stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק כדורי

| --- | --- |
הרב יצחק ובנו רבי דוד עם ראש הממשלה בנימין נתניהו ומנכ"ל משרד ראש הממשלה משה ליאון בלשכתו בירושלים, לרגל ראש השנה, 1997
 לידה:  2 באוקטובר 1898 ט"ז בתשרי ה'תרנ"ט האימפריה העות'מאנית החל מ-1844 בגדאד, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  28 בינואר 2006  (בגיל 107) כ"ט בטבת ה'תשס"ו ישראל ירושלים, ישראל
 כינוי:  "זקן המקובלים", היכינ"י
 מקום קבורה:  ישראל הר המנוחות, ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת פורת יוסף 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 28 בינואר 2006 
 השתייכות:  מקובל
 תחומי עיסוק:  קבלה
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה למקובלים
 תלמידיו:  הרב בניהו שמואלי, הרב יעקב עדס
 חיבוריו:  "פתחי עולם", "קדושת יצחק"
 
תעודת זיהוי מנדטורית של הרב כדורי משנת 1931.
מצבה לזכרו של הרב כדורי
ישיבת המקובלים "נחלת יצחק" שעמד בראשותה.
קברו של הרב כדורי בירושלים
ציונו של הרב כדורי
הרב יצחק כדורי (ט"ז בתשרי ה'תרנ"ט, 2 באוקטובר 1898 – כ"ט בטבת ה'תשס"ו, 28 בינואר 2006) היה מקובל ישראלי בולט. בשנותיו האחרונות כונה "זקן המקובלים".
עמד בראשות ישיבת המקובלים "נחלת יצחק".
ביוגרפיה

נולד כבן בכור לכדורי דיבה (זאב בערבית) ולתוּפאחה בבגדאד. הוא נולד בט"ז בתשרי, יום האושפיזין של יצחק, ולכן נקרא בשם זה. אביו, שהיה סוחר בשמים, שלח אותו ללמוד ב"מדרש בית זלכה", וכילד פגש שם את הרב יוסף חיים מבגדאד ("הבן איש חי"). בגיל שבע עשרה דרש בפני גדולי התורה בבגדאד, ועם תום דבריו נתבקש שלא להרבות בדרשות בעתיד מחשש לעין הרע.[דרוש מקור]
בשנת 1922 עלה לארץ ישראל ולמד בישיבת שושנים לדוד ובישיבת פורת יוסף שבעיר העתיקה בירושלים אצל הרב אפרים כהן.
סמוך לנישואיו עם אשתו הראשונה, שרה שדרה, שינה את שמו לכדורי (משמעות השם כדורי הוא "ירק". כ'דור ב-כ' רפויה, מקורה במילה בערבית "אכד'ר", ב-"כ" רפויה - "أخضر" שמשמעותה "ירוק", כאשר ה-"ד'" נהגת כ-"TH").
לאורך השנים התפרנס מעבודתו ככורך ספרים בשכונת הבוכרים בירושלים, שבה התגורר ונחשב למצטיין מאוד גם במלאכה זו. כך היה גם יכול לעיין בספרים רבים שידו לא הייתה משגת לקנותם.
בהמשך כיהן כראש ישיבת המקובלים "נחלת יצחק", שנוסדה על ידי בנו הרב דוד כדורי לשם לימוד כוונות התפילה לפי סדר הרש"ש.
באייר תשמ"ט 1989 נפטרה אשתו, וב-1993, כשהוא בן למעלה מתשעים, נישא לדורית בן יהודה, גרושה עם 2 ילדים, חוזרת בתשובה, שהייתה אז בת 44.
נפטר בגיל מופלג במוצאי שבת, כ"ט בטבת ה'תשס"ו, 28 בינואר 2006. גרסאות שונות לגילו בעת פטירתו נעות בין 104 ל-110, ואף ל-122.
הלווייתו התקיימה ביום ראשון בירושלים. מסע ההלוויה נע מישיבת "נחלת יצחק" שבראשה עמד אל הר המנוחות. בהלוויה השתתפו בין 200,000 ל-300,000 אנשים, וזו הייתה הפעם הראשונה בה ערוצי הטלוויזיה שידרו בשידור חי ממסע הלוויה של מנהיג רוחני.
לרב כדורי ולשרה נולדו שני ילדים – רחל והרב דוד, שהיה ראש ישיבת "נחלת יצחק".
הוא קרוב משפחתו של הרב נסים זאב, ממקימי מפלגת ש"ס ולשעבר חבר הכנסת מטעמה.
ביוגרפיה > כתביו

חיבר ספר בשם פתחי עולם - חיבור בן 5 כרכים בענייני קמעות, סגולות ותפילות. תורתו בנושאים אלה יצאה לאור תשע"א (2011) בשישה כרכים בשם קדושת יצחק עם הערות וביאורים מהרב יעקב עדס.
מעורבותו בפוליטיקה

אנשי ציבור, פוליטיקאים, קציני צבא ומשטרה ורבים אחרים באו אל ביתו לקבל את ברכתו. הוא רשם בצורה מסודרת את שמו ושם אמו של כל מי שפנה אליו לברכה ולעצה. הרשימות הצטברו לעשרות מחברות, קונטרסים ויומנים. בנוסף התפתחה סביבו תעשייה של קמעות וברכות תמורת תשלום. עם זאת נאמר שלא היה מודע לכספים שגובים אנשי חצרו.
בשנת 1996, יום לפני הבחירות לכנסת ה-14, שבהן ניצח בנימין נתניהו את שמעון פרס, בא נתניהו לבקש את ברכתו של הרב כדורי, שהבטיח לו "מחר תהיה אתה ראש הממשלה". בשנת 1997, בעת ביקור נוסף של נתניהו כראש הממשלה אצל הרב כדורי, הוא נשמע אומר לו: "אנשי השמאל שכחו מה זה להיות יהודים, הם חושבים שהם ייתנו נשק לערבים, והערבים ישמרו עלינו". הרב כדורי לא הגיב לדברים.
הרב כדורי התחבר עם הרב עובדיה יוסף והפך בהדרגה לאחד ממנהיגיה הרוחניים של תנועת ש"ס. במשך השנים התגלעו ויכוחים בין הרב כדורי וחצרו לבין הרב עובדיה יוסף, ובעקבות ויכוחים אלו נפסק הקשר בין הרב כדורי ותנועת ש"ס. נכדו, יוסף כדורי, הקים עקב כך את תנועת "אהבת ישראל". הרשימה התמודדה בבחירות לכנסת ה-16, אך זכתה באלפי קולות בודדים ולא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לרשויות המקומיות ב־2003 התמודדה "אהבת ישראל" בקריית גת, שם זכתה בשני מושבים, אך בבית שאן לא הצליחה להיכנס למועצה. סמוך לפטירתו, לקראת הבחירות לכנסת ה-17, חזר הרב כדורי לתמוך בתנועת ש"ס.
מתלמידיו

הרב יעקב עדס
הרב שמואל דרזי, ראש ישיבת ניות ברמה
הרב שלמה ועקנין, ראש ישיבת רחל אמנו
הרב חנניה קראפמן, מרבני ישיבת שער השמים
הרב נסים טהרני, ראש מוסדות "נהרות יצחק" וראש כולל לקבלה בישיבת "נחלת יצחק" של הרב כדורי
הרב בניהו שמואלי, ראש ישיבת נהר שלום
הרב יוסף חיים זכאי, ראש כולל נחלת יצחק ללימוד הפשט
הרב יוסף בראל, ראש כולל ללימוד קבלה
הרב ראובן ניסים סופר, ראש כולל למקובלים
לקריאה נוספת

אוצר החכמה פרקי זיכרון ותולדות זקן המקובלים הרב יצחק כדורי-דיבא ובנו הרב דוד מאיר כדורי ראשי ישיבת נחלת יצחק בשכונת הבוכרים בירושלים באתר; אוצר החכמה
אברהם אליעזר סופר, תולדות יצחק, תולדות חייו בליווי תמונות ומסמכים, הוצאת יפה נוף, ירושלים תשס"ו (הספר בקטלוג ULI)
תומר בסיס, דברי יצחק (שו"ת)
מאיר ד. מלכא, ישועות יצחק, תולדות וסיפורי נפלאות שהתרחשו בציון עם מאות תמונות צבעוניות
רחל לאה סופר, הרב כדורי, עובדות והנהגות, הוצאת יששכר מזוז, ירושלים תשס"ח
אברהם אליעזר סופר, סגולות יצחק, אוסף סגולותיו של הרב כדורי, הוצאת ישיבת נחלת יצחק, ירושלים תשע"א
ספר זְקַן המקובלים, אורחות חייו והנהגותיו כפי שנאמרו לרב בניהו שמואלי, ירושלים תשע"ב
הרב יעקב עדס, מגזין הדרך, מוסף תור הזהב, גיליון 172
הערות שוליים

1 2  תולדות חכמי ירושלים, חלק א' עמו' 16
↑  שו"ת דברי יצחק, חולון תשס"ח, 'שביבי אור' (עמוד כה)
↑  הרב יעקב תופיק אביעזרי בריאיון לישראל כהן, מגזין הקהילות - גיליון כ"ו, ירושלים: איגוד עמלי התורה, ה'תשפ"ב, עמ' 4
↑  מאות אלפים השתתפו בהלווית הרב כדורי, באתר ערוץ 7, ‏30 בינו׳ 2006
↑  200 אלף בלווית הרב כדורי זצ"ל, באתר בחדרי חרדים
↑  דודו כהן, עשר שנים לפטירת הרב כדורי זצ"ל, באתר הידברות, 15 באוקטובר 2013
↑  יצחק רבינוביץ, ‏"המחברת הסודית" של גדול המקובלים נחשפת לראשונה, באתר כיכר השבת, 13 ביוני 2011
1 2 3  דב אלבוים, צילום אלכס ליבק, באבא בובה - שלא בידיעתו, ריר ב יצחק בדודי, "זקן המקובלים", הוא כיום נכס כלכלי וסוליטי־ שמגלגל מיליונים, חדשות, 2 ביולי 1993
↑  ליטל קפלן, ‏למה הרב כדורי סירב לפגוש את מדונה?, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2010
↑   נתניהו לרב כדורי: "אנשי השמאל שכחו מה זה להיות יהודים", כתבה בתוכנית מבט לאחור (קטעי ארכיון ממבט), סרטון בערוץ "כאן 11", באתר יוטיוב (אורך: 02:46)
↑  אילנה קוריאל, גבאי: השמאל שכח מה זה להיות יהודי, באתר ynet, 14 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462548705171  GND: 131811428  ISNI: 0000 0001 1742 8888  LCCN: no2004053816  VIAF: 12017818   WorldCat (עם VIAF): 12017818
יקטרינה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

יקטרינה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Екатерина Михайловна;‏ 28 באוגוסט 1827 – 12 במאי 1894), הייתה בתו של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וכלתו של גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
ביוגרפיה

יקטרינה נולדה בסנקט פטרבורג, למיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, בנו הצעיר של פאבל הראשון, קיסר רוסיה, ולשרלוטה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. היו לה שתי אחיות גדולות,  מריה ויליזבטה, שכונתה "לילי". שני אחים נוספים נולדו אחריה, אלכסנדר ואנה, ומתו בצעירותם.
ב-16 בפברואר 1851 התחתנה יקטרינה בסנקט פטרבורג עם גאורג אוגוסט, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, בנם השני של גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ומריה, נסיכת הסן-קאסל, ונולדו להם ארבעה ילדים. בני הזוג עברו להתגורר ברוסיה, שם היה בעלה גנרל בצבא האימפריה הרוסית. בשנת 1876 מת בעלה, וב-12 במאי 1894 מתה יקטרינה בסנקט פטרבורג.
משפחתה

ב-16 בפברואר 1851 התחתנה יקטרינה בסנקט פטרבורג עם גאורג אוגוסט, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה ארבעה ילדים:
ניקולאוס, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (1854).
הלנה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ (1857–1936), התחתנה עם אלברט, נסיך סקסוניה-אלטנבורג.
גאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג-שטרליץ (1859–1909).
קרל מיכאל, דוכס מקלנבורג (1863–1934).
יוסט קפיטו

| --- | --- |

קפיטו (2015)
 לידה:  26 בספטמבר 1958  (בן 66) נוינקירכן, גרמניה
 שם לידה:  Jost Capito 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 מעסיק:  Volkswagen Motorsport, ויליאמס F1 
 תפקיד:  מנכ"ל קבוצת ויליאמס
 
יוסט קפיטו (בגרמנית: Jost Capito; נולד ב-26 בספטמבר 1958) הוא מהנדס גרמני. במהלך השנים מילא מספר תפקידים ניהוליים בקבוצות שונות ביניהן קבוצת המרוצים של פולקסווגן באליפות העולם בראלי, עימה זכה בשלוש אליפויות רצופות  ומנכ"ל קבוצת המרוצים ויליאמס המתחרה באליפות הפורמולה 1.
קריירה

קפיטו החל את הקריירה בספורט המוטורי בשנת 1985 אז הצטרף למחלקת פיתוח המנועים בעלי הביצועים הגבוהים בחברת ב.מ.וו. באותה שנה היה גם חלק מהצוות שזכה בקטגוריית המשאיות במרוץ ראלי פריז דקאר. בשנת 1989 הוא קיבל את תפקידו הראשון בקבוצת פולקסווגן כשהצטרף לחטיבת המרוצים של פורשה.
בשנת 1996 עבר קפיטו לסאובר כחבר בוועד המנהל של הקבוצה. לאחר מכן עבר לפורד, בה עבד עשור והיה אחראי על קידום הפיתוח של מכונית הפורד פוקוס Focus Mk1 RS, שזכתה באליפות בשנים 2006 ו-2007. הוא שב לקבוצת הראלי של פולקסווגן במאי 2012 והיה שותף לשלוש זכיות רצופות באליפות הנהגים והיצרנים.
בינואר 2016 הוכרז כי יצטרף לקבוצת מקלארן, אך הובהר כי הדבר יעשה רק לאחר שימצא לו מחליף בקבוצת פולקסווגן. בספטמבר אותה שנה התחיל את תפקידו באופן רשמי. המרוץ הראשון אותו ניהל היה גרנד פרי איטליה. בדצמבר, כ-4 חודשים לאחר מכן, סיים את עבודתו בקבוצה.
בדצמבר 2020 הוכרז על מינוי לתפקיד מנכ"ל ומנהל המרוצים של קבוצת ויליאמס, תפקיד אליו נכנס באופן רשמי חצי שנה לאחר מכן. בדצמבר 2022, שנה וחצי אחרי שנכנס לתפקיד, הוחלף על ידי ג'יימס ואולס.
הערות שוליים

↑  Jost Capito to leave Volkswagen for McLaren, Top Gear, 14 January 2016
1 2  Volkswagen boss Capito to leave, WRC.com, 14 January 2016
↑  McLaren prepares for increased growth with key new appointments, Mclaren.com, 14 January 2016
↑  Jost Capito: McLaren to part company with F1 boss after four months, BBC, 19 December 2016
↑  Former Volkswagen R boss becomes Williams CEO, AutoCar, 17 December 2020
↑  Simon Roberts to leave Williams, with CEO Jost Capito taking on Team Principal role, Formula1.com, 9 June 2021
↑  Williams F1 team principal Jost Capito steps down, Autosport, 12 December 2022
יוזף פרדיננד מבוואריה

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1692 וינה, ממלכת הבסבורג ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  6 בפברואר 1699 (בגיל 6) בריסל, ארצות השפלה האוסטריות  
 שם מלא:  יוזף פרדיננד לאופולד אנטון פרנץ קייטן זימון תדאוס איגנץ יואכים גבריאל מבוואריה
 מדינה:  נסיכות הבוחר מבוואריה 
 מקום קבורה:  בריסל 
 
יוזף פרדיננד מבוואריה (בגרמנית: Joseph Ferdinand von Bayern;‏ 28 באוקטובר 1692 - 6 בפברואר 1699) היה בנו של מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, אשר היה מועמד לרשת את קרלוס השני, מלך ספרד, אולם מת בצעירותו ולא ירש את הכתר הספרדי.
ביוגרפיה > בצעירותו

הנסיך יוזף פרדיננד נולד בווינה ב-28 באוקטובר 1692, למקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה ולמריה אנטוניה מאוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומרגריטה תרסה מספרד. הוא היה נינו של פליפה הרביעי, מלך ספרד ואחיינו הגדול של קרלוס השני, מלך ספרד.
אמו נפטרה זמן קצר אחרי לידתו והוא נשאר באחריות סבו, הקיסר לאופולד הראשון, מאחר שאביו שהה בבריסל, שם כיהן כמושל ארצות השפלה הספרדיות ממרץ 1692. ב-2 במאי 1693 יצא יוזף פרדיננד, מלווה במשרתת לשעבר של אמו, מווינה למינכן, לשם הגיע ב-2 או ב-3 ביוני.
ביוגרפיה > ירושת קרלוס השני

אמו של קרלוס השני, מריאנה מאוסטריה, תמכה במועמדותו של מקסמיליאן עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, בעלה של נכדתה מריה אנטוניה, ולאחר מכן במועמדותו של יוזף פרדיננד (שהיה צאצא של המלך ההבסבורגי הראשון בספרד, פליפה הראשון, מלך קסטיליה, בשלושים בדרכים שונות). הטענה הבווארית מצאה תומכים רבים בקרב האצילים שלא היו מרוצים מהקליקה הגרמנית של מריה אנה מנויבורג, אשתו של קרלוס השני. על ערש דווי אילץ הקיסר לאופולד הראשון את בתו, מריה אנטוניה (אמו של יוזף פרדיננד), לוותר על זכויות הירושה שלה כדי להגביל את כוחותיו של התינוק.
כתוצאה מעובדות אלו החלה מלחמה בין המלכה האם והמלכה הרעיה. התקופה שבין השנים 1693 ו-1696 (שנת מותה של המלכה האם) היו שנים של מתיחות פוליטית מתמדת ותככים פוליטיים. החבורה הגרמנית שנוצרה סביב המלכה זכתה לשנאת האצולה. על פי שמועות שהופצו על ידי בית המשפט, הייתה מזימה שנועדה לנעול את המלכה ולהביא את הנסיך יוזף פרדיננד למדריד, כדי שיונח על כס המלכות תחת שלטון המלכה האם ותומכיו הראשיים.
המלכה האם מתה ב-16 במאי 1696. ניצחונה היה צוואה חתומה לאחר מותו, שבה בנה, קרלוס השני, קבע בספטמבר 1696 את אחיינו יוזף פרדיננד מבוואריה ליורש המלוכה. במועצת המדינה מ־13 ביוני 1696, זכה יוזף פרדיננד למועמד המתאים ביותר לרשת את הכס, כעמדת ביניים בין הצרפתים לאוסטרים. בסופו של דבר כתב קרלוס צוואה שבה הכריז על יוזף פרדיננד להיות יורשו.
בחודש ספטמבר של אותה שנה חווה קרלוס השני נסיגה חמורה במצבו, ולכן מועצת המדינה החליטה לאלץ את המלך לחתום על צוואה ביוני. למלך הייתה נסיגה נוספת ב-9 באוקטובר, כך מועצת המדינה התכנסה מחדש. בפגישה זו קיבלה המפלגה הבווארית את הרצון שנדחף, והקרדינל פורטוקאררו אילץ את המלך קרלוס השני לחתום על הצוואה לטובת הנסיך הבוחר מבוואריה: רק האדמירל מקסטיליה, הקונסטבל ושלושה חברים תמכו בארכידוכס קרל.
בתקופת קטינותו של יוזף פרדיננד, מינה העוצר על ידי הצוואה את מועצת המנהלים שתמכה במריאנה מאוסטריה בתקופת ילדותו של קרלוס השני, בראשותו של הקרדינל פורטוקארו, ולממשלת העוצרים הייתה לה סמכויות רחבות מאוד.
ההגנה העיקשת על מינויו של הקרדינל הפרו-בווארי, הפכה למדיניות מרכזית בשנים האחרונות של שלטונו של קרלוס השני. הקרדינל מנע את קרלוס השני מלהיכנע להשפעת אשתו ואף זימן את הפרלמנט לשנות את הברית.
בתחילת 1698 פורטוקאררו הציג בפני המלך דו"ח חדש של מועצת המדינה לטובת הירושה הבווארית. המלך התייעץ עם האפיפיור אינוקנטיוס השנים עשר שהיה גם פרו-בווארי לכאורה, ובנסיבות האלה המלך אישר מחדש את הצוואה שלו.
מריאנה מנויבורג הגיבה נגד הברית בכך שתפסה את קטלוניה, וכוחות גרמניים נשלחו לטולדו ולמדריד, בעוד בן דודה, גאורג, נסיך הסן-דרמשטדט, התכונן לעזוב את ברצלונה עם חייליו. שגריר צרפת במדריד, אנרי ד'ארקור, פגש 6000 חיילים שהגיעו למדריד מוכנים להתערב.
מקס עמנואל מבוואריה שלח לבנו לבוא לבריסל מתוך כוונה שמדינות פלנדריה ישבעו לו שבועת אמונים עם מותו של קרלוס השני. יוזף פרדיננד הגיע לבירה הפלמית ב־23 במאי 1698. בינתיים, לואי הארבעה עשר, מלך צרפת הסכים בהאג עם הכוחות הימיים על חלוקת אדמות הכתר הספרדי לאחר מותו של קרלוס השני: ההסכם נחתם עם אנגליה ב-8 בספטמבר ועם הולנד ב-11 באוקטובר. ההסכם קבע שממלכות חצי האי האיברי, למעט גיפוסקואה, וכן אמריקה הספרדית, ילכו ליוזף פרדיננד (סעיף 5), הארכידוכס קרל יקבל את דוכסות מילאנו (סעיף 6), בעוד לואי, הדופן הגדול יקבל את ממלכות נאפולי וסיציליה, כמו גם את מדינת פרסידי ואת מרקיזות פינאלה.
ביוגרפיה > מותו

עם זאת, יוזף פרדיננד מת ב-3 בפברואר 1699 בגיל שש, והותיר את הירושה הספרדית שוב ללא יורש מוסכם. מותו היה פתאומי למדי, הוא סבל מהתקפים, הקאות ואובדן תודעה ממושך. אף על פי שצצו שמועות על הרעלתו, דבר לא הוכח, והוא נקבר בבריסל.
יוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה

יוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה ונסיך הונגריה (בגרמנית: Erzherzog Josef Franz von Österreich;‏ 28 במרץ 1895 - 25 בספטמבר 1957), היה נסיך הכתר של הונגריה, בעת שלטונו של אביו בשנים 1919–1920.
ביוגרפיה

יוזף פרנץ נולד בברנו ב-28 במרץ 1895, בתקופת שלטונו של הסבא-רבא שלו מצד האמא, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, שהיה גם בן דודו מדרגה שנייה מצד אביו. הוריו היו יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה ואוגוסטה, נסיכת בוואריה בתם של לאופולד, נסיך בוואריה וגיזלה, ארכידוכסית אוסטריה בתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
בשנת 1915 הוא התגייס לצבא האימפריה האוסטרו-הונגרית, והצטרף לרגימנט ההוסארים הקיסרי והמלכותי ה-7 (וילהלם השני, קיסר גרמניה), עמו לחם בקרבות שונים במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובכלל זה תחת פיקודם של סבטוזר בורוייביץ' וארתור ארץ פון שטראוסנבורג. כאשר נוסדה הרפובליקה הסובייטית בהונגריה בשנת 1919, הוא נלקח כבן ערובה על ידי הקומוניסטים. הוא נשלח למרכז מעצר ונידון למוות, ורק לאחר התערבות משפחת המלוכה האנגלית הוא שוחרר מהכלא ביולי 1919. לאחר שחרורו, הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת בודפשט וקיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1923 במשפטים.
ב-4 באוקטובר 1924 התחתן יוזף פרנץ עם אנה, נסיכת סקסוניה, בתם של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה ולואיזה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של פרדיננד הרביעי, הדוכס הגדול של טוסקנה ואליצ'ה, נסיכת פארמה, ממנה נולדו לו שמונה ילדים.
בין השנים 1927–1945 הוא היה חבר הפרלמנט ההונגרי, והיה בעל השפעה רבה בהונגריה. בשנת 1944 הוא נמלט לרגנסבורג, ובשנת 1947 דחו בעלות הברית המערביות את דרישת ההסגרה של יוזף פרנץ להונגריה, שנדרשה על ידי לאסלו רייק, כדי להעמידו לדין על פשעי מלחמה. בשנת 1948 היגר יוזף פרנץ לפורטוגל, והתיישב עם משפחתו בעיר פורטו.
ב-25 בספטמבר 1957 מת יוזף פרנץ בקרקבלוש, פורטוגל, ולאחר מכן הועברו עצמותיו לקבורה בגרמניה.
משפחתו

ב-4 באוקטובר 1924 התחתן יוזף פרנץ עם אנה, נסיכת סקסוניה, בתם של פרידריך אוגוסט השלישי, מלך סקסוניה ולואיזה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו שמונה ילדים:
מרגרטה, ארכידוכסית אוסטריה (1925–1979) התחתנה עם אלכסנדר צ'ך
אילונה, ארכידוכסית אוסטריה (1927–2011), התחתנה עם גאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג
אנה תרזיה, ארכידוכסית אוסטריה (1928–1984)
יוזף ארפאד, ארכידוכס אוסטריה (1933–2017), התחתן עם מריה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג
אישטוואן דומיניק, ארכידוכס אוסטריה (1934–2011), התחתן עם מריה אנדרל
מריה קינגה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1938), התחתנה עם ארנסט קיס, ולאחריו התחתנה עם יואכים קריסט
גזה, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1940), התחתן עם מוניקה דקה
מיכאל, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1942), התחתן עם כריסטיאנה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג
הערות שוליים

↑  thePeerage.com – Franz Joseph von Hohenzollern-Emden 10876
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130170143  ISNI: 0000 0000 3982 3902  LCCN: n91067690  NLG: 148004  VcBA: 495/195154  VIAF: 6032163   WorldCat (עם VIAF): 6032163
יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

יקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Екатерина Павловна, ‏10 במאי 1788 - 9 בינואר 1819), הייתה בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה ורעייתו של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג.
ביוגרפיה

יקטרינה נולדה ב-10 במאי 1788 בסנט פטרבורג בירת האימפריה הרוסית, לפאבל הראשון, קיסר רוסיה ולסופיה דורותיאה, נסיכת וירטמברג, בתם של פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג ופרדריקה דורותיאה מברנדנבורג-שוודט. יקטרינה בילתה את ילדותה בארמונותיהם המפוארים של הוריה באזור סנט פטרבורג יחד עם תשעת אחיה ואחיותיה, ביניהם הקיסרים לעתיד אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. יקטרינה קיבלה חינוך מעולה, שכלל בעיקר מוזיקה, ספרות ואמנות, והייתה בקשר טוב במיוחד עם אחיה אלכסנדר, שאהב אותה בכל לבו.
בשנת 1808 החליט נפוליאון להתגרש מאשתו ז'וזפין דה בוארנה מכיוון שלא העמידה לו ילדים, וביקש להתחתן עם יקטרינה. משפחתה המזועזעת סירבו להצעה, ומיהרו לחתנה עם בן דודה גאורג, דוכס אולדנבורג. הזוג הצעיר התגורר בטבר, שם מונה גאורג למושל, ונולדו להם במהירות שני בנים. בשנת 1812 מת לפתע גאורג כתוצאה ממחלת הטיפוס, ויקטרינה בילתה את השנים הבאות עם אחיה. בשנת 1813 התלוותה יקטרינה לאלכסנדר בנסיעתו לבריטניה, שם נפגשו עם ג'ורג', נסיך ויילס, שהיה השליט בפועל בבריטניה, ובשנת 1815 התלוותה אליו במהלך קונגרס וינה. ליקטרינה לא הייתה השפעה פוליטית על אחיה, אולם היא קידמה את נישואי אחותה הצעירה אנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה עם וילם, נסיך אורנז'.
באנגליה פגשה יקטרינה את וילהלם, נסיך הכתר של וירטמברג, ומיד התאהבו השניים ממבט ראשון. עם זאת, וילהלם היה נשוי עם קרולינה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, ובשל כך ביקש בקשה להתגרש ממנה, בטענה כי הנישואים לא קוימו, ואכן בשנת 1816 התגרש וילהלם לאחר שקיבל היתר מהאפיפיור, וזמן קצר לאחר מכן התחתנה גרושתו עם פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה. ב-24 בינואר 1816 התחתנו וילהלם ויקטרינה בסנקט פטרבורג.
ב-30 באוקטובר 1816 נולדה בתם הבכורה מריה פרדריקה שרלוטה, נסיכת וירטמברג, ובדיוק באותו יום מת חמיה פרידריך הראשון, מלך וירטמברג, ובעלה הוכתר כוילהלם הראשון, מלך וירטמברג. יקטרינה פעלה בעבודות צדקה בממלכה, והקימה מוסדות רבים לטובת הציבור. היא תמכה בחינוך היסודי, ואף ארגנה קרן צדקה במהלך הרעב של 1816. בשנת 1818 היא ילדה עוד בת, סופיה, נסיכת וירטמברג, שלימים התחתנה עם וילם השלישי, מלך הולנד, והפכה למלכת הולנד.
ב-9 בינואר 1819, שישה חודשים לאחר לידת בת הזקונים שלה, מתה יקטרינה בשטוטגרט, כתוצאה מסיבוך של דלקת ריאות, והיא רק בת 30 שנים.
משפחתה

ב-3 באוגוסט 1809 התחתנה יקטרינה עם גאורג, דוכס אולדנבורג, ממנו נולדו לה שני בנים:
אלכסנדר, דוכס אולדנבורג (1810–1829)
פטר, דוכס אולדנבורג (1812–1881)
ב-24 בינואר 1816 התחתנה יקטרינה עם וילהלם הראשון, מלך וירטמברג. ממנו היו לה שתי בנות:
מריה פרדריקה שרלוטה, נסיכת וירטמברג (1816–1887)
סופיה, נסיכת וירטמברג (1818–1877)
יקטרינה ליסינה

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1987 (בת 36) פנזה, רוסיה 
 עמדה:  סנטר 
 גובה:  2.05 מטרים
 
ליסינה בשנת 2018
יקטרינה ויקטורובנה ליסינה (ברוסית: Екатерина Викторовна Лисина; ‏ נולדה ב-15 באוקטובר 1987), היא כדורסלנית עבר רוסייה אשר התחרתה במדי נבחרת רוסיה באולימפיאדת בייג'ינג ב-2008, שזכתה במדליית ארד.
ליסינה מפורסמת בגובהה הרב ויוצא הדופן. כאשר היא עומדת ברגליים יחפות, גובהה מתנוסס ל 2.06 מטרים.
בשנת 2014 סיימה ליסינה את קריירת הכדורסל המקצועית שלה והחלה להופיע בסרטוני פטיש לכפות רגליים וקראש פטיש למבוגרים, שם היא מדגמנת את כפות רגליה הגדולות. כמו כן ייסדה את סוכנות הדוגמנות "World's Tallest Models", המתמקדת בדוגמנים ובדוגמניות גבוהים מכל העולם.
קריירת כדורסל

בין השנים 2004 ל-2006, שיחקה ליסינה במדי קבוצת פץ' ההונגרית.
בשנים 2007-2006 שיחקה במדי קבוצת ספרטה אנד קיי המצליחה, שבליגת העל הרוסית.
בין השנים 2009-2007 שיחקה במועדון הכדורסל צסק"א מוסקבה.
בשנת 2009 שיחקה בקבוצת "המלאכים הטובים של קושיצה", בסלובקיה.
בשנים 2010-2009 חזרה לשחק במדי ספרטה אנד קיי.
משנת 2011 ועד סיום הקריירה המקצועית שלה בשנת 2014, שיחקה ליסינה במדי קבוצת "דינמו קורסק", שבליגת העל הרוסית.
חיים אישיים

ליסינה המירה את דתה להינדואיזם. היא הפכה לחסידה נלהבת של האלה לקשמי. מאז שקיבלה עליה את ההינדואיזם, היא הפסיקה לאכול בשר ומתרגלת מדיטציות מדי יום.
שיאים עולמיים

ליסינה מחזיקה בשני שיאים עולמיים: האישה עם הרגליים הארוכות ביותר (נשבר), והדוגמנית המקצועית הגבוהה ביותר. כן הופיעה בספר השיאים של גינס לשנת 2018. ליסינה גם הוכרה רשמית כבעלת כפות הרגליים הגדולות ביותר מבין כלל הנשים ברוסיה, עם מידה 47.
הערות שוליים

↑  Yekaterina Lisina - Olympics at Sports-Reference.com
↑  יקטרינה ליסינה מדברת על הקריירה שלה בתחום דוגמנות הפוט פטיש, בערוץ היוטיוב שלה
↑  http://www.wtmmodels.com/
↑  Know why the tallest Basketball player in the world adopted Hinduism? Alok Shetty. March 28, 2017
↑  Video: Meet the 6’ 9” Russian model with the world’s longest legs Rachel Swatman 11 September 2017
↑  "7 days quiz: What has this woman entered the record books for?". BBC News. נבדק ב-8 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Meet Ekaterina Lisina, Tallest Professional Model At 6 ft 8 inches". India.com. נבדק ב-8 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
יקטרינה קובאלצ'וק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בפברואר 1993 (בת 31) סיקטיבקר, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 http://katerinakovalchyk.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
יקטרינה ליאונידובנה קובאלצ'וק (ברוסית: Екатерина Леонидовна Ковальчук; נולדה ב-20 בפברואר 1993, סיקטיבקר, רוסיה) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה.
ביוגרפיה

יקטרינה נולדה ב-20 בפברואר 1993 בסיקטיבקר וגדלה שם. אחותה היא השחקנית אנה קובאלצ'וק (אנ'). לאחר שעזבה את בית הספר עברה לסנקט פטרבורג לגור אצל אביה, אותו לא הכירה עד גיל 17, ונכנסה למכון למדעי הרוח בפטרבורג (בקורס של איוואן קרסקו). היא סיימה את לימודיה בשנת 2015.
קריירה

יקטרינה התעניינה בתיאטרון במכון, שם גילמה את התפקידים הראשונים. את צעדיה הראשונים בקולנוע היא עשתה בהוליווד, כששיחקה בסרט הקצר "הטוראי" בשנת 2015.
קריירה > פילמוגרפיה

2015: "הטוראי" – קלדמן
2016: "מלחמות השוטרים" – ז'אנה סנז'קובה
2016: בגידה – דאשה
2017: "נערה עם נגן" – ניקה
2017: "מופלא" – אגאפיה
2017: "הרדין" – הלן מיירוז
2017: "המשרד" – יאנה
2017: טירוף – גלוריה
2018: "שתי אחיות" – אנטונינה
2019: "צמיתה" – יקטרינה ורביצקאיה
2020: "הוסר" – קטיה
קריירה > תפקידים בתיאטרון

אוגוסט: מחוז אוסייג' – ויולט
טרווסטי – קאר, בנט, צארה, ססילי גוונדולן
"שבע קערות, שבע כפות" – באבא לוסיה
הפנטזיות של פריאטייב – ליובוצ'קה
"מקהלה" – בארונית
הערות שוליים

↑  ‘The Private’ to bring unique story of war and patriotism to the screen: Film is U.S. debut for Russian actress. The Kentucky Standard, 16 жовтня 2015
1 2  Актриса Катерина Ковальчук: «Коли-небудь я обов’язково потисну руку Джеймсу Камерону!» // tochka.net
יחסי איחוד האמירויות הערביות – קנדה

| יחסי איחוד האמירויות הערביות – קנדה |
| --- | --- |
איחוד האמירויות הערביות: קנדה


איחוד האמירויות הערביות: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,600: 9,984,670
אוכלוסייה
11,106,647: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
504,173: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,394: 53,718
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי איחוד האמירויות הערביות–קנדה הם היחסים בין קנדה לאיחוד האמירויות הערביות.
היסטוריה

היחסים הרשמיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1974, שלוש שנים לאחר עצמאות איחוד האמירויות הערביות מבריטניה.
יחסים דיפלומטיים

בשל מערכת היחסים הלבבית בין שתי הממשלות, אזרחי קנדה והאמירויות אינם זקוקים לוויזה ונהנים מוויזה חופשית בין שתי המדינות.