stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמיטרי סטרוקוב
ביוגרפיה

אביו היה חייט. בשנות ה-30 של המאה ה-19, במהלך מגפת הכולרה, המשפחה נדדה באזורים שונים ברוסיה, כשחזרו למוסקבה ב-1840, הוא נרשם לבית הספר לציור טכני של סטרוגנוב.
ארבע שנים מאוחר יותר, הוא הפיק את עבודותיו המקצועיות הראשונות; איקונוסטאזיס ודיוקן לראש עיריית ליוברטסי. בשנת 1849, הוא עזר להקים את בית הספר לציור אייקונים ב-Trinity Lavra של סנט סרגיוס. באותה שנה הוא חיבר מדריך למקדשים האורתודוקסים של מוסקבה. בשנה שלאחר מכן ביקש ממנו רקטור מנזר סרוב לצייר את האנדרטאות שם ובמנזר דיבייבו.
לאחר מכן, הוא נדד ברחבי הארץ ושרטט אתרים היסטוריים בניז'ני נובגורוד, ולדימיר, מורום, הקווקז וחצי האי קרים. בשנת 1853 הוא זכה בתואר "אמן" לצבעי מים על ידי האקדמיה האימפריאלית לאמנויות. העותק שלו של אייקון עתיק בכנסיית גרבנבסקוי הוצג לצאר ניקולאי הראשון, שהעניק לו טבעת יהלום וגישה חופשית לעתיקות בכל מנזר וכנסייה.
בשנת 1858, הוא החל לפרסם כתב עת לציור. שפרסם שיעורים על ציור, נושאים היסטוריים, וכן חיבורים על אמנות רוסית בכלל. הוא נאלץ להפסיק את הפרסום ב-1863, ונשאר בחובות למשך 25 שנים.
בשנת 1859, הוא הוזמן לקרמלין כדי להעתיק את האנדרטאות והעיטורים הצבאיים ולסייע בשחזורם. מאוחר יותר, הוא הפך לאמן המקום. ב-1860 הוא עזר לקטלג את אוסף העתיקות הנוצריות השייכות לארכאולוג פיוטר סבסטיאנוב, כדי להכין אותן לתרומה למוזיאון רומיאנצב. כדי לסייע בסילוק חובותיו, הוא שימש גם כמורה במספר בתי ספר במוסקבה. הניסיון בהוראה אפשר לו לפתח שיטה מיוחדת ללמד רישום במהירות; דבר שהציג בהוראת 200 חיילים מגדוד פרנובסקי.
ב-1864 הזמין אותו המושל הכללי של וילנה, מיכאיל מוראביוב-וילנסקי, לסייר באזור הצפון-מערבי כדי לחקור אנדרטאות עתיקות שניזוקו או כמעט נהרסו על ידי מרד ינואר. רבות מהאנדרטאות מוכרות כיום רק באמצעות ציורי צבעי המים של סטרוקוב. חמש שנים מאוחר יותר, הוא עודד תוכנית שתזהה אייקונים הזקוקים לשיקום. למעלה מ-300 אייקונים ניצלו בסופו של דבר. ב-1873 הוא פתח בית ספר לציור אייקונים בבית שנתרם על ידי סוחר חשוב והוא נתן את היצירות שנוצרו בבית הספר, לכנסיות כפריות עניות.
פרויקטי השחזור הבולטים המאוחרים שלו כללו ציורים בקתדרלת סנט בזיל ובמגדל הפעמונים של איוואן הגדול. הוא גם ערך מסעות רבים לחצי האי קרים ולקווקז מטעם החברה הארכאולוגית הרוסית הקיסרית. ב-1888 הוא גילה את "כתובת זלנצ'וקסקיה " - מצבה מהמאה העשירית עם כתב גותי שהיא הדוגמה המוכרת ביותר לשפה האוסטית.
במהלך שנותיו המאוחרות, הוא הפעיל בית מלאכה שייצר אייקונים בסגנונות הישנים.
הוא קיבל אותות כבוד ממסדר אנה הקדושה, מסדר סטניסלאוס הקדוש ומסדר ולדימיר הקדוש.
הערות שוליים

↑  V. F. Kozlov; "Ревнитель святынь православной Москвы. Дмитрий Михайлович Струков (1827—1899)" (Zealot of the Orthodox Shrines of Moscow), Краеведы Москвы (Moscow Regional Specialists) Vol.3, Книжный сад (Book Garden), 1997
1 2  Витебская энциклопедия : Струков, Дмитрий Михайлович, evitebsk.com
↑  O. D. Bazhenovoy (ed.), Д. Струков. Альбом рисунков. 1864-1867 (D. Strukov. Album of drawings. 1864-1867), limited edition, БелЭн, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810697227705606  GND: 1038291240  ISNI: 0000 0000 4888 2410  LCCN: nr91042344  SUDOC: 231250649  VIAF: 36776667   WorldCat (עם VIAF): 36776667 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דמיטרי סטרוקוב".
העיר העתיקה במוגילב, ד. סטרוקוב 1864
הרחוב הראשי בפולסק, ד. סטרוקוב, 1864-7
אדי פלסון

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן The Hustler של וולטר טוויס
 בימוי:  רוברט רוסן 
 הופק בידי:  רוברט רוסן 
 תסריט:  סידני קארול, רוברט רוסן
 עריכה:  דידי אלן 
 שחקנים ראשיים:  פול ניומן ג'קי גליסון פייפר לורי ג'ורג' סי. סקוט
 מוזיקה:  קניון הופקינס 
 צילום:  יוג'ין שופטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בספטמבר 1961
 משך הקרנה:  134 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ספורט, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  2,125,000‏$
 הכנסות:  7,600,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   hustler
 פרסים:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר פרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר
 סרט הבא:  צבע הכסף 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אדי פלסון (באנגלית: The Hustler) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1961 בבימוי של רוברט רוסן עם פול ניומן בתפקיד הראשי ועם פייפר לורי, ג'ק גליסון וג'ורג' סי. סקוט.
התסריט נכתב על ידי סידני קארול ורוברט רוסן ומבוסס על הרומן The Hustler של הסופר האמריקאי וולטר טוויס משנת 1959. המונח "Hustler" שמשמעותו המילולית היא "נוכל", מתייחס בארצות הברית לשחקן פול מקצועי המושך למשחק בתחבולות שונות שחקנים גרועים ממנו ובסוף לוקח לעצמו את כל הכסף שהמרו עליו.
זה "מקצועו" של אדי פלסון המכונה "אדי המהיר" בגלל רצונו לגמור את המשחק במהירות ולהגיע למשחקים על סכומים גבוהים עם טובי השחקנים ובראשם "מינסוטה פאטס".
הסרט זכה בפרס אוסקר על הצילום הטוב ביותר - שחור לבן ובפרס אוסקר על העיצוב האמנותי הטוב ביותר - שחור לבן. פול ניומן היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פייפר לורי הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וג'ק גליסון וג'ורג' סי. סקוט היו מועמדים לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר. כן היה הסרט מועמד לפרס אוסקר על הבימוי, התסריט המעובד והצילום. ניומן זכה בפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר.
ב-1986 הופק סרט המשך בשם צבע הכסף גם הוא על פי רומן בשם זה מאת וולטר טוויס ובו אדי פלסון המזדקן כעבור 20 שנה. הפעם זכה ניומן בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ב-1997 הוחלט לשמר את הסרט בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית בספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
הסרט נמצא במקום השישי ברשימת מאה שנים... עשרת הגדולים בקטגוריית סרט ספורט.
בסרט משחק גם המתאגרף הנודע ג'ייק למוטה בתפקיד קטן של מוזג בבאר.
תקציר העלילה

אדי פלסון (פול ניומן) הוא שחקן פול מקצועי המסתובב עם שותפו צ'רלי ברנס (מירון מקורמיק). הם נכנסים לבארים בעיירות, מגרים את הנמצאים לשחק אתם ולהמר על התוצאות ולבסוף יוצאים עם הכסף ומחלקים אותו ביניהם.
אדי לא מרוצה מחייו, הוא מרגיש שהוא השחקן הטוב ביותר ויש לו דחף בלתי נשלט להוכיח את זה. לשם כך עליו להגיע לניו יורק ולהתמודד עם "מינסוטה פאטס" (ג'קי גליסון) שלא הפסיד קרב מזה 15 שנים.
הוא מגיע לאולם משחקי הפול "איימס" בניו יורק עם צ'רלי. אדי מציע ל"מינסוטה פאטס" לשחק נגדו. המשחק אורך שעות, אדי מצליח להרוויח 18.000 דולר אך מסרב להפסיק עד שמינסוטה פאטס יכריז שהוא פורש. אולם נמצא גם מהמר כבד בשם ברט גורדון (ג'ורג' סי. סקוט) שמייעץ למינסוטה פאטס לא להפסיק כי אדי הוא "לוזר". לבסוף מפסיד אדי את כל כספו ועוזב ביחד עם צ'רלי כשהוא מובס שתוי.
בלילה עוזב אדי את צ'רלי ונודד בעיר עד שהוא פוגש בבחורה נאה ובודדה בשם שרה פקארד (פייפר לורי) ובין השניים מתפתחת ידידות הוא עובר לגור בדירתה. כאשר צ'רלי מגיע לדירה ומבקש לחדש את שותפותם אומר לו אדי כי אינו רוצה להמשיך לשחק בעד פרוטות במקומות עלובים וכי פניו הם למשהו יותר רציני. הם נפרדים ואדי נכנס לאולם פול אחר ומרוויח 1.000 דולר המשחקים מבינים שהוא נוכל ושובר את אגודליו.
שרה מטפלת באדי והאהבה ביניהם פורחת. לאחר ההחלמה נפגש אדי עם ברט שמציע לו לנסוע ללואיוויל ולהתמודד שם עם אחד העשירים תמורת 75% מהרווחים. שרה מצטרפת אליו בעל כורחה, היא לא סובלת את ברט ואת החברה בה נמצא אדי. ברט מסדר לאדי משחק עם מיליונר בשם פינדלי (מוריי המילטון) ומנצח אותו. אדי חוזר למלון ומגלה ששרה התאבדה.
לאחר התאוששות מגיע שוב אדי לאולם המשחקים "איימס" ומציע ל"מינסוטה פאטס" לשחק נגדו. הפעם הוא משחק ברצינות ללא שתיית אלכוהול וגורם לפאטס לפרוש לאחר שהפסיד סכום נכבד. ברט דורש את חלקו ברווח ומאיים על אדי אך זה מסרב לכך ואומר שאם ייפגעו בו הוא יתאושש ואז יהרוג את ברט. ברט מוותר על רווחיו בתנאי שאדי לא יראה את פניו בשום אולם פול בארצות הברית.
תולדות האהבה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן תולדות האהבה מאת ניקול קראוס
 בימוי:  ראדו מיכאיליאנו
 הופק בידי:  מארק-אנטואן רוברט קסבייה ריגו ראדו מיכאיליאנו
 תסריט:  ראדו מיכאיליאנו מרסיה רומנו
 שחקנים ראשיים:  דרק ג'קובי סופי נליס ג'מה ארטרטון אליוט גולד
 מוזיקה:  ארמנד עמר
 מדינה:  צרפת קנדה רומניה ארצות הברית בלגיה
 חברה מפיצה:  Wild Bunch Distribution
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 2016
 משך הקרנה:  134 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית יידיש
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  15 מיליון €
 הכנסות:  $382,687
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
תולדות האהבה (באנגלית: The History of Love) הוא סרט דרמה רומנטית בהפקה בינלאומית בבימויו של ראדו מיכאיליאנו. את התסריט כתבו מיכאיליאנו ומרסיה רומנו, והוא מבוסס על הרומן באותו שם משנת 2005 מאת ניקול קראוס. בסרט מככבים דרק ג'קובי, סופי נליס, ג'מה ארטרטון ואליוט גולד.
צוות השחקנים

דרק ג'קובי – ליאו גורסקי
מארק רנדל – ליאו גורסקי הצעיר
סופי נליס – אלמה סינגר
ג'מה ארטרטון – אלמה מרמינסקי
אליוט גולד – ברונו לייבוביץ'
קורנליו אוליצ'י – ברונו לייבוביץ' הצעיר
טורי היגינסון – שארלוט סינגר
ויליאם איינסקוף – בירד סינגר
אלכס אוזרוב – מישה סטרומן
ג'יימי בלוך – זואי שוורץ
קלאודיו מאייר – צבי ליטבינוף
דניאל מטמור – ד"ר זילברשטיין
ז'אן-קרל בושה – הרמן קונור
סימונה מייקאן – רוזה
ג'וליאן ביילי – ג'ף
קארי לורנס – הילרי
פיטר ספנס – ברנרד מוריץ
הפקה

"תולדות האהבה" צולם באתרים שונים בהם מונטריאול, ניו יורק, קלוז'-נאפוקה ובוקרשט.
הערות שוליים

↑  "JP's Box Office: L'Histoire de l'amour". JP's Box Office. נבדק ב-26 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "L'histoire de l'amour (The History of Love)". Box Office Mojo. נבדק ב-26 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'The History Of Love': Review". Screendaily. 27 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Deauville 2016 : L'Histoire de l'amour est-il un film américain ?". AlloCiné. 9 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Radu Mihăileanu shoots English-language debut in Romania". Cineuropa. 17 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
דורותי בר אדון

| --- | --- |

דורותי בר אדון
 לידה:  2 באוגוסט 1907 פילדלפיה, ארצות הברית
 פטירה:  7 באוגוסט 1950 (בגיל 43) ישראל
 מדינה:  ישראל ישראלארצות הברית ארצות הברית
 בן זוג:  פסח בר אדון
דורותי רות קהן (מאוחר יותר: דורותי בר אדון; 2 באוגוסט 1907 – 7 באוגוסט 1950) הייתה עיתונאית ארץ ישראלית ממוצא אמריקני וחלוצה ציונית נלהבת אשר תמכה בהקמת מדינה יהודית עצמאית בארץ ישראל.
לאחר עלייתה לארץ, הייתה כתבת בעיתון פלשתיין פוסט. היא סיקרה נושאים מקומיים ובינלאומיים ובין היתר כתבה על התפתחות העיר תל אביב, עסקה בחיי החלוצים במושבים ובקיבוצים וכן נגעה במאמצי ההעפלה לארץ ישראל ובמאבק בנאצים. היא נודעה בכתיבתה המיוחדת אשר שילבה סיפורים אישיים ותיאורים מרגשים של חוויות החיים בארץ.
רקע משפחתי

נולדה כדורותי רות קהאן בשנת 1907 למשפחה יהודית אמידה ומתבוללת. משפחתה היגרה לארצות הברית במהלך המאה ה-19 מאזור פרנקפורט שבגרמניה. אביה, ג'ורג', היה סוכן וסוחר בעסקי הבגדים, ואמה, שרה, הייתה עקרת בית. בנוסף, הייתה לבר אדון אחות אחת בשם ביאטריס ("בי").
לאחר חתונת הוריה של בר אדון, השתקעה המשפחה בעיר פילדלפיה. לאחר מספר שנים בעיר, עברה המשפחה להתגורר בעיר ההימורים והנופש אטלנטיק סיטי. אבי המשפחה, אשר המשיך לנהל את עסקיו מהעיר, נעדר במשך זמן רב מהבית והיה בנסיעות תכופות.
ימי נעוריה

בזכות עסקיו המשגשגים של האב, המשפחה התגוררה בשכונה אמידה במרכז העיר, ויכלה להרשות לעצמה להעסיק משרתת. בני המשפחה ניהלו אורח חיים מתבולל: הם חגגו חגים נוצריים ולא התייחסו להיותם יהודים. בשנת 1924, נפטר אבי המשפחה ג'ורג' ממחלה פתאומית. היה זה זעזוע משמעותי שכן אבי המשפחה, היה גם מפרנסה העיקרי.
במהלך שנות נעוריה, בר אדון הייתה פעלתנית ונמרצת, והייתה מקובלת מאוד מבחינה חברתית. עושרה הכלכלי היחסי של משפחתה וכן יחסי האנוש והקשרים שאותם יצרה, אפשרו לה להיטמע בתוך הקהילה בה חייה. עוד במהלך ימי בית הספר הצליחה בר אדון להתקבל לאחוות נחשבות והייתה הולכת לעיתים קרובות לנשפי ריקודים ולמפגשים יוקרתיים. בזכות יכולותיה החברתיות, חוותה בר אדון מעט מאוד מקרים של אפליה או אנטישמיות.
עם סיום לימודי התיכון התקבלה בר אדון לעבודה בעיתון 'אטלנטיק סיטי' פרס – 'Atlantic City Press' שם הפכה לכתבת מן המניין. במסגרת עבודתה בעיתון כתבה על נושאים מגוונים ובין היתר עסקה גם בסוגיות פוליטיות וחברתיות.
היה זה עיסוק חריג וייחודי באותה התקופה שכן נשים בדרך כלל נמנעו מעיסוק בפוליטיקה ועסקו בכתיבה על חיי היום יום וכן בתרבות הצריכה ומשק הבית.
חיבור ליהדות לאור משברים אישיים ועלייה לארץ ישראל

לקראת סיום לימודיה בבית הספר החלה בר אדון לנהל קשר רומנטי משמעותי. כעבור שנתיים, כאשר שוחחה עם בן זוגה על האפשרות להתחתן, הוא נפרד ממנה בגלל יהדותה. הייתה זאת התקרית האנטישמית המשמעותית הראשונה שחוותה בר אדון והיא יצרה אצלה זעזוע ובלבול רב.
לאחר הפרידה מבן הזוג, החלה בר אדון להתחבר לשורשיה היהודיים ופיתחה קשרים אישיים עם מספר אישים ומשפחות יהודיות.
בשנת 1933, החליטה לעלות לארץ ישראל. לפני צאתה למסע, קיבלה בר אדון המלצות חמות מדמויות בולטות בציבוריות היהודית אמריקנית, ובין היתר קיבלה הפנייה מהרב סטיבן שמואל וייס (Stephen Samuel Wise)
העלייה לארץ והמגע עם העיר העברית הראשונה

על פי התכנון המקורי, התכוונה בר אדון להתיישב בירושלים, שם הייתה אמורה להתקבל לעבודה, אך במקום זאת היא בחרה להישאר בשבועות הראשונים לעלייתה לארץ בתל אביב. אחד הכינויים שבהם תיארה בר אדון את תל אביב היה ה-"שער לציון" (The Gate to Zion) תחושת הבית ומקום המפלט התחזקו אצלה לנוכח המאורעות באירופה. ניכר כי מעשיו של היטלר ושלטון הנאצים העצימו את תחושותיה כלפי הארץ בכלל וכלפי העיר העברית הראשונה בפרט. תיאור אחד חזר על עצמו פעם אחר פעם בכל כתביה שהתפרסמו: עובדת היותה מוקפת בבני עמה.
עבודה עיתונאית בארץ

עם עלייתה לארץ, הצליחה בר אדון להתקבל לעבודה בעיתון 'הפלסטיין פוסט', שהחל לצאת לאור חודשים ספורים לפני כן. במסגרת עבודתה העיתונאית, בה שימשה במשך תקופה ככתבת היחידה בעיתון היחיד בשפה האנגלית בארץ ישראל, סיקרה בר אדון מגוון רחב של אירועים חברתיים, פוליטיים ותרבותיים, לצד כתבות הומוריסטיות וקלילות על חיי היום-יום. בין יתר הדברים, ובנוסף לעיסוק בעיר תל אביב, דווחה ותיעדה את מאמצי העלייה וההעפלה לארץ, עסקה במאבק בצורר הנאצי, בחיי החלוצים בקיבוצים ובמושבים, במאבק המתפתח בין הערבים והיהודים וכן באירועים פוליטיים וחברתיים במרחב המזרח התיכון ובארצות הברית.
תחושות כלפי ההתיישבות

בספרה האוטוביוגרפי וכן בשלל מכתביה וכתביה שיצאו לאור, התגלתה בר אדון כאישה בעלת רגשות עזים, ואמונה בדרך שבה בחרה. המפגש שלה עם המתיישבים והחלוצים הארץ, ואנשי הקיבוץ בפרט, יצר אצלה כמיהה להיות חלק מהמעשה החלוצי. כחלק מהזדהותה עם המתיישבים, הצטרפה בר אדון לקיבוץ גבעת ברנר, שבו עבדה חלק מהיום בעבודת האדמה ובחלק אחר המשיכה בעובדתה העיתונאית.
בר אדון תיארה בכתביה את היישובים החלוציים השיתופים כגון בית אלפא ועין חרוד "כשיא ההגשמה הציונית" ואף ציינה בצורה ברורה כי ההגשמה במקומות האלה היא משמעותית יותר מ"תל אביב, חיפה ואפילו יותר מהאוניברסיטה בהר הצופים". באחד התיאורים הציוריים ביותר שלה, השוותה בר אדון את החלוץ לדמות המושלמת, לשיא הציונות: "ראיתי את החלוץ, משמע ראיתי את הים!"
בר אדון ומעמד האישה העברית

באוסף המאמרים שלה, 'זיפ זיפ' – 'Ziff Ziff', אשר לא יצא לאור, התייחסה בר אדון לתרומה האדירה שיש לחיים השיתופיים של החלוצים על מעמד האישה. בר אדון ציינה כי הנשים בקבוצות עזרו להקים "סדר חברתי חדש" וכי "אין דבר בקבוצה שהאישה לא שותפה לו!"
בר אדון וההבדל בין הקיבוץ למושב

בספרה: 'הכפרים התאומים של מרחביה' - 'The Twin Villages of Merhavia', התייחסה בר אדון בהרחבה לבדלים בין חיי הקיבוץ והמושב. לאחר תקופה שבה גרה בקיבוץ גבעת ברנר, עברה בר אדון להתגורר במושב מרחביה (אשר היה צמוד לקיבוץ בעל אותו השם). ברגע של כנות ובמבט לאחור, הדגישה בר אדון את הייחודיות של כל צורות ההתיישבות ולא ראתה עוד יתרון בקיבוץ על פני המושב או להפך.
בהשוואה הזאת בין חיים בקיבוץ לחיים במושב, ביקשתי להראות את המושבניקים חורשים את תלמיהם ורוקדים הורה באותו הקצב של הקיבוצניקים, אם כי בארגון שונה. לא עשיתי כל מאמץ להיות אובייקטיבית או חסרת משוא-פנים כי לדעתי המאמץ אינו נחוץ. חייתי בקיבוץ וחייתי במושב. אינני רואה שום מקום לשאלה איזה צורת חברה טובה יותר. הן שונות. אבל שתיהן גידלו דור של בנים ובנות, נטועים בקרקע המולדת על הבסיס המכובד של עבודה-עצמית
חיי משפחה ופטירתה

בשלהי שנת 1939, הכירה דורותי את פסח בר אדון, שהיה חוקר של החברה הבדואית וארכאולוג ידוע. בשנת 1940 התחתנו בני הזוג ובאותה השנה הביאו לעולם את בנם היחיד דורון בר אדון, שהיה לימים לפסל וצייר. בשנת 1950 נפטרה דורותי בר אדון ממחלה קשה והיא בת 43 שנים בלבד. היא נקברה במושב מרחביה.
פרסומים

בשנות חייה הקצרים יחסית, הספיקה דורותי בר אדון לפרסם מספר ספרים וספרונים וכן לכתוב מאות מאמרים ואלפי דפי הגות ומכתבים. חלק מהמאמרים מעולם לא יצאו לאור ונותרו בארכיון המשפחתי.
הספרים אותם פרסמה בר אדון:
Kahn, Dorothy, Spring Up O Well, London, 1936; New York, 1938
Bar Adon, Dorothy, A trip through Upper Galilee, Tel Aviv, 1942
Bar Adon, Dorothy, New Life in Galilee, New York, 1943
Bar Adon, Dorothy and Pesach, Seven Who Fell, Tel Aviv, 1947
Bar Adon, Dorothy Gesher shel maʻlah, Tel Aviv, 1947
Bar Adon, Dorothy, The Twin Villages of Merhavia, Tel Aviv, 1948
Bar Adon, Dorothy, Bar Adon, Doron, Sept qui tombèrent, Jerusalem, 1951
לקריאה נוספת

דורון בר אדון, הבגד של ההורים, 2005
אסתר כרמל-חכים, שנת אחת מתוך מאה: תל אביב בשנת 1933 על פי כתבותיה של דורותי קהן, קשר, 39, 2009
Dorothy Ruth Kahn, Spring Up, O Well, 1936
Ouzi Elyada, Dorothy Kahn Bar-Adon, Dictionnaire Universel des Creatrices, (Sous la direction de Antoinette Fouque), Paris, Editions des Femmes, 2013
Writing Palestine 1933-1950: Dorothy Kahn Bar-Adon, Edited by Ester Carmel-Hakim & Nancy Rosenfeld, 2016
הערות שוליים

1 2 3  דורון בר אדון, הבגד של ההורים, 2005, עמ' 9-34
↑  Dorothy Ruth Kahn, Spring Up, O Well, H. Holt and Co, 1936, עמ' 32-33
↑  Dorothy Ruth Kahn,, Spring Up, O Well, H. Holt and Co, 1936, עמ' 32-33
1 2 3 4  אסתר כרמל חכים, שנה אחת מתוך מאה: תל אביב בשנת 1933 על פי כתבותיה של דורותי קהן, קשר 39, 2009, עמ' 114
↑  אידה דוידוביץ, הפרשנית של חיי הארץ, שנה למותה, דבר הפועלת, 7-8, 1951, עמ' 154
↑  Jean Marie Lutes (2006). Front Page Girls: Women Journalists in American Culture and Fiction, 1880–1930. pp. 17–18.
↑  Dorothy Ruth Kahn, Spring Up, O Well, H. Holt and Co, 1936, עמ' 37-41
↑  Dorothy Ruth Kahn, Spring Up, O Well, H. Holt and Co, 1936, עמ' 44-62
↑  Dorothy Ruth Kahn, Spring Up, O Well, H. Holt and Co, 1936, עמ' 63-66
↑  Dorothy Kahn, "Palestine's Ellis Island: Scenes at the Gate to Zion", The Palestine Post, 22 December 1939, pp 5-6.
↑  Dorothy Kahn, "What Hittler has done to Tel Aviv: A Bewildered Visitor's Impression" The Palestine Post, 4 August 1933, pp 8-9.
↑  Dorothy Ruth Kahn, Spring Up, O Well, H. Holt and Co, 1936, עמ' 10
↑  Dorothy Ruth Kahn, Zif Zif, Doron Bar Adon's private archive, עמ' 2-3
↑  גרשון אגרון, אסיר הנאמנות, 1964, עמ' 64,79
1 2 3  Dorothy Ruth Kahn, Spring Up, O Well, H. Holt and Co, 1936, עמ' 11-18
↑  Dorothy Ruth Kahn, Zif Zif, Doron Bar Adon's private archive, עמ' 27-29
↑  דורותי בר-אדון - קאהן, דבר, 7 באוגוסט 1950
↑  אחרי ארונה של דורותי בר-אדון, דבר, 8 באוגוסט 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258099805171  GND: 1120332699  ISNI: 0000 0001 1037 6181  LCCN: no98067073  SELIBR: 305597  SNAC: w6k9686g  SUDOC: 235379743  VIAF: 9461962   WorldCat (עם VIAF): 9461962 
כרטיס העיתונאית של דורותי בר אדון
הולוגרמה למלך (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  A Hologram for the King 
 בימוי:  טום טיקוור 
 הופק בידי:  סטפן ארנדט, Uwe Schott, גארי גואצמן, טום הנקס 
 תסריט:  טום טיקוור 
 עריכה:  אלכסנדר ברנר 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס Dhafer L'Abidine ג'יי אבדו Rolf Saxon Lewis Rainer Michael Ihnow Michael Baral Atheer Adel דוד מנקין טופ סקריט Alex Black Tracey Fairaway שריתה צ'ודהורי בן וישו סידסה באבט קנודסון Jeff Burrell 
 מוזיקה:  ג'וני קלימיק, טום טיקוור 
 צילום:  פרנק גריב 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת, מקסיקו, גרמניה, הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  Lucky Red Distribuzione, Microsoft Store, Xfinity Streampix 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 באפריל 2016 
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   ahologramfortheking
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הולוגרמה למלך (באנגלית: A Hologram for the King) הוא דרמה קומית משנת 2016 בבימויו של טום טיקוור ובכיכובו של טום הנקס. הסרט מבוסס על הרומן באותו שם מאת דייב אגרס שיצא לאור בשנת 2012. הסרט עוסק באלן קליי, איש עסקים אמריקאי, שמוצא את עצמו בערב הסעודית, מנסה לשקם את הקריירה הכושלת שלו על ידי מכירת טכנולוגיית תקשורת מתקדמת למלך הסעודי.
עלילה

הסרט עוקב אחרי אלן קליי (טום הנקס), איש עסקים אמריקאי שנמצא במצב כלכלי קשה בעקבות כישלון עסקי גדול בארצות הברית. הוא נשלח לסעודיה כדי לשווק ולמכור מערכת תקשורת וירטואלית חדשנית למלך הסעודי. במהלך שהותו במדינה הזרה, קליי מתמודד עם תרבות שונה, חוסר ודאות, והאתגרים האישיים והמקצועיים שלו. תוך כדי מאבקו להצליח במשימתו, הוא יוצר קשרים בלתי צפויים עם נהג מקומי בשם יוסף (אלכסנדר בלאק) ורופאה סעודית בשם זאהרה (סאריטה צ'ודהורי), מה שמוביל אותו לחקור מחדש את חייו ואת החלטותיו.
צוות השחקנים

טום הנקס בתפקיד אלן קליי - איש עסקים אמריקאי המנסה להציל את הקריירה שלו באמצעות עסקה בסעודיה.
סאריטה צ'ודהורי בתפקיד ד"ר זאהרה חכים - רופאה סעודית שמפתחת מערכת יחסים עם אלן.
אלכס בלאק בתפקיד יוסף - נהג סעודי שמסייע לאלן במהלך שהותו בסעודיה.
בן וישו בתפקיד דייב - איש קשר של אלן בסעודיה.
סידסה באבט קנודסן בתפקיד האנה - אשתו לשעבר של אלן קליי, שמופיעה בזיכרונותיו ובחלומותיו.
ביקורות

הסרט "הולוגרמה למלך" קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים. חלקם שיבחו את ההופעה החזקה של טום הנקס והסגנון הבימוי של טום טיקוור, בעוד אחרים מתחו ביקורת על כך שהסרט אינו מצליח להעביר את כל עומק הספר שעליו הוא מבוסס. הסרט זכה להצלחה צנועה בקופות, בעיקר בזכות השתתפותו של טום הנקס בתפקיד הראשי. הסרט קיבל ציון של 71% באתר Rotten Tomatoes וציון של 58 מתוך 100 באתר Metacritic.
ענק (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ורג' סטיבנס 
 הופק בידי:  Henry Ginsberg, ג'ורג' סטיבנס 
 תסריט:  פרד גואיול, עדנה פרבר 
 עריכה:  ויליאם הורנבאק 
 שחקנים ראשיים:  אליזבת טיילור אלכסנדר סקורבי צ'יל וילס Judith Evelyn Paul Fix Charles Meredith Robert Nichols Natividad Vacío Charles Watts Elsa Aguirre אלסה קרדנס רוד טיילור קרול בייקר ג'יימס דין רוק הדסון ארל הולימן דניס הופר מרסדס מקיימברידג' סאל מינאו Pilar Del Rey בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  דימיטרי טיומקין 
 צילום:  ויליאם מלור 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 באוקטובר 1956 
 משך הקרנה:  196 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, ספרדית 
 סוגה:  סרט דרמה, מערבון 
 מקום התרחשות:  טקסס 
 הכנסות באתר מוג'ו:   giant
 פרסים:  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (ג'ורג' סטיבנס) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אליזבת טיילור
רוק הדסון
ענק (באנגלית: Giant) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1956 בבימויו של ג'ורג' סטיבנס לפי תסריט שכתבו פרד גיול (Fred Guiol) ואיוון מופאט המבוסס על רומן פרי עטה של עדנה פרבר. בסרט מככבים אליזבט טיילור, רוק הדסון וג'יימס דין ומופיעים בו גם קרול בייקר, ג'יין ויתרס, צ'יל ווילס, מרסדס מקמברידג', דניס הופר, סאל מינאו, רוד טיילור וארל הולימן. ענק היה האחרון מבין שלושת הסרטים בהם כיכב ג'יימס דין בתפקיד הראשי, וזיכה אותו במועמדות השנייה והאחרונה לפרס האוסקר – הוא נהרג בתאונת מכונית לפני שהסרט הוקרן בבתי הקולנוע. ניק אדמס נקרא לדבב חלק ממשחקו של דין.
בשנת 2005 הסרט נבחר לשימור בארכיב הסרטים הלאומי בידי ספריית הקונגרס בשל היותו: "בעל חשיבות תרבותית, היסטורית או אסתטית".