stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמינר הקיבוצים

| --- | --- |


 מוסד אקדמי
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־85 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  דרך נמיר 149, תל אביב, 62507 
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°06′07″N 34°47′22″E﻿ / ﻿32.1019°N 34.7894°E﻿ / 32.1019; 34.7894
 www.smkb.ac.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) סמינר הקיבוצים(למפת תל אביב רגילה) סמינר הקיבוצים(למפת גוש דן רגילה) סמינר הקיבוצים(למפת גוש דן מוגדלת) סמינר הקיבוצים  he סמינר הקיבוציםhe סמינר הקיבוציםמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כתובת זיכרון לרצח יצחק רבין בסמינר הקיבוצים
מראה בקמפוס
סמליל ישן של הסמינר
סמינר הקיבוצים המכללה לחינוך לטכנולוגיה ולאמנויות היא מכללה אקדמית לחינוך והוראה בתל אביב-יפו. המכללה מציעה לימודים לתואר ראשון (.B.Ed), לתואר שני (.M.Ed) והסבת אקדמאים בארבע פקולטות: חינוך, מדעים, מדעי הרוח ואמנויות. כמו כן, למכללה בית ספר ללימודי תעודה בעל ארבעה מרכזים: למקצועות הטיפול; להורות, גיל רך, הנחיית קבוצות ואימון; התפתחות מקצועית והשתלמויות לאנשי חינוך; לתוכניות נגישות וכן תחום חברה ותרבות.
היסטוריה

סמינר הקיבוצים הוקם בשנת 1939 על ידי קבוצת חברי קיבוצים, אשר בקשו להכשיר מורים, ושכן בבניין ברחוב אחד העם 16 בתל אביב. בראש הקבוצה עמד המחנך מרדכי סגל, חבר קיבוץ כפר גלעדי שלמד בארצות הברית, ושמו של המוסד היה "מפעל ההכשרה למורים וגננות". בשנת 1942 עבר הסמינר לרחוב ליליינבלום מס' 14 בתל אביב, ושמו שונה ל"סמינר למורים וגננות של התנועה הקיבוצית והמרכז לחינוך". הבניין שמור ועומד על תילו גם כיום. בשנת 1943 עבר הסמינר לרחוב בני דן מס' 36 בתל אביב, ושכן במקום משך 18 שנים. המקום שימש אז גם בסיס לפעולות החי"ש כפי שכתוב על לוחית זיכרון בכניסה אליו. כיום משמש המקום כאכסניית נוער.
בשנת 1961 עבר הסמינר למשכנו הנוכחי בדרך נמיר שבתל אביב.
בתחילת 2008 התאחד הסמינר עם המכללה להוראת הטכנולוגיה ושמו שונה לסמינר הקיבוצים המכללה לחינוך לטכנולוגיה ולאמנויות.
הקמפוס

המכללה שוכנת בשני קמפוסים: הקמפוס המרכזי בצפון תל אביב - בדרך נמיר 149 וקמפוס אמנויות במגדל שלום.
הקמפוס המרכזי של המכללה בה נמצאת המכללה משנת 1961, שוכן על דרך נמיר מצפון לירקון, סמוך לשדרות רוקח ולמוזיאון ארץ ישראל. במקום נמצאים הפקולטה לחינוך.
קמפוס אמנויות הפקולטה לאמנויות במכללת סמינר הקיבוצים עברה למעונה החדש בשנת 2021 במגדל שלום מאיר.
הקמפוס > המכון למחשבה חינוכית

המכון הוקם בשנת 2003 ומנוהל על ידי פרופסור נמרוד אלוני. מתוך כוונה לענות על צרכים חינוכיים בישראל של ראשית המאה ה-21, כאשר מצד אחד מסלימה הלאומנות והקנאות, ומצד שני מוותרים על כל מחויבות ערכית וחברתית. המכון, משלב אידיאליזם חברתי וחינוכי עם מגוון רחב של מומחיויות אקדמיות ופרקטיות בתחום החינוך ההומניסטי. המכון פועל לאחד את האידיאלים הערכיים והמשאבים המקצועיים של מכללת סמינר הקיבוצים, למסה של מנהיגות חינוכית הומניסטית בחברה הישראלית בתאוריה החינוכית, בהכשרת אנשי חינוך, בהשבחת העבודה החינוכית בבתי הספר, ובתרומה לקהילה.
הפקולטות

הפקולטה לחינוך: חינוך לגיל הרך, חינוך לבית הספר היסודי, חינוך מיוחד, חינוך בלתי פורמלי, ניהול עסקי חברתי והחוג לחינוך.
הפקולטה למדעים: חינוך גופני ותנועה, ביולוגיה על יסודי, החוג למדעים והחוג למתמטיקה.
הפקולטה למדעי הרוח-והחברה: אנגלית, מדעי הרוח על יסודי, החוג להיסטוריה, החוג לספרות, החוג למקרא ותרבות ישראל, רג"ב - תוכנית המצוינים.
הפקולטה לאמנויות: אומנות, מחול, עיצוב, תקשורת קולנוע ותיאטרון.
הפקולטות > משעול

משעול הוא מרכז ידע ומשאבים פדגוגיים העומד לרשות הסטודנטים והמרצים לצורך תכנון והפקה של סביבה לימודית. תהליך ההפקה נעשה בעזרת ליווי אישי והדרכה מקצועית. בקמפוס ארבעה מרחבי יעץ מאובזרים בציוד טכנולוגי מתקדם:
מרחב המולטימדיה - סביבת הוראה-למידה המאפשרת לתכנן, לפתח ולהפיק פעילויות לצורכי הוראה בבתי הספר ובמכללה, בשילוב טקסטים קולנועיים ומוזיקליים.
מרחב משאבים פדגוגיים ויעץ - כולל אוספים של תוכניות לימודים עדכניות וחומרי הוראה-למידה. במרחב מוצעים שירותי יעץ בכל תחומי הלימוד האקדמיים והמעשיים כמו קריאת מאמרים, עזרה בהכנת עבודות סמינריוניות, בהכנת יחידות הוראה לקראת העבודה המעשית בבתי הספר, והכנת פרויקטים של סוף שנה.
מרחב סדנת העיצוב - שירותי יעץ והדרכה בתכנון והפקה של חומרי הוראה במימד החזותי. כגון: עיצוב סביבות למידה, חומרי הוראה-למידה, עיצוב גרפי של כרזות והכנת מרכזי למידה ומשחקים חינוכיים.
מהו"ת - מרכז העצמה ותובנה המאפשר לסטודנטים בעלי לקויות הלמידה והפרעות הקשב להבין טוב יותר את מה שעובר עליהם בתהליך הלמידה, ולחפש כלים יעילים יותר כדי ללמוד ולהתנהל באקדמיה באופן ראוי מבלי "ללכת לאיבוד". המרכז פועל כ"בית" מבין ומקבל. הוא פתוח כל היום וכל השבוע ומשתדל להיענות לצרכים השונים שמועלים על ידי הסטודנטים.
משעולים - רג"ב

תוכנית הסבת אקדמאים מצטיינים להוראת היסטוריה ואזרחות בהתמחות לחינוך פוליטי לאזרחות דמוקרטית.
מסלול הסבת אקדמאים מצטיינים להוראת היסטוריה ואזרחות בבתי הספר העל יסודיים, הוא פרי שיתוף פעולה בין תוכנית רג"ב להכשרת מורים מצטיינים במכללת סמינר הקיבוצים.
תוכנית המצוינים, רג"ב, היא תוכנית הדגל של הכשרת המורים במשרד החינוך. היא מיועדת לסטודנטיות וסטודנטים בעלי נתונים גבוהים ומוטיבציה חינוכית. סטודנטים וסטודנטיות המעוניינים להוביל תהליכי שינוי במערכת החינוך ובקהילה.
התכנית מתמקדת בסוגיות חברתיות וחינוכיות המעסיקות את החברה הישראלית ומבקשת לפתח אנשי ונשות חינוך מובילים, בעלי רגישות חברתית ולהט להשפיע על סביבתם.
תוכנית רג"ב במכללת סמינר הקיבוצים מתקיימת בשני מסלולים מקבילים[דרוש מקור]:
לסטודנטים לתואר ראשון בכל אחד מן המסלולים במכללה הלומדים במקביל בתוכנית לאורך שלוש שנים.
לאקדמאים, בעלי תואר ראשון או שני לקראת תעודת הוראה בהיסטוריה ובאזרחות בדגש חינוך פוליטי לאזרחות דמוקרטית. הלימודים בתוכנית משולבים בשנת הלימודים לתעודת ההוראה ובשנת הסטאז' והליווי.
מנהלי הסמינר

מרדכי סגל - מייסד הסמינר ומנהלו במשך 35 שנים. (1974-1939) חבר קיבוץ כפר גלעדי, ולאחר מכן חבר קיבוץ גבעת חיים (מאוחד). הוגה דעות בתחומי חינוך ורוח היהדות. בעל תואר בפילוסופיה, שפות וחינוך. ב-1939 למד במכון הביולוגי-פדגוגי ברחוב יהודה הלוי, בהנהלתו של הזואולוג ואיש החינוך, יהושע מרגולין, ויחד איתו הגו את רעיון הקמתו של מוסד להכשרת מורים ומחנכים, ולא לשם ידיעת הטבע בלבד, אלא להכשרה מלאה בכל מקצועות המדע והאומנות שמורים ומחנכים זקוקים להם.
שלמה יצחקי - חבר קיבוץ עברון וממיסדיו, ניהל את הסמינר במשך 12 שנים, (1986-1974). פעיל במשך שנים רבות בנושאי הוראה וחינוך. בתקופת ניהולו, החליטה המועצה להשכלה גבוהה להעניק היתר לסמינר לפתוח מוסד להשכלה גבוהה ולתמוך בו.
אהובה לאור - חברת קבוצת שילר, ראש המכללה במשך 15 שנים, (2001–1986). בת המושבה מזכרת בתיה, דור חמישי בארץ, עסקה במשך שנים רבות בהוראה וחינוך וניהלה את בית הספר האזורי בגבעת ברנר. הובילה את תהליך האקדמיזציה בסמינר.
ד"ר יוסי אסף - חבר קיבוץ בית השיטה. ניהל את סמינר הקיבוצים במשך 11 שנים, (2012–2001). החל דרכו בקיבוץ בתחום החינוך וההוראה, והמשיך במגוון תפקידים שבהם זכה להישגים ותרם לכלל. ריכז את חברת הילדים בקיבוצו, כיהן כמזכיר הקיבוץ, ניהל את התפעול במפעל השימורים בקיבוץ, שימש כמח"ט במילואים וניהל את הכפר לשיקום נפגעי סמים במלכישוע.
פרופסור ציפי ליבמן - ילידת תל אביב-יפו. נשיאת מכללת סמינר הקיבוצים מאז שנת 2012. החלה את דרכה בתחום המתמטיקה והמדעים ועברה לחינוך שם החלה לעסוק בתוכניות לימוד במדעים לגיל הרך. במסגרת תפקידיה האחרונים הייתה פרופסור ליבמן חברת המועצה להשכלה גבוהה וקודם לכן שמשה כרקטורית של מכללת סמינר הקיבוצים במשך שמונה שנים. תחומי המחקר שלה מתמקדים בנושאים של הערכה, מדיניות בחינוך, וכן בסוגיות של למידה והוראה בתחומי המדעים.
אירועים וכנסים בחסות הסמינר

הכנס לחינוך מתקדם - מאז 2006 מקיים הסמינר את כנס תל אביב לחינוך מתקדם, לשיח בדבר דמותו של החינוך בישראל.
מאבקים חברתיים - בשנים 2007–2008 השתתפו הסטודנטים בסמינר הקיבוצים במאבקים חברתיים שונים. במאבק הסטודנטים של 2007, הובילה קבוצת סטודנטים מהסמינר, יחד עם מוסדות נוספים מאבק לדמוקרטיה, שקיפות ועצמאות החלטה של הסטודנטים ולא נציגיהם.
לקריאה נוספת

אסופת מאמרים, מסמינר למכללה ה'תרצ"ט - ה'תשנ"ט, הוצאת מכללת סמינר הקיבוצים, ה'תשנ"ט 1999
הערות שוליים

↑  במסגרת בית הספר למחול מלמדים את כתב התנועה אשכול וכמן באופן המיוחד בו פיתחה אותו תלמידתה הבכירה של נועה אשכול, תרצה ספיר, שהייתה ראש בית הספר, ועורכים הופעות ייחודיות של יצירות בכתב זה. כמה ממורות החוג ובוגרותיו פועלות במסגרת קבוצת ריקודנטו אותה ייסדה תרצה ספיר בשנת 1986. במסגרת הקבוצה חברותיה ממשיכות לפרסם בספרים יצירות בכתב התנועה, ומקיימות הופעות של יצירות אלה.
↑  אורה ערמוני, לא בית חרושת למורים - ראיון פרישה, אתר הקיבוץ הארצי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300958905171  ISNI: 0000 0004 0604 9323  LCCN: n82071842  VIAF: 136063420   WorldCat (עם VIAF): 136063420 
פסל בכניסה לקמפוס
לוחית זיכרון במקומו הקודם של סמינר הקיבוצים, רח' בני דן 36
תנועת 4B

| --- | --- |
 מדינה:  קוריאה הדרומית 
 תקופת הפעילות:  העשור של 2010 – הווה 
 
תנועת 4B היא תנועה פמיניסטית רדיקלית דרום קוריאנית שצמחה במהלך המחצית השנייה של העשור השני של המאה ה-21. ארבעת עקרונות הליבה של התנועה הם - הימנעות מלצאת עם גברים, מנישואים, מיחסי מין ומלידה - קוראות תיגר על הציפיות החברתיות המסורתיות הקיימות בקוריאה הדרומית ועל המדיניות הפרו-נטליסטית של הממשל הדרום קוריאני. לטענת מייסדות התנועה, הקפדה על ארבעת עקרונות הליבה של התנועה תסייע להעצמה של הנשים הדרום קוריאניות, תהפוך אותן ליותר עצמאיות, והדבר יסייע להן לחיות חיים יותר מספקים.
רקע

התנועה התפתחה בעקבות לעליה הניכרת באקטיביזם הפמיניסטי בקוריאה הדרומית בתגובה לאי השוויון המגדרי ההולך וגובר במדינה, בתגובה לעלייה בכמות ההטרדות המיניות במדינה, ובעקבות הסטנדרטים הלא מציאותיים הנוגעים ליופי החיצוני של הנשים הקוריאניות, ובאופן כללי מאי שביעות הרצון ההולך וגובר מהציפיות הנוקשות של החברה הקוריאנית מהנשים הקוריאניות.
ארבעת עקרונות הליבה של התנועה

המונח "4B" מתייחס לארבעת עקרונות הליבה של התנועה אשר הם פעילויות שכל החברות בתנועה מקפידות להימנע מהן במודע:
הימנעות מלצאת עם גברים (비연애, bi-yeonae) - עיקרון זה דוגל בכך שהנשים בתנועה צריכות להימנע במכוון ממערכות יחסים רומנטיות עם גברים על מנת להתנגד ללחצים החברתיים המופעלים על הנשים הקוריאניות בכדי שהן יהיו במערכות יחסים אשר בהן מצפים מהן לספק את כל הצרכים של בן זוגן.
הימנעות מלהתחתן עם גברים (비혼, bi-hon) - עיקרון זה דוגל בכך שהנשים בתנועה צריכות להימנע במכוון מנישואים עם גברים, וכי הנישואים אינם חיוניים יותר על מנת שיהיו לנשים חיים מספקים ובעלי משמעות. עמדה זו מאתגרת את הציפיות המסורתיות בחברה הקוריאנית אשר מחשיבות את הנישואין ליעד מרכזי עבור כל הנשים הקוריאניות.
הימנעות מללדת ילדים (비출산, bi-chulsan) - עיקרון זה דוגל בכך שהנשים בתנועה צריכות להימנע מלהביא לעולם ילדים כדרך להחזיר לנשים שחברות בתנועה את הזכות לקחת את כל ההחלטות הנוגעות לגופן וחייהן. עיקרון זה קורא תיגר על הנורמה המרכזית בתרבות הקוראינית המגדירה את האימהות כמרכיב מכריע בזהות של הנשים הקוריאניות וכמטרה המרכזית בחייהן.
הימנעות מלקיים יחסי מין עם גברים (비섹스, bi-sekseu) - עיקרון זה דוגל בכך שהנשים בתנועה צריכות להקפיד להימנע מלקיים יחסי מין עם גברים כדרך להתנגד לשליטה הפטריאכלית בחברה הדרום קוריאנית, ובמקום זאת שהנשים שחברות בתנועה יתמקדו בצמיחתן וברווחתן האישית, ללא לחץ או ציפיות כולשהן מהחברה.
ראו גם

שיעור פריון כולל
אנטי-נטליזם
שייקרים - תנועה דתית במאה ה-18 שחבריה גם סירבו גם להתחתן, לקיים יחסי מין, ולהביא לעולם ילדים (ובעקבות כך, לבסוף התנועה נכחדה).
התנועת להיכחדות מרצון של האנושות
פמיניזם בדלני
לסביות פוליטית
לאומיות קווירית
שוויון מגדרי
MGTOW
הערות שוליים

↑  Yoon, Katie (2022-06-09). "Beneath the Surface: The Struggles of Dismantling Lookism in Looks-Obsessed South Korea". Embodied: The Stanford Undergraduate Journal of Feminist, Gender, and Sexuality Studies (באנגלית). Palo Alto: Stanford. 1 (1).
↑  박지은 기자 (2020-04-07). ""4B 운동 막고 여가부 폐지"… 성인지 감수성 바닥 드러낸 후보들". 여성신문 (בקוריאנית). נבדק ב-2024-11-11.
↑  Kuk, Jihye; Park, Hyejung; Norma, Caroline (2018-11-08). "Radical feminism paves the way for a resurgent South Korean women's movement". Feminist Current (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-05-08.
↑  "The New Perspective On Korean Women Just Produced". Universidad Privada Bolmana. 2022-02-11. נבדק ב-8 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kai Ford, '23, East Asian Studies, KI Undergraduate Research Assistantships, Summer 2023". korea.fas.harvard.edu (באנגלית). 30 באוגוסט 2023. נבדק ב-2024-05-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "South Korean radical feminism: No dating, sex, marriage or children". AsiaNews. ארכיון מ-2019-12-21. נבדק ב-2021-03-08.
↑  Breen, Kerry (2024-11-07). "What is the 4B movement? Why some are calling for a South Korean-inspired trend after Trump's victory". CBS News (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-11-07.
זמרה ארנת

| --- | --- |

זמרה ארנת, 1958
 לידה:  26 בספטמבר 1929 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  6 באוקטובר 2021 (בגיל 92) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
זמרה ארנת (26 בספטמבר 1929 - 6 באוקטובר 2021) הייתה זמרת ישראלית, שהתפרסמה בשנות ה-50 וה-60.
ביוגרפיה

זמרה ארנת נולדה בחיפה, בתם של מרדכי ותמר ליפשיץ. למדה בחוות הלימוד בשכונת בורוכוב בגבעתיים. בשנת 1947 התגייסה לפלמ"ח ושירתה בפלוגה ז' בעין השופט, ובשנת 1948 עברה לפלי"ם בנווה ים.
בצה"ל שרתה כפקידה בחיל הים, ואחר כך במחלקת תרבות במשך ארבע שנים, כזמרת ומדריכת זמרה.
ארנת הייתה בוגרת המדרשה למחנכים למוזיקה, "טריניטי קולג'" לזמרה אומנותית ואופרה, וקונסרבטוריון ורדי במילאנו.
בשנות ה-50 פתחה ארנת בקריירה מוזיקלית כזמרת סופרן. הוציאה תקליטים של שירי ארץ ישראל, ובהם ביצעה כמה מלהיטי התקופה. כמו כן הופיעה ברחבי העולם בהופעות ובפסטיבלים של אופרה ומוזיקה קלאסית.
מאז סוף שנות ה-60 פעלה בעיקר כמורה למוזיקה (בבית הספר היהודי במילנו, למשל) וכן כמורה לפיתוח קול בבית צבי ובאירועים של שירה בציבור. קטעי שמע שלה זמינים באתר "זמרשת".
ארנת נפטרה ב-6 באוקטובר 2021, בגיל 92, לאחר מאבק ממושך במחלת אלצהיימר.
וואשו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ספטמבר 1965 מערב אפריקה 
 מוות:  30 באוקטובר 2007 (בגיל 42) אלנסבורג, ארצות הברית 
 מין:  שימפנזה מצוי 
 זוויג:  נקבה 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 באוקטובר 2007 
 
וואשו (באנגלית Washoe, ספטמבר 1965 – 30 באוקטובר 2007) הייתה השימפנזה הראשונה שתקשרה באמצעות שפת הסימנים, כחלק מניסוי בנושא רכישת שפה אצל בעלי חיים.
וואשו נולדה במערב אפריקה ב-1965, וניצודה על ידי חיל האוויר האמריקאי למטרת ניסויים בתוכנית החלל. היא נקראה "וואשו" על שם מחוז וואשו שבנבדה, המקום שבו גודלה ובו למדה את שפת הסימנים.
בשנת 1967 החלו אלן וביאטריס גרדנר בפרויקט של לימוד שפת הסימנים לוואשו באוניברסיטת נבדה. ניסיונות קודמים ללמד שימפנזים לחקות שפה אנושית קולית נכשלו. בני הזוג גרדנר האמינו שניסיונות אלו היו פגומים משום שהשימפנזים אינם מצוידים ביכולת הפיזית להפקת הצלילים לחיקוי שפה אנושית. הפתרון שלהם היה לאפשר לקופים לתקשר באמצעות מחוות גופניות. במהלך חייה למדה וואשו כ-350 מילים בשפת הסימנים האמריקאית.
מאז 1980 חייתה וואשו באוניברסיטת מרכז וושינגטון וב-30 באוקטובר 2007 נפטרה וואשו בגיל 42.
הערות שוליים

↑  Livingston, John A., William Vitek, Wes Jackson (ע), other selves, Rooted in the land: essays on community and place, Yale University Press, 1996, עמ' 133
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537121505171  LCCN: sh95010802 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עכן בן כרמי

וַיֹּאמֶר יְהוֹשֻׁעַ מֶה עֲכַרְתָּנוּ יַעְכָּרְךָ ה' בַּיּוֹם הַזֶּה, וַיִּרְגְּמוּ אֹתוֹ כָל-יִשְׂרָאֵל אֶבֶן, וַיִּשְׂרְפוּ אֹתָם בָּאֵשׁ, וַיִּסְקְלוּ אֹתָם בָּאֲבָנִים. וַיָּקִימוּ עָלָיו גַּל-אֲבָנִים גָּדוֹל עַד הַיּוֹם הַזֶּה, וַיָּשָׁב ה' מֵחֲרוֹן אַפּוֹ, עַל-כֵּן קָרָא שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא עֵמֶק עָכוֹר עַד הַיּוֹם הַזֶּה.

— ספר יהושע, פרק ז', פסוקים כ"ה–כ"ו
סקילת עכן, ציור מעשה ידי גוסטב דורה
עָכָן בֶּן-כַּרְמִי, על פי המקרא, היה איש ממשפחת הזרחי משבט יהודה, שחי בתקופת כניסת בני ישראל לארץ ישראל בספר יהושע.
משמעות שמו של עכן אינה ברורה. חז"ל דרשו את השם מן עכנה, שמשמעו נחש (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ד, עמוד ב'), אך מילה זו היא יוונית עתיקה במקורה. בספר דברי הימים א', פרק ב', פסוק ז' נקרא שמו עכר, ככל הנראה בעקבות מעשה המעילה בחרם ומותו בעמק עכור. רד"ק מפרש את שמו על דרך בעל ספר דברי הימים: ”נראה שקראו 'עכר' שיפול יותר על לשון 'עוכר'.”
מעשה המעילה בחרם

כמתואר בספר יהושע, פרק ז', בעת נפילת חומות יריחו בשעת הכיבוש, הקצה יהושע את כל רכוש העיר עבור המשכן, על ידי החרמתו. עכן, שעל פי המדרש הסתמך על הפסוק ”וְאָכַלְתָּ אֶת-שְׁלַל אֹיְבֶיךָ”, לקח לעצמו ”אַדֶּרֶת שִׁנְעָר אַחַת טוֹבָה וּמָאתַיִם שְׁקָלִים כֶּסֶף, וּלְשׁוֹן זָהָב אֶחָד חֲמִשִּׁים שְׁקָלִים” וטמן אותם באוהלו. בעקבות כך נכשלו בני ישראל בכיבוש העי.
על מנת לגלות את המועל בחרם הגריל יהושע גורל והגיע לשבט יהודה. לאחר מכן הפיל יהושע גורל וכך הגיע אל משפחת זרחי. לאחר מכן הפיל יהושע גורל וכך הגיע אל משפחת זבדי. ולבסוף הפיל יהושע גורל וכך הגיע אל עכן אשר הודה במעילתו בחרם. כעונש על מעילה זו, לקח יהושע את עכן, את רכושו ואת משפחתו לעמק עכור, ודן אותו בסקילה ואת רכושו בשריפה, לרוב הדעות[דרוש מקור: לדעות אלה ולריבויין] משפחתו הובלה לשם כדי לחזות בבזיונו, אך יש שאומרים שגם משפחתו נידונה. מפרשי המקרא נחלקו האם עכן נהרג בגלל הגורל או בגלל הודאתו. לפני מיתתו התוודה עכן, והמשנה (מסכת סנהדרין, פרק ו', משנה ב') אומרת שבזכות וידויו התכפר חטאו של עכן, ומכאן למדו חז"ל שכל חייבי מיתות צריכים להתוודות קודם מיתתם כדי שיתכפר חטאם.
לפני הסקילה אמר יהושע: ”מֶה עֲכַרְתָּנוּ, יַעְכָּרְךָ ה' בַּיּוֹם הַזֶּה” (ספר יהושע, פרק ז', פסוק כ"ה). מאז נקרא שם המקום ההוא עמק עכור.
בתלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ג, עמוד ב' נאמר שעכן מעל בחרמים נוספים בימי משה, אמנם רק לאחר כניסת ישראל לארץ חל דין ערבות גם על העבירות שנעשות בסתר, ולכן רק אז נענשו ישראל ונכשלו במלחמה. עוד נאמר בתלמוד, שעכן חטא בחטאים נוספים - עבר על חמישה חומשי תורה, מושך בערלתו ובא על נערה מאורסה.
על-פי המדרש, כל אנשי שבט יהודה התנגדו להסגרתו בידי יהושע, ורק לאחר הפצרות רבות של יהושע כלפי זקני השבט, הסגיר עצמו עכן.
אזכורים

בספר דברי הימים מוזכר עכן בתולדות שבט יהודה כעכר בן כרמי.
בספר הושע, פרק ב', פסוק י"ז מוזכר עמק עכור כמקום שיהפוך ל"פתח תקווה", ובספר ישעיהו, פרק ס"ה, פסוק י' מוזכר עניין דומה.
ראו גם

גזרות יהושע
כיבוש יריחו
לקריאה נוספת

חיים חיון, ותצא דינה: קריאה בסיפור המקראי ועיון בזיקותיו, ירושלים: הוצאת מאגנס, 2011. בתוך פרק רביעי מעשה דינה וסיפורי יהושע ושופטים:חרם עכן:יהושע ז' עמ' 86–88.
זאב ויסמן,עם ומלך במשפט המקראי, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1991. פרק תשיעי: מקומו של העם בביצוע גזרי דין מוות: משפטו של עכן עמ' 178–181.
יחזקאל קויפמן, ספר יהושע, ירושלים, קריית ספר, 1963, עמ' 116–121.
הערות שוליים

↑  שמואל אחיטוב, מקרא לישראל יהושע, ירושלים: מאגנס, 1995. עמ' 123.
1 2  במדבר רבה, פרשה כ"ג, פסקה ו'.
↑  ספר דברים, פרק כ', פסוק י"ד.
↑  ספר יהושע, פרק ז', פסוק כ"א.
↑  מצודת דוד: "לפי שבניו ובנותיו ידעו מזה ולא גילו הדבר לכן נסקלו גם הם". (פסוק כה)
| ספר יהושע |
| --- | --- | --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |  |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט יהודה  (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט דן • נחלת שבט נפתלי •  נחלת שבט גד • נחלת שבט אשר • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט מנשה •  נחלת שבט בנימין • ערי הלויים • ערי המקלט |  |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |  |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499240505171  GND: 1147227470  LCCN: no99044863  VIAF: 211151246527344131628   WorldCat (עם VIAF): 211151246527344131628 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאנדה דווי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  7,816 מ' 
 מדינה:  הודו 
 מיקום:  Chamoli district, הודוהודו
 רכס הרים:  הימלאיה 
 קואורדינטות:  30°22′26″N 79°58′15″E﻿ / ﻿30.373888888889°N 79.970833333333°E﻿ / 30.373888888889; 79.970833333333
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודינאנדה דווי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודינאנדה דווי
 
נאנדה דווי (בהינדי: नन्दा देवी पर्वत) הוא ההר השני בגובהו בהודו, וההר הגבוה ביותר הנמצא כולו בשטחי המדינה. ההר נחשב עד שנת 1808 להר הגבוה בעולם, אך אז נמצא כי הדלגירי (Dhaulagiri) גבוה יותר. רק בשנת 1856 נקבע כי הר האוורסט הוא ההר הגבוה בעולם.
פירוש שמה של הפסגה הוא "האלה מביאת האושר", והיא בעלת משמעות דתית ורוחנית לתושבי האזור. כהכרה בחשיבותה הדתית ולשם הגנה על המערכת האקולוגית הרגישה שלה, הכריזה בשנת 1983 ממשלת הודו על הפסגה ועל ההרים הגבוהים הסובבים אותה כאזור מוגן, ואסרה את הכניסה אליו. הפארק הלאומי נאנדה דווי הוכרז בשנת 1988 על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
טופוגרפיה

נאנדה דווי הוא רכס בעל שתי פסגות שאורכו כ־2 ק"מ. הפסגה המערבית היא הגבוהה מבין השתיים וזוכה למעמד מקודש בפולקלור ההודי. בנוסף להיותה הפסגה העצמאית הממוקמת במקום ה־23 מבין הפסגות הגבוהות ביותר בעולם, נאנדה דווי בולטת גם בזכות מדרונותיה התלולים המתנשאים מעל פני השטח המקומי: מעל 3,300 מטר מעל בסיסה הדרומי־מערבי כאשר גובהה מצידה הצפוני דומה.
עובדה זו הופכת אותה לאחת הפסגות התלולות בעולם. גובהו של ההר מרשים גם בהשוואה לשטחים מרוחקים יותר, שכן הוא מוקף בעמקים נמוכים יחסית. לדוגמה, הוא מתנשא לגובה העולה על 6,500 מטר מעל עמק הגוריגנגה שנמצא במרחק של 50 ק"מ בלבד. נאנדה דווי מוקף בקרחונים: קרחון אוטרי נאנדה נווי מצפון, קרחון דקהיני נאנדה דווי מדרום־מערב, קרחון פאצ'ו ממזרח וקרחוני ננדאגונטי ולואן מדרום־מזרח. מאחורי ההר שוכן מקדש נאנדה דווי.
היסטוריה > ניסיונות טיפוס

בשל מדרונותיו התלולים של ההר נדרשו מאמצים רבים על מנת להעפיל אל פסגתו או לחצות אותו.
מטפס ההרים יו רוטלדג' ניסה להעפיל שלוש פעמים לפסגת ההר בשנות השלושים של המאה העשרים אך נכשל בכולן.
בשנת 1936 הצליחה משלחת בריטית–אמריקאית בהנהגתם של המטפסים ביל טילמן ואריק שיפטון להגיע לפסגת ההר דרך הרכס הדרומי. הייתה זו הפסגה הגבוהה ביותר שנכבשה אי פעם, עד לשנת 1950. אחרי העפלה זו, אירעו מספר ניסיונות כושלים בשנים 1957 ו־1961. ההעפלה השנייה הייתה של משלחת הודית בשנת 1964, אשר טיפסה באותו מסלול בו טיפסה המשלחת הבריטית–אמריקאית.
בשנת 1976 נכבשה הפסגה על ידי משלחת אמריקאית במסלול חדש מכיוון צפון מערב. בין חברי המשלחת היה וילי אנסלד (אנ') (Willie Unsoeld), אשר כבש את פסגת האוורסט בשנת 1963. ביתו נאנדה דווי, אשר קרויה על שם ההר, הייתה אף היא מטפסת מנוסה אך מצאה את מותה במהלך הטיפוס.
היסטוריה > פעילות ה-CIA

בשנים 1965–1968 נעשו ניסיונות של ה־CIA להציב מכשיר האזנה טלמטרי המופעל באנרגיה גרעינית על הפסגה. מכשיר זה תוכנן לקלוט אותות טלמטריה משיגורי ניסויי הטילים שנערכו במחוז שינג'יאנג, במסגרת תוכנית הטילים של סין. המשלחת נסוגה עקב תנאי מזג אוויר קשים, והותירה את המכשיר ליד פסגת נאנדה דווי. הם חזרו באביב הבא לחפש את המכשיר אך הוא לא נמצא. כתוצאה מפעילות זו של ה־CIA, השמורה הייתה סגורה לזרים לאורך רוב שנות השישים, ורק בשנת 1974 נפתחה מחדש.
היסטוריה > שימור

אחרי פתיחתה מחדש של השמורה בשנת 1974 בפני מטיילים, תושבים מקומיים ומטפסים זרים, המערכת האקולוגית נפגעה במהירות מכריתת עצים להסקה, מפיזור אשפה ומרעייה. פגיעות סביבתיות חמורות נצפו כבר בשנת 1977, והשמורה נסגרה שוב בשנת 1983. פסגת נאנדה דווי מהווה את לב שמורת הטבע נאנדה דווי (הכוללת את הפארק הלאומי נאנדה דווי), שהוכרזה על ידי ממשלת הודו בשנת 1982. בשנת 1988 הוכרז הפארק הלאומי נאנדה דווי כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, כאתר בעל "חשיבות תרבותית וטבעית יוצאת דופן למורשת המשותפת של האנושות". בשנת 1993 סרק הצבא ההודי את המקום, הציב בו אנדרטה לזכר המטפסים שנספו וחקר את חיי הטבע של האזור. ליבה של השמורה נפתח מחדש באופן מוגבל לתיירות אקולוגית בשנת 2003. מספר המבקרים כעת מוגבל ל-500 איש בשנה, בין החודשים מאי ואוקטובר בלבד.
בפולקלור

בפולקלור ההודי נאנדה דווי נחשב להתגלמות של האלה נאנדה דווי, ופעם ב-12 שנה מתקיימת עלייה לרגל (Nanda Devi Raj Jat) אל ההר. העלייה לרגל נמשכת שלושה שבועות והמאמינים הולכים 280 קילומטר, בנתיב שבו ברחה האלה נאנדה דווי מפני נסיך שחיזר אחריה. הם עוברים ליד אגם רופקונד וממשיכים מעלה עד הומקונד (Homekund), שם לפי האמונה היה בית אביה של נאנדה דווי.
הערות שוליים

↑  Andy Fanshawe and Stephen Venables, Himalaya Alpine-Style, Hodder and Stoughton, 1995, ISBN ISBN-13 : 978-0340649312
↑  UNESCO World Heritage Centre, Nanda Devi and Valley of Flowers National Parks, UNESCO World Heritage Centre (באנגלית)
↑  Footless Crow, Footless Crow: Darkness at Noon:The life and death of Nanda Devi Unsoeld, Footless Crow, ‏2013-04-23
↑  Experiencing the Himalayan Mahakumbh, a pilgrimage to remember
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529859005171  GND: 4295557-9  LCCN: sh87001835  VIAF: 237383389   WorldCat (עם VIAF): 237383389 
נאנדה דווי, בצילום ממערב.