stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיל המתנדבים בקוריאה
היסטוריה

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, נמצאה בלגיה במשבר פוליטי חריף אשר כונה "שאלת המלוכה". עיקר המשבר נסוב סביב השאלה האם לאופולד השלישי, מלך הבלגים יוכל להמשיך ולמלוך על הארץ לאור התנהגותו הפסיבית במהלך המלחמה. המשבר הוביל להקמת ממשלת מרכז רעועה בהנהגת המפלגה הנוצרית-הסוציאלית, אשר התנגדה בחריפות לשמאל הקומוניסטי, וחפצה בסיוע מצד ארצות הברית. ב-1950, במטרה לקבל סיוע אמריקני, החליטה בלגיה, בשיתוף פעולה עם ממשלת לוקסמבורג, להשתתף במלחמת קוריאה לצד כוחות האו"ם.
בשלב הראשוני התנדבו 2,000 בלגים ולוקסמבורגים התנדבו לשרת בקוריאה. הם עברו אימונים בלאופולדסבורג, וב-31 בינואר 1951 הם הפליגו מאנטוורפן לפוסאן. עם הגעתם לקוריאה, הוכפפו תחת היחידה גם חיילים קוריאניים. באוגוסט של אותה שנה נשלח לקוריאה גדוד בלגי נוסף. כמפקד הכוח הבלגי-לוקסמבורגי מונה אלבר קראייה.
באפריל של אותה שנה עברו הבלגים את טבילת האש הראשונה שלהם בקרב נהר אימג'ין. הבלגים לחמו באומץ רב, וזכו לשבח מנשיא ארצות הברית. הגנרל קראייה נפצע במהלך הקרב ופונה לקבלת טיפול רפואי ביפן. הבלגים השתתפו גם בקרב הקטאנג'-ני ובקרב צ'אטקול, ובשניהם לחמו בהצטיינות. לאחר הפסקת האש, הוחזרו מרבית החיילים הבלגים והלוקסמבורגים לאירופה, ורק 200 נותרו לצורך אבטחת השלום. הם התפנו מקוריאה בהדרגה. אחרון החיילים הבלגים הוחזר ב-15 ביוני 1955.
101 חיילים בלגים, 2 חיילים לוקסמבורגים ו-9 חיילים דרום קוריאנים שהוצמדו אליהם נהרגו במהלך המלחמה. 478 בלגים ו-17 לוקסמבורגים נפצעו במלחמה ו-5 בלגים עדיין מוגדרים כנעדרים. 2 מתו במחנות שבויים של צפון קוריאה.
חיימה מורנו

חיימה מורנו מוראלס (בספרדית: Jaime Moreno Morales; נולד ב-19 בינואר 1974 בסנטה קרוס דה לה סיירה) הוא כדורגלן עבר בוליביאני, ששיחק בעמדת החלוץ.
מורנו החל את הקריירה בבוליביה והמשיך לקדנציות קצרות בקולומביה ובאנגליה, אך את עיקר הקריירה העביר בליגת ה-MLS, רובה ככולה בקבוצת די. סי. יונייטד, שם הפך לאחד מהשחקנים המצליחים בתולדות הליגה. הוא צבר הישגים קבוצתיים, ובהם בין היתר זכייה בליגת האלופות של CONCACAF, ארבע אליפויות ארצות הברית, ארבע זכיות במגן האוהדים ושתי זכיות בגביע ארצות הברית הפתוח, וכן צבר הישגים אישיים ובהם זכייה בתואר מלך השערים, חמש הכללות בהרכב העונה ב-MLS, וכן נכלל בהרכב כל הזמנים ב-MLS שפורסם בשנת 2005. הוא מדורג בין עשרת המובילים בכל הזמנים במספר השערים ובמספר הבישולים ב-MLS.
מורנו ייצג את נבחרת בוליביה ב-75 הופעות, בהן כבש תשעה שערים. הוא ייצג את בוליביה בין היתר במונדיאל 1994, וכן בחמישה טורנירי קופה אמריקה, בהן בהעפלתה לגמר קופה אמריקה 1997.
קריירת משחק > נבחרת בוליביה

מורנו החל את דרכו בנבחרת בוליביה כשהיה בן 17 וחצי בלבד. הוא זומן על ידי המאמן רמירו בלקוט לסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 1991, על אף גילו וחוסר ניסיונו הבינלאומי, ואת הופעת הבכורה שלו ערך במהלך הטורניר, בשוויון 0-0 עם קולומביה ב-11 ביולי 1991. יומיים אחר כך שותף בתבוסה 0–4 לאקוודור, שסיים את דרכה של בוליביה בטורניר מהמקום האחרון בבית.
מורנו נאלץ לחכות כשנה וחצי עד להופעתו הבאה בנבחרת, ואת שער הבכורה שלו כבש בהופעתו השביעית במדיה, בניצחון 1–2 על פרגוואי ב-27 במאי 1993. הוא זומן לסגל בוליביה לקראת קופה אמריקה 1993 על ידי המאמן חבייר אסקרגוטה, הטורניר השני שלו במדי הנבחרת, ושותף בכל שלושת משחקיה של בוליביה בטורניר, כאשר שוב כשלה להעפיל וסיימה אחרונה בבית.
על אף שלא שותף כלל במוקדמות מונדיאל 1994, זומן מורנו לסגל הנבחרת לקראת טורניר הגמר בארצות הברית על ידי אסקרגוטה. הוא עלה כמחליף במהלך המחצית השנייה בהפסד 0–1 לגרמניה, ולא שותף כלל בשוויון 0-0 מול דרום קוריאה. הוא שוב עלה כמחליף שתי דקות לתוך המחצית השנייה בהפסד 1–3 לספרד, שלאחריו הודחה בוליביה מהמקום האחרון בבית.
לאחר שלא זומן לסגל לקופה אמריקה 1995 על ידי אנטוניו לופס הבאס, הפך מורנו לחלק חשוב מהנבחרת במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998, עם 13 הופעות בהן כבש שני שערים, אך לא הצליח לסייע לנבחרת להעפיל לטורניר הגמר. בתווך, זומן על ידי לופס הבאס לסגל הנבחרת לטורניר קופה אמריקה 1997 הביתי. מורנו שותף פעמיים בשלב הבתים, מול ונצואלה במשחק הראשון ובניצחון 0–1 על אורוגוואי במשחק השלישי, שהעלה את בוליביה לרבע הגמר עם מאזן מושלם של שלושה ניצחונות ללא ספיגה. מורנו היה לחלק משמעותי בשלבי הנוקאאוט כששותף ברבע הגמר, בניצחון 1–2 על קולומביה. מורנו כבש את שערו הראשון במסגרת הקופה בחצי הגמר מול מקסיקו, בניצחון נבחרתו 1–3 ששלח אותה לגמר הטורניר. במשחק הגמר שוב שותף מורנו בהפסד 1–3 לברזיל, והשאיר את בוליביה עם תואר הסגנית בלבד.
בקיץ 1999 זומן מורנו לסגל של המאמן הקטור ויירה לקופה אמריקה 1999, הרביעי שלו בנבחרת, תחת המאמן הקטור ויירה. לאחר הטורניר הקודם והמוצלח, כשלה בוליביה להעפיל משלב הבתים. מורנו שותף בכל שלושת משחקיה של בוליביה בטורניר. בהמשך אותו הקיץ השתתפה בוליביה בגביע הקונפדרציות 1999. היא העפילה אליו כסגנית אלופת אמריקה הדרומית 1997, (ברזיל האלופה כבר העפילה לטורניר כסגנית אלופת העולם 1998, במקום צרפת שפרשה). מורנו לא שותף מול מצרים במשחק הראשון, אך שותף בשוויון 0-0 מול ערב הסעודית ובהפסד 0–1 למקסיקו, שסיימו את דרכה של בוליביה בטורניר בתום שלב הבתים.
בשנת 2000 ערך מורנו חמש הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002, אך מאז נעדר מסגל הנבחרת תחת חמישה מאמנים שונים במשך שש וחצי שנים, עד ששב לסגל של ארווין סאנצ'ס, המאמן וחברו של מורנו לנבחרת במשך תקופה ארוכה, במאי 2007. כחודש וחצי אחר כך זומן מורנו לסגל הנבחרת לקופה אמריקה 2007, החמישי והאחרון שלו. הוא שותף בכל שלושת משחקיה של בוליביה בטורניר, שהסתיימו בהדחתה של בוליביה בתום שלב הבתים.
מורנו ערך ארבע הופעות במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, וב-22 באוקטובר 2008 ערך את הופעתו האחרונה במדי בוליביה, בהפסד 0–2 במשחק ידידות לאל סלוודור. בסך הכול כבש מורנו תשעה שערים ב-75 הופעות במדי בוליביה.
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | מפעלי גביע> הופעות | מפעלי גביע> שערים | מפעלים יבשתיים> הופעות | מפעלים יבשתיים> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991 | בלומינג | בוליביה ליגת העל הבוליביאנית | 7 | 0 | - | - | - | - | 7 | 0 |
| 1992 | בלומינג | בוליביה ליגת העל הבוליביאנית | 26 | 8 | - | - | - | - | 26 | 8 |
| 1993 | בלומינג | בוליביה ליגת העל הבוליביאנית | 6 | 1 | - | - | - | - | 6 | 1 |
| 1994 | בלומינג | בוליביה ליגת העל הבוליביאנית | 18 | 5 | - | - | - | - | 18 | 5 |
| 1994 | אינדפנדיינטה סנטה פה | קולומביה ליגת העל הקולומביאנית | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 |
| 1994/1995 | מידלסברו | אנגליה ליגת המשנה האנגלית | 14 | 1 | - | - | - | - | 14 | 1 |
| 1995/1996 | מידלסברו | אנגליה פרמייר ליג | 18 | 0 | - | - | - | - | 18 | 0 |
| 1996 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 9 | 3 | 4 | 1 | 0 | 0 | 13 | 4 |
| 1997 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 20 | 16 | 5 | 3 | - | - | 25 | 19 |
| 1997/1998 | מידלסברו | אנגליה ליגת המשנה האנגלית | 5 | 1 | 2 | 0 | - | - | 7 | 1 |
| 1998 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 31 | 16 | 6 | 1 | - | - | 37 | 17 |
| 1999 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 25 | 10 | 6 | 5 | - | - | 31 | 15 |
| 2000 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 25 | 12 | 0 | 0 | - | - | 25 | 12 |
| 2001 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 24 | 9 | 0 | 0 | 0 | 0 | 24 | 9 |
| 2002 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 16 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 16 | 3 |
| 2003 | מטרוסטארס | ארצות הברית MLS‏ | 11 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 11 | 2 |
| 2004 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 27 | 7 | 4 | 2 | 0 | 0 | 31 | 9 |
| 2004 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 29 | 16 | 3 | 0 | 4 | 1 | 36 | 17 |
| 2006 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 32 | 11 | 5 | 1 | 0 | 0 | 37 | 12 |
| 2007 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 21 | 7 | 2 | 0 | 4 | 1 | 27 | 8 |
| 2008 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 25 | 10 | 3 | 0 | 2 | 0 | 30 | 10 |
| 2009 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 24 | 9 | 3 | 1 | 5 | 2 | 32 | 12 |
| 2010 | די. סי. יונייטד | ארצות הברית MLS‏ | 21 | 2 | 3 | 1 | 0 | 0 | 24 | 3 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 427 | 149 | 46 | 15 | 15 | 4 | 488 | 168 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת בוליביה> שנה | נבחרת בוליביה> הופעות | נבחרת בוליביה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1991 | 2 | 0 |
| 1993 | 10 | 1 |
| 1994 | 13 | 1 |
| 1995 | 2 | 0 |
| 1996 | 8 | 2 |
| 1997 | 14 | 2 |
| 1999 | 9 | 0 |
| 2000 | 5 | 1 |
| 2007 | 9 | 2 |
| 2008 | 3 | 0 |
| סה"כ | 75 | 9 |
תארים

גביע ה-MLS‏ (4): 1996, 1997, 1999, 2004
מגן האוהדים (4): 1997, 1999, 2006, 2007
גביע ארצות הברית הפתוח (2): 1996, 2008
ליגת האלופות של CONCACAF‏: 1998
גביע אינטראמריקנה: 1998
הרכב העונה ב-MLS‏ (5): 1997, 1999, 2004, 2005, 2006
הרכב כל הזמנים ב-MLS‏: 2005
מלך השערים של ה-MLS‏: 1997
מורנו במדי די. סי. יונייטד, 2008
חוזה סרגוסה

המרידיאן של חוזה טורדסיאס (בסגול) והמרידיאן הנגדי של איי מאלוקו (בירוק), כפי שנקבע בחוזה סרגוסה, 1529
חוזה סרגוסה (בספרדית: Tratado de Zaragoza, בפורטוגלית: Tratado de Saragoça; מכונה גם "הכניעה של סרגוסה") היה הסכם שלום בין ספרד לפורטוגל אשר נחתם ב-5 באפריל 1529 בין ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל, לקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעיר סרגוסה אשר באראגון. החוזה הגדיר מחדש את אזורי ההשפעה באסיה בין הקסטיליאנים (כפי שכונו הספרדים באותה תקופה) לפורטוגלים במטרה לפתור את הסכסוך סביב איי מאלוקו, אשר התעורר לאחר שכל צד תבע את הארכיפלג העשיר בתבלינים לעצמו, תוך טענה שהאזור מצוי בתחומי השפעתו כפי שנקבעו בחוזה טורדסיאס מ-1494. הסכסוך החל ב-1521, כאשר התעמתו ביניהן משלחות משתי הממלכות שהגיעו לאזור מערב האוקיינוס השקט, מכיוון שהמרידיאן אשר חילק ביניהן את המזרח על פי חוזה טורדסיאס לא הוגדר כראוי.
רקע: גילוי איי מאלוקו

ב-1494 חתמו ממלכת קסטיליה ופורטוגל על חוזה טורדסיאס, אשר חילק את העולם לשני אזורים לצורך גילוי וקולוניזציה: הקסטיליאני והפורטוגלי. ב-1511 נכבשה מלאקה על ידי הפורטוגלי אפונסו דה אלבוקרקי. "איי התבלינים", כפי שכונו איי באנדה שבארכיפלג איי מאלוקו, היו באותו תקופה המקור היחיד בעולם לאגוז מוסקט ולציפורן, ומטרתם העיקרית של משלחות החקר שהפליגו לאוקיינוס ההודי. על מנת לגלות את מיקומם הנסתר של איי התבלינים שלח אלבוקרקי את אנטוניו דה אבראו (António de Abreu) בראש משלחת חיפוש, אשר הגיעה בתחילת 1512 לאיי באנדה תוך שהם מבקרים באיים הסמוכים בורו, אמבון וסראם. לאחר מכן, בעקבות ספינה שעלתה על שרטון שגרם לפיצול המשלחת, הפליג פרנסיסקו סראו (Francisco Serrão) צפונה, אך ספינתו טבעה מול חופי טרנאטה, שם השיג רישיון לבניית מבצר ופייטוריה פורטוגליים שנוסדו ב-1522 וכונו "פורטה דה סאו ז'ואאו בפטיסטה דה טרנאטה" (Forte de São João Baptista de Ternate).
מכתב שנשלח מסראו לפרדיננד מגלן, שהיו ידידים וככל הנראה אף בני-דודים, אודות איי התבלינים, סייע לאחרון לשכנע את הכתר הספרדי לממן משלחת אשר בסופו של דבר הקיפה את כדור הארץ בפעם הראשונה. סראו היה הפורטוגלי הראשון אשר סיפק מידע אודות מיקומם של האיים וככל הנראה היה המניע לפיו תכנן מגלן את מסע המשלחת שלו. במכתב ששלח למגלן, הגזים סראו בתיאור המרחק שבין איי מאלוקו למאלאקה, ככל הנראה במטרה להתפאר בהשגי מסעו, ומיקם אותם הרחק יותר מזרחה ממיקומם האמיתי (וכתוצאה מכך נכללו האיים בתחום ההשפעה הספרדית). התיאור שכנע את מגלן שהפלגה מערבה והגעה מצידם המזרחי של האיים תשמש כנתיב חלופי שיתרונו יהיה טמון בהימנעות מהפלגה סביב אפריקה. ב-8 בנובמבר 1521 הגיע מה שנותר מציו של מגלן, כעת בפיקודו של חואן סבסטיאן אלקנו, אל איי התבלינים ממזרח בחסות הכתר הספרדי. לפני שעלה בידם להפגש, מת סראו באי טראנטה, כאשר כמעט במקביל נהרג מגלן בקרב מקאטן בפיליפינים.
ועידת בדחוס-אלבאש וארגון משלחות נוספות

חזרתו של אלקנו לספרד, יחד עם המטען שהגיע ישירות לאירופה מאיי התבלינים בפעם הראשונה, גרם לתקרית דיפלומטית בין הממלכות. ז'ואאו השלישי, מלך פורטוגל, דרש להעביר לחזקתו את מטען התבלינים וכן להעניש את אנשי המשלחת, בטענה שחצו את האזור שבתחומי השפעתו.
כתוצאה מכך ארגנו ב-1524 שתי הממלכות את "ועידת בדחוס-אלבאש" (Junta de Badajoz-Elvas) במטרה לפתור את הסכסוך. כל מלך מינה שלושה אסטרונומים וקרטוגרפים, שלושה נווטים ושלושה מתמטיקאים, שיצרו ועדה משותפת כדי לקבוע את המיקום המדויק של צידו הנגדי של המרידיאן של חוזה טורדסיאס, כאשר הכוונה הייתה לחלק את כדור הארץ לשני המיספירות שוות בגודלן.
הוועידה נפגשה מספר פעמים בערים בדחוס ואלבאש, אך לא הצליחו להגיע להסכמות. הידע הגאוגרפי של אותה תקופה היה לא מספק לצורך הקביעה המדויקת של קווי האורך, וכל קבוצה בחרה גלובוסים או מפות אשר הציגו את האיים בהמיספירה שנועדה להם. קרל החמישי וז'ואאו השלישי הסכימו ביניהם כי לא יוציאו משלחות נוספות לאזור איי מאלוקו, עד שייקבע סופית באיזו המיספירה הם ממוקמים. עם זאת, המשיכו שני המלכים לארגן בסתר משלחות לאזור, והתייחסו לדיוני הוועידה כאמצעי למשיכת זמן והעמדת פנים.
לאחר משלחת מגלן, שלח קרל החמישי משלחת נוספת בפיקודו של גארסייה חופרה דה לואאיסה, במטרה ליישב את האיים, בהתבסס על ההנחה שהם ממוקמים באזור אשר הוענק לקסטיליה בהתאם לחוזה טורדסיאס. לאחר קשיים רבים, הגיעה המשלחת לאיי מאלוקו ועגנה בטידורה, שם הקימו הספרדים מבצר. סכסוך בלתי נמנע החל עם הפורטוגלים, אשר כבר התבססו בטראנטה. לאחר שנה של לחימה הובסו הספרדים, אך על אף זאת, נמשכו התכתשויות על השליטה באיים במהלך העשור הבא.
בין השנים 1525 ל-1528 שלחה פורטוגל מספר משלחות לאזורים הסמוכים לאיי מאלוקו. אנשי משלחות אלה הגיעו לסלבס וצפונה משם, והיו האירופים הראשונים שהגיעו לאיי קרוליין. בנוסף גילו החוקרים את איי ארו ואת איי טנימבר. ב-1526 הגיעו הפורטוגלים לחוף הצפון-מערבי של גינאה החדשה ונחתו בביאק שבארכיפלג איי שוטן הסמוכים לאינדונזיה.
מן הצד השני, שלחה ספרד משלחת שהפליגה דרך האוקיינוס השקט מספרד החדשה בפיקודו של אלברו דה סאבדרה סרון (1527–1529) במטרה להתחרות עם הפורטוגלים על השליטה באזור. דה סאבדרה הגיע גם הוא לאיים, ובמהלך שני ניסיונות כושלים לשוב לספרד החדשה דרך האוקיינוס השקט גילה את איי מרשל וחקר חלקים ממערב ומצפון גינאה החדשה. כמו כן, הגיע לאיי שוטן, לאיי אדמירלטי ולאיי קרוליין.
ב-10 בפברואר 1525 נישאה אחותו של קרל החמישי, קתרינה מאוסטריה, לז'ואאו השלישי, וב-11 במרץ 1526 נישא קרל החמישי לאחותו של ז'ואאו, איזבלה, נסיכת פורטוגל. נישואין פוליטיים אלה חיזקו מאוד את הקשרים בין שתי הממלכות, ואפשרו את הסדרתו של הסכם לגבי איי מאלוקו. היה זה אינטרס של הקיסר להימנע מעימות, כדי שיוכל להתמקד במדיניותו האירופית, ולספרדים חסר הידע כיצד להעביר את התבלינים ממאלוקו לאירופה דרך הנתיב המזרחי, היות שנתיב הגליאון של מנילה התגלה על ידי אנדרס דה אורדאנטה רק ב-1565.
החוזה

בתמורה ל-350,000 דוקטים ששילם מלך פורטוגל, הוסכם כי הגבול המזרחי בין שתי ההמיספרות יהיה 297.5 ליגות (1,763 ק"מ, 952 מיילים ימיים), או קו האורך 19° מזרח, מאיי מאלוקו. החוזה כלל סעיף לפיו יכול הקיסר לבטל את החוזה כרצונו בכל עת, כאשר הפורטוגלים יפוצו על הכסף ששילמו ולכל אומה "תהיה הזכות והפעולה כפי שהיא כעת". סעיף זה לא הופעל מעולם, מכיוון שהקיסר נזקק לכסף ששילמו הפורטוגלים בתמורה לאיים על מנת לממן את מלחמותיו כנגד ברית הליגה של קוניאק (במסגרת המלחמות האיטלקיות) ואויבו המושבע, פרנסואה הראשון, מלך צרפת. עם זאת, בספרד נתפס החוזה ככניעה משפילה.
החוזה לא עיצב מחדש או הבהיר את קו הגבול שהותווה בחוזה טורדסיאס, ואף לא נתן תוקף לדרישה הספרדית להמיספירות שוות (של 180° לכל ממלכה), כך שכדור הארץ נחלק לשני חלקים בלתי שווים בגודלם. חלקה של פורטוגל היה כ-187° בעוד החלק הספרדי כלל כ-173°. שוליים של כ-4° נותרו ללא ודאות, בשל מגוון הדעות בנוגע למיקומו המדויק של קו הגבול מחוזה טורדסיאס.
על פי החוזה, זכתה פורטוגל בכל שטחי היבשה והים שממערב לקו, שכללו את יבשת אסיה כולה והאיים סביבה ש"נתגלו" עד אותה תקופה, ולספרד נותרה השליטה על רובו של האוקיינוס השקט. אף על פי שאיי הפיליפינים לא צוינו בחוזה, ויתרה ספרד על שליטתה בהם מכיוון שהיו ממוקמים ממערב לקו עליו הוסכם באופן ברור. עם זאת, החליט קרל החמישי ליישב את הפיליפינים ב-1542, מתוך הנחה שהפורטוגלים לא יביעו התנגדות לכך מכיוון שבארכיפלג עצמו לא היו תבלינים. אף על פי שניסיון זה נכשל, הצליחה המשלחת ששלח יורשו של קרל החמישי, פליפה השני, להקים את ההתיישבות הספרדית הראשונה בסבו ב-1565, ולאחר מכן לייסד את תחנת המסחר הספרדית הראשונה במנילה. כפי שצפה זאת קרל החמישי, הביעו לכך הפורטוגלים רק התנגדות מועטה.
לקריאה נוספת

Donkin, Robin A. Between East and West: The Moluccas and the Traffic in Spices Up to the Arrival of Europeans. American Philosophical Society, 2003. ISBN 0871692481. עמודים 24–32
Spate, O.H.K. The Spanish Lake: The Pacific since Magellan, Volume I. National Library of Australia Cataloguing-in-Publication entry
הערות שוליים

↑  Spate, עמוד 94
↑  Durand, Frédéric. Curtis, Richard. Maps of Malaysia and Borneo: Discovery, Statehood and Progress. Editions Didier Millet, 2014. ISBN 9671061737. עמוד 32
1 2  Suarez, Thomas. Early Mapping of Southeast Asia: The Epic Story of Seafarers, Adventurers, and Cartographers Who First Mapped the Regions Between China and India. Tuttle Publishing, 2012. ISBN 1462906966
↑  Burnett, Ian. East Indies. Rosenberg Publishing, 2013. ISBN 1922013870
↑  "FORTE DE SÃO JOÃO BATISTA DE TERNATE". Fortalezas.org
↑  Spate, עמוד 89
↑  Spate, עמודים 35-36
↑  Spate, עמוד 52
↑  Spate, עמודים 54-55
1 2  Davenport, Frances Gardiner.  Paullin, Charles Oscar. European Treaties Bearing on the History of the United States and Its Dependencies. The Lawbook Exchange, Ltd., 2004. ISBN 1584774223. עמוד 131
↑  Spate, עמודים 54-57
↑  Spate, עמודים 90-91
↑  Galvão, António. Hakluyt, Richard. The Discoveries of the World, from Their First Original Unto the Year of Our Lord 1555. Hakluyt Society, 1862. עמוד 168
↑  Thomaz, Luis Filipe F. R. The image of the Archipelago in Portuguese cartography of the 16th and early 17th centuries. 1995. 
עמודים 88–90, 92
↑  Spate, עמודים 91-94
↑  על פי Princeton University Library, כ-17° ממזרח לאיים
1 2  Spate, עמודים 94-95
↑  על פי Princeton University Library, היה חלקה של פורטוגל כ-191° ואילו של ספרד כ-169°
↑  "Lines of Demarcation". Princeton University Library
↑  Tan, Samuel K. A History of the Philippines. UP Press, 2008 ISBN 9715425682. עמודים 51–52
מפת איי מאלוקו, בה נראים האיים טרנאטה וטידורה
טאו תשואות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1944 – מרץ 2013 (כ־69 שנים)
 משרד ראשי:  בן ציון גליס 48, פתח תקווה.
 ענפי תעשייה:  חברת החזקות,   השקעות בשוק ההון ונדל"ן
 
טאו תשואות בע"מ המוכרת בשם המקוצר טאו הייתה חברת השקעות ציבורית שמניותיה נסחרו בבורסת תל אביב. כיום החברה נמצאת בפירוק.
היסטוריה

טאו הוקמה על גבי החברה ירדן בע"מ שהתאגדה בשנת 1944 ובשנת 1956 הציעה החברה לראשונה את ניירות הערך שלה לציבור בבורסה. פעילות החברה משנת 1990 ועד לשנת 2001 התמקדה בהחזקת נכסי מקרקעין להשכרה ובהחזקת תיק השקעות בניירות ערך. בשנת 2001 רכשה גבור ספורט החזקות בע"מ את גרעין השליטה בחברה.
במרץ 2005, רכש אילן בן דב מידי חברת גבור ספורט את השליטה בחברת ירדן השקעות, ביולי 2005 שינה את שמה של החברה לשם טאו תשואות בע"מ (טאו הואחברת הש קיצור של טאואיזם, אחת מדתות סין ומשמעותה היא "דרך".) ורכש עמה את תיק ההשקעות הפיננסיות של סאני אלקטרוניקה.
ביולי 2012 בית המשפט נתן צו הקפאת הליכים לטאו. במרץ 2013 החליט בית המשפט שלא להאריך את צו הקפאת ההליכים, ומינה מפרק לטאו.
נכון למרץ 2013 לטאו חוב של יותר מ-400 מיליון שקל למחזיקי האג"ח.
בהסדר חוב שגובש ביולי 2018 נקבע שבגין איגרות חוב של החברה בסך 330 מיליון ש"ח יפרעו רק 110 מיליון ש"ח.
השקעות החברה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יולי 2005, טאו רכשה מחברת סאני אלקטרוניקה, שבשליטת בן דב, תיק ניירות ערך תמורת 350 מיליון שקל.
נובמבר 2006, טאו רכשה 22.5% ממניות חברת הנדל"ן דרבן שבשליטת אליעזר פישמן תמורת 184 מיליון שקל.
נובמבר 2006, טאו רכשה 25% מההחזקות בקניון מול הים באילת.
אפריל 2007, טאו רכשה 2.3% ממניות חברת DGRE תמורת 98 מיליון שקל.
יולי 2007, טאו רכשה 35% מהחזקות בבניין ליפסטיק, אותם מכרה בהפסד לאחר כשנה.
בשנת 2007 טאו רכשה 5% ממניות דלק נדל"ן. ביוני 2008 מכרה אותם לחברת דלק בבעלות יצחק תשובה.
בעלי עניין

עד לפירוק החברה, מנכ"ל החברה היה יוסי ארד ויושב הראש היה אילן בן דב.
בנובמבר 2014 בית המשפט הורה על השעיית עו"ד יוסי שגב מתפקידו כמנהל המיוחד של טאו.
הערות שוליים

↑  גולן חזני, אילן בן דב עושה עוד תספורת למשקיעים: מחזיקי האג"ח של טאו יקבלו רק שליש מהחוב, באתר כלכליסט, 21 ביולי 2018
↑  אלי שמעוני, אילן בן דב רוכש מפישמן מניות דרבן ב-184 מיליון ש', באתר ynet, 9 בנובמבר 2006
↑  טאו מוכרת החזקותיה ב"ליפסטיק" ב-NY בהפסד, באתר ynet, 30 ביוני 2008
חצוצרות יריחו

| --- | --- |

לוגו הסרט 'חצוצרות יריחו'
 בימוי:  ליז נורד
 הופק בידי:  סטיב לרנר
 שחקנים ראשיים:  Useless ID   ביר7  כאוס ראבאק ועדת קישוט Smash4$ פאנקייק נקמת עוללים כאפה לפנים של לימור לבנת הפוסי של לוסי האסטרוגליידס Soon In Here לא כשר Man Alive
 מוזיקה:  ראו "שחקנים ראשיים"
 הקרנת בכורה:  2004 
 משך הקרנה:  72 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חצוצרות יריחו (Jericho's Echo) הוא סרט קולנוע שהופק ב-2004, בוים על ידי ליז נורד ועוסק בסצנת הפאנק בישראל.
הסרט עוסק בהשקפת עולמם של חברי סצנת הפאנק הישראלית, ועובר דרך טווח של מספר מוקדי עניין, כגון דת, צבא, הסכסוך הישראלי-פלסטיני ועוד.
הסרט כולו צולם בשנת 2003 בישראל.
ראו גם

פאנק ישראלי
הפוסי של לוסי
ביר7
Useless ID
טובי קוסגרוב

| --- | --- |

 לידה:  1940 (בן 84 בערך) ווטרטאון, ארצות הברית 
 לימודי רפואה:  ויליאמס קולג', אוניברסיטת וירג'יניה, בית ספר לרפואה של אוניברסיטת וירג'יניה 
 תפקידים:  כירורג 
 מספר צאצאים:  2 
 
דלוס "טובי" מ. קוסגרוב (באנגלית: Delos "Toby" M. Cosgrov; נולד ב-1940) הוא רופא ומנהל אמריקאי. כיהן כנשיא וכמנכ"ל המרכזיים הרפואיים קליבלנד קליניק.
ביוגרפיה

קוסגרוב גדל בווטרטאון שבמדינת ניו יורק. הוא סבל מדיסלקסיה שאובחנה רק בגיל 32 ועל כן נחשב לתלמיד בינוני בנעוריו. הוא התחרה בשיט והיה חבר צוות ביאכטה שהתחרתה בגביע אמריקה בשנים 1963 ו-1964.
ב-1962 סיים תואר ראשון בהיסטוריה בויליאמס קולג' שבמסצ'וסטס, וב-1966 סיים תואר דוקטור לרפואה מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת וירג'יניה. ב-1968 השלים התמחות בכירורגיה כללית בבית החולים סטרונג ממוריאל של אוניברסיטת רוצ'סטר.
בתום התמחותו גויס לשירות כרופא צבאי בחיל האוויר האמריקאי, ב-1968 נשלח למלחמת וייטנאם ושימש ראש המרכז לאבחון נפגעים של החיל והכנתם לפינוי רפואי מוטס, בבסיס חיל האוויר בדה נאנג שבדרום וייטנאם. השתחרר ב-1970, על שירותו עוטר בכוכב הארד, במדליה מטעם ממשלת דרום וייטנאם וכן במדליית האוויר על משימות מוטסות שביצע.
בשנים 1970–1974 ביצע התמחות בכירורגיית לב-חזה בבית החולים הכללי מסצ'וסטס. ב-1974 שימש מתמחה ראשי בבית החולים לילדים של בוסטון. כמו כן עשה תקופת התמחות נוספת בבית החולים הכללי ברוק בלונדון.
ב-1975 הצטרף לקליבלנד קליניק וב-1989 מונה לראש מחלקת כירורגיית לב-חזה וכלי דם. תחת ניהולו מדורגת המחלקה במקום הראשון באופן רצוף משנת 1994 על ידי מגזין U.S. News & World Report. בתחילת 2004 מונה לנשיא ומנכ"ל קליבלנד קליניק. הוא הוביל את הארגון לדירוג כאחד המוסדות הרפואיים המובילים בארצות הברית, ופתיחת שלוחות חדשות באיחוד האמירויות הערביות ובקנדה ב-2006. בעקבות חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה ערך שינוי בפעילות הארגון שכללה קיצוץ ניכר בהוצאותיו וב-2015 נרשם הרווח התפעולי הגבוה בתולדותיו בסך של כ-481 מיליון דולר, על היקף של 7.2 מיליארד דולר הכנסות. הוא סיים את תקופת כהונתו ב-2017. לאחר מכן הצטרף כיועץ לפיתוח שירותי הרפואה בענן של גוגל.
קוסגרוב ביצע למעלה מ-22,000 ניתוחים, הוא מומחה בינלאומי בתחום תיקוני מסתמי הלב וחלוץ בתחום החלפת המסתם הצניפי בניתוח עם מינימום פולשנות, אותו ביצע בשידור חי שהועבר ברחבי העולם ב-1996. הוא רשם 30 פטנטים בתחום המכשור הרפואי, פרסם מעל 450 מאמרים מדעיים, ספר אחד ו-17 סרטי הדרכה בתחום הרפואה. ב-2006 פרש מעיסוק פעיל כרופא. ב-2013 נבחר לחבר האקדמיה הלאומית לרפואה.
קוסגרוב נשוי לאניטה ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה באתר אוניברסיטת וירג'יניה
↑  From C's and D's to Clinic's helm, Delos 'Toby' Cosgrove, surgeon, inventor, go-to guy (and dyslexic), finds the job opportunity he's been looking for, אתר cleveland.com, ‏ 4 ביוני 2014
↑  Cleveland Clinic CEO reports 2015 was the best financial year in the health system's history, ‏crainscleveland.com, ‏24 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 15024713  CiNii: DA09186950  GND: 1181437741  ISNI: 0000 0000 8182 6648  LCCN: n77009099  NLK: KAC201500344  NTA: 104257326  VIAF: 114430277   WorldCat (עם VIAF): 114430277
חמד חסן סוסחא

חמד חסן סוסחא (באדיגית: Хьамэд Хьасэн Цушъхьэ; ‏1920 - 30 ביוני 2008) היה ראש המועצה המקומית כפר כמא בשנים 1974-1972.
סוסחא נולד למשפחת חקלאים מכפר כמא, למד והתחנך בבית הספר המקומי. בצעירותו התגייס לחיל הספר העבר-ירדני והמשיך לשרת בו עד לפירוק החיל. עם שובו אל הכפר חזר אל המשק הביתי והיה ממשיך דרכו של אביו בענף החקלאות.
בשנת 1972 הוא התמודד בבחירות המקומיות לראשות המועצה ונבחר לעמוד בראשה למשך שנתיים. למרות משך הכהונה הקצרה הוא הצליח לשפר את תשתיות הכפר והרחובות הראשיים נסללו.
תרומתו הגדולה לקהילה הצ'רקסית הייתה הבאת יועץ מארצות הברית אשר התמחה בשפות הקווקזיות. היועץ ערך קורס ללימוד השפה הצ'רקסית ודקדוקה. כמו כן הוא הדריך שיטות לימוד בשפה הצ'רקסית וכמה מורים נבחרו בבית הספר לשמש כמורים לשפה הצ'רקסית.
הערות שוליים

↑  אדיגה מגאזין הצ'רקסים
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טאורוס (אוניית מעפילים)

טאורוס (וגם טורוס, Taurus) הייתה אוניית מעפילים שהפליגה בדגל יווני והמוסד לעלייה ב' חכר אותה להפלגה מקונסטנצה לאיסטנבול.
תולדות ההפלגה

בשנת 1943, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, החליטה ממשלת בריטניה לאפשר לכל יהודי אשר יגיע לטורקיה להמשיך ולעלות לארץ ישראל. אולם ההחלטה לא פורסמה ברבים. בעקבות ההחלטה, המוסד לעלייה ב' החל לארגן הפלגות אוניות פליטים ניצולי השואה לאיסטנבול. מספר אוניות הפליגו בהסדר זה אך ערב יציאתה של טאורוס בוטלה ההחלטה. אף על פי כן, האונייה יצאה בתחילת דצמבר 1944 מנמל קונסטנצה ברומניה, כשעל סיפונה 958 מעפילים, ביניהם לוחמי גטו וילנה: רוז'קה קורצ'ק ואברהם לידובסקי.
"טאורוס" הגיעה לאיסטנבול בשלום, ומשם נסעו המעפילים ברכבת לארץ ישראל. ככל הידוע, "טאורוס" הייתה אוניית המעפילים האחרונה בתקופת המלחמה. ניסיונות לנצל את הטאורוס להבאת עולים נוספים לאיסטנבול סוכלו על ידי השלטונות הטורקיים.
ראו גם

מריצה
מילכה (אוניית מעפילים)