stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט צ'יימברס
פעילויות אחרות

צ'יימברס נשא הרצאה על חופים עתיקים בפגישה של האגודה הבריטית לקידום המדע באוקספורד במאי 1847. אנדרו קרומבי רמזי דיווח כי צ'יימברס "דחף את מסקנותיו בפירוט בלתי מוצדק וקיבל טיפול גס בגלל זה על ידי בקלנד, דה לה בש, סדג'וויק, מורצ'יסון ולייל. האחרון אמר לי אחר כך שהוא עשה זאת בכוונה כדי ש[צ'יימברס] יראה שהנימוקים בסגנון של מחבר הספר Vestiges לא יהיו נסבלים בקרב אנשי מדע".
סמואל וילברפורס, בישוף אוקספורד, השתמש בדרשתו בכנסיית סנט מרי על "הדרך השגויה לעשות מדע" כדי להעביר מתקפה עוקצנית שכוונה לצ'יימברס. הכנסייה, "צפופה עד מחנק" בגאולוגים, אסטרונומים וזואולוגים, שמעה התבטאויות על "מלומד למחצה" שפותה על ידי "הפיתוי המלוכלך" של ספקולציות המחפשות יקום, יקום המקיים את עצמו ב"רוח לועגת של חוסר אמונה", והראה כישלון בהבנת "אופני פעולתו של הבורא" או בעמידה באחריות של ג'נטלמן. צ'יימברס גינה זאת כניסיון לחנוק את הדעה המתקדמת, אבל אחרים חשבו שהוא כנראה הלך הביתה "בהרגשה של קדוש מעונה".
בסתיו 1848 הציג צ'יימברס את עצמו כמועמד לתפקיד המנהלי של הלורד פרובוסט מאדינבורו. העיתוי היה גרוע במיוחד, כאשר אחרים חיפשו כל אמצעי אפשרי להכפיש את דמותו. יריביו מצאו את ההזדמנות המושלמת לעשות זאת בהאשמות שהוא מחבר ה-Vestiges המושמץ.
שנים לאחר מכן, ויליאם צ'יימברס, ב"זכרונותיו של רוברט צ'יימברס", עדיין נשבע לסודיות למרות פטירת אחיו, הזכיר את Vestiges בקשר לפרשה זו: "[רוברט] אולי היה בטוח ששמועה לפיה הוא היה המחבר של 'שרידי ההיסטוריה הטבעית של הבריאה' ישמש רק כעדות לחסרונו, ושכל דבר שיאמר בנושא לא יהיה מועיל".
רוברט הסיר את מועמדותו בשאט נפש.
בשנת 1851 צ'יימברס היה אחד מקבוצת סופרים שהצטרפו למוציא לאור ג'ון צ'פמן בחיזוק מחודש של ה-Westminster Review כספינת דגל של מחשבה חופשית ורפורמה, תוך הפצת רעיונות האבולוציה.
רוברט צ'יימברס היה שחקן גולף ונבחר לחבר כבוד של מועדון הגולף מוסלבורג (כיום מועדון הגולף המלכותי מוסלבורג) ב-1833. בנו, שהגיע בעקבותיו לעסקי ההוצאה לאור, היה שחקן בעל שם והפך לאלוף גולף ב-1858 כחבר באגודת הגולף של ברונטספילד לינקס.
ספר הימים

ספר הימים היה הפרסום הגדול האחרון של צ'יימברס, ואולי המשוכלל ביותר שלו. היה זה אוסף כתבים עתיקים פופולריים בקשר ללוח השנה, ויש להניח שעמלו המופרז על ספר זה זירז את מותו. שנתיים לפני כן, אוניברסיטת סנט אנדרוז העניקה לו את התואר דוקטור למשפטים, והוא נבחר כחבר במועדון אתנאום בלונדון.
מותו

רוברט צ'יימברס מת ב-17 במרץ 1871 בסנט אנדרוז. הוא נקבר באדמת הקבורה של הקתדרלה בחלק הפנימי של כנסיית סנט רגולוס הישנה, לפי רצונו. הקבר נמצא בקיר הדרומי של המבנה ומחובר לחלק נטול הגג, ממזרח למגדל. ויליאם הקים לזכרו חלון זיכרון בקתדרלת סנט ג'יילס לצד חלון גדול יותר שהוקדש לוויליאם עצמו, חלון שהוצב בזמן שחזור הקתדרלה. צמד החלונות שוכנים בטרנספט הצפוני.
לאחר מותו

שנה לאחר מותו של רוברט, פרסם אחיו ויליאם ביוגרפיה תחת הכותרת "זכרונותיו של רוברט צ'יימברס; עם זכרונות אוטוביוגרפיים של ויליאם צ'יימברס" (Memoir of Robert Chambers; With Autobiographical Reminiscences of William Chambers). עם זאת, הספר לא חשף את רוברט כמחבר "שרידים" (Vestiges). מילטון מילהאוזר, בספרו "Just Before Darwin" משנת 1959, כתב על זיכרונותיו של ויליאם: "זיכרונותיו של רוברט צ'יימברס" שכתב אחיו באחווה היה עשוי להיות ביוגרפיה מצוינת לולא המחבר היה מעוניין לשמור את "שרידים" בסוד, ועוד סוד או שניים. למרות האינטליגנציה והאהדה של המחבר, השמטות כאלה יצרו בהכרח תמונה מעוותת" (עמ' 191, הערה 7). הספר מכיל זיכרונות מאת רוברט מראשית חייו, ואת שאר התיאורים השלים ויליאם.
בשנת 1884 הוציא אלכסנדר אירלנד את המהדורה ה-12 של Vestiges שבה רשום לבסוף צ'יימברס כמחבר, עם הקדמה על מחברו. אירלנד הרגיש שאין עוד סיבה להסתיר את שם המחבר.
יצירותיו > כתבים עיקריים

כתביו של צ'יימברס זמינים בפרויקט גוטנברג (Project Gutenberg).
The Kaleidoscope, or Edinburgh Literary Amusement. October 1821 – January 1822.
Illustrations of the Author of Waverley. 1822.
Traditions of Edinburgh (באנגלית). W. & C. Tait. 1825.
Notices of the Most Remarkable Fires with have Occurred in Edinburgh. 1825.
Walks in Edinburgh. 1825.
Popular Rhymes of Scotland. 1826.
Picture of Scotland. 1827.
History of the Rebellion of 1745. 1828.
Scottish Ballads. 1829.
Scottish Songs. 1829.
The Picture of Stirling. 1830.
Life of King James I. 1830.
Gazetteer of Scotland (with William Chambers). 1832.
Scottish Jests and Anecdotes. 1832.
Life of Sir Walter Scott. 1832.
History of Scotland. 1832.
Reekiana, or Minor Antiquities of Edinburgh. 1833.
Biographical Dictionary of Eminent Scotsmen. 1833–1835.
Life and Works of Burns (based on Currie's edition). 1834.
Jacobite Memoirs of the Rebellion. 1834.
History of the English Language and Literature. 1835.
Poems. 1835.
The Land of Burns (with Professor John Wilson). 1840.
Cyclopaedia of English Literature (with Robert Carruthers). 1840.
History of the Rebellion of 1745. 1840.
Vestiges of the Natural History of Creation (published anonymously). 1844.
Twelve Romantic Scottish Ballads. 1844.
Explanations: A Sequal (published anonymously). 1845.
Select Writings of Robert Chambers, in seven volumes. 1847.
Ancient Sea Margins. 1848.
Tracings of the North of Europe. 1851.
Life and Works of Robert Burns. 1851.
Tracings of Iceland and the Faroe Islands. 1856.
Domestic Annals of Scotland. 1859–1861.
Sketch of the History of Edinburgh Theatre Royal. 1859.
Memoirs of a Banking House, by Sir William Forbes (ed. R. Chambers). 1859.
Edinburgh Papers. 1861.
Songs of Scotland Prior to Burns. 1862.
Preface to Daniel Dunglas Home: Incidents in My Life, first series. 1863.
The Book of Days. 1864.
Life of Smollett. 1867.
Traditions of Edinburgh. 1868.
The Threiplands of Fingask. 1880.
הערות שוליים

1 2  Chisholm 1911, p. 820.
1 2 3 4 5 6  Chisholm 1911, p. 821.
↑  Chambers, William (1872). Memoir of Robert Chambers; With Autobiographical Reminisces of William Chambers. New York City: Scribner, Armstrong & Co.
↑  Memoir, שם, ע' 56.
↑  Memoir, שם, ע' 114.
↑  Waterston, Charles D; Macmillan Shearer, A (2006). Former Fellows of the Royal Society of Edinburgh 1783–2002: Biographical Index (Volume I) (PDF). Edinburgh: Royal Society of Edinburgh. p. 174. ISBN 978-0-902198-84-5. אורכב מ-המקור (PDF) ב-19 בספטמבר 2015. נבדק ב-27 במרץ 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Millhauser, Milton (1959). Just Before Darwin: Robert Chambers and Vestiges. Wesleyan University.
1 2  Chambers, William (1872). Memoir of Robert Chambers; With Autobiographical Reminisces of William Chambers. New York City: Scribner, Armstrong & Co.
↑  Chambers, William (1872). Memoir of Robert Chambers; With Autobiographical Reminisces of William Chambers. New York City: Scribner, Armstrong & Co. p. 254
↑  Chambers, William (1872). Memoir of Robert Chambers; With Autobiographical Reminisces of William Chambers. New York City: Scribner, Armstrong & Co. p. 307.
↑  Chisholm 1911.
↑  "Edinburgh Post Office annual directory, 1832–1833". National Library of Scotland. p. 35. נבדק ב-25 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Biographical dictionary of eminent Scotsmen". National Library of Scotland (באנגלית). נבדק ב-25 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chisholm 1911, pp. 820–821.
↑  Chambers, Robert (1884). Vestiges of the Natural History of Creation, 12th ed. with a preface by Alexander Ireland. Edinburgh: W. & R. Chambers. p. 231
↑  Chambers, Robert (1884). Vestiges of the Natural History of Creation, 12th ed. with a preface by Alexander Ireland. Edinburgh: W. & R. Chambers. p. 388
↑  "Prestwick 1851". Scottish Golf History. נבדק ב-5 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259695705171  PLWABN: 9810541926005606  BIBSYS: 1014245  BNE: XX831143  BnF: cb12183200j (data)  CiNii: DA01527027  GND: 119391279  ICCU: PUVV243860  ISNI: 0000 0001 1876 8972  LCCN: n82125817  NDL: 00512475  NKC: jx20111205005  NLA: 35027152  NLG: 228706  NTA: 068884702  RERO: 02-A018451673  SELIBR: 342939  SNAC: w6tm78xj  SUDOC: 030413753  Trove: 800662  VcBA: 495/193015  VIAF: 61590299   WorldCat (עם VIAF): 61590299 
21 בנובמבר 1840, עותק של כתב העת של אדינבורו של צ'יימברס
קברו של רוברט צ'יימברס, חצר הכנסייה של קתדרלת סנט אנדרוס
וילם השלישי, מלך הולנד

וילם השלישי, מלך הולנד (ובשמו המלא: וילם אלכסנדר פאול פרדריק לודווייק, בהולנדית: Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk); ‏19 בפברואר 1817 - 23 בנובמבר 1890) היה מלך הולנד בין השנים 1849–1890.
ביוגרפיה > בצעירותו

וילם נולד ב-19 בפברואר 1817 בבריסל, שהשתייכה לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, כבנם הבכור של וילם, נסיך אורנז' ואנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. בשנת 1827, קיבל וילם דרגת כבוד של קולונל בצבא ההולנדי המלכותי, ובשנת 1830 הצטרף לרגימנט הגרנדירים. בשנת 1834 הוא מונה למפקד כבוד של רגימנט הגרנדירים ה-5 (קייב), בצבא הרוסי הקיסרי.
ב-18 ביוני 1839 התחתן וילם בשטוטגרט עם בת דודתו סופיה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ויקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. הנישואים לא היו מוצלחים, והתאפיינו במאבקים בין שניהם על ילדיהם. סופיה הייתה אינטלקטואלית ליברלית, ושנאה כל דבר הנוטה לדיקטטורה, בעוד וילם היה יותר שמרני, ואהב מאוד את הצבא. בנוסף, וילם היה נתון לגחמות, והיה יכול יום אחד להשתולל בביתו, ולמחרת להיות מאוד אדיב ומנומס.
וילם התנגד לשינויי החוקה של אביו ושל יוהאן רודולף תורבקה, שהפכו את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית, עקב החשש ממרידות ברוח אביב העמים. וילם ראה בכך מגבלה על המלוכה, והעדיף למשול כעריץ נאור, כמו סבו וילם הראשון, מלך הולנד. וילם אף רצה לוותר על זכותו לכס המלוכה לטובת בנו הבכור וילם, נסיך אורנז', אולם אמו שכנעה אותו לא לעשות זאת, וטענה שעל פי החוקה ההולנדית לא ניתן לוותר על כס השלטון.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-17 במרץ 1849 מת אביו וילם השני, מלך הולנד, ווילם עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1856 ביטל וילם את החוקה בלוקסמבורג, והנהיג בה חוקה ריאקציונרית חדשה. בשנת 1867 ניסתה צרפת לספח את לוקסמבורג, מה שהביא למתיחות בינה לבין פרוסיה, וכמעט גרם למלחמה. לבסוף נחתם בלונדון הסכם בינלאומי, שהשאיר את לוקסמבורג באוניה פרסונלית עם הולנד, וקבע כי על לוקסמבורג להיות מדינה נייטרלית.
במהלך שלטונו, נהיה וילם יותר ויותר פופולרי בקרב העם, על אף גחמותיו המרובות.
וילם היה אדם בעל שיעור קומה ועם קול חזק. הוא היה יכול להיות עדין ואדיב, ולפתע להתפרץ ואף לנהוג באלימות, ובשל כך פחדו ממנו רוב אנשי החצר, שטענו שבמידה מסוימת היה וילם בלתי שפוי.
בשנת 1877 מתה אשתו של וילם סופיה, נסיכת וירטמברג. זמן קצר לאחר מותה הודיע וילם על כוונתו להתחתן עם אלאונור ד'אמבר - זמרת אופרה צרפתית, אולם בעקבות התנגדות הממשלה והעם נאלץ לבטל את תוכניתו. לאחר מכן ניסה וילם לחזר אחר כמה נסיכות (ביניהן תירה, נסיכת דנמרק), ולבסוף התחתן ב-7 בינואר 1879 עם אמה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת נסאו, שהייתה צעירה ממנו ב-41 שנים.
נישואיו של וילם לאמה השפיעו עליו לטובה, והוא הפסיק להפריע לניהול התקין של הממשלה.
בשנת 1887 חלה וילם במחלת כליות קשה, ובשנת 1888 הפך למטורף, ובעקבות כך מונתה אשתו לעוצרת במקומו.
ב-23 בנובמבר 1890 מת וילם בארמון הט לו, אפלדורן, ובתו וילהלמינה עלתה לשלטון במקומו בהולנד, תוך שאמה משמשת כעוצרת עד הגיעה לבגרות. אמנם בלוקסמבורג שנהג בה החוק הסאלי לא יכלה וילהלמינה לעלות לשלטון, ובשל כך עלה לשלטון אדולף, דוכס נסאו, ובוטלה האוניה פרסונלית עם הולנד.
משפחתו

ב-18 ביוני 1839 התחתן וילם עם סופיה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ויקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה היו לו 3 ילדים:
וילם, נסיך אורנז' (1840–1879)
מאוריץ, נסיך הולנד (1843–1850)
אלכסנדר, נסיך אורנז' (1851–1884)
ב-7 בינואר 1879 התחתן וילם עם אמה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת נסאו, ממנה נולדה לו בת אחת:
וילהלמינה, מלכת הולנד (1880–1962)
זליקמן מבינגא

רבי אהרן הלוי ציון, המוכר בכינויו רבי זעליקמן בינגא (לעיתים: מהר"ז בינגא או בונגא; מהר"ז אופנהיים; מהר"ז סגל ומהר"ז אנדרנך; נפטר בסביבות שנת ה'ר"ל, 1470), היה רב מאחרוני הראשונים באשכנז. רבה של בינגא (אנ'). מחותנו ותלמידו המובהק של מהרי"ל.
נחשב לאחרון המחברים ההלכתיים במערב גרמניה בתקופת הראשונים.
ביוגרפיה

נולד לרב נתן ב"ר יצחק מצאצאי רבי יקר הלוי מקלוניא. אבי אמו היה רבי מנחם ציוני מחבר הספר "ציוני" על התורה. למד מפי אביו וזקניו ומפי המהרי"ל, מלבדם היה גם תלמידם של רבי אנשיל ורבי זוסקינט מקלוניא, של רבי יצחק ארוויילר ושל רבי זלמן בונא.
כיהן משנת ה'ר"ד, 1444, כרבה של בינגא, בשנות ה-50 של המאה ה-15 ישב זמן מה בוורנקבורט, ובראשית שנות ה-60 עבר לגור באופנהיים, אז דבק בו הכינוי "מהר"ז אופנהיים".
בין תלמידיו: מהר"ם מינץ, רבי מנחם בכרך ורבי זלמן קיצינגן. רבני הדור שאחריו כינו אותו בתארים מופלגים, וגם בן דורו רבי ישראל איסרלן בספרו "תרומת הדשן" (סי' רנג) מכנה אותו "שר התורה".
בשנת ה'רי"ד, 1454, ניסה להוביל ביחד עם רבי מנחם מן בכרך שורה של תקנות וגזירות חדשות על קהילות אשכנז, אך היוזמה נתקלה בהתנגדות של רבנים אחרים ובהם תלמידו מהר"ם מינץ, רבי נתן אפשטיין ואחרים.
ספרו יצא לאור מכתב ידו רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 בירושלים.
הערות שוליים

↑  כל הכינויים על שם ערים ועיירות בהן התגורר וכיהן כרב.
↑  ישראל יובל, חכמים בדורם, הוצאת מאגנס תשמ"ט, עמ' 195.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305646905171  VIAF: 6404332   WorldCat (עם VIAF): 6404332 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סנה (מאחז)

| --- | --- |

מרכז היישוב. קיץ 2019
 טריטוריה:  יהודה ושומרון
 מחוז:  מחוז יהודה ושומרון
 תאריך ייסוד:  2004
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במאחז:  70 משפחות (2023)
 קואורדינטות:  31°50′38″N 35°18′24″E﻿ / ﻿31.843823°N 35.306733°E﻿ / 31.843823; 35.306733 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) סנה(למפת הרי ירושלים רגילה) סנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מצפור היישוב הפונה לנוף בקעת הירדן והרי מואב
סֶנֶּה הוא מאחז בהליכי הסדרה ויישוב קהילתי מצפון לירושלים. היישוב משתייך ליישובי המועצה אזורית מטה בנימין. היישוב מוכר בקרב תושביו ותושבי האזור בשם "בני אדם".
מהגבעה עליה יושב היישוב יש תצפית על בקעת הירדן וים המלח במבט למזרח, נוף עד הר בעל חצור במבט לצפון, ומבט עד רכס אל כנוב בדרום.
מקור השם

שם היישוב נגזר מהפסוק המתאר את קרב יונתן ונושא כליו במצב הפלשתים: ”וּבֵין הַמַּעְבְּרוֹת, אֲשֶׁר בִּקֵּשׁ יוֹנָתָן לַעֲבֹר עַל מַצַּב פְּלִשְׁתִּים שֵׁן הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה, וְשֵׁן-הַסֶּלַע מֵהָעֵבֶר מִזֶּה; וְשֵׁם הָאֶחָד בּוֹצֵץ, וְשֵׁם הָאֶחָד סֶנֶּה.” (ספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק ד'). היישוב ממוקם קרוב למצוק שעל שמו הוא קרוי, ושמזוהה עם המצוק סנה המקראי[דרוש מקור].
היסטוריה

היישוב הוקם כיישוב קהילתי, בקרבת היישוב גבע בנימין או בשמו המוכר "אדם". ביישוב שכונת קרוואנים, בתי מגורים, אוטובוסים למגורים ווילות. המאחז פונה פעם אחת בעבר אולם שב והתאכלס.
בדצמבר 2024 פרסם המינהל האזרחי על כוונתו להרחיב את תחום שיפוט היישוב אדם כך שסנה יכלל בתחומו.
היסטוריה > שירותים קהילתיים

ביישוב שלושה גני ילדים, מעון, ספריה, משחקיה, בית קפה, גן שעשועים, מגרש, סניף, יקב, מצפור הצופה אל נחל מכמש ושירותי דת הכוללים בית כנסת, מקווה גברים מקווה נשים.
גלריית תמונות

בית הכנסת
שער היציאה מהיישוב. במרחק ניתן לראות את היישוב גבע בנימין ואת תל ציון
גן הילדים
הערות שוליים

↑  רועי שרון, פינוי המאחז בני אדם: מילה של זמביש?, באתר nrg‏, 14 באוגוסט 2009
↑
↑  סנה, באתר binyamin.org.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012994977105171
אברהם אוסטשגה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1889 אוקונייב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  25 באוגוסט 1942 (בגיל 53 בערך) טרבלינקה, גנרלגוברנמן 
 מקום לימודים:  School of Fine Arts in Warsaw 
 תחום יצירה:  פיסול 
 חתימה:   
 
חתימתו של אוסטשגה, חרותה על מצבה מעשה ידיו
אברהם אוֹסְטְשֶגָה (או אוֹסְצֶ'גָה; בכתיב יידי: אָסטזשעגאַ; בפולנית: Abraham Ostrzega;‏ 1889–1942) היה פסל יהודי-פולני מפורסם בפולין שבין מלחמות העולם, שנודע בפיסולי המצבות שיצר.
קורות חיים

אוסטשגה נולד בכפר אוֹקוּנְיֶיב, כ-20 ק"מ ממזרח לוורשה, ב-1889. רכש את הכשרתו בפיסול בסדנאותיהם של הנריק קונא (Kuna) ואדווארד ויטיג (Wittig). בתקופה שבין מלחמות העולם היה אוסטשגה ממובילי התרבות היהודית בפולין; בין היתר היה אחד ממייסדי "האגודה היהודית לאמנות יפה" (יידישער געזעלשאפט צו פארשפרייטן קונסט; Żydowskie Towarzystwo Krzewienia Sztuk Pięknych) ב-1923. ברחוב מילנה 9 שבוורשה פעל הסטודיו שלו ושל הצייר-תפאורן ולדיסלב ויינטרוב, שבו היו מכינים מצבות אמנותיות.
בעת הכיבוש הנאצי, אז חי אוסטשגה בגטו ורשה, הסבו הוא וויינטרוב את הסדנה שלהם למפעל לייצור אבני השחזה, להשחזת סכינים, ואמנים רבים הועסקו בו.
באוגוסט 1942 נשלח אוסטשגה לטרבלינקה, שם נספה.
מרבית יצירותיו של אוסטשגה אבדו במהלך הכיבוש הנאצי; כיום נותרו בעיקר המצבות המפוסלות שבבית העלמין היהודי בוורשה. הידועה שבהן היא "מאוזוליאום שלושת הסופרים" (מכונה גם "אוהל פרץ" – המונומנט שמעל קברם של י"ל פרץ, יעקב דינזון וש. אנ-סקי); וכן המצבה על קברו של זיגמונט ביחובסקי; קברה של פרנצ'ישקה אייגר; קברו של אדולף פרץ; קברו של יוסף איזביצקי; קברו של הירש דוד נומברג וכן זה של אורי ניסן גנסין.
באוניברסיטה העברית בירושלים בספרייה הלאומית מצויות שתי פרוטומות מעשי ידיו: האחת בדמות הרמב"ם, שנשלחה על ידי בוריס סטבסקי (שעמד בראש שוחרי האוניברסיטה בפולין) כמתנה לאוניברסיטה עם הנחת אבן הפינה ב-1925 (מוצגת בבניין הפקולטה למשפטים), והשנייה בדמותו של סטבסקי.
גלריה

"מאוזוליאום שלושת הסופרים" (או "אוהל פרץ") בבית העלמין היהודי בוורשה, שיצר אוסטשגה ב-1924
מצבה על קברה של רוזליה צווייגנהפט
פרוטומה של הרמב"ם מעשה ידי אוסטשגה, המוצגת בבניין הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים
הערות שוליים

↑  Barbara Engelking & Jacek Leociak (2009). The Warsaw ghetto: a guide to the perished city (translated by Emma Harris). Yale University Press. p. 532. ISBN 0300112343.
↑  קברו של זיגמונט ביחובסקי בבית העלמין היהודי בוורשה.
↑  קברה של פרנצ'ישקה אייגר בבית העלמין היהודי בוורשה.
↑  קברו של יוסף איזביצקי בבית העלמין היהודי בוורשה.
↑  קברו של הירש דוד נומברג בבית העלמין היהודי בוורשה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810536714705606  GND: 129480331X  VIAF: 5224151778223118130000   WorldCat (עם VIAF): 5224151778223118130000
שקיעת העולם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קן פולט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  היסטוריה
 נושא:  מלחמת העולם השנייה, מלחמת האזרחים בספרד 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 הוצאה
 הוצאה:  דטון 
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  879
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מודן
 תאריך:  2012
 תרגום:  נורית לוינסון
 סדרה
 סדרת ספרים:  המאה העשרים
 ספר קודם:  נפילת ענקים
 הספר הבא:  קצה הנצח
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003473924
 
שקיעת העולם (באנגלית: Winter of the World) הוא הספר השני בטרילוגיית המאה של קן פולט על המאה העשרים. הספר ממשיך את עלילת הספר הראשון בטרילוגיה, "נפילת ענקים".
העלילה מתחילה ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, ממשיך במלחמת העולם השנייה ומסתיים ב-1949, עם תחילת המלחמה הקרה.
הספק סוקר באופן מקיף את ראשיתה ושקיעתה של מלחמת העולם השנייה מכל ההיבטים, הגרמני, הרוסי, האנגלי והאמריקאי.
תקציר העלילה

בגרמניה משפחת אורליך משמשת כמתנגדת למשטר הנאצי. ולטר כחבר ברייכסטאג מנסה למנוע את עליית הנאצים בכוחם בפרלמנט ומוד כעורכת בעיתון מתנגד שנסגר בתחילת שנות השלושים.
בנם אריך מצטרף בתחילת המלחמה לנאצים ובהמשך לאחר שראה את מעלליהם ניסה להתנגד. בתם קרלה עוזרת לרופא יהודי ומפרסמת בגרמניה מידע על רציחתם של בעלי מוגבלויות. בתקופת המלחמה משמשת כמרגלת ומעבירה מידע לרוסיה.
אתל לקווית נמצאת בתחילת המלחמה ביחד עם בנה לויד המשמש כעוזרו של ולטר ונעצר בהסתבכות עם המשטר וחוזר לאנגליה עם אמו ומארגנים באנגליה הפגנות נגד הפשיסטים המקומיים, ובעת המלחמה יוצא ביחד עם שניים מחבריו לספרד להילחם בניסיון ההפיכה חבריו נהרגו כשנאשמו בעריקה. בכל אותה העת לא שכח לרגע את דייזי שראה אותה פעם אחת והתאהב בה.
באמריקה לב פשקוב (מיליונר המחזיק ברשותו בתי קולנוע, קזינו ועוד חברות) שחזר לאולגה אחרי שהרג את אביה יוצא עם שחקניות ונולד לו ממזר בשם גרג .לב מתנהג באלימות בנוגע לעסקיו וקונה בכפייה אולמות קולנוע מדייב רוזנרוך לאחר שגרם לו הפסדים רבים ובעזרת בנו ויצאנית העלילו עליו שאנסה. לאחר שש שנים פוגש גרג את היצאנית ג'קי ומתברר לו שאחרי ששכב עמה באותה תקופה נולד לו ילד והוא כבן שש.
עובדיו הקומוניסטים מארגנים נגדו הפגנות בדרישה לעליה בשכרם ושומריו מתנהגים כלפיהם באלימות לאחר שגאס עוזר הנשיא ביקש ממנו בשם הנשיא לשתק אותם ובתמורה ישמש גרג כעוזרו בבית הלבן.
דייזי בתו יוצאת עם צ'ארלי בן למשפחת אצולה שירדה מנכסיה. אמו מתנגדת לדייזי ולאחר שאביה הפליל את דייב אוסרת על בנה להמשיך בקשר עם דייזי. דייזי הולכת לחופשה באחוזתו של בינק וטהמפון חברו של הרוזן פיץ ועד מהרה מתחברת עם בנו של הרוזן פיץ, בוי, ובסופו של דבר מתחתנים.
דייזי קרועה מבפנים בין בעלה שבגד בה לבין לויד, על אף שהוא ממעמד הפועלים, ולויד לבסוף אומר לבוי שהוא אחיו למחצה מהרוזן פיץ. וודי דויאר, בנו של גאס, מצטרף אל אביו ומביט על מהלכי המלחמה מקרוב ומנסה להשפיע על הנשיא לצאת למלחמה. אחיו צ'אק מעדיף להשפיע מאוניית מלחמה ומתגייס לצי.
לאחר שהוריו ואחיו הגיעו לבקרו בפרל הארבור נהרגה חברתו של וודי, ג'ואן, בהתקפה על האי.
ברוסיה וולדיה פשקוב, קצין בחיל המודיעין בצבא האדום, מקבל מגרמני בשם ורנר מידע שגרמניה שולחת מרגלים במסווה מתנדבים לספרד ונשלח כאיש מודיעין לספרד שם פוגש את לויד
אחרי השירות בספרד נשלח לגרמניה שם משמש כמרגל לצבא האדום ואף מקבל מורנר מידע על תאריך תחילתו של מבצע ברברוסה. בכל אותה העת הוא מתקשה להתעלם ממנהיגותו של סטלין וחוסר אחריותו
בכל המלחמה הוא יוצא עם זויה מדענית שעוסקת בהתפתחות האטום ולאחר המלחמה נושא אותה ונולד להם בן.
לאחר המלחמה בוועידת שרי החוץ שהתקיימה במוסקבה, וולדיה הממונה על המשלחת הרוסית פוגש את גרג חבר במשלחת האמריקאית ומבינים שהם קרובי משפחה. זויה משתתפת בניסוי רוסי של פצצה גרעינית שנגנבה מהאמריקאים. גרג מבין שוולדיה אחיו הוא זה שהשיג את המידע.
דמויות > הוולשים > משפחת ויליאמס

דייוויד ויליאמס: אבי המשפחה. מכונה "דיי יוניון".
קארה ויליאמס: אשתו של דייוויד. מנהלת את משק ביתה בנאמנות. מכונה "גברת דיי יוניון".
בילי ויליאמס: בנם של דייוויד וקארה ואחיה של אתל. נציג אבראוון בפרלמנט
דמויות > משפחת פיצהרברט

אדווארד פיצהרברט: רוזן אברויין ואחד האנשים העשירים בבריטניה. מכונה "פיץ".
הנסיכה ביאה: נסיכה רוסית אשר התחתנה עם הרוזן פיצהרברט.
בוי פיצהרט: בנם
דמויות > משפחת לקווית-ויליאמס

אתל לקווית (לשעבר ויליאמס) נציגת מחוז אלדגייט בפרלמנט
ברני לקווית בעלה
לויד ויליאמס בנה של אתל מהרוזן פיץ
דמויות > הגרמנים > משפחת פון אורליך

אוטו פון אורליך: אציל עשיר ממוצע פרוסי שגריר נודד ויועץ קרוב לקייזר.
רוברט פון אורליך: נספח צבאי בשגרירות אוסטריה בלונדון. בן דודו של וואלטר חלק מהצד האוסטרי במשפחת פון אורליך והיורש של כל אדמות פון אורליך. הומוסקסואל.
וואלטר פון אורליך: בנו של אוטו חבר ברייכסטאג הגרמני
מוד אשתו (לשעבר ליידי מוד פיצהרברט)
אריך וקרלה בניהם
דמויות > האמריקאים > משפחת פשקוב

לב פשקוב
אולגה פשקוב אשתו
דייזי פשקוב בתם
גלדיס אנג'לס כוכבת קולנוע פילגשו של לב
גרג פשקוב בנם של לב ומלגה
דמויות > האמריקאים > משפחת דויאר

סנאטור גאס דויאר
רוזה דויאר אשתו
וודי דויאר בנם הבכור
צ'אק דויאר בנם הצעיר
דמויות > האמריקאים > משפחת רוזרוך

דייב רוזרוך
גואן בתו
דמויות > הרוסים > משפחת פשקוב

גריגורי פשקוב קצין בצבא האדום
קתרינה אשתו
וולדיה פשקוב בנם קצין בחיל המודיעין של הצבא האדום
ביקורות

הספר זכה לביקורות חיוביות מאוד. באתר Goodreads זכה הספר לציון של כ-4.3 על ידי כ-140,000 מצביעים.
מעלה רחבעם

| --- | --- |

מבט מהרודיון על מעלה רחבעם; בקדמת התמונה חוות שדה בר
 טריטוריה:  יהודה ושומרון
 מחוז:  מחוז יהודה ושומרון
 תאריך ייסוד:  2001
 גובה:  530 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במאחז:  40
 קואורדינטות:  31°38′51″N 35°15′29″E﻿ / ﻿31.6475°N 35.258055555556°E﻿ / 31.6475; 35.258055555556 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מעלה רחבעם(למפת הרי ירושלים רגילה) מעלה רחבעם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעלה רחבעם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מעלה רחבעם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מעלה רחבעם הוא מאחז בגוש עציון, על הגבול בין מדבר יהודה להרי יהודה. נכון ל-2022 מתגוררות בו כ־32 משפחות.
גאוגרפיה

היישוב נמצא בקו המתאר של היישוב כפר אלדד ונמצא בסמוך לו, במרחק קילומטר אחד.
באפיק היורד לנחל תקוע ("ואדי אבו מחרב"), ובנחל תקוע עצמו התגלה אתר פריחת החלמוניות הגדול בארץ, המונה לפי ההערכה כ-200,000 פרחים. הריכוז העיקרי צומח בגדה הדרומית של הנחל. הפריחה באתר זה מתחילה בסביבות נובמבר ונמשכת עד ראשית דצמבר.
מול מעלה רחבעם שוכנים גם גן לאומי הרודיון ומערת חריטון.