stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ינג'יביטיס של תאי פלזמה
הערות שוליים

↑  HUGH S. FULMER, Coronary Heart Disease Among the Navajo Indians, Annals of Internal Medicine 59, 1963-11-01, עמ' 740 doi: 10.7326/0003-4819-59-5-740
1 2 3 4 5  C. A. Hedin, B. Karpe, A. Larsson, Plasma-cell gingivitis in children and adults. A clinical and histological description, Swedish Dental Journal 18, 1994, עמ' 117–124
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Presanthila Janam, Bindu R. Nayar, Remya Mohan, A. Suchitra, Plasma cell gingivitis associated with cheilitis: A diagnostic dilemma!, Journal of Indian Society of Periodontology 16, 2012-01-01, עמ' 115 doi: 10.4103/0972-124X.94618
1 2 3  Burket, Lester W. (Lester William), 1907-, Burket's oral medicine : diagnosis & treatment, 10th ed, Hamilton, Ont.: BC Decker, 2003
1 2 3 4  James, William D. (William Daniel), 1950-, Andrews' diseases of the skin : clinical dermatology., 10th ed., Philadelphia: Saunders Elsevier, 2006
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Oral & maxillofacial pathology, 2nd ed, Philadelphia: W.B. Saunders, 2002
↑  Yuka Hanami, Yoshikazu Motoki, Toshiyuki Yamamoto, Successful treatment of plasma cell cheilitis with topical tacrolimus: report of two cases, Dermatology Online Journal 17, 2011-02-15, עמ' 6
1 2 3 4 5 6 7 8  Carranza's clinical periodontology, 11th ed, St. Louis, MO: Saunders Elsevier, 2012
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
תאי פלזמה במצב של ג'ינג'יביטיס של תאי פלזמה תחת מיקרוסקופ.
ג'ינג'יבטיס של תאי פלזמה אצל ילד/ה בגיל 7 אשר נבדק/ה היסטולוגית.
ג'ינג'יבטיס של תאי פלזמה אצל ילד/ה בגיל 10 אשר נבדק/ה היסטולוגית..
דולינסקה

דולינסקה (באוקראינית: Долинська) היא עיר במחוז קירובוגרד אוקראינה.
היסטוריה

שנת הייסוד של דולינסקה נחשבת 1873, אז באזור נבנתה תחנת רכבת. ב-1896 ביישוב היו 25 בתים בהם התגוררו 227 תושבים. החל משנות ה-90 של המאה ה-19 החל היישוב להתפתח בקצב מהיר, נבנתה כנסייה והחלו להיבנות בנייני מגורים דו-קומתיים. ב-1891 נבנה בית הספר למקצועות רכבת.
ב-1908 אוכלוסיית היישוב מנתה כ-2,500 תושבים. ב-7 בנובמבר 1924 החלה לפעול תחנת כוח.
ב-8 באוגוסט 1941 דולינסקה נכבשה על ידי הגרמנים ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-12 במרץ 1944.
ב-14 במאי 1957 היישוב קיבל מעמד של עיר.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007478065305171  LCCN: n2002043556  SUDOC: 176169237  VIAF: 149118431   WorldCat (עם VIAF): 149118431
סינית מפושטת

אושר כפול
סינית מפושטת (בסינית מפושטת: 简化字, פין-יין: jiǎnhuàzì)‏ הוא הכינוי לתקן של מערכת תווים סיניים, המתפרסם ב-"通用规范汉字表", "טבלת התקן הכללי לתווים סיניים" לשימוש בסין היבשתית‏ (中国大陆). יחד עם הכתב הסיני המסורתי (אנ'), היא אחת משני התקנים הנהוגים בסין לכתיבת השפה המדוברת. הממשל בסין החל לקדם את השימוש של אותיות אלו בדפוס החל משנות ה-50 של המאה ה-20 כדי לעודד אוריינות. הן נמצאות בשימוש רשמי ברפובליקה העממית של סין, במלזיה ובסינגפור.
בהונג קונג, במקאו ובטאיוואן נהוג השימוש בכתב הסיני המסורתי. בנוסף במרבית קהילות הסינים הגרים מחוץ לגבולות סין מרבים להשתמש בכתב המסורתי.
ניתן להתייחס לסינית מפושטת בכינוי לעיל, "简化字" (ג'יאַן הוּאַה דזה), או לחלופין ב-"简体字" (ג'יאן טי דזה). הכינוי השני מתייחס לפישוט מבנה גוף האותיות, בעוד השם הראשון, הרשמי, מתייחס למערכת המודרנית הנהוגה היום של רשימת תווים רשמית אשר כוללת, על פי הגדרת השליט מאו דזה-דונג בשנת 1952, לא רק פישוט מבני, אלא גם הפחתה משמעותית במספר האותיות הכולל של התקן הסיני.
התווים של הסינית המפושטת נוצרו תוך הפחתה במספר הקווים הדרושים כדי לכתוב חלק ניכר מהתווים בכתב הסיני המסורתי. חלק מהפישוטים התבססו על צורות מהקליגרפיה המזרח-אסייתית הפופולרית "草书" (צַאוּ-שוּ, באנגלית: Cursive script). חלק אחר של האותיות פושט על פי כללים "יבשים" שנקבעו לפישוט, לדוגמה החלפת כל המופעים של רדיקל מסוים בתו (תו סיני מכיל בדרך כלל כמה רכיבים המכונים "רדיקלים") ברדיקל פשוט יותר. מספר תווים בעלי היגוי דומה ומשמעות זהה הוחלפו בתו בודד, בדרך כלל הפשוט מביניהם. בנוסף הושארו תווים רבים כפי שהם והם זהים לתווים המקבילים במערכת הסינית המסורתית.
חלק מהתווים המפושטים שונים שוני רב מהתווים שאותם החליפו, בעיקר בשל החלפות רדיקל בצורה אוטומטית. תווים לדוגמה שבהם הוחלף רכיב על ידי סימן פשוט (בכל סימניה המורכבת משני רכיבים, הרכיב 漢 הוחלף ע"י הרכיב 又 ):‏   对 <-- 對,   ‏   邓 <-- 鄧,   ‏   观 <-- 觀,   ‏   欢 <-- 歡. 
שינויים מסוג זה גרמו למבקרי הסינית המפושטת לטעון שהיא נראית כמו אוסף של שינויים אקראיים. לעומתם, התומכים בשיטה טוענים שהיא עקבית ומנגישה את השפה באופן ניכר, ובנוסף טוענים כי חלק מן השינויים דווקא חדשניים ומועילים אף על פי שהיו קיימים לאורך שנים במגוון תצורות.
סבב שני של תווים שהתווספו לסינית המפושטת היה בשנת 1977, אולם העדכון נמשך ובוטל בשנת 1986 מכמה סיבות, בעיקר עקב הבלבול שיצר והביקורת הקשה מהעם הסיני עצמו שהתקשה להתרגל אליו. עם זאת, הממשל נשאר עם כוונה רשמית להמשיך ולפשט בעתיד.
באוגוסט 2009 החל הממשל אוסף תגובות ציבוריות לרשימה מצומצמת יותר של שינויים.
הערות שוליים

↑  הפניה לפרסומים רשמיים: zh:汉字简化方案, zh:简化字总表
↑  ישות זו, המכונה Mainland China, כוללת כמעט את כל הרפובליקה העממית של סין, למעט הונג קונג ומקאו
↑  教育部就《汉字简化方案》等发布 50 周年答记者提问 Semi-centennial celebration of the publication of Chinese Character Simplification Plan and official press conference.
↑  書同文 :《漢字簡化方案》制訂始末，黄加佳，新华网 (אורכב 04.04.2012 בארכיון Wayback Machine). Detailed account of the Chinese simplification effort.
↑  In his book, 彭小明 fails to understand that 又 is not used as a simplified component 簡化偏旁 or 简化偏方, thus deriding the 'supposedly inconsistent application' of 又 in 欢, 汉, 仅, etc. The author also misrepresents the rationale behind the simplification of 團, as well as cursive-based simplifications. See Chinese Wikipedia's discussion on simplification and explanations in original, official papers such as 简化字总表. 彭小明 (בינואר 2008). 漢字簡化得不償失. Hong Kong: 夏菲爾國際出版公司. ISBN 9789629380687. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  In '17个角度看到繁简体汉字 (经济观察网)' (part1 and part2), for instance, the scholar 裴钰 praises the simplified character 体 as an ingenious new invention, when in fact it has existed for hundreds of years (see 康熙字典「体」).
↑  "Simplified Chinese characters". www.omniglot.com. נבדק ב-2016-03-16.
↑  关于《通用规范汉字表》公开征求意见的公告 (אורכב 15.08.2009 בארכיון Wayback Machine). Page about the list at the State Language Commission's website, including a link to a pdf of the list. Accessed 2009.08.18.
↑  汉字，该繁还是简 (אורכב 28.04.2009 בארכיון Wayback Machine). Syndicated from 人民日报 (People's Daily), 2009-04-09. Accessed 2009.04.10.
↑  "Archived copy" 专家称恢复繁体字代价太大 新规范汉字表将公布. Xinhua News. 2009-04-09. אורכב מ-המקור ב-2009-04-12. נבדק ב-2009-04-10. {{cite web}}:  (עזרה) Syndicated from 新京报, 2009-04-09. Accessed 2009.04.10.
↑  China to regulate use of simplified characters_English_Xinhua (אורכב 16.08.2009 בארכיון Wayback Machine). News.xinhuanet.com (2009-08-12). Retrieved on 2013-07-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000315229
גימנסיית קרלובץ

| --- | --- |

 גימנסיה
 השתייכות:  ציבורי
 תקופת הפעילות:  1766–הווה (כ־259 שנים)
 מייסדים:  נזירים פיאריסטים
 בעלי תפקידים
 מנהל:  דמיר מנדיץ'
 תלמידים
 :  ניקולה טסלה   סטייפן ראדיץ'  זרינקה צוויטשיץ'   מירקו וסטייפן סליאן   איוואן גוראן קובאצ'יץ'
 מיקום
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 קואורדינטות:  45°29′09″N 15°33′21″E﻿ / ﻿45.4858°N 15.5558°E﻿ / 45.4858; 15.5558
 www.gimnazija-karlovac.hr
 he
 
גימנסיית קרלובץ (בקרואטית: Gimnazija Karlovac; בגרמנית: Gymnasium Karlovac) היא בית ספר תיכון בעיר קרלובץ בקרואטיה. היא נודעה בעבר כ"גימנסיה הריאלית הגבוהה" (Velika Realka). היא שוכנת ברחוב רקובץ 4 בקרלובץ.
היסטוריה > התחלתה בניהול הפיאריסטים והפרנציסקנים

לפי ההיסטוריה הרשמית שלו בית הספר הוקם ב־1766, כשהעיר קרלובץ הייתה חלק מאזור הספר הצבאי הקרואטי (Voijna Krajina) במסגרת האימפריה ההבסבורגית. ידוע שבמאה ה־16 פעל בקרלובץ בית ספר של הפרוכיה הרומית־קתולית "השילוש הקדוש", החל מאמצע המאה ה־17 בניהולם של נזירים פרנציסקנים. הוא הופעל על ידי הנזירים הפיאריסטים שהובאו לעיר לפי בקשת הקיסרית מריה תרזה. בעקבות סכסוך בין הפרנציסקנים לשלטונות הצבאיים נסגר בית הספר זה בשנת 1758.
ב־1766 הקימו הפיאריסטים שתי כיתות ללטינית. עד שנת 1780 נפתחו עוד כיתות, בסך הכל עם 42 תלמידים. תוכנית הלימודים כללה את המקצועות: לטינית, יוונית, דת, "כללי בית הספר" (praecepta scholae), גרמנית, אריתמטיקה, סיפורי הביבליה, היסטוריה פוליטית (סיפור המלכים והקיסרים מרומא העתיקה ועד להבסבורגים), הגאוגרפיה של קרואטיה והונגריה, טבע ומינרלוגיה, יסודות פיזיקה ולוגיקה, מיתולוגיה ויסודות משפט הטבע.
בימי הקיסר יוזף השני שהנהיג את הגרמנית כשפת הוראה ברחבי האימפריה, בדצמבר 1783 עבר ניהול בית הספר לידי הנזירים הפרנציסקנים. בשנת 1800 פעלו בגימנסיה שש כיתות.
תחת השלטון הצרפתי בקרואטיה בשנים 1809–1813 הלימודים היו נגישים יותר לעשירי העיר וחולקו בין חטיבת ביניים בת שנתיים (גימנסיה) ובית ספר תיכון בן שש שנים, לפי דגם צרפתי. שפות ההוראה היו לטינית וגרמנית ושאר המקצועות כללו: לטינית, צרפתית ואיטלקית, אריתמטיקה, תורת המשקולות והמדידות, מדעי טבע ופילוסופיה. עדיין ההוראה נשארה בידי הפרנציסקנים. אחרי נסיגת הצרפתים, הוחזרה הגימנסיה בת שש הכיתות והוצאו מתוכנית הלימודים מדעי הטבע והפילוסופיה.
היסטוריה > מוסד ציבורי בימי האימפריה האוסטרית והאוסטרו־הונגרית

אחרי 27 באוקטובר 1820 עברה הגימנסיה לרשות העירייה. בשנת 1834 כפו שלטונות ממלכת הונגריה, שקרואטיה הייתה בת חסותה, את לימוד השפה ההונגרית כמקצוע חובה. ב־1841 אושר השימוש בשפה הקרואטית בשיחות עם התלמידים. רק ב־1848 הודפס בקרואטית הדו"ח הראשון של בית הספר. בתקופת המשטר הנאו־אבסולוטיסטי של באך (1859-1851) ואחר כך עד שנת 1861 שלטו עדיין השפה הגרמנית והלטינית כשפות הוראה. בשל חוסר במשאבים מספיקים כולל חומר לימודי וספרים, מחסור במורים ושיטות הוראה מפגרות, צומצמה רמת הלימודים ומתכונתה לארבע כיתות.
בשנת הלימודים 1852/1853 למדו בו בסך הכל 36 תלמידים. אחרי 1859 הרשויות המקומיות סילקו את המורים שלא דיברו קרואטית וערכו ארגון וציוד מחדש של בית הספר. הפרנציסקנים נאלצו לעזוב ולפנות את המקום למורים חדשים. המורה החילוני הראשון בגימנסיה היה יוסיפ קוסטיץ' בשנת 1865. בשנת 1863 עברה הגימנסיה לבניין המשמש אותה עד היום. בשנת 1878 הוכרזה הגימנסיה הממלכתית של קרלובץ לתיכון "גבוה" בעל שמונה כיתות לימוד. החל משנת 1882–1883 היא התאחדה עם בית הספר הריאלי של ראקובץ, שבעיירה הקרובה, תחת השם הגימנסיה הריאלית הגבוהה של קרלובץ, תיכון יחיד במינו באימפריה האוסטרו־הונגרית. עד שנת 1868 נלמדו כל המקצועות, פרט לדת והיסטוריה, בשפה הגרמנית. בתחילת המאה ה־20 הלימודים התקיימו בשתי מגמות - קלאסית (עם דגש על לימוד לטינית ויוונית) וריאלית (עם דגש על לימוד מדעי הטבע). עד שנת 1918 למדו בגימנסיה בעיקר בנים, כשבנות ספורות יכלו לקבל שיעורים בנפרד במתכונת פרטית.
היסטוריה > בימי המדינה היוגוסלבית

החל משנת 1918 התקבלו תלמידים משני המינים. עקב ריבוי התלמידים והתלמידות פוצלה הגימנסיה בסופו של דבר לשתי גימנסיות ממלכתיות ריאליות - לבנים ולבנות.
גימנסיות אלה המשיכו לפעול נפרד עד לשנת 1952–1953 כשהמוסד התפצל מחדש לתיכון מעורב ולחטיבות ביניים לבנים ולבנות. החל משנת 1962/1961 קמו במקום שני בתי ספר תיכון - אחד על שם ד"ר איבן ריבר, בעל מגמה חברתית ולמדעי הטבע ומתמטיקה, ותיכון עיוני, עם מגמה פדגוגית.
בהמשך שני בתי הספר מוזגו מחדש בתוך מרכז לחינוך ולהשכלה ע"ש ד"ר איבן ריבר, שבו פעלו גם בית ספר למוזיקה, תיכון למבוגרים, בית ספר לשפות זרות, ובית ספר לאחיות, כמו כן מגמות פדגוגית, למתמטיקה ומחשבים, ותוכניות בתחום התרבות ופילולוגיה.
היסטוריה > בקרואטיה העצמאית

בשנים 1991–1992 אורגן המרכז לחינוך "ד"ר איבאן ריבר" מחדש והוא כלל גימנסיה בעלת מגמה עיונית כללית וחברתית־פילולוגית וגימנסיה בעלת מגמה מתמטית. שתי הגימנסיות אוחדו החל מ־1992–1993 ל"גימנסיית קרלובץ" הפועלת עד לימינו.
תלמידים ידועים

ניקולה טסלה - מהנדס וממציא קרואטי ממוצא סרבי שפעל בארצות הברית. הוא למד בגימנסיה בשנים 1870–1873. כפי שציין באוטוביוגרפיה שלו "ההמצאות שלי" הוקסם מפיזיקה גם הודות לשיעורי המורה שלו בתיכון. בהגיעו לראשונה לאזור הביצתי שבסביבת קרלובץ לקה טסלה במלריה, בילה ימים רבים במיטת החולי, נעדר תכופות מבית הספר ולמד בבית. לבסוף סיים בהצטיינות 4 כיתות בתוך 3 שנים.
זרינקה צוויטשיץ', שחקנית קרואטית
איוואן גוראן קובאצ'יץ', משורר קרואטי
סטייפן ראדיץ', פוליטיקאי, מייסד מפלגת האיכרים הקרואטית
מירקו וסטייפן סליאן - נוסעים ומגלי ארצות קרואטים
מורים ידועים

אוגוסטין לפלר
מרטין סקוליץ'
לקריאה נוספת

James O'Neill- "Light and Power". Prodigal Genius: The Life of Nikola Tesla. Ives Washburn. pp. 32–33.
גרטה אוטו

| גרטה אוטו |
| --- | --- |
גרטה אוטו גרטה אוטו
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: שש-רגלים
מחלקה:: חרקים
על־סדרה:: בעלי גלגול מלא
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: נימפיתיים
תת־משפחה:: דנאיתיים
שבט:: איתומיניים
סוג:: Greta
מין:: גרטה אוטו
שם מדעי
 Greta oto ‏Hewitson, 1854

גרטה אוטו או פרפר כנף הזכוכית (שם מדעי: Greta oto) הוא מין פרפר הנמנה עם תת־משפחת הדנאיתיים (Danainae), ושייך למשפחת הנימפיתיים.
תצפיות על פרטים בוגרים של גרטה אוטו הולידו הבחנות מעניינות, כמו נדידות למרחקים ארוכים והתנהגות אגרסיבית מצד הזכרים כדי להשיג תשומת לב של נקבות.
תיאור

הכנפיים של הגרטה אוטו שקופות, וגודלן בין 5.6 ל־6.1 סנטימטרים. שמו העממי באנגלית הוא glasswinged butterfly ("פרפר כנף זכוכית"), והשם בספרדית הוא "mariposa de cristal", שמשמעו "פרפר זכוכית". צבע גופו כהה, והרקמה שבין הוורידים בכנפיו נראית כמו זכוכית. הגבולות של כנפיו הם לרוב בצבע חום כהה, ולעיתים בגווני אדום וכתום.
המקור של שקיפות הכנפיים

שקיפות הכנפיים של הפרפר נובעת משלוש תכונות: הבליעה הנמוכה של אור נראה על ידי החומרים שמרכיבים את הכנפיים שלו, הפיזור הנמוך של האור שעובר דרך הכנפיים שלו וההחזרה הנמוכה של האור הפוגע במשטח כנפיו.
התכונה האחרונה מתרחשת עבור טווח רחב של אורכי־גל ומכסה את כל הספקטרום הנראה. מאפיין החזרת האור הנמוכה, בו ניתן להבחין מזוויות שונות, נגרם מננו־עמודים העומדים על משטח הכנפיים וגורמים לשינוי במקדם השבירה בין האוויר לבין הממברנה של הכנפיים. עמודים זעירים אלו הנמצאים בחוסר־סדר על משטח הכנפיים, הם בעלי יחס גבוה של גובה לרדיוס, העולה על 6, שבו גודל הרדיוס נמוך מאורכי הגל של האור הנראה. נוסף על כך, העמודים הם בעלי פיזור לא אחיד של גובה ורוחב, דבר שאחראי באופן ישיר על השינוי ההדרגתי במקדם השבירה ובעקבותיו לתכונות האי־החזרה. מאפיינים אלו משתפרים אף יותר עקב נוכחותם של כנים בבסיסם של אותם עמודים.
תפוצה

פרטים מבוגרים ניתן למצוא מאזור מקסיקו, ועד פנמה וקולומביה. הפרטים יכולים לנדוד למרחקים ארוכים, ותיעודם מרחיק צפונית עד לפלורידה.
אוכל

הגרטה אוטו מבקר בפרחים כמו לנטנה, אבל מעדיף להטיל את ביציו על צמחים טרופיים סולניים מסוג צסטרום. הזחלים הירוקים ניזונים מן הצמח הרעיל, והם נחשבים רעילים לטורפים עקב כימיקלים משניים שמאוחסנים ברקמותיהם, כימיקלים שקשים לעיכול עבור נמלת הקליע. גם הפרטים הבוגרים נחשבים לרעילים, אך רעילותם נגרמת בעיקר מכך שזכרים ניזונים מצמחים (לדוגמה, צמחים ממשפחת המורכבים) שמכילים אלקלואידים של פירוליזידין. אותם אלקלואידים מומרים אחר־כך לפרומונים על ידי הזכר, שמשתמש בהם על־מנת למשוך נקבות.
הערות שוליים

↑  Henderson, Carrol L. (2002). "Greta oto". Field guide to the Wildlife of Costa Rica. Austin, Texas: University of Texas Press. p. 56. ISBN 0-292-73459-X. OCLC 46959925. נבדק ב-9 במרץ 2009. {{cite book}}:  (עזרה)
מיקרוסקופ אלקטרונים סורק (SEM) מראה את העמודים הזעירים והלא אחידים בכנפיו של הגרטה אוטו.
דחף מיוטי

דחף מיוטי הוא העברתו של עותק אחד של גן כלשהו לצאצאים בשיעור של למעלה מ-50%, וזאת בניגוד לצפי של העברה ממוצעת בשיעור של 50%. זה סוג של קונפליקט בין-גנומי (אנ') לפיו לוקוס אחד או יותר בתוך הגנום יתפעל את תהליך המיוזה כך שאחד או יותר מהאללים יועדפו על חשבון רעהו, וזאת ללא קשר לביטויו הפנוטיפי.
דחף מיוטי הוא "שינוי אופן פעולתה של המיוזה, כך שגנים ספציפיים מועדפים בתהליך ההעברה לצאצא. דחף מיוטי בדרך כלל גורם להפרדה ולהעדפה של אזורים קטנים בגנום".
במחקר של ג'ון דידיון ופרננדו פארדו-מנואל דה וילנה נמצאו ראיות לכך שגן מסוים בעכברים (r2d2 – "משיב לדחף מיוטי 2" – responder to meiotic drive 2) הועבר יותר מ-50% מהזמן. לפי החוק הראשון והשני של גרגור מנדל, חוק ההפרדה הגזעית וחוק המיון העצמאי (חוקי התורשה של מנדל), יש סיכוי אקראי של כל אלל להיות מועבר לצאצאים, אבל נראה שגנים "אנוכיים" מפירים חוקים אלה.
הערות שוליים

↑  Edward S. Buckler IV, Tara L. Phelps-Durr, Carlyn S, Keith Buckler, R. Kelly Dawe, John F. Doebley and Timothy P. Holtsford (1999). "Meiotic Drive of Chromosomal Knobs Reshaped the Maize Genome". Genetics. 153 (1): 415–426. PMC 1460728. PMID 10471723.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  "R2d2 beats Mendel: Scientists find selfish gene that breaks long-held law of inheritance". Phys.org. 11 בפברואר 2015. נבדק ב-9 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
דיאפורטיקס

| דיאפורטיקס |
| --- | --- |

מיון מדעי
על־ממלכה:: איקריוטים
קבוצה:: דיאפורטיקס
שם מדעי
 Diaphoretickes ‏Adl, 2012
דיאפורטיקס (שם מדעי: Diaphoretickes) היא מגה-קבוצה המכילה את העל-קבוצה SAR (המכילה את הסטראמנופילס, ה-Alveolata וה-Rhizaria), העל-קבוצה Hacrobia (המכילה את ה-Haptista ואת ה-Cryptista) והעל-קבוצה Archaeplastida (המכילה את הירוקיות, האדומיות, הגלאוקופיטים, הPicozoa והצמחים). הדיאפורטיקס היא קבוצה של איקריוטים שהוצעה על ידי Burki et al. ב-2008.
קבוצה זאת מכילה על פי תיאור זה את כל האיקריוטים בעלי יותר משוטון אחד שאינם שייכים לDiscoba. קבוצה זאת גם ייחודית מכיוון שהיא מכילה את כל המינים החיים כיום שמקיימים פוטוסינתזה למעט העינניות (השייכות לDiscoba) ולכחוליות (שהן בכלל פרוקריוטיות).
מטרתה העיקרית של קבוצה זאת בסיסטמטיקה הפילוגנטית היא להראות את הקרבה בין הקבוצות השונות המרכיבות אותה ואת מוצאן המשותף.
הערות שוליים

↑  Burki, F.; Shalchian-Tabrizi, K.; Pawlowski, J. (2008). "Phylogenomics reveals a new 'megagroup' including most photosynthetic eukaryotes". Biology Letters. 4 (4): 366–369. doi:10.1098/rsbl.2008.0224. PMC 2610160. PMID 18522922.
דוזנבאים

| דוזנבאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: שש-רגלים
מחלקה:: זנבאים
סדרה:: דוזנבאים
שם מדעי
 Diplura ‏בורנר, 1904

דּוּזַנְבָאִים או דּוּ-זַנְבָאִים (שם מדעי: Diplura) היא סדרה בתת-מערכה שש-רגלים, לצד הסדרות חרקים, קפזנבאים וקדם-זנבאים. לעיתים מכונים גם זנבזיפים בעלי שני זיפים. בסדרה מתוארים סביבות 800 מינים, מתוכם כ-70 נפוצים בצפון אמריקה, 12 בריטניה הגדולה ושנים באוסטרליה.
אקולוגיה

דו-זנבאים נפוצים בקרקעות לחות, תחת מצע עלים או הומוס, אך נראים רק לעיתים רחוקות מפאת גודלם ואורח חייהם התת-קרקעי. יש להם גפי פה נושכות-לועסות, והם ניזונים ממגוון רחב של טרף חי, מת וחומר אורגני. בני המשפחה Japygidae הם בעיקר טורפים ומשתמשים בגנובתנים שלהם כמלקחיים כדי ללכוד את הטרף, כולל קפזנבאים, שווה-רגלאים, מרבי-רגל קטנים, חרקים, זחלים ואפילו דו-זנבאים אחרים, בעוד חברי המשפחה Campodeidae ניזונים מפטריות אדמה, קרדית, קפזנבאים, וחסרי חוליות קטנים אחרים, כמו גם שאריות. מינים בעלי גנובתנים ארוכים הם אוכלי-צמחים.
בדומה לפרוקי רגליים אחרים שאינם חרקים, הדו-זנבאים מתרבים בהפריה חיצונית: הזכר מניח מעל הקרקע עד כ-200 ספרמטופורים בשבוע, כשהם ניצבים על גבעול קטן. הנקבה אוספת את הספרמטופורים אל תוך איבר הרבייה שלה ומפרה בעזרתם את הביצים אשר היא מטילה בסדקים בקרקע. הדו-זנבאים בעלי גלגול חסר, ולכן הנימפה שבוקעת דומה לבוגר אך קטנה ממנו וחסרת איברי רבייה.
רשימה חלקית של מינים בישראל

משפחה קמפודיים Campodeidae
קומפודאה גלילית Campodea galilaea
קומפודאה אגאית Eutrichocampa aegea
משפחה מלקחניים Japygidae
מלקחן אהרוני Megajapyx aharonii
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 – "חרקים", בעריכת יהושע קוגלר, הוצאת משרד הביטחון, 1985, עמ' 41
↑  דּוּ-זַנְבָאִים במילון בעלי חיים: סדרות החרקים (תשע"ח), 2018, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000316168
גאוגרפיה של קוריאה הצפונית

| --- | --- |
 (למפת קוריאה הצפונית מוגדלת) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב +(למפת קוריאה הצפונית רגילה) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב +
 יבשת:  אסיה 
 קואורדינטות:  40°N 127°E﻿ / ﻿40°N 127°E﻿ / 40; 127
 שטח
 דירוג שטח:  100
 שטח:  120,538 קמ"ר
   אדמה:  120,408 קמ"ר (99.89%)
   מים:  130 קמ"ר (0.11%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  0 מטר  (ים יפן)
 גובה ממוצע:  600 מטר
 הנקודה הגבוהה:  2,744 מטר (הר פאקטו)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  2,495 ק"מ
 אורך הגבולות:  1,607 ק"מ
 מדינות גובלות:  קוריאה הדרומית, רוסיה, הרפובליקה העממית של סין 
 
תמונת לווין של חצי האי הקוריאני
קוריאה הצפונית שוכנת במזרח אסיה, בחציו הצפוני של חצי האי הקוריאני.
המדינה חולקת גבול יבשתי עם שלוש מדינות; בצפון נהר יאלו ונהר טומן מפרידים בינה לבין סין, ובצפון מזרח נהר טומן מפריד בינה לבין רוסיה. בדרום שוכנת קוריאה הדרומית, כאשר בין שתי המדינות חוצץ האזור המפורז הקוריאני. הים הצהוב ומפרץ קוריאה שוכנים מעבר לחופה המערבי של המדינה, ומעבר לחוף המזרחי שוכנים מפרץ קוריאה המזרחי וים יפן, אשר כינויו השגור בפי הצפון קוריאנים הוא ים קוריאה המזרחי.
רוב שטחה היבשתי של קוריאה הצפונית הוא סדרה של רכסי הרים בינוניים בשילוב עם גבעות גבוהות, אשר מופרדים האחד מהשני על ידי עמקים צרים ועמוקים. הנקודה הגבוהה ביותר במדינה היא הר פאקטו, הממוקם לאורך גבולה הצפוני של המדינה עם סין ומתנשא לרום של 2,744 מטרים מעל פני הים, בעוד שהנקודה הנמוכה ביותר במדינה היא גובה פני הים הנושק לחצי האי משני עבריו.
בעוד שהחוף המערבי של קוריאה הצפונית מתאפיין באזור מישורי יחסית, החוף המזרחי של המדינה מתאפיין במישורים צרים המסתיימים ברכסי הרים.
בדומה לקוריאה הדרומית, עשרות איים קטנים נושקים לקו החוף המערבי של המדינה.
הנהר הארוך ביותר בקוריאה הצפונית הוא נהר יאלו, המסמן את גבולה עם סין, כאשר נהרות גדולים אחרים כוללים את נהר הטומן, נהר טאדונג ונהר אימג'ין.
טופוגרפיה ושטחי ניקוז

שטחה היבשתי של קוריאה הצפונית מורכב ברובו מהרים וגבעות, המופרדים אחד מהשני על ידי סדרה של עמקים צרים. רובם המוחלט של תושבי המדינה מתגוררים במישורי המערב ובעמקי המדינה.
האירופים הראשונים אשר ביקרו בחצי האי הקוריאני ציינו כי שטחו דומה ל"ים סוער", וזאת בשל רכסי ההרים הרבים אשר חוצים את חצי האי. כ-80% מכלל שטחה היבשתי של קוריאה הצפונית מורכב מהרים וגבעות, כאשר כל ההרים בחצי האי הקוריאני המתנשאים לגובה העולה על 2,000 מטר מצויים בשטח קוריאה הצפונית.
הר פאקטו, הנקודה הגבוהה ביותר בצפון קוריאה (2,744 מטר מעל פני הים), הוא הר געש שחלקו במנצ'וריה, בגבול הצפוני של קוריאה הצפונית, וקו פרשת המים בין נהרות יאלו וטומן, המסמנים את גבול המדינה הצפוני. החלק הצפוני-מזרחי של חצי האי כולל מספר רב של פסגות גבוהות, לרבות פסגת קוואנמובונג, המתנשאת לגובה של כ-2,541 מטר.
רכסי הרים ארוכים אחרים כוללים את רכס הרי ראנגנים, בחלק הצפון-מרכזי של המדינה, המשתרע בכיווני צפון-דרום, מה שמקשה על הנגישות בין חלקה המזרחי והמערבי של המדינה; ורכס הרי קאנגמאם, אשר משתרע לאורך גבול סין-קוריאה הצפונית.
על פי רוב, האזורים המישורים בקוריאה הצפונית מצומצמים בגודלם. שני המישורים הנרחבים ביותר הם מישור פיונגיאנג ומישור צ'יריונג, אשר כל אחד מהם משתרע על שטח של כ-500 קמ"ר. מאחר שרכסי ההרים נושקים לחוף המזרחי של המדינה, המישורים באזור זה מצומצמים בגודלם ביחס למישורים באזור החוף המערבי.
אקלים

האקלים הצפון קוריאני מתאפיין בקיץ חם בדרום המדינה וממוזג באזור הצפוני, ואילו החורף קר בדרום וקר מאוד בצפון. המשקעים יורדים בעיקר בקיץ. הטמפרטורה של החודש החם ביותר (חודש יולי) היא C°‏ 22–24, ושל החודש הקר ביותר (חודש פברואר) היא C°‏ (4−)–(9−).
בממוצע, כ-60% מכלל המשקעים יורדים בין החודשים יוני וספטמבר. אסונות טבע שכיחים כוללים בין היתר בצורות אביב, המלוות בהמשך בשיטפונות קיצוניים. חופי קוריאה הצפונית מתאפיינים גם בטייפונים, המופיעים בממוצע לפחות פעם אחת בכל קיץ, או בתחילת הסתיו. אסון טבע משמעותי במהלך השנים האחרונות היה הבצורת אשר החלה ביוני 2015, אשר על פי סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית, הייתה הבצורת הקשה ביותר שאירעה במדינה ב-100 השנים האחרונות,, ואף משמעותי הרבה יותר, היה השילוב בין סערות גשם ובצורת בין השנים 1994–1998, שהביאו למותם של 6%–15% מאוכלוסיית המדינה.
הסביבה הטבעית

הסביבה הטבעית בקוריאה הצפונית היא מגוונת, וכוללת טונדרה אלפינית, יערות, אדמות חקלאיות, מאגרי מים מתוקים, ועוד.
במהלך השנים האחרונות, גורמים חיצוניים שונים תיארו כי הסביבה הטבעית במדינה מצויה במצב של "משבר", ואף על סף קריסה.
עיבוד יתר, בשילוב עם אסונות טבע, הובילו להתדרדרות מואצת במצב היערות במדינה. המחסור החמור בדלק בשנות ה-90 הוביל לכריתת יערות מואצת, בשעה שאנשים עשו שימוש בעצים לצורך הסקה, כמו גם לצורכי מאכל. דלדול זה במצב היערות הוביל לסחף קרקעי, דלדול אדמה, וכן להעלאת הסיכון להצפות. בתגובה, הממשלה הצפון קוריאנית מקדמת תוכנית נטיעת עצים. לפי צילומי לוויין, מוערך כי השטח המיוער בקוריאה הצפונית קטן בכ-40% מאז שנת 1985.
גבולות קוריאה הצפונית

קוריאה הצפונית משתרעת על שטח כולל של 120,538 קמ״ר, מתוכם 120,408 קמ"ר הם שטחי יבשה, ועוד 130 קמ״ר הם שטח מים טריטוריאליים בשליטת המדינה. גבולות המדינה היבשתיים משתרעים לאורך 1,671.5 קילומטר, כאשר הגבול עם סין משתרע לאורך 1,416 קילומטר, הגבול עם קוריאה הדרומית משתרע לאורך 238 קילומטר (לאורכו נמצא האזור המפורז בין שתי המדינות), והגבול עם רוסיה משתרע לאורך 17.5 קילומטר.
קו החוף של קוריאה הצפונית נמתח לאורך כ-2,495 קילומטר, בערך שליש מהאורך המלא של קו החוף של חצי האי הקוריאני כולו (8,460 קילומטר).
גבולות קוריאה הצפונית > מים טריטוריאליים ותביעות ריבונות

ממשלת קוריאה הצפונית טוענת לשליטה במים הטריטוריאליים המצויים במרחק של עד ל-22.2 קילומטר מהחוף. היא גם טוענת לקיומו של אזור כלכלי בלעדי בשליטתה לאורך כ-370 קילומטר מהחוף.
השליטה על אזור הים צהוב מצויה במחלוקת מתמשכת בין קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית, כאשר קוריאה הצפונית מסרבת להכיר בתוקפו של קו הגבול שנקבע בסיומה של מלחמת קוריאה במהלך שנות ה-50. לאורך השנים, התרחשו באזור זה מספר תקריות בין כלי שיט של שתי המדינות, כאשר בשנת 2009 לבדה, התרחשו 3 תקריות שפורסמו בתקשורת.