stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חינוך ממלכתי
חינוך ממלכתי בישראל

בישראל מעוגן החינוך הממלכתי באמצעות חוק חינוך חובה החל משנת 1949. בשנת תשס"ז-2007 נקבע: "חינוך חובה" פירושו - לימוד המיועד לילדים ולנערים והניתן בחמש עשרה שנות לימוד, מהן שלוש בגן-ילדים בגיל 3 עד 5 ועד בכלל ושתים עשרה שנות לימוד, בכיתות א' עד י"ב, לילדים ולנערים; (על-פי רשויות ומשפט מנהלי – חינוך – לימוד חובה)התכנים ושיטות הלימוד של החינוך הממלכתי הם אחידים ונקבעים על ידי מוסדות המדינה. האלטרנטיבות לחינוך הממלכתי הן חינוך במוסדות פרטיים מוכרים וחינוך ביתי.
חוק זכויות התלמיד, התשס"א2999- חוק זה בא לקבוע עקרונות לזכויות התלמיד ברוח כבוד האדם ואמנת האומות המאוחדות בדבר זכויות הילד, ובתוך כך לשמור על חוקי החינוך. מהנושאים המרכזיים המוסדרים בחוק:
הקניית הזכות לחינוך, בכפוף להוראות כל דין;
הזכות להיבחן בבחינות בגרות;
הזכות לסודיות;
איסור אפליה מטעמי עדה ורקע כלכלי-חברתי ומטעמים פוליטיים;
איסור השימוש באמצעי משמעת גופניים או משפילים;
איסור השימוש באמצעי ענישה כנגד מעשה או מחדל של הורה;
איסור הרחקת תלמיד ממוסד לצמיתות ללא מתן הזדמנות לתלמיד ולהוריו לטעון את טענותיהם.
תחולתו של החוק היא על מוסדות חינוך רשמיים ועל מוסדות חינוך מוכרים שאינם רשמיים, למעט הסעיפים העוסקים באיסור הרחקה לצמיתות של תלמיד, בוועדת שימוע ובמועצת תלמידים. (מתוך אתר המחקר והמידע של הכנסת עמ' 7).
חוק חינוך ממלכתי (התשי"ג5916- 7) נועד לבטל את שיטת הזרמים בחינוך, וקובע את אחריות המדינה להשתית חינוך ממלכתי. בכנסת ה-71- התקבל תיקון המוסיף אליהם את החינוך הממלכתי המשלב. מהנושאים המרכזיים המוסדרים בחוק:
מטרות החינוך הממלכתי והממלכתי-דתי;
קביעת תוכניות לימוד,
תוכניות השלמה,
תוכנית לימודים נוספת
תוכניות לשם ניסוי;
קביעת סדרים ותנאים להכרה במוסדות לא רשמיים כמוסדות חינוך מוכרים;
בישראל החינוך הממלכתי מפוצל למספר זרמים:
ממלכתי – מוסדות שאינם דתיים במגזר היהודי והלא-יהודי.
ממלכתי-דתי – מוסדות החינוך היהודי הדתי-ציוני. זהו חינוך ממלכתי שמוסדותיו דתיים באורח חייהם ובתוכנית הלימודים המונהגת בהם, והמורים והמפקחים בהם דתיים.
חרדי – המוסדות המאוגדים בשתי רשתות החינוך הגדולות מרכז החינוך העצמאי, מעיין החינוך התורני ומודל של חינוך ממלכתי חרדי.
לא יהודי – ערבי, בדואי, דרוזי וצ'רקסי. מערכת החינוך הישראלית כוללת חינוך ממלכתי דובר ערבית.
בנוסף למסגרות החינוך הממלכתי קיימות בישראל מסגרות חינוך המקבלות תמיכה ממשלתית אך אינן בבעלות ממשלתית, בהן מוסדות מוכש"ר (מוכר שאינו רשמי) ומוסדות פטור.
עד שנות ה-80 הייתה המערכת הישראלית בירוקרטית וצנטרליסטית. התנועה הפרוגרסיבית במערכת החינוך של שנות השישים השפיעה על זו של הישראלים. בשנת 1968 החליטה הכנסת ליישם רפורמה בחינוך ומדיניות של הקצאה דיפרנציאלית והעדפה לקבוצות אוכלוסייה חלשות. בשנות ה-80 החלו ההורים להקים מסגרות חינוך מיוחדות. החלה הפרדה בין בתי הספר הציבוריים השמרניים, שקלטו את רוב הילדים בחברה הישראלית, לבין המגזר הפרטי. הוקמו בתי ספר אוטונומיים המנוהלים באופן עצמאי; בתי ספר מיוחדים, קהילתיים, דתיים, אידאולוגיים דמוקרטים, אנטרופוסופיים (בעקבות רודולף שטיינר) וכו'. בתי ספר אלה נתמכו על ידי הקהילה. מוסדות החינוך הממלכתי הושפעו משינויים אלה וחלקם הפכו לבתי ספר ייחודיים: לאמנויות, למדעים, לחינוך הומניסטי, בתי ספר תל"י (תגבור לימודי יהדות), ובתי ספר ניסויים. החל משנת 2008 התאפשר גם חינוך ממלכתי משלב שהוא חינוך ממלכתי שכולל לימוד מקורות יהודיים בהיקף רחב, תוך שימת דגש על עיסוק בזהות יהודית.
חינוך ממלכתי בישראל > משקלו של החינוך הממלכתי לאורך השנים

| שנה | מספרים מוחלטים | חינוך ממלכתי | חינוך ממלכתי | חינוך ממלכתי דתי | חינוך ממלכתי דתי | חינוך חרדי | חינוך חרדי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | אחוזים | מספרים | אחוזים | מספרים | אחוזים | מספרים |
|  |  | כיתות א' | כיתות א' | כיתות א' | כיתות א' | כיתות א' | כיתות א' |
| ה'תש"ך | 47,988 | 64.2 | 30,712 | 28.2 | 13,436 | 7.6 | 3,359 |
| ה'תשפ"ד | 137,199 | 49.8 | 68,325 | 20.6 | 28,263 | 29.6 | 40,610 |
|  |  | כיתות א' - י"ב | כיתות א' - י"ב | כיתות א' - י"ב | כיתות א' - י"ב | כיתות א' - י"ב | כיתות א' - י"ב |
| ה'תש"ך | 512,870 | 66.9 | 344,777 | 26.1 | 136,549 | 7 | 35,900 |
| ה'תשפ"ד | 900,462 | 48.6 | 437,624 | 19 | 171,087 | 32.4 | 291,749 |
החינוך הערבי מהווה כיום כ- 23% מסך כלל תלמידי החינוך היסודי.
על פי תחזית רשמית מטעם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, בין השנים 2022 ל-2026, יגדל סך כל מספר התלמידים בישראל מ-1.892 ל-2.044 מיליון (.8.9%). התפלגות הגידול לפי מגזרים היא כלדלקמן: במגזר הכללי צפויה עלייה של כ-10%, במגזר הממלכתי-דתי בכ-12% ובמגזר החינוך החרדי של יותר מ-14%. במגזר הערבי צפויה ירידה של כ-0.2%. כן מוסיפה התחזית נתונים לפיהם עד 2026 יעמוד שיעור התלמידים בחינוך הממלכתי על 43.8%, ושל החינוך החרדי על יותר מ-20%.
הפולמוס סביב החינוך הממלכתי > תמיכה בחינוך הממלכתי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הפולמוס סביב החינוך הממלכתי > ביקורת על החינוך הממלכתי

כבר בשנת 1859, ג'ון סטיוארט מיל ביטא בספרו על החירות את תפיסתו לפיה לחינוך ממלכתי יש מקום רק כ'ניסוי' לצד בתי הספר הפרטיים או בחברה השרויה במשבר.
לפי מבקרי החינוך הממלכתי, חירותם של ההורים מחייבת לאפשר להם להשפיע על חינוך ילדם ולבחור עבורו חינוך פרטי. מעבר לכך, לפי הגישה הליברלית יש לתת משקל מכריע לכך שהגורם שיש לו את האינטרס המובהק ביותר בהצלחת החינוך של הילד - הוא ההורה - שאף יישא בתוצאות במקרה של כישלון חינוכי. לכן קיים סיכוי גבוה יותר שההורה יקבל החלטה מושכלת על חינוך ילדו לעומת פקיד ממשלתי בכיר ככל שיהא.
עוד מראים מבקרי החינוך הממלכתי כי התחרותיות בין בתי הספר הפרטיים ויכולתם לפטר מורים כושלים, תעודד בקרב בתי הספר יעילות ומצוינות שחסרה בחינוך ציבורי. לפי הגישה הליברלית, בחינוך הממלכתי חסרה מאוד מערכת תחרותית שתגרום להליך מעין "אבולוציוני" בו בתי הספר שיפעלו בצורה מיטבית ישגשגו ואף יהפכו מודל לחיקוי, ואילו בתי ספר כושלים יסגרו ויפנו את מקומם לבתי ספר טובים יותר.
במענה לטענה לפיה חינוך ממלכתי מסייע לשכבות החלשות, מבקרי החינוך הממלכתי משיבים כי דווקא השכבות החלשות נפגעות מהעדר חינוך פרטי שכן האוכלוסיות החזקות מקבלות גם כיום תוספת לחינוך הציבורי ואילו השכבות החלשות שמסתפקות בחינוך הממומן הן אלו שנפגעות ביותר מה'בינוניות' של החינוך הציבורי.
ראו גם

חינוך
חוק חינוך ממלכתי בישראל
חינוך פרטי
הערות שוליים

↑  צבי צבר, אתגרים בחינוך, תל אביב: ספרית הפועלים, 1997
↑  ג'ון דיואי,, The middle works, Southern Illinois University: Carbondale, 1916
↑  United Nations bodies, United Nations, 2015-02-12, עמ' 19–22, ISBN 978-92-1-056789-3
↑  בג"ץ 4363/00
↑  נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בשנתון הסטטיסטי לישראל 2024.
https://www.cbs.gov.il/he/publications/doclib/2024/4.shnatoneducation/st04_07.pdf
↑  תלמידים בתלמודי תורה בחינוך היסודי, ותלמידי ישיבות תורניות המתוקצבות על ידי משרד החינוך עד גיל 18
↑  משרד החינוך, משרד החינוך לשנת הלימודים תשפ"ב, באתר משרד החינוך, ‏יולי 2021
↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הודעה לתקשורת - תחזית תלמידים במערכת החינוך, לשנים 2026-2022, באתר הלמ"ס, ‏10 מאי 2022
1 2 3 4  שגיא ברמק, ‏"המדינה – לא בבית ספרנו", השילוח, גיליון 2, דצמבר 2016
רבי שמלאי

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3 לוד 
 בני דורו:  רבי יהודה נשיאה
 
רבי שמלאי היה אמורא מן הדור השני (205 - 260 לספירה בקירוב), דרשן, מחשובי בעלי האגדה בתלמוד.
נולד בלוד ועלה לגליל, מקום מושבם העיקרי של החכמים בתקופתו, ושימש כמשמשו של רבי ינאי. אחר כך היה לאיש סודו של רבי יהודה נשיאה, אשר התיר שמן של גויים, ובסוף ימיו ירד לבבל וישב בנהרדעא ובנציבין, שם דרש על היתר השמן. על פי הירושלמי תולדותיו היו שונות, והוא דווקא עלה מבבל לארץ ישראל וחזר אחר כך לבבל.
בתלמוד מובאים דבריו פעמים רבות לאחר הפתיחה: "דרש רבי שמלאי...", פועל שמשמעותו בתלמוד הבבלי בדרך כלל דרשה לפני הציבור. מכאן יש להניח שהיה נואם כשרוני ודרשן פופולרי.
במסורת הארץ-ישראלית מזוהה רבי שמלאי בעיקר עם הוויכוח היהודי-נוצרי, ופעמים רבות מופיעה הפתיחה: "שאלו המינים את רבי שמלאי...". הוא משיב להם בדברי דרשותיו, ואף מפטיר כנגדם: "כל מקום שפקרו המינין - תשובתן בצידן".
מן המסורת עולה כי רבי שמלאי לא רק דרש כנגד הנוצרים, אלא קיים ויכוחים חיים עם דרשנים נוצריים וגנוסטיים, אשר התבססו לרוב על פרשנות המקרא. ויכוחים אלה התרחשו ברובם בארץ ישראל, לפעמים בנוכחות תלמידיו של רבי שמלאי, שמשאלתם "לנו מה אתה אומר?" אנו למדים שבדרך כלל לא ענה רבי שמלאי למתווכחים עמו את תשובותיו האמיתיות, אלא סתר את דבריהם לפי דרך לימודם שלהם.
ביקש מרבי יוחנן שילמד איתו ספר יוחסין בשלשה חדשים, בתחילה סירב ולבסוף נתרצה.
רש"י מצטט את רבי שמלאי בפתיחת פרשת תזריע בספר ויקרא. רש"י  בויקרא פרק י"ב פסוק ב: "אישה כי תזריע, אמר רבי שמלאי: כשם שיצירתו של אדם אחר כל בהמה חיה ועוף במעשה בראשית,.כך תורתו נתפרשה אחר תורה בהמה חיה ועוף."
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ס"ב, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קי"א, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ל"ו, תלמוד ירושלמי, מסכת שבת,  פרק א', הלכה ד'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת פסחים,  פרק ה', הלכה ג'
↑  בראשית רבה, פרשה ח', פסקה ט'; תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ט', הלכה א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ס"ב, עמוד ב'
| אמוראי ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| הדור הראשון (עד 250) | אבא כהן ברדלא • אבא יודן •  רבי אושעיא • רבי אפס • בר קפרא • רבי בנאה • רבן גמליאל ברבי • רבי הלל • רבי חייא • רבי חנינא בר חמא •  חזקיה • רבי זכאי דכבול • יהודה בן רבי חייא • רבי יהודה נשיאה • רבי יצחק מגדלאה • רבי יוסי בן פטרוס • רבי יוסי בן שאול • רבי יונתן בן אלעזר • רבי ינאי • רבי יהודה בן קנוסא • רבי ירמיה (הראשון) • רבי יהושע בן לוי • רבי יוסי בן זמרה • רב כהנא (הראשון) • לוי בר סיסי • רבי נחוניא דמן חוורן • רבי שמעון בן יהוצדק • רבי שבתי |  |
| הדור השני (עד 280) | אבא דמן יפו • רבי אבא בר אבינא • רבי אבא בר זבדא • רבי אבא בר אחא • רבי אלעזר בן פדת • אילפא • רבי אביתר • רבי אפטוריקי • בר פדא • רבן גמליאל הרביעי • זעירי • רבי חייא בר יוסף • רבי חנינא תורתייא • רבי יוחנן •  רבי יהושע אוניא •  רבי יהודה בר נחמני • רבי יאשיה (אמורא) • רבי יצחק נפחא • רבי יוסי בר חנינא • רבי יעקב בר אידי • רב יוסף בריה דרבי יהושע בן לוי • רב כהנא (השני) • רבי לוי • רבי מנחם • רבי מני בר פטיש • רבי סימון •  ריש לקיש • רבי שמעון בר אבא • רבי שמואל בר נחמני • רבי שמלאי • רבי שמעון בן אליקים • רבי שמעון חסידא • רבי תנחום • רבי תנחום בר חנילאי |  |
| הדור השלישי (עד 310) | רבי אמי • רבי אסי • רבי אבהו • רבי אבין • רבי אבדימי דמן חיפה • רבי אייבו • רבי אבא בר פפא • רב אושעיא • אמי ורדינאה • אבא בר קורייה • רבי אבא דמן עכו • רבי אבא הראשון • רבי אלכסנדרי • אבימי בר פפי • רבי אלעאי • רבי אבא מקרטיגנא • רבי אחא בר חנינא • רבי אבא בר ממל • רבי בנימין בר יפת • רבי חלבו • רבי חמא בר עוקבא • רבי חנינא בן עגיל • רבי חנינא בר פפא • רבי חנינא בן פזי • רב הושעיא • רבי זירא • רבי חייא בר אבא • רבי חנינא בר פפי • רב חנינא • רבי ירמיה (השני) • רבי יהודה נשיאה השני • רבי יוסי דמן יוקרת • רבי יודן בן ישמעאל • רבי יהודה בן פזי • רבי יצחק בר אבא • רבי יצחק • רבי יצחק עטושיא • רבי כרוספדאי • עולא • רבי עוירא • רבי ענני בר ששון • רבי פדת •  רבי פנחס בר חמא • רבי פרידא • רבה בר בר חנה • רבי שילא איש כפר תמרתא • רב שמואל בר יהודה • רב שמואל בר רב יצחק • תחליפא בר מערבא |  |
| הדור הרביעי (עד 340) | רבי אחא • רבי אבא בר זבינא • רבי אבא בר כהנא • רבי אבא בר פפי • רב אויא • אבימי בריה דרבי אבהו • אבימי בר טובי • רבי ברכיה • רבן גמליאל החמישי • אבא אושעיא איש טריא • רבי זריקא • חסא דאשתמוע • רבי חלקיה • רבי חזקיה • רבי ירמיה • רבי יונה • יצחק בן אלישיב • רבי יוסנא • רבי יהודה בר טיטס • רב יהודה בר שילא • רבי יהושע דסכנין • רבי יוסי צידוניא • יעקב איש כפר נבוריא |  |
| הדור החמישי (עד 380) | הלל נשיאה • רב חנניה • רבי יהודה בר שלום • רבי יוסי ברבי בון • רבי יוסי בר זבידא • רבי יונה בוצרייא • רבי יוסטא בר שונם • רבי מנא • רבי מתניא • רבי שמעון בר כרסנא |  |
| הדור השישי (עד 410) | רבי אבא (השלישי) • רבי יהודה נשיאה השלישי • רבי תנחומא • רבי שמואל בן רבי יוסי ברבי בון |  |
| לרשימת אמוראי בבל | לרשימת אמוראי בבל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499241305171  LCCN: n98006719  VIAF: 68237451   WorldCat (עם VIAF): 68237451
לוסי קריין

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1842 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  31 במרץ 1882 (בגיל 39) Bolton le Moors, הממלכה המאוחדת 
 יצירות ידועות:  מעשיות האחים גרים 
 
לוסי קריין (באנגלית:Lucy Crane ‏; 1842–1882) הייתה סופרת, מבקרת אמנות ומתרגמת לאנגלית. היא עבדה על סיפורי ילדים וחרוזי ילדים והוצאותם באנגליה, ועל אמנות יפה.
ביוגרפיה

קריין נולדה בליברפול בשנת 1842 כבתו של הצייר הדיוקן והצייר המיניאטורות תומאס קריין (האב). אחיה הבכור תומאס קריין ואחיה הצעיר וולטר קריין הפכו שניהם לאמנים מפורסמים. משפחת קריין עברה מליברפול לטורקווי בשנת 1845. לאחר מכן למדה לוסי בבית הספר בלונדון, ובשנת 1859 עזבה המשפחה את טורקווי ללונדון.
מגיל צעיר הראתה לוסי קריין כישרון רב בציור. אולם הנסיבות הפנו את תשומת לבה לעבודה חינוכית כללית והיא מצאה תעסוקה בחינוך פרטי. היא הפכה למוזיקאית מוכשרת, ולא רק שהצטיינה בזכות הביצוע שלה, אלא גם בזכות העידון הקלאסי של טעמה וידיעת האיטלקית והאנגלית הקדומות.
יצירה

קריין עבדה על חרוזי וסיפורי ילדים, ותרגמה את אוסף האגדות של האחים גרים מגרמנית לאנגלית בשנת 1882. היא עבדה גם עם אביה, תומאס קריין, ועם אחיה וולטר קריין במספר פרויקטים. היא כתבה חרוזים לספרי הילדים הצבעוניים של וולטר, שחלקם פורסמו במגזין Argosy.
בשנים האחרונות לחייה העבירה קריין הרצאות בלונדון בנושא אמנות יפה. כמה מהשקפותיה באמנות היו סוציאליסטיות, והושפעו מג'ון ראסקין ותומאס קרלייל. שש מההרצאות שלה פורסמו לאחר מותה בשנת 1888 על ידי הוצאת מקמילן.
היא מתה ב -31 במרץ 1882, בבית של חבר בבולטון לה מורס.
הערות שוליים

↑  "Crane, Lucy (1842–1882)"
↑  Grimms' Fairy Tales in English, sites.pitt.edu
↑  Nicholson, Albert, Crane, Lucy, Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273826605171  GND: 172034914  ISNI: 0000 0000 8251 1031  LCCN: n83002402  NLA: 35031978  NTA: 183784804  SUDOC: 16399434X  Trove: 804689  VIAF: 65023031   WorldCat (עם VIAF): 65023031
אלכסנדר גרישצ'וק

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1983 (בן 41) מוסקבה, ברה"מ 
 הישג בולט:  גמר אליפות העולם 2012
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן 2000
 מד כושר מרבי:  2810 (דצמבר 2014)
 מד כושר נוכחי:  2689 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה
 
אלכסנדר גרישצ'וק (ברוסית: Александр Грищук;‏ נולד ב-31 באוקטובר 1983 במוסקבה, שבברית המועצות) הוא שחמטאי רוסי בדרגת רב-אמן. הוא הגיע לגמר תחרות המועמדים לאליפות העולם 2012, אלוף העולם בשחמט מהיר בשנים 2006, 2012 ו-2015.
הוא נשוי לנטליה ז'וקובה, שחמטאית אוקראינית בדרגת רב-אמן.
הישגים בולטים

באליפויות רוסיה לגילאי 10, 12,14 ו-16 הוא זכה במקום הראשון. ב-1992 באליפות העולם מתחת גיל 10 הוא זכה במקום השני. בגיל 17 השיג דרגת רב אמן.
בשנת 1999 גרישצ'וק זכה בתחרות חשובה הראשונה שלו כשניצח בתחרות השחמט לזכר צ'יגורין.
באליפות העולם 2000 הוא הודח בחצי הגמר על ידי אלכסיי שירוב.
בשנת 2002 גרישצ'וק סיים במקום השני בתחרות חשובה בהולנד[דרושה הבהרה] וזכה בתחרות במוסקבה. בתחרות לשחמט מהיר בדובאי הוא סיים במקום השני, לאחר פטר לקו.
אלכסנדר גרישצ'וק הודח בחצי גמר אליפות העולם 2004 על ידי רוסטם קסימג'אנוב, שזכה בתואר. בהמשך אותה שנה הוא סיים במקום השני באליפות רוסיה, לאחר גארי קספרוב.
בתחרות גביע העולם בשחמט 2005 גרישצ'וק הודח בחצי הגמר.
בשנת 2006 הוא לראשונה זכה באליפות העולם לשחמט מהיר תוך ניצחון על פטר סבידלר בגמר. באליפות העולם בשחמט 2007 הוא סיים במקום השמיני.
בשנת 2009 הוא זכה באליפות רוסיה ובתחרות השחמט בלינארס.
בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הפסיד במשחק הגמר.
באליפות העולם בשחמט 2012 הוא ניצח את לבון ארוניאן וולדימיר קרמניק, אך הפסיד בגמר לבוריס גלפנד.
בשנת 2013 בתחרות המועמדים הוא סיים במקום השישי.
ב-2014 הוא סיים במקום השני בתחרות השחמט לזכר טל שנערכה בשחמט מהיר.
בשנת 2015 הוא זכה בתואר אלוף העולם בשחמט מהיר בפעם השלישית.
קבלת דרגות בינלאומיות

1998 - אמן בינלאומי
2000 - רב-אמן.
אלכסנדר גרישצ'וק באולימפיאדת השחמט

בין השנים 2000 ל-2016 השתתף גרישצ'וק ב-8 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  2000 | 2 עת | רוסיה | 2601 | 7.5 מ-10 | 5+ 5= 0- | 75.0 | 1 קבוצתי, 3 אישי |
|  2002 | 2 | רוסיה | 2702 | 7 מ-11 | 4+ 6= 1- | 63.6 | 1 קבוצתי, 18 אישי |
|  2004 | 3 | רוסיה | 2704 | 6.5 מ-11 | 4+ 5= 2- | 59.1 | 2 קבוצתי, 30 אישי |
|  2006 | 3 | רוסיה | 2719 | 7 מ-11 | 4+ 6= 1- | 63.6 | 6 קבוצתי, 25 אישי |
|  2008 | 3 | רוסיה | 2719 | 4.5 מ-8 | 2+ 5= 1- | 56.3 | 5 קבוצתי, 10 אישי |
|  2010 | 2 | רוסיה | 2760 | 6 מ-9 | 4+ 4= 1- | 66.7 | 2 קבוצתי, 4 אישי |
|  2012 | 2 | רוסיה | 2763 | 7 מ-11 | 5+ 4= 2- | 63.6 | 2 קבוצתי, 5 אישי |
|  2014 | 2 | רוסיה | 2795 | 6 מ-9 | 4+ 4= 1- | 66.7 | 4 קבוצתי, 10 אישי |
|  2016 | עת | רוסיה | 2754 | 7.5 מ-10 | 6+ 3= 1- | 75.0 | 3 קבוצתי, 5 אישי |
הערות שוליים

↑  Grischuk, Alexander - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
פליקס אדלר

| --- | --- |

 לידה:  13 באוגוסט 1851 אלציי, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 באפריל 1933 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט פלזנט 
 השקפה דתית:  יהדות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, בית הספר של קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קורנל  אוניברסיטת קולומביה 
 זרם:  התנועה האתית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המוסר, פילוסופיה, ספרות עברית, social ethics, אתיקה יישומית, המוסר של הפוליטיקה, oriental literature 
 עיסוק:  פילוסוף, מומחה ספרות, spiritual leader, אתיקאי, מחבר, מרצה באוניברסיטה, סופר, תסריטאי, man of letters 
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  New York Society for Ethical Culture 
 בן או בת זוג:  הלן גולדמארק אדלר 
 חתימה:   
 
פליקס אדלר (בגרמנית: Felix Adler; ‏13 באוגוסט 1851 – 24 באפריל 1933) היה פרופסור לאתיקה פוליטית וחברתית, רציונליסט, מרצה מבוקש, מנהיג דתי ומתקן חברתי יהודי-גרמני-אמריקאי. מייסד התנועה האתית, שדגלה במוסר אנושי שאינו מתבסס על דת מסוימת.
קורות חיים

נולד באלציי (אנ') שבריינלנד-פפאלץ לרב שמואל אדלר, רבן הראשי של הקהילות היהודיות בעיר, שלימים נעשה רב בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק והיה מחשובי מנהיגי התנועה הרפורמית. משפחתו היגרה מגרמניה לארצות הברית כאשר היה בן 6. הוא למד בבתי ספר בקולומביה וסיים את לימודיו באוניברסיטת קולומביה בהצטיינות בשנת 1870. פליקס אדלר חזר לגרמניה ללימודים באוניברסיטת היידלברג כחלק מהליך הכשרתו לרבנות וקיבל תואר דוקטור מהיידלברג בשנת 1873. בעת שהותו בגרמניה הושפע מאוד מדעות נאו-קאנטיאניות שרווחו אז בגרמניה, בעיקר שבו את לבו מושגים כמו אי-היכולת להוכיח או להפריך את קיום האל ואת חיי הנצח, וקיומו העצמאי של מוסר שאינו תלוי-תאולוגיה, קרי: מוסר אנושי שאינו שואב את כוחו מציווי אלוהי או מדת מסוימת, ולכן מתאים לבני כל הדתות.
כשחזר לארצות הברית בגיל 23, התבקש לשאת דרשה בטמפל עמנואל בו כיהן אביו כרב, הרקע לבקשה הייתה ההנחה כי בבוא העת הוא עתיד לרשת את אביו בהנהגת הקהילה. דרשתו "יהדות העתיד", הכתה בהלם את בני הקהילה, הוא נמנע במכוון מלהזכיר את האל במהלך ההרצאה כולה, והציג את תפיסת היהדות-העתידית שלו כדת אוניברסלית של מוסר, שאינה מצטמצמת לגבולות עם ישראל אלא פונה לאנושות כולה. הייתה זו דרשתו הראשונה והאחרונה בטמפל עמנו-אל.
חברי הקהילה דאגו לו למשרה חלופית כמרצה באוניברסיטת קורנל, הוא נכנס לתפקידו זה ב-1874 אך נאלץ לפרוש שנתיים מאוחר יותר, לאחר שהותקף כאתאיסט. ב-1902 קיבל את הקתדרה לאתיקה פוליטית וחברתית באוניברסיטת קולומביה, ולימד בה עד פטירתו ב-1933.
הגותו

התנועה האתית (קרויה גם "תנועת התרבות המוסרית") נוסדה ב-1876. אביה המייסד, פליקס אדלר, חשב עליה כעל דת חדשה שתשיל מעליה את הדוגמות הלא מדעיות בעליל של הדתות המסורתיות תוך שמירה וטיפוח של המוקד הדתי והמוסרי שעומד במוקדן. אדלר האמין שהדת המסורתית לא תיטמע בראיית העולם המדעית, ושבכך תצא האנושות נפסדת מאובדן חלקים משמעותיים בדת שיישמטו יחד איתה. הדת היוותה מאז ומעולם השראה למעשים טובים, וסיפקה אמיתות חשובות לגבי העולם, גם אם אלו מוצגות באופן שאינו תואם עוד את הבנת עולמו של האדם המודרני. דוגמה לכך הן המטפורות של הדת שהושתתו על שלטון מונרכי כאידיאל, בעוד שכעת הדמוקרטיה מקבלת תואר זה. בהתחלה לא כללה תנועת "התרבות המוסרית" טקסים ומנהגים דתיים, אלא הייתה דתית במובן של ניסיון להוות חלק מכריע בחיי האנשים ופנייה לנושאים שהעסיקו אותם. חלק מהקהילות של "התרבות המוסרית" הכניסו מאוחר יותר מידה של טקסיות ככלי לסימון מועדי חג ודרך להציג באופן מוחשי את הערכים ההומניסטים המופשטים.
לקריאה נוספת

קאי בירד ומרטין ג'יי שרווין, פרומתאוס אמריקאי: הניצחון והטרגדיה של אבי פצצת האטום, מאנגלית: רחל אהרוני, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012. עמ' 27–32
אדריאן רוצ'ט

אדריאן רוצ'ט (נולד ב-26 במאי 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. רוצ׳ט הוא שיאן ההופעות של עירוני קריית שמונה בכל המסגרות.
קריירת מועדונים

אדריאן רוצ'ט נולד בקיבוץ סער, להורים ממוצא ארגנטינאי, אלברטו ומוניקה ,  וגדל בקיבוץ נאות מרדכי. הוא החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של עירוני קריית שמונה ועלה לבוגרים בעונת 2006/2007, בה שיחק כמה משחקים בליגה הלאומית. בעונת 2008/2009 הושאל להפועל נצרת עילית לעונה אחת על מנת לצבור ניסיון, ובעונת 2009/2010 חזר לקריית שמונה והפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, ואף עלה איתה לליגת העל. בעונת 2010/2011 זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו.
בעונת 2011/2012 מונה לקפטן עירוני קריית שמונה על ידי המאמן רן בן שמעון, וזכה עמה באליפות הראשונה בתולדותיה, וכן בגביע הטוטו בפעם השנייה ברציפות. בעונת 2012/2013 השתתף במשחקי הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות, והעפיל עמה לשלב הבתים של הליגה האירופית, ובסוף העונה הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה.
לקראת עונת 2013/2014 החליט מאמן הקבוצה, ברק בכר, על מינויו של שיר צדק לקפטן במקומו של רוצ'ט. בתום העונה הניפו השניים במשותף את גביע המדינה הראשון בתולדות המועדון, לאחר ניצחון 0–1 במשחק הגמר על מכבי נתניה. רוצ'ט פתח במשחק, אך הוחלף במחצית. לקראת עונת 2014/2015, לאחר עזיבתו של צדק, מונה רוצ'ט מחדש לקפטן הקבוצה.
ב-2 בספטמבר 2015 חתם בהפועל חיפה, במדיה שיחק עונה אחת.
ב-15 באוגוסט 2016 חתם בהפועל עכו מהליגה הלאומית, ובמדיה כבש שבעה שערים ב-35 הופעות בליגה, ואף סייע לקבוצה להעפיל בחזרה לליגת העל. בקיץ 2017 חתם בקבוצת הפועל פתח תקווה מהליגה הלאומית.
ב-24 בינואר 2018 חתם בהפועל אשקלון, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. ב-23 ביוני 2018 חתם בהפועל עפולה, ובעונת 2018/2019 כבש במדיה 11 שערים ב-37 הופעות בליגה הלאומית.
ב-13 בספטמבר 2019 חתם לשנתיים בהפועל כפר סבא, העולה החדשה לליגת העל.
ב-14 ביולי 2020 חזר לעירוני קריית שמונה וחתם לעונה אחת. ב-10 ביוני 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל ומונה לעוזר מאמן בעירוני קריית שמונה.
ב-10 ביוני 2024 מונה למאמן קבוצת נערים א' של מכבי חיפה.
נבחרת ישראל

ב-22 בפברואר 2012 זומן רוצ'ט לראשונה לסגל נבחרת ישראל לקראת משחק הידידות נגד אוקראינה, אך בסופו של דבר לא זכה לשחק במדים הלאומיים.
חיים אישיים

רוצ'ט מתגורר בקיבוץ נאות מרדכי עם אשתו גלית, לה נישא ב-2011, ושלושת ילדיהם. הוא שירות צבאי מלא של שלוש שנים בבסיס "גיבור" בקריית שמונה.
תארים

אליפות: 2011/2012
גביע המדינה: 2013/2014
אלוף האלופים: 2015/2016
גביע הטוטו (ליגת העל): 2010/2011, 2011/2012
גביע הטוטו (לאומית): 2006/2007, 2009/2010
הערות שוליים

↑  יגאל גולדשטיין, ‏"לא ניתן לחיפה לחגוג אליפות בבית שלנו", באתר ערוץ הספורט, 26 במאי 2021
↑  שלום אלבז, ‏אדריאן רוצ'ט: לא חשבנו שנהיה במקום הראשון, באתר ONE‏, 14 באוקטובר 2010
1 2  אייל לוי ואלברט מנחם, רוצ'ט ואלישע: על איזו אליפות אתה מדבר?, באתר nrg‏, 13 בדצמבר 2010
1 2  http://www.neot.org.il/אדריאן-רוצט-כדורגלן-מקצועי-מנאות-מרדכ-2/
↑  שלום אלבז, ‏חוזר הביתה: רוצ'ט חתם לעונה בקרית שמונה, באתר ONE‏, 14 ביולי 2020
↑  שלמה וייס, ‏‏אדריאן רוצ'ט פרש מכדורגל ומונה לעוזר המאמן בקרית שמונה, באתר ספורט1, 10 ביוני 2022
↑  שלמה וייס‏, האלוף מקרית שמונה יאמן את נערים א' של מכבי חיפה, באתר וואלה, 10 ביוני 2024
↑  Instagram, www.instagram.com
↑  Instagram, www.instagram.com
רוסלן פונומריוב

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1983 (בן 41) הורליבקה, ברה"מ 
 הישג בולט:  אלוף העולם לפי גרסת pca בשנת 2002
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 1997
 מד כושר מרבי:  2754 (מאי 2011)
 מד כושר נוכחי:  2655 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  אוקראינה
 פרסים והוקרה:  אלוף העולם בשחמט (2002)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3  דיפלומה לשם כבוד מקבינט השרים האוקראיני  מסדר הנסיך יארוסלאב הנבון, דרגה  5 
 
רוסלן אולגוביץ' פונומריוב (באוקראינית: Русла́н Оле́гович Пономарьо́в; נולד ב-11 באוקטובר 1983) הוא שחמטאי אוקראיני בדרגת רב-אמן, שהיה אלוף עולם מטעם פיד"ה בשנת 2002.
נכון ליוני 2019, הוא מדורג במקום ה-70 בעולם והרביעי באוקראינה לפי מד כושר.
ביוגרפיה

רוסלן פונומריוב נולד בגורלובקה שבאוקראינה בשנת 1983.
ב-1994 דורג פונומריוב במקום ה-3 באליפות העולם לשחמטאים עד לגיל 12. ב-1996 (גיל 12) הוא זכה באליפות אירופה עד גיל 18. בגיל 13 הוא זכה באליפות העולם מתחת לגיל 18. בגיל 14 הוא זכה בתואר רב אמן, מה שהפך אותו לשחקן הצעיר בהיסטוריה שהחזיק בתואר זה.
ב-1998 הוא השתתף בתחרות בה הוא ניצח את אלכסנדר חליפמן. באולימפיאדת השחמט הוא זכה במדליית זהב, כשהוא משחק בלוח 2. בתחרות המועמדים לאליפות העולם ב-2002 הוא ניצח, כמו כן, בדו-קרב את אלוף העולם בתקופה זו, אנאנד. בכך הוא נהפך לאלוף העולם הצעיר ביותר (גיל 18). באותה שנה הוא זכה במקום השני (אחרי קספרוב) בתחרות השחמט בלינארס.
שנה לאחר מכן, רמתו ירדה בצורה משמעותית, והוא דורג רק במקום ה-11 וה-7, על אף שעל פי מד הכושר שלו היה במקום ה-3 בעולם. היו תוכניות שלפיהן הוא היה אמור לשחק נגד קספרוב, לקו וקרמניק ביאלטה, במסגרת "הסכם פראג" ושהמנצח יהיה אלוף העולם, ובכך יאוחדו הארגונים השונים, אך פונומריוב סירב לשחק משום ששמע שאם יהיה תיקו ביניהם הוא יאבד את תוארו.
בשנת 2005 הוא זכה במקום השני בגביע העולם בשחמט. בגביע העולם בשחמט 2007 הוא הודח ברבע הגמר. בגביע העולם בשחמט 2009 הוא הפסיד בגמר לבוריס גלפנד. בגביע העולם בשחמט בשנת 2011 הוא הודח בחצי הגמר.
ב-2006 הוא ניצח בתחרות השחמט לזכר טל (קטגוריה 20) ביחד עם פטר לקו ולבון ארוניאן.
בשנת 2010 הוא ניצח בתחרות השחמט בדורטמונד.
מבחר תחרויות בהן השתתף

גביע העולם בשנים:
אליפות האמנים של קטר בשחמט 2015