stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמה שפלן
ביוגרפיה

אמה שפלן החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בביצוע מוזיקה קלאסית אבל אז עברה להארד רוק. כשהייתה בת 18 שכנע אותה הזמר ז'אן-פטריק קפדוויל (Jean-Patrick Capdevielle) לחזור ללמוד מוזיקה קלאסית במטרה לשפר את טכניקת השירה שלה. היא גילתה שאומנם הרוק אפשר לה חופש אמנותי ואורח חיים נהנתני יותר מאשר המוזיקה הקלאסית, אך היא חשה שאין זה מספיק ולכן החליטה ליצור סגנון מוזיקה משלה. הסגנון עירב בין אופרה ארכאית ומוזיקת טראנס ומוזיקה סקוטית מסורתית או מוזיקת פופ. שפלן וקפדוויל שיתפו פעולה באלבום הראשון שלה, "קרמינה מאו" (Carmine Meo). קפדוויל כתב את "קרמינה מאו" כחלק ראשון באופרה "אטילנטוס" (Atylantos), המוקדשת לאגדת אטלנטיס, שהוצגה ב-2001 ויצאה כאלבום נפרד.
אף על פי ששפת האם של שפלן היא צרפתית והיא שרה כמה שירים בשפה זו, רוב השירים ב"קרמינה מאו" תורגמו מהשפה הצרפתית שבה כתב אותם קפדוויל ללטינית ולפרובנסלית, השפות שבהן שרה שפלן. באלבום השני שלה, אטרנה (Etterna), היא החליטה לשיר באיטלקית של המאה ה-13.‏ על פי דבריה היא נהגה כך משום ש"זו שפה המושרת באופן טבעי"; ומשום שהיא קרובה יותר לשפה האיטלקית המודרנית שבה עשתה שימוש בשיעורי הזמרה הקלאסית הראשונים שלה, בעוד האיטלקית העתיקה "מתאימה יותר לשירה, לחלומות, וגם לדרמה". בייחוד היא השתמשה בכתיב "Etterna" עבור האלבום ועבור שיר הנושא במקום ה"Eterna", המקובל באיטלקית מודרנית, כי כך כתב דנטה אליגיירי. לעיתים היא מבצעת אחד מלהיטיה, La Notte Etterna ("לילה נצחי"), בספרדית כ-"La Noche Eterna". הסינגל שלה "Discovering Yourself" ("גלה את עצמך") הוא באנגלית. שפלן גם שיתפה פעולה עם הזמר היווני יורגוס דאלארס והיא נוהגת לערוך קונצרטים ביוון כמעט מדי שנה באודאון של הרודס אטיקוס העתיק שבאתונה.
שפלן כמעט שלא הייתה מוכרת בארצות הברית עד שהמלחין הניו זילנדי גראם רוול השתמש בקול שלה לפסקול שכתב לסרט המדע הבדיוני "הכוכב האדום" ("Red Planet"). הם שיתפו פעולה אחר כך שוב באלבום השני שלה, "Etterna", כשרוול מפיק את כל השירים שלה. אלבום זה נכתב תוך כדי הפרת החוזה שלה עם הוצאת התקליטים פנדרגון (Pendragon Records), הבעלים של הסימן המסחרי "אמה שפלן", שהיה להם חוזה להפקת שישה אלבומים עם הזמרת.
אמה שפלן הופיעה מספר פעמים בישראל. הפעמים האחרונות היו בנובמבר 2009, כשבחרה בישראל לפתוח את מסע ההופעות שלה "Macadam Flower Tour" על שם תקליטה האחרון, בדצמבר 2015, בחול המועד פסח בחודש אפריל 2019 – מופע שבו עידן רייכל שר כמה שירים עימה, וביוני 2024.
דיסקוגרפיה

Carmine Meo (Pendragon Records SL/EMI)
"De l'Abîme au Rivage..."
"Spente le Stelle"
"Vedi, Maria..."
"Carmine Meo"
"Cuor Senza Sangue"
"Favola Breve"
"Reprendo Mai Più..."
"Ombre Dans le Ciel"
"Lucifero, Quel Giorno..."
"Ira Di Dio"
"Miserere, Venere..."
"À la Frontière du Rêve..."
Discovering Yourself (סינגל מורחב, Coeur De Lion)
"Discovering Yourself"
"Cuerpo Sin Alma [Remix]"
"Fera Ventura"
"Dolce Veneno"
Etterna (Ark 21 Records/Universal Music Group)
"Un Sospir' di Voi"
"Aedeus"
"Da Me Non Venni"
"La Notte Etterna"
"Leonora"
"Celtica"
"La Silente Riva"
"Spesso, Sprofondo"
"Mai Più Serena"
"Nell' Aria Bruna"
"Finale"
"La Notte Etterna (Remix)"
The Concert in Caesarea (אלבום הופעה, Pendragon Records SL/EMI)
"Vedi, Maria..."
"Ira Di Dio"
"Spente le Stelle"
"Meserere, Venere..."
"Cuor Senza Sangue"
"Lucifero, Quel Giorno"
"Spente le Stelle"
"Alleluia"
"Dolce Veneno"
"Fera Ventura"
"Discovering Yourself"
Spente le Stelle (Opera Trance) - The Remixes - Part One (סינגל מורחב, Radikal Records)
"Spente Le Stelle (Yomanda Radio Edit) (3:27)"
"Spente Le Stelle (Yomanda Remix) (7:23)"
"Spente Le Stelle (Yomanda Dub) (7:24)"
הצלחה במועדוני לילה

השיר Spente Le Stelle (איטלקית – "הכוכבים כבים") עבר רמיקס על ידי יומנדה (Yomanda) ב-1999, ויצא לאור כתקליט סינגל ויניל בחברת התקליטים EMI Pendragon Records בצרפת. מאוחר יותר יצא הסינגל בחברת התקליטים Radikal Records בארצות הברית, והשיר הפך ללהיט בין לילה במועדוני לילה ברחבי המדינה, בייחוד אלו המשרתים לקוחות להט"בים. השיר היה להיט גם במסיבות הרייב. נכון ל-2009 נוהגים עדיין DJ רבים להשמיע אותו.
הערות שוליים

↑  (ברוסית) / (בצרפתית) Interview video with Emma Shapplin for the Russian TV channel TVC.
↑  מסתבר שיש אי בהירות לגבי שמה האמיתי, ראו בדף השיחה של הערך.
1 2 3  "Emma Shapplin: A Vocal and Commercial Phenomenon". FRI Musique. 2003-01-17. אורכב מ-המקור ב-2009-04-26. נבדק ב-2009-11-09.
1 2  (באנגלית) English-language interview video with Emma Shapplin on the Etterna CD.
↑  "Emma Shapplin biographie".
↑  (בצרפתית) French-language interview video with Emma Shapplin on the Etterna CD.
↑  "Review of Atylantos".
↑  תמר איש שלום, אמה שפלן חוזרת לישראל, חדשות ערוץ 2, פורסם 27/10/09
↑  עמית סלונים‏, דוקטור אמה ומיסיס שפלן: זמרת האופרה-פופ הציגה מופע דו-קוטבי בתל אביב, באתר וואלה, 28 באפריל 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012502540305171  BNE: XX1406004  BnF: cb14054980p (data)  GND: 135106486  ISNI: 0000 0000 5938 7108  MusicBrainz: 3833f2ca-9a93-4bbc-9759-e402d3945dd5  VIAF: 61749783   WorldCat (עם VIAF): 61749783
ארמון פטרובסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר מורשת, ארמון, סימן נוף 
 כתובת:  לנינגרדסקי פרוספקט 40
 מיקום:  איירופורט 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1776
 תאריך פתיחה רשמי:  1776 
 אדריכל:  Matvey Kazakov 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 קואורדינטות:  55°47′35″N 37°33′08″E﻿ / ﻿55.79302447°N 37.55218399°E﻿ / 55.79302447; 37.55218399
 he
 
ארמון פטרובסקי פוטבוי (ברוסית: Петровский путевой дворец) הוא ארמון הממוקם בכניסה למוסקבה מכיוון סנקט פטרבורג.
הארמון נבנה בשנים 1776–1780 על פי פרויקט של האדריכל מטווי קאזאקוב (אנ'), והוא דוגמה לאדריכלות הנאו-גותית הרוסית.
יקטרינה השנייה נתנה את ההוראה להקמת הארמון לאור סיום מוצלח של מלחמת רוסיה-טורקיה בין השנים 1768–1774, והוא שימש בית מגורים לאנשים אצילים לאחר מסע ארוך מסנט פטרסבורג למוסקבה (ומכאן שמו - "פוטבוי").
הארמון ממוקם ברובע איירופורט, תחנת המטרו הקרובה ביותר היא דינמו.
הערות שוליים

↑  https://www.britannica.com/place/Petrovsky-Palace
↑  https://bridgetomoscow.com/time-gap-petrovsky-palace
ארמון פלנלטו

| --- | --- |


ארמון פלנלטו
 מידע כללי
 סוג:  ארמון, מעון רשמי 
 שימוש:  מקום העבודה של נשיא ברזיל
 כתובת:  ברזיליה
 מיקום:  ברזיליה 
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 בעלים:  הממשלה הפדרלית של ברזיל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  10 ביולי 1958 – 1960
 תאריך פתיחה רשמי:  21 באפריל 1960 
 אדריכל:  אוסקר נימאייר 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 קומות:  4 
 קואורדינטות:  15°47′56″S 47°51′39″W﻿ / ﻿15.798999°S 47.860834°W﻿ / -15.798999; -47.860834
 www.planalto.gov.br
  (למפת ברזיליה מוגדלת) ארמון פלנלטו(למפת ברזיליה רגילה) ארמון פלנלטו he
 
ארמון פלנאלטו (בפורטוגזית: Palácio do Planalto) הוא מקום העבודה הרשמי של נשיא ברזיל. הארמון ממוקם בבירה ברזיליה ותוכנן על ידי האדריכל אוסקר נימאייר ונחנך ב-21 באפריל 1960. הארמון משמש כמקום העבודה של כל נשיאי ברזיל מאז ז'וסלינו קוביצ'ק. הארמון ממוקם בכיכר שלוש הרשויות (פורטוגזית: Praça dos Três Poderes) ממזרח לקונגרס הלאומי וממול לבית המשפט העליון הפדרלי. הארמון הוא אחד משני הארמונות הרשמיים המשמשים את נשיא ברזיל, כאשר השני הוא ארמון אלבורדה שמשמש כמעון הרשמי שלו. בסביבת הארמון, לאורך הציר המונומנטלי ממוקמים משרדי ממשלה שונים.
היסטוריה

ארמון פלנלטו היה המרכיב המשמעותי הראשון בתוכנית של האדריכל לוסיו קוסטה לבניית עיר הבירה החדשה של ברזיל, היא ברזיליה. הבניה החלה ב-10 ביולי 1958 על פי תוכנית האדריכל אוסקר נימאייר. הארמון נחנך באופן רשמי ב-21 באפריל 1960 על ידי הנשיא ז'וסלינו קוביצ'ק והיה לאחד המבנים הראשונים שנחנכו בבירה החדשה ברזיליה, יחד עם בניין הקונגרס הלאומי ובניין בית המשפט העליון הפדרלי. בטקס החניכה נכחו מספר ראשי מדינות וקהל של אלפים, כיוון שזה סימל את המעבר של הבירה מריו די זנרו למרכז המדינה.
אדריכלות ומבנה

הארמון בנוי בסגנון המשלב מודרניזם פשוט ועושה שימוש בקווים ו"גלים" שיוצרים את העמודים החיצוניים. החזית של הארמון מורכבת משני אלמנטים ברורים: הרמפה המובילה להיכל והפרלטוריום (פלטפורמה שממנה יכולים הנשיא ואורחים ממדינות אחרות לנאום לציבור בכיכר שלוש הרשויות. הארמון משתרע על פני שטח של 36,000 מטר רבוע. למבנה הראשי יש ארבע קומות מעל הקרקע ועוד קומה אחת מתחת לקרקע. מנחת מסוקים נמצא ליד החזית הצפונית של הארמון.
אסטרטגיה תפעולית

אסטרטגיה תפעולית היא אסטרטגיה שמיועדת לתפעול ארגונים וחברות.  בעוד האסטרטגיה העסקית מגדירה את הכיוון והיקף הפעילות של הארגון לאורך תקופה ארוכה, האסטרטגיה התפעולית מתאימה את משאבי הארגון לסביבה המשתנה, ודואגת לארגון התפעול הנדרש כדי לתמוך בחדירה לשווקים ובשירות הלקוחות כך שיעמדו בסופו של דבר בציפיות בעלי החברה.
יצירת האסטרטגיה התפעולית נתפסת כתהליך מורכב הדורש שילוב של כל האספקטים והתחומים בעסק, על אף רמה גבוהה של חוסר ודאות ביחס לעתיד, וניהול משאבים דינמי.
שלוש רמות האסטרטגיה בפירמה

אפשר למצוא מספר רמות אסטרטגיה עסקית נפוצות.
רמה ראשונה - רמת האסטרטגיה העסקית, הרמה הגבוהה ביותר, אסטרטגיה מספקת קווים מנחים לכל הארגון, במשך תקופה ארוכה, ומבוטאת כ"משימת" הארגון או ה"חזון" (Vision) הארגוני.
רמה שנייה - רמת האסטרטגיה הטקטית, בו יורדים ברזולוציה לרמת הפונקציה הארגונית (שיווק, כספים ותפעול) החשובה מאוד ליחידות העסקיות השונות בתוך הארגון.
רמה שלישית - היא האסטרטגיה התפעולית, כאשר הפונקציות השונות בארגון מייצרות תוכניות ארוכות טווח שתומכות באסטרטגיה העסקית.
תפקיד התפעול בפיתוח האסטרטגיה

הגישה הרווחת לפיתוח אסטרטגי בהנהלה הבכירה היא לאתר יעדים משותפים, ולפתח אסטרטגיה על מנת לעמוד ביעדים הללו. אזי, לרכוש משאבים הכרחיים על מנת ליישם את האסטרטגיה שנבחרה. גישה זו מיועדת להבטיח שמשאבים יכוונו בצורה יעילה לתחומים שזוהו כאסטרטגיים בניתוח התהליך. הגישה מבוססת על יכולת החברה לחזות תנאי שוק עתידיים, וכך לזהות פערים בין צורכי השוק ויכולות הארגון. יחד עם זאת, היכולת לחזות קדימה בצורה יעילה את השווקים היא מוגבלת. הרעיון הוא שבתנאי שוק דינמיים התוכנית האסטרטגית תצביע על הכיוון הכללי שאליו הארגון צריך לכוון, בהתבסס על היכולות והערכים שהארגון מחזיק. יתרונות אסטרטגיים יופקו מפיתוח יכולות שונות, דרך תחומים שונים, והתאמת היכולות הללו לטכנולוגיות מתפתחות ולהזדמנויות בשוק.
שיפוט ומדידת תרומת התפעול לאסטרטגיה

שלב 1 - נייטרליות פנימית: לפעולות התפעול יש מעט מאוד מה לתרום להצלחה התחרותית - והיא מהווה מחסום לתחרותיות טובה יותר.
שלב 2 - נייטרליות חיצונית: פעולות התפעול מתמקדות בהשוואת ביצועים עם הארגונים האחרים.
שלב 3 - תמיכה פנימית: פעולות התפעול הם מהטובים בתחום השוק שלהם, ושואפים להיות הטובים ביותר בשוק.
שלב 4 - תמיכה חיצונית: פעולות התפעול הופכות להיות מרכזיות מבחינת האסטרטגיה, והן מספקות ועוזרות לבסיס הצלחת התחרות בעתיד.
האסטרטגיה התפעולית על פי גישת היל

גישת היל מהווה מסגרת, המבוססת על הרעיון של פיתוח האסטרטגיה התפעולית מנקודת המבט של הגורמים התחרותיים. המתודולוגיה של היל, מבוססת על 5 שלבים שמצריכים חזרה על מנת לבצע קישור של יכולות הייצור וקבלת החלטות ברמה משותפת:
שלב 1 - יעדים משותפים מערב מיסוד יעדים משותפים שמספקים כיוון לארגון- ואינדיקציות ביצועיות שמאפשרות התקדמות בהגשמת ומדידת היעדים הללו. היעדים יהיו תלויים בצרכים של מחזיקי העניין הפנימיים והחיצוניים, ויכללו גם מדידות פיננסיות, כגון: רווח ושיעור הגדילה, וקריטריונים שונים של העובדים.
שלב 2 - אסטרטגיה שיווקית: מערב פיתוח אסטרטגיה שיווקית, שתעמוד בבסיס היעדים המשותפים שהוגדרו בשלב 1. שלב זה מערב זיהוי של שוקי מטרה, והחלטה לגבי דרך התחרות והשילוב בשווקים הללו.
שלב 3 - כיצד מוצרים מוצאים מקומם בשווקים ? שלב זה מספק את הקשר בין הצעות שיווק משותף, לבין תהליכי ייצור ותשתית הנדרשת לתמוך בהם. דבר זה מושג על ידי תרגום האסטרטגיה השיווקית לתוך טווח של גורמים תחרותיים, ויעדים ביצועיים.
שלב 4 - בחירת תהליך: שלב זה מערב את בחירת התהליך ביחס לנפח ומגוון התערובת של המוצרים והשירותים כפי שהיא מתבטאת בשלב מספר 3. התהליכים המרכזיים בייצור הם פרויקטים, שרות, והמשכיות בעליית הנפח והמגוון.
שלב 5 - תשתית  תומכת: בעוד שלב 4 חוקר את יכולות הייצור הדרושות לעיצוב התהליכים, שלב 5 שוקל את היכולות הדרושות לתמיכה בתשתית, כגון: תכנון ומערכות שליטה, אבטחת איכות ותשתית ארגונית.
לקריאה נוספת

Wild,R. (2002). Essentials of Operations Management (5th ed.). London: Thompson.
| מנהל עסקים |
| --- | --- | --- |
| תחומים | ניהול • מימון • שיווק • חשבונאות • התנהגות ארגונית • אסטרטגיה עסקית • מערכות מידע • יזמות • לוגיסטיקה • חקר ביצועים • קבלת החלטות |  |
| מושגים כלליים | ניהול סיכונים • אסטרטגיה תפעולית • ייעוץ אסטרטגי • SWOT • קרן הון סיכון • תוכנית עסקית • נתח שוק • משאבי אנוש • יועץ עסקי • דירקטוריון • מנכ"ל |  |
| אישים בולטים | פיטר דרוקר • הנרי מינצברג • פרדריק טיילור • ויליאם שארפ • הנרי פורד • מילטון פרידמן • מייקל פורטר |  |
| מוסדות לימוד ומחקר בולטים | הרווארד • וורטון • סטנפורד •  MIT • קלוג • דיוק (פיוקווא) • INSEAD • בית הספר לעסקים של לונדון |  |
| שיטות מחקר | אתנוגרפיה • מחקר איכותני  • מחקר כמותי  • ניתוח אירוע • ניתוח נתוני ארכיון • ניתוח תוכן |  |
אנדרו ויטרבי

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1935 (בן 89) ברגמו, איטליה 
 מקום מגורים:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 מנחה לדוקטורט:  סולומון גולומב 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 פרסים והוקרה:  מדליית ג'ון פריץ (2011)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2013)  פרס צ'ארלס סטארק דרייפר (2016)  פרס שאנון (1991)  פרס המהגרים הגדול (2010)  פרס מרקוני (1990)  מדליית ה-IEEE (2010)  המדליה הלאומית למדעים (2007)  מדליית IEEE על שם אלכסנדר גרהם בל (1984)  מדליית בנג'מין פרנקלין (2005)  IEEE Maxwell Award (2007) 
 
אנדרו ג'יימס ויטרבי (נולד ב-9 במרץ 1935), הוא יהודי-אמריקאי ממוצא איטלקי, פרופסור להנדסת חשמל ואיש עסקים. ידוע כמייסד קוואלקום, יחד עם ארווין ג'ייקובס, וממציא אלגוריתם ויטרבי.
קורות חיים

ויטרבי נולד בברגמו שבאיטליה, להורים יהודים. אביו, אכילה, היה רופא עיניים וקרוב משפחה של פרימו לוי. לאחר חקיקת חוקי הגזע באיטליה, בשנת 1939, הוא ומשפחתו הגיעו לארצות הברית כפליטים. שמו המקורי היה "אנדראה", אך כשהתאזרח בארצות הברית, שינו הוריו את השם ל"אנדרו" מכיוון ש"אנדראה" היה שם נשי במדינות דוברות אנגלית. ויטרבי למד בבית הספר הציבורי Boston Latin School ולאחר מכן נרשם למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ב-1952, שם למד הנדסת חשמל. ב-1957 קיבל את התואר הראשון והשני שלו בתחום זה ב-MIT. בין מוריו היו קלוד שנון, נורברט וינר ורוברט פאנו. את הדוקטורט שלו בתקשורת דיגיטלית קיבל באוניברסיטת דרום קליפורניה.
ויטרבי היה פרופסור להנדסת חשמל באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ובאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. ב-1967 המציא את אלגוריתם ויטרבי, במטרה לפענח מידע מקודד בקוד קונבולוציה. האלגוריתם מבוסס על תכנון דינמי ונמצא גם היום בשימוש נרחב בטלפונים סלולריים בקוד תיקון שגיאות, כמו גם למטרות זיהוי דיבור וקול, ניתוח DNA ויישומים אחרים של מודל מרקוב חבוי (HMM). בעצתו של עורך דין, ויטרבי לא רשם את המצאתו כפטנט. בנוסף, ויטרבי סייע בפיתוח תקן CDMA עבור רשתות תקשורת של טלפונים סלולריים.
יחד עם ארווין ג'ייקובס, הוא ייסד את חברת "Linkabit" ב-1968, קבלן צבאי קטן. יחד עם ג'ייקובס הוא ייסד גם את חברת קוואלקום ב-1985, חברה המתכננת ומייצרת מוצרי מוליכים למחצה בעיקר לתחום תקשורת הנתונים האלחוטית. ויטרבי הוא נשיא "The Viterbi Group", פירמת הון סיכון. בשנת 2000 דורג במקום ה-386 ב"רשימת פורבס 400", רשימת עשירי ארצות הברית, עם שווי מוערך של 640 מיליון דולר.
בשנת 2002 תרם ויטרבי מרכז מחשבים על שמו לבית ספר התיכון שבו למד. ב- 2004 נקרא בית הספר להנדסה של אוניברסיטת דרום קליפורניה על שמו, לאחר שתרם 52 מיליון דולר. 
ביוני 2015 תרם 50 מיליון דולר לפקולטה להנדסת חשמל של הטכניון, שתקרא על שמו ועל שם אשתו המנוחה.
ויטרבי חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת דרום קליפורניה, בחבר הנאמנים של הטכניון וכן בחבר הנאמנים של מוסד המחקר הרפואי "The Scripps Research Institute".
ויטרבי היה נשוי לארנה פינצ'י עד לפטירתה ב-2015, ונולדו להם שלושה ילדים. בנם אלכסנדר נפטר מהתקף לב בגיל 40, בנובמבר 2011.
פרסים

פרס שאנון (1991)
מדליית בנג'מין פרנקלין (2005)
המדליה הלאומית למדעים (2007)
מדליית ה-IEEE‏ (2010)
פרס צ'ארלס סטארק דרייפר (2016)
מפרסומיו

Andrew J. Viterbi and Jim K. Omura (1979). Principles of Digital Communication and Coding (Communications and Information Theory). ISBN 978-0070675162.
Robert E. Kalman, G. I. Marchuk, A. E. Ruberti, and Andrew J. Viterbi (1987). Recent Advances in Communication and Control Theory (Series in Communication and Control Systems). ISBN 978-0911575460.
הערות שוליים

↑  אחיה ראב"ד, פרופ' תרם לטכניון 50 מיליון דולר, באתר ynet, 13 ביוני 2015
↑  Board of Trustees,  University of Southern California
↑  Board of Governors, the Technion
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269660605171  BnF: cb12512116n (data)  dblp: 13/5949  GND: 1089188013  ISNI: 0000 0001 1628 4480  LCCN: n83826721  MGP: 252423  NKC: xx0175666  NTA: 069454035  SNAC: w6j5179t  SUDOC: 034357475  VIAF: 41947247   WorldCat (עם VIAF): 41947247 
בית הספר ויטרבי להנדסה
אנדריי טיחונוב (כדורגלן)

אנדריי ולרייביץ' טיחונוב (ברוסית: Андрей Валерьевич Тихонов; נולד ב-16 באוקטובר 1970 בקורוליוב, מחוז מוסקבה) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הקשר, ולזכותו 29 הופעות בנבחרת רוסיה.
קריירה

טיחונוב אותר בידי מאמנה לשעבר של ספרטק מוסקבה, אולג רומנצב, בעת ששיחק בטיטאן ראוטוב. תוך זמן קצר הפך טיחונוב להיות שחקן מפתח של הקבוצה. טיחונוב היה שותף לזכייה ב-8 אליפויות ליגת העל הרוסית (1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1998, 1999, 2000).
בשנת 2000 הגיע לישראל והושאל למכבי תל אביב לתקופה קצרה. בפברואר 2001 חתם בקריליה סובטוב סמרה. טיחונוב התאמן במועדון האנגלי סאות'המפטון, והשתתף במשחק ידידות אחד, אולם לא חתם בקבוצה האנגלית. בשנת 2005 הוא עבר לחימקי, וב-2008 חזר לסמרה ושיחק במדיה עונה נוספת בודדת.
טיחונוב היה שותף לזכייה פעמיים במקום שלישי בליגה ופעמיים זכייה בגביע הרוסי. הוא זכה גם במספר תארים אישיים: כדורגלן השנה ברוסיה לשנת 1996 (מטעם ספורט אקספרס ומגזין פוטבול) ו-4 פעמים הקשר השמאלי של העונה לפי העיתון הרוסי ספורט אקספרס (1996, 1997, 1998, 1999).
משחקו הראשון בנבחרת רוסיה היה בשנת 1996, במשחק ידידות נגד מלטה. מאז ועד שנת 2000 שיחק טיחונוב 29 משחקים בנבחרת, בהם כבש שער אחד.
לאחר פרישתו החל לשמש כחלק מצוות האימון של ספרטק מוסקבה.
ארט גרפונקל

| --- | --- |

גרפונקל בלונדון, 2017
 לידה:  5 בנובמבר 1941 (בן 82) ארצות הברית פורסט הילס, קווינס, ניו יורק
 שם לידה:  ארתור אהרן עירא גרפונקל
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1956
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, תיכון פורסט הילס, טיצ'רס קולג', אוניברסיטת קולומביה 
 עיסוק:  מוזיקאי, פזמונאי, שחקן, משורר, זמר
 סוגה:  פולק רוק, רוק קל, רוק, פופ
 סוג קול:  אלט
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר, כינור
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, אקטו רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  סיימון וגרפונקל
 בן או בת זוג:  קים גרפונקל 
 צאצאים:  ג'יימס גרפונקל 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ון ג'יי 
 artgarfunkel.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ארתור עירא "ארט" גרפונקל (באנגלית: Arthur Ira "Art" Garfunkel; נולד ב-5 בנובמבר 1941) הוא זמר, פזמונאי, משורר ושחקן קולנוע יהודי-אמריקאי. את עיקר פרסומו קנה גרפונקל בשל היותו חבר בצמד המוזיקלי "סיימון וגרפונקל".
יחד עם שותפו לצמד "סיימון וגרפונקל", פול סיימון, זכה גרפונקל בחמישה פרסי גראמי, ובקריירת הסולו זכה בפרס גראמי אחד. כשחקן היה מועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט ידע הבשרים.
בשנת 1990 נכנס גרפונקל להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
ראשית חייו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גרפונקל נולד בקווינס, ניו יורק למשפחה יהודית. אביו יעקב (ג'ק) גרפונקל היה סוכן נסיעות שהיגר מרומניה ואמו רוז פרלמן הייתה עקרת בית. לארט שני אחים והוא האמצעי שבהם. מגיל צעיר אהב לשיר ונהג להפגין את יכולתו הווקאלית בבית הכנסת בשכונה. בחגיגת הבר מצווה הופיע במשך 4 שעות בפני האורחים כשהוא מבצע רפרטואר עשיר של שירים. פול סיימון, שלמד איתו באותה כיתה, לוהק יחד איתו למסיבת הסיום של בית הספר, להצגת "אליס בארץ הפלאות". שם החלו השניים לשיר ביחד. תחילה בצמד "טום וג'רי (1956) ומאוחר יותר ב"סיימון וגרפונקל". גרפונקל הוא בוגר לימודי כלכלה באוניברסיטת קולומביה ובמקביל לקריירת השירה בצמד סיימון וגרפונקל פיתח קריירת משחק והופיע (בין היתר) בסרטים "מלכוד 22" ו"ידע הבשרים" של מייק ניקולס ו"שאלה של זמן" של ניקולס רוג.
הפעילות המוזיקלית עם פול סיימון

גרפונקל וסיימון הכירו בעודם צעירים. הם הקימו את הצמד "סיימון וגרפונקל" שנחשב ציון דרך במוזיקת הפולק האמריקאית. פול סיימון הלחין וכתב כמעט את כל שירי הצמד. ב-1970 נפרדה דרכם וב-1973 ארט גרפונקל החל בקריירת סולו והקליט שורה של אלבומים מצליחים בשנות ה-70, שאת שיריהם כתבו ואן מוריסון, רנדי ניומן, ג'ימי ווב, מרק קנופפלר, סטיבי וונדר, ואחרים. הצמד סיימון וגרפונקל התאחד להופעות מספר פעמים במשך השנים.
עיסוקים נוספים

בעוד ששותפו לצמד "סיימון וגרפונקל" התמקד בקריירה מוזיקלית, השלים גרפונקל תואר שני בהוראת המתמטיקה באוניברסיטת קולומביה בניו יורק ואף שימש מורה למתמטיקה במשך כמה שנים.
ארט השתתף בשני פרקים בסדרה "ארתור" בשנת 1998: בפרק "שובו של באסטר" הופיע כנגן שמתאר את ההרגשות של באסטר לחזור הביתה. בפרק "אלאוד בת מאה" היה קהל בהצגה שהעלו הכיתה של מר עכבר.
בשנת 2003 גילם בתפקיד אורח את מר גרינווד בסדרת הדרמה "חלום אמריקאי" אשר שודרה ב-NBC.
פילמוגרפיה

מלכוד 22 (1970)
ידע הבשרים (1971)
Bad Timing ‏(1980)
Good To Go ‏(1986)
Boxing Helena ‏(1993)
54 ‏(1998)
Longshot ‏(2000)
חלום אמריקאי (2003)
להתאהב מחדש (2009)
הוקרה

על שמו של גרפונקל נקרא המין אבלנשורוס גרפונקלי - מין במחלקת הטרילוביטים - פרוקי רגליים פרה-היסטוריים.
חייו האישיים

גרפונקל נישא לראשונה ב-1972 ללינדה מארי גרוסמן (Linda Marie Grossman) אך הזוג התגרש ב-1975. הוא נישא בשנית ב-1988 לקתרין קרמק (Kathryn Cermack) ולזוג שני ילדים.
אלינור גלנוויל

| --- | --- |
 לידה:  1654 Tickenham, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  1709 (בגיל 55 בערך) 
 שם לידה:  Goodricke 
 ענף מדעי:  אנטמולוגיה, חקר פרפרים ועשים
 בן זוג:  אדמונד אשפילד   (נ. 1679 – א. 1709   ריצ'רד גלנוויל   אדמונד אשפילד   (נ. 1685 – נ. 1698)
 מספר צאצאים:  7
 תרומות עיקריות
 גילוי הפרפר כתמית הורוניקה, תרומות לקטלוגי פרפרים בריטיים מוקדמים
 
אלינור גלנוויל (באנגלית: Eleanor Glanville;‏ 1654 – 1709) הייתה אנטומולוגית וחוקרת טבע אנגלית שהתמחתה בחקר פרפרים ועשים. היא ירשה נכסים משפחתיים ברחבי סאמרסט ונישאה פעמיים (התאלמנה פעם אחת). היו לה שבעה ילדים, ארבעה מהם שרדו לבגרות.
לאחר שנפרדה מבעלה השני בסוף שנות 1690, גלנוויל חזרה לתשוקה המוקדמת שלה לאיסוף פרפרים והתבססה בין חובבי החרקים הראשונים. היא התכתבה עם אנטומולוגים אחרים בני זמנה כמו ג'יימס פטיבר וג'ון ריי. גלנוויל שלחה דגימות מרובות של פרפרים שטרם היו ידועים למדע לפטיבר, ותרמה לקטלוג החרקים הבריטי שלו Gazophylacium naturae et artis. הניסויים שלה בגידול פרפרים הביאו לתיאורים המפורטים המוקדמים ביותר של גידול פרפרים. היא ידועה בעיקר על גילוי הפרפר כתמית הורוניקה, הידוע בשם האנגלי "גלנוויל משובץ" (Glanville fritillary) הפרפר הבריטי המקומי היחיד הקרוי על שם חוקר טבע בריטי. שלוש מדגימות החרקים של גלנוויל קיימות עד היום באוסף סלואן של מוזיאון הטבע.
לקראת סוף חייה של גלנוויל, בעלה ביצע מספר ניסיונות להשיג את עושרה באמצעות הפחדה והפצת שמועות. היא התנגדה לכך בכך שהורישה את מרבית ההון שלה לדודנה, הנרי גודריק, ואת שאר הנכסים חילקה בירושתה בין ילדיה. אולם בנה הבכור ערער על הצוואה לאחר מותה, וטען כי די בעיסוקיה האנטומולוגיים של אמו ובהתנהגותה האקסצנטרית די בכדי להכריז על צוואתה כפסולה על רקע אי שפיות. הצוואה בוטלה בשנת 1712.
ראשית חייה ומשפחתה

נולדה בשם אלינור גודריק (Eleanor Goodricke) בשנת 1654 למייג'ור ויליאם גודריק ואלינור פוינז (לבית דייוויס). לבתם השנייה, הצעירה מאלינור, קראו מרי. ויליאם לחם בסקוטלנד לטובת צבאו של אוליבר קרומוול בשנים 1650–1651, ולאחר מכן זכה לחנינה מלכותית על מעשיו בשיקום של 1660. אלינור פוינז ירשה מספר נכסים מהוריה, כולל אחוזות בטיקנהאם ופארק באקוול, יחד עם נכסים אחרים בסאמרסט, ויליאם היה בעלה השני. משפחת גודריק התגוררה באחוזת טיקנהאם.
עם מות אביה ב-1666 (אמה נפטרה תשע שנים קודם לכן), ירשה אלינור גודריק את אחוזות המשפחה של אמה. היא המשיכה להתגורר באחוזת טיקנהאם. ב-1676 היא נישאה לאמן בלינקולנשייר בשם אדמונד אשפילד, ונולד להם בן בשם פורסט אדמונד, ואחריו שתי בנות תאומות (שרק אחת מהן, מרי, שרדה את הלידה). אשפילד נפטר בשנת 1679.
בשנת 1685, אלינור נישאה לריצ'רד גלנוויל, שהיה בעל נכסים באלמסט, סומרשם ואופטון. נולדו להם עוד ארבעה ילדים, שניים מהם מתו בעודם בינקות. בן ובת שרדו. ריצ'רד התברר כאלים, כאשר באחת הפעמים הצמיד לאלינור אקדח טעון לחזה ואיים לירות, ועד 1698 בני הזוג נפרדו.