stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החפצה מינית
החפצה מינית של גברים

עם השנים, הגוף הגברי הפך להיות יותר מוחפץ מאשר בעבר. כריסטינה הוף סומרס (Christina Hoff Sommers) ונעמי וולף (Naomi R. Wolf), הוגות פמיניסטיות, טוענות כי השחרור המיני של הנשים הוביל למעין היפוך תפקידים בין המינים וגרם לנשים להתחיל להסתכל על גברים כעל אובייקטים מיניים. למרות שקיימת החפצה מינית של גברים, החברה אשר בוחנת בעין ביקורתית החפצה מינית של נשים, לא עושה זאת עם ההחפצה המינית של גברים. ייתכן שעובדה זו נובעת מכך שגברים נתפסים כדמויות השולטות בחברה, ולכן הפוקוס הוא עדיין על החפצה מינית של נשים.
דוגמה להחפצה המינית של גברים ניתן לראות באחוז הפרסומות אשר משתמשות בגוף הגברי על מנת לקדם מוצרים. 37% מהפרסומות אשר מככבים בהם גברים משתמשות בגוף שלהם על מנת לקדם את המוצר אותו הן מוכרות. כמו כן, ניכר כי לרוב, השחקנים הראשיים בסדרות הטלוויזיה ובסרטים הם שריריים ובעלי גוף גברי "אידיאלי", בעוד גברים בעלי גוף לא אידיאלי לרוב מגלמים את הדמות הקומית בסדרה.
בדומה לתופעות הלוואי אצל נשים, גם אצל גברים ההחפצה יוצרת בושה בגופם, בעיות אכילה ודחף לשלמות הגוף. הרבה לחץ אשר מופעל על גברים הוא שהם ישתמשו בסטרואידים על מנת לעמוד בסטנדרטים אשר מציגה המדיה.
החפצה עצמית

תאוריית ההחפצה (Objectification Theory) מציעה כי חוויות חוזרות ונשנות של החפצה מינית מצד החברה מובילות נשים ונערות להתייחס לעצמן בצורה מחפיצה. כלומר, כאשר הסביבה שמה דגש על המראה הפיזי של היחיד ובפרט של האישה, נשים רבות מתחילות להתייחס כלפי עצמן כאובייקטים אשר נועדו לצפייה ומוערכים רק על פי המראה החיצוני שלהם. הפרט בחברה יודע ומבין כי החברה בוחנת אותו על פי המראה שלו, ולכן הוא מתחיל להתעניין במראה הפיזי שלו. במצבים בהם יש מצלמה, קהל, או צופה מהצד, ההחפצה העצמית עולה. צורה זו, של הפנמת נקודת מבט של צופה מהצד מכונה "החפצה עצמית".
הביטוי ההתנהגותי של ההחפצה העצמית ושל אימוץ פרספקטיבה של צופה מהצד מתגלם באקט חוזר של ניטור המראה החיצוני של הגוף. על פי תאוריית ההחפצה ניטור זה מוביל לבושה ולחרדה פנימית וכן מפחית מודעות למצבים פנימיים.
השלכות פסיכולוגיות של החפצה מינית

לפי תאוריות שונות, להחפצה המינית קיימות השפעות רבות. ההחפצה המינית יוצרת אובססיביות מתמדת של אנשים רבים בקשר למראה החיצוני שלהן. מבחינה חברתית, לדעת הוגים שונים, ההחפצה העצמית יוצרת לגיטימיות לאונס ולתקיפות מיניות אצל נשים. כריסטופר דוב (Christopher Doob) מציג בכתביו כי אחד הקשיים איתם מתמודדות נשים במקום העבודה שלהן הוא הטרדות מיניות, דבר אשר עולה לאור ההחפצה המינית הרבה שקיימת בתרבות המערבית.
כמו כן, להחפצה המינית מספר השלכות פתולוגיות. לפי תאוריית ההחפצה אחת הבעיות אשר נובעות מהחפצה עצמית היא בעיות בתפקוד המיני. במחקרם של רייצ'ל קלוגרו ויואל תומפסון (Calogero and Thompson) משנת 2009, נבחן הקשר בין מידת ההפנמה של מסרים לגבי מראה אידיאלי כפי שהוא מוצג בתקשורת, לבין בושה ממראה הגוף וסיפוק מיני. תוצאות המחקר הצביעו על כך שכאשר קיימת הפנמה של מסרים מכלי תקשורת נוצרת החפצה עצמית וזו מובילה לבושה ממראה הגוף. ההחפצה העצמית והחרדה ממראה הגוף אליה היא מובילה, יוצרת אצל נשים רבות בעיות של סיפוק מיני נמוך. הסבר אפשרי לבעיות בתפקוד המיני עקב החפצה עצמית הוא כי החפצה מסוג זה מאופיינת במחשבות ביקורתיות, בושה, אשמה וחרדה. החרדה אשר נובעת מתוך ההחפצה העצמית מובילה לדלדול משאבים, באופן כזה שנשארת פחות אנרגיה ותשומת לב פנויה לתסמינים הנובעים מהגוף, מה שמוביל למודעות גופנית מינית נמוכה הגורמת לסיפוק מיני נמוך
תאוריות החפצה עוזרת להבין כיצד תמונה במדיה משפיעה על המנטליות, מעלה חרדה גופנית ובעיות נפשיות כמו דיכאון, אנורקסיה, בולמיה וחוסר תפקוד מיני, לצד בושה בגוף.
השלכה נוספת שיש להחפצה העצמית בעיקר על נשים היא דיכאון. כאמור לעיל, החפצה עצמית מובילה למצב בו האישה נשפטת על פי חלקי גופה ולא על פי האופי שלה פעמים רבות. היבט זה יוצר מצב בו האישה מרגישה חסרת אונים בתפיסה של הסביבה אותה ובתפיסה שלה את עצמה. גורם נוסף לדיכאון אשר נובע מתוך ההחפצה המינית, היא כמות ההטרדות המיניות אותן חוות נשים רבות באופן יום-יומי
ההשלכות של ההחפצה העצמית לא משפיעות על כל בני האדם באופן זהה, והאופן בו האישה מאמצת את הפרספקטיבה של הצופה מהצד היא זו אשר תשפיע על ההחפצה העצמית
ניקוי רעלים

צום מיצים הוא אחד האמצעים המוכרים בניקוי רעלים
ניקוי רעלים (באנגלית נודע בשם המקוצר Detox) הוא טיפול פסאודו-מדעי ברפואה אלטרנטיבית שנועד להוציא מהגוף "רעלים" לא מוגדרים. רעלים אלה הם לכאורה חומרים שהצטברו בגוף ויש להם השפעות לא רצויות על הבריאות. פעילויות נפוצות הקשורות לניקוי רעלים כוללות דיאטה, צום, צריכה בלעדית של מזון מסוים (לדוגמה, מיצים או מים), או הימנעות ממנו (לדוגמה, שומנים, פחמימות). פעילויות נוספות שאמורות לנקות רעלים הן ניקוי מעיים, טיפול בקלציה, והסרת סתימות שיניים המכילות אמלגם.
ארגוני בריאות ומדענים רבים מתחו ביקורת על הרציונל מאחורי ניקוי רעלים ועל היעדר ראיות התומכות בו. האגודה הבריטית לתזונה כינתה את הרעיון "שטויות" ו"מיתוס שיווקי".
למרות היעדר הביסוס המדעי, הרעיון של ניקוי רעלים ממשיך להיות פופולרי בקרב הציבור ובקרב העוסקים ברפואה אלטרנטיבית. אחת הסיבות המרכזיות לכך היא הפוטנציאל השיווקי של הטיפולים והתכשירים המתיימרים לנקות את הרעלים מהגוף.
סוגים > דיאטות לניקוי רעלים

הרעיון הכללי מאחורי דיאטות לניקוי רעלים הוא שרוב המזון מכיל מזהמים: מרכיבים הנחשבים מיותרים לחיי אדם, כגון משפרי טעם, צבעי מאכל, חומרי הדברה וחומרים משמרים. דיאטות לניקוי רעלים מתבססות על צמצום חריף של סוג המזונות הנצרך (למשל צום מים, או צום מיצים), או על הוצאת מזונות מסוימים מהתזונה (שומנים, מזון מעובד). התומכים בניקוי רעלים טוענים שהדיאטה הזו גורמת לגוף לשרוף שומנים מאוחסנים שהצטברו, ולשחרר "רעלים" המאוחסנים בשומן לדם. משם הם מסולקים דרך הדם, העור, השתן, הצואה והנשימה. ההשקפה הרפואית המקובלת היא שאין צורך בתזונה מיוחדת כדי לסלק מהגוף חומרים מזיקים. לגוף יש מנגנונים טבעיים להיפטר מרעלים.
סוגים > ניקוי מעיים

שיטה נוספת לניקוי רעלים היא "ניקוי" המעי הגס בעזרת חוקן המכיל מעט מלח, ולפעמים קפה או עשבי תיבול. לפי התומכים בשיטה, החוקן מסייע לנקות שאריות מזון מהמעי הגס, שאריות שעלולות לגרום לתסמינים לא ספציפיים ולפגיעה בבריאות הכללית. ההשקפה הרפואית המקובלת היא שהמעי הגס מנקה את עצמו, ואין צורך לנקות אותו. יתרה מכך, השימוש בחוקנים אף עלול להיות מסוכן.
ביקורת > רציונל שגוי

ישנן כמה טעויות בהנחות מאחורי רעיון ניקוי הרעלים. ראשית, הנחת היסוד שקיימים "רעלים" נסתרים, הנחה העומדת בבסיס הרעיון של ניקוי רעלים ונותנת לגיטימיזציה למושג "ניקוי רעלים". שנית, הטענה שיש לנקות באופן יזום את ה"רעלים" הקיימים בגוף. אצל אנשים בריאים, הגוף יודע לפנות ולנקות חומרים אשר עלולים להזיק לו באופן עצמאי. דבר זה נעשה דרך הכבד, הכליות ומערכת החיסון. אין צורך במוצרים או מנגנונים מיוחדים כדי לעשות זאת. משווקים של מוצרים לניקוי רעלים טוענים שיש לנקות גם את הכבד והכליות מפעם לפעם, כפי שמנקים מסננת או ספוג. אך במציאות, אין צורך לנקות את האיברים הללו מכיוון שהם מנקים את עצמם. במצבים רפואיים בהם אדם נחשף למתכות כבדות, סובל מעודפי ברזל בדם או עובר תהליך גמילה מסמים או אלכוהול, יש לבצע תהליך רפואי של ניקוי רעלים, אך תהליך זה דורש השגחה רפואית צמודה. תהליכים המוגדרים ברפואה האלטרנטיבית כמנקי רעלים, עלולים לגרום לנזק רפואי אם הם אינם נעשים כהלכה. איגוד התזונה הבריטי (BDA) פרסם גיליון מידע בו נרשם: "כל רעיון הניקוי הוא שטויות. לגוף יש מנגנונים מובנים משלו לניקוי רעלים וסילוק פסולת ורעלים." הרעיון של ניקוי רעלים נתפס כמיתוס שיווקי, ואף תרמית.
ביקורת > היעדר ביסוס מדעי

אין עדויות מדעיות לכך שניקוי רעלים משיג תוצאות כלשהן. לא בתחום הירידה במשקל, ולא למטרות רפואיות אחרות. בטווח הקצר, אמנם קיימת ירידה במשקל בשל ההגבלה הקלורית הקיצונית, אך עם החזרה לתזונה רגילה ישנה נטייה לעלייה במשקל. בסקירת מאמרים משנת 2015 הסיכום היה: "כיום, אין ראיות משכנעות התומכות בשימוש בדיאטות לניקוי רעלים לטובת ירידה במשקל או סילוק רעלים. בהתחשב בהיעדר התמיכה, העלויות הכספיות והסיכונים הבריאותיים האפשריים של מוצרים אלה, על אנשי מקצוע בתחום הבריאות לעודד אנשים שלא להשתמש בהם. על המוצרים הללו להיות מנוטרים ומבוקרים."
למרות הביקורת המדעית, ניקוי רעלים הוא רעיון פופולרי, ומוצרים ושיטות לניקוי רעלים הפכו לטרנד בריאות רווחי. בדומה לטיפולים אלטרנטיביים אחרים, היעילות הנתפסת של ניקוי רעלים מיוחסת לאסטרוטורפינג, אפקט הפלצבו, שיפורים פסיכוסומטיים או החלמה טבעית ממחלה שהייתה מתרחשת גם ללא שימוש במוצר.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4121203-4  NKC: ph134741 
1 2 3 4 5  מעין ברנע-זהר, "ניקוי רעלים טבעי": האמנם?, באתר מכון דוידסון, ‏2016-09-05
1 2 3  A. V. Klein, H. Kiat, Detox diets for toxin elimination and weight management: a critical review of the evidence, Journal of Human Nutrition and Dietetics 28, 2015-12, עמ' 675–686 doi: 10.1111/jhn.12286
1 2 3  BDA, Detox Diets, www.bda.uk.com
↑  
Ernst, Edzard (1997). "Colonic irrigation and the theory of autointoxication: a triumph of ignorance over science". Journal of Clinical Gastroenterology. 24 (4): 196–98. doi:10.1097/00004836-199706000-00002. PMID 9252839.
↑  
Chen, Thomas S. N.; Chen, Peter S. Y. (1989). "Intestinal autointoxication: a medical leitmotif". Journal of Clinical Gastroenterology. 11 (4): 434–41. doi:10.1097/00004836-198908000-00017. PMID 2668399.
↑  מעין ברנע-זהר, "רעלים" שלא צריך לנקות, באתר מכון דוידסון, ‏2018-12-24
1 2 3  טובה קראוזה, ניקוי רעלים: טוב או רע?, באתר כללית, ‏28.04.2015
↑  Michael F. Picco, M.D. (2018-04-26). "Is colon cleansing a good way to eliminate toxins from your body?". Consumer Health. Mayo Clinic. נבדק ב-2020-01-05.
↑  Barrett, Stephen (2011-06-08). "'Detoxification' Schemes and Scams". Quackwatch. נבדק ב-2014-06-18.
1 2 3 4  קצר ולעניין על ניקוי רעלים – מדעת
↑  Gavura, Scott (2 בינואר 2014). "The detox scam how to spot it and how to avoid it". Science-Based Medicine. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jonathan Obert, Michelle Pearlman, Lois Obert, Sarah Chapin, Popular Weight Loss Strategies: a Review of Four Weight Loss Techniques, Current Gastroenterology Reports 19, 2017-12, עמ' 61 doi: 10.1007/s11894-017-0603-8
↑  Carroll, RT (24 באפריל 2010). "Detoxification therapies". Skepdic.com. נבדק ב-23 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  נעם לויתן, לשקר יש רגליים, במדור "יש מקום לספק" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 13 במרץ 2022
אולג קטאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1956 (בן 68) לוזאן, שווייץ 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה, הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 www.caetaniconductor.com
 
אולג קטאני (באיטלקית: Oleg Caetani, נולד ב-1956) הוא מנצח איטלקי יליד שווייץ, בעל מוניטין בינלאומיים. הוא נודע בה במידה בבית האופרה ובאולם הקונצרטים.
חייו

קטאני נולד בלוזאן שבשווייץ. הוא בנם של המלחין והמנצח איגור מרקביץ' ואשתו השנייה דונה טופזיה קטאני (אשתו הראשונה הייתה קירה, בתו של הרקדן ואצלב ניז'ינסקי)בחייו המקצועיים הוא משתמש בשם נעוריה של אמו, בת למשפחה רומאית ותיקה, שבין בניה היה האפיפיור בוניפציוס השמיני מראשית המאה ה-14.יש לו אח למחצה בשם וצלאב מרקביץ'.
קטאני למד שנים אחדות אצל נדיה בולאנז'ה. באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא למד ניצוח אצל פרנקו פרארה והלחנה אצל אירמה ראווינאלה. את לימודיו סיים בגיל 17 בהפקה של Il Combattimento di Tancredi e Clorinda מאת קלאודיו מונטוורדי ברומא. משם עבר לקונסרבטוריון של מוסקבה ללמוד ניצוח אצל קיריל קונדראשין ומוזיקולוגיה אצל נדז'דה ניקולייבה. את מסכת לימודיו סיים בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, שם השתלם בניצוח אצל איליה מוסין.
קטאני זכה בתחרויות ה-RAI של טורינו וקאראיין בברלין, והחל בקריירה מקצועית כעוזר לאוטמר זואיטנר באופרה של ברלין. מאז כיהן כמנצח ראשי בתיאטרון הלאומי הגרמני בוויימאר, מנצח ראשון באופרה של פרנקפורט, מנהל מוזיקלי, תחילה בבית האופרה של וייסבאדן ואחר בבית האופרה של חמיץ ובתזמורת הפילהרמונית על שם רוברט שומאן.
בשנת 2001 ניצח קטאני על ההפקה הראשונה שלו בלה סקאלה שבמילאנו בהצגת טורנדוט של פוצ'יני. הופעתו הראשונה כמנצח עם האופרה האנגלית הלאומית הייתה ב-2003 בהצגת "חובנשצ'ינה" של מוסורגסקי. בפברואר 2005 הודיעה האופרה האנגלית הלאומית על מינוי קטאני למנהלה המוזיקלי, מחליפו של פול דניאל, החל ב-2006. אך פרישתו של שון דוראן, המנהל האמנותי שמינה את קטאני, בנובמבר 2005 הביאה לביטול מינויו של קטאני בדצמבר 2005, חודש לפני שהיה אמור להיכנס למשרה. החשש היה, שהתחייבויותיו של קטאני באוסטרליה יגבילו את הזמן שיוכל להקדיש לאופרה הלאומית האנגלית. אף כי קטאני לא נכנס מעולם באופן רשמי למשרת המנהל המוזיקלי של האופרה האנגלית הלאומית, הוא קיים את דרישות החוזה וניצח על הפקת "סר ג'ון מאוהב" בשנת 2006 (ההפקה הבימתית הראשונה המלאה מאז 1958).
קטאני ניצח לראשונה באוסטרליה בשנת 2001, על התזמורת הסימפונית של מלבורן. בינואר 2005 התמנה למנצחה הראשי ולמנהלה האמנותי. ב-2007 הנהיג את תזמורת מלבורן בסיור השני של באירופה, שכלל הופעות במרכזי מוזיקה חשובים, בהם ברלין, מדריד מילאנו ופריז. במרץ 2008 הודיעה התזמורת על הארכת החוזה של קטאני עד סוף 2010. קטאני ניצח על תזמורת מלבורן בביצוע הבכורה האוסטרלי של הסימפוניה ה-13 של שוסטקוביץ', סימפוניית באבי יאר ב-7 באוגוסט 2008.
מיזמי ההקלטה שלו תזמורת מלבורן כוללים סימפוניות של אלכסנדר טנסמןוהיצירות התזמורתיות של רודי שטפאן. ב-14 באוקטובר 2009, שנה לפני המועד הקבוע, הודיעה תזמורת מלבורן על סיום החוזה של קטאני עקב חילוקי דעות אמנותיים.
הקלטותיו האחרות של קטאני כוללות את המחזור המלא של הסימפוניות של שוסטקוביץ, לראשונה עם תזמורת איטלקית, תזמורת ג'וזפה ורדי של מילאנו.
קטאני נישא פעמיים. יש לו שתי בנות מנישואיו הראשונים ועוד בת מאשתו השנייה, סוזנה.
לקריאה נוספת

Oleg Caetani website
artist info
הערות שוליים

↑  Klassika
↑  National Library of Australia: Ballets Russes
↑  The Age, Caetani shows his hand, 24 February 2005
↑  Charlotte Higgins (2005-02-18). "Italian working in Australia to lead English National Opera". The Guardian. נבדק ב-2009-05-08.
↑  Jack Malvern (2005-12-29). "ENO chief sacked before he starts". The Times. נבדק ב-2009-05-08.
↑  Charlotte Higgins (2005-12-29). "ENO changes tune on music director". The Guardian. נבדק ב-2009-05-08.
↑  Tim Ashley (2006-03-04). "Sir John in Love (Coliseum, London)". The Guardian. נבדק ב-2009-05-08.
↑  Robin Usher (2008-08-06). "A light in the darkness". The Age. נבדק ב-2008-11-07.
↑  Tim Ashley (2006-04-14). "Tansman, Symphonies 4, 5 and 6 (Chandos)". The Guardian. נבדק ב-2009-05-08.
↑  Robin Usher (2005-09-19). "MSO's man for all seasons". The Age. נבדק ב-2009-05-08.
↑  Robin Usher (2009-10-14). "Orchestra abruptly ditches chief conductor". The Age. נבדק ב-2009-10-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342905905171  PLWABN: 9810551197105606  BnF: cb13892062v (data)  CiNii: DA15706931  GND: 134342011  ISNI: 0000 0001 1086 0731  LCCN: no97014647  MusicBrainz: 688821d9-200a-4697-aeb6-87a445cf0022  NLA: 36013008  NTA: 070339465  RERO: 02-A003068304  SUDOC: 080539106  VIAF: 119432270   WorldCat (עם VIAF): 119432270
משרד החוץ של אוקראינה

| --- | --- |
סמליל המשרד באנגלית

מטה המשרד בקייב, 2007
 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 תאריך הקמה:  27 ביולי 1990
 שר:  אנדרי סיביהה
 מטה מרכזי:  ככר מיכאילוב 1,  קייב
 תקציב:  8,290,762,400 הריבניה (נכון ל־2024) 
 mfa.gov.ua
 
משרד החוץ של אוקראינה (באוקראינית: Міністерство закордонних справ України) הוא משרד ממשלתי באוקראינה האחראי לניהול המדיניות הממשלתית בתחום יחסי החוץ וקשריה עם מדינות זרות וארגונים בינלאומיים.
מאז ספטמבר 2024, שר החוץ הנוכחי הוא אנדרי סיביהה.
שרי החוץ

בראש המשרד עומד שר, הכפוף ישירות לנשיא. נשיא אוקראינה הוא הממנה או מפטר אותו.
| # | שם | תקופת כהונה> תחילת כהונה | תקופת כהונה> סיום כהונה | ראש המדינה | ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 |  אנטולי זלנקו | 27 ביולי 1990 | 25 באוגוסט 1994 | ליאוניד קרבצ'וק | ממשלת מסלוב |
| 1 |  אנטולי זלנקו | 27 ביולי 1990 | 25 באוגוסט 1994 | ליאוניד קרבצ'וק | ממשלת פוקין |
| 1 |  אנטולי זלנקו | 27 ביולי 1990 | 25 באוגוסט 1994 | ליאוניד קרבצ'וק | ממשלת קוצ'מה |
| 1 |  אנטולי זלנקו | 27 ביולי 1990 | 25 באוגוסט 1994 | ליאוניד קרבצ'וק | ממשלת זוויאגילסקי |
| 2 |  גנאדי אודובנקו | 25 באוגוסט 1994 | 17 באפריל 1998 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת זוויאגילסקי |
| 2 |  גנאדי אודובנקו | 25 באוגוסט 1994 | 17 באפריל 1998 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת מרצ'וק |
| 2 |  גנאדי אודובנקו | 25 באוגוסט 1994 | 17 באפריל 1998 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת לזארנקו |
| 2 |  גנאדי אודובנקו | 25 באוגוסט 1994 | 17 באפריל 1998 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת פוסטובוייטנקו |
| 3 |  בוריס טראסיוק | 17 באפריל 1998 | 29 בספטמבר 2000 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת פוסטובוייטנקו |
| 3 |  בוריס טראסיוק | 17 באפריל 1998 | 29 בספטמבר 2000 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת יושצ'נקו |
| 4 |  אנטולי זלנקו | 2 באוקטובר 2000 | 2 בספטמבר 2003 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת יושצ'נקו |
| 4 |  אנטולי זלנקו | 2 באוקטובר 2000 | 2 בספטמבר 2003 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת קינאך |
| 4 |  אנטולי זלנקו | 2 באוקטובר 2000 | 2 בספטמבר 2003 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת ינוקוביץ' |
| 5 |  קונסטנטין גרישצ'נקו | 2 בספטמבר 2003 | 3 בפברואר 2005 | לאוניד קוצ'מה | ממשלת ינוקוביץ' |
| 6 |  בוריס טראסיוק | 4 בפברואר 2005 | 30 בינואר 2007 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת טימושנקו |
| 6 |  בוריס טראסיוק | 4 בפברואר 2005 | 30 בינואר 2007 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת יחאנורוב |
| 6 |  בוריס טראסיוק | 4 בפברואר 2005 | 30 בינואר 2007 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת ינוקוביץ' |
| — |  וולודימיר אוגריזקו (ממלא מקום) | 31 בינואר 2007 | 21 במרץ 2007 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת ינוקוביץ' |
| 7 |  ארסני יאצניוק | 21 במרץ 2007 | 18 בדצמבר 2007 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת ינוקוביץ' |
| 8 |  וולודימיר אוגריזקו | 18 בדצמבר 2007 | 3 במרץ 2009 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת טימושנקו |
| — |  וולודימיר חנדוגיי (ממלא מקום) | 3 במרץ 2009 | 9 באוקטובר 2009 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת טימושנקו |
| 9 |  פטרו פורושנקו | 9 באוקטובר 2009 | 11 במרץ 2010 | ויקטור יושצ'נקו | ממשלת טימושנקו |
| 10 |  קונסטנטין גרישצ'נקו | 11 במרץ 2010 | 24 בדצמבר 2012 | ויקטור ינוקוביץ' | ממשלת אזארוב |
| 11 |  לאוניד קוז'ארה | 24 בדצמבר 2012 | 23 בפברואר 2014 | ויקטור ינוקוביץ' | ממשלת אזארוב |
| — |  אנדריי דשיצה (ממלא מקום) | 27 בפברואר 2014 | 19 ביוני 2014 | אולכסנדר טורצ'ינוב (ממלא מקום)   פטרו פורושנקו | ממשלת יאצניוק |
| 12 |  פאבל קלימקין | 19 ביוני 2014 |  | פטרו פורושנקו | ממשלת יאצניוק |
| 13 |  ואדים פריסטייקו | 19 באוגוסט 2019 |  | וולודימיר זלנסקי | ממשלת שמיהל |
| 14 |  דמיטרו קולבה | 19 במרץ 2020 | 5 בספטמבר 2024 | וולודימיר זלנסקי | ממשלת שמיהל |
| 15 |  אנדרי סיביהה | 5 בספטמבר 2024 |  | וולודימיר זלנסקי | ממשלת שמיהל |
ראו גם

יחסי החוץ של אוקראינה
יחסי אוקראינה–ישראל
יחסי ברית המועצות–ישראל
הערות שוליים

↑  Огрызко, Владимир. Бывший министр иностранных дел Украины. // lenta.ru
↑  מה-4 עד 18 בדצמבר מילא במקביל גם את תפקיד יו"ר הפרלמנט
↑  Первый заместитель главы МИД поедет послом к британской королеве. // tsn.ua
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10056017-9  SUDOC: 12727183X  VIAF: 163043866   WorldCat (עם VIAF): 163043866
שלי דובאל

| --- | --- |

שלי דובאל, 1977
 לידה:  7 ביולי 1949 פורט וורת', טקסס, ארצות הברית
 פטירה:  11 ביולי 2024 (בגיל 75) בלנקו, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  Shelley Alexis Duvall 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1970–2002 (כ־32 שנים)
 עיסוק:  הפקת סדרות ילדים, זמרת שירי ילדים
 מקום לימודים:  תיכון ולטריפ (1967)  South Texas Junior College 
 בן או בת זוג:  Bernard Sampson (1970–1974)  פול סיימון (1976–1978)  דן גילרוי (1975–1976) 
 פרסים והוקרה:  פרס פיבודי, פסטיבל קאן
 פרופיל ב-IMDb
 
שלי אלקסיס דובאל (באנגלית: Shelley Alexis Duvall;‏ 7 ביולי 1949 – 11 ביולי 2024) הייתה שחקנית, מפיקה, תסריטאית וזמרת אמריקאית. היא התחילה את הקריירה במספר סרטים של רוברט אלטמן בשנות ה-70, כולל "Brewster McCloud"‏ (1970), "הקלפן והיצאנית" (1971), "Thieves Like Us"‏ (1974), "נאשוויל" (1975), ו-"3 Women" (1977), עבורו זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן, במועמדות לפרסי BAFTA, ובמועמדות לפרס אמי עבור תוכניות ילדים שהפיקה. היא השתתפה, בין השאר, בסרט "הרומן שלי עם אנני" (1977), וכיכבה בסרטים "פופאי" (1980) ו"הניצוץ" (1980).
ביוגרפיה

דובאל נולדה בפורט וורת' שבטקסס. כשסיימה את לימודי התיכון, עבדה במכירות קוסמטיקה, ולמדה תזונה במכללת דרום טקסס. היא פגשה את רוברט אלטמן כשצילם סצנות לסרט "ברוסטר מקלאוד" ביוסטון, והוא הציע לה תפקיד בסרט. תחילה סירבה, אך אז, לדבריה, "נמאס לי להתווכח, וחשבתי שאולי אני בכל זאת שחקנית. הם אמרו לי להגיע, אז עליתי על מטוס ובאתי. זה סחף אותי". דובאל מעולם לא הייתה מחוץ לטקסס קודם לכן, ונדהמה למצוא את עצמה משחקת בהוליווד. היא שיחקה בסרט את אהובתו חופשיית-הנפש של הדמות הראשית, ברוסטר.
קריירה > שנות ה-70

אלטמן המשיך ללהק את דובאל בסרטיו - היא שיחקה כלה-בהזמנה בסרט הקלפן והיצאנית (1971), את בתו של אסיר ומאהבתו של דמותו של קית' קרדין ב-"Thieves Like Us"‏ (1974), גרופית מעופפת ב"נאשוויל" (1975), ואשת המערב הפרוע ב-"Buffalo Bill and the Indians, or Sitting Bull's History Lesson"‏ (1976).
ב-1976 כיכבה בעיבוד לטלוויזיה של הסיפור הקצר של פ. סקוט פיצג'רלד, "ברניס מסתפרת", וגם אירחה את "סאטרדיי נייט לייב".
ב-1977 גילמה את מילדרד "מילי" לאמורו בסרטו של אלטמן, "3 Women". היא זכתה בפרס פסטיבל קאן לשחקנית הטובה ביותר, ולפרס פסטיבל הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקנית הטובה ביותר. באותה שנה, גם שיחקה תפקיד קטן בסרטו של וודי אלן, "הרומן שלי עם אנני".
קריירה > שנות ה-80

התפקיד הבא של דובאל היה ונדי טורנס, בסרט "הניצוץ" של סטנלי קובריק. ג'ק ניקולסון אמר בסרט הדוקומנטרי Stanley" Kubrick: A Life in Pictures" שקובריק היה במאי שנהדר לעבוד איתו, אך משום מה עם דובאל הוא הפך "לבמאי אחר". בגלל השיטות המתודיות שלו, לקח שנה לצלם את הסרט, וקובריק ודובאל רבו תכופות. למרות זאת אמרה דובאל לאחר מכן, שהיא למדה יותר מקובריק בסרט הזה מאשר מכל תפקידיה הקודמים. כדי להעניק לסרט את האימה הפסיכולוגית, יצר קובריק אנטגוניזם עם השחקנים בכוונה, ובגלל השינויים התכופים בתסריט, הפסיק ניקולסון לקרוא את כל הגרסאות. קובריק בודד את דובאל בכוונה, ודרש ממנה לחזור על סצנת הבייסבול האייקונית 127 פעמים. דובאל נתנה במתנה לקובריק את קווצות שערה שנשרו מהמתח הנפשי שהייתה שרויה בו במהלך הצילומים.
באותה שנה, ביקש אלטמן מדובאל שתשחק את אוליב אויל בסרט "פופאי" מול רובין ויליאמס. רוג'ר איברט כתב שהיה זה תפקיד שנולדה לגלם.
ב-1981 השתתפה בסרט של טרי גיליאם "שודדי הזמן" בתפקיד פאנזי, וב-1982 קריינה, אירחה והפיקה את תוכנית הטלוויזיה לילדים "Faerie Tale Theatre". היא גם שיחקה בשבעה פרקים בסדרה, בדמויות שונות מעולם האגדות, יחד עם שחקנים כמו טרי גאר ורובין ויליאמס. ב-1985 יצרה את הסדרה "Tall Tales & Legends", גם היא סדרה אנתולוגית, עבור ערוץ Showtime. דובאל זכתה למועמדות לפרס אמי עבור סדרה זו.
בתקופה זו נודע שדובאל עתידה לככב בסרט "גם לבוקרות יש רגעים קודרים", על פי ספרו של טום רובינס, עם מיק ג'אגר, ג'רי הול, אחותה סינדי, וסיסי ספייסק. הפרויקט עוכב, וכשיצא ב-1993, כבר היה מלוהק באופן שונה לחלוטין. היא המשיכה לשחק במגוון תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה, כולל בסרטו הקצר של טים ברטון "פרנקנוויני" (1984), ובסרט "רוקסן" (1987) בתפקיד ידידתו של הדמות של סטיב מרטין.
ב-1988 הקימה דובאל חברת הפקה בשם Think Entertainment כדי לפתח תוכניות לערוצי כבלים. היא יצרה סדרה נוספת ל-Showtime,‏ Nightmare" Classics"‏ (1989), אנתולוגיית עיבודים לסיפורי אימה של סופרים כגון אדגר אלן פו.
קריירה > שנות ה-90

ב-1991 גילמה דובאל את ג'ני וילקוקס, אשתו של צ'ארלי וילקוקס (כריסטופר לויד) בסרט מסדרת הפעולה של האלק הוגאן, "Suburban Commando". באותה שנה יצאה דובאל בשני דיסקים, הראשון Hello, I'm Shelley Duvall... Sweet Dreams היה אלבום שירי ערש, והשני, Hello, I'm Shelley Duvall... Merry Christmas, היה אלבום שירי חג המולד.
ב-1992 הצטרפה חברת ההפקה של דובאל ליוניברסל, והיא פיתחה את הסדרה הרביעית שלה עבור Showtime‏, "Shelley Duvall's Bedtime Stories", עיבודי הנפשה לסיפורי ילדים מוכרים, שזיכתה אותה במועמדות שנייה לאמי. סדרה חמישית ל-Showtime הופקה ב-1993, ואז מכרה דובאל את Think Entertainment ליוניברסל, והיא פרשה מהפקה. עבור עבודתה כמפיקה זכתה דובאל בשישה פרסי CableACE ופרס פיבודי אחד.
ב-1994 שיחקה בתפקיד אורח בפרקליטי אל איי, וב-1996 בסרטה של ג'יין קמפיון, "דיוקנה של גברת", שיחקה בתפקיד הרוזנת ג'מיני לצד ג'ון מלקוביץ'. במהלך שנות התשעים המשיכה לשחק בסרטי קולנוע וטלוויזיה ולהופיע בסדרות.
קריירה > שנות ה-2000

בשנות האלפיים המשיכה דובאל לגלם תפקידים קטנים בעיקר.
חיים אישיים

דובאל הייתה נשואה לאמן ברנרד סמפסון בין 1970 ל-1974, אך השניים התגרשו כשקריירת המשחק של דובאל נסקה.
כששהתה בניו יורק לצילומי "הרומן שלי עם אנני" ב-1977, פגשה את פול סיימון. הם גרו ביחד שנתיים, ומערכת היחסים הסתיימה כשדובאל הכירה לסיימון את חברתה קארי פישר, ושני אלה החלו מערכת יחסים.
דובאל פרשה ממשחק בשנת 2002. בנובמבר 2016, דיווח העיתון USA Today כי דובאל סובלת מהפרעה נפשית. זמן קצר לאחר מכן הופיעה דובאל בתוכניתו של ד"ר פיל. הופעה זו גררה ביקורת תקשורתית עזה נגד ד"ר פיל בטענה שניצל את מצבה הנפשי של דובאל מטעמי רייטינג.