stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השוק המרכזי של בודפשט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שוק מקורה 
 מיקום:  פרנצווארוש (רובע 9) 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1897
 תאריך פתיחה רשמי:  1897 
 אדריכל:  שאמו פץ 
 סגנון אדריכלי:  אר נובו 
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  47°29′12″N 19°03′32″E﻿ / ﻿47.48669°N 19.0588°E﻿ / 47.48669; 19.0588
  (למפת בודפשט מוגדלת) השוק המרכזי של בודפשט(למפת בודפשט רגילה) השוק המרכזי של בודפשט
 
השוק המרכזי של בודפשט, 2016
השוק המרכזי של בודפשט מילולית היכל הקניות הגדול (בהונגרית: Nagyvásárcsarnok) הוא השוק המקורה העתיק והגדול ביותר בבודפשט, הונגריה. הרעיון לבניית שוק רחב ממדים הגיע מראש העיר הראשון של בודפשט, קארוי קאמרמאייר, שעבורו תרם את ההשקעה הגדולה ביותר שלו בזמן כהונתו. קאמרמאייר פרש מתפקידו ב-1896 ונכח בטקס פתיחת השוק שהתקיים ב-1897 בתור אזרח.
המבנה ממוקם בסופו של מדרחוב הקניות הידוע ואצי אוטצה ובקרבת גשר החירות בצד של פשט, בגדה השמאלית של הדנובה.
ההיכל תוכנן ונבנה על ידי האדריכל ההונגרי שאמו פץ בסביבות 1897. השוק כולל מספר רב של דוכנים בכל אחת משלוש הקומות. שערו נבנה עם נגיעה נאו-גותית. מאפיין אדריכלי ייחודי לגג השוק הוא רעפיו הצבעוניים שעיצב בית החרושת ההונגרי "ז'ולנאי" הנמצא בעיר פץ'. שטח המבנה עומד על 10,000 מטרים מרובעים המכוסים בפלדה. במשך מלחמות העולם המבנה ניזוק לגמרי ונסגר למספר שנים. רק לאחר עבודות השחזור שנעשו ב-1990 המבנה קיבל את פארו הקודם בחזרה. ב-1999 המבנה זכה בפרס הצטיינות של איגוד הנדל"ן הבינלאומי. השוק המרכזי של בודפשט הוא אחד מאטרקציות התיירים הפופולריות ביותר בעיר.
מרבית הדוכנים שבקומת הקרקע מציעים ללקוחות יבול חקלאי, בשרים, מאפים, ממתקים, תבלינים ומשקאות חריפים כדוגמת טוקאי, פפריקה, טורו רודי וקוויאר. הקומה השנייה כוללת בעיקר מסעדות וחנויות מזכרות. המרתף מכיל קצביות, חנויות דגים, ירקות ירוקים שמביניהם נמצא המלפפון החמוץ המסורתי וכמו כן כרובית, כרוב, סלק, עגבניות ושום.
השוק סגור בימי ראשון ונפתח בכל יום אחר ב-6:00 בבוקר. בימי שני נסגר ב-17:00 בערב, בימים שלישי עד שישי ב-18:00 בערב וביום שבת ב-15:00 בצהריים.
דוכן בקומה הראשונה
הישרדות האיים הקריביים

| --- | --- |

הלוגו של הישרדות האיים הקריביים
 סוגה:  תוכנית מציאות 
 מנחים:  גיא זו-ארץ
 זוכים:  נעמה קסרי
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר פרקים:  36
 הפקה
 חברת הפקה:  אבוט רייף המאירי
 אתר צילומים:  פארק לאומי לוס האיטיסס, הרפובליקה הדומיניקנית
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  דצמבר 2007 – מאי 2008
 קישורים חיצוניים
 הישרדות: האיים הקריביים
 הישרדות איי הפנינה ←
 
הישרדות האיים הקריביים היא העונה הראשונה של תוכנית המציאות הישראלית "הישרדות". צילומי עונה זו החלו ביוני 2007, המתמודדים שהו 52 ימים באי בודד בפארק הלאומי "לוס האיטיסס" (Los Haitises) שברפובליקה הדומיניקנית. הפרס בו זכתה המנצחת בעונה הראשונה, נעמה קסרי, הוא 645,000 שקלים במזומן, ורכב שטח מתוצרת לנד רובר. קסרי גם חזרה להשתתף בעונה התשיעית של התוכנית, הישרדות VIP עונה 2. הגיעה לגמר, אך לא זכתה במיליון אלא בתואר "השורדת האהובה".
בעונה זו חולקו המתמודדים לשני שבטים - "סבאנה" (על שם אנשי העמק באיים הקאריביים) ו"ג'יבארו" (על שם אנשי היערות).
בעונה זו צולמו 36 פרקים, בתקציב משוער של כ-5 מיליון דולר. הפרק הראשון בתוכנית שודר ב-15 בדצמבר 2007, והגמר שודר בשידור חי מהיכל נוקיה שבתל אביב ב-17 במאי 2008.
לגמר הגיעו המתמודדים דן מנו, נעמה קסרי ונועם טור. לאחר הצבעת חבר המושבעים זכתה נעמה קסרי במקום הראשון עם 5 קולות, במקום השני נועם טור עם 4 קולות ובמקום השלישי דן מנו (בלי אף קול).
שינויים מהגרסה האמריקאית

משימת הכוח הכפול - בשלב השבטים, השבט המפסיד במשימת החסינות התמודד במשימה נוספת, בה יכול היה כל אחד מהמתמודדים לזכות בזכות הצבעה כפולה; כלומר, היכולת לשים שני פתקי הצבעה (עבור אותו מתמודד או עבור שני מתמודדים שונים) בתיבת ההצבעות. לאחר האיחוד, המנצח במשימה זו היה זוכה בזכות בחירה של שני מתמודדים שלא יצביעו, או בזכות הצבעה כפולה לשני מתמודדים שונים או לאותו האחד, בהתאם למה שנאמר בתחילת המשימה.
אי המתים - כל מתמודד שהודח מהמשחק נשלח ל"אי המתים"; אי שלישי ונפרד מהאיים שעליהם חיו שני השבטים, כאשר המתמודדים במשחק ה"שוטף" לא היו מודעים לקיומו של אי זה. המתמודדים שהודחו מהמשחק, נשלחו לאי במטרה לקבל הזדמנות לחזור למשחק. על המתמודדים המודחים באי היה לשהות לבדם במשך שלושה ימים. לאחר שלושה ימים היה מגיע המודח הבא לאי, והשניים היו מתחרים במשימת אתגר האחד נגד השני. המפסיד במשימה יודח מהמשחק באופן סופי ואילו המנצח מחכה למודח הבא וחוזר חלילה.
שידורי התוכנית

בתוכנית לא צפו הרבה אנשים בהתחלה, וימי השידור עברו שינויים מדי שבוע. לאחר כחודש, החלה התוכנית לצבור תאוצה ולעקוף את התוכניות של ערוץ 2, שהיו עד אז הנצפות ביותר.
למרות הביקורת עליה, לא ירד המדרוג של התוכנית מ-20% עד 25% במדד הצפייה. לשיא הגיעה התוכנית במשדר הגמר, בו צפו 36% ממשקי הבית היהודיים, ו-42.2% בשיא, שהם כ-1,206,000 צופים בממוצע. נכון לזמנו, זה היה המשדר הנצפה ביותר בטלוויזיה בישראל, מאז החלו במדידת המדרוג בשנת 1995, לתוכנית טלוויזיה שאינה חד-פעמית (בינתיים, שיא זה נשבר כבר מספר פעמים, ובתור דוגמה, תוכנית הגמר של מאסטר שף 3 הגיעה לרייטינג ממוצע של 46.6% ורייטינג שיא של 52.3%).
מונחים ששימשו בסדרה הוזכרו גם בשיח המדיני בישראל. ב-3 באפריל 2008, בעיצומה של העונה, פרסם אתר nrg מעריב כתבה תחת הכותרת "אולמרט ב'הישרדות' ובניזרי זקוק לחסינות". תושבת אשקלון ליה גיל, בשבתה כמתמודדת בתוכנית, רואיינה מספר פעמים בכלי התקשורת בנושא ירי הקסאמים על עירה מרצועת עזה.
נתונים הראו כי בעקבות תוכנית המציאות, נמכרו תחפושות פורים רבות בדמויות המשתתפים, וכן חלה עלייה במכירות האננס והקוקוס בישראל, אך מגדלי האננס העידו כי הביקוש לפרי לא השתנה.
שידורי התוכנית > הפרס

הפרס שהובטח תחילה למנצח בתוכנית היה רכב שטח ודירה בפרויקט "מצפה בראשית" שבגליל. הפרסום הרב שקיבל פרויקט "מצפה בראשית" בשידור התוכנית גרם למאות צופים להתעניין בדירות המוצעות בו. אלו גילו עד מהרה שיזם הבנייה, "חברת מיישבי הגליל", נקלע לקשיים כלכליים כבדים, והקרקע שעליה היה אמור לקום הפרויקט נמצאת תחת חסותו של כונס נכסים.
בעקבות תחקיר "כלבוטק" בפרשה, הוסרו הפרסומים לפרויקט "מצפה בראשית" מפרקי התוכנית, ולאחר הבטחתה של הפקת ערוץ 10 שונתה ההודעה בפרקי התוכנית, כי הפרס המובטח לזוכה כעת הוא פרס כספי בשווי כולל של מיליון שקלים (כשוויה של הדירה), כאשר רכב השטח שהובטח עוד בפרסומים המקוריים הוא חלק ממיליון השקלים.
שידורי התוכנית > אמינות העונה

לאורך שידורה של התוכנית, עלו טענות רבות לגבי ההבדלים בין הגרסה הישראלית לגרסה האמריקאית של התוכנית, לרבות התערבות של ההפקה על מנת לתת העדפה למתמודדים "צבעוניים", הצפויים למשוך יותר רייטינג. באפריל 2008 התפרסמה כתבה ב"ידיעות אחרונות", בה פורטו טענות לפיהן הסדרה צולמה בחופים מיושבים וארוחות שחלק מהמתמודדים קיבלו בסתר (בניגוד להצגת הדברים לצופים), טענות בדבר התערבות אנשי ההפקה לטובת המתמודד דן מנו, יצירה של תחרויות חסרות אמצעי שיפוט אובייקטיבי, והטיית המשחקים לטובת מתמודד או שבט מסוים. בנוסף, נטען כי התחרות המתוקשרת בין מושיק ליפץ לנועם טור באי המתים הייתה מבוימת, כיוון שליפץ, שטען שהודח כדי שחברי שבט ג'יבארו לשעבר יישארו עד סוף המשחק, החליט לא להתמודד מול טור. בסופו של דבר ההפקה שכנעה אותו לשחק ולהפסיד לטור, ובתמורה לכך יקבל את תפקיד יושב ראש חבר המושבעים, כך שיוכל להפנות בכל מועצת שבט שאלה אחת כלפי אחד המתמודדים שנותרו.
חברת אבוט-רייפ-המאירי הכחישה את הטענות וטענה כי "כל טענה אחרת משקפת חוסר הבנה בעשייה טלוויזיונית בכלל ובהפקת ריאליטי בפרט".
מתמודדים

| מתמודד | שבט מקורי | שבט מגדרי | שבט מאוחד | הדחה | אי המתים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיה אלחרר 29, טירת כרמל | סבאנה |  |  | 01 !מודחת ראשונה יום 3 | 01 !מפסידה קרב 1 יום 7 |
| יואב בר 33, רמת השרון | סבאנה |  |  | 02 !מודח שני יום 6 | 02 !מפסיד קרב 2 יום 10 |
| אלישבע (טינה) ברקוביץ' 57, עין הוד | סבאנה |  |  | 04 !מודחת רביעית יום 12 | 03 !מפסידה קרב 3 יום 13 |
| עומר גלעדי 25, קיסריה | ג'יבארו |  |  | 03 !מודח שלישי יום 9 | 04 !מפסיד קרב 4 יום 16 |
| סיוון שיטרית 32, שדרות | ג'יבארו |  |  | 06 !מודחת שישית יום 18 | 05 !מפסידה קרב 5 יום 19 |
| מולי קרצ'ו 25, אלפי מנשה | סבאנה | גברים |  | 08 !מודח שמיני יום 21 | 07 !מפסיד קרב 6 יום 23 |
| ויקה פליינשטיין 25, תל אביב-יפו | ג'יבארו | ללא |  | 05 !מודחת חמישית יום 15 | 06 ! מפסידה קרב 7 יום 25 |
| אלכס מץ 47, קרני שומרון | ג'יבארו | גברים |  | 09 !מודח תשיעי יום 24 | 08 !מפסיד קרב 7 יום 25 |
| משה (מושיק) ליפץ 47, סביון | סבאנה | גברים | טאיינו | 10 !מודח עשירי יום 27 | 09 !מפסיד קרב 8 מושבע ראשון יום 29 |
| ורה ליכטס 27, תל אביב-יפו | סבאנה | נשים | טאיינו | 11 !מודחת אחת עשרה יום 31 | 10 !מפסידה קרב 9 מושבעת שנייה יום 32 |
| גיא זילברמן 29, רמת גן | סבאנה | גברים | טאיינו | 12 !מודח שנים עשר יום 34 | 11 !מפסיד קרב 10 מושבע שלישי יום 35 |
| ליה גיל 32, אשקלון | סבאנה | נשים | טאיינו | 13 !מודחת שלוש עשרה יום 37 | 12 !מפסידה קרב 11 מושבעת רביעית יום 38 |
| עידן קפון 30, עורך דין, חיפה | סבאנה | גברים | טאיינו | 14 !מודח ארבעה עשר יום 40 | 13 !מפסיד קרב 12 מושבע חמישי יום 41 |
| שחר רז 28, שיטים | סבאנה | נשים | טאיינו | 15 !מודחת חמש עשרה יום 43 | 14 !מפסידה קרב 13 מושבעת שישית יום 44 |
| יעל צפריר 32, תל אביב-יפו | ג'יבארו | נשים | טאיינו | 16 !מודחת שש עשרה יום 45 | 15 !מפסידה קרב 14 מושבעת שביעית יום 46 |
| משה דן 23, חולון | ג'יבארו | גברים | טאיינו | 17 !מודח שבעה עשר יום 47 | 16 !מפסיד קרב 15 מושבע שמיני יום 49 |
| נועם טור שב למשחק | ג'יבארו | גברים | ללא | 07 !מודח שביעי יום 21 | 17 !ניצח באי המתים יום 49 |
| מרינה קבישר 24, תל אביב-יפו | ג'יבארו | נשים | טאיינו | 18 !מודחת שמונה עשרה מושבעת תשיעית יום 52 | 18 ! |
| דן מנו 29, חיפה | ג'יבארו | נשים | טאיינו | 19 !מקום שלישי | 18 ! |
| נועם טור 24, חופית | ג'יבארו | גברים | טאיינו | 20 !מקום שני השורד האהוב | 18 ! |
| נעמה קסרי 29, כרמיאל | ג'יבארו | נשים | טאיינו | 21 !השורדת האחרונה | 18 ! |
הופעות עתידיות
דן מנו, מרינה קבישר ועידן קפון חזרו להתחרות בעונה הרביעית של התוכנית; הישרדות אולסטארס: אוהדים נגד שורדים.
נעמה קסרי חזרה להתחרות בעונה התשיעית של התוכנית; הישרדות VIP: עונת 2019.
ליה גיל חזרה להתחרות בעונה האחת-עשרה של התוכנית; הישרדות VIP: עונת 2021.
1 2  הגברים והנשים חולקו לפי מין אך שמרו על השתייכותם לשבט המקורי; במועצת השבט היחידה שהייתה במתכונת זו, הקבוצה המפסידה נדרשה להדיח חבר שבט מהשבט המקורי של כל אחד. השבטים המקוריים שוחזרו לאחר מכן. בשל חוסר איזון מגדרי, דן - האיש עם מרבית הזכיות האישיות - הועבר לקבוצת הנשים.
סיכום עונה

| פרקים> מס. | פרקים> תאריך שידור מקורי | אי המתים> מנצח | אי המתים> מודח | מנצחי המשימה> פרס | מנצחי המשימה> חסינות | מנצחי המשימה> כוח כפול | המודח | סיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 15 בדצמבר 2007 | – | – | ג'יבארו | ג'יבארו | עידן | מיה | מודחת ראשונה יום 3 |
| 2 ו-3 | 22 ו-23 בדצמבר 2007 | – | – | סבאנה | ג'יבארו | טינה | יואב | מודח שני יום 6 |
| 4 ו-5 | 26 ו-29 בדצמבר 2007 | יואב | מיה | סבאנה | סבאנה | דן | עומר | מודח שלישי יום 9 |
| 6 ו-7 | 2 ו-5 בינואר 2008 | עומר | יואב | ג'יבארו | ג'יבארו | מושיק | טינה | מודחת רביעית יום 12 |
| 8 ו-9 | 9 ו-12 בינואר 2008 | עומר | טינה | סבאנה | סבאנה | דן | ויקה | מודחת חמישית יום 15 |
| 10 ו-11 | 16 ו-19 בינואר 2008 | ויקה | עומר | ג'יבארו | סבאנה | יעל | סיוון | מודחת שישית יום 18 |
| 12, 13 ו-14 | 23, 26 ו-30 בינואר 2008 | ויקה | סיוון | נשים | נשים | מושיק | נועם | מודח שביעי יום 21 |
| 12, 13 ו-14 | 23, 26 ו-30 בינואר 2008 | ויקה | סיוון | נשים | נשים | מושיק |  |  |
| 14 ו-15 | 30 בינואר ו-2 בפברואר 2008 | ויקה | מולי | סבאנה | סבאנה | יעל | ואלכס | מודח תשיעי יום 24 |
| 16 ו-17 | 6 ו-9 בפברואר 2008 | נועם | אלכס וויקה | – | דן | מרינה | מושיק | מודח עשירי יום 28 |
| 18 ו-19 | 13 ו-16 בפברואר 2008 | נועם | מושיק | דן, גיא [ליה] | גיא | דן | ורה | מודחת אחת עשרה יום 31 |
| 20 ו-21 | 20 ו-23 בפברואר 2008 | נועם | ורה | עידן, ליה | יעל | דן | גיא | מודח שנים עשר יום 34 |
| 22, 23 ו-24 | 27 בפברואר, 1 ו-4 במרץ 2008 | נועם | גיא | נעמה | מרינה | דן [מרינה] | ליה | מודחת שלוש עשרה יום 37 |
| 24 ו-25 | 4 ו-8 במרץ 2008 | נועם | ליה | מכירה פומבית | דן | שחר | עידן | מודח ארבעה עשר יום 40 |
| 26 ו-27 | 11 ו-15 במרץ 2008 | נועם | עידן | דן | מרינה | דן | שחר | מודחת חמש עשרה יום 43 |
| 28 ו-29 | 18 ו-22 במרץ 2008 | נועם | שחר | דן | מרינה | דן | יעל | מודחת שש עשרה יום 46 |
| 30 ו-31 | 29 במרץ ו-5 באפריל 2008 | נועם | יעל | דן [נעמה] | דן | דן | משה | מודח שבעה עשר יום 47 |
| 32, 33, 34,  35 ו-36 | 12 ו-27 באפריל,  3, 10 ו-17 במאי 2008 | נועם | משה | – | דן | – | מרינה | מודחת שמונה עשרה מושבעת תשיעית יום 52 |
| 32, 33, 34,  35 ו-36 | 12 ו-27 באפריל,  3, 10 ו-17 במאי 2008 | נועם | משה | – | נועם [נעמה] | – | מרינה | מודחת שמונה עשרה מושבעת תשיעית יום 52 |
| 36 | 17 במאי 2008 |  |  |  |  |  | הצבעת המושבעים | הצבעת המושבעים |
| 36 | 17 במאי 2008 |  |  |  |  |  | דן | מקום שלישי |
| 36 | 17 במאי 2008 |  |  |  |  |  | נועם | מקום שני |
| 36 | 17 במאי 2008 |  |  |  |  |  | נעמה | השורדת האחרונה |
↑  בסיבוב הראשון של האתגר, השורדים התחלקו ל-2 קבוצות, קבוצה של דן וקבוצה של עידן; הקבוצה של דן זכתה 3:0 והתחרו ראש בראש. בסיבוב האחרון התחרו דן ונעמה, ולאחר כמה שניות של התמודדות, דן החליט לפרוש.
↑  בסיבוב הראשון של האתגר השורדים התחרו בזוגות, ואילו בסיבוב השני התחרו חברי הזוג הזוכה; דן זכה בסיבוב השני וקיבל זכות הצבעה כפולה, אבל הוא ומרינה קיבלו פרס נוסף - שיחת טלפון.
↑  חזר למשחק לאחר שזכה בקרב הסופי על אי המתים.
↑  במועצת השבט, נועם נתן חסינות לנעמה.
פופולריות בעקבות התוכנית

בעקבות זכייתה הפכה נעמה קסרי לידוענית. מדורי הרכילות בעיתונים החלו לדווח על מעשיה, ובחודש יוני 2008 הופיעה תמונתה בשער השבועון "לאשה". בדצמבר 2008 החלה קסרי להנחות, יחד עם ליה גיל, תוכנית אירוח בשם "שורדות בבית". כאשר גיל יצאה לחופשת לידה, החליפה אותה מירית וקנין מהעונה השנייה של הישרדות. בהמשך, קסרי הנחתה תוכנית בוקר בשם "איזה יופי - עם נעמה".
דן מנו השתתף לאחר התוכנית במספר תוכניות ואף הנחה תוכנית בוקר. לאחר מכן חבר לצוות האסטרטגי של בנימין נתניהו בקמפיין הבחירות בשנת 2009, ואף נבחר על ידי העיתון מעריב לאחד מעשרת אנשי הטלוויזיה המשפיעים ביותר בעשור (אנשי העשור). העיתון דה מרקר דירג את מנו במקום הרביעי בהשפעתו על תעשיית המדיה בישראל בשנת 2008 (רשימת 100 המשפיעים) ועיתון הארץ דירג אותו במקום העשירי בהשפעתו על חינוך (רשימת 50 המשפיעים בחינוך).
נועם טור ניצל את הפופולריות שלו וחתם על חוזה דוגמנות בפוקס-ויזל. בשנים 2013-2008 השתתף בקמפיינים עונתיים לפוקס-דיזל, יחד עם בר רפאלי.
מושיק ליפץ, שהיה אחד המתמודדים הבולטים, רכב על המומנטום מהסדרה. באפריל 2008, לאחר פטירתו של ראש המועצה המקומית סביון רוממיה הלוי-סגל, בחרו בו חברי המועצה לממלא מקומו. בבחירות שנערכו בסוף 2008 זכה בכ-75% מקולות הבוחרים ונבחר לראש המועצה הקבוע.
ויקה פינקלשטיין ומרינה קבישר הפכו לאחר התוכנית לדוגמניות. פינקלשטיין השתתפה בתוכנית הריאליטי רוקדים עם כוכבים עם הרקדן דני יוכטמן, ואף העפילה לגמר והגיעה למקום השני.
הערות שוליים

↑  מושיק, גיא, עידן, משה ומרינה
↑  ורה, ליה, שחר ויעל
↑  מירב קריסטל, "הישרדות": הכי נצפה מאז הקמת ערוץ 2, באתר ynet, 18 במאי 2008
↑  הערך מאסטר שף, מתוך ויקיפדיה - האנציקלופדיה החופשית (גרסה מ-18 ביוני 2013).
↑  מערכת ערוץ התרבות, ‏גמר "מאסטר שף": התכנית הכי נצפית ב-13 השנים האחרונות, באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2013
↑  אולמרט ב"הישרדות" ובניזרי זקוק לחסינות, באתר nrg‏, 3 באפריל 2008
↑  רינה רוזנברג‏, בעקבות החשיפה ב"הישרדות" - מכירות האננס עלו, באתר וואלה, 26 בפברואר 2008
↑  רוני שני, ‏ספין האננס, באתר גלובס, 18 במרץ 2008(הקישור אינו פעיל, 5.3.2020)
| הישרדות |
| --- | --- | --- |
| מנחה | גיא זו-ארץ (2007–) |  |
| עונות | 2007–2008: האיים הקריביים • 2008–2009: איי הפנינה • 2009: הפיליפינים • 2010: אולסטארס • 2011: איי קמרינס • 2012: VIP • הונדורס • 2017: פאלאוון • 2019: VIP‏ 2 • 2020: VIP‏ 3 • 2021: VIP‏ 4 • 2022–2023: מנילה |  |
| זוכים | נעמה קסרי (האיים הקריביים) • אריק אלפר (איי הפנינה) • שי אראל (הפיליפינים) • נתן בשבקין (אולסטארס) • אירית רחמים-בסיס (איי קמרינס) • איתי שגב (VIP) • לירון (טילטיל) אורפלי (הונדורס) • ענבר פיניאבסקי-בסון (פאלאוון)  • ג'ובאני רוסו (VIP 2) • אסי בוזגלו (VIP 3) • אלה אייבינדר (VIP 4) • אלית מוסאיוף (מנילה) |  |
המועצה הלאומית המייעצת (ירדן)

המועצה הלאומית המייעצת (ערבית: المجلس الوطني الاستشاري, תעתיק מדויק: אלמג'לס אלוטני אלאסתשארי) הייתה מוסד פוליטי בירדן בשנים 1978–1984. המועצה החליפה את הפרלמנט של ירדן, שפוזר בעקבות ועידת רבאט, כרשות המחוקקת של הממלכה. היא חדלה להתקיים בראשית 1984 כאשר המלך חוסיין השיב את הפרלמנט לפעילות.
רקע

בעקבות סיפוח יהודה ושומרון לירדן באפריל 1950 בידי המלך עבדאללה הוקנו לתושבים הפלסטינים זכויות פוליטיות מלאות. במסגרת זאת ניתנו ליהודה ושומרון מחצית מן המושבים בבית הנבחרים. בחירת נציגי יהודה ושומרון הפסיקה להיות אפשרית לאחר מלחמת ששת הימים, שבה כבשה ישראל את יהודה ושומרון מידי ירדן. הפרלמנט הירדני שנבחר באפריל 1967, ערב המלחמה, המשיך בתפקידו באין אפשרות לקיים בחירות נוספות. אולם, בעקבות ועידת רבאט באוקטובר 1974 החליטה הליגה הערבית כי הייצוג של הפלסטינים יינתן לאש"ף ולא לירדן. במצב זה המלך חוסיין לא יכול היה לקיים בחירות חדשות במתכונתן הנוכחית, כי פירושן היה ייצוג כפול של תושבי יהודה ושומרון (באש"ף ובירדן). מצד שני, חוסיין גם לא היה יכול לשנות את חוקי הבחירות כך שיהיו תקפים רק בגדה המזרחית של הירדן, כיוון שצעד זה היה מתפרש כניתוק סופי של ירדן מיהודה ושומרון. לפיכך החליט חוסיין לדחות מספר פעמים את הבחירות לפרלמנט, ובסופו של דבר בכינוס הפרלמנט בראשית 1976 הוחלט על דחיית הבחירות לזמן בלתי מוגבל.
באין רשות מחוקקת פעילה, הממשלה הירדנית תפקדה למן נובמבר 1974 גם בתור הרשות המחוקקת, זאת במסגרת של חוקים זמניים. כך תפקדה ממשלתו של זיד א-ריפאעי, וכן ממשלתו של מודר בדראן שהחלה לכהן ביולי 1976. בעקבות מבצע ליטני שהחל במרץ 1978 גברה האופוזיציה האנטי-מערבית בירדן, ובהפגנות שהתקיימו בעמאן ובריכוזים פלסטיניים נשמעו דרישות להפסקת ההגבלה על החופש האזרחי. כדי לשוות מראית עין של דמוקרטיזציה, ולבטל את המצב שבו הממשלה שימשה גם כרשות המחוקקת באופן מוחלט, המלך חוסיין החליט להקים גוף פוליטי שיהווה חלופה לפרלמנט המושעה ויעמוד לצד הממשלה בתחום החקיקה.
הקמת המועצה ופעילותה

המועצה הלאומית המייעצת הוקמה מתוקף חוק זמני שחוקקה הממשלה באפריל 1978. חוסיין לא רצה שקיום המועצה יהווה ביטול מוחלט של הפרלמנט, ולכן תפקידיה של המועצה הוגבלו לייעוץ והמלצה בלבד. המועצה שימשה כיועצת לממשלה, אך לא הייתה יכולה לאשרר חוקים ולכן אלו עדיין נותרו בתוקף של חוקים זמניים. חברי המועצה מונו בידי המלך ולא נבחרו במערכת בחירות, ולכן מלכתחילה נמנעה פעילות של האופוזיציה במסגרת המועצה. אף שסמכותה הייתה פחותה, מבחינה פרלמנטרית המועצה שימשה תחליף חשוב לפרלמנט. מתוך המועצה יצאו קולות אופוזיציה כנגד הממשלה שדרשו ביטול הצנזורה על העיתונות, ליברליזציה וחופש פוליטי, וכן חזרה של המערכת הפרלמנטרית הרב-מפלגתית.
המועצה הלאומית הראשונה קמה באפריל 1978 לכהונה קצובה של שנתיים. היו חברים בה 60 נציגים, 13 מהם פלסטינים, ולנשיא המועצה התמנה ראש הממשלה לשעבר אחמד א-לווזי. המועצה השנייה החליפה את הראשונה באפריל 1980. מועצה זו הקימה מחדש את המשרד לענייני השטחים הכבושים שפעילותו הופסקה לאחר ועידת רבאט. המועצה השלישית, שקמה באפריל 1982, הורחבה ל-75 נציגים כדי לאפשר מעורבות גדולה יותר בקבלת ההחלטות. חברי המועצה מתחו ביקורת על ראש הממשלה מודר בדראן בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את ירדן, דבר שהביא בסופו של דבר להתפטרותו בינואר 1984.
במועצה הלאומית הראשונה היו חברות שלוש נשים, ובשתי המועצות הבאות היו חברות ארבע נשים. אחת מאלו הייתה לילא שרף, אשתו של עבד אלחמיד שרף ולימים שרת ההסברה של ירדן.
פיזור המועצה והשבת הפרלמנט

המועצה הלאומית המייעצת השלישית פוזרה בינואר 1984, כנראה בגלל ניסיונות פשרה של חוסיין עם אש"ף. המלך כינס את הפרלמנט (לראשונה מאז 1976) והעביר שינוי בחוקה שאפשר עריכת בחירות רק במחצית מן הממלכה. בחירות אלו התקיימו במרץ 1984, והפרלמנט שב לפעילות בתור הרשות המחוקקת של ירדן. הקריאות לליברליזציה ולזכויות אזרחיות שהנצו בתקופה המועצה עברו לאחר מכן לפרלמנט.
ראו גם

ועידת רבאט
תוכנית הקונפדרציה
לקריאה נוספת

יוסף נבו, ירדן: החיפוש אחר זהות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ה, עמודים 182–260.
הערות שוליים

1 2  נבו, עמ' 241
↑  נבו, עמ' 199
↑  אשר ססר, בין ירדן לפלסטין: ביוגרפיה פוליטית של וצפי אל-תל, עמ' 161-162
↑  נבו, עמ' 242
↑  נבו, עמ' 205
↑  נבו, עמ' 241–242
↑  נבו, עמ' 255–256
↑  נבו, עמ' 236–237
↑  נבו, עמ' 242–243
הרצלילינבלום

ערך זה עוסק במוזיאון. אם התכוונתם לאלבום, ראו .
| --- | --- |
סמליל המוזיאון

המוזיאון בלילה
 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  הרצל 13
 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  בנק דיסקונט
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2009
 תאריך פתיחה רשמי:  2009 
 תאריך פירוק:  2019
 אדריכל:  יוסף ברלין
 קואורדינטות:  32°03′43″N 34°46′13″E﻿ / ﻿32.062083333333°N 34.770333333333°E﻿ / 32.062083333333; 34.770333333333
 אתר המוזיאון
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) הרצלילינבלום(למפת תל אביב רגילה) הרצלילינבלום(למפת גוש דן רגילה) הרצלילינבלום(למפת גוש דן מוגדלת) הרצלילינבלום  he הרצלילינבלוםhe הרצלילינבלוםמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרצלילינבלום - מוזיאון לבנקאות ונוסטלגיה תל אביבית היה מוזיאון להיסטורית הבנקאות בתל אביב ובארץ ישראל. המוזיאון הוקם בתל אביב על ידי בנק דיסקונט. המוזיאון נסגר בסוף יוני 2019 עקב ירידה במספר המבקרים ועלויות תחזוקה גבוהות שנאמדו בעשרה מיליון שקלים בשנה. מאז פתיחתו ביקרו במוזיאון כ-700 אלף מבקרים.
המבנה

המוזיאון הוקם ב"בית שיף" בקרן הרחובות הרצל ולילינבלום. הקומה הראשונה של הבית נבנתה בשנת 1909 כבית מגורים פרטי של משפחת פרנק, בחלקה שבה זכתה בהגרלת המגרשים לאחוזת בית. לאחר מכן נמכר הבית למשפחת שיף ובשנת 1924 נוספו לו שתי קומות בתכנונם של יוסף ברלין וריכרד פסובסקי. במשך השנים המבנה שימש גם חנות למכשירי כתיבה, מספרה, בנק, מפעל לנקניק, בית מלון ועוד.
בשנת 2006 החל תהליך של שימור המבנה בתכנון האדריכל אמנון בר אור, כחלק ממחויבות של בנק דיסקונט במסגרת הקמת מגדל משרדים לשימוש ההנהלה הראשית שלו. במסגרת השימור שוחזרו עיטורי קיר. בחלקו נשמרו הציורים המקוריים כפי שנמצאו במקום, וניתן לראות את ההבדל בין העיטורים המקוריים והעיטורים המשוחזרים. במבנה נמצאו מספר ציורי קיר. בעקבות שינויי הפנים שנערכו במבנה היה צורך להרוס קיר שעליו ציור קיר של איש רוכב על חמור. הקיר עם הציור נוסר, והציור עם חלק הקיר שולב בקיר אחר. עלויות הכשרת המוזיאון נאמדה בכ-50 מיליון שקל והוא נחנך במאי 2009.
תצוגת המוזיאון

המוזיאון נפתח באוגוסט 2009.   כל קומה במבנה מוקדשת  לממד זמן אחר.
הקומה הראשונה מוקדשת לעבר, שתחילתו בסוף המאה ה-19. בקומה זו שוחזר הסניף הראשון של בנק דיסקונט כולל ריהוט, ציוד משרדי אותנטי, כגון ספרי הנהלת חשבונות משנת 1926, מכונות חישוב, מאזני זהב, חותמי שעווה ועוד. סרט תעודה בהנחייתו של מודי בראון מציג תמונות שונות מחיי תל אביב. בנוסף מוצג מודל של שכונת אחוזת בית, וכן מיצג המתאר אירועים בהיסטוריה של כלכלת ישראל: תקופת הצנע, שינויי המטבע, המהפך הכלכלי ועוד.
הקומה השנייה מוקדשת להווה, ומוצגים בה מכשירי כספומט ללא הדפנות, המאפשרים לראות את תהליך משיכת שטרי הכסף במכשיר, ומכשיר ליצירת פנקסי המחאות.
בקומה השלישית מופע מולטימדיה שחלקו בתלת־ממד, מבט אל העתיד, ומשחק התנסות בפעילות חדר עסקאות.
על גג המבנה הותקנו כעשרים מבני קינון של סיסים שנהגו לקנן על גג המבנה. בחלק מתאי הקינון הוצבו מצלמות. באביב, שהוא עונת הקינון, ניתן לראות את תהליך הקינון באולם ההקרנה במוזיאון.
בסיום הסיור מקבלים המסיירים שטרי כסף מצוירים שמשמשים את ההדגמה במכשירי הכספומט, פנקס המחאות פיקטיבי וכרטיס מגנטי.
מעבר לתצוגה בנושאי כלכלה, מוצגות בבניין תערוכות מתחלפות. אחת התערוכות הראשונות שהוצגו בו הייתה תערוכת סימני אש מבתי תל אביב של תקופת המנדט.
אלבומים

אוסף בנק דיסקונט לישראל : רכישות נבחרות, (תערוכה: אוצרים - יונה פישר, שולמית נוס, קטלוג: עריכת טקסט - דפנה רז), מוזיאון אשדוד לאמנות, מרכז מונארט, אשדוד, 2008, (102 עמודים).
יונה פישר, מאה שנות אמנות ישראלית באוסף בנק דיסקונט, עיצוב והפקה : מיכאל גורדון, עריכת טקסט : דפנה רז, עוזרות מחקר : ד"ר ניעה ארליך, חן חוברס, נורית שמיר, קדם דפוס והדפסה : אופסט א.ב. בע"מ, תל אביב, 2016, (383 עמודים).
הערות שוליים

↑  יהודה שרוני, ‏לאחר עשור: בנק דיסקונט סוגר את מוזיאון הרצלילינבלום, באתר מעריב אונליין, 5 ביוני 2019
↑  שרון שפורר, בנק דיסקונט חנך מוזיאון לבנקאות נוסטלגית בתל אביב, באתר TheMarker‏, 25 במאי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306268205171 
בית שיף
שטר כסף המשמש להדגמת משיכת כסף בכספומט
מרצפות המוזיאון
העשור השני של המאה ה-16

העשור השני של המאה ה-16 הוא העשור שהחל ב-1 בינואר 1510 והסתיים ב-31 בדצמבר 1519.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

16 באוגוסט 1513 – צבאותיו של הנרי השמיני, מלך אנגליה מביסים את הכוחות הצרפתיים שנאלצו לסגת במסגרת קרב Guinegate (קרב של טוטנהאם)
9 בספטמבר 1513 – ג'יימס הרביעי, מלך סקוטלנד, מובס בקרב פלודן
1516–1517 - העות'מאנים מביסים את הממלוכים ומשתלטים על מצרים, חצי האי ערב, ואזור הלבנט.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

1514 - מרד איכרים מדוכא בהונגריה, וכל האיכרים הופכים לצמיתים.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

11 במרץ 1513 – ליאו העשירי נבחר לאפיפיור
1514 - יהודי ממלכת סיציליה מגורשים מהממלכה.
1 בינואר 1515 - פרנסואה הראשון מצרפת ירש את הכתר הצרפתי.
1516 - מוקם הגטו היהודי הראשון בהיסטוריה בוונציה.
1518 - קיל פורשת מברית ערי הנזה
28 ביוני 1519 - קרל החמישי נבחר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה