stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדינת בורמה
ראו גם

מנצ'וקוו
מנגג'יאנג
הרפובליקה הפיליפינית השנייה
| מדינות הציר במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| מדינות הציר | גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית • האימפריה היפנית האימפריה היפנית • איטליה הפשיסטית איטליה הפשיסטית •  ממלכת הונגריה • ממלכת רומניה ממלכת רומניה • ממלכת בולגריה ממלכת בולגריה |  |
| מדינות בובה יפניות |  הודו החופשית • הפיליפינים הרפובליקה הפיליפינית השנייה •  הקיסרות הווייטנאמית •  מדינת בורמה • מנצ'וקוו מנצ'וקוו •  מנגג'יאנג •  ממשלת ואנג ג'ינג-ויי •  ממלכת קמפוצ'יאה •  ממלכת לואנג פרבאנג |  |
| מדינות בובה גרמניות |  הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית •  המדינה הסלובקית • נורווגיה הממשלה הלאומית •  המדינה ההלנית •  המדינה העצמאית של קרואטיה • הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה •  ממלכת אלבניה •  ממשלת ההצלה הלאומית •  מקדוניה העצמאית •  צרפת של וישי |  |
| מדינות בובה איטלקיות |  ממלכת אלבניה •  המדינה ההלנית •  המדינה העצמאית של קרואטיה •  מונטנגרו האיטלקית |  |
מחוז אופאלי

.
מחוז אופאלי (באנגלית: County Offaly, באירית: Contae Uíbh Fhailí) הוא מחוז באירלנד. המחוז ממוקם בפרובינציית לנסטר, ובירת המחוז היא העיר טולאמור. המחוז נקרא על שם הממלכה ההיסטורית היפלגה, ששכנה בתחומי המחוז בעבר. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2016, מתגוררים במחוז כ-78,003 תושבים. המחוז גובל במחוז ליש מדרום מזרח, במחוז טיפררי מדרום, במחוז גולוויי ממערב, במחוז רוסקומון מצפון מערב, במחוז וסטמית' מצפון ובמחוז קילדייר ממזרח. רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד פגע קשות בתושבים הכפריים של מחוז אופאלי. אם בשנת 1841 התגוררו במחוז כ-146,857 תושבים, בתחילת המאה ה-20 התגוררו בו כ-60,187 בלבד, צניחה שהתרחשה כתוצאה ממוות או מהגירה. הירידה במספר התושבים המשיכה עד לשנות ה-60 של המאה ה-20, אז התגוררו במחוז כ-51,533 תושבים, ועלייה במספר התושבים נרשמה רק עם תחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, וזאת בעקבות מודרניזציה של המחוז וקרבתו לבירה דבלין. אולם, עד היום אוכלוסיית המחוז לא הצליחה להתאושש, וכיום היא מהווה בערך כמחצית מהאוכלוסייה שהתגוררה בו לפני כמעט 200 שנה.
מומיג'י נישיאה

מומיג'י נישיאה (ביפנית: 西矢 椛; באנגלית: Momiji Nishiya;‏ נולדה ב-30 באוגוסט 2007 באוסקה שביפן) היא סקייטבורדרית יפנית, האלופה האולימפית באולימפיאדת טוקיו (2020) בקטגוריית סקייטבורדינג רחוב לנשים. כשהיא זוכה במדליית הזהב בגיל 13, היא הפכה לאדם היפני הצעיר ביותר שזוכה במדליית זהב.
ביוגרפיה

נישיאה התחתרה במשחקי X בקיץ 2019 בקטגוריית סקייטבורדינג רחוב לנשים, בה קיבלה את הציון 90.00 וזכתה במדליית הכסף. כמו-כן, נישיאה התחרתה גם באליפות העולם בסקייטבורדינג 2021, בה קיבלה את הציון 14.17 וזכתה גם כן במדליית הכסף.
ביוני 2021 דורגה נישיאה במקום החמישי בדירוג האולימפי העולמי בסקייטבודינג, מה שהביא להעפלתה לאולימפיאדת טוקיו (2020). באולימפיאדה היא התחרתה בקטגוריית סקייטבורדינג רחוב לנשים, בה היא קיבלה את הציון 15.26 וזכתה במדליית הזהב. כשהיא עושה זאת בגיל 13 שנים ו-330 ימים בלבד, היא הפכה לאדם היפני הצעיר ביותר שזוכה במדליית זהב, ולאדם השלישי הצעיר ביותר שזוכה במדליית הזהב בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים.
הערות שוליים

↑  "Momiji Nishiya". olympic.com. נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Steen, Emma (26 ביולי 2021). "13-year-old Momiji Nishiya wins gold, becomes Japan's youngest Olympic medalist". timeout.com. נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zucker, Joseph (4 באוגוסט 2019). "X Games 2019: Full Results, Medal Winners and Best Trick Highlights". blearcherreport.com. נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Japan dominate at the World Street Skateboarding Championships". olympics.com. 7 ביוני 2021. נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The List of Future Olympic Skateboarders is Official!!!". worldskate.org. 9 ביוני 2021. נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Japan's Momiji Nishiya, 13, wins Olympic skateboarding women's street gold". 26 ביולי 2021. נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coskrey, Jason (26 ביולי 2021). "13-year-old Momiji Nishiya becomes one of Japan's youngest Olympic champions". נבדק ב-26 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
מודל הצמיחה של גורדון

מודל הצמיחה של גורדון הוא שיטה למדידת ערכו של עסק והוא דומה למודל היוון תזרים המזומנים (DCF). המודל משמש אמצעי לחישוב פשוט של ערכו של עסק עבור הליכים משפטיים, תכנון מס ועסקאות עסקיות שאין להם מחיר שוק ידוע. המודל מכונה על שם מיירון גורדון, פרופסור באוניברסיטת טורונטו.
המודל מניח כי העסק מנפיק דיבידנד שערכו  D ושקצב צמיחתו קבוע וידוע -  g. בנוסף, המודל מניח ששיעור התשואה הרצוי נשאר אף הוא קבוע וערכו מייצג את המחיר ההון של העסק ומסומן כ- k. על פי המודל, יש לסכום את הערכים בטור אינסופי כך שמתקבל הערך הנוכחי של P:
P=\sum _{t=1}^{\infty }D\times {\frac {(1+g)^{t}}{(1+k)^{t}}},
ולאחר צמצום:
P=D\times {\frac {1+g}{k-g}}.
בפרקטיקה נוהגים להתאים את הערך המתקבל,  P, בהתאם לגורמים נוספים כגון גודלו של העסק.
במשוואה
 k={\frac {D\times \left(1+g\right)}{P}}+g
מייצג  k התשואה המיוחלת (ששווה לתפוקה ועוד צמיחה צפויה).
יש המשתמשים בערך הבא של  D על ידי  D_{1}=D_{0}(1+g) ואותו מציבים במודל של גורדון:
 P_{0}={\frac {D_{1}}{k-g}}.
ניתן לראות כי המודל מניח כי קצב הצמיחה ( g) הוא קבוע ונמשך עד אינסוף. במציאות, לא ניתן לשמור על קצב צמיחה גבוה לאורך זמן.
מחאת המתמחים

מחאת המתמחים (נקראה גם: מחאת 26 שעות) הייתה סדרה של מחאות מתמחים רופאים ואחים אשר התעוררו במספר רב של מוקדים ברחבי ישראל מ-30 במאי 2020 עד 30 באוגוסט 2023. בדרישה לקיצור משמרת עבודתם מ-26 ל-16 שעות. המחאה היוותה המשך למחאה קודמת של המתמחים, בדרישה לשיפור תנאי עבודתם, במהלך שביתת הרופאים בשנת 2011.
המחאה הסתיימה בהסכמות בין האוצר להסתדרות הרפואית ועמותת מרשם אשר במסגרתה התורנויות יקוצרו בחמש שעות (מ-26 שעות ל-21 שעות), ומתמחים יקבלו תוספת של 300% על תורנויות רבע.
רקע

המוחים האשימו תחילה את שר הבריאות יולי אדלשטיין בעומס שעות עבודה על המתמחים, ושלחו מכתב בקשה לחקיקה מהירה לקיצור משך שעות העבודה של המתמחים והקימו מאהל בו הם שהו 26 שעות. באותה התקופה הם גם החלו את ההאשטג #NoMore26. את המחאה הוביל ארגון מרשם, שהוקם בעקבות התחושה של חלק מהמתמחים, שההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י) לא מייצגת את האינטרסים הייחודיים של המתמחים.
החלטות ראשונות

בראשית אוקטובר 2021, הודיעו שר הבריאות, ניצן הורוביץ, ושרת הכלכלה, אורנה ברביבאי, על גיבוש מתווה לקיצור תורנויות המתמחים מ-26 שעות ל-18 שעות, שיישומו יתחיל בשנת 2022, ויסתיים בשנת 2026. המתווה המוצע לא סיפק את הנהגת ארגון המתמחים "מרשם", משום שבשלב ראשון הוא היה אמור לחול רק על כ-10 אחוז מכלל המתמחים, שעובדים בבתי החולים בפריפריה.
מאבק ציבורי > 2020

ב-30 באפריל 2020, הכריזו ארגון מרשם והמתמחים על סדרה חדשה של מחאות הדורשות לקצר את משמרתם מ-26 שעות ל-16 שעות.
המחאה הראשונה התקיימה ב-10 במאי 2020, וזכתה לסיקור תקשורתי נרחב. אחמד טיבי, יו"ר רשימת חד"ש-תע"ל, אמר: "אנחנו עומדים לצד מחאת המתמחים". בעקבות אותה מחאה, משרד הבריאות הביע תמיכה רשמית בקיצור תורנויות.
המחאה המשיכה לאורך השנה במספר מוקדים.
מאבק ציבורי > 2021

בשנת 2021, המתמחים המשיכו במאבק ציבורי רחב, כדי להגיע למתווה משופר לקיצור התורנויות, ופתחו בשורת צעדי מחאה והפגנות, שהגיעו לשיאם ב-9 באוקטובר, כאשר כ-2,500 מתמחים הגישו מכתבי התפטרות ותלו אותם על דלת משרד הבריאות כאקט מחאתי.
באותו יום הפגינו כאלף מתמחים ברחבת הסינמטק בתל אביב, במחאה נגד מתווה קיצור התורניות המוצע, ובראשם ד"ר ריי ביטון, יו"ר ארגון "מרשם".
ב-18 באוקטובר 2021, לאחר שמאות מתמחים הגישו מכתבי התפטרות אישיים להנהלות בתי החולים, הציג ניצן הורוביץ מתווה משופר לקיצור תורנויות המתמחים, המרחיב אותו לבתי חולים במרכז הארץ כבר במהלך 2022, ומעניק ערבויות ומסגרת תקציבית להשלמת יישומו. ב-20 בחודש אימצה הנהגת "מרשם" את המתווה החדש לקיצור התורנויות, הכריזה על ניצחון מאבק המתמחים, והודיעה על משיכת מכתבי ההתפטרות של המתמחים. ההסכם לקיצור התורנויות נתקל בהתנגדות של חלק מהרופאים הבכירים, מנהלי בתי החולים ומנהלי מחלקות בבתי החולים, שטענו שאם מערכת הבריאות לא תקבל תוספת תקנים משמעותית, כדי לפצות על קיצור זמן התורנויות, הוא עלול לגרום לפגיעה קשה במערכת הבריאות. בנוסף, מספר רופאים בכירים טענו, שקיצור התורנויות יפגע באיכות ההכשרה הרפואית של המתמחים, ולפגוע ברמתם המקצועית.
מאבק ציבורי > 2022

מתווה קיצור התורנויות היה צריך להתחיל בראשית אפריל 2022 בעשרה בתי חולים בפריפריה. מחוסר תקציבים ותקנים ודחיית החלת המתווה, נאלצו המתמחים לעתור לבג"ץ ב-13 באפריל 2022, נגד שר הבריאות ניצן הורוביץ ומנכ"ל משרדו נחמן אש, שרת הכלכלה אורנה ברביבאי, שר האוצר אביגדור ליברמן וההסתדרות הרפואית. הפרקליטות טענה שעדיין אין הסכמות בין הצדדים, ובקשה דחייה של חודש נוסף. מתחילת אפריל היו הפגנות ומחאות בכל אחד מבתי החולים להחלת קיצור התורנויות, וקיימת כוונה להמשיך בדרך זו עד לפתרון.
ב-23 במאי 2022, כ-200 מתמחים נעדרו מהעבודה במחאה על השינוי בקיצור התורנויות.
ב-2 ביוני 2022, עשרות רופאים מתמחים מבית החולים העמק בעפולה פתחו בשביתה אשר נמשכה מספר שעות, בשל העובדה כי התורניות בסוף לא קוצרו בבית החולים כנאמר. בשל השביתה, מחלקות האשפוז ומיון הילדים עבדו במתכונת חירום, והמתמחים המשיכו במחאה זאת עד השעה 14:00.
ב-30 ביולי 2022, בשל דחיית קיצור התורנויות לספטמבר 2023, ד"ר ריי ביטון, יו"ר ארגון המתמחים "מרשם", הודיעה על חידוש מחאת המתמחים לאור דחיית קיצור התורנויות ואמרה: "אם עד 25 באוגוסט לא ימולאו דרישותינו, נתחיל בהתפטרות המונית". המוחים הפגינו כנגד ראש הממשלה יאיר לפיד.
ב-17 באוגוסט 2022, החל ארגון "מרשם" לאסוף מכתבי ההתפטרות של הרופאות והרופאים המתמחים.
ב-24 באוגוסט 2022 הודיעה המתמחה ואשת הטלוויזיה הילה קורח שהיא "נשברה" והתפטרה. הודעתה שודרה במסגרת מהדורת החדשות שהגישה בחדשות 13. בעקבות התפטרותה ובעקבות הודעת ארגון מרשם לאיומי הפטירה הממונית, כ-500 מתמחים התפטרו ב-25 באוגוסט 2022.
מאבק ציבורי > 2023

ב-20 במרץ 2023, התפרסם מתווה התורנויות לקיצור התורנויות בתגובה למחאה. המתווה יחל בספטמבר בשורת בתי חולים בפריפריה, שם יקוצרו תורנויות המתמחים מ-26 שעות ל-19 עד 21. עם זאת, אותו המתווה עורר זעם אצל המתמחים, והם טוענים כי מדובר במתווה לא מהותי כלל, וכינו אותו "מתווה הבושה".
ב-30 באוגוסט 2023, המחאה הסתיימה בהסכמות בין האוצר להסתדרות הרפואית ועמותת מרשם אשר במסגרתה התורנויות יקוצרו בחמש שעות (מ-26 שעות ל-21 שעות), ומתמחים יקבלו תוספת של 300% על תורנויות רבע.
ראו גם

המחאה נגד מדיניות הקורונה בישראל
הערות שוליים

↑  הפגנת האחים והאחיות בסורוקה על שעות העבודה הרבות שמעמיסים..., באתר חמ״ל
↑  בועז אפרת‏, בעקבות מחאת המתמחים: משרד הבריאות הביע תמיכה רשמית בקיצור תורנויות, באתר וואלה, 13 במאי 2020
↑  מחאת המתמחים: עד לשעה זו אף מתמחה לא הגישו בפועל את מכתב..., באתר חמ״ל
↑  חמל: מבזקים, חדשות מתפרצות, סקופים ודיווחים מהשטח בזמן אמת, באתר חמ״ל
↑  אטילה שומפלבי, נציגת המתמחים: "ניאלץ להיכנס לסבב נוסף של מאבק", באתר ynet, 14 באפריל 2022
↑  אדיר ינקו, "סכין בגב": כ-200 מתמחים נעדרו מהעבודה במחאה על השינוי בקיצור התורנויות, באתר ynet, 23 במאי 2022
↑   עידו אפרתי, המתמחים בבי"ח העמק פתחו בשביתה במחאה על העיכוב בקיצור התורנויות, באתר הארץ, 2 ביוני 2022
↑  המתמחים מול בית ראש הממשלה: 26, יאיר תתבייש, באתר "סרוגים", 30 ביולי 2022
↑   רוני לינדר, המתמחים ימשיכו לא לישון: קיצור התורנויות נדחה בשנה וחצי - לספטמבר 2023, באתר TheMarker‏, 31 ביולי 2022
↑  דידי אלאלוף, ארגון "מרשם": החל שלב איסוף מכתבי ההתפטרות של הרופאות והרופאים המתמחים, באתר חדשות מבזק לייב, ‏2022-08-17
↑  הילה קורח מודיעה על התפטרותה במהדורת החדשות
↑  אליאב בטיטו, ‏"הלב כואב והיד רועדת": המתמחים הודיעו על התפטרות המונית, באתר מעריב אונליין, 25 באוגוסט 2022
↑  אדיר ינקו, אחרי מאבק של שנים: קיצור תורניות המתמחים יוצא לדרך | כך זה ייראה, באתר ynet, 20 במרץ 2023
↑  "מתווה הבושה": תגובת ארגון הרופאים המתמחים, באתר "סרוגים", 21 במרץ 2023
↑  ענבר טויזר, ‏הושג הסכם עם המתמחים שיקצר להם את המשמרות, באתר ‏מאקו‏, 30 באוגוסט 2023
מטרוויל

| --- | --- |

גן הזיכרון במטרוויל
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 פרוור:  הפרוורים המזרחיים
 עיר אם:  סידני
 גובה:  24 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  9,925 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°58′S 151°14′E﻿ / ﻿33.96°S 151.23°E﻿ / -33.96; 151.23
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמטרוויל(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמטרוויל(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן מטרוויל(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן מטרוויל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מטרוויל (באנגלית: Matraville) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק (City of Randwick).
גאוגרפיה

מטרוויל ממוקם כ-9 ק"מ דרומית מזרחית למרכז העסקים הראשי של סידני, וגובל מצפון במארוברה, הילסדייל ואיסטגרדנס, ממזרח בצ'יפלי, ממערב בפורט בוטאני ובנקסמדו ובדרום בפיליפ ביי וליטל ביי. גבולו המזרחי של הפרוור הוא בשדירת אנזאק, והכביש הראשי החוצה אותו מצפון לדרום הוא דרך בנרונג, הממשיכה לליטל ביי.
היסטוריה

אזור מטרוויל החל נבנה בתחילת המאה ה-20. בתחילה הוקצו נחלות לבתי ספר וכנסיות, וב-1907 הוקם בפרוור בית ספר על שם ג'יימס מריו מטרה, אחד מהקצינים שהיו על ספינתו של ג'יימס קוק. מטרה היה אחד ממצדדי הקמת המושבה האירופאית בסביבת בוטאני ביי בשנת 1783, עם התבססות המשלחת באזור.
בשנת 1917 החלה הקמת שכונות לדיור החיילים שחזרו ממלחמת העולם הראשונה, בעיקר באזור שדירת אנזאק. בין 1918 ו-1925 נבנו בפרוור כמעט מאה וילות. הפרוור כולל היום גן זיכרון לחללי מלחמת העולם הראשונה, שנוסד באותה תקופה.
תרבות

מטרוויל הוא פרוור מגורים, ואינו כולל מוסדות תרבות. הוא קרוב מאוד לחופים של בוטאני ביי מחד, ומלבר וליטל ביי מאידך. באופן ספציפי, חוף יארה ביי מצוי מספר מטרים מגבולו המוניציפלי של הפרוור.
בפרוור אוכלוסייה סינית גדולה, כמעט 30 אחוז, חלקה הגיעה יחד עם הבהלה לזהב בסוף המאה ה-19 באזור.
בפרוור מספר כנסיות: הכנסייה האנגליקנית סיינט אגנס, הכנסייה הבפטיסטית של מטרוויל, והכנסייה הנוצרית קהילתית של מזרח סידני.
מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט

בניין הבולשת הבריטית ביפו בפינת הרחובות אוארבך (מס' 1) ואילת (מס' 14)
מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט (באנגלית: Criminal Investigation Department; בראשי תיבות: CID; ידועה גם בכינוי "הבולשת הבריטית" או "הבולשת" כשמדובר בתקופת המנדט הבריטי) הייתה אגף במשטרת המנדט שבו פעלו שוטרים ובלשים, ברובם בריטים, שעסקו בתפקידי בילוש פלילי מסורתיים, להבדיל מתפקידים אחרים להם יועדה משטרת המנדט, כגון מניעת מהומות ושמירה על הסדר.
מאבק המחתרות העבריות בבולשת

הבולשת היותה יעד ראשון במעלה ליהודים ולערבים שנאבקו במנדט הבריטי. בימי המרד הערבי הגדול, באפריל 1937, נרצח חלים באסטה, מפקח הבולשת בחיפה על ידי מתנקשים ערבים.
ב-26 באוגוסט 1939 חיסל האצ"ל את קצין הבולשת ראלף קרנס, האחראי לעינויים שהופעלו נגד חברי האצ"ל, בפיצוץ מוקש בשכונת רחביה בירושלים בעת שקרנס עבר במקום. מהפיצוץ גם נהרג קצין הבולשת רונאלד בארקר.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 היו אנשי הבולשת ומתקניה מטרה לתקיפות המחתרות אצ"ל ולח"י. בין הפעולות הבולטות היו המתקפות הבאות:
ב-23 במרץ 1944, הותקפו במקביל המטה הארצי של הבולשת במגרש הרוסים בירושלים שחלק ממנו פוצץ, מטה הבולשת ביפו ומטה הבולשת בחיפה
ב-13 ביולי 1944 הותקף המטה המחוזי של הבולשת בירושלים בשכונת ממילא (כיום רחוב אגרון).
ב-27 בדצמבר 1945 תקפו כוחות משותפים של האצ"ל והלח"י, במסגרת תנועת המרי העברי את משרדי הבולשת בירושלים וביפו, והצליחו להביא לקריסת בניין הבולשת בירושלים (בה נהרגו שבעה שוטרים בריטים ורבים נפצעו) ולהרס הקומה השנייה של בניין הבולשת ביפו. בפעולה בירושלים נהרג איש הלח"י צבי אהרוני.
ב-29 בספטמבר 1947 התקיף האצ"ל את בניין הבולשת בחיפה. בהתפוצצות, שבוצעה באמצעות מטען שהושלך אל מעבר לגדר הבניין ממשאית באמצעות מתקן מתוחכם, נהרגו שבעה שוטרים וארבעה אזרחים ונפצעו עשרים ושבעה שוטרים ועשרים וחמישה אזרחים.
במספר מקרים, לוחמי המחתרות, האצ"ל, הלח"י וההגנה הוציאו להורג ללא משפט יהודים ששיתפו פעולה או נחשדו בשיתוף פעולה עם הבולשת. בשנת 1944 הוציא הלח"י להורג שני בלשים יהודיים שהואשמו בבגידה, וניסה לחסל את אפרים אילין שנחשד בשיתוף פעולה עם הבולשת. במאי 1944 ביקש האצ"ל לחסל את יעקב חילביץ' אשר ככל הנראה הסגיר לידי הבולשת עשרות אנשי אצ"ל. מנחם בגין סירב לאשר את הפעולה לפני בירור מקיף בעניין ובינתיים חילביץ הצליח להימלט לארצות הברית.
ראו גם

פיצוץ בית הבולשת הבריטית בחיפה
בניין הבולשת הבריטית ביפו
לקריאה נוספת

אפרים דקל, עלילות ש"י, תל אביב: הוצאת מערכות, 1953
בן-ציון דינור (עורך), ספר תולדות ההגנה, א-ג, תל אביב: הוצאת מערכות, תשכ"ד 1964
יאיר שפיגל, "המחלקה לחקירות פליליות (CID) במשטרת המנדט", עלי-זית וחרב, כרך ט, 2009, עמ' 136-113
נרי אראלי, "מי יהיה מחליפו של אליהו גולומב?", ארבעה מסמכים מארכיון המחלקה לחקירות פליליות (C.I.D.) של משטרת המנדט, עלי-זית וחרב, (עורך: דני הדרי), כרך ה, תל אביב: המרכז לתולדות כוח המגן - ה"הגנה" ע"ש ישראל גלילי, תשס"ד-2004, עמ' 185-196
אלדד חרובי, הבולשת חוקרת - ה CID בארץ ישראל, 1920 - 1948 - בעריכת הדס ועופר רגב, הוצאת פורת, 2011
מומיה גואנצ'ית

מומיית סן אנדרס במוזיאון הארכאולוגי של טנריפה.
הגואנצ'ים, תושביהם הקדומים של האיים הקנריים, נהגו לחנוט את מתיהם. המומיות הגואנצ'יות התגלו לראשונה במערות בארבעה מתוך שבעת האיים הקנריים. מספרן המשוער של המומיות הוא באלפים, וכיום נשארו רק מעט מהם, רובם באוספים של מוזיאונים. משערים שהמומיות נוצרו לפחות לפני כ-1,400 שנה, אולם אין הרבה מחקר עליהן משום שרבות נלקחו או נעלמו במהלך השנים, במיוחד במאה ה-16.
תהליך חניטת המומיות

מנהג זה נועד לשמר את גופתו של המת באמצעות טכניקות חניטה דומות לכאלה שנעשו בתרבויות עתיקות אחרות. מטרת החניטה, על פי אמונתם הדתית הייתה מתוך מטרה להגן על הגוף וכן לסמל את מעמדו החברתי של המת. ככל הנראה הגאונצ'ים חנטו את בני המעמד הגבוה בלבד. שיטתם של בני האי טנריפה הייתה המושלמת ביותר, משום שהמומיות שלהם הם השמורות ביותר באיים ובספרד. מחקרים עדכניים טוענים כי תרגול החניטה התרכז בטנריף, בעוד שבאיים אחרים הוא נשמר בגלל גורמים סביבתיים.
התהליך היה נפרד מגדרית: נשים חנטו נשים וגברים חנטו גברים.
הגואנצ'ים השתמשו בשלוש שיטת חניטה שונות:
הוצאת האיברים הפנימיים.
שימוש בחומרים מיוחדים עבור חניטת הגופה, כמו אדמה ואבן, סוגים שונים של שומן צמחי ושומן מוצק.
בחלק מהמומיות טמנו חול.
בכל שיטה יובשו תחילה המומיות באור השמש. בסופו של התהליך נעטפו המומיות בעורות עיזים – מספרם של העורות גדל בהתאמה לחשיבותה החברתית של הגופה. לאחר מכן הוצב במערה לוח מיוחד, ולבסוף הוקמה חומה. כל העזרים הללו עזרו להבטיח את שימורה של המומיה.
בדומה למומיות רבות, גם מומיות אלו נוצלו בידי אנשים שונים, ולפיכך לא נותר מהם הרבה היום. חלק גדול מהמומיות נמכרו לאחר ריסוקן לאבקה בתור תרופה בשם "Mummy"-"מומיה", תרופת מרשם לכאבי בטן של רופאים בימי הביניים. מומיות אלו היוו תחליף למומיות המצריות שאזלו במהלך השנים.
במוזיאון הארכאולוגי של טנריפה מוצגות כמה מן הגופות (בהן מומיית סן אנדרס), שהיו במשך מאות בשנים באירופה מושא לסקרנות מדעית ונושא לאוספים. המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה במדריד מציג מומיה גואנצ'ית.
השרידים החנוטים העתיקים ביותר של האיים הקנריים מתוארכים למאה השלישית לספירה ונמצאו בטנריפה.
ראו גם

מוזיאון הטבע והאדם (טנריפה)
מומיית סן אנדרס
הערות שוליים

1 2  Guanche Mummies, World Mummies
↑  Conrado Rodríguez-Maffiote: “Estamos en uno de los mejores momentos en cuanto a la investigación sobre la cultura guanche”
↑  The Guanche Mummies of the Canary Islands], אתר Archaeology
↑  Las momias guanches más antiguas de Canarias se conservan en Tenerife
מדיניות החוץ והביטחון המשותפת של האיחוד האירופי

מדיניות החוץ והביטחון המשותפת של האיחוד האירופי, הנועדת לפתור סכסוכים ולקדם קונזנסוס בינלאומי, מבוססת על ערכים של דיפלומטיה וכבוד לכללים על פי החוק הבינלאמי. נוסף על כך, סחר, סיוע הומניטרי ושיתוף פעולה לפיתוח, ממלאים תפקיד חשוב בתפקידו הבינלאומי של האיחוד האירופי על ידי אותה מדיניות. בכל הנוגע להבטחת חיזוק הביטחון הבינלאומי, קידום שיתוף הפעולה הבינלאומי, גיבוש הדמוקרטיה ושלטון החוק, וכן כיבוד זכויות האדם וחירותו הם פילרים יסודים על פי אותה מדיניות
מדיניות החוץ והביטחון המשותפת של האיחוד האירופי (CFSP) היא אחת משתי פלטפורמות הפעולה שעליהן בנויה השירות האירופי לפעולה חיצונית (EEAS). זהו תחום פעולה ספציפי הכפוף לכללי הפעלה שונים. היקף פעולתו כולל את כל הפוטנציאל שהמדינות החברות רוצות להעניק לה, בתחום מדיניות החוץ המסורתית יותר, שרגישותה המיוחדת מייעצת להתאים אותה לבין-ממשלתי הנכון יותר של האיחוד האירופי.ה-CFSP הוקמה במסגרת אמנת מאסטריכט משנת 1992, שנכנסה לתוקף ב-1993, ותוגברה על ידי אמנת אמסטרדם משנת 1997, שנכנסה לתוקף ב-1999. עם זאת, היא לא השיגה את אותה מידה של אינטגרציה בתוך האיחוד האירופי. מזו של מדיניות אחרת, במיוחד בעניינים כלכליים. מדיניות זו היא תחום שבו מדינות רצו לשמור על כוח קבלת ההחלטות. במובן זה, כלל האחדות הדמים מאפשר לכל מדינה להטיל וטו על החלטות בתחום זה שהיא רואה לנכון.
מדיניות זו מנוהלת על ידי הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון. ההחלטות מתקבלות בהסכמה מועצת האיחוד האירופי בענייני הגנה נשקלים מנגנונים לביצוע משימות מחוץ לגבולות האיחוד. משימות אלו הן התנדבותיות ויכולות להיות אזרחיות וצבאיות באופיים.
מבנה המדיניות לאחר אמנת לסבון

אמנת ליסבון ביצעה את צעדיו הראשונים כפרויקט חוקתי בסוף 2001
הגעה להקנות שינויים מסוימים ביעדים, עקרונות ותכנים מסוימים. בתוך תכנים אלה, מסודרים בהתאם לסעיף 14, השינויים סביב התצורה המוסדית של הפרלמנט. קובע כי "הפרלמנט יורכב מנציגי אזרחי האיחוד" ולא מ"נציגי עמי המדינות". אמנת ליסבון מציגה סעיף הגנה הדדי, הקובע כי כל המדינות החברות מחויבות להעניק סיוע למדינה חברה אחרת שהיא מושא לתוקפנות. סעיף סולידריות קובע לאיחוד ולמדינות החברות בו לספק סיוע בכל האמצעים העומדים לרשותם למדינה חברה שנתונה להתקפת טרור או לקורבן של אסון טבע או מעשה ידי אדם. "שיתוף פעולה מובנה קבוע" פתוח לכל המדינות החברות המתחייבות להשתתף בתוכניות היכולות הצבאיות האירופיות ולספק יחידות קרביות זמינות לפעולה מיידית. שיתוף פעולה כזה מחייב את אישור חברי המועצה, אשר יפעלו ברוב מיוחס לאחר התייעצות עם הסמנכ"ל/המשנה.
עניין זה בהפיכת האיחוד האירופי לגלוי יותר בעולם ניתן לראות הן באמנה על האיחוד האירופי (TEU), הכוללת את החדשות על ה-CFSP, והן באמנה על תפקודו של האיחוד האירופי (TFEU). החלק החמישי, שכותרתו פעולה חיצונית של האיחוד, מקיף את כל מדיניות הקהילה של העמוד הראשון לשעבר עם השלכה חיצונית, כגון המדיניות המסחרית המשותפת, מדיניות שיתוף הפעולה לפיתוח, שיתוף פעולה עם מדינות שלישיות והסיוע ההומניטרי של האיחוד. ביניהם ההגנה על הדמוקרטיה, שלטון החוק, זכויות האדם וחירויות היסוד, כמו גם כבוד האדם. האמנות שלאחר מכן (אמסטרדם וניס) המשיכו בתהליך ההדרגתי בשאיפה לחזק את יכולתו של האיחוד האירופי לפעולה חיצונית.
מבנה מוסדי > המועצה האירופית

בהתאם לאמנה על האיחוד האירופי, מדיניות החוץ והביטחון המשותפת (CFSP) שהאיחוד מבצע בעולם היא תוצאה של מתודולוגיית קבלת החלטות ספציפית, שונה מזו שמתעלת את שאר הפעולות החיצוניות של האיחוד. לפיכך, הרגישות המיוחדת של הנושאים הכלולים בסדר היום של CFSP, הכוללת היבטים ואזורים מדיניים, נוגע בעובדת הריבונות, קובעת את ההדרה הכמעט מוחלטת של הפרלמנט האירופי בתהליך של קבלת ההחלטות כולו, כמו גם למוסדות בקרה או פיקוח אחרים כגון בית המשפט ובית הדין לביקורת. הפעולות בעלות אופי חקיקתי מוטלות מתחום זה של פעולה פוליטית אירופית; אין מקום לחוקים אירופיים בתחום מדיניות החוץ והביטחון (וגם לא במדיניות ההגנה שלה), אלא רק להחלטות אחרות, בעלות אופי ביצוע או רגולטורי.
מבנה מוסדי > הנציג העליון

ישנם שני תחומי סמכות, הנשלטים על ידי מנגנונים שונים מאוד בניסוחם ובהפעלתם, עם זאת, מאז כניסתה לתוקף של ליסבון, כפופים לאותו הרכב מוסדי ולרשות, פחות או יותר שהוקמה, של הנציג העליון. שני תחומי סמכות אלו הם: לייצג את המועצה בנושאי מדיניות חוץ וביטחון משותפת, ולשמש כנציב בראש תיק החוץ של הנציבות, כראש תחום מדיניות חוץ ומדיניות הגנה משותפת, יו"ר הישיבות התקופתיות של הוועדה. שרי החוץ. בנוסף, הוא מייצג את האיחוד בזירה הבינלאומית בנושאים הקשורים למדיניות החוץ והביטחון המשותפת (CFSP) ונעזר בשירות האירופי לפעולה חיצונית המורכב מפקידים מהמועצה, הנציבות והשירותים הדיפלומטיים הלאומיים.
מבנה מוסדי > שירות החוץ

כשירות הדיפלומטי, תפקידיו מורכבים בעיקרם מתמיכה וסיוע לנציג העליון במילוי תפקידיו, כאחראי ביותר לפעולת החוץ של האיחוד, בכל תחומי פעילותו. השירות האירופי לפעולה חיצונית יהיה השירות הדיפלומטי הרב-לאומי הראשון, ואחד הגדולים בעולם
מטרות ויעדים

בהתאם לסעיף 21 של אמנת האיחוד, פעולת האיחוד בזירה הבינלאומית מבוססת על כיבוד מערכת עקרונות וארגון של מערך יעדים המפורטים באותו חוק. העקרונות הבסיסיים של הפעולה החיצונית של האיחוד, אותם ניתן לסווג, הם הבאים: שמירה על שלום, חיזוק הביטחון הבינלאומי, טיפוח שיתוף פעולה בינלאומי, לפתח ולגבש את הדמוקרטיה ושלטון החוק, כמו גם כיבוד זכויות האדם וחירויות היסוד. האיחוד האירופי מקיים שותפויות עם השחקנים העיקריים על הבמה העולמית, כולל קבוצות אזוריות ומעצמות מתעוררות.
כיום נושאים בינלאומיים שולטים במידה רבה בזירה הפוליטית האירופית. רבים מהאזורים הכי לא יציבים ובעייתיים בעולם ממוקמים בגבולות אירופה והקרבה הזו מגדילה את האחריות שלנו בתכנון ויישום פתרונות.
הגנה על ערכים משותפים, אינטרסים בסיסיים ועצמאות האיחוד. הגנה זו כוללת את שלמות האיחוד אשר חייבת להיעשות בהתאם לאמנה של האומות המאוחדות.
חיזוק הביטחון של האיחוד האירופי והמדינות החברות בו.
שמירת השלום וחיזוק הביטחון ברמה הבינלאומית, בהתאם לאמנת האומות המאוחדות, לחוק הסופי של הלסינקי ולמטרות אמנת פריז.
מטרות ויעדים > שיתוף פעולה מובנה קבוע

זהו פעולה המאפשר למדינות החברות באיחוד האירופי, הרוצות בכך, לפתח במשותף את יכולות ההגנה שלהן ולספק יחידות קרביות למשימות מתוכננות. מנגנון זה, שהמועצה האירופית מוסמכת ליישם ברוב מוסמך, אפשר יצירת גרעין קשה בין המדינות שמוכן להשתלבות צבאית גדולה יותר.