stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבלה
התפתחות היסטורית > הקבלה משלהי המאה ה-20

כחלק מהתגברות העניין העממי הגלובלי במיסטיקה ובדת, זוכה גם הקבלה לפריחה מחודשת בישראל ובעולם, ואף בקרב מי שאינם יהודים. מאמיניה ואלה שרוצים ללמוד אותה, משתייכים לכל שכבות הציבור, והשפעתה ניכרת אף בקרב ידוענים מתעשיית הבידור. הדוגמה העיקרית היא השחקנית והזמרת מדונה, שחרטה על זרועה את האותיות העבריות "לאו", ואף הוסיפה לשמה את השם היהודי "אסתר". מדונה משתייכת ל"מרכז לקבלה" שהקימו בני הזוג קרן ושרגא ברג. ברג היה תלמידו של המקובל הרב יהודה צבי ברנדויין, מממשיכי דרכו של הרב אשלג. מרכז זה נמצא בלוס אנג'לס ומפעיל בנוסף כ-50 סניפים בעולם, ונחשב לגוף המרכזי המפיץ את לימודי הקבלה בעולם. אף הזמרת ומעצבת האופנה ויקטוריה בקהאם ובעלה שחקן הכדורגל דייוויד בקהאם נחשבים כקבליסטים, ושניהם קעקעו את המילים העבריות "אני לדודי ודודי לי הרעה בשושנים" וגם את המילים "ביחד לעולמי עד". אף הזמרת בריטני ספירס קעקעה את המילים "מהש" (ראשי תיבות של "מעולם הוא שמך") שנאמר בקבלה שהוא מסוגל לשמירה. נוסף להם הזמרת והשחקנית כריסטינה אגילרה קעקעה גם את המילים "אני לדודי ודודי לי הרעה בשושנים".
רובם המוחלט של הרבנים האורתודוקסים (ורבים מבין הזרמים האחרים) מתנגדים נחרצות לשימוש שעושים ב"מרכז לקבלה" ובארגונים דומים ללימוד תורת הקבלה. לטענתם הוא פופוליסטי ושטחי, ומהווה זילות של תורה זו וניתוקה משאר חלקי היהדות. היו אף רבנים שהוציאו פסקי הלכה האוסרים לימוד כזה. פסק ההלכה הבולט שבהם הוא זה של הרב עובדיה יוסף. הרב עדין אבן ישראל שטיינזלץ אף אמר בריאיון בערוץ הראשון כי היחס בין הקבלה הפופולרית לקבלה האמיתית הוא כמו היחס בין פורנוגרפיה לעומת אהבה. עמדה דומה מובעת גם על ידי רוב חוקרי הקבלה בישראל ובעולם, הטוענים כי ב"מרכז לקבלה" מלמדים תורת ניו-אייג' ולא קבלה ממש. גופים כמו יד לאחים או המרכז הישראלי לנפגעי כתות אף מגדירים תנועות קבליסטיות עממיות דוגמת זו של ברג או "בני ברוך" של מיכאל לייטמן ככתות. בתגובה, טענו אנשי "המרכז לקבלה" כי מדובר בקיבעון של הממסד.
התפשטות התופעה, שנהפכה לפופולרית מאוד, הובילה לפרסום מאמרי עיתונות רבים על "המרכז לקבלה" בעיתוני העולם. מלבד זאת נעשו גם מחקרים רבים על תופעת הקבלה החדשה בכלל והמרכז לקבלה בפרט. יש חוקרים המבקרים תופעה זו. כך למשל, טען החוקר יוסף דן, כי "מרבית המיסטיקה וה'קבלה' שנלמדים היום בישראל אין להם שום קשר לקבלה היהודית האותנטית וכי לאמיתו של דבר הם מבטאים את ניצחונה של "הקבלה הנוצרית", שהיא פירוש שונה ומעוות של הקבלה היהודית".
מילונים ואנציקלופדיות קבליות

בספרי הקבלה נוצרה שפה חדשה – שפה קבלית. שפה זו כוללת מילים חדשות וכן משמעויות חדשות למילים ולמושגים. במשך הדורות נכתבו חיבורים בצורת רשימות ערכים, מילון, מפתח או אנציקלופדיה העוסקים במושגי ובתכני הקבלה. בהם:
אור עיניים – רבי אליעזר צבי ספרין (תק"ץ–תרנ"ח)
אדרת אליהו – הרב אליהו דוד סלאטקי (תרנ"ט–תש"מ 1899–1980), ירושלים תשל"ד
אוצר הזוהר – הרב דניאל פריש, ירושלים תשל"ו, 4 כרכים
אור נערב, חלק שביעי – רבי משה קורדובירו
אור עיניים – רבי אליעזר צבי ספרין
ויאסף דוד (בסוף: קדמות ספר הזהר) – רבי דוד לוריא (1798–1855)
מאורי אור (בתוך ספר מאורת נתן) – רבי מאיר פופרש
מגן דוד – רבי דוד בן זמרא
מלון עברי קבלי – הרב אליהו כלפון, נוף איילון-שעלבים ה'תשנ"ח
מפתחות הזוהר ורעיונותיו – הרב חיים דוד הלוי, תל אביב תשל"א
ערכי הכינויים – רבי יחיאל היילפרין
ערכי הכינויים – רבי יעקב צמח
ערכי הכינויים – רבי משה זכות
פרדס רמונים (בתוך) – רבי משה קרודבירו
ציצים ופרחים – רבי יעקב עמדין
קהלת יעקב – רבי יעקב צבי יולס (1778–1825)
רגל ישרה – רבי צבי אלימלך שפירא
שערי אורה ושערי צדק – רבי יוסף ג'יקטיליה
שרשים (בסוף: החקירה, דרך אמונה) – רבי מנחם מענדל שניאורסון הצמח צדק
ראו גם

מושגי יסוד בקבלה
מקובל
מיסטיקה
מיסטיקה יהודית
פרדס (יהדות)
לקריאה נוספת

גרשם שלום, פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ו–1976
צחי וייס, ראשית הקבלה: חשיבה מחודשת , ירושלים: מוסד ביאליק, תשפ"ה–2024
יורם יעקבסון, מקבלת האר"י עד לחסידות, תל אביב : הוצאת משרד הביטחון
ישעיה תשבי, חקרי קבלה ושלוחותיה, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס
ישעיה תשבי, משנת הזוהר, כרכים א–ב, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ז–1957, תשכ"א–1961
משה אידל, קבלה – היבטים חדשים, תל אביב וירושלים: הוצאת שוקן, תשנ"ג–1993
משה חלמיש, מבוא לתורת הקבלה, ירושלים: הוצאת "ספרית אלינר" ההסתדרות הציונית, 1991
משה אידל, תורת הסוד. בתוך, ארתור א. כהן ופול מנדס-פלור (עורכים), אברהם שפירא (עורך המהדורה העברית), לקסיקון התרבות היהודית בזמננו: מושגים, תנועות, אמונות, הוצאת עם עובד, תל אביב, תשנ"ג, 1986, עמ' 542–560.
משה ויינפלד, יסודות נקביים בתיאורי האלהות הישראלית – הזיווג הקדוש והעץ המקודש, בית מקרא מ, 1995, עמ' 348–358
סליחה הרב, זה בסדר לשאול כמה שאלות? בעניין קבלה מעשית לחשים וקמיעות – הרב אביגדור אמיתי
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ס"ה, עמוד ב'
↑  משה ויינפלד, יסודות נקביים בתיאורי האלהות הישראלית – הזיווג הקדוש והעץ המקודש, בית מקרא מ, 1995, עמ' 348–349
↑  ראו למשל, תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ס"ז
↑  ויש המאחרים למאה השביעית ואף השמינית
↑  רונית מרוז, דר' רונית מרוז, ריאיון עם דב אלבוים
↑  פרופסור יהודה ליבס, כיצד נתחבר ספר הזוהר (ארכיון)
↑  הקדמת האדמו"ר מביאלא לספר מאורות האריז"ל, הוצאת מגמ"ה.
↑  מבשר טוב - משפט גרות מכון דברי בינה, תשס"ח.
↑  Hanegraaff, Wouter J. (1998), New Age Religion and Western Culture: Esotericism in the Mirror of Secular Thought
↑  הרב אלעזר פלקלש, שו"ת תשובה מאהבה, חלק א', סימן כו.
↑  הרב אליעזר ליפמן נויזץ, מי מנוחות, פרעסבורג תרמ"ד, דף מג ע"ב
↑  מכתב לפרופסור גרשם שלום
↑  להרחבה: George Y. Kohler,‏ The Discourse on Kabbalah in the Wissenschaft Des Judentums, 1820-1880. דה גרויטר, 2019.
↑  יוסף דן, Kabbalah: A Very Short Introduction, מבואות קצרים מאוד בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2007, עמ' 75.
↑  גילוי דעת של הרב עובדיה יוסף על לימוד הקבלה בימינו (ההתייחסות המפורשת לנושא מופיעה בפיסקה האחרונה בטקסט)
↑  הבית היהודי - עם הפרופ' הרב עדין שטיינזלץ | כאן 11 לשעבר רשות השידור, נבדק ב-2022-12-23בדקה 32:47
| ראשוני המקובלים בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| חוג פרובנס | אברהם בן דוד מפושקירה • יצחק סגי נהור • אשר בן דוד •  יהודה בר יקר |  |
| חוג גירונה | רמב"ן • עזרא ועזריאל בני שלמה • יעקב בן ששת |  |
| חוג קסטיליה | משה מבורגוס • טודרוס בן יוסף אבולעפיה |  |
| ספרד | יצחק אבן סהולה • יצחק אבן לטיף • ברוך התוגרמי • אברהם אבולעפיה |  |
| חוג הזהר | משה די ליאון • יוסף ג'יקטיליה • יוסף אנג'לט • בחיי בן אשר • יוסף בן שלום אשכנזי • יוסף הבא משושן הבירה •  דוד בן יהודה החסיד |  |
| בעקבות הזהר | יצחק דמן עכו • מנחם רקנאטי • שם טוב אבן גאון • יהושע אבן שועיב • פרץ הכהן |  |
ראשוני המקובלים נוספים
| קבלה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אבי"ע • ספירות • קליפות • אינסוף (קבלה) • תורת הצמצום • תורת השמיטות • עץ החיים • סדר השתלשלות • מעשה בראשית • מעשה מרכבה • מדיטציה יהודית • אסטרולוגיה קבלית • מיסטיקה יהודית • פרדס (יהדות) | תרשים עשר הספירות |
| ספרות | ספר יצירה • ספר הזוהר • ספר הבהיר • ספרות ההיכלות • ספר רזיאל המלאך • עץ חיים (ספר) | תרשים עשר הספירות |
| קטגוריות | קבלה • יהדות • מיסטיקה יהודית | תרשים עשר הספירות |
| אישים | רבי שמעון בר יוחאי • רבי יצחק סגי נהור • הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • רבי עזריאל בן מנחם • רבי משה בן נחמן • רבינו בחיי בן אשר • רבי משה קורדובירו • האר"י • רבי חיים ויטאל • רבי נפתלי כ"ץ • רבי יהונתן אייבשיץ • רבי יעקב עמדין • רבי חיים בן עטר • הרמח"ל • הגאון מווילנה • הרב שלום שרעבי • הרב חיד"א •  הרב נתן אדלר • הרב יעקב אבוחצירא • רבי יוסף חיים • הרב שלמה אלישיב • הרב ישראל אבוחצירא | תרשים עשר הספירות |
מושגים בקבלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293773005171  BNE: XX525854  BnF: cb119554900 (data)  GND: 4029105-4  LCCN: sh85018546  NDL: 01021378  NKC: ph114852 
כריכת ההוצאה הראשונה של ספר הזוהר, מנטובה, 1558
ציור של אילן הספירות המכונה 'עץ החיים' מהמאה ה-16 מתוך התרגום ללטינית של פאולו ריצ'יו ל"שערי אורה" של רבי יוסף ג'יקטיליה
שירת מרים

ערך זה עוסק במרים הנביאה. אם התכוונתם לשירת מרים מהברית החדשה, ראו .
שירת מרים מתוך ספר תהלים בולגרי מהמאה ה-14.
שירת מרים בקתדרלת סביליה
שירת מרים, ציור מעשה ידי ג'יימס טיסו.
שירת מרים היא הפסוק מתוך שירת הים שמרים הנביאה שרה עם בנות ישראל, כשניגנו ורקדו לאחר קריעת ים סוף. השירה מופיעה מיד אחרי שירת הים המלאה, ולפני סיפור מי מרה.
נוסח השירה

וַתִּקַּח מִרְיָם הַנְּבִיאָה אֲחוֹת אַהֲרֹן אֶת-הַתֹּף בְּיָדָהּ וַתֵּצֶאןָ כָל-הַנָּשִׁים אַחֲרֶיהָ בְּתֻפִּים וּבִמְחֹלֹת.

וַתַּעַן לָהֶם מִרְיָם שִׁירוּ לַ-ה' כִּי-גָאֹה גָּאָה סוּס וְרֹכְבוֹ רָמָה בַיָּם.
באחת ממגילות מדבר יהודה נמצא קטע הקודם לסיפור מי מרה. הקטע מיוחס בביקורת המקרא לחלקים שהושמטו משירת מרים ולא נכללו בנוסח המסורה של התורה: ”בזית על... (חסר) כי גאה גאה... (חסר) גדול אתה, מושיא את... (חסר) אבדה תקות שונה ונשכח... (חסר) אבדו במים אדירים... (חסר) ירוממכה למרומם כי ברית נתתה... (חסר)”.
תיאור הדברים

לאחר אמירת שירת הים על ידי משה רבינו ובני ישראל לוקחת מרים הנביאה אחותו של אהרון הכהן את התוף בידה ומיד כל הנשים יוצאות אחריה בתופים ובמחולות. על פי המדרש נשות ישראל הוציאו איתן תופים למדבר כיוון שידעו שעתיד הקדוש ברוך הוא לעשות איתן ניסים.
"ותען להם מרים" כמו בשירת הים, כשמשה אמר לאנשים לחזור אחריו, וכולם חזרו אחריו, כך גם בשירת הנשים, מרים אמרה וכל הנשים חזרו אחריה. מכילתאמס' שירה א, י. ראו גם רש"י על התורה}}: "שירו לה' כי גאה גאה, סוס ורוכבו רמה בים" (הדברים נאמרו בצורה דומה – משה עם הגברים בשירת הים).
על פי דברי הרא"ם (ממפרשי רש"י) מרים אמרה עם הנשים את כל השירה ולא רק פסוק אחד, אלא שהמקרא הסתמך על שירת משה שנאמרה לפני כן.
בפרשנות > הזכרת מרים כנביאה

המקום הראשון בתורה שבו מוזכרת מרים כנביאה הוא כאן בפרשת השירה. היו חילוקי דעות בין המפרשים, מתי החלה מרים להיות נביאה. לפי דברי התלמוד במסכת מגילה ובמסכת סוטה, מרים התנבאה בהיותה "אחות אהרון" בטרם לידתו של משה, כי עתידה אמה ללדת בן שיושיע את ישראל (ולכך מתוארת בפרשה כ"אחות אהרן" ולא כ"אחות משה".).
לעומת זאת הכלי יקר טוען כי רק עכשיו נעשתה נביאה (ולא לפני-כן), כיוון שבמעמד זה זכו גם הנשים לנבואה (כנאמר בחז"ל: "ראתה שפחה על הים, מה שלא ראו נביאים") ומרים הייתה הראשונה שנתנבאה, ומיד כל הנשים אחריה. לטענתו, מרים תוארה כ"אחות אהרון" ולא כאחות משה מפני שבנבואתה הייתה שווה לדרגת הנבואה של אהרון, אך לא לדרגת הנבואה של משה. כך עולה גם מפרשנותו הקדומה יותר של רשב"ם (מאה 12), המציין בפירושו למילה "נביאה" (שמות טו כ) "קורא בעל דברי שבח...". כמו כן הוא מסביר שמרים נקראת בפסוק זה אחות אהרון כי "על שם הבכור קורא אחות, כמו שפירשתי אצל: אחות נביות (רשב"ם בראשית כ"ח ט') ואחות לוטן (רשב"ם בראשית ל"ו כ"ב). וכשני הפרושים הללו הסביר גם רבי אברהם בן הרמב"ם.
בפרשנות > בתופים ובמחולות

בפירוש המילה "מחולות" יש כמה דעות במפרשי התורה: במשמעות העולה מפסוקים אחדים במקרא מחולות הם ריקודים. לפי פסוקים אחרים במקרא ובדברי המכילתא דרבי ישמעאל גם כן, המשמעות של המילה "מחולות" אינה ריקודים אלא כלי נגינה בדומה לתופים. פרשנות מדרשית מציע הכלי יקר ולפיו מדובר במחילת עוון.
בפרשנות > ותען להם מרים

התורה כותבת את מענה מרים לנשים בלשון זכר, ולא כראוי בלשון נקבה "להן". הרמב"ן לומד מכך שהנשים ענו למשה ולבני ישראל, כלומר, השירה הייתה משותפת לכולם. פרשנים רבים אחרים הציעו פירושים דרשניים לכך. למשל, בטעם הדבר כותב הכלי יקר כיוון שהנשים הגיעו למדרגת האנשים בהשגת הנבואה, לכן נאמר להם כמדבר אל גברים כמו שנאמר בנביא ירמיה שלעתיד לבוא "נקבה תסובב גבר".
בפרשנות > מעלות על שירת הגברים

הרב קלונימוס קלמן אפשטיין בספרו מאור ושמש לומד מהפסוקים כי הנשים שרו לפני הגברים: שאצל הגברים כתוב "וישע ה' . . וירא ישראל את מצרים מת על שפת הים" ורק לאחר שראו את המצרים מתים נאמר: "אז ישיר משה". ואילו בשירת מרים כתוב: "כי בא סוס פרעה ורכבו ופרשיו בים" רק ראו שטבעו בידם מיד "ותיקח מרים הנביאה".
מקומה בתורה כפרשייה נפרדת

בספר התורה מופיעה פרשה זו אחרי פרשת שירת הים כפרשה נפרדת, בתחילתה כפרשה פתוחה ובסיומה כפרשה סתומה.
בעלי התוספות מסבירים שהפרשה מופיעה בתורה כפרשה נפרדת, כדי להראות את חשיבותה, ולהורות שאינה טפילה לפרשה הקודמת - פרשת שירת הים, ובלשונם: "פרשה זו פתוחה שלא לערב את שירת מרים על הראשונה, שלא לעשותה טפילה ועראי אלא כדאי היא לעצמה להיות שירה חשובה".
רבינו יואל מבעלי התוספות כותב: "'ותיקח מרים הנביאה אחות אהרן' פרשה זו פתוחה ויש בה שני פסוקים ותיבותיהם כ"ו כמנין יקו"ק שהוא כ"ו". כלומר, שפרשה זו כוללת שני פסוקים בלבד ויש בה 26 תיבות כמניין הגימטריה של שם הוי"ה. בביאור זה אנו מוצאים להורות על ייחודיותה וחשיבותה של פרשה מקראית זו מעצם מהותה, מתוקף העובדה ששם ההוויה חתום בה.
מנהגים

לפי נוסח תימן הבלדי, שירת מרים נאמרת בפסוקי דזמרא לאחר שירת הים ואחריה פסוקי פרשת מי מרה ולאחר מכן קטע "רפאני", שהוא עוד רצף פסוקי שבח, בדומה ל"יהי כבוד". לפי הנוסח השאמי לעומת זאת, היא נאמרת רק בימים בהם נקראת בתורה שירת הים.
בתרבות

חנן בן ארי שר את השיר "ותיקח מרים".
ראו גם

שירת הבאר
שירת דבורה
תוף מרים
לקריאה נוספת

יהודה טאוב, שירת מרים - אם השירה בישראל.
הערות שוליים

↑  ראה בפיסקה פרשת מרים#מקומה בתורה כפרשייה נפרדת
↑  Ariel Feldman, The Song of Miriam, Journal of Biblical Literature, 2013, in JSTOR
↑  מכילתא מס' שירה י. ראו גם רש"י על התורה, פרשת בשלח פרק ט"ו, פסוק כ, ד"ה "בתופים ובמחולות".
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף כ"ז, עמוד ב'
↑  דבריו מובאים גם בשפתי חכמים על הפסוק (אות מ, במקראות גדולות החדש שבמהדורת עוז והדר).
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ד, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף י"ב, עמוד ב'–דף י"ג, עמוד א'
↑  מכילתא דרבי ישמעאל מס' שירה ג
↑  ראו גם בפירוש האברבנאל.
↑  פירוש רבי אברהם בן הרמב"ם לתורה, שמות, טו, כ
↑  מכילתא דרבי ישמעאל, מהדורת הורוביץ, בשלח, מסכתא דשירה, פרשה י, עמ' 151, ומקבילות
↑  פרק לא, פסוק כא.
↑  תוספות השלם (תוספות על התורה), חלק ז, עמוד רמג, אות ג.
↑  ספר הרמזים לרבינו יואל על התורה, שמות, טו, כ, עמוד רנו.
↑  חנן בן ארי, ותיקח מרים, באתר יוטיוב.
| ספר שמות |
| --- | --- | --- |
| פרשת שמות | גזירות פרעה • שעבוד מצרים • משה בתיבה • בתיה בת פרעה • בריחת משה למדין • הסנה הבוער • צפורה במלון • משה בארמון פרעה |  |
| פרשת וארא | עשר מכות מצרים • מכת דם • מכת צפרדע • מכת כינים • מכת ערוב • מכת דבר • מכת שחין • מכת ברד |  |
| פרשת בא | מכת ארבה • מכת חושך • פסח מצרים • מכת בכורות • יציאת מצרים • קידוש בכורות • תפילין |  |
| פרשת בשלח | עמוד הענן ועמוד האש • קריעת ים סוף • שירת הים • שירת מרים • מרה • אילם • מן • פרשת המן • תחום שבת • מסה ומריבה • רפידים • מלחמת עמלק |  |
| פרשת יתרו | יתרו וצפורה • עצת יתרו • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לא תעשון אתי |  |
| פרשת משפטים | עבד עברי • אמה עברייה • חובל • נזקי בהמה (קרן, שן ורגל) • נזקי בור • נזקי אש • גנבה והבא במחתרת • דיני שומרים • מפתה • כל אלמנה ויתום לא תענון • טרפה • אחרי רבים להטות • ברית האגנות • לוחות הברית |  |
| פרשת תרומה | בניית המשכן • ארון הברית • הכפורת • הכרובים • השולחן • המנורה • יריעות המשכן • קרשי המשכן • האדנים • הפרוכת • מזבח הנחושת • קלעי חצר המשכן. |  |
| פרשת תצוה | הדלקת הנרות במקדש • בגדי כהונה • קורבן התמיד • שבעת ימי המילואים • חנוכת המשכן • מזבח הזהב |  |
| פרשת כי תשא | מחצית השקל • כיור הנחושת • קטורת הסמים • שמן המשחה • חטא העגל • שבירת הלוחות • שלש עשרה מידות הרחמים • קרינת פני משה |  |
| פרשת ויקהל | יריעות המשכן • קרשי המשכן • הארון • השולחן • המנורה • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • כיור  • קלעי החצר |  |
| פרשת פקודי | סיכום הקמת המשכן • חנוכת המשכן |  |
| דמויות בספר | שפרה ופועה • עמרם • יוכבד • משה • אהרן • מרים הנביאה • פרעה • בתיה • יתרו • צפורה • נחשון בן עמינדב • יהושע בן נון • בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
המשחרים

| --- | --- |

הלהקה ב-1965
 מקום הקמה:  מלבורן 
 מוקד פעילות:  מלבורן, אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  1962–1968 1975–1988 1992–2022
 סוגה:  פולק, פופ
 חברת תקליטים:  Columbia (EMI) קפיטול רקורדס W&G Records
 פרסים והוקרה:  איש השנה של אוסטרליה (1967) 
 www.theseekers.com.au
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ודית' דרהאם את'ול גאי קית' פוטגר ברוס וודלי
 
המשחרים (באנגלית: The Seekers) היא להקת פופ אוסטרלית שהגיעה לשיא הצלחתה באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20. הלהקה, שהושפעה ממוזיקת הפולק האמריקאית, הוציאה מספר להיטים גדולים והייתה להקת הפופ האוסטרלית הראשונה שהגיעה לראש מצעדי הפזמונים בבריטניה ובארצות הברית. הדמות הבולטת בלהקה הייתה הסולנית, ג'ודית' דרהאם, בעלת הקול הגבוה והצלול, שהמשיכה לאחר פירוק הלהקה לקריירה בתחום הג'אז. בשנות הצלחתה, נשלט עולם מוזיקת הפופ האנגלי על ידי להקות הביטלס והרולינג סטונז שנתפסו על ידי קהלים רחבים כאיום על הממסד. הופעתם של "המשחרים", שהיו לא מאיימים, מסודרים בהופעתם ומלאי שמחת חיים, קסמה לקהל רחב שהיה בעל מאפיינים שמרניים יותר. לאחר שב-1968 התפרקה הלהקה, שבה והתאחדה מספר פעמים למסעי הופעות בשנות ה-90 ובשנות האלפיים.
ההרכב בו התפרסמו המשחרים היה:
ג'ודית' דרהאם - סולנית, פסנתר וטמבורין
את'ול גאי - קונטרבס ושירה
קית' פוטגר - גיטרה 12 מיתרים, בנג'ו ושירה
ברוס וודלי - גיטרה, מנדולינה, בנג'ו ושירה
הקמת הלהקה

שלושת הגברים חברי הלהקה, את'ול גאי, קית' פוטגר וברוס וודלי (ילידי 1940, 1941 ו-1942 בהתאמה), למדו בבית ספר אחד במלבורן, אם כי במחזורי גיל שונים. הם היו מעורבים בסוף שנות ה-50 בשתי להקות שונות שניגנו חומרים של אמנים שונים (למשל: באדי הולי ואדי קוקרן). כשלהקות אלו התפרקו, הם הקימו להקה חדשה, "The Escorts", בה היו חברים שלושתם וזמר בשם קן ריי. ב-1963 עם הגידול בפופולריות מוזיקת הפולק גם באוסטרליה, שינו את שמם ל-"The Seekers".
הקמת הלהקה > גיבוש ההרכב הסופי

בסוף 1963 הם פגשו את ג'ודית' דרהאם (ילידת 1943) שעבדה במשרד הפרסום בו עבד גם חבר הלהקה, את'ול גאי. דרהאם, שקיבלה חינוך מוזיקלי קלאסי ונועדה לשיר באופרה, נטתה בנעוריה אחר מוזיקת הג'אז והספיקה להופיע ולהקליט תקליט אחד בליווי הרכב הג'אז "Frank Traynor's Jazz Preachers", עוד בטרם חברה ל"משחרים". תחילה היא צורפה כחברה חמישית בהרכב, אך במהרה עזב הזמר ריי את הלהקה לאחר שלטענתו, פגעו הופעותיה בחיי הנישואים שלו, וכך התגבש ההרכב בו התפרסמה מאוחר יותר הלהקה. צירופה של דרהאם הביא מיידית לחוזה הקלטה עם חברת תקליטים אוסטרלית ובסוף 1963 יצאה אלבום הבכורה של הלהקה, "Introducing The Seekers".
הקמת הלהקה > בדרך לבריטניה

בסוף 1964 קיבלה הלהקה הצעה קוסמת, לשמש כלהקת בידור באוניית שעשועים. חברי הלהקה התפטרו ממשרותיהם והפליגו לכיוון אנגליה, שם תכננו לשהות 10 שבועות בטרם יעלו שוב על סיפון אוניית השעשועים. בעודה באוסטרליה, שלחה הלהקה לאמרגן אנגלי הקלטות של שיריהם וסרטון של הופעתם בטלוויזיה האוסטרלית, מתוך תקווה שיוכלו להופיע בעת שהותם באנגליה. כשהגיעו ללונדון גילו כי כבר אורגנו עבורם הופעות ואף השתתפות בתוכנית טלוויזיה בריטית. מיד עם הגעתם הקליטו את אלבומם השני, "The Seekers". התקליט הכיל בייחוד גרסאות כיסוי לשירי עם מוכרים כגון: "Danny boy", "וולסינג מתילדה", ו-"Five hundred miles".
הצלחה ופירוק > הצלחה בבריטניה

תוך כדי ההופעות באנגליה, הם הקליטו עם חברה בת של EMI שני תקליטונים. סוכנם החדש, אדי ג'ארט, הפגיש אותם עם טום ספרינגפילד (אחיה של דאסטי ספרינגפילד, שניהם היו חברים באותה עת בלהקת הספרינגפילדס) והוא הפך למפיק המוזיקלי ולכותב השירים שלהם. בסוף 1964 הם הקליטו את השיר "I'll Never Find Another You". תחילה, לא נטה ה-BBC לשדר את השיר, כיוון שמדובר היה בלהקה אלמונית. אולם, לאחר שהשיר צבר פופולריות תוך שהוא מושמע בתחנות פירטיות, החל גם ה-BBC לשדר אותו ובפברואר 1965 הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבריטי. מאוחר יותר הגיע השיר למקום הרביעי במצעד הלהיטים בארצות הברית.
מיד אחרי הלהיט הראשון, יצא לאור להיטם השני, "A World of Our Own", שהגיע למקום השלישי בבריטניה ולמקום ה-19 בארצות הברית, ואף תורגם לעברית על ידי אהוד מנור, בשם "עולם רק שלי ושלך". ההרמוניות הקוליות, קולה הצלול והמעט אופראי של הסולנית והתדמית הבלתי מאיימת של הלהקה הפכו אותה לחביבת הקהל הרחב ואף הממסד והם זכו גם להופעות בטלוויזיה. להיטם השלישי, "The Carnival Is Over" הגיע במהירות לראש המצעד הבריטי והיה ללהיטם המצליח ביותר עד לאותה עת. במהלך 1965 כתבו ללהקה גם פול סיימון שעשה תקופת הפסקה מסיימון וגרפונקל בלונדון וברוס וודלי, היחיד מבין חברי הלהקה שכתב שירים ולחנים באותה עת. שירים נוספים שלהם הצליחו באנגליה, ארצות הברית ובמיוחד באוסטרליה, בה נהנו מאהדה ציבורית נרחבת. במקביל להצלחתם, הוציאה הלהקה ב-1965 אלבום נוסף, השלישי במספר ללהקה, "Hide & Seekers", שלא כלל את להיטיהם. כמו באלבומם השני, הכיל האלבום גרסאות כיסוי לשירי עם כגון: "קומביה" ו-"Blowin' in the Wind". גם אלבומם הרביעי שיצא ב-1966, "A World of Our Own", כלל ברובו חומר לא מקורי ובנוסף לשיר הנושא המקורי, הורכב משירי עם (אמריקאים ברובם) ושירים של בוב דילן.
הצלחה ופירוק > חזרה לאוסטרליה ושוב בבריטניה

בתחילת 1966 שבה הלהקה לאוסטרליה וצילמה שם תוכנית "ספיישל" לטלוויזיה, "At Home With The Seekers". הלהקה הופיעה באתר הפתוח "Sidney Myer Music Bowl" שבמלבורן בפני 150,000 צופים. הם זכו במשאל של המגזין New Musical Express כאמנים החדשים הנבחרים ל-1966 והופיעו בארנה של ומבלי בקונצרט חגיגי שכלל גם את הביטלס, הרולינג סטונז, דאסטי ספרינגפילד והאנימלס.
בדצמבר 1966 צעד להיטם השישי, שירה של זמרת העם האמריקאית, מלווינה ריינולדס, "Morningtown Ride". השיר הופיע גם בשניים מאלבומיהם הקודמים, אך רק בצאתו כסינגל זכה להצלחה והגיע למקום השני בבריטניה. להיטם הגדול ביותר בארצות הברית היה השיר "Georgy Girl", שהיה שיר הנושא של הסרט "נערה ושמה ג'ורג'י" (בישראל הופץ הסרט בשם "ג'ורג'י"). הסרט יצא לאור ב-1966 והשיר הגיע למקום השלישי במצעד הבריטי במרץ 1967 ולמקום השני במצעד האמריקאי בפברואר 1967. השיר, שנכתב על ידי טום ספרינגפילד וג'ים דייל, והפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם הלהקה, היה אף מועמד לפרס האוסקר בקטגוריה "השיר המקורי הטוב ביותר".
הצלחה ופירוק > שוב באוסטרליה

במרץ 1967 חזרו "המשחרים" לסיבוב הופעות באוסטרליה. במסגרת סיבוב זה הופיעו שוב במלבורן ב-"Sidney Myer Music Bowl" אל מול קהל שיא של מעל 200,000 איש. הופעתם, שלוותה על ידי התזמורת הסימפונית של מלבורן, הוקלטה ונכללה במופע טלוויזיוני אוסטרלי מיוחד "The Seekers at Home and Down Under", שזכה למדרוג גבוה מאוד באוסטרליה. בשנת 1967 נבחרה הלהקה לתואר הלאומי "האוסטרלי של השנה" (אנ'). התואר הוענק ללהקה בעת שערכו מסע הופעות נוסף באוסטרליה שבמהלכו הוקלטו למופע טלוויזיוני נוסף ואף הוא זכה למדרוג גבוה מאוד.
הצלחה ופירוק > מופע פרידה

מאוחר יותר ב-1968, הודיעה דרהאם כי בכוונתה לפרוש מהלהקה וכי פניה לקריירת סולו. בעקבות כך הודיעה הלהקה על פירוקה העתידי. ב-7 ביולי 1968 ערכו "המשחרים" את הופעת הפרידה שלהם בלונדון. ההופעה שודרה בשידור חי בטלוויזיה על ידי ה-BBC וזכתה למדרוג גבוה מאוד. להופעת הפרידה קדם שבוע של הופעות במועדון הלונדוני "Talk Of The Town". אחת מההופעות הללו הוקלטה והפכה לאלבום בהופעה חיה, "The Seekers Say Goodbye Live From The Talk Of The Town". האלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הבריטי. עוד ביולי 1968, יצא אלבום נוסף ללהקה, אלבום האוסף, "The Seekers' Greatest Hits", שגם הוא זכה להצלחה גדולה והגיע בפברואר 1969 למקום הראשון בבריטניה.
הצלחה ופירוק > לאחר הפירוק

לאחר פירוק הלהקה נתקלו קריירות ההמשך של חלק מחבריה בקשיים. דרהאם אמנם הוציאה מספר אלבומים, חלקם בחברת EMI שהחתימה אותה, אולם אלו לא זכו להצלחה לה זכתה במסגרת הלהקה. קית' פוטגר הקים באנגליה להקה שנקראה "המשחרים החדשים", שניסתה להמשיך את הקו המוזיקלי של "המשחרים" וזכתה להצלחה בתחילת שנות ה-70. ברוס וודלי הוציא גם הוא מספר אלבומים אך התמקד בעיקר בכתיבת שירים, ביניהם השיר, "I Am Australian", שהפך מאז פרסומו ב-1987, לאחד מהשירים הפטריוטים המובילים והפופולריים באוסטרליה. בשנות ה-70 וה-80 התאחדו מספר פעמים חברי הלהקה ללא ג'ודית דרהאם שהוחלפה על ידי הזמרת לואיזה ויזלינג, לאחריה על ידי ג'ולי אנת'וני ולבסוף על ידי קארן נואלס. בחלק מהשנים הופיעו ללא ברוס וודלי שהוחלף על ידי באדי אינגלנד.
איחוד מחודש

בסוף 1992 התאחד ההרכב הקלאסי של "המשחרים" מחדש. ב-1993 הם יצאו למסע הופעות שכונה "מסע חגיגות ה-25 - יובל הכסף". המסע זכה להצלחה גדולה והלהקה נשארה יחד והמשיכה להופיע במשך 11 שנים עד 2004. במשך אותן שנים הם הופיעו באוסטרליה, ניו זילנד ואנגליה והוציאו גם אלבומים חדשים, ביניהם גם אלבום אולפן, "Future Road and Morningtown Ride to Christmas". ב-1995 הם זכו להיכנס להיכל התהילה של איגוד תעשיית ההקלטות באוסטרליה והדואר האוסטרלי הוציא לכבודם שני בולים.
הלהקה הופיעה בטקס הנעילה של המשחקים הפאראלימפיים בסידני (2000) ושרה את להיטם "The Carnival Is Over". ב-2006, לאחר שהפסיקה להופיע, קיבלה הלהקה בטקס חגיגי את מפתחות העיר מלבורן, מידי ראש העיר, ג'ון סו.
סולנית הלהקה ג'ודית דרהאם, נפטרה ב-5 באוגוסט 2022, בגיל 79.
הערות שוליים

↑  Australian of the Year
↑  חלק מהמקורות טוענים שהאלבום יצא עוד ב-1964. למשל, "כאן". אורכב מ-המקור ב-2012-09-17. נבדק ב-2009-12-12.
↑  How to fit four giants on to a postage stamp sheet, Australia Post
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011614401305171  BnF: cb13906430m (data)  ISNI: 0000 0001 1956 607X  LCCN: n91104243  MusicBrainz: 2c07a0d6-b71f-4530-8059-065137ee2a10  NKC: pna2011620151  NLA: 36038247  VIAF: 81145601932901321780   WorldCat (עם VIAF): 81145601932901321780
דוד אלבלה

| --- | --- |

ד"ר דוד אלבלה
 לידה:  1 בספטמבר 1886 בלגרד, ממלכת סרביה 
 פטירה:  4 באפריל 1942 (בגיל 55) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 שם לידה:  Давид Кову 
 מדינה:  ממלכת יוגוסלביה
 פעילות בולטת:  דיפלומט, ראש הקהל הספרדי של יהודי בלגרד
 השכלה:  לימודי רפואה באוניברסיטת וינה
 תואר:  דוקטור לרפואה
 מפלגה:  המפלגה העממית הרדיקאלית (אנ')
 בת זוג:  פרופסור פאולינה לבל-אלבלה
 
ד"ר דוד אלבלה (בסרבו-קרואטית: David Albala, בסרבית קירילית: Давид Албала;‏ 1 בספטמבר 1886, בלגרד, ממלכת סרביה – 4 באפריל 1942, וושינגטון די. סי., ארצות הברית) היה איש ציבור יהודי, רופא, קצין בצבא ממלכת סרביה, אחד מנציגי הממלכה לוועידת השלום בפריז, דיפלומט יוגוסלבי אשר כיהן כיושב ראש הקרן הקיימת ביוגוסלביה וכנשיא הקהילה הספרדית של יהודי בלגרד.