stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקס מעבר

טקס נישואין
טקס מעבר (בצרפתית: Rite de Passage או: Rite Initiatique) הוא מונח שטבע האתנוגרף הצרפתי, יליד גרמניה, ארנולד ון גנפ (Arnold van Gennep, 1873–1957), כדי לתאר טקסים המציינים מעבר ממעמד חברתי אחד למעמד חברתי אחר בחברה אנושית כלשהי. טקסי מעבר מציינים מעבר ממעמד של ילד למעמד של בוגר, ממעמד של רווק למעמד של נשוי, ממעמד של אדם פרטי למעמד של איש ציבור, וכיוצא באלה.
את המונח טבע ואן-גנפ בספרו Les Rites De Passage ("טקסי המעבר") שפרסם ב-1909. האנתרופולוגים הבריטים מרי דאגלס וויקטור טרנר הוסיפו ופיתחו את התאוריה של ואן-גנפ במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20.
דוגמאות לטקסי מעבר

טקסי מעבר דתיים ידועים הם מילת גברים, השחתת איבר המין הנשי, טבילה וקונפירמציה בנצרות ובר מצווה ביהדות, ועוד. טקס הנישואים הוא טקס מעבר שקיים כמעט בכל התרבויות.
טקסי מעבר חילוניים הם, למשל, כניסה לכיתה א', קבלת תעודת זהות, "שרשרת החיול" או שבועת האמונים בעת הגיוס לצבא, שבועת האמונים של חבר פרלמנט, ראש ממשלה או איש ציבור אחר עם כניסתו לתפקיד, ועוד.
יש אנתרופולוגים המוצאים מאפיינים של טקסי מעבר גם בהליכים שלכאורה אינם מכוונים ליצירת טקס. למשל, אפשר לראות בקבלה לאשפוז בבית החולים מעין טקס מעבר שבו האדם עובר ממעמד של "בריא" למעמד של "חולה".
שלבים בטקס המעבר

מקובל לתאר שלושה שלבים בטקס מעבר:
ניתוק או בידוד - הינתקות מהמעמד החברתי הקודם, ופרידה מהאנשים שאינם שותפים למעבר.
עמידה על הסף (liminalité) - מצב ביניים שבו האדם כבר אינו במעמדו הקודם אך טרם נכנס למעמדו החדש.
שילוב - כניסה אל המעמד החדש וקבלה על ידי האנשים השותפים למעמד זה.
לדוגמה, ילד העובר מגן-הילדים לכיתה א', משתתף בדרך-כלל במסיבת פרידה מהגן. במהלך המסיבה הוא נפרד מהגננת ומהילדים שעדיין אינם עולים לכיתה א'. הפרידה יכולה להתבטא בהחלפת מתנות, כרטיסי ברכה, ציורים וכיוצא באלה. הילד עשוי להשיל מעצמו, באופן סמלי, את סממני הגן. הוא עשוי למשל להחליף את הבגדים שבהם נהג להופיע בגן בבגדים המזכירים תלבושת אחידה של בית-ספר, או להשתמש לראשונה בילקוט של בית-ספר במקום התיק שאיתו נהג לבוא לגן.
בשלב המעבר הילד כבר אינו שייך לגן-הילדים, אך עדיין לא התקבל רשמית לכיתה א' בבית-הספר. הוא כבר אינו רשאי להתלבש או להתנהג כילד בגן, אך גם אינו רשאי להתלבש או להתנהג כתלמיד בית-ספר. בשלב זה הוא עשוי לקבל הדרכה מהוריו או מחונך, שיתרגלו אותו לקראת המעבר לבית-הספר.
טקס הקבלה לכיתה א' בבית הספר עשוי לכלול לבישת התלבושת האחידה עם סמל בית הספר, קבלת פנים על ידי המורה ותלמידי בית-הספר הוותיקים, קבלה של ספרי לימוד עם שמו של התלמיד החדש וכיוצא באלה. מרגע שהסתיים טקס הקבלה לכיתה א' מצפים מהילד שיתנהג כתלמיד. ניסיון מצדו לחזור להתנהגות שאפיינה אותו בגן-הילדים יתקבל בשלילה ואפילו יגרור ענישה.
הערות שוליים

↑  כך למשל בניתוח אנתרופולוגי של תהליך קבלת חולה לבית חולים המופיע בספר "גופו של עניין" מאת ג'ונתן מילר, עמ' 52–53 בתרגום לעברית (עברית: יוסף גרודזינסקי, אדם, מוציאים לאור, ירושלים 1983).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546275805171  BnF: cb12318825n (data)  GND: 4125222-6  HDS: 015992  LCCN: sh85108607  NDL: 00573501  NKC: ph1008941
יחסי יפן–כווית

| יחסי יפן–כווית |
| --- | --- |
יפן: כווית


יפן: כווית
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 17,818
אוכלוסייה
123,533,766: 4,965,178
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 161,772
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,104: 32,581
משטר
מונרכיה: מונרכיה חוקתית
שגרירים
טקאשי אשיקי (נכון ל-2019): עבדול-רחמן ח'מוד (נכון ל-2019)
יחסי יפן–כווית הם היחסים הבילטרליים שבין מדינת כווית לבין יפן. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בדצמבר 1961. ליפן שגרירות בכווית סיטי ולכווית שגרירות בטוקיו.
בשנת 1974 התרחשה מתקפה על שגרירות יפן בכווית . שגריר ומספר עובדים נלקחו כבני ערובה ושוחררו בהמשך.
ביקורים רשמיים

אמיר כווית, סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח, ערך ביקור רשמי ביפן במרץ 2012. במהלך ביקורו התקבל על ידי קיסר יפן, אקיהיטו, ונפגש עם ראש ממשלת יפן יושיהיקו נודה.
בשנים 2013–2014 נכנסה לתוקפה בשתי המדינות האמנה למניעת כפל מס. כמו כן, באוגוסט 2013 ביקר בכווית ראש ממשלת יפן שינזו אבה. במהלך ביקורו התקבל על ידי אמיר כווית, ונועד עם ראש ממשלת כווית, ג'אבר אל-מובארכ אל-חאמד אל-סבאח. שני הצדדים סיכמו לייסד "שותפות מקיפה".
סחר

בשנת 2014 ייצאה כווית ליפן סחורות בשווי 12.38 מיליון דולר ובהן נפט גולמי ומוצרים המופקים מנפט, וייבאה סחורות בשווי 1.89 מיליון, ובהן מנועי כלי רכב, פלדה, מכונות וציוד חשמלי.
ראו גם

יחסי יפן–ערב הסעודית
יחסי יפן–קטר
מדיניות חוץ

מדיניות חוץ היא שם כולל למקבץ יעדים פוליטיים, המגדירים את האופן שבו תנהג מדינה כלשהי ביחס לשאר מדינות העולם.
על פי רוב, מדיניות חוץ מעוצבת באופן שיגן על האינטרסים הלאומיים של המדינה, ביטחונה הלאומי, יעדיה האידאולוגיים ועל שגשוגה הכלכלי. מדיניות החוץ עשויה לשקף עניין בשיתוף פעולה בין-לאומי הנעשה בדרכי שלום, או בתוקפנות, במלחמה ובניצול של אומות אחרות.
במאה ה-20 עלתה חשיבותה של מדיניות החוץ, שכן במהלכה נעשתה כל מדינה מסוגלת לקיים קשרים דיפלומטיים כלשהם עם יתר מדינות העולם.
הגייתה של מדיניות חוץ ועיצובה מוטלות בדרך כלל על כתפיהם של ראש הרשות המבצעת ושל שר החוץ. בארצות הברית, לעומת זאת, לקונגרס האמריקני יש עוצמה והשפעה ניכרת על אישור מדיניות החוץ שמתווה הנשיא. במדינת ישראל ניתן משקל רב לעמדת מערכת הביטחון בניסוח מדיניות החוץ הלאומית.
ראו גם

יחסי חוץ
יחסים בין-לאומיים
מדיניות ציבורית
שאנדור ראדו (שחקן)

| --- | --- |

 לידה:  3 במאי 1891 רחיב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 נרצח:  דצמבר 1944 (בגיל 53) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 פרופיל ב-IMDb
 
שַאנְדוֹר רַאדוֹ (בהונגרית: Radó Sándor}; נולד ב:רחיב, שבאוקראינה ב-3 במאי 1891 – נרצח בבודפשט, בדצמבר 1944. היה שחקן תיאטרון, וקומיקאי יהודי הונגרי שנולד באזור זקרפטיה (אז האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום אוקראינה). נרצח בשואה.
קורות חיים

ראדו החל את הקריירה שלו בתיאטרון הילדים של ז'יגמונד פלד ובמקביל למד בבית הספר הלאומי האקדמיה למשחק. הופיע לראשונה על הבמה עם שאנדור קרמר בשנת 1908. אחר כך עבר לסובוטיצה (סרביה) בשנת 1909, ובשנים 1910־1912 שיחק בקברט בונבונייר באוראדיה שבהונגריה (כיום רומניה). מאותו זמן היו תחנות רבות בחייו המקצועיים, רובן ככולן בהונגריה: מועדון הלילה טרוקדרו בודפשט (1912-1913), קברט אפולו (1915), הגרניום (1919), אמקה (1921-1923), טרוקדרו החדש (1922), פאון (1923), תוכי (1924). במהלך חייו היה חבר במספר רב של תיאטראות: שדרת אנדראשי (1925–1933), תיאטרון האופרטה של בודפשט (1927–1930), קברט ניו יורק (1930- 31), תיאטרון הקומדיה של בודפשט (1934-1938) והווריאטי הקמרי (1940). בשל החוק היהודי השני הוא הורשה לשחק משנת 1940 רק במסגרת הפעילות של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך. בשנת 1944 היה קורבן לטרור של אנשי מפלגת צלב החץ ונרצח על ידם.
תפקידיו החשובים

חיילי הקיסר Szedlacsek (Földes I.: A császár katonái)
אני ואחי הקטן Komor (Eisemann M.: Én és a kisöcsém)
מימי Mixer (Fényes Sz.: Mimi)
ספרו

נא לצחוק! Tessék nevetni! (Faragó Imre ny., Budapest, 1942)
לקריאה נוספת

הלקסיקון לאומנות הבמה. Magyar színházművészeti lexikon
המוזאון לספרות על שם פטפי. Petőfi Irodalmi Múzeum
הערות שוליים

↑  קורות חייו ותפקידיו על הבמה ובקולנוע
סלנג

סלנג (בעברית: עָגָה) הוא שימוש לא תקני בשפה, לעיתים על ידי קבוצה חברתית מסוימת, לרבות המצאת מילים חדשות שלא קיימות במשלב התקני, או ייבוא מילים משפה אחרת. בחלק מהמקרים מילות סלנג עוברות תהליך שבסופו הן חלק לגיטימי בשפה.
המילה סלנג ידועה כבר מהמאה ה-18, ומקורה אינו ידוע. לעיתים קרובות נוצרים ביטויי סלנג כחלק מסוציולקט שנועד להבחין בין חברי קבוצה אחת לאחרת, ובמובן זה הוא משמש כדרך לאפשר לבני קבוצה מסוימת לזהות זה את זה. במקרים רבים נוטות תת-תרבויות בעלות מובחנות מקצועית או מובחנות באורח חיים לפתח סלנג ייחודי להן, כפי שאפשר להבחין אצל מכורים לסמים, פושעים, שוטרים, מוזיקאים, אנשי תיאטרון ובעלי מקצועות אחרים שבהם קיימת אינטראקציה ענפה בין חברי תת-התרבות.
חשוב להבחין בין עגה לז'רגון, שהוא מילון המונחים האופייני לעוסקים במקצוע מסוים. הז'רגון עשוי לשמש כדי להבחין או לבודד מי שאינו חבר בקבוצה, אך הוא לא מחליף את הדקדוק או הלקסיקון התקניים אלא מוסיף מונחים מוסכמים טכניים, מקצועיים או מוסדיים שאינם רלוונטיים לאנשים חיצוניים, אך לחברי הקבוצה מאפשרים החלפת מידע יעילה יותר.
בעברית, בגלל מאפייניה הייחודיים כשפה מתחדשת, שחלקים בה דלים בתארים ושמות עצם נדרשים, מתפקד הסלנג כדרך לא רשמית להעשרת המאגר הלשוני, ולעיתים קרובות חודרות מלות עגה בהדרגה אל תוך השפה הרשמית ובמקרים מסוימים אף מתקבלות באופן רשמי ומלא לאוצר המילים באמצעות האקדמיה ללשון העברית.
גורמים להתפתחות הסלנג

לפי פרוכטמן (2006) ישנם כמה גורמים אשר תורמים להתפתחות הסלנג ולשימוש בו.
גורמים חברתיים – חברות סגורות נוטות לפתח מעין "לשון סתרים" מיוחדת להן; הסלנג מתפתח ביתר טבעיות בחברות כאלה, בעיקר של צעירים: תלמידים, חיילים בצבא, תנועות נוער, אגודות ספורט וקשור גם למקומות גאוגרפיים – וכך מקבל צביון מקומי.
גורמים פסיכולוגיים – הרצון להתבטא בחופשיות וביצירתיות, להרגיש חלק מחברה סגורה ואף לקרוא תגר על הממסד. הסלנג אם כן, מטפח תחושת שייכות וזהות בתוך הקבוצה. שיתוף והבנת הסלנג מאפשר לחברי הקבוצה להרגיש שהם חלק ממשהו בלעדי, ומפריד אותם מאחרים (הורים או דמויות סמכות). יתר על כן, באמצעות שימוש בשפה שאינה מוכרת או לא מובנת על ידי אחרים, יכולים חברי הקבוצה לתבוע תחושת עצמאות ושליטה על עולמם החברתי. חוקרים רבים מדגישים את תפקיד השפה ביצירת זהות ובניית גבולות חברתיים בין קבוצות. כאשר חברי הקבוצה יוצרים סלנג משלהם, הם עושים זאת כחלק ממנגנון טבעי של בידול תרבותי והגדרה עצמית, במיוחד בניגוד למבוגרים.
ביטוי זיקה לתרבויות אחרות – ביטוי כזה יכול להיות מתוך הערצה לתרבויות אלה, מתוך הרגל בשל חשיפה לבני תרבויות אלה שאינם מדברים היטב את השפה המקומית או מתוך רצון לתת רושם אקזוטי. לדוגמה, ישראלי העובד כמוזג בבית המרזח עשוי לומר כי הוא "בארמן" ב"פאב", כחיקויי למילים האנגליות Bartender ו-Pub.
קיצור אופני ביטוי: פעמים רבות, משמשים ביטויי סלנג כדרך לקצר ביטויים או להפוך ביטויים ארוכים לשמישים יותר – לעיתים תוך כדי שיבוש או התעלמות מכללי השפה התקנית. כך, לדוגמה, במסגרות צה"ליות נוהגים לומר "נשקים" או "רכבים" במקום "כלי נשק" ו"כלי רכב" או "תעלה על א'" במקום "לבש את המדים המתאימים ליציאה מן הבסיס".
סלנג בשפה העברית

לשימוש בסלנג מספר תפקידים בולטים, המסבירים במידה רבה את הסיבות להופעת מילות וביטויי סלנג:
נגיעה בנושאים רגישים: מילות סלנג מאפשרות להגדיר באופן ישיר ופתוח עצמים, מצבים, תארים ומושגים שאינם מוגדרים בשפה הרשמית, לרוב משום שהם עוסקים בנושאים כמו מין, סמים או נטייה מינית. לדוגמה, ביטויי סלנג הנוגעים לשימוש בסמים כמו "סטלן", "מסניף", "שורה", "מריח", "צינגלה", "אצבע", "סוליה", "בוף", "שאכטה", "מחשש", "אפוף", ודומיהם נוצרו כדי למלא צורך בהגדרות של מצבים, דמויות, עצמים וכדומה הקשורים בשימוש בסם. מין, והרגלים מיניים משמשים מטרות רחבות אף יותר, בעיקר בביטויים מושאלים המשתמשים באברי המין כדי לסמן תארים, מצבים, או דמויות בהקשר לא מיני. לדוגמה: "יש לו ביצים", "קפוץ לי", "מעניין לי את התחת", "כוס אמא שלך" "שמוק", "זין" וכדומה.
מונחי הסקס זוכים בדרך כלל במילונים להגדרות כמו "דיבורי" או "המוני", והשימוש בהם בפומבי נחשב לחוסר תרבות. יותר מכל תחום אחר נדחק הלקסיקון של המיניות אל הסלנג. הסלנג מצידו שש אל האתגר. בכל מילון סלנג היקף המילים הקשורות למיניות מרשים. מעט המילים המילוניות הנחשבות תקינות משמשות בדרך כלל לצורכי מחקר ולא לצורכי דיבור. הסלנג שאב את התחום המיני כפי שהוא שואב תחומי טאבו אחרים, בהיותו החלק החתרני של השפה: מותר לדבר על סקס בתנאי שמדברים עליו בסלנג. נקמת הסלנג המיני היום שלמה: הוא חוזר אל המילונים הרשמיים.
הבחנה ומעמד: סלנג הנוצר כדי להבחין בין קבוצה אחת לאחרת, באמצעות יצירת אוצר מילים ייחודי לקבוצה שבה הומצא הסלנג. פעמים רבות, סלנג כזה מופיע בתת-תרבות הסובלת מנחיתות ממשית או נתפשת, והסלנג משמש כלי כדי להפּך את המצב ולהציג את תת-התרבות כעליונה או מיוחדת. סלנג כזה אופייני לקבוצות של פושעים, משתמשים בסמים, זונות, וכדומה. אפשר להבחין גם בכך שכאשר תת-תרבות מסוימת זוכה לשינוי במעמדה, הדבר משתקף גם בסלנג המשמש אותה. לשם דוגמה, השינוי במעמדם של הומוסקסואלים בישראל הביא לשחיקה ניכרת בהיקף ובייחודיות של הסלנג הלהט"בי וביטויים "שמורים" שלה (לדוגמה, "אוחצ'ה") החלו חודרים בסיוע סוכני שפה חשובים כמו עיתונאים אל תוך הזרם המרכזי של השפה. ברוב המקרים, כאשר ביטוי המשמש קבוצה מסוימת מתחיל לשמש בקבוצות אחרות, הוא חדל מלשמש כמבחין בין הקבוצות והשימוש בו עשוי לדעוך. דוגמה טיפוסית לכך היא העובדה שכאשר ביטוי עגה מופיע בפרסומות והופך בכך נחלת הכלל, מסמנת הופעתו בדרך כלל את קץ שמישותו בתוך תת-התרבות שיצרה אותו.
השלמת החסר: תפקיד חשוב אחר של הסלנג הוא השלמת מילים חסרות בשפה. תפקיד זה של הסלנג הוא בעל חשיבות מיוחדת בעברית, שבה ישנם תחומים רבים בהם אוצר המילים דל יחסית. כך, לדוגמה, מילים כמו "מפתח שוודי", "ג'בקה", "רצ'ט", "בוקסה", "ג'ק", "שטיכמוס", "שטאלבנד", וכדומה מנסים לחפות על חסרון שמות מוכרים לכלי עבודה. במקרים אחרים, מילת עגה או מילה תקנית משמשת בסיס לשלל הטיות והשלמות. לדוגמה, המילים "נודניק" ו"נקניק" (הראשונה מיידיש, השנייה בעברית תקנית) שימשו לבריאת "מנדנד", "נאג'ס", "נוג'ס", "נדנוד", "מתנקנק", "ניקנק", וכדומה. במקרים אחרים, סלנג בורא מילים ומשמעויות חדשות במהירות וביעילות רבה, בהתאם להשתנות החברה או הטכנולוגיה. המילה "שחורדינית", לדוגמה, הומצאה כדי להגדיר אישה שצבעה את שיערה לבלונד; המילה "יזיזות" הומצאה כדי לתאר מערכת יחסים עם ידידים, הכוללת בעיקר קיום יחסי-מין; הפעלים "לסמס" (שורש ס. מ.ס) או "לצ'טט" (שורש צ'.ט. ט.) באו למלא פער בשפה בתחום הטכנולוגיה.
אופן היווצרות סלנג

סלנג נוצר ברוב המקרים באמצעות אחד משני סוגים של שינויים:
סמנטי: שינוי במשמעות מילה או משחק מילים.
צורני: שינוי מילים או יצירת מילים חדשות. במקרים כאלו, השינוי לובש פעמים רבות דמות של עיוות משמעות מקובלת או תקנית או אפילו היפוכה.
ישנן דרכים רבות ליצירה צורות סמנטית וצורנית של מילות סלנג. לדוגמה:
שאילה משפות אחרות: מילה משפה אחרת מאומצת כמילת סלנג. לפי ניתוח משנת 2005, בעברית שאול עיקר הסלנג מערבית, יידיש ואנגלית, אך ישנן גם מילים רבות השאולות מרוסית, צרפתית וגרמנית. לדוגמה: מניאק, נו, סמטוכה, פראייר, ערס, תכל'ס, ז'לוב, סחי, שיט, שמוק, ממזרתה.
הוספת סיומת: הוספת סיומות כמו -ניק, -לה, -יסט, -צ'יק, -צ'וק, -וש, וכדומה. לדוגמה: "אימוש", "ממוש", "מוישה'לה", "טנקיסט", "נויניק" (אדם העוסק בטיפוח הנוי בקיבוץ), "סג"מניק", "גולנצ'יק", "חיילצ'וק", "ג'ובניק".
הרכבת מילים (הלחם): שילוב של שתי מילים או יותר ליצירת מילה חדשה או שילוב חדש. לדוגמה: "צחוקים וחחות" (על בסיס חה-חה, קול הצחוק), "שחורדינית" (על משקל בלונדינית), "רבובדיה" (הרב עובדיה), "צרפוקאים" (מרוקאים ששפת האם שלהם צרפתית).
קיצורים וראשי תיבות: קיצורים וראשי–תיבות במקום ביטויים שלמים. לדוגמה: "חבל"ז" (חבל על הזמן), "כסת"ח" (כיסוי תחת), "שׂמ"זניק" (שם זין + ניק), "לב"ש" (לא בעיה שלי).
מטונימיה וסינקדוכה: שימוש בחלק כמיצג השלם, או הגדרת השלם על פי מרכיביו. לדוגמה, "כוסית", "שמוק".
שימוש בשמות: שימוש בשמות כדי להגדיר אדם או תכונה. לדוגמה: "דמבו", "פייפר" (להגדרת אדם בעל אוזניים גדולות), "משקפופר", "קסוקר", "אבו ארבע" (למרכיבי משקפיים), "פרחה", "יענטע", "ווחש", "קופיקו", "פולני", "יקה", "פרסי מדוני", וכו'.
פוליסמיה: משחק במשמעויות השונות שיש למילה. כמו הענקת משמעות נוספת למילים : "קל", "נדיר", "טילים" וכו'.
מטפורה: שימוש בדימוי כדי להגדיר דבר או תכונה: "פרצוף תחת", "תפס תחת", "ילד קקה", "מקטין ראש".
חריזה: שימוש בחריזה או חזרה משובשת ונחרזת של מילה. לדוגמה: "או"ם שמום", "פרצוף צנע בלי אנטנה", "קוף בלי משקוף", "מה? תפוח אדמה".
הכפלות: הכפלת הברות או חלקי מילה, עם או בלי הקשר אונומטופאי. לדוגמה: "טקטק", "פרה - פרה", "קשקש", "פקה-פקה", "גיחי-גיחי", "קריץ-קריץ", "בלה-בלה", "קטע-קטע", "חה-חה".
אפוקופיה: השמטת סוף מילה או ביטוי. לדוגמה: "זותו" במקום "זאת אומרת", "להית" במקום "להתראות".
אפרסיס: השמטת תחילית או מילה ראשונה. לדוגמה: " 'סדר", " 'תראות", "לא'רצה" ("אני לא רוצה").
השמטות מרובות: השמטה של תחילת, אמצע, סוף, וכו' בו זמנית. למשל; "סעמֶק" (במקום "כוס אמק"), " 'צֶה?" (במקום רוצה?), " ' תַה (במקום אתה), "בוא'נה" (במקום בוא הנה), "'שֲךָ" (במקום שלך).
היפוך סדר: היפוך סדר ההברות או המילים. לדוגמה: "קלבת שבת", "התלבלבתי".
המרת מילה: החלפת מילה אחת באחרת, פעמים רבות כדי לעדן ביטוי. לדוגמה: "כוס סודה בלי מים", "לא מפחידים יונה עם יין", "לך תחפש מי ינענע אותך", "אני אראה לך מאיפה משתין הדג/מאיזה עץ עושים גיטרה".
פונטי: מילים שנוצרו מהצליל המתקשר אליהן בצורה אונומטופאית. למשל: "צ'חצ'ח" שככל הנראה מבוסס על האופן שבו נשמע דיבורם של עולים ממרוקו, שבו בולטות אותיות כמו צ' וח', באוזני העולים בני עדות אשכנז או "ווזווז" - מלשון המילה היידית וואָס [vus], שפירושה "מה" הוא שם גנאי לאשכנזי שנוצר בדרך דומה. דוגמה אחרת היא "בלינג בלינג".
ביטויים

בדומה למשלבים אחרים, גם הסלנג עשיר בביטויים, מהם המורכבים ממילים תקניות בלבד, שרק צירופן לביטוי הופך את הביטוי לסלנג, ומהן שכבר חלק מהמילים המרכיבות אותן הן בסלנג.
טרנטה דה-לוקס: תיאור מכונית הנוסעת חרף היותה גרוטאה.
"חבל על הזמן" (בקיצור חבל"ז): ביטוי שמשמעותו בסלנג הפוכה ממה שמובן משמיעה ראשונה, וכוונתו "משובח שבמשובחים". במקור, קיצור של הביטוי "(כל כך טוב, ש)חבל על הזמן לתאר, חבל על כל מילה".
שק לי בתחת ולך תזדיין הם דוגמה לביטויי סירוב בסלנג, הנחשבים לניבול פה. "קפוץ לי" הוא ביטוי חריף פחות להעברת מסר דומה. "בוקרה פיל מישמיש", שמקורו בערבית, הוא ביטוי סירוב שאינו נחשב לבוטה.
מספר ירוק: כינוי לרישיון להפעלת מונית.
כפרה עליך: ביטוי של חיבה, משמעותו כיום הוא "מותק", "יקיר" או "אהוב".
סלנג באינטרנט

דוגמאות לסלנג אינטרנטי:
Lol = Laughing out loud
Np = No problem
Ty = Thank you
gg = good game
gf = good fight
gl = good luck
דוגמאות לסלנג אינטרנטי מתקדם:
Mhm = Yeah
Dw = Don't worry
Atm = At the moment
ily= i love you
idk= i dont know
?ikr = I know, right
tl;dr = too long; didn't read (ובעברית: אמ;לק = ארוך מדי, לא קראתי)
smh = shaking my head
afk = a way from keyboard
LMAO = Laughing My Ass Off
btw = by the way
wtf = what the fuck
gtg = got to go
nvm = never mind
מילוני סלנג עבריים

מילות סלנג נפוצות מוצאות את מקומן גם במילון לשפה התקנית, ובמהדורת 2004 של "מילון אבן-שושן" נכללות לא מעט מילות סלנג. בנוסף לכך יוצאים לאור מילוני סלנג, שהבולט מביניהם בעברית הוא ספרם של דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה, מילון עולמי לעברית מדוברת. עם זאת, השפה המדוברת מטבעה חשופה לשינויים רבים ומהירים, ומילונים אלה מאבדים את עדכניותם לאחר זמן קצר.
מילוני סלנג עבריים:
מילון הסלנג הישראלי, בעריכת רפאל ספן, 1965.
מילון הסלנג הישראלי, הוצאת קריית ספר, 1971.
דן בן אמוץ ונתיבה בן-יהודה, מילון עולמי לעברית מדוברת, הוצאת א. לוין אפשטיין, 1972 (כרך א), 1982 (כרך ב).
עודד אחיאסף ואחרים, לקסיקון הסלנג העברי והצבאי, הוצאת פרולוג, 1993.
ראובן שפירא ונתן רועי, לקסיקון שוטרים וגנבים, הוצאת ידיעות אחרונות, 1997.
מייק אלדר, סלנג צבאי, הוצאת פרולוג, 1994.
משה יהלום, סלנג והומור, מילון לישראלית מדוברת, הוצאת "דור", 2002.
רוביק רוזנטל, מילון הסלנג המקיף, כתר הוצאה לאור, 2005.
רוביק רוזנטל, הלקסיקון של החיים, הוצאת כתר, 2007.
רוביק רוזנטל, הלקסיקון של החיים, הוצאת כתר, 2018.
מילון אבן שושנה, מילון סלנג אינטרנטי של הקהילה הגאה, מחבר ושנת פרסום לא ידועים.
דורבנות - אתר אינטרנט לנושא
מילוני סלנג דו-לשוניים:
איטה ישראלי, סלנג ועוד, מילון סלנג אמריקאי (אנגלית-עברית), 2003.
איטה ישראלי, סלנג ועוד, מילון סלנג ישראלי (עברית-אנגלית), 2005.
ראו גם

סלנג מיני
סלנג להט"בי
עגה צה"לית
עגה חרדית
לקריאה נוספת

ניסן נצר, עברית בג'ינס - דמותו של הסלנג העברי, מוסד ביאליק, 2008.
רפאל ספן, דרכי הסלנג: תופעות משמעות וצורה בעברית התת-תקנית, הוצאת קריית ספר, 1972.
רוביק רוזנטל, מה תעשה העברית בלי להשוויץ, לנדנד ולקטר, דווקא, יולי 2006.
רוביק רוזנטל, מה עושים עם הביטוי הזה? שאלות שימוש ומשמעות של מטבעות לשון
רוביק רוזנטל, מילון הסלֶנג המקיף, כתר הוצאה לאור, 2005
הערות שוליים

↑  מילון האטימולוגיה ומילונים נוספים מציינים שמקור המילה אינו ידוע, אם כי יש כמה השערות שמקורה בנורווגית, אבל המילון האנגלי של אוקספורד דוחה השערה זו בשל התאריך המוקדם שבו הופיעה במקורות הכתובים וההקשרים שלה
↑  מאיה פרוכטמן, העברית שלנו: העברית המדוברת - היבטים ומגמות (סקירה), הד האולפן החדש גיליון 89, 2006
1 2  Pierre Bourdieu, John B. Thompson, Gino Raymond, Language and symbolic power, Reprinted, Cambridge: Harvard Univ. Press, 2003, ISBN 978-0-674-51041-8
↑  עדי צור, הו, שושנה שושנה שושנה, מגזין אימגו
↑  רוגל אלפר, וולקאם טו איזראל, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2005
↑  משעמם טילים ברמות של הלייף, באתר www.ruvik.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548633605171  GND: 4077490-9  LCCN: sh85123291  LNB: 000145600  NDL: 00574931  NKC: ph138993
G.I.

חיילי צבא ארצות הברית בלחימה בזירת האוקיינוס השקט, 1943
G.I.‎ (מבוטא גִ'י אָיי) הוא ביטוי באנגלית המהווה כינוי לחיילי צבא ארצות הברית וציודם.
המשמעות המיוחסת כיום לביטוי היא ראשי תיבות של Government Issue (בתרגום חופשי – "פריט ממשלתי") וכן – באופן מוטעה – General Infantry (חיל רגלים כללי), אך המשמעות המקורית שלו הייתה ראשי תיבות של Galvanised Iron (ברזל מגולוון).
הביטוי Galvanised Iron הופיע לראשונה ברשומות צבא ארצות הברית עוד בטרם מלחמת העולם הראשונה, ככינוי לפריטי ציוד במחסני הצבא העשויים ברזל מגולוון. באותה מלחמה כינו החיילים האמריקניים בציניות את פגזי הארטילריה הגרמנית שהונחתו עליהם "G.I. Cans" (פחיות ברזל מגולוון) ובמהלכה הפך הביטוי לראשית תיבות של Government Issue, כלומר כל אדם וחפץ הקשורים לצבא. הביטוי נעשה מוכר ונפוץ יותר במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדור של ילדי 1901–1924 שלחמו במלחמת העולם השנייה נקרא לעיתים דור ה-GI.
גנרל הצבא עומר בראדלי כונה The G.I.'s General ("גנרל החיילים").
G.I. Joe

הקומיקסאי דייב ברגר (אנ'), שגויס לצבא ארצות הברית בשנת 1941 (תקופת מלחמת העולם השנייה), פרסם רצועת קומיקס שבועית בשם גִ'י. אָיי. ג'וֹ (אנ') בשבועון הצבא "יאנק" החל משנת 1942. פרסום זה הפך את המונח "ג'י. איי. ג'ו" (להבדיל מ"ג'י. איי." הכללי יותר) לכינוי נפוץ נוסף לחייל בצבא ארצות הברית. בהשפעת ביטוי זה נקראו בין היתר:
סרט המלחמה האמריקאי סיפורו של ג'י. איי. ג'ו (אנ') משנת 1945, אשר הסתמך על עבודתו של הכתב הצבאי ארני פייל ונכתב מנקודת מבטו.
סדרת דמויות הפעולה ג'י. איי. ג'ו של חברת הסברו, שעל בסיסה נוצרו משנת 1967 ואילך סדרת הקומיקס וסדרות האנימציה G.I. Joe: A Real American Hero (מוכרות בישראל כ"כוח המחץ"), וסרטי הקולנוע ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ (G.I. Joe: Rise of Cobra‏; 2009), ג'י איי ג'ו: סוגרים חשבון (G.I. Joe: Retaliation‏; 2013) וג'י איי ג'ו: עיני נחש (Snake Eyes‏; 2021).
משחק המחשב ג'י איי ג'ו, שהיה פופולרי מאוד בשנות ה-80 ושוחק בעיקר במחשבי הקומודור 128.
סרט הפעולה ג'י איי ג'יין, ששמו הוא משחק מילים על הביטוי "ג'י איי ג'ו", שכן הסרט עוסק בחיילת ("ג'יין") ולא בחייל ("ג'ו").
הערות שוליים

↑  http://www.wordorigins.org/index.php/gi/.
↑  Yank, the Army Weekly בוויקיפדיה באנגלית
גיליון מס' 6 של הקומיקס "G.I. Joe", דצמבר 1951
גרנד פרי סינגפור

| --- | --- |
 ענף:  פורמולה 1
 תאריך ייסוד:  1966
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לרכב 
 עיר מארחת:  Marina Bay Street Circuit 
 הכי הרבה זכיות:  אליפות הנהגים:   גרמניה סבסטיאן פטל (5)   אליפות היצרנים:   גרמניה מרצדס (4)    איטליה פרארי (4)
 www.singaporegp.sg
 קואורדינטות:  1°17′29″N 103°51′51″E﻿ / ﻿1.2914°N 103.86415°E﻿ / 1.2914; 103.86415
 he
 
 
גרנד פרי סינגפור הוא מרוץ גרנד פרי, המתקיים אחת לשנה כחלק מסבב מרוצי אליפות הפורמולה 1. המרוץ מתקיים במסלול רחוב באזור מתחם מרינה ביי ובשנת 2008 היה המרוץ הראשון באליפות שהתקיים בלילה. בין השנים 1966–1973 התקיים המרוץ כחלק מאליפות הפורמולה ליברה. בשנת 2008 הצטרף כחלק מאליפות הפורמולה 1. פרננדו אלונסו, נהגה של קבוצת רנו, היה המנצח הראשון במרוץ.
הגרנד פרי של סינגפור תואר לעיתים קרובות על ידי נהגים כ"מרוץ הקשה ביותר בלוח השנה של פורמולה 1". סיבולת הנהגים עומדת באתגרים קשים עקב גורמים כמו חום גבוה, לחות גבוהה, כמות גבוהה של זיעה ואיבוד נוזלי גוף, מספר גבוה של פינות (סה"כ 19) ומרווח קטן לטעויות (בשל חוסר בשוליים לטובת אזורי בריחה במירוץ המתבצע ברחובות העיר).
היסטוריה > פורמולה ליברה

המרוץ התקיים לראשונה בשנת 1961 בשם "Orient Year Grand Prix". שנה לאחר מכן שונה שם המרוץ לגרנד פרי מלזיה. לאחר קבלת העצמאות של סינגפור בשנת 1965 שונה שם המרוץ לגרנד פרי סינגפור. המרוץ חדל להתקיים אחרי שנת 1973 בשל מספר סיבות: עלייה בעומס התחבורה, הסכנות הבטיחותיות ואי הנוחות שנגרמה בשל חסימת הכבישים לטובת המרוצים
היסטוריה > פורמולה 1

במאי 2007 נחתם חוזה לקיום מרוץ בסינגפור במשך 5 שנים, החל מעונת 2008. חברת התקשורת הסינגפורית סינגטל (Singtel) נתנה את החסות המרכזית לאירוע. ממשלת סינגפור מימנה 60% מעלות האירוע בסך 90 מיליון דולר מתוך 150 מיליון דולר, העלות הכוללת. החום והלחות הגבוהים בסינגפור, הנגרמים עקב האקלים הטרופי והרצון להתאים לשעות השידור המקובלות למרוצים באירופה הביאו להחלטה לקיים את המרוץ כמרוץ לילה. למרות זאת, הטמפרטורה בסביבת תא הנהג יכולה להגיע עד ל-60 מעלות צלזיוס. המסלול הואר לכל אורכו על ידי 1,600 פנסים.
מרוץ הבכורה התקיים בספטמבר 2008, כמרוץ ה-15 מתוך 18 בעונה. פליפה מאסה מקבוצת פרארי זינק מהפול פוזישן, קימי רייקונן, חברו של מאסה לקבוצה, קבע את זמן ההקפה המהירה. פרננדו אלונסו, שזינק מהמקום ה-15, ניצח את המרוץ. ניקו רוזברג ולואיס המילטון השלימו את הפודיום. לקראת המרוץ בשנת 2009 נעשו מספר שינויים בשלוש הפניות הראשונות במסלול על מנת לאפשר יותר עקיפות. שינוי נוסף נעשה בפנייה מספר 10 בה היו מספר תאונות במהלך המרוץ הראשון. אלונסו שב וניצח את המרוץ בשנת 2010, הפעם כנהג בקבוצת פרארי. במהלך המרוץ בעונת 2015 התפרץ צופה למסלול, לאחר שטיפס על הגדר. סבסטיאן פטל ודניאל ריקארדו נאלצו לפנות בחדות על מנת להימנע מלפגוע בו. מכונית בטיחות הוזנקה למסלול והצופה נעצר על ידי המשטרה המקומית ונלקח לחקירה.
בשנת 2012 נחתם חוזה חדש לקיום המרוץ 5 שנים נוספות עד לשנת 2017. ב-2017 נחתם חוזה הארכה נוסף ל-5 שנים נוספות עד לשנת 2021.
מגפת הקורונה הובילה לביטול המרוץ בעונות 2020 ו-2021.