stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוליוס רנטגן הבן
ביוגרפיה

רנטגן הבן נולד באמסטרדם. מורתו הראשונה לכינור הייתה אמו, ואחר המשיך את לימודיו אצל קרמר ואצל יוזף יואכים. הוא ניגן בתזמורות שונות לפני שנסע לארצות הברית והתיישב בניו יורק כמורה במכון לאמנות המוזיקה.
רנמטגן היה חבר ברביעיית קנייזל. עם שובו להולנד היה לחבר באגודות שונות למוזיקה קאמרית ולפרופסור בכיר בקונסרבטוריון של אמסטרדם.
יונייטד סטייטס (אונייה, 1797)

| --- | --- |
הקרב בין "מסדוניין" ל"יונייטד סטייטס" ציור מאת תומאס בירץ'
הקרב בין "מסדוניין" ל"יונייטד סטייטס" ציור מאת תומאס בירץ'
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטת מפרשים, 44 תותחים (נומינלי)
 צי:   צי ארצות הברית (1797–1861)    צי מדינות הקונפדרציה (1861–1862)  צי ארצות הברית (1862–1865)
 סדרה:  שש הפריגטות הראשונות של צי ארצות הברית
 אוניות בסדרה:  6
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  ג'ושוע האמפריז, פילדלפיה
 הוזמנה:  27 במרץ 1794
 הושקה:  10 במאי 1797
 תקופת הפעילות:  מאי 1798 – דצמבר 1865 (כ־67 שנים)
 אחריתה:  נגרטה בדצמבר 1865
 מלחמות וקרבות:  המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת, מלחמת 1812, המלחמה הברברית השנייה, מלחמת האזרחים של ארצות הברית
 מידות
 הֶדְחֶק:  2,200 טון
 תפוסה:  1,576 טון לפי מידת התפוסה הבריטית הישנה
 אורך:  אורך כללי: 204 רגל (62 מ'), אורך בין הניצבים: 175 רגל (53 מ')
 רוחב:  "43-6 רגל (13.3 מ')
 שוקע:  "23-6 רגל (7.2 מ')
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  364 איש
 מספר תרנים:  3 תרנים
 סוג המעטה:  מעטה רוחבי שלם
 הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  32 תותחי 24 פאונד ארוכים 24 קרונדות 42 פאונד (במלחמת 1812)
"יונייטד סטייטס" (באנגלית: USS United States) הייתה פריגטת מפרשים של הצי האמריקני, הראשונה מבין שש אוניותיו הראשונות של הצי, לאחר הקמתו מחדש ב-1794.
האונייה נבנתה בפילדלפיה, הושקה ב-10 במאי 1796 ונכנסה לשירות פעיל ב-11 ביולי. את פעילותה המבצעית הראשונה עשתה האונייה במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798–1800), כשהיא עוסקת בליווי ובהגנה על ספינות סוחר אמריקניות מפני פריבטירים צרפתיים. במלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה הכניעה "יונייטד סטייטס" לאחר קרב את אה"מ "מֵסֶדוֹנְיֶין" ולכדה אותה. ב-1849 הוצאה "יונייטד סטייטס" משירות פעיל והוחזקה כעתודה בנמל נורפוק בווירג'יניה. ב-1861, במהלך מלחמת האזרחים, נתפסה האונייה על ידי חיילי הדרום וצורפה לצי מדינות הקונפדרציה. זמן מה אחר כך הוטבעה בנהר אליזבת, כדי לשמש מכשול לשיט בפני אוניות אויב. ב-1862 נמשתה "יונייטד סטייטס" על ידי צי מדינות האיחוד, ושלוש שנים אחר כך, ב-1865, נגרטה.
יחסי ברזיל–עיראק

| יחסי ברזיל–עיראק |
| --- | --- |
ברזיל: עיראק


ברזיל: עיראק
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 438,317
אוכלוסייה
212,203,410: 46,286,779
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 250,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 5,419
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

סגן נשיא ברזיל מישל טמר (מימין) נפגש עם שר החוץ העיראקי אבראהים אל-ג'עפרי, 2015
יחסי ברזיל–עיראק הם יחסי החוץ בין ברזיל לעיראק. שתי המדינות חברות מלאות ב-G77. ברזיל הייתה המדינה הראשונה באמריקה הלטינית שפתחה מחדש את שגרירותה בעיראק לאחר מלחמת המפרץ ב-1991.
היסטוריה

ברזיל ביססה לראשונה יחסים דיפלומטיים עם עיראק בשנת 1967, ובסוף 1973 פתחה ברזיל שגרירות בעיראק וחתמה על הסכמי שיתוף פעולה עם עיראק. בשנת 1975, בגלל משבר הנפט המעמיק ובחיפוש אחר השקעות פטרודולריות, ברזיל העדיפה את מדיניות החוץ שלה כלפי העניין הערבי בשלוש הצבעות מכריעות באו"ם. הממשלה הצבאית של ברזיל שדרגה את ייצוגה בעיראק על ידי מינוי רצף של גנרלים ארבעה כוכבים כשגרירים בבגדאד.
ברזיל ועיראק היו שותפות סחר מרכזיות מאז סוף שנות ה-70. ברזיל הייתה זקוקה לנפט כדי להפעיל את המכונה התעשייתית שלה. עיראק הייתה זקוקה למזון, תמיכה טכנית, מכשירי חשמל, מכוניות ואולי החשוב ביותר - כלי הנשק "ההגנתיים" שיצרה ברזיל. היחסים של ברזיל עם עיראק נותקו במהלך מלחמת המפרץ, כאשר ברזיל תמכה בסנקציות של מועצת הביטחון של האו"ם שהוטלו נגד עיראק. עם זאת, מאז שנת 2001 שתי המדינות חידשו את היחסים שבהן ממשלת ברזיל רצתה לקדם קשרים מסחריים הדוקים יותר עם בגדאד והודיעה על הפעלה מחדש של שגרירותה בבגדאד.
בשנות ה-80 ברזיל הייתה ספקית חשובה של מוצרים מתועשים לעיראק, והיא ייבאה כמויות נפט משמעותיות מעיראק. באותה תקופה הסחר בין שתי המדינות הגיע עד 4 מיליארד דולר בשנה. עם פרוץ מלחמת איראן–עיראק בשנת 1980, כמעט 35 אחוזים מיבוא הנפט של ברזיל הגיע מעיראק. בשנת 1981 דווח כי ברזיל מכרה עפרת אורניום בדרגה נמוכה לעיראק.
העיתון הברזילאי "Jornal da Tarde" דיווח כי כ-40 מדענים ברזילאים שהו בתחנת הכוח באוסיראק במהלך ההפצצה הישראלית בשנת 1981.
היסטוריה > הסכסוך בין עיראק לכווית

מלחמת המפרץ, שהביאה למבצע סערת המדבר בתחילת 1991, הציבה את ברזיל במצב עדין מאוד. ועדות המשנה לקונגרס של ארצות הברית האשימו את ברזיל בייצוא טכנולוגיה ומומחיות לעיראק לפיתוח טיל המבוסס על טיל פיראנה (MAA-1). בריגדיר חיל האוויר בדימוס הוגו אוליביירה פיבה לקח קבוצה פרטית של טכנאים ברזילאים לבגדאד כדי להשלים את הפרויקט הזה; תחת לחץ הורתה ממשלת קולור להחזיר את הקבוצה לברזיל.
במהלך מבצע "סערת המדבר" החזיקה חברת בנייה ברזילאית, מנדס ג'וניור, כמה מאות עובדים וטכנאים, כמו גם ציוד בשווי של כמה מיליוני דולרים, בדרום עיראק שעבדו בפרויקטים של רכבת והשקיה. לפיכך, ברזיל, בניגוד לארגנטינה, לא השתתפה במבצע בעלות הברית. ממשלת ברזיל נאלצה להעביר את המשא ומתן המרכזי שלה, השגריר פאולו דה טרסו פלחה דה לימה, מתפקידו בלונדון כדי לנהל משא ומתן על שחרור אנשי מנדס ג'וניור מעיראק ועל סילוק הציוד. לברזיל הוענקו מחיר וביצועים של 5 מיליארד דולר באספקת טנק אוסוריו לערב הסעודית בשנת 1990, אך הסכסוך בכווית שינה את ההחלטה לטובת טנק M1 אברמס בארצות הברית.
היסטוריה > מלחמת עיראק 2003

שגריר ברזיל ברנרדו דה אזבדו בריטו בעיראק אמר כי למרות שברזיל לא תומכת בפלישה הצבאית בראשות ארצות הברית לעיראק בשנת 2003, שהדיחה את נשיא עיראק לשעבר סדאם חוסיין, אין פירוש הדבר שהיא אינה מעוניינת להשתתף בשיקום עיראק.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בעיראק שגרירות בבגדאד.
עיראק מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה.
יחסי אנגולה–קובה

| יחסי אנגולה–קובה |
| --- | --- |
אנגולה: קובה


אנגולה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,246,700: 110,860
אוכלוסייה
38,173,511: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,723: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,219: 9,787
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה סוציאליסטית

יחסי אנגולה–קובה הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת אנגולה לבין הרפובליקה של קובה. לאנגולה שגרירות בהוואנה ולקובה שגרירות בלואנדה.
היסטוריה > שנות ה-60

ההיסטוריה המשותפת של המדינות החלה בשנות ה-60, כחלק מרעיון "המהפכה הנוספת" של פידל קסטרו, שליט קובה. התנועה התעתדה לייצא את רעיון המרקסיזם-לניניזם לאפריקה, כשהיעד המקורי היה זאיר. עם זאת, הכישלון בניסיון לתקוע יתד במדינה הביא את קובה לתור אחר מנהיגים ומדינות אחרות בהן יוכלו להשפיע.
ז'ונאס סאווימבי, מי שהפך מאוחר יותר לנשיא האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (UNITA) שהייתה מושבה פורטוגזית באותן שנים, הסתמן באותן שנים כסכנה בעיני צ'ה גווארה, יד ימינו של קסטרו. עם זאת, בניגוד לנהוג לחשוב, השניים לא נפגשו באופן אישי. עם זאת, מנהיג אחר במדינה, אגושטיניו נטו, מנהיג ה-MPLA, הציג נטייה מרקסיסטית חזקה שהתאימה לסדר היום הקובני. בתמורה, קובה גייסה כוח משימה שסייע לו לבנות צבא ולתקוף את הפורטוגזים.
היסטוריה > הפלישות לדרום קונגו

ב-7 במרץ 1977 פלשו למחוז קטנגה שבדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (זאיר) 1,500 לוחמי החזית הלאומית לשחרור קונגו. הארגון רצה להפיל את נשיא זאיר מובוטו ססה סקו שתמך ב-UNITA ו-FNLA. הארגון ניסה ללא הצלחה לכבוש את הלב הכלכלי של זאיר, קולווזי (אנ'), אך הצליח לכבוש את קאסאג'י ומושטאשה. כוחות זאיר הובסו ללא קושי, והארגון המשיך להתקדם. ב-2 באפריל פנה מובוטו ליו"ר ארגון אחדות אפריקה, ויליאם אטקי בבקשה לסיוע. שמונה ימים אחר כך נענתה ממשלת צרפת לבקשה ושלחה 1,500 חיילים מרוקאים לקינשאסה. הכוח הצליח לדחוף את הפולשים בחזרה לאנגולה וזמביה עד סוף אפריל.
מובוטו האשים את ממשלת אנגולה, כמו גם את קובה וברית המועצות בכך ששיתפו פעולה עם הפלישה. לפלישה הייתה השפעה נוספת, בכך שההססנות האמריקאית הביאה את זאיר להדק את יחסיה עם צרפת שהפכה לספקית הנשק הגדולה ביותר שלה. זאיר וה-MPLA חתמו על הסכם בו הסדירו את סוגיית הגבולות ב-22 ביולי 1977.
היסטוריה > שנות ה-80

במהלך שנים אלו השתנה אופי היחסים בין אנגולה וקובה, שעברה לסיוע הומניטרי בעוד ברית המועצות לקחה את הפיקוד על הרובד הצבאי. הקובנים סייעו ל-MPLA בביסוס המדינה המרקסיסטית החדשה ושלחו רופאים, מורים ומהנדסים, מה שהפך את הספרדית לשפת הרפואה באנגולה, מה שנמשך עד היום. מלבד משלוח מורים לאנגולה, הוענקו גם מלגות ללימודים בקובה.
קובה התערבה גם בתחומים אחרים, כמו החקלאות, בה הוחלט להחליף את קנה הסוכר האנגולי בזה הקובני, שהיה גדול יותר ובעל תפוקה גבוהה יותר, אולם הוא נכשל ובניסוי קובה השמידה את כל קני הסוכר האנגוליים. דוגמה אחרת להתערבות כושלת של הקובנים הייתה בניית בתים במסגרת תוכנית דיור נרחבת שהתבססה על רעיון הבנייה המתועשת, אולם היא הפכה לכישלון, וכיום רבים מתושבי אנגולה מכנים את הבתים שנבנו במסגרת התכנית כ"כלובים קובניים". הצטברות האירועים הללו הביאה למתיחות ביחסי אנגולה–קובה, כשהקובנים קיבלו זכויות יתר על פני האנגולים. התחושה לפיה האנגולים היו אזרחים ממעמד נמוך יותר במדינתם הביאה לטינה כלפי הקובנים, והיו שראו בכך מעבר מקולוניאליזם פורטוגזי לאפליה קובנית.
ככל הנראה, הדבר המשמעותי ביותר שהביאה לירידה ביחסים בין המדינות באותן שנים היה הגזל השיטתי של הרכוש האנגולי על ידי הקובנים. על פי העיקרון המרקסיסטי, כל הרכוש היה שייך למדינה. לדוגמה, על פי ההגדרה "כל רכוש", גם המכוניות היו שייכות למדינה. כך, אחרי עזיבת הפורטוגזים הם הותירו מאחוריהם מכוניות רבות שקצינים קובנים לקחו לעצמם, ובכירים מאנגולה מצאו מכוניות בעלות לוחיות רישוי אנגוליות נוסעות ברחובות הוואנה. תקריות דומות כמו גזל היער בקבינדה הביאו לתחושת מיאוס הולכת וגוברת.
באופן אירוני, היחסים בין המדינות וההשקעה הניכרת של ברית המועצות וקובה במדינה, מומנה על ידי מכירת נפט למדינות בעלות כלכלה חופשית. עם זאת, בין 1984–1988 מחיר הנפט העולמי צנח (מה שהביא להתמוטטות ברית המועצות) והיכולת של אנגולה לממן מיזמים קובנים דעכה עד כדי אובדן היכולת לממן כל סיוע זר. עד אמצע העשור השתנו היחסים בין המדינות דרמטית, והעזיבה המהירה של הקובנים את המדינה הפכה למובנת מאליה.
הקריסה המסתמנת של ברית המועצות הביאה לניסיון נואש להחליש את האויבים הצבאיים כדי שה-MPLA תוכל לשלוט לבדה במדינה. בהנהגת הסובייטים, תוכננה בסוף 1987 התקפה על העורף של UNITA. הקובנים חששו מההתקפה אחרי שניסו דבר דומה ב-1985 ובעקבות התערבות דרום אפריקה נחלו כישלון. עם זאת, ההתקפה בוצעה ובדומה ל-1985, ההתערבות של דרום אפריקה הביאה לאסון עבור הסובייטים וה-MPLA שנבלמו בנהר לומבה, ובקרבות המשך הגיעו כוחות UNITA ודרום אפריקה וצרו על קיטו קנוואיל, בסיס ה-MPLA. ב-MPLA הבינו כי עזיבת הסובייטים וקובה תחליש אותם קשות. על כן, הוחלט להיכנס למשא ומתן עם דרום אפריקה כדי להילחם ב-UNITA ללא מעורבות זרה.
פידל קסטרו הבין כי אם לא ישלח סיוע שאיפותיו לכונן מדינה מרקסיסטית באפריקה יתפוגגו, ושלח 35,000 חיילים לקיטו קנוואיל. במקביל, המשא ומתן לשלום התקדם וקובה לקחה בו חלק כדי לצאת מאנגולה.
קובה שניסתה לשבור את המצור על קיטו קנוואיל גילתה שתותח ה-G5 Howitzer משבש קשות את דרכי ההגעה לעיר. במקום, הקובנים שלחו את חייליהם לגבול נמיביה כדי לערוך התקפה מכובדת אחרונה, אולם גם שם התותח גרם לאבידות כבדות. ללא התייעצות, קסטרו שלח מטוסי מיג כדי להרוס את הארטילריה של דרום אפריקה אך הם תקפו את תוכנית Hydro, מה שערער את המשא ומתן בין המדינות ומתח את היחסים בין קובה וברית המועצות.
זמן קצר לאחר שהושג הסכם בין המדינות, קובה השלימה את היציאה מאנגולה שנקבעה למאי 1991. בהסכם קובה ויתרה על תמיכתה ב-MPLA ונאלצה להסכים לכך ש-UNITA תקבל סיוע אמריקאי, כמו גם ויתורים נוספים.
היסטוריה > שנות ה-90

אחרי חתימת ההסכם, כוחות דרום אפריקה נסוגו מאנגולה ועברו לעסוק בכינון דמוקרטיה בנמיביה. קובה הוציאה את כל כוחותיה מאנגולה והתמודדה עם קריסת ברית המועצות, וסבלה מקריסה כלכלית שנבעה בחלקה הגדול מההשקעה האדירה במהפיכה השנייה באנגולה.
יוהאן גיאורג אלברכטסברגר

| --- | --- |

דיוקן יוהאן גיאורג אלברכטסברגר מאת לאופולד קופלווייזר
 לידה:  3 בפברואר 1736 קלוסטרנויבורג, אוסטריה 
 פטירה:  7 במרץ 1809 (בגיל 73) וינה, האימפריה האוסטרית 
 מקום קבורה:  St. Marx Cemetery 
 מוקד פעילות:  וינה 
 מקום לימודים:  Stiftsgymnasium Melk 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 צאצאים:  Franz Seraph Albrechtsberger 
 
יוהאן גיאורג אלברכטסברגר (בגרמנית: Johann Georg Albrechtsberger; ‏3 בפברואר 1736 - 7 במרץ 1809) היה מוזיקאי אוסטרי.
חייו

אלברכטסברגר נולד בקלוסטרנויבורג (באוסטריה התחתית), סמוך לווינה, במשפחתו של איכר ועגלון. את ילדותו ונעוריו בילה בעיירות ובמנזרים שלאורך הדנובה. הוא למד תחילה אצל הנזירים האוגוסטינים ביישוב הולדתו, כולל נגינה בעוגב ובאסו קונטינואו ויסודות בהלחנה. מגיל 7 שר כנער מקהלה. בהמשך בשנים 1753-1749 למד מוזיקה והיה נער מקהלה במנזר מלק. כבר אז הצטיין בשליטתו על אמנות הקונטרפונקט  והלחין יצירות ראשונות קאמריות, ליטורגיות ואורטוריות. אחר כך למד פילוסופיה בסמינר בנדיקטיני בווינה והתמחה בתורת הקונטרפונקט. הוא עבד כנגן עוגב בראב בשנת 1755 וב"מריה טאפרל" ב-1757 ואחר התקבל לעבודה במנזר מלק. בשנת 1772 התמנה לנגן עוגב בחצר המלכות בווינה וב-1792 היה לממונה על המוזיקה בקתדרלת שטפאן הקדוש.
המוניטין שיצאו לו כתאורטיקאי מוזיקה משכו אליו מספר רב של תלמידים בבירה האוסטרית, מהם שהיו למוזיקאים ידועי שם. עם אלה נמנים יוהאן נפומוק הומל, איגנץ מושלס, יוזף גלינק, יוזף וייגל ולודוויג ואן בטהובן. בטהובן הגיע לווינה בשנת 1792 ללמוד אצל היידן, אך כעבור זמן קצר יצא מכליו, כשעבודתו לא זכתה לתשומת הלב ולתיקונים שציפה להם. היידן המליץ על ידידו אלברכטסברגר ובטהובן עבר ללמוד אצלו הרמוניה וקונטרפונקט. עם סיום לימודיו ציין התלמיד הצעיר, "סבלנות, חריצות, התמדה וכנות מובילים להצלחה," הגות המשקפת את פילוסופיית היצירה של אלברכטסברגר עצמו.
אלברכטסברגר מת בווינה ונקבר בסנט מרקס.
אלברכטסברגר היה נשוי (משנת 1768) עם רוזלי לבית וייס, בת של פסל מאגנבורג ונולדו להם 15 ילדים, מהם רק שישה שרדו אחרי מותו.
יצירתו

יצירותיו שיצאו לאור כוללות פרלודים, פוגות וסונאטות לפסנתר ועוגב, רביעיות מיתרים ועוד; אבל רוב יצירותיו, ווקאליות ואינסטרומנטליות, קיימות רק בכתב יד. הן שמורות בספרייה של "עמותת ידידי המוזיקה" בווינה.
בסביבות 1765 כתב אלברכטסברגר לפחות שבעה קונצ'רטי לנבל פה (Jew's harp) וכלי מיתר (שלושה מהם שמורים בספרייה ההונגרית הלאומית בבודפשט). אלה הן יצירות נעימות, כתובות היטב בסגנון גאלאנט.
ככל הנראה, השירות החשוב ביותר שאלברכטסברגר עשה למוזיקה בא לביטוי בעבודתו התאורטית. בשנת 1790 פרסם בלייפציג מסה על הלחנה, שיצאה במהדורה שלישית בשנת 1821. קובץ של כתביו בנושא הרמוניה, בשלושה כרכים, יצא לאור בפיקוח תלמידו איגנץ פון זייפריד ב-1826. גרסה אנגלית של קובץ זה יצאה לאור בהוצאת נובלו ב-1855. סגנון כתיבתו נשען על הקונטרפונקט של יוהאן יוזף פוקס, שהיה ממונה על המוזיקה בקתדרלת שטפאן הקדוש בשנים 1713 - 1741, המשרה שאליה התמנה אלברכטסברגר כעבור 52 שנים.
אחת מיצירותיו המוכרות ביותר הוא הקונצ'רטו לטרומבון אלט ותזמורת בסי במול מז'ור. קונצ'רטו זה זוכה להוקרה בחוגי הטרומבוניסטים, שמספר היצירות שנכתבו לכלי הנגינה שלהם בתקופה הקלאסית מועט מאוד.
לקריאה נוספת

יוהאן גיאורג אלברכטסברגר באנציקלופדיה הקתולית
יובל שפונגין

שפונגין מתקל את אדן הזאר מצ'לסי בעונת 2015/2016 בליגת האלופות
יובל שפונגין (נולד ב-3 באפריל 1987) הוא כדורגלן עבר ישראלי, אשר שיחק בעמדת המגן הימני משמש כיום כעוזר מאמן הפועל פתח תקווה.
קריירה

שפונגין גדל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, והועלה לסגל הבוגרים על ידי ניר קלינגר. עם הקבוצה הבוגרת זכה בגביע הטוטו בעונת 2008/2009.
בסוף עונת 2009/2010, לאחר סיום חוזהו במכבי תל אביב, הוחתם שפונגין באומוניה ניקוסיה מהליגה הקפריסאית. ב-15 במאי 2012 בישל השחקן את שער הניצחון בגמר הגביע הקפריסאי, כאשר קבוצתו גברה 1–0 על א.א.ל. לימסול. בסיום עונה זו נבחר שפונגין לנבחרת העונה של הליגה הקפריסאית, וכן נבחר כמגן הימני של העונה בקפריסין.
ב-15 ביולי 2013 חתם לשנתיים בקבוצת מונס מליגת העל הבלגית. בסוף עונת 2013/2014 ירדה הקבוצה לליגת המשנה ושפונגין חזר למכבי תל אביב וחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה. בתחילת עונת 2014/2015 שיחק במספר משחקים, כולל במוקדמות ליגת האלופות, אך לאחר מכן סבל מפציעות ולא מצא את מקומו בהרכב הקבוצה. לאחר שלא שיחק מאז ספטמבר 2014, ערך שפונגין את הופעת הבכורה המחודשת שלו בליגת העל רק במאי 2015, במשחק האליפות נגד עירוני קריית שמונה. שלושה ימים לאחר מכן פתח בהרכב בגמר גביע המדינה, בו הביסה מכבי 2–6 את הפועל באר שבע. ב-4 ביוני 2017 מימשה הקבוצה את האופציה על שפונגין והאריכה את חוזהו בעונה נוספת. עם תום חוזהו בסוף עונת 2017/2018 החליטה הקבוצה שלא לחדש את החוזה שוב והוא שוחרר מהמועדון.
לקראת עונת 2018/2019 חתם שפונגין בקבוצת עירוני קריית שמונה. בינואר 2019 שוחרר שפונגין מקריית שמונה, לאחר ששותף בשבעה משחקים בלבד, וחתם במ.ס. אשדוד. ב-10 ביולי 2019 חתם בקבוצת הפועל מרמורק מליגה א' דרום. ב-19 בדצמבר 2019 חתם בהפועל כפר שלם וב-21 ביולי 2020 האריך את חוזהו בקבוצה לעונה נוספת. בסיום עונת 2020/2021 פרש ממשחק. בעונת 2023/2024 היה עוזר מאמן בקבוצת הנוער של הפועל פתח תקווה. בעונת 2024/2025 מונה לעוזר מאמן הפועל פתח תקווה.
קריירה > נבחרות ישראל

שפונגין רשם 15 הופעות במדי נבחרת ישראל הצעירה. ב-7 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל הבוגרת, במשחק ידידות מול נבחרת אוקראינה.
חיים אישיים

שפונגין נולד ברמת גן, ולמד בתיכון בליך, במגמה הכימית. אמו, ד"ר סאלי שפונגין, היא מרצה לביוכימיה באוניברסיטת בר-אילן, ודודו הוא הפיזיקאי פרופ' דוד אנדלמן. הוא מחזיק באזרחות אסטונית.
תארים

אליפות: 2014/2015
גביע המדינה: 2014/2015
גביע הטוטו: 2008/2009, 2014/2015
הגביע הקפריסאי: 2011, 2012
הערות שוליים

↑  שפונגין בישל, אומוניה זכתה בגביע הקפריסאי, באתר ONE‏, 16 במאי 2012
↑  רז אמיר, ‏שפונגין בחוץ, וסלינוביץ': מגיע עם איביץ' למכבי, באתר ONE‏, 22 במאי 2018
↑  מצא בית חדש: יובל שפונגין חתם לשנתיים בעירוני קרית שמונה, באתר וואלה, 24 במאי 2018
↑  יניב טוכמן‏, המחליף של בן זקן: יובל שפונגין חתם עד תום העונה במ.ס. אשדוד, באתר וואלה, 30 בינואר 2019
↑  ‏יובל שפונגין חתם במרמורק, הפועל ת"א ממתינה לאלטמן, באתר ספורט1, 10 ביולי 2019
↑  מיכאל וייסרמן, יובל שפונגין חתם בהפועל כפר שלם, באתר doublepass.sport5.co.il, ‏19 בינואר 2020
↑  לאומית: האחים שפונגין האריכו חוזים בכפר שלם, זר חדש לרעננה, באתר וואלה, 21 ביולי 2021
יחסי טורקיה–קזחסטן

| יחסי טורקיה–קזחסטן |
| --- | --- |
טורקיה: קזחסטן


טורקיה: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 2,724,900
אוכלוסייה
87,527,097: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 12,656
משטר
משטר נשיאותי: רפובליקה

יחסי טורקיה–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הטורקית ובין רפובליקת קזחסטן, אשר מתקיימים מאז 2 במרץ 1992.
היסטוריה

לאחר התפרקות ברית המועצות הפכה טורקיה למדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של קזחסטן. מאז התפתחו קשרים כלכליים בין המדינות, וההשקעות הישירות בקזחסטן מטורקיה בתקופה שבין 1993 למרץ 2009 הסתכמו ביותר מ-800 מיליון דולר. [דרוש מקור]
באוקטובר 2009 נחתם הסכם שותפות אסטרטגי בין טורקיה לקזחסטן .
במאי 2012 הוקמה המועצה לשיתוף פעולה אסטרטגי קזחי-טורקי .
מחזור המסחר הכולל בשנת 2015 הסתכם ביותר משני מיליארד דולר. חברות טורקיות משקיעות בתחום המזון, הרפואה ומגזר הבנייה. לעומת זאת, נכון ליוני 2015, היו בטורקיה 482 חברות עם הון קזחי.
גם פרויקטים חינוכיים משותפים מתפתחים. בנור-סולטן (אסטנה) נפתח מרכז תרבות על שם יונוס אמרה. גם על שטחה של קזחסטן יש רשת של ליסאומים קזחים-טורקיים.
יחסי ברזיל–פולין

| יחסי ברזיל–פולין |
| --- | --- |
ברזיל: פולין


ברזיל: פולין
שטח (בקילומטר רבוע)
8,515,770: 312,685
אוכלוסייה
212,203,410: 38,438,419
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,173,666: 811,229
תמ"ג לנפש (בדולרים)
10,243: 21,105
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי ברזיל–פולין הם היחסים הדו-צדדיים בין ברזיל לפולין. מעל 800,000 ברזילאים הם ממוצא פולני והופכים את ברזיל למדינה השנייה עם הקהילה הפולנית הגדולה ביותר בחו"ל (אחרי ארצות הברית).  שתי המדינות חברות באו"ם.
היסטוריה

באמצע המאה ה-19 עודד פדרו השני, קיסר ברזיל, הגירה פולנית לברזיל ותמך בעצמאותה של פולין, שבאותה תקופה נשלטה על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית, האימפריה הרוסית והקיסרות הגרמנית. הדיפלומט הברזילאי, רוי ברבוסה, דגל בעצמאות פולין בוועידות האג בשנת 1907. בין השנים 1869–1920 היגרו לברזיל מעל 60,000 מהגרים פולנים. מרבית המהגרים הפולנים התיישבו במדינת פרנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הכריזה ברזיל מלחמה על מעצמות המרכז. בתום המלחמה ברזיל השתתפה בחוזה ורסאי שהוביל להקמתה של פולין עצמאית. פולין השיגה את עצמאותה בשנת 1918 וברזיל הפכה לאומה הראשונה באמריקה הלטינית שהכירה בפולין ב-17 באוגוסט 1918. ב-27 במאי 1920, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים וצירויות דיפלומטיות נפתחו בבירות זו של זו, בהתאמה. בתחילת מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939; ברזיל נותרה נייטרלית גם לאחר פלישת הכוחות הגרמנים לפולין. ב-22 באוגוסט 1942 הכריזה ברזיל מלחמה על גרמניה ואיטליה לאחר שטובעו שש ספינות ברזילאיות באוקיינוס האטלנטי על ידי צוללות גרמניות. גם הכוחות הברזילאים וגם הפולנים לחמו זה לצד זה במהלך המערכה בחזית האיטלקית. ב-12 בספטמבר 1945 הכירה ברזיל בממשלה הזמנית הפולנית של אחדות לאומית. זמן קצר לאחר מכן, שתי המדינות פתחו מחדש נציגויות דיפלומטיות.
בינואר 1961 הפך שר החוץ הפולני אדם רפצקי לנציג השלטון רם הדרג הראשון שביקר בברזיל. זמן קצר לאחר ביקורו, שדרגו שתי המדינות את משלחתן הדיפלומטית לשגרירויות. בשנת 1962 שר החוץ הברזילאי פרנשיסקו קלמנטינו דה סן טיאגו דנטש (אנ') ביקר בפולין. במאי 1961 חתמו ברזיל ופולין על הסכם בנושא סחר והסכם על שיתוף פעולה תרבותי ומדעי נחתם באוגוסט 1963. בין השנים 1965–1985, ברזיל נשלטה על ידי דיקטטורה צבאית שבלמה את קידומם של היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, בנוסף, פולין חוותה את מחאת תנועת האיגודים המקצועיים הפולנית סולידריות במהלך שנות השמונים אשר תרמו לקריסת הקומוניזם במדינה בשנת 1990. ב-1995 ביקר נשיא פולין לך ואלנסה בביקור רשמי בברזיל והיה לראש המדינה הפולני הראשון שביקר במדינה. 
בשנת 2002, נשיא ברזיל פרננדו אנריקה קרדוזו החזיר ביקור בפולין והיה לראש המדינה הברזילאי הראשון שביקר במדינה.
בינואר 2019 ביקר שר החוץ הפולני יאצק צ'פוטוביץ' בברזיל כדי להשתתף בהשבעה של הנשיא ז'איר בולסונארו. במאי 2020 חגגו שתי המדינות 100 שנות יחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מברזיל לפולין
הנשיא פרננדו אנריקה קרדוזו (2002)
שר החוץ סלסו אמורים (2010)
שר החוץ לואיז אלברטו פיגיירדו (2012)
סגן הנשיא מישל טמר (2013, 2015)
שר החוץ ארנסטו אראוז'ו (פברואר ומאי 2019)
ביקורים רמי דרג מפולין בברזיל
הנשיא לך ואלנסה (1995)
ראש הממשלה יז'י בוזק (2000)
הנשיא אלכסנדר קוושנייבסקי (2002)
ראש הממשלה ולודז'ימייש צ'ימושביץ' (2003)
שר החוץ רדוסלב סיקורסקי (2012)
שר החוץ יאצק צ'פוטוביץ' (2019)
ראש הקבינט קשישטוף שצ'רסקי (2019)
יחסי סחר

בשנת 2018 הסתכם המסחר הכולל בין ברזיל לפולין ב-1.8 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של ברזיל לפולין מורכב ממשאבים מינרליים, מכונות ומכשירים חשמליים, מזון, כימיקלים ופלסטיק. הייצוא של פולין לברזיל מורכב ממכונות ומכשירים חשמליים, כימיקלים וכן פלסטיק, בעיקר גומי סינתטי. ברזיל היא שותפת הסחר העיקרית של פולין באמריקה הלטינית. חברת המטוסים הברזילאית אמבראר מכרה מטוסים לפולין המשמשים את חברת הדגל הפולנית לוט פוליש איירליינס ומשרד ההגנה הלאומי. בשנת 2000 החלו המדינות החברות במרקוסור (הכוללות את ברזיל) והאיחוד האירופי (הכולל את פולין) במשא ומתן על הסכם סחר חופשי.
נציגויות דיפלומטיות

ברזיל מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה.
פולין מחזיקה בברזיל שגרירות בברזיליה וקונסוליה כללית בקוריטיבה.
יחס אצבעות

יד בה האצבע המורה קצרה מן הקמיצה כך שיחס 2D:4D קטן, מה שמצביע על חשיפה תוך רחמית גבוהה לטסטוסטרון
יחס אצבעות (2D:4D) הוא היחס בין אורך האצבע השנייה (המורה) לבין אורך האצבע הרביעית (הקמיצה), והוא נמדד בדרך כלל ממקום החיבור של האצבע לכף היד עד לקצה האצבע. קיימת טענה כי היחס מושפע מהחשיפה לאנדרוגנים, כגון טסטוסטרון, בעת ההתפתחות ברחם, כך שניתן להשתמש ביחס זה כאומדן גס לחשיפה לאנדרוגנים תוך רחמיים. יחס 2D:4D נמוך מורה על חשיפה גבוהה יותר לאנדרוגנים. 2D:4D מחושב על ידי מדידת אורך האצבע המורה והקמיצה ביד ימין וחלוקתם זה בזה. אם האצבע המורה היא הארוכה מבין השתיים היחס יוצא גדול מאחד ואם הקמיצה ארוכה יותר היחס יוצא קטן מאחד.
יחס 2D:4D הוא צורה של דו-צורתיות זוויגית באדם: אצל גברים האצבע המורה בדרך כלל קצרה מן הקמיצה, ואצל נשים היא בדרך כלל שווה לה או ארוכה ממנה. מגוון מחקרים הדגימו קשר בין יחס 2D:4D לבין תכונות פיזיות והתנהגויות מסוימות.
מחקר שערך פרופ' גון מאנינג עם חוקרים מהאוניברסיטה הרפואית בפולין ובית החולים האוניברסיטאי בשוודיה, בדק את הקשר בין יחסי האצבעות הרביעית (קמיצה) ואצבע השנייה לבין חומרת מחלת הקוביד-19. החוקרים הבחינו כי מטופלים עם אצבע רביעית קצרה ביחס לאצבע השנייה, "נשית יותר", נוטים לחוות תסמינים חמורים של קוביד-19 המובילים לאשפוז.
הערת שוליים

↑  How fingers could point to a link between low testosterone and Covid hospitalizations, Swansea University (באנגלית בריטית)
יחסי טורקיה–קיריבטי

| יחסי טורקיה–קיריבטי |
| --- | --- |
טורקיה: קיריבטי


טורקיה: קיריבטי
שטח (בקילומטר רבוע)
783,562: 811
אוכלוסייה
87,527,097: 135,012
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,108,022: 279
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,659: 2,067
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה

יחסי טורקיה–קיריבטי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין הרפובליקה של קיריבטי.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטורקית לבין הרפובליקה של קיריבטי כוננו בשנת 2008.
עיקר שיתופי הפעולה שבין שתי המדינות נעשים בפורומים בינלאומיים כגון האומות המאוחדות ופורומים שונים בהם תורמת טורקיה מכספה למען התפתחות אזור האוקיינוס השקט, בו נמצאת קיריבטי.
ביקורים מדרג גבוה > מקיריבטי לטורקיה

קוראיטי בניאטו, שר החוץ של קיריבטי (2008)
אנוטה טונג (אנ'), נשיא קיריבטי (2014)
טיואי טואטו (אנ'), שר הכלכלה של קיריבטי (2016)
נציגויות דיפלומטיות

טורקיה אינה מיוצגת בקיריבטי, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. טורקיה האמינה את שגרירותה שבקנברה, בירת אוסטרליה, על קיריבטי.
קיריבטי אינה מיוצגת בטורקיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.