stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה שטרנבוך
משפחתו

אחיו, הרב אליהו שטרנבוך, היה חתנו של האדמו"ר מסרט ויז'ניץ הרב ברוך הגר, וכיהן כראש בית דין קהילת 'מחזיקי הדת' באנטוורפן. אחיו ר' דב, כיהן כמנהל סמינר גייטסהד לבנות. אחותו יהודית הייתה נשואה לרב משולם דוד הלוי סולובייצ'יק. אחותו רחל הייתה נשואה לרב חנוך ארנטרוי. אחות נוספת שולמית הייתה נשואה לחיים יעקב אריאלי אביו של הרב אשר אריאלי. גיסיו מצד אשתו הם רבי אריה שכטר ורבי יחזקאל ברטלר.
לרב שטרנבוך חמישה ילדים, בנו הרב אפרים זלמן, ר"מ בישיבה שבראשותו ומחבר ספר "יששכר וזבולון". בנו הרב חיים עוזר, משמש כראש כולל "תשובות והנהגות" שייסד אביו. חתנו הרב שלמה זלמן איראם הוא "משיב" בישיבת פוניבז' של הרב שמואל מרקוביץ. חתן נוסף, הרב יששכר שרייבר, הוא ראש כולל.
דודתו הייתה רעכא שטרנבוך, שעסקה בהצלת יהודים במהלך השואה בשווייץ.
הערות שוליים

↑  יתד נאמן, מוסף שבת קודש, סוכות תשע"ב
↑  משה ויסברג, למעלה ממאה אלף דולר חולקו אצל פוסק הדור לרבני העדה החרדית, באתר בחדרי חרדים, 28 בספטמבר 2023
↑  איציק ברנדויין, סוער בעדה החרדית: מינוי הגאב"ד נדחה - הקיצונים מאיימים, באתר ערוץ 7, ‏2022-08-30
↑  דרמה בעדה החרדית: הראב"ד הוכתר לגאב"ד הבד"ץ, במהלך הספד בבית המדרש דושינסקיא, באתר כיכר השבת, 21 ביולי 2023
↑  יוסי שטארק, מאחורי הקלעים של ההכתרה הדרמטית בעדה החרדית של הגר"מ שטרנבוך, באתר JDN, ‏ג׳ באב ה׳תשפ״ג
↑  תשובות והנהגות חלק ד' סימן שכח, עמ' תיא-תיט
↑  ישראל כהן, ‏הרב שטרנבוך: בן גוריון היה יותר גרוע מהיטלר, באתר כיכר השבת, 27 ביולי 2016
↑  תשובות והנהגות חלק א' סימן תתק, עמ' תקפז-תקפט, וחלק ד' סימן שכז, עמ' תז-תי
↑  תשובות והנהגות חלק ה סימן רצה, ועוד
↑  הראב"ד מתריע: גזירת הגיוס מסכנת את כל הישוב בארץ ישראל, באתר JDN, ‏19 במרץ 2013
↑  תיעוד מזעזע: קיצונים תוקפים באלימות את נכדי ראב"ד העדה"ח, באתר בחדרי חרדים
↑  נכדי הראב"ד במנוסה: הקיצונים אורבים לילדים ותוקפים אברך, באתר בחדרי חרדים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268679205171  GND: 1067888349  ISNI: 0000 0000 8285 267X  LCCN: n83179057  NTA: 275874664  SUDOC: 254071813  VIAF: 100648752   WorldCat (עם VIAF): 100648752 
הרב שטרנבוך עם הרב מבריסק
בביתו בדרום אפריקה בשנות כהונתו כרב ביוהנסבורג
במושב בד"ץ "העדה החרדית" בבנייני זופניק בירושלים, סיון ה'תשפ"א
פנאלאר

| --- | --- |
שלב ראשון של המלחה יבשה. השוק יכוסה במלח ויאוחסן במקום קריר למשך 3–5 ימים.
 
 מאכלים
 סוג:  מנת כבש 
 
פנאלאר (בנורווגית: Fenalår) הוא מאכל בשר נורווגי מסורתי משומר העשוי משוק טלה מומלח ומיובש.
מאפיינים

זהו מאכל פופולרי מאוד בנורווגיה ולעיתים קרובות מוגש עם מזון משומר אחר במזנון חג המולד או ביום החוקה הנורווגי. (אנ')
זמן השימור/יישון הוא בדרך כלל כשלושה חודשים, אבל פנאלאר עשוי להתיישן במשך שנה או יותר. בחלקים מסוימים של המדינה, במיוחד באזור ווס (יישוב) (אנ'), השוק מעושן מעט (באמצעות תהליך עישון קר) לפני השימור/יישון כדי למנוע בעיות הקשורות לעובש שעלולות להתרחש בעת ייבוש בשר באקלים לח ומתון. זה עדיין די נפוץ עבור נורווגים רבים להמליח ולשמר את הבשר בבית. המוצר המוגמר הוא בצבע אדום כהה עד חום. פרוסות טריות חתוכות של פנאלאר באיכות גבוהה הן חלקות, רכות ומבריקות במקצת, אך לא לחות. הטעם מעט מתוק ולא מלוח מדי. לבשר חייב להיות טעם בולט, אך לעולם לא מעופש, של בשר כבש.
הגשה

בדרך כלל הבשר מוגש כפרוסות דקות, אבל מקובל - במפגשים לא רשמיים - להעביר את השוק סביב השולחן עם סכין חדה קצרה ועבה. כך האורחים פורסים את השוק בעצמם. לפיכך, במערב נורווגיה המנה נקראת spikkekjøtt שפירושה "בשר מגולף", אך ייתכן שמקורו של השם הוא גם מהמילה speke, לשמר". פנאלאר לפעמים מוגש עם דייסת שמנת חמוצה (rømmegraut), ביצים מקושקשות, שמיר וסלט תפוחי אדמה פושרים על בסיס שמנת ובייגל אפויים בתנור בסגנון ברגן, הם שילובים אופייניים נוספים.
לקריאה נוספת

המטבח הנורווגי
רשימת מנות נורווגיות
Pinnekjøtt
Smalahove
אינגריד אספליד הוביג (אנ')
הערות שוליים

↑  "Fenalår". Store norske leksikon (בנורווגית). נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fenalår fra Norge". tasteatlas.com. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Making Fenalår – Cured leg of a lamb". foodnorway.com. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Traditional Norwegian Fenalår Dinner". Edible Phoenix. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
זה מכבר

"זה מכבר" הוא שיר עברי מאת לאה גולדברג, שהתפרסם כשנה לאחר מותה בספר "שארית החיים", לקט שירים מעיזבונה (ספרית פועלים, 1971). השיר הולחן ב-1973 על ידי מתי כספי ובוצע על ידי אושיק לוי.
השיר נמנה עם השירים שכתבה גולדברג לקראת סוף ימיה ועם אלה העוסקים במוות ובבדידות. השיר הוא מעין אלגיה, שבה קובעת המשוררת כי מזה זמן אין איש מחכה לה וכי העולם ינהג כמנהגו לאחר מותה. השיר עוסק באפסות הקיום ובמשמעות החיים, כשגולדברג כותבת כי דבר לא ישתנה בחייה - היא תוסיף להתעורר מדי בוקר ולפקוח את עיניה כשהזמן יחלוף לו - "עוד שבוע, עוד חודש, עוד שנה", ואחרי מותה לא ייוותר חלל בעולם ודבר לא ישתנה - "אחרי מותי עוד יהיה משהו בעולם. מישהו יאהב מישהו. מישהו ישנא".
במהלך מלחמת יום הכיפורים הופיעו מתי כספי ואושיק לוי בבסיסי צה"ל בסיני. לדברי לוי, הוא עיין בספר שיריה של גולדברג והשיר צד את עינו. הוא העביר אותו לכספי להלחנה ועוד באותו יום סיים כספי להלחין את השיר. השיר הוקלט מיד אחרי המלחמה בנובמבר 1973 ונכלל באלבומו של לוי הנושא את שמו, שיצא ב-1974, וכן באלבומו של כספי "צד א' צד ב'", שיצא בשנת 1978. בתחילת ההקלטה נשמע כספי מתחיל לנגן את השיר בגיטרה ומנהל דין ודברים עם לוי לגבי שימוש באוזניות במהלך ההקלטה.
השיר חודש בשנת 1998 על ידי אסף אמדורסקי במסגרת פרויקט "עבודה עברית" ומופיע גם באלבומו "15 הדקות של אסף אמדורסקי". שמו של אלבום אוסף שהוציא אושיק לוי ב-1998 נושא את שם השיר.
בתרבות הפופולרית

שמו של סרט הקולנוע משנת 2021 "מישהו יאהב מישהו" בבימויה של הדס בן ארויה שאול משיר זה. השיר עצמו, בביצועו של מתי כספי, מושמע במהלך הסרט.
אקדמיה למוזיקה של ניו יורק

חגיגת חנוכה של אגודת הצעירים היהודים, דצמבר 1880
האקדמיה למוזיקה של ני יורק (באנגלית: Academy of Music (New York City) הייתה בית האופרה של ניו יורק, בפינה הצפונית של רח' 14 מזרח ואירווינג פלייס במנהטן. האולם בן 4000 המושבים נפתח ב-2 באוקטובר 1854. ביקורת בניו יורק טיימס פסקה, שהוא "ניצחון" אקוסטי, אבל "מכל בחינה אחרת ... כישלון מוחלט". הביקורת קבלה על האדריכלות, על עיצוב הפנים ועל הצפיפות במושבים, אף כי כתבת המשך כעבור ימים אחדים ריככה במידת מה את הביקורת ואמרה, כי "התיאטרון נראה עליז יותר, ומכל בחינה אפקטיבי יותר", משהיה בליל הפתיחה.
עונת האופרה באקדמיה הייתה למרכז חיי החברה לשמנה וסלתה של ניו יורק, כשהמשפחות הוותיקות והבולטות ביותר רכשו מושבים בתאי התיאטרון. בית האופרה נהרס בשריפה בשנת 1866 ונבנה לאחר מכן מחדש, אבל ירד מגדולתו ב-1883 בגלל בית המטרופוליטן אופרה בברודוויי - שנפתח בין רחוב 39 לרחוב 40 ביוזמת הנובו ריש, שאצולת ניו יורק ובעלי ההון הישן דחו בעקימת אף מן האקדמיה - וב-1886 הפסיק להעלות אופרות ופנה תחת זאת למופעי וודוויל. הבניין נהרס בשנת 1926 לפנות מקום לבניין אדיסון.
האקדמיה למוזיקה מתוארת כ"בית האופרה המצליח הראשון בארצות הברית" אבל לא היה הבניין הראשון בניו יורק שנועד בפירוש לאופרה. גם לא היה זה בית האופרה הראשון שיועד במפורש למטרה זו בארצות הברית; זה היה תיאטרון ד'אורלינס, שנבנה בניו אורלינס בשנת 1819 כבניין הראשון שנועד לאופרה. כבוד זה שמור לבית האופרה האיטלקית, שבנה לורנצו דה פונטה בשנת 1833 כבית ללהקת האופרה הניו-יורקית החדשה שלו, שהחזיקה מעמד רק שתי עונות לפני פירוקה. בית התיאטרון נמכר. למעלה מעשור לאחר זאת, בשנת 1847, נפתח בית האופרה אסטור, בתכנונו של  איזאיה רוג'רס, בכיכר אסטור, ונסגר כעבור עונות אחדות לאחר הפגנה סוערת שיוזמו מצליגים מתחרים של 
מקבת', השחקן האנגלי ויליאם מקרידי בבית האופרה והאמריקאי אדווין פורסט בתיאטרון ברודוויי הישן בקרבת מקום. במאי 1853 פורק פנים התיאטרון והריהוט נמכר. הבניין הריק נמכר לספריית מרכנטיל הניו יורקית.
הערות שוליים

↑  ניו יורק טיימס, פתיחת האקדמיה למוזיקה 3 באוקטובר 1854
↑  ניו יורק טיימס, בידור5 באוקטובר 1854
↑  ניו יורק טיימס: השריפה הגדולה, פרטי האסון 23 במאי 1866
↑  [https://timesmachine.nytimes.com/timesmachine/1853/05/27/87854876.pdf
ניו יורק טיימס:"אקסלוסיביות"] 217 במאי 1853
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257475205171  ISNI: 0000 0001 2223 9619  LCCN: n82217230  MusicBrainz: 96facf8c-586f-4609-a7fe-aa5376e60188  VIAF: 145867946   WorldCat (עם VIAF): 145867946
גיא פינס

ערך זה עוסק בגיא פינס. אם התכוונתם לתוכנית הטלוויזיה שמגיש פינס, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1968 (בן 56) רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  קשת 12
 בן או בת זוג:  רותי רודנר 
 צאצאים:  אנה פינס 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  therealguypines
 
גיא פינס (נולד ב-25 ביולי 1968) הוא מגיש טלוויזיה, שדרן רדיו, מפיק ואיש בידור ותקשורת ישראלי. פינס ידוע בעיקר בשל היותו מפיק ומגיש התוכנית "ערב טוב עם גיא פינס" החל משנת 1997.
ביוגרפיה

גיא פינס נולד ברמת השרון, וגדל בתל אביב, בנה של מנהלת תיאטרון בית לסין ציפי פינס ושל דן פינס, מראשוני תעשיית המחשבים בישראל. הוריו התגרשו כשהיה בן תשע. פינס שיחק כילד הן בסרטים (הפחדנים של אבי נשר) ובסדרות טלוויזיה, והן בהצגות של התיאטרון הלאומי "הבימה".
את שירותו בצה"ל עשה במחלקת התרבות של גלי צה"ל, שם שימש ככתב, כמגיש וכעורך. הוא השתחרר מצה"ל לאחר שירות קבע בן שש שנים.
לאחר שחרורו משירות הקבע שימש כעורך התרבות של המקומון השבועי "העיר". בקיץ 1994 עבר לטלוויזיה, לרצועת השידור "שעון קיץ" בערוץ 3 החדש של הטלוויזיה בכבלים, שם הגיש את הפינה "בידור הערב", שבהמשך הפכה לתוכנית בפני עצמה, ששודרה במתכונת של מגזין שבועי. פינס היה העורך הראשי של התוכנית, והנחה אותה יחד עם השחקנית יעל אבקסיס. הוא הפך בהדרגה לאחת הדמויות הבולטות בערוץ 3 ובעולם הבידור הישראלי, ששמח לספק שפע של הזדמנויות סיקור וסיפורים, שלא הייתה להם עד אז במה, שאיננה מדורי התרבות הגבוהה מצד אחד, ומדורי הרכילות מצד שני. גם אחרי שאבקסיס עזבה את התוכנית, כדי לקדם את קריירת המשחק שלה, המשיך שידורה של "בידור הערב" במתכונתה השבועית, בהגשתו ובעריכתו של פינס.
ערב טוב עם גיא פינס

במרץ 1997 הפכה "בידור הערב" למהדורה יומית בשם "ערב טוב עם גיא פינס". תוכנית חדשות יומית זאת משלבת הגשה מהאולפן עם כתבות חוץ ופינות ביקורת. התוכנית הרבתה לשדר ראיונות עם כוכבי סרטים הוליוודיים, שתרמו, כל אחד בתורו, לתוכנית את הברכה המצולמת "היי גיא", שהפכה להיות שמו הנרדף של פינס, ואחד מסמליה של התוכנית מאז ועד היום. התוכנית זכתה לאורך השנים בשמונה פרסי האקדמיה לטלוויזיה ובשבעה פרסי מסך הזהב בקטגוריית המגזין הטלוויזיוני.
בראשית שנת 2010 סיימה תוכניתו "ערב טוב עם גיא פינס" את דרכה בהוט, בעונתה ה-13, בעקבות חילוקי דעות כספיים, ועברה לשידור במתכונת יומית בשידור חי בערוץ 10. התוכנית הצליחה להיות לא פעם רצועת השידור החזקה ביותר של ערוץ 10, בתחרות מול ערוץ 2, והגיעה לאחוזי צפייה יומיים של כעשרה אחוזים בממוצע. ב-2017 עברה התוכנית לערוץ 2 במסגרת שידורי קשת, וכעבור כמה שבועות, עם פיצול ערוץ 2, עברה לקשת 12.
עיסוקים נוספים

בתחילת שנות האלפיים הקים פינס את "גיא פינס תקשורת", בשותפות עם המפיק, בעל הערוצים והיזם, אביב גלעדי, והפך למפיק עצמאי, אשר מספק להוט את תוכניתו שלו, ומפיק במקביל תוכניות לערוצים אחרים כגון תוכנית הפנאי "In&Out" בערוץ 2 בזכיינית "רשת", חדשות תרבות ובידור שמותאמות לצעירים בשביל ערוץ הילדים, ותוכניות הראיונות "שניים" בהוט בידור ישראלי.
פינס הפיק וערך חמש תוכניות: "עשר", "ערב טוב ספורט", "אחת שיודעת" בהגשת לירון ויצמן, "שעת הדרקון" בהגשת דורין אטיאס ו"הכל טוב עם גיא פינס" (ששודרה בערוץ הילדים).
במקביל לעיסוקו בטלוויזיה, כתב עם אשתו טור ביקורת מסעדות שבועי בעיתון "העיר" בין השנים 1999–2002, והגיש עמה תוכנית רדיו שבועית בגלי צה"ל.
ביולי 2020 השתתף בפרסומת לביטוח ישיר יחד עם עדן פינס.
חיים אישיים

פינס בוגר אוניברסיטת תל אביב במדע המדינה. הוא נשוי לרותי רודנר, אחותו של הזמר חמי רודנר, רודנר הייתה מנהלת הפיתוח של "שידורי קשת" וכיום כותבת ומפתחת תוכן לטלוויזיה ומדיה דיגיטלית. לזוג שלושה ילדים (ביניהם העיתונאית אנה פינס) והם מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  שרון טל, ממגיש לפרזנטור: גיא פינס ועדן פינס יככבו בקמפיין בהיקף של כ-5 מיליון שקל, באתר אייס, 30 ביולי 2020
פנסיה

ערך זה עוסק בתשלום חודשי המשולם לעמית לאחר פרישתו מהעבודה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פנסיה או גמלה (גמלא בארמית) היא תשלום חודשי המשולם לעמית לאחר פרישתו מהעבודה (פרישה בגיל פרישה או פרישה מוקדמת, טרם גיל הפרישה), באירוע נכות לפני הפרישה מהעבודה או תשלום לשאירים בעקבות אירוע פטירה של העמית/ה הן במהלך העבודה או לאחר הפרישה מעבודה.
מקבל הפנסיה קרוי גמלאי או פנסיונר.
מטרת תוכניות הפנסיה

מטרת תוכניות הפנסיה השונות והרציונל שלהן הם להבטיח לאדם העובד ולשאריו, התלויים בו בפרנסתם, המשך זרם ההכנסות שיחליף את מקור ההכנסה הכלכלי שנפסק בשל נכות, מוות או זקנה. גובה הפנסיה קשור ברמת ההכנסה המבוטחת של העובד, בתקופת עבודתו, ובתקופת העבודה שבה היה מבוטח בפנסיה ושבה היה צפוי להיות מבוטח אלמלא הפסקת עבודתו מסיבות שאינן תלויות בו (נכות ומוות).
סוגי פנסיה

סוגי הפנסיה העיקריים הם:
פנסיית זקנה - פנסיה המשולמת לזכאים החל בהגיעם לגיל מסוים ולכל חייהם. בדרך כלל, גיל הזכאות לפנסיה הוא גיל הפרישה (גיל הפרישה שהיה נהוג בישראל מראשיתה עד שנת 2004 הוא 65 שנה לגברים ו-60 שנה לנשים. על פי חוק גיל פרישה, הועלה גיל זה בהדרגה ל-67 שנה לגברים ו-62 שנה לנשים). עם זאת, בתוכניות פנסיה שונות (פרטיות, ציבוריות וממשלתיות) ניתן להגדיר גיל פרישה השונה מגיל הפרישה הכלל ארצי או גילי פרישה מיוחדים למקצועות שונים. כמו כן, בתוכניות פנסיה שונות ניתן להקדים את הפרישה לפני גיל הפרישה הרגיל (בדרך כלל תמורת הפחתה של שיעור הפנסיה) או לדחות את מועד הפרישה (בדרך כלל עם תוספת לפנסיה בשל הדחייה). יציאה לפנסיה לפני גיל הפרישה קרויה פנסיה מוקדמת.
פנסיית נכות - פנסיה המשולמת במקרה של איבוד כושר העבודה. פנסיית נכות יכולה להיות משולמת לתקופה מוגבלת (פנסיית נכות זמנית, במקרה של איבוד זמני של כושר העבודה) או לכל התקופה עד הגיע הנכה לזכות קבלת פנסיית זקנה (פנסיית נכות תמידית). הפנסיה יכולה להיות פנסיית נכות מלאה (במקרה איבוד מלוא כושר העבודה, או 75% מכושר זה) או פנסיה נכות חלקית (כאשר משולמת פנסיית נכות מופחתת המהווה פיצוי על איבוד חלקי של כושר העבודה).
פנסיית שאירים - פנסיה המשולמת לשאירי הזכאי (העובד המבוטח בפנסיה או האדם שבוטח באופן פרטי או הפנסיונר) במקרה של מותו. המוגדרים כשאירים הם: בן/בת הזוג של הנפטר, ילדיו של הנפטר (עד הגיעם לגיל מסוים, 18 או 21 או אף לכל החיים אצל יתומים שאינם מסוגלים לכלכל את עצמם) וכן פנסיות לשאירים אחרים התלויים בנפטר כמוגדר בתקנון תוכנית הפנסיה.
ישראל

מערכת הביטוח הפנסיוני בישראל כוללת שלושה רבדים:
פנסיה בסיסית - קצבת אזרח ותיק, קצבת שאירים וקצבת נכות מעבודה של המוסד לביטוח לאומי
פנסיה תעסוקתית או בשמו הנפוץ יותר ביטוח פנסיוני הכולל קרנות פנסיה, פנסיה תקציבית, ביטוחי מנהלים וקופות גמל
הון וחסכונות עצמיים.
ישראל > מסלולי פנסיה

בישראל שני מסלולים עיקריים המבטיחים פנסיה:
ישראל > מסלולי פנסיה > פנסיה תקציבית

פנסיה תקציבית היא פנסיה שבמסגרתה העובדים אינם נדרשים להפריש ממשכורתם סכומים לצורך תשלומי פנסיה עתידיים וכל עול הפנסיה, למעט דמי ניהול המשולמים על ידי העובדים, הוא על המעסיק. הפנסיה ממומנת מתקציב המעסיק בהתאם לכללים שנקבעו. בשירות המדינה כללים אלה נקבעו בחוק שירות המדינה (גמלאות). צירוף מבוטחים חדשים למסלול זה הופסק בתחילת המאה ה-21.
ישראל > מסלולי פנסיה > פנסיה צוברת ופנסיה ותיקה

פנסיה צוברת ופנסיה ותיקה הן תוכנית חיסכון לפנסיה שאליהן מפקידים הן המעסיק והן העובד סכומי כסף הנגזרים מגובה שכרו של העובד לאחד מהמוצרים הפנסיוניים או שילוב של מספר מוצרים פנסיוניים על פי בחירת העובד: קרן פנסיה, קופת גמל או ביטוח מנהלים. הסכום שנצבר מושקע על ידי החברה המנהלת את המוצר הפנסיוני באפיק השקעה בהתאם לבחירתו של העובד, וישמש בעתיד לצורך תשלום קצבת הפנסיה למבוטח (העובד) לאחר פרישתו. הפנסיה תשולם על ידי הגוף המוסדי (קרן פנסיה, קופת גמל, חברת ביטוח) בו נחסכו הכספים במהלך השנים. במקרים כאלו אחריות תשלום הפנסיה איננה על המעסיק, אלא ממומנת מהחיסכון הפנסיוני (קרן פנסיה, קופת גמל או ביטוח מנהלים). העובד יכול לבחור מבין 3 סוגים של מוצרים פנסיוניים: קרן פנסיה, ביטוח מנהלים וקופת גמל. יש לזכור כי ישנם הבדלים מהותיים בין מוצר למוצר, ויש לבחון את ההתאמה האישית למוצר הרצוי באמצעות היוועצות בבעל רישיון פנסיוני מוסמך. אפשרויות הפנסיה השונות שניתנות לאזרח בידי יועץ או משווק פנסיוני, צריכות לבוא לידי ביטוי במסמך שנקרא "מסמך הנמקה" והוא יפרט את ההמלצות שהציע לאותו אזרח ואת הבחירה שהוא ביצע, בעקבות או למרות המלצותיו בנושא.
ישראל > גובה הגמלה החודשית

בקרנות הפנסיה הוותיקות נקבע גובה הפנסיה לפי קריטריונים אחדים:
מספר שנות ההפרשה לקרן
אחוז הצבירה השנתי
גיל הפרישה
אחוז מענק (אם קיים) המתווסף ביום הפרישה
סיבת הפרישה
האם הפנסיה משולמת לגמלאי או ליורשיו
מקובל כי אחוז הפנסיה המרבי יהיה 70% משכרו הקובע של האדם.
בפנסיה הצוברת גובה הקצבה נקבע על פי הסכום שנצבר בקרן הפנסיה, ביום הפרישה.
בפנסיה תקציבית נהוג שהפנסיה משולמת לפי שכרו האחרון של הפנסיונר, מוכפלת באחוז הפנסיה שצבר. בקרנות הפנסיה החדשות מחושבת פנסיית זקנה חודשית לפי הסכום שנצבר בקרן עד מועד הפרישה, מחולק במקדם הקצבה שנקבע לפורש לפי מאפייניו, ובהם: גיל הפרישה, תאריך הלידה, מין, תקופה מינימלית לתשלום פנסיה בה בחר הפנסיונר, מצב משפחתי ושיעור הפנסיה המובטח לשאירים. מקדם קצבה מקובל הוא בערך 200, ופירושו שצבירה לדוגמה של מיליון שקל בקרן פנסיה מעניקה קצבה חודשית של 5,000 שקל.
ראו גם

קופת גמל
ביטוח מנהלים
הכנסה בסיסית לכל
טונטין
הערות שוליים

1 2  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית
↑  פרישה מוקדמת, באתר כל זכות
↑  פנסיה - מושגי יסוד, באתר אלטשולר שחם בית השקעות
1 2  קצבת פנסיה חודשית, באתר כל זכות
↑  חוק גיל פרישה, התשס"ד-2004
↑  אזרח ותיק (קצבת זקנה) - קצבאות והטבות | ביטוח לאומי, באתר www.btl.gov.il
↑  חיסכון פנסיוני, איפה מתחילים? המדריך היחידי שתצטרכו לקרוא
↑  חוק שירות המדינה (גמלאות)
↑  פנסיה צוברת, באתר GOV.IL
↑  פרופ' ורואה חשבון זיו רייך, רגולציה בתחום החיסכון הפנסיוני וכניסתם של מסמכי ההנמקה לחוק, ‏יולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292730005171  BNE: XX526208  BnF: cb119761826 (data)  GND: 4178676-2  HDS: 010241  LCCN: sh85099592  NARA: 10644018  NDL: 00568089  NKC: ph126018 
חניך תנועת נוער בישראל מפגין נגד קיצוץ בפנסיה במהלך הפגנת אחד במאי
דקראים

| דקראים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דגי גרם
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
על־סדרה:: אקנתופטריגי
סדרה:: דקראים
שם מדעי
 Perciformes ‏בליקר, 1859

דוקרנית מנומרת (Mycteroperca tigris)
מטעה כחול-קווים
דגי Caesio teres
Gymnocephalus cernuus
כחלון הכתמים (Trachinotus baillonii)
Chionodraco hamatus
תלתוניתון מפוספס טרופי (Helcogramma striatum)
Badis ruber
Zaprora silenus
גובוס גלילי (Boops boops)
פרפרון שחור-גב (Chaetodon melannotus)
צלחתן סנפירי (Platax teira)
Protomelas spilonotus
ריסנפיר אדמדם (Cirrhitichthys oxycephalus)
בס לבן (Morone chrysops)
קיסר הדור (Pomacanthus imperator)
דג זאב אטלנטי (Anarhichas lupus)
Neogobius fluviatilis
Hemichromis lifalili
דג-חרב כלל-ימי (Xiphias gladius)
דַּקְּרָאִים (שם מדעי: Perciformes) היא סדרה במחלקת מקריני סנפיר. זו הסדרה הגדולה ביותר בקבוצת בעלי החוליות המהווה 40% מכלל הדגים בקבוצת דגי הגרם. נמצאו יותר מ-7,000 מינים שונים השייכים לסדרה זו בתוך 151 משפחות שונות.
מאפיינים

לכל המשפחות בסדרה סימן משותף: בסנפירי הגחון רק קרן אחת קוצנית (לא פרוקה), ולא יותר מחמש קרניים רכות (פרוקות).
ישנם סימנים נוספים כגון: סנפירי הגחון נמצאים מתחת לסנפיר החזה וישנן קרניים קוצניות בסנפיר הגב ובסנפיר השת.
גודל הדג, בסדרה זו, אינו אחד ממאפייניה – גודל המינים השונים נע בין 7 מילימטר אצל המין Schindleria brevipinguis ממשפחת הקברנוניים עד 5 מטר אצל מקאירה כחולה.
מיון

סדרת הדקראים היא חלק מעל-סדרת Acanthopterygii, בה סדרות של דגי גרם מפותחים שרובם חיים בים, למשל בני הסוליתאים, אבובונאים, עקרבנונאים, עוקצנוניים ונפוחיתאים.
מספר חוקרים מסווגים חלק מהמשפחות לסדרות עצמאיות ונפרדות, למשל Cichliformes (קרובי האמנוניים), Labriformes (קרובי השפתוניים) וAcanthuriformes (קרובי הבתרניים). חוקרים נוספים משייכים לסדרה את חלק מבני הסדרת: עקרבנונאים, הצמידונאים או העוקצנוניים. תחת זאת הקבוצות הללו ייכללו בענף Percomorpha (אנ').
גלריה

Heterostichus rostratus
Betta tussyae
Siganus corallinus
Opistognathus muscatensis
יבשתן ענק (Periophthalmodon schlosseri)
Trachinus radiatus
אספירנה צהובת-זנב (Sphyraena flavicauda)
נתחן מפרשי (Zebrasoma desjardinii)
Pterapogon kauderni
תפאר ענק (Cheilinus undulatus)
Kyphosus sydneyanus
תוכידג עינוני (Cetoscarus ocellatus)
אנופלוסוס ארמטוס (Enoplosus armatus)
מוליתן הכתם (Mulloidichthys flavolineatus)
מקולוצלה פלי
Trichopodus trichopterus
Plectroglyphidodon dickii
ירחן כסוף (Monodactylus argenteus)
לקריאה נוספת

לב פישלזון, זואולוגיה – חלק ב' דגים, דו-חיים, זוחלים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, מהדורה מתוקנת 1984
מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536096805171  BnF: cb12245180k (data)  GND: 4268736-6  LCCN: sh85099726  LNB: 000171555  NDL: 00576229  NKC: ph202573
קובי אפללו

| --- | --- |

קובי אפללו
 לידה:  3 באוגוסט 1976 (בן 48) חוסן, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 סוגה:  פופ, רוק, סול
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה
 חברת תקליטים:  NMC
 www.kobiaflalo.co.il
 
קובי אפללו בהופעה, ספטמבר 2018
קובי אפללו (נולד ב-3 באוגוסט 1976) הוא זמר, מוזיקאי, מלחין ופזמונאי ישראלי.
חיים אישיים

ב-21 באוגוסט 2016 התחתן עם אמילי מגנאג'י בחתונה יהודית ברומא, ולהם בת.
אפללו מתגורר בגבעתיים.
אלבומים > עם להקת "שמעונה"

"ביום ההוא" (2004)
אלבומים > אלבומי סולו

"בא מן השתיקה" (2007) - אלבום זהב, (20,000 עותקים)
"ביום הכי בהיר" (2009) - אלבום זהב, (20,000 עותקים)
"שמע" (2012)- אלבום זהב
"מראות" (2015)- אלבום זהב
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏אלבום זהב שני לקובי אפללו, באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2009
↑  אור ברנע, פרס מפעל הפיס לקובי אפללו, באתר ynet, 22 במרץ 2009
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏28 בדצמבר 2014 – 3 בינואר 2015
↑  קול הנשמה - שרים עפרה חזה (באנגלית), נבדק ב-2019-01-11
↑  יובל אראל, אמני ישראל – כתונת פסים 2023, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 17 באוגוסט 2023
↑  אפרת וכטל, מה שהלב שלו בחר: קובי אפללו התחתן, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 21 באוגוסט 2016
↑  דינה חלוץ, אמילי וקובי אפללו: "אנחנו שוקלים ילד שני. לא בטוח שנרצה", באתר ynet, 12 בינואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302856005171  ISNI: 0000 0000 5145 1873  LCCN: no2008122855  MusicBrainz: e758541b-3ae1-4d9b-b6e5-97f7bfc8bd1b  VIAF: 41659924   WorldCat (עם VIAF): 41659924
תקופת מייג'י

קיסר המייג'י
תקופת מייג'י (ביפנית: 明治時代, "מֵייגִ'י גִ'ידָאי") היא תקופה בהיסטוריה של יפן, שהחלה בשנת 1868, עם עלייתו לשלטון של הקיסר מוצוהיטו. כינוי המלכות שלו - "מייג'י" (ביפנית: "שלטון נאור": 明 - "מואר", 治 - שלטון) העניק לתקופה את שמה ביפן. התקופה הסתיימה בשנת 1912 עם מותו של קיסר המייג'י. במהלך תקופה זו התרחשו שינויים כבירים ביפן, תמורות מדיניות וחברתיות אשר הביאו למסחר ענף ויבוא תרבותי אינטנסיבי מארופה, אשר הצעידו את יפן לעידן המודרני והקימו בה משטר פרלמנטרי ומלוכני, במקום השוגונות של טוקוגאווה. בארבע השנים הראשונות של תקופה זו התרחשה רסטורציית מייג'י, מהפכה שלטונית בה הוחזר הכח לכס הקיסרות על ידי נישול המשפחות הפיאודליות מכוחן.
הרקע, העלייה לשלטון והרסטורציה

הקיסר מוצוהיטו תפס את כס השלטון בשנת 1867, לאחר מות אביו, הקיסר קומיי, והוא בן 14 בלבד. עד אותה תקופה שלטו אדונים פיאודליים ביפן במשך מאות שנים והקיסר היה לא יותר מסמל נטול כוח. יפן הייתה שרויה בסגר מרצון למשך יותר משתי מאות. סגר זה גרם לקפיאה כמעט מוחלטת של התקדמות טכנולוגית במדינה. בשעה שהעולם, בראשות אירופה, שינה את פניו ללא היכר מבחינה תרבותית, מחשבתית וטכנולוגית, נשארה יפן הרחק מאחור עם שלטון פיאודלי מיושן וצבא במצב דומה.
הופעתן של אניות מלחמה אמריקניות במפרץ טוקיו "שכנעו" את ההנהגה המקומית לפתוח את שערי יפן לסחר ולמגע עם העולם החיצון. המגע עם האימפריות המערביות הביא לזעזוע פוליטי אשר יצר את התנאים להפיכה.
בשנת 1866 הוקמה ברית סאצ'ו בין טקמורי סאיגו ממחוז סצומה בדרום לבין טקיושי קידו ממחוז צ'ושו. שני אויבים מרים אשר התאחדו תחת השראתו של סאקאמוטו ריומה אשר פעל לשחרר את יפן מהשלטון הפיאודלי. הצבא המשותף הצליח לגרום לשוגון טוקוגאווה יושינובו למסור את סמכויותיו לקיסר באופן רשמי ב-9 בנובמבר 1867. עשרה ימים מאוחר יותר ויתר השוגון על כיסאו.
שנתיים אלו מכונות "הרסטורציה של מייג'י", כינוי המתייחס להחזרת השלטון לידי הכס הקיסרי לאחר מאות שנים של שלטון צבאי. בשנת 1868 נפתח השלב הסופי בביצוע הרסטורציה. השוגון לשעבר עדיין החזיק בכוח אשר איים על ההגמוניה של השלטון החדש. צבא הקיסר אשר נשען על כוחות ברית סאצ'ו הביס את הצבא הפיאודלי והטיל מצור על מצודת הקודאטה באי הוקאידו, עד לניצחון מוחלט בתחילת שנת 1869. בזאת הושלמה ההפיכה. הקיסר אמנם קיבל את מעמדו וסמכויותיו בחזרה אך בפועל מי ששלט היו המנהיגים של מחוזות סאצומה וצ'ושו אשר הביסו את השוגון.
פתיחת השערים לעולם

הממשל היפני הורכב כעת משתי קבוצות כוח עיקריות - אנשי הצבא והסוחרים. לשתי קבוצות אלו היה אינטרס ברור לפתוח את שערי יפן לעולם ולהצעידה לתוך המאה ה-20. לאנשי הצבא היה צורך במודרניזציה של הצבא ולסוחרים הייתה שאיפה לייבא את המהפכה התעשייתית ולגרוף רווחים. הממשל החליט לייבא מצד אחד כ-3,000 יועצים זרים, בעיקר מאירופה ומארצות הברית, אשר יסייעו לקלוט את הרעיונות הזרים בכל תחום אפשרי, החל מתשתיות אזרחיות וכלה במוסדות ממשלתיים וצבאיים. מצד שני נשלחו מאות סטודנטים יפנים, בעיקר למדינות אירופה, על מנת לרכוש ידע וניסיון בניהול מדינה מודרנית. תוך שנים מעטות עברה יפן מהפכה תרבותית-תעשייתית אדירה, ובפרק זמן של כשני עשורים היא הפכה ממדינת ימי הביניים למעצמה תעשייתית בקנה מידה בינלאומי.