stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב מרידור
לקריאה נוספת

יעקב מרידור, ארוכה הדרך לחרות. הוצאת אחיאסף.
דבורה עומר, הבריחה אל החופש, הוצאת קרני, 1987
יעקב סיקא אהרוני, בעקבות המופתי עם דוד רזיאל - על המבצע בעיראק לדיכוי המרד הערבי בהשראה הנאצית שהביא להצלת יהודי עיראק. הוצאת י"ס אהרוני, 2000(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ישעיהו בן-פורת, שיחות, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות / הוצאת עידנים, 1981, עמ' 149
↑  הסגרתו של יעקב מרידור, באתר "דעת".
↑  ישעיהו בן-פורת, שיחות, ירושלים: ספרי ידיעות אחרונות / הוצאת עידנים, 1981, עמ' 155
↑  פנחס יורמן, גשר של בשר, דבר, 26 באפריל 1957
↑  התאחדות  בולאי ישראל, קטלוג  בולי ישראל
↑  ועדה מייעצת ומינהלת, באתר משרד ראש הממשלה
| חברי הכנסת הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מפא"י | דוד בן-גוריון • משה שרת • אליעזר קפלן • (דוד רמז) • יוסף שפרינצק* • גולדה מאיר • יצחק בן-צבי • זלמן שזר • דב יוסף • חיים בן אשר • אברהם הרצפלד • עדה מימון • שלמה לביא • שמואל דיין • יוסף ברץ • יחיאל דובדבני • בבה אידלסון • פרץ נפתלי • פנחס לבון • זלמן ארן • בן-ציון דינור • אליהו הכרמלי • נטע הרפז • (יהודית שמחוני) • (אבא חושי) • יזהר סמילנסקי • ראובן שרי • יונה כסה • אפרים תבורי • (יוסף מיכאל לם) • (אריה שפטל) • (אברהם טביב) • צבי יהודה • עקיבא גוברין • יוסף אפרתי • אריה בהיר • חסיה דרורי • אליעזר ליבנה • דוד הכהן • ישראל גורי • עמי אסף • מאיר ארגוב • דבורה נצר • שרגא גורן • השל פרומקין • דוד בר-רב-האי • (יצחק קנב) • (הרצל ברגר) • (ז'ניה טברסקי) • (ישראל ישעיהו-שרעבי) • (ברוך אזניה) • (מנחם כהן) • (רפאל בש) |  |
| מפ"ם | (יצחק טבנקין) • מאיר יערי • יעקב חזן • נחום ניר-רפאלקס • אהרן ציזלינג • מרדכי בנטוב • ישראל גלילי • יעקב ריפתין • משה סנה • ברל רפטור • אליעזר פרי • משה ארם • חנה למדן • חנן רובין • ישראל בר-יהודה • מנחם בדר • פייגה אילנית • יצחק בן-אהרן • (דב בר-ניר) • (מנחם רצון) • (דוד ליבשיץ) |  |
| החזית הדתית המאוחדת | יהודה לייב פישמן מימון • יצחק מאיר לוין • חיים משה שפירא • משה אונא • בנימין מינץ • דוד צבי פנקס • מאיר דוד לוונשטיין • זרח ורהפטיג • אליהו-משה גנחובסקי • קלמן כהנא • מרדכי נורוק • יוסף בורג • אהרן-יעקב גרינברג • אברהם יהודה גולדראט • אברהם-חיים שאג • (משה קלמר) • (אליהו מזור) |  |
| תנועת החירות | מנחם בגין • אורי צבי גרינברג • יעקב מרידור • אריה בן-אליעזר • אברהם רקנאטי • יוחנן בדר • הלל קוק • חיים לנדאו • שמואל מרלין • חיים כהן-מגורי • אליהו לנקין • שמואל כץ • ערי ז'בוטינסקי • אסתר רזיאל-נאור |  |
| הציונים הכלליים | פרץ ברנשטיין • ישראל רוקח • שושנה פרסיץ • יוסף ספיר • יעקב קליבנוב • יעקב גיל • יוסף סרלין |  |
| המפלגה הפרוגרסיבית | פנחס רוזן • אברהם גרנות • אידוב כהן • יזהר הררי • ישעיהו פורדר |  |
| ספרדים ועדות מזרח | בכור-שלום שטרית • אליהו אלישר • אברהם אלמליח • משה בן-עמי |  |
| מק"י | שמואל מיקוניס • תופיק טובי • אליעזר פרמינגר • מאיר וילנר |  |
| הרשימה הדמוקרטית של נצרת | סיף א-דין א-זועבי, אמין-סלים ג'רג'ורה |  |
| מפלגת הלוחמים | נתן ילין-מור |  |
| ויצו | רחל כהן-כגן |  |
| התאחדות התימנים בישראל | זכריה גלוסקא |  |
בסוגריים - כהונה חלקית, * יו"ר הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303426305171  GND: 1158128770  ISNI: 0000 0000 7903 7455  LCCN: n85235046  SUDOC: 123782597  VIAF: 65454504   WorldCat (עם VIAF): 65454504 
קבר יעקב וציפורה מרידור בבית הקברות נחלת יצחק
חאבייר מיליי

חַאבְיֵ֫יר חֵרָ֫רְדוֹ מִילֵ֫יי (בספרדית: Javier Gerardo Milei; נולד ב-22 באוקטובר 1970) הוא פוליטיקאי, כלכלן וסופר ארגנטינאי המכהן כנשיא ארגנטינה מטעם המפלגה הליברטריאנית.
התפרסם בעקבות הופעותיו התדירות בתקשורת שבהן ביקר בתקיפות את הפרוניזם ואת ממשלותיהם של כריסטינה פרננדס דה קירשנר ואלברטו פרננדס והאשים אותם כאחראים למשבר הכלכלי הפוקד את ארגנטינה מאז 2018. מיליי הוא ראש המדינה הראשון בעולם המזוהה עם התנועה הליברטריאנית, ועם הפילוסופיה האנרכו-קפיטליסטית בפרט.
ביוגרפיה

חאבייר מיליי נולד ב-22 באוקטובר 1970 בבואנוס איירס למשפחה ממוצא איטלקי. אימו הייתה עקרת בית ואביו נהג אוטובוס. מיליי מעיד כי החליט ללמוד כלכלה בגיל 11, בעקבות ההיפר-אינפלציה שגרמה מדיניותו של שר הכלכלה, חוסה אלפרדו מרטינס דה אוס (אנ'). בשלהי שנות ה-80 שימש כשוער בקבוצות הנוער של צ'קריטה ג'וניורס.
מיליי מחזיק בתואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בלגרנו (אנ') וכן בשני תארים שניים בכלכלה מאוניברסיטת טורקואטו די טלה (אנ'). עבד ככלכלן במספר חברות פרטיות, בהן HSBC. שימש מרצה למקרו-כלכלה, כלכלת צמיחה, מיקרו-כלכלה ומתמטיקה של הכלכלה במספר אוניברסיטאות בארגנטינה ומחוצה לה. בנוסף, שידר תוכנית רדיו בשם Demoliendo mitos ("ריסוק מיתוסים").
בבחירות בנובמבר 2021 נבחר לחבר בית הנבחרים של ארגנטינה מטעם מחוז בחירה בבואנוס איירס.
מיליי הוביל במספר הקולות שקיבל בבחירות המקדימות שנערכו ב-13 באוגוסט 2023. בעקבות זאת, ביצע הבנק המרכזי של ארגנטינה, שמיליי קרא לסגירתו, פיחות של 18% במטבע הפסו הארגנטינאי, וכן העלאה חדה של הריבית ב-21 נקודות ל-118%. בבחירות הכלליות שהתקיימו בנובמבר נבחר מיליי לנשיא ארגנטינה ברוב של 56% מהקולות, והוא נכנס לתפקידו ב-10 בדצמבר.
ביוגרפיה > נשיא ארגנטינה

ב-2 בדצמבר 2023 הכריז על מינויו של רודולפו בארה לתפקיד היועץ המשפטי של ארגנטינה (Procuración del Tesoro de la Nación). המינוי עורר ביקורת ציבורית בשל טענות על עברו הנאו-נאצי של בארה.
באמצע דצמבר ביצעה ארגנטינה פיחות של הפסו ב-54%, שינתה את הקיבוע הזוחל שלו, והודיעה על קיצוצים מסיביים בהוצאותיה, על מנת לצמצם את הגירעון הראשוני בתקציב. אלה היו הצעדים הראשונים בתוכנית ה"טיפול בהלם" לכלכלה שאותה יזם. כמו כן, מיליי פרסם צו לליברליזציה של הכלכלה בארגנטינה שכולל ביצוע תיקונים או ביטולים של 300 חוקים פיננסיים וכלכליים שהיו תקפים בארצו, בהם הפרטת החברות הממשלתיות, ביטול חוק השכירות, וביטול 380,000 תקנות רגולציה בתחומי התיירות, אינטרנט לווייני, בתי מרקחת, נפט, חקלאות וסחר בין-לאומי. הצו טעון אישור של בית הנבחרים בארגנטינה. בנוסף לכך, הוא פיטר 50 אלף עובדי ממשלה ועוד כ-200 אלף מפוטרים ברחבי המדינה. לאחר שנכנס לתפקיד, ביטל תוכניות סוציאליות שונות וסבסוד ממשלתי של מוצרים ושירותים שונים. צעדים אלו הובילו למחאות ענק ברחובות ארגנטינה. בנוסף סגר 10 מתוך 18 משרדי הממשלה, ביצע פיחות של הפזו, העביר חוק שאיפשר תשלומים של חוזים מסוימים בביטקוין, והעביר חוק המאפשר חינוך ביתי. מלבד זאת, הוא מנע את כניסתה של ארגנטינה לארגון ה־BRICS.
לאחר כשלושה חודשים בתפקיד, בעקבות הרפורמות הכלכליות שקידם כמו סגירת משרדי ממשלה מיותרים, פיטור עובדי מדינה לא נחוצים, הפחתת שער הפסו לשער שנסחר בפועל ובלימת תקציבים מיותרים – ירד שיעור האינפלציה במדינה באופן דרסטי מ־25% בחודש דצמבר ל־13% בחודש פברואר. יחד עם זאת מדיניות הצנע שהוביל אשר נקראת "תוכנית המסור", עצרה בניית תשתיות וחתכה בסובסידיות ובקצבאות, שנשחקו ממילא בגלל האינפלציה. כתוצאה מכך זינק שיעור העוני לכ־53% במחצית הראשונה של 2024 לעומת 41.7% בסוף 2023. תחת הנהגתו החזירה ארגנטינה בהצלחה חובות של 4.3 מיליארד דולר למחזיקי אג"ח.
בשנת 2024 נכלל שמו של מיליי ברשימת טיים 100 והוזכרו מרכזיותו אך גם היותן של השפעות מדיניותו הכלכלית לא ברורות עדיין.
חיים אישיים

מיליי ידוע בהתנהגותו האקסצנטרית. הוא מוכר בארגנטינה בכינוי "אל פלוקה" ("הפאה") עקב תסרוקתו הלא-שגרתית. הוא אינו נשוי, והבטיח למנות את אחותו, קרינה, לתפקיד הגברת הראשונה כשייכנס לתפקידו, מה שאכן קרה.
למיליי היה כלב מסטיף אנגלי בשם "קונאן", שמת ב־2017 ממחלה. לאחר מותו לקח מיליי את גופתו למעבדה בארצות הברית, ושם יצרו שישה שכפולים של קונאן בהליך שעלה למיליי כחמישים אלף דולר. מיליי קורא לכלביו "הילדים מרובעי הרגליים שלי", ונתן להם את השמות מילטון (על שם מילטון פרידמן), מארי (על שם מארי רות'בארד), רוברט, לוקאס (שניהם על שם רוברט לוקאס), אנחליטו ו"קונאן ג'וניור". מיליי טוען שהוא מתקשר עם הכלבים שלו באמצעות מדיום ושהם נותנים לו עצות פוליטיות. כשמראיין מ"אל פאיס" ביקש הסבר בנושא, מיליי השיב: "מה שאני עושה בחיי הפרטיים זה ענייני שלי בלבד. אם קונאן נותן לי עצות פוליטיות, זה אומר שיש לי את היועץ הטוב ביותר בכדור הארץ".
מיליי הוא קתולי, אך הוא נוהג למתוח ביקורת על האפיפיור פרנציסקוס, שאותו הוא כינה בהזדמנויות שונות "ישועי קומוניסט", "חתיכת חרא" ו"התגלמות הרשע על כדור הארץ". מיליי מתעניין ביהדות מאוד, ואף שקל להתגייר, אבל נמנע מההחלטה עקב הקושי ששמירת שבת תציב כנשיא מדינה; לאחר מכן, מיליי החל בתהליך גיור. הוא בקשר עם הרב אקסל ואחניש בענייני יהדות, ומכנה אותו "המנהיג הרוחני שלי". הוא נוהג ללמוד תורה ואף ביקר בקבר הרבי מלובביץ'. מיליי סיפר בעבר שהוא חווה התגלות שבה אלוהים (שמיליי מכנה אותו "מספר 1") נתן לו את המשימה להיכנס לפוליטיקה ולא לעצור עד שימונה לנשיא ארגנטינה.
מיליי הוא חובב קוספליי ויש לו דמות של גיבור-על בשם "הגנרל אנקפ".
דעותיו > מדיניות פנים > כלכלה

מיליי מגדיר עצמו כמינארכיסט וכאנרכו-קפיטליסט ונוטה לצדד באסכולה האוסטרית ובלסה פר. הוא קרא לסגירת הבנק המרכזי של ארגנטינה, תוך דולריזציה של כלכלת ארגנטינה וביטול מוחלט של הפסו הארגנטינאי. לאחר בחירתו לנשיא, חזר בו מהעמדה ביחס למטבע. מיליי תומך בהפרטה של "כמה שיותר" משרדים בממשלת ארגנטינה, כמו החינוך, הרווחה, הבריאות והסביבה ובשוק חופשי.
בשנת 2024 הוזמן מיליי כנשיא ארגנטינה לכנס של הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס. רוב הנאום שלו בכנס הוקדש להדגשת מעלותיו של הקפיטליזם, בראייתו של מיליי. הוא ביקר ותקף חלק מהנוכחים בכנס בנאומו שם, מבלי לנקוב בשמות, תוך האשמתם בקידום אג'נדות סוציאליסטיות, וקרא להאדרת קפיטליזם של כלכלה חופשית. בפרט הדגיש: "המדינה איננה הפתרון. המדינה היא הבעיה עצמה".
דעותיו > מדיניות פנים > הפלות וחינוך מיני

מיליי מתנגד לזכות להפלה מלאכותית, בטענה שהפלה מלאכותית נוגדת את עקרון האי-תוקפנות. הוא מתנגד להפלות גם במקרים של אונס וגילוי עריות, והביע תמיכה בהן רק במקרים בהם חיי האם בסכנה. עמדה זאת, בנוסף לביקורתו על כינויי גוף מגדריים, הובילה לכך שמספר כלי תקשורת מתארים אותו כשמרן.
הוא מתנגד להוראת חינוך מיני בבתי ספר, בטענה שזה מנגנון שמעוות את החשיבה, וגורם ל"שטיפת מוח".
דעותיו > מדיניות פנים > סחר באיברים

מיליי דיבר בעבר בעד לגליזציה של סחר באיברים, בטענה שזו תקצר את התורים להשתלת איברים ותעודד תרומת איברים. בראיון ב-2022 מיליי נשאל לגבי עמדתו על סחר בילדים וענה "זה תלוי". מאוחר יותר הביע חרטה על התשובה והצהיר: "כמובן שאיני תומך בסחר בילדים".
דעותיו > מדיניות פנים > תרבות הווק

מיליי ידוע כאחד מהפוליטיקאים הבולטים בעולם בהתנגדותו לתרבות הווק, אותה הוא מכנה גם בתואר 'אידאולוגיית הווק'. מיליי מקשר את הווק, לרעיונות מן השמאל של המפה הפוליטית, ולפעילות טראנסג'נדרית של הקהילה הגאה.
דעותיו > מדיניות חוץ

מיילי ערך שינויים משמעותיים במדיניות החוץ של ארגנטינה. הוא יישר קו הדוק יותר עם ארצות הברית וישראל, בדומה למדיניותו של הנשיא קרלוס מנם בשנות ה-90. מיילי תמך באוקראינה בהגנתה נגד רוסיה, ובתחילת כהונתו שלח לה סיוע צבאי.
באמריקה הלטינית, מיילי מתח ביקורת על תוצאות הבחירות בוונצואלה ציין כי הן מזויפות, והכיר באדמונדו גונזלס כנשיא הלגיטימי של ונצואלה. הוא גם גינה את ממשלת קובה, כינה אותה "אי כלא", ופיטר את שר החוץ שלו על כך שלא תמך באמברגו האמריקני על קובה. היו לו יחסים מתוחים עם מנהיגי שמאל אחרים, כולל גוסטבו פטרו מקולומביה, לולה דה סילבה מברזיל ולואיס ארסה מבוליביה. מיליי הביע תמיכה בנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, והשתתף בהשבעתו בינואר 2025. בדומה למדיניות של טראמפ, מיליי שוקל לפרוש מהסכמים בינלאומיים כמו הסכם פריז וארגון הבריאות העולמי.
דעותיו > מדיניות חוץ > שינויי אקלים

מיליי לא מאמין בתאוריות שינוי אקלים וטוען כי ההתחממות העולמית היא "שקר סוציאליסטי". הוא הבטיח שלא לציית לתוכנית היעדים לפיתוח בר קיימא עד 2030 של האומות המאוחדות ולפרוש מהסכם פריז בטענה שלא יסכים לקבל כפייה "מבחוץ".
דעותיו > מדיניות חוץ > מיליי וישראל

מיליי תומך מובהק של ישראל. במהלך קמפיין הבחירות הבטיח להעביר את שגרירות ארגנטינה בישראל לירושלים, הצהיר כי ארגנטינה בראשותו תהיה "בת ברית קרובה" של ישראל וכי יציב את ארצות הברית ואת ישראל בראש סדר העדיפויות המדיני שלו. בקמפיין הבחירות שלו נראה מניף את דגל ישראל במהלך הפגנה נגד ארגון הטרור חמאס. לאחר בחירתו ב-20 בנובמבר 2023 הודיע שיגיע לבקר בישראל. מיליי הגיע לביקור בישראל ב-6 בפברואר 2024 וביקר בין היתר בכותל המערבי והודיע על העברת השגרירות לירושלים, אך נתקל בקשיים עקב לחצים פוליטיים ממפלגות בארצו. הוא הכריז על חמאס כארגון טרור והתנגד לחברות פלסטינית באו"ם.
הנסיעה הראשונה שלו כנשיא הייתה לישראל, יחד עם הרב אקסל ואחניש, והם נסעו ישירות משדה התעופה לכותל המערבי. פורסמו סרטונים שלו כשהוא רוקד עם יהודים בישראל ושר "עם ישראל חי". מיליי גם מינה את ואחניש לשגריר ארגנטינה בישראל, מינוי שאושר באפריל 2024. ביולי 2024 השתתף באירוע של חסידות חב"ד בארגנטינה, לציון 30 שנה למותו של הרבי מלובביץ'. ביולי 2024 קיבל מיילי את פרס החדשנות בפוליטיקה שהוענק על ידי יצחק אסא, נשיא קרן ILAN.
בינואר 2025 נבחר מיליי פה אחד על ידי כל חברי הוועדה לקבל את פרס בראשית, כהוקרה על תמיכתו הגלויה בישראל, והישגיו הכלכליים בארגנטינה.
בפברואר 2025 הכריז על שני ימי אבל בארגנטינה, לאחר החזרת גופותיהם של בני משפחת ביבס שנרצחו על ידי החמאס.
דעותיו > מחאה ויחס השלטון למחאה

הפרוטוקול של המשטר החדש נגד הפגנות מתכנן לעשות שימוש בארבעת כוחות הביטחון: המשטרה הפדרלית, ז'נדרמריה, המחוז הימי ומשטרת הביטחון של שדות התעופה – לצורך פיזור הפגנות החוסמות רחובות וצירים. תחת העיקרון "נפעל עד שהמרחב ישתחרר לחלוטין".
עדות שקר

.
שלט מואר "לא תשקר" במחלף שורש
עֵדוּת שֶׁקֶר היא עדות הניתנת בבית משפט ומתבררת ככוללת דברי שקר או הצהרות כוזבות. העד מחויב לומר את האמת, כדי לשמור על אמיתות פסק הדין שיינתן בהליך המשפט.
מתן עדות שקר ביודעין נקבע כעבירה פלילית ברבות ממדינות העולם. בישראל, נקבע בסעיף 237 לחוק העונשין שהעונש על עדות שקר הוא מאסר של עד 7 שנים: "המעיד בהליך שיפוטי, ביודעין, עדות כוזבת בדבר מהותי לגבי שאלה הנדונה באותו הליך, הרי זו עדות שקר, ודינו - מאסר שבע שנים; עשה כן בעד טובת הנאה, דינו - מאסר תשע שנים".
אמירות פרשניות אינן נחשבות עדות שקר שכן אנשים פעמים רבות אומרים דברים שאינם מדויקים לא ביודעין או לא בכוונה. אנשים גם עשויים להחזיק באמונות תמימות אך שגויות לגבי עובדות מסוימות או שזכרונם אינו מדויק. כמו כל הפשעים בשיטת המשפט המקובל, עדות שקר מצריכה יסוד נפשי מסוג מחשבה פלילית (mens rea) ויסוד עובדתי - "אקטוס ראוס" (actus reus) כדי להוכיח את קיום הפשע.
במדינות מסוימות כמו צרפת למשל, חשודים לא יכולים להחקר תחת שבועה ועל כן לא יכולים להעיד עדות שקר, ולא משנה מה יאמרו במהלך משפטם. גם בישראל קראו תיגר על השבעת העדים כדבר שבשגרה. בדיוני הכנסת על ביטול השבעת העדים לפני עדותם, נאמר כי לשבועה יש ערך כטקס דתי, אך כיוון שהעד גם כך מחויב לדבר אמת, אין לשבועה ערך מוסף כיוון לפי המשפט העברי עדיף שלא להישבע כלל, גם אם הוא דובר אמת. בנוסף, ישנו כלל שקובע כי עד שצריך להשביע אותו כיוון שיש חשש שידבר דברי שקר, פסול לעדות. בסופו של יום, בית הדין אינו מחויב להשביע את העדים אך יכול לעשות זאת במקרה הצורך.
האיסור על עדות שקר חל גם על עדים שמסרו את עדותם בכתב בתצהיר.
חקר האמת

אמת ושקר בתחום המשפט מתייחס לניתוח עדות, וקביעה אם הטענות המוצגות בפני השופט הן עובדות (אמת) או טעויות, בדיות או משאלות-לב (שקר). פעמים רבות נאמר כי שופטים מנסים "להגיע לחקר האמת", כלומר, לגלות איזו מבין העדויות היא עדות אמת ואיזו - שקר.
ישנן מערכות משפט שבהן ההכרעה בדבר אמיתותן של עדויות נתונה בידי חבר מושבעים.
חוקרים ושופטים משתמשים במדדים שונים לבירור האם עדות היא אמיתית או שקרית. בין אלו נמנים:
האם העדות היא קוהרנטית או מכילה סתירות
האם העדות ניתנה מיד לאחר האירוע הנטען או שהיא עדות כבושה ונתנה זמן רב לאחר האירוע
באם העדות היא עדות כבושה מבחינת הרשויות, האם העד סיפר על האירוע למקורביו או שלא סיפר לאף אחד?
האם התנהגות העד הגיונית או שמעידה על התנהגות "לא רציונלית"?
האם העדות עקבית או שהשתנתה עם הזמן בהתאם להתפתחויות משפטיות?
האם יש לעד מניע להעיד עדות שקר?
כאשר העדות כוללת דברי שקר, עולה השאלה האם עובדה זאת פוסלת את כלל העדות, או שמא ניתן לברור מתוך העדות דברי אמת?
בדין העברי

האיסור על עדות שקר מופיע בעשרת הדיברות: ”לֹא-תַעֲנֶה בְרֵעֲךָ עֵד שָׁקֶר” (ספר שמות, פרק כ', פסוק י"ב).
במשפט העברי עדים זוממים הם שני עדים שעדותם התבררה כעדות שקר, בשל העובדה כי עדים אחרים העידו עליהם שלא יכלו להיות במקום שבו הם מעידים שהמקרה התרחש בזמן בו הם מעידים שהמקרה התרחש. 'זוממים' משמע שזממו שאדם אחר יענש שלא כדין. במקרה זה קובע המקרא שייגזר על העדים אותו גזר הדין שהיה אמור להינתן לאדם עליו העידו ("ועשיתם לו כאשר זמם לעשות לאחיו"). לרוב פסק דין זה מתקיים במדויק, אך קיימים חריגים.
הלכות עדים זוממים טומנות בחובן עיקרון יסודי בהלכות עדות במשפט העברי: "עדות שאי-אתה יכול להזימה - אינה עדות". על כל עדות להיות בת הזמה, ועדות שאינה עומדת בקריטריון זה אינה עדות כשרה.
לפני הגדת עדות מזהירים את העדים, שלא יעידו עדות שקר. בתלמוד נזכר כי אחד מנוסחי האזהרה לעדים הוא בנוסח "סהדי שקרי אאוגרייהו זילי", כלומר: מודעים להם כי "עדי שקר בזויים אפילו בעיני שוכריהם".
בהתאם גישה זו של המשפט העברי, שלוש הצעות חוק לתיקון דיני הראיות הועלו בכנסת ועניין ביטול השבועה והחלפתה באזהרת עדים. בדיונים הובאה בהרחבה גישת המשפט העברי לשבועה וכיצד באה לידי ביטוי בחוק הראיות הישראלי.
ראו גם

אונס בדוי
סהדי שקרי אאוגרייהו זילי
הערות שוליים

↑  מיכל אביב, עדות שקר: מה העונש על מתן עדות שקר בהליך פלילי?, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏18/05/2016
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 24 249-256: חוק השיפוט הצבאי, באתר דעת.
↑  ע"א 7426/14 פלונית נ' אורי דניאל, ניתן ב־14 במרץ 2016, סעיף 11 לפסק דינו של השופט יצחק עמית
↑  אריאל סלטו, "כשאת אומרת שאמרת: לא! עדות מתלוננות בתיקי 'אינוס היכרות' –אמרה שאינה ניתנת להפרכה", הפרקליט נג 141 (2014)
↑  דורון מנשה, "משקלה הראייתי של כבישת עדות הנאשם", הפרקליט נג (1) (תשע"ד) 41
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 419-427: חוק ליקון דיני הראיות, באתר דעת.
| ספר דברים |
| --- | --- | --- |
| פרשת דברים | ערבות מואב • חטא המרגלים • חטא המעפילים |  |
| פרשת ואתחנן | עשרת הדיברות • שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • תפילין |  |
| פרשת עקב | כוחי ועוצם ידי • תורת הגמול • חטא העגל • והיה אם שמוע • ברכת המזון • שבעת המינים • לא תערץ מפניהם |  |
| פרשת ראה | היתר אכילת בשר • נביא שקר • מסית • עיר הנידחת • סימני כשרות בבעלי חיים • תרומות ומעשרות • שמיטת כספים • עבד עברי • שלוש רגלים • עלייה לרגל |  |
| פרשת שופטים | משפט עברי • איסור שוחד • איסור עבודה זרה • זקן ממרא • מצוות מינוי מלך • זרוע, לחיים וקיבה • ראשית הגז • כישוף • אוב • ידעוני • חובר חבר • רוצח בשגגה • עיר מקלט • עדות שקר • עדים זוממים • לא תערוץ מפניהם • הלכות מלחמה • כהן משוח מלחמה • מצוות קריאה לשלום במלחמה • בל תשחית • עגלה ערופה |  |
| פרשת כי תצא | אשת יפת תואר • משפט הבכורה • בן סורר ומורה • תלייה • השבת אבידה • לא ילבש • מוציא שם רע • מפתה • איסור קדשה • גירושין • ייבום וחליצה • ממזר • מצוות טעינה • איסור ריבית • משכון • הלנת שכר • מתנות עניים • לא תחסום שור בדישו • כלאי הכרם • לא תחרוש בשור ובחמור יחדו • שעטנז • לא ילבש • השבת אבדה • איסור גנבת נפש • אתנן זונה ומחיר כלב • קבורת המת • שילוח הקן • מצוות מעקה • ציצית • נדרים • מלקות |  |
| פרשת כי תבוא | מקרא ביכורים • וידוי מעשרות • מעמד הר גריזים והר עיבל |  |
| פרשת נצבים | תשובה • קיבוץ גלויות |  |
| פרשת וילך | הקהל • הסמכת יהושע • כתיבת משה את התורה |  |
| פרשת האזינו | שירת האזינו |  |
| פרשת וזאת הברכה | ברכת משה • מות משה • הר נבו |  |
| דמויות מרכזיות | משה • יהושע בן נון |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565333805171  BnF: cb119835040 (data)  GND: 4169344-9  LCCN: sh85046995  NARA: 10644529
מציאת אישה ליצחק

ב וַיֹּאמֶר אַבְרָהָם, אֶל-עַבְדּוֹ זְקַן בֵּיתוֹ, הַמֹּשֵׁל, בְּכָל-אֲשֶׁר-לוֹ:  שִׂים-נָא יָדְךָ, תַּחַת יְרֵכִי. ג וְאַשְׁבִּיעֲךָ--בַּה' אֱלֹהֵי הַשָּׁמַיִם, וֵאלֹהֵי הָאָרֶץ:  אֲשֶׁר לֹא-תִקַּח אִשָּׁה, לִבְנִי, מִבְּנוֹת הַכְּנַעֲנִי, אֲשֶׁר אָנֹכִי יוֹשֵׁב בְּקִרְבּוֹ. ד כִּי אֶל-אַרְצִי וְאֶל-מוֹלַדְתִּי, תֵּלֵךְ; וְלָקַחְתָּ אִשָּׁה, לִבְנִי לְיִצְחָק.

— בראשית כ"ד ב-ד
 אברהם משביע את עבדו כי ימצא לבנו אישה מבנות כנען, ציור מעשה ידי פדרו דה אורנטה, מוזיאון דה-ליאון
מציאת אישה ליצחק הוא סיפור הנכלל בפרשת חיי שרה, בספר בראשית, פרק כ"ד, והוא מן הארוכים בספר. אברהם מבקש להשיא את בנו יצחק ושולח את מנהל משק ביתו למולדתו, ארם נהריים כדי למצוא שם אישה לבנו. העבד מגיע לחרן ובעומדו ליד המעיין הוא קובע סימן למציאת האישה: " "וְהָיָה הַנַּעֲרָ אֲשֶׁר אֹמַר אֵלֶיהָ הַטִּי-נָא כַדֵּךְ וְאֶשְׁתֶּה וְאָמְרָה שְׁתֵה וְגַם-גְּמַלֶּיךָ אַשְׁקֶה" היא האישה המתאימה ליצחק. עבד אברהם מעניק לה מתנות ורבקה מזמינה אותו לביתה. העבד מבקש את ידה של רבקה עבור בנו של אברהם, יצחק והנערה והמשפחה נותנים את הסכמתם לנישואין. רבקה הנערה נפרדת ממשפחתה ועושה את דרכה לכנען. שמו של העבד אינו מצוין, אולם חז"ל מזהים אותו עם אליעזר.
תוכן הסיפור > אברהם ועבדו > זהות העבד

בפניית אברהם אל העבד, התורה מוסרת מידע על העבד באופן הדרגתי מהתואר הנמוך כעבד אל התואר הגבוה כמושל על כל אשר לאברהם. אין הכתוב מוסר מידע על זהותו. מהכתוב לא ניתן להבין מהו מעמדו של העבד בבית אברהם, האם גבוה או נמוך. בתחילה נמסר כי הוא "עַבְדּוֹ" לאחר מכן כי הוא "זְקַן בֵּיתוֹ" ולבסוף, "הַמֹּשֵׁל, בְּכָל-אֲשֶׁר-לוֹ". הכותב לא מוסר פרטים מדוע זכה העבד לשלל תארים אלו. זאת ועוד לעבד אין שם וזהותו אינה ידועה. חז"ל מזהים את העבד עם אליעזר עבד אברהם: "אליעזר עבד אברהם זקן ויושב בישיבה היה, שנאמר 'ויאמר אברהם אל עבדו זקן ביתו המֹשל בכל אשר לו'. אמר ר' אלעזר שמושל בתורת רבו."
תוכן הסיפור > אברהם ועבדו > הטלת השליחות על עבד אברהם

אברהם מורה לעבדו "שִׂים-נָא יָדְךָ, תַּחַת יְרֵכִי" כדי להשביעו. ראב"ע פירש כי הנחת היד מתחת לירך מורה על שייכות העבד לאדוניו וקבלת מרותו של אברהם: ”והקרוב אלי, שהיה משפט בימים ההם לשום אדם ידו תחת ירך מי שהוא ברשותו.” חז"ל קבעו במסכת שבועות את הכלל של 'נקיטת חפץ' בעת השבועה. במזרח הקדום, באשור נהוג היה לאחוז בשדיים, סמל לפריון. בדומה לחזה, הירך נחשב כאיבר פריון וזאת ניתן ללמוד מהתבנית החוזרת במקרא: "יֹצְאֵי יְרֵכוֹ". בשימת היד מתחת לירך קבעו חז"ל כמוה כשבועה.
תוכן הסיפור > אברהם ועבדו > השבועה

אברהם חושש לנישואי בנו עם אחת מבנות כנען ולכן הוא משביע את עבדו כי ימצא לו אישה ממולדתו. ברצונו להשיא את יצחק לאחת מבנות מולדתו, מבקש אברהם לשמור על צביונו הדתי. עם זאת, הוא מבקש לשמור על מצוות יישוב הארץ.
אברהם מבקש מהעבד "כִּי אֶל-אַרְצִי וְאֶל-מוֹלַדְתִּי, תֵּלֵךְ; וְלָקַחְתָּ אִשָּׁה, לִבְנִי לְיִצְחָק". את בקשת אברהם מהעבד לקחת אישה ממולדתו ניתן להבין בשתי דרכים: מולדת - מקום הולדתו של אברהם או משפחתו. יש הטוענים כי יש לקרוא את המילה "מוֹלַדְתִּי", כארץ הולדתו של אברהם וזאת ניתן להבין מפסוק ז': "ה' אֱלֹהֵי הַשָּׁמַיִם, אֲשֶׁר לְקָחַנִי מִבֵּית אָבִי וּמֵאֶרֶץ מוֹלַדְתִּי."
עבד אברהם מעלה אפשרות כי ייתכן והאישה לא תסכים לחזור עמו לארץ כנען, ושואל את אברהם אם יסכים שבנו יחזור לארץ הולדתה של הכלה, במקרה שהיא תסרב לבוא. אברהם לא מסכים בטענה שארץ כנען הובטחה לו ולזרעו בברית והישיבה בארץ היא צו ה'. העבד נשבע לאברהם כי יעשה כדבריו.
תוכן הסיפור > פגישת אליעזר ורבקה

עמוס בעשרה גמלים, מתנות וכל טוב יוצא העבד לכיוון חרן, עירו של נחור אחי אברהם. לקראת הערב מגיע העבד עם הגמלים והוא נעמד בקרבת באר המים.
העבד נושא תפילה ומבקש מה' שיזמן לפניו את הנערה. העבד קובע סימן שעל פיו יידע מי הנערה המיועדת ליצחק. הנערה שתגיש לו מים כאשר יבקש אך תציע להשקות בנוסף את גמליו, תהיה הנערה שה' ייעד ליצחק "וְהָיָה הַנַּעֲרָ, אֲשֶׁר אֹמַר אֵלֶיהָ הַטִּי-נָא כַדֵּךְ וְאֶשְׁתֶּה, וְאָמְרָה שְׁתֵה, וְגַם-גְּמַלֶּיךָ אַשְׁקֶה--אֹתָהּ הֹכַחְתָּ, לְעַבְדְּךָ לְיִצְחָק". רבקה יוצאת לשאוב מים, מיד בסיום תפילת העבד ונראה כי זו יד ה' אשר כיוונה את המפגש.
העבד רץ לקראתה ומבקש ממנה בהתאם לסימן שקבע בתפילתו כי תשקה אותו במים. כאשר היא מסיימת להשקותו היא משקה את גמליו מבלי שהתבקשה. רבקה ממהרת ומזדרזת לשאוב מים וברצף הפעולות המופיע בפסוק, מבקשת התורה, לאפיין את דמותה כפעלתנית וזריזה.
תוכן הסיפור > הצעת הנישואין בבית בתואל

לאחר שסיימה להשקות את הגמלים לקח העבד את "נֶזֶם זָהָב, בֶּקַע מִשְׁקָלוֹ--וּשְׁנֵי צְמִידִים עַל-יָדֶיהָ, עֲשָׂרָה זָהָב מִשְׁקָלָם". וענד אותם על ידיה. העבד שואל את הנערה: "בַּת-מִי אַתְּ". כאשר העבד מספר זאת בבית משפחתה הוא משנה את סדר הפעולות. הוא מספר כי קודם שאל אותה בת מי את? ולאחר שענתה העניק לה את המתנות. ייתכן ועשה זאת כדי להכחיש את רצון אדוניו להשיא את בנו בתוך משפחתו.
העבד שואל את הנערה האם יש בביתם מקום ללון. והנערה משיבה כי יש וגם מזון לגמלים. הנערה מספרת על האיש למשפחתה ואחיה לבן רץ לקראתו ומזמין אותו לבית המשפחה. בבית המשפחה נוהגים בעבד מידה של הכנסת אורחים. המשפחה מספקת תבן ומספוא לגמלים, מים לרחיצת רגלי העבד ומזון. העבד לא אוכל ומתחיל לדבר. תחילה הוא מספר אודות השליחות והשבועה שהשביע אברהם אותו לפני צאתו לדרך.
את המשא ומתן מנהלים האם והאח. היעדרותו של האב בתואל תמוהה וחז"ל דרשו כי מת. בין הכתוב בסיפור אודות שבועת העבד לאברהם לבין מה שהעבד מספר בבית משפחת בתואל קיימים כמה הבדלים שהמהותי שבהם הוא שאברהם מורה לעבד: "כִּי אֶל-אַרְצִי וְאֶל-מוֹלַדְתִּי, תֵּלֵךְ", כלומר אברהם מבקש מהעבד ללכת למקום הולדתו, לארצו ולהביא משם אישה ליצחק. בבית המשפחה אומר העבד כי אברהם הורה לו "אֶל-בֵּית-אָבִי תֵּלֵךְ, וְאֶל-מִשְׁפַּחְתִּי". בדבריו לבני המשפחה מבקש העבד להדגיש את חשיבותם של בני המשפחה בעיני אברהם. בנוסף משנה העבד את שאלתו לאברהם: מה יקרה במידה והנערה לא תסכים להגיע לארץ כנען. בשאלתו לבני המשפחה הוא משמיט את המילים: "אֶל-הָאָרֶץ הַזֹּאת" ובכך הוא רומז שההתנגדות תהיה לא המעבר לארץ אחרת אלא להליכה אחריו כלומר לנישואים עם יצחק. כמו כן הוא משמיט את המילה "תֹאבֶה" מהדו-שיח שניהל עם אברהם משאלתו את המשפחה "אֻלַי לֹא-תֵלֵךְ הָאִשָּׁה, אַחֲרָי". בני המשפחה קוראים לרבקה ומבקשים ממנה להחליט. רבקה מסכימה להצעה זו. ובכך נותן את הרושם כי ההחלטה בידיהם.
העבד ממהר לצאת עם רבקה. איתה יוצאת מניקתה בחזרה לכנען.