stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה בנטוב
ביאורים

↑  מימין לשמאל: תא"ל ברוך גלבוע - סגן ראש אמ"ן, אל"ם שלמה ענבר - מפקד יחידה 8200,  הרמטכ"ל דוד אלעזר, סרן גד אבינר - רל"ש ראש אמ"ן,  (מוסתר) אלוף אהרון יריב - ראש אמ"ן, המסביר סא"ל אריה בנטוב  - מפקד המערך הטכני ביחידה 8200, אל"ם מנחם דגלי - רמ"ח איסוף באמ"ן.
↑  מימין לשמאל: אל"ם ראובן ירדור- סגן מפקד היחידה, אלוף שלמה גזית, תא"ל אריה בנטוב - מפקד היחידה, אל"ם אפרים לפיד, מפקד מרכז הקומינט.
הערות שוליים

↑  ד"ר דני אשר, מעשה אמ"ן, סיפורו של המודיעין הצבאי בצה"ל, כרך שני - עידן המלחמות רבות העוצמה 1973–1985, 2014, עמוד 176
↑  אפרים לפיד, לוחמי הסתר – המודיעין הישראלי – מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017, עמוד 67
↑  עמוס גלבוע, מר מודיעין - ארל'ה - אלוף אהרון יריב ראש אמ"ן, משכל הוצאה לאור, 2013
↑  אפרים לפיד, לוחמי הסתר – המודיעין הישראלי – מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017, עמוד 80
↑  אריה בנטוב, ‏מִפקדת קצין מודיעין ראשי במבצע 'שלום הגליל', מבט מל"מ 92, ספטמבר 2022, עמ' 28
↑  אפרים לפיד, לוחמי הסתר – המודיעין הישראלי – מבט מבפנים, ידיעות ספרים, 2017, עמוד 82
↑  המלצות הוועדה, באתר ארכיון המדינה (ארכיון)
ביקור הרמטכ"ל דוד אלעזר בבסיס יחידה 8200 בסיני 1972
מפגש פרידה ביחידה 8200 מראש אמ"ן היוצא- שלמה גזית, 1979.
בוקמה

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 גובה:  1,499 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  42,700 (2009)
 קואורדינטות:  9°09′24″S 25°52′12″E﻿ / ﻿9.156667°S 25.87°E﻿ / -9.156667; 25.87
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מוגדלת) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. בוקמה(למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו רגילה) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה מבנדאקה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. בוקמה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בוקמה (באנגלית: Bukama) היא עיירה במחוז האוט-לוממי בדרום מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
גאוגרפיה

העיירה מונה 42,718 תושבים (2009) ושוכנת על גדות נהר לואלבה. במהלך מלחמת העולם הראשונה היוותה בוקומה עיר נמל בשימוש הבריטיים. העיר משמשת כיום ציר תנועה חשוב לכוחות הסיוע המטפלים במשבר ההומניטרי במזרח קונגו משנת 1994 ועד היום.
בעיירה וסביבותיה חיים 12,000 בני שבט האוגברונואגם. בשטח בוקאמה יש 1,070 ק"מ של כבישים חיוניים מבחינה כלכלית. הכביש הלאומי מספר 1 חוצה את המפקדה של קיבנדה-לואנה-בוקאמה-קבונדו דיאנדה, במרחק של 138 ק"מ משם, והדרך הפרובינציאלית המחברת בין בוקאמה לקינקונדחה נמצאת במרחק של 465 ק"מ על היבשה.
יש גשר מתכתי אחד לבוקמה על נהר קונגו וגשר מסילה אחד המאפשר את מעבר הרכבת על הנהר, הם במצב טוב. ישנם 38 מתוך 78 גשרים מבטון במצב גרוע.
ההפלגה הבלתי מסומנת (646 ק"מ) עוברת מבוקמה לקונגולו, על לואלבה (נהר קונגו) מאפשרת מספר חילופי מסחר בין טריטוריה בוקמה לקונגולו, לאור אורכה. הסירות המגיעות מקונגולו עמוסות בשמן דקלים.
הערות שוליים

↑  Rush to get food to isolated Congolese Reuters, 13/10/2006
↑  Territoire de Bukama, CAID, ‏22-9-2018
↑  השפות הניגריות
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארפן זנלי

ארפן זנלי (באלבנית: Erfan Zeneli; נולד ב-28 בדצמבר 1986) הוא כדורגלן פיני ממוצא קוסובני המשחק בעמדת הקיצוני בוייקינגיט.
קריירה

זנלי נולד בווצ'יטרן (אז ביוגוסלביה) למשפחה ממוצא אלבני. בגיל קטן היגרה משפחתו לפינלנד. זנלי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ה.י.ק. הלסינקי ובשנת 2005 הצטרף לקבוצה הבוגרת בה רשם 4 הופעות בליגה בסיום אותה עונה. לאט לאט השתלב זנלי בסגל הקבוצה, אך לרוב בתור שחקן מחליף. בעונת 2009 הושאל לקלובי 04 קבוצת הבת של המועדון, בה הצטיין עם 8 שערים ב-25 משחקים ובשנת 2010 חזר להלסינקי. כאשר חזר להלסינקי, הפך לשחקן קבוע בהרכב הקבוצה והיה שותף לזכייה בארבע אליפויות. בשנת 2013 זכה בתואר ה"קשר המצטיין של הליגה".
ב-5 בפברואר 2014 ארפן זנלי חתם עד לסיום העונה במכבי פתח תקווה, בתום העונה חזר להלסינקי עמה רשם תואר אליפות חמישי. בשנת 2016 הוא שיחק עונה בודדת בשחטאר קאראגנדי. בשנת 2019 הוא חזר לה.י.ק. הלסינקי בפעם השלישית. בסך הכל הוא שיחק במדי מועדון זה כ-200 משחקים.
בשנת 2021, זנלי חתם בוייקינגיט.
ב-14 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פינלנד בניצחון 0-2 נגד סלובניה.
הערות שוליים

↑  איציק יצחקי‏, מכבי פתח תקווה: זנלי חתם עד לסיום העונה, באתר וואלה, 5 בפברואר 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארפן זנלי".
בוריס מאטבייב

בוריס מיכאלוביץ' מאטבייב (ברוסית: Борис Михайлович Матвеев; נולד ב-19 בדצמבר 1970) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

מאטבייב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של זניט סנקט פטרבורג ובשנת 1992 הצטרף ליריבה העירונית סאטורן-1. בינואר 1993 חתם בזנקט פאולי הגרמנית בה לא רשם דקות משחק ולאחר מכן חזר לסאטורן-1.
בקיץ 1996 חתם במכבי תל אביב במדיה רשם 7 הופעות בליגה ועוד שתיים במוקדמות ליגת האלופות. בינואר 1997 חתם בהפועל בית שאן ועזר לקבוצה להישאר בליגה הראשונה.
בינואר 1998 חזר לרוסיה כאשר חתם בלוקומוטיב ניז'ני נובגורוד. בהמשך שיחק באירטיש אומסק וטורפדו-זיל מוסקבה.
בשנת 2000 חתם באקס-אסיל מליגת העל הקזחית.
בשנת 2002 פרש מכדורגל עקב בעיות במפרק הירך. כיום הוא עובד כנהג באצטדיון נובה ארנה.
אריק קלוז

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1967 (בן 57) סטטן איילנד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Eric Randolph Close 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Valhalla High School (1985)  בית הספר לתקשורת ועיתונות ע"ש אננברג של אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מספר צאצאים:  2 
 
אריק קלוז (באנגלית: Eric Close; נולד ב-24 במאי 1967) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסדרות טלוויזיה, במיוחד כסוכן ה-FBI מרטין פיצג'רלד בדרמת המסתורין של CBS, "ללא עקבות" (2002–2009) וטדי קונרד בדרמה המוזיקלית של ABC, "נאשוויל" (2012–2017).
ראשית חייו

קלוז נולד בסטטן איילנד, ניו יורק. אביו של קלוז הוא מנתח אורתופד. קלוז הוא הבכור מבין שלושה אחים.
משפחתו עברה לאינדיאנה, אחר כך למישיגן, ולבסוף התיישבה בסן דייגו כשקלוז הייתה בגיל שבע.
קלוז סיים תואר בתקשורת באוניברסיטת דרום קליפורניה בשנת 1989.
קריירה

קלוז התעניין במשחק מגיל צעיר והיה לו ניסיון במה בבית הספר, אך לא החליט להמשיך בקריירת משחק עד לאחר הקולג'. תפקידו הראשון היה בהפקת התיאטרון Rat Songs בלוס אנג'לס, לאחר מכן הוצע לו להשתתף בדרמת הפשע American Me (1992) ובסרט הטלוויזיה Safe House בבימויה של אלנה מאנוס. למשך תקופה קצרה גילם את סוייר ווקר באופרת הסבון של NBC "סנטה ברברה" בין השנים 1992 ל-1993. הוא קיבל מועמדות לפרס Soap Opera Digest על תפקידו בסדרה. מאוחר יותר כיכב קלוז בתוכניות פריים טיים קצרות מועד כמו "מק'קנה" (1994–1995), "שמיים אפלים" (1996–1997), "שבעת המפוארים" (1998–1999), "עכשיו ושוב" (1999–2000), והמיני-סדרה של סטיבן ספילברג, "נלקח" (2002).
קלוז ידוע בעיקר בזכות תפקידו כסוכן ה-FBI מרטין פיצג'רלד בדרמת המסתורין של CBS, "ללא עקבות". התוכנית רצה במשך שבע עונות מ-26 בספטמבר 2002 ועד 19 במאי 2009. מ-2011 עד 2015, לקלוז היה תפקיד חוזר כטראוויס טאנר בדרמה המשפטית Suits של USA, וכיכב כמייקל דורסט בדרמה הקצרה של CBS, "כאוס". בשנת 2012, קלוז החל לככב יחד עם קוני בריטון בדרמה המוזיקלית "נאשוויל" של ABC בתור טדי קונרד – בהתחלה בתור בעלה של זמרת הקאנטרי ריינה ג'יימס (בריטון) ולאחר מכן בתור ראש עיריית נאשוויל.
בשנת 2011 כיכב בעונה הראשונה של סדרת האנתולוגיה "אימה אמריקאית", בתפקיד הוגו לנגדון.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Eric Close Biography". Tvguide.com. Retrieved 2013-12-08.
↑  "Eric Close Biography". Tvguide.com. נבדק ב-2013-12-08.
↑  "Eric Close Set to Reprise Role on USA's 'Suits' (Exclusive)". Hollywoodreporter.com. 2012-03-15. נבדק ב-2013-12-08.
↑  "Eric Close boards ABC pilot 'Nashville' - US TV News". Digital Spy. 2012-03-06. נבדק ב-2013-12-08.
↑  American Horror Story (TV Series 2011– ) - Episode list - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-10-03
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1712100  ISNI: 0000 0000 4561 3741  VIAF: 16881910   WorldCat (עם VIAF): 16881910
אריק דנון

אריק דנון (בצרפתית: Éric Danon; נולד ב-22 בפברואר 1957) הוא דיפלומט יהודי-צרפתי שכיהן כשגריר צרפת בישראל בין אוגוסט 2019 לאוגוסט 2023.
ביוגרפיה

לאחר לימודים בתיכון לואי הגדול בפריז, אריק דנון למד באקול נורמן סופרייר - סן קלו. הוא קיבל תעודת ’אגרגסיון’ במדעי הפיזיקה ב-1980.
הוא התמחה בפיזיקה גרעינית. לאחר מכן עשה שירות צבאי מ-1982 עד 1983 בחיל האוויר הצרפתי, שם עבד במשך שנה על מערכות לנשיאת מטענים גרעיניים על גבי טילים.
במקביל התקבל למכון למדע המדינה פריז ב-1979, בו סיים את לימודיו ב-1983. לאחר מכן למד בבית הספר הגבוה לממשל, כיתת "דני דידרו".
קריירה

אריק דנון הקדיש את רוב הקריירה שלו, במגזר הציבורי ובמגזר הפרטי, לנושאים אסטרטגיים, למאבק באיומים פליליים ולשיתוף פעולה של צרפת עם מדינות מתפתחות.
קריירה > שגריר צרפת בישראל

ב-21 ביוני 2019 מונה על ידי הנשיא עמנואל מקרון לשגריר הרפובליקה הצרפתית במדינת ישראל.
בינואר 2020, ארבעה חודשים לאחר כניסתו של דנון לתפקיד, ערך עמנואל מקרון את ביקורו הראשון בישראל כנשיא.
בתקופתו כשגריר צרפת התחוללה מגפת הקורונה, ובעקבות זאת פעל לקדם פעילויות תרבות דרך האינטרנט כתחליף לפעילות תרבותית פיזית ובטיפול בבקשות לדרכונים צרפתיים בעקבות המגבלות.
במאי 2021 זומן לשיחת נזיפה אצל שר החוץ שר החוץ גבי אשכנזי בעקבות דבריו של שר החוץ הצרפתי ז'אן-איב לה דריאן כי ישראל עלולה להפוך למדינת אפרטהייד אם לא תהיה מדינה לפלסטינים.
חיים פרטיים

אריק דנון נשוי למארי-כריסטין דופווי-דנון ואב לחמישה ילדים.
הערות שוליים

↑  אריק דנון, השגריר, באתר La France en Israël - Ambassade de France à Tel Aviv
↑  דניאל סלגניק, בונז'ור נתניה: הכירו את שגריר צרפת בישראל שמרגיש בעיר כמו בבית, באתר mynet‏ נתניה, 16 במאי 2021
↑  AFP, France: Jewish-Arab riots show Israel at risk of ‘long-lasting apartheid’, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑   יהונתן ליס, בעקבות דברי שר החוץ הצרפתי: אשכנזי הודיע שזימן את השגריר לשיחת נזיפה, באתר הארץ, 27 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1169969992  VIAF: 7095154076046511860001   WorldCat (עם VIAF): 7095154076046511860001
ארץ המוקשים

.
| --- | --- |

 בימוי:  מרטין זנדבליט 
 הופק בידי:  מאלט גרונרט  מיקאל כר. ריקס
 תסריט:  מרטין זנדבליט 
 עריכה:  פר סנדהולט  מולי מלן סטנסגארד
 שחקנים ראשיים:  רולנד מולר  יואל בסמן לואיס הופמן
 מוזיקה:  סון מרטין
 צילום:  Camilla Hjelm Knudsen 
 מדינה:  דנמרק, גרמניה 
 חברה מפיצה:  Nordisk Film
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בספטמבר 2015 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו) 3 בדצמבר 2015 (דנמרק)
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית, דנית 
 סוגה:  דרמה
 תקציב:  3.5 מיליון כתרים דנים
 הכנסות:  3.1 מיליון דולר
 פרסים:  IFFR audience award  Dragon Award Best Nordic Film  פרס בודיל לסרט הדני הטוב ביותר  European Film Award for Best Hair and Makeup Artist (Barbara Kreuzer)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לצילום (Camilla Hjelm Knudsen)  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לעיצוב תלבושות (Stefanie Bieker)  פרס רוברט לסרט הדני הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ארץ המוקשים (בדנית: Under sandet) הוא סרט דרמה היסטורית גרמני–דני משנת 2015, שנכתב ובוים על ידי מרטין זנדבליט.
היסטוריונים מתחו ביקורת על הסרט שמראה חיילים גרמנים מפנים מוקשים תחת פיקודו של קצין דני, דבר שלא התרחש מעולם.
רקע

הסרט מספר את סיפורים של שבויי המלחמה הגרמנים שנשלחו לנקות את חופי דנמרק ממוקשים לאחר מלחמת העולם השנייה. ההערכה היא כי למעלה מ-2,000 חיילים גרמנים, חלקם בני נוער, תחת פיקודם של קצינים גרמנים, נשלחו להוציא מוקשים מהאדמה בניגוד לאמנת ז'נבה; כמעט מחצית מהשבויים נהרגו או נפצעו במהלך פעילות זו. הדבר בוצע כחלק מהסכם שנוי במחלוקת בין הגנרל-אוברסט הגרמני גאורג לינדמן לבין ממשלת דנמרק והכוחות הבריטיים, ולפיו חיילים גרמנים עם ניסיון בהוצאת מוקשים יופקדו על פינוי שדות מוקשים.
עלילה

עם סיום מלחמת העולם השנייה ושחרור דנמרק מהכיבוש הגרמני במאי 1945, הוורמאכט המובס מפנה את המדינה. קבוצת שבויים גרמנים צעירים מועברים לרשות הצבא הדני ונשלחים לחוף המערבי, בו הם מאומנים בהוצאת ופירוק מוקשים שקברו הגרמנים בחול. בידיהם היחפות נאלצים הצעירים לבצע את העבודה המסוכנת. הם מוזהרים שלא לצפות ליחס חם מצד הדנים, שמתעבים את כובשיהם לשעבר. מפקדם, קצין דני בשם קרל לאופולד רסמוסן, חולק בוז זה והוא נחוש להתייחס לשבויים הגרמנים ללא אהדה.
רסמוסן גס רוח ומזלזל בהם, בדומה למשפחה המתגוררת בקרבת מקום. לאחר שהוא מצעיד את היחידה בחולות, הוא מבטיח להם שישובו הביתה בתוך שלושה חודשים, בתנאי שיפנו שישה מוקשים בשעה. רסמוסן מגלה כי לא קל לנטור טינה לנערים הגרמנים, בזמן שהמנהיג שלהם, כריסטיאן שומן, מנסה לשמור על אופטימיות.
לשבויים לא ניתן אוכל בשל מחסור במזון ברחבי המדינה, וחלקם מתחילים לסבול מתת-תזונה. השבויים מנסים לגנוב אוכל מהחווה הסמוכה, אך מקבלים הרעלה מפני שהמזון היה מעורבב בגללי עכברושים. אחר כך הקצין הדני מתחיל להתייחס לחייליו באופן אדיב יותר וגונב עבורם אוכל מהבסיס. הוא גם מאפשר להם להשתמש במכשיר שפיתח אחד הנערים כדי להעלות את הפרודוקטיביות.
במהלך פינוי החוף, אחד הנערים, ורנר, נהרג מהתפוצצות מוקש. אחיו התאום, ארנסט, שרוי בהכחשה ומנוחם על ידי רסמוסן, אך לשווא.
אחרי משחק כדורגל בחוף, הכלב של רסמוסן מתפוצץ באזור בטוח לכאורה של החוף. הדבר גורם לקצין לשוב להיות אכזרי, והוא מאלץ את החיילים לצעוד ברחבי החוף כדי לוודא שהוא נקי ממוקשים. זמן קצר לאחר מכן, נכנסת ילדה מהמשפחה שגרה בסמוך לחוף, לאזור מסוכן. על מנת להציל אותה, נכנס ארנסט שמרים אותה ומעביר אותה לידי החיילים ואמה, ולאחר מכן מתאבד בדריכה על מוקש.
במהלך ניקוי של החוף, שבעה גרמנים עוסקים בסידור המוקשים שהוצאו מהאדמה, וגורמים בטעות לתגובת שרשרת שיוצרת פיצוץ עז שמביא למותם של השבעה. עתה נותרו רק ארבעה חיילים.
אף שהובטח לחיילים להשתחרר עם סיום ניקוי החוף, מחליט המפקד של רסמוסן לשלוח אותם לשדה מוקשים אחר. רסמוסן מסרב לקבל את רוע הגזרה, אוסף את ארבעת הנערים ומשחרר אותם במרחק 500 מטרים מגבול גרמניה.
ראו גם

נפל תחמושת
קציר ברזל
מוקש
הערות שוליים

↑  Nordisk Film & TV Fond Jumps On Zandvliet’s Land of Mine, Nordisk Film &TV Fond, 6 ביוני 2014
↑  Land of Mine, Box Office Mojo
↑  Under sandet - ny film af Martin Zandvliet, On Filminstituttet
↑  Historiker roser 'Under Sandet' selv om der skrues »liiige lovligt meget på drama-knappen«, 3 בדצמבר 2015
אריק קורנל

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1961 (בן 62) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום מגורים:  בולדר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  בית הספר הלטיני של קיימברידג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולורדו בולדר  JILA  המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה  אוניברסיטת סטנפורד 
 תלמידי דוקטורט:  Huanqian Loh 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2001)  פרס קרל צייס (1996)  פרס אלן וטרמן (1997)  פרס רוברט וו. ווד (1999)  פרס על שם פריץ לונדון (1996)  פרס איזידור אייזק רבי (1997)  מדליית לורנץ (1998)  פרס המלך פייסל הבין-לאומי במדעים (1997)  מדליית בנג'מין פרנקלין (2000)  פרס סמואל וסלי סטראטון (1995)  פרס ניוקומב קליבלנד  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  פרס נשיאותי למדענים ומהנדסים בתחילת דרכם  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 אתר רשמי
 
אריק אלין קורנל (באנגלית: Eric Allin Cornell; נולד ב־19 בדצמבר 1961) הוא פיזיקאי אמריקאי שיחד עם קארל וימן הדגימו לראשונה את עיבוי בוז-איינשטיין בשנת 1995. על מאמציהם קיבלו וימן וקורנל, יחד עם וולפגנג קטרלה, את פרס נובל לפיזיקה.
ביוגרפיה

קורנל נולד בפאלו אלטו, שם למדו הוריו לתארים מתקדמים באוניברסיטת סטנפורד. בגיל שנתיים עבר לקיימברידג', בה אביו עבד בתור פרופסור להנדסה אזרחית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. הוא גדל עם אח ואחות צעירים ממנו. המשפחה התגוררה שנה בברקלי ושנה בליסבון, שם אביו שהה בשנת שבתון.
בקיימברידג' למד בבית הספר רינדג' אנד לטין. שנה לפני תום לימודיו עבר לקליפורניה עם אימו וסיים שם את בית ספר התיכון לואל לתלמידים מחוננים.
בסיום בית הספר התיכון למד באוניברסיטת סטנפורד, בה פגש את אשתו לעתיד, סלסט לנדרי. בשנותיו הראשונות באוניברסיטה התפרנס כעוזר לקבוצות מחקר בטמפרטורות נמוכות בקמפוס. הוא הצטיין בעבודתו במעבדות ונראה שצפויה לו קריירה בפיזיקה. עם זאת, היו לו ספקות בבחירת הקריירה בין פיזיקה לספרות או בפוליטיקה. במהלך לימודיו נסע לסין ולטאיוואן לתשעה חודשים כדי ללמד אנגלית מדוברת וללמוד סינית. הוא הגיע למסקנה שזה לא הדבר שבו הוא ממש מוכשר וחזר לכישרונו העיקרי – פיזיקה. הוא סיים את לימודיו בהצטיינות בשנת 1985.
כדי ללמוד לתואר מתקדם, הוא חזר ל־MIT. שם הצטרף לקבוצה של דייוויד פריצ'רד, שערכה ניסוי במדידת מסה של ניטרינו של אלקטרון מקרינת בטא של טריטיום. אף שלא הצליח למצוא את המסה של הניטרינו, קורנל קיבל תואר דוקטור ב־1990.
אחרי שקיבל את תואר הדוקטור הצטרף לקארל וימן באוניברסיטת קולורדו בתור חוקר בפוסט־דוקטורט בניסוי קטן בקירור באמצעות לייזרים. במהלך שנתיים בפוסט־דוקטורט תכנן שילוב של קירור באמצעות לייזרים עם קירור באידוי במלכודת מגנטית כדי ליצור עיבוי בוז-איינשטיין. בעקבות ההצעה הזאת קיבל משרה קבועה ב־JILA והמכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה בבולדר. על ההדגמה הלכה למעשה של עיבוי בוז-איינשטיין לראשונה, שנים רבות לאחר הניבוי התאורטי של קיומו, קורנל ווימן קיבלו יחד עם וולפגנג קטרלה את פרס נובל לפיזיקה ב־2001.
כיום קורנל הוא פרופסור באוניברסיטת קולורדו בולדר ופיזיקאי במכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה של מחלקת המסחר של ארצות הברית. המעבדה שלו נמצאת ב־JILA. ב־1998 הוענקה לו מדליית לורנץ והוא עמית האגודה האמריקאית לקידום המדע.
ב־2005 נבחר לעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים.
חיים אישיים

קורנל נישא לסלסט לנדרי ב־1995, מספר חודשים לפני הצלחת ניסוי עיבוי בוז-איינשטיין. בתם הראשונה, אלייזה, נולדה ב־1996, ובתם השנייה, סופיה, נולדה ב־1998.
באוקטובר 2004 זרועו וכתפו השמאליות נכרתו כדי למנוע נמק זיהומי (Necrotizing fasciitis). הוא שוחרר מבית החולים באמצע דצמבר אחרי החלמה מהזיהום וחזר לעבוד במשרה חלקית ב־2005.
ביבליוגרפיה

Frängsmyr, Tore (2002). Les Prix Nobel: The Nobel Prizes 2001. Stockholm: Nobel Foundation. נבדק ב-2007-09-19.
ארפטק

ארפטק (בהונגרית: Érpatak) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית ארפטק קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בכפר 1,877 תושבים ובשנת 2020 רק 1,636 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-12.
יהודי ארפטק

היהודים חיו בארפטק במאה ה-18 ובמאה ה-19 ובמקום היה בית קברות יהודי. בשנת 1944 נרצחו רוב יהודי הכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 30 |  |
| 1880 | 60 | 1,327 |
| 1910 | 62 |  |
| 1920 | 38 |  |
| 1930 | 31 |  |
| 1941 | 24 | 3,144 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  בית הקברות היהודי בארפטק
↑  תיעוד יהודי ארפטק שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | נירג'האזה  |  |
| ערים |  איאק •  בקטלוראנטהאזה •  בלקאן •  צ'נגר •  דמצ'ר •  דומבראד •  פהרגיארמט •  איבראן •  קמצ'ה •  קישווארדה •  מאנדוק •  מאריאפוץ' •  מאטסלקה •  נאג'אצ'ד •  נג'הלאס •  נאג'קאלו •  נירבאטור •  נירלוגוש •  נירמדה •  נירטלק •  רקמז •  טיסלק •  טיסוושווארי •  אויפהרטו •  ואיה •  ואשארושנמן •  זאהון |  |
| כפרים | קנטוריאנושי • נירקאראס • אופאי • אפג' • הודאס • נירטורה • יאנד • נירבוגדאני • פאביאנהאזה • פילפשדרוץ • גבריין • גיורטלק • יארמי • קוצ'ורד • מרק • נאג'דובוש • נירצ'הוי • נירקאטה • נירמגייש • נירפרסניה • אקריטופילפש • פפוש • ראפולט • סמושסג • טיבורסאלאש • ואלאי • אנרץ' • דגה • פניישליטקה • גיולהאזה • יקה • קקצ'ה • לוופטרי • מזלדאן • נירלווה • נירטש • פפ • פאטרוהה • רטקזברנץ' • סבולצ'באקה • סבולצ'וורשמרט • טיסקניאר • אוידומבראד • אויקנז • נג'צ'רקס • נפקור • נירפזון • שנייה • סבולץ' • טימאר • טיסנג'פלו • בשנייד • לשקוד • לוולק • מג' • ניריברון • ניריאקו • נירקרץ' • פטנהאזה • רמוצ'האזה • רוהוד • ברבאש • ברגדרוץ • ברגשוראן • צ'רודה • גלנש • גמז'ה • גולאץ' • גיירה • הטפיירצ'ה • אילק • קישוורשאן • לוניה • מארוקפפי • מאטיוש • נג'וורשאן • אולצ'ווה • פוסטדובוש • טאקוש • טרפה • טיסאדון • טיסקרצ'ן • טיססלקה • טיסוויד • ואמושאטיה • ברקס • בסטרץ • גגן • קק • נירטט • סקיי • טיסראד • ושמגייר • בוטפלאד • צגנדאניאד • צ'הולץ • צ'אסלו • צ'גלד • דרנו • פילשד • גצ'אי • גרבולץ • גיגייה • יאנקמאיטיש • קרשמיין • קישר • קישהודוש • קישנמן • קישפלאד • קישסקרש • קלצ'ה • קמרה • מגושליגט • מאנד • מהטלק • מילוטה • נאבראד • נגיאר • נג'הודוש • נג'סקרש • נמשבורזובה • אולצ'וואפאטי • פניולה • פניגה • רוז'אי • שונקאד • סמושאיי • סמושאוילק • סטמארצ'קה • טיסבץ' • טיסצ'צ'ה • טיסקורוד • טיסטברק • טוניוגמטולץ' • טיוודר • טורישטוואנדי • טוריצ'ה • ואמושורוסי • זייטה • ז'רויאן • באטורליגט • אנצ'נץ' • קישלטה • נירבלטק • נירבוגאט • נירצ'אסארי • נירדרז' • נירגלשה • נירגיולאי • נירפיליש • נירוושווארי • אמביי • פנסלק • פיריצ'ה • פוצ'פטרי • טרם • בלשה • בוי • גאוואוונצ'לה • פסב • פורצ'למה • טיסברצל • טיסטלק • צ'נגרשימה • צ'נגראויפלו • קומלודטוטפלו • פאטיוד • סמושאנגיאלוש • סמושבץ' • סמושטטארפלווה • טיוקוד • אורה • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי • בנק • אפריישקה • גיירצ'קה • קומורו • טיסבזדד • טיסמוגיורוש • טיססנטמארטון • טוז'ר • ז'ורק • סורגלמטוש • טיסדדה • טיסדוב • טיסאסלאר |  |
| יישובים בנפת נאג'קאלו |
| --- | --- | --- |
| יישובים | נאג'קאלו • בלקאן • בירי • בקן • ארפטק • גסטרד • קאלושמיין • סקוי |  |
בוקיצה שעירה

| בוקיצה שעירה |
| --- | --- |
כיתוב תמונה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: מישיים
סוג:: אולמוס
מין:: אולמוס שעיר
שם מדעי
 Ulmus minor subsp. canescens Bartolucci & Galasso ‏מלוויל, 1958
בּוּקִיצָה שְׂעִירָה (שם מדעי: Ulmus minor subsp. canescens; לשעבר, אולמוס שעיר) הוא עץ נשיר הצומח בערוצים ליד מים ממשפחת המישיים ותפוצתו הכללית מקיפה את מזרח הים התיכון וצפונו מין זה גדל בישראל רק במקומות בודדים, על גדותיהם של מים ברמות מנשה ובגליל. בירושלים ובמקומות אחרים הוא עץ תרבותי נטוע. מינים קרובים בסוג בוקיצה אוקלמו בישראל כעצי תרבות.
מאפיינים

בוקיצה שעירה היא עץ נשיר, המתנשא לגובה של 4 עד 8 מ'.
הגבעולים הצעירים, בני שנה, דקים ושעירים ומתקרחים בשנה השנייה.
אין לוואים.
העלים מסורגים, פשוטים. העלים לא סימטריים (דמוי לב בצד אחד ואלכסוני בשני), צד אחד של העלה גדול יותר מצידו השני, בעיקר בבסיס, ולפיכך גם ציר העלה איננו ישר. צדו העליון של העלה מקריח צבעו ירוק בהיר ושפתו משוננת כמשור. לבלוב העלים מתחיל לאחר הפריחה, שתחילתה בחודש מרץ, האבקה וההפריה.
התפרחות קטנות וצבען צהבהב-ירקרק. מיד לאחר הפריחה באביב מתחילים להתפתח פירות וזאת כבר בחודש אפריל.
הפרחים רובם דו-מיניים חלקם חד-מיניים, בעלי עטיף פשוט (חסרי עלי כותרת). הפרחים מתפתחים על ענפים בני השנה, מופעים בראשית הלבלוב באשכולות צפופים.
העטיף פשוט בעל 3 עד 9 אונות. מספר האבקנים כמספר האונות.
הפרי הוא כנפית קרומית וירקרקה, פחוסה ועגולה, ובמרכזה הזרע.
בית גידול ותפוצה

תפוצת העץ בארץ ישראל היא בנחל עירון, נחל צלמון, בכרמל ובנחל עיון ליד כפר יובל מצויה שמורת אולמוס (בוקיצה). העץ נדיר יחסית ומופיע ברשימת הצמחים מוגנים בישראל על פי החוק.
הערות שוליים

↑  Ulmus minor subsp. canescens Bartolucci & Galasso, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת החדש (דומברובה טרנובסקה)

| --- | --- |

למעלה: בית הכנסת החדש בשנות ה-30 של המאה ה-20 באמצע: בית הכנסת החדש בשממונו, 2006 למטה: בית הכנסת החדש לאחר השיקום, 2012
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 כתובת:  Berka Joselewicza 8 
 מיקום:  דומברובה טרנובסקה 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־19
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־19 
 קואורדינטות:  50°10′33″N 20°59′18″E﻿ / ﻿50.17583°N 20.98833°E﻿ / 50.17583; 20.98833
 he
 
פנים בית הכנסת, הצד המערבי. נראים יציעי עזרת הנשים ושלט "בואי בשלום" שהוצב בחלקו האחורי של בית הכנסת, אליו מסתובב הקהל בעת אמירת קטע זה, כתחליף לסידורי התפילה
בית הכנסת החדש של דומברובה טרנובסקה נבנה במאה ה-19 כדי לשרת את הקהילה היהודית הגדולה בעיר. הוא עומד ברחוב ברק יוסלביץ' ושוקם בראשית המאה ה-21 במעורבות השלטון המקומי והאיחוד האירופי.