stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיסוציאציה (כימיה)
הגדלים הקשורים בדיסוציאציה

במקרה והמגיב המתפרד הוא מוצק, תקפה ההגדרה של מכפלת מסיסות.
במקרה ותגובת הדיסוציאציה היא תגובת שיווי משקל, תקפה ההגדרה של קבוע שיווי משקל.
ישנם גדלים רבים שתפקידם לציין את כמות הממס שניתן להמיס במומס מסוים, אחת הנהוגות היא מסיסות מולרית - מספר מולי המומס שניתן להמיס בליטר אחד של ממס.
הערות שוליים

↑  הִתְפָּרְדוּת לְיוֹנִים במילון הנדסה כימית [כימיה] (תשמ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557958505171  GND: 4131115-2  LCCN: sh85038500 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דיאמונד הד

.
| --- | --- |

 מקום הקמה:  סטורברידג' 
 תקופת הפעילות:  מ-1976 
 סוגה:  הבי מטאל, הארד רוק
 חברת תקליטים:  MCA רקורדס, Cargo Records, Silver Lining Music 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Pete Vuckovic Robbie France Brian Tatler 
 
Diamond Head בהופעה ביפן
דיאמונד הד (אנגלית: Diamond Head) היא אחת מהלהקות המרכזיות והבולטות שיצאו מתנועת הגל החדש של ההבי מטאל הבריטי, ואלבום הבכורה שלה, Lightning To The Nations נחשב לקלאסיקה של הז'אנר. דיאמונד הד מוכרת בעולם המטאל בעיקר כלהקה שחברי מטאליקה מרבים להצהיר עליה כהשפעה מוזיקלית וגם לבצע גרסאות כיסוי לשיריה על הבמה, ובאולפן ההקלטות.
פעילות

ב־1982 וב־1983 יצאו שני אלבומים נוספים ללהקה (Borrowed Time ו־Canterbury), שכללו מספר להיטים אך לא הצליחו מסחרית. כשהאלבום השלישי, נטה מעט לכיוון הפרוג מטאל. ב־1985 הלהקה התפרקה אבל חזרה לפעילות ב־1993 עם אלבום בעל סאונד יותר קליל, שהיווה ניסיון לפרוץ אל המיינסטרים.
ב־1994 הלהקה התפרקה שוב, והתאחדה רק ב־2002 לטובת סיבוב הופעות משותף עם מגאדת'. ואילו ב־2004 הסולן שון האריס עזב וניק טארט החליף אותו, כשהלהקה הוציאה את אלבום הקאמבק השני שלה ב־2005.
חברי ההרכב

ניק טארט
בריאן טאטלר
אדריאן מילס
אדי "כאוס" מוהאן
קרל ווילקוקס
אלבומים

| שנת ההוצאה | שם האלבום |
| --- | --- |

1980: Lightning to the Nations
1982: Borrowed Time
1983: Canterbury
1993: Death and Progress
1994: Evil Live
2005: All Will Be Revealed
2007: What's in Your Head?
2016: Diamond Head
אלבומים > אוספים

| שנת ההוצאה | שם האוסף |
| --- | --- |
1986: Behold the Beginning
1992: Singles
1995: To Heaven From Hell - EP
1999: The Best Of
2000: Live - In The Heat Of The Night
2000: Diamond Nights
2004: Am I Evil? - The Diamond Head Anthology
2009: The MCA Years
2013: Am I Evil?: The Best Of
דאנקן ארמסטרונג

דאנקן ג'ון דארצ'י ארמסטרונג, מדליה (OAM) (באנגלית: Duncan John D'Arcy Armstrong, OAM; נולד ב-7 באפריל 1968) הוא שחיין אוסטרלי בעבר. אלוף אולימפי ושיאן עולם במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

ארמסטרונג נולד ברוקהמפטון, קווינסלנד. התאמן בהדרכתו של לורי לורנס.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1986 זכה ארמסטרונג בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:52.25 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.49 דקות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת סיאול (1988) זכה ארמסטרונג בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 1:47.25 דקות, לפני אנדרס הולמרץ משוודיה (1:47.89 דקות) וכוכב המשחקים מאט ביונדי מארצות הברית (1:47.99 דקות). שיפור לשיא בן ה-4 שנים של מיכאל גרוס ממערב גרמניה (1:47.44 דקות). שיא זה החזיק מעמד שנה ונשבר על ידי ג'ורג'ו למברטי מאיטליה (1:46.69 דקות). מדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 3:47.15 דקות, תוצאה הטובה משיא העולם (3:47.38 דקות) ואחרי אווה דסלר ממזרח גרמניה שקבע שיא עולם חדש של 3:46.95 דקות ולפני שיאן העולם היוצא ארתור וודג'ט מפולין (3:47.34 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:15.23 דקות, כשחיין אחרון הוא שחה ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:47.24 דקות.
לאחר המשחקים האולימפיים למד ארמסטרונג באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל בהדרכתו של רנדי ריס. עקב מחלת הנשיקה הוא נאלץ להימחק מתחרויות השחייה במשחקי חבר העמים שנערכו באוקלנד בשנת 1990.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) השתתף ארמסטרונג במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי וסיים במקום שמיני לאחר שהרביעייה האוסטרלית פסלה בשלב הגמר. לאחר משחקים אלו פרש משחייה תחרותית.
תארים והישגים

בשנת 1988 זכה בתואר איש השנה הצעיר של אוסטרליה (אנ').
בשנת 1989 זכה במדליית מסדר אוסטרליה.
בשנת 1996 זכה ארמסטרונג להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית (אנ').
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  Young Australian of the Year, Honour roll, Young Australian of the Year 1988, Duncan Armstrong OAM
↑  ARMSTRONG, Duncan John D'Arcy, Award:Medal of the Order of Australia, It's an Honour Website
↑  ARMSTRONG, Duncan John, Award:Australian Sports Medal, itsanhonour.gov.au
דיסט

דיסט (בפלמית: Diest) היא עיר במחוז ברבנט הפלמית, באזור פלנדריה שבבלגיה.
העיקר ממוקמת כ-60 ק"מ מהבירה בריסל. דיסט ממוקמת בצפון-מזרח המחוז, והמחוזות שקרובים אליה הם אנטוורפן בצפון ולימבורג ממזרח. העיירה יושבת לגדות נהר דמר.
העיר הייתה בשליטת בית נסאו בין השנים 1499 ל-1795. אחד מצאצאיה של המשפחה, פיליפס וילם, נסיך אורנז' (אנ'), נקבר בעיר.
ערים תאומות

צרפת אורנז', צרפת
הולנד בורן, הולנד
הולנד ברדה, הולנד
הולנד סטיינברחן, הולנד
גרמניה דילנבורג, גרמניה
גלריה

כנסיית סיינט סולפיטוס
כניסה לבגינאז'
השוק הגדול
אנדרטת הבתים
דאונטאון בוסטון

| --- | --- |

דאונטאון בוסטון, 2015
 מידע
 עיר:  בוסטון
 מדינה:  מסצ'וסטס מסצ'וסטס
 קואורדינטות:  42°21′00″N 71°04′00″W﻿ / ﻿42.35°N 71.06666667°W﻿ / 42.35; -71.06666667
 he
 
דאונטאון בוסטון (באנגלית: Downtown Boston) הוא מרכז העסקים הראשי של העיר בוסטון אשר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. משרדי המטה של חברות וסוכנויות רבות, בניין עיריית בוסטון, וכמו גם רבות מהאטרקציות התיירותיות של בוסטון ממוקמים באזור זה.
אזור דאונטאון בוסטון גובל בשכונות: באק ביי (אנ'), נורת' אנד (אנ'), ביקון היל (אנ'), וסאות' אנד (אנ').
במהלך 1872 נהרס חלק נרחב באזור הדאונטאון של בוסטון בשריפה ענקית - במיוחד באזור שבין הרחובות: סאמר (אנ'), וושינגטון (אנ') ומילק (אנ').
אתרים בולטים

האקווריום של ניו אינגלנד (אנ')
פארק בוסטון קומון
בית האופרה של בוסטון
שוק קווינסי (אנ')
מגדל בית המכס
הפארק הציבורי של בוסטון (אנ')
קפיטול מדינת מסצ'וסטס (אנ')
גלריית תמונות

האקווריום של ניו אינגלנד
פארק בוסטון קומון
דאנלופ

ערך זה עוסק במותג בינלאומי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1889–1985 (כ־96 שנים) 
 מוצרים עיקריים:  צמיג 
  
 www.dunlop.eu
 
דאנלופ (אנגלית: Dunlop), הוא מותג בינלאומי המשמש מספר חברות מתחומים שונים, בעיקר בייצור צמיגים וציוד לספורטאים.
חברת דאנלופ המקורית נוסדה בממלכה המאוחדת ב-1889 כדי לייצר צמיגי אופניים על פי הפטנט של הממציא הסקוטי ג'ון בויד דאנלופ, שהגה את רעיון הצמיג המתנפח. החל משנות ה-20 של המאה ה-20 התרחבה החברה לתחומי ייצור נוספים לאחר רכישה של חברות אחרות. בין התחומים היו ביגוד, הנעלה ותעשיית התעופה. כניסת החברה להפקת צמג (לטקס) הובילה לעיסוק בתחומים נוספים כמחבטי טניס וכדורי גולף. רוב שנותיה נקראה החברה בשם Dunlop Rubber.
צמיגים

בשנת 1984 נקלעה החברה לקשיים והחלה בתהליך מכירה ופירוק. החטיבה האמריקנית הופרדה לחברה עצמאית, תחת בעלות הנהלתה. ב-1985 נמכרה דאנלופ לחברה הבריטית BTR שמכרה את עסקי הצמיגים לחברת סומיטומו היפנית שצמחה בעצמה מתוך חברה בת של דאנלופ ביפן. סומיטומו רכשה את החברה האמריקנית שנה לאחר מכן. מיזם משותף בין חברת גודייר האמריקנית לסומיטומו אחראי מאז 1999 על ייצור רוב צמיגי דאנלופ בארצות הברית, אירופה ויפן, ומספר חברות נוספות ממשיכות לייצר צמיגים תחת שם זה לשווקים מקומיים אחרים. גודייר מחזיקה ב-75 אחוז מהבעלות ועסקי החברה המשותפת מנוהלים בארצות הברית. החברה מייצרת צמיגים למכוניות ספורט, למכוניות מרוץ, לאוטובוסים ולמשאיות.
ספורט

ייצור מוצרי הספורט נחלק מאז 1985 בין כמה יצרנים המחלקים ביניהם את השוק האמריקני, האירופי, דרום-מזרח אסיה ושווקים מקומיים נוספים. חברת SRI Sports הנמצאת בבעלות חברת הגומי היפנית סומיטומו אחראית לייצור בדרום-מזרח אסיה ובמיזם משותף לייצור עבור השוק האמריקני. המוצרים העיקריים של SRI קשורים לטניס וגולף, בהם נעשה שימוש בגומי.
תחת מותג דאנלופ מיוצר ביגוד וציוד לספורטאים כגון: חולצות ספורט, נעלי ספורט, נעלי טניס, כדורי טניס, מחבטי בייסבול, מחבטי גולף, מחבטי טניס, נעליים לרכיבה על סקייטבורד, כדורי סל, צמיגים לאופניים, חולצות פולו לטניסאים, נעלי כדורסל ומכשירי ספורט.
דיאמנטינה

דיאמנטינה (בפורטוגזית: Diamantina) היא עיר[דרושה הבהרה] במדינת מינאס ז'ראיס בברזיל, כ-290 ק"מ צפונית לבלו הוריזונטה. בשיא תפארתה, במאה ה-19, הייתה דיאמנטינה מרכז חשוב לכריית יהלומים. כיום דיאמנטינה היא עיר קטנה בת כ-45,000 תושבים. עברה המפואר ניכר בבתיה, שרבים מהם נבנו בסגנון הבארוק. הודות לכך, הכריז אונסק"ו על המרכז ההיסטורי של העיר כאתר מורשת עולמית ב-1999.
בת ז'וסלינו קוביצ'ק
קאזה דה גלוריה
היסטוריה

בנדיראנטס שיצאו מסאו פאולו הקימו ב-1713 יישוב בשם אריאל דו טיז'וקו (Arraial do Tijuco), במורדות העמק שיוצר נהר ז'קיטיניונואה. ב-1720 התגלה כי סביב העיר אתרים רבים בהם ניתן לכרות יהלומים. בתחילה הכרייה התבצעה באופן פרטי ואקראי, אך משהתגלה הדבר לכתר הפורטוגלי, הוקם ב-1731 מוסד בשם דמרקסאו דיאמנטינה (Demarcação Diamantina), שפיקח על הכרייה באריאל דו טיז'וקו ובעיירות נוספות בסביבה. ב-1734 הוקמה אינטנדסיית היהלומים, שהעניקה זיכיונות כרייה, ופיקחה על מכירת היהלומים. ב-1771 הלאים הממשל הפורטוגלי את המכרות, ומאז ועד 1845 הפעילה אותם חברת רֶאָל אקסטרסאו דו דיאמנטה (Real Extração do Diamante).
מלבד פעילותה בכל הנוגע ליהלומים, פעלה אינטנדנסיית היהלומים גם כתחליף לעירייה. רק ב-1831, עשור לאחר עצמאות ברזיל, הונהג באריאל דו טיז'וקו שלטון מקומי, וב-1838 היא הוכרה כעיר. השם דיאמנטינה החליף את אריאל דו טיז'וקו, והוא מרמז על המשאב העיקרי בעיירה באותה העת (Diamante בפורטוגזית - יהלום).
ב-1845 החליף את ראל אקסטרסאו דו דיאמנטה תאגיד חדש בשם "אינספטוריה דוס טרנוס דיאמנטינוס"
(Inspetoria dos Terrenos Diamantinos; מילולית: הפיקוח על אדמות היהלומים). בתקופה זו התפתחו אמצעים מכניים יעילים יותר לכריית יהלומים, והתעשייה הסובבת אותם, שכללה מלטשות וצורפים, התבססה באזור כולו. עם זאת, גילוי יהלומים בדרום אפריקה הביא לירידה חדה במכירות היהלומים מברזיל, ולדעיכתו של הענף, וב-1906 גם נסגרה האינספטוריה. ב-1914 נחנכה מסילת הברזל שחיברה את דיאמנטינה עם שאר חלקי ברזיל, אך בשלב זה, דומה כי היא איחרה את הרכבת.
את תעשיית היהלומים החליפה תעשיית טקסטיל, שהחלה לפעול בסוף המאה ה-19. אף שהעיר איבדה מזוהרה ומיוקרתה, תעשייה זו היא שהבטיחה את המשך קיומה. דעיכתה של העיר במאה ה-19 גרמה לכך שמרכזה קפא על שמריו, לא נבנו בו מבנים חדשים ומודרניים, ובכך נשמר אופייה הארכיטקטוני של העיר כפי שהיה באותה מאה.
ב-1938 הכריז המוסד הברזילאי למורשת היסטורית ואומנותית לאומית על דיאמנטינה כאתר מורשת היסטורית לאומי, ומוסד זה פועל גם למען שימור מבנים במרכז ההיסטורי של העיר. ב-1999 הכריז אונסק"ו על המרכז ההיסטורי כאתר מורשת עולמית.
כיום מתבססת כלכלת העיר על תיירות, חקלאות, שירותים ומעט תעשייה.
מבנים בולטים

עם המבנים הבולטים במרכז ההיסטורי של העיר נמנים מבנים אלה:
קאזה דה גלוריה (Casa da Glória) מורכב משני מבנים משני צדיו של רחוב גלוריה, המחוברים ביניהם בגשר. הבית שימש בתחילה את האינטנדנטים ששלטו בה, ובהמשך את בישוף העיר. כיום שוכן בו המכון לגאולוגיה.
קאזה דו אינטנדנטה קאמרה (Casa do Intendente Câmara). גם מבנה זה שימש את האינטנדטים, וכיום פועל בו מוזיאון לאמנות נוצרית. בקומה השנייה של הבית שני אולמות שתקרותיהם מכוסות בציורים.
כנסיית נוסה סניורה דו קארמו (Igreja de Nossa Senhora do Carmo). הכנסייה נבנתה בין 1760 ל-1765, והיא כוללת יצירות אמנות ועיטורים מזהב.
כנסיית נוסה סניורה דו רוזאריו דוס פרטוס (Igreja do Nossa Senhora do Rorsário dos Pretos) נבנתה ב-1731, והיא הכנסייה העתיקה ביותר בעיר.
כנסיית מרסס (Igreja das Mercês) נבנתה ב-1772, וב-1778 נוסף לה מבנה מגורים לכומר, בתכנונו של ז'וזה מנואל פריירה.
כנסיית סאו פרנסיסקו (Igreja São Francisco), כנסייה פרנציסקנית שנבנתה בין 1771 ל-1772.
השוק העירוני (Mercado Municipal), ידוע גם בשם "השוק הישן" (Mercado Velho). השוק שוכן בתוך מבנה בעל קשתות עץ, שנבנה בידי הצבא ב-1835. המבנה נתן השראה לאדריכל אוסקר נימאייר, שתכנן את פלאסיו דה אלוורדה, משכן נשיאי ברזיל בברזיליה.
בית שיקה דה סילבה (Casa da Chica da Silva). בית זה היה שייך לסוחר היהלומים ז'ואאו פרננדס דה אוליביירה ולבת זוגו שיקה דה סילבה, בת-תערובת ושפחה לשעבר, שהפכה לסמל של שחרור מעבדות ומכבלי המעמדות.
קזראו דו פורום (Casarão do Fórum), בניין מועצת העיר.
בית ז'וסלינו קוביצ'ק (Casa de Juscelino Kubitschek). בית הולדתו של נשיא ברזיל לשעבר, ז'וסלינו קוביצ'ק משמש כיום כמוזיאון המוקדש לו.
כן פועלים בדיאמנטינה מוזיאונים ליהלומים, לדפוס, לכריית זהב, ועוד.
הווספראטה

הווספראטה (Vesprata) היא תהלוכה של מוזיקאים ברחובותיה של דיאמנטינה, שמסתיימת במופע שבו המוזיקאים מנגנים ממרפסות מסביב לאחת הכיכרות בעיר, בהנחייתו של מנצח. הווספראטה היא חידוש של מנהג ישן, שחודש בסוף המאה ה-20 כדי למשוך תיירים לעיר. היא נערכת אחת למספר שבתות, בשעות הערב.
חיפוש יהלומים בסמוך לדיאמנטינה
דינה לימון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במאי 1945 (בת 79) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 צאצאים:  מיכאל הנגבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
דינה לימון (נולדה ב-31 במאי 1945) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

לימון היא בוגרת הסטודיו למשחק של ניסן נתיב אותו סיימה בשנת 1972 במחזור בו למד גם שמואל קלדרון.
ב-1982 גילמה מורה בסרט "בן לוקח בת". ב-1983 שיחקה בסרטו של עוזי פרס "אני והמאהב של אשתי". ב-1994 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיפור מקומי" שהופק על ידי הערוץ הראשון. ב-1999 גילמה אחות בסרט "צור הדסים".
ב-1981 כתבה עם בעלה אסי הנגבי את המחזה "מסיבת פרידה לאקדוחן" על פרשת רצח אליהו גלעדי. המחזה עובד ב-1999 לסרט טלוויזיה בשם "גופה בחולות" בבימויו של ריקי שלח.
לימון גילמה את חווה, אמה של אירית (נטע הבר) בטלנובלה "לגעת באושר".
ב-2006 שיחקה את אמא של הכלה בסרט "רגליים קרות".
ב-2012 היא הופיעה בסרט "רווקה פלוס" כאמה של דליה (מיכל ינאי).
לימון הופיעה בתפקידי אורח בסדרות ״עניין של זמן״, "טלנובלה בע"מ", "החברים של נאור", "בובות", "ראש גדול", "חיבוקים עם באלי ושלוק", "החיים זה לא הכול", ו״הקלמרים״.
ב-2011 השתתפה בסרט הגדר של טלי אברהמי. בנוסף שיחקה במספר סרטים בקולנוע החרדי.
לימון  הייתה נשואה לשחקן אסי הנגבי ובנם הוא הקומיקאי והשחקן מיכאל הנגבי.
דאני היגינבות'אם

דניאל ג'ון "דני" היגינבות'אם (נולד ב־29 בדצמבר 1978) הוא כדורגלן עבר אנגלי, ששיחק בעמדת המגן.
קריירת מועדנים

היגינבות'אם החל את הקריירה שלו במנצ'סטר יונייטד. בשנת 1998 הושאל לאנטוורפן ובשנת 2000 עבר לדרבי קאונטי, שם שיחק שלוש שנים. כאשר המועדון ירד לליגת המשנה. עבר לסאות'המפטון תמורת מיליון וחצי פאונד, איתם הגיע לגמר הגביע האנגלי בשנת 2003. כאשר סאות'המפטון ירדה ליגה ב־2005 עזה את המועדון.
באוגוסט 2006 עבר לסטוק סיטי תמורת 225 אלף פאונד. בינואר 2007 הפך לקפטן הקבוצה. בסוף העונה עזב לסנדרלנד וחזר לאחר עונה לסטוק. הוא הבקיע את שער הניצחון ברבע גמר הגביע האנגלי מול ווסטהאם יונייטד אך בעקבות פציעה החמיץ את חצי הגמר ואת הגמר. לאחר שהחלים הושלא לנוטינגהאם פורסט ואיפסוויץ' טאון לפני שעבר לשפילד יונייטד בהעברה חופשית בינואר 2013. אחרי שמונה חודשים הוא עזב כדי לצ'סטר לפני סיום הקריירה שלו עבר לאלטרינצ'ם. ב־8 בינואר 2014 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בין־לאומית

למרות שנולד באנגליה, בנובמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בנבחרת גיברלטר במשחק ידידות נגד סלובקיה כאשר הוא בן 34.
דאנל סינאני

דאנל סינאני (בסרבית: Данел Синани; נולד ב-5 באפריל 1997) הוא כדורגלן לוקסמבורגי המשחק בעמדת החלוץ בזנקט פאולי ובנבחרת לוקסמבורג.
קריירת מועדונים

סינאני נולד בבלגרד למשפחה ממוצא גוראני שמקורה מהעיר דרגאש שבדרום קוסובו ובגיל 5 עבר עם משפחתו ללוקסמבורג. סינאני התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הנערים של דיפרדאנג' 03 ובגיל 15 הצטרף לראסינג אף. סי. יוניון לוקסמבורג. בשנת 2014 הצטרף לקבוצה הבוגרת.
בקיץ 2017 חתם בF91 דודלאנג' עמה זכה בשתי אליפויות וגביע. ב-8 בנובמבר 2018 הבקיע בהפסד 1–5 לאולימפיאקוס במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית, שהיה השער הראשון של קבוצה לוקסמבורגית אי פעם במסגרת אירופית. בקיץ 2019 סירב להצעה שהגישה לו וירטון הבלגית. ב-19 בספטמבר 2019 הבקיע צמד בניצחון 3–4 נגד אפואל ניקוסיה.
באפריל 2020 סוכמה העברתו של סינאני לנוריץ' סיטי בסיום העונה. באוגוסט 2020 הושאל לואסלנד-בוורן מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה.
ב-28 ביולי 2021 הושאל להאדרספילד טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, עם אופציה לרכישה בסיום העונה.
ב-31 בינואר 2023 הצטרף בהשאלה לוויגאן את'לטיק.
קריירה בינלאומית

בעבר קוסובו פנתה לסינאני והציע לו לייצג את הנבחרת הלאומית שלה, אך בשנת 2017 נענה לזימון לסגל נבחרת לוקסמבורג.
ב-3 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד צרפת. ב-8 בספטמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–4 נגד מולדובה.
דאני שמעון

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1934 דיר אל-קמר, לבנון 
 נרצח:  21 באוקטובר 1990 (בגיל 56) ביירות, לבנון 
 מדינה:  לבנון 
 השכלה:  אוניברסיטת לובורו 
 מפלגה:  המפלגה הליברלית הלאומית 
 השקפה דתית:  הכנסייה המרונית 
 בן או בת זוג:  Patti Chamoun 
 מספר צאצאים:  2 
 
דאני שמעון (בערבית: داني شمعون; 26 באוגוסט 1934 – 21 באוקטובר 1990) היה פוליטיקאי לבנוני נוצרי מרוני, בנו של נשיא לבנון כמיל שמעון ומנהיג המיליציה שכונתה "הנמרים".
ביוגרפיה

שמעון נולד בעיירה דיר אל-קמר שבהרי השוף. בתור ילד הוא למד בבית הספר היסודי אינטרנשיונל קולג'. את לימודיו הוא המשיך בבית ספר פרטי בבריטניה, בזמן שאביו כיהן כשגריר בלונדון. כאשר דאני היה בן 14, חזרה המשפחה ללבנון והוא סיים את לימודיו התיכוניים. הוא בעל תואר מהנדס מאוניברסיטת לובוראו (Loughborough) שבבריטניה. הוא עבד בתחום ההנדסה והבניין. בשנת 1957 הוא התחתן עם אשתו הראשונה, פטי מורגן. מאותם נישואים יש לו בת אחת, טרייסי.
בשנת 1975 הוא מונה להיות המזכיר הביטחוני של המפלגה הליברלית-הלאומית שבראשה עמד אביו. יחד עם אביו, כמיל "נמר" שמעון הוא יסד את "הנמרים" - פלוגות מזוינות שמילאו חלק בתחילת מלחמת האזרחים הלבנונית. ארגון זו החל להיאבק בפלנגות של משפחת ג'ומאייל על הנהגת המחנה הנוצרי בלבנון.
בתחילת 1976 קיבל שמעון את פניו של אלוף-משנה בנימין בן אליעזר, שהגיע ללבנון בספינת-טילים של חיל הים. לשאלת בן אליעזר, מדוע פנו הנוצרים אל ישראל לעזרה במלחמת האזרחים, ענה שמעון: "עשינו זאת על פי עצתם של גורמים ערביים. הם אמרו לנו, שאם אנו רוצים להישרד באזור, עלינו לפנות לישראל - רק היהודים יוכלו להבטיח את קיומכם".
ב-1980 הותקפו "הנמרים" והובסו בהפתעה על ידי הפלנגות הנוצריות של בשיר ג'ומייל ביום הסכינים הארוכות. דאני שמעון ומנהיג הפלנגות הפכו לאויבים. מערכת היחסים שלו עם ג'ומאייל הביאה את המרוני הלאומן לעשות צעד חריף במיוחד ולהעביר את משרדיו לאזור המערבי (המוסלמי) של ביירות. אחר כך עבר לרבת עמון ונפגש עם יאסר ערפאת כדי לדון בשיתוף פעולה
לאחר תקופה קצרה בה פרש שמעון מהחיים הפוליטיים, הוא חזר בשנת 1983 ומונה כמזכיר הכללי של המפלגה הליברלית-הלאומית, ביקר בישראל וניפגש עם שר החוץ יצחק שמיר (על פי הדיווחים בעיתונות באותה ביקר בישראל כמה פעמים לפני כן, אך זה הייתה הפעם הראשונה שדבר נעשה בגלוי). חודשים לפני כן הכחיש אריאל שרון שנפגש עם שמעון באירופה.
בשנת 1985 הוא החליף את אביו בתור ראש המפלגה הליברלית הלאומית. בשנת 1988 הוא עמד בראש החזית הלבנונית - קואליציה שהורכבה בעיקר ממפלגות ופוליטיקאים נוצרים. באותה שנה הכריז על רצונו לרוץ לנשיאות לבנון, אך סוריה, שכבר שלטה בכ-70% מלבנון, הטילה וטו על בחירתו.
עם סיום הקדנציה של הנשיא דאז, אמין ג'ומייל, ב-23 בספטמבר 1988 לא נבחר יורש. שמעון הביע את תמיכתו בגנרל מישל עאון, שנתמך על ידי ג'ומייל, לעמוד בראש ממשלת מעבר. מינוי זה נתקל בהתנגדות מצד המוסלמים מכיוון שתפקיד זה שמור, לפי האמנה הלאומית, לסונים. הסורים הקימו ממשלת-נגד ובראשה סלים אל-חוס. מצב מלחמתי זה בין שני הצדדים נמשך עד 1990, כאשר ארצות הברית נזקקה לתמיכת סוריה, או לפחות לאי-הפרעתה, במלחמת המפרץ הראשונה. כך הסירה ישראל את המצור האווירי מעל שמי לבנון ובזאת הרשתה למטוסים הסורים להשלים את המלאכה ב-13 באוקטובר.
דאני שמעון היה ממתנגדי הסכם טאיף, אשר חיזק את כוחם של הסונים על חשבון המרונים ולא הזכיר במפורש את מועד נסיגתם המוחלטת של  הכוחות הסוריים מלבנון.
ב-21 באוקטובר 1990 נרצח דאני שמעון בהתנקשות בה נהרגו גם אשתו השנייה, אינגריד, ממוצא גרמני, ושני בניו, טארק בן ה-10 וז'וליאן בן ה-5. חוץ מטרייסי מנישואיו הראשונים, הותיר דאני עוד ילדה מנישואיו עם אינגריד (עבד אל-נור), תמרה שמה. הממשלה הפרו-סורית עצרה את סמיר ג'עג'ע ושפטה אותו באשמת רצח. אחיו של דאני, דורי שמעון, צוטט כאומר שלפי דעתו, ג'עג'ע חף מפשע והאחראים לרצח הם סוכנים סורים שיש למצוא אותם בחקירה מחודשת.
הערות שוליים

↑  היום יימשכו בביירות המאמצים לאיחוי הקרע בין הפאלאנגות לאנשי שמעון, מעריב, 14 בדצמבר 1976
↑  עמוס גלבוע, הפגישות שלי עם דאני שמעון, מעריב, 22 באוקטובר 1990
↑  שמעון שיפר, כדור של"ג : סודות מלחמת לבנון, עמ' 22.
↑  עודד גרנות, הפלנגות השתלטו על המובלעת מצפון לביירות, מעריב, 9 ביולי 1980
↑  שמואל שגב, ה"פלנגות" הכריעו את "הנמרים", מעריב, 11 ביולי 1980
↑  שמואל שגב, דאני שמעון, מפקד "הנמרים" בלבנון. נפגש עם ערפאת, מעריב, 20 ביולי 1980
↑  טוביה מנדלסון, הערכות מעורבות על ביקור דאני שמעון, דבר, 11 באוגוסט 1983
↑  שרון: מימי לא פגשתי בשמעון, דבר, 24 ביוני 1983
↑  שפי גבאי, הם ירו בילד במיטתו, והוריו בסלון, מעריב, 22 באוקטובר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1145643221  ISNI: 0000 0000 2874 9057  LCCN: n88207446  VIAF: 36015468   WorldCat (עם VIAF): 36015468
דינה מויאל

| --- | --- |

דינה מויאל
 לידה:  1955 ישראל ישראל 
 פטירה:  22 בנובמבר 2006 (בגיל 51 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תקופת כהונה:  1989 – 22 בנובמבר 2006 (כ־17 שנים) 
 תקופת הפעילות:  1989–2006 (כ־17 שנים)
 תפקידים בולטים:  שופטת בבית המשפט המחוזי בנצרת  סגנית נשיא בית משפט השלום בנצרת  שופטת בבית משפט השלום בנצרת
 
דינה מויאל (1955 - 22 בנובמבר 2006) הייתה שופטת ישראלית. תפקידה האחרון במערכת המשפט של ישראל היה שופטת בבית המשפט המחוזי בנצרת.
ביוגרפיה

מויאל נולדה בישראל. בשנת 1973 סיימה את לימודיה התיכוניים בקיבוץ רשפים שבעמק בית שאן. באותה שנה התגייסה לצבא הגנה לישראל ושירתה שם עד שנת 1975. בין השנים 1975–1981 התגוררה מויאל במושב נביעות ששכן בחצי האי סיני ועבדה שם בתחום התיירות.
בשנת 1987 קבלה תואר במשפטים באוניברסיטת תל אביב והחלה התמחות במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות' שנמשכה עד לשנת 1989. באותה שנה הוסמכה כעורכת דין.
בחודש מאי 1996 נבחרה לכהונת שופטת בבית משפט השלום בנצרת. באוגוסט 2001 מונתה לסגנית נשיא בית משפט השלום בנצרת. באוקטובר 2004 היא מונתה להיות רשמת ושופטת בפועל של בית המשפט המחוזי בנצרת. בחודש ינואר 2006 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בנצרת.
בשנת 2006 קבעה בפסק דין תקדימי[דרושה הבהרה] כי פטירת חבר קיבוץ אינה מקנה ליורשיו "דמי עזיבה".
מויאל נפטרה ב-22 בנובמבר 2006.
הערות שוליים

1 2 3  דינה מויאל, באתר הרשות השופטת
↑  עודד ארבל, כולם היו מתמחיו, באתר הארץ, 30 ביוני 2006
↑  עמירם כהן, בית המשפט בפסק דין תקדימי: פטירת חבר קיבוץ אינה מקנה ליורשיו "דמי עזיבה", באתר הארץ, 25 באוגוסט 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517167605171
דוד בן אברהם אלפאסי

דוד בן אברהם אלפאסי היה יהודי קראי בן המאה ה-10, מחלוצי המילונות העברית. עבודתו המפורסמת ביותר היא "אלג'אמע" ("הַמְּאַסֵּף"), המילון המקיף הראשון של העברית המקראית.
קורות חייו

דוד בן אברהם נולד כנראה בפאס שבמרוקו, אך עלה לארץ ישראל וחי חלק מחייו בירושלים. הוא לא מוזכר בכרוניקה של אבן חיטי שמציינת את המלומדים הקראים של התקופה, אך מעדויות אחרות ניתן ללמוד על הזהות הקראית שלו. הוא פעל בתקופה שבה החלה התעניינות רבה בתחום הבלשנות של העברית המקראית, בין השאר עקב התעוררות היהדות הקראית, שניסתה להבין את הכתוב בתורה על דרך הפשט.
יצירתו החשובה ביותר של אלפאסי היא המילון העברי-ערבי שערך, "אלג'אמע", עבור העברית המקראית. עבודה מונומנטלית זו המורכבת מ-22 חלקים הייתה הראשונה מסוגה, על אף שבתחום הדקדוק אלפאסי בדרך כלל לא חידש מעבר להבחנותיהם של יהודה אבן קוריש וסעדיה גאון. בנוסף ללקסיקון של מילים מקראיות, מופיעים במהלך החיבור טקסטים שכתובים בצורה פולמוסית כלפי היהדות הרבנית. כמו פרשנים קראיים אחרים, סיפק הצעות עצמאיות לפרשנות שמות שמלמדות על העדר מסורת.
החכמים הקראים עשו שימוש נרחב בספרו וקיצרו אותו כמה פעמים. החזיק בתפיסתם של בני דורו מנחם בן סרוק ודונש בן לברט ואחרים, שלפיה ישנו שורש "מינימלי": השורש כולל רק את האותיות שמופיעות בכל צורות הנטייה והגזירה, ולכן ישנם גם שורשים של אות אחת או שתיים. כמו בן סרוק, גם הוא מתלבט כאשר בראש השורש יש אל"ף, ולעיתים כולל ב"מאסף" גם שורש של שתי אותיות וגם שורש של שלוש כשאל"ף בתחילתן. את התפיסה המודרנית של השורש, שלו שלוש אותיות, העלה רבי יהודה חיוג' מעט מאוחר יותר.
לקריאה נוספת

Skoss, Solomon L. David ben Abraham al-Fāsī (the Karaite). The Hebrew-Arabic Dictionary of the Bible Known as Kitāb Jāmiʿ al-Alfāẓ (Agron), 2 vols. New Haven: Yale University Press, 1936–1945.
אסתר גמליאל-ברך, דרכי פרשנותו למקרא של הקראי דוד בן אברהם אלפאסי על פי מילונו, עבודת דוקטור, רמת גן, תש"ע.
מוחמד חאמד, תורת הלשון של דוד בן אברהם אלפאסי, עבודת גמר, האוניברסיטה העברית, בהדרכת פרופ' אהרן ממן, 2011.
הערות שוליים

↑  David Ben Abraham Al-Fasi
↑  זהר עמר, צמחי המקרא, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשע"ב 2012, עמ' 24
↑  מיכאל קורינאלדי, המעמד האישי של הקראים, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשמ"ד 1984, עמ' 19
↑  אהרן דותן, ניצנים ראשונים בחכמת המילים: מן המסורה אל ראשית המילונאות העברית, האקדמיה ללשון העברית, 2005, עמ' 61, 70
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257505805171  VIAF: 297537494   WorldCat (עם VIAF): 297537494
דמיאן פיסארו

דמיאן ניקולאס פיסארו ונוקאו (בספרדית: Damián Nicolás Pizarro Huenuqueo; נולד ב-28 במרץ 2005) הוא כדורגלן צ'יליאני המשחק בעמדת החלוץ במועדון קולו-קולו.