stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיזורי
ממשל ופוליטיקה

מיזורי היא רפובליקה ובה שלוש רשויות שלטון: מבצעת – מושל מדינת מיזורי; מחוקקת – המורכבת משני בתים: האספה הלאומית של מיזורי וסנאט מיזורי, ושופטת, בראשה עומד בית המשפט העליון של מיזורי. המדינה מאפשרת התערבות ישירה של האזרחים על ידי יוזמה אזרחית, משאל עם, Recall Election ואישור חוק. בירת המדינה הנוכחית היא ג'פרסון סיטי.
הרשות המבצעת במיזורי מורכבת מהמושל, סגן המושל, התובע הראשי, מזכיר המדינה, שר האוצר, State Controller, State treasurer, Insurance Commissioner, ושר החינוך. כל בעלי התפקידים נבחרים בנפרד לתקופה של ארבע שנים, ויכולים להיבחר לשתי קדנציות בלבד. ייתכן מצב בו ברשות המבצעת יושבים נבחרים ממפלגות שונות. הבחירות לתפקידים מתקיימות באותו הזמן. המושל הנוכחי הוא מייק קיהו, חבר המפלגה הרפובליקנית.
בבית המחוקקים 34 חברי סנאט הנבחרים לתקופה של ארבע שנים ו-163 חברי אספה מחוקקת הנבחרים לתקופה של שנתיים. בחירות נעשות מדי שנתיים, ומחצית מחברי הסנאט מועמדים לבחירה בכל מערכת בחירות.
בבית המשפט העליון של מיזורי שבעה שופטים, הממונים על ידי המושל ומאושרים על ידי בית המחוקקים. שיטת המשפט היא שיטת המשפט המקובל האנגלי, אך ישנה השפעה של המשפט האזרחי הספרדי.
למיזורי 10 קולות (אלקטורליים) – 2 סנאטורים ו-8 חברי בית הנבחרים, בבחירות לנשיאות ארצות הברית. נציגיה בסנאט של ארצות הברית הם רוי בלאנט וג'וש האולי הרפובליקנים. נציגיה בבית הנבחרים הם (נכון לקונגרס ה-117): קורי בוש, אן וגנר, בליין לוטקמאייר, ויקי הרצלר, עמנואל קליוור, סם גרייבס, בילי לונג וג'ייסון סמית'. הארי טרומן, נשיא ארצות הברית ה-33 (1884–1972), הוא יליד מיזורי והאדם היחידי מן המדינה שנבחר לתפקיד. טרומן החל את תפקידו הציבורי כשופט במחוז ג'קסון, והמשיך לשרת את מיזורי בסנאט של ארצות הברית למשך עשר שנים, עד שנבחר לסגן הנשיא לצדו של פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-1944. לאחר פרישתו מן הנשיאות שב להתגורר באינדפנדנס.
במשך שנים ארוכות מיזורי הוגדרה כמדינה מתנדנדת ללא תמיכה במפלגה באופן קבוע וגורף. למדינה הייתה תמיכה ארוכת שנים יותר מכל מדינה אחרת בארצות הברית בתמיכה במועמד לנשיאות שלבסוף גם נבחר לאחר שהצביעה בעד המועמד הנבחר בכל הבחירות בין השנים 1904 ל-2004, למעט מקרה אחד יוצא מן הכלל בבחירות לנשיאות בשנת 1956, כאשר המועמד הדמוקרטי עדלי סטיבנסון הפסיד למועמד דווייט אייזנהאואר אף על פי שגבר עליו במיזורי. עם זאת, בשנים האחרונות מספר אזורים במדינה החלו לתמוך בצורה מובהקת וקבועה בצד הימני של המפה הפוליטית ולכן המדינה כבר איננה נחשבת לכל כך חשובה במערכות הבחירות כמו שהייתה בעבר. תושבי מיזורי הצביעו פעמיים נגד הנשיא הדמוקרטי ברק אובמה, שניצח ב-2008 וב-2012 אז הצביעו התושבים בעד המועמד הרפובליקני מיט רומני בהפרש של כמעט 10%.
ממשל ופוליטיקה > חוקי אלכוהול וטבק

מיזורי ידועה בזכות היחס המתירני שלה ביחס לאלכוהול ואפילו אחד מהכינויים הלא רשמיים של המדינה הוא "מדינת Show-Me". כתוצאה מכך, מיזורי היא אחת המדינות עם צריכת האלכוהול הגבוהה ביותר ממדינות ארצות הברית. מחקר שנקרא "חופש ב-50 המדינות" שנערך ב-2013 על ידי מרכז מרקטוס באוניברסיטת ג'ורג 'מייסון, דירג את מיזורי במקום ה-3 באמריקה בחופש בצריכת אלכוהול ומספר 1 בחופש בצריכת טבק (מספר 7 באופן כללי). המחקר מציין כי "משטר האלכוהול של מיזורי הוא מהפחות מגבילים בארצות הברית, ללא חוקים ועם מיסים מתחת לממוצע".
החוק במיזורי קובע שאסור למעסיק לסרב להעסיק או לפטר עובד שמשתמש כדין באלכוהול או במוצרי טבק כשהוא לא בעבודה.
מצביעי מיזורי דחו בשלושה משאלי עם נפרדים בשנת 1910, 1912 ו-1918 לאסור ולהחמיר תקנות אלכוהול והם לא חלו כלל במיזורי עד שנת 1934.
כיום, חוקי אלכוהול נאכפים על ידי ממשלת המדינה, ואסור על סמכות משפטית מקומית לחרוג מחוקי המדינה הללו. במיזורי אין איסור כלל על מכירת שתיית אלכוהול או איסור על שתייה בפומבי (מה שמאפשר מכירת אלכוהול אפילו לבתי מרקחת ולתחנות דלק). כמו כן, חוקי המדינה מגנים על אנשים מפני מעצר או על עונש פלילי בגין שיכרון בציבור.
החוק במיזורי אוסר במפורש על כל סמכות שיפוטית לשנות הגדרת המדינה למדינה יבשה (כלומר, לחוקק חוקים האוסרים למכור אלכוהול או לצרוך אותו במקומות מסוימים) החוק במיזורי מאפשר גם במפורש להורים ולאפוטרופוסים לאפשר לילדיהם לצרוך אלכוהול.
באשר לטבק (נכון ליולי 2016), למיזורי יש את מחיר המיסים הנמוך ביותר לסיגריות בארצות הברית, במחיר של 17 סנט לחפיסה. במשאלי עם שנערכו במדינה בשנת 2002, 2006, 2012, ופעמיים בשנת 2016 בחרו להשאיר את המחיר כמו שהוא. בשנת 2007, פורבס הגדיר את המטרופולין הגדול ביותר של מיזורי, סנט לואיס, "העיר הטובה ביותר למעשנים באמריקה".
על פי נתוני המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן, בשנת 2008 היה במיזורי האחוז הרביעי הגבוה ביותר של מעשנים מכלל מדינות ארצות הברית עם 24.5%. אף על פי שגיל המינימום לעישון במיזורי לרכישה והפצה למוצרי טבק הוא 18, ניתן לחלק מוצרי טבק לאנשים מתחת לגיל 18 כל עוד הם בני משפחה.
באוקטובר 2008, סקר ממלכתי לבריאות ושירותים בכירים במיזורי מצא כי רק 27.5% מהמיזורים תומכים באיסור עישון בברים ומסעדות. החוק במיזורי מתיר למסעדות, ברים, באולינג וכדומה, שיושבים בהן פחות מ-50 איש, להחליט על מדיניות העישון שלהם בעצמן כולל ללא הגבלה.
דמוגרפיה

מפקד אוכלוסין בארצות הברית מעריך את אוכלוסיית מיזורי בכ-6,137,428 נכון ל-1 ביולי 2019, גידול של 2.48% מ מפקד של שנת 2010.
בשנת 2004 דווח על 6.6 אחוזים מאוכלוסיית המדינה כצעירים מגיל 5, 25.5 אחוז צעירים מגיל 18, ו־13.5 אחוזים 65 ומעלה. הנקבות היו כ-51.4 אחוז מהאוכלוסייה. 81.3 אחוזים מתושבי מיזורי היו בוגרי תיכון (יותר מהממוצע הארצי), ו-21.6 אחוזים היו בעלי תואר ראשון ומעלה. 3.4 אחוז מהאוכלוסייה היו ילידי חוץ, ו־5.1 אחוזים דיווחו שהם אינם דוברים אנגלית בבית.
קבוצת האוכלוסייה הכי גדולה במיזורי מורכבת מצאצאי גרמנים, המהווים 25.6% מכלל התושבים. הקבוצה השנייה היא צאצאי אירים, עם 13.9% ממניין האוכלוסייה, ולאחריהם צרפתים (13.3%), אמריקאים (10%) ואיטלקים (3.5%). אלו המציינים כי מוצאם הוא "אמריקאי" הם בעיקרם ממוצא אנגלי, אך שורשיהם נטועים בצפון אמריקה זמן רב, ובמקרים מסוימים עוד מן המאה ה-17 וראשית הקולוניות הבריטיות באמריקה.
קנזס סיטי היא ביתם של קהילות מהגרים גדולות וצומחות מאמריקה הלטינית, בעיקר ממקסיקו וקולומביה, כמו כן ממדינות באפריקה (כגון סודאן, סומליה ניגריה) ומדרום-מזרח אסיה כולל סין והפיליפינים.
בשנת 2010 היו במיזורי 2,349,955 משקי בית, שיעור הבעלות על הבית היה 70.0 אחוזים. ההכנסה הממוצעת למשק הבית לשנת 2010 הייתה 46,262 דולר, או 24,724 דולר לנפש. בשנת 2010, 14.0 אחוזים (1,018,118) מתושבי מיזורו חיו מתחת לקו העוני.
דמוגרפיה > הערים הגדולות

קנזס סיטי
סנט לואיס
ספרינגפילד
אינדפנדנס
קולומביה
השכלה > בתי ספר יסודיים ותיכונים

במיזורי יש חוק לימוד חובה מגיל שבע עד שבע עשרה, ועל כן, חובה מצד כל הורה או אפוטרופוס או כל אדם אחר שיש לו משמורת על ילד בגילים אלו לוודא שהילד נרשם, נוכח ולומד באופן קבוע בבית ספר. נוכחות חובה מסתיימת כאשר הנער מגיע לגיל 16. עם זאת, בגילי חמש עד שבע אין חובה להירשם לבית ספר אך אם הם נרשמים, חובה על ההורה או על האחראי עליו לדאוג שיגיע למוסד בו הוא לומד באופן קבוע.
השכלה > מכללות ואוניברסיטאות

האוניברסיטה הגדולה במיזורי היא אוניברסיטת מיזורי, עם למעלה מ-35,000 סטודנטים. אוניברסיטאות נוספות גדולות במדינה הן אוניברסיטת מיזורי – קנזס סיטי, אוניברסיטת מיזורי –סט. לואיס, ומיזורי אוניברסיטת המדע והטכנולוגיה ברולה.
תרבות

מוזיקאים ידועים רבים נולדו או חיו במיזורי, לדוגמה: הזמרת והשחקנית ג'וזפין בייקר, הזמרת טינה טרנר, זמרת הפופ שריל קרואו, צ'אק ברי, הראפר נלי, אייקון, כולם מתגוררים במדינה או שהתגוררו בעבר.
התזמורת הסימפונית של קנזס סיטי ושל סנט לואיס הן התזמורות החשובות של המדינה. האחרונה היא גם התזמורת הסימפונית השנייה הוותיקה ביותר במדינה.
מיזורי אירחה את אולימפיאדת הקיץ ב־1904 בסנט לואיס, הייתה זו הפעם הראשונה שהמשחקים התקיימו בארצות הברית.
סמלי המדינה

| סמלי מדינת מיזורי> דגל.דגל מיזורי Flag of Missouri | סמלי מדינת מיזורי> סמל.סמל מיזורי Seal of Missouri | סמלי מדינת מיזורי> מוטו. | סמלי מדינת מיזורי> כינוי. |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | "רווחת האנשים צריכה להיות החוק העליון" "Salus populi suprema lex esto" | "מדינת הראה-לי" "Show-Me State" |
| עץ | פרח | ציפור | חיה |
| קרנית פלורידה Cornus florida | עוזרר Hawthorn | כחל מזרחי Eastern bluebird | פרד Missouri mule |
הערות שוליים

↑  Show Me State, www.sos.mo.gov
↑  #11 Missouri in Overall Freedom, www.freedominthe50states.org (באנגלית)
↑  Best Cities For Smokers - Forbes.com, web.archive.org, ‏2010-05-31
↑  "Missouri", Religious Landscape Study, Pew Research Center
↑  "U.S. Census Bureau Data". U.S. Census Bureau. 2010. Retrieved 2011-07-13.
1 2  American FactFinder - Results
↑  "Annual Estimates of the Resident Population for Incorporated Places: April 1, 2010 to July 1, 2013". census.gov. May 2014. Retrieved June 3, 2014.
↑  "Table 1. Annual Estimates of the Population of Metropolitan and Micropolitan Statistical Areas: April 1, 2010 to July 1, 2014" (CSV). 2014 Population Estimates. United States Census Bureau, Population Division. March 2015. Retrieved March 26, 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554794005171  BnF: cb119374724 (data)  GND: 4039591-1  ISNI: 0000 0004 0382 5489  LCCN: n79029210  MusicBrainz: 1462269e-911b-4db3-be41-434393484e34  NARA: 10045241  NKC: ge134366  VIAF: 146566329   WorldCat (עם VIAF): 146566329 
מפת צפיפות האוכלוסין של מדינת מיזורי
עמית פישר

| --- | --- |

 לידה:  1974 (בן 51 בערך) קיבוץ מרום גולן, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1993–2024
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד גדוד 12   מפקד בא"ח גולני   מפקד עוצבת חירם  ראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר   מפקד חטיבת ביסלמ"ח   מפקד אוגדת הבשן  נספח צבאי בסינגפור   מפקד עוצבת המפץ
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
עמית פישר (נולד בשנת 1974) הוא מנהל התיכון האזורי אמי"ת בבאר טוביה. קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף במילואים. שירת כממלא מקום מפקד עוצבת המפץ, נספח צבאי בסינגפור, מפקד אוגדת הבשן, מפקד חטיבת ביסלמ"ח, ראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר ומפקד עוצבת חירם.
ביוגרפיה

פישר נולד וגדל בקיבוץ מרום גולן. התגייס לצה"ל בשנת 1993, ושובץ בגדוד 13 בחטיבת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 13 ושימש כמפקד מחלקה רובאית. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים (קמב"ץ) הגדודי. בהמשך מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 13, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון. באוקטובר 1997 פיקד על כוח מן הפלוגה אשר היה ערוך במארב והרג חוליית מחבלי חזבאללה בלבנון. בהמשך שירת כמפקד פלגה ביחידת אגוז. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של יחידת אגוז. בשנת 2003 מונה לסגן מפקד גדוד 13. בשנת 2004 מונה למפקד מחזור בבא"ח גולני.
בשנת 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 12, והוביל אותו בין היתר בלחימה ברצועת עזה, בתפקיד זה שירת עד שנת 2008. בהמשך מונה למפקד בא"ח גולני בין השנים 2008–2010. לאחר מכן השתלם במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית.
עם שובו הועלה לדרגת אל"ם ומונה ביולי 2011 למפקד עוצבת חירם, וסיים את תפקידו ב-6 ביוני 2013. לאחר מכן שימש כראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר בין השנים 2013–2015. ב-13 באוגוסט 2015 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח, ושימש בתפקיד עד 15 באוגוסט 2017. ב-11 בפברואר 2018 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד אוגדת הבשן, ושירת בתפקיד עד 1 ביולי 2020.
לאחר מכן שימש נספח צה"ל בסינגפור. 
במלחמת חרבות ברזל שימש כמאו״ג ב׳ של אוגדת הבשן,
ב-30 במאי 2024 מונה באופן זמני למפקד אוגדת המפץ עד ל-2 ביולי.
ב-17 ביולי 2024 מונה למנהל השש שנתי בתיכון האזורי אמי"ת באר טוביה.
חיים אישיים

פישר מתגורר בנס ציונה, נשוי ואב לשלושה. בעל תואר ראשון בתולדות עם ישראל מאוניברסיטת בר-אילן, ובוגר המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  אמיר בוחבוט‏, מי ימונה למפקד גולני? מאבקים בצמרת ומועמד דרוזי, באתר וואלה, 21 באוקטובר 2013
↑  אמיר בוחבוט‏, קצין איסוף: האם ישראל בפני מלחמה עם חיזבאללה?, באתר וואלה, 6 ביולי 2012
↑  אביחי בקר, גדוד המוות חוזר לשגרה, הארץ, 31 באוקטובר 1997, כפי שהועלה באתר פרש
↑  ענת שטרן (עורכת), מפי הגבורה - שלושים שנה להקמת רצועת הביטחון וחמש עשרה שנה לנסיגה מלבנון, הוצאת המכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה, 2016, עמוד 244
↑  אחיה ראב"ד, הערכה: עמדת החיזבאללה שימשה לתכנון חטיפה נוספת, באתר ynet, 11 בינואר 2007
↑  יוסי יהושוע, "קודמו המג"דים שלחמו בעזה", ידיעות אחרונות, 3 במרץ 2008
↑  נועה הורוויץ וגילי כהן, החום בשיא: גולני זכתה לביקוש הגבוה ביותר בתולדותיה, במחנה, 25 בפברואר 2009, כפי שהועלה באתר "שבו"ז חיילים"
↑  שיר פילו, בעולם מקביל, ביטאון ביבשה, גיליון 20, יולי 2012
↑  גיא ורון, ‏פיקוד הצפון בונה חומת מגן בגבול לבנון, באתר גלי צה"ל, 30 באפריל 2012
↑  אמיר בוחבוט‏, מינויים בצה"ל: המזכיר הצבאי לממשלה ימונה למפקד אוגדת עזה, באתר וואלה, 3 ביולי 2017
↑  אלדה נתנאל, הנהלה חדשה לתיכון אמית באר טוביה עמית פישר מונה למנהל התיכון השש שנתי, באתר יישובניק נט
מיס תבל 1981

מיס תבל 1981 הוא טקס מיס תבל ה-30 שנערך בתיאטרון מינקוף שבניו יורק. זו הייתה השנה הראשונה שהתחרות נערכה בארצות הברית מאז שנת 1971. הזוכה הייתה מלכת היופי של ונצואלה אירנה סאס. נציגת ישראל בתחרות הייתה מלכת היופי דנה וקסלר. מנחי התחרות היו בוב ברקר והשחקנית אלקה זומר והיא שודרה ברשת CBS.
מספר מתמודדות בתחרות התלוננו על גזענות, שכן עשר מתוך שתים עשרה המתמודדות שעלו לגמר היו בלונדיניות, ולא הייתה אף אחת מהן אסייתית או בעלת גוון עור כהה. כמו כן מתמודדות מסוימות התלוננו שזכו לתשומת לב תקשורתית מופחתת מצד העיתונאים שסיקרו את התחרות.
תוצאות > מיקום

| תואר | זוכה |
| --- | --- |
מיס תבל 1981:  ונצואלה ונצואלה - אירנה סאס
סגנית ראשונה:  קנדה קנדה - דומיניק דופור
סגנית שנייה:  שוודיה שוודיה - אווה לנה לונדגרן
סגנית שלישית:  ברזיל ברזיל - אדריאנה אוליביירה
סגנית רביעית:  בלגיה בלגיה - דומיניק ואן אקהאוט
12 המועמדות הסופיות:  טהיטי טהיטי - טטיאנה טראאיאמנו  נורווגיה נורווגיה - מונה אולסן  גרמניה גרמניה - מריון קורץ  הולנד הולנד - אינגריד שוטן  ארצות הברית ארצות הברית - קים סילברד  אקוודור אקוודור - לוסיה וינואסה  ניו זילנד ניו זילנד - דונלה תומפסון
שופטים

חוליו איגלסיאס
אנה מופו
לי מייג'ורס
פלה
| מיס תבל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 |  |
| שנות השישים | 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| שנות השבעים | 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 |  |
| שנות השמונים | 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 |  |
| שנות התשעים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 |  |
| שנות העשרים | 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
מחול בישראל

פסטיבל מחול כרמיאל, יולי 2011
מחול בישראל מהווה חלק חשוב מהתרבות המקומית והלאומית במדינת ישראל. ניתן למצוא בו מגוון רחב של סגנונות ריקוד ישראליים וגלובליים, בהם ריקודי עם ישראליים, ריקודים אתניים, מחול מודרני, בלט קלאסי, בוטו, קונטקט אימפרוביזציה, כתב תנועה, וידאו-דאנס, פלמנקו, מחול מזרחי וריקודי בטן, ריקודים סלוניים, ריקודי רחוב והיפ-הופ.
שדה המחול בישראל פעיל ועשיר וקיימות בו להקות מחול מודרני, בלט קלאסי ומחול עכשווי, להקות ריקודי עם, ויוצרות ויוצרי מחול עצמאיים שרובם פועלים תחת ארגון הגג עמותת הכוריאוגרפים. התחום נתמך ברובו על ידי משרד התרבות והספורט ועל ידי גופים אחרים כגון מועצת הפיס לתרבות ואמנות והרשויות המקומיות.
בישראל נערכים מדי שנה פסטיבלים ואירועים רבים בתחום המחול. לדוגמה, אירועי הרמת מסך - בכורות במחול במרכז סוזן דלל בתל אביב-יפו, פסטיבל מחול שלם בירושלים, פסטיבל אינטימדאנס בתיאטרון תמונע, פסטיבל מחול כרמיאל בעיר כרמיאל, פסטיבל מחול יזרעאלי שנערך מדי שנה בחג השבועות כחלק מאירועי פסטיבל חלב ודבש בעמק יזרעאל ופסטיבלים אחרים.
תחום המחול נלמד במערכת החינוך הישראלית באמצעות תוכנית מחול לכל המיועדת לבתי ספר יסודיים ותוכנית מחול כתחום התמחות הפועלת בחטיבות הביניים ובחטיבות העליונות. בישראל מספר מכללות ללימודי מחול והכשרת מורים למחול, ביניהן מכללת סמינר הקיבוצים בתל אביב, האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ומכללת אורות ישראל באלקנה. לצידן פועלות תוכניות עצמאיות להכשרת רקדנים ויוצרים. לדוגמה, המסלול להכשרת רקדנים בתל אביב-יפו או התוכנית לכוריאוגרפיה בכלים בבת ים. בישראל קיימת גם קהילה אקדמית העוסקת במחקר מחול בישראל ובכתיבה מחקרית בהיבטים פילוסופיים, היסטוריים, חברתיים, תרבותיים, חינוכיים, אסתטיים ומדעיים.
היסטוריה > ציונות ומחול חדש בישראל

לדבריה של חוקרת המחול ליאורה בינג-היידקר, ״במחצית הראשונה של המאה ה-20 נוצרה בארץ ישראל ברית אידאולוגית בין מחול וציונות. המחול היטיב לבטא את הרטוריקה הציונית ולתת לה תוקף פיזי על ידי מימושה בגוף; בתמורה לכך העניקה הציונות במה והכרה למחול כאמנות בעלת ערך לאומי״. ואכן, המחול העממי מגיע לארץ ישראל עם עליית החלוצים והביל"ויים בשנות ה-80 של המאה ה-19. הוא התפתח בקרב קהילות יהדות אירופה כחלק מצמיחת האידאולוגיה של הציונות ומתוך התפיסה של יהדות השרירים, אשר קראה ל'גוף חדש' - פיזי, שרירי ועובד אדמה של ה'יהודי החדש', כאנטיתיזה לדימוי היהודי הגלותי. המחול העממי, שהיה מושפע מארץ מוצאם של החלוצים והביל"ויים - האימפריה הרוסית, יובא גם מתרבויות של עמים נוספים ממזרח אירופה. המחול העממי ומחול לבמה נתפסו כתחום חשוב בחיי היישוב וכחלק מהשאיפה להגדרה מחדש של העם היהודי ומפרויקט בניית תרבות עברית מקומית בארץ ישראל.
אנשי היישוב החדש, שהתיישבו בקיבוצים ובתל אביב, רקדו בתחילה ריקודים עממיים מארצות הולדתם כמו הורה, קזצ'וק, פולקה ואחרים. עם זאת, נשות העלייה השלישית והרביעית דחו את השימוש במחול המיובא ׳כפי שהוא׳ וקראו ליצור מחולות מקומיים ישראליים. כחלק מגישה זו, מרבית השירים שליוו את הריקודים נכתבו בשפה העברית וכך החלה לצמוח תנועת ריקודי העם בישראל. בין יוצרות המחול העממי הישראלי החדש היו גורית קדמן, רבקה שטורמן ולאה ברגשטיין. בשנים אלה ריקוד ההורה ביסס את מעמדו בקרב החלוצים והחלוצות הצעירים כריקוד-עם מיתולוגי ישראלי חדש, כשהוא מגלם בצורתו המעגלית את ערכי השוויון והאחדות הקולקטיבית של הציונות הסוציאליסטית. תנועת ריקודי העם הישראליים, שהתפתחה כפרויקט לאומי, קיימת ומשתמרת עד היום. מאז הקמת מדינת ישראל, ישראלים רבים בישראל ובעולם רוקדים מדי שבוע ריקודי עם ותיקים וחדשים.
במקביל להתפתחות תנועת ריקודי העם, הגיעו לארץ ישראל בשלושת העשורים הראשונים של המאה העשרים חלוצים וחלוצות מחול מודרני שהושפעו באופן ישיר או עקיף מתנועת האקספרסיוניזם הגרמני וממחול ההבעה הגרמני, שנקרא גם "המחול החדש" או "מחול חופשי". ברוח המודרניות, הם ביקשו ליצור שפת מחול חדשה ומקורית שתתאים לנרטיב הציוני ולמאפיינים התרבותיים המזרח תיכוניים של ביתם החדש, ארץ ישראל. ביניהם, ברוך אגדתי שעלה לארץ ישראל בשנת 1910 מסרביה; גרטרוד קראוס, שעלתה לארץ ישראל ב-1935 מאוסטריה והקימה להקת מחול מודרני שהייתה מזוהה עם בית האופרה הישראלית וייסדה את תיאטרון הבלט הישראלי; האחיות אורנשטיין - יהודית ושושנה, אשר אמן מרגלית אורנשטיין לימדה ריתמיקה ב"גישת דלקרוז" ופתחה את הסטודיו הראשון למחול מודרני ישראל ב-1922 ברחוב אחד העם 42 בתל אביב, בו הן לימדו לימים. ודבורה ברטונוב, שעלתה לארץ מטיביליסי, גיאורגיה ואימצה גישה אנתרופולוגית למחול ולהוראת מחול. מתחום הבלט הקלאסי הגיעו לארץ רינה ניקובה, ילידת סנט-פטסבורג שברוסיה, שהייתה בין חלוצות הבלט הקלאסי בישראל, ניהלה את להקת הבלט של האופרה הארצישראלית והקימה את "להקת הבלט התימני" ואת הבלט הירושלמי לתנ"ך ולפולקלור, ומיה ארבטובה, רקדנית וכוריאוגרפית, שעלתה מרוסיה ונחשבה למורה מיתולוגית בסטודיו שפתחה בתל אביב. מורות ורקדניות בלט נוספות היו עדה טריינין מלנינגרד, מיה פיק מברלין, אנה אלפין מפולין, ולנטינה ארכיפובה-גרוסמן מלטביה (שהתיישבה ולימדה בחיפה), חנה אלפין מפולין, ג'ניה כוגן מרוסיה, אירינה גיטרי מפולין, קלרה בונדי מיוגוסלביה, אלכסנדר גרפצוב מרוסיה ואדיס דה פיליפ מאוקריאנה. יוצאת דופן בקבוצה זו של חלוצות מחול הייתה ירדנה כהן, ילידת הארץ אשר ביקשה ליצור "אמנות כנענית" ונסעה ללמוד מחול הבעה בווינה, אוסטריה ובדרזדן, גרמניה.
היסטוריה > מיסוד להקות המחול

שני העשורים 1960–1970 של המאה העשרים מאופיינים בהקמה ומיסוד של להקות מחול מודרני ברובן, שפעלו בעיקר בתל אביב ובהידוק הזיקות התרבותיות הבינלאומיות בין קהילת המחול בישראל עם קהילות מחול במערב. בשנת 1949 נוסדה להקת ענבל על ידי שרה לוי-תנאי, ילידת הארץ, שביקשה ליצור שפה של תיאטרון-מחול ייחודית, "השפה הענבלית", שהייתה בנויה משילוב של מחולות אתניים תימנים ומחול מודרני אמריקאי. לדברי גילה טולדנו, רקדנית הלהקה, לוי-תנאי שאבה את נושאי יצירותיה מ"מקורות תימן, התנ"ך והמסורת היהודית, הנוף המזרחי וישראל המתחדשת״. להקת "תיאטרון מחול ענבל" הופיעה רבות בחו"ל וקודמה בארצות הברית על ידי הכוריאוגרף האמריקאי ג'רום רובינס וממשיכה לפעול בביתה של הלהקה במתחם סוזן דלל בנווה צדק בתל אביב, בפורמט אמנותי מחודש תחת ניהולו האמנותי של אלדד גרופי.
בשנת 1962 נוסד בתל אביב ״התיאטרון הלירי״ על ידי אנה סוקולוב, רקדנית וכוריאוגרפית אמריקאית שהייתה רקדנית בלהקתה של מרתה גרהאם שפעלה בארץ בשנות החמישים והשישים.
באותה שנה ייסדה חסיה לוי-אגרון את להקת "ירושלים למחול בן זמננו".
להקת בת-שבע נוסדה בשנת 1964 ביוזמת הברונית בת שבע דה רוטשילד ובשיתוף עם הכוריאוגרפית האמריקאית מרתה גרהאם. הקמתה של הלהקה נחשבת לנקודת מפנה משמעותית בהיסטוריה של המחול בישראל. מחול ההבעה שהיווה סוגה מרכזית בתקופת היישוב נדחק לשוליים, ואת מקומו תפסה פרקטיקת הטכניקה של מרתה גרהאם והאסתטיקה האמנותית שאפיינה את יצירותיה. רינה גלוק ורינה שחם, רקדניות וכוריאוגרפיות ילידות ארצות-הברית שעלו לישראל בשנות החמישים והיו גם הן תלמידותיה של גרהאם, נחשבו למורות חלוצות של המחול האמריקאי בתל אביב. הלהקה עובדת תחת ניהולו האמנותי של אוהד נהרין משנת 1990. מנהלות אמנותיות שותפות היו נעמי בלוך פורטיס בשנים 1998–2009, עדי סלנט בשנים 2012–2018 וגילי נבות בשנים 2018–2022. משנת 2022 המנהלת האמנותית היא ד"ר ליאור אביצור.
ב-1967 הקימו ז'נט אורדמן ובת שבע דה רוטשילד את אולפן בת דור לאמנות המחול ושנה לאחר מכן הוקמה להקת בת דור שהציבה לעצמה מטרה לאפשר לרקדנים ישראלים ללמוד ריקוד באופן מקצועי ואשר הזמינה לעבוד עימה כוריאוגרפים בינלאומיים. הלהקה נסגרה בשנת 2005.
בשנת 1967 נוסדה גם להקת הבלט הישראלי על ידי ברטה ימפולסקי והלל מרקמן הפועלת עד היום כלהקה גדולה יחידה בישראל בסוגת הבלט הקלאסי. מלבד להקת הבלט הישראלי פעלו בישראל להקות בלט נוספות כמו להקת בלט חיפה אשר הוקם בשנת 1974 על ידי זוג הכוריאוגרפים אילנה פסטרנק ואדם פסטרנק, "בלט ירושלים אותה מנהלת נדיה טימופייבה, ולהקת בלט פאנוב, שהוקמה על ידי הכוראוגרף ולרי פאנוב ורעייתו בשנת 1993 פעל בעיר אשדוד. להקת המחול הקיבוצית הוקמה בשנת 1970 בקיבוץ געתון בגליל המערבי ופועלת משנת 1996 תחת ניהולו האמנותי של רמי באר.
בשנת 1970 גם נוסדה "להקת משה אפרתי וקולדממה - להקה לרקדנים שומעים וחירשים" על ידי משה אפרתי את בתל אביב. הלהקה נסגרה בשנת 2001.
פסטיבלי מחול בישראל

פסטיבלי מחול ופסטיבלים שמארחים מחול מתקיימים בכל שנה בישראל ומהווים זירה מרכזית להתפתחות וקידום היוצרות, היוצרים, הלהקות והמחול העצמאי. הפסטיבלים נתמכים על ידי מדור פסטיבלים במשרד התרבות ונדרשים לעמוד בקריטריונים הנדרשים. בין הפסטיבלים המרכזיים: אירועי הרמת מסך, פסטיבל תל אביב דאנס, חשיפה בינלאומית במחול, פסטיבל ישראל, פסטיבל אינטימדאנס, פסטיבל מחול שלם, פסטיבל כלים, פסטיבל מחול בכפר, ורטיגו, פסטיבל ריקודי חדר, פסטיבל צוללן, פסטיבל מחול בין שמיים לארץ, שבוע המחול הבינלאומי בירושלים, פסטיבל מיפו עד אגריפס.
מחקר מחול בישראל

מחקר מחול בישראל החל יחסית מאוחר בהשוואה למדינות אחרות במערב. הסיבה המרכזית היא שבישראל לא קיימת תוכנית ללימודי מחול לתואר שלישי. חוקרות וחוקרי המחול בישראל נאלצים לצאת ללימודים בחו"ל או לחלופין, למצוא מנחות ומנחים מתחומי ידע אחרים באקדמיה הישראלית שנותנים את הסכמתם להנחיית מחקר מחול במחלקותיהם. בין התחומים בהם נערך מחקר על מחול בישראל: חינוך, סוציולוגיה, לימודי תרבות, היסטוריה, היסטוריה של האמנות, תיאטרון, חקר הביצוע, פילוסופיה ולימודי קוגניציה ומוח. חוקרות המחול מאוגדות תחת האגודה הישראלית לחקר המחול וביניהן ניתן למצוא את ד"ר רות אשל, ד"ר הניה רוטנברג, ד"ר ליאורה מלכא ילין, ד"ר שרי אלרון, ד"ר הודל אופיר, ד"ר יעל (ילי) נתיב, ד"ר עינב רוזנבליט, ד"ר עינב קטן שמידט, ד"ר עידית סוסליק, ד"ר דנה מילס, ד"ר ליאור אביצור, ד"ר ורד אביב, ד"ר שלומית עופר, ד"ר יעל גרינוולד, ד"ר נירה אלדור, ד"ר דנה בר, ד"ר דינה רוגינסקי,ד"ר בתיה שכטר, ד"ר יונת רוטמן, וד"ר שרון טוראל.
ברייקדאנס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הברייקדאנס בישראל מצוי בהתרחבות מתמדת ומתקיימים אירועים ותחרויות ברייקדאנס במסגרות שונות.
מדי שנה מתקיימת בארץ תחרות שנתית - הבוטי (BOTY - Battle of the Year). הקבוצה המנצחת בה זוכה לתואר אלופת ישראל לאותה שנה, ומייצגת את ישראל בתחרות בוטי העולמית, אשר אליה מגיעות קבוצות מכל העולם.
תחרות בוטי ישראל מתקיימת מדי שנה במסגרת פסטיבל תרבות הרחוב הבינלאומי שמרכז את כל אומנויות תרבות הרחוב בישראל.
ריקוד לטינו-אמריקאי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ריקוד סלוני

ב-1934 הוקם בית הספר לריקודים סמי ובנו, בו נלמדו ריקודים סלוניים. מייסד בית הספר היה מורה לריקוד בשם סמי פרי. בית הספר פעל בעיקר בתל אביב אך היה לו גם סניף בחיפה. בבית הספר למדו הרבה עולים חדשים שעלו למדינה הצעירה עם הקמתה. בנו של סמי, שמי ניהל את בית הספר מ-1961 ואף הקים ב-1965 את העמותה לקידום הריקודים הסלוניים בישראל. בנוסף לכך, שמי היה ממקמי התחרות לריקודים סלוניים המקצועיים הראשונה בישראל שנערכה ב-1995 והתקיימה בבית דני שבתל אביב. תחרות זו זכה להצלחה ואף קיבלה הכרה ממספר מוסדות בינלאומיים בתחום הריקוד באירופה.
ב-2011 הוקמה הקרן לקידום ריקודים סלוניים בישראל במטרה לקדם את ענף הריקודים הסלונים בישראל כענף ספורט, להעלות את רמת הריקודים בישראל ובהמשך אף לצמצם פערים מול שאר מדינות העולם בעניין הריקודים.
באפריל 2015, זכו ליאנה אודיקדזה וארטיום ליאסקובסקי במקום הראשון לקטגוריה של מתמודדים עד גיל 21 וזאת בתחרות בינלאומית שנערכה במולדובה. זו הייתה הזכייה הראשונה של ישראלים באליפות העולם בריקודים סלונים.
שנה לאחר מכן, באפריל 2016 פורסם כי הקרן לקידום ריקודים סלוניים ערכה מחנה אימונים פתוח בו התארחו כ-2000 רקדנים ורקדניות בתחום הריקודים הסלוניים באתר המחנה שבמרכז ימי קיסריה שנמצא בסמוך לשדות ים. לתחרות זו הגיעו כ-6 מומחים בינלאומיים בתחום הריקודים הסלוניים וזאת לצד שורה של מאמנים בעלי רקורד עשיר ממגוון מדינות.