קרן צור
קורות חייה

סבתה, יונה ויינברגר, היא ילידת הונגריה, שרדה את השואה באושוויץ ועלתה לישראל.
אמה, רבקה צור, היא מורה וד"ר לספרות ואביה, אליעזר צור, היה מהנדס חשמל בצוללות בצבא הקבע. רוב ילדותה נדדה צור ברחבי העולם בשל שליחותו של האב, היא התגוררה באזור האגמים באנגליה שעל גבול סקוטלנד ובהמבורג שבגרמניה, שם למדה במגמת תיאטרון ואמנות בבית ספר בינלאומי (ISH) בשנים 1987–1991 והופיעה בו בקבוצת תיאטרון בינלאומית, שהציגה בשפה האנגלית.
בצבא השתלמה בממר"ם ושירתה ביחידת המחשבים של חיל הים. אחרי הצבא למדה תקשורת ומדע המדינה באוניברסיטת חיפה, אחרי הלימודים עבדה במשך שש שנים בתכנות מחשבים בחברת אמדוקס ובמקביל למדה משחק בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה בשנים 1999–2001, בו השתתפה בהצגות "לחץ פיזי מתון", "בוץ", "נשי טרויה", "נשים בצמרת", "הזוג המוזר", בעיקר בתפקידים ראשיים. בשנים 2001–2004 עבדה באמדוקס ובד בבד שיחקה בתיאטרון חיפה. בו שיחקה בהצגות "תופרות", "הילדה שאני אוהב", "הצנזור", משחקים בחצר האחורית" של עדנה מזי"א שנכתב בהשראת פרשת האונס בשמרת בראשית שנות התשעים, בו שיחקה בשני תפקידים: הנאנסת ועורכת הדין. "אילוף הסוררת" של שייקספיר, בבימויו של אלדד זיו, "משפחת ישראלי" מאת בעז גאון, בבימויו של משה נאור. היא שיחקה ב"מאדלן" (לצד ג'וליאנו מר) בבימויו של סיני פתר. המחזה עוסק באהבה בלתי אפשרית באירלנד של קרומוול בין פרוטסטנט לקתולית.
ב-2004 עזבה קרן צור את תחום ההייטק ועברה לשחק במשרה מלאה בתיאטרון בית ליסין, היא הופיעה בהצגות בתפקידים שונים: ב"סינית אני מדברת אליך" של סביון ליברכט, בבימויו של עודד קוטלר גילמה את מירי, במאית נשואה המתמודדת עם זיכרון הוריה ניצולי השואה ועם הרומן הנסתר שאחות אימה ניהלה עם אביה, כאשר היא חוזרת אל בית ילדותה על מנת למכור אותו. קלאודיה ב"אונור" מאת ג´ואנה מוריי-סמית בבימויה של ציפי פינס, "קפה ערבה", צ´לסי ב"האגם המוזהב" מאת ארנסט תומפסון בבימויו של רוני פינקוביץ'. דפנה ב"סרט צרפתי" מאת רשף ורגב לוי בבימויו של עודד קוטלר, "אנדה" ו"רוחלה מתחתנת".
צור שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "רוחלה מתחתנת", פרי עטה של סביון ליברכט בבימויה של ציפי פינס. ההצגה עוסקת ברוחל'ה (צור), שבשלהי שנות השלושים לחייה מוצאת לבסוף את גבר חלומותיה (מיכה סלקטר), ומביאה אותו להכיר את משפחתה, אבל במקום שמחה מעוררת את התנגדותם של אביה (ששון גבאי) ואחותה (מיה דגן). ההצגה "רוחלה מתחתנת" זכתה בפרס התיאטרון הישראלי להצגת המחזה המקורי הטוב ביותר בשנת 2010.
קרן צור שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "אנדה" פרי עטו של הלל מיטלפונקט ובבימויו. צור גילמה את דמותה של אנדה, ניצולת שואה הונגריה פליטת אושוויץ, שעובדת כאחות בבית-חולים. בשנת 1961 היא רוצה להעיד במשפט אייכמן ומעוניינת לספר לעולם על הפשעים שנגרמו לה, אבל הממסד הבן-גוריוני פוסל אותה מלתת עדות. ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי להצגת השנה והלל מיטלפונקט זכה על המחזה במחזה השנה. צור זכתה על תפקידה "אנדה" בשחקנית השנה.
ב-2010 ביימה לראשונה את המחזה הקצר "עתיד מתוק" מאת שלי ניידיץ' במסגרת פסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין. ב-2011 ביימה את המחזה "פעימה חסרה" מאת ליאורה כרמלי, אף הוא במסגרת פסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין.
על כך זכתה צור בפרס הבימוי. שחקניה בהצגה, הדס קלדרון וניסו כאביה זכו בפרס השחקנים וההצגה זכתה בפרס ההצגה כמו גם חביב הקהל.
בקיץ 2014 ביימה קופרודוקציה ישראלית-אמריקאית את המחזה ״Simple as life and death״ מאת מירב קופרברג ואלקסנדרה זלמן-דורין ב-The theater of the new city בניו יורק. ההפקה עלתה במסגרת פסטיבל פרינג'.
על תפקידה כאסתר בהצגה ״אז בפראג״ הייתה אחת משלוש המועמדות הסופיות לפרס שחקנית השנה 2013.
לימדה בשנת הלימודים 2013–2014 בחוג לתיאטרון באוניברסיטת חיפה וביימה בחוג את ההפקה ״בוץ״, מאת קאריל צ'רציל.
בשנת 2015 "השחקנית קרן צור זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל תיאטרונטו להצגות יחיד, על משחקה בהצגה "מקורקעת". צור מגלמת בהצגה טייסת קרב הנקרעת בין תפקידה הצבאי להיותה אם" בימוי: סיני פתר. באותה שנה היא מביימת את ההצגה "דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו" מאת פדריקו גארסיה לורקה, בתיאטרון הסטודיו, חיפה.
בשנת 2015 גילמה את ד"ר גרוסמן, הרופאה של מנו, בסדרת הנוער של ניקלודיאון, "החממה" בעונה השלישית.
בשנת 2020 גילמה את אליוט סילבר בסדרה PPS.
משנת 2020 מלמדת משחק בחוג לספרות ולכתיבה יצירתית באורנים - המכללה האקדמית לחינוך.
בשנת 2021 סיימה לימודי MA בתיאטרון בהצטיינות באוניברסיטת חיפה. כיום מלמדת באוניברסיטת חיפה משחק ופעולת הדיבור, ואף מביימת בחוג לתיאטרון.