פאול ואצלאוויק
יצירתו > חמש אקסיומות בסיסיות

ההשקפה האינטראקציונית מחייבת רשת של כללי תקשורת השולטים בהומאוסטזיס המשפחתי, שהוא שיתוף פעולה שבשתיקה של בני משפחה כדי לשמור על הסטטוס קוו. גם אם הסטטוס קוו שלילי, עדיין ייתכן שיהיה קושי לשנותו. תאורטיקנים אינטראקציוניים מאמינים שאדם לא יצליח להכיר בהתנגדות ההרסנית הזו לשינוי, אלא אם כן הוא מבין את האקסיומות של ואצלאוויק. האקסיומות הבאות יכולות להסביר כיצד תקלה בתקשורת יכולה להתרחש אם לא כל המתקשרים נמצאים על אותו מישור הבנה. אם אחת האקסיומות הללו מופרעת, התקשורת עלולה להיכשל. כל האקסיומות הללו נגזרות מעבודתו של גרגורי בייטסון, שחלק גדול מהן נאסף בספר Steps to an Ecology of Mind‏ (1972).
ואצלאוויק, ביווין בייבלאס (Bavelas) וג'קסון תומכים באקסיומות אלה לשמירה על הומאוסטזיס משפחתי.
אי אפשר שלא לתקשר: כל התנהגות היא סוג של תקשורת. מכיוון שלהתנהגות אין מקביל (אין אנטי התנהגות), אי אפשר שלא לתקשר. גם אם נמנעים מתקשורת (כגון שימוש לא מודע בלא מילולי או אסטרטגיית סימפטומים), זוהי צורה של תקשורת. "אסטרטגיית סימפטומים" היא ייחוס השתיקה שלנו למשהו שאינו בשליטתנו כך שאין מצב שבו תקשורת היא בלתי אפשרית. דוגמאות לאסטרטגיית סימפטומים הן ישנוניות, כאבי ראש ושיכרות. אפילו הבעות פנים, תקשורת דיגיטלית ושתיקה ניתן לנתח כתקשורת על ידי הקולט.
לכל תקשורת יש היבט תוכן ויחסים כך שהאחרון מסווג את הראשון ולכן הוא מטא-תקשורת: כל תקשורת כוללת, מלבד המשמעות הפשוטה של מילים, מידע נוסף. מידע זה מבוסס על האופן שבו הדובר רוצה שיבינו אותו וכיצד הוא עצמו רואה את היחס שלו למקבל המידע. מערכת יחסים היא החלק המובלע של המסר, האופן הבלתי מילולי שבו הוא נאמר. התוכן הוא הדיווח או מה שנאמר בעל פה. היכולת לפרש את שני ההיבטים הללו חיונית לשם הבנת משהו שאמר יוצר הקשר. ההיבט ההתייחסותי של אינטראקציה ידוע בשם מטא-תקשורת: תקשורת על תקשורת. הבנת האופן שבו אנחנו מתקשרים. מסרים ביחסים הם תמיד המרכיב החשוב ביותר בתקשורת.
אופי מערכת היחסים תלוי בסימנים (סימני דרך, או, במקור, בגרמנית: Interpunktion) של נוהלי התקשורת: גם השולח וגם מקבל המידע מבנים את התקשורת, יוצרים הבניה שלה, בצורה שונה ולכן מפרשים את ההתנהגות שלהם במהלך התקשורת כתגובה על התנהגותו של האחר (כל שותף חושב שהשני הוא הגורם להתנהגות ספציפית). Interpunktion פירושה לפרש רצף מתמשך של אירועים על ידי תיוג אירוע אחד כסיבה או התחלה, והאירוע הבא – כתגובה.  במצב של תקשורת, אם דבר אחד קורה, משהו אחר תמיד קורה. לדוגמה, אם אישה שנמצאת במערכת יחסים עם גבר מרגישה דיכאון, והגבר מרגיש אשם, מי שמתבונן במצב זה עשוי לשאול, "האם היא מדוכאת בגלל אשמתו, או שהוא מרגיש אשם בגלל הדיכאון שלה?"
תקשורת אנושית כוללת שיטות דיגיטליות ואנלוגיות כאחד: אקסיומה זו מתייחסת לשימוש באמצעי תקשורת לא מילוליים ובאסטרטגיה מערכתית שהוסברה באקסיומה הראשונה. זו קשורה בעיקר לתוכן הדיגיטלי של תקשורת בתוך מערכת יחסים.
הליכי תקשורת בין בני אדם הם סימטריים או משלימים: אקסיומה זו מתמקדת במטא-תקשורת עם שני מרכיבים עיקריים הנקראים חילוף סימטרי וחילוף משלים. חילוף סימטרי הוא אינטראקציה המבוססת על עוצמה שווה בין מתקשרים. חילוף משלים הוא אינטראקציה המבוססת על הבדלי כוח. בתוך שני המחלפים הללו ישנן שלוש דרכים שונות שניתן להשתמש בהן: למעלה, למטה ולרוחב. בתקשורת למעלה, מתקשר אחד מנסה להשיג שליטה בחילופין על ידי שליטה בתקשורת הכוללת. בתקשורת למטה יש השפעה הפוכה: מתקשר מנסה לשלוט באינטראקציה או להיכנע למישהו. המסר הסופי הוא תקשורת חד-צדדית. תקשורת זו פועלת על מנת לנטרל מצב. אופן פעולה זה נקרא גם "חולף", במצב שבו רק מתקשר אחד מנסה לנקוט את הסגנון הזה. כאשר שני מתקשרים משתמשים באותו סגנון, "למעלה", "למטה" או "לרוחב", התקשורת סימטרית. אם הם מתנגדים זה לזה, התקשורת משלימה. אקסיומה זו מאפשרת לנו להבין כיצד ניתן לתפוס אינטראקציה לפי הסגנונות שבהם משתמש המתקשר.