stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצעי הציפורים
הפשיטות

בלילה שבין ה-10 ל-11 באוגוסט 1963 הוטס מסוק סיקורסקי S-58 של טייסת 124 שנשא ציוד מיוחד למצרים, המסוק טס בגובה נמוך (20 מטר מהקרקע) כדי לחמוק ממערכות המכ"ם המצריות. כשהגיע ליעד הנחית כוח של סיירת מטכ"ל בפיקודו של אהוד ברק, לאחר שהכוח השלים את משימתו הוחזר לחפ"ק שהוקם סמוך לגבול אותו חצה ב-02:53 בלילה. המבצע הוכיח את ההתכנות להנחית כוח וציוד מבצעי הרחק בעומק שטח האויב ולהחזירו בשלום, בפועל מעבר לטיסה והנחתה בשטח – לא בוצעה ככל הנראה על ידי אנשי סיירת מטכ"ל פעילות מבצעית של ממש. המבצע זכה לשם מבצע חלוץ בשל שהיה החלוץ בסדרה של מבצעים דומים שבאו בעקבותיו.
בלילה שבין ה-4 ל-5 במרץ 1964 נערך מבצע דומה בו הוטס מסוק סיקורסקי S-58 של טייסת 124 שנשא ציוד מיוחד למצרים, המסוק חצה את הגבול ב-16:52 אחר"צ וכשהגיע סמוך ליעד הנחית כוח של 5 לוחמי סיירת מטכ"ל שהורידו את הציוד המיוחד, המשקל הרב של הציוד הקשה על התקדמות הכוח ולכן ננשא על עגלה בעלת שני גלגלים, המבצע ארך לפחות 7 שעות בהן עבדו הלוחמים, בגלל היקף העבודה אהוד ברק שפיקד גם על מבצע זה הורה על הסרת האבטחה של הלוחמים וצירף את שני הלוחמים שאבטחו על הכוח לעבודה, לאחר שהכוח השלים את משימתו נלקח בחזרה לישראל וחצה את הגבול ב-05:35 בבוקר. במהלך המבצע התעכב כוח הסיירת מסיבה לא ידועה וכתוצאה מכך התעכב גם הפינוי, באותו הלילה ערפל כבד שירד צמצם את שדה הראייה ופגע ביכולות ההתמצאות של צוות המסוק מה שכמעט גרם להתרסקות שלו. מטרת המבצע הייתה למנוע תקלות מהסוג שאירעו בפרשת רותם, המבצע נקרא מבצע שרקרק.
בלילה שבין ה-1 ל-2 בדצמבר 1965 נערך מבצע בסדר גודל נרחב ממבצעים קודמים בו הוטסו שלושה מסוקי סיקורסקי S-58 של טייסת 124 למצרים, כשהגיעו ליעד הנחיתו כוח שכלל מעל ל-10 לוחמי סיירת מטכ"ל ולפנות בוקר פונו הלוחמים בחזרה לחפ"ק שהוקם סמוך לניצנה בו ישב המטכ"ל ועכב אחרי המבצע, עד עתה לא ידוע הרבה על המבצע אך ידוע כי היה המבצע הגדול ביותר בסדרת המבצעים הן בכמות המסוקים והן בכמות החיילים, בנוסף לכך מבצע זה היה המבצע הראשון של צה"ל בו מבנה של שלישיית מסוקים טס למשימה מבצעית. המבצע נקרא מבצע כחל.
בלילה שבין ה-20 ל-21 בפברואר 1967, חצי שנה לפני פרוץ מלחמת ששת הימים, נערך המבצע האחרון בסדרת המבצעים בו הוטס מסוק סופר פרלון של טייסת 114 למצרים שם הנחית כוח של סיירת מטכ"ל שביצעה משימה מודיעינית. המבצע נקרא מבצע ירגזי. בנוסף לארבעת מבצעים אלו אירעו שני מבצעים נוספים - מבצע שלדג ומבצע נקר, שני מבצעים אלו היו בעל אופי דומה ובסדר גודל קטן.
הפשיטות > שמות המבצעים

מלבד מבצע חלוץ, כל מבצעי סדרת הפשיטות קרויים אחר משפחות עופות שונות - שרקרקיים, כחליים, שלדגיים, נקרים וירגזיים.
הפשיטות > עיטורים וצל"שים

לאחר כל מבצע הוענקו למשתתפיו עיטורי המופת או את צל"ש הרמטכ"ל שחלקם הומרו לעיטורי מופת על ידי הוועדה הצה"לית.
ראו גם

מבצעי בוסתן
הערות שוליים

↑  אברהם ארנן, באתר גלעד לזכרם
↑  מבצע "חלוץ" ומבצע "שרקרק", באתר www.gvura.org
↑  מבצע "כחל", באתר www.gvura.org
↑  עפר דרורי, מבצע ירגזי – עדכון מאי 2021
↑  מבצע שלדג, באתר www.gvura.org
↑  מבצע נקר, באתר www.gvura.org
↑  "הציפורים" – מבצעי סיירת מטכ"ל וחיל האוויר בשנות השישים, באתר www.gvura.org
בנדיקטוס השישה עשר

שלט האצולה של בנדיקטוס השישה עשר
בנדיקטוס השישה עשר (בלטינית: Benedictus XVI; נולד כיוזף אלויס רצינגר; בגרמנית: Joseph Alois Ratzinger;‏ 16 באפריל 1927 – 31 בדצמבר 2022) היה פרלט (כומר בכיר) של הכנסייה הקתולית שכיהן כאפיפיור ה-265 בהיסטוריה של הכנסייה הרומית-קתולית וראש קריית הוותיקן. לפני היבחרו לאפיפיור שימש כדיקן אספת החשמנים וכראש "הקונגרגציה של דוקטרינת האמונה" (לשעבר האינקוויזיציה). כחשמן היה אחד מהבולטים והחשובים ביותר, והיה ידוע מבחינה אישית ותאולוגית כאחת כ"יד ימינו" של קודמו בתפקיד. הוא נחשב לשמרן ביותר, והיה מעורב בפולמוסים רבים בכנסייה פנימה ומחוצה לה. ב־19 באפריל 2005 נבחר לתפקיד האפיפיור לאחר שני ימי דיונים בקונקלווה (2005) (אנ'), אספת החשמנים הבוחרת את האפיפיור. ב-28 בפברואר 2013 פרש מתפקידו והפך ל"אפיפיור אמריטוס".
נעוריו

בנדיקטוס השישה עשר נולד בשנת 1927 בשם יוזף רצינגר בכפר מַרְקְטְל שעל האִין (Marktl am Inn) שבבוואריה, חלק מרפובליקת ויימאר דאז, לאב קצין משטרה. בשנת 1941, כשהיה בן 14, נעשה חבר לזמן קצר בהיטלר יוגנד כפי שחייב החוק. משפחתו, ובייחוד אביו, סלדה מהנאציזם, ואחיו של יוזף העיד עליו שהיה חבר לא נלהב בתנועה ונטה להיעדר מאסיפות שלה באופן קבוע. בגיל 16 שירת עם אחיו בחוליית נ"מ של הוורמאכט, שהגנה על מפעל ב.מ.וו לייצור מנועי מטוסים בו הועבדו אסירים מדכאו. בהמשך נשלח להונגריה, שם הניח מלכודות לטנקים. בעת שירותו הצבאי ראה עובדי כפייה סלבים ויהודים בעת שהם נשלחים למחנות השמדה. לקראת סוף המלחמה, באפריל 1945, ערק מהצבא הגרמני חזרה אל ביתו, פעולה שסיכנה אותו בעונש מוות, ומאוחר יותר שהה שבועות אחדים כשבוי במחנה מעצר אמריקני. על פי עדותו, כחייל הוא מעולם לא ירה בנשקו שאף לא היה טעון, ומגיוסו לא הייתה לו דרך להתחמק, אך אף על פי כן הוזכר שירותו בוורמאכט לשלילה כאשר הועלתה מועמדותו כאפיפיור. הוא ואחיו טענו שלא יכלו להתנגד לנאצים, ולדבריו, הברוטליות של המשטר הנאצי סייעה לו להגיע להחלטה להפוך לכומר.
השכלתו ותפקידיו הראשונים

בין השנים 1946 ו-1951 למד תאולוגיה ופילוסופיה בסמינר תאולוגי בעיר טראונשטיין שבבוואריה. בשנת 1951 הושבעו הוא ואחיו גאורג רצינגר לכמורה. בשנת 1953 הוענק לו תואר דוקטור לתאולוגיה, ובשנת 1957 עבר את בחינת ה-Habilitation מאוניברסיטת מינכן בתחום התאולוגיה הפונדמנטלית (תחום בתאולוגיה הקתולית העוסק במתן תשובות לשאלות אמונה לאור התפתחות המדע והמחשבה הרציונלית). בשנה שלאחר מכן מונה לפרופסור לדוֹגמה ולתאולוגיה פונדמנטלית בבית הספר הפילוסופי-תאולוגי של העיר פרייזיג ושימש גם כמרצה באוניברסיטאות גרמניות שונות (מינכן, מינסטר, טיבינגן ורגנסבורג). לרוחות הליברליות של שנות ה-60 ולמהומות הסטודנטים הייתה השפעה חזקה עליו בכיוון ההפוך. הוא גיבש עמדות שמרניות נוקשות, שעתידות היו ללוות אותו בהמשך תפקידיו בכנסייה.
בהוראה התמיד עד שנת 1977, אם כי כבר במהלך ועידת הוותיקן השנייה שימש כיועצו של הארכיבישוף של קלן, החשמן יוזף פרינגס. יכולותיו האינטלקטואליות יוצאות הדופן והשם שקנה לעצמו כתאולוג מהמעלה הראשונה משכו את תשומת הלב. מבלי שכיהן קודם לכן כבישוף מינה אותו האפיפיור פאולוס השישי במרץ 1977 לארכיבישוף של מינכן ופרייזינג, ולאחר שלושה חודשים הפך אותו לחשמן. בתפקידו זה קיבל במינכן את פני משלחת החשמנים הפולנית, ובתוכה קרול וויטילה, שמונה מעט לאחר מכן לאפיפיור יוחנן פאולוס השני לאחר כהונתו הקצרה של יוחנן פאולוס הראשון. רצינגר השתתף בבחירת שניהם.
בתחילת דצמבר 1981 מונה בידי יוחנן פאולוס השני לראש "הקונגרגציה של דוקטרינת האמונה". הקו השמרני שהוביל במשרתו זו תאם את זה של האפיפיור. בשנת 1998 מונה לתת-דיקן של חבר החשמנים ובשנת 2002 מונה לדיקן חבר החשמנים וקיבל את תואר הכבוד של הבישוף של אוסטיה.
בנוסף לשפת האם שלו, גרמנית, הוא דיבר איטלקית, צרפתית, אנגלית ולטינית. כמו כן הוא היה מסוגל לקרוא יוונית עתיקה ועברית מקראית.
מועמדותו ובחירתו כיורש האפיפיור

החל מחודש ינואר 2005 הוזכר שמו בעיתונות כיורש אפשרי לאפיפיור החולה יוחנן פאולוס השני. באופן פרדוקסלי, דווקא היותו המועמד הבולט הפכה אותו למועמד קטן סיכוי, לאור המסורת שהשתרשה בבחירות קודמות של אפיפיורים, לפיה "מי שנכנס לקונקלווה אפיפיור, יוצא ממנה כשעודנו חשמן". הדעה הרווחת הייתה כי לכנסייה הקתולית דרוש אפיפיור איטלקי או לחלופין אפיפיור מן העולם השלישי. רצינגר עצמו הרבה לדבר על תשוקתו לשוב בערוב ימיו לעיר הולדתו בבוואריה, אם כי בסוף תקופתו של יוחנן פאולוס כבר אמר כי "יקבל כל תפקיד שאלוהים יטיל עליו".
בבוקר 8 באפריל 2005 ניהל ברומא את טקסי ההלוויה של יוחנן פאולוס השני. הוא התרגש מאוד בטקס והספיד את האפיפיור בגרון חנוק. בתוקף תפקידו כדיקן החשמנים כינס את הקונקלווה וניהל את בחירת האפיפיור החדש.
בערב 19 באפריל, בתום יום ההצבעות השני, נבחר לאפיפיור ה-265 בהיסטוריה של הכנסייה, ובחר לעצמו את השם בנדיקטוס השישה עשר.
עמדותיו

כראש "קהילת דוקטרינת האמונה" היה בין המתנגדים הבולטים לנישואי כמרים ולהפלות מלאכותיות. בין השאר, אסר על כמרים להזכיר אופציה של הפלה באוזני קטינות הרות הפונות אליהם, אף בהריון כתוצאה מאונס או גילוי עריות. הוא התנגד לכל סוג של זוגיות הומוסקסואלית. כן הביע התנגדות נחרצת לשימוש באמצעי מניעה, וטען שקונדומים לא מונעים איידס. בדרשה שנשא לפני תחילת כינוס החשמנים שבסופו נבחר הפתיע כשלא ניסה להפגין מתינות, אלא חזר בתקיפות על עמדתו כי אל לכנסייה להתאים עצמה לרוחות הזמן והזהיר מפני "הדיקטטורה של היחסיות", שאינה מוכנה לתת לשום רעיון תוקף על פני האינדיבידואליזם וה"אני". בשל דעותיו סברו פרשנים כי בחירתו לאפיפיור תסכן את הכנסייה הקתולית בפילוג אפשרי ועל כן אינה סבירה. עמדותיו הקשוחות וגישתו הנוקשה, זיכו אותו לעיתים בכינויים מזלזלים, כ"הביריון", "הקרדינל הטנק", ו"הרוטוויילר של אלוהים".
עמדותיו > יהדות ויהודים

על אף עמדות שליליות שהשמיע כלפי הדתות המזרחיות, הבודהיזם וההינדואיזם, והתנגדות לקבלתה של טורקיה, בעלת הרוב המוסלמי, לאיחוד האירופי, הוא נחשב לבעל עמדה אוהדת ליהדות. בכך המשיך בדרכו של קודמו בתפקיד, יוחנן פאולוס השני. כאשר ניסח את התקציר הרשמי הפופולרי של ההשקפה הקתולית, נענה לבקשות יהודיות והכליל בתוכו את עמדותיה החיוביות והמעודכנות של הכנסייה כלפי היהודים.
עם זאת, כאפיפיור הוא החזיר מיסה לטינית עתיקה שכוללת תפילה להמרת דתם של היהודים "מחשיכה לקתוליות", ובהמשך התיר להרחיב את השימוש בתפילת "יום שישי הטוב" בנוסחה הישן, הכוללת את הבקשה מהאל "שיסיר את המסווה מעל ליבות היהודים", מעשים שגרמו לביקורת.
גם המהלכים שנקט בנדיקטוס ה-16 (שהחלו עוד בימי קודמו יוחנן פאולוס השני), לקראת הפיכת פיוס ה-12 לקדוש, והתבטאויותיו להגנתו, נותרו שנויים במחלוקת. גם לאחר שהשהה את מהלך הפיכתו לקדוש, סירב בנדיקטוס לבקר בישראל, עד שלא יוסר ביד ושם כיתוב המאשים את פיוס ה-12 בשתיקה נוכח השמדת יהודי אירופה. הוא גם סירב לבקשת ארגונים יהודיים לפתוח את ארכיוני הוותיקן, שיכולים לשפוך אור על התנהלות פיוס ה-12 בשואה, מ"נימוקים לוגיסטיים".
בחלק השני של ספרו "ישוע מנצרת", קבע שהנהגת בית המקדש, יחד עם קומץ תומכים, הייתה אחראית למותו של ישו - ולא היהודים כעם. "דמו של ישוע לא קורא לנקמה וענישה, הוא מביא פיוס"; וכי אף שיוחנן בן זבדי האשים את "היהודים" במות ישוע, "אבל השימוש של יוחנן בביטוי הזה לא מצביע בשום צורה - כפי שהקורא המודרני עלול לחשוב - שמדובר בעם בישראל בכללותו, או שמדובר בדמות 'גזענית'. אחרי הכל, יוחנן עצמו היה יהודי מבחינה אתנית, כמו ישוע וכל מי שהלך אחריו. כל הקהילה הנוצרית המוקדמת הייתה מורכבת מיהודים".
ב-24 בינואר 2009 הסיר את החרם נגד ארבעה בישופים שהיו חברים בזרם השמרני-הקיצוני "אגודת הקדוש פיוס העשירי" שהונהג על ידי הארכיבישוף מרסל לפבר, לרבות הבישוף מכחיש השואה ריצ'רד ויליאמסון. לפבר וסיעתו הוקעו ונודו על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1988. החנינה עוררה כנגד האפיפיור בנדיקטוס ביקורת רבה, חיצונית ופנימית, בין היתר על ידי אלי ויזל, בגלל ויליאמסון. גם לאחר שצפו התבטאויות אנטישמיות חריפות והכחשת השואה של ויליאמסון, נמנע האפיפיור תחילה מלהגיב להם ולא חזר בו מביטול הנידוי. ויליאמסון עצמו הביע התנצלות חלקית על "אי הנוחות והבעיות" שגרם לאפיפיור, והאפיפיור ניסה להסביר את מעשיו, ובהמשך הודה שנעשו שגיאות, ושלא היה מודע להכחשת השואה של ויליאמסון, והוותיקן התנער ממנו. בפרשה התערבה גם קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, שדרשה מהאפיפיור הבהרות וטענה שהחלטת הוותיקן "יוצרת רושם שהכחשת השואה אפשרית", ולבסוף דובר האפיפיור סיפק את ההבהרות.
עמדותיו > דרשות וגינויים

בדרשה ביולי 2005 גינה את הפיגועים בלונדון ואת הפיגועים בשארם א-שייח, אך נמנע מלגנות את הפיגועים בישראל. משרד החוץ הישראלי הגיש מחאה. דברים אלו עוררו מחלוקת חריפה אחרי תקופה שבה היחסים בין ישראל לוותיקן היו תקינים. המחלוקת יושבה אחר זמן קצר וראש הממשלה שרון שלח לאפיפיור מכתב שבו כינה אותו "ידיד ישראל". בכיר בוותיקן צוטט כאומר כי "שני הצדדים עשו טעויות". בינתיים עורר רושם ביקורו של בנדיקטוס בבית כנסת בגרמניה.
ב-12 בספטמבר 2006 נשא את נאום רגנסבורג, בו הוא התייחס לאלימות בשם הדת והביא דוגמה מההשלכות שהיו להמרת הדת בכוח של העמים שנכבשו על ידי האסלאם. הוא אמר שלא הכח והאלימות הם אלה שיפתחו את לבו של מאמין אלא מילים משכנעות. כדי להסביר את עמדותיו, האפיפיור ציטט מדברי הקיסר הביזנטי בן המאה ה-14 מנואל השני: "הראו לי מה החידושים שהביא מוחמד. אתם תמצאו רק דברים רעים ובלתי אנושיים, כמו הציווי שלו להפיץ את האסלאם בחרב על פי האמונה". עוד ציין האפיפיור, כי האלימות "עומדת בסתירה לרצון האל" וקרא ל"דיאלוג אמיתי ודחוף בין התרבויות". דבריו זכו לגינויים מצד מנהיגים מוסלמיים, ועוררו הפגנות ואף התקפות אלימות על כנסיות באזורים מוסלמיים. כעבור יום אחד פרסם הוותיקן הודעה מטעם האפיפיור שבה הוא מביע צער על כך שדבריו הובנו כפגיעה במוסלמים, ומבהיר כי הוא רוחש כבוד לדת האסלאם ומקווה שתובן "הרוח האמיתית" של דבריו.
האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ביקר באושוויץ ב-2006. ביקורו הראשון כאפיפיור, והשלישי שלו במקום. בנאומו אמר: "לדבר במקום זה של אימה, מקום בו התבצעו פשעים חסרי תקדים נגד אלוהים ואדם, כמעט בלתי אפשרי, וזה קשה במיוחד לנוצרי, לאפיפיור מגרמניה". "במקום כזה המילים נעתקות, בסופו של דבר נשאר רק שקט מאיים. שקט שהוא בעצם בכי אמיתי לאלוהים - אלוהים, למה שתקת? איך אפשרת לזוועות האלו להתרחש? איפה היה אלוהים באותם ימים? איך הוא הרשה לטבח כזה להתרחש?". "השקט שלנו מעורר תחינה למחילה ולהתפייסות. תפילה לאלוהים שדבר כזה לא יתרחש שוב".
בנדיקטוס ביקר בישראל וברשות הפלסטינית בין 11 במאי ל-15 במאי 2009, בביקור זה נמתחה עליו ביקורת.
ב-17 בינואר 2010 ביקר לראשונה בנדיקטוס השישה עשר בבית הכנסת הראשי של רומא, ביקור שעורר מחלוקת רבה בקרב רבני הקהילה ברומא. זוהי הפעם השנייה שבה חוצה אפיפיור את נהר הטיבר ומבקר בבית הכנסת ברומא. הביקור הראשון בבית הכנסת ברומא, נערך בשנת 1983, אז התקבל האפיפיור יוחנן פאולוס השני בחמימות רבה על ידי הרב אליהו טואף רבה הראשי של רומא.
התפטרותו

ב-11 בפברואר 2013 הודיע הוותיקן כי עקב גילו המבוגר ומצבו הבריאותי של בנדיקטוס השישה עשר הוא יפרוש מתפקידו ב-28 בפברואר 2013. זוהי פרישה ראשונה של אפיפיור כלשהו זה 600 שנה, מאז התפטרותו של האפיפיור גרגוריוס השנים עשר ב-1415.
ב-28 בפברואר 2013 נכנסה התפטרותו של בנדיקטוס השישה עשר לתוקף והוא הפך ל"אפיפיור אמריטוס". לאחר הפרישה הוא עבר להתגורר במנזר מאטר אקלסייה, הנמצא בתחום קריית הוותיקן. ב-13 במרץ 2013 נבחר חורחה מריו ברגוליו כמחליפו של בנדיקטוס השישה עשר.
מותו

בנדיקטוס השישה עשר נפטר ב-31 בדצמבר 2022, בגיל 95. גופתו הוצבה בקתדרלת פטרוס הקדוש ברומא וקהל רב עבר על פניה. ב-5 בינואר 2023 התקיימה הלווייתו בקתדרלה.
ספריו

בנדיקטוס השישה עשר חיבר ספרים רבים שעוסקים בתאולוגיה ובהיסטוריה של הדת הנוצרית. רבים מספרים אלה תורגמו לאנגלית. במיוחד התפרסמה עבודתו בת שלושת הכרכים על ישו שפורסמה תחת הכותרת Jesus of Nazareth ("ישו מנצרת"), ושכולם ראו אור בין השנים 2007–2012.
סמלו

ככל אפיפיור, גם בנדיקטוס השישה עשר החזיק בסמל, שהיה מבוסס על סמלו כקרדינל. הסמל עוצב על ידי הקרדינל אנדראה קורדרו לנצה די מונטצמולו, שהיה כומר ראשי בבזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות בשנים 2005–2009. שלא כמקובל, הושמט מהסמל הכתר האפיפיורי, ובמקומו נמצאת בראש הסמל מצנפת אפיפיורית, שהיא פשוטה יותר. המצנפת מעוטרת בשלושה פסי זהב המדמים את הכתר האפיפיורי, ומשתלשלים ממנה שתי רצועות אדומות המסתיימות בציצת זהב. המגן מחולק לשלושה חלקים כדוגמת מעטה: החלק הימני הוא שדה זהב שבו מוטען ראש מורי עם כתר וצווארון אדומים. החלק השמאלי גם הוא שדה זהב שבו מוטען דב צועד ועל גבו משא אדום קשור בחוטים שחורים. ראש המורי והדב הם סמלים הרלדיים הקשורים לעיר פרייזינג, שם שימש ארכיבישוף. החלק האמצעי הוא שדה אדום ובו צדפה בזהב. הצדפה היא סמלו של אוגוסטינוס, עליו כתב בנדיקטוס את עבודת הדוקטורט שלו. מאחורי המגן מוצגים שני המפתחות המופיעים בסמל קריית הוותיקן המייצגים את המפתחות לגן עדן. תחת המגן מוצב פליום לבן ועליו שלושה צלבים אדומים.
ראו גם

ביקור האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בישראל
לקריאה נוספת

כרמה בן יוחנן, דיוקן המבקר כאיש כנסייה: יוזף רצינגר והקתוליזציה של הפרויקט המודרני, תיאוריה וביקורת 52, הוצאת מכון ון ליר.
הערות שוליים

↑  ניצן הורוביץ, בנדיקטוס? לא תודה, באתר ynet, 10 במאי 2009
↑  ynet, בנדיקטוס ה-16: האפיפיור הציל יהודים בשואה, באתר ynet, 19 בספטמבר 2008
סוכנויות הידיעות, יהודי צרפת: לא להפוך את פיוס ה-12 לקדוש, באתר nrg‏, 17 באוקטובר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, הוותיקן דורש מיד ושם: "מחקו כיתוב פוגעני", באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, הוותיקן סירב להציג מסמכים על פיוס ה-12, באתר nrg‏, 30 באוקטובר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, האפיפיור קבע: היהודים לא אשמים במותו של ישוע, באתר ynet, 2 במרץ 2011
↑  יוסי בר, רומא, הבישוף מכחיש השואה הושב אל חיק הכנסייה, באתר nrg‏, 24 בינואר 2009
רויטרס, קרדינל: השבת הבישוף מכחיש השואה - טעות, באתר ynet, 3 בפברואר 2009
סוכנויות הידיעות, סערת הבישוף: יהודים נפגשו עם בכיר בוותיקן, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2009
אמיר שילה‏, למה פרש האפיפיור? בין תככי הוותיקן לזהות היורש, באתר וואלה, 11 בפברואר 2013
↑  סוכנויות הידיעות, הבישוף מכחיש השואה: מתנצל שגרמתי בעיות, באתר nrg‏, 30 בינואר 2009
↑  סוכנויות הידיעות, האפיפיור מנסה לרפא את יחסיו עם היהודים, באתר nrg‏, 28 בינואר 2009
סוכנויות הידיעות, האפיפיור ליהודים: לא נקבל כל הכחשת שואה, באתר nrg‏, 12 בפברואר 2009
↑  סוכנויות הידיעות, האפיפיור: היו טעויות בפרשת מכחיש השואה, באתר nrg‏, 12 במרץ 2009
↑  אלדד בק, הקנצלרית: מרקל, ישראל והיהודים, עמ' 322
↑  רונן בודוני וסוכנויות הידיעות, שרון לאפיפיור: אתה ידיד אמת של ישראל, באתר ynet, 26 באוגוסט 2005
↑  סוכנויות הידיעות, האפיפיור באושוויץ: "אלוהים, למה שתקת?", באתר ynet, 28 במאי 2006
↑  אביעד גליקמן, יד ושם: אכזבה מהאפיפיור - "איפה הבעת הצער?", באתר ynet, 11 במאי 2009(הקישור אינו פעיל, 20.2.2025)
↑  ההודעה באתר הוותיקן (באנגלית)
↑  תמה כהונת האפיפיור - בנדיקטוס ה-16 עזב את הוותיקאן והבטיח: אציית ליורשי, אהיה צליין פשוט, באתר הארץ, 28 בפברואר 2013
↑  ביבליוגרפיה מקיפה של ספריו וכתביו אפשר למצוא בוויקיפדיה אנגלית ערך: Pope Benedict XVI bibliography
↑  כרך א: Jesus of Nazareth, כרך ב: Jesus of Nazareth: Holy Week, כרך ג: Jesus of Nazareth: The Infancy Narratives
↑  הסמל באתר הוותיקן(הקישור אינו פעיל, 20.2.2025)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יוחנן פאולוס השני | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: פרנציסקוס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298393505171  PLWABN: 9810559620505606  BIBSYS: 5074964  BNC: 000036477  BNE: XX915528  BnF: cb11921205s (data)  CANTIC: a10437939  CiNii: DA05458367  GND: 118598546  ICCU: CFIV021816  ISNI: 0000 0001 2145 8385  LCCN: n79106175  LNB: 000104018  MusicBrainz: 9d83aa0b-ce3c-4247-961b-66a9dbd02677  NDL: 01054289  NKC: jn20000604572  NLA: 35443127  NLG: 199265  NLK: KAC200508795  NSK: 000388392  NTA: 073970093  RERO: 02-A011431768  SELIBR: 266344  SNAC: w6cj98vp  SUDOC: 027090396  Trove: 954591  VcBA: 495/21092  VIAF: 102167198   WorldCat (עם VIAF): 102167198 
החשמן יוזף רצינגר בפגישה עם ירוסלב קצ'ינסקי
בנדיקטוס השישה עשר
בנדיקטוס השישה עשר מבקר בישראל, בנצרת בשנת 2009
שר הטבעות: טבעות הכוח

| --- | --- |

 מבוסס על:  שר הטבעות 
 סוגה:  פנטזיה, דרמה
 כותבים:  ג'ניפר הטצ'יסון הלן שאנג ג'ייסון קאהיל גלניז מולינס ג'סטין דול בריאן קוגמן סטפני פולסום
 בימוי:  חואן אנטוניו באיונה, Wayne Yip, שרלוט ברנדסטרום 
 שחקנים:  מרקלה קוונה רוברט ארמאיו מקסים בלדרי אויין ארתור נזאנין בוניאדי טום באדג' מורוויד' קלארק אסמאעל קרוס קורדובה אמה הורוואת' ג'וזף מול טירוי מוהאפידין סופיה נומבט
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  הארץ התיכונה 
 מספר עונות:  2 
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  רון איימס
 מפיקים בפועל:  בלן אטיינצה ברוס ריצ'מונד ג'ין קלי לינדסי ובר
 חברת הפקה:  אולפני אמזון
 הפצה:  אולפני אמזון 
 עורכים:  Stefan Grube, Cheryl Potter 
 אתר צילומים:  צפון אירלנד סקוטלנד   ניו זילנד   קנדה  ארצות הברית
 צלמים:  ארון מורטון, אוסקר פורה 
 מוזיקה:  בר מק'קרירי 
 אורך פרק:  50–80 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Amazon Prime
 פורמט (תמונה):  1080i (HDTV)
 פורמט (קול):  Dolby Digital 5.1
 תקופת שידור מקורית:  1 בספטמבר 2022 – הווה
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שר הטבעות: טבעות הכוח (באנגלית: The Lord of the Rings: The Rings of Power) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית, מסוגת דרמה ופנטזיה, אשר נוצרה על ידי צמד המפיקים ג'יי.ד. פיין ופטריק מק'יי עבור שירות הסטרימינג פריים וידאו מבית אמזון. הסדרה מבוססת על ספריו של ג'.ר.ר. טולקין. הסדרה הופקה על ידי אולפני אמזון בשיתוף פעולה עם עיזבון וקרן טולקין (Tolkien Estate and Trust), הוצאת הספרים HarperCollins ואולפני New Line Cinema.
אמזון רכשה את זכויות ההפקה בנובמבר 2017 בעלות 250 מיליון דולר. בסך הכל השקיעה אמזון בסדרה כמיליארד דולר, מה שהפך אותה להפקת סדרת הטלוויזיה היקרה בהיסטוריה. פיין ומ'קיי נשכרו לפתח את הסדרה ביולי 2018. צילומי הסדרה החלו בפברואר 2020 באוקלנד, ניו זילנד, אחרי שמשא ומתן בין ממשלת ניו זילנד ואולפני אמזון איפשר להפיק את הסדרה באותם מיקומים שבהם נערכה הפקת טרילוגיית סרטי שר הטבעות. ההפקה נעצרה במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בניו זילנד, אך חודשה ב-28 בספטמבר 2020 ובסופו של דבר הצילומים הושלמו בדצמבר 2020.
העונה הראשונה יצאה לסטרימינג ב-1 בספטמבר 2022 והסתיימה ב-14 באוקטובר 2022. עם עלייתה, זו סדרת "שר הטבעות" הראשונה המדובבת לעברית. העונה השנייה יצאה לסטרימינג ב-29 באוגוסט 2024. בפברואר 2025 הסדרה חודשה לעונה שלישית.
סקירה

| עונה | פרקים | תאריכי היציאה לסטרימינג> הפרק הראשון | תאריכי היציאה לסטרימינג> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 8 | 1 בספטמבר 2022 | 14 באוקטובר 2022 |
| 2 | 8 | 29 באוגוסט 2024 | 3 באוקטובר 2024 |
עלילה > רקע

הסדרה מתרחשת בעידן השני (עידן נומנור) של הארץ התיכונה ותגולל אירועים המתרחשים אלפי שנים לפני תחילת אחוות הטבעת ואירועי ההוביט. הסדרה מתחילה בתקופה של שלום יחסי ומכסה את כל האירועים המרכזיים של העידן השני של הארץ התיכונה כמו חישול טבעות הכוח, עלייתו של אדון האופל סאורון, נפילת ממלכת האי נומנור והברית האחרונה בין האלפים לבני האדם.
שחקנים ודמויות

הדיבוב העברי בוים על ידי נינה אמיר, והופק על ידי תומר קאופמן, ספיר רון ארגמן, דן שצברג, יולי שמואלוביץ', נועה בכר ואמי בכר באולפני וידאופילם אינטרנשיונל.
מורוויד' קלארק/מיה אלון – גלדריאל
צ'ארלי ויקרס/יובל בינדר – הלברנד/סאורון
בנג'מין ווקר/אסף פריינטא – גיל גלד
מרקלה קאוונה/בר סביר – אלאנור "נורי" ברנדיפוט
דניאל ויימאן – גנדלף
רוברט אראמאיו/לירון לב – אלרונד
מקסים בלדרי/נועם טל – איסילדור
אוויין ארתור/שמחה ברבירו – דורין IV
נזאנין בוניאדי/נועה לפידות – ברונווין
אסמאעל קרוס קורדובה/אורי זלצמן – ארונדיר
אמה הורבאט/אלונה אלכסנדר – אריין
ג'וזף מול/יואב בר לב - אדאר
טירוי מוהאפידין/רותם אייזנר – ת'יאו
אלכס טארנט
סופיה נומבט/נורית בנאי קורן – דיסה
מייגן ריצ'רדס/שיר כהן – פופי פרודפלו
דילן סמית' – גמד, בן לעם דורין
לני הנרי/עמי מנדלמן – סדוק בורוז
פיטר מולאן/דב רייזר – דורין III
לויד אוון/סער בדישי – אלנדיל
תוסיתה ג'איאסונדרה/הילה מערבי – מיריאל
צ'ארלס אדוארדס/צביקה פורמן – קלברימבור
הפקה

אולפני אמזון החלו להפיק את הסדרה בקיץ 2019, זאת לאחר מאבק ממושך על זכויות העיבוד מול נטפליקס שבסופו של דבר זכתה בו אמזון, כשרכשה את זכויות העיבוד וההפצה תמורת 250 מיליון דולר.
בספטמבר 2019 נודע שצילומי הסדרה ייערכו באוקלנד, ניו זילנד והחלו בפברואר 2020 עם צילום 2 הפרקים הראשונים. עם זאת, בעקבות סגר שהוטל בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בניו זילנד ההפקה נעצרה וחודשה ב-28 בספטמבר 2020 ובסופו של דבר הצילומים הושלמו בדצמבר 2020.
לדברי יוצרי הסדרה, "העונה הראשונה נפתחת ב: מי זו גלדריאל? מאיפה היא באה? ממה היא סבלה? מה מניע אותה? אנחנו עושים את אותו הדבר עם סאורון בעונה השנייה. נמלא את כל החלקים החסרים. סאורון יכול עכשיו להיות פשוט סאורון. כמו טוני סופרנו או וולטר וייט. הוא רשע, אבל רשע באופן מורכב. הרגשנו שאם נעשה את זה בעונה הראשונה, הוא יאפיל על כל השאר. אז העונה הראשונה היא כמו באטמן מתחיל, והאביר האפל הוא הסרט הבא, כשסאורון מתמרן בחוץ. אנחנו ממש מתרגשים. לעונה השנייה יש סיפור קנוני. ייתכן בהחלט שיש צופים שיאמרו, 'זה הסיפור שקיווינו לקבל בעונה הראשונה!' בעונה השנייה, אנחנו נותנים להם את זה".
בחודש מרץ 2023 פורסם כי השחקנים קירן היינדס, רורי קיניר וטניה מודי (אנ') לוהקו לעונה השנייה של הסדרה בתפקידים משניים.
ביקורת

הסדרה קיבלה ביקורות פושרות למדי, בפרט כאשר מדובר בסדרה היקרה ביותר בהיסטוריה בעלויות גבוהות פי כמה מסדרות בעלות מאפיינים דומים.
ב IMDb היא קיבלה ציון של כ-7.0 שנחשב לציון בינוני.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | תלבושות הפנטזיה/מדע בדיוני הטובות ביותר | קייט האולי, ליבי דמפסטר, לוסי מקליי, ג'ינדרה ווטסון, פיפ לינגארד וג'ני רושטון | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | עיצוב הכתוביות הראשיות הטוב ביותר | קתרינה קרופורד, מארק בשור, אנתוני ויטאגליאנו ופרננדו דומינגז קוזאר | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | האיפור הפרוסטטי הטוב ביותר | ג'ייסון דוכרטי, דן פרי, מארק נייט וסיימון רוז | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | מוזיקת הנושא של כותרת ראשית מקורית הטובה ביותר | הווארד שור | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | עריכת הסאונד הטובה ביותר בסדרת דרמה או קומדיה (שעה) | רוברט סטמבלר, דמיאן דל בורלו, איילין רוברטס, סטפני נג, פאולה פיירפילד, כריס טרהון, ג'יימס מילר, מייקל באבר, ג'ייסון סמית', איימי ברבר וג'ונתן ברוס | מועמדות |  |
| 2024 | פרס אמי האמנותי | האפקטים החזותיים המיוחדים הטובים ביותר בעונה או בסרט | רון איימס, ג'ייסון סמית', נייג'ל סאמנר, ארה ח'ניקיאן, דין קלארק, קן מקגו, טום פרוקטור, גרג באטלר וג'ו הנדרסון | מועמדות |  |
| 2024 | פרס סאטורן | סדרת הז'אנר החדשה הטובה ביותר | "שר הטבעות: טבעות הכוח" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס סאטורן | סדרת הפנטזיה הטובה ביותר | "שר הטבעות: טבעות הכוח" | מועמדות |  |
| 2025 | פרס סאטורן | סדרת הפנטזיה הטובה ביותר | "שר הטבעות: טבעות הכוח" | מועמדות |  |