stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוח'תר
הערות שוליים

↑  Tajikistan: Provinces, Major Cities & Urban Settlements - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
↑  КЛИМАТ УЛАН-БАТОРА (ברוסית). Pogoda.ru.net. נבדק ב-4 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
"Kurgan-Tyube,Tajikistan". Climatebase.ru. נבדק ב-31 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
"Climate Normals for Kurgan-Tjube". National Oceanic and Atmospheric Administration. נבדק ב-31 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טג'יקיסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בו פיפ (צעצוע של סיפור)

| --- | --- |

דמותה של בו פיפ מצעצוע של סיפור 4
 סוג:  דמות אנימציה
 שם סרט:  הסרטים מרכזיים צעצוע של סיפור צעצוע של סיפור 2 צעצוע של סיפור 3 צעצוע של סיפור 4 צעצוע של סיפור 5 סרטי ספין אוף צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי צעצוע של סיפור בקיצור: חיית מסיבות חיי מנורה
 תוכנית טלוויזיה:  באז שנות אור ממפקדת הכוכב (רק בפתיח)
 הופעה ראשונה:  צעצוע של סיפור
 הופעה אחרונה:  צעצוע של סיפור 5
 יוצרים:  ג'ון לאסיטר, פיט דוקטר, אנדרו סטנטון, ג'ו רנפט 
 גילום הדמות:  אנני פוסט
 דיבוב בשפה העברית:  שרון אלימלך (צעצוע של סיפור) עדי טופול (צעצוע של סיפור 2) אילנית גרשון (צעצוע של סיפור 4)
 מידע
 גזע:  צעצוע
 מין:  נקבה
 מקצוע:  רועת צאן
 חברה בקבוצה:  שריף וודי באז שנות אור מזלגוני ג'סי מר תפוח אדמה רקסי סלינקי דוג האם גברת תפוח אדמה באני ודאקי
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 דמויות קשורות
 משפחה:  אנדי דייוויס (לשעבר), מולי דייוויס (לשעבר), גרי (לשעבר)
 
בו פיפ (באנגלית: Bo Peep) היא דמות מתוך הזיכיון "צעצוע של סיפור", שהופיעה לראשונה בתור דמות משנית ומושא אהבתו של וודי בסרטים "צעצוע של סיפור" ו"צעצוע של סיפור 2". לאחר שניתנה למישהו אחר לפני אירועי הסרט "צעצוע של סיפור 3", חזרה בו לסרט "צעצוע של סיפור 4" בתפקיד מרכזי. הדמות דובבה במקור על ידי אנני פוטס, ובעברית על ידי שרון אלימלך (הסרט הראשון), עדי טופול (הסרט השני) ואילנית גרשון (הסרט הרביעי). דמותה של בו פיפ מבוססת על שיר הילדים "בו פיפ הקטנה".
אודות הדמות > צעצוע של סיפור

הדמות הוצגה בצעצוע של סיפור כבובת פורצלן ליד מנורה יחד עם כבשה-תלת-ראשית אשר שייכת למולי, אחותו של אנדי. למרות זאת, אנדי משחק בה יחד עם שאר הצעצועים. במשחקים של אנדי היא ידועה בתור "העלמה במצוקה" בסיפורים. בו היא מושא אהבתו של וודי, ומשמשת כקול ההיגיון בשיחות ביניהם היא עדינה, נחמדה וטובת לב. כאשר וודי היה עצוב, מכיוון שבאז לקח את כל תשומת הלב מחבריו הצעצועים, היא ניסתה לעודד אותו, אפילו כשהוא נעלם היא דאגה לו. לאחר שוודי זרק את באז מהחלון, היא הייתה היחידה שלא כעסה עליו. בסוף הסרט, כשוודי ובאז חזרו הביתה, היא נשקה לוודי בחג המולד.
אודות הדמות > צעצוע של סיפור 2

בסרט צעצוע של סיפור 2, כיכבה בו פיפ בהתחלה ובסוף הסרט כאשר היא התחילה עם וודי ואומרת לו שלאנדי אכפת ממנו לא משנה איך הוא.
אודות הדמות > צעצוע של סיפור 3

בסרט צעצוע של סיפור 3, בו פיפ לא דיברה וכמעט ולא נראתה בסרט, היא הופיעה בפלאשבקים של אנדי כשהיה ילד קטן. לאחר מכן בתחילת הסרט נחשף, כי היא הייתה אחת מהצעצועים שנתרמו למישהו אחר.
אודות הדמות > צעצוע של סיפור 4

בסרט צעצוע של סיפור 4, כיכבה בו פיפ בתפקיד מרכזי. בתחילת הסרט נחשף כיצד בו וודי נפרדו, בזמן שהם הצילו את RC מהשיטפון, מולי תרמה את בו פיפ והמנורה למישהו אחר.
כאשר וודי וחברו מזלגוני חפשו את הרכב של משפחתה של בוני הם עברו ליד חנות עתיקות וראו את המנורה של בו. בחנות וודי שאל בובה בשם גאבי גאבי אם היא ראתה את בו, והיא אמרה שאם הוא ייתן לה את התיבה הקולית, היא תסכים. וודי ברח אל מגרש המשחקים ומזלגוני נחטף. במגרש המשחקים, וודי התאחד מחדש עם בו פיפ ועם הכבשים שלה: "נכס", "צאן" ו"ברזל". בו בהתחלה לא הסכימה לעזור לו, אבל מהר מאוד שינתה את דעתה. בעזרתם של באז ועוד כמה צעצועים בשם גיגל מקדימפלס, דאקי ובאני ודיוק קאבום, הם ניסו להציל את מזלגוני ללא הצלחה. וודי לא רצה לוותר אולם בו ושאר הצעצועים הלכו. וודי הגיע להסכם עם גאבי גאבי, הוא נתן לה את התיבה הקולית והיא שחררה את מזלגוני, אולם הילדה הרמוני לא רצתה אותה. לאחר ששמעה את גיגל מקדימפלס על הנאמנות של וודי, הבינה בו שוודי צדק ורצה לעזור לוודי כדי למצוא לגאבי גאבי ילדה חדשה. ביריד, גאבי גאבי ראתה ילדה אבודה בוכה ובעזרתם של וודי, בו ושאר הצעצועים היא זכתה לאימוץ מצד הילדה והיא התאחדה עם הוריה וגאבי גאבי הפכה למאושרת. וודי ובו נאלצו שוב להיפרד, אולם לאחר שיחת תמיכה מבאז הבין וודי כי עליו להישאר עם בו. לאחר שנפרדו מהצעצועים, וודי ובו חזרו להיות יחד ביריד ומצאו להם חיים חדשים במציאת בעלים חדשים לצעצועים.
אודות הדמות > חיי מנורה

הסרט הקצר חיי מנורה מתרחש לאחר שוודי נפרד מהצעצועים ונשאר עם בו ביריד, שם היא ספרה לו על מה שקרה לה במשך כל הזמן מאז שמולי תרמה אותה ועד שמצאה את יעודה במגרש המשחקים. הסרט הופץ בדיסני+ ב-31 בינואר 2020.
הערות שוליים

↑  Bownass, Helen (22 ביוני 2019). "Exclusive: Toy Story 4 team reveals truth behind Bo Peep's feminist transformation". Stylist. נבדק ב-11 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
דמותה של בו פיפ בצעצוע של סיפור 4
המנון הפלמ"ח

"שיר הפלמח" בשער "עלון הפלמ"ח", קיץ תש"ב 1942
הבית הראשון מתוך המנון הפלמ"ח, חרוט באנדרטת חטיבת הנגב (1968)
"המנון הפלמ"ח" חובר על ידי זרובבל גלעד בקיץ 1942, לארגון הפלמ"ח שהוקם על ידי ההגנה באותה שנה, פורסם ב"עלון הפלמ"ח" ונפוץ בפלוגותיו, הולחן בלחן עממי רוסי, ואחר חובר לחנו על ידי דוד זהבי, אשר התקבל. השיר זכה לביצועים רבים, בין השאר, של הזמרת יפה ירקוני. הוא מושר על ידי חברי הפלמ"ח באספות ומפגשים, ומנוגן ומושר בטקסים ובכלי התקשורת בימי זיכרון. הוא מצוטט באתרי זיכרון, כגון באנדרטת חטיבת הנגב.
פרקי השיר ותכניו

השיר המחורז, הכולל ארבעה בתים, מפרט מכלול ערכים לחברי הפלמ"ח יראו כקוד מחייב תמידי להתנהגותם.

בבית הראשון, מפורטת יכולת העמידה במצבי משבר ומצוקה, הצייתנות לפקדה ולצו המפקדים, והמסירות המתמדת:
מִסָּבִיב יֵהוֹם הַסַּעַר

אַךְ רֹאשֵׁנוּ לֹא יִשַּׁח

לִפְקֻדָּה תָּמִיד אֲנַחְנוּ,

תָּמִיד אָנוּ, אָנוּ הַפַּלְמָ"ח
בבית השני נכתב על אהבת ארץ ישראל בגבולותיה המנדטורים: במזרח: מדבר ערב, במערב: הים התיכון, בצפון: מטולה ובדרום: הנגב; אל משמר הארץ מגויסים חברי הפלמ"ח החמושים.
מִמְּטוּלָה עַד הַנֶּגֶב,

מִן הַיָּם עַד הַמִּדְבָּר -

כָּל בָּחוּר וָטוֹב - לַנֶּשֶׁק

כָּל בָּחוּר עַל הַמִּשְׁמָר!
השורה הראשונה והשנייה משוחחות עם פסוק בספר יהושע, פרק א', פסוק ד': "מֵהַמִּדְבָּר֩ וְהַלְּבָנ֨וֹן הַזֶּ֜ה וְֽעַד־הַנָּהָ֧ר הַגָּד֣וֹל נְהַר־פְּרָ֗ת כֹּ֚ל אֶ֣רֶץ הַֽחִתִּ֔ים וְעַד־הַיָּ֥ם הַגָּד֖וֹל מְב֣וֹא הַשָּׁ֑מֶשׁ יִֽהְיֶ֖ה גְּבוּלְכֶֽם׃".
השורות השלישית והרביעית משוחחות עם הפסוק מספר שמואל א', פרק ט', פסוק ב' המתאר את שאול: "וְלוֹ הָיָה בֵן וּשְׁמוֹ שָׁאוּל בָּחוּר וָטוֹב וְאֵין אִישׁ מִבְּנֵי יִשְׂרָאֵל טוֹב מִמֶּנּוּ מִשִּׁכְמוֹ וָמַעְלָה גָּבֹהַּ מִכָּל הָעָם."
הבית השלישי מתאר את היכולות הנפשיות והגופניות של חברי הפלמ"ח שאותן יפעילו בשירותם (ציטוט מספר משלי, פרק ל', פסוק י"ט); הכוללות תנועה בכל נתיב גאוגרפי ללא מורא מהאויב, תוך חתירה למפגש חזיתי עמו:
נָתִיב לַנֶּשֶׁר בַּשָּׁמַיִם,

שְׁבִיל לַפֶּרֶא בֵּין הָרִים,

מוּל אוֹיֵב דַּרְכֵּנוּ יַעַל,

בֵּין נִקְרוֹת וּבֵין צוּרִים
הבית הרביעי מתאר את מידות הראשוניות, הפעולה החלוצית, והמחויבות להתגייסות מהירה וזריזה לכל מטלה אשר תדרש, בגלוי ובחשאי:
רִאשׁוֹנִים תָּמִיד אֲנַחְנוּ,

לְאוֹר הַיּוֹם וּבַמַּחְשָׁךְ

לִפְקֻדָּה תָּמִיד אֲנַחְנוּ,

תָּמִיד אָנוּ, אָנוּ הַפַּלְמָ"ח.
יצירת המלל והלחנים

זרובבל גלעד, שהיה מגויס בפלוגה א' בתחילת דרכו של הפלמ"ח, נתבקש על ידי מפקד האימון לכתוב שיר למסיבת סיום "תוכנית 200 השעות" של האימון הבסיסי. לשם כך פטר אותו המפקד מיום אימונים, אולם גלעד ויתר על הפטור וכתב את השיר בזמן ששמר. במסיבה הושמע השיר בלחן רוסי (לחן השיר "פּוֹ דּוֹלִינָם אִי פּוֹ וְזְגוֹרְיָאם" שעליו הולחן גם השיר "הלוך הלכה החבריא"). השיר מבטא את אופיו הקרבי ואת פעילותו הצבאית של הפלמ"ח ואין בו אזכור של אופיו העובד, משום שהוא נכתב חודשים ספורים אחר הקמת הפלמ"ח, בטרם נתקבל "הסדר העבודה והאימונים".
 בשנת 1943 בשעה שהחליטה תנועת הנוער העובד על גיוס כלל גרעיניה לפלמ"ח, הלחין בוגר התנועה חבר נען, דוד זהבי, לחן עברי לשיר. הלחן החדש פורסם תחת הכותרת "שיר הפלוגות" בעיתון הנוער העובד "במעלה" ביוני 1943. שם הפלמ"ח לא נזכר בפרסום בעיתון, מטעמי חשאיות, והמילים "אנו אנו הפלמ"ח!" הוחלפו ב"אנו, ההולכים בסך!". הסתרה נוספת של השם פלמ"ח, מופיעה בשירון "שנים עשר שירים לעם בשביל שירה לציבור" (בעריכת מנשה רבינא, סדרה ו', עמ' 18–19). שם נדפס השיר בשם "שיר לכת" ובמקום "אנו אנו הפלמ"ח" כתוב "אנו אנו הצבא". בעלון הפלמ"ח של נובמבר-דצמבר 1944. הוא נדפס שוב כ"שיר הפלוגות" בליווי הלחן של זהבי, ובהסתרת שם הפלמ"ח, אולם הוכנס בו עוד שינוי קל במילה אחת בבית השלישי : "כָּל בָּחוּר וְטוֹב - לַנֶּשֶׁק - בָּחוּרה עַל הַמִּשְׁמָר!". בית זה הופיע בשנית בשער "עלון הפלמ"ח" באפריל-מאי 1947. שינוי המילה בא להצביע על אופיו השוויוני של הפלמ"ח.
הערות שוליים

↑  ראו: המנון הפלמ"ח (לחן "סמרה הופ"), באתר זמרשת.
↑  ראו: המנון הפלמ"ח (דוד זהבי), באתר זמרשת.
↑  במעלה, גיליון 12 (292) 25 ביוני 1943.
↑  זמרשת, המנון הפלמח (לחן זהבי)
↑  עלון הפלמ"ח, 24-25, נובמבר-דצמבר 1944.
↑  עלון הפלמ"ח, 51-52, אפריל-מאי 1947.
בג"ץ פורז נגד להט

| --- | --- |
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 חברי המותב:  אהרן ברק, שלמה לוין, חנוך אריאל 
 דעת רוב:  אהרן ברק 
 
פסק הדין בבג"ץ 953/87 אברהם פורז נ' שלמה להט, ראש עיריית ת"א-יפו הוא פסק דין בתחום הזכות לשוויון מגדרי ועקרון איסור האפליה מטעמי מגדר בנוגע לזכותן של נשים להשתתף בהליכים לבחירת רב עיר ובכלל זה להיבחר לאספת הבוחרים. פסק הדין אשר ניתן בשנת 1988, עוסק בעתירה שהוגשה על ידי עו"ד אברהם פורז כנגד החלטת מועצת העירייה שלא לשלב נשים באספה הבוחרת של רב העיר. בהחלטתו קובע בג"ץ כי יש לבטל את החלטת מועצת העירייה מאחר שהחלטתה מפלה בין המינים מטעמים שאינם ענייניים ואינה מאזנת כראוי בין הזכות לשוויון בין המינים לבין שיקולים ספציפיים של יעילות ואפקטיביות במינוי הנציגים לאספה הבוחרת. חשיבותו של פסיקת בג"ץ, היא בדיון החוקתי בדבר כוחה של הזכות לשיווין והשפעתה על חוקים אחרים ופרשנותם אל מול אינטרסים נוגדים.
רקע

מועצת העירייה היא גוף הממלא תפקיד ציבורי על פי דין מכוח הסמכות שהוענקה לה בתקנות אשר הותקנו מכוח חוק שירותי הדת. ע"פ התקנות, נבחר רב העיר באספה בוחרת בבחירות אישיות, ישירות, שוות וחשאיות. התקנות לא מגבילות את הזכות באשר לכשירות להיבחר כחבר באספה הבוחרת, בין כגבר או בין כאישה, אך קובעות כי מחצית מנציגי מועצת הרשות המקומית באספה הבוחרת יהיו אשכנזים ומחצית מזרחים. כן נקבע, כי מספר חברי האספה הבוחרת יקבע על ידי מועצת הרשות וע"י המועצה הדתית, ובאין הסכמה ביניהן על ידי שר הדתות.
הליכים קודמים

על רקע פגמים שנפלו בהליך המינוי של נציגים לאספה הבוחרת לבחירת רב עיר, הוגשו לבג"ץ בשנת 1987 שתי עתירות על ידי ח"כ דדי צוקר וסיעת העבודה במועצת העירייה ואח'. העתירות נסבו על כך ששר הדתות מינה את נציגי מועצת העירייה, בטרם הספיקה מועצת העירייה לבחור את נציגיה ורשימת הנציגים שמונו הורכבה מגברים בלבד. בעקבות זאת, ראש עיריית ת"א-יפו, מר שלמה להט, פנה לשר הדתות וטען כי טרם קמה סמכותו למנות את נציגי מועצת העירייה, וכן כי החלטתו פגומה משום שהמינויים הכוללים שלא כדין רק גברים נעשו במטרה למנוע מהעירייה לבחור את נציגיה שהיו אמורים לכלול גם נשים. בדיון שהתקיים בשתי העתירות הגיעו כל הצדדים בהמלצת ביהמ"ש לידי הסכם כי מועצת העירייה תהא רשאית לקבוע את נציגיה לאספה הבוחרת עד ל-27 בדצמבר 1987 ואם לא תעשה כן במועד האמור תישאר החלטת שר הדתות בעינה. ביהמ"ש העליון נתן תוקף של פס"ד להסדר האמור. בעקבות כך, מועצת העירייה התכנסה לשם בחירת נציגיה באספה הבוחרת ועיקר הדיון נסב על הכללת נשים באספה. בסיום הדיון נבחרו עשרה נציגים של מועצת העירייה וביניהם אינה כלולה אישה.
דיון

על רקע החלטת המועצה הוגש ההליך בעתירה דנן אשר ביקש לתקוף את החלטת מועצת העירייה ששללה את חברותן של נשים באספה הבוחרת.
דיון > טענות עו"ד אברהם פורז ונציגי הסיעות

עו"ד פורז טען כי החלטת מועצת העירייה פגומה בעיקרה. לדבריו, היא פוגעת בשוויון המגדרי בין נשים וגברים, שכן אין לשלול או לפסול מראש את חברותן של נשים באספה הבוחרת. בנוסף טען פורז כי ההחלטה פוגעת בעקרון הייצוג היחסי המתחייב מכוח ההרכב הסיעתי של מועצת העירייה וכי יש לאפשר לסיעות המשתתפות במועצת העירייה לקבוע בעצמן את נציגיהן לאספה הבוחרת. במסגרת טענותיו, עו"ד פורז מבקש מבג"ץ שיקבע כי החלטת המועצה בטלה וחסרת תוקף וכי על המועצה להתכנס מחדש ולבחור נציגים אחרים לאספה הבוחרת בלי שתישלל זכותן של נשים להימנות עם נציגי המועצה.
דיון > טענות מועצת העירייה

מועצת העירייה טענה טענות הגנה הן לגבי עקרון הייצוג היחסי והן לגבי עקרון השוויון המגדרי. בעניין עקרון הייצוג היחסי, מועצת העירייה טענה כי אין בסיס לטענת חוסר ייצוג סיעתי, מאחר שנציגי הסיעות במועצת העירייה התפטרו וע"י כך מנעו את השמירה על עקרון הייצוג היחסי של הסיעות. ובכל מקרה, אין חובה שנציגי המועצה באספה הבוחרת ייצגו את ההרכב הסיעתי של המועצה.
באשר לעניין הפגיעה בשוויון המגדרי, מועצת העירייה טענה שתי טענות מרכזיות. הראשונה כי, ככל שנשים ירכיבו את האספה שתבחר את רב העיר, אותו רב עיר שיבחר לא יזכה לשיתוף פעולה מצד הרבנות הראשית ועל כן לא יוכל למלא את תפקידו כראוי, שכן לא יהיה תוקף מחייב להחלטותיו כלפי גופים רבניים נוספים. בנוסף, נטען כי מספר המועמדים שירצו לגשת לתפקיד רב העיר יקטן ובכך תסוכל המטרה החשובה של בחירת רב עיר מבין מועמדים פוטנציאליים רבים.
פסק הדין > ההכרעה

בית המשפט העליון קבע שבמתח בין עקרון השוויון לבין השיקול הספציפי של מינוי אספה בוחרת שתוכל למלא את תפקידה כראוי ושהחלטתה תהיה מקובלת בציבור החרדי, לא התקיים האיזון הראוי אל מול עקרון השוויון ולכן פסל את החלטת המועצה. בית המשפט מציין כי חשיבותו של עקרון השוויון היא כה מרכזית כך שפגיעה בו תתאפשר, רק אם אין כל אפשרות אחרת להגשים את המטרה העומדת ביסוד חוק ספציפי. במקרה הנדון נראה אפוא כי המועצה זנחה בהחלטתה את עקרון השוויון באופן מוחלט ובחירתה נעשתה על רקע שיקולים זרים, הנוגדים את מטרת החוק ועקרונות היסוד של השיטה.
פסק הדין > הנמקות בית המשפט להכרעה מפי השופט אהרן ברק > הזכות לשוויון והשתלבותה במטרות החוק

מועצת העירייה, כמו כל רשות שלטונית, רשאית לפעול ע"פ שיקול דעת ובלבד ששיקול הדעת מקיים את כללי המשפט המנהלי הישראלי. שיקול החורג ממטרותיו של החוק המסמיך הוא שיקול זר, ועל כן פסול, ואין הרשות השלטונית רשאית להתחשב בו. עקרון השוויון בהיותו זכות עילאית בשיטת המשפט הישראלית, הוא חלק מעקרונות היסוד של השיטה שכל חוק חייב להתחשב בו ולהתפרש לאורו, שכן חזקה על כל חוק, שהוא בא להגשים את ערכי היסוד המקובלים של השיטה המשפטית, ולהשתלב בתוכם, ובכלל זה ערך השוויון בין המינים. אחד הביטויים החשובים לעיקרון זה נמצא כבר בהכרזת העצמאות אשר עמדה על כך כי מדינת ישראל תקיים שוויון בין האזרחים "בלי הבדלי דת, גזע ומין". ביהמ"ש קובע כי בעת שחוקקו את חוק שירותי הדת והתקנות, ביקשו המחוקק הראשי ומחוקק המשנה לקיים את עקרון השוויון וכי כאשר הסמיכו את מועצת העירייה לבחור את נציגיה לאספה הבוחרת, קבע מחוקק המשנה, כי בחירה זו תקיים את עקרון השוויון ולא תיצור אפליה.
פסק הדין > הנמקות בית המשפט להכרעה מפי השופט אהרן ברק > התכלית הראויה להגבלת הזכות

מול העיקרון לשוויון מצוי השיקול הספציפי של מינוי אספה בוחרת שתוכל למלא את תפקידה כראוי וביעילות. השיקולים לאי הכללתן של נשים נעוצים בכך כי אם ישולבו נשים באספה הבוחרת הדבר יפגום ביעילות ואפקטיביות תפקוד המועצה ובתפקודו של רב העיר. ישנם חששות כי רב העיר שייבחר על ידי אספה בוחרת הכוללת אישה, לא יזכה לשיתוף פעולה מצד הרבנות הראשית ולא יוכל למלא את תפקידו. בנוסף, מועמדים פוטנציאליים ימנעו מלהציג את מועמדותם לתפקיד, אם ייכללו נשים באספה הבוחרת.
פסק הדין > הנמקות בית המשפט להכרעה מפי השופט אהרן ברק > אופן האיזון בין עקרון השוויון לבין השיקול הספציפי של מינוי אספה בוחרת שתוכל למלא את תפקידה כראוי

כאשר מתקיימת התנגשות בין העיקרון הכללי של השוויון לבין אינטרס או שיקול ספציפי, הרי שמדובר בשני עקרונות יחסיים שיש להכיר בחשיבותם זה מול זה. עם זאת, באיזון בין שניהם יש להדגיש את חשיבותו המרכזית של עקרון השוויון, אשר מהווה חלק מעקרונות היסוד של השיטה.
הפגיעה בעקרון השוויון תתאפשר רק אם אין כל אפשרות להגשים את המטרה העומדת ביסוד חוק ספציפי. כלומר, כאשר קיימת אפשרות לקיים את החוק מבלי לפגוע בעקרון השוויון, הרי שעקרון השוויון יגבר. רק במצב שלא ניתן לקיים באופן מלא את עקרון השוויון ואת המטרה העומדת ביסוד חוק ספציפי, תותר פגיעה בעקרון השוויון וגם היא חייבת להיות מידתית תוך שאיפה לשמר ככל שניתן את עקרון השוויון.
פסק הדין > יישום בנסיבות המקרה

מול האינטרס ושיקולי המועצה למינוי אספה בוחרת שתוכל למלא את תפקידה כראוי ותהיה מקובלת על העולם הדתי, ניצבים ערכי היסוד של השיטה וביניהם עקרון השוויון לפיו, יש לאפשר גם לנשים להשתתף באספה הבוחרת את רב העיר ואין לשלול את השתתפותן מעצם היותן נשים. מסקנה זו מתבקשת גם מעצם אופייה הדמוקרטי של המדינה.
לאור זאת, קבע בית המשפט שלא ניתן לשלול מנשים את האפשרות להשתתף בגוף הבוחר את רב העיר וכי החלטת מועצת העירייה אינה עולה בקנה אחד עם עקרון השוויון ועל כן חורגת ממטרות החקיקה.
בית המשפט הבהיר כי אין לרשות מקומית, בבוחרה נציגים לאספה הבוחרת רב עיר, להפעיל שיקול דעת ולקבל החלטה באופן המפלה את האישה באשר היא אישה.
השופטים שלמה לוין וחנוך אריאל שותפים לטענותיו של ברק, לפתרון ולדרכי היישום שהוצעו על ידו.
בעקבות פסק הדין

אף על פי שפסק דין פורז יחד עם פסק הדין בעתירתה של לאה שקדיאל שביקשה למנותה כחברת המועצה הדתית בפתח תקווה, נתקבלו בהפרש של ימים אחדים, רק כעבור עשור נבחרה אישה למועצה הדתית של תל אביב יפו ולוועדה למינוי רבנים. ב-1999 התקבלה עתירתה של ברוריה בריש, אז יו"ר התנועה ליהדות מתקדמת ונציגת מפלגת מרצ, לכהן כמועמדת למועצה הדתית של תל אביב-יפו (אם כי המחלוקת במקרה זה נגעה למועמדות של נציגים לא-אורתודוקסים ולא של נשים).
החלטת בג"ץ בפסק דין פורז משמשת עד היום כאחת ההחלטות החשובות והמנחות בתחום של עקרון השוויון בין המינים יחד עם שורה של פסקי דין נוספים, אשר בעקבות זאת בית המשפט העליון דחה את האפשרות של הבחנה בין גברים לנשים לצורך מילוי תפקידים בתחומי שירותי הדת היהודיים ובתחום השירותים הציבוריים, אף שלעיתים החקיקה והסדרים מיוחדים בחוקים מכירים בהבחנה זו לצורך מינוי לתפקידים ספציפיים. דוגמאות לרפורמות חקיקה שהתרחשו בשנים שלאחר פסק הדין הן: חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, חוק שווי זכויות האישה (תיקון מס' 2) ועוד.
במערכת המשפט הישראלית לא זכה עקרון השוויון למעמד של זכות מפתח המעוגנת ביסוד השיטה החוקתית, אך הוא מגולם בתוך הזכות לכבוד האדם. בפסיקת בית המשפט העליון, עקרון השוויון מוכר כעקרון יסוד והדעה השיפוטית הרווחת היא שעקרון השוויון מהווה זכות חוקתית על חוקית, בהיותה נכללת בגדר זכות היסוד לכבוד האדם. כלומר, אין מעמדה מובן מאליו והתפתחה מגמה של פרשנות התומכת בשוויון הזדמנויות. בית המשפט העליון פירש הוראות חוק מפלות על מנת למנוע אפליה על רקע מגדרי, ורואים ששיטת המשפט מכירה במפורש בכוח הפרשני לעדכן כללים מסורתיים ואף לשנותם.
דוגמה לכך ניתנה בבג"ץ שדולת נשים נ' שר העבודה והרווחה, שם נקבע כי בעלי סמכות למנות או לבחור חייבים אפוא לפעול ביושר ובהגינות מבלי לשקול שיקולים זרים, בסבירות וללא אפליה ע"פ עקרון השוויון שהוא עקרון מן "הראשונים במלכות, משכמו ומעלה גבוה מכל שאר העקרונות". דוגמה נוספת מצויה בבג"ץ הדירקטוריונים, שם ביהמ"ש העליון ביטל את מינוי שלושת הדירקטורים אשר מונו והורה לקיים מחדש את הליכי המינוי תוך כיבוד ומימוש תכלית התיקון בפקודת החברות, כלומר מתן ביטוי הולם לייצוגם של נשים. יסוד התפיסה שיושמה ונאכפה הלכה למעשה היא זכות האישה ליטול חלק שווה בכמה תחומי הפעילות הציבורית, הדתית והחברתית שלפנים נחשבו כנחלתם של גברים בלבד. דוגמה עכשווית המהווה פריצת דרך בהתפתחות עקרון השוויון בכלל ומעמד האישה במשפט הישראלי ובממסד הדתי בפרט, ניתן לראות בבג"ץ בתיה כהנא דרור נ' השר לשירותי דת. בית המשפט קבע כי אישה תוכל להתמנות לתפקיד מנהלת בתי הדין הרבניים וכי יש לפרש את סעיף 13 לחוק הדיינים בצורה המאפשרת לנשים להגיש מועמדות למשרה זו, משרה שעד כה התמנו אליה גברים בלבד בעלי הסמכה של רב עיר או דיין. זאת ועוד, הכנסת דנה בתיקון חקיקה לסעיף 13 אשר יבהיר בצורה ברורה וחד משמעית כי ניתן למנות אישה לתפקיד מנהלת בתי הדין הרבניים.
בג"ץ פורז הוא דוגמה מובהקת למאבקים פמיניסטיים בבית המשפט העליון. המשפט הישראלי החל להיות מסומן על ידי השיח הפמיניסטי כזירת פעולה חשובה שניתן לקדם באמצעותה שינוי במעמדן של נשים בישראל, ורפורמות חקיקה ופסיקה שהתרחשו בשנים אלה הן תוצר מובהק של מהלכים פמיניסטיים יזומים הנוגעים למעמד האישה ולעקרון השוויון בין המינים. ישנה תאוצה בהתפתחות של הזכות ופרשנות התכליתית של החוקים והתקנות כדי להגשים את הייצוג ההולם של נשים בחברה הישראלית. התוצאה היא כי בשנים האחרונות הפמיניזם המשפטי בא לידי ביטוי גם בחקיקת הכנסת ובפסיקת בית המשפט העליון בסוגיות שונות הנוגעות למעמד האישה ולעקרון השוויון בין המינים.
ראו גם

חוק שיווי זכויות האישה.
העדפה מתקנת.
פמיניזם דתי.
לקריאה נוספת

דפנה ברק-ארז, "פרשנות פמיניסטית", המשפט טז, 37 (2011).
דפנה ברק-ארז, תקדימיוֹת - נשים קובעות תקדים במשפט הישראלי, כנרת, זמורה, דביר, 2024, הפרק "מי תבחר את רב העיר?", עמ' 118–119.
פרנסיס רדאי, "דת ושוויון: בראי הפסיקה", ספר ברנזון כרך שני – בני סברה 343 (אהרן ברק וחיים ברנזון עורכים, 2000).
נויה רימלט, "על משפט, פמיניזם ושינוי חברתי: החוק למניעת הטרדה מינית כמקרה לדוגמה", עיונים במשפט, מגדר ופמיניזם, 985 (2007).
אורית קמיר, כבוד האדם וחוה: פמיניזם ישראלי חדש במשפט ובחברה, ירושלים הוצאת כרמל, 2007.
מנחם אלון, מעמד האישה- משפט ושיפוט, מסורת ותמורה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005.
נויה רימלט, הפמיניזם המשפטי מתאוריה למעשה- המאבק לשוויון בין המינים בישראל ובארצות הברית, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה ופרדס הוצאה לאור,2010.
הערות שוליים

↑  תקנות בחירות רבני עיר התשל"ה–1974.
↑  חוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב], תשל"א–1971.
↑  בגץ 852/86 ח"כ שולמית אלוני נ' שר המשפטים, מא (2)1 (1987).
↑  בג"ץ 527/87 סיעת העבודה במועצת העירייה נגד שר הדתות(לא פורסם).
↑  בג"ץ 4247/97 סיעת מרצ במועצת העיריית ירושלים ואחר' נ' שר הדתות ואחרים, ניתן ב־6 בדצמבר 1998
↑  חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, תשמ"ח–1988.
↑  חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, תשנ"ו–1996.
↑  חוק שיווי זכויות האשה (תיקון מס' 2), התש"ס–2000.
↑  פרנסיס רדאי, "דת ושוויון: בראי הפסיקה", ספר ברנזון כרך שני – בני סברה 343 (אהרן ברק וחיים ברנזון עורכים, 2000).
↑  דפנה ברק ארז, "פרשנות פמיניסטית", המשפט טז, 37 (2011).
↑  בגץ 2671/98 שדולת הנשים בישראל נ' שר העבודה והרווחה, נב (3) 630, פסקה 29 לדברי השופט מ' חשין (1998).
↑  בגץ 453/94 שדולת הנשים בישראל נ' ממשלת ישראל, מח (5) 501 (1994).
↑  פקודת החברות [נוסח חדש], תשמ"ג-1983.
↑  בג"ץ 6691/14, בתיה כהנא דרור נ' השר לשירותי דת (2016).
↑  נויה רימלט, "על משפט, פמיניזם ושינוי חברתי: החוק למניעת הטרדה מינית כמקרה לדוגמה", עיונים במשפט, מגדר ופמיניזם, 985 (2007).
יורוסטאר

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 מפעיל:  Eurostar International 
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  6 במאי 1994 
 מידע על המערכת
 רוחב המסילה:  1435 מ"מ 
 מתח חשמלי:  25 kV, 50 Hz AC railway electrification 
 מספר נוסעים בשנה:  3,000,000 (נכון ל־1995) 
 www.eurostar.com
 
יורוסטאר (באנגלית: Eurostar) הוא שרות רכבות המקשר בין לונדון ומחוז קנט בבריטניה לבין צרפת (בעיקר הערים פריז וליל) ובירת בלגיה, בריסל. רכבות היורוסטאר חוצות את תעלת למאנש במנהרת התעלה. בדרום אנגליה נבנתה מערכת מסילות חדשה למהירויות גבוהות, בדומה למסילות LGV בצרפת. פרויקט "קישור מסילת מנהרת התעלה" (באנגלית, "Channel Tunnel Rail Link", או בראשי תיבות, CTRL) באנגליה הופעל בשלבים החל משנת 2003 ותרם לקיצור זמני הנסיעה לרכבות שהגיעו ויצאו מתחנת ווטרלו בלונדון. חברת יורוסטאר הכריזה לרגל הפעלתה של תחנת סנט פנקרס בלונדון כתחנת-קצה לרכבות היורוסטאר, כי החל מ-14 בנובמבר 2007 יהפכו מסילות היורוסטאר באנגליה ל-"מסילה מהירה 1" (High Speed 1).
החל מתחילת הפעלת רכבות היורוסטאר, בנובמבר 1994, הן נטלו פלח משמעותי ממספר הנוסעים ליעדים אותן הן משרתות. בחודש נובמבר 2004 הכריזה חברת יורוסטאר כי פלח השוק שלה בנוסעים שבין לונדון לפריז הוא 68% ובנוסעים בין לונדון לבריסל 63%. על פי החברה נוסעים אלה "חסכו" 393,000 טיסות קצרות טווח של מטוסים התורמים לזיהום האוויר.
עבודות העומדות לפני השלמתן סמוך לתחנת דרום בריסל יקצרו את זמן הנסיעה ליעדים בבלגיה ב-4 דקות נוספות. השלמת עבודות המסילה בבלגיה והפרדת מוחלטת של המסילה המהירה באנגליה מרשת המסילות המקומית, יאפשרו אף עלייה משמעותית במספר הרכבות בקווי יורוסטאר, עם השלמתן תוכלנה לנוע עד שמונה רכבות בשעה בכל כיוון בין לונדון ליעדים ביבשת אירופה. באותו שלב, הגבלת מספר הרכבות תקבע על פי הקיבולת של מנהרת התעלה.
חלק מרכבות היורוסטאר עוצרות בתחנות ביניים בדרכן לפריז ולבריסל. תחנות הביניים הנוכחיות הן תחנת אשפורד הבינלאומית באנגליה ותחנות קלה-פרטו וליל-אירופה בצפון צרפת. יורוסטאר אף מקיימת שרות רכבות יומי לדיסנילנד פריז, רכבת קיץ שבועית לאביניון ושתי רכבות בשבוע בעונת הסקי לבורג'-סיינט-מוריס, איים-לה-פליין ומוטייר בהרי האלפים הצרפתיים.
חברת יורוטאנל אשר בנתה ומתפעלת את מנהרת התעלה, היא חברה נפרדת לחלוטין מחברת יורוסטאר.
רכבת היורוסטאר בנסיעתה בסמוך לאשפורד, שבמחוז קנט, אנגליה