ארתור שפנייר
הערות שוליים

↑  שם משפחתו בעברית בא בכתיבים שונים. במאמריו איית את שמו "שפאניער". שמעון חיים מילר, במאמרו "לחקר מדרשי הלכה", אוצר החיים, ח (תרצ"ב), עמ' 135, מזכיר את ספרו של שפנייר על התוספתא ומכנה אותו "ר' אברהם שפניאר". בדפוס של חמישה חומשי תורה, חברת שונצינו, ברלין תרצ"ג, מוזכר בגב הספר "אברהם שפאניר", שסייע בהגהות (שפנייר היה מומחה במסורה ובטעמי המקרא).
↑  מוריץ שפנייר, באתר הספרייה הלאומית
↑  שפנייר היה גם מומחה לכתבי-יד בלטינית. יצחק גוטמן, במבוא למהדורת מגלת המגלה לרבי אברהם בר חייא הנשיא, מקיצי נרדמים, ברלין תרפ"ד, עמ' XXXV, מזכיר כתב-יד לטיני שקריאתו קשה, "ועזרני בקריאת כמה מקומות החכם ד"ר שפאניער".
↑  דברים שנאמרו בעל-פה, 6 ביולי 1983, על פי ספרו של שוחוב (Schochow), עמ' 130.
↑  המכון לכתבי-יד עבריים
↑  המכון לכתבי-היד העבריים בירושלים הוקם בשנת 1952. מטרתו הייתה לאסוף תצלומים של כתבי-יד עבריים בספריות בעולם, ולהעמידם לרשות החוקרים בארץ. בראשית קיומו היה המכון ברשות משרד החינוך והתרבות, ובשנת 1962 הועבר לרשות בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי באוניברסיטה העברית בירושלים, (כיום – הספרייה הלאומית). אז השתנה שמו ל"מכון לתצלומי כתבי-יד עבריים", כדי להבחין בינו ובין מחלקת כתבי-היד המקוריים.
↑  על פי רשימת תצלומי כתבי-היד העבריים במכון, חלק א: כה"י בספריות אוסטריה וגרמניה, מאת נ. אלוני וד. ש. לוינגר, מוסף לכתב-העת בחינוך ובתרבות, ירושלים תשי"ז, עמ' 22.
↑  על יוהנס פול ועל פעילותו בביזת אוספים וארכיונים יהודיים ראו דב שידורסקי, גווילים נשרפים ואותיות פורחות: תולדותיהם של אוספי ספרים וספריות בארץ ישראל וניסיונות להצלת שרידיהם באירופה לאחר השואה, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים תשס"ח, עמ' 189–196, ISBN 9789654933353.
↑  על פי ספרו של שוחוב, שב שפנייר לבית המדרש לחכמת ישראל בשנת 1935, או, על פי ההספד של טויבלר (Täubler), בשנת 1937. אולם גם תאריכים אחרים בהספד אינם מתיישבים עם מקורות אחרים, ונראה שטויבלר רשם את הדברים מזיכרונו.
↑  Arthur Israel Spanier, Dubletten in Gebetstexten, Monatsschrift für Geschichte und Wissenschaft des Judentums 83 (N. F. 47), 1939, עמ' 142–149
↑  Front Matter
↑  אחותו של שפנייר היגרה להולנד לפני 1933. נראה שהאם הצטרפה אליה אחרי פטירת האב בשנת 1938.
↑  המידע בנוגע להגירה לאמסטרדם הוא על פי מאמרו של מיכאל מאיר. על פי המאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה באתר יד ושם, גורש שפנייר מברלין בתאריך 21 ביוני 1939. ייתכן שאין סתירה בין שני המקורות, ושפנייר אכן גורש מברלין, ובחר את אמסטרדם כיעד להגירה. באתר יד ושם מופיעה גם עדות של ד"ר חנה אופנהיימר (מכרה של שפנייר), שציינה את שנת 1942 כתאריך מותו של שפנייר. אולם על פי רוב המקורות שפנייר גורש מהולנד בשנת 1942, ונספה בשנת 1944
↑  פרופ' ויל, הנזכר בראש המכתב, הוא אליקים גוטהולד וייל, שהיה אז מנהל בית הספרים הלאומי האוניברסיטאי בירושלים; פראנץ ראזענטאל (פרנץ רוזנטל), ד"ר וינר (מקס וינר) וד"ר לבקוביץ (אלברט לבקוביץ), היו כלולים בתוכנית ההצלה של ההיברו יוניון קולג'. הדיווח בגלויה של שפנייר תואם את המידע במאמרו של מיכאל מאיר. רוזנטל ומקס וינר הצליחו להגיע לסינסינטי, ואילו שפנייר ולבקוביץ נשארו באמסטרדם, ונשלחו לבסוף לברגן בלזן. אלא שלבקוביץ היה בין אלה שנבחרו להימסר במסגרת עסקת שבויים בשנת 1944, ולאחר מכן הורשה להיכנס לארץ ישראל, ואילו שפנייר לא שרד. ד"ר סימון הוא עקיבא ארנסט סימון. ד"ר אמריך (חנה אמריך) הייתה בתו החורגת של יצחק היינמן, שהוא פרופ' היינעמאן, המוזכר בצדה השני של הגלויה. היא הייתה ספרנית, ועבדה שנים רבות בספרייה הלאומית בירושלים. לאחר שנים הייתה לחנה אופנהיימר, והיא זו שמסרה עדות על שפנייר באתר יד ושם.
↑  כל המקורות מציינים את שנת 1944 כתאריך מותו של שפנייר, אך באתר ההנצחה של יהודי הולנד השנה היא 1945, ונראה שזו טעות.
↑  אלכסנדר גוטמן (Guttmann,‏ 1904–1994), בנו של הרב וחוקר התלמוד ההונגרי מיכאל גוטמן (1872–1942).
↑  על פי המבוא לספר.
↑  הספר המלא סרוק
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306072505171  PLWABN: 9810597820505606  GND: 117648949  ISNI: 0000 0001 1569 0751  LCCN: no2012109957  NKC: zmp2014848627  NTA: 24227935X  VcBA: 495/276975  VIAF: 45085697   WorldCat (עם VIAF): 45085697 
דף מרשימותיו של שפנייר (מקור: ספריית המדינה בברלין, מחלקת המזרח, Or HB D 15, עמ' 1)
גלויה ששלח שפנייר לדניאל גולדשמידט
צדה השני של הגלויה ששלח שפנייר לדניאל גולדשמידט
הקדשה שרשם ארתור שפנייר למשה שוַבה (מקור: אוסף גרשם שלום בספרייה הלאומית)