stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוקסידו
ז'קט

הרכיב העיקרי בתלבושת זו הוא המקטורן (ז'קט) הקרוי בצפון אמריקה טוקסידו ובבריטניה מקטורן ערב (dinner jacket), בצבע שחור או כחול כהה (Midnight blue). לרוב המקטורן יהיה בעל דשים מחודדים או דשי צעיף העשויים ממשי, סאטן או גרוסגריין. ללא פתחי אוורור. עם כפתורים שחורים. בדרך כלל את המקטורן לא מסירים במהלך האירוע כולו.
שאר הפרטים

מתחת למקטורן יש ללבוש חולצה בצבע לבן, בעלת ניטים בחזית, צווארון שיתאים לעניבה וחפתים צרפתיים. בחזית החולצה עניבת פרפר (פפיון) שחורה, רצוי ממשי, התואמת את הדשים. מכנסיים שחורים ארוכים, ללא לולאות לחגורה, לרוב מעוטרים בסרט משי לאורך הצד החיצוני של הרגל המכונים גם "גלאון". מותר להוסיף אבנט או וסט ייעודי בעל חיתוך נמוך יותר מווסט רגיל כדי להראות את לובן החולצה (אבל לא שניהם ביחד), נעליים שחורות לבושות (מהמילה האנגלית "dress") מסוג אוקספורד, או משאבות אופרה (מצוחצחות עד ברק) וגרביים דקים שחורים (לרוב ממשי) שאורכם יעבור את השוק או אפילו את הברך, כך שבישיבה לא ייראה עור הרגל. ניתן להוסיף כובעי באולר, קש, המבורג, (לא צילינדר) וגם צעיף ייעודי, פרח בדש, ממחטה לבנה וכפפות (לא לבנות) אך לא שעונים מכיוון שהדבר אומר שיש לך דברים חשובים יותר לעשות מהאירוע.
אישה המתלווה לגבר הלבוש טוקסידו נדרשת ללבוש שמלת קוקטייל או שמלת ערב ארוכה.
היסטוריה

על פי המסורת, מקורה של חליפת הטוקסידו ב-1860, כאשר החייט הנרי פול עיצב ג'קט סמוקינג קצר עבור נסיך ויילס אדוארד השביעי כתחליף לחליפת ערב רשמית. באותה התקופה הטוקסידו נועד להיות לבוש נוח יותר באירועים רשמיים פחות או כאלו הנערכים מחוץ לעיר. ב-1886 הזמין נסיך וילס את האמריקאי ג'יימס פוטר, לבית סאנדרינגהאם. כאשר שאל פוטר איזה סוג בגד עליו ללבוש, שלח אותו הנסיך אל החייט הנרי פול, שתפר לו בגד זהה. כאשר חזר פוטר לארצות הברית הופיע עם הבגד החדש לאירוע שהתרחש במועדון "טוקסידו פארק" (Tuxedo Park) בניו־יורק, חברי המועדון העתיקו את העיצוב, ומכאן כינויו של הבגד בצפון אמריקה.
מעיל ארוחת ערב

באקלים טרופי וחם אפשר ללבוש מעיל ארוחת ערב (dinner jacket) שלהבדיל מהטוקסידו יש לו בדרך כלל דשי צעיף ולא דשים מחודדים, ובא במגוון צבעים אך לרוב בצבע שנהב עם דשי צעיף מאותו הבד כמו שאר הז'קט בניגוד לטוקסידו הרגיל. (ופה עדיין צריך לענוב פפיון שחור ולא תואמת לדשים.) באנגליה נהוג שלא ללבושו בכלל.
ראו גם

עניבה לבנה
חליפה
ביאורים

↑  שפה חלקה – ראו תמונה
שרית שני חי

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1964 (בת 60) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון עירוני ד'  המדרשה לאמנות 
 תחום יצירה:  עיצוב מרחבים לילדים
 פרסים והוקרה:  Dezeen Awards for interior design studio of the year (2021); Frame Awards – Social Awards Jury Prize for the first Inclusive School (2020); Silver A' Design Awards
 מספר צאצאים:  2 
 shanihay.com
 
שרית שני חי (נולדה ב-30 בינואר 1964) היא מעצבת, אמנית ומרצה ישראלית, מחלוצות תחום העיצוב לילדים בארץ ובעולם. בשנת 2021, זכתה בפרס "סטודיו השנה בעיצוב פנים" בתחרות הבינלאומית של המגזין דיזן אנגליה.
ביוגרפיה

שני חי היא ילידת תל אביב, בוגרת תיכון עירוני ד' בתל אביב. אחיה הוא האמן הישראלי גיל מרקו שני.
שני חי היא בוגרת המדרשה לאמנות, למדה תקשורת חזותית בבית ספר פרסונס לעיצוב שבניו יורק. לשני חי תואר ראשון (בהצטיינות) באמנות שימושית ואמנות מסחרית מהאמריקן קולג' שבלונדון, ותואר שני (DIP.G.P) בתיאוריה של אמנות מודרנית (בהצטיינות) מצ'לסי קולג' לאמנות ועיצוב בלונדון.
בשנת 2020 ראתה מהדורה דו לשונית של ספרה ״מרחבי ילדות“ (הוצאת זמורה ביתן), המלווה בטקסט מחקרי של אוצרת האמנות טלי תמיר, והוא מציג את משנתה העיצובית ויצירותיה.
ביוגרפיה > פעילותה

ב-1995 הקימה את הסטודיו לעיצוב "שרית שני חי" שהתמחה בראשית דרכו בתכנון חדרי ורהיטי ילדים. לאחר מכן, החלה לפתח את תפיסתה העיצובית הדוגלת בשימת הילד במרכז, מתוך אמונה בהשפעה המכרעת של הסביבה הפיזית על התפתחותו. שרית שני שיכללה את תחום עיצוב מרחבים פדגוגיים לילדים, כגון גני ילדים ובתי ספר שנועדו לקידום הלמידה, תוך פיתוח תפיסת עולם ייחודית המחברת בין עיצוב לפדגוגיה, עליה היא מרצה ברחבי העולם. במסגרת זו, עיצבה שני חי עשרות פרויקטים ציבוריים נרחבים בשטח ובהיקף, בשיתוף פעולה עם ארגונים ומוסדות בריאות, חינוך ומועצות מקומיות, כגון, פרויקט כיתות א' בבית הספר ביישוב טמרה שבגליל המערבי, במטרה להתאימן לצרכים העדכניים של התלמידים, או עיצוב בית הספר המכיל, "ביכורים", פרויקט הדגל של עיריית תל אביב המבוסס על עיצוב מכיל לסביבת למידה הרמונית, עבור התלמידים, כאשר לכעשרים וחמישה אחוזים מהם מוגבלויות פיזיות או שהם על הספקטרום האוטיסטי.
במקביל, שני חי התמקצעה בעיצוב מרחבים לילדים בבתי חולים שנועדו לתמוך ברווחה הרגשית של הילד, כגון, המשחקייה במחלקה ההמטו־אונקולוגית בבית חולים דנה לילדים במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב), המרחב לנערים ונערות בבית חולים למתמודדים עם מחלות נפש באברבנאל, ומרחבים תרפויטיים בבתי החולים שיבא-תל השומר ואסף הרופא, שנועדו לתווך תהליכים ניתוחיים לילדים ולרכך את המפגש הטראומטי עם בית החולים. בתחום המלונאות, שני חי הובילה פרויקטים עיצוביים ייעודיים לאירוח ילדים מתוך ההבנה שהם לקוחות ראויים שיש להתחשב בהם.
ביוגרפיה > פרויקטים ציבוריים (רשימה חלקית)

2011 – עיצוב פנים ועיצוב ריהוט ייחודי למשחקייה ופינות מחשבים והמתנה במחלקה ההמטו-אונקולוגית בבית חולים דנה לילדים, שטח של 150 מ"ר בהזמנת ביה"ח דנה, איכילוב, תל אביב.
2011 – עיצוב פנים ועיצוב ריהוט ייחודי למשחקיה ומרחב פעילות לילדים ונוער, מלון מצודת דוד, ירושלים, שטח של 100 מ"ר בהזמנת קבוצת אלרוב. הפרויקט נעשה בשיתוף עם אדריכל פיירו ליסוני.
2013 - עיצוב פנים ותכנון ריהוט ייחודי לקריית חינוך ואשכול גנים כפר שמריהו, שטח של 2,400 מ"ר. בהזמנת המועצה המקומית כפר שמריהו. הפרויקט זכה בפרס הבינלאומי סילבר איי דיזיין.
2014 - עיצוב מתחם חווייתי לכיתות א' בבית הספר היסודי לאמנויות ומדעים רמת חן, רמת גן, שטח של 120 מ"ר וכולל מרחבים שונים לפעילויות משחקיות שונות. בהזמנת בית הספר רמת חן, רמת גן.
2014 - עיצוב פנים ותכנון ריהוט ייחודי, בית הספר קינג סולומון הכפר הירוק, שטח של 3,000 מ"ר. בהזמנת בית הספר קינג סולומון.
2017 - עיצוב פנים ותכנון ריהוט ייחודי לאשכול גנים הכולל תשעה גני ילדים ומעונות יום, פרויקט השוק הסיטונאי, מגדלי ת"א. שטח של 3,000 מ"ר. בהזמנת עיריית ת"א בשיתוף עם גינדי אחזקות בע"מ. הפרויקט זכה בפרס הבינלאומי "סילבר איי דיזיין".
2017 - תכנון קונספט - גן ילדים שווייצרי בברוקלין, ניו יורק. בהזמנת יזם פרטי.
2017 - מתחם כיתות א' בבית-ספר יסודי ביישוב הערבי, טמרה. בהזמנת בית הספר היסודי אל ראזי טמרה.
2018 - תכנון קונספט - מרכז חדשנות ומדעים באוניברסיטת תל אביב, שטח של 700 מ"ר. בהזמנת אוניברסיטת תל - אביב.
2018 - עיצוב פנים ותכנון ריהוט ייחודי לבית הספר המכיל הראשון בת"א "ביכורים" בתל אביב, שטח של 2,000 מ"ר. בהזמנת עיריית תל אביב ועמותת אינקלו. הפרויקט זכה בפרס "פריים" הבינלאומי.
2019 – מרחב למידה בבית חולים אסף הרופא. בהזמנת קרן סאסא - סיטון בשיתוף משרד החינוך.
2020 - מרחב חינוכי לתיווך תהליכים רפואיים במחלקה הכירורגית, מרכז חינוכי ע"ש ויצמן, בית חולים שיבא-תל השומר. בהזמנת קרן סאסא - סיטון בשיתוף משרד החינוך.
2020 - מרחב מייקרים לילדים ובני נוער במרכז לבריאות הנפש אברבנאל. בהזמנת קרן סאסא - סיטון בשיתוף משרד החינוך.
2021 - מרכז לגיל הרך בבאר שבע, שטח של 1,000 מ"ר. בהזמנת עיריית באר שבע.
2021 - תכנון קונספט למעונות יום שיקומיים בכל רחבי הארץ, שטח של 1,800 מ"ר. בהזמנת עמותת שזור לחיים.
2022 - מרכז פסיכולוגי לילד בקריית עקרון, שטח של 200 מ"ר. בהזמנת המועצה המקומית קריית עקרון.
2022 - בית הספר היסודי לאומנויות ביקנעם, שטח של 1,800 מ"ר. בהזמנת עיריית יקנעם.
2022 - מרכז מעיין, מרחב טיפולי לפרט ולמשפחה, תל אביב.
ביוגרפיה > השפעה בין-לאומית

עבודותיה של שני חי הוצגו ברחבי העולם ולהם השפעה נרחבת כלל עולמית על תפיסת המרחבים העיצוביים לילדים. עיצוביה זיכו אותה בפרסים בינלאומיים יוקרתיים כגון: "סטודיו השנה בעיצוב פנים" בתחרות הבינלאומית של המגזין דיזן (2021), הסטודיו נבחר מתוך למעלה מ־4,700 משתתפים שפעילים בתחום למעלה מעשור ב־87 מדינות. פרס בתחרות בינלאומית מטעם המגזין "פריים" (2020) בקטגוריית עיצוב חברתי, שהוענק לה על עיצוב בית הספר המכיל הראשון מסוגו בישראל. פרס סילבר איי דיזיין (2013, 2018), פרס עיצוב המוצר האירופי (2018).
חיים אישיים

שרית שני חי נשואה לאיש העסקים, דויד חי, ולהם בת ובן. היא חיה ויוצרת בתל אביב.
תערוכות

2005 – תערוכת יחיד "אפריקה" – גלריית החווה, חולון.
2008 – תערוכה קבוצתית "NEO" – הביתן לעיצוב עכשווי, גני התערוכה תל אביב.
2009 – תערוכה קבוצתית "זולו-ציידים ופנטזיות אחרות" – מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, תל אביב.
2010 – תערוכה קבוצתית – ועידת ישראל לאדריכלות 2010, "70 אדריכלים מעצבים חוויה" – היכל התרבות, תל אביב.
2011 – תערוכה קבוצתית "ארץ מקלט – התגוננות אזרחית בנויה" – הגלריה האוניברסיטאית לאמנות, קריית האוניברסיטה רמת אביב.
2013 – צבע טרי – היריד לאמנות עכשווית ועיצוב, ת"א.
2014 – מחוץ לקופסה – עיצוב ישראלי בשבוע העיצוב בברצלונה. בשיתוף מוזיאון העיצוב בחולון. התערוכה נודדת ברחבי אירופה והציגה עד כה בברצלונה, בלגרד וליסבון.
2015 – "גן שלנו"- גני ילדים בישראל - בית האדריכל, תל אביב - יפו.
2015 – "כן-לא, שחור-לבן", תערוכה קבוצתית בעקבות מחאת האתיופים - המשכן לאמנות "בית מאירוב", חולון.
2016 – "Wrap Your Arms Around Me" - תערוכה קבוצתית, גלריית "Gallery Diet", מיאמי בשיתוף עם גלריית "Kinder Modern", ניו-יורק.
2017 – כלבים וחתולים, מוזיאון ישראל, ירושלים, אגף הנוער.
2020 - 2021 - הביאנלה לאומנויות ועיצוב, תל אביב, מוז"א - מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב.
2021 – תערוכה קבוצתית "קופסה שחורה", מוזיאון העיצוב חולון. חלק מאוסף המוזיאון.
2022 – תערוכה קבוצתית "נגע", מוזיאון על התפר ירושלים. מיצב.
ספריה

Kindergarten architecture: Kindergarten in Ramat Hasharon, Dalian University of Technology Press, 2012.
Design for Children, Phaidon Publishing, 2018.
Sarit Shani Hay: Creative Spaces for Children, Kinneret, Zmora Publishing House, 2020. שרית שני חי: מרחבי ילדות, מהדורה דו לשונית, הוצאת כנרת
הערות שוליים

↑  RÉKA VIKÁRIUS, Feeling free, safe and loved at school | Sarit Shani Hay, HYPE&HYPER, ‏5 בנובמבר 2020
1 2  Elisa Barkan, Dezeen Awards 2021 studio public vote winners include all-female Sarit Shani Hay Design Studio, Dezeen Awards, ‏22 באוקטובר 2021
↑  Kids Rule: Israeli Designer Creates Inspiring Spaces With Children’s Needs In Mind, NoCamels, ‏2 במרץ 2021
↑   נועה לימונה, סוד הקסם שלה הוא לשים את הצרכים של הילד במרכז, באתר הארץ, 22 באפריל 2020
↑  ROSA BERTOLI, A landscape of playful animals pops up at Design Museum Holon, Wallpaper, ‏29 ביולי 2022
↑  Cajsa Carlson, Sarit Shani Hay fills Soft Landscape installation with animal cushions, Dezeen, ‏9 April 2021
↑  יובל סער, גן שלנו מה מעוצב הוא, באתר הארץ, 6 בפברואר 2009
↑   נעמה ריבה, בטמרה יש בית ספר שלא דומה לאף בית ספר אחר, באתר הארץ, 27 במרץ 2018
1 2  Can space shape how and what children learn? This tel aviv school for students with disabilities does, FRAME, ‏20 במאי 2020
↑  סיגל נמיר, יופי של ריפוי לנפש: חדר האומנויות החדש בביה"ח אברבנאל בבת ים, באתר Xnet‏, 15 בדצמבר 2020
1 2  שרית שני חי מועמדת לסטודיו השנה 2021 של dezeen, באתר פורטפוליו, ‏14 בספטמבר 2021
↑  Architecture for kids: a play minihotel, Domus, ‏8 ביוני 2021
↑  Abigail Klein Leichman, Sarit Shani Hay Studio in Tel Aviv wins Dezeen reader award for outstanding projects and exhibitions that foster child-centric experiences., https://www.israel21c.org/award-for-cool-kids-spaces-in-hospitals-hotels-museums, ‏9 בינואר 2022
↑  מיה אור, שרית שני חי: לשחק, ללמוד, להחלים, באתר פורטפוליו, ‏20 באפריל 2021
↑  אפרת בראשי מפן‏, פרס בינלאומי לעיצוב גן ילדים ישראלי, באתר וואלה, 22 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008914781505171  VIAF: 5160120822740442641   WorldCat (עם VIAF): 5160120822740442641
שרגא קטן

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה שרגא הקטן של הלל מיטלפונקט
 בימוי:  זאב רווח
 הופק בידי:  ברוך אלה, זאב רווח
 תסריט:  זאב רווח, הלל מיטלפונקט
 עריכה:  ציון אברהמיאן
 שחקנים ראשיים:  זאב רווח ניצה שאול יוסף כרמון יצחק חזקיה צחי נוי הלל מיטלפונקט
 מוזיקה:  שם טוב לוי 
 צילום:  גדי דנציג 
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  ברקי פטה המפריס
 הקרנת בכורה:  1978 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  2,500,000 ל"י
 הכנסות:  213,500 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
 
שרגא קטן הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1978 בבימויו של זאב רווח.
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה של הלל מיטלפונקט שעלה בתיאטרון חיפה ב-1975. הוא נכתב על ידי זאב רווח והלל מיטלפונקט. שניהם גם משחקים בסרט.
הסרט הופץ על ידי סרטי ארז. המועצה לביקורת סרטים ומחזות אישרה את הסרט בהגבלת צפייה למבוגרים מגיל 16.
תקציר העלילה

שרגא קטן (זאב רווח) הוא פועל במפעל של מר שפירא (רפאל קלצ'קין). הוא התקדם יפה ב-15 שנות עבודתו במפעל, יוצא קבוע עם ליאורה (ליאורה טיקוצקי), בתו היפהפייה של מר שפירא שעובדת כדיילת באל על. הם עומדים להתחתן ושרגא עומד לקבל לידיו את המפעל ולעבור לווילה מפוארת שנרכשה עבורם.
דרכו של שרגא לצמרת נראית בטוחה עד שהוא מקבל לפתע צו מילואים ל-35 יום בגדוד שריון ברמת הגולן. הוא מגיע לבסיס ומתחיל להכין את הטנק בעזרת אנשי צוותו כשהמג"ד (יוסי קאנץ) מזרז אותם. אנשי הצוות הם:
פרדי (יוסף כרמון), פקיד ממשלתי מבוגר שמפרנס משפחה עם 5 ילדים.
אבנר (יצחק חזקיה), רופא שיניים מבוסס עם אישה ובת.
ציבי (צחי נוי), רווק שמנמן צעיר שעוזר לאימו השתלטנית (ליה דוליצקיה) בחנות המכולת
אלי הדר (הלל מיטלפונקט) כתב גלי צה"ל, מסתפח לצוות כדי להקליט תוכנית על חיילי המילואים בשריון.
בלילה עוברת במקום משאית ובה חברים בתיאטרון הקהילתי בקריית שמונה שבאים להופיע לפני הצוותים. ליד הטנק של שרגא הם מורידים את סופיה (סופי) דהאן (ניצה שאול), צעירה נאה, העובדת במפעל טקסטיל בקריית שמונה. היא שרה להם שני שירים ומתחיל לרדת גשם שוטף. כולם בורחים לאוהל חוץ משרגא וסופי שנכנסים לטנק ומתחילים להתעלס. כעבור זמן מבינים כולם מה שנעשה בטנק, נכנסים לטנק ומצטרפים לאורגיה. בשלב מסוים מישהו לוחץ על מתג הקשר והמג"ד שומע כל מה שקורה שם.
בבוקר עוזבת סופי לביתה ובסוף המילואים כולם משתחררים לתפקידיהם. סופי מגלה שהיא בהיריון ומודיעה זאת לאחיה צדוק (צדוק קראוס). הוא גורר אותה למג"ד ומאיים שאם לא יפתור את בעיית מי האבא הוא יגרום לשערורייה. המג"ד שולח את הפקיד שלו (משה איש כסית) לחלק לכולם צווי חירום להתייצבות מיידית.
כולם מגיעים במחשבה שעומדת לפרוץ מלחמה אבל המג"ד מסביר להם את הבעיה. הם יושבים המומים לטכס עצה. לכל אחד יש מה להפסיד חוץ מציבי הרווק. הם מחליטים שהוא יודה באבהות אך סופי דוחה אותו בידיעה שהוא כלל לא שכב איתה.
כולם חוזרים לתל אביב. סופי מגיעה לפגישה אתם במסעדה כשבמקום ציבי מגיעה אמו. אבנר האמיד מציע לה לעבור הפלה מלאכותית ונופש על חשבונו אך היא מסרבת. היא משתכנת בדירתו של שרגא, ותוך זמן קצר מגלה זאת ליאורה ארוסתו של שרגא, שעומדת להינשא לו.
שרגא נתון בלחץ רגשות, כל חבריו ברחו מאחריות, הוא עלול להפסיד המון אבל מצד שני הוא מרגיש חמלה כלפי סופי שבאה משכבה סוציואקונומית נמוכה כפי שהוא היה. לפי בקשתו סופי חוזרת לביתה, ושרגא שיודע שהוא עלול להפסיד כל מה שרכש בחייו, נוסע לקריית שמונה ומחזיר אותה לתל אביב.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
זאב רווח: שרגא קטן
ניצה שאול: סופי דהאן
יוסף כרמון: פרדי
יצחק חזקיה: אבנר
צחי נוי: ציבי
הלל מיטלפונקט: אלי הדר
יוסי קאנץ: מג"ד
ליאורה טיקוצקי: ליאורה
רפאל קלצ'קין: אבא של ליאורה
משה איש כסית: פקיד המג"ד
שושנה דואר: אמא של שרגא
ליה דוליצקיה: אמא של ציבי
אילן דר: ברמן
צדוק קראוס: צדוק דהאן
הערות שוליים

↑  "שרגא קטן" — המחזה הפך לסרט, על המשמר, 30 במאי 1978
↑  יהודית ליבנה, שרגא קטן רוצה לשאת באחריות, דבר, 9 באפריל 1975
↑  חוה נובק, שרגא קטן אל המסך הגדול, דבר, 3 בנובמבר 1977
↑  סרטים - שרגא קטן, מסמך באתר ארכיון המדינה
האקדמיה המלכותית למוזיקה

ערך זה עוסק במוסד להוראת מוזיקה בלונדון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

בניין האקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון
 קונסרבטוריון
 השתייכות:  ABRSM   קינגס קולג' לונדון
 תקופת הפעילות:  1822–הווה (כ־202 שנים) 
 מייסדים:  John Fane, 11th Earl of Westmorland 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  בירגיטה, דוכסית גלוסטר
 מנכ"ל:  ג'ונתן פרימן-אטווד
 סגל:  577 (נכון ל־2020) 
 תלמידים
 כלל הסטודנטים:  860 (2019–2020)
 סטודנטים לתואר ראשון:  420 (2019–2020)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  435 (2019–2020)
 מיקום
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר   לונדון   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°31′25″N 0°09′07″W﻿ / ﻿51.523611111111°N 0.15194444444444°W﻿ / 51.523611111111; -0.15194444444444
 ram.ac.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהאקדמיה המלכותית למוזיקה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהאקדמיה המלכותית למוזיקה
 
האקדמיה המלכותית למוזיקה (באנגלית: The Royal Academy of Music, בראשי תיבות: RAM) היא קולג' של אוניברסיטת לונדון ואחד המוסדות הראשונים במעלה בעולם להוראת מוזיקה. את האקדמיה ייסד בשנת 1822 לורד בורגהרש, בעזרתו ועל פי רעיונותיו של הנבלן והמלחין הצרפתי האקסצנטרי ניקולא שרל בוקסה. בשנת 1830 העניק לה המלך ג'ורג' הרביעי צ'רטר מלכותי "לקדם ולטפח את מדע המוזיקה ולהשתמש במתקני המקום להשגת שלימות באמצעות סיוע בהדרכה כללית לכל השואף לרכוש ידע במוסד האמור".
האקדמיה חברה במועצת המנהלים של בתי הספר המלכותיים למוזיקה (ABRSM). המנהל הנוכחי הוא האנגלי ג'ונתן פרימן-אטווד.
האקדמיה

האקדמיה שוכנת בדרך מרילבון במרכז לונדון ליד ריג'נטס פארק. מתקני המוסד, הכוללים את אולם הדוכס בן 450 המושבים, תיאטרון ג'ק ליונס שנבנה בתרומת הפילנתרופ סר ג'ק ליונס ושני אולמות קונצרטים קטנים יותר, הורחבו ב-2001 עם פתיחת אולם הרסיטלים בן 150 המושבים על שם דייוויד יוספוביץ ו"אוספי יורק גייט", מוזיאון ציבורי של כלי נגינה וחפצי אמנות מאוספי האקדמיה. האקדמיה הצעירה, לתלמידים מתחת לגיל 18, מתקיימת מדי שבת.
ספריית האקדמיה מכילה מעל 160,000 פריטים, ביניהם אוספים חשובים של כתבים מודפסים וכתבי יד ואביזרי שמע. עוד יש בה ארכיבים המוקדשים למלחין סר ארתור סאליבן ולמנצח סר הנרי ווד. בין הנכסים יקרי הערך של הספרייה כתב היד של "מלכת הפיות" מאת פרסל, "המיקדו" של סאליבן, "פנטזיה על נושא של תומאס טאליס ו"סרנדה למוזיקה" מאת ווהן ויליאמס והממצא שהתגלה זה לא כבר, "גלוריה" של הנדל. מענק מקרן הזיכרון למורשת הלאומית סייע ברכישת אוסף רוברט ספנסר - קובץ של שירים אנגליים עתיקים ומוזיקה ללאוטה, יחד עם אוסף מובחר של לאוטות וגיטרות. "אוספי יורק גייט" מציגים עכשיו רבים מפריטים אלה. בספרייה התזמורתית יש כ-4,500 קבצים של תפקידי תזמורתיים. אוספים אחרים כוללים את הספריות של סר הנרי ווד ואוטו קלמפרר.
באקדמיה לומדים סטודנטים מיותר מ-50 ארצות במגוון תוכניות לימודים, הכוללות ביצוע אינסטרומנטלי, ניצוח, הלחנה, ג'אז, תיאטרון מוזיקלי ואופרה. האקדמיה נהנית מקשר ותיק ומבוסס עם "קינג'ס קולג'" בלונדון, בעיקר עם מחלקת המוזיקה, שתלמידיה מקבלים הדרכה אינסטרומנטלית באקדמיה. בתמורה, סטודנטים רבים של האקדמיה עושים שימוש במבחר הקורסים במדעי הרוח של קינג'ס קולג' ומתוכנית הלימודים האקדמית המורחבת שלו במוזיקולוגיה.
האקדמיה מארחת בחודש יולי מדי שנה "בית ספר קיץ למוזיקה אסייתית, של "חוג המוזיקה האסייתית". במסגרת זו לומד הציבור מוזיקה הודית, סינית ויפנית אצל נגנים או זמרים מהודו, סין, יפן והממלכה המאוחדת. האקדמיה מקיימת קונצרטים וסמינרים בעלי נגיעה לנושא כדי לתמוך בתוכנית בית ספר הקיץ.
הופעות סטודנטים ופסטיבלים

תלמידי האקדמיה מופיעים בקביעות באולמות הקונצרטים של האקדמיה ואף ברחבי אנגליה ומחוצה לה, תחת שרביטי מנצחים כמו סר קולין דייוויס, יאן פסקל טורטליה, כריסטוף פון דוהנאני, סר צ'ארלס מקקראס, ג'יימס מקמילן וטרוור פינוק. בספטמבר 2005 ניצח סר קולין דייוויס על תזמורת, שכללה סטודנטים מן האקדמיה ומבית הספר ג'וליארד מניו יורק בקונצרטי הפרום של תזמורת רשות השידור הבריטית.
האקדמיה משתפת פעולה עם קונסרבטוריונים אחרים ברחבי העולם ושותפה לתוכנית סוקרטס לחילופי סטודנטים וצוותי הוראה. בשנת 1991 הוסיפה האקדמיה תואר אקדמי מוכר במלואו בלימודי ביצוע ובספטמבר 1999 סופחה כמכללה לכל דבר לאוניברסיטת לונדון. בשני המקרים מדובר בתקדים בין הקונסרבטוריונים בממלכה המאוחדת.
האקדמיה מעלה על נס באופן קבוע את יצירתו של מלחין חי בפסטיבל בנוכחות המלחין. פסטיבלי מלחינים קודמים באקדמיה הוקדשו ליצירתם של ויטולד לוטוסלבסקי, מייקל טיפט, קשישטוף פנדרצקי, אוליבייה מסייאן, הנס ורנר הנצה, לוצ'אנו בריו. בין המלחינים האמריקאים אליוט קרטר, בוגרי האקדמיה אלפרד שניטקה, גיורגי ליגטי, מלחיני סרטים בריטים ואמריקאים,
פרנקו דונאטוני, מלחינים רוסים, ביניהם גלינה אוסטוולסקאיה, ארוו פרט, גרגי קורטאג ומאוריציו קאגל.
בפברואר-מרץ 2006 נערך באקדמיה פסטיבל לכבוד הכנר הווירטואוז ניקולו פגניני, שביקר לראשונה בלונדון 175 שנים קודם לכן, ב-1831. הפסטיבל כלל רסיטל של מקסים ונגרוב, פרופסור באקדמיה, שניגן ב"גוארנרי איל קאנונה", שהיה הכינור החביב על פגניני.
קורסים

האקדמיה מציעה תוכניות הכשרה והשתלמות מרמת קדם-קולג' (האקדמיה הצעירה) עד דוקטורט.
בוגרים מוכרים

ג'ון ברבירולי, מנצח
סר קליפורד קרזון, פסנתרן
מיירה הס, פסנתרנית
סר סיימון ראטל, מנצח
ארתור סאליבן, מלחין
סר הנרי ווד, מנצח
סר אלטון ג'ון, CH ‏CBE, מלחין וזמר
לין מנואל מירנדה, זמר יוצר ומחזאי.
כמה חברי צוות מוכרים בעבר ובהווה

פרופסור סיימון ביינברידג' (ראש מחלקת קומפוזיציה)
סר ג'ון ברבירולי
ג'ושוע בל, (כינור - פרופסור אורח)
ויליאם בנט (חליל)
סר האריסון בירטוויסל (לשעבר פרופסור לקומפוזיציה)
ניקולא-שארל בוקסה (1789-1856) (נבל, מנהל)
ברברה בוני (אופרה - פרופסור אורחת)
קיית בראג (פיקולו, ראש מחלקת כלי נשיפה מעץ)
דניאל ברוגן (רקורדר)
קולין קאר (צ'לו)
סר קולין דייוויס (יו"ר בינלאומי ללימודי תזמורת)
פרופסור כריסטופר אלטון (ראש מחלקת כלי מקלדת)
כריסטופר הוגווד (פרופסור אורח יועץ)
יוקו אינואה (ויולה)
מייקל לוין (ראש מחלקת גיטרה)
אנדרו מרינר (פרופסור אורח לקלרינט)
אן-סופי מוטר (לשעבר ראש לימודי כינור בינלאומיים)
ג'ון ויליאמס (פרופסור אורח לגיטרה)
אוספי יורק גייט

יורק גייט תוכנן בשנת 1822 כחלק מן הכניסה הראשית לריג'נטס פארק והיה פרט חשוב בעיצובי האדריכלות של ג'ון נאש ללונדון של תקופת העוצרות. פנים יורק גייט נהרס בהפצצה בשנות ה-40, אבל לצד החיצוני ניתן מעמד של בניין רשום מדרגה 1. האקדמיה הלאומית למוזיקה עברה לדרך מרילבון בשנת 1911 והחזיקה בחוזה חכירה על חלק מיורק גייט בשנות ה-20 וה-30. מענק מקרן המורשת של מפעל ההגרלות הממשלתי אפשרה לאקדמיה לרכוש ולשפץ את הבניין ולאכסן בו אולפנים, חדרי אימונים ומוזיאון, "אוספי יורק גייט".
ברשות האקדמיה אוסף של למעלה מ-200 כלי מיתר ממשפחת הכינורות. הכלים נרכשו לתועלת התלמידים ובוגרים מן התקופה האחרונה ועל אחזקתם ממונה המומחה לכלי מיתר של האקדמיה. אחדים מכלים אלה הם מעשה ידי סטרדיוואריוס, אמאטי וגוארנרי. בגלריות מוצגים פריטים מאוספי האקדמיה ובהם כלי נגינה, ארכיבים, כתבי יד ותמונות. גלריות יורק גייט נחשבות גם ל"מוזיאון חי" ומשמשות כחלון ראווה לפועלם של מבצעים, מלחינים, בוני כלים וחוקרים מקשת רחבה של תחומים, הן במוזיקה והן אחרים, בעלי נגיעה למוזיקה.
עוד במוזיאון: ארכיב פויל מנוחין, אוסף ג'ני לינד (1829-1887), אוסף דייוויד מונרו (1942–1976), אוסף פאריו רייניר (1903–1986) ואוסף מק'קאם.
באוגוסט 2006 נפתחה במקום חנות מוזיקה, המוכרת תווים ואביזרי מוזיקה שונים ביורק גייט. החנות משרתת תלמידים ומבקרים ופתוחה בשעות העבודה בימי שני-שבת.
הערות שוליים

↑  Bernarr Rainbow & Anthony Kemp, 'London (i), §VIII, 3(i): Educational institutions: Royal Academy of Music (RAM)', Grove Music Online (Accessed 19 February 2007), <http://www.grovemusic.com/shared/views/article.html?section=music.16904.8.3.1>
↑  'Royal Academy of Music', Oxford Concise Dictionary of Music, ed., Michael Kennedy, (Oxford, 2004) ISBN 978-0-19-860884-4
| אוניברסיטת לונדון |
| --- | --- | --- |
| מוסדות | בירקבק • בית הספר המלכותי המרכזי לדרמה ונאום • בית הספר להיגיינה ומחלות טרופיות • בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה • בית הספר לכלכלה של לונדון • בית הספר לעסקים של לונדון • ברונל • גולדסמית'ס • האקדמיה המלכותית למוזיקה • המכון לחקר הסרטן • הקולג' המלכותי לווטרינריה • יוניברסיטי קולג' לונדון • מכון קורטלנד לאמנות • סיטי סנט ג'ורג' • קווין מרי • קינגס קולג' לונדון • רויאל הולווי |  |
| מקומות ובניינים | אולמות מגורים (אינטרנשיונל הול • בית נוטפורד • קולג' הול • קונוט הול) • בית הסנאט • בלומסברי • כיכר גורדון • כיכר וובורן • כיכר טביסטוק • כיכר טורינגטון • כיכר ראסל |  |
| שונות | איגוד אוניברסיטת לונדון • הוצאה לאור • מועדון הסירות של אוניברסיטת לונדון • מרכז המחשבים של אוניברסיטת לונדון |  |
קטגוריה‏ • ‏‏ויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451724805171  BIBSYS: 2118704  GND: 1215794-6  ISNI: 0000 0004 0430 8475  LCCN: n50043587  MusicBrainz: ef4f1d38-cc1a-4d6f-8dc0-1aee8cd757f1  VIAF: 124675149   WorldCat (עם VIAF): 124675149
הנשף (סרט, 2020)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הנשף 
 בימוי:  ראיין מרפי 
 הופק בידי:  ראיין מרפי, Adam Anders, Dori Berinstein 
 תסריט:  צ'אד בגיולין, בוב מרטין 
 שחקנים ראשיים:  מריל סטריפ   ג'יימס קורדן   ניקול קידמן   קיגן-מייקל קיי   אנדרו ראנלס   אריאנה דבוז   קרי וושינגטון   ג'ו אלן פלמן
 מוזיקה:  מתיו סקלאר
 צילום:  מת'יו ליבטיק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ראיין מרפי הפקות
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  11 בדצמבר 2020
 משך הקרנה:  131 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה מוזיקלית
 דף הסרט ב־IMDb
 
"הנשף" הוא סרט קומדיה מוזיקלי אמריקאי בבימויו של ראיין מרפי שעובד למסך על ידי צ'אד בגיולין ובוב מרטין, על פי מחזמר ברודוויי שלהם ושל מתיו סקלאר בשם זהה. בסרט מככבים ג'ו אלן פלמן, מריל סטריפ, ג'יימס קורדן, ניקול קידמן, קיגן-מייקל קיי, אנדרו ראנלס, אריאנה דבוז וקרי וושינגטון.
הסרט עלה לשידור ב-11 בדצמבר 2020 בנטפליקס.
תקציר העלילה

די די אלן (מריל סטריפ), שחקנית זוכת שני פרסי טוני, מככבת יחד עם בארי גליקמן (ג'יימס קורדן) במחזמר על הגברת הראשונה אלינור רוזוולט שנכשל בסופו של דבר. כל אחד מהם מקבל "ביקורות על סיום הקריירה שלו", ובוחר להחיות את פרנסתם על ידי מציאת מטרה לצדקה לקדם. לשניהם מצטרפים נערת המקהלה הוותיקה מברודוויי, אנג'י דיקינסון (ניקול קידמן) והשחקן חסר המזל טרנט אוליבר (אנדרו ראנלס). הם מגלים את הסיפור של אמה נולאן (ג'ו אלן פלמן), תלמידת תיכון לסבית שנאסר עליה להביא את חברתה אליסה (אריאנה דבוז) לנשף. רביעיית כוכבי ברודוויי הולכת לעיירה אדג'ווטר, אינדיאנה כדי לעזור במסע של הנערות הלסביות לקבלה.