stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגון הסחר העולמי
היסטוריה

ב-15 באפריל 1994 נחתם הסכם מרקש (אנ') על ידי נציגים של 124 מדינות, שהביא להקמת הארגון.
הארגון נוסד ב־1 בינואר 1995 והחליף את הסכמי הסחר שקדמו לו - הסכמי גאטט. הארגון פועל לצד ארגונים כקרן המטבע הבינלאומית או הבנק העולמי. הסכם מרקש נחתם לאחר סבב דיונים, "סיבוב אורוגוואי", שהתנהל בין השנים 1986 ל-1994, במטרה להגיע לנוסח חדש להסכם GATT לסחר רב-צדדי.
ממשלת ישראל, בייפוי כוחם של שר החוץ שמעון פרס ושר התעשייה והמסחר מיכה חריש, אשררה את הצטרפותה לארגון ב-17 בינואר 1995, והיא בעלת מעמד של "מדינה מייסדת".
בסוף 2001, לאחר 15 שנים של משא ומתן, הרפובליקה העממית של סין הצטרפה רשמית לארגון, ובעקבותיה גם טאיוואן.
ביולי 2004 נחתם הסכם העקרונות "July Package", במסגרת סבב הדיונים "סיבוב דוחא" (אנ') שהחל בנובמבר 2001 בהשתתפות 147 מדינות. מטרת "סיבוב דוחא" היא לעזור למדינות המתפתחות להשתלב בסחר העולמי ולהגביר את צמיחה הכלכלית בהם, באמצעות רפורמות בתחום החקלאות, הורדת מכסים במוצרים תעשייתיים, הסרת חסמים בסחר בשירותים ויצירת כללים חדשים בנושאי רכש ממשלתי ותהליכי מכס. נכון לשנת 2018 דיוני "סיבוב דוחא" עדיין נמשכים.
ב-2005 התקבלה ערב הסעודית כחברה מלאה בארגון בתום 12 שנים של דיונים. צירופה הרשמי של ערב הסעודית, שהייתה לחברה ה-149 בארגון, התאפשר לאחר שהתחייבה להסיר את החרם הכלכלי על ישראל, והיה המכשול העיקרי נגד צירופה לארגון. כמו כן, נאלצה לאמץ שורה של חוקים התואמים את כללי הארגון, וליישם ליברליזציה כלכלית בכמה מגזרים במדינה. באותה שנה הגיעו, במסגרת הארגון, ישראל והאיחוד האירופי להסכם על הרחבת הסחר הבילטראלי בין הצדדים, במגזר השירותים.
ב-2012 התקבלה רוסיה כחברה מלאה בארגון בתום 19 שנים של דיונים.
בדצמבר 2013, 159 המדינות החברות בארגון, חתמו על הסכם "חבילת באלי" ("Bali Package") (אנ') בבאלי, שבאינדונזיה. הסכם סחר שיזרז העברת סחורות בין מדינות ויוריד חסמי סחר, לפי הערכות, ההסכם עשוי לתרום לכלכלה הגלובלית עד כטריליון דולר ולהוסיף עד כ-20 מיליון משרות. זה היה ההסכם הגלובלי הראשון של הארגון מאז הוא נוסד ב-1995 עליו חתמו כל חברות הארגון.
הארגון > מטרות

בשונה מארגונים כלכליים בינלאומיים דומים, כגון קרן המטבע הבינלאומית או הבנק העולמי, ארגון הסחר העולמי מבוסס למעשה על הסכמים פרטיים בין מדינות, ולפיכך ההחלטות המתקבלות בו מחייבות רק את הסכמתן של המדינות החתומות על ההסכם. לארגון הסחר העולמי יש מנגנון ליישוב סכסוכים בין המדינות החברות בו.
מטרת ארגון הסחר העולמי היא הורדה הדרגתית של חסמי סחר (Trade barriers). הארגון הוא אחד הגופים המרכזיים שדוחפים לגלובליזציה כלכלית, והשפעתו על כלכלת מדינות ופרנסתם של מיליוני אנשים ברחבי העולם מכרעת.
הארגון > פורום דיונים

Multinational Trade Negotiation - MTN הא פורום דיונים בצורת סבבים שמנהל הארגון כל כמה שנים - עד היום קוימו תשעה סבבי דיונים. ביניהם סיבוב דילון 1960 – 1962, סיבוב קנדי 1963 - 1967, סיבוב טוקיו 1973 – 1979, סיבוב אורוגוואי 1986 - 1994 וסיבוב דוחה 2001.
עקרון המדינה המועדפת

עקרון המדינה המועדפת (Most favoured nation) הוא העיקרון המרכזי בהתנהלות הארגון. העיקרון קובע שמדינה לא יכולה להעניק הטבת סחר רק למדינה אחת החברה בארגון אלא מחויבת להעניק אותה לכלל המדינות החברות בארגון. החריג לעיקרון זה הוא אזור סחר חופשי. מדינות שביניהן ישנו אזור סחר חופשי לא מחויבות להעניק את ההטבות שמוענקות למדינות באזור לשאר המדינות החברות בארגון.
ביקורת על ארגון הסחר העולמי

כינוס הארגון שנערך בסיאטל בשנת 1999 לווה בהפגנות ענק של אזרחים וארגונים המתנגדים לגלובליזציה, שמחו על כך שהחלטות הארגון מתקבלות ללא שקיפות ובכך מונעות מאזרחים מידע ויכולת השפעה על עתידם. בכינוס הארגון שנערך ארבע שנים אחר כך בעיר קנקון שבמקסיקו, נעשה ניסיון לשתף ארגונים לא ממשלתיים, איגודים מקצועיים וארגוני איכות הסביבה בדיונים, אך עדיין הוקפה העיר בגדרות ומחסומים, ונפרסו בה אלפי חיילים ושוטרים.
טענה מרכזית נוספת כנגד ארגון הסחר העולמי היא, שהארגון משרת בעיקר את התאגידים הבינלאומיים וכלכלות המערב ואינו דואג לרווחת המדינות המתפתחות. חלק מהביקורת על פער הכוחות בארגון נשען על הטענה שמדינות חלשות נרתעות משימוש במנגנון יישוב הסכסוכים משום שברצונן לשמור על יחסים טובים עם המדינות החזקות וכתוצאה מכך המנגנון משרת בעיקר את המדינות החזקות.
ראו גם

גאט"ט
סיבוב אורוגוואי
סיבוב קנדי
לקריאה נוספת

אריה רייך (עורך), ארגון הסחר העולמי וישראל, משפט, כלכלה ופוליטיקה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2006
מילון למושגי WTO , באתר גלובס, 20 בדצמבר 2004
הערות שוליים

1 2 3  אסף שטול-טראורינג, 15 באפריל 1994, הסכם לכינון ארגון הסחר העולמי, באתר הארץ, 15 באפריל 2012
↑  מסיבוב אורוגוואי ל"סבב המילניום", באתר גלובס, 1 בדצמבר 1999
↑  סין מצטרפת לארגון הסחר העולמי, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2001
↑  טאיוואן צורפה לארגון הסחר העולמי, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2001
↑  רויטרס, תיקון לקלקלת קנקון: ארגון הסחר העולמי חתם הסכם היסטורי, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2004
↑  חיים ביאור, סעודיה התחייבה להסיר את החרם הכלכלי על ישראל, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2005
סעודיה נכנעה לדרישת ארגון הסחר העולמי; התחייבה להסיר החרם הכלכלי על ישראל כתנאי להצטרפותה לארגון, באתר גלובס, 15 בנובמבר 2005
↑  דיוני ארגון הסחר העולמי: ישראל והאיחוד האירופי ירחיבו הסחר בשירותים, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2005
↑  לאחר 19 שנות דיונים: רוסיה הצטרפה לארגון הסחר העולמי, באתר TheMarker‏, 22 באוגוסט 2012
↑  משה גולן, ‏הסכם הסחר הבינ"ל עשוי להוסיף עד טריליון דולר לכלכלה, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2013
↑  מי הם, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2001
↑  אפרים דוידי, הגלובליזציה מוכרת תירס למקסיקנים – דו"ח מוועידת קנקון, הגדה השמאלית, 22 בספטמבר 2003
↑  יובל בן עמי, האנטי-גלובליזציה כבר לא באופנה, באתר הארץ, 7 ביולי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599105405171  BNE: XX4574846  BnF: cb12341756k (data)  CANTIC: a10981585  CiNii: DA12891440  GND: 2145784-0  HDS: 013811  ISNI: 0000 0001 2296 2735  LCCN: no94018277  NDL: 00577475  NKC: kn20010711437  NLA: 35451455  RERO: 02-A008673638  SELIBR: 135910  SUDOC: 032375824  ULAN: 500292980  VIAF: 312770601   WorldCat (עם VIAF): 312770601
אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים (ברלין)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטת זיכרון לשואה, מקום להט"בי היסטורי, פסל, אנדרטת אזהרה 
 על שם:  רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית 
 כתובת:  טירגארטן 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2008
 תאריך פתיחה רשמי:  2008 
 חומרי בנייה:  בטון, זכוכית 
 יוצר:  אלמגרין & דראגסט 
 קואורדינטות:  52°30′48″N 13°22′34″E﻿ / ﻿52.5133°N 13.37608°E﻿ / 52.5133; 13.37608
  (למפת ברלין מוגדלת) אנדרטת ההנצחה(למפת ברלין רגילה) אנדרטת ההנצחה
 
אנדרטת ההנצחה להומוסקסואלים שנרדפו על ידי הנאצים (בגרמנית: Denkmal für die im Nationalsozialismus verfolgten Homosexuellen) היא אנדרטת זיכרון לזכר רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית אשר ממוקמת בברלין בירת גרמניה ונפתחה לציבור הרחב ב-27 במאי 2008.
תכנון האנדרטה

האנדרטה עוצבה על ידי האמנים מייקל אלמגרין ואינגר דראגסט (אנ').
התיבה עשויה מבטון. בצד הקדמי של התיבה יש חלון, שדרכו יכולים המבקרים לראות סרט קצר של שני גברים מתנשקים. יצירה זו היא השלישית מסוגה בגרמניה אחרי המלאך של פרנקפורט (1994) בפרנקפורט והאנדרטה לזכר הקורבנות ההומואים והלסביות של הנציונל-סוציאליזם (1995) בקלן.
ב-2003 נערך בבונדסטאג דיון בשאלה אם להקים את האנדרטה, שבסופו של דבר הוכרע לחיוב.
ליד האנדרטה נמצא שלט, שנכתב בגרמנית ובאנגלית, שבו יכולים המבקרים לקרוא על רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית ועל סעיף 175, סעיף בחוק העונשין הגרמני שאסר על יחסים אינטימיים בין גברים.
תולדות האנדרטה

קורבנות רדיפת הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית לא הוכרו רשמית לאחר הרייך השלישי. סעיף 175 נותר עדיין כחלק מחוק העונשין הגרמני בשנות ה-50 וה-60. בשנות ה-80, נדונו על "הקורבנות הנשכחים" הללו. ב-1985, למשל נזכר הנשיא ריכרד פון וייצזקר בהומוסקסואלים כ-"קבוצת קורבנות". הקבוצה Der homosuellen NS-Opfer gedenken והארגון Lesben- und Schwulenverband החלו לקדם אנדרטה בברלין לזכר רדיפות אלו ב-1993.
ב-12 בדצמבר 2003, אישר הבונדסטאג את הקמת האנדרטה בברלין בשפת הפארק טירגארטן (ליד האנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו). ואז החלה התחרות לאמנים.
פוליטיקאים שנכחו בחנוכת האנדרטה ב-27 במאי 2008 כללו את ראש עיריית ברלין, קלאוס ווברייט נשיא הבונדסטאג וולפגנג תירזה, שר התרבות הגרמני ברנד נוימן (אנ'), פולקר בק ורנטה קנאסט (אנ'). ראש העיר ווברייט נשא את נאום הפתיחה לאנדרטה. לאחר פתיחתה לציבור הרחב, האנדרטה הושחתה לעיתים קרובות באותה שנה.
ב-16 באוגוסט 2008, קרה המקרה הראשון של ונדליזם באנדרטה. החלון שאפשר לצופה לראות את הסרטון נופץ. ראש העיר של ברלין, קלאוס וואוריט, פנה לעיתונים באמירה ש"התקפה זו הייתה מכוונת כנגד הומוסקסואלים. ניתן לומר זאת מבלי לחכות לחקירות נוספות במשטרה. עלינו להראות את הגינוי שלנו למעשה זה של חוסר סובלנות והומופוביה". ב-16 בדצמבר 2008, החלון נשבר שנית. כמעט חצי שנה לאחר מכן, האנדרטה עברה את המקרה השלישי של ונדליזם. ב-5 באפריל 2009, החלון נשרט כך שלא היה ניתן לראות דרכה את הסרטון.
מחלוקות

לאחר התחרות לאמנים, בה זכו מייקל אלמגרין ואינגר דראגסט (אנ'), נערך דיון בנוגע לסרטון, במיוחד אם לכלול נשיקות לסביות. לא תועדו לסביות שנפגעו תחת הנאציזם, אולם ישנם מקרים של רשומות פאבים לסביות בערים כמו ברלין שאבדו. המגזין הפמיניסטי EMMA (אנ') מחה כי האנדרטה צריכה להיות גם מונצח לנשים לסביות נרדפות. בעקבות הסערה, הקליפ ישתנה כל שנתיים ויוצגו גם לסביות מתנשקות.
ב-2008, הטיל ספק ניצול השואה וההיסטוריון ישראל גוטמן במיקומו בסמוך להאנדרטה לזכר יהודי אירופה שנרצחו בברלין. גוטמן אמר לעיתון הפולני Rzeczpospolita (אנ') כי: ”המיקום נבחר במיוחד למונומנט הזה ... אם למבקרים יש את הרושם שלא היה הבדל גדול בין סבלם של יהודים לאלה של ההומוסקסואלים - גרמניים בלעדיים - זו שערוריה.” הוא הסביר כי העם הגרמני ”הבין את ההיקף העצום של פשע השואה שביצעו, אך הפעם הם עשו שגיאה [מאחר ש]יש לשמור על תחושת פרופורציה.” עם זאת, הגודל העצום של אנדרטת השואה אכן שומר על תחושת פרופורציה.
ראו גם

הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית
האנדרטה לזכר הקורבנות ההומואים והלסביות של הנציונל-סוציאליזם
המלאך של פרנקפורט
אנדרטה לזכר ההומואים והלסביות שנרדפו בשואה (תל אביב)
אנדרטת ההומואים והלסביות (סידני)
הומומונומנט
פארק המשולש הוורוד
אתר הנצחה לשואת הצוענים
מוזיאון שוולס
לקריאה נוספת

Rüdiger Lautmann. Nationalsozialistischer Terror gegen Homosexuelle. Verdrängt und ungesühnt: Paderborn: Schöningh. 2002. ISBN 3-506-74204-3
הערות שוליים

↑  "BBC:Berlin remembers persecuted gays". BBC News. 2008-05-27. ארכיון מ-2013-01-19. נבדק ב-2013-02-12.
↑  סוכנויות הידיעות, ברלין: נחנכה אנדרטה לגייז נרדפי הנאצים, באתר GoGay, ‏1212267600
↑  מלאך פרקנפורט באתר www.kunst-im-oeffentlichen-raum-frankfurt.de
↑  האנדרטה לקורבנות ההומוסקסואלים והלסביות של הנאצים בקלן באתר www.rosa-winkel-mahnmal.de (בגרמנית)
↑  "Discussion in Bundestag". Volkerbeck.de. אורכב מ-המקור ב-2013-01-03. נבדק ב-2013-02-12.
↑  Initiative Der homosexuellen NS-Opfer gedenken / LSVD. "Gedenkort". Gedenkort.de. ארכיון מ-2008-08-22. נבדק ב-2013-02-12.
↑  "Berlin gay Holocaust memorial vandalized" (אורכב 26.03.2020 בארכיון Wayback Machine), QX. August 30, 2008. Accessed June 13, 2011
↑  "Vandals Hit Berlin's Gay Holocaust Memorial a Second Time" (אורכב 16.12.2014 בארכיון Wayback Machine), Towel Road. December 16, 2008. Accessed June 13, 2011
↑  Foto: AP Photo/Miguel Villagran/Scanpix, Berlin gay Holocaust memorial vandalized, QX.se (ב־) (ארכיון)
↑  Wieder Anschlag auf Homo-Mahnmal, queer.de (בגרמנית) (ארכיון)
↑  Homo-Mahnmal in Berlin erneut demoliert, queer.de (בגרמנית) (ארכיון)
↑  Bundesregierung: Kulturstaatsminister Bernd Neumann erzielt Einigung beim Denkmal für die im Nationalsozialismus verfolgten Homosexuellen (אורכב 30.05.2008 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Holocaust Academic Pans Monument to Nazis' Gay Victims | Germany | Deutsche Welle | 29.05.2008". Dw-world.de. ארכיון מ-2011-10-08. נבדק ב-2013-02-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 246354042   WorldCat (עם VIAF): 246354042
ארץ אלכסנדר

| --- | --- |
פני הר סלעיים, אי אלכסנדר
פני הר סלעיים, אי אלכסנדר
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים בלינגסהאוזן מערבית לארץ פלמר, חצי האי האנטארקטי
 קואורדינטות:  71°00′S 70°00′W﻿ / ﻿71.000°S 70.000°W﻿ / -71.000; -70.000
 סוג:  אי לא-מיושב
 שטח:  49,070 קמ"ר
 אורך:  390 ק"מ
 רוחב:  80 - 240 ק"מ
 גובה מרבי:  2,987 (הר סטפנסון) מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  לא שייך לאף מדינה
 אוכלוסייה:  684 (2015)
 על שם:  אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה 
 מגלה:  משלחת רוסית בפיקודו של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן
 תאריך גילוי:  28 בינואר 1821
 מיקום ארץ אלכסנדר באנטארקטיקה
 
ארץ אלכסנדר או האי אלכסנדר (באנגלית: Alexander Island), הידועה גם בשם "אי אלכסנדר הראשון" או "ארכיפלג אלכסנדר הראשון", הוא האי הגדול ביותר באנטארקטיקה. הוא נמצא בים בלינגסהאוזן מערבית לארץ פלמר, חצי האי האנטארקטי שביניהם מפריד מפרץ מרגריטה ומפרץ ג'ורג' השישי. מדף הקרח ג'ורג' השישי ממלא בשלמות את מפרץ ג'ורג' השישי ומחבר את ארץ אלכסנדר אל ארץ פלמר. האי מקיף בחלקו את מדף הקרח וילקינס, השוכן ממערב לו. אורכה של ארץ אלכסנדר הוא כ-390 ק"מ מצפון לדרום, רוחבה 80 ק"מ בצפון ו-240 ק"מ בדרום, ושטחו 49,070 קמ"ר. אי אלכסנדר הוא האי הלא-מיושב השני בגודלו בעולם, אחרי האי דבון, וכן האי ה-28 בגודלו בתבל.
היסטוריה

את אי אלכסנדר גילתה ב-28 בינואר 1821 משלחת רוסית בפיקודו של פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שכינה אותו בשם "ארץ אלכסנדר הראשון" על שם הצאר השליט אלכסנדר הראשון מרוסיה, אבל עד 1940 סברו שהוא איננו נפרד מיבשת אנטארקטיקה עצמה. ניתוקו מן החלק היבשתי הוכח בדצמבר 1940, על ידי קבוצת מזחלת בת שני אנשים, פין רון וקרל אקלונד מן השירות האנטארקטי של ארצות הברית. בשנות ה-50' נבנה בסיס בריטי כחלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה בשם "הצוק המאובן" (בסיס KG).
כיום משמש האי כמרכז מטאורולוגי ובסיס תדלוק. הממלכה המאוחדת טוענת לבעלות עליו, כמייצג את האי הגדול ביותר שנותר בחזקתה מעבר לים, חלק מן הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, בעוד שצ'ילה וארגנטינה רואות בו חלק מן הפרובינציה הצ'יליאנית באנטארקטיקה ופרובינציית ארץ האש של ארגנטינה בהתאם.
גאוגרפיה

שטחה של ארץ אלכסנדר מכוסה קרח ברובו הגדול. יש כמה נונאטאקים ואי-אילו אזורים חופשיים מקרח, כגון "מאסיף אבליישן פוינט", בגודל ניכר. הנונאטאקים הם פסגות של רכסי הרים וגבעות הנמשכים מצפון לדרום. הם כוללים את "הרי קולברט", "הרי האבר", "הרי לאסוס", "הרי רואן", "הרי אוניברסיטת סופיה" ו"הרי וולטון"; "פסגות סטקטו"; "מדרונות לולי"; "רמות אלגר"; ו"רכס דאגלס". ההרים, הפסגות, הגבעות והרמות הללו מוקפים חלקת קרח קבועה, המורכבת מקרחונים הצפים מחופי אי אלכסנדר. הקרחונים האלה נעים מערבה אל מדף הקרח באך ואל מדפי הקרח של מצר וילקינס ואל ים בלינגסהאוזן, ומזרחה אל תוך מדף הקרח ג'ורג' השישי. מדף הקרח ג'ורג' השישי ניזון מקרחונים שמוצאם בכיפת הקרח של ארץ פלמר וארץ אלכסנדר.
עוד מאפיין מעניין של ארץ אלכסנדר הוא אגם הודג'סון. זהו אגם תת-קרחוני לשעבר, שהגיח מתחת לשכבת הקרח שכיסתה אותו. אורכו 2 ק"מ ורוחבו קילומטר וחצי, והוא מכיל עמוד מים בעומק 93.4 מ' החתום מתחת לקרח אגמים תמידי בעובי של 3.6 עד 4 מטרים. צדו הצפוני של אגם זה גובל בקרחון סאטורן, הצף מזרחה אל תוך מצר ג'ורג' השישי, ואילו צדו הדרומי של אגם הודג'סון גובל בצד הצפוני של "חומת המבצר" (Citadel Bastion). בתקופה שהקרחונים הגיעו לשיאם, היה אגם הודג'סון מכוסה בשכבת קרח בעובי של 470 מ' לפחות. שכבת הקרח הזאת התחילה להצטמצם לפני כ-13,500 שנים. היא נסוגה והותירה את אגם הודג'סון עם תכסית קרח רב-שנתית לפני כ-11,000. מאז מכוסה האגם הזה בקרח תמיד.
הערות שוליים

↑  הספד לקרל אקלונד, 1962-1909 בכתב העת "ארקטיק", כרך 16 משנת 1963, מס' 2, עמ' 148-147, בהוצאת המכון הארקטי של צפון אמריקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554223705171  GND: 4343137-9  LCCN: sh2006003313  VIAF: 246936203   WorldCat (עם VIAF): 246936203 
מפת אנטארקטיקה
מבט על פוסייל בלף מתחנת פוסייל בלף
אשמן (סוג)

| אשמן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: אשמניים
סוג:: אשמן
שם מדעי
 Taphozous ‏סנט-אילר, 1818

אשמן (שם מדעי: Taphozous) הוא סוג של יונק ממשפחת האשמניים שבסדרת העטלפים. האשמן נפוץ בעיקר באוסטרליה, אינדונזיה ופפואה גינאה החדשה אך ניתן למצוא אותו גם בדרום-מזרח אסיה ובהודו.
שמו המדעי של האשמן מגיע מהמילה היוונית τάφος, שפירושה קבר.
לאשמן יש 14 מינים, בהם אשמן גדול ואשמן קטן, הנפוצים גם בארץ ישראל.
האשמן תואר על ידי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר בשנת 1818.
מיון

תת-סוג Liponycteris
מין Taphozous hamiltoni
מין אשמן גדול (Taphozous nudiventris)
תת-סוג Taphozous
מין Taphozous achates
מין Taphozous australis
מין Taphozous georgianus
מין Taphozous hildegardeae
מין Taphozous hilli
מין Taphozous kapalgensis
מין Taphozous longimanus
מין Taphozous mauritianus
מין Taphozous melanopogon
מין אשמן קטן (Taphozous perforatus)
מין Taphozous theobaldi
מין Taphozous troughtoni
הערות שוליים

↑  Mammal Species of the World - Browse: Emballonuridae, www.departments.bucknell.edu
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אצטדיון קלינינגרד

| --- | --- |

 כינוי:  אצטדיון קלינינגרד
 מיקום:  רוסיה קלינינגרד, מחוז קלינינגרד, רוסיה
 קואורדינטות:  54°41′53″N 20°32′02″E﻿ / ﻿54.69806°N 20.53389°E﻿ / 54.69806; 20.53389
 אבן יסוד:  2015
 תקופת הפעילות:  11 באפריל 2018 – הווה (6 שנים)
 בעלים:  משרד הספורט הרוסי
 מפעיל:  ממשלת מחוז קלינינגרד (משנת 2020) Sport Engineering (עד 2020)
 משטח:  דשא
 קבוצות:  בלטיקה קלינינגרד
 מושבים:  35,000
 www.rostec-arena.ru
 he
 
רוֹסטֶך ארנה (ברוסית: Ростех Арена, לשעבר אצטדיון קלינינגרד – ברוסית: Стадион Калининград) הוא אצטדיון כדורגל בעיר קלינינגרד, בירת מחוז קלינינגרד המהווה מובלעת של רוסיה באירופה. האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 2018 שנערכו במדינה. כמו כן האצטדיון מהווה את מגרשה הביתי של מועדון הכדורגל בלטיקה קלינינגרד.
היסטוריה

באוקטובר 2012 שלטונות המחוז הודיעו על תחרות פתוחה לפתח את פרויקט האצטדיון. המנצח היה משרד האדריכלים מוסטוביק. ואולם, ביוני 2014 בית משפט הכריז על החברה כפושטת רגל וצו ממשלתי העניק את חוזה הבנייה לחברת קרוקוס אינטרנשיונל. בתחילה, תוכנן לבנות את האצטדיון במרכז העיר במקום אצטדיון בלטיקה הקיים. לבסוף, בדצמבר 2014 הוכרז כי הוחלט לבנות את האצטדיון על אי אוקטובר על אף העובדה שהאזור חשוף לסכנת שיטפונות והעבודה באזור תגדיל את העלויות הכספיות.
ב-10 באוגוסט של אותה שנה נודע כי שם האצטדיון יהיה "אצטדיון קלינינגרד".
מאז נחנך משמש כמגרש הבית של בלטיקה קלינינגרד והוא מארח לעיתים משחקים של נבחרת רוסיה בכדורגל.
ב־2023,  חברת רוסטך הפכה לספונסר הראשי של האצטדיון ובאותה שנה אירח האצטדיון את גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים.
הערות שוליים

↑  Самый проблемный стадион ЧМ-2018. Теперь он выглядит потрясающе
אתיופיה (מיתולוגיה)

העולם המיושב על פי הרודוטוס: "לוב" (אפריקה) מדומה כמשתרעת לא יותר דרומה מקרן אפריקה, ומסתיימת במדבר הלא-מיושב. כל העמים המאכלסים את השוליים הדרומיים ביותר של העולם המיושב מכונים "אתיופים" (על שם עורם הכהה). בקצה הדרום-מזרחי של היבשת נמצאים המקרוביאנים (אנ'), הנקראים כך על שום אריכות החיים שלהם.
אתיופיה העתיקה (ביוונית עתיקה: Αἰθιοπία, תעתיק מדויק: איתיופיה) מופיעה לראשונה כמונח גאוגרפי במסמכים קלאסיים בהתייחס לאזור הנילוס העליון, כמו גם לאזורים מסוימים דרומית למדבר סהרה. האזכור המוקדם ביותר שלה הוא ביצירותיו של הומרוס: פעמיים באיליאדה ושלוש פעמים באודיסיאה. ההיסטוריון היווני הרודוטוס משתמש במינוח במפורש כדי להתייחס לאזורים באפריקה שהיו ידועים אז בתוך גבולות העולם המיושב.
בעת העתיקה הקלאסית, "אפריקה" (או "לוב" העתיקה) התייחסה למה שמכונה כיום המגרב ומדרום למדבר הלובי וסהרה המערבית, כולל כל אדמות המדבר שממערב לנהר הנילוס הדרומי. הידע הגאוגרפי של היבשת הלך וגדל בהדרגה, עם יומן המסע היווני מהמאה ה-1 לספירה, פֶריפְּלוּס הים האריתראי (אנ') (פריפלוס – קובץ הוראות ניווט בים), המתאר אזורים לאורך הים האדום (הים האריתראי).
השם היווני Αἰθιοπία (מ-Αἰθίοψ, "אתיופס", "אתיופי") היא מילה מורכבת, הנגזרת משתי המילים היווניות, αἴθω + ὤψ ("איתו", "אני שורף" + "אופס", "פנים"). על פי הספרייה הדיגיטלית של פרסאוס, הכינוי מתורגם כ"פרצוף-שרוף" בצורתו כשם עצם וכ"חום-אדום" בצורתו כשם תואר. הוא שימש כמונח מעורפל לאוכלוסיות כהות עור מאז תקופתו של הומרוס. הוא הוחל על אותן אוכלוסיות כהות עור, שהגיעו לטווח התצפית של הגאוגרפים הקדומים, כלומר בעיקר במה שהיה אז נוביה, ועם התפשטות הידע הגאוגרפי, הורחב לאזורים מסוימים אחרים מתחת לסהרה.
לפני הרודוטוס

הומרוס (סביב המאה ה-8 לפנה"ס) הוא הראשון שהזכיר "אתיופים" (Αἰθίοπες, Αἰθιοπῆες); הוא מציין שהם נמצאים בקצוות המזרחיים והמערביים של העולם, מחולקים על ידי הים ל"מזרחים" (במקום הזריחה) ו"מערביים" (במקום השקיעה). בשיר הראשון של האיליאדה, תטיס מבקרת באולימפוס כדי לפגוש את זאוס, אך הפגישה נדחית, מאחר שזאוס ואלים אחרים נעדרים, בשל ביקורם בארץ האתיופים. הסיודוס (סביב המאה ה-8 לפנה"ס) מדבר ב"תאוגוניה" על ממנון כ"מלך האתיופים".
בשנת 515 לפנה"ס, הפליג סקילקס איש קריאנדה, בהוראת דריווש הראשון מלך האימפריה האחמנית, לאורך נהר האינדוס, האוקיינוס ההודי והים האדום, ובכך הקיף את חצי האי ערב. הוא הזכיר "אתיופים", אך כתביו עליהם לא שרדו. גם על הקטאיוס ממילטוס (בערך 500 לפנה"ס) נאמר כי כתב ספר על אתיופיה, אך על כתיבתו ידוע כעת רק באמצעות ציטוטים מאת סופרים מאוחרים יותר. הוא ציין כי אתיופיה ממוקמת ממזרח לנילוס, עד הים האדום והאוקיינוס ההודי; הוא מצוטט גם כמי שמתייחס למיתוס שלפיו התגוררו שם הסקיאפודים (אנ') ("רגלי צל") שכפות רגליהם היו כביכול גדולות מספיק כדי לפרוש צל.[דרוש מקור]
אצל הרודוטוס

הרודוטוס מציג ב"היסטוריות" שלו (בערך 440 לפנה"ס) מידע מהעתיק והמפורט ביותר בנמצא על "אתיופיה". הוא מספר שהוא נסע באופן אישי במעלה הנילוס לגבול מצרים עד אלפנטינה (אסואן המודרנית); לדעתו, "אתיופיה" היא כל הארץ המיושבת שנמצאת מדרום למצרים, החל מאלפנטינה (יב). הוא מתאר עיר בירה במרואה ומוסיף כי האלילים היחידים שסוגדים להם שם הם זאוס (אמון) ודיוניסוס (אוסיריס). הוא מספר כי בתקופת שלטונו של פרעה פסמטיק הראשון (אנ') (בערך 650 לפנה"ס), חיילים מצרים רבים נטשו את ארצם והתיישבו בין האתיופים.
הרודוטוס מספר כי המלך כנבוזי השני (בערך 570 לפנה"ס) של האימפריה האחמנית שלח מרגלים לאתיופים "שהתגוררו באותו חלק של לוב (אפריקה) הגובל בים הדרומי". הם מצאו עם חזק ובריא. אף על פי שכנבוזי היה אז במסע מלחמה לעבר ארצם, בכך שלא הכין אספקה מתאימה לצעדה הארוכה, צבאו נכשל לחלוטין וחזר במהירות.
בספר 3 מגדיר הרודוטוס את "אתיופיה" כאזור הרחוק ביותר של "לוב" (כלומר אפריקה): "היכן שהדרום יורד לעבר השמש השוקעת שוכנת הארץ הנקראת איתיופיה, הארץ המיושבת האחרונה בכיוון זה. שם מושג זהב בשפע רב, פילים ענקיים בשפע, עם עצי בר מכל הסוגים, והבנה (עץ שחור); והגברים גבוהים יותר, נאים יותר ומאריכי ימים יותר מכל מקום אחר".
היסטוריונים יוונים-רומיים אחרים

הכהן המצרי מנתון (סביב 300 לפנה"ס) ערך רשימה של השושלת הכושית (ה-25), וכינה אותה "השושלת האתיופית". יתרה מזאת, כאשר התורה תורגמה ליוונית במאה ה-3 לפנה"ס ("תרגום השבעים"), הכינוי העברי "כוש, כושי", הפך ביוונית "אתיופיה, אתיופים".
אגאתרכידס מספק תיאור מפורט יחסית של מערכת כריית הזהב של אתיופיה. הטקסט שלו הועתק כמעט מילה במילה על ידי כמעט כל הסופרים העתיקים שכתבו אחריו על האזור, כולל דיודורוס סיקולוס ופוטיוס.
ביחס לאתיופים, סטראבון מציין כי הם נראו דומים להודים, והעיר: "אלה שנמצאים באסיה (דרום הודו), ואלה שנמצאים באפריקה, אינם נבדלים זה מזה". פליניוס הזקן טוען כי שם המקום "אתיופיה" נגזר מאיש בשם "אתיופ, בן של וולקן" (האל הפייסטוס). הוא גם כותב כי "מלכת האתיופים" נשאה את התואר קנדאקה (אנ'), וטוען כי האתיופים כבשו את סוריה העתיקה ואת הים התיכון. בעקבות סטראבון, ההיסטוריון אוסביוס מקיסריה מציין כי האתיופים היגרו בעבר לאזור ים סוף מעמק האינדוס וכי לא היו אנשים באזור זה בשם זה לפני הגעתם.
יומן המסע היווני מהמאה הראשונה לספירה המכונה "פריפלוס הים האריתראי", מתאר לראשונה את קרן אפריקה באזור חוף הים, על סמך בקיאותו הרבה של מחברו עם האזור. הקובץ אינו מזכיר "אתיופים" כהי עור כלשהם בקרב תושבי האזור. הם מופיעים רק מאוחר יותר בחיבורו של תלמי "גאוגרפיקה" (אנ'), אבל באזור שנמצא בדרום הרחוק, בסביבות "גרעין הבנטו" של צפון מוזמביק. לדברי ההיסטוריון הבריטי ג'ון פייג (אנ'), סיכום מסמכים יווניים מוקדמים אלה מצביע על כך שהתושבים המקוריים של אזניה, ה"אזניאנים", היו מאותו גזע כמו האוכלוסיות דוברות השפות האפרו-אסיאתיות שמצפון להם באזור העתיק ברבארה (אנ') לאורך הים האדום. בהמשך, עד המאה העשירית, ה"אזניאנים" המקוריים הללו הוחלפו על ידי גלים מוקדמים של מתנחלי בנטו.
ספרות יוונית ומימי הביניים

מספר אישים בולטים בספרות היוונית ומימי הביניים זוהו כאתיופים, כולל מספר שליטים, גברים ונשים: ממנון ואחיו אמתיון (אנ'), מלך ערב. קפאוס (אנ') וקסיופאה, הוריה של אנדרומדה, נקראו כמלך ומלכת אתיופיה. הומרוס, בתיאורו את מלחמת טרויה, מזכיר מספר אתיופים אחרים. בכמה כתות של האל האולימפי הצעיר ביותר, דיוניסוס, מאמינים שמוצאו מצד אימו הוא אתיופיה.[דרוש מקור] הגאוגרף תלמי ופרשנים יוונים קדומים אחרים האמינו כי "האולימפוס האתיופי" הוא המקום בו האלים חיים כאשר הם לא ביוון.[דרוש מקור]
ראו גם

אתיופיה
היסטוריה של אתיופיה
הערות שוליים

↑  הומרוס, איליאדה, שיר ראשון, שורה 423; שיר עשרים ושלושה, שורה 206.
↑  הומרוס, אודיסיאה, שיר ראשון, שורות 23–24; שיר רביעי, שורה 84; שיר חמישי, שורות 282, 287.
1 2  רשימת אזכורי אתיופיה אצל הרודוטוס: ספר 2, פרקים 22, 28–30, 42, 110, 137, 139, 146, 161; ספר 3, פרקים 17, 20, 25–26, 114; ספר 7, פרק 90.
↑  Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, Αἰθίοψ
↑  הומרוס, אודיסיאה, שיר ראשון, שורות 23–24.
↑  הומרוס, איליאדה, שיר ראשון, שורות 419–427.
↑  הסיודוס, תאוגוניה, 984–985.
↑  הרודוטוס, ספר 3, סעיפים 17, 20, 25.
↑  הרודוטוס, ספר 3, סעיף 114. בתרגום אלכסנדר שור, איתיופיה היא "כוש".
↑  ספר במדבר, פרק י"ב, פסוק א'.
1 2 3  Sharon Turner, The Sacred History of the World, p. 480–482
↑  פליניוס הזקן, תולדות הטבע, ספר 6, פרק 35.
↑  A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Ae'thiops