יחסי גומלין בין חרקים לאדם
שימושים מעשיים > לוחמה

לוחמה אנטומולוגית היא סוג של לוחמה ביולוגית המשתמשת בחרקים כדי להזיק לקווי אספקה על ידי פגיעה ביבולים, או כדי לפגוע ישירות בלוחמי אויב ובאוכלוסיות אזרחיות. ניתן לחלק את השימוש בחרקים בלוחמה לסוגים שונים, כאשר סוג אחד כולל הדבקת חרקים בפתוגן ופיזורם באזור המיועד, סוג נוסף כולל שימוש בחרקים להתקפה נגד גידולים חקלאים, והסוג האחרון כולל שימוש בחרקים לא נגועים כמו דבורים כדי לתקוף את האויב באופן ישיר. השימוש באורגניזמים במלחמות החל כבר לפני אלפי שנים, בהרעלת בארות אויב באמצעות זריקת גופות נגועות במחלה פנימה. על פי השערות, השימוש העתיק ביותר בלוחמה אנטומולוגית היה ככל הנראה שימוש בקנים של דבורים שהושלכו למערות כדי לאלץ את האויב לצאת החוצה. במאה ה-14, צבא הטטרים כבש את העיר כפא באמצעות הכנסת גופות נגועות למרכז העיר, והרוסים השתמשו בטכניקה דומה נגד השוודים במאה ה-18. עם זאת, לוחמה אנטומולוגית היא מושג צבאי חדש יחסית. לאורך ההיסטוריה חרקים ופרוקי רגליים שימשו צבאות להפצת מחלות, או להשמדת משאבים אחרים כמו אספקות מזון.
בעת המודרנית חרקים השפיעו בצורה דרסטית על מלחמות כמו המלחמות הנפוליאוניות ו-מלחמת האזרחים האמריקאית שבה שני שלישים מ-500,000 החיילים שנהרגו, מתו כתוצאה ממחלות המועברות על ידי חרקים כמו מלריה וקדחת צהובה. עם זאת, על אף האשמות שהפנתה הקונפדרציה כלפי האיחוד על הפצת חרקים, לא נמצאו לכך הוכחות ומחקר מודרני הראה כי סביר יותר שהחרק הגיע באמצעים אחרים. במלחמת העולם הראשונה, חרקים שונים הכוללים כינים, יתושים וזבובים שגשגו בשוחות, והפכו במהרה לאחד המקורות העיקריים למחלות ולמוות בקרב חיילים. משרד המלחמה הבריטי התייעץ עם אנטומולוגים כדי לחפש פתרון להתפשטות המהירה של מחלות כמו טיפוס, מלריה וקדחת השוחות. התפשטות החרקים הובילה לקמפיין שכלל ניסיונות הדברה, שבמסגרתו חוטאו חיילים באופן קבוע בכימיקלים שנועדו לעצור את התפשטות הכינים. במקביל, חומרי הדברה ששימשו בעבר כקוטלי חרקים שימשו ללוחמה באויב, ועל כן היו צריכים החיילים להסתובב עם מסכות גז. בין מלחמות העולם גדל הביקוש למקצוע האנטומולוגיה ולמחקרים העוסקים בחרקים. בשנים הללו גדל העניין במחקריו של האנטומולוג הצרפתי ז'אן-אנרי פאבר. במלחמת העולם השנייה השתמשו מספר מדינות בחרקים כנשק ביולוגי; גרמניה וצרפת תכננו להפיץ חיפושיות תפוחי אדמה (אנ') ולהשתמש בהן נגד מקורות מזון של האויב. יחידה 731 היפנית תכננה לייצר 5 מיליארד פרעושים נגועים במגפה בשנה, והשתמשה בפרעושים ובזבובים נגועים בכולרה כנשק ביולוגי נגד האוכלוסייה הסינית, מה שהוביל לכ-500,000 מקרי מוות.
במלחמה הקרה, הן ארצות הברית והן ברית המועצות חקרו ברצינות את הפוטנציאל של לוחמה אנטומולוגית. בארצות הברית הוקמו בפורט דטריק (אנ') מעבדות כדי לייצר 100 מיליון יתושים נגועים בקדחת צהובה בחודש, שתוכנן להפיץ באמצעות פצצות או טילים. ניסויים נוספים באותו המתקן עסקו במחלות אחרות כמו אנתרקס, כולרה, קדחת דנגי, דיזנטריה, מלריה וטולרמיה. כמו כן, יישמה ארצות הברית מחקר וטקטיקות של לוחמה אנטומולוגית גם במצבים שלא היו חלק ממלחמה. ב-1990 הקציבה ארצות הברית 6.5 מיליון דולר למחקר ולגידול של זחלים שהיו אמורים להיות מופצים על שדות קוקה בפרו כחלק מהמלחמה בסמים.
על פי אמנת הנשק הביולוגי שנחתמה ב-1972, שימוש בחרקים למטרות עוינות נחשב כמנוגד לחוק הבינלאומי. גורמי מודיעין אמריקאים חוקרים את האפשרות להנדס גנטית חרקים באמצעות טכנולוגיות כגון קריספר ליצירת יתושים מהונדסים גנטית שעשויים לשמש בלוחמה, או להנדס מגפות המחסלות יבולים. ישנו מחקר מתמשך העוסק בשינוי גנטי של יתושים לבלימת התפשטות מחלות כמו זיקה, כך שלא ישאו עוד את הפתוגן. עם זאת, המחקר גם מראה שניתן להשתיל מחלות או פתוגנים באמצעות שינוי גנטי דומה.