stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל סוסלוב
ביוגרפיה

ב-1921 הצטרף סוסלוב למפלגה הקומוניסטית הסובייטית. הוא למד כלכלה במכון פלחנוב. ב-1941 נהייה לחבר מלא בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסובייטית.
במהלך מלחמת העולם השנייה פיקח סוסלוב על הגלייתם של צ'צ'נים ומיעוטים אחרים מהקווקז. בשנים 1944–1946 סוסלוב היה יושב ראש הלשכה לענייני ליטא של הוועד המרכזי. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא היה האחראי על אכיפת השלטון הסובייטי בליטא הכבושה, ובמסגרת תפקידו שלח כפרים שלמים לגולאגים בברית המועצות. ישנה שמועה האומרת כי לאחר המושב הרביעי של המפלגה הקומוניסטית של ליטא הוא אמר למספר חברי מפלגה: "ליטא תהיה בלי ליטאים".
עקב אופיו הדוגמטי והאכזריות שהפגין בליטא, בשנת 1946 העניק לו סטלין מושב באורגביורו (организационное бюро - Оргбюро) - הגוף האחראי על ארגון פעולות המפלגה. ב-1947 סוסלוב מונה למזכיר הוועד המרכזי האחראי על אידאולוגיה (ЦК КПСС), תפקיד בו שירת עד סוף חייו. בתפקיד זה הוא החליף את אנדריי ז'דאנוב.
בין השנים 1949–1951 היה העורך הראשי של ביטאון המפלגה הקומוניסטית - פראבדה.
בשנת 1952, סוסלוב מונה לחבר-מועמד בפוליטביורו (שבאותה עת נקרא פרזידיום) בעקבות הוועידה ה-19 של המפלגה. לאחר מות סטלין במרץ 1953, חלה נסיגה מסוימת במעמדו והוא איבד את מושבו בפוליטביורו. עם זאת, הוא החל לשקם את מעמדו ב-1954 כאשר מונה ליושב ראש ועדת החוץ של הסובייט העליון. ב-1955 כבר היה לחבר מלא בפוליטביורו.
ביוני 1957 סוסלוב גיבה את המזכיר הכללי (אז נקרא המזכיר הראשון) ניקיטה חרושצ'וב במאבקו נגד "הקבוצה האנטי-מפלגתית" שהונהגה בידי גאורגי מלנקוב ויאצ'סלב מולוטוב לזר קגנוביץ' ודמיטרי שפילוב. באוקטובר של אותה שנה הוא האשים את גאורגי ז'וקוב שר ההגנה ב"בונפרטיזם" במליאת הוועד המרכזי שהדיחה אותו מכל תפקידו במפלגה וממשלה.
ב-1964 סייע סוסלוב להדיח את חרושצ'וב ונשאר בתפקידו כאידאולוג המפלגה אך כוחו גדל. הוא נהפך לבעל ההשפעה השני בשלטון לאחר מזכ"ל המפלגה ליאוניד ברז'נייב. הוא הרבה להתמקד ביחסים בין המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות לבין מפלגות קומוניסטיות בעולם. בסוף שנות ה-60 גבר הפולמוס האם להנציח את יום הולדתו של סטלין בטקסים רשמיים ולטהר את שמו לאחר שהוקע בשנות הדה-סטליניזציה של חרושצ'וב, או פשוט "למחוק" את הפרק מההיסטוריה של ברית המועצות ולא להזכירו - לא לטובה ולא לרעה. בראש הפלג שדגל בהתעלמות מסטלין עמד ליאוניד ברז'נייב מזכ"ל המפלגה, ובראש הפלג שדגל בטיהור שמו עמד סוסלוב. סוסלוב נחל הפסד לאחר שברז'נייב ופלגו ניצחו והשלטונות התעלמו מסטלין. אף על פי כן גדל כוחו של סוסלוב. הוא דגל בנקיטת מדיניות נוקשה נגד מדינות הגוש המזרחי ובדוגמטיות מבית. עם הידרדרות מצבו הבריאותי של ברז'נייב הוא נטל חלק מסמכויותיו. סוסלוב עמד בראש שתי ועדות שונות שנקראו על שמו: האחת שעסקה בנושא חוסר היציבות בפולין, והשנייה באפגניסטן. מבחינה היררכית, הוא היה המועמד המוביל לרשת את ברז'נייב, אך היסטוריונים רבים תוהים האם הוא באמת רצה לרשת אותו. רבים טוענים, על פי אופיו, כי היה מעדיף שאדם אחר יתמנה לתפקיד המזכיר הכללי והוא יישאר בתפקידו כאידאולוג המפלגה.
מותו ומשפחתו

בשנותיו האחרונות לא היה סוסלוב אדם בריא. בצעירותו סבל משחפת. ב-1976 עבר התקף לב. הוא סבל מהתקשות כלי דם. בערב ה-21 בינואר 1982 בעת שצפה בתוכנית טלוויזיה עם בתו מאיה על לנין, וכשעה לאחר שלקח את התרופות, נטה ראשו הצידה והוא הספיק להרגיע את בתו ולומר שהוא בסדר ואז איבד את ההכרה. הדם הפסיק לזרום לראשו והוא חווה שבץ מוחי חמור. מאיה התקשרה ליבגני צ'זוב הרופא הראשי של הקרמלין וליורי אנדרופוב ראש הק.ג.ב.. הוא הובהל לבית החולים הקליני המרכזי - מתחם מאובטח במערב מוסקבה בו התאשפזה אליטת ברית המועצות והוחזק בחיים בעזרת מכונה עוד כ-4 ימים בטרם נפטר ב-25 בינואר.
מעמדו הרם זיכה אותו בהלוויה ממלכתית מפוארת שזכו לה המנהיגים הסובייטים. הלווייתו הייתה הגדולה והמפוארת ביותר הראשונה מאז מותו של סטלין. שלושה ימי אבל הוכרזו, וגופתו הונחה בארון פתוח שהוקף בזרי פרחים בבית האיגודים המקצועיים שבמוסקבה, שם נהגו להניח את המנהיגים הסובייטים לתצוגה, עד להלוויה. הבניין היה פתוח לקהל הרחב לצפייה. ב-29 בינואר הוצא משם ארונו שהונח על עגלה שנקשרה לנגמ"ש. הארון הובל ברחובות מוסקבה לכיכר האדומה שם נקבר בטקס מרשים בבית הקברות של חומת הקרמלין.
סוסלוב היה נשוי ליליזבטה אלכסנדרובנה, רופאת שיניים (נפטרה ב-1972), והיו לו שני ילדים תאומים שנולדו ב-1929, רבוליי שעבד במערכת הביטחון ומאיה - בעלת תואר שלישי בהיסטוריה, מתגוררת באוסטריה מאז 1990.
לקריאה נוספת

Serge P. Petroff, Red Eminence: A Biography of Mikhail A. Suslov (1988).
לירון פיין

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1971 (בן 52) 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  3 
 www.lironfine.com
 
לירון פיין (נולד ב-8 בדצמבר 1971) הוא סופר, קופירייטר וסטארטאפיסט ישראלי.
קורות חייו

לירון פיין נולד ב-8 בדצמבר 1971 בישראל כלירון פיינטוך, להוריו רחלה ואיז'ו פיינטוך. לאחר נישואיו קיצר את שם משפחתו ל-פיין. אביו עסק ביהלומים והתגורר שנים רבות בגרמניה. אמו עובדת בתפקיד בכיר באיכילוב. יש לו אח צעיר ממנו, המשמש בתפקיד ניהולי בכיר בחברת תרופות.
פיין התגורר עד גיל ארבע בגרמניה לרגל עסקי אביו. כששבו לישראל, התגוררו בשכונת נחלת יצחק בתל אביב. הוא למד בבית ספר איילון, ובחטיבת ביניים גימנסיה הרצליה. בתקופת בית הספר היסודי למד בחוגים למחוננים של אריקה לנדאו. בתיכון למד בבית הספר להנדסאים של אוניברסיטת תל אביב. בצה"ל שירת כטכנאי בחיל הקשר. לאחר שחרורו מהצבא למד קופירייטינג בחברת עבודי קריאייטיב, ותסריטאות באוניברסיטה הפתוחה.
כתב את הטור "מודד את מודיעין", במקומון "מודיעין ניוז" בשנים 2003–2006.
נשוי לבלה פיין, אחות במקצועה, להם שלושה ילדים, והם מתגוררים במודיעין.
קריירה בפרסום

עם שחרורו מצה"ל החל לעבוד כקופירייטר במשרד פרסום. עבד במשרדים: טמיר כהן JWT ,OK, שיאון info ועוד. במהלך השנים הפך לשותף ומנהל קריאייטיב במשרד הפרסום "דינב פיין". כקופירייטר עבד על כתיבת אתרי האינטרנט של הבנקים לאומי למשכנתאות, מזרחי טפחות, ביטוח ישיר, בנק ישראל, רשת עדן טבע מרקט ועוד.
הוא משמש כתסריטאי של מרכזי מבקרים, ובהם: מרכז רבין ברמת אביב, מכון ויצמן ברחובות, מרכזי המבקרים של מחלף המוביל, מקורות, נחלת בנימין, חומה ומגדל בסחנה, עין חרוד, קק"ל אגם החולה ושילה.
סדרות טלוויזיה

כתב את סדרת הטלוויזיה "דום לב", ששודרה בערוץ הראשון, (2001). במאי הסדרה היה שמואל אימברמן, וכיכבו בה ישראל פוליאקוב ואקי אבני.
בנוסף לכך כתב כתסריטאי משנה פרקים לסדרה "צימרים", ששודרה בערוץ הראשון (2003).
ספריו

2003 "אל מלא רחמים" בהוצאת ברקאי, ראשון לציון.
2013 "גנום" בהוצאה עצמית.
2014 "סוף איכילוב" בהוצאה עצמית - ספר קומי, העוסק במשמרת לילה אחת בבית החולים איכילוב, מהזווית של העובדים הזוטרים במשמרת הלילה.
2016 "עלמוות", בהוצאת איפאבליש.
2016 "קוד הנצח", בהוצאת איפאבליש.
2016 "ועכשיו מה?, בהוצאת איפאבליש.
ששת הספרים תורגמו לאנגלית, והושקו בארצות הברית תחת שם הסופר L.L. Fine.

הספרים נמכרים באמזון וכן בחנויות ספרים נוספות.
"אל מלא רחמים" מפורסם תחת השם At God's Mercy,

"סוף איכילוב" מפורסם תחת השם Night Shift,

"גנום" נמכר באמזון תחת השם Genosimulation,

Heaven - ספר מדע בדיוני אפוקליפטי.
בישראל הוציא לאור גם שני ספרי ילדים פרי עטו, בשיתוף עם האמנית סיגל דינר גור
ואשת החינוך ריקי ממרן:
2013 "מהפך במטבח" – להקניית הרגלי אכילה;
2010 "מהפיכה בשמיכה" – ספר להקניית הרגלי שינה. הספרים ראו אור בשיתוף רשת גני הילדים "המכללה לגיל הרך".
פעילות באמזון

פיין השיק את המיזם החינמי Israeliwriters.com - המדריך השלם להוצאה עצמית של ספרים באמזון.
במקביל, הוא מגיש סיוע מקצועי לסופרים כדי להוציא את ספריהם באמזון. עבד עם הסופרים אמנון ז'קונט וניב קפלן.
היי-טק

פיין היה שותף בחברת הסטארטאפ Mobile Dreams,

המפתחת אפליקציות לסמרטפונים בתחומים מגוונים, בהן את אפליקציית statush – משחק טריוויה העושה שימוש ייחודי בפייסבוק.
הערות שוליים

↑  מתוך עמוד הפייסבוק של לירון פיין
↑  "סוף איכילוב"
↑  אודות לירון פיין, באתר אמזון
↑  s=books&ie=UTF8&qid=1390479180&sr=1-1 At God's Mercy, באתר אמזון
↑  הספר Night Shift
↑  הספר Genosimulation, באתר אמזון
↑  באתר אמזון
↑  העולם של סיגידי - רעיונות יצירה ומשחק
↑  הוצאה עצמית של ספרים באמזון. המדריך השלם
↑  אתר חברת Mobile Dreams
↑  האתר של statush
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574680705171  ISNI: 0000 0004 0315 1947  LCCN: no2003099785  VIAF: 299483626   WorldCat (עם VIAF): 299483626
מאיה פינקלר

מאיה פינקלר (נולדה ב-6 בפברואר 1984) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. בעלת 7 מדליות מהמכביה השבע עשרה (2005) מהן 5 זהב ו-2 כסף.
ביוגרפיה

פינקלר התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל בת ים בהדרכתו של מאיר לויה. עופר, אחיה הבוגר של מאיה, גם הוא שחיין מצטיין. לאחר מכן היא עברה להתאמן בפנימיית המחוננים בווינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן ושחתה עבור קבוצת השחייה של הפועל ירושלים.
ביוגרפיה > 2001 > אלופת המכביה

בתחרויות השחייה של המכביה ה-16 שנערכו בווינגייט ביולי 2001 זכתה פינקלר במדליית זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 27.45 שניות.
ביוגרפיה > 2004

באליפות אירופה בשחייה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 קבעה פינקלר שיאים אישיים בכל המשחים בהם השתתפה. היא סיימה במקום 23 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:05.17 דקות, במקום 24 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.59 שניות ומקום 26 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.87 שניות. בנוסף, היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם אניה גוסטומלסקי, מונה מירון וורד בורוכובסקי בתוצאה של 4:15.50 דקות.
ביוגרפיה > 2004 > אליפות השיא

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף יולי אותה שנה זכתה פינקלר ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.44 שניות, לפני גוסטומלסקי (26.65 שניות) וענבל לבבי (27.88 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:03.56 דקות, לפני מור פליישמן (2:06.62 דקות) וגוסטומלסקי השיאנית הישראלית היוצאת (2:07.03 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אישי של 4:20.46 דקות, לפני פליישמן השיאנית הישראלית (4:25.05 דקות) ומאשה בליזניוק (4:30.08 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.74 שניות, אחרי גוסטומלסקי (57.09 שניות) ולפני קרן זיבנר (59.03 שניות).
ביוגרפיה > 2005 > מכביה

בתחרויות השחייה של המכביה ה-17 שנערכו בווינגייט ביולי 2005 זכתה פינקלר ב-7 מדליות, 5 מדליות זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 26.76 שניות, לפני ג'ונסון פייטון מארצות הברית (27.41 שניות) ונתניה הרפר אף היא מארצות הברית (27.49 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 2:04.24 דקות, לפני דניאל ארד מארצות הברית ( 2:08.05 דקות) ומרווה חרפק (2:08.49 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:32.96 דקות, לפני ארד (4:33.73 דקות) ורבקה סמוק מארצות הברית (4:34.82 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:58.62 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי 8:39.71 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.05 שניות, אחרי גוסטומלסקי (57.62 שניות) ולפני פייטון (59.24 שניות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם סיגל סימסולו, אסאלה חלאג' ושרי מצרי בתוצאה של 4:25.87 דקות, אחרי ארצות הברית (4:25.82 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה בזינוק שליחות תוצאה של 56.72 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בתחילת אוגוסט אותה שנה זכתה פינקלר במדליית זהב וב-3 מדליות כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 57.92 שניות, לפני זיבנר (58.98 שניות) וחרפק (59.43 שניות),. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.83 שניות, אחרי גוסטומלסקי (26.29 שניות) ולפני חרפק (27.43 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.26 דקות, אחרי גוסטומלסקי (2:03.60 דקות) ולפני פליישמן (2:07.52 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:25.51 דקות, אחרי אולגה ברסנייבה (4:20.86 דקות) ולפני פליישמן (4:26.93 דקות).
ביוגרפיה > 2006

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט 2006 זכתה פינקלר בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.92 שניות, אחרי אניה גוסטומסלקי שקבעה שיא ישראלי ושיא בינלאומי חדש של 26.02 שניות ולפני קרן זיבנר (26.93 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 57.70 שניות, אחרי אניה גוסטומלסקי (56.53 שניות) ולפני קרן זיבנר מבני הרצליה (58.29 שניות).
הערות שוליים

↑  אורי שטיפט, שיא ישראלי למאיה פינקלר ב-200 מטר חופשי!, באתר ONE,‏ 30 ביולי 2004
↑  אורי שטיפט, ערב של שיאים באליפות, באתר ONE, ‏10 באוגוסט 2006
↑  אורי שטיפט, שני שיאים ישראלים בסיום אליפות ישראל, באתר ONE, ‏12 באוגוסט 2006
מאיה קאזאן

| --- | --- |

קאזאן, 2015
 לידה:  24 בנובמבר 1986 (בת 37) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וסליין  סטודיו ויליאם אספר 
 מספר צאצאים:  1
 http://www.mayakazan.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מאיה קאזאן (באנגלית: Maya Kazan; נולדה ב-24 בנובמבר 1986) היא שחקנית תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקאית. היא ידועה בזכות תפקידיה כאלינור גלינג'ר בסדרת הטלוויזיה "הניק" וכמייבל תומפסון בסדרה "אימפריית הפשע".
ביוגרפיה

קאזאן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית ממוצא יווני, גרמני ואנגלי. הוריה הם זוג התסריטאים ניקולס קאזאן, מועמד פרס האוסקר על התסריט של "תהפוכות הגורל", ורובין סוויקורד, מועמדת פרס האוסקר על התסריט של "סיפורו המופלא של בנג'מין באטן". קאזאן היא נכדתו של במאי הקולנוע איליה קאזאן (יליד איסטנבול) והמחזאית מולי קאזאן (לבית תאצ'ר).  כמו כן, היא אחותה הצעירה של השחקנית זואי קאזאן.
היא סיימה לימודי תואר ראשון בלימודי קולנוע מאוניברסיטת ואסיליאן בקונטיקט. במהלך לימודיה היא כתבה עבור עיתון הסטודנטים של האוניברסיטה "Wesleyan Argus". לאחר מכן עברה לניו יורק ולמדה שנתיים בבית ספר לאמנויות הבמה סטודיו ויליאם אספר.
ביוגרפיה > תיאטרון

בשנת 2008, ביצעה את הופעת המשחק הראשונה שלה כאשר כיכבה כלוקריס במחזה "השקרן" (The Liar) של פייר קורניי בבימויו של דייוויד אייבס בתיאטרון השייקספירי של ניו ג'רזי.
ב-2013, שיחקה מאיה את תפקיד לורה במחזה "העתיד הוא לא מה שהיה" (The Future Is Not What It Was) של מייקל רבה בתיאטרון הווקרספייס בניו יורק.
ב-2014, קאזאן קיבלה את תפקיד פרדיטה במחזה "אגדת חורף" של ויליאם שייקספיר בתיאטרון אולד גלוב (Old Globe Theater) שבסן דייגו, קליפורניה. בכתבה בלוס אנג'לס טיימס מפברואר 2014, כתב עליה מבקר התיאטרון, צ'ארלס מקנולטי: "קאזאן עדיין אינה ניחנת בקול עוצמתי על הבמה אך יש בה את כל הדברים האחרים אשר גורמים לנו להתאהב בפרדיטה - זוהר טבעי, אינטליגנציה חסרת יומרנות ועדינות."
ביוגרפיה > טלוויזיה וקולנוע

בשנת 2012 שיחקה בסרט בשחור-לבן "פרנסס הא" של במאי הקולנוע נוח באומבך, מועמד פרס האקדמיה האמריקאית לקולנוע על סרטיו "חיים בין השורות" (2005) ו-"סיפור נישואים" (2020).
ב-2014, מאיה קיבלה את תפקיד אלינור גלינג'ר בסדרה הטלוויזיה "הניק" (The Knick) של רשת סינמקס, בבימויו של סטיבן סודרברג, לצד קלייב אוון. באותה שנה קיבלה עוד תפקיד, זה של מייבל ג'פריס תומפסון, אשתו הצעירה של נאקי תומפסון, בשרשרת של פלשבקים בעונה החמישית והאחרונה של הסדרה "אימפריית הפשע" של HBO.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Every Saturday | האנה |  |
| 2012 | פרנסס הא | קרוליין |  |
| 2015 | Prism | ג'ולס |  |
| 2016 | Blood Moon | מאניה |  |
| 2017 | Avenues | מגי |  |
| 2018 | The Unicorn‏ | קייטי |  |
| 2019 | עונת החתונות (אנ') | שיינה |  |
| 2020 | אהבה, איך שלא תסתכלו על זה | קרוליין |  |
| 2020 | Useless Humans | וונדי |  |
| 2021 | Alia's Birth | ג'נה |  |
| 2021 | הדברים הקטנים | רונדה ראת'בורן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | אימפריית הפשע | מייבל ג'פריס תומפסון | 4 פרקים |
| 2015-2014 | הניק | אלינור גלינג'ר | 13 פרקים |
| 2015 | מינדי | קלרה | פרק: "Mindy and Nanny" |
| 2016-2015 | סליפי הולו | זואי קורינת' | 5 פרקים |
| 2017 | ג'יין הבתולה | קלואי לילנד | 3 פרקים |
| 2017 | Z: ההתחלה של הכל | ליביה הארט | 3 פרקים |
| 2017 | I Love Bekka & Lucy | מארי | סדרת רשת; פרק: "#1.5" |
| 2018 | פסיפס | לאורה הארלי | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2018 | מתחזים | קים בולוק | פרק: "Fillion Bollar King" |
| 2020 | הומקאמינג | קאיה | פרק: "Previously" |
| 2020 | אוטופיה | אוליביה | פרק: "Life Begins" |
| 2021 | עובדי אלוהים | רות' | פרק: "Oregon Trail: Fording the River" |
| 2021 | סיפור אהבה | אמילי הקסטון | 3 פרקים |
הערות שוליים

↑  East of Hollywood: Actress Maya Kazan enters the family business, פגי מלון, NJ.COM, 6 ביולי 2012
↑  A Tangled Web of Tall Tales, Told in Verse A Review of ‘The Liar,’ at the Shakespeare Theater of New Jersey, מייקל סומרס, הניו יורק טיימס, 13 ביולי 2012
↑  The Liar - David Ives 2010 Verse Translaptation of Obscure 1643 Corneille Comedy, בוב רנדל, talkinbroadway.com
↑  A Dead Date: That’ll Kill a Romance The Future Is Not What It Was, at Walkerspace'', אניטה גייטס, הניו יורק טיימס, 25 ינואר 2013
↑  The Future Is Not What It Was’ Is Messy but Promising', סוזי אוונס, Backstage Magazine, 21 ינואר 2013
↑  Theatre in Review: The Future is Not What it Was (Kindling Theatre Company/Walkerspace)', דוד ברבור, Lighting & Sound America, 22 ינואר 2013
↑  Review: 'The Winter's Tale' thaws the heart with magic, melodrama', צ'ארלס מקנולטי, לוס אנג'לס טיימס, 19 פברואר 2014
↑  8 things to watch this week, ניו יורק פוסט, 7 בספטמבר 2015
| פרס סטלייט על הרכב השחקנים הטוב ביותר - סדרת טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| 2005 | הצל אותי |  |
| 2006 | האנטומיה של גריי: ג'סטין צ'יימברס • אריק דנה • פטריק דמפסי • קתרין הייגל • טי אר ייט • סנדרה או • ג'יימס פיקנס • אלן פומפאו • שרה רמירז • קייט וולש • איזאיה וושינגטון • צ'נדרה וילסון |  |
| 2007 | מד מן: בריאן באט • אן דודק • מיכאל גלדיס • ג'ון האם • כריסטינה הנדריקס • ג'נוארי ג'ונס • וינסנט רטיזר • רוברט מורס • אליזבת מוס • קירנן שיפקה • מגי סיף • ג'ון סלאטרי • ריץ' סומר • אהרון סטאטון |  |
| 2009 | דם אמיתי: כריס באואר • מכד ברוקס • אנה קאמפ • נלסן אליס • מישל פורבס • מריאנה קלבנו • ראיין קוואנטן • טוד לאו • מיכאל מקמילן • סטיבן מוייר • אנה פקווין • ג'ים פארק • קרי פרסטון • ויליאם סנדרסון • אלכסנדר סקארסגארד • סם טראמל • רוטינה וסלי • דברה אן וול |  |
| 2012 | המתים המהלכים: אנדרו לינקולן • שרה ויין קליס • לורי הולדן • נורמן רידוס • סטיבן יאון • לורן כהן • צ'נדלר ריגס • מליסה מקברייד • סקוט וילסון • דנאי גורירה • מייקל רוקר• דייוויד מוריסי |  |
| 2013 | כתום זה השחור החדש: טיילור שילינג • לורה פריפון • מיכאל הרני • מישל הרסט • קייט מאלגרו • ג'ייסון ביגס |  |
| 2014 | הניק: קלייב אוון • ג'רמי בוב • ג'ולייט ריילנס • איב יוסון • מייקל אנגרנו • כריס סאליבן • קארה סימור • אריק ג'ונסון • דייוויד פיירו • מאיה קאזאן • לאון אדיסון בראון • גריינג'ר היינס • מאט פרואר |  |
| 2015 | פשע אמריקאי: פליסיטי האפמן • טימותי האטון • אי. ארל בראון • ריצ'רד קברל • רג'ינה קינג • קייטלין ג'רארד • בניטו מרטינז • פנלופה אן מילר • אלביס נורסקו • ג'וני אוריץ |  |
| 2016 | זרה: קטרינה באלף • סם היואן • טוביאס מנזיס • לוטה ורביק • לורה דונלי • סטיבן קרי • דאנקן לקרואה • גרנט או'רורק • גארי לואיס • גרהם מקטביש • סטיבן וולטרס • סיימון קאלו • נל הדסון • דומיניק פינון • סטנלי ובר • ריצ'רד רנקין • סופי סקלטון • אנדרו גאוור • רוזי דיי • קלייב ראסל • פרנסס דה לה טור |  |
| 2017 | פולדארק: רובי בנטל • קרוליין בלקיסטון • כריסטיאן בראסינגטון • אליס צ'אפל • ביטי אדני • ג'ק פרת'ינג • שון גילדר • ג'ון נטלס • לוק נוריס • היידה ריד • הארי ריצ'רדסון • אלינור טומלינסון • איידן טרנר • ג'וש וייטהאוס • גבריאלה ויילד • טום יורק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016048057  NKC: xx0310225  VIAF: 114146094145500330341   WorldCat (עם VIAF): 114146094145500330341
מוחמד דאוד יאסין

מוחמד דאוד יאסין אל-עוביידי (בערבית: محمد داوود ياسين العبيدي, בתעתיק מדויק: מחמד דאווד יאבין אלעבידי; נולד ב-22 בנובמבר 2000 בבגדאד שבעיראק) הוא כדורגלן עיראקי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת א-שורטה מליגת העל העיראקית ובנבחרת עיראק.
קריירת מועדונים

דאוד החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אל-ח'וטוט אל-ג'וויה מליגת המשנה העיראקית. בהמשך שיחק בקבוצת א-נפט מליגת העל העיראקית.
ב-11 בפברואר 2021 חתם בא-שורטה מליגת העל העיראקית.
קריירה בינלאומית

ב-15 באוקטובר 2018 ערך דאוד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת עיראק, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ערב הסעודית במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורניר גביע אסיה 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-27 בינואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת כווית במשחק ידידות.
תארים

אליפות עיראק (2): 2021/2022, 2022/2023
מיקרונזיה במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
מיקרונזיה
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  FSM
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
מיקרונזיה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מיקרונזי לא זכה במדליה אולימפית לנוער והשתתפותה במשחקים היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של מיקרונזיה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשני ענפי ספורט. המשלחת לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי האתלטיקה והשחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג הייתה המשלחת הגדולה ביותר ששלחה מיקרונזיה עד כה. המשלחת מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. גם משלחת זו לא הגיעה להישגים וסיימה במקומות האחרונים בענפי האתלטיקה, ההרמת משקולות והשחייה.
ראו גם

מיקרונזיה במשחקים האולימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
מנצ'סטר סימן 1

מנצ'סטר סימן 1 היה אחד המחשבים האלקטרוניים המוקדמים. המחשב נבנה באוניברסיטת מנצ'סטר באנגליה בשנת 1949, לאחר ההצלחה בהפעלת המכונה הניסיונית קטנת המידות של מנצ'סטר. הוא כונה גם מכונה ספרתית אוטומטית. המחשב בעל חשיבות היסטורית בעיקר בשל היותו הראשון שהכיל סוג של אינדקס רגיסטרים וכן בשל היותו פלטפורמה שעל גביה פותחה שפת אוטוקוד. שפת מחשב זו הייתה אחת מ"שפות העילית" הראשונות.
מיכאיל נעימה

| --- | --- |

מיכאיל נעימה
 לידה:  17 באוקטובר 1887 לבנון
 פטירה:  28 בפברואר 1988  (בגיל 100) לבנון
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, הרפובליקה הלבנונית תחת המנדט הצרפתי, State of Greater Lebanon, ארצות הברית, לבנון 
 עיסוק:  סופר ומשורר
 מקום לימודים:  בית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון 
 שפות היצירה:  ערבית
 יצירות בולטות:  The Book of Mirdad 
 תקופת הפעילות:  מ-1911
 
מיכאיל נֻעָיְמָה (בערבית: ميخائيل نعيمة, 1889 – 1988) היה סופר ומשורר לבנוני.
ביוגרפיה

נעימה נולד ב-1889 בלבנון. הוא למד במכללה בנצרת ולאחר מכן המשיך ללמוד בסמינר תאולוגי בפולטבה, אוקראינה. לאחר שעבר לארצות הברית ב-1911 הוא השלים את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת וושינגטון.
עם סיום לימודיו עבר מיכאיל נעימה לניו יורק ויחד עם ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן וכותבים אחרים מלבנון וסוריה, הקים אגודת סופרים בשם "אגודת העט" כחלק מתנועה הספרותית אל-מהג'ר. נעימה שימש כסגן מזכיר האגודה וג'ובראן כיו"ר. ב-1932 נעימה חזר ללבנון, שם נשאר עד למותו ב-1988, בגיל 98.
נעימה היה כותב פורה ולו עשרות רבות של יצירות, בהם סיפורים קצרים, שירה, אוטוביוגרפיה ועוד.
יצירות נבחרות

أحاديث مع الصحافة
أكابر
ابعد من موسكو و من واشنطن
الآباء والبنون
أبو بطة
الأوثان
البيادر
الغربال
المراحل
النور و الديجور
اليوم الأخير
ايوب
مرداد
دروب
في مهب الريح
جبران خليل جبران
همس الجفون
هوامش
كان ما كان
كرم على درب
لقاء
من وحي المسيح
مذكرات الأرقش
نجوى الغروب
سبعون
صوت العالم
ومضات
يا ابن آدم
מבחר מיצירותיו שתורגמו לעברית

הדיפלובנק (ميخائيل نعيمة " البنكاروليا", בתרגום יהודה שנהב-שהרבני) מטעם, גיליון 21, 2010 עמ' 94-98.
אבו בטה, (ميخائيل نعيمة "ابو بطة", בתרגום יהודה שנהב-שהרבני), מעין, גיליון 6, 2010-2011, עמ' 42-45