stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלוכנות בגרמניה
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם השנייה רוכזו המלוכנים מחדש בידי היינריך פרייהר פון משנבאך (Heinrich Freiherr von Massenbach), וב-1948 הוקמה עמותת "מסורת וחיים" על הריסותיו של האיחוד לחוק וסדר. ב-1947 הוקמה "המפלגה הגרמנית" (Deutsche Partei (DP)) אשר כללה במצעה גם רעיונות מונרכיסטים. המפלגה התאחדה מאוחר יותר עם המפלגה הנציונל-דמוקרטית של גרמניה. ב-1950 נידון רעיון החזרת המלוכה בגלוי, וזכה לתמיכה של כשליש מתושבי גרמניה המערבית. ברוח זו, ב-1951 הכין הנס יואכים שפס, פרופסור יהודי שמרן, תוכנית מפורטת לשחזור המלוכה ושיקומה של פרוסיה. תוכנית זו זכתה לסיקור נרחב בדר שפיגל, ולא הגיעה לשלבים מעשיים. ב-1969 הוזכר שמו של לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה כמועמד אפשרי לנשיאות. לואי פרדיננד עצמו הצהיר "אם אנשים קוראים לי, אני זמין". עם זאת, בתחילת שנות ה-70 פחתה באופן ניכר התמיכה ברעיון המלוכה. הסיבות לכך היו ההצלחה הכלכלית והפוליטית של החוק המערב-גרמני, היעלמות הדור הישן של לפני 1918, והחילון המתקדם של האוכלוסייה אשר גרם לאנשים להתרשם פחות משליט מלידה "בחסד האל".
בגרמניה המזרחית מלכתחילה הוקעו המלוכנים כשייכים ל"זוועות ההיסטוריה הגרמנית". שינוי מסוים בגישה החל בשנת 1981, עת נציגים מזרח-גרמניים נפגשו עם לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה, ובפנותם אליו בתואר "הוד מעלתך" הציעו לו להחזיר לקברם המקורי בפוטסדאם (שאז הייתה שייכת לגרמניה המזרחית) את ארונותיהם של פרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה ופרידריך הגדול. לואי פרדיננד השיב "הרעיון מדהים, יש לי רק תנאי אחד, גרמניה חייבת להתאחד לפני כן." הארונות אכן הועברו רק לאחר איחוד גרמניה מחדש ב-1991. בעקבות האיחוד מחדש, הוקמה ועדה אשר מטרתה הייתה לבחון מחדש את החוקה. עמותת מסורת וחיים שלחה לוועדה תוכנית לחידוש המלוכה ושינוי הדגל, אולם הוועדה כלל לא טרחה לענות.
כיום

התמיכה במונרכיה בגרמניה כיום היא חלשה. מסורת וחיים היא כיום העמותה המלוכנית הגדולה ביותר. פרט אליה קיימת גם עמותה צעירה יחסית הנקראת "עמותת משפחת המלוכה". מרבית המלוכנים בגרמניה כיום אינם חפצים בהחזרה מוחלטת של המונרכיה האבסולוטית של לפני 1918, אלא בייסוד מונרכיה חוקתית על פי המודלים של מדינות רבות באירופה, והחלפת המשרה של נשיא גרמניה במשרת "קיסר גרמניה". המועמד לתפקיד כיום הוא גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה, נכד נכדו של וילהלם השני. חרף זאת, גאורג פרידריך אינו תובע את הכתר, ומאמציו מתמקדים בהחזרת נכסי בית הוהנצולרן. הוא מגדיר את עצמו כיזם העוסק בטיפול בעסק משפחתי ותיק. בעקבות חתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון ב-2011 מכון המחקר הגרמני TNS Emnid ערך סקר מטעם המגזין הגרמני Focus, בו נשאלו הנשאלים האם ברצונם "מלך או מלכה, כמו בבריטניה". כתשעה אחוזים מהנשאלים השיבו תשובה חיובית.
מרבית המלוכנים משתמשים בתור דגל בטריקולור הקיסרי השחור-אדום-לבן, העובדה שדגל צלב קרס נאסר להנפה על פי החוק הגרמני, גרמה לכך שהדגל הקיסרי נמצא בשימוש גם בידי קבוצות ימין נאו-נאציות, ומזוהה בכלל עם הנאצים. למרבה האירוניה, הנאצים עצמם אסרו את השימוש בדגל. מרבית הצגתו של הדגל האימפריאלי בידי אותן קבוצות ימין קיצוניות והניסיון לקשר בין דגל זה לבין התנועות האנטי-דמוקרטיות הדוגלות ברעיונות אנטישמיים ושנאת זרים הוא נושא אשר מלוכנים רבים דוחים אותו. יש לציין שהחזרת המלוכה באופן התואם את החוק תדרוש שינוי של החוקה הגרמנית, כיוון שעל פי סעיף 79 לחוקה, עיקרון הרפובליקה לא ניתן לשינוי לנצח. עם זאת, חוק היסוד של החוקה המערב-גרמנית קבע שהחוק יאבד את תוקפו ביום שבו "העם הגרמני מאוחד במדינה אחת", מה שלא קרה לאחר איחוד גרמניה מחדש.
הערות שוליים

↑  וילהלם ובניו מתנשאים למלוכה, דואר היום, 24 ביולי 1932
↑  Michael Balfour, The Kaiser and his Times, Houghton Mifflin (1964), p. 419.
↑  Louis Ferdinand, Prince of Prussia, The Rebel Prince (Chicago: Henry Reegnery, 1952): 306–324
1 2  Working for the Impossible: Is A New German Monarchy Thinkable?
↑  Die Ehre Preußens
↑  UNVERZICHTBARE KAISERKRONE
1 2 3  ריאיון עם גאורג פרידריך, נסיך פרוסיה
↑  האתר הרשמי
↑  האתר הרשמי
↑  Fragen an Prinz Georg Friedrich von Preußen
↑  Knapp jeder zehnte Deutsche wünscht sich König
↑  חוקת גרמניה, סעיף 79
אזרחים גרמנים צופים בגאורג פרידריך, נסיך פרוסיה ואשתו סופיה, נסיכת פרוסיה
הדגל האימפריאלי המשמש את המלוכנים הגרמנים כיום
מנחם אליעזר מוזס

מנחם אליעזר מוזס אצל הרב חיים קניבסקי, יחד עם יצחק הרצוג
הרב מנחם אליעזר (לייזר) מוזס (נולד בכ"ה בתשרי ה'תש"ז, 20 באוקטובר 1946) הוא פוליטיקאי ועסקן אשכנזי שכיהן כחבר הכנסת מטעם יהדות התורה בכנסות ה-18, ה-19 וה-20. מוזס שימש גבאי ומשמש בקודש של האמרי חיים מוויז'ניץ, ושליחו של האדמו"ר מוויז'ניץ הרב ישראל הגר ונציג "הסיעה המאוחדת" (סיעה שעיקרה הוא חסידות ויז'ניץ) של אגודת ישראל ברשימת יהדות התורה.
ביוגרפיה

מוזס נולד בירושלים, בן יחיד לשלמה זלמן מוזס, מזכיר אגודת ישראל העולמית ומועצת גדולי התורה. התגייס לצה"ל ושירת בחיל השלישות בתפקיד מאתר נפקדים. למד בישיבת ויז'ניץ, ולאחר נישואיו היה הגבאי של רבי חיים מאיר הגר, האדמו"ר מויז'ניץ, בעל ה"אמרי חיים".
בשנות ה-80 התקרב לחסידות בעלז, ובין השאר שימש כמנהל בית האבות של החסידות "ויזרע יצחק". בשנת תשמ"ט (1989), בתקופת כהונתו של זבולון המר כשר החינוך, נבחר כנציג בעלז מטעם דגל התורה לשמש משנה למנכ"ל המשרד, האחראי על החינוך החרדי והתרבות התורנית.
בשנות ה-90, כאשר אריאל שרון כיהן כשר הבינוי, היה מעורב בהקמת דירות לחרדים בבית שמש ובאשדוד. כונה גם "שר האוצר של חסידות ויז'ניץ" והיה מהעסקנים המרכזיים של החסידות.
בבחירות לכנסת השבע עשרה הוצב במקום ה-11 ברשימת יהדות התורה, ולא נבחר לכנסת.
ב־2007 הקים את חברת הבניין "נחלת אליעזר בית שמש".
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה נבחר על ידי רבי ישראל הגר, לימים האדמו"ר מוויז'ניץ, למקום החמישי ברשימת יהדות התורה והשבת - אגודת ישראל-דגל התורה, כמועמדה של "הסיעה המאוחדת" במקום שמואל הלפרט, שכיהן עד אז כחבר הכנסת. במאי 2009 נבחר מוזס ליו"ר סיעת יהדות התורה בכנסת. בעקבות בחירתו העביר את בעלותו בחברת הבניין לנאמנות עיוורת.
ב-9 בפברואר 2011, בכנסת ה-18, מונה מוזס לסגן שר החינוך, במקומו של מאיר פרוש שהתפטר מהכנסת ב-6 בפברואר 2011 כחלק מהסכם הרוטציה הפנימי ביהדות התורה בין סיעת שלומי אמונים לבין חסידות בעלזא.
בעקבות עיכוב בתשלום חובות של חברת "נחלת אליעזר בית שמש" שבבעלותו, להם היה ערב אישית, הוטל בשלהי 2012 עיקול על חשבונו של מוזס ומשכורותו מהכנסת, וכעבור זמן קצר הועברה החברה לפירוק ונמכרה לחברת ד"ר שלמה נס ושות' שבשליטת שלמה נס. ב־2017 חויב מוזס בתשלום של שני מיליון ש"ח לחברת ד"ר שלמה נס ושות', על שפרעה חובות שלהם היה מוזס ערב.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 החליט מרכז אגודת ישראל על החלפתו ביעקב טסלר מחסידות ויזניץ, לאחר 10 שנים בכנסת.
חיים אישיים

מוזס מתגורר בירושלים, נשוי לחנה ואב לעשרה. בתו היידי יצאה בשאלה, היא חברת הקהילה הלהט"בית ומשמשת כלוביסטית בכנסת  ביולי 2022 הודיעה על התמודדות בפריימריז בליכוד ויצרה תליון זהב שעליו נראה יו"ר הליכוד בנימין נתניהו. גם בנו יהודה מוזס יצא בשאלה והתמודד בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024 ברשימת "בית שמש ליברלית" המזוהה עם ישראל ביתנו.
ספרים

לפני ולפנים: אורחות חיים והליכות עולם מהיכלו הפנימי והמקודש של בעל אמרי חיים מויז'ניצא / מתוך אוצרות בית גנזיו של משמשו רבי מנחם אליעזר מוזס. נערך ונסדר לדפוס על ידי חתנו יעקב ב"ר אברהם שמואל לאזאר ; כתיבה ועריכה: יוסף מאיר האס. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ומובא בהרחבה בספר לפני ולפנים
↑  מעריב, 24 בפברואר 2009, עמ' 11
↑  אמנון לוי, החרדים, 1988, עמ' 147
1 2 3  איתמר לוין, ח"כ מוזס חויב לשלם 2 מיליון ש"ח, באתר News1 מחלקה ראשונה, 12 במרץ 2017
↑  רע"א 9208/16 מנחם אליעזר מוזס נ' חברת ד"ר שלמה נס ושות', ניתן ב־12 במרץ 2017
↑  (הקישור אינו פעיל, 22 במרץ 2018)מסמך.
↑  שלום ירושלמי, אף שעל: כך רוצח שר הביטחון את המו"מ המדיני, באתר nrg
מנדי גרוזמן, בתו הגאה של הח"כ החרדי: "החרדים מתנגדים לשליסל", באתר nrg‏, 7 באוגוסט 2015;
מירי סער, מנערה חרדית ללסבית תל אביבית: הסיפור של היידי מוזס, "את", 18 במרץ 2018
↑  לראשונה: נציג לישראל ביתנו בבחירות בבית שמש, באתר ערוץ 7, 19 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009538338905171  VIAF: 1161693714915930917   WorldCat (עם VIAF): 1161693714915930917
מערכת מאה הפרחים

מערכת מאה הפרחים או "מסע מאה הפרחים" (בסינית: 百花运动, בפין-יין: Bǎihuā yùndòng, בתרגום מילולי: "תנועת מאה הפרחים") הוא כינוייה של תקופה קצרה בהיסטוריה של הרפובליקה העממית של סין אשר החלה במאי 1956, כשמאו דזה-דונג, מנהיג סין, קרא ל"פריחתם של מאה פרחים" ולהתמודדות של "מאה אסכולות מחשבה" בינן לבין עצמן. היה זה אות לראשיתו של דיון ציבורי פתוח על דרכה של סין. הייתה כאן ציפייה לעלייתם של פרחי נוי בגינה הקומוניסטית. כוונת מנהיג-המפלגה הייתה לשמוע ביקורת על דרכה של סין החדשה עד לאותו רגע. תקופה זו נמשכה עד 1957 שבה הכריז מאו על מערכה נגד הימין.
במהלך התקופה התירה ואף עודדה המפלגה הקומוניסטית השלטת מגוון רחב של השקפות עולם ופתרונות מדיניים. למאו היה מניע נסתר לפעולה זו והוא רצונו לחזק עצמו מבית – השמעת התנגדות הייתה מוכיחה לטענתו, כי ההמונים תומכים בו ובפרשנותו האידאולוגית. הנחה זו התגלתה כמוטעית, ומשהחלה הביקורת לא הצליח מאו לתעלה לטובתו, האינטליגנציה החלה לבקרו ולהצביע על טעויות המשטר ומחדליו.
מאו הבין כי טעה וכי משטרו נתון בסכנה והוא פתח במערכה כנגד הימין, שהייתה מסע נגד "הימניים, אויבי העם, העשבים השוטים והמורעלים". לאחר דיכוי זה, חזר החופש בסין להיות מודרך על ידי המשטר.
מקור הביטוי משורת הפואמה: "תנו למאה פרחים לפרוח; תנו למאה אסכולות מחשבה להתווכח."
הערות שוליים

↑  אהרן שי, ממלחמת האופיום עד יורשי מאו, זמורה ביתן, 1990, עמ' 130
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285788605171  LCCN: sh85024124 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מייפלאואר II

| --- | --- |
הרפליקה "מייפלאואר 2" בנמל פלימות, מסצ'וסטס, 2007
הרפליקה "מייפלאואר 2" בנמל פלימות, מסצ'וסטס, 2007
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מוזיאון, רפליקה
 חברת ספנות:  בעלים: Plimoth Patuxet
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Upham Shipyard, בריקסם, דבון
 תחילת הבנייה:  27 ביולי 1955
 הושקה:  22 בספטמבר 1956
 תקופת הפעילות:  1956–הווה (כ־68 שנים)
 מיקום:  41°57′35″N 70°39′43″W﻿ / ﻿41.959791°N 70.661928°W﻿ / 41.959791; -70.661928 
 מידות
 תפוסה:  242 טון
 אורך:  אורך כללי: "106-6 רגל (32.5 מ')
 רוחב:  "25-6 רגל (7.8 מ')
 שוקע:  13 רגל (4.0 מ')
 נתונים טכניים
 מספר תרנים:  3
 הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  2 תותחי ירכתיים 3-ליטראות
 
המייפלאואר II (באנגלית: Mayflower II) היא ספינת-העתק של הספינה המפורסמת המייפלאואר. ספינה זו הורדה לים בשנת 1956, ושחזרה את מסעה ההיסטורי של המייפלאואר המקורית מנמל פלימות' שבאנגליה לקייפ קוד שבמסצ'וסטס, ארצות הברית. הספינה היא העתק מדויק של הספינה המקורית, אם כי היא הייתה מצוידת בטכנולוגיה מודרנית, לדוגמה, תאורה חשמלית. משנת 2013 המייפלאואר II מוצגת לקהל הרחב בפלימות', מסצ'וסטס. על הספינה עובדים שחקנים הלבושים כנוסעים בספינה, וניתן לשאול אותם שאלות.
המייפלאואר המקורית

המייפלאואר הייתה ספינת מסע אשר העבירה סחורות בין אנגליה, צרפת ומדינות אירופאיות נוספות.
משערים שאורכה היה בין 27 ל-33 מטרים, רוחבה - כ-7.5 מטרים, ונפחה היה 140–180 טון.
ב-16 בספטמבר יצאה הספינה מנמל פלימות' באנגליה לכיוון צפון אמריקה כשהיא נושאת על גבה 102 נוסעים, ביניהם 19 נשים ו-33 ילדים, כולם פוריטנים, שהתיישבו ב-1608 בליידן שבהולנד.
הסיבה לעזיבתם את אנגליה הייתה הרדיפה הדתית שסבלו ממנה כתות נוצריות אשר לא יישרו קו עם הכנסייה האנגליקנית השלטת.
בהולנד הם זכו אמנם לסובלנות דתית, אך התקשו לשמר את תרבותם ואת צביון קהילתם. לאחר ויכוחים פנים-קהילתיים, הם החליטו לעזוב את הולנד ולהקים מושבה אנגלית חדשה בצפון אמריקה. נוסעי המייפלאואר, כמו קבוצות פוריטניות אחרות אשר היגרו אחריהן, לא באו לאמריקה כדי לבנות בה חיקוי לחברה ממנה הם יצאו, אלא כדי להגשים בה חזון דתי וחברתי חדש.
אדיקותם ואמונתם כי האל מנחה אותם, הביאו לביטחונם בכך שמושבתם, להבדיל מהמושבות הראשונות שהקימו האנגלים באמריקה, תצליח ותפרח.
אותות שונים ככוכב שביט שהופיע בשמי אירופה בשנת 1618, ומלחמת שלושים השנים שפרצה באותה שנה, היו מבחינת הפוריטנים סימן מאלוהים שעליהם לעזוב ולהקים את מושבתם באמריקה.
כעבור 65 ימים, ב-11 בנובמבר עגנה ליד קייפ קוד שבמסצ'וסטס. לאחר שנוסעי הספינה חתמו על "אמנת המייפלאואר" המפורסמת, הם ירדו לחוף וייסדו את מושבת פלימות', שהייתה למושבה הקבועה הראשונה באזור ניו אינגלנד.
אנשי המייפלאואר מכונים עד היום האבות הצליינים (להבדיל מהאבות המייסדים) של ארצות הברית, ומיוחס להם החלת המנהג של חג ההודיה.
המיתוס של המסע

מסע המייפלאואר הפך, ברבות השנים, לאחד המיתוסים החשובים בהיסטוריה האמריקנית. תחילתו של המיתוס היא בסוף שנות ה-60 של המאה ה-18, עת היו האמריקנים מסוכסכים עם הבריטים בכל הנוגע לריבונות בקולוניות, אך את שורשי המיתוס ניתן למצוא כבר במאה ה-17. לאור זאת, כמו איניאס שברח מטרויה, וכמו בני ישראל שיצאו ממצרים, האבות הצליינים של ארצות הברית נתפסו כמי שברחו ממקום נורא, מרודנות ומדיכוי, אל ארץ של חופש, שלווה ואמונה, ויש שהשוו זאת להגעתם של בני ישראל אל "הארץ המובטחת". המייפלאואר עצמה נתפסה כסוג של תיבת נח, שהגנה על נוסעיה במהלך המסע המפרך והמסוכן אל חופי אמריקה, ורק בהכוונה ובהשגחה אלוהית הגיעה ללא פגע (רק נוסע אחד מת בדרך, אך בכל זאת, 'בדרך נס', הגיעו 102 אנשים לחוף, כמספר האנשים שעזבו את חופי אנגליה, משום שתינוק נולד בספינה בסמוך מאוד לעגינתה בחופי צפון אמריקה). כמו נח ובניו, אנשי המייפלאואר נתפסו כמי שהקימו ציוויליזציה חדשה בארץ ללא תרבות.
בעת מלחמת העצמאות האמריקנית, עשו רבים ממנהיגי המהפכה, במיוחד אלו מניו אינגלנד שימוש במיתוס המייפלאואר כדוגמה וכמופת לאומץ לב, לאורך רוח ולאמונה שלמה באל ובמעשיו. המייפלאואר הייתה ה"מריאן" של המהפכה האמריקנית, אך במקום דגל הטריקולור, עמדה לנגד עיניהם של האמריקנים ספינת המייפלאואר העוגנת במפרץ, בעוד אנשיה חותמים על אמנת המייפלאואר על סלע פלימות'. סיפור זה, המהווה חלק אינטגרלי מהמיתוס של המייפלאואר, שונה כנראה בעת הפיכת סיפור המסע למיתוס, שכן החתימה על האמנה הייתה על סיפון הספינה.
מסעם הפך לסיפור אייקוני באנלים מוקדמים של היסטוריה אמריקאית על מוות והישרדות בתנאים החורפיים הקשים של ניו אינגלנד.
שיחזור המסע

בשנת 1956 החליטה קבוצה גדולה של צאצאי נוסעי המייפלאואר לבצע הפלגת שחזור להפלגה המקורית.
הם בנו ספינה בתבנית דומה לחלוטין לספינת המקור (מלבד הוספת אמצעי בטיחות מתבקשים ומעט שכלולים מודרניים), והשיטו אותה מנמל פלימות' באנגליה לקייפ קוד שבמסצ'וסט, ארצות הברית.
בסוף המסע עצרה הספינה בפלימות', מסצ'וסטס, ושם היא מוצגת היום לראווה, כשעל גבה מוצבים שחקנים העונים לשאלות המבקרים.
מסע המייפלאואר בקולנוע

על מסעה של המייפלאואר לצפון אמריקה הופקו במהלך המאה ה-20 שני סרטים:
הרפתקת פלימות' (1952)
מייפלאואר: הרפתקת הצליינים (1979)
ראו גם

מייפלאואר
אמנת המייפלאואר
מסע המייפלאואר
פוריטניות
מושבת פלימות'
היסטוריה של ארצות הברית
מלחמת 30 השנים
לקריאה נוספת

נתניאל פילבריק, מייפלאואר: הסיפור האמיתי שמאחורי המיתוס, הוצאת אריה ניר, 2007.
הערות שוליים

↑  מירי אליאב-פלדון, חמש-מאות שנה לגילוי אמריקה, תל אביב, 1992, עמ' 107.
↑  פילבריק, מייפלאואר, עמ' 19 - 22.
ציור זה של ז'אן לאון ג'רום פריס, מציג את היחסים הטובים בין המתיישבים הפוריטנים והאינדיאנים בשנת 1621, אז נחגג חג ההודיה הראשון במושבה.
מיקרוונאטור

| מיקרוונאטור |
| --- | --- |
איור משוער של מיקרוונאטור  שרטוט של העצמות שנתגלו
תקופה
קרטיקון עליון, 110 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: מיקרוונאטור
מין:: Microvenator celer
שם מדעי
 Microvenator

מיקרוונאטור (שם מדעי: Microvenator; מילולית: "צייד קטן") הוא סוג של דינוזאור תרופוד קטן שחי במשך הקרטיקון התחתון של אמריקה הצפונית לפני 110 מיליון שנה מזמננו. הסוג תואר ב-1970 בידי החוקר ג'ון אוסטרום (אנ').
מאפיינים

המאובנים של דינוזאור זה התגלו בתצורת קלוברלי (אנ') במונטנה והתגלה ממנו שלד כמעט שלם של דינוזאור קטן מהקבוצה אובירפטורוזאוריה. אף על פי שהיה קטן מאוד, באורך 1.5 מטר, חלק מהחוקרים סוברים שמדובר בפרט צעיר ופרט בוגר הגיע לאורך של 3 מטרים. הוא היה בעל קסדה גרמית מעל ראשו והיה בעל מקור עם מעט שיניים ובעל זרועות קצרות, אולי מכוסות בנוצות.
במקור סברו שהיה גם בעל שיניים חדות שהתגלו לצידו, בהמשך התברר שמדובר בממצאים של דיינוניכוס. כמה מממצאיו נשלחו למוזיאון של אוניברסיטת ייל שבניו הייבן, קונטיקט.
בשל גילו הקדום יחסית הוא נחשב לאחד מראשוני האובירפטורוזאורים, אך כיום משייכים אותו למשפחה קנגנתיים לצד הצ'ירוסטנוטס והגיגנטורפטור.
מייקל קודליץ

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1964 (בן 59) לונג איילנד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות קליפורניה  תיכון לייקווד 
 בן או בת זוג:  רייצ'ל קודליץ 
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.michaelcudlitz.net
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל קודליץ, קומיק-קון 2016
מייקל ר. קודליץ (באנגלית: Michael R. Cudlitz; נולד ב-29 בדצמבר 1964) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא יהודי. מוכר בזכות הופעתו בסדרות "אחים לנשק", "סאות'לנד", "בקו העימות" ו"המתים המהלכים".
ביוגרפיה

קודליץ נולד בלונג איילנד, ניו יורק שבארצות הברית לאב יהודי. הוא גדל בעיר הנמל לייקווד שבניו ג'רזי.
למד משחק ב"מכון לאומניות קליפורניה" שבולנסיה, סנטה קלריטה.
קריירה

קודליץ החל להתפרסם כשחקן לראשונה בתפקיד אורח בדרמת הנעורים הפופולרית "בוורלי הילס 90210" ובסרט "נהר זורם ביניהם" .
השתתף לקראת סוף שנות ה-90 בסרטים "מפגש בגרוס פוינט" ו"המתווך" בתור השוטר פלארמו.
ב-2001 הופיע קודליץ בתפקיד המפורסם ביותר שלו, דנבר "בול" רנדלמן מפלוגת איזי בסדרת המלחמה של סטיבן ספילברג וטום הנקס "אחים לנשק".
ב-2006 שיחק קודליץ בדרמת הפשע "כרוניקה של אקדח" בתפקיד המתנקש סאל פרנזון העובד עבור משפחת הפשע פרלו.
ב-2007 הופיע בסדרת המשטרה "בקו העימות" בתור סוכן האף.בי. איי פרנק רוג'ס ובשלושה פרקים בסדרה "חף מפשע" בתור הפושע המורשע מארק רולס. בשנת 2008 שיחק בקומדיית הנעורים "סקס דרייב".
ב-2009 התפרסם בסדרת המשטרה "סאות'לנד" בתפקיד שוטר משטרת לוס אנג'לס ג'ון קופר והופיע בתפקיד משני בסרט "המחליפים".
חיים אישיים

לקודליץ שני בנים תאומים מאשתו רייצ'ל קודליץ.
פילמוגרפיה

נהר זורם ביניהם (1992)
הדרקון: סיפורו של ברוס לי (1993)
אלופים על הקרח 3 (1996)
המתווך (1998)
להתאהב בסערה (1999)
בתולה אמריקאית (2000)
כרוניקה של אקדח (2006)
סקס דרייב (2008)
חיים גנובים (2009)
המחליפים (2009)
Tenure ‏ (2009)
אויב מבית (2011)
סזאר צ'אבס (2014)
האוטו של השכן (2019)
Red Stone‏ (2021)
Manifest West‏ (2022)
אסון יפהפה (2023)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

בוורלי הילס 90210 (1992–1993)
אחים לנשק (2001)
Homeland Security‏ (2004) - סרט טלוויזיה של NBC
בקו העימות (2006–2007)
חף מפשע (2007–2008)
סאות'לנד (2013–2009)
להציל את גרייס (2009)
המתים המהלכים (2017-2014)
בולרז (2015)
שלדון הצעיר (2018)
הילדים בסדר (2019-2018)
קלריס (2021)
בלתי מנוצח (2021) - דיבוב
בוש: מורשת (2022)
סופרמן ולויס (2023-הווה)
מיקרולית

בארכאולוגיה, מִיקְרוֹלִית (מיוונית, "אבן זעירה") הוא נתז אבן מאורך ובעל ממדים קטנים, אשר שוברר (סותת בעדינות לקבלת צורה מסוימת או ליצירת צד נוח לתקיעה בידית) ונעשה בו שימוש כחלק מכלי. אין הגדרה קבועה לגודל הלהבונים המוגדרים כמיקרוליתים. בדרך כלל מסווגים ככאלה להבונים באורך של חמישה ס"מ ופחות. שימוש נדיר נעשה במיקרוליתים כבר במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה והתקופה הפלאוליתית העליונה ומקבילותיהן האפריקאיות. עם זאת, המיקרוליתים מזוהים בעיקר עם התקופה שלאחר העידן הפלאוליתי, התקופה האפיפלאוליתית בצפון אפריקה ומערב אסיה והתקופה המזוליתית באירופה. בארץ ישראל השימוש במיקרוליתים מגדיר את הראשונה, שהתחילה לפני כ-23,000 אלפי שנים. בדרך כלל שימש המיקרולית כחלק מכלי עץ או עצם מורכב יותר, למשל מגל, חץ ודומיהם.
חומר הגלם הפופולרי ביותר ליצור המיקרולית היה הצור בזכות חדותו והתאמתו לסיתות, אולם נמצאו עדויות לשימוש באובסידיאן. המיקרוליתים נוצרו מלהבונים, שנקטמו או שובררו מלהבים, או הותזו כבר כלהבון מגרעין הצור. קיימים מיקרוליתים בעלי צורה גאומטרית מוגדרת המתקבלת על ידי השברור, כטרפז, משולש וסהרון.
צורת המיקרולית וטכניקת יצורו מהווים סמן של קבוצות ציידים־לקטים, ובכך מסייעים בתיארוך והבדלה בין תרבות אחת לשנייה. לדוגמה, בתקופה האפיפלאוליתית של ארץ ישראל מוגדרות (בין השאר) התרבות הכבארית, לפי מיקרוליתים משובררים בפאה הצרה שלהם; התרבות הכבארית הגאומטרית לפי מיקרוליתים גאומטריים - טרפז ומלבן; והתרבות הנאטופית לפי מיקרוליתים משובררים לצורת סהרון. תוצר לוואי של תהליך יצור המיקרולית בחלק מהתרבויות היא הנקר המיקרוליתי (Microburin).
לקריאה נוספת

Belfer‐Cohen, A., & Goring‐Morris, N. (2002). Why microliths? Microlithization in the Levant. Archeological Papers of the American Anthropological Association, 12(1), 57-68.
מעיין לאוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1981 (בת 43 בערך) כפר סבא, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן  סמינר הקיבוצים 
 פרופיל ב-IMDb
 
מעיין לאוב (נולדה ב־1981) היא שחקנית ישראלית ואושיית רשת.
ביוגרפיה

לאוב נולדה בכפר סבא להורים שעלו כילדים ממרוקו. אמה הייתה ממקימי תנועת עודד (תנועה שפעלה בצרפת במטרה להעלות לארץ אינטלקטואלים יוצאי צפון אפריקה), ופעילה במפלגת ד"ש ובפנתרים השחורים.
כנערה הייתה פעילה גם בנוער העובד והלומד וגם בנוער צומת.
בתיכון למדה תיאטרון, וכבר במהלך השירות הצבאי בחיל המודיעין, החלה ללמוד במכינה של ניסן נתיב.
לאוב היא בוגרת בית הספר למשחק סמינר הקיבוצים (2007) ובוגרת תואר ראשון בקרימינולוגיה, פסיכולוגיה וביטחון באוניברסיטת בר-אילן בהצטיינות (2024) וסטודנטית לתואר שני בקרימינולוגיה.
קריירה

ב-2009 השתתפה בקליפ של השיר "ורציתי שתדעי" של הזמרת שירי מימון בתור חברתה הטובה שמאוהבת בה.
ב-2012 השתתפה בעונה השנייה של עספור, סדרה של חנן סביון וגיא עמיר בתור מאיה.
ב-2015 השתתפה בעונה השלישית של "פולישוק" בתור אבישג, יועצת התקשורת של בולי בובעס, המקיימת אתו רומן, בסדרה "אטלנטיקה" של עודד דוידוף בתור מאיה ובסדרה של סייד קשוע "התסריטאי".
ב-2017 השתתפה בסדרה "החברים של נאור" של נאור ציון. ב־2020 השתתפה בסדרות "לעבור את הלילה" ו"טהרן".
במקביל לקריירת המשחק עסקה גם בהפקת סאונד ובפרסומות.
ב-2020 עם פרוץ הקורונה מצאה עבודה כרכזת פניות בחברת "עץ הדעת: המרכז לקנאביס רפואי" שמלווה אנשים בתהליך קבלת רישיון לקנאביס.
החל בפברואר 2023 החלה להעלות סרטונים סאטיריים נגד ממשלת ישראל וראש הממשלה בנימין נתניהו, סרטונים שהתפרסמו מאד, לאחר פרוץ מלחמת חרבות ברזל.
בינואר 2024 החלה להנחות עם רן הר נבו את הפודקאסט "עם ישראל חי" מטעם יאללה תקווה.
הערות שוליים

↑   נירית אנדרמן, "המרגליות שהממשלה הזאת מפיקה זה פרייסלס": מעין לאוב לא חוסכת מביבז. דווקא עכשיו, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2023
1 2  דפנה ארד, ההצגה חייבת להימשך (בג'וב אחר): שחקניות שעשו הסבה בגלל הקורונה, באתר Xnet‏, 28 ביולי 2020
↑  tomroshko, ראיון מיוחד עם שירי מימון | מגזין את, באתר ראיון מיוחד עם שירי מימון | מגזין את, ‏2009-02-01
↑  רני שחר, עם ישראל חי, באתר פודקאסטים, ‏2024-02-04
מפלצות ים (הרפתקה פרהיסטורית)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  שון מקלוד פיליפס 
 הופק בידי:  חברת נשיונל ג'יאוגרפיק
 תסריט:  מוסה ריצ'רדס
 שחקנים ראשיים:  לייב שרייבר 
 מוזיקה:  פיטר גבריאל 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק 
 חברה מפיצה:  נשיונל ג'יאוגרפיק האחים וורנר פוקס המאה ה-20
 הקרנת בכורה:  5 באוקטובר 2007
 משך הקרנה:  40 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  טבע,דוקומנטרי
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מפלצות ים - הרפתקה פרהיסטורית (באנגלית: Sea Monsters: A Prehistoric Adventure) הוא סרט טבע דוקומנטרי מבית הנשיונל ג'יאוגרפיק שיצא ב-5 באוקטובר 2007 ואורכו 40 דקות שהוקרן ברשת IMAX בקריינותו של לייב שרייבר. בסרט מוצגים פלאונטולוגים המוצאים מאובני זוחלים ימיים שחיו בסופו של תור הקרטיקון לחופי הים הפנימי המערבי. יצורים אלו משוחזרים באמצעות אנימציה ממוחשבת.
סרט זה זכה לשבחים בידי המבקרים. על סרט זה יצא משחק המחשב "Sea Monsters: A Prehistoric Adventure" המבוסס על המשחק.
עלילה

בסרט מתוארים גילוי זוחלים הים של הקרטיקון ועוד כמה יצורי ים שמילאו את הים המסוכן ביותר בכל התקופות. במרכז העלילה ניצבת נקבה צעירה של דוליצ'ורינצ'ופס המכונה "דולי" אשר שטה במימי הים הפנימי המערבי שלחופי קנזס עם אמה, אחיה וקבוצה של דוליצ'ורינצ'ופסים נוספים. לאחר שהם מתבגרים הם נודדים מהחופים לעבר הים הפתוח ושם נפגשים עם טורפים מסוכנים.
תחילה להקת קסיפקטינוסים קשוחים רודפים אחריהם אך מסתפקים באכילת דגים אחרים מסוג גיליקוסים. הם ממשיכים אך ברגע של חוסר זהירות אמה של דולי נטרפת בידי הכריש קריטוקסירינה והיא עצמה ננשכת בסנפירה בידי סקואליקורקס אך למזלה לפני שהוא מצליח להגיע קרוב הוא נטרף בעצמו בידי טילוזאורוס ענקי, טורף-העל הימי של הקרטיקון.
מאוחר יותר דולי העוסקת בדיג לא מבחינה בטילוזאורוס צעיר שמתקרב אליה אך נמלטת ממתקפה ברגע האחרון. הטילוזאורוס מתקדם במהירות ובולע בשלמותו את אחיה שלא שם לב לטורף. לאחר מכן הצעיר מנסה לרדוף אחרי דולי אך טילוזאורוס בוגר מתקרב אליו ובמהלך קרב שמתפתח הוא נושך את צווארו של הצעיר וגורם לו לדמם למוות, תוך שכרישים מתקרבים אליו.
דולי מצליחה לשרוד ולאחר מכן היא נראית כאם שהצליחה להשריץ שלושה צאצאים בחופים. לאחר כמה עונות של דיג ומסעות היא מתה מזקנה וגופה נופל והופך למאובן.
עלילה > המחקרים

לצד סיפורה של "דולי" מתוארים פלאונטולוגים בפעולה החוקרים את מאובני היצורים שבסרט. המאובנים שבסרט הגיעו מהמקומות הבאים:
האאוטבק האוסטרלי, בו התגלו מאובנים של דוליצ'ורינצ'ופסים צעירים רבים (2002).
מחצבה מלאה מאובני אמוניטים במרכז טקסס לא רחוק מאוסטין (1980).
מערב קנזס, בו התגלה טילוזאורוס שבבטנו דוליצ'ורינצ'ופס (1918) ובהמשך מאובן של קסיפקטינוס שצד גיליקוס (1952).
מאובן של מוזאזאור בנגב (1998).
דקוטה הצפונית בה התגלו מאובני שיני כרישים גדולים (1995).
הולנד, בו נמצא מאובן של מוזאזאור שננשך בידי כרישים, ייתכן שלאחר מותו (1998).
דרום דקוטה, בעיר רפיד סיטי שבפארק הלאומי בדלנדס נמצא שלד טילוזאורוס שאכל כמה יצורים בבת אחת (1978).