אישיות בספורט
תאוריות מרכזיות במחקרי אישיות בספורט

מספר חוקרים טענו כי ניתן להבחין בין ספורטאים ברמות השונות על ידי קיטלוגם לפי חמש התכונות הגדולות, למשל בעזרת בחינת השפעת האישיות על דרכי התמודדות של הספורטאים. ספורטאים הגבוהים במימד המוחצנות ופתיחות מחשבתית שהראו יותר שליטה רגשית דיווחו על שימוש באסטרטגיות ממוקדות-בעיה לפתרון בעיות. ספורטאים הגבוהים בממדים מצפוניות, מוחצנות, פתיחות ונעימות דיווחו על יותר שימוש באסטרטגיות ממוקדות-רגש לפתרון הבעיות. ספורטאים הנמוכים בממדים פתיחות או גבוהים בנוירוטיות הראו יותר אסטרטגיות של הימנעות.
ניתן להבחין בין רמות שונות של ספורטאים, כך שספורטאי ברמה גבוה יותר יהיה יותר גבוה בממד המצפוניות, יהיה תחום יותר ויציב יותר רגשית מספורטאי ברמה נמוכה. ספורטאי המתחרה בספורט קבוצתי יראה יותר מוחצנות וחוסר שליטה רגשית, פחות מוחצנות ופתיחות להתנסויות חדשות לעומת ספורטאי בספורט יחידני. ספורטאי בענף עם סיכון גבוה יהיה בעל מוחצנות רבה יותר ופחות מצפוניות לעומת ספורטאי בענף עם סיכון נמוך. במספר מועט של מחקרים נמצא גם הבדל בין תפקידים שונים בתוך הקבוצה, למשל ספורטאי בתפקיד התקפי שולט יותר בחרדה וכן יותר אחראי. נמצא קשר בין מדדי אישיות לבין הצלחה לאורך עונה שלמה, וכמו כן, תוצאות מבחני אישיות לשחקני כדורגל צעירים ניבאו האם הם יתקדמו לרמה המקצוענית ב-7 שנים הבאות.
לפי מודל הקרחון בספורט של מורגן קיימות תכונות אשר מבדילות ספורטאי עילית מספורטאים פחות מוצלחים ולא עוסקים בספורט, כאשר הספורטאים המוצלחים בעלי מצבי רוח רצויים יותר לספורט. ספורטאי העלית נמוכים יותר במתח, דיכאון, כעס, שחיקה ובלבול, אך גבוהים יותר בממד הנמרצות. בנוסף, תכונות אלו נמצאו בקשר שלילי עם פסיכופתולוגיות. מורגן ועמיתיו מצאו שמודל הקרחון ניבא בצורה עקבית הצלחה בספורט בענפים כמו ריצה למרחקים, שייטים, מתאבקים ועוד.
מודל נוסף מתמקד באירועי שינוי בקריירת הספורטאי. על פי המודל, הספורטאי מתחיל ממצב של סטטוס קוו בו הוא מתאמן, מתחרה, מלווה ברגשות חיוביים. אירוע שינוי שעלולים להתרחש הם למשל פציעה, ריב עם המאמן, אך גם דברים שנתפסים כחיוביים כמו זכייה במדליה או ניצחון בתחרות. האירוע שמתרחש מוציא את הספורטאי מהמצב היציב למצב מעורער, מחשבות שליליות וחוסר וודאות. כתגובה לאירוע הספורטאי יכול לפעול במספר דרכים, כגון הכחשה או התעלמות, וכן לקבל החלטה אסטרטגית כיצד לפעול למשל להתייעץ עם אחרים או להתמודד לבד. על שלב זה משפיעים גורמים כמו ניסיון העבר בסיטואציות דומות, השפעה של אחרים משמעותיים בסביבה, מרכיבים מוטיבציוניים ומרכיבים אישיותיים של הספורטאי. בשלב לאחר החלטה על כיצד להגיב הספורטאי צריך לקבל החלטה כיצד לפעול, האם יש צורך בשינוי כלשהו מצדו. גורמים המשפיעים על שלב זה הם יכולת הספורטאי לבצע שינוי, תמיכה קיימת וכן יישום תהליכים טיפוליים, לבד או עזרת גורם מקצועי. במידה והספורטאי אכן יבצע את השינוי הנדרש חוסר היציבות ירד והספורטאי יחזור למצב של סטטוס קוו בו הוא מתאמן וממשיך בקריירת הספורט בצורה הרצויה. במידה ולא תינתן התייחסות, הספורטאי יכול להישאר במצב של קיבעון ותקיעות בקריירה. אישיות הספורטאי משפיעה רבות על האופן בו יתפוס את אירוע השינוי והמשמעות שייחס לאירוע, הדרך שבה יחליט להגיב אליו, כלומר להכחיש, להתעלם או לטפל בבעיה ברצינות, עם לבדו או בעזרת צוות מקצועי, וכן האם יחליט ליישם את השינוי הדרוש במטרה לחזור למצב יציב בקריירת הספורט. למשל ספורטאי עקשן שעובר פציעה יכול להכחיש זאת, לא ליידע את המאמן ולהמשיך להתאמן, דבר אשר עלול לגרור להחמרה בפציעה ואף לסיום קריירת הספורט. לעומת זאת הספורטאי יכול להבין שזה אירוע משמעותי שדורש התייחסות רצינית, להתייעץ עם אנשי מקצוע ולהיעזר בהם, לבנות תוכנית שיקום מתאימה, לקחת פסק זמן מהאימונים במידת הצורך ולחזור לאחר מכן בריא ומוכן להמשך הפעילות והתקדמות בקריירה.