stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מורה חיילת
סמל היחידה

פרח בעל שישה עלי כותרת - על שמן של שש נשים מ"חיל הנשים" שנהרגו במלחמת העצמאות. (שמות הנשים היו שמות פרחים: תמר, שושנה וכדומה).
ספר - מראה את מטרת היחידה, התעסקות בחינוך בחברה הישראלית.
הצבע הירוק במרכז הפרח - מרמז לצבע הירוק הצבאי.
הצבע הכתום כרקע - מרמז על השתייכות היחידה לפיקוד העורף במקרה של מצב חירום.
נקודות בהיסטורית היחידה

יחידת מורות חיילות הוקמה על ידי ראש הממשלה הראשון, דוד בן-גוריון בשנת 1951.
היחידה נוצרה תחת פיקוד חיל הנשים וגייסה נשים לצה"ל ללמד את השפה העברית כחלק מהמבצע לביעור הבערות.
צה"ל נתן בית ליחידה במטרה לתמוך במדינה שהייתה בחיתוליה.
הנשים שהתגייסו לחיל באותה תקופה היו בוגרות סמינר מורים.
סיפורו של האביר

סיפורו של האביר (The Knight's Tale) הוא ראשון הסיפורים ביצירה סיפורי קנטרברי של המשורר האנגלי בן המאה ה-14, ג'פרי צ'וסר. הדמות המגוללת סיפור זה היא האביר, תֵזֵאוּס. הסיפור מבוסס על דמותו של ג'ון הוקווד, באופן פארודי, כיוון שהוקווד לא מימש את האידיאלים של האבירות אלא בז להם.
עלילה

"סיפורו של האביר" נסוב סביב שני אבירים, רעים בנפש, ארקיטה ופלמון מממלכת תבי, הנכלאים על ידי תזאוס, דוכס אתונה, במגדל-אסורים. השניים, ראשון פלמון ובעקבותיו ארקיטה, חוזים במלוא הדרה של אחות היפוליטה, אמילי (אמיל), ונופלים שבי בקסמיה. התחרות על לבה מובילה לשנאה תהומית ביניהם.
לבסוף, השניים משתחררים מבית הסוהר ומנסים לזכות בליבה של אמילי בכל מחיר, ובעשותם כן כמעט והורגים איש את רעהו. בסופו של דבר, נערך קרב אחרון בטורניר על הזכות לשאתה לאישה, המאורגן על ידי תזאוס. פלמון מתפלל לאלת האהבה, ונוס, שתעשהו לבעלה של אמילי, אמילי נושאת תפילה כי ינצח זה האוהבה אהבת-אמת, וארקיטה מתפלל לאל המלחמה, מארס, למען הניצחון. ארקיטה זוכה בקרב, אך האלים מפילים אותו מסוסו בעת סיבוב הניצחון והוא נפצע-פצעים אנושים ונפטר בטרם יוכל לתבוע את אמילי כפרס. על כן, לאחר מספר שנות אבל ובעצת תזאוס, פלמון הוא זה שנושא את אמילי לאישה.
הסיפור, הכתוב כפואמה, מציג בפני הקורא נדבכים טיפוסיים רבים של מושג האבירות, דוגמת אהבת-אבירים ודילמות מוסריות.
המשכים

"תסאידה דל נוזה די אמיליה" מאת ג'ובני בוקאצ'ו הוא מקור סיפור זה. "סיפורו של האביר", אף על פי כן, אינו אלא תרגום חופשי ביותר לסיפורו של בוקאצ'ו, ואורכו עומד על מעט יותר מ-2,000 שורות בהשוואה לאפוס האיטלקי בן ה-9,000. הגם שמקצת העלילה אבד בשל כך, זרם תחתי של פילוסופיה נוסף על ידי צ'וסר, שספג השראה בעיקר מ"נחמת הפילוסופיה" ("Consolation of Philosophy") מאת בואתיוס שאף אותו הוא תרגם לאנגלית ביניימית.
ג'ון דריידן תרגם סיפור זה לאנגלית ולסגנון בני-זמנו. כותרו של ספרו של דריידן הוא "פאלאמון וארקיט" ואורכו עולה על זה של הסיפור המקורי הודות לנגיעות הפואטיות שדריירן הוסיף לו.
האביר וסיפורו מהווים לכאורה האנשה לרעיונות האבירות, אך "האביר של צ'וסר", ספר מאת טרי ג'ונס, מתאר את דיוקנו של האביר כשכיר-חרב הרחוק מהיות אצילי, מוסרי או עדין (הגם שתאוריה זו שנויה במחלוקת בעיני רבים בקהילה האקדמית). הסיפור הבא לאחריו, "סיפורו של הטוחן", מהווה אנטיתזה ישירה לאביר ונעדר אצילות או מושרת של מיתולוגיה קלאסית כל עיקר, אך במקום זאת מתהולל, גס ומבדח ומטרתו להעלות באביר את חמתו.
"The Two Noble Kinsmen", מחזה שנתחבר במשותף על ידי ויליאם שייקספיר וג'ון פלטשר, מבוסס על סיפור זה.
"סיפורו של אביר", סרט הוליוודי משנת 2001 בכיכובו של הית' לדג'ר, שאל את שמו מסיפור זה, ובו מופיעה אף דמותו הבדיונית של צ'וסר עצמו. לקראת סופו של הסרט, מסופרת בדיחה קצרה על חשבונו של הסיפור כאשר צ'וסר הבדיוני טוען כי הוא יעבד את האירועים המתרחשים בסרט לסיפור ויעלהו על הכתב, ובעליל מתייחס בכך ל"סיפורו של האביר" שחובר בידי צ'וסר האמיתי.
לקריאה נוספת

שמעון זנדבנק (תרגם), סיפורי קנטרברי, עם עובד הוצאה לאור, התש"ם-1980.
הערות שוליים

↑  על צ'וסר
↑  צ'ארלס ניקול, לאונרדו דה וינצ'י, ספריית אופקים-עם עובד, 2007, עמוד 39
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596971305171  BNE: XX2093302  BnF: cb121428066 (data)  GND: 4318622-1  LCCN: n86121839  MusicBrainz work: efe0774d-d4a2-418e-bb10-2ee86cb23c31  NLA: 35404008  SUDOC: 074015583  VIAF: 309259418   WorldCat (עם VIAF): 309259418
אוסמו טזוקה

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1928 טאקאראזוקה, יפן 
 פטירה:  9 בפברואר 1989 (בגיל 60) Hanzomon Hospital, יפן 
 מקום קבורה:  Sōzen-ji 
 שם לידה:  手塚 治 
 מדינה:  יפן יפן
 תקופת הפעילות:  1946–1988 (כ־42 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוסקה  Osaka Prefectural Kitano High School  Nara Medical University  Ikeda Elementary School 
 צאצאים:  Makoto Tezuka, Rumiko Tezuka 
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (1980)  פרס וינזור מקיי (1990)  היכל התהילה של ויל אייזנר (2002)  היצירה הזרה הטובה ביותר שפורסמה בספרד (2014)  פרס אשאסי (1987)  Iwaya Sazanami Award (1979)  מסדר האוצר הקדוש  פרס אייזנר  Kodansha Manga Award  פרס שוגאקוקן מאנגה 
 https://tezukaosamu.net/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אוסמו טזוקה (ביפנית: 手塚 治虫;‏ 3 בנובמבר 1928 - 9 בפברואר 1989) היה אמן מאנגה, קריקטוריסט, אנימטור ומפיק סרטים יפני. התפוקה הפורייה שלו, הטכניקות אותן פיתח במהלך הקריירה, והז'אנרים החדשים אותם יצר הובילו לכך שהוא זכה לכינויים "אבי המאנגה", "הסנדק של המאנגה" ו"אל המאנגה". ביפן הוא נחשב בקרב רבים למקביל היפני לוולט דיסני, אשר שימש לטזוקה מקור השראה במהלך הקריירה. טזוקה ידוע גם בעיקר כיוצר של הסדרות אסטרו בוי וקימבה האריה הלבן (אשר כנראה היווה השראה לסרט של אולפני דיסני "מלך האריות").
הסגנון היפני הייחודי של סרטי אנימציה בהם לדמויות יש עיניים גדולות (סגנון אשר מוכר מחוץ ליפן בשם "אנימה") הומצא על ידי טזוקה, אשר ביסס את הסגנון על סרטים מצוירים מהעולם המערבי כגון בטי בופ של מקס פליישר ומיקי מאוס של וולט דיסני. כאינדיקטור לפרודוקטיביות שלו, אוסף יצירות המאנגה השלם של אוסמו טזוקה מכיל כ-400 כרכים, עם למעלה מ-80,000 עמודים.
הוא הוכשר רשמית כרופא, אך הקדיש את חייו ליצירת כמות עצומה של סיפורי מאנגה, שרובן המכריע מעולם לא תורגמו מיפנית לאנגלית ולכן רובם אינם נגישים לקהל המערבי. הוא החל את הקריירה שלו בתור יוצר מאנגה בעת שהיה סטודנט באוניברסיטה.
טזוקה מת מסרטן הקיבה בשנת 1989 בגיל 60.
ב-1994, העיר טאקאראזוקה, בה גדל טזוקה, פתחה מוזיאון לזכרו. טזוקה זכה בפרסים רבים לאחר מותו.
ביסקו הטורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוגוסט 1975 (בת 49) סאיטאמה, יפן 
 תחום יצירה:  אמנית מאנגה 
 הושפעה על ידי:  Slam Dunk, Please Save My Earth 
 יצירות ידועות:  Ouran High School Host Club, Millennium Snow 
 biscoroom.blog99.fc2.com
 
ביסקו הַטוֹרי (נולדה ב-30 באוגוסט 1975 במחוז סאיטאמה ביפן) היא אמנית מאנגה (מאנגקה) יפנית. ניתן לסווג את מרבית עבודותיה כ"שוג'ו", מאנגה המיועדת לילדות או לנערות. הטורי עובדת בהוצאת הקוסנשה.
עבודת המאנגה הראשונה של הטורי ביסוקי פורסמה במגזין לה לה בשנת 1999 והייתה סיפור קצר בן 40 עמודים. בשנת 2001 פרסמה לראשונה עבודה ארוכה במסגרת לה-לה. יצירה זו עסקה בנערה חולת לב, המעוניינת להינשך על ידי ערפד, על מנת להפוך לערפדית (בעלת חיי נצח) בעצמה. ב-2002 החלה לפרסם את הסדרה שהקנתה לה את פרסומה, Ouran High School Host Club, העוסקת בנערה אשר מצטרפת למועדון נערים אקסקלוסיבי בבית ספר יוקרתי. עד היום, נמכרו כמה מיליוני עותקים מספרי הסדרה, שמספר העמודים המצטבר שלהם עומד על מעל ל-1000. מאז אפריל 2006 מופקת גם סדרת אנימה על בסיס ספרי הסדרה.
לי צי צ'ינג

| --- | --- |

 לידה:  1963 (בן 61 בערך) הונג קונג, האימפריה הבריטית 
 
איורים של לי, בכניסה לרכבת בהונג קונג
ספרו של לי, ביריד ספרים בהונג קונג
לי צ'י צ'ינג (בסינית: 李志清; נולד ב-1963) הוא קומיקסאי "מנהואה" (אנ') מהונג קונג המשתמש בשם העט "清兒".
לי החל לצייר קומיקס ורומנים גרפיים ב-1981.
בשנת 1992, הוא זכה בפרס על עבודתו בצבעי מים בביאנלה לאמנות עכשווית של הונג קונג, ועבודותיו הוצגו במוזיאון הונג קונג לאמנות.
הוא הקריקטוריסט הראשון מהונג קונג שעבודתו פורסמה ביפן. ההתמחות שלו היא במאנגה היסטורית. לרוב, מבוססת על רומנים קלאסיים קיימים, כולל יצירותיו של סופר הוושיה, לואי צ'ה. בין יצירותיו העיקריות עיבוד קומיקס של רומן שלוש הממלכות ושולי המים.
עבודותיו מתפרסמות בדרך כלל על ידי CultureCom Comics, בית הוצאה לאור בהונג קונג.
עבודתו Sun Zi's Tactics זכתה בפרס המנגה הבינלאומי הראשון של ממשלת יפן ב-2007.
עבודות מנגה

רשומות שלוש הממלכות (三國志) - מבוסס על רומן שלוש הממלכות
השופט באו (包青天)
גיבור חסר שם (無名英雄)
ספר מוזר (怪異集)
הטקטיקה של Sun Zi ‏(孫子攻略/孫子兵法)
שקר שן (烈神)
האל הנשר (驚神)
אגדת רפאים (鬼異傳奇)
Outlaws of the Marsh - מבוסס על Water Margin
אגדת גיבורי הקונדור (射雕英雄傳) - מבוסס על גיבורי הנשר היורים
הנודד המחייך והגאה (笑傲江湖) - מבוסס על הרומן בעל אותו השם
טנסו צ'ילר

טנסו צ'ילר (טורקית: Tansu Çiller; נולדה ב-24 במאי 1946) היא כלכלנית ופוליטיקאית טורקייה שהייתה לאישה הראשונה (והיחידה עד כה (2024)) שכיהנה כראש ממשלת טורקיה.
ביוגרפיה

צ'ילר נולדה באיסטנבול כבת יחידה לחוסיין, עיתונאי ומושל מחוז בשנות ה-50. אמה נמנית עם הטורקים הבלקנים ילידת סלוניקי.
היא למדה בבית הספר האמריקאי Robert School ולאחריו בבית הספר לכלכלה של אוניברסיטת הבוספורוס. המשיכה לתואר דוקטור באוניברסיטת קונטיקט והשלימה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת ייל. ב-1978 התמנתה למרצה שם וב-1983 קיבלה משרת פרופסור.
לאחר שלימדה כפרופסור במספר אוניברסיטאות, נכנסה לפוליטיקה בנובמבר 1990 כשהצטרפה למפלגת הדרך הנכונה. היא נבחרה לראשונה לאספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-1991 וכיהנה כשרת הכלכלה בממשלת הקואליציה של סוליימאן דמירל. ב-13 ביוני 1993, עם מינויו של דמירל לנשיא טורקיה, הייתה צ'ילר למנהיגת מפלגתה, וב 25 ביוני 1993, הפכה, כתוצאה מכך, לראש ממשלת טורקיה. פרישת מפלגת העם הרפובליקאית מהממשלה הביאה לנפילת ממשלתה ב-1996.
צ'ילר נחקרה בפרלמנט הטורקי בחשד לפרשיות שחיתות בתקופת היותה שרת הכלכלה. ההאשמות נדחו, בעיקר עקב סוגיות טכניות וחסינות פוליטית. רבים מהטורקים חשים כי התנהלותה ואופן זיכויה תרמו רבות לעליית האסלאם הפוליטי בטורקיה ולניצחונו של רג'פ טאיפ ארדואן.
לאחר תבוסתה בבחירות נובמבר 2002 היא פרשה מהפוליטיקה, אך העושר הבלתי מוסבר שלה ושל בעלה עדיין מושכים חיצי ביקורת מהתקשורת הטורקית.
חיים אישיים

צ'ילר נשואה ואם לשני ילדים.
מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטיינים

| --- | --- |


מבנה המרכז
 בית ספר
 מוטו:  חשוב (Think)
 תקופת הפעילות:  תשמ"ו 1986–הווה
 שכבות לימוד:  ג'-ט'
 מספר כיתות:  30
 בעלי תפקידים
 מנהל:  עופר קרן
 באחריות:  ראשון לציון
 סגל:  40
 מיקום
 מיקום:  ברחוב הרצל פינת אבי האסירים, ראשון לציון.
 קואורדינטות:  31°57′16″N 34°48′11″E﻿ / ﻿31.954361111111°N 34.803083333333°E﻿ / 31.954361111111; 34.803083333333
 http://www.roncenter.co.il/
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטיינים (למפת גוש דן רגילה) מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטיינים (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטיינים (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטיינים   he מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטייניםhe מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטייניםמפת  __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion)  __ בית דגן (in English: Beit Dagan) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ נס ציונה (in English: Ness Ziona), __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) תחום בתוך שטח העיר: __ שפד"ן (in English: Shafdan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטיינים הוא מרכז חינוכי שהוקם במסגרת בית ספר חביב בראשון לציון לשם טיפוח ילדים מחוננים בכיתות ג'-ט' מכל האזור ולספק להם העשרה בתחומים שונים: מדעים (כגון מדעי המוח), טכנולוגיה (כמו רובוטיקה), פילוסופיה, לוגיקה, אמנות, מוזיקה, מדעי הרוח, כתיבה יוצרת, קולנוע ועוד. בסוף אוגוסט 2013 עבר המרכז למשכנו החדש ברחוב הרצל פינת אבי האסירים ראשון לציון. בנוסף משמש בית הספר כמרכז עירוני לטיפוח מצוינות ומפעיל חוגי העשרה לילדים מצוינים מגיל גן ועד תיכון בשעות אחר הצהריים. כמו כן, בבית הספר מתקיימות סדנאות והרצאות ייחודיות להורים ולילדים. בשנת 2017 הוקם קמפוס של המרכז בעיר לוד.
היסטורית המקום

המרכז הוקם ביוזמת דרורה וידידיה ורדי בשיתוף עם עיריית ראשון-לציון, כמפעל חינוכי להנצחתו של בנם, רון ורדי, שהתנדב לגבעתי ונפל בלבנון בגיל 20. ורדי למד בחוגי נוער שוחר מדע במכון ויצמן למדע כילד מחונן, ועסק בתחומים רבים כגון חובבות רדיו, אלקטרוניקה וחשמל, חומרה ותוכנת מחשבים.
כל כיתה מכיתות ג' עד ו' מגיעה ליום אחד בשבוע (4-7 שעות לימוד) ולומדת מקצועות העשרה מגוונים.
כיתות ז' עד ט' לומדות בתוכנית הנקראת "גילוי דעת". בתוכנית לא קיימות כיתות וכל תלמיד בוחר לו את התחומים המועדפים עליו ואותם הוא לומד במהלך השנה.
במשך שנים ארוכות פעל המרכז במבנים של בית הספר חביב ברחוב אחד העם, כאשר חדר הדגמים הוצב באודיטוריום בית הספר. ב-26 באוגוסט 2013 נחנך מבנה חדש ומודרני למרכז רון בפינת רחוב אבי האסירים ושדרות הרצל, בתכנון האדריכל דוד נופר.
התערוכה המדעית-טכנולוגית "גלגלים וכיסאות"

עם הקמת המרכז החל ידידיה ורדי לתכנן ולבנות דגמי עזר ללימודי מדע. במרכז אולם דגמים, שבו מתבקשים המבקרים להפעיל מתקנים העוסקים במרבית שטחי הפיזיקה.
התערוכה "גלגלים וכיסאות" נבנתה על ידי ידידיה ורדי ושלמה אביוב. במסגרתה נבנו ארבעים וחמישה מוצגים פעלתניים, כמיצבים נודדים במטרה לקרב ולחשוף את בני הנוער לקשת רחבה של נושאים בתחומי המדע והטכנולוגיה. המוצגים פותחים צוהר לעולם המדע, מגבירים את הסקרנות והדמיון, וממחישים מדע תוך כדי משחק ושעשוע.
התערוכה הוצגה במוזיאון ראשון-לציון, בגן המדע במכון ויצמן, במוזיאון המדע בחיפה וכן בבתי הספר בראשון-לציון וברחבי הארץ.
קורסים הנלמדים במרכז רון ורדי

שכבות ג':
"מסעֲ אל עצמי" - קורס העוסק בין היתר בהיבטים השונים על ילדים מחוננים.
"מחשבה ביקורתית"
"חלונות למדע"
"גוף האדם"
לוגי-בריין" - קורס העוסק בלוגיקה ובניתוח לוגי של השפה והמוח.
"מי הזיז את האמנות שלי?"
שכבות ד':
"מטיילים ביחד" - קורס העוסק בחברויות ובקשרים בין אישיים, "שביל המדע", "מעצבים עולם" - קורס החוקר את הכוחות המשפיעים עלינו. בין היתר בקורס לומדים על פרסומות.
קורס " מבוא לרובוטיקה", "תיאטרון ודמיון", "אמנות"
שכבות ה':
"אבולוציה", "לחשוב טוב" - קורס העוסק בהיסטוריה של האדם רודף הצדק, "visual basic" - קורס העוסק בתכנות משחקי מחשב, "אמנות"
שכבות ו':
קורסי חובה: "תקשורת - היפה, החנון ומה שביניהם" - קורס תקשורת.
"צילום - מרעיון לתערוכה" וזהו
"גלגלי אנרגיה" - קורס פיזיקה העוסק בסוגי אנרגיה שונים.
"בובנאות"
קורסי בחירה: "אמנות", "תיאטרון - העולם הוא במה", "רובוטיקה", "לוגיבריין", "פיזיקה של דגמים", אנתרופולוגיה
שכבות ז'-ט' - גילוי דעת (כל הקורסים הם קורסי בחירה):
"פרוזה", "הדפסה בתלת מימד", "אמנות פלסטית", "תיאטרון", "רובוטיקה- רובוקאפ", "כלכלה", "פילוסופיה", "ג'וניור אקדמי", "ביורפואה", "בובנאות", "איך בונים את זה", "ארדואינו", "מוזיקה", "הכדור הכחול (גאולוגיה)"
תוכנית 'גילוי דעת'

בשונה מתלמידי הכיתות הנמוכות, שכבות ז'-ט' לומדים יחדיו בתוכנית הנקראת "גילוי דעת", בה מוצעים להם מגוון קורסים (26, נכון לה'תשע"ט), מתוכם יבחרו שניים להעמקה בהמשך השנה.
במהלך השנה נדרשים התלמידים לעבוד על פרויקט גמר, בהתאם לקורסי העמקה אותם בחרו, אותו יציגו ב"כנס גילוי דעת" שנערך בסוף השנה.
בין הקורסים המוצעים לבחירה: בובנאות, פרוזה, מוזיקה, תיאטרון, כלכלה, ביורפואה, יזמים צעירים, רובוטיקה, הדפסה תלת־ממדית ועוד.
בנוסף למגוון הקורסים המוצעים קיימת גם נבחרת הרובוטיקה של המרכז, בה מתחרים התלמידים בתחרויות רובוטיקה דוגמת תחרות הרובוקאפ. התלמידים זכו פעמים רבות ב־robocup העולמי.
פרסים

ב-1990 זכה בית הספר חביב בפרס החינוך, מטעם משרד החינוך והתרבות על פעילות מרכז רון ורדי.
ב-2003 זכה המרכז באות נשיא התאחדות התעשיינים לחינוך ולתעשייה על השתתפות תלמידיו ביישום התוכנית החינוכית "חשוב תעשייה", אשר מטרתה לחשוף את התלמידים המחוננים לתחומי התעשייה והיזמות.
ב-9 באוגוסט 2010 קיבל ידידיה ורדי את אות הנשיא למתנדב המוענק על ידי נשיא המדינה, על פעילותו במרכז רון ורדי. זהו אות המוענק אחת לשנה, למתנדבים יוצאי-דופן בחברה הישראלית.
בשנת 2014 זכו נבחרות הרובוטיקה הצעירה והבוגרת בפרס הראשון בתחרות הרובוטיקה הארצית "רובוקאפ". הנבחרת הבוגרת מיועדת לייצג את ישראל בתחרות העולמית שתיערך בברזיל ביולי 2014.
ביולי 2014 זכתה הנבחרת הבוגרת בתחרות הרובוטיקה העולמית "רובוקאפ" שנערכה בברזיל במקום השני בתחרות הקבוצתית.
ביולי 2015 זכתה נבחרת המרכז בתחרות הרובוטיקה העולמית "רובוקאפ" שנערכה בסין.
בשנת 2017 זכו נבחרות הרובוטיקה הצעירה והבוגרת בתחרות הרובוטיקה העולמית "רובוקאפ" שנערכה ביפן.
JA worldwide בשנת 2017 זכתה קבוצה של תלמידי המרכז, במקום הראשון בהאקטון.
בשנת 2018 זכו נבחרות הרובוטיקה של המרכז במקום הראשון והשלישי בתחרות הרובוטיקה העולמית "רובוקאפ" שנערכה בקנדה.
בשנת 2019 זכו נבחרות הרובוטיקה של המרכז במקום הראשון בתחרות הרובוטיקה "רובוקאפ" שנערכה באוסטרליה.
בשנת 2023 זכתה נבחרת המרכז במקום הראשון באליפות הארצית והם עתידים להשתתף באליפות אירופה שתיערך בקרואטיה.
הערות שוליים

↑  רון ורדי
↑  רון ורדי (באנגלית)
↑  תערוכת "גלגלים וכיסאות", דף מאוחזר מארכיון האינטרנט
1 2  כבוד לראשון לציון: תלמידי ביה"ס למחוננים ע"ש רון ורדי הם אלופי העולם ברובוטיקה!, באתר www.rlz-edu.org.il
1 2  אלופי העולם ברובוטיקה!, באתר www.rlz-edu.org.il
↑  מחר: הענקת 'אות הנשיא למתנדב', באתר ערוץ 7
↑  נוקיה ערכה בראשונה בישראל האקתון ל-100 תלמידי תיכון יהודים וערבים
מבנה המרכז
ריצ'רד בילן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 במאי 1946  (בן 78) קרקוב, פולין פולין
 שם לידה:  Ryszard Bilan
 תאריך עלייה:  1969
 
הצייר ריצ'רד בילן
ריצ'רד בילן (בפולנית: Ryszard Bilan; נולד ב-14 במאי 1946 בקרקוב) הוא צייר ואמן ישראלי יליד פולין.
קורות חיים

נולד בשם Ryszard Bilan  למשפחה של יהודים מסטניסלבוב ששרדו את המלחמה בקרקוב. לאחר מכן הוא עבר עם משפחתו לקלודז'קו. אמא שלו חלתה במחלת נפש כתוצאה מחוויות מלחמה, ואביו, רפד, נפטר כשריצ'רד היה בן עשר. הוא גדל בבית יתומים, ולאחר מכן סיים את לימודיו בבית הספר המקצועי והפך לחותך קריסטלים בשצ'יטנו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר הטכני, הוא התחתן. כתוצאה מאירועי מרץ החליט לעלות לישראל ב-1969. בשנים 1969-1973 למד בפקולטה לגרפיקה שימושית של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. בשנת 1974, הוא קיבל מלגה מתוכנית המלגות של AICF שרת מקרן התרבות אמריקה-ישראל ונסע לפריז, הוא למד שם למשך שנתיים ב-École nationale supérieure des Arts Décoratifs.
תערוכות ותערוכות

ריצ'רד בילן הוא אקספרסיוניסט, הוא עוסק בהפשטה לירית, יצירותיו השתתפו ביותר מ-30 תערוכות אישיות ולמעלה מ-20 תערוכות קולקטיביות, בין היתר בישראל, צרפת, שווייץ, בריטניה, ארצות הברית ופולין.
תערוכות ותערוכות > תערוכות יחיד (מבחר)

1975 – F ו. ו. יריד האמנות C, פריז
1976 – שץ גלריה, ירושלים
1976 – גלריית Du Haut-Pave, פריז
1977 – גלריה שמיר, תל אביב
1977 – Libriarie Nicaise Galeria, פריז
1979 – גלריית ארנלה, פריז
1980 – גלריית Cour d'Ingres, פריז
1981 – גלריה גורדון, תל אביב
1982 – Aktuaryus Galeria, שטרסבורג
1982 – גלריה Cimaise, לוז'אן
1990 – גלריה 86, לודז'
1992 – בית האמנים, ירושלים
1993 – דמויות, גלריה אנגל, תל אביב
1995 – גלריה 86, לודז'
1995 – Media Art Contemporian, פריז
1995 – גלריית מג, פריז
1996 – Adine Fine Art Gallery, ניו יורק
1997 – Boundary Gallery, לונדון
1998 – ארט אקספו, ניו יורק
2000 – אקספו לאמנות, מיאמי
2000 – הסיפור וכתם הצבע, מוזיאון בר-עם, קיבוץ בר-עם
2005 – גלריה 86, לודז'
2005 – גלריה לאמנות מונפרנאס, פריז
2006 – גלריה ג'יי, לודז'
2007 – מעגל סגור, פסטיבל התרבות היהודית ה-17, קרקוב
2007 – המכון לתרבות, קרקוב
2007 – מלכודת עוני, גלריה דווה סלובה, לודז'
2009 – יצירות חדשות – גלריה לאמנות מונפרנאס, פריז
2009 – שחור-לבן, גלריה אנגל, תל אביב
תערוכות ותערוכות > תערוכות קבוצתיות (מבחר)

1977 – גלריית ארנלה, פריז
1978 – בית העירייה, שרבורג-אוקטוויל
1980 – מוזיאון לאמנות מודרנית, פריז
1981 – גילדת האמנות של טאיפיי, טייוואן
1982 – תחריט עכשווי, מלון דה לה מונה, פריז
1984 – 20 חרטים עכשוויים, La Seyne-sur-Mer
1984 – ארקוס גלריה, פריז
1987 – מוזיאון ארסנל, גרבליינס
1989 – מוזיאון קסילון, שווצינגן
1991 – חובב הדפסי אמנויות, גראנד פאלה, פריז
1992 – 20 תחריט עכשווי סביב רמברנדט, דורדון
1996 – The Jewish Nexus, מוזיאון מיזל, דנבר
2000 – מבט אל המילניום הבא, גלריה אנגל, תל אביב
2000 – ארט אקספו, ניו יורק
2004 – ארבעה ישראלים בפריז, גלריה אנגל, תל אביב
2004 – מפולין לפריז, מרכז ראצ'י, פריז
2006 – תערוכת דואו – ר. Bilan & Paweł Jocz, גלריית Art Montparnasse, פריז
2007 – החיפוש אחר העיר האבודה, גלריה אנגל, תל אביב
2012 – נח נכדיו נולד
הערות שוליים

↑  Czerń w słonecznych barwach, Ludwik Lewin, Polityka od kuchni
↑  Richard Bilan, Information Center of Israel Art
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271455  NLI: 987007295114605171  BnF: cb14952411j (data)  ISNI: 0000 0003 6263 0991  LCCN: no2011101366  ULAN: 500486067  VIAF: 225096595   WorldCat (עם VIAF): 225096595 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ריצ'רד בילן".
בית פשיסחה

בית הכנסת של החסידות בפשיסחה. כיום
בית פשיסחה הוא שם כולל לחסידויות רבות בפולין שאדמו"ריהם היו תלמידי וצאצאי אדמו"רי פשיסחה. האדמו"ר הראשון היה רבי יעקב יצחק מפשיסחה, "היהודי הקדוש". רבי יעקב יצחק היה תלמידו של יעקב יצחק הורוביץ, "החוזה מלובלין". ממשיכי דרכו היו תלמידו רבי שמחה בונים מפשיסחה שהרחיב את החסידות ופיתח אותה, ובנו של רבי יעקב יצחק, רבי ירחמיאל מפשיסחא. רוב אדמו"רי פולין היו תלמידי היהודי הקדוש ורבי שמחה בונים, כך שיטת פשיסחה הייתה השיטה המרכזית בחסידות פולין.
רקע

היהודי הקדוש מפשיסחא היה בחיר תלמידיו של החוזה מלובלין. חצר לובלין הייתה חצר עממית, שקירבה את פשוטי העם ותלמידי החכמים במידה שווה, ללא הפרשי מעמדות. הלמדנים ותלמידי החכמים לא מצאו את מקומם בחסידות עממית זו, והם תבעו הנהגה למדנית, שתכבד ותתאים את עצמה להם ולמעמדם, ותורה דרך בעבודת השם בהתאם לחריפות מוחם. החוזה מלובלין, שידע את המצב, מינה את היהודי הקדוש לעמוד בראש חבורה זו, ולהורות את דרכם בעבודת השם.
לאחר תקופה מסוימת, לאחר ההצלחה של חסידות פשיסחא והנהירה ההמונית, ולאחר שחצר חסידות לובלין החלה להתרוקן, היו מראשי חסידות לובלין שחששו לכבודו של הרבי. אלו ניסו לשכנע את הרבי, כי רבי יעקב יצחק מפשיסחא מורד בו ומנהיג עדה עצמאית שאינה כפופה לחסידות לובלין. החוזה מלובלין סירב לקבל את הלשון הרע, אך מעשיהן של אלו גררו התרחקות בין החצרות, ול"קפידא" מסוימת של החוזה מלובלין על תלמידו היהודי הקדוש.
לאחר פטירת היהודי הקדוש בחיי רבו החוזה מלובלין, מילא את מקומו רבי שמחה בונים שפתח בית מדרש נפרד, ואילו בנו רבי ירחמיאל, שהיה שען, סירב לקבל את האדמו"רות, ורק לאחר 14 שנה מפטירת אביו, החל לכהן באדמו"רות בבית מדרשו של אביו. תחת הנהגתו של רבי שמחה בונים, הקצינה השקפת חסידות פשיסחה שכבר הפכה לחצר עצמאית לחלוטין, ואדמו"רים רבים, בהם תלמידי החוזה מלובלין, רצו להחרים את החצר. בין המתנגדים הגדולים היו הרב מאיר מאפטא, הרב נפתלי צבי מרופשיץ, הרב צבי הירש מזידיטשוב, הרב יוסף מיאריטשוב, הרב משה אליקים בריעה הופשטיין מקוז'ניץ.
האירוע שתואר כמכריע במאבק שבין בית פשיסחא לתלמידי החוזה אירע בשלהי שנת תקפ"א, אז נערכה חתונת נכדו של "הרב מאפטא", זקן האדמו"רים. מסורת שהועלתה על הכתב כשמונים שנה לאחר מעשה בספר של אהרן מרקוס התפתחה החל משנה זו במהירות לסיפור מפורט על ניסיון החרמה של בית פשיסחא, המכונה "החתונה הגדולה באוסטילה". גלמן רואה בסיפור בעיקר ביטוי להלכי רוחם של המספרים – המתנגדים לפשיסחה וחסידי השושלת, וגם מספרים חוץ-חסידיים המתרפקים על ספרות החסידים. ניסיון תלמידי החוזה מלובלין להחרים את רבי שמחה בונים הגיע לפתחו של הרב מאפטא במעמד החתונה. רבי שמחה בונים שלח כמה מתלמידיו לייצג את שיטתו, בהם רבי יצחק מאיר אלתר (לימים האדמו"ר מגור);  שרגא פייבל מגריצא (לימים הממשיך בבית וורקא), אלכסנדר זושא מפלוצק, יששכר בער הורוביץ מוורשה, מצאצאי רבי שמעלקע מניקלשבורג וחתן תמר'ל ברגסון, ואליעזר בער מטומשוב/גרבוביץ.
המסורת הראשונית שהועלתה על הכתבה קושרת את פתרון המחלוקת בדבריו של רבי יצחק מאיר במעמד החתונה; לפי מסורות אחרות, רבי ירחמיאל רבינוביץ', בנו של היהודי הקדוש שהתגורר אף הוא בפשיסחה והנהיג חצר קטנה, אמר שאביו ראה ברבי שמחה בונים ממשיכו האמיתי.
השקפת פשיסחה

החסידות חרתה על דגלה את החתירה המתמדת אל האמת, יחד עם סלידה עמוקה מהשקר. לפיכך, אל לו לאדם להחזיק עצמו בדרגות רוחניות נעלות, אלא אם כן הוא יודע היטב כי הוא נמצא בהן.[דרוש מקור]
הסלידה מהשקר הביאה את החסידים לעיתים לעשות מעשים קיצוניים נגד כל אדם בו חשדו למתחזה ושקרן - אחד המציג את עצמו כצדיק. לפיכך, לא מיהרו החסידים לקבל על עצמם מרות והנהגה של אדמו"ר, אלא אם כן בדקוהו בשבע עיניים. שמם של חסידי פשיסחה יצא בעולם וחסידויות אחרות הביעו מורת רוח על מעשיהם הקיצוניים.[דרוש מקור]