stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אכסל מונתה
ביוגרפיה

אכסל מונתה נולד באוסקשהאמן (אנ') שבשוודיה, במשפחה ממוצא פלמי, שהתיישבה בשוודיה במאה ה-16. אביו היה רוקח, וביתו היה בית דתי.
במהלך טיול באיטליה ב-1875, הפליג מונתה מסורנטו לקאפרי. לאחר שעלה במדרגות הפיניקיות שבאי לכיוון אנאקפרי, הוא הגיע לביתו של חקלאי והריסות של כנסייה שהוקדשה למיכאל. מונתה התאהב במקום וברעיון לבנות מחדש את ביתו סביב ההריסות.
הוא למד רפואה באוניברסיטת אופסלה שבשוודיה, והשתלם במונפלייה ובפריז בהדרכתו של הנוירולוג הנודע ז'אן-מרטן שארקו. למרות שהתזה שלו עסקה בגינקולוגיה הוא התרשם מעבודתו של שרקו בנוירולוגיה.
לאחר לימודיו הקים מרפאה בפריז, ומרבית מטופליו היו מבין אמנים שוודים שישבו בפריז. ב-1884 עבר לנאפולי, שם סייע בטיפול במגפת הכולרה. ב-1887 עבר לקאפרי, שם קנה את השטח שעליו הוקמה וילה סן מיקלה והחל בעבודות במקום, בעצמו ובסיוע משפחה מקומית ששכר לעזרה.
ב-1890, לאחר שנדרש לממון נוסף, פתח מרפאה ברומא, שם טיפל בבכירים זרים שהתגוררו בעיר וחילק את חייו בין רומא לקאפרי.
לאחר שנים אחדות של עבודה כרופא באיטליה, ב-1892, הוא התמנה לרופא החצר של המלך השוודי, גוסטב החמישי, שהתיידד איתו. בפרט הוא טיפל בוויקטוריה, נסיכת באדן. בהמלצתו של מונתה, ויקטוריה, שסבלה מברונכיט, בילתה את חודשי החורף בקאפרי ובילתה עמו. ויקטוריה הייתה שותפה לאהבת מונתה לחיות בר וסייעה לו לרכוש את ארמון ברברוסה וההר הסמוך, ב-1898, ולייעד אותו כמקלט לציפורים. כלתה של המלכה ויקטוריה, מריה פבלובנה, שהתה בחברתה בקאפרי בחורפים של 1912 ו-1913. מריה סברה שמונתה מהווה השפעה רעה על ויקטוריה ושהוא אף ניסה להתחיל איתה. עשורים מאוחר יותר היא סיפרה כי תמיכתה של משפחת המלוכה השוודית במונתה הייתה אחת הסיבות בגינן התגרשה מהנסיך וילהלם. קשריו הקרובים עם משפחת המלוכה השוודית אף הובילו לכך שהוא הוריש את וילה סן מיקלה לבית המלוכה השוודי.
במלחמת העולם הראשונה הפך מונתה לאזרח בריטי ושירת בחיל האמבולנסים. זיכרונותיו מהמלחמה היו בסיס לספרו Red Cross, Iron Cross.
בערוב ימיו לקה מונתה במחלת עיניים שהפכה אותו לכמעט עיוור והקשתה עליו לסבול את השמש האיטלקית. הוא נאלץ לחזור לשוודיה, שם הכתיב ב-1929 את "מגילת סן מיקלה", שזכה להצלחה מיידית. בעזרת ניתוח שהשיב לו את ראייתו הוא שב לבלות מספר חודשים נוספים בווילה סן מיקלה, עד שב-1942 חזר לשוודיה כאורחו של מלך שוודיה.
מונתה נפטר בשוודיה בגיל 91. גופתו נשרפה, ואפרו פוזר בים הצפוני. לוח זיכרון הוקם לזכרו ולזכר משפחתו בבית הקברות הפרוטסטנטי של רומא.
משפחתו

מונתה התחתן ב-1880 עם אולטימה הורנברג, שוודית שפגש בזמן שלמדה אמנות בפריז. השניים התגרשו בסוף אותו עשור.
ב-1907 התחתן עם אשתו השנייה, הילדה פנינגטון-מלור (1876–1967), אנגלייה ממשפחה בעלת קרקעות. לשניים נולדו שני ילדים, פיטר ומלקולם.
בנו של מונתה, מלקולם, שירת במלחמת העולם השנייה במנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית מעבר לקווי האויב הנאצי בסקנדינביה הכבושה ולאחר מכן לקח חלק בקרב אנציו באיטליה.
יצירתו > מגילת סן מיקלה

מונתה התפרסם בזכות ספרו "מגילת סן מיקלה" (Boken om San Michele או La storia di San Michele), שתורגם למגוון שפות. את הספר הוא הכתיב בשנת 1929, בתקופה בה כבר היה עיוור. הספר הוא תמהיל של זכרונות מחייו של אדם מעניין שחי חיים מעניינים, דיווחים ממוקדי התרחשות של אירועים חשובים שבהם לקח חלק (כגון המגפה בנאפולי), הצעדים הראשונים ברפואת הנפש הצרפתית, שימוש בהיפנוזה, וקורט פנטזיה ומיתולוגיה שוודית.
הספר זכה להצלחה רבה ותורגם ל-45 שפות.
"מגילת סן מיקלה" השפיע על אנשים רבים, בהם הסופר הישראלי מאיר שלו, הרואה בספר הזה את אחד הגורמים המשפיעים ביותר בעיצוב אישיותו הספרותית. הספר תורגם לעברית והופיע בהוצאת עם עובד (תרגם מאנגלית יצחק ליב ברוך וחידש אמציה פורת).
יצירתו > ספרים נוספים

Från Napoli, 1885[דרוש תרגום]
Små skizzer, 1888[דרוש תרגום]
Memories and vagaries, 1897
Letters from a mourning city (La città dolente), 1899 ("מכתבים מעיר מתאבלת"), על נאפולי בימי מגפת הכולרה.
Bref och skisser, 1909
Red cross and iron cross, 1916 ("צלב אדום וצלב ברזל")
For those who love music, 1918
En gammal bok om människor och djur (Uomini e bestie), 1931
סן מיקלה

אכסל מונתה התאהב באי קאפרי ובנה את ביתו בחלקו העליון, אנאקפרי, באזור שבו נמצאו הריסותיו של ארמון מתקופתו של טיבריוס. ביתו של מונתה, וילה סן מיקלה, משמש כיום מוזיאון קטן לזכרו, בו מוצגות מהדורות של הספר "מגילת סן מיקלה" בשפות רבות, כולל עברית. המקום מהווה אתר תיירותי מבוקש, ולכן נאלצה הממשלה לקבוע מכסה שנתית מרבית, ומי שמגיע ללא הזמנת תור מראש עלול להיות מסורב כניסה.
איטואן מור

| --- | --- |

מור בשנת 2008
 לידה:  25 בפברואר 1989 (בן 35) שיקגו המזרחית שבאינדיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.91 מטר
 מספר:  55
 מכללה:  אוניברסיטת פרדו (2007–2011)
 דראפט:  בחירה מספר 55, 2011 בוסטון סלטיקס
 קבוצות כשחקן
 2011   2011–2012   2012–2014   2014–2016   2016–2020   2020–2021   2021–:  בנטון טרוויזו   בוסטון סלטיקס   אורלנדו מג'יק   שיקגו בולס   ניו אורלינס פליקנס   פיניקס סאנס   אורלנדו מג'יק
איטואן דונטה מור (באנגלית: E'Twaun Donte Moore; נולד ב-25 בפברואר 1989) הוא כדורסלן אמריקאי, שמשחק בקבוצת אורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA. עמדתו הטבעית של מור היא קלע, אך לעיתים הוא מתופקד גם בעמדות הרכז או הסמול פורוורד.
קריירת תיכונים ומכללות

מור נולד וגדל בעיר שיקגו המזרחית שבאינדיאנה. בשנתו האחרונה כתלמיד בתיכון "Central" המקומי, הוביל את קבוצת הכדורסל שלו לזכייה באליפות התיכונים של אינדיאנה עם ממוצע של 21.9 נקודות למשחק. במשחק הגמר קלע 28 מול תיכון "Indianapolis North Central", בו שיחק שחקן ה-NBA לעתיד אריק גורדון.
בין השנים 2007–2011 למד באוניברסיטת פרדו, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה תחת המאמן מאט פיינטר. בתקופתו באוניברסיטה רשם ממוצעים של 15.3 נקודות, 4.4 ריבאונדים ו-2.9 אסיסטים למשחק, ונבחר בכל ארבע העונות לאחת מחמישיות העונה של מחוז ה-"Big Ten". בעת סיום לימודיו החזיק בשיאי קבוצת פרדו בדקות משחק (4,517), משחקים (140), ניצחונות (107) ושלשות (243).
קריירה מקצועית > בוסטון סלטיקס ובנטון טרוויזו

מור נלקח בבחירה ה-55 של דראפט ה-NBA לשנת 2011 על ידי בוסטון סלטיקס. בשל שביתת השחקנים בפתיחת אותה עונה חתם מור על חוזה זמני בקבוצת בנטון טרוויזו האיטלקית, לצד שחקן שיקגו בולס בראיין סקלבריני. ב-12 משחקיו בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ קלע מור 11.2 נקודות בממוצע למשחק. בדצמבר 2011 הסתיימה השביתה, ומור חתם על חוזה רשמי עם הסלטיקס. בוסטון סיימה את העונה במקום הרביעי במזרח עם מאזן 49–37 (59.1%), אך מור עצמו שותף ב-38 משחקים בלבד וקלע 2.9 נקודות בממוצע למשחק. בפלייאוף 2012 העפילו הסלטיקס לשלב גמר המזרח, בו הפסידו למיאמי היט בתוצאה 3–4.
קריירה מקצועית > אורלנדו מג'יק

בסיום עונת הרוקי שלו הועבר מור בטרייד ליוסטון רוקטס, אשר מיד שחררה אותו מהקבוצה, ובספטמבר 2012 חתם על חוזה לשתי עונות באורלנדו מג'יק. בעקבות פציעות של מספר שחקני מפתח באורלנדו זכה מור לדקות משחק רבות, פתח ב-21 משחקים, ורשם ממוצעים משופרים של 7.8 נקודות ו-2.7 אסיסטים למשחק. בשתי עונותיו עם המג'יק רשמה הקבוצה מאזן ניצחונות שלילי 43–121 (26.2%).
קריירה מקצועית > שיקגו בולס

לקראת עונת 2014/2015 חתם מור על חוזה לשתי עונות בשיקגו בולס, עבור כ-2 מיליון דולר. בעונתו הראשונה בקבוצה זכה לדקות משחק מועטות בלבד תחת מאמן הקבוצה טום ת'יבודו, ובעונתו השנייה נכנס לרוטציית הקבוצה הקבועה תחת המאמן פרד הויברג, וקלע 7.5 נקודות ב-21.4 דקות למשחק.
קריירה מקצועית > ניו אורלינס פליקנס

ביולי 2016 חתם מור על חוזה בניו אורלינס פליקנס ל-4 עונות עבור כ-34 מיליון דולר. בעונתו השנייה בקבוצה (2017/2018) הפך לשחקן חמישייה קבוע, לראשונה בקריירה, ועזר לפליקנס לרשום שיפור של 14 ניצחונות לעומת העונה הקודמת. ניו אורלינס סיימה את העונה במקום השישי במערב עם מאזן 48–34, והביסה בפתיחת הפלייאוף את המדורגת שלישית, פורטלנד טרייל בלייזרס, בתוצאה 4–0. בסיבוב הפלייאוף השני הודחו הפליקנס על ידי גולדן סטייט ווריורס בתוצאה 1–4, על אף יכולת טובה של מור שקלע 14.4 נקודות למשחק. ב-11 בדצמבר 2017 קלע מור שיא קריירה של 36 נקודות במשחק מול יוסטון רוקטס.
קריירה מקצועית > פיניקס סאנס

בנובמבר 2020, לאחר 4 עונות עם הפליקנס, חתם מור על חוזה בפיניקס סאנס. בעונתו היחידה בפיניקס העפילה הקבוצה לגמר ה-NBA, אולם הפסידה מול מילווקי באקס בתוצאה 2–4.
קריירה מקצועית > החזרה לאורלנדו

בספטמבר 2021 חתם על חוזה באורלנדו מג'יק, בה שיחק בעבר בין השנים 2012–2014.
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | בוסטון | 38 | 0 | 8.7 | 0.387 | 0.378 | 1.000 | 0.9 | 0.9 | 0.3 | 0.1 | 2.9 |
| 2012/2013 | אורלנדו | 75 | 21 | 22.4 | 0.396 | 0.340 | 0.797 | 2.2 | 2.7 | 0.7 | 0.3 | 7.8 |
| 2013/2014 | אורלנדו | 79 | 3 | 19.1 | 0.428 | 0.354 | 0.765 | 1.7 | 1.4 | 0.8 | 0.2 | 6.3 |
| 2014/2015 | שיקגו | 56 | 0 | 9.0 | 0.446 | 0.342 | 0.600 | 0.8 | 0.6 | 0.4 | 0.1 | 2.7 |
| 2015/2016 | שיקגו | 59 | 22 | 21.4 | 0.481 | 0.452 | 0.629 | 2.3 | 1.7 | 0.6 | 0.3 | 7.5 |
| 2016/2017 | ניו אורלינס | 73 | 22 | 24.9 | 0.457 | 0.370 | 0.770 | 2.1 | 2.2 | 0.7 | 0.4 | 9.6 |
| 2017/2018 | ניו אורלינס | 82 | 80 | 31.5 | 0.508 | 0.425 | 0.706 | 2.9 | 2.3 | 1.0 | 0.1 | 12.5 |
| 2018/2019 | ניו אורלינס | 53 | 36 | 27.6 | 0.481 | 0.432 | 0.763 | 2.4 | 1.9 | 0.8 | 0.2 | 11.9 |
| 2019/2020 | ניו אורלינס | 56 | 6 | 18.2 | 0.426 | 0.377 | 0.689 | 2.3 | 1.4 | 0.6 | 0.2 | 8.3 |
| קריירה |  | 571 | 190 | 21.3 | 0.455 | 0.390 | 0.738 | 2.0 | 1.8 | 0.7 | 0.2 | 8.1 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | בוסטון | 9 | 0 | 2.3 | 0.250 | 0.000 | 0.500 | 0.3 | 0.3 | 0.0 | 0.1 | 0.6 |
| 2015 | שיקגו | 3 | 0 | 3.0 | 0.333 | 1.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.7 | 0.0 | 1.7 |
| 2018 | ניו אורלינס | 9 | 9 | 31.6 | 0.466 | 0.360 | 0.688 | 2.6 | 1.7 | 0.7 | 0.1 | 11.3 |

| קריירה |  | 21 | 9 | 15.0 | 0.441 | 0.357 | 0.667 | 1.4 | 0.9 | 0.4 | 0.1 | 5.3 |
הערות שוליים

↑  מור מסיים את קריירת התיכונים בשיא, באתר nwitimes.com,‏ 30 במרץ 2007
↑  ביוגרפיה, באתר קבוצת מכללת פרדו
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2011, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות השחקן באירופה, באתר basketball-reference.com
↑  מור נשלח בטרייד ליוסטון רוקטס, באתר הרשמי של הקבוצה, 20 ביולי 2012
↑  מור חותם על חוזה באורלנדו מג'יק, באתר הרשמי של הקבוצה, 29 באוגוסט 2012
↑  מור חותם על חוזה בשיקגו בולס, באתר הרשמי של הקבוצה, 18 בספטמבר 2014
↑  מור חותם על חוזה בניו אורלינס פליקנס, באתר הרשמי של הקבוצה, 21 ביולי 2016
↑  סטטיסטיקות הסדרה בין הפליקנס לווריורס, באתר basketball-reference.com
↑  דוח המשחק בין ניו אורלינס ליוסטון, באתר basketball-reference.com,‏ 11 בדצמבר 2017
↑  פיניקס מחתימה את מור, גאלוויי וג'ונס, באתר הקבוצה, 30 בנובמבר 2020
↑  מור חותם על חוזה באורלנדו, באתר הקבוצה, 9 בספטמבר 2021
איידק

איידק, או בשמו הלועזי המוכר יותר IDEC (ראשי תיבות של International Democratic Education Conference) הוא כנס בינלאומי של תנועת החינוך הדמוקרטי. הכנס מתרחש מדי שנה במקומות שונים בעולם, ללא ארגון מרכזי המארגן כנסים ובוחר מיקומים. בכל כנס נבחרים מארגני הכנס הבא. הכנס הראשון התקיים בשנת 1993 בבית הספר הדמוקרטי בחדרה, בישראל, ואורגן על ידי יעקב הכט, שלקח מאז חלק פעיל בכנס כמעט בכל שנה.
בשנת 2017, חוזרת מדינת ישראל לארח את הכנס בעיר חדרה ובגבעת חביבה, בשיתוף פעולה של ארגון ערי חינוך והמכון לחינוך דמוקרטי.
היסטוריה

מאז 1993 התקיים כנס IDEC בכל שנה, למעט שנת 2001. באותה השנה נאלצו לבטל את התוכניות לכנס שמאורגן בשיתוף פעולה ישראלי-פלסטיני, ובמקומו התרחש אירוע קטן יותר בארגון ישראלי, בו השתתפו יהודים, ערבים, וגרמנים.
לאחר שקבוצה הסכימה לארגן כנס, הפרטים כולם נמצאים בידי אותה הקבוצה - תאריכים, משתתפים, מחירים, לינה, וסגנון הכנס. אורכו של הכנס משתנה מדי שנה - הכנס הראשון ארך יומיים, ולעומתו ארך הכנס ב-1997 שבועיים. תלמידים מבתי הספר המארחים כמו גם תלמידים אורחים לוקחים חלק פעיל בארגון הכנסים; הכנס בבית הספר סאנדס בשנת 1997 והכנס בטוקיו בשנת 2000 אורגנו כמעט לגמרי על ידי תלמידים.
מטרות הכנסים

ישנן דעות שונות בנוגע למטרות הכנסים:
הכנס הוא הזדמנות לדון בבעיות משותפות באווירה תומכת.
הכנס משמש לעיתים להפצת רעיון החינוך הדמוקרטי באמצעות הזמנות מעוניינים אפשריים ומשיכת פרסום חיובי.
הכנס נתפס כאמצעי לגיבוש של קשרים טובים בין בתי הספר כדי שיוכלו להציע אחד לשני תמיכה בעת מצוקה.
הכנס מאפשר לשפר הראייה הציבורית של בתי הספר המארחים בתוך מדינתם.
המטרה של כנס נתון מוכרעת על ידי בית הספר שמארח אותו.
רשימת כנסים

להלן רשימה של כנסים שהתקיימו, הקבוצות שארגנו אותם, והמדינות שיוצגו בכנס:
1993 - בית הספר הדמוקרטי בחדרה, ישראל: אוסטריה, ארצות הברית, בריטניה וישראל.
1994 - בית הספר סאנדס, אנגליה: אוסטריה, בריטניה, וישראל.
1995 - WUK, וינה, אוסטריה: אוסטריה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, הונגריה, ישראל ונורווגיה.
1996 - בית הספר הדמוקרטי בחדרה, ישראל: אוסטריה, אוסטרליה, אוקראינה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הונגריה, הרשות הפלסטינית, ישראל, צרפת וקנדה.
1997 - בית הספר סאנדס, אנגליה: אוסטריה, אוקראינה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, הרשות הפלסטינית, טורקיה, יפן, ישראל, ניו זילנד וצרפת.
1998 - בית ספר משפחת סטורק, ויניצה, אוקראינה: אוקראינה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, יפן, ישראל, ניו זילנד, פולין ורוסיה.
1999 - בית הספר סאמרהיל, אנגליה: אוסטריה, ארצות הברית, בלגיה, בריטניה, גרמניה, הולנד, הרשות הפלסטינית, יוון, יפן, ישראל, ניו זילנד, צרפת וקנדה.
2000 - טוקיו שורה, יפן: אוסטרליה, אוקראינה, ארצות הברית, בריטניה, גואטמלה, גרמניה, הודו, הונגריה, הפיליפינים, הרשות הפלסטינית, יפן, ישראל, ניו זילנד, סין, פולין, קוריאה, רוסיה ותאילנד.
2002 - טמריקי, ניו זילנד: אוסטרליה, ארצות הברית, בריטניה, גרמניה, הודו, יפן, ישראל, נפאל וקוריאה.
2003 - בית הספר הפתוח באולבני וארגון AERO, ארצות הברית: אוסטרליה, אוקראינה, ארצות הברית, ברזיל, בריטניה, גואטמלה, גרמניה, דרום אפריקה, הודו, הולנד, הונגריה, הרשות הפלסטינית, טאיוואן, יפן, ישראל, ניו זילנד, נפאל, סין, פולין, צרפת, קנדה, רוסיה, שווייץ ותאילנד.
2004 - בובאנשוואר, הודו
2005 - KRÄTZÄ, ברלין, גרמניה: אוסטריה, אוסטרליה, איטליה, ארצות הברית, בלגיה, ברזיל, בריטניה, גרמניה, דנמרק, הודו, הולנד, יפן, ישראל, נורווגיה, ניו זילנד, צרפת, קוריאה ושווייץ (רשימה חלקית).
ראו גם

חינוך דמוקרטי
יעקב הכט
הערות שוליים

↑  כנס IDEC 2017 בישראל
↑  בית הספר הפתוח באולבני
↑  [AERO  http://www.educationrevolution.org]
איידי רוש

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1955 (בת 69) קלונמל, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 מקום מגורים:  קורק 
 השכלה:  Saint Cronan's Boys' National School 
 פרסים והוקרה:  הפרס ההומינטרי ע״ש רוברט ברנס (2007) 
 
איידי רוש (באנגלית: Adi Roche; נולדה ב-1955) היא פעילה אירית למען שלום, סיוע הומניטרי וחינוך, אשר התמקדה בפרט בסיוע לילדים שנפגעו בעקבות אסון צ'רנוביל ב-1986.
היא משמשת כמנכ"לית מתנדבת בעמותה האירית Chernobyl Children International.
ביוגרפיה

איידי רוש נולדה בקלומנל, שבמחוז טיפררי באירלנד, ב-1955. לאחר שסיימה לימודי בית ספר תיכון, היא הלכה לעבוד באייר לינגוס. היא עזבה בשנת 1984 כדי לעבוד כמתנדבת אירית במסע לפירוק נשק גרעיני. היא יזמה תוכנית חינוך לשלום אותה העבירה בעשרות בתי ספר ברחבי אירלנד. ב-1990 היא הייתה לאישה האירית הראשונה שנבחרה למועצת המנהלים של לשכת השלום הבינלאומית בשווייץ בז'נבה.
Chernobyl Children International

ב-1991 ייסדה רוש את ארגון הצדקה Chernobyl Children International ‏(CCI), כדי לספק סיוע לילדים בבלארוס, מערב רוסיה ואוקראינה, אשר נפגעו באסון.
תחת מנהיגותה, שלחה CCI מעל ל-€105 מיליון לאזורים שהושפעו ביותר בתקרית הגרעינית, והביאה יותר מ-25 אלף ילדים לאירלנד במסגרת תוכנית לטיפול רפואי והתאוששות. CCI הוא ארגון בינלאומי למען פיתוח, רפואה, וסיוע הומניטרי אשר עובד עם ילדים ומשפחות אשר ממשיכים להיות מושפעים מן האסון הגרעיני בצ'רנוביל ב-1986.
תוכנית "בתים של תקווה" של CCI מספקת אלטרנטיבה למוסדות מטעם המדינה, כמו בתי יתומים. באמצעות רכישת 30 בתים ושיפוצם, מאות ילדים זכו לבית משלהם.
CCI הקימה את הוספיס התינוקות הראשון בבלארוס. CCI אף סיפקה הכשרה לצוות הרפואי. בנוסף, CCI הביאה להסכם בין אירלנד ובלארוס בנושא אימוצים, אשר איפשר למאות יתומים להיות מאומצים באירלנד.
אחד הנושאים החשובים על סדר היום של העמותה הוא העלייה הניכרת מאז 1986 בילדים שנולדים עם מוגבלויות פיזיות ונפשיות. כתוצאה, ילדים ומבוגרים רבים מוצאים עצמם סגורים במוסדות שהיסטורית לא תמיד דאגו לזכויות הבסיסיות שלהם, ו-CCI עושה עבודה רבה בתחום זכויות האדם של כל הכלואים במוסדות טיפול ואחרים.
במסגרת הנגשת טיפול רפואי לנפגעים, יוצרת CCI שיתופי פעולה עם רופאים ומוסדות רפואיים, וכך, בין היתר, בוצעו 3,950 ניתוחי לב במשך כעשור וחצי בשיתוף המרכז הקרדיולוגי של ד"ר ויליאם נוביק.
עבודה עם האו"ם

ב-26 באפריל 2016, ביום השנה ה-30 לאסון צ'רנוביל, נאמה איידי רוש בפני העצרת הכללית של האו"ם בניו יורק. בצעד חסר תקדים, משלחת בלארוס העבירה לרוש את זמן הדיבור שלה בדיון העצרת לגבי צ'רנוביל. הייתה זו הפעם הראשונה שניתן לאדם שאינו דיפלומט או נציג פוליטי לפנות לעצרת הכללית בזמן המוקצה למדינה חברה.
ב-8 בדצמבר 2016, כתוצאה ישירה מנאומה של רוש, אישר האו"ם את "תוכנית מורשת אסון צ'רנוביל", אשר חלק מהותי ממנה הוא יום הזיכרון הבינלאומי לאסון צ'רנוביל.
ב-2001, לכבוד יום השנה ה-15 של האסון הגרעיני, השיקה רוש תערוכה של אסון צ'רנוביל במטה האומות המאוחדות בניו יורק. בשם "Black Wind, White Land". מורשת צ'רנוביל יוצגה באמצעות הדמיה דיגיטלית, צילומים, ופיסול של אמנים ממגוון מדינות. התערוכה הרב-תרבותית ארכה חודש, וב-2002 פתחה את הסבב האירופי שלה בדבלין.
בנוסף, רוש משתתפת ותורמת לוועידות וכנסים של האו"ם, ונואמת ומרצה בפני ארגוני סיוע בינלאומיים, דוגמת אונסק"ו, ומייעצת לפרויקטים ארוכי טווח כיצד להעביר סיוע הומניטרי לאזורי אסון, בעיקר בבלארוס, אוקראינה ומערב רוסיה. ביולי 2003 הייתה רוש הנואמת המרכזית בהשקת ICRIN - הרשת הבינלאומית לחקר ומידע על צ'רנוביל, מיזם משותף של האו"ם והרשות השווייצרית לפיתוח ושיתוף, ואף מונתה לוועדת ההיגוי של הארגון.
לציון יום השנה ה-18 של האסון באפריל 2004, נאמה רוש שוב בפני עצרת האו"ם, והקרינה את הסרט הדוקומנטרי זוכה פרס אוסקר Chernobyl Heart.
פרסים והכרה

ב-1990 יצרה רוש סרט דוקומנטרי בשם Black Wind, White Land, אשר תיעד את סבלם של ילדי צ'רנוביל. שנה שלאחר מכן הוענק לה פרס האישה האירופאית, ובאירלנד היא הוכתרה כאדם השנה של הרפובליקה.
ב-1997 זכתה רוש בפרס השלום הבינלאומי של טיפררי, המוענק "לאירים המצטיינים בעבודה הומניטרית". ב-2001, הוענק לה תואר דוקטור למשפטים לשם כבוד על ידי אוניברסיטת אלברטה שבקנדה. ב-2007 זכתה רוש בפרס ההומניטרי על שם רוברט ברנס.
בשנת 2010 זכתה רוש בפרס עולם בריאות הילדים. היא זכתה גם בפרס מטעם הארגון ב-2015, עבור "ההשפעה המדהימה המתמשכת שלה על חיי ילדים מאזור צ'רנוביל". באותה השנה זכתה רוש בפרס ההומניטרי על שם הנסיכה גרייס.
הוקרות נוספות שזכתה בהן רואץ כוללות:
Freedom of the City of Cork 2016
Pride of Ireland Lifetime Achievement Award 2016
Princess Grace Humanitarian Award 2015
Top 20 of Ireland’s Greatest Women of All Time 2014
Keynote speaker at the first anniversary commemorations of the Japanese earthquake in Fukushima 2012
Prize for Children from the World of Children Award Committee 2010
David Chow Humanitarian Award 2008
Robert Burns Humanitarian Award 2007
People’s Alliance candidate for the Irish Presidential Campaign 1997
European Person of the Year 1996
European Woman Laureate Award 1996
Irish Person of the Year 1996
First Irish woman elected to the Board of Directors of the International Peace Bureau in Geneva
Government appointee on the board of the Radiological Protection Institute of Ireland (RPII)
תארים של כבוד
דוקטור למשפטים מטעם אוניברסיטת אלברטה, 2001.
דוקטור למשפטים מטעם האוניברסיטה הלאומית של אירלנד, גאלוויי, יחד עם אלי היוסון.
דוקטורט מטעם אוניברסיטת לימריק, יחד עם אלי היוסון.
פוליטיקה

רוש הייתה מועמדת לתפקיד נשיאת אירלנד כמועמדת קואליציונית של מפלגת העבודה, השמאל הדמוקרטי, ומפלגת הירוקים בבחירות לנשיאות של 1997. כשהוכרזה כמועמדת, היא דורגה בראש הרשימה, אך במהלך הקמפיינים לבחירות מועמדים אחרים עקפו אותה, ובבחירות היא הגיעה למקום רביעי מתוך חמישה, עם כמעט 7% מהקולות.
הערות שוליים

↑  Clifford, Graham. "Adi Roche - 'I was drowning but the children of Chernobyl rescued me'", Independent, 14 December 2014
1 2  Adi Roche - the early favourite, BBC News, October 29, 1997.
↑  "irishtimes".
↑  PRESIDENT OF IRELAND, MICHAEL D. HIGGINS CALLS ON COUNTRY TO REMEMBER CHERNOBYL AND ITS VICTIMS AHEAD OF THE INAUGURAL UNITED NATIONS “CHERNOBYL DISASTER REMEMBRANCE DAY”, 25 Apr 2017
↑  "National Irish Visual Arts Library".
↑  The 2015 World of Children Award Honorees
↑  "Tipperary Peace Convention". Tipperary Peace Convention. אורכב מ-המקור ב-2010-07-01. נבדק ב-2018-03-09.
↑  Ralph Riegel (21 באוגוסט 2013). "Mandela, Clinton and Geldof among the former winners". Irish Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clarity, James F. (26 בספטמבר 1997). "Irishwomen Find Niche (And It's Not in Kitchen)". הניו יורק טיימס. {{cite news}}:  (עזרה)
איסקרה

| --- | --- |

שער המהדורה הראשונה של העיתון
 מייסד:  ולדימיר איליץ' לנין 
 תאריכי הופעה:  1900–1905 (כ־5 שנים) 
 שפה:  רוסית 
 מדינה:  רוסיה 
 
"אִיסְקְרָה" (מרוסית: Искра, "הניצוץ") היה עיתון פוליטי של גולים רוסים סוציאליסטים במערב אירופה בראשית המאה ה-20.
שם העיתון "איסקרה" ("הניצוץ) נגזר מהמוטו שלו "Из искры возгорится пламя" ("מהניצוץ תוצת האש"), הלקוח משיר שכתב איש הרוח הרוסי ולדימיר אודויֶבסקי בשלהי שנות ה-30 של המאה ה-19 בתגובה לשיר של פושקין, שפנה אל הדקבריסטים הכלואים בסיביר.
היסטוריה

העיתון הודפס לראשונה בדצמבר 1900 (על פי מקורות אחרים רק בינואר 1901), בלייפציג שבגרמניה, ולאחר מכן במינכן, בלונדון ובז'נבה.
במערכת העיתון שפעלה עד שנת 1903 כיהנו: ולדימיר איליץ' לנין, גאורגי ולנטינוביץ' פלחנוב, יוליוס מרטוב, פאבל אקסלרוד, ורה זאסוליץ', אלכסנדר פוטרסוב ומאוחר יותר הצטרף גם טרוצקי.
בשנים 1901–1902 פורסם בעיתון זה המניפסט (שהופיע מאוחר יותר בצורת ספר) החשוב של לנין, Что делать? ("מה יש לעשות?").
משנת 1903 העיתון הפך לביטאון של המנשביקים, עד סגירתו בשנת 1905. העיתון הופץ בכ-8,000 עותקים. מייסדי העיתון "פראבדה" ראו עצמם כממשיכי איסקרה.
ראו גם

פראבדה
הערות שוליים

↑  מילות השיר.
↑  מילות השיר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4162464-6  VIAF: 214246226   WorldCat (עם VIAF): 214246226 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איסקרה-סטאל ריבניצה

מועדון הכדורגל איסקרה-סטאל ריבניצה הוא מועדון כדורגל מולדבי מהעיר ריבניצה שבמזרח מולדובה, והיא חלק ממחוז טרנסניסטריה האוטונימי במזרח המדינה.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 2005 כאיחוד בין קבוצת החובבים "סטאל" לבין קבוצת "איסקרה" שהתמודדה בליגה השנייה. בעונת 2005/06 זכתה הקבוצה במקום השני בליגה השנייה ועלתה לליגה הבכירה. בעונת 2008/09 סיימה הקבוצה במקום השלישי, הישג שבזכותו קיבלה כרטיס למוקדמות הליגה האירופית בעונה שלאחר מכן, שהיה להופעתה הראשונה באירופה. הקבוצה הפסידה בסיבוב המוקדמות לקבוצת צ'רנו מורה וארנה מבולגריה והודחה מהטורניר. בעונת 2010/11 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה בליגה כשסיימה במקום השני. בעונת 2010/11 זכתה בגביע המולדבי. בסוף עונת 2012/2013 הקבוצה ירדה מליגת העל המולדבית לליגה השנייה במולדובה.
הופעות באירופה

הקבוצה העפילה לראשונה למפעל אירופי כלשהו בעונת 2009/10, אז הוגרלה בסיבוב השני המוקדם של הליגה האירופית מול צ'רנו מורה ורנה מבולגריה.
כדורגלנים מפורסמים בעבר ובהווה

מולדובה סרגיי אלכסייב
מולדובה ניקולאי יוסאן
מולדובה ארתור יוניצה
אכלה ואכלה

עמוד 1 בספר "אכלה ואכלה", מהדורת פרנסדורף
אָכְלָה וְאָכְלָה (האותיות אל"ף מנוקדות בקמץ קטן. נקרא גם מסורת הגדולה.) הוא קובץ מסורה עתיק, בספר נפרד מכתבי היד של התנ"ך, הכולל בתוכו רשימות מסורה, במיוחד מסוג "מסורה מצרפת". שם הספר נגזר משני העיולים הראשונים המופיעים בו.
כתבי יד

ידועים כיום שני כתבי יד שלמים של הספר ועוד כמה שרידים של כתבי יד. שני כתבי היד השלמים הם:
כתב יד פריס שהוצא לאור על ידי זלמן פרנסדורף בשנת 1864.
כתב יד האלה שהוצא לאור בשנת 1975 במדריד וידוע כמהדורת דיאז אסטבאן.
לטענת צבי גרץ, כתב יד האלה הוא יותר קדום ושלם, בהכילו מעל 500 רשימות, לעומת 374 בכתב יד פריס. סדר הפרקים בשני כתבי היד דומה מאוד ועל כן הם מזוהים כהעתקים של אותו ספר.
עיקר כתבי היד נכתב בשני טורים, באופן המתאים במיוחד להצגת זוגות מילים של מסורה מצרפת.
תוכן הספר

ספר "אכלה ואכלה" כולל רשימות של הערות מסורה, לרוב על מילים יחידות או זוגות של מילים, שיש להם מכנה משותף. רוב הרשימות הן מסוג "מסורה מצרפת". הרשימות מסודרות לרוב לפי סדר הפסוקים בתנ"ך או לפי סדר הא"ב.
בכתב יד פריס 59 רשימות של מילים יחידות, 58 רשימות של זוגות מילים השונות זו מזו (למשל אחת עם ו' החיבור ואחת בלעדיה), 20 רשימות של זוגות מילים זהות, 26 רשימות של מסורה מצורפת בתבנית אחרת, ועוד רשימות של קרי וכתיב, מסורה משווה ומסורת סירוגין.
בספר "אכלה ואכלה" אין כמעט רשימות מסורה של מילים מחורזות ואלו שכלולות בה הן מילים שהחרוז הוא בעל משמעות לשונית. מכאן ניתן להסיק שרשימות מסורה מחורזות הומצאו לאחר כתיבת קובצי "אכלה ואכלה".
כתיבתו

מחבר הספר אינו ידוע, אולם בתוך הספר מוזכר הפסיקתא, כך שהספר נכתב אחרי כתיבת הפסיקתא.
הספר מוזכר ככל הנראה על ידי יונה אבן ג'נאח, ועל ידי רש"י הוא מכונה "מסורת הגדולה".
צבי גרץ טען שהספר נכתב על ידי רבנו גרשום על סמך כתב יד בו נכתב "מסורה גדולה שכתב ר"ג" והדמיון בין הערות מסורה שיוחסו לרבנו גרשם לאלו המופיעים בספר "אכלה ואכלה". לעומתו טען אייזיק הירש וייס שהספר רק הועתק על ידי רבנו גרשום ולא נכתב על ידו, כי לא ייתכן שספר שנכתב על ידי רבנו גרשום הגיע במהירות כה גדולה לספרד וזכה ליחס כזה שהוא מוזכר על ידי  יונה אבן ג'נאח. ההנחה כיום היא שהספר גובש במאה התשיעית לכל המאוחר.
כתיבתו > היחס למסורה

יוסף עופר כותב שסביר שהספר נכתב אחרי התגבשות הערות המסורה שכן המסורה המצרפת, שמהווה חלק נכבד מהספר, מצרפת יחד הערות מסורה רבות. לעומת זאת, טוען עופר שהמסורה המצרפת של "אכלה ואכלה" קדמה לזו המופיעה בכתבי היד של התנ"ך, שכן הרשימות בספר יותר שלמות.