מרסדס סוסה
ביוגרפיה

מרסדס סוסה נולדה בשנת 1935 בסן מיגל דה טוקומאן שבצפון ארגנטינה למשפחה ענייה מסטיסית ממוצא צרפתי-אינדיאני (קצ'ואה).
בגיל 14 זכתה בזכות קולה המיוחד בתחרות שירים ברדיו, שבה השתמשה בשם הבדוי גלאדיס אוסוריו (Gladys Osorio), והוחתמה על חוזה הופעות לחודשיים. תקליטה הראשון היה Canciones con Fundamento, אוסף שירי עם ארגנטינאים.
יחד עם בעלה הראשון, מנואל אוסקר מאטוס, ואמנים נוספים, הייתה סוסה בראשית שנת 1963 בין מייסדי תנועת Nuevo Cancionero ("זֶמֶר חדש"). התנועה קראה לפיתוח סגנון זֶמֶר לאומי, חוצה גבולות בין סוגות מוזיקליות כגון הטנגו (שהיה פופולרי בערים הגדולות) והפולקלור (המקובל בפרובינציות), תוך התחדשות מתמדת והימנעות מהשפעות מסחריות. סוסה נמנתה עם הבולטים באנשי התנועה, ששלטה במוזיקה הפופולרית בארגנטינה בשנות ה-60 וה-70, והייתה חלק מגל של תנועות "השיר החדש" ברחבי אמריקה הלטינית בתקופה זו. בשנים הבאות הרבתה להופיע ולהקליט, והרחיבה את הרפרטואר שלה בשירים מכל רחבי אמריקה הלטינית, עם משמעות חברתית. הנישואין לבעלה הראשון, נמשכו שמונה שנים, בן זוגה השני היה המוזיקאי Francisco Mazzitelli שנפטר באופן פתאומי לאחר זוגיות שנמשכה במשך 13 שנה. בעזרת Mazzitelli הקריירה שלה נסקה.
בשנת 1978, שנתיים לאחר שכת צבאית בארגנטינה תפסה את השלטון, הוזמנה מרסדס סוסה להופיע באולם קטן שנשכר על־ידי סטודנטים באוניברסיטת לה־פלטה, כ־60 קילומטרים לבירה בואנוס איירס. כשהחלה לשיר את השיר "כשהאדמה תהיה שלי", פרצו לאולם עשרות שוטרים ועצרו אותה יחד עם 350 סטודנטים. האירוע הזה סימן את תחילת גלותה הכפויה מארצה. היא סיפרה בריאיון עיתונאי: "איש לא העז להתנקש בי, כפי שאיימו עלי רבות בכל השנים השחורות הללו, אולי כדי לא להפוך אותי לקדושה מעונה. הם העדיפו להשתמש בנשק ההשתקה. אסרו על השמעתם של עשרות שירים, אם בשל תוכנם ואם בשל זהותם של הכותבים או המלחינים. אפילו בשירי אהבה הם מצאו "חומר מתסיס וחתרני". רשתות הרדיו והטלוויזיה, שבראשן הועמדו אנשי צבא, הפסיקו פתאום להזמין אותי להופעות, והופעלו לחצים על אולמות בבעלות פרטית וציבורית כדי שיחרימו אותי". היא התמודדה במשך כמה שנים עם איומי רצח כלפיה וכלפי משפחתה, אך סירבה לעזוב את מולדתה. לבסוף, בעקבות החרם עליה, היא נאלצה לעזוב את ארגנטינה – תחילה לפריז ובהמשך למדריד. בזמן הגלות היא פרצה את גבולות הארצות דוברות הספרדית, וקצרה הצלחות בארצות־הברית וברחבי אירופה.
בשנת 1983, לאחר נפילת המשטר הצבאי בארגנטינה חזרה מהגלות. בתקופה זו החלה לשלב בסיבובי ההופעות שלה הופעות האורח של אמנים שונים ושל זמרים וכותבים צעירים, שזוכו באמצעותה לחשיפה ראשונית בפני הקהל הרחב.
סוסה הייתה תומכת של הפרוניזם ותמכה בפוליטיקת שמאל במשך כל חייה. היא התנגדה לנשיאות קרלוס מנם, שכיהן בתפקיד בשנים 1989–1999, ותמכה בבחירתו של נסטור קירשנר, שהפך לנשיא ב-2003. סוסה הייתה שגרירת רצון טוב של אונסק"ו לאמריקה הלטינית והקריביים.
בשנת 1999 השתתפה סוסה בהפקה של ה"מיסה קריאולה" מאת אריאל רמירז. השיר שלה Balderrama מופיע בסרט צ'ה משנת 2008, בכיכובו של בניסיו דל טורו, על המהפכן הארגנטינאי צ'ה גווארה.
בספטמבר 2009 אושפזה מרסדס בעקבות אי ספיקת כליות, וב-4 באוקטובר נפטרה בבית החולים. הלווייתה נערכה בקונגרס הלאומי של ארגנטינה, ואלפי אנשים הגיעו מכל רחבי ארגנטינה כדי להיפרד ממנה. מנהיגים מכל העולם מסרו את תנחומיהם, בהם נשיא ברזיל לולה דה סילבה, נשיא פרגוואי פרננדו לוגו, נשיאת צ'ילה מיצ'ל בצ'לט ונשיא ונצואלה הוגו צ'אווס. גם אומנים רבים הגיעו, כגון פיירו, ויקטור הרדיה, פז מרטינז ואלחנדרו לרנר, וכן מאמן נבחרת הכדורגל של ארגנטינה באותו זמן, דייגו מראדונה. ממשלת ארגנטינה הכריזה על שלושה ימי אבל.