stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנטולה רגלי אש מקסיקנית
ביולוגיה

טרנטולות ממין זה חיות שנים ארוכות. הזכרים מגיעים לבגרות מינית בגיל 7 עד 8 שנים, והנקבות בגיל 9 עד 10. הזכרים חיים כשנה לאחר הנשל האחרון. הנקבות יכולות להאריך ימים עד 10 שנים נוספות. ההתנשלות מתרחשת בדרך כלל בסוף עונת היובש (בין נובמבר ליוני). אחרי ההתנשלות האחרונה מחפשים הזכירם נקבה להזדווג איתה. הנקבה מטילה את שק הביצים שלה לאחר ההתנשלות. הביצים בוקעות שלושה עד ארבעה שבועות לפני העונה הגשומה. רגלי האש פעילה יותר לאחר החשכה, אך ניתן לראותה גם במהלך היום, בעיקר בבוקר ובערב.
שימור

כמו מינים אחרים בסוג ברכיפלמה, גם רגלי האש נחשבת לחיית מחמד פופולרית בשל מזגה הנוח יחסית, וצבעיה העזים. איסוף פרטים מהטבע לצורך מסחר בלתי חוקי בשילוב עם הרס מתמשך של סביבת המחיה הטבעית של הטרנטולות כמו גם אחוז התמותה הגבוה טרם ההזדווגות, גרם לחשש לגבי עתידו של המין.
על מנת לעגן כללי מסחר ברורים לגבי המין, הוא נכלל בנספח II של אמנת וושינגטון (CITES). במקסיקו נדרש כיום רישיון מיוחד להוציא טרנטולה מכל סוג שהוא מסביבת המחיה הטבעית שלה. נוסף על כך החלו מגדלים להרבות את המין בשבי, מה שהפחית את תופעת האיסוף מהטבע.the wild.
כחיות מחמד

רגלי אש בוגרות ניזונות בשבי על צרצרים, תולעי קמח גדולות ותיקנים נצמדים. צעירים ניתן להאכיל בתולעי קמח חתוכות, צרצרים זעירים, תיקנים נצמדים צעירים וזבובי פירות חסרי כנפיים. כמו כן ניתן להאכילם בכל חרק קטן מהם שאינו מתגונן. כמובן שאין להאכיל מחרקים אשר נלכדו בטבע מחשש למחלות וטפילים שיועברו לטרנטולה. אף על פי היותה מתאימה למגדל המתחיל, טרנטולה זו נוטה להיות פראית וזריזה.
הערות שוליים

↑  טרנטולה רגלי אש מקסיקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Map
↑  "Brachypelma boehmei". Latrodectus.net. בנובמבר 2005. נבדק ב-21 ביולי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Locht, A., Yáñez, M. and Vázquez, I. (1999). "Distribution and natural history of Mexican species of Brachypelma and Brachypelmides (Theraphosidae, Theraphosinae) with morphological evidence to support their synonymy". The Journal of Arachnology. 27 (1): 196–200.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  West, R. (2005). "The Brachypelma of Mexico". Journal of the British Tarantula Society. 20 (4): 108–119.
↑  West, R. (2008) Pers. comm.
רגלי אש מקסיקנית בגן החיות בלואיסוויל
טרון טג'פל

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1963 (בן 61) ג'לאנדהאר, הודו 
 מדינה:  הודו הודו
 השכלה:  אוניברסיטת פנג'אב 
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  tarunjtejpal
 www.taruntejpal.com
 
טרון ג' טג'פל (נולד ב-15 במרץ 1963) הוא עיתונאי, מוציא לאור, סופר ועורך הודי.
ביוגרפיה

אביו של טג'פל היה קצין בצבא הודו, כתוצאה מכך הוא גדל באזורים רבים של המדינה. הוא סיים תואר ראשון כלכלה באוניברסיטת פנג'אב בצ'אנדיגאר. טג'פל התחתן עם גייטן בטרה בשנת 1985; יש להם שתי בנות, טייה וקארה.
קריירה

בשנות השמונים החל את הקריירה שלו בעיתון "האינדיאן אקספרס" ומאוחר יותר עבר לניו דלהי כדי להצטרף למגזין בשם "הודו 2000". בשנת 1984 הצטרף למגזין India Today, אחר כך The Financial Express בשנת 1994 ומאוחר יותר הפך לעורך המייסד של מגזין החדשות השני בתפוצתו בהודו, Outlook. במקביל, הקים חברת הוצאה לאור, "India Ink".
בפברואר 2000 הקים טג'פל את אתר החדשות הראשון של הודו, "טהלקה". בכמה ראיונות בתקשורת הכריז כי הדחף העיקרי היה עיתונאי ולא מסחרי, ושהוא שואף להחזיר את העיתונות לציבור. האתר היה אחראי לחשיפת כמה מפרשיות השחיתות הגדולות במדינה, והביא אף להתפטרותו של שר ההגנה ההודי בפרשה שבה הייתה מעורבת גם התעשייה האווירית לישראל והתעשייה הצבאית. האתר עסק גם בפרשיית המהומות בגוג'ראט ב-2002, ופרסם תחקיר שטען כי האלימות התאפשרה בגלל התעלמות מכוונת של המדינה והמשטרה מהפורעים. ב-2004 חשף אתר "טהלקה" שמחוקק מטעם מפלגת העם ההודית הלאומנית שיחד עד ראייה מרכזי באחד ממקרי הוונדליזם בזמן המהומות. ב-2007, הביאו ממצאי תחקיר נוסף להודאתם של מספר חברים במפלגת העם ההודית כי הייתה להם יד במהומות. פרשת שחיתות נוספת שנחשפה בעקבות חקירה של "טהלקה" הייתה פרשת רצח של דוגמנית ב-1999. העיתונאים של האתר גילו שהרוצח היה בנו של שר בממשלה, והשר שיחד את עדי הראייה על מנת שלא יפלילו את בנו. בעקבות חשיפת "טהלקה", נאלץ השר להתפטר.
בנובמבר 2013 הואשם טג'פל על ידי כתבת בתקיפה מינית. הוא הודה ב"התנהגות בלתי הולמת", והציע לקחת חופשה של שישה חודשים מטהלקה. העניין זכה לתשומת לב ציבורית עזה ולהד תקשורתי, במיוחד משום שטג'פל ועיתונו היו מעורבים בעבר בהדגשת נושא האלימות המינית בהודו, כולל בגיליון מיוחד בנושא בפברואר 2013. המשטרה במדינת גואה, שם התרחש האירוע, הגישה דו"ח ראשוני המפרט נגדו מספר אישומים, בהם אונס. משטרת גואה עצרה אותו ב-30 בנובמבר 2013. ב-1 ביולי 2014, בית המשפט העליון של הודו הורה על שחרורו בערבות וביקש ממנו להגיש את דרכונו לבית המשפט. טג'פל טען לרדיפה פוליטית.
המשפט החל בספטמבר 2017, והתארך לאחר פנייתו של טג'פאל לבית המשפט העליון על ביטול האישומים. בית המשפט דחה את טענתו באוגוסט 2019, החזיר את המשפט לדיון בבית המשפט בגואה.
קריירה > ספריו

רומן הביכורים של טג'פל "האלכימיה של התשוקה" ראה אור בשנת 2006, ובעברית בתירגמה של חני גלעד. בהוצאת בבל ב-2007.
הרומן הספרותי השני שלו, "סיפורם של המתנקשים שלי", נכתב בהשראת ניסיון חיסול שלו בשנת 2001, ומעצרם של חמישה הרוצחים השכירים. הוא יצא לאור בשנת 2010 וזכה לשבחי הביקורת. ספרו השלישי "עמק המסכות" יצא לאור בשנת 2011.
הערות שוליים

↑  שירות "הארץ", משבר בהודו לאחר שבכירים צולמו מקבלים שוחד, באתר הארץ, 14 במרץ 2001
אורה קורן, חשד: בכירים בהודו קיבלו שוחד מהתעשייה האווירית, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2006
אורה קורן, חשד: תעש מעורבת בפרשת שוחד חדשה בתעשיית הנשק ההודית, באתר הארץ, 24 במאי 2009
↑  פרנסואז שיפו, לה מונד, ג'יהאד בתת-היבשת, באתר הארץ, 30 במאי 2007
↑  נירית בן-ארי, הפוליטיקה של הארוטיקה, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2011
↑  אירי ריקין, האלכימיה של התשוקה: מתקשה לעורר עניין, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296157605171  PLWABN: 9810568595905606  BnF: cb15013801b (data)  GND: 139909923  ICCU: LIAV378104  ISNI: 0000 0000 7250 8146  LCCN: no2005064964  NTA: 273796356  SUDOC: 092180922  VIAF: 49502146   WorldCat (עם VIAF): 49502146
יבגני חרונוב

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1933 מחוז טולה, ברית המועצות
 פטירה:  19 במאי 2000 (בגיל 66) מוסקבה
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  ברית המועצות סובייטי
 השכלה:  בית הספר הצבאי הגבוה לטייסי קרב (1956)  אקדמיית חיל האוויר הסובייטי על שם ז'וקובסקי (1968)  האקדמיה הצבאית-פוליטית של ברית המועצות על שם ולדימיר איליץ' לנין (1972) 
 עיסוק בעבר:  טייס קרב
 עיסוקים נוספים:  מהנדס
 תקופת השירות:  1959–1980 (כ־21 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  1 ימים, 23 שעות, 46 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  1
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  37 דקות
 משימות
 סויוז 5, סויוז 4 
 עיטורים
  
 
יבגני ואסילייביץ' חרונוב (ברוסית: Евгений Васильевич Хрунов; 10 בספטמבר 1933 –  19 במאי 2000) הוא קוסמונאוט סובייטי שטס לחלל במסגרת תוכנית סויוז.
קורות חיים

יבגני חרונוב נולד בעיירה במחוז טולה למשפחת איכרים. כבר בילדות הוא חלם להיות טייס. סיים בית ספר טכני-מקצועי חקלאי, ולאחר מכן בית ספר צבאי-תעופתי. בשנת 1952 גויס חרונוב לצבא והחל ללמוד טייס. בשנת 1956 שובץ חרונוב ביחידת חיל האוויר הסובייטי שהייתה ממוקמת בשטח מולדובה הסובייטית. בשנת 1959 החל אימונים לקראת טיסה לחלל. בשנת 1960 הצטרף לקוסמונאוטים. בשנת 1968 סיים בהצטיינות אקדמיה צבאית להנדסת תעופה וקיבל תואר מהנדס.
חרונוב היה אמור להשתתף בטיסת סויוז 2 לחלל, אך לאור הכישלון של חללית סויוז 1, השיגור בוטל. ב-15 בינואר 1969 הוא שוגר לחלל בחללית סויוז 5 לצד בוריס וולינוב ואלכסיי יליסייב. למחרת, לראשונה בתולדות חקר החלל בוצע חיבור בין שתי חלליות. לאחר ביצוע חיבור זה, חרונוב ואלכסיי יליסייב יצאו מחללית סויוז 5 ונכנסו לחללית סויוז 4, בה הם חזרו לכדור הארץ ב-17 בינואר.
חרונוב המשיך להיות בצוות הקוסמונאוטים הסובייטי. הוא עבר הכנות לטיסה לכיוון הירח, אך תוכניות אלו בוטלו. בשנת 1971 הוא השלים את עבודת הדוקטורט בנושא עבודת האדם בחלל.
הוא היה חבר בצוות גיבוי של מספר משימות חלל, אך לא השתתף באף משימה. בשנת 1980 חרובוב עזב את צוות הקוסמונאוטים הסובייטי.
חרונוב עבד במכון למחקר של משרד ההגנה הסובייטי. הוא נפטר ב-19 במאי 2000 בעקבות אוטם שריר הלב.
טין (קומונה)

| --- | --- |
סמל טיןסמל טין

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  אוברן-רון-אלפ אוברן-רון-אלפ
 מחוז:  סבואה (מחוז) סבואה
 שטח:  81.63 קמ"ר
 גובה:  1,440–3,747 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  2,005 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  27 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  45°28′5.88″N 6°54′20.16″E﻿ / ﻿45.4683000°N 6.9056000°E﻿ / 45.4683000; 6.9056000
 אזור זמן:  UTC+1
 www.tignes.net
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי טין(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי טין(למפת אוברן-רון-אלפ רגילה) ליון גרנובל בור-אן-ברס ואלנס סנט אטיין שאמברי קלרמון-פראן לה פוי-אן-ולה מולן אוריאק סאנטר עמק הלואר  אקיטן החדשה  אוקסיטניה פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור איטליה שווייץ בורגון-פראנש-קונטהטין(למפת אוברן-רון-אלפ מוגדלת) ליון גרנובל בור-אן-ברס ואלנס סנט אטיין שאמברי קלרמון-פראן לה פוי-אן-ולה מולן אוריאק סאנטר עמק הלואר  אקיטן החדשה  אוקסיטניה פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור איטליה שווייץ בורגון-פראנש-קונטהטין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
טין (בצרפתית: Tignes) היא עיירה הממוקמת בעמק Tarentaise שבמחוז סבואה שבאלפים הצרפתים. טין נודעת בעיקר בשל אתר הסקי המשותף לה ולעיירה ואל דיזר – Espace Killy, הכולל 300 קילומטר של מסלולי סקי.
באולימפיאדת החורף 1992 ריכזה טין את אירועי הגלישה בסגנון חופשי, וכן אירחה את משחקי החורף הפאראלימפיים בשנת 1992.
אתר הסקי

בטין קיימים 5 כפרי נופש הממוקמים בגבהים שונים עד לגובה 2,100 מטר מעל לגובה פני הים.
לאחר מלחמת העולם השנייה צרפת נזדקקה לחשמל, והוחלט לבנות סכר הידרו-אלקטרוני בשם טין דאם (Tignes Dam) בעמק איזר. בתוצאה מכך העיירה טין שקעה במימי האגם שיצר הסכר בשנת 1952. פעם בעשר שנים מרוקנים את האגם שמאחורי הסכר לשם עבודות תחזוקה והעיירה המוצפת מתגלה.
לאחר שקיעת העיירה הוחלט לפתח אתר סקי באגם העליון (Le Lac). האתר פותח בעיקר בשנות ה-60 וניתן לראות את ההשפעה מתקופה זו בצורת הבנייה במקום. במהלך השנים ניסתה העיירה לשקם את המראה שלה למראה מודרני יותר, עם הצלחות מוגבלות.
מרחב הגלישה

התכונה הבולטת של טין היא מרחבי הגלישה שלו. 300 ק"מ של מסלולים רחבים המחוברים עם עמק איזר, וגם שטחים גדולים שאינם מיועדים לגלישה להנאת המתארחים (שטחי אוף-פיסט). 
בנוסף ניתן למצוא באתר מערכת של 96 רכבלים וגונדולות ורכבת סקי תת-קרקעית שמעבירה למסלולי הסקי 200 גולשים ב-5 דקות. את מערכות המעליות בטין מפעילה חברת STGM משנת 1967. מסלולי הגלישה בטין מגיעים גם לגובה של 3,030 מטר מה שהופך אותם לאידיאליים לגלישה.
פעילויות נוספות

באתר נמצא גראן מוט (Grand Motte), קרחון המתנשא לגובה 3,456 מטר ולכן הוא מושלג בכל ימות השנה. בשטחו של הקרחון יש 20 מסלולי סקי, 12 מעליות וסנופארק. 
בעיירה הגבוהה ביותר בטין – ואל קלארה (Val Claret) אפשר למצוא שפע של חנויות, מקומות בילוי ופעילויות רבות.
יוסף פטריך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במאי 1947 (בן 77)
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ירושלים
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תלמידי דוקטורט:  רינה אבנר, מיכאל שנקר
 פרסים והוקרה:  פרס יצחק בן-צבי
 תרומות עיקריות
 חקר הנבטים, נזירות מדבר יהודה, חקר הר הבית, חקר קיסריה
יוסף פטריך (נולד ב-11 במאי 1947) הוא ארכאולוג ישראלי, מומחה בתקופה הקלאסית, הנבטים, ארכאולוגיה נוצרית ובעיקר בתחומי המנזרים וכנסיות, עיור רומי-ביזנטי, הר הבית ובית המקדש בתקופת בית שני.
ביוגרפיה

קיבל תואר שני בהצטיינות יתרה ב-1983 ותואר דוקטור בשנת 1988 – שניהם באוניברסיטה העברית. בשנים 1991–1992 עבד כעמית מחקר במכון ללימודים ביזנטיים בדמברטון אוקס. בשנים 1993–1995 היה ראש המחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת חיפה, ועד 1998 שימש חבר דירקטוריון במוזיאון הכט. בשנים 1995–1996 היה עמית מחקר במכון ללימודים מתקדמים בירושלים.
משנת 2002 שימש פרופסור מן המניין בחוג לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ובעשור השלישי של המאה ה-21, מוגדר "פרופסור אמריטוס".
שימש מנהל החפירות בקיסריה בשנים 1993–2002. ניהל סקרים וחפירות במערות מדבר יהודה (1983–1988) וקומראן (1986–1994).
בשנת 1996 הוענק לו פרס יצחק בן-צבי בתולדות ארץ ישראל לשנת תשנ"ו על ספרו "נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזנטית".
פטריך חבר הנהלת רשות העתיקות מאז 1998 וראש ועדת השימור שלה מאז 2003. מאז 1997 הוא גם חבר הוועד המנהל של יד יצחק בן-צבי והוצאת יד יצחק בן-צבי וחבר החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה.
פרסומים

נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזאנטית: מפעלם של סבאס ותלמידיו, ירושלים 1995
הליכה לקיסריה : מבט היסטורי וארכאולוגי, ירושלים 2015
The formation of Nabatean art : prohibition of a graven image among the Nabateans, Jerusalem 1990
Sabas, leader of Palestinian monasticism : a comparative study in Eastern monasticism, fourth to seventh centuries, Washington DC 1995
Caesarea papers 2 : Herod's temple, the provincial governor's praetorium and granaries, the later harbor, a gold coin hoard, and other studies, Portsmouth 1999 (editor)
The Sabaite heritage in the Orthodox Church : from the fifth century to the present, Leuven 2001
The aqueducts of Israel, Portsmouth 2002 (עם יזהר הירשפלד)
Archaeological excavations at Caesarea Maritima : areas CC, KK and NN final reports, Jerusalem 2008
Studies in the archaeology and history of Caesarea Maritima : caput Judaeae, metropolis Palaestinae, Leiden 2011
A walk to Caesarea : a historical-archaeological perspectiveת Jerusalem 2018
הערות שוליים

↑  קתדרה 80, עמ' 231
יהושע לפידות

אין תמונה חופשית
יהושע משה לפידות (נהגה: לפידעס;ניסן תשי"א, 1951 – י"ח באב תשע"ג, 25 ביולי 2013) היה פעיל במאבקי הדת של הציבור החרדי בישראל.
ביוגרפיה

נולד וגדל בירושלים, בנם של נחמן ופסיה דבורה לפידות, ניצולי השואה יוצאי פולין. בוגר ישיבת חברון. בשנות ה-70 וה-80 היה פעיל במאבקי הדת של הציבור החרדי, ובהם ניתוחי מתים, חילולי קברים, חילולי שבת, שירות לאומי ומיסיון. כמו כן סייע בהעלאתם וקליטתם הרוחנית של יהודי בוכרה וגאורגיה. חלק ניכר מפעילותו היה חשאי, לרוב במסגרת הארגונים יד לאחים והוועדה הציבורית להגנת כבוד האדם. פעל באופן הדוק עם רפאל סולובייצ'יק.
בשנות ה-70 נישא לבתו של אברהם רוטשילד מציריך. לאחר נישואיו היגר לשווייץ והתגורר בציריך. בתקופת מגוריו שם  סייע באופן חשאי ליהודי איראן. היה מראשי החברה קדישא של הקהילה האורתודוקסית בציריך. לפרנסתו היה סוכן נסיעות.
בשנת 2012 הנחה את העצרת נגד גיוס בני ישיבות שנערכה על ידי העדה החרדית בכיכר השבת.
נפטר בציריך ממחלת הסרטן בי"ח באב תשע"ג. למחרת הועלה ארונו לישראל ונקבר בהר המנוחות.
הערות שוליים

↑  גאב"ד העדה החרדית זעק: "צריך למסור את הנפש ולא להתגייס לצה"ל", כיכר השבת
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "יהושע לפידות".
יוסף פיאמיטה

| --- | --- |
 מדינה:  איטליה 
 פטירה:  1721 ט' בשבט ה'תפ"א 
 תקופת הפעילות:  ?–1721 
 תחומי עיסוק:  רבנות, פיוט, קבלה
 חיבוריו:  אור בקר
 חתנים:  שמשון מורפורגו
 
רבי יוסף פיאמיטה היה רבה של אנקונה וראש הישיבה בה, פייטן ומקובל איטלקי.
ביוגרפיה

בעת כהונתו כרבה של אנקונה נאבק בשבתאות ובספיחיה.
בשנת תס"ט הדפיסו חברת 'שומרים לבקר' באנקונה קובץ בשם "אור בקר" ובו פיוטים ותפילות שחיבר הרב פיאמיטה, הקובץ הודפס בשנית בשנת תק"א. שרדו ממנו מספר פיוטים, ובהם 'ברכי עדתי אל' שחיבר כתפילת הודאה על הינצלו מרעידת האדמה באיטליה ב־1691.
שמועות רבות ממנו הובאו בכתבי רבני דורו.
בכתב ידו נשארו שלושה כרכים של דרשות.
מתלמידיו היו רבי יצחק פאציפיקו רבה של ונציה, רבי חיים וולטירה ועוד רבים.
נפטר בט' בשבט ה'תפ"א ונקבר באנקונה, את מקומו ברבנות אנקונה מילא חתנו רבי שמשון מורפורגו.
ספריו

אור בקר, ‏ויניציאה תס"ט, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  כונה גם "רבי יוסף להבה" - תרגום של שמו לעברית.
↑  דרושים בענייני חג הפסח, בית אהרן וישראל, רב (שנה לד ד), באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  אור בקר, ‏ויניציאה תסט, באתר היברובוקס.
↑  אור בקר, ‏בויניציאה תקא, באתר היברובוקס.
↑  ברכי עדתי אל באתר הספרייה הלאומית של ישראל
↑  ראו רשימה במאמר, דרושים על התורה, בית אהרן וישראל, קפח (שנה לב ב), באתר אוצר החכמה
↑  דרושים על התורה, בית אהרן וישראל, קפח (שנה לב ב), באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307897005171  GND: 1127345303  ISNI: 0000 0000 4263 6227  LCCN: nb2008009563  NTA: 254956092  VIAF: 9378214   WorldCat (עם VIAF): 9378214
טניה רוברטס

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1949 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בינואר 2021 (בגיל 71) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Laurel Canyon 
 שם לידה:  Victoria Leigh Blum 
 סוגה מועדפת:  סרט קומדיה, סרט הרפתקאות, סרט ארוטי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1975–2005 (כ־30 שנה) 
 מקום לימודים:  אולפן השחקנים 
 מספר צאצאים:  0 
 http://www.tanyaroberts.biz
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקטוריה לי בלום (באנגלית: Victoria Leigh Blum;‏ 15 באוקטובר 1949 – 4 בינואר 2021), שהייתה ידועה בשם הבמה טניה רוברטס (Tanya Roberts), הייתה שחקנית, מפיקה ודוגמנית אמריקאית ממוצא יהודי. נודעה בעיקר בזכות תפקידה בעונה האחרונה של סדרת הטלוויזיה "המלאכיות של צ'רלי", תפקידה כסטייסי סאטון בסרט "רצח בעיניים" מסדרת סרטי ג'יימס בונד, ותפקידה בסדרת הטלוויזיה מופע שנות ה-70. היא הופיעה בתפקיד מידג' פינסיוטי ב-81 פרקים של הסדרה בשנים 1998–2004, אך עזבה את הסדרה לטיפול בבעלה החולה.
ביוגרפיה

נולדה בשם ויקטוריה לי בלום בברונקס, ניו יורק, בתם השנייה לאב יהודי ממוצא אשכנזי, ולאם נוצרייה ממוצא בריטי. אביה, תאודור בלום, לימים כירורג פה ולסת נודע באותה עת פירנס את המשפחה מהכנסותיו הצנועות בעבודה בחנות כמוכר עטים נובעים במנהטן. רוברטס ואחותה גדלו במרכז ברונקס.
מניו יורק היא עברה להתגורר ביחד עם אימה במיסיסוגה, אונטריו, שם התגוררה מספר שנים והחלה לתכנן את קריירת הדוגמנות שלה וליצור תיק צילומים. בגיל 15 עזבה את התיכון וחייתה תקופה מסוימת כטרמפיסטית תידית ברחבי ארצות הברית. בסופו של דבר היא חזרה לעיר ניו יורק והחלה לעסוק בדוגמנות. בעת שהמתינה בתור לקופה בקולנוע פגשה את בארי רוברטס שהיה אז סטודנט לפסיכולוגיה. היא הציעה לו להינשא לה בתחנת הרכבת התחתית והשניים התחתנו במהרה. בעוד שבארי רוברטס המשיך בקריירה שלו כתסריטאי, היא החלה ללמוד ב"אולפן השחקנים" אצל לי סטרסברג ואוטה האגן בשם "טניה רוברטס" והחלה להופיע בהפקות אוף ברודוויי, בין היתר בהפקות של המחזות "פיקניק" ו"אנטיגונה".
קריירה

רוברטס החלה את דרכה כדוגמנית בפרסומות למוצרים שונים. היא גם הייתה מדריכת מחול בסטודיו לריקוד של ארתור מאריי. הופעת הבכורה שלה בקולנוע הייתה בסרט האימה "כניסה כפויה" (1975). ולאחריה בסרט הקומי "בנות יאם-יאם" (1976).
בשנת 1977, כשבעלה מטפח קריירת תסריטאות משלו, עברו בני הזוג להוליווד. בשנה שלאחר מכן השתתפה רוברטס בדרמה "אצבעות". בשנת 1979 הופיעה בכמה סרטי קאלט ובכמה פרקי פיילוט לסדרות טלוויזיה שלא צלחו; "חוף זומה" (קומדיה מ-1978), "Pleasure Cove" (1979), ו-"Waikiki" (1980).
בקיץ 1980 נבחרה מתוך כ-2,000 מועמדות להחליף את שלי האק בעונה החמישית של סדרת הטלוויזיה הבלשית "המלאכיות של צ'רלי". רוברטס שיחקה את ג'ולי רוג'רס, לוחמת רחוב שהשתמשה באגרופיה יותר מאשר באקדחה. המפיקים קיוו שנוכחותה של רוברטס תתרום לעליית הרייטינג של הסדרה ותחדש את העניין התקשורתי בה. לפני הופעת הבכורה של העונה הוצגה רוברטס על שער המגזין "פיפל" ובכותרת נשאל האם היא תהיה זו שתצליח להציל את הסדרה. למרות הופעת בכורה מרשימה של רוברטס בסדרה בנובמבר 1980, הרייטינג של הסדרה המשיך לצנוח עד לביטולה ביוני 1981.
בשנת 1982 שיחקה רוברטס את קירי, שפחה שחולצה על ידי הגיבור דאר (מארק זינגר) בסרט ההרפתקאות "The Beastmaster" שהפך לסרט פולחן וכלל סצנת שחייה בעירום. כדי לסייע בקידום הסרט באוקטובר 1982 היא הופיעה בתמונת עירום על שער מגזין "פלייבוי".
רוברטס חזרה לתודעה בשנת 1998 בעקבות הליהוק שלה לסדרה "מופע שנות ה-70", שם גילמה את מידג' פינסיוטי, אימה של דונה. ב-2004 עזבה את התוכנית כדי לטפל בבעלה, התסריטאי בארי רוברטס, שחלה במחלה סופנית ונפטר ב-2006. השניים היו נשואים במשך 32 שנה מאז היותה בת 19. מאז מותו, בחרה רוברטס שלא להינשא בשנית וגם לא הופיעה שוב בסרטים ותוכניות טלוויזיה.
היא עזבה את התוכנית לאחר העונה השלישית וחזרה לכמה הופעות אורח מיוחדות בעונה ה-6 וה-7, בשנת 2004. היא פרשה ממשחק בשנת 2005. היא שמרה על נוכחות פעילה ברשתות החברתיות ואירחה שיחות וידאו שונות בפייסבוק ובזום במהלך מגפת הקורונה.
חיים אישיים

רוברטס הייתה נשואה לבארי רוברטס משנת 1974 ועד למותו בשנת 2006. לא היו להם ילדים. רוברטס התגוררה בהוליווד הילס, קליפורניה. אחותה ברברה צ'ייס הייתה נשואה לפסיכולוג טימותי לירי.
חיים אישיים > פטירתה

ב־24 בדצמבר 2020 רוברטס התמוטטה לפתע לאחר שחזרה הביתה מהליכה עם כלביה. היא הועברה לבית חולים וחוברה למכונת הנשמה. בתחילה דווח כי רוברטס נפטרה ב-3 בינואר 2021, לאחר שבן זוגה, לאנס אובראיין, אמר למנהלה כי ביקר אותה בבית החולים ו"נפרד ממנה"; אובראיין אמר שהוא לא התכוון לרמוז שהיא נפטרה, אולם היא חולה אנושות כתוצאה מדלקת בדרכי השתן שהחמירה. לאחר הדיווחים המוקדמים, נמסר לאובריאן על ידי בית החולים כי היא נפטרה ב-4 בינואר 2021, והדבר אושר לפרסום למחרת.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1975 | כניסה כפויה | ננסי אולמן |  |
| 1976 | בנות יאם יאם | אַפּרִיל |  |
| 1978 | אצבעות | ג'ולי |  |
| 1979 | מלכודת תיירים | בקי |  |
| 1979 | קליפורניה חולמת | סטפני |  |
| 1979 | מחבט | במבי |  |
| 1982 | The Beastmaster | קירי |  |
| 1983 | לבבות ושריון | אנג'ליקה (איזבלה) |  |
| 1984 | שיינה | שיינה |  |
| 1985 | רצח בעיניים | סטייסי סאטון |  |
| 1986 | חבטת גוף | קנדס וונדרווגן |  |
| 1988 | גיהנום | קרלי ארנולד |  |
| 1990 | עיני לילה | ניקי |  |
| 1991 | קודש הקודשים | לין פוסטר |  |
| 1991 | מכרז משפטי | ריקי רניק |  |
| 1992 | כמעט בהריון | לינדה אלדרסון | וידאו |
| 1993 | חטאי התשוקה | קיי איגן |  |
| 1994 | עמוק בפנים | שרלוט |  |
טרני

בית העירייה של טרני, בעברו - ארמון ספאדה (אנ')
טֶרנִי (Terni) היא עיר עתיקה באיטליה בדרום מחוז אומבריה ובירת נפת טרני. היא שוכנת במישור הנהר נרה (Nera).
העיר נמצאת במרחק 104 ק"מ צפונית-מזרחית לרומא, 36 ק"מ צפונית מריאטי (שבמחוז לאציו) ו-29 ק"מ דרומית מספולטו. מסילת הברזל רומא - אנקונה עוברת בעיר.
בעיר יש אוניברסיטה, והיא נחשבת לאחד ממרכזי התעשייה החשובים של אומבריה. התעשייה בה זכתה לתנופה לאחר שבמלחמת העולם השנייה העיר נהרסה מהפצצות בעלות הברית.
תולדות העיר

טרני נוסדה על ידי העם הסביני במאה ה-7 לפנה"ס. במאה ה-3 לפנה"ס היא נכבשה על ידי רומא העתיקה ונחשבה לעיר חשובה (municipium) בדרך המלך מרומא צפונה ויה פלמיניה (Via Flaminia). הרומאים כינו את העיר בשם "Interamna", שפירושו בין שני נהרות. מתקופת הקיסרות הרומית נותרו בעיר אמות מים, חומות, אמפיתיאטרון, מקדשים וגשרים.
בשנת 755 נכבשה העיר על ידי הלומברדים ואיבדה את מעמדה לטובת העיר השכנה, ספולטו, בגלל הדוכסות שבספולטו. בשנת 1174 היא נהרסה על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בשנים לאחר מכן היא הייתה אחד ממקומות התפילה החביבים על פרנציסקוס מאסיזי.
במאה ה-14 העיר הייתה לעצמאית וחוקקה חוקה משלה. בשנת 1353 היא הרחיבה את תחום חומותיה. כמו ערים אחרות במחוז היא סבלה מהריב בין שתי הסיעות: הגואלפי והגיבליני (Guelfi e ghibellini), אשר הפכו לשתי מפלגות הנובילי (Nobili) והבנדררי (Banderari). בסוף הייתה לחלק ממדינת האפיפיור.
בשנת 1580 החלה כריית ברזל באזור. במאה ה-17 הייתה קרבן למגפות ולמחסור במזון. במאה ה-19 היא נהנתה מהמהפכה התעשייתית. ושל האפשרות לניצול אנרגיה הידרואלקטרית. בטרני הוקמו מפעלי מתכת וצמר. בשנת 1927 הוקמה נפת טרני והעיר הייתה לבירתה. ריכוז התעשיות הכבדות שבה, יחד עם היותה צומת רכבות, הביאו לכך שתהיה קרבן ל-118 התקפות אוויריות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה. רבעים רבים נחרבו ומבני תעשייה נהרסו.
יהודי טרני

בעיר הייתה קהילה יהודית קטנה בין סוף המאה ה-13 עד סוף המאה ה-16. עיסוקה היה דומה לזה של שאר הקהילות היהודיות באיטליה: עסקי שולחני - מתן הלוואות. על הנוצרים נאסר לעסוק בכך במדינת האפיפיור.. נמצאו מסמכים המביאים את פרטיהם של רופאים יהודים שהיו בעיר, כעשרה במספר. היהודים גורשו מהעיר, יחד עם כל יהודי מדינת האפיפיור במאה ה-16.
בשנת 2009 הוצב לוח זיכרון באחד מקירות הטיילת ליד גן בעיר (Parco Ciaurro), בנוכחות הרב הראשי של איטליה והבישוף המקומי, עם הכתובת הבאה: "Qui si trovava il cimitero ebraico che questa terra accolse nel tardo medioevo" (כאן היה בית קברות יהודי בימי הביניים המאוחרים).
על פי המחקר גודלו המקורי של בית הקברות היה מרשים ומעיד על גודלה ויכולתה הכלכלית של הקהילה. בית הקברות נפתח בשנת 1495 והתאריך מעיד על כך שהקהילה התרחבה (ייתכן שהייתה קיימת גם לפני זה) בעקבות ההגירה לאזורים באיטליה בשלטון האפיפיור ובצפון איטליה בימי גירוש היהודים  מספרד ודרום איטליה.
מבט על העיר

שרידי האמפיתיאטרון הרומי
כיכר בעיר
העיר לאחר מלחמת העולם השנייה
"רומח האור"; מבנה (המגיע לגובה 30 מ') שיצר הפסָל ארנלדו פומודורו
הערות שוליים

↑  המאמר כולל רשימה ביבליוגרפית עשירה על תולדות יהודי העיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550563505171  GND: 4106179-2  LCCN: n81149900  MusicBrainz: b37fecbb-bd70-407d-be08-e39151c50424  NARA: 10044684  NKC: ge305393  VIAF: 143114979   WorldCat (עם VIAF): 143114979