stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניסיון ההפיכה ב-23 בפברואר 1899
רקע

ב-1870, על רקע מלחמת צרפת–פרוסיה, בוטלה הקיסרות השנייה, ובמקומה הוקמה הרפובליקה הצרפתית השלישית. הרפובליקה הייתה לא יציבה ובמהלך 65 שנותיה התחלפו בה לא פחות מ-101 ממשלות, כלומר חילוף ממשלה בכל 8 חודשים בממוצע. בשנותיה הראשונות של הרפובליקה, למלוכנים נותר בה כוח רב. בעקבות המשבר ב-16 במאי 1877, נחלש מאוד כוחם של המלוכנים, אולם הם עדיין טיפחו תקוות לחזור ולשלוט. במהלך השנים הבאות ספגה הרפובליקה זעזועים נוספים. הראשון היה ב-1889, כאשר הגנרל ז'ורז' בולנז'ה קיבץ סביבו תומכים ותכנן לבצע הפיכה שתהפוך אותו לדיקטטור. עם זאת, שעת הכושר חלפה ובולנז'ה לא עשה דבר. ב-1892 זועזעה הרפובליקה שוב במהלך "שערוריית פנמה". בבחירות של 1893 זכו הרפובליקנים לרוב בפרלמנט, אל מול המלוכנים, הרדיקלים והסוציאליסטים. השנים הבאות התאפיינו בממשלות מרכז לא יציבות, אשר התמקדו בעיקר במדיניות חוץ ובמדיניות קולוניאליסטית, וגילו אדישות מסוימת ביחס לסוגיות חברתיות.
ב-1894 התפוצצה פרשת דרייפוס. אלפרד דרייפוס, קצין יהודי בצבא צרפת נעצר בחשד לריגול לטובת הקיסרות הגרמנית. הראיות לאשמתו של דרייפוס היו קלושות ביותר, אולם לאחר משפט שנערך בין 19 ל-21 בדצמבר נקבע כי דרייפוס אשם, והוא נשלח לגלות לכל החיים באי השדים. עם זאת, אחיו של אלפרד דרייפוס, מתייה דרייפוס הוביל קמפיין עיקש כדי להוכיח שאחיו חף מפשע. תומכיו של מתייה גדלו מיום ליום, וכללו בסופו של דבר פוליטיקאים, עיתונאים וסופרים רבים. הם כונו "הדרייפוסרים" או "האינטלקטואלים". הם פעלו ללא לאות כדי שדרייפוס יקבל משפט חוזר, אולם לשווא. אלא שבסוף שנת 1898 התגלה כי אחד המסמכים המרכזיים ששימשו להפללתו של דרייפוס, הוא זיוף (זיוף אנרי). כעת נראה שאין מנוס מעריכת משפט חוזר.
אלא שב-16 בפברואר 1899, מת במפתיע נשיא צרפת פליקס פור. שני המועמדים העיקריים לתפקיד היו אמיל לובה וז'יל מלין. בעוד שלובה נחשב לנציג השמאל המתון ונודע כתומך מושבע של דרייפוס, הרי שמלין היה מקובל על הימין והתנגד בחריפות למשפט חוזר לדרייפוס. סיבה נוספת שבגללה היה לובה לא-אהוד על השמרנים הייתה העובדה שכיהן כראש ממשלה במהלך שערוריית פנמה. ברוב של 483 קולות נגד 279 ניצח לובה את מלין.
תכנון ההפיכה

בשנים שלפני כן, התגבר מאוד בפריז כוחן הכנופיות האנטישמיות שנודעו בכינוי "הליגות". כנופיות אלו התחזקו עוד יותר תודות לפרשת דרייפוס, והן הפיצו תעמולה עממית-לאומנית. המנהיג הבולט ביותר של הליגות היה פול דרולד. מנהיגים חשובים נוספים היו ז'ול גרן ומוריס בארס. הליגות קיבלו תמיכה כספית חשאית מהמלוכנים, שקיוו שהאידאולוגיה השמרנית שלהן תשחק לטובתם. בחירתו של לובה הכעיסה מאוד את אנשי הליגות, אשר גמרו אומר לנקום בלובה בכל דרך אפשרית. בטקס המינוי שלו עוררו אנשיו של גרן מהומה כזו עד שאפילו נגינת המרסייז לא נשמעה. לובה הצהיר כי "הרפובליקה לא תתפורר תחת שלטוני. הם יודעים זאת והדבר משגע אותם". במקביל, התכנסו אנשיו של דרולד בכיכר הפירמידות כדי למחות על הבחירה. דרולד נשען על פסלה המוזהב של ז'אן ד'ארק העומד בכיכר, ונשבע: "לזרוק אל מחוץ לצרפת חוקה זרה, כפי שעשתה ז'אן ד'ארק לאנגלים". ההמונים דרשו לעלות לארמון האליזה ולבצע הפיכה כעת, אולם דרולד הצהיר: "בל נעשה דבר הערב. באליזה מוטל עתה אדם מת שאהבתי... ביום חמישי אעשה את המוטל עלי".
יום חמישי היה ה-23 בפברואר יום הלווייתו של פור. דרולד החל מיד לתכנן את ההפיכה. הוא הצהיר שהוא רוצה "4 בספטמבר צבאי בלי שפיכות דמים". דרולד תכנן לאסוף כמה שיותר מאנשי הליגות במהלך ההלוויה, ולאחר מכן לשכנע יחד עמם את החיילים שישתתפו בהלוויה לעוד לארמון האליזה. לאחר מכן הוא תכנן להצהיר על ביטול החוקה, ולקבוע חוקה חדשה, עממית יותר. נודע לדרולד, כי החיילים שישתתפו בהלוויה, יתכנסו לאחר מכן בכיכר לה נאסיון, ולפיכך הוא שלח הודעה ל-25,000 אנשי הליגות להתכנס בכיכר הסמוכה, כיכר הבסטיליה. התירוץ הרשמי לכך היה הנחת זר פרחים על קברו של פור, אולם המשטרה ניחשה את כוונותיו האמתיות והתריעה מפני ניסיון הפיכה. דרולד בחר בז'ורז'-גבריאל דה פלייה כגנרל שיוביל את הכוח הצבאי אל ארמון האליזה. פלייה היה אחד ממתנגדיו החריפים ביותר של דרייפוס, ונודע בהתבטאויותיו האנטישמיות. פלייה לא רצה להתחייב למשימה, אולם פיזר הבטחות מעורפלות.
ניסיון ההפיכה

ההלוויה התנהלה בשקט מופתי, ולאחריה מהר דרולד אל כיכר הבסטיליה. דרולד חזה שלפחות 5,000 מאנשי הליגות יתייצבו לאחר ההלוויה, אולם בפועל הגיעו הרבה פחות. הוא ואנשיו מיהרו לצעוד לכיכר לה נאסיון כדי להמתין שם לחיילים. אנשי הליגות התפזרו בחלקם בכיכר עצמה וחלקם לאורך השדרה המובילה מהכיכר אל ארמון האליזה. בינתיים, צעד פלייה עם קבוצה נוספת של אנשי הליגות לכיוון כיכר לה נאסיון, אולם ברגע האחרון הוא התחרט ועזב את המקום. הוא ניסה לשכנע את המושל הצבאי של פריז אמיל צורלינדן למלא את התפקיד במקומו, אולם גם הוא סרב. דרולד לא ידע על כך, וכאשר בישרו לו שחיילים מתקרבים אל הכיכר, הוא היה סבור שזהו פלייה. דרולד ו-200 מאנשיו צעדו לכיוון החיילים המתקרבים, אולם להפתעתם גילו שזו בריגדה בפיקוד הגנרל גודריק רוז'ה. דרולד הבין שפלייה לא יגיע, ולפיכך ניגש אל רוז'ה המופתע וצעק: "רכב אחרינו, אדוני הגנרל, רחם על המולדת, הצל את צרפת ואת הרפובליקה. לארמון האליזה, אדוני הגנרל!".
אנשי הליגות החלו לצעוק, וסוסו של רוז'ה נעמד על רגליו האחוריות. רוז'ה שלף את חרבו ופקד על אנשיו לסגת חזרה לקסרקטינים הסמוכים לכיכר. אנשיו של דרולד ניסו לחסום את הדרך, אולם רוז'ה הסתער עליהם בעצמו ופרץ את הדרך. דרולד רץ אל שער הקסרקטין וניסה לאחוז במושכות סוסו של רוז'ה. אנשיו של רוז'ה צעדו כולם אל תוך הקסרקטין, ודרולד מצא את עצמו אסיר בפנים יחד עם סגנו מרסל האבר. רוז'ה היה נבוך כליל ולא ידע מה לעשות. הוא הציע לדרולד והאבר לעזוב את הקרסקטין, אולם דרולד היה נחוש להפוך לקדוש מעונה ולפיכך הוא נשאר פנימה וצעק החוצה אל גרן: "לך ואמור בפריז כי אני אסיר בידי הצבא!" רוז'ה ניסה להוציא אותם החוצה בכוח, אולם בסופו של דבר נכנע לבקשתם ואסר אותם. גרן נמלט יחד עם 60 מאנשיו אל ביתו שברחוב שאברול, אשר אותו הפך למבצר של ממש. כעבור מצור קצר, הסכימו גרן ואנשיו להיכנע. במשפטם, ניסו דרולד וגרן לטעון שהם ניסו להוביל מרד לאומני נגד הממשלה. הם קיוו לקבל עונשים חמורים ולהפוך לקדושים מעונים, אולם הממשלה הייתה נחושה לא להעניק להם זאת, ולפיכך הם הואשמו רק בהפרת הסדר הציבורי ובהפגנה לא חוקית, וקיבלו קנס כספי קטן.
תוצאות

כישלון הקשר לא הרגיע את הרוחות, וזעם הימין כנגד הנשיא החדש, עדיין בער. ב-4 ביוני, במהלך מרוץ הסוסים השנתי באוטיי, קרבו אל לובה גברים שלבשו על דש בגדיהם את הציפורנים הלבנות שסימלו את המלוכנים והציפורנים הכחולות שסימלו את האנטישמים. הם החלו לצעוק עליו: "התפטר! פנמה!" כשלפתע התקרב גבר נוסף וחבט בראשו במקבל כבד. לובה לא נפגע בגלל כובע הצילינדר אותו לבש, אולם הכאתו נתפסה כעלבון כבד. לובה אישר את השתתפותו גם במירוץ שנערך יום למחרת, וכדי לאבטח את האירוע, הוציא המושל הצבאי של פריז אמיל צורלינדן, אלפי חיילים לרחובות. הימין הקיצוני כן תכנן לחולל מהומות באירוע, אולם מנגד גם השמאל ארגן הפגנה המונית. ההתנגשויות בין ההפגנות הפכו לקטטות אלימות שנמשכו כל היום. האירועים יצרו רושם שהרפובליקה בסכנה, מה שהוביל לנפילת ממשלתו של שארל דופוי ולהקמת ממשלה חדשה ב-22 ביוני בראשותו של רנה ולדק-רוסו. דרולד וגרן הואשמו בהמשך השנה בניסיון לקשור קשר נוסף כנגד הרפובליקה, ואחרי משפט ארוך בפני הסנאט, ששימש כבית המשפט העליון, הוטלו על דרולד עשר שנות גלות (25 בינואר 1900). הוא פרש אל העיר סן סבסטיאן שבספרד, אך חוק החנינה של 1905 איפשר לו לשוב לצרפת.
לקריאה נוספת

ז'אן דניס ברדן, פרשת דרייפוס, עם עובד, 2003.
ברברה טוכמן, המגדל הגאה, דביר, 1998.
הערות שוליים

↑  טוכמן, עמ' 252.
↑  טוכמן, עמ' 251.
↑  ברדן, עמ' 480.
↑  ב-4 בספטמבר הודח נפוליאון השלישי קיסר הצרפתים, והרפובליקה הצרפתית השלישית קמה.
↑  ברדן, עמ' 481.
↑  ברדן, עמ' 482.
↑  אשר מאוחר יותר זוהה כברון פרננד דה כריסטיאני
↑  טוכמן, עמ' 253.
דוידקה

ערך זה עוסק במרגמה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מרגמה מסוג "דוידקה" המוצגת בחצר מצודת יואב. מרגמה זו שימשה בסיוע לכוחות שלחמו בצפת במלחמת העצמאות
 מידע כללי
 סוג:  מרגמה 
 תכנון:  דוד ליבוביץ 
 מדינה מייצרת:  ישראל 
 יצרן:  תעש מערכות 
 מעצב:  דוד ליבוביץ 
 תקופת השימוש:  1948–1949 (כשנה) 
 מלחמות:  מלחמת העצמאות 
 יחידות שיוצרו:  8 
 
דָוִידְקָה היא מרגמה בקוטר 3 אינץ' מתוצרת תע"ש, ששימשה את ההגנה וצה"ל במלחמת העצמאות. הדוידקה פותחה על ידי דוד ליבוביץ, נשָק של "ההגנה" בחזית הדרום, וקרויה על שמו.
שימוש

הפצצה של הדוידקה ששקלה 40 ק"ג, הייתה בקוטר גדול מזה של הקנה, ו"הולבשה" עליו. טווח הדוידקה הגיע עד 300 מטרים.
שימוש הבכורה נעשה על ידי ההגנה ב-13 במרץ 1948, בהתקפה על שכונת אבו כביר ביפו. לכל אחת משלוש חטיבות הפלמ"ח נמסרו שתי מרגמות.
הדוידקה התקבלה בספקנות בקרב מפעיליה, ונחשבה לנשק לא אמין, לא מדויק, לא יעיל וגוזל משאבים. בסופו של דבר, הצלחתה הגדולה של הדוידקה הייתה ברעש החזק שנגרם בעת הפעלתה, שהפיל פחד רב על הערבים וגרם להם לברוח מעמדותיהם.
באמצע יוני 1948 צוטט "מפקד בהגנה" בעיתון המשקיף לגבי הסיבות לעמידתה של ירושלים היהודית בקרבות, שאחת מהן הייתה הדוידקה "הנשק היהודי היעיל מאוד בהרעשת עמדות הערבים".
למרות שבדפי ההיסטוריה נכתב שיוצרו רק שש מרגמות דוידקה, לפחות שמונה, כפי שיפורט להלן, עודן קיימות: 1. מרגמה של חטיבה 10 (יפת"ח-פלמ"ח), מוצבת היום בכיכר על שמה בעיר צפת. 2. מרגמה עם פצצה בקנה מוצבת בכיכר הדוידקה בירושלים במפגש הרחובות יפו והנביאים. 3. ליד בית יד לבנים ברחובות, 4. במצודת יואב, 5. בסליק של קיבוץ יגור, 6. בחוסמסה בחולון. 7. בגינה ברחוב השומר בגבעתיים 8. במצודת ביריה.
בתרבות

בשיר "הצלף הג'ינג'י" מחבר דן אלמגור את "הדוידקה" לאבנים שירה דוד המלך במעשה דוד וגולית.
הערות שוליים

↑  "מים" - זו המלה הממצה את סבלה של ירושלים, המשקיף, 17 ביוני 1948
↑  הצלף הג'ינג'י באתר פרויקט בן יהודה.
דוידקה מוצגת בירושלים, בכיכר הקרויה על שמה
שתי פנים למראה

| --- | --- |

 מבוסס על:  Le Miroir à deux faces 
 בימוי:  ברברה סטרייסנד 
 הופק בידי:  ארנון מילצ'ן 
 תסריט:  ריצ'רד לה-גראוונס, ז'ראר אורי, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 עריכה:  Jeff Werner 
 שחקנים ראשיים:  ג'ף ברידג'ס אמבר סמית' Leslie Stefanson טיינה אלג אדם לאפבר איליי רות' ג'ניפר גרייס Rudy Ruggiero אל מקפירסון ברברה סטרייסנד ג'ורג' סיגל לורן באקול אוסטין פנדלטון מיימי רוג'רס ברנדה ואקרו פירס ברוסנן רנדי פירלשטיין 
 מוזיקה:  מרווין האמליש 
 צילום:  אנדז'יי ברטקוביאק, דנטה ספינוטי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Phoenix Pictures, Barwood Films 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בפברואר 1997 
 משך הקרנה:  121 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   mirrorhastwofaces
 דף הסרט ב־IMDb
 
שתי פנים למראה (באנגלית: The Mirror Has Two Faces) הוא סרט אמריקאי מ-1996, מסוגת הדרמה הקומית ורומנטית. ברברה סטרייסנד היא הבמאית, המפיקה והשחקנית הראשית. את התסריט כתב ריצ'רד לגרבנס, בהתבסס חלקית על הסרט הצרפתי "למראה שתי פנים" מ-1958 שנכתב על ידי אנדרה קייטה וז'ראר אורי, העוסק באשה ביתית אשר הופכת ליפה, והדבר יוצר בעיות בחיי הנישואין שלה.
בסרט גם משתתפים ג'ף ברידג'ס, פירס ברוסנן, ג'ורג' סיגל, מימי רוג'רס, ברנדה קארו ולורן באקול.
סטרייסנד, מרווין האמליש, רוברט ג'ון "מאט" לאנג ובריאן אדמס הלחינו את שיר הנושא של הסרט. סטרייסנד שרה אותו כחלק מהפסקול עם אדמס.
עלילה

רוז מורגן (סטרייסנד), היא פרופסורית פופולרית לספרות אנגלית באוניברסיטת קולומביה. רוז ביישנית, פשוטה למראה ובגיל המעבר. היא חולקת בית עם אמא השתלטנית והשטחית, חנה (באקול). אחותה הנאה קלייר (רוג'רס) מתכננת את חתונתה השלישית עם אלכס (ברוסנן) שיצא בעבר עם רוז. רוז מרגישה בודדה ועצובה.
גרגורי לארקין (ברידג'ס), מרצה למתמטיקה בקולומביה חש תסכול במערכות יחסים. כאשר הוא נמשך לאשה, הוא מאבד את היכולת למחשבה רציונלית. אחרי שהחברה האחרונה שלו קנדיס (מקפירסון), זרקה אותו לאחר סטוץ אחרון, לפני שהיא מתחתנת, הוא מחליט לחפש מערכת יחסים המבוססת על קשר רוחני ולא פיזי, ומפרסם הודעה בעיתון.
קלייר קוראת את המודעה ועונה עבור רוז. גרגורי מסוקרן כאשר הוא שומע שרוז מלמדת בקולומביה, וניגש לשמוע אותה מרצה. הוא מתרשם מאוד, אך לא נשאר עד סוף ההרצאה, לכן מפספס לגמרי את הנקודה שעליה דיברה. הם מתחילים לצאת והוא מתרשם מחכמתה ושנינותה. גם היא מתרשמת ממנו, כגבר נאה וחכם. היא אף עוזרת לו לשפר את היכולת שלו ללמד. גרג מסביר לה כי הוא מעוניין במערכת יחסים של חברות קרובה, אך ללא מיניות כשהוא טוען שזאת הדרך לייצר אהבה אמיתית, מבלי שמין יהרוס את הכל. היא אמנם לא רואה את הדברים כך, נמשכת עליו, ורוצה במגע, אך מקבלת את זה, שזה לא מה שהוא מעוניין בו. גרג מציע לה נישואים, ואומר שאלו לא יהיו נישואין מלאי תשוקה, אבל מלאים בכבוד הדדי ודאגה אחד לשני. הוא גם מציין כי אם רוז תרצה יחסי מין מדי פעם אז הוא יהיה מוכן לספקם. אף על פי שרוז קיוותה למערכת יחסים עם תשוקה, היא מסכימה לסידור.
רוז מאוד מתוסכלת מהחוסר של תשוקה במערכת היחסים שלהם. אבל בהתאם למה שאמר לה לגבי ההסכמה שלו לקיים יחסי מין אם תרצה, יום אחד היא מחליטה לפנות לגרגורי ולפתות אותו. גרגורי אמנם בהתחלה משתף פעולה, אך קוטע את המהלך האינטימי שלהם וצועק על רוז, שציפה ממנה ליותר, וכי הוא לא מעוניין לקיים איתה יחסי מין, וכי ציפה ממנה לשיתוף פעולה. רוז שבורת הלב, מסתגרת באמבטיה, ואחר כך חוזרת לבית אמא. גרגורי נוסע למסע הרצאות באירופה.
בזמן שגרגורי במסע ההרצאות שלו, רוז מחליטה לשפר את עצמה. היא מתחילה בדיאטה, והתעמלות. היא משנה את התספורת, והבגדים ומתחילה להתאפר. גרגורי מנסה להתקשר אליה מספר פעמים במהלך מסעו, אך היא מסרבת לענות. כאשר הוא חוזר הביתה הוא מוצא אותה מחכה לו, ארוחת ערב בריאה מוכנה, והיא נראית נהדר. גרגורי מתרגז, ואומר שחיפש משהי שנראית בצורה מסוימת, ועכשיו הוא חוזר לאשה שנראית אחרת לגמרי. רוז נפגעת, וטוענת מולו כי יצא איתה רק כי חשב שהיא מכוערת.
לאחר המריבה ביניהם רוז נפגשת עם אלכס. אלכס וקלייר נפרדים ואלכס מוצא את עצמו נמשך לרוז שנראית עכשיו נהדר. הם אוכלים ארוחת ערב יחדיו כשרוז מבינה כי לא רוצה את אלכס, שנמשך אליה רק עכשיו שעברה שינוי. באותו הלילה גרגורי מופיע ברחוב מתחת לחלונה של רוז ומתחיל לצעוק שהוא אוהב אותה, ונמשך אליה, ולא אכפת לו בכלל איך היא נראית אלא מי שהיא באמת. הוא ורוז משלימים ומתנשקים.
צוות השחקנים

ברברה סטרייסנד – רוז מורגן – לרקין
ג'ף ברידג'ס – גרגורי לרקין
לורן באקול – חנה מורגן
ג'ורג' סיגל – הנרי פיין
מימי רוג'רס – קלייר מורגן
פירס ברוסנן – אלכס
ברנדה ואקרו – דוריס
אוסטין פנדלטון – בארי
אל מקפירסון – קנדיס
טיינה אלג – מרצה
בקופות

תקציב הסרט עמד על 42 מיליון דולר. הוא הרוויח 41 מיליון דולר בארצות הברית ועוד 33 מיליון דולר ברחבי העולם. סך הכל 73 מיליון דולר. בנוסף להצלחה בקופות, הסרט גם הרוויח במחירי השכרה, 18,377,057 דולר. סך הכל הסרט הכניס 91 מיליון דולר.
ביקורות

הסרט זכה לביקורות מעורבות. באתר עגבניות רקובות הוא קיבל ציון של 55%. רוג'ר איברט מציין כי הדיאלוגים חכמים וכי הסרט מתעסק בתחום האהבה מבלי לפול לקלישאות כואבות. פטר טרוורס אמר שהסרט לא עושה צדק לשלל שחקניו המצוינים, וכי התסריט נראה כאילו מונע מהאגו של סטרייסנד. לסרט שתי מועמדויות לאוסקר, ארבע לגלובוס הזהב, מהם זכה באחד (לשחקנית משנה).
הערות שוליים

↑  הכנסות הסרט באתר IMDb
↑  ביקורת סרט- שתי פנים למראה. אתר עגבניות רקובות
↑  ביקורת על הספר שתי פנים למראה באתר RogerEbert 1996
↑  פטר טרוורס- ביקורת סרט שתי פנים למראה, מגזין רולינג סטון 1996
| ברברה סטרייסנד |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | The Barbra Streisand Album • The Second Barbra Streisand Album • The Third Album • People • My Name Is Barbra • My Name Is Barbra, Two... • Color Me Barbra • Je m'appelle Barbra • Simply Streisand • A Christmas Album • What About Today? • Stoney End • Barbra Joan Streisand • Barbra Streisand...and Other Musical Instruments • The Way We Were • ButterFly • Lazy Afternoon • Classical Barbra • Superman • Songbird • Wet • Guilty • Emotion • The Broadway Album • Till I Loved You • Back to Broadway • Higher Ground • A Love Like Ours • Christmas Memories • The Movie Album • Guilty Pleasures • Love Is the Answer • What Matters Most • Partners • Encore: Movie Partners Sing Broadway • Walls |  |
| אלבומי הופעה | A Happening in Central Park • Live Concert at the Forum • One Voice • The Concert • Timeless • Live in Concert 2006 • Back to Brooklyn • The Music...The Mem'ries...The Magic! |  |
| אלבומי אוסף | Barbra Streisand's Greatest Hits • Barbra Streisand's Greatest Hits Volume 2 • Memories • A Collection: Greatest Hits...and More • Just for the Record... • The Essential Barbra Streisand • Duets • The Ultimate Collection • Release Me • The Classic Christmas Album • Release Me 2 |  |
| פסקולים | Funny Girl • Funny Girl • Hello, Dolly! • The Owl and the Pussycat • On a Clear Day You Can See Forever • The Way We Were • Funny Lady • A Star Is Born • The Main Event • Yentl • Nuts |  |
| וידאו וטלוויזיה | My Name Is Barbra • Timeless: Live in Concert • One Night Only: Barbra Streisand and Quartet at The Village Vanguard |  |
| סיבובי הופעות | Barbra Streisand in Concert • Timeless • Streisand • Barbra Live • Barbra: The Music, The Mem'ries, The Magic |  |
| סרטים שביימה | Yentl • The Prince of Tides • The Mirror Has Two Faces |  |
| ערכים קשורים | אפקט סטרייסנד • אליוט גולד (בעל ראשון) • ג'יימס ברולין (בעל שני) |  |
קתרין הייהו

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1972 (בת 52) טורונטו, קנדה 
 ענף מדעי:  מדעי הטבע, שינוי אקלים, קלימטולוגיה, מדע המדינה, מדעי האטמוספירה 
 מקום מגורים:  לאבק 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורונטו (1994)  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (2010) 
 מוסדות:  הרשות האמריקאית לשמירת הטבע (1 ביוני 2021)  אוניברסיטת טקסס טק 
 פרסים והוקרה:  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2023)  Ambassador Award (2022)  Stephen H. Schneider Award (2018)  Friend of the Planet Award (2016)  Climate Communication Prize (2014) 
 katharinehayhoe.com
 
קתרין אן סקוט הייהו (באנגלית: Katharine Anne Scott Hayhoe; נולדה ב-1972) היא מדענית אטמוספירה קנדית המשמשת כפרופסור במחלקה למדעי המדינה באוניברסיטת טקסס טק משנת 2021, הייהו היא המדענית הראשית של הארגון העולמי להגנת הטבע.
ראשית חיים והשכלה

קטרין הייהו נולדה ב-15 באפריל 1972, בטורונטו, אונטריו. אביה, דאג הייהו, היה מורה למדעים ומיסיונר. כשהיהו הייתה בת תשע, משפחתה עברה לקאלי שבקולומביה, שם עבדו הוריה כמיסיונרים ומורים.
הייהו סיימה את לימודי תואר הראשון בפיזיקה ואסטרונומיה מאוניברסיטת טורונטו ב-1994 והמשיכה ללימודי אסטרופיזיקה. בעקבות קורס במדעי האקלים, היא שינתה את התחום המחקר שלה למדעי האטמוספירה. היא סיימה את התואר השני ולימודי הדוקטורט באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. בראש ועדת הדוקטורט שלה עמד פרופ' דונלד וובלס, שגייס אותה לפרויקט מחקר להערכת מצבם של האגמים הגדולים בשיקגו עקבות שינויי האקלים.
תחומי מחקר

הייהו חוקרת באוניברסיטת טקסס טק מאז 2005. היא כתבה יותר מ-120 פרסומים מדעיים ושותפה לכתיבת מספר דוחות עבור תוכנית המחקר לשינויי גלובליים של ארצות הברית (US Global Change Research Program), כמו גם מספר דוחות של האקדמיה הלאומית למדעים. ב-2014 לאחר פרסום והוגש דוח הערכת האקלים הלאומית האמריקאי לנשיא ולקונגרס הייהו הדגישה, "שינוי האקלים הם כאן ועכשיו, ולא בזמן או מקום רחוקים", ו"לבחירות שאנו עושים היום תהיה השפעה משמעותית על עתידנו". היא גם שימשה כמבקרת מומחית בדוח ההערכה הרביעי של הפאנל הבין-ממשלתי לשינויי אקלים.
ב-16 בספטמבר 2019, הייהו קיבלה את התואר מגינת כדור הארץ של התוכנית הסביבתית של האו"ם בקטגוריית מדע וחדשנות.
דיברור שינוי האקלים

בנוסף למחקריה בתחום שינויי אקלים, הייהו היא דוברת רהוטה בנושא ופועלת להעלאת המודעות לפעולות שניתן לעשות למזער את משבר האקלים. ב-2014, הטיים כלל אותה בין 100 האנשים המשפיעים ביותר. באותה השנה, האיחוד הגיאופיזי האמריקאי העניק לה את פרס התקשורת האקלימית.
הייהו מבקרת את מכחישי המשבר האקלי. ב-2018, היא אמרה, "ששת השלבים של הכחשת האקלים הם: זה לא אמיתי. זה לא אנחנו. זה לא כזה נורא. זה יקר מדי לתקן. אהה, הנה פתרון מצוין (שממש לא עושה כלום). ו- אוי לא! עכשיו זה מאוחר מדי. באמת הייתם צריכים להזהיר אותנו קודם."
ב-2021 הייהו הוציאה לאור ספר מדע פופולרי save us (הצל אותנו) הדן בדרכים שכולם יכולים להיות חלק משינוי האקלים ולהציל את כולנו. הספר מציע דרכים לשוחח על משבר האקלים גם עם אנשים המתכחשים לו. הייהו מדגישה ששכנוע אנשים אינו יכול להתבסס רק עו עובדות אלא גם על הרגש והתפיסה.
דיברור שינוי האקלים > הסברה לקהילות נוצריות

ב-2009, הייהו ובעלה, אנדרו פארלי, כתבו יחד ספר המחבר בין מחקר האקלים לאמונה הנוצרית. בעקבות פרסום הספר, הייהו הוזמנה להרצות לכנסיות, קולג'ים נוצריים וקבוצות שמרניות נוספות.
פרסים והוקרה

2019: מגינת כדור הארץ של התוכנית הסביבתית של האו"ם
2019: אחת ממאה ההוגי המשפיעים בעולם של מגזין Foreign Policy
2018: פרס על שם המדען סטיבן שניידר בתחום התקשורת המדעית
2017: אחת מחמישים המנהיגים הבינלאומיים של מגזין פורצ'ן
2016: פרס ידיד כדור הארץ של המרכז הלאומי לחינוך מדעי, ארצות הברית
2014: 100 האנשים המשפיעים ביותר של מגזין טיים
2014: פרס התקשורת האקלימית של האיחוד הגיאופיזי האמריקאי
חיים אישיים

הייהו, היא נוצרייה אוונגליסטית. היא מתארת שהחשיפה שלה כנוצרייה ומדענית מרגישה "כמו יצאה מהארון". אביה, דאג הייהו, שימש כרכז מדע וטכנולוגיה במועצת בתי הספר של מחוז טורונטו, וכיום פרופסור חבר לחינוך במכללה ובסמינר של אוניברסיטת Tyndale בטורונטו. האוניברסיטה הנוצרית בטורונטו הייהו מייחסת את אביה כמקור השראה לגבי אמונתה שהמדע והדת אינם חייבים להיות בקונפליקט.
אנדרו פארלי, בעלה, הוא פרופסור חבר לבלשנות שימושית באוניברסיטת טקסס טק, והכומר הראשי של כנסייה כנסייה אוונגליסטית בלובבוק, טקסס.
Right by My Side

"Right by My Side" (בעברית: "לצידי") הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז' בשיתוף הזמר האמריקאי כריס בראון, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Pink Friday: Roman Reloaded. השיר יצא לאור ב-27 במרץ 2012, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני רקורדס וריפבליק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-21 במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', ג'מאל רוברטס, אלון פלדר, פופ וונסל ואסתר דין והופק על ידי פופ אלון. השיר לא זכה להצלחה גדולה במצעדים השבועיים אך הצליח להיכנס למצעדי הבילבורד, תוך שדורג כשיר ה-77 המצליח ביותר במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ בסוף שנת 2012.
פרק זמן לאחר צאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-39 מיליון השמעות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 51 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 21 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 17 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 22 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 70 |  |
|  צרפת | SNEP | 122 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 77 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | 2× פלטינה | 2,000,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 2,000,000 |
ווסטצ'סטר קריק

ווסטצ'סטר קריק במבט מ-Clason Point Park לכיוון צפון מזרח.
ווסטצ'סטר קריק (באנגלית: Westchester Creek) ידוע גם בשם "פרנצ'מנ'ס קריק", הוא פתח גאות של האיסט ריבר הממוקם בחלק הדרום מזרחי של רובע הברונקס בעיר ניו יורק. אורכו 3.39 ק"מ. הנחל נדד בעבר יותר פנימה, אל מה שהוא כיום Pelham Parkway, והשתרע כמעט עד מפרץ איסטצ'סטר והפך את Throggs Neck לאי במהלך סערות כבדות. סערות אלה מוגדרות ככאלה שמתרחשות בממוצע אחת למאה שנה. נתיב המים הזה נחצה על ידי גשר אחד בלבד - מחלף ברוקנר(אנ'), בערך בנקודת האמצע שלו.
לפני 1895, מזרח ברונקס היה חלק ממחוז ווסטצ'סטר, ניו יורק, והשכונה הסמוכה לנחל זה נקראת כיכר ווסטצ'סטר(אנ'). זה מסביר את שם הנחל. כיום, ראש הנחל ממוקם ממש בסמוך לכיכר/לשכונה.
ראו גם

ברונקס (נהר)
הארלם ריבר
ביאורים

↑  קלאסון פוינט פארק ממוקם בפתחת ה"קריק", בצד המערבי שלו - ראו במפות שבביאורים בגוף הטקסט. פתחת הנחל היא גוף מים רחב מאד (כמופיע בתצלום) בכיוון צפון מזרח, שהולך וצר ככל שמתקדמים צפונה, עד שהופך לצפ' צפון-מזרח.
↑  השימוש במילה קריק באנגלית מתייחס לזרם מים טבעי, קטן יותר מאשר נהר, ולעיתים קרובות יובל לנהר, ובשימוש הבריטי: מפרץ קטן או מפרץ צר, שמשתרע פנימה ליבשת, יותר מאשר מפרץ רגיל. סימוכין ראו כאן.
↑  בהיעדר מפה חופשית, ראו המיקום המדויק כאן.
↑  ראו את פלהאם פארקווי מצפון מערב לסימון של ווסטצ'סטר קריק כאן.
↑  המפרץ שבין סיטי איילנד לרובע הברונקס. ראו כאן.
↑  היבשה שממזרח לווסטצ'סטר קריק - ראו במפות שבביאורים הקודמים.
↑  לצפייה בראש הנהר וככר ווסטצ'סטר ראו כאן.
הערות שוליים

1 2 3  Sergey Kadinsky, Source of Westchester Creek, Bronx, Hidden Waters Blog January 27, 2020
1 2  Sergey Kadinsky, Westchester Creek, Bronx, Hidden Waters of New York City, September 6, 2016
↑  Nathan Kensinger, In the Bronx, Finding Nature Along a Hidden, Polluted Waterway, NY.Curbed.Com., Nov 17, 2016
↑  Westerchester Square, Google Map
מאיה ולנר

מאיה ולנר (נולדה בשנת 2008) היא מתעמלת אקרובטית ישראלית. סגנית אלופת עולם (גימארייש 2024) בתחרות לזוג נשים בתרגיל הדינמי וזוכת מדליית ארד באליפות עולם (גימארייש 2024) בתחרות לזוג נשים בתרגיל המשולב.
ביוגרפיה > 2023

בסבב גביע העולם שנערך בשנת 2023 זכתה במדליית זהב בפולין.
ביוגרפיה > 2024

בסבב גביע העולם שנערך בשנת 2024 זכתה במדליות כסף בבולגריה ובפולין.
באליפות העולם שנערכה בגימארייש שבפורטוגל בספטמבר זכתה במדליית כסף בתחרות לזוג נשים בתרגיל הדינמי, ובמדליית ארד בתחרות לזוג נשים בתרגיל המשולב, וכן סיימה במקום העשירי בתחרות לזוג נשים במוקדמות תרגיל שינויי המשקל, ביחד עם רוני כהן.