stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם בלאונט
ביוגרפיה > אחרית חייו

בעוד המוניטין הלאומי של בלאונט נהרס, הוא נשאר פופולרי בטנסי. עם שובו לנוקסוויל בספטמבר 1797, הוא הוצג בניצחון בעיר על ידי תהלוכה צבאית בראשות ג'יימס וייט וג'יימס סטיוארט. רוב בעלי בריתו הוותיקים בטנסי, ביניהם אנדרו ג'קסון, ג'וזף אנדרסון, ג'יימס ווייט, צ'ארלס מקלונג וויליאם קלייבורן, נשארו נאמנים ועזרו לתקן את תדמיתו בקרב המקומיים. בלאונט, כמו כן, אימץ גישה פרו-מערבית נחרצת.
בשנת 1798, הקונגרס מינה נציבים שיסקרו את הגבול בין אדמות ארצות הברית לצ'רוקי שנקבעו בהסכם הולסטון. בחשש שהנציבים ינהלו את הגבול באופן שהעדיף את הצ'רוקי על פני המתיישבים, בלאונט וסווייר שלחו סוכנים להטריד את הנציבים. כדי לדחוף עוד יותר את האינטרסים המערביים, הם שלחו נציגים למשא ומתן על הסכמים פדרליים ב-Tellico Blockhouse ב-1798, כשהם מסכלים את המשא ומתן הפדרלי שנשלח על ידי הקונגרס ובלבל את נציגי צ'רוקי.
בדו"ח שלו על אמנת טליקו האשים אחד הנציבים, אלישע הול, את בלאונט בניסיון לסכל את האמנה, ובלאונט תבע אותו בגין הוצאת דיבה. לאחר שהתביעה נזרקה על ידי השופט דייוויד קמפבל, בלאונט ביקש את הדחתו של קמפבל, וכינה אותו "ראש בלוק מתערב". באוקטובר 1798, ויליאם בלאונט נבחר למושב הסנאט של מחוז נוקס, לאחר התפטרותו של ג'יימס וייט. ב-3 בדצמבר הוא מונה ליושב ראש הסנאט. הוא בילה את ימיו הראשונים בתפקיד בהשתדלות להדחתו של השופט קמפבל. בית הנבחרים הצביע בעד הדחת קמפבל ב-17 בדצמבר, אך הוא זוכה על ידי הסנאט ב-26 בדצמבר.
במרץ 1800, מגפה שטפה את נוקסוויל, וכמה מבני משפחת בלאונט חלו. בלאונט טיפל במשפחתו החולה כאשר גם הוא חלה ב-11 במרץ. לאחר 10 ימים, הוא מת בליל ה-21 במרץ 1800. הוא נקבר בבית הקברות של הכנסייה הפרסביטריאנית, כמה רחובות מביתו בנוקסוויל. אחיו למחצה, וילי, איחד את אחוזת המשפחה ולקח אחריות על חינוך ילדיו של בלאונט.
מורשת

מחוז בלאונט, טנסי, נקרא על שמו של בלאונט, וכך גם העיירה בלאונטוויל במחוז סאליבן. מחוז גריינג'ר ומריוויל נקראים שניהם על שם אשתו, מרי גריינג'ר בלאונט. תיכון ויליאם בלאונט ובית הספר היסודי מרי בלונט, שניהם במחוז בלאונט, נקראים על שם בלאנט ואשתו, בהתאמה. מחוז בלאונט, אלבמה, נקרא על שמו של אחיו למחצה הצעיר של ויליאם, וילי בלאונט. רחוב בלאונט בראלי, קרוליינה הצפונית, ורחוב בלאונט במדיסון, ויסקונסין, נקראים שניהם על שמו של בלאונט. ישויות נוספות שנקראו על שם בלאונט כוללות את פורט בלאונט, שפעל במחוז ג'קסון, טנסי, בשנות ה-90 של המאה ה-18, ואת Blount College, מבשרה של אוניברסיטת טנסי, שנוסדה בנוקסוויל ב-1794.
ביתו של בלאונט, Blount Mansion, עדיין עומד בנוקסוויל והוא כיום מוזיאון המופעל על ידי עמותת Blount Mansion ללא כוונת רווח. הבית הוגדר כנקודת ציון היסטורית לאומית והוא רשום במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים. בית ילדותו של בלאונט במחוז פיט, קרוליינה הצפונית, בלאונט הול, נשרף בשנות ה-60, אם כי סמן היסטורי עומד ליד האתר. פסל ברונזה בגודל טבעי של בלאונט הוא חלק מתערוכת "היכל החותמים" במרכז החוקה הלאומי בפילדלפיה. שלט ברוטונדה בקומה הראשונה של קפיטול מדינת קרוליינה הצפונית מכבד את בלאונט ואת שני החותמים האחרים של קרוליינה הצפונית על החוקה, ריצ'רד דובס ספייט ויו ויליאמסון.
משפחתו

אביו של בלאונט, ג'ייקוב (1726–1789), נישא לברברה גריי, בתו של איש העסקים הסקוטי ג'ון גריי, ונולדו להם שמונה ילדים; ויליאם, אן, ג'ון גריי, לואיזה, רידינג, תומאס, ג'ייקוב וברברה. לאחר מותה של ברברה גריי, ג'ייקוב התחתן עם האנה סלטר, ונולדו להם חמישה ילדים, אם כי רק שניים חיו עד לבגרות, וילי ושארפ. תומאס בלאונט ייצג את קרוליינה הצפונית בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנות ה-1790 וה-1800. וילי בלאונט היה מושל טנסי מ-1809 עד 1815.
ויליאם בלאנט נישא למרי גריינג'ר ב-1778, ונולדו להם שישה ילדים; אן, מרי לואיזה, ויליאם גריינג'ר, ריצ'רד בלקלדג', ברברה ואלייזה. ויליאם גריינג'ר בלאונט ייצג את טנסי בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1815–1819. מרי לואיזה בלאונט הייתה נשואה לחבר הקונגרס פליזנט מילר, וברברה בלאונט הייתה נשואה לגנרל אדמונד פ. גיינס.
הערות שוליים

↑  "U.S. Senate: Expulsion Case of William Blount of Tennessee (1797)". www.senate.gov. נבדק ב-2022-01-30.
↑  "Congress slaveowners", The Washington Post, 2022-01-19, נבדק ב-2022-07-10
↑  "Survey of Historic Sites and Buildings: Rosefield, North Carolina". National Park Service. 29 ביולי 2004. נבדק ב-15 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bob Geary, "Imagine Blount Street. Then Imagine No Role for You (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)," Independent Weekly, 16 February 2005. Accessed: 12 September 2012.
↑  Origins of Madison Street Names (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine). Wisconsin Historical Society, 29 March 2006. Retrieved: 12 September 2012.
↑  National Constitution Center – Founding Fathers (אורכב 15.09.2012 בארכיון Wayback Machine). Accessed: 12 September 2012.
↑  Entry for North Carolina Historical Marker F-23: "Blount Hall," (אורכב 29.04.2014 בארכיון Wayback Machine) 2008. Accessed: 14 September 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449358105171  BnF: cb13620787v (data)  GND: 120801671  ISNI: 0000 0000 2410 5502  LCCN: n84136128  NTA: 314437673  SNAC: w68m827h  SUDOC: 056616171  US Congress: B000570  VIAF: 8227001   WorldCat (עם VIAF): 8227001 
סמלו של ויליאם בלאונט
בלאונט הול, בית ילדותו של ויליאם בלאונט
רידינג בלאונט
סצנה ממעמד החתימה על חוקת ארצות הברית, ציור משנת 1940 מאת הווארד צ'נדלר כריסטי
ויליאם בלאונט, מספר 18
אחוזת בלאונט, ביתו של ויליאם בלאונט בנוקסוויל, שנבנתה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-18
דיוקן בלאונט מאת אלברט רוזנטל
ציור המתאר קטטה בין חברי הקונגרס מת'יו ליון ורוג'ר גריסוולד, שהתקיימה באחד מהדיונים להדחה של בלאנט בינואר 1798
קברי בלאונט ואשתו, מרי, בבית הקברות הפרסביטריאנית הראשונה בנוקסוויל
עותק של "חוקי הקונגרס הראשון" חתום על ידי בלאונט המוצג במרכז ההיסטוריה של מזרח טנסי בנוקסוויל
האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בין-לאומית של ילדים

מדינות שאישררו את האמנה  מדינות שחתמו על האמנה אך לא אישררו אותה  מדינות שאישררו את האמנה, אך היא לא נכנסה לתוקף
האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בינלאומית של ילדים (לעיתים נקראת גם: אמנת האג) היא אמנה שנחתמה בהאג בשנת 1980 בדבר משמורת ילדים. לפי האמנה, המשמורת צריכה להיקבע במקום מגוריו הקבוע ואוסרת על העברת ילד ממדינה למדינה ללא הסכמת הוריו או האפוטרופוס. אם הוברח הילד לארץ אחרת ניתן להגיש בקשה להחזרתו והמדינות החתומות על האמנה מתחייבות להשיבו למדינה ממנה נחטף, שם תיקבע המשמורת החוקית. ברוב המקרים נועדה אמנה זו להילחם בתופעה של לקיחת המשמורת בכוח על ידי אחד ההורים אחרי סכסוך או גירושין.
למרות כוונת האמנה, מדינות רבות מנהלות קדם דיון על המשמורת בעת הדיון על השבת הילד למדינה ממנה נחטף, בין השאר בגלל טענות של ההורה ה"חוטף" שהשבת הילד למדינה ממנה נחטף תסכן את הילד.
ישראל אימצה את אמנת האג בשנת 1991 ב"חוק אמנת האג (החזרת ילדים חטופים) התשנ"א-1991", והגוף האחראי על ביצועה הוא המחלקה לעניינים בינלאומיים בפרקליטות המדינה.
שר"ב - שירות הרווחה הבין-לאומי הוא שירות רווחה, השייך למשרד הרווחה של מדינת ישראל, ותפקידו לסייע מקצועית במקרים בהם הדבר נדרש, גם בהתאם לאמנת האג, בקשר עם הילד וליוויו על ידי עובדים סוציאליים, על מנת להקל עליו ועל סביבתו את המעבר, אם נדרש.
חריגים לחובת השבת הילד

האמנה מציגה מספר חריגים לחובה להשיב ילד למדינה ממנה נחטף ומטבע הדברים חריגים אלו עולים רבות בדיונים בפני בית המשפט בבקשות השבה.
חריגים אלו כוללים:
בסעיף 12 - אם עבר יותר משנה בין החטיפה להגשת הבקשה, על הרשות השיפוטית להחזיר את הילד למקום מושבו "זולת אם הוכח כי... השתלב כבר בסביבתו החדשה" (סעיף 12). פרשנות שאת תקופת השנה יש למדוד מהחטיפה ועד לתחילת הדיון בבקשה לגופה נדחתה על ידי בית המשפט העליון בישראל ככזאת שאינה מקובלת באף מדינה.
בסעיף 20 - ניתן לסרב להחזיר ילד אם ההחזרה אינה מתיישבת עם עקרונות יסוד באשר להגנה על זכויות אדם וחירויות יסוד הנוהגים במדינה המתבקשת
סעיף 13א - האדם, המוסד, או הגוף האחר שבידיו מופקדת ההשגחה על גוף הילד, לא הפעיל בפועל את זכויות המשמורת בעת ההרחקה או אי ההחזרה, או הסכים עימן או השלים עימן לאחר מעשה.
סעיף 13ב - קיים חשש חמור שהחזרתו של הילד תחשוף אותו לנזק פיסי או פסיכולוגי, או תעמיד את הילד בדרך אחרת במצב בלתי נסבל
המשך סעיף 13ב - הרשות השיפוטית או המינהלית רשאית לסרב לצוות על החזרת הילד, אם התברר לה כי הילד מתנגד להחזרתו, וכי הוא הגיע לגיל ולרמת בגרות שבהם מן הראוי להביא בחשבון את השקפותיו.
חריגים לחובת השבת הילד > החריג של סיכון לילד

בית המשפט העליון של שווייץ קבע שיש לפרש חריג זה בצמצום כדי שלא יהא חוטף נשכר. מדי פעם עולה הטענה שהחזרת הילד החטוף תחשוף אותו לנזק בכך שההורה החוטף יעצר בגלל החטיפה. במקרה כזה בו ילד נחטף מישראל, הסכימה מדינת ישראל להבטיח לאם החוטפת שהיא לא תעצר על החטיפה. בדיון לגבי השבת ילד מישראל לארצות הברית דחה בית המשפט העליון את הטענה הזאת והשופט אמר שקבלתו תרוקן את אמנת האג מתוכנה.
חריגים לחובת השבת הילד > החריג של רצון הילד

בעת כתיבת האמנה לא הוסכם על גיל שממנו ומעלה יילקח בחשבון רצון הילד, מכיוון שכל גיל כזה נחשב לשרירותי, אולם הייתה הסכמה שיש להתחשב ברצונם של ילדים הקרובים לגיל העליון של האמנה, 16 שנים. על כן, הושאר העניין לשיקול דעת בתי המשפט בהתאם לבגרות הילד.
בישראל, בית המשפט העליון קבע שהחריג של רצון הילד "יתפרש בצמצום יתר, באופן שיחול במצבים חריגים וקיצוניים בלבד המצדיקים סטיה ממטרות ותכליות היסוד של האמנה" והמשקל לרצון הילד פחות מזה הניתן בדיון רגיל של משמורת. בכך נדחתה העמדה שהובעה למשל על ידי בית המשפט לענייני משפחה:
"כאמור, האמנה אינה קובעת גיל מינימום, אך נקבע לא אחת כי דעתו ורצונו של ילד ראויה להשמע ויש להתחשב בה, אם אמנם שוכנע בית המשפט שהוא בוגר ובשל דיו כדי לגבש עמדה עניינית וכנה. ... על מנת לצקת תוכן לסעיף 13(ב) סיפא, יש לפרשו באופן שכאשר ילדים שהגיעו לגיל ולרמת בשלות מספקת, מביעים התנגדות לחזרה, דעתם לא רק תישמע אלא היא תקבל משקל ותובא בחשבון בהכרעה הכללית."
עם זאת, בדיונים לגבי מקרים ספציפיים שופטי בית המשפט העליון נחלקו לגבי המשקל שיש לתת לרצון הילד. כך למשל, בדיון על החזרת ילד לידי אביו בבלגיה קבעו השופטים עדנה ארבל ואליעזר ריבלין שיש לבדוק ביתר פירוט את רצון הילד, בעוד השופט יוסף אלון סבר שמכיוון שהאם לא הוכיחה כי חל החריג של רצון הילד, ושלחריג זה יש להתייחס בזהירות רבה כשמדובר על ילד בן שמונה, יש להשיבו מיידית לאביו. בסופו של דבר, לאחר הבדיקה הנוספת נקבע שיש להשיב את הילד לאביו ובית המשפט העליון אישר זאת באופן סופי. במקרה אחר קבעו הרוב יוסף אלון ואליעזר ריבלין שיש להשיב את הילדים, בעוד אליקים רובינשטיין ביקש בחינה נוספת של רצון הילדים.
חריגים לחובת השבת הילד > חריג ההשלמה

על היקף המעשים הנחשבים להסכמה חלוקות הדיעות. באופן כללי נקבע שאמירות במהלך משא ומתן אינן בהכרח מהוות השלמה עם החטיפה, אולם בלא מעט מקרים קובעים השופטים שניהול משא ומתן עם הסכמה למעבר הילד למדינה אליה נלקח, מהווה השלמה בנסיבות הייחודיות של אותו מקרה.
פיצויים

בספר על אמנת האג נדונו שלוש אפשרויות לפיצוי ההורה שילדו נחטף על ידי ההורה השני:
פיצוי נזיקי
פיצוי כחלק מהליך פלילי על חטיפה. שימוש בהליך זה הוא נדיר.
פיצוי על פי סעיף 26(4) אמנת האג הקובע פיצויים להחזר הוצאות איתור הילד וניהול הליכים משפטיים
בישראל, קבע בית המשפט העליון שניהול הליכים לפי אמנת האג, אינו חוסם תביעת נזיקין נפרדת לפיצוי נזיקי, שכן ההליכים על פי אמנת האג נועדו לתת תרופה מיידית, ואינם ממצים את כל עילות התביעה.
הערות שוליים

↑  בע"מ 5690/10 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־18 באוגוסט 2010, סעיף 4
1 2  Neulinger & Shuruk v Switzerland ECHR
↑  בע"מ 5690/10 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־18 באוגוסט 2010, סעיף 5
↑  בע"מ 2808/15 פלוני נ' פלונית, ניתן ב־20 במאי 2015
↑  בע"מ 5579/07 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־7 באוגוסט 2007
↑  בע"מ 1855/08 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־8 באפריל 2008
↑  בע"מ 902/07 פלוני נ' פלוני, ניתן ב־26 באפריל 2007
↑  בע"מ 741/11 פלונית נ' פלוני, ניתן ב־17 במאי 2011
↑  בע"מ 9624/17 פלוני נ' פלונית, ניתן ב־24 בדצמבר 2017
↑  Rona Schuz, The Hague Child Abduction Convention a Critical Analysis 1 (2013)
↑  בע"מ 5668/17 פלונית נ' פלוני, ניתן ב־10 בדצמבר 2017
↑  בע"מ 3241/09 פלונית נ' פלוני, ניתן ב־2 באוקטובר 2009
↑  Eskinazi & Chelouche v. Turkey, (No. 14600/05), 2005-XIII Eur. Ct. H.R. (extracts)‎
↑  כנען ליפשיץ, בית משפט: בן 4 יישאר עם אמו בשווייץ ולא יוחזר לאביו בת"א, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2007
↑  Dr. Rhona Schuz,‏ The Relevance of Religious Law and Cultural Considerations in International Child Abduction Disputes, באתר Google Docs
גינה קהילתית

מתנדבים עובדים ב"גינת הנרקיס" בשכונת נחלאות בירושלים
גינה קהילתית בתל חנן בעיר נשר
גינה קהילתית היא גינה ציבורית המתוחזקת בהתנדבות על-ידי קהילה ולמענה, ובה בדרך כלל מתבצעות עבודות נוי, חקלאות ומתקיימים מפגשים קהילתיים. לכל גינה יש שימושים המתאימים למתנדבים הפעילים בה. גינות קהילתיות עשוית לחזק קשרים בין התושבים ולסייע לקידום ערכים של אזרחות פעילה וטיפוח הסביבה, באמצעות יצירת מסגרת לפעילות משותפת בין אנשים.
גינות קהילתיות שכיחות באזורים עירוניים בהם קיים מחסור בקרקע וצומח. ברוב המקרים הגינה הקהילתית מוקמת, מנוהלת ומתוחזקת על-ידי מתנדבים מן הקהילה, לפעמים בסיוע צוות מקצועי או רכז (חיצוני או תושב פעיל). לרוב הגינה תפעל באישור וגם בשיתוף הרשות המקומית, אך קיימות גם גינות קהילתיות שאינן קשורות לגופים ממסדיים (ראו גם: גינון גרילה).
מטרות הגינה הקהילתית

גינות קהילתיות עונות על צרכים שונים ומגוונים:
מקום מפגש קהילתי ואמצעי לחיזוק הקשרים בקהילה באמצעות מפגש בין אנשים בגילאים שונים ורקעים שונים ויצירת הזדמנות להכיר את שכניהם, להתיידד אתם ולעבוד יחד.
ערך נוסף בגינות הקהילתיות הוא קידום איכות סביבה ושיפור האקולוגיה העירונית.
בקהילות של תושבים חסרי אמצעים, גינות קהילתיות יכולות להיות מקור למזון עצמי טרי ואורגני ולחזק את הביטחון התזונתי של הקהילה העירונית.[דרוש מקור]
הגינות מאפשרות לימוד והתנסות בגננות פרמקלצ'ר, מקום להכנה ולצריכה של קומפוסט (זבל אורגני). הגינון הקהילתי יכול לסייע בהתמודדות עם שתי מגמות של ניכור: האחת - ניכור כלפי אנשים אחרים, והשנייה - ניכור וזרות כלפי מקורות המזון. מחקרים מצאו כי קהילות פעילות חוות כמות נמוכה יותר של פשיעה ושל ונדליזם.
מטרות הגינה הקהילתית > קהילה

לגינות קהילתיות יש מגוון רחב של תועלות חברתיות הן למשתתפים בפעילות בגינה והן לשכנים או ליישוב בו נמצאת הגינה הקהילתית. התועלות כוללות מקום לפעילות חברתית, חיזוק קשרי הקהילה, העצמה קהילתית, מקום לפעילות ייעודית לאוכלוסיות עם צרכים שונים (למשל קשישים ונוער בסיכון) צמצום פשיעה, הקטנת פערים, שיפור הבריאות הפיזית והנפשית, עליית ערך נכסים סביב הגינה, משיכת עסקים וחיזוק התיירות.
מטרות הגינה הקהילתית > קהילה > מקום פעילות חברתית

לדעת חלק מהחוקרים, התפקוד החשוב ביותר של הגינה הקהילתית הוא היותה זירה ואמצעי לחיזוק הקהילה ומפגש בלתי אמצעי עם אוכלוסיות שונות. היא מציעה מקום בו אפשר ליצור קשר עם אנשים אחרים. הקשר יכול להיות בצורה פעילה, כמו תכנון משותף, טיפוח הגינה ביחד, שיחה, משחק וכו' או פעילות סבילה של התבוננות בפעילות של אחרים, צפייה במופע, אירוע וכו'. מאפיין מרכזי של מפגשים בגינות קהילתיות הוא הספונטניות שלהם, יחד עם היבט של רוגע הנובע מהסביבה הירוקה והשקטה יחסית.
מטרות הגינה הקהילתית > קהילה > צמצום הפשיעה

המונח מרחב בר הגנה נטבע על ידי אוסקר ניומן ואחרים לציין סביבה שמתוכננת על מנת להקטין את תחושת הניכור של התושבים אליה. תכנון מסוג זה יוצר תפיסת בעלות של התושבים גם על המרחב הציבורי וכתוצאה מכך נוצרת אווירה שבה "זרים" או "פולשים" בולטים לעין. גינה קהילתית היא אחד האמצעים לבניית מרחב בר הגנה. גינה קהילתית פעילה מגבירה את תחושת הביטחון בכך שאזור מוזנח בשכונה הופך למקום נעים ומזמין והפעילות בגינה מגבירה את הקשרים בין האנשים והם דואגים האחד לשני ולוקחים חלק יותר פעיל בדאגה למרחב הציבורי.
מטרות הגינה הקהילתית > קהילה > חיזוק הפרט

הגינה הקהילתית מאפשרת יצירת קשרים בין אנשים ומפגשים בלתי אמצעיים. קשישים, בעלי מוגבלויות ואחרים שיש להם פעילות מעטה יחסית מחוץ לבית נהנים בגינה קהילתית מפעילות שהיא יצרנית, מחזקת את הבריאות הנפשית והפיזית ומאפשרת סביבת אנשים נוספים. תנאי חשוב להצלחת תפקודה של הגינה הקהילתית הוא הנגישות שלה (כולל נגישות לנכים או לקשישים). ההנגשה כוללת הצללה, מקומות ישיבה שמאפשרים תצפית נוחה על מקומות מעניינים בגינה, וכן נקודות המעודדות משחק (מתקני שעשועים לילדים, שח על הרצפה וכו').
מטרות הגינה הקהילתית > אקולוגיה

לגינון קהילתי ישנם גם עקרונות אקולוגיים הכוללים שתילת צמחייה מקומית, חיסכון במים ושמירה על מגוון המינים הן מהצומח והן מהחי. הטיפול בגינה מבוסס על חומרים ידידותיים לסביבה, ללא שימוש בחומרי דישון המיוצרים מכימיקלים וכן ייצור דשן מהפסולת האורגנית שמצטברת בגינה. גינות קהילתיות משמרות שטחים פתוחים בעיר וחלק מהגינות הוקמו בשטחים עירוניים שהיו מוזנחים והפכו לגינות לרווחת התושבים. בחלק מהגינות הקהילתיות מתקיימים גם לימוד פרמקלצ'ר וסדנאות הרצאות והקרנות סרטים הקשורים לעולם הקיימות.
מטרות הגינה הקהילתית > חינוך

ניצול יעיל של משאבים.
הכרות עם צמחים ועם בעלי חיים.
הקניית מיומנויות בחקלאות.
היסטוריה > בעולם

כבר במאה ה-19 היו מתכנני הערים מודעים לבעיית הצפיפות בשכונות המגורים של הערים הגדולות - במיוחד בשיכוני מעמד הפועלים - ובהיעדר שטחים ירוקים לפעילויות נופש ופנאי.
בשנת 1887 חוקק הפרלמנט הבריטי את ה-Allotment Act - חוק שחייב את הרשויות המקומיות להקצות חלקות אדמה קטנות למשפחות באזורים לא בנויים בתוך העיר או בשולי העיר עבור גינות ירק. ההיגיון מאחורי החוק היה שהיציאה מהשיכון הצפוף לשטח ירוק חשוב ליצירת סביבה אנושית בריאה שתפחית עם הזמן את תלות המשפחות ברשויות הרווחה.
בעשור האחרון של המאה ה-19, בעידוד הרשויות המקומיות, התפתחו בארצות הברית גינות הירק שבאו להעשיר את תפריט המשפחות העניות. בשנת 1894 כמעט אלף משפחות בדטרויט - מישיגן, החלו לגדל על אדמות העירייה תפוח אדמה, שעועית ולפת. תוכנית העירייה יצרה תקווה בקרב המובטלים, החזירה להם את הכבוד העצמי, חשפה אותם לפעילות פיזית באוויר הצח וגם עזרה לחסוך בהוצאות המשפחה עבור מזון. תועלת נוספת חשובה לא פחות הייתה שהגינות הקהילתיות אפשרו לתושבים לחבור איש אל רעהו ולרקום יחסי שכנות וקהילה.
בקנדה עודדה חברת הרכבות Canadian Pacific Railways את תושבי הערים לעבד גינות בסמוך למסילות הברזל בקטעים שבתוך הערים וליד תחנות הרכבת. המטרה הייתה אומנם טיפוח סביבת-התחנות ותוואי מסילות הברזל אבל גם כאן, בדומה לארצות הברית ולבריטניה, נצפו אותן תועלות לפרט ולקהילה.
גינות קהילתיות התפתחו בכל רחבי באירופה ובזמן מלחמות הפכו לאמצעי לבניית לכידות לאומית. במלחמת העולם השנייה סבלו משפחות עירוניות רבות מתת-תזונה והגינות הקהילתיות נתנו לחלקן מענה למצוקת הרעב בעיר. בשנת 1944 עסקו כעשרים מיליון אזרחים בארצות הברית בגידול פירות וירקות על חלקות השייכות לרשויות המקומיות. במחצית השנייה של המאה ה – 20 עם תחילת עידן השפע הכלכלי בארצות המערב חל כרסום בתופעת הגינון הקהילתי בכל העולם. המיתון של שנות ה-70 וה-80 העלה מחדש את יתרונות הגינה הקהילתית ככלי לטיפוח הפרט, הקהילה והסביבה העירונית - כמענה לחלק מבעיות החברה המתועשת העירונית.
בין המדינות בהן קיימת כיום פעילות אינטנסיבית בתחום הגינות הקהילתיות ניתן למנות את ספרד, בריטניה, ארצות הברית וטאיוואן.
היסטוריה > בישראל

הגינה הקהילתית הראשונה בישראל הוקמה בנווה צדק בשנת 1983, בקרן הרחובות שלוש ושטיין, ביזמת דוד הירש, תושב השכונה דאז. השטח עליו הוקמה הגינה שימש עד אותה עת כאתר מאולתר לשפיכת פסולת והקמת הגינה נועדה, בין היתר, להסיר מפגע זה. מטרה נוספת הייתה לספק לתושבי השכונה, שהייתה דלה מאוד בצמחייה, ריאה ירוקה ומקום מפגש והתכנסות. הקמת הגינה נעשתה ללא תאום עם הרשויות ועקב כך היה קיים חשש לשרידותה. חשש זה הוסר לאחר שבשנת 1993 הכירה עיריית תל אביב בגינה כגינה ציבורית ומאז העירייה היא שמתחזקת אותה.
בשנות ה-90 יזם סניף ירושלים של החברה להגנת הטבע הקמת גינה קהילתית בשכונת בקעה, בשיתוף עיריית ירושלים והמנהל הקהילתי. ההחלטה לאמץ את המודל הקיים בארצות מערביות רבות נבעה מההנחה שאין ערובה ששטחים המוגדרים כשטחים ירוקים לטובת הציבור אכן יישארו כאלה; ישנם היום שטחים ציבוריים רבים שאינם משמשים את הציבור וחלקם אף מהווים מפגע סביבתי. יש הטוענים שכדי להפוך שטח ירוק מוזנח לגן לשימוש הקהילה דרושים מאות אלפי שקלים. תלות בתקציבים בסדר גודל כזה, מקטין את היכולת לשמור על שטחים ירוקים בעיר. למעשה, כדי להפוך שטח ירוק מוזנח לשטח נקי מפסולת, עם מערכת השקיה, עצים ושיחים רב שנתיים וכמה ספסלים לשירות הקהילה די בסכומים הנעים בין עשרת אלפים לכמה עשרות אלפי שקלים, תלוי בגודל השטח ובצורכי הקהילה. תמיד ניתן לשדרג את הגן בעתיד.
במרוצת השנים התפתחה מאוד המודעות ליתרונות הרבים שמביאות עמן הגינות הקהילתיות לקהילה ולפרט וכיום קיימות מאות גינות פעילות ברחבי המדינה, ברוב המקרים בתמיכת ובעידוד הרשויות. בנוסף - ישנן גינות עירוניות עם "חלקות פרטיות" המשמשות גם לגידול תבלינים או ירקות ופירות.
ראו גם

פרמקלצ'ר
קומפוסט
חקלאות עירונית
פרויקט המקומות הציבוריים
גן ניצחון
גינת חלקות קהילתית
הערות שוליים

↑  המועצה לארץ ישראל יפה, גינות קהילתיות : חקלאות עירונית משותפת, מגזין אלקטרוני
1 2  John Ferris, Carol Norman and Joe Sempik 2001:People, Land and Sustainability:
Community Gardens and the Social Dimension of Sustainable Development. Social Policy and administration No. 35(5). pp. 559-568.
↑  Laura Saldivar-Tanaka & Marianne E. Krasny: Culturing Community Development, Neighborhood Open Space, and Civic Agriculture: the Case of Latino Community Gardens in New York City. Agriculture and Human Values 21:399-412
1 2  Heather A. Okvat & Alex J. Zautra 2011: Community Gardening: A Parsimonious Path to Individual, Community, and Environmental Resilience, American Journal of Community Psychology No. 47 (3-4). pp.374-387.
↑  מרחב בר הגנה הוא חלק מתאוריה רחבה יותר הנקראת מניעת פשיעה באמצעות תכנון סביבתי. היא גישה רב-תחומית לקטנת כמות התנהגות קרימנלית על ידי תכנון עירוני סביבתי. הגישה פועלת בכלים תכנוניים ואחרים להשפיע על החלטות שמקבל התוקפן לפני ביצוע של מעשה פלילי
↑  Newman, Oscar. (1972). Defensible Space: Crime Prevention Through Urban Design. New York: Macmillan. ISBN 0-02-000750-7
↑  Donna Armstrong 2000: A survey of community gardens in upstate New York: Implications for health promotion and community development. Health & Place 6 pp. 319-327.
↑  Sarah Wakefield, et al. 2007: Growing urban health: Community gardening in South-East Toronto. Health Promotion International, Vol. 22 No. 2 pp 92-101
| קיימות |
| --- | --- | --- |
| מושגי מפתח | איכות הסביבה • אקולוגיה • סביבתנות • טביעת רגל אקולוגית • מאזן אקולוגי • צדק בין-דורי |  |
| איומים | משבר האקלים • התחממות עולמית • הידלדלות שכבת האוזון • הכחדה המונית |  |
| אסטרטגיות סביבתיות | חשיבה סביבתית • קיימות מקומית • חינוך סביבתי • אקו-אנרכיזם • אקולוגיה עמוקה • עירוניות חדשה |  |
| פסולת | הפחתה במקור • קומפוסט (התכלות) • שימוש חוזר • מיחזור (מיחזור בישראל) • מדרג הפסולת • שטח הפסולת של האוקיינוס השקט  • שטח הפסולת של האוקיינוס ההודי  • שטח הפסולת הצפון אטלנטי |  |
| תשתיות ובנייה | תחבורה בת קיימא • בנייה ירוקה • תכנון רגיש למים • בנייה באדמה • בנייה תואמת אקלים |  |
| גינון וחקלאות | גינה קהילתית • גינון יובשני • חקלאות אורגנית • גידול ביו-אינטנסיבי • מזון מקומי • גינון גרילה • פרמקלצ'ר • יער מאכל • חקלאות עירונית • חקלאות בת קיימא • חומרים מזינים |  |
| אנרגיה | אנרגיה חלופית • אנרגיה ירוקה • אנרגיה מתחדשת • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • אנרגיה הידרואלקטרית • RDF |  |
| כלכלה | תרבות הצריכה • מזון מהיר • שיווק ערכי • שיווק ירוק • גרינווש • פיתוח בר-קיימא • תיירות בת קיימא • השקעה אחראית • כלכלה אקולוגית • התיישנות מתוכננת |  |
| ארגונים בישראל | החברה להגנת הטבע • המשרד להגנת הסביבה • אדם טבע ודין • אקו-ויקי • חיים וסביבה • מגמה ירוקה • המרד בהכחדה • צלול |  |
| מיזמים נבחרים | אג'נדה 21 • יום ללא קניות • תערוכת קלינטק • תחבורה היום ומחר • פרויקט עדן • ביוספירה 2 • BedZED • יום איכות הסביבה העולמי • שמיטה ישראלית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556545105171  GND: 4264353-3  LCCN: sh98000270  NDL: 01088195 
ארוחה קהילתית בגינה בוונקובר, קנדה.
גינה קהילתית בבלגיה.
גינה קהילתית נווה צדק. נוסדה בשנת 1983 בקרן הרחובות שטיין ושלוש
הכניסה לגינה הקהילתית בשכונת פלורנטין
מחנה הריכוז נובקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז
 מדינה:  סלובקיה
 תאריכים
 תאריך הקמה:  1941
 תאריך סגירה:  28 באוגוסט 1944
 אוכלוסייה
 השתייכות האסירים:  יהודים
 נתונים
 קואורדינטות:  48°43′05″N 18°32′27″E﻿ / ﻿48.717944°N 18.540778°E﻿ / 48.717944; 18.540778
 
מחנה הריכוז נובקי (בסלובקית: Nováky) היה מחנה ריכוז שפעל בתקופת הכיבוש הגרמני של סלובקיה במלחמת העולם השנייה, בסמיכות לעיירה נובקי. הוא פעל בין השנים 1942–1944 ונכלאו בו כ-1,600 יהודים. חלקם שולחו ממנו לאושביץ.
הקמת המחנה

לקראת סוף 1941 נכלאו יהודים בשטח, ששימש קודם לכן מחנה צבאי צ'כוסלובקי, לקראת שילוחם לפולין.
באביב 1942 לאחר שממשלת סלובקיה החליטה להפסיק את שילוח היהודים להשמדה בפולין, הוחלט על הפיכת המקום למחנה ריכוז ועבודה. במחנה נכלאו משפחות יהודיות והיו בו פעילויות חינוכיות ופעילות ספורט עבור הילדים שנכלאו בו. אסירי המחנה עסקו בייצור מוצרים עבור הממשל בסלובקיה הכבושה. שומרי המחנה היו אנשי משמר הלינקה הסלובקיים.
בין השאר נכלא במחנה רודולף ורבה, שגורש ממנו לאושביץ.
שחרור המחנה

ב-28 באוגוסט 1944, במהלך המרד הסלובקי, שוחררו אסירי המחנה. חלקם הצטרפו לשורות המורדים ולחמו עמם נגד כוחות הכיבוש הגרמניים.
הערות שוליים

↑  מחנה הריכוז נובקי, באתר יד ושם
↑  רוברט פילפוט, היהודי שברח מאושוויץ כדי להזהיר את העולם, באתר זמן ישראל, 7 באוקטובר 2022
↑  השתתפות היהודים במרד הלאומי הסלובקי | מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-2, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם ה-2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513525905171  LCCN: no2007118996  VIAF: 132907702   WorldCat (עם VIAF): 132907702