stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת שמיני
הערות שוליים

↑  רש"י, ויקרא ט, א
↑  רש"י ויקרא ט, כב
↑  רש"י ויקרא ט, כג מברייתא
↑  ראה תורת כהנים וברש"י ויקרא ט, כג
↑  כשיחול שמיני בשמיני קורין שמיני שמונה פעמים
| ספר ויקרא |
| --- | --- | --- |
| פרשת ויקרא | קורבן עולה • קורבן מנחה • קורבן שלמים • קורבן חטאת • קורבן עולה ויורד • קורבן אשם |  |
| פרשת צו | תרומת הדשן • מנחת חינוך • איסור אכילת חלב • שבעת ימי המילואים |  |
| פרשת שמיני | חנוכת המשכן • נדב ואביהוא • קטורת • איסור עבודה במקדש פרוע ראש • מאכלות אסורות • טומאה וטהרה |  |
| פרשת תזריע | טומאת יולדת • קורבן יולדת • נגע הצרעת • נגעי אדם • צרעת הבגד |  |
| פרשת מצורע | צרעת • היטהרות מטומאה • קרבן מצורע • צרעת הבתים • נידה • זב • זבה • טומאת קרי |  |
| פרשת אחרי מות  | יום הכיפורים בבית המקדש • שחוטי חוץ • כיסוי הדם • איסור עריות |  |
| פרשת קדושים | מצוות שבין אדם למקום: עבודת אלילים • שבת •שבועת שקר • כלאיים שעטנז   מצוות שבין אדם לחברו: ואהבת לרעך כמוך • כיבוד אב ואם • גנבה • שקר • רכילות • לא תשנא את אחיך בלבבך • תוכחה • לא תקום ולא תטור • והדרת פני זקן • איסור קללה איסור קללת אב ואם   צדק חברתי: הלנת שכר • לפני עיוור לא תיתן מכשול • לקיחת שוחד • אהבת הגר • איסור אונאה במשקולות • מורא מקדש • פיגול  מצוות התלויות בארץ: עורלה • נטע רבעי • מתנות עניים • לקט שכחה ופאה  חוקות הגויים: לא תאכלו על הדם • לא תנחשו ולא תעוננו • הקפת הראש • השחתת הזקן • כתובת קעקע • העלאה באוב • ידעוני • עבודת המולך   מיתת בית דין • כרת • איסור עריות |  |
| פרשת אמור | כהן • איסורי נישואים לכהן • איסור טומאה למת • דיני כהן גדול • כהן בעל מום • איסור עבודה לכהן טמא או לישראל • בעל מום • אותו ואת בנו • המועדים • הדלקת הנרות במקדש • לחם הפנים • פרשת המקלל • חובל |  |
| פרשת בהר | שמיטה • שנת יובל • גאולת קרקע • איסור ריבית • עבד עברי • איסור עשיית פסל • אבן משכית |  |
| פרשת בחוקותי | פרשת התוכחה • ערכין (יהדות) • תמורה (קורבנות) • פדיון (הלכה) |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| פרשות השבוע |
| --- | --- | --- |
| ספר בראשית | בראשית • נח • לך לך • וירא • חיי שרה • תולדות • ויצא • וישלח • וישב • מקץ • ויגש • ויחי |  |
| ספר שמות | שמות • וארא • בא • בשלח • יתרו • משפטים • תרומה • תצוה • כי תשא • ויקהל • פקודי |  |
| ספר ויקרא | ויקרא • צו • שמיני • תזריע • מצורע • אחרי מות • קדושים • אמור • בהר • בחוקותי |  |
| ספר במדבר | במדבר • נשא • בהעלותך • שלח לך • קרח • חקת • בלק • פינחס • מטות • מסעי |  |
| ספר דברים | דברים • ואתחנן • עקב • ראה • שופטים • כי תצא • כי תבוא • נצבים • וילך • האזינו • וזאת הברכה |  |
שמעון מוזס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוקטובר 1926 רפובליקת ויימאר ברלין, גרמניה
 פטירה:  28 באוגוסט 2021 (בגיל 94) ישראל תל אביב, ישראל
 תאריך עלייה:  1938
 התמחות:  רפואת ילדים
 תפקידים:  דקאן הפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים סורוקה
 
שמעון ולטר מוזס (9 באוקטובר 1926 – 28 באוגוסט 2021) היה רופא ישראלי, פרופסור לרפואת ילדים בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. מנהל מחלקת הילדים בבית החולים סורוקה (1966–1990) ודקאן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1990–1994). נוסף לכך, שימש כיושב ראש האיגוד לרפואת ילדים בישראל (1975–1978).
ביוגרפיה

מוזס נולד וגדל בשרלוטנבורג שבברלין, בן של רופאים. אביו, ברונו, היה רופא גינקולוג ומנתח. אמו, מטילדה, שהייתה רופאה סייעה לאביו במרפאה ובמהלך הניתוחים הייתה המרדימה של החולים. אמו הייתה ספורטאית מצטיינת ועסקה בטיפוס הרים ושחייה בעונת הקיץ ובסקי בעונת החורף. עם עליית הנאצים לשלטון תנאי החיים של משפחתו הורעו. בשנת 1935 אביו, שביצע הפלה לאישה שאינה יהודייה, נידון ל־3 שנות מאסר בכלא עם עבודת פרך, על פי חוקי נירנברג שאסרו על רופאים יהודים לטפל בחולים אריים. עם שחרורו באוקטובר 1938, עזב מוזס עם משפחתו את גרמניה. הם טסו לאמסטרדם, משם ברכבת לפריז, לצפון איטליה ולארץ ישראל בספינה דרך נמל ג'נובה. המשפחה התגוררה כחודשיים בחיפה ומספר שבועות בתל אביב ולבסוף השתקעה בירושלים. בשנת 1943 סיים את לימודיו בתיכון בית הכרם והתגייס לבריגדה היהודית במלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה החל מוזס ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים מדעי הטבע והמשיך בלימודי רפואה באוניברסיטת ליידן שבהולנד ולאחר כשנה הפסיק את לימודיו והתגייס למלחמת השחרור. בשנת 1949 נמנה עם המחזור הראשון לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים בהדסה.
מוזס למד רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים ועבד בתחילת דרכו כרופא בטבריה, בבית חולים העמק בעפולה, חיפה ובית חולים קפלן.
בסוף שנות ה-50 ניהל את כל טיפות החלב של שירותי בריאות כללית בישראל.
בשנת 1966 עבר מוזס עם משפחתו לבאר שבע לנהל את מחלקת הילדים ב' בבית החולים סורוקה.
במלחמת ששת הימים ניהל מוזס את חדר המיון של בית חולים סורוקה.
בשנים 1975–1978 כיהן מוזס כיושב ראש האיגוד לרפואת ילדים בישראל.
נפטר ב-28 באוגוסט 2021.
עיריית תל אביב קראה רחוב על שמו באזור שדרות ההשכלה.
משפחתו

בנו יורם מוזס הוא פרופסור למדעי המחשב בטכניון.
לקריאה נוספת

My LIfe - שמעון ולטר מוזס, הוצאה עצמית (באנגלית)
הערות שוליים

↑  שמעון מוזס: מודעת אבל באתר "אבלים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400980005171  VIAF: 70156674990133581298   WorldCat (עם VIAF): 70156674990133581298
שלום לינדנבאום

שלום לינדנבאום בעת ביקור באושוויץ-בירקנאו בפולין, ספטמבר 1989
ד"ר שלום לינדנבאום (1 באוגוסט 1926, כ"א באב ה'תרפ"ו – 29 בינואר 2018, י"ג בשבט ה'תשע"ח) היה איש אצ"ל, חוקר ספרות ושירה, מתרגם ומרצה בחוג לספרות עברית ולספרות כללית באוניברסיטת בר-אילן.
בין תחומי התמחותו היו זרמי שירה מודרניים בראשית המאה העשרים, המודרניזם בשירה היידית במזרח אירופה, מפעלו הספרותי של ברונו שולץ, ושירת העלייה השלישית, בדגש על שירת אורי צבי גרינברג, יונתן רטוש ואסתר ראב. בין שלל תרגומיו הקובץ "קריאת אפר-מִקלה", המכיל את שיריו של המשורר יז'י פיצובסקי.
ביוגרפיה

לינדנבאום נולד בשנת 1926 בשכונת זָכֶנטָה (Zachęta) בעיירה פשיטיק שבמחוז ראדום בפלך קיֶילצֶה של פולין. הצעיר משלושת ילדיהם של דבורה לבית פשיטיצקי ויוסף לינדנבאום. אביו, טכנאי שיניים במקצועו, היה נציג הקהילה היהודית במועצת העיירה וממנהיגי התנועה הציונית בה[דרוש מקור]. אמו ניהלה חנות קטנה. המשפחה חיה בדירת חדר, ששימשה גם כקליניקה לאב.
בהיותו בן חמש החל לינדנבאום להתחנך ב"חדר", כשנתיים לאחר מכן החל ללמוד גם בבית ספר עממי פולני. בהיותו בן עשר, היה עד לפוגרום פשיטיק, עליו כתב לימים: "יהודי פשיטיק, בעלי מלאכה ברובם, לא הצטיינו בעושר ולא בלמדנות, אך הם הצטיינו בלבביות ובתעוזה. הם נתפרסמו בעמידת הגבורה שלהם נגד כל פורע, בכל הזמנים, אשר הגיעה לשיאה בפוגרום של 9 במרץ 1936. עמידה זו בפוגרום, עבורו שילמו הפורעים מחיר דמים כבד (אף שלא הודו בכך מרוב בושה) – ועמידת הגאווה בעונשים הכבדים שהוטלו על היהודים על חוצפתם להשיב לפורעים כגמולם – הקנו לעיירה פרסום בעולם היהודי".
תקוותיו להמשיך ללימודים בגימנסיה נגוזו עם פלישת גרמניה הנאצית לפולין בשנת 1939. תחת זאת הוא למד בבית עם אחיו הבכור משה, שנאלץ לקטוע את לימודי המשפטים באוניברסיטת ורשה. אחיו, שידע גרמנית, הועסק בתרגום מסמכים עבור מועצת העיירה.
לצורכי הלופטוואפה גורשה אוכלוסיית העיירה כולה בשנת 1940 למחנה וולנוב (Wolanów). בשנת 1942, לאחר ניסיונותיהם להחלים ממחלת הטיפוס, נאלצו שלום ואחיו למצוא מסתור, מכך לקה משה בדיפטריה. על ערש דווי ומתוך הכרה בתבוסה הגרמנית בסטלינגרד אמר משה: "שלום, הגלגל מתחיל להסתובב". במחצית השנייה של שנת 1943 נשלחה שארית המשפחה דרומה לעיירה סטָרָחוֹביצֶה. ב-30 ביולי 1944 נשלחו בני המשפחה בטרנספורט אל מחנה ההשמדה אושוויץ. לינדנבאום ואביו נשלחו למונוביץ (אושוויץ III), שם הועבדו עבור תאגיד הכימיקלים הגרמני אי גה פארבן.
ב-18 בינואר 1945 החל סגל המחנה להתפנות. האם והאחות נשלחו לברגן-בלזן, וביום שחרור המחנה נספתה האם מאפיסת כוחות. האסירים הנותרים הוצעדו בצעדות המוות, לאחר 48 שעות של צעדה הגיעה השיירה של לינדנבאום ואביו לאזור העיר גְליביצֶה, מתוך מהומה שפרצה הצליחו בבריחה יחד עם שבעה אסירים נוספים. בכפר וילצ'ה (Wilcza), ובעזרת בת המקום רוֹזָליָה קָלָבִּיס, מצאו השניים מקלט אצל דוֹרוֹטָה פרֶיילִיך, שם נותרו שבועות מספר. בשנת 1994 הוכתרה משפחת פרייליך בתואר חסידי אומות העולם.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לינדנבאום ואביו שבו לעיירה ראדום. לינדנבאום חבר לאנשי התנועה הציונית, וביולי 1945 נסע מערבה לווינה. מאוסטריה חצה את הגבול לאיטליה, שם בעת שעבד עם חיל התעבורה של הצבא הבריטי התגייס לארגון האצ"ל. לאחר החלמה מתאונת דרכים, בבית החולים של מילאנו, נסע לרומא לטובת אימונים. במטרה להעפיל לארץ ישראל עלה לינדנבאום בספטמבר 1946 על סיפון האונייה פלמ"ח. לאחר שנתפסה נשלחו אנשיה למחנות המעצר בקפריסין. באפריל 1947 עלה לינדנבאום לארץ ישראל. באותה עת מצאו אביו ואחותו[דרושה הבהרה] זה את זו בגרמניה, ובשנת 1949 עלו לישראל.
ביוגרפיה > בישראל

בארץ ישראל לחם באצ"ל, ולימים התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. לאחר שחרורו עבד כסוור, ולאחר מכן כשרת בבית ספר יסודי בגבעתיים. למד באופן עצמאי לבחינות הבגרות, ולאחר שעבר אותן עבד כפקיד בבנק.
בשנת 1958 נישא לעזה רוזנבלט, ונולדו להם שני בנים, אברהם ומשה. בשנת 1960 החל לימודי תואר ראשון בספרות עברית והיסטוריה כללית באוניברסיטת בר-אילן. בין היתר למד בשיעוריו של משה שוורץ. לאחר סיום לימודיו כיהן כמורה בבית ספר תיכון ואחר כך כמנהל כפר הנוער יוהנה ז'בוטינסקי בבאר יעקב.
בשנת 1971, לאחר השלמת עבודת המאסטר, היה למרצה אורח באוניברסיטת אינדיאנה, בבלומינגטון ארצות הברית. פרופ' ברוך קורצווייל, אשר בהדרכתו נכתבה עבודת המאסטר, ביקש לימים מלינדנבאום לשמש כמרצה בחוג לספרות עברית ולספרות כללית באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1980 קיבל תואר דוקטור לפילוסופיה וספרות עברית - הדיסרטציה שלו, "שירת אורי צבי גרינברג: קווי מתאר", עובדה ופורסמה בשנת 1984 כספר.
עבודותיו על אודות הסופר והצייר היהודי-פולני ברונו שולץ הקנו לו מעמד[דרוש מקור] והוא היה לכותב הערך האנציקלופדי אודות הסופר באנציקלופדיה העברית[דרוש מקור]. בשנת 1985 פרסם את הקובץ "קריאת אפר-מִקלה", ובו תרגום של מבחר שירים מאת המשורר יז'י פיצובסקי (Ficowski). במהלך חייו פרסם מאמרים, ותרגם מיידיש, מפולנית ומגרמנית תרגומי שירה וסיפורים קצרים.
בחודש ינואר 2018, י"ג שבט התשע"ה, הלך לעולמו בביתו והוא בן תשעים ואחד. הוא נקבר בבית הקברות ירקון, ועל מצבתו נכתב: "חבר אצ"ל, איש מופת".
מפרסומיו

שירת אורי צבי גרינברג העברית והיידית: קווי מיתאר, תל אביב: הדר, 1984.
שירת חרסי העבר: על שירת אהרן אמיר, מאת שלום לינדנבאום, דבר (11.1.1985) 20-21 1985.
תרגום:
יז'י פיצובסקי, קריאת אפר-מקלה; מפולנית: שלום לינדנבאום; אחרית דבר: נתן גרוס, תל אביב: גזית (בהשתתפות קרן האובנשטוק של ארגון יוצאי קרקוב בישראל), תשמ"ו 1985. ("אלה הם שירי אפר שרופי הכבשנים של השואה") (מהדורה ביבליופילית דו-לשונית, לקט בעברית ופולנית עמוד מול עמוד)
הערות שוליים

↑  בין השורות, מעריב, 22 במרץ 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264671605171  PLWABN: 9810614663605606  ISNI: 0000 0001 1279 6665  LCCN: n85030052  VIAF: 164503611   WorldCat (עם VIAF): 164503611
תומאס די קוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 ביולי 1941 (בן 83) בירקנהד, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה, סוציולוגיה חינוכית, עבודה סוציאלית, פסיכולוגיה, sociology of health service 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד  אוניברסיטת סטנפורד 
 מוסדות:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן 
 פרסים והוקרה:  Peter H. Rossi Award for Contributions to the Theory or Practice of Program Evaluation from the Association for Public Policy Analysis and Management (2012)
 
תומאס דיקסון קוק (נולד ב-31 ביולי 1941) הוא פרופסור אמריטוס לסוציולוגיה באוניברסיטת נורת'ווסטרן ועמית אמריטוס במכון לחקר מדיניות באוניברסיטה זו. במכון זה בעבר החזיק בקתדרה ע"ש ג'ואן וסרפטה הריסון לחקר אתיקה וצדק. בשנת 2014, הוא הפך לעמית בכיר ב-Mathematica Policy Research, מכון מחקר וייעוץ מדיניות מבוסס נתונים.
השכלה

בשנים 1959–1963 למד תואר BA בגרמנית ובצרפתית באוניברסיטת אוקספורד. לאחר סיום לימודי התואר הראשון המשיך ל-MA בסוציולוגיה באוניברסיטת סארלנד (University of the Saar) בגרמניה, את לימודי ה-MA סיים בשנת 1964. לאחר מכן המשיך לאוניברסיטת סטנפורד שם למד לתואר דוקטורט בחקר התקשורת במשך ארבע שנים עד 1967.
פרסים והוקרה

קוק קיבל את פרס מירדאל למדע מאגודת ההערכה האמריקאית (American Evaluation Association) ב-1982 ואת פרס דונלד קמפבל למתודולוגיה חדשנית מארגון מדעי המדיניות ב-1988. בשנים 1997–1998 היה עמית במרכז ללימודים מתקדמים במדעי ההתנהגות באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 2000, נבחר כעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים, והפך ב-2002 לחבר באקדמיה האמריקאית למדעי המדינה והחברה.
בשנת 2012 הוא קיבל את פרס פיטר ה. רוסי עבור תרומה ייחודית לתיאוריה או ליישום הערכת תוכניות מהאגודה לניהול ולניתוח מדיניות ציבורית.
הערות שוליים

↑  Mark, Melvin M.; Caracelli, Valerie; McNall, Miles A.; Miller, Robin Lin (2017-08-29). "The Oral History of Evaluation". American Journal of Evaluation (באנגלית). 39 (2): 290–304. doi:10.1177/1098214017720066. ISSN 1098-2140.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273663605171  BNE: XX1058127  CiNii: DA01387620  GND: 136004725  ISNI: 0000 0001 1623 1741  LCCN: n79091846  NKC: mub20201072333  NTA: 068115040  SUDOC: 075137321  VIAF: 38196811   WorldCat (עם VIAF): 38196811 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "תומאס די קוק".
רוברט סטרנברג

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1949 (בן 75) ניוארק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה קוגניטיבית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (יוני 1975)  תיכון קולומביה  אוניברסיטת ייל 
 מוסדות:  אוניברסיטת ייל (1975–2005)  אוניברסיטת טאפטס (2005–2010)  מערכת אוניברסיטות המדינה של אוקלהומה (2010–2013)  אוניברסיטת קורנל (2 בינואר 2014) 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים  פרס גרומאייר (2018)  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (2017)  פרס א. ל. תורנדייק (2003)  פרס ארתור ו. סטאטס (2003)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס עמית ג'יימס מקין קטל (1999)  עמית חברת הפסיכולוגים הניסויים  Boyd McCandless Award (1982)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע  APA Distinguished Scientific Award for an Early Career Contribution to Psychology (1981) 
 www.robertjsternberg.com
 
רוברט ג'פרי סטרנברג (באנגלית: Robert J. Sternberg; ‏ נולד ב-8 בדצמבר 1949) הוא פסיכולוג קוגניטיבי אמריקאי-יהודי, המכהן כפרופסור להתפתחות האדם באוניברסיטת קורנל.
ראשית חייו

סטרנברג נולד למשפחה יהודית בניו ג'רזי ומגיל צעיר סבל מחרדת בחינות, כאשר נבחן עם סטודנטים בגיל צעיר ממנו שיפר את הישגיו במבחן באופן משמעותי. בעקבות זאת הגיע למסקנה שבחינות לבדן לא יכולות להיות מדד מדויק מספיק למדידה של אינטליגנציה, ידע ויכולת, והחליט ללמוד פסיכולוגיה ולחקור את הנושא.
קריירה

סטרנברג למד לתואר ראשון באוניברסיטת ייל והתקשה בלימודיו בתחילה[דרוש מקור], אך בעקבות התמדה ומאמץ סיים אותו בהצטיינות, הוא המשיך בלימודיו האקדמיים באוניברסיטת סטנפורד שם סיים דוקטורט ב-1975.
בעבר כיהן כפרופסור לפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטת ייל, כדיקן הפקולטה למדעים ואמנויות באוניברסיטת טאפטס, וכראש מכללה ופרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטה באוקלהומה. כמו כן שימש כנשיא איגוד הפסיכולוגים האמריקאי.
הוא מחזיק בשלושה עשר דוקטורטים של כבוד מאוניברסיטאות שונות ברחבי העולם. (באמריקה, אירופה ואסיה).
סטרנברג חוקר תחומים רבים בפסיכולוגיה ופרסם מעל 1500 פרסומים (חלקם בשיתוף עם חוקרים אחרים). הוא זכה בפרסים רבים על מחקריו, ביניהם פרס מאיגוד הפסיכולוגים האמריקאי - שקבע שהוא אחד ממאה הפסיכולוגים החשובים והמשפיעים ביותר במאה העשרים, ופרסים נוספים על מחקריו בתחום החינוך.
תחומי מחקר

אינטליגנציה
יצירתיות
סגנונות חשיבה
מנהיגות
אהבה ושנאה.
תחומי מחקר > התורה הטריארכית של האינטליגנציה

אחת מתרומותיו העיקריות לפסיכולוגיה המודרנית מובא בספרו "אינטליגנציה מצליחה" בו הוא בונה תאוריה חדשה המבוססת על התורה הטריארכית (משולשת) של האינטליגנציה. תורה זו משתיתה את האינטליגנציה האנושית על שלושה יסודות: יסוד אנליטי (מסוגלות קוגניטיבית הנמדדת במבחנים המקובלים), יסוד יצירתי (יכולת הסתגלות ומציאת רעיונות חדשים) ויסוד פרקטי מעשי (יכולת לתפקד ביעילות בסיטואציות יומיומיות). לפי גישתו של סטרנברג אינטליגנציה מצליחה היא זו העוזרת לאדם לבנות את עצמו לאור שלושה רכיבים אלו.
שיטה זו מהווה חלופה לתפיסה הפסיכומטרית שמודדת לטענתו יכולת אנליטית בלבד ללא התייחסות ליכולת יצירתית ומעשית, ובהסתמכות על מבחנים פסיכומטריים למיון נוצר עיוות כפול על ידי העדפה לבעלי יכולות מסוימות וקיפוח של בעלי יכולות אחרות חשובות לא פחות לטענתו, ובנוסף ברמה חברתית – כלכלית חוסמת את פוטנציאל הצמיחה משום שאנשים עם יכולות יצירתיות ומעשיות לא יגיעו לעמדות משפיעות בעולם הכלכלי.
סטרנברג מאמין כי האינטליגנציה מתפתחת על ידי למידה ותרגול.
תחומי מחקר > יצירתיות

סטרנברג רואה ביצירתיות תוצאה של החלטה של אדם במצב נתון ולא אוסף של תכונות מולדות כפי שנהוג להגדיר בפסיכולוגיה. ולכן הוא קובע שכל אדם יכול לבחור להיות יצירתי. סטרנברג מונה 10 פעולות שונות על ידיהם אדם יכול לבחור בזה: להגדיר מחדש בעיות, לבקר את הרעיונות של עצמו, לשווק את הרעיון, לדעת שידע יכול לעזור או להפריע ליצירתיות, להתגבר על מכשולים, לקחת סיכונים מחושבים, להיות מוכן לצמוח ולשנות, להאמין בעצמו, יכולת לעמוד באי ודאות ולעשות דבר שאוהבים. תפקיד המורים לטענתו חשוב ועליהם לעודד ולפתח את היצירתיות אצל התלמידים שלהם.
תחומי מחקר > התאוריה של משטר עצמי - נפשי

סטרנברג פיתח את "תיאורית המשטר העצמי" בנוגע לסגנונות חשיבה. לטענתו, צורות המשטר השונות בעולם הן השתקפויות של הצורות שבהן אנו שולטים בעצמנו. הוא מדמה כל צורת משטר לסגנון חשיבה, ומפרט כך את סגנונות החשיבה השונים. הטבלה מתארת את סגנונות החשיבה לפי סטרנברג:
| --- | --- |
סגנון: מאפיינים
לפי רשויות: 
מחוקק: אוהב להמציא, לתכנן, לעשות דברים בדרכו שלו
מבצע: אוהב למלא הוראות, לעשות מה שנאמר לו, לקבל מסגרת.
שופט: אוהב לשפוט ולהעריך דברים ואנשים.

מונרכי: אוהב לעשות כל דבר בעיתו, ומקדיש לו את רוב משאביו
היררכי: אוהב לעשות דברים רבים בבת אחת לפי סדר עדיפויות: מה לעשות מתי וכמה משאבים להקצות לכל דבר.
אוליגרכי: אוהב לעשות דברים רבים בבת אחת אך מתקשה בעשיית סדר עדיפויות.
אנרכי: אוהב לגשת באופן אקראי לבעיות; מתעב מערכות ואילוצים כלשהם.
לפי רמות: 
גלובלי: אוהב לעסוק בתמונה הגדולה, בהכללה ובמופשט.
לוקלי: אוהב לעסוק בפרטים, בדוגמאות קונקרטיות.
לפי מרחב: 
מופנם: אוהב לעבוד לבד; מרוכז בפנימיותו; מספיק לעצמו.
מוחצן: אוהב לעבוד עם אחרים; מרוכז במטלות חיצוניות; תלוי באחרים.
לפי נטייה: 
ליברלי: אוהב לעשות דברים בדרכים חדשות; מתגרה במוסכמות.
שמרני: אוהב לעשות דברים בדרכים מקובלות ובטוחות.
לפי סטרנברג, כל אדם מחזיק במגוון סגנונות חשיבה, המשתנים בהקשרים שונים. כל סגנון חשיבה מתאים לשיטת הוראה שונה, לאופן הערכה שונה ולהתייחסות שונה על ידי הדמות המחנכת.
תחומי מחקר > המודל המשולש של האהבה

סטרנברג פיתח מודל לתיאור האהבה בו הוא מניח שלאהבה ישנם שלושה מרכיבים: מרכיב רגשי - אינטימיות, מרכיב הנעתי - תשוקה ומרכיב הכרתי - מחויבות. על יסוד שלושה מרכיבים אלו סטרנברג מחלק את האהבה לשמונה סוגים, כשבכל סוג ישנו מרכיב אחד או יותר.
לפי סטרנברג אהבה ממומשת וטובה נחשבת כאשר יש בקשר, בצורה משביעת רצון את כל שלושת המרכיבים: אינטימיות, מחויבות ותשוקה.
חיים אישיים

נשוי לקרין סטרנברג פסיכולוגית מגרמניה ולהם שלישייה של בן ושתי בנות. נוסף לכך יש לו בן ובת מנישואיו הראשונים.
ספרים בפרסומו

רוברט סטרנברג / אינטליגנציה מצליחה מעבר לIQ, מכון ברנקו-וייס, 1997
לקריאה נוספת

Sternberg, R. J. (1986). A triangular theory of love. Psychological Review,' Vol 93 (2). 119-135
Sternberg, R. J. & Elena L. Grigorenko (1995). " Styles of thinking in the schoole", European Jurnal for high Ability 6, pp 201-219
Sternberg, R' J'. (2000). Identifying and Developing Creative Giftedness. Roeper Review, 60-64.
Sternberg, R. j. (2008), " Applying Psycological Theories to Educational Practice", American Educational Research Journal, 45(1), 150-165
שפרה שורץ

פרופ' שפרה שורץ בשנת 2008
שפרה שורץ (נולדה בשנת 1949) היא חוקרת של שירותי הבריאות בישראל והיסטוריה של הרפואה ופרופסור אמריטה במרכז לחינוך רפואי בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון. היא חברת הוועד המנהל של המכון הלאומי למדיניות בריאות ומשמשת משנה למזכ"ל הארגון העולמי להיסטוריה של הרפואה. מחקריה עוסקים בהיסטוריה והתפתחות של שירותי הבריאות בישראל וההיסטוריה של הרפואה הציבורית.
ביוגרפיה

שפרה ליידר-שורץ נולדה בתל אביב ליחזקאל ליידר ולבתיה בן אפרים, גדלה באשקלון ומשנת 1962 בבאר שבע. בוגרת תיכון מקיף א'. שורץ סיימה תואר ראשון בהיסטוריה ובגאוגרפיה, תואר שני בהיסטוריה ותואר שלישי במדעי הבריאות, כולם מאוניברסיטת בן-גוריון. בשנים 1993–1994 השתלמה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת רוצ'סטר במדינת ניו יורק בתחומי היסטוריה של מערכות בריאות והיסטוריה של הרפואה, ומשנת 1995 היא חברת סגל בפקולטה למדעי הבריאות. בשנים 1996–1998 שימשה יו"ר החברה הישראלית להיסטוריה של הרפואה, ומאז משמשת בתפקיד מרכזי בפעילותה. בשנים 2001–2004 שימשה שורץ כראש המחלקה לניהול מערכות בריאות ומשנת 2002 היא חברת הנהלה וחברה בחבר הנאמנים של המכון הלאומי לחקר שרותי הבריאות ומדיניות הבריאות The Israel National Institute For Health Policy Research, משנת 2004
שורץ היא חברת סגל במרכז לחינוך רפואי שבפקולטה למדעי הבריאות שבאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2006–2017, בנוסף להיותה פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי הבריאות, פעלה שורץ כחוקרת במכון גרטנר לאפידמיולוגיה וחקר מדיניות הבריאות שבמרכז הרפואי שיבא. עיקר מחקריה במכון גרטנר התמקדו בנושאי התפתחות שרותי הבריאות בישראל ובנושאי בריאות הציבור בעשור הראשון למדינת ישראל, עם דגש מיוחד על נושא הטיפול המאורגן והקרינתי במחלת הגזזת בישראל ובעולם.
בשנת 2008 נבחרה לתפקיד סגן מזכ"ל החברה הבינלאומית להיסטוריה של הרפואה (International Society for the History of Medicine), ומשנת 2014 משמשת בתפקיד משנה למנכ"ל הארגון העולמי להיסטוריה של הרפואה ומרכזת המערכת של כתב העת המדעי של הארגון "ווזאליוס" (Vesalius).
בשנת 2005 בעקבות שיתוף פעולה מחקרי בנושא שירותי בריאות ציבוריים עם עמיתים בקנטאקי ארצות הברית, הוענק לה אות הכבוד מטעם מושל מדינת קנטקי על "התרומה לקהילה, למדינת הלאום ולהישגים מיוחדים מכל הסוגים".
בשנת 2012 - מאמרה "ממשלת ישראל ושירותי הבריאות של הבדואים בנגב בתקופת הממשל צבאי, 1948-1966" נבחר כאחד מעשרים המאמרים החשובים של העשור על ידי כתב העת Medical History של אוניברסיטת קיימברידג'.[דרוש מקור]
פעילות אקדמית מחקרית

פרופסור שורץ נחשבת לחלוצה והמייסדת של תחום המחקר בנושא התפתחות מערכת הבריאות בישראל. התזה המרכזית של מחקריה מתייחסת לחשיבות ההכרה בחקר השורשים החברתיים, התרבותיים, ההיסטוריים והארגוניים של מערכת הבריאות כמפתח להבנת התנהלותה כיום. מחקרה על צמיחת מודל הרופא בשכר בישראל ועבודתה על המהלכים לחקיקת חוק ביטוח בריאות חובה הובילו לתובנה חדשה ובעלת חשיבות רבה להבנת התנהלותה של מערכת הבריאות, ואף צוינו וצוטטו בהרחבה בוועדת אמוראי העוסק בהסדרת עבודת הרופאים במערכת הבריאות הציבורית בישראל.
בעקבות ההכרה בעבודתה המדעית ותרומתה לקידום ופיתוח המחקר הבין תחומי בחקר שרותי בריאות, נבחרה שורץ בשנת 2002 להנהלת המכון הלאומי לחקר שרותי בריאות ומדיניות בריאות.
שורץ כתבה ארבעה ספרים כמחברת יחידה ועוד תריסר עם חוקרים שותפים. כל הספרים עוסקים בהיבטים שונים של ההיסטוריה של ארגון מערכות הבריאות בישראל. ספרה "קופת חולים, הסתדרות, ממשלה" (הוצאת המכון למורשת בן-גוריון, 2000) זכה בפרס איינהורן  (פרס איינהורן) לספרות רפואית עברית. בספריה מציגה שורץ תמונה פנורמית של ההוויה הפוליטית והארגונית בארץ-ישראל של שנות העשרים והשלושים דרך האספקלריה של התמודדות היישוב ומוסדותיו עם נושא ארגון שרותי הבריאות.
בנוסף למחקריה בתחום ההיסטוריה של שירותי הבריאות בישראל, חקרה שורץ את התמורות במערכת הבריאות במדינת ישראל לאחר הקמתה - מחקר המשך המתמקד בגורמים והצרכים לשינויים במערכת הבריאות אחרי הקמת המדינה. במחקרים אלו הוגדרו לראשונה הכוחות הפוליטיים והכלכליים שלהם הייתה השפעה על קבלת ההחלטות בנושאי בריאות בחברה הישראלית, כגון ממשלת ישראל, קופות החולים, ההסתדרות הכללית, ההסתדרות הרפואית והסתדרות האחיות, ונלמדה פעילותם לשמירת מעמדם כעיקרון בסיסי בכל אחת מהסוגיות המרכזיות שעמדו על סדר היום הציבורי בישראל, כגון קליטת רופאים עולים, חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חוק האחיות, חוק הביטוח הלאומי ושרותי טיפת חלב.
בעשור האחרון מתרכזת שורץ בחקר ההתמודדות של מדינות שונות בעולם בכלל, ומדינת ישראל בפרט, עם נושא הטיפול הרפואי הקרינתי במחלת הגזזת, וההיבטים החברתיים המאוחרים של טיפול זה כפי שבאו לידי ביטוי בחקיקת החוק לפיצוי נפגעי גזזת, תשנ"ד-1994 בישראל ובבחינה אקדמית - היסטורית של השפעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי הלכה למעשה על מערכת הבריאות הישראלית.
שוורץ הצביעה על כשלים מתודולוגיים בהצעת המחקר של משרד הבריאות למידת מעורבותם של אנשי מערכת הבריאות בישראל בפרשת ילדי תימן. כתוצאה מהערותיה שונה הליך הבדיקה.