stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדה דונאט
משפחתו > ילדיו

אדולף ינה דונאט (לונדנבורג, 15 בספטמבר 1894–?) מנצח. אשתו הראשונה (1924–1929) הייתה ארז'בט שימק, ואשתו השנייה (1934–1938) הייתה יוליאנה מצנר.
אוסקר אלברט דונאט (בודפשט, 12 בנובמבר 1898 – בודפשט, 26 ספטמבר 1958) פקיד. אשתו הראשונה (1921–1925) הייתה מרגיט סקרש, אשתו השנייה (1932–1935) הייתה ארז'בט בלום, ואשתו השלישית הייתה ארז'בט פאלמאי.
לואיזה דונאט (בודפשט, 20 באוקטובר 1900 – בודפשט, 22 באפריל 1901).
יוליאנה דונאט (בודפשט, 1 בנובמבר 1901) – ?). בעלה, ליפוט שאטורי (מקודם: שניידר), היה צייר וגרפיקאי.
רוז'ה דונאט (בודפשט, 14 באוקטובר 1904 – ?). בעלה הראשון היה בלה קלינצ'ק, פקיד, ובעלה השני (1931–1939) היה לאיוש הורבאט, פקיד.
דונה הרמינה, לימים מימי מאוטנר מימי (1911–2013), מייסדת וסגנית הנשיא של חוג החינוך העצמי ההונגרי הראשון בניו יורק ומייסדת קרן אדה דונאט.
הנצחה

בתו הצעירה, מימי מאוטנר דונאט, ייסדה את קרן אדה דונאט, שמוענקת כמלגות למנצחים צעירים מוכשרים מאז שנת 2000.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורכת ראשית אגנש קניירש. בודפשט, 1967–1969.
ספר המוזיקה ההונגרית. עורך אימרה מולנאר. בודפשט, 1936.
לקסיקון לדרמה הונגרית. עורך אלדאר שופפלין. בודפשט, התאחדות השחקנים הלאומית ומכון הפנסיה, 1929.
תחייתו של שולמית (3 בספטמבר 2001) מגייר נמזט, כרך 64, מס' 205
שולמית הפכה רביו = המאה העשרים באוגוסט 1925
הערות שוליים

↑  "Donáth Mór halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 1655/1909. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pöstyéni izraelita hitközség házassági akv. 6/1893. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 474/1909. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 107/1932. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311216705171  PLWABN: 9810575760905606  ISNI: 0000 0003 6984 9195  LCCN: n2009012395  VIAF: 244795824   WorldCat (עם VIAF): 244795824
אוטוסן A0808MN

| --- | --- |

Autosan A0808MN
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Autosan A613MN
 יצרן:  Autosan (אנ') (שם רשמי: Autosan S.A)
 שנות ייצור:  2008 ועד היום
 הרכבה:  פולין פולין
 מודל קודם:  Jelcz M083C Libero
 אורך:  8,550 מ"מ
 רוחב:  2,420 מ"מ
 גובה:  2,630 מ"מ  2,830 מ"מ (כולל מיזוג אוויר)
 משקל:  6,900 ק"ג (6.9 טון) (ריק), 11 טון (משקל ברוטו כולל עומס מקסימלי)
 בסיס גלגלים:  4,000 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועים דיזל מתוצרת "Cummins" (אנ') (מנועים אחוריים) 4 צילינדרים, בטור, 4.5 ליטר המפיק 158 כ"ס, מנוע מסוג "ISBe4 160B"  4 צילינדרים, בטור, המפיק 177 כ"ס ב-2,500 סל"ד, יחס דחיסה 17.3:1 מנוע מסוג "ISB4.5E5 185B"  4 צילינדרים, בטור, המפיק 185 כ"ס מנוע מסוג "ISB4.5EV 185B"  4 צילינדרי, בטור, המפיק 210 כ"ס מנוע מסוג "Cummins ISB4.5E6 210B"
 הילוכים:  תמסורת ידנית מסוג "ZF 6S-700BO"  תמסורת ידנית מסוג "ZF 6S-1010BO"  תמסורת אוטומטית מסוג "Allison T280R" (אופציונלי)
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש (כל סוגי מנועי "Cummins ISBe4")
אוטוסן A0808MN (בפולנית: Autosan A0808MN) הוא אוטובוס עירוני מתוצרת יצרנית האוטובוסים Autosan (אנ') אשר מיוצר משנת 2008 (דגם 2009) ועד היום בפולין.
"אוטוסן A0808MN"

אוטובוס יחיד סיפון ("Single-deck bus").
2 דלתות כניסה (1 קדמית, 1 במרכז המרכב).
תצורות פריסת דלתות: 1-1-0, 1-2-0.
אוטובוס בעל רצפה הקרובה למפלס המדרכה ודלתות רחבות המצוידות ברמפות (אוטובוס נמוך-רצפה).
מנועים דיזל מתוצרת "Cummins" (אנ').
מיקום מנוע: מנוע אחורי.
נוסעים: 60 + נהג.
מושבים: 16 + נהג, 20 + נהג.
ABS.
מערכת בקרת משיכה (ASR).
מיזוג אוויר (אופציונלי).
תמונות

"אוטוסן A0808MN"
"אוטוסן A0808MN"
"אוטוסן A0808MN" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

סן H01A
סן H01B
סאן H25A
אוטוסן יורוליידר 12
אוטוסן יורוליידר 15LE
אוטוסן ווטלינה
אוטוסן סולינה
אוטוסן H6
הערות שוליים

↑  מדגמי Autosan - תמונות archive.is/dp2G1
↑  מנועי Cummins en.hespareparts.com/news/cummins/cummins-engines
↑  מנוע Cummins-ISBe4-160B - מפרט researchgate.net/figure/Cummins-ISBe4-160B-engine-technical-specifications
↑  מנוע מסוג "ISB4.5E5 185B" (מפרט ברוסית avtoalfa.com/tehspravochnik/dvigateli/cummins
↑  אוטובוסים מסדרות אוטוסן betterworldbooks.com/product/detail/autobusy-firmy-autosan
↑  מדגמי אוטוסן autosan.cba.pl/historia/historia17
↑  "אוטוסן A0808MN" - מפרט kmk.krakow.pl/autosan_a0808_test.html
↑  "אוטוסן A0808MN" - תמונה phototrans.eu/14,957076,0
↑  מנועי "Cummins" cummins.com/engines/isb45
אולימפיה (ציור)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אדואר מאנה
 תאריך יצירה:  1863
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  191 ס״מ 
 גובה:  130.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אימפרסיוניזם, ריאליזם 
 מספר יצירה:  RF 644 (מוזיאון ד'אורסה) 
 מיקום:  מוזיאון ד'אורסה, פריז
 
"אולימפיה" הוא ציור מאת הצייר הצרפתי אדואר מאנה משנת 1863. זהו ציור שמן על בד בגודל 130.5 על 190 ס"מ. הציור מוצג במוזיאון ד'אורסה שבפריז. כמודל לציור שימשה ויקטורין מאונט.
הציור

הציור מתאר אישה שכובה בתנוחה קלאסית של אלה רומאית שמישירה מבט אל הצופים. פרטים אחדים בציור מרמזים שמדובר בזונה. מאנה אומר כי גם אישה שכזו ראויה להיות נושא לציור אמנותי וכי כל הנושאים לגיטימיים לציור. ידה של אולימפיה מכסה את אזור הערווה וכביכול מסתירה אותו, אך למעשה מושכת את תשומת הלב של הצופים לכיוונו.
כאשר מאנה צייר את אולימפיה כדמות עירומה בתנוחת הסבה על מיטה, הוא התכוון להזכיר את הציור של טיציאן, "ונוס מאורבינו" (1538), וכהתרסה כלפי המסורת והאקדמיה. בדומה לטיציאן, אולימפיה שוכבת על מצעים וכריות, חלק מהמיטה האדומה חשוף, ומאחוריה ישנו וילון. הדמיון לציור של טיציאן מסמל כי מאנה מתייחס לעבר אך לא מקבל אותו. בציור של טיציאן מאחורי ונוס מוצגות שתי משרתות שמכינות את הנדוניה שלה. בציור של מאנה, לעומתו, מוצגת משרתת שחורה המביאה לאולימפיה זר פרחים, כנראה מאחד המחזרים שלה. לצדה של אולימפיה שוכב חתול שחור. במקום הכלב שמסמל נאמנות, מאנה מצייר חתול שמסמל ערמומיות, אי נאמנות ועצמאות, ובכך בא להעיד כי אולימפיה היא אישה בזכות עצמה, שלא נתמכת בגבר – ואף למעלה מכך, שמפילה גברים ברישתה. אולימפיה מישירה מבט אל הצופה ויוצרת עמו קשר עין, משמע, היא לא מתביישת במערומיה. לצדה יש כמה אביזרי פיתוי: נעליים, צמידים, פרח ועגילים.
סגנון הציור הוא ריאליסטי – מיוצגת בו אישה מסוימת בעלת גוף צעיר. עצם הבחירה באישה אמיתית ולא במיתוס הופך את התמונה למציאותית. סגנון הגוף מאוד ברור מפני שיש קו קונטרסט שמבדיל בינה לבין הרקע. כמו כן, יש קונטרסט בין הרקע הכהה ובין המישור הקדמי הבהיר עליו שוכבת אולימפיה. הניגוד הזה יוצר השטחה של הציור.
מאנה מאוד הושפע מן האמנות היפנית וניתן לראות זאת בציור בכמה אופנים: שטחים שלמים של צבע אחד, קו שחור מסביב לדמות, אין עניין בפרספקטיבה, ונוצרת השטחה.
כשהציור הוצג בסלון בפריז הוא עורר שערורייה מכמה סיבות:
עירום היה מקובל באומנות, אך בדרך כלל התייחס לדמויות של אלות והערצה לתכונותיהן ותיאר את הגוף במבנה תלת־ממדי קלאסי ומבט נשי מצועף. ב"אולימפיה" לעומת זאת המבט הוא ישיר והדמות שטוחה בלי תחושת נפח ובוטה.
הצגת ונוס כזונה יוצרת פורנוגרפיה – מקצוע הזנות לא נראה כמעט באמנות באותה התקופה, מפני שנחשב לא מכובד.
פגיעה במסורת – מאנה לקח ציור מפורסם ומכובד, מוכר מהמסורת, העתיק אותו אל נושא בעל ערך נמוך ובכך פגע בבורגנות.
סיבה אמנותית – צייר שצייר שלא לפי חוקי הפרספקטיבה נחשב לצייר כושל שלא התמצא בעבודתו. מאנה ידע לצייר "נכון", אבל בחר במכוון שלא לעשות כן.
הציבור בפריז תקף את היצירה ואת מאנה בביקורת קשה. עברו שנים עד שהופנם ערכו האומנותי של ציור זה. כיום מקובל לראות ביצירה זו את אחד הסממנים החשובים להופעת האומנות הפוסט מודרנית.
הערות שוליים

↑  רותי דירקטור, אמנות עכשווית אני מדברת אליכם, ישראל: עם עובד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590311405171  BnF: cb12010288f (data)  GND: 7541559-8  Joconde: 000PE003909  LCCN: no2002006461  SUDOC: 028223705  VIAF: 180067591   WorldCat (עם VIAF): 180067591
אורן עילם (אמן רחוב)

ערך זה עוסק באמן רחוב ומשורר ישראלי. אם התכוונתם למשורר, עורך ומוציא לאור ישראלי, ראו .
| --- | --- |

עילם מתחזה לעובד מע"צ במסגרת מיצג
 לידה:  29 בנובמבר 1986 (בן 37) רמת גן, ישראל
 לאום:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  תיכון בליך 
 תחום יצירה:  שירה
 orenailam.com
 
אורן עילם (נולד ב-29 בנובמבר 1986) הוא אמן רחוב, משורר ומעצב תעשייתי ישראלי. הוא מוכר מהטמעת אומנותו בחפצי רחוב כמו שלטי תחנות אוטובוס, שלטי תנועה וגני שעשועים.
ביוגרפיה

עילם נולד וגדל ברמת גן, אביו עבד במשרד הביטחון ואימו הייתה פיזיותרפיסטית. הוא למד בתיכון בליך, והיה מדריך בתנועת הצופים. לאחר לימודיו התגייס לצה"ל ושירת בחיל התותחנים, ביחידת מורן. לאחר שירותו הצבאי למד לתואר ראשון במחלקה לעיצוב תעשייתי בבצלאל, אותו סיים בשנת 2015.
קריירה

בעת לימודיו בבצלאל, החל לרסס בגרפיטי את שיריו על קירות בתים בירושלים ובתל אביב. הוא מעיד שמצא בדבר דרך לבטא עצמו תוך התגברות על הביישנות. עד מהרה החל לפרסם את שיריו בצורות נוספות, בהן החבאתם בין פתקי המפלגות בבחירות לכנסת העשרים (2015), הטבעתן על שלטי תחנת אוטובוס שהציב ואף הצבת שלט עם שיר שכתב בירידה מאיילון במחלף השלום.
בנוסף, מתעסק עילם בתחום המוזיקה. פרויקט הגמר שלו בבצלאל כלל המצאה של חמישה כלי נגינה אלקטרוניים, שמאוחר יותר הוצגו בפסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב בשם "הגן המוזיקלי".
עילם מעביר סדנאות לנוער בנושא אמנות רחוב וכתיבת שירה, ומארגן ערבי שירה ואירועים נוספים.
יצר ומשחק בהצגה "המדריך לחיפוש אתונות"
קריירה > מיצגים והופעות

הרצאת אמן ב-TEDx ‏(2016)
גן שעשועים מוזיקלי (פסטיבל בת ים, 2017)
תערוכת יחיד בבית הצעירים (2018)
הצגת רחוב - האיש המשתין (פסטיבל בת ים, 2018)
מיצג "תן-ביס" (שבוע החדשנות, 2018)
פצ'ה קוצ'ה בהיכל התרבות (2019)
קריירה > גלריה

קו מס' 0
מיצג תן ביס בשבוע החדשנות
בקר שליטה מוזיקלי הנשלט בידי חיישן אינפרא אדום
שירים בקלפי
מזרקת שלוליות
הערות שוליים

↑  אורן עילם, במאגר הבוגרים של בצלאל.
↑  https://www.tmu-na.org.il/?CategoryID=220&ArticleID=5203
↑   ננו שבתאי, "המדריך לחיפוש אתונות" היא הצגה שמחפשת מבלי למצוא, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2022
אורן פיניון

| אורן פיניון |
| --- | --- |
 אורן חד-מחטי (Pinus monophylla subsp. monophylla)
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אורן
שם מדעי
 Pinus subsect. Cembroides

אורן פיניון (באנגלית Pinyon pine או גם Piñon pine) הוא כינוי לקבוצה של כמה מינים של עצי אורן בדרום-מערב ארצות הברית, בייחוד בניו מקסיקו, אריזונה ויוטה. זרעי העצים, המכונים צנוברים, אכילים, והם מזון בסיסי לילידי אמריקה, נאכלים כחטיף ומשמשים כמרכיב במטבח של ניו מקסיקו. מקור השם מספרדית "pino piñonero", כינוי הן למיני האורן באמריקה והן לאורן הצנובר הנפוץ בספרד המייצר גם הוא צנוברים אכילים טיפוסיים לשימוש במטבח הים תיכוני. טכניקות ליקוט הצנוברים של האינדיאנים הפרהיסטוריים עדיין משמשות כיום כדי לאסוף את זרעי האורנים לשימוש אישי או מסחרי. הצנוברים עשירים בשומנים ובקלוריות.
לעץ של מיני אורן פיניון יש ריח ייחודי, בייחוד כאשר שורפים אותו בצ'ימנאה (chimenea, סוג של תנור שמקורו בספרד). ידוע גם שעצי אורן פיניון משפיעים על הקרקע בה הם גדלים באמצעות הגדלת הריכוז של החומרים המזינים הן יסודות הנצרכים בכמות גדולה (macronutrients) והן יסודות קורט.
ידוע כי כמה מהמינים של אורן הפיניון יכולים ליצור רביית כלאיים ביניהם, בעיקר בין אורן חד-מחטי ל-Pinus quadrifolia (באנגלית Parry pinyon) או בין אורן חד-מחטי לבין אורן דו-מחטי (Pinus edulis).
האורן הדו-מחטי הוא הסמל הרשמי של מדינת ניו מקסיקו
מינים

על פי מחקרים המרחק הגנטי בין המינים השונים של אורן הפיניון נובע מתגובה לפעילות של חרקים אוכלי צמחים וללחץ סביבתי. בעל-מין Cembroides שבסוג אורן, המקבץ את כל המינים של אורן פיניון, יש אחד עשר מינים:
Pinus cembroides (באנגלית Mexican pinyon)
Pinus orizabensis (באנגלית Orizaba pinyon)
Pinus johannis (באנגלית Johann's pinyon)
Pinus culminicola (באנגלית Potosi pinyon)
Pinus remota (באנגלית Texas pinyon)
Pinus edulis (באנגלית Two-needle piñon or Colorado pinyon) – אורן דו-מחטי
Pinus monophylla (באנגלית Single-leaf pinyon) – אורן חד-מחטי
Pinus quadrifolia (באנגלית Parry pinyon) – אורן ארבע-מחטי
Pinus rzedowskii (באנגלית Rzedowski's pine)
Pinus pinceana (באנגלית Weeping pinyon)
Pinus maximartinezii (באנגלית Big-cone pinyon)
מיני אורן נוספים הקרובים למינים אלו הם Pinus nelsonii (באנגלית Nelson's pinyon), השייך לעל-המין Nelsoniae, ושלושת המינים: אורן האצטרובל הזיפני, אורן בלפור ו-Pinus aristata השייכים לעל-המין Balfourianae.
הצנוברים בתזונה של ילידי אמריקה

הזרעים של אורן הפיניון, המכונים צנוברים או באנגלית (מספרדית) "piñóns", הם מזון חשוב עבור ילידי אמריקה החיים בהרים של דרום-מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו. כל המינים של האורן מייצרים זרעים אכילים, אך באמריקה הצפונית רק המינים של אורן הפיניון מייצרים זרעים גדולים מספיק כדי להיות מקור עיקרי למזון.
אורן הפיניון היה כנראה מקור מזון מאז הגעתו של ההומו ספיינס לאגן הגדול ודרום-מערב אמריקה הצפונית. הממצאים הארכאולוגיים באגן הגדול מצביעים על כך שתחום התפוצה של אורן הפיניון התפשט צפונה לאחר עידן הקרח, והגיע לגבול הצפוני ביותר שלו אז וגם היום בדרום איידהו בערך סביב שנת 4000 לפני הספירה. ילידי אמריקה הקדומים אספו ללא ספק את הזרעים האכילים, אך לפחות באזורים מסוימים, עדויות לכמויות גדולות של איסוף צנוברים מופיעות רק מ-600 לספירה. שימוש מוגבר בצנוברים היה קשור אולי לעלייה באוכלוסייה של בני אדם וירידה במספר חיות הציד, ובכך אילצו את תושבי האגן הגדול לחפש מקורות מזון נוספים.
עם זאת, הצנוברים לא יכולים להיות מוצר יסוד בגלל חוסר האמינות של יבול הצנוברים. יבולים שופעים של אצטרובלים וזרעים מופיעים רק כל שנתיים עד שבע שנים, ובממוצע יבול טוב כל ארבע שנים. שנים של יבול גדול של זרעים נוטים להיות זהים באזורים רחבים של תחום התפוצה של אורן הפיניון.
השיטה המסורתית לליקוט צנוברים

בשנת 1878 תיאר חוקר הטבע ג'ון מיור את השיטה האינדיאנית לאיסוף צנוברים בנבדה. בספטמבר ובאוקטובר, המלקטים קטמו את האצטרובלים מעצי אורן הפיניון בעזרת מוטות עץ, ערמו את האצטרובלים בערימה, הניחו שכבה דקה של שיחים יבשים למעלה, הדליקו אותם וחרכו קלות את אצטרובלי הפיניון באש. החריכה שרפה את השרף הדביק שציפה את האצטרובלים קלתה קלות את הצנוברים ושחררה אותם. לאחר מכן האצטרובלים התייבשו בשמש עד שניתן היה לחלץ בקלות את הזרעים. מיור אמר כי האינדיאנים צפו מקרוב בעצי הפיניון כל השנה ויכולים היו לחזות את המחסור או השפע של היבול חודשים לפני זמן הקטיף. בשנת 1891 צפה ב. ה. דאצ'ר (B. H. Dutcher) בקציר הצנוברים על ידי האינדיאנים של פנאמינט (בני שבט הטימבישה) באזור רכס פנאמינט המשקיף על עמק המוות בקליפורניה. שיטת הקטיף הייתה דומה לאמור לעיל, פרט לכך שהצנוברים הוצאו מיד לאחר שחרכו את האצטרובלים באש השיחים.
בשני הדיווחים לעיל תוארה שיטת חילוץ הזרעים מהאצטרובלים הירוקים. שיטה נוספת היא להשאיר את האצטרובלים על העצים עד שהם יבשים וחומים, ואז להכות על האצטרובלים במקל, מעוצמת המכה האצטרובלים נופלים על האדמה או הזרעים משתחררים מהאצטרובלים ונופלים על האדמה שם ניתן לאסוף אותם. הציידים-לקטים הנוודים של האגן הגדול צרכו את הצנוברים שאספו במהלך החורף לאחר האיסוף, תושבי כפרי הפואבלו לאורך עמק הריו גראנדה בניו מקסיקו שהיו חקלאים נהגו לאחסן את הצנוברים בבורות אחסון למשך שנתיים עד שלוש שנים.
כל אצטרובל מייצר 10 עד 30 צנוברים וחורשה פורה של עצי פיניון יכולה להפיק בשנה טובה 110 קילוגרם ל-4 דונם אדמה. פועל ממוצע יכול לאסוף כ-10 קילוגרם של צנוברים בקליפה ביום עבודה. כמות כזו של צנוברים כשיותר מחצי זה בצנוברים קלופים, שוות ערך ל-30,000 קלוריות. זו היא תפוקה גבוהה בגין המאמץ שנדרש על ידי הציידים-לקטים. יותר מכך, הצנוברים עשירים בשומן, שהיה תמיד חסר לציידים-לקטים.
הקשר לבעלי חיים

מקור הכינוי באנגלית של מין העורבני Gymnorhinus cyanocephalus הוא pinyon jay, כלומר "עורבני הפיניון", הוא מאורן הפיניון, והצנוברים מהווים חלק חשוב מתזונתו. העוף הוא חוליה חשובה בהתחדשות עצי אורן הפיניון, כיוון שהוא מאחסן כמויות גדולות של הזרעים באדמה לשימוש עתידי, והזרעים העודפים שהוא לא משתמש בהם נמצאים במצב אידיאלי לגדול לעצים חדשים. גם עורבני מקסיקני (Aphelocoma wollweberi) חשוב להפצה של חלק ממיני אורן הפיניון, כמו, אם כי הוא ממלא תפקיד חשוב פחות, קיק אגוזים אמריקאי. מינים רבים אחרים של בעלי חיים אוכלים צנוברים מבלי להפיץ אותם.
הערות שוליים

↑  "Chiminea Woods: Pinon, Apple, and Hickory—Oh My!". אורכב מ-המקור ב-2014-02-24.
↑  Barth, R.C. (בינואר 1980). "Influence of Pinyon Pine Trees on Soil Chemical and Physical Properties". Soil Science Society of America Journal. 44 (1): 112–114. doi:10.2136/sssaj1980.03615995004400010023x. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Whitham, Thomas G.; Mopper, Susan (1985-05-31). "Chronic Herbivory: Impacts on Architecture and Sex Expression of Pinyon Pine". Science. 228 (4703): 1089–1091. doi:10.1126/science.228.4703.1089. PMID 17737904.
↑  Mopper, Susan; Mitton, Jeffry B.; Whitham, Thomas G.; Cobb, Neil S.; Christensen, Kerry M. (ביוני 1991). "Genetic Differentiation and Heterozygosity in Pinyon Pine Associated with Resistance to Herbivory and Environmental Stress". Evolution. 45 (4): 989–999. doi:10.2307/2409704. JSTOR 2409704. PMID 28564059. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Subsection Cembroides
↑  "Piñon Nuts: The Manna of the Mountains". Mother Earth News.
↑  Simms, Steven R. (1985). "Pine Nut Use in Three Great Basin Cases: Data, Theory, and a Fragmentary Material Record". Journal of California and Great Basin Anthropology. 7 (2): 166–167. JSTOR 27825234.
↑  Hildebrandt, William R.; Ruby, Allika (2006). "Prehistoric Pinyon Exploitation in the Southwestern Great Basin: A View from the Coso Range". Journal of California and Great Basin Anthropology. 26 (1): 11–32. JSTOR 27825820.
↑  Jeffers, Richard M. "Piñon PIne Seed Production, Collection, and Storage" (PDF). United States Forest Service.
↑  Rhode, David (1988). "Two Nineteenth-Century Reports of Great Basin Subsistence Practices". Journal of California and Great Basin Anthropology. 10 (2): 156–157. JSTOR 27825342.
↑  Dutcher, B.H. (באוקטובר 1893). "Piñon Gathering among the Panamint Indians". American Anthropologist. 6 (4): 377–380. doi:10.1525/aa.1893.6.4.02a00040. JSTOR 658889. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Singleleaf Pinyon", USDA/NRCS
↑  Indian Use of Pinyon-Juniper WoodlandsIndian Use of Pinyon-Juniper Woodlands
↑  Piñon nuts, roasted (Navajo)Piñon nuts, roasted (Navajo)
מפת התפוצה של אורן דו-מחטי, אחד משני המינים החשובים ביותר בארצות הברית
מפת התפוצה של שלושת תת-המינים של אורן חד-מחטי
אורן חד-מחטי, ממחוז מונו בקליפורניה, הגובה הנמוך והצמרת המעוגלת אופייניים למין
יער של אורנים דו-מחטיים בפארק הלאומי גרנד קניון באריזונה
אוטופואה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  11°15′00″S 166°29′00″E﻿ / ﻿11.25°S 166.48333333333°E﻿ / -11.25; 166.48333333333
 שטח:  69 קילומטר רבוע
 אורך:  14 קילומטר
 רוחב:  10 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי שלמה 
 אוכלוסייה:  1,168
 אזור זמן:  UTC +11
  (למפת איי שלמה מוגדלת) הוניארה בואלה טולאגי גיזו פפואה גינאה החדשה  ים שלמה ים האלמוגים האוקיינוס השקטאוטופואה(למפת איי שלמה רגילה) הוניארה בואלה טולאגי גיזו פפואה גינאה הח.  ים שלמה ים האלמוגים האוקיינוס השקטאוטופואה
 
מפה של האי אוטופואה משנת 1968
המפה הראשונה של טאפואה (1876)
אוטופואה הוא אי באיי סנטה קרוז, הממוקם במרחק 66 ק"מ מדרום-מזרח לקבוצת האיים של סנטה קרוז, בין ואניקורו לסנטה קרוז (ננדו). האי כפוף מבחינה אדמיניסטרטיבית למחוז טמוטו של איי שלמה.
גאוגרפיה

אוטופואה הוא אי גבוה בצורת U המוקף בשונית אלמוגים. שטח האי הוא 69 קמ"ר. גובה הנקודה הגבוהה ביותר באי הוא 380 מטרים.
באוטופואה 848 תושבים (לפי מפקד משנת 1999) הפזורים בכפרים קטנים. הכפרים העיקריים באי הם אביטה, מלומבו, טנימבילי, אפאקו ונמבאו.
באוטופואה ישנו שביל מיוער שמוביל לנקודות תצפית המשקיפות על שונית האלמוגים התוחמת את האי.
שפות

שלוש שפות אוקיאניות מדוברות באוטופואה:
אמבה, או נמבאו
Asumboa, או Asubuo
טניבילי, או טניבילי
היסטוריה

האי התגלה לראשונה על ידי אירופאים בספטמבר 1595 על ידי המשלחת הספרדית השנייה של אלווארו דה מנדניה. ליתר דיוק, לורנצו בארטו גילה את האי בעת שפיקד על אחד מכלי השיט הקטנים יותר בהפלגה מקומית מסביב לאי ננדו, שבזמנו נקרא סנטה קרוז.
הערות שוליים

↑  "Utupua Is, Solomons - GO Cruising". gocruising.cruisefactory.net. נבדק ב-2024-03-03.
↑  Lynch, Ross, & Crowley (2002), p.885.
↑  Sharp, Andrew The discovery of the Pacific Islands Oxford, 1960, pp.52-55.
↑  Brand, Donald D. The Pacific Basin: A History of its Geographical Explorations The American Geographical Society, New York, 1967, p.136.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531711505171  LCCN: sh85141645  VIAF: 315126291   WorldCat (עם VIAF): 315126291
אדה ז'יגמונד

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1916 Pestszenterzsébet, הונגריה 
 פטירה:  1944 (בגיל 27 בערך) ברה"מ 
 מדינה:  הונגריה 
 חתימה:   
 
אדה ז'יגמונד (אדוש) (בהונגרית: Zsigmond Ede;  פשטסנטרז'בט (כיום בבודפשט), 18 במאי 1916 – 1944) היה משורר, סופר, ועיתונאי יהודי-הונגרי קומוניסטי. הוא הוסמך כמורה לשפות הונגרית וגרמנית, אך מעולם לא עסק בכך בגלל פעילותו הפוליטית.
אדה ז'יגמונד היה אחד מנציגי הספרות הלירית ההונגרית שנספה בשואת יהודי הונגריה. עבודותיו מאופיינות בעמידה כנגד חוסר הסובלנות החברתית והפשיזם ובעד ההומניזם.
בשנת 1944 נאבדו עקבותיו בחזית המזרחית בשטח ברית המועצות כחלק מהיהודים שנלקחו למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי).
ביוגרפיה

אדה ז'יגמונד נולד במושבת פועלים בדרום בודפשט. אביו וסבו עבדו במפעלי תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס, ולכן שאפו שיפנה למסלול אינטלקטואלי ולא לעבודת כפיים. הם רשמו אותו לגימנסיה בפשט, שם התוודע לשפות ולספרות וכבר בגיל שתים עשרה כתב חרוזים והקריא שירה.
במקביל ללימודי התיכון לקח על עצמו תפקיד של מורה פרטי, בדומה למשוררים בני דורו ועסק בין היתר בעבודות מזדמנות. חלק מהשכר שהרוויח שלח הביתה לצורך תמיכה במשפחה ומאוחר יותר מימן את הרשמתו לאוניברסיטת פאזמאני פטר ההונגרית המלכותית (היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). באוניברסיטה התחבר עם ארגונים שפעלו בחשאי בעלי אידאולוגיה הנבדלת משמעותית מהאידאולוגיה של ממשלת אישטוואן בתלן של התקופה, כך שהם נאלצו לפעול רק בדרכים לא חוקיות. הקבוצה התכנסה בבתים פרטיים ובבתי קפה זולים, שם התעמתו בהשקפותיהם, תפיסות העולם השונות והפוליטיקה. החבורה שהתכנסה בבתי הקפה ובקנטינות הייתה אידיאלית להתפתחותו של המשורר הצעיר.
אדה ז'יגמונד העביר הרצאות לפועלים במטה האיגוד המקצועי ואשאש (Vasas) מספר פעמים בחודש, הוא הצטרף למפלגת הקומוניסטים של הונגריה, ה-KMP דרך אנדרה שאגווארי., ובהמשך הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית ההונגרית.
אדה הצעיר נשבר לאחר קבלת הידיעה על מותו של המשורר אטילה יוז'ף וספד למשורר בשיר מוטרד ("יוז'ף אטילה נפטר"), שנכלל גם בכרך השירים שלו שפרסם בשנת 1938 במימון עצמי. בשיריו מתערבבים ההומניזם, הרצון לשלום והאנטי פשיזם. בגלל התחושה הכפולה הבלתי פתורה הזו, בחר המשורר בכותרת בעלת המשמעות לכרך השירה שלו "בנחישות ובעדינות" כשמו של אחד משיריו בספר.
בהמשך קיבל המשורר תואר אקדמי בהוראת ההונגרית והגרמנית, אך מעולם לא הועסק כמורה בבית ספר. הוא היה מורה פרטי לילדים ממשפחות אמידות ואחר כך עבד בעיתון נפסבה כעמית חיצוני. בשנת 1942 הופיע בכתב העת "מרץ" מחקרו הגדול על המשורר הלאומי ההונגרי שנדור פטפי.
בשנת 1941 גורשו מהונגריה היהודים (מה שנקרא היהודים "הלא אזרחים"). על כן גם הוריו, כ"אזרחים לא הונגרים". גורשו מבתיהם בהיעדרו בבית של אדה ז'יגמונד. הם נורו בקבר האחים בקמניץ-פודולסקי יחד עם שלושים אלף יהודים נוספים. באותה עת, ז'יגמונד הסתתר מיולי עד ספטמבר 1941  אצל חברים וקרובי משפחה מהפשיסטים ומהז'נדרמים ההונגרים כדי להינצל מהשמדה. הוא נלקח לשירות העבודה בשנת 1943 ובשנת 1944 אבדו עקבותיו בחזית המזרחית. הוא כתב את שירו האחרון מחוץ לבית, שנושא את השם "תן לי כוח!". הוא שלח את כתב היד הביתה לאלדאר קומלוש.
הנצחה

בסוף אוגוסט 1966 הוסר הלוט מלוח הזיכרון שלו בבודפשט, שם הספיד אותו המשורר אנדרה וסי.
שירתו

נושאי השירה של אדה ז'יגמונד הושפעו מסביבתו בפשטארז'בט, מהשנאה הגוברת בהונגריה דאז, מהתפשטות הפשיזם וממלחמת עולם השנייה.
שירתו > ספרו שהופיע בחייו

בנחישות ובעדינות (1938)
שירתו > ספרו לאחר מותו

בנחישות ובעדינות: שירים (1961)
שירתו > באנתולוגיות

A diktátor dala c. verse 491. old
Elszántan és szeliden c. verse 491-494. old
Hazám c. verse 494-495. old
Adj erőt c. verse 496-500. old
Csoportosulj a tieiddel c. verse 145-146. old
A diktátor dala c. verse 165. old
Elszántan és szeliden c. verse 200-202. old
Türelem c. verse 263-265. old
Négy strófa c. verse 267. old
Béke c. verse 380. old
Költő c. verse 430. old
Romok közül c. verse 445-446. old
Nem engedték… c. verse 447. old
Adj erőt! c. verse 543-546. old
שירתו > באנתולוגיות > מאמריו

Galambkiállításon c. cikke (1938, 43. szám, 7. oldal)
Fiatal c. glosszája (1939, 7. szám, 8. oldal)
Belvárostól Vadnyugatig c. riportja (1939, 197. szám, 7. oldal)
Gyermekek a periférián c. cikke (1942, 3. szám, 13-14. oldal)
הערות שוליים

↑  Vészi Endréné. "Vészi Endre honlapja - életrajz dátumos". אורכב מ-המקור (htm) ב-2014-01-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7925 9701  VIAF: 121448290   WorldCat (עם VIAF): 121448290 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אדה ז'יגמונד".
אדה ז'יגמונד עם אשתו