stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניו יורק דולס
היסטוריה

חברי הלהקה ניגנו בלהקות שונות בניו יורק לפני הקמת ניו יורק דולס בסוף 1971. ההרכב הראשוני כלל את הגיטריסטים ג'וני ת'נדרס וריק ריווטס, הבסיסט ארתור קיין, המתופף בילי מורסיה והסולן דייוויד ג'והנסן. בתחילת 1972, ריווטס הוחלף על ידי סילביין סילביין, והלהקה החלה לנגן באופן קבוע במנהטן, בעיקר במרכז מרסר לאמנות. בתוך כמה חודשים, כבר החל להתגבש קהל מעריצים, אבל זה לא הספיק כדי לקבל חוזה מחברות התקליטים, שחששו מהלבוש הטרנסג'נדרי והוולגריות המוחצנת של חברי הלהקה.
ב-1972 ערכו סיבוב הופעות ראשון בבריטניה, במהלכו מורסיה נפטר משילוב קטלני של סמים ואלכוהול. במקומו הצטרף ללהקה ג'רי נולן. אחרי הצטרפותו של נולן, הלהקה הוחתמה בחברת התקליטים "מרקורי". בקיץ 1973, יצא אלבום הבכורה New York Dolls בהפקת טוד ראנדגרן. הביקורות על האלבום היו טובות, אך הצלחתו הייתה מוגבלת, והוא הגיע רק למקום ה-116 במצעדים באמריקה. גם האלבום השני, שיצא בקיץ 1974, Too Much Too Soon, הצליח בביקורת יותר מאשר בשווקים, והגיע למקום 167.
בעקבות ההצלחה המוגבלת של שני האלבומים, מרקורי סיימה את החוזה על הניו יורק דולס, ושום חברת תקליטים אחרת לא החתימה אותם. הלהקה החליטה לשכור אמרגן חדש, ובחרו את מלקולם מקלארן, שהתפרסם מאוחר יותר כאמרגנם של הסקס פיסטולס. בהנחיית מקלארן, חברי הלהקה לבשו בגדי עור אדומים והופיעו כשמאחוריהם דגל ברית המועצות, כדי לסמל את המשיכה שלהם כביכול לקומוניזם. למרות שתעלולי יחצ"נות מהסוג הזה הפכו את הסקס פיסטולס לכוכבים שנה אחר כך, הם לא הביאו לתוצאה המקווה לניו יורק דולס, ושום חברה לא החתימה אותם, מה שגרם לעזיבתם של החברים.
באמצע 1975, ג'וני ת'נדרס וג'רי נולן עזבו את הלהקה והקימו את להקת ההרטברייקרס עם ריצ'רד הל מטלוויז'ן. דייוויד ג'והנסן וסילביין סילביין ניסו לפעול בכמה הרכבים שונים של הניו יורק דולס, עד שהחליטו לפרק את הלהקה רשמית ב-1977. לאחר הפירוק, ג'והנסן פיתח קריירת סולו שהובילה לפיתוח האלטר-אגו שלו, באסטר פוינדקסטר, באמצע שנות ה-80. סילביין ניגן איתו במשך שנתיים לפני שהחל בקריירת סולו משלו. גם ת'נדרס הקליט מדי פעם אלבומי סולו במהלך ואחרי עבודתו עם ההרטברייקרס, עד למותו ממנת יתר ב-1991. שנה אחר כך, נולן נפטר משבץ.
ב-2004, חברי הלהקה הנותרים התאחדו במסגרת פסטיבל "Meltdown" שערך מוריסי, לשעבר סולן להקת הסמית'ס ונשיא מועדון המעריצים הבריטי של הניו יורק דולס. את ת'נדרס החליף סטיב קונטה מלהקתו של ג'והנסן, ובמקום נולן ניגן גארי פאוול מלהקת הליברטינז. הצלחת ההופעה הובילה להצעות מפסטיבלים אחרים, אבל כמה שבועות לאחר ההופעה ב"Meltdown", ארתור קיין נכנס לבית-החולים, בגלל חשד לשפעת. הוא אובחן כחולה לוקמיה, ונפטר תוך כמה שעות ספורות מאשפוזו. בהמשך 2004, חברי הלהקה הנותרים הופיעו עם נגן הבס סאם יאפה מלהקת האנוי רוקס, במופע מחווה לחבריהם המנוחים (מורסיה, ת'נדרס, נולן וקיין) בפסטיבל מוזיקה בעיר ניו יורק.
ב-28 בפברואר 2025 דייוויד ג'והנסן הלך לעולמו מסרטן.
השפעות > אמנים משפיעים

ניו יורק דולס הושפעו באופן הישיר ביותר מלהקות הגלאם רוק הבריטיות, שהחלו לצבור פופולריות בזמן הקמתה של הלהקה. הצליל הבסיסי והמלוכלך של הלהקה הושפע מאוד מאותן להקות, בעיקר מטי רקס, מנהיגת הז'אנר. גם ההופעה החיצונית של חברי הלהקה הושפעה מהגלאם רוק הבריטי. הם נהגו להופיע עם איפור כבד, תסרוקות מבולגנות ובבגדי נשים. דייוויד בואי השפיע על התיאטרליות של הלהקה, שהתבלטה בעיקר בהופעות.
השפעה חשובה נוספת הן להקות המחתרת משנות ה-60, במיוחד הלהקות הגדולות מסצנת דטרויט: הסטוג'ס ו-MC5. הלהקות האלה הפכו את הצליל של ניו יורק דולס להרבה יותר רועש ואנרכיסטי מזה של עמיתיהם הבריטיים. הלהקה גם הושפעה מהוולווט אנדרגראונד, בעיקר בכתיבת המילים, שהיו הרבה פעמים שערורייתיות ומזעזעות כמו המוזיקה עצמה.
כמו כן הושפעו מאמני רוק אנד רול קלאסי משנות ה-50 כמו צ'אק ברי ובו דידלי. חלק חשוב בעיצוב הצליל של הלהקה היה גם לאמני בלוז כמו סוני בוי וויליאמסון, והלהקות שיצרו שילוב בין בלוז ורוק בשנות ה-60 כמו הרולינג סטונז והיארדבירדס.
השפעות > אמנים מושפעים

ניו יורק דולס הייתה אחת הלהקות שהשפיעו ביותר על עיצוב הצליל של הפאנק. הסגנון החובבני והגולמי של הלהקה והגישה של חברי הלהקה למוזיקה, באופן ששלל את כל ההיבטים האמנותיים שלה ונועד לזעזע, נתנו השראה לצעירים בארצות הברית ובבריטניה להקים להקות ולהתחיל לנגן בלי שום ידע מוקדם בנגינה. מהראשונים שהושפעו מניו יורק דולס היו ראמונס, להקה מניו יורק שכיום מוכרת כלהקת הפאנק הראשונה. גם הסקס פיסטולס הבריטיים הושפעו מהם, למרות שגם הושפעו ישירות מהראמונס. האמרגן של הסקס פיסטולס היה מלקולם מקלארן,
אמרגנם של הניו יורק דולס לשעבר.
הניו יורק דולס השפיעו גם על ההבי מטאל של שנות ה-80, שהושפע למעשה מהגלאם רוק באופן כללי ונודע כגלאם מטאל. הלהקה השפיעה על הלהקות היותר בלוזיות ומלוכלכות מלהקות ההבי מטאל: מוטלי קרו ו-Guns N' Roses.
השפעת הניו יורק דולס ניכרת גם בקרב להקות האינדי מאז שנות ה-80 של המאה ה-20. מוריסי, סולן הסמית'ס, שהיה בנעוריו נשיא מועדון המעריצים של הניו יורק דולס, אמר פעם שהלהקה השפיעה מאוד על להקתו, אחת מהחשובות שבלהקות האינדי. אבל ההשפעה לא באמת הורגשה עד לגל להקות הרוק ששטף את המיינסטרים בתחילת שנות ה-2000. מלבד להקות הניו מטאל והפופ פאנק שהצליחו אז, היו גם להקות פאנק יותר אגרסיביות ולהקות שניסו להחיות את הגראג' רוק של שנות ה-60. להקות כאלה היו הסטרוקס, ההייבס והווייט סטרייפס. הצליל של הלהקות האלו היה רועש וגולמי מאוד ביחס לצליל הנקי של הלהקות היותר מצליחות, ונשמע דומה מאוד לזה של הניו יורק דולס. הוולווט אנדרגראונד ואיגי פופ השפיעו על צליל זה ביותר, אך גם לניו יורק דולס היה חלק בעיצובו של צליל זה.
דיסקוגרפיה > אלבומים

New York Dolls – 1973
Too Much Too Soon -1974
דיסקוגרפיה > אוספים

Lipstick Killers (Mercer St. Sessions) – 1981
After the Storm – 1985
The Best of the New York Dolls – 1985
Night of the Living Dolls – 1986
Rock N' Roll – 1994
Evils Dolls – 1995
Glam Rock Hits – 1999
New York Tapes: 1972-1973 – 2000
A Hard Night's Day – 2000
Actress: Birth of the New York Dolls – 2000
Archive – 2001
20th Century Masters – The Millennium Collection: The Best of the New York Dolls – 2003
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

Seven Day Weekend – 1973
Red Patent Leather: Live in NYC 1975 – 1984,1993
Paris Is Burning – 1993
Paris Le Trash – 1993
I'm a Human Being – 1998
Live in Concert: Paris 1974 – 1998, 2003
Street Trash – 1999
The Glamorous Life Live – 1999
Great Big Kiss – 2002
From Paris with L-U-V – 2002
Return of the New York Dolls: Live from Royal Festival Hall – 2004
דיסקוגרפיה > EP

Personality Crisis – 1986
דיסקוגרפיה > וידאו/DVD

Live fron Royal Festival Hall – 2004
All Dolled Up – 2005
שמעו גם

קטע מהשיר "Trash" מתוך האלבום New York Dolls מ-1973
הערות שוליים

↑  דייויד ג'והנסון, סולן להקת ניו יורק דולס, הלך לעולמו בגיל 75, באתר ynet, 1 במרץ 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375329205171  BIBSYS: 5091328  BnF: cb13905281q (data)  GND: 10038496-1  ISNI: 0000 0001 2196 0666  LCCN: n94110561  MusicBrainz: 1b96b9c9-0832-40cb-9f8d-7274de3733fc  NKC: xx0062800  VIAF: 159576853   WorldCat (עם VIAF): 159576853 
הלהקה בשנת 2006
סטארקוויר תעשיות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אלי בן-ששון, אורי קולודני, מיכאל ריאבצב ואלסנדרו קיאזה
 תקופת הפעילות:  דצמבר 2017 – הווה (כ־7 שנים) 
 מיקום המטה:  נתניה 
 משרד ראשי:  נתניה
 ענפי תעשייה:  Blockchain 
 מוצרים עיקריים:  תוכנת בלוקצ'יין
 יו"ר:  אלי בן-ששון
 מנכ"ל:  אלי בן-ששון
  
 starkware.co
 
סטארקוויר תעשיות בע"מ (באנגלית: StarkWare Industries) היא חברת תוכנה ישראלית המפתחת תוכנה בתחום הבלוקצ'יין.
היסטוריה

חברת סטארקוויר הוקמה בשנת 2017 על ידי פרופ' אלי בן-ששון המשמש כמנכ"ל, נשיא ויו"ר החברה, יחד עם אורי קולודני אשר שימש כמנכ״ל הראשון ומכהן בדירקטוריון החברה, ד"ר מיכאל ריאבצב (ארכיטקט ראשי) ופרופ' אלסנדרו קיאזה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (מדען ראשי). עם היועצים המדעיים לחברה נמנים הפרופסורים למדעי המחשב אבי ויגדרזון, שפי גולדווסר, נעם ניסן ומוני נאור.
החברה הוקמה על בסיס סדרה של מחקרים ומאמרים בנושא הוכחה באפס ידיעה, נושא שנהגה לראשונה בשנות ה-80 על ידי גולדווסר וחוקרים נוספים. המחקרים, אותם ערכו בן-ששון, ריאבצב וסטודנטים נוספים בטכניון, התמקדו בפיתוח פתרונות על בסיס הוכחה באפס ידיעה, למטרה של ייעול רשתות בלוקצ'יין. במסגרת המחקרים יצרו מערכת על בסיס הוכחה באפס ידיעה תוך הסתמכות על משפט PCP, באופן שמייעל ומקצר את משך הזמן של אישור עסקאות על גבי בלוקצ'יין דוגמת ביטקוין או אתריום (העלאת סקלביליות), וזאת מבלי שהרשת תאבד מן האמינות שלה. הרעיון בבסיס הטכנולוגיה הוא ביצוע מספר רב של חישובים בצורה אמינה על גבי הבלוקצ'יין, תוך שמירה על מפתחות הצפנה מאובטחים. באופן הזה, ניתן לכתוב הרבה יותר מידע על גבי לבנת בלוקצ'יין, תוך שימוש בהרבה פחות נפח אחסון ותעבורה ברשת. מערכת הוכחה זו נקראת StarkEx, והיא נמצאת על גבי רשת אתריום החל משנת 2020. המערכת הוטמעה גם בפרוייקטים נוספים בתחום Web 3.0, וכן על גבי הדפדפן אופרה.
בשנת 2019 הגיש הטכניון תביעה נגד בן-ששון וריאבצב, בטענה שהחברה הוקמה על בסיס קניין רוחני של הטכניון שנוצר במחקרם במוסד. התביעה הסתיימה בפשרה עוד בטרם הגיעו הצדדים לבית המשפט.
ביוני 2021 השיקה החברה את Starknet, שבניגוד ל-StarkEx, היא מערכת בלוקצ׳יין דמויית אתריום המאפשרת לכל מפתח להתקין עליה חוזים חכמים, ומאפשרת למשתמשי קצה לשלוח טרנזאקציות על גביה באופן חופשי. מוצריה של חברת סטארקוויר נכתבו בשפת התכנות Cairo, שפה שהיא פרי-פיתוחה של סטארקוויר עצמה.
נכון לשנת 2025, החברה מעסיקה למעלה מ-200 עובדים ברחבי העולם. משרדיה ממוקמים בנתניה.
שווי וגיוסי כספים

סטארקוויר קיבלה מענק של 12 מיליון דולר מ-Ethereum Foundation של פלטפורמת אתריום, שבה מתקיים עיקר פעילותה. באוקטובר 2018 גייסה החברה 30 מיליון דולר. עם המשקיעים בסבב זה נמנו קרן סקוויה קפיטל וקרן אינטל קפיטל (Intel Capital), זרוע הון הסיכון של אינטל. במרץ 2021 גייסה החברה 75 מיליון דולר.
בנובמבר 2021 גייסה החברה 50 מיליון דולר לפי שווי של שני מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן. במאי 2022 גייסה החברה 100 מיליון דולר לפי שווי של שמונה מיליארד דולר.
הערות שוליים

↑  Scientific Advisors, באתר סטארקוויר
1 2  רפאל קאהאן, עוד יוניקורן ישראלי נולד: סטארקוויר מגייסת 50 מיליון דולר לפי שווי של 2 מיליארד, באתר כלכליסט, 16 בנובמבר 2021
↑  מאיר אורבך, חברת הבלוקצ'יין מנתניה מגייסת לפי שווי של 6 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 10 במרץ 2022
↑  Jeff Kauflin, How A 19-Person Cryptocurrency Startup Surpassed Coinbase In Daily Trading Volume, Forbes (באנגלית)
↑   אמיתי זיו, עם 55 עובדים בלבד, סטארקוור הגיעה לשווי של 2 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 16 בנובמבר 2021}
↑  סע"ש 23228-04-19 הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל ואח' נ' בן ששון ואח' תולעת המשפט, באתר xn----8hcborozt8bdd.xn--9dbq2a
↑  אופיר דור, ‏החברה הישראלית שמייעלת הנפקת NFT השלימה גיוס ענק, באתר גלובס, 25 במרץ 2021
↑  Nina Bambysheva, Ethereum Scaling Company StarkWare Quadruples Valuation To $8 Billion Amid Bear Market, Forbes (באנגלית)
↑  Cairo - Homepage, Cairo (באנגלית אמריקאית)
↑  עידן בן טובים, ‏אינטל וסקויה משקיעות 30 מיליון דולר בסטארטאפ בלוקצ'יין ישראלי, באתר Geektime‏, 29 באוקטובר 2018
↑  מאיר אורבך, סטארקוויר גייסה 75 מיליון דולר להכפלת קצבי הבלוקצ'יין, באתר כלכליסט, 25 במרץ 2021
↑  אושרי אלקסלסי, ‏גיוס ענק ל-StarkWare הישראלית ששווה כבר 8 מיליארד דולר, באתר Geektime‏, 25 במאי 2022
סיפור מרובע ברונקס

| --- | --- |

 מבוסס על:  A Bronx Tale 
 בימוי:  רוברט דה נירו 
 הופק בידי:  רוברט דה נירו 
 תסריט:  צ'אז פלמינטרי 
 עריכה:  Robert Q. Lovett, דיוויד ריי 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דה נירו קתרין נרדוצ'י ג'ו פשי טוני סיריקו פרנסיס קאפרה Lillo Brancato Taral Hicks צ'אז פלמינטרי דומיניק לומברדוזי 
 צילום:  ריינלדו וילאלובוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  TriBeCa Productions 
 חברה מפיצה:  Savoy Pictures, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 ביולי 1994 
 משך הקרנה:  116 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור התבגרות, סרט דרמה, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bronxtale
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיפור מרובע ברונקס (באנגלית: A Bronx Tale) הוא סרט דרמת פשע משנת 1993 בבימויו של רוברט דה נירו, המבוסס על המחזה מאת צ'אז פלמינטרי. הסרט מספר את סיפורו של נער איטלקי-אמריקאי בשם קולוג'רו (לילו בראנקאטו), שגדל בברונקס בשנות ה-60. קולוג'רו נקרע בין דמות אביו (רוברט דה נירו), נהג אוטובוס לבין מנהיג המאפיה המקומית, סוני (צ'אז פלמינטרי), שאותו הוא מעריץ.
דה נירו, שצפה לראשונה במחזה בלוס אנג'לס ב-1990, רכש את הזכויות מפאלמינטרי, מתוך כוונה להפוך את המחזה לבכורה בבימוי. לאחר מכן הצמד עבד רבות יחד על התסריט, כאשר פאלמינטרי שאף להיצמד למקור כמה שיותר שכן הוא התבסס בעיקר על ילדותו שלו. ההפקה החלה ב-1991, ומומנה בשיתוף עם TriBeCa Productions ו־Savoy Pictures של דה נירו, כסרט הראשון שיצא לאקרנים על ידי כל אולפן.
הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-14 בספטמבר 1993, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-29 בספטמבר 1993. הסרט זכה להצלחה מסחרית מוגבלת, והכניס למעלה מ-17 מיליון דולר. עם זאת, זה הלך הרבה יותר טוב עם המבקרים, ששיבחו את הביצועים של המובילים, והשיקו את קריירת המשחק של פלמינטרי, ובמקביל גם עזרו לדה נירו לקבל הכרה כבמאי.
עלילה

העלילה מתמקדת בקולוג'רו, ילד צעיר שגדל בשכונה קשה בברונקס, ניו יורק. בילדותו, קולוג'רו עד לרצח שבוצע על ידי סוני, מנהיג כנופיה מקומית, אך שומר על שתיקה ולא מדווח למשטרה. לאחר מכן, סוני לוקח אותו תחת חסותו ומעניק לו שיעורים לחיים. אביו של קולוג'רו, לורנצו, מתנגד לקשר שלו עם סוני ומנסה לשמור על בנו רחוק מהעולם הפלילי. ככל שהנער מתבגר, הוא מוצא את עצמו נמשך בין דמותו המוסרית של אביו לבין חיי הפשע שסוני מייצג.
צוות השחקנים

רוברט דה נירו בתפקיד לורנצו אביו של קולוג'רו
צ'אז פלמינטרי בתפקיד סוני, מנהיג המאפיה המקומית
לילו בראנקאטו בתפקיד קולוג'רו
טרל היקס בתפקיד ג'יין ויליאמס
קתרין נרדוצ'י בתפקיד רוזינה אנלו
ביקורות

סיפור מרובע ברונקס זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, ששיבחו את הבימוי של רוברט דה נירו ואת הכתיבה של פלמינטרי. הסרט נחשב לאחת הדרמות החזקות של שנות ה-90, בזכות הדמויות החזקות והעיסוק בנושאים חברתיים של גזענות וזהות. ב-Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ציון של 97%, וב-Metacritic ציון של 80 מתוך 100.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Artios Awards | ליהוק הסרט הטוב ביותר – דרמה | אלן צ'נאוות' | מועמדות |  |
| פרסי סנט ג'ורדי | השחקן הזר הטוב ביותר | צ'אז פלמינטרי (גם על קליעים מעל ברודוויי והחשוד המיידי) | זכייה |  |
| פרסי האמן הצעיר | השחקן הצעיר הטוב ביותר בתפקיד משנה בסרט – דרמה | פרנסיס קפרה | מועמדות |  |
גברים בצד

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  הרברט רוס 
 הופק בידי:  הרברט רוס   ארנון מילצ'ן   סטיבן רות'ר
 תסריט:  דון רוס 
 עריכה:  מייקל מילר 
 שחקנים ראשיים:  וופי גולדברג   מרי-לואיז פרקר   דרו ברימור
 מוזיקה:  דייוויד ניומן 
 צילום:  דונלד תורין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  StudioCanal 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 בפברואר 1995
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה נשי, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  פיטסבורג, פנסילבניה 
 תקציב:  21 מיליון דולר
 הכנסות:  $23,440,188
 הכנסות באתר מוג'ו:   boysontheside
 דף הסרט ב־IMDb
 
גברים בצד (באנגלית: Boys on the Side) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 1995 בבימויו של הרברט רוס (סרטו האחרון לפני מותו שש שנים לאחר מכן). בסרט משחקים וופי גולדברג, מרי-לואיז פרקר ודרו ברימור. תסריט הסרט נכתב על ידי דון רווס.
עלילה

זהו סרט מסע פמיניסטי. זמרת לסבית שחורה וצעירה לבנה, אשר מעוניינות שתיהן להגיע מהחוף המזרחי לחוף המערבי, חולקות רכב על מנת לחסוך בהוצאות, ונוסעות ביחד למסע ארוך. בדרך מצטרפת אליהן צעירה פרועה שנמלטת מהחבר האלים שלה. ביחד הן חוות ידידות אמת. בסרט רגעים מצחיקים לצד רגעים מלודרמטיים סוחטי דמעות.
צוות שחקנים

וופי גולדברג - ג'יין דלוקה
מרי-לואיז פרקר - רובין ניקארסון
דרו ברימור - הולי פולצ'יק
מתיו מקונוהיי - אייב לינקולן
ג'יימס רימר - אלכס
בילי ווירת' - ניק
אניטה ג'ילט - איילין ניקארסון
דניס בוטסיקריס - מאסרלי
אסטל פרסונס - לואיס
איימי אקווינו - אנה
ביקורות והכנסות

הסרט זכה לביקורות חיוביות עם ציון של 73% באתר Rotten Tomatoes. בנוסף, הסרט זכה בפרס "GLAAD Media" לסרט הטוב ביותר. הסרט היה גם מועמד לפרס ה-"Image" לשחקנית הטובה ביותר (וופי גולדברג) ולפרס ה-"Golden St. George" לבמאי הטוב ביותר (הרברט רוס).
למרות ההצלחה הביקורתית של הסרט, הוא לא הצליח בקופות אך הוא כיסה את תקציבו.
פסקול

פסקול הסרט מורכב בכולו מזמרות רוק/פופ ואף מזמרות לסביות כמו מליסה אתרידג' וג'ואן ארמטריידינג. גרסת הכיסוי של השיר "You Got It" של רוי אורביסון שבוצע על ידי בוני ראייט הגיע למקום ה-34 במצעד "בילבורד הוט 100".
בוני ראייט - "You Got It"
מליסה אתרידג' - "I Take You With Me"
שריל קרואו - "Keep On Growing"
אינדגו גירלס - "Power Of Two"
סטיבי ניקס - "Somebody Stand By Me"
הפריטנדרס - "Everyday Is Like Sunday"
הקרנבריז - "Dreams"
אנני לנוקס - "Why"
שרה מקלכלן - "Ol' '55"
ג'ואן ארמטריידינג - "Willow"
ג'ונל מואסר - "Crossroads"
וופי גולדברג - "You Got It"
רדונדזאורוס

| רדונדזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון 221–201.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פייטוזאורים
משפחה:: פייטוזאוריים
סוג:: רדונדזאורוס
מינים
 Redondasaurus gregorii  Redondasaurus bermani
שם מדעי
 Redondasaurus ‏לוקאס והאנט, 1993

רדונדזאורוס (שם מדעי: Redondasaurus) הוא סוג של זוחל קדום בן למשפחת הפייטוזאוריים אשר חי בטריאס העליון לפני 221-201.6 מיליון שנה. המשמעות של שמו הוא: "הלטאה של אזור מסה רדונטה" (Mesa Redonda), שבמרכז ניו מקסיקו - האזור בו התגלה לראשונה ב-1939.
בסוג שני מינים: Redondasaurus gregorii  ו-Redondasaurus bermani, אשר נמצאו בניו מקסיקו וביוטה שבדרום ארצות הברית.
מאפיינים

הרדונטוזאורוס היה זוחל גדול באורך של 6.4 מטר והייתה לו גולגולת באורך 120.5 ס"מ אצל פרטים בוגרים. הגולגולת הייתה ארוכה ורחבה אך שטוחה ובעלת שיניים בעלות ציפוי דמוי אמייל, דבר נדיר אצל זוחלים. יצור זה היה בעל זנב ארוך, רגליים קצרות וחוליות רחבות מעל גבו. ככל הנראה חי במקווי מים רוב זמנו, שם ארב לטרף בדומה לתנינים. אף שהזכיר במראהו ואורח חייו תנינים בני זמננו, הוא לא קרוב אליהם וגם לא לאבותיהם (דמויי תנינאים), והדמיון הוא תוצאה של אבולוציה מתכנסת.
המאובנים של הזוחל נמצאו באזורים רבים אך מרבית הגולגולות ושאר העצמות שלו היו שבורות וחלקיות וייתכן שהשתייכו לסוגים דומים. הוא נחשב לאחד מאחרוני הפייטוזאוריים שאולי נכחדו כתוצאה משינויי אקלים גדולים.
בתרבות

זוחל זה הופיע בסרט דינוזאור בחיים!.
קהילת יהודי חוסט

| --- | --- |

כיכר מסריק בחוסט, המסעדה הכשרה של וינברגר, שנות ה-20 של המאה ה-20.
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 אוקראינה אוקראינה
 שפות
 רוסית, אוקראינית
קהילת יהודי חוסט היא קהילה יהודית אורתודוקסית בעיר חוסט באוקראינה, שהגיעה לשיאה בשנת 1941.
העיר חוסט (באוקראינית, ברוסית, וברוסינית: Xусt; ברומנית: Hust; בסלובקית וצ'כית: Chust; בהונגרית: Huszt; ביידיש: חֱסט) יושבת ליד נהר חוסט במחוז זקרפטיה שכיום במערב אוקראינה ומשמשת כעיר הבירה של נפת חוסט.
היסטוריה של הקהילה > ראשית הקהילה

הקהילה היהודית בחוסט התקיימה ככל הנראה מהמאה ה-18, אך הידיעה הראשונה על יהודים בה היא משנת 1677 ואחר כך משנת 1695. במפקד היהודים ב־1727 נרשם בחוסט יהודי בשם אברהם מאיר ובני ביתו שהיה עשיר מאוד ובעלי חסותו היו אצילים ידועים להם שילם דמי חכירה גבוהים מאוד. יהודי נוסף שנרשם במפקד זה היה מרדכי זאלמנוביץ שאף הוא היה בעל משפחה ושילם דמי חכירה גבוהים. ההנחה היא שלשתי משפחות אלה היו עוזרים עובדים ומלמדים יהודים ואף שוחט וההנחה היא שהיה מניין לתפילה. במפקדים של שנת 1735 ו-1746 נרשמו שלושה בתי אב יהודים.
חוסט הייתה חלק מאוסטרו הונגריה עד מלחמת העולם הראשונה ולאחר מכן נכללה בגבולות הרפובליקה הראשונה של צ'כוסלובקיה.
| שנת | מספר היהודים | כלל התושבים |
| --- | --- | --- |
| 1792 | 14 משפחות |  |
| 1830 | 132 | 2,153 |
| 1880 | 1,062 |  |
ב-1861 ייסד הרב משה שיק, הידוע בשם המהר"ם שיק את מה שהייתה אז הישיבה הגדולה ביותר במזרח אירופה, שבה למדו למעלה מ-800 תלמידים בעיירה חוסט.
בעשורים הראשונים הייתה המנטליות של יהודי חוסט דומה יותר לזו של יהודי הערים הגדולות בהונגריה ולא הושפעה מהחסידות על אף שבכפרים סביבה החסידות שלטה. הקהילה היהודית מימנה בניית בית מדרש חסידי מתוך כבוד ללומדי התורה ומקיימי המצוות ללא קשר לזרם שאליו השתייכו. המאזן בין חסידים לחרדים השתנה בתחילת המאה העשרים עם הגירת כפריים חסידיים רבים מהסביבה לחוסט.
מוסדות הקהילה

הקהילה היהודית בחוסט הייתה אחת הקהילות המגובשות בכל תחום צפון מזרח הונגריה ההיסטורית. מוקד הקהילה היה בחצר ענקית ששטחה השתרע על פני שני רחובות מקבילים שם נבנו בית הכנסת, דירות הרב, השוחטים, השמש והבלן. גם משרדי הקהילה, כולל משרדי חברה קדישא וחברת ביקור חולים, בניין הישיבה מבנה המקווה איטליזים ומשחטה לעופות היו כולם באותו מתחם. ברחבי העיר היו מפוזרים כמה בתי מדרש גדולים וקטנים.
מוסדות הקהילה > אישים מרכזיים בקהילה

הרב משה "טעטשר" רוזנפלד היה פעיל במועצת העיר עד סוף שנות העשרים. הוא עמד בקשרים עם הפקידות הגבוהה במחוז. במלחמת העולם הראשונה שחרר צעירים יהודים רבים מן השירות בצבא ובמלחמה בחזית. היה דמות מרכזית בקהילה וכתובת לטיפול בבעיות מול השלטונות כפי שמתואר בסיפורים הרבים בספרי הקהילות כגון הספר "אהל נפתלי" ובספר "זכרון מאיר". היה מחסידיו הקרובים ביותר של רבי ישראל הגר (אהבת ישראל). בכל פעם שהרבי היה מגיע מויז'ניץ שהייתה ברומניה באותם ימים לחוסט, היה מתארח בביתו המרווח של הרב משה או בבית יעקיל בכור בניו של הרב משה.
ר' בנימין דוידוביץ' בעל בית חרושת ללבנים בעיר שהתמנה על ידי הממשל המרכזי כיועץ במיניסטריון הפנים לענייני קרפטורוס.
בנו ר' מרדכי דוידוביץ' עמד בראש הקהילה, ביוזמתו הוקם בית ספר לבנות והיה פעיל בשדה החינוך הכללי בעיר בנוסף לניהול עסקיו המצליחים בהם העדיף להעסיק נוער יהודי בתקופת הכשרתו לעליה לארץ.
ראש הקהילה האחרון היה כנראה ר' יקותיאל יהודה הולנדר.
מוסדות הקהילה > רבנים

בקהילת חוסט כיהנו רבנים חשובים, ששמם נודע הרבה מעבר לגבולות הקהילה.
בשנת תקע"ב (1812) קיבלה הקהילה הקטנה על עצמה את הרב יעקב בן רב אברהם יליד זידיטשוב, נכד הרב שמעלקע מניקלשבורג.
אחריו כיהן הרב יעקב גוטליב מטוקאי.
בשנת תר"ה 1845 כיהן הרב מנחם אייזנשטטר מהר"ם א"ש שהיה לאחר פטירת אביו הרב מאיר איזנשטטר, רב העיר אונגוואר ונפטר בתר"ל–1870.
הרב שמואל שמעלקא קליין, מחבר הספר "צרור החיים". נפטר בתרל"ה 1875 בהיותו רב העיר סעליש.
משנת תרכ"א 1861 כיהן ברבנות המהר"ם שיק שהטביע את חותמו על קהילת חוסט ועל המדינה כולה עד ליום פטירתו בשנת תרל"ט–1879.
אחריו כיהן הרב עמרם בלום, מחבר ספר שו"ת "בית שערים", כרבה של חוסט במשך שנתיים. נפטר בשנת תרס"ז (1907), בהיותו רב העיר ברט אויפאלו.
אחריו כיהן הרב יואל צבי ראטה, מחבר ספר שו"ת "בית היוצר", עד פטירתו בשנת תרנ"ג (1893).
אחריו כיהן הרב משה גרינוולד, מחבר הספר "ערוגת הבושם", עד פטירתו בשנת תרע"א (1911).
אחריו כיהן כרב בנו הבכור הרב אברהם יוסף גרינוולד, שלאחר מכן כיהן כרב העיר אונגוואר נפטר בתרפ"ח–1927.
אחריו כיהן הרב יוסף צבי דושינסקי שהיהמאוחר יותר רב העדה החרדית בירושלים). נפטר בשנת תש"ט בירושלים, בזמן מלחמת העצמאות, ונקבר בבית הקברות הסמוך לבניין שערי צדק הישן.
הרב האחרון היה הרב יהושע גרינוולד, נכדו של רבי משה גרינוולד. בחירתו הייתה מלווה בסכסוך קשה בקהילה כנגד תומכי דודו, הרב יעקב חזקיהו גרינוולד מפאפא, שטען גם הוא למשרה. אנשיו של האחרון התפלגו והקימו את 'עדת יראים שומרי הדת' הנפרדת. הרב יהושע כיהן ברבנות עד גירוש הקהילה לאושוויץ בשנת תש"ד (1944). הוא שרד את המלחמה והקים קהילה למען ניצולי השואה מחוסט בברוקלין. נפטר בשנת תשכ"ט, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים. כיום חתנו, הרב פנחס דויד הורוביץ, מנהיג את הקהילה.
מלבד רבני העיר, היו בעיר מספר אדמו"רים חסידיים על אף שלא נתהווה בעיר מרכז חסידי:
האדמו"ר ישראל יעקב לייפר, בן הזקונים של רבי מרדכי מנדבורנה התגורר בחוסט עוד בחיי המהר"ם שיק ועבר במהרה להיות אדמו"ר של בושטינה הסמוכה.
בנו – האדמו"ר שמואל שמעלקה לייפר.
רבי משה טאוב האדמו"ר מקאליב.
עוד רבנים מפורסמים היו בעיר בהם הרב יעקב קטינא, מחבר ספר "רחמי האב".
יהודי נוסף שהתגורר בחוסט והיה פעיל במועצה הוא משה "טעטשר" רוזנפלד.
הספר ערוגת הבשם על התורה מאת רבי משה גרינוולד רבה של חוסט ומגדולי רבני הונגריה ואבי שושלת אדמור"י פאפא. תלמיד הכתב סופר, וחברו של רבי יוסף חיים זוננפלדכיהן כרבה של העיר חוסט בהונגריה וראש הישיבה הגדולה שם ורבים מרבני הונגריה היו מתלמידיו. הרב גרינוולד הרחיב את ישיבת חוסט שהפכה לאחת מהישיבות הגדולות של יהדות הונגריה. לישיבתו הגיעו תלמידים גם מחוץ לגבולות הונגריה ואף מארצות הברית. כרבותיו תלמידי החת"ס הוא היה מגדולי הלוחמים בתנועה הרפורמית, ובכל ניסיון לפרוץ פרצות בכרם ישראל.
מוסדות הקהילה > בין שתי מלחמות העולם

בין שתי מלחמות העולם כשהאזור היה תחת שלטון צ'כוסלובקי, יהודי חוסט המשיכו להיות חברה סגורה בתוך עצמה אך אחדים מהם שימשו בתפקידי מפתח במנהל האזורי ובני חוסט הצעירים רכשו את השכלתם במקצועות חופשיים במוסדות מדע צ'כיים בפראג ובברנו.
בחוסט היו גם חסידים רבים מחסידות סיגט, סאטמר חסידי ויז'ניץ קאסוב וחסידי ספינקא ובעלז אך הקהילה התנהלה באחדות תוך שיתוף נציגי כל הזרמים והמחנות למרות ההשקפות השונות. המוסדות הקהילתיים שימשו את כלל היהודים.
הפעילות הציונית בחוסט הקיפה חלקים רבים מבני הנוער בעידודו של הד"ר בירנשטיין שהיה שופט בית המשפט העליון הכלל ארצי. ברמה המקומית בלטו ד"ר בולגאר והמשורר יוסף פטאי ואחריהם וולף פרקש ואוסקר ראטבך שחידשו את בית הספר העברי כולל ספרייה ומועדון והבטיחו מקום פעילות לכל תנועות הנוער. התנועות שפעלו בעיר היו המזרחי, בית"ר, השומר קדימה השומר הצעיר והחלוץ. עשרות מהחניכים עברו הכשרות בסלובקיה בחוות חקלאיות ובבתי חרושת והיו כאלה שהצליחו לעלות לארץ ישראל בדרכים חוקיות או בדרכי העפלה.
השואה

הקהילה הגיעה לשיא פריחתה בתחילת מלחמת העולם השנייה, כאשר בשנת 1941 מנתה אוכלוסייתה היהודית 6,023 איש והיוותה קרוב ל-30 אחוז מכלל אוכלוסיית העיר. הקהילה היהודית בעיר הייתה אורתודוקסית, רובה סוחרים ובעלי מלאכה. הקהילה קיימה גם בית ספר "בית יעקב" לנערות ואגודות חברתיות ודתיות למיניהן.
את התקופה ניתן לחלק לשני חלקים. הראשונה היא מהשתלטות הצבא ההונגרי על האזור ב-15 במרץ 1939 ועד לפלישת הגרמנים להונגריה במרץ 1944.