זכויות להט"ב באורוגוואי
זהות מגדרית

באוקטובר 2009, בהצבעה של 51–2 בלשכת הנציגים ו-20–0 בסנאט, העבירה העצרת הכללית חוק המאפשר לטרנסג'נדרים אורוגוואים מעל גיל 18 לשנות את שמם ואת מגדרם החוקי במסמכי זהות רשמיים. מאז אוקטובר 2018, ניתוח להתאמה מגדרית, טיפול הורמונלי או כל צורה של אבחנה אינן נדרשות עוד עבור שינוי המגדר החוקי של האדם במסמכים רשמיים.
על פי נתוני הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטת הרפובליקה (אנ'), האוניברסיטה הגדולה באורוגוואי, על רקע סקירה של 1,000 טרנסג'נדרים אורוגוואים, נמצא כי הם בעלי רמה גבוהה מאוד של שוליות מבחינת בריאות, חינוך ותעסוקה. 25% עזבו את ביתם לפני גיל 18 לאחר שנדחו על ידי משפחתם על רקע זהותם המגדרית, 87% לא סיימו לימודי תיכון וסבלו מאפליה בתחום החינוכי ו-67% הפכו לזונות בשביל להתפרנס. מחקר נוסף שהתרחש בשנת 2019 הראה כי כ-75% גורשו ממערכת החינוך, ורק ל-23% ישנה גישה לתעסוקה פורמלית. בנוסף, במהלך שלטון הדיקטטורה האורוגוואית הצבאית בשנים 1973–1985 (אנ'), אוכלוסיית הטרנסג'נדרים סבלה מעינויים קשים, אלימות מינית ומאסרים לא מוצדקים. דיווחים בספטמבר 2018 הצהירו שמאז תחילת הדיונים על תיקון החוק שמאפשר לטרנסג'נדרים לשנות את מגדרם עבור הסרת דרישת העברת ניתוח להתאמה מגדרית ועוד עבור הכרה, כ-6 נשים טרנסג'נדריות מתו בתחילת 2017.
באוקטובר 2018, בהצבעה של 62–26 בלשכת הנציגים ו–17–12 בסנאט, העבירה העצרת הכללית את חוק מקיף עבור טרנסג'נדרים המאפשר לקטינים בעלי דיספוריה מגדרית לשנות מגדרם החוקי עם הסכמת הורים בלבד. החוק גם קבע מסגרת של מתן פיצויים כספיים לטרנסג'נדרים שנרדפו במהלך תקופת הדיקטטורה האורוגוואית שקבעה בנוסף כי אורוגוואים טרנסג'נדרים יקבלו אחוז אחד ממלגות החינוך הציבוריות והפרטיות. החוק קבע "התפתחות חופשית של אישיות בהתאם לזהות המגדרית שבחרה" וקרא לממשלה להבטיח שאנשים טרנסג'נדרים יטופלו בכבוד על ידי הרשויות, ייכללו בתוכניות דיור, יקבלו גישה לחינוך ושלא תמנע מהם אף גישה לשירותי בריאות. בהתאם לחוק החדש, החלה חברת המים הממשלתית (בספרדית: Obras Sanitarias del Estado) (אנ') להציע משרות עבודה לטרנסג'נדרים ביולי 2019.
בין נובמבר 2018 למרץ 2019 נאספו כ-69,360 חתימות של עצומה לכפיית משאל עם לעברת החוק. העתירה עבור קיום משאל העם הוגשה על ידי חברי המפלגה הלאומית (אנ') קרלוס יאפיליולה ואלוורו דאסטוג לבית המשפט לבחירות בסוף מרץ 2019. מפלגת השלטון, החזית הרחבה, הביעה חשש של "הסתערות של מידע מוטעה" בנוגע לתוכן החוק, בטענה כי מקדמי מסע הפרסום נגד העברת הצעת החוק השתמשו ב-"טיעונים שקריים" וקראה להחרים את קיום משאל העם. מפלגת האחדות העממית (אנ') דחתה גם כן את הקריאה לקיום משאל העם. ועידת האפיסקופל של אורוגוואי (אנ') של בישופים מטעם הכנסייה הקתולית פרסמה מכתב מאת הארכיבישוף של מונטווידאו, החשמן דניאל סטורלי (אנ'), שבו קבע כי למרות שהוא "נגד מספר סעיפים בחוק" בטענה שהם "מבוססים על אידאולוגיה מגדרית" ו-"אינם תואמים את האנתרופולוגיה הנוצרית", הוא לא יחתום על העצומה לכפיית משאל העם באומרו כי "הכנסייה הקתולית חייבת להיות בצד של אלה שסובלים וסבלו". עוד נכתב במכתב מטעם הוועידה כי עמדת המוסד הדתי היא "לא לאפליה, כן לכבוד". פקידים מהאו"ם הביעו חשש גם כן מדרישת קיומו של משאל העם. האיגוד הרפואי של אורוגוואי (SMU) והמוסד הלאומי לזכויות אדם (INDDH) דחו גם את הקריאה לקיומו, בעוד שהמוסד הזהיר מפני "השפעה הרסנית" שתהווה "נסיגה בהכרה בזכויות היסוד עבור אנשים טרנסג'נדרים". משאל העם התרחש ב-4 באוגוסט 2019 בעוד אם 25% בוחרים שמהווים כ-650,000 איש היו מצביעים בעד משאל העם, הייתה מתקיימת התייעצות לביטול הצעת החוק. עם זאת, רק כ-10% מהמצביעים הצביעו בעד דרישת משאל העם. לפיכך, החוק נשאר בתוקף ולא התקיים משאל עם כללי. קרלוס יאפיגליולה, מיוזמי משאל העם, הלין על כך שאפילו חברי מפלגתו - המפלגה הלאומית - לא הצביעו בעד מטרתו.
מלבד זכר ונקבה, מסמכי זהות אורוגוואים זמינים עם מתאר מין "O" עבור מי שמזדהים במגדרים שאינם תואמים לסיווג מין זכר או נקבה בלבד.