stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראפטורס 905
היסטוריה

בראין קולנגלו, הנשיא והג'נרל מנג'ר של קבוצת טורונטו ראפטורס הכריז כבר בשנת 2008 על רצונו להקים קבוצת שתשחק בליגת הפיתוח של ה-NBA. העובדה שהקבוצה ממוקמת בקנדה יצרה בעיות הקשורות למיסים והראפטורס בחנו אפשרות להקים את הקבוצה החדשה בעיר רוצ'סטר שבניו יורק הנמצאת סמוך לגבול. באפריל 2015 הכריז מאסי אוג'ירי, שהחליף את קולנגלו בתפקיד, על כוונת הקבוצה להקים קבוצה שתצטרף לליגה כבר בעונת 2015/16. בשלב זה טרם הוחלט היכן תשחק הקבוצה. בסוף חודש יוני אותה שנה הכריזה הקבוצה סופית על הצטרפותה לליגה בעונה הקרובה. כמו כן הוכרז כי הקבוצה תקרא "ראפטורס 905" ובסיסה יהיה בעיר מיסיסוגה.
ב-7 ביולי 2015 הכריזה הקבוצה על מינויו של ג'ס מרמיוס, שהיה עוזר מאמן בטורונטו ראפטורס, כמאמן הראשי של הקבוצה החדשה.
משחק הבכורה של הקבוצה בליגה התקיים ב-14 בנובמבר והסתיים בהפסד 83-80 לפורט ויין מאד אנטס מסל ניצחון שנקלע עם השריקה לסיום. 8 ימים לאחר מכן השיגה הקבוצה את ניצחונה הראשון, כשגברה 87-96 על מיין רד קלאוס. ב-20 בדצמבר הוצב בקבוצה אנתוני בנט, שנבחר במקום הראשון בדראפט של שנת 2014 והפך לבחירה הגבוהה ביותר בדראפט שנשלח לליגת הפיתוח.
בספטמבר 2016 מונה ג'רי סטקהאוס למאמן הקבוצה. את העונה סיימה הקבוצה במאזן 11-39, המאזן השני בטיבו בתולדות הליגה. בפלייאוף ניצחה הקבוצה את קאנטון צ'ארג' בסיבוב הראשון ואת מיין רד קלאוס בחצי הגמר. בסדרת הגמר ניצחה את ריו גראנדה ואלי וייפרס בשלושה משחקים וזכתה בתואר האליפות הראשון. סקוט סאגס, משחקני הקבוצה השתתף במשחק הכוכבים של הליגה.
הישגים לפי עונה

| עונה | בית | עונה סדירה> מיקום | עונה סדירה> נ' | עונה סדירה> ה' | עונה סדירה> % הצלחה | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ראפטורס 905
| 2015/16 | אטלנטי | 6 | 23 | 27 | 46 | - |
| 2016/17 | מרכזי | 1 | 39 | 11 | 78 | ניצחון בסיבוב הראשון (קאנטון) 2–0 ניצחון בגמר המזרח (מיין) 2–0 זכייה באליפות (ריו גראנדה) 2–1 |
| 2017/18 | אטלנטי | 2 | 31 | 19 | 62 | ניצחון בסיבוב הראשון (גרנד ראפידס) 92-88 ניצחון בחצי גמר המזרח (וסטצ'סטר) 92-80 ניצחון בגמר המזרח (אירי) 118-106 הפסד בגמר (אוסטין) 0-2 |
| 2018/19 | אטלנטי | 4 | 29 | 21 | 58 | ניצחון בסיבוב הראשון (גרנד ראפידס) 91-90  הפסד בחצי גמר המזרח (לונג איילנד) 99-112 |
| 2019/20 | אטלנטי | 8 | 22 | 21 | 51.2 | העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה |
| 2020/21 |  | 1 | 12 | 3 | 80 | ניצחון ברבע הגמר (איגנייט) 127-102  הפסד בחצי הגמר (דלאוור) 100-127 |
| 2021/22 |  | 1 | 24 | 8 | 75 | ניצחון בחצי גמר המזרח (גו-גו) 131-126  הפסד בגמר המזרח (דלאוור) 139-143 |
| סה"כ עונה רגילה | סה"כ עונה רגילה | סה"כ עונה רגילה | 180 | 102 | 61.9 |  |
| סה"כ פלייאוף | סה"כ פלייאוף | סה"כ פלייאוף | 11 | 6 | 64.7 |  |
הערות שוליים

↑  D-League coming to T.O.?, TheStar.com, 15 January 2008
↑  RazorSharks discussing partnership with Raptors, DemocratAndChronicle.com, 13 August 2014
↑  Raptors to get own D-League team, TorontoSun.com, 28 April 2015
↑  MLSE Purchases NBA D-League Team As League Expands To 19 Teams For 2015-16 Season, NBA.com, 29 June 2015
↑  Raptors 905 staff taking shape, TorontoSun.com, 7July 2015
↑  RECAP: FORT WAYNE MAD ANTS – 83, RAPTORS 905 – 80, NBA.com, 14 November 2015
↑  RECAP: RAPTORS 905 – 96, MAINE RED CLAWS – 87, NBA.com, 22 November 2015
↑  Bennett Assigned to Raptors 905 for Sunday Matinee Ccontest, NBA.com, 20 December 2015
↑  Jerry Stackhouse Named Head Coach Of Raptors 905, 9 September 2016
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA
| האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המערבי | האזור המערבי | האזור המערבי |
| אוסיאולה מג'יק | דלאוור בלו קואוטס | מוטור סיטי קרוז | אוסטין ספרס | ממפיס האסל | סן דייגו קליפרס |
| אינדיאנה מאד אנטס | וינדי סיטי בולס | מיין סלטיקס | אוקלהומה סיטי בלו | סאות' ביי לייקרס | סנטה קרוז ווריורס |
| ברמינגהאם סקוואדרון | ויסקונסין הרד | קולג' פארק סקייהוקס | איווה וולבס | סו פולס סקייפורס | קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו |
| גרינסבורו סווארם | וסטצ'סטר ניקס | קליבלנד צ'ארג' | ואלי סאנס | סולט לייק סיטי סטארס | ריו גראנדה ואלי וייפרס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | קפיטל סיטי גו-גו | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | ראפטורס 905 | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
רייני ניקל

רייני ניקל יבש, לאחר אקטיבציה
הרייני ניקל הוא חומר דליק. מְכָל זה, שנועד לשינוע של החומר, ממולא בוורמיקוליט כדי להגן על הבקבוק האטום של רייני ניקל שבתוך המכל.
רייני ניקל (באנגלית: Raney nickel) הוא זרז מוצק המורכב מאבקה אפורה-דקה של סגסוגת ניקל ואלומיניום. הזרז פותח בשנת 1926 על ידי מהנדס המכונות האמריקני מורי רייני, כאלטרנטיבה לזרזים שהיו מקובלים בזמנו בתהליכי הידרוגנציה של שמנים צמחיים. כיום הוא משמש כזרז הטרוגני במגוון סינתזות בכימיה-אורגנית, ובייחוד בתגובות הידרוגנציה.
בתהליך הכנת הזרז, בלוק סגסוגת ניקל-אלומיניום, מטופל בבסיס נתרן-הידרוקסיד מרוכז. כתוצאה מטיפול זה, שקרוי "אקטיבציה", מרבית האלומיניום מתמוסס החוצה מהסגסוגת, ומשאיר מבנה נקבובי בעל שטח פנים גדול ביחס לנפח, דבר המגדיל את הפעילות הקטליטית של הזרז. רייני ניקל המיוצר מסחרית כולל שטח-פנים של כ-100 מטר רבוע לגרם זרז. תהליך סילוק האלומיניום ניתן לתיאור במשוואה הבאה:
Al + 2 NaOH + 6 H2O → 2 Na[Al(OH) )4] + 3 H2
כדי להבטיח את היווצרותו של [Na[Al(OH)4 נעשה שימוש בריכוזי בסיס גבוהים, עד ל-5 מולר. בריכוזים נמוכים יותר עלול להיווצר אלומיניום הידרוקסיד, ששוקע כמוצק גבישי (גיבסיט) ועלול לסתום את הנקבוביות שנוצרות בזרז ולהפחית את יעילותו. בסיום תהליך ההכנה הזרז נשטף במים מזוקקים בטמפרטורת החדר, על מנת להרחיק שאריות של אלומיניום הידרוקסיד. הזרז מאוחסן על-פי-רוב במים שהחמצן המומס הוצא מהם, על מנת למנוע תהליכי חימצון שיפגעו ביעילות הזרז.
כמו סגסוגות אחרות, גם סגסוגת הניקל-אלומיניום מורכבת ממספר תרכובות שהיחס ביניהן נקבע לפי הטמפרטורה, הלחץ והרכב הסגסוגת, וניתן לתיאור בדיאגרמת פאזות. בתהליך האקטיבציה, האלומיניום מורחק מתוך פאזות NiAl3 ו-Ni2Al3, כך שמרבית האלומיניום שנשאר לאחר הטיפול בבסיס קיים בתור התרכובת NiAl. נמצא, שפאזת NiAl מסייעת ליציבות הזרז. רייני ניקל הוא חומר יציב יחסית ואינו נוטה להתפרק, מה שמאפשר לאחסן אותו ולעשות בו שימוש חוזר לאורך תקופות ארוכות.
הפעילות הקטליטית הגבוהה של הזרז, יחד עם העובדה שהוא סופח מולקולות מימן לפני השטח הנקבוביים שלו, הופכים את הרייני-ניקל לזרז יעיל בתגובות הידרוגנציה רבות. עמידותו בטמפרטורות גבוהות, כמו גם יציבותו הרבה, מאפשרים את השימוש בו בתגובות שונות ובתנאי-תגובה מגוונים. נוסף על כך, העדר המסיסות של רייני ניקל במרבית הממסים שנמצאים בשימוש שוטף במעבדות (מלבד חומצות מינרליות), וצפיפותו הגבוהה (כ-6.5 g/cm3), מקלים על הפרדתו מהפאזה הנוזלית בסיום התגובה.
בשל שטח הפנים הגדול והיכולת לספוח כמויות גדולות של מימן, רייני ניקל יבש ומאוקטב הוא חומר דליק שצריך להישמר תחת אטמוספירה אינרטית, ולא באוויר רגיל. אפילו לאחר תום התגובה, הזרז עדיין מכיל כמות מימן גדולה, ועלול להתלקח ספונטנית במגע עם האוויר. חשיפה רבה לרייני ניקל עלולה לגרום לגירוי כלי הנשימה. בליעה עלולה להביא לעוויתות ובעיות במערכת העיכול, ומגע עם העין והעור עלול אף הוא לגרום גירוי. בנוסף, החומר מוגדר כגורם מסרטן אפשרי בבני אדם על ידי ה-IARC.
רייספדר

רייספדר (מגרמנית: Reissfeder) הוא כלי לשרטוט בדיו או בצבע.
רייספדר.
עשוי מידית שאוחזת ב"מלקחיים" ממתכת, אשר הרווחים בין חלקיו ניתנים לכיוון בעזרת גלגל שיניים.
בעבר שימש שרטטים לשרטוט קווים ישרים, זאת לפני המצאת הרפידוגרף ועטי שרטוט.
כן שימש גרפיקאים לתיחום משטחי צבע לפני צביעה ידנית בצבע גואש של עיצובים, לפני המצאת המחשב.
קיים עד היום בערכות שרטוט משוכללות לצד המחוגה.
ראו גם

מחוגה
שרטוט טכני
רונית פנקס קרמרסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1958 (בת 65) ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי המוח 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1983)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1986)  אוניברסיטת תל אביב (1992)  מכון ויצמן למדע (1997)  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 באוקטובר 1997)  מכון ויצמן למדע (1993–1997)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1984–1986)  הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז 
 
רונית פנקס קרמרסקי (נולדה ב-29 בדצמבר 1958) היא פרופסור לנוירוביולוגיה. חברת סגל בפקולטה למדעי החיים, בית הספר לנוירוביולוגיה, ביוכימיה וביופיזיקה וכן חברת בית ספר סגול למדעי המח, באוניברסיטת תל אביב ומכהנת כראשת בית הספר לנוירוביולוגיה, ביוכימיה וביופיזיקה.
תחומי המחקר של פנקס קרמרסקי עוסקים בהבנת העברת סיגנלים בתוך תאים המובילים לחלוקה/מוות/שרידות וכן בחקר התהליך האוטפאגי (תהליך בו התא מפרק מרכיבים עצמיים) ומעורבות תהליכים אלה במחלות נוירודגנרטיביות ובמחלת הסרטן.
מחקרה

במחקריה היא עוסקת בפיתוח גישות חדשניות לטיפול בסרטן. היא חקרה שלושה חלבונים התורמים להתפתחות של יותר מ-50% מסוגי הסרטן: Ras, ErbB ונוקלאולין. שני החלבונים הראשונים הם מחוללי סרטן התורמים גם לגדילתם של תאים באופן כללי, ולגבי החלבון השלישי הידע היה מועט יותר. במחקרים קודמים גילתה כי אינטראקציה בין שלושת החלבונים תורמת לגדילה בלתי מבוקרת של תאים המאפיינת גידולים סרטניים. השפעת האינטראקציה בין שלושת החלבונים עולה על השפעתו של כל חלבון בנפרד. בנוסף מצאה במחקרים כי עיכוב של האינטראקציה הזו על ידי שימוש בחומרים המעכבים שניים מהחלבונים הללו יעיל יותר מאשר עיכוב פעילותם של כל אחד מהחלבונים בנפרד. בנוסף עסקה באפיון התהליכים המולקולריים שבהם מעורבים חלבונים אלה כדי להבין כיצד ניתן יהיה לעכב את פעילותם.
במחקר שיצא ב-2015 התגלה כי התרופה FTS, שמעכבת את אחד משלושת החלבונים המדוברים, Ras, אינה רק מדכאת גדילת תאים אלא גם מעורבת בהצלתם ממוות על ידי הפעלת התהליך האוטופאגי, תהליך האחראי לשמירת איזון בין פירוק לסינתזה של חלבונים ואברונים פגומים ו/או לא נחוצים לתא ומחזור של תוצרי הפירוק. תוצאה זו עומדת בניגוד ליכולת התרופה לעכב גדילת תאים ולכן היא פחות יעילה לבדה לשימוש בטיפולים עתידיים. בעקבות התגלית נערכו ניסיונות לעכב את יכולת הצלה הזאת על ידי שילובים עם תרופה נוספת שחוסמת את התהליך האוטופאגי או מעכבת את פעילות החלבונים האחרים. הטיפול המשולב נמצא כיעיל יותר מטיפול עם כל תרופה לחוד.
על מחקרה זה קיבלה מלגה בשנת 2019 מהאגודה למלחמה בסרטן.
הערות שוליים

↑  פרופ' רונית פנקס קרמרסקי | הפקולטה למדעי החיים ע"ש ג'ורג' ס. וייז, באתר lifesci.tau.ac.il
↑  הנהלת אפיק | Afikinacademia.org, באתר Afik
↑  Israel Science Foundation/הקרן הלאומית למדע, גישה חדשה לטיפול בסרטן, באתר isf.org.il
↑  האגודה למלחמה בסרטן - דין וחשבון - 2019, באתר user-1723486.cld.bz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266671905171  ORCID: 0000-0002-1000-369X  VIAF: 297250526   WorldCat (עם VIAF): 297250526 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רונית פנקס קרמרסקי".
ריינורקס

| ריינורקס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון, 75 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
משפחה:: הדרוזאוריים
סוג:: ריינורקס
שם מדעי
 Rhinorex ‏גייטס ושיץ, 2014

ריינורקס (שם מדעי: Rhinorex) הוא סוג דינוזאור ממשפחת בעלי מקור הברווז (הדרוזאוריים) בסדרת בעלי אגן דמוי עוף (אורניתיסקיה) אשר חי באמריקה הצפונית בגיל הקמפן שבסוף הקרטיקון.
ריינורקס היה דינוזאור גדול, אורכו היה כ-9 מטר ומשקלו כ-3,800 ק"ג. בשל גודלו הוא הלך כנראה על 4 רגליים ולעיתים על 2 רגליו האחוריות בלבד. כמו שאר ההדרוזאוריים הוא היה אוכל צמחים יעיל, מצויד בסוללות שיניים מיוחדות לטחינת מזונו ולחיים שריריות מאוד. הוא חי בביצות ושפכי נהרות.
כנראה שריינורקסים חיו בעדרים והיו בעלי מערכת חברתית מפותחת. בניגוד להדרוזאוריים לא היו לו כרבולות על הראש אך היה לו אף גדול במיוחד, שהעניק לו את שמו "אף מלכותי" או "מלך האפים" (rhino = אף, rex = מלך). ייתכן שהאף שימש למה ששימשו הכרבולות בהדרוזאוריים אחרים. כנראה שכלל שקי עור גדולים שיכלו להתנפח ודרכם נשפו אוויר כדי להשמיע קולות. משערים כי הקולות שהשמיעו הריינורקסים שימשו אותם להעברת מסרים כדוגמת מציאת מזון ואזהרה מפני אויבים לחבריהם בעדר או אף לחזר אחר נקבות.
מבחינה פילוגנטית הריינורקס היה קרוב מאוד לגריפוזאורוס, ויש שטענו שמדובר באותו סוג טקסונומי.
ריינורקס תואר על ידי הפלאונטולוגים רודני שיץ וטרי גייטס ב-2014. מאובניו נתגלו בתצורת נלסון ביוטה, ארצות הברית.
קרקס אייגלאס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  קרקס קרחוני 
 מיקום
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  77°49′00″S 161°58′01″E﻿ / ﻿77.8167°S 161.967°E﻿ / -77.8167; 161.967
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרקס אייגלאס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרקס אייגלאס
 
קרקס אייגלאס או קרקס אייגלס (באנגלית: Eyeglass Cirque; מילולית: קרקס העיינית) הוא קרקס קרחוני בגבעות קוקרי, בעמקים היבשים מקמרדו, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרקס ממוקם 3 קילומטרים ממזרח לקרחון אמריקה הדרומית.
הקרקס ממוקם על המצוקים הדרומיים של גבעות קוקרי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרקס

רכס גבעות קוקרי (ובו גם הקרקס) התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת דיסקברי) אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904, בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרקס ניתן ניתן לו בשנת 1993, על ידי המועצה הגאוגרפית של ניו זילנד, אשר נתנה שמות לאתרים באזור הקשורים למדידה. השם מתייחס לעינית של טלסקופ מדידה.
ראפיד וינה

סמל הקבוצה על גבי חזית מגרשה הביתי, אצטדיון אליאנץ
אוהדי ראפיד וינה באצטדיון ארנסט האפל
מועדון ספורט ראפיד וינה (בגרמנית: Sportklub Rapid Wien או SK Rapid Wien) הוא מועדון כדורגל מאוסטריה ואחד משני המועדונים הגדולים של וינה. המועדון השני, היריבה הנצחית של ראפיד היא קבוצת אף קיי אוסטריה וינה. הסגל של ראפיד נקרא תכופות בשם הירוקים-לבנים על-שם צבע המדים של הקבוצה, כינוי נוסף לסגל הקבוצה הוא הוטלדורפר או בגרמנית Hütteldorfer על בסיס מיקומו של אצטדיון הקבוצה אצטדיון אליאנץ, הממוקם בהוטלדורף, המהווה חלק מהמחוז ה-14 של העיר וינה.
ראפיד וינה הוא המועדון המעוטר ביותר באוסטריה, בזכות זכייתו באליפות הליגה האוסטרית 32 פעמים,
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אס קיי ראפיד וינה נוסדה בשנת 1898 בשם Erster Wiener Arbeiter-Fußball-Club שפירושו מועדון הכדורגל של הפועלים הראשון בווינה. באותו זמן צבעי המועדון היו כחול ואדום, שכיום הקבוצה משתמשת בצבעים אלו לפעמים במשחקי החוץ שלה. אחרי חודשיים של פעולה המועדון קיבל את השם שבו הוא משתמש כיום, לפי המודל הגרמני של ראפיד ברלין. בשנת 1904 המועדון גם אימץ את הצבעים שבו משתמש עד היום, ירוק ולבן.
ראפיד נהפך לאחד מן המועדונים הבכירים באוסטריה בזמן שבין מלחמות-העולם, כאשר אוסטריה הייתה אחת ממעצמות הכדורגל האירופאי. אחרי האנשלוס של אוסטריה לגרמניה ב-1938, ראפיד זכתה בגביע הגרמני באותה שנה וגם באליפות גרמניה ב-1941.
הקבוצה הגיעה פעמיים לגמר גביע אירופה למחזיקות גביע. בעונת 1984/1985 ניצחה הקבוצה בשמינית הגמר את קבוצת סלטיק. ברבע גמר ניצחה את קבוצת דינמו דרזדן. בחצי הגמר ניצחה את קבוצת דינמו מוסקבה ובמשחק הגמר הפסידה לקבוצת אברטון. בעונת 1995/1996 ניצחה הקבוצה בשמינית הגמר את קבוצת ספורטינג ליסבון. ברבע גמר ניצחה את קבוצת דינמו מוסקבה. בחצי הגמר ניצחה את קבוצת פיינורד ובמשחק הגמר הפסידה לקבוצת פריז סן-ז'רמן.
בעונת 1996/1997 השתתפה לראשונה בשלב הבתים של ליגת האלופות.
בשנת 2016 חנכה הקבוצה את אצטדיונה החדש, אצטדיון אליאנץ, אשר נבנה על חורבותיו של אצטדיונה הקודם, אצטדיון גרהארד הנאפי.
תארים

אליפות אוסטריה (32 פעמים): 1912, 1913, 1916, 1917, 1919, 1920, 1921, 1923, 1929, 1930, 1935, 1938, 1940, 1941, 1946, 1948, 1951, 1952, 1954, 1956, 1957, 1960, 1964, 1967, 1968, 1982, 1983, 1987, 1988, 1996, 2005, 2008
הגביע האוסטרי (14 פעמים): 1919, 1920, 1927, 1946, 1961, 1968, 1969, 1972, 1976, 1983, 1984, 1985, 1987, 1995
הסופר קאפ האוסטרי: 1986, 1987, 1988
אליפות גרמניה: 1941
הגביע הגרמני: 1938
גביע מיטרופה: 1930
גביע זנטרופה: 1951
כדורגלנים מפורסמים בעבר ובהווה

רוברט דינסט
קארסטן יאנקר
אנדריאס "אנדי" הרצוג
אנדראס איבנשיץ
שטפן הופמן
האנס פסר
גרהארד הנאפי
הנס קרנקל
פרנץ בינדר
דיטמר קובאוור
טריפון איבאנוב
פטר שוטל
ארנסט האפל
מיכאל קונסל
דג'אן סאביצ'ביץ'
ג'וזף אורידיל
אנטונין פננקה
גרהארד רודאקס
קרב סנט אולבנס הראשון

קרב סנט אולבנס הראשון (באנגלית: First Battle of St Albans), שנערך ב-22 במאי 1455 בסנט אולבנס, כ-35 ק"מ צפונית ללונדון, נחשב לקרב הראשון במסגרת מלחמות השושנים. כוחותיהם של ריצ'רד דוכס יורק ובעלי בריתו, הרוזנים לבית נוויל סולסברי וווריק, הביסו את צבא תומכי המלך, ויריבו הגדול של יורק, אדמונד בופורט, דוכס סאמרסט, נהרג בקרב. עם נפילתו בשבי של המלך הנרי השישי מינה הפרלמנט שכונס לאחר מכן את יורק ללורד פרוטקטור.
הקרב

הצבא הלנקסטרי, שמנה כ-2,000 חיילים בפיקודו של האמפרי סטאפורד, דוכס בקינגהאם, הגיע בשעות הבוקר לסנט אולבנס ונערך להגנה עליה באמצעות הצבת חיילים לאורך החפיר שהקיף את העיירה (העיירה לא הייתה מוקפת חומה), שכונה תעלת טונמן (Tonman Ditch), וחסימת הרחובות הראשיים של סופוויל ושרופשייר בבריקדות, בפיקודו של ברון קליפורד. מעט לפני שהגיעו לעיירה החליט הנרי השישי על העברת הפיקוד על הצבא לבקינגהאם, מכיוון שהיה קרוב משפחתו של יורק מנישואיו, היה נאמן למלך ולא לקח צד בסכסוך בין הצדדים וחשוב מכך, העדיף לנהל משא ומתן ולהימנע משפיכות דמים. הצבא היורקי בן 3,000 החיילים, שכלל גם יחידה בת 600 קשתים, הגיע לסנט אולבנס וחנה בקיפילד שממזרח לה. בין הצדדים החל משא ומתן של כשלוש שעות, כאשר כרוזים נעים הלוך ושוב בין שני המפקדים היריבים. ככל הנראה, נעשה ניסיון מצד בקינגהאם, שניהל את המשא ומתן מטעם המלך, לקנות זמן עבור הלנקסטרים, שהיו בנחיתות מספרית והמתינו לתגבורות שהיו צפויות להגיע לעיירה למחרת היום. יורק, שלא התכוון לחזור על שגיאתו בבלאקהית', הבהיר את כוונותיו ודרש את מאסרו והוצאתו להורג של סאמרסט. המלך הנרי, בתגובה לא אופיינית מצידו שהתבררה כמכרעת, סירב לדרישה.
לאחר כישלון המשא ומתן והחליט יורק לתקוף. יחידה אחת, בפיקודו של יורק נועדה לפרוץ את הבריקדה בדרך שרופשייר, ויחידה שנייה, בפיקודו של סולסברי, את זו שהגנה על דרך סופוויל. עיקר כוחו של הנרי הופתע מההתקפה מצידו של יורק; רוב החיילים ציפו לפתרון בדרכי שלום, בדומה לזה שהושג בבלאקהית' ב-1452. על אף זאת, נתקלו היחידות המסתערות של כוחות יורק ברחובות צרים, שמנעו מהם לנצל את יתרונם המספרי ולפרוץ את הבריקדות, נבלמו וספגו אבדות. על פי חלק מהמקורות בני אותה תקופה לא ארך הקרב עצמו יותר מחצי שעה, זאת בעיקר בשל גורם ההפתעה שגרמה פריצת כוחותיו של רוזן ווריק אל תוך העיירה, מול כוחות לנקסטריים שלא נערכו לקרב.
רוזן ווריק הוביל כוח עתודה שחצה את החפיר באזור שנשמר בדלילות מצד צבא לנקסטר, בין שני אזורי ההתקפה, דרך סמטאות קטנות, גנים ומטעים, והופיע במפתיע בכיכר השוק, המקום בו חנה עיקר צבאו של הנרי, כאשר אנשיו היו עסוקים במנוחה ובשיחה ביניהם. התקדמותו המהירה של ווריק הביאה לכך שחלק מהאצילים אנשי לנקסטר אף לא הספיקו ללבוש את שריונם במלואו. ווריק הסתער לעברם מיד, ובסיוע מטר החיצים של קשתיו הביס את הכוח שמולו. הנס המלכותי ננטש והושלך לאדמה, וייתכן שהסיבה לכך הייתה שהאציל שתפקידו היה לשאת אותו לפני המלך כדי לסמן את מיקומו וללכד את אנשיו, השעין אותו לפני הקרב על קיר אחד הבתים. אובדן הנס המלכותי בקרב נחשב לחרפה על פי מקורות אותה תקופה, שנחלקו בקביעה מי היה האציל האחראי לכך; חלקם מאשימים את רוזן אורמונד, סר פיליפ ונטוורת' או ברון סודלי. הקבוצה שהקיפה את המלך נפגעה ממטר החיצים, כמה מאנשיו נהרגו, והמלך עצמו ודוכס בקינגהאם נפצעו. באותו זמן הבינו אנשי לנקסטר שאיישו את הבריקדות שכוחות יורק איגפו את עמדתם, ומחשש להתקפה מעורפם נטשו את עמדותיהם ונמלטו מהעיירה. סאמרסט, שידע היטב שיורק לעולם לא יניח לו לחיות, החליט להתבצר בקסטל אין, מבנה שנמצא בסמוך לכיכר. כאשר הקיפו כוחות יורק את המבנה, החליט סאמרסט לפרוץ החוצה ולנסות להימלט תוך כדי לחימה, הסתער לאורך הרחוב הראשי והרג ארבעה מאנשי יורק לפני שהופל ארצה ונהרג. רוזן נורת'מברלנד נהרג כשניסה להגיע אל הפונדק. ברון קליפורד, בן בריתם של משפחת פרסי, נהרג בלחימה ברחוב הראשי.
לאחר הקרב

במונחים צבאיים היה הקרב הראשון בסנט אולבנס שולי יחסית, עם פחות מ-200 נפגעים מתוך כ-5,000 לוחמים, אם כי מרביתם היו אצילים, אבירים ונושאי כליהם. מבחינה פוליטית היה הקרב לניצחון מכריע עבור יורק ובית נוויל: יורק לקח בשבי את המלך והשיב לעצמו את מעמדו וכוחו באופן מלא, בעוד סאמרסט, ויריביהם הצפוניים של בית נוויל, רוזן נורת'מברלנד וברון קליפורד נהרגו במהלך הקרב. בין הפצועים היו בקינגהאם, תומאס דה קורטניי, רוזן דבון, ג'ספר טיודור (אחיו למחצה של המלך) ובנו של סאמרסט, הנרי בופורט, רוזן דורסט. מתקפת הפתע וגבורתו של רוזן ווריק בן ה-26 החלה את הקריירה הצבאית המפורסמת שלו, שהובילה למוניטין שלו כ"ממליך המלכים".
המלך הנרי, שנפצע באורח קל מחץ ששרט את כתפו, הועבר לפונדק סמוך ולאחר מכן טופל במנזר מקומי. יורק, סולסברי ו-ווריק הגיעו עם סיום הקרב למנזר וביקשו את סליחתו של המלך, הצהירו בפניו על נאמנותם והאשימו את האנשים שסביבו באחריות לקרב שפרץ. המלך קיבל את בקשת הסליחה שלהם מחוסר ברירה, אך גם מתוך כוונה להשתלט על חיילי צבא יורק, שגם לאחר שהקרב הסתיים המשיכו להשתולל ברחבי העיירה ולבזוז את תושביה. עם כניעתו של המלך, הכריז יורק בשמו על הפסקת הלחימה והמהומה פסקה. ביום שלאחר הקרב ליוו יורק ואנשיו את המלך הנרי בחזרה ללונדון; יורק מונה שוב ללורד פרוטקטור בהחלטת הפרלמנט בנובמבר אותה שנה, ווריק מונה למפקד העיר קאלה וסולסברי לשומר חותם המלך. הקרב השיב את יורק ובעלי בריתו לעמדות כוח, אך חיסול האצילים הפכו את יורשיהם ליריבים מרים ושואפי נקם, דבר שהבטיח שהמלחמה תימשך.
בספרות

מחזהו של ויליאם שייקספיר, "הנרי השישי, חלק שני", מסתיים בקרב ובתוצאותיו.
לקריאה נוספת

Burley, Peter. Elliot, Michael. Watson, Harvey. The Battles of St Albans. Pen and Sword, 2013. ISBN 1844155692
Sadler, John. Towton: The Battle of Palm Sunday Field 1461. Open Road Integrated Media, 2014. ISBN 9781844682683
Edgar, J.G. The Wars of the Roses. Perennial Press, 2015. ISBN 9781518337802
הערות שוליים

1 2 3 4  Burley, עמוד 54
1 2  Burley, עמוד 83
1 2 3 4 5 6 7  Wagner, John A. Wagner, Edward Ed. Encyclopedia of the Wars of the Roses. ABC-CLIO, 2001. ISBN 1851093583. עמוד 241
↑  Burley, עמודים 31–35
↑  Burley, עמודים 35–37
↑  Burley, עמוד 39
↑  Edgar, עמודים 43–45
↑  Burley, עמודים 40–42
↑  Burley, עמודים 41–42
↑  Burley, עמוד 35
↑  Sadler, עמודים 77–86
↑  Burley, עמודים 43–57
↑  Burley, עמוד 24
↑  Burley, עמוד 56
↑  Sadler, עמודים 90–91
↑  Burley, עמוד 57
↑  Burley, עמודים 57–62
↑  Edgar, עמודים 55–56
↑  Burley, עמוד 64
↑  Burley, עמודים 82–83
↑  Sadler, עמוד 91
↑  Burley, עמוד 73
↑  Burley, עמודים 68–69, 71–78
↑  Burley, עמודים 77, 83–85
↑  Burley, עמודים 74–75, 80–82
קתרין קולמן

| --- | --- |
קתרין קולמן
קתרין קולמן
 לידה:  11 בדצמבר 1960  (בת 63) צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית)
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוטית בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאית
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט  תיכון וילברט טאקר וודסון 
 עיסוקים נוספים:  כימאית
 זמן שהייה בחלל:  180 ימים 4 שעות 0 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  קתרין קולמן
 משימות
 STS-73, STS-93 ,Expedition 26,Expedition 27, סויוז TMA-20
    
 
קתרין קולמן (באנגלית: Catherine Grace "Cady" Coleman; נולדה ב-11 בדצמבר 1960) היא כימאית אמריקאית. קתרין היא אסטרונאוטית לשעבר של נאס"א וקצינה בחיל האוויר האמריקאי לשעבר. במהלך פעילותה הייתה חברת צוות בשתי משימות בחלל. היא עזבה את תחנת החלל הבינלאומית ב -23 במאי 2011, כחברת צוות במשלחת 27 לאחר 159 ימים בחלל.
חייה האישיים

קולמן נשואה לאמן הזכוכית ג'וש סימפסון המתגורר במסצ'וסטס וביחד הם הביאו בן יחיד. היא חלק מן הלהקה "Bandella", אשר כוללת אסטרונאוטים נוספים: אסטרונאוט נאס"א נוסף סטיבן רובינסון, האסטרונאוט הקנדי כריס הדפילד, ואת מיקי פטיט (אשתו של האסטרונאוט דון פטיט). קולמן מנגנת על חליל ואפילו לקחה עימה כמה חלילים לתחנת החלל הבינלאומית וביניהם חלילית אירית של פדי מולוני מלהקת "The Chieftains", חליל אירי ישן של מאט מולוי מלהקת "The Chieftains" וחליל של איאן אנדרסון מלהקת ג'ת'רו טאל. ב -15 בפברואר 2011, היא ניגנה באחד המכשירים מהחלל בשידור חיי בNPR. ב -12 באפריל 2011, היא ניגנה באמצעות קישור וידאו עבור הקהל מהחלל במקביל לאנדרסון במופע של ג'ת'רו טאל ברוסיה לכבוד יום השנה ה -50 לטיסתו של יורי גגארין. ב -13 במאי של אותה השנה, קולמן העבירה בהקלטה את נאום הסיום לכיתה של 2011 באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט.
קולמן, בדומה לאסטרונאוטים רבים היא חובבת רדיו וסימן ההתקשרות שלה הוא KC5ZTH.
החל מ-2015 קולמן היא חלק מסגל המנהלים במוזיאון המדע הבדיוני ההוליוודי וכן מרצה אורחת בקולג' ביילור לרפואה במסגרת פרויקט לילדים בשם "שבת בבוקר ומדע".
השכלה

קולמן סיימה את בית הספר התיכון וילברט טאקר וודסון במחוז פיירפקס בווירג'יניה בשנת 1978. בשנים 1978–1979, היא לקחה חלק בתוכנית חילופי סטודנטים בנורווגיה באמצעות תוכנית בינלאומית לחילופי סטודנטים (AFS). היא קיבלה תואר ראשון בשנת 1983 בכימיה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס ובשנת 1991 קיבלה את התואר דוקטור במדעי המדינה והנדסה מאוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט בעודה קצינת חיל האוויר האמריקאי במילואים. במהלך הדוקטורט יעץ לה פרופסור תומאס מקארתי. היא הייתה חברה בצוות בין-תחומי ותושבת בית בייקר.
קריירה > קריירה צבאית

לאחר שסיימה את מסלול החינוך הרגיל, הצטרפה קולמן לחיל האוויר האמריקני בדרגת סגנית שנייה, תוך שהיא ממשיכה את עבודתה לתואר דוקטור באוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט. בשנת 1988 היא נכנסה לשירות פעיל בבסיס חיל האוויר רייט-פטרסון ככימאית מחקר. במהלך עבודתה היא השתתפה כיועצת ניתוח פני שטח בניסוי בנאס"א. בשנת 1991, היא קיבלה את הדוקטורט במדעי המדינה והנדסה. היא פרשה מחיל האוויר בנובמבר 2009.