stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק
ראשית חייו > נישואים

ב-26 באפריל 1898, בקאן, נשא כריסטיאן לאישה את אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין. אלכסנדרינה הייתה בתם של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ושל אנסטסיה, בתו של מיכאיל ניקולאייביץ' ונכדתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה. הזוג הביא לעולם שני ילדים:
הנסיך פרדריק (1899–1972) לימים פרדריק התשיעי, מלך דנמרק.
הנסיך קנוד (1900–1976).
לזוג הצעיר ניתנה הרשות להתגורר בארמונו של כריסטיאן השמיני בארמון אמיליאנבורג בקופנהגן כמקום מגוריהם ובארמון סורגנפרי שמצפון לקופנהגן כמעון הקיץ שלהם. יותר מכך, ב-1898 קיבל הזוג את ארמון מרסילסבורג שבאורהוס כמתנת חתונה מהעם הדני. ב-1914, לאחר עלייתו לכס המלוכה בנה כריסטיאן את וילת קליטגרדן שבסקגן.
ראשית חייו > נסיך הכתר

ב-29 בינואר 1906, מת המלך כריסטיאן התשיעי ואביו של כריסטיאן עלה לכס המלוכה כפרדריק השמיני. כריסטיאן עצמו נעשה נסיך הכתר.
העלייה לכס המלכות

ב-14 במאי 1912 מת פרדריק השמיני לאחר שהתמוטט מקוצר נשימה כאשר צעד בפארק בהמבורג שבגרמניה. הוא עצר שם בדרכו מנופש בניס שבצרפת ושהה בעיר בעילום שם בדרכו חזרה לקופנהגן. כאשר הגיעה הידיעה על מות אביו היה כריסטיאן בקופנהגן והוא עלה לכס המלוכה ככריסטיאן העשירי.
משבר חג הפסחא של 1920

באפריל 1920 הצית כריסטיאן העשירי את "משבר חג הפסחא", ככל הנראה האירוע המכריע ביותר בהתפתחותה של הדמוקרטיה הדנית במאה העשרים. הגורם הישיר לעימות בין המלך לבין הממשלה נסב על סוגיית האיחוד בין דנמרק לבין שלזוויג, שהייתה פייף דני לשעבר ושאבדה לפרוסיה במהלך מלחמת שלזוויג השנייה. התביעות הדניות על האזור התמשכו גם למלחמת העולם הראשונה, שהתבוסה הגרמנית בה אפשרה לפתור את הבעיה. על פי תנאי חוזה ורסאי, השליטה על שלזוויג הייתה אמורה להיות מוגדרת על פי שני משאלי עם: אחד בצפון שלזוויג (דרום יוטלנד הדנית) והשני בשלזוויג המרכזית (כיום חלק ממדינת שלזוויג-הולשטיין שבגרמניה). קיומו של משאל עם בשלזוויג הדרומית לא עמד על הפרק, שכן היא נשלטה על ידי רוב גרמני ולאחר המלחמה נותרה חלק מגרמניה.
במשאל העם שנערך בצפון שלזוויג, הצביעו 75% מהמצביעים בעד איחוד עם דנמרק ו-25% בעד הישארות כחלק מגרמניה. בשאלה שהועמדה בפני המצביעים במשאל העם כל האזור נחשב כבלתי ניתן לחלוקה וכולו הועבר כיחידה אחת לדנמרק. בשלזוויג המרכזית, הייתה התוצאה הפוכה כאשר 80% הצביעו בעד סיפוח לגרמניה ורק 20% בעד איחוד עם דנמרק. בהצבעה זו, כל עיר החליטה על עתידה ובכל המקומות שלט הרוב הגרמני. לנוכח תוצאות אלו, הייתה הממשלה בראשותו של קרל תאודור זלה, נחושה בדעתה להמשיך בתהליך האיחוד עם צפון שלזוויג, בעוד ששלזוויג המרכזית הייתה אמורה להיוותר תחת שליטה גרמנית.
לאומנים דנים רבים חשו שלכל הפחות העיר פלנסבורג, שבשלזוויג המרכזית, צריכה לחזור לשליטתה של דנמרק ללא קשר לתוצאות משאל העם, בשל קיומו של מיעוט דני לא קטן שם ועקב השאיפה הכללית לראות את גרמניה מוחלשת בעתיד לבוא. כריסטיאן העשירי הסכים עם הרגשות הללו והורה לראש הממשלה זלה לשלב את פלנסבורג בתהליך האיחוד. בשל העובדה שדנמרק הייתה דמוקרטיה פרלמנטרית מאז 1901, חש זלה שהוא לא חייב לציית למצוות המלך. הוא סירב לקיים את הוראתו של כריסטיאן והתפטר כמה ימים לאחר חילופי דברים קשים עם המלך.
בסופו של דבר, פיטר כריסטיאן את שאר חברי הקבינט והחליף אותם בממשלה שמרנית. הפיטורים הציתו הפגנות וגרמו כמעט לאווירה מהפכנית בדנמרק ובמשך כמה ימים נראה עתידה של המלוכה הדנית לוט בערפל. לנוכח המצב, נפתח משא ומתן בין המלך לבין חברים מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית. כשהיה ברור לו שהוא ניצב בפני הפלה אפשרית של המשטר המלוכני בארצו, נסוג כריסטיאן העשירי מעמדתו, פיטר את הממשלה, ומינה ממשלת מעבר עד לעריכת בחירות כלליות מאוחר יותר אותה שנה.
הייתה זו הפעם האחרונה בה מונרך דני מכהן ניסה לנקוט בצעד פוליטי ללא תמיכה מלאה של הפרלמנט. בעקבות המשבר, קיבל כריסטיאן את תפקידו שקוצץ באופן משמעותי כראש מדינה סמלי.
תקופת מלחמת העולם השנייה

בשעה 4 לפנות בוקר, ב-9 באפריל 1940, פלשה גרמניה הנאצית לדנמרק במתקפת פתע, הכריעה את הצבא המלכותי הדני ואת הצי המלכותי הדני והשמידה את גיס התעופה של הצבא הדני. עד מהרה הבין כריסטיאן העשירי שדנמרק נמצאה במצב בלתי אפשרי. שטחה ואוכלוסייתה היו קטנים מדי כדי לעמוד בפני גרמניה במשך כל תקופה ממושכת שהיא. הטופוגרפיה השטוחה שלה הקלה על טנקי הפאנצר הגרמניים לשעוט דרכה. חצי האי יוטלנד, לדוגמה, נכבש על ידי טור קצר של פאנצרים שתקפו אותו מכוון שלזוויג-הולשטיין שמדרום לו. שלא כמו שכנותיה, לדנמרק אין רכסי הרים בשטחה, שמהם יכולים לפעול כוחות התנגדות. ללא סיכוי להתנגדות למשך כל זמן שהוא, ולנוכח האיום של הפצצת האוכלוסייה האזרחית בקופנהגן על ידי הלופטוואפה, וכשרק אחד מהגנרלים של הצבא הדני תמך בהמשך הלחימה, נכנעו כריסטיאן העשירי וכל הממשלה בשעה 6 בבוקר, בתמורה לשמירה על עצמאות פוליטית בענייני פנים. כך החל הכיבוש הגרמני של דנמרק, שנמשך עד 5 במאי 1945.
בניגוד לאחיו, הוקון השביעי, מלך נורווגיה ולוילהלמינה, מלכת הולנד, גאורגיוס השני, מלך היוונים, שארלוט, הדוכסית הגדולה מלוקסמבורג, פטר השני, מלך יוגוסלביה, אדווארד בנש, נשיא צ'כוסלובקיה, ולדיסלב רצקייביץ', נשיא פולין, שכולם יצאו לגלות (להוציא את לאופולד השלישי, מלך הבלגים) במהלך הכיבוש הנאצי של ארצותיהם, נשאר כריסטיאן העשירי בבירתו לכל אורך תקופת הכיבוש ועבור העם הדני הוא היה סמל לאומי. אחיו הוקון לעומתו, נמלט מפני הגרמנים הפולשים וסירב לקבל את ההצעה הגרמנית לעמוד בראש ממשלת בובות.
עד להשלטתו של המשטר הצבאי על ידי גרמניה באוגוסט 1943, שיקפו הנאומים הרשמיים של כריסטיאן את מדיניותה הרשמית של הממשלה הדנית לשיתוף פעולה עם כוחות הכיבוש, אך דבר זה לא מנע מהעם הדני לראות בו כמי שנתן השראה להתנגדות. במהלך השנתיים הראשונות לכיבוש, למרות גילו ולמרות המצב המסוכן, הוא נהג לרכוב לבדו מדי יום על סוסו ברחובות קופנהגן, כשלא התלוו אליו לא סייס ולא שומרי ראש. כריסטיאן עשה זאת כדי להוכיח שהוא לא ויתר על זכויותיו הריבוניות לנוכח הכיבוש.
ב-1942, שלח אדולף היטלר לכריסטיאן מברק ארוך המברך אותו ליום הולדתו ה-72. המלך השיב במברק סתמי בלשון: "רוב תודות, המלך כריסטיאן" (בגרמנית: Spreche Meinen besten Dank aus. Chr. Rex). תקרית זו, שנודעה בכינוי "תקרית המברק", עוררה את זעמו של היטלר, שהחזיר את שגריר גרמניה מקופנהגן וגירש את השגריר הדני בברלין. הלחץ הגרמני גרם לפיטוריה של הממשלה בראשותו של וילהלם בול, שהוחלפה בממשלה חדשה בראשותו של אריק סקווניוס, שממנו ציפו הגרמנים ליותר שיתוף פעולה. כיום ידוע שסקווניוס זכה גם לאמונו המלא של המלך, שהבין את התעצמותו של האיום הגרמני על דנמרק.
לאחר שנפל עם סוסו ב-19 באוקטובר 1942, סבל המלך בצורה זו או אחרת מנכות עד לסוף תקופת מלכותו. החלק שהיה לכריסטיאן במשבר חג הפסחא ב-1920, הפחית את האהדה הציבורית כלפיו, אך רכיבותיו היומיות בתקופת המלחמה ומשבר המברק, הפכו אותו מחדש לדמות אהודה ולסמל לאומי אהוב על עמו.
מותו

כריסטיאן העשירי מת בארמון אמיליאנבורג שבקופנהגן ב-1947. הוא נקבר לצד קודמיו בקתדרלת רוסקילדה שליד קופנהגן. למרות שהוא נתן גיבוי למדיניותו של אריק סקווניוס, הונח על ארונו סרט זרוע מאותו סוג שנהגו לענוד חברי המחתרת הדנית.
מורשתו

ב-22 בנובמבר 1942, פרסם העיתון וושינגטון פוסט תצלום של כריסטיאן העשירי, כינה אותו בבדיחות, "קורבן של היטלר" וציין שארצו של מלך זה לא התנגדה לגרמנים בכוח הזרוע. היה אז חשוב לאמריקאים ממוצא דני להוכיח את ההפך וכמה סיפורים הומצאו במהלך ימי המבוכה של המלחמה. מבין כל הסיפורים הללו, זה שהכי עשה לו כנפיים היה הסיפור אודות כך שהמלך ענד את הטלאי הצהוב לאות הזדהות עם היהודים.
המלך כריסטיאן נהג לרכב מדי יום ביומו ברחובות קופנהגן ללא כל מלווה ותושבי העיר עמדו ברחובות ונופפו לו לשלום. על פי סיפור מפוקפק נוסף, באחד הימים, העיר חייל גרמני באוזני אחד הנערים שעמדו ברחובות כי הוא סבור שזה מוזר שהמלך רוכב ברחובות ללא שומר ראש לצדו. על פי המסופר, הנער השיב, " דנמרק כולה היא השומרת ראש שלו". הסיפור הזה חזר בספרו רב המכר של הסופר האמריקאי, נתניאל בנצ'לי, "נרות בהירים" (Bright Candles) וכן בספרה של לויס לאורי, מונה מספר לכוכבים. במרכזו של שיר פטריוטי מהתקופה, "הנה רוכב המלך" (Der rider en Konge), מצוינת רכיבתו היומית של המלך. בשיר זה, מגיב כותבו להתייחסותם של הזרים בנוגע להיעדרם של שומרי הראש לצדו של המלך, בציינו ש"הוא החופשי מכולנו" ושהמלך לא מוגן על ידי כוח פיזי, אלא על ידי "הלבבות ששומרים על מלך דנמרק".
סיפור פופולרי נוסף, אך גם הוא בדוי, שהופץ על ידי העיתונות האמריקאית, נוגעת להנפתו של דגל צלב הקרס על מלון ד'אנגלטר, ששימש אז כמפקדה הצבאית הגרמנית בקופנהגן. המלך חלף ברכיבתו היומית ליד המלון, הבחין בדגל ואמר לזקיף שניצב שם כי זוהי הפרה של הסכם שביתת הנשק ושיש להסיר את הדגל. הזקיף סירב לעשות כן. בתגובה לכך השיב המלך, שאם הדגל לא יוסר, הוא ישלח חייל דני לעשות זאת. הזקיף השיב ש"החייל יירה". המלך השיב ש"החייל הזה יהיה אני בעצמי". על פי הסיפור, הדגל הוסר בסופו של דבר. גרסה אחרת לסיפור מספרת על הסרת דגל דנמרק על ידי הגרמנים מעל ארמון אמיליאנבורג. במציאות, במשך כל שנות המלחמה התנוסס דגל דנמרק על גבי ארמון אמיליאנבורג.
דרך נוספת של הדנים להפגין את הפטריוטיות שלהם בהתנגדות שקטה לכיבוש הגרמני, הייתה ענידת כפתור מרובע קטן עם הדגל הדני ועם הנס המלכותי.
כריסטיאן העשירי והיהודים

הכיבוש הגרמני החל בדנמרק בשנת 1940. כריסטיאן העשירי התנגד לכיבוש ושמר גם על ידידותו לאזרחיו היהודים. כך, למשל, במכתב מסוף 1941, כתוב בכתב־ידו, המלך מודה לרב מרקוס מלכיאור (Marcus Melchior, 1897-1969) על ספר דרשות אותו קיבל ממנו במתנה, מביע את צערו על ניסיון ההצתה בבית־הכנסת, לה היו אחראים גורמים נאציים, ואת שמחתו על הנזק המועט שנגרם. בשנת 1943, כאשר פתחו הגרמנים ברדיפות היהודים בדנמרק, התערב המלך אצל הגרמנים למען היהודים. כאשר החלה המחתרת הדנית בפעולות המרד כנגד הכובש הגרמני, פעולות שהלכו וצברו תאוצה לאחר פעולת הנאצים כנגד היהודים, שמו הגרמנים את המלך ומשפחתו במעין מאסר־בית בארמון.
ליאון יוריס מספר בספרו אקסודוס כי לאות הזדהות עם היהודים לבש המלך כריסטיאן את הטלאי הצהוב בפומבי:
ואז יצא הצו [...]: על כל היהודים לענוד על זרועם סרט צהוב עם מגן־דוד. באותו לילה שודרה מטעם המחתרת הודעה לכל בני העם הדני. - "[...] המלך אמר, כי אין כל הבדל בין אזרח דני אחד למשנהו. הוא עצמו יענוד את ה'מגן־דוד' הראשון והוא מצפה, כי כל דני נאמן יעשה כמוהו." למחרת היום ענדו כמעט מחצית אנשי קופנהגן סרטי מגן־דוד על זרועותיהם. ויום אחד לאחרי־מכן ביטלו הגרמנים את הצו.
לסיפור זה אין שום אחיזה במציאות, והמחקר ההיסטורי הפריך אותו. למעשה, יהודי דנמרק כלל לא אולצו לשאת את הטלאי הצהוב. יחד עם זאת, סיפור זה שואב את מקורותיו מדוח בריטי משנת 1942 שעל פיו איים המלך שהוא יענוד את הטלאי הצהוב במידה שיהודי דנמרק יאולצו לעשות כן. ההזמה של האגדה האורבנית הזו נתמכת גם על ידי הכתוב ביומנו האישי של המלך:
"כאשר אתה רואה את היחס הבלתי אנושי כלפי היהודים, לא רק בגרמניה, אלא גם בארצות הכבושות על ידה, אתה מתחיל לדאוג שדרישה כזאת עלולה לעלות כלפינו, אך חובה עלינו לסרב לדרישה כזו במסגרת ההגנה עליהם על פי החוקה הדנית. הצהרתי שלא אוכל לשאת דרישה כזאת כלפי אזרחים דנים. אם תעלה דרישה כזאת, טוב יהיה אם כולנו נענוד את הטלאי הצהוב".
בנוסף, סייע המלך לממן את הצלת יהודי דנמרק והעברתם לשוודיה, שם הם היו בטוחים מפני רדיפותיהם של הנאצים.
בישראל הונצח שמו של כריסטיאן העשירי בבניין מחלקת הילדים של בית חולים איתנים אשר נבנה בתחילת שנות ה-50,
וכן בנטיעת יער על שמו סמוך לשער הגיא.
הערות שוליים

↑  United States Holocaust Memorial Museum Frequently asked questions
↑  Hans Hartvig Seedorf Pedersen: Der rider en konge
↑  לני יחיל, הצלת היהודים בדניה – דמוקרטיה שעמדה במבחן, י"ל מאגנס ויד־ושם, ירושלים תשכ"ז, עמ' 42–43, 133.
↑  ליאון יוריס, אקסודוס (יציאת אירופה), ירושלים תשי"ט, עמ' 89.
↑  לני יחיל, הצלת היהודים בדניה – דמוקרטיה שעמדה במבחן, י"ל מאגנס ויד־ושם, ירושלים תשכ"ז, עמ' יד.
↑  Islandsk forsker: Christian X red aldrig med jøde-armbind - Nationalt - www.b.dk (בדנית)
↑  Christian X var parat til at lade alle bære jødestjerne - Politiken.dk (בדנית)
↑  Christian X gav penge til jødetransporter - Kultur - www.b.dk (בדנית)
↑   הצלת יהודי דנמרק במלחמת העולם השנייה, ריאיון עם דר' דן כצנלסון, כתבה  באתר יוטיוב
| מלכי דנמרק |
| --- | --- | --- |
| מלכים קדומים | (הארדיקאנוט הראשון) • גורם הזקן • האראלד "כחול השן" • סוון פורקברד • האראלד השני • קנוט הגדול • הארדיקאנוט • מגנוס הטוב • סוון השני • האראלד השלישי • קנוט הרביעי • אולף הראשון • אריק הראשון • נילס • אריק השני • אריק השלישי • סוון השלישי • קנוט החמישי • ולדמר הגדול • קנוט השישי • ולדמר השני • ולדמר הצעיר • אריק הרביעי • אַבֶּל • כריסטופר הראשון • אריק החמישי • אריק השישי • כריסטופר השני • אריק כריסטופרסן • ולדמר השלישי • תקופת ביניים • ולדמר הרביעי • אולף השני • מרגרטה הראשונה |  |
| בית פפאלץ-ניומרקט | אריק מפומרניה • כריסטופר מבוואריה |  |
| בית אולדנבורג | כריסטיאן הראשון • הנס • כריסטיאן השני • פרדריק הראשון • כריסטיאן השלישי • פרדריק השני • כריסטיאן הרביעי • פרדריק השלישי • כריסטיאן החמישי • פרדריק הרביעי • כריסטיאן השישי • פרדריק החמישי • כריסטיאן השביעי • פרדריק השישי • כריסטיאן השמיני • פרדריק השביעי |  |
| בית שלזוויג-הולשטיין-זונדרברג-גליקסברג | כריסטיאן התשיעי • פרדריק השמיני • כריסטיאן העשירי • פרדריק התשיעי • מרגרטה השנייה • פרדריק העשירי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259723605171  BIBSYS: 90633322  BnF: cb136021998 (data)  GND: 119376903  ICCU: UBOV047161  ISNI: 0000 0000 6653 4065  LCCN: n98013996  NKC: jo20191029829  NTA: 186736711  SELIBR: 303407  SNAC: w6611hd0  SUDOC: 053512499  TePapa: 53127  VIAF: 267659284   WorldCat (עם VIAF): 267659284 
הנסיך כריסטיאן עם רעייתו אלכסנדרינה ועם בנם פרדריק, לימים המלך פרדריק התשיעי - 1900
כריסטיאן העשירי ביום הולדתו ה-70, 26 בספטמבר 1940, בזמן הכיבוש הגרמני, רוכב ברחובות קופנהגן
קברו של כריסטיאן העשירי בקתדרלת רוסקילדה
העץ שניטע ביד ושם לכבוד כריסטיאן העשירי
Courage World Tour

Courage World Tour הוא סיבוב ההופעות הארבעה עשר של הזמרת-יוצרת הקנדית סלין דיון אשר מתקיים בצפון אמריקה ואירופה. סיבוב ההופעות כולל בתוכו כ-52 הופעות בסך הכול, והוא החל ב-18 בספטמבר 2019, והסתיים ב-8 במרץ 2020.
סיבוב הופעות מלווה את צאת אלבומה השנים עשר בשפה האנגלית של סלין דיון, Courage.
רקע

בנובמבר 2019, הוציאה סלין דיון להוציא את אלבומה השנים עשר בשפה האנגלית Courage, עליו נתמך סיבוב ההופעות. ההופעה הראשונה במסגרת סיבוב ההופעות התקיימה בקוויבק סיטי ב-18 בספטמבר 2019.
כמו כן, שמו של סיבוב ההופעות נגזר משמו של האלבום עליו הוא נתמך. במהלך סיבוב ההופעות עתידה דיון להופיע בגני יהושע, בהופעה שלא תעלה על 20,000 צופים. כמו כן, חייבה דיון את הקהל אשר יגיע למופעים שלה לבוא בלבוש אלגנטי בלבד.
רשימת השירים

רשימת השירים מההופעה בקוויבק סיטי (18 בספטמבר 2019):
"It's All Coming Back to Me Now"
"Dans un autre monde"
"Terre"
"À vous"
"I'm Alive"
"The Power of Love"
"L'amour existe encore"
"Beauty and the Beast"
"Encore un soir"
"You're the Voice"
"Regarde-moi"
"Un garçon pas comme les autres (Ziggy)"
"Courage"
"All by Myself"
"Lying Down"
"Tous les blues sont écrits pour toi"
"S'il suffisait d'aimer"
"Let's Dance" /"Another One Bites the Dust" / "Flying on My Own" / "Kiss" / "River Deep, Mountain High" / "Lady Marmalade"
"My Heart Will Go On"
"Pour que tu m'aimes encore"
תאריכי הופעות > הופעות שנדחו

| תאריך | עיר | מדינה | מיקום | סיבה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 במרץ 2020 | דנוור | ארצות הברית | פפסי סנטר | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 26 במרץ 2020 | סולט לייק סיטי | ארצות הברית | ויוינט סמארט הום ארנה | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 30 במרץ 2020 | גלנדייל | ארצות הברית | Gila River Arena | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 2 באפריל 2020 | לוס אנג'לס | ארצות הברית | סטייפלס סנטר | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 7 באפריל 2020 | סקרמנטו | ארצות הברית | גולדן ואן סנטר | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 9 באפריל 2020 | אוקלנד | ארצות הברית | אורקל ארנה | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 11 באפריל 2020 | סן פרנסיסקו | ארצות הברית | Chase Center | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 13 באפריל 2020 | פורטלנד | ארצות הברית | מודה סנטר | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 15 באפריל 2020 | טקומה | ארצות הברית | טקומה דום | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 17 באפריל 2020 | ונקובר | קנדה | Rogers Arena | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 21 באפריל 2020 | אדמונטון | קנדה | Rogers Place | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 25 באפריל 2020 | ססקטון | קנדה | SaskTel Centre | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
| 27 באפריל 2020 | ויניפג | קנדה | Bell MTS Place | התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |  |
תאריכי הופעות > הופעות שבוטלו

| תאריך | עיר | מדינה | מיקום | סיבה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 31 ביולי 2020 | ביירות | לבנון | קו החוף של ביירות | הסכם הדדי עם הפסטיבל הבינלאומי של בייבלוס |  |
217

שנת 217 היא השנה ה-17 במאה ה-3. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 217 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

217 - קליקסטוס הראשון יורש את זפירינוס על כס האפיפיור
נולדו

רב חסדא
נפטרו

8 באפריל – קרקלה, קיסר רומי (נולד ב-186)
20 בדצמבר – זפירינוס, אפיפיור
ראו גם

ילידי 217‎
נפטרים ב-217‎
891

שנת 891 היא השנה ה-91 במאה ה-9. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

הקרמטים מקימים מדינה עצמאית בבחריין.
נפטרו

14 בספטמבר – סטפנוס החמישי, אפיפיור
ראו גם

ילידי 891‎
נפטרים ב-891‎
151

שנת 151 היא השנה ה-51 במאה ה-2. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 151 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

151 - הערים היווניות מיטילנה וסמירנה נפגעות באופן קשה ברעש אדמה ונחרבות.
ראו גם

ילידי 151‎
נפטרים ב-151‎
כפר כמא

כיכר בכפר כמא. הכתובת "ברוכים הבאים" בעברית ובצ'רקסית באותיות קיריליות
המסגד בכפר כמא
בניין המועצה המקומית כפר כמא, 1966
כפר כמא (באדיגית (צ'רקסית): Кфар Кама; תעתיק נוסף לשם: כפר-קמה) היא מועצה מקומית צ'רקסית במחוז הצפון שבישראל. הכפר הוכרז כמועצה מקומית בשנת 1950. כפר כמא הוא אחד מ-2 הכפרים הצ'רקסיים היחידים בישראל, כשהשני הוא כפר ריחאניה שבגליל העליון.
כל תושבי הכפר הם צ'רקסים שמוצאם מהרי הקווקז, ודתם היא האסלאם. תושבי הכפר נמנים עם השפסוגים, אחד מ-12 השבטים הצ'רקסים. כפר כמא שוכן בסמוך לכביש 767 (כביש כפר תבור-כנרת).
היסטוריה

כפר כמא נוסד בשנת 1878. חפירות ארכאולוגיות גילו בסביבות הכפר כנסייה מן המאה ה-6 לספירה, אך המקום לא היה מיושב ברציפות, והכפר באופן בו הוא מוכר היום נוסד בשנת 1876 על ידי צ'רקסים אשר במהלך המלחמה הרוסית-צ'רקסית מולדתם נכבשה על ידי האימפריה הרוסית, כחלק מטיהור אתני שביצעו הרוסים (גלות הצ'רקסים), והצ'רקסים נאלצו לעבור לשטח האימפריה העות'מאנית.
הכפר הוקם כחלק מקבוצה גדולה של יישובים צ'רקסיים שהוקמו בשולי הארץ הנושבת באזור הגולן (עם מרכז בקוניטרה), בירדן (שם יישבו בין השאר את עמאן), בכפר כמא (שגבל באזור התבור שהיה בשליטת השבט הבדואי א-סבייח), בריחאניה, ובשטח שלימים הוקמה בו חדרה.
על פי סקר הכפרים משנת 1945 התגוררו בכפר 660 תושבים ושטחו מנה 8,819 דונמים.
בשנת 1960 חובר הכפר לרשת החשמל הארצית.
בדצמבר 2022 נכנס הכפר ל"רשימת הכפרים התיירותיים שמומלץ לבקר בהם" של ארגון התיירות העולמי.
היסטוריה > ראשי המועצה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מוחמד שובש (1950–1952)  חייראלדין תחאוכו (1952–1956)  עבדל-עזיז שוגן (1956–1969)  אדריס מוסא (1969)  עבדל-חמיד שפסו (1970–1972)  חמד חסן סוסחא (1972–1974)  פואד סוסחא (1974–1976) |  |  עבדל-רחמן אגוד (1976–1978)  יחיא נפסו (1978–1989)  יחיא תחאוכו (1989–1993)  נאלצ'יק אשמוז (1993–1998)  פשמאף שוגן (1998–2003)  ג'לאל נפסו (2003–2008)  נסים לבאי (2008–2013)  זכריא נאבסו (2013–הווה) |
הכפר כיום

המסגד הגדול בכפר, היחיד לעת עתה, משרת את תושבי היישוב. המסגד בולט במראהו ממסגדים אחרים בשל צריחו המתומן ושילוב אבני הבזלת בקירות החיצוניים בשיטת האבלק. מראהו מזכיר במידה רבה את המסגד הצ'רקסי בעמאן (מסגד אבו דרוויש). המסגד הראשון של היישוב בלט גם הוא בזכות צריחו המרובע.
האזור המכונה כיום "הכפר הישן" בנוי בסגנון צ'רקסי ישן בו חצרות הבתים צמודים ובעלי קיר משותף שדלת פנימית מחברת בין החצרות. הבתים נבנו מסביב למסגד והרחובות צרים. סגנון בנייה זה נועד בעיקר למטרות הגנה במקרה של תקיפת היישוב.
בכפר פועל המרכז למורשת הצ'רקסית. החל מראשית עשור השני של המאה ה-21, מדי שנה בחודש יולי מתקיימת בכפר פעילות במסגרת פסטיבל "כפר ביקרתם", בו נחשפים הכפרים הדרוזים והצ'רקסים בארץ.
ביישוב פועלת מרפאה קהילתית של שירותי בריאות כללית. כמו כן, פועלת ביישוב תחנה לבריאות המשפחה.
בכפר 90 בתי עסק. היישוב מהווה מרכז מסחר אזורי בשל מספרן הרב של החנויות הפועלות בו.
הכפר כיום > חינוך ותרבות

ביישוב פועלים מספר מעוני יום, גני ילדים וכן בית ספר יסודי "תינאל" וחטיבת ביניים "אדיגה". שפת ההוראה בבתי הספר היא עברית, אך במקביל לומדים התלמידים את השפה הצ'רקסית ואת מורשת העם. בנוסף לערבית וללימוד דת האסלאם. בתום הלימודים בחטיבת הבניים, עוברים חלק מהתלמידים ללמוד בתיכון ע"ש כדורי, הסמוך ליישוב. חלק אחר של התלמידים עובר ללמוד בעפולה, בתיכון של רשת "אורט". פחות מ-5% מתלמידי היישוב מתחנכים בבתי ספר דוברי ערבית.
ביישוב קיים אצטדיון כדורגל היכול לאכלס 600 צופים. ביישוב נמצא גם אולם כדורסל המשמש גם את תלמידי בית הספר היסודי, מתנ"ס המכיל מגרש טניס ומגרש קטרגל ובריכת שחייה המשמשת את תושבי היישוב. לרווחת התושבים פועלים גם מועדון נוער ומועדון קשישים.
להקת המחול "תיפסה", להקת המחול הצ'רקסי הייצוגית של היישוב, מציגה ריקודים אותנטיים מהמסורת הצ'רקסית, ועורכת הופעות ברחבי הארץ.
בשנת 2007 הוקם בכפר המוזיאון הצ'רקסי.
הכפר כיום > ספורט

בכפר כמא פועלות שתי קבוצות ספורט, קבוצת הכדורגל מועדון ספורט כפר כמא וקבוצת הכדורסל הפועל כפר כמא.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים בכפר כמא 3,561 תושבים (מקום 241 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎1.0%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 72.0%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 10,496 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
רוב הנשים בכפר יוצאות לעבודה מחוץ למשקי הבית שלהן.
תושבי הכפר דוברים צ'רקסית ועברית ברמה שוטפת.
ערים תאומות

רוסיה אינם, אדיגיה, רוסיה (מ־2010)
ראו גם

שפסוגית של כפר כמא
אסלאם בישראל
צ'רקסים בישראל
ריחאניה
לקריאה נוספת

נירית רייכל ואיתמר רבן, "מערכת החינוך והזהות הצ'רקסית בכפר קמא", אופקים בגאוגרפיה 68-69, 2007, עמ' 202–223
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  שתי מועצות חדשות, דבר, 14 באוגוסט 1950
↑  מפה ומפה, דבר, 14 בינואר 1960
↑  גלעד כרמלי, כפר כמא הצ'רקסי נכנס לרשימה יוקרתית של ארגון התיירות העולמי, באתר ynet, 20 בדצמבר 2022
↑  http://meyda.education.gov.il/files/ExcellenceFramework/5082.pdf
↑  פרופיל כפר כמא באתר הלמ"ס
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467852305171
895

שנת 895 היא השנה ה-95 במאה ה-9. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

15 ביולי – הבוהמים, תחת הנהגתם של ספיטנב הראשון ושל ויטיסלב, נשבעים אמונים לארנולף מקרינתיה ברגנסבורג
ללא תאריך מדויק:
המדיארים תחת הנהגתו של ארפאד מתיישבים בהונגריה של ימינו
צבטינבולד מוכתר למלך לותרינגיה
אודו נסוג מתביעתו לכס המלוכה הצרפתי ומוותר על תפקיד המלך לשארל התם, שבו תומך ארנולף מקרינתיה.
(ספטמבר) - מסע צבאי של ארנולף מקרינתיה באיטליה, לבקשת האפיפיור פורמוסוס. בדצמבר כבש את פאביה
נולדו

ללא תאריך מדויק:
אתלסטאן, מלך אנגליה (נפטר ב-939)
מתילדה מרינגלהיים (נפטרה ב-968)
הוגו הגדול (נפטר ב-956)
אל-מקתדר (נפטר ב-932)
ראו גם

ילידי 895‎
נפטרים ב-895‎