stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעין שטראוס
ביוגרפיה

בגיל 19 הציגה שטראוס במוזיאון ישראל ובתערוכת יחיד בגלריה גבעון ("הדרך לאיקאה"). עבודתה, "פינוי התנחלות מפליימוביל", שנעשתה שנים ספורות קודם לתהליך ההתנתקות, זכתה לתגובות רבות ובהן תלונה מצד חבר הכנסת אריה אלדד.
העבודה הוצגה גם במיני ישראל (אוצר: לארי אברמסון, מוזיאון ישראל, 2006)
"דורון", תערוכה באצירתה (יחד עם יהושע סימון ורועי ארד), הוצגה במאי-יוני 2006 בגלריה בית הספר הגבוה לאמנות מנשר.
שם התערוכה "דורון" מתייחס לדורון סבג, בעלי חברת כח האדם O.R.S, ממפעילי תוכנית מהל"ב (תוכנית ויסקונסין הישראלית) באשקלון ואספן האמנות החשוב בישראל. התערוכה הציגה את המתח בין שני התפקידים של דורון סבג ועל ידי כך בחנה את הקשר בין אמנות והון בישראל או בין יצירה וניצול עובדים. תערוכה זו היא יוצאת דופן כי היא מציגה מראה ביקורתית מול עולם האמנות הישראלי שבו סבג הוא דמות מרכזית ובעלת עוצמה רבה.
השתתפה בביאנלה בהרצליה בספטמבר-אוקטובר 2007 ובתערוכות קבוצתיות נוספות.
עבודותיה נרכשו על ידי מספר אוספי אמנות ישראליים חשובים.
כתב העת לשירה ואמנות "מעין" קרוי על שמה של מעין שטראוס.
מעוף הדרקונים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  The Flight of Dragons 
 בימוי:  ג'ולס באס ארתור רנקין ג'וניור
 הופק בידי:  ג'ולס באס ארתור רנקין ג'וניור
 תסריט:  רומאו מולר (תסריט) פיטר דיקינסון (ספר) גורדון ר. דיקסון (רומן)
 שחקנים ראשיים:  ג'ון ריטר פול פריס ג'יימס גרגורי הארי מורגן אד פק ויקטור בונו ג'יימס ארל ג'ונס נלי בלפלאוור Bob McFadden דון מסיק Larry Storch 
 מדבבים:  ג'ון ריטר ויקטור בונו ג'יימס גרגורי ג'יימס ארל ג'ונס הארי מורגן
 מוזיקה:  Maury Laws, דון מקליין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית יפן יפן
 חברת הפקה:  Rankin/Bass Productions Topcraft Limited Company
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  20 באוגוסט 1982 (ארצות הברית) ספטמבר 1983 (הממלכה המאוחדת)
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט הרפתקאות, סרט שמבוסס על ספרים, דרמה קומית, סרט חרבות וכישופים 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מעוף הדרקונים (באנגלית: The Flight of Dragons) הוא סרט פנטזיה מונפש משנת 1982 שהופק ובוים על ידי ג'ולס באס וארתור רנקין ג'וניור המשלב באופן רופף את ספר תולדות הטבע הספקולטיבי באותו שם (1979) מאת פיטר דיקינסון עם הרומן "הדרקון והג'ורג'" (1976) מאת גורדון ר. דיקסון. בסרט מדבבים ג'ון ריטר, ויקטור בונו (בתפקידו האחרון לפני מותו), ג'יימס גרגורי, ג'יימס ארל ג'ונס והארי מורגן. הסרט מתמקד במסע שבוצע לעצור קוסם מרושע שמתכנן לשלוט בעולם בקסם אפל. נושא מרכזי בסיפור הוא השאלה האם מדע וקסם יכולים להתקיים במקביל. זה מסופר בעיקר דרך ניסיונו של הדמות פיטר דיקינסון, שנמשך מהמאה ה-20 לתחום הקסום.
הסרט הופץ ישירות לווידאו בממלכה המאוחדת בספטמבר 1983, הוא שודר כ-"סרט ליל שבת" של ABC ב-2 באוגוסט 1986, והופץ על ידי האחים וורנר כ-DVD לפי הזמנה בארצות הברית ב-17 בנובמבר 2009 כחלק מ"אוסף הארכיון של וורנר".
בישראל, הסרט שודר בחינוכית בסוף שנות ה-80.
עלילה

בעידן של פנטזיה מימי הביניים המאוכלס ביצורים פנטסטיים, הקוסם הירוק קרולינוס, השולט על הטבע, שם לב שהקסם הולך ונמוג מהעולם, כאשר האנושות מאמצת את ההיגיון והמדע במקום זאת. כשהוא מזמן את שלושת אחיו הקסומים, הוא מציע לשלב את כוחותיהם כדי ליצור "ממלכה אחרונה של קסם" נסתר משאר העולם. הקוסם הכחול סולאריוס, המפקד על השמיים והימים, ומכשף הזהב לו טאה ג'או, שממלכתו היא אור ואוויר, מסכימים להצעה. עם זאת, הקוסם האדום אומדון, אמן הקסם השחור וכוחות הרשע, נחליט במקום להדביק את האנושות בפחד ובחמדנות, מה שגורם לבני אדם להשתמש במדע שלהם כדי להשמיד את עצמם.
מאחר שאסור על הקוסמים להילחם בינם לבין עצמם, קרולינוס מציע לשלוח קבוצת גיבורים למסע לגנוב את הכתר של אומדון, שהוא מקור כוחו. המסיבה כוללת את האביר סר אורין נוויל-סמית' ובן לוויה הדרקון הצעיר גורבאש של קרולינוס. סולאריוס נותן להם מגן קסום שיכול להסיט את הקסם האפל, ולו טאה ג'או תורם חליל קסם שמרדים דרקונים. כשהוא דורש מנהיג, קרולינוס מתייעץ עם הכוח הקסום של העת העתיקה, שמכוון אותו להסתכל 1,000 שנים אל העתיד כדי למצוא איש מדע שמוצאו מגיבור אגדי. בסוף המאה ה-20 בוסטון קרולינוס מאתרת את פיטר דיקינסון, מדען לשעבר שהפך למעצב משחקי לוח, אובססיבי לדרקונים. קרולינוס מחזיר את פיטר בזמן ומגייס אותו למסע, ופיטר מתאהב בבת החסות של קרולינוס, הנסיכה מליסנדה. אומדון שולח את הדרקון שלו בריאג' ללכוד את פיטר, ותאונה עם אחד מהלחשים של קרולינוס בזמן שהציל אותו גורמת לפיטר להתמזג עם גורבאש, מוחו של פיטר משתלט על גוף הדרקון.
כשהוא אינו יודע דבר על היותו דרקון, פיטר חונך על ידי בן לוויה הבכור של קרולינוס, סמרגול. הדיכוטומיה של קסם ומדע נחקרת כאשר סמרגול מלמד את פיטר כיצד דרקונים עפים ונושמים אש, יכולות שפיטר מסוגל להסביר בעזרת עקרונות מדעיים. ככל שהמסע מתקדם, הגיבורים שורדים מתקפה של חשוכי החול המפלצתיים ואליהם מצטרפים הזאב המדבר אראך, הקשת דניאל והאלף ג'יילס. כשהמסיבה מתקרבת לממלכתו של אומדון, דניאל וסר אורין נלכדים על ידי עוג. פיטר כמעט נהרג בניסיון לחלץ אותם אך ניצל על ידי סמרגול, שמביס את העוף במחיר חייו. בממלכת הקוסם האדום המפלגה מתמודדת עם תולעת סליגוף, אותה משמיד פיטר על ידי הצתת החומצה הגופרית שהיא מפרישה. אומדון מטיל כישוף כדי לגרום לחוסר תקווה בקבוצה, שפיטר דוחה באמצעות המגן של סולאריוס. לאחר מכן, אומדון שולח דרקונים רבים להרוג את הגיבורים, אבל ג'יילס מנגן בחליל הקסום של לו טה ג'או, ומשריד אותם ואת פיטר לישון. בריאג' נשאר ער והורג את ג'יילס, אראך ודניאל. סר אורין הורג את בריאג', אך מת מפצעיו.
כשאומדון מופיע בשדה הקרב, פיטר מצליח להפריד את עצמו מגורבש על ידי נזכר בעיקרון של אטימות. הוא מסוגל להביס את אומדון על ידי התנגדות להצהרות הקסם של הקוסם עם הסברים של מדע והיגיון, והכחשת קיומו של קסם. זה הורס את אומדון, מחזיר את הגיבורים האחרים לחיים, ומאפשר לתחום הקסום להתגבש. פיטר, לאחר שהכחיש כל קסם, נפרד לנצח מהממלכה הזו, אבל לא לפני שהעיר את מליסנדה בנשיקה ועזב את הכתר של אומדון שלה. לאחר שהתאהבה בפיטר, מליסנדה מתחננת בפני קרולינוס שיאפשר לה להצטרף אליו. עוד בבוסטון של המאה ה-20, פיטר מוכר את חליל הקסם והמגן למשכונאי כאשר מליסנדה נכנסת לחנות כשהיא נושאת את הכתר, והשניים מתחבקים.
דמויות ומדבבים

ויקטור בונו בתור אראך
ג'יימס גרגורי בתור סמרגול ובריאג'
ג'יימס ארל ג'ונס בתור אומדון
הארי מורגן בתור קרולינוס
ג'ון ריטר בתור פיטר דיקינסון
לארי סטורץ' בתור המשכונאי
דון מסיק בתור לו טאה ז'או, ג'יילס השדון
בוב מקפאדן בתור גורבאש וסר אורין נוויל-סמית'
אלכסנדרה סטודארט בתור הנסיכה מליסנדה
נלי בלפלאואר בתור דניאלה
פול פריס בתור סולאריוס הקוסם הכחול, עתיקות (ללא קרדיט)
מעין זה

להקת "מעֵין זה" הייתה להקת הזמר והבידור של הבריגדה היהודית.
הלהקה נוסדה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. קדמה לה "הלהקה הצבאית" שהוקמה ב-1942 על ידי צבי פרידלנד, פעלה כמעט שנה והיוותה את הבסיס ל"מעין זה".
הלהקה נקראה באנגלית The Palestinians והייתה נתונה תחת תחום הסמכות של ה-ENSA, התאחדות השירות הלאומי לבידור, שנועדה לספק בידור לכוחות הצבא הבריטיים במשך המלחמה. שם הלהקה, "מעין זה", היה משחק-מילים על צליל שמו של ארגון ENSA.
מקימה של הלהקה היה השחקן והבמאי אליהו גולדנברג, והיא הייתה מורכבת מחיילים ומחיילות שהתנדבו ליחידות הארצישראליות בצבא הבריטי, בעלי רקע אמנותי של שירה ומשחק. בין חבריה היו חנה מרון (מאירצ'ק), יוסי ידין (סוקניק), יעקב לוין צ'פיפו (היה מנחה ובדרן), צבי בן-יוסף (שהיה מנהלה המוזיקלי), יצחק יצחק, שלמה דרורי ומרדכי זעירא. בן יוסף, יצחק, זעירא, יעקב אורלנד ונתן אלתרמן  כתבו ללהקה קטעי בידור ופזמונים. היא הופיעה בהצלחה מרובה לפני מתנדבי הבריגדה באירופה, היכן שהחיילים התאמנו ונלחמו (בין היתר באמסטרדם, נאפולי בריסל ופריז) ואף בבתי החולים הצבאיים בו שהו הפצועים היהודיים. בסך הכל העלתה הלהקה שלוש תוכניות: "מזמרת הארץ", "חומה ומגדל" ו"דרישת שלום מתל אביב".
קונצרט גדול נערך בעיר פיוג'י ליד רומא. על רומא נכתב גם השיר הידוע ביותר של הלהקה, "כל הדרכים מובילות לרומא", המספר על זוג חיילים ארץ-ישראלים מאוהב שמגיע לשער טיטוס לקראת סוף המלחמה, מתפעל מהמעמד ("על יד השער שאז בניית, זוג חיילים מארץ ישראל!") אך גם מתגעגע הביתה. שני שירים מוכרים נוספים מרפרטואר הלהקה היו "את חכי לי ואחזור" שהלחין וביצע שלמה דרורי ו"שלכת" ("עמוק העצב בעיניים") שבוצע בידי הזמרת לאה סיטין (אמה של נורית גלרון) וכן ביצעה שירים ארצישראליים מוכרים כמו "ליל גליל" ו"כלניות".
הלהקה הופיעה גם בפני ניצולי שואה שזה עתה שוחררו מהמחנות. הופעה מרגשת במיוחד הייתה להם במחנה הריכוז לשעבר ברגן-בלזן שבגרמניה בחג החנוכה של שנת 1945. הניצולים שרו בעברית, בירכו על הנרות ובכו מהתרגשות אל מול החיילים הארצישראלים. לדברי אחד מחברי הלהקה, רפאל בלגור, "מי שלא ראה תמונה זו - לא חזה בהתרגשות עצומה כל-כך בחייו".
הערות שוליים

↑  את חכי לי באתר זמרשת
↑  הלהקות חוזרות, מערכת במחנה, 28 בנובמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528517705171  VIAF: 315206072   WorldCat (עם VIAF): 315206072
ממלכת איטליה הנפוליאונית

ממלכת איטליה (באיטלקית: Regno d'Italia; בצרפתית: Royaume d'Italie) הייתה מדינת חסות של הקיסרות הצרפתית הראשונה שהוקמה על ידי נפוליאון בצפון איטליה והתקיימה בין השנים 1805–1814.
היסטוריה

לאחר הכתרת נפוליאון לקיסר צרפת, הוא הוכתר אף למלך איטליה, ושטחי הרפובליקה האיטלקית הפכו לממלכת איטליה. הממלכה כללה את שטחי הרפובליקה האיטלקית לשעבר: דוכסות מילאנו, דוכסות מנטובה, דוכסות מודנה, חלקה המערבי של הרפובליקה של ונציה, חלק ממדינת האפיפיור ברימיני, ואת מחוז נובארה.
לאחר התבוסה של הקואליציה השלישית וחוזה פרסבורג, נוסף לממלכה חלקה המזרחי של הרפובליקה של ונציה, שכללו את איסטריה ודלמטיה עד קוטור.
בוועידת פונטנבלו עם אוסטריה ב-10 באוקטובר 1807, ויתרה ממלכת איטליה לאוסטריה ועל שטחים מסוימים, והגבול החדש הוצב על נהר האיזונצו.
באביב 1808 סופחה הרפובליקה של רגוזה אף היא לממלכת איטליה, וזו הייתה הפעם היחידה בהיסטוריה המודרנית שרגוזה אוחדה לאיטליה. ב-2 באפריל 1808, בעקבות פירוקה של מדינת האפיפיור, סופחו חלק משטחיה לממלכת איטליה, ובאותו זמן הייתה הממלכה בשיא גודלה.
לאחר תבוסה נוספת של אוסטריה, חתמו נפוליאון ומקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה ב-28 בפברואר 1810 על הסכם פריז, שלפיו ויתרה ממלכת בוואריה על דרום טירול לממלכת איטליה, אשר בתורה ויתרה על איסטריה ודלמטיה (כולל רגוזה) לצרפת.
הממלכה הייתה בת חסות של האימפריה הצרפתית, ושלחה חיילים להילחם בקרבות השונים לטובת צרפת.
ראו גם

המלחמות הנפוליאוניות
מנהל כללי

מנהל כללי (בראשי תיבות: מנכ"ל) הוא אדם המחזיק במשרה ניהולית בגוף פרטי, ציבורי או ממשלתי. מעל למנכ"ל בהיררכיה הניהולית יכולים להימצא רק הדירקטוריון (בחברה עסקית), המייצג את הבעלים או את בעלי המניות, שבראשו עומד יו"ר הדירקטוריון; ועד ההנהלה (בעמותה או במלכ"ר אחר), המייצג את חברי העמותה; ופוליטיקאי, דוגמת שר או ראש עירייה או מועצה (בגוף ממשלתי או ציבורי), הנבחר על ידי הציבור. במדינות דוברות אנגלית ייקרא המנכ"ל CEO, קיצור של Chief Executive Officer, או Managing Director. לעיתים התואר המקביל למנכ"ל הוא President. כאשר מדובר במשרה ציבורית נקרא התפקיד Director General.
מנכ"ל של חברה פרטית הוא ראש החברה ועליו מוטלת האחריות הגדולה ביותר לביצועיה. עיקר פעילותו של המנכ"ל היא קבלת ההחלטות וקביעת אסטרטגיה להנהלת החברה, שעל פיהן יפעלו העובדים תחתיו. דאגתו של המנכ"ל נתונה לכול: החל במימון תפעולו השוטף של העסק, עבור בייצור המוצר (בחברה תעשייתית) ובניהול מערך העובדים ונכסיה של החברה, וכלה בשיווק המוצר.
קיים גם התואר "מנכ"ל משותף" (באנגלית, "Partner-CEO"). הגדרה זו ניתנת לכל אחד מראשי החברה (בדרך כלל, שניים) בארגונים בהם ישנם מספר מנהלים כלליים שווי זכויות וחובות.
התואר "מנכ"ל זמני" או "מנכ"ל בפועל" מתייחס לאדם שבעלי החברה מגייסים לראש צוות ההנהלה במקום מנכ"ל שהתפטר או כזה שפוטר, בדרך כלל לתקופה קצרה יחסית ולמטרה מוגדרת. תפקיד זה קיים בעיקר בארצות הברית ובאירופה (Acting CEO) ופחות בישראל.
סגנו של המנכ"ל הוא סמנכ"ל (ראשי תיבות של "סגן מנהל כללי"). כאשר ישנם מספר סמנכ"לים, כל אחד יקבל תוספת לתואר בהתאם לתפקידו בארגון: "סמנכ"ל ייצור" הוא האחראי על הייצור, "סמנכ"ל שיווק" הוא האחראי על השיווק, "סמנכ"ל טכנולוגיות" הוא האחראי על הנושאים הטכנולוגיים, וכדומה.
מכונת גילוח

מכונת גילוח מודרנית מתוצרת פיליפס
מודעה על מכירת מכונת גילוח
חלקי סכיני גילוח פנימיים של מכונת גילוח
מכונת גילוח היא תער עם להב מסתובב או מתנודד. מכונת הגילוח אינה דורשת בדרך כלל שימוש בקצף גילוח, סבון או מים. סכין הגילוח עשוי להיות מופעל על ידי מנוע חשמלי קטן, המופעל על ידי סוללות או טעינה. מכשירם מודרניים רבים מופעלים באמצעות סוללות נטענות. לחלופין, לכמה מכונות גילוח מכניות מוקדמות מאוד לא היה מנוע חשמלי והיה צורך להפעיל אותן ביד, למשל על ידי משיכת חוט כדי להניע גלגל תנופה.
מכונות גילוח חשמליות מתחלקות לשתי קטגוריות עיקריות: נייר כסף או בסגנון סיבובי.
היסטוריה

האדם הראשון שרשם פטנט על סכין גילוח המופעל באמצעות חשמל היה ג'ון פרנסיס או'רורק, מהנדס אזרחי בניו יורק, אשר הגיש את הפטנט שלו ב-1898.
סכין הגילוח החשמלי הפעיל הראשון הומצא בשנת 1915 על ידי המהנדס הגרמני יוהאן ברוקר. יצרנים אחרים הלכו בעקבותיו, כמו היצרן האמריקאי Col. יעקב שיק (מייסד חברת שיק) שרשם פטנט על סכין הגילוח החשמלי הראשון שלהם בשנת 1930. תאגיד רמינגטון ראנד פיתח את סכין הגילוח החשמלי המשוכלל, ויצר לראשונה את סכין הגילוח החשמלי[דרוש מקור] בשנת 1937. ממציא חשוב נוסף היה פרופסור אלכסנדר הורוביץ, ממעבדות פיליפס בהולנד, שהמציא את הרעיון של סכין הגילוח החשמלי המסתובב (סיבובי). אשר יש לו ראש גילוח המורכב מסכינים שחותכים את השיער הנכנס לראש סכין הגילוח בגובה העור. רולנד אולמן (גר') מחברת בראון בגרמניה היה ממציא נוסף שהיה גורם מכריע לפיתוח סכין הגילוח החשמלי המודרני. אולמן היה הראשון שהוסיף אלמנטים של גומי ומתכת במכונות גילוח ופיתח יותר מ-100 סכיני גילוח חשמליים עבור בראון. במהלך הקריירה שלו אולמן הגיש יותר מ-100 פטנטים על חידושים בהקשר של מכונות גילוח חשמליות. היצרנים הגדולים מציגים שיפורים חדשים במנגנון תספורת של מוצריהם מדי כמה שנים. כל יצרן מוכר מספר דורות שונים של מנגנון חיתוך בו זמנית, ולכל דור מספר דגמים עם תכונות ואביזרים שונים כדי להגיע לנקודות מחיר שונות. השיפורים במנגנוני החיתוך נוטים 'לזלוג' לדגמים במחירים נמוכים יותר לאורך זמן.
היסטוריה > סכיני גילוח חשמליים המופעלים באמצעות סוללה

בסוף שנות ה-40 נכנסו לשוק סכיני הגילוח החשמליים הראשונים שהופעלו באמצעות סוללות. בשנת 1960, רמינגטון הציגה את סכין הגילוח החשמלי הנטען הראשון המופעל באמצעות סוללות. סכיני גילוח חשמליים המופעלים על ידי סוללות היו זמינים באמצעות סוללות נטענות חתומות בתוך המארז של סכין הגילוח, בעבר ניקל קדמיום או, לאחרונה, ניקל מתכת הידריד. כמה מכונות גילוח מודרניות משתמשות בסוללות ליתיום-יון (שאינן סובלות מהשפעת זיכרון. למכונת גילוח העובדת על סוללה אטומה יש התקני טעינה מובנים או חיצוניים. מכשירי גילוח מסוימים עשויים להיות מתוכננים לחיבור ישירות לשקע בקיר עם כבל מתנדנד או קופץ, או שיש להם כבל זרם חלופין נתיק. למכשירי גילוח אחרים יש יחידות בסיס נטענות שמתחברות לשקע זרם חלופין ומספקות זרם ישר במגעי הבסיס (מבטל את הצורך בממיר זרם חלופין לזרם ישר להיות בתוך סכין הגילוח, מה שמפחית את הסיכון להתחשמלות). על מנת למנוע כל סיכון להתחשמלות, מכונות גילוח המיועדות לשימוש רטוב בדרך כלל אינן מאפשרות שימוש בכבלים ולא יופעלו עד ניתוק כבל מתאם הטעינה או הסרת מכונת הגילוח מבסיס הטעינה.
היסטוריה > מכונת גילוח או פאטר

מכונת גילוח חשמלית (רייזר) ופאטר (טרימר) הם בעצם אותם מכשירים לפי מבנה. אך ההבדל העיקרי בין שניהם הוא מבחינת השימוש שלהם והלהבים שהם מגיעים איתם.
מכונות גילוח חשמליות מיוצרות במיוחד למתן גילוח נקי. יש להן פחות כוח סוללה אבל הן חזקות יותר בגזירת שיער. פאטר לעומת זאת, אינו מיועד לגילוח נקי. הוא מגיע עם מסרקים מיוחדים המותקנים עליו ומסייעים בטיפוח נכון ובגיזום של הזקן לצורות ולגדלים הרצויים.
מכונות גילוח חשמליות עמידות במים ורטוב/יבש

מכונות גילוח חשמליות מודרניות רבות עמידות במים, מה שמאפשר למשתמש לנקות את מכונת הגילוח במים. על מנת להבטיח בטיחות חשמלית, יש לנתק ממנו את כבל הטעינה/חשמל של מכונת הגילוח לפני ניקוי היחידה באמצעות מים.
מכונות גילוח מסוימות מסומנות כ"רטוב/יבש", כלומר ניתן להשתמש ביחידה בסביבות רטובות, לגילוח רטוב. דגמים כאלה תמיד מופעלים על סוללה ובדרך כלל האלקטרוניקה לא תאפשר הפעלת היחידה בזמן שמתאם הטעינה מחובר לחשמל. זה הכרחי כדי להבטיח בטיחות חשמלית, שכן זה יהיה לא בטוח להשתמש במכונת גילוח מחוברת באמבטיה או במקלחת.
בהלכה היהודית

נאמר בספר ויקרא בפרשת קדושים בהתייחס "אֶל כָּל עֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל":
לֹא תַקִּפוּ פְּאַת רֹאשְׁכֶם, וְלֹא תַשְׁחִית אֵת פְּאַת זְקָנֶךָ.
עם המצאת מכונות הגילוח התעורר בין פוסקי ההלכה הדיון על היתר השימוש בהן לגילוח הלחיים והזקן ("פאת הזקן"), בעיקר על בסיס ההבחנה בין תער, האסור בשימוש, לבין מספריים, המותרים. רבים מן הפוסקים נטו להחשיב את מכונת הגילוח כתער, מפני שהיא חותכת את השיער עד סמוך מאוד לעור. ולדעת כמה מגדולי הפוסקים בימינו עם שכלול המכונות המצב הורע מבחינה זו, כי הגילוח בהן קרוב יותר לעור הפנים. על החזון איש מסופר, שבדק אם המכונה מוחקת דיו שעל כף ידו, ומשראה שאכן כן - אסר את השימוש בה.
יש שהתירו את השימוש במכונה, בהנחה שבדרך כלל נשאר מעט מכל שערה, ובתנאי שהמתגלח לא יצמיד את המכונה לעור הפנים. יש שהדגישו שלאחר הגילוח צריך שניתן יהיה לחוש במגע היד את שאריות השיער.
לפי דעה שלישית בחלק מהמכונות מותר גם להצמיד את המכונה לעור. הדעה הזאת עושה הבחנה בין השחתה בתער למכונת גילוח מהסיבות הבאות:
ההבדל העיקרי בין השחתה לבין מספריים איננו אורך השיער הנשאר, אלא צורת הפעולה, האם הסכין חותכת שערות רבות בבת אחת, כמו בתער, או מספר שערות מוגבל, כמו במספריים. לפי זה, במכונות שבהן הסכין חותכת שערה אחרי שערה באופן ממוקד - אין זו "השחתה", גם אם התוצאה הסופית זהה לגילוח בתער.
גילוח חייב להיות מכשיר היכול לגלח את כל הגוף, אפילו שערות ארוכות, ולמכונת גילוח אין את היכולת הזאת.[הרב נחום רבינוביץ' בספרו מלומדי מלחמה]
גילוח במכונת גילוח אינו מוגדר הלכתית כתער אלא 'מספרים כעין תער' - ההבדל מבוסס על פסיקתו של השולחן ערוך "אינו חייב על השחתת פאת הזקן אלא בתער אבל במספרים מותר אפילו כעין תער" ההיתר הזה נותן חשיבות לטכניקת הפעולה ולא התוצאה. בתער רגיל ישנו סכין אחד המבצע את פעולת החיתוך של השערה לעומת זאת במכונת גילוח משתתפים מספר אלמנטים בפעולת החיתוך (סכין ורשת).
גילוח במכונת גילוח אינה חיתוך אלא טחינה.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
הערות שוליים

↑  ABC der Deutschen Erfindungen. Reportage von Dorothee Ott und Kristine von Soden. Hessischer Rundfunk, 23. December 2010.(באנגלית)
↑  "יעקב שיק ממציא סכין הגילוח החשמלי". ConnecticutHistory.org. 13 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)(באנגלית)
↑  U.S. Patent 1,757,978 (באנגלית)
↑  "A History of Braun Design, Part 1: Electric Shavers - Core77". Core77 (באנגלית). נבדק ב-2017-10-22.
↑  Terstiege, Gerrit, ed. (2009). The making of design: from the first model to the final product. Basel: Birkhäuser. ISBN 9781299719897. OCLC 852656502.
↑  GmbH, Frankfurter Allgemeine Zeitung (2010-12-27). "Braun-Ausstellung: Elektrisch und trocken gegen 15.000 Barthaare". FAZ.NET. נבדק ב-2017-10-22.(באנגלית)
↑  "Google Scholar". scholar.google.ch. נבדק ב-2017-10-22.(באנגלית)
↑  Electric Shaver Museum. Pedewei.home.xs4all.nl. Retrieved on 2012-09-14.(באנגלית)
↑  Brett (2014-06-25). "Art of Manliness Sacrilege! My Year-Long Experiment With Using an Electric Razor". The Art of Manliness (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-04-23.
↑  ספר ויקרא, פרק י"ט, פסוק כ"ז
↑  שו"ת משפטי עוזיאל יורה דעה סימן כג.
↑  רבי ישראל מאיר הכהן ("החפץ חיים") בספרו 'ליקוטי הלכות' על מסכת מכות, עמ' 28, כתב: "המאשינקע (=המכונה) החדשה שמספרין בה... שמגלחין ממש כתער ותולש השיער לגמרי ולא נשאר מאומה - המספר בם את זקנו לכאורה עובר על מה שכתוב 'ופאת זקנם לא יגלחו', ושומר נפשו ירחק מזה מאד". 
רבים הבינו שהכוונה למכונות הגילוח, אך יש הסוברים שהכוונה לסכין הגילוח המודרני, מסוג safety razor, שהומצא באותה תקופה. ראו: הרב יהודה פפויפר, מכונת גילוח בהלכה, תש"ע, פרק ב (עמ' נד-סט), באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). הרב יצחק מרדכי רובין, "מהי המאשינקע שהחפץ חיים אסר לגלח עמה את שערות הזקן", היכלא יא, ירושלים: קהילת בני תורה - הר נוף, תשפ"ג.
↑  שו"ת שבט הלוי חלק ד סימן צו. שו"ת מנחת יצחק חלק ז סימן סג
↑  הרב צבי פסח פרנק, מובא בשו"ת חלקת יעקב, חלק ב סימן קלג.
↑  חוברת "סם חיים - בעניין מכונות הגילוח, דעת גדולי ישראל", ירושלים תשס"א, עמ' ל
↑  הרב שבתי רפפורט, תחומין יג, עמ' 200 ואילך, על פי הכתב והקבלה ויקרא יט, כז. קישור למאמר באתר צומת.
↑  לשאלת כשרות מכונות הגילוח, באתר www.zomet.org.il
↑  רבי יוסף קארו, קפא סעיף י, שולחן ערוך, יורה דעה, שולחן ערוך
↑  הרב ישראל רוזן, לשאלת כשרות מכונות הגילוח, תחומין כב, עמ' 447
↑  מובא במאמרו של הרב עובדיה יוסף טולדנו
מכונת גילוח המופעלת על ידי קפיץ
סוללת ניקל מתכת-הידריד הסטנדרטית בגודל AA (600 מיליאמפר/שעה) מולחמת במקומה, מה שמרתיע את החלפת המשתמש.
מכונת גילוח חשמלית שעובדת ישירות ממתח ותדר הרשת (רוסיה)
מכונת גילוח ישנה מתוצרת בראון
מעוף הדבורה

| --- | --- |
: מעוף הדבורה - להאזנה 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
מעוף הדבורה (או זמזום הדבורה, ברוסית: Полёт шмеля), יצירה תזמורתית מהתקופה הרומנטית מאת המלחין ניקולאי רימסקי-קורסקוב. נכתבה במקור כסיום למערכה השלישית באופרה "סיפורו של הצאר סלטאן" שנכתבה בשנים 1899–1900, אך מבוצעת בעיקר כיצירה נפרדת מהקשרה האופראי.
על היצירה

היצירה נכתבה על פי אגדה מאת אלכסנדר פושקין. הדבורה היא בעצם נסיך מכושף שמנסה להגיע אל אביו הצאר שאינו יודע שהוא בחיים, לאחר שציווה להרחיק את אמו ואותו בהיותו תינוק ולזרוק אותם בתוך חבית לים.
מבנה היצירה

כפי שמעיד עליה שמה, ייחודה של היצירה בקו המלודי, המהיר והכרומטי, המחקה את קול זמזום הדבורה. מוטיב זה חוזר על עצמו שוב ושוב בהבדלים של מספר טונים.
פרט למוטיב הזמזום, נעשה ביצירה שימוש בלייטמוטיבים השייכים לדמותו של הנסיך גווידון מסיפור האופרה. הקו הכרומטי עצמו הוא פיתוח של לייטמוטיב אחד (באיור 1, מוצג קו ה"זמזום" הכרומטי מתחת ללייטמוטיב), והשני (איור 2) משמש כקטע ביניים בין החזרות השונות על מוטיב הזמזום.
עיבודים

מעוף הדבורה זכה לעיבודים רבים לכלי סולו שונים ובסגנונות שונים כמו רוק ופופ. בין השאר בוצעה היצירה בפסנתר (עובד על ידי רחמנינוב), בכינור, בגיטרה חשמלית בליווי תזמורת, בגיטרה בס, בחליל צד, בטובה, בחצוצרה, בטרומבון, מרימבה ובשירת א-קפלה. בעיבוד לפסנתר מבוצע הקטע על ידי הגיבור הראשי בסרט "ניצוצות" ובעיבוד לחצוצרה הוא מושמע בסרט "להרוג את ביל".
יצירה קלאסית נוספת המחקה את מעוף הדבורה היא "הדבורה" של המלחין הגרמני פרנסואה שוברט.
בשנת 1988 להקת המטאל האמריקאית מנוואר הוציאה שיר אינסטרומנטלי בשם Sting of the Bumblebee באלבום Kings of Metal, שמבוסס על המנגינה של רימסקי-קורסקוב.
מנהל מחלקה (רפואה)

מנהל מחלקה בבתי חולים ובמוסדות רפואיים אחרים הוא הרופא הבכיר במחלקה והאחראי על הניהול הרפואי והאדמיניסטרטיבי שלה.
התפקיד והתואר הם חלק אינטגרלי של מבנה הרפואה האירופאית, בעיקר הגרמנית, שם נקרא מנהל המחלקה Chefarzt (בגרמניה) או Primarius (באוסטריה), או Primario (באיטליה).
בנוסף לתפקיד הניהולי, במידה והמחלקה מסונפת לאוניברסיטה כלשהי, נושא מנהל המחלקה בתפקיד המחנך ומורה בשטח התמחותו.
מנהל מחלקה אינו בהכרח פרופסור ולהפך. פרופסור הוא תואר אוניברסיטאי וקבלתו מאת פקולטה לרפואה בישראל מותנית במסלול אקדמי, הוראה, כתיבת מאמרים וניהול מחקר, או בפעילות קלינית-אקדמית, עבורה ניתנת הדרגה "פרופסור קליני".
מיזוראם

| --- | --- |
סמל מיזוראםסמל מיזוראם

 מדינה:  הודו הודו
 ראש השרים:  Pu Zoramthanga
 רשות מחוקקת:  האספה המחוקקת של מיזוראם 
 בירת המדינה:  אייזול
 שפה רשמית:  מיזו, אנגלית
 תאריך ייסוד:  20 בפברואר 1987 
 שטח:  21,081 קמ"ר (דירוג: 24)
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  1,097,206 (דירוג: 27, 2011)
  ‑ צפיפות:  42 נפש לקמ"ר (דירוג: 27, 2001)
 קואורדינטות:  23°22′N 92°48′E﻿ / ﻿23.36°N 92.8°E﻿ / 23.36; 92.8 
 אזור זמן:  UTC +5:30
 mizoram.gov.in
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מיזוראם (באנגלית: Mizoram) היא מדינה בהודו, אחת משמונה מדינות בצפון-מזרח הודו. היא מוקפת על ידי מיאנמר (בורמה) ומתחברת להודו רק בקצה הצפוני, לשלוש המדינות אסאם, מניפור וטריפורה. זו מדינה הררית שהייתה למדינה ה-23 בפדרציה ההודית בפברואר 1987, עד אז הייתה מחוז של אסאם. למיזוראם חשיבות אסטרטגית גדולה, בהיותה ממוקמת בין מיאנמר לבנגלדש, עם גבול באורך 722 ק"מ.
היסטוריה

כמו בשאר מדינות האזור, ההיסטוריה של השבטים השונים במיזוראם מסתורית. ככל הנראה שבטים אלו היגרו למדינה במהלך המאה ה-16. עד תקופת הראג' הבריטי השבטים התקיימו במין ממלכות אוטונומיות בחברה גרונטוקרטית. כפרים אלו התקיימו בעיקר מחקלאות.
בשנות ה-40 של המאה ה-19 הודו הבריטית הרחיבה את שלטונה לאסאם ובורמה. בעקבות פשיטות של שבטי מיזו על השטחים הבריטים פלשו הבריטים למיזו, והביאו אותה תחת שלטונם ב-1891. מבחינה רשמית, סביבת מיזוראם הפכה לחלק מהודו הבריטית בשנת 1895. בשנת 1898 האזור ההררי של מיזוראם הפך לחלק מאסאם כנפת הרי מיזו וגבולות אזורי השבטים השונים הוגדרו בבירור. אם זאת, לא נעשה מאמץ להחיל את החוק הבריטי באזור מבחינות אחרות, והמערכת הממשל המקומי שהונהגה בהודו ואסאם תחת חוק ממשלת הודו, 1935 לא הוחלה על האזור, שנותר להתנהל בשיטות המסורתיות. במחצית הראשונה של המאה ה-20 החל גל מיסיונריות נוצרית באזור זה.
לאחר עצמאות הודו בשנת 1947, החלו סכסוכים בין ראשי השבטים הרבים לבין השלטון הממשלתי. בעשרים השנים שלאחר מכן אף הוקמו מחתרות בדלניות. ב-1972 הייתה מיזוראם לטריטוריית איחוד, וב-1987 הפכה למדינה. בעשורים האחרונים חל שקט יחסי במיזוראם.
טופוגרפיה, גאוגרפיה ואקלים

במיזוראם נוף הרים גבעות תלולות מגוון. ההרים מתנשאים לגובה ממוצע של 1,000 מטר ומופרדים בנהרות רבים הזורמים דרומה ביוצרם נקיקים ועמקים רבים. הפסגה הגבוהה במיזוראם היא ההר הכחול (פוונגפוי) שגובהו 2,210 מטר.
האקלים במיזוראם מתון: הקיץ נעים והחורף קריר. הטמפרטורות הן 11–21 מעלות צלזיוס בחורף ו-20–29 בקיץ. כל האזור נתון תחת השפעת המונסון וגשם יורד בשפע בחודשים מאי-ספטמבר. ממוצע הגשם הרב שנתי עומד על 2,540 מ"מ. החורף יבש בדרך כלל.
עולם החי והצומח במיזוראם מגוון וניחן בשפע עצים ושיחים טרופיים המשגשגים באזור זה, ובמיוחד החיזרן (במבוק) הנתון לתופעת המאוטאם (Mautaam) - בשפת מיזו "מות החיזרן" - פריחה ומוות של כל החיזרן בשנה אחת כל 49 שנה, שבשנה העוקבת יש מכת חולדות המשמידה את כל היבול ולכן כל 49 שנה יש רעב גדול שלאורך ההיסטוריה גרם לרוב לפריצת מלחמות על משאבים זמינים.