stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלוק 19
דגמים מתקדמים

גלוק 19 עבר מספר שיפורים מאז הונפק לראשונה. המודל הנוכחי הוא הדור החמישי (5th Generation).
גלוק 19C - בעל מפצה סטייה (שני "חורים" לקראת קצה הקנה וחרירים ), הגורם להפחתת קפיצת הקנה למעלה בזמן הירי על ידי הפניית גזים כלפי מעלה שכח הדחף שלהם דוחף את הקנה כלפי מטה. מהירות הלוע של דגם זה פחותה במקצת (מבחנים מראים ירידה של כ 3.5% במהירות הלוע יחסית לדגם המקביל ללא מפצה סטייה)
החל משנת 2015 קיים בנוסף דגם MOS, אלו ראשי תיבות של GLOCK Modular Optic System (MOS) Configuration, מדובר בדגמים שבהם הצינה מגיעה מן המפעל עם שקע מיוחד ובו תבריגים, שמיועד להתקנה  מהירה, אמינה, ויציבה של כוונת השלכה סטנדרטית.
דגם ה–19X הוא "הכלאה" בין דגמי ה-19 וה-17, החלק התחתון לקוח מן ה גלוק 17 והחלק העליון (הצינה והקנה )לקוחים מן הגלוק 19, שילוב שמאפשר נשיאה מוסתרת נוחה ועדיין לקבל מנגנוני תפעול שמתאימים לאנשים עם כף יד גדולה.  בנוסף הדגם מגיע בצבע "חום מדברי" ומצופה בציפוי משופר הנקרא nPVD
תפוצה ומשתמשים

הגלוק 19 משרת במדינות רבות ביחד עם הגלוק 17. הוא משרת בין השאר בישראל: ביחידות העלית של צה"ל, בימ"מ, בשירות הביטחון הכללי וביחידות האבטחה שלו.
ב-2016 נבחר על ידי משטרת ישראל לאקדח התקני של כלל השוטרים. בינואר 2017 חתמה המשטרה עם הספק "גלוק אמריקה" על הסכם רכישה של מאות אקדחי גלוק 19‏.
נשק זה גם בשימוש משמר הכנסת ומשמר בתי המשפט.
גלוק 19 נמצא בשימוש בכחות המיוחדים של צבא ארצות הברית, בין היתר ביחידת "דלתא פורס" ויחידת ה Navy Seals
הערות שוליים

↑  https://eu.glock.com/en/technology/safe-action-system
↑  Glock USA, Chamber Indicator (LCI), Glock USA
↑  A Closer Look At The Glock Thumb Safety -, The Firearm Blog, ‏2018-11-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Does a Ported Barrel Lose Velocity?
↑  [https://us.glock.com/en/pistols/g19x G19X 
Compact | 9x19mm]
↑  דניאל הרץ, ‏גלוק 19 - האקדח החדש של משטרת ישראל, באתר כיכר השבת, 24 בינואר 2017
↑  Delta Force and the Glock
↑  9 Reasons Why Navy Seals Use the Glock 19
ג'ון אליסון

ערך זה עוסק בשחקנית קולנוע, רקדנית וזמרת אמריקאית. אם התכוונתם לפוליטיקאי אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

ג'ון אליסון, מרץ 1945
 לידה:  7 באוקטובר 1917 ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  8 ביולי 2006 (בגיל 88) הוג'איי, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  אלינור גייסמן
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1936 
 מקום לימודים:  אקדמיית סנט קתרינה  Theodore Roosevelt High School 
 בן או בת זוג:  דיק פאוול (19 באוגוסט 1945–1963)  אלפרד גלן מקסוול (1963–?)  דייוויד אשרו (1976–?) 
 צאצאים:  ריצארד פאוול הבן 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס טוני
 http://www.juneallyson.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון אליסון (באנגלית: June Allyson;‏ 7 באוקטובר 1917 – 8 ביולי 2006) הייתה שחקנית קולנוע, רקדנית וזמרת אמריקאית. אליסון מהשחקניות המפורסמות ביותר בשנות ה-50 היא זוכת פרס גלובוס הזהב לשנת 1951 על הופעתה בסרט "צעירה מדי לנשיקה".
ביוגרפיה

אליסון נולדה בשם אלינור גייסמן ברובע הברונקס, ניו יורק סיטי לקלרה ולרוברט גייסמן.
קריירת משחק

אליסון החלה את דרכה כשחקנית בתיאטרון ובקולנוע בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20. היא התגלתה בשנת 1944 בקומדיות המוזיקליות "נערות שתים ומלח אחד" של ריצ'רד ת'ורפ בתפקיד פטסי דאיו, "מוזיקה למיליונים" של הנרי קוסטר בתפקיד הצעירה ההריונית ברברה איינסוורת' ו"עוד תעלה תזרח השמש".
אליסון ביססה את מעמדה בתור כוכבת קולנוע הוליוודית בזכות תפקידיה בסרט ההרפתקאות "שלושת המוסקטרים" בתפקיד קונסטנס בונשיו אהובתו של דרטניאן (ג'ין קלי) ובדרמות "נשים קטנות" של מרווין לרוי בתפקיד ג'וזפין מארץ' לצידה של אליזבת טיילור ו"חזקני אך הפעם" של סם ווד בתפקיד אתל אשתו של שחקן הבייסבול מונטי סטראטון (ג'יימס סטיוארט).
אליסון הייתה לאחת השחקניות המפורסמות ומוערכות ביותר בשנות ה-50 של המאה ה-20. היא זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטוב ביותר בתפקיד קומי/מוזיקלי בשנת 1951 על משחקה בתפקיד הפסנתרנית המוכשרת סינתיה פוטר בקומדיה "צעירה מדי לנשיקה" לצידו של ואן הפלין.
באותו העשור הופיעה אליסון פעמיים תחת הבמאי אנתוני מאן ולצידו של הכוכב ג'יימס סטיוארט בדרמה המוזיקלית של "סיפורו של גלן מילר" בתור הלן בורגר אשתו של המוזיקאי גלן מילר ובדרמה צבאית "מבצעי חיל המחץ האווירי " בתפקיד סאלי אשתו של קולונל רוברט "דאץ" הולנד.
היא שיחקה לצידו של המפרי בוגארט בסרט המלחמה של ריצ'רד ברוקס "עוד אחזור אליך" (Battle Circus), בקומדיה המוזיקלית "המין הנגדי" בתפקיד הזמרת קיי הילארד ובקומדיה "אישי גודפרי" בתפקיד איירין בולוק לצידו של כוכב הקולנוע האנגלי דייוויד ניבן (1957). ב-1959 שיחקה בדרמה "אלמוני בזרועותי" לצדם של ג'ף צ'נדלר וסנדרה די.
אליסון זכתה בסדרת דרמה על שמה בת שתי עונות בשנת 1959, "The DuPont Show with June Allyson" בבימויו של ארתור הילר.
חיים אישיים

אליסון ניהלה שלוש מערכות נישואים במהלך חייה והייתה אמא לשני ילדים השחקנים פמלה ודיק פאוול ג'וניור ממערכת נישואיה הארוכה לכוכב הקולנוע דיק פאוול. עד למותה היא הייתה נשואה לשחקן דייוויד אשהארו.
אליסון נפטרה ב-8 ביולי 2006 מסיבוכים במערכת הנשימה שלה בעיר הוג'איי שבקליפורניה כשהיא בת 88.
הוליווד ערכה מחווה לאליסון בטקס האוסקר של 2007 עם קטע וידאו לזכרה.
פילמוגרפיה

הרגל הטובה קדימה (1943)
בחורה משוגעת (1943)
נערות שתים ומלח אחד (1944)
מוזיקה למיליונים (1944)
הכר את האנשים (1944)
הוד מעלתה והשליח (1944)
שתי אחיות מבוסטון (1946)
הלב הסודי (1946)
עוד תעלה תזרח השמש (1946)
בשורה טובה (1947)
הכלה משתוללת (1948)
מילים ומוזיקה (1948)
שלושת המוסקטרים (1948)
נשים קטנות (1949)
חזקני אך הפעם (1949)
קרוס ימני (1950)
צעירה מדי לנשיקה (1951)
הבחורה בלבן (1952)
נשארים כדי להיראות (1953)
עוד אחזור אליך (Battle Circus)‏ (1953)
סיפורו של גלן מילר (1954)
ידים רעבות לשלטון (Executive Suite)‏ (1954)
עולם זה לנשים הוא (1954)
סיפורו של מקנואל (1955)
מבצעי חיל המחץ האווירי (1955)
המין ההופכי (1956)
אתה לא יכול לברוח מזה (1956)
אינטרלוד (1957)
אישי גודפרי (1957)
אלמוני בזרועותי (1959)
הם רק הורגים את הבעלים שלהם (1972)
זה בידור (1994)
בחורה, שני בחורים, ואקדח (2001)
ג'ון אליסון ,(1944)
ג'ון אליוט קרנז

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1823 דרוהדה, אירלנד 
 פטירה:  8 ביולי 1875 (בגיל 51) בלקהית', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  John Elliott Cairnes 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מעסיק:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 מספר צאצאים:  3 
 
ג'וֹן אֶלִיוֹט קֵרְנְז (באנגלית: John Elliott Cairnes;‏ 26 בדצמבר 1823 – 8 ביולי 1875) היה כלכלן פוליטי אירי. הוא תואר כ"אחרון הכלכלנים הקלאסיים".
משפחה

ב-27 בנובמבר 1860 התחתן קרנז עם אליזבת ("אליזה") שרלוט אלכסנדר (Elizabeth ("Eliza") Charlotte Alexander‏; 1838–1896) בגולווי בכנסיית סנט ניקולס. היא הייתה בתו של ג'ורג' הנרי מינטו אלכסנדר (George Henry Minto Alexander‏; 1811–1853), שופט בית המשפט העליון בהודו. לג'ון ואלייזה קרנז היו ארבעה ילדים, בת ושלושה בנים, אחד מהם ויליאם אליוט קרנז (אנ') (1862–1902), קצין וסופר. ג'ון ואלייזה קראו לבנם השני, רוברט גולד קרנז (1863–1868), על שם רוברט גולד שו (1837–1863), גיבור מלחמת האזרחים של צבא האיחוד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Cairnes, John Elliott, 1911 Encyclopædia Britannica
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270700905171  BIBSYS: 90588279  BnF: cb122922460 (data)  CiNii: DA02479098  GND: 119192209  ISNI: 0000 0001 0862 8722  LCCN: n50032861  NDL: 00767459  NKC: vse2008449692  NLA: 35024611  NTA: 070366284  SNAC: w6zs33rp  SUDOC: 031620981  Trove: 798446  VIAF: 84145857818923020307   WorldCat (עם VIAF): 84145857818923020307 
מאמרים בכלכלה פוליטית (1873)
אוגוסט פרידריך קלנר

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1885 וייהינגן אן דר אנץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  4 בנובמבר 1970 (בגיל 85) ליך, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה 
 
מספר כרכים מתוך יומני קלנר
אוגוסט פרידריך קלנר (באנגלית: August Friedrich Kellner;‏ 1 בפברואר 1885 - 4 בנובמבר 1970) היה פקיד גרמני בדרג בינוני, שעבד כמפקח משפטי בערים מיינץ ולאובאך. הוא התפרסם בעקבות פרסום יומן בו תיעד את ההתרחשויות בתקופת גרמניה הנאצית ואת עמדותיו לגביהן.
ראו גם

הצלת יהודים במהלך השואה
הערות שוליים

↑  Richard J Evans, The Guardian, My Opposition: The Diary of Friedrich Kellner review – a German against the Nazis
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469356605171  PLWABN: 9810685075705606  BnF: cb16654398d (data)  GND: 1014075009  ISNI: 0000 0000 5504 8088  LCCN: no2009030113  NKC: jo2014827932  NTA: 338602828  SUDOC: 157790932  VIAF: 79007428   WorldCat (עם VIAF): 79007428
אוגוסט פרדיננד, נסיך פרוסיה

אוגוסט פרדיננד, נסיך פרוסיה (בגרמנית: August Ferdinand von Preußen;‏ 23 במאי 1730 - 2 במאי 1813), היה אחיו של פרידריך השני, מלך פרוסיה.
ביוגרפיה

אוגוסט פרדיננד נולד בברלין ב-23 במאי 1730 לפרידריך וילהלם הראשון, מלך בפרוסיה וסופיה דורותיאה מהנובר, בתם של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה וסופיה דורותיאה, דוכסית בראונשווייג-צלה. בגיל 5 הצטרף לצבא הפרוסי, ובשנת 1740 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-34. בשנת 1756 הועלה לדרגת גנרל מיור, ואף לחם בקרבות שונים במלחמת שבע השנים, אולם בשנת 1758 פרש מהצבא בעקבות בריאותו הרפויה. בשנת 1763 מונה אוגוסט לריבון המסדר של מסדר יוחנן הקדוש, וב-2 במאי 1813 מת אוגוסט פרדיננד בביתו בברלין.
משפחתו

ב-27 בספטמבר 1755 התחתן אוגוסט פרדיננד עם אחייניתו,   אליזבת לואיזה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט, בתם של פרידריך וילהלם, מרקיז ברנדנבורג-שוודט וסופיה דורותיאה, נסיכת פרוסיה (אחותו של אוגוסט פרדיננד), ממנה נולדו לו 7 ילדים:
פרדריקה (1761–1773)
פרידריך (1769–1773)
לואיזה, נסיכת פרוסיה (1770–1836), התחתנה עם אנטוני רדזיוויל
היינריך (1771–1790)
לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה (1772–1806)
פרידריך (1776)
אוגוסט, נסיך פרוסיה (1779–1843)
אוגוסט פיליפ, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1612 סונדרבורג, דנמרק 
 פטירה:  6 במאי 1675 (בגיל 62) Löhne, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 מקום קבורה:  Mennighüffen 
 בת זוג:  קלרה מאולדנבורג   סידוניה מאולדנבורג   מריה זיבילה מנסאו-זארבריקן
 
אוגוסט פיליפ, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (בגרמנית: August Philipp von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Beck;‏ 11 בנובמבר 1612 – 6 במאי 1675) היה נסיך דני-גרמני וחבר בית אולדנבורג.
ביוגרפיה

אוגוסט פיליפ נולד ב-11 בנובמבר 1612 בזונדרבורג, שלזוויג (כיום סונדרבורג, דנמרק), כבנם החמישי של אלכסנדר, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג ודורותיאה משוורצבורג-זונדרסהאוזן, בתם של יוהאן גינטר הראשון, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן ואנה מאולדנבורג-דלמנהורסט. בשנת 1633, בגיל 21, הוא היגר לגרמניה. לאחר שרכש את אזור בק בווסטפאליה בשנת 1646, הוא נטל את התואר דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק.
ב-6 במאי 1675 מת אוגוסט פיליפ בבק, ובנו אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את נחלותיו ותאריו. בשנת 1689 מת אוגוסט ללא ילדים, ואחיו פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ירש את הדוכסות.
משפחתו

ב-15 בינואר 1645 התחתן אוגוסט פיליפ עם קלרה מאולדנבורג, בתו של אנטון השני, רוזן דלמנהורסט, אולם לא היו להם ילדים.
ביוני 1649 הוא התחתן בשנית עם אחות אשתו הראשונה, סידוניה מאולדנבורג, ממנה נולדה לו בת אחת:
סופיה לואיזה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1650–1714), התחתנה עם פרידריך, רוזן ליפה-בראקה
ב-12 באפריל 1651 התחתן אוגוסט פיליפ בשלישית עם מריה זיבילה מנסאו-זארבריקן, בתו של וילהלם לודוויג, רוזן נסאו-זארבריקן, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
אוגוסט, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1652–1689), התחתן עם הדוויג לואיזה, רוזנת ליפה-אלפרדיסן
פרידריך לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1653–1728), התחתן עם לואיזה שרלוטה, דוכסית שלזוויג הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג
דורותיאה אמליה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1656–1739), התחתנה עם פיליפ ארנסט, רוזן ליפה-אלפרדיסן
סופיה אליזבת משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1658–1724)
סופיה אלאונורה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1658–1744)
וילהלמינה אוגוסטה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1659)
לואיזה קלרה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1662–1729)
מקסימיליאן וילהלם משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1664–1692)
אנטון גינטר משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1666–1744)
ארנסט קזימיר משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1668–1695), התחתן עם מריה כריסטינה, ברונית פון פרסינג
קרל גוסטב משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק (1672)
גלוק 17

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אקדח
 נגזרות:  גלוק 17C, גלוק 18, גלוק 19
 תכנון:  גסטון גלוק 
 מדינה מייצרת:  אוסטריה אוסטריה, ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  גלוק
 מעצב:  גסטון גלוק 
 תקופת השימוש:  1980–הווה (כ־44 שנים) 
 מדינות המשתמשות:  מדינות רבות, בהן ישראל
 מידע טכני
 קליבר:  9x19 מ"מ פרבלום
 פעולה:  חצי-אוטומטי
 חירוק קנה:  פוליגונלי משושה
 הזנה:  מחסנית (17 כדורים בדגם הרגיל)
 אורך קנה:  114 מ"מ
 משקל ריק:  705 גרם
 
גלוק 17 הוא אקדח חצי אוטומטי אוסטרי מתוצרת חברת גלוק, היורה תחמושת 9 מ"מ פרבלום ("לוגר").
היסטוריה

גלוק 17 הוא האקדח הראשון שעוצב ופותח על ידי החברה האוסטרית גלוק. האקדח ייחודי בכך שבייצור גוף הנשק ורבים מחלקיו נעשה שימוש חלוצי בפולימרים פלסטיים. האקדח הופיע לראשונה ב־1980 בצבא האוסטרי לבדיקת ניסיון, ונכנס לצבא האוסטרי תחת השם P80.
סקירות ראשונות על האקדח הציגו את כלי הנשק כאילו הוא עשוי כולו מפלסטיק, ולכן לא ניתן לגילוי בגלאי מתכות. הצגה זו אינה נכונה: הנוקר, הקנה, וחלקים נוספים עשויים ממתכת, ומופיעים בגלאי מתכות. האקדח קרוי "גלוק 17" משום שהוא מתבסס על הפטנט ה-17 שנרשם על שמו של גסטון גלוק, בניגוד לדעה הרווחת, הגורסת כי האקדח נקרא כך על שם כושר הנשיאה של מחסניתו הסטנדרטית.
מפרט טכני

סוג אקדח: אקדח פולימרי חצי-אוטומטי.
כדור: 9x19 מילימטר פרבלום.
אורך קנה: 114 מ"מ.
משקל ריק: 705 גרם.
משקל עם מחסנית סטנדרטית: 915 גרם.
הזנה: מחסנית חיצונית של 17+1 כדורים, 10+1 כדורים או 33+1 כדורים (ה"+1" מתייחס לכדור שניתן לטעון לבית הבליעה).
על האקדח ניתן להרכיב גם קנה עם הברגה שמאפשר הרכבת משתיק קול או מפצה סטייה חיצוני.
כמו לכל דגמי גלוק, גם לגלוק 17 יש "מחוון כדור בקנה" המתבסס על מנגנון החולץ תרמילים, באנגלית "Chamber Indicator (LCI)" המחוון מאפשר לראות ולהרגיש (במישוש) אם קיים כדור בקנה.
מפרט טכני > דגמים מתקדמים

"גלוק 17" עבר ארבעה שינויים גדולים מאז הצגתו לראשונה. המודל הנוכחי הוא הדור החמישי של האקדח.
קיימות כמה גרסאות של גלוק 17:
גלוק 17C - בעל מפצה סטייה (שני "חורים" לקראת קצה הקנה),  הגורם להפחתת קפיצת הקנה למעלה בזמן הירי על ידי הפניית גזים כלפי מעלה שכח הדחף שלהם דוחף את הקנה כלפי מטה. מהירות הלוע  של דגם זה פחותה במקצת (מבחנים מראים ירידה של כ 3.5% במהירות הלוע יחסית לדגם המקביל ללא מפצה סטייה)
גלוק 17L - אקדח המיועד בעיקר לתחרויות ירי מעשי, עם קנה ארוך יותר שאורכו 153 מ"מ ורדיוס הכוונות שלו 205 מ"מ (לעומת 163 מ"מ בדגם הרגיל).
גלוק 18 וגלוק 18C - דגמים בעלי מצב אוטומטי מלא (בגרסת ה-C מותקן גם מפצה סטייה). חיצונית תואם דגם 18 לדגם 17, למעט ידית קטנה על המחלק, לבחירת מצב הירי (אוטומטי או בודד).
גלוק 17T - גרסת אימונים של גלוק 17 על גרסאותיו השונות. מיועד לקבל מחסניות של קליעי גומי או כדורי צבע לאימוני שטח "אמיתיים".
גלוק 17 (MOS (Modular Optic System - גרסה בה קיימת אפשרות מובנית להתקנת כוונת אופטית מסוג "כוונת השלכה" (Red Dot) כאמצעי מודולרי (בעוד בגרסאות האחרות ישנו צורך במתאם ייעודי).
תפוצה בעולם

אקדח גלוק 17 נחשב לאחד האקדחים הטובים בעולם ומשרת ביחידות לוחמה בטרור רבות בעולם. זהו האקדח הנפוץ ביותר בתחום הביטחון. בישראל נבחר האקדח על ידי משרד הביטחון והמשרד לביטחון פנים כנשק ממלכתי, והוא משרת, בין השאר,  בשב"כ, במשטרת ישראל, ביחידות האבטחה הממלכתיות, אצל מאבטחי אל על, מאבטחי נמלים ואוניות, וכן בשייטת 13 (חברת גלוק מייצרת ערכה מיוחדת למניעת חלודה ממי הים עבור כוחות ימיים). בנוסף נמצא האקדח בשימוש, בין היתר, על ידי צבא אוסטריה; כוחות הביטחון של שוודיה; משטרת נורווגיה; בארצות הברית נמצא האקדח בשימוש הבולשת הפדרלית, ה-DEA - הרשות למלחמה בסמים, וכוחות משטרה בערים הגדולות: לוס אנג'לס, שיקגו, ניו יורק, ועוד; בצרפת משתמשות באקדח יחידות מיוחדות - GIGN (היחידה הלאומית למלחמה בטרור), RAID (יחידת העילית של המשטרה), ו-GIPN (כוח המשימה המיוחד של המשטרה); בגרמניה - ה-GSG-9 (היחידה למלחמה בטרור של משטרת גרמניה); יחידות מיוחדות במשטרת איטליה - GIS ו-NIS; וכן יחידות מיוחדות של משטרת ספרד, הולנד, פולין, לוקסמבורג, במשטרת לונדון (CO-19), במשטרות אוסטרליה, מקסיקו, ברזיל ואחרות. עד היום מכרה גלוק מעל מיליון וחצי אקדחים מסוג זה לכוחות ביטחון שונים.
הערות שוליים

↑  Glock USA, Glock Chamber Indicator (LCI), Glock USA
↑  Does a Ported Barrel Lose Velocity?
↑  MILO ranges, Sight Radius Calculator, Effect on Accuracy Explained & How Range Time Improves Shooting Skills
|  נשק קל עכשווי של צה"ל |
| --- | --- | --- |
| נשק אישי/רובה סער | רובה M16 • רובה M16A1 מקוצר • CAR-15‏ • רובה M4A1 • מיקרו-תבור X-95 ו-X-95L • תבור X-95 פלאט-טופ • IWI ערד |      |
| מקלעים | נגב 5.56 מ"מ • נגב קומנדו • נגב NG7‏ • מאג 7.62 מ"מ • בראונינג 0.3 • M2 בראונינג (מק"כ 0.5) |      |
| רובי צלפים | חיל הרגלים: רמינגטון M24‏ • SR-25 Mk 11 • ברק (H-S Precision HTR 2000)‏ • בארט M82A1   יחידות מיוחדות: רמינגטון M24 • מאוזר 86SR‏ • בארט MRAD‏ • בארט REC10‏ • SR-25 Mk 11‏ • רובה צלפים דרגונוב • מקמילן TAC-338 • מקמילן TAC-50 |      |
| רימונים | רימון יד מדגם רימון רסס 26 • מטול רימונים M203 • מטול רימונים M320 |      |
| רקטות כתף | M72 לאו "זרזיר מתכלה" • RPG-7‏ • מטאדור "מפצח האגוזים" ו"מפצח קל משקל" |      |
| כלי נשק נוספים | תת-מקלע מיקרו-עוזי • קלשניקוב AK-47 • רוגר SR-22 • אקדחי גלוק 17 וגלוק 19 • אקדח זיג זאואר SIG P228 |      |
| ראו גם | נשק קל של צה"ל • אמצעי הלחימה של צה"ל • נשק קל • חיל הרגלים • צבא הגנה לישראל |      |
גלוק 17
אגיוס ניקולאוס

אגיוס ניקולאוס הוא שמה של סדרת הפלגות העפלה של שתי אוניות מעפילים שנשאו את אותו השם. אגיוס ניקולאוס א' - "פלש טרנספורט" שאורגנה על ידי הרמן פלש ואגיוס ניקולאוס ב', שאורגנה על ידי ד"ר ברוך קונפינו. סמיכות ההפלגות של שתי אוניות, שמן הזהה והעובדה שעגנו יחדיו בשלהי אפריל 1939 בנמל האי היווני קיאה, הוביל למחלוקת היסטוריוגפית לגבי פרטי ההפלגות, מספר ההפלגות ואף לניכוס פרטי הפלגות של האחת לרעותה.
אגיוס ניקולאוס א' - "פלש טרנספורט"

האגיוס ניקולאוס א' הפליגה לארץ ישראל במסגרת מפעל העפלה פרטי מצ'כוסלובקיה, אשר נוהל על ידי הרמן פלש יוצא התנועה הרוויזיוניסטית. במסעה הראשון הובילה 700 מעפילים רובם בני הקהילה היהודית בצ'כוסלובקיה ממעמד הביניים. מקצת מהמעפילים היו פליטים מאוסטריה שלאחר האנשלוס. ה"אגיוס ניקולאוס" הייתה במקורה ספינת משא בת 1,800 טונות שנחכרה מאיש עסקים יווני בשם וורדולקיס. היא הותאמה להעברת מעפילים אם כי בדוחק רב, כאשר לכל מעפיל הוקצה דרגש באורך 70 סנטימטרים. בשל נסיבותיה, מתוארת הפלגתה הראשונה בחלק מהמקורות הכתובים העוסקים בהעפלה כשתי הפלגות שונות, אך מדובר בהפלגה אחת בת שני חלקים של אותה קבוצת מעפילים. בהפלגתה השנייה של ה"אגיוס ניקולאוס א'" עלו לישראל 860 מעפילים שכללו את ניצולי אניית המעפילים רים אשר עלתה באש ליד רודוס וכן מקצת מבני הקהילה המקומית.
אגיוס ניקולאוס א' - "פלש טרנספורט" > החלק הראשון של ההפלגה הראשונה

בבוקר יום שני, 12 במרץ 1939, יצאו ברכבת מברנו 700 מעפילים. לכל מעפיל סופקה חבילת מזון בת 5 קילוגרמים. הרכבת אובטחה על ידי המשטרה הצ'כוסלובקית ובשעות הערב המאוחרות הגיעו המעפילים לברטיסלאבה. בברטיסלאבה עלו המעפילים על שתי ספינות נהר בשם "מינרבה" ו"טולון" וב-13 במרץ בשעות הבוקר המוקדמות הפליגו הספינות במורד הדנובה. ב-16 במרץ עגנו הספינות בנמל רוסה בבולגריה ולאחר הצטיידות המשיכו לכוון נמל ג'יורג'יו שברומניה. למחרת, המשיכו הספינות לנמל טולצ'אה. המעפילים שהו בטולצ'אה מספר ימים וב-22 במרץ הועלו על סיפון ה"אגיוס ניקולאוס", אשר הפליגה מנמל טולצ'אה לנמל סולינה ומשם לים השחור. ב-25 במרץ עברה הספינה את הבוספורוס ובהמשך עגנה באיסטנבול להצטיידות. המעפילים ירדו מהספינה והתארחו בקרב בני הקהילה היהודית בעיר. למחרת הפליגה הספינה לכיוון הדרדנלים ובהמשך, בשל מזג אוויר סוער, נאלצה לעגון בנמל מיטילנה שבאי לסבוס. לאחר שוך הסערה, הפליגה הספינה וב-28 במרץ התקרבה לחופי רודוס. בשל הרעה בתנאי מזג האוויר ותנאי ים קשים, נאלצה האגיוס ניקולאוס לשנות כיוון ולעגון באי סאמוס.
ב-30 במרץ הפליגה הספינה ונעה בסמוך לאי קפריסין וצפונית לו. התוכנית הייתה להגיע לחופי ארץ ישראל ולהוריד את המעפילים באמצעות שתי סירות מנוע קטנות, אשר היו על ה"אגיוס ניקולאוס". ב-31 במרץ הגיעה הספינה לחופי ארץ ישראל והוחל בניסיונות הורדת המעפילים. הוברר, כי שתי סירות המנוע אינן תקינות. ב-1 באפריל, בשעה 00:45 הגיעו לקרבת הספינה, שתי ספינות משמר חופים בריטיות והחלו להאיר את האזור בפצצות תאורה. אש נורתה מספינות משמר החופים אל עבר הארובה וגשר הפיקוד של האגיוס ניקולאוס. האגיוס ניקולאוס התרחקה בכוח מנועים מלא מחופי ארץ ישראל לכיוון כרתים, כשהיא מלווה בספינות משמר החופים ולאחר התרחקותה ניתקו הספינות הבריטיות מגע. מירי הבריטים, נפצע קשה מעפיל אחד, ששמו אֶבֶּל, למחרת מת מפצעיו ונקבר בים. כן נפצעו קל שני מעפילים ואיש צוות אחד.
הירי על ספינת המעפילים ומותו של אחד המעפילים עוררו הדים בבריטניה ובתקשורת העולמית. חבר הפרלמנט הבריטי וידיד התנועה הציונית, ג'וזאיה קלמנט וג'ווד, הגיש שאילתה למלקולם מקדונלד, שר המושבות דאז, וביקש לברר האם נערכה חקירה לגבי הירי. מקדונלד השיב שנפתחה אש מ"האגיוס ניקולאוס" לכיוון ספינות המשמר הבריטיות והן השיבו אש, אך מדובר היה באש אזהרה ואיש לא נפגע. וג'ווד התעמת עם מקדונלד תוך שהוא מציג תמונות של הנזק שנגרם לספינה ותיאור הנפגעים. בהמשך, הודה מקדונלד שאחד מנוסעי הספינה נהרג מהאש הבריטית.
אגיוס ניקולאוס א' - "פלש טרנספורט" > החלק השני של ההפלגה הראשונה

ב-4 באפריל עגנה האגיוס ניקולאוס בנמל הרקליון שבכרתים ונוסעיה חגגו את ליל הסדר. למחרת הפליגה לאי קיאה ובצהרי יום 6 באפריל עגנה הספינה בנמל האי. ב-7 באפריל, עזב צוות הספינה את האגיוס ניקולאוס. נוסעי הספינה היו במצב גופני קשה ורבים מהם חלו בדיזנטריה. המעפילים שהו באי קיאה במשך קרוב לשלושה חודשים, אשר במהלכם הלך מצבם והדרדר, תוך שנוצרו חיכוכים חברתיים. הנהגת הקבוצה שהורכבה מאנשי בית"ר, ניסתה לארגן את חיי המעפילים ובכלל זה הנהגת שיעורי עברית והפעלת מקהלה. המזון למעפילים סופק על ידי הקהילה היהודית באתונה. ב-24 באפריל עגנה בקיאה ה"אגיוס ניקלאוס ב'" שארגן ד"ר ברוך קונפינו וב-1 במאי הפליגה לארץ ישראל. השהות הממושכת הוביל לכעס גובר על אנשי הנהגת הקבוצה וב-6 במאי הודחו אנשי בית"ר שהנהיגו את המעפילים ובראשם ארווין פילגוט ונבחרה הנהלה חדשה. ההנהגה החדשה ניסתה ליצור קשר עם הרמן פלש כדי שירכוש ספינה נוספת אשר תוביל אותם לארץ ישראל. לבסוף חכר בעליה של האגיוס ניקולאוס ספינה בשם "סאלומיה" וב-19 ביוני היא עגנה בנמל קיאה. ה"סאלומיה" הייתה קטנה יותר מהאגיוס ניקולאוס ונפחה 1,600 טונות. ב-25 ביוני הפליגה ה"סאלומיה" לכיוון ארץ ישראל כשהיא גוררת אחריה סירה קטנה יותר וב-2 ביולי הגיעה לחופי הארץ.
ב-3 ביולי הורדו מעפילי ה"סאלומיה" לסירה המלווה ונחתו לחופי חיפה. המעפילים נעצרו על ידי הבריטים ונכלאו במחנה מעצר ליד בית החרושת שמן. מדיווחי משטרת המנדט עולה כי נעצרו 697 מעפילים, מתוכם 470 גברים, 190 נשים ו-37 ילדים. העצורים שוחררו מאוחר יותר ומספרם הופחת ממכסת אשרות הכניסה של יהודים לארץ ישראל באותה שנה. קיימת אי בהירות לגבי הכללת מעפילי "פלש טרנספורט" במכסות הכניסה המאושרות של יהודים לארץ ישראל באותה השנה. ישנן גרסאות הטוענות כי הוקצו על ידי הבריטים למעפילי אגיוס ניקולאוס א' 700 סרטיפיקטים.
אגיוס ניקולאוס א' - "פלש טרנספורט" > ההפלגה השנייה של אגיוס ניקולאוס א'

בהפלגתה השנייה של "אגיוס ניקולאוס א'" הגיעו לישראל 860 מעפילים. 600 מהם היו ניצולי ספינת המעפילים רים שעלתה באש ליד האי רודוס ונוסעיה נאספו על ידי ספינה איטלקית וניצלו. בנוסף, עלו על הספינה 260 מעפילים נוספים, שכללו את בני הקהילה המקומית ופליטים נוספים שהתקבצו באי. ב-19 באוגוסט 1939, הורדו המעפילים לשתי ספינות מפרש וספינת מנוע אחת מול חופי נתניה. אחת מהספינות, ה"טאסו", ועליה 350 מעפילים עלתה על שירטון. בסיוע תושבי נתניה, הורדו המעפילים לחוף וקיבלו טיפול ראשוני. מאוחר יותר הובלו על ידי המשטרה הבריטית באוטובוסים לצריפין. שתי הספינות הנוספות, שנקראו "טאוס" ו"רוזטה" אותרו אף הן על ידי משמר החופים הבריטי והובלו לנמל חיפה בלווי ספינות בריטיות.