stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע אמריקה ה-34
שיוטי הגביע > תוצאות

שיוטי גביע אמריקה ה-34 התחילו ב-7 בספטמבר והסתיימו ב-25 בספטמבר בניצחון צוות אורקל ארצות הברית. על מנת לנצח בתחרות יש לנצח 9 פעמים, כלומר סך הכול אמורים להיות עד 17 שיוטים, אך עקב הענישה נוצר מצב בו יכולים להיות עד 19 שיוטים, כפי שהיו בפועל.
| שיוט | תאריך | ארצות הברית צוות אורקל ארצות הברית | ניו זילנד צוות ניו זילנד אמירטס | הפרש | ניקוד> ארצות הברית | ניקוד> ניו זילנד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עונש רמאות (פסילה ראשונה: 10 בספטמבר) | עונש רמאות (פסילה ראשונה: 10 בספטמבר) | עונש רמאות (פסילה ראשונה: 10 בספטמבר) | עונש רמאות (פסילה ראשונה: 10 בספטמבר) |  | 0 | 0 |
| 1 | 7 בספטמבר 2013 | 24:06 | 23:30 | 0:36 | 0 | 1 |
| 2 | 7 בספטמבר 2013 | 23:38 | 22:46 | 0:52 | 0 | 2 |
| 3 | 8 בספטמבר 2013 | 25:28 | 25:00 | 0:28 | 0 | 3 |
| 4 | 8 בספטמבר 2013 | 22:42 | 22:50 | 0:08 | 0 | 3 |
| 5 | 10 בספטמבר 2013 | 23:50 | 22:45 | 1:05 | 0 | 4 |
| נדחה | 10 בספטמבר 2013 | דחיה |  |  | 0 | 4 |
| 6 | 12 בספטמבר 2013 | 32:26 | 31:39 | 0:47 | 0 | 5 |
| 7 | 12 בספטמבר 2013 | 25:54 | 24:48 | 1:06 | 0 | 6 |
| 8 | 14 בספטמבר 2013 | 23:09 | 24:01 | 0:52 | 0 | 6 |
| בוטל | 14 בספטמבר 2013 |  |  |  | 0 | 6 |
| 9 | 15 בספטמבר 2013 | 21:53 | 22:40 | 0:47 | 1 | 6 |
| 10 | 15 בספטמבר 2013 | 22:17 | 22:00 | 0:17 | 1 | 7 |
| נדחה | 17 בספטמבר 2013 |  |  |  | 1 | 7 |
| נדחה | 17 בספטמבר 2013 |  |  |  | 1 | 7 |
| 11 | 18 בספטמבר 2013 | 23:56 | 23:41 | 0:15 | 1 | 8 |
| נדחה | 18 בספטמבר 2013 |  |  |  | 1 | 8 |
| 12 | 19 בספטמבר 2013 | 23:49 | 24:20 | 0:31 | 2 | 8 |
| נדחה | 19 בספטמבר 2013 |  |  |  | 2 | 8 |
| בוטל | 20 בספטמבר 2013 |  |  |  | 2 | 8 |
| 13 | 20 בספטמבר 2013 | 27:20 | 28:44 | 1:24 | 3 | 8 |
| נדחה | 21 בספטמבר 2013 |  |  |  | 3 | 8 |
| נדחה | 21 בספטמבר 2013 |  |  |  | 3 | 8 |
| 14 | 22 בספטמבר 2013 | 33:47 | 34:10 | 0:23 | 4 | 8 |
| 15 | 22 בספטמבר 2013 | 27:34 | 28:11 | 0:37 | 5 | 8 |
| 16 | 23 בספטמבר 2013 | 30:43 | 31:16 | 0:33 | 6 | 8 |
| נדחה | 23 בספטמבר 2013 |  |  |  | 6 | 8 |
| 17 | 24 בספטמבר 2013 | 24:04 | 24:31 | 0:27 | 7 | 8 |
| 18 | 24 בספטמבר 2013 | 22:01 | 22:55 | 0:54 | 8 | 8 |
| 19 | 25 בספטמבר 2013 | 24:08 | 23:24 | 0:44 | 9 | 8 |
שיוטי הגביע > מהלך התחרות

במהלך השיוטים הראשונים היו לניו זילנדים יתרון ברור של מהירות הסירה וטקטיקה עדיפה על פני האמריקאים ב-12 בספטמבר הובילו כבר בשבע נקודות על האמריקאים, למרות הפסד בודד.
מנקודה זה שינו האמריקאים את הטקטיקה של הפנייה לזו הניו זילנדית: במקום לפנות כשגוף הסירה נמצא בתוך המים הם פנו תוך כדי הריחוף כדי לשמור על המהירות, ובנוסף הם ככל הנראה שינו את הסירה ושיפרו את יכולותיה.
ב-14 בספטמבר, במהלך השיוט השמיני התקרבו האמריקאים לעבר הניו זילנדים וכשהם ניסו לפנות הכנף לא שינתה זווית ולכן הם כמעט התהפכו. האמריקאים המשיכו קדימה והשופטים קיבלו את דרישתם לעונש והניו זילנדים לא יכלו לחזור והפסידו. גם ביום למחרת ניצחו האמריקאים את הניו זילנדים ולראשונה עלו על לוח התוצאות. בשיוט השני של היום ניצחו הניו זילנדים בשיוט שנחשב לשיוט המרגש ביותר בכל הזמנים לאחר שההובלה התחלפה פעמים רבות ותוצאות הביניים היו צמודות ביותר, במסיבת העיתונאים לאחר התחרות אמר דין ברקר: ”אם לא נהנתם מהשיוט היום אתם כנראה צריכים לראות ספורט אחר”.
לאחר שהניו זילנדים ניצחו שיוט נוסף ב-18 בספטמבר האמריקאים התחילו לשלוט בכל השיוטים בעקבות יתרון המהירות של סירתם, לאחר 7 ניצחונות רצופים הגיעו שני הצדדים לשיוט על כל הקופה, שלישי אי פעם בהיסטורית גביע אמריקה, במומנטום של האמריקאים, שניצחו בסופו של דבר, והשלימו קאמבק מן הגדולים בספורט.
המסלול

המסלול ששימש את גביע אמריקה ה-34 והלואי ויטון הותאם למפרץ סן פרנסיסקו כך שיהיה נוח לצפייה.
קו הזינוק נמצא הרחק מהחוף, בקרבת גשר הזהב והסירות מוזנקות לכיוון הקטע הראשון, הקצר ביותר, שאורכו חצי מייל ימי (0.93 ק"מ) לכיוון החוף.
במצוף הסירות פונות 90 מעלות לכיוון מורד הרוח לקטע השני שאורכו 2.5 מייל ימי (4.6 ק"מ) בקו ישר, ובסיומו שני מצופים שמחזירים את הצוותים 180 מעלות למעלה רוח. בקטע זה, השלישי במספר, מתנהלת התחרות הטקטית העיקרית בין הצוותים שצריכים לתזמן את המהפכים בצורה נבונה. זהו הקטע היחיד במורד הרוח.
לאחר שהגיעו למצופים של תחילת הקטע הרביעי הם חוזרים באותו במסלול במעלה הרוח עד למצוף הקרוב לחוף ממולם, שם הם פונים הישר לקו הסיום.
הזמן המהיר ביותר שהושלם המסלול הוא 21 דקות ו-53 שניות על ידי צוות ניו זילנד בשיוט ה-9.
תקשורת

כל התחרויות של גביע אמריקה והלואי ויטון הועברו בשידור חי בטלוויזיה ב-170 מדינות ברחבי העולם וגם דרך אתר יוטיוב. במהלך השיוטים הראשונים עמד הרייטינג בניו זילנד על 62%, אף על פי שהמרוצים שודרו לפנות בוקר.
בשידורים נעשה שימוש בטכנולוגיה מיוחדת שמראה בגרפיקה חיה נתונים כמו רוח, כיוון הזרם, מהירות הסירות, מהירות לעבר המצוף והמרחק בין הסירות מכל זווית צילום. את אספת הנתונים וצילום מזווית נוספת עשו בעזרת מסוק. הטכנולוגיה נקראת LiveLine. כמו כן הועבר דרך האינטרנט הדמיה חיה של השיוט שנקראת Virtual Eye והיא מאפשרת לראות בדיוק רב מכל זווית את השיוט. על השידורים זכו המארגנים בפרס אמי על שידור ספורט.
למרות ההד העצום שהותירה התחרות בעולם, בעיקר בארצות הברית וניו זילנד אף ערוץ לא שדר את התחרות בישראל והמדיה כמעט ולא פרסמה דיווחים אלא כתבות מגזין ספורות בלבד.
תחרויות קשורות > הסבב העולמי של גביע אמריקה

הסבב העולמי של גביע אמריקה (America's Cup World Series) הוא סדרת תחרויות שהתקיימה כהכנה לגביע אמריקה בשנים 2011-2013, במהלכם בתקיימו שתי עונות. התחרויות התקיימו על סירת AC45 דגם מוקטן של AC72.
באוגוסט 2001 התחיל הסבב הראשון של התחרויות בהשתתפות 11 קבוצות שונות, שהתחרו בשישה אתרים ברחבי העולם. בכל אתר התנהלו תחרויות דו-קרב ותחרות צי. בסופו של הסבב ניצחה קבוצת הבת של צוות ארצות הברית Oracle Racing 4 אך מאוחר יותר נענש צוות ארצות הברית ולכן כל קבוצות הבת שלו נפסלו מן התחרות והניצחון הוענק לצוות ניו זילנד אמירטס.
באוגוסט 2012 התחילה שוב סדרת התחרויות בהשתתפות 12 קבוצות, הפעם, בשלושה אתרים שונים. גם בסבב זה ניצחה Oracle Racing 4 אך כאמור נתפסה לאחר שהוסיפה משקל מלאכותי לספינותיה ותוצאותיה בוטלו, בעקבות העונש ניצחה קבוצת "לונה רוסה פיראנה" האיטלקית את הסבב.
תחרויות קשורות > גביע אמריקה לנוער

גביע אמריקה לנוער (Youth America's Cup) כשמה היא תחרות שנערכה בין הלואי ויטון לגביע אמריקה ובה התחרו נערים בסירות AC45, ששימשו כמו כן בסבב בעולמי. בסיום התחרות שני צוותים ניו זילנדים הגיעו למקומות הראשון והשני.
ראו גם

גביע אמריקה
לקריאה נוספת

רונן דורפמן, הרימו עוגן, עמוד 25 מתוך ישראל היום 25.9.2013
הערות שוליים

↑  האלוף האולימפי לשעבר בשיט, אנדרו סימפסון, טבע למוות, באתר וואלה, 10 במאי 2013
↑  נדחה מה-18 בעקבות רוחות חזקות
↑  הועבר מה-21 ל-19 וחזר בעקבות רוחות חזקות
↑  החלטת השופטים בנוגע לענישת צוות אורקל ארצות הברית (באנגלית)
1 2 3 4  לצוות אורקל ארצות הברית 2 פסילות בעקבות הענישה
1 2  עקב הענישה ולמרות הניצחון הניקוד של צוות אורקל ארצות הברית לא משתנה
1 2 3 4  לצוות אורקל פסילה בעקבות הענישה
↑  צוות אורקל ארצות הברית השתמש בזכות הדחיה שלו ודחה את השיוט השני שתוכנן ליום זה, לפני תחילתו של השיוט
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:יוטיוב 
'סוג: וידאו של המקרה' אינו ערך חוקי  Emirates Team New Zealand nearly capsizes, וידאו של המקרה  באתר יוטיוב
↑  בשיוט השמיני הקטמרן של צוות ניו זילנד כמעט התהפך במהלך סיבוב: המפרש הראשי לא שינה זווית בזמן עקב מחסור בלחץ הידראולי. לכן הקטמרן הגיע לזווית של 44.8 מעלות אנכית למים בעוד הזווית ממנה מתהפכים היא 45 מעלות
↑  בהתאם לחוקי גביע אמריקה ה-34, עקב רוח חזקה מהמותר בוטל השיוט בזמן המקטע השלישי כשצוות ניו זילנד מוביל
↑  23 קשרים פלוס קיזוז השפעת הגאות
1 2 3 4  בהתאם לחוקי גביע אמריקה ה-34, עקב רוח חזקה מהמותר בזמן בו נקבע השיוט וזמן סביר לאחר מכן נדחה השיוט
↑  בהתאם לחוקי גביע אמריקה ה-34, עקב תום מגבלת הזמן בת 40 הדקות בוטל השיוט כשצוות ניו זילנד מוביל בבטחה, לקראת סוף הקטע הרביעי, ברוח חלשה
1 2  בוטל על ידי צוות השיפוט מאחר שכיוון הרוח לא איפשר פריסה הוגנת של מסלול השיוט
↑  עקב כך שמירוץ 16 החל מאוחר יחסית, והגיעה שעה בה כבר לא ניתן עוד להזניק שיוט נוסף, נדחה השיוט השני ביום זה
↑  דיווח באתר התחרות על זכיית המארגנים בפרס אמי (באנגלית)
הקטמרן AC72 של קבוצת אורקל
שירטוט סכמטי של המסלול
שער העיתון "ניו זילנד הרלד" ביום השיוטים אחד לפני האחרון כאשר האמריקאים ניצחו 6 שיוטים רצופים
ג'ייקוב קרופ

ג'ייקוב קרופ (באנגלית: Jacob Krop; נולד ב-4 ביוני 2001) הוא אתלט קנייתי, סגן אלוף עולם (יוג'ין 2022) בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה

קרופ נולד בקניה.
ביוגרפיה > 2019 > סגן אלוף אפריקה עד גיל 20

באליפות אפריקה עד גיל 20 שנערכה באפריל באביג'אן שבחוף השנהב זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:14.44 דקות.
באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר סיים במקום שישי בריצת 5000 מטר בשיא אישי חדש של 13:03.08 דקות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה סיים במקום חמישי בריצת 3000 מטר בתוצאה של 7:43.26 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, זכה במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:09.98	דקות, אחרי יקוב אינגבריגטסן מנורווגיה (13:09.24 דקות) ולפני אוסקר צ'לימו מאוגנדה (13:10.20 דקות).
ביוגרפיה > 2022 > מדליית ארד במשחקי חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באוגוסט בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:08.48 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות עולם

באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה זכה במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 13:12.28 דקות, אחרי יקוב אינגבריגטסן (13:11.30 דקות) ומוחמד כתיר מספרד (13:11.44 דקות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 3000 מטר: 7:30.07 דקות (2021)
ריצת 5000 מטר: 12:45.71 דקות (2022)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 3000 מטר: 7:31.35 דקות (2021)
ג'יין קרקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1968 (בת 55) פרסיפני-טרוי הילס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jane Krajkowski 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ראטגרס  בית ספר המקצועי לילדים  תיכון פרסיפני  סטודיו אייץ' בי 
 בן או בת זוג:  רוברט גודלי (2009–2013) 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקנית משנה במחזמר (2003)  פרס אוליבייה  פרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יין קרקובסקי, 2005
ג'יין קרקובסקי (באנגלית: Jane Krakowski; נולדה ב-11 באוקטובר 1968) היא שחקנית וזמרת אמריקאית, ידועה בעיקר מהופעותיה כאלין ואסל בסדרה "אלי מקביל", עליה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב, וכג'נה מרוני בסיטקום של NBC "רוק 30", תפקיד עליו הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס אמי. בנוסף, באמתחתה פרס טוני על הופעתה בהצגת הברודוויי "nine", וכן פרס לורנס אוליבייה על הופעתה בהצגה "ברנשים וחתיכות".
ביוגרפיה > ילדותה ונעוריה

נולדה בשם ג'יין קרג'קובסקי (Jane Krajkowski) בפרסיפני, ניו ג'רזי שבארצות הברית. הוריה הם ברברה (לבית בנויט), מורה לתיאטרון בקולג' והמנהלת האומנותית של "Women's Theater Company", ואד קרג'ובסקי, מהנדס כימי. יש לה אח אחד גדול. אביה ממוצא פולני, כששורשי משפחתו מקרקוב. עם זאת, קרקובסקי יודעת רק מספר מילים בודדות בפולנית, בעוד שאביה וסביה יודעים השפה באופן שוטף. בילדותה, אחד מחבריה לכיתה היה האסטרונאוט גארט רייזמן.
בעקבות אורח חייהם של הוריה, גדלה בתוך עולם התיאטרון, וטענה בריאיון כי "במקום להעסיק שמרטפים, הם לקחו אותי יחד איתם". לקחה שיעורי בלט מגיל 4, אך הפסיקה בעקבות מבנה גוף שלא מתאים לתחום, כשבמקום זה עברה לרקוד בברודוויי. למדה בתיכון לאומנויות.
כשהחלה לפעול כשחקנית, השמיטה את העיצור "ג'" משם משפחתה.
ביוגרפיה > טלוויזיה

תפקידה הראשון בטלוויזיה היה בשנת 1984, באופרת הסבון "חיפוש אחרי המחר", בה גילמה דמותה של תרזה רבקה (טי.אר) קנדל, עד לסיום הסדרה ב-1986. על תפקיד זה הייתה מועמדת לשני פרסי אמי לבידור בשעות היום, בשנים 1986 ו-1987.
בשנת 1996 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "מהדורה מוקדמת", בה גילמה דמותה של ד"ר הנדלמן.
בשנת 1997 החלה לגלם דמותה של עוזרת המשרד איליין ואסל בסדרת הטלוויזיה "אלי מקביל", בה שיחקה במשך חמש עונות עד לשנת 2002. על תפקידה בסדרה זכתה במועמדות לפרס גלובוס הזהב בשנת 1999. בשנת 2003 ביצעה הופעת אורח בדרמה "אוורווד", בדמותה של הפסיכולוגית ד"ר גרטשן טרוט, מושא אהבתו של אנדרו בראון (טריט ויליאמס), וכן בסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד", בתפקיד אמה ספבק, רוצחת סדרתית של נשים זקנות. ב-2006 לוהקה לסיטקום של רשת NBC "רוק 30", בו מגלמת דמותה של ג'נה מרוני, חלק מצוות השחקנים בתוכנית המערכונים הבדיונית "המופע של טרייסי ג'ורדן". בשנים 2009, 2010 ו-2011 הייתה מועמדת לפרס אמי על תפקידה בסדרה.
בשנת 2013 השתתפה באחד מפרקי הסדרה "משפחת סימפסון".
בשנת 2015 לוהקה לדמותה של ג'קלין וייט בקומדיית המצבים של רשת נטפליקס "קימי שמידט הבלתי שבירה", תפקיד שזיכה אותה במועמדות שישית במספר לפרס אמי.
ביוגרפיה > קולנוע

הופעתה הראשונה של קרקובסקי על מסכי הקולנוע התרחשה בסרט "חופשה מטורפת באירופה". בנוסף, הופיעה בסרטים חיזור גורלי, "הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס", "מארסי x", אלפי, "גו", "מופע המוזרים: שוליית הערפד", "תרקוד איתי", "Stepping Out", "כל מה שבחורה רוצה", "קיט קיטרדג': נערה אמריקאית" ו"אמא בת 16". לוהקה במקור לסרט האימה "מחנה השינה", ממנו פרשה זמן קצר לפני תחילת הצילומים, כשלטענתה סצנת המוות הייתה אלימה מדי. שיחקה בסרט "הילד השמן בעולם", בו גילמה אמא שחפצה להיות זמרת. בשנת 2004 הכיכבה בסרט הטלוויזיה של אלן מנקן, "רוחות חג המולד". בשנת 2006 דיבבה בסרט "חברים על הכוונת".
ביוגרפיה > תיאטרון

כשהיא מלמדת שירה, הופיעה קרקובסקי מספר פעמים על בימת התיאטרון. בשנת 1987, בעודה בת 18, גילמה דמותה של דינה בהפקת ברודוויי "סטארלייט אקספרס". בשנת 1989 הופיעה במחזמר "גראנד הוטל" שהציג בברודוויי, בתפקיד קלדנית שמתיימרת להיות כוכבת קולנוע. על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס טוני.
בשנת 1995 גילמה דמותה של אפריל, דיילת האוויר המטורללת, ב"company", ושנה לאחר מכן כיכבה לצד שרה ג'סיקה פרקר בהצגה Once Upon a Mattress, שהציגה בברודוויי.
בינואר 2002 ביצעה קולות רקע בשיר "You", מהאלבום "Love Songs & Lullabies" של הזמר ג'ים בריקמן. שיר זה נעשה ללהיט בתחנות רדיו של Adult contemporary music. בנוסף, הקליטה עם בריקמן גרסת חג מולד של השיר, ושרה את "Santa Baby" באלבום "Broadway Cares: Home For The Holidays".
בשנת 2003 כיכבה בחידוש של המחזה "Nine" בברודוויי, בתפקיד קרלה, עליו זכתה בפרס טוני.
ב-2005 כיכבה לצד יואן מקגרגור בהצגה "ברנשים וחתיכות", שהציגה בלונדון, בה גילמה דמותה של מיס אדלייד. על תפקיד זה זכתה ב-2006 בפרס לורנס אוליבייה, בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר במחזמר".
באותה שנה הופיעה במופע קברט בשם "Better When It's Banned", בו בוצעו שירים משנות ה-20 וה-30.
בינואר 2007 נבחנה לתפקיד במחזמר שמבוסס על הסרט זאנאדו, כשלבסוף קרי באטלר קיבלה אותו.
בשנת 2008 כיכבה בתפקיד לולה בהפקה "הפרופסור המטורף".
ביולי 2009 גילמה את התפקיד הראשי בהקראה של המחזה "Mrs. Sharp".
גילמה את דמותה של ליאונה ריטר בהצגה "She Loves Me", המבוססת על המחזה מאת ג'רי בוק ושלדון הנריק, לצד לורה בנתי וזאקרי לוי. הצגת הבכורה התקיימה ב-17 במרץ 2016 ב"סטודיו 54". על הופעתה בהצגה זכתה ב"פרס פרד ואדל אסאייר" בתואר ה"הרקנית הטובה יותר במופע של ברודוויי" ובתואר "השחקנית הטובה ביותר במחזמר" ב"פרס מעגל המבקרים החיצוניים" וב"פרס דרמה דסק". בנוסף הייתה מועמדת על התפקיד לפרס טוני בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר במחזמר".
פעילות נוספת

בשנת 2000 קרקובסקי גילמה את דמותה של ונדה בווידאו קליפ לשיר "Goodbye Earl" של דיקסי צ'יקס, לצד דניס פרנץ ולורן הולי.
חיים אישיים

ב-2007 דווח כי קרקובסקי נמצאת במערכת יחסים עם המתעד האנגלי מארק סינגר, אותו הכירה בשנת 2006. בעבר יצאה עם ג'וליאן אובנדן.
נישאה לרוברט גודלי בשנת 2010, וב-13 באפריל 2011 נולד בנם הראשון, בנט רוברט גודלי, בניו יורק. בשנת 2013 השניים נפרדו.
הקלטות

1992: Grand Hotel
1995: Company
1997: Once Upon a Mattress
1997: Sondheim at the Movies
1998: The Burt Bacharach Album
2002: A Broadway Valentine
2003: Nine
2004: A Christmas Carol
2010: The Laziest Gal in Town
2016: She Loves Me
פילמוגרפיה

1983 - "National Lampoon's Vacation" הדודנית ויקי
1987 - "חיזור גורלי" בייביסיטר
1991 - "Stepping Out" ליין
1993 - "אינדיאנה ג'ונס הצעיר" דייל וינטר
1996 - "Mrs. Winterbourne" כריסטין
1998 - "תרקוד איתי" פטרישיה
1999 - "גו" איירין
2000 - "הפלינטסטונס: ויוה רוק וגאס" בטי אושל
2002 - "עידן הקרח" עצילנית
2003 - "מרסי אקס" לורן פארב
2003 - "הילד השמן בעולם" הת'ר
2004 - "אלפי" דורי
2004 - "מזמור חג המולד" רוח - סרט טלוויזיה של NBC
2005 - "כל מה שבחורה רוצה" אמילי קליין
2005 - "אמא בת 16" דונה קופר - סרט טלוויזיה של Lifetime
2006 - "חברים על הכוונת" ג'יזל
2007 - "תפוס ת'גלים" שילה לימברפין
2008 - "החבובות קריסטמס - מכתבים לסנטה - סרט טלוויזיה של NBC
2008 - "הרוקר" קרול
2008 - "קיט קיטרדג': נערה אמריקאית" גברת מיי דולי
2008 - "חברים על הכוונת 2" ג'יזל
2009 - "Bygone Days: An Ally McBeal Retrospective" איליין
2009 - "זה בדם שלו- לא יוצא" קורמה לימבס
2014 - "למתחילים למבוגרים בלבד" מיס ג'ן
2015 - "ביג סטון גאפ" סוויט סו טינזלי
2015 - "פיקסלים" קרוליין קופר
2015-2019- "קימי שמידט" גקלין
2016 - "Henchmen" ג'יין
2019 - "דיקינסון" - גברת דיקינסון
2020 - "איי-ג'יי והמלכה" - בת' ברנס ביגל
2020 - "משפחת וילובי" - הלגה וילובי - דיבוב
2021 - "הפוני הקטן שלי: דור חדש" - המלכה הוון - דיבוב
2021 - "שמיגדון!" - הרוזנת גבריאל פון בלרקום
2023 - "Your Christmas or Mine 2" - דיאן
2024 – אלזבת' - ג'ואן
מועמדויות וזכיות בולטות

1990: פרס טוני- השחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב"גראנד הוטל" (מועמדות)
1998: פרס גילדת שחקני המסך- הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "אלי מקביל" (מועמדות)
1999: פרס גלובוס הזהב- שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה על תפקידה ב"אלי מקביל" (מועמדות)
1999: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "אלי מקביל" (זכייה)
2000: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "אלי מקביל" (מועמדות)
2001: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "אלי מקביל" (מועמדות)
2003: "פרס טוני" - השחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב-"Nine" (זכייה)
2006: פרס לורנס אוליבייה - השחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב"ברנשים וחתיכות" (זכייה)
2008: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "רוק 30" (מועמדות)
2009: פרס אמי - שחקנית המשנה הטובה ביותר בקומדיה על תפקידה ב"רוק 30" (מועמדות)
2009: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "רוק 30" (זכייה)
2010: "פרס אמי" - שחקנית המשנה הטובה ביותר בקומדיה על תפקידה ב"רוק 30" (מועמדות)
2010: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "רוק 30" (מועמדות)
2011: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "רוק 30" (מועמדות)
2011: "פרס אמי" - שחקנית המשנה הטובה ביותר בקומדיה על תפקידה ב"רוק 30" (מועמדות)
2012: :פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "רוק 30" (מועמדות)
2013: "פרס גילדת שחקני המסך" - הרכב השחקנים הטוב ביותר בקומדיה על "רוק 30" (מועמדות)
2013: "פרס אמי" - שחקנית המשנה הטובה ביותר בקומדיה על תפקידה ב"רוק 30" (מועמדות)
2015: "פרס אמי" - שחקנית המשנה הטובה ביותר בקומדיה על תפקידה ב"קימי שמידט הבלתי שבירה" (מועמדות)
2016: "פרס טוני" - השחקנית הטובה ביותר במחזמר על תפקידה ב-"She Loves Me" (מועמדות)
קרקובסקי חותמת למעריצים
גארי וולדהורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביולי 1943 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 בינואר 2022 (בגיל 78) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 מקום לימודים:  בית הספר לדרמה של ייל 
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי וולדהורן (באנגלית: Gary Waldhorn;‏ 3 ביולי 1943 – 10 בינואר 2022) היה שחקן אנגלי הידוע בעיקר מהופעותיו בטלוויזיה ובתיאטרון הבריטי.
ביוגרפיה

וולדהורן נולד בלונדון. הוא למד משחק בבית הספר לדרמה ייל (סיים את הלימודים ב-1967). שם הופיע במחזות חדשים מאת ליליאן הלמן. כשלמד בייל הכיר את אשתו לעתיד, כריסטי דיקסון, בתו של דייוויד הווארד דיקאסון אקדמאי מאוניברסיטת אינדיאנה. היא במאית תיאטרון וכוריאוגרפית בלונדון, ופרסמה מחזות ורומנים. וולדהורן הופיע בהפקות תיאטרון בווסט אנד ועם הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-1972 שיחק בסיבוב הופעות באוסטרליה ובניו זילנד בהפקה של הארי מילר של המחזה "Sleuth" לצדו של ריצ'רד טוד.
וולדהורן מוכר בעיקר מהשתתפותו בקומדיות מצבים בריטיות בהן "All at No 20" בתפקיד ריצ'רד בימיש, "Brush Strokes" בתפקיד ליונל בייברידג', ודייוויד הורטון בסיטקום "הכומר מדיבלי". ב-1993 כיכב בתפקיד ראלף אפסולנד במיני-סדרה "Gallowglass". עוד בטלוויזיה שיחק במיני-סדרה "Napoleon and Love", גילם את גרוויל בסדרה הקומית "The Top Secret Life of Edgar Briggs", שיחק בתפקיד הנרי צ'אנון במיני-סדרה "אדוארד וגברת סימפסון", טדי לופוס בסדרה "אויב על סף ביתי", ג'ון פרנלי בסיטקום "Moving", גורדון לוכהד בסדרה "Campaign", אלק רדקליף בסדרת הפשע "The Chief", סרג'נט בוב פולבר ב"לאבג'וי", ופורסט בסדרת הדרמה "Longitude". בקולנוע שיחק וולדהורן בסרט "צפלין", בתפקיד מקס בסרט "Sir Henry at Rawlinson End", האופטמן ריינר מולר בסרט "הבריחה לניצחון", וטורנדו בסרט "The Chain". בתיאטרון הופיע וולדהורן עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
בנוסף להופעתו בכל אחד מפרק הסדרה הקומית "הכומר מדיבלי", שיחק וולדהורן בתוכניות טלוויזיה רבות מאז שנות השבעים של המאה העשרים. הסדרות בהן הופיע כוללות את " Softly, Softly", "היחידה", "Space: 1999", "הגומלים החדשים", "חמדת ימים", "המקצוענים", "Minder", "רובין משרווד", "רמפול", "The Bill", "בקצב הלב", "Gallowglass" ו"לאבג'וי". עוד גילם את ליונל ביינברידג' בשלוש העונות הראשונות של הסיטקום "Brush Strokes", ואת ריצ'רד בימיש בעונה הראשונה של הסדרה "All at No 20".
וולדהורן היה הפטרון של West Bromwich Dream, ארגון העוזר לאנשי וסט ברומוויץ' שבווסט מידלנדס.
הוא נפטר ב-10 בינואר 2022 בגיל 78.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1969 |  | Take Three Girls | רוג'ר | בפרק "Rhapsody for Misplaced Persons" |
| 1970 | תיאטרון הכורסה | Armchair Theatre | כתב טלוויזיה | בפרק "Up Among the Cuckoos" |
| 1970–1974 |  | Softly, Softly: Taskforce | ברוטון / ג'יימס / ווטסון | סדרת טלוויזיה |
| 1971 |  | The Lotus Eaters | נאט | בפרק "Aphrodite" |
| 1971 |  | Man at the Top | מדריך טלוויזיה | בפרק "Winners are Losers" |
| 1971 |  | Zeppelin | הרליך |  |
| 1973 |  | Jack the Ripper |  | מיני-סדרה |
| 1973 |  | Crown Court | טרוור סנדרסון | בפרק "A Stab in the Front" |
| 1974 |  | Napoleon and Love | קולנקורט | מיני-סדרה |
| 1974 |  | The Top Secret Life of Edgar Briggs | גרוויל | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1975 |  | Doctor on the Go | מייק שרמן | בפרק "It's Just the Job" |
| 1975 | היחידה | The Sweeney | אלן פאולר | בפרק "Hit and Run" |
| 1976 |  | Space: 1999 | וינטרס | בפרק "The Infernal Machine" |
| 1976 |  | Hadleigh | ורנר פון הרמסדוף | בפרק "Bloodline" |
| 1976 |  | Maggie and Her | רוג'ר | בפרק "Poppy and Her" |
| 1976 | הגומלים החדשים | The New Avengers | רואץ' | בפרק "The Tale of the Big Why" |
| 1977 |  | Seven Faces of Women | הארי | בפרק "She: A Girl in Gold Shoes" |
| 1977 |  | A Sharp Intake of Breath | דניס | בפרק "Look Who's Coming for Ever" |
| 1978 | אויב על סף ביתי | Enemy at the Door | טדי לופוס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1978 | המקצוענים | The Professionals | טרנר | בפרק "Everest Was Also Conquered" |
| 1978 | שובו של המלאך | Return of the Saint | אנונימי | בפרק "The Poppy Chain" |
| 1978 | אדוארד וגברת סימפסון | Edward & Mrs. Simpson | צ'יפס צ'אנון | מיני-סדרה |
| 1979 |  | Hanover Street | פקיד |  |
| 1979 |  | The Great Riviera Bank Robbery |  |  |
| 1980 |  | The Gentle Touch | טום סקוט | בפרק "Help" |
| 1980 |  | Hammer House of Horror | ד"ר בכרך | בפרק "Carpathian Eagle" |
| 1980 |  | Sir Henry at Rawlinson End | מקס |  |
| 1981 | הבריחה לניצחון | Escape to Victory | האופטמן ריינר מולר |  |
| 1982 |  | Minder | אלכס רואן | בפרק "The Son Also Rises" |
| 1984 |  | The Chain | טורנדו |  |
| 1987 |  | After Pilkington | בוריס |  |
| 1994–2013 | הכומר מדיבלי | The Vicar of Dibley | דייוויד הוטון |  |
הערות שוליים

↑  Lillian Hellman (1986). Conversations with Lillian Hellman. University Press of Mississippi. p. 73.
↑  Merritt Lawlis and Willis P. Porter (22 באוקטובר 1974). "Memorial Resolution On The Death Of David Howard Dickason". Indiana University Bloomington Faculty Council Circular. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "The Big Interview: Gary Waldhorn". OfficialLondonTheatre.com. 2004-03-22. נבדק ב-2017-10-31.
↑  "Vicar of Dibley actor Gary Waldhorn dies". BBC News. 11 בינואר 2022. נבדק ב-11 בינואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gary Waldhorn". tv-guide.com. נבדק ב-2010-02-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 7205 8618  LCCN: no2010155689  MusicBrainz: d76878d2-fd8b-4a56-bc52-1f5b5571083c  VIAF: 152864179   WorldCat (עם VIAF): 152864179
ג'פרי קייזה

גֵ'פְרִי סְקוֹט קִייֶזה (באנגלית: Jeffrey Scott Chiesa; נולד ב-22 ביוני 1965) הוא משפטן אמריקאי, שכיהן כתובע הכללי של מדינת ניו ג'רזי וכחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם המדינה למשך ארבעה חודשים ב-2013.