stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיני תור
יצירתו

תור החל את דרכו ביצירת שירים מן המקורות, עם לחנים בדגש על רגש של געגוע ותקווה, המזכירים בסגנונם את לחני קרליבך פופ רך ומוזיקה עממית. תור היה אחד מראשוני הז׳אנר של מוזיקה יהודית מקורית. עד כה תור יצר עשרות שירים, ועד כה ארבעים מתוכם יצאו לאור בשלושה תקליטורים. בשיריו יש הומור באמצעותו הוא מנסה להתאים את יצירתו לקהלים מגוונים כגון דתיים לאומיים וחוזרים בתשובה.
המילים באלבום הראשון הן פשוטות ומובאות ברובן מהמקורות (אם כי גם שם ישנה ייחודיות מסוימת ביחס לזמרים חסידיים, כמו למשל השיר "שמחה גדולה" מבוסס על קטע מספרו של רבי נחמן מברסלב, ליקוטי מוהר"ן). דודו אלהרר השמיע שירים מאלבום זה בתוכנית הרדיו שלו, "הפוגה", ששודרה בגלי צה"ל בימי שישי בצהריים. בתקליטורים הבאים חלה מגמה של הפיכת התוכן למורכב יותר. כך, המילים שבתקליטור השלישי אינן לקוחות כלל מהמקורות. למספר שירים משני האלבומים הראשונים הופקו קליפים עבור ערוץ התכלת.
ב-26 במאי 2019 העלה תור לערוץ ה-Youtube שלו את השיר "צד יקר בנו", וב-29 באפריל 2021 העלה את השיר "נסיך".
הערות שוליים

1 2  חגית רוטנברג, קול התור, באתר ערוץ 7, 27 בדצמבר 2007
↑  משה ויסטוך, ‏כתב אישום נגד חלק מהרוקדים בחתונה, והזמר סיני תור,  באתר כיפה, 26 באוקטובר 2016
↑   הגר שיזף, שבעה ממשתתפי "חתונת השנאה" הורשעו בהסתה לטרור, הנאשם השמיני זוכה, באתר הארץ, 27 באפריל 2022
↑  גלעד כהן, "חתונת השנאה": החתן ושישה נוספים הורשעו בהסתה לטרור ובאלימות, באתר ynet, 27 באפריל 2022
↑  "קול התור חוזר", ראיון בגיליון עולם קטן, 702, בהעלותך תשע״ט
↑  סיני תור - צד יקר בנו - sinai tor, נבדק ב-2021-06-20
↑  סיני תור - נסיך, נבדק ב-2021-06-20
↑  יוסף ארנפלד, עניין אישי והפעם עם סיני תור, באתר ערוץ 7, 18 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299683005171  ISNI: 0000 0004 0219 5198  MusicBrainz: ff5a4432-2d9d-40e5-9217-e13330297724  VIAF: 297592860   WorldCat (עם VIAF): 297592860 
סיני תור בהופעה בחברון, חול המועד סוכות התשס"ט (2009)
אילנה ברנשטיין

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1957 (בת 67) ראשון לציון, ישראל 
 שם לידה:  אילנה אזולאי
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  נתניה, תל אביב-יפו 
 מקום לימודים:  תלמה ילין, אוניברסיטת ניו יורק 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ספיר (2019)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2012) 
 
אילנה ברנשטיין (אזולאי) (נולדה ב-14 באוקטובר 1957) היא סופרת, מחזאית ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה

אילנה ברנשטיין נולדה בשם אילנה אזולאי בראשון לציון. ב-1961 עברה עם משפחתה לנתניה. אביה רוג'ר שעלה לארץ מאלג'יר כחייל במסגרת מח"ל, היה מוזיקאי חובב ג'אז ובעליה של חנות תקליטים בעיר. אמה זהבה, דור שלישי בארץ, בת למשפחת אריה ממייסדי ראשון לציון, הייתה עקרת בית שחינכה את בנותיה לעצמאות כלכלית. היא אחותן של העיתונאית אורלי אזולאי ושל הפרופ' אריאלה אזולאי.
ברנשטיין שגילתה כישרון ציור בגיל צעיר, התקבלה למגמת האמנות הפלסטית בתיכון תלמה ילין וסיימה לימודיה בהצלחה.
עם שחרורה מצה"ל למדה באוניברסיטת ניו יורק (1981-1978) לתואר ראשון בתולדות האמנות. לאחר ששבה לישראל התגוררה בתל אביב, למדה אצל הצייר משה גרשוני ועבדה בגלריית נעמי גבעון.
את ספרה הראשון, "שארה, כסותה ועונתה", כתבה בלילות במשך חמישה חודשים רצופים. וזאת, במקביל לגידול בנותיה ולעבודתה כקופירייטרית. הספר יצא לאור ב-1991 בעריכת משה רון והיה ספר הבכורה ב"הסדרה הלבנה" של הוצאת עם עובד. במאי 1991 זכה הספר לציון לשבח ביריד הספרים הבינלאומי בירושלים.
ב-1996 עזבה ברנשטיין את עולם הפרסום והתמסרה לכתיבה. ב-1999 החלה ללמד כתיבת פרוזה בסדנאות שונות: ב"בית הסופר", ב"מנשר לאמנות", ב"שנקר", בסדנאות האמנים של הקיבוץ הארצי, במסלול הכתיבה היוצרת של האוניברסיטה העברית בירושלים וב"המגירה".
בשנים 2004־2008 שימשה כעורכת ספרות מקור בהוצאת בבל. לאורך השנים ערכה ספרים לכותבים עצמאיים דוגמת מרים דובי-חזן וכן ספרים שיצאו לאור ב"פרדס", "מטר" ו"כנרת זמורה". בין הספרים שערכה ניתן למנות את "מר ואלכה" מאת גדעון הרן ("פרדס"), "אמן השלילה" מאת אורן קקון ("בבל"), "היה היה ולא היה" מאת מיכל קירזנר אפלבוים, ("פרדס") והביוגרפיה של אלימלך רם "בקול רם" (ידיעות אחרונות).
בשנים 2018–2021 כתבה ברנשטיין רשימות ביקורת למוסף "ספרים" של עיתון "הארץ". רשימותיה הפוליטיות מתפרסמות באתר "העוקץ".
יצירתה > מחר ניסע ללונה פארק

בשנת 2018 יצא לאור ספרה של ברנשטיין "מחר ניסע ללונה פארק". עלילתו מתרחשת בשנות ה-80 במהלך כמה ימים בחורף, בשכונה ספק ירושלמית שבה אם יחידה לשני ילדים נאבקת בעוני ובקשיי ההורות. הדמויות המאכלסות את הסיפור נטולות שמות וספסיפקציה. גם בספר הזה, כמו בספריה הקודמים, ברנשטיין עוסקת בהורות ומשפחה בצורה בוטה וביקורתית. היא מכוונת את הזרקור לתת המודע האמהי ומפרקת את מיתוס האימהות. הגיבורה שלה נלחמת בדיכאון ובבדידות, נאבקת לא להתרסק תחת מכבש העוני ולא לנטוש את ילדיה. הסיפור נכתב תחילה כמחזה ועלה לבמה בתמונע, בשנת 2016 (בימוי ועיצוב: נועה וגנר). במאי 2020 הוכרז כי ברנשטיין זכתה בפרס ספיר לספרות על ספרה זה.
ב-14 בינואר 2021 התפרסמה במוסף "גלריה שישי" של עיתון הארץ כתבה של גילי איזיקוביץ, שהצביעה על דמיון בין ספרה של ברנשטיין לנובלה "לצד הים" (Bord de Mer) של המחזאית והסופרת הצרפתייה ורוניק אולמי (אנ'), שראתה אור בצרפת ב-2001. בכתבה צוין שתרגום של הנובלה הגיע לידי ברנשטיין כשעבדה כעורכת בהוצאת בבל. הכתבה משווה בין היצירות העוסקות שתיהן באמהות דיכאוניות לשני ילדים ומעלה את השאלה האם מדובר בהשראה או העתקה לא מודעת. הסופר איתן נחמיאס-גלס שכתב ביקורת חיובית על הספר, חזר ובדק את הספר המקורי שלא היה מודע לו, וכתב שלפי דעתו מדובר בהעתקה. המשפטן יובל קרניאל כתב כי "לקווי הדמיון האלה הסבר אפשרי אחר, שאינו העתקה". חוקר הספרות אליי קורנצקי כתב כי הכתבה של איזיקוביץ היא "מגמתית וכוללת לא מעט שגיאות וחצאי־אמיתות. הבעיה המשמעותית ביותר בה נעוצה בתפיסה צרה ושטחית של מהי מקוריות בספרות ומה הם גבולותיה של השראה". אנשי ספרות ועורכים יצאו להגנתה של ברנשטיין ברשת החברתית: דפנה בן צבי, שירה סתו, זהר קטן ממגזין הביקורת רשומון, ארנה קזין, מירי רוזובסקי ואחרים. הסופרת עצמה שיגרה איגרת אל כתבת התרבות של "הארץ" וסיפרה את השתלשלות הדברים במילותיה. הוצאת בבל פרסמה מכתב תמיכה פומבי בברנשטיין: "על אף אורכה של הכתבה ולמרות שלל הראיות, האפקטים, המרקרים, הבוקסות ועדויות המומחים שהובאו בצדה, לא השתכנענו. הכתבה לא הצליחה לבסס שום טענה בדבר פלגיאט. קווי דמיון, כן. הבדלים, גם כן. השפעה, אולי. פלגיאט, לא". ברנשטיין עצמה כתבה בפוסט נוסף: " אני מושפעת. אני מציינת את מקורות ההשפעה שלי, אני גאה בהם, שמחתי לגלות כי ורוניק אולמי ואני מושפעות מאותם סופרים – תומאס ברנהרד וסמואל בקט, בין השאר. כך מתגלגלת השפעה." הסופרת והעורכת מיכל בן נפתלי יזמה בעקבות הכתבה כנס תחת הכותרת: "מאין נחלתי את שירי?" שעסק בהשפעה-השראה בספרות וביצירה. בכנס השתתפו גם: ורד לב כנען, עילי ראונר, שרון אס, סמי ברדוגו, יגאל שוורץ, מיכאל גלוזמן מישל קהאן ואחרים.
חיים אישיים

בגיל 19 נישאה לבמאי התיאטרון יגאל עזרתי, אותו הכירה במהלך השירות הצבאי בגרעין נח"ל בקיבוץ סופה, הם התגרשו לאחר זמן קצר. אחר כך נישאה לאוצר האמנות עמי שטייניץ והתגרשה ממנו כעבור זמן. מנישואיה לצלם ולמפיק הקולנוע אריק ברנשטיין נולדו לה שתי בנות. מנישואיה לאיש העסקים מיכאל סרקרז נולד לה בן. כמו כן הייתה נשואה לפרופסור חגי רם ממנו התגרשה לפני כעשור. ברנשטיין היא סבתא ל-2. מתגוררת בתל אביב.
ספריה

"שארה כסותה עונתה" (עם עובד 1991)
"דיה הניג" (עם עובד 1992)
"שלוש אחיות" (הספרייה החדשה 1994)
"שין. קוף. ריש" (הקיבוץ המאוחד, 1995) ספר ילדים
"רומן למשרתות" (הוצאת כתר 1996)
"איים של שקט" (הספרייה החדשה 1999)
"חלמתי שאני ער" (עם עובד 2001)
"מושבת האהבה" (הוצאת בבל 2005)
"עכשיו זה כתוב" (הוצאת בבל 2008)
"בקשתה האחרונה" (הוצאת כתר 2011)
"העיר המזרחית" (ידיעות ספרים 2013)
"ימי ראשית" (הוצאת בבל 2016)
"מחר ניסע ללונה פארק" (הוצאת זמורה-ביתן 2018)
"חמתו של תמוז" (הוצאת כנרת זמורה - ביתן 2021)
"חלום עולם הפוך" (הוצאת כנרת זמורה - ביתן 2024)
פרסים והוקרה

פרס היצירה לסופרים עבריים, 2012
פרס ספיר לספרות לשנת 2019 על ספרה "מחר ניסע ללונה פארק".
פרס ספר הפרוזה הישראלי ע״ש ז׳קלין כהנוב לשנת 2023, מטעם המכון למחשבה ישראלית.
לירון לבו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בינואר 1972 (בן 53) תמרת, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  שחקן, דוגמן
 בן או בת זוג:  ליאת גליק (1999–2002)   ליטל רוזנצוייג (2009–2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לירון לבו (נולד ב-22 בינואר 1972) הוא שחקן ודוגמן ישראלי.
דוגמנות

בשנת 2008 הוביל את הקמפיין של חברת H&O לצידה של גלית גוטמן.
חיים אישיים

בשנת 1999 נישא לבו לשחקנית לי את גליק, וב-2002 השניים נפרדו.
בשנים 2009–2010 ניהל מערכת יחסים עם השחקנית-דוגמנית ליטל רוזנצוייג. שאיתה שיחק בסדרה "נשות הטייסים".
לבו הוא אחיינו של השחקן יאיר רובין.
הערות שוליים

↑  דורון חלוץ, לירון לבו משיק קריירה בינלאומית, בלי אג'נדה, באתר הארץ, 16 במאי 2012
↑  מיקי לוין, [https://www.makorrishon.co.il/nrg/online/7/ART1/955/542.html אהבה בשחקים
חדשות חמות ממסלול הנחיתה. ליטל רוזנצווייג ולירון לבו, שניהם חברי קאסט "נשות הטייסים", חוגגים זוגיות חדשה וצמודה], באתר nrg
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594414805171  GND: 1062183126  ISNI: 0000 0003 7486 4509  LCCN: n2006014730  NKC: xx0176716  NTA: 392858355  SUDOC: 061076082  VIAF: 172606286   WorldCat (עם VIAF): 172606286
מלטה באירוויזיון 2024

מלטה השתתפה באירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה, עם השיר "Loop" בביצוע הזמרת המלטזית שרה בוניצ'י. תאגיד השידור המלטזי, PBS, ארגן את הקדם הלאומי המסורתי שלו, Malta Eurovision Song Contest 2024, על מנת לבחור את שיר המדינה בתחרות הזמר של האירוויזיון הקרובה.
רקע

קדם לאירוויזיון 2024 השתתפה מלטה בתחרות האירוויזיון שלושים וחמש פעמים מאז הצטרפותה בשנת 1971. לאחר הישגיה הנמוכים שצברה במהלך שנותיה הראשונות בתחרות החליטה המדינה לפרוש מאירוויזיון 1976. רק בשנת 1991 חזרה אליה. מלטה לא זכתה באף מהדורה, אך הגיעה למקום השני פעמיים: בשנת 2002 עם "7th Wonder" של אירה לוסקו וב-2005 עם "Angel" בביצוע קיארה סירקוזה. בשנים 2022–2023 כשלה המדינה בניסיון להעפיל לגמר עם "I Am What I Am" מאת אמה מוסקט ו-"Dance (Our Own Party)" של להקת דה בסקר.
תאגיד השידור המלטזי, PBS, אחראי על שידור תחרות האירוויזיון בשטח המדינה ועל ארגון שיטת בחירת השיר המלטזי לאירוע. זו השנה השלישית ברציפות בו נערך הקדם Malta Eurovision Song Contest 2024. זהו פורמט שנעשה בו שימוש גם בשנים 2012–2018.
לפני האירוויזיון > Malta Eurovision Song Contest 2024

Malta Eurovision Song Contest 2024 הייתה פורמט הקדם שפותח על ידי PBS, על מנת לבחור את השיר מלטזי לאירוויזיון 2024. היא כללה ארבעה מקצים וגמר אחד, ונערכה מאוקטובר 2023 עד לפברואר 2024. כל המופעים שודר ברשת הטלוויזיה של מלטה TVM, וכן גם בפלטפורמה מקוונת בשם tvmi.mt.
לפני האירוויזיון > Malta Eurovision Song Contest 2024 > פורמט

התחרות חולקה לארבעה מקצים וגמר. שלבי המקצים הורכבו כל אחד מתשע הופעות שונות, ששודרו כחלק מהפרקים השבועיים של תוכנית הטלוויזיה XOW בין 27 באוקטובר עד ל-17 בנובמבר 2023. משלב המקצים העפילו לשלב הגמר שנים-עשר אמנים, שזהותם נקבעה על ידי שילוב בין קולות השופטים להצבעות הקהל. תחילה תוכנן כי הגמר יערך בערב אחד. אולם ב-9 בינואר 2024 הודיע PBS כי הוא יורכב משלושה פרקים: בראשון יוקרנו בבכורה הווידאו קליפים של שנים-עשר השירים בגמר, "ערב נוסטלגיה" כפרק השני, והגמר עצמו. הם שודרו יום אחר יום בין 1–3 בפברואר.
לפני האירוויזיון > Malta Eurovision Song Contest 2024 > מופעים > שלבי המקצים

המקצים התקיימו במשך ארבעה פרקים של תוכנית הטלוויזיה XOW – בהנחיית רון בריפה וג'קי לוסקו – החל ב-27 באוקטובר, ב-3, ב-10 וב-17 בנובמבר 2023. בכל מקצה השתתפו תשעה אמנים שונים. במקצה השלישי אף אמן לא העפיל לשלב הגמר.
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | קורט קלייה | "Misunderstood" | הודח |
| 2 | שרה בוניצ'י | "Loop" | העפילה לגמר |
| 3 | גאיל אטארד | "Wild Card" | העפילה לגמר |
| 4 | מארק אנתוני בארטולו | "Condition or Fiction" | הודח |
| 5 | אליאנה גומז בלנקו | "There's Only Flowers" | הודחה |
| 6 | אוקסיג'ן | "Cloudmaker" | הודחו |
| 7 | נת'ן | "Ghost" | העפיל לגמר |
| 8 | לינדסיי פייס | "Fire Proof" | הודחה |
| 9 | דומיניק צ'יני | "Bewsa" | הודח |
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מריה קלאיירה | "Fading" | הודחה |
| 2 | פרנקין קאלייה | "Puppet" | הודח |
| 3 | דסיריי גרץ' | "Watch Me" | הודח |
| 4 | סופרניק | "Empire" | הודחו |
| 5 | יאנביל | "Man" | העפיל לגמר |
| 6 | היילי אזופארדי | "Tell Me That It's Over" | העפילה לגמר |
| 7 | דניס מרצ'יאקה | "Mara" | העפיל לגמר |
| 8 | מארק פורטלי | "Just Be" | הודח |
| 9 | מריה כריסטינה | "Moving On" | הודחה |
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ג'סיקה מיקאלף | "Tagħna Tnejn" | הודחה |
| 2 | קוסט בלדאקינו | "Free Fall" | הודח |
| 3 | מיכאלה גלאה | "Let's Talk About Love" | הודחה |
| 4 | ת'אה אקוואיילינה | "Blood Stream" | הודחה |
| 5 | מיגל בונלו | "Better Off Alone" | הודח |
| 6 | מוירה סטאפרייס | "Feather Flight" | הודחה |
| 7 | דן | "Baraxx" | הודח |
| 8 | סטפן גלאה | "Numb" | הודח |
| 9 | קארין דאף | "Breaking Bad" | הודחה |
| סדר | אמן | שיר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארבה' | "Sirena" | העפיל לגמר |
| 2 | מיריאנה קונטה | "Venom" | העפילה לגמר |
| 3 | כריסטיאן ארדינג | "Bellus" | הודח |
| 4 | ליסה גאוצ'י | "Breathe" | העפילה לגמר |
| 5 | מאט בלקסק | "Banana" | העפיל לגמר |
| 6 | מרטינה קטאיאר | "Miles Away" | הודחה |
| 7 | גרטה טודה | "Topic (Bla Bla)" | העפילה לגמר |
| 8 | ריאן הילי | "Karma" | העפיל לגמר |
| 9 | קיילה ג'ורג' | "Arrows" | הודחה |
לפני האירוויזיון > Malta Eurovision Song Contest 2024 > מופעים > הגמר

הגמר התקיים ב-3 בפברואר 2024, והוגש על ידי קרלו בורג בונאצ'י ואנג'י לאוס. ההצבעה נפתחה כבר ב-2 בפברואר, לאחר פרסום הווידאו קליפים של השירים המתחרים, ונמשכה עד תום המשדר. יולאן לו ודה בסקר הופיעו במהלך ההפסקות בין המתמודיים. זהות הזוכה נקבעה באמצעות שילוב של קולות השופטים (7/9) והצבעות הקהל (2/9).
| סדר | אמן | שיר | שופטים | קהל | סך הכל | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יאנביל | "Man" | 24 | 5 | 29 | 8 |
| 2 | היילי אזופארדי | "Tell Me That It's Over" | 5 | 2 | 7 | 12 |
| 3 | ארבה' | "Sirena" | 47 | 9 | 56 | 4 |
| 4 | נת'ן | "Ghost" | 15 | 8 | 23 | 10 |
| 5 | ליסה גאוצ'י | "Breathe" | 36 | 3 | 39 | 5 |
| 6 | שרה בוניצ'י | "Loop" | 79 | 23 | 102 | 1 |
| 7 | גרטה טודה | "Topic (Bla Bla)" | 25 | 7 | 32 | 7 |
| 8 | מיריאנה קונטה | "Venom" | 23 | 2 | 25 | 9 |
| 9 | ריאן הילי | "Karma" | 54 | 17 | 71 | 3 |
| 10 | גאיל אטארד | "Wild Card" | 17 | 3 | 20 | 11 |
| 11 | דניס מרצ'יאקה | "Mara" | 30 | 9 | 39 | 5 |
| 12 | מאט בלקסק | "Banana" | 51 | 29 | 80 | 2 |
| סדר | שיר | שופט 1 | שופט 2 | שופט 3 | שופט 4 | שופט 5 | שופט 6 | שופט 7 | Total |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Man" | 8 | 1 | 4 |  | 5 | 4 | 2 | 24 |
| 2 | "Tell Me That It's Over" |  |  |  |  |  |  | 5 | 5 |
| 3 | "Sirena" | 4 | 8 | 12 | 10 | 4 | 8 | 1 | 47 |
| 4 | "Ghost" |  | 2 | 2 | 3 |  | 2 | 6 | 15 |
| 5 | "Breathe" | 7 | 5 | 8 | 1 | 3 | 5 | 7 | 36 |
| 6 | "Loop" | 12 | 12 | 7 | 12 | 12 | 12 | 12 | 79 |
| 7 | "Topic (Bla Bla)" | 3 | 3 | 5 | 8 | 6 |  |  | 25 |
| 8 | "Venom" | 6 | 4 |  | 6 | 2 | 1 | 4 | 23 |
| 9 | "Karma" | 5 | 7 | 10 | 4 | 10 | 10 | 8 | 54 |
| 10 | "Wild Card" | 2 |  | 6 | 2 | 1 | 3 | 3 | 17 |
| 11 | "Mara" | 1 | 6 | 1 | 7 | 8 | 7 |  | 30 |
| 12 | "Banana" | 10 | 10 | 3 | 5 | 7 | 6 | 10 | 51 |
לפני האירוויזיון > קידום

בפברואר 2024 עבר השיר "Loop" שינויים ניכרים על מנת שיתאים מבחינה אמנותית לתחרות האירוויזיון. הגרסה החדשה, שהוקלטה בסטוקהולם, יצאה לאור ב-14 במרץ. המפיקים השוודים ג'וי ולינאה דב הפיקו אותה.
כחלק מקידום השיר אישרה בוניצ'י את נוכחתה ב-PrePartyES במדריד ב-30 במרץ, במסיבת האירוויזיון של לונדון ב-7 באפריל, בקונצרט האירוויזיון באמסטרדם ב-13 באפריל ובמסיבת האירוויזיון של קופנהגן ב-4 במאי. בנוסף, השיקה אתגר אינטרנטי חדש בטיקטוק ובאינסטגרם למשך חודש, כאשר הזוכה בו יזכה בזוג כרטיסים לחצי הגמר השני של אירוויזיון 2024.
באירוויזיון

קיארה (מימין), נציגת מלטה לאירוויזיון 1998, 2005 ו-2009. היא דורגה במקום השלישי, השני וה-22 בהתאמה. דסטיני צ'וקוניארה (משמאל), נציגת מלטה לאירוויזיון 2021, שנערך ברוטרדם שבהולנד. היא דורגה במקום השביעי. יחד נבחרו להופיע בסרטון הגלויה של מלטה באירוויזיון 2024.
על פי חוקי האירוויזיון נדרשות כל האומות, למעט המדינה המארחת ו"חמש הגדולות" (צרפת, גרמניה, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), להעפיל מאחד משני חצאי הגמר על מנת להתמודד בגמר; עשר המדינות המובילות מכל חצי גמר עולות לגמר. איגוד השידור האירופי (EBU) פיצל את המדינות המתחרות לחמישה סלים שונים על בסיס דפוסי הצבעה דומים וקשרים גאופוליטיים משותפים, על מנת להפחית את הסיכוי לתיאום הצבעות על רקע זה. ב-28 בינואר 2024 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו מחצית מהמופע הם יופיעו. ‌מלטה שובצה להופיע בחלקו הראשון של חצי הגמר השני, שנערך ב-9 במאי 2024.
לאחר שפורסמו כל השירים המתחרים לתחרות של 2024 הוחלט סדר השירים לחצי הגמר על ידי מפיקי התוכנית ולא באמצעות הגרלה נוספת, כך ששירים דומים לא הוצבו זה ליד זה. מלטה הופיעה ראשונה, לפני אלבניה.
במלטה, כל שלושת המשדרים שודרו ב-TVM.
ה"גלויות" הן קטעי וידאו קצרים בני 40 שניות, שמוקרנים במהלך שידור הטלוויזיה ותכליתם לאפשר מעבר חלק ככל הניתן בין שיר לשיר בעיצובה השונה של הבמה. לקראת אירוויזיון 2024 הוחלט כי נושא ה"גלויות" השנתי יהיה שני שירי עבר מכל מדינה. לאחר הקרנת שני השירים הנבחרים הוצג וידאו קצר על הנציג העכשווי של אותה המדינה, שצולם על ידו במצב סלפי. מלטה בחרה להציג את קיארה, נציגת מלטה לאירוויזיון 1998, 2005 ו-2009, שדורגה במקום השלישי, השני וה-22 בהתאמה, ואת דסטיני צ'וקוניארה, נציגת המדינה לאירוויזיון 2021, שדורגה במקום השביעי.
באירוויזיון > חצי הגמר

שרה בוניצ'י השתתפה בחזרות טכניות ב-29 באפריל וב-2 במאי, ולאחר מכן בשלוש חזרות גנרליות ב-8 וב-9 במאי.
בביצועה ל-"Loop" בתחרות, היא לוותה על ידי ארבעה רקדנים. הופעתה של מלטה נפתחה על במה בצבע שחור, שהפכה עם תחילת שירתה למהבהבת. בוניצ'י לבשה בגד מנצנץ ולוותה בארבעה רקדנים. בהמשך חבשו היא והרקדנים כיסוי עיניים שחור. שניים מהרקדנים הפכו אותה בעודם עם הכיסוי ולאחר מכן הורידה רק בוניצ'י את הכיסוי ורק לקראת סוף ההופעה הסירו כל הרקדנים את הכיסוי.
בתום המופע, מלטה לא הוכרזה כאחת מעשר המדינות שהעפילו לשלב הגמר, ולכן כשלה בניסיונה להעפיל לגמר שהתקיים ב-11 במאי. מאוחר יותר התברר כי מלטה הגיעה למקום ה-16 והאחרון בחצי הגמר עם 13 נקודות.
באירוויזיון > הצבעה

במהלך שלושת המופעים העניקה כל מדינה שני סטים של הצבעה (הקהל והשופטים של אותה המדינה). מספר הנקודות ששתי הקבוצות יכולות להעניק נע בין 1–8, 10 ו-12 נקודות. ההרכב המדויק של חבר השופטים הלאומי ופירוט הנקודות שלהם ושל הקהל של כל מדינה פורסמו לאחר הגמר. חבר השופטים המלטזי הורכב מציפריאן קסאר, מתיו מרסיקה, פול אנתוני אבלה, גייל אטארד והיילי אזופרדי.
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו למלטה > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות | קהל> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  | 0 נקודות |
| 6 נקודות |  | 0 נקודות |
| 5 נקודות |  ארמניה | 5 נקודות |
| 4 נקודות |  סן מרינו | 4 נקודות |
| 3 נקודות |  יוון | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  | 0 נקודות |
| נקודה אחת |  צרפת | נקודה אחת |
| סך הכל | 4 מדינות | 13 נקודות |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי מלטה > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  הולנד
10 נקודות:  ישראל
8 נקודות:  שווייץ
7 נקודות:  לטביה
6 נקודות:  יוון
5 נקודות:  ארמניה
4 נקודות:  גאורגיה
3 נקודות:  אוסטריה
2 נקודות:  צ'כיה
נקודה אחת:  דנמרק
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי מלטה > חצי הגמר > תוצאות הצבעה מפורטות

החל מאירוויזיון 2023 המדינות העולות מחצאי הגמר אל הגמר נקבעות רק על בסיס הצבעות הקהל. נוסף על כך, משנה זו, קהל במדינות אשר לא משתתפות בתחרות יכול אף הוא להצביע. כל ההצבעות של המדינות האחרות אשר לא משתתפות מחוברות יחד לסל הצבעות נוסף של 1–8, 10 ו-12 נקודות ונקרא הצבעות שאר העולם.
| סדר | מדינה | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 01 |  מלטה |  |  |
| 02 |  אלבניה | 13 |  |
| 03 |  יוון | 5 | 6 |
| 04 |  שווייץ | 3 | 8 |
| 05 |  צ'כיה | 9 | 2 |
| 06 |  אוסטריה | 8 | 3 |
| 07 |  דנמרק | 10 | 1 |
| 08 |  ארמניה | 6 | 5 |
| 09 |  לטביה | 4 | 7 |
| 10 |  סן מרינו | 15 |  |
| 11 |  גאורגיה | 7 | 4 |
| 05 |  בלגיה | 12 |  |
| 13 |  אסטוניה | 14 |  |
| 14 |  ישראל | 2 | 10 |
| 15 |  נורווגיה | 11 |  |
| 16 |  הולנד | 1 | 12 |
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי מלטה > גמר > תוצאות הצבעה מפורטות

צוותי השיפוט בתחרות מונים חמישה אנשי מקצוע בתעשיית המוזיקה, אזרחי המדינה אותה הם מייצגים. שמותיהם פורסמו לפני התחרות בשם השקיפות. כל צוות שיפוט דירג את 26 השירים שהתחרו בגמר על פי יכולות ווקאליות, ההופעה על הבמה, הרכב השיר ומקוריותו. בנוסף, נאסר על כל שופט להיות קשור בצורה כלשהי עם אחד האמנים המתחרים. הדירוגים האישיים של כל שופט וכן תוצאות הצבעות הקהל פורסמו זמן קצר לאחר מכן.
| סדר | מדינה | שופטים> שופט 1 | שופטים> שופט 2 | שופטים> שופט 3 | שופטים> שופט 4 | שופטים> שופט 5 | שופטים> דירוג | שופטים> נקודות | קהל> דירוג | קהל> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 |  שוודיה | 20 | 16 | 21 | 13 | 11 | 17 |  | 10 | 1 |
| 02 |  אוקראינה | 18 | 22 | 7 | 17 | 8 | 13 |  | 1 | 12 |
| 03 |  גרמניה | 4 | 17 | 17 | 18 | 22 | 12 |  | 22 |  |
| 04 |  לוקסמבורג | 3 | 11 | 9 | 12 | 4 | 7 | 4 | 19 |  |
| 05 |  הולנד | 11 | 21 | 4 | 14 | 7 | 10 |  | N/A |  |
| 06 |  ישראל | 5 | 5 | 16 | 8 | 26 | 8 | 3 | 6 | 5 |
| 07 |  ליטא | 19 | 18 | 23 | 15 | 15 | 22 |  | 12 |  |
| 08 |  ספרד | 25 | 19 | 8 | 16 | 12 | 16 |  | 16 |  |
| 09 |  אסטוניה | 24 | 20 | 15 | 26 | 24 | 25 |  | 21 |  |
| 10 |  אירלנד | 12 | 2 | 6 | 5 | 2 | 4 | 7 | 7 | 4 |
| 11 |  לטביה | 6 | 26 | 1 | 6 | 14 | 6 | 5 | 11 |  |
| 12 |  יוון | 21 | 9 | 26 | 21 | 19 | 19 |  | 9 | 2 |
| 13 |  הממלכה המאוחדת | 22 | 12 | 25 | 19 | 13 | 21 |  | 17 |  |
| 14 |  נורווגיה | 13 | 25 | 10 | 22 | 20 | 18 |  | 23 |  |
| 15 |  איטליה | 2 | 4 | 20 | 2 | 6 | 3 | 8 | 3 | 8 |
| 16 |  סרביה | 23 | 15 | 11 | 23 | 18 | 20 |  | 8 | 3 |
| 17 |  פינלנד | 14 | 24 | 14 | 24 | 25 | 24 |  | 18 |  |
| 18 |  פורטוגל | 9 | 7 | 18 | 9 | 16 | 11 | 1 | 24 |  |
| 19 |  ארמניה | 10 | 10 | 19 | 10 | 17 | 14 |  | 15 |  |
| 20 |  קפריסין | 17 | 13 | 24 | 20 | 23 | 23 |  | 20 |  |
| 21 |  שווייץ | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 1 | 12 | 5 | 6 |
| 22 |  סלובניה | 26 | 23 | 22 | 25 | 21 | 26 |  | 25 |  |
| 23 |  קרואטיה | 7 | 6 | 3 | 4 | 3 | 2 | 10 | 2 | 10 |
| 24 |  גאורגיה | 8 | 8 | 12 | 7 | 9 | 9 | 2 | 13 |  |
| 25 |  צרפת | 16 | 3 | 5 | 3 | 5 | 5 | 6 | 4 | 7 |
| 26 |  אוסטריה | 15 | 14 | 13 | 11 | 10 | 15 |  | 14 |  |
ביאורים

1 2  מכיל מילה חוזרת במלטזית
↑  לא להתבלבל עם קורט קלייה, שייצג את מלטה באירוויזיון 2012.
↑  מכיל ביתחוזר בספרדית.
↑  מכיל מילים בספרדית.
↑  הולנד נפסלה כמה שעות לפני הגמר.
אליעזר (צ'ייני)

ערך זה עוסק במפקד חיל הים הישראלי. אם התכוונתם לדיפלומט ישראלי ואיש המוסד, ראו .
| --- | --- |

אליעזר (צ'ייני) מרום
 לידה:  13 בנובמבר 1955 (בן 69) שער העלייה, חיפה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "צַ'ייני"
 השכלה:  בית הספר לעסקים של הרווארד  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1973–2011 (כ־38 שנים)
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד סטי"ל אח"י עצמאות (סער 4)  מפקד בית הספר לפיקוד ימי   מפקד פלגת סטי"לים  ראש מחלקה במספן המודיעין   מפקד שייטת ספינות הטילים   מפקד בסיס חיפה והזירה הצפונית   נציג צה"ל במפקדת המטות המשולבים של ארצות הברית   ראש מספן הים   ראש מטה חיל הים   נספח צבאי בסינגפור סינגפור  מפקד חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון   האינתיפאדה הראשונה     המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה השנייה   מבצע תיבת נח   מבצע ארבעת המינים
 תפקידים אזרחיים
 יו"ר רשות שדות התעופה  פרויקטור הצפון
 
החלפת פיקוד בחיל הים דוד בן בעש"ט בצד ימין מסיים, אליעזר (צ'ייני) מרום בצד שמאל מקבל. באמצע הרמטכ"ל גבי אשכנזי 8 באוקטובר 2007.
אליעזר ("צ'ייני") מרום (בשמו המלא: אליעזר אלפרד מרום; נולד ב-13 בנובמבר 1955) הוא אלוף במילואים בצה"ל, שבתפקידו האחרון כיהן כמפקד חיל הים הישראלי בשנים 2007–2011. אחרי שחרורו מצה"ל כיהן כיושב ראש מועצת רשות שדות התעופה בין השנים 2015–2018.
רשימותיו העיתונאיות

הטורים של אליעזר מרום בעיתון מעריב (אורכב 01.09.2014 בארכיון Wayback Machine)
מערכה נגד איראן בכל הגזרות, באתר ישראל היום, 6 במאי 2013.
פגיעה מדויקת: לא רק ממטוסים, באתר ישראל היום, 3 ביוני 2013
אבטחת הגז: האחריות גם על המדינה, באתר ישראל היום, 25 ביוני 2013
אינטרסים משותפים מול האיסלאם הקיצוני, באתר ישראל היום, 13 באוגוסט 2013