stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יום הניצחון על יפן בכיכר טיימס
הצילום של ויקטור ג'ורגנסן

צלם נוסף שהיה במקום, ויקטור ג'ורגנסן, תיעד אף הוא את הנשיקה. הצילום התפרסם בניו יורק טיימס למחרת הפרסום ב"לייף", תחת השם "מנשקים את המלחמה לשלום" (Kissing the War Goodbye). צילום זה נחשב מוצלח פחות מהצילום של אייזנשטאדט, מאחר שהוא כולל פחות מהרקע של ההתרחשויות מסביב, מה שפוגע בקומפוזיציה שלה, ובשל העובדה שרגליהם של המצולמים קטועות.
זהות המצולמים

זהותם של המצולמים לא הייתה ידועה עם פרסום הצילום, ובמשך השנים טענו מספר אנשים כי הם המצולמים. לא ידוע בוודאות מי מהם הוא אמנם המצולם, אך מחקרים שונים הצביעו על כמה מהם כמצולמים האפשריים, ואין ממצאים חד-משמעיים לגבי אף אחד מהם.
בסוף שנות ה-70 פנתה לאייזנשטדאט אישה בשם אדית שיין, שטענה שהיא האישה שמצולמת בתמונה. שיין עבדה בבית חולים סמוך, ויצאה לרחוב לחגוג כששמעה על תום המלחמה. את המלח לא הכירה, אך התירה לו לנשקה מאחר שהרגישה כי היא חייבת לו תודה על שלחם למענה במלחמה. בגיליון אוגוסט 1980 פרסם מגזין "לייף" את הדברים, וקרא למלח להזדהות גם כן. בעקבות הפנייה פנו 11 גברים למערכת העיתון בטענה שהם המלח המצולם, אך פנו גם 3 נשים שטענו שהן האישה המצולמת, ולא שיין.
ב-1995 טען קארל מוסקרלו כי הוא המלח המצולם, בהתבסס על כתם לידה על ידו. שיין אמרה כי היא מאמינה שמוסקרלו הוא המלח, אך בריאיון לניו יורק טיימס ב-2005 חזרה בה ואמרה כי אינה בטוחה בכך.
קבוצת חוקרים מהמכללה למלחמה ימית, בסיועם של מומחים לצילום, בחנה בשנת 2005 את התמונות, וקבעה כי מבין 11 הגברים שטענו כי הם המלח, המתאים ביותר הוא ג'ורג' מנדוסה. זאת, בהתבסס על צלקות וכתובות קעקע מתאימות. מנדוסה צפה בסרט קולנוע באולם המוזיקה רדיו סיטי עם בת זוגו ואשתו לעתיד, כאשר התבשרו כי המלחמה תמה. הם יצאו לחגוג, ומאחר שהפאבים היו עמוסים מדי, החליטו לחגוג ברחוב. לדבריו, הוא היה מעט שיכור כשהבחין באישה, אותה חשב בטעות לאחות בחיל הים, ונישק אותה. באחת מארבע התמונות שצילם אייזנשטאדט אף נראית ברקע בת זוגו.
ב-2007 טען גלן מקדאפי כי הוא האיש. מקדאפי הסתייע בחוקרת מהמעבדה לזיהוי פלילי של משטרת יוסטון, שבחנה את תווי פניו, מבנה אוזניו, עצמות פניו, קו השיער שלו, שורש כף היד שלו, פרקי אצבעותיו וכף ידו, והשוותה אותם לתצלום. באמצעות אותה שיטה, שללה החוקרת את האפשרות שמדובר במוסקרלו או מנדוסה. לפי גרסתו של מקדאפי לאירועים, הוא יצא מתחנת הרכבת התחתית וראה את הקהל הרב חוגג את סיום המלחמה. הוא חש שמחה והתרגשות רבה, מאחר שאחיו נפל בשבי היפני, וסיום המלחמה הביא עמו תקווה לשחרורו. הוא החל לקפץ ולרקוד, ואחות שעמדה ברחוב פתחה את ידיה וחיבקה אותו, אז נישק אותה. לדבריו, ובניגוד לגרסתו של אייזנשטאדט, הייתה זו נשיקה ממושכת. לטענתו, הוא הבחין באדם שרץ לעברם, ובתחילה חשב שאולי מדובר בבעלה של האחות, אך אותו אדם שלף מצלמה וצילם אותם מתנשקים. מקדאפי עבר בהצלחה חמש בדיקות פוליגרף בהן נשאל לגבי גרסתו.
בשנת 2012, שנתיים לאחר מותה של אדית שיין, התפרסם תחקיר שגרס כי היא לא יכולה הייתה להיות האישה שבתמונה, בשל פערים בין גובהה לבין גובהה המוערך של האישה המצולמת. כן נטען כי המדים אינם מדי אחות, ומתאימים יותר לשיננית. הכותבים הגיעו למסקנה כי אחת הנשים שפנו ל"לייף", גרטה צימר-פרידמן, מתאימה יותר.
"כניעה ללא תנאים"

בשנת 2005, במלאת 60 שנים לצילום, יצר האמן ג'ון סיוורד ג'ונסון פסל עשוי ברונזה המתאר את הסצנה המופיעה בצילום, בגודל טבעי, בשם "כניעה ללא תנאים" (Unconditional Surrender). הפסל הוצג בטקס שנערך בנוכחותם של אדית שיין וקארל מוסקרלו. בהמשך, יצר ג'ונסון גרסה עשויה פלסטיק ואלומיניום בגובה 7.6 מטרים. הפסל הוצב במקומות שונים בארצות הברית, בין היתר בסן דייגו ובסרסוטה.
ביקורת

הצילום התפרסם בשל יכולתו להעביר את השמחה הספונטנית שפקדה את אזרחי ארצות הברית עם תום המלחמה, ואולם יש הסבורים כי מאחר שלא מדובר בבני זוג שחגגו באופן רומנטי, אלא בגבר שתפס אישה זרה ברחוב ונישק אותה בחוזקה, מדובר למעשה בתיעוד של תקיפה מינית.
הערות שוליים

↑  Diane Bell, "Famous “kissing sailor” photo sparks true detective tale", U-T San Diego, 20.4.2012
↑  צפי סער, אייקון רומנטי או תיעוד של תקיפה מינית?, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2012
הצילום של ג'ורגנסן
אדית שיין ב-2008
פולטרגייסט (סרט, 2015)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  פולטרגייסט 
 בימוי:  גיל קינן 
 הופק בידי:  סם ריימי 
 תסריט:  דיוויד לינדסי-אבייר 
 עריכה:  ג'ף בטנקורט, בוב מוראווסקי 
 שחקנים ראשיים:  סם רוקוול, רוזמרי דה ויט, סקסון שרבינו, ג'ארד האריס, ג'יין אדמס
 מוזיקה:  מארק סטריית'נפלד 
 צילום:  חוויאר אקירסארוב 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  פורום הונגריה, פוקס המאה ה-20, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 במאי 2015 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט אימה על־טבעי, סרט מתח, סרט רוחות רפאים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   poltergeist2015
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פולטרגייסט (באנגלית: Poltergeist) הוא רימייק משנת 2015 לסרט אימה אמריקאי בעל אותו השם משנת 1982, מבית היוצר של פוקס המאה ה-20. הסרט בוים על ידי גיל קינן ונכתב על ידי דייוויד לינדסי-אבייר.
עלילה

אריק (סם רוקוול) ואמי (רוזמרי דה ויט) בואן, עוברים לבית פרטי בפרברים ביחד עם ביתם המתבגרת סנדרה
(סקסון שרבינו), בנם גריפין (קייל קטלט) ובתם הקטנה מאדיסון (קנדי קלמנטס). המשפחה המאושרת נתקלת באירועים מוזרים אך לא מזיקים, וגריפין הסובל מסיוטים נתקל בבובת ליצן קריפית בארונו. גריפין מוטרד לגלות שאחותו הקטנה מאדיסון, מדברת אל הטלוויזיה, ואומרת ש"הם כאן"ומזדעזע כאשר רואה ידיים בטלוויזיה. מאוחר יותר, סנדרה צופה בתוכניתו של מגרש השדים "קאריגאן" (ג'ארד האריס) ועוברת אירוע מצמרר במטבח שבו נתקפת על ידי יד שמגיחה משלולית ריר שחורה ומגעילה. למחרת, ההורים יוצאים מהבית ועל סנדרה לשמור על גריפין ומאדיסון. בינתיים, מאדי נמצאת בחדרה, ועוקבת אחרי בובתה אשר מובילה אותה לארונה, ונחטפת על ידי כמה אנשים שרק ידיהם נראו. גריפין מזדעזע לשמע צעקותיה ומותקף על ידי בובת הליצן, ונלקח על ידי העץ בחצר האחורית, שמתקיף אותו. אריק ואמי חוזרים, ומצליחים להוריד את גריפין מהעץ אך לא מוצאים את מאדיסון לאחר שסנדרה דיווחה להם על היעלמותה. המשפחה קוראת לקאריגאן, מגרש שדים הנערץ על ידי סנדרה, שבא עם עוזריו: סופי (סוזן הייוורד), בויד (ניקולס בראון) וד"ר ברוק פולי (ג'יין אדמס) . הצוות מודיע למשפחה שבתם נחטפה על ידי "פולטרגייסט", שד מסוכן במיוחד אשר כלוא בארונה של מאדיסון, וחטף אותה מכיוון שהיא יכולה לשחררם. הצוות מצליח לתקשר עם מאדיסון באמצעות הטלוויזיה, ורואה אותה בעזרת רחפן המצלמה של גריפין. גריפין בואי לארון בניסיון להציל את מאדיסון, אך נכלא בתוכו. הצוות מצליח לחלץ את שניהם והילדים מתעוררים. בלילה, המשפחה מתארגנת לברוח מהבית, אך הצוות מבחין באירועים משונים, והשד מתרגז. השד יוצא מתוך הארון ונחשף לראשונה לבני המשפחה והצוות, ומנסה לחטוף את מאדיסון שוב, אך המשפחה והצוות מצליחים לברוח והבית נהרס. בסוף הסרט, המשפחה מבקרת בית חדש ומגלים שהוא זהה לחלוטין לביתם הרדוף, ומסרבים לקנות את הבית.
צוות השחקנים

| שחקן/ית | דמות |
| --- | --- |
קייל קטלט: גריפין
קנדי קלמנטס: מאדיסון
סקסון שרבינו: סנדרה
סם רוקוול: אריק
רוזמרי דה ויט: אמי
ג'ארד האריס: קאריגאן
ג'יין אדמס: ד"ר ברוק פולי
ניקולס בראון: בויד
סוזן הייווארד: סופי
סמארט פורטו

| --- | --- |

Smart Fortwo, שנת 2014
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  DaimlerChrysler  -  דור ראשון, דור שני  דיימלר AG - דור שלישי
 שנות ייצור:  1998 ועד היום
 יחידות שיוצרו:  כ-1,500,000
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מרכב:  "Rear-engine, rear-wheel-drive layout" (אנ') (דור שני)
 אורך:  2,500 מ"מ (דור ראשון)  2,690 מ"מ (דור שני)  2,695 מ"מ (דור שני בין השנים 1014–2011, דור שלישי)
 רוחב:  1,510 מ"מ (דור ראשון)  1,560 מ"מ (דור שני, בין השנים 2008–2010)  1,559 מ"מ (דור שני, בין השנים 1014–2011)  1,663 מ"מ (דור שלישי)
 גובה:  1,500 מ"מ (דור ראשון)  1,540 מ"מ (דור שני, בין השנים 2008–2010)  1,542 מ"מ (דור שני, בין השנים 1014–2011)  1,555 מ"מ (דור שלישי)
 משקל:  720-805 ק"ג (דור ראשון)  825-945 ק"ג (דור שני)  880-1,040 ק"ג (דור שלישי)
 בסיס גלגלים:  1,819 מ"מ (דור ראשון)  1,870 מ"מ (דור שני, בין השנים 2008–2010)  1,867 מ"מ (דור שני, בין השנים 1014–2011)  1,873 מ"מ (דור שלישי)
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, 0.6 ליטר, מנוע מרצדס בנץ מסוג "Mercedes-Benz M160 engine" (אנ') (מנוע בנזין, מגדש טורבו (דור ראשון)  3 צילינדרים, 0.7 ליטר, מנוע מרצדס בנץ מסוג "Mercedes-Benz M160 engine" (אנ')  0.7 ליטר (מנוע בנזין, מגדש טורבו (דור ראשון)  3 צילינדרים, 0.8 ליטר, מנוע מרצדס בנץ מסוג "Mercedes-Benz OM660 engine" (אנ') 0.8 ליטר (מנוע דיזל, מגדש טורבו (דור ראשון, דור שני)  3 צילינדרים, 1.0 ליטר (דור שני)  3 צילינדרים, 1.0 ליטר, מנוע מרצדס בנץ מסוג "Mercedes-Benz M281 engine" (אנ') (מנוע בנזין (דור שלישי)  3 צילינדרים, 1.0 ליטר (מנוע בנזין מגדש טורבו (דור שני)  3 צילינדרים, 0.9 ליטר, מנוע מרצדס בנץ מסוג "Mercedes-Benz M281 engine" (אנ') (מנוע בנזין מגדש טורבו (דור שלישי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות (דור שלישי)  תמסורת חצי אוטומטית - 6 מהירויות מסוג "Electrohydraulic manual transmission" (אנ') (דור ראשון)  תמסורת חצי אוטומטית - 5 מהירויות (דור שני)  תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות מסוג "Dual-clutch transmission" (אנ') (דור שלישי)
סמארט פורטו (באנגלית: Smart Fortwo) היא מכונית מיקרו מתוצרת המותג סמארט אשר מיוצרת משנת 1998 ועד היום.
בין השנים 1998–2007 יוצרו דגמי "סמארט פורטו" על ידי DaimlerChrysler (אנ'), ומשנת 2007 מיוצרים דגמי "סמארט פורטו" על ידי תאגיד דיימלר AG בצרפת.
דורות "סמארט פורטו"

דור ראשון (W450) - יוצר בין השנים 1998–2007.
דור שני (W451) - יוצר בין השנים 2007–2014.
דור שלישי (W453) - מיוצר משנת 2014 ועד היום.
תצורות "סמארט פורטו"

3 דלתות הצ'בק (דור ראשון, דור שני, דור שלישי).
2 דלתות קבריולה (דור ראשון, דור שני, דור שלישי).
"סמארט פורטו"

מכונית עירונית
מנוע אחורי.
מנוע הנעה אחורית.
"סמארט פורטו" > דגמי דור ראשון

"smart city-coupé" - מנוע 599 סמ"ק המפיק 45 כ"ס (יוצר בין השנים 1998–2003).
"smart city-coupé" - מנוע 599 סמ"ק המפיק 45 כ"ס (יוצר בין השנים 1998–2001).
"smart city-coupé" - מנוע 599 סמ"ק המפיק 61 כ"ס (יוצר בין השנים 2001–2003)
"Smart" - מנוע 698 סמ"ק המפיק 50 כ"ס (יוצר בין השנים 2003–2006)
"Smart" - מנוע 698 סמ"ק המפיק 61 כ"ס (יוצר בין השנים 2003–2006).
"Smart Brabus"- מנוע 698 סמ"ק המפיק 75 כ"ס (יוצר בין השנים 2003–2006).
"smart city-coupé cdi" - מנוע דיזל 799 סמ"ק המפיק 41 כ"ס (יוצר בין השנים 1999–2002).
"Smart cdi" - מנוע דיזל 799 סמ"ק המפיק 41 כ"ס (יוצר בין השנים 2004–2006).
"סמארט פורטו" > דגמי דור שני

"1.0" (מנוע 999 סמ"ק).
"1.0 mhd" (מנוע 999 סמ"ק).
"Brabus 1.0" (מנוע 999 סמ"ק).
"cdi 0.8" (מנוע 799 סמ"ק).
"סמארט פורטו" > דגמי דור שלישי

"1.0" - מנוע בנזין 999 סמ"ק המפיק 61 כ"ס, מהירות שיא 151 קמ"ש, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 15.6 שניות (יוצר מינואר 2015 - יולי 2017).
"1.0" - מנוע בנזין 999 סמ"ק המפיק 71 כ"ס, מהירות שיא 151 קמ"ש, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 14.4 שניות (מיוצר מנובמבר 2014).
"0.9" - מנוע בנזין, מגדש טורבו, 898 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, מהירות שיא 155 קמ"ש, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 10.4 שניות (מיוצר מנובמבר 2014).
"Brabus" - מנוע בנזין, מגדש טורבו, 898 סמ"ק המפיק 109 כ"ס, מהירות שיא 165 קמ"ש, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.5 שניות (יוצר מיולי 2016 - פברואר 2018).
"0.9 Brabus Ultimate 125" - מנוע בנזין, מגדש טורבו 898 סמ"ק המפיק 125 כ"ס, מהירות שיא 165 קמ"ש, תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 9.2 שניות (מיוצר ממרץ 2017).
תמונות

"סמארט פורטו" - דור ראשון
"סמארט פורטו" - דור ראשון
"סמארט פורטו" - דור ראשון
"סמארט פורטו" - דור ראשון קופה
"סמארט פורטו" - דור ראשון קבריולה
"סמארט פורטו" - דור ראשון קבריולה
"סמארט פורטו" - דור שני קופה
"סמארט פורטו" - דור שני קופה
"סמארט פורטו" - דור שני
"סמארט פורטו" - דור שני קבריולה
"סמארט פורטו" - דור שני קבריולה
"סמארט פורטו" - דור שני קופה
"סמארט פורטו" - דור שלישי, שנת 2014
"סמארט פורטו" - דור שלישי, שנת 2014 קופה
"סמארט פורטו" - דור שלישי קבריולה, מבט לתוך הרכב
"סמארט פורטו" - דור שלישי קופה, מבט לתוך הרכב כולל לוח מחוונים
"סמארט פורטו" - דור שלישי קבריולה, שנת 2015
"סמארט פורטו" - דור שלישי קבריולה
ראו גם

סמארט
סמארט פורפור
סמארט רודסטר
הערות שוליים

↑  סמארט פורטו autocar.co.uk/car-review/smart/fortwo
↑  "סמארט פורטו", שנת 2017 kbb.com/smart/fortwo/2017
↑  סמארט פורטו media.daimler.com/marsMediaSite/de/instance/ko/10-Jahre-smart-fortwo
↑  "סמארט פורטו" topgear.com/car-reviews/smart/fortwo
Macht Arbeit Frei?

| --- | --- |

מראה הצבה בגן הפסלים, כוכב הירדן
 מידע כללי
 פַּסל:  יגאל תומרקין
 תאריך יצירה:  1992 / 2000
 נתונים על היצירה
 מיקום:  גן הפסלים, כוכב הירדן;  גן אבו נבוט, תל אביב-יפו
"Macht Arbeit Frei?‎" (מגרמנית: "האם העבודה משחררת?") הוא פסל מאת האמן הישראלי יגאל תומרקין. הוא מכיל שלושה אלמנטים מרכזיים - פירמידה, דמות האמן השוכבת על גבי קרון ותלולית חלוקי אבן.
היסטוריה

הגרסה המוקדמת של העבודה "Macht Arbeit Frei?" הוצגה בסימפוזיון בגרמניה בשנת 1991. בשנת 1992 זכה תומרקין בפרס רודן מטעם מוזיאון האקונה הפתוח (Hakone Open Air Museum) ומוזיאון אוצוקושי גאהרה ביפן על עבודה זו. שתי גרסאות של העבודה מוצבות כיום בגן אבו נבוט בתל אביב-יפו ובגן הפסלים בכוכב הירדן.
הפירמידה, כתב תומרקין, "היא אבן-הפינה של החברה-האנושית. בה רוכזו כל הידע, הכוח והמשאבים של העולם העתיק: הנדסה, אמנות, לוגיסטיקה, טכנולוגיה, אספקה ואדמיניסטרציה". תומרקין בחר לעצב את הכניסה לפירמידה באופן המאזכר את הכניסה למחנה הריכוז אושוויץ II - בירקנאו והופך אותה ל"בית חרושת ענק למוות". גם שמה של העבודה "Macht Arbeit Frei?‎" - מאזכר את מחנה הריכוז בהיותו פרפרזה על הכתובת "העבודה משחררת" ("Arbeit macht frei"), שהופיעה בכניסה למחנה.
קרון המתכת, הניצב על גבי מסילת רכבת, נושא דמות שוכבת המתוארת כחנוטה חלקית וצלובה. פניה הם כפני האמן. מן הקרון נמתח כבל מתכת המושך אותו אל עבר הפירמידה. מעברו האחר של הקרון, במקביל לפירמידה, נמצאת מעין תלולית עשויה חלוקי אבן, המאזכרת את האסתטיקה של גני הזן היפניים.
הגרסה שהוצבה בכוכב הירדן שונה מן הגרסה המוצבת בתל אביב-יפו בכך שהפירמידה בתל אביב עשויה יציקת בטון הצבועה צהוב, לעומת הפירמידה בכוכב הירדן, העשויה לוחות מתכת חשופה. בנוסף, במקום תלולית חלוקי האבן יצר תומרקין אלמנט פיסולי מופשט העשוי יציקת מתכת.
גלריה

‎,‏מראה ההצבה במוזיאון האקונה הפתוח, האקונה, יפן
Macht Arbeit Frei?‎,‏ 1992 - 1993
טכניקה מעורבת על נייר, גובה 70 ס"מ, אורך 100 ס"מ
Macht Arbeit Frei?‎,‏ 2000
גן אבו נבוט, תל אביב-יפו
Macht Arbeit Frei?‎,‏ 2000
גן אבו נבוט, תל אביב-יפו
Macht Arbeit Frei?‎,‏ 2000
גן אבו נבוט, תל אביב-יפו
הערות שוליים

↑  תומרקין, יגאל, "מצרים וארם-נהריים", מן האדמה עד לאמנות האדמה, זמורה ביתן בשיתוף המוזיאון הפתוח תפן, 1989, עמ' 50.
↑  תומרקין, יגאל, פסלי תומרקין, גן אבו נבוט, יפו, חמו"ל, 2001, ללא מספרי עמודים.
| יגאל תומרקין |
| --- | --- | --- |
| פיסול | שעון בארוקי (1957) • דיוקן האמן כלוחם צעיר (1965) • דיוקן האמן כפילוקטטס צעיר (1966) • אנדרטת השלום (1966) הכניסיני תחת כנפך (1966) • הוא הלך בשדות (1967) • סדרת האסטרונאוטים • מצפור ערד (1968) • קצבים (1969-1968) • עידן המדע (1969) • מלנכוליה (פסל) (1972) • גן שעוני השמש (1972) • התרחשויות (1972) • קיר רפלקטיבי (1978-1975) • השיר על האדמה (1978) • מחווה לרוברט קאפה (1985) • שבת של מכשפות (1988) • ?Macht Arbeit Frei ‏(1992) • שבעת עמודי החכמה שלי (1992) |  |
| ציור והדפס | פאניקה אודות מכנסיים (1961) • דיוקן עצמי 1975 (1975) • פייטה, פייר פאולו פאזוליני (1979) • קרב העיוורים והחזירה - להיינריך פון קלייסט (1979) • מחווה לקולנוע (1979) • שר היער - מחווה למישל טרונייה (1986-1985) • סוס העץ מיכאל (1987) |  |
| אנדרטאות | ביג צ'יף (1968) • אנדרטת הבקעה (1972) • אנדרטה לנופלים (אשקלון) (1972) • אנדרטה לשואה ולתקומה (1975) • אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת (1994) |  |
מיין סלטיקס

מיין סלטיקס (באנגלית: Maine Celtics) היא קבוצת כדורסל מהעיר פורטלנד, מיין המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2009 ומסונפת לקבוצת הבוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA.
היסטוריה

ב-25 בפברואר 2009 הודיעה הנהלת ליגת הפיתוח של ה-NBA על הרחבת הליגה וצירוף קבוצה מפורטלנד, מיין לליגה בעונת 2009/10. שם הקבוצה הוחלט לאחר תחרות לבחירת השם. צייד סרטנים הוא ענף מסחר חשוב באזור ניו אינגלנד, בו נמצאת מדינת מיין. השם "קלאוס" (Claws בתרגום לעברית: צבתות של סרטן) ניתן לקבוצה כמחווה לענף. השם "רד" הוא מחווה למאמן העבר של הסלטיקס, רד אאורבך.
ב-21 ביולי 2009 הודיעה הקבוצה על מינוי אוסטין אינג' למאמן הראשון של הקבוצה. ב-2 בספטמבר אותה שנה בחרה הקבוצה 10 שחקנים מתוך הסגל של קבוצות קולורדו 14' ואנהיים ארסנל במסגרת דראפט ההרחבה של שנת 2009, שחקנים שהיוו את בסיס הקבוצה בעונה הראשונה.
במהלך השנים הראשונות שיתפה הקבוצה פעולה עם שרלוט בובקטס (2012-2009) ופילדלפיה 76' (2012-2011), במקביל לשיתוף הפעולה עם הבוסטון סלטיקס. ביוני 2012 חתמה הקבוצה על הסכם חדש עם הסלטיקס המעניק לבוסטון בלעדיות.
בסיום עונת 2012/13 העפילה הראשונה לפלייאוף לאחר 4 עונות, אך הפסידה בסיבוב הראשון לריו גראנדה ואלי וייפרס. בעונת 2014/2015 זכתה הקבוצה באליפות הבית האטלנטי והעפילה שוב לפלייאוף, אך שוב הפסידה בסיבוב הראשון, הפעם לפורט ויין מאד אנטס. שנה לאחר מכן שוב סיימה בראשות הבית והודחה בסיבוב הראשון, הפעם על ידי קאנטון צ'ארג'. בעונת 2016/17 סיימה בראשות הבית, ניצחה את הסיבוב הראשון והפסידה בחצי הגמר לראפטורס 905, שזכו באליפות בסיום העונה.
ב-24 במאי 2021, הבוסטון סלטיקס הכריזו שהרד קלאוס שינו את שמם לסלטיקס, ועם שם זה הם משחקים החל מתחילת עונת 2021-2022.
עונה לאחר עונה

| עונה | מיקום במזרח | ניצחונות | הפסדים | אחוז הצלחה | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מיין רד קלאוס
| 2009/10 | 4 | 27 | 23 | 0.540 | - |
| 2010/11 | 5 | 18 | 32 | 0.360 | - |
| 2011/12 | 6 | 21 | 29 | 0.420 | - |
| 2012/13 | 6 | 26 | 24 | 0.520 | הפסד בסיבוב הראשון |
| 2013/14 | 9 | 19 | 31 | 0.380 | - |
| 2014/15 | 1 | 35 | 15 | 0.700 | הפסד בסיבוב הראשון |
| 2015/16 | 2 | 31 | 19 | 0.620 | הפסד בסיבוב הראשון |
| 2016/17 | 3 | 29 | 21 | 0.580 | הפסד בחצי הגמר |
| 2017/18 | 11 | 17 | 33 | 0.340 | - |
| 2018/19 | 13 | 19 | 31 | 0.380 | - |
| 2019/20 | 3 | 28 | 14 | 0.667 | העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה |
2020/21: לא שיחקה
מיין סלטיקס
| 2021/22 | 10 | 16 | 16 | 0.500 | - |
הערות שוליים

↑  NBA Development League Expands to Portland, Maine, NBA.com, 25 February 2009
↑  28 Teams In 28 Days: Meet The Maine Red Claws, NBA G League (באנגלית אמריקאית)
↑  Austin Ainge named Red Claws head coach, NBA.com, 21 July 2009
↑  Celtics take sole control of Red Claws, ESPN.com. 21 June 2012
↑  Maine Red Claws Renamed Maine Celtics, OurSports Central, ‏2021-05-24 (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA
| האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המערבי | האזור המערבי | האזור המערבי |
| אוסיאולה מג'יק | דלאוור בלו קואוטס | מוטור סיטי קרוז | אוסטין ספרס | ממפיס האסל | סן דייגו קליפרס |
| אינדיאנה מאד אנטס | וינדי סיטי בולס | מיין סלטיקס | אוקלהומה סיטי בלו | סאות' ביי לייקרס | סנטה קרוז ווריורס |
| ברמינגהאם סקוואדרון | ויסקונסין הרד | קולג' פארק סקייהוקס | איווה וולבס | סו פולס סקייפורס | קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו |
| גרינסבורו סווארם | וסטצ'סטר ניקס | קליבלנד צ'ארג' | ואלי סאנס | סולט לייק סיטי סטארס | ריו גראנדה ואלי וייפרס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | קפיטל סיטי גו-גו | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | ראפטורס 905 | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
רוב גולדברג

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1883 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בדצמבר 1970 (בגיל 87) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1904)  תיכון לוואל 
 תחום יצירה:  קריקטורה 
 יצירות ידועות:  בוב מקנאט, Mike and Ike, מכונת רוב גולדברג 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של ויל אייזנר (2016)  פרס רובן (1967)  פרס פוליצר לאיור עיתונות 
 חתימה:   
 rube-goldberg.com
 
רוב גולדברג
ראובן גארט לוסיוס "רוּב" גולדברג (באנגלית: Reuben Garrett Lucius "Rube" Goldberg;‏ 4 ביולי 1883 – 7 בדצמבר 1970) היה קריקטוריסט, כותב וממציא יהודי-אמריקאי זוכה פרס פוליצר.
ביוגרפיה

גולדברג נולד בסן פרנסיסקו בשנת 1883 להורים יהודים, ומילדותו עסק ברישום.
בשנת 1904 סיים לימודי הנדסה באוניברסיטת ברקלי, והחל לעבוד כמהנדס בעיריית סן פרנסיסקו.
שלש שנים לאחר מכן עבר לניו יורק, והחל לעבוד כקריקטוריסט בעיתון "New York Evening Mail". כמו כן, פיתח המצאות שונות, מהן הושפעו מספר משחקי שולחן.
בין השנים 1922 ו־1934 חיבר ואייר סדרות קומיקס לעיתון "McNaught Syndicate", ובמקביל פרסם את עבודתו העצמאית בתחום, שזכתה להצלחה רבה.
בשנת 1930 כתב את התסריט לסרט "Soup to Nuts" בכיכוב הרכב הקומיקאיים "שלושת המוקיונים" (The Three Stooges), שכלל את מו הווארד, שמפ הווארד ולארי פיין.
בשנת 1946 ייסד עם קריקטוריסטים נוספים את האגודה האמריקאית לקריקטוריסטים (National Cartoonists Society), והיה נשיאה הראשון. על שמו נקרא פרס המחולק מדי שנה על ידי הארגון.
בשנת 1948 זכה בפרס פוליצר על הקריקטורות הפוליטיות שלו.
על שמו נקרא המושג "מכונת רוב גולדברג", המתאר מערכת מכנית הפועלת בתגובת שרשרת ארוכה, על מנת לבצע פעולה אנושית פשוטה.
פאלם

ערך זה עוסק בחברת טכנולוגיה שידועה בייצור מחשבי כף יד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'ף הוקינס 
 תקופת הפעילות:  1992–2010 (כ־18 שנים) 
 חברת אם:  טכנולוגיית TCL 
 מיקום המטה:  סאניווייל 
 ענפי תעשייה:  תעשיית התוכנה, תעשיית האלקטרוניקה 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה 
  
 www.palm.com
 
סמארטפון Palm pre מריץ Web os 2.0
סמארטפון Palm Pixi המיועד לצורכי מדיה ומריץ Web OS
פאלם (באנגלית: Palm) הייתה חברת טכנולוגיה שידועה בייצור מחשבי כף יד.
מטה החברה ממוקם בסאניווייל, קליפורניה.
דגם Treo 300 של הנדספרינג
מחשב כף היד הראשון שיוצר על ידי החברה שלימים נקראה "פאלם" היה המכשיר מסדרת Pilot ויוצר בשנת 1996 על ידי USRobotics. לאחר תביעה של יצרנית העטים פיילוט על הפרת סימן המסחר שלה, שונה שם המכשיר ל-PalmPilot ולאחר מכן שונה סופית ל-Palm.
מוצרים ופעילות

המוצר הראשון שזכה לשם המסחרי "פאלם" היה דגם בסיסי של מחשב כף יד שפותח בחטיבת פאלם שהייתה אז חלק מחברת 3com. בשנת 2000, כדי "ליצור ערך" למשקיעים, פוצלה פאלם לחברה עצמאית שמניותיה נסחרות בנאסד"ק, ועיסוקה התמקד במחשבי כף יד. מוצרי חברת פאלם זכו להצלחה מסחרית גדולה משמעותית ממחשבי כף היד שקדמו להם, והביאו את מחשבי כף היד לתודעת הציבור.
מוצריה של פאלם התפתחו ממחשב כף יד גדול ומגושם שכלל רק לוח שנה, יומן ומחשבון (לדוגמה, Palm lll שהיה בין הדגמים המוקדמים, ונמצא בשימוש עד היום) למחשבים קטנים, דקים ומשוכללים, שבעזרתם ניתן לשלוח דואר אלקטרוני, לצלם תמונות, להקליט אודיו, להתחבר לאינטרנט, לשלוט במזגן מרחוק ושלל שימושים נוספים. המכשיר בא עם מסך מגע באופן שניתן לשלוט בו על ידי עט אלקטרוני בלבד ללא צורך במקלדת ובכך מתאפשר להקטין יותר את המכשיר ולהפוך אותו ליותר קומפקטי. לצורך שמירת הנתונים פותחה מערכת NVFS.
עם השנים, כאשר התפתחה חברת 'פאלם' והרחיבה את סל המוצרים שלה, הפכה המילה 'פאלם' לשם גנרי למחשב כף-יד, בין אם רצה עליו מערכת ההפעלה של פאלם או מערכות הפעלה אחרות. עם הזמן התחלקה החברה לשתי חברות - Palm One שייצרה את החומרה, ו-Palm Source שפיתחה את מערכת ההפעלה למכשירים אלו. לאחרונה חברת החומרה PalmOne שינתה את שמה שוב ל-Palm וחברת התוכנה PalmSource נקנתה על ידי חברת Access ושינתה באוקטובר 2006 את שמה ל-Access.
חברת פאלם גם איפשרה לחברות נוספות, לדוגמה סוני, לקבל רישיון שימוש במערכת ההפעלה שלה לפיתוח מחשבי כף יד. בין חברות אלו, הייתה גם חברת הנדספרינג (Handspring) אשר יצרה, בנוסף למחשבי כף יד מבוססי מערכת ההפעלה של פאלם, גם מכשירים סלולרים המופעלים על ידי אותה מערכת הפעלה. מכשירים אלו נקראו טראו (Treo). ביוני 2003 רכשה חברת פאלם את חברת הנדספרינג והחלה לשווק את מכשירי הטראו תחת שמה.
בשנותיה האחרונות נאבקה פאלם במחשבי כף יד שהריצו את מערכת ההפעלה Windows Mobile של מיקרוסופט, מכשירים שאותם פיתחו בין השאר "דל", "קומפאק" וחברות בולטות אחרות. לאחר מכן החלו שתי החברות לשתף פעולה, עם יציאת המכשיר החדש, ה-Treo 700W, שמשלב את החומרה הנוחה והידועה של חברת פאלם עם התוכנה המוצלחת של מיקרוסופט. מכשיר זה, טלפון סלולרי משולב במחשב כף יד בעל מקלדת קטנה, יכולות אלחוטיות ומצלמת 1.3 מיליון פיקסלים נחשב בזמנו למכשיר הדגל של החברות.
פאלם אחראית בין השאר לפיתוח סדרות הטראו, הזייר (Zire), הטונגסטן (Tungsten), סדרת ה-V ועוד.
באפריל 2010 בעקבות האטה במכירות, החברה שנקלעה לקשיים כלכליים נרכשה בידי חברת היולט פקארד בסכום של 1.2 מיליארד דולר ,
לאחר חצי שנה הוסרו מכשירי palm עם מערכת ההפעלה web os שהיא מערכת הפעלה חדישה ש-HP פיתחה למכשירי פאלם במקום המערכת הוותיקה והישנה palm os.
נכון לשנים 2011–2013 לא הושקו או הוכרזו מכשירי פאלם חדשים, ב-2012 חברת HP מכרה את מערכת ההפעלה web os לחברת LG לטובת שימוש בעתיד בטלוויזיות החכמות של LG.
פאלם סיימה את דרכה בתחום הטלפונים הסלולריים ומחשבי הכף-יד, ונתח גדול מהחברה הועבר ל-HP. כיום אתר פאלם מוביל לאתר HP בו מוצגים דור ההמשך של פאלם (טלפונים סלולרים) תחת המותג HP.
סקירת דגמים נבחרים > Palm III

מכשירים אלו היו בין הראשונים אשר היו מתוצרת פאלם.
סקירת דגמים נבחרים > Palm V/Vx

מכשיר פופולרי ויוקרתי בזמנו.
סקירת דגמים נבחרים > m5xx

הסדרה שהחליפה את מכשירי ה-v וה-vx, תוך הצגת החידוש של מערכת הפעלה התומכת בריבוי צבעי תצוגה.
סקירת דגמים נבחרים > Tungsten

הסדרה מכילה בין השאר את הדגמים: T, T2, T3, E, E2, T5, Tx
המכשירים בסדרה הם בדרך כלל מכשירים מהקצה העליון, ומהדגמים המובילים של החברה.
סקירת דגמים נבחרים > Zire

הסדרה מכילה בין השאר את הדגמים: 71, 72, 31, 21,
המכשירים בסדרה זו מוצבו ברמת הכניסה, המכשירים המתקדמים יותר שהכילו מצלמה, כוונו בעיקר לצעירים ולשימוש במשחקים.
סקירת דגמים נבחרים > Treo

סדרה ותיקה זו הייתה שייכת בתחילה לחברת Handspring, עד שנקנתה על ידי פאלם.
המכשירים בסדרה זו משולבי טלפון, ונפוצים למדי:
HP Touchpad - טאבלט 9.7 אינץ' מבוסס WebOS 3.0 שפותח על ידי פאלם אך מותג על ידי HP לאחר שרכשה את פאלם. טאבלט הטאצ'פד היה מתחרה לאייפד.
Palm Pixi - סדרת סמארטפונים מבוססי WebOS עם מקלדת פיזית המיועדים בעיקר למולטימדיה.