יחסי הונגריה–סלובקיה
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במחצית השנייה של שנות ה-30 היו בהונגריה כאלה שראו בגרמניה הנאצית את הכלי באמצעותו יושבו להונגריה השטחים שאבדו לה. ואכן כבר בנובמבר 1937 הבטיח היטלר להונגרים כי יקבלו חלק מצ'כוסלובקיה, זאת במסגרת התוכנית הנאצית להשתלט על צ'כוסלובקיה ולפרק אותה.
בנספח שצורף להסכם מינכן, שנחתם ב-30 בספטמבר 1938, נקבע כי על צ'כוסלובקיה לשאת ולתת עם הונגריה על פתרון המחלוקות הטריטוריאליות שביניהן. באוקטובר אותה שנה הונגריה פתחה בדיונים עם צ'כוסלובקיה. לאחר מספר ימי דיונים הודיעו הצדדים על כישלון השיחות. ב-29 באוקטובר ביקשו הונגריה וצ'כוסלובקיה מאיטליה וגרמניה להיות לבוררים בסכסוך ביניהן, והודיעו מראש כי יכבדו את תוצאות הבוררות.
הבוררות התקיימה בטירת בלוודרה בווינה, ב-2 בנובמבר 1938. הבוררים היו שר החוץ הגרמני ריבנטרופּ ושר החוץ האיטלקי גליאצו צ'אנו. במשלחת הגרמנית השתתף גם הרמן גרינג. בראש המשלחת ההונגרית עמד שר החוץ קלמן קניה והשתתף בה גם פאל טלקי שמונה זמן קצר לאחר מכן לראש הממשלה. בראש המשלחת הצ'כוסלובקית עמד שר החוץ פרנטישק כבאלטובסקי.
בפסק הבוררות נקבע כי סלובקיה תעביר להונגריה שלושה מחוזות בסלובקיה, וכן שטחים נרחבים בזובקרפטיה, בסך הכל 12,000 קמ"ר. בשטחים שהועברו היו יותר ממיליון תושבים, מהם כ-60% הונגרים וכ-35% סלובקים.
ב-14 במרץ 1939 הכריזה סלובקיה על עצמאותה ועל הקמת הרפובליקה הסלובקית, והונגריה הייתה המדינה הראשונה שהכירה בה דה פקטו ודה יורה. בעקבות כך רותניה הקרפטית הכריזה אף היא על עצמאות, אך נכבשה מיד על ידי הונגריה. עד מהרה פלשו כוחות הונגריים לסלובקיה, והלחימה נמשכה עד ה-4 באפריל אותה שנה, אז ממשלת טיסו הסכימה להיכנע להונגריה, ומסרה לה כ-1000 קמ"ר במזרח סלובקיה.
ב-23 במרץ חתמה סלובקיה על אמנת ברלין עם גרמניה הנאצית, במטרה שתתן לה תמיכה נגד שאיפותיה הטריטוריאליות של הונגריה.
בספטמבר 1939 השתתפה סלובקיה במתקפה הגרמנית נגד פולין, ואף קיבלה שטחים שהועברו לפולין בשנת 1938. הונגריה לעומת זאת תמכה בפולין, ומשום כך סירבה לצבא הסלובקי להשתמש ברכבות הונגריות בדרכו לפולין, ולאחר מכן אף קלטה עשרות אלפי פליטים מפולין.
במהלך השנתיים הראשונות של מלחמת העולם השנייה, סלובקיה והונגריה ניסו לשפר את היחסים עם ברית המועצות, ולהשתמש בהתקרבות הסובייטית-הגרמנית לצורך האינטרסים שלהם. בעוד הסלובקים ניסו לשתף פעולה עם הקרמלין על בסיס הטענות הסובייטיות לזקרפטיה, ההונגרים תכננו פעולה מקבילה עם הצבא האדום נגד רומניה, להחזרת טרנסילבניה להונגריה ובסרביה לברית המועצות. לעומת זאת, מוסקבה היססה עד קיץ 1940, האם לבחור בהתקרבות לסלובקיה (ורומניה), או לתמוך בשאיפות הונגריה. ביוני 1940 תמכו הרוסים בתביעות הונגריה נגד רומניה, ובעקבות כך הצליחה הונגריה ללחוץ על גרמניה הנאצית לאשר בבוררות וינה השנייה באוגוסט 1940 את דרישותיה לסיפוח צפון טרנסילבניה. ב-3 בספטמבר 1940 חתמה ברית המועצות על הסכם סחר עם הונגריה, אך לא מחתה נגד הצטרפותה של הונגריה להסכם התלת-צדדי בנובמבר 1940. בסתיו 1941 שלחו הרוסים את דגלי הונגריה, שנתפסו במהלך דיכוי המרד ההונגרי של 1848 על ידי הצבא הרוסי. עם זאת, הקרמלין לא הצליח להתגבר על השפעת ברלין בהונגריה, אשר מילאה את תפקיד המגן נגד הרוויזיוניזם הסלובקי, ומסרה לה שטחים חדשים ביוגוסלביה בסתיו 1941.
ביוני 1941 הכריזו שתי המדינות מלחמה על ברית המועצות, ובדצמבר אותה שנה הכריזו מלחמה על בריטניה וארצות הברית.
במהלך שנת 1942 השתפרו היחסים בין סלובקיה להונגריה, ולאחר התהפכות הגלגל לטובת בעלות הברית ניסו שתי המדינות לעבור לצד בעלות הברית. בינתיים, הונגריה רמזה באופן לא רשמי לסלובקיה כי ניתן יהיה לבטל את גבולות 1938, אם תתמזג סלובקיה עם הונגריה בקונפדרציה.
בקיץ 1944 פרץ המרד הסלובקי, ובעקבות כך כבשו הגרמנים את המדינה לחלוטין, ובאוקטובר אותה שנה כבשו הגרמנים את הונגריה, והחליפו את מיקלוש הורטי, שניסה לעבור לצד בעלות הברית, בפרנץ סלשי איש צלב החץ, שהיה פרו-גרמני.