stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלמוני בזרועותי
תקציר העלילה

פייק יארנל (ג'ף צ'נדלר) היה טייס קרב במלחמת קוריאה. באחת הפעולות טעה הנווט שלו דונלד ביסלי (פיטר גרייבס) והמטוס ניתק מהקבוצה נפגע באש ונפל למימי האוקיינוס השקט. הם שטו בסירת גומי ללא קשר וביסלי החל להתפרע, לדבר על מוות, לשתות מי ים ולבסוף ניצל הזדמנות, לקח את אקדחו של פייק וירה בעצמו. פייק הגיע לאי, קבר אותו ולאחר שניצל הודיע כי ביסלי טבע בים.
הזכרונות האלה רודפים אותו והוא עושה שטויות באוויר ומקורקע.
כריסטין ביסלי (ג'ון אליסון), אלמנתו של דונלד, מגיעה לבסיס ומבקשת ממנו להיות נוכח בטקס קריאת בית חולים על שמו של דונלד. פייק מסרב, אבל בכל זאת מגיע באמצע הטקס. הוא מתוודע לפאט (סנדרה די), אחותו של דונלד שמנסה לחזר אחריו וכן להוריו של דונלד, הארלי (קונרד נאג'ל) ווירג'יני (מרי אסטור).
פייק שם לב שהאם היא שתלטנית וכריסטין כנועה. מטרתה של האם היא שדונלד יקבל את מדליית הכבוד של הקונגרס. למטרה הזאת היא זקוקה לתמיכתו של פייק שיעיד על גבורתו של בנה.
פייק מוזמן לסעודה בה נמצא גם ואנס ביסלי (צ'ארלס קובורן) אביו של הארלי וסבו של דונלד. ואנס הוא עשיר ובעל השפעה גדולה בממשל ובצבא. הוא מבקש מפייק להמליץ על דונלד למדליית הכבוד. פייק ממאן ואומר שרק בודדים קבלו זאת על מעשי גבורה יוצאים מהכלל. כאשר ואנס מציע לו סכום כסף גדול פייק כועס ועוזב את המקום למלון. כריסטין מגיעה אליו ומתפתח ביניהם קשר אהבה למורת רוחה של האם.
פייק מגלה לבסוף לכריסטין את אופיו האמיתי של דונלד שלא אהב אותה ושהתחתן אתה רק כדי לברוח מאמו השתלטנית. דונלד כתב זאת לפני מותו ופייק מראה את המכתב לאם שפורצת בבכי ומאשימה את פייק במות בנה, אך הפעם האב יוצא נגדה והיא מתמוטטת. פייק עוזב וכריסטין אחריו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ף צ'נדלר | פייק יארנל | טייס |
| ג'ון אליסון | כריסטינה ביסלי | האלמנה |
| סנדרה די | פאט ביסלי | האחות |
| פיטר גרייבס | דונלד ביסלי | נווט |
| מרי אסטור | וירג'יני ביסלי | האם |
| קונרד נאג'ל | הארלי ביסלי | האב |
| צ'ארלס קובורן | ואנס ביסלי | סבא של דונלד |
זה ייגמר בדם

| --- | --- |

 מבוסס על:  Oil! 
 בימוי:  פול תומאס אנדרסון 
 הופק בידי:  פול תומאס אנדרסון, ג'ואן סלר, דניאל לופי 
 תסריט:  פול תומאס אנדרסון 
 עריכה:  דילן טיצ'נור 
 שחקנים ראשיים:  דניאל דיי-לואיס פול דנו
 מוזיקה:  ג'וני גרינווד 
 צילום:  רוברט אלסוויט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Paramount Vantage 
 חברה מפיצה:  פורום הונגריה, WDSSPR, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בדצמבר 2007
 משך הקרנה:  158 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  קליפורניה, ניו מקסיקו 
 תקציב:  25 מיליון דולר
 הכנסות:  76 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   therewillbeblood
 פרסים:  פרס אמנדה לסרט הזר הטוב ביותר  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (דניאל דיי לואיס)  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (רוברט אלסוויט) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
זה ייגמר בדם (באנגלית: There Will Be Blood) הוא סרט דרמה משנת 2007, המספר את סיפורו של דניאל פליינוויו, איל נפט רודף בצע ושאפתן בדרכו אל העושר. הסרט נחשב לאחת מפסגות יצירתו של הבמאי ולאחד הסרטים הטובים שיצאו במאה ה-21. הסרט מבוסס באופן חלקי על ספרו של אפטון סינקלר "נפט". התסריט עובד על ידי פול תומאס אנדרסון, שהוא גם במאי הסרט. בסרט מככבים דניאל דיי-לואיס (שזכה על משחקו בפרס אוסקר) ופול דנו ("מיס סנשיין הקטנה").
הסרט היה מועמד ל-8 פרסי אוסקר, וזכה ב-2 מתוכם (צילום, השחקן הראשי הטוב ביותר). את פסקול הסרט הלחין ג'וני גרינווד מלהקת "רדיוהד".
עלילת הסרט

סיפור חייהם המצטלבים של דניאל פליינוויו ואליי סאנדיי המתרחש בתחילת המאה ה-20 במדינת קליפורניה, ארצות הברית. דניאל פליינוויו כורה פחם שהפך לאיל נפט, אדם ממוקד שיעשה את כל הדרוש כדי להשיג את מטרותיו. הוא עובד קשה ומנצל את סובביו ולא חשוב המחיר. בנו/שותפו לעסקים אומץ על ידי דניאל כאשר אביו הביולוגי נהרג בתאונת עבודה על אחת מאסדות הקידוח שבבעלותו. דניאל הגנתי מאוד כלפי בנו ולו רק בזכות תרומתו לעסק. אליי סאנדיי הוא אחד התאומים אשר ממשפחתם דניאל רכש את האדמה שעליה נמצאים רוב מאגרי הנפט שבבעלותו. אליי הוא מטיף מקומי אשר לטענתו מרפא אנשים בעזרת אמונה ורוצה נתח מכספו של דניאל כדי לממן את כנסייתו. חייהם של שני האישים התחרותיים מתנגשים בזמן שדניאל שואב נפט מהאדמה שבבעלותו ומנסה לרכוש את חלקות האדמה הסובבות כדי לבנות צנרת אל החוף ואליי מנסה לבנות אימפריה דתית משל עצמו.
החיים הסודיים של הדבורים

| --- | --- |

 מבוסס על:  החיים הסודיים של הדבורים 
 בימוי:  ג'ינה פרינס בית'ווד 
 הופק בידי:  ג'יימס לסיטר, ויל סמית' 
 תסריט:  ג'ינה פרינס בית'ווד 
 עריכה:  טרילין שורפשייר 
 שחקנים ראשיים:  קווין לטיפה רובין מלינס טריסטן וילדס נייט פארקר קלאן מוס Addy Miller אמילי אלין לינד אלן אופנהיימר שונדרלה אייברי פול בטאני ג'ניפר הדסון דקוטה פנינג הילרי ברטון אווה לונגוריה סופי אוקונדו אלישה קיז לני צ'פמן בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  מרק אישם 
 צילום:  רוז'ה סטופרס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרצ'לייט פיקצ'רס, אוברברוק בידור 
 חברה מפיצה:  סרצ'לייט פיקצ'רס, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 באפריל 2009 
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  קרוליינה הדרומית 
 תקופת התרחשות:  1964 
 הכנסות באתר מוג'ו:   secretlifeofbees
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
החיים הסודיים של הדבורים (באנגלית: The Secret Life of Bees) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2008, המבוסס על רומן באותו השם מאת הסופרת סו מונק קיד. הסרט בוים על ידי ג'ינה פרינס בית'ווד והופק על ידי הזוג ויל סמית' וג'יידה פינקט סמית' כמפיקים בפועל. הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-5 בספטמבר 2008.
עלילה

העלילה מתרחשת בדרום קרוליינה בשנת 1964 בתקופת המתיחות הגזענית נגד השחורים. זהו סיפורה של לילי אוונס (דקוטה פנינג), ילדה בת 14 שנרדפת על ידי זכרונותיה מהיום בו אמה (דבורה אוונס המגולמת על ידי הילרי ברטון) נהרגה. לילי חיה עם טי ריי, אביה המלנכולי והמתעלל (פול בטאני). הדמות האהובה היחידה בחייה היא רוזלין, משרתת אפרו-אמריקאית, החיה בביתה.
ביום הולדתה ה-14 של לילי, רוזלין הולכת איתה לטיול בעיירה, במטרה להירשם בבניין העירייה, כדי שרוזלין תוכל להצביע בבחירות הקרובות. בדרכן לעיירה הן נתקלות בשלושה גברים לבנים, שונאי כושים. הם צוחקים על השחורים, אשר הולכים להצביע כשהם אפילו לא יודעים לכתוב את שמם. רוזלין בתגובה כותבת את שמה על נעלו של אחד מהם, באמצעות מיץ טבק. לאחר שהיא כותבת את שמה, רוזלין חוטפת מכות חזקות מהגברים ומושלכת לכלא. כשלילי שומעת מאביה שאולי הולכים להרוג את רוזלין ואמה נטשה אותה, היא בורחת מהבית, מבריחה את רוזלין, מבית החולים של הצמוד לכלא ונוסעת איתה ביחד לטירבורון. לילי נוסעת לטירבורון, כדי לפגוש את אוגוסט בוטרייט (קווין לטיפה), אישה אפרו-אמריקאית המפיקה דבש למחייתה. לאחר חיפוש יסודי הכולל עזרה מבעל מסעדה בטירבור, לילי ורוזלין מגיעות ל"בית הורוד" שם גרות האחיות בוטרייט: אוגוסט, ג'ון (אלישיה קיז) ומאי (סופי אוקונדו). לילי יחד עם רוזלין מתגוררת ב"בית הורוד" שם היא לומדת על חיי הדבורים, איך להפיק דבש, מתאהבת בז'אק (טריסטן ויילדס), בחור אפרו-אמריקאי החולם להיות עורך דין ומגלה פרטים נסתרים על אמא שלה.
בסרט ישנן מספר סצנות, אשר מעידות על אווירת הגזענות הקשה ששררה בתקופת שנות השישים.
הסצנה בה רוזלין חוטפת מכות, משום שהיא שפכה טבק על גבר לבן. הגברים דורשים ממנה להתנצל וכשהיא מסרבת להם, הם מכים אותה חזק יותר.
כשלילי ורוזלין הגיעו למסעדה בטירבורון, בעל המסעדה הזמין את לילי להיכנס ולהזמין אוכל ולא התייחס לרוזלין.
הסצנה בה לילי וז'אק הלכו ביחד לקולנוע. כל אחד מהם נכנס בכניסה אחרת (לילי בכניסה של הלבנים וז'אק של הצבעוניים). כשישבו אחד ליד השני וצפו בסרט, נכנסו השוטרים ואסרו את ז'אק. כשלילי שאלה את השוטרים, למה הם אוסרים אותו אם הוא חף מפשע, הם דחפו אותה וקראו לה "אוהבת כושים".
צוות שחקנים

דקוטה פנינג - לילי אוונס
אמילי אלין לינד - לילי אוונס בילדותה
קווין לטיפה - אוגוסט בווטרייט
ג'ניפר הדסון - רוזלין דייס
אלישיה קיז - ג'ון בווטרייט
סופי אוקונדו - מאי בווטרייט
פול בטאני - טי-ריי אוונס
הילרי ברטון - דבורה אוונס
טריסטן וילדס - זק טיילור
נייט פארקר - נייל
שונדלרה אייברי - גרטה
הפקה

הפקת הסרט החלה ב-7 בינואר 2008 בעיירה למברטון בדרום קרוליינה. היא הסתיימה מספר חודשים מאוחר יותר. הסרט הוקרן בפעם הראשונה בספטמבר 2008 במסגרת פסטיבל הסרטים של טורונטו ה-33. ב-17 באוקטובר 2008 הוא יצא לאקרנים בשאר צפון אמריקה.
שיווק

הקדימון (טריילר) הראשון שוחרר בתאריך 19 באוגוסט 2008 באתר Yahoo! movies.
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות. הסרט מוקם במקום השלישי ברווחים לסוף השבוע הראשון בצפון אמריקה עם 10,527,799$. נכון ל-13 בדצמבר 2008, הסרט הכניס 37,270,658$ בארצות הברית וקנדה. הסרט זכה בקטגוריות "סרט הדרמה המועדף" ו"הסרט העצמאי המועדף" בטקס בחירות הצופים ה-35. בתחרות ה-NAACP image award הסרט היה מועמד בשבע קטגוריות שונות ובהן: "סרט יוצא מן הכלל", "שחקנית יוצאת מן הכלל בסרט (דקוטה פנינג וקווין לטיפה), "שחקן יוצא מן הכלל בסרט" (נייט פרקר) ו"שחקנית משנה יוצאת מן הכלל" (אלישיה קיז, ג'ניפר הדסון וסופי אוקונדו). הסרט זכה בקטגוריה הראשונה "סרט יוצא מן הכלל".
מידע על ה-DVD

הדיסק יצא ב-3 בפברואר 2009. הוא כלל כמה קטעים שלא נראו בסרט ובהם סצנות שהורדו בעריכה ותמונות מסט הצילומים.
הנה אביתר

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1929 (בת 96) פולין פולין 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1952
 פעילות בולטת:  פיסול
 
הנה אביתר (נולדה ב-1 בפברואר 1929) היא פסלת ישראלית. הנה אביתר נולדה בפולין ובגיל שנה עברה עם משפחתה לבלגיה. היא עלתה לישראל יחד עם בעלה דר' עזריאל אביתר (גוטווירט) ב-1952. ביום השואה 2016 הוקרן בערוץ 2 הסרט התיעודי "כמו גשם בקיץ" המבוסס על ספרה האוטוביוגרפי "לתמיד" בבימוי ירון ירקוני.
לימודים

אביתר למדה בסמינר אורנים פיסול אצל דב פייגין, ובעין הוד ציור ופיסול אצל אברהם ישכיל וצבי מאירוביץ, פיסול אצל אהרון עמלן, ופיסול קיר בקרמיקה אצל עמנואל לוצאטי. ב-1964 השתלמה בארצות הברית ב-School of the Art Institute of Chicago (אנ') אצל פאול ויגהארדט (גר'), תלמיד של פאול קלה.
יצירתה

ב-1963 יצרה את פסל הקיר הקרמי המוצב באולם הקבלה במלון דן כרמל, חיפה, על פי הזמנת האדריכלים שמואל רוזוב והיינץ פנחל. בשנת 1994 הוזמנה על ידי הקהילה היהודית של בלגיה לעצב אנדרטה לזכר קרבנות השואה מבלגיה ביער נווה אילן. הציגה בתערוכות יחיד וקבוצתיות בישראל ומחוצה לה.
תערוכות יחיד

1971 גלריה ברגמן, תל אביב
1971 בית שגאל, חיפה
1975 מוצג החודש, מוזיאון חיפה לאמנות
1976 גלריה גלטאה, בואנוס איירס (ארגנטינה)
1976 גלריה יפו העתיקה, יפו
1977 גלריית מרכז תרבות אמריקה-ישראל, ניו יורק (ארצות הברית)
1978 גלריית המקום, חיפה
1982 גלריה צוותא, תל אביב
1983 ביתן לאמנות גני יהושע, תל אביב
1985 La Galleria, East Village, ניו יורק (ארצות הברית)
תערוכות קבוצתיות (מבחר)

1966 התערוכה הכללית של אמני ישראל, מוזיאון תל אביב, ביתן הלנה רובינשטיין ובית דיזנגוף
1967 אמני ישראל למען הביטחון, מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין
1969 פסטיבל האמנות, ציור ופיסול 69, גני התערוכה, תל אביב
1969 שבוע הציור והפסול בית הקרנות, אגודת הציירים והפסלים בישראל, חיפה והצפון
1970 תערוכת הסתיו - אמנים ישראליים, מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין
1970 תערוכת אמני חיפה והצפון, אוניברסיטת חיפה
1971 מולטי-איזם 2, מוזיאון חיפה לאמנות
1973 הדים של מלחמה, בית האמנים, חיפה
1974 חומרים לא קונבנציונליים, בית האמנים, ירושלים
1976 רכישות חדשות, מוזיאון העיר חיפה
1976 אקלים, תיאטרון ירושלים
1976 אקלים, אוניברסיטת חיפה
1979 אקלים, היכל התרבות, תל אביב
1980 27 פסלים, בית יד לבנים תל אביב
1982 Invitational, גלריה נעמי גבעון, תל אביב
1982 תערוכת פיסול דידקטי, מוזיאון תל אביב לאמנות
1984 L'Esprit Encyclopedique. ניו-יורק
1986 Presence of Belgium in Israel, גלריה דבל, עין כרם, ירושלים
1986 "החם והקר" באמנות ישראל - "הקר", מוזיאון חיפה לאמנות
2018 !Shop It, מוזיאון חיפה לאמנות
2019 Fake News - Fake Truth, מוזיאון חיפה לאמנות
גלריה

ראש של ילד, חימר, בערך 1960
דיוקן ילד מצרי, יציקת ברונזה, 1960
דיוקן הצייר הניו יורקי הרמן רוז, יציקת ברונזה, 1973
אלמוגים, 6 פסלים, יציקת פרספקס, הוצג בתערוכת הסתיו - אמנים ישראליים, מוזיאון תל אביב לאמנות - ביתן הלנה רובינשטיין 1970
Touch, לוחות פרספקס, 1969 אוסף מוזיאון חיפה לאמנות
אביתר ליד יצירתה Touch שהוצגה במקבץ Not Your Toy בתערוכה Shop It! במוזיאון חיפה לאמנות, אוגוסט 2018
The World is Square, יציקת פרספקס, קוטר 28 ס"מ. הוצג בתערוכת פיסול דידקטי, מוזיאון תל אביב לאמנות, 1982
שרידי גוף (מלחמת יום כיפור), יציקת אפוקסי ומדיה מעורב. סדרת מסיכות, 1974
Gewalt, יציקת אפוקסי ומדיה מעורבת. סדרת מסיכות, 1974
Decrepitude, יציקת אפוקסי ומדיה מעורבת. סדרת מסיכות, 1980
הקיום האנושי, יציקת אפוקסי. סדרת מסיכות, 1982
פרסומים

הנה אביתר, "יציקת הפרספקס", ציור ופיסול רבעון לאמנות פלסטית, 11, 1976, עמ' 70-71
הנה אביתר, לתמיד, תל אביב: גוונים, 2004
לקריאה נוספת

אביתר, הנה, "אמנים על יצירתם", גזית: ירחון לאמנות וספרות, ל"א (א'-ד'), 1974, עמ' 39
גבריאל טלפיר, "הנה אביתר (גוטווירט-כהן)", גזית: ירחון לאמנות וספרות, ל"א (א'-ד'), 1974 עמ' 34–35
הערות שוליים

↑  ירון ירקוני, כמו גשם בקיץ, באתר קטלוג הסרטים המקוון של יד ושם, ‏2016
↑  מלון דן כרמל ייפתח ב־26 במארס, דבר, 27 בפברואר 1963
↑  זיוה רון, אנדרטה להנצחת יהודי בלגיה: הנה אבייתר, יער נוה אילן ליד ירושלים, עתון 77: לספרות ולתרבות 171, 1994, עמ' 37
↑  רחל אנגל, אוונגארדיסטים מציגים ברמת־גן, מעריב, 11 ביוני 1971
↑  ר. בת-אפרים, ריבועי שדה־חיטים, מעריב, 30 במאי 1975
↑  צלילה אורגד, התערוכה הכללית של אמני ישראל, תשכ"ו, על המשמר, 22 ביולי 1966
↑  מרים טל, תערוכת הסתיו 1970, למרחב, 14 באוקטובר 1970
↑  מרים טל, תערוכת אמני חיפה והצפון, למרחב, 6 בנובמבר 1970
↑  טליה רפפורט, אקלים בהיכל התרבות, דבר, 18 במאי 1979
↑  נילי מנדלר, "פנים חדשות במחבת", הארץ, 20 בנובמבר 1980
↑  תמר שנקר, אוסף המוזיאון Touch, באתר בלוג מוזיאוני חיפה, ‏2 באוגוסט 2018
↑  סבטלנה ריינגולד, Fake News - Fake Truth, מוזיאון חיפה לאמנות, ‏30 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517033105171  ISNI: 0000 0000 4854 848X  LCCN: no2005043823  SUDOC: 269741658  VIAF: 306116777   WorldCat (עם VIAF): 306116777
הסליק במשמר השרון

| --- | --- |

מבנה הפיטום וגמילת עגלים תחתיו נבנה הסליק של משמר השרון
 מידע כללי
 סוג:  סליק, אתר מורשת 
 מיקום:  משמר השרון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1940
 תאריך פתיחה רשמי:  1940 
 
 קואורדינטות:  32°21′19″N 34°54′19″E﻿ / ﻿32.355299314256°N 34.90522320006°E﻿ / 32.355299314256; 34.90522320006
  (למפת נתניה מוגדלת) הסליק במשמר השרון(למפת נתניה רגילה) הסליק במשמר השרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הסליק במשמר השרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הסליק במשמר השרון
 
השוקת שכיסתה על פתח הירידה לסליק. ניתן לראות את האופן שבו השוקת מסתובבת אנכי
מראה הסליק מבפנים
תיאור ההיסטוריה של הסליק
הסליק במשמר השרון היה סליק של ארגון ההגנה והיווה את הסליק המרכזי של קיבוץ משמר השרון שבעמק חפר. הסליק נבנה מתחת לרפת של הקיבוץ ולאחר קום המדינה הוגדר כאתר מורשת, שופץ ונפתח לסיורים.
רקע

הקיבוץ הוקם ב-1933 ובשנים הראשונות נשמר הנשק של הקיבוץ בסליקים פשוטים אולם לאחר מספר שנים הוחלט בארגון ההגנה לבנות במקום סליק מוגן יותר.
ההיסטוריה של הסליק

האחראי על הקמת הסליק שמונה מטעם "ההגנה" היה צבי בן יעקב מאביחיל. העבודה עצמה נמסרה למומחה הקמת הסליקים ירחמיאל עציון (צסיס) מירושלים.
האתר שנבחר לבניית הסליק היה מבנה הגמילה של העגלים שנבנה בצמוד לרפת. סיפור הכיסוי לחפירת הבור של הסליק היה הכנת מקום למכל דלק.
בניית הסליק החלה ב-1940. ירחמיאל הביא את הפועלים שלו מירושלים וכדי שלא ידעו לאן הגיעו הוא הוביל אותם מירושלים כשעיניהם מכוסות. עם סיום החפירה נוצק בטון בקירות ובתקרה ועל פני השטח נבנה המנגנון שמאפשר כניסה לסליק. מנגנון זה הוסתר באחת משקתות ההשקיה של העגלים שהותקנה מעל פיר הירידה לסליק. מנגנון זה איפשר להפוך את השוקת באופן אנכי ובכך לחשוף את פתח הכניסה.
עם סיום הבנייה מונו לסליק 2 מחסנאי נשק מבין חברי הקיבוץ והוא שימש את חברי הקיבוץ וההגנה לפעילות ביטחונית. במהלך השבת השחורה ב-1946 ערכו הבריטים חיפוש בקיבוץ אך לא גילו את הסליק המרכזי. בעקבות אותה שבת הוצא הנשק מהסליק והוטמן בפרדסים מחוץ לקיבוץ.
לאחר מלחמת העצמאות הפך הסליק לאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל וניתן להזמין סיור במקום.
בחודש ספטמבר 2022, נפרץ הסליק על ידי אלמונים, ונגנבו ממנו עשרים כלי נשק.
לקריאה נוספת

ד"ר רפי קיטרון, ארץ ישראל הנסתרת - סיפורם של הסליקים ותולדותיהם, הוצאת אריאל, 2010, עמוד 143
הערות שוליים

↑  הכינוי המחתרתי של ירחמיאל היה "עמנואל"
↑  היו אלו פועלים יהודים כורדים שומרי מסורת
↑  מנגנון זה היה חריג מרוב הסליקים האחרים שם חשיפת פתח הסליק היה על ידי הזזת הכיסוי באופן אופקי
↑  המחסנאים היו שמשון רוזנבלט ועמנואל גוברמן
↑  איתן גליקמן, 20 כלי נשק משנות ה-40 נגנבו מסליק ההגנה במשמר השרון, באתר ynet, 10 בספטמבר 2022
אופירה

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  מרחב שלמה
 תאריך ייסוד:  1969
 סיבת נטישה:  הסכם השלום בין ישראל למצרים
 תאריך נטישה:  1982
 קואורדינטות:  27°51′14″N 34°18′29″E﻿ / ﻿27.853799°N 34.308157°E﻿ / 27.853799; 34.308157
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףאופירה(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףאופירה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפת האזור
אופירה הייתה עיר והתנחלות ישראלית, אשר נקבעה כבירת מרחב שלמה (מרש"ל) בדרום חצי האי סיני.
אופירה נבנתה על מצוק "ראס אום סיד" המשקיף דרומה על מפרץ שארם אל-מויה (בעברית מפרץ שלמה), על חולות שארם א-שייח'. 6 ק"מ צפונה מבתי העיר, הוקם כפר הנופש של העיר שנשא את השם "נעמה", ממול למפרץ "מרסא אל עיט", בעברית "מפרץ נעמה".
השם אופירה נלקח מהמקרא, שכן זהו היה המקום ממנו יובאו לארץ ישראל זהב ואוצרות טבע אחרים: מלכים א פרק ט פסוק כ"ח: ”וַיָּבֹאוּ אוֹפִירָה--וַיִּקְחוּ מִשָּׁם זָהָב, אַרְבַּע-מֵאוֹת וְעֶשְׂרִים כִּכָּר; וַיָּבִאוּ, אֶל-הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה.”
ראו גם

נח"ל תרשיש
לקריאה נוספת

רפי לרמן, תכנון העיר אופירה בתוך: עזרה זהר (עורך), המדבר עבר, הווה, עתיד, הוצאת רשפים, ת"א, תשל"ז.
בצלאל לביא ואפרים גרינברג, פרק: המנהל והפיתוח האזורי במרחב שלמה, בתוך הספר סיני - לזכרו של משה דיין, עמ' 985-992, 1987.
פרופ' ברוך קימרלינג: פרק 2.3.4.3. ניתוח מקרה "התנועה לעצירת הנסיגה בסיני" בתוך: ספר קורס "בן חברה למדינה-סוציולוגיה של הפוליטיקה" כרך א', הוצ' האוניברסיטה הפתוחה, ת"א, תשנ"א.
מתיו טיג, סיני - חלום ושברו - מרירות המולידה טרור רוחשת בקרב שבטי הבדואים בחצי האי סיני, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 130, מארס 2009
הערות שוליים

↑  כשהיה אפשר, סלילת הכביש סטתה לעומק לכיוון ההרים על מנת לא לפגוע בחוף ובנוף של מפרץ אילת. הדרך בין נביעות לדי זהב נסללה בין ההרים. שאר הדרך נסללה צמוד לחוף מכיוון שהגאוגרפיה לא אפשרה לסטות.
↑  משולם עד, השטפון בערבה הותיר בכיה לדורות, דבר, 28 בפברואר 1975
| ישובי סיני שפונו במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים או הסכמים אחרים |
| --- | --- | --- |
| יישובי חבל ימית | אבשלום • אוגדה • דקלה • חולית • חרובית • חצר אדר • ימית • מחנה נורית • מעוז הים • נאות סיני • ניר אברהם • נתיב העשרה • פריאל • פרי גן • סופה • עצמונה • שדות • תלמי יוסף |  |
| יישובי מרחב שלמה | אופירה • די זהב • נביעות • שלהבת • זהרון |  |
| נוספים | קדש ברנע • נח"ל ים • נח"ל תרשיש |  |
זנב מטוס בכניסה לעיר אופירה
על הכוונת

| --- | --- |

 מבוסס על:  Point of Impact 
 בימוי:  אנטואן פוקואה
 הופק בידי:  לורנזו די בונאוונטורה, ריק קידני 
 תסריט:  ג'ונתן למקין 
 עריכה:  קונרד באף ה-IV, Eric Sears 
 שחקנים ראשיים:  מארק וולברג דני גלובר נד ביטי קייט מארה מייקל פנייה
 מוזיקה:  מארק מנקינה 
 צילום:  פיטר מנזיס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  di Bonaventura Pictures, פרמאונט 
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 במרץ 2007
 משך הקרנה:  126 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט בלשי, סרט ויגילנטה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט מתח פוליטי 
 מקום התרחשות:  מונטנה 
 תקציב:  61,000,000 דולר
 הכנסות:  95,696,996 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   shooter
 www.shootermovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
על הכוונת (באנגלית: Shooter, יורה) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2007, בבימויו של אנטואן פוקואה ובכיכובו של מארק וולברג. הסרט נוצר כעיבוד קולנועי לספרו של סטיבן הנטר "Point of Impact". הסרט צולם בעיקר בקולומביה הבריטית שבקנדה, הוא יצא לאקרנים ב-23 במרץ 2007 ובווידאו ב-26 ביוני באותה השנה.
צוות השחקנים

מארק וולברג – בוב לי סוואגר
ליין גאריסון – דוני פיין, חברו של סוואגר
מייקל פניה – ניק ממפיס
דני גלובר – אייזיק ג'ונסון
קייט מארה – שרה
ג'ונתן ווקר – סוכן ה-FBI דובלר ברנט
ג'סטין לואיס – סוכן ה-FBI הווארד פרנל
טייט דונובן – טרנר ראס
נד ביטי – הסנאטור צ'ארלס מיצ'יום
אלן פיטרסון – השוטר טימונס סטן
בריאן מרקינסון – היועץ המשפטי לממשלה ראסרט
דין מקינזי – הארכיבישוף האתיופי
אליאס קוטס – ג'ק פיין
הפקה

הסרט כולל סצנות רבות בהן מוצגים רובי צלפים ומתוארות טקטיקות צליפה. הצלף שהדריך את השחקנים באשר לטקטיקות אלו הוא פטריק גריטי. במהלך הסרט משתמשים השחקנים בכלי נשק ורובים מגוונים בהם: רובה בארט M82A1, רובה M4, רובה רמינגטון מודל 700, רובה צלפים CheyTac Intervention, רובה ויצ'סטר 308, אקדח ברטה M9, אקדח קולט M1911, רובה שטייר AUG ומטול רימונים M-203. הסרט צולם ברובו בקנדה ובקולומביה הבריטית.
מוזיקה

פסקול הסרט הולחן על ידי מארק מנצ'ינה, והוא מנוגן תוך שימוש בתזמורת של 77 נגנים בניצוחו של דון הרפר. השיר "Nasty Letter" של הזמר אוטיס טיילור, מנוגן בסוף הסרט.
הכנסות

תקציב הסרט עמד על 61 מיליון דולר, והכנסותיו בקופות בארצות הברית היו פחותות מכך – 47 מיליון דולר. בסופו של דבר הכנסותיו של הסרט עמדו על כ-95 מיליון דולר.
הערות שוליים

↑  DVD Sales: Shooter Knocks Out Competition - CinemaBlend.com
↑  Mark Mancina scores Shooter - ScoringSessions.com
↑  Shooter (2007) - Box Office Mojo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 6dfd8e37-b8f3-3af9-9936-b26d66c09627 
מארק וולברג בתפקיד בוב לי סוואגר
מארק וולברג בפרימיירת הסרט בלונדון
סטיוארט ליטל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סטיוארט ליטל 
 בימוי:  רוב מינקוף
 הופק בידי:  דאגלס ויק 
 תסריט:  מ. נייט שאמלאן וגרג ברוקר
 שחקנים ראשיים:  מייקל ג'יי פוקס צ'אז פלמינטרי נייתן ליין ג'ינה דייוויס יו לורי ג'ונתן ליפניקי
 מדבבים:  מייקל ג'יי פוקס צ'אז פלמינטרי ברונו קירבי סטיב זאן נייתן ליין ג'ניפר טילי 
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 צילום:  גיירמו נבארו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, Red Wagon Entertainment 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית10 בדצמבר 1999
 משך הקרנה:  84 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  133 מיליון דולר
 הכנסות:  300,135,367 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   stuartlittle
 פרסים:  פרס סטלייט לאפקטים חזותיים הטובים ביותר (ג'רום צ'ן, ג'ון דיקסטרה) 
 סרט הבא:  סטיוארט ליטל 2 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סטיוארט ליטל (באנגלית: Stuart Little) הוא סרט קומדיה משנת 1999 של סרטי קולומביה המשלב אנימציה ממוחשבת עם לייב אקשן, אשר מבוסס על ספר בעל אותו שם מאת אלוין ברוקס וייט. הסרט בוים על ידי רוב מינקוף.