stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עומר לקאו
הערות שוליים

↑  שמעון אלבז, "אתיופי מסריח": תקרית גזענית במשחק אימון, באתר ynet, 27 ביולי 2018
↑  שלמה וייס‏, הפועל חדרה: עומר לקאו יגיע בהשאלה מעירוני קרית שמונה, באתר וואלה, 17 ביולי 2020
↑  דורון בן דור, ‏עומר לקאו חתם בהפועל כפר סבא עד תום העונה, באתר ONE‏, 3 בפברואר 2021
↑  עומר לקאו חתם לעונה אחת בבית"ר ירושלים, משה חוגג: "יגיע בלם", באתר וואלה, 23 ביולי 2021
↑  יונתן גינזבורג, ‏עומר לקאו הצטרף למכבי יבנה מליגה א' דרום, באתר ONE‏, 5 בדצמבר 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סרטנים קצרי בטן

| סרטנים קצרי בטן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: סרטנאים
על־מחלקה:: Multicrustacea
מחלקה:: סרטנים עילאיים
סדרה:: מעשירי רגל
תת־סדרה:: Pleocyemata
אינפרא־סדרה:: סרטנים קצרי בטן
שם מדעי
 Brachyura ‏ליניאוס

Ocypode gaudichaudii
סרטן אדום של אי חג המולד
Macropipus tuberculatus
Dotilla myctiroides
סרטנים קצרי בטן, שלעיתים מכונים רק סרטנים (שם מדעי: Brachyura), היא אינפרא-סדרה מסדרת מעשירי רגל של פרוקי-רגליים בעלי עשר רגליים החיים לאורך חופי ימים שונים. מצויים ביבשה, בים וכן בקרקעית האוקיינוס וחיים בכל העולם. קבוצה זו גדולה מאוד וכוללת 6,793 מינים ב-93 משפחות.
מאפיינים

לסרטנים קצרי בטן שריון גדול, עיניים מרכזיות, צבתות גדולות ועשר רגליים מכופפות. הם בעלי בטן עגולה וחסרי זנב שריון. הגדול בסרטנים אלה הוא סרטן עכביש יפני שמגיע לאורך 37 ס"מ ולמשקל 19 ק"ג והוא פרוק הרגליים השני בגודלו בעולם, לאחר סרטן הקוקוס (Birgus latro). כמה מינים יודעים לשחות ממש אך רובם מעדיפים להיצמד לקרקע וחלקם חסרי כל יכולת להיכנס למים.
רוב הסרטנים מסננים מזון מיקרוסקופי מהחולות או ניזונים משיירים שמביא הים או מנבלות, אך כמה מינים צדים חיות אחרות – בעיקר סרטנים אחרים.
אלו[דרושה הבהרה] המינים המוכרים ביותר של סדרת הסרטנאים. מיני סרטנים נוספים כמו סרטן נזיר, סרטן היטי, סרטן מלכותי אדום, סרטן אוקיינוס אדום ולובסטר גם מכונים סרטנים אך שייכים לתת-סדרות אחרות.
בשנת 2021, קבע מחקר שבוצע בבית הספר לכלכלה של לונדון כי סרטנים, לצד תמנונים ודיונונים, הם יצורים בעלי תודעה אשר "מסוגלים להרגיש כאב, עונג, רעב, צמא, חמימות, אושר, נחמה והתרגשות". בעקבות זאת הודיעה ממשלת בריטניה על הכללת סרטנים בחוק לרווחת בעלי חיים בעלי מודעות (אנ').
גלריה

Grapsus albolineatus
Uca leptodactyla
Pachygrapsus crassipes
הערות שוליים

↑  London School of Economics and Political Science, Review of the Evidence of Sentience in Cephalopod Molluscs and Decapod Crustaceans, נובמבר 2021,עמ' 7–8
↑  ההודעה לעיתונות של ממשלת בריטניה, נובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531389305171  GND: 4165405-5  LCCN: sh85033701  NARA: 10636926  NDL: 00564882  NKC: ph225445
נמל התעופה של קלגנפורט

נמל התעופה של קלגנפורט (בגרמנית: Flughafen Klagenfurt) הוא נמל תעופה בינלאומי ליד קלגנפורט, העיר השישית בגודלה באוסטריה. הוא ממוקם ברובע אנביכל, 2.8 קילומטרים צפון-צפון-מזרחית ממרכז העיר קלגנפורט.
היסטוריה > ראשית דרכו

שדה התעופה נבנה ב-1914 כשדה תעופה צבאי במלחמת העולם הראשונה. פתיחתו האזרחית של שדה התעופה התרחשה ב-17 במאי 1925. עד מהרה החלו לפעול משדה התעופה טיסות לוונציה, לליובליאנה ולווינה.
הוא חזר לפעול כנמל תעופה צבאי בשנת 1938, בהפעלת הלופטוואפה של הוורמאכט ושימש ככזה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, בשנת 1951, שב לפעילות אזרחית. הרחבתו החלה ב-1958: נבנו מסלולי בטון באורך 1,800 מטר וברוחב 45 מטרים, הוקצו אזורי חנייה, ונבנו בניין הטרמינל ומגדל הפיקוח. השיפוץ רחב ההיקף נגמר ב-1964. עם זאת, כבר בשנה שלאחר מכן הוארך פעם נוספת משטח הנחיתה לאורך של 2,400 מטרים.
בשל המספר ההולך וגדל של תיירים שהגיעו לאזור נבנה ב-1971 טרמינל הנוסעים הראשון בנמל התעופה. ב-1981 נעשה שיפוץ נוסף במסלולי הנחיתה, והם הוארכו לאורכם הנוכחי, 2,720 מטרים. ב-1984 עברו בנמל התעופה 100,000 נוסעים, והמספר הלך וגדל בשנים הבאות. הוא חובר לכביש המהיר A2 בשנת 1996. ב-2005 היה מספר העוברים בנמל 522,000 איש.
בשנים 1926 עד 1938, פעלו שבע חברות תעופה משדה התעופה. מדינות כמו גרמניה, איטליה וסלובניה הפעילו מטוסים שנחתו בשדה התעופה; כמו כן התקיימו טיסות לכל הערים המרכזיות באוסטריה. לאחר 1950, חובר נמל התעופה למדינות כמו ברזיל, ישראל, ונצואלה, הולנד, גרמניה, בריטניה ואחרות.
היסטוריה > שנות ה-2010

באביב 2014 הודיעה אוסטריאן איירליינס, חברת התעופה הראשית של נמל התעופה, על סגירת שירותי הכרטוס שלהם בשדה התעופה עקב ביקוש נמוך. שירותים נוספים מסופקים במקום זאת בדלפקי הצ'ק-אין. בחודש אפריל 2015 הודיעה אוסטריאן איירליינס כי היא מתכננת לסגור את מסלול טיסותיה מקלגנפורט לווינה, בהתבסס על סיבות כלכליות. באותה שנה, ממשלת אוסטריה הודיעה על כוונותיה למכור את חלקה בשדה התעופה למשקיעים פרטיים.
בעוד נמל התעופה סובל מירידה גדולה במספר הנוסעים, הוצעו תוכניות להקים במקום מרכזי לוגיסטיקה ומטענים, שמהם ישונעו החבילות לנמלים הקרובים של הים האדריאטי. שדה התעופה כבר בעל מסילות רכבת שיכולות לשמש לתכלית זו. עם זאת, אוסטריאן איירליינס הצהירה מאוחר יותר כי לא ניתן לבצע בנמל התעופה פעולות אלו, בשל תלונות על הרעש שהן יוצרות.
מבנים

נמל התעופה קלגנפורט מורכב מטרמינל נוסעים קטן שבו כמה חנויות ומסעדות. רחבת החניה כוללת מטוסים בגודל בינוני כמו איירבוס A320, כמו גם כלי תעופה קטנים יותר. משום שאין גשרי עלייה למטוס, אוטובוסים משמשים לעלייה למטוס.
חברות תעופה ויעדים

חברות התעופה המוצגות מפעילות טיסות לנמל התעופה קלגנפורט:
| חברות תעופה | יעדים |
| --- | --- |
אדריה איירווייז: צ'רטר עונתי: קפאלוניה (אנ')
טראנסאוויה: רוטרדם
אוסטריאן איירליינס: וינה
איזיג'ט: עונתי: לונדון גטוויק
יורווינגס: קלן/בון, המבורג
נמל התעופה הגדול הקרוב ביותר הוא נמל התעופה ליובליאנה יוז'ה פוצ'ניק בסלובניה, כ-70 קילומטרים מדרום לשדה התעופה.
תחבורה אל הנמל וממנו > רכבת

מרחקה של תחנת הרכבת "קלגנפורט-אנביכל" (Klagenfurt-Annabichl) הוא 5–10 דקות (750 מטר) הליכה מהטרמינל. תחנת הרכבת כוללת רכבת פרברים לכיוון זנקט פייט, לתחנה המרכזית של קלגנפורט, לכפרים לאורך אגם ורטרזה ולכיוון פילאך.
תחבורה אל הנמל וממנו > כביש

משדה התעופה ישנה יציאה לכביש המהיר A2, המוביל מצד אחד לווינה ומצדו השני לאיטליה. אוטובוס מקשר את נמל התעופה עם מרכז העיר והתחנה המרכזית של קלגנפורט. ישנו גם קישור אוטובוסים בין נמל התעופה של קלגנפורט לבין נמל התעופה ליובליאנה יוז'ה פוצ'ניק, שיוצא משדה התעופה כמה פעמים ביום.
לקריאה נוספת

Flughafen Klagenfurt, Paul Posch, P. 1995 Magistrat der Landeshauptstadt, Klagenfurt, Abt. Kultur, 182 p. ISBN 3-901591-00-1
הערות שוליים

↑  http://www.austrianwings.info/2014/01/aua-schliesst-ticketschalter-auf-den-bundeslaender-flughafen/
↑  http://www.austrianaviation.net/news-regional/news-detail/datum/2015/06/12/klagenfurt-koennte-privatisiert-werden.html
↑  http://www.austrianaviation.net/news-regional/news-detail/datum/2014/09/11/klagenfurt-zweitkarriere-als-frachtflughafen.html
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-17 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  http://www.klagenfurt-airport.at/3542-flugplan
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4442028-6  VIAF: 243846953   WorldCat (עם VIAF): 243846953 
בניין הטרמינל
מגדל הפיקוח
עונת 1924/1925 בליגה האיטלקית הראשונה

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של בולוניה, אלופת הליגה
תמונה קבוצתית של בולוניה, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  5 באוקטובר 1924 – 23 באוגוסט 1925 (323 ימים)
 מספר משתתפות:  43
 הזוכה:  בולוניה
 מלך השערים:  איטליה מריו מנוצי   (19 שערים)
 → 1923/19241925/1926 ←
עונת 1924/1925 בליגה האיטלקית הראשונה הייתה העונה ה-25 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-5 באוקטובר 1924 והסתיימו ב-23 באוגוסט 1925.
בתחרות השתתפו 43 קבוצות (לעומת 88 קבוצות לפני מספר שנים) זאת בהמשך למדיניות לצמצום הליגה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
בולוניה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסיום העונה 3 קבוצות מהצפון ו-2 קבוצות מהדרום ירדו לליגה השנייה. במקומן לליגה הראשונה העפילו 2 קבוצות מהצפון.
מהלך התחרות > צפון איטליה

בתחרות השתתפו 25 קבוצות.
הקבוצות אורגנו ב-2 בתים. 12-13 קבוצות בכל בית. המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מנצחי הבתים נפגשו במפגש כפול לקביעת הקבוצה שתעלה לגמר ארצי.
במפגש מנצחי הבתים גנואה נפגשה עם בולוניה 1:2 ו-2:1 בסיכום מפגש כפול. לאור כך נערכו משחקים נוספים - שתיים הסתיימו בתיקו לאחר הארכה, ובמשחק השלישי (חמישי בסך הכל) בולוניה ניצחה 2:0 ובכך העפילה לגמר ארצי.
מהלך התחרות > דרום איטליה

בתחרות השתתפו 16 קבוצות.
לאציו - התחרות התקיימה בהשתתפות 5 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. אלבה רומא ולאציו עלו לשלב השני.
מארקה - אנקונטיאנה עלתה לשלב השני.
סיציליה - התחרות התקיימה בהשתתפות 2 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מסינה עלתה לשלב השני.
קמפניה התחרות התקיימה בהשתתפות 4 קבוצות. סבויה וקאבזה עלו לשלב השני.
פוליה - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות. טאראנטו ובארי עלו לשלב השני.
בסיום שלב זה הקבוצות אורגנו ב-2 בתים ומנצחי הבתים נפגשו בגמר אזורי. בגמר אזורי אלבה רומא ניצחה את אנקוניאטה 1−0, ו-3−1 ועלתה לגמר ארצי.
מהלך התחרות > משחקי הגמר

משחקי הגמר נערכו ב-16 באוגוסט וב-23 באוגוסט. בולוניה ניצחה את אלבה רומא 2−0 ו-4−0 וזכתה באליפות.
כדורגלנים מצטיינים

מריו מנוצי מליבורנו כבש 19 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
עונת 1955/1956 בסרייה א'

| --- | --- |

תמונה קבוצתית של פיורנטינה, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  18 בספטמבר 1955 – 3 ביוני 1956 (260 ימים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  פיורנטינה
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  838 (2.74 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  29 - ג'ינו פיבטלי, בולוניה
 → 1954/19551956/1957 ←
עונת 1955/1956 בסרייה א' הייתה העונה ה-54 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-18 בספטמבר 1955 והסתיימו ב-3 ביוני 1956.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ויצ'נצה ופדובה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
פיורנטינה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו נובארה ופרו פטריה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו אודינזה ופלרמו.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1. | פיורנטינה | 34 | 20 | 13 | 1 | 59 | 20 | 39 | 53 | זכייה בליגה  העפלה לגביע אירופה לאלופות |
| 2. | מילאן | 34 | 16 | 9 | 9 | 70 | 48 | 22 | 41 |  |
| 3. | אינטר | 34 | 16 | 7 | 11 | 57 | 36 | 21 | 39 |  |
| 4. | לאציו | 34 | 14 | 11 | 9 | 54 | 46 | 8 | 39 |  |
| 5. | בולוניה | 34 | 15 | 7 | 12 | 68 | 52 | 16 | 37 |  |
| 6. | רומא | 34 | 11 | 13 | 10 | 43 | 40 | 3 | 35 |  |
| 7. | סמפדוריה | 34 | 12 | 11 | 11 | 51 | 54 | 3- | 35 |  |
| 8. | פדובה | 34 | 14 | 6 | 14 | 41 | 43 | 2- | 34 |  |
| 9. | ספאל | 34 | 10 | 13 | 11 | 40 | 39 | 1 | 33 |  |
| 10. | גנואה | 34 | 12 | 9 | 13 | 50 | 52 | 2- | 33 |  |
| 11. | טורינו | 34 | 12 | 9 | 13 | 43 | 45 | 2- | 33 |  |
| 12. | יובנטוס | 34 | 8 | 17 | 9 | 32 | 37 | 5- | 33 |  |
| 13. | ויצ'נצה | 34 | 10 | 13 | 11 | 31 | 40 | 9- | 33 |  |
| 14. | נאפולי | 34 | 10 | 12 | 12 | 46 | 49 | 3- | 32 |  |
| 15. | אטאלנטה | 34 | 11 | 9 | 14 | 50 | 55 | 5- | 31 |  |
| 16. | טריאסטינה | 34 | 10 | 10 | 14 | 27 | 44 | 17- | 30 |  |
| 17. | נובארה | 34 | 8 | 10 | 16 | 45 | 51 | 6- | 26 | ירדה ליגה |
| 18. | פרו פטריה | 34 | 3 | 9 | 22 | 31 | 87 | 56- | 15 | ירדה ליגה |
כדורגלנים מצטיינים

ג'ינו פיבטלי מבולוניה כבש 29 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
עונת 1923/1924 בליגה האיטלקית הראשונה

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של גנואה, אלופת הליגה
תמונה קבוצתית של גנואה, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  7 באוקטובר 1923 – 7 בספטמבר 1924 (337 ימים)
 מספר משתתפות:  45
 הזוכה:  גנואה
 מלך השערים:  אוסטריה היינריך שנפלד   (22 שערים)
 → 1922/19231924/1925 ←
עונת 1923/1924 בליגה האיטלקית הראשונה הייתה העונה ה-24 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-7 באוקטובר 1923 והסתיימו ב-7 בספטמבר 1924.
בתחרות השתתפו 45 קבוצות (לעומת 88 קבוצות לפני מספר שנים) זאת בהמשך למדיניות לצמצום הליגה. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
גנואה זכתה באליפות בפעם התשיעית בתולדות המועדון וזאת העונה השנייה ברציפות.
בסיום העונה 2 קבוצות מאזור הצפון ירדו לליגה השנייה. לעונה 1924/1925 לליגה הראשונה עלו 3 קבוצות מצפון ו-5 קבוצות מדרום.
מהלך התחרות > צפון איטליה

בתחרות השתתפו 24 קבוצות.
הקבוצות אורגנו ב-2 בתים, 12 קבוצות בכל בית. המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.
מנצחי הבתים נפגשו לשלב נוסף שהתקיים בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. גנואה ניצחה את בולוניה 1−0 ו-2−0 (המשחק במקור הסתיים ב-1−1, אך לאור האי-סדרים התאחדות החליטה על הענקת ניצחון למועדון גנואה) ובכך העפילה לגמר ארצי.
מהלך התחרות > דרום איטליה

בתחרות השתתפו 21 קבוצות.
לאציו - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. אלבה רומא ולאציו עלו לשלב השני.
מארקה - אנקונטיאנה הייתה הקבוצה היחידה והיא עלתה לשלב השני.
סיציליה - התחרות התקיימה בהשתתפות 2 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. ליברטס פלרמו עלתה לשלב השני.
קמפניה - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות. סבויה ונאפולי עלו לשלב השני.
פוליה - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות. טרנטו ובארי עלו לשלב השני.
בסיום שלב זה הקבוצות אורגנו ב-2 בתים ומנצחי הבתים נפגשו בגמר אזורי. בגמר אזורי אלבה רומא הפסידה לסבויה 1−0, 2−0 ו-2−0 במשחק הנוסף (ניצחון טכני) ועלתה לגמר ארצי.
מהלך התחרות > משחקי הגמר

המשחקי נערכו ב-31 באוגוסט וב-7 בספטמבר, גנואה ניצחה את סבויה 3−1 ו-1−1 וזכתה באליפות.
כדורגלנים מצטיינים

היינריך שנפלד (אוסטריה אוסטריה) מטורינו כבש 22 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
ססאר ואייחו

| --- | --- |

 לידה:  16 במרץ 1892 סנטיאגו דה צ'וקו, פרו 
 פטירה:  15 באפריל 1938 (בגיל 46) פריז, צרפת 
 שם לידה:  César Abraham Vallejo Mendoza 
 מדינה:  פרו 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של טרוחיו, האוניברסיטה הלאומית סן מרקוס 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 זרם ספרותי:  אוונגרד 
 יצירות בולטות:  השליחים השחורים, Spain, take this cup from me, Paco Yunque, El tungsteno, טרילצה 
 בן או בת זוג:  ז'ורז'ט ואייחו (1934–15 באפריל 1938) 
 חתימה:   
 
סֶסַאר וָאייֶחוֹ (בספרדית: César Vallejo; ‏16 במרץ 1892 – 15 באפריל 1938) היה משורר, מחזאי ועיתונאי פרואני חשוב בראשית המאה ה-20. למרות שפרסם רק שלושה ספרי שירה בימי חייו הוא נחשב אחד המחדשים הגדולים בשירת המאה ה-20 וכמי שתמיד הקדים את זמנו מבחינה ספרותית.
חייו

ססאר אברהם ואייחו נולד בסנטיאגו דה צ'וקו (Santiago de chuco) כפר בהרי האנדים של פרו, כצעיר מבין אחד-עשר ילדים. הוא למד ספרות באוניברסיטה הלאומית של טרוחיו אך מחסור בכסף גרם לו לפרוש מהלימודים לזמן מה ולעבוד במטע סוכר שם נחשף לניצולם של הפועלים הפשוטים, מה שהשפיע על תפיסותיו. ב-1915 קיבל תואר ראשון בספרות ספרדית לאחר שחזר ללימודים. בהמשך עבר ואייחו ללימה שם למד באוניברסיטה הלאומית סן-מרקוס, עבד כמורה וחבר לחוגי אוונגרד פוליטיים ואמנותיים. ב-1918 פרסם את ספר שיריו הראשון 'השליחים השחורים' - Los Heraldos Negros. לאחר מספר שנים קשות בהן סירב להתחתן עם אישה שאתה ניהל רומן, אמו מתה והוא נשלח לכלא באשמת הצתת מהומות בכפרו, הוא פרסם ב־1922 את ספרו השני 'טרילצה' - Trilce - שעד היום נחשב לאחת מיצירות הרדיקליות והאוונגרדיות ביותר בשפה הספרדית. ואייחו פרסם שני ספרים של סיפורים קצרים לפני שעזב לאירופה מחשש למאסר מחודש. הוא נשאר באירופה עד למותו ב־1938 בפריז.
בשנותיו באירופה התגורר ואייחו בעוני מר בפריז פרט לשלושה מסעות שערך לברית המועצות וכמה שנים בראשית שנות ה-30 אותן בילה בגלות בספרד שם קיבל מלגה מממשלת ספרד. ב-1934 נשא לאישה את ג'ורג'ט פיליפרט. מסעותיו לברית המועצות הובילו אותו לכתיבת שני ספרים בנושא. בנוסף כתב לאורך השנים מאמרים תאורטיים, מאמרי עיתונות ואף ספר ילדים.
ואייחו מת ממחלה, ככל הנראה מלריה. הוא נקבר תחילה בבית קברות של הפרולטריון במונטרו (Montrouge) אך לאחר מכן הועברה גופתו לבית הקברות מונפרנאס.
עין מציון

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  רמת השרון 
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים) 
 www.eyefromzion.com
 
עין מציון הוא ארגון ישראלי-יהודי שמרכז מתנדבים מישראל ומהעולם כולו. הארגון קם במטרה לתת מענה רפואי וטיפול הולם, ללא כל תמורה, לאוכלוסיות חלשות, שנזקקות לעזרה ולטיפולים רפואיים, באמצעות שיגור של משלחות רפואיות של אנשי מקצוע מנוסים, ציוד מתקדם, רופאים מומחים, אחיות, חדרי ניתוח ומומחים למקצועות פרא-רפואיים.
משלחות הרופאים והאחיות של  "עין מציון", יחד עם צוותי רפואה מקומיים  מבצעים ניתוחים וטיפולים, הן בבתי חולים מקומיים והן ביחידות טיפול ניידות, המסוגלות להגיע למקומות נידחים, מדריכים את צוותי הרפואה המקומיים בשיטות רפואה מודרניות, ומספקים כתרומה תרופות וציוד, שיאפשרו לצוותי הרפואה המקומיים המשך פעילות עצמאית.
המשלחות הרפואיות של ארגון "עין מציון" נותנות סיוע רפואי ובמקביל מעבירות את הבשורה ההומניטרית של עזרה הדדית לכל אדם באשר הוא, ברוח הערכים של מדינת ישראל והמורשת היהודית. אנשי הארגון נכונים להגיע לכל מדינה, בה ישנו ציבור, שנזקק לטיפול רפואי  ובלבד שיתקבלו בה כישראלים וכיהודים.
בפעילות זו משמשות משלחות אלו ככלי הסברתי של מדינת ישראל כמדינה בעלת ערכים הומניטריים ותומכות במערכות ההסברה המקצועיות של משרד החוץ הישראלי. פעילות הארגון תורמת להעמקה ולשיפור היחסים הדיפלומטיים בין ישראל  לבין מדינות ברחבי העולם .
לארגון מספר חידושים בתחום הציוד והן בתחום ההדרכה
חדר ניתוח עיניים- 
צוות ארגון עין מציון פיתח חדר ניתוחי עיניים נייד ייחודי המהווה מהפכה בתחום ניתוחי עיניים במדינות מתפתחות. חדר הניתוח הנייד מאפשר ביצוע ניתוחי עיניים משיבי ראיה לאוכלוסייה המרוחקת ממרכזים רפואיים ומהווה פתרון למחסור החמור בתשתיות הרפואיות .
מרכזי הדרכה- 
החל משנת 2013 הוקם מודל הדרכות לצוותי רפואה במדינות מתפתחות.
הפרויקט פועל במספר פורמטים:
רכזי הדרכה נודדים - שיגור משלחות רופאים בכירים לכנסי רופאים ארציים  למתן הרצאות. במקביל לכנסים הרופאים מבצעים  ניתוחים וטיפולים מודרכים.
השתלמויות בישראל - הבאת רופאים ממדינות מתפתחות להשתלמויות והדרכות בבתי חולים בארץ.
אינטרנט - הענקת ייעוץ והדרכות לרופאים ממדינות מתפתחות על גבי פלטפורמת אינטרנט .
סרי ג'ייוורדנפורה-קוטה

| --- | --- |

 מדינה:  סרי לנקה סרי לנקה
 מחוז:  מחוז המערב
 נפה:  קולומבו
 ראש העיר:  מדורה וידאנז'
 שפה רשמית:  טמילית, סינהלית
 שטח:  17 קמ"ר
 גובה:  27 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  115,826 (2018)
  ‑ צפיפות:  3,305 נפש לקמ"ר (2018)
 קואורדינטות:  6°54′00″N 79°54′59″E﻿ / ﻿6.9°N 79.916388888889°E﻿ / 6.9; 79.916388888889 
 אזור זמן:  UTC +05:30
 http://www.kotte.mc.gov.lk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרי לנקה מוגדלת) קולומבו קאנדי טרינקומלי קאלמונאי אנוראדאפורה ג'פנה קורונגלה רטנאפורה גאלה בדולה מפרץ בנגל סרי ג'ייוורדנפורה קוטה (למפת סרי לנקה רגילה) קולומבו קאנדי טרינקומלי קאלמונאי אנוראדאפורה ג'פנה קורונגלה רטנאפורה גאלה בדולה מפרץ בנגל סרי ג'ייוורדנפורה קוטה   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סרי ג'ייוורדנפורה-קוטה (בסינהלית: ශ්‍රී ජයවර්ධනපුර කෝට්ටේ; בטמילית: ஶ்ரீ ஜெயவர்த்தனபுர கோட்டே; ידועה גם כקוטה) היא עיר הבירה האדמיניסטרטיבית של סרי לנקה. העיר נמצאת באזורה העירוני של עיר הבירה דה פקטו, קולומבו, וממוקמת דרום- מזרחית אליה. העיר ידועה בשל היותה עיר מודרנית ויוקרתית עם רמת חיים גבוהה משל אחרות במדינה.
היסטוריה

הכפר דארוגמה שכן באזור מפגש של שני נהרות ובגלל מיקומו הגאוגרפי, פלישתם של אויבים אליו לא הייתה קלה. במאה ה-13, ראש שבט בשם ניסנקה אלגקונדה בנה שם "קוטה" (מבצר בסינהלית). אלגקונדה הוזכר על ידי אבן בטוטה כשליט קורונגלה, אך מקורות אחרים מעידים כי היה לשליט ראייגאמה קורלה (בנפת קלוטרה המודרנית).
בעקבות כיבושה של ממלכת ג'פנה (אנ') בידי הנסיך סאפומל (אנ') בשנת 1391, הודבק התואר "סרי ג'ייוורדנפורה" (בתרגום חופשי: "העיר הזוהרת של הניצחון המתפתח") לעיר. עד סוף המאה ה-16, הייתה קוטה לבירת ממלכת קוטה (אנ') ששלטה באזור מתחילת המאה ה-15.
בשנת 1501 הגיעו הפורטוגזים לאי והתקבלו בברכה על ידי המלך, אך לפורטוגזים היו שאיפות מונופוליסטיות ומיליטריסטיות ובשנת 1565 הם השיגו שליטה מלאה על העיר. לאחר תקיפות הולכות ונשנות על ידי כוחות ממלכת סיטאוואקה (אנ') השכנה שלא יכלו לעמוד בפניהן, נטשו הפורטוגזים את העיר וקבעו את עיר בירתם בקולומבו.
כמו ערים אחרות באותה התקופה, קוטה נבנתה מתוך שימת דגש על ביטחונה. חפיר וסוללה נבנו כדי להוות הגנה על העיר כולה. עד היום ניתן למצוא שרידים של מבנים, חומות ותעלות מגן מאותה התקופה.
תהליך העיור של העיר החל במאה ה-19. שרידים ארכאולוגים פורקו והוסבו לחומרי בניין (תהליך שנמשך עד היום).
הפרלמנט

הבניין החדש של הפרלמנט של סרי לנקה נחנך בעיר ב-29 באפריל 1982. המבנים הפרלמנטריים החדשים נבנו על גבי קרקע מאוחזרת במרכזו של נהר הדייאוואנה אויה. בעבר, היה האי לנקודת נופש בקרב חיילים פורטוגזים בימיה האחרונים של תקופת ממלכת קוטה.
תהליך העברתם של מוסדות רשמיים מעיר הבירה לשעבר קולומבו עדיין נמשך.
דמוגרפיה

על פי מפקד אוכלוסין משנת 2012, עולה כי 77.06% (84,841 איש) מכלל האוכלוסייה בודהיסטים, 7.28% (7,827) קתולים, 6.30% (6,772) מוסלמים, 4.69% (5,040), 4.52% הינדואים ועוד 0.15% (452) מוגדרים כאחרים.
ראו גם

האימפריה הפורטוגזית
קולומבו
הערות שוליים

↑  (Population of Cities in Sri Lanka (2018
↑  Sri Lanka: Parliament History, ‏20 בדצמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564501705171  BnF: cb16639992s (data)  GND: 1027780792  LCCN: n82143156  VIAF: 131376549   WorldCat (עם VIAF): 131376549
ספוטניק 2

| --- | --- |

 מידע כללי
 מפעיל:  תאגיד הטילים והחלל אנרגיה
 יצרן:  תאגיד הטילים והחלל אנרגיה
 תאריך שיגור:  3 בנובמבר 1957, 02:30:00 UTC
 משגר:  ספוטניק 8K71PS
 אתר שיגור:  1/5 בקוסמודרום בייקונור
 משימה
 מסלול:  מסלול לווייני נמוך 
 נטייה:  65.3°
 אפואפסיד:  1,659 ק"מ
 פריאפסיד:  211 ק"מ
 זמן הקפה:  103.73 דק' 
 הקפות:  2,570
 משך המשימה הכולל:  3 בנובמבר 1957 – הווה (13,996,800 שנייה) 
 משך המשימה:  162 ימים
 מידע טכני
 משקל:  508.3 ק"ג
 אורך:  4 מטרים
 קוטר:  2 מטרים
 מכשירים מדעיים:  מונה גייגר, ספקטרופוטומטר
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  00003
 מאגר המידע הלאומי:  1957-002A
 
ספוטניק 2 (ברוסית: Спутник-2; מילולית: לוויין 2) הייתה החללית השנייה ששוגרה מכדור הארץ. היא שוגרה ב־3 בנובמבר 1957, והייתה הראשונה שכללה יצור חי – כלבה בשם לייקה, שנכנס למסלול סביב כדור הארץ. לייקה שכנה בתא מדוחס־אוויר. לחללית הייתה יכולת שידור של הנתונים הטכניים והביולוגיים במשך 15 דקות בכל הקפה, אך לא הותקנו בה מצלמות טלוויזיה.
המשימה

ספוטניק 2 שוגר ב-3 בנובמבר 1957, 32 ימים לאחר שיגורו של הלוויין ספוטניק 1, ונועד להעצים את ההצלחה התדמיתית של ברית המועצות מתוכנית ספוטניק. הכוונה לשגר את ספוטניק 2 דווח ברדיו כשבוע לפני השיגור ובדיווחים נקשר מועד השיגור עם ציון 40 שנים למהפכת אוקטובר. ספוטניק 2, כמו ספוטניק 1, היה גם לוויין ניסוי שנועד לבדוק את ההתכנות של שיגור לוויין לחלל, לפני שיגור הלוויין הראשי, ספוטניק 3.
בתחילה פורסם שעל פי התכנית, אמור היה התא שבו שכנה הכלבה לשוב לכדור הארץ לאחר כ-10 ימים. אולם, בהמשך פורסם שאין כוונה להשיב את הכלבה ושהמדענים עמלים על פתרונות להגן על החללית בכניסתה לאטמוספירה. לאחר כמה ימים פורסם שהכלבה הורעלה במנת האוכל האחרון שלה כדי למנוע ממנה סבל.
החללית שוגרה באמצעות משגר מדגם זהה לזה ששיגר את ספוטניק 1. עקב בעיות הפרדה בין הלוויין למשגר נפגעה מערכת בקרת הטמפרטורה בלוויין. כתוצאה מכך, הטמפרטורה הפנימית בתוך החללית הגיעה לכ־40 מעלות צלזיוס והכלבה שרדה רק מספר שעות בודדות במקום כ־10 ימים שתוכננו. בשעות הראשונה שידרה החללית אותות חיים מהכלבה, אולם לאחר מספר ימים נפסקו השידורים מספוטניק 2 וההערכה הייתה שהכלבה מתה.
החללית חדרה לאטמוספירה ונשרפה לאחר 162 ימים בחלל.
בעלי החיים הראשונים שטסו לחלל וחזרו בחיים היו בספוטניק 5.
מבנה

משקל הספוטניק 2 היה 508 קילוגרם.