stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהרן מקרלין (השני)
"בית אהרן"

ספרו של רבי אהרן השני מקרלין, "בית אהרון", מאסף את חידושי תורתם של אדמו"רי קרלין, ונחשב לספר היסוד של חסידות קרלין בפרט ומספרי היסוד החסידיים בכלל. הודפס לראשונה לאחר מותו, בברודי בשנת ה'תרל"ה (1875) ומאז הודפס בעוד ארבע מהדורות, ובעשרות אלפי עותקים.
שם הספר נבחר על ידי רבי אהרן מקרלין על סמך תשובה שהשיב סבו, רבי אהרן הגדול מקרלין, למקורו של פיוטו "יה אכסוף" בתשובה "הוא כתוב בספר בית אהרן", תשובה שהיוותה כרמז לשם ספרו. בספר מופיעים חידושי תורתו של רבי אהרון הגדול ושל בנו רבי אשר מסטולין, אך רוב הספר הוא חידושי תורה של רבי אהרון השני מקרלין. בראש הספר ובסופו מופיעים הנהגות שונות שכתבו אדמור"י קרלין לתלמידיהם. מלבד זאת, כולל הספר חידושי תורה של רבי אהרן מקרלין לפרשת השבוע, אמרות חסידיות מלוקטות בשמו ואגרות ששלח לחסידיו ולבנו.
בשנת תשס"ז נדפס הספר שוב על ידי רבי ברוך מאיר יעקב שוחט האדמו"ר מקרלין, עם תוספות מכתבי יד של זקני חסידות קרלין.
מאמר ביבליוגרפי מקיף על ספר בית אהרן, כתב הרב אברהם אביש שור בקובץ בית אהרן וישראל בהוצאת מוסדות קרלין סטולין.
צאצאיו

ר' אשר האדמו"ר מסטולין השני.
מרים (אשת ר' אברהם יעקב האדמו"ר מסדיגורא בנו של ר' ישראל פרידמן מרוז'ין).
בת ציון ציפורה פייגא (נפטרה בט"ו בשבט ה'תרס"ט – 6 בפברואר 1909) - אשת הרב דוד מזלוטיפולי (נפטר י"א בטבת תרע"ה – 28 באוקטובר 1914), בן ר' יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה.
הערות שוליים

↑  אברהם יעקב פפירנא, "זכרונות", ספר השנה [בעריכת נ' סוקולוב], ווארשא תר"ס, עמ' 71.
↑  ד, א (תשמט) קכא-קלג; ד, ב: קיט-קל; ד, ג: קלט-קנג; ד, ד: קלה-קמו; ד, ה: קיט-קמ; ד, ו: קטז-קכו; ה, ב (תשנ) קכט-קמא; ה, ג: קמג-קנא; ה, ד: קלז-קמז; ה, ה: קיא-קכד; ה, ו: קמא-קנח; ו, א (תשנא) קלט-קנד
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רבי אשר מסטולין (הראשון) | אדמו"רי קרלין | הבא: רבי אשר מסטולין (השני) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305647705171  ISNI: 0000 0000 6692 9470  LCCN: nr94015775  VIAF: 49108798   WorldCat (עם VIAF): 49108798 
שער המהדורה האחרונה
אווה אינגבורג שולץ

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 בפברואר 1928 ברלין, הרייך הגרמני 
 פטירה:  21 במרץ 2022 (בגיל 94) גרפלפינג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 בן או בת זוג:  וילפריד זייפרט (1953–9 באוקטובר 1954)  גאורג הורדלק 
 צאצאים:  קתרינה זייפרט 
 פרופיל ב-IMDb
 
אווה אינגבורג שולץ (בגרמנית: Eva-Ingeborg Scholz;‏ 16 בפברואר 1928 – 21 במרץ 2022) הייתה שחקנית גרמנייה.
ביוגרפיה

שולץ נולדה בברלין, היא למדה בבית ספר למשחק בעיר וב-1947 החלה להופיע בתיאטרון.
ב-1948 ביצעה את הופעת הבכורה שלה בקולנוע בסרט "Kein Platz für Liebe" העוסק בחייל במלחמת העולם השנייה, ב-1948 גילמה לוליינית טרפז בסרט "1-2-3 Corona".
ב-1952 שיחקה בסרט הבלגי "The Smugglers' Banquet", ב-1958 שיחקה בסרט "The Merry Vineyard" המתבסס על מחזה של קרל צוקמאייר, ב-1958 שיחקה בסרט "Das Mädchen vom Moorhof" המבוסס על ספרה של סלמה לגרלף.
ב-1964 שיחקה את אמו של אמיל בעיבוד לספר אמיל והבלשים.
היא דיבבה את סינדרלה בדיבוב הגרמני של הסרט "סינדרלה: של דיסני, היא גם דיבבה את אחותה של אליס בסרט "אליס בארץ הפלאות".
היא הייתה נשואה פעמיים (בעלה הראשון וילפריד זייפרט נהרג בתאונת דרכים בשנת 1954) ולה שני ילדים מכל אחד מנישואיה.
נפטרה ב-21 במרץ 2022.
אבנר זיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1930 
 פטירה:  2011 (בגיל 81 בערך) 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה חינוכית 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מקום לימודים:  סורבון 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 אתר רשמי
 
אבנר זיו (1930 - נובמבר 2011) היה פרופסור בחוג לפסיכולוגיה ובבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, מאבות חקר ההומור בפסיכולוגיה.
חייו ופועלו

עשה דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת סורבון שבפריז. למד באותו בית חולים שפרויד למד בו משארקו, אחד ממוריו היה ז'אן פיאז'ה. בד בבד למד ב"מכון הפסיכולוגי".
בשובו ארצה החל לעבוד במרכז לפסיכולוגיה חינוכית בראשון לציון. אחר כך נעשה מנהל המרכז לפסיכולוגיה חינוכית בתל אביב. ב-1969 החל ללמד פסיכולוגיה חברתית בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטת תל אביב. נבחר לנשיא התאחדות הפסיכולוגים החינוכיים הישראלים, מנהל תוכנית לתואר שני בייעוץ, ויושב ראש החוג למדעי החינוך.
אבנר זיו היה חבר מייסד של "החברה הבינלאומית לחקר הקבוצות". הארגון מנהל קבוצות תרפיה רבות כמו גם תהליכי דינמיקה קבוצתית. כיהן כיושב ראש משותף של הקבוצה ביחד עם דוקטור ז'אק דניו בפריז למשך חמש שנים.
הוא היה יושב ראש משותף, יחד עם פרופסור נח מילגרם, של הקונגרס הבינלאומי הראשון ללחץ במהלך מלחמה ושלום, שנערך באוניברסיטת תל אביב ב-1981
היה יושב ראש הכנס הבינלאומי הרביעי להומור שנערך בשנת 1984 בתל אביב, ויושב ראש שלושה כנסים בינלאומיים להומור יהודי: ב-1984 באוניברסיטת תל אביב, ב-1986 בבית הספר החדש למחקר החברה בניו יורק וב-1989 באוניברסיטת תל אביב.
שימש כחבר מערכת בכתבי העת: "כתב עת בינלאומי לפיתוח הייעוץ", "הומור: כתב עת בינלאומי לחקר ההומור", ו"כתב העת הבינלאומי של תורת הפסיכולוגיה".
ספריו תורגמו למספר שפות ביניהן איטלקית, ספרדית, פורטוגזית ויפנית.
בשנת 1988 קיבל פרס בינלאומי ראשון על תרומתו למחקר ההומור ושימוש בתרפיה מטעם החברה האמריקאית להומור ופסיכותרפיה.
נפטר בנובמבר 2011.
חקר ההומור

לפני מלחמת ששת הימים כשהסורים הפגיזו את הקיבוצים והמושבים בגליל, נהפכו במקומות רבים המקלטים למקומות מגורים וכן שימשו כחדרי לימודים עבור הילדים. באותה תקופה נושאי מחקרו של אבנר זיו היו חרדה וסטרס והוא נשלח כחלק מצוות של פסיכולוגים על מנת למצוא דרך להקל על המתח בו היו שרויים הילדים. הם שוחחו עם ההורים, המורים, הילדים, העבירו מבחנים פסיכולוגיים וערכו תוכניות לטיפול במצבי החרדה. במהלך ניתוח ממצאי מחקרם הם הבחינו בכך שהיו שני קיבוצים בהם רמת החרדה הייתה נמוכה באופן משמעותי משל המקומות האחרים אותם בדקו. ניתוח התוצאות לא הניב כל ממצא.
כשחזרו לאותם קיבוצים הם הבחינו בתופעה שאחד האסיסטנטים כינה אותה מגנט. מגנט זה ילד בגיל שתים עשרה או שלוש עשרה שבכל פעם שהיה מצב של מתח או הפגזה הוא פעל כמגנט, כלומר הוא משך כעשרים ילדים במעגל סגור סביבו כשהוא במרכז. הילד לא הצחיק את הילדים על ידי סיפור בדיחות, כי אם באמצעות הומור. לבדיחות קורא אבנר זיו הומור בקונסרבים: דבר ישן שישנו ומדי פעם מישהו מוציא את זה. כל אחד שמספר בדיחה מוציא מהקופסה של הקונסרבים שלו בדיחה. הומור לעומת זאת, הוא משהו אחר, הומור זה לראות את מה שכולם רואים ולהתבונן בזה מזווית אחרת, בלתי צפויה ומצחיקה. המגנט סיפר דברים ששייכים להווי של אותו הקיבוץ בצורה אחרת, הפסיכולוגים שלא היו מחוברים לאותו הווי והדבר לא הצחיק אותם, כששאלו את הילדים אמרו להם הללו שכשמישהו מצחיק אותם הם פחות פוחדים.
כששב אבנר זיו לספריית האוניברסיטה גילה שלא הייתה שום ספרות מחקרית על הקשר בין הומור לחרדה, מי שכתב בנושא היו פילוסופים. ואז החל במחקר ההומור. ישנם שני סוגים של הומור: האחד זה הנאה מהומור והשני זה יצירת הומור. יש אנשים שנהנים מהומור במידה זו או אחרת, אבל לא יוצרים הומור; הם משתמשים לעיתים בהומור בקונסרבים, דהיינו מספרים בדיחות. אבל אילו שיוצרים הומור רואים ויוצרים קשרים חדשים מהאלמנטים הקיימים. שזו גם ההגדרה של יצירתיות. אבנר זיו בנה כלים והרכיב ושאלונים למדידת הומור. ובחן את הקשרים בין הומור לחרדה, הומור ולמידה, הומור וטיפול ועוד.
בשנת 1980 קבוצת חוקרים אמריקאים, בריטים ואבנר זיו ארגנו בוושינגטון את הכנס הראשון בעולם על הומור ויסדו כתב עת מדעי שנקרא International Journal of Humour Research. זהו כתב העת האינטרדיסצפלינרי היחידי העוסק בנושא.
רוב מחקריו שעשה על הומור ולמידה ועל הומור וחרדה מכונסים בספרו הפסיכולוגיה של ההומור.
בספר אחר הומור ואישיות הוא בחן איזה סוג של אישיות אוהב איזה סוג של הומור.
ספרים שכתב

Ziv A., Ziv N. Humour et creative en Education, Paris, Creaxion, 2004.
פסיכולוגיה בחינוך/ א. זיו, נ. זיו. תל אביב: יחדיו, 2001.
הומור ואישיות/ אבנר זיו; איורים פרנסוא לבל. מהדורה חדשה; תל אביב: פפירוס, תשנ"ו, 1996.
פסיכולוגיה: מדע הבנת האדם/ אבנר זיו; עריכה: אילנה שמיר. תל אביב: עם עובד, תשנ"ג, 1993.
מחוננים/ אבנר זיו; עורכת: אילנה שמיר. ירושלים: כתר, 1990.
Ziv A., Diem J.M. Le Sens de L'Humour, Paris, Dunod, 1987.
תחומי התעניינות, ומאפיינים אישיותיים בקרב תלמידי היחידה לנוער שוחר מדע/ אבנר זיו, טובה שיילובסקי. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, בית הספר לחינוך, היחידה לנוער שוחר מדע, 1987.
Personality and Sense of Humour, New York, Springer, 1984.
התבגרות/ אבנר זיו; עריכה: אילנה שמיר. רמת גן: מסדה, 1984.
אינטליגנציה, תל אביב, דורון.
פסיכולוגיה של ההומור/ אבנר זיו; איורים: פרנסוא לאבל. תל אביב: יחדיו, תשמ"א, 1981.
L'humour en Education: Approche Psychologique, Paris, Editions Sociales Francais, 1979.
Counseling the Intellectually Gifted Child, Toronto, Toronto University Press, 1977.
הכיתה כקבוצה חברתית/ אבנר זיו, שושנה שילה, עריכה: עמי שמיר. תל אביב: מט"ל, בית הספר לחינוך, אוניברסיטת תל אביב, תשל"ז, 1977.
Ziv A., Diem J.M. Psychopedgogie Experimentale, Paris, Editions Sociales Francais, 1975.
Dien J. M., Hoffman J., Ziv A. Vers de Nouvelle Formes de Placements D'Enfants, Nancy, CAF, 1975.
פסיכולוגיה בחינוך/ אבנר זיו; עריכה: חנן רותם. תל אביב, יחדיו, 1975.
מבחן קבוצתי למדידת אספקטים שונים של מוסריות אצל ילדים (ממו"ל)/ אבנר זיו, ש. נבנהויז, ש. שולמן. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי הרוח, בית הספר לחינוך, תשל"ה, 1974.
גורמי הנשירה מהמחלקה לפידאגוגיה/ א. זיו, ז. כפיר. תל אביב: תשל"ב, 1972.
האינטליגנציה. תל אביב: מכון ישראלי להשכלה, המרכז לתרבות ולחינוך. תל אביב: תשל"א, 1971.
Ziv, Avner. A Vie des Enfants en Collectivite, Paris, C.A.F., 1965.
ספרים שערך

חשיבותה של אי-רצינות: קובץ מאמרים רב-תחומי בחקר ההומור, אבנר זיו ואריה סובר, הוצאת כרמל, ירושלים, תשע"ב 2012.
מחוננים לקויי למידה: מדריך למידה ומקראה/ כותבת המדריך - איריס מנור-בנימיני; עורכי המקראה: אבנר זיו, איריס מנור-בנימיני, דורית אולניק שמש; תרגום: עדי הירש, יורם שדה. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ה, 2005.
פסיכולוגיה בחינוך/ צוות הפיתוח: עורך מדעי: אבנר זיו, רות קלדרון. רמת אביב, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג, 2003.
פסיכולוגיה בחינוך: מקראה/ בעריכת אבנר זיו; תרגום המאמרים: יורם שדה. תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג, 2003.
פסיכולוגיה בחינוך: מדריך למידה/ אבנר זיו, רות קלדרון. תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג, 2003.
מחוננים וכישרונות מיוחדים/ ערך: אבנר זיו; תרגום מאמרים: אביבה גורן. רמת-אביב, תל אביב: אוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ט, 1998.
Ziv A., Editor. Jewish Humor, with a new introduction by Avner Ziv, London, Transaction Publisheers, 1997.
הגיל הלא רגיל/ בעריכת אבנר זיו. תל אביב: פפירוס, 1994.
Ziv A. & Zejdam, A. (Editors) Semites and Stereotypes, N.Y.:Greenwood Press, 1993.
Ziv A. (Editor), National Styles of Humour, N.Y.: Greenwood Press, 1988.
הומור יהודי/ בעריכת אבנר זיו. תרגום: ראובן אנוך; איורים ועטיפה: דני קרמן. תל אביב: פפירוס, 1986.
פסיכולוגיה בחינוך/ צוות הקורס: אבנר זיו ראש הצוות. רמת אביב, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תש"ם, 1980.
פסיכולוגיה וייעוץ בחינוך/ עורך אבנר זיו. תל אביב: 1972.
פרקי קריאה בפסיכולוגיה חברתית: הקבוצה הקטנה/ בעריכת אבנר זיו; תרגום: א. ספקטור. תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה למדעי הרוח, החוג לחינוך, תשכ"ז 1966/7.
הערות שוליים

↑  אתר "נשמה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311855905171  BNE: XX1073408  BnF: cb12647338h (data)  GND: 1036971147  ISNI: 0000 0000 8055 3473  LCCN: n82147249  NTA: 067534643  SUDOC: 070743843  VIAF: 49346320   WorldCat (עם VIAF): 49346320
אדנאן יאנוזאי

אדנאן יאנוזאי (באלבנית: Adnan Januzaj; נולד ב-5 בפברואר 1995 בבריסל שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בלאס פאלמאס מהלה ליגה בהשאלה מסביליה ובנבחרת בלגיה.
רקע

אדנאן יאנוזאי נולד בעיר בריסל שבבלגיה, אליה היגרה משפחתו מקוסובו בשנת 1992 כדי שאביו יתחמק מגיוס לצבא היוגוסלבי. משפחתה של אמו של יאנוזאי גורשה לטורקיה על ידי השלטונות היוגוסלביים במטרה לדכא את הדרישה לעצמאות של קוסובו. מאז הכרזת העצמאות של קוסובו ב-2008, מבקר שם יאנוזאי באופן קבוע את משפחתו המורחבת בכל קיץ.
קריירת מועדונים

יאנוזאי החל את לשחק כדורגל בגיל שש במועדון הכדורגל של בריסל ובשנת 2005, בגיל עשר, עבר לאנדרלכט. במרץ 2011, בגיל 16, עבר לאקדמיית הנוער של מנצ'סטר יונייטד מהפריימר ליג האנגלית.
בעונת 2012–2013 העלה אותו המאמן אלכס פרגוסון לקבוצת הבוגרים של המועדון, כשיאנוזאי קיבל את החולצה עם המספר 44. בעונה זו הוא נכלל לראשונה בסגל למשחק רשמי של מנצ'סטר יונייטד, במשחק האחרון של העונה מול וסט ברומיץ' אלביון, במשחק זה הוא לא נטל חלק בסופו של דבר. הוא היה חלק מהסגל של מנצ'סטר יונייטד במסע ההכנה לעונת 2013–2014 באסיה ואף כבש במשחק האחרון במסע מול קבוצת קיטצ'י מהונג קונג. את הופעתו הרשמית הראשונה בקבוצת הבוגרים של מנצ'סטר יונייטד ערך במשחק מגן הקהילה ב-11 באוגוסט 2013 מול ויגאן את'לטיק, כשעלה כמחליף של רובין ואן פרסי בדקה ה-84 של המשחק. את הופעת הבכורה בפרמייר ליג ערך כחודש לאחר מכן, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-68 במקומו של אשלי יאנג בניצחון הביתי 0–2 מול קריסטל פאלאס. ב-5 באוקטובר 2013, כבש את שער הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בניצחון החוץ 1–2 על סנדרלנד. ב-19 באוקטובר 2013 חתם על חוזה חדש במנצ'סטר יונייטד לחמש שנים. את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות ערך ב-10 בדצמבר 2013, במשחק מול שחטיור דונייצק. בעונת 2013/14 רשם בסך הכול 27 הופעות ליגה, בהן כבש ארבעה שערים. בעונת 2014/15 רשם רק 18 הופעות ליגה ולא כבש שער אחד. עם זאת, הוא ערך שמונה הופעות במדי קבוצת המילואים של מנצ'סטר יונייטד, בהן כבש חמישה שערים, והיה שותף לזכייתה באליפות ליגת המילואים של הפרמייר ליג. ב-31 באוגוסט 2015 הושאל לבורוסיה דורטמונד הגרמנית עד לסיום העונה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי בורוסיה דורטמונד בניצחון 2–4 על הנובר 96. לאחר שלא זכה לדקות משחק רבות בדורטמונד הוא סיים את תקופת ההשאלה שלו לאחר חצי שנה ובינואר 2016 שב למנצ'סטר יונייטד. ב-23 בינואר 2016 רשם את הבכורה המחודשת שלו מאז חזר ליונייטד כשעלה כמחליף בהפסד 0–1 לסאות'המפטון.
ב-12 באוגוסט 2016 הושאל לעונה אחת לסנדרלנד, אותה אימן מאמנו לשעבר ביונייטד, דייוויד מויס.
ב-12 ביולי 2017 חתם בריאל סוסיאדד.
ב-31 באוגוסט 2022 חתם לארבע שנים בסביליה. ב-3 בפברואר 2023 הושאל יאנוזאי לאיסטנבול בשאקשהיר עד לסוף העונה. ב-25 ביולי 2024 הושאל ללאס פאלמאס לעונה אחת.
קריירה בינלאומית

אדנאן יאנוזאי רשאי לייצג את נבחרת בלגיה, המדינה בה נולד, והוא היה יכול לבחור לייצג גם את אלבניה בשל שורשיו, כמו גם את טורקיה. בנוסף, יכול היה לשחק גם בנבחרת קוסובו, אך היא עדיין לא הייתה חברה ב-FIFA כשהתחיל לשחק בקבוצות הבוגרות. ב-23 באפריל 2014 הוא החליט לייצג בסופו של דבר את בלגיה, ב-13 במאי 2014 נכלל בסגל הסופי של בלגיה לקראת מונדיאל 2014. באותו מונדיאל גם שותף במשחקה האחרון של נבחרת בלגיה בכדורגל בשלב הבתים נגד נבחרת קוריאה הדרומית שבו נבחרתו ניצחה 0–1.
את שערו הראשון בנבחרת כבש יאנוזאי בניצחון 0–1 על אנגליה בשלב הבתים של מונדיאל 2018.
הערות שוליים

↑  Adnan Januzaj refuerza la parcela ofensiva del Sevilla FC, Sevilla FC, 31 August 2022 (בספרדית)
↑  ynet ספורט, עדנאן יאנוזאי החליט לשחק בנבחרת בלגיה, באתר ynet, 23 באפריל 2014
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 אזאר •   11 מיראלס •  12 מיניולה • 13 בוסו •  14 מרטנס • 15 ואן בויטן • 16 דפור • 17 אוריגי • 18 לומבארטס • 19 דמבלה • 20 יאנוזאי • 21 ואנדן בורה • 22 שאד'לי • 23 סימאן • מאמן: וילמוטס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 אזאר •   11 מיראלס •  12 מיניולה • 13 בוסו •  14 מרטנס • 15 ואן בויטן • 16 דפור • 17 אוריגי • 18 לומבארטס • 19 דמבלה • 20 יאנוזאי • 21 ואנדן בורה • 22 שאד'לי • 23 סימאן • מאמן: וילמוטס | בלגיה |
| נבחרת בלגיה – מונדיאל 2018 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס |  1 קורטואה •  2 אלדרווירלד •  3 ורמאלן •  4 קומפני •  5 ורטונגן •  6 ויטסל •  7 דה בראונה •  8 פלאיני •  9 לוקאקו •  10 א. אזאר •   11 קרסקו •  12 מיניולה • 13 קסטילס •  14 מרטנס • 15 מנייה • 16 ת. אזאר • 17 טיילמאנס • 18 יאנוזאי • 19 דמבלה • 20 בויאטה • 21 בטשואיי • 22 שאד'לי • 23 דנדונקר • מאמן: מרטינס | בלגיה |
אגודת קישפלודי

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה 
 מטה הארגון:  פשט 
 תקופת הפעילות:  1836–1952 (כ־116 שנים) 
 
אגודת קישפלודי (בהונגרית: Kisfaludy Társaság) נוסדה בשנת 1836 בפשט על ידי ידידים וסופרים של קארוי קישפלודי, במטרה לפרסם את כל יצירותיו של המשורר ולהקים אנדרטה לזכרו. לאחר מותו של קישפלודי הפכה האגודה לסמן חשוב בפיתוח הטעם הספרותי וקידום הספרות היפה ההונגרית. במהלך המאה ה-19 מפגשי קריאה חודשיים היו אחד האירועים החשובים ביותר בחיי הספרות. החברה פורקה בשנת 1952 וחדלה להתקיים.
תולדות האגודה

הסופרים הגדולים ואנשי הספרות של המחצית הראשונה של המאה ה-19 הקימו את האגודה, ותכליתה לא התמצאה רק בפרסום יצירותיו של קארוי קישפלודי והקמת פסל/אנדרטה לזכרו, אלא חבריה עשו רבות לפיתוח והפצת הספרות ההונגרית בכלל. חברי האגודה "גילו" את שירתו של יאנוש אראן, ואז יאנוש אראן בעצמו הפך לחבר באגודה והוא בעצמו סלל את הדרך ליצירתו של הסופר ומחזאי אימרה מדאץ', טרגדיית האדם (בהונגרית: Az ember tragédiája) הוא מחזה טרגי-היסטורי. ההצגה נחשבת עד היום לפסגת הספרות ההונגרית ולאחת היצירות המשפיעות ביותר בה.
מכרזי האגודה עודדו והעניקו השראה לא רק ליצירות ספרותיות אלא גם לעבודות תאוריה ספרותיות. הם התנגדו לכך שהחשיבה הספרותית תושפע מהפוליטיקה. חברי האגודה העלו נושאים ספרותיים מודרניים כבר בשנות ה-40 של המאה ה-19, כמו הפרשנות המודרנית של הדרמה והשוני וההבדלים בינה לבין הרומן, הפולקלור בספרות, או המגמה העממית-לאומית, והיישום הספרותי המודע של המוטיבים, הסגנונות והגישות של ז'אנרים פולקלוריסטיים מסורתיים, שירה עממית וכדומה. עד מהרה השיקה האגודה גם מגזינים וסדרות ספרים.
כתבי העת של אגודת קישפלודי פורסמו בין השנים 1840–1846, ולאחר מכן שוב בין 1860 לבין 1940. לדוגמה, יצאו כמה יצירות תאורטיות של אריסטו, הורטיוס, ניקולא בואלו, אלכסנדר פופ. בשנת 1846 נפתחה סדרת הספרים של האגודה בשם "הספרייה ההלנית" ובה הופיעו סיפורי איזופוס, יצירותיהם של פיתגורס וסופרים קלאסיים אחרים. סדרות ספרים הושקו גם תחת הכותרות של "הספרייה הלאומית" ו"ספריית הרומנים הזרים".
בניהולו השמרני של פאל דיולאי (קלוז'-נאפוקה, 25 בינואר 1826 - בודפשט, 9 בנובמבר 1909 שהיה היסטוריון ספרותי, משורר, סופר, פרופסור באוניברסיטה, מבקר אמנות, ומשנת 1879 עד 1899 נשיא אגודת קישפלודי, חבר כבוד של האקדמיה ההונגרית למדעים, חבר ומזכיר של הבית העליון של בית הנבחרים ההונגרי), האגודה עמדה על סף המאה ה-20 ובפני פתיחת כתב העת הספרותי ניוגט שקיבץ סביבו את מייצגי המגמה הספרותית ואת גישת הספרות ההונגרית המודרנית, וייצגה את הגישה האקדמית. מכאן ואילך האגודה הייתה רק אחד הקטבים של הגישה הספרותית ההונגרית. היא פורקה בשנת 1952.
המייסדים

Bajza József (משורר)
Bártfay László
Czuczor Gergely
Dessewffy Aurél (סופר)
Fáy András
Helmeczy Mihály
Joannovics György
Jósika Miklós
Királyi Pál
Kovács Pál רופא, מחזאי (1808–1886)
Kölcsey Ferenc
(Stettner) Zádor György
Szenvey József
Szontagh Gusztáv
Toldy Ferenc
Tomori Anasztáz
Vörösmarty Mihály
המנהלים

András Fáy (the first director, 1837-1841)
Ferenc Toldy (1841-1861, and from 1860 vice-chairman)
János Arany (1861-1867, with József Eötvös as president and Pál Gregus as secretary)
Zsigmond Kemény (1867-1876)
Móric Lukács (1876-1879)
Pál Gyulai (1879-1899, with Zsolt Beöthy as secretary from 1879, president 1900-1922)
ראו גם

A Kisfaludy-Társaság. Vasárnapi Ujság 1897. 23. szám 361-368. old.
Beszéd, mellyel a Kisfaludy-Társaság első köz ülését 1838. febr. 6-kán megnyitotta Fáy András. In: A Kisfaludy-Társaság Évlapjai. Első kötet. Buda, 1841. 27-30. old.
לקריאה נוספת

Fischer Vilmos: A Kisfaludy Társaság története a szabadságharcig, 1928
Kéky Lajos: A százéves Kisfaludy Társaság, 1936
הערות שוליים

↑  A K.T. Évlapjainak digitalizált kötetei a REAL-J-ben
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263971705171  BnF: cb11885027k (data)  GND: 17624-2  ISNI: 0000 0001 0672 3486  LCCN: n84024634  NKC: ko20211125853  SUDOC: 02664164X  VIAF: 150880505   WorldCat (עם VIAF): 150880505 
פסל קארוי קידשפלודי בגינת המוזיאון הלאומי בבודפשט
Songs of Leonard Cohen

Songs of Leonard Cohen (בעברית: "שירים של לאונרד כהן") הוא אלבום הבכורה של המשורר הקנדי לאונרד כהן מ-1967. לפני הכניסה לעולם המוזיקה, הוציא כהן שישה ספרים שזכו לשבחי הביקורות.
ניתן להגדיר את סגנון האלבום כפולק. כהן אמר בריאיון שהיה לו ויכוח עם המפיק ג'ון סיימון על השיר "סוזאן" מפני שסיימון רצה להכניס לשיר נגינת פסנתר ותופים, ו"לא רציתי תופים באף שיר שלי".
בחלק מהשירים כהן מלווה בכלי מיתר, הלהקה "קליידוסקופ" וקולות רקע של הזמרת ננסי פרידי.
רוברט אלטמן השתמש בשלושה משירי האלבום, "The Stranger Song", "Winter Lady" ו-"Sisters of Mercy" לפסקול הסרט שביים, "הקלפן והיצאנית" (McCabe & Mrs. Miller).
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי לאונרד כהן.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Suzanne  | 3:48 |
| 2. | Master Song  | 5:55 |
| 3. | Winter Lady  | 2:15 |
| 4. | The Stranger Song  | 5:00 |
| 5. | Sisters of Mercy  | 3:32 |
| 6. | So Long, Marianne  | 5:38 |
| 7. | Hey, That's No Way to Say Goodbye  | 2:55 |
| 8. | Stories of the Street  | 4:35 |
| 9. | Teachers  | 3:01 |
| 10. | one of us cannot be wrong  | 4:06 |
אגם אנגולסטרס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אגם 
 מידות
 שטח:  0.07 קילומטר רבוע
 אורך:  0.8 קילומטר
 רוחב ממוצע:  0.3 ק"מ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  אנדורה 
 קואורדינטות:  42°31′11″N 1°34′07″E﻿ / ﻿42.5197°N 1.56861°E﻿ / 42.5197; 1.56861
  (למפת אנדורה מוגדלת) אנדורה לה ולה קניליו סנט ז'וליה דה לוריה אל סראט אנקאם צרפת ספרדאגם אנגולסטרס(למפת אנדורה רגילה) אנדורה לה ולה קניליו סנט ז'וליה דה לוריה אל סראט אנקאם צרפת ספרדאגם אנגולסטרס
 
אגם אנגולסטרס
סכר אנגולסטרס
אגם אנגולסטרס (קטלונית Estany d'Engolasters) הוא אגם מוארך באזור העיר אנקמף שבאנדורה. האגם שוכן בגובה של 1,616 מטרים מעל פני הים. הוא נוצר מתהליך של הפשרת קרחונים, סמוך לאנדורה לה ולה, עיר הבירה של אנדורה.
מקורות המים כיום של האגם המלבני הם הנהרות מאדריו (Madriu) ונהר הואלירה המזרחי (East Valira). בנוסף, מימיו נאגרים מהשלג המופשר מפסגות רכסי ההרים הפירנאים שבגבול בין צרפת לספרד. האגם מוקף בכרי דשא ויער עצי אורן, מה שהופך את נוף העמק למחזה מרהיב. מימי האגם מנוצלים להפקת חשמל באנרגיית מים, בתחנת הכוח ההידרואלקטרית הממוקמת ליד העיר אנקמף. ישנו רכבל העובר בין אנקמף לאזור האגם, שאורכו 6.2 קילומטרים.
האגדה על האגם

אגדה הנוגעת לנסיבות יצירתו של האגם מספרת, כי אגם אנגולסטרס נוצר מהתפרצות פתאומית של מים ששוחררו בכוחות אלוהיים, כדי להעניש אישה יפה, תושבת כפר קדום שהיה קרוב לגדת האגם. האישה נענשה על כך שסירבה לתת פת לחם לעולה רגל מורעב, הנחשב על פי האגדה לישו עצמו. האגדה טוענת בנוסף שכל הכוכבים בשמים המוארים מיופיו של האגם עתידים ליפול לתוכו ולהישאר שם כאסירים לנצח.
אגדה נוספת המסופרת על האגם היא שהאתר שימש מוקד לטקסים של מכשפות (אמונה נפוצה בפירנאים), שאופיינו בריקוד בעירום של מכשפות בתחומי האגם. אנשים פחדו לצפות בטקסים מפני שהאמינו כי מי שיראה את הריקודים סופו להפוך לכלב או לאבן על ידי המכשפות.
גאוגרפיה

אגם אנגולסטרס שוכן צפונית-מזרחית לבירתה של אנדורה, אנדורה לה ולה, בחלק המערבי-מרכזי של אנדורה. נהר הואלירה (Gran Valira), הנהר הגדול באנדורה, נשפך לאנגולסטרס. לנהר שני יובלים, הואלירה הצפוני והואלירה המזרחי, שיוצרים עמק נמוך ועמוק. נקודת המפגש של שני היובלים נמצא באסקלדס (Escaldes) שמנקודה זו הם יוצרים את נהר הואלירה הגדול. לאורך השנים הנהר שימש כדרך הגישה היחידה אל אנדורה. לאורך שלושת הקילומטרים של הכביש המחבר בין לס פרדינס (les Pardines) שבאנקמפ לאגם אנגולסטרס, ניתן לראות גנים בוטניים המכסים שלושה תחומים מופרדים ומייצגים 13 בתי גידול שונים של טבע.
הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באגם היא −21 מעלות צלזיוס, והגבוהה ביותר היא 39 מעלות. סכר אבן תוחם את האגם מצדו הדרומי לעומק של כעשרה מטרים. זהו אחד ממאגרי המים הגדולים הנתחמים בעזרת סכר. מימיי האגם עשירים במינרלים כמו ברזל, מגנזיום וגופרית, שלחלקם ערכים בריאותיים.
אטרקציות

התיירות באזור מאוד נפוצה ומהווה את מקור ההכנסה העיקרי של האגם וסביבתו. כפי שמעידים 88 המלונות הממוקמים בסביבה, זהו מקום נפוץ לנופש. קו החוף של האגם הוא רצועה של 3.2 ק"מ הפופולריים בקרב מטיילים ומשפחות. בגדות האגם פינות חמד ירוקות המתאימות לבילוי משפחתי ובצדו הדרומי של האגם הוקם פארק חבלים להנאתם של הילדים. מצידי האגם ממוקמות שלוש מסעדות. בקרבת האגם ממוקמת כנסייה קטנה, סנט מיקל ד'אנגולסטרס. מגדל פעמון מהמאה ה-12 לא רחוק משם, הכיל ציורים רומנסקיים שבימים אלה מעטרים את קירותיו של המוזיאון לאומנות רומנסקית בברצלונה. נמצאו מסמכים מהשנים 1162 ו-1176, המעידים כי באותו הזמן היה ישוב בקרבת מקום. הדגים הנפוצים באגם הם פורל וסלמון, ההופכים את האגם ליעד מצוין לא רק למטפסי הרים, אלא גם לדייגים.
תחנה הידרואלקטרית

בשנת 1929, אנדורה החליטה לנצל את הפוטנציאל ההידרואלקטרי של הנהרות והאגמים שבה להקמת תחנת כוח המופעלת באנרגיית המים. המועצה הכללית של אנדורה הטילה את העבודה על חברת פיתוח תעשייה פרטית (FASA), בבעלותן של חברות ספרדיות וצרפתיות. תחנת הכוח נבנתה בין השנים 1931-1934 בעמק אנקמפ שלמרגלות האגם ולה שני מחוללים בעוצמה של 7.2 מגה-וואט כל אחד. האנרגיה שנוצרה הופנתה בתחילה בעיקר לספרד, וכעבור כמה שנים גם לצרפת ולמקומות אחרים. מאחר שהפרויקט נבנה תחת זיכיון שניתן לחברת FASA בתמורה לבניית כבישים, אנדורה נפתחה לפיתוח תעשייתי למן הרגע שהכבישים נבנו. כתוצאה מכך, הביקוש לאנרגיה במדינה עלה, כך שהתחנה מסוגלת לספק רק 15% מצריכת החשמל הכוללת של המדינה.