stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת פורת יוסף
היסטוריה > פורת יוסף גאולה

לאחר מלחמת העצמאות פנו מנהלי הישיבה ובראשם הרב עזרא שרים לאפוטרופוס לנכסי נפקדים, וקיבלו עבור הישיבה מבנה ערבי נטוש בשכונת קטמון. במקום הוקמו תלמוד תורה ופנימייה, והונחה תשתית להקמת ישיבה, במתכונת הישיבה בעיר העתיקה. בחג החנוכה של שנת 1954 הונחה אבן הפינה לישיבה החדשה בשכונת גאולה בירושלים. המכינה לישיבה הקטנה והתלמוד תורה נשארו בשכונת קטמון ונסגרו עם העברת הישיבה לעיר העתיקה.
בשנת 1964, לאור הביקוש הרב ללימודים בישיבה, הוחלט לבנות לישיבה "קריית חינוך" חדשה בדרום מערב ירושלים, סמוך למגרש בו הוקם מלון הולילנד. התוכנית לא יצאה לפועל, מאחר שמיד לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט לחדש את הישיבה בעיר העתיקה.
היסטוריה > חידוש הישיבה ברובע היהודי

לאחר מלחמת ששת הימים הוחלט לבנות מחדש את מבנה הישיבה בעיר העתיקה, במקום בו עמד מבנה הישיבה לפני שנהרס. אבן הפינה לבניין המחודש של הישיבה הונחה ב-7 במאי 1969 בטקס בנוכחות הרב הראשי, הרב איסר יהודה אונטרמן ואישים נכבדים רבים. לפני תחילת בניית המבנה נערכה חפירה ארכאולוגית מקיפה בשטח בניהול הארכאלוג מאיר בן דב. במקום נמצאו מבנים מהתקופה הצלבנית, ושרידי מבנים מהתקופה הביזנטית והמוסלמית המוקדמת. שרידים אלו כוסו ועליהם נבנה הבניין. בחלקו העליון של מתחם הישיבה נתגלו שרידים מסוף תקופת הבית השני, והם שולבו במרתף הבניין כחלק מהאתר הארכאולוגי הפרוור ההרודיאני. הבניין החדש ברובע היהודי תוכנן על ידי האדריכל משה ספדיה, לאחר שזכה בתחרות אדריכלית לתכנון הישיבה, ואחר כך גם את אזור רחבת הכותל המערבי וסביבתו. הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה אישרה את תוכנית המבנה בדצמבר 1971. בניית מבנה הישיבה החדשה התארכה מספר שנים, עקב קשיים בגיוס כספים להקמת המבנה. וב-31 בספטמבר 1975, ערך ראש הממשלה יצחק רבין ביקור באתר הבנייה והבטיח שהממשלה תסייע בהשלמת הבנייה. עיכובים נוספים נגרמו עקב סכסוך שפרץ בין הישיבה לאדריכל ספדיה. ועד הישיבה החליט לערוך שינויים בתוכנית הבניין, ללא הסכמתו והוא הגיש תביעה נגד הוועד לבית המשפט. התביעה הגיעה לדיון עד בית המשפט העליון, שאף ערך סיור במבנה בנובמבר 1978.
גם לאחר שהוקמה מחדש הישיבה בעיר העתיקה, המשיכה הישיבה בגאולה להתקיים בנפרד. נכון ל-2024, לומדים בישיבה בגאולה כ-190 בחורים והעומד בראשה הוא הרב משה צדקה. בבניין גם ישיבה קטנה ולומדים שם כ-80 בחורים בראשות הרב יאיר צדקה, בנו של ראש הישיבה. במבנה, גם כולל אברכים וישיבת מקובלים בראשות הרב אליהו תופיק.
החופשה בישיבה קצרה יותר מחופשת "בין הזמנים" הנהוגה ברוב הישיבות. בימי כהונתו של הרב בן ציון אבא שאול, לא יצאו הבחורים לחופשה בבין הזמנים, מלבד בימי החגים, וכן טיול בט"ו באב וכן מספר ימים לפני ר"ה.
אופייה והשפעתה של הישיבה

כבר עם הקמתה נחשבה לישיבה יוקרתית. בתקופת המנדט הבריטי, הייתה מהעשירות ומהמבוססות בישיבות ארץ ישראל, כך שיכלה לתגמל בצורה נאותה את המורים והתלמידים, ורבני הישיבה גרו בדירות שלה. מרבית רבני ותלמידי הישיבה היו מיוצאי קהילות בגדאד וחלב.
כבר מראשיתה, היוותה הישיבה מקור לתודעה ופרקטיקה דתית עצמאית. רבני הישיבה ניסו להתרחק מקהילות המוצא וביקשו ליצור חברה דתית חדשה, מחמירה יותר. בכך, מהווה ישיבת פורת יוסף את אחד המוקדים הראשונים ביצירת חרדיות ספרדית. אף על פי שבישיבה הדגישו יותר את הפסיקה ההלכתית, בשנות ה-30 התקיים במסגרת הישיבה כולל קבלה, שנקרא "עוז והדר". אחד התלמידים בו היה הרב יצחק כדורי. רבים מבכירי הרבנים הספרדים לאורך השנים למדו בפורת יוסף, במיוחד בתקופת הזוהר המנדטורית. כך, בין השאר, הרבנים הראשיים לשעבר, הרב עובדיה יוסף והרב מרדכי אליהו.
יחסה של הישיבה לציונות היה אמביוולנטי. מחד, סדר היום האלטרנטיבי שביקשה לייצר לא נגע בסוגיות הציוניות שעמדו על הפרק. מאידך, רבני ותלמידי הישיבה נחשפו לסביבה ציונית ולרובם היו בני משפחה מגויסים למערכות ההגנה והאצ"ל. בעוד נשיא הישיבה, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, משך לכיוונה של הציונות הדתית ולימודי מחשבת ישראל, הנהלת הישיבה נטתה לכיוונה של אגודת ישראל.
בין בוגרי הישיבה היו רבנים ציוניים דתיים בולטים, כגון הרב עמרם אבורביע והרב חיים דוד הלוי.
לימים, חמישה רבנים שלמדו בישיבה ובה הוכשרו לרבנות, הקימו בשנת 1983 את "מועצת חכמי התורה" במטרה לשמש כהנהגה הרוחנית של תנועת ש"ס שגם הוקמה באותן השנים.
דרך הלימוד בישיבה

דרך הלימוד בישיבה היה תוך הקפדה על חתירה להבנה אמיתית של הגמרא, תוך התמקדות על הבנת כל מילה בגמרא. בישיבה רווחה הדעה כי המדקדק בדברי הגמרא היטב - יאירו לו מאליהם דברי רש"י ולשונו, והסיבה שבחר דווקא במילים מסוימות בפירושו. וכן המדקדק בדברי רש"י ומכוון להבינו היטב יעמדו לו קושיות התוספות מאליהן וכך גם בלימוד הראשונים והאחרונים.
חלק מרבני הישיבה, ביניהם הרב עטיה והרב צדקה, נהגו לתת לתלמידים לקרוא את הגמרא ולבארה, ועל בסיס קריאה זו מסרו את שיעוריהם. נוהג זה אילץ את התלמידים להתכונן ולהכין את הגמרא כראוי.
אחר הבנת הגמרא ומפרשיה ואת יסודות הסוגיה, היו התלמידים לומדים גם את הרא"ש והר"ן כדי להכיר את אופן הפסיקה. עם זאת, לא היו עורכים בישיבה מבחני הלכה לרבנות, וזאת מתוך רצון להעמיד את תכלית לימוד התורה כערך עליון בפני עצמו, ולא לשם השגת משרת הוראה, רבנות או דיינות.
בישיבה נהגו ללמוד את המסכת מתחילתה ועד סופה ללא דילוגים (אף לא על אגדתות הש"ס), וזמן לימוד מסכת ארך כשנת לימודים אחת.
דרך הלימוד בישיבה > פסיקת ההלכה בישיבה

מראשית ימי הישיבה מתקיים בה ויכוח על פי איזו פסיקה ספרדית יש ללכת:
הפסיקה הספרדית-קבלית של הבן איש חי, הבנויה על פסקי השולחן ערוך עם תוספות הרמב"ם ואחרונים עם הכרעה על פי הקבלה.
הפסיקה הספרדית של רבי יוסף קארו על פי השולחן ערוך כדעה מכרעת.
גם כיום אין הכרעה סופית בין שתי השיטות בהנהגת הישיבה, יש מרבני הישיבה שמורים כך ויש שמורים כך.
ספריית הישיבה

ב-1947 הכילה ספריית הישיבה כ-3000 ספרים ומעט כתבי יד שנשמרו בחדר מיוחד. כ-1500 מן הספרים הגיעו מישיבת חסד לאברהם ובנין שלמה. ב-1946 תרם אהרן מני את שארית ספריית סבו רבי אליהו מני, רבה של חברון, שכללה כ-500 ספרים וכמאה חמישים כתבי יד ולספרייה הוקצה חדר נוסף. על הספרייה וכריכת הספרים היה אחראי הרב יצחק כדורי. הישיבה הקצתה לרב כדורי דירה בת שני חדרים וחדר אחד לשם כריכת הספרים. מבנה הישיבה והספרייה נהרסו בעקבות כיבוש הרובע היהודי במלחמת העצמאות על ידי הלגיון הערבי ב-1948 והספרים, ביניהם כתבי היד של הרב עזרא עטייה אבדו. לאחר חידוש הישיבה ברובע היהודי חודשה הספרייה והיא מהווה ספריה מרכזית לתושבי ותלמידי הרובע היהודי.
רבני הישיבה

כנשיאה הרשמי של הישיבה שימש הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ולאחר מכן שימש שנים רבות הרב עובדיה יוסף. כיום נשיא הישיבה הוא הרב יצחק יוסף.
ראשי הישיבה לאורך השנים היו הרב רפאל שלמה לניאדו, הרב עזרא עטייה, הרב עזרא שרים, הרב יעקב עדס, הרב בן ציון אבא שאול, הרב יהודה צדקה, הרב יוסף משה עדס, הרב אפרים כהן, הרב שמעון בעדני והרב שלום כהן. הרב עובדיה הדאיה שימש בה כר"מ. בין הר"מים בישיבה היה הרב יהודה מועלם. ראש הישיבה הקטנה היה הרב ציון כהן. כמו כן כיהן בה כראש ישיבה הרב אברהם חיים ברים.
ראשי הישיבה כיום: בעיר העתיקה הרב שמואל בצלאל, ובשכונת גאולה הרב משה צדקה.
כיום בעיר העתיקה משמש כמשגיח בישיבה הרב שלמה חי ברסקה תלמיד מובהק של רבני הישיבה ובראשם הרב שלום כהן והמשגיח לשעבר הרב שלנגר לצידו של הראש ישיבה כיום הרב שמואל בצלאל
בנוסף הרב ברסקה שאף למד בישיבה משמש גם כנאמן על ההקדשות ואפוטרופוס על הנכסים של הקדשי הישיבה ברחבי הארץ לצידם של חברי הוועדה החדשים.
בוגרים בולטים

בין בוגרי הישיבה בולטים רבנים ואישי ציבור שונים מהם:
הרב אלעזר אבוחצירא- הבבא אלעזר
הרב  זבדיה כהן ראב"ד ת"א
הרב יוסף עדס - ראש ישיבת פורת יוסף בגאולה מחבר האמרי יוסף
הרב בן ציון אבא שאול - ראש ישיבת פורת יוסף בגאולה ופוסק מחבר האור לציון
הרב שמעון בעדני - ראש ישיבת פורת יוסף וזקן מועצת חכמי התורה
הרב יחיאל אבוחצירא - רב העיר רמלה
הרב יעקב תופיק אביעזרי רב העיר ביתר עילית
הרב שלום כהן - ראש ישיבת פורת יוסף בעתיקה ונשיא מועצת חכמי התורה
הרב יהודה צדקה - ראש ישיבת פורת יוסף בגאולה ומחבר הקול יהודה
הרב יעקב חי ציון עדס - ראש ישיבת פורת יוסף
הרב משה צדקה - ראש ישיבת פורת יוסף בגאולה
הרב יהודה מועלם - ראש ישיבת פורת יוסף בגאולה
הרב עמרם אבורביע - דיין והרב הספרדי של העיר פתח תקווה
הרב שבתי אטון - ראש ישיבת ראשית חכמה
הרב מרדכי אליהו - הרב הראשי לישראל לשעבר
הרב חיים דוד הלוי - שימש כרב הראשי של תל אביב-יפו
הרב עובדיה יוסף - פוסק ומנהיג תנועת ש"ס
אריה דרעי - יו"ר תנועת ש"ס
אלי ישי - לשעבר יו"ר תנועת ש"ס, יו"ר מפלגת יחד
הרב יצחק כדורי - מקובל וראש ישיבה
הרב זמיר כהן - ראש ישיבת נזר כהן
הרב יצחק יוסף - הראשון לציון
הרב משה מאיה - זקן מועצת חכמי התורה
הרב ציון לוי - היה רבה הראשי של פנמה
לקריאה נוספת

נרי הורוביץ, ש"ס והציונות: ניתוח היסטורי, כיוונים חדשים 2, עמ' 30–61.
נורית ויזר, חזן - נעים זמירות, תולדות הרב בן ציון מרדכי חזן, הוצאת יפה נוף, ירושלים תשע"ב 2012
הערות שוליים

↑  חיים יפת, ישיבת "פורת יוסף", הד-המזרח, 26 בפברואר 1943
↑  מודעה מטעם ועד בנין פורת יוסף יכב"ץ, מוריה, 4 בדצמבר 1913
ברכה לראש משביר., החרות, 27 בספטמבר 1914
↑  חרוניקא, האחדות, 11 בדצמבר 1914
↑  ישיבת פורת יוסף בירושלים, דואר היום, 25 בינואר 1920
1 2  יהושע ביצור, "פורת יוסף" חוזרת לאכסנייתה, מעריב, 8 במאי 1969
↑  דין וחשבון על פעולות ישיבת פורת יוסף, ירושלים, תרצ״ה
↑  נפטר ראש ישיבת -פורת יוסף-, הַבֹּקֶר, 12 בנובמבר 1951
↑  בישיבת "פורת יוסף" ברחובות, הצופה, 23 בספטמבר 1940
הנחת אבן הפנה לישיבת "פורת יוסף" ברחובות, הצופה, 19 בנובמבר 1946
↑  צו על תנאי בעניין ישיבת "פורת יוסף", הארץ, 20 באוקטובר 1949
בנין ישיבת "פורת יוסף" לא יוחרם, הצופה, 29 בדצמבר 1949
↑  נורתה אבן-פינה לישיבת "פורת יוסף", דבר, 22 בדצמבר 1954
↑  "פורת־יוסף" ־ למרחבים חדשים, הצופה, 6 בספטמבר 1964
נח זבולוני, קריה לימודית - לעדות המזרח, חרות, 5 במאי 1964
↑  יקימו מחדש את ישיבת פורת יוסף, למרחב, 3 באוגוסט 1967
↑  אבן הפינה לישיבת "פורת יוסף", למרחב, 8 במאי 1969
↑  יואל רפל, חושפים את העבר וקוברים אותו מחדש, מעריב, 1 באוקטובר 1986
↑  יורם קניוק, משה ספדי בונה בירושלים, דבר, 17 בספטמבר 1971
יגישו הצעה לבניית הישיבות "פורת יוסף" והכותל" ", דבר, 15 ביולי 1969
↑  אושרה תכנית הבינוי של ישיבת "פורת יוסף, דבר, 5 בדצמבר 1971
↑  הממשלה תסייע בהשלמת בניית ישיבת 'פורת יוסף' ברובע היהודי, דבר, 1 באוקטובר 1975
↑  עמוס לבב, ישיבת ביהמ"ש העליון נערכה ליד ישיבה בכותל, מעריב, 17 בנובמבר 1978
↑  ישיבת פורת יוסף - "בית־היוצר" של מועצת חכמי התורה, מעריב, 26 ביולי 1984
1 2  הרב יעקב תופיק אביעזרי בריאיון לישראל כהן, מגזין הקהילות - גיליון כ"ו, ירושלים: איגוד עמלי התורה, ה'תשפ"ב, עמ' 4
↑  ישיבת חסד לאברהם ובנין שלמה הוקמה בה'תק"ז ברחוב הקראים בירושלים מעזבונו של ר' אברהם נתן מרשיד וספרייתה הכילה אלפי ספרים ומאות כתבי יד. הישיבה התפרקה אחרי פטירת הרב יעקב שאול אלישר וספריה עברו לישיבת תפארת ירושלים, שם רבים מהספרים נגנבו ואבדו והשאר נמסרו לבסוף לישיבת פורת יוסף.
↑  מאיר בניהו, "אספי הספרים לבני העדה הספרדית בירושלים", יד לקורא 1 (10-12), 243-247; 1 (13-15), 315-321.
↑  https://tablet.otzar.org/#/book/189623/p/8/t/1/fs/yoJ1B5FnvhnkqbtcCh6f8tHVjOqMh20a6YXk0czHaaA0/start/0/end/10/c רשימת לשנת תרצ"ה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292585005171  ISNI: 0000 0001 2296 9531  LCCN: nr96025703  VIAF: 154057238   WorldCat (עם VIAF): 154057238 
בנין הישיבה בעיר העתיקה
הנחת אבן הפינה לישיבה בשכונת גאולה, חנוכה 1954. מימין לשמאל, הרבנים: יצחק אייזיק הלוי הרצוג, אליעזר יהודה וולדנברג, עזרא עטיה, זלמן סורוצקין ויהודה צדקה (נואם). משמאל: הרב יצחק נסים.
הישיבה בעיר העתיקה באור יום
הכניסה הראשית לבניין הישיבה בעיר העתיקה
האנגר 11

| --- | --- |
 נמל תל אביב: הסַמָּן האדום מצביע על האנגר 11
נמל תל אביב: הסַמָּן האדום מצביע על האנגר 11
 מידע כללי
 סוג:  אולם הופעות וכנסים
 כתובת:  כ"ג יורדי הסירה 1
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  זאב אייזיק
 מידות
 גובה פנימי:  10 מטר
 שטח:  2,800 מ"ר 
 מידע טכני
 קיבולת:  עד 3,500 אנשים
 
 קואורדינטות:  32°05′54″N 34°46′28″E﻿ / ﻿32.0983°N 34.7745°E﻿ / 32.0983; 34.7745
 https://hangar11.co.il
  (למפת תל אביב מוגדלת) האנגר 11(למפת תל אביב רגילה) האנגר 11(למפת שפך הירקון רגילה) האנגר 11(למפת שפך הירקון מוגדלת) האנגר 11he
 
האנגר 11 הוא אולם הופעות ומועדון לילה בנמל תל אביב, מן הידועים בישראל. האנגר 11 נחשב לאחד ממוקדי סצנת הלילה של תל אביב. הוא מתחם סגור והמהווה קורת גג לאירועים תרבותיים ועסקיים. מתקיימות בו הופעות של אמנים ישראלים ידועים, אמנים בין לאומיים, תערוכות, אירועי בוטיק, מסיבות חברה וחגיגות מפוארות.
בשנת 2021 שופץ האולם מהיסוד בשיתוף פעולה של חברת האנגר 11 וחברת אתרים, המנהלת את נמל תל אביב.
הקמה

האנגר 11 הוקם בשנות ה-90 על ידי זאב אייזיק, אמרגן מופעים בינלאומיים אוסטרלי שעלה לישראל. עד אז ההאנגר שימש כמחסן קרמיקות וההאנגרים סביבו הוכרזו כמבנים מסוכנים המיועדים להריסה. המתחם שופץ ועבר לניהול "חברת האנגר 11" הדואגת לפעילותו השוטפת. לאייזיק היה שותף נוסף במניותיה, איש העסקים אלברט פולדיאן. במרוצת השנים הסתכסכו השניים ובשיא הסכסוך הגיש פולדיאן לבית המשפט המחוזי בתל אביב בקשה להוציא צו מניעה זמני, האוסר על אייזיק, לפעול על דעת עצמו בשם החברה. פולדיאן טען שהחל מנובמבר 2004 החל אייזיק לפעול לדחיקת רגליו מהאנגר 11, תוך שהוא משתלט על כל הזכויות בחברה. השניים הסכימו על בוררות ושנת 2006 פסק הבורר שמואל רוזנבלום כי השליטה במניות החברה וכן ניהולה העסקי, המסחרי והתפעולי, יוותרו בידי אייזיק. עם זאת הוא חייב אותו להשיב לפולדיאן את השקעותיו בשיפוץ המתחם, על סך 800 אלף דולר, וכן 600 אלף דולר המהווים השתתפות בהכנסות ההאנגר.
בשנת 2010, חברת האנגר 11 שכרה גם את מבנה 9 הצמוד לטובת הקמת אולם אירועים נוסף במתחם. לאחר כשנה בה לא הופעל האולם, בשנת 2011 חברת אתרים, החברה העירונית לפיתוח אתרי תיירות בתל אביב, תבעה את פינוי חברת האנגר 11 מהמקום. לטענתה הופרו הסכמי השכירות וכן חברת האנגר 11 חייבת דמי שכירות על סך רבע מיליון שקלים. התביעה הסתיימה בהסכם וחברת האנגר 11 המשיכה לשלוט גם במבנה 9, בו הקימה אולם אירועים המכונה "הפדרציה".
פרטים טכניים

ההאנגר מתאים להופעות ואירועים של החל מ-350 משתתפים ויכול להגיע לקיבולות של עד לכ-3,000 איש. מערכת ההגברה היא מבית L-Acoustics (אנ') ו-Outline. מערכת התאורה בת כ-700 פנסים מבית מרטין פְּרוֹפֶשְיוֹנָל (אנ') וכוללת מחשבי תאורה של Chamsys ושל MA. המערכת כוללת 18 מקרני 4K מסונכרנים המקרינים וידאו-ארט ב-360 מעלות על קירות בגובה 8 מטרים. הסינכרון מאפשר מגוון רחב של צורות הקרנה, כולל תמונות וסרטים, וידאו בלייב מהאירוע עצמו וכן הקרנה פנורמית על כלל קירות. האולם מציע "מופעי 360" ובהם במה מסתובבת המוצבת במרכז האולם ומאפשרת קרבה ליותר צופים.
הותקנה באולם במה הידראולית חדשנית ובכך נעשה האולם לאולם האירועים הראשון בישראל המספק במה הידראולית חשמלית.
אלבומי הופעה

באולם הוקלטו מספר אלבומי הופעה, בהם מוש בן ארי Live בשנת 2007, אביב גפן & התעויוט Live בשנת 2008, 4 תחנות של שלום חנוך משנת 2011, דודו טסה בהופעה משנת 2017 וכן Bootleg Archives Volumes 6-10 של Manfred Mann's Earth Band (אנ') משנת 2017.
אמנים שהופיעו בהאנגר 11

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא וק:ניים דרופינג.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אמנים שהופיעו בהאנגר 11 > ישראלים

אישתאר
אביב גפן
אייל גולן
אינפקטד מאשרום
אורטגה
אריק סיני
אסף אמדורסקי
בלקן ביט בוקס
בניה ברבי
ברי סחרוף
ג'יין בורדו
דודו פארוק
עברי לידר
עידן רייכל
תיסלם (מופע האיחוד)
פורטיסחרוף
שלמה ארצי
שלום חנוך
שרית חדד
Tiny Fingers
הוד מושונוב
כרקוקלי
מירי מסיקה
נתן גושן
מושיקו מור
עודד פז והקסדות והפיג'מות
קובי פרץ
ליאור נרקיס
עופר לוי
טונה
מיקי גבריאלוב
עדי אולמנסקי
צליל דנין
רד בנד
A-WA
מיכל אמדורסקי
האחיות פיק
תערובת אסקוט
שי בן צור
שי צברי
המסך הלבן
רביד כחלני
מוטי טקה
קטריקס ודורון ביטון
יהונתן מרגי
Ez (ארז שרון)
אמנים שהופיעו בהאנגר 11 > זרים

מייק שינודה
Dream Theatre
אל דימיולה
קולדקאט (אנ')
בובי מקפרין
ג'ון קייל
גרבג'
דאוס
Third World (אנ')
הפרודיג'י
ג'ו ג'קסון
גוגול בורדלו
Paradise Lost
פאקו דה לוסיה
דה מארס וולטה
ג'יפסי קינגס
לואי סי. קיי.
קייס צ'ויס
Within Temptation
אירועים אחרים

בשנת 2003 כדורגלן נבחרת ישראל, שמעון גרשון, והדוגמנית מלי לוי, נישאו בהאנגר 11 באירוע מפואר ומרובה בידוענים.
בשנת 2006 נערכה בו השקה גדולה לבושם מבית לנקום. באותה שנה התקיים גם פסטיבל האנפלאגד הראשון של ת"א. לאחר מלחמת לבנון השנייה המקום הועמד בחינם לרשות יצרני מזון קטנים מהצפון כדי שיוכלו למכור את מרכולתם.
בשנת 2013 התקיימה במתחם תערוכת "Spacemania", תערוכת החלל הגדולה בישראל.
בשנת 2016 התקיים במתחם שיעור יהדות ואקטואליה מפיה של סיוון רהב מאיר. באותו יום התקיימה במקום הופעה של שרית חדד ואייל גולן ובה 2,400 איש.
בשנת 2019 שבוע האופנה של תל אביב התקיים בהאנגר. האירוע היה אמור להתקיים במקום גם בשנת 2020 אך נדחה בשל התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
בבחירות לכנסת העשרים ושלוש, הוקם במקום מטה ובמת ריקודים אשר שימשה את פעילי מפלגת כחול לבן.
הצגות חנוכה שהוצגו בהאנגר 11

"קטנטנות"
"הקוסם!"
גלריה

להקת דיפ פרפל בהופעה בהאנגר 11, ספטמבר 2008
להקת המטאל קין והבל 90210 בהאנגר 11, פברואר 2016
הערות שוליים

↑  זה לא בידור: אלברט פולדיאן מבקש לאסור על אייזיק לפעול לבד בהאנגר 11, באתר גלובס, 18 בינואר 2005
↑  הראשון בבידור: זאב אייזיק השתלט על האנגר 11, באתר גלובס, 31 בינואר 2006
↑  מיכל מרגלית, ‏עיריית ת"א: חברת האנגר 11 הפרה חוזי שכירות; תובעת פינוי, באתר גלובס, 12 ביולי 2011
↑  Hangar 11, Tel Aviv
↑  ורד כהן-ברזילי‏, הקהל השליך בקבוקים ו"הוריד" את אייל גולן מהבמה, באתר וואלה, 27 בספטמבר 2002
↑  נועה רחמים, ‏גאווה ישראלית: גם אחרי 20 שנה - "אינפקטד מאשרום" לא מאכזבים, באתר מעריב אונליין, 24 בנובמבר 2019
1 2 3 4 5 6 7  רז ישראלי, טונה בהאנגר: הבת מצווש הכי מוגזמת והכי ראויה, באתר nrg‏, 29 בספטמבר 2017
1 2 3 4 5 6  שגיא בן נון, ההאנגר האינטימי של אסף אמדורסקי, באתר הארץ, 11 ביולי 2004
אור ברנע, לידר ואמדורסקי - בקרוב אצלכם, באתר ynet, 13 באפריל 2010
↑  רז ישראלי, בלקן ביט בוקס בהאנגר 11: לשמור על הפטנט, באתר nrg‏, 2 בדצמבר 2016
↑  טונה, ג'יין בורדו ו-A-WA
↑  רז ישראלי, מוזיקה, באתר ישראל היום, 17 בינואר 2019
↑  אור ברנע, לידר ואמדורסקי - בקרוב אצלכם, באתר ynet, 13 באפריל 2010
1 2 3 4 5  מערכת טיים אאוט, קותימן והפתעות: פסטיבל האינדי שמפוצץ לנו את המוח, באתר טיים אאוט, ‏22 בנובמבר 2018
1 2 3  לימור סימון, הזמר עופר לוי חוזר להופיע, באתר ynet, 8 באוקטובר 2002
1 2  דודי פטימר, ‏"כבר לא ב"בלבלה": מוטי טקה כבש את האנגר 11, באתר מעריב אונליין, 29 בספטמבר 2018
↑  תמר סוקניק, "קולדקאט" להופעה בישראל, באתר הארץ, 3 בינואר 2006
↑  מאת מיכל פלטי, להקת הרגאיי "העולם השלישי" תופיע בישראל, באתר הארץ, 23 בינואר 2002
↑  אור ברנע, שינויים בהופעותיו של הזמר ג'ו ג'קסון, באתר ynet, 28 ביוני 2009
↑  רונן צומר, "פרדייז לוסט" להופעה בישראל, באתר ynet, 19 במרץ 2007
↑  אור ברנע, פאקו דה לוסיה יופיע בישראל באוקטובר, באתר ynet, 26 ביולי 2011
↑  מערכת אכול ושאטו, "לצפון באהבה": יריד אוכל מיוחד כהצדעה ליצרני הצפון יתקיים ביום שני בהאנגר 11 ת"א, ‏28 ביולי 2006
↑  סופי שולמן, מעבירים את החופש: תערוכה - "Spacemania", באתר כלכליסט, 24 ביולי 2013
↑  גדעון דוקוב, לא רק דתיים: כך הפך השיעור של סיון רהב מאיר לתופעה, באתר nrg‏, 1 במרץ 2016
↑  שבוע האופנה תל אביב נדחה בשל וירוס הקורונה, באתר וואלה, 9 במרץ 2020
↑  יוגב כרמל, בהאנגר 11 השמיעו את "עד הבוקר" של עומר אדם בתקווה שעד אז ישתנו התוצאות, באתר כלכליסט, 3 במרץ 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: f864f691-9f0b-4314-b8b1-e002d74916ec
גנבה

ערך זה עוסק בלקיחת דבר ללא רשות בעליו. אם התכוונתם למונח בהלכה היהודית, ראו .
.
.
פול שוקרנה-מורו, "הגנב הערמומי", 1931
גְּנֵבָה או גֶּזֶל פירושם לקיחת דבר בלי רשות בעליו. מושגים אלה מוכרים במשפט העברי, כמו גם במשפט הישראלי המודרני, שבו גנבה היא עבירה מוכרת בדיני העונשין, בעוד בדיני הנזיקין של המדינה מוכרת עוולת הגזל כחלק מהעוולות שבגינן ניתן לקבל סעד משפטי.
גנבה היא תופעה הקיימת בכל תרבויות האדם, ובכולן היא נחשבת לעבירה.
במשפט הישראלי

פקודת הנזיקין הישראלית, שהיא פקודה שיצאה מאת המחוקק המנדטורי, מכירה בעוולת הגזל, כחלק מן העוולות הנקראות "שליחת יד". בסעיף 52 לפקודה מוגדר "גזל":
גזל הוא כשהנתבע מעביר שלא-כדין לשימוש עצמו מיטלטלין שהזכות להחזיקם היא לתובע, על ידי שהנתבע לוקח אותם, מעכב אותם, משמיד אותם, מוסר אותם לאדם שלישי או שולל אותם מן התובע בדרך אחרת.
ייחודה של עוולת הגזל לעומת עוולות אחרות הוא בכך שבנוסף לכל הסעדים המוקנים לתובע, יכול הנפגע מגזל גם לדרוש לידו את השבת מיטלטליו שנגזלו.
חוק העונשין של מדינת ישראל אינו אוסר על ה"גזל", אלא על עבירת הגנבה, שיסודותיה דומים. בסעיף 383 לחוק נקבע כי:
אדם גונב דבר אם הוא –
הגונב, דינו מאסר שלוש שנים.
עוולת הגזל ועבירת הגנבה הם חיקוקים שמקורם ההיסטורי במשפט האנגלי, והקשר שלהם אל המושג ההלכתי קלוש.
איסור גזל וגנבה ביהדות

גזל הוא מצוות לא תעשה מן התורה שעניינה לקיחת חפץ מבעליו בכוח, שלא ברשות הבעלים; התורה מצווה על כך בספר ויקרא: ”לֹא תַעֲשֹׁק אֶת רֵעֲךָ וְלֹא תִגְזֹל” (ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק י"ג). איסור גזל הוא לאו הניתק לעשה, ולפיכך אדם שגזל ועבר על הלאו מחויב במצוות עשה של "והשיב את הגזילה"; המקור לדין זה גם הוא בספר ויקרא: ”וְהֵשִׁיב אֶת הַגְּזֵלָה אֲשֶׁר גָּזָל” (ספר ויקרא, פרק ה', פסוק כ"ג).
במקרה שהחפץ השתנה בזמן שנמצא אצל הגזלן, דהיינו שאכלו אותו או שינו את צורתו (ואפילו היה הדבר באונס), הרי החפץ שייך לגזלן, והגזלן חייב לשלם את תמורתו לבעליו (ולא את החפץ עצמו).
חז"ל אמרו ש"השואל שלא מדעת כגזלן" - דהיינו אדם שלקח חפץ שלא ברשות הבעלים, אפילו על מנת להחזירו אחר-כך לבעלים, הרי זה גזל. אולם במקרים מסוימים כלל זה לא מוחלט (לדוגמה: ניחא ליה לאיניש ליעבד מצווה בממוניה או זכין לאדם שלא בפניו).
נוסף על איסור הגזילה, ישנו איסור נוסף – איסור גנבה, שאף עליו ציוותה התורה: ”לֹא תִּגְנֹבוּ” (ספר ויקרא, פרק י"א). ההבדל בין גנבה לגזילה הוא בכך שגנבה נעשית בהיחבא ובלא ידיעת הבעלים, ואילו גזילה נעשית בכוח ובידיעת הבעלים.
בהלכה מובא גם איסור סיוע בעבירה, ומי שקונה סחורה גנובה למשל נחשב כמסייע בעבירה.
בזמן שהתקיימה הסנהדרין, אדם שגנב ונתפס היה צריך לשלם לבעלים תשלומי כפל על הדבר הנגנב, דהיינו פי שניים מערך הגנבה.
איסור גנבה מהתורה הוא גם בגנבה מיהודי וגם בגנבה מגוי. ואין חילוק ביניהם ואסור לגזול מהתורה אף את הגוי (הכלל אומר שאיסורים שלא נאמר לאחריהם השייכות ל"אחיך" או "רעך" הכוונה היא כוללנית גם לגוי ולכן למשל איסור "לא תרצח" הוא גם ביהודי וגם בגוי)
כמו כן איסור גזל הוא אחד משבעת מצוות בני נוח וגם הגויים מחויבים בו.
איסור גזל וגנבה באסלאם

על פי האסלאם דינו של גנב הוא כריתת ידיו, במקרים חמורים גם כריתת רגליו. במקרים של גנבת עבד או עובד מאדונו, מעבר לכריתת ידיו ורגליו לעיתים חוקי השריעה אף מתירים סירוס.
ראו גם

שוד
פריצה
קלפטומניה
גנבה ספרותית
גנבת דעת
לאו עכברא גנב אלא חורא גנב
פרצה קוראת לגנב
גנבת זהות
הערות שוליים

↑  עבירת הגנבה שבדיני העונשין כוללת בתוכה גם את המושג ההלכתי של "גזל". ה"גזל" ההלכתי, ה"גזל" הנזיקי וה"גנבה" מדיני הנזיקין מתארים התנהגות שונה במקצת. בעוד שהגזל ההלכתי מתאר נטילת חפץ מבעליו בכוח ובלא הסכמתו, אם כי בידיעתו, אין המונחים המודרניים של ה"גזל" הנזיקי וה"גנבה" העונשית דורשים כלל את ידיעת הבעלים או שימוש בכוח, והם מדגישים את זכות הקניין של הנגזל בחפץ, לעומת היעדר הזכות של הגזלן.
↑  Forte, David F. "Islamic Law and the Crime of Theft: An Introduction." Clev. St. L. Rev. 34 (1985): 47.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4133306-8  NARA: 10642070  NDL: 00570844  NKC: ph121983  TDVİA: hirsizlik
מיתוס המדינה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ארנסט קסירר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1945
 מספר עמודים:  336
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כרמל
 תאריך:  2025
 תרגום:  חילי אטיה
מיתוס המדינה (באנגלית: The Myth of the State) הוא ספר מאת ארנסט קסירר, העוסק בהשפעתה של המיתולוגיה על תורת המדינה, ומנסה לזהות את התהליכים שעמדו ברקע התפתחותן של האידאולוגיות הטוטליטריות במאה ה-20.
הספר הוא חיבורו האחרון של קסירר והוא נכתב בשנה האחרונה לחייו (1945), תורגם לעברית על ידי חילי אטיה ויצא לאור בהוצאת כרמל ירושלים בשנת 2025, במסגרת סדרת הספרים "פרשנות ותרבות". הספר נחלק לשלושה חלקים ומכיל שמונה-עשר פרקים.
מיתולוגיה והשפעתה על הפוליטיקה

הרעיון המרכזי של קסירר הוא השפעתם של מיתוסים על האנושות. בחלקו הראשון של הספר מנסה קסירר לבאר את המשמעות של מיתולוגיה, בהתייחסו למונח כפי שהוא מוגדר במחקר ובעיקר ביחס למיתולוגיות העתיקות. בחלקו השני הוא מנתח את המאבק נגד מושג המיתוס בהיסטוריה של התיאוריה הפוליטית, ומאבחן כיצד המיתולוגיה נדחקה אט אט לשוליים, ביחס לרציונליות ולמושגים דתיים או כאלו המאפיינים את עידן הנאורות. בחלקו השלישי טוען קסירר כי המיתולוגיה חזרה ותפסה מעמד משמעותי והשפעה מסוכנת בתחום מדע המדינה במאה העשרים.
קסירר מספק לאורך הספר פרשנות של ההתפתחות ההיסטורית של מדע המדינה, כשהוא פותח בראשוני הפילוסופים היווניים ובעיקר באפלטון, בוחן את האסכולה הסטואית ומתקדם לעידן ההגות הנוצרית ולחידושים שהיא הביאה לתחום. באמצעות בחינת רעיונותיהם של סדרת הוגי דעות לאורך השנים, קסירר מאבחן את ההתפתחויות המרכזיות בתחום, כשהוא מתמקד בדמויות כמו ניקולו מקיאוולי ותומאס הובס.
קסירר מנתח את רעיונותיהם של תומאס קרלייל על הסגידה לגיבורים ושל ארתור דה גובינו על תורת הגזע, וטוען כי השילוב בין הרעיונות של שניהם, גם אם הם עצמם לא כיוונו לכך, יצר את הרקע לצמיחתה של האידאולוגיה הפשיסטית ושל הרעיונות הטוטליטריים. לזאת הוא מוסיף עיון מעמיק במשנתו של גאורג וילהלם פרידריך הגל, שהפילוסופיה שלו היא זו שנתנה את ההכשר הרעיוני – לפי קסירר – לגידולם של רעיונות פוסט-מודרניים שאפשרו את שובה של המיתולוגיה לשדה הפוליטי.
מסקנתו המרכזית של קסירר היא שנוכחותה של המיתולוגיה, בדמותה המודרנית, דהיינו החלפתם של המכשף שמבטיח מעשה על טבעי בפוליטיקאי שמבטיח תוצאה בלתי הגיונית, היא זו שהובילה לעלייתם של משטרים טוטליטריים, וכי הטעות המרכזית של המערב היא העובדה שהוא התייחס לרעיונות הללו בלגלוג ובחוסר אמון, ולא טרח להיאבק בהם כבר בתחילת הדרך.
מבנה הספר

הספר כולל הקדמת המתרגם, שלושה חלקים ובהם שמונה-עשר פרקים ופרק סיום קצר. החלקים הם:
מהו מיתוס?
המאבק נגד המיתוס בהיסטוריה של התאוריה הפוליטית
המיתוס של המאה העשרים
טמיר הנדלמן

| --- | --- |

טמיר הנדלמן, תל אביב, 2019
 לידה:  1971 (בן 54 בערך) 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Resonance Records 
 www.tamirhendelman.com
 
טמיר הנדלמן הוא פסנתרן ג'אז ישראלי אמריקאי.
הנדלמן הופיע עם שלישיית ג'ף המילטון, תזמורת הג'אז קלייטון-המילטון, הארי אלן, טדי אדוארדס, וורן ואשה, יוסטון פירסון, ג'ף קלייטון, ניק ברינולה, פיל אפצ'רץ', ריקי וודארד, ג'ון קלייטון וברברה מוריסון. הנדלמן גם מוביל שלישייה משלו, שהוציאה את אלבום הבכורה שלה Playground. אלבומו Destination נעשה עם לואיס נאש ומרקו פנסקיה. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד JazzWeek בספטמבר 2010.