stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורן (כדורגלן)

לוראנו ביסאן-אטאמה מאייר (באנגלית: Laureano Bisan Etame-Mayer; נולד ב-19 בינואר 1977 בקמרון) הידוע כלורֶן (נקרא לעיתים לאורן), הוא כדורגלן עבר קמרוני. כמו כן, הוא פרשן קבוע בתוכנית של סקיי ספורטס על הלה ליגה.
קריירת מועדונים

לורן נולד בקמרון להורים שמוצאם בגינאה המשוונית. משפחתו עבר לספרד, שם הוא גם גדל. הוא החל את הקריירה שלו במועדון אוטררה אליו הושאל מסביליה, ולאחר מכן עבר אל קבוצת המילואים של סביליה, לבאנטה ומיורקה. לורן הגיש בקשה לקבלת אזרחות כפולה כדי שלא ייכלל בהגבלות לפי חוק בוסמן.
לורן הועבר לארסנל בקיץ 2000 תמורת סכום של 7,200,000£, על מנת לשחק בקישור או בהגנה. משחקו הראשון היה נגד סנדרלנד ב-19 באוגוסט. בעונתו הראשונה בארסנל הוא מיעט לשחק בעקבות מספר פציעות. לאחר זמן מה הוא הצליח להפוך לשחקן הרכב קבוע בעמדת המגן הימני, והחליף את לי דיקסון שפרש ולאחר מכן את אולג לוז'ני. לורן היה שחקן הגנה חשוב בארסנל בעונת הדאבל 2001/2002.
לורן סבל מפציעה בשריר השוק בעונת 2002/2003, והחמיץ את רובה. אולם, הוא הצליח להחלים בזמן על מנת לשחק בגמר גביע ה-FA נגד סאות'המפטון.
לורן היה שחקן הרכב קבוע בארסנל בעונת 2003/2004, אך בעונה זו הוכתם שמו הטוב בעקבות תקרית מילולית עם רוד ואן-ניסטלרוי ממנצ'סטר יונייטד. לורן הורחק על ידי התאחדות הכדורגל האנגלית לארבעה משחקים ונקנס בסכום של £40,000. למרות זאת, באותה עונה הוא השתתף במשחק ה-150 שלו במדי המועדון, שהצליח לזכות באליפות בלי אף הפסד.
לורן זכה בתואר שלישי עם ארסנל ב-2005, לאחר הניצחון בדו-קרב פנדלים גמר גביע ה-FA על מנצ'סטר יונייטד; לורן הבקיע את הפנדל הראשון לטובת ארסנל. אולם, במהלך עונת 2005/2006 לורן נפצע בברכו במשחק נגד ויגאן אתלטיק בחצי גמר גביע הליגה. הפציעה גרמה להשבתתו למשך כשנה, ורק ב-19 בדצמבר הוא נכלל שוב בסגל של ארסנל לקראת המשחק נגד ליברפול ברבע גמר גביע הליגה. המשחק נדחה, ולורן לא נכלל יותר בסגל של ארסנל.
בזמן שהיה פצוע הוא הוחלף על ידי עמנואל אבואה וג'סטין הויט, וכתוצאה מכך נטען בתקשורת האנגלית שלורן יעזוב את ארסנל למועדון אחר. ב-12 בינואר 2007 אישר ארסן ונגר, מאמן ארסנל, שהוא נתן ללורן אישור לעזוב את המועדון כשירצה בכך. לורן השלים את מעברו לפורטסמות' ב-18 בינואר 2007, תמורת סכום של £500,000‏, וחתם על חוזה לשנתיים וחצי.
משחקו הראשון של לורן כקשר פורטסמות' היה נגד צ'רלטון אתלטיק ב-20 בינואר, ובשאר משחקי העונה הוא חזר לעמדת המגן הימני. בעונתו השנייה במועדון הוא לא היה שחקן קבוע בעקבות יכולתו הגבוהה של גלן ג'ונסון. אולם, לורן החל לשחק יותר בעקבות יכולתו להצליח בכמה עמדות, ובמספר מקרים הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי, וכקשר ימני בזמן היעדרותו של ג'ון אוטאקה בגלל גביע אפריקה לאומות. ביוני 2009 הסתיים חוזהו בפורטסמות' והוא עזב את המועדון.
ב-15 במרץ 2010 חתם לורן בקורדובה מליגת המשנה הספרדית כשבסיום העונה פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לורן זומן לסגל של נבחרת קמרון לקראת מונדיאל 1998. משחקו המלא הראשון בנבחרת היה נגד נבחרת לוקסמבורג במאי 1998. במונדיאל עצמו לורן נכנס כמחליף במשחק נגד נבחרת צ'ילה (השלישי בשלב הבתים), וזמן קצר לאחר כניסתו למשחק הוא ניסה לחטוף את הכדור משחקן יריב אך ביצע עבירה שבגינה הורחק בכרטיס אדום.
הקריירה שלו בנבחרת לא הסתיימה בעקבות ההרחקה, והוא השתתף במשחקיה בגביע אפריקה לאומות בשנת 2000. באותה שנה הוא שיחק גם באולימפיאדת סידני, וזכה עם נבחרתו במדליית הזהב לאחר ניצחון בגמר נגד נבחרת ספרד.
לורן המשיך להצליח במדי הנבחרת, שזכתה בגביע אפריקה לאומות בשנת 2002; קמרון גברה על נבחרת סנגל בדו-קרב פנדלים לאחר תיקו 0 - 0 בסיום משחק הגמר; לורן הבקיע את אחד מהפנדלים.
תארים

מיורקה:
הסופר קאפ הספרדי (1998)
ארסנל:
3 פעמים גביע ה-FA (‏2002, 2003, 2005)
2 אליפות הפרמייר ליג (2001/2002, 2003/2004)
2 פעמים מגן הקהילה (2002, 2004)
פורטסמות':
גביע ה-FA (‏2008)
נבחרת קמרון:
מדליית זהב באולימפיאדת סידני
גביע אפריקה לאומות (2000, 2002)
השחקן המצטיין בגביע אפריקה לאומות (2000)
הערות שוליים

↑  "Lauren ends Pompey transfer spree" (באנגלית בריטית). 2007-01-22. נבדק ב-2024-10-04.
| נבחרת קמרון – מונדיאל 1998 |
| --- | --- | --- |
|  1 סונגו •  2 אלאנגה •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 ניאנקה •  7 אומאם-ביאיק •  8 אנג'יבו •  9 טצ'אמי •  10 מבומה •   11 אטו •  12 לורן • 13 אבאנדה •  14 סימו • 15 נדו • 16 ויליאם • 17 פנסה • 18 איפואה • 19 מאהובה • 20 אולמבה • 21 ג'וב • 22 אליום • מאמן: לרואה |  1 סונגו •  2 אלאנגה •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 ניאנקה •  7 אומאם-ביאיק •  8 אנג'יבו •  9 טצ'אמי •  10 מבומה •   11 אטו •  12 לורן • 13 אבאנדה •  14 סימו • 15 נדו • 16 ויליאם • 17 פנסה • 18 איפואה • 19 מאהובה • 20 אולמבה • 21 ג'וב • 22 אליום • מאמן: לרואה | קמרון |
| נבחרת קמרון – גביע אפריקה לאומות 2000 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 בוקאר •  2 אטובה •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 ניאנקה •  7 טצ'וטאנג •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 נדייפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 פנסה • 15 נדו • 16 בקונו • 17 פואה • 18 האמגה • 19 מאהובה • 20 אולמבה • 21 ג'וב • 22 המידו • מאמן: לשאנטרה |  1 בוקאר •  2 אטובה •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 ניאנקה •  7 טצ'וטאנג •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 נדייפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 פנסה • 15 נדו • 16 בקונו • 17 פואה • 18 האמגה • 19 מאהובה • 20 אולמבה • 21 ג'וב • 22 המידו • מאמן: לשאנטרה | קמרון |
| נבחרת קמרון – גביע אפריקה לאומות 2002 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 בוקאר •  2 טצ'אטו •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 דיקה דיקה •  7 נדו •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 נדייפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 אפאלה • 15 אלנודג'י • 16 סונגו • 17 פואה • 18 סופו • 19 דג'מבה-דג'מבה • 20 אולמבה • 21 קומה • 22 קאמני • מאמן: שאפר |  1 בוקאר •  2 טצ'אטו •  3 וומה •  4 סונג •  5 קאלה •  6 דיקה דיקה •  7 נדו •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 נדייפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 אפאלה • 15 אלנודג'י • 16 סונגו • 17 פואה • 18 סופו • 19 דג'מבה-דג'מבה • 20 אולמבה • 21 קומה • 22 קאמני • מאמן: שאפר | קמרון |
| נבחרת קמרון – מונדיאל 2002 |
| --- | --- | --- |
|  1 בוקר •  2 טצ'טו •  3 וום •  4 סונג •  5 קלה •  6 אנג'נקה •  7 אנדו •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 אנדיאפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 אפלה • 15 אלנודג'י • 16 סונגואו • 17 פואה • 18 סופו • 19 דג'מבה-דג'מבה • 20 אולמבה • 21 ג'וב • 22 קאמני • 23 קומה • מאמן: שאפר |  1 בוקר •  2 טצ'טו •  3 וום •  4 סונג •  5 קלה •  6 אנג'נקה •  7 אנדו •  8 ז'רמי •  9 אטו •  10 מבומה •   11 אנדיאפי •  12 לורן • 13 מטומו •  14 אפלה • 15 אלנודג'י • 16 סונגואו • 17 פואה • 18 סופו • 19 דג'מבה-דג'מבה • 20 אולמבה • 21 ג'וב • 22 קאמני • 23 קומה • מאמן: שאפר | קמרון |
כתם פז

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שמעון לביא 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ליבורנו 
 תאריך הוצאה:  1795 
 
כתם פז הוא חיבור קבלי מן המאה השש-עשרה, אשר נכתב על ידי המקובל רבי שמעון לביא (רש"ל). החיבור נכתב בפאס (מרוקו) ובטריפולי (לוב), ומהווה פרשנות ייחודית של הזוהר, ואת תמצית הגותו של רש"ל. הסיבות לחשיבותו של החיבור נובעות משום סמיכותו הכרונולוגית לגירוש ספרד מחד, ומנגד משום נבדלותה של פרשנות "כתם פז" מקבלת צפת, ומהגותו של האר"י, אשר הפכו ברבות השנים לסמכות הפרשנית המרכזית לזוהר. החיבור גופו, הוא פרשנות לספר הזוהר, על ספר בראשית.
רבי שמעון (אבן) לביא (רש"ל)

רבי שמעון (אבן) לביא נולד בקסטיליה בספרד, ככל הנראה בשנת הר"ם (1480) או בשנת הרמ"ה (1485), והיה לאחרון המקובלים שנולד בספרד. בשנת הרנ"ב (1492) רש"ל גורש עם משפחתו לפאס שבמרוקו. בפאס קיבל את השכלתו והסמכתו כרב וכרופא. שם גם, החל להתגבש ולהיווצר החיבור "כתם פז" בתקופת חיו המאוחרת של רש"ל בפאס. בשנת השי"ט (1559), עזב את פאס במטרה לעלות לארץ ישראל, להשתקע בה לשארית חיו ולהיקבר בה. בדרכו לארץ ישראל חלף בטריפולי, ונוכח דלילותה הרוחנית והתרבותית של הקהילה היהודית, החליט לסיים שם את דרכו, ולהשיב תורה ליהודי טריפולי. הוא יסד שם בתי מדרש והכשיר רבנים, משוררים ודיינים; חידש מסורות והנהיג את הקהילה עד מותו בגיל מופלג ביום ט"ו בשבט הש"מ (1580) או השמ"ה (1585). הפיוט בר-יוחאי מיוחס אף-הוא לרש"ל, אף שיש מי שמערער על קביעה זו. מקום קבורתו מוכר בשם אלד'הרה, וברבות הימים הפך לאתר עלייה לרגל עבור יהודים ומוסלמים כאחד.
כתם פז

את השם "כתם פז" הדביק לחיבור הר' חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א), זאת על-פי ר' יעקב בן נאום בהקדמה לדפוס ליוורנו של החיבור. בחיבור עצמו, מציין רש"ל כי הדברים נכתבו בשנת השל"א (1570). עד להדפסתו הראשונה נשמר כתם פז בכתב-יד אצל ישועה טנג'י, בתוניס. הספר נדפס לראשונה, לאחר שהיה גנוז וחבוי במשך יותר מכמאתיים שנים, בידי ר' יצחק כלפון, בליוורנו, שנת התקנ"ה (1795), בדפוס אליעזר סעדון. הספר בדפוס ליוורנו נדפס בשני כרכים. הכרך הראשון מכיל את הפרשנות לזוהר על הפרשות בראשית עד וירא, והשני את הפרשנות לפרשות חיי שרה ועד ויחי. פירוש רש"ל לזוהר, נמצא בכתב-יד מוסקבה-גינצבורג 802, כתב יד זה הוא מן המאה השמונה עשרה. ההדפסה שנייה נעשתה רק לכרך הראשון, בדפוס ג'רבה בשנת הת"ש (1940). בשנת תשמ"א (1981) נדפס הספר פעם שלישית, הכרך הראשון על-פי דפוס ג'רבה, והשני על-פי דפוס ליוורנו.
כתם-פז ויהדות טריפולי

בשנת 1510 נכבשה לוב על-יד פרדינאנד מלך ספרד, אותו המלך שגירש את היהודים מממלכתו ב-1492. במשך 41 שנים, עד לשנת 1551 עת כבשו העות'מאנים את לוב, יהודי טריפולי היו נתונים לרדיפותיו של פרדינאנד (עד שנת 1530) ושל "אבירי מסדר מלטה" (1530-1551). בתקופה זו נאנסו היהודים להמיר את דתם לנצרות, ונרדפו בשל מוצאם. ואכן, רוב בני קהילת טריפולי המירו את דתם, ברחו לארצות שכנות, או נמלטו דרומה אל פנים ארץ לוב. בתקופה זו, מערכת הקהילה היהודית נסדקה, אבדו מסורות מקומיות, ושירותי דת לא סופקו. מגמות אלו הביאו לבסוף להידרדרות רוחנית ותרבותית בחיי היהודים בלוב. רק לאחר הכיבוש העות'מאני גולים מספרד ופורטוגל החלו להגיע לטריפולי, והמצב הכלכלי בלוב הלך והשתפר אף-הוא.
מצב היסטורי ותרבותי זה, היה הקרקע אשר אפשרה את קליטת הגותו של רש"ל, כפי שזו מתבטאת בכתם פז. היהודים בטריפולי היו חסרי הנהגה וחסרי ידע. הם זנחו את המנהגים היהודיים למשך שני דורות בשל הרדיפות הדתיות. כאשר רש"ל הגיע לטריפולי נוכח המצב העגום של יהדות לוב, הוא נשאר שם והחל "להשיב תורה לישראל". בכך, יהודי לוב אימצו את תפיסת העולם היהודית של רש"ל אשר העניקה לתלמוד, למקרא ולזוהר מעמד קאנוני שווה. יתרה מזאת רש"ל בכתם פז קבע כי ידיעת הזוהר קודמת לידיעת התלמוד. כך עולה כי כתם פז, ספינת הדגל של הגות רש"ל, מהווה גרעין רעיוני לתרבות היהודית בלוב, אשר החלה להתפתח מחדש לאחר התקופה הספרדית-מלטזית, ובראשית התקופה העות'מאנית.
מאפיין נוסף בכתם פז הוא אופיו הפולמסי, דבר אשר מובן לאור מניעי הכתיבה של רש"ל. המקובל בחיבורו מגיב לשני פולמוסים דתיים-אינטלקטואליים. הראשון הוא הפולמוס עם האסכולות הרציונליסטיות והפילוסופיות של היהדות. להם, ביקש רש"ל להוכיח כי ביקורתם נעוצה דווקא באי-ידיעתם או אי-הבנתם את הזוהר, ולכן הוא ביקש לכתוב פירוש לזוהר. הפולמוס השני היה עם יהודים אנוסים, אשר ספגו רעיונות נוצריים, והחלו להביע ספקות באמיתות המקרא. בדומה לתפיסותיו של ברוך שפינוזה במאה ה-17 באמסטרדם.
מקורות השפעה

מקורות ההשפעה שעיצבו את הגותו של רש"ל, והוזכרו על-ידו בכתם פז הם כתביהם של: הרמב"ן, רבנו בחיי, ר' יוסף ג'יקטיליא, ר' מנחם ריקאנטי, ר' יהודה החסיד, כמו כן הוא מציין את ספר הבהיר, ספר מערכת האלוהות וספר הזוהר. בנוסף, הגותו של הרמב"ם מצוינת אף-היא כמקור השפעה מרכזי (בעיקר מורה הנבוכים). שני גורמים מסתוריים אשר השפיעו על רעיונות כ"פ היו מורהו עלום השם של רש"ל שלימדו בעיקר זוהר, ו"מניע קולמוסי" כפי שקרא לו רש"ל. ככל הנראה המורה עלום השם הוא גם בעל "ביאור המילים הזרות" המבאר קושיות בזוהר (עבור מחקר הקבלה כתם פז מהווה עדות נדירה לשימוש בחיבור "ביאור למילים זרות", ומאפשר למחקר להבין מי אותו מורה עלום שם/ מחבר המילון). המושג "מניע קולמוסי" מתאר טכניקת כתיבה אוטומטית של צירופי אותיות, כלומר הגורם המניע את העט וכותב את הדברים זוהי רוח הקודש. רעיון זה היה מוכר בזמן המדובר בצפון-אפריקה, והוא מופיע בכתביהם של מקובלים נוספים, למשל אצל ר' מרדכי בוזאגלו, ממרוקו בן תקופתו של רש"ל. מבחינת תפיסתו הקבלית כתם פז מהווה המשך ופיתוח של קבלת גירונה וקבלת פרובאנס.
השפעתו וחשיבותו של כתם פז

לפני הדפסתו הספר זכה לאזכורים מעטים. למשל, בספר יודע בינה, לר' יוסף חמיץ ור' משה זכות שנדפס בשנת התי"ח בוונציה; כמו כן, בפירושי הזוהר בכתב-יד לונדון 56. מובאות פרגמנטריות מתוך כתם פז משובצות גם בספר אשל אברהם לר' אברהם טוביאנה. הספר כתם פז לא נדפס לאחר כתיבתו במשך זמן רב, ולא זכה לתהודה רבה בקרב המקובלים, מה-גם שבמקביל זכתה קבלת האר"י לתפוצה רחבה.
חשיבות כתם פז לתרבות היהודית היא בהיותו ממשיך הדרך של הגות הקבלה הספרדית החל מן המאה החמש-עשרה, תוך חיזוק המגמה לשילוב הזוהר בקאנון היהודי. האסכולה הקבלית בספרד העניקה לאורך פרק זמן זה יותר ויותר משקל לזוהר כגורם מכריע בפסיקות הלכתיות. הזוהר עבר בתקופה זו תהליך קאנוניזציה וחדר לזרם המרכזי של היהדות. בכתם פז מעמיד רש"ל את הזוהר כטקסט קאנוני וקדוש, תוך הסתמכות על הזוהר להכרעת מחלוקות הלכתיות, או תוך נימוק כשליהם של הרמב"ן ורמב"ם משום שלא הכירו את הזוהר.
כיום כתם פז משמש הן את המקובלים והן את החוקרים. ספר הזוהר עם פירוש "מתוק מדבש" למקובל דניאל פריש עושה שימוש רב בכתם פז, בפירושיו לספר בראשית בזוהר. על-פי גרשם שלום זהו החיבור הקבלי החשוב במרוקו במאה השש-עשרה. חשיבות כתם פז עבור מחקר הקבלה היא בכך שהחיבור מציג רעיונות ופרשנות ייחודיים אשר סמוכים בזמן לגירוש ספרד, ושלא הושפעו מקבלת האר"י וקבלת צפת, אשר ברבות הזמנים הפכו לסמכות הפרשנית המקובלת של הזוהר. כמו כן בספר הזוהר של גרשם שלום, ניכרת בהערותיו התייחסות רבה מאוד לכתם פז כפירוש מרכזי לספר בראשית בזוהר.
לקריאה נוספת

בועז הוס, על אדני פז: הקבלה של ר' שמעון אבן לביא (ירושלים: מאגנס ויד בן-צבי, תש"ס)
בועז הוס, 'חייו וכתביו של רבי שמעון לביא מחבר ספר כתם פז', אסופות י' (תשנ"ז), עמ' קט–קלד.
הערות שוליים

↑  בועז הוס, על אדני פז: הקבלה של ר' שמעון אבן לביא (ירושלים: מאגנס ויד בן-צבי, תש"ס), בפתח דבר. (להלן: הוס, על אדני פז); הערך "הקבלה לאחר גירוש ספרד", האנציקלופדיה העברית, כרך כט, עמ' 92–93, מהדורת תשכ"ט; ר' שמעון לביא, כתם פז: על זוהר בראשית (חלק א' וחלק ב') (ירושלים: משפחת המחבר והמרכז לשימור והנחלת מורשת יהודי לוב, 2014), עמ' ה'-ו'. (להלן: "כתם-פז").
↑  הוס, על אדני פז, עמ' 4.
↑  יעקב חג'ג'-לילוף, תולדות יהודי לוב: מראשית התיישבות היהודים בלוב ועד עלייתם וקליטתם בארץ (אור-יהודה:  המכון ללימודים ולמחקר יהדות לוב, 2000), עמ' 38–39, וגם 258–259 (להלן: חג'ג', תולדות יהודי לוב); הערך "לביא, שמעון", האנציקלופדיה העברית, כרך כ"א, עמ' 154, מהדורת תשכ"ט.
↑  חג'ג', תולדות יהודי לוב 258-259; הוס, על אדני פז, עמ 5'.
↑  משה חלמיש, הקבלה בצפון אפריקה למן המאה הט"ז: סקירה היסטורית ותרבותית (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2001), עמ' 10 וגם בהערה 13 (עמ' 170). (להלן: חלמיש, הקבלה בצפון אפריקה); הוס, על אדני פז, עמ' 25.
↑  הוס, על אדני פז, עמ' 9–12.
↑  הוס, על אדני פז, עמ' 12.
↑  תולדות יהודי לוב עמ 35.
↑  הוס, על אדני פז, עמ' 8-9.
↑  חג'ג', תולדות יהודי לוב, עמ' 259; "כתם-פז" עמ' ז'-ט'; הוס, על אדני פז, 43.
↑  "כתם-פז", עמ יא'; הוס, על אדני פז, עמ' 7-8.
↑  הוס, על אדני פז, עמ' 6-7.
↑  הוס, על אדני פז, עמ' 38; "כתם-פז", עמ' יא'.
↑  הוס, על אדני פז, 27-30.
↑  הוס, על אדני פז, עמ' 27-28.
↑  הוס, על אדני פז, 29.
↑  הוס, על אדני פז, 25.
↑  הוס, על אדני פז, 26.
↑  הוס, על אדני פז, 42-44; "כתם-פז", עמ' ה' ו- יא'.
↑  זהר, מתוק מדבש, כרך א, הקדמת הזוהר-פרשת בראשית, עם הספר עמ' כז.
↑  חלמיש, הקבלה בצפון אפריקה, עמ' 17-18.
↑  ספר הזוהר של גרשם שלום (יוזעפאף תרל"ג-1873): עם הערות בכתיבת ידו, כרך א' (ירושלים: מאגנס, 1992), עמ'  ח' בהקדמה מאת יהודה ליבס; וראה הערותיו של שלום בעמ' 10, 14, 26, 29, 38, 85-86, 205 ועוד.
| ספר הזוהר |
| --- | --- | --- |
| חלקי הספר | רעיא מהימנא • תיקוני הזוהר • זוהר חדש • אדרא • אדרא רבא • אדרא זוטא • ספרא דצניעותא |  |
| דמויות | רבי שמעון בר יוחאי • רבי אלעזר ברבי שמעון • רב המנונא סבא • רבי חזקיה • הינוקא מכפר סכנין |  |
| חיבור ספר הזוהר | רבי משה די לאון‎ • מטפחת ספרים • רבי יצחק דמן עכו |  |
| פירושים | כתם פז • הסולם • מתוק מדבש |  |
| שונות | כגוונא • בריך שמיה • פתיחת אליהו הנביא • פרישי מדברא • עולימתא שפירתא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602040805171
לואי-סבסטיאן מרסייה

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1740 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  25 באפריל 1814 (בגיל 73) פריז, הקיסרות הראשונה 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  L’An 2440, rêve s´il en fut jamais, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חתימה:   
 
לואי-סבסטיאן מרסייה, המאה ה-18
לואי-סבסטיאן מרסייה (בצרפתית: Louis-Sébastien Mercier; ‏6 ביוני 1740 – 25 באפריל 1814) היה מחזאי וסופר צרפתי.
קורות חייו

מרסייה נולד בפריז למשפחה דלת אמצעים: אביו היה בעל מלאכה שהשחיז חרבות ונשק ממתכת לפרנסתו. חרף זאת זכה מרסייה לחינוך טוב.
הקריירה הספרותית

בראשית דרכו הספרותית עסק מרסייה בכתיבת איגרות הרואיות. הוא הגיע במהרה לכלל מסקנה שניקולה בואלו וז'אן רסין הרסו את השפה הצרפתית, וכי משורר אמיתי הוא זה שכותב פרוזה.
הוא כתב מחזות, מנשרים, רומנים ופרסם חיבורים רבים. מרסייה נהג למחזר פסקאות שלמות מעבודה אחת שלו למשנה ולהרחיבן. אבחנותיו החדות על הנעשה בחברה וחושיו העיתונאיים המושחזים הפכו את כתיבתו למרתקת. "אין סופר טוב יותר להתרשם ממנו", כתב רוברט דארנטון (Robert Darnton), "אם אתה רוצה לקבל מושג על איך פריז נראית, נשמעת, מריחה ערב המהפכה."
החשובות ביותר מבין עבודותיו השונות הן: L'An 2440, rêve s'il en fut jamais ‏(1771)‏; L'Essai sur l'art dramatique ‏(1773); ‏Néologie ou Vocabulaire‏ (1801);‏ Le Tableau de Paris ‏(1781–1788); ‏Le nouveau Paris ‏(1799); ‏Histoire de France ‏(1802); ו-Satire contre Racine et Boileau‏ (1808).
הוא זלזל בטרגדיה הצרפתית וראה בה קריקטורה של מנהגים עתיקים וזרים המוצגים בצורה נפוחה, ודיבר בזכותה של הדרמה כפי שראה אותה דני דידרו. הוא עיין את הפילוסופים. הוא סבר שהמדע המודרני לא התקדם בצורה ניכרת; הוא אפילו לקח את השמרנות שלו צעד אחד קדימה וטען שהארץ היא אדמה שטוחה ועגולה שסביבה מסתובבת השמש.
מרסייה כתב כשישים מחזות, ביניהם ראוי להזכיר את Jean Hennuyer ‏(1772);‏ La Destruction de la ligue ‏(1782);‏ Jennval ‏(1769);‏ Le Juge ‏(1774)‏ Natalie‏ (1775) ו-La Brouette du vinaigrier ‏(1775).
סדרת ספריו הידועה Le Tableau de Paris, התפרסמה בתריסר כרכים ב-1780 ואליה נוספו שישה כרכים בשם Le nouveau Paris ב-1800. זוהי סדרת מאמרים קצרים על חיי היום-יום בבירה הצרפתית והם מכילים מידע רב-ערך על ההיסטוריה של האוכל והאירוח, שהיו בחיתוליהם באותה עת. מרסייה מגנה שם מאכלים ושיטות בישול מסוימים שרווחו במהלך המאה ה-18 כמו קונסומה, ראגו ומוס.
הקריירה הספרותית > L'An 2440 (השנה 2440)

ספרו של מרסייה L'An 2440, rêve s'il en fut jamais (מילולית: "שנת 2440: חלום אם אי פעם היה כזה"; תורגם לאנגלית כ"זכרונות השנה אלפיים וחמש מאות (Memoirs of the Year Two Thousand Five Hundred)) הוא רומן אוטופי שמתרחש בשנת 2440. הספר הצליח מאוד (ראה אור בעשרים וחמש מהדורות אחרי הופעתו הראשונה ב-1771), העבודה מתארת את הרפתקאותיו של אדם חסר שם, שאחרי שהוא מעורב בוויכוח סוער עם חבר פילוסוף על חוסר הצדק בפריז, נרדם ומוצא עצמו בפריז של העתיד. דרנטון כתב ש"למרות שהגיבור הוא פרי הדמיון... צריך לקרוא את L'An 2440 כספר הדרכה רציני לעתיד. הוא מגיש השקפה חדשה ומדהימה: העתיד כעובדה מוגמרת וההווה כעבר מרוחק. מי יכול לעמוד בפני הפיתוי להשתתף בניסוי מחשבתי שכזה ? וברגע שאתה שוקע בתוכו, מי יכול שלא להבחין בכך שהוא חושף בפניו את ריקבון החברה, של פריז במאה ה-18.
גיבורו של מרסייה מציין כל דבר ששובה את דמיונו בפריז העתידנית. ניתן להבחין במרחב הציבורי ובמערכת הצדק. לבושם של האזרחים שימושי ונוח. בתי החולים יעילים ומבוססים על המדע. אין שום נזירים, כמרים, זונות, קבצנים, מורי ריקוד, מגדנאים, צבא סדיר, עבדות, מאסר שרירותי, מיסים, גילדות, סחר בינלאומי, קפה, תה או טבק וכל הספרות הלא-שימושית והלא-מוסרית שנכתבה בעבר מושמדת.
עתידו של מרסייה אינו כולו אוטופי. העושר והעוני הקיצוניים נמחו; אף-על-פי-כן, הדלות עדיין קיימת. יש התפתחות כלכלית מועטה ואוכלוסיית צרפת גדלה רק ב-50%.
השקפתו הפוליטית

בפוליטיקה הוא היה מתון, וכחבר בוועידה הלאומית, הוא הצביע נגד עונש המוות ללואי השישה עשר, מלך צרפת. במהלך שלטון הטרור הוא נכלא, אולם הוא שוחרר אחרי נפילתו של רובספייר, וטבע עליו את המונח "Sanguinocrat" (דמוקרט ארור, פחות או יותר).
לקריאה נוספת

על לואי-סבסטיאן מרסייה בBibliotheca Augustana (צרפתית)
Leon Bechard, Sebastien Mercier, sa vie, son oeuvre (Paris, 1903)
R. Doumic in the Revue des deux mondes (15 July 1903)
Montagné, Prosper. Larousse Gastronomique: The World's Greatest Culinary Encyclopedia. Edited by Jennifer Harvey Lang. New York: Clarkson Potter, 2001. Third English edition, p. 737.
הערות שוליים

↑  Robert Darnton, The Forbidden Best-Sellers of Pre-Revolutionary France (New York: W.W. Norton, 1996), 118.
↑  Darnton, Forbidden Best-Sellers, 120.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272111105171  PLWABN: 9810674367405606  BIBSYS: 5013010  BNE: XX1034232  BnF: cb11915633w (data)  CANTIC: a10471248  GND: 118581007  HDS: 022255  ICCU: RAVV060581  ISNI: 0000 0001 2128 0441  KulturNav: e830f1d0-3b6f-4f1b-947e-9a2992cf0b46  LCCN: n50035959  LNB: 000227300  NDL: 00471537  NKC: xx0055097  NLA: 35347299  NLG: 119527  NLK: KAC201428430  NTA: 068435134  RKD: 313004  SELIBR: 296587  SNAC: w6447r3j  SUDOC: 027023702  Trove: 920523  ULAN: 500354579  VcBA: 495/231199  VIAF: 36921956   WorldCat (עם VIAF): 36921956
כתיב כימי

מאמר על כימיה בכתב עת מדעי שפורסם בשנת 1865
כתיב כימי הוא אוסף של כללים ומוסכמות בהם משתמשים בכימיה לתיאור אטומים, מולקולות, מבנים כימיים אחרים, תגובות כימיות ומנגנונים של תגובות כימיות.
אטומים

כל אטום מיוצג על ידי אוסף של סימנים המבטא את התכונות העיקריות של האטום. סימנים אלו כוללים:
סמל כימי - הסמל מורכב מאחת או יותר אותיות לטיניות המהוות את קיצור שמו של היסוד, במקרים רבים בלטינית. האות הראשונה תמיד גדולה, והאותיות הבאות, אם ישנן, הן קטנות. להלן מספר דוגמאות:
| שם היסוד | הסמל הכימי | מקור הסמל |
| --- | --- | --- |
| מימן | H | מלטינית: Hydrogenium |
| כסף | Ag | מלטינית: Argentum |
| טנטלום | Ta | על שם טנטלוס מהמיתולוגיה היוונית |
| כספית | Hg | מלטינית: Hydragyrum |
| איטרביום | Yb | על שם הכפר איטרבי (Ytterby) במחוז סטוקהולם, שוודיה |
במקרים מסוימים מציינים אחד או יותר מהנתונים הבאים בנוסף לסמל הכימי עצמו:
מספר מסה - מופיע בכתב עילי משמאל לסמל הכימי, ומציין את הכמות הכוללת של הנוקליאונים (הפרוטונים והנייטרונים) הנמצאים בגרעין האטום. את מספר המסה מציינים כשיש צורך להדגיש את סוג האיזוטופ. לדוגמה:
מספר אטומי - מופיע בכתב תחתי משמאל לסמל היסוד, ומציין את מספר הפרוטונים בגרעין האטום. מספר הפרוטונים של היסוד קובע את מיקומו הסידורי של היסוד בטבלה המחזורית:
בטבלה המחזורית נהוג במקרים רבים לציין את מספר המסה ואת המספר האטומי יחד:
אלקטרוני הערכיות - האלקטרונים הנמצאים ברמת האנרגיה האחרונה מסומנים כנקודות מסביב לסמל הכימי של היסוד.
המטען החשמלי - כשיש הבדל בין מספר הפרוטונים למספר האלקטרונים באטום מוסיפים לסמל הכימי של היסוד סימון המייצג את ההפרש בין המספרים. הסימון, המופיע בכתב עילי מימין לסמל היסוד, מכיל את הסימן + כשיש יותר פרוטונים או את הסימן - אם מספר האלקטרונים גדול יותר. כאשר ההפרש גדול מ-1 מוסיפים מספר המייצג את ההפרש מצד שמאל של הסימן.
תרכובות: נוסחאות טקסט

נוסחה מולקולרית היא הדרך הבסיסית ביותר לציון תרכובות. בנוסחה זו נכתבים הסמלים הכימיים של האטומים המרכיבים אותה, ולצידם מספר האטומים מכל סוג. מספר האטומים נכתב מימין לסמל הכימי, בכתב תחתי. ישנם שני סוגי כתיבה, נוסחה אמפירית ונוסחה מולקולרית.
נוסחה אמפירית של תרכובת מראה את היחסים המספריים בין האטומים השונים בתרכובת, זאת בניגוד לנוסחה המולקולרית, המראה את המספרים האבסולוטיים של האטומים. בנוסחאות אמפיריות משתמשים בעיקר בחישובים סטויכיומטריים ולא בכתיב כימי כללי:
נוסחת מבנה מציינת את מספרם של כל אטומי התרכובת, בדומה לנוסחה מולקולרית, אך ממחישה במידה זו או אחרת את האופן שבו האטומים מסודרים במולקולה. לשם כך ניתן לכתוב בנוסחאות מבנה את אותו האטום יותר מפעם אחת; באופן זה מתחלקת התרכובת בנוסחת המבנה למעין "תתי-קבוצות" המקלות על הבנת המבנה הסידורי של האטומים במולקולה.
קבוצות במולקולה המופיעות מספר פעמים ניתן לייצג בנוסחת המבנה באמצעות סוגריים:
קשרים קוולנטיים: מבנה לואיס

במבנה לואיס מיוצגים האלקטרונים במולקולה—רק אלו שבקליפת הערכיות—באמצעות נקודות. לשם המחשה מלאה מיוצגים כל האלקטרונים בקליפה הערכיות, אלו המשתתפים בקשרים קוולנטיים ואלו שאינם קשורים. בדרך כלל המחשה זו אינה נחוצה; במקרה זה מסתפקים באלקטרונים הקושרים בלבד.
ברוב המקרים ניתן לייצג קשרים קוולנטיים בנוסחאות מבנה באמצעות קווים במקום נקודות: קו בודד לקשר בודד, קו כפול לקשר כפול וקו משולש לקשר משולש. לרוב קשרים של אטומי מימן אינם מיוצגים. בדרך כלל נמנעים מייצוג הקשרים אם אין בכך צורך ממשי, אך במקרים רבים תורם ייצוג הקשרים רבות להבנת מבנה התרכובת. נוסחאות המבנה העושות שימוש בקווים, וכן נוסחאות הקו (ראו בהמשך) נחשבות כווריאציות של מבני לואיס:
גם זוג אלקטרונים בלתי-קושרים ניתן לייצוג באמצעות קו. להלן נוסחת לואיס של פחמן דו-חמצני, בה מיוצגים שני קשרים כפולים באמצעות קווים כפולים, וכן שני זוגות אלקטרונים בלתי-קושרים בכל אטום חמצן:
נוסחאות מבנה מוגבלות בעיקר למולקולות הבנויות משרשרת פשוטה ובלתי-מסועפת. למרות זאת ניתן להציג במולקולות קטנות הסתעפויות. להלן נוסחת מבנה מורחבת של התרכובת 5-מתיל-2-הקסאנון: