stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וסטיבוליטיס
הערות שוליים

1 2  S. Bergeron, Y. M. Binik, S. Khalifé, K. Pagidas, Vulvar vestibulitis syndrome: a critical review, The Clinical Journal of Pain 13, March 1997, עמ' 27–42
↑  S. C. Marinoff, M. L. Turner, Vulvar vestibulitis syndrome: an overview, American Journal of Obstetrics and Gynecology 165, October 1991, עמ' 1228–1233
↑  B. M. Peckham, D. G. Maki, J. J. Patterson, G. R. Hafez, Focal vulvitis: a characteristic syndrome and cause of dyspareunia. Features, natural history, and management, American Journal of Obstetrics and Gynecology 154, April 1986, עמ' 855–864
↑  Dr Lori Brotto, Suggested treatment for sexual difficulties and research into asexuality, ‏11 June 2012
1 2  ד"ר ירון בוקר, כואב לך? אולי יש לך וסטיבוליטיס, באתר כללית, ‏24.11.2010
↑  יעקב בורנשטיין, וסטיבוליניה - הניסיון בישראל, הרפואה - עיתון ההסתדרות - יולי 2009
↑  Stockdale C.K., and Lawson H.W, Vulvodynia guideline update. J Low Genit Tract Dis 2014, Stockdale and Lawson, 2014, עמ' pp. 93-100
↑  ד”ר דניאל דריי, וסטיבוליטיס, באתר http://www.doctordrai.co.il
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סרטן הנרתיק

| --- | --- |

 תחום:  אונקולוגיה 
 מיקום אנטומי:  נרתיק 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  269188 
 סיווגים
 ICD-11:  2C71 
 
סרטן הנרתיק (באנגלית: Vaginal cancer) הוא גידול ממאיר, המופיע ברקמות הנרתיק. גידולים ראשוניים הם לרוב קרצינומות של תאי קשקש. גידולים עיקריים הם נדירים ולרוב סרטן הנרתיק יופיע כגידולים משניים. סרטן הנרתיק נפוץ בעיקר בקרב נשים מעל גיל 50, אך יכול להופיע בכל גיל, אפילו בינקות. לרוב סרטן זה יירפא אם יזוהה ויטופל בשלבים מוקדמים של המחלה. אופן הטיפול במחלה לרוב כולל הקרנות באגן בתוספת ניתוח להוצאת הגידול. במקרים מסוימים, ניתן לאבחן ילדות עם סרטן נרתיקי מתקדם. הם מטופלים באמצעות ניתוח, הקרנות וכימותרפיה. סרטן הנרתיק אצל ילדות עשוי לחזור בגילאים מאוחרים יותר. טיפול גנטי כטיפול נגד סרטן הנרתיק נמצא כרגע בשלבי ניסויים קליניים.
תיאור המחלה

קרצינומה של הנרתיק מופיעה אצל פחות מ-2% מהנשים עם גידולים ממאירים באגן. קרצינומה קשקשנית היא הסוג הנפוץ ביותר של סרטן הנרתיק. ישנו קשר חזק בין הימצאות HPV (וירוס הפפילומה) האנושי להימצאות של סרטן הנרתיק. סרטן הנרתיק מופיע לרוב בשליש העליון של הנרתיק (51%), 30% נמצאים בשליש התחתון ו-19% בשליש האמצעי. סרטן הנרתיק יכול להופיע כנגע מוגבר הצומח משכבת האפיתל וכביטוי בצורת כיב, הנובע מדיכוי של הרקמה.
סימנים וסימפטומים

לרוב אין סימנים וסימפטומים בשלבים המוקדמים של המחלה. כאשר סרטן הנרתיק אכן גורם לתסמינים, הם עשויים לכלול:
הפרשות מהנרתיק או דימום חריג.
זרימת דם כבדה באופן יוצא דופן.
דימום לאחר גיל המעבר.
דימום בין תקופות הוסת.
דימום שהוא ארוך מהרגיל.
דם בצואה או בשתן.
צורך תכוף או דחוף לשחרר נוזלים.
תחושת עצירות.
כאב במהלך קיום יחסי מין.
גוש או בליטה בנרתיק שניתן לחוש.
גורמי סיכון

חשיפה לפני הלידה לדיאטהילסטברסטרול (Diethylstillbestrol)
זיהום מהנגיף הפפילומה האנושי (HPV) מסוג 16
זיהום מהנגיף הכשל החיסוני האנושי (HIV)
היסטוריה קודמת להימצאות סרטן צוואר הרחם
עישון
פצעים כרוניים הגורמים לגרד
סוגים

ישנם שני סוגים עיקריים של סרטן הנרתיק: קרצינומה של תאי קשקש ואדנוקרצינומה.
קרצינומה של תאי קשקש של הנרתיק נובעת מהתאים הקשקשיים (אפיתל) שעוטפים חיצונית את הנרתיק. זהו הסוג השכיח ביותר של סרטן הנרתיק. סרטן זה נמצא לרוב אצל נשים מגיל 60 ומעלה.
אדנוקרצינומה של הנרתיק נובעת מתאי הבלוטה (ההפרשה) ברירית הנרתיק. נפוץ שאדנוקרצינומה תתפשט לריאות ולבלוטות הלימפה. אדנוקרצינומה בתאים צלולים מופיעה אצל אחוז קטן מהנשים (המכונות "DES-Daughters") שנולדו בין השנים 1938 - 1973 (לימים מחוץ לארצות הברית) שנחשפו לתרופה diethylstilbestrol (DES) ברחם. DES ניתן לאוכלוסייה של כ-5 עד 10 מיליון אמהות כדי למנוע הפלות ולידות מוקדמות. בדרך כלל, נשים מפתחות אדנוקרצינומה הקשורה ל-DES לפני גיל 30, אולם עדויות גוברות ומעידות על השפעות או סרטן אפשריים (כולל צורות אחרות של גידולים בבלוטת הנרתיק) בגיל מאוחר יותר. חשיפת DES בקרב נשים גרמה בין היתר, גם לסיבוכי פוריות והיריון שונים. בנות שנחשפו ל-DES ברחם עשויות להיות גם סיכון מוגבר לדיספלזיה של תאי קשקש צווארית ברמה בינונית / קשה וסיכון מוגבר לסרטן השד. בערך אחת מכל 1,000 (0.1%) בנות שנחשפו ל-DES יאובחנו כחולות אדנוקרצינומה בתאים. הסיכון כמעט ולא קיים בקרב נשים לפני גיל המעבר שלא נחשפו ל-DES.
גידולי תאי נבט נרתיקיים (בעיקר טרטומה וגידול סינוס אנדודרמלי) הם נדירים. הם נמצאים לרוב אצל תינוקות וילדות.
סריקומה בוטריואידים, סרטן רחם, נמצא גם לרוב אצל תינוקות וילדות.
מלנומה בנרתיק, מלנומה המופיעה בנרתיק.
סרטן הנרתיק שלב I
סרטן הנרתיק שלב II
סרטן הנרתיק שלב III
סרטן הנרתיק שלב IVa
סרטן הנרתיק שלב IVb
אבחנות

משתמשים במספר בדיקות על מנת לאבחן סרטן הנרתיק, כגון:
בדיקה גופנית ואנמנזה.
בדיקת אגן
ביופסיה
קולפוסקופיה
ההמלצה לנשים הסובלות מסרטן הנרתיק היא לא לבצע בדיקות הדמיה שגרתיות שלצורך פיקוח על המחלה, אלא אם מופיעים תסמינים חדשים שלא היו לפני כן. ביצוע הדמיה ללא הופעת תסמינים חדשים אינה מומלצת כיוון שככל הנראה לא תשפר סיכויי ההישרדות ובנוסף לכך, לבדיקה זו תופעות לוואי משלה. MRI (בדיקת דימות תהודה מגנטית) היא בדיקת הדמיה מספקת עבור סרטן הנרתיק.
טיפול

מבחינה היסטורית, השילוב בין טיפול בקרינה חיצונית לקרן (EBRT) היה הטיפול הנפוץ ביותר לסרטן הנרתיק. בטיפול בשלבים המוקדמים של סרטן הנרתיק, לניתוח יש גם יתרון מסוים. טיפול זה פחות יעיל לסובלים מסרטן מתקדם אך פועל היטב בשלבים מוקדמים עם שיעורי ריפוי גבוהים. לסרטן הנרתיק המתקדם יש שיעורי הישרדות של 5 שנים בלבד ואילו שיעורי הישרדות של 52.2%, 42.5% ו-20.5% עבור חולים במחלה בשלב II,‏ III ו-IVa. פותחו טיפולים חדשים יותר בשלבים מתקדמים בשחלות. אלה משתמשים בקרבופלטין ובמקביל בתוספת paclitaxel, EBRT וברכיתרפיה בין-עירונית במינון גבוה (HDR-ISBT).
ניתוח מקומי להסרת סרטן הנרתיק
כריתת רחם לטיפול בסרטן הנרתיק, ללא שחזור
כריתת רחם לטיפול בסרטן הנרתיק, כולל שימוש ברקמות אחרות לשחזור הנרתיק
אפידמיולוגיה

סרטן הנרתיק נדיר ומהווה רק 2% מכל סוגי הסרטן הגינקולוגיים, פחות מ־0.5% מכל סוגי הסרטן הגינקולוגיים שנשים סובלות מהם. מספר המקרים החדשים המוערכים בארצות הברית בשנת 2017 הוא 4,810. מקרי המוות מסרטן הנרתיק באותה תקופה היה 1,240. סוג זה נפוץ בעיקר בקרב נשים מבוגרות.
בשנת 2014, זוהו 254 מקרים חדשים של סרטן הנרתיק בבריטניה. מקרי המוות מסרטן הנרתיק בתקופה זו היו 110. מתוך 15 מקרים של סרטן הנרתיק, 53% קשורים לזיהום בHPV (וירוס הפפילומה).
לקריאה נוספת

Greenwald, P., Barlow, J. J., Nasca, P. C., & Burnett, W. S. (1971). Vaginal cancer after maternal treatment with synthetic estrogens. New England Journal of Medicine, 285(7), 390-392.
רחם אחורי

| --- | --- |

דימות אולטרה-סאונד של רחם אחורי במהלך הריון.
 שמות נוספים:  מנח אחורי של הרחם
 תחום:  גינקולוגיה
 טיפול:  פעילות גופנית, טבעות נרתיקיות, מניפולציה ידנית, התערבות ניתוחית
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D060725
 סיווגים
 ICD-10:  N85.4 
 
רחם אחורי (או מנח אחורי של הרחם) הוא מצב פיזיולוגי בו רחם האישה פונה לכיוונו האחורי של הגוף, מצביע אל פי הטבעת בניגוד לרחם הטיפוסי הפונה אל כיוון שלפוחית השתן, כאשר החלק הקדמי קעור מעט. על פי נתונים, לאחת מכל שלוש עד חמש נשים רחם אחורי, או נוטה באופן מסוים אחורה, אל כיוון עמוד השדרה. לרוב, רחם אחורי אינו מהווה גורם בעייתי או מקשה על פוריות או הריון. לרוב, נשים לא יהיו מודעות כלל לכך שיש להן רחם אחורי.
מצבים דומים

בטבלה להלן מפורטים כמה מונחים המשמשים לתיאור מיקום הרחם:
יש להבחין בין רחם אחורי ובין המצבים הבאים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| אזור מובחן | מצב נפוץ יותר | פחות נפוץ |
| כלל הרחם | "פונה קדימה" | רחם אחורי: מכוון לאחור |
| קרקעית הרחם | "אנטיפלקס": קרקעית או פונדוס הרחם (החלק העמוק ביותר של הרחם) פונה קדימה ביחס לצוואר הרחם. אזור הרחם הקדמי קעור. | "רטרופלקס": הפונדוס מצביע לאחור. ההיבט הקדמי של הרחם קמור. |
מונחים נוספים כוללים:
רחם שקוע אחורה: כאשר הקצוות העליונים והתחתונים של הרחם מעוקלים אחורה.
רחם כפוף חמור: כפיפה ניכרת קדימה של הרחם
רחם אנכי: קרקעית (הרחם) פונה היישר למעלה
גורמים

במרבית המקרים, מנח אחורי של הרחם מהווה וריאציה תקינה וזהו המנח בו ממוקם הרחם בגיל ינקות וילדות. ככל שהאישה מתבגרת, אמנם, נוטה הרחם לרוב קדימה. עם זאת, במקרים מסוימים נותר הרחם במנח האחורי.
ישנם מספר מצבים רפואיים ומחלות גינקולוגיות שעשויים לגרום לרחם אחורי. אנדומטריוזיס עשויה לגרום לנטייה לאחור עקב "הידבקות" הרחם לחלקים אחרים באזור האגן או להיצמד לאברים אחרים. לגרום לרטרוורסיה על ידי 'הדבקה' של הרחם למבני אגן אחרים או להיצמד לאיברים אחרים. גם שרירנים (מיומה) ברחם עשויים לגרום לנטיית הרחם אחורה.
היריון עשוי לעיתים למתוח יתר על המידה את הרצועות המחזיקות את הרחם במקומו ולאפשר לו להתהפך לאחור, אולם לרוב הוא נוטה לחזור לצורתו המקורית. גיל המעבר משפיע באותה מידה על רצועות אלו - כאשר מחזורי הווסת מפסיקים, רמות הורמון האסטרוגן צונחות ועלולות להשפיע על מנח הרצועות הסובבות את הרחם. הידבקויות באגן עקב רקמת צלקת כתוצאה מניתוחים באזור עלולות גם הן לגרום להתהפכות הרחם אחורה.
אבחון

לרוב, מזוהה רחם אחורי במהלך בדיקת אגן שגרתית או על ידי דימות אולטרה-סאונד פנימית.
כאמור, ברוב המקרים הדבר אינו גורם לבעיות רפואיות כלשהן, אם כי נמצא קשר בין מצב זה ובין דיספרוניה (כאבים במהלך קיום יחסי מין) ודיסמנוריאה (כאב בזמן הווסת).
פוריות והריון

לעיתים רחוקות, מהווה הרחם האחורי השלכה של מחלות שונות כמו אנדומטריוזיס, זיהום או ניתוח קודם. לכן, תנאים אלו ולא מנח הרחם עצמו, עשויים להשפיע על הפוריות. עם זאת, במקרים מסוימים מנח הרחם עשוי להוות אינדיקטור למצבים אלו. רחם הנוטה בקצותיו אחורה ינוע לרוב לאזור אמצע האגן במהלך השבוע ה-10 עד ה-12 להיריון.
במקרים נדירים (1 מכל 3,000 עד 8,000 הריונות), רחם אחורי עשוי לגרום לכאב וקושי במהלך הטלת שתן ולאצירת שתן חמורה. הטיפול במצב זה (הנקרא "רחם כלוא") דורש מניפולציה ידנית של הרחם ולעיתים גם ניקוז תקופתי או מתמשך של שלפוחית השתן בקטטר עד לתיקון המצב או פתרונו באופן ספונטני על ידי התרחבות טבעית של הרחם, מה שמשנה את המנח המוטה ומשיב את הרחם למנח תקין.
בנוסף לאפיקי טיפול אלו, טיפול באצירת שתן עקב רחם אחורי עשוי לדרוש שימוש בטבעות נרתיקיות או אפילו התערבות ניתוחית. ככל שהרחם אינו משנה את מקומו, הדבר עשוי להצביע על מצב כרוני.
השפעה על יחסי המין

רוב הנשים לא יהיו מודעות כלל לכך שיש להן רחם אחורי, אולם במקרים מסוימים הדבר עלול להשפיע על יחסי המין. ככל שזווית הרחם משפיעה גם על נטיית השחלות והחצוצרות עשויות להיחוות כאב במהלך יחסי מין, כאשר עטרת הפין עלולה לפגוע או להכות בחלקים אלה במהלך קיום יחסי מין. במהלך תנוחה בה האישה למעלה הכאב עשוי להיות עז יותר. יחסי מין נמרצים עלולים לפעמים לגרום לרצועות ברחם או סביבו להיקרע או להיפצע. במקרה של כאב במהלך יחסי מין, יבחן הרופא אפשרות למצב זה לצד מצבים רבים אחרים.
טיפול

רק לעיתים נדירות יהיה כלל צורך באפיקי טיפול, אך ככל שישנם סיבוכים וקשיים, ישנן כמה אפשרויות טיפוליות.
הרופא יכול למקם מחדש את הרחם באופן ידני בבדיקת אגן אם תנועת הרחם אינה מעוכבת על ידי אנדומטריוזיס או שרירנים, וישנם תרגילים שניתן לבצע לאחר מכן שבמקרים רבים מסייעים. הרופאים חלוקים בשאלה האם תרגילים לחיזוק האגן כדאיים כפתרון ארוך טווח, שכן במקרים רבים הרחם נוטה שוב לאחור.
אם הרחם האחורי נגרם ממצבים בסיסיים כמו אנדומטריוזיס, ניתן להציע טיפול הורמונלי.
ניתן לעשות שימוש זמני או קבוע בטבעת נרתיקית - התקן קטן מפלסטיק או סיליקון - כדי להניע את הרחם קדימה. מחקרים מזהים מתאם בין אמצעים אלו ובין סיכון מוגבר לזיהום ודלקת והם עלולים גם לגרום לאי נוחות במהלך קיום יחסי מין. לכן, כדאי להפעיל שיקול דעת בבחירת אפיק טיפולי זה.
כמו כן, קיים ניתוח לפרוסקופי המאפשר לרופא למקם מחדש את הרחם כך שימוקם מעל שלפוחית השתן - ההליך פשוט יחסית ולרוב מושלם בהצלחה. במקרים חריגים, ניתן לשקול כריתת רחם.
הערות שוליים

1 2 3  Services, Department of Health & Human. "Retroverted uterus". www.betterhealth.vic.gov.au (באנגלית). נבדק ב-2023-11-22.
↑  "Retroverted Uterus" Women's Health, 2009, Web. 5 Mar. 2010. <http://www.womens-health.co.uk/retrover.asp>
↑  "What is a Tilted Uterus" International Society for Sexual Medicine, 9 May. 2021.<https://www.issm.info/sexual-health-qa/what-is-a-tilted-uterus-how-might-it-affect-a-woman-sexually/>
↑  "Retroversion of the uterus Information | Mount Sinai - New York".
↑  "What is a tilted uterus how might it affect a woman sexually? - ISSM".
↑  "Tilted uterus: Can it lead to infertility? - Mayo Clinic". Mayo Clinic.
↑  Anatomic and Functional Changes of the Lower Urinary Tract During Pregnancy. Urologic Clinics of North America - Volume 34, Issue 1 (February 2007)
↑  "Dyspareunia (Painful Intercourse): Causes, Diagnosis & Treatment". Cleveland Clinic (באנגלית). נבדק ב-2023-11-22.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סרטן רירית הרחם

| --- | --- |

צילום מיקרוסקופי של אדנוקרצינומה ברקמת רירית הרחם
 תחום:  אונקולוגיה 
 מיקום אנטומי:  רירית הרחם 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/258148 
 DiseasesDB:  4252
 MeSH:  D016889
 MedlinePlus:  000910
 OMIM:  608089
 סיווגים
 ICD-10:  C54.1
 
סרטן הרחם (אנגלית: endometrial carcinoma או Endometrial cancer) הוא גידול סרטני של הרחם, אשר מקורו ברירית הרחם (ואז יקרא קרצינומה של רירית הרחם-מרבית המקרים), או בסטרומה (סרקומה של הרחם). במרבית המקרים, מתגלה הגידול בשלב מוקדם והפרוגנוזה בו טובה. הסיכון לחלות בסרטן רירית הרחם הוא כ-2%-3%, הגיל הממוצע לחלות במחלה הוא 61, ו-85% מן הנשים במחלה יאובחנו בשלבים 1 או 2 של הגידול.
קליניקה

התסמין הקליני השכיח ביותר המחשיד לסרטן זה הוא דימום שלאחר גיל הבלות (80%), כאשר אצל נשים בתקופת הפריון או נשים שהן פרה-מנופאוזליות, התסמין השכיח ביותר הוא דימום רחמי לא תקין מסוג מנורגיה, או מנו-מטרורגיה.
כ-10% מן החולות מתלוננות בנוסף על כאבי בטן תחתונים.
גורמי סיכון

קיימים גורמי סיכון המקושרים לחשיפת יתר לאסטרוגן. ביניהם ניתן למנות:
השמנה
ללא עבר של לידות והריונות (נוליפריטי)
תסמונת השחלות הפוליציסטיות
גיל התחלת וסת ראשונה מוקדם או מנופאוזה בגיל מבוגר יחסית.
שימוש בטמוקסיפן
טיפול בתחליף הורמונלי המכיל אסטרוגן
גורמי סיכון נוספים כוללים:
סוכרת
גנטיקה: HNPCC קשור בסיכון לפתח קרצינומה של הרחם.
סרטן שד
גורמים מגנים מפני סרטן הרחם כוללים למשל נטילת גלולות- פרוגסטרון הנמצא בגלולות מקטין את הסיכון לסרטן הרחם וגם את הסיכון לסרטן השחלות, יש לקחת גלולות למשך שנה או שנתיים לפחות על מנת שהאפקט המגן יהיה בעל משמעות סטטיסטית. פעילות גופנית מהווה אף היא גורם מגן.
פרופילים קליניים של סרטן הרחם

פרופיל קליני מסוג estrogen related- 80% מן הנשים עם קרצינומה של הרחם. פרופיל זה קשור לחשיפה של רירית הרחם לאסטרוגן (בין אם ממקור אנדוגני או אקסוגני). לרוב אלו נשים צעירות יותר (סביב גיל 60), הסובלות מהיפרליפידמיה, אשר טופלו בתכשירי אסטרוגן. הגידולים לרוב ממוינים היטב והפרוגנוזה טובה יחסית.
פרופיל קליני מסוג Non estrogen related: אלו גידולים המקושרים יותר לאטרופיה של רירית הרחם ופחות להשפעה של אסטרוגן. פרופיל זה קיים אצל 20% מן הנשים, נשים אלו לרוב קשישות יותר (סביב גיל 70), הגידולים אינם ממוינים והפרוגנוזה גרועה.
אבחנה

יש לקחת בדיקות דם כלליות ולבדוק האם קיימת אנמיה, תפקודי כבד, קריאטינין ורמות סוכר (לאור הקשר לסוכרת), רמות המרקר CA125 (בקירוב, 20% מן החולות בסטייג' 1 יציגו רמות מוגברות של מרקר זה, אולם בשונה מסרטן השחלות, השימוש במרקר זה לצורך אבחנה הוא מוגבל יותר).
באולטראסאונד ניתן לראות האם רירית הרחם היא מעובה. אצל נשים שהן לאחר גיל הבלות, וללא שימוש בתחליפים הורמונליים, הרירית אמורה להיות בעובי של כ־5 מ"מ. רירית מעובה מעבר לכך מחשידה לסרטן הרחם.
נטילת דגימה מרירית הרחם- ב-pipelle נלקחת דגימה של רירית הרחם (שאיבה של חלל הרחם). הרגישות של הדגימה היא גבוהה מאוד. אם הדגימה אינה מספקת ניתן לעשות גרידה של רירית הרחם, ואם הגרידה לא מספקת- ניתן לקחת ביופסיה מכוונת באמצעות היסטרוסקופיה.
יש לעשות צילום חזה כדי לראות האם יש מעורבות מתקדמת של המחלה
סטייג'ינג

מידת התקדמות המחלה (קביעת הסטייג'ינג) נעשית רק באופן כירורגי. מבצעים חשיפה את הבטן, כריתת רחם, שחלות וחצוצרות שטיפת האגן ונטילת דגימות מבלוטות לימפה.
סטייג' I - גידול המערב רחם בלבד.
Ia - חדירה עד מחצית מעובי המיומטריום.
Ib - חדירה יותר ממחצית מיומטריום.
סטייג' II - גידול המערב גם את צוואר הרחם.
סטייג' III - גידול המערב אברי אגן נוספים.
IIIa - גידול שהגיע לסרוזה של הרחם / אדנקסה.
IIIb - מעורבות וגינלית / פרמטריום.
IIIc - גרורות לבלוטות לימפה באגן / פרה-אאורטליות.
סטייג' IV - גידול המערב שלפוחית שתן ו/או רקטום ו/או גרורות מרוחקות.
בכ־75% מן המקרים הגידול הוא סטייג' 1 והפרוגנוזה היא טובה יחסית, מאחר שיש אבחון מוקדם של המחלה.
תת-סוגים של קרצינומה של הרחם

אנדומטרואיד אדנוקרצינומה- מרבית המקרים, כ-90%.
גידול פפילרי סרוזי - הפרוגנוזה פחות טובה, דומה לגידול פפילרי סרוזי של השחלה. לרוב אצל נשים מבוגרות יותר, נוטה להישנות.
גידולים מסוג clear cells - נדירים אולם אלימים מאוד, גיל ממוצע 67, הגידול אגרסיבי מאוד יחסית.
גידולים אחרים - אדנוסקוומוס, מוקוסינוס ועוד.
טיפול

הטיפול הוא כירורגי וכולל כריתה של הרחם ושל שתי השחלות והחצוצרות (היסטרקטומי + Bilateral salpingo ophorectomy).
הטיפול בכימותרפיה לאחר הניתוח כולל מתן דוקוסורוביצין וציספלטין ולעיתים גם טקסול.
טיפול בקרינה הוא טיפול מקובל באדנוקרצינומה למצבים בהם יש חדירה מעבר למחצית עובי הדופן או גרייד 3 (לא ממוין). הטיפול בקרינה הוא למשך 6 שבועות לאחר הניתוח.
לעיתים יש תגובה טובה לטיפול בהורמונים (פרוגסטרון), בעיקר בהישנות של המחלה.
ראו גם

סרטן הרחם
סרטן צוואר הרחם
זיהום פטרייתי נרתיקי

| --- | --- |

 תחום:  גינקולוגיה
 מיקום אנטומי:  נרתיק 
 שכיחות:  75% מהנשים במהלך חייהן
 גורמי סיכון:  היריון
 תסמינים:  פריחה, נפיחות 
 אבחון:  תרבית נרתיקי
 טיפול:  תרופות אנטי-פטרייתיות (אנ')
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D002181
 סיווגים
 ICD-10:  B37.3 
 ICD-11:  1F23.10 
 
זיהום פטרייתי נרתיקי (או וגינלי) (באנגלית: vaginal yeast infection; מוכר גם בשם candidal vulvovaginitis ו-vaginal thrush) הוא זיהום שמקורו בצמיחה מוגזמת של פטרייה בנרתיק. התסמין השכיח ביותר הוא גירוי (אנ') נרתיקי. תסמינים אחרים כוללים דיסאוּריה (צריבה במתן שתן), הפרשות לבנות וסמיכות (בדרך כלל ללא ריח רע), כאב ביחסי מין ואדמומיות באזור הנרתיק. הסימפטומים עשויים להחריף לפני הווסת.
זיהום פטרייתי נרתיקי מתרחש כתוצאה מצמיחה מוגזמת בנרתיק של קנדידה – שמר (פטרייה) שנמצא באופן טבעי בנרתיק בדרך כלל, אך ברמות נמוכות. הזיהום אינו מועבר במגע מיני, אך עשוי להיות נפוץ יותר בקרב נשים שמעורבות בפעילות מינית. גורמי הסיכון כוללים נטילת אנטיביוטיקה, היריון, סוכרת, HIV, ודיאטה עשירה בסוכרים. האבחון נעשה על ידי לקיחת תרבית מהנרתיק. כיוון שהתסמינים של הזיהום דומים למחלות מין כמו כלמידיה וזיבה, ממליצים לשלול קיומם של מחלות אלו במקרה של תסמינים הדומים לפטרייה.
הטיפול הנפוץ הוא בתכשירי אנטי-פטרייתיים, לעיתים כמשחה מקומית כקלוטרימזול ולעיתים במתן פומי של פלוקונזול.
כ-75% מהנשים יסבלו מזיהום פטרייתי נרתיקי במהלך חייהן, ו-40%–45% יסבלו משתיים או יותר אפיזודות של זיהום כזה. זיהום זה נפוץ יותר בקרב נשים הרות, עקב שינוי רמות החומציות בנרתיק ועקב חולשת מערכת החיסון במהלך ההיריון. זהו הגורם השני אחרי זיהום חיידקי שגורם לווגינוזיס.
גורמים

זיהום פטרייתי נרתיקי נגרם בדרך כלל על ידי קנדידה. זוהי פטרייה שנמצאת אצל אנשים רבים באופן טבעי בפה, במערכת העיכול ובנרתיק, בלא שתגרום לתסמינים ייחודיים. הסיבות לגידול מופרז של הפטרייה אינן מובנות כל צורכן, אולם יש כמה גורמים שהוגדרו כגורמי סיכון לכך.
גורמים > תרופות

בפלורת הנרתיק מצויים באופן טבעי סוגים שונים של פטריות (וביניהן קנדידה) וחיידקים. אנטיביוטיקות, בייחוד כאלה רחבות-טווח, עשויות להרוג את החיידקים שנמצאים באופן טבעי בנרתיק ולגרום להפרת האיזון בו, מה שמאפשר שגשוג של קנדידה בנרתיק מעבר לכמויות הרגילות שהיא מצויה בו ובכך לגרום לזיהום פטרייתי. כמו כן נמצאות בסיכון נשים הלוקחות אמצעי מניעה הורמונליים.
גורמים > היריון

זיהום פטרייתי נרתיקי נפוץ יותר בהיריון. נראה כי הסיבה לכך היא עלייה ברמות האסטרוגן בגוף, ועלייה ברמות הגליקוגן וחומרים אחרים בנרתיק. מושבות קנדידה בנרתיק עשויות לשבש את האיזון של הפלורה הטבעית, להוריד את כמותם של חיידקים לקטובציליים, חיידקים ידידותיים שנמצאים באופן טבעי בנרתיק, ועלייה בכמותם של חומרים פרואינפלמטורים.
גורמים > מחלות

נשים עם סוכרת לא מאוזנת נמצאות בסיכון רב יותר לפתח זיהום פטרייתי נרתיקי. כמו כן, נשים עם מערכת חיסון מדוכאת נמצאות אף הן בקבוצת סיכון, לדוגמה - נשאיות HIV או נשים שמקבלות טיפולים כימותרפיים זאת משום שמערכת החיסון הירודה מתקשה להילחם בשגשוגם של מזהמים שונים, וביניהם הקנדידה.
גורמים > סוגים שונים של מזהמים

למרות שקנדידה היא הגורם המוביל לזיהום פטרייתי בנרתיק, קיימים מינים שונים של פטריות שעשויים לגרום לזיהום אף הם. מחקר שבדק שכיחות של גורמים שונים לפטרייה בנרתיק מצא כי ההתפלגות היא כדלהלן:
Candida albicans‏ – 85.7%;
קנדידה שאינה Candida albicans‏ (8 מינים שונים) – 13.2%;
Saccharomyces cerevisiae‏ – 0.8%;
Candida albicans ו-Candida glabrata‏ – 0.3%.
מקרים של זיהום פטרייתי בנרתיק שאינם כתוצאה מ-Candida albicans הם מקרים מורכבים יותר של זיהום בהם הקו הראשון של הטיפול אינו יעיל. מקרים אלו מתרחשים בדרך כלל כתוצאה מכשל חיסוני.
אבחון

האבחון נעשה על ידי מדדים קליניים וכן על ידי בדיקות מעבדה, בדרך כלל על ידי wet prep או תרבית מיקרוביאלית. לאור העובדה שיש נשים שיש להן קנדידה באופן טבעי בנרתיק ללא סימפטומים, כדי להיות בטוחים שהיא הסיבה לדלקת יש לשלול מחלות אחרות ככלמידיה, וגינוזיס חיידקי וזיבה.
אבחון > זיהום פטרייתי נרתיקי נשנה

כ-5% עד 8% מהנשים בגיל הפוריות יסבלו מארבע או יותר אירועים בשנה של זיהו פטרייתי נרתיקי סימפטומטי. מצב זה נקרא זיהום פטרייתי נשנה (recurrent vulvovaginal candidiasis,‏ RVVC).
טיפול

הטיפול הוא בדרך כלל קצר טווח (בין 3–6 ימים), והוא כולל תכשירים מקומיים או תרופות סיסטמטיות במתן דרך הפה ממשפחת האזולים. טיפול בתרופות אלו יוביל להיעלמות הסימפטומים ותרביות שליליות בקרב 80%–90% מהמטופלות. בנשים בהיריון הטיפול יהיה בדרך כלל מקומי בלבד. התכשירים המקומיים אינם גורמים לתופעות לוואי בדרך כלל, עם זאת, תחושת שרפה ורגישות מקומית עשויים להופיע בחלק מהמקרים.
זיהום פטרייתי נרתיקי אינו נגרם כתוצאה מיחסי מין, ומשכך, אין צורך לטפל בו זמנית גם בפרטנר המיני.
הערות שוליים

1 2 3  Vulvovaginal Candidiasis - 2015 STD Treatment Guidelines, www.cdc.gov (באנגלית)
1 2  Christine L Roberts, Charles S Algert, Kristen L Rickard, Jonathan M Morris, Treatment of vaginal candidiasis for the prevention of preterm birth: a systematic review and meta-analysis, Systematic Reviews 4, 2015-03-21 doi: 10.1186/s13643-015-0018-2
↑  Khushbu Yadav, Satyam Prakash, Prevalence of Vulvovaginal Candidiasis in Pregnancy, Global Journal of Medicine and Medical Sciences, 2016-10-17
↑  Mari E. Egan, Martin S. Lipsky, Diagnosis of Vaginitis, American Family Physician 62, 2000-09-01
↑  "Yeast infection (vaginal) - Symptoms and causes". Mayo Clinic (באנגלית). נבדק ב-2018-04-17.
↑  Vaginal Candidiasis | Fungal Diseases | CDC, www.cdc.gov, ‏2017-08-07 (באנגלית)
↑  Nemes-Nikodém Éva, Tamási Béla, Mihalik Noémi, Ostorházi Eszter, Vulvovaginitis candidosában előforduló sarjadzógomba-speciesek [Yeast species in vulvovaginitis candidosa], 2015 doi: 10.1556/OH.2015.30081
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283368805171 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שאיבת שומן

ניתוח שאיבת שומן
שאיבת שומן (נקראת גם ליפוסקציה) היא הליך כירורגי לצמצום היקפים של הגוף בעיקר באזור הישבן, הבטן והירכיים. במקרים מסוימים נערכות שאיבות שומן בחלקים נוספים בגוף. שאיבת שומן אינה באה כתחליף לדיאטה. היא נועדה לאפשר הסרת שומן אשר לא ניתן להסירו בתהליך הרזיה ופעילות ספורטיבית או כאשר מדובר בצורך רפואי דחוף לצמצום כמות השומן בגוף.
משך הניתוח ותהליך ההחלמה תלוי במספר האזורים בהם מבוצעת שאיבות השומן. עקרונית מדובר בתהליך החלמה קצר יחסית ואת התוצאות הסופיות ניתן לראות כבר בסיום הניתוח או עד שלושה חודשים מסיומו.
תופעות לוואי אפשריות:
שטפי דם (סימנים כחולים כמו מכה)
אדמומיות של העור
זיהום (על מנת למנוע זיהום יש לקחת אנטיביוטיקה לאחר הפעולה למשך 5 ימים)
נפיחות
לעיתים רחוקות יכולה להיווצר כוויה בעור בנקודה מסוימת
חוסר רגישות בעור באזור שנשאב או לחלופין, רגישות מוגברת
סיבוכים אפשריים:
דימום
הצטברות נוזלים באזור שאיבת השומן
במקרים נדירים:
זיהום
אסימטריה
אי התכווצות העור באזור שאיבת השומן
תסחיפים ריאתיים
שאיבת שומן כמבוא לניתוחים שונים

בחלק מניתוחי הגינקומסטיה מהווה שאיבת שומן מעין מבוא לניתוח. ראשית כל נשאב השומן מאזורים פריפריאליים ועיקריים בשד, ורק אחרי כן יבוצע ההליך הכירורגי פר-אקסלנס, הנוגע להסרת רקמת החיבור הבלוטית הנמצאת בקרבת השריר.