stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנקט פלטן

סנקט פלטן או סט. פלטן (בגרמנית: Sankt Pölten) היא עיר באוסטריה, בירת המדינה הפדרלית האוסטרית אוסטריה תחתית והעיר הגדולה ביותר בה. העיר שוכנת על גדות נהר טרייזן (Traisen) ונמנית עם הערים העתיקות במדינה. אוכלוסיית העיר מונה 52,716 תושבים נכון ל-2015.
גאוגרפיה

העיר שוכנת על גדות נהר טרייזן ועל הקצוות הצפוניים של הרי האלפים. היא חלק מה"מוסטפירטל", האזור הדרום-מערבי מבין ארבעת אזורי אוסטריה תחתית. העיר מחולקת ל-38 רבעים. בעיר עוברת הרכבת האוסטרית המערבית של ה-ÖBB, חברת הרכבות האוסטרית.
היסטוריה

החלק העתיק של העיר נבנה במקום שבו שכנה העיר הרומית העתיקה אאֵליום סנטיום אשר התקיימה בין המאה ה-2 למאה ה-4. בשנת 771 הוקם בעיר מנזר בנדיקטיני. בשנת 799 נקראה סנקט פלטן "טרייסמה". העיר נהייתה עיירה בשנת 1050 ונהייתה עיר באופן רשמי בשנת 1159. העיר נהייתה בירת אוסטריה תחתית על ידי החלטה של הפרלמנט האוסטרי תחתי בעשירי ביולי 1986. ממשלת אוסטריה תחתית שוכנת בסנקט פלטן מאז 1977.
היסטוריה > משמעות השם

שם העיר בא משמו של התאולוג הנוצרי הקדום היפוליטוס מרומא: היא נקראה "סנקט היפוליטוס", לאחר מכן "סנקט פוליט", ולבסוף "סנקט פלטן".
היסטוריה > שלט האצולה והסמל

שלט האצולה של סנקט פלטן מחולק לשני חלקים: מצד ימין זאב פרא כסוף על רקע תכול ומצד שני פס אדום על רקע לבן. צבעי העיר הם אדום וצהוב. סמל העיר מכיל את שלט האצולה של סנקט פלטן מוקף בכיתוב "Landeshauptstadt St. Pölten" כלומר "בירת המדינה סנקט פלטן".
ערים תאומות

סנקט פלטן היא עיר תאומה של הערים:
ארצות הברית אלטונה, פנסילבניה, ארצות הברית
צ'כיה ברנו, צ'כיה
צרפת קלישי, צרפת
גרמניה היידנהיים, גרמניה
יפן קוראשיקי, יפן
הרפובליקה העממית של סין ווהאן, הרפובליקה העממית של סין
קתדרלת הבארוק בסנקט פלטן
My Chemical Romance

| --- | --- |


 מקום הקמה:  ניוארק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  2001 – 2013 • 2019 – הווה
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, אימו, פופ-פאנק, פוסט-הארדקור, פאנק רוק, הארד רוק
 חברת תקליטים:  אייבול • רפרייז • וורנר
 mychemicalromance.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'רארד ויי ריי טורו מייקי ויי פרנק איירו
 חברים לשעבר
 מאט פליסייר בוב בראייר ג'יימס דואיז
 
My Chemical Romance (מַיי כֵּמִיקָל רוֹמַנְס; בתרגום חופשי לעברית: "הרומן הכימי שלי"; מוכרת בקיצור גם כ-MCR או My Chem) היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה בניוארק, ניו ג'רזי. חברי הלהקה הנוכחיים הם הסולן ג'רארד ויי, הגיטריסט המוביל ריי טורו, הגיטריסט פרנק איירו והבסיסט מייקי ויי. נחשבת לאחת מלהקות הרוק המשפיעות ביותר בשנות האלפיים, ובפרט בז'אנר הפופ-פאנק ובז'אנר האימו, על אף שהיא פוסלת את שיוכה אליו.
הלהקה הוקמה ב-12 בספטמבר 2001 על ידי ג'רארד, מייקי, טורו והמתופף מאט פליסייר (כאשר איירו הצטרף בהמשך). בתחילת דרכה חתמה הלהקה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, ובשנת 2002 הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love. שנה לאחר מכן חתמה הלהקה ברפרייז רקורדס, ובשנת 2004 הוציאה לאור את האלבום Three Cheers for Sweet Revenge. זמן קצר לאחר יציאת האלבום, פליסייר עזב את הלהקה והוחלף על ידי בוב בראייר. האלבום זכה להצלחה מסחרית, והגיע למעמד פלטינה כעבור שנה.
בשנת 2006 יצא לאור אלבום הקונספט של הלהקה, בסגנון אופרת רוק, The Black Parade, אשר זכה להצלחה רבה וגבר אף על קודמיו. הסינגל המוביל מתוכו, "Welcome to the Black Parade", הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי. האלבום שמר על הלהקה מגובשת בהמשך דרכה, על אף סיקור שלילי בעיתון דיילי מייל על המתרחש בתוך הלהקה. אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, יצא לאור בשנת 2010. בראייר עזב את הלהקה זמן קצר לפני יציאת האלבום, ובשנת 2012 הצטרף אליהם הקלידן ג'יימס דואיז לסיבובי ההופעות. בשנים 2012–2013, הלהקה הוציאה לאור סדרה של סינגלים שהקליטו ב-2009 כאלבום אוסף בשם Conventional Weapons. ב-22 במרץ 2013 הודיעו חברי הלהקה על פירוקה. ב-2014 יצא לאור אלבום הלהיטים May Death Never Stop You, וב-2016 יצאה לאור מהדורה מחודשת לאלבום The Black Parade, לרגל חגיגות העשור ליציאתו, בשם The Black Parade/Living with Ghosts.
ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה על איחוד מחדש ועל מופע איחוד, שהתקיים בלוס אנג'לס ב-20 בדצמבר 2019. בינואר 2020, הלהקה הכריזה על מופעים נוספים ועל סיבוב הופעות, שהחל בשנת 2022, לאחר דחייה של שנתיים עקב מגפת הקורונה.
היסטוריה > תחילת הדרך ואלבום הבכורה (2001–2002)

הלהקה הוקמה על ידי הזמר ג'רארד ויי והמתופף מאט פליסייר בעיר ניוארק שבניו ג'רזי, זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001. עדותו של ויי לנפילת מגדלי מרכז הסחר העולמי השפיעה על חייו עד כדי כך שהוא החליט להקים להקה. זמן קצר לאחר מכן, הגיטריסט ריי טורו הצטרף ללהקה, משום שבאותו זמן ויי לא היה מסוגל לשיר ולנגן בגיטרה בו זמנית. ויי סיפר אז כי "מוזיקה הייתה איזה משהו שרציתי לעשות בסתר" ובהמשך כתב את השיר "Skylines and Turnstiles", ("קווי רקיע ושערים מסתובבים"), בו הביע את תחושותיו על אירועי 11 בספטמבר.
שמה של הלהקה הוצע על ידי גיטריסט הבס של הלהקה, מייקי ויי, אחיו הצעיר של ג'רארד, לאחר שבמהלך עבודתו בחנות של רשת הספרים בארנס אנד נובל הוא נדהם למראה ספר מאת אירווין ולש, ששמו באנגלית "Ecstasy: Three Tales of Chemical Romance". ההקלטות הראשונות של הלהקה נערכו בעליית הגג של פליסייר, שם הוקלטו השירים "Our Lady of Sorrows" ו-"Cubicles". פגישות אלו כונו על ידי הלהקה "The Attic Demos" ("הדמואים של עליית הגג"). לאחר ששמע את הדמואים שהוקלטו ובעקבות נשירתו מהקולג', מייקי ויי החליט להצטרף ללהקה. בזמן שהייתה חתומה בחברת התקליטים אייבול רקורדס, הלהקה פגשה את פרנק איירו, הסולן והגיטריסט הראשי של להקת הפאנק רוק האמריקאית Pencey Prep (אנ'). לאחר התפרקותה של Pency Prep בשנת 2002, איירו הצטרף ל-My Chemical Romance, מספר ימים לפני תחילת הקלטות אלבום הבכורה של הלהקה. שלושה חודשים בלבד לאחר הקמתה, חברי הלהקה הקליטו את אלבום הבכורה שלהם, I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, שיצא לאור ב-2002 על ידי אייבול רקורדס. האלבום הופק על ידי ג'ף ריקלי, סולן להקת הפוסט-הארדקור האמריקאית ת'רסדיי, לאחר שהלהקה התיידדה איתו בתקופה שהופיעה בניו ג'רזי. איירו ניגן בשניים משירי האלבום. באותו זמן, הלהקה הוזמנה להופיע באולם ההופעות הידוע לשמצה "Big Daddy's", והחלה לקבל תשומת לב רבה יותר.
בתחילת דרכה הציעה הלהקה את שיריה להורדה בחינם דרך פלטפורמת המוזיקה PureVolume והרשת החברתית מייספייס, שם היא צברה את קהל המעריצים הראשוני שלה.
היסטוריה > Three Cheers for Sweet Revenge‏ (2003–2006)

ב-31 באוגוסט 2003, הלהקה הודיעה דרך אתר האינטרנט שלה כי היא חתמה על חוזה הקלטות עם רפרייז רקורדס. לאחר סיבוב הופעות עם להקת ההארד רוק אוונג'ד סוונפולד, הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני, Three Cheers for Sweet Revenge, שיצא לאור ב-8 ביוני 2004. חודש לאחר יציאת האלבום, הלהקה החליפה את מאט פליסייר בבוב בראייר. הלהקה הוציאה לאור ארבעה סינגלים מתוך האלבום: "I'm Not Okay (I Promise)"‏, "Thank You for the Venom"‏, "Helena" ו-"The Ghost of You". כשנה לאחר יציאתו הגיע האלבום למעמד פלטינה.
בתחילת 2005, הלהקה השתתפה בפסטיבל Taste of Chaos (אנ'), לצד להקות כמו דה יוזד ו-Killswitch Engage. בנוסף, הלהקה חיממה את להקת גרין דיי בסיבוב ההופעות שלה לאלבום American Idiot. בהמשך, היא השתתפה בווארפד טור 2005 יחד עם להקת פול אאוט בוי, וכן בסיבוב הופעות עם הלהקות אלקליין טריו (אנ') ו-Reggie and the Full Effect (אנ') ברחבי ארצות הברית. באותה שנה, הלהקה שיתפה פעולה עם דה יוזד בהקלטת גרסת כיסוי לשירם של קווין ודייוויד בואי, "Under Pressure", שיצאה לאור כסינגל באייטונס ובפלטפורמות נוספות למען נפגעי הצונאמי של 2004.
במרץ 2006 יצא לאור האלבום Life on the Murder Scene, שכלל תקליטור CD ושני תקליטורי DVD. תקליטור ה-DVD הראשון כלל סרט דוקומנטרי על אודות ההיסטוריה של הלהקה, והשני כלל וידאו קליפים, הצצה מאחורי הקלעים של יצירתם וכן הופעות חיות של הלהקה. כמו כן, ביוני 2006 יצא לאור DVD בשם Things That Make You Go MMM!, הכולל ביוגרפיה לא-רשמית של הלהקה. ב-DVD זה אין וידאו קליפים או הופעות של הלהקה, אך הוא מכיל ראיונות עם אנשים שהכירו את הלהקה וחבריה, לפני שהגיעו לתהילה. בנוסף, באותה שנה פורסמה ביוגרפיה נוספת על הלהקה בשם "Something Incredible This Way Comes", מאת פול סטנינג (אנ'), ובה מפורט על תחילת דרכה של הלהקה, עד אלבומם השלישי, The Black Parade.
היסטוריה > The Black Parade‏ (2006–2009) > פרשת הדיילי מייל

בשנת 2006, הצהובון הבריטי דיילי מייל הגדיר את הלהקה ומעריציה כ"אימו" ו"כת של פגיעה עצמית". בגרדיאן נכתב כי הקשר המורגש בין My Chemical Romance לסגנון האימו מקורו ב"מראהו של איירו, אלבום הבכורה שלהם שהופק על ידי חבר להקת ת'רסדיי והפתיחות של חברי הלהקה לגבי בעיותיהם הנפשיות", תוך הכרה בכך שקיים הבדל גדול בין ז'אנר האימו לבין סגנון המוזיקה של הלהקה. מנגד, הלהקה שללה את הקישור בינה לבין סגנון האימו ואת אפיון המוזיקה שלה כמסוכנת, והשוותה זאת למחלוקת סביב להקת ג'ודס פריסט בשנות ה-80. תשומת הלב התקשורתית ללהקה, אשר חפפה ליציאתו של The Black Parade, נחשבת כמה שהעצים את הפופולריות של הלהקה בבריטניה.
ב-16 במאי 2008 פורסמה בדיילי מייל כתבה שכותרתה "למה אף ילד אינו בטוח מכת האימו המרושעת". הכתבה עוסקת בהתאבדותה של נערה בריטית בת 13 בשם האנה בונד, שכביכול שמה קץ לחייה בשל מעורבותה ב"כת אימו" שהעיתון קישר ישירות ל-My Chemical Romance ולמעריציה, ולאלבומה החדש דאז, The Black Parade. הבסיס לכתבה היה הצהרתו של חוקר מקרי המוות רוג'ר סייקס, שחקר את מותה של בונד, בה הביע דאגה כי אורח החיים ה"אימואי" שלה האדיר התאבדות ואמר כי ייתכן שהאובססיה שלה ל-My Chemical Romance קשורה למותה. בדיילי מייל המשיכו לעקוב אחרי הסיפור, ובכתבות נוספות השמיצו את הלהקה ואת סגנון האימו בכלל, ותיארו אותם כמסוכנים. מעריצי מוזיקת האימו פנו למגזין המוזיקה NME על מנת להגן על הז'אנר מפני ההאשמות כי הוא מקדם התאבדות. בתגובתה, הלהקה חלקה כבוד אחרון לבונד, ואמרה כי המוזיקה שלהם היא "נגד אלימות ונגד התאבדות" ומטרתה לספק נחמה ומרגוע למעריצים, ועודדו מעריצים שחווים דיכאון או נטייה להתאבדות לפנות לעזרה.
קבוצת מעריצים בריטים תכננה לקיים צעדה ברחבי לונדון, במחאה על הדרך בה תוארה הלהקה בתקשורת. הצעדה הייתה צפויה להתקיים ב-31 במאי 2008, מההייד פארק עד למשרדי הדיילי מייל. לדברי המארגנים, הצעדה הייתה צפויה למשוך בין 500–1,000 מפגינים. בשל חששות המשטרה, הצעדה בוטלה, ובמקום זאת כ-100 מעריצי הלהקה התכנסו במארבל ארץ'. במהלך חלק מהופעותיה בבריטניה קראה הלהקה "לעזאזל עם הדיילי מייל".
בתגובה, הדיילי מייל הגן על עמדתו, באומרו כי הסיקור שלו היה "מאוזן ומאופק" ו"בהתאם לאינטרס הציבורי", וכי הם דיווחו על חששות אמיתיים שהעלה חוקר מקרי המוות בחקירה. בנוסף, הם ציינו כי הסיקור שלהם, במסגרתו הביאו את דברי חוקר מקרי המוות ואת דברי הורי הנערה, היה זהה לסיקור בעיתונים האחרים, והצביעו על כך שפרסמו גם מכתבי קוראים המגינים על הלהקה וביקורות חיוביות על אלבומי הלהקה וסיבובי ההופעות שערכה. בכתבה שהתפרסמה במגזין Kerrang ב-2019, כעשור לאחר הסערה התקשורתית, תואר הסיקור המקורי של הדיילי מייל כבעל "גישה מוגזמת ואי-דיוקים עובדתיים", ונכתב כי הוא עשה דמוניזציה לתת-תרבות האימו. בכתבת רטרוספקטיבה על המקרה שהתפרסמה בגרדיאן ב-2022, תגובת הנגד דאז כלפי הלהקה ומוזיקת האימו תוארה כ"פאניקה מוסרית".
היסטוריה > May Death Never Stop You ובעקבות הפירוק (2013–2019)

ב-25 במרץ 2014, הלהקה הוציאה לאור אלבום להיטים בשם May Death Never Stop You, הכולל שירים של הלהקה לאורך כל שנות פעילותה, וכן שיר חדש אחד, "Fake Your Death". השיר יצא דיגיטלית חודש קודם לכן, ב-17 בפברואר. זהו השיר היחיד בדיסקוגרפיה של הלהקה עם ג'יימס דואיז כקלידן.
בעקבות פירוקה של הלהקה, חבריה המשיכו לעסוק במוזיקה בנפרד: סולן הלהקה ג'רארד ויי הודיע על אלבום הסולו הראשון שלו, Hesitant Alien, שיצא לאור ב-29 בספטמבר 2014 בבריטניה, ויום לאחר מכן בארצות הברית. האלבום זכה להצלחה מסחרית מתונה, והגיע לראש מצעד האלבומים האלטרנטיביים של בילבורד, ולמקום ה-16 במצעד בילבורד 200. בנוסף, האלבום דורג בראש רשימת "עשרת האלבומים החשובים לשנת 2014" של Alternative Press.
גיטריסט הלהקה פרנק איירו שיתף פעולה לפרקים עם קלידן הלהקה טרם התפרקותה, ג'יימס דואיז, הקים יחד איתו את להקת ההארדקור הדיגיטלי Death Spells (אנ'), היה חבר בלהקת Reggie and the Full Effect (אנ') (לצד ריי טורו) והוציא יחד איתה את האלבום No Country for Old Musicians בנובמבר 2013. לאחר מכן, הוא הודיע באתר הרשמי שלו כי הוא חתם על חוזה הקלטות עם Staple Records, ועתיד להוציא אלבום סולו באורך-מלא בשם Stomachaches, תחת שם הבמה "frnkiero andthe cellabration", שיצא לאור ב-25 באוגוסט 2014. באלבום השתתף המתופף לשעבר בסיבובי ההופעות של My Chemical Romance, ג'ארד אלכסנדר.
בסיסט הלהקה מייקי ויי הקים בשנת 2014 את להקת הרוק Electric Century יחד עם דייוויד דביאק, סולן להקת האינדי רוק Sleep Station (אנ'). השניים הוציאו את סינגל הבכורה שלהם "I Lied" בפברואר באותה 2014. ב-18 באפריל 2015 הצמד הוציא לאור את המיני-אלבום הראשון שלהם, "Electric Century", דרך חברת התקליטים Record Store Day.
הגיטריסט המוביל של הלהקה, ריי טורו, פרסם ב-24 במאי 2013 את השיר "Isn't That Something" בחשבון ה-SoundCloud שלו. ב-1 בינואר 2015, הוא פרסם שיר חדש, בשם "For the Lost and Brave", באתר האינטרנט שלו, והקדיש את השיר ללילה אלקורן, נערה טרנסג'נדרית שהתאבדה.
ב-20 ביולי 2016, הלהקה פרסמה בעמודים הרשמיים שלה בטוויטר ובפייסבוק סרטון עם פתיח הפסנתר של השיר "Welcome to the Black Parade", המסתיים בתאריך סודי, "9/23/16". בנוסף, הסרטון פורסם בערוץ היוטיוב של הלהקה תחת הכותרת "MCRX". הדבר הוביל לשמועות ודיווחים רבים על אפשרות לאיחוד של הלהקה, אך לבסוף נחשף כי מדובר בהכרזה על מהדורה חדשה ל-The Black Parade, שתכלול דמואים שלא פורסמו. המהדורה המחודשת, The Black Parade/Living with Ghosts, כוללת 11 דמואים וביצועים חיים. שני חודשים לפני יציאת האלבום לאור, גרסה מוקדמת של "Welcome to the Black Parade", בשם "The Five of Us Are Dying", יצאה בפלטפורמות הסטרימינג.
בשיחה על אודות עבודתו על הקומיקס "סיירת האבדון", ג'רארד ויי סיפר לבילבורד, "לא הייתי פוסל (איחוד), אבל בו בזמן עכשיו כולם עושים דברים בחייהם שהם מאוד נהנים מהם".
היסטוריה > איחוד (2019–הווה)

ב-31 באוקטובר 2019, הלהקה הודיעה כי הם עתידים להתאחד מחדש ב-לוס אנג'לס ב-20 בדצמבר, וכן על קו מרצ'נדייז חדש של הלהקה. ההודעה לוותה בכותרות "Return" ו-"Like Phantoms Forever...". הכרטיסים למופע האיחוד של הלהקה אזלו תוך 4 דקות בלבד, על אף מחיריהם הגבוהים. על אף שבתחילה ניתן היה להאמין כי מדובר בהופעה חד-פעמית בלבד, כמעט שבוע לאחר מכן הלהקה הודיעה על מועדים נוספים למופעים באוסטרליה, יפן וניו זילנד בשנת 2020. בהמשך הם חשפו דרך טוויטר כי הם חברו שנית ב-2017 והמשיכו לעבור יחד מאז, עד להכרזה הרשמית בשלהי 2019. המופע גרף 1,451,745 דולר, ונכחו בו 5,113 צופים.
בינואר 2020, הלהקה הודיעה על שלושה מופעים באצטדיון MK שבמילטון קינס, אנגליה, בתאריכים 18, ב-20 וב-21 ביוני 2020. בתחילה הלהקה הודיעה על מופע אחד, ובהמשך הרחיבה את המספר לשני מופעים ואז לשלושה, כאשר הכרטיסים לכל תאריך אזלו תוך דקות בודדות. תפוסת האצטדיון (בכל רוחבו) היא כ-30,500 איש באירועי ספורט. בהמשך החודש, הלהקה העלתה ליוטיוב סרטון מסתורי, שהסתיים בהודעה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה. הכרטיסים למופעים בצפון אמריקה החלו להימכר ב-31 בינואר 2020, ואזלו תוך פחות משש שעות. בשל מגפת הקורונה, כל המופעים בסיבוב ההופעות שהיו אמורים להתקיים ב-2020 נדחו ל-2021, כולל אלה שבצפון אמריקה. בהמשך אותם תאריכים נדחו פעם נוספת ל-2022. סיבוב ההופעות החל ב-16 במאי 2022, בפרויקט עדן.
ב-12 במאי 2022, הלהקה הוציאה לאור את "The Foundations of Decay", שירם הראשון מאז שנת 2014.
בנובמבר 2024, הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות באצטדיונים בשנת 2025. הסיבוב יכלול 10 הופעות בהן הלהקה תבצע את האלבום המלא The Black Parade משנת 2006. הסיבוב יתחיל ב-11 ביולי 2025 בסיאטל ויסתיים ב-13 בספטמבר 2025 בטמפה, פלורידה. מופעים מיוחדים יכללו אמנים פותחים שונים בכל עיר, ביניהם Death Cab for Cutie,‏ Devo, אליס קופר, Garbage, ופיקסיז.
אמנותיות > סגנון מוזיקלי

המוזיקה של My Chemical Romance מתוארת בעיקר כרוק אלטרנטיבי, אימו, פופ-פאנק, פוסט-הארדקור (אנ'), פאנק רוק והארד רוק. כמו כן, לעיתים המוזיקה שלה סווגה גם כאימו פופ, הארדקור פאנק, רוק גותי, פופ רוק, ארנה רוק, גלאם רוק, הבי מטאל, מטאלקור, רוק, פופ, סקרימו (אנ') וגראז' פאנק.
ג'רארד התנגד באופן פומבי לתיאור הלהקה כ"אימו", ותיאר את הז'אנר כ"חתיכת זבל". עם זאת, על פי דיווח ויי גם תיאר את סגנון הלהקה כ-"What-else-ya-got-emo".
השירה של ויי תוארה כ"תיאטרלית", וכמאמצת "מילים מופנמות ומוודות".
אמנותיות > סגנון מוזיקלי > אלבומים

לאלבום הבכורה של הלהקה צלילים הכוללים ריפים של גיטרה, שירה מאוד אנרגטית ולפעמים גם צרחות. הוא תואר כאלבום אימו, פוסט-הארדקור, רוק אלטרנטיבי, סקרימו, פאנק רוק, רוק גותי, פופ פאנק וגראז' פאנק, עם השפעות מהארדקור פאנק והבי מטאל.
האלבום השני של הלהקה, Three Cheers for Sweet Revenge, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי, אימו, פופ פאנק, פוסט-הארדקור ופאנק רוק.
האלבום השלישי של הלהקה, The Black Parade, תואר כאלבום רוק אלטרנטיבי, אימו, פופ פאנק, פוסט-הארדקור, פאנק רוק והארד רוק, עם השפעות מרוק קלאסי של שנות ה-70, גלאם רוק, פופ ורוק גותי.
האלבום הרביעי של הלהקה, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys, משלב בצליליו אלמנטים של פאוור פופ, פופ רוק ורוק אלקטרוני.
אמנותיות > השפעות

My Chemical Romance ציינה את קווין (למעלה) ו-Misfits (למטה) בין מקורות ההשפעה העיקריים שלה.
ג'רארד ויי אמר לרולינג סטון, "אנחנו אוהבים להקות כמו קווין, שם הכול ענק ומלכותי, אבל גם להקות כמו Black Flag ו-Misfits (אנ'), שיהיו משוגעות לגמרי". ויי ציין כי הלהקה מושפעת במידה רבה מאמנים כדוגמת קווין, Misfits,‏ Black Flag, איירון מיידן, הקיור, ג'וי דיוויז'ן, באוהאוס, סוזי והבנשיז, הסמית'ס ומוריסי. ויי הוסיף כי להקתו מתבנתת את הקריירה שלה אחרי זו של הסמאשינג פאמפקינס, להקה נוספת שהם מעריצים. פרנק איירו ציין את להקת הפאנק לייפטיים (אנ') כהשפעה גדולה. בין ההשפעות הנוספות של My Chemical Romance נמנות הסטוג'ס, הראמונס, סקס פיסטולס, הקלאש, Minor Threat, נירוונה ו-Operation Ivy (אנ'). בנוסף, הם ציינו כי חייהם, ימי ילדותם, הספרים שקראו והסרטים בהם צפו השפיעו על המוזיקה שלהם.
מורשת > מוזיקה ותרבות פופולרית

כפי שתוארה ברולינג סטון, הלהקה הייתה "סוג של אנומליה בסצנת הפופ-פאנק והאימו שהתפתחה-אז בניו ג'רזי", לפני שהגיעה לפריצת הדרך שלה עם האלבום Three Cheers for Sweet Revenge, שתואר כ"יצירת מופת אימואית מיידית", בעוד שמגזין ספין תיאר אותו כאחד האלבומים שפתחו את ז'אנר האימו למיינסטרים. ב-2022 נכתב בגרדיאן כי במהלך שיא הקריירה שלהם הם היו "כוכבי-על לא צפויים, לא-יוצלחים שחדרו בטעות למיינסטרים", אבל עם סיבוב האיחוד שלהם, הלהקה "חוזרת לנוף תרבותי של פופ שהם סייעו בהגדרתו". כריסטופר ר. ויינגרטן מהניו יורק טיימס ציין כי The Black Parade היווה השראה עבור מוזיקאים מז'אנרים מגוונים בשנות ה-2010, בהם Twenty One Pilots,‏ Crown the Empire (אנ'),‏ Famous Last Words (אנ'), הלסי, פאן, בילי אייליש ופוסט מאלון, ואפילו השפיעו על הפסקול של סרטים שונים, כדוגמת "לשבור את הקרח 2". ב-2016, מגזין ניילון (אנ') כתב כי האלבום "לקח את הרעיון של אלבום קונספט וניצל אותו עבור העידן הדיגיטלי", בעוד שמבחינה מוזיקלית הוא אלבום רוק אופרה "שאפתני כמו שכל אופרת רוק בסגנון פוסט-קווין יכולה להיות". באשר לקבלה של הלהקה ולביקורות עליה בתחילת שנות ה-2000, נכתב ב-NPR Music כי "ברגע שבו אינדי-פופ מנומס וגראז'-רוק גס הסתננו למיינסטרים, [הלהקה] הייתה רצינית, דרמטית ומסיבית באופן לא מתנצל, בצורה שהפכה את זה לבלתי מגניב באופן בולט", וראה ב-The Black Parade "אלבום מכונן" לדור של מעריצי הפופ-פאנק.
בשנת 2020, מגזין Kerrang! (אנ') החשיב את הלהקה ל"כוכבי הרוק של המאה ה-21", וקבע כי "לאף להקה אחרת לא הייתה השפעה מוזיקלית או תרבותית כזו בשנים האחרונות". כמו כן, המגזין ציין את השפעתה ב"סצנת המוזיקה הנוכחית" של הרוק האלטרנטיבי. מגזין Vice (אנ') העניק ללהקה את תואר "אמן העשור", כאשר העיתונאית האנה אוונס ציינה כי הם "השפיעו על הרוק לאורך שנות ה-2010 – על אף שהם לא היו פעילים במשך רוב העשור". במגזין Paste כתב איליי אניס כי "די מקובל בנקודה זו ש-My Chemical Romance היא אחת מלהקות הרוק החשובות ביותר בחלק הזה של המילניום". ג'יימס מקמהון מאינדפנדנט ציין כי ג'רארד ויי "קבע שרטוט לדמותו של אימו, של פנים חיוורות, שיער שחור-עורב ואולי עניבה אדומה, במשך כמעט 20 שנה". בכותבו על השפעותיה של הלהקה, ציין קייל אנדרסון מאנטרטיינמנט ויקלי כי הם "הציעו פתרונות רוחניים לבעיות אמיתיות, והם עשו זאת עם ריפים ענקיים ומופעי במה תיאטרליים גדולים, רק לעיתים רחוקות עם שמץ של אירוניה או ניתוק... לא סביר שאי פעם תהיה להקה כמותם שוב".
מורשת > קהילת הלהט"ב

בכתבה במגזין Archer (אנ') מאת וינס ראסטון תוארה הפופולריות של הלהקה בקרב קווירים והקהילה הגאה כולה: "My Chemical Romance רצתה לדבר אל ולרומם כל אדם שאי פעם חש מנודה, מדוכא או מנוכר. נערים קווירים היו חלק עצום מאותה דמוגרפיה". באופן דומה, מישל היון קים מ-Them. תיארה את ג'רארד ויי כ"אייקון קווירי", וכתבה כי "אחרי שהלהקה הודיעה על האיחוד שלהם בליל כל הקדושים 2019, ראיתי ציוצים מאנשים להטב"קים ברחבי העולם שטענו, בדרך זו או אחרת, ש-MCR שימשו כהתעוררות קווירית עבורם או תמכו בקוויריות שלהם". הלהקה היא תומכת ותיקה של זכויות להט"ב ואימצה את קהילת מעריציה הלהט"בים.
מעבר לכך, ג׳רארד ויי, סולן הלהקה, הוא א-בינארי ומשתמש בכל לשונות הפנייה מאז 2015.[דרוש מקור] במהלך סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה, ג׳רארד לבשה פעמים רבות שמלות, חצאיות, ופריטי לבוש נשיים אחרים על הבמה (לדוגמה שמלת המעודדת מההופעה בנאשוויל, טנסי), שהתקבלו יפה על ידי המעריצים. ג׳רארד נחשבת כאייקון להט״בי כבר שנים, אך התלבושות מסיבוב ההופעות של 2022/23 חיזקו את מעמדו בתור אייקון טרנסי באופן ספציפי.
סיבובי הופעות > שנות ה-2000

בשנת 2005, My Chemical Romance הופיעה בסיבובי הופעות גדולים. הלהקה טיילה עם להקת הפאנק רוק האמריקאית גרין דיי בסיבוב ההופעות שלה "American Idiot World Tour". בנוסף, הם השתתפו בפסטיבל המוזיקה ואנס וארפד טור באותה שנה. "עבור ילדים רבים, זה הדבר היחיד שהם מצפים לו כל השנה", אמר ג'רארד וויי מהווארפד טור. "הם חוסכים בשביל זה. הם זוכים לראות את כל הלהקות שהם אוהבים במכה אחת". רשימת השירים שלהם כללה בעיקר שירים מהאלבום Three Cheers for Sweet Revenge.
בחורף באותה שנה, My Chemical Romance הובילה את הבמה המרכזית יחד עם להקת דה יוזד בסיבוב ההופעות Taste of Chaos (אנ'), לפני שהחלו את סיבוב ההופעות הראשון שלהם, "My Chemical Romance Tour". סיבוב ההופעות יצא לדרך ב-15 בספטמבר באוהיו, ועבר ב-30 מקומות בארצות הברית, עבור קידום האלבום שלהם, Three Cheers for Sweet Revenge. מופעי התמיכה כללו את אלקליין טריו (אנ') ו-Reggie and the Full Effect (אנ'). סיבוב הופעות זה סימן את תחילתה של התיאטרליות הכבדה שהופגנה בהמשך ברבות מההופעות החיות של הלהקה. ויי סיפר את תוכניותיו לסיבוב ההופעות בראיון ל-MTV: "דיברנו על להוציא רקדנים לסיבוב ההופעות שלנו בסתיו, אבל זו משימה גדולה; אתה חייב שיהיה לך אוטובוס מלא ברקדנים. תמיד רצינו לעשות סיבוב הופעות תיאטרלי גדול. אבל צריך לעשות את זה בשלבים".
הלהקה הצטרפה למופע המרכזי של לינקין פארק בפסטיבל המוזיקה Project Revolution לשנת 2007, שחל בין 25 ביולי ל-3 בספטמבר 2007. הלהקה ניגנה שירים שונים במשך כשעה על הבמה. בעקבות סיבוב ההופעות, באוקטובר 2007 הם חיממו הופעה של להקת הרוק בון ג'ובי, ולאחר מכן יצאו לסיבוב הופעות באירופה עם Mindless Self Indulgence.
סיבובי הופעות > שנות ה-2010

ב-19 בספטמבר 2010 הכריזה הלהקה על "The World Contamination Tour", שהתקיים בבריטניה, צרפת, אמסטרדם וגרמניה.
בשנת 2011 הלהקה ערכה סיבוב הופעות בארצות הברית יחד עם להקת הפופ-פאנק בלינק-182.
בשנת 2017 הלהקה התאחדה הרחק מעיני הציבור, וב-31 באוקטובר 2019 הודיעה על מופע איחוד, אשר התקיים בלוס אנג'לס ב-20 בדצמבר 2019, ושבוע לאחר מכן התרחב לסיבוב הופעות קטן המורכב ממופעים באוסטרליה, ניו זילנד ויפן.
סיבובי הופעות > שנות ה-2020

ב-28 בינואר 2020, הלהקה הודיעה על תוכניותיה לקיים שלוש הופעות בעיירה מילטון קינס בבריטניה, ב-18, 20 ו-21 ביוני 2020. ב-29 בינואר 2020, הלהקה הכריזה על סיבוב הופעות בצפון אמריקה.
באפריל 2020, במהלך מגפת הקורונה, הלהקה דחתה את ההופעות במילטון קינס, תחילה ליוני 2021. ביוני 2020, הלהקה דחתה גם את כל ההופעות בצפון אמריקה לספטמבר ואוקטובר 2021. באפריל 2021, ההופעות במילטון קיינס נדחו פעם נוספת, למאי 2022. שאר סיבוב ההופעות נדחה למועד מאוחר יותר ב-2022.
חברי הלהקה

| --- | --- |
הרכב נוכחי ג'רארד ויי – סולן  ריי טורו – גיטריסט מוביל, קולות רקע (2001–2013, 2019–הווה); גיטריסט (2001–2002)  מייקי ויי – גיטריסט בס (2001–2013, 2019–הווה)  פרנק איירו – גיטריסט קצב, קולות רקע (2002–2013, 2019–הווה) מוזיקאים בסיבובי הופעות ג'ארד אלכסנדר (אנ') – מתופף, כלי הקשה (2011–2013, 2019–הווה)  ג'יימי מוהובראק (אנ') – קלידן (2019–הווה): חברים לשעבר מאט פליסייר – מתופף, כלי הקשה (2001–2004)  בוב בראייר – מתופף, כלי הקשה (2004–2010)  ג'יימס דואיז (אנ') – קלידן, כלי הקשה, קולות רקע (2012–2013; בסיבובי הופעות 2007–2012) מוזיקאים בסיבובי הופעות לשעבר פיט פראדה (אנ') – תופים, כלי הקשה (2007)  מאט קורטז – גיטריסט קצב (2007–2008), גיטריסט בס (2007)  טאקר רול – מתופף, כלי הקשה (2007–2008)  טוד פרייס – גיטריסט קצב (2008)  מייקל פדיקון – מתופף, כלי הקשה (2010–2011)
דיסקוגרפיה

2002: I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love
2004: Three Cheers for Sweet Revenge
2006: The Black Parade
2010: Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys
פילמוגרפיה

| שנה | סדרה/סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | יו גאבה גאבה! | עצמם | פרק: "A Very Awesome Christmas"; שיר: "Every Snowflake Is Different (Like You)" |
לקריאה נוספת

סטנינג, פול (מרץ 2006). My Chemical Romance: Something Incredible This Way Comes. הוצאת Independent Music Press‏. ISBN 978-0954970451.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
גייל, מונה (מאי 2007). Inside Story of My Chemical Romance. הוצאת Omnibus Press‏. ISBN 978-0825673344.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
היידן, ריינהרדט (פברואר 2008). My Chemical Romance: This Band Will Save Your Life. הוצאת Plexus‏. ISBN 978-0859654166.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
בראיינט, טום (יוני 2014). The True Lives of My Chemical Romance: The Definitive Biography. הוצאת Sidgwick & Jackson‏. ISBN 978-1-4472-5357-0.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)