stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנדט פיטרס
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1958 | Kraft Television Theatre | אנה שטיינמן | פרק: "A Boy Called Ciske" |  |
| 1958 | The Kraft Music Hall | ילדה | פרק: "The Christmas Tree" |  |
| 1969–1970 | The Kraft Music Hall | בתפקיד עצמה | 4 פרקים |  |
| 1970 | ג'ורג' מ.! | ג'וסי קוהאן | סרט טלוויזיה |  |
| 1971 | הופעות גדולות | ליבי | פרק: "Paradise Lost" |  |
| 1972 | Once Upon a Mattress | ליידי לרקן | סרט טלוויזיה |  |
| 1973 | Love, American Style | נלי | פרק: "Love and the Hoodwinked Honey" |  |
| 1975 | Maude | קאתי גריפית | פרק: "Rumpus in the Rumpus Room" |  |
| 1975 | הכל נשאר במשפחה | לינדה גאלוווי | פרק: "Gloria Suspects Mike" |  |
| 1976 | McCoy | ברנדה ברוקס | פרק: "In Again, Out Again" |  |
| 1976 | McCloud | ב. ב. מורשיסון | פרק: "The Day New York Turned Blue" |  |
| 1976–1977 | הכל הוגן | שארליי דרייק | 24 פרקים |  |
| 1978 | החבובות | בתפקיד עצמה | פרק: "Bernadette Peters" |  |
| 1978 | The Islander | טרודי אנגלס | סרט טלוויזיה |  |
| 1980 | The Martian Chronicles | ג'נבייב זלצר | 3 פרקים; מיני-סדרה |  |
| 1981 | סאטרדיי נייט לייב | בתפקיד עצמה (מנחה) | פרק: "Bernadette Peters/The Go-Go's/Billy Joel" |  |
| 1983 | Faerie Tale Theatre | היפהפייה הנרדמת, הנסיכה דבי | פרק: "Sleeping Beauty" |  |
| 1988 | דייוויד | מארי רותנברג | סרט טלוויזיה |  |
| 1990 | The Last Best Year | ג'יין מארי | סרט טלוויזיה |  |
| 1990 | Fall from Grace | תמי פיי באקר | סרט טלוויזיה |  |
| 1990 | קרול ולהקה | קייט בנטון | פרק: "The Jingle Belles" |  |
| 1991 | המופע של קרול ברנט | מגוון דמויות | פרק: "13 בדצמבר 1991" |  |
| 1993–1996 | אנימניאקס | ריטה, חתול צ'שייר | 16 פרקים |  |
| 1994 | המופע של לארי סנדרס | בתפקיד עצמה | פרק: "Montana" |  |
| 1997 | אודיסיאה | קירקה | 2 פרקים; מיני-סדרה |  |
| 1997 | סינדרלה | האם החורגת | סרט טלוויזיה |  |
| 1997 | What the Deaf Man Heard | הלן איירס | סרט טלוויזיה |  |
| 1998 | The Closer | ויקטוריה שרווד | פרק: "Baby, It's Cold Outside" |  |
| 2001 | פרייז'ר | רייצ'ל | דיבוב; פרק: "Sliding Frasiers" |  |
| 2001 | אלי מקביל | קסנדרה לואיס | 2 פרקים |  |
| 2001 | נסיך החלומות | מרגו/ טיטניה | סרט טלוויזיה |  |
| 2002 | Bobbie's Girl | ביילי לואיס | סרט טלוויזיה |  |
| 2006 | ויל וגרייס | ג'ין | פרק: "Whatever Happened to Baby Gin?" |  |
| 2006 | חוק וסדר: מדור מיוחד | סטלה דנקיס | פרק: "Choreographed" |  |
| 2007 | בוסטון ליגל | השופטת מריאנה פולגר | פרק: "Guantanamo by the Bay" |  |
| 2008 | האנטומיה של גריי | שרבת' בריירס | 2 פרקים |  |
| 2008 | הוכחה חיה | ברברה בראדפילד | סרט טלוויזיה |  |
| 2009 | בטי | ג'ודי פפדקיס | 5 פרקים |  |
| 2012-2013 | סמאש | לי קונרוי | 6 פרקים |  |
| 2014 | מדריך החברות לגירושין | אנני | פרק: "Rule #21: Leave Childishness to the Children" |  |
| 2014–2018 | מוצרט בג'ונגל | גלוריה וינדזור | 35 פרקים |  |
| 2017–2018 | הטובות לקרב | לנור רינדל | 9 פרקים |  |
| 2020 | קייטי קין | גברת פרייזיה | 3 פרקים |  |
| 2020 | Take Me to the World: A Sondheim 90th Birthday Celebration | בתפקיד עצמה | ספיישל טלוויזוני |  |
| 2020–2021 | הפלייליסט של זואי | דב | 3 פרקים |  |
| 2021 | חג המולד של זואי | דב | סרט טלוויזיה |  |
| 2023 | המדבר הגבוה (אנ') | רוזלין/ ג'ינג'ר | 8 פרקים |  |
תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | מיקום | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | The Most Happy Fella | טסי | ניו יורק סיטי סנטר |  |
| 1961 | ג'יפסי | תלמה | סיבוב הופעות לאומי |  |
| 1967 | The Girl in the Freudian Slip | לזלי מוהם (מחליפה) | תיאטרון בות |  |
| 1967 | Johnny No-Trump | בטינה | תיאטרון קורט |  |
| 1968 | ג'ורג' מ.! | ג'וסי קוהאן | תיאטרון פאלאס |  |
| 1969 | נשים בים | רובי | תיאטרון דה ליס |  |
| 1969 | לה סטרדה | ג'לסומינה | תיאטרון לון-פונטן |  |
| 1971 | On the Town | הילדי אסתרהייזי | תיאטרון אימפריאל |  |
| 1973 | נשים בים | רובי | תיאטרון פייפר מיל |  |
| 1974 | מק ומייבל | מייבל נורמנד | תיאטרון מג'סטיק |  |
| 1974 | מק ומייבל | מייבל נורמנד | סיבוב הופעות |  |
| 1984 | יום ראשון בפארק עם ג'ורג' | דוט/ מארי | תיאטרון בות |  |
| 1985 | שיר וריקוד | אמה | תיאטרון רויאל |  |
| 1987 | אל תוך היער | המכשפה | תיאטרון מרטין בק |  |
| 1993 | דירה לשניים | פולה | תיאטרון מרקיז |  |
| 1994 | יום ראשון בפארק עם ג'ורג' | דוט/ מארי | תיאטרון סנט ג'יימס |  |
| 1995 | כולם יכולים לשרוק | פיי | קרנגי הול |  |
| 1997 | אל תוך היער | המכשפה | תיאטרון ברודוויי |  |
| 1999 | אנני אוקלי אשת לפידות | אנני אוקלי | תיאטרון מרקיז |  |
| 2003 | ג'יפסי | רוז | תיאטרון סם שוברט |  |
| 2010 | מוזיקת לילה זעירה | דזירה ארמפלדט | תיאטרון וולטר קר |  |
| 2011 | פוליס | סאלי דורנט פלאמר | תיאטרון מרקיז |  |
| 2013 | מיטה וכיסא | מבצעת | ניו יורק סיטי סנטר |  |
| 2018 | הלו, דולי! | דולי גאלגר לוי | תיאטרון סם שוברט |  |
| 2023–2024 | החברים הוותיקים של סטיבן סונדהיים | בתפקיד עצמה/ מבצעת | תיאטרון גילגוד |  |
| 2025 | החברים הוותיקים של סטיבן סונדהיים | בתפקיד עצמה/ מבצעת | תיאטרון סמואל ג'יי. פרימן |  |
מודגש – הפקת ברודוויי או וסט אנד
דיסקוגרפיה > אלבומי הקלטות

| שנה | פרויקט | הערות | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1968 | ג'ורג' מ.! | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 1969 | נשים בים | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי באוף-ברודוויי |  |
| 1974 | מק ומייבל | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 1984 | יום ראשון בפארק עם ג'ורג' | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 1985 | שיר וריקוד | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 1987 | אל תוך היער | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 1993 | דירה לשניים | אלבום הקלטות של צוות השחקנים המקורי בברודוויי |  |
| 1995 | כולם יכולים לשרוק | הקלטה של הופעה חיה בקרנגי הול |  |
| 1999 | אנני אוקלי אשת לפידות | אלבום הקלטות של צוות השחקנים בהפקה המחודשת בברודוויי |  |
| 2003 | ג'יפסי | אלבום הקלטות של צוות השחקנים בהפקה המחודשת בברודוויי |  |
| 2011 | פוליס | אלבום הקלטות של צוות השחקנים בהפקה המחודשת בברודוויי |  |
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

| שנה | שם | הערות שוליים |
| --- | --- | --- |
| 1980 | Bernadette Peters |  |
| 1981 | Now Playing |  |
| 1992 | Bernadette |  |
| 1996 | I'll Be Your Baby Tonight |  |
| 1997 | Sondheim, Etc.: Live at Carnegie Hall |  |
| 2002 | Bernadette Peters Loves Rodgers and Hammerstein |  |
| 2005 | Sondheim, Etc., Etc.: Live at Carnegie Hall: The Rest of It |  |
קונצרטים

| שנה | שם | מיקום | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | סונדהיים: חגיגה בקרנגי הול | קרנגי הול |  |
| 1995 | כולם יכולים לשרוק | קרנגי הול |  |
| 1998 | ברנדט פיטרס בהופעה | רויאל פסטיבל הול |  |
| 2002 | ברנדט פיטרס בהופעה | אולם המוזיקה רדיו סיטי |  |
| 2005 | Stephen Sondheim's 75th: The Concert | הוליווד בול |  |
| 2006 | ברנדט פיטרס בהופעה | מרכז לינקולן |  |
| 2009 | ברנדט פיטרס בהופעה | פסטיבל הקברט של אדלייד, אדלייד |  |
| 2009 | Bernadette Peters: A Special Concert for Broadway Barks Because Broadway Cares | תיאטרון מינסקוף |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרויקט מועמד | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1968 | ג'ורג' מ.! | פרס עולם התיאטרון | פרס עולם התיאטרון | זכייה |  |
| 1969 | נשים בים | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | זכייה |  |
| 1972 | On the Town | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית משנה במחזמר | מועמדות |  |
| 1975 | מק ומייבל | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | מועמדות |  |
| 1975 | מק ומייבל | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | מועמדות |  |
| 1977 | הכל הוגן | פרס גלובוס הזהב | השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית | מועמדות |  |
| 1977 | סרט אילם | פרס גלובוס הזהב | השחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע | מועמדות |  |
| 1978 | החבובות | פרס אמי לבידור בפריים טיים | הופעה מתמשכת או חד פעמית יוצאת מהכלל בתוכנית מוזיקלית | מועמדות |  |
| 1982 | מטבעות מן השמיים | פרס גלובוס הזהב | השחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי | זכייה |  |
| 1984 | יום ראשון בפארק עם ג'ורג' | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | מועמדות |  |
| 1984 | יום ראשון בפארק עם ג'ורג' | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | מועמדות |  |
| 1986 | שיר וריקוד | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | זכייה |  |
| 1986 | שיר וריקוד | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | זכייה |  |
| 1988 | אל תוך היער | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | מועמדות |  |
| 1993 | דירה לשניים | פרס מעגל המבקרים החיצוני | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | מועמדות |  |
| 1993 | דירה לשניים | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | מועמדות |  |
| 1997 | I'll Be Your Baby Tonight | פרס גראמי | אלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 1998 | Sondheim Etc.- Bernadette Peters Live at Carnegie Hall | פרס גראמי | אלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 1999 | אנני אוקלי אשת לפידות | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | זכייה |  |
| 1999 | אנני אוקלי אשת לפידות | פרס מעגל המבקרים החיצוני | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | זכייה |  |
| 1999 | אנני אוקלי אשת לפידות | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | זכייה |  |
| 2001 | אלי מקביל | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית אורחת יוצאת מהכלל בסדרה קומית | מועמדות |  |
| 2002 | Bernadette Peters Loves Rodgers and Hammerstein | פרס גראמי | אלבום הפופ הווקאלי העממי הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2003 | ג'יפסי | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | מועמדות |  |
| 2003 | ג'יפסי | פרס טוני | הביצוע הטוב ביותר על ידי שחקנית ראשית במחזמר | מועמדות |  |
| 2012 | Follies | פרס דרמה דסק | שחקנית יוצאת מהכלל במחזמר | מועמדות |  |
| 2012 | — | פרס טוני | פרס איזבל סטיבנסון | זכייה |  |
| 2013 | Follies | פרס גראמי | אלבום המחזמר הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2013 | — | פרס ליגת הדרמה | ביצועים נכבדים | זכייה |  |
| 2016 | — | פרס עולם התיאטרון | פרס ג'ון ויליס למפעל חיים | זכייה |  |
| 2021 | הפלייליסט של זואי | פרס אמי לבידור בפריים טיים | שחקנית אורחת יוצאת מהכלל בסדרה קומית | מועמדות |  |
| 2024 | — | פרס צ'יטה ריברה | פרס מפעל חיים | זכייה |  |
אלתר דוד קורצמן

| --- | --- |

 לידה:  1865 ה'תרכ"ה ז'שוב, פולין
 פטירה:  אוקטובר 1942  (בגיל 77 בערך) במחנה ההשמדה בלז'ץ, פולין גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  פולין 
 תקופת הפעילות:  ? – 29 באוקטובר 1942 
 
 תפקידים נוספים:  נשיא ומנהל בית היתומים "בית מגדלי יתומים" (1898–1942)
 
הרב אלתר דוד הכהן קורצמן (בפולנית: Dawid Alter Kurzmann ‏; ה'תרכ"ה, 1865 – ה'תש"ב, 1942) היה ממייסדי "אגודת ישראל העולמית" ושימש כחבר בוועד הפועל העולמי וכנשיא "אגודת ישראל" בקרקוב. מונה לנשיא ולמנהל בית היתומים "בית מגדלי יתומים" וכונה בפי חניכיו "אבי היתומים".
הרב קורצמן נספה בשואה במחנה השמדה בבלז'ץ יחד עם 300 יתומי המוסד, אף על פי שהוצע לו להציל את עצמו.
ביוגרפיה

הרב קורצמן נישא לדנצ'ה ונולדו להם שלושה ילדים. לפני מלחמת העולם השנייה, נמנה עם מייסדי "אגודת ישראל העולמית" ומראשי אגודת ישראל בעיר. כמו כן נמנה עם מייסדי הסמינר למורות "בית יעקב" ו"ישיבת חכמי לובלין", בה שימש כמנהלה האדמיניסטרטיבי.
הרב קורצמן היה עוזרו ויועצו של הרב מלובלין הרב מאיר שפירא והיה בין מייסדי "ישיבת חכמי לובלין", נשיא בית היתומים "בית מגדלי יתומים" ומנהל המוסד בפועל. במרץ 1941 לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה עם כיבוש פולין, בית היתומים המפואר בקרקוב הועבר לחדרים צרים ואפלים בגטו ברובע פודגוז'ה לרחוב קרקוזה 8 (Krakusa) ומשם עבר לרחוב יוזפינסקה (Józefińska)‏ מס' 31 ואחר ליוזפינסקה 41. בבית היתומים בתוך הגטו קובצו כל הילדים שנאספו מבתי היתומים בקרקוב. בתנאים קשים ותוך סיכון חיים יומיומי פעל הרב קורצמן למלא את כל מחסורם של הילדים היתומים ואף הקפיד להקנות להם את ערכי דת בחינוכם הבסיסי ובחינוך תורני. באקציה באוקטובר 1942, עם חיסול בית היתומים, סירב להיפרד מ־300 היתומים, ויחד עם בתו הלה ובעלה דוד שמלקס, המנהלת אנה פוירשטיין ועובדי מוסד נוספים, צעד לתאי הגזים.
בעיתון "הצופה" מ-21 בדצמבר 1979, כתב ניצול השואה מאיר בוסאק:
דמותו של יאנוש קורצ'אק זוהרת מתוך מחשכי השואה. אך הוא לא היה היחידי במעשהו הגדול". ביום 28 באוקטובר 1942 נסגרו שוב השערים בחומות הגטו, הגרמנים ציוו על ילדי בית היתומים ללכת עם שיירת המשלוחים לתחנת הרכבת. הרב קורצמן, איש מכובד, אמיד, למדן ונדבן גדול, עמד בראש תהלוכת 300 ילדים יתומים מהמוסד שאותו ניהל, מובלים לעבר המשרפות בבלז'ץ. דמותו האצילית ומסירותו ללא גבול התבטאה ביתר שאת כאשר הנאצים הציעו מטעם הנהלת ה-י.ס.ס (יידישע-סוציאלע-זעלבסט-הילפע – העזרה הסוציאלית היהודית) לר' אלתר דוד קורצמן וגב' אנה פוירשטיין בעלה וצוות מדריכי המוסד שיעברו אל הפינה במגרש בה עומדים המאושרים על ידי הגרמנים להישאר בגטו. שניהם סירבו ובראש פלוגות היתומים הלכו לתאי המוות.
הנצחה > בישראל

ב-1959 החלה משפחתו של הרב דוד קורצמן במאמצים להנציח את זכרו בארץ ישראל. ב–2014, קראה עיריית ראשון לציון רחוב על שמו בשכונת נחלת השבעה. בטקס הסרת הלוט השתתפו רבני העיר, נציגי עיריית ראשון לציון, נציגי אגודת ישראל, נציגי "גינזך קידוש השם" וקהל רב. נכדו, תושב העיר, מרצל קורצמן, אמר אז: ”זו התגשמות חלומנו. כקורבן טראגי של השואה הנוראה, לא זכה סבי לקבר ישראל, ולא זכה להכרה רשמית כלשהי בהנצחת זכרו ופועלו האצילי ויוצא דופן”.
הנצחה > בקרקוב, פולין

במלאת 65 שנים לאקצית אוקטובר 1942 הוסר הלוט מעל שלט המנציח את בית היתומים בגטו, חניכיו ומחנכיו, שהיה ברחוב יוזפינסקה 41. בסיום הטקס התכבדו המשתתפים לשתול פקעות של כרכומים, אשר יפרחו באביב הבא ויזכירו לכל את הילדים שנספו בשואה. האירוע התקיים ב-20 באוקטובר, ביוזמת עמותת TOUR walking FREE הפועלת בפודגוז’ה, ושתילת הכרכומים היא חלק מ"פרויקט הכרכומים" ביוזמת מוזיאון גליציה בקרקוב.
.
זה היה נוסח הפנייה שלהם לפרנסי העיר:
אל נשיא העיר קרקוב 004–31 פלאק ווישיסטק שוויינטך 3 - 4,
יועצים יקרים ומועצות של עיר הבירה של קרקוב אנו החתומים מטה מבקשים מכם לתת לדוד קורצמן את שמו של אחד הרחובות של קרקוב. ביום השנה ה -75 למותו הטרגי, אנו מתחילים במאמצים להנציח את דוד קורצמן. אנחנו חושבים שהוא יהיה פטרון גדול לאחד הרחובות של קרקוב בגלל פעילותו לצדקה ופעילות חברתית לפני המלחמה, אבל בעיקר בגלל ההקרבה והמסירות שלו במהלך הכיבוש הגרמני בקרקוב. אדם שמוכן להקריב את חייו כדי לספק טיפול ותמיכה לחלשים מגיע לכל צורות ההנצחה והכבוד. בכבוד רב, אליצ'ה זיוולו (Alicja Zioło) מטעם מועצת המנהלים ומדריכי קרן הליכת ההליכה החופשית.
מדי שנה, ביום חיסול הגיטו, נערכת צעדה מכיכר גיבורי הגיטו לכיוון גיטו פלאשוב. מספר קורצן הנכד˘כי שמו של הסבא חי עדיין בפולין, עיתונאים פולנים החוקרים את השואה הוציאו ספר על מפעלו העצום של הסבא שלי".
בספטמבר 2019 נקרא רחוב חדש בקרקוב על שם הרב אלתר דוד קורצמן. יוזמת ההצעה לקרוא על שמו רחוב היא מדריכת טיולים פולנייה נוצרייה, אליציה ז'יולו, ששמעה על סיפורו של קורצמן, התרשמה מסיפור הגבורה שלו וביחד עם חבריה לעבודה אספו חתימות מתושבי העיר, והעלו את הרעיון לקרוא לרחוב חדש בעיר על שמו
לקריאה נוספת

אודות השואה: קורצמן אלתר דוד, מתוך: שבר בת עמי, פרקים בתולדות היהדות הדתית בתקופת השואה, יד ושם, ירושלים
אשכנזי נורית, אב היתומים מיקוד וגמישות: 2005
לוין יצחק, עורך, אלה אזכרה, המכון לחקר בעיות היהדות החרדית (ניו יורק)
סיבור ג'אז גוש, אנושיות, 2014
קורצמן מרצל, כולם היו בניו, 2016
הערות שוליים

↑  י. פריינד, יאנוש קורצ'אק החרדי, ב"יתד השבוע", 24 באפריל 2015
↑  אלתר דוד הכהן קורצמן, באתר ארגון יוצאי קרקוב בישראל
↑  הם קראו לו אבי היתומים, באתר "local"‏, 13 במאי 2014
↑  נוביני קרקובסקיה, לילי הבר, הנצחת בית היתומים היהודי בגטו, גיליון 219, נובמבר 2017
↑   עופר אדרת, יאנוש קורצ'אק סיפורו של הרב שצעד אל מותו עם חניכיו, באתר הארץ, 28 בינואר 2018
↑  מעת לעט,נילי בן ארי, לא האמנו שזה יקרה:"רחוב בקרקוב ייקרא על שם רב שנרצח בשואה", גיליון 424, 30 במאי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581182105171  PLWABN: 9810632282505606  GND: 1093189371  ISNI: 0000 0004 4969 4330  LCCN: n2015035007  VIAF: 315987999   WorldCat (עם VIAF): 315987999 
אנדרטה לזכר בית היתומים האחרון "בית מגדלי יתומים" (1898–1942) בגטו קרקוב, פולין ומנהלו אלתר דוד קורצמן
שלט הנצחה של בית היתומים הראשון מחוץ לגטו היהודי בקרקוב בניהולו של דוד אלתר קורצמן
ישיבת הנגב

תבנית:מוסד לימודי
הרב יששכר מאיר, מייסד וראש הישיבה
ישיבת הנגב (בעבר "ישיבת עזתה") היא ישיבה גדולה חרדית שהוקמה בנתיבות, על ידי הרב יששכר מאיר.
הקמת הישיבה והתרחבותה

הרב יששכר מאיר שימש כשנתיים כר"מ בישיבת בני עקיבא כפר הרואה. בראשית שנות ה-60, הוא עבר לנתיבות עם 17 מתלמידיו ופתח שם את "ישיבת עזתה" שנקראה לימים "ישיבת הנגב", כחלק ממגמה לחיזוק הדת בדרום הארץ. בהמשך הוקצה לישיבה שטח של 34 דונם[דרוש מקור], עליו הוקמו בניני הישיבה, תלמוד תורה לבנים בית ספר וסמינר לבנות. ובנייני מגורים. תוך שנים ספורות גדלה הישיבה לכ-250 תלמידים.
בשנות ה-60 וה-70 וה-80 התחנכו בישיבה בוגרי ישיבות תיכוניות, דתיים לאומיים, ודרכה נטמעו בעולם החרדי (תופעה זו כונתה "שרפה" - הבחורים "נשרפו" על שום המעבר מכיפה סרוגה לכיפה שחורה, ולפיכך כונתה הישיבה "משרפה"). בעשורים אלה היו בין הרבנים בישיבה: רפאל יונה טיקוצ'ינסקי, יונה ברוורמן, שמחה שיף, שלמה פישר, שאול דולינגר, ואריה לייב לוי. בשנת ה'תשל"ו (1976) צרף הרב מאיר את הרב ראובן יוסף גרשונוביץ לכהן לצידו כראש הישיבה. הרב חיים פרידלנדר כיהן כמשגיח בישיבה בשנות השבעים, ומשנת ה'תשמ"א (1981) כיהן כמשגיח גם בישיבת פוניבז'. בשנות ה-90 לאחר אסון צ'רנוביל קלטה הישיבה עשרות נערים מהאזור. בהמשך שינתה הישיבה את צביונה והפכה לישיבה חרדית.
הרב הנהיג בישיבה להתפלל בנוסח ספרד ולאחר פטירתו של הרב יששכר מאיר שינו לנוסח אשכנז.
לישיבה ומוסדותיה היה חלק בהתפתחותן של קהילות חרדיות באזור. חלק מבוגריה עברו לגור בקרבת מקום לאחר נישואיהם, וילדיהם למדו במוסדותיה, לרבנים מאיר וגרשנוביץ הייתה השפעה רבה על עיצוב דמותן של קהילות אלה.
הקמת הישיבה והתרחבותה > 'היכל אליהו' - שדרות

בשנת 2005 פתח הרב מאיר בעיר שדרות, שהייתה מופגזת אז בתדירות גבוהה, את ישיבת "היכל אליהו". מאז פטירת הרב מאיר עומד בראשה הרב ישראל מאיר שלום. משגיח הישיבה הוא הרב אהרן שורץ. בין הר"מים: הרב משה אבוטבול, הרב דב מן והרב חגי צדוק.
הקמת הישיבה והתרחבותה > 'נר זרח' - זרועה - עוצם

בקיץ ה'תשס"ו (2006) הקים הרב מאיר את ישיבת 'נר זרח' במושב זרועה הסמוך לנתיבות. אחרי פטירתו של הרב מאיר, היא נלקחה תחת חסותה של ישיבת ארחות תורה, עקב התנגדות תושבי המקום לישיבה, היא עברה למושב עוצם. בראש ישיבה זו עומדים הרב יצחק זאב פיינשטיין, והרב אליהו ברוורמן.
ישיבת הנגב שכר שכיר

לאחר פטירתו של הרב יששכר מאיר נסגרה הישיבה בנתיבות, באדר ה'תשע"ב נפתחה הישיבה בסיוע ישיבת בית מדרש עליון על ידי אחיינו של הרב יששכר מאיר הרב שלמה צבי פרוכטר, ונקראה "ישיבת הנגב שכר שכיר" על שם ספרו של הרב. בישיבה כמאתיים חמישים  בחורים. בראשה עומדים הרב אריה לוי והרב אפרים זאב גרבוז, בעבר עמד בראשות הישיבה הרב צבי יהודה גרשנוביץ בנו של הרב ראובן יוסף גרשנוביץ, עד פטירתו באייר ה'תשפ"ב.
באייר התשפ"ד יצא גיליון בשם "הישיבה" הגיליון מכיל חומר רב אודות הישיבה משנות הקמתה עד למצבה העכשווי, זאת כהכנה לאירוע "נקבצו לך" שיתקיים בחודש סיון במתחם הדי סיטי.
עוד ישיבות במתחם -
ישיבה קטנה "עטרת שלמה" בראשות הרב חיים מגורי (בעבר התקיימה במקום ישיבה קטנה נוספת "אבן האזל").
כולל אברכים בבניין הישיבה לבוגרי הישיבה בראשות הרב ראובן חלא לשעבר משגיח בישיבת הנגב.
ישיבת "תפארת צבי" ישיבה קטנה בראשות הרב תנחום פישהוף מרבני ישיבת פונביז' לצעירים הנקראת על שם הרב צבי יהודה גרשנוביץ
בוגרים בולטים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הרב יורם אברג'ל  הרב בנימין אלון  הרב יגאל אריאל  הרב נתן בוקובזה  ד"ר עמוס ברדע  הרב ז'יל ברנהיים  המשגיח הרב יצחק פנחס גולדווסר  חבר הכנסת אריה גמליאל  הרב יעקב הורוביץ  הרב משה ויא  הרב יעקב מדן |  הראשון לציון והרב הראשי לישראל יצחק יוסף  חבר הכנסת לשעבר אלי ישי  חבר הכנסת איתן כבל  אורי לופוליאנסקי  אלי מירב  הרב זמרוני ציק  הרב ישראל פסח פיינהנדלר  הרב אהרן פפויפר  הרב משה קליין  הרב נפתלי רוטנברג  העיתונאי חיים שאולזון |  |
הערות שוליים

↑  הרב נסים כהן, הרב רפאל כדיר צבאן, בתוך מנשה הלוי (עורך), קול סיני, כסלו תשכ"ג
↑  תונח אבן פינה ל"ישיבת הנגב", מעריב, 24 ביוני 1964
↑  ויקרא שמו בעולם הישיבות: היכל אליהו(הקישור אינו פעיל, 27 ביוני 2018)
↑  פרויקט עולם התורה הספרדי בחדרי חרדים 2.5.2014.
↑  הוקצו 50 דונם להקמת ישיבת "זרועה" – הנגב החדשה
↑  מי עומד מאחורי מעשה הפרובוקציה בישיבת נר יצחק בזרועה באתר אקטואליק 09/08/2013
↑  ישראל כהן, ‏ישיבת "נר זרח" מצאה מיקום חדש, באתר כיכר השבת, 16 ביוני 2014
תבנית:עולם הישיבות
תבנית:בקרת זהויות
ראשי הישיבה, הרב ראובן יוסף גרשנוביץ (מימין) והרב יששכר מאיר בהיכל הישיבה
העיר נתיבות בשנות ה-60
רחוב לאפונסקאיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  420 מ' 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה
 עיר:  סנקט פטרבורג
 רובע:  הרובע המרכזי
 אתרים:  הקונסוליה הבריטית בית ממשלת מחוז לנינגרד
 
 קואורדינטות:  59°56′48″N 30°23′26″E﻿ / ﻿59.94666667°N 30.39055556°E﻿ / 59.94666667; 30.39055556
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) רחוב לאפונסקאיה(למפת סנקט פטרבורג רגילה) רחוב לאפונסקאיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב לאפונסקאיה (ברוסית: Лафо́нская улица) הוא רחוב במרכז סנקט פטרבורג, המחבר את רחוב יארוסלבל עם שדרת סמולני לסמטת טאבריד. מהווה את המשכו של רחוב בונץ'-ברוייביץ'.
היסטוריה

בתוכנית העיר מ-שנת 1798 סומן הרחוב בשם רחוב המנזר (Монастырская улица) ורחוב בית התמחוי (Богадельная улица). השם הראשון ניתן על שם מנזר סמולני, השם השני על שם בית התמחוי ששכן בבית מספר 3. השם האחרון שימש כשם הרחוב עד 1822.
משנת 1810 ועד 1829 נקרא בשם רחוב פשצ'נאיה (Пещаная улица). באותה עת הרחוב השתרע מככר ראסטרלי ועד לרחוב קירוצ'נאיה, כולל החלק המודרני של שדרות סובורוב. בחלק מהרחוב, באזור שדרות סובורוב, השם נותר שמו עד שנת 1798.
מ-1821 ועד 1849 — רחוב החול (Песочная улица) ועד 1858 — סמטת החול (Песочный переулок). בתוכנית משנת 1821, השם היה חלק מהרחוב המודרני של רחוב הדיקטטורה של הפרוליטריון.
ב-14 ביולי 1859 רחוב החול התחבר עם רחוב יארוסלבל ומספור הבתים השתנה בכיוון ההפוך מכפי שהיה קודם.
משנת 1836 עד 1846 — הרחוב הפך לרחוב החול 1 כדי להבדילו משאר חלקי הרחוב. מ-1860 עד 1864 נכלל הסמטה ברחוב אורל. ב-30 ביולי 1864 קיבל את השם רחוב לאפונסקאיה לכבוד מאה שנה לתחילת פעילותה של סופיה דה לאפון שעמדה בראש מכון סמולני, שהוקם ב-1764 על ידי הקיסרית יקטרינה השנייה כמוסד חינוכי עבור נשות העיר, לאפון ניהלה את המכון במשך 33 שנים.
מ-15 בדצמבר 1952 עד ה-17 באוגוסט 2017 הרחוב נקרא בשם רחוב הדיקטטורה של הפרוליטריון על שם ככר הדיקטטורה של הפרוליטריון הסמוך. בעבר נקרא הרחוב בשם לאפונסקאיה במשך כמעט מאה שנים והוחזר בצו מינהל העיר של סנקט פטרבורג מספר 695.
אתרים ראויים לציון

בית 1 — הגימנסיה ה-157 שקרויה על שם הנסיכה מאולדנבורג
בית 2 — בית ממשלת מחוז לנינגרד
בית 5 — הקונסוליה של הממלכה המאוחדת.
הערות שוליים

↑  Постановление Правительства Санкт-Петербурга от 17.08.2017 № 695 «О возвращении исторического наименования ул. Пролетарской Диктатуры»
רכבת נורילסק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה
 עיר:  מחוז קרסנויארסק 
 מפעיל:  הסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות 
 מידע על הקו
 אורך הקו:  333 ק"מ 
 רוחב המסילה:  1520 מ"מ 
 
רכבת נורילסק (ברוסית: Норильская железная дорога) היא חברת רכבות פרטית רוסית המפעילה מסילת רכבת אחת, לשעבר החלק הצפוני ביותר ברוסיה. החברה נמצאת בבעלות חברת נורילסק-ניקל.
הרכבת ממוקמת בצפון חבל קרסנויארסק, בדרום חצי האי טאימיר ומחבר בין ערי המכרות טלנאך, נורילסק וקאיירקן עם יציאה לדודינקה שעל היניסיי. רוחב קו הרכבת הוא 1,520 מ"מ והוא נבנה בחלקו על ידי אסירי נורילאג. במקור, רוחבו היה 1,000 מ"מ ואורכו 114 ק"מ. הוא נבנה בשנת 1936. מאוחר יותר, בשנת 1953, הוא נבנה מחדש על מנת להתאימו לרוחב מסילות הברזל הרוסיות והתוואי הורחב ל-231 ק"מ. כאמור, הרכבת נמצאת בבעלות חברת הכרייה נורילסק ואינה שייכת לחברת הרכבות הלאומית הרוסית.
משנת 1957 ואילך, חושמלה המסילה עם 3kV DC. מספר יחידות חשמליות מסדרת ER1 ו-ER2 משמשות להובלת נוסעים באוזרי הפרברים. קטרי VL10 משמשים להובלת רכבות משא כבדות על המסילה.
בשנות התשעים הייתה הרכבת בנסיגה קשה. בשנת 1998 הוסר החוט החשמלי והמלאי החשמלי נמכר. קטרי דיזל גוררים רכבות משא מאז, שירות הנוסעים ברכבת הופסק. בראשית שנות התשעים הושלם כביש מהיר סלול המחבר בין נורילסק לדודינקה. שירות רכבות הנוסעים בקו נורילסק הסתיים בשנת 1998.
בשנת 2010 בחצי האי ימאל השלימה גזפרום את בניית קו אובסקאיה–בובנקנובובו שלה, שהוא המסילה הצפונית ביותר ברוסיה.
ראו גם

רכבות קרים
רכבות ימאל
וילהלם וכטל

| --- | --- |

וילהם וכטל, דיוקן עצמי
 לידה:  12 באוגוסט 1875 לבוב
 פטירה:  30 בדצמבר 1942 (בגיל 67) ארצות הברית
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תחום יצירה:  ציור, איור, גרפיקה
 זרם באמנות:  סימבוליזם, אימפרסיוניזם ואר נובו
 
וילהלם (זאב) וכטל (בפולנית: Wilhelm Wachtel; ‏12 באוגוסט 1875 – 30 בדצמבר 1942) היה צייר, מאייר וגרפיקאי יהודי שפעל בעיקר בפולין, אוסטריה וארץ-ישראל. יצירותיו עסקו בנושאי יהדות וציונות בסגנון סימבוליזם אימפרסיוניזם ואר נובו.
מרבית יצירותיו אבדו במהלך מלחמת העולם השנייה, אך חלקן נמצאות במוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, המוזיאון הלאומי לבוב (אנ') ובגלריה לאמנות לאומית בלבוב (אנ').