stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נור אל-עין
רצועות האלבום

האלבום מכיל שמונה רצועות:
נוּר אֶל-עֵין (نور العين; אור העין) (05:09)
מֻש חַצְ'עַף (חַדְעַף) (مش حضعف; לא נחלש) (05:25)
נַפְס אֶל מַכַּאן (نفس المكان; אותו המקום) (04:40)
לֵילֶה מִן עֹמְרִי (ليلة من عمري; לילה מחיי) (04:56)
עַאיזִין יְעֵ'ירוּכּ (عايزين يغيروك; רוצים לשנותך) (05:52)
מִן אַוַל מַרַּה (من أول مرة; מהפעם הראשונה) (04:35)
אֶוְעֶדְנִי (إوعدني; הבטח לי) (05:25)
יוֹמֵינְהֹם (يومينهم; יומיים שלהם) (03:48)
הערות שוליים

↑  הזמר המצרי, עמר דיאב, מוכר על ידי שיא גינס העולמי בפרסי המוזיקה העולמיים, באתר Guinness World Records, ‏2016-09-28 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: fb283298-f1ac-3d43-81af-e61032e2e486
נחלת שבט גד

נחלות שבטי ישראל.
המידע אודות התנחלות שבט גד מופיע בספר יהושע, פרק י"ג, פסוקים כ"ד–כ"ח. נחלת שבט גד שכנה בצד המזרחי של הירדן. שבט גד היה אחד משניים וחצי השבטים, ראובן ומנשה שנחלתם שכנה בעבר הירדן המזרחי . נחלת השבט כללה את הגלעד, באזור צפון עבר הירדן, והיא גבלה בדרומה בנחלת נחלת שבט ראובן, בצפונה בנחלת חצי המנשה, במערבה בנהר הירדן ובמזרח בבני-עמון.
גבולות הנחלה

המידע אודות התנחלות שבט גד מופיע בספר יהושע, פרק י"ג, פסוקים כ"ד–כ"ח והוקדשו לו ארבעה פסוקים:
כד וַיִּתֵּן מֹשֶׁה לְמַטֵּה-גָד, לִבְנֵי-גָד לְמִשְׁפְּחֹתָם.  כה וַיְהִי לָהֶם, הַגְּבוּל - יַעְזֵר וְכָל-עָרֵי הַגִּלְעָד, וַחֲצִי אֶרֶץ בְּנֵי עַמּוֹן:  עַד-עֲרוֹעֵר, אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי רַבָּה. כו וּמֵחֶשְׁבּוֹן עַד-רָמַת הַמִּצְפֶּה, וּבְטֹנִים; וּמִמַּחֲנַיִם, עַד-גְּבוּל לִדְבִר. כז וּבָעֵמֶק בֵּית הָרָם וּבֵית נִמְרָה וְסֻכּוֹת וְצָפוֹן, יֶתֶר מַמְלְכוּת סִיחוֹן מֶלֶךְ חֶשְׁבּוֹן, הַיַּרְדֵּן, וּגְבֻל--עַד-קְצֵה יָם-כִּנֶּרֶת, עֵבֶר הַיַּרְדֵּן מִזְרָחָה. כח זֹאת נַחֲלַת בְּנֵי-גָד, לְמִשְׁפְּחֹתָם, הֶעָרִים, וְחַצְרֵיהֶם.
המחבר המקראי מתאר את גבול נחלת השבט בתחילה בכלליות ומוסיף כי גבולה הוא עם סביבותיה של יעזר בגלעד. לאחר מכן נמסר פירוט גבולות הנחלה: במזרח - "חֲצִי אֶרֶץ בְּנֵי עַמּוֹן".בדרום נפגש הגבול עם "חֶשְׁבּוֹן עַד-רָמַת הַמִּצְפֶּה, וּבְטֹנִים". צפונית מערבית וצפונה נפגש הגבול עם "מַּחֲנַיִם, עַד-גְּבוּל לִדְבִר" גבולה הדרום מערבי של הנחלה נפגש עם ערי העמק: "וּבָעֵמֶק בֵּית הָרָם וּבֵית נִמְרָה וְסֻכּוֹת וְצָפוֹן".. המחבר מסיים בתיאור כללי שגבולה של הנחלה משתרע מהגלעד ועד הכנרת.
בתיאור גבולות הנחלה נמנו שמונה ערים. ייתכן ששמות הערים האלה מופיעים ברשימה המקורית של ערי הנחלה שלא נשתמרה. מקורות מקראיים וחוץ מקראיים מעידים על כך, שבני שבט גד לא התנחלו רק בתחומי הנחלה כפי שמופיעים ביהושע י"ג. כמו כן, בתחומי הנחלה התיישבו עוד שבטים. שבט גד התיישב אף בדרום עבר הירדן. עדות לכך מופיעה במצבת מישע. משפחות מכיר משבט מנשה התיישבו בתחומי נחלת שבט גד. ייתכן כי בתחומי הנחלה ישבו גם בני עמון באזור שנקרא "אֶרֶץ בְּנֵי עַמּוֹן". יש הסוברים כי נחלת שבט גד הייתה אזור מנהלתי שכללה את חבלי הנחלה שגבולתיה נקבעו בספר במדבר, פרק ל"ב, פסוקים ל"ד–ל"ו. ייתכן כי הנחלה יושבה על ידי כנענים בתקופת הברונזה המאוחרת. יש הטוענים כי התיאור בספר יהושע, פרק י"ג משקף את צורת ההתנחלות בימי ממלכת ישראל המאוחדת. תיאור האזור המנהלי המתואר ביהושע י"ג דומה לתיאור המחוז השביעי בממלכת שלמה כפי שמתואר בספר מלכים א', פרק ד', פסוק י"ד.
הערות שוליים

↑  יהושע י"ג, כ"ה
↑  יהושע י"ג, כ"ו
↑  יהושע י"ג, כ"ו
↑  יהושע י"ג, כ"ז
↑  שמואל אחיטוב, מקרא לישראל: יהושע, ירושלים, מאגנס, 1995, עמ' 223
↑  ספר במדבר, פרק ל"ב, פסוקים ל"ד–ל"ה
↑  ספר במדבר, פרק ל"ב, פסוקים ל"ט–מ"א
↑  גרשון גליל, עולם התנ"ך: יהושע, תל אביב, דוידזון עתי, עמ' 134
| ספר יהושע |
| --- | --- | --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |  |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט יהודה  (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט דן • נחלת שבט נפתלי •  נחלת שבט גד • נחלת שבט אשר • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט מנשה •  נחלת שבט בנימין • ערי הלויים • ערי המקלט |  |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |  |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |  |
מרכז החלל קנדי

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוכנות אם:  נאס"א
 תאריך הקמה:  1 ביולי 1959 
 סוכנות קודמת:  Launch Operations Directorate Launch Operations Center
 מנהל:  Janet Petro 
 מנכ"ל:  רוברט ד. קבאנה
 מטה מרכזי:  מריט איילנד, פלורידה
 עובדים:  13,100
 תקציב:  350 מיליון $
 דף הבית של KSC
 קואורדינטות:  28°35′07″N 80°39′03″W﻿ / ﻿28.585278°N 80.650833°W﻿ / 28.585278; -80.650833
 he
 
הדיסקברי (STS-41) והקולומביה (STS-35) על כני השיגור במרכז החלל קנדי. תמונה נדירה שצולמה ב־20 בספטמבר 1990
האי מריט ומרכז החלל קנדי (בלבן)
מרכז החלל על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי (באנגלית: John F. Kennedy Space Center (KSC)), הוא אתר השיגור של חלק ניכר ממשימות החלל הבלתי מאוישות של נאס"א ושל כל המשימות המאוישות, הנמצא ליד קייפ קנוורל באי מריט, פלורידה, ארצות הברית.
אורכו של מרכז החלל הוא כ־55 קילומטר, רוחבו כ־10 קילומטר ושטחו כ־567 קילומטר רבוע, והוא מעסיק כ־17,000 עובדים. במרכז יש אתר מבקרים והוא מציע סיורים לקהל הרחב.
המשימות המאוישות שנשלחות לחלל נשלטות ממתחם שיגור 39 (Launch complex 39), הכולל בתוכו גם האנגר להרכבת כלי הטיס. כשישה קילומטר מזרחה מההאנגר ישנם שני כני שיגור, וכשמונה קילומטר דרומה משם עומד המבנה התעשייתי של המתחם.
מרכז החלל קנדי אחראי אך ורק לשיגורים ממתחם שיגור 39. שאר ההמראות והפעולות מתקיימות בבסיס חיל האוויר בקייפ קנוורל שמופעל על ידי חיל האוויר האמריקאי.
גלריה

צילום אווירי של מרכז החלל
הבאת המעבורת אל כן השיגור
בניין נאס"א
השיגור הראשון של המשגר סטורן 5 ממתקן השיגור במרכז החלל קנדי, 1967
שיגור המשגר סטורן 5 הנושא את החללית אפולו 11 אל הירח ממתחם השיגור 37 במרכז החלל קנדי, 1969
האסטרונאוט יוג'ין סרנן על רקע המשגר סטורן 5 הנושא את החללית אפולו 10 במתקן השיגור של מרכז החלל קנדי, 1969
חדר השליטה והבקרה במרכז החלל קנדי בעת החזרות לקראת שיגור החללית אפולו 12 אל הירח, 1969
הנשיא דונלד טראמפ במרכז החלל קנדי, מאי 2020
נחלת צבי (שכונה)

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  ירושלים 
 תאריך ייסוד:  1889 
 על שם:  מוריס הירש 
 קואורדינטות:  31°47′18″N 35°13′17″E﻿ / ﻿31.788452238445°N 35.221395000318°E﻿ / 31.788452238445; 35.221395000318
  (למפת ירושלים מוגדלת) נחלת צבי(למפת ירושלים רגילה) נחלת צבי(למפת הרי ירושלים רגילה) נחלת צבי(למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחלת צבי
 
מתפלל חוזר מבית הכנסת בשכונת התימנים נחלת צבי 1945
נחלת צבי היא שכונה בירושלים ליד מאה שערים שנבנתה על ידי יהודים מתימן.
היסטוריה

השכונה הוקמה ביוזמתם של קבוצה מעולי תימן שהחליטו לחסוך מכספם לצורך קניית קרקע ובניית בתים. הם הפקידו את הכסף שחסכו בידי נסים בכר, אשר בראותו את מאמציהם שכנע את הברון מוריס הירש להלוות להם את הכסף הנדרש להקמת השכונה והם נדרשו להשיב את ההלוואה בתשלומים שנפרשו על פני 12 שנים. אבן פינה לשכונה הונחה ב-י"ב תשרי תר"ן (1889). בשלב ראשון נבנו בשכונה 23 בתים והשכונה יועדה לכלל 35 בתים. השכונה נקראה על שמו של הברון, "נחלת צבי". בית הכנסת בשכונה, שנבנה בהשתדלותו של אברהם אלברט ענתבי, נחנך בסוכות 1903.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 הייתה השכונה מהעניות ביותר בירושלים עם השכירות הזולה ביותר.
בשנת 1954 תוארה השכונה:
בשנת 1955 נכללה השכונה, יחד עם מאה שערים, בתוכנית המתאר של ירושלים כאזור הריסה.
הערות שוליים

↑  אחרוני התימנים הראשונים - ביקור ב"נחלת־צבי" שבגבול מאה שערים, כל העיר, 16 בנובמבר 1979
↑  באה"ק, המליץ, 1 בספטמבר 1889
↑  ברוכים הבאים, הצבי, 9 באוקטובר 1889
↑  דוד בוימגארטען, עזרת סופרים, המליץ, 29 באוקטובר 1889
↑  מכתב להעורך, השקפה, 23 באוקטובר 1903
↑  שכונות עוני בירושלים, דבר, 3 בפברואר 1938
↑  הודעה על תשלום מס הקהילה לשנת תרצ"ד, דואר היום, 4 באפריל 1935
↑  אשר לזר, משוט בשכונות ירושלים החדשה, זמנים, 2 באפריל 1954
↑  נקבעו 11 אזורי הריסה בירושלים, דבר, 6 באוקטובר 1955
שיקומם של משכנות העוני, דבר, 30 בדצמבר 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520621605171
מריו (סרט, 2018)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מרסל גיסלר 
 הופק בידי:  Rudolf Santschi 
 תסריט:  מרסל גיסלר 
 עריכה:  Thomas Bachmann 
 שחקנים ראשיים:  מקס הובאכר אנדראס מאטי אהרון אלטרס Beat Marti 
 מוזיקה:  Martin Skalsky, Christian Schlumpf, Michael Duss 
 צילום:  Sophie Maintigneux 
 מדינה:  שווייץ 
 חברת הפקה:  Triluna Film, Carac Film 
 חברה מפיצה:  Frenetic Films, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באוקטובר 2018 
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית שווייצרית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט כדורגל 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מריו (באנגלית: Mario) הוא סרט קולנוע שווייצרי משנת 2018 בבימויו של מרסל גיסלר.
תקציר העלילה

מריו ליתי (מקס הובאכר) הוא כדורגלן שווייצרי בנבחרת הנוער (עד גיל 21) של יאנג בויז ברן בעמדת החלוץ המרכזי, החולם על קריירה ככדורגלן מקצועי ומקווה לעלות לליגת הבוגרים. יום אחד מצטרף לקבוצה ליאון סלדו (אהרון אלטרס) שחקן חיזוק גרמני מהנובר, גם הוא חלוץ מרכזי, והשניים מוצאים עצמם מתחרים זה בזה על הבכורה בקבוצה. הנהלת הקבוצה מעוניינת לטפח את שניהם במקביל ומארגנת להם דירה משותפת. מריו וליאון מתקרבים, בין השניים מתרקמת מערכת יחסים רומנטית סודית והם מתאהבים זה בזה.
כאשר מתחילות לצוץ שמועות על היחסים בין השניים, הם מוצאים עצמם מנודים חברתית על ידי שאר חברי הקבוצה. על מנת שלא לסכן את הקריירה שלו, ובעצת הסוכן שלו, מריו מכחיש את הקשר הרומנטי שלו עם ליאון וכאליבי הוא מציג את חברת הילדות שלו ג'ני (ג'סי מורבק) כבת-זוגו. ליאון, לעומת זאת, לא עומד בלחץ והדבר משפיע על ביצועיו בקבוצה. בסופו של דבר, ליאון עוזב את המועדון וחוזר לגרמניה.
על אף מצוקתו הנפשית, המתבטאת בין השאר בהפרעת שינה, מריו מצליח להתקדם והוא מתקבל לפ.צ. סנט פאולי בהמבורג. ג'ני עוברת לגור איתו בהמבורג ומעמידה פנים שהיא חברתו. לאחר מספר חודשים, ג'ני מתקשה להמשיך ולהעמיד פנים והיא "נפרדת" ממריו. מריו נוסע אל דירתו של ליאון ואומר לו שהוא חושב עליו כל יום. ליאון מספר לו שהוא אינו מוכן לחזור לחיות בשקר וכי כעת הוא עובר הכשרה להיות מהנדס קול ומשחק רק כדורגל חובבים. בן-זוגו החדש של ליאון מגיע אל הדירה, ומריו עוזב.
בסוף הסרט, מריו מבקיע את שער הניצחון במשחק חשוב, אך בעוד הקהל מריע לו - ניכר על פניו של מריו שהוא אינו מאושר.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| מקס הובאכר | מריו ליתי | כדורגלן שווייצרי בנבחרת הנוער (עד גיל 21) של יאנג בויז ברן |
| אהרון אלטרס | ליאון סלדו | כדורגלן גרמני מהנובר |
| ג'סי מורבק | ג'ני אודרמט | חברת ילדות של מריו |
| יורג פלוס | דניאל ליתי | אביו של מריו |
| דורו מופלר | אוולין ליתי | אמו של מריו |
| אנדראס מאטי | פטר גהרלינג | הסוכן של מריו |
פרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2018 | ‏FilmOut Festival Award | ‏הסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר | מרסל גיסלר | זכייה |
| ‏2018 | ‏Swiss Film Prize | השחקן הטוב ביותר | מקס הובאכר | זכייה |
| ‏2018 | ‏Swiss Film Prize | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'סי מורבק | זכייה |
| ‏2018 | ‏Swiss Film Prize | הסרט הטוב ביותר | מריו | מועמדות |
| ‏2018 | ‏Swiss Film Prize | התסריט הטוב ביותר | מרסל גיסלר, תומאס הס | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Clarke, Cath (2018-07-11). "Mario review – when gay footballers fall in love". The Guardian. נבדק ב-2018-08-12.
↑  van Hoeij, Boyd (2018-05-31). "'Mario': Film Review". The Hollywood Reporter. נבדק ב-2018-08-12.
מצד נקרות

מצד נקרות הוא מבנה נבטי ומצד רומי ששימש כעמדת שמירה ושוכן על גדת נחל נקרות. העמדה הוקמה על ידי הנבטים כדי להגן על דרך הבשמים. המקום נעזב לאחר השתלטות האימפריה הרומית על דרכי המסחר הנבטיות. בתקופה הרומית הקדומה, שימש המצד כתחנות שיירות נבטית, בתקופה הרומית המאוחרת שימש כמצד רומי ונקודת שמירה.
היסטוריה

בסוף המאה הא' לפסה״נ סללו הנבטים את הדרך בין מואה הנבטית לעבדת דרך מכתש רמון, בדרך זו נוסדו כמה אתרים קטנים שנועדו לשמור על הדרך. רובם נושבו גם לאחר שסופחה ממלכת הנבטים לאימפריה הרומית בשנת 106 לספירה ועד ראשית המאה השלישית.
תיאור המצד

האתר כולל ארבעה מבנים. המבנה הראשון, מבנה נבטי, נמצא בחלק המזרחי של הגבעה, במרחק של כ-20 מ' ממנו נמצא המבנה רומי. על פסגת הגבעה, ממזרח לשני המבנים הללו בנוי מגדל תצפית קטן והמבנה הרביעי הוא בריכת מים בנויה, הנמצאת במעלה ערוץ הררי שמדרום לגדת נחל נקרות.
המבנה הנבטי - המבנה המוקדם נהרס, ככל הנראה בידי בוני המגדל המאוחר, ואבני קירותיו נשדדו עד ליסודות. תוכניתו המקורית הייתה מלבנית (17x12 מ'), הוא כלל שישה חדרים. החדרים היו מסודרים סביב חצר מרכזית. בשלב מאוחר יותר נוספו שני חדרים בצלעו הדרומית, ושניים או שלושה בצלעו המערבית. בחדרים נמצאו מתקנים בגדלים שונים. הכניסה למבנה נמצאה בפינה הצפונית-מזרחית של החצר ובה ספסל אבן לאורך צידה הצפוני. החצר מרוצפת אבנים שטוחות וגדולות בחלקה המרכזי ואבני ריצוף קטנות בצדדים.
המבנה הרומי: הוא מגדל בעל תוכנית מרובעת. המגדל שהיה במקור בן שתי קומות, השתמר בגובה של כ- 3 מ'. עובי קירותיו 0.6 מ', והוא כולל שלושה חדרים: שני חדרים קטנים במערב וממזרח להם אולם מאורך. לכל חדר כניסה נפרדת לאולם. הכניסה למגדל היא הדרומית-מזרחית של האולם ורוחבה 0.8 מ'. צמוד לקירו הצפוני של האולם נמצאו מדרגות העלייה לקומה העליונה. גובה החדר עד לתקרה היה 2.2 מ'. בחדרים נמצאו ארונות קבועים בתוך הקירות.
מגדל התצפית - מידותיו כ- 4x3 מ', כולל חדר שקירותיו השתמרו בגובה של כמטר אחד.
בריכת המים - בנויה אבני גזית, צורתה מרובעת, 7x7. היא השתמרה כמעט בשלמותה ובגובהה המקורי, כולל התקרה. 
בתקופת הפריחה של הממלכה הנבטית נוצלו מקורות המים הקבועים, ובמקביל לכך הופיעה לראשונה שיטת המאגורה. שיטה זו נעשתה לשלטת בנגב. למאגורות כמה תכונות ברורות: הן חצובות בסלע. החציבה נעשתה בדופן של ערוץ או במדרון. הצורה השכיחה היא של חלל מרובע ומעליו תקרה, שנתמכה בעמוד אחד או שניים ובכמה מקרים אף בארבעה עמודים.
מיקומה של הבריכה במרחק כמה מאות מטרים מן המצד ומן הדרך. בשל הסלע הקשה שבערוץ הנחל, הבריכה לא נחצבה אלא נבנתה בצמוד לדופן הערוץ, לאחר מכן כוסתה בשפך אבנים ועפר על מנת לשמור מפני לחץ המים במאגר. תקרתה בנויה מלוחות אבן שטוחים, המונחים על שלוש קשתות והקירות הפנימיים מטויחים במספר שכבות טיח. בשאר הפרטים כגון ממדים, צורה, דרך ההזנה והפתחים להוצאת המים- דומה הבריכה למאגורות הנבטיות הנפוצות.
שיטה זו למניעת התאדות מעידה על הכרה יסודית של תנאי המדבר. את דפנות המאגורות, נהגו לטייח. אל המאגורה היה ניתן להיכנס דרך פתח, בדופן שפנה לעבר המדרון. לנוחות השואבים הותקנו בימת שאיבה ומדרגות אל הקרקעית. המים הוכנסו דרך פתח שני שבתקרת המאגורה.
ממצאי החפירות

חפירות ארכאולוגיות נערכו באתר על ידי רודולף כהן בשנים 1981–1982. המכלול הקרמי שנמצא על רצפת החדרים של המבנה הנבטי הקדום כוללת קערות נבטיות מצוירות, נרות וסירי בישול, האופייניים למאה הראשונה לספירה. כמו כן נמצאו מטבעות נבטיים של חרתת הרביעי ומולכו השני.
הממצא הקרמי של המבנה הרומי, כלל נרות, קערות וסירי בישול האופייניים למאות ה-2–3 לספירה. כמו כן נמצאו בשפכים שליד המבנה מטבעות הקיסר אלאגבאלוס.
הערות שוליים

↑  מרדכי גיחון. "אתרי הלימס בנגב"  ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה יב. (1975) עמ' 149
↑  רוזנטל-היגנבוטום, רנטה. הנבטים בנגב. חיפה: מוזיאון הכט, תשס"ד עמ' 11
1 2  רודולף כהן. "הדרכים העתיקות מפטרה לעזה לאור התגליות החדשות" דרכי הבשמים. עורכים. אוריאן עזרא, עיני יעקב. שדה בוקר: מדרשת שדה בוקר, 2000. עמ' 82
↑  רודולף כהן,  "הדרכים העתיקות מפטרה לעזה לאור התגליות החדשות" דרכי הבשמים. עורכים. אוריאן עזרא, עיני יעקב. שדה בוקר: מדרשת שדה בוקר, 2000. עמ' 84
↑  רודולף כהן, "הדרכים העתיקות מפטרה לעזה לאור התגליות החדשות" דרכי הבשמים. עורכים. אוריאן עזרא, עיני יעקב. שדה בוקר: מדרשת שדה בוקר, 2000. עמ' 85
| דגל ישראל סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים | העיר העתיקה בירושלים וחומותיה • מצדה • העיר העתיקה בעכו • העיר הלבנה בתל אביב • מערות בית גוברין ומרשה בגבעות יהודה (בית גוברין ומרשה) • בית שערים |  |
| המקומות הבהאים הקדושים בחיפה ובגליל המערבי | המרכז הבהאי העולמי: מקדש הבאב • אל-באהג'ה • בית הצדק העולמי |  |
| תלים מקראיים | תל מגידו • תל חצור • תל באר שבע |  |
| דרך הבשמים | עבדת • ממשית • חלוצה • שבטה • מואה הנבטית • חורבת קצרה • מצד נקרות • מצד גרפון • מצד סהרונים • מצד מחמל |  |
| נחל מערות | מערת תנור • מערת גמל • מערת הנחל • מערת הגדי |  |
בריכת המים
נחלת צדוק

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  ירושלים 
 תאריך ייסוד:  1906 
 מייסדים:  יק"א 
 על שם:  צדוק כהן 
 קואורדינטות:  31°46′42″N 35°12′38″E﻿ / ﻿31.77843889°N 35.21061944°E﻿ / 31.77843889; 35.21061944
  (למפת ירושלים מוגדלת) נחלת צדוק(למפת ירושלים רגילה) נחלת צדוק(למפת הרי ירושלים רגילה) נחלת צדוק(למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחלת צדוק
 
נחלת צדוק היא שכונה קטנה בירושלים, הממוקמת בדרום גוש הנחלאות בין שכונת שערי חסד לשכונת נחלת אחים. גבולה הדרומי הוא רחוב הגר״א, וגבולה הצפוני רחוב ישראלס. רחובה הראשי הוא רחוב נחלת צדוק.
היסטוריה

השכונה נוסדה בשנת 1906 ביוזמת חברת יק"א ומנהלה בירושלים אברהם אלברט ענתבי, ונבנתה החל מ-1908 בעזרת חברת כי"ח של יהדות צרפת והברון רוטשילד. השכונה נקראה על שם הרב צדוק כהן, הרב הראשי של יהדות צרפת ומראשי תנועת חיבת ציון, שהלך לעולמו חודשים ספורים טרם ייסוד השכונה.
התוכנית המקורית הייתה להקים 40 בתים בשכונה עבור פועלים ובעלי מלאכה עניים מעובדי מוסדות כי"ח, על שטח של 30,000 אמות מרובעות. עד שנת 1911 נבנו 22 בתים בשכונה. את יתרת החלקות שלא נמכרו למשתכנים מכרה יק"א לאחר שנים אחדות לאגודת נווה בצלאל, שהקימה בסמוך שכונה שנועדה לאמנים ואנשי בצלאל.
הבתים נבנו כבתים טוריים בני שני חדרים כל אחד, כשבחזית כל בית חצר לגידול עופות או לנוי. בחצר גם היו המטבח והשירותים. משתכני נחלת צדוק כללו מורים, פקידים, בעלי מלאכה וסוחרים, שהגיעו מהשכונות החדשות שמחוץ לעיר העתיקה, ובניגוד לתוכנית המקורית, היו אמידים יחסית. נחלת צדוק התפתחה כשכונה חילונית, בשכנות צמודה לשערי חסד הסמוכה שהייתה חרדית ומתיישביה היו אנשי היישוב הישן.
נחלת צדוק גדלה בתקופת המנדט, ובמפקד אוכלוסין בשנת 1939 נמנו בה 265 תושבים. החל מ-1939 התאחדו ועדי השכונות נחלת צדוק ונווה בצלאל, כדי להתמודד במשותף עם קשיים ביטחוניים ומנהליים, והפכו בפועל לשכונה אחת. בעת מאורעות מלחמת העצמאות עמדו נחלת צדוק ושערי חסד בקו החזית מול התקפות מהכפר שייח' באדר הסמוך. הבית המערבי ביותר בנחלת צדוק שימש כעמדה של ההגנה.
לקראת סוף המאה ה-20 חל בשכונה תהליך התחרדות. בדומה לשערי חסד הסמוכה, נרכשו נכסים בנחלת צדוק בידי עולים חרדים מארצות הרווחה, והבתים שופצו והורחבו. כיום אופי השכונה הוא של שכונת רווחה חרדית.
הערות שוליים

↑  ירושלים, מפת שמות הרחובות, מפה משנת 1925 עם ציון שם השכונה 'בתי צדוק', באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  שירות התעסוקה, נוהל הגדרה ותיעוד חרדים, 1.5.13
ערך זה הוא קצרמרבנושא ירושלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נולסוי

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  61°59′05″N 6°39′25″W﻿ / ﻿61.9846°N 6.657°W﻿ / 61.9846; -6.657
 שטח:  10.3±0.1 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Eggjarklettur
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי פארו איי פארו
 אוכלוסייה:  234 (2021)
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת איי פארו מוגדלת) טורסהאבן קלאקסוויק סאנדורנולסוי(למפת איי פארו רגילה) טורסהאבן קלאקסוויק סאנדורנולסוי
 
מפת האי נולסוי
נולסוי (בפארואזית: Nólsoy ) הוא אי במרכז איי פארו. נולסוי ממוקם מזרחית לאי סטריימוי בו נמצאת הבירה טורסהאבן.
גאוגרפיה

באי נמצא יישוב אחד בשם "נולסוי", המצוי על חצי האי "סטונגין" בצפונו של האי. באי נמצא הר הנקרא "הוגיוגג'" שגובה פסגתו (המכונה "אגג'ארקלטור") 371 מטרים מעל פני הים (נולסוי הוא הנמוך באיי פארו). בדרום האי מצויים שני חצאי אי - אוקנאסטאנגי בדרום מזרח האי, ובורואן בדרום - ובקצה כול אחד מהם מצוי מגדלור שנבנה במאה ה-19 על ידי מבריחים על מנת לסייע בידם להתחמק מהמכשולים הימיים שבקרבת האי.
נורילסק ניקל (קטרגל)

דמיטרי פדוסייב, מייסד הקבוצה.
נורילסק ניקל הוא מועדון קטרגל מקצועני המייצג את העיר נורילסק בליגת העל הרוסית. חברת נורילסק-ניקל היא נותנת החסות. המועדון הוקם בשנת 1993 ועד 1998 נקרא "נורילסק" בפשטות. המועדון זכה באליפות רוסיה בעונת 2001/2002 ובעונת 2019/2020 זכה לראשונה בגביע הרוסי בקטרגל.
תארים > לאומיים

ליגת העל הרוסית (1 )
זכייה: 2002
סגנות: 2001, 2003
הגביע הרוסי (1 )
זכייה: 2020
מרכז החלל נרו

| --- | --- |

משגר Nuri  בכן שיגור
 מידע כללי
 מדינה:  קוריאה הדרומית 
 סוכנות אם:  המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל
 תאריך הקמה:  11 ביוני 2009 
 אתר רשמי
 קואורדינטות:  34°25′55″N 127°32′06″E﻿ / ﻿34.43186667°N 127.53506944°E﻿ / 34.43186667; 127.53506944
 he
 
מרכז החלל נרו (בקוריאנית: 나로우주센터, ‏ Naro Space Center) הוא מרכז שיגורים של קוריאה הדרומית.
היסטוריה

עבודות בניה באתר החלו בשנת 2003 ובשנת 2009 האתר היה מוכן לשיגור. המרכז כולל כני שיגור, מגדל בקרה, מתקנים להרכבה ובדיקת משגרים וחלליות, מתקנים תומכים כולל מרכז מבקרים. השטח הכולל של האתר הוא כ-5.5 קמ"ר. האי בו הוא נבנה קשור ליבשה עם מערכת גשרים. במטרה לשפר יכולות תקשורת עם הלוויינים בשנת 2019 נכנס לניצול מרכז תקשורת באי פאלאו.
ב-25 באוגוסט 2009 בוצע שיגור ראשון של משגר מדגם נרו 1. השלב הראשון של המשגר הגיע מרוסיה. השיגור לא היה מוצלח. בשיגור השני שבוצע בשנת 2010 הקשר עם החללית אבד לאחר 137 שניות. השיגור שבוצע ב-30 בינואר 2013 הסתיים בהצלחה וקוריאה הדרומית הצטרפה למועדון מצומצם של מדינות בעלי יכולת לשגר חלליות.
בהמשך סוכם לעבור לפיתוח משגר חדש תלת-שלבי מדגם נורי בעל יכולת להביא למסלול לוויינים במשקל של כ-3,300 ק"ג. לדעת המומחים פיתוח זה קשור לכוונות קוריאה הדרומית להיות בעלת יכולת שיגור טיל בליסטי שיגור ניסוי מוצלח לתת-מסלול בוצע בשנת 2018. השיגור המוצלח של לוויינים בוצע בשנת 2022.
כני שיגור

כן שיגור LC-1 תמך בשיגורי נרו 1 וניסוי נורי. מתכננים להסב אותו למשגר מדגם חדש. השיגור הראשון מתוכנן לשנת 2025.
כן שיגור LC-2 מתואם לשיגור משגר נורי.
הערות שוליים

↑  תחילת בניית מרכז החלל
↑  פיתוח טיל על ידי קוריאה הדרומית
| נמלי חלל |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית | בסיס חיל החלל ונדנברג •  נמל האוויר והחלל מוהאבי • נמל החלל האזורי המרכז-אטלנטי • נמל החלל הפסיפי - אלסקה • נמל החלל קייפ קנוורל • מרכז החלל קנדי • אתר השיגור של SpaceX בדרום טקסס • נמל החלל אמריקה • מתקן הטיסות וולופס • אתר ניסויים רייגן • נמל החלל וייט סנדס |  |
| ברית המועצות/רוסיה | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום פלסצק • קפוסטין יאר • קוסמודרום סבובודני • אתר שיגורים יאסני |  |
| סין | מרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן • מרכז שיגור הלוויינים ונצ'אנג • מרכז שיגור הלוויינים טאיואן • מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג |  |
| מדינות אסיה | יפן מרכז החלל אוצ'ינורה • מרכז החלל טנגשימה קוריאה הדרומית אתר שיגורים טונחה ישראל בסיס פלמחים קוריאה הצפונית מרכז החלל נרו • אתר שיגורים סוחה הודו מרכז החלל סאטיש דאוון איראן מרכז החלל סמנאן • מרכז החלל שאהרוד |  |
| אמריקה דרומית | צרפת מרכז החלל הגיאני ברזיל מרכז החלל אלקנטרה |  |
| אוסטרליה ואוקיאניה | אוסטרליה מתחם וומרה ניו זילנד רוקט לאב - מתחם שיגורים 1 |  |
| אסדות ימיות | איטליה מרכז החלל לואיג'י ברוליו • מים בין-לאומיים Sea Launch |  |
נור כיוף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 2001 (בת 23) עוספיה, ישראל
 עמדה:  רכז 
 גובה:  1.68 מטרים
 קבוצות כשחקנית
 2018–2020   2020–2022   2022–2023   2023–2024   2024–:  מכבי חיפה   א.ס. רמת השרון   אליצור רמלה   הפועל לב ירושלים   מכבי חיפה
 הישגים כשחקנית
 אליפות המדינה (2022/23)   גביע המדינה (2023/24)
 
נור כיוף (נולדה ב-24 באוגוסט 2001) היא כדורסלנית דרוזית-ישראלית המשחקת בקבוצת מכבי חיפה מליגת העל בכדורסל נשים. כיוף היא הדרוזית הראשונה ששיחקה אי פעם בנבחרת ישראל בכדורסל לנשים.
ביוגרפיה

נור נולדה וגדלה במשפחה דרוזית מעוספיה, בעלת גישה אוהדת לספורט שתמכה ותומכת בה לכל אורך הדרך. אביה סמיח הוא מזה שנים רבות מנהל מועדון הספורט והכדורסל של עוספיה. כבר בגיל 9 היא שיחקה בליגת הילדות, ובגיל 12 עברה למועדון עמק יזרעאל ושיחקה במשך כשנתיים בקבוצות הילדות והנערות. לאחר שנתיים נוספות, בשנת 2016 עברה לקבוצת מכבי חיפה, שם שיחקה בשנה הראשונה בקבוצות נערות ב' ו-א' ובשנה השנייה, בגיל 16, שיחקה בקבוצת הנשים בליגה הלאומית.
בעונת 2019-20 היא עלתה עם הקבוצה לליגת העל, אך מיד לאחר העלייה חתמה על חוזה עם קבוצת א.ס. רמת השרון. כיוף היא שחקנית הכדורסל הדרוזית הראשונה שמשחקת בליגת העל.
בעונת 23–2022 חתמה אצל האלופה אליצור רמלה וזכתה עמה באליפות המדינה, היא העמידה ממוצעים של 4.6 נקודות ו־1.6 אסיסטים למשחק.בעונת 2023-24 שיחקה כיוף בהפועל לב ירושלים וזכתה עמה בגביע המדינה.
ביוני 2024 חזרה כיוף למכבי חיפה.
ביוגרפיה > נבחרת ישראל

ב-9 פברואר 2023, עלתה כיוף לראשונה על הפרקט במדי נבחרת ישראל במשחק הניצחון על נבחרת שוודיה, במסגרת מוקדמות אליפות אירופה, וקלעה את נקודותיה הראשונות בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה > נבחרת ישראל 3x3

במאי 2023 החלה לשחק בנבחרת ישראל בכדורסל נשים 3x3.
הערות שוליים

1 2  ליאור ברטל, ‏נור כיוף, הדרוזית הראשונה בנבחרת ישראל בכדורסל: "הצלחתי להגשים חלום של אותה ילדה בת חמש", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 בפברואר 2023
↑  מנהלת ליגת העל בכדורסל, כדורסל למען הקהילה" בשיתוף מפעל הפיס. נור כיוף, 10 יולי 2019", באתר פייסבוק
1 2 3  מיקי שוורץ, הכירו את הדרוזית הראשונה בליגת העל בכדורסל, באתר ynet, 10 ביולי 2019
↑  ליאור ברטל, ‏"קשה לאנשים לקבל את זה": נור כיוף היא הכדורסלנית הדרוזית הראשונה בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 בדצמבר 2021
↑  רענן וייס, הנסיכה נור: הכדורסלנית הדרוזית הראשונה שהניפה צלחת אליפות, באתר ynet, 1 במאי 2023
↑  נור כיוף חוזרת לחיפה, באתר מנהלת ליגת העל לנשים בכדורסל, ‏3 ביוני, 2024