stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיסה 587 של אמריקן איירליינס
החקירה

חודשיים ויום לאחר מתקפת הטרור על מגדלי התאומים, החלה חקירת ההתרסקות על ידי המינהל הארצי לבטיחות בתחבורה (NTBS) בצל החשדות לפיגוע גדול נוסף כנגד מטרות אמריקאיות. מעל מאה עדי ראייה ציינו כי ראו אש או פיצוץ בעוד המטוס באוויר, לפני שהמטוס איבד שליטה. רוב הטיסות במדינה בוטלו ולאוויר הוזנקו מטוסי קרב. מסיבה זו, בשעות הראשונות שלאחר ההתרסקות נבדקה הסבירות לפיגוע אפשרי. בזירת ההתרסקות התאמצו החוקרים למצוא שאריות של פצצה. זמן לא רב לאחר תחילת החקירה נתגלה מייצב הכיוון של המטוס במפרץ הקרוב. למזלם של החוקרים, נמצאה גם הקופסה השחורה שהקליטה את הדו-שיח בתא הטייס. מניתוח דו-השיח ומניתוח מצלמות אבטחה שצילמו את המטוס זמן קצר לפני נפילתו עלה כי אין חשד לפיגוע, וכי ככל הנראה מדובר בתאונה.
לאחר שנשללה האפשרות שההתרסקות נבעה מחבלה מכוונת, החלו החוקרים לבחון את מייצב הכיוון ואת אופן התנתקותו מהמטוס. מייצב הכיוון מחובר לגוף המטוס בשש נקודות חיבור שבכל אחת מהן בורג טיטניום המוחזק באמצעות אום העשוי מחומר מרוכב ואום נוסף מאלומיניום. מניתוח הנזק עלה כי בעוד שאום האלומיניום לא ניזוק, זה העשוי חומרים מרוכבים נשבר. תוצאות החקירה העלו בתחילה חשש שמא קיים פגם בחומרים המרוכבים. בחומרים אלה נעשה שימוש גם בנקודות חיבור אחרות במטוס, כגון אלו של המנועים. לאחר בדיקה מדוקדקת של אמצעי החיבור המרוכבים אישרה החקירה שהמטוס היה במצב טכני תקין.
מטוס האיירבוס A300-600 המריא זמן קצר לאחר המראת מטוס בואינג 747 של חברת התעופה ג'פאן איירליינס מאותו מסלול. כתוצאה מכך, נכנס המטוס למערבולות אוויר שיצר המטוס היפני. טייס המשנה ניסה לשמור על ייצוב המטוס באמצעות שימוש אגרסיבי בהגה הכיוון. מסקנת החוקרים הייתה שהתנתקות מייצב הכיוון נבעה מהפעלה מוגזמת של הגה הכיוון. ללא מייצב כיוון לא ניתן לשלוט במטוס מסוג זה, ועם התנתקותו איבדו הטייסים את השליטה במטוס לחלוטין. התאוצות העזות שבהן נתון היה המטוס עד התרסקותו גרמו להתפרקות שני המנועים לפני הפגיעה בקרקע. חוקרי התאונה קבעו כי התנתקות מייצב הכיוון לא נבעה ישירות ממערבולת האוויר שיצר המטוס היפני. לו היה הטייס עוזב את ההגאים היה המטוס מתייצב בסופו של דבר.
הדו"ח הרשמי של המינהל הארצי לבטיחות בתחבורה פורסם ב-26 באוקטובר 2004, ובו הוסבר כי הסיבה לתאונה היה שימוש יתר בהגה הכיוון כאמצעי לייצוב המטוס בעודו במערבולת אוויר. העשן והאש שראו עדי הראייה אירעו כתוצאה מדליפה של דלק לאחר התנתקות המנועים מהכנפיים.
אחריות

חברת התעופה אמריקן איירליינס ויצרנית המטוס, חברת איירבוס, חלוקות בדעתן בנוגע להיקף האחריות של כל אחד מהצדדים. אמריקן איירליינס טוענת שהתאונה היא אשמתה של איירבוס מאחר שה-A300 תוכנן עם הגאים רגישים מאוד. מרבית המטוסים דורשים לחץ מוגבר על דוושות ההגאים כדי להשיג שליטה גם במהירויות טיסה גבוהות.
גם המינהל הארצי לבטיחות בתחבורה האשים את חברת התעופה ברוב האשמה. מנתוני החקירה עלה כי אמריקן איירליינס מעבירה קורס תמרון מתקדם לטייסיה, ובהדמיה זו השפעות מערבולות האוויר שיוצרות מטוסים גדולים מוגזמות. לכן הטייסים אומנו לעשות שימוש אגרסיבי בהגה הכיוון, הרבה מעבר לנחוץ. לאחר פרסום הדו"ח שינתה אמריקן איירליינס את תוכנית ההדרכה הבעייתית.
הנצחה

260 הנוסעים ואנשי הצוות ששהו על סיפון המטוס וחמישה אנשים שהיו על הקרקע נהרגו כתוצאה מההתרסקות. אחד מהם היה איש עסקים ישראלי בשם אילן וסרמן. לזכרם הוקם אנדרטה בפארק ווקווי שבקווינס. על קיר האנדרטה מונצחים שמות כל הקורבנות. בראש האנדרטה ישנו ציטוט, באנגלית ובספרדית, מאת המשורר הדומיניקני פדרו מיר:
Después yo quiero no más que paz / Afterwards I want nothing more than peace.
("לאחר הכול אני מבקש שלום ותו לא")
ב-6 במאי 2007 התקיים טקס בבית הקברות וודלון ברובע הברונקס, שבמסגרתו נקברו שרידי הקורבנות בתאונה, 889 חלקי אדם לא מזוהים, בארבעה מבני מאוזוליאום.
הערות שוליים

↑  לינוי בר-גפן ואטילה שומפלבי, ישראלי תושב ארה"ב היה על המטוס שהתרסק, באתר ynet, 13 בנובמבר 2001
הרס וחורבן באתר ההתרסקות
אילוסטרציה של נאס"א ממחישה את שובל האוויר שנוצר לאחר המראה של מטוס.
2035

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2035 היא השנה ה-35 במאה ה-21. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 2035 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים צפויים

8 בינואר - אסטרואיד בשם 2002 AY1 (אנ') יחלוף בסמוך לכדור הארץ.
בחירת נשיא מדינת ישראל – בבחירות אלה תבחר הכנסת את הנשיא ה-13.
תוכניות מתאר לערים

מספר ערים ומועצות מקומיות בישראל ערכו בשנים 2015 ו-2016 תוכניות מתאר שבהן פרשו את תחזיותיהן לגבי שנת 2035, ביניהן תל אביב-יפו, נתניה, טירת כרמל, רעננה, גן יבנה, גדרה, כפר יונה ומודיעין-מכבים-רעות.
הערות שוליים

↑  דותן לוי, תל אביב 2035: עיר של מגדלים או עיר של צעירים, באתר כלכליסט, 17 בדצמבר 2015
↑  אושרה פה אחד תוכנית המתאר לנתניה, באתר העירייה.
↑  טירת כרמל 2035, באתר העירייה.
↑   נמרוד בוסו, התוכנית: כך תיראה רעננה ב-2035, באתר TheMarker‏, 28 במרץ 2016
↑  תוכנית מתאר 2035, באתר המועצה המקומית.
↑  גדרה 2035, באתר המועצה המקומית.
↑  כפר יונה 2035 - תוכנית מתאר, באתר היישוב.
↑  מודיעין בעוד 21 שנים, באתר עיתונט מודיעין.
2052

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2052 היא השנה ה-52 במאה ה-21. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 2052 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
ה'תתי"א

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
ה'תתי"א (5,811) ובקיצור תתי"א – היא שנה עברית  אשר תחל ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 2050, ותסתיים ביום כ"ט באלול, 6 בספטמבר 2051.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 17 שעות ו-64 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 16 במחזור העיבור ה-306. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 15 (סימנה טויזא) במחזור השמש ה-208.
שנה זו היא שנת 1,982 לחורבן הבית, ושנת 2,362 לשטרות.
לפי דברי רוב הראשונים שנה זו היא שנת היובל.
מדינת ישראל תחגוג ביום העצמאות ה'תתי"א 103 שנות עצמאות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
כ"ז בניסן חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לשואה ולגבורה נדחה ליום שני כ"ח בניסן (כלל זה הוחל משנת ה'תשנ"ז - 1997).
ד' באייר חל ביום ראשון, ולכן יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל נדחה ליום שני ה' באייר ויום העצמאות נדחה ליום שלישי ו' באייר (כלל זה הוחל משנת ה'תשס"ד - 2004).
י' באייר חל בשבת, ולכן יום הרצל נדחה ליום ראשון י"א באייר.
הערות שוליים

↑  ראו למשל בעל המאור עבודה זרה ט:
פארק ארבע החירויות על שם רוזוולט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  New York state park, אנדרטה 
 על שם:  פרנקלין דלאנו רוזוולט ורעיון ארבע החירויות
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2012
 תאריך פתיחה רשמי:  2012 
 אדריכל:  לואי קאהן 
 קואורדינטות:  40°44′59″N 73°57′41″W﻿ / ﻿40.74972222°N 73.96138889°W﻿ / 40.74972222; -73.96138889
 www.fdrfourfreedomspark.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק ארבע החירויות על שם רוזוולט(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיפארק ארבע החירויות על שם רוזוולט(למפת מנהטן רגילה) פארק ארבע החירויות על שם רוזוולט(למפת מנהטן מוגדלת) פארק ארבע החירויות על שם רוזוולט
 
הפארק במבט ממערב
פארק ארבע החירויות על שם פרנקלין דלאנו רוזוולט (באנגלית: Franklin D. Roosevelt Four Freedoms Park) הם פארק ואנדרטה בעיר ניו יורק שבארצות הברית. הם מוקדשים להנצחת נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ורעיון ארבע החירויות, שיצר במסגרת נאומו הידוע בשנת 1941.
הקמת הפארק

אי רוזוולט שוכן בנהר איסט בין רבעי מנהטן וקווינס. בשנת 1973 נקרא האי (שעד אז היה שמו "אי הרווחה" (Welfare Island)) על שמו של הנשיא רוזוולט. אז הודיעו מושל מדינת ניו יורק נלסון רוקפלר וראש העיר ג'ון לינדסי על הכוונה לבנות אנדרטה לנשיא המנוח בקצהו הדרומי. האדריכל לואי קאהן הכין תוכנית לפארק, אך קשיים כספיים של העירייה עיכבו את מימושה לשנים רבות.
בשנת 2005 פתח מכון פרנקלין ואלינור רוזוולט במסע למימוש תוכנית הפארק ואסף כספים למטרה זו ממקורות ציבוריים ומתורמים פרטיים. תערוכה על התוכנית שהוצגה בשנת 2005 בקולג' קופר יוניון בניו יורק הגבירה את המודעות הציבורית לה. תוכניתו המקורית של קאהן פותחה על ידי משרד האדריכלים מיצ'ל–גורגולה.
בניית הפארק החלה בשנת 2010 בעלות של 53 מיליון דולר. הוא נחנך בטקס שנערך ב-17 באוקטובר 2012 במעמד ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג, מושל מדינת ניו יורק אנדרו קואומו והנשיא לשעבר ביל קלינטון.
הפארק

הפארק, ששטחו כ-16 דונם, ממוקם בחוד הדרומי של האי רוזוולט. הוא כולל מתחם משולש ומדושא, שגרם מדרגות רחב מעפיל אליו מצפון. לאורך שתי צלעותיו החיצוניות של המשולש ניטעו שתי שדרות עצים, המוליכות אל קודקוד המשולש. שם ניצב גוש גרניט, שבגומחה שבו, הפונה לכיוון צפון, הוצב העתק מוגדל של פסל ראש של רוזוולט, אשר פוסל ב-1933 על ידי הפסל ג'ו דווידסון.
מעברים משני צידי הפסל מובילים אל רחבה מרובעת בשטח של כ-330 מטרים מרובעים. הרחבה פתוחה לכיוון דרום ומוקפת מיתר צדדיה בקירות מ-28 גושי גרניט מרובעים. קטעים מנאום ארבע החירויות חרותים על גבי קירות הרחבה. המראה מן הקצה הדרומי של הרחבה כולל את נמל ניו יורק ואת בנייני מרכז האו"ם, הניצבים ממערב לפארק, על גדת האי מנהטן.
הפארק כלול במערכת הפארקים של מדינת ניו יורק.
לקריאה נוספת

קשת רוזנבלום, "הלב הרוחני של ניו יורק", הארץ, 26 בנובמבר 2012.
פנמה סיטי

פנמה סיטי (בספרדית: Ciudad de Panamá, "סיודאד דה פנמה") היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר בפנמה. ממוקמת בסמוך לתעלת פנמה, בצד האוקיינוס השקט. אוכלוסייתה מונה כ-813,000 תושבים, המהווים רבע מאוכלוסיית המדינה כולה, והיא המרכז הפוליטי, הכלכלי והתרבותי של פנמה.
קסקו וייחו, מראה מסרו אנקון
היסטוריה

העיר נוסדה ב-15 באוגוסט 1519, בידי הקונקיסטאדור הספרדי פדרו אריאס דָוִילה (פֵּדרָאריָאס), והייתה היישוב הקולוניאלי הראשון לחופי האוקיינוס השקט. בזכות מיקומה הפכה בתוך זמן קצר לבסיס למסעות מחקר וכיבוש בפרו, וכן תחנת-מעבר למטעני זהב וכסף בנתיב מאמריקה לספרד. במשך השנים חלו עליות ומורדות במעמדה של פנמה בהתאם לשינוי בהיקפי הסחר והתנועה לאורך מצר פנמה.
ב-1539 ושוב ב-1563 פרצו בעיר שרפות גדולות שהרסו חלקים ניכרים ממנה. למרות זאת לא נבלמה התפתחותה של העיר, וב-1610 התגוררו בה לפחות 5000 תושבים, והיו בה בית-חולים, מנזרים, כנסיות וקתדרלה. באותה עת הייתה בין החשובות שבערים הספרדיות באמריקה.
במאה ה-17 סבלה העיר מפשיטות של שודדי ים וכן מהתקפות של ילידים אינדיאנים מאזור דריין, וכמו כן הוכתה ברעידת אדמה קטלנית ב-1620 ובשרפה נוספת, קשה מקודמותיה, שבה עלו באש הקתדרלה ומספר רב של בתים ומבני ציבור. באותה עת מנתה האוכלוסייה 8000 תושבים.
הגידול באוכלוסייה נמשך למרות האסונות, וב-1670 התגוררו בעיר כ-10,000 תושבים. בשנת 1671 נכבשה העיר על ידי כוח שמנה כ-1,400 פיראטים, בהנהגת הנרי מורגן. הפיראטים בזזו את העיר, שנשרפה לחלוטין. היא נבנתה מחדש בשנת 1673, במרחק של כ-8 ק"מ מהמיקום המקורי, אך לא חזרה במהרה לממדיה לפני החורבן.
באמצע המאה ה-19, בעקבות בנייתן של מסילות הרכבת בארצות הברית, עברו דרכה מאות אלפי בני אדם, והיא התרחבה במידה משמעותית.
בעקבות פתיחתה של תעלת פנמה בשנת 1914, הנוכחות האמריקנית באזור תרמה לצמצום פגיעתן של מחלות נפוצות, כמו המלריה, ולהעלאת איכותם של מי השתייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה הגבירה ארצות הברית את נוכחותה בעיר במידה רבה, ותרמה לפיתוחה. מתקנים צבאיים שהוקמו באזור מנעו חופש תנועה מתושבים מקומיים עד לשנות השישים.
בשנות השבעים והשמונים נחשבה העיר למרכז בנקאי בינלאומי של הלבנות כספים. בדצמבר 1989, ארצות הברית פלשה לפנמה ולכדה את מנהיגה מנואל נורייגה, שהורשע בסחר בסמים. במהלך התקיפה, אחת השכונות בעיר נפגעה בשרפה, ושוקמה בסיוע אמריקני.
כלכלה

פנמה סיטי היא המרכז הכלכלי והפיננסי של פנמה. הכלכלה המקומית מסתמכת על בנקאות, מסחר ותיירות.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת פנמה, האוניברסיטה הטכנולוגית של פנמה והאוניברסיטה הקתולית סנטה מריה לה אנטיגואה, וכמו כן שלוחות של אוניברסיטאות שונות מארצות הברית, כמו אוניברסיטת אוקלהומה, אוניברסיטת לואיוויל ואוניברסיטת המדינה של פלורידה.
תחבורה

בפאתיה המזרחיים של העיר שוכן שדה התעופה הבינלאומי טוֹקוּמן (Tocumen), שדה התעופה הראשי במדינה. שדה תעופה קטן יותר, מרקוס חלברט (Marcos A. Gelabert), שהיה בעברו שדה תעופה צבאי אמריקני, משרת טיסות-פנים וטיסות בינלאומיות לטווחים קצרים.
הנמל הימי של העיר ממוקם בבלבואה (Balboa).
העיר מהווה את מוקד התחבורה היבשתית של פנמה, ונמצאת על הדרך המהירה המרכז אמריקנית מספר 1, שהיא חלק מן הכביש הפאן-אמריקאי. הדרך חוצה את תעלת פנמה בגשר האמריקות, המצוי קרוב לפתח התעלה. ב-2004 נבנה גשר נוסף, "גשר יובל המאה", מעט צפונה מהעיר, כדי לנקז חלק מצוואר הבקבוק שיצר גשר האמריקות.
התחבורה הציבורית הפנימית בעיר מבוססת על אוטובוסים, ומצויה בתהליך של שדרוג, שמתוכנן להסתיים ב-2009.
ב-8 באפריל 2014 נחנכה לראשונה בתום שנתיים של עבודות הרכבת התחתית הראשונה של פנמה סיטי.
ערים תאומות

טאיוואן טאיפיי, טאיוואן
ארצות הברית פורט לודרדייל, פלורידה, ארצות הברית
מקסיקו גוודלחרה, מקסיקו
קוריאה הדרומית אינצ'ון, קוריאה הדרומית
הערות שוליים

↑  Alcaldesa participa en la inauguración del Metro
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564238005171  BNE: XX455355  GND: 4262523-3  LCCN: n79068689  MusicBrainz: 4425b2b5-1d26-43a2-b58c-06fcd774084d  NARA: 10045186  NKC: ge433196  SUDOC: 02726422X  VIAF: 142673786   WorldCat (עם VIAF): 142673786
גארי ברטון

| --- | --- |

גארי ברטון, 2008
 לידה:  23 בינואר 1943 (בן 81) אנדרסון, אינדיאנה, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1960–2017 (כ־57 שנים) 
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  ג'אז, פיוז'ן
 כלי נגינה:  ויברפון
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס, GRP רקורדס, אטלנטיק רקורדס, ECM, Mack Avenue Records 
 שיתופי פעולה בולטים:  צ'יק קוריאה,קרלה בליי, ראלף טאונר, קית' ג'ארט, הרבי הנקוק, בי בי קינג, אברהרד וובר, סטפן גרפלי, אסטור פיאצולה
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי  אמני הג'אז של NEA 
 www.garyburton.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי ברטון מנגן עם ארבעה מקלות
גארי ברטון (באנגלית: Gary Burton;‏ נולד ב-23 בינואר 1943), נגן ויברפון, מחנך ומלחין ג'אז. ברטון פיתח בעצמו שיטת נגינה דמוית נגינת-פסנתר על הוויברפון, תוך שימוש בארבעה מקלות-הקשה שיוצרים צליל עשיר ואקורדים דמויי-פסנתר.
רבים למדו ממנו וחיקו אותו לאחר מכן. הוא היה אחד מחלוצי סגנון הפיוז'ן ואחד התורמים העיקריים לפיתוח נגינה בדואט בג'אז. הוא נחשב גם לאחד המורים הנערצים במכללת ברקלי למוזיקה והעמיד דורות של תלמידים.
ברטון הוא אחד מההומוסקסואלים המוצהרים הבודדים בצמרת הג'אז העולמי. ליציאתו מהארון בגיל כארבעים לא הייתה השפעה ניכרת על הקריירה שלו.
ברטון "נחשב לאחד מנגני הג'אז הגדולים בכל הזמנים ומגדולי נגני הוויברפון בפרט."
תולדות חייו

ברטון הוא יליד העיר אנדרסון באינדיאנה. בגיל שש התחיל לנגן במרימבה ובוויברפון, בכוחות עצמו. לאחר מכן, בגיל 16, למד לנגן פסנתר תוך האזנה לביל אוונס, סאני רולינס וג'ים הול שהשפיעו, לדבריו, גם על גישתו לוויברפון (ולא, למשל ויברפוניסטים כמילט ג'קסון או ליונל המפטון). בגיל 17 כבר הקליט את תקליטו הראשון כשהוא מלווה את גיטריסט הקאנטרי האנק גארלנד.
בשנת 1960 החל את לימודיו במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון והתיידד עם המלחין והמעבד מייקל גיבס. לאחר שסיים את חוק לימודיו ופיתח ראשית קריירה חזר ללמד במכללה והיה חבר צוות המורים של ברקלי מ-1971 ועד פרישתו ב-2004. הוא התחיל כפרופסור, היה דקאן וסיים בעשר שנות כהונה כסגן נשיא.
בתחילת הקריירה העצמאית שלו עבר לנשוויל וניגן עם דמויות בסצנת הקאנטרי המקומית כסקסופוניסט בוטס רנדולף, הגיטריסטים האנק גרלנד וצ'ט אטקינס והפסנתרן פלויד קרמר. בין השנים 1964–1966 הקליט והופיע עם רביעיית סטן גץ. באלבומיו מאותן שנים (Tennessee Firebird ,Time Machine) ניכרת השפעה של מוזיקת קאנטרי ופולק.
בשנת 1967 יצר רביעייה משלו יחד עם הגיטריסט לארי קוריאל, המתופף רוי היינס והבסיסט סטיב סוולו. אלבומה הראשון של הרביעייה, Duster שילב אלמנטים של מוזיקת קאנטרי ורוק אנד רול ונחשב לאחד ממבשרי ה"פיוז'ן". לאחר פרישתו של קוריאל מההרכב ניגנו עמו גיטריסטים שונים, בהם פט מתיני, ג'ון סקופילד ואחרים.
בשנת 1968 הכתיר אותו המגזין דאון ביט כ"איש הג'אז של השנה" (הצעיר ביותר שזכה בתואר) וב-1972 זכה בפרס גראמי הראשון שלו. באותה שנה החל את שיתוף הפעולה הזוגי ארוך הטווח שלו עם הפסנתרן צ'יק קוריאה. השניים, ביניהם "שידך" מפיק חברת התקליטים ECM, מנפרד אייכר, זכו על ששת אלבומיהם בפרסי גראמי ב-1979, 1981, 1997, 1999 ו-2009. "שניהם חשו שאפשרויות האלתור שלהם הן אינסופיות".
שיתופי הפעולה של ברטון כוללים אמנים מגוונים ובהם קרלה בליי, ראלף טאונר, קית' ג'ארט, הרבי הנקוק, בי בי קינג, אברהרד וובר, סטפן גרפלי, אסטור פיאצולה ומספר אמנים מיפן, מדינה בה הוא מרבה להקליט ולהופיע (בהם מקוטו אוזונה וטייגר אוקושי).
בתחילת שנות התשעים יזם יחד עם נגן הקלרינט אדי דניאלס פרויקט הנצחה ומחווה למוזיקה של בני גודמן וליונל המפטון (קלרינטן וויברפוניסט שפעלו בשנות השלושים והארבעים).
הערות שוליים

1 2  דני קרפל, באתר MOOMA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366450305171  PLWABN: 9810647493605606  BIBSYS: 1014218  BNE: XX869592  BnF: cb13892003b (data)  CiNii: DA16417612  GND: 134341082  ICCU: UBOV524909  ISNI: 0000 0001 1074 903X  LCCN: n81080891  LNB: 000069655  MusicBrainz: 7b5b8b1b-414b-44e8-862f-b1f20fcef5dc  NDL: 001266940  NKC: xx0003998  NLA: 36076943  NTA: 070422370  RERO: 02-A005667245  SNAC: w64p1ghv  SUDOC: 078077079  Trove: 1207724  VIAF: 85329553   WorldCat (עם VIAF): 85329553
טרנזילה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה (תאגיד)
 מייסדים:  איציק נוסצקי
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 חברת אם:  אינטרספייס
 משרד ראשי:  נתניה
 בעלות:  איציק נוסצקי
 מוצרים עיקריים:  סליקת כרטיסי תשלום עבור מסחר אלקטרוני חיוב בנקאי בהרשאה, הפקת חשבוניות חתומות דיגיטלית
 מנכ"ל:  גדי בלנדר
 עובדים:  35
  
 www.tranzila.com
 
טרנזילה בע"מ (באנגלית: Tranzila) היא חברה ישראלית שמספקת שירותי סליקת כרטיסי תשלום וניהול עסקאות מתקדם עבור המסחר האלקטרוני של חברות ישראליות.
המערכת של החברה, הקרויה באותו שם, נוסדה בשנת 1999 על ידי איציק נוסצקי מחברת אינטרספייס. בהמשך נפרדה היחידה המפעילה את המערכת מחברת אינטרפייס, והפכה לחברה עצמאית – "טרנזילה". משרדי החברה שוכנים בנתניה, ומועסקים בה כ-70 עובדים, בניהולו של המנכ"ל גדי בלנדר.[דרוש מקור]
היסטוריה

בשנת 1999 הקים איציק נוסצקי מחלקה בחברת אינטרפייס שתעסוק בפעילות משלימה לשירותי נוכחות באינטרנט של החברה. היוזמה הגיעה על רקע זיהוי הצורך של אתרי אינטרנט במסחר אלקטרוני. בתחילת הדרך הובילו את החברה נוסצקי כמנהל כללי וטכני, ודרור גליקסמן כמנהל שיווק ומכירות. גליקסמן היה זה שגם שהקנה לה את שמה. בתקופה זאת טרנזילה התבססה כפתרון לאתרי אינטרנט.[דרוש מקור]
ב-2004 היחידה שניהלה את המערכת נפרדה מאינטרספייס, ונרשמה כחברה עצמאית. ב-2006 הייתה לחברה הראשונה בישראל לקבל אישור ולעבור תהליך הסמכה ואישור לפרוטוקול האבטחה 3DS מMasterCard ו-Visa העולמיות. בעזרת הידע שנצבר, ודרך מערכות שעברו הסמכה, הנחתה ועזרה טרנזילה לחברות האשראי הישראליות לעבור בעצמן הסמכה.[דרוש מקור] ב-2010 היו מערכות חברת טרנזילה מהראשונות בישראל להציג תעודת אבטחה המאשרת שמערכת הסליקה עומדת בתקן אבטחה עולמי בדרגה הגבוה ביותר PCI DSS level-1[דרוש מקור]. באותה שנה, טרנזילה היא החברה הראשונה בישראל, ומן הבודדות מחוץ לארצות הברית אשר חתמה על הסכם שיתוף פעולה עם חברת "פייפאל" העולמית.
ב-2012 מונה כמנכ"ל החברה גדי בלנדר, שכיהן עד אז כסמנכ"ל המסחרי של החטיבה העסקית של חברת נטוויז'ן.
ב-4 באפריל 2017 העניק בנק ישראל רישיון ״סולק״ לחברה, כדי לאפשר לה להפוך בעתיד לחברת כרטיסי אשראי, אחרי למעלה מעשרים שנה שלטו בשוק רק 3 חברות כרטיסי אשראי בישראל.
פעילות

סליקה מקוונת - סליקה מקוונת לאתרי מסחר אלקטרוני בשילוב של מגוון אמצעי תשלום: סליקת כרטיסי אשראי, תשלום בפייפאל, חיובים בהוראות קבע בנקאיות. סליקה מאובטחת באמצעות EV-SSL ועומדת בתקן אבטחה PCI DSS לפי דרישת חברות האשראי. מערכת טוקניזציה כתחליף לשמירת כרטיסי אשראי לחיובים חוזרים.
סליקה במשרד הממוחשב - סליקה ממוחשבת המחליפה את מכשירי הסליקה ה"קופסתיים" במסכי מחשב, ומאפשרת ניהול ובקרה מתקדם.
סליקה ניידת - תמיכה במחשבים ניידים ומכשירים סלולריים היכולים לשמש כעמדות מכירה ניידות. שירות תשלומים לאפליקציות סלולריות.
הערות שוליים

↑  סוגי כרטיסים: אשראי, חיוב ותשלום מראש | הצעות והטבות, באתר www.mastercard.co.il
↑  משלמים בחשבון PayPal ומקבלים תשלום באשראי | PayPal IL, באתר www.paypal.com
↑  רעות שפיגלמן, אחרי 20 שנה: שחקן חדש נכנס לשוק כרטיסי האשראי בישראל, באתר כלכליסט, 4 באפריל 2017
הלוגו הישן של חברת טרנזילה
היירם ג'ונסון

היירם וורן ג'ונסון (באנגלית: Hiram Warren Johnson;‏ 2 בספטמבר 1866, סקרמנטו, קליפורניה, ארצות הברית – 6 באוגוסט 1945, בת'סדה, מרילנד, ארצות הברית) היה סנאטור אמריקאי והמושל ה-23 של מדינת קליפורניה מטעם המפלגה הרפובליקנית. היה המועמד הפרוגרסיבי לתפקיד סגן הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1912.
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד ב-2 בספטמבר 1866 בסקרמנטו, קליפורניה לגרוב ג'ונסון, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ולאנני דמונטפרדי. הוא למד משפטים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בשנת 1910 נבחר ג'ונסון למשרת מושל קליפורניה, והחל לכהן בתפקיד בשנת 1911. בשנת 1914 נבחר לקדנציה שנייה.
בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1912 היה המועמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית מטעם המפלגה הפרוגרסיבית תחת תאודור רוזוולט.
בשנת 1916 נבחר לכהן כסנאטור. הוא נבחר לארבע קדנציות נוספות ב-1922, 1928, 1934 וב-1940.
ב-6 באוגוסט 1945 נפטר ג'ונסון בגיל 78 במרכז הרפואי הצבאי הלאומי וולטר ריד, ונקבר בבית הקברות סייפרס לאון, קולמה, קליפורניה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  ג'ונסון, חירם וורן, באתר המחלקה הביוגרפית של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
↑  חירם ג'ונסון, באתר גלריית המשלים של קליפורניה (באנגלית)
1 2 3  חירם ג'ונסון, באתר NNDB (באנגלית)
1 2  המושל חירם וורן ג'ונסון, באתר NGA (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342156805171  BnF: cb166554173 (data)  GND: 11923601X  ISNI: 0000 0000 2352 7084  LCCN: n83179908  NARA: 10569856  SNAC: w61r6rzn  SUDOC: 168620863  US Congress: J000140  VIAF: 64812833   WorldCat (עם VIAF): 64812833
2044

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2044 היא השנה ה-44 במאה ה-21. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 2044 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים צפויים

מאי - הודעת METI שנקראת קריאה קוסמית(אנ') שנשלחה מהרדיו-טלסקופ יוופטוריה RT-70 שיש לה קוטר של 70 מטר תגיע ליעדה.
18 במאי - הגוף קרוב ארץ (68950) 2002 QF15 יעשה את ההופעה הכי קרובה שלו לכדור הארץ.
23 באוגוסט - ליקוי חמה מלא מגרינלנד דרך נונאווט, הטריטוריות הצפון-מערביות, יוקון, קולומביה הבריטית, אלברטה, ססקצ'ואן, מונטנה ובסוף הליקוי בזריחה בדקוטה הצפונית.
ספטמבר - עוד הודעת METI שנקראת קריאה קוסמית שנשלחה מהרדיו-טלסקופ יוופטוריה RT-70 שיש לה קוטר של 70 מטר תגיע אל יעדה, HD 10307.
1 באוקטובר - הסתרה של רגולוס על ידי נוגה. האחרונה הייתה ב-7 ביולי 1959. ההסתרה הבאה של רגולוס על ידי נוגה תתרחש ב-21 באוקטובר 3187. אף על פי שכמה מקורות טוענים שזה יתרחש ב-6 באוקטובר 2271.
הערות שוליים

↑  https://eclipse.gsfc.nasa.gov/SEgoogle/SEgoogle2001/SE2044Aug23Tgoogle.html
2049

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2049 היא השנה ה-49 במאה ה-21. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 2049 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
מחלף יקנעם בעת הקמתו. בשנה זו החל ממנו וצפונה יחדל הכביש מלהיות כביש אגרה.
אירועים צפויים

תום תקופת הזיכיון של חברת שפיר הנדסה ותעשייה לתפעול ואחזקת כביש 6 צפון, החל משנה זו המקטעים הצפוניים יעברו לאחריות מדינת ישראל.
הזמן המוקדם ביותר האפשרי לקבלת תשובה על אותות רדיו רבי העוצמה ששודרו ב-9 באוקטובר 2008 לעבר המערכת הפלנטרית של גליזה 581, אם קיימים שם יצורים תבוניים.
20 בדצמבר - בתום 50 שנה יפוג תוקפו של החוק המבוסס על עקרון "מדינה אחת, שתי שיטות" עבור מקאו והיא צפויה להתאחד עם הרפובליקה העממית של סין.
בתרבות ובאומנות

עלילת הסרט בלייד ראנר 2049 מתרחשת בשנה זו.
2048

ערך זה עוסק בשנה עתידית במאה ה-21. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2048 היא השנה ה-48 במאה ה-21. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 2048 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים צפויים

15 באפריל-16 באפריל – יום העצמאות – חגיגות המאה למדינת ישראל ובמסגרתן, בין היתר, תיפתח קפסולת זמן שהוטמנה ביסודות הבניין של הספרייה הלאומית בירושלים בשנת 2018.
בתרבות ובאומנות

הספר 2048 של העתידן דוד פסיג נקרא על שם שנה זו.
האופרה של בוסטון

בית האופרה של בוסטון, לשעבר התיאטרון לזכר ב. פ. קיית, שם הופיעה להקת האופרה של בוסטון בשנים 1980-1990.
להקת האופרה של בוסטון (באנגלית: Opera Company of Boston) הייתה להקת אופרה אמריקאית, שפעלה בבוסטון, מסצ'וסטס משלהי שנות ה-50 של המאה ה-20 עד שנות ה-80. המנצחת האמריקאית שרה קולדוול ייסדה את הלהקה בשנת 1958 בשם "קבוצת האופרה של בוסטון". במשך תקופה מסוימת נקרא הפלג המסייר של הלהקה "אופרה ניו אינגלנד". קולדוול כיהנה הן כבמאית והן כמנצחת ברוב הפקותיה של הלהקה במשך שלושת העשורים ומעלה של קיומה. בהנהגתה, הציגה הלהקה רפרטואר של יותר מ-75 אופרות, ממגוון רחב של תקופות וסגנונות מוזיקליים, כולל מספר רב של יצירות, שלא נשמעו קודם לכן בארצות הברית ומספר ניכר של אופרות בנות ימינו. המחויבות לרפרטואר חדשני, לצד ניהול הבמה המבריק של קולדוול, הקנו ללהקה תהילה בינלאומית והציבו אותה בין להקות האופרה המובילות בעולם בשנות ה-70 וה-80.לאחר 32 עונות אופרה רצופות, נאלצה הלהקה להיסגר עקב קשיי מימון בשנת 1990.