stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אלבניה–מרוקו
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אלבניה לבין ממלכת מרוקו כוננו ב-11 בפברואר 1962. אלבניה מנהלת את האינטרסים שלה במרוקו באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה במדריד, מן הצד שני, מרוקו מנהלת את האינטרסים שלה באלבניה באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה ברומא. אלבניה בעבר הכירה דה פקטו בסהרה המערבית אך בינואר 2005 ביטלה את הכרתה זו ועברה לצד המרוקאי.
מאז כוננו המדינות את היחסים ביניהן, שני הצדדים משתפים פעולה, בעיקר בתחום הסחר. היחסים בין שתי המדינות בתחום המשפטי הם יחסים שבירים. שר החוץ האלבני ביקר במרוקו ב-5 באוקטובר 2015. הביקור האחרון מהצד המרוקאי בטירנה התנהל ב-19 באפריל 2010, זה היה ביקור של שרת החוץ לטיפה אח'ארבאח.
הסחר שבין מרוקו לאלבניה הוא צנוע. מרוקו מייצאת לאלבניה בעיקר דגים וביגוד. אלבניה מייצאת למרוקו בעיקר צמחי מרפא וחלקי חילוף לרכב.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה אינה מיוצגת במרוקו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. אלבניה האמינה את שגרירותה שבמדריד, בירת ספרד הסמוכה, על מרוקו.
מרוקו אינה מיוצגת באלבניה בדרג השגרירות. מרוקו מיוצגת באלבניה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה. מרוקו האמינה את שגרירותה שברומא, בירת איטליה, על אלבניה.
יעקב ריבלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1958 (בן 66) ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  ישיבת איתרי  ישיבת קול יעקב 
 מספר צאצאים:  6 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100001444997449
 טוויטר:  arivlin1
 
יעקב ריבלין (נולד ב-30 ביוני 1958) הוא עיתונאי ופרשן פוליטי חרדי-ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בירושלים ליצחק ולשמחה. אמו היא בתו של הרב יעקב עדס, ראש ישיבת פורת יוסף. למד בישיבת איתרי ואצל דודו הרב יהודה עדס בישיבת קול יעקב.
שירת בצה"ל ועשה שירות מילואים עד לגיל מבוגר.
תחילת דרכו העיתונאית הייתה בעיתון המחנה החרדי, ביטאון חסידי בעלז, שם שימש ככתב פוליטי במשך כשנתיים. בשנות ה-80 היה הכתב הפוליטי של העיתון "יום השישי" (תחת שם העט י. יריב). בשנות ה-90 עבר לעבוד ברשת המקומונים "קו עיתונות דתית", שם היה הפרשן הפוליטי הבכיר ובעל הטור הפוליטי "בית ספר לפוליטיקה". בשנת 2004 עבר לעיתון "בקהילה", שם הוא משמש כעורך החדשות. ריבלין גם משמש כפרשן פוליטי בקו הסקופים ומופיע שם אחת לשבוע. מדי שבוע מפרסם ריבלין טור אקטואליה מרכזי בפתח העיתון, המתפרסם גם באתר בחדרי חרדים. ריבלין משמש כיועץ תקשורת וכקופירייטר במשרד הפרסום 'חן'.
בשנת 2011 החל להגיש ברדיו קול ברמה תוכנית אקטואליה שבועית בשם "פילפוליטיקה" יחד עם העיתונאי אבי בלום. במרץ 2017 הודיעו השניים על מעבר לרדיו קול חי. 
בספטמבר 2021 דורג באתר חרדים10 בפרויקט ״הנבחרת: 25 העיתונאים הכי משפיעים בתקשורת החרדית״..
ריבלין נשוי ללאה (לבית לוי), אב לשישה, מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים.
הערות שוליים

↑  דוד רוטנברג, הרבי מפוליטיקה: האיש שהמציא את הפרשנות הפוליטית החרדית, באתר חרדים10, 27.09.2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380382605171  VIAF: 7210151172709239210001   WorldCat (עם VIAF): 7210151172709239210001
יעקב בן-סירא

ערך זה עוסק בשחקן. אם התכוונתם למהנדס ומתכנן ערים, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1927 ט"ז באדר ה'תרפ"ז בלגיה בריסל, בלגיה
 פטירה:  4 בפברואר 2016 (בגיל 88) כ"ה בשבט ה'תשע"ו ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 שם לידה:  ז'אק שירצקי
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1946–2016 (כ־70 שנה)
 עיסוק:  שחקן   קומיקאי
 פרופיל ב-IMDb
ההצגה "ג'ולייט ורומנוב" (1957) בתיאטרון הקאמרי. משמאל לימין: גדעון זינגר, יענקל'ה בן סירא ואברהם חלפי
לוחית זיכרון בכניסה לביתו של יעקב בן-סירא
יעקב (יענקל'ה) בן-סירא (נולד בשם: ז'אק שירצקי; 20 במרץ 1927 – 4 בפברואר 2016) היה שחקן תיאטרון וקולנוע, קומיקאי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

יעקב בן-סירא נולד בשם ז'אק שירצקי בעיר בריסל שבבלגיה. בהיותו בן 15 בשנת 1942, כשנתיים לאחר כיבוש בלגיה על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה, נשלח אביו למחנה עבודה, ובן-סירא החליט לברוח. אימו ציידה אותו בכסף ומזון, והוא עלה לבדו על רכבת לצרפת ומשם לשווייץ. בן-סירא, היחיד מכל משפחתו ששרד את השואה, עלה לישראל בסוף שנת 1945 במסגרת עליית הנוער, ונשלח לגבעת ברנר. הוא השתלם במשחק אצל במאי תיאטרון הילדים אליעזר אנסקי. ב-1957 חבר לגדעון זינגר, שמעון בר וראובן שפר להקמת רביעיית מועדון התיאטרון שהופיעה במשך שנים במופעים ששילבו בידור, זמר וסאטירה.
על במת התיאטרון הופיע בן-סירא במסגרת האהל, הבימה, התיאטרון הקאמרי, תיאטרון חיפה ועוד. בין ההצגות בהן השתתף: "דון קישוט איש למאנשה", "רומיאו ויוליה", "הקמצן", "תעלולי סקפן", "אגדת חורף", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "החייל האמיץ שווייק", "המכתב האבוד", "תל אביב הקטנה", "הלילה השנים עשר", "סמרטוטר", "חלום ליל קיץ", "מרד הימאים" והצגות נוספות.
בן-סירא הופיע בשורה ארוכה של סרטים בקולנוע הישראלי, בהם: "נורית", "רק בלירה", "רק היום", "מוישה ונטילטור", "ארבינקא", "הוא הלך בשדות", "לופו בניו יורק", "הגונב מגנב פטור", "הגלולה", "קזבלן", "נורית 2", "מבצע שטריימל", "טיפת מזל", "צלקת", "תלווה לי את אשתך", "סאלח שבתי" ועוד. בן-סירא הרבה לגלם דמויות קומיות של שמנמן, גוץ ומשעשע.
השתתף בסדרת הטלוויזיה לילדים "רחוב סומסום" בעונה השנייה בטלוויזיה החינוכית בשנת 1985.
בן-סירא היה מקורב לרב שמואל אליהו טאוב, רבה השלישי של חסידות מודז'יץ, והרבה להגיע לתפילות בבית המדרש שלו ברחוב דיזנגוף בתל אביב, כמו כן היה מגיע ללמוד אצלו בכולל בשנותיו האחרונות.
בן-סירא היה נשוי לשחקנית עדינה בן-סירא, שהייתה ממנהלי כתב-העת "פרוזה", ובשנים האחרונות לחייו הופיע עמה בתוכנית משותפת "יענקל'ה ועדינה בהומור וסאטירה". רבות מהופעותיהם נעשו בהתנדבות.
ב-4 בפברואר 2016 נפטר מדום לב, מעט לפני יום הולדתו ה-89. ארונו הוצב על במת הקאמרי בתל אביב, שם נערך לו טקס אשכבה. הובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול.
במסגרת מיזם הנצחת אמנים ואנשי במה בתל אביב, הוצבה בפברואר 2018 לוחית זיכרון לזכרו בכניסה לבית בו התגורר ברחוב הנביאים 4 בתל אביב.
הצגות בהשתתפותו (רשימה חלקית)

"דון קישוט"
"חלום ליל קיץ"
"הלילה השנים עשר"
"רומיאו ויוליה"
"הקמצן"
"תעלולי סקפן"
"אגדת חורף"
"ג'ולייט ורומנוב"
"הנפש הטובה מסצ'ואן"
"החייל האמיץ שווייק"
"המכתב האבוד"
"תעלולי נישואין"
"סאלח שבתי"
"תל אביב הקטנה"
"סמרטוטר"
"מרד הימאים"
פילמוגרפיה חלקית

| --- | --- |
 "רק בלירה" (1963)  "דליה והמלחים" (1964)  "סאלח שבתי" (1964)  "מוישה וינטלטור" (1966)  "ארבינקא" (1967)  "הוא הלך בשדות" (1967)  "אסירי הנופש" (1968)  "7fois... par jour"‏ (1971)  "נורית" (1972)  "סלומוניקו" (1972)  "קזבלן" (1973)  "הסנדלר העליז" (1973)  "שרית" (1974)  "לופו בניו יורק" (1976)  "רק היום" (1976)  "הגונב מגנב פטור" (1977)  "Jesus" ‏(1979) בתפקיד זכי (Zacchaeus)  "Mary and Joseph: A Story of Faith" ‏(1979) בתפקיד בעל חנות  "נורית 2" (1983)  "Sahara"‏ (1983) בתפקיד רב-סרן  "מבצע שטריימל" (1984):  "פעם אחת" (1984)  "מניו יורק באהבה" (1985) בתפקיד סוכן תיירות  "עדיין לא גן עדן" ‏(בריטניה) (1985) בתפקיד דובוש  "Das Schweigen des Dichters" ‏(גרמניה המערבית) (1986) בתפקיד שיפרין  "אהבה צעירה" (סרט המשך בסדרת סרטי אסקימו לימון) (גרמניה מערבית) (1987)  "Beauty and the Beast"("היפה והחיה")‏ (ארצות הברית - ישראל) (1987) בתפקיד בייליף  "Rumpelstiltskin" ("עוץ לי גוץ לי")‏ (ארצות הברית - ישראל) (1987) בתפקיד שומר  "Sleeping Beauty" ("היפהפייה הנרדמת")‏ (ארצות הברית - ישראל) (1987) בתפקיד הקונסול הראשון  "Puss in Boots" ("החתול במגפיים")‏ (ארצות הברית - ישראל) (1988) בתפקיד ראש הממשלה  "תלווה לי את אשתך" (1989)  "פספורט" (ברית המועצות) (1990) - בתפקיד דוד איזיה הצלם  "טיפת מזל" (1992)  "צלקת" (1994)  "Angesichts der Wälder"‏ (גרמניה) (1996)  "צעדים נואשים" (1998)  "תני סימן חיים" (2002)  "השקר הגדול" (2011)
לקריאה נוספת

פנינה פלדמן, צעדים בערפל, הוצאת ספרי צמרת, 2012
הערות שוליים

↑  אורלי הררי, השחקן יענקל'ה בן סירא הלך לעולמו, באתר ערוץ 7, 4 בפברואר 2016
↑  לפי הדף האישי ב־IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007288637705171  BnF: cb16528731d (data)  GND: 106188368X  ISNI: 0000 0003 8281 9396  LCCN: no2013078651  VIAF: 267372583   WorldCat (עם VIAF): 267372583 
יענקל'ה בן-סירא והשחקנית חלי קניזו שחר
בן-סירא ב-2011
יחסי אלבניה–מונטנגרו

| יחסי אלבניה–מונטנגרו |
| --- | --- |
אלבניה: מונטנגרו


אלבניה: מונטנגרו
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 13,812
אוכלוסייה
2,786,645: 637,024
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 7,405
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 11,624
משטר
רפובליקה

יחסי אלבניה–מונטנגרו מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה ומונטנגרו.
היסטוריה

אלבניה הכריזה על עצמאותה בשנת 1912 במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, שבה לחמו ממלכת סרביה, ממלכת מונטנגרו, ממלכת בולגריה וממלכת יוון נגד האימפריה העות'מאנית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה כבשה מונטגרו את העיר שקודרה האלבנית, בשל חששה מאלבניה שאהדה את האימפריה האוסטרו-הונגרית. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה מונטנגרו על ידי הצבא המלכותי האיטלקי, וחלקים ממנה סופחו לאלבניה, שהייתה מדינת חסות איטלקית משנת 1939.
הרפובליקה של אלבניה הכירה רשמית במונטנגרו ב-12 ביולי 2006, והיחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-1 באוגוסט 2006.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מחזיקה במונטנגרו שגרירות בפודגוריצה בלבד. מאידך, מונטנגרו מחזיקה באלבניה שגרירות בטירנה בלבד.
יעקב ריזר

יעקב ריזר, 1936
יעקב ריזר (רייזר) (6 בינואר 1893 – 14 בנובמבר 1974) היה מהנדס ישראלי יליד גליציה. שימש כמהנדס ראשי ומנהל המחלקה הטכנית בסוכנות היהודית. בשנים 1939–1941 שימש כראש המפקדה הארצית של ארגון "ההגנה".
ביוגרפיה

ריזר נולד בעיירה בעלז שבגליציה שתחת שלטון האימפריה האוסטרו-הונגרית. סיים לימודים תיכוניים בגימנסיה בלבוב. ב-1915 סיים את לימודיו לתואר מהנדס מוסמך בפוליטכניקום בווינה שבאוסטריה. בהמשך עבד כמהנדס בווינה ובלבוב, ובמקביל עסק בפעילות ציונית. ריזר השתתף עם אורי צבי גרינברג ופעילים נוספים בהוצאת ירחון ראשון בעברית בעירו לבוב.
בשנת 1924 עלה ריזר לארץ ישראל ועבד בסולל בונה. בינואר 1928 התמנה למהנדס הראשי ולמנהל המחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית. במסגרת תפקידו היה שותף בתכנון יישובי חומה ומגדל ונמל תל אביב. ריזר שימש בתפקידו בסוכנות עד צאתו לגמלאות בשנת 1959.
ריזר היה נשיא אגודת המהנדסים והאדריכלים בארץ ישראל בין השנים 1935–1938.
בשנים 1939–1941 שימש ריזר בתפקיד ראש המפקדה הארצית (רמ"א) של ארגון ההגנה. כינויו בארגון היה "המהנדס".
ריזר נפטר ב-1974, ונקבר בהר המנוחות בירושלים.
לקריאה נוספת

יהודה סלוצקי, ספר תולדות ההגנה. הוצאת מערכות והוצאת עם עובד, 1954–1972.
הערות שוליים

↑  דו"ח האקסקוקטיבה של ההסתדרות הציונית לקונגרס הציוני ה-16. דין וחשבון המחלקה להתיישבות חקלאית
↑  יעקב ריזר באתר לשכת המהנדסים האדריכלים והאקדמאים במקצועות הטכנולוגיים בישראל.
ישראל טילן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 עפולה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  26 בפברואר 1996 (בגיל 64 בערך) ו' באדר ה'תשנ"ו
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל ( חיל החימוש)
 תקופת הפעילות:  1950–1975 (כ־25 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש מדור טנקים  ראש ענף טנקים  ראש הרשות לפיתוח טנקים
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל
 
ישראל טילן (1932 – 26 בפברואר 1996) היה מהנדס ישראלי ותת-אלוף בצה"ל, חתן פרס ביטחון ישראל לשנת 1970, מפתח טנק המרכבה וטנק השוט קל.
ביוגרפיה

טילן נולד בעפולה לאלחנן ולרבקה ליטווין. בהיותו בן עשר, עברה המשפחה לחיות בכפר אונו, בו למד בבית הספר היסודי לילדי עובדים, ולאחר מכן בתיכון חדש בתל אביב. בשירותו הצבאי, שירת כקצין חימוש בחטיבה 7, ולאחר שחרורו למד פיזיקה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. בתום שנת לימודיו הראשונה, נאלץ להפסיק את לימודיו בשל קשיים כלכליים, ובשנת 1956 הוא נענה להצעת צה"ל לממן עבורו לימודי הנדסת מכונות בפקולטה להנדסת מכונות בטכניון בעבור 14 שנות שירות בצבא קבע. בתום לימודיו, הוכשר טילן כמפקד פלוגה, ומונה לראש מדור טנקים בחיל החימוש.
כראש מדור טנקים, ולאחר מכן כראש ענף, היה טילן אחראי על מכלול תוכניות ההסבה שביצע חיל החימוש בטנקים, שנמצאו באותה תקופה ברשות צה"ל. עבודות ההסבה והשדרוג כללו פריצות דרך טכנולוגיות, אשר נרשמו כפטנטים על שמו של טילן, ובהן פיתוח השוט קל מטנק הצנטוריון, על ידי החלפת מנוע הבנזין של הטנק במנוע דיזל. בשנת 1970 הוענק לצוות בראשותו פרס ביטחון ישראל. טילן היה ידוע כמהנדס מוכשר ובשנת 1972 הוצעה לו משרה בטכניון כראש המחלקה להנדסת מכונות. הוא בחר להמשיך בשירותו הצבאי, ובאוגוסט 1970 קודם לדרגת אלוף-משנה, והיה לראשון שעמד בראש הרשות לפיתוח טנקים. בתקופה זו פותח טנק המרכבה. הבסיס לרעיון הפיתוח מיוחס לטילן ולאנשי צוותו, לצד האלוף ישראל טל.
בשנת 1975 הודיע טילן על פרישתו מצה"ל, לנוכח עיכוב קידומו. בשנים 1976–1981, עבד כמהנדס התיכון הראשי של חברת "נאפקו" במיניאפוליס שבמינסוטה, ותכנן כלי לחימה כבדים עבור צבאות ברחבי העולם. לאחר שובו לישראל המשיך לשמש יועץ לחברות בישראל ומחוץ לה, והועסק במפעל ביטחוני לייצור חלקים לטנק המרכבה. בשנת 1984 חזר למשך שנה למיניאפוליס.
בשנת 1971 נשא טילן לאישה את רעיה מני, בתם של שופט בית המשפט העליון אליהו מני וציפורה לבית גמזו (אחותו של ד"ר חיים גמזו), ונולדו להם שלושה ילדים. אחד מילדיו הוא יואב טילן. במקביל לשירותו הצבאי, הוא הקים וליווה את התפתחות קבוצת הכדורעף של קריית אונו.
טילן סבל משורת אירועים מוחיים בשנת 1987, ונותר משותק עד למותו בשנת 1996. נטמן בבית העלמין ירקון.
לקריאה נוספת

משה גבעתי, בידיהם חושלה הפלדה - סיפורו של מרכז שיקום ואחזקה 1948 - 1996, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ח-1997, עמ' 55 - 204
ישעיהו הנביא (רפאל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רפאל
 תאריך יצירה:  1512
 טכניקה וחומרים:  פרסקו
 ממדים בס"מ
 רוחב:  155 ס״מ 
 גובה:  250 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסנס הגבוה 
 מיקום:  בזיליקת סן אגוסטינו רומא שבאיטליה
 
ישעיהו הנביא (באיטלקית: Profeta Isaia) הוא פרסקו מעשה ידי הצייר רפאל משנת 1512 המתאר את ישעיהו. היצירה מוצגת בבזיליקת סן אגוסטינו (אנ') ברומא.
היסטוריה ורקע

הפרסקו הוזמן בשנת 1512 על ידי פטרון האמנויות יוהנס גוריץ מלוקסמבורג. הוא הזמין מזבח בבזיליקה עבור הקדושה המגנה שלו: אנה הקדושה, אמה של מרים, אם ישו, ובכוונתו הייתה להפוך את המזבח לקברו. המזבח כלל את הפרסקו של ישעיהו ואת פסל "המדונה עם הילד ואנה" של אנדראה סנסובינו (אנ').
ג'ורג'ו וזארי מציין בספרו חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, שאחרי שהשלים את ביצוע ההזמנה ראה רפאל את הפרסקו "ישעיהו" של מיכלאנג'לו בתקרת הקפלה הסיסטינית, והיה כה בלתי מרוצה מעבודתו עד אשר מחק אותה וציירה מחדש על פי מיכלאנג'לו. האגדה מספרת כי גוריץ לא היה מרוצה מהמחיר אותו נדרש לשלם ושאל את עצתו של מיכלאנג'לו. זה הביט על הציור והשיב: "הברך לבדה שווה את המחיר ששולם".
היצירה עברה ריטוש על ידי ציירים אחרים לאורך השנים, ושוחזרה בשנת 1960.
תיאור היצירה

דמותו העוצמתית בגוף מלא של ישעיהו מעוצבת כדי ליצור אשליה של דמות תלת־ממדית. ישעיהו מחזיק מגילה ובה פסוקים אשר על פי הנצרות מנבאים את הולדת ישו: ”פִּתְחוּ שְׁעָרִים וְיָבֹא גוֹי צַדִּיק שֹׁמֵר אֱמֻנִי: יֵצֶר סָמוּךְ תִּצֹּר שָׁלוֹם שָׁלוֹם כִּי בְךָ בָּטוּחַ” (ספר ישעיהו, פרק כ"ו, פסוקים ב'–ג'). הוא מוקף בפוטי ברקע, ומעליו הקדשה ביוונית לאנה.
רפאל הושפע ללא ספק מציורי הקפלה הסיסטינית של מיכלאנג'לו. ציורי נביאים וסיבילות, והדקורציות בקפלת קיגי מעידים על ההשפעה הזאת. חלק מן האיורים מראים שנקודות המוצא שלו היו עבודות של מיכלאנג'לו, והוא הפעיל עליהן את אותה עבודת התאמה שעשה בעבר עם עבודותיהם של מזאצ'ו, פרא ברתולומאו, ודה וינצ'י.
השוואות רבות נעשו בין הפרסקו של רפאל לזה של מיכלאנג'לו. ארנסט גומבריך הרחיק לכת וטען כי ייתכן ומיכלאנג'לו שכר את רפאל לעבוד על ציור יחזקאל מן הקפלה הסיסטינית, שלדעתו משקף הרבה יותר את רפאל מאשר את מיכלאנג'לו. זה היה מאפשר לרפאל גם להיות מושפע ממיכלאנג'לו וגם לתרום לקישוט הקפלה הסיסטינית.
נקודות הדמיון שאפשר למנות בין פרסקאות ישעיהו של רפאל ומיכלאנג'לו:
דמיון בקומפוזיציה של הדמויות.
דמותו של ישעיהו מרוכזת בעצמה.
הדרך בה מחזיק ישעיהו את המגילה (או הספר), תוך כדי פיתול.
הערות שוליים

↑  
Brenda Harness. "The Prophet Isaiah by Painter Raphael Sanzio". Fine Art Touch. (באנגלית)
↑  
Stinger, Charles (1998). The Renaissance in Rome. Indiana University Press. p. 352. ISBN 0-253-33491-8. (באנגלית)
1 2  
M. F. Sweetser. "Artist Biography Raphael". (באנגלית)
1 2  
Gombrich, E (1987).  Woodfield, R (ed.). Reflections on the history of art: views and reviews. Berkeley and Los Angeles: University of California Press. p. 93. ISBN 0-520-06189-6. (באנגלית)
מיכלאנג'לו, ישעיהו, תקרת הקפלה הסיסטינית
אנדראה סנסובינו, "המדונה עם הילד ואנה"
יחסי הממלכה המאוחדת – מאוריטניה

| יחסי הממלכה המאוחדת – מאוריטניה |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: מאוריטניה


הממלכה המאוחדת: מאוריטניה
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 1,030,700
אוכלוסייה
69,242,094: 5,205,732
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 10,453
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 2,008
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה אסלאמית

יחסי הממלכה המאוחדת–מאוריטניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה וצפון אירלנד לבין הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה.
סקירה כללית

בריטניה ומאוריטניה כוננו יחסים דיפלומטיים לאחר שמאוריטניה זכתה בעצמאותה מצרפת בשנת 1960. לבריטניה לא הייתה שגרירות במאוריטניה עד 2018: שגריר בריטניה בסנגל הוסמך גם למאוריטניה בין השנים 1960–1990 (מאוריטניה השעתה את היחסים בעקבות מלחמת ששת הימים וחידשה אותם בשנת 1968) ושגריר בריטניה במרוקו הוסמך גם למאוריטניה בין השנים 1990–2018 כאשר בריטניה שדרגה את משרדה בנואקשוט לשגרירות ומינתה שגריר תושב.
יחסי אלבניה–מקסיקו

| יחסי אלבניה–מקסיקו |
| --- | --- |
אלבניה: מקסיקו


אלבניה: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 1,964,375
אוכלוסייה
2,786,645: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,246: 13,642
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי אלבניה–מקסיקו הם יחסי החוץ בין אלבניה ומקסיקו.
סקירה כללית

בנובמבר 1976 ביקשה מקסיקו את תמיכתה של אלבניה ביחס למועמדותו של הנשיא לשעבר לואיס אצ'ווריה אלברס לתפקיד מזכ"ל האו"ם, ואכן אלבניה הסכימה לתמוך בו. בדצמבר 1986 ביקר הנשיא לשעבר לואיס אצ'ווריה אלברס באלבניה, ובשנת 1987 הציעו הדיפלומטים המקסיקנים הסכם תרבותי עליו חתמה אלבניה. בשנת 1989 פגש סגן השר לענייני חוץ האלבני, במהלך שהותו במקסיקו, את ראש הפרלמנט, ראש הסנאט, סגן שר החוץ וכו', ובספטמבר באותה השנה נחתם הסכם התרבות בין אלבניה ומקסיקו.
בשנת 1990, נתנה מקסיקו תגובה שלילית לבקשת שר החוץ של אלבניה בשל התחייבויות ממשלתיות בזמן המבוקש. באותה שנה ביקרה אלבניה קבוצה מהפרלמנט המקסיקני. ב-1 במרץ 1993 שלח ראש הממשלה האלבני אלכסנדר מקסי, מכתב לנשיא מקסיקו, שם ביקש ממנו לשלוח משלחת דיפלומטית על מנת להעריך את הזדמנויות השיתוף בין המדינות, אך מקסיקו לא הגיבה להצעה זו.
לרגל החגיגות הלאומיות ביקר השגריר המקסיקני מר מריו מויה פלנסיה באלבניה בנובמבר 1998. בפגישה הראשונה עם שר החוץ מילוא דיבר השגריר פלנסיה בעד קידום היחסים הבילטרליים בין אלבניה למקסיקו. כמו כן במהלך הפגישה, הוא הבטיח ביקור במקסיקו במהלך סיורו המתוכנן באמריקה הלטינית.
במהלך 2003 הזמין נשיא המדינה ושר החוץ של מקסיקו את ראש הממשלה ושר החוץ של אלבניה להשתתף בפעילות שאורגנה על ידי מקסיקו בנוגע לשיתוף פעולה עם האו"ם, כמו הפורום העולמי החמישי "חדשנות ואיכות השלטון במאה ה-21" (3–7 בנובמבר 2003) והוועידה המדינית בפרופיל הגבוה נגד השחיתות (9–11 בנובמבר 2003). בשתי הפעילויות אלבניה לא נכחה.
החל מ-18 באפריל ל-23 בדצמבר 2004 השתתף יו"ר הפרלמנט האלבני, סרבט פולמבי, בעצרת האיחוד הבין-פרלמנטרי שהתקיים במקסיקו סיטי. בהזדמנות זו הוא פגש כמה נכבדים מקסיקנים. מקסיקו תמכה במועמדות של אלבניה להיות חלק ממועצת ECOSOC (המועצה הכלכלית והחברתית של האו"ם) בספטמבר 2004. בעצרת ה-24 של ארגון הימים הבינלאומי, בדצמבר 2005, אלבניה תמכה במועמדות של מקסיקו לתפקיד המועצה של ארגון זה.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מוסמכת למקסיקו משגרירותה בוושינגטון הבירה, ארצות הברית.
מקסיקו מוסמכת לאלבניה משגרירותה ברומא, איטליה ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בטירנה.
כתב מושגים

| --- | --- |

מימין - שער המהדורה המקורית וכריכת המהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  גוטלוב פרגה 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  פילוסופיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1879 
 הוצאה בעברית
 תרגום:  גלעד ברעלי
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002352505
 
כתב מושגים (בגרמנית: Begriffsschrift) הוא ספרו הראשון של גוטלוב פרגה, אבי הלוגיקה המודרנית, ואחד מעמודי התווך של הפילוסופיה האנליטית של המאה העשרים.
כריכת הספר המקורית
פרגה הציג מבנה לוגי של מגוון תכנים ושל יחסי הנביעה ביניהם, תוך הצגה חמורה ומדויקת של הוכחות והגדרות. הספר מפתח תחשיב פרדיקאטים מסדר ראשון, אשר נעשה בעקבותיו התחום המרכזי בלוגיקה, ומציג אקסיומטיקה שלמה שלו. כמו כן כלל פרגה הרחבות ללוגיקה מסדר שני. על בסיס זה הגדיר מושגים והוכיח משפטים שהיוו בסיס לעמדה הלוגיציסטית בפילוסופיה של המתמטיקה.
בפרק הראשון מגדיר פרגה מושגי יסוד וסימונים שחלקם שונים מהסימונים הנהוגים כיום:
| מושג | כתיב על פי פרגה | כתיב מודרני |
| --- | --- | --- |
| היסק |  \vdash A,\Vdash A |  p(A)=1,  p(A)=i  \vdash A,\Vdash A |
| שלילה |  |  \neg A   {\sim }A |
| גרירה |  |  B\rightarrow A  B\supset A |
| כמת כולל |  |  \forall x\,F(x) |
| כמת ישי |  |  \exists x\,F(x) |
| זהות |  A\equiv B |  A\leftrightarrow B   A\equiv B   A=B |
לקריאה נוספת

גוטלוב פרגה, כתב מושגים, תרגם גלעד ברעלי, הוצאת שלם: ירושלים, 2004.
יוסטיניוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית

פְלַאבִיוּס יוּסְטִינִיוּס אוגוסטוס או יוסטיניוס הראשון (לערך 450 – 1 באוגוסט 527), קיסר האימפריה הביזנטית (518–527).
יוסטיניוס התקדם בצבא האימפריה הביזנטית והפך לקיסר, אף שלא ידע קרוא וכתוב והיה בן שבעים בעת הכתרתו. שלטונו היה חיוני להקמת השושלת אשר כללה את אחיינו הנודע, יוסטיניאנוס הראשון, ולביסוס החוקים אשר שחקו את האצולה הביזנטית הישנה והשפעתה.
יוסטיניוס נולד בכפר קטן ליד בּדֵרִיאַנַה אשר בפרובינקיית דרדניה. בימי נערותו הוא וצמד חבריו נסו מהתקפות ברבריות לבטחה בבירה קונסטנטינופול. יוסטיניוס הצטרף לצבא במהרה, ובגין כישוריו עלה בדרגות עד שהפך לגנרל ולמפקד משמר הארמון של הקיסר אנסטסיוס הראשון. פיקודו על כל החיילים בעיר ומספר מתנות הבטיחו את בחירתו לקיסר בשנת 518.
יוסטיניוס בעל הידע המדינאי הדל הקיף עצמו ביועצים בהם בטח. החשוב ביועצים היה אחיינו פלאביוס פטרוס סבטיוס, אשר יוסטיניוס אימץ והחליף את שמו ליוסטיניאנוס. נהוג לומר כי יוסטיניאנוס משל באימפריה בימי יוסטיניוס, בעיקר הודות לכתבי פרוקופיוס, אולם קיימות מגוון דוגמאות סותרות. למעשה, יוסטיניאנוס מונה ליורש פחות משנה לפני מות יוסטיניוס. בשנת 525 החליף יוסטיניוס חוק אשר מנע מבן למעמד הסנאטורי להינשא לאישה ממעמד נמוך. חוק זה אפשר ליוסטיניאנוס להינשא לתאודורה, וטשטש את ההפרדה המעמדית בחצר המלוכה הביזנטית.
סכסוך עם האוסטרוגותים והפרסים אפיינו את שנות שלטונו המאוחרות. חלה הידרדרות במצבו הבריאותי של הקיסר בשנת 526. יוסטיניוס מינה רשמית את יוסטיניאנוס כיורשו ושותפו בקיסרות ב-1 באפריל 527. ב-1 באוגוסט באותה השנה נפטר הקיסר, ואחיינו ירש את כס המלוכה. העיר אַנַזַרְבּוּס נקראה יוסטינופוליס לכבודו (525).
סולידוס של יוסטיניוס הראשון
ישראל טייבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1894 דונייבצי, אוקראינה 
 פטירה:  29 ביוני 1950 (בגיל 56 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
בית טייבר בגבעת רמב"ם
לוחית זיכרון בכניסה לבית טייבר בגבעת רמב"ם
ישראל טייבר (י"ז בתשרי תרנ"ה, 17 באוקטובר 1894 – תש"י, 29 ביוני 1950) היה תעשיין בולט ביישוב וממקימי העיר גבעתיים. טייבר כונה "מוכתר גבעת רמב"ם" בעקבות תרומתו לפיתוח הגבעה בגבעתיים ואף נקרא רחוב בגבעה על שמו.