stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמבלין אנטרטיינמנט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  סטיבן ספילברג
 תקופת הפעילות:  17 בדצמבר 1980 (כ"אמבלין פרודקשן") – הווה
 חברת אם:  אמבלין פרטנרס 
 מיקום המטה:  יוניברסל סיטי, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 שליטה בחברה:  סטיבן ספילברג קתלין קנדי פרנק מרשל
 מוצרים עיקריים:  סרט 
  
 amblin.com
 
אמבלין אנטרטיינמנט (באנגלית: Amblin Entertainment, נוסדה כאמבלין פרודקשן (Amblin Productions)) היא חברה אמריקאית להפקת סרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה שנוסדה על ידי הבמאי והמפיק סטיבן ספילברג, ומפיקי הסרטים קתלין קנדי ופרנק מרשל ב-1980. מטה החברה נמצא באולפני יוניברסל שביוניברסל סיטי, קליפורניה.
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

אי.טי. - חבר מכוכב אחר
אימפריית השמש
אינטליגנציה מלאכותית
ארכנופוביה
בחזרה לעתיד 2
בחזרה לעתיד 3
בחזרה לעתיד
גברים בשחור 2
גברים בשחור 3
גברים בשחור
גיבורי הדגל
גרמלינס 2
גרמלינס
גשר המרגלים
דו"ח מיוחד
האגדה של זורו
הגוניס
הגשרים של מחוז מדיסון
הוק (סרט)
המסכה של זורו
העי"ג
העיתון
הצבע ארגמן
הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן
זכרונותיה של גיישה
חיילים קטנים
טרמינל
יום במלכודת
להציל את טוראי ריאן
לינקולן
מי הפליל את רוג'ר רביט
מינכן
מכאן והלאה
מלחמת העולמות
מסע של מאה צעדים
נס ברחוב שמונה
סוס מלחמה
סופר 8
עולם היורה: נפילת הממלכה
עולם היורה
עלילות טייני טון - כיף של חופשה
ענקים קטנים
פארק היורה 3
פארק היורה: העולם האבוד
פארק היורה
פייבל והחלום האמריקאי
פסגת הפחד
קדילאק של סופשבוע
קספר
רשימת שינדלר
תפוס אותי אם תוכל
אבא
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

ER
אנימניאקס
אקסטנט
בחזרה לעתיד
בתוך הבועה
האמריקאים
הבורג'ס
השמיים נופלים
טרה נובה
סיפורים מופלאים
עולם חדש מופלא
עלילות טייני טון
פינקי והמוח
אסלאם קרימוב

אסלאם קרימוב (באוזבקית: Islom Abdug‘aniyevich Karimov; ברוסית: Ислам Абдуганиевич Каримов;‏ 30 בינואר 1938 – 2 בספטמבר 2016) היה נשיאה הראשון של אוזבקיסטן, משנת 1990 עד מותו. בתקופת שלטונו הלך והתעצם כוחם של שירותי הביטחון באוזבקיסטן. במשך השנים זכה קרימוב לשבחים על הדיכוי המוצלח של קיצוניות איסלאמית בארצו, אך גם לביקורת על שלטונו הרודני וההגבלות שהחיל על זכויות דמוקרטיות.
ביוגרפיה

קרימוב נולד ב-30 בינואר 1938, בן לאם טג'יקית ולאב אוזבקי.
הוא למד הנדסה במכון הפוליטכני של טשקנט ולאחר שעבד כמהנדס עבר לתפקידי ניהול בממסד המפלגתי. בשנת 1989 התמנה למזכיר הראשון של המפלגה הקומוניסטית האוזבקית והיה בתפקיד זה עד להתפרקות ברית המועצות.
קרימוב החל לשלוט באוזבקיסטן הסובייטית בשנת 1990, ובדצמבר 1991 היה לנשיאה הראשון של אוזבקיסטן העצמאית, בעקבות ניצחונו בבחירות הראשונות לנשיאות, שבהן זכה ברוב מוחץ של 86%. בינואר 2000 נערכו שוב בחירות לתפקיד, וקרימוב זכה ברוב של 91.9%. בדצמבר 2007 התמודד לקראת קדנציה שלישית רצופה, וזכה שוב, ברוב של 90.77%. באפריל 2015 התמודד לקדנציה רביעית וזכה ברוב של 94%. כל מערכות הבחירות נחשבות על ידי משקיפים מערביים כבלתי הוגנות.
שגריר בריטניה בשנים 2002–2004 דיווח על הפרה שיטתית של זכויות אדם, הכוללת עינויים, חטיפות, רציחות, מעשי אונס ורדיפה על רקע דתי. חופש העיתונות במהלך תקופת שלטונו הוגבל מאוד, וכמעט כל אמצעי התקשורת שויכו למדינה. קרימוב זכה לכינוי "המרתיח" לאחר שב-2002 אנשיו הוציאו להורג שני מתנגדים, באמצעות הרתחה. קרימוב הואשם באחריות לטבח שהתרחש בשנת 2005 בעיר אנדיז'ן; כוחות הביטחון רצחו באותו יום מאות ואולי אלפי מפגינים.
נטען כי קרימוב הקפיד לרדוף כל מי שהוא אסלאמי מדי או חילוני מדי. הוא השתלט על העיתונות, הוציא אל מחוץ לחוק כל אופוזיציה, והגביל תנועה אסלאמית לא-רשמית. גורמי המודיעין הפנימיים של אוזבקיסטן, שצמחו ממשרדי הק.ג.ב. לשעבר, תועדו על ידי תנועות בינלאומיות לזכויות אדם כמדכאות כל מי שנחשב כאופוזיציה שלטונית, ובמיוחד אסלאמיסטית פונדמנטליסטית. הדבר התבטא בהגליה, עינוי, וכליאה לא רק של אותם גורמים אלא גם של משפחותיהם. אחרי 1998 השלטונות האוזבקיים הקלו מעט את ההגבלות באשר לחופש הדת, אך עדיין היה פיקוח הדוק על מסגדים והתארגנויות דתיות וכתיבה דתית מבחוץ. כמו כן נאסר לבוש דתי מחוץ לבית. דוקטרינות דומות אומצו גם במדינות השכנות ובעיקר בטורקמניסטן, שהשליטה דוקטרינה כמעט זהה לזו של אוזבקיסטן.
מתנגדיו בעיקר מהתנועות האסלאמיות, ובראשן מפלגת השחרור האסלאמית, כינו אותו "רודן יהודי", עקב קשריו עם ישראל.
באוגוסט 2016 לקה קרימוב בשבץ, וב-2 בספטמבר הוא מת, בגיל 78. הוא נקבר בבית העלמין ההיסטורי שאחי-זנדה בסמרקנד.
קרימוב השאיר אחריו שתי בנות. בתו הגדולה גולנרה קרימובה החלה את דרכה ככוכבת פופ, ובהמשך הפכה לאחד האנשים החזקים באוזבקיסטן ושלטה לפי דיווחים באימפריה עסקית רחבה; בשנת 2014, דיווח כלי תקשורת כי היא הושמה במעצר בית, ומאז לא נראתה בציבור. בתו הצעירה היא לולה קרימובה-טילייבה (אנ'), דיפלומטית ונדבנית, המשמשת כשגרירת אוזבקיסטן לארגון החינוך, המדע והתרבות של האו"ם (אונסק"ו). לקרימוב אין בנים, שעשויים היו לשמש יורשיו, כמקובל במדינה כאוזבקיסטן בעלת האופי הפטריארכלי.
הערות שוליים

1 2  הרודן האוזבקי נלחם על חייו - ואין לו יורש, באתר ynet, 29 באוגוסט 2016
1 2  רויטרס, תחת שלטון קרימוב הפכה אוזבקיסטאן למדינה דכאנית ומסוגרת, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2016
↑  דיווח: נשיא אוזבקיסטן איסלאם קרימוב הלך לעולמו בגיל 78, באתר ynet, 2 בספטמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390461905171  PLWABN: 9810670812805606  GND: 115756019  ISNI: 0000 0001 0888 9463  LCCN: no94018524  NARA: 10573874  NDL: 001103106  NKC: js20050808011  NTA: 117239089  RSL: 000142770  SNAC: w67w976z  SUDOC: 070675635  VIAF: 37652708   WorldCat (עם VIAF): 37652708
אמברוזיו קונטריני

אמברוזיו קונטריני או אמברוג'ו קונטריני (באיטלקית Ambrosio Contarini או Ambrogio Contarini ‏,  היה דיפלומט ונוסע ונציאני.
Viaggio al signor Usun Hassan re di Persia, 1487
ב-23 בפברואר 1473 הוא נשלח למשימה דיפלומטית וערך את מסעו דרך גרמניה, פולין, וחצי האי קרים עד לאספהאן, ובדרכו חזרה חזר דרך גאורגיה, בתומי, מגרליה, דרבנט ומוסקבה בספטמבר 1476. את תיאור המראות וההתרשמויות שלו העלה בספר מסעותיו.
אצטדיון לואיג'י פראריס

| --- | --- |
אצטדיון לואיג'י פראריס, 2016
אצטדיון לואיג'י פראריס, 2016
 כינוי:  אצטדיון מראסי
 על שם:  Luigi Ferraris 
 שמות קודמים:  סטאדיו קומונלה (1931–1991)
 כתובת:  Via Giovanni De Prà 1, I-16139 Genova 
 מיקום:  איטליה ג'נובה, איטליה
 קואורדינטות:  44°24′59″N 8°57′09″E﻿ / ﻿44.416431°N 8.952428°E﻿ / 44.416431; 8.952428
 תקופת הפעילות:  22 בינואר 1911 – הווה (113 שנים)
 שופץ:  1982, 1987-1989
 בעלים:  עיריית ג'נובה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  ויטוריו גרגוטי 
 קבוצות:  גנואה (1911 - ) אנדראה-דוריה (1931 - 1946) סמפיירדניז (1945 - 1946) סמפדוריה (1946 - )
 מושבים:  36,600
 ממדי משטח:  105x68 מטר
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון לואיג'י פראריס (באיטלקית:  Stadio comunale Luigi Ferraris; מוכר גם בתור אצטדיון מראסי) הוא אצטדיון הממוקם בג'נובה, שבאיטליה.
האצטדיון הוא האצטדיון הביתי של קבוצות הכדורגל של גנואה וסמפדוריה מהסרייה א'. האצטדיון נפתח ב-1911 והוא אחד האצטדיונים העתיקים ביותר באיטליה ובאירופה. האצטדיון הוא רב-שימושי והוא גם אצטדיונה הביתי של נבחרת הרוגבי של איטליה ומשמש סוגי ספורט אחרים, בנוסף הוא גם היכל הופעות עירוני.
האצטדיון עבר שיפוץ משמעותי לקראת משחקי מונדיאל 1990 בהם אירח מספר משחקים.
האצטדיון נקרא על שם הכדורגלן לואיג'י פראריס שהיה גם מהנדס וחייל איטלקי שנהרג בעת מילוי תפקידו במלחמת העולם הראשונה.
אנפה לבנת-פנים

| אנפה לבנת-פנים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: לבנית
מין:: אנפה לבנת-פנים
שם מדעי
 Egretta novaehollandiae ‏לאת'אם, 1790
תחום תפוצה


אנפה לבנת-פנים (שם מדעי: Egretta novaehollandiae) היא מין של עוף מים בסוג לבנית ממשפחת האנפתיים החיה לאורך דרום-מזרח אסיה באינדונזיה, גינאה החדשה, מרבית אוסטרליה וניו זילנד. האנפה מצויה הן לאורך מים מתוקים והן במים מלוחים סמוך לחופים, כשלרוב היא לא נודדת הרחק.
אנפה זו דומה למין אנפה כחולה קטנה, אף שבעבר בלבלו בינה לבין המין אנפה לבנת-צוואר והכלילו אותה בסוג אנפה. היא תוארה ב-1770 בידי החוקר ג'ון לת'אם (אנ').
תיאור

אורכה של האנפה 60 עד 70 ס"מ, קטן יחסית לסוגה ומשקלה הממוצע הוא 550 גרם. האנפה בעלת נוצות גב, בטן, חזה וכנפיים אפורים-כחולים עם רגליים צהובות עד אפורות. החלק האחורי של הראש כחול, למעט כמה ציצות לבנות, אך רובו לבן בסמוך לסנטר, למקור, ללחיים ולעיניים. האזור סביב העיניים לעיתים צהוב. בעונת הרבייה הזכרים מצמיחים מספר נוצות בצבע ורוד-ברונזה על הגרון והחזה הכחולים יחסית. מקורה של האנפה ארוך ודק בצבע אפור עם קצה שחור.
האנפה מצויה בסמוך לביצות, שדות, שפכי נהרות וחופים לאורך אוסטרליה, חלק מאיי אוקיאניה, גינאה החדשה ובכמה מאיי אינדונזיה. היא נמצאת גם בטסמניה (המין היחיד בסוגה המתרבה באי), קלדוניה החדשה, ניו זילנד ובכמה איים כמו אי חג המולד, איי קוקוס ואיי שלמה. אנפה זו היא דייגת מוצלחת הניזונה בעיקר מדגים ומסרטנים שהיא חוטפת.
הערות שוליים

↑  אנפה לבנת-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנפה ירוקה (סוג)

| אנפה ירוקה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפה ירוקה
מינים
 אנפה ירוקת-גב  אנפה ירוקה  אנפת לבה
שם מדעי
 Butorides ‏בליית, 1852

אנפה ירוקה (שם מדעי: Butorides) היא סוג של עופות ממשפחת האנפתיים החיים במקווי מים טרופיים הן במים מתוקים והן במים מלוחים כמו גם במים מליחים בשפכי נהר או ביצות מנגרובים.
לאנפות אלה גוף עגלגל, ראש עם ציצה בולטת וכנפיים ירוקות או סגולות. הפנים צהובות והמקור עבה. הן ניזונות מטרף שהן תופסות במים וחלקן משתמשות בפתיון כדי לתפוס את צידן.
מינים

אנפית מנגרובים (Butorides striata)
אנפה ירוקה (Butorides virescens)
אנפת לבה (Butorides sundevalli)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561469105171
אנטנאס מוקוס

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1952 (בן 72) בוגוטה, קולומביה 
 מדינה:  קולומביה 
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית של קולומביה  סורבון  אוניברסיטת בורגון  Lycée français Louis Pasteur 
 מפלגה:  המפלגה הירוקה 
 
 
אאורליוס רוטניס אנטנאס מוקוס שיביצקאס (Aurelijus Rūtenis Antanas Mockus Šivickas; נולד ב-25 במרץ 1952) הוא מתמטיקאי, פילוסוף ופוליטיקאי קולומביאני, שכיהן כראש עיריית בוגוטה.
ביוגרפיה

מוקוס נולד בבוגוטה, בן יחיד במשפחה של מהגרים מליטא. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת בורגונדי בדיז'ון שבצרפת, וקיבל תואר ראשון ב-1972. מ-1975 שימש כמרצה וכחוקר באוניברסיטה הלאומית של קולומביה, וב-1988 קיבל תואר שני בפילוסופיה. באותה שנה מונה לסגן נשיא האוניברסיטה, וב-1991 היה לנשיא האוניברסיטה. במהלך כהונתו בתפקיד זה נטל חלק בניסוח חוקת קולומביה שאושרה ב-1991, בעיקר בנושאים הקשורים בחינוך.
בשנת 1993 נשא דברים בפני סטודנטים באוניברסיטה, ומשאלו הפריעו לו לדבר, חשף את ישבנו בפניהם. הוא הסביר פעולה חריגה זו בנימוק ש"התנהגות חדשנית עשויה להיות מועילה כשנגמרות לך המילים", וכן טען כי הדבר נעשה בהשראת עקרון "האלימות הסמלית" של  הפילוסוף פייר בורדייה. בעקבות האירוע, נאלץ להתפטר מתפקידו כנשיא האוניברסיטה, אך זכה לחשיפה ציבורית שהקלה עליו להשתלב בזירה הפוליטית.
ביוגרפיה > כראש עיריית בוגוטה

ב-1995 נבחר מוקוס לראש עיריית בוגוטה. הוא ניהל קמפיין דל משאבים מביתה של אמו, והסתובב בחוצות העיר כשהוא מחופש לסופרמן.
במהלך כהונתו נודע בכך שהשתמש בשיטות פעולה חדשניות ויצירתיות להתמודדות עם בעיותיה של העיר, ששיפרו פלאים את מצבה. בין היתר, שיעור מקרי הרצח בעיר ירד בכ-70%, מספר ההרוגים בתאונות דרכים ירד בלמעלה מ-50%, צריכת המים הצטמצמה בכ-40%, שיעור הבתים המחוברים לתשתיות מים זורמים עלה מ-79% ל-100%, שיעור הבתים המחוברים לביוב עלה מ-71% ל-95%, כל הבתים בעיר חוברו לרשת החשמל, והכנסות העירייה מגביית מסים גדלו פי שלושה. עם זאת, נכשל בפרויקטים חברתיים שונים, ושיעורי העוני והאבטלה בעיר נותרו גבוהים.
בין השיטות יוצאות הדופן אותן הנהיג מוקוס בעיר: כדי להתמודד עם תאונות הדרכים, העסיקה העירייה 420 פנטומימאים שלעגו לעברייני תנועה, מתוך הנחת מוצא שהקולומביאנים חוששים יותר שילעגו להם מאשר לקבל קנס. בנוסף, הורה לצייר כוכב, בכל מקום בו נהרג אדם בתאונת דרכים. כדי ליצור אווירה בטוחה יותר לנשים בעיר, הנהיג "ערבים לנשים בלבד", בהם ביקש מהגברים להישאר בבתיהם, והעירייה ארגנה קונצרטים ופאבים שנפתחו לנשים בלבד, כשעל הסדר שמרו שוטרות. כדי לעודד חיסכון במים, התקלח בשידור חי, והראה שהוא סוגר את הברז בזמן שהוא מסתבן. צעד נוסף שנקט היה לבקש מתושבי העיר לשלם באופן וולונטרי מסי עירייה גבוהים ב-10%. כ-63 אלף מתושבי העיר נענו לבקשה זו.
מוקוס היה חשוף גם לאיומים מצד ארגוני גרילה, ואף עם איומים אלה בחר להתמודד בדרך יצירתית ומושכת תשומת לב, כאשר לבש שכפ"ץ מעל הבגדים, ובו חור בצורת לב.
ב-1998 התפטר מתפקידו כראש העיר, כדי להתמודד בבחירות לנשיאות קולומביה. בסופו של דבר לא התמודד לתפקיד הנשיא, אלא חבר למועמדת המפלגה השמרנית, נעמי סנין, והיה למועמד לתפקיד סגן הנשיא. סנין קיבלה כ-27% מהקולות ולא העפילה לסיבוב השני. לאחר התפטרותו, מילא את תפקידו אנריקה פניאלוסה, שהמשיך במדיניותו בעיר.
ב-2001 התמודד שוב בבחירות לראשות העיר, תוך שהוא "מבקש את סליחת התושבים על שעזב את תפקידו לשם התמודדות כושלת בבחירות לנשיאות". הוא נבחר לכהונה נוספת, וכיהן עד 2003, אז נבחר לואיס אדוארדו גרסון.
ביוגרפיה > לאחר סיום תפקידו כראש העיר

מוקוס תכנן לשוב לאקדמיה עם סיום כהונתו, אך יצא תחילה לשנת שבתון, במהלכה טייל בעולם, ובשנת 2004 שימש כמרצה אורח לשפות רומאניות ולספרות באוניברסיטת הרווארד. באותה שנה בחר בו היומון דראוגאס (Draugas), המיועד לקהילות הליטאיות שמחוץ לליטא, ל"ליטאי השנה".
בשנת 2006 ניסה שוב את כוחו בבחירות לנשיאות, כמועמד תנועת הברית החברתית הילידית. הוא סיים במקום הרביעי, עם 1.24% מהקולות בלבד.
ביוגרפיה > הבחירות לנשיאות (2010)

ב-2009 חברו מוקוס, פניאלוסה וגרסון למפלגה הירוקה. הם הנהיגו אותה במשותף, והחליטו שאחד משלושתם יתמודד מטעמה לנשיאות. השלושה ניהלו קמפיין ייחודי, בו שיבחו זה את זה, והמליצו איש על רעהו. בסופו של דבר בחרו חברי המפלגה הירוקה במוקוס למועמד לתפקיד הנשיא. מועמדו של מוקוס לתפקיד סגן הנשיא היה ראש עיריית מדיין לשעבר, סרחיו פחארדו.
הקמפיין של מוקוס התמקד במאבק בשחיתות ובצורך לשנות את דרכי המאבק בפשיעה. בסיבוב הראשון הגיע מוקוס למקום השני, עם 21.5% מהקולות, והעפיל לסיבוב השני מול חואן מנואל סנטוס. אף שחלק מהסקרים ניבאו לו ניצחון בסיבוב השני, הוא לא הצליח לסחוף קולות רבים נוספים, והוא הובס כשקיבל רק 27.5% מהקולות.
הערות שוליים

↑  Simon Romero,‏ "A Maverick Upends Colombian Politics", הניו יורק טיימס, 7 במאי 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458725405171  BIBSYS: 1542227319243  BnF: cb13615807n (data)  GND: 1056263814  ISNI: 0000 0000 4115 8374  LCCN: no99032130  NTA: 314076182  SUDOC: 092720587  VIAF: 43932518   WorldCat (עם VIAF): 43932518 
מוקוס ופחארדו במהלך קמפיין הבחירות
אנפה לבנת-ציצה נמרית

| אנפה לבנת-ציצה נמרית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: Tigriornis
מין:: אנפה לבנת-ציצה נמרית
שם מדעי
 Tigriornis leucolopha ‏ג'רדין, 1846
תחום תפוצה


אנפה לבנת-ציצה נמרית (שם מדעי: Tigriornis leucolopha) היא מין של עוף מים ממשפחת האנפתיים החיה ביערות מערב אפריקה והיא המין היחיד בסוגו, הקרוב מעט לאנפה מסורטטת. האנפה תוארה למדע בידי האורניתולוג הבריטי ריצ'רד באולדר שרפ (אנ').
תיאור

אנפה זו קטנה יחסית ומגיעה לאורך 66 עד 80 ס"מ. היא בעלת נוצות אפורות-חומות מסורטטות עם פסים לבנים לאורכה. האנפה בעלת ציצה לבנה, ממנה קיבלה את שמה, אותה היא יכולה לפרוש בעת הצורך, בעיקר למטרות חברתיות. היא בעלת מקור ארוך, חום-שחור בחלקו העליון וירוק-צהוב בחלקו התחתון. אחורי הראש והעורף שחורים והכנפיים מסורטטות. הרגליים אפורות וחסרות קרומי שחייה. אנפה זו נעה לרוב בין הענפים או ליד המים וכמעט שלא נעה על הקרקע.
אנפה זו לא נחקרה הרבה ומעט ידוע על אורח חייה, אך כנראה שהיא ניזונה מטרף סמוך למים, בעיקר של דגים וצפרדעים. היא חיה ביערות גשם, ביצות מיוערות, גדות נהר ובין מנגרובים, לעיתים סמוך לחופים בסנגל, גינאה-ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, חוף השנהב, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קמרון וגבון.
הערות שוליים

↑  אנפה לבנת-ציצה נמרית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אניירין בוואן

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1897 טרדגר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 ביולי 1960 (בגיל 62) Asheridge Farmhouse, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת, ויילס 
 השכלה:  Central Labour College 
 תפקיד:  חבר פרלמנט, שר הבריאות
 מפלגה:  מפלגת הלייבור 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בת זוג:  ג'ני לי
 
אניירין "ניי" בוואן (Aneurin "Nye" Bevan;‏ 15 בנובמבר 1897 - 6 ביולי 1960) היה מדינאי בריטי ממוצא ולשי, שפעל במסגרת מפלגת הלייבור. בוואן שירת בממשלתו של קלמנט אטלי כשר הבריאות, ובמידה רבה הוא אחראי להקמת שירותי הבריאות הלאומיים בבריטניה, מרכיב חשוב במדינת הרווחה הבריטית. בוואן הנהיג את האגף השמאלי בלייבור בשנים בהן היה הלייבור באופוזיציה, לאחר נפילת ממשלתו של אטלי, עד מותו בשנת 1960.
מוצא ונעורים

בוואן נולד בעיירה טרדגר שבמחוז מונמות'שייר בדרום ויילס, אזור העשיר בפחם. אביו, דייוויד בוואן, היה כורה פחם, שנתפס לאמונה בסוציאליזם. אניירין בוואן החל אף הוא לעבוד במכרות כנער. בגיל 19 כבר גילה את כשרונותיו הארגוניים, היה לפעיל באיגודים המקצועיים, והוביל את האיגוד המקומי. הוא התגלה כמארגן מוכשר, ונתפס על ידי מעבידיו, חברת הברזל והפחם של טרדגר, כמהפכן. מנהל המכרה מצא תירוץ לפטרו, אך בסיוע פדרציית הכורים, הוחזר בוואן לעבודתו.
ב-1919 זכה בוואן למלגה ל"סנטרל לייבור קולג'", מוסד להשכלה גבוהה שהפעילו האיגודים המקצועיים. שם קיבל את השכלתו הכלכלית, ואת אמונתו רבת השנים בכתבי קרל מרקס. בקולג' למד כיצד להתגבר על הגמגום שליווה אותו מילדותו.
כששב לטרדגר ב-1921 מצא כי חברת הברזל והפחם של טרדגר אינה רוצה לשוב ולהעסיקו. הוא חיפש עבודה ככורה, ובמשך תקופה ארוכה היה מובטל.
ב-1926 מצא עבודה כשכיר בתשלום של האיגוד המקצועי. בשנה זו פרצה שביתת הכורים, שהפכה לאחר מכן לשביתה כללית. בוואן התבלט עד מהרה כאחד ממנהיגי הכורים. הכורים נותרו בשביתה במשך שש שנים, ובוואן היה אחראי להעברת תשלומים לכורים השובתים מקרנות שהוכנו לכך, וליצירת מועצות פעולה שגייסו את הכסף, והעבירו לכורים סיוע כספי ומזון. בין 1928 ל-1930 היה גם חבר הנהלת בית החולים של טרדגר.
בפרלמנט

ב-1928 נבחר בוואן למועצת מחוז מונמות'שייר. לאור הצלחה זו, הוצב כמועמדה של מפלגת הלייבור מטעם מחוז איבוו ווייל (Ebbw Vale), ובבחירות הכלליות שנערכו ב-30 במאי 1929 נבחר לראשונה לבית הנבחרים הבריטי. הוא היה בין הדמויות הבולטות בפרלמנט, בביקורתו הקשה על אלו שחש שהם פוגעים באזרח העובד. הוא מתח ביקורת על וינסטון צ'רצ'יל השמרני, ועל דייוויד לויד ג'ורג' הליברל, כמו על מנהיגי מפלגתו רמזי מקדונלד ומרגרט בונפילד. התמיכה לה זכה במחוז מושבו הביאה לכך שגם בבחירות ב-1931 בהם איבדו רוב חברי הפרלמנט המכהנים של הלייבור את מושבם, שמר בוואן על כיסאו. השפל הגדול והשפעותיו על בריטניה אך הביאו לחיזוק מעמדו.
כחבר פרלמנט חדש נמשך באופן שטחי לטיעוניו של אוסוואלד מוסלי, שנחשב אז לאיש שמאל, והיה חבר במפלגת הלייבור. מוסלי השמיע ביקורת על טיפולה הכושל באבטלה של ממשלת מקדונלד שהלכה והתרחקה מעמדות הלייבור, עד כדי פיצול בבחירות של 1931. עם זאת, כאשר פרש מוסלי מן הלייבור, ניתק עמו בוואן מגע.
ב-1934 נישא לחברת פרלמנט סוציאליסטית בשם ג'ני לי. הוא היה מן התומכים המוקדמים בסוציאליסטים בספרד, וביקר שם עוד ב-1930. החל מ-1932 היה בין אנשי "הליגה הסוציאליסטית" שהקים סטפורד קריפס במטרה ליישם רעיונות סוציאליסטיים וליצור חזית שמאלית כנגד הפאשיזם העולמי. ב-1937 הצטרף לצוות השבועון הסוציאליסטי "טריביון" שהקים קריפס, על מנת לקדם את רעיון החזית העממית כנגד הפאשיזם. מפלגת הלייבור התנגדה לתנועה זו, ובמרץ 1939 גורשו קריפס, בוואן וצ'ארלס טרווליאן מן המפלגה. בנובמבר 1939 הותר לבוואן לשוב ולהצטרף אל המפלגה, והוא הסכים כי "יימנע מכל יוזמה או מסע תעמולה המנוגד לעמדה המוצהרת של המפלגה".
בשנים אלו היה בוואן יריב מושבע של נוויל צ'מברלין וטען כי וינסטון צ'רצ'יל צריך להיות לראש הממשלה. אך כאשר עלה צ'רצ'יל לשלטון, והקים ממשלת אחדות לאומית בה שיתף את הלייבור, היה בוואן אחד מאנשי האופוזיציה השמאלית לממשלה. הוא הביע התנגדות לצנזורה הצבאית על הרדיו והעיתונים, ולתקנות שעת חירום שהעניקו לשר הפנים סמכות לעצור אנשים במעצר מנהלי. הוא קרא להלאמה של תעשיית הפחם, והביע תמיכה בפתיחת חזית שנייה במערב אירופה על מנת לסייע לברית המועצות.
בוואן האמין כי המלחמה תעניק לבריטניה את ההזדמנות ליצור "חברה חדשה". הוא סבר כי על המדינה לעבור שינוי חברתי מהותי לאחר המלחמה. כאשר ניצח קלמנט אטלי, שעמד בראש מפלגת הלייבור, בבחירות בשנת 1945 ומינה את בוואן לשר הבריאות בממשלתו, ניתנה לבוואן ההזדמנות לקדם שינוי חברתי על פי דרכו.
באופוזיציה

מחוץ לממשלה הפך בוואן למנהיג האגף השמאלי של מפלגת הלייבור, שנודע בכינוי "הבוואניסטים". הבוואניסטים מתחו ביקורת חריפה על הוצאות ההגנה הגבוהות ועל החימוש הגרעיני, אל מול עמדתו המתונה יותר של אטלי. כאשר עשתה בריטניה ניסוי בפצצת מימן ב-1955 הוביל בוואן מרידה של 57 חברי פרלמנט מטעם הלייבור שנמנעו בהצבעה חשובה.
לאחר כישלון הלייבור בבחירות בשנת 1955 פרש אטלי מהנהגת המפלגה. בוואן התמודד על התפקיד אל מול יו גייטסקל, והרברט מוריסון. גייטסקל, שייצג את האגף הימני במפלגה, ניצח. עם זאת גייטסקל פעל לקירובו של בוואן, מינה אותו לחבר בממשלת הצללים שלו, בתחילה כ"שר הצללים לענייני המושבות" ולאחר מכן ל"שר הצללים לענייני החוץ". בתפקידו זה, ב-1956 הוביל בוואן ביקורת חריפה על מעשיו של ראש הממשלה השמרן, אנתוני אידן במשבר סואץ. בדצמבר 1956 נבחר לבסוף לתפקיד גזבר המפלגה, עליו התמודד בעבר מול גייטסקל.
ב-1957 הצטרף לריצ'רד קרוסמן ומורגן פיליפס בתביעת דיבה שנויה במחלוקת נגד המגזין ספקטייטור, על כתבה שתיארה אותו כמי שהשתכר במהלך ועידה סוציאליסטית באיטליה. בוואן זכה בפיצויים לאחר שכל שלושת התובעים נשבעו בבית המשפט כי אין אמת בדברים. לאחר מותו של קרוסמן, פורסמו זכרונותיו, בהם אישר את התיאור שתיאר המגזין את שכרותו של בוואן.
ב-1957 אכזב בוואן רבים מתומכיו כאשר נאם בוועידת הלייבור נגד התפרקות חד צדדית של בריטניה מנשקה הגרעיני.
ב-1959 נבחר לסגן מנהיג המפלגה. אך בשלב זה כבר פשתה מחלת הסרטן בגופו, והוא לא כיהן זמן רב בתפקידו החדש. בשנת 1960 הכריעה אותו מחלתו.
בוואן הותיר אחריו מורשת בדמות שירותי הבריאות הלאומיים בבריטניה, שהיוו בסיס למדינת הרווחה הבריטית. גם היום נחשב בוואן לדמות מוערכת, הוא נושא למחקרים ולביוגרפיות, שמו מונצח בדרכים שונות. בסקר שערך ה-BBC בשנת 2004, מיהם "מאה הגיבורים הוולשים" זכה בוואן במקום הראשון, לפני דמויות כטום ג'ונס, דילן תומאס, ריצ'רד ברטון ודייוויד לויד ג'ורג'.
ראו גם

איאן מקלאוד
אנדרה מילר

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1976 (בן 48) לוס אנג'לס שבקליפורניה
 עמדה:  גארד
 גובה:  1.88 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת יוטה
 דראפט:  בחירה מספר 8, 1999 קליבלנד קאבלירס
 קבוצות כשחקן
 1999 - 2002   2002 - 2003   2003 - 2006   2006 - 2009   2009 - 2011   2011 - 2014   2014 - 2015   2015   2015 - 2016   2016:  קליבלנד קאבלירס   לוס אנג'לס קליפרס   דנוור נאגטס  פילדלפיה 76'   פורטלנד טרייל בלייזרס   דנוור נאגטס   וושינגטון ויזארדס   סקרמנטו קינגס   מינסוטה טימברוולבס   סן אנטוניו ספרס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז הראשונה (2000)   מלך האסיסטים של ה-NBA‏ (2002)
אנדרה לויד מילר (באנגלית: Andre Lloyd Miller; נולד ב-19 במרץ 1976 בלוס אנג'לס, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדת הרכז ומשמש מאז 2022 כמאמן של גרנד ראפידס גולד. נכון לשנת 2020, הוא מדורג במקום ה-12 ברשימת מוסרי האסיסטים המובילים בתולדות ה-NBA.
קריירת המכללות

לאחר סיום לימודיו התיכוניים החל מילר לשחק במדי קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת יוטה המשחקת בחטיבת ה-ACC של ה-NCAA. הוא שיחק במדי האוניברסיטה ארבע שנים, ובעונתו האחרונה במכללות אף נבחר לשחקן המצטיין בחטיבה, במשותף עם ג'ריל ססאר.
קריירת ה-NBA

מילר נבחר שמיני בדראפט 1999 על ידי קליבלנד קאבלירס. בעונת הרוקי שלו רשם מילר ממוצעים של 11.1 נקודות ו-5.8 אסיסטים למשחק, ובסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז הראשונה. בעונתו השנייה בליגה, שיפר מילר את ממוצעיו כשרשם 15.8 נקודות ו-8 אסיסטים למשחק. בשנתו השלישית והאחרונה בקליבלנד, המשיך מילר ושיפר את מאזנו הסטטיסטי כשרשם 16.5 נקודות ו-10.8 אסיסטים בממוצע למשחק. 
בקליבלנד יש למילר כמה הישגים: רוקי של העונה בשנת 2000, שחקן קליבלנד הראשון אי פעם שנבחר לשחקן השבוע פעמיים, הוא עדיין מחזיק שיא מועדון של כ-882 אסיסטים באותה עונה, והוא היה השחקן NBA היחיד שהעמיד ממוצע של יותר מ-10 אסיסטים בעונת 2001-2002.
ביולי 2002, עבר מילר בטרייד לקבוצת לוס אנג'לס קליפרס. הוא שיחק במדי הקליפרס במשך עונה אחת, ולאחריה עבר לדנוור נאגטס. מילר שיחק בדנוור במשך שלוש עונות וחצי. הוא פתח בחמישיית הקבוצה בכל המשחקים של העונה, ואף העפיל עם הקבוצה במשך שלוש העונות למשחקי הפלייאוף, אם כי בכל שלוש העונות הודחה הקבוצה כבר בסיבוב המשחקים הראשון.
ב-19 בדצמבר 2006 עבר מילר בטרייד לקבוצת פילדלפיה 76' ביחד עם ג'ו סמית' בתמורה לאלן אייברסון שעבר לדנוור. הוא שיחק בפילדלפיה במשך שתי עונות וחצי. בעונת 2006-2007 מילר היה רביעי באסיסטים בעונה, 625, שביעי האסיסטים למשחק, 7.8, מקום 20 בחטיפות למשחק, 1.38 ומקום 15 ביחס אסיסטים איבודים, 2.82. בעונה זאת הוא השיג 19 דאבל-דאבלים. בפילדלפיה רשם אף שיא קריירה כשרשם בעונת 2007/2008 17.0 נקודות למשחק בממוצע.
ביולי 2009 חתם מילר על חוזה לשלוש שנים בקבוצת פורטלנד טריילבלייזרס. וב-30 בינואר 2010 קבע את שיא הקריירה שלו כאשר קלע 52 נקודות במשחק מול דאלאס מאבריקס. ב-18 באפריל 2010, השווה מילר את שיא הקריירה שלו בנקודות בפלייאוף, 31. ב-23 ביוני 2011 במהלך דראפט ה-NBA של שנת 2011, הועבר מילר יחד עם הבחירה מס' 26 של דראפט 2011, ג'ורדן המילטון לדנוור נאגטס בתמורה לריימונד פלטון שהועבר לפורטלנד טרייל בלייזרס. ב-11 ביולי 2012, מילר חתם מחדש בנאגטס לשלוש שנים. ב-20 באפריל 2013, מילר קלע ליי-אפ ניצחון, 1.3 שניות לסיום המשחק בניצחון 97-95 נגד גולדן סטייט ווריורס בסיבוב הראשון של הפלייאוף. למילר היה משחק מצוין בו קלע 28 נקודות, 11 קליעות מתוך 16 ניסיונות מהשדה ו-5 אסיסטים.
ב-20 בפברואר 2014 נשלח בטרייד לוושינגטון ויזארדס כחלק מטרייד משולש עם פילדלפיה 76', ולאחר עונה אחת בוושינגטון הועבר לסקרמנטו קינגס בתמורה לרמון סשנס.
לקראת עונת 2015/2016 חתם במינסוטה טימברוולבס ולאחר כחצי עונה, ב-25 בפברואר 2016, שוחרר מהקבוצה. כשבוע לאחר מכן חתם בקבוצת סן אנטוניו ספרס על חוזה עד לסיום העונה.