stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משתנה אלפא בברבור

מיקומם של משתני אלפא בברבור בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל
כוכב משתנה מסוג α בברבור או בקיצור משתנה α בברבור (באנגלית: α Cygni variable), לפעמים נקרא גם משתנה מסוג דנב, הוא סוג של כוכב משתנה על-ענק, המתאפיין בהשתנות קטנה של הבהירות נראית, שנובעת מפעימות לא-רדיאליות, כלומר אזורים מסוימים של מעטפת הכוכב מתכווצים בעוד אזורים אחרים של המעטפת מתרחבים. השינויים בבהירות הם מסדר הגודל של עשירית דרגת בהירות והם בעלי מחזוריות של בין מספר ימים למספר שבועות, אך בחלק מהכוכבים מתרחשים בו זמנית מספר מחזורים בעלי אורכים שונים כך שהשינויים נראים לא סדירים. כוכבים משתנים אלה נקראים על שם דנב (α בברבור) שזוהה ככוכב משתנה כבר ב-1910.
מאפיינים

משתני α בברבור הם על-ענקים מסוגים ספקטרליים A,‏ B ו-O, כלומר אלו כוכבים מסיביים וחמים מאוד, שסיימו להתיך מימן בליבתם והם נמצאים בתהליך של התנפחות תוך מעבר להיתוך של מימן בשכבות חיצוניות יותר והתכת הליום ליסודות כבדים יותר. המנגנון שגורם לפעימות הלא-רדיאליות בכוכבים אלה אינו ידוע, אך משערים שהוא דומה למנגנון הפעימות של משתני β בקפאוס וקשור כמוהו לשינויים בשקיפות של ברזל בשכבות החיצוניות של הכוכב. בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל הם נמצאים בין משתני β בקפאוס ובין המשתנים הכחולים והבהירים. גם משתנים כחולים ובהירים מראים את אותו דפוס של שינויי בהירות כמו של משתני α בברבור בתקופות שבין התפרצויות, אך שינויי הבהירות החדים שמתרחשים בזמן ההתפרצויות הם המאפיין הבולט שלהם שקובע את סיווגם. מכיוון שמשתנים אלה הם על-ענקים עם בהירות גבוהה במיוחד ניתן לזהות משתנים מסוג זה גם בגלקסיות שכנות כמו ענני מגלן.
משתני α בברבור בולטים

דנב (α בברבור) עצמו הוא על-ענק לבן שמשתנה בין דרגות בהירות 1.2 ו-1.3 במחזוריות לא סדירה
ריג'ל הוא על-ענק כחול שמשתנה בין דרגות בהירות 0.17 ו-0.22 במחזוריות של כשני ימים
אלנילם הוא על-ענק כחול שמשתנה בין דרגות בהירות 1.64 ו-1.74 במחזוריות של כשני ימים
אלודרה (η בכלב גדול) הוא על-ענק כחול שמשתנה בין דרגות בהירות 2.38 ו-2.48 במחזוריות של 4.7 ימים
הערות שוליים

↑  O. J. Lee: Four stars having variable radial velocities, Astrophysical Journal, 31, p. 176 (1910)
↑  N. D. Richardson, N. D. Morrison, E. E. Kryukova & S. J. Adelman: A Five-year Spectroscopic and Photometric Campaign on the Prototypical α Cygni Variable and A-type Supergiant Star Deneb, The Astronomical Journal, Vol. 141, Issue 1 (2011)
↑  C. Waelkens, C. Aerts, E. Kestens, M. Grenon & L. Eyer: Study of an unbiased sample of B stars observed with Hipparcos: the discovery of a large amount of new slowly pulsating B stars, Astronomy and Astrophysics, vol.330, p. 218 (1998)
נבחרת פורטוגל בכדורגל נשים

נבחרת פורטוגל בכדורגל נשים מייצגת את פורטוגל בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של פורטוגל.
היסטוריה

מאז הקמתה ב-1981 לא הצליחה הנבחרת להעפיל לטורניר גדול כלשהו עד שנת 2017, אז העפילה הנבחרת לראשונה לאליפות אירופה. בטורניר זה הצליחה הנבחרת להעפיל לשלב הבתים, אך הודחה בשלב זה כשסיימה אחרונה בבית, עם ניצחון אחד לשני הפסדים. הנבחרת מתחרה בגביע אלגארבה משנת 1994, כשהישג השיא שלה היה בשנת 2018, כשסיימה במקום השלישי.
הדירוג הנוכחי של נבחרת פורטוגל ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-22 בעולם, נכון ל-16 באוגוסט 2024, ירידה של נקודה אחת לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 19 נמדד לראשונה ביולי 2023, והדירוג הכי נמוך 47 נמדד לראשונה במרץ 2007.
כל גביעי העולם

1991 עד 2019 – לא העפילה
2023 – שלב הבתים
כל אליפויות אירופה

1984 עד 2013 - לא העפילה
2017 - שלב הבתים
כל גביעי אלגארבה

1994 - מקום 5 (מתוך 6)
1995 - מקום 8 (מתוך 8)
1996 - מקום 7 (מתוך 8)
1997 - מקום 8 (מתוך 8)
1998 - מקום 8 (מתוך 8)
1999 - מקום 7 (מתוך 8)
2000 - מקום 8 (מתוך 8)
2001 - מקום 8 (מתוך 8)
2002 - מקום 11 (מתוך 12)
2003 - מקום 10 (מתוך 12)
2004 - מקום 10 (מתוך 12)
2005 - מקום 11 (מתוך 12)
2006 - מקום 11 (מתוך 11)
2007 - מקום 12 (מתוך 12)
2008 - מקום 10 (מתוך 12)
2009 - מקום 8 (מתוך 12)
2010 - מקום 10 (מתוך 12)
2011 - מקום 9 (מתוך 12)
2012 - מקום 10 (מתוך 11)
2013 - מקום 11 (מתוך 12)
2014 - מקום 12 (מתוך 12)
2015 - מקום 12 (מתוך 12)
2016 - מקום 8 (מתוך 8)
2017 - מקום 12 (מתוך 12)
2018 - מקום 3 (מתוך 12)
2019 - מקום 10 (מתוך 12)
הערות שוליים

↑  "Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation". Rsssf.com. נבדק ב-2016-03-14.
↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיפ"א
1 2  החל מיולי 2003 - אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות נשים בכלל
משתנה גמא בקסיופאה

עקומת ההארה של משתנה γ בקסיופאה דשובה (δ בעקרב)
כוכב משתנה מסוג γ בקסיופאה או בקיצור משתנה γ בקסיופאה (באנגלית: γ Cassiopeiae variable) הוא כוכב משתנה המתאפיין בכך שבהירותו הנראית משתנה באופן לא מחזורי ופתאומי בסדר גודל של בין מספר עשיריות דרגת בהירות ועד לשתי דרגות. הסיבה לשינויים בבהירות הם זריקה של חומר מאזור קו המשווה של הכוכב אל דיסקה המקיפה אותו כתוצאה ממהירות סיבוב גבוהה של הכוכב על צירו.
תכונות

משתני γ בקסיופאה הם כמעט תמיד תת-ענקים כחולים מסוג ספקטרלי B שמציגים ספקטרום פליטה (בדרך כלל של מימן מיונן H II). כוכבים אלה הם בעלי מסה של 20-10 מסות שמש שנמצאים בשלבי סיום היתוך המימן שבליבתם להליום ומתחילים בתהליך של התנפחות והפיכה לענקים. כוכבים אלה מסתובבים על צירם במהירות גבוהה של 400-200 קילומטר בשנייה וכתוצאה מכך ומתהליך ההתנפחות, נזרק חומר מאזור קו המשווה של הכוכב ויוצר דיסקה המקיפה את הכוכב. הטמפרטורה של כוכבים מסוג ספקטרלי B נעה בין 10,000 ל-30,000 קלווין וכתוצאה ממנה חלק ניכר מקרינת הכוכב היא בתחום העל-סגול. קרינה זו מייננת את החומר בדיסקה ויוצרת את קווי הפליטה האופייניים לכוכבים אלה. אירועים אלו של זריקת חומר מפני הכוכב אל הדיסקה גורמים להתנגשויות שמחממות את החומר שבדיסקה וכתוצאה מכך בהירות הכוכב עולה. עם התקררות החומר ושקיעתו בחזרה אל פני הכוכב הבהירות יורדת חזרה ואיתה נחלשים קווי הפליטה. אירועים אלה אינם צפויים ולכן השינויים בבהירות הם חסרי מחזוריות ופתאומיים.
משתני γ בקסיופאה בולטים

γ בקסיופאה עצמו משתנה בין דרגות בהירות 1.6 ו-3
דשובה (δ בעקרב) משתנה בין דרגות בהירות 1.6 ו-2.3
κ בכלב גדול משתנה בין דרגות בהירות 3.4 ו-4
δ בקנטאור משתנה בין דרגות בהירות 2.5 ו-2.65
η בקנטאור משתנה בין דרגות בהירות 2.3 ו-2.4
פלאיונה משתנה בין דרגות בהירות 4.8 ו-5.5
הערות שוליים

↑  E. Pollmann, W. Vollmann & G. W. Henry: Long-term monitoring of Hα emission strength and photometric V magnitude of γ Cas, Information Bulletin on Variable Stars, No. 6109, #1 (2014)
מריה, נסיכת דנמרק

מריה אגתה אודיל קבלייה (בדנית: Marie Agathe Odile; נולדה ב-6 בפברואר 1976) היא אשתו של יואכים, נסיך דנמרק.
חיים

הנסיכה נולדה בפריז, צרפת ב-6 בפברואר 1976 בשם מריה קבלייה. היא בתם היחידה של אלן קבלייה ופרנסיס גרסיוט. כשהייתה ילדה, התגרשו הוריה, והיא עברה עם אמה לז'נבה, שווייץ. הן אמה והן אביה נישאו בשנית לאחר הגירושין, כך שלמריה יש שני אחים למחצה מאמה ושני אחים למחצה מאביה. היא למדה מנהל עסקים בשווייץ ובארצות הברית, ועם סיום לימודיה החלה לעבוד בסוכנויות פרסום וידיעות בארצות הברית (למשל DoubleClick), צרפת ושווייץ.
בשנת 2005 היא נפגשה עם יואכים, נסיך דנמרק, בנם של מרגרטה השנייה, מלכת דנמרק והנריק, נסיך דנמרק. יואכים התגרש זמן קצר לפני כן מאשתו הראשונה אלכסנדרה, והוא ומריה הפכו לאוהבים. הם התגלו לראשונה בידי העיתונות הדנית במהלך חופשה באביניון. היא ויואכים חגגו את השנה החדשה 2006/2007 יחד עם אשתו לשעבר של יואכים ושני בניו. בינואר 2007 ליוותה מריה את הנסיך יואכים ובניו בחופשת סקי, ובחג הפסחא של אותה שנה, הציג אותה יואכים בפני אמו בארמון מרסליסבורג. הם התארסו רשמית ב-3 באוקטובר של אותה שנה, ונישאו ב-24 במאי 2008. לצורך הנישואים, החליפה מריה את אזרחותה הצרפתית באזרחות דנית, והמירה את דתה מקתוליות ללותרניות. כמו כן היא החלה ללמוד דנית.
ב-28 באוקטובר 2008 היא ערכה את הביקור המלכותי הראשון שלה, כאשר נסעה עם הנסיך יואכים לרבאט, מרוקו, וחילקה צעצועי לגו לילדים יתומים. ב-17 בנובמבר 2009 היא הוכרזה כפטרונית הוועדה הדנית לאונסק"ו. כמו כן היא פטרונית של אגודת האפילפסיה הדנית, קרן האיידס וקרן האוטיזם. היא דוברת צרפתית, אנגלית, ספרדית איטלקית ודנית.
משפחתה

ליואכים ומריה יש שני ילדים:
הנריק, נסיך דנמרק (נולד ב-4 במאי 2009)
אתנה, נסיכת דנמרק (נולדה 24 בינואר 2012)
מריה גם משמשת כאם חורגת לשני בניו של הנסיך מנישואים קודמים: ניקולאי, נסיך דנמרק ופליקס, נסיך דנמרק.
תואר

עם נישואיה לנסיך יואכים קיבלה מריה את התואר: ”הוד מעלתה המלכותית מריה מדנמרק רוזנת מונפזאט”. התואר "רוזן מונפזאט" הוסף לתוארו של יואכים (כמו גם לתוארו של אחיו הנסיך פרדריק) רק ב-29 באפריל 2008. התואר עובר בירושה לצאצאיהם. כמו כן היא אבירת מסדר הפיל, מפקדת בכירה בלגיון הכבוד, ומחזיקה בעוד שלל עיטורים ממדינות שונות ברחבי העולם.
הערות שוליים

↑  VISIT TO HIV WARD
↑  Autism-Europe Congress in Budapest
↑  HRH Prince Joachim
מעלה עשן

מעלה עשן הוא אחד מהעשבים ששימשו בהכנת קטורת הסמים בבית המקדש. על פי חז"ל זהותו של העשב לא הייתה ידועה לרבים והיא נשמרה בסוד במשפחת בית אבטינס, מכיני הקטורת, ועם חורבן בית המקדש השני, לא נשתמרה מסורת בדבר זיהויו.
החוקרים בימינו העלו השערות שונות בדבר זהותו של העשב.
מקורו ותפקידו

הוספת עשב זה לקטרות אינה כלולה באחד עשר הסממנים המרכיבים את הקטורת, אך הוא נזכר בברייתא המבואת בתלמוד כתוספת להם:
תנו רבנן, פיטום הקטרת הצרי והציפורן והחלבנה והלבונה... מור וקציעה שיבולת נרד וכרכום... הקושט... קילופה... וקנמון... בורית כרשינה... יין קפריסין... מלח סדומית... מעלה עשן - כל שהוא
תפקידו היה לגרום לעשן שעלה מהקטורת להיתמר כלפי מעלה בצורה ישרה. וכך מתואר בבריתא במסכת יומא:
נתן בה עיקר מעלה עשן היה מתמר ועולה כמקל עד שמגיע לשמי קורה כיון שהגיע לשמי קורה ממשמש ויורד בכותלים עד שנתמלא הבית עשן
הדבר נלמד מהצורך לכסות את הכפורת בשעת כניסת הכהן הגדול:
ומניין שנותן בה מעלה עשן? שנאמר: "וכסה ענן הקטורת את הכפורת".
ככה הענן התפשט מעל הארון והכפורת, ואחר כך ירד, דוגמת שכינת ה' שירד בענן לפגישה עם משה.
דיניו

בתלמוד במסכת יומא מבואר שאם לא נתן בקטורת את ה'מעלה עשן', חייב מיתה, ולמדו כן מהפסוק:
וְנָתַן אֶת הַקְּטֹרֶת עַל הָאֵשׁ לִפְנֵי יְהוָה וְכִסָּה עֲנַן הַקְּטֹרֶת אֶת הַכַּפֹּרֶת אֲשֶׁר עַל הָעֵדוּת וְלֹא יָמוּת
באותה סוגייא בתלמוד מובא פסוק נוסף לחיוב נתינת עשב 'מעלה עשן': ”וְלֹא יָמוּת כִּי בֶּעָנָן אֵרָאֶה עַל הַכַּפֹּרֶת” (ספר ויקרא, פרק ט"ז, פסוק ב'). בטעם שנצרכו שני פסוקים לדין זה, נאמרו בתלמוד תירוצים שונים, יש מהאמוראים שתירצו שפסוק אחד נצרך ליום כיפור, והפסוק השני נצרך ללמד על כל השנה, תירוץ נוסף הובא שפסוק אחד נצרך לאזהרה, והשני נצרך לעונש מיתה. עוד תירצו, ששני הפסוקים נצרכו ללמוד שיש לקחת הן מ'עלה מעלה עשן' והן מעיקר מעלה עשן (=מהענף).
וכך כתב הרמב"ם בדבר חיובו של ה'מעלה עשן': ”חסר מן הקטרת אחד מסמניה או מעלה עשן חייב מיתה עליה שנאמר ולא ימות כי בענן אראה על הכפורת וכן חייב מיתה על ביאתו בלא מצווה לפיכך אם שגג בביאה והזיד בקטרת או שנכנס בקטרת שלימה עם החסירה חייב מיתה:” (משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות עבודת יום הכפורים, פרק ה', הלכה כ"ה)
זהותו

זהותו של עשב זה - אף בזמן שבית המקדש היה קיים - לא הייתה ידועה לרבים, וכך הם דברי הרמב"ם בספרו משנה תורה:
ועשב אחד שמעלה עשן ולא היו יודעים אותו אלא אנשים ידועים והוא היה הלכה בידם איש מפי איש
בתלמוד מובא שבית אבטינס שהיו אחראים על עשיית הקטורת, היו מכירים עשב זה, כפי שעבר אצלם במסורת במשפחה, אך לא הסכימו לגלות את זהותו לאחרים שאינם בני משפחתם. על סירובם זה נאמר במשנה שנזכרו לגנאי.
בתלמוד הוסיפו לספר שכשראו חכמי ישראל שאין בית אבטינס רוצים ללמד את עשיית הקטורת לאחרים, שלחו להביא מומחים מאלכסנדריה שיעשו כן במקומם, אך על אף שהצליחו לעשות את כל סממני הקטורת, אך את העשב מעלה עשן לא הכירו, וכך מסופר:
ת"ר בית אבטינס היו בקיאין במעשה הקטורת ולא רצו ללמד שלחו חכמים והביאו אומנין מאלכסנדריא של מצרים והיו יודעין לפטם כמותם ולא היו יודעין להעלות עשן כמותן של הללו מתמר ועולה כמקל של הללו מפציע לכאן ולכאן וכששמעו חכמים בדבר אמרו כל מה שברא הקב"ה לכבודו בראו שנאמר (משלי טז, ד) כל פעל ה' למענהו וחזרו בית אבטינס למקומן שלחו להם חכמים ולא באו כפלו להם שכרן ובאו בכל יום היו נוטלין שנים עשר מנה והיום עשרים וארבעה ר' יהודה אומר בכל יום עשרים וארבעה והיום ארבעים ושמונה אמרו להם חכמים מה ראיתם שלא ללמד אמרו יודעין היו של בית אבא שבית זה עתיד ליחרב אמרו שמא ילמוד אדם שאינו מהוגן וילך ויעבוד עבודת כוכבים בכך
בהמשך מובא שם סיפור שסיפר רבי עקיבא על שאירע עם רבי ישמעאל בן לוגא, שיצא פעם אחת ללקט עשבים יחד עם אחד מבני משפחת אבטינס וסיפר לו שראה תוך כדי שליקטו את העשב 'מעלה עשן', רבי ישמעאל ביקש ממנו שיראה לו את העשב, אך הוא סירב באומרו "שבועה היא בידינו שאין מראין אותו לכל אדם".
זהותו > פיזיקה

לפי הפיזיקה, עלייה ישרה של עשן היא דוגמה של זרימה שכבתית כשהעשן עולה במהירות נמוכה. מהירות העלייה היא תוצאה של מאפיינים שונים של תערובת הקטורת, כמו דחיסות, רטיבות, נקודת התלקחות, וכמות השיירים שנוצרים בשריפה. בגלל מגוון הגורמים הרלוונטיים, קשה לזהות עשב ספציפי כמעלה העשן של חז"ל.
הערות שוליים

↑  פירוש רש"י בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף נ"ג, עמוד א'.
↑  ספר שמות, פרק ל"ד, פסוק ה'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף נ"ג, עמוד א'.
נט-לוגו

נט לוגו היא שפת תכנות המשמשת ליצירת מודלים של מערכות רבות-סוכנים (multi-agent systems). שיטת המידול נקראת ABM (Agent Based Modeling)
במודלים אלו הסוכנים מקבלים החלטות ופועלים לפי מערך של כללים פשוטים,
בהתאם לאירועים ולתנאים בסביבתם הקרובה.

מאפשרת חקירה של תופעת התנהגות קולקטיבית הצומחת מתוך תכונות היחידים והאינטראקציות ביניהם. סביבה זו כוללת ספריית מודלים רחבה במגוון תחומים: כלכלה, ביולוגיה, פיזיקה, אקולוגיה, פסיכולוגיה ועוד.
נט לוגו משמשת ככלי ללמידה והוראה לגילאים שונים. בהיותה סביבת הדמיה ממוחשבת, היא מאפשרת לפשט את המערכת האמיתית ואת המרכיבים אותם רוצים לחקור. הלומד יכול לשלוט בכלי, לערוך מניפולציה במשתנים ולצפות בהשפעה של פעולותיו על המערכת כולה.
נט לוגו היא כלי עריכה לבניית מודלים תלת-ממדיים, מודלים של רשתות ועוד. מתאימה במיוחד למידול מערכות מורכבות המתפתחות לאורך זמן. המפתחים יכולים לשלוט על מאות סוכנים עצמאיים, הפועלים במקביל ובאינטראקציה זה עם זה. באמצעות המודלים ניתן לחקור את הקשר בין התנהגות היחידים ברמת המיקרו, לדפוסי פעולה הצומחת מהאינטראקציה ביניהם, ברמת המקרו.
נט לוגו נוצרה על ידי פרופ' אורי וילנסקי, ראש המרכז ללמידה מחוברת ומידול מבוסס-סוכנים (Center for Connected Learning and Computer-based Learning), במחלקה למדעי הלמידה באוניברסיטת נורת'ווסטרן בארצות הברית.
מתיאס קליינהייסטרקאמפ

| --- | --- |

מתיאס קליינהייסטרקאמפ
 לידה:  22 ביוני 1893 אלברפלד, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 התאבד:  29 באפריל 1945 (בגיל 51) האלבה, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית  רייכסווהר אס אס ואפן אס אס
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   אובר-גרופנפיהרר
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית אס אס ה-3 מפקד דיוויזיית אס אס "דאס רייך" מפקד דיוויזיית אס אס הררית ה-6 מפקד קורפוס הפאנצר אס אס השביעי מפקד קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי מפקד קורפוס הפאנצר אס אס ה-11 מפקד קורפוס הפאנצר אס אס השלישי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
אובר-גרופנפיהרר מתיאס קליינהייסטרקאמפ (בגרמנית: Matthias Kleinheisterkamp;‏ 22 ביוני 1893  – 29 באפריל 1945) היה מפקד בכיר בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

קליינהייסטרקאמפ נולד ב-22 ביוני 1893 בעיר אלברפלד, שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ובשנת 1915 הועלה לדרגת לוטננט. הוא לחם במלחמה כמפקד מחלקה ברגימנט החי"ר ה-130. לאחר המלחמה ופירוקו של הצבא הקיסרי, התגייס לפרייקור, ושרת בו עד 1920. בשנת 1921 התגייס לרייכסווהר. ב-1 באוקטובר של אותה שנה הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-1 בפברואר 1928 הועלה לדרגת האופטמן. ב-1934 התפטר מהרייכסווהר, והתגייס לאס אס. ב-12 באפריל של אותה שנה הועלה לדרגת אונטר-שטורמפיהרר, והחל מ-19 באפריל 1935 הוא לימד טקטיקה בבית ספר של האס אס בבראונשווייג.
ב-20 באפריל 1935 הועלה לדרגת האופט-שטורמפיהרר, וב-1 באפריל 1936 הצטרף לפלוגות המערכתיות של האס אס (גוף שקדם לוואפן אס אס). ב-20 באפריל 1937 הועלה לדרגת אוֹבר-שטורמבאנפיהרר, וב-4 באוגוסט 1938 מונה למפקד רגימנט האס אס "דויטשלנד".
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה קליינהייסטרקאמפ מפקד רגימנט האס אס "דויטשלנד", והוא פיקד עליו במהלך המערכה בפולין. ב-18 במאי 1940 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר, ובתחילת יולי 1941 קיבל פיקוד על דיוויזיית האס אס השלישית "טוטנקופף", והשתתף עמה במבצע ברברוסה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-56 של אריך פון מאנשטיין, אשר היה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית. פיקודו על הדיוויזיה היה קצר, וכבר ב-18 ביולי של אותה שנה הוא מסר אותו לגאורג קפלר. ב-19 ביולי הועלה לדרגת אוברפיהרר, ולחם בהצטיינות בקרבות בדרום ימת אילמן. ב-9 בנובמבר של אותה שנה הועלה לדרגת בריגדפיהרר, וב-1 בינואר 1942 קיבל פיקוד על דיוויזיית אס אס "דאס רייך". ב-31 במרץ של אותה שנה הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל מונה גאורג קפלר כמפקד החדש של דיוויזיית האס אס דאס רייך, וב-20 באפריל מונה קליינהייסטרקאמפ כמפקד דיוויזיית אס אס הררית ה-6.
ב-1 במאי 1943 הועלה לדרגת גרופנפיהרר, ובאוקטובר של אותה שנה קיבל פיקוד על קורפוס הפאנצר אס אס השביעי. ב-1 ביולי מונה למפקד קורפוס הפאנצר אס אס הרביעי, והחזיק בתפקיד עד 20 ביולי. ב-24 ביולי מונה למפקד קורפוס האס אס ה-11, וב-1 באוגוסט הועלה לדרגת אובר-גרופנפיהרר. הקורפוס שלו לחם בגליציה כחלק מהארמייה ה-17, ולאחר מכן לחם עמה במבצע ויסלה-אודר. ב-1 בפברואר 1945 הוסב לקורפוס פאנצר, והועבר תחת פיקוד הארמייה התשיעית. הקורפוס לחם במהלך הקרב על ברלין כחלק מהארמייה התשיעית. במהלך קרב האלבה נפל בשבי הצבא האדום, וב-29 באפריל התאבד. לאחר מותו הוספו עלי אלון וחרבות לצלב האבירים שלו.
מריאנג'לה מלאטו

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1941 מילאנו, איטליה
 פטירה:  11 בינואר 2013 (בגיל 71) רומא, איטליה 
 שם לידה:  Maria Angela Caterina Melato 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 מקום לימודים:  אקדמיית בררה 
 בן או בת זוג:  רנצו ארבורה 
 פרסים והוקרה:  גלובו ד'אורו (1973, 1976)  פסטיבל הסרטים של טאורמינה (1989, 2003)  פרס דוד דה דונטלו למפעל חיים  פרס דוד די דונטלו לשחקנית הטובה ביותר  פרס רצועת הכסף לשחקנית הטובה ביותר  מפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  Premio Cinearti La chioma di Berenice 
 http://www.mariangelamelato.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מלאטו יחד ים ג'אנקרלו ג'אניני בסחף חושים (1974)
ב"השוטרת" - הסרט הראשון שהקנה לה את פרס "דוד של דונאטלו" לשחקנית הטובה ביותר ב-1975
מלאטו וקרלו מונטניה בהצגה "פדרה" מאת ז'אן רסין בשנת 2000
מלאטו ופבריציו קארדו בסיום "הנפש הטובה מסצ'ואן" בתיאטרון הלאומי של ג'נובה (2009)
מריאנג'לה מלאטו (באיטלקית: Mariangela Melato‏; 19 בספטמבר 1941 – 11 בינואר 2013) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון איטלקית. במהלך שנות ה-70, תקופה שנחשבה לתור הזהב שלה בקולנוע, היא שיחקה במספר סרטים בולטים. בין היתר, בסרטיה של לינה ורטמילר כמו "פיתויו של מימי" (1972), "אהבה ואנרכיה" (1973) ו"סחף חושים (1974)". בין 1975 ו-1981, זכתה, בין היתר, בארבעה פרסי הקולנוע האיטלקי "דוד של דונאטלו" לשחקנית הטובה ביותר. מאמצע שנות ה-80 התמקדה בתיאטרון ושיחקה במגוון תפקידים ראשיים. מ-1992 ועד מותה מסרטן הלבלב, ב-2013, בגיל 71, היא שיחקה בתיאטרון הלאומי של ג'נובה.
ביוגרפיה וקריירה > שנים מוקדמות

נולדה במילאנו, בתם של אלפרד - מתורגמן ושוטר תנועה מטרייסטה (ממוצא אוסטרי - במקור: אלפרד הניג) ושל לינה - תופרת בעלת עסק ביתי. למלאטו היו אח בוגר (ארמאנו, נולד ב-1939) ואחות צעירה (אנה, שחקנית וזמרת, נולדה ב-1952) מגיל צעיר למדה מלאטו ציור באקדמיה של בררה (אנ'), ציירה פוסטרים ועבדה כמלבישת בובות ראווה ברשת חנויות האופנה לה רינסנטה (אנ') כדי לשלם עבור שיעורי המשחק שלה עם אספריה ספראני (איט'). החלה את הקריירה הבימתית שלה בשנת 1960, כשנכנסה לקבוצת התיאטרון של פנטסיו פיקולי (אנ') והופיעה לראשונה כשחקנית במחזה "Binario cieco".
משנת 1963 עד 1965 היא עבדה עם דריו פו בקומדיה "Settimo: ruba un po' meno" וב-"La colpa è sempre del diavolo". ב-1967 עבדה עם לוקינו ויסקונטי ב "הנזירה של מונזה", וב-1969, זכתה לפרסום בתפקיד אולימפיה במופע התיאטרלי המבוסס על "אורלנדו המטורף" (איט') בבימויו של לוקה רונקוני (אנ'), שהועלה בפסטיבל ספולטו.
תפקידה הקולנועי הראשון היה ב-1969 ב-"Thomas e gli indemoniati" - סרט אימה בבימויו של פופי אוואטי (אנ')
ביוגרפיה וקריירה > שנות ה-80 - חזרה לתיאטרון

לאחר שזכתה להצלחה בינלאומית, שיחקה מלאטו במספר הפקות אמריקאיות. בין היתר, שיחקה ב-1980 בתור דמות הנבל הנשית, גנרלית קאלה, ב"בפלאש גורדון" (אנ'), וכיכבה ב-1981, יחד עם ראיין אוניל בקומדיה "So Fine" (אנ').
כשלא מצאה הצלחה אמיתית בארצות הברית ובהוליווד, היא שבה לאיטליה. ב-1981 שיחקה בדרמה הרומנטית, "Aiutami a sognare", בבימויו של פופי אוואטי, כאלמנה במלחמת העולם השנייה הנמלטת עם בנותיה מבולוניה המופצצת אל אזור הולדתה הכפרי ומתלבטת ביחסיה בין אהוב נעוריה ובין טייס אמריקאי שנחת באזור בשל תקלה במטוסו. עבור תפקידה בסרט היא זכתה בפרס "דוד של דונאטלו" ובפרס "סרט הכסף" לשחקנית הטובה ביותר. ב-1986 היא התאחדה שוב עם לינה ורטמילר לצילומי "ליל קיץ" (אנ'), שדמה במובנים רבים ל"סחף חושים".
עם זאת, הקריירה והטבע שלה נותרו קשורים לעולם התיאטרון. מ-1985 החלה מלאטו את שיתוף הפעולה שלה עם במאי התיאטרון ג'אנקרלו ספה (איט') ושיחקה בשלוש הצגות שביים בתפקיד הראשי: "Vestire gli ignudi" ("הלבישו את הערומים") של פירנדלו (1985), "מדיאה" של אוריפידס (1986) ובתפקיד הראשי כאן סאליבן במחזה "עושת הנפלאות" (אנ') (1988). ההצגות זכו להצלחה מסחרית גדולה, בעיקר "עושת הנפלאות" שאף צולמה לטלוויזיה. באותן שנים פיתחה מלאטו התייחסות רבה יותר לאופן הצגת הדמויות במחזות וגדלה השפעתה על עיצוב הדמויות במחזות בהן השתתפה. גישה זו באה לידי ביטוי גם כששיחקה ב"אילוף הסוררת" של שייקספיר שהועלה בתיאטרון אליזאו (אנ'), אם כי תוך חיכוכים מול הבמאי מרקו שאקלוגה (אנ').
באותן תקופה, תעשיית הקולנוע באיטליה הייתה שרויה במשבר ומלאטו השתתפה במספר הפקות טלוויזיוניות. היא הופיעה במספר סדרות טלוויזיוניות בדמויות משנה ובתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "Una vita in gioco" בבימויו של פרנקו ג'ירלדי (אנ') (1991), ובסרט "Due volte vent'anni," בבימויה של ליוויה ג'אמפלמו (אנ').
מ-1992 ועד מותה בתחילת 2013 שיחקה בתיאטרון הלאומי של ג'נובה (איט'). לראשונה באיטליה חתמה שחקנית על חוזה עם תיאטרון גדול שבו הוענקה לה יד חופשית בבחירת מחזות ובמאים, אפילו אם הוזמנו כבמאים אורחים, או בהחלטה על השתתפותה בהפקה משותפת עם תיאטראות קבועים אחרים, לסדרת מופעים בג'נובה ובסיבוב הופעות באיטליה. בין התפקידים הראשיים הבולטים שגילמה היו: "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס, "פרשת מקרופולוס" (אנ') מאת קארל צ'אפק ו"Mourning Becomes Electra" (אנ') של יוג'ין אוניל שביים לוקה רונקוני כשהאחרונה נמשכה כמעט חמש שעות. שנית ב"פדרה" של ז'אן רסין (בבימויו של שאקלוגה), "הנפש הטובה מסצ'ואן" ו"אמא קוראז' וילדיה" מאת ברטולד ברכט, הלהיט הבימתי האחרון בו השתתפה היה ב"מי מפחד מווירג'יניה וולף?" מאת אדוארד אלבי ב-2005. ההצגות האחרונות בהן כיכבה הופקו ב-2010 והיו "בית הבובות" מאת איבסן, "הכאב" מאת מרגריט דיראס ופילומנה מרטוראנו מאת אדוארדו דה פיליפו. מלאטו כבר סבלה ממחלתה והופעותיה נפסקו לעיתים בשל אשפוזיה.
חיים פרטיים

מלאטו לא נישאה מעולם, לטענתה מבחירה, כדי שתוכל להיות חופשייה ללכת בעקבות האינסטינקט והכישרון שלה. עם זאת היו לה קשרים רומנטיים עם דמויות מעולם הסרטים, הטלוויזיה והתיאטרון אך אלו לא הבשילו לכדי נישואין. הקשר ארוך הטווח של מלאטו היה עם איש התקשורת והקולנוע, רנצו ארבורה (אנ'), שנודע גם הוא בכך שהיה רווק מושבע, שהיו לו מספר מערכות יחסים עם דמויות מפורסמות מעולם הבידור. ב-1980 אף שיחקה מלאטו בתפקיד משנה בסרט "Il pap'occhio", שביים ארבורה, שבו הבמאי, רוברטו בניני, איזבלה רוסליני ושחקנים נוספים גילמו את עצמם בסרט שעסק ביחסי הכנסייה והאפיפיור והתקשורת. הסרט ספג ביקורת וצנזורה מטעם הכנסייה הקתולית באיטליה. מלאטו וארבורה ניהלו שתי מערכות יחסים ארוכות. הראשונה במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80. והשנייה, אחרי פרידה ארוכה, מ-2007 ועד מותה.
מוות

מלאטו מתה ב-11 בינואר 2013 ברומא, בגיל 71, לאחר יותר משנתיים בהן נאבקה במחלת סרטן הלבלב. לאחר מותה קרא התיאטרון הלאומי של ג'נובה לבית הספר למשחק שלו על שם מלאטו.
הערות שוליים

1 2  Addio a Mariangela Melato Signora del teatro e del cinema, באתר ל'אוניטה, 11 בינואר 2013
1 2 3 4 5 6 7  Michele Sancisi, MELATO, Mariangela Caterina, Dizionario Biografico degli Italiani, 2017
↑  Anna Maria Mori, ANNA DEI MIRACOLI SECONDO MARIANGELA, לה רפובליקה, 9 באוקטובר 1988
↑  Carlo Repetti ricorda Mariangela Melato, אתר העיר ג'נובה, 11 בינואר 2013
↑  lei, madre coraggio, לה רפובליקה, 11 בדצמבר 2002
↑  John Francis Lane (14 בינואר 2013). "Mariangela Melato | Film". London: The Guardian. נבדק ב-15 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Scuola di recitazione Mariangela Melato, אתר התיאטרון הלאומי של ג'נובה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007321819705171  PLWABN: 9812434578005606  BIBSYS: 8009343  BNE: XX1538684  BnF: cb14205861p (data)  GND: 172254868  ICCU: RAVV089556  ISNI: 0000 0001 1936 4224  LCCN: no97017755  NKC: xx0221363  NLA: 35216175  NLK: KAC2020N1930  NTA: 312652267  SUDOC: 092887678  VIAF: 76526015   WorldCat (עם VIAF): 76526015
מעורבות צ'צ'נית בפלישה הרוסית לאוקראינה

הרפובליקה הצ'צ'נית, הידועה בכינויה צ'צ'ניה, היא רפובליקה פדרלית של רוסיה שהחזיקה בכמה תפקידים במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה. כוחות קדירוביים (אנ') לחמו לצד הכוחות הרוסיים, בעוד כמה מערכי מתנדבים חמושים צ'צ'נים (אנ') נלחמים בצד האוקראיני. משקיפים בינלאומיים ציינו מספר השוואות בין הפלישה למלחמת צ'צ'ניה הראשונה והשנייה.