stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריוויליה

| --- | --- |
סמל פריוויליהסמל פריוויליה

 מדינה / טריטוריה:  אוקראינה אוקראינה
 תאריך ייסוד:  1695 
 שטח:  6.05 קמ"ר
 גובה:  71 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,970 (2019)
 קואורדינטות:  49°00′00″N 38°17′41″E﻿ / ﻿48.999891666667°N 38.294825°E﻿ / 48.999891666667; 38.294825 
 אזור זמן:  UTC+2
 he
 
פריווילה (באוקראינית: Привілля; ברוסית: Приволье) היא עיר באזור ליסיצ'נסק (אנ'), לוהנסק, אוקראינה. נכון לשנת 2021 מתגוררים בעיר 6,679 תושבים.
היסטוריה

ב-7 במאי 2022 הפגיזו כוחות רוסים את העיר במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022. שני נערים, בני 11 ו-14, נהרגו. מקורות רוסים טענו כי השתלטו על העיר ב-30 ביוני 2022.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין באוקראינה לשנת 2001 מתגוררים בעיר:
50.7% אוקראינים
48.7% רוסים
0.2% בלארוסים
0.1% ארמנים
הערות שוליים

↑  Russia bombs school in Ukraine village, dozens feared dead - National | Globalnews.ca, Global News (באנגלית אמריקאית)
↑  Источник: город Приволье, где ВСУ оборудовали опорный пункт, перешел под контроль ЛНР, tass.ru
↑  Проведення чергового Всеукраїнського перепису населення визначено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1542-р "Про проведення у 2023 році Всеукраїнського перепису населення"., www.ukrcensus.gov.ua
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פריוויליה".
פראבדה

ערך זה עוסק בשופרה של המפלגה הקומוניסטית. אם התכוונתם לעיתון סובייטי ביידיש, ראו .
| --- | --- |


 תדירות:  עיתון יומי
 סוגה:  חדשות, כלכלה
 פורמט:  פורמט טבלואיד
 מייסד:  ולדימיר איליץ' לנין 
 בעלים:  המפלגה הקומוניסטית הרוסית
 עורך ראשי:  בוריס קומוצקי
 תאריכי הופעה:  1912 – 6 בספטמבר 1991 (כ־79 שנים) 
 שפה:  רוסית
 מערכת:  רחוב פראבדה 24, מוסקבה
 תפוצה:  100,300 עותקים
 מדינה:  רוסיה רוסיה ברית המועצות ברית המועצות
 ISSN:  0233-4275, 1990-6838
 www.gazeta-pravda.ru
 
פראבדה 1917
"פְּרַאבְדָּה" (ברוסית: Правда, "אמת" או "האמת") הוא עיתון יומי ברוסיה.
בעבר היה זה העיתון העיקרי בברית המועצות ששימש כשופר הרשמי של המפלגה הקומוניסטית במהלך שלטונה החל מ-1918 ועד ל-1991 והיה העיתון הנפוץ ביותר במדינה, העיתון עדיין יוצא לאור ברוסיה כיום, כשופר של המפלגה הקומוניסטית הרוסית, אך כיום זהו עיתון נטול חשיבות משמעותית ותפוצתו אינה עולה על 100 אלף עותקים. עיקר חשיבותו הייתה כביטאונה של המפלגה הבולשביקית בתקופת המהפכה, כמו גם בהבעת עמדתו של המשטר הסובייטי בתקופת המלחמה הקרה.
ב-1918, עם הפיכתה של מוסקבה לעיר הבירה של ברית המועצות, היה העיתון לפרסום רשמי של המפלגה הקומוניסטית. עובדי ציבור וחיילים היו חייבים להיות מנויים אליו.
רקע

עיתון בשם פראבדה נוסד בשנת 1903 על ידי מהנדס רכבות בשם קוז'בניקוב. בהמשך השליטה על העיתון עברה למפלגת הספילקה האוקראינית שהייתה חלק ממפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, כמפלגה אוטונומית מקומית שצדדה במנשביקים. בתקופה זאת הפראבדה היה עיתון קטן וחסר חשיבות וצבר חובות כספיים. באוקטובר 1908 הוזמן לאון טרוצקי לשמש עורך העיתון כדי להחיותו. לקראת סוף שנת 1908 משכה מפלגת הספילקה את ידיה מהפראבדה והשאירה אותו בידי טרוצקי. מחוסר באמצעים, הפראבדה יצא באופן לא סדיר. הוא הודפס בווינה והוברח לתוך רוסיה. כדי לממן את הוצאת העיתון מכר טרוצקי את ספריו, השקיע בו את דמי הסופר שקיבל מכתיבה בעיתונים אחרים ומשכן את תכשיטיה של אשתו. בשנה הראשונה יצאו רק חמישה גליונות של העיתון. בהמשך היו תקופות שהעיתון יצא באופן סדיר מדי שבועיים, למשל הודות להלוואה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית, אך לאחר מכן היה שב ויוצא באופן לא סדיר. בכל שנת 1909 ניסה טרוצקי להשיג תמיכה לעיתונו מידי מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית שנשלטה על ידי הבולשביקים, אולם לאור סירובו למנות עורך מטעם המפלגה לעיתון, סירב לנין לאפשר תמיכה בעיתון. אולם למרות מצבו הכספי הקשה של העיתון, הוא הצליח לעורר הדים ברוסיה ודו"ח של האוכרנה ציין את תפוצתו הרחבה. בתקופה זאת כיהן מטביי סקובלב כמזכיר העיתון ובצוות העיתון היו גם ויקטור קופפ ואדולף יופה.
ב-16 בדצמבר 1910 החל לצאת באופן חוקי בסנקט פטרבורג שבועון של הבולשביקים בשם זבזדה. בינואר 1911 החל הזבזדה לצאת פעמיים בשבוע וממרץ שלוש פעמים בשבוע. בסך הכול יצאו 63 גליונות של הזבזדה, אשר 30 מהם הוחרמו על ידי השלטונות ושמונה מהם זכו לקנסות. הוצאת הזבזדה מומנה בתרומות של פועלים וכסף רב שנאסף עבורו שימש את הוצאת הפראבדה.
היסטוריה > ראשית ימי העיתון

בפברואר 1912 החליט לנין להוציא עיתון יומי שיהיה חוקי להפצה ברוסיה. למורת רוחו של טרוצקי הוא נתן לעיתון את השם "פראבדה" – האמת, ולא שעה לדרישותיו של טרוצקי לבחור לו שם אחר. הגיליון הראשון של העיתון יצא ב-22 באפריל 1912 בסנקט פטרבורג. סטלין היה עורך העיתון ומזכיר המערכת היה ויאצ'סלב מולוטוב. העיתון נסגר על ידי השלטונות ביולי 1913 אולם המשיך לצאת תחת שמות אחרים עד יולי 1914. הבולשביקים המשיכו את הפצת העיתון במחתרת והממשלה הצארית ניסתה למנוע את הפצת העיתון, אך עם 40,000 עותקים ורשת מפיצים מסורים הדבר היה קשה. עם זאת, העיתון לא הצדיק עצמו כלכלית ונתמך על ידי תרומות הפועלים.
העיתון פרסם מכתבים מפועלים פשוטים וליבה את זעמם במאמרי מערכת משתלהבים. היו אלו זמנים של אי שקט חברתי, כאשר 400,000 פועלים שבתו לרגל אחד במאי, והפראבדה זכה לתפוצה רבה. העיתון של אותה תקופה תואר בביוגרפיה בולשביקית של לנין כ"אותו עיתון בולשביקים נהדר שגידל מאות אלפי לוחמי קו ראשון אמיצים למען המהפכה, מעמד הפועלים והאינטרסים של העם".
עד סגירתו ב-1914 לנין כתב 280 מאמרים לעיתון, אולם זעם על העורכים אשר מנעו פרסום מאמרים כנגד הליקווידטורים, שהיו אחת הקבוצות במפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית, ואף הסירו ממאמריו את התקפותיו על הליקווידטורים.
מהפכת פברואר 1917 אפשרה את פתיחתו המחודשת של העיתון, וב-13 במרץ 1917 נתמנה סטלין למערכת של הפראבדה ותוך יומיים הצליח להגיע לעמדת השפעה מכרעת, יחד עם לב קמנייב ומטביי מוראנוב.
בתחילה נקט העיתון בקו אוהד כלפי הממשלה הזמנית, אך קוראיו לא היו מרוצים וכך גם לנין עצמו. מערכת העיתון בתקופה זו אף סירבה לפרסם שלושה ממאמריו של לנין. החל מאפריל 1917 עקב פראבדה באדיקות אחרי הקו של לנין, והחל מגנה בחריפות את אלכסנדר קרנסקי וממשלתו כאנטי-מהפכנית. בתקופה זו נמכרו כ-100,000 עותקים של העיתון מדי יום, ובזכות תפוצתו הגדולה מילא פראבדה תפקיד חשוב במהפכת אוקטובר. ביולי 1917 נסגר העיתון בטענה שהבולשביקים מתכננים הפיכה, אולם המשיך לצאת לאור תחת שם אחר.
היסטוריה > התקופה הסובייטית

משרדי העיתון עברו למוסקבה ב-3 במרץ 1918, והעיתון הפך לפרסום (ה"אורגן") הרשמי של המפלגה הקומוניסטית. הוא היה לצינור דרכו פורסמה המדיניות הרשמית של המשטר והשינויים בה עד 1991.
עיתונים אחרים היו שופרותיהם של גופים אחרים בברית המועצות: "איזבֶסטיה", שכיסה את תחום היחסים הבין-לאומיים, שויך לסובייט העליון, "סובייטסקיה רוסייה" היה ביטאון הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית, ה"טרוּד" – היה ביטאונם של ארגוני העובדים, "קומסומולסקאיה פראבדה" – של הקומסומול ו"פיונירסקאייה פראבדה" – של ארגון הפיונירים. לאחר שלנין לקה בשבץ סטלין מונה כנציג המפלגה שהיה אחראי על הטיפול בו. סטלין דאג להדפסת עותק מיוחד של פראבדה שניתן ללנין והוצאו ממנו ידיעות מדאיגות, כדי לא להדאיג את לנין.
לאחר מותו של לנין ב-1924 הפך פראבדה לבסיס הכוח של ניקולאי בוכארין, אשר שימש כעורך העיתון והשכיל לפתח את המוניטין שלו כתאורטיקן פוליטי מעמדה זו. החל משנת 1933 קוקריניקסי היו הציירים הרשמיים של העיתון בתחום הקריקטורה. בשנת 1949 בעיתון פורסמו מאמרי המערכת שהובילו את המאבק נגד קוסמופוליטיות.
באופן דומה, מותו של סטלין ב-1953 אפשר לניקיטה חרושצ'וב להעביר את עמדת העורך לתומכיו ולהשיג יתרון תקשורתי על פני גאורגי מלנקוב, ששלט באיזבסטיה.
היסטוריה > התקופה הפוסט-סובייטית

ב-22 באוגוסט 1991 הוציא בוריס ילצין, נשיא רוסיה, צו המפרק את המפלגה הקומוניסטית ומחרים את כל רכושה, כולל העיתון פראבדה. צוות העיתונאים לא התנגד ורשם עיתון בשם זהה כמה שבועות לאחר מכן.
מספר חודשים מאוחר יותר, העורך גנאדי סלזניוב (לימים חבר דומה) מכר את פראבדה למשפחת יאניקוס, משפחת משקיעים מיוון, שקיבלה גם את סמלו הרשום של העיתון – מדליות מסדר לנין.
באותו זמן התחולל משבר נרחב בעיתון. כ-90% מהעיתונאים הוותיקים התפטרו והקימו גרסה משלהם לפראבדה, שנסגרה מאוחר יותר בלחץ השלטונות. קבוצה זו הקימה בינואר 1999 את "פראבדה אונליין" שהיה העיתון המקוון הראשון בשפה הרוסית (יש גם גרסאות באנגלית ופורטוגזית).
עיתון הפראבדה ה"חדש" והאתר אינם מקושרים בשום אופן לעיתון פראבדה, על אף שהעיתונאים עדיין מקיימים קשרים בלתי פורמליים ביניהם. העיתון המודפס מחזיק בהשקפה שמאלנית, בעוד זה המקוון לאומני הרבה יותר.
נכון לשנת 2010 יוצא העיתון לאור שלוש פעמים בשבוע בכ-100 אלף עותקים, ומהווה עיתון רשמי של המפלגה הקומוניסטית הרוסית.
כמטבע לשון

לעיתים משתמשים במונח "פראבדה" כמטבע לשון, שמשמעותו היא "עיתון המשמש שופר של השלטון".
הערות שוליים

↑  פראבדה (עיתון), באתר העין השביעית, 20 בפברואר 2008
↑  Isaac Deutscher, The prophet armed: Trotsky, 1879-1921, pages 158-159
↑  Building the Party: Lenin 1893-1914, Tony Cliff, page 297
↑  Isaac Deutscher, The prophet armed: Trotsky, 1879-1921, pages 164
1 2  Tony Cliff, Building the Party: Lenin 1893-1914, page 275
1 2  Christopher Read, Lenin: a revolutionary life, page 95
↑  Lenin, Lenin, page 90
1 2  Glasnost, perestroika, and the Soviet media, Brian McNair, page 26
צ'אק קופר

| --- | --- |

קופר (מימין) במהלך אימון של בוסטון סלטיקס
 לידה:  29 בספטמבר 1926 פיטסבורג שבפנסילבניה, ארצות הברית
 פטירה:  5 בפברואר 1984 (בגיל 57) פיטסבורג שבפנסילבניה, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטר
 מכללה:  מכללת וירג'יניה המערבית   אוניברסיטת דוקיין
 דראפט:  בחירה מספר 14, 1950 בוסטון סלטיקס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 2019
 קבוצות כשחקן
 1950–1954   1954–1956   1956:  בוסטון סלטיקס   מילווקי/סנט לואיס הוקס   פורט ויין פיסטונס
צ'ארלס הנרי "צ'אק" קופר (באנגלית: Charles Henry "Chuck" Cooper;‏ 29 בספטמבר 1926 – 5 בפברואר 1984) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין העונות 1951–1956. נודע כשחקן האפרו-אמריקאי הראשון אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA, בשנת 1950. לאורך קריירת המשחק העמיד ממוצעים של 6.7 נקודות, 5.9 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
בספטמבר 2019 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
נעורים וקריירת מכללות

קופר נולד בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה. בשנת 1944 החל ללמוד במכללת וירג'יניה המערבית, אך לאחר סמסטר אחד התגייס לצי ארצות הברית לקראת סופה של מלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 שוחרר משירותו הצבאי והמשיך את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת דוקיין, אשר בעיר הולדתו פיטסבורג. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה היא רשמה מאזן כולל של 78 ניצחונות ו-19 הפסדים (80.4%), והשתתפה פעמיים ב"טורניר ההזמנה הלאומי" (NIT) אשר היה באותה תקופה טורניר המכללות היוקרתי ביותר. בעונתו האחרונה בדוקיין קלע 12.0 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות ("Second-team All-American").
קריירה מקצועית

בשנת 1950 שיחק לתקופה קצרה בקבוצת הראווה הארלם גלובטרוטרס. בדראפט ה-NBA 1950 נלקח קופר בבחירה ה-14 על ידי בוסטון סלטיקס, ובכך היה האפרו-אמריקאי הראשון אי פעם שנבחר בדראפט ה-NBA. לצידו של קופר הצטרפו ל-NBA באותה עונה השחקנים האפרו-אמריקאים "פורצי הדרך" נת'ניאל קליפטון וארל לויד; קליפטון היה הראשון מבין השלושה שחתם על חוזה רשמי בקבוצת NBA (ניו יורק ניקס), ולויד היה הראשון שהשתתף בפועל במשחק NBA (עם וושינגטון קפיטולס, יום אחד לפני משחק הבכורה של קופר).
בעונתו הראשונה עם הסלטיקס היה הקלעי הרביעי בקבוצתו עם 9.3 נקודות בממוצע למשחק, שהתבררו בדיעבד כשיא הקריירה שלו, ובעונות 1953 ו-1954 הפסיד עם בוסטון בשלב גמר האזור המזרחי. ב-4 עונותיו בקבוצה קלע 6.8 נקודות והוריד 6.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. בקיץ 1954 הועבר למילווקי הוקס, במדיה קלע 7.2 נקודות למשחק במשך כעונה וחצי. בינואר 1956 שוחרר מההוקס וחתם על חוזה בפורט ויין פיסטונס, עמה העפיל בסיום העונה לגמר ה-NBA. בסדרת הגמר הפסידו הפיסטונס מול פילדלפיה ווריורס (1–4), ובסיומה פרש קופר ממשחק, בגיל 29.
ב-5 בפברואר 1984 נפטר קופר לאחר מאבק בסרטן הכבד, בגיל 57.
הערות שוליים

1 2  סיכום עונת 1950/1951, באתר ה-NBA
1 2  סטטיסטיקות הקריירה של קופר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  ההכרזה על מחזור היכל התהילה 2019, באתר הרשמי, 6 באפריל 2019
↑  סטטיסטיקות המכללות של קופר, באתר sports-reference.com
1 2  ההודעה על פטירתו של קופר, באתר הניו יורק טיימס, 7 בפברואר 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009541168205171  ISNI: 0000 0000 4637 8130  LCCN: no99017036  VIAF: 39005402   WorldCat (עם VIAF): 39005402
פסיכותרפיה התנהגותית

טיפול התנהגותי ( מאנגלית: Behavior Therapy) הוא טיפול פסיכותרפי המתבסס על עקרונות ההתנהגות הביהייביוריסטים. הטיפול מניח שחלק מהפרעות הנפשיות הן דפוסי התנהגות  לא יעילים שנלמדו במהלך החיים. מטרת הטיפול היא שינוי דפוסי ההתנהגות של המטופל תוך שימוש בשיטות התנהגותיות.
היסטוריה

ניתוח ההתנהגות כשיטת טיפול החל ב-1924 עם העבודה של מרי קובר ג'ונס (Mary Cover Jones) על הכחדה של חרדות אצל ילדים. אולם ההתפתחות המשמעותית של התחום החלה רק בשנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20.
בתחילת הטיפול ההתנהגותי נוצרו שלוש אסכולות שונות. הנס אייזנק מאנגליה ראה בעיות התנהגות כנובעות מאינטראקציה בין תכונות אישיות, סביבה והתנהגות. הקבוצה של פרדריק סקינר בארצות הברית התמקדה בהתניה אופרנטית, וגישתם הייתה גישה פונקציונלית שיצרה כלי הערכה וטיפול דוגמת כלכלת אסימונים והפעלה התנהגותית. תלמידים ועמיתים של סקינר יצרו שיטות טיפול שונות, כמו למידת דיוק של אוגדן לינדסי, שאפשרה לעקוב אחר ההתקדמות של מטופלים, או תוכנית שסקינר בנה עם פרד קלר, שאפשרה להשיג שיפור באפאזיות. ג'וזף וולף מדרום אפריקה יצר את שיטת ההקהיה השיטתית לטיפול בפוביות דרך הרפיה וחשיפה הדרגתית.
בעוד שחלק מהמטפלים ההתנהגותיים נשארו נאמנים לגמרי לרעיון ההתניות, מטפלים רבים החלו לשלב עקרונות של טיפול קוגניטיבי בטיפול, וכך נוצר הזרם של טיפול קוגניטיבי-התנהגותי בפסיכולוגיה. כיום במרבית הטיפולים יש שילוב של כלים קוגניטיביים, וטיפול התנהגותי בלבד מיושם בעיקר בהפרעות ממוקדות כמו פוביות, טיפולים שמטרתם הקניית כישורים או כשהמטופל אינו יכול לתקשר, למשל שיטת ABA לטיפול בתסמונות הקשת האוטיסטית.
שיטות טיפול

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיטות טיפול > ניתוח התנהגות יישומי

ניתוח התנהגות יישומי או ABA (ראשי תיבות: Applied Behavior Analysis) הוא בעיקר התחום המדעי של חקר ההתנהגות, אך גם נחשב לגישה טיפולית לשינוי בהפרעות התנהגותיות.
שיטות טיפול > כלכלת אסימונים

בשיטת כלכלת האסימונים (באנגלית: Tokens Economy), המטופל יכול להרוויח אסימונים על התנהגות חברתית רצויה, ולאחר מכן להחליף את האסימונים בדברים שהם בבחינת חיזוקים חיוביים עבורו. השיטה קשורה לרעיונות ההתניה האופרנטית. שיטה זו כוונה בעיקרה לשימוש עבור מתבגרים, וגם כיום היא נהוגה בעיקר בהקשרים חינוכיים. מבקרי השיטה טוענים, שהשימוש בה מועיל לשינוי זמני ומקומי בלבד בהתנהגות, שאינו תקף מחוץ להקשר שבו היא הופעלה או לאחר שהופסקה.
שיטות טיפול > הקהייה שיטתית

שיטת טיפול שפותחה על ידי ג'וזף וולפ ונועדה לטיפול בפוביות, אולם כיום נעשה בה שימוש לטיפול בהפרעות חרדה שונות. בטיפול זה המטופל לומד טכניקות הרפיה והרגעה, ולאחר שרכש אותן הוא נחשף באופן הדרגתי לגירויים המאיימים עליו. מטרת הטיפול היא לשבור התניות קודמות, כך שגירוי שהיה מאיים לפני כן ייקשר לתחושת רוגע, ותחושת הפחד תפחת. שינוי זה מאפשר למטופל להתמודד עם מצבים שעוררו אצלו בעבר חרדה רבה עד כי לרוב נמנע מהם או חווה מצוקה עזה כשנאלץ להתמודד עמם.
שיטות טיפול > חשיפה ומניעת תגובה

בדומה להקהייה שיטתית, מטרת טיפול בחשיפה (אנ') היא להכחיד את הפחד או המצוקה של המטופל מגירויים שונים. בניגוד להקהייה, בחשיפה ומניעת תגובה אין שימוש בטכניקות הרגעה והרפיה. העיקרון המנחה הוא התרגלות – כלומר, אם המטופל יישאר לאורך זמן עם המצוקה מבלי לנסות לסיים אותה, עוצמתה תפחת אם יתרגל זאת לאורך זמן ובעקביות, והוא יוכל לפתח תגובה שונה. שיטה זו מתמקדת לא רק בחשיפה לגירוי, אלא גם בתגובות המטופל, ומטרתה לאתר ולמנוע תגובות שהוא מבצע על מנת להפחית את המצוקה. כך למשל, בטיפול בהפרעה טורדנית-כפייתית באמצעות חשיפה, המטרה היא שהמטופל ייחשף בהדרגה לגירוי הגורם לו מצוקה (למשל לכלוך או מחשבה טורדנית) מבלי לבצע את התגובה הטקסית (למשל שטיפת ידיים או נטרול מחשבתי). שיטה זו היא חלק מתרפיית חשיפה, המשמשת לטיפול במגוון הפרעות כגון הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת דחק פוסט-טראומטית, התקפי חרדה ופוביות.
שיטות טיפול > ניתוח התנהגות קליני

ניתוח התנהגות קליני (CBA ;Clinical Behavior Analysis) –  זהו היישום הקליני של ניתוח ההתנהגות. ה-CBA מייצגת תנועה בטיפול ההתנהגותי, אשר מרוחקת מן הביהביוריזם המתודולוגי ומתקרבת יותר לגישת הביהביוריזם הרדיקלי (אנ') וליישום הניתוח הפונקציונלי של המודלים של ההתנהגות המילולית (אנ') - בעיקר של תאוריית המסגרות היחסיות (Relational Frame Theory).
ראו גם

עיצוב התנהגות
טיפול קוגניטיבי-התנהגותי
ביהביוריזם
הערות שוליים

↑  שרה שמעוני, שרית סגל וורדה שרוני (1997), משמעת בכיתה: היבטים פסיכולוגיים וחינוכיים, מכון מופ"ת
↑  Robert J. Kohlenberg, Madelon Y. Bolling, Jonathan W. Kanter, Chauncey R. Parker, Clinical behavior analysis: Where it went wrong, how it was made good again, and why its future is so bright., The Behavior Analyst Today 3, 2002, עמ' 248–253 doi: 10.1037/h0099988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283142705171  BnF: cb119365698 (data)  GND: 4062874-7  LCCN: sh85012900  NKC: ph114133 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פרנק קמינסקי

| --- | --- |

פרנק קמינסקי, 2014
 לידה:  4 באפריל 1993 (בן 31) וינפילד שבאילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.13 מטר
 מספר:  8
 מכללה:  אוניברסיטת ויסקונסין
 דראפט:  בחירה תשיעית, 2015 שארלוט הורנטס
 קבוצות כשחקן
 2015–2019   2019–2022   2022–2023   2023 2023–:  שארלוט הורנטס   פיניקס סאנס   אטלנטה הוקס   יוסטון רוקטס פרטיזן בלגרד
פרנסיס סטנלי "פרנק" קמינסקי השלישי (באנגלית: Francis Stanley "Frank" Kaminsky III; נולד ב-4 באפריל 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת פרטיזן בלגרד.
ראשית חייו

קמינסקי נולד וגדל באילינוי כנוצרי קתולי. אביו, פרנק קמינסקי השני, שיחק כדורסל באוניברסיטת לואיס וכמקצוען בקבוצות בדרום אמריקה ואימו, מארי, שיחקה כדורעף באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ראשית חייו > קריירת מכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים, נרשם קמינסקי לאוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, בה למד מדעי החיים ותקשורת ושיחק בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבת ה"ביג-10" של ליגת המכללות. קמינסקי התקשה להשתלב בהרכבה של הקבוצה, ובשנתיים הראשונות בליגת המכללות עלה מהספסל לדקות בודדות ולא היה לבורג מרכזי.
בעונת הג'וניור, עונת 2013/2014, קיבל קמינסקי את ההזדמנות לעלות בחמישייה, והפך במהרה לבורג מרכזי בקבוצה. הוא קלע 43 נקודות מול אוניברסיטת דקוטה הצפונית, בהן שש קליעות ללא החטאה מעבר לקשת השלוש, שיא הנקודות לשחקן במדי קבוצת האוניברסיטה וכמות הנקודות הרבה ביותר לשחקן בחטיבה מאז עונת 1996/1997. קמינסקי נבחר באותה העונה פעמיים לשחקן המצטיין של השבוע בחטיבה, היה לקלעי המוביל של קבוצתו עם 13.9 נקודות למשחק, חסם 66 פעמים לאורך העונה - הנתון השלישי בטיבו בתולדות ויסקונסין-מדיסון, סייע לקבוצתו להעפיל עד לפיינל פור טורניר אליפות המכללות לראשונה מאז שנת 2000, ובסיום העונה נבחר לחמישייה המצטיינת של החטיבה ולשחקן המצטיין של האזור המערבי בטורניר ה-NCAA. קמינסקי קיבל את הכינוי "פרנק הטנק".
בעונת הסיניור המשיך קמינסקי במגמת השיפור. הוא הוביל את קבוצתו בנקודות, ריבאונדים, אסיסטים וחסימות, והיה למוסר השני בטיבו בקבוצה. הוא הוביל את החטיבה כשרשם לאורך העונה דאבל דאבל ב-14 משחקים, והוליך את קבוצתו לאליפות החטיבה. בטורניר ה-NCAA סייע קמינסקי לקבותו להעפיל עד לגמר טורניר אליפות המכללות, ועל אף שרשם במשחק הגמר 21 נקודות ו-12 ריבאונדים, לא הצליח למנוע את הפסד קבוצתו 63–68 לאוניברסיטת דיוק. בסיום העונה נבחר קמינסקי לחמישייה המצטיינת של העונה במכללות, וזכה בפרס נייסמית', פרס וודן, בפרס על שם אוסקר רוברטסון ובפרס לסנטר המצטיין במכללות על שם כרים עבדול-ג'באר.
קריירה מקצוענית > שארלוט הורנטס

לאחר ארבע שנים בליגת המכללות עמד קמינסקי לבחירה בדראפט ה-NBA 2015 ונבחר בבחירה התשיעית על ידי שארלוט הורנטס.
קריירה מקצוענית > פיניקס סאנס

ביולי 2019, לאחר 4 עונות בשארלוט, חתם קמינסקי על חוזה בפיניקס סאנס. לקראת עונת 2020/2021 חתם על חוזה בסקרמנטו קינגס, אולם שוחרר מהקבוצה לפני פתיחת העונה וחזר לשחק בפיניקס.
קריירה מקצוענית > אטלנטה הוקס

ב-8 ביולי 2022 חתם לעונה אחת באטלנטה הוקס.
קריירה מקצוענית > אטלנטה הוקס > יוסטון רוקטס

ב-9 בפברואר 2023, עבר קמינסקי ליוסטון רוקטס בטרייד יחד עם חברו לקבוצה ג'סטין הולידיי ושתי בחירות דראפט עתידיות, תמורת ברונו פרננדו וגריסון מת'יוס.
קריירה מקצוענית > פרטיזן בלגרד

ב-17 באוגוסט 2023, חתם קמינסקי לשנה אחת בפרטיזן בלגרד.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | ויסקונסין-מדיסון | 35 | 0 | 7.7 | 0.411 | 0.286 | 0.500 | 1.4 | 0.3 | 0.1 | 0.4 | 1.8 |
| 2012/2013 | ויסקונסין-מדיסון | 32 | 2 | 10.3 | 0.439 | 0.311 | 0.767 | 1.8 | 0.8 | 0.4 | 0.5 | 4.2 |
| 2013/2014 | ויסקונסין-מדיסון | 38 | 38 | 27.2 | 0.528 | 0.378 | 0.765 | 6.3 | 1.3 | 0.7 | 1.7 | 13.9 |
| 2014/2015 | ויסקונסין-מדיסון | 39 | 39 | 33.6 | 0.547 | 0.416 | 0.780 | 8.2 | 2.6 | 0.8 | 1.5 | 18.8 |
| קריירה |  | 144 | 79 | 20.4 | 0.522 | 0.369 | 0.763 | 4.6 | 1.3 | 0.5 | 1.1 | 10.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | שארלוט | 81 | 3 | 21.1 | 0.410 | 0.337 | 0.730 | 4.1 | 1.2 | 0.5 | 0.5 | 7.5 |
| 2016/2017 | שארלוט | 75 | 16 | 26.1 | 0.399 | 0.328 | 0.756 | 4.5 | 2.2 | 0.6 | 0.5 | 11.7 |
| 2017/2018 | שארלוט | 79 | 4 | 23.2 | 0.429 | 0.380 | 0.799 | 3.6 | 1.6 | 0.5 | 0.2 | 11.1 |
| 2018/2019 | שארלוט | 47 | 0 | 16.1 | 0.463 | 0.360 | 0.738 | 3.5 | 1.3 | 0.3 | 0.3 | 8.6 |
| 2019/2020 | פיניקס | 39 | 13 | 19.9 | 0.450 | 0.331 | 0.678 | 4.5 | 1.9 | 0.4 | 0.3 | 9.7 |
| 2020/2021 | פיניקס | 47 | 13 | 15.2 | 0.471 | 0.365 | 0.617 | 4.0 | 1.7 | 0.3 | 0.4 | 6.6 |
| 2021/2022 | פיניקס | 9 | 0 | 20.1 | 0.545 | 0.333 | 0.900 | 4.6 | 1.4 | 0.9 | 0.8 | 10.6 |
| 2022/2023 | אטלנטה | 26 | 0 | 6.8 | 0.568 | 0.478 | 0.833 | 1.4 | 0.8 | 0.2 | 0.0 | 2.7 |
| 2022/2023 | יוסטון | 10 | 0 | 5.9 | 0.316 | 0.200 | 1.000 | 1.6 | 1.1 | 0.1 | 0.3 | 1.8 |
| קריירה |  | 413 | 49 | 19.8 | 0.430 | 0.349 | 0.746 | 3.8 | 1.6 | 0.4 | 0.4 | 8.8 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | שארלוט | 7 | 5 | 27.1 | 0.304 | 0.294 | 0.810 | 4.3 | 1.1 | 0.9 | 0.7 | 7.1 |
| 2020/2021 | פיניקס | 10 | 0 | 6.8 | 0.455 | 0.200 | 1.000 | 1.4 | 1.4 | 0.2 | 0.3 | 2.2 |
| קריירה |  | 17 | 5 | 15.2 | 0.353 | 0.273 | 0.818 | 2.6 | 1.3 | 0.5 | 0.5 | 4.2 |
הערות שוליים

1 2 3  ביוגרפיה באתר אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון
↑  קמינסקי חותם על חוזה בפיניקס, באתר הקבוצה, 17 ביולי 2019
↑  קמינסקי חותם על חוזה בסקרמנטו, באתר הקבוצה, 30 בנובמבר 2020
↑  פיניקס מחזירה את פרנק קמינסקי, באתר ESPN,‏ 21 בדצמבר 2020
↑  וויזמן עזב את הווריירס, קראודר יחזק את הבאקס, באתר ONE‏, 9 בפברואר 2023
↑  רשמי: פרנק קמינסקי חתם בפרטיזן בלגרד, באתר ערוץ הספורט, 17 באוגוסט 2023
פרנסואז אטלן

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1964 (בת 60) נרבון צרפת צרפת
 מוקד פעילות:  מרקש מרוקו מרוקו
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אקס-מרסיי 
 סוגה:  שירה אנדלוסית  שירה ספרדית  שירה ערבית  שירה ים תיכונית  שירה בלדינו
 סוג קול:  סופרן גבוהה
 שפה מועדפת:  ערבית  צרפתית  לאדינו  ספרדית
 כלי נגינה:  פסנתר
 
פרנסואז אטלן, (באנגלית:Françoise Atlan ; בערבית: فرنسواز أطلان ; נולדה ב-27 ביולי 1964) היא זמרת ואתנומוזיקולוגית צרפתית, בעלת קול סופרן גבוהה. היא נולדה למשפחה יהודית ספרדית בעיר נרבון, שבדרום צרפת. אביה היה עורך דין ויליד העיר בג'איה, אלג'יריה. אמה הייתה פסנתרנית וזמרת לירית.
ב-30 במרץ 2019, היא הייתה אחת משלושת הזמרים ששרו שירים דתיים מוסלמים, נוצרים ויהודיים בליווי התזמורת הפילהרמונית המרוקאית, במהלך ביקור האפיפיור פרנציסקוס בממלכת השריף המרוקאי (מרוקו). ביולי 2018, היא קבלה אזרחות מרוקאית בצו מלכותי שפורסם בעלון הרשמי של מרוקו מ-2 במאי 2018.
חינוך מוזיקלי

ב-1970 כשפרנסואז אטלן הייתה בת שש, היא התחילה ללמוד פסנתר עם אמה. ב-1984 היא השלימה את השכלתה המוזיקלית בקונסרבטוריון סנט אטיין ואקס-אן-פרובנס. בנגינת פסנתר היא סיימה בהצטיינות במקום הראשון, עם מדליית זהב ובשירה קאמרית זכתה במדליית כסף. מאוחר יותר היא למדה מוזיקולוגיה באוניברסיטת אקס-מרסיי, שם היא גם עברה את המבחנים להוראה. במקביל היא עבדה על טכניקות ווקאליות בבית הספר לאופרה בפריז עם אנדריאה גיו (אנ'), בכיתה של רג'ין קרספין (אנ') שבאופרה.
קריירה

פרנסואז ניחנה בקול טבעי שפותח כבר בשנותיה הראשונות. היא שרה "נובות" השמורים בדרך כלל לזמרים גברים. היא שרה עם גיטריסט הפלמנקו חואן קרמונה, רפרטואר אירופי מימי הביניים, עם האנסמבל של ז'יל בנשואה ועם הקאמרטה של בוסטון. היא התקבלה בהתלהבות במרוקו (פס, רבאט, קזבלנקה ב-1994), בשווייץ (מונטרה, איברדון-לה-באן ב-1993) ובצרפת במספר אירועים (Abbaye du Thoronet ב-1993 ל-Chants Sacrés de la Méditerranée, ובעיר מץ בפסטיבל Transméditerranéen ב-1994). היא זכתה לתשואות בבלגרד, טוקיו וקיוטו. היא השתתפה בהקלטת האלבום Borboréo של הגיטריסט חואן קרמונה. היא גם קצרה הצלחה בארצות הברית, יפן, ספרד, פורטוגל, איטליה, בריטניה, מרוקו, תוניסיה, יוגוסלביה, ישראל, והמשיכה במחקריה לעסוק ברפרטוארים הים תיכוניים. בנוסף עסקה ברפרטואר הערבי האנדלוסי הקדום והמסורתי. פרנסואז אטלן בחרה לחיות ולעבוד במרוקו, במיוחד במרקש.