stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מודי כידון
ביוגרפיה

כידון, בוגר בית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, שירת כטייס בחיל האוויר, והמשיך לטוס עד גיל 45, במסגרת שירות מילואים, אותו סיים בדרגת רב-סרן. הוא בוגר תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת תל אביב, ולימודי ניהול מתקדמים (AMP) בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד. כידון מתגורר בתל אביב, ואב לארבעה ילדים.
את דרכו בעולם העסקים, החל ב-1981, עם שחרורו משירות קבע, כאשר הצטרף לחברת הפרסום גיתם מערכות תדמית, שנוסדה על ידי אביו יוחנן (דובז'ה) גולדברג-כידון, ובן דודו משה תאומים. הצלחת החברה בשוק הישראלי הובילה בשנת 1994 את ענקית הפרסום אומניקום להיות לחברת הפרסום הבינלאומית הראשונה המשקיעה בישראל, באמצעות רכישת 49% מגיתם על ידי BBDO Worldwide, והקמת Gitam/BBDO. החברה הישראלית מחזיקה כיום בשמונה עשרה חברות בתחומי הפרסום, יחסי ציבור, תוכן שיווקי, ייעוץ אסטרטגי, דיגיטל, הפקה, ניהול משברי סייבר ורכש מדיה. מזה 25 שנים ברציפות, נמנית גיתם בין ארבע קבוצות הפרסום המובילות בישראל.
באוגוסט 1997 יזמה גיתם והפיקה את הפרסומת הראשונה שצולמה בחלל. הפרסומת הייתה עבור החלב העמיד של תנובה, שתדמיתו נפגעה בעקבות פרשת הסיליקון בחלב. הפרסומת אף נרשמה בספר השיאים של גינס.
כידון כיהן כיו"ר איגוד חברת הפרסום במשך ארבע קדנציות: בשנים 1994-1990 ו-2013-2009. בשנים 1990 - 1994 הוביל מאבק לפלורליזם של מכירת פרסום בטלוויזיה המסחרית, יזם את הקמת חברת הרייטינג לטלוויזיה והיה יו"ר ועדת המחקר אשר קבעה את שיטת המדידה. בכהונתו הרביעית, החל מ-2009, היה מעורב בשינוי שיטת התגמול בענף הפרסום. האיגוד בראשותו היו הגוף שיזם את גוף מדידת הרייטינג באינטרנט בישראל.
כידון נמנה עם מייסדי חברת ויתניה בשנת 1995. ויתניה היא חברה יזמית בתחום הנדל"ן המניב, נסחרת בבורסה בת-אביב ומחזיקה נכסים בהיקף של כ-230,000 מטר מרובע ובפיתוח של עוד כ- 350,000 מטר מרובע. בשנת 2021 מכרה החברה את אחד המגדלים בפרויקט ויתניה תל אביב לבנק הפועלים תמורת 970 מיליון ש"ח.
בשנת 2010 הקים כידון יחד עם יניב מלמוד את חברת אלטו (Alto), כידון מכהן כ- co-founder & Executive Chairman. החברה מנהלת קרנות נדל"ן בארצות הברית בתחומי הלוגיסטיקה והמרכזים המסחריים. אלטו השקיעה עד כה 2024  ב-76 נכסים בהיקף של 1.5 מיליארד דולר ושווי נכסיה עומד על 1.4 מיליארד דולר.
בשנת 2024 בעקבות מתקפת הטרור הרצחנית של השבעה באוקטובר שהותירה מעל 400 ילדות וילדים יתומים מודי כידון חבר עם עוד מספר אנשים ייסד את  קרן עטופים באהבה
- Israeli Children's Fund  מתוך רצון להושיט יד למשפחות אשר איבדו את היקר להן מכל, וכעת בונות בגבורה את חייהן מחדש, מודי מכהן כיזם וחבר הבורד בקרן המחויבת
לסייע לילדים לגלות את הכוחות והפוטנציאל הגלומים בהם ולממש אותם, זאת באמצעות פיתוח תוכניות העצמה אישית, טיפוח כישרונות, מנטורינג, מימון משלים לטיפול נפשי ומענקים כספיים.
יעד הגיוס כ- 80 מיליון דולר עד כה גויסו כ- 23 מיליון דולר. בין הגופים שתורמים ניתן למצוא את ה- UJA, קרן שוליך, בנק הפועלים עוד..
תחביבים:
חתירה, גולף, טניס.
| --- | --- |
: {{{טקסט}}}
הערות שוליים

↑  First commercial filmed in space באתר ספר השיאים של גינס (באנגלית)
↑  אורן פרוינד, ויתניה השלימה הנפקה ראשונית בתל אביב בשווי של 460 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 30 ביולי 2015
↑  דותן לוי, בנק הפועלים רוכש מגדל משרדים בת"א בכמיליארד שקל, באתר כלכליסט, 21 ביוני 2021
↑   יורם גביזון, קרן אלטו של כידון רוכשת מרכז מסחרי בקליפורניה ב–165 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 17 במרץ 2014
↑   יורם גביזון, קרן אלטו מממשת נכס נוסף ברווח של 130%, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 2013
↑  ניצן כהן, מודי כידון ויניב מלמוד מממשים נדל"ן ברווח של 140%, באתר אייס, 9 באוגוסט 2022
משחקי הפיג'מה

| --- | --- |
כרזת הסרט משחקי הפיג'מה
כרזת הסרט משחקי הפיג'מה
 מבוסס על:  המחזמר משחקי הפיג'מה
 בימוי:  סטנלי דונן ג'ורג' אבוט
 הופק בידי:  ג'ורג' אבוט  סטנלי דונן
 תסריט:  ג'ורג' אבוט ריצ'רד ביסל
 עריכה:  ויליאם זיגלר
 שחקנים ראשיים:  דוריס דיי ג'ון רייט קרול האני אדי פוי ג'ונ'
 מוזיקה:  ריצרד אדלר ג'רי רוס
 צילום:  הארי סטראדלינג ג'ונ'
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 באוגוסט 1957
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  איווה 
 הכנסות:  2,500,000‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחקי הפיג'מה (באנגלית: The Pajama Game) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1957 המבוסס על המחזמר משחקי הפיג'מה שהועלה לראשונה בברודוויי ב-1954 בהצלחה, זכה בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר ומוצג שם וברחבי העולם בהפקות חוזרות בתיאטרונים, בבתי ספר למשחק ובלהקות חובבים.
המחזמר מבוסס על הרומן "7.5 סנטים" של ריצ'רד ביסל (אנ') משנת 1953. המוזיקה והמילים הן של ריצ'רד אדלר (אנ') וג'רי רוס (אנ').
התסריט נכתב על ידי ריצ'רד ביסלי וג'ורג' אבוט שגם הפיק וביים את הסרט ביחד עם סטנלי דונן. הכוריאוגרפיה היא של בוב פוסי.
תקציר העלילה

סיד סורוקין (ג'ון רייט) מגיע ליום עבודה ראשון כמפקח ראשי בבית החרושת לפיג'מות "שינה ערבה" (Sleeptite). המפקח היינס משגיח על הפועלות וממונה על תפוקתן. הן עובדות בזריזות וביעילות ושרות על התחרות שלהן עם השעון ("Racing With the Clock").
כאשר סיד מזרז את אחד הפועלים בתנועה קלה הפועל מתלונן עליו וטוען שהכה אותו. למקום מגיעה במהירות קתרין ויליאמס המכונה "בייב" (דוריס דיי), האחראית על ועדת התלונות. חברותיה רואות שהיא מתאהבת בסיד אך היא מכחישה זאת בשיר "איני מאוהבת כלל" ( "I'm Not At All In Love").
סיד מתאהב בבייב אך היא לא מתלהבת היות שהיא נמצאת במחנה אחד עם הפועלים המבקשים להעלות את שכרם ב-7.5 סנטים לשעה אך מנהל בית החרושת, מירון האסלר (ראלף דאן) מסרב.
מזכירתו של מאסלר היא גלאדיס (קרול האני) שהמשגיח היינס מאוהב בה בטירוף ומוכן לפגוע בכל מי שיתעסק אתה. מייבל (רטה שו), מזכירתו של האסלר, משכנעת אותו להירגע בדואט שהם שרים "לא אהיה מעולם קנאי ("I'll Never Be Jealous Again").
העובדים יוצאים לגיבוש בפיקניק גדול שם מביע סיד את אהבתו לבייב וכולם שרים את שיר הפיקניק "פעם בשנה" ("Once-A-Year-Day").
סיד מנהל שיחה עם הרשמקול שלו בשיר "Hey There". הוא נפגש עם בייב ושניהם שרים את השיר "פעם היה איש" ("There Once Was a Man").
סכסוך העבודה על העלאת המשכורת מתגבר. העובדים מחליטים להאט את העבודה וכשמגיע סיד למקום גורמת בייב לקצר במכונה שלה וכל העבודה נפסקת. לסיד אין ברירה אלא לפטר מיד את בייב אהובתו.
העובדים שובתים ובזמן השביתה הם מתבדרים בהופעה של גלדיס עם שנים מחבריה בשיר "חום הקיטור" ("Steam Heat").
סיד המיואש מרגיש שהאסלר מסתיר משהוא בכספת שלו אך המפתח לכספת תלוי על צוארה של גלדיס. הוא מחליט להשיג את המפתח ומזמין את גלדיס לפי בחירה למועדון חשוך הנקרא "מחבוא הרננדו" ("Hernando's Hideaway"). גלדיס משתכרת ומוסרת לו את המפתח.
סיד ממהר למשרד ומגלה שההעלאה אושרה כבר לפני חודשים אך האסלר לא שילם ולקח אותה לכיסו. הוא מאיים על האסלר כי יודיע זאת לוועד המנהל והאסלר נכנע.
בינתיים מתאספים השובתים שרים את השיר "שבעה וחצי סנטים" ומחשבים כמה ירוויחו ומה יוכלו לקנות ברווח הזה בעוד חמש, עשר ועשרים שנים.
האסלר מגיע למקום עם סיד ומודיע על הסכמתו להעלאה. כולם שמחים וסיד מחבק את בייב. הסרט מסתיים בתצוגת פיג'מות על ידי גיבורי העלילה ובראשם סיד ובייב.
הערות שוליים

↑  התחרות עם השעון
↑  אינני מאוהבת כלל
↑  לא אהיה לעולם קנאי
↑  פעם בשנה
↑  hey there
↑  פעם היה איש
↑  חום הקיטור
↑  מחבוא הרננדו
↑  שבעה וחצי סנטים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14661524m (data)  GND: 4703051-3  VIAF: 219970907   WorldCat (עם VIAF): 219970907
משה פוגל

| --- | --- |

משה פוגל, 2023
 לידה:  26 במרץ 1954 (בן 70) כ"א באדר ב' ה'תשי"ד תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  28 באפריל 1976
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת פיטסבורג, המכללה לפיקוד ומטה
משה זאב פוגל הוא מנהל ויועץ תקשורת ישראלי, ששירת במספר תפקידים בצה"ל וכיהן כסמנכ"ל משרד המדע, התרבות והספורט, מנהל לשכת העיתונות הממשלתית ומנכ"ל הקרן לירושלים בארצות הברית.
ביוגרפיה

משה פוגל נולד בשנת 1954 בתל אביב למנדל והלנה. בגיל 5 עבר עם משפחתו לפיטסבורג, ארצות הברית שם גדל.
בעל תואר במדעי המדינה ובספרות אנגלית מטעם אוניברסיטת פיטסבורג.
פוגל חזר לישראל בשנת 1976, התגייס לצה"ל והחל את שירותו באגף התכנון של צה״ל. בהמשך שירת בדובר צה"ל בדרגת אלוף-משנה בשלל תפקידים ביניהם: ראש ענף קשרי ציבור, ראש ענף הסברה, וראש מערך טיפול בתקשורת בינלאומית. במסגרת תפקידו פוגל היה אחראי על תיאום ביקורים של אנשי ציבור ובעלי תפקידים בצה"ל, ואף ייצג את צה״ל בפורומים ציבוריים שונים.
בשנת 1989 סיים את לימודיו במכללה לפיקוד ומטה של צה״ל.
בזמן האינתיפאדה הראשונה, מלחמת המפרץ, מבצע שלמה ומבצע ענבי זעם שימש כנציג דובר צה"ל מול התקשורת הזרה..
ביוני 1996, הושאל מצה״ל למשרד ראש הממשלה ומונה על ידי ראש ממשלת ישראל למנהל לשכת העיתונות הממשלתית ויועץ ראש הממשלה לתקשורת הבינלאומית. בתקופת כהונתו סייע בהכנת ביקורי ראש ממשלת ישראל בחוץ לארץ וליווה את ראש ממשלת ישראל לביקורים בארץ ובחו"ל. בשנת 1997, שימש כדובר צוותי המשא ומתן בהסכם חברון. באותה שנה פוגל היה אחראי על סידורי התקשורת בעת ביקור המלך חוסיין בישראל. בנוסף, פוגל מונה לדובר ועדת צ'חנובר.
בשנת 2000 היה אחראי על הסיקור התקשורתי בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל. בעת פסגת שארם א-שייח בשנת 2000, הקים מרכז תקשורת בשיתוף פעולה עם משרד החוץ בו הוצגה את עמדת ישראל בהסכם לעיתונאים שהגיעו לסקר את האירוע.
בסיום תפקידו במשרד ראש הממשלה בספטמבר 2000, מונה פוגל לסמנכ"ל קשרים בינלאומיים ותקשורת במשרד המדע, התרבות והספורט.
במסגרת תפקידו, עסק בטיפול בתקשורת עבור משרד המדע, התרבות והספורט ואף עסק בקשרים הבינלאומיים עבור סוכנות החלל הישראלית מול נאס"א. בנוסף, תיאם את ביקור המשלחת הישראלית לשיגור של מעבורת החלל קולומביה ושל האסטרונאוט הישראלי הראשון אילן רמון.
ביוגרפיה > בקרן לירושלים

לאחר סיום תפקידו במשרד המדע, התרבות והספורט מונה לתפקיד מנכ"ל הקרן לירושלים בארצות הברית. במסגרת תפקידו עסק בגיוס כספים לקרן ירושלים לפרויקטים בתחומים שונים כגון: תרבות, ספורט, חינוך ועוד שלל פרויקטים למען הקהילה. בנוסף, פוגל הוביל את גיוס המשאבים להקמת פארק טדי.
בינואר 2018 עזב משה פוגל את הקרן לירושלים לאחר כ-15 שנה בתפקיד.
חיים אישיים

נשוי לרותי ולהם שני ילדים ושמונה נכדים, מתגורר בישראל.
הערות שוליים

1 2  המנכ"ל אביגדור ליברמן - מינויים (עמ' 80-84), באתר ארכיון המדינה
↑  זזים, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524507605171  LCCN: no2016169870  VIAF: 147148449795215691619   WorldCat (עם VIAF): 147148449795215691619
א. ק. אנטוני

זהו שם פטרונומי הודי; השם  הוא פטרונים, ונהוג להתייחס לנשוא הערך בשמו הפרטי, אנטוני.
ארקמפביל קורין אנטוני (במלאיאלם: എ.കെ. ആന്റണി; נולד ב-28 בדצמבר 1940) הוא פוליטיקאי הודי שכיהן כראש השרים של קרלה וכשר ההגנה של הודו.
ביוגרפיה

אנטוני נולד ב-28 בדצמבר 1940 בצ'רת'לה שבטרוונקור (היום בקרלה) למשפחה קתולית.
אנטוני קיבל תואר ראשון באומנות ובמשפטים, ובמהלך לימודיו היה מעורב בתנועת הסטודנטים של הקונגרס הלאומי ההודי בקרלה. ב-1966 היה אנטוני לנשיא תנועת הנוער. עם הפיצול בתנועת הקונגרס ב-1969, הצטרף אנטוני לקונגרס (R) בהובלת אינדירה גנדי.
ב-1970 נבחר אנטוני לראשונה לאספה המחוקקת של קרלה.
בבחירות שנערכו בקרלה במרץ 1977 נצחה מפלגת הקונגרס, וקנות' קרונקראן (אנ') הושבע כראש השרים מטעמה, אך הוא נאלץ להתפטר עקב פרשיית רג'אן (אנ'), בה עונה למוות פ. רג'אן במהלך מצב החירום בהודו והאחריות נפלה על קנות', שכיהן כשר הפנים של קרלה באותה תקופה. אנטוני נבחר להחליף אותו, וב-25 אפריל 1977 הושבע לראש השרים של קרלה.
בינואר 1978 התפצלה מפלגת הקונגרס בשאלת התמיכה באינדירה גנדי. אנטוני חבר לקונגרס הלאומי ההודי (U) (אנ'), פלג שהתנגד לאינדירה ונותר לכהן כראש השרים של קרלה עד אוקטובר 1978, אז התפטר כמחאה על החלטת ועדת הבחירות של הקונגרס להעניק את תמיכתה לאינדירה גנדי בבחירות ביניים.
ב-1993 נבחר אנטוני לרג'יה סבהה ושימש כשר לאספקה אזרחית למשך שנה ב-1994 בממשלת פ. ו. נרסימהה ראו, אך התפטר בעקבות שערורייה.
במרץ 1995 חזר אנטוני לכהן באספה המחוקקת של קרלה ולמשרת ראש השרים, שוב לאחר התפטרותו של קנות' קרונקראן (אנ'), שהסתבך בפרשת שחיתות. בבחירות בקרלה ב-1996 הפסידה מפלגת הקונגרס, ואנטוני היה למנהיג האופוזיציה.
בבחירות לאספה המחוקקת של קרלה ב-2001 ניצחה מפלגת הקונגרס בראשות אנטוני, והוא שב לכהן כראש השרים. בעקבות הבחירות ללוק סבהה ב-2004, בהם לא זכתה הקונגרס במושב אחד בקרלה, נאלץ אנטוני להתפטר מתפקידו כראש השרים.
ב-2005 נבחר אנטוני בשנית לרג'יה סבהה, ובאוקטובר 2006 צורף לממשלת מאנמוהאן סינג כשר ההגנה. הוא כיהן בתפקיד עד תום ממשלת סינג השנייה ב-2014, כשהוא אחד משרי ההגנה בעלי הכהונה הארוכה ביותר בהודו.
בבחירות לרג'יה סבהה באפריל 2022 הודיע אנטוני כי לא יתמודד לכהונה נוספת ברג'יה סבהה.
חיים אישים

ב-17 במרץ 1985 נישא אנטוני לאליזבת', ולהם שני בנים.
אנטוני הוא אתאיסט.
הערות שוליים

↑  Arackaparambil Kurien Antony Biography, Maps of India (באנגלית)
1 2  Four Christians sworn-in as ministers..., The New Indian Express, ‏28 במאי 2009
↑  G. Radhakrishna Kurup, Politics of Congress Factionalism in Kerala Since 1982, 2004, עמ' 55, ISBN 9788178352848
1 2  Jeemon Jacob, What A.K. Antony’s retirement from electoral politics means for Congress, India Today, ‏14 במרץ 2022
↑  G. Radhakrishna Kurup, Politics of Congress Factionalism in Kerala Since 1982, 2004, עמ' 57, ISBN 9788178352848
↑  G. Radhakrishna Kurup, Politics of Congress Factionalism in Kerala Since 1982, 2004, עמ' 58, ISBN 9788178352848
↑  Kerala chief minister Antony quits, Redif, ‏29 באוגוסט 2004
עמותת לב ח"ש

| --- | --- |

 התאגדות:  עמותה
 תחום:  סיוע לנזקקים
 מדינה:  ישראל 
 משרד ראשי:  יל"ג, 7, חיפה
 מטה הארגון:  חיפה 
 מקום פעילות:  מחוז הצפון
 מנכ"ל:  דקלה אורה קלרת כהן מיכאלי
 עובדים:  15
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים) 
 levchash.co.il
 
עמותת לב ח"ש היא עמותה רשומה הפועלת בחיפה ובאזור הצפון משנת 1997. מטרתה לחזק את השכבות החלשות הנמצאות במצוקה כלכלית, בריאותית ונפשית. פעילות העמותה מתמקדת בשלושה תחומים עיקריים: מתן סיוע למשפחות נזקקות, מתן תמיכה וסיוע לילדים חולים ומשפחותיהם, וסיוע לקשישים.
העמותה הוקמה בשנת 1997 על ידי יהושע ראוכברגר ויעקב זייבלד, לזכרן של חוה זייבלד ושרה ראוכברגר – ומכאן השם לב ח"ש. פעילות העמותה מבוססת מתנדבים, כ-1,000 מתנדבים בשנה באופן חד פעמי ומעל 150 מתנדבים קבועים.
תחומי פעילות העמותה > סיוע לילדים חולי סרטן ומחלות ממושכות אחרות ומשפחותיהם

העמותה הקימה פרויקט חונכות לילדים חולי סרטן ומחלות ממושכות. הפרויקט מפעיל מתנדבים בחונכות אישית לילדים לילדים חולי סרטן ומחלות ממושכות ולאחיהם. המתנדבים מעניקים לילדים תמיכה לימודית, חברתית ורגשית.
עגלת "קפה ופינוקים" המוצבת במחלקה האונקולוגית לילדים במרכז הרפואי רמב"ם ומופעלת על ידי מתנדבי העמותה אשר מחלקים לילדים החולים ובני משפחותיהם משקאות חמים, מאפים פינוקים ועוד.
העמותה בנתה והקימה מלונית בסמוך לביה"ח רמב"ם שתהווה מקום זמני ומרכז תמיכה וסיוע לילדים חולי סרטן לבני משפחותיהם. המלונית צפויה להתחיל את פעילותה בשנת 2023.
תחומי פעילות העמותה > סיוע למשפחות ויחידים במצוקה כלכלית

העמותה מקיימת חלוקת מזון שבועית של פירות וירקות לנזקקים, וחלוקת סלי מזון חודשית למשפחות המטופלות על ידי אגף הרווחה של העירייה. בנוסף, מתקיימת חלוקת מזון מיוחדת בחגים, חלוקות מיוחדות לניצולי שואה בשיתוף ועדת התביעות ועוד.
העמותה מפעילה שתי מרפאות שיניים קהילתיות: מרפאת חיפה ע"ש שלמה חרובי ומרפאת קריית אתא ע"ש חרמונה ראוכברגר. הטיפול ניתן ללא עלות עבור זכאי סל שיקום, ובמחירים מוזלים לנזקקים על פי המחירון של משרד הרווחה.
העמותה הקימה מרכז הצטיידות הפועל כחנות יד שנייה, בו ניתן לרכוש במחירים סמליים ריהוט, מכשירי חשמל, ביגוד, כלי בית, צעצועים ועוד. המרכז מופעל על ידי מתנדבי העמותה שלוש פעמים בשבוע. כל המוצרים הם תרומות שמתקבלות על ידי ארגונים, חברות ואנשים פרטיים. העמותה מפעילה משאית אשר מגיעה לאיסוף רהיטים ומוצרי חשמל מבית התורם.
תחומי פעילות העמותה > סיוע לקשישים

בעזרת מתנדבים, מספקת העמותה תמיכה וסיוע לקשישים בודדים בהפגת בדידות ורקימת קשרים משמעותיים כמו גם באיתור ומתן מענה לצרכים כגון: מזון, בריאות, וטיפול בתקלות ביתיות.
ההתנדבות מתבצעת בביקורי בית אצל הקשישים ובשיחות טלפוניות.
תחומי פעילות העמותה > פעילות העמותה בעתות חירום

בשנת 2006, בזמן מלחמת לבנון השנייה, העמותה התגייסה למען מצוקת תושבי חיפה בשיתוף פעולה עם עיריית חיפה ומחלקת הרווחה העירונית. העמותה פעלה במתכונת חירום החל מיומה הראשון של המלחמה והפעילה מדי יום עשרות מתנדבים אשר תחת אזעקות והפגזות יצאו למקלטים לחלוקת אוכל חם לקשישים, חבילות מזון ושמיכות למשפחות וצעצועים לילדים.
בעת משבר הקורונה שפרץ במרץ 2020, גייסה העמותה מאות מתנדבים שפעלו בשלושה מישורים:
חלוקת סלי מזון לקשישים, ניצולי שואה ומשפחות נזקקות.
הקמת מוקד תמיכה וסיוע טלפוני לקשישים בודדים - להפגת בדידותם ולקבלת דיווח על צרכים חומריים.
הקמת מוקד חלוקה למשחקים, לצעצועים ולערכות יצירה למשפחות נזקקות עם ילדים שחזרו ממסגרות חינוך מיוחד ופנימיות, במטרה להקל עליהם את תנאי הסגר.
בשנת 2022 הקימה העמותה מרכז סיוע לפליטי מלחמת רוסיה-אוקראינה. במסגרת פעילות מרכז הסיוע קיבלו הפליטים כרטיסי SIM, סיוע בביגוד ואביזרי בית, עזרה במציאת עבודה באמצעות מתנדבים דוברי רוסית, טיפולי שיניים מסובסדים במרפאת השיניים של לב ח"ש. בנוסף, מתנדבי מרכז הסיוע עזרו לחבר את הפליטים לגורמים נוספים כגון שירותי הרווחה, הבריאות, עמותות וארגוני סיוע נוספים.
מרים גורצקי בילו

גורצקי בילו בפברואר 2020
מרים מריה גורצקי בילו (נולדה בשנת 1954) היא מעצבת במה ותלבושות, מרצה וחוקרת תיאטרון ועיצוב ישראלית. היא פרופסור אמריטה בפקולטה לאמנויות שבאוניברסיטת תל אביב וכיהנה כראש התוכנית למצטיינים בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה.
"ג'ונגל הכרך" מאת ברכט, בימוי אופירה הניג, עיצוב במה ותלבושות מרים גורצקי בילו, תיאטרון שטאטטיאטר אאוגסבורג, שבגרמניה 2013
ביוגרפיה

מרים גורצקי בילו נולדה בשנת 1954 בעיר בייליסקו שבפולין. בגיל 3, עלתה עם משפחתה לישראל.
היא למדה בתיכון אליאנס ברמת אביב, תל אביב ובמקביל למדה ציור במכון אבני אצל יחזקאל שטרייכמן ומינה זילסמן.
בשנת 1971 התחילה ללמוד ציור אצל פרופסור יוסף שוורצמן, אמן ומורה מאוניברסיטת ברלין שהיה תלמידם של הציירים מקס ליברמן וקתה קולוויץ, לה שימש גם כאסיסטנט. שוורצמן השפיע רבות על גורצקי בילו, ואף תפקד עבורה כמורה רוחני. היא המשיכה ללמוד אצלו עד יום מותו בשנת 1980.
במקביל לכך, בשנת 1972 התחילה גורצקי בילו ללמוד לתואר ראשון במגמה לעיצוב במה של החוג לתיאטרון שבאוניברסיטת תל אביב. היא סיימה את הלימודים לתואר בשנת 1976 ומיד המשיכה גם לתואר שני באותה המגמה. המורים שהשפיעו עליה בצורה העמוקה ביותר בשנות לימודיה באוניברסיטה היו המעצבים ארנון אדר ולידיה פינקוס-גני. לימים גורצקי בילו גם שימשה כאסיסטנטית שלה ומאוחר יותר גם הפכה לשותפתה במחקר האקדמאי ולממשיכת דרכה האמנותית.
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1978, נסעה ללמוד ציור בפריז ב-Quarter Workshop. מאז שחזרה לארץ בשנת 1980, היא מתגוררת בתל אביב. היא נשואה ואם לשתי בנות.
קריירה אקדמית

לאחר סיום לימודיה, בשנת 1980, החלה גורצקי בילו לעסוק בהוראה בתחומי העיצוב בכמה מוסדות להשכלה גבוהה בישראל, בהם: אוניברסיטת תל אביב, סמינר הקיבוצים, בית הספר למשחק בית צבי, האוניברסיטה הפתוחה ואוניברסיטת בן-גוריון. בשנת 2000 היא מונתה לפרופסור, ובשנת 2014 היא מונתה לפרופסור מן המניין. בין השנים 1996–2007 היא תפקדה כראש המגמה לעיצוב במה באוניברסיטת תל אביב.
בנוסף לכך, במהלך השנים גורצקי בילו גם השתתפה כיועצת או שופטת בוועדות אמנויות רבות, בהן: הוועדה הבין משרדית למחול שעסקה בעיצוב תלבושות לריקודי עם, הוועדה האמנותית של מת"ן – פרויקט התיאטרון הניסיוני של קרן רבינוביץ', ועדת הפרס בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, יועצת אמנותית בפסטיבל נה גרנצ'י ובפסטיבל חשין בפולין ובצ'כיה, הוועדה האמנותית של זירת המחול – פסטיבל המחול של הזירה הבין-תחומית בירושלים. כמו כן, בעשרים השנים האחרונות גורצקי בילו משתתפת בוועדות מקצועיות מטעם המל"ג ומשרד החינוך שתפקידן לבחון תוכניות לימודים גבוהים בעיצוב.
בשנת 2014, בשיתוף עם פרופ' צביקה סרפר, דיקאן הפקולטה לאמנויות שבאוניברסיטת תל אביב באותן שנים, וכן בשיתוף מורים נוספים, ייסדה מחדש גורצקי בילו את המגמה לעיצוב במה באוניברסיטת תל אביב. במגמה החדשה משתלבים הסטודנטים לעיצוב במה, מלבד בהכשרה של החוג לאמנות התיאטרון, גם בהכשרה עיונית ומעשית של בית הספר לקולנוע וטלווויזיה, בחוג לתולדות האמנות הפלסטית וכן בקורסים ייעודיים העוסקים בעיצוב למסך ולאולפן טלוויזיה.
התוכנית למצטיינים בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה אותה ייסדה גורצקי בילו באוניברסיטת תל אביב היא היחידה בישראל שמאושרת על ידי המועצה להשכלה גבוהה, המקנה תואר ראשון ושני בעיצוב במה, קולנוע וטלוויזיה. מאז הקמתה של התוכנית, גורצקי בילו עמדה בראשה, וכיהנה כמרצה בכירה באוניברסיטה. בשנת 2022, לאחר קריירה אקדמית בת 40 שנים, פרשה לגמלאות.
קריירה אמנותית

במקביל לפועלה בתחום ההוראה והמחקר האקדמי, עבדה במשך השנים גורצקי בילו כמעצבת במה ותלבושות של מופעי תיאטרון, מחול ואופרה בישראל ובחו"ל. משנת 1976 ועד היום עיצבה גורצקי בילו יותר מ-100 במות ותלבושות למגוון הפקות.
בין עבודותיה הבולטות בישראל נמנות: "מדיאה" מאת אוריפידס, "פרגודים" מאת ז'אן ז'נה, "אליס בארץ הפלאות" על פי לואיס קרול, "מצבים" מאת דוד אבידן – ארבעתן בתיאטרון הבימה, "נידוני אלטלנה" מאת ז'אן פול סארטר ו"אביב מאוחר" מאת אלכסיי ארבזורוב בתיאטרון בית ליסין, "המתחזה" מאת תומאס מידלטון ראולי ו"בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גרסיה לורקה בתיאטרון באר שבע, "והיה העקוב למישור" על פי ש"י עגנון בתיאטרון הקאמרי, "אופניים לשנה" בתיאטרון חיפה, "אוכלים" מאת יעקב שבתאי בתיאטרון החאן הירושלמי, ו"מפצח האגוזים" על פי פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי בבלט הישראלי. לאורך כל שנותיה כמעצבת עבדה באופן רציף עם הבמאית נולה צ'לטון, שהפכה לחברה קרובה שלה ולדמות מרכזית שהשפיעה על דרכה האמנותית.
בין עבודותיה בחו"ל נמנות: “Holzer’s Peep Show” בתיאטרון הפולני הלאומי ביאליסקו, "הצילו!" בתיאטרון Stary שבקרקוב פולין, "The Changeling" בתיאטרון For New Audience שבניו יורק ארצות הברית, "דון ג'ואן חוזר מהמלחמה" בתיאטרון Lamda שבלונדון אנגליה, "הדיבוק" ו"הבקכות" - שתיהן בתיאטרון המוניציפלי ההונגרי שבעיר קלוז רומניה, "ג'ונגל הכרך" בתיאטרון העירוני של אאוגסבורג גרמניה, "הדיבוק" בבית הספר הלאומי לדרמה שבעיר ניו דלהי הודו, "זוז אתה מסתיר לי את השמש" עבודה משותפת של תיאטרון Tak מליכטנשטיין, תיאטרון Kur מבאדן, פסטיבל Spiel Art ממינכן, ו-Theaterspektaktel Züricher מציריך.
בנוסף לכך, תצלומים של עבודותיה הוצגו במהלך השנים בתערוכות רבות שעסקו בעיצוב במה ותלבושות, בהן: תערוכת עיצוב במה שנערכה בתיאטרון הבימה לציון 40 שנה למדינת ישראל, תערוכה לעיצוב במה לתיאטרון שנערכה במוזיאון באר שבע לאמנות, תערוכה של עיצוב במה בישראל שנערכה במוזיאון תפן, וכמו כן, חמש פעמים ייצגו תצלומים של עבודותיה את עיצוב הבמה הישראלי בתערוכה הבינלאומית של מקצועות עיצוב הבמה – Quadrennial, הנערכת בפראג אחת לארבע שנים.
לקריאה נוספת

Guretzki Miriam, Lidia Pinkus‐Gani, Profile of a Prominent Israelie Stage Designer. Assaph, Studies of the Theatre, No. 4, pp. 48‐56. 1988.
Guretzki Miriam, Lidia Pinkus‐Gani, Architecture in the Process of Teaching Stage Design. Motar, No. 2, pp. 101-104. 1994.
Participation in the “Architecture in the Arts” convention. The Faculty of Arts, Tel‐Aviv University, 1994.
Guretzki Miriam, Stage Design Course of the Theatre Department. Motar, No. 3, pp. 178‐182. 1996.
Participation in theatre conference: Perception of Material in Stage Design. Drama Department, Jagellonian University, Krakow. 2000.
Guretzki Miriam. Abstractions a Means of Transpassing Barriers of Local Traditions. Theatre and Cultural Memory. Amsterdam: University of Amsterdam. 2002.
Peer Gynt, in "The Art of Light on Stage" by Amir Abulafia, NY: Routledge, 2016.
"ג'ונגל הכרך" מאת ברכט, בימוי אופירה הניג, עיצוב במה ותלבושות מרים גורצקי בילו, תיאטרון שטאטטיאטר אאוגסבורג, שבגרמניה 2013
"הבקכות" מאת אוריפידס, בימוי ועיבוד דוד זינדר, עיצוב במה ותלבושות מרים גורצקי בילו, התיאטרון המוניציפלי ההונגרי, קלוז שברומניה, 2004
"הדיבוק" מאת אנסקי, בימוי ועיבוד דוד זינדר, עיצוב במה ותלבושות מרים גורצקי בילו, התיאטרון המוניציפלי ההונגרי שבעיר קלוז, רומניה 2002
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה, בבימויו של גדי רול, עיצוב במה רוני תורן (ע"פ רעיון של מרים גורצקי בילו), 2007
דון ז'ואן חוזר מהמלחמה, בבימויו של גדי רול, עיצוב במה רוני תורן (ע"פ רעיון של מרים גורצקי בילו), 2007
מאיר יונה (רב)

ערך זה עוסק ברבה של מגדל העמק. אם התכוונתם לרב ליטאי, מהדיר ספר העיטור וספרות הראשונים שנודע בעיקר בשמו הפרטי 'רבי מאיר יונה', ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1917 ה'תרע"ח ג'רבא 
 פטירה:  26 במרץ 1984 (בגיל 67 בערך) כ"ב באדר ב' ה'תשמ"ד מגדל העמק, ישראל 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית 
 תקופת הפעילות:  ? – 26 במרץ 1984 
 תחומי עיסוק:  רב יישוב
 רבותיו:  חיים חורי, שאול מקיקץ שלי, רחמים חי חויתה הכהן 
 חיבוריו:  מי ומי, בית מאיר
 
הרב מאיר יונה (ה'תרע"ח - כ"ב אדר ב' ה'תדש"מ, 26 במרץ 1984), היה הרב הראשי הספרדי הראשון של עיירת הפיתוח מגדל העמק.
מוצא משפחתו

אביו, הרב מוסה יונה, היה מוהל ובנו של הרב זכריה יונה. הסב נולד בשנת ה'תר"ל לערך באלכסנדריה שבמצרים להורים ילידי תימן, ובגיל ארבע עלה לארץ ישראל וגר בירושלים. בשנת ה'תרנ"ו לערך, בגיל 26, עבר לג'רבה שבתוניסיה, שם נשא את ורידה, בתו של רב משה עידאן, אחד מגדולי המקובלים באי.  בהמשך חייו הפך הרב זכריה למקובל גדול בעצמו, וגם היה סופר סת"ם שכתב 98 ספרי תורה מלבד תפילין ומזוזות.
ביוגרפיה

מאיר יונה נולד בג'רבא, ובצעירותו למד אצל רבני העיר, הרבנים מקיקץ דידי, מקיקץ שלי, חיים חורי, ורחמים חי חויתה הכהן, בשעות הערב למד אצל הרב אוזיפה הכהן.
בגיל 19 עבר מג'רבא לגאבס, ובגיל 21 התחתן עם מישה חדאד. בגאבס עסק ברבנות ובהוראה ולימד תורה לתלמידים. כן שימש ברבנות בעיירה 'דוז' הסמוכה, ועסק גם בשחיטה.
בגיל 26 חזר לג'רבא כדי להתארגן לעלייה לארץ ישראל, ואחרי חצי שנה יצא לדרכו. הוא הגיע לעיר מרסיי שבצרפת וכיהן שם ברבנות באופן לא רשמי. אנשי המקום רצו שיישאר עימם, אך כעבור שנים מספר הוא המשיך בדרכו, ובשנת ה'תש"י הגיע עם משפחתו לישראל. הוא השתכן במעברות בפרדס חנה וסבל מעוני וקשיי קליטה, עסק בתלמודו ובין היתר גם לימד את ילדי המעברות תורה.
בהמשך שימש כרב של 'רמת ישי - בית שערים' מספר שנים, והיה ממניחי היסוד ואבן הפינה להקמת היישוב מגדל העמק, והמפעלים שקמו בו בראשיתו. עם יסוד היישוב עבר להתגורר בו. ומונה על ידי הראשון לציון הרב בן ציון חי עוזיאל לרב המקומי (בכתב המינוי כונה היישוב 'מוג'דיל' כשמו בערבית), ומאז כיהן כרב המקום כ-31 שנים, מתוכן 26 שנים כראש המועצה הדתית בהתנדבות. הוא הקים ביישוב את התשתית הדתית, וסירב לעזוב אותו גם כשהוצע לו לכהן ברבנות בערים פתח תקווה, ואשקלון.
בשנותיו האחרונות סבל ממחלה, עד שנפטר בגיל 66, בכ"ב אדר ב' ה'תשמ"ד.
בשנותיו האחרונות מילא את מקומו הרב אברהם מנחם, שמכהן אחריו כרב העיר.