stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זה הגשם
רקע

השיר התפרסם לראשונה בחודש תשרי תשמ"ג (1982) ב"פיוט": דפשיר שבועי לשירה עברית בעריכת דרור גרין; מנויי העלון, שוולך נמנתה עם חברי המערכת שלו, קיבלו בדואר מדי שבוע שיר חדש שטרם פורסם. השיר נכלל בספר שיריה של וולך "אור פרא" (1983). הוא נחשב לשיר פשוט, אישי ואינטימי, נועז פחות משירים אחרים של וולך כמו "תפילין", שעורר באותה תקופה סערה גדולה.
במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת תשמ"ז דורג השיר בגרסתו המקורית, זו של נורית גלרון, במקום ה-39.
תוכן השיר

השיר מתאר את יחסיהם של גבר ואישה מנקודת מבטה של האישה שחשה שהשניים מתעלמים מהרגע, מאחר ששניהם הפכו מוכרים זה לזה עד כדי כך שהכול כבר ידוע ומוכר ביניהם.
בשיר שישה בתים כשכל שני בתים מתייחסים בעצם זה לזה. בבית הראשון מתארת האישה את הגשם היורד על הדשא. בבית השני מתברר שהגשם מדמה את הרגעים העוברים בין בני הזוג ("זה הרגע שעובר כרגע"). בבית השלישי מציינת האישה כי בין בני הזוג נוצר פער, ובבית הרביעי היא מסבירה את הפער בדחייה שנוצרה ביניהם, כשבמקום "לחיות את הרגע" הם נכנסו לשגרה של דחייה ("זה התכף שקורה בדרך").
בבתים החמישי והשישי מביעה האישה את רצונה מבן זוגה שיפסיק להתייחס לקשר ביניהם בשכלתנות ("אז אל תשאל מדוע") ולהתייחס אליה כמוכרת וידועה ("אל תגיד ידוע"). משאלתה היא שהגבר יתייחס לכאן והעכשיו באה לידי ביטוי בעיקר בשורות האחרונות של השיר "ואל תרצה ממני מה שאין לו מין", כשהמין מייצג דבר מה חייתי ועוצמתי המתרחש בכאן והעכשיו, חף משכלתנות ומדחיינות.
גרסאות כיסוי

בשנת 2014 יצאה גרסת כיסוי לשיר, המושרת בפי נעמי לבוב, שלום מיכאלשווילי ואיתמר רוטשילד, שחקני הסרט "יונה" שמבוסס על חייה של המשוררת.
באפריל 2017 הוציאה גלרון גרסה מחודשת לשיר, לרגל ציון 30 שנה לאלבומה "משהו בלבבה" בו השיר נכלל.
הערות שוליים

↑  פיוט 2007: דפשיר שבועי לשירה בעריכת דרור גרין, מאי - 3, באתר psychom של גרין.
סנואו היל (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  64°28′00″S 57°12′00″W﻿ / ﻿64.466666666667°S 57.2°W﻿ / -64.466666666667; -57.2
 שטח:  371.2 קילומטר רבוע
 אורך:  33 קילומטר
 רוחב:  12 קילומטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
 מגלה:  ג'יימס קלארק רוס 
 תאריך גילוי:  6 בינואר 1843 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסנואו היל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיסנואו היל
 
סנואו היל (אנגלית: Snow Hill Island) הוא אי מושלג כמעט כולו, באורך 33 ק"מ וברוחב 12 ק"מ, סמוך לחוף המזרחי של חצי האי האנטארקטי. מצפון-מזרח מפריד בינו לבין האי רוס מצר האדמירליות. זהו אחד ממספר איים הסובבים את חצי האי הידוע בשם ארץ גרהאם, הקרוב לדרום אמריקה יותר מכל חלק אחר של יבשת אנטארקטיקה.
היסטוריה

את האי גילתה ב-6 בינואר 1843 משלחת בריטית בראשות ג'יימס קלארק רוס, שכיון שלא היה בטוח מה הקשר שלו עם היבשה, קרא לו "סנואו היל" ("גבעה מושלגת"), משום שחיפוי השלג שלו עמד בניגוד לאדמה החשופה של האי סיימור הסמוך. את עובדת היותו אי נפרד קבעה בשנת 1902 המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בראשות אוטו נורדנשלד, שעשתה שם את עונות החורף של 1901, 1902 ו-1903 אחרי שאונייתה אנטארקטיק נלכדה בקרח הים. האי שימש למשלחת כבסיס לחקר האיים השכנים וחוף נורדנשלד של חצי האי האנטארקטי.
היסטוריה > אתר היסטורי

צריף העץ שהקימה הקבוצה העיקרית של המשלחת השוודית בפברואר 1902, הידוע גם בשם "בית נורדנשלד" הוכרז כאתר היסטורי או מונומנט (HSM 38), בעקבות הצעה שהגישו ארגנטינה והממלכה המאוחדת להאספה המייעצת לברכית האנטארקטית.
אזור צפרות חשוב

אתר בקצה הדרום-מערבי של האי, המקיף 263 הקטאר של קרח ים סמוך לחוף, הוכר כאזור צפרות חשוב (IBA) על ידי האיגוד הבינלאומי לצפרות, משום שהוא מאכלס מושבת קינון של כ-4000 זוגות של פינגווינים קיסריים. זו אחת משתי מושבות יחידות מסוג זה על יבשה באזור חצי האי האנטארקטי; המושבה השנייה נמצאת באיי דיון.
לקריאה נוספת

Antarctica. Sydney: Reader's Digest, 1985, pp. 152–159..
Child, Jack. Antarctica and South American Geopolitics: Frozen Lebensraum. New York: Praeger  Publishers, 1988, pp. 69, 72.
Lonely Planet, Antarctica: a Lonely Planet Travel Survival Kit, Oakland, CA: Lonely Planet Publications, 1996, 307.
Stewart, Andrew, Antarctica: An Encyclopedia. London: McFarland and Co., 1990 (2 volumes), p 931.
Bernard Stonehouse, Encyclopedia of Antarctica and the Southern Oceans, John Wiley and Sons, 2002. ISBN 0-471-98665-8
U.S. National Science Foundation, Geographic Names of the Antarctic, Fred G. Alberts, ed. Washington: NSF, 1980.
הערות שוליים

1 2  ESA Science & Technology: Graham Land, מזכירות הברית האנטארקטית, 2012
↑  http://www.birdlife.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553926205171  GND: 4389366-1  LCCN: sh94006969  VIAF: 235651522   WorldCat (עם VIAF): 235651522 
בית נורדנשלד, צילום משנת 1902
חואן קרלוס אונטי

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1909 מונטווידאו, אורוגוואי 
 פטירה:  30 במאי 1994 (בגיל 84) מדריד, ספרד 
 שם לידה:  Juan Carlos Onetti Borges 
 מדינה:  אורוגוואי, ספרד 
 מקום קבורה:  בית הקברות דה לה אלמודנה 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 תקופת הפעילות:  1939–1993 (כ־54 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס מיגל דה סרוואנטס (1980) 
 onetti.net
 
חואן קרלוס אונטי (ספרדית: Juan Carlos Onetti‏; 1 ביולי 1909 - 30 במאי 1994) הוא סופר אורוגוואי שנולד במונטווידאו בשנת 1909 ונפטר ב-1994 בספרד, ארץ שהסופר גלה אליה ממולדתו בשנת 1974. ב-1980 זכה בפרס סרוונטס.
ההחלטה לגלות גמלה בלב אונטי אחרי שהמשטר הצבאי באורוגוואי כלא אותו למשך שלושה חודשים בגלל השתתפותו בחבר שופטים, שהעניק פרס לסופר נלסון מרה על סיפור אשר נתפש חתרני.
פרט לתקופות חיים אלה באורוגוואי ובספרד חי אונטי שתי תקופות בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה (1934-1930 ו-1955-1941).
ספריו

ספרו החשוב הראשון, "הבור", התפרסם ב-1939, ובעקבותיו ראו אור "אדמת הפקר" (1941), "למען הלילה הזה" (1943), "החיים הקצרים" (1950) ו"הפרידות" (1954). מששב והשתקע במולדתו פרסם, בין השאר, את הספרים "לקבר בלי שם" (1959), "פני האסון" (1960), "המספנה" (1961), "עצוב ממש כמותה" (1963), "אוֹסֵפגוּפוֹת" (1965) ו"המוות והילדה" (1973). במהלך חייו בספרד התפרסמו הרומנים "ניתֵן לדבּר לרוח" (1979) "אז כאשר" (1987) והקובץ "נוכחות וסיפורים אחרים" (1986).
ספריו בעברית

פני האסון, עם עובד, 1988, תרגום: טל ניצן
המספנה, זמורה ביתן, 2003, תרגום: טל ניצן
חדר המצב (תצלום)

אובמה וצוות היועצים לביטחון לאומי בחדר המצב בבית הלבן
"חדר המצב" הוא תצלום מפורסם שצולם על ידי צלם הבית הלבן פיט סוזה בעת מבצע חנית נפטון ב-1 במאי 2011.
התצלום

בתצלום נראה נשיא ארצות הברית ברק אובמה, יחד עם צוות היועצים לביטחון לאומי בחדר המצב בבית הלבן, מקבלים עדכון בשידור חי מהשטח בעת מבצע חנית נפטון. המבצע הוביל ללכידתו והריגתו של הטרוריסט הסעודי אוסאמה בן לאדן, שהנהיג את ארגון הטרור האסלאמיסטי הסוני הקיצוני אל-קאעידה, אשר אחראי לסדרת פיגועים רצחניים ברחבי העולם ובהם פיגועי 11 בספטמבר.
ארשת הפנים של כל הנוכחים בחדר מתוחה והילרי קלינטון מחזיקה את ידה הימנית על פיה, במה שנראה כחרדה ממה שקורה במהלך הפשיטה. קלינטון אמרה אחר כך כי היא סבלה מאלרגיה של בוא האביב, וסביר שהיא השתעלה כאשר התמונה צולמה.
הבית הלבן פרסם את התצלום ללא עריכה, למעט מספר מסמכים סודיים שטושטשו וצונזרו. מסמך מצונזר כזה ניתן לראות על המחשב הנייד של הילרי קלינטון.
באוגוסט 2013 דווח כי אובמה לא נכח בחדר במשך כל המבצע, אלא נכנס אליו לקראת סופו, בעת שצולמה התמונה.
התצלום > האישים בתצלום

יושבים משמאל לימין:
ג'ו ביידן - סגן נשיא ארצות הברית
ברק אובמה - נשיא ארצות הברית
בריגדיר גנרל מרשל ווב – עוזר ראש פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים
דניס מקדאנה – סגן היועץ לביטחון לאומי
הילרי קלינטון – מזכירת המדינה של ארצות הברית
רוברט גייטס – מזכיר ההגנה של ארצות הברית
עומדים משמאל לימין:
אדמירל מייקל מאלן – יושב ראש המטות המשולבים
טום דונילון - היועץ לביטחון לאומי
ויליאם דיילי – ראש סגל הבית הלבן
אנתוני בלינקן - היועץ לביטחון לאומי של סגן הנשיא
אודרי תומאסון – מנהלת האגף ללוחמה בטרור במועצה לביטחון לאומי
ג'ון ברנן – עוזר הנשיא לביטחון לאומי ולוחמה בטרור
ג'יימס קלאפר - מנהל המודיעין הלאומי
אדם בחליפה שחורה ועניבה לבנה (מאוחר יותר טושטש לגמרי בשחור) – "ג'ון", סוכן ומנתח ב-CIA שהיה הראשון לתעד בקיץ 2010 של-CIA יש כנראה ראיות ממשיות על מקום המצאו של אוסמה בן לאדן
הערכה

התצלום זכה לתהודה ופרסום עולמי מייד עם פרסומו יחד עם ההודעה על מותו של אוסמה בן לאדן. ערוץ הטלוויזיה CNN הגדיר את התצלום "תצלום לדורות" והשווה אותו לתצלום של הארי טרומן מחזיק את עיתון השיקגו טריביון שכותרתו דיואי מביס את טרומן. התצלום המפורסם מראה את הארי טרומן, זורח מאושר, מנופף בכותרת הזו לאחר שהביס את תומאס דיואי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1948.
צלם הבית הלבן לשעבר, אריק דרייפר, אמר שתצלום חדר המצב הנציח את הרגע ההיסטורי בצורה הטובה ביותר. התצלום גם נותח בצורה מעמיקה על ידי היסטוריונים ומומחים לשפת גוף. התצלום משקף בצורה ניכרת את המתח בו היו המנהיגים ועוזריהם שרויים בעת הפשיטה. קלינטון תיארה את האירוע כ"38 הדקות מורטות העצבים ביותר בחיי". הדיילי מייל דיווח כי אובמה ראה את הרגע המדויק בו נהרג אוסמה בן לאדן, משום שהלוחמים חבשו מצלמות על הקסדות, שהעבירו את האירוע לבית הלבן בזמן אמת.
עריכת התמונה בעיתונות החרדית

לעיתונות החרדית, המקפידה שלא לפרסם תמונות של נשים, הייתה בעיה בפרסום התצלום, שבו מופיעות הילרי קלינטון ואודרי תומאסון. עיתונים חרדים בישראל פרסמו רק את חלקו השמאלי של התצלום, שבו השתיים אינן מופיעות. העיתון "דער צייטונג" (היוצא לאור בארצות הברית ביידיש) ערך את התצלום ומחק ממנו את השתיים. בתגובה שלח הבית הלבן מחאה לעורכי העיתון. עורכי העיתון התנצלו בפני קלינטון באמרם שלא הייתה כוונה לפגוע במישהי, וכי התצלום נערך והופיע בהתאם לעקרונות שעליהם מושתת עיתון חרדי. עיתון חסידי נוסף, "די וואָך", היוצא לאור בברוקלין, פרסם גם הוא את התמונה שממנה נמחקו הנשים.
הערות שוליים

↑  מערכת העולם עכשיו, ‏בזמן חיסול בן לאדן: אובמה ישב בחדר פרטי ושיחק קלפים, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2013
↑  עידו קינן, הילרי קלינטון הועלמה גם בעיתונים החרדיים המודיע ומשפחה, באתר "חדר 404", 8 במאי 2011
↑  ynet, היי, מישהו ראה את הילרי קלינטון?, באתר ynet, 10 במאי 2011
Melissa Bell, Hillary Clinton, Audrey Tomason go missing in Situation Room photo in Di Tzeitung newspaper, Washington Post, May 9, 2011
↑  Melissa Bell, Second Hasidic newspaper drops Hillary Clinton and Audrey Tomason, Washington Post, May 10, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1054389225 
תיאור האישים שצולמו בתצלום
זה הזמן (אלבום)

זה הזמן הוא אלבומו השני של הזמר החסידי אברהם פריד. האלבום יצא ב-1982 בחברת גל פז. רוב השירים באלבום הולחנו על ידי יוסי גרין.
רקע

האלבום יצא ב-1982 ובו 10 רצועות עם שירים חסידיים בעברית ואנגלית של גדולי המלחינים במוזיקה החסידית.
האלבום כולל חידושים לשירים כמו "והיו למשיסה" של הרב שלמה קרליבך, השיר "אתה בחרתנו" של מנחם אירנשטיין בביצוע פרחי שירה חדשה והשיר "אשר ברא" של ברוך צ'ייט שבוצע במקור על ידי שלישיית בוני ירושלים.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אשר ברא  | 4:57 |
| 2. | the time is now  | 4:24 |
| 3. | והיו למשיסה  | 4:45 |
| 4. | ועינינו  | 2:22 |
| 5. | וזכנו  | 5:57 |
| 6. | אמת  | 3:56 |
| 7. | כאייל תערוג  | 6:49 |
| 8. | אתה בחרתנו  | 5:04 |
| 9. | והנחילנו  | 3:21 |
| 10. | שהשלום  | 5:02 |
השתתפו בהקלטות

אברהם פריד - שירה
הערות שוליים

↑  והיו למשיסה בביצוע הרב שלמה קרליבך
| אברהם פריד |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | אף יהודי לא ישאר מאחור • זה הזמן • תנו שבח • קץ לגלות • מלווה מלכה • מעגל השנה 2 • אנחנו מוכנים • מעגל השנה 3 •   אדרבה • אוצרות יהודיים (שני חלקים, כל אחד ביידיש ובעברית) • שטר התנאים • ברכה והצלחה • האפ קאזאק • חזק! • ניגון הבעש"ט • יחיד ורבים • אבינו מלכנו • בין כך ובין כך • הלהיטים הגדולים • יענקל יענקל • אוסף להיטי העשור • רצוננו לראות את מלכנו • א מחייה •  אוצר של יראת שמיים • כמה טוב שנפגשנו • פרויקט רילקס עם אברהם פריד (שני חלקים) • Good Old Days • אברהם פריד בהופעה חיה בישראל (אלבום כפול) |  |
| סינגלים | עלה קטן שלי • כי הרבית • כמה טוב שנפגשנו • ירושלים שבלב • הנני בידך • אחים בנפש • עובר מה שעובר • אבא • אוטוטו • בצורת • רצוננו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 2090fee3-6810-4e4b-89c2-62a824eaf9c7
חוות הרוח במעלה גלבוע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חוות רוח 
 שימוש:  טורבינת רוח
 מיקום:  מעלה גלבוע
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  אפקון תעשיות (מקבוצת שלמה Sixt)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2016
 קואורדינטות:  32°28′08″N 35°25′34″E﻿ / ﻿32.468837°N 35.42598°E﻿ / 32.468837; 35.42598
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) חוות הרוח במעלה גלבוע(למפת עמק בית שאן רגילה) חוות הרוח במעלה גלבוע
 
חוות הרוח במעלה גלבוע היא חוות רוח לייצור חשמל הנמצאת בשטח קיבוץ מעלה גלבוע. החווה כוללת 14 טורבינות רוח.
רקע

הצעות להקמת חוות רוח בארץ החלו כבר בשנות ה-80. תחילה נסקר אזור רמת הגולן ונמצא כבעל תנאים טובים לניצול אנרגיית הרוח להפקת חשמל.
טורבינה נסיונית הוקמה ב-1985 על הר בני צפת. בשנת 1992 הוקמה חוות הרוח הראשונה בישראל על הר בני רסן, שכללה עשר טורבינות שגובהן 30 מטרים.
החל מראשית העשור השני של המאה ה-21 החלו רשויות המדינה בקידום התוכניות לבניית חוות רוח נוספות.
הקמת החווה

ב-2016 בשטח החקלאי של הקיבוץ הוקמה חוות רוח על ידי שותפות חברת "אפקון תעשיות" (מקבוצת "שלמה Sixt") וד"ר אלי בן דב, ובה 14 טורבינות רוח, בהספק כולל של כ-12 מגה ואט. החשמל המיוצר נמכר לחברת החשמל. בסוף 2016 ד"ר אלי בן דב מכר את חלקו בפרויקט ויצא משותפות.
במקום קיים מרכז מבקרים על שם שלמה שמלצר, ובו הסברים והדרכות על "אנרגיה ירוקה", במקום מוקרן סרט על נושא זה.
בצמוד לחווה נמצאת הבריכה הגבוהה של מפעל אנרגיה שאובה של תחנת הכוח מעלה גלבוע.
גלריה

מרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע
מרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע
מרפסת תצפית במרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע
פעמון רוח במרכז המבקרים של חוות הרוח במעלה גלבוע
מילות השיר על עמוד של הטורבינת רוח
מילות השיר על עמוד של הטורבינת רוח
מרפסת תצפית במרכז המבקרים בחוות הטורבינות במעלה גלבוע
לוחית זיכרון לשלמה שמלצר בחוות הרוח במעלה גלבוע
לוחית זיכרון לסרן שרון אלמקיאס במרכז המבקרים בחוות הרוח מעלה גלבוע
חונגוו, קיסר סין

חונְגְווּ (洪武, בפין-יין: Hóngwǔ - "לחימה נרחבת"; 21 באוקטובר 1328 - 24 ביוני 1398) היה הקיסר הראשון והמייסד של שושלת מינג בסין. שלט משנת 1368 ועד מותו.
הערות שוליים

↑  Gascoigne, Page 151
↑  Naquin, Susan (2000). Peking: Temples and City Life, 1400–1900. Berkeley: University of California press. p. 119. ISBN 0-520-21991-0.
↑  Gascoigne, Page 155
↑  John A. Rapp, Anita M. Andrew, Autocracy and China's Rebel Founding Emperors: Comparing Chairman Mao and Ming Taizu page 26
↑  FREDERIC WAKEMAN JR., The Great Enterprise: The Manchu Reconstruction of Imperial Order in Seventeenth-century China vol I Page 24
↑  Fairbank, John King; Goldman, Merle (2006), China: A New History (2nd ed.), Pages 129-130 Cambridge: Harvard University Press, ISBN 0-674-01828-1
↑  Robinson, David M. (2008), "The Ming court and the legacy of the Yuan Mongols" (PDF),  in Robinson, David M. (ed.), Culture, Courtiers, and Competition: The Ming Court (1368–1644), Harvard University Asia Center, pp. 365–421, ISBN 978-0-674-02823-4, אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-06-11, נבדק ב-2017-10-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265439005171  BnF: cb12232305f (data)  GND: 118998935  ISNI: 0000 0000 8142 2512  LCCN: n80056911  LNB: 000220024  NDL: 00625010  NKC: jx20060714006  NLA: 36600399  NLK: KAC201772973  NTA: 145846539  SUDOC: 031025307  Trove: 1317705  VIAF: 62349118   WorldCat (עם VIAF): 62349118
סמנה קומסומולסק על אמור

מועדון הכדורגל סמנה (ברוסית: Футбольный клуб „Смена“) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר קומסומולסק על אמור. בשנים 2002-2018 הקבוצה התמודדה באזור "מזרח" של הליגה השנייה. מאז 2019 מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית.
המייסד והספונסר הראשי של הקבוצה הייתה יצרנית המטוסים סוּחוֹי, עד 2018.
היסטוריה

מועדון הכדורגל הראשון בעיר קומסומולסק על אמור הוקם בשנת 1910, אך קבוצה מקצוענית שהתמודדה באליפויות הלאומיות הוקמה רק בשנת 1937 כאשר קבוצת סטרויטל המקומית נטלה חלק בגביע ברית המועצות.
בשנים 1957-1970 כמה קבוצות ייצגו את העיר במסגרת הליגה הסובייטית השנייה.
קבוצת הכדורגל "סמנה" הוקמה בשנת 2002 בחסות העירייה ומפעל המטוסים של קומסומולסק על אמור (КнААЗ) שמימן את הקבוצה, שהתמודדה לאורך כל שנות קיומה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה. בעונת 2007 הקבוצה סיימה במקום השלישי באליפות ובעונת 2008 אף סיימה כסגנית אלופת המזרח של הליגה השנייה.
הישג השיא היה בעונת 2015/2016 כשהקבוצה זכתה באליפות המזרח של הליגה אך סירבה להעפיל לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה בשל אי יכולת לעמוד בהתחייבויות הכלכליות של הליגה.
בעונת 2017/2018 סיימה במקום השני בליגה אך בעקבות קשיים כלכליים לא הצליחה לקבל את הרישיונות הנדרשים להשתתפות בליגה בעונת 2018/2019 והקבוצה הפכה לקבוצה חובבנית.
הישגים לפי עונה

| עונה | ליגה | # | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | יחס | ניקוד | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | הליגה השנייה, מזרח | 10 | 30 | 11 | 5 | 14 | 37-37 | 38 |  |
| 2003 | הליגה השנייה, מזרח | 5 | 24 | 12 | 6 | 6 | 44-21 | 42 |  |
| 2004 | הליגה השנייה, מזרח | 6 | 27 | 13 | 5 | 9 | 40-28 | 44 |  |
| 2005 | הליגה השנייה, מזרח | 6 | 30 | 11 | 11 | 8 | 41-34 | 44 |  |
| 2006 | הליגה השנייה, מזרח | 5 | 36 | 15 | 14 | 7 | 45-33 | 59 |  |
| 2007 | הליגה השנייה, מזרח | 4 | 30 | 13 | 10 | 7 | 33-29 | 49 |  |
| 2008 | הליגה השנייה, מזרח | 2 | 27 | 17 | 3 | 7 | 51-21 | 54 |  |
| 2009 | הליגה השנייה, מזרח | 6 | 27 | 9 | 10 | 8 | 35-30 | 37 | ‏16 אחרונות (הפסידה לרובין קאזאן) |
| 2010 | הליגה השנייה, מזרח | 7 | 30 | 12 | 10 | 8 | 41-27 | 46 |  |
| 2011/2012 | הליגה השנייה, מזרח | 8 | 36 | 12 | 15 | 9 | 47-30 | 51 |  |
| 2012/2013 | הליגה השנייה, מזרח | 5 | 30 | 14 | 8 | 8 | 41-29 | 50 |  |
| 2013/2014 | הליגה השנייה, מזרח | 3 | 24 | 12 | 5 | 7 | 33-18 | 41 |  |
| 2014/2015 | הליגה השנייה, מזרח | 4 | 24 | 10 | 8 | 6 | 25-20 | 38 | ‏16 אחרונות (הפסידה לספרטק מוסקבה) |
| 2015/2016 | הליגה השנייה, מזרח | 1 | 24 | 14 | 7 | 3 | 45-25 | 49 |  |
| 2016/2017 | הליגה השנייה, מזרח | 4 | 20 | 7 | 4 | 9 | 25-26 | 25 |  |
| 2017/2018 | הליגה השנייה, מזרח | 2 | 20 | 10 | 3 | 7 | 24-20 | 33 |  |
צבעי המועדון

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| כחול | לבן | ירוק |
אצטדיון

המועדון אירח את משחקיו באצטדיון אוונגרד שנפתח בשנת 1982 במלאת יובל 50 לעיר ומכיל 16,000 מושבים. האצטדיון שימש כמגרש הבית לאורך של שנותיה של הקבוצה. כיום בתחומו פועל בית ספר לכדורגל. ב-2016 האצטדיון שופץ, הוחלפה התאורה והוחלף חיפוי הדשא, הותקנו מצלמות אבטחה ושופץ היציע הצפוני. חודש לוח התצוגה האלקטרוני המציג את תוצאת המשחק.
סגל > מאמנים

ולדימיר סוסין (2002—2005)
ויקטור איגנאטנקו (2005—2012)
מיכאיל סמיונוב (2012—2016)
מקסים שבצוב (2016—2018)
סגל > שחקנים מפורסמים

רוסיה סרגיי קוזלוב
רוסיה יורי גזינסקי
רוסיה אלכסנדר אנטיפנקו
הישגים ותארים

ליגת הכדורגל המקצוענית
אליפות המזרח: 2015/2016
הערות שוליים

↑  "Смена" - седьмой клуб, прекративший существование в межсезонье
חונדוארה

| --- | --- |
סמל חונדוארהסמל חונדוארה
 טירת הוניאדי שבחונדוארה
 מדינה:  רומניה רומניה
 מחוז:  חונדוארה
 חבל ארץ:  טרנסילבניה
 ראש העיר:  ניקולאה סקיאו  (Nicolae Schiau)  (מ-2004)
 בירת העיר:  חונדוארה 
 תאריך ייסוד:  לפני 1265
 שטח:  97 קמ"ר
 גובה:  278.000000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  50,457 (1 בדצמבר 2021)
  ‑ צפיפות:  816 נפש לקמ"ר (2002)
 קואורדינטות:  45°46′11″N 22°55′13″E﻿ / ﻿45.76972°N 22.92028°E﻿ / 45.76972; 22.92028
 אזור זמן:  UTC +2
 www.primariahd.ro
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור חונדוארה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור חונדוארה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חונדוארה (או הונדוארה, ברומנית: Hunedoara, בהונגרית: Vajdahunyad -ויידאהוניאד, בגרמנית: Eisenmarkt) היא עיר במחוז חונדוארה שברומניה בחבל טרנסילבניה. העיר ממוקמת בעמק צ'רנה (Cerna) ליד הרי פויאנה רוסקה (Poiana Ruscă) שברכס הקרפטים.
גאוגרפיה

בעיר ישנו אחד המבנים החשובים ביותר ברומניה אשר נבנה בעיצוב גותי: טירת הוניאדי, שקשורה למשפחת הוניאדי (Corvin, ברומנית). הטירה שימשה כמצודה מלכותית קטנה וניתנה לוואיק (הונגרית: Vajk; רומנית: Voicu) על ידי המלך זיגמונד של הונגריה ב-1409. בנו של ואיק, יאנוש (ברומנית: יוֹאן), החל בתהליך הרחבת הטירה למבנה מגורים גותי ב-1446. הטירה נפגעה משלוש שריפות, אך שופצה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20.
אוכלוסיית חונדוארה מורכבת בעיקר מרומנים, הונגרים וגרמנים. כמו כן, ישנה אוכלוסיית צוענים בכפר האסדאט (Hasdat) אשר נמצא בסמוך לעיר.
בעיר ישנן גינות ירוקות רבות ועצים עתיקים. טירת הוניאדי הפכה למוזיאון לאחר ששופצה לאחרונה. סכר גדול ממוקם כמה קילומטרים בסמוך לעיר באזור ההרים.
במהלך המאה ה-20, אוכלוסייתה של חונדוארה גדלה לכ-86,000 איש. העיר הייתה ידועה בתור המרכז השני בגודלו בתעשיית הפלדה של רומניה, אך המפעלים נסגרו ברובם. עם זאת, כלכלת העיר נהנית מהשקעות חיצוניות חדשות.
ערים תאומות

הונגריה סומבטהיי, הונגריה
ראו גם

מתיאש הוניאדי
סנו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  סנו
 מייסדים:  ברונו לנדסברג
 תקופת הפעילות:  1965 ישראל ישראל, בת ים – הווה
 משרד ראשי:  החרש 11 אזור התעשייה נווה נאמן, הוד השרון
 ענפי תעשייה:  מוצרי צריכה שוטפים 
 מוצרים עיקריים:  ייצור ושיווק מוצרי ניקוי ואחזקת הבית, מוצרי נייר וטואלטיקה, ומוצרים אחרים
 שווי שוק:  3.63 מיליארד ש"ח (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  2.13 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  284 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  240 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.91 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.37 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  יצחק זינגר
 מנכ"ל:  יובל לנדסברג
 עובדים:  1,785 (2019)
  
 www.sano.co.il
 
ממוצרי החברה, 1976
מתקן קוטל חרקים, 1985
ערכת ניקוי לרכב, 1989
משאית הפצת מוצרי סנו, 2020
סנו מפעלי ברונוס בע"מ המוכרת בשם המקוצר סנו היא חברה ישראלית העוסקת בייצור, שיווק והפצת מוצרים בתחום הניקיון, אחזקה, נייר, קוסמטיקה, סבון ועוד.
סנו נוסדה בשנת 1965 על ידי ברונו לנדסברג, אשר הקים את המפעל הראשון לייצור מוצרי ניקיון בבת ים. הוא קרא לחברה בשם "סנו", שמשמעותו בלטינית "בריא", על פי הביטוי "מנס סנה אין קורפורה סנו", שפירושו "נפש בריאה בגוף בריא".
החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב תחת הסימול סנו. בשנת 2019 מכירות החברה הגיעו לכ- 3% מסך המכירות הקמעונאיות בישראל.
לקבוצה ארבעה תחומי פעילות מרכזיים: מוצרי ניקוי ואחזקת הבית; מוצרי נייר; מוצרי טואלטיקה וקוסמטיקה; מוצרי ניקוי ואחזקה שונים אשר אינם נכללים בתחומי הפעילות האחרים.
היסטוריה

ברונו לנדסברג, יליד צ'רנוביץ (1920), עלה לישראל ב-1952, וב-1958 עסק לראשונה בעולם חומרי הניקוי כשהחל לעבוד כמנהל מכירות בחברה לייצור חומרי ניקוי, "קדימה כימיקלים קורפוריישן" (לימים "קלין"). ב-1959, לאחר סכסוך של החברה עם המפיץ שלה, החל לנדסברג לעבוד כמפיץ של החברה. הוא מישכן את רכושו, רכש קו חלוקה והקים את "החברה הדרומית לשיווק" להפצת מוצרי החברה.
המתקן הראשון של החברה הדרומית לשיווק היה מחסן ברחוב לבנדה בתל אביב בגודל 80 מ"ר, באמצעותו שווקה החברה את חומרי הניקוי. החברה הפיצה את מוצרי "קלין" ליישובי הפריפריה ולמקומות שהמפיצים הגדולים לא הגיעו אליהם. בשלבים הראשונים העסק נקלע לקשיי נזילות, אך ב-1960 החליט לנדסברג להרחיב את עסקיו והחל גם לייצר מוצרים וכך הקים את המותג "סנו". בשנת 1961, לאחר שחזר מלימודיו בארצות הברית, הקים מפעל בבת-ים ובו העסיק מספר מצומצם של עובדים שהפעילו מכונה שיובאה מגרמניה. המוצר הראשון שייצרה החברה במפעל היה אבקה לניקוי אסלות, ולאחר מכן ייצר המפעל גם כדורי נפטלין ומטהר אוויר. קבוצת עובדים זו (ביניהם ג'ורג' לנדמן, צבי דרורי ודורית רושו), המשיכה בעבודתה בסנו עד לפרישה, שימשה בתפקידי מפתח ותרמה לצמיחת החברה.
ב-1963 קיבלה החברה את הזיכיון לשיווק מוצר "סקוטש ברייט" ומוצרים אחרים של חברת 3M. מוצר זה הצליח וזכה לפופולריות בישראל. מהלך זה הביא לגדילה משמעותית בהכנסות.
חברת "סנו מפעלי ברונוס" התאגדה ונרשמה בישראל בשנת 1965. ב-1973 עברו כל קווי הייצור למקום משכנם הקבוע בהוד השרון. במרץ 1982 הונפקה החברה לציבור ומניותיה נרשמו למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. ב-1984 הקים לנדסברג מפעל לחיתולי נייר בשם "ליטופים" בהשקעה עצמית בסמוך למפעל הקיים. ב-1987 השקיע כ-25 מיליון דולר בפיתוח קווי ייצור, כולל רכישת מכונת ייצור חיתולים נוספת. ב-1992 החל המפעל לייצר גם סבון ושמפו לתינוקות.
ב-1989 רכשה סנו 30% מחברת "שניב תעשיות נייר", ב-1999 רכשה סנו את מפעל "שניר תעשיות נייר" מידי קיבוץ שניר, וב-2002 רכשה גם את השליטה בחברת "ישראפייפר". בסוף 2005, ביקשה סנו לרכוש גם את חברת "פנדה מפעלי נייר", אך השותפים של סנו במפעל "שניב" ביקשו מבית המשפט צו-מניעה נגד המהלך, בטענה שהוא עומד בניגוד להסכם ביניהם. הטענה הייתה שברכישת חברה מתחרה ל"שניב", סנו מנסה לפגוע בחברה שהיא עצמה שותפה בה. המהלך היה חלק מסכסוך ארוך בין ברונו לנדסברג לבעלי המניות האחרים ב"שניב". הסכסוך הסתיים ב-2008, שסנו מכרה את חלקה ב"שניב" לשותפיה והפכה מתחרה עם רכישת מפעל "פנדה".
בנובמבר 2009, רכשה סנו, באמצעות חברת הבת קוסמופארם, מקבוצת אמיליה פיתוח את כל מותגי "קרליין" לרבות "נקה 7".
שיווק ומכירות

פעילות השיווק ומכירת מוצרי החברה בישראל מתבצעת באמצעות מערך ההפצה של חברות הבת: החברה הדרומית לשיווק בע"מ לשווקים הקמעונאיים, וסנו פרופשיונל בע"מ לשווקים המוסדיים.