stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיליגורי

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  מערב בנגל
 שטח:  41.9 קמ"ר
 גובה:  400 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  294,546 (2011)
 קואורדינטות:  26°43′N 88°25′E﻿ / ﻿26.72°N 88.42°E﻿ / 26.72; 88.42 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 http://www.siligurismc.in
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיסיליגורי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיסיליגורי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סיליגורי (בבנגלית: শিলিগুড়ি; באנגלית: Siliguri; בהינדי: सिलीगुड़ी) היא עיר גדולה בהודו, אשר ממוקמת במדינה ההודית מערב בנגל. מספר התושבים בעיר היה 513,264 נכון ל-2011.[דרוש מקור][דרושה הבהרה]
העיר ממוקמת על גדות נהר מאהאנאנדה, למרגלות רכס ההימלאיה.
לסליגורי חשיבות אסטרטגית למערב בנגל, בשם מקומה בסמוך לגבולות עם סין, נפאל, בנגלדש ובהוטן. היא מחברת בין צפון מזרח הודו ליתר המדינה ומהווה את העיר המרכזית בפרוזדור סיליגורי. העיר משתרעת על 260 קמ"ר, ונמצאת למרגלות ההימליה המזרחית. לא הרחק מהעיר זורם נהר טיסטה.
דפוסי אקלים

הטמפרטורה הממוצעת בחודשי הקיץ בסיליגורי כמעט ולא עולה על 35 מעלות, והעיר היא בדרך כלל קרה יחסית בהשוואה ליתר הערים במדינת מערב בנגל. הטמפרטורה הממוצעת בחודשי החורף נעה בדרך כלל בין 15 מעלות ל-3 מעלות. עונת המונסון נמשכת מיוני עד ספטמבר.
סיידיה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי דגים, מנת אורז 
 מוצא:  מצרים 
 מרכיבים עיקריים:  דג מאכל, בצל, אורז, בהרט 
 
סַיַידִיֶה (בערבית: صيادية) היא מנת "דג ואורז" מתובל מהמטבח הלבנוני.
מאפיינים

המנה עשויה עם כמון ותבלינים אחרים, כמו גם בצל מטוגן. תערובת התבלינים הזו נקראת בערבית בהרט והכנתה משתנה מטבח לטבח, אך עשויה לכלול קימל, קינמון, כמון וכוסברה.  מבחינה היסטורית זו הייתה ארוחת דייגים שנמצאה לאורך החוף הלבנוני, אך כיום ניתן למצוא את המנה ברחבי המזרח התיכון.
הכנה

קיימות מספר גרסאות של הארוחה, אך רוב הגרסאות כוללות רוטב שהוכן עם בצל מטוגן. בהתאם למידת הקירמול הרוטב יכול לנוע בין חום בהיר לשחור עמוק עם טעם חזק וחריף. האורז נצבע לרוב על ידי בישולו עם הבצל המקורמל. ניתן להכין את המנה עם מגוון דגים, אך בדרך כלל דגים לבנים מוצקים, כמו חמור הים או בקלה מועדפים. משתמשים בדגים שלמים, וראש הדג ועצמות הדג משמשים לעיתים קרובות להכנת ציר ולהוספת טעם לאורז ולרוטב. המנה מעוטרת בשקדים פרוסים וצנוברים קלויים, כמו גם בבצל מטוגן.
לקריאה נוספת

רשימת מנות דגים
רשימת מנות אורז
הערות שוליים

↑  "Sayadieh". 12 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Barramundi, cumin and coriander sayadieh". 25 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gorsky, Fatih. An Edible Mosaic: Middle Eastern Fare with Extraordinary Flare. Tuttle.
↑  Amari, Suad. Cooking the Lebanese Way. Lerner Publications Company.
↑  Saleh, Nada. New Flavours of the Lebanese Table. Random House.
סאח'יר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מדבר 
 מיקום
 קואורדינטות:  26°02′00″N 50°31′00″E﻿ / ﻿26.033333°N 50.516667°E﻿ / 26.033333; 50.516667
  (למפת בחריין מוגדלת) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ערב הסעודית  ערב הסעודית  מפרץ בחרייןסאח'יר(למפת בחריין רגילה) מנאמה מוחארק עוואלי רפאע עיסא ג'בל א-דוחן איי חוואר  דורת אל-בחריין קטר ע ר ב  ה ס ע ו ד י ת  מפרץ בחרייןסאח'יר
 
בניין ה-VIP במסלול "הגרנד פרי פורמולה של בחריין"
סאח'יר (בערבית: الصخير) הוא אזור מדברי הממוקם במחוזה הדרומי של ממלכת בחריין, ליד זאלאכ ועוואלי.
באזור המדברי נמצא ארמון אל-סאח'יר שנבנה בשנת 1870 והוא אחת מהאטרקציות המרכזיות באזור. בתחילת שנות ה-2000, האזור התפתח רבות, דוגמאות לפיתוח האזור הן יצירת קמפוס של האוניברסיטה הבינלאומית המרכזית למשפטים וערעורים של בחריין, ובניית מסלול "הגרנד פרי פורמולה של בחריין".
סאח'יר ידועה גם כאתר טבע מעניין ומרתק ובזכות כך אנשים רבים מגיעים לסאח'יר לעשות קמפינג. סאח'יר היא גם מיקומו של פארק חיות הבר אל ערין, שמורת הטבע היחידה הממוקמת על קרקע יבשה ושומרת על חי והצומח בבחריין.
הערות שוליים

↑  "Camping in the Sakheer Desert"
↑  Bahrain wilderness draws families and youth
ערך זה הוא קצרמרבנושא בחריין ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נידה סנף

דינה וילמינה יקובה "נידה" סנף (בהולנדית: Dina Willemina Jacoba "Nida" Senff;‏ 3 באפריל 1920 – 27 ביוני 1995) הייתה שחיינית הולנדית. הייתה אלופה אולימפית (ברלין 1936) ושאינית עולם במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה

סנף נולדה וגדלה ברוטרדם.
ביוגרפיה > 1935

באליפות הולנד שנערכה בשנת 1935 זכתה סנף במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה > 1936 > אלופה אולימפית

המתחרה העיקרית של סנף באולימפיאדת ברלין (1936) אלינור הולם מארצות הברית, האלופה האולימפית מלוס אנג'לס 1932 הושעתה מנבחרת ארצות הברית לאחר שהשתתפה במסיבת קוקטייל ושתתה שמפניה בספינה בדרך לגרמניה. במשחקים עצמם זכתה סנף במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:18.9 דקות, לפני חברתה לנבחרת שיאנית העולם ריי מסטנברוק (1:19.2 דקות) ואליס בריג'ס מארצות הברית (1:19.4 דקות) וזאת אף על פי שפיספסה את הסיבוב ולא נגעה בקיר, היא חזרה לגעת בקיר וניצחה את המשחה. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 1:16.6 דקות ובשלב חצי הגמר תוצאה של 1:17.1 דקות.
ביוגרפיה > 1936 > שיאנית עולם

חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בקופנהגן, דנמרק ב-8 בספטמבר היא קבעה במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:15.7 דקות, שיפור לשיא העולם בן חצי שנה של ריי מסטנברוק (1:15.8 דקות). יומיים לאחר מכן, ב-10 בספטמבר היא שיפרה את השיא והעמידה אותו על תוצאה של 1:15.4 דקות.
חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדיסלדורף, גרמניה ב-25 באוקטובר היא קבעה במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 1:13.6 דקות. שיא זה החזיק מעמד כשנתיים ונשבר על ידי קור קינט מהולנד (1:13.5 דקות).
ביוגרפיה > 1937

בתחרות שנערכה באמסטרדם ב-2 בפברואר 1937 קבעה סנף במשחה ל-200 מטר גב שיא עולם חדש של 2:44.6 דקות, שיפור לשיא העולם בן 11 החודשים של אלינור הולם (2:48.7 דקות). שיא זה החזיק מעמד כשבועיים ונשבר על ידי רנהילד ווגר מדנמרק (2:41.3 דקות).
באליפות הולנד שנערכה בשנת 1937 זכתה סנף במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב.
חיים אישיים

סנף הייתה נשואה לשחיין הגב האולימפי מהולנד, סטנס סחפר.
תארים

מסטנברוק שברה 5 שיאי עולם חדשים, במשחים ל-100 מטר גב, ל-150 יארד גב ול-200 מטר גב.
בשנת 1983 זכתה סנף להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב (ויקיפדיה הגרמנית)
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב (ויקיפדיה האנגלית)
הערות שוליים

1 2  NIDA SENFF (NED) 1983 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame (באנגלית)
↑  סטנס סחפר, באתר Sports-Reference (באנגלית)
סאגה (עיר)

מבט צפונה על מרכז העיר סאגה
סאגה, (באנגלית: Saga; ביפנית: 佐賀市 ) היא עיר הבירה של מחוז סאגה, באי קיושו, יפן. העיר סאגה הייתה בירת טריטוריית סאגה בתקופת אדו, והעיר הגדולה ביותר במחוז הייזן (אנ') לשעבר. נכון ל-1 באוגוסט 2020, בעיר חיו 232,736 תושבים וצפיפות האוכלוסייה עמדה על 539 נפש לקמ"ר. השטח הכולל של העיר הוא 431.84 קמ"ר.
מבין שבע ערי הבירה של המחוזות השונים, סאגה היא אחת הקטנות. כל האחרות בעלות אוכלוסייה המונה למעלה מ-500,000 תושבים. ייחודה של העיר בכך שהיא עתיקה והייתה מוקפת חומה.
העיר סאגה ממוקמת בחלק הדרום מזרחי של מחוז סאגה. לאחר מיזוג מספר עיירות וכפרים שכנים עם העיר בשנת 2005, הפכה העיר לארוכה מאוד. היא גובלת בים אריאקה מדרום ובמחוז פוקואוקה מדרום-מזרח ומצפון. החצי הצפוני של העיר כולל את הרי ספורי. ניתן להתייחס לסאגה כחלק מאזור המטרופולין הגדול פוקואוקה-קיטאקיושו (אנ').
היסטוריה > התרחבות העיר סאגה

ב-1 באפריל 1889, כשהוקמה ביפן מערכת שלטונית עירונית מודרנית, והוגדרו הרשויות המקומיות של יפן (אנ'), נוסדה גם העיר המודרנית סאגה. תחום העיר הנוכחית איחד 21 כפרים משלושה מחוזות – קאנזאקי (אנ'), אוגי (אנ') וסאגה. התרחבות העיר נמשכה בשנים 1922–2007. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2007 היו בעיר כ–240,000 תושבים. שטח העיר היה 431.42 קילומטרים רבועים.
היסטוריה > טירת סאגה

טירת סאגה (אנ') היא הבולטת מבין נכסי התרבות הרבים בעיר. זוהי אחת הטירות הנדירות ביפן המוקפות חומה, והיא הוקמה בשנים 1591–1593. בשנת 1726 היא נשרפה, וב–1835 שופצה. הדאימיו נבשימה נאומסה, משבט הסמוראים נבשימה (אנ'), שיפץ את העיר תוך שנתיים ועבר לגור בה. בשנת 1874 מוקמו בטירה בניין בית משפט ומשרדי מחוז. בשנת 1883 הפכה לבית ספר. עם השנים, מבני בית הספר העתיקים נהרסו ונבנו מחדש כמבני בית ספר מודרני.
הטירה משמשת כיום כמוזיאון היסטורי, והיא טירת העץ המשוחזרת הגדולה ביפן.
גאוגרפיה

העיר סאגה ממוקמת בחלק הדרום מזרחי של מחוז סאגה. לאחר המיזוג האזורי ב-2005 של העיר עם העיירות והכפרים בסביבתה, העיר התארכה מאוד מצפון לדרום. כתוצאה מכך תחום השיפוט של העיר גובל בים אריאקה מדרום ובמחוז פוקואוקה מדרום מזרח ומצפון. בחצי הצפוני של העיר נמצא רכס הרי ספורי הנמשך ממזרח למערב. האזור הדרומי של העיר נמצא במישור סאגה הנמוך המגיע עד לגובה חמישה מטרים מעל פני הים. בעבר סבלה העיר רבות משיטפונות שכללו גם גלישת מי ביוב. לטיפול בבעיה הוקמו קירות מגן וסוללות עפר שמנעו את ההצפות. כביש 34 הארצי נסלל גם הוא על גבי סוללה המונעת את הצפתו
אקלים

האקלים בסאגה הוא סובטרופי גשום (או "לח") (לפי שיטת קפן). כמות המשקעים השנתית הממוצעת בעיר נעה בין 1800 מילימטרים בערך במרכז העיר, ועד 2400 מילימטרים בערך בצפון העיר. הטמפרטורה הממוצעת השנתית נעה בין כ-13°C בצפון ועד 17°C במרכז העיר.
| אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> ינואר.10.1.1.8.54.1 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> פברואר.11.8.2.6.77.5 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> מרץ.15.2.5.7.120.6 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> אפריל.20.7.10.2.161.7 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> מאי.25.6.15.2.182.9 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> יוני.28.19.9.327 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> יולי.31.6.24.366.8 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> אוגוסט.32.9.24.6.252.4 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> ספטמבר.29.4.20.7.169.3 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> אוקטובר.24.3.14.7.90.1 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> נובמבר.18.2.8.9.89.4 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> דצמבר.12.4.3.6.59.5 | אקלים בסאגה   佐賀市   SAGA> שנה.21.7.12.7.1,951.3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
אוכלוסייה

| 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2010 | 2021 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 198,243 | 206,637 | 215,000 | 236,029 | 243,726 | 243,076 | 237,501 | 232,015 |
נכון למפקד האוכלוסין בשנת 2005:
הגיל הממוצע של האוכלוסייה: 40.3 שנים,
האוכלוסייה הצעירה (0–14) מהווה באחוזים: 14.31%
אוכלוסיית גיל העבודה (15–64) מהווה באחוזים: 72.10%
האוכלוסייה המבוגרת (65+) מהווה באחוזים: 23.36%
אוכלוסייה > ערים ועיירות שכנות

במחוז סאגה; קאנזאקי, קראטסו, אוגי וטאקו.
במחוז פוקואוקה; פוקואוקה, סווארה-קו, איטושימה, Ōkawa ויאנאגאווה.
חינוך

בעיר ישנה אוניברסיטה ציבורית אחת, אוניברסיטת סאגה (אנ'), שתי אוניברסיטאות פרטיות ושתי מכללות פרטיות.
בעיר ישנם שבעה בתי ספר תיכוניים מחוזיים ושבעה בתי ספר תיכוניים פרטיים, חטיבת ביניים מחוזית אחת ועוד ארבע חטיבות ביניים פרטיות.
תחבורה > קווי תעופה

בסאגה קיים שדה תעופה אחד בתוך העיר, שדה התעופה סאגה (אנ'), הממוקם בקוואסו. לפני פתיחתו, שדה התעופה של פוקואוקה (אנ') היה שדה התעופה הקרוב ביותר. עם זאת, אנשים רבים בסאגה עדיין משתמשים בשדה התעופה של פוקואוקה בגלל מספר המסלולים והטיסות הרבות היוצאות ממנו. ישנו קו אוטובוסים מהיר המחבר בין שני שדות התעופה.
תחבורה > קווי רכבת

רכבת JR קיושו משרתת את העיר. הקו הראשי שלה מגיע עד נגסאקי. קו נוסף העובר בעיר מגיע לקראצו.
תחבורה > כבישים

בעיר עוברים כבישים מהירים, ביניהם הכביש המהיר לנגסאקי. בנוסף עוברים בעיר הכבישים הארציים 34, 207, 208, 263 ואחרים.
אטרקציות

בכל סתיו מתקיימת בסמיכות לעיר, באפיק הנהר היבש של נהר Kase שבשטח מחוז סאגה, פייסטת הכדורים הפורחים הבין-לאומית של סאגה (אנ'). כרבע מהמבקרים הם מהעיר סאגה. בשנת 2005 עמד מספר המבקרים על כ-15 מיליון. באירוע הזה משתתפים כדורים פורחים ממדינות רבות.
בית התה היפני קאקורין-טאי (אנ'), שהוקם בהוראת נבשימה נאומסה בשנת 1846, ממוקם בשטח פארק קונו (Kōno) ומשקיף אל בריכה טבעית ואל צמחייה רבה.
טירת סאגה שהוזכרה לעיל, המשמשת כיום מוזיאון.
כלכלה ותעשייה

האזורים הסובבים את העיר הם אזורים חקלאיים בהם נזרעים ונשתלים בעיקר דגנים כגון אורז. החקלאות הימית באזור ים אריאקה מתרכזת בעיקר בגידול אצות (אנ').
האזור הוא אחד מהאזורים הגדולים לייצור אורז ביפן, ליד שטחי האורז הוסבו שטחים גדולים לגידול ירקות. תעשייה קלה התפתחה באזורים הסמוכים לים אריאקה. לא ניתן היה לפתח באזור תעשייה כבדה משום שמי ים אריקה הסמוכים לחוף רדודים ולא ניתן היה להקים באזור נמל מים עמוקים לכלי שיט גדולים.
לצד התעשייה החקלאית, התפתחה באזור במחצית הראשונה של המאה ה-20 תעשיית הפחם, מבלי שהיו לה מתחרים רבים. תעשיות המזון ותעשיית הטקסטיל התפתחו לאורך סוף המאה ה-20. אף על פי שתעשיית המזון נשארה חזקה, תעשיית הטקסטיל היא הענף התעשייתי המרכזי בעיר מאז שנות ה-70. עם זאת, מאז שנות ה-90 תעשיית חלקי הרכב צמחה במהירות עקב הקמת תעשיית רכב וחלפים בצפון האי קיושו.
מאחר שהעיר סאגה היא בירת המחוז, תעשיית השירותים מושכת אליה מספר רב של עובדים. בפרברי העיר ישנם שלושה שווקים גדולים המתחרים זה בזה, על שטח של כ–50,000 מטרים רבועים.
מספר החברות שהמטות והמשרדים הראשיים שלהן נמצאים בעיר הוא הגדול ביותר במחוז, אך קטן בהשוואה לערי הבירה במחוזות השכנים. תעשיית השירותים בעיר מעסיקה מעל ל-70% מתושבי העיר, אך זהו נתון נמוך ביחס לשבעת המחוזות האחרים של קיושו.
בריאות

בסאגה ישנם 18 בתי חולים ושני מרכזים רפואיים.
ערים תאומות

לסאגה יש הסכמי ערים תאומות עם שש ערים:
הרפובליקה העממית של סין עיר המחוז Lianyungang, הרפובליקה העממית של סין
ברזיל סאו פאולו, ברזיל
ארצות הברית גלנס פולס, ניו יורק, ארצות הברית
ארצות הברית מחוז וורן, אינדיאנה, ארצות הברית
אקיטן החדשה Cussac-Fort-Médoc, צרפת, אקיטן החדשה
קוריאה הדרומית עיר המחוז Yeonje, קוריאה הדרומית
הערות שוליים

↑  אתר עיריית סאגה
↑  Yushiro Iwao, Lin Wang, Hydrogeological And Geochemical Analyses Of Groundwater Behavior Of The Saga Plain, Japan, OnePetro, 2000-11-19
↑  מפת מישורי סאגה
↑  Japan Meteorological Agency. Retrieved May 19, 2021
↑  Changes in the population of Saga City (corresponding area), Ministry of Internal Affairs and Communications Bureau of Statistics Census
↑  על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ה-1 באוקטובר 2005
↑  "佐賀市の姉妹都市・友好都市". city.saga.lg.jp (ביפנית). Saga. נבדק ב-2020-04-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557483205171  CiNii: DA01797677  LCCN: n81112040  MusicBrainz: 60bc8e82-1bdf-4cb8-a3c4-0f764871518d  NDL: 00298400  NKC: ge397961  VIAF: 145429076   WorldCat (עם VIAF): 145429076 
תצלום אווירי של מרכז העיר סאגה
משרדי עיריית סאגה
סיליה אדלר

| --- | --- |

סיליה אדלר
 לידה:  6 בדצמבר 1889 ניו יורק
 פטירה:  31 בינואר 1979 (בגיל 89) ניו יורק
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט היברון 
 שם לידה:  Tzirele 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1937 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיליה פיינמן אדלר (באנגלית: Celia Adler‏; 6 בדצמבר 1889 – 31 בינואר 1979) הייתה שחקנית יהודייה-אמריקאית, הידועה בכינוי "הגברת הראשונה של תיאטרון היידיש".
ביוגרפיה

סיליה אדלר הייתה בתו של יעקב אדלר ודינה שטטין, ואחות למחצה של סטלה, לותר וחמשת ילדיו האחרים של יעקב. בניגוד לסטלה ולותר, אשר נודעו גם עבור עבודתם עם קבוצת התיאטרון, סרטי העבודה שלהם ועבודתם כמומחים בתחום המשחק, סיליה אדלר נודעה כמעט באופן בלעדי כשחקנית במה.
אדלר הייתה ידועה בעיקר בעבור עבודתה בתיאטרון יידיש, שם היא הייתה קשורה עם תנועת התיאטרון היידי האמנותי של 1920 ו-1930.
סיפקה גם את אחד התיאורים התיאטרליים הראשונים של ניצול שואה. אדלר, שהשתתפה יחד עם פול מוני ומרלון ברנדו הצעיר בהצגה "A Flag is Born", המתארת ניצולי שואה המנסים להגיע לארץ ישראל, בחרה להשתתף בהצגה זו בתמורה לשכר המינימום בגלל מחויבותה לעורר את דעת הקהל בארצות הברית לצורך בהקמת יהודית בארץ ישראל.
בשנת 1937 כיכבה אדלר בסרט יידי של הנרי לין, "איפה הילד שלי".
בין השנים 1937–1952, הופיעה אדלר במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה.
אדלר הייתה נשואה שלוש פעמים: לשחקן לזר פריד, למנהל תיאטרלי ג'ק קונוס, ולאיש העסקים נתן פורמן.
מתה מהתקף לב ונקברה בבית הקברות במדור תיאטרון היידיש ב"מאונט חברון" שבפלשינג, קווינז, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  נפטרה הגברת הראשונה של תיאטרון היידיש
↑  ההצגה "A Flag is Born
↑  https://www.highbeam.com/doc/1G2-2591300135.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285997905171  GND: 120844133  ISNI: 0000 0003 8608 7911  LCCN: nr2001006430  SNAC: w6612qn0  VIAF: 42679452   WorldCat (עם VIAF): 42679452 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיליה אדלר בילדותה
סיכון כפול

סיכון כפול (באנגלית: double jeopardy) הוא מצב משפטי בו אדם מועמד פעמיים לדין על אותה עבירה תוך קיום מערך עובדות זהה; במקומות רבים בעולם מצב זה אסור על פי כללי המשפט הפרוצדורלי – כלומר, אין להעמיד אדם למשפט פלילי בגין אותה עבירה יותר מפעם אחת. זוהי זכות העומדת לצדו של הנאשם, ונחשבת לחלק ממטריית ההליך הנאות. עקרון הסיכון הכפול מקורו, בין השאר, בדוקטרינת מעשה בית דין, שעיקרה איסור שינוי תוצאתו של עניין שכבר נדון.
בארצות שונות > ארצות הברית

בארצות הברית, הזכות להגנה מפני סיכון כפול מובטחת לכול בתיקון החמישי לחוקה:
למן 1969 כלל זה תקף גם למשפטים הנערכים בבתי משפט של מדינות ארצות הברית ולא רק לבתי משפט פדרליים.
"No person shall ... be subject for the same offence to be twice put in jeopardy of life or limb ..."
"לא תרחף על אדם פעמיים סכנה לחייו או לגופו בגין אותה עבירה..."
סיכון כפול עומד במרכז עלילת המותחן שובר הקופות "סיכון כפול" משנת 1999.
ארצות נוספות בהן קיים איסור חוקתי, בין אם מלא או חלקי, על סיכון כפול הן קנדה, הודו ומקסיקו.
בארצות שונות > ישראל

בישראל מוסדר עקרון הסיכון הכפול באופן חלקי בלבד, בסעיף 5 לחוק סדר הדין הפלילי (נוסח משולב), התשמ"ב-1982:
"אין דנים אדם על מעשה שזוכה או הורשע קודם לכן בשל עבירה שבו; אולם אם גרם המעשה למותו של אדם, דנים אותו על כך אף אם הורשע קודם לכן בשל עבירה אחרת שבאותו מעשה;
"הרשעה", לעניין סעיף זה – לרבות העמדה למבחן ללא הרשעה תחילה".
הוראת חוק זה מאמצת את עקרון הסיכון הכפול באופן חלקי, שכן היא דורשת מצב בו המשפט הראשון הסתיים בזיכוי או בהרשעה. אם נפסק הדיון הראשון בשלב מוקדם יותר, לא תעמוד ההגנה לנאשם, דהיינו, שההגנה לפי סעיף זה היא חלקית ומתמצית בטענה "כבר זוכיתי/הורשעתי".
העיקרון הכללי של הגנת "כבר נשפטתי", דהיינו "הועמדתי לדין", ללא קשר לתוצאות המשפט ואופן סיומו, טרם התקבל בפסיקה הישראלית, אך זו איננה שוללת את האפשרות להעלותה. אדרבא, בכל הפעמים שהטענה הועלתה היא נדונה ונדחתה לגופו של עניין.
לקריאה נוספת

Sigler, Jay (1969). Double jeopardy; the development of a legal and social policy. Cornell University Press [1969]
הערות שוליים

↑  Res judicata - Wikipedia, the free encyclopedia
↑  Bill of Rights
↑  חוק סדר הדין הפלילי - ויקיטקסט
↑  בע"פ 250/77 קרישנסקי, ל"ב (1), 94
↑  בדנ"פ 532/93 מנינג, מ"ז (4), 33 [אנגלית]
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
סילט (עיר)

| --- | --- |

 מדינה:  בנגלדש בנגלדש
 מחוז:  סילט
 רשות מחוקקת:  Sylhet City Corporation 
 תאריך ייסוד:  1867
 שטח:  26.5 קמ"ר
 גובה:  35 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  479,837 (2011)
 קואורדינטות:  24°54′00″N 91°52′00″E﻿ / ﻿24.9°N 91.866666666667°E﻿ / 24.9; 91.866666666667 
 sylhetcitycorporationbd.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בנגלדש מוגדלת) דאקה צ'יטגונג קהולנה נראינגנג' טונגי ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפאל מפרץ בנגלסילט(למפת בנגלדש רגילה) דאקה צ'יטגונג קהולנה נראינגנג' טונגי ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפל מפרץ בנגלסילט(למפת סילט רגילה) שונמגנג' אביגנג' מולביבזרסילט(למפת סילט מוגדלת) שונמגנג' אביגנג' מולביבזרסילט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סילט (בבנגלית: সিলেট), הידועה גם בשם ג'אלאלבאד, היא עיר ומטרופולין בצפון-מזרח בנגלדש. האקלים בעיר הוא סובטרופי. נכון לשנת 2011, מתגוררים בסילט כ-531,000 תושבים. העיר נחשבת למרכז תרבותי ורוחני חשוב ביותר במדינה. מבחינה כלכלית, סילט נחשבת לעיר החשובה ביותר בבנגלדש לאחר דאקה וצ'יטגונג. לעיר יש חשיבות דתית אף בדת האסלאם.
האזור נחשב למרכז ייצור הנפט והגז הטבעי במדינה. מבין המוצרים המרכזיים הנוספים המיוצרים בסילט, ניתן למנות את הגומי, שמן הדקלים, עבקנה, הדרים ואורז. התעשייה המקומית כוללת תחנות כוח, ייצור תרופות, טקסטיל וייצור דשן ומלט.
היסטוריה

הבודהיזם היה נפוץ באזור סילט עד המאה ה-11. בתקופה המוקדמת של ימי הביניים, האזור נשלט על ידי נסיכויות הינדיות. אבן בטוטה ביקר בסילט במהלך המאה ה-14. בתקופה זו החלה הנוכחות האסלאמית בסילט. במאה ה-16 הפכה העיר לחלק מן האימפריה המוגולית ובמאה ה-18 (החל משנת 1765) לחלק מן האימפריה הבריטית תחת שלטון חברת הודו המזרחית הבריטית. מטעי התה המסחריים הראשונים בהודו הבריטית נפתחו בסילט בשנת 1857. המועצה העירונית הוקמה כעשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1867. ב-12 ביוני 1897 פגעה בעיר רעידת אדמה שלאחריה נבנו על ההריסות תשתיות ומבנים מתקדמים יותר.
העיר עברה למזרח בנגל, החלק הבנגלי של פקיסטן, לאחר משאל עם שנערך לרגל חלוקת הודו ב-6 ביולי 1947. כ-239,619 אנשים הצביעו בעד הצטרפות למזרח בנגל, לעומת 184,041 איש שתמכו בהישארות בהודו. סילט הפכה למרכז תה אזורי בשנים שלאחר מכן. בשנת 1971 הייתה סילט למרכז עימותים במסגרת מלחמת העצמאות של בנגלדש.
בשנת 2009 הוכרזה סילט כמטרופולין.
דמוגרפיה

לפי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2011, מתגוררים בסילט כ-531,000 תושבים בכ-55,514 משקי בית. שיעור גידול האוכלוסייה בעיר הוא 1.73% לשנה, בניגוד ל-1.93% בשנת 1991. שיעור האוריינות בשנת 2001 עמד על כ-69.73%.
האסלאם היא הדת הדומיננטית העיר (87.2%) ולאחריה ההינדואיזם (12.6%).
סולובקיבצי

סולובקיבצי (באוקראינית: Солобківці; בפולנית: Sołodkowce, סולודקובצה; ברוסית: Солобковцы, סולובקובצי) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
העיירה נזכרת מהמאה ה-16, והייתה נתונה להתקפות תכופות מצד הטטרים. מסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי סולובקיבצי

בראשית המאה ה-20 נמנו בעיירה 1,307 יהודים. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-900 יהודים, כחמישית מתושביה, ובתקופה הסובייטית התקיים בסמוך לעיירה קולחוז יהודי, ופעלו בעיירה מועצה יהודית ממלכתית ובית ספר יידי.
ב-9 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו שהוקם בה. בסתיו 1942 נרצחו בין 700 ל-800 היהודים שנותרו בגטו זה ביער סמוך בידי שוטרים אוקראינים וגרמנים.
ניטה בארו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בנובמבר 1916 סנט לוסי, ברבדוס
 פטירה:  19 בדצמבר 1995 (בגיל 79) ברידג'טאון, ברבדוס
 מדינה:  ברבדוס 
 השכלה:  אוניברסיטת טורונטו
 תקופת הפעילות:  1945 – 19 בדצמבר 1995 (כ־50 שנה)
 תפקיד:  המושלת הכללית החמישית של ברבדוס
 תקופת כהונה:  6 ביוני 1990 – 19 בדצמבר 1995
 פרסים והוקרה:  עמית בקולג' המלכותי לסיעוד (1980)  פרס כריסטיאן ריימן (1989)  עמיתת כבוד של הקולג' המלכותי לסיעוד  אביר או דאם של אנדרו הקדוש  דים הצלב הגדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש
 
ליידי רות ניטה בארו (בשם מלא באנגלית: Dame Ruth Nita Barrow), מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש (GCMG DA)‏ (15 בנובמבר 1916 – 19 בדצמבר 1995) הייתה האישה הראשונה שכיהנה בתור המושלת הכללית של ברבדוס. בארו הייתה אחות ועבדה בבריאות הציבור בברבדוס. היא כיהנה כמושלת הכללית החמישית של ברבדוס מ-6 ביוני 1990 ועד מותה ב-19 בדצמבר 1995. היא הייתה אחותו הגדולה של ארול בארו, ראש הממשלה הראשון של ברבדוס.
ביוגרפיה

בארו נולדה בברבדוס לכומר אנגליקני מכובד, הכומר רג'ינלד גרנט בארו ולרות אלברטה בארו (לבית אוניל). היא הייתה השנייה מבין חמשת ילדיהם של הוריה, שכללו את סיביל בארו, אנה פסיק וארול בארו. היא הוכשרה כאחות, מיילדת ומנהלת בריאות. היא מילאה מגוון עבודות סיעוד, בריאות הציבור ומנהל ציבורי בברבדוס ובג'מייקה בשנות ה-40 וה-50.
השכלה

בארו הלכה בעקבות דודה ואביה, החלה ללמוד את מקצוע האחות, והשלימה את הכשרתה הבסיסית בבית החולים הכללי של ברבדוס. לאחר מכן החלה להתאמן במיילדות בבית החולים הכללי של פורט אוף ספרד בטרינידד.
בארו הייתה בעלת תואר בוגרת בסיעוד מאוניברסיטת קולומביה בניו יורק, אוניברסיטת טורונטו בקנדה, ואוניברסיטת אדינבורו בסקוטלנד. מאוחר יותר המשיכה את השכלתה במחקר מיוחד בקולג' המלכותי לסיעוד של אוניברסיטת אדינבורו בשנים 1951–1952, ובאוניברסיטת קולומביה בשנים 1962-1963.[דרוש מקור]
כעובדת ציבור, שימשה כמדריכה בבית הספר לבריאות הציבור של איי הודו המערבית בג'מייקה בשנים 1945 עד 1950. מאוחר יותר הפכה לאחראית בתחומי האחיות ובריאות הציבור כאחות ראשית המערב ההודית הראשונה של בית החולים האוניברסיטאי ב-1954 וכקצינת האחיות הראשית הראשונה בג'מייקה ב-1956.
בעקבות ההתרחבות האזורית של בית הספר של איי הודו המערבית, היא הפכה למנהלת של פרויקט מחקר סיעוד בקריביים של חבר העמים. זה הוביל למודרניזציה של הכשרת האחיות והחל את תוכנית האחיות המתקדמת באוניברסיטת איי הודו המערבית.
קריירה

הקריירה של בארו החלה בשנת 1964, כאשר הפכה ליועצת סיעוד של ארגון הבריאות הפאן אמריקאי לאזור הקריביים. ב-1975 היא הפכה למנהלת הוועדה הרפואית הנוצרית של מועצת הכנסיות העולמית (WCC) ולנשיאה העולמית של האגודה הנוצרית של נשים צעירות YWCA) (1975–1983)). היא הייתה נשיאת המועצה הבינלאומית לחינוך מבוגרים (ICAE) מ-1982 עד 1990 ומכנסת הפורום של הארגון הלא-ממשלתי (NGO) בניירובי, קניה ב-1983. בשנת 1985, בוועידה העולמית לנשים בניירובי, שימשה בארו כיושבת ראשת הפורום הלא ממשלתי.
היא הייתה חברה בקבוצת אנשי חבר העמים שביקרה בדרום אפריקה ב-1986. במהלך אותה משימה היא סיכלה בהצלחה את ההגבלות הצבאיות של דרום אפריקה, באמצעות כניסה לאזור המוגבל של העיירה אלכסנדרה כשהיא מחופשת בלבוש אפריקאי ובכיסוי ראש.
ב-1980 הוענק לבארו הכבוד החשוב ביותר בברבדוס; היא הוכתרה לדאם של אנדרו הקדוש (DA) ממסדר ברבדוס. היא גם זכתה במלגת כבוד של הקולג' המלכותי לסיעוד.
בארו סבלה משבץ מסיבי בליל מותה. היא הותירה אחריה אחיות, סיביל בארו ואינה פסיק.