stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה נרסארסואק
היסטוריה

השדה הוקם כבסיס חיל האוויר האמריקאי במלחמת העולם השנייה. עבודות ההקמה החלו ב-6 ביולי 1941, והמטוס הראשון נחת במקום ב-24 בינואר 1942. הבסיס האווירי זכה לשם הקוד "בלואי ווסט ואן" (Bluie West One או BW1), ומשימתו העיקרית הייתה לאפשר ליווי אווירי לשיירות האוניות שחצו את האוקיינוס האטלנטי ולאתר צוללות נאציות. בשנת 1943 הוקם באתר בית חולים צבאי ובו 250 מיטות. סך הכל מנתה אוכלוסיית הבסיס בתקופת המלחמה כ-4,000 איש וחלפו דרכו כ-10,000 מטוסים.
ב-1949 החל הבסיס לשמש גם תנועת מטוסים אזרחיים, וב-27 באפריל 1951 חתמו דנמרק וארצות הברית על הסכם בעניין הגנתה של גרינלנד, והמקום החל לשמש גם את חיל האוויר הדני. הצבא האמריקאי עזב את השדה בנובמבר 1958 והבסיס נסגר, אך שנה לאחר מכן, בחודש נובמבר 1959 החליטו הדנים לחדש את פעולת השדה, בעיקר למטרת חילוץ והצלה.
בשנת 1960 הוקמה חברת התעופה גרינלנדייר (כיום אייר גרינלנד), אשר החלה בהפעלת שירותי תעופה לנרסארסואק במטוסים ובמסוקים. החל ב-1 בינואר 1988 נמסר השדה לידיה של הממשלה האוטונומית המקומית, והיא מפעילה אותו מאז באמצעות "רשות שדות התעופה של גרינלנד" (Mittarfeqarfiit; Grønlands Lufthavnsvæsen).
חברת אייר גרינלנד מפעילה טיסות מנרסארסואק לרחבי גרינלנד ולקופנהגן, ואילו פליגפיילג איסלנדס ואטלנטיק איירווייז מפעילות קו תעופה לשדה התעופה רייקיאוויק שבאיסלנד.
הערות שוליים

↑  History
מטוס בואינג 757 של אייר גרינלנד בנרסארסואק
סמיר סמאילגיץ'

סמיר סמאילגיץ' (באלבנית: Semir Smajlagić; נולד ב-18 בספטמבר 1998 בזניצה שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת החלוץ בקביליה.
קריירת מקצונית

סמיר סמאילגיץ' החל את להתאמן בקבוצת נוער של סרייבו והמשיך לקבוצת בוגרים. במחצית השנייה של עונת 2017/18 הוא חתם במועדון הסלובני גוריצה. תקופה מסוימת הוא שיחק בהשאלה ובשנת 2021 חזר לגוריצה במדיה שיחק בסך הכול 50 משחקים.
לפני תחילת עונת 2021 הוא חתם באסטנה. הוא לכה איתה להצלחה וב-2 בינואר 2022 אסטנה הודיעה כי הוא עזב את המועדון בהסכמה הדדית.
עוד במהלך עונת 2022 סמאילגיץ' חתם בקבוצת "נסאף קארצ'י" שמשחקת בליגת העל האוזבקית.
בשנים 2016/17 הוא שיחק מספר פעמים בנבחרת בוסניה לנוער.
הערות שוליים

↑  אנאו ביטרי וסמיר סמאילגיץ' עוזבים את אסטנה, באתר הרשמי של אסטנה, 2 בינואר 2022 (ברוסית)
נמל התעופה מנצ'סטר

נמל התעופה מנצ'סטר (באנגלית: Manchester Airport) הוא נמל התעופה העיקרי המשרת את מנצ'סטר ואת צפון אנגליה. נמל התעופה הוא השלישי בעומסו בבריטניה לאחר לונדון-הית'רו ולונדון-גטוויק, ובשנת 2012 עברו בו כ-19,736,502 נוסעים.[דרוש מקור] קווי התעופה היוצאים מנמל התעופה מגיעים ליעדים רבים באירופה, צפון אמריקה, האיים הקריביים, אפריקה, המזרח התיכון ואסיה. ומספרם הכולל עבר את מספר הקווים היוצאים משדה התעופה לונדון הית'רו. מסלול טיסה שני בנמל נפתח ב-2001, ובטרמינל בוצעו מספר שינויים. מספר הנוסעים נשאר קבוע פחות או יותר משנת 2005.
הנמל נפתח בשנת 1938. בנמל יש שלושה טרמינלים לנוסעים.
טיסות לישראל וממנה

חברת התעופה איזיג'ט מבצעת טיסות ישירות בין נמל התעופה לתל אביב.
בעבר הפעילו גם החברות אלעל Jet2.com ומונרך איירליינס טיסות  לנמל התעופה בן-גוריון מנמל זה.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0630 251X  LCCN: n79030233  VIAF: 138359965   WorldCat (עם VIAF): 138359965 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סוויתהלם, מלך אסקס

סוויתהלם (באנגלית: Swithelm) היה מלך ממלכת אסקס בין השנים 660 לערך עד 664.
סוויתהלם עלה לשלטון לאחר הירצחו של המלך סיגברט הטוב. על פי ספרו של ההיסטוריון בדה ונרביליס נרצח סיגברט הטוב על ידי שני אחים, וככל הנראה מדובר בסוויתהלם ובאחיו סווית'פרית' (Swithfrith). בדה הקנה לסיפור הרצח קונוטציה דתית והפך אותו למשל נוצרי, אולם ההיסטוריונית ברברה יורק מספרת בספריה Kings and Kingdoms of Early Anglo-Saxon England ו- The Kingdom of the East Saxons כי ככל הנראה סוויתהלם היה אחראי למזימת הרצחו של המלך במטרה לרשת אותו. על פי גרסתו של בדה, קד הקדוש, הגמון אסקס באותה עת, החרים את אחד האחים שנישא בנישואים לא נוצריים, ואסר על הנוצרים לאכול בביתו. סיגברט, שטען שיש לסלוח לכל אחד, על פי ציוויו של ישו הנוצרי, הסכים לאכול בביתו, ובכך הפר את הוראתו של הבישוף. בשל חטא זה ניבא קד כי המלך ירצח בבית זה. בדה מציין כי המלך בהרצחו הפך לקדוש נוצרי כי על אף שחטא, עשה זאת תוך קיום מצוותו של ישו.
בשנת 662 השתכנע סוויתהלם להמיר את דתו לנצרות על ידי אתלוולד, מלך מזרח אנגליה.
לאחר מותו, בשנת 664, ככל הנראה ממגפה, ירשו את כס המלוכה שני אחייניו סיגהרה וסאבי, אשר מלכו יחדיו.
סוויתהלם נקבר ככל הנראה ברנדלסהם.
סמיר זיד א-ריפאעי

סמיר זיד א-ריפאעי (ערבית: سمير زيد الرفاعي; נולד ב-1 ביולי 1966) הוא פוליטיקאי ירדני וראש ממשלת ירדן לשעבר.
קורות חייו

א-ריפאעי הוא בעל תואר ראשון בלימודי מזרח תיכון מאוניברסיטת הרווארד, קיימברידג', מסצ'וסטס  (1988). תואר שני בפילוסופיה וביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת קיימברידג', בריטניה (1989). הקריירה הפוליטית שלו כללה את היותו מזכ"ל בית הדין המלכותי ההאשמי, ראש מחלקת העיתונאים ומשרד התקשורת של המלך עבדאללה השני, שר בית המשפט המלכותי ההאשמי בין השנים 2002-2003, ויועצו של המלך עבדאללה השני בשנת 2005.
א-ריפאעי מונה לראש ממשלת ירדן בדצמבר 2009. הוא כיהן בתפקיד עד פברואר 2011 והוחלף במערוף אל-בח'ית על ידי המלך עבדאללה השני בעקבות ההפגנות שפרצו במדינה כחלק מן האביב הערבי. סמיר ריפאעי הוא בנו של ראש ממשלת ירדן לשעבר זיד א-ריפאעי ונכדו של סמיר א-ריפאעי, אף הוא ראש ממשלת ירדן לשעבר.
הערות שוליים

↑  Samir Zaid Al-Rifai Edit Profile, Prime Minister of Jordan, Prabook
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא ירדן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטפנו מגדינו

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1891 קסטלמארה דל גולפו, איטליה 
 פטירה:  19 ביולי 1974 (בגיל 82) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
סטפנו מגדינו (באנגלית: Stefano Magaddino ‏; 10 באוקטובר 1891 – 19 ביולי 1974) היה מאפיונר אמריקני ממוצא סיציליאני, ראש משפחת באפלו. נודע בכינוי "הקברן" (The Undertaker) או "דון סטפנו" (Don Stefano).
ביוגרפיה > תחילת דרכו

מגדינו נולד ב-10 באוקטובר 1891 בעיירה קסטלמארה דל גולפו על החוף הצפון מערבי של סיציליה. בעיירה זו נולדו עוד מאפיונרים בולטים רבים. מגדינו הפך לחבר במשפחת הפשע החזקה באזור, משפחת בוננו, אש עמה הוא היה קשור בקשרי משפחה. בשנת 1900 הסתכסכו האחים ג'וזפה וסטפנו בוננו עם משפחת בוצ'לאטו. פליס בוצ'לאטו הורה על רציחתם של האחים בוננו, ובעקבות כך השתלט על עסקי המשפחה אחיהם הצעיר סלבטורה. סלבטורה חיסל לחלוטין את משפחת בוצ'לאטו. פליס בוצ'לאטו עצמו נמלט לניו יורק.
ב-1902 עזב מגדינו את סיציליה והיגר לניו יורק. הוא הצטרף למשפחת באפלו, אחת המשפחות החזקות ביותר באותה תקופה, במשפחה זו היו חברים גם אחיו אנטוניו "נינו" ואחיינו פייטרו. יחד עם מאפיונרים נוספים שהיגרו כמוהו מקסטלמר, הוא הקים את קבוצת המתנקשים שנודעה בכינוי "הרוצחים הטובים". במרץ 1917 מגדינו ארגן את רציחתו של פליס בוצ'לאטו בדטרויט עבור משפחת באפלו.
באוגוסט 1921, ספר בשם ברטולו פונטנה הסגיר את עצמו למשטרת ניו יורק, והודה ברצח קמילו קאיוזו שבועיים קודם לכן באבון, ניו ג'רזי. פונטנה טען שהוא רצח את קאיוזו בהוראת "הרוצחים הטובים" כנקמה על מעורבותו של קאיוזו ברצח אחיו של מגדינו, פייטרו, בסיציליה ב-1916. מחשש שהוא עלול להירצח, פונטנה הסכים לעזור למשטרה ללכוד את מגדינו. סטפנו מגדינו פגש את פונטנה בתחנת גרנד סנטרל כדי לתת לפונטנה 30 דולר שיעזרו לו לברוח מהעיר. לאחר חילופי דברים, מגדינו נעצר על ידי קבוצת שוטרים סמויים. ויטו בונבנטרה וארבעה גנגסטרים נוספים נעצרו לאחר מכן בגין מעורבותם ברצח קאיוזו.
בסופו של דבר האישומים כנגד מגדינו בוטלו מחוסר ראיות, אך הוא נמלט לבאפלו. ב-1922 מת ג'וזפה דיקארלו מנהיג משפחת באפלו, ומגדינו ירש אותו כראש המשפחה. ב-1924 הוא קיבל אזרחות אמריקנית.
ביוגרפיה > משפחת באפלו

מגדינו ניהל בית הלוויות בשם "קפלת הזיכרון של מגדינו" בניאגרה פולס. בית ההלוויות שימש כמלבנה עבור העסק האמיתי שלו: הברחת משקאות חריפים מקנדה לניו יורק. לאחר סיום תקופת היובש הרוויחו מגדינו ואנשיו את כספם באמצעות הלוואות, הימורים לא חוקיים, סחיטה, גניבת מכוניות ודמי חסות. לצד זה, הוא הפעיל מספר גדול של עסקים חוקיים שסייעו לו להלבין את הכסף. בבעלותו נמצאה מכבסה לניקוי מצעים ששימשה את רוב המלונות באזור באפלו, וכן חברת מוניות. בשיא כוחו, מגדינו שלט בשטחי העולם התחתון של מערב מדינת ניו יורק עד הגבול עם קנדה. הוא אף עסק בהברחת סמים אל ערי הגבול הקנדיות שבתורן העבירו את הסמים אל אונטריו.
במהלך 1944 החליט מגדינו להרחיב את שליטתו בעולם התחתון הקנדי, והוא נלחם בשליט הבלתי מעורער של האזור רוקו פרי. ב-23 באפריל 1944 נעלם פרי במפתיע במהלך טיול רגלי. מקובל להאמין שמגדינו "העלים" את פרי, שכן מיד לאחר מכן שלושת סגניו של פרי אשר נודעו בכינוי "שלושת הדונים" נשבעו אמונים למגדינו.
מגדינו העדיף להישאר מאחורי הקלעים ולשמור על מרחק מפעילות משפחתו כמו גם מהמלחמות בין המשפחות האחרות. הוא נמנע מלהכניס את אנשיו לניו יורק סיטי, אשר הייתה בירת הפשע האיטלקי באמריקה, וסבלה ללא הרף ממלחמות בין המשפחות. עובדה זו סייעה לו לשמור על מעמדו במשך תקופה ארוכה, והעניקה לו כבוד רב מצד ראשי המשפחות. הוא היה חבר בוועדת הדונים שכינס לאקי לוצ'יאנו ב-1931. כמו כן הוא השתתף בוועידת הוואנה ב-1946 ובועידת אפלאצ'ין ב-1957.
ביוגרפיה > מותו

מגדינו שרד כמה ניסיונות התנקשות. בשנת 1936, גנגסטרים יריבים ניסו להרוג את מגדינו באמצעות פצצה, ובמקום זאת הרגו את אחותו. בשנת 1958, זרק מתנקש רימון יד דרך חלון המטבח שלו, אולם הוא לא התפוצץ. מגדינו מת מהתקף לב ב-19 ביולי 1974, בגיל 82, בבית החולים מאונט סיינט מרי בניו יורק.
הערות שוליים

↑  כתבה על מותו של מגדינו בניו יורק טיימס
↑  סלבטורה היה אביו של המאפיונר הנודע ג'וזף בוננו. לימים, מגדינו סייע לבוננו להגר לארצות הברית
↑  "SIXTEEN MURDERS BY DEATH BAND HERE REVEALED; Member of Gang, Himself Slated to Die, Discloses Operations - 7 Under Arrest"
↑  "NOW OWNED BY FALLS, FUNERAL HOME ONCE TIED TO MOB CONDUCTS BUSINESS AS USUAL"
↑  "ORGANIZED CRIME'S GRIP ON ONTARIO"
↑  "Glynn:Area delegates attended mob convention".
↑  "CRIME HUNTER: Buffalo blues — last rites for the mob in Queen City"
מעצר "הרוצחים הטובים". משמאל לימין בשורה הקדמית: מגדינו, פרנסיסקו פומה, ויטו בונבנטרה וברטולו פונטנה.
מבנה הפיקוד של משפחת באפלו
נמק חריף של האבוביות

| --- | --- |
 תחום:  נפרולוגיה 
 תסמינים:  נקרוזה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  980830 
 MeSH:  D007683
 סיווגים
 ICD-11:  GB52 
 
נמק חריף של האבוביות (ATN - Acute tubular necrosis) הוא מצב בו יש נמק (מוות) של תאים באבוביות הכליה, האחראי להעביר את השתן אל השופכן תוך כדי ספיגה מחדש של מים ומומסים אחרים. תאי אבובית מחדשים את עצמם באופן סדיר ולכן אם מוסר גורם הנמק אז סיכויי ההתאוששות של הכליה גבוהים. נמק חריף של האבוביות הוא אחד הגורמים הנפוצים ביותר לאי ספיקת כליות חריפה. המצאות גלילים של תאי אפיתל בצבע "חום בוץ" בשתן הוא ממצא אבחנתי מובהק לנמק חריף של האבוביות.
סיווג

נמק חריף של האבוביות מסווג לאיסכמי ולטוקסי. המצב הטוקסי נובע מחשיפה של תאי האבובית לחומר רעיל לכליות (נפרוטוקסי). המצב האיסכמי נובע מחוסר אספקת חמצן לתאי האבובית. תאי האבובית רגישים במיוחד לחוסר חמצן עקב המטבוליזם הגבוה שלהם.
אבחון

נמק חריף של האבוביות נחשב כגורם לאי ספיקת כליות חריפה ממקור כלייתי (בניגוד לגורמים לפני או אחרי הכליה). האבחנה נעשית על פי ממצא של FeNA > 3 (הפרשת נתרן גבוהה בשתן) והמצאות גלילים חומים בבדיקת שתן. בהיסטופתולוגיה (ביופסיה מן הכליה תחת מיקרוסקופ) ניתן לראות נמק מקומי של תאי האפיתל באבוביות הכליה יחד עם אובדן או קרע מקומי של ממברנת הבסיס.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סוולו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1982 (בת 41) טוקיו, יפן 
 מוקד פעילות:  יפן 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  תיכון הוריקושי 
 סוגה:  R&B עכשווי, ג'יי-פופ, רית'ם אנד בלוז 
 שפה מועדפת:  יפנית 
 חברת תקליטים:  רית'ם זון, דפסטאר רקורדס 
 www.sowelu.info
 
סוֹוֶלוּ (באנגלית: Sowelu; נולדה כאקי האראדה, ביפנית: 原田亜希; ב-6 בנובמבר 1982) היא זמרת J-Pop פופולרית.
סוולו נולדה בטוקיו לאב יפני ולאם יפנית-אירית.
הקריירה שלה החלה בשנת 2002 עם יציאתו של הסינגל הראשון שלה "beautiful dreamer", בלדת אהבה עדינה שהצליחה מאוד במצעדים.
אלבומה החדש "２４－ｔｗｅｎｔｙ　ｆｏｕｒ－" הופץ ב-12 ביולי 2006. הוא דורג במקום ה3# ביפן, הדירוג הגבוהה ביותר שלה עד כה. אחד משירי האלבום "守るべきもの", הוא שיר הסיום לסרט התשיעי של פוקימון.
סינתטיזם

חיזיון לאחר הדרשה: יעקב נאבק עם המלאך מאת פול גוגן
סינתטיזם הוא סגנון אמנותי ששמו מבוסס על המילה סינתזה, כלומר חיבור בין גורמים קיימים היוצרים משהו חדש. בסגנון זה האומן משלב סגנונות שונים. זרם זה שייך לפוסט-אימפרסיוניזם וקשור גם לקלואזוניזם ולסימבוליזם. הסגנון פותח בסוף המאה ה-19 בצרפת על ידי האומנים פול גוגן ואמיל ברנאר, ששאפו לבטא את העולם הרגשי בשילוב עם העולם המוחשי. הסינתזה אמורה לבוא לידי ביטוי בשילוב של קו המתאר של הדמיות והעצמים הטבעיים, תחושת האמן כלפי הנושא והאמנות האסתטית הטהורה המתבטאת בצבע וצורה וכל זאת ביצירה דו-ממדית מובהקת. גוגן ובנאר הושפעו מסגנונות אומנותיים הרחוקים מהתרבות המערבית כמו הדפסים יפניים המתאפיינים בצבע לוקלי, צורות שטוחות, קו מתאר שחור ועבה ונקודות מבט אלכסוניות. גוגן, שחיפש אחר תחליפים לתרבות המערבית, ראה בסגנון היפני שפה אמנותית שאפשרה לו להתבונן במציאות בדרך חדשנית. אחת מהיצירות הראשונות בהן נראית ההשפעה היפנית הוא החיזיון לאחר הדרשה: יעקב נאבק עם המלאך.
ראשית הסגנון בשנת 1888, בה הצטרף גוגן לקבוצת אומנים שחיה ופעלה בפונט אוון, כפר בברטאן שבצרפת, אשר קיוו למצוא בכפר את רוח התקופה שקדמה למהפכה התעשייתית. בפונט-אוון פגש גוגן את אמיל ברנאר, שניהם שאפו לבטא את העולם המוחשי בשילוב עם העולם הרגשי והדמיוני. ב-1890 גיבש צייר אחר, מוריס דני (אנ') את מניפסט הזרם.
נח עמינח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בפברואר 1931 (בן 93) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן  מרכז יעקב הרצוג  אוניברסיטת תל אביב 
 צאצאים:  ראם עמינח 
 
נח עמינח (נולד בכ"ח בשבט ה'תרצ"א, 14 בפברואר 1931) הוא חוקר תלמוד ישראלי. במחקריו התמקד בחקר הספרות התלמודית, חקר עריכת התלמוד הבבלי וענייני ארץ ישראל במקורות התלמודיים. בנוסף הוא חוקר תשובות הרשב"ש ויהדות אלג'יריה במאה ה-15 בכללה. שימש ראש החוג לתלמוד באוניברסיטת תל אביב והוא ממעצבי הוראת התלמוד בישראל.
קריירה ציבורית

דודו של עמינח, נחמיה ואשתו מרים הקדישו את רכושם למלגות עבור תלמידי ישיבות ומחברי ספרים ומחקרים בעלי זיקה לרוח תנועת הפועל המזרחי, שנמנו על מייסדיה. המלגות ניתנו בידי אפוטרופוסי העיזבון ובהם ישעיהו ברנשטיין מהוגי הדעות של תנועת תורה ועבודה, פנחס קהתי מחבר הפירוש למשנה, אברהם מברך היו"ר הראשון של ותיקי הפועל המזרחי ודב קנוהל ממייסדי כפר עציון.
לאחר פטירת האפוטרופסים הופקד פרופ' עמינח על העיזבון והוא הקדיש את המשאבים ליצירת פרס ספרותי או מחקרי להישגים בולטים בתחומים אלו. "פרס עמינח" חולק במשך עשרים שנה במעמד מיוחד בבית ציוני אמריקה בתל אביב.
מחקריו > עריכת התלמוד הבבלי

בשורה של ספרים, חקר פרופ' עמינח את דרכי העריכה של מסכתות התלמוד הבבלי. מתודיקת המחקר היא להתחקות אחרי עריכת הסוגיות ושילוב מרכיביה של כל מסכת לכדי מסכת אחת. המחקר מברר אלו מקורות מכילה כל סוגיה במסכת שבה הוא עוסק, והאם כל מקור היה סדור למקומו על סדר המשניות כבר בתקופה מוקדמת להתגבשות הסוגיה התלמודית כפי שהיא מופיעה לפנינו. לגבי מקורות קדומים ינסה המחקר להתחקות אחרי המועד שבו שויך המקור למשנה זו, באיזה דור של האמוראים היה הדבר ואלו שינויים חלו בהתפתחות הסוגיה במשך דורות האמוראים עד לחתימת התלמוד. כל סוגיה מכילה מקורות תנאיים, מימרות של אמוראים, סיפורי מעשים, דברי אגדה, ענייני דרך ארץ ומוסר, פירושים ומונחי קישור. חלק מהמקורות השתמרו בצורתם המקורית וחלקם בתוכן ההלכתי בלבד. לגבי סיפורי מעשים, דברי אגדה וכיוצא בהם לא הקפידו על שימור מקורי, הן של הסגנון והן של הניסוח ועברו שינויים רבים.
היסודות למחקר השיטתי של עריכת המסכתות הונחו בידי י"נ אפשטיין ועמינח צעד בעקבותיו. במחקריו, ערך השוואות בין הסוגיות בתלמוד הבבלי ומקבילותיהם בתלמוד הירושלמי וכן ניתח את הסוגיות בהיבטים הסגנוני, ההלכתי וההיסטורי כרונולוגי.
למן עבודת הדוקטורט שלו, בה חקר את עריכת מסכת קידושין, הספיק לחקור ולפרסם את עיוניו בחקר עריכת המסכתות הללו (לפי סדר פרסום המחקרים): מסכת ביצה, מסכת ראש השנה, מסכת תענית, מסכת סוכה, מסכת מועד קטן, מסכת שבת, מסכת עירובין ומסכת ברכות.
המחקר של עמינח מרחיב את הדיון בתופעות ייחודיות לתלמוד הבבלי, כמו תופעת ציטוט הלכות בידי אמוראים בשם רבותיהם, וצירוף פרשנות עצמית ולשונות הרחבה לציטוטים אלו בידי התלמידים. דיון שהחל בו חנוך אלבק בספרו היסודי 'מבוא לתלמודים'. כן חקר את המקורות הבבליים שבתלמוד הירושלמי ואת המקורות הארצישראליים שבתלמוד הבבלי. וכן את סגנונות השמועות ואת הנטייה לאחידות הסגנון בתלמוד הבבלי.
מחקריו > מחקר תשובות גדולי אלג'יר

במהלך המאה ה-15 חיו ופעלו באלג'יר שלושה מגדולי הראשונים שחיברו ספרי שאלות ותשובות:
ריב"ש, רבי יצחק בר ששת - מגדולי חכמי ספרד ותלמידו של הר"ן. מחבר שו"ת הריב"ש, הוא נפטר בראשית המאה.
רבי שמעון בן צמח דוראן - מחבר שו"ת התשב"ץ בן שלושה החלקים וספרים חשובים נוספים בפילוסופיה, הלכה ופרשנות; אף הוא גלה לאלג'יר מספרד ונפטר לקראת סוף המחצית הראשונה של המאה.
רבי שלמה בן שמעון דוראן, 'הרשב"ש'. בנו של הרשב"ץ וממלא מקומו, שנפטר ב-1467. אף הוא כתב תשובות רבות בהלכה, ובהן החל פרופ' עמינח את מחקרו בחקר תשובות חכמי אלג'יריה.
מחקרו עסק בפתרונותיו של הרשב"ש לבעיות בענייני אישות והנהגת הקהילות שעמן עמד בקשרי הלכה. בפולמוסיו ההלכתיים של הרשב"ש עם חכמים יהודיים אחרים בני זמנו, ומחלוקת קשה בהיתר יבמה אחת עם חכם מתלמסאן שפרופ' עמינח זיהה כר' אפרים אנקווה.
ממחקר תשובות הרשב"ש הסתעף המחקר ליחסי חכמי אלג'יריה עם חכמי מרוקו וחכמים במדינות אחרות; השוואה בדרכי ההלכה בין הרשב"ש במקום מושבו באלג'יריה ורבי יוסף קולון, מהרי"ק, שישב באיטליה באותה תקופה; וסוגיות הלכתיות ספציפיות כמו בעיית משלוחי היין על ידי אנוסים מוולנסיה דרך מיורקה.
בקהילות אלג'יריה נהגו לפסוק בשיטת הרמב"ם ופרופ' עמינח חקר את גישתו של הרשב"ש לגבי הפסיקה של הרמב"ם, וגם הקדיש מחקר נפרד לדרך התגבשות תשובות הרשב"ש לכדי ספר שו"ת מסודר, גישתו של הרשב"ש בתשובותיו ולשונות הסיום והחתימה של תשובותיו.
כן חקר את תשובותיהם של חכמי פרובנס וחכמי שלוניקי שהשתקעו בספרי חכמי אלג'יריה במאה ה-15, והקדיש מחקר מיוחד להדפסת ספרי חכמי אלג'יריה בבתי הדפוס של ליבורנו במאה ה-18.
מחקר הרשב"ש וחכמי אלג'יריה הסתעף לחקר קהילות אלג'יריה בתקופתם. עמינח חקר את קהילת אלג'יר הבירה וחכמיה, שהייתה המרכז הרוחני ומוקד הפסיקה לכל הקהילות; את קהילת קונסטנטין וחכמיה ואת קהל תנס וחכמיו. במחקרו עמד על טעותם של היסטוריונים רבים שזיהו בטעות את קהל תנס בתשובות הרשב"ש עם העיר תוניס.
במסגרת מחקרו נחשף עמינח לכתב יד של רבי יוסף ששפורטש, שכפי שהתברר עמד בקשרי שו"ת עם הרשב"ש, אך כל אחד מהם אסף את תשובותיו בנפרד. מחקרו המקיף של פרופ' עמינח על תשובות רבי יוסף ששפורטש הביא אותו לההדיר את תשובותיו כנספח למחקרו.
מחקריו > ענייני ארץ ישראל בספרות התלמוד

מתוך מודעות ציונית נקלע עמינח עוד כסטודנט אל סבך המקורות העוסקים בארץ ישראל, הלכותיה וגבולותיה. בהיותו מרצה באוניברסיטת תל אביב בחר ללמד קורס בסוגיות הנוגעות לארץ ישראל, החל מהנאמר לגביה במקרא, בנביאים, וכלה במקורות התנאיים.
מחקריו עוסקים גם במושגים התלמודיים העוסקים בקדושת הארץ וההתייחסות ההלכתית הייחודית אליה: ירושה ראשונה ושנייה, קדושה ראשונה ושנייה, קדושה לשעתה וקדושה לעתיד לבוא, כיבוש וחזקה, כיבוש יחיד וכיבוש רבים ונושאים נוספים. מחקר מיוחד הוקדש לשאלת הארץ וגבולותיה אצל רבי יהודה הנשיא. מחקרים אחרים עסקו בתקנות יהושע בן נון, מצוות ישיבת ארץ ישראל, תולדות הכרעת הדין במצוות התלויות בארץ והשתלשלות התפילה לגשמים.
ספריו

עריכת מסכתות ביצה, ראש-השנה ותענית בתלמוד הבבלי: סידור, עריכה, גרסאות של גמרא, יחסי סוגיות, בבלי ירושלמי, תל אביב: בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב והוצאת א' לוין-אפשטיין - מודן, תשל"ז [מבוסס על 'עריכת מסכת קידושין בתלמוד הבבלי', ע"ד, תל אביב: תשל"ג]
עריכת מסכתות ביצה, ראש-השנה ותענית בתלמוד הבבלי: סידור, עריכה, גרסאות של גמרא, יחסי סוגיות, בבלי ירושלמי, תל אביב: בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ו
עריכת מסכתות סוכה ומועד קטן בתלמוד הבבלי: סידור, עריכה, גרסאות של גמרא, יחסי סוגיות, בבלי ירושלמי, תל אביב: בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, תשמ"ט
ר' יוסף ששפורטש וספר תשובותיו : חכם ודיין במלכות תלמסאן, תל אביב: בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, 1994
עריכת מסכתות שבת ועירובין בתלמוד הבבלי: סידור, עריכה, גרסאות של גמרא, יחסי סוגיות, בבלי ירושלמי, תל אביב: בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג, אוניברסיטת תל אביב, תשע"ו
מחקרים תלמודיים: בתלמוד הבבלי, בתשובות גדולי אלג'יר ובענייני ארץ ישראל, בשני כרכים, הרצליה: ספרי ניב, תשע"ט
עריכת מסכת ברכות בתלמוד הבבלי: סידור, עריכה, גרסאות של גמרא, יחסי סוגיות, בבלי וירושלמי, הרצליה: ספרי ניב, תשפ"ג
מלבד ספריו אלו, כתב את המאספים: 'בשבילי היצירה התורנית לדורותיה', ו'גדולי האחרונים: מרכזי תורה בארץ ישראל ובתפוצות במאות השש עשרה - תשע עשרה'. שנדפסו בכמה מהדורות בהוצאת האגף לתוכניות לימודים ופרסומים במחלקה לחינוך יהודי ציוני של הסוכנות היהודית (בשיתוף עם י. ניצן).
ספריו > ספרי לימוד

דפים ממסכת בבא-מציעא, ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים, תל אביב: לוין אפשטין, תשל"ב
דפים ממסכת סנהדרין, ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים, תל אביב: לוין אפשטין, תשל"ג
דפים ממסכת בבא-בתרא, ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים, תל אביב: לוין אפשטין, תשל"ד
דיני שומרים, ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים, משרד החינוך והתרבות, האגף לתוכניות לימודים, ירושלים תשל"ח
דיני שומרים: מדריך למורה, משרד החינוך והתרבות אגף לתוכניות לימודים, ירושלים תשל"ח
מהו תלמוד: חומר רקע וספר עזר לתלמיד לסטודנט ולמורה, תל אביב: דיונון, אוניברסיטת תל אביב, תשל"ט (ומהדורות נוספות)
תורת ארץ-ישראל, חוברת א': מצות ישיבת ארץ-ישראל, ההסתדרות הציונית המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה, ניו-יורק תשל"ט, 38 עמ' (בשיתוף עם י. ניצן)
Tora ,The Oral Tradition, an Outline of Rabbinic Literature throughout the Ages, Translated from the Hebrew by Haim Shacter and Larry Moscovitz. World Zionist Organization, department for Torah Education and Culture in the Diaspora' Jerusalem 1983 (With y. Nizan)
Tora,La tradicion Oral, Ezbozo de la Litertura Rabbinica a traves de las epocas, Traducido del hebreo por Arie Comay' Organizacion Sionista mundial' Deprtamento de educachin y cultura religiosa para la Diaspora' Jerusalem 1987
חיים אישיים

פרופ' נח וציפורה עמינח מתגוררים ברמת גן ולהם שלושה ילדים.
יען - רב-סרן במילואים, נשואה לעו"ד משה נוה ומתגוררת ברמת גן.
ראם עמינח - רואה חשבון, איש עסקים והיועץ הכספי לרמטכ"ל. אשתו היא רקפת רוסק עמינח, ששימשה מנכ"לית בנק לאומי.
אילת - עו"ד בשירות בתי הסוהר, נשואה לניר, ממנהלי חברת אלקטרה.
הערות שוליים

1 2 3  מודעת אבל, מעריב, 14 באוקטובר 1980
↑  מודעת אבל, מעריב, 18 ביוני 1987
↑  שלמה נקדימון, רצח מחריד וציני של שני שליחי מצווה, חרות, 19 באוגוסט 1958
↑  191 בעלי תוארים חדשים, מעריב, 25 ביוני 1964
↑  נח עמינח, סגנונות השמעתא בתלמודים והשפעתם על חילופי גירסאות, דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות, 1989, באתר JSTOR
↑  נח עמינח, הנטייה לאחידות הסגנון בתלמוד הבבלי והשפעותיה על גרסאותיו, דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות, 1985, באתר JSTOR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257630905171  ISNI: 0000 0000 6662 0502  LCCN: n85812604  NTA: 074268503  VIAF: 39658154   WorldCat (עם VIAF): 39658154 
בימת הכבוד בפרס עמינח לשנת ה'תשע"ג, בית ציוני אמריקה תל אביב. נושא דברים: פרופ' נח עמינח
ניאנפוניקה תרה

ניאנפוניקה תרה
ניאנפוניקה תרה (בסינהלית:  න්‍යානපොනික ථෙර, באנגלית: Nyanaponika Thera‏; 21 ביולי 1901 – 19 באוקטובר 1994) היה נזיר והוגה בודהיסטי בסרי לנקה. תרה השתייך לזרם הטהרוואדה של הבודהיזם. הוא נחשב אחד הנזירים הבודהיסטים המערביים המשפיעים ביותר.
קורות חיים

ניאנפוניקה תרה נולד בגרמניה למשפחה יהודית דתית שמקורה בגליציה. שמו המקורי היה זיגמונד (שלמה) פניגר. בצעירותו היה חבר בתנועת הפועל הצעיר. הוא זנח את היהדות לטובת בודהיזם. לאחר עלייתם של הנאצים לשלטון נמלט לסרי לנקה והצטרף למנזר.
בשנת 1939 הצליח לחלץ את אימו מאוסטריה ולהביאה לסרי לנקה שם היא חיה עד יום מותה.
קורות חיים > יהודי בודהיסט

ניאנפוניקה תרה היה היהודי הבודהיסט הראשון. בתקופות מאוחרות יותר היו נזירים בודהיסטים ממוצא יהודי. מספרם היה גדול יחסית למספר הנזירים הבודהיסטים מקבוצות אוכלוסייה אחרות במערב. הם היו בו זמנית גם בודהיסטים וגם יהודים. לטענתם הבודהיזם הפך אותם ליהודים טובים יותר והיהדות הפכה אותם בודהיסטים טובים יותר.
קורות חיים > פעלו כאיש דת בודהיסטי

ניאנפוניקה תרה היה אחד הנזירים הבודהיסטים המערביים החשובים במאה ה-20. הוא יסד את הוצאת הספרים הבודהיסטית החשובה ביותר וכתב את הספר "לב המדיטציה הבודהיסטית".
הוצאת הספרים הבודהיסטית שייסד בשנת 1958 בסרי לנקה נקראת Buddhist Publication Society. היא פרסמה מגוון רחב של ספרים בודהיסטים של זרם הטרהוודה על נושאים כמו: מדיטציה, פילוסופיה, אתיקה, היסטוריה ועוד.
הקשר עם דוד בן-גוריון

ראש ממשלת ישראל הראשון דוד בן-גוריון התעניין בבודהיזם. בביקורו אצל או נו ראש ממשלת בורמה דן עם המארח בבודהיזם. על פי הודעה רשמית של לשכת ראש הממשלה, בן-גוריון היה בביתו של אונו ובמשך שבוע ימים נפגש עם שלושה מלומדים בודהיסטים ודן איתם על התורה המוסרית והפילוסופית של הבודהיזם.
באותו ביקור בבורמה, נפגש בן-גוריון גם עם ניאנפוניקה תרה.
בן-גוריון הכיר את ניאנפוניקה תרה כבר בשנת 1956 כאשר פנה לממשלת סרי לנקה בבקשה לקבל ספרים על בודהיזם. הם התכתבו במשך שבע שנים בנושאים הקשורים בפילוסופיה הבודהיסטית. חלק מהמכתבים נמצאים בארכיון בן-גוריון. ד"ר אסף פדרמן, מומחה למיינדפולנס, מצא את כל ההתכתבויות בסרי לנקה וחשף אותה בשנת 2009.
לקריאה נוספת

עופר אדרת, לעמוד על הראש, הארץ, 25 בספטמבר 2022.
הערות שוליים

1 2 3 4  עופר אדרת, לעמוד על הראש , הארץ, 25 בספטמבר 2022
1 2  ד"ר אסף פדרמן ניאנפוניקה תהרה – הבודהיסט היהודי הראשון
↑  About BPS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266183905171  BNE: XX5383056  BnF: cb12186453d (data)  GND: 118589091  ISNI: 0000 0001 1628 1642  LCCN: n85362966  LNB: 000095130  NKC: jn19981001906  NLK: KAC200505676  NTA: 068970226  SUDOC: 030453240  VIAF: 41884163   WorldCat (עם VIAF): 41884163