stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיקון המידות
אבני דרך בתיקון המידות > ספר הכוזרי

רבי יהודה הלוי (ריה"ל) בספרו הכוזרי (תחילת מאמר שלישי) סובר כי האדם כמו המושל במדינתו, צריך לתת לכל "יושביו" את לחם חוקם וסיפוק צורכיהם, ולנהוג בכולם בצדק. ובכך למצוא איזון בתכונות נפשו, כך שכל כח ורגש יהיה במידה הראויה, ויקבל את הביטוי הנדרש במקום ובזמן הנכון, תוך ריסון כל הפרזה וחריגה, ובדבריו:
"החסיד הוא המושל, שהרי כל חושיו וכוחותיו הנפשיים והגופניים סרים אל משמעתו, והוא מנהיג אותם הנהגה מדינית ממש, כמו שנאמר "ומֹשל ברוחו מלֹכד עיר" והוא האיש הראוי לשלוט, כי אלו עמד בראש מדינה היה נוהג בה בצדק, כשם שנהג מנהג צדק בגופו ובנפשו."
על פי ריה"ל אדם הנוהג בדרך הזו, כאשר הוא נצרך לבצע איזו מטלה (ובמיוחד בתחום הרוחני), הוא ימצא את "כל כוחותיו נשמעים לו, ממהרים להענות לקריאתו, עושים ככל אשר יצום ונזהרים מכל אשר יאסור עליהם", מכיוון שנהג בכולם מנהג צדק ולא קיפח אחד בהם. כפירוט הוא אומר שהאדם צריך לחסום את הכוחות המתאווים לאחר שמילא את כל חסרונם, ולאחר מכן הוא חוסם את הכוחות הכעסניים השואפים להפריע לשלטונו, לאחר שנתן להם את חלקם בנצחנות בחכמות ודעות או לשם גערה באנשים רעים, ואך לחושים ולכוחות הטבעיים נותן את מה שהם צריכים, מנוחה ושינה במידה מספקת, ולחיוניים – ערות ותנועה די צרכם לשם פעולה בענייני העולם הזה. ולאחר כל אלו הוא יכול לקרוא ל"עדתו" להדבק במדרגה האלוהית, העומדת למעלה מהמדרגה השכלית.
אבני דרך בתיקון המידות > הרמב"ם

הרמב"ם קבע בהקדמתו לפירוש מסכת אבות המכונה "שמונה פרקים", כי נפש האדם היא אחת, ויש לה ביטויים רבים, ולכן חיוניותה של הנפש האנושית מתפשטת על כל שיעור קומתו של האדם, ולכן הכוח הביולוגי של האדם נבדל למשל מהכוח הביולוגי של החמור. עוד קבע עניין עקרוני, שמצוות היהדות למעשה הם אמצעי למטרה של תיקון המידות והשכל, והציוויים נועדו להביא את האדם לאיזון ולדרך האמצע שבה כל מידותיו מאוזנות וממוצעות. וכל זאת כדי שהאדם ירכז את מרצו במטרת-על אחת, שבה יהיו מרוכזים כל חייו והיא "בכל דרכיך דעהו". בנוסף, קבע כי כל מידה רעה, היא מחיצה המבדילה בין האדם לבין אלוהיו, וכל נביא הייתה לו מידה רעה קונקרטית, שהיא היא שגרמה לנבואתו להיות עמומה ולא בהירה, מלבד משה שתיקן את כל מידותיו בשלימות, והגיע לפסגת ההשגה האנושית, ללא כל חיץ בינו לבין ההארה האלוהית. עוד קבע שאדם שמידותיו אינו מתוקנות נחשב ל"חולה נפש", ותקנתו הוא שילך לחכם, "רופא נפשות" שילמד אותו כיצד לתקן את מידותיו, בדיוק כמו שאדם שחולה בגופו, הולך לרופא שנותן לו תרופה לרפא את גופו.
אבני דרך בתיקון המידות > הרמ"ק

הרב משה קורדובירו (המאה ה-16), מחשובי מקובלי צפת, ורבו של האר"י, בספרו "תומר דבורה" מסדר שיטה מקיפה של תיקון מידות האדם המבוססת על המידות האלהיות – הספירות. על פי הרב קורדובירו "האדם צריך להתדמות לקונו בפעולותיו, ואז יהיה בסוד הצורה העליונה". עיקרו של הספר הוא הסבר קצר על מהות הדברים וההשלכות שלהם להתנהגות האנושית. הספר בנוי בשני חלקים. בחלק הראשון הסבר של 13 מידות של רחמים עליונים שהאדם צריך לסגל לעצמו, ובחלק השני, עשר הספירות שהאדם צריך לממש אותם בחייו.
אבני דרך בתיקון המידות > רבי חיים ויטאל

רבי חיים ויטאל קבע כי הנפש שממנה המידות היא הבסיס, התשתית והמכון לנשמה, רוחניות האדם וקיום המצוות, ולכן ישנה חשיבות רבה ביותר לתיקון המידות, יותר מאשר קיום מצוות, מכיוון שעל יסוד עקום, אי אפשר לבנות בניין מפואר, ולכן מידות רעות קשות יותר מעבירות, וכל זמן שלאדם יש מידות רעות, יקשה עליו לקיים את המצוות, וגם אם יקיים אותם, הוא יעשה זאת שלא לשם שמים, והדבר יהיה לו לטורח גדול, ויהיה בבחינת "לא זכה – נעשית לו (התורה) סם המוות", ואילו אדם שיש לו מידות טובות, עשיית המצוות תהיה קלה בעיניו.
הוא ניסה למפות את ארבע המידות העיקריות במקביל לארבעת היסודות שהיו נהוגים בזמנו. כך הוא סבר שיש בנפשו של האדם ארבעה יסודות רעים וטובים, וכנגדם מידות רעות וטובות:
מיסוד האש מגיעות הגאווה והכעס שהן מידה אחת ותולדותיהם, הקפדנות, בקשת השררה והשנאה וכנגדם ענווה.
מיסוד הרוח, דיבור מזיק שתולדותיו התחנפות, שקרנות, לשון הרע והתפארות וכנגדם שתקנות.
מיסוד המים החשק ותאוות התענוג, שתולדותיהן חמדה וקנאה וכנגדם הסתפקות במועט.
ומיסוד העפר העצבות שתולדתה העצלות וכנגדם השמחה והזריזות.
אבני דרך בתיקון המידות > הבעש"ט

הבעל שם טוב מייסד החסידות, חידש שיטה כללית שיש לה פרשנויות שונות, שבין היתר מתייחסת גם לתיקון המידות, שעיקריה מתמצים בשלושה שלבים: "הכנעה, הבדלה, המתקה". על פי שיטה זו בשלב הראשון, ב"הכנעה", האדם נדרש לקבל עול מלכות שמים ולהכניע ולרסן את המידות הרעות ולשלוט בהן. זהו שלב הכרחי שכן אם האדם פועל רק על פי הדחפים של מידותיו, הוא איננו יכול להתקדם לשלבים נוספים של התיקון שכן הוא ומידותיו הרעות נתפסות כדבר אחד. בשלב השני ב"הבדלה" האדם נדרש להבדיל בין טוב לבין רע, ולהבדל מהמידות הרעות שבו ולתפוס מהן מרחק. להשקיף עליהן מבחוץ ולדעת שהם לא חלק בלתי נפרד ממהותו. יש את מהותו שעומדת כשלעצמה ויש את הביטויים של מהותו שיכולים לקבל פנים וצורות שונות טובות ורעות. ובשלב השלישי ב"המתקה" האדם נדרש לדון את המידות הרעות שבו לכף זכות. למצוא את ניצוצות הטוב שבהן ולסנגר עליהן ולראות את הטוב והיפה שבהן, ובכך להמתיקן ולתת גם להן מקום ותפקיד במציאות, ולא לבטלן מכל וכל, שהרי האלוהות שרויה בכל, ואין דבר שאין לו מקום.
אבני דרך בתיקון המידות > הרמח"ל

הרמח"ל בהקדמת ספרו "מסילת ישרים" ביאר מדוע מעטים האנשים העוסקים בתחום של תיקון מידותיהם, מפני שהחיוב בזה מפורסם וידוע לכל, דבר הגורם לאנשים לדמות שהם מבינים בעניין, מבלי שיעסקו בפרטים של המידות וביסודותיהם, דבר הגורם למקצוע זה להתפס בידי הבורים, שהופכים אותו לביזארי ואיזוטרי. אסמכתא לתיקון המידות הוא מוצא בפסוק ”כי כל לבבות דורש ה'”. ואת תיקון המידות הוא מגדיר כמידות על פי היושר והמוסר, שגורמים לתפארת לעושיהם, המוליכים אל תכלית ההטבה האמיתית, שהיא חיזוק התורה ותיקון אחוות המדינות. הרמח"ל משרטט סוג של מסילה או סולם מוסרי, שעולים בו מעלה אחר מעלה באופן הדרגתי, ומתקנים את המידות. בין השלבים ב"סולם" זה הוא מונה את מאפיינים מצפוניים כמו זהירות מוסרית, זריזות מוסרית, נקיות מוסרית, פרישות חסידות, וענוה.
אבני דרך בתיקון המידות > הגר"א

הגר"א בספרו "אבן שלמָה", כותב כי כל עבודת ה' תלויה בתיקון המידות, שהם כמו לבוש למצוות ולכללי התורה, וכל החטאים מושרשים במידות. הוא טוען כי האדם נברא על מנת לשבר את מידותיו הרעות, ואם לא למה לו חיים. הוא מאבחן את שלשת המידות הרעות המרכזיות של האדם ככעס, תאווה וגאווה ("הקנאה, התאוה והכבוד"). לכל מידה יש היבט פנימי וחיצוני, למשל בתאווה יש חמדה של ממון ורכוש שהיא פנימית, ויש את הנאת הגוף כמו אכילה, שתייה וכדומה שהיא חיצונית. הוא כותב כי האדם צריך להתבונן על עצמו ו"לשקול את מידותיו במאזני צדק" ולחנך את עצמו להטות את מידותיו ממידה רעה לטובה עד קצה ההיפוך, כמו מכעס אל חמלה, ומגאווה אל שפלות, עד שיגיע למיצוע של המידה, שתהפוך לטבע שלו.
עוד הוא טוען שהדרך לתיקונם איננה דיכויים והדחקתם אלא עידונם באמצעות לימוד תורה. את הכעס הוא מציע לעדן באמצעות הלימוד הנצחני של ההלכה, ואת התאווה והחשק באמצעות לימוד האגדה וההגות המרחיבים את דעתו של האדם, ופורשים לו כנפיים (שם ב' ה'). הוא מציע למי שיש לו "מזג רע", לא ללכת כנגד טבעו כי הדבר לא יעלה בידו, אלא לחפש את דרך הישר לפי טבעו ("חנוך לנער על פי דרכו"), כך למשל אדם בעל מזג רצחני, צריך להיות שוחט או מוהל, ובכך לא יהפוך לשודד. עוד שם הוא כותב שצריך לחטט אחרי המידות הרעות של עצמו, ומי שמתעצל בכך, לא יעזורו לו כל הסייגים והגדרים שהוא מקבל על עצמו, כי הדבר דומה לפצע פנימי שלא נרפא. באגרת הגר"א שנכתבה לבני משפחתו ממסעו לארץ ישראל, הוא כותב כי עדיף ללמוד בספרי מוסר, ובספר "משלי" עם לשון אשכנז, שהוא טוב מכל ספרי מוסר.
אבני דרך בתיקון המידות > הרב קוק

הרב קוק בספרו "מוסר אביך" מוסיף הסבר נוסף להסברו של הרמח"ל וטוען שישנה סיבה נפשית לכך שמקצוע זה הוזנח, והוא חסרון גבורה נפשית, מפני שכאשר אדם רואה שהוא רחוק מתיקון המידות, דעתו נחלשת עליו, והוא מתייאש מלהגיע לתיקון מידותיו ומפסיק ללמוד את הנושא. עוד הוא טוען, שהאיסור של ”לפני עִוֵּר לא תתן מכשֹׁל” תקף גם במידות, דהיינו שיש איסור לגרום לזולת שיגיע למצב שתתפרץ אצלו מידה מגונה. הוא גם מחדש הבחנה בדבר בירור מידות מצרניות וניסורן אחת מהשנייה, שהיא היכולת להבחין בין תכונות נפש חיוביות ושליליות, שיש ביניהן קווי דמיון משותפים, ולאמץ את החיוביות ולדחות את השליליות. והוא מדגים את העניין במידה כמו ענווה שיש לה מידה מצרנית כמו עצב, שנראית קרובה לה, באשר יש בהן התכנסות של הרגשות, או במידה כמו גבורת נפש שיש לה מידות מצרניות כמו כעס, גאווה, שנאה, ונקמה, באשר יש בכולן תחושה של עוצמה פנימית, וכאשר אדם שונא, כועס או נוקם הוא טועה להרגיש בעצמו גבורה ועוצמה. ולתפיסתו האדם צריך להיות עסוק ב"ניסור המידות", ליצור הבחנה בין מידות טובות לרעות, כדי שיוכל להשתלם בטובות ולזנוח את הרעות.
ראו גם

מידות טובות (יהדות)
פילוסופיה של המוסר
לקריאה נוספת

רמב"ם, שמונה פרקים, מהדורת אייזנברג
הרא"ש, אורחות חיים, מהדורת אייזנברג
רבי שלמה אבן גבירול, תיקון מידות הנפש, מהדורת חיים פאלק, פרשבורג, 1896
רבינו בחיי, חובת הלבבות, מהדורת אייזנברג, באתר דעת
רמ"ק, תומר דבורה (בויקיטקסט), תומר דבורה (באתר דעת)
רבי חיים ויטאל, שערי קדושה (בויקיטקסט)
רמח"ל, מסילת ישרים (בויקיטקסט), מסילת ישרים (באתר דעת)
אורחות צדיקים, מהדורת אייזנברג, באתר דעת
קוסטה, מ', (תשע"ז). לרדת למעלה, ספר לתיקון המידות ושלום בית. המחבר.
הערות שוליים

↑  שערי קדושה, ח"א ש"ב
↑  חובות הלבבות, הקדמה
↑  שמונה פרקים, פרק ד'; מורה הנבוכים חלק ג', פרק נ"ד
↑  מסכת נדרים, דף ל"ח, עמוד א'
↑  דברים מפי שניאור זק"ש.
↑  ואהבת לרעך כמוך, ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ח
↑  "טוֹב עַיִן הוּא יְבֹרָךְ כִּי נָתַן מִלַּחְמוֹ לַדָּל", ספר משלי, פרק כ"ב, פסוק ט'
↑  "אַל תְּהִי חָכָם בְּעֵינֶיךָ", ספר משלי, פרק ג', פסוק ז'
↑  ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ז
↑  ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק ז'
↑  לא תחמוד
↑  ספר משלי, פרק ו', פסוקים ו'–י"א, ספר משלי, פרק כ"ד, פסוקים ל'–ל"ד
↑  "תּוֹעֲבַת ה' כָּל גְּבַהּ לֵב", ספר משלי, פרק ט"ז, פסוק ה', ספר משלי, פרק כ"ט, פסוק כ"ב
↑  "טוֹב אֶרֶךְ אַפַּיִם מִגִּבּוֹר וּמֹשֵׁל בְּרוּחוֹ מִלֹּכֵד עִיר", ספר משלי, פרק ט"ז, פסוק ל"ב, ספר משלי, פרק כ"ט, פסוק כ"ב
↑  "לֹא תִּגְנֹבוּ וְלֹא תְכַחֲשׁוּ וְלֹא תְשַׁקְּרוּ אִישׁ בַּעֲמִיתוֹ", ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"א
↑  "כִּי תִרְאֶה חֲמוֹר שֹׂנַאֲךָ רֹבֵץ תַּחַת מַשָּׂאוֹ וְחָדַלְתָּ מֵעֲזֹב לוֹ – עָזֹב תַּעֲזֹב עִמּוֹ", ספר שמות, פרק כ"ג, פסוק ה'; "לֹא תַחְסֹם שׁוֹר בְּדִישׁוֹ", ספר דברים, פרק כ"ה, פסוק ד'; "אַכְזְרִיּוּת חֵמָה וְשֶׁטֶף אָף, וּמִי יַעֲמֹד לִפְנֵי קִנְאָה", ספר משלי, פרק כ"ז, פסוק ד'
↑  ספר משלי, פרק כ"ו, פסוקים י"ג–ט"ז
↑  עבודת ה', פרק ה'
↑  ספר משלי, פרק ט"ז, פסוק ל"ב
↑  שמונה פרקים פרק א'
↑  שמונה פרקים פרק ה'
↑  שמונה פרקים פרק ז'
↑  ספר ויקרא, פרק י"ז, פסוק י"ד
↑  ספר דברי הימים א', פרק כ"ח, פסוק ט'
↑  ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ד
סטפאן מקארוב

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1849 מיקולאייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 באפריל 1904 (בגיל 55) לו'שונקואו, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  בית הספר לקציני צי 
 השתייכות:  חיל ים, הצי הרוסי הקיסרי 
 דרגה:  סגן אדמירל, אדמירל משנה, קפטן, תת-אדמירל, חייל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה העות'מאנית-רוסית  מלחמת רוסיה-יפן 
 עיטורים
 מסדר סנטה אנה, דרגה 2  דרגה רביעית במסדר גאורגיוס הקדוש  מדליית זהב ע"ש ליטקה  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  חרב הזהב של גבורה 
 
סטפאן מקארוב
אנדרטה לזכרו בעיר קרונשטאדט
מקרוב על גבי בול דואר סובייטי
הפסל היהודי פ. פישמן במהלך עבודה על הדיוקן
סטפאן אוסיפוביץ' מקארוב (ברוסית: Степа́н О́сипович Мака́ров; ‏8 בינואר 1849, 27 בדצמבר - 13 באפריל 1904, 31 במרץ) היה תת אדמירל מפורסם באימפריה הרוסית, מפקדו רב ההישגים והמעוטר של הצי הרוסי הקיסרי, אוקיינוגרף בעל שם שזכה בפרס מטעם האקדמיה הרוסית למדעים וסופר.
ילדותו

מקארוב נולד במיקולאייב אוקראינה. אביו היה קצין זוטר בצי הרוסי. סטפאן מקארוב לאחר שסיים את בית הספר לקציני צי החל את השרות הצבאי.
מלחמת רוסיה - טורקיה

מקארוב זכה לעיטורים רבים עבור שירותו כקפטן של ספינת טורפדו בהמלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). מקארוב היה בין הראשונים שאימצו את רעיון ספינות טורפדו ואף פיקד בעצמו על ספינה כזו. מקרוב היה הראשון ששיגר טורפדו מספינת טורפדו לעבר ספינה טורקית ב-16 בינואר 1877.
משלחות אוקיינוגרפיות סביב לעולם

מקרוב הוביל שתי משלחות אוקיינוגרפיות מסביב לעולם על גבי הקורבטה "ויטיאז" (גיבור, אביר) (בין השנים 1886–1889 ובין השנים 1894–1896)
מקארוב הגה את רעיון שוברת הקרח, פיקח על הבנייה ואף פיקד על המסעות הראשונים על שוברת הקרח "ירמאק" בחוג הארקטי בשנים 1899 ו-1901.
מלחמת רוסיה - יפן

מקארוב קודם למפקד צי האוקיינוס השקט של רוסיה. כחודש לאחר שקיבל את הפיקוד נהרג מקרוב במהלך מלחמת רוסיה–יפן. אנית הפיקוד שלו פטרופבלובסק התפוצצה וטבעה כשעלתה על מוקש ימי במבואות פורט ארתור.
הנצחתו

מקארוב הונצח באנדרטה בעיר קרונשטאדט ובוולדיווסטוק. בנוסף, מספר ספינות נקראו "האדמירל מקארוב" וגם אי בקבוצת האיים ציבולק בארכיפלג נורדנסקיילד.
הערות שוליים

↑  התאריכים לפי הלוח היוליאני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303029505171  PLWABN: 9810598222305606  BIBSYS: 3087620  BNE: XX5285316  BnF: cb16832085p (data)  CiNii: DA09444273  GND: 118730339  ISNI: 0000 0000 8090 3760  LCCN: n86136083  LNB: 000164070  NDL: 00769998  NKC: jo2003168071  NLG: 241215  NTA: 192841386  SNAC: w6w418s8  SUDOC: 130955345  VIAF: 10640853   WorldCat (עם VIAF): 10640853
בוריס שטורמר

בוריס שטורמר (ברוסית: Борис Владимирович Штюрмер)‏ (15 ביולי (27 ביולי) 1848 – 20 באוגוסט (2 בספטמבר) 1917) היה מדינאי רוסי, ראש הממשלה במהלך שנת 1916, במקביל היה שר הפנים ושר החוץ.
חייו

שטורמר נולד באחוזה משפחתית בקרבת עיר טבר למשפחת קצין בגמלאות ממוצא גרמני. בשנת 1872 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת סנקט פטרבורג. לאחר הלימודים שטורמר שירת במסגרת משרד המשפטים.
בשנים 1879–1892 שטורמר היה מופקד על מחלקת הטקסים במשרד החצר הקיסרי. בשנת 1894 הוא מונה למושל נובגורוד ובשנת 1984 למושל ירוסלבל. הוא זכה למוניטין של מנהל מוצלח ובעל יכולת להגיע לפשרות בנושאים שונים. שטורמר התעניין בארכאולוגיה ומונה ליושב ראש כנסים בנושא.
בשנת 1902 שטורמר הוחזר לבירה ומונה למנהל המחלקה הכללית במשרד הפנים. שטורמר היה בין המקורבים לויאצ'סלב פלבה. בשנת 1904 הוא מונה למועצה מדינית. זה היה קידום מפתיע כי על פי הכללים המקובלים הוא לא עמד בתנאים המקדימים למינוי.
באותה תקופה שטורמר ארגן חוג פוליטי בו השתתפו חברי המועצה המדינית ועובדי ממשל בכירים בעיקר ממשרד הפנים. החוג היה פופולרי מאוד בקרב בעלי דעות ימניות. מפגשי החוג נערכו בתדירות קבועה תוך פרסום סדר יום, דיונים על הרצאות וקבלת המלצות בסיכום. שטורמר היה מקורב מאוד לפובליציסט איליא גורלנד (ממוצא יהודי) שבמשך שנים רבות היה עוזרו האישי וכתב לו נאומים. שטורמר היה פעיל בארגוני המונארכיסטים ותמך בהם.
ב-20 בינואר 1916 שטורמר מונה לראש הממשלה, בתקופת 3 במרץ-7 ביולי הוא היה גם שר הפנים ומ-20 ביולי גם שר החוץ. בקרב הציבור הרחב הייתה התנגדות רבה למינוי של שטורמר לראש הממשלה. המינוי של שטורמר בוצע בתמיכת גריגורי רספוטין. לאור כך שהוא היה בעל מוניטין להגיע לפשרות, היה צפוי שהוא יצליח לגשר על הפערים בין הממשל לבין הדומה הממלכתית של האימפריה הרוסית. שגרירי מדינות ההסכמה והאופוזיציה פעלו בגלוי לסיום כהונתו. ניסיון של ממשלת שטורמר לגייס לצבא אזרחים ממוצא אסיאתי הביא למהומות אתניות באזור אסיה המרכזית. לאחר שמתקפת ברוסילוב נעצרה נפוצו שמועות על כך ששטורמר מקדם שיחות עם גרמנים על הפסקת אש. בתחילת נובמבר פאבל מיליוקוב בישיבות הדומה האשים את הקיסרית אלכסנדרה, נסיכת הסה ושטורמר (שניהם ממוצא גרמני) בפעילות נגד המדינה לטובת הסכם עם האימפריה הגרמנית. ניקולאי השני הבין שלא ניתן להמשיך עם הממשלה בראשות שטורמר לאור ההתנגדות העזה בקרב הציבור הרחב. ב-20 בנובמבר שטורמר פוטר מכל תפקידיו בממשל.
במהלך מהפכת פברואר, ב-28 בפברואר 1917 שטורמר נעצר ונכלא במבצר פטרופבלובסקיה. במהלך החקירה לא התגלו שום קשרים של שטורמר עם הגרמנים. לאור מצבו הבריאותי היה לחץ לשחררו אך אלכסנדר קרנסקי אישית התערב ששטורמר לא ישוחרר. הוא נפטר בבית החולים של הכלא.
לוראנד אטווש

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1848 בודה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  8 באפריל 1919 (בגיל 70) בודפשט, הרפובליקה הסובייטית ההונגרית 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום מגורים:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג (1870) 
 מנחה לדוקטורט:  הרמן פון הלמהולץ, לאו קניגסברגר, גוסטב קירכהוף, רוברט בונזן 
 מוסדות:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 צאצאים:  Ilona von Eötvös, Rolanda von Eötvös 
 מספר צאצאים:  3 
 
הברון לוראנד אגושטון אטווש מִוואשארושנמני (בהונגרית: Eötvös Loránd Ágoston, לעיתים קרובות בחו"ל: רולנד אטווש, בודה, 27 ביולי 1848 – בודפשט, 8 באפריל 1919) היה פיזיקאי, פוליטיקאי, הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, מטפס הרים. נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים בין השנים 1889–1905, שר התרבות של הונגריה בשנים 1894–1895, כיהן כנשיא האגודה למתמטיקה ולפיזיקה. אחת העבודות הידועות ביותר שלו היא מטוטלת הפיתול שנושאת את שמו. אוניברסיטת בודפשט למדעים נקראת על שמו משנת 1950 "אוניברסיטת אטווש לוראנד", או בקיצור ELTE.
ביוגרפיה

לוראנד אטווש נולד בבודה (זו הייתה אז עיר עצמאית, נפרדת מפשט). אביו היה הברון יוז'ף אטווש (1813–1871), סופר, פוליטיקאי, שר דת וחינוך ציבורי, בעל אדמות, אמו הייתה אגנש רושטי (1825–1913) מִברקוץ. סבו וסבתו היו הברון איגנץ אווטבס (1786–1851), דוקטור לפילוסופיה ומשפט, בעל אדמות, והברונית אן פון דר ליליאן (1786–1858).
בשנת 1857 התחיל אטווש את לימודיו בגימנסיה אצל הפיאריסטים של פשט וכסטודנט פרטי. לאחר סיום בחינות הבגרות בשנת 1865. אף על פי שהוא נרשם למשפטים בעידוד אביו, הוא גם למד מתמטיקה אצל אוטו פצוואל, ואחר כך בהדרכתו של המינרלוג יוז'ף קרנר התוודע למינרלוגיה ופטרולוגיה וקיבל השכלה בכימיה במעבדה של קארואי טהאן. בשנת 1867 לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867 אביו קיבל מחדש את משרד הדת והחינוך הציבורי. באותו זמן נרשם לוראנד לאוניברסיטת היידלברג, בה לימדו באותה עת שלושה מדענים בעלי שם עולמי במדע, גוסטב רוברט קירכהוף, הרמן לודוויג פון הלמהולץ ורוברט וילהלם בונזן. אטווש השתתף בשקיקה בהרצאותיו בפיזיקה ניסיונית והתאורטית של קירכהוף, אצל הלמהולץ למד על ההיבטים הפיזיולוגיים של פונולוגיה ופוטולוגיה, ובמעבדתו של בונזן ביצע תרגול בכימיה אנליטית. בשנת 1870 קיבל את הדוקטורט שלו בהצטיינות.
על כך הוא כתב לאביו: "תואר זה אינו מוענק באופן נרחב. בנוסף אלי, בסמסטר הזה הוענק רק למועמד אחד נוסף, ואתה יכול לשמוח בעובדה שגם הוא היה הונגרי, שמו דיולה קניג, מתמטיקאי יליד גיור."
כשחזר להונגריה, יצא לניסויים במעבדה של האוניברסיטה, שהיו המשך המחקר של הדוקטורט שלו. הוא הגיש תוצאות אלה במרץ 1871 לפקולטה למדעים בבודפשט כבקשה לתואר מרצה. הבקשה הוערכה באופן חיובי על ידי הוועדה המורכבת משלושה פרופסורים ואטווש קיבל מינוי של מרצה. להרצאתו הראשונה התקהל הקהל יותר כדי לראות את הברון שמרצה באוניברסיטה. משנת 1872 היה מרצה מן המניין ומשנת 1874 קיבל אישור ללמד גם פיזיקה ניסיונית. בשנת 1875 ניתנה לו מעבדה באוניברסיטה בה ביצע את הניסויים שלו. בשנת 1878, לאחר פרישתו של הפרופסור אנוש ידליק, הוא מונה לראש המחלקה לפיזיקה ניסיונית והוזמן למלא את תפקידו של מנהל המכון לפיזיקה, שהוקם על ידי מיזוג המחלקה לפיזיקה תאורטית וניסיונית. בשנת 1873, בגיל 25, נבחר לחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים, ובשנת 1883 כחבר מן המניין. בין 1889 לבין 1905 הוא היה נשיא האקדמיה.
לאחר חזרתו מהיידלברג, גם ההופעה הציבורית שלו החלה. הוא השתלב בעבודתה של החברה המלכותית ההונגרית למדעי הטבע. בשנת 1891 ייסד עם כמה נוספים את האגודה למתמטיקה ולפיזיקה והשיק כתב עת בשם מתמטיקה וכתבי עת לפיזיקה. בשנים 1894 עד 1895 היה לתקופה קצרה שר הדת והחינוך הציבורי. הוא התפטר כנשיא האקדמיה בשנת 1905, אך המשיך בפעילותו האקדמית באוניברסיטה עד מותו. הוא היה נשיא התאחדות התיירות ההונגרית והגיע לאוניברסיטה דרך קבע רכוב על סוס. כמו כן נבחר לנשיא איגוד הקרפטים ההונגרי (איגוד התיירות הראשונה בהונגריה). הוא סייר במדינה ויצא גם לחו"ל; כמטפס הרים כבש פסגות חדשות בהרי האלפים ובטירול, שנחשבו לפני כן כבלתי אפשריים לטיפוס. בגיל 18 בלבד כבש את פסגת המונטה רוזה על גבול איטליה שווייץ (4638 מ'), פסגת ההרים השנייה בגובהה באירופה. בשנת 1902 נקרא על שמו אחד הפסגות הגבוהות בגובה 2837 מ' בדרום טירול. הוא תיעד את מסעותיו ומשלחותיו בתצלומים. הוא גם קידם טיולים רגליים, אך גם פיקח על המחקר במהלך טיפוסיו בקיץ.
בסוף חייו סבל ממחלה קשה, אך המשיך בעבודתו המדעית, ובנוסף פיקח על עבודות השטח. הוא פרסם את מאמרו האחרון זמן קצר לפני מותו. הוא נפטר ב־8 באפריל 1919 ונקבר ב -11 באפריל. ארונו הוצב במוזיאון הלאומי של הונגריה, משם יצאה תהלוכת האבל לבית העלמין קרפשי.
מטוטלת הפיתול

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  כך תיאר אטווש את שיווי המשקל שלו: "מקלון ישר ופשוט הוא הכלי בו השתמשתי, עם משא מיוחד בקצותיו ונעול בתיק מתכת כדי שלא יופרע מתנועות האוויר או לסירוגין מקור או מחום. כל מסה מפעילה את השפעתה השלטת על מקלון  מקרוב ומרחוק, אך התיל שעליו הוא תלוי מתנגד ומתפתל ומפתח התנגדות לכוח זה, ומעניק על ידי הפיתול אפשרות מדידה של כוחות הפועלים עליו. כמו מאזניים של קולומב בצורה מוזרה, זה הכול. זה פשוט כמו החליל של המלט, אתה פשוט צריך להיות מסוגל לנגן עליו, וכשם שמוזיקאי יכול להוציא ממנו מנגינות נעימות, כך שפיזיקאי, יוציא את היופי שלו, לא פחות, ויוכל לקרוא את השינויים  העדינים ביותר. בדרך זו אנו יכולים להסתכל לתוך מעמקי קרום הכדור הארץ, מה שעינינו אינן יכולות לחדור ולקדוח  לתוכו ולהגיע אליו." | “ |


מטוטלת הפיתול, או מטוטלת אטווש, היא וריאציה של ההמצאה הקודמת, קפיץ הפיתול. המטוטלת, שתוכננה על ידי הברון לוראנד אטווש, היא מכשיר רגיש למדידת צפיפות שכבות הסלע הבסיסיות. המכשיר מודד לא רק את כיוון כוח הכובד, אלא גם את השינוי בכוח הכובד במישור האופקי. המכשיר קובע גם את התפלגות המסות בקרום כדור הארץ. מטוטלת הפיתול של אטווש היא מכשיר חשוב לגיאודזיה וגיאופיזיקה ברחבי העולם כולו שחוקר את התכונות הפיזיות של כדור הארץ. היא משמשת לחקירת מכרות וגם לחיפוש אחר מינרלים, כמו נפט, פחם ועפרות. מטוטלת אטווש מעולם לא הוגשה כפטנט, אולם לאחר הוכחת דיוקה ולאחר ביקורים רבים של מדענים מחו"ל בהונגריה, ייוצאו כמה מכשירים לרחבי העולם ושדות הנפט העשירים ביותר בארצות הברית התגלו באמצעותו. מטוטלת אטווש שימשה להוכחה מהימנה ומדויקת של שוויון המסה האינרציאלית ומסת הכבידה. הוכחת השוויון הזה שימשה לימים את אלברט איינשטיין בכתיבת תורת היחסות הכללית.
מטוטלת הפיתול > אפקט אטווש

תמצית "אפקט אטווש" (אנ') היא שבמערכות התייחסות שנעות מזרחה ומערבה על פני כדור הארץ (למשל כלי רכב, אוניות) ניתן למדוד חוזק שדה כבידה שונה זה מזה לכאורה. כיוון שכדור הארץ מסתובב ממערב למזרח, גוף הנע מזרחה על פני כדור הארץ נתון לכוח צנטריפוגלי גדול יותר מאשר אחד שנע מערבה. כתוצאה מכך, משקלו של גוף הנע מזרחה פוחת ומשקלו של גוף הנע מערבה עולה.
כדי למדוד את אפקט אטווש, פיתח אטווש מכשיר בשנת 1915 שדמה למאזניים עם משקולות במקום מחבתות בשני צדי המאזניים. המכשיר עמד על מעמד מסתובב שניתן היה לסובב אותו באופן אחיד. כאשר סובבו אותו, הזרוע המסתובבת מערבה הופכת לכבדה יותר, הזרוע המסתובבת מזרחה הופכת קלה יותר, והמאזניים יוצאים מהאיזון. אם זמן המחזור שווה לזמן התנודה, המוט מתחיל להתנדנד יותר ויותר.
כתביו

A rezgési elméletből következő távolbani hatás törvényéről. Bpest, 1871. (Akadémiai Értesítő V.)
A rezgések intenzitása, tekintettel a rezgési forrásnak és az észlelőnek mozgására. U. ott, 1874. (Értekezések a mathem. tud. köréből III. 4. sz.)
Über die Intensität der wahrgenommenen Schwingungen bei Bewegung der Schwingungsquelle und des Beobachters, ANNALEN DER PHYSIK, 152 (8). pp. 513-535., 1874. (Az előbbi munka német nyelven.)
Népszerű tudományos előadások, Helmholtz Hermann után ford. U. ott, 1874. (Előszóval b. E. L.-tól Jendrassik Jenővel együtt. A kir. m. term. társulat Könyvkiadó-Vállalata VI.)
Über den Zusammenhang der Oberflächenspannung der Flüssigkeiten mit ihrem Molecularvolumen, ANNALEN DER PHYSIK, 263 (3). pp. 448-459. 1886.
A távolba hatás kérdéséről. U. ott, 1878. (M. t. Akadémia Évkönyve XVI. 1.)
Vizsgálatok a gravitatio jelenségeinek köréből. U. ott, 1888. (Mathem. és term. tud. Értesítő VII. 2. 3.)
Rectori székfoglaló beszéd Természettudományi Közlemények, 1891.
A fizika tanításáról az egyetemen. U. ott, 1892. (Az egyetemi ünnepen 1892. máj. 13.)
Untersuchungen über Gravitation und Erdmagnetismus, ANNALEN DER PHYSIK. pp. 354-400. 1896.
Étude sur les surfaces de niveau et la variation de la pesanteur et de la force magnétique. Paris, 1900.
Bestimmung der Gradienten der Schwerkraft und ihrer Niveauflächen mit Hilfe der Drehwaage. Leiden, 1907.
Die Niveauflächen und die Gradienten der Schwerkraft am Balatonsee, Budapest, 1908.
Sur les travaux géodesiques exécutes en hongrie spécialement a l'aide de la balance de troison, Budapest, 1909.
Beiträge zum Gesetz der Proportionalität von Trägheit und Gravität, Nachrichten von der Gesellschaft der Wissenschaften zu Göttingen : geschäftliche Mitteilungen, 1909 (1). pp. 37-41., 1909.
Über geodätische Arbeiten in Ungarn besonders über Beobachtungen mit der Drehwage : Bericht an die XVI. allgemeine Konferenz der internationalen Erdmessung, Budapest, 1909.
Über Arbeiten mit der Drehwage : Ausgeführt im Aufträge der kön. ungarischen Regierung in den Jahren 1909-1911, Budapest, 1912.
Experimenteller Nachweis der Schwereänderung, die ein auf normal geformter Erdoberfläche in östlicher oder westlicher Richtung bewegter Körper durch diese Bewegung erleidet, ANNALEN DER PHYSIK, 364 (16). pp. 743-752., 1919.
Kísérleti kimutatása annak a nehézségi változásnak, a melyet valamely ... földfelületen keleti- vagy nyugati irányban mozgó test e mozgás által szenved, Franklin, Budapest, 1920.
Beiträge zum Gesetze der Proportionalität von Trägheit und Gravität, ANNALEN DER PHYSIK, 373 (9). pp. 11-66., 1922.