stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנרגיית גלים
הפקת חשמל מגלי הים

מערכת קיימת להפקת חשמל מגלי הים פועלת באמצעות מערכת של מצופים ועזרים נוספים, הממירות את אנרגיית הגלים לחשמל. מספר כוחות שונים פועל על המצופים: כוח גלי הים, השינויים במפלס ובזרימת המים, אפקט נעילת האוויר ואפקטים נוספים. כל הנ"ל תורמים לתהליך המרת האנרגיה.
מערכת חיישנים מנטרת באופן קבוע את הפעילות של תת-המערכות השונות, כמו גם את תנאי הסביבה והאוקיינוס. כתוצאה מכך, בכל עת ובזמן אמת המידע שנאסף מגיע אל מערכות הבקרה ביבשה. למערכות החיישנים יש את היכולת לחוש בסופה מתקרבת, ולשנות את גובה המצופים באופן ממוכן (השקעתם במים או העלאתם מעל גובה פני המים), לשם הגנה עליהם מנזקי הסופה.
אנרגיית תנועת המצופים מומרת ביבשה ללחץ הידראולי, אשר מפעיל גנרטור, המייצר אנרגיית חשמל.
לצורך שמירה על אמינות המערכת - רק רכיבים חיוניים שלה ממוקמים במים. אלה הם המצופים ובוכנות הידראוליות. יתר הרכיבים של המערכת ממוקמים ביבשה.
יתרונות אנרגיית גלי הים

אנרגיית הגלים היא משאב אין-סופי, היא מתקיימת באופן טבעי ללא התערבות, דבר המאפשר ניצול שלה בכל זמן נתון, והופך אותה ליעילה ואמינה. ניצול של אנרגיה הגלים אינו פוגע בגלים עצמם, ולכן המשאב אינו מידלדל.
דפוס התנהגות וההופעה של גלי הים צפוי וניתן לחזוי.
הגלים נוצרים ונעים ביום ובלילה באופן מחזורי ונושאים איתם אנרגיה הניתנת לניצול. לאנרגיות מתחדשות אחרות כגון אנרגיה סולרית ואנרגיית רוח הן צפויות פחות, משום שקרינת השמש תלויה במידת העננות, ואילו אנרגיית הרוח תלויה במהירותן המשתנה של הרוחות במהלך היום, ועשויה לדעוך לרמה שאינה מאפשרת הפקת אנרגיה.
אנרגיית הגלים היא מקור אנרגיה נקי לחלוטין, והיא אינה גורמת לזיהום סביבתי מכל סוג או לפליטת גזי חממה לאטמוספירה בתהליך הפקתה.
הפיזור הגאוגרפי של הפוטנציאל להפקת אנרגיה מגלי הים מהווה מקור פוטנציאלי לצמיחה כלכלית באזורים מרוחקים ומבודדים ברחבי העולם. יישום של טכנולוגיות מתקדמות אלו באזורים מרוחקים עשוי ליצור הזדמנויות לאוכלוסיות באזורים אלו להשתלב בענפים מתפתחים על מנת למנף את הכלכלה.
חסרונות אנרגיית גלי הים

תחזוקת הציוד והטכנולוגיה הנדרשת להפקת אנרגיית גלי הים יקרות מאוד, מאחר שהטכנולוגיה עדיין לא מפותחת ורחוקה מלהגיע לשיאה. בשלב זה עדיין קשה להעריך את העלות הכלכלית הנדרשת לפיתוח ענף זה.
גודל הגלים תלוי בגובה הגל וברוחבו, והוא אינו צפוי במקרים בהם ממדי הגל גדולים משמעותית מהממוצע. מקרים כאלו עלולים להביא לפגיעה חמורה בציוד המותקן, כגון הרס ושבירה של טורבינות. הנזק הנגרם לציוד עשוי להיות יקר לתיקון, ובנוסף לו נגרם נזק כלכלי נוסף עקב עיכוב/עצירה באספקת החשמל לתחנת הייצור.
בתהליך ההקמה של פרויקט הפקת אנרגיית גלי ים נעשה שימוש במערכות של כבלים, טורבינות ועוד. הציוד כולו ממוקם על פני ומתחת לפני הים. ציוד זה עלול לגרום לנזק, לזיהום ימי ולפגיעה בסביבה האקולוגית הימית, במקרה של תקלות או דליפה של חומרים מזהמים אל הסביבה הימית.
בישראל

Eco wave power היא חברה ישראלית שנוסדה בתל אביב בשנת 2011. החברה פיתחה טכנולוגיה חדשנית ומתקדמת להפקת אנרגיה מגלי ים ויש לה 17 פטנטים ופטנטים ברישום. בשנת 2014 הקימה את פרויקט המו"פ הראשון שלה בנמל יפו. בספטמבר 2015 הוכר הפרויקט כ"מתקן חלוץ" על ידי המדענית הראשית של משרד התשתיות הלאומיות, האנרגיה ומשאבי המים. בשנת 2016, הקימה החברה את תחנת הכוח הראשונה שלה שמחוברת לרשת החשמל בגיברלטר. התחנה הוקמה במימון חלקי של האיחוד האירופי. בשנת 2018 זכתה החברה במענק של משרד האנרגיה לצורך הקמת תחנה חדשה בנמל יפו, בהספק מותקן של 100 קילוואט, ולחיבורה לרשת החשמל הארצית. בדצמבר 2024 דווח על השקת התחנה בנמל יפו.
לקריאה נוספת

Pecher, A., & Kofoed, J. P., Handbook of Ocean Wave Energy, Springer Open, 2017
Thorpe, T. W. (1999). A brief review of wave energy. Harwell Laboratory, Energy Technology Support Unit.
Antonio, F. D. O. (2010). Wave energy utilization: A review of the technologies. Renewable and sustainable energy reviews, 14(3), 899-918
Cada, G., Ahlgrimm, J., Bahleda, M., Bigford, T., Stavrakas, S. D., Hall, D. & Sale, M. (2007). Potential impacts of hydrokinetic and wave energy conversion technologies on aquatic environments. Fisheries, 32(4), 174-181
Drew, B., Plummer, A. R., & Sahinkaya, M. N. (2009). A review of wave energy converter technology.
Langhamer, O., Haikonen, K., & Sundberg, J. (2010). Wave power—sustainable energy or environmentally costly? A review with special emphasis on linear wave energy converters. Renewable and Sustainable Energy Reviews, 14(4), 1329-1335.
הערות שוליים

1 2  ד"ר ירון גרוס, אנרגיה ירוקה הופכת לכחולה – על הפקת אנרגיה מגלי הים, באתר מכון דוידסון, ‏2011-06-25
↑  Iraide López, Jon Andreu, Salvador Ceballos, Iñigo Martínez de Alegría, Review of wave energy technologies and the necessary power-equipment, Renewable and Sustainable Energy Reviews 27, עמ' 413–434 doi: 10.1016/j.rser.2013.07.009
↑  openEI wave energy
↑  S. H. Salter, Wave power, Nature 249, 1974-06, עמ' 720–724 doi: 10.1038/249720a0
↑  AQUARET
↑  IRENA_Ocean_Energy_report_2014
↑  Marcus Lehmann, Farid Karimpour, Clifford A. Goudey, Paul T. Jacobson, Mohammad-Reza Alam, Ocean wave energy in the United States: Current status and future perspectives, Renewable and Sustainable Energy Reviews 74, 2017-07-01, עמ' 1300–1313 doi: 10.1016/j.rser.2016.11.101
1 2  What is Wave Energy and How Wave Energy is Converted into Electricity?, Conserve Energy Future (באנגלית אמריקאית)
↑  United States - Maps, U.S. Energy Information Administration (EIA)
↑  סקירת פיתוח חברה פרטית לייצור חשמל מכוח גלי הים, באתר greentechmedia, 15/3/2012 (באנגלית)
↑  S M Fleisher, A study into commercial and technical considerations for the future use of marine energy in New Zealand, 5th IET International Conference on Renewable Power Generation (RPG) 2016, 2016-09, עמ' 1–7 doi: 10.1049/cp.2016.0537
↑  Conserve energy future-what is wave energy?
↑  Ruling the waves: How a simple wave height concept can help you judge the size of the sea - Social Media Blog - Bureau of Meteorology, media.bom.gov.au (באנגלית)
↑  Eco Wave Power-official site
↑  שי שגב, הפלסטיקים המוזרים על שובר הגלים: תחנת כוח שמפיקה חשמל מגלי ים, באתר תל אביב אונליין, ‏3 בדצמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540991005171  BnF: cb119826506 (data)  LCCN: sh85093907 
| אנרגיה מתחדשת |
| --- | --- | --- |
| אנרגיה סולארית | תא פוטו-וולטאי • פאנל סולארי • מגדל שמש • טורבינה סולארית • ארובת שרב (טכנולוגיה מוצעת) • בריכת שמש • דוד שמש • לייזרים שאובי-שמש • הליוסטט • תנור שמש |  |
| אנרגיית רוח | טורבינת רוח • טחנת רוח |  |
| אנרגיית מים | אנרגיה הידרואלקטרית • תחנת כוח הידרואלקטרית • אנרגיית גלים • אנרגיית גאות ושפל • טחנת מים • מבטשה • אנרגיה שאובה |  |
| כוחות נוספים | דלק ביולוגי (ביו דיזל) • ביוגז • אנרגיה גאותרמית |  |
מפת פוטנציאל אנרגיית הגלים העולמית. האזורים המסומנים בצבעים צהובים-אדומים הם האזורים בעלי הפוטנציאל הגבוה ביותר להפקת אנרגיה. אזורים אלו פזורים לאורך חופים שונים ברחבי העולם.
מצופים של חברת eco wave power
אדוין סלומון

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1935 אוקנה מורש, רומניה 
 פטירה:  20 בנובמבר 2014 (בגיל 79) 
 תחום יצירה:  ציור 
 www.edwin-s.com
 
אדווין (או אדוין) סלומון (רומנית: Edwin Salomon;‏ 3 בפברואר 1935 – 20 בנובמבר 2014) היה צייר ומורה לאמנות ישראלי.
ביוגרפיה

סלומון נולד באוקנה מורש, מחוז מורש, טרנסילבניה, רומניה. הוא למד במכון לאמנויות פלסטיות על שם יון אנדראסקו בקלוז'-נפוקה וב־1957 הוענק לו תואר M.A באמנות. עלה לישראל בשנת 1961.
ב־1965 השתלם בסורבון. סלומון זכה בפרס נורדאו, בפרס התנ"ך מטעם מוזיאון התנ"ך בתל אביב, בפרס "Gillot-Dard" על הישגיו האמנותיים בציור, ב־1990 זכה במדליית כסף בתערוכה בינלאומית בטורון שבצרפת, וב־1997 קיבל את אות יקיר העיר חולון. נפטר ב-20 בנובמבר 2014 ממחלת הסרטן, והובא למנוחות בבית העלמין הדרום.
אדווין סלומון ערך תערוכות יחיד וקבוצתיות בישראל ומחוצה לה ועבודותיו מוצגות במוזיאונים ברחבי העולם.
תערוכות יחיד נבחרות

מוזיאון "ואסרלי" בהונגריה, גלריה "מוריה" בוושינגטון, גלריה "Two Arcs" במדריד, סטודיו "לונג גרוב" בשיקגו, משכן לאמנות בחולון, מוזיאון "בר־דוד" בקיבוץ ברעם, מוזיאון באר־שבע, מוזיאון רמת־גן, בית אריאלה בתל אביב, מוזיאון הרצליה, גלריה טובה אוסמן ובגלריה לאמנות אום אל-פחם.
לקריאה נוספת

דורית קדר, "בעלי החיים של אדווין סלומון", נדפס במוזות 9: 13-15.
מאלין ברגרן

| --- | --- |

 לידה:  31 באוקטובר 1970 (בת 54) Bergsjön parish, שוודיה 
 שם לידה:  Malin Sofia Katarina Berggren 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צ'אלמרס לטכנולוגיה, Schillerska gymnasiet 
 סוגה:  מוזיקת פופ, יורודאנס, טכנו, יורופופ 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית, שוודית 
 כלי נגינה:  כינור, פסנתר 
 פרופיל ב-IMDb
 
מאלין סופיה קטרינה ברגרן (אנגלית: Malin Sofia Katarina Berggren; נולדה ב-31 באוקטובר 1970) היא זמרת שוודית שהקימה בשנת 1990 את להקת הפופ אייס אוף בייס עם אחיה ג׳ונאס, אחותה ג׳ני וחברם אולף אקברג.
לין, ילידת גטבורג, שוודיה, החלה כסולנית הדומיננטית בלהקה, אך משנת 97' לערך פינתה את קדמת הבמה לאחותה הצעירה ג'ני. בשנת 2002 אושר כי לין עזבה את הלהקה באופן רשמי כמה שנים לפני. הודעה זו חתמה שורת ספקולציות באשר לתפקודה של לין כחלק מהלהקה, כשנראתה בהופעות לרוב בקצה הבמה מנגנת בסינתיסייזר, הופיעה בקליפים כשדמותה מטושטשת.
קישומארו אואשיבה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 ביוני 1921 Ayabe, יפן 
 פטירה:  4 בינואר 1999 (בגיל 77) טוקיו, יפן 
 מידע כללי
 מדינה:  יפני
 השכלה:  אוניברסיטת ואסדה  Waseda University Junior and Senior High School  Tokyo Metropolitan Shinjuku High School 
 ספורט
 ענף ספורט:  אייקידו
 תקופת הפעילות:  1942–1998 (כ־56 שנים)
 מאמן:  מוריהי אואשיבה
 הישגים
 דרגה:  ראש השיטה - דושו, דאן 10
 תלמידים:  מוריטרו אואשיבה
 פרסים והוקרה:  Medal with Blue Ribbon 
 
קִישּוֹמָארוּ אוּאֶשִיבָּה (ביפנית: בקאנג'י 植芝 吉祥丸 ובהיראגאנה うえしば きっしょうまる; נהגה אואשיבה קישומארו) היה אמן לחימה יפני. הוא היה בנו של מוריהי אואשיבה מייסד אמנות הלחימה אייקידו. הוא סייע בפיתוח השיטה, ולאחר מות אביו, הוא מונה לדושו (כינוי לעומד בראש השיטה) שלה.
ראשית חייו

אואשיבה נולד ב-27 ביוני 1921 בעיר איאבה שבמחוז קיוטו שביפן, לאביו מוריהי אואשיבה ולאמו אַצוּ אואשיבה, כילד הרביעי מבין שני אחיו (שמתו בילדותם) ואחותו.
בשנת 1927, עבר יחד עם משפחתו למגורים בעיר טוקיו.
הוא החל להתאמן באמנויות לחימה בעקבות אביו, בשנת 1937 לערך.
קריירה

בשנת 1942, כשהוא עדיין היה סטודנט באוניברסיטת ואסדה, מונה על ידי אביו (שפרש באותה עת לעיר איואמה) לראש ההומבו דוג'ו בטוקיו.
בנו מוריטרו אואשיבה סיפר, כי בתקופה שקדמה למלחמת העולם השנייה, לא הייתה פעילות רבה בהומבו דוג'ו, היות שקישומארו היה רוב הזמן באיואמה, זאת מאחר שהוא לא היה יכול להתפרנס מהדוג'ו, והוא הוצרך לעבוד לפרנסתו בחברה בשם אוסקה שוג'י בעיר. למעשה, עיקר הפעילות שלו בתחום האייקידו, הייתה אחרי המלחמה.
בשנת 1946 הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה, מאוניברסיטת ואסדה.
בתחילת שנת 1948 הוא החל לפקח על הקמת ארגון שיטת האייקיקאי (הזרם המרכזי באייקידו, לאחר השינויים שהכניס המייסד בהשפעת הדת אומוטו).
חייו המאוחרים

לאחר מות אביו ב-1969, תפס קישומארו את מקומו כראש שיטת האייקידו (דושו).
בשנת 1995, קיבל אואשיבה מהממשלה היפנית, את המדליה הממשלתית צואי.
הוא המשיך את האימונים בדוג'ו גם בשנות חייו האחרונות. על אף שנזקק לסיוע בדרך אל הדוג'ו, באימון עצמו, הניע את גופו ללא כל קושי ובכוחות עצמו.
בשנת 1998, חלה הידרדרות במצב בריאותו והוא אושפז בבית חולים בטוקיו, וב-4 בינואר 1999, הוא מת כתוצאה מכשל נשימתי.
לאחר מותו המשיך בנו מוֹרִיטֶרוּ אואשיבה את דרכו כראש האייקידו (דושו), והוא עדיין מכהן בתפקידו.
ספריו

אואשיבה חיבר במהלך חייו כמה ספרים בנושא אייקידו, והמפורסם שבהם הספר אייקידו העוסק בטכניקות אייקידו, תורגם לשפות רבות כולל עברית.
הערות שוליים

1 2  ביוגרפיה של קישומארו אואשיבה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439600005171  PLWABN: 9810574300305606  BNE: XX1001760  BnF: cb12311292f (data)  CANTIC: a11149292  CiNii: DA00843032  GND: 1047992671  ISNI: 0000 0001 2099 0361  LCCN: n83219090  NDL: 00088344  NKC: xx0047056  NLK: KAC2018H8774  NTA: 070652341  SUDOC: 032000936  VIAF: 9915982   WorldCat (עם VIAF): 9915982
תפילה לשלום המלכות

תפילה לשלום המלכות מתוך מחזור למועדי ה', לונדון, 1860 לכבוד המלכה ויקטוריה, אלברט אדוארד הנסיך מוויילס, הנסיכה מוויילס וכל משפחת המלוכה.
תפילה לשלום הקיסר וילהלם השני ואשתו אוגוסטה ויקטוריה, מתוך מחזור שנדפס בשנת 1910
תפילה למען הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, מתוך "סדר תפלות ישראל" (הקונסרבטיבי), בהוצאת כנסת הרבנים באמריקה, 1946
תפילה לשלום המלכות מתוך סידור הקהילה הפורטוגזית באמסטרדם, תפלת כל פה, משנת 1950.
תפילה זו היא לכבוד המלכה (יוליאנה), המלכה האם (וילהלמינה), הנסיכות, ראש העיר אמסטרדם וחברי מועצת העיר.
על פי המסורת נאמר הקטע המתייחס למבורכים בפורטוגזית - אף על פי שחברי הקהילה אינם דוברים שפה זו כבר מאות שנים.
תפילה לשלום נשיא איחוד האמירויות הערביות, עם סמלי המדינה והקהילה היהודית
תפילה לשלום המלכות, המוכרת גם לפי פתיחתה הנותן תשועה למלכים, היא תפילה יהודית הנאמרת בציבור לכבוד המלך ומשפחת המלוכה.
מקור התפילה

במסכת אבות נאמר: "רבי חנינא סגן הכהנים אומר הוי מתפלל בשלומה של מלכות שאלמלא מוראה איש את רעהו חיים בלעו". רבים פירשו שהדברים מבוססים על הפסוק בירמיהו: ”וְדִרְשׁוּ אֶת שְׁלוֹם הָעִיר אֲשֶׁר הִגְלֵיתִי אֶתְכֶם שָׁמָּה וְהִתְפַּלְלוּ בַעֲדָהּ אֶל ה', כִּי בִשְׁלוֹמָהּ יִהְיֶה לָכֶם שָׁלוֹם” (ירמיהו, כ"ט, ז'), אך הרב ראובן מרגליות טען שמדרשות חז"ל עולה שירמיהו הורה להתפלל לשלומה של ירושלים, משמה גלו ישראל (מ' חסרה). רבי דוד אבודרהם, בספרו (דיני קריאת התורה) כותב: "ונהגו להתפלל למלך ולברך לשם שיברכהו ויאמצהו על אויביו".
באחת ממגילות מדבר יהודה שנמצאו בקומראן זוהה קטע כמכיל תפילה לשלומו של יונתן המלך, הוא אלכסנדר ינאי, שמלך כמה דורות לפני רבי חנינא סגן הכהנים.
תפילות מיוחדות חוברו במהלך השנים לכבוד שליטים שונים בעקבות אירועים מיוחדים. בין השאר, חוברה תפילה לכבוד מריה תרזה על ידי רבי יחזקאל לנדא ("הנודע ביהודה"), רבה של פראג, וכן לכבוד פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה על ידי רבי מרדכי בנט, רבה של ניקלשבורג וחבל מוראביה. במרוקו, נשאו היהודים תפילה לשלומו של הסולטאן חסן הראשון, שנודע ביחסו האוהד כלפיהם. את נאום הזכייה שלו בפרס נובל לספרות סיים ש"י עגנון בתפילה קצרה לשלום המלך גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה.
נוסח התפילה

התפילה מתחילה בהתייחסות לה' ומשבצת שני קטעי פסוקים המתחילים ב"הנותן": "הַנּוֹתֵן תְּשׁוּעָה לַמְּלָכִים הַפּוֹצֶה אֶת דָּוִד עַבְדּוֹ מֵחֶרֶב רָעָה" (תהילים, קמ"ד, י') ו"הַנּוֹתֵן בַּיָּם דָּרֶךְ וּבְמַיִם עַזִּים נְתִיבָה" (ישעיהו, מ"ג, ט"ז). יש שאמרו שהבחירה בפסוקים אלו אינה מקרית ומרמזת לפסוקים העוקבים, בהתאמה: "פְּצֵנִי וְהַצִּילֵנִי מִיַּד בְּנֵי נֵכָר אֲשֶׁר פִּיהֶם דִּבֶּר שָׁוְא וִימִינָם יְמִין שָׁקֶר" ו"יַחְדָּו יִשְׁכְּבוּ בַּל יָקוּמוּ דָּעֲכוּ כַּפִּשְׁתָּה כָבוּ". על פי הסבר זה, התפילה בנוסחה הגלוי מתפללת לשלום המלכות אך מרמזת לבקשה להצלה מידי מלכויות העמים או לקללה כלפיהם.
ואכן, לא תמיד משקף נוסח התפילה את יחס היהודים לשלטונות ולהפך. לדוגמה, בסידור שפת אמת, רעדלהיים תרצ"ח, הנוסח הוא כך:
"אנא אב הרחמים מקור הברכות, אתה משביח שאון גלים ובידך פקודת נפש כל חי אלף שנים בעיניך כיום אתמול כי יעבר ואשמורה בלילה יהי נא חסדך עם ארץ מולדתנו ארץ גרמניא ירום הודה לרפאות את שברה, לקוממה להאדירה לשכללה לחזקה ביתד בל תמוט לעולם. הסר מנאות ארצה דבר וחרב ורעב ויגון, למען ינוחו כל בניה בשלוה והשקט וכל משחית לא יקרב לאהליהם לא ישמע קול שוד בגבולנו בהשביתך מלחמות עד קצה הארץ להשיב איש אל גפנו ותחת תאנתו במהרה תושע יהודה וישראל ישכון לבטח ובא לציון גואל וכן יהי רצון ונאמר אמן."
בקהילת הספרדים באמסטרדם החליטו לאחר השואה לדלג על המילה "רחמנות" שבמשפט "מלך מלכי המלכים ברחמיו יתן בלבה ובלב כל יועציה ושריה רחמנות לעשות טובה עמנו ועם כל ישראל".
אמירת התפילה

התפילה מקובלת בקהילות האשכנזים וברוב קהילות הספרדים, ובחלק מקהילות התימנים. נהוג לאומרה בתפילת שחרית של שבת ושל ימים טובים לאחר קריאת התורה, יקום פורקן ומי שברך לקהל. נהוג ששליח הציבור אומר את התפילה בקול רם, תוך שהוא מחזיק בידו את ספר התורה. את שמות בני משפחת המלוכה ותואריהם נהוג לציין, הן בדפוס והן בעל פה, בשפה המקומית ולא בעברית. בקהילה הספרדית של אמסטרדם אומרים את התפילה בכל יום בו קוראים בתורה (גם בימות החול) לפני הוצאת ספר תורה. בקהילות ספרדיות רבות נהוג לומר את התפילה כחלק מתפילות מי שברך רבות הנאמרות לאחר תפילת כל נדרי ביום הכיפורים.
כיום התפילה נאמרת בארצות אירופה. בארצות הברית היא נאמרת בהרבה מקומות, אלא שבמקום ההתייחסות למלך ומשפחתו מסתפקים בהתייחסות ל"כל ראשי הממשלה ויועציהם" או "כל שרי המדינות האלו", או עם התייחסות לנשיא וסגן הנשיא.
במשבר הקורונה בשנת 2020 בתי הכנסת נסגרו למשך חודשיים ימים ולאחר שנפתחו בתי הכנסת בארצות הברית בעקבות הכרזת הנשיא דונלד טראמפ בדבר חיוניותם, בתי כנסת רבים חדשו את אמירת הנותן תשועה כהוקרה לנשיא.[דרושה הבהרה]
במאי 2020, פרסמה הקהילה היהודית באיחוד האמירויות את הנוסח שלהם ל"תפילה לשלום המלכות".
בברית המועצות הודפסו סידורים בהם הופיעה תפילה למען ברית המועצות, מגינת השלום בעולם.
במדינת ישראל לא התקבלה תפילה זו בשל מגמותיה השליליות כלפי השלטונות, בתחילת ימי המדינה נדפסו נוסחים המברכים את נשיא מדינת ישראל ומאוחר יותר חוברה תפילה לשלום המדינה הנאמרת בקהילות רבות בישראל ובמקצת הקהילות מחוצה לה.
ראו גם

דינא דמלכותא דינא
לקריאה נוספת

הרב פרופ' אברהם שטינברג, תפילות לשלום המלכות ולשלום מדינת ישראל, יד הרב הרצוג, ירושלים תשע"א.
הערות שוליים

↑  על יסוד הפסוק: "הנותן תשועה למלכים, הפוצה את דוד עבדו מחרב רעה." (תהילים, קמ"ד, י')
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ג', משנה ב'
↑  יואל רפל, התפילה לשלום המדינה, כנרת זמורה-ביתן דביר, תשע"ח, עמ' 16גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
↑  הרב ראובן מרגליות, המקרא והמסורה, פרק י"ט, עמ' סד-סו, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  דוד אבודרהם, אבודרהם, מהדורת ורשה, תרל"ח, לז:, באתר היברובוקס
↑  אסתר וחנן אשל ועדה ירדני, "חיבור מקומראן ובו קטע ממזמור קנד ותפילה לשלומו של יונתן המלך וממלכתו", תרביץ ס, ג, עמ' 295–323.
חנן ואסתר אשל, "התפילה לשלומו של יונתן המלך, מזמור קנד והפשר לישעיה י", תרביץ סז, א, עמ' 121–130, תשנ"ח
↑  כפי שנזכר בשו"ת "נודע ביהודה" (מהדורה קמא, סימן פ"ח, ד"ה מכתבך מן): "תקבל נוסח התפלה שיסדנו לשלום המלכות".
↑  התפילה מועתקת בתוך "תולדות מוהר"ר מרדכי בנט", (דפוס ראשון: אפען, תקצ"ב 1832), טארנא, תרפ"ט שנכתבו על ידי בנו יעקב (הקרוי אבריל) בנט.
↑  יוסף (ג’ורג’) הררי., תולדות יהודי אל מגרב, חולון: הוצאה עצמית, ה'תשל"ד 1973, עמ' 121
↑  "אני טרם אכלה את דברי אתפלל תפילה קצרה. הנותן חכמה לחכמים ותשועה למלכים, לאין שיעור חכמתכם ירבה וינשא את מלככם, בימיו ובימינו תושע יהודה וישראל ישכון לבטח. ובא לציון גואל ושמחת עולם ליושביה והתענגו על רוב שלום, כן יהי רצון, אמן." (נוסח הנאום באתר פרס נובל).
↑  אהרן ארנד, פרקי מחקר ליום העצמאות, רמת גן, תשנ"ח, עמ' 181
↑  יהודית תידור באומל, קול בכיות: השואה והתפילה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן תשנ"ב, עמ' 112.
↑  Kal Nidre for Kippur, chazzanut-esnoga.org
↑  עיין לדוגמה בסידור ארטסקרול מהדורת ה-RCA.
↑  דניאל סלאמה, איחוד האמירויות: תפילה בעברית למנהיגי המדינה, באתר ynet, 1 ביוני 2020
| סדר תפילות יום הכיפורים על פי ההלכה הנוהגת כיום |
| --- | --- | --- |
| טרם החג | כפרות • תפילת מנחה • סעודה מפסקת |  |
| ערבית | לך אלי תשוקתי/תפילה זכה • כל נדרי • תפילת שבע עם וידוי • סליחות • וידוי |  |
| שחרית | תפילת שבע עם וידוי • וידוי • אבינו מלכנו • קריאת התורה והפטרה • תפילה לשלום המדינה או תפילה לשלום המלכות • ונתנה תוקף |  |
| מוסף | תפילת שבע עם וידוי • עלינו לשבח • סדר העבודה • ברכת כהנים • סליחות • וידוי |  |
| מנחה | אשרי יושבי ביתך • קריאת התורה • ספר יונה • תפילת שבע עם וידוי • סליחות |  |
| תפילת נעילה | אשרי יושבי ביתך • תפילת שבע עם וידוי • חזרת הש"ץ • וידוי וברכת כהנים • סליחות • תקיעת שופר • לשנה הבאה בירושלים • תפילת ערבית • ברכת הלבנה |  |
| שונות | יום הכיפורים בבית המקדש • שעיר לעזאזל • עבודת כהן גדול • חמשת העינויים • יהודים מתפללים בבית הכנסת ביום הכיפורים • פיוטי יום הכיפורים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574151705171 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
נפילת שבעת הנוטרים

האנדרטה לזכר שבעת הנוטרים באזור
אנדרטה לשבעת הנוטרים בבית הספר "השבעה" באזור
תבליט מתכת המתאר את קרב השבעה ביאזור, יצירתו של משה ציפר
טבלת הנצחה לאליהו (אליק) שמיר, בגן הבוטני במקוה ישראל
בית ספר "השבעה" באזור, לזכר שבעת הנוטרים שנפלו במקום במלחמת העצמאות
כיכר השבעה בחולון
לוחית זיכרון בכיכר השבעה בחולון
טנדר השבעה לפני יציאתם לקרב
נפילת שבעת הנוטרים היה אירוע שבו נפלו שבעה נוטרים סמוך לעיירה הערבית יאזור, בדרך המובילה מתל אביב לירושלים, ב-22 בינואר 1948 (י"א בשבט ה'תש"ח). שמות הנוטרים (לפי סדר א"ב): מנחם אבטיחי, דוד אבניצקי, צבי זעירא, יעקב עולמי, יצחק קורדובה, קלמן רוזנבלום ואליהו "אליק" שמיר.
רקע היסטורי

מלחמת העצמאות נפתחה במלחמה על דרכי התחבורה. כבר בתחילת המלחמה נחסמה הדרך מתל אביב לראשון לציון, שהייתה עורק התנועה היחיד למושבות הדרום ולירושלים, בשני מקומות: בשכונת אבו כביר ביפו וביאזור. את מחסום אבו כביר אפשר היה לעקוף על ידי דרך הביטחון שהחלה להיסלל עוד לפני המלחמה. דרך זו יצאה משכונת התקווה, חצתה בגשר את נחל איילון והגיעה עד לשער מקוה ישראל. משם עברה הדרך בתוך מקוה ישראל דרך חולון לחוסמסה ושכונת מולדת. משם היה צריך לסלול דרך העוברת בחולות ומגיעה לנחלת יהודה בפאתי ראשון לציון. החלק האחרון של הדרך הצריך עבודה רבה בסלילה ובהקמת מזקפי ביטחון לפיכך הדרך לא הושלמה עד לסוף ינואר 1948 ובתקופה זו לא ניתן היה לעקוף את יאזור.
יאזור הייתה עיירה ערבית בת 4,700 תושבים. הם היו מבוססים מבחינה כלכלית. חלקם התפרנסו בחקלאות בפרדסי הסביבה וחלקם במסחר ובבתי חרושת במקום - בית חרושת לקרח, טחנת קמח ובבית החרושת היהודי לעורות במולדת שמחצית מעובדיו היו ערבים. הכביש הראשי תל אביב-ירושלים (בימינו כביש 44) חצה את העיירה והיה מרכז לתושבים שנהגו לשבת בבית הקפה על אם הדרך.
כבר בימים הראשונים למלחמה נרגמו מכוניות יהודים, אך "ההגנה" נמנעה מפעולות תגמול כל עוד דרך הביטחון לא הושלמה ולא ניתן היה לעקוף את יאזור. גם רוב התושבים לא היו מעוניינים בשיבוש התחבורה היהודית מחשש לפעולות תגמול ומלחץ של נכבדי יפו לנהוג במתינות מחשש לחסימת הדרך ליפו.
ב-9 בדצמבר 1947 נזרקה פצצה לבית הקפה ביאזור ממכונית נוסעת נהוגה בידי אנשי אצ"ל. בית הקפה נהרס ורבים מיושביו נהרגו או נפצעו. בתגובה לכך פגעו הערבים בשיירה שנסעה לדרום. הנהג נהרג ורבים נפצעו.
כעבור יומיים שוב פגעו בשיירה יהודית. נהג משאית מכפר ורבורג נהרג וארבעה נפצעו. בתגובה לכך הופיעו שוב אנשי אצ"ל וזרקו רימונים לבית הקפה. שישה ערבים נהרגו ורבים נפצעו.
בתגובה חסם הצבא הבריטי את הכביש ביאזור לתנועה יהודית. לאחר משא ומתן בין הבריטים לאנשי הקשר של "ההגנה" סוכם שנוטרים יהודים חמושים ילוו את השיירות בקטע יאזור.
ב-21 בדצמבר 1947 פתחו ערביי יאזור באש על שיירה יהודית. במשאית הראשונה נהג חבר קיבוץ כפר מנחם המשאית השנייה הייתה של קיבוץ גת והשלישית של קיבוץ דורות. שתי המשאיות הראשונות הצליחו להיחלץ אבל התוקפים הצליחו לפגוע במשאית של דורות, העמוסה חביות סולר. המשאית עלתה באש והנהג ועוזרו, גדעון גלובטר וחנן טאוסיג נהרגו. תימרות האש והעשן נראו עד מקוה ישראל. הכביש שוב נחסם.
נפילת שבעת הנוטרים

בימים הראשונים למלחמת הדרכים מלאו תפקיד חשוב הנוטרים אנשי משטרת היישובים העבריים. זאת, הן משום שניתן להם לשאת נשק בגלוי, והן מפני שנשקם - רובים ומקלע לואיס - היה טוב יותר מהנשק ה"בלתי לגאלי" של "ההגנה". הנוטרים היו יוצאי יחידות הפלמ"ח והחי"ש. הם היו למעשה פקודים של השלטונות הבריטים, שעשו הכל כדי להצר את צעדיהם. אחת הפקודות אסרה עליהם לצאת מתחומי היישובים עליהם הופקדו וללוות שיירות. הנוטרים, אנשי המשמר הנע, לא צייתו לפקודה זו, והמשיכו ללוות שיירות יהודיות.
פקודה אחרת, שניתנה לאחר לחץ ערבי, אסרה על הנוטרים להשתמש בכלי רכב משוריינים, והורתה להם לנסוע רק בטנדרים פתוחים. ב-17 בדצמבר 1947 התירו הבריטים להשתמש במשוריינים, אבל כעבור יומיים חזרו בהם, והנוטרים נאלצו שוב לנסוע בטנדרים פתוחים חשופים לאש מנשק קל.
על קטע הדרך חולון-צומת בית דג'אן הופקדה יחידה של מ"ן (משמרות נעים) בפיקודו של לוחם הפלמ"ח אליהו (אליק) שמיר.
בבוקר 22 בינואר 1948 (י"א בשבט תש"ח), יצא משער מקוה ישראל טנדר ובו שבעה נוטרים בפיקודו של אליהו שמיר, כדי לבדוק את הדרך בטרם תעבור שם שיירה. טנדר הנוטרים ליווה את המשאיות הריקות שנסעו לעקרון (בימינו בסיס חיל האוויר תל נוף) על מנת להביא את המשלוח השני של מטוסי האוסטר שנקנו מהבריטים והועברו לשיקום חשאי ביקב בשׂרונה. בהגיע הטנדר לכניסה המערבית ליאזור עקף גווית כלב שהייתה על הכביש וכסתה על מוקש. המוקש הופעל מבית החרושת לקרח. מעוצמת הפיצוץ נפגעו כל הנוטרים. חלקם נהרג במקום וחלקם נפצעו והוכרעו על ידי המון ערבי שהסתער עליהם במקלות ובסכינים והתעלל בגופות.
השבעה נקברו בחלקה הצבאית בבית הקברות נחלת יצחק.