stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יארומיר ויינברגר
רשימת יצירותיו > מוזיקה למחזות

אונוס אבלינון (חטיפתה של אבלין), פנטומימה ב-1 מערכה (1915); ליברית של פרנטישק לנגר
קוקורקוב, תיאטרון בובות (1926); ליברית של פרנטישק סמז'יק
סראטוגה, בלט (1941); ליברית של המלחין
לתזמורת
לוסטשפיל, אוברטורה (1914); עם השיר הפופולרי "פפיקו, פפיקו" כנושא ראשי
שלוש יצירות לתזמורת קטנה (1916)
דון קיחוטה (1918)
סקרצו ג'יוקוזו (1920)
קוקורקוב (1923-1924)
פתיחה למחזמר בובות (1924)
פולקה ופוגה מתוך האופרה שוונדה הזמר הנודד (1926, פורסמה 1928)
פוריאנט מתוך האופרה שוונדה הזמר הנודד (1926, פורסמה 1931)
פתיחה הר הלבן (עיבוד לפסנתר 1926)
רונדו מחול (טנצ'ני רונדו, 1927)
וונוצה (חג המולד) לתזמורת ואורגן (1929)
נקרי לתזמורת קאמרית (1929); גם לפסנתר
6 שירים וריקודים צ'כים (1929); גם לכינור ופסנתר
פתיחה למחזה אצילי (1931)
פסאקליה לתזמורת ואורגן (1932 UE)
שיר עברי (עיבוד לפסנתר 1936)
ואלדשטיין, סוויטה מתוך האופרה (1937)
מתחת לעץ הערמון הפרוס, וריאציות ופוגה על לחן אנגלי עתיק (1939, מחודש 1941)
אגדת הכפר הרדום, 4 תנועות מתוך ספר הרשימות של וושינגטון אירווינג (1940)
שיר הימים הגבוהים לתזמורת קאמרית ואורגן (1940)
פרלוד ופוגה על לחן עממי דרומי (1940); גם ידוע כפרלוד ופוגה על "דיקסי"
אופרת ציפורים, סוויטה סימפונית (1940)
רפסודיה צ'כית (1941)
סימפוניה לינקולן (1941)
פרלודים דתיים וחילוניים (1952); מחולק ל-8 חלקים, חלק 4 נקרא "המנון לסנט ונצסלאוס"
מטירול, ריקוד עממי ופוגה (1959)
אוברטורה לוולץ (1960)
רשימת יצירותיו > מוזיקה לתזמורת

מחווה לחלוצים, מארש ניצחון (1940)
רפסודיה מיסיסיפי (1940)
פרלוד לפסטיבל, מארש קונצרטנטי (1941)
אחר הצהריים בכפר (1951)
רשימת יצירותיו > מוזיקה סימפונית

השטן על פעמון הכנסייה לכינור ותזמורת
קונצ'רטו לטימפני (תוף דוד) עם 4 חצוצרות ו-4 טרומבונים (או 4 חצוצרות, 3 טרומבונים וטובה) (1939)
קונצ'רטו לסקסופון אלט ותזמורת (1940)
העורב לצ'לו, קלרנית בס, ארפה ותזמורת מיתרים (פורסם 1942)
רשימת יצירותיו > מוזיקה קאמרית

רביעיית מיתרים
קולוק סנטימנטל, פרלוד לאחר השיר של פול ורלן לכינור ופסנתר (1920)
אונה קנטילן ז'לוז לכינור ופסנתר (1920)
3 יצירות לכינור ופסנתר (1924)
בנג'ו
חג המולד של הקאובוי
לנלי גריי
6 שירים וריקודים צ'כים לכינור ופסנתר (1929); גם לתזמורת
10 סולואים אופייניים לטנבור (snare drum) ופסנתר (1939-1941)
סונטינה לבסון ופסנתר (1940)
סונטינה לקלרינט ופסנתר (1940)
סונטינה לחלילית ופסנתר (1940)
סונטינה לחלילית קרן ופסנתר (1940)
דר רבה לצ'לו ופסנתר
רשימת יצירותיו > יצירות לעוגב

שירי תנ"ך (1939)
סונטה (1941)
6 פרלודים דתיים (1946)
מדיטציות, 3 פרלודים (1953)
הקדשות, 5 פרלודים (1954)
רשימת יצירותיו > יצירות לפסנתר

סונטינה (1908)
סונטה, אופוס 4 (1915)
אתיוד במי מז'ור על קורל פולני "ז דימם פוז'רוב" (1924; כלול באלבום השיתופי "מחווה לפדרבסקי" מ-1942)
ריטיני, 5 פרלודים ופוגות (1924 UE)
דריי קלוירשטוקה (שלוש יצירות לפסנתר) (1924)
שפינט-סונטה (1925 UE)
נקרי (1929); גם לתזמורת
דופק, לחן עממי (1941)
חמש שמיניות, אתיוד (1941)
רשימת יצירותיו > מוזיקה קולית

התקווה לקול ופסנתר (1919)
פיסנה ס'פרובודם קלבירו (שירים עם ליווי פסנתר) לקול נמוך ופסנתר (1924)
מה פרבני לסקה בילה אולימפיה (אהובתי הראשונה הייתה אולימפיה); מילים של מילוש קארץ'
רוזהובור (שיחה); מילים של מילוש קארץ'
נמורניצקה; מילים של המלחין
תהילים 150 לקול גבוה ועוגב (1940); טקסט מקראי
הדרך לאמאוס לקול גבוה ועוגב (1940); טקסט מקראי
קהלת, קנטטה לסופרן, בריטון, מקהלה מעורבת, עוגב ופעמונים (1946), בכורה ב-13 במאי 1947 על ידי מקהלת ג'ון הארמס בטאון הול של ניו יורק.
על עבודת האל, המנון למקהלה מעורבת (1946); טקסט מקראי מקהלת
חמישה שירים מ"דס קנאבן וונדרהורן" לסופרן ופסנתר (1962)
אווה, רפסודיה למקהלה ותזמורת (1962)
טרז'י פיסנה (3 שירים) למקהלת ילדים ופסנתר
וולנוסט ל-4 קולות; מילים של יוזף ואצלאב סלאדק
דבה פיסנה (2 שירים) לקול ופסנתר
פאן וורכ'ני; מילים של פבל מטרנוב
או וורטק; מילים של יוזף ואצלאב סלאדק
הערות שוליים

1 2  David Z. Kushner, Jaromir Weinberger (1896-1967): From Bohemia to America, American Music 6, 1988, עמ' 293 doi: 10.2307/3051885
1 2 3 4 5 6 7 8  "OREL Foundation. Jaromir Weinberger. (2008) Michael Beckerman".
↑  David Z. Kushner, Jaromir Weinberger (1896-1967): From Bohemia to America, American Music 6, 1988, עמ' 313 doi: 10.2307/3051885
↑  Leslie Norton, Léonide Massine and the 20th century ballet, Jefferson, NC: McFarland, 2004, ISBN 978-0-7864-1752-0
↑  David Z. Kushner, Jaromir Weinberger (1896-1967): From Bohemia to America, American Music 6, 1988, עמ' 312 doi: 10.2307/3051885
הפניות

Černušák, Gracián; Štědroň, Bohumír; Nováček, Zdenko (1963). Československý hudební slovník II. M-Ž (בצ׳כית). Prague: Státní hudební vydavatelství. pp. 942–943.
מסכת המוות של ויינברגר בספריה הלאומית בירושלים
יואן קוקוזל

תמונה של יואן קוקוזל הקדוש בקודקס מוזיקלי מן המאה ה-15 הנמצא בלאוורה הגדולה שבהר אתוס
יואן קוקוזל או יוחנן קוקוזל הקדוש (בבולגרית: Свети Йоан Кукузел ‏,
במקדונית: Свети Јован Кукузел, ‏ ביוונית: Άγιος Ιωάννης Κουκουζέλης איוס יואניס קוקוזליס, באלבנית: Jan Kukuzeli, בסביבות 1280 - 1360) היה מלחין ("מלודוס") וזמר כנסייתי (אנ') ("פרוטופסלטוס") ממוצא בולגרי ויליד אלבניה, תאורטיקן ורפורמטור של המוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית שפעל בימי הביניים באימפריה הביזנטית. בגלל קולו המרשים כונה "בעל הקול של מלאך".(Ангелогласния - אנגלוגלאסניה, ,αγγελόφωνο Καλλικέλαδο). כונה גם "האמן" או ביוונית "או מאיסטור". יש המחשיבים אותו ליוצר השני בחשיבות בתולדות המוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית בימי הביניים, אחרי יוחנן מדמשק. הצטיין גם בסגנון הלחנתו המקושטת והמליסמטית. עשה שינויים במערכת התווים -על ידי סימנים הנקראים הנוומות של קוקוזל או מערכת התווים הנאו-ביזנטית.
מקור השם "קוקוזל"

ככל הנראה, מקור השם "קוקוזל" הוא במילה היוונית "קוקיא" שמובנה "פול" והמילה היוונית ממקור סלבי "זליה" שמשמעותה "כרוב". אומרים ששם זה נדבק בו מפני שכשהיו שואלים אותו מה אכל, היה עונה" פול עם כרוב" (κουκιά καί ζέλια). אך ייתכן כי השם בא מ"קוקוזליה", כינוי לזמיר בפי תושבי צפון יוון.
שנותיו המוקדמות

קיימים מעט פרטים על חייו ופעילותו של יואן קוקוזל. חוקרים רבים חשבו שהוא חי במאה ה-12 בימי קיסרים משושלת קומננוס. אגון ולס, דימיטרי קונומוס ואחרים סבורים שפעל במאה ה-14 בתקופה שלאחר מסע הצלב הרביעי והיה בן זמנם של הפטריארכים מימי שושלת הקיסרים פאלאולוגים. המידע עליו נובע בעיקר מכתב יד על חייו מן המאה ה-14 הנמצא בספרייה הלאומית על שם "הקדושים קיריל ומתודי" בסופיה. על חייו מספור גם בכתב יד הנמצא במנזר הבולגרי זוגרפו בהר אתוס ובסיפור של אגאפיוס מן המאה ה-17, "גאולה לדייגים".
יואן קוקוזל נולד בדוראצו בממלכה האלבנית שבשליטת שושלת אנג'ו בשלהי המאה ה-13. הוא התייתם מאביו בילדותו ואמו הייתה בולגריה. לדעת רוב החוקרים, לרבות דייוויד מרשל, הוא היה ממוצא בולגרי. חוקר בשם רוברט אלזי גם כן סבור שהיה ממוצא סלבי, אולי מקדוני. יוונים ניסו למצוא לו גם מוצא יווני וטענו, ככל הנראה טענות לא מבוססות, ששם משפחתו היה פפדופולוס. גם סרבים טענו לבעלותם עליו וכי נולד בשטח ארצם, ביוטיניאניה פרימה, על יד ניש.
זמר בחצר הקיסר

יואן קוקוזל או קוקוזליס, כפי שנקרא ביוונית, התחנך בבית הספר לזמרה שליד חצר הקיסרים הביזנטים בקונסטנטינופול וככל הנראה, היה תלמידו של יואניס גליקיס ("המתוק"). הוא הפך מהר לאחת הסמכויות המובילות בתחום בתקופתו. הוא כבש באיכויות קולו את לבו של הקיסר (קרוב לוודאי אנדרוניקוס השני פלאולוגוס) והתמנה לזמר כנסייתי ראשי.("פרוטופסלטוס" או "ארכימוזיקיס") בכנסיות המרכזיות של בירת האימפריה (קתדרלת איה סופיה וכנסיית הארמון המלכותי - "תואוטוקוס וולאכרנון").
התנזרותו

מספרים שהקיסר ביקש לחתן אותו, אך הוא נמלט מהחצר מפני ששאף להתנזר מן החיים החילוניים וללכת למנזר. הוא ניצל את הזדמנות ביקורו של ראש לאוורה הגדולה (מייאסטי לאוורה) מאתוס (הלאוורה של אתנאסיוס הקדוש מאתוס) כדי להתוודות בפניו ולהודיע לו על רצונו להיות נזיר. ראש הלאוורה ברך אותו על כוונותיו. בהגיעו לשער הלאוורה הציג עצמו בפני השוער כרועה צאן וביקש רשות להיכנס כדי להתקבל לשורות הנזירים. השוער העיר בפניו שהוא צעיר מאוד. אז השיב לו קוקזל במילות ירמיה הנביא: "טוב לגבר כי ישא עול בנעוריו" (איכה,ג,כ"ז). הוא התקבל ללאוורה ונשלח לרעות את כבשי המנזר. בינתיים, כשנודע לקיסר על בריחתו של האמן הצעיר הוא רתח מזעם וציווה שיחפשו אותו.
יואן הסתיר מכולם את כשרונותיו פן יזהו אותו ויגיע הדבר לאוזני הקיסר. עד שיום מן הימים בעת ששהה עם הכבשים במרעה הרגיש דחף בלתי נשלט לשיר שירי הלל לאלהים. נזיר שהתגורר במערה בסביבה שמע את קולו המלאכי וסיפר על כך אב הלאוורה. קוקוזל אישר בפני אב הלאוורה שהוא זה השמר הנמלט מחצר הקיסר שאותו פגש בעבר בקונסטנטינופול.
אב הלאוורה התייצב בפני הקיסר וביקש את מחילתו. אחרי ששמע את דבריו כבש הקיסר את כעסו ושלח לקוקוזל את מחילתו ואת ברכתו. יש אומרים שאפילו ביקר באתוס כדי לראות אותו ולמחול לו בעצמו.
קוקזל קיבל רשות לבנות לעצמו כנסייה קטנה בשם הארכנגלים הקדושים עם כוך למגורים, במרחק כ-500 מ' מן הלאוורה הגדולה. בילה שישה ימים בשבוע בתאו במדיטציה דתית ובתפילה. בימי ראשון ובחגים נהג לשיר במקהלה בכנסייה כזמר מן השורה.
יום אחד בעת שהתפלל ושר אקתיסטוס בפני איקונין של מרים הקדושה נרדם וחלם חלום. הבתולה הופיעה בפניו ופקדה בו לשמוח וציוותה לו לא להפסיק לשיר שירי הלל לכבודה והבטיחה כי היא לא תשכח אותו. הקדושה נתנה לו בחלום מטבע זהב. כשהקיץ משנתו ראה קוקוזל מטבע זהב ליד האיקונין והתרגש עד דמעות. מאז השקיע עוד יותר מאמץ בהשתתפותו במקהלת יום ראשון. האיקונין של הבתולה הנמצא עד היום בקפלה בתוך המנזר נקרא בעבר "המדונה של קוקוזל".("קוקוזליסה" או "קוקוזליצה")
פעם אחרת כשלקוקוזל התנפחו הרגליים ונאכלו על ידי תולעים עקב מעשי ההסתגפות הקשים והעמל הרב שהטיל על עצמו, הופיעה שוב הבתולה בחלום ואמרה לו:"מעכשיו תבריא" ואכן רגליו החלימו וחזרו להיות כפי שהיו קודם.
יואן קוקוזל נפטר ב-1 באוקטובר, ככל הנראה בסביבות שנת 1360. הוא הובא לקבורה בכנסיית הארכאנגלים שהוא בנה במתחם הלאוורה הגדולה בהר אתוס. השאיר מספר תלמידים, אחד מהם גרסימוס שכתב לו ביוגרפיה.
תרומתו למוזיקה הביזנטית

קוקוזל תרם להנהגת הסגנון והרפרטואר המלודי, הקאלופוני במוזיקה הכנסייתית האורתודוקסית ולהפצת מערכת התווים (פאלאוגרפיה) "המאוחרת", ה"נאו-ביזנטית" או "קוקוזלית" - הנוומות של קוקוזל- ששימשו במוזיקה הביזנטית.
תקופתו - מזוהה במסורת הביזנטית עם תקופת ה"פריחה" . לפי השיטה הישנה השתמשו ברישום המוזיקה הביזנטית ב-22 תווים וסימנים. ספר הלימוד של קוקזל ששימש בלימוד המוזיקה נקרא בזמנו "פאפאדיקי" (παπαδική) .הוא כלל מערכות של כ-80 סימנים מוזיקליים והתווים, הקרויים "נוומות " והלקוחים מספרי זמרה שונים. הסימנים שקוקזליס השתמש בהם כללו גם סימנים רבים לקביעת המקצבים, חלוקת הזמנים, קישוטים, ואף לתנוחות ידיים (חירונומיות) וכו'.
המעתיקים בדורות הבאים לא ידעו להבחין היטב בין סוגי הסימנים השונים - המוזיקליים גרידא ואלה שייצגו קישוטים ותנוחות יד, מה שזרע בלבול וסיבוכים. למשך כחמש מאות שנה עד לרפורמה של כריסנתוס בהתחלת המאה ה-19, השתמשו במערכת תוויו.
רשימת הסימנים אורגנה עוד לפניו על ידי אסכולתו של יואניס גליקיס בשיר דידקטי שנקרא "האיסון הגדול של הפאפאדיקי" (Μέγα Ίσον της Παπαδικής), שיר העובר את כל שמונת המודוסים או הטונים המוזיקליים (ביוונית - "אכי", ביחיד: אכוס, בשפות סלביות:גלאס) מתוך ה"אוקטואיכוס". מערכת שמונת האכוסים העומד ביסוד השירה הביזנטית. תרגול השיר איפשר לתלמידי הזמרה את הקניית שמונת ה"אכי". קוקזל ערך גרסה שנייה ל"מגא איסון" של יואניס גליקיס, שהיה ככל הנראה מורו ורבו.
מבין כ-2500-3000 לחניו ועיבודיו שרדו עד לימינו כ-90 מיצירות, כשהמפורסמת שבהן היא "פוליאליון של האשה הבולגריה", המוקדש לאמו ושנוהגים לשיר בשבוע הפסחא. שיר זה מכיל, לדעת חוקרים, יסודות מסוימים משירי הקינה מן המסורת העממית הבולגרית.
קוקוזל הלחין סוג חדש של קובצי מוזיקה קולית ותרגולים "חירונומיים". לחניו הם מונופוניים ועתירי מליסמות וקישוטים, בעלי דרגת קושי גבוהה לביצועם. הם מתאפיינים במנעד רחב (כמעט 2 אוקטבות) ובמנה מוזיקלי מורכב
הנצחה

יואן קוקוזל נחשב לדמות בעלת ההשפעה המרבית במוזיקה הביזנטית המאוחרת.
הוא הוכרז לקדוש של הכנסייה האורתדוקוסית כשחג שמו נקבע ב-1 באוקטובר.
בית ספר למוזיקה בעיר הולדתו דורס קיבל את שמו.
במנזר ארדניצה באלבניה קיים ציור על יואן קוקוזל המקבל מטבע ממרים הקדושה
מפרצון באי ליבינגסטון שבאיי שטלנד הדרומיים באנטארקטיקה נקרא על שמו Kukuzel Cove
בשנת 1938 הסופר הבולגרי דוברי נמירוב פרסם רומן על חייו של קוקוזל תחת הכותרת "קול המלאך"
הדואר של בולגריה (1983) ושל אלבניה (1996) הנפיקו בולים לזכרו
מקהלה כנסייתית של גברים בסופיה נושאת את שמו. גם בעיר יאשי ברומניה קיימת מקהלה כניסייתית של סטודנטים על שמו (הוקמה בשנת 2007)
רחובות בערי הבלקן (למשל, בבוקרשט) קרויים על שמו
מבחר יצירות

קוקזל הלחין המנונים, פוליאלוס, שירי אירמוס, פאסאפנואריה וכו'.
פוליאלאוס של אשה בולגריה (בבולגרית: Polieleiat na Bulgarkata)
Αργά Ανοιξαντάρια אניקסאנטריה איטית
שיר כרובים בחצר Pridvorna heruvimska pesen
מקדמת דנא הנביאים (Άνωθεν oι Προφήται)
Vladiku i Sviashtennonochalnika nashego
Μέγα Ίσον της Παπαδικής (מגה איסון טיס פאפאדיקיס) - שיר ללימוד שיטת התווים
Τους Oδόντας αυτού - מספר תהלים, פרק קי"ב, פסוק י' (... שיניו (יחרוק)) Ps 101
Καλοφωνικό στιχηρό Αγ. Δημητρίου (סטיחירוס קאלופוני לדמטריוס הקדוש)
Τότε Λαλήσει (ואז יאמר להם)
Ο Κατοικών Εν Ουρανοίς (יושב בשמים) מספר תהלים, פרק ב', פסוק ד'
Άγγελοι Αρχάγγελοι
ספרים

סידור התפילות- מתחילת הערבית ועד סוף הליתורגיה
ספר הזמרה והתווים המוזיקליים עם תנוחות היד וכל הטכניקות של הזמרה
Τέχνη ψαλτικὴ καὶ σημάδια ψαλτικὰ μετὰ πάσης χειρονομίας καὶ συνθέσεως ποιηθέντα παρὰ Μαΐστορος Ἰωάννου Κουκουζέλη
אמנות הזמרה הכנסייתית
Ερμηνεια της παραλλαγες του τροχου
מקורות מודפסים

Das neue Lexikon der Musik, Band 2, Verlag J.B.Metzler ,Stuttgart, 1996
לקריאה נוספת

Boris Kremenliev Bulgarian-Macedonian folk music, University of California Press 1952, עמוד 12
Γρηγορίου Θ. Στάθη, Ο Μαϊστωρ Ιωάννης Παπαδόπουλος ο Κουκουζέλης – Η ζωή και το έργο του, Αθήνα 1986.
Giuseppe Ferrari, L’Albania e la musica bizantina, revista “Oriente Cristiano”, anno XVIII, nr. 4 (Ottobre-Dicembre), 1978, Palermo, p. 122-132
Σίμωνος Ι. Καρά, Ιωάννης Μαϊστωρ ο Κουκουζέλης και η εποχή του, Αθήναι, 1992.
Герцман Е.В. Documenta Koukouzeliana // Византийский временник. – М., 1999. – Т. 58. Филарет (Гумилевский), архиепископ. Исторический обзор песнопевцев и песнопений греческой церкви: (Репринтное издание). – Свято–Троицкая Сергиева Лавра, 1995. С. 341–357.Примечания
Georgιos Th. Militsis O Osios Ioannis Koukouzelis" 2004
Edward V. Williams John Koukouzeles' reform of Byzantine chanting for Great Vespers in the fourteenth century Diss.Yale, Yale University Press 1968,
(A. Gastoué, Introduction à la paléographie musicale byzantine, Catalogue des manuscrits de musique byzantine de la Bibliothèque Nationale de Paris. Paris, 1908, p.20).
הערות שוליים

↑  2008 Boris Guerguiev 1984 cit en St Jean Koukouzelis
↑  B.Kremenliev 1952
↑  (כמו ארמאן גסטואה, דיאנה טוליאטוס,סימון קאראס, יבגני גרצמן),Analogion
↑  Analogion
↑  Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 12
↑  Nicu Moldoveanu 2007 עמוד 17-18
↑  2008 Boris Guerguiev 1984 cit en St Jean Koukouzelis
↑  L-Santschewa-Braschowanowa in Metzler Lexikon Band 2,1996 עמוד 796
↑  http://stamps-k.blogspot.co.il/2010/05/kukuzelis-john.html בולים מוזיקליים
↑  [בולים מוזיקליים באלבניה http://stamps-k.blogspot.co.il/2010/05/kukuzeli-ioan.htm]
↑  לפי קאנון הכנסייה - תהלים קי"א הוא מספר 111
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810686323405606  BnF: cb13896128x (data)  GND: 118725297  ISNI: 0000 0000 7981 199X  LCCN: n80053363  MusicBrainz: 829d9fdc-8ead-4727-a177-bc7ee18b7890  NKC: js2006358560  NLG: 52385  RERO: 02-A000099811  SUDOC: 18847983X  VIAF: 7379151778233718130004   WorldCat (עם VIAF): 7379151778233718130004 
הלאוורה הגדולה בהר אתוס
איקונין "המדונה של יואן קוקוזל" - קוקוזלוליסה או קוקוזליצה - הנמצא בכוך של קוקוזל בלאוורה הגדולה באתוס
עמוס אלקנה

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1967 (בן 57) בוסטון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  גיטריסט, מוזיקאי, מלחין
 כלי נגינה:  גיטרה
 www.amoselkana.com
 
עמוס אלקנה (נולד ב-20 באוגוסט 1967 בבוסטון, ארצות הברית), הוא גיטריסט, מוזיקאי ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה

עמוס אלקנה, בנו של יהודה אלקנה. זוכה פרס ראש הממשלה לשנת 2011 ופרס רוזנבלום לשנת 2012, נולד בבוסטון אך גדל והתחנך בירושלים. בהיותו בן 15 החל ללמוד מוזיקה ולנגן בגיטרה. לאחר שירותו הצבאי חזר לבוסטון ולמד ג'אז במכללת ברקלי וקומפוזיציה בקונסרבטוריון של ניו אינגלנד. לאחר מכן המשיך בלימודי הקומפוזיציה בפריז אצל המלחינה מישל רברדי והשתלם בכיתות אמן עם המלחינים אריק נורבי בקופנהגן ועם פאול-היינץ דיטריך ואדיסון דניסוב בברלין. בהמשך דרכו השלים את לימודיו לתואר שני במוזיקה וסאונד במכללת בארד בניו יורק. במהלך לימודיו בבארד התמחה אלקנה במוזיקה אלקטרונית ולמד בין היתר אצל פאולין אוליברוס, דייוויד בהרמן, ריצ'רד טייטלבאום, ג'ורג' לואיס, מריאן אמצ'ר ולארי פולנסקי.
יצירותיו של אלקנה נוגנו והוקלטו על ידי תזמורות והרכבים קאמריים רבים בעולם, בהם התזמורת הסימפונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית של ורשה, הקלרינטן ריצ'רד שטולצמן, התזמורת הסימפונית של רדיו סלובקיה, רביעיית הסקסופונים של ברלין, רביעיית הסקסופונים של סטוקהולם, אנסמבל מיתר, חמישיית כלי הנשיפה הישראלית החדשה, רביעיית כרמל, הרביעייה העכשווית ועוד רבים אחרים.
בנוסף להלחנה, אלקנה מופיע בקביעות בארץ ובעולם כנגן מוזיקה מאולתרת. בשנת 2010 נבחר לפתוח בנגינתו את הפסטיבל הבינלאומי העשירי לספרות בברלין. יום לאחר מכן ניגן במסגרת הפסטיבל קונצרט לגיטרה ואלקטרוניקה העוסקות בשירי משוררים בערב שהוקדש ליצירותיו במסגרת הפסטיבל.
יצירתו "שיעורים בערבית" זכתה בפרס נוצת הזהב של אקו"ם. היצירה היא מחזור שירים הכתוב בערבית, עברית וגרמנית לשלוש זמרות סופרן ואנסמבל קאמרי, מאת הסופר והמשורר הגרמני, מיכאל רוס. היצירה הוזמנה במשותף על ידי פסטיבל ברלין ועיריית תל אביב-יפו. "אופוס רב משמעי ומתעתע בן 40 דקות, בו מאתגר המחבר את הצורה ה"מקובלת" של הלידר, הורס אותו ובונה אותו מחדש, וכאילו בונה עולם חדש מאפרו. ... "שיעורים בערבית" היא מהיצירות המשמעותיות ביותר שהולחנו בארץ מזה זמן רב", כך בביקורת אודות "שיעורים בערבית", בעיתון ג'רוזלם פוסט.
על יצירתו "קזינו אומברו” נכתב: “היצירה האחרונה הייתה בשבילי הפתעה גמורה, והפתעה נהדרת. Casino Umbro של עמוס אלקנה. במובן מסוים סיכמה יצירה זו את הקודמות לה - ועלתה עליהן. מה לא היה בה: מקצבים חריפים מתחלפים, רמזי בארוק צרפתי בהתחלה ובסוף, מבניות ברורה, מינימליזם כמו-אמריקאי מכניסטי, שבדרך כלשהי צבר אנרגיה ובשום פנים ואופן לא היה מונוטוני, ומאידך מעברים למצלול רך יותר, עד לכינור מלא ויברטו, רומנטי לחלוטין, נטול בושה ויפהפה. וכל זה הגיוני, דבר מוביל לדבר, ונסגר בדיוק ברגע הנכון. המלחין הזה נמצא בשטח לפחות עשרים שנה ואני, לבושתי, לא שמעתי עליו עד כה. חיפשתי ושמעתי עוד יצירות פרי עטו והן יפהפיות. לא ציפיתי לדבר כזה. בתור אקט של פרומושן חסר בושה למלחין זה שלא הכרתי עד עתה, אני מוסיף לינק לאתר שלו, שם ניתן לשמוע עוד יצירות, כגון המחווה לליגטי, ורביעיית המיתרים השנייה. יש בנמצא מלחינים נגישים, שנוגעים ישר בלב, בלי לוותר כמלוא הנימה על שפתם הייחודית והמורכבת. עמוס אלקנה הוא כנראה אחד מהם.”
לימודים

ברקלי קולג', בוסטון, ארצות הברית - גיטרה
ניו-אינגלנד קונסרבטוריון, בוסטון, ארצות הברית - קומפוזיציה
בארד קולג', ניו -יורק, ארצות הברית - תואר שני במוזיקה וסאונד.
פרסים

פרס רוזנבלום 2012
פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים 2011
פרס אקו"ם 2002 (עבור יצירתו "שיעורים בערבית" הכתובה לשלוש זמרות סופרן והרכב קאמרי והמושרת בשלוש שפות בו זמנית - עברית, ערבית וגרמנית.)
עומר אביטל

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1971 (בן 53) גבעתיים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 עיסוק:  מוזיקאי, מוביל הרכבים, מלחין ג'אז
 סוגה:  ג'אז, מוזיקת עולם
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  קונטרבס, עוד
 חברת תקליטים:  Fresh Sounds Records 
 omeravital.com
 
עומר אביטל (נולד בגבעתיים ב-13 במאי 1971) הוא מוזיקאי ג'אז, נגן קונטרבס ומלחין ג'אז ישראלי-אמריקאי, בעל קריירה בינלאומית.
דיסקוגרפיה

(New York Paradox (2020
(Qantar (2018
(Abutbul Music (2016
(New Song (2014
(Suite Of The East (2012
(Live at Smalls (2011
(Free Forever (2011
(Room To Grow (2007
(Arrival (2006
(The Ancient Art Of Giving (2006
(Asking No Permission (2006
(Think With Your Heart (2001
דיסקוגרפיית שיתופי פעולה

(Avital Meets Avital (2017
(Songs and Portraits (2012
(New Blues (2008
(Sketch of Tel Aviv (2006
(Avanim (2004
(Third World Love Songs (2002
(Yes! (2012
(Groove du Jour (2019
Spring Sings (2024)
אהבת עולמים (2011)
(Yemen Blues (2011
(Debka Fantasia (2009
(Notes From The Village (2008
(Poetica (2007
(The Omer Avital Marlon Browden Project (2005
(Now & Here (2005
(Live in Sevilla (With Mark Turner) (2003
(Flow (2002
(Trilingual (1999
(Dark Nights (2014
(Triveni II (2012
(Introducing Triveni (2010
(After The Big Rain (2007
(En Este Momento (2009
(Introducing Omer Klein (2008
(Braid (2007
(Live at the Jazz Gallery (2007
(Ab Aeterno (2006
(Live/UK (2004
(Premonition (2000
(Daniel Freedman Trio (2002
(At The Vision Festival (1999
(For Cannonball & Woody (1993
אל-עקידה א-טחאוויה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אימאם א-טחאווי 
 שפת המקור:  ערבית 
 נושא:  אסלאם סוני, תאולוגיה אסלאמית 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  1-575-47228-7
 
אל-עקידה אל-טחאוויה (בערבית: العقيدة الطحاوية) הוא ספר העוסק בתאולוגיה של האסלאם הסוני. נכתב על ידי חכם הדת המוסלמי מהאסכולה החנפית, האימאם א-טחאווי.
תוכן הספר

הטקסט מעלה נקודות אמונה רבות שהן עניינים חיוניים אשר מגדירים את אמונתו של המוסלמי הסוני.
בין הנושאים המוזכרים בספר:
תווחיד
הקוראן
הנביא מוחמד
מעמדם של משה ואברהם
ההבדל בין מוסלמי לבין מאמין
ועוד נושאים אחרים.
הערות שוליים

↑  Al-'aqidah At-Tahawiyyah, www.goodreads.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406145605171  LCCN: n84173637  TDVİA: el-akidetut-tahaviyye  VIAF: 179041888   WorldCat (עם VIAF): 179041888
פנטזיה על נושאים סרביים

פנטזיה על נושאים סרביים, אופ. 6, היא פנטזיה מוזיקלית המשלבת מוטיבים סרבים מאת המלחין ניקולאי רימסקי-קורסקוב משנת 1867. מורו ודמות האב של רימסקי-קורסקוב באותה עת, מילי באלאקירב, ניצח על הביצוע הראשון של יצירה זו במאי 1867. היצירה ידועה בשם פנטזיה סרבית.
רקע

הפנטזיה הייתה למעשה רעיון של באלאקירב בעבור רימסקי-קורסקוב הצעיר להלחין יצירה בעבור קונצרט שניתן לתומכי הפאן-סלאביזם שתוכנן ל-24 במאי 1867. באלאקירב השתמש במוטיבים של היצירה הזו בעבודותיו. רימסקי-קורסקוב כתב באוטוביוגרפיה שלו, My Musical Life, כי לא האמונה בפאן-סלאביזם גרמה לו לכתוב את היצירה, אלא היופי של הנושאים עצמם הקסימו אותו. רימסקי-קורסקוב הלחין יצירה זו במהירות ובלי יותר מידי תיקונים, ובכל זאת באלאקירב אהב אותה.
סקירה ממרץ 1868 על היצירה שכתב פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, שבה הזכיר גם את הסימפוניה הראשונה של רימסקי-קורסקוב, מצאה חן בעיני חוג באלאקירב והתחבב עליהם. צ'ייקובסקי כבר הכיר את בלאקירב ועבד איתו על פתיח לפנטזיה שלו רומיאו ויוליה. הביקורת התומכת על רימסקי-קורסקוב פתחה לו את הדלת לפגוש את שאר חברי החמישה פנים אל פנים בחודש שלאחר מכן.
בשנת 1887 תיקן רימסקי-קורסקוב את היצירה כדי להכין אותה למהדורה חדשה שבוצעה על ידי חברת ההוצאה לאור של מיטרופן בלאייב, שרימסקי-קורסקוב היה חבר בה. הוא נפגש עם בלאייב במסגרת חוג בלאייב.
היצירה אורכת בין 7 ל-8 דקות.
תזמור

פיקולו, 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים, 2 בסונים, 4 קרנות יער, 2 חצוצרות, 3 טרומבונים, טימפני, משולש, טמבורין, מצלתיים, מערכת תופים, כלי מיתר.
הערות שוליים

↑  פנטזיה על נושאים סרביים
1 2  ניקולאי רימסקי קורסקוב, My Musical Life, עמ' 71
↑  פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, מכתב שכתב על רימסקי-קורסקוב (באוקראינית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: c7bbc3b6-e54e-4224-91f5-90dda14e490a
מרק לברי

| --- | --- |

דיוקנו של מרק לברי בשנת 1944, צילום של הלמר לרסקי
 לידה:  22 בדצמבר 1903 ריגה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 במרץ 1967 (בגיל 63) חיפה, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג, קונסרבטוריון שטרן 
 עיסוק:  מלחין, מנצח
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 פרסים והוקרה:  פרס אנגל
 פרופיל ב-IMDb
 
מרק לברי מימין עם המנצח האיטלקי ברנרדינו מולינרי במחצית השנייה של שנות ה-40
מרק לברי מנצח על האופרה "דן השומר" בתל אביב, דצמבר 1945 (צילם: זולטן קלוגר)
מרק לברי מנצח על התזמורת העממית הארץ-ישראלית מיד לאחר שחרור באר שבע, אוקטובר 1948
הצגת הבכורה של האופרה תאיס בתל אביב, אפריל 1948 (לברי קיצוני מימין)
לאה דגנית מבצעת את "שיר ערש" שנכתב על ידי המשורר שאול טשרניחובסקי והולחן על ידי מרק לברי. בפסנתר, חיה ברנדמן
מרק לַבְרִי (Lavry;‏ 22 בדצמבר 1903, ריגה – 24 במרץ 1967, חיפה) היה מלחין ומנצח ישראלי.
הנצחתו

על שמו של לברי נקראו רחובות בחיפה, בבאר שבע ובפתח תקווה.
בראשית שנת 2011 הקימו בתו של המלחין, הנבלאית אפרת לברי ונכדו, אורי מרק זקלד, את העמותה למורשת מרק לברי שמטרותיה: הגדלת כמות הביצועים של יצירותיו של לברי; הרחבת קהל המאזינים למוזיקה שלו; וקידום השיח על אודות לברי.
יצירות עיקריות

קונצ'רטו לפסנתר ולתזמורת אופוס 10, 1931
"היהודי הנודד", פואמה סימפונית אופוס 23, 1934
"על נהרות בבל", פואמה סימפונית לתזמורת כלי קשת אופוס 33, 1935
"עמק", פואמה סימפונית, 1936
"שיר השירים", אורטוריה, 1940
סטלינגרד/מלחמה ושלום, פואמה סימפונית, 1943
"דן השומר", אופרה, 1945
סימפוניה מס' 1, שהקדיש לזכר קדושי גטו ורשה
סימפוניה מס' 2, תש"ט, שהקדיש למלחמת העצמאות
קנטטה "עלי דווי" לשירים שכתב המשורר ראובן אבינועם לזכר בנו.
"עבודת קודש", אורטוריה.
"תמר", אופרה, 1958
"אסתר", אורטוריה.
"גדעון", אורטוריה.
קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת מס' 1, 1946, שהקדיש לפסנתרנית פנינה זלצמן
קונצ'רטו לפסנתר ותזמורת מס' 2, 1947
קונצ'רטו לכינור, 1938
קונצ'רטו לויולה, 1952
קונצ'רטו לנבל, 1963
קונצ'רטו לחליל, 1965
מוזיקה לסרט דני ועליזה (1953)
לקריאה נוספת

יהואש הירשברג, 'האופרה "דן השומר" למרק לברי, מקורותיה והיווצרותה', תצליל: למחקר המוזיקה ולביבליוגרפיה ט (1977), 123-134.
גיורא מנור, 'העמק למ. לברי והבלט של ג. קראוס', תצליל: למחקר המוזיקה ולביבליוגרפיה ט (1977), 135-136.