מתקפת גורליצה-טרנוב
רקע היסטורי

בתחילת המלחמה, הובסו הרוסים בפרוסיה המזרחית על ידי הצבא הגרמני בפיקודו של פאול פון הינדנבורג בקרב טננברג (אוגוסט 1914) ובקרב הראשון על האגמים המזוריים (ספטמבר 1914).
בחלק הדרומי של החזית התמודדו הרוסים מול הצבא האוסטרו-הונגרי שפתח בהתקפה ואילץ את הרוסים לסגת משטח שהיום הוא מרכז פולין. הרוסים התאוששו ובסוף ספטמבר 1914 הם פתחו במתקפת נגד ואילצו את האוסטרו - הונגרים לסגת נסיגה עמוקה. הגרמנים ניסו לעזור להם אך הובסו בקרב על הוויסלה. שיאה של מתקפת הרוסים היה כיבוש מבצר פשמישל לאחר מצור של 133 יום. הרוסים התכוננו להמשך המתקפה לעבר שלזיה שהייתה מרכז תעשייתי גדול. הגרמנים תקפו אותם ליד לודז' (קרב לודז') ואילצו אותם לסגת במקצת עד מזרחית לוורשה.
במהלך השבועות הבאים המשיכו החיילים הרוסים ללחוץ קדימה אל מעברי הקרפטים בדרום גליציה. בקרבות חורף עזים תקף גנרל קונרד פון הוצנדורף, ראש המטה של הצבא האוסטרו-הונגרי, את הרוסים בניסיון לדחוף אותם לאחור. שני הצדדים סבלו קשות, אבל הרוסים החזיקו מעמד. בשלב זה מחצית מחיילי הצבא האוסטרו-הונגרי שנכנסו למלחמה נפגעו. קונרד התחנן לתגבורת גרמנית נוספת כדי להחזיק את המעברים. ראש המטה הכללי הגרמני הגדול אריך פון פאלקנהיין סירב, אך באפריל 1915 איים קונרד על שלום נפרד אם הגרמנים לא יעזרו. [15]
הרמטכ"ל האוסטרו-הונגרי קונרד פון הצנדורף לחץ על הרמטכ"ל הגרמני אריך פון פאלקנהיין לצאת למתקפה בגליציה. פאלקנהיין בתחילה סירב כי סבר שהלחימה העיקרית היא בחזית המערבית אך לבסוף השתכנע ומינה את הגנרל אוגוסט פון מקנזן לעמוד בראש המתקפה.
קונרד פגש את פאלקנהיין בברלין ב-14 באפריל, שם סוכמו פרטים אחרונים על תוכניתו של פאלקנהיין, וכעבור יומיים הוצאו פקודות להקמת הארמייה ה-11 הגרמנית, שכללה את קורפוס המשמר שתוגבר על ידי הדיוויזיה ה-119, קורפוס המילואים ה-41 שתוגבר על ידי דיוויזיית הרגלים הבווארית ה-11, והקורפוס ה-10. הארמייה הרביעית של הארכידוכס יוזף פרדיננד תהיה כפופה לארמייה הגרמנית החדשה. בסופו של דבר, דיוויזיית הרגלים ה-119 והדיוויזיה הבווארית ה-11 קובצו יחד בקורפס קנויסל, וכוחות נוספים בדמות הקורפוס האוסטרו-הונגרי ה-6 נוספו לארמייה ה-11. פאלקנהיין שהתרשם מהחוסן של החיילים הגרמנים בחזית המערבית כאשר הצרפתים תקפו בסוף 1914 ושוב בתחילת 1915, ואימץ את הצעתו של אוברסט ארנסט פון וריסברג... והורה לכמה דיוויזיות למסור את אחד מארבעת הגדודים שלהם ולצמצם את סוללות הארטילריה שלהם משישה תותחים לארבעה." כוחות אלו שימשו ליצירת דיוויזיות חדשות עבור הארמייה ה-11 החדשה.
קונרד נאלץ להיכנע לתנאיו של פאלקנהיין. המתקפה המשותפת תהיה על ידי קבוצת צבא אוסטרו-גרמנית בפיקודו של גרמני, שפקודותיה מפאלקנהיין יועברו באמצעות הפיקוד האוסטרו-הונגרי. הקבוצה תכיל את הארמייה הרביעית האוסטרו-הונגרית (שמונה דיוויזיות חיל רגלים ודיוויזיות פרשים אחת) בפיקודו של הארכידוכס יוזף פרדיננד, שהיה חייל מנוסה. הגרמנים הקימו את הארמייה ה-11 חדשה שהורכבה משמונה דיוויזיות, מאומנות בטקטיקות תקיפה במערב. הם הובאו מזרחה ב-500 רכבות.
הארמייה ה-11 הונהגה על ידי מפקד הארמייה הגרמנית התשיעית לשעבר, גנרל אוגוסט פון מקנזן, עם אוברסט הנס פון זקט כראש המטה. מולם ניצבה הארמייה השלישית הרוסית עם שמונה עשרה וחצי דיוויזיות רגלים וחמש וחצי דיוויזיות פרשים, תחת הגנרל רדקו-דימיטרייב. למקנזן סופקה רכבת חזקה של ארטילריה כבדה בפיקודו של גנרל-מיור אלפרד ציתן, שכללה את המרגמות הגרמניות והאוסטרו-הונגריות הענקיות שרסקו מבצרים צרפתיים ובלגים. מטוסים סופקו לכוון את האש הארטילרית, מה שהיה חשוב במיוחד מכיוון שהתחמושת הייתה מועטת בשני הצדדים: ניתן היה לאגור רק 30,000 פגזים להתקפה. יתרון משמעותי נוסף היה שירות טלפון השדה הגרמני, שהתקדם עם התוקפים, ובכך אפשר לתצפיתנים בקו החזית לכוון אש ארטילרית. כדי להגביר את ניידותם בדרכים המועטות, לכל דיוויזיה גרמנית סופקו 200 עגלות אוסטרו-הונגריות קלות עם נהגים.
הארמייה ה-11 הגרמנית הייתה מוכנה להתחיל בהפגזות ארטילריה עד ה-1 במאי, כאשר קורפוס קנויסל פרוס דרומית-מערבית לגורליצה, עם קורפוס המילואים ה-41 בראשות הרמן פון פרנסואה, הקורפוס האוסטרו-הונגרי השישי בראשות ארתור ארץ פון שטראוסנבורג, וקורפוס המשמר בראשות קרל פון פלטנברג, פרוסים מדרום לצפון, בזמן שהקורפוס ה-10 הוחזק בעתודה. הארמייה הרביעית של יוזף פרדיננד נפרסה מצפון לגרמנים בגרומניק. הארמייה השלישית הרוסית נפרסה עם הקורפוס ה-10 בראשות ניקולאי פרוטופופוב, הקורפוס ה-21 בראשות יאקוב שצ'קינסקי, והקורפוס ה-9 בראשות דמיטרי שצ'רבצ'וב, פרוסים מדרום לצפון.