stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין פיין
מספריו

יש מאין, הוצאת ראובן מס, 2004. הוצאת מכון הר ברכה, ה'תשס"ג.
חוק והשגחה, הוצאת מכון הר ברכה, 2009
דלות הכפירה, הוצאת מוסד הרב קוק, 2011
סוד הנשמה: גוף ונפש באור התורה והמדע, הוצאת מוסד הרב קוק, 2012
Irreversibilities in Quantum Mechanics (Fundamental Theories of Physics), Springer Netherlands, 2000
מרינה נעמת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באפריל 1965 (בת 59) טהראן, המדינה האימפריאלית של איראן 
 מדינה:  איראן 
 www.marinanemat.com
 
מרינה נעמת (בפרסית: مارینا نعمت, נולדה ב-22 באפריל 1965) היא סופרת קנדית ילידת איראן.
ביוגרפיה

נעמת נולדה בטהראן, איראן למשפחה נוצרית. סבה וסבתה מצד אימה היו רוסים.
ב-1982, בהיותה בת 17, שלוש שנים אחרי המהפכה האיראנית, נעצרה נעמת בגלל מאמר שכתבה לעיתון בית הספר המבקר את הממשלה החדשה. היא ישבה שנתיים בכלא אווין, בית סוהר לאסירים פוליטיים שפעל עוד מימי השאה. בזמן מאסרה היא עונתה באכזריות ונידונה למוות אולם עלי, סוהר בכיר וחבר משמרות המהפכה, שהחליט שהיא תהיה אשתו, הציל אותה. על-מנת להשתחרר מהכלא התאסלמה נעמת והתחתנה אתו, ברבות הימים נרצח עלי באיראן. נעמת הצליחה לצאת מטהראן ב-1991, ביחד עם אהובה-מנוער הנוצרי, עמו התחתנה. השניים היגרו לקנדה (דרך הונגריה), הם מתגוררים בטורונטו ולהם שני בנים.
ב-2007 כתבה את ספרה "האסירה מטהראן", שמגולל את קורותיה באיראן. הספר היה רב-מכר ויצא לאור ב-28 מדינות.
נעמת זכתה על הספר בפרס הכבוד האנושי מטעם הפרלמנט האירופי ובפרס גרינזיין קאבור האיטלקי.
ספרה השני "אחרי טהראן" משנת 2010  מספר על חייה החדשים במערב.
ספריה בעברית

האסירה מטהראן : סיפור חיים (2006), תרגמה מאנגלית: אינגה מיכאלי, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2010.
אחרי טהראן : חיי החדשים (2010), תרגמה מאנגלית: שרה ריפין, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר, 2011.
The Best Canadian Essays‏ (2017)
איוור ארמסטרונג ריצ'רדס

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1893 סנדבץ', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 בספטמבר 1979 (בגיל 86) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  מכללת קליפטון, מודלין קולג' (קיימברידג') 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  דורותי פילי ריצ'רדס 
 פרסים והוקרה:  מדליית אמרסון-תורו (1970)  מדליית בנג'מין פרנקלין (1978)  פרס ראסל לוינס לשירה 
 
איוור ארמסטרונג ריצ'רדס (באנגלית: Ivor Armstrong Richards;‏ 26 בפברואר 1893–1979) היה מבקר ספרות ורטוריקן אנגלי. ספריו, במיוחד משמעות המשמעות, Practical Criticism, Principles of Literary Criticism, ו-The Philosophy of Rhetoric, היו מהספרים המכוננים של אסכולת הביקורת החדשה (הנחשבת לתחילת ביקורת הספרות האנגלית המודרנית), ורוב הדמויות המשפיעות באסכולה זו נמנו עם תלמידיו.
רעיונותיו לגבי מטאפורות

כתוצאה מן הדבקות בעיון יסודי בטקסט ובמרכיביו, כגון המשפט, הניבים והמילים, ביטא ריצ'רדס בספרו "הפילוסופיה של הריטוריקה" עיון מעמיק במרכיבי הכתיבה והמטפורה האנגליים. במקום שני מרכיבי המטפורה - מילת היסוד (הפיגורה) והמשמעות המושאלת - שנידונו ברטוריקה הקלאסית, הציע ריצ'רדס את המונחים vehicle, tenor, & focus:
ה-vehicle הוא הכלי או המילה הפשוטה המובילה על גבה את המשמעות המושאלת.
הטנור ("רוכב", מושאל מתחום המוזיקה) הוא מקביל ל-vehicle אך בא מתחום אחר ועדיין אין הוא נותן את המשמעות המלאה של הפיגורה. יחסי ה-vehicle והטנור הם אנלוגיים ועל כן מצויה לפחות תכונה אחת (לעיתים יותר) המשותפת להם. המילים "רכב" ו"רוכב" מרמזות על תנועת העברה (טרנספר) בין שני המרכיבים, גם אם התכונה אינה משותפת במרכיבים לכתחילה. מאוחר יותר טענו חוקרים כוולפגנע קייזר שהעברה זו היא מהותית והדדית בין שני המרכיבים הראשיים של הביטוי המטפורי. התכונה המשותפת ממיינת את מילת ה-vehicle ואת מילת הטנור הבאות מתחומים רחוקים זו מזו לקטגוריה אחת. מיון זה דומה לדרכי המיון של המיתוס או של החלום, המצרפים זה לזה תכנים מתחומים שונים ורחוקים זה מזה.
הפוקוס (ground) היא התכונה המשותפת היוצרת את המיון של המילים ל-vehicle וטנור. כונתה על ידי ריצ'רדס בשם "גראונד" ובמילונו של שיפלי (Shipley) בשם "פוקוס" (מוקד) המפגיש בין תוכן ה-vehicle לתוכן הטנור.
לכל אחד משלושת המרכיבים יש גם תכונות עצמיות וגם משמעויות משניות, ואלה זוכות לגילוי ולהבלטה על ידי האנליזה של הפיגורה הלשונית למרכיביה. כך מתקבלת מטפורה רב-גונית ורב-משמעית, המעניקה לשיר או לטקסט את עושרו הרב-משמעי. על יסוד זה טענו חוקרים מאוחרים יותר, שהמונחים של ראצ'רדס כבר רומזים לכך, שהאנליזה של המטפורה משמשת כיסוד פרשני עיקרי בפירוש השירה הלירית.
מוהאן ידאב

מוהאן ידאב (בהינדי: मोहन यादव; נולד ב-25 במרץ 1965) הוא פוליטיקאי הודי המכהן כראש השרים של מאדהיה פרדש מטעם מפלגת העם ההודית.
ביוגרפיה

מוהאן ידאב נולד ב-25 במרץ 1965 באוג'יין שבמאדהיה פרדש.
ידאב נבחר לראשונה לאספה המחוקקת של מאדהיה פרדש ב-2013, כשהוא מחזיק במושבו בבחירות ב-2018 ו-2023. ביולי 2020 מונה ידאב לשר בממשלת המדינה.
בדצמבר 2023 הוכרז ידאב לראש השרים של מאדהיה פרדש מטעם מפלגת העם ההודית, לאחר ניצחונה בבחירות במדינה. הוא הושבע לתפקיד ב-13 בדצמבר 2023.
הערות שוליים

↑  India Today News Desk, Who is Mohan Yadav, BJP's Madhya Pradesh Chief Minister pick that stunned even BJP, India Today, ‏11 בדצמבר 2023
↑  Hemender Sharma, Mohan Yadav is next Madhya Pradesh Chief Minister, BJP decides in bombshell move, India Today, ‏11 בדצמבר 2023
↑  India Today News Desk, BJP’s Mohan Yadav sworn in as Madhya Pradesh Chief Minister, PM Modi present, India Today, ‏13 בדצמבר 2023
יקום תרבות

| --- | --- |


צילום מסך של אתר יקום תרבות, אוגוסט 2020
 סוג:  פורטל תרבות
 בשיתוף עם:  מפעל הפיס
 סלוגן:  הזירה המקוונת לתרבות עברית
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים)
 הרשמה:  לא נדרש
 http://yekum.org
יקום תרבות או יקוםתרבות הוא מגזין מקוון לתרבות עברית המופעל על ידי עמותת "יקום תרבות עברית", שמטרתה "ליצור מגזין תרבות עברית ברשת, לפרסם מגזין אינטרנטי באופן קבוע, תוך שמירה קפדנית על האיכות. לדאוג לתרגום המגזין לשפות שונות. עידוד יצירה צעירה וקידום יצירה עברית באמצעות רשת האינטרנט". העמותה והמגזין קיימים משנת 2010.
באתר המגזין מופיעות כתבות על יוצרים ויצירות, על כתבי עת ספרותיים, נושאי לשון בעברית וביידיש, מחזאות וסרטים ועוד.
היסטוריה

המייסדים הציגו את מטרתם להפוך את האתר לבמה מרכזית לתרבות העברית והישראלית, ולהפיץ את התרבות הישראלית, גם באמצעות תרגומים.
מפגשים ראשונים להקמת העמותה כונסו בתחילת 2010 על ידי אלי אשד, יו"ר העמותה, והעמותה אושרה על ידי רשם העמותות בסוף יוני 2010.
עם מייסדי העמותה נמנה גיורא לשם. חברים נוספים בעמותה הם הפסל ריצ‘רד שילה, הסופר אבי גולדברג, המשוררת חגית בת-אליעזר, חוקר התרבות ד"ר ניסים כ"ץ, וד"ר אמנון סטופ. העורך הראשי של המגזין הוא אלי אשד. בעבר ערכו באתר, בין היתר, דניאל עוז ויואב איתמר.
היסטוריה > אירועים

בנוסף לפעילות הווירטואלית באתר, קיים האתר עשרות אירועים ספרותיים ותרבותיים, רובם מונצחים באינטרנט.
להלן מבחר מהאירועים שקיים:
האירוע הראשון התקיים לכבודה של רחל חלפי, שגם נכחה בו והקריאה משירתה, ובנושא יצירתו של שלמה אבן גבירול.
אירוע שני התקיים לזכר מייסד העמותה גיורא לשם ובנושא יצירתו של דוד אבידן.
האתר השתתף באירוע לזכרו של חבר המערכת ריצ'רד שילה.
במאי 2014 קיים האתר אירוע בחיפה ובו ניתן פרס הוקרה לסופרת יהודית קציר.
בספטמבר 2016 קיימם האתר את כנס ספרות הבלשים הראשון בישראל. בכנס הוענקו אותות הוקרה ״התדהר״ לבצלאל תדהר, בנו של דוד תדהר, ולאלוף בן, בנו של אריה סיון.
בשנת תשע״ז קיים האתר את תחרות סיפור המתח הקצר הטוב ביותר טקס חלוקת הפרסים התקיים במרץ 2017, והסיפורים הזוכים מתפרסמים באתר.
באפריל 2018 התקיים כנס ספרות הריגול והלוחמה הראשון בישראל.
התקיימו שתי תחרויות של סיפורים הומוריסטיים על שם אפרים קישון.
תחרות שירה על העולם שלאחר מגפת הקורונה.
הערות שוליים

↑  יקום תרבות עברית, באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  רשימת האירועים שקיימה עמותת יקום תרבות משנת 2010 עד שנת 2020, באתר יקום תרבות עברית
↑  האתר של ריצ׳רד שילה
↑  אירוע “העבר והעתיד של העיר חיפה” של יקום תרבות מוסרט ובמרשתת, באתר יקום תרבות עברית
↑   דליה קרפל, דוד תדהר מחפש יורש, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2016
↑  כנס ספרות הבלשים הישראלי הראשון, באתר יקום תרבות עברית
↑  כנס ספרות הבלשים והמסתורין הראשון – התיעוד, באתר יקום תרבות עברית
↑  תחרות סיפור המתח הקצר הטוב ביותר לשנת תשע”ז, באתר יקום תרבות עברית
↑  סקירת טקס חלוקת פרסי סיפור המתח הקצר הטוב לשנת תשע”ז, באתר יקום תרבות עברית
↑   מה שכרוך, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי - אלי אשד מדבר ברדיו על כנס ספרות הריגול של יקום תרבות
↑  הזוכים בתחרות הסיפור ההומוריסטי הקצר על שם אפרים קישון, באתר יקום תרבות עברית
↑  תחרות הסיפור הקצר ההומוריסטי הקצר השנייה על שם אפרים קישון, באתר יקום תרבות עברית
↑  תחרות שירה ״חלון ההזדמנויות בין גלי הקורונה״, באתר יקום תרבות עברית
נגרג'ונה

| --- | --- |

 לידה:  150? דרום הודו, הודו 
 פטירה:  250?  (בגיל 100 בערך) הודו 
 השקפה דתית:  בודהיזם 
 מקום לימודים:  נלנדה 
 זרם:  מהאיאנה
 תחומי עניין:  בודהיזם 
 עיסוק:  פילוסוף, נזיר בודהיסטי, סופר, compiler 
 הושפע מ:  הבודהה
 השפיע על:  שופנהאואר, שנקרה וכמעט כל הוגה בפילוסופיה ההודית
 
נגרג'ונה (בדוואנגרי: नागार्जुन; חי בסביבות 150–250 לספירה) היה פילוסוף הודי, מההוגים הבודהיסטים המשפיעים ביותר מלבד גאוטמה בודהה עצמו.
נגרג'ונה ייסד את אסכולת ה"מאדהיאמקה" (דרך האמצע) ונחשב דמות משמעותית בקידום ובפיתוח של זרם המהאיאנה בראשיתו. המאדהיאמקה הגיעה לסין בשם אסכולת שלוש המסות ("סנלון"). מיוחס לו גם פיתוח הפילוסופיה של סוטרות הפרג'נאפארמיטה. היה מקורב לאוניברסיטה הבודהיסטית של נלנדה. על פי תורתו, אין זו אלא טעות או אשליה להבין את עולם התופעות כתוצר של מהויות קבועות ונצחיות שניתן להביט בהן ולהגדירן. העולם, על פי תורתו, הוא ריק, שונייטא (Śūnyatā), מונח קרוב למילה סוּניה (אפס).
המונח ריקות בו עשה שימוש איננו מעיד על ואקום או על חוסר, אלא על צורת התבוננות מסוימת מאוד על המציאות, צורת התבוננות אשר רואה בעולם מרחב אקולוגי אחדותי נטול מושגים והבחנות. אופי כזה של ראייה, הוא סבר, אמור להוביל את המתאמן הבודהיסטי, אל ההכרה כי הפער בינו לבין עולם האובייקטים הוא פער פיקטיבי ולכן תחושת הסבל או היעדר הסיפוק שבקיום הם בחזקת אשליה. נגרג'ונה הבין כי תפיסת עולם כזו מחייבת את התמוססותו של הסובייקט בעולם האמפירי ומכאן שלדעתו, לדבר על עצמיות כמומנט קבוע ובלתי משתנה הוא דיבור חסר משמעות.
לקריאה נוספת

נאגארג'ונה, שירת השורש של דרך האמצע, תרגם מסנסקריט: אביתר שולמן. הוצאת כרמל, 2010.
אביתר שולמן, על הריקות במלואה: הגותו של נגרג’ונה לאור הYukti-sastikâ-karikâ והSûnyatâ-saptati, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, האוניברסיטה העברית, 2008.
שלמה בידרמן, ‏פילוסופיה הודית: קווי יסוד, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור
חופש ההתאספות

חופש ההתאספות, המשמש לעיתים עם חופש ההתאגדות, הוא הזכות או היכולת של אנשים להתכנס ולהביע באופן קולקטיבי, לקדם, לרדוף ולהגן על רעיונותיהם המשותפים. הזכות לחופש ההתקהלות או ההתאספות מוכרת כזכות אדם, זכות פוליטית וחירות אזרחית. זכות בסיסית זו קרויה גם "החופש לאספה שלווה" או "חופש ההתכנסות".
עובדים מפגינים לפני בניין MTV
ניתן להשתמש במונחים חופש האספה וחופש ההתאגדות כדי להבחין בין חופש ההתכנסות במקומות ציבוריים לבין החופש להצטרף לקבוצה, ארגון, ארגון עובדים, מפלגה, או עמותה. חופש האספה משמש לעיתים קרובות, יחד עם חופש הביטוי בהקשר של הזכות למחות, בעוד שחופש ההתאגדות משמש בהקשר של זכויות עובדים ובחוקת ארצות הברית מתפרש כמשמעות הן החופש להתאסף והן החופש להצטרף לארגון.
חשיבות וקשר לזכויות אדם נוספות

הגבלת התקהלות או התאספות בצורה גורפת מקובלת במשטרים דיקטטורים ודכאניים וזאת כדי למנוע מהציבור להפגין נגד השלטון, לדרוש זכויות אדם או לשנות את שיטת המשטר לדמוקרטיה.
צעדים להגבלת התקהלות מצד השלטונות יכולים לכלול:
דרישה למתן היתר מיוחד להתקהלות מטעם המשטרה.
פיזור או דיכוי של התקהלות לא אלימה.
מניעת התקהלות של אנשים ממוצא או מעמד מסוים.
מעצר מנע של פעילים שקוראים לבוא להפגין.
הפעלת צנזורה על עלונים, פרסומים ברשתות חברתיות, ועל כלי תקשורת שמכסים הפגנות במטרה למנוע הגעת מפגינים או מידע על קיום ההפגנה.
הכרזת התקהלות לא חוקית גם על מספר קטן של מפגינים.
הגבלות תנועה על אזור שבו מתקיימת או מתוכננות הפגנות במטרה למנוע הגעת מפגינים
הגבלת המרחבים בהם מותר להפגין.
הגבלה או איסור על עיתונאים להגיע לאזור בו מתקיימות הפגנות, החרמת מצלמות וחומרי צילום של עיתונאים או מפגינים.
הטלת עוצר בשעות החשיכה או עוצר כללי.
מתן סמכות נרחבת לשוטרים או חיילים לפזר התקהלות.
העלמת עין מאלימות משטרתית.
קיום תעמולה נגד המפגינים - לדגומה הצגה שלהם כטרוריסטים.
שכירת בריונים כדי לפזר התקהלויות.
שתילת סוכנים ממשלתיים לזיהוי ועצירת מארגני ההפגנות.
שתילת סוכני משטרה סמויים שיתחזו למפגינים, יבצעו פרובוקציות כדי לתת עילה למשטרה לפזר הפגנות.
איום בעונשים חמורים נגד מפגינים, לדוגמה הצרה מראש כי יבוצע ירי כלפי מפגינים.
במשטרים דכאניים צייתנות היא ערך חשוב, ולכן יש סקנציות חזקות נגד מפגינים. הפגנה נגד השלטון נתפסת כמעשה חתרני, והמפגינים מתוייגים כטרוריסט, בגידה או כאויבי העם. עונשים נגדם יכולים לכלול כמו מעצר בית, פיטורים, מעצרים, מאסרים, איומים על בני משפחה, הפעלת אלימות מול מפגינים, ירי על מפגינים בזמן ההפגנה, מעצר והוצאה להורג.
בניגוד להגדרת התקהלות כעבירה, בדמוקרטיות רבות חוקקו מסגרת החוקה שלהן את חרות האספה, ובצורה משתמעת גם את חופש התהלוכה וההפגנה.
הגנות נוספות על חופש ההתאספות וההפגנה נובעות מזכויות אזרח יסודיות כמו חופש הביטוי, חופש התנועה והזכות להגנה על הגוף (מפני אלימות המשטרה). הוראות ההלכה למעשה במדינות שבהן מוכרות חירויות אלו נגזרות מאיזון בין זכויות הפרט והרצון להימנע מהפרת הסדר הציבורי (דבר שעלול לפגוע בחופש התנועה ברכוש או בחיים של אנשים אחרים). במדינות רבות מסויגת הזכות להתאספות בכך שתהיה 'בדרכי שלום' וכך יכולות רשויות החוק לתייג כבלתי חוקיות התקהלויות שאינן עומדות בתנאים אלו - במדינות דמוקרטיות יכולת זו מוגבלת באמצעות דעת הקהל ונורמות ומדובר על הגבלות על הפגנות אלימות.
בנוסף לכך זכויות אדם ואזרח נוספות חשובות כדי להגן על מתאספים או מפגינים מפני אלימות של משטרה או פיזור הפגנה בצורה שרירותית. חופש העיתונות וחופש הביטוי מאפשרים למפגינים עצמם, לקרובים ולחברים לתעד את קיום ההפנגות ולתעד אלימות מצד המשטרה. תעוד ההפגנות חשוב כדי להוכיח שהמתאספים או המפגינים לא הפעילו אלימות, וכן כדי לקיים לחץ של דעת הקהל במדינה עצמה ובמדינות אחרות, דבר שמגביל לעיתים קרובות דיכוי אלים של הפגנות. חופש הקניין והעיסוק חשובים כדי להפחית את היכולת של השלטונות לאיים על מפגינים בעונשים נוספים כמו איום בפיטורין או החרמת רכוש אם ישתתפו בהפגנות.
במדינות דמוקרטיות מוטלות מגבלות נוספות על המשטרה כדי למנוע אלימות משטרתית ובכך להבטיח חופש הפגנה של הפגנות שלוות. לדוגמה חובה לענוד תגי משטרה, נהלים איך ובאילו נסיבות ניתן להפעיל אמצעים לפיזור הפגנות, יחידה עצמאית לחקירות שוטרים, שימוש במצלמות גוף על ידי השוטרים.
הכרה בחוקה

חוקות לאומיות ואזוריות המכירות בחופש האספה כוללות:
איטליה – סעיף 17 לחוקה
אירלנד – סעיף 40.6.1° לחוקה, כפי שנמנה תחת הכותרת "זכויות יסוד"
אינדונזיה - סעיף 28ה(3) לחוקת אינדונזיה
איחוד האמירויות - חוקת איחוד האמירויות מגנה על חופש ההתכנסות בדרכי שלום.
ארצות הברית - התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית
בנגלדש – סעיפים 37 ו-38 של חוקת בנגלדש מבטיחים את חופש ההתאגדות וההתאספות.
ברזיל - סעיף 5 לחוקת ברזיל
גרמניה - סעיף 8 GG של חוקת גרמניה
דרום אפריקה מגילת הזכויות של דרום אפריקה - סעיף 17
הונגריה – סעיף VIII (1) לחוק היסוד
הפיליפינים - סעיף III, סעיף 4 של חוקת הפיליפינים
הודו - כחלק מ-Fundamental rights in India
טייוואן - סעיף 14 מבטיח חופש התאספות והתאגדות.
טורקיה – סעיפים 33 ו-34 של חוקת טורקיה מבטיחים את חופש ההתאגדות וההתאספות.
יפן - סעיף 21 לחוקת יפן
מלזיה - סעיף 10 לחוקת מלזיה
מקאו חוק יסוד מקאו - סעיף 27
מקסיקו - סעיף 9 לחוקת מקסיקו
ניו זילנד - סעיף 16 מגילת הזכויות של ניו זילנד משנת 1990
נורווגיה - סעיף 101 של חוקת נורווגיה
ספרד - סעיף 21 של החוקה הספרדית משנת 1978
פקיסטן - סעיף 16 לחוקת פקיסטן, 1973
פולין – סעיף 57 לחוקת פולין
צרפת - סעיף 1–431 של Nouveau Code Pénal
קנדה - סעיף 2 של אמנת הזכויות והחירויות הקנדית המהווה חלק מחוק החוקה, 1982
רוסיה – סעיפים 30 ו-31 של חוקת רוסיה מבטיחים את חופש ההתאגדות והתכנסות בדרכי שלום.
שוודיה - פרק 2 של Basic Laws of Sweden
בישראל

ישראל מכבדת בדרך כלל את חופש ההתאספות, אם כי לעיתים המשטרה מבקשת לפזר או להגביל את ההפגנות. בהפגנות של פלסטינים נעשה לעיתים קרובות שימוש בכוח מופרז לפיזור ההפגנות.
ראו גם

חופש ההפגנה
חופש ההתאגדות
התנגדות בלתי אלימה
הערות שוליים

↑  The right of peaceful assembly in Israel, Peaceful Assembly Worldwide, ‏2021 (באנגלית).
↑  Israel: Freedom in the World 2020 Country Report, דו"ח חירות בעולם, ‏2020 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295883705171  BnF: cb12653229h (data)  GND: 4063146-1  LCCN: sh85008769  NDL: 00572374  NKC: ph125520 
כרזה עם קטע מתוך חוקת ארצות הברית, באירוע של תנועת אוקיופיי, באוקלנד, 2011
ג'ון ריי (כלכלן)

| --- | --- |
 לידה:  1 ביוני 1796 אברדין, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  12 ביולי 1872 (בגיל 76) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו  אוניברסיטת אברדין 
 מוסדות:  אוניברסיטת אברדין 
 
ג'ון ריי (באנגלית: John Rae‏; 1 ביוני 1796 – 12 ביולי 1872) היה כלכלן, מורה ורופא סקוטי-קנדי, מחבר הספר "גילוי דעת על מספר עקרונות חדשים בנושא כלכלה פוליטית".
ביוגרפיה

ג'ון ריי נולד ב-1 ביוני 1796 בסקוטלנד. למד מתמטיקה ורפואה באוניברסיטאות אדינבורו ואברדין. בהיותו בן 26 היגר לקנדה מסיבות כלכליות ועבד כמורה בעיירות קטנות. בתקופה זו נפטרה אשתו ממחלה. ב-1834 עבר לבוסטון ואחר כך לניו יורק, ועבד גם שם כמורה. ב-1849 עבר לקליפורניה, סבל מעוני וממלריה, ושנתיים מאוחר יותר היגר להוואי. בהוואי עסק במגוון עבודות, בהן רפואת שיניים וגאולוגיה, וכתב מספר מאמרים על הגאולוגיה וההיסטוריה של איי הוואי.
ספרו "גילוי דעת על מספר עקרונות חדשים בנושא כלכלה פוליטית" (1834) לא זכה להכרה אקדמית בזמנו. ריי הושפע בכתיבתו מרעיונותיהם של אדם סמית ודייוויד יום. הרעיון המרכזי בספר היה כי בשל התפוקה השולית הפוחתת של ההון, צמיחה כלכלית יכולה לבוא רק בעקבות חידושים טכנולוגיים. הספר השפיע על כלכלנים נודעים בעולם רק לאחר מותו, בהם אירווינג פישר, אויגן פון בהם-באוורק וג'ון סטיוארט מיל.
ריי חזר לניו יורק ב-1871 ומת שם שנה מאוחר יותר.
ספרו

John Rae (1834), Statement of Some New Principles on the Subject of Political Economy. Boston: Hillard, Gray, and Co. 
 (קישור לטקסט המלא של הספר )
War Pigs

| --- | --- |
 שיר בביצוע בלאק סבאת'
 מתוך האלבום Paranoid
 יצא לאור:  18 בספטמבר 1970
 תאריך הקלטה:  1970
 סוגה:  הבי מטאל, סטונר רוק
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  7:57
 חברת תקליטים:  ורטיגו רקורדס
 כתיבה:  טוני איומי, אוזי אוסבורן, גיזר באטלר, ביל וורד
 לחן:  טוני איומי 
 הפקה:  רודג'ר ביין
 
"War Pigs" (בעברית: "חזירי מלחמה") הוא שיר מחאה אנטי-מלחמתי של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת', שיצא בשנת 1970. זהו השיר שפותח את אלבום האולפן השני של הלהקה Paranoid משנת 1970.
סקירה כללית

השם המקורי של "War Pigs" היה "Walpurgis", העוסק בשבת המכשפות. "וולפורגיס הוא סוג של חג מולד עבור שטניסטים. ובשבילי, המלחמה הייתה השטן הגדול", אמר הבסיסט והתמלילן גיזר באטלר. "זה לא היה קשור לפוליטיקה או ממשלה או משהו. זה היה הרוע עצמו. אז אמרתי 'generals gathered in the masses / just like witches at black masses' כדי לעשות אנלוגיה. אבל כשהבאנו אותו לחברת התקליטים, הם חשבו ש-'Walpurgis' נשמע שטני מדי. ואז הפכנו אותו ל-'War Pigs'. אבל לא שינינו את המילים, כי הן כבר היו מוכנות".
במהלך תקופה זו, השירות הלאומי הסתיים לאחרונה בבריטניה, אך כאשר מלחמת וייטנאם עדיין נמשכת, צעירים רבים חששו שהם יגויסו להילחם בה. "זה מה שהתחיל את כל עניין המרד הזה של לא לצאת למלחמה בשביל אף אחד", אמר באטלר. "פחדתי שיקראו לי".
לפני שחרורו הרשמי, הלהקה שינתה את המילים באופן משמעותי כאשר ביצעה אותו בהופעה חיה. דוגמה לכך ניתן למצוא באוסף The Ozzman Cometh של אוזי אוסבורן, הכולל גרסה מוקדמת שהוקלטה על ידי בלאק סבאת' עבור BBC Radio 1 ב-26 באפריל 1970. בעוד שבאטלר אמר כי "War Pigs" הוא "לגמרי נגד מלחמת וייטנאם, על איך הפוליטיקאים העשירים האלה מתחילים את כל המלחמות לטובתם ולגרום לכל האנשים העניים למות למענם", הסולן אוסבורן הצהיר כי הלהקה "לא ידעה דבר על וייטנאם. זה פשוט שיר אנטי-מלחמתי". הקטע האינסטרומנטלי של השיר נקרא "Luke's Wall" במהדורות האמריקאיות של האלבום, בפורמט "War Pigs/Luke's Wall".
הזיכרון הראשון של המתופף ביל וורד מביצוע השיר היה במועדון הביט בשווייץ בשנת 1968. הלהקה נדרשה לנגן מספר סטים בכל ערב והיה לה מעט חומר ברפרטואר שלה באותה נקודה, כך שהם היו מבצעים ג'אם סשנים ארוכים כדי למלא את הסטים. הגיטריסט טוני איומי אמר כי "War Pigs" מקורו באחד מאותם ג'אם סשן.
הוספת אזעקת מלחמה והאצת סיום השיר נעשו על ידי המפיק רודג'ר ביין והמהנדס טום אלום. ללהקה לא הייתה כל השפעה על החלטות אלה, אם כי הם היו מרוצים מהתוצאות.
משתתפים

אוזי אוסבורן - שירה
טוני איומי - גיטרה
גיזר באטלר - גיטרה בס
ביל וורד - תופים
הערות שוליים

↑  australian-charts.com - Black Sabbath - War Pigs, australian-charts.com
↑  William Irwin, Black Sabbath and Philosophy: Mastering Reality, John Wiley & Sons, 2012, עמ' 202, ISBN 978-1-118-39761-9. (באנגלית)
↑  Bob Stanley, Yeah Yeah Yeah: The Story of Modern Pop, Faber & Faber, 2013-09-13, עמ' 567, ISBN 978-0-571-28198-5. (באנגלית)
1 2 3  Iommi, Tony, Iron Man: My Journey Through Heaven and Hell with Black Sabbath, 2011, ISBN 978-0-30681-9551
↑  Alexander, Phil (1998). Reunion (Media notes). Black Sabbath. Epic.
↑  Noisecreep - Rock and Heavy Metal Videos, News and More, Noisecreep (באנגלית)
↑  Attention Deficit Delirium is under construction, bryanreesman.com
↑  Popoff, Martin, Black Sabbath: Doom Let Loose: An Illustrated History, 2006, עמ' 32, ISBN 1-55022-731-9
↑  The Ozzman Cometh liner notes, Epic Records, 11 November 1997.
1 2  Popoff, Martin, Black Sabbath: Doom Let Loose: An Illustrated History, 2006, עמ' 33, ISBN 1-55022-731-9
↑  Clerk, Carol, Diary of a Madman: Ozzy Osbourne: The Stories Behind the Songs, 2002, עמ' 25, ISBN 978-1-56025-4720
| בלאק סבאת' |
| --- | --- | --- |
טוני איומי (גיטרה) • אוזי אוסבורן (שירה) • ביל וורד (תופים) • גיזר באטלר (גיטרה בס)
ביל וורד (תופים) • רוני ג'יימס דיו (שירה) • איאן גילן (שירה)
| אלבומי אולפן | Black Sabbath ‏ (1970) • Paranoid ‏ (1970) • Master of Reality ‏ (1971) • Vol. 4 ‏ (1972) • Sabbath Bloody Sabbath ‏ (1973) • Sabotage ‏ (1975) • Technical Ecstasy ‏ (1976) • Never Say Die!‎ ‏ (1978) • Heaven and Hell ‏ (1980) • Mob Rules ‏ (1981) • Born Again ‏ (1983) • Seventh Star ‏ (1986) • The Eternal Idol ‏ (1987) • Headless Cross ‏ (1989) • Tyr ‏ (1990) • Dehumanizer ‏ (1992) • Cross Purposes ‏ (1994) • Forbidden ‏ (1995) • 13 ‏ (2013) |  |
| נושאים קשורים | Heaven & Hell • Iron Man‏ • Paranoid‏ • God Is Dead?‎ |  |
דיסקוגרפיה של בלאק סבאת' • קטגוריה:בלאק סבאת' • פורטל:הבי מטאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 12b53203-64af-3a94-b3ec-11fad7c7d809 
בלאק סבאת' ב-1970. משמאל לימין: באטלר, איומי, וורד, אוסבורן.
מריאנה איסקנדר

| --- | --- |

איסקנדר בשנת 2017
 לידה:  1 בספטמבר 1975 (בת 49) קהיר, מצרים 
 מדינה:  מצרים, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת אוקספורד (1999)  אוניברסיטת רייס (1997)  בית הספר למשפט של ייל (2003) 
 מעסיק:  קרן ויקימדיה, Harambee Youth Employment Accelerator, Cravath, Swaine & Moore, W. L. Gore & Associates, הורות מתכוננת, בית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור הסבב השביעי 
 תפקיד:  Chief Executive Officer of the Wikimedia Foundation (5 בינואר 2022)  מנהלת כללית (2013–5 בינואר 2022)  מנהלת תפעול ראשית 
 פרסים והוקרה:  מלגת רודס (1997)  The Paul & Daisy Soros Fellowships for New Americans (2001) 
 אתר רשמי
 
מריאנה איסקנדר (בערבית: ماريانا إسكندر) היא יזמית חברתית ועורכת דין אמריקאית-מצרית. איסקנדר היא מנכ"לית קרן ויקימדיה. לשעבר מנהלת התפעול הראשי של הפדרציה להורות מתוכננת באמריקה בניו יורק.
חיים אישיים וקריירה

איסקנדר נולדה בקהיר שבמצרים, ובגיל ארבע היגרה עם משפחתה לארצות הברית. משפחתה התגוררה בראונד רוק, טקסס.
היא סיימה את לימודיה בסוציולוגיה בהצטיינות cum laude באוניברסיטת רייס בשנת 1997, תואר שני היא למדה במסגרת מלגת רודס באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1999, שם ייסדה את איגוד נשות רודס. בשנת 2003 סיימה את לימודיה בבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל.
לאיסקנדר ניסיון עבודה במסגרות פרטיות, מדינתיות, אקדמיות ובארגונים ללא כוונות רווח. בין השאר עסקה בהורות מתוכננת ובעידוד כניסת צעירים לשוק העבודה.
ב-14 בספטמבר 2021 נבחרה למשרת מנכ"לית קרן ויקימדיה העולמית. החליפה בתפקיד את קתרין מאהר.
הערות שוליים

↑  Maryana F. Iskander, 2001
↑  Wikimedia Foundation Appoints Maryana Iskander as Chief Executive Officer
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדריכלות האמנויות היפות

| --- | --- |

מוזיאון הפטי פאלה ברובע 8, פריז, צרפת
 מידע כללי
 אזור גאוגרפי:  צרפת, ארצות הברית
 טווח תאריכים:  משנות ה-1830 עד סוף המאה ה-19
 מבנים עיקריים:  מוזיאון הגראן פאלה, בית העירייה בסן פרנסיסקו (אנ')
בהקמת בית הספר לאמנויות יפות (École des Beaux-Arts) בפריז החל פרנסואה דברה ובנייתו הסתיימה על ידי פליקס דובן. מוסד זה נתן את שמו לסגנון האמנויות היפות
מבנים בסגנון האמנויות היפות באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בעיצובו של ג'ון גאלן האוורד
אדריכלות האמנויות היפות (באנגלית: Beaux-Arts architecture) הייתה הסגנון האדריכלי האקדמי שנלמד בבית הספר לאמנויות יפות בפריז (École des Beaux-Arts), במיוחד מאז שנות ה-1830 ועד סוף המאה ה-19. הוא התבסס על עקרונות הנאו-קלאסיקה הצרפתית, אך שילב גם אלמנטים גותיים ורנסאנס, והשתמש בחומרים מודרניים, כמו ברזל וזכוכית. זה היה סגנון חשוב בצרפת עד סוף המאה ה-19, שהשפיע מאוד גם על האדריכלות בארצות הברית, בגלל האדריכלים האמריקאים הבולטים הרבים שלמדו בבית הספר לאמנויות יפות, בהם הנרי הובסון ריצ'רדסון, ג'ון גאלן האוורד, דניאל ברנהם ולואיס סאליבן.