stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההיסטוריה האנושית
התקופה הפרהיסטורית (לפני 3.3 מיליון שנים לערך – שנת 3000 לפנה"ס לערך) > האדם הקדמון

הומו סאפיינס התפתח ביבשת אפריקה לפני כ-300,000 שנה ממין המכונה הומו היידלברגנסיס. בני האדם המשיכו להתפתח במהלך אלפי השנים שלאחר מכן, ולפני כ-100 אלף שנים הם אף השתמשו בתכשיטים. לפי ההערכות בשלב מסוים לפני כ-50 אלף שנים בני האדם החלו לקבור את המתים, להשתמש בנשק קליע, והחלו לעסוק בשייט בים. אחד השינויים החשובים ביותר עבור בני האדם המודרניים היה ההתפתחות של השפה, אשר שיפרה באופן דרמטי את היכולת של בני האדם לתקשר זה עם זה. ניתן למצוא סימנים לביטוי אמנותי מוקדם בציורי מערות ובפסלים קדומים שהיו עשויים משנהב, אבנים ועצמות. בני האדם הפלאוליתיים היו ציידים-לקטים ובדרך כלל היו גם נוודים. הם נהגו לחיות באזורים לא מיוערים, או באזורים שמיוערים בדלילות.
ההגירה של ההומינין הומו ספניאס מיבשת אפריקה התרחשה במספר גלים אשר לפי ההערכות החלו בשלב מסוים בתקופה שבין 194,000 עד 177,000 שנים לפני זמננו. ההשקפה הרווחת כיום היא שכל הקבוצה הראשונה שנדדה החוצה מאפריקה מתה לבסוף וכי כל אוכלוסיית העולם הלא-אפריקאית כיום הם למעשה צאצאיהם של הקבוצה השנייה שיצאה מאפריקה במועד מסוים בתקופה שבין 70,000 עד 50,000 שנים לפני זמננו. בני האדם המודרניים יישבו בהדרגה את כל היבשות והאיים הגדולים בעולם, הגיעו לראשונה לאוסטרליה לפני כ-65,000 שנים, ליבשת אירופה לפני כ-45,000 שנים, ולאמריקה לפני כ-21,000 שנים. הנדידות הללו התרחשו במהלך עידן הקרח האחרון, כאשר האזורים הממוזגים של ימינו היו הרבה פחות מסבירי פנים לבני אדם. עם זאת, עד סוף עידן הקרח האחרון, לפני כ-12,000 שנים, בני האדם המודרניים התיישבו כמעט בכל חלקי כדור הארץ אשר לא היו מכוסים בקרח. ההתפשטות האנושית חלה במקביל לאירוע ההכחדה הרבעוני (אנ') וההכחדה של האדם הניאנדרטלי – הכחדות שנגרמו לפי ההערכות כתוצאה משינויי אקלים, כתוצאה ממעשי ידי אדם, או כתוצאה משילוב של השניים.
התקופה הפרהיסטורית (לפני 3.3 מיליון שנים לערך – שנת 3000 לפנה"ס לערך) > עליית החקלאות

בסביבות שנת 10,000 לפני הספירה החלה המהפכה הנאוליתית אשר במסגרתה בני האדם החלו לעסוק בחקלאות והדבר הוביל בהדרגה לשינוי מהותי באורח החיים של בני האדם בכל רחבי העולם. העיסוק בחקלאות החל באופן עצמאי בחלקים שונים של העולם כאשר בני האדם בחרו לגדל גידולים שונים ברחבי העולם. גידולי דגנים וביות בעלי חיים התרחשו במסופוטמיה לכל המוקדם בשנת 8500 לפני הספירה שם התמקדו בגידולי חיטה, שעורה, כבשים ועיזים. בסביבות 8000 לפני הספירה בוית האורז בעמק נהר היאנגצה אשר בסין. חזירים היו החיה המבויתת החשובה ביותר בסין באותה התקופה. בין השנים 8000 ל-5000 לפני הספירה האוכלוסיות שגרו באזור הסהרה שבאפריקה גידלו דורה ומספר יבולים אחרים, בעוד שמרכזים חקלאיים אחרים הוקמו גם ברמה האתיופית וביערות הגשם של מערב אפריקה. בעמק נהר האינדוס החלו לגדל גידולים שונים בשנת 7000 לפנה"ס והבקר בוית באזור זה בשנת 6500 לפנה"ס. בסביבות שנת 8500 לפנה"ס החלו לגדל דלעת באמריקה הדרומית. בהמשך בהרי האנדים החלו גם את גידולי תפוחי אדמה הראשונים בעולם.
לא ברור בדיוק מדוע התרחשה המהפכה הנאוליתית. על פי תיאוריות מסוימות העיסוק בחקלאות החל כתוצאה מכך שהאוכלוסייה גדלה והדבר הוביל את האנשים לחפש מקורות מזון חדשים, בעוד שלפי תאוריות אחרות העיסוק בחקלאות היה הגורם העיקרי לגידול האוכלוסייה בעקבות השיפור הניכר באספקת המזון. גורמים נוספים אשר עשויים היו לגרום למהפכה הנאוליתית עשויים להיות שינויי אקלים, מחסור במשאבים, ואידאולוגיה. ההשפעות של המעבר לעיסוק בחקלאות מובנות בצורה טובה יותר – הדבר הוביל לייצור של עודפי מזון אשר סייעו לתמוך גם באוכלוסייה שלא עוסקת ישירות בייצור המזון, והדבר איפשר לכמות גדולה יותר של אוכלוסייה לחיות באותו היישוב/אזור, ואיפשר את היצירה של הערים והמדינות הראשונות.
הערים הפכו בהמשך למרכזי המסחר, הייצור והכוח הפוליטי. לערים הללו הייתה סימביוזה עם האזורים הכפריים שמסביבן, הן קיבלו מהאזורים הכפריים מוצרים חקלאיים וסיפקו להם בתמורה מוצרים אחרים והגנה. ערים מוקדמות כללו את יריחו וצ'טלהויוק אשר הוקמו בסביבות שנת 6,000 לפני הספירה. במקביל התפתחו גם חברות של נוודים המבוססות על רעיית בעלי חיים, בעיקר באזורים יבשים בהם לא ניתן לגדל צמחים, כמו הערבה האירואסייתית או אזור הסאהל באפריקה. סכסוכים בין אוכלוסיות הרועים הנוודים לאוכלוסיות החקלאים שחיו ביישובי קבע הפכו בהמשך למאורע שכיח.
בסביבות 6,400 לפני הספירה החלו בני האדם לעסוק בעיבוד מתכת לצורך יצירת כלי נחושת, תכשיטים וקישוטים שונים. בהמשך החלו בני האדם לעסוק גם בעיבוד של זהב וכסף, בעיקר לצורך שימוש בתכשיטים וקישוטים. הביקוש הגובר למתכת הוביל רבים לעסוק במסחר משום שלרוב היה צורך להביא את המתכת מאזורים מרוחקים. סביבות 4500 לפנה"ס בני האדם החלו לעסוק גם בעיבוד ברונזה, שהיא סגסוגת מתכתית של נחושת ובדיל, אך ברונזה תהיה בשימוש נרחב רק במהלך האלף השלישי לפנה"ס.
החברות הנאוליתיות בדרך כלל סגדו לאבות קדמונים, למקומות קדושים או לאלים אנתרופומורפיים. המתחם העצום של גבקליטפה בטורקיה, אשר מתוארך לתקופה שבין שנת 9,500 לפנה"ס לשנת 8,000 לפנה"ס, הוא דוגמה מרהיבה לאתר נאוליתי. ייתכן אף שהוא נבנה על ידי ציידים-לקטים נוודים.
העת העתיקה (3000 לפני הספירה לערך – 500 לספירה לערך) > עידן הציר

במהלך תקופת "עידן הציר", שהתרחשה בין שנת 800 לפנה"ס עד שנת 200 לפנה"ס, מספר רעיונות פילוסופיים ודתיים טרנספורמטיביים החלו לצבור פופולריות במקומות רבים ברחבי העולם, בעיקר באופן עצמאי. הקונפוציאניזם הסיני, הבודהיזם והג'ייניזם ההודי, והמונותאיזם היהודי כולם התפתחו במהלך תקופה זו. הזורואסטריות הפרסית החלה לפי ההערכות מוקדם יותר, כנראה בסביבות שנת 1000 לפני הספירה, אך אומצה על ידי האימפריה האחמנית במהלך תקופת עידן הציר. בנוסף, במהלך המאה החמישית לפנה"ס פילוסופיות חדשות החלו להפוך פופולריות ביוון, במיוחד בזכות הוגים כמו אפלטון ואריסטו. בשנת 776 לפנה"ס נערכו ביוון המשחקים האולימפיים הראשונים אשר סימנו את תחילת תקופת "העת העתיקה הקלאסית". בשנת 508 לפנה"ס פותחה שיטת הממשל הדמוקרטית הראשונה בעולם באתונה שביוון.
הרעיונות שהתפתחו בתקופת עידן הציר יהיו בעלות השפעה ניכרת במיוחד מבחינה אינטלקטואלית ודתית. הקונפוציאניזם היה משלוש אסכולות החשיבה שהפכו דומיננטיות בחשיבה הסינית, יחד עם הדאואיזם והלגליזם. הקונפוציאניזם יתפשט בהמשך לקוריאה ויפן. הבודהיזם הגיע לסין בתקופת שושלת האן והתפשט באופן נרחב, כאשר קרוב ל-30,000 מקדשים בודהיסטים הוקמו בצפון סין בלבד עד המאה ה-7 לספירה. הבודהיזם יהפוך לדת הדומיננטית בחלק גדול מאזור דרום אסיה, אזור דרום-מזרח אסיה, ואזור מזרח אסיה. החל מהמאה הרביעית לפני הספירה, בעקבות כיבושיו של אלכסנדר הגדול מממלכת מקדון, הפילוסופיות היווניות החלה להתפשט הן ברחבי אזור אגן הים תיכוון ואפילו הגיעה עד הודו. על בסיס היהדות ייווצרו בהמשך הנצרות והאסלאם.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך)

התקופה הפוסט-קלאסית כוללת את הכיבושים המוסלמיים המוקדמים, את תור הזהב של האסלאם שבא בעקבות כן, וכמו גם את תחילתו והתרחבותו של סחר העבדים הערבי, ולאחר מכן את הפלישות והכיבושים המונגוליים וייסוד האימפריה העות'מאנית.
במערב אפריקה קמו במהלך תקופה זו אימפריית סונגהאי ואימפריית מאלי. בחוף הדרום מזרחי של אפריקה הוקמו נמלים ערביים בהם עסקו בסחר בזהב, בתבלינים ובסחורות אחרות. הדבר איפשר לאפריקה להצטרף למערכת הסחר של אזור דרום-מזרח אסיה, והוביל בהמשך להיווצרות של התרבות הסוואהילית.
במהלך תקופה זו שלטו בסין השושלות סווי, טאנג, סונג, יואן ומינג. נתיבי הסחר במזרח התיכון, לאורך האוקיינוס ההודי, ובדרך המשי סיפקו קשרים כלכליים ותרבותיים בין התרבויות של אסיה ואירופה. במהלך אותה התקופה הציוויליזציות של יבשת אמריקה, כגון תרבות המיסיסיפי, האצטקים, בני מאיה, וציוויליזציית האינקה הגיעו לשיאן.
כמה מההמצאות העיקריות של התקופה הפוסט קלאסית כללו את המצאת אבק השריפה, הדפוס והמצפן – אשר כולם הומצאו בסין.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > במזרח תיכון

לפני הופעת האסלאם במאה ה-7 אזור המזרח התיכון נשלט על ידי האימפריה הביזנטית והאימפריה הסאסאנית, אשר נלחמו לעיתים קרובות זו בזו על השליטה במספר אזורים בעלי חשיבות אסטרטגית. המלחמה בין שתי האימפריות הייתה גם מלחמה בין תרבויות – מהצד האחד התרבות הנוצרית הביזנטית ומהצד השני הציוויליזציה הפרסית שהאמינה באותה העת בדת הזורואסטריות. עם הגעת האסלאם במאה השביעית לספירה נוסף מתמודד חדש אשר התעלה במהירות על שתי האימפריות הללו. לאסלאם הייתה השפעה עצומה על ההיסטוריה של העולם הישן, ובמיוחד על אזור המזרח התיכון.
המוסלמים, אשר הגיעו במקור מחצי האי ערב, החלו להתפשט לכל עבר במהלך המאה השביעית לספירה. עד שנת 750 לספירה המוסלמים הצליחו לכבוש את רוב אזור המזרח התיכון, אזור צפון אפריקה וחלקים מסוימים באירופה, ובמקביל חוו פריחה תרבותית בתחומים רבים הכוללים את האמנות, האדריכלות, הפילוסופיה, הרפואה, המתמטיקה, האסטרונומיה והפיזיקה – תקופה שזכתה לכינוי תור הזהב של האסלאם. הציוויליזציה האסלאמית התרחבה הן במסגרת כיבושים אזורים חדשים והן על בסיס כלכלת המסחר שלה. הסוחרים המוסלמים ייצאו הן סחורות והן את אמונתם האסלאמית לסין, הודו, דרום-מזרח אסיה ואפריקה.
באירופה הוחלט ממניעים דתיים לחתור להחזיר לשליטת הנצרות את השליטה בארץ הקודש מידי המוסלמים. ניסיון זה כשל בסופו של דבר וגרם להחלשת האימפריה הביזנטית, במיוחד בעקבות עם ביזת קונסטנטינופול ב-1204. השליטה הערבית באזור הסתיימה באמצע המאה ה-11 כאשר האימפריה הסלג'וקית השתלטה על האזור. במהלך המאה ה-13 הגיעו מסעות צבאיים של האימפריה המונגולית למזרח התיכון, וכבשו שטחים נרחבים בהם שטחי איראן ועיראק המודרניות, סוריה וחלקים מאסיה הקטנה. שושלות מונגוליות המשיכו לשלוט בצפון מזרח המזרח התיכון במשך כ-200 שנים עד שלבסוף הורחקו מזרחה על ידי פדרציית השבטים אק קויונלו.
אזור צפון אפריקה נשלט על ידי הברברים. באותה העת פעלו באזור הים התיכון פיראטים אשר יצאו מנמלים בצפון אפריקה, שדדו ספינות סוחר, וערכו פשיטות על יישובים שונים לאורך רצועת החוף. אלפי שבויים אירופאים נמכרו באותה העת בשווקים בצפון אפריקה במסגרת סחר העבדים הברברי.
בהמשך נערכו מספר מלחמות בין האימפריה הביזנטית לאימפריה הסאסאנית על השליטה באזור הקווקז אך אף צד לא הצליח להביס את הצד השני. ח'ליפות ראשידון הצליחה להתרחב בחופשיות לתוך חבל הקווקז במהלך הכיבושים המוסלמיים המוקדמים. במהלך המאה ה-11 הסלג'וקים הצליחו להכניע את ארמניה וגאורגיה. במהלך המאה ה-13 המונגולים פלשוחבל הקווקז.
באזור מרכז אסיה נערכו פלישות רבות בתקופה זו הן מצד הערבים והן מצד הסינים. סין התרחבה למרכז אסיה במהלך שושלת סווי (581–618). הם נלחמו בעמים טורקיים נוודים שהפכו בשלב הזה לקבוצה האתנית הדומיננטית ביותר באזור מרכז אסיה. בשנת 630 שושלת טאנג החלה לתקוף את העמים הטורקיים הנוודים על ידי כיבוש אזורים במדבר אורדוס. במאה ה-8 האסלאם החל להתפשט לאזור מרכז אסיה ועד מהרה הפך לדת הדומיננטית, בעוד שהבודהיזם נותרה הדת הדומיננטית במזרח. בהמשך הח'ליפות של בית אומיה השתלטה על חלקים מאזור מרכז אסיה. בין המאה ה-9 עד המאה ה-13 האזור היה מחולק בין מספר מדינות רבות עוצמה, בהן האימפריה הח'ווארזמית, האיפריה הסאמאנית, והאימפריה הסלג'וקית. בשנת 1370 השליט המונגולי-טורקי טימור לנג כבש את רוב האזור והקים את האימפריה הטימורית. האימפריה הטימורית נפלה זמן קצר לאחר מותו של טימור לנג.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > באירופה

לפחות מאז המאה הרביעית לספירה הנצרות, ובעיקר הנצרות הקתולית ולאחר מכן הנצרות הפרוטסטנטית, היה תפקיד מרכזי בעיצוב הציוויליזציה המערבית. אירופה במהלך ראשית ימי הביניים התאפיינה בתהליכי דה-אורבניזציה, ובפלישות תדירות של שבטי הוונדלים שהחלו עוד בשלהי העת העתיקה. שבטי הוונדלים הקימו ממלכות חדשות משלהם בשרידי האימפריה הרומית המערבית. הנצרות המשיכה להתפשט במערב אירופה, ובמהלך אותה התקופה הוקמו מנזרים רבים במערב אירופה. במאה ה-7 ובמאה ה-8 הפרנקים, תחת השושלת הקרולינגית, הקימו אימפריה שהשתרעה על אזור נרחב במערב אירופה. אימפריה זו המשיכה להתקיים עד המאה ה-9, ואז הוכנעה על ידי פולשים ויקינגים, מדיארים וערבים. נסיכות רוס של קייב, שהתקיימה בשטחים הנמצאים בימינו בתחומי אוקראינה, בלארוס ורוסיה, נוסדה בשלהי המאה התשיעית והפכה עד המאה ה-10 למדינה הגדולה באירופה אשר אימצה בשנת 988 את הנצרות האורתודוקסית כדת הרשמית של המדינה.
במהלך שיא ימי הביניים אוכלוסיית אירופה גדלה במיוחד משום שחידושים טכנולוגיים וחקלאיים אפשרו להגדיל את כמות היבולים ותרמו לשגשוג במסחר. באותה התקופה הכלכלה והחברה האיכרית במערב ובחלקים ממרכז אירופה פעלה לפי השיטה המנוריאלית אשר אופיינה בהאצלת הכוח הכלכלי והמשפטי לאדון, שחי על האדמות שבבעלותו ועל מיסוי שגבה מאוכלוסיית האיכרים והצמיתים שתחתיו. בנוסף לכך במסגרת שיטת הוסאלים אבירים ואצילים מהמעמד הנמוך היו חייבים שירות צבאי עם אדון פיאודלי ובתמורה העניק להם נחלה קרקעית, כסף או טובת הנאה אחרת. פילוג הכנסייה הנוצרית בשנת 1054 הוביל להבדלים תרבותיים ניכרים בין מערב אירופה למזרח אירופה. במסגרת מסעי הצלב ניסו נוצרים רבים באירופה להשיב את השליטה בארץ הקודש לנוצרים מהמוסלמים והם הצליחו במשך זמן רב לשלוט באזור במדינות צלבניות.
המונגולים הגיעו לאירופה בשנת 1236 וכבשו את נסיכות רוס של קייב, וכמו גם ערכו מספר פלישות לפולין ולהונגריה. שלהי ימי הביניים התאפיינו בקשיים ובאסונות – רעב המוני, מגפות ומלחמות גרמו למוות רב באזור מערב אירופה. מגפת המוות השחור, אשר הייתה אחת המגפות הקטלניות ביותר בהיסטוריה האנושית, הגיעה למערב אירופה במהלך שנות ה-40 המאוחרות של המאה ה-14 והרגה עשרות מיליוני אירופאים במהלך שש שנים – לפי ההערכות בין רבע לחצי מאוכלוסיית אירופה נספו כתוצאה מהמגפה.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > באפריקה שמדרום לסהרה

קיסרות אקסום בקרן אפריקה דעכה באופן הדרגתי במהלך המאה השביעית. שושלת זאגווה, אשר הייתה שושלת הקיסרים ששלטו באימפריה האתיופית מ-928 עד-1270, נודעת במיוחד בזכות המבנים החצובים בסלע שהיא הקימה בלליבלה. את שושלת זאגווה החליפה בהמשך השושלת הסולומונית אשר תמשיך לשלוט באתיופיה עד המאה ה-20.
בחלק המערבי של אזור הסאהל קמו אימפריות אסלאמיות רבות בתקופה הפוסט-קלאסית, כמו האימפריות גאנה, מאלי, סונגהאי וקאנם בורנו. אותן האימפריות שלטו בסחר חוצה סהרה אשר במסגרתו נסחר זהב, מלח ועבדים. מערב אפריקה הפכה באותה התקופה ליצואנית הזהב הגדולה בעולם.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > בדרום אסיה

לאחר נפילת אימפריית הגופטה בשנת 550 לספירה חולקה צפון הודו למספר מדינות שונות. בשנת 711 לספירה החלו פלישות מוסלמיות שונות בחלק הצפון מערבי של תת-היבשת ההודית והח'ליפות של בית אומיה כבשה לבסוף חלק גדול מהאזור בו נמצאת פקיסטן של ימינו. ההתקדמות הצבאית של הח'ליפות הערבית נעצרה במידה רבה לאחר מכן, אך האסלאם המשיך להתפשט בהודו, בעיקר בשל השפעתם של סוחרים ערבים לאורך החוף המערבי.
כמה מהמדינות החשובות ביותר שצמחו באזור דרום הודו במהלך התקופה הפוסט-קלאסית היו סולטנות בהמני ואימפריית ויג'איאנגר.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > בצפון-מזרח אסיה

סין התחרתה בטיבט על השליטה באזורים שונים בפנים אסיה ובמרכז אסיה. המונגולים כבשו את כל סין ב-1279. לאחר כמאה שנים בהם סין הייתה תחת שלטון שושלת יואן המונגולית, הסינים האתניים הצליחו להשתלט מחדש על סין ב-1368.
במהלך המאה ה-3 לספירה הוקמה ביפן השושלת הקיסרית. הבודהיזם הגיע בהמשך ליפן והושם דגש רב על אימוץ אלמנטים שונים מהתרבות הסינית ומהקונפוציאניזם. בעוד שתקופת נארה (בשנים 710–794) התאפיינה בפיתוח של יצירות אמנות ואדריכלות בהשראה בודהיסטית, תקופת הייאן (בשנים 794–1185) התאפיינה בעלייתם כוחם של חמולות צבאיות והסמוראים. משנת 1185 עד 1868, יפן נשלטה על ידי שליטים פיאודליים (דאימיו) ושליטים צבאיים (שוגונים).
במהלך התקופה הפוסט-קלאסית הסתיים בקוריאה עידן שלוש הממלכות. שושלת גוריאו שלטה בהמשך בחצי הקוריאני עד 1392, ולאחריה שושלת ג'וסון שלטה בחצי האי הקוריאני במשך כ-500 שנים.
במונגוליה ג'ינגיס חאן ייסד את האימפריה המונגולית לאחר שאיחד מספר שבטים נוודים בשנת 1026. האימפריה המונגולית גדלה במהירות תחת שלטונו וצבאותיו פלשו לכל עבר. בשיאה היא הכיל את כל סין, את כל אזור מרכז אסיה, וכמו גם אזורים נרחבים מרוסיה, והמזרח התיכון והיא הייתה לאימפריה הרציפה הגדולה ביותר בהיסטוריה. לאחר מותו של מונגקה חאן ב-1259 חולקה האימפריה המונגולית לארבע מדינות שונות.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > בדרום-מזרח אסיה

האימפריה החמרית שגשגה במיוחד באזור דרום-מזרח אסיה במהלך התקופה הפוסט-קלאסית. עיר הבירה של האימפריה החמרית הייתה אנגקור אשר הייתה העיר הגדולה ביותר בעולם לפני העידן התעשייתי והיא הכילה את המקדש הבודהיסטי אנגקור ואט שהיה באותה העת האתר הדתי הגדול ביותר בעולם. ממלכת סוקהוטהאי וממלכת איוטהאיה היו המעצמות העיקריות של העם התאילנדי במהלך התקופה הפוסט-קלאסית והם הושפעו במיוחד באותה העת מהאימפריה החמרית.
ממלכת פגאן, אשר נמצאה באזור בו נמצאת בימינו מיאנמר, שגשגה במיוחד גם היא במהלך התקופה הפוסט-קלאסית. אחרי קריסת הממלכה התחוללה התפצלות פוליטית שהסתיימה בעלייתה של אימפריית טונגו במאה ה-16. ממלכות בולטות נוספות של אותה התקופה כללו בין היתר גם את צ'אמפה, ומג'פהיט.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > באוקיאניה

הפולינזים התיישבו באזורים נרחבים ומרוחקים באוקיאניה עד במהלך המאה ה-11 לספירה. הם שטו באוקיינוס באמצעות סירות גדולות שנשאו עד 50 אנשים ואת בעלי החיים שלהם. באופן זה הם הצליחו ליישב מאות איים כולל את איי מרקיז, הוואי, אי הפסחא וניו זילנד.
אימפריית טואי טונגה נוסדה במאה ה-10 לספירה והתרחבה בין 1250 ל-1500. התרבות, השפה וההגמוניה הטונגנית התפשטו באופן נרחב ברחבי מזרח מלנזיה, מיקרונזיה ומרכז פולינזיה במהלך תקופה זו.
באי הפסחא תושבי האי חצבו במהלך התקופה הפוסט-קלאסית מאות פסלי מואי מאבן בזלת, אשר הגדולים ביותר היו במשקל 80 טון. אין יודעים בוודאות את מטרתם, וקיימות תאוריות רבות מדוע נוצרו, אך אין ספק כי שימשו למטרות הקשורות בפולחן הדתי. היצירה והשינוע של מאות הפסלים נחשב להישג יוצא דופן במיוחד לאותה התקופה.
התקופה הפוסט-קלאסית (500 לספירה לערך – 1500 לספירה לערך) > באמריקה

באמריקה הצפונית תרבות המיסיסיפי הייתה הציוויליזציה הגדולה ביותר שהתקיימה באזור ארצות הברית של ימינו בין המאה ה-8 עד המאה ה-16. העיר הגדולה ביותר של תרבות המיסיסיפי הייתה קהוקיה. בנוסף לכך באמריקה הצפונית נמצאו גם האנסאזי אשר בנו יישובי קבע נרחבים, כולל מבני אבן שנותרו המבנים הגדולים ביותר באמריקה הצפונית עד למאה ה-19.
באזור מסו-אמריקה נפלה ציוויליזציית טאוטיווקאן ובארכאולוגיה, וכמו גם אימפריית המאיה הקלאסית כאשר ערי המאיה בשפלה הדרומית של אזור מסו-אמריקה ננטשו בין המאה השביעית למאה התשעית. האימפריה האצטקית תשלוט בחלק גדול מאזור מסו-אמריקה במהלך המאה ה-14 והמאה ה-15.
באמריקה הדרומית אימפריית האינקה, אשר השתרעה לאורך כל הרי האנדים, התקיימה משנת 1200 בערך ועד כיבושה בשנת 1532 והיא הייתה לציוויליזציה הגדולה ביותר בתקופה הפרה-קולומבינאנית. בני האינקה היו משגשגים ומתקדמים, והיו ידועים במיוחד בזכות אדריכלות מונומנטלית ובמיוחד בנייה באבן, וכמו גם בזכות רשת דרכים נרחבת שהגיעה לכל פינות האימפריה, בדים ארוגים בצפיפות, וכמו גם בזכות שימוש בחוטים קשורים לשמירת רשומות ולתקשורת.
הח'ליפות של שושלת בית אומיה בשיאה (שנת 750 לספירה)
מהמאה ה-8 ועד סוף המאה ה-11 פשטו הוויקינגים על פני אזורים נרחבים ברחבי אירופה
בין המאה ה-11 והמאה ה-13 יזמו האפיפיורים הנוצריים מסעי צלב לארץ ישראל בניסיונות לכבוש את ירושלים מן המוסלמים ולהביאה תחת שלטון נוצרי
איה סופיה באיסטנבול, משיאי האדריכלות של האימפריה הביזנטית
התרחבת האימפריה המונגולית בין השנים 1206 עד 1294
מקדש אנגקור ואט בקמבודיה הוקם בתחילת המאה ה-12
במהלך המאה ה-14 מגפת המוות השחור קטלה בין רבע לחצי מאוכלוסיית אירופה
מאות פסלי המואי באי הפסחא סותתו בידי ילידי האי הפולינזים בין 1250 ל-1500
האתר מאצ'ו פיצ'ו נבנה על ידי אימפריית האינקה באמצע המאה ה-15
העת החדשה המוקדמת (1500 לספירה לערך – 1800 לספירה לערך)

העת החדשה המוקדמת הייתה התקופה שהתרחשה בין תקופת ימי הביניים למהפכה התעשייתית – בין השנים 1500 עד 1800 לערך. התקופה התאפיינה בהתחלה של תהליכי גלובליזציה ובעלייתן של מדינות ביורוקרטיות ריכוזיות. מעצמות אירופה השתלטו על רוב העולם על ידי ייסוד אימפריות ימיות – תחילה האימפריה הספרדית והאימפריה הפורטוגזית, ובהמשך האימפריה הצרפתית, האימפריה האנגלית והאימפריה ההולנדית.
הכלכלות הקפיטליסטיות החלו להיווצר במהלך תקופה זו, בתחילה בצפון איטליה ובכמה ערי נמל באסיה. בתחילת העת החדשה המוקדמת התיאוריה הכלכלית המרקנטיליסטית הפכה פופולרית ודומיננטית, ובמקביל הצמיתות וכמו גם הכוח הפוליטי של הכנסייה הקתולית דעכו ובסופו של דבר כמעט ונעלמו ברוב אירופה. זמן קצר לפני תחילת המאה ה-16 החלו הפורטוגזים להקים תחנות סחר רבות ברחבי העולם מאפריקה ועד אסיה וברזיל, אשר שימשו למסחר בסחורות מקומיות וכמו כמו גם בעבדים, זהב, תבלינים וסוכר. במאה ה-17 הוקמו חברות פרטיות, כמו חברת הודו המזרחית הבריטית (נוסדה בשנת 1600) – המתוארת לעיתים רבות כתאגיד הרב-לאומי הראשון – וחברת הודו המזרחית ההולנדית (נוסדה ב-1602).
עידן התגליות היה התקופה הראשונה בה אירו-אסיה ואפריקה החלו לעסוק בחילופי תרבות וסחרות משמעותיים עם העולם החדש. מגמה זו החלה בסוף המאה ה-15, כאשר שתי הממלכות של חצי האי האיברי – ממלכת פורטוגל וקסטיליה – שלחו את משלחות מחקר ראשוניות סביב כף התקווה הטובה וכמו גם לכיוון אמריקה, כאשר משלחתו של כריסטופר קולומבוס הייתה הראשונה שהגיעה לאמריקה ב-1492. האינטגרציה הגלובלית נמשכה בשנים הבאות כאשר במסגרת הקולוניזציה האירופית של אמריקה היו חילופי גדולים של צמחים, בעלי חיים, מתכות יקרות, סחורות, תרבות, בני אדם (כולל עבדים), טכנולוגיות, מחלות מידבקות, ורעיונות בין העולם החדש (יבשת אמריקה) בחצי הכדור המערבי לעולם הישן (אפרו-אירואסיה) בחצי הכדור המזרחי. היבולים החדשים שהובאו מהעולם החדש על ידי יורדי הים האירופאים תרמו במידה ניכרת לגידול אוכלוסיית העולם במאות הבאות. המחלות המדבקות שהגיעו מהעולם הישן הביאו למותם של בסביבות 80 עד 95 אחוזים מאוכלוסיות העמים הילידים בעולם החדש.
העת החדשה המוקדמת (1500 לספירה לערך – 1800 לספירה לערך) > באמריקה

מספר מעצמות אירופיות עסקו בקולוניזציה של יבשת אמריקה, והצליחו בהדרגה להחליף במידה רבה את אוכלוסיות הילידים שישבו במקור באזור זה, וכבשו את שתי הציוויליזציות הדומיננטיות באמריקה – האצטקים ובני האינקה. המחלות המדבקות שהביאו עימם האירופים הרגו בסביבות 60 עד 90 מיליון בני אדם בעולם החדש והקטינו את האוכלוסייה הילידית ב-90 עד 95 אחוזים. לספרד, פורטוגל, בריטניה וצרפת היו תביעות טריטוריאליות נרחבות בעולם החדש, והן חתרו ליישב אזורים נרחבים במיוחד בעולם החדש, ועל מנת לעשות זאת הם ייבאו לעולם החדש גם מספר רב של עבדים אפריקאים. פורטוגל טענה בעלות על ברזיל. ספרד טענה בעלות על שאר חלקי אמריקה הדרומית, אזור מסו-אמריקה וחלקה הדרומי של אמריקה הצפונית. הספרדים החלו לעסוק בכריית כמויות אדירות של כסף בעולם החודש.
באמריקה הצפונית בריטניה כבשה את אזור חוף המזרחי בעוד שצרפת כבשה את אזור החלק המרכזי של אמריקה הצפונית. רוסיה כבשה את אזור החוף של החלק הצפון מערבי של אמריקה הצפונית והקימה את הקולוניה הראשונה שלה באמריקה הצפונית ב-1784 באזור בו נמצאת אלסקה של ימינו, את מצודת רוס ב-1812 באזור בו נמצאת קליפורניה של ימינו. במלחמת שבע השנים (1756–1763) צרפת איבדה את הטריטוריות שהיו בשליטתה באמריקה הצפונית לאנגליה וספרד.
במהלך המהפכה האמריקאית, שהתרחשה בין השנים 1765 ל-1783, 13 המושבות של בריטניה בעולם החדש פרשו מהאימפריה הבריטית ויצרו מדינה עצמאית בעלת שיטת ממשל דמוקרטית – ארצות הברית. בעקבות כך הסכסוך הפך בשנת 1775 למלחמה של ממש. המלחמה הסתיימה בפועל ב-1781 עם ניצחון המתיישבים בקרב יורקטאון, ופורמלית בחוזה פריז משנת 1783, שבו הכירה בריטניה בעצמאות ארצות הברית.
במהלך מרד העבדים בהאיטי התקוממו העבדים במושבה סן דומנג נגד השלטון הצרפתי וכוננו את הרפובליקה של האיטי.
ב-1803 ארצות הברית קנתה מצרפת שטח של כ-2.15 מיליון קמ"ר השוכן באזור בו נמצא כיום רזור מרכז ארצות הברית במסגרת רכישת לואיזיאנה.
העת החדשה המוקדמת (1500 לספירה לערך – 1800 לספירה לערך) > במזרח התיכון ומרכז אסיה

לאחר כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453 האימפריה העות'מאנית הצליחה להשתלט במהירות רבה יחסית על אזור המזרח התיכון. בשנת 1501 פרס החלה להיות תחת שלטונם של הספאבידים, ובשנת 1736 עברה להיות תחת שלטון השושלת האפשארית, בשנת 1751 עברה להיות תחת שלטון השושלת הזנדית, ובשנת 1794 עברה להיות תחת שלטון השושלת הקאג'ארית. הספאבידים הפכו את האסלאם השיעי לדת הרשמית של פרס, ובכך העניקו לפרס זהות נפרדת משכנותיה הסוניות. העות'מאנים והספאבידים היו מאימפריות הראשונות בהן נעשה שימוש בכלי ירי המבוססים על שימוש באבק שרפה. בצפון אפריקה הברברים המשיכו לשלוט במדינות עצמאיות עד המאה ה-16. האוזבקים הפכו בהמשך למעצמה הדומיננטית באזור מרכז אסיה.
העת החדשה המוקדמת (1500 לספירה לערך – 1800 לספירה לערך) > באירופה

הרנסאנס האירופאי החל בתקופה זו, תחילה באיטליה במהלך המאה ה-14, והוא המשיך עד המאה ה-16. תקופה זו כללה את הגילוי מחדש של ההישגים התרבותיים, המדעיים והטכנולוגיים של העולם הקלאסי, וכמו גם את ההישגים הכלכליים והחברתיים של אירופה. הרנסאנס הוליד תרבות של סקרנות שהובילה בסופו של דבר להומניזם ולמהפכה המדעית. זרם הרנסאנס ידוע בעיקר בשל השפעתו המכרעת על עולם האמנות שבאה לידי ביטוי בתרומות של אדריכלים, פסלים, ציירים ואנשי אשכולות שהבולטים ביניהם היו רפאל, לאונרדו דה וינצ'י ומיכלאנג'לו. בנוסף לכך במהלך העת החדשה המוקדמת ההמציא הגרמני יוהנס גוטנברג שהוביל באמצע המאה ה-15 את מהפכת הדפוס עם המצאת הדפוס המודרני אשר סייע להפיץ את רעיונות הרנאסנס, המהפכה המדעית ואת רעיונות הרפורמציה הפרוטסטנטית. הרפורמציה הפרוטסטנטית הייתה תנועה תאולוגית וחברתית שהובילה להיווצרות הנצרות הפרוטסטנטית. בעקבות הרפורמציה הפרוטסטנטית הנצרות הפרוטסטנטית הפכה לאמונת הרוב באזור צפון-מערב אירופה, באנגליה ומדינות אמריקה דוברת האנגלית.
בשנת 1547 איוון האיום הוכתר ברוסיה כצאר הראשון של רוסיה. במהלך שלטונו הארוך נכבשו חאנות קאזאן, חאנות אסטרחן, וחאנות סיביר ובכך הוא הפך את רוסיה למעצמה רב אתנית אשר בהמשך החליפה את חבר העמים הפולני-ליטאי כמעצמה הגדולה ביותר במזרח אירופה. בסוף המאה ה-18 החלה האימפריה הרוסית בכיבוש חבל הקווקז.
מעצמות מערב אירופה, אשר התרחבו במיוחד במהלך העת החדשה המוקדמת בזכות התקדמות טכנולוגית וכיבושים קולוניאלים, התחרו זו בזו מבחינה כלכלית וצבאית במצב של מלחמה כמעט מתמדת. לעיתים רבות היו למלחמות ממד דתי, או בפרט יריבות קתולית-פרוטסטנטית (בעיקר במערב אירופה) או יריבות נוצרית-מוסלמית (בעיקר במזרח אירופה). מלחמות בולטות במיוחד באותה התקופה כללו את מלחמת שלושים השנים, מלחמת הירושה הספרדית, מלחמת שבע השנים ומלחמות המהפכה הצרפתית. בשנת 1799 נפוליאון בונפרטה הפך לקונסול הראשון של צרפת והוא הוביל לסיום המהפכה הצרפתית. עלייתו של בונפרטה לשלטון הובילה בהמשך גם למלחמות הנפוליאוניות שאירעו בתחילת המאה ה-19.