stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל לואיס
ביוגרפיה > 1984 > אולימפיאדה ראשונה והמסע אחר ג'סי אוונס

עד 1984 הפך לואיס לאחד הספורטאים המובילים והמוכרים בעולם. אולם, בשל החשיפה הנמוכה יחסית לה זוכה האתלטיקה הקלה בארצות הברית לעומת תחומי ספורט אחרים, לא זכה להכרה הראויה בארצו.
האולימפיאדה באותה שנה שנערכה בלוס אנג'לס שינתה את התמונה. לואיס החל את מסעו אחר ג'סי אוונס בניצחון משכנע במירוץ ל-100 מטרים כאשר קבע תוצאה של 9.99 ש' והותיר את חברו לנבחרת סם גריידי במקום השני, כ-20 מאיות אחריו.
בהתמודדות הבאה, קפיצה לרוחק, לואיס ניצח בקלות דומה. אולם, גישתו בקפיצות עוררה מחלוקת וקיבלה ביקורת גם בקרב המומחים שהסכימו איתו. מכיוון שללואיס נותרו המרוצים ל-200 מטר וה-4X100, הוא רצה לשמור כוחות ובחר לבצע מינימום קפיצות שיביאו לו את מדליית הזהב. לואיס פחד להיפצע או להתעייף, ובכך לסכן את מטרתו. לכן, לאחר שקפץ בקפיצה הראשונה 8.54 מ', ופסל בניסיון השני, כבר ידע בוודאות כי התוצאה תספיק לזהב המיוחל לנוכח תוצאות המתחרים. אכן לואיס ניצח בהפרש ניכר של 30 ס"מ את גארי הוני האוסטרלי. הקהל לעומתו, שהיה רוב רובו מקומי מארצות הברית רצה לראות את לואיס ממשיך לקפוץ ומנסה לשבור את השיא שבוב בימון קבע לפני 4 אולימפיאדות. לאחר שהיה ברור כי לואיס לא ימשיך לקפוץ החלו להישמע קריאות בוז מהיציע. כשנשאל אודות הקריאות ענה לואיס מצידו:"הייתי בשוק בהתחלה. אבל אחרי קצת מחשבה, הבנתי שהם שורקים מפני שהם רוצים לראות עוד מקרל לואיס. אני מניח שזה מחמיא". במרוץ ל-200 מטרים, השיג את המדליה הרביעית תוך שהוא עוצר את השעון על 19.80 ש' וקובע שיא אולימפי. ב-4X100 שיפר ביחד עם נבחרתו את שיא העולם שקבעו באליפות העולם בהלסינקי לפני כשנה ב-3 מאיות וקבעו 37.83 ש'.
ביוגרפיה > 1984 > בן ג'ונסון קורא תיגר

אחרי אולימפיאדת לוס אנג'לס, המשיך לואיס להיות אתלט מספר אחת, במיוחד בקפיצה לרוחק שם לא יפסיד במשך שבע השנים הבאות, אבל בריצה ל-100 מטרים החלו לקום מתחרים שהיוו איום לשליטתו. שיאו בגבהים נמוכים שופר על ידי מל לטני רגע לפני המשחקים האולימפיים, אבל המתחרה הגדול ביותר שלו היה הקנדי בן ג'ונסון, אשר סיים שלישי בלוס אנג'לס. ג'ונסון ניצח פעם אחת את לואיס בשנת 1985, שנה בה נחל לואיס עוד כמה הפסדים ב-100 מטרים, אבל בכל זאת סיים אותה ראשון בדירוג העולמי, כשג'ונסון הוא השני. בשנת 1986 ניצח ג'ונסון את לואיס במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה כשעצר את השעון על התוצאה הטובה ביותר שהושגה בגבהים נמוכים, 9.95 ש'. בשנה זו דורג ג'ונסון במקום הראשון, כשלואיס רק במקום השלישי. בשנה זו הפסיד לואיס יותר מרוצים מאשר ניצח. גם ברוחק לואיס לא דורג ראשון באותה שנה. בשנה זו מעט להתחרות ותוצאת השנה נקבעה על ידי הרוסי רוברט המיאן שקבע 8.61 מ'.
ביוגרפיה > 1987 > אליפות העולם השנייה

באליפות העולם השנייה שנערכה בספטמבר 1987, ברומא, זכה לואיס מחדש בתהילה מאולימפיאדת לוס אנג'לס, אף על פי שבמירוץ המכריע של השנה הפסיד לבן ג'ונסון.
כדי להתמקד בקפיצה לרוחק ולקפוץ את כל הניסיונות, ויתר על ההשתתפות בריצה ל-200 מ'. וזאת לא בגלל הביקורת לה זכה ב-1984, אלא מפני שהפעם הקרב היה קשה, רוברט המיאן קפץ במאי של אותה שנה, 8.86 מ' התוצאה השנייה בהיסטוריה, 4 ס"מ פחות מבוב בימון. באותו יום ידו (או רגלו) של לואיס הייתה על העליונה, כאשר עבר בארבעה ניסיונות 8.60 מ', ותוצאתו הטובה הייתה 8.67 מ', המיאן סיים שני עם 8.53.במירוץ השליחים עצר לואיס את השעון על 37.90 ש', מה שהספיק לזהב ולתוצאה שלישית בטיבה בכל הזמנים.
אולם האירוע המדובר ביותר של אותה אליפות היה הגמר ל-100 מטרים. ג'ונסון ירד באותה שנה 3 פעמים מגבול ה-10.00 ש', כשלואיס טרם עשה זאת באותה שנה. למרות זאת לואיס פתח חזק במוקדמות ועלה לגמר עם התוצאה הטובה ביותר, 10.03 ש', שיא אליפות. גם בגמר עצמו קבע לואיס תוצאה מצוינת, 9.93 ש' השוואה לשיא העולם, אך זה לא הספיק - ג'ונסון עצר את השעונים עשירית שנייה מוקדם יותר, כאשר קבע 9.83 ש', שיא עולם חדש.
לאחר ההפסד, כשג'ונסון התענג על הניצחון לואיס נשאר עם התירוצים. בהתחלה טען כי ג'ונסון רימה בזינוק, אחר כך נזכר בווירוס אשר בבטן אשר החליש אותו וגרם לו להפסיד. לואיס הרגיש כי הוא הרץ מס' 1 בעולם ולא הצליח לתפוס את ההפסד לג'ונסון. כעבור כמה חודשים בריאיון ל-Track & Filed News טען בלי להזכיר שמות: "יש הרבה חבר'ה שמגיעים משום מקום. אני לא חושב שהם עושים את זה ללא עזרה של סמים". הוא הוסיף, "אני היום יכול לרוץ פחות מ-9.8 אם אשתמש בחומרים אסורים". זאת למעשה הייתה ההתחלה של קריאתו של לואיס כנגד השימוש הבלתי חוקי בסמים ממריצים בספורט התחרותי והאתלטיקה. הסקפטים אמרו כי נגע הסמים התפשט בתחום זמן רב לפני כן, ולואיס נרתם למלחמה רק לאחר שנחל הפסד צורם. כתגובה לדבריו של לואיס אמר ג'ונסון: "כשלואיס ניצח בכל התמודדות לא אמרתי כלום כנגדו. גם כאשר הבחור הבא יביס אותי, אני לא אתלונן נגדו".
האמת התגלתה לעולם שנה מאוחר יותר, מה שהקנה ללואיס את מדליית הזהב, שיא אליפות והשוואה של שיא העולם.
ב-15 במאי 1987, נפטר אביו של לואיס. בהלוויה טמן בארונו את המדליה האולימפית הראשונה שלו, מדליית זהב מהמירוץ ל-100 מטר בלוס אנג'לס. לאחר שעשה כן, אמר לסובבים אותו, "אל דאגה, אני אשיג עוד אחת כזאת".
ביוגרפיה > 1988

לואיס, עמד במילתו והיה חד לאורך כל השנה והגיע לשיאו כאשר קבע במבחנים האולימפיים של ארצות הברית באינדיאנפוליס את התוצאה המהירה ביותר בעולם עד אז 9.78 שניות, אולם תוצאה זו לא הוכרה כשיא עולם בשל הרוח הגבית החזקה שעזרה לרצים (5.2 מ'/ש').
ביוגרפיה > 1988 > אולימפיאדת סיאול - המבוכה וההוכחה

לאחר ההפסד של לואיס לג'ונסון ברומא בגמר אליפות העולם, התחזקה המתיחות בין השניים. לואיס טען את טענותיו וג'ונסון לא נשאר חייב. בעונת החורף של אותה שנה מתח ג'ונסון את השריר. חלק מתומכיו האשימו את לואיס בשימוש בחומרים אסורים. ב-17 באוגוסט כחודש לפני תחילת המשחקים האולימפיים התמודדו השניים בציריך במירוץ האחרון ביניהם לפני האולימפיאדה. לואיס ניצח כאשר סיים את הריצה לאחר 9.93 ש' והשווה את שיאו האישי. ג'ונסון, שעדיין התאושש מהפציעה, סיים שלישי אחרי קלווין סמית (9.97 ש'), וקבע 10.00 ש' ולא רמז למה שהולך לקרות באולימפיאדה. לואיס אמר אחרי המירוץ, "עבר עליי הרבה בשנה האחרונה, כשהדבר המשמעותי ביותר היה מות אבי. זה גרם לי לחזור לפוקוס ולהיות הכי טוב שאני יכול השנה", והזכיר לכולם את מקור המוטיבציה העיקרי שלו.
את אולימפיאדת סיאול פתח לואיס בסערה, כאשר קבע במוקדמות הגמר ל-100 מטרים 10.14, 9.99, ו-9.97 ש'. היה ברור כי בריצת הגמר הולכת להתרחש דרמה יוצאת מהכלל.
כך היה. לגמר האולימפי התייצבו שמונה רצים, כאשר לואיס במסלול מס' 3 וג'ונסון ב-6. ברוח נוחה וחוקית של 1.1 מטר לשנייה, חיכו לראות מי יחצה ראשון את קו הגמר. לאחר ריצה מצוינת ופחות מ-10 שניות, סמית קבע 9.99, לינפורד כריסטי הפך לאירופאי הראשון שירד מגבול 10.00 כשקבע 9.97 ש', גם לואיס קבע שיא כשעצר את השעונים על 9.92 ש' - אך במקום הראשון בפער עצום, סיים את הריצה בן ג'ונסון תוך קביעת שיא עולם חדש, 9.79 ש'.
הדרמה הגדולה שלימים הפכה להיות לאחד מסיפורי הספורט הגדולים בהיסטוריה, המשיכה גם לאחר שהאצנים עברו את קו הגמר. יומיים לאחר המירוץ נמצא הסטרואיד סטנוזולול בבדיקת השתן שנערכה לג'ונסון, השמועה התפשטה כשריפה בשדה קוצים, ועדרי העיתונאים החלו במרדף אחר תגובתו של ג'ונסון שברח מסיאול. בינתיים, לואיס הוכרז כמנצח בגמר האולימפי. בשנת 1989, לאחר דיונים ארוכים לגבי ג'ונסון, ולאחר שהודה כי השתמש בממריצים כבר באליפות העולם האחרונה, הוחלט להשעותו ל-5 שנים, וכן לבטל את שיאו העולמי, 9.79 ש', להכתיר את לואיס כאלוף העולם לשנת 1987 ולהכיר בתוצאה של לואיס מהגמר בסיאול, 9.92 ש', כשיא העולם החדש. בדיעבד, גם ריצתו של לואיס מהגמר ברומא, 9.93 ש', היוותה שיא עולם ביחד עם ריצתו של קלווין סמית בשנת 1983. כך למשך כשנה וחצי החזיק לואיס בשיא העולם לריצת 100 מטרים עד אשר ביוני 1991, קבע הרץ האמריקאי לירוי בורל 9.90 ש'. בשנים 1989 ו-1990 איבד לואיס גם את דירוגו הראשון כספרינטר, אך בקפיצה למרחק נשאר בלתי מנוצח.
ביוגרפיה > 1991 > אליפות עולם מרובת תהפוכות

בשנה זו אליפות העולם התקיימה בטוקיו שביפן. בגמר ה-100 מטר התמודד לואיס מול שני אלו שדורגו ראשונים בשנתיים החולפות. לירוי בורל, שיאן העולם הטרי, והג'מייקני ריימונד סטיוארט.במה שנחשב לריצת ה-100 מטרים העמוקה ביותר לאותה תקופה, עם שישה אצנים שירדו מגבול ה-10 ש', לואיס לא רק סיים בראש, אלה גם החזיר לעצמו את שיא העולם כאשר ניפץ את השעון על 9.86 ש' (למעשה גם בורל שבר את השיא, עם זמן של 9.88, אך זכה במקום השני בלבד).
אף על פי שכבר הוכר בעבר כשיאן עולם, זאת הייתה הפעם הראשונה בה קיבל את ההכרה בצורה ישירה ולא בדיעבד, והבמה הייתה פתוחה לחגיגות ולדמעות בשידור הישיר. "המרוץ הטוב בחיי", "הטכניקה הטובה ביותר, במהירות הגבוהה ביותר ועוד בגיל שלושים" היו חלק מתגובותיו, "הוא עקף אותנו כאילו רצנו במקום" - תגובתו של בורל לריצתו של לואיס. שיאו של לואיס החזיק כמעט 3 שנים עד אשר נשבר על ידי בורל בעצמו ביולי 1994 (9.85 ש'). עד היום רק 9 אצנים רצו מהר יותר משיאו של לואיס. בנוסף שבר לואיס עוד שיא עולם בתחרות, כאשר סגר את ריצת השליחים 4X100 עבור נבחרתו ועצר את השעון על 37.50 ש'.
ביוגרפיה > 1991 > הגמר לקפיצה לרוחק

אליפות העולם בטוקיו באותה שנה כנראה זכורה ביותר בשל הגמר לקפיצה למרחק, אשר נחשב בידי רבים לתחרות הגדולה, המותחת והמעניינת בכל ענפי הספורט בעולם. לואיס התמודד מול יריבו העיקרי בשנים האחרונות, מייק פאוול, מדליסט הכסף מסיאול 1988, ומי שדורג ראשון מבין קופצי הרוחק בשנה שחלפה. לואיס הגיע להתמודדות לאחר שלא הפסיד כעשור בקפיצה למרחק ולאחר שניצח 65 תחרויות ברציפות. פאוול שמעולם לא ניצח את לואיס היה קרוב לכך מספר פעמים, ואף קפץ למרחקים באזור שיא העולם, אך בשל נטייתו לפסול, קפיצותיו הרבות לא נרשמו והוא הפסיד פעם אחר פעם ללואיס. לעומת זאת, בתחרויות בהן ייצר קפיצה רחוקה ללא פסילה, זכה לראות את לואיס עוקף אותו בניסיונות הבאים.
באליפות הצליחו גם לואיס וגם פאוול לעקוף את שיאו האגדי של בוב בימון ממקסיקו 1968. עם זאת, קפיצתו של פאוול הייתה רחוקה יותר בארבעה סנטימטרים, והוא זכה בתואר אלוף ושיאן העולם, כאשר הצליח לקפוץ למרחק של 8.95 מטרים. בתחרות, לואיס הוביל עד לקפיצה החמישית עם קפיצות של 8.68 מטר, 8.83 מטר בעזרת רוח גבית מעל המותר ו-8.91 מטר בעזרת רוח גבית מעל המותר כשלפאוול תוצאה של 8.54 מטר, הקפיצה השנייה. כאמור, קבע פאוול בקפיצה החמישית שיא עולם חדש של 8.95 מטר. בקפיצה האחרונה והשישית קבע לואיס שיא אישי חדש של 8.87 מטר (לא רוח גבית מעל המותר).
ביוגרפיה > 1992 > אלוף אולימפי בפעם השלישית ברציפות

באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה לואיס בשתי מדליות זהב. בקפיצה לרוחק הוא הגן על תוארו מסיאול כשקבע תוצאה של 8.67 מטר. בשלב המוקדמות קבע לואיס שיא עונתי של 8.68 מטר. בריצת 4X100 מטר בתוצאה של 37.40 שניות המהווה שיא עולם.
ביוגרפיה > 1993

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט זכה לואיס במדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 19.99 שניות, אחרי פרנקי פרדריקס (19.85 שניות) וג'ון ריגס (19.94 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.02 שניות.
ביוגרפיה > 1996 > אלוף אולימפי בפעם הרביעית ברציפות

באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכה לואיס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בפעם הרביעית ברציפות קפיצה לרוחק בתוצאה של 8.50 מטר, לפני ג'יימס בקפורד (אנ') מג'מייקה (8.29 מטר) ובן ארצו ג'ו גרין (אנ') (8.24 מטר) ובכך היה לאתלט השני בהיסטוריה שזכה להישג זה אחרי בן ארצו אל ארטר בזריקת דיסקוס.
לאחר מכן הקריירה של לואיס כאתלט הייתה בסימן דעיכה, עד לפרישתו בשנת 1997.
אחרי הפרישה מספורט תחרותי

בשנת 2011 ביקש לואיס להתמודד על מושב בסנאט של מדינת ניו-ג'רזי, אולם הוא פרש מהמירוץ, בעקבות פסיקת בית משפט פדרלי, שקבע כי אינו רשאי להתמודד כיוון שאינו מתגורר במדינה לפחות ארבע שנים.
לקריאה נוספת

מישל נוריס, גם אני אמריקאי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 221, אוקטובר 2016
מוטי בסוק, המשחקים האולימפיים אתונה - טוקיו (1896–2020), "קרל הגדול לואיס", עמ' 183–197; "לואיס וג'וינר קרסי", עמ' 204–207; עמ' 216–217.
הערות שוליים

↑  Lewis, Carl - Hutchinson encyclopedia
↑  Carl Lewis on Being Vegan
↑  ביוגרפיה מתוך האתר הרשמי
↑  מלכת הספורט: ההיסטוריה של האתלטיקה בתקופה המודרנית - משה גנוט
1 2 3 4 5  דירוגים שנתיים ב-100 מטרים
1 2 3  דירוגים שנתיים בקפיצה לרוחק
↑  אתלטים בגיל 18–20 מתחרים כנוער
↑  שיאים אולימפיים בעיתיים
↑  שיאי העולם שהושגו בגבהים סומנו באות 'altitude) 'A)
↑  תוצאה זו מוגדרת כגבול מכיוון שהיא שווה ל-28 פיט
↑  Track and Field News, August 1982, vol. 35, #6, p.28–29
↑  תוצאות גמר הקפיצה לרוחק - הלסינקי 1983
↑  תוצאות גמר 100 מטרים - הלסינקי 1983
↑  Track and Field News August 1983, vol. 36, #7, p.4, 9
↑  תוצאות גמר מרוץ השליחים 4X100 - הלסינקי 1983
↑  Track and Field News, June 1983, vol. 36 #5, p. 6,7
↑  קרל לואיס
↑  תוצאות גמר קפיצה לרוחק - רומא 1987
↑  תוצאות גמר 4X100- רומא 1987
↑  Track and Field News, December 1987, vol. 40, #12, p. 28
↑  כתבה מתוך ה-Times Online
↑  עוד פרטים על קרל לואיס - לארי שוורץ מתוך אתר espn
↑  100 סיפורי הספורט הגדולים (מס' 28)
↑  ESPN.com: King Carl had long, golden reign
↑  BBC SPORT | WORLD ATHLETICS | 2001 has a lot to live up to
↑  Powell breaking long jump world record named 5th Greatest Moment
↑  מייק פאוול - מתוך U.S.A - T&F
↑  Track and Field News, September 1988, vol. 41 #9, p. 18–19
↑  Track and Field News, August 1991, vol. 44 #8, p. 14–15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1642068490492  CiNii: DA05185435  GND: 119031701  World Athletics: 14244008  ICCU: RMSV987305  ISNI: 0000 0000 8178 226X  LCCN: n83232052  LNB: 000351071  NARA: 10568293  NDL: 00470443  NLK: KAC2021S6974  NTA: 075169185  SNAC: w6pv7kdq  VIAF: 111594385   WorldCat (עם VIAF): 111594385 
קרל לואיס מתכונן לזינוק ב-100 מטרים
יובל מנדלסון

| --- | --- |

יובל מנדלסון, 2001
 לידה:  25 באוקטובר 1982 (בן 42) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
יובל מנדלסון (נולד ב-25 באוקטובר 1982) הוא מוזיקאי, שחקן, תסריטאי, מורה ובמאי ישראלי. סולן להקת "יובל מנדלסון והמסע לפולין". מוכר בעיקר כסולן להקת הרוק "שייגעצ".
ביוגרפיה

מנדלסון גדל ברמת גן ולמד בתיכון בליך.
ב-1996 הקים את להקת "טיטי מחפשת בית", שהתפרקה ביוני 1999.
בספטמבר 1999 קמה להקת "שייגעצ", שחבריה היו אז מנדלסון, דנה רגב, אבי מרקוביץ' ושיקו פלדמן . לאחר הקלטת האלבום הראשון "ניו יורק-רפיח" עזבה רגב את הלהקה, ואת מקומה תפס אסף רייז. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים נוספים: "משקאות חריפים" (2004), "להפסיק לאכול עוגות" (2006) ו"איזה יופי" (2008), עד שהפסיקה את פעילותה בשנת 2011.
מנדלסון היה חבר בלהקת "The Blueberries", שם ניגן בס, עם רועי בן ארצי ואבי מרקוביץ'. בנוסף, הפיק מוזיקלית את "חומרים רטובים", האלבום הראשון של להקת "ביט 69".
בשנת 2006 גילם את דמותו של שי בסרט "מישהו לרוץ איתו", המבוסס על ספרו של דויד גרוסמן. בשנת 2008 סיים לימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע וטלוויזיה. באותה שנה החל להשתתף בפאנל תוכנית הלילה "טינופת" בערוץ הוט 3, ששודרה במשך שתי עונות. בשנת 2009 השתתף בסדרה "גירושים נפלאים" ב-yes.
בשנים 2010–2011 ביים לצד נדב הולנדר, כתב וכן שיחק בקומדיית האימים "חתולים על סירת פדלים", שיצאה לאקרנים במרץ 2012. לאחר מכן ביים קליפים ליזהר אשדות, "קרח תשע", "מוניקה סקס" ולעצמו.
החל משנת 2009 הופיע מנדלסון עם להקתו "הלובסטרים", ובפברואר 2013 יצא אלבומם הראשון, "הצורה הגאומטרית", בחברת היי פידליטי.
בשנת 2014 הקים את להקת "לואי מרשל", יחד עם דן תורן, יובל שפריר, עופר קורן ורועי הדס. אלבומם הראשון, "כל הסימנים מראים", יצא בדצמבר באותה שנה. כל שירי האלבום נכתבו על ידי מנדלסון ותורן במשותף והופקו על ידי שפריר. הלהקה גייסה את הכסף להפקת האלבום במימון ההמונים, באתר הדסטארט. באותה שנה, הגיש את "דאבל טייק", מגזין הקולנוע של אתר וואלה, לצד ריקי בליך.
ב-2015 השתתף בסדרה "החדש של עומרי גורדון". באותה שנה החל ללמד אזרחות וקולנוע בתיכון בליך ברמת גן.
בשנת 2016 עלתה לאוויר בערוץ הילדים הסדרה "גרעינים" אותה יצר יחד עם דנה פרידר ויונתן בר-אילן. באותה שנה החל להגיש פינה קבועה בתוכנית "היום בלילה עם גורי אלפי" בשידורי קשת, ובה ביצע שירים שכתב לבתו בלה. השירים יצאו גם באלבום שיצא בהמשך אותה שנה, "יובל המנוול – שירים לבלה". בשנת 2018 עלתה בהוט הסדרה "אוטונומיות" בה שיחק.
החל משנת 2017 מופיע ומקליט עם להקת "יובל מנדלסון והמסע לפולין". בספטמבר 2019 יצא לאור אלבומם הראשון והושק במועדון הבארבי. בהופעה התארחו חברי להקת "שייגעצ", שניגנו יחדיו לראשונה מזה שמונה שנים. בין חברי ההרכב המוזיקאית אור אדרי.
בינואר 2020 התאחדה להקת שייגעצ להופעה מלאה במועדון ההאנגר בת"א אל מול קהל של אלפים. בהמשך אותה שנה, החל מנדלסון להקליט את האלבום "יובל המנוול 2: אזרחות טובה". האלבום כולל שירי מחאה בהם משולבים תכנים מתוכנית הלימוד לאזרחות.
החל מ-2020 משתתף מנדלסון בסדרה פלמ"ח בערוץ TeenNick בתפקיד מנחם בגין.
ביוני 2020 יצא אלבום הילדים "מגש הקצב" של המוזיקאי והקולנען הישראלי נדב הולנדר, פרויקט מוזיקלי המבוסס על טקסטים של המשורר נתן אלתרמן בהשתתפותו של מנדלסון יחד עם ענת מושקובסקי ורוני וגנר.
בשנת 2021 השתתף באלבום האוסף "הוצאו מהקשרם", אלבום המוקדש לשיריו של יענקל'ה רוטבליט. במסגרתו ביצע את השיר "על מות האימפריה".
בשנת 2022 הופיע בעונה השנייה של מקיף מילאנו בתור אפי.
בשנת 2022 השתתף בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
חיים אישיים

מנדלסון מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשניים.
מנדלסון עובד כמורה לאזרחות וקולנוע בבית ספר בליך ברמת גן.
דיסקוגרפיה > עם שייגעצ

ניו יורק-רפיח (2001)
משקאות חריפים (2004)
להפסיק לאכול עוגות (2006)
איזה יופי (2008) (מיני-אלבום)
חידושים והמצאות (2022) (מיני-אלבום)
דיסקוגרפיה > עם המסע לפולין

יובל מנדלסון והמסע לפולין (2019)
המסע נמשך (2022)
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

הצורה הגאומטרית (2013)
יובל המנוול – שירים לבלה (2016)
יובל המנוול 2 – אזרחות טובה (2020)
דגנרט במקלט (2024)
דיסקוגרפיה > עם The Blueberries

stinky cheese
דיסקוגרפיה > עם לואי מרשל

כל הסימנים מראים (2014)
דיסקוגרפיה > עם נדב הולנדר

מגש הקצב (2020)
פילמוגרפיה

מישהו לרוץ איתו – שי (2006)
חתולים על סירת פדלים – דובל'ה (2012)
טלוויזיה

טינופת (2008–2009)
גירושים נפלאים – להב סוקצבר (2009)
הינשופים (2012)
החדש של עומרי גורדון – קורמוש (2015)
גרעינים – אפרים המופלא (2016)
אוטונומיות (2018)
פלמ"ח (סדרת טלוויזיה) – מנחם בגין (2020)
הערות שוליים

↑  גידי אביבי, הילדים של מוניקה, באתר הארץ, 8 ביולי 2004
↑  אסף כהן, עכבר העיר, הטוב, הרע והמכוער, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2006
↑  אדם אבולעפיה, ‏אין מה לרוץ, באתר גלובס, 18 ביולי 2006
↑  אורי קליין, "חתולים על סירת פדלים": אימה מחושבת מדי, באתר הארץ, 9 באפריל 2012
↑  נויה כוכבי, יובל מנדלסון: הילד הרע הוא קלישאה, באתר הארץ, 22 במאי 2009
↑  ביקורת:*  בן שלו, הלב הגדול של יובל מנדלסון, באתר הארץ, 6 במרץ 2013
↑  גלית עדות, ‏כשסולן "שייגעצ" ודן תורן נפגשו: הכירו את "לואי מרשל", באתר מעריב אונליין, 20 בינואר 2015
↑  יובל מנדלסון, המורה לאזרחות מבין ומיישם, באתר הארץ, 27 בינואר 2020
↑  תימורה לסינגר, ‏מאז תהילת "הכבש ה-16" לא נצפה גל כזה של אלבומי ילדים. כמותי ואיכותי גם יחד. הנה כמה מומלצים, באתר גלובס, 13 באפריל 2017
↑  יעקב בר-און, ‏רוטבליט אלטרנטיבי: האלבום שמצדיע לקלאסיקון והמורד של המוזיקה העברית, באתר מעריב אונליין, 3 בפברואר 2021
↑  דפנה ארד, משיר גוטליב עד איתי שגב: 5 מפורסמים שהפכו למורים, באתר Xnet‏, 19 באוגוסט 2018
↑    שני נחשוני, המורה השתייגעצ, באתר "ידיעות אחרונות", 16 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502612705171  ISNI: 0000 0004 9262 8590  MusicBrainz: 5182308a-829a-44fe-a6e1-6408e62ec80c  VIAF: 308279501   WorldCat (עם VIAF): 308279501
מכנסיים

מכנסי ג'ינס
מכנסיים הם בגד הנלבש על חלקו התחתון של הגוף, כאשר הוא מכסה כל רגל בנפרד (בהבדל מבד המכסה את שתי הרגליים יחד כדוגמת חצאית).
מכנסיים מתייחסים בדרך כלל לבגדים מחויטים עם קו מותניים מותאם, כיסים ורוכסן. המילה מכנסיים שימשה לעיתים קרובות כדי להתייחס לבגדים תחתונים, אבל היא גם מונח רחב יותר.
המילה "מכנס" משמשת בלשון הדיבור ומקבילה לשרוול בחולצה ומתארת למעשה חצי מכנסיים.
היסטוריה

המכנסיים הומצאו בממלכת פרס, כדי להקל על הפרשים את הישיבה על סוסים. את המכנסיים לובשים החל מקו המותניים והם מוחזקים במקומם על ידי כפתורים, רוכסן, חגורה, כתפות, או רצועת גומי.
בתרבות המערב מכנסיים הם הבגד החיצוני המקובל לפלג הגוף התחתון לגברים החל מהמאה ה-16. במערב, נשים לא נהגו ללבוש מכנסיים עד אמצע המאה ה-19, אז הפכו לפופולריים בקרב נשים אירופאיות ממעמד הביניים. המכנסיים התקשרו לתנועות פמיניסטיות והפכו סמל למאבק על שוויון מגדרי וחופש הבחירה של האישה, ובאו לייצג כוח, שוויון וחופש. לבישת מכנסיים מקובלת כיום הן בקרב גברים והן בקרב נשים.
מכנסי הנשים הקצרים הובאו לארץ ישראל על ידי מהגרות יהודיות ממזרח אירופה בתקופת העלייה השנייה והעלייה השלישית. מכנסיים קצרים הם פריט לבוש פרקטי שמתאים לטמפרטורות הגבוהות בקיץ.
בישראל

מכנסי הנשים הקצרים הובאו לארץ ישראל על ידי מהגרות יהודיות ממזרח אירופה בתקופת העלייה השנייה והעלייה השלישית.
בחודשי הקיץ, מתאים לתושבי ישראל ללבוש מכנסי ״שורטס״ העולים מעל קו הברך וגם הם מגיעים בשלל גזרות. סוגי המכנסיים הם רבים ומגוונים, ביניהם נמצא הסוג ״סקיני״ שהוא סוג שצמוד לרגליים ועוטף את הרגל בכך שמראה את צורתה. ישנה עוד גזרה הנקראת ״גזרה גבוהה״ המדגישה את קו המותן.
סוגי מכנסיים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: לחלק לפי בד, אורך וכדומה.
מכנסי ג'ינס
מכנסיים קצרים
מכנסי קרגו (דגמ"ח)
מכנסיים ארוכים
מיני מכנסיים
מכנס חצאית
מכנסי ברמודה
ניקרבוקרים
מכנסי קאפרי (או מכנסי "שלושת-רבעי")
מכנסי "שבע שמיניות"
מכנסי-רכיבה
מכנסי-בלון (כינוי למכנסיים-נפוחים שדומים לבלונים)
אימונית (טרנינג)
מכנסיים מתרחבים (שהיו פופולריים בעיקר בשנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20)
מכנסי צינור
מכנסים מוצהרים
אברקיים
שקי אוקספורד
מיחזור משביח למכנסיים

ממכנסיים ארוכים שכבר אינם נלבשים אפשר ליצור מכנסיים קצרים על ידי גזירת המכנסים. ממכנסיים ארוכים אפשר גם לעשות חצאית, פותחים את התפר הפנימי של המכנסיים, מניחים זה על זה את משולש המפשעת. ולרוב גם מוסיפים משולש בד בין שני המכנסים כדי להרחיב מעט את החצאית שנוצרה.
ממכנסי ג'ינס, שהבד ממנו הם עשויים הוא חזק, יוצרים שלל מוצרים כגון תיקים, וכריות הוא משמש גם באמנות הסיבים.
בתרבות > יום ללא מכנסיים

החל משנת 2002 מצוין יום ללא מכנסיים, בו ברחבי העולם אנשים נוסעים ברכבת התחתית בתחתונים.
בתרבות > בדתות > בהלכה היהודית

הכהנים במקדש נצטוו ללבוש מכנסיים קצרים: "וַעֲשֵׂה לָהֶם מִכְנְסֵי בָד לְכַסּוֹת בְּשַׂר עֶרְוָה, מִמָּתְנַיִם וְעַד יְרֵכַיִם יִהְיוּ" (שמות כח, מב).
רוב הנשים היהודיות-האורתודוקסיות אינן לובשות מכנסיים. לפי דעת חלק מהפוסקים, אשה הלובשת מכנסיים עוברת על האיסור "לא ילבש", המבוסס על הפסוק ”לֹא יִהְיֶה כְלִי גֶבֶר עַל-אִשָּׁה, וְלֹא-יִלְבַּשׁ גֶּבֶר שִׂמְלַת אִשָּׁה” (ספר דברים, פרק כ"ב, פסוק ה') שאוסר על לבישת בגדי גבר על ידי אישה ולהפך. ישנם פוסקים האומרים שכיון שכיום נהוג שנשים לובשות מכנסיים איסור זה לא חל עליהן. מוסכם בקרב רוב הפוסקים שמטעמי צניעות על אישה להימנע מלבישת מכנסיים. גבר הלובש מכנסיים המיועדים לאישה עובר על האיסור.
ראו גם

מכנסיים כלבוש נשים
הערות שוליים

↑  Dolores Monet, A History of Trousers and Pants in Western Culture, Bellatory, ‏2022-12-11 (באנגלית)
↑  מכנס ומכנסיים ועוד פריטי לבוש בסיומת זוגי או רבים, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏14 ביוני 2012
↑  דר' ישראל צבי כנר, אנציקלופדית השיאים, הוצאת מלוא בע"ם עמוד 16
1 2 3  און ברק, הסדנה להיסטוריה חברתית, המכנסיים הקצרים הגיעו לפלשתינה עם החלוצות, ומיד הלהיטו את הרוחות, באתר הארץ, 2 ביוני 2020
↑  Marc Bain, A brief history of women’s fight to wear pants, Quartz, ‏2019-05-08 (באנגלית)
↑  שרון טמיר, ‏המדריך השלם למכנסיים המושלמים, באתר ‏מאקו‏, 10 במאי 2012
↑  Trouser suit into a skirt and waistcoat, Restyling Your Wardrobe, 1976, New York: TIME _LIFE, 1976, The Art Of Sewing, עמ' 117, 124-125. (באנגלית)
↑  איך הופכים מכנסי ג'ינס לחצאית?, באתר Style noy
↑  Artist Uses Denim Jeans to Create Hyper-Realistic Art, Inside Hook (באנגלית)
↑  "The No Pants Subway Ride". Improv Everywhere (באנגלית אמריקאית). 2008-12-11. נבדק ב-2016-12-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553672705171  BnF: cb119877484 (data)  GND: 4160686-3  LCCN: sh85138084  NKC: ph1060150 
חברי להקת הבנים הקוריאנית D-Crunch ‏(디크런치) (אנ') לבושים במכנסיים שחורים ואדומים
שלוש נשים יהודיות בתוניסיה לבושות במכנסיים (1889)
יחזקאל המאירי

יחזקאל המאירי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יחזקאל המאירי (16 באפריל 1934–21 בפברואר 1989)היה  דור חמישי לבני צפת, סופר, עיתונאי ומייסד מוזיאון בית המאירי, שהפך למפעל חיים במשך 30 שנה.
ביוגרפיה

המאירי היה דור חמישי בארץ למשפחתו שהגיעה לצפת מאירן, אחרי  רעידת האדמה בשנת 1837. מגיל 16 שימש כתב בשבועון הילדים של העיתון ידיעות אחרונות, וסיפר לילדים מסיפורי צפת. משנת 1953 שימש כתב מן המניין בעיתון ידיעות אחרונות, וכן ברשת הרדיו קול ישראל, ככתב הרדיו בצפון הארץ. בדרכו המיוחדת סיפר המאירי על התרחשויות שונות ביישובי הצפון בגבול הצפון, ונגע בסיפורים אישיים. המאירי הנחה תוכניות רדיו בנושא צפת, ויש האומרים כי בהן נולד הביטוי: "זקני צפת".
בשנות ה-60 ספרה לו מכרה על היעלמותו של ראובן ליבס והוא סייע לה באיתור עדות שליבס נמצא בכלא תדמור בסוריה. לאחר שחרורו של ליבס ישב איתו המאירי לשמוע את סיפורו, אותו כתב בספר שבויי סוריה. ספרים נוספים שכתב היו על מלחמת ששת הימים ברמת הגולן ועל מלחמת העצמאות ("צפת בצבת"). במשך 30 שנה עסק המאירי בשיקום ושיחזור מערכות מבנים בעיר העתיקה בצפת, והקים את מוזיאון בית המאירי בצפת, המוקדש למאתים שנות היסטוריה של העיר.
נפטר בשנת 1989, לאחר שזכה לראות את חלום חייו, בדמות המוזיאון לחקר תולדות היישוב היהודי בצפת, מתגשם. לאחר פטירתו הוקדש חדר מיוחד במוזיאון להנצחת האיש ועשייתו המגוונת. הובא למנוחות בבית העלמין היהודי העתיק של צפת.
ספריו

משני עברי הרמה, הוצאת א. לוין אפשטיין, 1994.
צפת בצבת : צפת במצור ובקרב תש"ח, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1988
שבויי סוריה א', הוצאת בוסתן, 1974
שבויי סוריה ב לתדמור ובחזרה, הוצאת מודן
בתי כנסת בצפת - קורות, אמונות ודמויות, הוצאת בית המאירי, ה'תשמ"ב
מאורעות הדמים אב תרפ"ט - אב תשל"ט, חמישים שנה לטבח בצפת, הוצאת בית המאירי, ה'תשמ"א
הערות שוליים

↑  דויד שליו, חובתי לישראלים בכלא תדמור, דבר, 29 ביוני 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276548305171  BnF: cb12772362z (data)  GND: 1127624350  ISNI: 0000 0000 6696 8234  LCCN: n88174715  NTA: 164356924  VIAF: 65565098   WorldCat (עם VIAF): 65565098 
מצפור על שם יחזקאל המאירי בצפת. מימין - הר מירון, למטה - בית הקברות היהודי