
↑  אילן לוקאץ', ‏פיסטוק-מאניה: איך הצליח ארטיק אחד לשגע מדינה שלמה והאם הוא בכלל טעים?, באתר ‏מאקו‏, 20 באוגוסט 2022
↑  מירב קריסטל, למה פסק זמן עולה רק 69 סנט בארה"ב?, באתר ynet, 17 בפברואר 2012
אדין צוצאליץ'

אדין צוצאליץ' (בבוסנית: Edin Cocalić; נולד ב-5 בדצמבר 1987 בווישגראד) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הבלם.
קריירה

צוצאליץ' החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ז'לייזניצ'אר סרייבו שם שיחק במשך 11 שנים, ושימש כקפטן בשלוש שנותיו האחרונות בקבוצות הבוגרים. צוצאליץ' נחשב לקפטן הצעיר ביותר בתולדות המועדון. רגע השיא שלו היה בהבקעת השער השני בדרבי העירוני נגד FK סרייבו במשחק הגביע, שהוביל לניצחון 1–3 והעפלה למעמד חצי גמר הגביע. בשנת 2010 חתם ל-3 וחצי שנים ב-פאניוניוס היוונית.
ב-9 בינואר 2012 הצטרף צוצאליץ' למכבי חיפה בה חתם לשלוש וחצי שנים, ובסיום אותה העונה העפיל עמה לגמר גביע המדינה, שם פתח בהרכב בהפסד 2–1 להפועל תל אביב. בינואר 2015 חתם בקבוצת מכלן מליגת העל הבלגית. ב-21 בינואר 2019 חתם לשנתיים וחצי באקהיסאר בלדייספור הטורקית.
צוצאליץ' היה הקפטן של נבחרת בוסניה והרצגובינה עד גיל 17, וחלק מהנבחרות הלאומיות עד גיל 19 ועד גיל 21. ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת ב-28 במרץ 2015 נגד אנדורה בניצחון 0–3 במסגרת מוקדמות יורו 2016.
חיים אישיים

צוצאליץ' נשוי למרימה ואב לילדה. הוא דובר אנגלית שוטפת.
הערות שוליים

↑  צוצאליץ' כבר תורגל ב-11: מכיר את הבעיות בחיפה
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דגים שוודיים (ממתק)

| --- | --- |
דגים שוודים
דגים שוודים
 
 מאכלים
 סוג:  סוכרייה 
 מוצא:  שוודיה 
 
דגים שוודיים (באנגלית: Swedish fish) הן סוכריות גומי דמויות דג. הממתק פותח במיוחד עבור השוק בצפון אמריקה בידי החברה השוודית Malaco.
היסטוריה

בשנת 1968 חברת Malaco השוודית עסקה בייצוא שוש וממתקי גומי נוספים לצפון אמריקה.
היצוא של החברה גדל בשנות ה-60 המאוחרות כאשר החברה החלה לייצר את הדגים השוודיים. בסופו של דבר החברה נמכרה לחברת Leaf International.
כיום דגים שוודיים נמכרים בצפון אמריקה ומיוצרים בהמילטון על ידי חברת קדבורי שרכשה את המותג בשנת 2006.
מרכיבים

סוכר
סירופ סוכר
סירופ תירס
עמילן תירס
חומצה ציטרית
שמן תעשייתי
צבע מאכל
ראו גם

דובוני גומי
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שוקולד רובי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  שוקולד 
 מוצא:  בלגיה 
 ממציא:  בארי קליבו 
 תאריך יצירה:  2017 
 מרכיבים עיקריים:  סוכר, ליקר שוקולד, חמאת קקאו, חומצה ציטרית 
 
שוקולד אוֹדֶם (או בלעז, "רובי") הוא סוג של שוקולד שפותח על ידי חברת בארי קליבו, אשר הציגה אותו לראשונה באירוע השקה בשאנגחאי ב-5 בספטמבר 2017. רובי הוא סוג השוקולד החדש הראשון שהומצא מאז השוקולד הלבן, שהומצא 80 שנים לפני כן על ידי חברת נסטלה, כך שסוגי השוקולד הקיימים לאחר המצאתו הם: שוקולד מריר, שוקולד חלב, שוקולד לבן ושוקולד רובי.
שוקולד רובי מיוצר מפולי קקאו מזן "רובי", המיובאים מחוף השנהב, מאקוודור ומברזיל.
צבעו הטבעי של השוקולד הוא ורוד, וטעמו מתואר כ: "פירותי" ו"חמצמץ מתוק". בניגוד לשוקולדים אחרים בעלי מגוון צבעים וטעמים הנמכרים בחנויות, הצבע הוורוד והטעם החמצמץ של שוקולד רובי הם טבעיים, ולא נובעים מתוספת של חומרי צבע וטעם. הצבע הוורוד של שוקולד רובי נובע מאבקה טבעית המתקבלת בסוף תהליך הפקת הפולים. לפי דברי החברה, האבקה התגלתה במקרה לפני יותר מעשור על ידי מחלקת המחקר של החברה, ובמשך כעשור עמלה החברה על פיתוחו של סוג שוקולד זה.
לפי נציגי חברת בארי קליבו, המוצר נבדק בארצות הברית, בריטניה, סין ויפן וזכה ל"תגובות חיוביות מאוד", במיוחד בסין.
הראשונה להשיק לציבור הרחב מוצר המכיל שוקולד רובי הייתה חברת נסטלה, שהשיקה ב-19 בינואר 2018 חטיף קיט-קאט העשוי משוקולד רובי, הנמכר בישראל, אירופה, יפן ובדרום קוריאה, וכן ניתן לרוכשו אונליין. בנובמבר 2019 הוציאה חברת עלית שלוש גרסאות של השוקולד "ספלנדיד" מפולי קקאו רובי: ספלנדיד רובי חלק, ספלנדיד רובי עם שברי אגוזי לוז וספלנדיד רובי עם שברי פולי קקאו מקורמלים.
הערות שוליים

↑  מירב קריסטל, שוקולד ורוד: קיטקט רובי הגיע לארץ. טעים?, באתר ynet, 10 בפברואר 2019
↑  Nestle to launch ruby chocolate KitKat in Asia, באתר רויטרס, 18 בינואר 2018
↑  ליהיא גלמן רם, חדש על המדף: שוקולד ורוד, גבינות מתוקות וגם יוגורט עם קשית, באתר my ynet ירושלים, 01.11.19
מלאכ טאוס

תבליט קיר המתאר את מלאכ טאוס
מָלֶאכּ טָאוּס (בכורדית: مەلیک تاووس או טאוס מאלכ וכן טוואסי מאלכ), מלאך הטווס, הוא הדמות המרכזית בדת היזידית ולפי אמונתם יסוד קדום בכל הדתות, יוצרו ושליטו האמיתי של העולם. עם זאת, טאוס מאלכ איננו האל העליון, אלא יצירו. האל הכול-יכול וחסר הדמות יצר את טאוס מאלכ כאוואטאר, דמות שדרכה יוכל להתבטא בעולם הפיזי ודרכה יוכל לברוא אותו ולהנהיגו. מלאכ טאוס נקרא "מלך העולם" ושותף לבריאה, ולפיכך, עקב השפעה נוצרית ומוסלמית, שמו נכרך עם השטן. תפיסתם של היזידים כעובדי השטן הובילה לרדיפתם על ידי נוצרים ומוסלמים. לפי האמונה היזידית, מייסד הדת, שייח' עדי אבן מסאפר הוא התגשמות של מלאכ טאוס.
מיתוס הבריאה

לפי מיתוס הבריאה היזידי בספר השחור, בראשית נבראה הפנינה הלבנה (היא העולם). לאחר מכן יצר האל מאורו את מלאכּ טאוס ושישה מלאכים עוזרים נוספים. לפי הדוקטרינה כל השבעה הם חלק מן האל ולא נפרדים ממנו (השתברויות של אור האל, כמו שצבעי קשת בענן הם השתברות אור). מאלכ טאוס מזוהה עם הצבע הכחול ובו-בזמן הוא גם מקורם של כל שאר הצבעים/המלאכים. המלאכים נוצרו לפי ימות השבוע, כאשר מאלכ טאוס נוצר ביום ראשון. על מנת ליצור ולהפרות את העולם, שתלו מאלכ טאוס והמלאכים צמחייה בפנינה שהפכה לארץ. כאשר ירד מאלכ טאוס לארץ בגוף פיזי הפכה הקשת בענן לציפור ענקית ומרובת-צבעים: טווס. מלאכ טאוס והמלאכים יצרו אז מאבק ו חול ואדמה את גופו של אדם. אז טאוס מאלכ נפח באדם נשמת רוח חיים ולימד את האדם להתפלל לשמש, המייצגת את האל העליון. הדברים שלימד מאלכ טאוס את אדם הראשון מרכיבים את ספר ההתגלות היזידי, שעבר במשך הדורות בעל-פה. מתוך ציות לאל, שציווה את המלאכים לא להשתחוות לשום ישות פרט אליו, לא השתחווה טאוס מלאכ לאדם, שעה שהמלאכים האחרים עשו זאת. בכך עמד מלאכ טאוס בניסיון.
זיהוי עם השטן והרוע

"המלאך שסירב להשתחוות", "מלך העולם", השותף לאל בבריאה, הפך מזוהה עם לוציפר, השטן באמונה הנוצרית – המלאך שהיה במעמד רם מכל שאר המלאכים, המרה את פי האל ונפל משמיים. שמו תורגם לערבית שיטאן (شيطان), המוזכר בקוראן כשמו של השטן, שם שהיזידים מנועים מלבטא כחלק מאמונתם. מלאכ טאוס נמנע מלהשתחוות לאדם, לפי רצון האל, אולם בקוראן השטן הוא זה שסירב להשתחוות לאדם. הטווס נחשב לציפור מרושעת, בעלת אינספור עיניים מוזרות ואנדרוגינוס (חסרת מין, או שילוב של זכר ונקבה). מקורו של הרוע, לפי היזידים, איננו במלאכ טאוס אלא בנפש האדם ועל האדם להתמודד עם הרוע שבתוכו. אולם, בעוד האל העליון מושלם לחלוטין ולא ידע מעולם רוע, מלאכ טאוס התמודד עם רוע וספק ולפיכך יכול להיות קשוב לתפילת האדם ולהדרכתו בנושא ההתמודדות עם הרוע.
הערות שוליים

↑  Who Are the Yazidis, the Ancient, Persecuted Religious Minority Struggling to Survive in Iraq?
↑  ערך על היזידים ב"אנציקלופדיה אירניקה" (באנגלית)
מייקל יורק

| --- | --- |

מייקל יורק בפברואר 2008
 לידה:  27 במרץ 1942 (בן 82) פולמר, ג'ררד קרוס שבבקינגהמשייר באנגליה
 שם לידה:  Michael Hugh Johnson 
 סוגה מועדפת:  דרמה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1959
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג'  קולג' הרסטפירפויט 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית  פרס מרי פיקפורד  מסדר דניקה חרוווצקה  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  Audie Award for Best Male Narrator 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל יורק (באנגלית: Michael York; נולד ב-27 במרץ 1942) הוא שחקן בריטי.
חיים אישיים

יורק חי בקליפורניה ובעל אזרחות אמריקאית. ב-27 במרץ 1968 התחתן עם פטרישיה מק'קלום. בנו החורג הוא ריק מק'קלום המפיק של "מלחמת הכוכבים".