stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוסיה ברלין
לקריאה נוספת (באנגלית)

A Manual for Cleaning Ladies. Illustrations by Michael Myers. Washington, D.C. [i.e. Healdsburg, California]: Zephyrus Image, 1977. OCLC 6148887
Angels Laundromat: Short Stories. Cover art and illustrations by Michael Shannon Moore. Berkeley, CA: Turtle Island for the Netzahaulcoyotl Historical Society, 1981. ISBN 978-0-913-66639-5 OCLC 7532068
Legacy. Berkeley, CA: Poltroon Press, 1983. Illustrated by Michael Bradley. OCLC 10869572
Phantom Pain: Sixteen Stories. Bolinas, CA: Tombouctou Books, 1984. ISBN 978-0-939-18028-8 OCLC 633368020
Safe & Sound. Berkeley, CA: Poltroon Press, 1988. Illustrated by Frances Butler. ISBN 978-0-918-39505-4 OCLC 123106761
Homesick: New & Selected Stories. Santa Rosa CA: Black Sparrow Press, 1990. ISBN 978-0-876-85816-5 OCLC 22597395
So Long: Stories, 1987-1992. Santa Rosa, CA: Black Sparrow Press, 1993. ISBN 978-0-876-85894-3 OCLC 27381091
Where I Live Now: Stories, 1993-1998. Santa Rosa, CA: Black Sparrow Press, 1999. ISBN 978-1-574-23091-8 OCLC 475160702
A Manual for Cleaning Women: Selected Stories. Edited by Stephen Emerson. Foreword by Lydia Davis. New York, NY: Farrar, Straus and Giroux, 2015. ISBN 978-0-374-20239-2 OCLC 898433447
Evening in Paradise: More Stories. Farrar, Straus and Giroux, 2018. ISBN 978-0374279486
Welcome Home: A Memoir with Selected Photographs and Letters. Farrar, Straus and Giroux, 2018. ISBN 9780374287597
לקריאה נוספת (באנגלית) > בכתבי עת (באנגלית)

Berlin, Lucia. 2005. "Letters to August Kleinzahler." The London Review of Books. Vol. 27, No. 15: pp. 33–34. ISSN 0260-9592 OCLC 99818133
Berlin, Lucia. 2015. "B.F. and Me." The Paris Review. No. 213: Summer 2015. pp. 269–269. ISSN 0031-2037 OCLC 5858374865
לקריאה נוספת (באנגלית) > מולטימדיה (באנגלית)

Berlin, Lucia, Yasunari Kawabata, and Amy Hempel. Lucia Berlin: Summer 1991. Naropa Institute, 1991. 3 audio cassettes. Audio of two classes held at Naropa Institute in Boulder, Colorado during Summer 1991. Naropa Audio Archive: 20051107, 20051111. OCLC 63682481
Berlin, Lucia. Lucia Berlin Reading 12 Nov 93 at Lincoln Lecture Hall, Naropa. Naropa Institute, 1993. 1 audio cassette. Lucia Berlin reading at Naropa Institute November 12, 1993. Naropa Audio Archive: 20051208. OCLC 62873090
Berlin, Lucia, Bobbie Louise Hawkins, Molly Giles, and Lorna Dee Cervantes. W&P Reading Cervantes; Hawkins; Giles, Berlin. Naropa Institute, 1997. 2 audio cassettes. Writing and poetics reading featuring Lorna Dee Cervantes, Bobbie Louise Hawkins, Molly Giles, and Lucia Berlin. Naropa Audio Archive: 20060118, 20060119. OCLC 70077867
לקריאה נוספת (באנגלית) > אחרים (באנגלית)

Berlin, Lucia. Rigorous. Oakland, CA: Mark Berlin, 1992. OCLC 651063912
Berlin, Lucia. From Luna Nueva. Boulder, CO: Kavyayantra Press at Jack Kerouac School of Disembodied Poetics, November 1993. OCLC 441842670
Berlin, Lucia. The Moon: There's No Moon Like on a Clear New Mexico Night. Boulder, CO: Kavyayantra Press at Jack Kerouac School of Disembodied Poetics, 1997. OCLC 794174724
הערות שוליים

↑  Williams, John (2015-08-16). "Lucia Berlin's Roving, Rowdy Life Is Reflected in a Book of Her Stories". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-04-09.
↑  "Hardcover Fiction Books - Best Sellers - September 13, 2015 - The New York Times". The New York Times (באנגלית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-04-09.
↑  Condé Nast, 11 Years After Her Death, Lucia Berlin Is Finally a Bestselling Author, Vanity Fair (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007364368305171  PLWABN: 9810595051805606  BIBSYS: 90223999  BNE: XX5617907  BnF: cb12233118g (data)  GND: 1079630023  ICCU: RAVV684757  ISNI: 0000 0000 3111 0422  LCCN: n86811462  NKC: mzk2017973027  NTA: 204867363  SNAC: w6x22ctz  SUDOC: 199258554  VIAF: 39430413   WorldCat (עם VIAF): 39430413
חליפת חלל

טייס החלל באז אולדרין צועד על הירח כשהוא לובש חליפת חלל; צולם על ידי ניל ארמסטרונג
חליפת חלל היא מעטה הגנה חיצוני שעל אסטרונאוטים ללבוש כדי שיוכלו לעמוד בתנאים הקיצוניים השוררים בחלל: חוסר אוויר לנשימה וטמפרטורות קיצוניות.
חליפות הגנה לשימוש בגבהים עוצבו על ידי ממציאים שונים עוד בשנות השלושים. החליפה הראשונה שנעשה בה שימוש בחלל הייתה חליפת SK-1 שנלבשה על ידי יורי גגארין ב־1961. גם ארצות הברית התמודדה עם תכנון חליפת חלל משלה. תכנון חליפת החלל של תוכנית אפולו הייתה אתגר הנדסי אדיר, ודווקא חברת אופנה שהתמחתה ביצור בגדים תחתונים זכתה במכרז ליצור חליפות אלסטיות.
היסטוריה

חליפות חלל צמחו מתוך חליפות טיסה בגובה־רב ("חליפות לחץ") בהן השתמשו טייסים בעשורים הראשונים של המאה העשרים. חליפות אלה כללו בתוכן חלק גדול מהאלמנטים החיוניים לחליפת חלל, כגון מערכת נשימה ומפרקים דמויי־אקורדיון שאיפשרו תנועתיות בסיסית בתוך תא הטייס.
אחד האתגרים המשמעותיים בפיתוחן של חליפות החלל הראשונות היה בתנועתיות הרבה יותר שנדרשת מאסטרונאוט בהליכת חלל או בהליכה על פני הירח. לשם כך נעזרו מפתחי החליפות ברעיונות מעולם האופנה, ובמיוחד מקונספט בשם 'המראה החדש' (The New Look) שהוביל המעצב קריסטיאן דיור. 'המראה החדש' הדגיש שימוש בבגדים תחתונים מחומרים גמישים (כדוגמת לטקס) כדרך לחטב את הגוף - ומפתחי החליפות נעזרו גם כן באותם חומרים כדי להבטיח חופש תנועה גדול לאסטרונאוט מבלי שהחליפה תתנפח עקב לחץ האוויר הפנימי. למעשה, יצרנית חליפות החלל של תוכנית אפולו הייתה ILC Dover, שהייתה במקור חטיבה של חברת האופנה ILC ('פלייטקס').
דרישות מחליפת חלל

על מנת לאפשר לאסטרונאוט לעמוד בתנאים הקיצוניים שבחלל, על חליפת החלל לספק בין היתר:
לחץ פנימי גבוה, הדומה ללחץ האטמוספירי שעל־פני כדור הארץ, היות שבחלל הלחץ נמוך מאוד, דבר העלול לגרום לנוזלי הגוף של האסטרונאוט להתאייד.
חמצן לנשימה.
טיפול הולם לפחמן הדו־חמצני הנפלט בנשיפה, על ידי אחסונו, מחזורו או שחרורו לחלל.
טמפרטורה נוחה, היות שבחלל שוררות טמפרטורות קיצוניות, אשר יכולות להגיע למינוס 120 מעלות צלזיוס בצל ועד ל־115 מעלות צלזיוס מול אור שמש ישיר.
סוגים

ישנם שני סוגים של חליפות חלל:
חליפה המותאמת לפעילות תוך־רכבית (בתוך חללית)
חליפה המותאמת לפעילות חוץ רכבית ("הליכת חלל" או פעילות חוץ רכבית על הירח או גרמי שמים אחרים)
מבנה

מתחת לחליפה החיצונית, לובש האסטרונאוט חליפת גוף המכילה צינורות שדרכם זורם נוזל קר, שתפקידו להגן על האסטרונאוט מפני חום השמש. השכבה החיצונית של חליפת החלל חייבת להיות קשיחה על מנת שלא תיסדק מפגיעות מטאורים קטנים. מאחורי החליפה עצמה קיים בלון חמצן. לעיתים, מותקנות על החליפה מצלמות, כך שיתר האסטרונאוטים וצוות הקרקע יוכלו לצפות במתרחש. בחלקה הקדמי של קסדת הראש ישנה סנוורת, על מנת להגן על האסטרונאוט מפני קרינת השמש. בנוסף קיימות מנורות בקסדה המאפשרות לטייס החלל לעבוד בחשיכה. בתוך הקסדה קיימת מערכת קשר המורכבת מאוזניות וממיקרופון, המאפשרים לאסטרונאוט לשוחח עם חבריו לצוות ועם צוות הקרקע. קיים סיכון גדול בפעילויות חוץ רכביות בהן האסטרונאוט נדרש לעבוד בתנאים קשים, מה שיכול לגרום לו להזיע ובכך לגרום לו להתייבשות. עקב כך, מצויה בחליפה מערכת אוורור שפותרת בעיה זו. אסטרונאוט עשוי לשהות עד שבע שעות מחוץ לחללית בפעילות חוץ רכבית, וייתכן שיצטרך לעשות את צרכיו, לכן קיים מן שק הסופג את צרכיו של הטייס. במכל הגב נמצאים גם מכלי חמצן, מסנני פחמן דו־חמצני, סוללות חשמל, מאוורר, מערכת אזעקה לקצב הלב, העבודה והזיעה ויחידת תמרון (תנועה) אישית, המאפשרת לטייס לנוע במהירות של שלושה מטרים לשנייה.
גלריה

אסטרונאוטים בחליפות חלל עובדים על גבי תחנת החלל הבינלאומית
ניל ארמסטרונג בחליפת חלל
האסטרונאוטים של משימה STS-118 בחליפות חלל
אסטרונאוט בחליפת חלל בזמן פעילות חוץ רכבית
חליפת חלל שהייתה בשימוש בפעילות חוץ רכבית בתוכנית החלל הסובייטית
הדמיית חליפות החלל של תוכנית קונסטליישן
חליפת החלל של תוכנית ג'מיני
חליפת החלל במשימת שנג'ואו 5 הסינית
הקוסמונאוט מקסים סורייב יחד עם שתי חליפות חלל מסוג אורלן-MK.
ראו גם

אורלן (חליפת חלל)
הערות שוליים

↑  רן לוי, ההיסטוריה של חליפת החלל – חלק ב', באתר הפודקאסט עושים היסטוריה, ‏20 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4381631-9
וואהנגה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  21°19′00″S 136°39′00″W﻿ / ﻿21.316666666667°S 136.65°W﻿ / -21.316666666667; -136.65
 ארכיפלג:  איי טואמוטו
 שטח:  3.8 קמ"ר
 רוחב:  3.6 ק"מ
 נתונים מדיניים
 מדינה:  צרפת 
 אוכלוסייה:  0 (2012)
 אזור זמן:  UTC-10
 תאריך גילוי:  5 בפברואר 1606 
  (למפת פולינזיה הצרפתית מוגדלת) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטוואהנגה(למפת פולינזיה הצרפתית רגילה) פפאטה פאאה טאיאוהא רורוטו האוקיינוס השקטוואהנגה
 
מפהת וואהנגה
וואהנגה (באנגלית: Vahanga) הוא אטול קטן ולא מיושב, המהווה חלק מקבוצת אקטון שבארכיפלג טואמוטו, הפולינזיה הצרפתית, ואשר שייך לאיי גמבייה.
גאוגרפיה

וואהנגה ממוקם 9 ק"מ מערבית לטנארונגה ו-1362 ק"מ דרום-מזרחית לטהיטי. זהו אטול מעגלי בקוטר של 3.6 ק"מ, שטח אדמה של 3.8 קמ"ר ושטח כולל של 12.6 קמ"ר (כולל הלגונה). זהו אטול נמוך עם מנחת בצד הצפון-מערבי של האי ליד בית לבן, אך אין גישה ללגונה.
היסטוריה

האזכור הראשון של אטול זה נעשית על ידי הנווט הפורטוגלי פדרו פרננדש דה קיירוש שצפה באיים ב-5 בפברואר 1606 וקרא להם בשם Las Cuatro Coronadas ("ארבעת העטורים"), אך תצפיתו לא תועדה במלואה. התיעוד הברור הראשון לגבי האי נעשה על ידי החוקר יו קאמינג (אנ') שביקר במקום באונייתו "Discoverer" בפיקוד הקברניט סמואל גרימווד. בשנת 1833 הגיע לאטול הנווט תומאס אבריל על ספינת הסוחר שלו "Amphitrite", ובשנת 1837 ביקר בו לורד אדוארד ראסל, מפקד ה-HMS Actaeon, השם שניתן לקבוצה. בעבר הוא היה בבעלות אדם בשם קפטן ניקולס, אך הוא נפדה בשנת 1934.
פלורה ופאונה

וואהנגה מארח צמחייה המורכבת מעצי קוקוס, פורטולקה צהובה, Cassytha filiformis, וירבוזיים כגון המין Achyranthes aspera var. velutina.
בשנת 2007, פרויקט אקולוגי שנערך על ידי אוניברסיטת אוקלנד והאגודה האורניתולוגית של פולינזיה נועד למגר את החולדות הפולינזיות בוואהנגה שהתיישבו באטול, להחזיר את האיזון למערכת האקולוגית התומכת במיני ציפורים כמו יונת הקרקע הפולינזית וביצנית פולינזית. מיזם קודם משנת 2000 נכשל במטרה זו.[דרוש מקור]
ראו גם

מאטוריוואבו
טנאררו
טנארונגה
קבוצת אקטון
אי בודד
לקריאה נוספת

Sailing Directions, Pub 126, "Pacific Islands" NIMA 2002; page 12
הערות שוליים

↑  "Population". Institut de la statistique de la Polynésie française. נבדק ב-26 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brand, Donald D. The Pacific Basin: A History of its Geographical Explorations The American Geographical Society, New York, 1967, p.136.
↑  Kelly, Celsus, O.F.M. La Austrialia del Espiritu Santo.
↑  Pacific Island: Eastern-Pacific - Geographical handbook series, James Wightman Davidson and Naval Intelligence Division, editions Naval Intelligence Division, 1945, p.224.
↑  Archaeology of Mangareva and neighboring atolls by Kenneth Pike Emory, editions Kraus, 1971, p.58-60.
↑  Flora of French Polynesia by Jacques Florence, editions IRD, 2004, p.344
↑  Flora of French Polynesia by Jacques Florence, editions IRD, 2004, p.145
↑  Flora of French Polynesia by Jacques Florence, editions IRD, 2004, p.50
↑  CEPF SMALL GRANT FINAL PROJECT COMPLETION REPORT
מת להיות

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  דידי הררי
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  3
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני מימד
 שידור
 רשת שידור:  מוסיקה 24, ערוץ 2, ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  2004–2006
 
מת להיות הייתה תוכנית מציאות טלוויזיונית ישראלית ששודרה במשך שתי עונות במוסיקה 24, עונה שלישית בערוץ 2 ועונה רביעית בערוץ 10 בין השנים 2004 ל-2006. בתוכנית התחרו אנשים שאינם זמרים מקצועיים בחיקוי זמרים שונים. את התוכנית הנחה דידי הררי, יחד עם ארבעה שופטים משתנים ולהקת ליווי בשם "על הבמה".
פורמט

על מנת להשתתף בתוכנית, על המתמודדים לעבור אודישן (במהלך התוכנית מוצגים לעיתים חיקויים שלא עברו את האודישן). המתמודדים בכל תוכנית מופיעים כאשר הם מאופרים ולבושים בצורה מיוחדת על-מנת שיהיו דומים חיצונית לזמר המקורי. המנצח נקבע על ידי הצבעת הקהל שבאולפן.
בעונה הראשונה זכה הצרוב, איל כהנא, שביצע חיקוי של ריטה, בעונה השנייה של מאיה בוסקילה, בשלישית של שלמה ארצי וצרוב של מוש בן ארי זכה בעונה הרביעית. בנוסף, חוקו זמרים אחרים, כמו צביקה פיק, אביב גפן, האחיות פיק, סאבלימינל והצל, שימי תבורי, בעז שרעבי, חיים צינוביץ', מייק בראנט, עברי לידר, שרית חדד, בן ארצי ועוד.
בין השופטים היה ניתן למצוא את ניקי גולדשטיין, מרגלית צנעני, פבלו רוזנברג, ננסי ברנדס, משה דץ, שרונה פיק, אילנה אביטל ומפורסמים אחרים.
שידור התוכנית

שני העונות הראשונות שודרו בערוץ "מוסיקה 24" בקיץ 2004 ובחורף שאחריו.
בקיץ 2005 שודרה התונית בשידור טלעד בערוץ 2, בחודשיים האחרונים לפני סיום הזיכיון שלה. התוכנית עלתה לשידור ב-10 באוגוסט 2005.
ב-9 בדצמבר 2005 החל שידור עונה נוספת בערוץ 10 בשעה 20:00 בימי שישי. התוכנית רשמה רייטינג ממוצע של כ-5% בלבד לאחר המעבר מטלעד לערוץ 10, ועונות נוספות לא הופקו יותר.
לקראת סיום שידור התוכנית חלק מהמשתתפים העלו מופע בשם "הצרובים", ואף הוציאו גרסת כיסוי לשיר של הגששים "תן לשים את הראש על דיונה".
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון, ערוץ "מוסיקה 24" הציג את לוח שידורי החורף, באתר הארץ, 3 בינואר 2005
↑  יעל גאוני, ‏למרות סיום הזיכיון: טלעד מעלה את "מת להיות" של אולפני מימד, באתר גלובס, 1 באוגוסט 2005
↑  רותה קופפר, תחרות שירים בהנחיית דידי הררי בטלעד, באתר הארץ, 11 באוגוסט 2005
↑  רותה קופפר, השעשועון "מת להיות" עם דידי הררי ישודר בערוץ 10 בערבי שבת, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2005
↑  יעל גאוני, ‏31.8% ל"רוקדים עם כוכבים", באתר גלובס, 18 בדצמבר 2005
↑  הכפילים של "מת להיות" מעלים מופע, באתר וואלה, 3 בדצמבר 2005
↑  מערכת עכבר העיר, חיקוי של דיונה, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2006
יחסי אבחזיה–ניקרגואה

| יחסי אבחזיה–ניקרגואה |
| --- | --- |
אבחזיה: ניקרגואה


אבחזיה: ניקרגואה
שטח (בקילומטר רבוע)
8,660: 130,370
אוכלוסייה
240,705: 6,969,810
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 17,829
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 2,558
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי אבחזיה-ניקרגואה הם יחסי החוץ שבין רפובליקת אבחזיה לבין רפובליקת ניקרגואה. ניקרגואה הכירה באבחזיה ובדרום אוסטיה ב-5 בספטמבר 2008. במהלך מסיבת עיתונאים שהתקיימה בנובמבר 2008, שר החוץ הניקרגואי, סמואל סנטוס לופז, אמר "אנו חושבים כי החלטתנו להכיר באבחזיה ובדרום אוסטיה הייתה הוגנת בהחלט, אנו בודקים את האפשרויות על מנת להוביל לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים באופן ברור והגיוני, נפעל בעזרת חברינו, ככל הנראה רוסיה, על מנת ליצור מגעים קרובים במסגרת היחסים".
יחסים דיפלומטיים

אבחזיה וניקרגואה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-10 בספטמבר 2009, לאחר שמשלחה אבחזית פגשה את הנשיא הניקרגואי, דניאל אורטגה, במהלך ביקורה באמריקה המרכזית. ב-18 עד 21 ביולי 2010, נציגה רשמית של אבחזיה ביקרה רשמית בניקרגואה בראשות הנשיא האבחזי, סרגיי בגאפש. ב-19 ביולי, הצטרפה למשלחת האבחזית, משלחת מדרום אוסטיה בראשות הנשיא אדוארד קוקויטי. באותו היום, שני הנשיאים נכחו באירועים הרשמיים במסגרת יום הולדת ה-31 של החזית הסנדיניסטית. ב-20 ביולי, נשיא אבחזיה וניקרגואה חתמו על מספר מזכרי הבנות, הסכמי ידידות ושיתופי פעולה בדבר נסיעות ללא אשרת כניסה עד 90 יום, יחסי מסחר-כלכלה, שירותים אוויריים ושיתוף פעולה בין הבנק הלאומי של אבחזיה והבנק הניקרגואי.
ב-16 באפריל 2012, אבחזיה פתחה את שגרירותה בניקרגואה, כאשר זאור גווג'אבה (שכיהן כשגריר אבחזיה בוונצואלה) קיבל את תעודותיו מהנשיא אלכסנדר אנקבב. ב-27 ביוני 2012, שגריר ניקרגואה, לואיס קואדרה, הציג את כתב אמנתו בפני שר החוץ של אבחזיה ולנשיא אנקבב.
תנודת פוגו

תנודת פוגו היא רטט מעורר עצמית במנועי דלק נוזלי, הנגרמת מחוסר היציבות של הבעירה. הבעירה הלא יציבה גורמת לשינויים בדחף המנוע, ולכן לשינויים בתאוצה במבנה הגמיש של הרקטה, אשר בתורם גורמים לשינויים בלחץ ההנעה ובקצב הזרימה, וסוגרים את מעגל העירור העצמי. השם הוא מטאפורה המשווה את הרטט האורכי לקפיצות של מקל פוגו. תנודת פוגו מפעילה לחץ על מעטפת הרקטה, שבמקרים חמורים עלול להיות מסוכן.
עקרון פעולה

באופן כללי, תנודת פוגו מתרחשת כאשר עלייה בלחץ תא הבעירה מגבירה את הלחץ האחורי כנגד הדלק הנכנס למנוע. זה מפחית את זרימת הדלק ובכך את לחץ התא. לחץ התא המופחת בתורו מפחית את הלחץ האחורי במשאבה, גורם ליותר דלק להיכנס, ללחץ תא הבעירה לעלות וחוזר חלילה. בדרך זו, מנוע רקטי שחווה תנודות פוגו פועל מבחינה רעיונית בדומה למנוע פולסי . אם מחזור הדופק תואם לתדר התהודה של הרקטה, תנודות מסוכנות עלולות להתרחש באמצעות משוב חיובי, שעלול, במקרים קיצוניים, לקרוע את הרקטה לגזרים. מצבים אחרים שיכולים לגרום לתנודות בלחץ הדלק כוללים כיפוף של צינורות דלק.
תנודת פוגו הפריעה בשלב הראשון של טיטן 2 במהלך פיתוחו, מה שעיכב את דירוגה ליכולת נשיאת אדם של הרקטה עבור תוכנית ג'מיני. השלב הראשון של סטורן 5 V ( S-IC ) חווה תנודת פוגו חמורה בטיסה של אפולו 6, שפגעה בשלבי S-II ו-S-IVB וככל הנראה הייתה הגורם להפסקה אם הטיסה הייתה נושאת צוות אנושי. בשלב השני ( S-II ) היית תנודת פוגו פחות אינטנסיבית בטיסות אחרות. התנודות במהלך העלייה של אפולו 13 גרמו לכיבוי המנוע המרכזי כשתי דקות מוקדם מהמתוכנן. אובדן הדחף פוצה על ידי בעירות ארוכות יותר מהשלב השני והשלישי.
סיכון

אם התנודה לא נבדקת, עלולים להיגרם כשלים. מקרה אחד התרחש במנוע ה-J-2 האמצעי של השלב השני, S-II, של המשימה הירחית אפולו 13 ב-1970. במקרה זה, המנוע כבה לפני שהתנודות יכלו לגרום נזק לרקטה. אירועים מאוחרים יותר במשימה זו (מכל חמצן התפוצץ יומיים לאחר מכן) האפילו על בעיית הפוגו. תנודת פוגו התרחשה גם בשלב ה-S-IC הראשון של טיסת המבחן של אפולו 6 ללא צוות ב-1968 אחת מטיסות הניסוי של רקטות N1-L3 של ברית המועצות סבלה מתנודות פוגו בשלב הראשון ב-21 בפברואר 1969. רכב השיגור הגיע לניתוק מנוע ראשוני, אך התפוצץ 107 שניות לאחר ההמראה והתפרק. ישנם מקרים נוספים במהלך שיגורים ללא צוות בשנות ה-50 וה-60 שבהם תנודת הפוגו גרמה לכשלי שיגור קטסטרופליים, כמו החללית הסובייטית הראשונה לירח לונה E-1 No.1 ולונה E-1 No.2 בספטמבר ואוקטובר 1958  : 440–446
הערות שוליים

1 2 3 4  Tom Irvine (באוקטובר 2008). "Apollo 13 Pogo Oscillation" (PDF). Vibrationdata Newsletter. pp. 2–6. נבדק ב-18 ביוני 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fenwick, Jim (Spring 1992). "Pogo". Threshold. Pratt & Whitney Rocketdyne. אורכב מהמקור ב-13 בינואר 2009. נבדק ב-11 בספטמבר 2009. {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link)
↑  Curtis E. Larsen. "NASA Experience with Pogo in Human Spaceflight Vehicles" (PDF). NASA. נבדק ב-26 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Die russische Mondrakete N-1 (The Russian moon rocket N-1)". www.bernd-leitenberger.de (בגרמנית). נבדק ב-17 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Boris Chertok (2006). "Rockets and People, Volume 2: Creating a Rocket Industry" (PDF). NASA. נבדק ב-18 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
יחסי אבחזיה–טובאלו

| יחסי אבחזיה–טובאלו |
| --- | --- |
אבחזיה: טובאלו


אבחזיה: טובאלו
שטח (בקילומטר רבוע)
8,660: 26
אוכלוסייה
240,705: 9,555
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 62.3
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 6,518
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי אבחזיה–טובאלו מתייחסים ליחסים דו-צדדיים בין רפובליקת אבחזיה לטובאלו. טובאלו הכירה בעצמאותה של אבחזיה ב-18 בספטמבר 2011. מאז חזרה טובאלו מההכרה ב-31 במאי 2014 ויצרה קשרים דיפלומטיים עם גאורגיה.
היסטוריה

ב-18 בספטמבר 2011 חתמו ראש ממשלת אבחזיה סרגיי שמבה וראש ממשלת טובאלו ווילי טלאבי על הצהרה משותפת לכינון יחסים דיפלומטיים בסוחומי.
באוקטובר 2011, אבחזיה וטובאלו ייסדו יחסים רשמיים. עם זאת, מומחה לענייני חוץ, יוריס גולביס, ציין כי אבחזיה מסתמכת על סיוע כספי מרוסיה ואינה מסוגלת להשתמש בכסף שלאחר מכן כדי לתמוך בטובאלו. באפריל 2013, טובאלו רמזה שהמדינה עשויה ללכת בעקבות ונואטו ולהפסיק את התמיכה הדיפלומטית באבחזיה לטובת קשרים דיפלומטיים עם גאורגיה. גורמים רשמיים בטובאלו יצרו קשר עם גולביס כדי לומר שגאורגיה הציעה 250,000 דולר אמריקני עבור ההחלפה.
”גאורגיה הציעה 200,000 דולר אמריקני, והאם אבחזיה יכולה לנצח את זה?”
”[לאבחזיה] אין אפילו כסף לשפץ את השירותים במשרד החוץ, שלא לדבר על לתת מיליוני דולרים למדינות שאנו מעוניינים שיכירו בנו.”
בשנת 2013, טובאלו החליפה את ממשלתה. ראש הממשלה החדש, אנלה סופואגה, החל במשא ומתן פעיל עם גאורגיה לאחר שנבחר.
ב-31 במרץ 2014, בטביליסי, גאורגיה וטובאלו כוננו יחסים דיפלומטיים וקונסולריים. טובאלו הצהירה כי היא מכירה בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה בגבולותיה המוכרים מבחינה בינלאומית וכי אבחזיה ודרום אוסטיה הם אזורים גאורגיים. טובאלו אישרה מחדש את אמונתה בריבונותה ובשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה, כמו גם בכבודה לעקרונות המשפט הבינלאומי. לפיכך, טובאלו ביטלה את ההסכם משנת 2011 עם אבחזיה וניתקה רשמית את הקשרים הדיפלומטיים עימה.
מה שלמה?

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיית מצבים, סדרת טלוויזיה לילדים 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  13 
 שידור
 רשת שידור:  לוגי 
 תקופת שידור מקורית:  2004–הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מה שלמה? היא סדרה ישראלית לילדים ולנוער, בעלת 13 פרקים, ששודרה בערוץ לוגי בשנת 2004 בכיכובם של אבי גרייניק, עלמה זק, אלון נוימן, ששי סמוכה, טלי אורן ועמי סמולרצ'יק. הסדרה מספרת על המלך שלמה שמנגן בגיטרה, מתאהב בדלית (עלמה זק) ומתחמק ממזימותיהם של אחיטוחס ובוזי.
הסדרה נוצרה על ידי חיים אידיסיס ומוטי אברהם והופקה על ידי אביבית הראל.
הסדרה משלבת דמויות מהתנ"ך ודמויות פיקטיביות. כמו כן היא מלווה בהומור, שבירת הקיר הרביעי ובקריצות לימינו אנו, ובפרטי טריוויה רבים הניתנים על ידי שלמה או אחת הדמויות האחרות.
שחקנים

שלמה המלך (אבי גרייניק): מלך ישראל. מנהל רומן עם דלית. החכם באדם, אך תמים למדי. מנגן בגיטרה, כפרודיה על כלי המוזיקה של אביו דוד, הכינור.
אחיטוחס (אלון נוימן): יועץ המלך, והאנטגוניסט הראשי בסדרה. אדם מושחת וחסר מצפון המנסה להערים על המלך ולהתנקש בחייו. שמו הוא פרפרזה על אחיתופל. מאוהב אף הוא בדלית.
דלית (עלמה זק): מלצרית במסעדת הבוסתן. מנהלת רומן עם שלמה, אך מתעקשת שיתגרש מ-999 נשותיו על מנת להינשא לו.
בוזי בן זעפרן הכנעני (ששי סמוכה): נוכל ובעל הבוסתן. חברו של אחיטוחס.
טלי אורן: דמויות משנה נשיות.
עמי סמולרצ'יק: דמויות משנה גבריות.
רשימת הפרקים

1. קזינו
2. הקלסתרון
3. בורסה
4. סמואל גמל מרוץ
5. מלך ליום אחד
6. קמרה אובסקורה
7. בקורת הממלכה
8. מלחמה ושלום חלק א'
9. מלחמה ושלום חלק ב'
10. פרת שלמה המלך
11. הפקח שלא סרח
12. מהפכת האמת
13. הדבורה מאיה
כיפת הקרח סטיקיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  קולומביה הבריטית 
 שטח:  21,869 קמ"ר 
 קואורדינטות:  57°04′14″N 132°13′51″W﻿ / ﻿57.070555555556°N 132.23083333333°W﻿ / 57.070555555556; -132.23083333333
  (למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט כיפת הקרח סטיקיין(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט כיפת הקרח סטיקיין
 
כיפת הקרח סטיקיין (באנגלית: Stikine Icecap) המכונה גם שדה הקרח סטיקיין (באנגלית: Stikine Icefield), הוא כיפת קרח גדול על הגבול בין מדינת אלסקה שבארצות הברית ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. שדה הקרח ממוקם באזור הידית של אלסקה, ובאזור הרי הגבול של הרי החוף.
כיפת הקרח שבשטח ארצות הברית מהווה חלק מהיער הלאומי טונגס.
שטחה של כיפת הקרח 21,869 קמ"ר, כיפת הקרח הגדולה היא המקור של נהר טאקו (המהווה את גבולו הצפוני של שדה הקרח); וכן היא המקור של נהר סטיקיין.
קרחון לקונט וקרחון סוייר זורמים מכיפת הקרח סטיקיין, לכיוון ארצות הברית; קרחון גרייט זורם משדה הקרח לכיוון קנדה.
בכיפת הקרח פסגות תלולות וצוקי גרניט, הדומים לאלה של פטגוניה.
הערות שוליים

↑  מידע גאוגרפי באתר אנציקלופדיית ההרים הקנדית
| תצורות נוף הקשורות לקרחונים וגאומורפולוגיה קרחונית במדינת אלסקה שבארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אמהרסט • בייקון • ביירון • ג'ונס הופקינס • ליטויה • לקונט • מטנוסקה • נאבסנה • קלארק • קלוטלן • קרסנט • קרול • סומרו • שלף |  |
| כיפות קרח | סטיקיין |  |
| פיורדים | קולג' |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561192205171  LCCN: sh99014424
קתרין ג'ונסון

| --- | --- |

קתרין ג'ונסון בטקס בו הוענקה לה מדליית החירות הנשיאותית ב-2015
 לידה:  26 באוגוסט 1918 וייט סלפר ספרינגס, וירג'יניה המערבית, ארצות הברית 
 פטירה:  24 בפברואר 2020  (בגיל 101) ניופורט ניוז, וירג'יניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Creola Katherine Coleman 
 ענף מדעי:  orbital mechanics, מתמטיקה חישובית, מתמטיקה, הנדסת אווירונאוטיקה, פיזיקה 
 מקום קבורה:  Hampton Memorial Gardens 
 מקום לימודים:  קולג' המדינה של וירג'יניה המערבית (1937)  אוניברסיטת וירג'יניה המערבית (1940) 
 מוסדות:  נאס"א (1958–1986)  הוועדה הלאומית המייעצת לאווירונאוטיקה (1953–1958) 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (2022)  מדליית האברד (2020)  מדליית הזהב של הקונגרס (2019)  100 נשים (BBC) (2016)  Arthur B.C. Walker II Award (2016)  נשות וירג'יניה בהיסטוריה (2016)  NCWIT Pioneer in Tech Award (2015)  מדליית החירות הנשיאותית (2015) 
 מספר צאצאים:  3 
 
קתרין ג'ונסון בתקופת עבודתה בנאס"א ב-1966
קתרין קולמן גובל ג'ונסון (באנגלית: Katherine Coleman Goble Johnson;‏ 26 באוגוסט 1918 – 24 בפברואר 2020) הייתה מתמטיקאית אפרו-אמריקאית, שתרמה תרומה מכרעת להצלחתן של הטיסות המאוישות של נאס"א, ובכך לתוכנית החלל האמריקאית בכללותה. בעבודתה כמחשבת היא הייתה ידועה ביכולתה לבצע חישובים מסובכים במהירות ובדיוק, והיא חישבה רבים ממסלולי הטיסה והחירום של טיסות נאס"א. בהמשך עסקה באפיון המחשבים האלקטרוניים הדיגיטליים הראשונים ובהטמעתם בנאס"א.
על עבודתה מבוסס הסרט "מאחורי המספרים".