stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת דביקי
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מעט אנשים טובים | מורין |  |
| 2013 | גטסבי הגדול | ג'ורדן בייקר |  |
| 2015 | מקבת' | ליידי מקדף |  |
| 2015 | שם קוד מ.ל.א.ך | ויקטוריה וינצ'יגוורה |  |
| 2015 | אוורסט | קרוליין מקנזי |  |
| 2017 | שומרי הגלקסיה: חלק 2 | איישה |  |
| 2017 | ולריאן ועיר אלף הכוכבים | הקיסרית האבאן לימאל | דיבוב |
| 2017 | נשימה | אווה |  |
| 2018 | הסיפור | ג'יין גרמרסי |  |
| 2018 | פרדוקס קלוברפילד | מינה ג'נסן |  |
| 2018 | פיטר ראביט | מופסי ראביט | דיבוב |
| 2018 | אלמנות (אנ')‏ | אליס |  |
| 2018 | ויטה ווירג'יניה | וירג'יניה וולף |  |
| 2019 | הציור | ברניס הוליס |  |
| 2020 | טנט | קאט סאטור |  |
| 2021 | פיטר ראביט 2 | מופסי ראביט | דיבוב |
| 2023 | שומרי הגלקסיה: חלק 3 | איישה |  |
| 2024 | מקסין | אליזבת' בנדר |  |
| TBA | Farnsworth House | ד"ר אדית פארנסוורת' |  |
| TBA | Andorra | מיס דנט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | רייק | מיסי | פרק: "#3.3" |
| 2016 | מקרה קטרינג | ד"ר אנה מייסי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2016 | מנהל הלילה | ג'ד מרשל | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2022–2023 | הכתר | דיאנה, הנסיכה מוויילס | עונות 6-5 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | גטסבי הגדול | זכייה |  |
| 2016 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט או במיני סדרה | מנהל הלילה | מועמדות |  |
| 2016 | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה | השחקנית הראשית הטובה ביותר בדרמת טלוויזיה | מקרה קטרינג | זכייה |  |
| 2018 | פסטיבל הקולנוע בקאן | טרופי שופרד |  | זכייה |  |
| 2018 | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה | נשימה | מועמדות |  |
| 2018 | איגוד מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס | שחקנית המשנה הטובה ביותר | אלמנות (אנ') |  מקום שני |  |
| 2018 | איגוד המבקרים האמריקני | שחקנית המשנה הטובה ביותר | אלמנות (אנ') |  מקום שני |  |
| 2023 | פרס גלובוס הזהב | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה - קומדיה/מחזמר או דרמה | הכתר | מועמדות |  |
| 2023 | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | השחקנית הטובה ביותר בסדרה | הכתר | מועמדות |  |
| 2023 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרת דרמה | הכתר | מועמדות |  |
| 2023 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של אנסמבל בסדרת דרמה | הכתר | מועמדות |  |
| 2023 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה | הכתר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גלובוס הזהב | שחקנית המשנה הטובה ביותר – סדרה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה | הכתר | זכייה |  |
| 2024 | פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה | הכתר | זכייה |  |
| 2024 | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי | השחקנית הטובה ביותר בסדרה | הכתר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס סטלייט | שחקנית המשנה הטובה ביותר – סדרה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה | הכתר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | הביצוע הטוב ביותר של אנסמבל בסדרת דרמה | הכתר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גילדת שחקני המסך | ההופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרת דרמה | הכתר | זכייה |  |
| 2024 | פרס באפט"א לטלוויזיה | שחקנית המשנה הטובה ביותר | הכתר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה | הכתר | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  BAFTA Television 2024: The Winners and Nominations, www.bafta.org, ‏2024-03-15 (באנגלית)
↑  Jordan Moreau, Emmy Awards 2024 Winners List: ‘Shogun’ Dominates With 18 Wins, and ‘The Bear’ Cooks Up 11, Variety, ‏2024-09-16 (באנגלית אמריקאית)
| פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| סדרת טלוויזיה 1970–1979 | גייל פישר (1970) • סו אן לנגדון (1971) • רות באזי (1972) • אלן קורבי (1973) • בטי גארט (1974) • הרמיוני באדלי (1975) • ג'וזט באנזט (1976) • פולי הולידיי (1978) • פולי הולידיי (1979) |  |
| סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה 1980–2021 | ואלרי ברטינלי/דיאן לאד (1980) • ואלרי ברטינלי (1981) • שלי לונג (1982) • ברברה סטנוויק (1983) • פיי דאנאוויי (1984) • סילביה סידני (1985) • אוליביה דה הבילנד (1986) • קלודט קולבר (1987) • קתרין הלמונד (1988) • איימי מאדיגן (1989) • פייפר לורי (1990) • אמנדה דונוהו (1991) • ג'ואן פלורייט (1992) • ג'וליה לואי-דרייפוס (1993) • מירנדה ריצ'רדסון (1994) • שירלי נייט (1995) • קתי בייטס (1996) • אנג'לינה ג'ולי (1997) • פיי דאנאוויי/קמרין מנהיים (1998) • ננסי מרצ'נד (1999) • ונסה רדגרייב (2000) • רייצ'ל גריפית'ס (2001) • קים קטרל (2002) • מרי-לואיז פרקר (2003) • אנג'ליקה יוסטון (2004) • סנדרה או (2005) אמילי בלאנט (2006) • סמנתה מורטון (2007) • לורה דרן (2008) • קלואי סביני (2009) • ג'יין לינץ' (2010) • ג'סיקה לאנג (2011) • מגי סמית' (2012) • ז'קלין ביסט (2013) • ג'ואן פרוגט (2014) • מאורה טיירני (2015) • אוליביה קולמן (2016) • לורה דרן (2017) • פטרישה קלארקסון (2018) • פטרישה ארקט (2019) • ג'יליאן אנדרסון (2020) • שרה סנוק (2021) |  |
| סדרה מוזיקלית, קומדיה או דרמה 2022–היום | ג'וליה גארנר (2022) |  |
| מיני סדרה או סדרת אנתולוגיה או סרט טלוויזיה 2022–היום | ג'ניפר קולידג' (2022) • אליזבת דביקי (2023) • ג'סיקה גאנינג (2024) |  |
| פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה |
| --- | --- | --- |
| 1994‏-2009 | קתי בייקר (1994) • ג'יליאן אנדרסון (1995) • ג'יליאן אנדרסון (1996) • ג'וליאנה מרגוליס (1997) • ג'וליאנה מרגוליס (1998) • אידי פאלקו (1999) • אליסון ג'ני (2000) • אליסון ג'ני (2001) • אידי פאלקו (2002) • פרנסס קונרוי (2003) • ג'ניפר גארנר (2004) • סנדרה או (2005) צ'נדרה וילסון (2006) • אידי פאלקו (2007) • סאלי פילד (2008) • ג'וליאנה מרגוליס (2009) |  |
| 2010-היום | ג'וליאנה מרגוליס (2010) • ג'סיקה לאנג (2011) • קלייר דיינס (2012) • מגי סמית' (2013) • ויולה דייוויס (2014) • ויולה דייוויס (2015) • קלייר פוי (2016) • קלייר פוי (2017) • סנדרה או (2018) • ג'ניפר אניסטון (2019) • ג'יליאן אנדרסון (2020) • צנג הו-יון (2021) • ג'ניפר קולידג' (2022) • אליזבת דביקי (2023) ‏•‏‏ אנה סוואי (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010039795005171  PLWABN: 9811554945305606  BIBSYS: 1479731350948  BNE: XX5598245  BnF: cb17802200j (data)  GND: 1093849460  ISNI: 0000 0004 7479 6566  LCCN: no2013097845  NKC: xx0252315  NLK: KAC2020M8519  NTA: 421267097  SUDOC: 220148287  VIAF: 305280245   WorldCat (עם VIAF): 305280245
מפרץ פאנדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי, מפרץ מיין 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  נהר פטיטקודיאק, נהר ביג סלמון, נהר אנפוליס, רברסינג פולס, סנט ג'ון, נהר פוינט וולף 
 מדינות באגן הניקוז:  קנדה, ארצות הברית 
 קואורדינטות:  45°00′01″N 65°29′56″W﻿ / ﻿45.00015°N 65.49883°W﻿ / 45.00015; -65.49883
  (למפת נובה סקוטיה מוגדלת) הליפקס סידני טרורו ירמות' לוננבורג אי הנסיך אדוארד ניו ברנזוויק מפרץ סנט לורנס האוקיינוס האטלנטימפרץ פאנדי(למפת נובה סקוטיה רגילה) הליפקס סידני טרורו ירמות' לוננבורג אי הנסיך אדוארד ניו ברנזוויק מפרץ סנט לורנס האוקיינוס האטלנטימפרץ פאנדי
 
מפת גבולות המפרץ על אגניו השונים
מפרץ פאנדי (באנגלית: Bay of Fundy; בצרפתית: Baie de Fundy) הוא מפרץ הממוקם בחוף האטלנטי של אמריקה הצפונית, והוא זרוע של מפרץ מיין, בין הפרובינציות הקנדיות ניו ברנזוויק ונובה סקוטיה. המפרץ נמצא ברובו בשטח קנדה, ובמקצתו במדינת מיין, ארצות הברית. מפרץ פאנדי מתאפיין בהבדלים הניכרים ביותר על פני כדור הארץ בין גאות ושפל.
גודל המפרץ

שטחו של מפרץ פאנדי הוא כ-16,000 קמ"ר, ויחד עם מפרץ מיין, מדובר בשטח כולל של כ-180,000 קמ"ר. העומקים שם הם של פחות מ-200 מ', והם מהווים חלק מהמדף היבשתי מול מזרח קנדה וניו אינגלנד. המערכת האקולוגית הימית של מפרץ פאנדי ומפרץ מיין (ראו להלן בפרק על החי והצומח) היא של ים חופי (Coastal Sea), סגור למחצה, המושפע מתופעת מאקרו של גאות ושפל, והתַּחום על ידי 3 מדינות צפון-מזרח ארצות הברית (מיין, ניו המפשייר ומסצ'וסטס) ו-2 מחוזות ימיים קנדיים (נובה סקוטיה וניו ברנזוויק).
מקור השם

מקור השם פאנדי הוא ככל הנראה מהמאה ה-16, עת ימאים פורטוגזים התייחסו אליו כאל "הנהר העמוק" (בפורטוגזית: ריו פֵונדוּ). הצרפתים קראו למפרץ בשם המפרץ הצרפתי (Baie Française), שם שניתן על ידי מייסד קנדה הצרפתית, סמואל דה שמפלן, בשנת 1604. סברה אחרת טוענת שכנראה מדובר בהשחתה של המילה הצרפתית פנדו (Fendu), שפירושה "פיצול'.
גאות ושפל

פעמיים ביום, בכל יום, זורמים יותר מ-160 מיליארד טונות של מים אל תוך המפרץ ומחוצה לו, מה שגורם לגובה פני הים לעלות ולרדת עד 16 מטרים, שווה ערך לכ-4 קומות. נפח מים זה שווה ערך לזרימה המשולבת של כל נהרות המים המתוקים בעולם. לכוח עצום שכזה השפעה גדולה על הנוף שמסביב. הוא עיצב ושחק את קו החוף לתבניות לא סדירות, ויצר צוקים דרמטיים. כניסתם והולכתם של המים, יוצרת משטחי גאות נרחבים העשירים בחומרי הזנה, המושכים שפע של ציפורים אל קו החוף. זה גם גורם לתופעה המכונה "קדח גאות ושפל" (Tidal bore), שבו נהרות היוצאים לים, מתהפכים, ומתחילים לזרום בחזרה במעלה הזרם עם הגאות הנכנסת. כפועל יוצא, פעמיים ביום קרקעית האוקיינוס חשופה ונגישה לכל, זרועה בפסולת מסקרנת, באצות ומרובה בחיות בר.
בעוד שטווח הגאות והשפל במפרץ פאנדי הוא כאמור כ-16 מטרים, טווח הגאות והשפל הממוצע ברחבי העולם הוא מטר אחד בלבד. השונוּת בגאות ושפל במקומות שונים תלויים במיקום הירח, השמש ותנאי האטמוספירה. הגאות והשפל במפרץ פאנדי מתאפיינים בשני אירועי שיא ושני אירועי שפל בכל יממה, עם כשש שעות ו-13 דקות בין כל שיא לשפל.
טווחי גאות ושפל מושפעים ממיקום היבשות ותצורותן. בחצי הכדור הצפוני. בקווי הרוחב הגבוהים, היבשות של צפון אמריקה, אירופה ואסיה (אירואסיה) נלחצות זו לזו. "התכווצות" זו של האוקיינוסים יוצרת את ההשפעה של טווח גבוה יותר של גאות ושפל. זאת ועוד, בגלל צורתו של המפרץ, גודלו ועומקו, למערכת מפרץ פאנדי ומפרץ מיין יש זמן מחזור תנודתי טבעי של כ-13 שעות. כתוצאה מכך, מימיו מגיבים בעוצמה לדחיפה שהם מקבלים כל 12.4 שעות מהגאות והשפל של צפון האוקיינוס האטלנטי - עובדה שיוצרת תהודה כמעט מושלמת. מפלי "הריברסינג" (מלשון רוורס - תנועה לאחור) בנהר סנט ג'ון, ניו ברנזוויק, וקדח הגאות והשפל בנהרות ליד ראש המפרץ, הם תופעות טבע ידועות הקשורות לתהודה זו.
גאולוגיה וגאוגרפיה פיזית

ההיסטוריה הגאולוגית של אגן פאנדי מתחילה לפני כ-200 מיליון שנה בתקופת היורה המוקדמת, כאשר כל האדמה על פני כדור הארץ הייתה חלק מיבשת-על בשם פנגיאה. באותה תקופה מה שהוא כיום המפגש בין ים ליבשה, היה ממוקם ליד קו המשווה, והיה תחת אקלים טרופי חם וצמחייה עבותה. כאשר סחף יבשתי עיצב מחדש את כדור הארץ, נוצרו בקעים (Rift Valleys - דוגמת הבקע הסורי אפריקני) כולל מערכת השבירה קובקוויד-צ'דבוקטו שבאורך 300 קילומטרים, המפרידה היום בין החצי הדרומי והצפוני של נובה סקוטיה. במהלך התפרקות פנגיאה, מאגמה התפרצה כלבה בזלתית, והשאירה תצורות סלע כמו עמודי בזלת משושים (דוגמת בריכת המשושים בגולן) שניתן לראות באיים ברייר(אנ') וגראנד מנאן(אנ'), מסביב למפרץ. זרמים אלה הם לעיתים קרובות אתרים של מרבצי מינרלים נדירים יותר, כולל אגט, אמטיסט וסטילביט, שהאחרון הוא המינרל המחוזי של נובה סקוטיה. הבקעים הללו התמלאו במשקעים שהפכו לסלע משקע. מאובנים רבים נמצאו לאורך קו החוף של מפרץ פאנדי. מאובן הדינוזאור העתיק ביותר בקנדה נמצא ב-Burntcoat Head(אנ'). זוחלים מוקדמים מאוד התגלו בגזעי עצים מתקופת הקרבון בג'וגינס(אנ'). לצוקי וואסון בלוף(אנ') שבחוף הצפוני של אגן מינאס, יש מאגר עשיר של מאובני היורה.
המפרץ רשום ב-Global Geoparks Network] - יוזמה של אונסק"ו לקידום ושימור המורשת הגאולוגית של כדור הארץ.
לפני כ-15,000 עד 10,000 שנים, כשהקרחונים נסוגו בעידן הקרח האחרון, וחרצו עמקים גדולים בקרום כדור הארץ, חלקים מג'ורג' בנק ואזורים רדודים אחרים היו אדמה יבשה; שברי עצים ושיני ממותה מתקופה זו עדיין נמצאים מדי פעם במכמורות דיג.
החי והצומח > החי

למרות שחלק מהשטחים היבשתיים באזור מוגנים, אין אזור הגנה ימי רשמי במפרץ. מועצת השימור של ניו ברנזוויק פועלת להגנה על המערכת האקולוגית של המפרץ. תנועת הספנות במפרץ הייתה מאז ומעולם פוטנציאל להתנגשויות מוגברות בין ספינות ללווייתן הצפון-אטלנטי/בלנה שחורה שנמצא בסכנת הכחדה חמורה. בשנת 2003, משמר החופים הקנדי התאים את נתיבי הספנות שחוצים אזורי האכלה של הלווייתנים מהסוגים השונים בכניסה למפרץ פאנדי, כדי להפחית את הסיכון להתנגשות. יונקים ימיים רבים אחרים נמצאים במפרץ, כולל לווייתן מצוי, לווייתן גדול-סנפיר, לווייתן מינקי, דולפין אטלנטי לבן-צד ופוקנה מצויה.
החי והצומח > הצומח

משטחי הבוץ של מפרץ פאנדי שחשופים לעליית וירידת פני הים בעת השפל והגאות, הם בית גידול נדיר וייחודי. משטחים עיקריים נמצאים בסביבות חצי האי מרינגואין. בצד נובה סקוטיה, משטחי הבוץ נמצאים בצד הדרומי של אגן מינאס(אנ') ובמפרץ קובקוויד(אנ'). באגן מינאס, גודלם של משטחי הבוץ מקו השפל המקסימלי ועד לקו הגאות המקסימלית הוא עד 4 ק"מ. בשל מערבולות הגאות והשפל, המים באזורים אלה מכילים כמויות גבוהות מאוד של משקעים עדינים, שמקורם בשחיקת הגאות והשפל את סלעי המשקע מתקופת הקרבון ומתקופת הטריאס. הצומח העיקרי שם הם יצרנים ראשוניים שהעיקריים שבהם הם: עשב ירוק חלול(אנ'), פיטופלנקטון, אצות וחסות ים(אנ').
ביאורים

↑  חופי הים בכדור הארץ מהווים 7% מהאוקיינוסים, אך הם אחראים ל-95% מהייצור הימי בעולם - אלה הם מקומות הדייג של כדור הארץ. למרות חשיבותם לאנושות, מעטים מוגנים. אך בכל מקום שבו קיימת הגנה יעילה, החיים חוזרים בשפע גדול מאד. סימוכין ראו כאן.
↑  כאשר על גוף בעל זמן מחזור טבעי/תדירות נתון, פועל כח בעל זמן מחזור/תדירות דומה, מתרחשת תופעת התהודה - רזוננס בלעז, והגוף יוצא משיווי משקל. זמן המחזור הטבעי של המפרץ (13 שעות=תדירות של כ-0.021 מיליהרץ), פוגש את זמן המחזור של הגאות והשפל (12.4 שעות=תדירות של כ-0.022 מיליהרץ), נוצר מצב של תהודה כמעט מושלמת.
↑  לצפייה במיקום האתר שבין אגן מינאס למפרץ קובקוויד על מפה חופשית, ראו כאן.
↑  לצפייה באגן מינאס על מפה חופשית ראו כאן.
↑  ג'ורג' בנק (אנ') הוא אזור מוגבה גדול של קרקעית הים (אבל עדיין מתחת לפני הים) בין קייפ קוד, מסצ'וסטס, ארצות הברית, והאי קייפ סייבל, נובה סקוטיה, קנדה. הוא מפריד בין מפרץ מיין לאוקיינוס האטלנטי.
↑  לצפייה בחצי האי על מפה חופשית ראו כאן.
↑  לצפייה במפרץ קובקוויד על מפה חופשית, בצד המזרחי של אגן מינאס ראו כאן.
↑  משקעים עדינים מורכבים מגרגרי סחף/טין (בין 63 מיקרומטר/מיקרון ל-2 מיקרומטר) ומגרגירי חרסית (קטן מ-2 מיקרומטר). סימוכין כאן.
↑  באקולוגיה, ייצרן ראשוני (באנגלית Primary producer) הוא יצור במערכת אקולוגית, כמו צמח, המייצר את מזונו – חומרים אורגניים – מחומרים אנאורגניים מסביבתו. ייצור ראשוני (באנגלית Primary production) הוא הייצור של תרכובות אורגניות מתוך פחמן דו-חמצני אן-אורגני שמקורו באטמוספירה או בים. ייצור ראשוני מתרחש בעיקר על ידי ניצול אור השמש בתהליך הפוטוסינתזה; קיימים גם תהליכי כימוסינתזה אך הם מצומצמים בהרבה. כל החיים בכדור הארץ נסמכים באופן ישיר או עקיף על הייצור הראשוני. סימוכין ראו כאן.
הערות שוליים

1 2  Where is the highest tide?, NOAA - National Ocean Service - National Oceanic and Atmospheric Administration
1 2 3 4  Chris Garrett, Tony Koslow & Rabindra Singh, Bay of Fundy and Gulf of Maine, The Canadian Encyclopedia, March 25, 2015
1 2 3  Exploring Atlantic Canada's Bay of Fundy, Canadian Sky
↑  Why Are the Fundy Tides So High?, Bay Fundy.net
↑  Tidal Bore, National Geography - Education
↑  Tidal Range — a Must-Know Concept When Studying the Nature of Tides - The places with the highest tidal range in the world, Windy.App
1 2  The Last Billion Years : A Geological History of the Maritime Provinces of Canada, Halifax, NS : Nimbus Pub, 2001
↑  Cobequid-Chedabucto Fault System, Not Your Grandfathers Mining Industry
↑  (אנ')UNESCO Global Geoparks - Cliffs of Fundy Geopark, UNESCO
↑  Bay Of Fundy: "What Do You Mean It's Not Protected?", CPAWS - Canadian Parks and Wilderness Society
↑  Marine Conservation, Conservation Council of New Brunswick, by WayBack Machine, 2019-06-21
↑  South Wolf Island Nature Preserve, Nature Trust of New Brunswick, 16 June 2020.
↑  Bay of Fundy Mudflats - Habitat, Bay of Fundy Mudflat Website, by WayBack Machine
↑  Jeffrey S. Amthor and Dennis D. Baldocchi, Terrestrial Higher Plant Respiration and Net Primary Production, UC Berkeley Rausser College of Natural Resources
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555574205171  GND: 4134099-1  LCCN: sh85052376  VIAF: 315125002   WorldCat (עם VIAF): 315125002 
גאות ושפל במפרץ פאנדי
המיפגש בין נהר סנט ג'ון למפרץ פנדי בניו ברנזוויק. אחד האתרים הבולטים לתופעת "קדח גאות ושפל" של זרימה (הפוכה) מהמפרץ למעלה הנהר בעת הגאות.
הבית הלבן

ערך זה עוסק במעון המגורים והעבודה הרשמי של נשיא ארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
המדשאה הדרומית (למעלה) והמדשאה הצפונית (למטה) של הבית הלבן
 מידע כללי
 סוג:  מעון רשמי
 שימוש:  משכנו של נשיא ארצות הברית
 כתובת:  שדרות פנסילבניה 1600, וושינגטון די. סי.
 מיקום:  וושינגטון די. סי.
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 בעלים:  הממשלה הפדרלית של ארצות הברית 
 מפעיל:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית 
 מבקרים בשנה:  826,300 (נכון ל־1954)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  13 באוקטובר 1792 – 1 בנובמבר 1800 (8 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1 בנובמבר 1800 
 עלות:  232,371.83 דולר אמריקאי 
 אדריכל:  ג'יימס הובן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית
 מידות
 אורך:  51.2 מ' 
 רוחב:  46.3 מ' 
 גובה:  21.33 מטר
 שטח:  5,100 מטר רבוע
 קומות:  4
 
 קואורדינטות:  38°53′52″N 77°02′12″W﻿ / ﻿38.89767°N 77.03655°W﻿ / 38.89767; -77.03655
 האתר הרשמי של הבית הלבן
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) הבית הלבן(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) הבית הלבן
 
הבית הלבן (באנגלית: The White House) הוא המעון הרשמי ומקום העבודה העיקרי של נשיא ארצות הברית. המבנה שוכן בשדרות פנסילבניה מספר 1600 שבוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית. הוא נבנה בשנים 1792–1800 מאבן החול אקוויה שנצבעה לבן, ומשמש כמעונם הרשמי של כל נשיאי ארצות הברית מאז כהונתו של ג'ון אדמס.
כמעונו המנהלי של נשיא ארצות הברית, המונח "הבית הלבן" משמש כמילה נרדפת לממשל הנשיא וליועציו באופן כללי. שטח הקרקע נמצא בבעלות שירות הפארקים הלאומיים ומהווה חלק מפארק הנשיא. בשנת 2007 הוא דורג במקום השני ברשימת "הארכיטקטורה האהובה על אמריקה" של מכון האדריכלים האמריקאי.
היסטוריה

ביתו של הנשיא היה סממן בולט בתוכניתו של פייר צ'ארלס לאנפנט של העיר הפדרלית החדשה. אדריכל הבית הלבן נבחר במסגרת תחרות; הוצעו תשע הצעות, אחת מהן הוגשה באנונימיות על ידי תומאס ג'פרסון (לימים, נשיא ארצות הברית). הנשיא הראשון, ג'ורג' וושינגטון, בחר במהירות את הצעתו של ג'יימס הובן, אדריכל ממוצא אירי מצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית. וושינגטון לא היה מרוצה לחלוטין מהצעתו המקורית של הובן: הוא טען שהבית בהצעה קטן מדי, חסר עיטורים, ולא מתאים לנשיא האומה. לפי המלצתו של וושינגטון, הבית הוגדל ב-30%, והוסף אולם קבלה גדול (כיום "החדר המזרחי"). ההשראה לתוספת זו הייתה כנראה מאולם הקבלה הגדול במאונט ורנון, אחוזתו הפרטית של וושינגטון.
היסטוריה > השפעות על העיצוב

המבנה שעיצב הובן הושפע מהקומה הראשונה והשנייה של בית ליינסטר, בית הפרלמנט האירי בדבלין, אירלנד. ייתכן כי מספר מבנים איריים כפריים מהתקופה הג'ורג'יאנית היו מקור השראתו לתוכנית הקומות המקיפה, לפרטים כמו החזית הדרומית הקשתית, ולפרטים פנימיים כמו הגומחות המעוצבות באזור שנקרא כיום "החדר הכחול". השפעות אלו, אף על פי שאינן מתועדות, מצוטטות במדריך הרשמי לבית הלבן, ובהוצאות האגודה ההיסטורית של הבית הלבן. במדריך הרשמי הראשון לבית הלבן, שהתפרסם בשנת 1962, נטען[דרושה הבהרה] כי קיים קשר בין עיצובו של הובן למרפסת הדרומית לשאטו דה ראסטיגנאק, בית כפרי נאו-קלאסי בצרפת, שעוצב על ידי מאת'ורין סאלאט, ונבנה בין השנים 1812–1817. עם זאת, הועלתה ביקורת כנגד טענה זו, משום שהובן מעולם לא ביקר בצרפת. המצדדים בטענת ההשפעה הצרפתית סבורים כי תומאס ג'פרסון, בזמן שהותו בצרפת כשגריר ארצות הברית בשנת 1789, צפה ברישומיו של סאלאט, ועם חזרתו לארצות הברית שיתף בהתרשמויותיו את וושינגטון, הובן, מונרו ובנג'מין הנרי לאטרוב.
היסטוריה > תהליך הבנייה

אבן הפינה לבניין הונחה ב-13 באוקטובר 1792, ללא טקס רשמי, והבנייה החלה. המעונות הראשיים, וכמו כן יסודות הבית, נבנו בעיקר על ידי פועלים שחורים משועבדים וחופשיים, ובנוסף על ידי אירופאים מועסקים. רוב העבודה האחרת בוצעה על ידי מהגרים, שלרובם לא הייתה עדיין אזרחות. קירות אבן-החול הוקמו על ידי מהגרים סקוטיים, שהועסקו על ידי הובן. עוד בנו המהגרים הסקוטים את התבליט הנישא בדמות ורד, את עיטורי הזרים מעל לכניסה הצפונית, ואת תבנית "אבן הדג" מתחת לגמלונים שנבנו לכיסוי החלונות. רוב עבודות הלבנים והטיח בוצעו על ידי מהגרים אירים ואיטלקים. הבנייה הראשונית נמשכה יותר משמונה שנים, ועלותה המדווחת הייתה 232,371.83 דולר אמריקאי דאז (אם המבנה היה מוקם בשנת 2005, עלותו הייתה נאמדת ב-2.4 מיליון דולר). אף על פי שבנייתו לא הושלמה, הבית הלבן היה מוכן למגורים בסביבות נובמבר 1800.
בשל המחסור בכוח-עבודה ובחומרים, נאלצו מבצעי הפרויקט למצוא תחליפים לתוכנית הראשונית של מתכנן העיר הפדרלית, פייר שארל ל'אנפן. תוכניתו של ל'אנפן עבור הבית הלבן הייתה בניית "ארמון" שהיה אמור להיות גדול פי חמישה מהבית שנבנה בסופו של דבר. בסיום הבנייה כלל הבית רק שתי קומות ראשיות במקום שלוש שתוכננו, ופחות לבנים יקרות לכיסוי חזית האבן של הבניין. כשהסתיימה הבנייה כוסתה אבן החול, הנקבובית, בתערובת של סיד, דבק אורז, קזאין ועופרת. התערובת הקנתה לבית את צבעו ושמו המוכרים, "הבית הלבן".
כשעבר תומאס ג'פרסון להתגורר בבית הלבן כנשיא בשנת 1801, הוא הורה לאדריכל בנג'מין הנרי לאטרוב להרחיב את המבנה כלפי חוץ, וליצור שתי אכסדרות שיועדו להסתרת אורוות ומחסנים.
בהיותו מבנה מפורסם בארצות הברית, מספר חיקויים נבנו לפי דמותו של הבית הלבן לאורך השנים.
היסטוריה > שם המבנה

בתחילה נקרא המבנה בשמות "ארמון הנשיא", "אחוזת הנשיא", או "בית הנשיא". העדות הראשונה לשימוש ציבורי בשם "הבית הלבן" היא משנת 1811. יש הטוענים כי בזמן הבנייה מחדש של המבנה לאחר השרפה ב-1814, השתמשו בצבע לבן כדי לכסות את נזקי השרפה, וכך קיבל המבנה את שמו; טענה זו משוללת יסוד כיוון שהבית נצבע לבן עוד בבנייתו הראשונית בשנת 1798.[דרוש מקור] בהקשרים רשמיים נקרא המבנה בשם "האחוזה הביצועית" (Executive Mansion), עד שהנשיא תאודור רוזוולט ביסס את שמו הרשמי כאשר חרט את השם "הבית הלבן-וושינגטון" על נייר המכתבים הרשמי של המבנה בשנת 1901. הניסוח העכשווי של כותרת נייר המכתבים, המילים "הבית הלבן" והמילה "וושינגטון" ממורכזת בשורה מתחתן, נקבע כבר מימי ממשלו של פרנקלין דלאנו רוזוולט.
השערה נוספת למקור שמו של הבית, היא מתקופתו של ג'ורג' וושינגטון, וזאת אף על פי שהבית לא נבנה עד מספר שנים לאחר נשיאותו; נטען[דרושה הבהרה] כי שם הבית הגיע משם אחוזתה של רעייתו, מרתה וושינגטון, "הבית הלבן" במחוז ניו קנט שבווירג'יניה, בה התגוררה עם בעלה הראשון דניאל קרטיס בטרם מותו.
התפתחות הבית הלבן > שימוש מוקדם, שריפת 1814 והבנייה מחדש

ג'ון אדמס היה הנשיא הראשון שגר במבנה, החל מ-1 בנובמבר 1800. במהלך יומו השני של אדמס בבית, הוא כתב פתק לרעייתו אביגייל, ובו תפילה לשלום הבית. אדמס כתב:
אני מתפלל לשמיים, שיעניקו את מיטב הברכות לבית זה, ולכל אלה שיגורו בו בעתיד. הלוואי ורק גברים הגונים וחכמים ישלטו תחת גגו.
בהמשך, הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט חרט את ברכתו של אדמס על אדן האח בחדר האוכל הממלכתי.
אדמס גר בבית תקופה קצרה, ואחריו גר בו תומאס ג'פרסון. למרות טענותיו על כך שהבית גדול מדי, הוא תכנן התרחבויות עתידיות של הבית. לצד האדריכל בנג'מין הנרי לאטרוב, הוא סייע להכנת תוכניות לאכסדרה המערבית והמזרחית, אגפים קטנים שיוכלו להסתיר את הפעולות הפנימיות והשגרתיות בבית, כגון כביסה, מקום האורווה והמחסנים. כיום אכסדרות ג'פרסון מחברות בין אגף המגורים לבין האגף המערבי והמזרחי.
בשנת 1814, במהלך מלחמת 1812, הבית הלבן הועלה באש על ידי כוחות בריטיים, בתגובה לשריפת בניין הפרלמנט של מחוז קנדה העליונה בקרב יורק; מרבית שטחה של וושינגטון נפגע באותה שרפה. רוב הקירות החיצוניים שנותרו על תילם בבית הלבן ניזוקו ונחלשו כתוצאה מהשרפה, ולמעט חלקים מהקיר הדרומי, נאלצו המתכננים להרוס את מרבית הקירות ולבנותם מחדש. הכוחות הבריטיים בזזו שלל רב מהבית הלבן, ורובו אבד כאשר שיירה של ספינות בריטיות טבעה בליל סערה ב-24 בנובמבר 1814. רק שני חפצים נותרו: ציור של ג'ורג' וושינגטון, שהוברח על ידי הגברת הראשונה דאז דולי מדיסון; וקופסת תכשיטים, שהוחזרה לנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט בשנת 1939 על ידי גבר קנדי שטען כי סבו לקח את הקופסה מוושינגטון.
לאחר השרפה, שני האדריכלים, לאטרוב והובן, עיצבו את הבית והשגיחו על הבנייה מחדש. המרפסת הדרומית נבנתה בשנת 1824 בתקופת כהונתו של ג'יימס מונרו; המרפסת הצפונית נבנתה שש שנים לאחר מכן. אמנם לאטרוב הציע מרפסות דומות לפני השרפה של 1814, אך לבסוף שתי המרפסות נבנו לפי עיצובו של הובן. יש הטוענים כי מקור ההשראה שלו היה צרפתי, בשל הדמיון בין המרפסת הדרומית למרפסת האליפטית שבארמון הצרפתי שאטו דה ראסטיגנאק, והמדרגות הנוטות הזהות בשתיהן. עבודת האבן המעוטרת בשתי המרפסות בוצעה על ידי אמן איטלקי שהובא לוושינגטון כדי לסייע בבניית בניין הקפיטול.
התפתחות הבית הלבן > צפיפות יתר ובניית האגף המערבי

עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית בשנת 1861, הלך ונעשה הבית הלבן צפוף למדי. גם מיקומו היה בעייתי - מצפון לתעלה ולאדמות בוצתיות, שהיוו תנאים נאותים להתפתחות מחלות כגון מלריה. על הבריגדיר גנרל נת'ניאל מיצ'לר הוטלה המשימה למצוא פתרונות לבעיות אלו; הוא הציע לנטוש את הבית הלבן כמקום מגורים, ולהשתמש בו רק לעבודה, ובמקומו הציע לבנות אחוזה חדשה למשפחת הנשיא, בגבעת מרידיאן שבתחום העיר וושינגטון די. סי.. התוכנית נדחתה על ידי הקונגרס.
ב-1881 נכנס לתפקידו הנשיא צ'סטר ארתור, שהורה על שיפוץ ועיטור החלל הפנימי בבית הלבן; השיפוץ הושלם ב-1882. בשנת 1891, הגברת הראשונה קרוליין הריסון הציעה לבנות הרחבות לבית הלבן, שכללו אגף לאומי במזרח לגלריית אמנות היסטורית, ואגף במערב לשימושים רשמיים. הקולונל תיאודור א. בינגהם הכין תוכנית בנייה לפי הצעותיה של הריסון. בשנת 1901, הנשיא תאודור רוזוולט נכנס לתפקידו ושכר את חברת מ'קים, מיד וויט כדי להוציא לפועל את השיפוצים וההרחבות, שכללו את הוספת האגף המערבי. אחריו, הנשיא ויליאם הווארד טאפט גייס את עזרתו של האדריכל נייתן ס. וויט', כדי להוסיף שטח נוסף לאגף המערבי, שכלל את החדר הסגלגל.
האגף המערבי נפגע בשרפה בשנת 1929, ונבנה מחדש בשלהי כהונתו של הנשיא הרברט הובר. בשנות ה-30 של המאה ה-20, נבנתה קומה שנייה לאגף, הורחב המרתף; בתקופה זו העביר הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט את המשרד הסגלגל למקומו הנוכחי תוך בנייה מחודשת שלו, צמוד לגן הוורדים.