stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סתנורוס
מינים

Sthenurus andersoni
Sthenurus atlas
Sthenurus maddocki
Sthenurus newtonae
Sthenurus occidentalis
Sthenurus oreas
Sthenurus orientalis
Sthenurus pales
Sthenurus stirlingi
Sthenurus tindalei
בעבר השתייכו לסוג גם מיני הסימוסתנורוס הקרוב.
יונתן גורפינקל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוגוסט 1976 (בן 48) 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאי, צלם
 פרופיל ב-IMDb
 
יונתן גורפינקל (נולד ב־29 באוגוסט 1976) הוא במאי קולנוע, טלוויזיה ופרסומות ישראלי.
ביוגרפיה

יונתן גורפינקל נולד ומתגורר בתל אביב-יפו. אביו הוא צלם הקולנוע דוד גורפינקל ואחיו הבכור הוא עיתונאי האוכל חיליק גורפינקל. מכהן בהנהלת איגוד הבמאים.
בתחילת דרכו עבד כצלם בסדרות הטלוויזיה הישרדות האיים הקריביים ואת העונה השלישית של אמא'לה.
בשנת 2000 ביים את הדרמה "הבן שלי", דרמה משפחתית על אלימות בחברה הישראלית. "הבן שלי" שודרה במסגרת רצועת "ראשון בדרמה" בכבלים והייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית "הדרמה הטובה ביותר".
ב-2001 היה במאי שותף וצלם בסרט הדוקומנטרי "הזירה", על הכיכר שהפכה מ"כיכר מלכי ישראל" לכיכר רבין לאחר רצח רבין בעצרת השלום בכיכר מלכי ישראל. הסרט שודר בטלעד והוקרן בפסטיבלים ברחבי העולם.
שיחק במספר תפקידים קטנים בסרטים: "חלומו של הנרי", "ראס פינה", ו"מדוזות".
ביים את שידורי המהפכה, ובשנים 1998 עד 2003 ביים מערכונים בשלוש העונות הראשונות רק בישראל, וחזר ב-2001 לאחר ההפסקה לביים את העונה הרביעית.
ב-2003 עד 2006 ביים את שלוש העונות הראשונות של ארץ נהדרת ובהם ביים מערכונים וצילומי אולפן. החל מ-2014 מביים את העונה ה-11 של התוכנית.
בשנים 1998–2007 ביים פרומואים לרשת, שידורי קשת ופרסומות מפעל הפיס, תנובה, שופרסל, אל-על ופז.
ב-2007 ביים את הסדרה מסכים אשר שודרה ב-yes.
בשנת 2012 ביים את "שש פעמים" - סרט קולנוע בכיכובה של סיון לוי, עליו זכה בקטגוריית "סרט הביכורים העלילתי" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן בקטגוריית "מבט אחר".
ב-2014 ביים את מחר שבת עם צביקה הדר ואת גולסטאר.
ביים את הטריילרים לסרטים הישראליים: סיפור על אהבה וחושך, את לי לילה, פלאפל אטומי וארץ פצועה.
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך, ‏פרומו העירום של "ארץ נהדרת" עלה לגמר תחרות הפרומואים פרומקס, באתר גלובס, 31 במאי 2010
↑  רותה קופפר, מותר להסתכל לתוך המצלמה, באתר הארץ, 26 ביוני 2007
↑  אורי קליין, "שש פעמים" הוא הסרט הבולט והנועז בפסטיבל הסרטים בחיפה, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2012
↑  נירית אנדרמן, הסרט "שש פעמים" התקבל לפסטיבל סן סבסטיאן, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314189805171  VIAF: 297433115   WorldCat (עם VIAF): 297433115
זכוכית בעלת יכולת ניקוי עצמית

זכוכית בעלת יכולת ניקוי עצמית היא סוג של זכוכית בעלת פני שטח השומרים עליה נקייה מלכלוך.
הקדמה

תחום הציפויים בעלי יכולת ניקוי עצמית בזכוכית מחולק לשתי קטגוריות: ציפויים הידרופוביים וציפויים הידרופיליים. שני סוגי ציפויים אלו הם בעלי יכולת ניקוי עצמית הנעזרים במים. בעוד הראשון נעזר בתנועת רסיסי מים על פניו השני מכוסה במים השוטפים את הלכלוך מפניו. ציפויים הידרופיליים מבוססים על טיטניה ומסוגלים בנוסף לפרק באופן כימי את הלכלוך שנצבר עליהם בעזרת אור השמש.
הדרישות בפני שטח הידרופוביים המנקים את עצמם הן כמות מים סטטית מספקת ונטיית הזכוכית בזווית העולה על 160°.
פני שטח המנקים את עצמם

כיום, ידועות מספר טכניקות ליצירת פני שטח הידרופוביים הנעזרות בשעווה ובפולימרים המיוצרים במיוחד למטרה זו. שיטות ייצור פיזיקליות כמו: איכול יוני ודחיסה של שרשראות פולימריים ושיטות ייצור כימיות כמו חספוס כימי בעזרת פלזמה. בעוד פני שטח אלו מצטיינים ביכולת ניקוי עצמית הם סובלים ממספר חסרונות המעכבים עד כה את השימוש הנרחב בהם. כל תהליכי הייצור לפני שטח הידרופוביים, הידועים כיום, יקרים, עורכים זמן רב והתוצר המתקבל, בדרך כלל, לא מדויק דיו ואינו ניתן לשימוש בעדשות, חלונות וחומרים עדינים אחרים. פני שטח הידרופיליים, שאינם נסמכים רק על שטף המים המנקה אותם, יודעים לפרק מבחינה כימית את הלכלוך מפניהם כאשר הם נחשפים לאור השמש, תהליך המוכר בשם פוטוקטליטיקה (Photocatalysis). למרות המסחור (שבא לידי ביטוי במספר מוצרים הנמכרים כיום) של ציפויים הידרופיליים בעלי יכולת ניקוי עצמית, התחום עדיין נמצא בחיתוליו ורחוק מלהבשיל. מחקרים במנגנונים יסודיים של ניקוי עצמי ואפיון של ציפויים חדשים מפורסמים דרך קבע בספרות המסורתית.
גילוי תכונות הניקוי העצמי

הזכוכית הראשונה שנוצרה והייתה בעלת יכולת ניקוי עצמית התבססה על שכבה דקה זכוכיתית המצופה טיטניה. השכבה הדקה נוצרה בזכות פרקורסור ליגנד טיטנאט אורגני (organo-titanate chelated precursor) שהרכיב גם את הציפוי לאחר טיפול בחום, ששורף את השאריות האורגניות בחומר. בתהליך זה, נתרן עלול לצאת מהזכוכית ולהיכנס לציפוי הטיטניה, דבר המפחית את כושר ההידרופיליות של הציפוי. הזכוכית שנוצרה מהתהליך ניקתה את עצמה בשני שלבים. בשלב הראשון, השלב הפוטוקטליטי, מפרק באופן כימי את הלכלוך האורגני על פני השטח באמצעות אור על-סגול המגיע מהשמש והופך את הזכוכית לסופר-הידרופילית. בשלב השני, השלב סופר-הידרופילי, גשם או כל מקור מים אחר שוטף את הלכלוך ולא משאיר אחריו סימנים על פני הזכוכית, מפני שהמים מתפזרים באופן אחיד על הזכוכית.
גילוי תכונות הניקוי העצמי > המוצר המסחרי הראשון

בשנת 2001, חברת Pilkington Group Limited, הכריזה לראשונה על פיתוחם של חלונות בעלי יכולת ניקוי עצמית, Pilkington Activ™. בחודשים שלאחר ההכרזה, החלו מספר חברות גדולות המתמחות בתחום הזכוכית לשווק מוצרים דומים. כתוצאה מכך, נכון ל-2013, תחום הזיגוג לחלונות הוא היישום המסחרי הגדול ביותר של ציפויים מסוג זה אך עדיין השימוש בזכוכיות המצופות בשכבה דקה ושקופה של טיטניה נמוך יחסית.
השימוש בטיטניה למוצרים בעלי יכולת ניקוי עצמית

טיטניה, המוכרת גם בשם טיטניום דיאוקסיד, הפכה לחומר המוביל בתחום הציפויים בעלי יכולת ניקוי עצמית בכלל, וציפויים הידרופיליים בפרט, בזכות תכונותיה הפיזיקליות והכימיות. הטיטניה היא לא החומר היחיד, המוכר כיום, שמסוגל לפרק באופן כימי את הלכלוך הנצבר על פניו וגם לא החומר היחיד שמגיע למצב של סופר-הידרופיליות, אך עצם היותה לא רעילה, אדישה כימית בהיעדר אור יום, זולה יחסית, ניתנת לייצור בקלות באופן יחסי וניתנת לחיתוך לשכבות דקות הם שהפכו אותה לחומר המוביל בתחום.
שימושים נוספים

שימושים נוספים עתידיים הם מסכי מחשב ומסכי מחשב כף יד, מקומות בהם טביעות אצבע לא רצויות.
הערות שוליים

↑  Marmur, A. Langmuir 20, 3517–3519, (2004).
↑  Roach, P., Shirtcliffe, N. J. & Newton, M. I. Soft Matter 4, 224–240, (2008).
↑  Y. Paz, Z. Luo, L. Rabenberg, and A Heller, "Photo-oxidative Self-cleaning Transparent Titanium Dioxide Films on Glass", J. Mater. Res., 10, 2842–2848 (1995).
↑  Y. Paz and A. Heller, "Photo-oxidatively Self-Cleaning Transparent Titanium Dioxide Films on Soda Lime Glass: The Deleterious Effect of Sodium Contamination and its Prevention", J. Mater. Res., 12, 2759–2766 (1997).
↑  http://news.bbc.co.uk/2/hi/technology/3770353.stm
↑  http://www.engadget.com/2004/06/04/self-cleaning-glass/
דיפרוטודון

| דיפרוטודון |
| --- | --- |
 שלד של דיפרוטודון
תקופה
, פליסטוקן כ-1,600,000–46,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: חיות כיס
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי וומבט
משפחה:: דיפרוטודוניים
סוג:: דיפרוטודון
מינים
 Diprotodon opatum  Diprotodon minor  Diprotodon loderi  Diprotodon annextans
שם מדעי
 Diprotodon ‏אוון, 1838

דיפרוטודון (שם מדעי: Diprotodon; מילולית: "בעל שתי שיניים קדמיות") הוא סוג נכחד של חיית כיס, שחי בערבות העשב של אוסטרליה בתקופת הפליסטוקן.
מאפיינים

יונק זה היה יונק הכיס הגדול ביותר שהתקיים אי פעם: משקלם של הפרטים הגדולים ביותר שנמצאו (ככל הנראה זכרים) קרוב לשלושה טון, אורך גופם כשלושה מטרים וגובה הכתפיים שלהם כשני מטרים. הדיפרוטודון דמוי הקרנף היה נפוץ כמעט בכל היבשת, וחי ככל הנראה בעדרים נפרדים של זכרים ונקבות.
הכחדתו אירעה כ-46,000 שנים לפני זמננו, במקביל להתיישבות האדם הראשונה באוסטרליה. הדיפרוטודון צלח בשלום 10 עידני קרח לפני שנכחד. בשל כך יש שהציעו כי לאדם תפקיד בהכחדתו על ידי ציד-יתר או הרס מקומות המחיה. לעומת זאת, עדויות ישירות לניצולו על ידי האדם נדירות מאוד.
הדיפורוטודון היה חלק מהמגאפאונה הנכחדת שהתקיימה באוסטרליה הפלייסטוקנית, לצד הקנגורו פרוקופטודון וקנגורי ענק נוספים, העופות הקדומים דרומורניס וגניאורניס וגם מינים נוספים ממשפחת הדיפרוטודוניים כמו הזיגומטורוס. אויביו העיקריים היו אריות כיס, תניני ענק, הנחש וונאמבי, מין נכחד של פיתון מים ולטאת המגלניה הענקית.
יונק קדום זה תואר על ידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1838.
בתרבות

הדיפורוטודון הוא כנראה המקור ליצור הקרפיטודי בשם בוניפ (אנ') מהמיתולוגיה האבוריג'ינית.
הוא נראה בסדרה מפלצות שפגשנו בפרק השני, עם גילוי אוסטרליה בידי האנשים הראשונים.
הוא נראה במפלצות חוזרות לתחייה, בה הוא נטרף בידי לטאת המגלניה.
בנוסף הוא נראה במספר משחקי וידאו: Zoo Tycoon 2 על החיות הנכחדות, Jurassic Park Builder ועולם היורה: המשחק, שם הוא מוצג בצורה שגויה כדמוי-טורף.
גלריה

השוואת גדלים בין אדם לדיפרוטודון
הדמיה של אריה כיס תוקף דיפרוטודון
שחזור אמנותי של דיפרוטודון
הערות שוליים

↑  Price, G. J. (2008). Taxonomy and palaeobiology of the largest‐ever marsupial, Diprotodon Owen, 1838 (Diprotodontidae, Marsupialia). Zoological Journal of the Linnean Society, 153(2), 369-397.
↑  Wroe, S., Field, J. H., Archer, M., Grayson, D. K., Price, G. J., Louys, et al. (2013). Climate change frames debate over the extinction of megafauna in Sahul (Pleistocene Australia-New Guinea). Proceedings of the National Academy of Sciences, 110(22), 8777-8781.
פרוטמנודון

| פרוטמנודון |
| --- | --- |
 איור אפשרי של המין Protemnodon anak
תקופה
פליוקן-פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: פרוטמנודון
מינים
 Protemnodon otibandus  Protemnodon buloloensis  Protemnodon hopei  Protemnodon tumbuna  Protemnodon nombe  Protemnodon bandharr  Protemnodon snewini  Protemnodon anak  Protemnodon chinchillaensis  Protemnodon brehus  Protemnodon roechus
שם מדעי
 Protemnodon ‏אוון, 1874

פרוטמנודון (שם מדעי: Protemnodon) הוא סוג של יונק כיס נכחד ממשפחת הקנגוריים אשר חי בתקופת הפליוקן והפליסטוקן בגינאה החדשה, אוסטרליה ובאי טסמניה. סוג זה תואר בידי החוקר האנגלי הידוע ריצ'רד אוון ב-1873. משמעות שמו מיוונית: "לפני השיניים החותכות".
מאפיינים

הפרוטמנודון היה גדול בהרבה מגדולי הקנגורים המודרניים. בדיקות DNA מצביעות על כך שהיה קרוב משפחה של הסוג קנגורו אך נראה כמו וולבי מודרני והיה בעל פנים ואוזניים קצרות. בסוג זה היו מינים רבים שהקטנים מהם הגיעו למשקל 45 ק"ג, אך המין הגדול ביותר בסוג - Protemnodon roechus, הגיע למשקל 170 ק"ג. הערכות אלה נשענות על השוואה של אורך עצם הירך הגדולה שהתאבנה לקנגורו.
ככל הנראה קנגורו זה לא קיפץ אלא נע על ארבע בדומה למיני בנדיקוטיים, תוך שזנבו מייצב אותו. עם זאת הוא יכל להזדקף כדי לתלוש עלי עצים מענפים.
אריה כיס

| אריה כיס |
| --- | --- |
 אריה הכיס
תקופה
פליוקן-פליסטוקן כ-2,000,000–460,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
משפחה:: אריות כיס
סוג:: אריה כיס
מינים
 Thylacoleo carnifex  Thylacoleo crassidentatus  Thylacoleo hilli
שם מדעי
 Thylacoleo ‏אוון, 1859

אריה כיס (שם מדעי: Thylacoleo) הוא כיסאי טורף נכחד מסדרת הקנגוראים שחי באוסטרליה בתקופת הפליסטוקן (1,600,000–45,000 שנה לפנה"ס). שמו ניתן לו כי דמה במראהו לאריה. אורכו היה 150 ס"מ ומשקלו כ-160 ק"ג.
כחלק משיטת הציד של אריה הכיס, הוא נהג לארוב לחיות אחרות בסבך או מהעצים, וכשהללו הגיעו, ניתר לעברם ונשך אותם בצווארם. טרפו היה טרף גדול יחסית כמו קנגורי הענק הקדומים כמו הפרוקופטודון, העוף הקדום גניאורניס והדיפרוטודוניים הענקיים שהיו בערך בגודל של קרנף.
מבין טורפיו של אריה הכיס ניתן למנות את לטאת מגלניה, נחשים ותניני ענק אשר נכחדו, כנראה עם הגעת האדם לאוסטרליה.
אריה הכיס תואר על ידי החוקר ריצ'רד אוון ב-1859.
בתרבות

יונק זה הופיע בסדרה "מפלצות חוזרות לתחייה" ובמשחקים "עולם היורה: המשחק" ו-"Jurassic World: Alive".
גלריה

גולגולת
אולריך שנפט

| --- | --- |

"גבריאל זיסמן" במדי צה"ל, מתוך שבועון "במחנה"
 לידה:  3 באוקטובר 1923
 פטירה:  2013[דרוש מקור] (בגיל 89 בערך)
 השתייכות:  ואפן אס אס 
 תקופת הפעילות:  ?–2013 
 
אוּלְרִיךְ שְׁנָפְט (בגרמנית: Ulrich Schnaft;‏ 3 באוקטובר 1923 – 2013[דרוש מקור]) היה חייל אס אס גרמני שלאחר מלחמת העולם השנייה הפך לקצין צה"ל ולמרגל עבור מצרים.
חייל גרמני בוואפן אס אס

אולריך שנפט נולד בעיר קניגסברג בגרמניה בשנת 1923 לאם גרמנייה בלתי נשואה. בילדותו הושם בבית יתומים ולאחר מכן נמסר לאימוץ למשפחה גרמנית. בנערותו למד בבית ספר מקצועי והוכשר כטכנאי מכונות. הוא סיים את לימודיו בשנת 1941 בעיצומה של מלחמת העולם השנייה וגויס לשורות הוואפן אס אס. הוא נשלח לחזית המזרחית, נפצע באורח קל בקרב ונשלח לבית חולים בגרמניה. לאחר שהחלים מפצעיו נשלח לחזית ביוגוסלביה. בסוף שנת 1944, בהתקרב המלחמה לסיומה, נפל שנפט בשבי הצבא האמריקאי באיטליה. הוא נשאר במחנה שבויים גם לאחר סיום המלחמה ושוחרר ממנו באמצע שנת 1947 מבלי שהועמד לדין מאחר ששוביו סברו כי כחייל פשוט לא השתתף בפשעי מלחמה.
מעפיל וקצין בצה"ל

מן השבי שב שנפט לגרמניה והתגורר בחדר שכור במינכן עם שותף יהודי. מחברו לחדר למד לדעת על ארגוני הצדקה והסעד היהודיים התומכים בניצולי השואה, שנקראו אז "עקורים". בתנאי המצוקה הכלכלית והתוהו ובוהו ששררו בגרמניה ההרוסה הכבושה על ידי בעלות הברית, ראה שנפט כמוצא לקיומו להתחזות ליהודי ולהיות נתמך על ידי ארגוני הסעד הללו. הוא הצהיר על עצמו כבן לאם גרמנייה ואב יהודי. כיהודי יצא עם קבוצת מעפילים שאורגנה על ידי המוסד לעלייה ב' לעיר הנמל מרסיי שבצרפת. בקרב קבוצת העולים החל לקרוא לעצמו בשם גבריאל זיסמן.
בדצמבר 1947 הפליגה הקבוצה בספינת מעפילים לעבר ארץ ישראל. הספינה נתפסה על ידי הצי הבריטי בלב ים, והמעפילים הועברו למחנות המעצר בקפריסין. במחנה הצטרף שנפט לארגון ההגנה. עם חיסול המחנות הגיע לקיבוץ קריית ענבים, שם עבד במשק ולמד עברית. באוגוסט 1949 התגייס לצה"ל.
בצה"ל עבר קורס מפקדי כיתות ונשלח לפי בקשתו להתיישבות במושב ליד אשקלון. בחייו האזרחיים לא ניתק את קשריו עם הצבא. הוצע לו לחזור ולהתגייס, והוא שב לצבא ועבר בהצטיינות קורס קצינים. בסיומו הוצב לחיל התותחנים והגיע בו לדרגת סגן. בשנת 1952 הגיש בקשה לשרת בצבא הקבע. בשל כך נערכה לו כמקובל בדיקה ביטחונית על ידי ביטחון שדה, שעוררה ספקות באשר לזהותו האמיתית. חבריו מסרו לחוקרים כי פעם, בהיותו שיכור, הראה להם תמונה שלו במדי אס אס. התוצאה הייתה כי שנפט נפסל מלהתקבל לצבא הקבע ושוחרר מצה"ל.
ניסיון לרגל עבור מדינה ערבית

לאחר שחרורו מצה"ל התגורר שנפט בבית ידידים, בני זוג מעולי גרמניה, באשקלון. הבעל היה קשיש ואשתו צעירה ממנו. במהרה הפך שנפט לבן זוגה של האישה, ושניהם עברו להתגורר יחד בחיפה. שנפט הושפע מהידיעות על מה שכונה "הנס הכלכלי" בגרמניה המערבית והחליט לשוב למולדתו, לפרנקפורט, שם גרה דודתו, שהייתה בעלת בית מרקחת. בני הזוג הפליגו ב-1954 לג'נובה שבאיטליה, שם פנה שנפט לקונסוליה המערב גרמנית וביקש אשרה, אך נענה בסירוב מאחר שבאותה עת לא היו לישראל יחסים דיפלומטיים עם גרמניה, ומדינת ישראל אסרה על אזרחיה להיכנס לגרמניה. משהסתבר לו הדבר, גילה שנפט לקונסול את זהותו האמיתית. כששמע הקונסול את סיפורו, הסיק כי לפניו עומד נוכל ומתחזה והמשיך בסירובו. האישה עזבה את שנפט ויצאה בעצמה לגרמניה בדרכונה הגרמני, שם עסקה בהשבת רכושו של בעלה בברלין, והמתינה לו.
משנכזבה תוחלתו של שנפט לשוב לגרמניה, ובידיו סכום כסף זעום בלבד, הוא פנה לקונסול המצרי בג'נובה והציע את שירותיו בתמורה לתשלום כספי ועזרה מצרית להשבתו למערב גרמניה. הקונסול העבירו אל הנספח הצבאי המצרי ברומא, שחקר אותו, התרשם מאמיתות סיפורו והציע לו לטוס למצרים. שנפט נענה, הפקיד את דרכונו הישראלי בידי הנספח המצרי וקיבל דרכון מצרי הנושא את השם "רוברט חייט" איתו הגיע לקהיר. שם נחקר ממושכות בידי קציני מודיעין מצרִים, ולאחר שהשתכנעו מסיפורו הציעו לו לחזור לישראל, לנסות להתגייס שוב לצבא הקבע ולפעול כסוכן סמוי בתשלום עבור המצרים. הוא קיבל מהמצרים תדרוך מפורט לגבי הנדרש ממנו, והם אף ציידו אותו בעט נובע "שיורה גז ויכול לחסל אנשים".
שנפט השיב למצרים כי הוא רוצה לשקול את הצעתם בגרמניה. בעזרת דרכון מצרי הגיע שנפט במרץ 1954 לגרמניה. בברלין חש לפגוש את אהובתו הישראלית. הוא גילה לה את זהותו האמיתית ואת הצעת המצרים. האישה סירבה לעזוב את בעלה ואילו הבעל כתב מכתב לרשויות הביטחון בישראל ובו חשף את זהותו של שנפט ואת הצעת המצרים כי יפעל כסוכן של המודיעין המצרי בישראל. מכתבו של הבעל הגיע לידי שירות הביטחון הכללי באוקטובר 1955. לאחר דיון הוחלט ליצור עמו קשר באמצעות סוכני המוסד שייצאו לאירופה בזהות בדויה וייצרו עמו קשר.
יצירת הקשר עם סוכני המוסד בברלין

הסוכנים הגיעו לפרנקפורט, שם התגורר שנפט באותה עת. הם גילו כי הוא חי שם בעוני וניוון. סוכנת מוסד יצרה איתו קשר אקראי לכאורה במועדון לילה, ולאחר בילוי משותף הציעה לו להיפגש לארוחת צהריים למחרת היום עם חבר שלה שיגלה לבטח עניין. למחרת היום נפגש שנפט עם  שמואל מוריה, יליד עיראק, שהיה בשנות ה-40 מעורב במבצעים חשאיים של עלייה בלתי ליגאלית לישראל במסגרת המחתרת הציונית-חלוצית בעיראק. מוריה, המוכר בשם סמי, היה איש שב"כ שהושאל למוסד לצורך השליחות בפרנקפורט ונשא זהות בדויה של קצין עיראקי בדרגת קפטן (סרן) בשם עדנאן בן עדנאן.
כאמור, סוכנת המוסד שיצרה את הקשר הראשוני עם שנפט הפגישה אותו עם מוריה לארוחה משותפת במסעדה, ומוריה הציג עצמו כאזרח עיראקי. רק כשנסתיימה הארוחה ומוריה שלף את ארנקו לשלם עבורה, נשמטה לפתע, כאילו שלא במתכוון, תעודת הקצין של עדנאן בן עדנאן בצבא עיראק שהוכנה במעבדות המוסד. שנפט הרים את התעודה מן הרצפה וגילה כי מארחו לארוחה הוא קצין עיראקי. והוא פנה למוריה במחווה של ידידות, ובשאלה "מה שלומך, קפטן?". התפתחה שיחה, שבמהלכה גילה שנפט למוריה כי גם הוא היה סרן בצה"ל. מוריה גילה חוסר אמון, ושנפט לקח אותו לביתו ופרש לפניו עשרות צילומים שלו במדי צה"ל. מוריה השתכנע כביכול והציע לשנפט לחזור לישראל ולפעול כסוכן עבור המודיעין העיראקי. כששנפט סירב, וגילה כי הוא חושש מהמודיעין הישראלי היעיל, הציע לו מוריה להגיע לישראל בזהות חדשה ובשינויים במראהו החיצוני. שנפט נרגע ונעתר.
מוריה ושנפט יצאו לפריז. מוריה ערך לשנפט סיבוב בעיר ולקח אותו לבילוי במסעדות ובבתי קפה. בערב ראש השנה האזרחית בילה שנפט במימון של מוריה במועדון הלילה "לידו". בהיעדר אישור תקציבי מהמוסד בארץ לא יכול היה מוריה להשתתף בבילוי בלידו, והמתין לו בבית קפה מייד בסיום הבילוי. למחרת ב-1 בינואר 1956 עלה שנפט על מטוס בדרכו לישראל, נושא דרכון מזויף על שם "דוד ויזברג". בשיחות עם מוריה לפני היציאה לישראל הראה שנפט למוריה את העט הנובע שקיבל מהמצרים ולטענתו "יורה גז", ואמר שהוא ידע כבר להגן על עצמו. הוא לא סיפר שקיבל את העט מהמודיעין המצרי.
מוריה צייד אותו במצלמת לייקה ונתן לו הנחיות לגבי המשימות הנדרשות ממנו מטעם המודיעין העיראקי.
תפיסתו וכליאתו

כשהגיע שנפט לנמל התעופה לוד הוא עבר את בדיקת המכס ויצא לחפש מונית לתל אביב. במקום חנתה מונית. שנפט עלה עליה והתיישב. אז זינקו למונית, שהוכנה מראש, משני צדדיה שני אנשי שב"כ כששנפט לחוץ בין שניהם והמונית זינקה. אחד משניהם פנה לשנפט בגרמנית ושאל בציניות "איך נקרא לך? גבריאל זיסמן או אולריך שנפט?".
שנפט הובא למתקן החקירה של השב"כ ביפו. בחקירה התוודה וסיפר לחוקריו את כל קורותיו, שירותו בוואפן אס אס, עלייתו לישראל בחזות של יהודי, שירותו בצה"ל, פגישתו עם קציני המודיעין המצרִים וקשריו עם עדנאן בן עדנאן מהמודיעין העיראקי. חוקריו לא גילו לו כי הקצין העיראקי היה מאנשיהם.
חוקרי השב"כ התלבטו האם להעמידו לדין רק על גילוי סודות צה"ל למצרים, או גם על הגיעו לישראל כדי לרגל עבור המודיעין העיראקי. לבסוף החליט ראש המוסד איסר הראל להעמידו לדין רק על מסירת הסודות למצרים, כדי שלא יוכל להתגונן בטענה כי עדנאן בן עדנאן היה סוכן מדיח.
אולריך שנפט הועמד לדין בפני בית המשפט המחוזי בתל אביב באשמת גילוי סודות לאויב המצרי ונדון לשבע שנות מאסר. הוא ריצה את עונשו בכלא רמלה. בכלא הוא היה אסיר למופת והתמסר לקריאה בתנ"ך. הוא האמין זמן רב כי בבוא יום שחרורו הוא יוכל להגיע לפריז ולדרוש מ"הנספח הצבאי העיראקי" פיצוי על מאסרו. לאחר חמש שנות מאסר, שוחרר בשחרור מוקדם ב-1961, שב לפרנקפורט, ומאז נעלמו עקבותיו. על פי מידע לא מאומת שכתב זאב אקשטיין (רוצחו של קסטנר) בספרו "שמיכת טלאים", הפך שנפט בגרמניה לכומר לותרני ולתומך של ישראל. על פי עדותו של שמואל מוריה בספרו "נשף המסכות", שנפט התחתן בגרמניה, נולדה לו בת והפך למגייס כספים במגביות עבור ישראל. לפי מוריה, הוא ביקש וקיבל אישור להגיע לביקור בישראל ואף ביקר בכותל המערבי יחד עם בתו.
לקריאה נוספת

איתן הבר ויוסי מלמן, המרגלים. הוצאת ספרי חמד, 2005. עמודים 19 - 32.
יוסף ארגמן, זה היה סודי ביותר-פרשיות מודיעין וביטחון בישראל. הוצאת משרד הביטחון 1990. עמודים 43 - 54.
איתן הבר וזאב שיף, לקסיקון לביטחון ישראל. הוצאת זמורה ביתן מודן, 1976. בעמ' 517.
ישעיהו לויט, מלחמת הצללים: ריגול ערבי בישראל. הוצאת מוקד,1969.
יעקב כרוז, המודיעין הערבי: השירותים החשאיים הערביים בפעולתם. הוצאת עידנים 1976.
Ephraim Kahana, Historical Dictionary of Israeli Intelligence. publisher: Scarecrow Press, 2006
שמואל (סמי) מוריה, נשף המסכות, הוצאת משרד הביטחון 2022 עמודים 157 - 169.
הערות שוליים

1 2  1, המרגלים, ידיעות אחרונות, 2002
↑  שמואל (סמי) מוריה, נשף המסכות, ישראל: משרד הבטחון, 2022, עמ' 157-169
↑   תום שגב, רצח קסטנר: מה בדיוק מסתירים מאיתנו, באתר הארץ, 5 בדצמבר 2014
↑  שמואל סמי מוריה, נשף המסכות, ישראל: משרד הבטחון, 2022, עמ' 168-169
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008145288605171  VIAF: 5959158309911306690008   WorldCat (עם VIAF): 5959158309911306690008
יונקי כיס

ערך זה עוסק בתת-מחלקה במחלקת היונקים. אם התכוונתם להסכת, ראו .
| יונקי כיס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
קבוצה:: מטאתריה
תת־מחלקה:: יונקי כיס
שם מדעי
 Marsupialia ‏יליגר, 1811
תחום תפוצה


טבלה תפוצתית של הכיסאים
יונקי כיס (שם מדעי: Marsupialia) היא תת-מחלקה במחלקת היונקים. ייחודם של יונקי הכיס בהריונן הקצר של הנקבות, אשר ולדותיהן נולדים זעירים ולא-מפותחים, וזוחלים מיד עם לידתם לכיס (marsupium) – שהוא קפל עור המחובר לעצמות הכיס שמתחת לבטן האם. שם הם ממשיכים להתפתח במשך כמה חודשים עד להשלמת התפתחותם. בכיס מצויות פטמות חלב, שמהן ניתז חלב לפיותיהם של הוולדות הלא-מפותחים בפעולת התכווצות של שריר שמסביב הבלוטות. בגיל מאוחר יותר, לאחר צאתם מהכיס, הצעירים יכולים לינוק מהפטמות בכוחות עצמם.
בתת-המחלקה מונים כיום בין 260 ל-280 מינים של חיות כיס, כמעט 200 מהם מצויים באוסטרליה ובאיים שכנים מצפון (בעיקר בגינאה החדשה). מינים נוספים חיים באמריקה הדרומית, ומין אחד, אופוסום וירג'יניה, חדר לאמריקה הצפונית.
מיון > על-סדרה חיות כיס אמריקניות (Ameridelphia)

סדרה: אופוסומאים (Didelphimorphia)
משפחה: אופוסומיים (Didelphidae)
סדרה: אופוסומיים חדפיים (Paucituberculata)
משפחה: אופוסומים חדפיים (Caenolestidae)
מיון > על סדרה חיות כיס אוסטרליות (Australidelphia)

סדרה: מוניטאים (Microbiotheria)
משפחה: מוניטיים (Microbiotheriidae)
(Dromiciops gliroides)
סדרה: חפרפרות כיס (Notoryctemorphia)
משפחה: חפרפרות כיס (Notoryctidae)
סדרה: בנדיקוטאים (Peramelia)
משפחה: בנדיקוטיים (Peramelidae)
משפחה: בילביים (Thylacomyidae)
משפחה: בנדיקוטיים רגלי-חזיר (Chaeropodidae) - נכחדה
סדרה: טורפי כיס (Dasyuromorphia)
משפחה: נומבטיים (Myrmecobiidae)
משפחה: נמיות כיס (Dasyuridae)
משפחה: זאבי כיס (Thylacinidae) - נכחדה
סדרה: קנגוראים (Diprotodontia)
משפחה: קנגוריים (Macropodidae)
משפחה: קנגוריים חולדתיים (Potoroidae)
משפחה: קנגוריים מושקים (Hypsiprymnodontidae)
משפחה: קואליים (Phascolarctidae)
משפחה: וומבטיים (Vombatidae)
משפחה: קוסקוסיים (Phalangeridae)
משפחה: כיסנאיים (Petauridae)
משפחה: פוסומים מנוצי זנב (Acrobatidae)
משפחה: פוסומים ננסיים (Burramyidae)
משפחה: פוסומי זנב טבעת (Pseudocheiridae)
משפחה: פוסומי דבש (Tarsipedidae)
גלריה

אופוסום המים
בילבי ענק
וולבים נלחמים
אנטכינוס אגילי
שד טסמני
בטונג מזרחי
וומבט מצוי
פרוקופטודון
דיפרוטודון משוחזר
זאב טסמני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553381105171  BNE: XX538416  BnF: cb12098711t (data)  GND: 4145110-7  LCCN: sh85081610  NDL: 00574527  NKC: ph126997 
אופוסום וירג'יניה
מוניטו דל מונטה
קנגורי ענק

| קנגורי ענק |
| --- | --- |
 שחזור של סתנורוס
תקופה
פליוקן-פליסטוקן כ-5,000,000–11,700 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
תת־משפחה:: קנגורי ענק
שם מדעי
 Sthenurinae ‏גלאוארט, 1926

קנגורי ענק (שם מדעי: Sthenurinae) היא תת-משפחה נכחדת של יונקי כיס ממשפחת הקנגוריים שבסדרת הקנגוראים. הם חיו בפליוקן עד הפליסטוקן מלפני 5 מיליון שנה עד לפני 11,700 שנה.
מאפיינים

כשמם הם היו גדולים בהרבה ממיני הקנגורו המודרניים, גם מהקנגורו האדום, הגדול בכיסאים החיים. הגדול ביותר בבני קבוצה זו היה הפרוקופטודון (Procoptodon) שהגיע לגובה של מעל 2 מטרים ושקל 230 קילוגרם. הם שונים מבני תת-משפחת הקנגורים וקרובים יותר למין וולבי ארנבי מפוספס.
יצורים אלה היו בעלי פנים קצרות, ולפי מבנה שיניהם כנראה ניזונו מרעייה או אולי השתמשו בזרועותיהם הגדולות כדי להוריד עלים מענפים. בניגוד לקנגורים החיים, הם לא יכלו לקפץ עקב גודלם, זנבם הקצר, מבנה הטפרים דמוי-הפרסה שלהם ועצמות האגן, שדומים לעצמות פרימטים גדולים. נראה שהם נעו בדומה לגורילות ביערות הקדומים של אוסטרליה.
למרות גודלם היו להם הרבה טורפים: אריות כיס, לטאת המגלניה, הנחש וונאמבי ותניני ענק מתת-המשפחה מקוסוכיניים. ייתכן מאוד שהם ניצודו גם בידי האדם שהגיע לאוסטרליה.
סוגים

Hadronomas
Eosthenurus
סתנורוס (Sthenurus)
פרוקופטודון (Procoptodon)
Wururoo
Ganawamaya
סימוסתנורוס (Simosthenurus)
Archaeosimos
Metasthenurus
אלינקוויק

מועדון הספורט אוטרכט אלינקוויק (בהולנדית: Utrechtse Sportvereniging Elinkwijk) היה מועדון כדורגל הולנדי מהעיר אוטרכט שהתקיים בין השנים 1919–1970.