תומאס גולד
מוצא הנפט

גולד התעניין לראשונה במוצא הנפט בשנות החמישים, ופיתח תאוריה (אנ') על היווצרות דלקים מאובנים ממקור אנאורגני. גולד עסק בדיון מעמיק בנושא עם פרד הויל, שאף כלל פרק על "תאוריית הנקבוביות של גולד" (Gold's Pore Theory) בספרו "גבולות באסטרונומיה" (Frontiers in Astronomy) מ-1955. בסוף שנות השבעים, בדיוק כשארצות הברית התמודדה עם משבר האנרגיה העולמי, החיה גולד את עבודתו בנושא נפט. בשנת 1977, צוללת מחקר ליד איי גלאפגוס גילתה מספר מערכות אקולוגיות משגשגות על קרקעית האוקיינוס, לצד נביעות הידרותרמיות. משלחות מאוחרות יותר גילו כי נביעות הידרותרמיות אלו הם בית גידול לכמה אורגניזמים, כולל תולעי צינור ענקיות וסרטנים לבקניים, שניזונו מחיידקים כימוסינתטיים אוהבי חום. גילוי החיים בסביבה מסוכנת זו הביא את גולד לשקול מחדש את הפרשנות הקבועה ליצירת נפט ממקור אורגני. גולד האמין ש"ביולוגיה היא רק ענף של תרמודינמיקה" וכי ההיסטוריה אבולוציונית של החיים היא רק "התפתחות שיטתית הדרגתית לעבר דרכים יעילות יותר לצרוך אנרגיה".
הוא החל את מחקרו בלימוד כיצד רעידות אדמה מאפשרות תנועה של גז מתאן מעומק כדור הארץ אל פני השטח. הוא שיער כי רעידת אדמה גדולה דיה תסדוק את הקרקע ובכך תפתח "דרך מילוט" לגז. גולד האמין כי זה יסביר את מספר התופעות החריגות הקשורות ברעידות אדמה, כמו שריפות, התלקחויות, אורות רעידת אדמה ופליטת גזים. עם עמיתו סטיבן סוטר (Steven Soter) בנה גולד מפת העולם המתארת אזורים גדולים המייצרים נפט ואזורים עם פעילות סייסמית היסטורית. כמה אזורים עתירי נפט, כמו אלסקה, טקסס, האיים הקריביים, מקסיקו, ונצואלה, המפרץ הפרסי, הרי אורל, סיביר ודרום-מזרח אסיה, נמצאים על רצועות של רעידות אדמה גדולות. גולד וסוטר הציעו כי רצועות אלה עשויות להסביר את הגירה כלפי מעלה של גזים דרך הקרקע, ובהמשך, את ייצור שדות הנפט והגז.
גולד שיער שמכיוון שנפט והפחמימנים המרכיבים אותו היו בכל היקום, אין שום סיבה להאמין "שעל כדור הארץ הם חייבים להיות ביולוגיים במקורם". גולד הציע כי דלקים יילכדו בתוך גלעין כדור הארץ בצורה מולקולרית אקראית לפני כמעט 4.5 מיליארד שנה. עם הזמן, החום הקיצוני של הגלעין "הזיע" את הסלעים שהכילו את המולקולות הללו, ודחף אותם מעלה דרך השכבות הנקבוביות של כדור הארץ. כאשר הם עולים מעלה אל פני השטח, תדלקו הפחמימנים את התפתחותם של מושבות חיידקיות גדולות, ששימשו בסיס לחיים על פני כדור הארץ. הדלקים המאובנים הנודדים אוספים שרידים ביולוגיים לפני שהם נלכדים במאגרים תת-קרקעיים עמוקים. זמן קצר לאחר שגולד החל לפרסם את התאוריות שלו, גילו החוקרים מספר מערכות אקולוגיות המתפקדות בתנאים של "חום ולחץ שפעם חשבו שאינם מאפשרים קיום חיים". בנוסף, גולד גילה כי מיקומם של אזורים עיקריים המייצרים נפט במזרח התיכון ובדרום-מזרח אסיה הוגדרו על ידי דפוסים בקנה מידה גדול בגאולוגיה של פני השטח ובטופוגרפיה, כגון קווי העתקים עמוקים. הוא גם הצביע על שפע הליום במאגרי נפט וגז כראיה ל"מקור עמוק של פחמימנים". יתר על כן, כמה מאגרי נפט שנחשבו שמוצו יצרו לפתע כמויות עצומות של נפט גולמי. מכאן הציע גולד שכדור הארץ עשוי להחזיק באספקה אינסופית כמעט - דבר המרמז על "לפחות 500 מיליון שנה של גז".
גולד הואשם בגניבת התאוריה על המקור האנאורגני של הנפט מגאולוגים סובייטים שפרסמו אותה לראשונה בשנות החמישים, אך ההאשמות הופרכו. לאחר שפרסם לראשונה את השקפותיו על מוצא הנפט בשנת 1979, החל גולד למצוא את המאמרים בנושא על ידי גאולוגים סובייטים ותרגם אותם. הוא התאכזב (מכך שרעיונותיו לא היו מקוריים) וגם שמח (כי ניסוח עצמאי שכזה של רעיונות אלה הוסיף משקל להשערה). תמיד נתן קרדיט לעבודה הסובייטית ברגע שידע על כך. ספרו "כוח מהאדמה" (Power from the Earth) משנת 1987 הקדיש חמישה עמודים לתיאור תרומות רוסיות חשובות לתחום.