stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אלג'יריה–פקיסטן
היסטוריה

פקיסטן הייתה תומכת חזקה בעצמאות אלג'יריה עוד לפני הקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של אלג'יריה. פקיסטן הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו ב"ממשלה הזמנית של רפובליקת אלג'יריה" בגלות ב-19 בספטמבר 1958 בראשות ראש מפלגת הפרחאת עבאס ואפשרה לה לפתוח נציגות בקראצ'י. ממשלת פקיסטן סיפקה דרכונים דיפלומטיים לחברים בולטים בממשלת אלג'יריה הגולה לנסיעתם לחו"ל, כמו אחמד בן בלה. התמיכה הנחרצת של פקיסטן במטרה האלג'ירית הכעיסה את צרפת, שציפתה שפקיסטן תישאר מנותקת מעניין זה במיוחד מכיוון שפקיסטן חתמה על סיאטו וסנטו.
בשל תמיכתה של פקיסטן בעצמאות אלג'יריה, היחסים הדו-צדדיים של פקיסטן וצרפת היו בשפל בתקופה הנדונה.  הם שוב התגברו כאשר מספר חודשים לאחר מכן הוסדר המשבר על עצמאותה של אלג'יריה עם הסכמי אוויאן שנחתמו במאי 1962. שר החוץ של פקיסטן, מנצור קאדיר, בירך על התפתחות זו כניצחון כוחות השחרור.
לאחר מותה של ראש ממשלת פקיסטן, בנזיר בוטו, בדצמבר 2007, גינתה ממשלת אלג'יריה את ההתנקשות בה. שר החוץ האלג'יראי מוראד מדלצ'י חתם על ספר התנחומים בשם נשיא אלג'יריה.
פקיסטן גינתה בחריפות את פיגועי הטרור באלג'יר ב-11 בדצמבר 2007, בהם שתי פצצות התפוצצו באלג'יר מחוץ למועצה החוקתית ולנציבות האו"ם לפליטים שגבו 40 הרוגים, כולל 17 אנשי האו"ם והתקפת המתאבד על משרד ראש הממשלה ב-11 באפריל 2007 שגבתה 24 הרוגים. הנשיא מושארף הביע סולידריות עם אלג'יריה, גינה את המתקפה הזו וניחן את מותם של אזרחים חפים מפשע.
לאחר רעידת האדמה ב-8 באוקטובר 2005 בפקיסטן, שלחה ממשלת אלג'יריה 800 אוהלים, 200 שמיכות ו-10 טון תרופות. בנובמבר 2008, בעקבות רעידת האדמה בבלוצ'יסטן, תרמה ממשלת אלג'יריה צ'ק של מיליון דולר.
נשיא אלג'יריה עבד אל-עזיז בותפליקה עוטר בתואר "מושל המדינה המוסלמית הטוב ביותר" על ידי יומון לאומי פופולרי בפקיסטן בשנת 2005.
קבוצת פקיסטן-אלג'יריה בפרלמנט בפקיסטן הוקמה ב-10 בינואר 1990. הקבוצה הפרלמנטרית הראשונה אי פעם באלג'יר שהוקדשה לקידום ידידות בין אלג'יריה לפקיסטן הוקמה ב-29 בדצמבר 1990. לאחר מכן, קבוצת ידידות פרלמנטרית עם אלג'יריה נוצרה גם בסנאט של פקיסטן ובאלג'יריה והוחזקה על ידי הקמת קבוצת ידידות של אלג'יריה-פקיסטן בת 13 חברים במועצה הלאומית למעבר.
היחסים בין שתי המדינות קיבלו דחיפה חדשה לאחר ביקורו של הנשיא לשעבר מושארף ביולי 2003, לאחר פער ארוך של 12 שנים. ביקור זה היווה צעד משמעותי קדימה בחיזוק ושדרוג רמת היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות. פגישות הנשיא עם נשיא אלג'יריה ומנהיגים אחרים העניקו הזדמנות להחליף דעות ולפתח הבנה טובה יותר בנושאים הנרחבים הנוגעים לדאגה הדדית, אזורית ובינלאומית. האלג'יראים העריכו את תפקידה המוביל של פקיסטן כמדינת החזית בקואליציה הבינלאומית למאבק בטרור ואת מחויבותה המתמשכת לשתף פעולה עם הקהילה הבינלאומית, כולל אלג'יריה למיגור איום זה.
בספטמבר 2005 התקיים באסלאמאבאד מושב ההשבעה הראשון של ועדת השרים המשותפת (JMC) בין פקיסטן לאלג'יריה. השר למפעלים קטנים ובינוניים ומלאכת יד מוסטפא בנבאדה, עמד בראש המשלחת האלג'ירית ואילו השר הפדרלי למשאבי נפט ומשאבים טבעיים, אמנוללה ח'אן ג'אדון הוביל את הצד הפקיסטני. ה-JMC של פקיסטן-אלג'יר הוקם בשנת 1987 והמושב הראשון הזה התקיים לאחר חלוף 18 שנים. נחתמו שלושה הסכמים לשיתוף פעולה בתחומי ארגונים קטנים ובינוניים (SME) ומלאכת יד, תוכנית חילופי תרבות 2005–2008 ומדע וטכנולוגיה.
חתימת אמנת ההסגרה בשנת 2003 סללה את הדרך לחזרתם של האלג'יראים בפקיסטן.
יחסים כלכליים

מאז 1991–1992, מאזן הסחר בין שתי המדינות היה לטובת פקיסטן עקב ייצוא מוגבר של מוצרי טקסטיל (חוטי כותנה, בדים ובגדים מוכנים) מוצרי ספורט, מוצרי כירורגיה, גפרורים וחינה וכו'.
הייצוא מפקיסטן לאלג'יריה בחודשים יוני – מאי 2006–2007 עלה ל-22.617 מיליון דולר לעומת הנתון ביוני – מאי 2005–2006 שהיה כ-11.203 מיליון דולר. הסחר בין המדינות מתבצע בעיקר דרך מדינה שלישית, כלומר דובאי והיא פחות מזוהה. זו הסיבה שנתוני הסחר אינם מראים את התמונה האמיתית של הסחר הדו-צדדי.
יחסים כלכליים > נתוני סחר

באלפי דולרים
| שָׁנָה | יצוא | יבוא | נפח כולל |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000-01 | 3,887 | 143 | 4,030 |
| 2001-02 | 5,613 | 56 | 5,669 |
| 2002-03 | 6,357 | 289 | 6,646 |
| 2003-04 | 7,612 | 603 | 8,215 |
| 2004-05 | 13,137 | 339 | 13,476 |
| 2005-06 | 11,203 | 6,147 | 17,450 |
| 2006-07 | 25,178 | 1,748 | 26,926 |
| 2007-08 | 24,800 | לא מופיע | לא מופיע |
נציגויות דיפלומטיות

אלג'יריה מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד.
פקיסטן מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר.
דמיטרי חבורוסטובסקי

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1962 קרסנויארסק, ברה"מ 
 פטירה:  22 בנובמבר 2017 (בגיל 55) לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מוקד פעילות:  לונדון 
 תקופת הפעילות:  מ-1989 
 מקום לימודים:  מכון הלאומי לאומנויות של סיביר 
 סוגה:  אופרה, רומנסה 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס, Delos Productions, Philips Classics Records 
 פרסים והוקרה:  פרס גלינקה (1991)  אמן העם של הפדרציה הרוסית  אזרחות כבוד של אובלסט קמרובו  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  Medal of Honor "For merits in the protection of children of Russia"  עיטור אלכסנדר נבסקי  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית  מסדר "מפתח הידידות" 
 hvorostovsky.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דמיטרי אלכסנדרוביץ' חבורוסטובסקי (רוסית: Дмитрий Александрович Хворостовский; ‏ 16 באוקטובר 1962 — 22 בנובמבר 2017) היה זמר בריטון רוסי.
ילדות ולימודים

חבורוסטובסקי נולד בקרסנויארסק שבסיביר. אביו, אלכסנדר סטפנוביץ' חבורוסטובסקי, היה מהנדס כימיה שאהב לשיר ולנגן על פסנתר, והיה בעל אוסף הקלטות גדול של זמרי אופרה. אמו, ליודמילה פטרובנה חבורוסטובסקי, הייתה רופאה גניקולוגית. דמיטרי היה בנם היחיד, ובשל עומס העבודה של הוריו גודל בעיקר על ידי סבתו. חבורוסטובסקי למד בבית הספר לאומנויות בקרסנויארסק והופעת הבכורה שלו הייתה באותה עיר, באופרה ריגולטו, בתפקיד מרולו. בשנים 1985 - 1990 היה חבורוסטובסקי הסולן באופרה של קראסנויארסק ובתיאטרון הבלט של העיר.
קריירה

חבורוטובסקי פרץ לתודעה הבינלאומית ב-1989, לאחר שזכה בתחרות הזמר העולמי של BBC קארדיף (Cardiff Singer of the World)(אנ'), תוך שהוא מנצח את המועמד המקומי, ברין טרפל (Bryn Terfel)(אנ'). מיד לאחר התחרות החל בסדרת רסיטלים בינלאומיים, בלונדון (1989) ובניו יורק (1990).
הופעתו הבינלאומית הראשונה של חבורוסטובסקי הייתה בבית האופרה של ניס, בצרפת ב-1989, עם יצירתו של צ'ייקובסקי פיק דאם. באיטליה הופיע בבית האופרה לה פניצ'ה בוונציה באופרה יבגני אונייגין, תפקיד מוצלח שהזניק את הקריירה שלו. הוא הופיע בבריטניה ב-1992 בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן ובארצות הברית ב-1993 באופרה הלירית של שיקגו, באופרה לה טרוויאטה. בהמשך הופיע בכל בתי האופרה החשובים בעולם, ובהם האופרה המטרופוליטנית של ניו-יורק, בית האופרה של ברלין, תיאטרון לה סקאלה והאופרה של וינה. הוא נודע במיוחד בגילום דמותו של יבגני אונייגין של צ'ייקובסקי; העיתון הניו יורק טיימס תיאר את חבורוסטובסקי כמי ש"נולד לתפקיד".
חבורוסטובסקי היה אדם גבוה עם שיער כסוף, שזכה להכרה בינלאומית כשחקן אופרה וכזמר בקונצרטים. הוא נבחר כאחד מחמישים האנשים היפים ביותר ברשימה שערך מגזין פיפל (People), הישג נדיר עבור מוזיקאי קלאסי. לקולו הגבוה במשקל בינוני היה גוון האופייני לבריטונים ממוצא רוסי.
ב-2002 הופיע חבורוסטובסקי ב"נשף פטרושקה", אירוע גיוס התרומות המרכזי עבור העמותה למען רווחת ילדי רוסיה. חבורוסטובסקי היה חבר כבוד בוועד המנהל של העמותה. באביב 2003 הופיע חבורוסטובסקי בקונצרט שנערך בארמון הקרמלין הגדול במוסקבה. הקונצרט נקרא "אחי, היכן אתם?" וכלל גרסאות כיסוי ל-13 שירים מתקופת מלחמת העולם השנייה. הקונצרט נערך מול 6,000 צופים, וזכה ל-90 מיליון צופים בטלוויזיה. בינואר 2004 ביצע חבורוסטובסקי את הקונצרט שוב, הפעם בלנינגרד, בפני שורדי לנינגרד במלחמת העולם השנייה. בהזמנתו של נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, ביצע חבורוסטובסקי את הקונצרט במסע הופעות ברחבי רוסיה.
בשנותיו האחרונות כלל הרפרטואר שלו בעיקר אופרות של ורדי כמו נשף המסכות, לה טראוויאטה וסימון בוקנגרה. ב-2009 הופיע באופרה הטרובדור במטרופוליטן אופרה בניו יורק, יחד עם זמרת הסופרן האמריקנית-קנדית סונדרה ראדוונובסקי.
חיים אישיים

ב-1986 הכיר חבורוסטובסקי את הבלרינה סבטלנה איבנובה. השניים נישאו ב-1991. ב-1996 עבר הזוג להתגורר בלונדון. חבורוסטובסקי אימץ את בתה של סבטלנה מנישואיה הראשונים, מריה. בנוסף אליה, נולדו לזוג ב-1996 תאומים, בת - אלכסנדרה, ובן - דנילה. ב-1999 נפרד הזוג, וב-2001 הוגשה על ידי סבטלנה בקשת לגירושים. סבטלנה נפטרה באופן פתאומי ב-2015. חבורוסטובסקי נישא בשנית לזמרת האופרה פלורנס אילי. ב-2003 נולד לזוג בן, מקסים, וב-2007 בת, נינה.
חיים אישיים > מותו

ב-24 ביוני 2015 נמסרה הודעה באתר הרשמי של חבורוסטובסקי על ביטול כל הופעותיו במהלך הקיץ בשל גילוי גידול סרטני במוחו. חבורוסטובסקי תיאר תופעות של דיכאון ואפאתיה בטרם התגלה הגידול. הוא טופל בלונדון ובסוף ספטמבר 2015 שב לפעילותו, והופיע באוקטובר מטרופוליטן אופרה בניו יורק ובתיאטרון מאיאקובסקי במוסקבה. בסתיו 2016 שוב ביטל הזמר הופעות בשל טיפולים כימותרפיים בהנחיית רופאיו. במהלך החודשים הבאים הופיע חבורוסטובסקי מספר פעמים, במקביל להמשך טיפולים רפואיים.
ב-22 בנובמבר 2017 מסרה משפחתו של חבורוסטובסקי רשמית על מותו, בביתו בלונדון, לאחר שנתיים וחצי של מאבק במחלת הסרטן. נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, הביע את תנחומיו למשפחתו. חבורוסטובסקי הובא למנוחות במוסקבה ב-27 בנובמבר, לאחר טקס באולם הקונצרטים על שם צ'ייקובסקי בעיר. בהתאם לצוואתו, נשרפה גופתו והאפר חולק לשני חלקים: חלק אחד נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה והאחר נקבר בקראסנויארסק, עיר הולדתו.
פרסים והנצחה

חבורוסטובסקי זכה בפרסים רבים במהלך חייו. בין השאר זכה בפרסים ובעיטורים הבאים:
מקום ראשון בתחרות השירה על שם גלינקה (1987)
גראנד פרי בתחרות השירה הבינלאומית בטולוז, צרפת (1988)
המקום הראשון בתחרות השירה הבינלאומית בקארדיף, הממלכה המאוחדת
אמן כבוד של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (RSFSR),‏ 1991, על הישגיו בתחום האמנות המוזיקלית הסובייטית
פרס הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית בתחום הספרות והאמנות, על ביצוע תפקידים ראשיים ברפרטואר של אופרות קלאסיות באופרה הרשמית ובתיאטרון הבלט של קראסנויארסק, בשנים 1988 - 1990
פרס איגוד האמנים (1991)
תואר הכבוד "אמן עממי של הפדרציה הרוסית" (1995), על הישגים מעולים בתחום האמנות
אזרח כבוד של העיר קראסנויארסק (2000)
חתן פרס "אזרח השנה" לשנת 2005
מסדר "מפתח הידידות" של מחוז קמרובו, 2005
אזרח כבוד של מחוז קמרובו, 2006
פרס חדשות האופרה, 2011
עיטור אלכסנדר נבסקי, על הישגים יוצאי דופן בפיתוח התרבות והאמנות ושנים רבות של פעילות פוריה, 2015
ארבע מועמדויות לפרס הגראמי: שלוש פעמים בחייו - ב-1992, 1994 ו-2008, ופעם נוספת לאחר מותו ב-2017.
אזרח כבוד של חבל קראסנויארסק, 2015
מדליית כבוד "על הצטיינות בהגנה על יליד רוסיה, 2015
צירוף להיכל התהילה של כתב העת גרמופון
מסדר הצטיינות למען המולדת, דרגה IV,‏ 2017
מסדר סנט סרגיוס מרדונז'
פרסים והנצחה > הנצחה

האסטרואיד 7995 חבורוסטובסקי, שהתגלה ב-1983 על ידי האסטרונומית ליודמילה קרצ'קינה(אנ') במצפה הכוכבים האסטרופיסי של קרים נקרא על שמו של הזמר.
ב-2018 נקראו האופרה של קראסנויארסק ותיאטרון הבלט בעיר על שמו של חבורוסטובסקי, וגם המכון הלאומי לאומנויות של סיביר(רו') נקרא על שמו באותה שנה. חברת התעופה הרוסית ארופלוט קראה לאחד ממטוסיה "דמיטרי חבורוסטובסקי", על שמו. המטוס שכונה בשם זה טס לקראסנויארסק ב-23 ביוני 2018, כשעל סיפונו משפחתו של הזמר. על פי החלטתו של נשיא הפדרציה הרוסית הוסב שמו של נמל התעופה ימליאנובו, הנמצא במרחק 27 קילומטרים מקראסנויארסק, על שמו של הזמר.
ב-22 בנובמבר 2018, יום השנה הראשון לפטירתו, הוצב פסלו של הזמן בתיאטרון הליקון במוסקבה, בנוכחות ידידיו והוריו. פסלו של חבורוסטובסקי הוצב בקראסנויארסק, סמוך להיכל האופרה, מקום שבו נקבר מכל עם חצי מאפרו. פסל נוסף הוצב ביום הולדתו בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
דמטרי חבורוסטובסקי שר אריה מתוך האופרה פיק דאם, תיאטרון בולשוי, מוסקבה, 28 באוקטובר 2011
יחסי אנדורה–ספרד

| יחסי אנדורה–ספרד |
| --- | --- |
אנדורה: ספרד


אנדורה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
468: 505,370
אוכלוסייה
82,506: 47,898,410
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,728: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,181: 33,001
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי אנדורה–ספרד הם היחסים הדיפלומטיים שבין נסיכות אנדורה לבין ממלכת ספרד. אנדורה מחזיקה שגרירות במדריד, וספרד מחזיקה שגרירות באנדורה לה ולה.
היסטוריה

בשנת 1993, השנה בה אנדורה אימצה את חוקתה והצטרפה לארגון האומות המאוחדות, אנדורה וספרד, יחד עם צרפת, חתמו על אמנה של שכנות טובה, ידידות ושיתוף פעולה. אנדורה היא אחת מהמדינות ללא צבא, וביטחון המדינה מופקד בידי צרפת וספרד, בהתאם לאמנה.
"ההסכם בין ממלכת ספרד נסיכות אנדורה בנוגע למעמד הנסיך-שותף של אנדורה", שפורסם ברשומות בשנת 1995, מסדיר את מעמדו של בישוף אורג'ל (אנ'), אשר מתגורר בספרד.
גבול

שתי המדינות חולקות גבול משותף שאורכו כ־65 קילומטרים, אשר קוטע את גבול ספרד–צרפת בהרי הפירנאים מפיק דה מדקורב (אנ') (2912 מ') ועד לפורטלה בלנקה (קט') (2521 מ').
שגרירים

שגריר אנדורה בספרד הוא ז'אומה גאיטן סנסה. שגריר ספרד באנדורה, מאז יוני 2014, הוא מנואל מונטוביו דה בלנסו (ספ').
יחסי אפגניסטן–הודו

| יחסי אפגניסטן–הודו |
| --- | --- |
אפגניסטן: הודו


אפגניסטן: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 3,287,263
אוכלוסייה
43,348,339: 1,458,538,047
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
335: 2,434
משטר
אמירות איסלאמית: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

שגרירות אפגניסטן בניו דלהי
יחסי אפגניסטן–הודו הם היחסים הדיפלומטיים בין אפגניסטן להודו.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנות ה-80, הפכה הרפובליקה של הודו למדינה היחידה בדרום אסיה שהכירה ברפובליקה הדמוקרטית הפרו-סובייטית של אפגניסטן. בשנות ה-90 נפגעו היחסים בין המדינות עקב עליית הטליבאן (האמירות האסלאמית של אפגניסטן) שעלו לשלטון כתוצאה ממלחמת האזרחים באפגניסטן. הודו השתתפה בהפלת משטר הטליבאן והפכה לספקית האזורית הגדולה ביותר של סיוע הומניטרי לאפגניסטן. הודים מעורבים בפרויקטים שונים של בנייה במסגרת תוכנית השיקום של אפגניסטן. פקיסטן מאשימה את סוכנות הביון ההודית אגף מחקר וניתוח בכך שהיא תורמת ליצירת תדמית שלילית של פקיסטן ומעורבת בהכשרת המורדים. האשמות אלו הוכחשו על ידי הודו וארצות הברית, למרות העובדה שארצות הברית היא בעלת ברית היסטורית של פקיסטן.
ב-7 ביולי 2008 נערכה מתקפת טרור בקאבול, היעד של הפיגוע היה שגרירות הודו. כתוצאה מהתקיפה נהרגו 58 בני אדם, יותר מ-100 נפצעו בדרגות חומרה שונות. ב-8 באוקטובר 2009, טרוריסטים תקפו שוב את שגרירות הודו בקאבול. כתוצאה מהתקיפה נהרגו 17 בני אדם, עוד 63 נפצעו בדרגות חומרה שונות. הטליבאן לקח אחריות על שני הפיגועים. לאחר האירועים הללו, משרד החוץ של אפגניסטן הצהיר כי הודו היא מדינה אחות ושום אויב לא יכול להרוס את היחסים ביניהם. בשנת 2011, היחסים בין אפגניסטן להודו קיבלו תנופה חזקה לפיתוח בקשר לחתימת הסכם השותפות האסטרטגית, אשר היה ההסכם הבילטרלי הראשון בין אפגניסטן מאז הפלישה הסובייטית ב-1979. בשנת 2010 פרסמה גאלופ נתונים ש-75% מהאפגנים מרגישים טוב יותר לגבי הודו מאשר ארצות הברית וסין, ו-50% מהאפגנים מביעים שביעות רצון מלאה מהמדיניות של הודו, שהיא הדירוג החיובי ביותר להודו מבין כל מדינות אסיה-פסיפיק.
בנובמבר 2023 הודיעה שגרירות אפגניסטן בדלהי כי תפסיק להעניק שירות, עקב "קשיים נמשכים" מהודו.
נציגויות דיפלומטיות

אפגניסטן מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי וקונסוליות במומבאי והיידראבאד.
הודו מחזיקה באפגניסטן שגרירות בקאבול וקונסוליה כללית בקנדהאר.
יחסי אסוואטיני–רוסיה

| יחסי אסוואטיני–רוסיה |
| --- | --- |
אסוואטיני: רוסיה


אסוואטיני: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
17,364: 17,098,242
אוכלוסייה
1,250,670: 144,335,057
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,598: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,676: 14,005
משטר
מונרכיה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי אסוואטיני–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין אסוואטיני ורוסיה.
היסטוריה

ב-5 בספטמבר 1968, יום לפני שאסוואטיני קיבלה את עצמאותה מבריטניה, ברית המועצות שלחה מברק לממשלת אסוואטיני על הכרה בממלכה, והציעה לכונן יחסים דיפלומטיים. ב-1970, דיפלומטים סובייטים שהיו מוסמכים במוזמביק נסעו לאסוואטיני באופן לא רשמי, והעלו את השאלה של כינון יחסים רשמיים בין המדינות. המלך סובאוזה השני, תחת לחץ של ממשלת דרום אפריקה, סירב ליצור יחסים כאלה.
ב-3 במאי 1995, נשיא רוסיה, בוריס ילצין פרסם צו נשיאותי המורה על משרד החוץ של רוסיה להכין את הצורך ביחסים דיפלומטיים עם הממלכה. ב-19 בנובמבר 1999, רוסיה ואסוואטיני כוננו באופן רשמי את היחסים הדיפלומטיים, כאשר השגרירים של שתי המדינות למוזמביק נפגשו במפוטו, והחליפו הערות מדיניות.
יחסים כלכליים

בשנת 2008, הסחר בין המדינות הסתכם בכ-1 מיליון דולר אמריקני, עלייה מ-2007 של 644,000 דולר.
יחסי חינוך

עד 2009, 20 אזרחים מאסוואטיני קיבלו השכלה גבוהה ברוסיה תחת תוכנית המלגות של ממשלת רוסיה.
נציגויות דיפלומטיות

שגריר רוסיה במוזמביק מוסמך במקביל אף לאסוואטיני, ומתגורר במפוטו. לאסוואטיני אין ייצוג הדיפלומטי לרוסיה.
סטאוט (סגנון בירה)

| --- | --- |

 סוג:  סוג של בירה 
 מועד הכנה ראשוני:  שנות ה־20 של המאה ה־18 
 
סטאוט (באנגלית: Stout) הוא סגנון בירה כהה שמבושל באמצעות שמרים בתסיסה עליונה הכולל סטאוט יבש, סטאוט שיבולת שועל, סטאוט חלב ואימפריאל סטאוט.
השימוש הראשון הידוע במילה "סטאוט" לבירה הוא במסמך משנת 1677 בכתבי היד של אגרטון (Egerton Collection), המתייחסים לחוזק של המשקה פורטרים (אנ') נרקחו במגוון חוזקות, כאשר הבירות החזקות יותר, בדרך כלל 7% או 8% ככוכוהל בנפח (ABV), נקראות "פורטרים חזקים". ההיסטוריה וההתפתחות של סטאוט ופורטר שלובות אפוא זו בזו.
היסטוריה

מקורו של הפורטר בלונדון, אנגליה, בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-18. הסגנון הפך מהר מאוד לפופולרי בעיר, במיוחד בקרב פורטרים, כלומר סבלים, (ומכאן שמו): היה לו טעם חזק, לקח לו יותר זמן להתקלקל מבירות אחרות, היה זול משמעותית מבירות אחרות, ולא הושפע בקלות מחום. בתוך כמה עשורים, מבשלות פורטר בלונדון צמחו "מעבר לכל קנה מידה ידוע קודם לכן". כמויות גדולות יוצאו לאירלנד ועד 1776 הוא נרקח על ידי ארתור גינס ב"מבשלת סנט ג'יימס גייט" שלו (כיום מבשלות גינס). במאה ה-19, הבירה זכתה לצבע השחור המקובל שלה באמצעות שימוש במאלט פטנט שחור, והתחזקה בטעמה.
במקור, פירוש שם התואר stout הוא "גאה" או "אמיץ", אך מאוחר יותר, לאחר המאה ה-14, הוא קיבל את הקונוטציה של "חזק". השימוש הראשון הידוע במילה "סטאוט" לבירה היה במסמך משנת 1677 שנמצא בכתבי היד של אגרטון, המובן הוא שבירת סטאוט היא בירה חזקה. הביטוי stout porter יושם במהלך המאה ה-18 על גרסאות חזקות של פורטר. סטאוט עדיין התכוון אז רק ל"חזקה" וזה יכול להיות קשור לכל סוג של בירה, כל עוד היא חזקה: בבריטניה אפשר היה למצוא "stout pale ale" למשל. מאוחר יותר, סטאוט היה אמור להיות קשור בסופו של דבר רק לפורטר, והפך למילה נרדפת של בירה כהה.
בגלל הפופולריות העצומה של הפורטרים, יצרו אותם מבשלים במגוון עוצמות. הבירות עם כוח המשיכה הגבוה יותר נקראו "Stout Porters". יש עדיין ויכוחים בחלוקה, אם סטאוטים צריכים להיות סגנון נפרד מהפורטר. בדרך כלל הגורם המכריע היחיד הוא חוזק.
סטאוטים "מזינים" ומתוקים "חלב" הפכו פופולריים בבריטניה בשנים שלאחר מלחמת העולם הראשונה, אם כי הפופולריות שלהם ירדה לקראת סוף המאה ה-20, מלבד כיסים של עניין מקומי כמו בגלאזגו עם Sweetheart Stout.
סטאוט חלב

סטאוט חלב (Milk stout, שנקרא גם סטאוט מתוק או קרם סטאוט) הוא סטאוט המכיל לקטוז, סוכר המופק מחלב. מכיוון שלא ניתן להתסיס לקטוז על ידי שמרי האפייה, הוא מוסיף מתיקות וגוף לבירה המוגמרת. סטאוט חלב, שנטען כי הוא מזין, ניתן לאמהות מניקות,  כדי לסייע בהגברת ייצור החלב שלהן. הדוגמה הקלאסית של חלב סטאוט ששרדה היא Mackeson's (Mackeson Stout), שעבורה פרסמו המבשלות המקוריות כי "כל ליטר מכיל פחמימות ממריצות של (284 מ"ל) של "חלב מחלבות טהור". הסגנון היה נדיר עד שהוקם לתחייה על ידי מספר מבשלות בוטיק במאה העשרים ואחת.
היו תביעות בניוקאסל על טיין בשנת 1944 במסגרת חוק המזון והתרופות משנת 1938 בנוגע לתיוג מטעה של חלב סטאוט.
סטאוט יבש או אירי

עם החלב או הסטאוט המתוק שהפכו לסטאוט הדומיננטי בבריטניה בתחילת המאה ה-20, זה היה בעיקר באירלנד בה הסטאוט הלא מתוק או הסטנדרטי נוצר. מכיוון שלסטאוט סטנדרטי יש טעם יבש יותר מהסטאוטים המתוקים האנגליים והאמריקאים, הם נקראו "דריי סטאוט" או "סטאוט אירי" כדי להבדיל אותם מהסטאוטים בתוספת לקטוז או שיבולת שועל.  זה הסגנון שמייצג כיום סטאוט טיפוסי לרוב האנשים. הסטאוטים הנמכרים ביותר בעולם הם סטאוטים איריים מתוצרת גינס (כיום בבעלות דיאג'יו) במבשלת St. James's Gate (הידועה גם בשם מבשלת גינס) בדבלין. גינס מייצרת מספר סוגים שונים של סטאוטים איריים משלה. דוגמאות נוספות ל-Irish dry stout כוללות מרפי'ס ובימיש, כיום שניהם בבעלות הייניקן. סטאוטים איריים ילידים נרקחים על ידי מבשלות בירה איריות עצמאיות, שרובן כוללות סטאוט בטווחי הליבה שלהן. סטאוט אירי מהחבית מוגש בדרך כלל עם חומר הנעה חנקן בנוסף לפחמן הדו-חמצני שרוב הבירות משתמשות בו, כדי ליצור מרקם קרמי עם ראש (קצף) עמיד לאורך זמן. כמה סטאוטים משומרים ובקבוקים כוללים מכשיר מיוחד הנקרא "ייויג'ט" (מכשיר המונח במכל בירה לניהול מאפייני ראש הבירה) ליצור חנקן לבירה במכל כדי לשחזר את החוויה של החבית.
סטאוט יבש או אירי > גלריה של סטאוטים איריים

Draught Guinness
Guinness Foreign Extra
Beamish Genuine Irish Stout
Murphy's Irish Stout
פורטר

מבחינה היסטורית לא היו הבדלים בין סטאוט לבין פורטר, למרות שהייתה נטייה למבשלות להבדיל בין החוזקות של הבירות שלהן במילים "אקסטרה", "כפול" ו"חזק". המונח סטאוט שימש בתחילה לציון פורטר חזק יותר מאשר פורטרים אחרים ממבשלת בירה.
סטאוט שיבולת שועל

סטאוט שיבולת שועל הוא סטאוט עם שיעור של שיבולת-שועל, בדרך כלל מקסימום של 30%, המוסף במהלך תהליך הבישול. למרות ששיעור גדול יותר של שיבולת שועל בבירה יכול להוביל לטעם מר או עפיצות, בתקופת ימי הביניים באירופה, שיבולת שועל הייתה מרכיב נפוץ באייל, ופרופורציות של עד 35% היו סטנדרטיות. למרות אזורים מסוימים באירופה, כמו נורווגיה, שעדיין נאחזו בשימוש בשיבולת שועל בבישול עד לתחילת המאה ה-20, הנוהג גווע ברובו עד המאה ה-16, עד כדי כך שבשנת 1513 סירבו מלחי טיודור לשתות בירת שיבולת שועל בגלל הטעם המר.
אויסטר סטאוט

לצדפות יש קשר ארוך עם סטאוט. כאשר צצו הסטאוטים במאה ה-18, צדפות היו מאכל נפוץ שהוגש לעיתים קרובות בפאבים ובטברנות. עד המאה ה-20, ערוגות הצדפות היו בדעיכה (נעשו נדירות יותר), והסטאוט פינה את מקומו לאייל חיוור. ארנסט בארנס הגה את הרעיון לשלב צדפות עם סטאוט באמצעות תרכיז צדפות מתוצרת Thyrodone Development Ltd בבלוף, ניו זילנד, שם היה מנהל המפעל. היא נמכרה לראשונה על ידי חברת הבירה Dunedin בניו זילנד בשנת 1938, כאשר מבשלת האמרטון בלונדון, בריטניה, החלה בייצור באותה נוסחה בשנה שלאחר מכן. מבשלת המרטון הוקמה מחדש ב-2014 ושוב מבשלת אויסטר סטאוט.
סטאוט שוקולד

סטאוט שוקולד הוא שם שמבשלים לפעמים נותנים לסטאוטים מסוימים בעלי טעם שוקולד מריר בולט באמצעות שימוש בלתת כהה וארומטית יותר.
סטאוט אימפריאלי

סטאוט אימפריאלי, הידוע גם בשם "אימפריאל סטאוט רוסי", היא בירה כהה חזקה בסגנון שנרקחה במאה ה-18 על ידי מבשלת העוגן של Thrale's בלונדון לייצוא לחצרה של יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה. בשנת 1781 החליפה המבשלה ידיים והבירה נודעה בשם "Barclay Perkins Imperial Brown Stout". היא נשלחה לאימפריה הרוסית על ידי אלברט פון לה קוק שזכה בהרשאה מלכותית רוסית שזיכה אותו להשתמש בשם "אימפריאל".
סטאוט אימפריאלי > גלריה של סטאוטים אימפריאליים

Courage Imperial Russian Stout
Samuel Smith's Imperial Stout
Founders Kentucky Breakfast Stout
Great Divide
Oak Aged Yeti
Three Floyds
 Dark Lord
North Coast
Old Rasputin XII
Carlsberg
Wiibroe Imperial Stout
Sierra Nevada
Narwhal
יחסי אפגניסטן–רוסיה

| יחסי אפגניסטן–רוסיה |
| --- | --- |
אפגניסטן: רוסיה


אפגניסטן: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
652,230: 17,098,242
אוכלוסייה
43,348,339: 144,335,057
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,502: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
335: 14,005
משטר
אמירות אסלאמית: רפובליקה פדרלית

יחסי אפגניסטן–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים שבין האמירות האסלאמית של אפגניסטן לבין רוסיה. היחסים בין שתי המדינות חוו עליות ומורדות בעיקר במהלך המלחמה באפגניסטן. בשנים הראשונות לאחר תום הסכסוך האסלאמי בשנת 1989, השתפרו היחסים בין שתי המדינות.
היסטוריה

היחסים בין אפגניסטן לברית המועצות היו קרובים לאחר המהפכה הבולשביקית ב-1917. המועצה הרוסית הייתה המדינה הראשונה שניסתה לכונן יחסים דיפלומטיים עם אפגניסטן. בשנת 1921, חתמו שתי המדינות על הסכם האפגני, שבו התחייבו שתי המדינות על אישור המעבר האפגני דרך ברית המועצות. במהלך ההסכם שתי המדינות שלחו סיוע כספי, אספקת מטוסים, טכנאי תחזוקה ומפעילי טלגרף.
בשנות ה-50, החלה ברית המועצות ליישם תוכניות שנועדו לסיוע כלכלי באפגניסטן. בין השנים 1954–1978, אפגניסטן קיבלה מברית המועצות סיוע כספי בסך יותר ממיליארד דולר.
בשנת 1973, שתי המדינות הודיעו על הסכם שבו שתי המדינות התחייבו לשיתוף פעולה ואספקת גז ונפט, סחר, תחבורה, השקיה ובניית תחנה בסך 200 מיליון דולר.
ברית המועצות תמכה במשטר נג'יבולה גם לאחר נסיגת הכוחות הסובייטיים בפברואר 1989. עם זאת, גם כיום, סוגיות הנוגעות לחיילים שבויים של ברית המועצות נותרו ללא פתרון. מורדים טג'יקיים באפגניסטן תקפו ביולי 1993 את המאחז של קבוצת כוחות הגבול של הפדרציה הרוסית. כתוצאה מכך נהרגו 25 חיילים רוסים. עקב תקיפה זו, רוסיה פתחה במתקפה משמעותית בצפון אפגניסטן. הדיווחים של הצד האפגני, שהביעו תמיכה במורדים, גרמו לקירור היחסים בין שתי המדינות
רוסיה התאכזבה עוד יותר מהטליבאן, בגלל תמיכתו בבדלנים הצ'צ'נים, בכך שסיפק מקלט לקבוצות טרור שפעלו במרכז אסיה וברוסיה עצמה. לאור זאת, העניקה הפדרציה הרוסית סיוע צבאי לברית הצפונית, שהפכה לכוח העיקרי שתרם להפלת משטר הטליבאן במהלך הפלישה האמריקנית לאפגניסטן ב-2001.
באוקטובר 2005, הודיעו גורמי הביטחון הרוסיים כי הם יעניקו מסוקים וציוד צבאי לצבא אפגניסטן בשווי של 30 מיליון דולר. באוקטובר 2010, נזף נשיא אפגניסטן, חמיד קזראי, ברוסיה לאחר כניסת כוחותיה לכפר ללא אישור. הוא גם הצהיר כי רוסיה הפרה את ההסכם האפגני במשימה משותפת עם סוכני ארצות הברית.
אפגניסטן היא גם אחת המדינות הבודדות שהכירו בסיפוח קרים על ידי הפדרציה הרוסית בשנת 2014.
בין דצמבר 2016 לאפריל 2017, רוסיה אירחה שלושה סבבי שיחות. בסיבוב השלישי הוא כלל גם את אפגניסטן.
בשנת 2022 התרחש פיצוץ בשגרירות רוסיה באפגניסטן.
אמנם רוסיה לא הכירה ב"אמירות האסלאמית של אפגניסטן", קרי שלטון הטליבאן, אבל הלכה למעשה - רוסיה ניהלה עם קאבול קשרי מסחר. התהליך הכלכלי הזה הגיע לשיאו ב-27 בספטמבר 2022, עם חתימת הסכם הסחר הבינלאומי הראשון של משטר הטליבאן, שלפיו אפגניסטן תרכוש בנזין, סולר, גז וחיטה מרוסיה.