stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרסים ומועמדויות של איימי ויינהאוס
MTV Europe Music Awards

טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, הוא טקס מוזיקה של חברת MTV האירופאית, אשר מתקיים מדי שנה (בחודש נובמבר) במדינה אחרת באירופה, החל משנת 1994.
מדי שנה בוחר הקהל את האמנים ואת השירים הטובים ביותר לאותה שנה, באמצעות שליחת SMS או דרך אתר האינטרנט. הטקס נחשב לאחד מהחשובים במוזיקה המודרנית וזוכה למדרוג גבוה מדי שנה. בין הקטגוריות בטקס: השיר הטוב ביותר, הווידאו קליפ הטוב ביותר, זמר השנה, זמרת השנה, פריצת השנה ועוד. את הטקס מנחה בכל שנה ידוען אחר, והחל משנת 2006 גם "מנחה דיגיטלי" מהאינטרנט. הטקס מועבר מדי שנה בשידור חי בערוץ MTV האירופאי, אך גם מחוץ ליבשת - בארצות הברית, מדינות באסיה ועוד. כמו כן, הטקס מועבר גם בשידור HD.
ויינהאוס הועמדה ארבע פעמים בטקס זה, ובשנת 2007, הצליחה לזכות בקטגוריית "בחירת הקהל".
| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Back to Black | פרס המוזיקה של MTV אירופה לאלבום הטוב ביותר | מועמדות |    |
| 2007 | "Rehab" | פרס המוזיקה של MTV אירופה לשיר הממכר הטוב ביותר | מועמדות |    |
| 2007 | איימי ויינהאוס | פרס המוזיקה של MTV עבור בחירת הקהל | זכייה |    |
| 2008 | איימי ויינהאוס | פרס המוזיקה של MTV לאמן השנה | מועמדות |  |
MTV Video Music Awards

טקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV, הוא טקס מוזיקה של חברת MTV, אשר מתקיים מדי שנה (בחודשים אוגוסט - ספטמבר) במדינה אחרת בארצות הברית, החל משנת 1984. הטקס מחלק פרסים עבור הצטיינות בתחום המוזיקה העכשווית ובייחוד בכל הקשור לווידאו קליפים.
הפרס החשוב ביותר בטקס, הוא "קליפ השנה" (Video Of The Year). לרבים ממבקרי המוזיקה או לצופים, נחשב הטקס כטקס חלופה לפרס גראמי (בתחום הקליפים), או כ"האוסקר של הצעירים". אמנם הטקס מיועד לקהל האמריקאי, אך משודר בשידור חי למדינות רבות, בין היתר גם בישראל, וזוכה למדרוג גבוה יחסית. הטקס ששודר בשנת 2011, היה למשדר הנצפה ביותר בערוץ MTV בכל הזמנים.
ויינהאוס הועמדה בטקס זה שלוש פעמים, אך לא הצליחה לזכות באף אחת מן המועמדויות.
| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איימי ויינהאוס | אמנית השנה | מועמדות |  |
| 2007 | איימי ויינהאוס | פריצת השנה | מועמדות |  |
| 2007 | "Rehab" | הווידאו קליפ של השנה | מועמדות |  |
MTV Video Music Brazil

טקס פרסי הווידאו-קליפים של MTV ברזיל, מתקיים מדי שנה מאז 1995. ויינהאוס הועמדה פעמיים בטקס זה, אך לא הצליחה לזכות באף אחת מן המועמדויות.
| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איימי ויינהאוס | האמנ/ית הבינלאומי/ת של השנה | מועמדות |  |
| 2008 | איימי ויינהאוס | האמנ/ית הבינלאומי/ת של השנה | מועמדות |  |
mtvU Woodie Awards

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איימי ויינהאוס | הוודי של השנה | מועמדות |  |
NME Awards

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | איימי ויינהאוס | אמנ/ית הסולו של השנה | מועמדות |
| 2008 | איימי ויינהאוס | הנבל של השנה | מועמדות |
| 2008 | I Told You I Was Trouble: Live in London | ה-DVD של השנה | מועמדות |
| 2009 | איימי ויינהאוס | הנבל של השנה | מועמדות |
NRJ Music Awards

בטקס זה הועמדה ויינהאוס פעמיים, אך היא לא הצליחה לזכות באף אחת מן המועמדויות.
| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | איימי ויינהאוס | הפריצה הבינלאומית של השנה | מועמדות |  |
| 2008 | Back to Black | האלבום הבינלאומי של השנה | מועמדות |  |
Popjustice £20 Music Prize

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | "Rehab" | שיר הפופ הבריטי של השנה | זכייה |  |
Premios 40 Principales

בטקס זה הועמדה ויינהאוס פעמיים, בקטגוריית "האמן הבינלאומי הטוב ביותר שאינו ספרדי". ויינהאוס לא הצליחה לזכות, אך זכתה לתשומת לב מרובה באותו טקס שבה הועמדה פעמיים.
| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | איימי ויינהאוס | האמן הבינלאומי הטוב ביותר שאינו ספרדי | מועמדות |  |
| 2008 | "Rehab" | השיר הבינלאומי הטוב ביותר שאינו ספרדי | מועמדות |  |
Q Awards

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Back to Black | אלבום השנה | זכייה |  |
Teen Choice Awards

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איימי ויינהאוס | האמנית הפורצת של השנה | מועמדות |  |
Soul Train Music Awards

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | "Our Day Will Come" | ההופעה הבינלאומית של השנה | מועמדות |  |
Urban Music Awards

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | איימי ויינהאוס | אמנ/ית הנשמה של השנה | זכייה |  |
| 2009 | איימי ויינהאוס | אמנית השנה | מועמדות |  |
Vibe Awards

| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איימי ויינהאוס | האמנ/ית הפורצ/ת של השנה | מועמדות |  |
Vodafone Live Music Awards

בטקס זה הועמדה ויינהאוס פעמיים בין השנים 2007-08. היא זכתה בשנת 2007, בקטגוריית "אמנית השנה".
| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איימי ויינהאוס | אמנית השנה | זכייה |  |
| 2008 | איימי ויינהאוס | אמנית השנה | מועמדות |  |
World Music Awards

טקס פרסי המוזיקה העולמית הוקם ב-1989. בכל הקריירה שלה, הועמדה ויינהאוס שלוש פעמים בטקס זה. בשנת 2008, זכתה ויינהאוס בקטגוריית "אמנ/ית הפופ/רוק המוכר ביותר של השנה".
| שנה | מועמד | פרס | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איימי ויינהאוס | האמנ/ית החדש/ה העולמי/ת הנמכר/ת ביותר של השנה | מועמדות |  |
| 2007 | איימי ויינהאוס | אמנית הפופ/רוק העולמי/ת הנמכר/ת ביותר של השנה | מועמדות |  |
| 2008 | איימי ויינהאוס | אמנית הפופ/רוק העולמי/ת הנמכר/ת ביותר של השנה | זכייה |  |
תפילת נשים באשכנז בימי הביניים

בית הכנסת היה הציר שסביבו התנהלו רוב חייה של הקהילה היהודית בימי הביניים. במקום זה גובש המבנה החברתי של הקהילה ובו אף התרחשו רוב הטקסים הדתיים והתפילות. בית הכנסת בימי הביניים שימש כנקודת מפגש בין כל חלקי הקהילה והכיל בתוכו גברים, נשים, זקנים וילדים כאחד. בין המאות 13-17, החלו לבנות בתי תפילה נפרדים לנשים ומקומן של הנשים עבר לאולם הנשים הסמוך לאולם התפילה המרכזי.
לדעת רוב הפוסקים, נשים חייבות בתפילה. כפי שנקבע להלכה במשנה: "נשים ועבדים וקטנים פטורין מקריאת שמע ומן התפלין וחיבין בתפלה ובמזוזה ובברכת המזון," מדברי הרמב"ם בפירושו על המשנה במסכת קידושין, מפורש כי במצוות שבהן נשים חייבות, אין כל הבדל בין חיובו של האיש לבין זה של האישה. ההלכה המקובלת הייתה: "ונשים ועבדים חייבים בה".
מתוך מקורות שונים מימי הביניים עולה כי נשים נכחו בבית הכנסת במהלך כל ימות השנה: בימי חול, בשבתות ובמועדים. הן התעקשו לקחת חלק בטקסים שאירעו בבית הכנסת, ונצמדו בקפדנות לחובתן במצוות התפילה.
בתשובות המהר"ם מרוטנבורג מהמאה השלוש עשרה, מובאת קובלה של אישה אלמנה המעורבת בסכסוך עם אלמנה אחרת. כשהבהירה כי אין ברצונה לעזוב את הקהילה שבה התגוררה, נימוקה לכך היה שהיא איננה מוכנה "לצאת מן העיר, מקרוביה ומביתה וממקום תפילתה במניין". עדות נוספת לחלקן הפעיל של הנשים בבית הכנסת בימי הביניים היא בחיוב שהוטל עליהן בהוצאות שהיו כרוכות בקיום התפילה בימים הנוראים, בשל היותן מתפללות קבועות בימים אלה.
מקומן של הנשים בבית הכנסת

על אף הגדרת חז"ל את בית הכנסת כ"מקום של כולם", אין חולק על כך שהתפילה עצמה התנהלה והונהגה על ידי גברים בלבד. על אף חובתן של הנשים במצוות התפילה וחלקן הפעיל בבתי הכנסת, נשות אשכנז בימי הביניים היו בדרגה נחותה מזו של הגברים, בעיקר בשל בורותן בשפת העברית שהיא שפת התפילה.
נאסר על נשים להיכנס לעזרת הגברים בזמן התפילה, נשים נידות הוצאו מבית הכנסת, ועל פי ספרו של לודוויג לויזון, "נפשות צדיקים" (1855), הנשים לא ראו או שמעו דבר מן המתרחש בעזרת הגברים. על כן, נוצר צורך לבנות לנשים בתי תפילה הנפרדים מאלו של הגברים. לא ברור אם צורך זה נבע בהכרח מדרגתן הפחותה של הנשים בבית הכנסת. ייתכן וזוהי תופעת לוואי של ההתעוררות הדתית בקרב נשים במאה האחת עשרה באירופה, או שזהו מנהג שהתפתח באופן עצמאי עם ההתיישבות היהודית באירופה.
החל מהמאה השתים עשרה ניתן לראות שימוש בביטוי "בית-כנסת הנשים" או "בית הנשים" לתיאור מקום תפילתן הנפרד של הנשים. אין כל אזכורים למושג עזרת נשים ויש בכך להעיד כי מקום תפילתן של הנשים היה ישות נפרדת לחלוטין מבניין התפילה המרכזי של הגברים. מתוך רישום עסקאות הנכסים בשנת 1944 בנירנברג, עולה כי "עזרת הנשים" הייתה מרוחקת מאוד ושכנה בבית שכלל לא השתייך לקהילה היהודית.
רוב בתי הכנסת שנבנו באשכנז בראשית האלף השני לספירה נבנו ללא עזרת נשים. עזרה מופרדת לנשים היא תוספת מאוחרת יותר למבנים הקיימים. דוגמה לכך ניתן לראות בוורמייזא (וורמס כפי שמקובל לכנותה כיום) בה קיים בית הכנסת העתיק ביותר של ימי הביניים. בית הכנסת נבנה בשנת 1175 ובשנת 1213 נוספה לו עזרת נשים. כתובת על קיר בית הכנסת מהווה את העדות הקדומה ביותר על עצם קיומה של עזרת נשים בבית כנסת כחדר נפרד ליד עזרת הגברים.
(כאן ראוי לציין, שלעומת קהילת אשכנז, עמדה קהילת יהדות קוצ'ין אשר בדרום הודו, ובה מעמד הנשים היה נעלה מאוד. שליח הציבור היה "עולה" לקומה העליונה, בסמוך לעזרת הנשים, בימים מיוחדים כגון חגים. שירת הנשים מהווה עד היום, כאחד מעקרי מנהגי קהילה זו. עד היום, הנשים מלמדות את בניהם את טעמי המקרא, ובקיאות בפיוטים אף יותר מהגברים), הן אף קוראות מעזרת הנשים פסוק אחד מספר התורה, בחג שמחת תורה. מעניינת העובדה, שנספחו לקהילה מיוחדת זו, יהודים מאשכנז, שהיו לה לרבנים ולמלמדים, בעיקר במאות השנים האחרונות.)
בעלות התפילה

ב"בית הכנסת של הנשים" התפתח תפקיד של "בעלות התפילה", נשים משכילות אשר הקריאו את התפילות בלשונות המקובלות והידועות (כגון יידיש ועברית) לשאר נשות הקהילה, שרובן לא ידעו קרוא וכתוב ולא הבינו את שפת העברית.
מתוך "בעלות התפילה" אשר שימשו כחזניות בבתי הכנסת, בולטות שלש דמויות: דולצא (Dolce) אשת  ר' אלעזר מוורמייזא, ריכנצא (Richenza) שנזכרה ברשימת הנהרגים על קידוש השם בנירנברג, ומרת אורגיה (Urgia).
דולצא:
בקינתו של ר' אלעזר בעל הרוקח על אשתו דולצא, שנרצחה בידי הצלבנים במסע הצלב השלישי בשנת 1197, ישנו ביטוי מובהק למעורבותה ולפעילותה של דולצא בחיים הרוחניים של הקהילה שבה היא חיה ולתפקידה כחזנית באותו בית כנסת של נשים: "בכל המדינות לימדה נשים ומנעמת זמרים."
מרת אורגיה:
תפקידה של מרת אורגיה (שנפטרה בשנת 1275) כחזנית בקהילת וורמס עולה מן הכתוב על מצבתה: "והיא גם היא בקול זמרה לנשים משוררת בפיוטים".
ריכנצא:
ריכנצא, שנרצחה בשנת 1298 עם עוד שש מאות נשים בנירנברג, מתוארת אף היא כ"אשה שהתפללה בעד הנשים".
הערות שוליים

↑  Simha Goldin, Jewish Women In Europe In The Middle Ages: A Quiet Revolution, Manchester: Manchester University Press, 2011, עמ' 173
1 2  דניאל שפרבר, קריאת נשים בתורה: פרקים במדיניות פסיקה., ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2007, עמ' 198
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ג'
↑  הרב יוסף קארו, טור שולחן ערוך: אורח חיים, סימן קו., צפת, 1565
↑  בטחה, הר שפי., "נשים בקיום מצוות בשנים 1050-1350: בין הלכה למנהג". (חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטה העברית), http://hufind.huji.ac.il/Record/HUJ001489431, 2002, עמ' 161, ירושלים
↑  בטחה, הר שפי., "נשים בקיום מצוות בשנים 1050-1350: בין הלכה למנהג". (חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטה העברית), http://hufind.huji.ac.il/Record/HUJ001489431, 2002, עמ' 164, ירושלים
↑  Simha Goldin, Jewish Women In Europe In The Middle Ages: A Quiet Revolution, Manchester: Manchester University Press, 2011, עמ' 73
↑  המה"רם מרוטנברג, תשובות, פסוקים ומנהגים, ב, סימן עא, עמוד סד-סה
↑  בטחה, הר שפי, "נשים בקיום מצוות בשנים 1050-1350: בין הלכה למנהג". (חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטה העברית), http://hufind.huji.ac.il/Record/HUJ001489431, 2002, עמ' 168, ירושלים
↑  Simha Goldin, Jewish Women In Europe In The Middle Ages: A Quiet Revolution, Manchester: Manchester University Press, 2011, עמ' 173
1 2  Simha Goldin, Jewish Women In Europe In The Middle Ages: A Quiet Revolution, Manchester: Manchester University Press, 2011, עמ' 176
1 2 3  דניאל שפרבר, קריאת נשים בתורה: פרקים במדיניות פסיקה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2007, עמ' 199
↑  לודוויג לויזון, נפשות צדיקים, פרנקפורט, 1855, עמ' 85-86
↑  Simha Goldin, Jewish Women In Europe In The Middle Ages: A Quiet Revolution, Manchester: Manchester University Press, 2011, עמ' 177
↑  בטחה, הר שפי., "נשים בקיום מצוות בשנים 1050-1350: בין הלכה למנהג". (חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטה העברית), http://hufind.huji.ac.il/Record/HUJ001489431, 2002, עמ' 173-174, ירושלים
↑  דניאל שפרבר, קריאת נשים בתורה:פרקים במדיניות פסיקה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2007, עמ' 194-195
↑  ריכרד קראוטהיימר. מגרמנית: עמוס גורן., בתי כנסת בימי הביניים, ירושלים: מוסד ביאליק, 1994 (1927), עמ' 87, 85
↑  S. Salfeld, Das Martyrologium, des Nuremberger Memorbucher (ספר הזיכרון של וורמס), Berlin, 1898, עמ' 36
↑  דניאל שפרבר, קריאת נשים בתורה:פרקים במדיניות פסיקה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, 2007, עמ' 200
↑  יוסף יצחק ליפשיץ, חסיד ואשתו, סגולה גיליון 16, 2011 ספטמבר, עמ' 1-2
↑  אלעזר בן יהודה מוורמייזא, שירת הרוקח, ונציה, 1549, עמ' 229
↑  לודוויג לויזון, נפשות צדיקים, פרנקפורט, 1855, עמ' 85-86
↑  S. Salfeld., Das Martyrologium, des Nuremberger Memorbuche (ספר הזיכרון של וורמס), Berlin, 1898, עמ' 178
תחת עץ האהבה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע יוסי בנאי ונורית גלרון
 מתוך האלבום ציפור הנפש
 יצא לאור:  ינואר 1988
 שפה:  עברית
 אורך:  3:12
 חברת תקליטים:  CBS ישראל
 כתיבה:  מיכל סנונית
 לחן:  אילן וירצברג
 הפקה:  אילן וירצברג
 עיבוד:  אילן וירצברג
"תחת עץ האהבה" הוא שיר בביצוע הזמרים הישראלים יוסי בנאי ונורית גלרון. מיכל סנונית כתבה את השיר, ואילן וירצברג הלחין אותו.
השיר נכתב, הולחן והוקלט לתקליט הילדים "ציפור הנפש", המשותף לבנאי ולגלרון, שיצא לאור ב־1988 והתבסס על ספרה רב המכר של מיכל סנונית.
מצעדים

השיר הוצג כמועמד ל"מקום בצמרת", מצעד הפזמונים הישראלי השבועי של רשת ג', ב־16 בפברואר 1988, זכה להצלחה וצעד 12 שבועות עד 24 במאי 1988, אז יצא מהמצעד. בשיאו הגיע למקום החמישי ב־29 במרץ 1988.
מצעדים > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1988)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1988)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1988)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1988)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | רשת ג' | 5  |  |
גרסאות נוספות

ב-2019, יובל בנאי ביצע את השיר במופע "יובל שר יוסי" בדואט עם הזמרת פלורה.
הערות שוליים

↑  יובל ניב, חזה ללונדון, אוויטה לארץ, ארז טל ואברי גלעד, תוכנית קבועה, "חדשות", 10 בינואר 1988, באתר הספרייה הלאומית
1 2  תחת עץ האהבה, באתר סטריאו ומונו
1 2 3  נתוני היצירה, באתר אקו"ם
1 2 3  יוסי בנאי, נורית גלרון – Soul Bird=ציפור הנפש, באתר Discogs
↑  יוסי חרסונסקי, שייך למדף הנפלאים | "ציפור הנפש", יוסי בנאי ונורית גלרון בתקליט משותף לילדים ("סי.בי.אס"), "מעריב", 7 באפריל 1988, באתר הספרייה הלאומית
↑  תחת עץ האהבה, באתר הספרייה הלאומית
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 בפברואר 1988, באתר פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 24 במאי 1988, באתר פזמונט
1 2  "מקום בצמרת" – רשת ג' – קול ישראל – 29.3.88, "חדשות", 30 במרץ 1988, באתר הספרייה הלאומית
1 2  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 29 במרץ 1988, באתר פזמונט
↑   יובל בנאי עם פלורה - תחת עץ האהבה מתוך המופע "יובל שר יוסי" 2019, סרטון בערוץ "יובל בנאי", באתר יוטיוב (אורך: 03:31)
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏יובל שר יוסי, באתר ‏מאקו‏, 19 בספטמבר 2019
אלי דנקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוקטובר 1948 (בן 76) ישראל
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973
 צאצאים:  רן דנקר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלי (אליהו) דנקר (נולד ב־12 באוקטובר 1948) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

בגיל 10 החל לנגן באקורדיון. למד במגמה מוזיקלית בתיכון השייך לאקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים. שירת בצבא כקצין בחטיבת הצנחנים. במלחמת ששת הימים נלחם ברצועת עזה.
כשהשתחרר מהשירות הצבאי פנה ללימודי משחק בבית צבי. את לימודיו מימן בנגינת פסנתר בשיעורי בלט. לאחר מכן למד תיאטרון באוניברסיטת העברית ולאחר כשנה נסע לניו יורק ללימודי משחק. באותה תקופה פרצה מלחמת יום הכיפורים והוא חזר לישראל הישר לקרבות בתעלת סואץ. לאחר המלחמה, החל לשחק בתיאטרון "החאן הירושלמי" למשך שלוש עונות. התפקיד הראשון שלו בתיאטרון החאן היה בהצגה "משרתם של שני אדונים", יחד עם ששון גבאי וספי ריבלין.
לאחר הצגה בתיאטרון חיפה, יצא ללימודי אקרובטיקה בימתית אצל ז’אק לקוק, בפריז. ב-1976, הופיע מספר פעמים בתוכנית "ניקוי ראש". בשנה זו הופיע גם בסרט הילדים "מסע אל חנוכה".
מתחילת שנות השמונים, הוא מופיע כשחקן בתיאטראות "הבימה", "הקאמרי" ועוד. בין השאר הופיע בתפקיד יאזון במחזה "מדיאה".
בסוף אוגוסט 1984 שיחק דנקר בהצגה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" מאת הרווי פיירשטיין בתיאטרון בית לסין ובביומיו של אילן רונן לצידו של נתן דטנר. בסוף השנה, היגר דנקר לארצות הברית. מבטאו ומראהו הביאו לליהוקו בתפקידים כגון מחבל או סוכן "מוסד" בסרטי קולנוע רבים, ובהם "המתופפת הקטנה", "טיסה מספר 847", "החבר החדש של אמא שלי", "אלוף ללא עוררין 2: האיש שעומד אחרון" ובסדרות טלוויזיה, ובהן "מקגיוור", "מלחמה וזיכרון", "הבית הלבן", "זהות בדויה", "ג'אג", "תא רדום", "Damages", "המנטליסט", "CSI: מיאמי" ו"המפענחת".
בשנת 1987 שיחק בסרטו של זאב רווח "בובה", ב-1990 בסרטו של אורי ברבש "דרך הנשר". ב-1996 גילם במחזמר "ספר הג'ונגל" את שירחן הנמר. בשנת 2000 שיחק בסרטו של יוסף פיצ'חדזה "בסמה מוצ'ו". באותה שנה גילם את ביל סייקס במחזמר "אוליבר טוויסט" שכתב וביים מנחם גולן, ולצידם של דניאל מגון, שלמה בראבא, רינת גבאי, וצחי נוי.
בתחילת שנות האלפיים חזר לישראל. ב-2001, שיחק בטלנובלה הראשונה בישראל, "לגעת באושר" ובסרט אינג'יל. ב-2006, דובב את דמותו של ראש המועצה בסרט "גיבור על נמלים". בשנת 2007, שיחק במחזה "פיגמליון" ובטלנבולה "האלופה" לצידו של השחקן יהודה לוי. בשנת 2010, שיחק את דמותו של דוד דמתי בסדרה "תיכון השיר שלנו". ב־2011, שיחק בהצגה "המסילה לדמשק".
בשנת 2017, שיחק בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "המדרשה". בשנת 2018 הופיע בתפקיד ראשי בסרטה של רוני קידר "משפחה", ושיחק בסרט האמריקאי "קודם ניקח את ברוקלין" של הבמאי הישראלי דני אביכזר. בסוף אותה שנה החל לשחק במחזמר "שגעון המוזיקה" בקאמרי. ב-2019, שיחק בהצגה בתיאטרון בית צבי "החולה ההודי" ושימש כדובר בסרט "המחשמלים".
לאלי דנקר ארבעה ילדים משלוש נשים שונות, אחד מהם הוא היוצר רן דנקר. הוא מתגורר עם אשתו השלישית מיכל בהוד השרון.
הערות שוליים

↑   1976 מסע אל חנוכה, סרטון בערוץ "Silvereyes - עיני כסף", באתר יוטיוב (אורך: 19:17)
↑  מיכל קפרא, תנו לנו לחיות בכבוד, מעריב, 31 באוגוסט 1984
↑  אלי דנקר:הומוסקסואליות אינה סטייה, מעריב, 31 באוגוסט 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592237105171  GND: 1131712889  ISNI: 0000 0000 5945 3830  LCCN: no2009143660  MusicBrainz: a068dfb9-1588-4c7a-b664-59b6a0d3d0d7  VIAF: 100775564   WorldCat (עם VIAF): 100775564
סמי הורי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוקטובר 1968 (בן 56) באר שבע, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
סמי הורי (נולד ב-9 באוקטובר 1968 בבאר שבע) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

בצבא שירת כלוחם בחיל השריון[דרוש מקור] והשתחרר לאחר כשנתיים. לאחר מכן עבד בצוותי בידור בבתי מלון באילת כשנתיים וחצי.
הורי החל את דרכו בעולם המשחק בגיל צעיר מאוד, כבר ב-1973 בגיל חמש לוהק לסרט ישו כוכב עליון – קו-פרודוקציה ישראלית-אמריקאית[דרוש מקור].
סרטים נוספים בהם השתתף: "זיכרונות אהבה" (1982) קו-פרודוקציה בכיכובו של קירק דאגלס, "בעל בעל לב" (1997), "ספסיבה קינג ג'ורג'", "אהבה ממבט שני", "קדוש", "צומת וולקן" (1999), "חוץ לארץ", "כבוד" ו"סודות המסדר" (2001).
סדרות בהן הופיע: "קפה פריז", "פלורנטין", "המשאית", "אהבה מעבר לפינה", "עולם מושלם", "אגדת דשא", "חמישה גברים וחתונה", "כתב פלילי", "הנפילים", "מסכים", "השועלים", "הכבוד של מרציאנו" ו"חמש-עשרה דקות".
בתיאטרון השתתף בהצגות: "פאטי דיפוזיה" על פי סיפור מאת פדרו אלמודובר – "הבימה", "פוקר" – "תיאטרון הרצליה", "שלושה בחצי דירה", "עליזה מזרחי", המחזמר "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן, "עלי באבא וארבעים השודדים" וב"תפוז המכני", בבימויו של בני יזרעאל.
פרסומות בהן השתתף במסעות פרסום שונים: "שמנת תנובה", "קסטרו", "זוגלובק", "ביתילי", "בירה גולדסטאר" ו"עונות".
בשנת 1999 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב".
בשנת 2000 השתתף בפסטיבל הזמר עם השיר "לשיר באהבה" אשר זכה במקום השלישי.
בשנת 2002 שיחק לצד זאב רווח במיני-סדרה הדרמטית "המשאית" של ערן ריקליס.
בשנת 2005 השתתף בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" ביחד עם הרקדנית אנה ארונוב והשניים הגיעו למקום השני בגמר.
בשנת 2007 השתתף בסדרת המדע בדיוני "הנפילים" בתור "אבי בר-לב".
השתתף גם בתוכנית "דוקוסלב" בפרק שעשו על שלום אסייג ששודרה בערוצים HOT בידור ישראלי, ערוץ 8
בשנת 2010 שיחק בסדרה הקומית "הפיג'מות" בתפקיד אורח בתפקיד דותן סוכן מכירות. באותה שנה התארח גם בסדרה "מנדלבאום בלש פרטי" בתפקיד מנחה שעשועון.
בשנת 2011 שיחק בסדרת הנוער "אליפים" בתור חוקר במספר פרקים בודדים.
בשנת 2013 שיחק בתפקיד אורח בעונה הרביעית של "הבורר".
בשנת 2015 עסק בצילום סטילס.
בשנים 2017–2018 שיחק בסדרה "שנות ה-80".
בשנת 2021 שיחק בסדרת דרמת הפשע "מלכות".
בשנת 2023 שיחק בסרטו של הבמאי דובר קוסאשווילי "מיומנו של מפצל הדירות"
חיים אישיים

הורי גרוש ואב לשניים. אשתו לשעבר אורלי הופיעה ביחד איתו בפרק של "רוקדים עם כוכבים". אחותו הצעירה היא השחקנית עמנואל הורי.
מאז שנת 2012 בקירוב עיקר פרנסתו היא כצלם סטילס וצלם אירועים.
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏מכוכב קולנוע וטלוויזיה לצלם אירועים: לאן נעלם השחקן סמי הורי?, באתר מעריב אונליין, 8 בפברואר 2021
אבי טרמין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בנובמבר 1960 (בן 64)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרופיל ב-IMDb
 
אבי טרמין (נולד ב-12 בנובמבר 1960)  הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

טרמין שירת בצה"ל בלהקה צבאית. לאחר שהשתחרר מהצבא למד טרמין משחק באוניברסיטת תל אביב. הוא בוגר החוג לאמנות התיאטרון באוניברסיטה זו.
קריירה > קריירת תיאטרון

טרמין השתתף בשלושה פסטיבלי עכו. לאורך השנים שיחק בהצגות במספר תיאטראות בישראל, בהם: תיאטרון החאן (בתפקיד חנן בהצגה "הדיבוק"), תיאטרון הבימה (בתפקיד ראשי בהצגה "אהבתו הראשונה של המורה לטבע", ובתפקיד המלך בום-דרום בהצגה "המלך מתיא הראשון"), ותיאטרון באר שבע (בהצגה "אדונן של שתי המשרתות" בתפקיד דוטורה).
מ-1988 משחק טרמין בהצגות בתיאטרון הקאמרי, ובהן: "אמא קוראז'", "הגולם", "ריצ'רד השלישי", "תיקון חצות", "מבקר המדינה", "חפץ", "קרום", "אשכבה", "עוץ לי גוץ לי", "קויאר ועדשים", "עיר הנפט", "השמים הם הגבול", "נתניה", "מותו של סוכן", "המלך ליר", "ינטל", "כנר על הגג", "האב", "זהב טורקי", "אנה", "השיבה", "כימים אחדים", "תחושת בטן".
קריירה > קריירת טלוויזיה

בשנת 1991 התארח טרמין בתוכנית הילדים "מסיבת גן" בתור סופר. בין השנים 1994-1997 גילם את דמותו של ציון ("ג'חנון") בקומדיית המצבים הישראלית "איצ'ה". ב-1997 גילם את ברני, הדינוזאור הגדול והסגול שאוהב ילדים, בתוכנית "החברים של ברני". בשנת 1999 השתתף כשחקן אורח בסדרת הטלוויזיה הישראלית "20 פלוס".
טרמין השתתף בסדרת הטלוויזיה "מבקר המדינה" בתפקיד "שרשור"; בסדרה "זומזום" ב-Yes הטלוויזיה בלוויין (2006) בתפקיד "חמו"; ובסדרה המצליחה "עספור" (2010) בתפקיד "ממן".
תהילים פ"ג

שִׁיר מִזְמוֹר לְאָסָף, אֱלֹהִים אַל דֳּמִי לָךְ, הוא פרק פ"ג בספר תהילים והמזמור ה-83 בו (בתרגום ליוונית וללטינית, זהו המזמור ה-82), הפותח במילים אלו. המזמור הוא האחרון מתוך 11 פרקים רצופים המיוחסים לאסף בן ברכיהו הלוי – ראש המשוררים במקדש בימי דוד המלך. הפרק נתפס לרוב כקינה לאומית המתעוררת בשל האיום של פלישה לישראל על ידי שכנותיה.
בשל תכנו, העוסק בבקשה מה' להילחם באויבי ישראל המבקשים להשמידו, קריאת מזמור זה נפוצה בטקסי יום הזיכרון לשואה ולגבורה ובטקסי יום הזיכרון לחללי מערכת ישראל. בחלק מהקהילות, נוהגים לאומרו בכל יום חול.
קריאת הפרק הומלצה בספרי הסגולות, כמועילה לחזרה בשלום מהמלחמה.
מבנה הפרק

| --- | --- |
עניין: פסוקים
כותרת: 1
פתיחה ובקשה: 2
תלונה  טענה נגד האויבים ציטוט דברי האויבים רשימת האויבים: 3-9  3-5 5 6-9
תפילה למפלת האויבים  השוואה היסטורית קללה – תיאור הנפילה והכניעה לפני ה': 10-18  10-13 14-18
ה. סיום ושבח: 19
מלבד דברי הפתיחה והסיום הקצרים, הפרק נחלק בבירור לשני מקטעים מרכזיים – חלק ראשון שמרכז את תיאור המציאות השלילית והתלונה לגביה בפסוקים ג'-ט' וחלק שני שמכיל את התפילות והתחנונים של משורר המזמור לישועה. זנגר מצביע על כך שמילת השימוש המוזיקלית – 'סלה', מאפשרת לנו לחלק בבירור בין שני חלקי המזמור המרכזיים – חלק התלונה וחלק הבקשה.
מיקומו של המזמור בספר

לפי השערה מקובלת בקרב חוקרי המקרא, הפרק הוא המזמור האחרון באוסף ה"אלוהיסטי" בספר תהילים, שמתחיל בתהילים מ"ב ונגמר בפרק זה. היותו של המזמור חלק מן הפסלטריון האלוהיסטי מתבטא בהיעדרות כמעט מוחלט של שם ה' מן המזמור (מלבד בפסודים י"ז וי"ט) ובנוכחות של שם "אלוהים" גם במקומות בהם הדבר אינו נפוץ או אינו מתאים.
המזמור הוא גם האחרון ברצף של מזמורי אסף. אלכסנדר רופא, מזהה דפוסים אופייניים למחזור מזמורים זה בדמות שימור מסורות ישראליות־צפוניות קדומות כחלק מהמזמורים. יצוין, כי גם מזמור פג, כולל התייחסויות לאירועים היסטוריים שאינם יהודאיים בלבד. זנגר מראה קשר בין המזמור לבין יתר המזמורים במחזור זה ומדגים מבחינה לשונית ותאולוגית את הסיבה לכך שהמזמור נבחר להיות המזמור המסכם של מזמורי אסף ושל הפסלטריון האלוהי כולו.