stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Stupid Hoe
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר עורר סערה בעולם המוזיקה, תוך שצבר למעלה מ-4.8 מיליון צפיות ביממה אחת. שיא של כל הזמנים באותם הזמנים. השיא נשבר על ידי הלהיט הבינלאומי של ריהאנה "Where Have You Been", שהצליח לצבור למעלה מ-4.9 מיליון צפיות. הקליפ של השיר מכיל בתוכו מחווה לקליפ של "She Wolf", של שאקירה.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-115 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011-12)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011-12)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011-12)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011-12)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 59 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 53 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 63 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 87 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 1,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 20 בדצמבר 2011 | הורדה דיגיטלית | קאש מאני |  |
תומאס מקדונל

| --- | --- |

מקדונל, 2017
 לידה:  2 במאי 1986 (בן 38) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  תומאס האנטר קמפבל מקדונל
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס האנטר קמפבל מקדונל (באנגלית: Thomas Hunter Campbell McDonell; נולד ב-2 במאי 1986) הוא שחקן, מוזיקאי, אמן וצלם אמריקאי-יהודי. נודע בזכות תפקידו בסדרת המתח "המאה".
ביוגרפיה

מקדונל נולד וגדל במנהטן, ניו יורק שבארצות הברית, ולמד בפנימייה באנדובר (אנ'), מסצ'וסטס. סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת ניו יורק ב-2008. אמו, ג'ואני, שהיא ממוצא יהודי-אשכנזי, היא סופרת, ואביו, טרי מקדונל (אנ'), הוא עורך במגזין הספורט האמריקני "ספורטס אילוסטרייטד". אחיו הגדול הוא הסופר ניק מקדונל (אנ').
קריירה > משחק

בשנת 2008 קיבל את תפקידו הראשון בסרט "הממלכה האסורה" לצד ג'קי צ'אן וג'ט לי.
בשנת 2010 שיחק בתפקיד זוטר בסרטו של ג'ואל שומאכר "12" בכיכובם של צ'ייס קרופורד ואסתי גינזבורג.
שיחק את התפקיד הראשי בסרט הנעורים "נשף סיום" בשנת 2011 בתפקיד ג'סי ריכטר, לצד איימי טיגרדן. באותה שנה הופיע בקליפ לשיר "Your Surrender" של להקת הרוק ניאון טריז.
בשנת 2012 הוא כיכב בתפקיד אורח בסדרת הקומית "פרברי הגיהנום" בתפקיד סקוט שטראוס, החבר של טסה אלטמן, אותה גילמה ג'יין לוי (בת-זוגו גם במציאות). בהמשך שנה זו, השתתף מקדונל בקליפ לשיר "This Kiss" של קארלי ריי ג'פסן.
בשנים 2014–2015 שיחק בשתי עונותיה הראשונות של סדרת המדע-בדיוני "המאה" מבית The CW בתפקיד פין קולינס.
קריירה > מוזיקה ואמנות

הוא הסולן והגיטריסט של להקת Moon. כאמן חזותי, מקדונל הציג עבודות באופן בינלאומי ואצר כמה תערוכות כולל תערוכת מנהרות באתר המוזיאון הדרומי-מערבי ההיסטורי בלוס אנג'לס, תערוכת וידאו-ארט ב-Best Buy בניו יורק, ותערוכת ציורי מונוכרום במתחם בתי הקולנוע ArcLight שבהוליווד.
מאמרי המערכת וצילומי אופנה שלו פורסמו באינטרנט ובמגזינים רבים, ביניהם Marfa Journal, Buffalo Zine, Teen Vogue, ו-F Magazine.
חיים אישיים

מ-2011 הוא בקשר זוגי עם השחקנית האמריקאית ממוצא יהודי ג'יין לוי, אף-על-פי שבאותה תקופה היא הייתה פרודה (כחצי-שנה בלבד לאחר נישואיה לשחקן ג'יימי פרייטס) ובהליכי גירושין שהגיעו לסיומם ב-2013.  ביוני 2024 הודיעו הזוג, לוי ומקדונל, כי הם מצפים לילדם הראשון.
פילמוגרפיה > קולנוע וסרטים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | הממלכה האסורה | סאות'י הצעיר |  |
| 2010 | 12 | ילד בעניבה משובצת |  |
| 2011 | נשף סיום | ג'סי ריכטר |  |
| 2012 | צללים אפלים | ברנבוס קולינס הצעיר | ללא-קרדיט |
| 2012 | איפה אלברט? (אנ') | אהרון ריילי |  |
| 2014 | החיים אחרי בת' (אנ') | דן |  |
| 2014 | The Devil's Hand | טרבור |  |
| 2014 | I'm Obsessed with You | פרדי דיאז |  |
| 2022 | Simchas and Sorrows | לוי |  |
| 2022 | A Playful Romance | סם | סרט טלוויזיה של Lifetime |
פילמוגרפיה > טלוויזיה וסדרות

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | חוק וסדר: כוונה פלילית | אדי בויל | פרק: "Broad Channel" |
| 2012–2013 | פרברי הגיהנום | סקוט שטראוס | 4 פרקים |
| 2014–2015 | המאה | פין קולינס | תפקיד ראשי (עונות 2-1); 22 פרקים |
| 2017 | ארוכה הדרך הביתה (אנ') | קארל ווילד | 7 פרקים |
| 2018 | LA to Vegas | ג'סטין | פרק: "Things to Do in Vegas When You're Grounded" |
| 2018 | ילדות טובות | בריאן | פרק: "Taking Care of Business" |
| 2021 | הפלייליסט של זואי | ברנבי סטיל | פרק: "Zoey's Extraordinary Mystery" |
הערות שוליים

↑  "23 Heartthrob: Thomas McDonell". Vman. אורכב מ-המקור ב-10 באוקטובר 2011. נבדק ב-26 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "100, The (CW)". The Futon Critic. נבדק ב-10 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Thomas McDonell cast in the 100". אורכב מ-המקור ב-18 בדצמבר 2014. נבדק ב-17 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McMahon, Regan (12 במאי 2011). "'Prom' gears up for big night". The San Francisco Chronicle. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  (הקישור אינו פעיל, November 2011)
↑  Nate Bloom (13 May 2011), "Royal yenta, Unlikely couple news, From Prom to Shadows", J. The Jewish News of Northern California. Retrieved 20 September 2018.
↑  Lil Vacha, Thomas McDonell, Ethnicity of Celebs | EthniCelebs.com, ‏2011-08-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Johnson, Curt (1988). Who's who in U.S. writers, editors & poets, Volume 1. December Press. ISBN 0-913204-21-8.
↑  Barker, Lynn (25 באפריל 2011). "Thomas McDonell: King of "Prom"". TeenHollywood.com. נבדק ב-26 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (24 בינואר 2011). "McDonnell works in the 'Now'". Variety. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Yamato, Jen (25 באפריל 2011). "Movieline". Movieline. אורכב מ-המקור ב-3 בספטמבר 2011. נבדק ב-17 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MoonNYC". MoonNYC. נבדק ב-17 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Information". Thomasmcdonell.com. נבדק ב-26 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "One Night at Best Buy — Conversations — News & Opinion — Art in America". Artinamericamagazine.com. אורכב מ-המקור ב-18 במרץ 2012. נבדק ב-26 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Phil Gallery".
↑  "Curate LA".
↑  "Teen Vogue".
↑  "F Magazine".
↑  Nepales, Ruben V. (19 באפריל 2020). "Jane Levy's 'Extraordinary' new series lets you sing out your pandemic stress". Inquirer. נבדק ב-19 ביוני 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Nessif, Brue (6 במאי 2013). "Suburgatory's Jane Levy Files for Divorce from Husband After 7 Months". E! Online. ארכיון מ-7 ביוני 2013. נבדק ב-6 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Monde, Chiderah (6 במאי 2013). "'Suburgatory' actress Jane Levy files for divorce after secret marriage". New York Daily News. ארכיון מ-5 במאי 2013. נבדק ב-5 במאי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kang, Esther (19 ביוני 2024). "Jane Levy is Pregnant! Zoey's Extraordinary Playlist Alum Expecting First Child with Boyfriend Thomas McDonell". People Magazine. נבדק ב-19 ביוני 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16989727b (data)  GND: 1128680025  ISNI: 0000 0001 3994 3485  LCCN: no2011132868  SUDOC: 200414054  VIAF: 182171511   WorldCat (עם VIAF): 182171511
פריץ שלזינגר

| --- | --- |

פריץ שלזינגר עם המצלמה שלו על צווארו, 1953
 לידה:  18 באפריל 1915 הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  21 במרץ 1967 (בגיל 51) ירושלים, ישראל
 מדינה:  גרמניה גרמניה (1915-1935)  ישראל ישראל (1935-1967)
 מקום קבורה:  הר המנוחות, ירושלים
 מקום מגורים:  ישראל 
 פעילות בולטת:  צילום, עיתונות
 ידוע בשל:  צילום למען הממשלה, החדשות והקרנות
 
פריץ שלזינגר (18 באפריל 1915 – 21 במרץ 1967) היה צלם ועיתונאי ישראלי יליד גרמניה. שלזינגר קיבל את הכשרתו כצלם בגרמניה, כאסיסטנט של אופטיקאי וצלם. בשנת 1937, עלה לארץ ישראל לאחר הכשרה חקלאית באיטליה, התיישב בקיבוץ ועבר לירושלים לאחר מכן. במהלך שנות ה-40, שלזינגר הרבה לצלם את נופי ישראל. בשנת 1948 החל לעסוק בצילום עיתונות, ובתיעוד עבור קרנות ציוניות. אוסף מתשליליו נמצא בארכיון הציוני המרכזי ובארכיון התצלומים של קק"ל.
קורות חיים

פריץ שלזינגר נולד בגרמניה ב-18 באפריל 1915. את הכשרתו במקצוע הצלמות, קיבל בגרמניה בהיותו צעיר, אך החליט לעבור לארץ ישראל על מנת להמשיך את מקצועו. תחילה, הוא התגורר בקיבוץ במטרה להגשים את יעדיו, אך לאחר זמן קצר, החליט לעבור ירושלים כדי לעבוד בתור אופטיקאי, מקצוע אותו רכש כנער בברלין.
שלזינגר היה הצלם האישי של נשיאי מדינת ישראל, צלם של סוכנות העיתונות הבין-לאומית, Associated Press וצילם עבור מוסדות שונים כמו הקרן הקיימת לישראל, הסוכנות היהודית, עיריית ירושלים ועוד.
ב-21 במרץ 1967, בגיל 52, שלזינגר מת ונקבר בהר המנוחות שבירושלים.
הערות שוליים

1 2  אריה פריץ שלזינגר  BillionGraves Record, באתר BillionGraves
↑  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
↑  אוסף פריץ שלזינגר - הארכיון הציוני, באתר www.zionistarchives.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 278613  NLI: 987007291370305171  ISNI: 0000 0003 7666 528X  RKD: 395361  ULAN: 500478200  VIAF: 253703027   WorldCat (עם VIAF): 253703027
בית הכנסת של ליפשיץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, בית כנסת ראשי 
 כתובת:  ויניצה 
 מיקום:  ויניצה
 מדינה:  אוקראינה
 מייסדים:  ליפשיץ
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1897
 תאריך פתיחה רשמי:  1897
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  49°14′00″N 28°28′03″E﻿ / ﻿49.233383333333°N 28.467466666667°E﻿ / 49.233383333333; 28.467466666667
 he
 
בית הכנסת של ליפשיץ (באוקראינית: Синагога Ліфшиця) הוא בית הכנסת המרכזי של העיר ויניצה באוקראינה.
בית הכנסת נבנה בשנת 1897 מכספי סוחר יהודי אמיד בשם ליפשיץ (ומכאן שמו). בית הכנסת נבנה ברחוב הראשי של העיר ותיפקד כבית הכנסת המרכזי. בית הכנסת המשיך לפעול גם לאחר נפילת האימפריה הרוסית, בתקופת מלחמת האזרחים ובשנים הראשונות של השלטון הסובייטי. בשנת 1929 נסגר בית הכנסת בפקודת השלטונות. המבנה נמסר בהתחלה למועדון תרבות יהודית. אך תוך זמן קצר, בלחץ העירייה, הפך למועדון על שם סטלין, שיועד לכלל תושבי העיר.
בתקופת הכיבוש הנאצי שימש בית הכנסת כמחסן לאחסון בגדים ודברי ערך שנשדדו מיהודים. בהמשך נפתח במבנה אולם מופעים לחיילים נאצים. במהלך הקרבות לשחרור העיר במרץ 1944 נפגע מבנה בית הכנסת מפגזים. לאחר מלחמת העולם השנייה שופץ מבנה בית הכנסת ונבנתה לו עוד קומה (המבנה הפך מדו קומתי לתלת קומתי). המבנה שימש כאולם קונצרטים. בסוף שנות ה-80 נסגר אולם הקונצרטים ובנין עמד ריק.
בשנת 1992, לאחר התפרקות ברית המועצות וכינון אוקראינה העצמאית פעלו ראש הקהילה היהודית בעיר, איסאק נובוסיליצקי והרב לייב סורקיס להעביר את המבנה לידי הקהילה היהודית. בית הכנסת של ליפשיץ נפתח מחדש בסוף 1992. במרוצות השנים, עם הידלדלות האוכלוסייה היהודית בעיר, נאלצה הקהילה להשכיר את הקומה הראשונה של מבנה בית הכנסת, כדי לקבל כסף לתחזוקת המבנה.
סולומון לוריה

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1890 (יוליאני) מוהילב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 באוקטובר 1964 (בגיל 73) לבוב, ברה"מ 
 ענף מדעי:  היסטוריה, התקופה ההלניסטית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ליצ'קוב 
 מקום לימודים:  Mogilev Male Gymnasium  מכון המדינה להיסטוריה בסנקט פטרבורג 
 מנחה לדוקטורט:  Sergei Zhebelev 
 מוסדות:  Saint-Petersburg Institute of History  אוניברסיטת המדינה של אירקוטסק  אוניברסיטת אודסה  המכון לארכאולוגיה של האקדמיה הרוסית למדעים  אוניברסיטת סנקט פטרבורג  אוניברסיטת סמרה  אוניברסיטת לבוב 
 תלמידי דוקטורט:  Liya Gluskina, אלה סולומוניק, יוסיף עמוסין 
 צאצאים:  Yakov Lurye 
 
סולומון לוריה  (ברוסית: Соломон Яковлевич Лурье ‏; (8 בינואר 1891 - 30 באוקטובר 1964) היה היסטוריאון סובייטי ממוצא יהודי. הוא התמחה בחקר התקופה הקלאסית (יוון ורומא).
קורות חיים

סולומון לוריה נולד בשנת 1891 במוהילב (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) למשפחה יהודית. אביו היה רופא עיניים. אמו הייתה נצר של משפחת סוחרים ידועה בעיר.
מגיל צעיר לסולומון לוריה היו קישורים למתמטיקה. בשנת 1909 הוא סיים לימודי גימנסיה במוהילב בהצטיינות.
סולומון לוריה החל לימודים באוניברסיטת סנקט פטרבורג וסיים אותה בשנת 1913 עם התמחות בהיסטוריה. בשנת 1918 הוא עבר בחינות לתואר שני.
מספר שנים הוא לימד באוניברסיטה בה למד ובאוניברסיטת סמרה. בשנת 1921 הוא חזר לאוניברסיטת סנקט פטרבורג ועבד בה עד לשנת 1941. במקביל הוא עבד במכוני מחקר של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1934 הוא מונה לפרופסור.
לאחר התקרבות של הצבא הגרמנית לעיר ועוד לפני תחילת מצור לנינגרד לוריה עם שמפחתו הצליחו לצאת מהעיר והוא עבר באוניברסיטת אירקוטסק.
בשנת 1943 לוריה חזר ללנינגרד התקבל בחזרה לעבודה באוניברסיטה. בשנת 1944 הוא סיים עבודת פוסט דוקטורט.
בשנת 1949 בעקבות המאבק נגד קוסמופוליטיות לוריה פוטר מהאוניברסיטה. בשנת 1950 הוא עבר לאודסה בה היה מלמד במכון לשפות זרות. בשנת 1952 הוא עבר ללביב והיה פרופסור באוניברסיטת לבוב עד לפטירתו בשנת 1960.
בנו יעקב היה פרופסור להיסטוריה, מומחה לרוסיה עתיקה. אנטולי לוריה, מומחה למכניקה היה בן-דודו.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 לוריה פרסם מספר מאמרים על היסטוריה יהודית בירחונים יהודים שהיו מתפרסים בלנינגרד. בשנת 1922 הוא פרסם ספר "אנטישמיות בעולם העתיקה". הספר עבר מספר מהדורות.
בהמשך לוריה עבר לחקר היסטוריה של יוון ובמיוחד של דמוקריטוס.
בנוסף לפעילות מדעית לוריה כתב ספרי ילדים.
לוריה נפטר בשנת 1964 בלבוב.
יוסיף טרכטנברג

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1883 (יוליאני) מליטופול, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 בספטמבר 1960 (בגיל 77) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טומסק 
 מוסדות:  אוניברסיטת חרקוב 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
יוסיף טרכטנברג (ברוסית: Иосиф Адольфович Трахтенберг‏; (25 בינואר 1883, מליטופול - 5 בספטמבר 1960, מוסקבה) היה כלכלן סובייטי ממוצא יהודי.
קורות חיים

יוסיף טרכטנברג נולד בשנת 1883 במליטופול (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית.
בשנת 1912 טרכטנברג סיים לימודים באוניברסיטת טומסק עם מדליית זהב. החל משנת 1914 הוא היה מלמד באוניברסיטת חרקוב. בשנת 1917 הוא התקרב לתומכי מרקסיזם אך לא היה חבר של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 טרכטנברג עבר למוסקבה ועבד בגוספלאן. כמומחה הוא השתתף בשיחות ועידת ג'נובה בשנת 1922.
החל משנת 1921 טרכטנברג היה מלמד באוניברסיטת מוסקבה. הוא היה פרופסור וראש קתדרה לתאוריה של הכלכלה.
בשנת 1931 טרכטנברג החל לעבוד במכוני לכלכלה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1939 הוא נבחר לחבר של האקדמיה.
בשנים 1933–1934 טרכטנברג היה מלמד במכון לכלכלה בלנינגרד.
כמומחה חיצוני טרכטנברג השתתף בהכנת הרפורמה המויטרית שבוצע בברית המועצות בשנת 1947.
טרכטנברג כתב מספר ספרי כלכלה בתחום המוניטרי.
על פעילותו הוענקו לו מספר עיטורים - עיטור לנין (1954) ועיטור הדגל האדום של העמל (1945).
טרכטנברג נפטר בשנת 1960 ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'י.
צ'ארלס בוקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1920 אנדרנאך, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  9 במרץ 1994 (בגיל 73) סן פדרו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Heinrich Karl Bukowski 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Green Hills Memorial Park 
 מקום לימודים:  לוס אנג'לס סיטי קולג', תיכון לוס אנג'לס, Susan Miller Dorsey High School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  ריאליזם מלוכלך, דור הביט, transgressive fiction, Anti-poetry 
 יצירות בולטות:  Post Office, South of No North, Tales of Ordinary Madness, The Most Beautiful Woman in Town, Portions from a Wine-stained Notebook: Short Stories and Essays, Erections, Ejaculations, Exhibitions, and General Tales of Ordinary Madness, Women, Factotum, Notes of a Dirty Old Man, Hollywood, Pulp, Ham on Rye, More Notes of a Dirty Old Man, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 תקופת הפעילות:  מ-1940 
 הושפע מ:  אלבר קאמי, ג'יימס ת'רבר, הנרי מילר, פרנץ קפקא, ג'ון פנטה, לי באי, קנוט האמסון, לואי פרדינאן סלין, רובינסון ג'פרס, פיודור דוסטויבסקי, עזרא פאונד, אנטונן ארטו, אנטון צ'כוב, אי. אי. קאמינגס, קונרד אייקן, דו פו, דייוויד הרברט לורנס, ארנסט המינגוויי, שרווד אנדרסון 
 מספר צאצאים:  3 
 bukowski.net
 חתימה:   
 
הנרי צ'ארלס בוקובסקי (באנגלית: Henry Charles Bukowski;‏ 16 באוגוסט 1920 – 9 במרץ 1994) היה משורר, סופר ופובליציסט אמריקאי.
בוקובסקי לא זכה להכרה רבה בארצות הברית, שבה חי, ונחשב בה למשורר וסופר מחתרתי עד שלב מאוחר בחייו. באירופה, לעומת זאת היה לאחד מהמשוררים האמריקאים הידועים ביותר. במדינות אירופיות רבות הפכו ספריו לרבי מכר (בגרמניה לבדה נמכרו כשני מיליון עותקים מספריו) ותורגמו לשפות רבות, ובהן עברית. לבוקובסקי הייתה השפעה רבה על משוררים רבים, ביניהם ריימונד קארבר.
סגנון הכתיבה של צ'ארלס בוקובסקי

סגנון הכתיבה של בוקובסקי והיחס שלו לשירה, כמעט ולא השתנו במשך שלושים וחמש שנות יצירתו. כבר בשני קובצי השירה הראשונים שלו ניתן למצוא רגישות לשפת היומיום, יכולת לתת משמעות לאירועים מייאשים או מעוררי חרדה בחייו ובחיי הזולת, מבלי לנטות לפאתוס או לסנטימנטליות, יכולת להעמיד זה לצד זה אירועים מחיי היומיום כדי לבנות סצנה או להעשיר את הנושא ונטייה לפואמות נרטיביות, אותה הוא ינצל בספריו המאוחרים.
הפואמות הנרטיביות היו גם אלו שבגינן זכה בוקובסקי לביקורת הרבה ביותר. אלה, התאפיינו בשפה פשוטה, גדושה במילים כמו 'איכשהו', 'מאוד' ו'למדי', ומשפטים פשוטים המחוברים בצורה כמעט מושלמת. זאת, בניגוד לשירה ה'מהודקת' שלה היו רגילים הקוראים.
ספריו שיצאו לאור בעברית

ספריו של בוקובסקי שיצאו לאור בעברית:
בהוצאת 'הקיבוץ המאוחד':
"מה יגידו השכנים" מבחר שירים, הקיבוץ המאוחד, 2018, בעריכת ובתרגום דורית ויסמן
"כשאתה מחכה לשחר שיזחל דרך הווילון לקחת לך את החיים: מבחר שירים" (בחרו ותרגמו מאנגלית: אדם הורוביץ ואיתמר בן כנען 2001)
בהוצאת 'כרמל':
"עד שהאצבעות יתחילו לדמם: מבחר שירים וסיפורים קצרים" (עריכה ותרגום מאנגלית: דורית ויסמן 2002)
בהוצאת 'אסטרולוג':
"כולבויניק" (מאנגלית: אבי דויטש)
"הוליווד" (מאנגלית: בועז לביא)
"דרום ללא צפון" (מאנגלית: ימימה עברון)
"שיפון עם שינקן" (מאנגלית: מאירה לבנת)
"סיפורים על שיגעון רגיל וסיפורים אחרים" (מאנגלית: הדס וייס)
"האישה הכי יפה בעיר וסיפורים אחרים" (מאנגלית: הדס וייס)
"ספרות זולה" (מאנגלית: הדס וייס)
"לרוץ עם הניצודים: מקראה בעריכת ג'ון מרטין" (מאנגלית: הדס וייס, אבי דויטש, בועז לביא, ימימה עברון, מאירה לבנת)
"נשים" (מאנגלית: הדס וייס)
בהוצאת 'זמורה ביתן':
שירות הדואר (1999)
לקריאה נוספת

הווארד סונאס, צ'ארלס בוקובסקי - לכוד במערבולת החיים המטורפים, הוצאת אסטרולוג, 1999.
סרגיי רובינשטיין

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1889 (יוליאני) אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 בינואר 1960 (בגיל 70) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרבורג 
 מוסדות:  הספרייה הלאומית הרוסית (1931–1934)  אוניברסיטת אודסה 
 תלמידי דוקטורט:  Andrey Brushlinsky, Yury Polyakov, Ksenia Abulkhanova, Mikhail Grigoryevich Yaroshevsky, Lûdmila Ivanovna Ancyferova 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  מדליה על הגנת לנינגרד  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945 
 
סרגיי רובינשטיין (ברוסית: Сергей Леонидович Рубинштейн‏; 18 ביוני 1889 -  11 בינואר 1960) היה פסיכולוג ופילוסוף סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה בין המייסדים של הפסיכולוגיה הסובייטית.
קורות חיים

סרגיי רובינשטיין נולד בשנת 1899 באודסה (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום באוקראינה) למשפחה יהודית. אביו היה עורך דין בולט. לסרגיי היה אח צעיר ניקולאי, פרופסור להיסטוריה. בשנת 1908 סרגיי סיים בהצטיינות לימודי גימנסיה ונסע להמשך לימודים לגרמניה. הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת פרייבורג ולאחר שנה עבר לאוניברסיטת מרבורג בה למד אצל הרמן כהן. הוא סיים לימודי פילוסופיה ובשנת 1914 סיים לימודי תואר שלישי.
בגלל תחילת מלחמת העולם הראשונה רובינשטיין חזר לאודסה והחל ללמד בבתי הספר של העיר. בשנת 1919 בהמלצת ניקולאי לנגה הוא התחיל ללמד באוניברסיטת אודסה. בשנת 1921 לאחר פטירת לנגה הוא מונה לראש קתדרה לפסיכולוגיה. בשנת 1922 הוא מונה למנהל ספרייה מדעית באודסה.
בשנת 1930 רובינשטיין עבר ללנינגרד והחל ללמד פסיכולוגיה במוסדות להשכלה גבוהה בעיר. בשנת 1937 הוא קיבל אישור לתואר "דוקטור למדעים" ומונה לפרופסור. רובינשטיין שהה בלנינגרד הנצורה עד למרץ 1942 כאשר ביחד עם סגל מכון בו עבד פונה לקיסלובודסק. בשנת 1942 עבור ספר "יסודות פסיכולוגיה כללית" שפורסמה בשנת 1940 לרובינשטיין הוענק פרס ברית המועצות.
באוקטובר 1942 רובינשטיין עזב את אזור הקווקז, הגיע למוסקבה ומונה לראש מכון לפסיכולוגיה ולפרופסור באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1943 הוא נבחר כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1945 הוא הקים מחלקה לפסיכולוגיה במכון לפילוסופיה של האקדמיה.
בשנת 1949 בעקבות המאבק נגד קוסמופוליטיות רובינשטיין שוחרר מכל תפקידיו אך לא פוטר מהעבודה. באותה תקופה גם אחיו ניקולאי רובינשטיין סבל מהתקפות מצד השלטונות.
לאחר שנת 1953 רובינשטיין חזר בהדרגה לפעילות מדעית רחבה. בשנת 1956 הוא מונה מחדש למנהל מחלקת פסיכולוגיה. בשנת 1959 הוא היה מארגן של כנס גדול בנושא פסיכולוגיה. הוא הכין את התוכנית המדעית, אך נפטר בשנת 1960 עוד לפני כינוס הכנס.
רובינשטיין פעל בתחומים שונים של פסיכולוגיה. הוא פיתח קשר בין תאוריה של מרקסיזם ופסיכולוגיה במיוחד בתחום התנהגות. הוא פיתח שיטות חדשות בתחום התמחותו.
רובינשטיין נטמן בבית העלמין נובודוויצ'י לצד אחיו.
לאופולד קרפלס

| --- | --- |

לאופולד קרפלס
 לידה:  9 בספטמבר 1838 פראג, בוהמיהבוהמיה
 פטירה:  2 בפברואר 1909 (בגיל 70) ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  הונגריה, ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1862 – 1863, 1864 – 1865
 דרגה:  סמל
 תפקידים בשירות
 דגלן
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים האמריקנית הקרב על השממה  הקרב על צפון אנה
 עיטורים
   מדליית הכבוד
 
לאופולד קרפלס (באנגלית: Leopold Karpeles;‏ 9 בספטמבר 1838 – 2 בפברואר 1909) היה דגלן יהודי בצבא האיחוד שעוטר במדליית הכבוד על פעולותיו במלחמת האזרחים האמריקנית.
לאופולד קרפלס נולד בפראג. בגיל 11 היגר ביחד עם אחיו הגדול אמיל לארצות הברית. האחים התיישבו בעיר גלבסטון, טקסס.
כשפרצה מלחמת האזרחים וטקסס התפלגה, החליט קרפלס לעזוב את המדינה ועבר לספרינגפילד, מסצ'וסטס. לאופולד היה ידוע בהתנגדותו לקונפדרציית המדינות של אמריקה ובמיוחד בהתנגדותו לעבדות.
שרותו הצבאי

לאחר שהגיע לספרינגפילד התגייס קרפלס לרגימנט ה 57 של מסצ'וסטס ושירת כדגלן. הוא תיאר במילותיו שלו את מעשיו בקרב על השממה שנערך ב 6 במאי 1864 "צעדתי באופן מעורר השראה כשדגלי מתנופף בגאון... הענקתי עוז רוח לחבריי לנשק. אני מטרה בעלת חשיבות לאויב. מחויבותי לדגלה של ארצי נעוץ באמונתי הנלהבת באצילה שבמטרות, שוויון לכל". בקרב הזה החיילים באגף החלו לסגת וחיילי צבא הקונפדרציה החלו להתקדם, סמל קרפלס עזר לעצור את הנסיגה, לייצב חזרה את השורות באגף ולהדוף לאחור את חיילי הקונפדרציה.
ב 20 במאי בקרב על צפון אנה הוביל סמל קרפלס מתקפה על מוצב של הקונפדרציה במהלך הקרב הוא נפצע מכדור בברכו אך סירב להתפנות והמשיך בקרב עד שהתשישות כתוצאה מאובדן הדם הכריעה אותו.
לאחר השחרור מהצבא

לאחר פציעתו בקרב על צפון אנה נשלח סמל קרפלס להתאוששות בבית חולים בוושינגטון הבירה שם פגש את שרה מונדהיים עימה התחתן שנה לאחר מכן. לזוג קרפלס נולדו שלושה ילדים אך שרה נפטרה במהלך הלידה השלישית.
מ-1875 עד למותו ב-1909 עבד קרפלס במשרד הדואר. הוא נקבר בבית הקברות של הקהילה היהודית בוושינגטון.
מדליית הכבוד

על פעולותיו בקרבות על השממה ועל צפון אנה קיבל סמל קרפלס את מדליית הכבוד. הענקת המדליה נומקה כך:

 "בעודו נושא את צבעי הדגל, הוא קיבץ את החיילים הנסוגים ועודד אותם לפקח על התקדמות האויב."
קיל

ערך זה עוסק בעיר בגרמניה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קיל (בגרמנית: ‏Kielקובץ:Kiel.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר עצמאית בצפון גרמניה, בירת מדינת שלזוויג-הולשטיין והעיר הגדולה בה.
קיל ממוקמת בדרום חצי האי יוטלנד, על חוף מפרץ קיל במערב הים הבלטי ועל קצה הבלטי של תעלת קיל. העיר מהווה נמל גרמני חשוב, ושימשה כמרכז הצי הגרמני עד לסיומה של מלחמת העולם השנייה, שאז פורקו המספנות שבה. אוכלוסיית העיר מונה כ-246,601 נפש (נכון לשנת 2021) המפוזרים על שטח של 113.62 קמ"ר. זוהי העיר ה-32 בגודלה בגרמניה (מבחינת האוכלוסייה). העיר מחולקת ל-30 רבעים.
העיר הושמדה בחלקה הגדול במהלך מלחמת העולם השנייה (כ-80%) ונבנתה מחדש לאחר סיומה. רוב נופה העירוני הישן לא נשמר, והעיר בעלת תכנון מודרני יחסית. בין האתרים הבולטים שבעיר אפשר למנות את מושב העירייה, כנסיית "זאנקט ניקולאס", המבצר המקומי, והאנדרטה לזכר חיילי חיל הצוללות הגרמני. קיל ידועה בשל אירועי השיט המתרחשים בשטחה, כמו המרוץ השנתי של ספינות, ותחרויות ענפי השיט האולימפיים שנערכו בה בשנים 1936 ו-1972.
גאוגרפיה

ככל השפלה הצפון-גרמנית, התנאים הגאוגרפיים באזור מושפעים מעברו הקרחוני. העיר ממוקמת בדרום חצי האי יוטלנד, ומשתרעת בצורת פרסה סביב הנמל הטבעי שיוצרת לשון-הים קיל (Kieler Förde). לשון-הים, באורך 17 קילומטרים וברוחב קילומטר אחד בנקודה הרחבה ביותר, מתחילה בחופי הים הבלטי ומסתיימת בלב ההיסטורי של קיל, כשמצדה המזרחי רובע גארדן (גר') וממערבה מרכז העיר ורובע זידפרידהוף (גר'). העיר העניקה את שמה גם למפרץ גדול יותר, מפרץ קיל, שלחופיו רוב שלזוויג-הולשטיין ומספר איים דניים. הרובע הצפוני ביותר של העיר, שילקזה (Schilksee), שוכן לחופו של הים הבלטי הפתוח, ולא לחוף המפרץ שיצרו הקרחונים. דרך קיל עובר קו פרשת המים בין הים הצפוני ובין הים הבלטי (גר'). נהר האיידר (אנ'), שנשפך בסופו אל הים הצפוני, כמו גם נהר השוונטינה (אנ'), עוברים במרכז העיר. תעלת קיל המלאכותית, המקשרת בין הים הצפוני והים הבלטי, מתחילה בעיר, ותא שיט ברובע הולטנאו (גר') מהווה את אחד מקצוותיה.
העיר שוכנת בארץ-הגבעות של שלזוויג-הולשטיין, המאופיינת באגמים קטנים, בפיורדים, ובגבעות נמוכות רבות. בסביבות העיר מורנות ("סחופות קרחונים") רבות, וממזרח לעיר מתחילה "שווייץ ההולשטיינית", אזור גאוגרפי שנמשך עד ליבק ומאופיין באגמים וביערות, מעין "שווייץ הקטנה". העיר גובלת במחוזות הבאים:
מחוז פלן, מדרום-מזרח לעיר: היישובים מנקברג (Mönkeberg) ושנקירכן (Schönkirchen), העיר שוונטיננטל (Schwentinental), כמו גם פונסדורף (Pohnsdorf), הוניגזה (Honigsee) ובוקזה (Boksee)
מחוז רנדסבורג-אקרנפרדה, מצפון-מערב ומדרום לקיל: פלינטבק (Flintbek), מולפזה (Molfsee), מילקנדורף (Mielkendorf), מלסדורף (Melsdorf), אוטנדורף (Ottendorf), קרונסהאגן (Kronshagen), נויוויטנבק (Neuwittenbek), פלם (Felm), אלטנהולץ (Altenholz), דנישנהאגן (Dänischenhagen) ושטראנדה (Strande)