stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעמד משפטי של נישואים בקרב זוגות מאותו המין
מעמד משפטי לפי מדינה או טריטוריה > אפריקה > נמיביה

איגודים חד-מיניים אינם מוכרים כיום בנמיביה. כמה תיקים בבית משפט בנושא הוגשו לבג"ץ, וממתינים להחלטה. בשנת 2001 תבעו אישה נמיבית ובת זוגה הגרמנית, אליזבת פרנק, הכרה בקשר ביניהן כדי שפרנק תוכל להתגורר בנמיביה. מועצת ההגירה העניקה את היתר השהייה והמדינה ערערה לבית המשפט העליון. בית המשפט אמנם קבע כי יש לתת לפרנק היתר שהייה קבוע, אותו קיבלה כעבור שנה, אך הוא לא פסק לטובת הכרה ביחסים חד-מיניים.נציב תלונות הציבור של נמיביה נאם באוגוסט 2016 בעניין נישואים חד-מיניים באומרו כי,
"אם אנשים מאותו המין רוצים להתחתן, זו הבחירה שלהם, בין אם המדינה, הקהילה, הכנסיות והממשלה מודות בכך זה משהו אחר".
בדצמבר 2017 הובא לבית הדין הגדול אזרח נמיביה יוהאן פוטגייטר שהתחתן עם בעלו הדרום אפריקני דניאל דיגאשו בדרום אפריקה בשנת 2015. בני הזוג הגישו תביעה נגד ממשלת נמיביה כדי להכיר בנישואיהם הדרום אפריקאים משנת 2015 בנמיביה. בינואר 2018 זכה דיגאשו בעתירת בית משפט שתאפשר לו להיכנס לנמיביה כאשר בית המשפט העליון ממשיך לבחון את עניינם. היועץ המשפטי לממשלה אמר כי הוא אינו מתנגד להכרה בנישואיהם בנמיביה.
בשנת 2018 הוגש מקרה שני על ידי עורכת הדין ילידת נמיביה אניטה גרובלר ובת זוגה מדרום אפריקה, סוזן ג'ייקובס, שנמצאות במערכת יחסים למעלה מ-25 שנה, בניסיון להכיר בנישואיהם הדרום אפריקניים משנת 2009 בנמיביה בכדי להשיג זכויות מגורים עבור ג'ייקובס. תיק שלישי הוגש בשנת 2018 על ידי אנט סילר-ליילס ואשתה הגרמנית אניטה סילר-לילס, שנמצאות יחד מאז 1998. בנות הזוג ביקשו להכיר בנישואיהן הגרמנים משנת 2017 בנמיביה.
ביוני 2019 הנשיא השופט פטרוס דמשב הורה כי יש לייעד ספסל מלא של שלושה שופטים לדון בכל התיקים התלויים ועומדים. היועמ"ש ג'ון וולטרס טען כי יש להכיר בנישואים לזוגות ללא קשר למגדרם. וולטרס הוא אחד משמונה המשיבים שצוטטו בתיק, שבעת המשיבים האחרים כוללים את השר לענייני פנים והגירה והיועץ המשפטי לממשלה שהגישו שניהם הודעות נגד נישואים חד-מיניים.
מעמד משפטי לפי מדינה או טריטוריה > אפריקה > סודאן

סודאן אינה מכירה בנישואים חד-מיניים או באיגודים אזרחיים. בסקר רשת המחקר הברומטר הערבי בין השנים 19–2018, כ-13% מהאזרחים הנשאלים במדינה אמרו כי הומוסקסואליות מקובלת.
מעמד משפטי לפי מדינה או טריטוריה > אפריקה > קניה

באוקטובר 2009 הפכו שני גברים קניים, צ'ארלס נגני ודניאל צ'גה, לשותפים אזרחיים בטקס שנערך בלונדון, הממלכה המאוחדת. הטקס זכה לתשומת לב רחבה בקניה, שרובו היה ביקורתי. קרובי משפחתו של צ'גה הוטרדו קשות על ידי אנשים שהתגוררו בכפר הולדתו גאתירו שבמחוז מורנג'ה.
נישואים של זוגות מאותו המין נשיים נהוגים בקרב העמים השכנים קיקויו, ננדי, קמבה, וקיפסיגיס. כ-5-10% מהנשים בעמים אלה הן בנישואים חד-מיניים. הדבר אינו נתפס כמעשה הומוסקסואלי, אלא הוא דרך למשפחות ללא גברים לשמור על ירושתן בתוך המשפחה. הזוגות נחשבים נשואים, אם כי המונחים המשמשים אותם הם חמות וכלה. הנקבה "בעל" ("החמות") ממשיכה את שם המשפחה והרכוש, ואילו "אשתה" ("הכלה") מביאה ילדים לעולם בכוונה להביא לעולם בן.
מעמד משפטי לפי מדינה או טריטוריה > אפריקה > תוניסיה

הקוד המשפחתי של תוניסיה מגדיר נישואים כאיחוד בין גבר לאישה בלבד. נישואים של זוגות מאותו המין או איחודים אזרחיים אינם מוכרים כחוק.
למרות החוק בנושא, בשנת 2020, הרשויות בתוניסיה אישרו איחוד משפחות של זוג מאותו המין אשר נישא בצרפת, מהלך שדווח בתחילה כהכרה עקיפה בנישואים חד-מיניים, אך הממשלה אמרה כי אינה מכירה בנישואים חד-מיניים וייתכן שהאישור היה פיקוח מינהלי. במרץ אותה שנה דיווח העיתון הישראלי, ג'רוזלם פוסט כי ארגון הלהט"ב התוניסאי "SHAMS" הודיע כי בית משפט מכיר במעמדם החוקי של בני הזוג לאחר שהעיתון שלח שאילתת עיתונאים למשרד החוץ של תוניסיה. הקמפיין לזכויות האדם בירך על המעשה באומרו, "הכרה זו בנישואים הומוסקסואליים היא אבן דרך בעולם הערבי". על פי סקר של ארגון הלהט"ב הבינלאומי, ILGA, משנת 2014, כ-18% מהאזרחים התוניסאים היו בעד לגליזציה של נישואים חד-מיניים, כאשר 61% התנגדו.
ראו גם

זכויות להט"ב
נישואים של זוגות מאותו המין
מערכת יחסים של זוג מאותו המין
שמעון שפירא (משורר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1914 ליטא 
 פטירה:  מאי 2008 (בגיל 94 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 תאריך עלייה:  1966
 שפות היצירה:  עברית 
 
שמעון שפירא (1914 – 5 במאי 2008) היה משורר, אסיר ציון 16 שנים, מסורב עלייה יהודי ליטאי סובייטי, שעלה לישראל ב-1966.
קורות חיים

נולד בליטא. למד ב"חדר", אצל מורה פרטי ובוגר הגימנסיה העברית "אור" בעיר וילקומיר.
בשנת 1929 נכנס לשורות בית"ר, במשך שלוש שנים היה מפקד פלוגות הכשרה של בית"ר בליטא. שירת בצבא ליטא.
ב-1937-1940 עבד כמורה בבית הספר העברי "תרבות" בעיירה פזלבה.
ב-1941 נאסר על ידי הנ.ק.ו.ד. עקב פעילותו הציונית והובא לצפון סיביר, לעבודות פרך בכריתת עצים ביערות בחורף, ובבניית רפסודות בקיץ. 16 שנים עבד במחנות שונים של מערכת הגולאג.
ב-1957 שוחרר ועזב את סיביר. מיד הגיש לשלטונות בקשה לעלות לישראל, אולם, לאחר חודשיים קיבל תשובה שלילית, וב-9 השנים הבאות הגיש כל שנה בקשות עלייה לישראל, וב-1966 קיבל היתר יציאה מברית המועצות ויחד עם אשתו ושלושת ילדיו עלה ארצה.
ב-3 באפריל 1966 אושר כאסיר ציון על ידי הוועדה לאסירי ציון, שעל יד הסוכנות היהודית, ונרשם כחבר בארגון אסירי ציון מברית המועצות.
בארץ עבד כפקיד בבנק ישראלי לתעשייה ובבנק הבינלאומי הראשון.
שיריו התפרסמו בעיתון "ברקאי" שביוהנסבורג בקובץ "למדשנים ושיר" ובספר "בלהב המאבק". 
מאז הוציא לאור ספרי שירה נוספים:
"משירי אסיר ציון", הוצאת סער, 1988
"ממעמקים", הוצאת גוונים - ליאור, דנה קוד: 362-3711
"כל החלומות", הוצאת טרקלין, בשנת 2002, 240 עמודים
"עקבות", הוצאת טרקלין, 1998
"אופקים", הוצאת טרקלין
"בדרך לארץ אהבתי", רעננה 2001, כולל אוטוביוגרפיה
נפטר במאי 2008.
הערות שוליים

↑  שמעון שפירא באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305726405171  ISNI: 0000 0000 7106 1450  LCCN: n88102172  VIAF: 97371703   WorldCat (עם VIAF): 97371703
שמוף (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים
 מדבבים בעברית:  בר סביר, הדר שחף מעיין, עדי ארד, גלעד קלטר, גדי לוי, אריאל פור וטליה ברקאי
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (דובבה לשפות אחרות כגון: עברית)
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  80
 הפקה
 חברת הפקה:  King Rollo Films Rubber Duck
 אורך פרק:  20 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניק ג'וניור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  2 במרץ 2009 – 2017
 תקופת שידור בישראל:  2010
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
שמוף (באנגלית: Humf - המף) היא סדרת טלוויזיה מונפשת בריטית לילדים שהופקה על ידי חברות האנימציה King Rollo Films ו-Rubber Duck.
בבריטניה הסדרה משודרת בניק ג'וניור בשנת 2009. בישראל הסדרה משודרת בשנת 2010 בערוץ לולי. הסדרה היא בת 2 עונות ו-80 פרקים באורך 20 דקות.
שיר הפתיחה בעברית בוצע בר סביר.
עלילה

שמוף הוא יצור פרווה כחול שבכל פרק חוקר את עולמו, הוא גם אוהב את דודו פרווני, את הוריו ואת חברים צוף וגלעד.
דמויות

שמוף (Humf - המף): יצור פרווה כחול דמוי כלב וחמור, הדמות הראשית בסדרה.
צוף (Loon - לון): יצורת פרווה ורודה דמוית טווס ופסיון, חברתו של שמוף.
גלעד (Wallace - וואלס): יצור פרווה ירוק דמוי יטי וסטן, חברו של שמוף.
ישנם גם את הוריו של שמוף ודודו פרווני.
מדבבים

הדיבוב העברי הופק על ידי אסנת סדן ובוים על ידי גדי לוי.
| שם הדמות | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
שמוף: בר סביר
מספרת: הדר שחף מעיין
אמא של שמוף: עדי ארד
אבא של שמוף: גלעד קלטר
הדוד פרווני: גדי לוי
צוף: אריאל פור
גלעד: טליה ברקאי
אודים

| --- | --- |
בתחתית התמונה אודים מעליה בית יהושע
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חוף השרון
גובה ממוצע: ‎12 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: האיחוד החקלאי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,164 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,075 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) אוּדִים(למפת נתניה רגילה) אוּדִים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אוּדִים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אוּדִים32°15′56″N 34°50′51″E﻿ / ﻿32.2655133393075°N 34.8475162758396°E﻿ / 32.2655133393075; 34.8475162758396  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף השרון באדום - אודים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

אוּדִים הוא מושב הנמצא מדרום לנתניה ומשתייך למועצה אזורית חוף השרון. זהו מהיישובים היהודים הראשונים שהוקמו בישראל לאחר קום המדינה. כיום מתגוררים במושב כ-1,400 תושבים.
היסטוריה

המושב הוקם באוגוסט 1948 על ידי ניצולי השואה, בסיוע חברת רסקו. שם היישוב נסמך על ספר זכריה (ג, ב): "אוּד מֻצָּל מֵאֵשׁ" כסמל לניצולי השואה. ב-1950 עבר המושב למיקומו הנוכחי, על גבעה ממזרח למיקום המושב הראשוני. המיקום הראשוני נמצא בשמורת שער פולג, סמוך לאגם יקום, ונותרו ממנו מספר מבנים ישנים ואנדרטה.
האנדרטה היא לזכר אימרה שוורץ, זלמן דויטש, ואייזיק פריד. זלמן דויטש ואייזיק פריד נרצחו על ידי מסתננים במקום ב-12 בספטמבר 1948. למחרת בלילה הקימו החברים מארב ובגלל טעות בזיהוי נהרג אימרה שוורץ.
ענפי המשק העיקריים במושב הם הדרים ופקאן, ובתחומי המושב מצוי אתר ארכאולוגי ובו מצודה ישראלית עתיקה.
ילדי המקום לומדים בבית הספר היסודי על שם ויצמן בבית יהושע, ובבית החינוך המשותף בשפיים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אודים יישוב חדש בשרון הצפוני, הצופה, 30 באוגוסט 1948
מראה היישוב, מבט משמורת שער פולג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463745705171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלט הכניסה למושב אודים
אנדרטת השלושה בשמורת שער פולג
אנדרטה לנופלים במערכות ישראל באודים
מוטי קסטל

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1991 (בן 33) חשוון ה'תשנ"ב 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2020 
 מעסיק:  עכשיו 14
 סוג כתב:  פוליטי
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  moti.kastel
 טוויטר (X):  KastelMoti
 טלגרם:  kastelmoti14
 
מוטי קסטל (נולד ב-7 בנובמבר 1991, חשוון ה'תשנ"ב) הוא הכתב הפוליטי של ערוץ עכשיו 14.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קסטל (קסטלניץ) נולד וגדל בירושלים, ולו תשעה אחים. אביה של סבתו מצד אמו הוא הרב אשר פריינד. למד בתלמוד תורה וישיבה קטנה, בוגר ישיבת קול תורה.[דרוש מקור]
בספטמבר 2020 החל את עבודתו בערוץ 14, ככתב כללי ולאחר מכן ככתב פוליטי.
חשיפות

באוקטובר 2020 פרסם תיעוד בו נראה מפקד תחנת המשטרה "לב הבירה" בירושלים, נצ"מ שימי מרציאנו מכה נער חרדי. בעקבות כך הוגש כתב אישום.
בינואר 2021 חשף את הפלגיאט בעיתון 'המודיע', בו העיתונאי מנחם גשייד העתיק בתדירות גבוהה, מכותבים ועיתונאים ישראלים מובילים.
בדצמבר 2021 חשף את הפיכת מעונו הפרטי של נפתלי בנט ברעננה, למעון הרשמי של ראש הממשלה, וכן כי למקום לא הוצאו היתרי בנייה כמתחייב. באפריל 2022, בתשובה לשאלת קסטל, אישר בנט כי ביתו הוא מעון ראש הממשלה הרשמי, בעוד שמשטרת ישראל הגבילה את ההפגנות ליד ביתו בטענה שזהו ביתו הפרטי ולא המעון הרשמי.
ביוני 2023 חשף תכתובות מקבוצת וואטצאפ שבה חברים מייסדי קריים מיניסטר, רמטכ"לים וראשי ממשלה לשעבר. מהן נראה כי ראשי הקבוצה מחפשים דרכים להחייאת המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע, תוך דיון בדרכי פעולה הכוללות פעולות שיבוש.
באוגוסט 2023 חשף תכתובות בהן מספר אנשי עסקים קראו לאנשי עסקים אחרים להימנע מלפרסם בערוץ 14.
הערות שוליים

↑  חיים גולדיטש, אישום נגד קצין משטרה שתועד תוקף ילד חרדי: "דחף בחוזקה לעבר קיר אבן", באתר ynet, 31 בדצמבר 2020
↑  מערכת עכשיו 14, בעקבות פרסום ערוץ 20: נצ"מ שימי מרציאנו שתועד מכה נער – זומן לחקירה, באתר עכשיו 14, 6 באוקטובר 2020
↑  מוטי קסטל, הפרשן הפוליטי הבכיר שמעתיק טורים שלמים – ואיך זה קשור לנתניהו?, באתר עכשיו 14, 12 בינואר 2021
↑  ציוץ בטוויטר.
↑  מוטי קסטל, המעון ברעננה: בקומת הכניסה בוצעו שיפוצים – על חשבון המדינה, באתר עכשיו 14, 2 במאי 2022
↑  אמיר לוי, בג"ץ נגד בנט: ההתנהלות סביב המעון "תמוהה ומטרידה", באתר מידה, 19 במאי 2022
↑  דיגיטל 14, המדינה מודה: המבצר שנבנה סביב בית רה"מ בנט ברעננה לא חוקי, באתר עכשיו 14, 25 באפריל 2022
↑  דיגיטל 14, בנט הודה בהצהרה באיו"ש: "ביתי ברעננה הוגדר כמעון הרשמי", באתר עכשיו 14, 5 באפריל 2022
↑  עכשיו 14 פוליטי מדיני, חשיפת חדשות 14: כך פועלים ראשי ממשלה ורמטכ"לים לשעבר להפלת נתניהו, באתר עכשיו 14, 11 ביוני 2023
↑  המהדורה המרכזית, "נרסק אותם": כך תכננו בכירי המשק לחסל את ערוץ 14 | חשיפה, באתר עכשיו 14, 2 באוגוסט 2023
|  |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | "ישראל הבוקר" • "עדן ועודד" • "האולפן הפתוח" • "ארבע" • "ריקלין ושות" • "הדו"ח של אראל" • "שבע" • "מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 "•"הפטריוטים" • ריקלין ושות • "פָתְחִי את שַׁי" • "כלכלי בלילה" |  |
| סגל | דור אזרד  • אמיר איבגי • שגיא אלמוג כהן • נועם אמיר • מולי ארי • הלל ביטון רוזן • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • שרה ב"ק • שי גולדשטיין • בועז גולן • טל היינריך • עדן הראל • יהונתן וייס • דנה ורון • יותם זמרי • יערה זרד • עידו טאובר • יאיר אלטמן • מגי טביבי • עומרי חיים • שלו כחלון • אדיר לחקים • רונה לוי • עירית לינור • שיראל ללום נהיר • נתי לנגרמן • טל מאיר • ינון מגל • תמיר מורג • עודד מנשה • אראל סג"ל • גיל ססובר • מורן סקיטל • ליאור סודרי • אריאל עידן • איתמר פליישמן • אליה פרג'ון • גלעד צוויק • מוטי קסטל • דני רופ • שמעון ריקלין • עתי שלו • ליטל שמש |  |
הקיבוץ המאוחד

ערך זה עוסק בארגון קיבוצי בארץ ישראל. אם התכוונתם להוצאת ספרים בשם זה, ראו .
בני נוער צועדים בעצרת בני הקיבוץ המאוחד עם דגלים בצבעי כחול-לבן ואדום, 1951
מיצג בתערוכה "עשור לקיבוץ המאוחד", 1938
הקיבוץ המאוחד היה ארגון ארצי של קיבוצים, שנוסד בשנת 1927 והתקיים כארגון כזה עד לשנת 1980, אז התאחד עם איחוד הקבוצות והקיבוצים להקמת התנועה הקיבוצית המאוחדת (התק"ם). ערכיו העיקריים של הקיבוץ המאוחד היו הציונות והסוציאליזם.
בעשורים שקדמו להקמת מדינת ישראל מילא הקיבוץ המאוחד תפקידים מרכזיים בהתפתחות היישוב, בהקמת התיישבות, בקליטת עלייה ובניית כוח המגן העברי בארץ ישראל.
היסטוריה > רקע

"הקיבוץ המאוחד" הוקם על ידי אנשי העלייה השנייה והשלישית, אשר השתתפו בכמה ארגונים שיתופיים בארץ ישראל מראשית המאה ה-20. אנשי העלייה השנייה, יצחק טבנקין ושלמה לביא, היו חברים בקבוצות בדגניה ובכנרת בטרם מלחמת העולם הראשונה ובעיצומה. בדגניה נעשו ניסיונות ראשונים של חיי קבוצה קטנה, עמלה ומפרנסת את עצמה, ובכנרת שהו מספר קבוצות, וכן קבוצה "גדולה", ארעית, בעיצומה של המלחמה ולאחריה.
בקיץ תר"ף 1920, הוקם גדוד העבודה כגוף ארצי מאורגן של פועלים, ועם הקמת יישוביו הראשונים, עין חרוד ותל יוסף, והצטרפות כפר גלעדי לשורותיו, גם כגוף מיישב ארצי. בעקבות הפילוג בגדוד בשנת 1923, עזב משק עין חרוד את הגדוד, לאחר שחבריו תמכו בהתמקדות בהגדלת המשק המקומי בעוד שתומכי "הקומונה הארצית של הפועלים" עברו לתל יוסף ונשארו בגדוד.
זמן קצר לאחר הפילוג החל עין חרוד להתארגן בעצמו כארגון ארצי, "קיבוץ עין חרוד", בהנהגתו של יצחק טבנקין, ולמורת רוחה של קבוצת מתנגדים, בהנהגת שלמה לביא, שטענה כי בכך מתקיים למעשה ארגון השונה אך במעט מגדוד העבודה, ופוגע בחזון "הקבוצה הגדולה". באותה שנה נוסד על ידי "קיבוץ עין חרוד" כתב העת "מבפנים".
קיבוץ עין חרוד הארצי קלט לשורותיו את "חבורת העמק" שישבה עד אז בבלפוריה ובעין טבעון (כיום כפר יחזקאל), ובהמשך הצטרפו אליו קבוצות פועלים שישבו בערים ובמושבות ומספר יישובים קיבוציים - "גשר" (לימים אשדות יעקב), יגור ואיילת השחר. הקבוצות העירוניות כונו "פלוגות", והיישובים בנקודות הקבע "משקים", בעוד שהמושג "קיבוץ" יוחד לארגון הארצי, מינוח שנשאר על כנו לכל אורך שנות קיומו של הקיבוץ המאוחד, גם כאשר "קיבוץ" התקבע כמושג המתאר יישוב נפרד. הקיבוץ הוסיף לגדול, פלוגות נוספות הצטרפו אליו, חלקן התארגנו לקראת התיישבות ואחת מהן, פלוגת פתח תקווה, הקימה את גבעת השלושה. בקיץ 1927, ערב ייסוד הקיבוץ המאוחד, מנה קיבוץ עין חרוד חמישה משקים וכעשר פלוגות עירוניות.
קיבוץ עין חרוד ראה עצמו כגוף מוביל של תנועת הפועלים בארץ ישראל וכמכשיר עיקרי לכיבוש העבודה בכל תחומי המשק בארץ. לפיכך ניהל כל העת מגעים עם קבוצות וארגוני פועלים אחרים מתוך כוונה לאחד כוחות להשגת מטרותיו. מתוך המגעים האלו התארגנה מועצת האיחוד, שהתכנסה בגבעת השלושה ב-5 באוגוסט 1927.
אברהם תרשיש ממייסדי עין חרוד נשא את דברי הפתיחה:
”האיחוד שיוקם כאן ישמש שלב לעליתה ולהתגברותה הפנימית של התנועה. ... התנועה הקיבוצית צמאת המפעל, אשר ידעה בימי המשבר הקשים לשמור על עמדותיה, תעשה מאיחוד זה מכשיר נאמן לכיבושים חדשים. ... מכאן צריכה לצאת הקריאה לתנועת הנוער החלוצית להתרכז סביב המפעל המשותף”.
היסטוריה > האיחוד והשנים הראשונות

במועצת האיחוד בפתח תקווה התאחד קיבוץ עין חרוד, על משקיו ופלוגותיו, עם קיבוץ השומר הצעיר ס.ס.ס.ר. (לימים מייסדי קיבוץ אפיקים), ועם קיבוצי העלייה "ווהלין" (הצטרף לאחר מכן לגבעת ברנר) ו"הכובש" (מייסדי רמת הכובש). כן נכחו במועצה ברל כצנלסון כנציג הוועד הפועל של ההסתדרות, וכן נציגים של המרכז החקלאי ושל תנועות הנוער "הנוער העובד" ו"הצופים העובדים", שראו בהתיישבות הקיבוצית יעד להגשמה.
המשותף לקיבוצים המתאחדים הייתה זיקתם הפוליטית למפלגת אחדות העבודה, ושאיפתם להקים גוף ארצי חזק שיוביל את התנועה הקיבוצית במתכונת של "קיבוץ גדול וגדל" - הרחבה של דגם "הקבוצה הגדולה" מישות מקומית לארגון ארצי. הקיבוץ המאוחד הציב לעצמו מטרה לתפוס מקום מרכזי בתנועת הפועלים, באמצעות התיישבות וכיבוש העבודה בכל ענפי המשק ביישוב.
תקנות הקיבוץ המאוחד קבעו כי משקיו יתבססו על חקלאות, חרושת ומלאכה, ישאפו להספקה עצמית של צורכיהם ככל שניתן, ויתנהלו באוטונומיה כספית ואדמיניסטרטיבית, הכפופה לתוכנית משקית כוללת. עם זאת, לקיבוץ כארגון ניתנת סמכות לנהל את כוח האדם, כך שבעת הצורך יועברו חבריו מנקודה לנקודה. כל משק יגדל, יתפתח ויקלוט חברים נוספים על פי יכולתו הכלכלית והחברתית. סעיף זה הותאם לדרישת קיבוץ השומר הצעיר ס.ס.ס.ר., לשמור על אופיו הייחודי על ידי המשך קשריו עם תנועת הנוער שלו בחו"ל (לימים תנועת נצ"ח) וקליטה ישירה של בוגרי התנועה במשקיו.
האיחוד חיזק את המגמה שהחלה עוד בקיבוץ עין חרוד - הקשר של הקיבוץ המאוחד עם תנועת החלוץ. שליחי הקיבוץ באירופה הדריכו את קיבוצי ההכשרה של התנועה, ששימשה מאגר כוח אדם "רזרבי" העתיד להצטרף לקיבוץ עם עלייתו ארצה. עד מהרה התבסס הקיבוץ המאוחד כתנועה הקיבוצית המובילה, וקבוצות שונות דנו באפשרות להצטרף אליו.
במועצת הקיבוץ שהתכנסה ביגור בדצמבר 1929, חודשים אחדים לאחר מאורעות תרפ"ט, הצטרפו אליו קיבוצי "גדוד העבודה": תל יוסף, כפר גלעדי ורמת רחל, לאחר שנמנעו מכך שנתיים קודם לכן.
בעקבות הפילוג בתנועת השומר הצעיר העולמית ב-1930 התפלג קיבוץ ג' של התנועה, ומחציתו הצטרפה לקיבוץ המאוחד ולימים הקימה את גבעת חיים. באותה שנה הצטרף לתנועה "קיבוץ הנוער העובד" שהקים את נען, וב-1931 הצטרפה גם "קבוצת החוגים", שישבה במחנה זמני במעיין חרוד ולימים הקימה את בית השיטה. ב-1934, לאחר שחבר הקבוצות התאחד עם תנועת גורדוניה, פרשו ממנו הקבוצות כנרת וחפציבה והצטרפו לקיבוץ המאוחד, ואחריהן עשתה זאת גם קבוצת גבת, שעד אז לא השתייכה לתנועה כלשהי. במקביל לכך, קלט הקיבוץ המאוחד קבוצות של עולים, שחלקם צורפו למשקים קיימים וחלקם הקימו פלוגות חדשות שישבו בערים ובמושבות והמתינו לתורן לעלות על הקרקע. בשנת 1935 מנה הקיבוץ המאוחד כ-4,600 חברים, כמעט מחצית מחברי התנועה הקיבוצית כולה באותה עת.
מפלגות ופוליטיקה

הקיבוץ המאוחד עבר כמה וכמה גלגולים מבחינה פוליטית. בראשיתו, היה בעל זיקה היסטורית למפלגת אחדות העבודה. עם הקמת מפא"י כאיחוד של אחדות העבודה והפועל הצעיר, נשמרה הזיקה למפלגה המאוחדת מפא"י אולם כבר ב-1934 הוביל מנהיגו יצחק טבנקין לעמדה מנוגדת לזו של דוד בן-גוריון וברל כצנלסון מנהיגי מפא"י הראשיים ויחד עם הקיבוץ הארצי הביס את הסכם בן-גוריון ז'בוטינסקי. בתגובה ניסו האחרונים להדיח את טבנקין הודות למיעוט גדול של תומכיהם בקיבוץ המאוחד ואז פנה טבנקין להערצת ברית המועצות למרות התנגדות רבים מתומכיו. הערצה זו הצליחה בהדרגה לחדור לרוב הקיבוצים והביאה לפילוג מפא"י ב-1942. אחרי התפלגות סיעה ב' (התנועה לאחדות העבודה) ממפא"י, נשארו חברי שני הפלגים במסגרת הקיבוץ המאוחד, אם כי כאן, בניגוד למצב בכלל היישוב, נתמך הפלג של אחדות העבודה בראשות טבנקין על ידי רוב חברי הקיבוץ המאוחד (כאשר מיעוט גדול שמר נאמנות למפא"י).
הפילוג בשנות החמישים

האיחוד שבין התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון לבין מפלגת פועלים השומר הצעיר (במסגרת המפלגה המאוחדת מפ"ם) סימן הקצנה אנטי-מערבית ופרו-סובייטית של פלג הרוב בקיבוץ המאוחד והביא להחרפת היחסים בין הפלגים בתנועה.
המחלוקת הגיעה לשיאה בראשית שנות החמישים והביאה למשבר המלווה בעימותים קשים בתנועת הקיבוץ המאוחד. משבר זה מכונה גם בשם הפילוג בקיבוץ המאוחד. מפ"ם אימצה אידאולוגיה קומוניסטית, על כל המשתמע מכך. המיעוט של תומכי מפא"י (שמנה קרוב למחצית מחברי הקיבוץ המאוחד ואף היווה רוב בקיבוצים רבים) לא הסכים לזיקה האידאולוגית והפרקטית לברית המועצות הקומוניסטית, אידאולוגיה בה החזיקה מפ"ם. אחת מנקודות המחלוקת היה החינוך בעל האידאולוגיה הקומוניסטית (גם בגיל רך) אותו הנהיג הרוב. כך, התפלגו קיבוצים לשניים, כאשר הם מחלקים ביניהם את הנכסים, ובקיבוצים אחרים פרשה קבוצת המיעוט והצטרפה לקיבוץ אחר מאותו זרם. באופן זה, הרוב המכריע של אותם חברים שלא היו מזוהים עם מפ"ם פרש מן הקיבוץ המאוחד. הקיבוצים שפרשו הקימו מסגרת זמנית בשם איחוד הקיבוצים. כעבור מספר חודשים התאחדו עם חבר הקבוצות והקימו את התנועה הקיבוצית הנפרדת איחוד הקבוצות והקיבוצים.
לאחר מכן בשנת 1954, עם התפלגות אחדות העבודה - פועלי ציון ממפ"ם נסוג גם הקיבוץ המאוחד בהנהגת טבנקין מעמדותיו הסטליניסטיות, אך רק כשלושים שנה לאחר הפילוג בקיבוץ המאוחד, בשנת 1981, שב "הקיבוץ המאוחד" והתאחד עם "איחוד הקבוצות והקיבוצים", לתנועה קיבוצית אחת, התנועה הקיבוצית המאוחדת (התק"מ). עם זאת, הקיבוצים שהתפלגו ב-1951 לא התאחדו מחדש.
חטיבת בני הקיבוץ המאוחד

חטיבת בני הקיבוץ המאוחד הייתה חטיבה בתנועת הנוער העובד (מ-1959 הנוער העובד והלומד) שהוקמה ב-1951 על ידי הקיבוץ המאוחד ופעלה כשלושה עשורים במסגרת משקי הקיבוץ המאוחד עד לאיחודה עם חטיבת בני האיחוד להקמת חטיבת בני התק"ם בנוער העובד והלומד. 

הוגה רעיון החטיבה היה דודו אפל, חבר מעוז חיים שנמנה עם מתווי הדרך החינוכית של הקיבוץ המאוחד. אפל, שכיהן כרכז ועדת החינוך של הקיבוץ המאוחד, יזם הקמה של מסגרת עצמאית בתוך הקיבוצים, שהנערים עצמם מובילים אותה, מדריכים בה וקובעים את פעולותיה. בין המייסדים והפעילים של החטיבה היו עדה יגורי ועזריה אלון.
טקס היסוד של החטיבה התקיים בחודש אוקטובר 1951 ליד מעין חרוד. בתאי החטיבה (הסניפים) היו בני הנוער מכיתות ז'-י"ב במשקי הקיבוץ המאוחד. מדי שנה התקיימו כינוסים ארציים של כל חברי החטיבה. בכינוסים אלה גיבשו מועצות בני הנוער את המתווה להמשך פעילותם.
החטיבה הייתה מרכיב חשוב בחינוך הרעיוני של בני הקבה"מ. פעילות חניכיה התנהלה בשיתוף פעולה הדוק עם בית הספר בתא החטיבה המקומי, ובמסגרת ארצית - כחטיבה בתנועת הנוער העובד והלומד. חניכיה קיימו מחנות צופיים, טיולים וסמינרים רעיוניים. חלק ניכר מפעולותיהם התרכזו במשימות לאומיות – החניכים סייעו לקיבוצים צעירים בראשית דרכם, נחלצו לעזרת יישובי ספר בגליל העליון והגיעו אל המעברות המוזנחות של העולים החדשים כדי לסייע ולהדריך. הגמישות במערכת הלימודים שלהם, וחופש הפעולה שקיבלו מהמורים אִפשרו לחניכים להגיע אל המעברות ואל משפחות במצוקה בערים הגדולות, בכל ימות השנה.
ב-1953 החליטו בני הקיבוץ המאוחד על הנהגת "שנת שירות שלישית" כהתנדבות לפני השירות הצבאי לצורך מילוי המשימות הללו. ב-1971 הקימו בוגרי חטיבת בני הקיבוץ המאוחד את קיבוץ נערן בבקעת הירדן. עלון התנועה נקרא "יחדיו" ויצא כרבעון.
ראו גם

עין חרוד
הקיבוץ הארצי השומר הצעיר
סמינר אפעל
הוצאת הקיבוץ המאוחד
יד טבנקין
מבפנים
המשכן לאמנות על שם חיים אתר
לקריאה נוספת > מחקרים

הנרי ניר, הקיבוץ והחברה: הקיבוץ המאוחד 1923-1933, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1984.
ברוך כנרי, לשאת את עמם: ההגשמה, השליחות והדימוי העצמי של הקיבוץ המאוחד, אפעל: יד טבנקין, 1989.
יחיעם ויץ, דימויו העצמי של היישוב ומציאות השואה בראי העיתונות של הקיבוץ המאוחד ומפא"י, ילקוט מורשת, מ"ח, תש"ן, עמ' 97–108.
יחיעם ויץ, חזרת שליחי "הקיבוץ המאוחד" מאירופה, 1939-1941, בתוך: העפלה, תש"ן-1990, עמ' 108–123.
חיים (ליולק) הדרי, דרכה של קבוצת גבת אל הקיבוץ המאוחד, שורשים, ח', תשנ"ד-1994, עמ' 100–112.
אהרן קדר, עמדת הקיבוץ המאוחד בשאלת גבולות המפעל הציוני ומדינת ישראל, הקונגרס העולמי למדעי היהדות, 10, ב 1, תש"ן, עמ' 415–421.
אהרן קדר, תגובתו של הקיבוץ המאוחד לעליית המשטרים הפשיסטים באירופה, הקונגרס העולמי למדעי היהדות, ע 9, ב 2 תשמ"ו, עמ' 139–144.
רות זריז, ארץ-ישראל והגולה - קשר חברי ומקור השראה: הקשרים בין תנועת "דרור" בפולין עם הקיבוץ המאוחד בשנים 1939–1944, בתוך: יהויקים כוכבי (עורך), תנועות הנוער הציוניות בשואה, חיפה: המכון לחקר תקופת השואה המשותף לאוניברסיטת חיפה ולבית לוחמי הגיטאות, תשמ"ט-1989, עמ' 265–270.
אייל כפכפי, הזיקה האידאולוגית-חינוכית לברית-המועצות כגורם בפילוג הקיבוץ המאוחד, הציונות, י"ד, תשמ"ט-1989, עמ' 127–160.
ברוך בן-אברם, שלבים בתהליך הפוליטיזציה של הקיבוץ המאוחד ושל חבר הקבוצות, בתוך: קיבוץ ומפלגה, 1985, עמ' 16–26.
הערות שוליים

↑  אברהם תרשיש, מועצת איחוד הקיבוצים (פתח-תקוה, 5 באוגוסט 1927), קֹבץ הקבוץ המאוחד, תל אביב: הוצאת "חברה", תרצ"ב-1932, עמ' 139.
↑  ר. שפירא האמת על הקיבוץ, פרדס, חיפה, 2013, פרק שני.
↑  טקס הייסוד של חטיבת בני הקבה"מ - על המשמר 16.10.1951
↑  מעוז חייו מאת שלומי רוזנפלד, 2016, מעוז חיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257339105171  LCCN: n81082767  SUDOC: 027770818  VIAF: 130021528   WorldCat (עם VIAF): 130021528 
לוגו כתב העת מבפנים של הקיבוץ המאוחד, בעיצובו בשנות ה-70