stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטין מרקז
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1991–1996 |  | The Bill | סמל בילוש דני פירס | סדרת טלוויזיה |
| 1992 |  | Desmond's | שוטר | בפרק "Too Young" |
| 1992 |  | In Suspicious Circumstances |  | בפרק "An Uncommon Murder" |
| 1999 |  | Murder Most Horrid | טוני לה פלייה | בפרק "Whoopi Stone" |
| 1999 |  | Plastic Man | סטיב פרסי | סרט טלוויזיה |
| 2000 |  | Dirty Tricks | גרסיה | סרט טלוויזיה |
| 2001 |  | The Shaft | שוטר מס' 2 (הולוויי) |  |
| 2001 |  | Bedtime | סם | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2002 | איסטאנדרס | EastEnders | ניל | סדרת טלוויזיה |
| 2005 | אימפריה | Empire | גנרל קריטו | מיני-סדרה |
| 2005 |  | The Business | פפה |  |
| 2005 | אליזבת הראשונה | Elizabeth I | דון ברנדינו דה מנדוזה | מיני-סדרה |
| 2006 |  | Stan | האל רואץ' | סרט טלוויזיה |
| 2006 | המופע של קתרין טייט | The Catherine Tate Show | נהג מונית | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2007 | להעיר את המתים | Waking the Dead | האריס וול | בפרק "Mask of Sanity" |
| 2007 |  | Lead Balloon | טוני | בפרק "Hero" |
| 2002, 2008 | בקצב הלב | Heartbeat | רפאל / ג'ו קיד | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2006–2009 | מלון בבילון | Hotel Babylon | ג'ינו פרימירולה |  |
| 2009 | דוק מרטין | Doc Martin | סם פנהייל | בפרק "Perish Together as Fools" |
| 2010 | תחבולות חדשות | New Tricks | דני ג'ונסון | בפרק "Where There's Smoke" |
| 2011 |  | Holy Flying Circus | ריצ'רד קליין | סרט טלוויזיה |
| 2012 | 2012 | Twenty Twelve | קווין ת'ינגל | בפרק "Loose Ends" |
| 2012 |  | Falcón | רופא | מיני-סדרה |
| 2012 | עלובי החיים | Les Misérables | Master of the House |  |
| 2013 |  | Girl on a Bicycle | קלייב |  |
| 2015 | בנידורם | Benidorm | חואן | בפרק "Walking on Broken Glass" |
| 2015 | ורה | Vera | מייקל טננט | בפרק "Old Wounds" |
| 2015 |  | SunTrap | מר דה לוקה | בפרק "Casino" |
| 2015 |  | The Javone Prince Show | שוטר | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 |  | A Louder Silence | מרטין |  |
| 2013–2015 | החבר'ה מהלשכה | The Job Lot | פול פרנקס | סדרת טלוויזיה |
| 2017 |  | Bounty Hunters | הספק | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2017 | מודוס | Modus | האנטר ראסל | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | הכתר | The Crown | בלש מלכותי | בפרק "Paterfamilias" |
הערות שוליים

↑  "Martin Marquez in Boeing Boeing at Everyman Theatre until February 14". this is wiltshire. נבדק ב-3 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Archived 11 January 2011 at the Wayback Machine.
↑  "West End Review: 'From Here to Eternity'". variety.com. Variety. 23 באוקטובר 2013. נבדק ב-11 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
מרין פטקוב

מרין פלמנוב פטקוב (בבולגרית: Марин Пламенов Петков; נולד ב-3 באוקטובר 2003 באטרופולה שבבולגריה) הוא כדורגלן בולגרי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת לבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית ובנבחרת בולגריה.
קריירת מועדונים

פטקוב גדל במחלקתת הנוער של לבסקי סופיה. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הבולגרית.
קריירה בינלאומית

ב-23 בספטמבר 2022 ערך פטקוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה, בניצחון 5-1 על נבחרת גיברלטר במסגרת ליגת האומות 2022/2023. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
תארים

הגביע הבולגרי (1): 2021/2022
מרין פרדה
מספריו

1948 - Întâlnirea din pământuri, nuvele (מפגש באדמות, נובלות)
1949 - Ana Roșculeț (אנה רושקולץ)
1952 - Desfășurarea (ההיערכות)
1955 - Moromeții (המורומצים) כרך ראשון
1955 - Ferestre întunecate (חלונות חשוכים)
1959 - Îndrăzneala (ההעזה)
1963 - Risipitorii (הפזרנים)
1967 - Moromeții (המורומצים) כרך שני
1968 - Intrusul (המסתנן)
1972 - Imposibila întoarcere (השיבה הבלתי אפשרית)
1972 - Marele singuratic (המתבודד הגדול)
1973 - Întâlnirea din pământuri (מפגש באדמות)
1975 - Delirul (ההזיה)
1977 - Viața ca o pradă (החיים כטרף)
1980 - Cel mai iubit dintre pământeni (המקומי האהוב ביותר)
הערות שוליים

↑  Marin Preda – biografia prozatorului român, unul dintre cei mai cunoscuți autori canonici (ברומנית)
↑  PORTRET: Marin Preda – un fenomen de excepţie în literatura română (ברומנית)
↑  Securitatea stia ca Marin Preda facea sex pe podea cu Nina Cassian (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266774505171  PLWABN: 9810557924405606  BIBSYS: 90140395  BNE: XX1404482  BnF: cb119205715 (data)  CiNii: DA13767695  GND: 118793268  ICCU: RT1V019470  ISNI: 0000 0000 8085 5076  LCCN: n50022880  LNB: 000023450  NKC: ola2003169786  NLA: 35658117  NLG: 111652  NSK: 000055871  NTA: 075112035  RERO: 02-A003710413  SUDOC: 027082156  Trove: 1030022  VIAF: 5727233   WorldCat (עם VIAF): 5727233
מסגד הים (יפו)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1675
 תאריך פתיחה רשמי:  1675 
 חומרי בנייה:  כורכר 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות עות'מאנית 
 קואורדינטות:  32°03′20″N 34°45′10″E﻿ / ﻿32.05555556°N 34.75277778°E﻿ / 32.05555556; 34.75277778
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת יפו מוגדלת) מסגד הים(למפת יפו רגילה) מסגד הים(למפת גוש דן רגילה) מסגד הים(למפת גוש דן מוגדלת) מסגד הים  he מסגד היםhe מסגד היםמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מסגד הים בתהליך שיפוץ, ינואר 2013
מסגד הים - החזית המערבית
מסגד הים (בערבית: مسجد البحر, "מסג'ד אלבחר") הוא מסגד קטן השוכן בטיילת חומות הים, בצדו הצפוני של גן המדרון ביפו העתיקה. המסגד עשוי מאבן כורכר ובפינתו הדרום-מערבית ניצב מינרט, שבראשו מרפסת למואזין. המסגד אינו פתוח לקהל.
המסגד הוקם ב-1675 והוכרז כווקף על ידי מושל סנג'ק עזה מוסה רדואן פאשה. במסגד זה היו המלחים המוסלמים מתפללים לפני צאתם להפלגה. ב-1962 דיווחה עיריית תל אביב כי המבנה משמש כמחסן. הרשות לפתוח יפו העתיקה ביקשה להפוך את המקום לאתר תיירות אלא שבעקבות התנגדות מוסלמית חזר המסגד לייעודו המקורי המסגד שופץ בשנת 1997.
בשנת 2013 שופץ המסגד כולל צריח וחזיתות המבנה.
הערות שוליים

1 2  Mahmoud Yazbak, The Islamic Waqf in Yaffa and the Urban Space
↑  אתר טיולי
מרג'י גולדשטיין-אנגל

| --- | --- |
מרג'י גולדשטיין-אנגל ב"קוראיה זאד", 7 ביוני 2009
מרג'י גולדשטיין-אנגל ב"קוראיה זאד", 7 ביוני 2009
 לידה:  31 במרץ 1958 (בת 66) Wellington, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פלורידה אינטרנשיונל  South Miami High School  North Miami Beach High School 
 משקל:  48 ק"ג 
 גובה:  1.54 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  רכיבה תחרותית 
 
מרג'י גולדשטיין-אנגל (באנגלית: Margie Goldstein-Engle;‏ נולדה ב-31 במרץ 1958) היא רוכבת סוסים אמריקאית המתחרה בקפיצות ראווה. זכתה עשר פעמים בתואר "רוכבת השנה" באיגוד הגרנד פרי האמריקאי (American Grandprix Association).
נעוריה ותחילת דרכה

היא נולדה בוולינגטון, פלורידה, למונה (מנהלת בית ספר יסודי ומורה) וארווין גולדשטיין (רואה חשבון – יהודי). היא גדלה במשפחה מהמעמד הבינוני, בדרום מיאמי, עם שני אחים גדולים. בכיתה ג' היא גילתה עניין רב בסוסים. בגיל תשע, היא לקחה משרות באורוות סוסים ובמלונות כלבים כדי לשלם עבור שיעורי רכיבה. היא למדה בתיכון "דרום מיאמי" ובתיכון "צפון מיאמי ביץ" וסיימה תואר מהאוניברסיטה הבינלאומית של פלורידה, בהתמחות השכלה עסקית. היא נישאה בשנת 1995 לבעלה סטיב אנגל, ווטרינר סוסים.
הקריירה שלה כרוכבת סוסים

היא זכתה ב-6 אליפויות עולם ו־20 ליגות לאומיות בין השנים 1984 ועד 2005. פדרציית הרכיבה הבינלאומית (ה-FEI) Federation Equestre Internationale)) דירגו אותה כשישית במספר מכל הזמנים. ב-1987 היא לקחה את השיא בקפיצה לגובה (2.36 מטר). כשדיברה על האירוע, אמרה: "אתה חייב להבין את הסוס, לתת בו אמון או את הלב, בגלל ברגע שהקיר מגיע לגובה של 6.5 רגל זה נראה כמו קיר של בניין". ב-1991 היא סבלה מעצמות שבורות ונזק עצבי ברגל שמאל כתוצאה מנפילה מסוס במהלך הופעה. הרופאים אמרו לה שהיא כנראה לא תחזור ללכת נורמלי שוב. בשבוע לאחר מכן היא חזרה לרכוב ואחרי עשרה שבועות היא חזרה להתחרות. ב-1992, סוס במשקל 540 קילו נפל עליה במהלך הופעה, וגרם לחתך באורך 30 ס"מ בגבה ולשברים בארבע מצלעותיה. ביולי 1998 היא נפצעה בפנים כתוצאה מנפילה, היא המשיכה לרכוב יום למחרת. בנוסף היא שברה גם את כתף שמאל, את עצם הבריח פעמים, הזרוע, מפרק כף היד ושתי אצבעות.
ב-1999 במשחקי "פאן אמריקה" (Pan America Games) בוויניפג (Winnipeg), היא זכתה במדליית כסף יחד עם קבוצה הקפיצה של ארצות הברית "riding Alvaretto". בשנת 2000, היא ייצגה את ארצות הברית באולימפיאדת סידני. בשנת 2003 במשחקי "פאן אמריקה" (Pan America Games) היא זכתה במדליית זהב קבוצתית ובמדליית ארד אישית. ובשנת 2006 במדליית כסף בתחרות "2006 World Equestrian Games".
גולדשטיין-אנגל זכתה לתואר "רוכבת השנה" עשר פעמים באגודה האמריקאית "(American Grandprix Association’s (AGA " בשנים 1989, 1991, 1994, 1995, 1996, 1999, 2000, 2001, 2003 ו-2005. בנוסף ב-1991 היא הייתה "רוכבת השנה" באגודת " American Horse Shows Association " .
גולדשטיין-אנגל הרוויחה במהלך הקריירה כ-4 מיליון דולר בפרסים. יש לה יותר מ-195 ניצחונות ב "גראנד פרי"(Grand Prix). מאוקטובר 2011 היא הייתה מובילה בקריירה שלה במספר הניצחונות. היא קבעה שיא של מספר ניצחונות הרב ביותר ב"גראנד פרי".
פרסים וניצחונות

ב-2001 הוענק לה אות כבוד על ידי היכל התהילה של הספורט היהודי בארצות הברית (אנ').
בשנת 2009 הוכנסה להיכל התהילה הבינלאומי היהודי" (אנ')
הערות שוליים

↑  כותרת=Phelps Media Group, Inc. Adds American Grandprix Association To Client Roster
↑  Margie Goldstein-Engle Bio, Stats, and Results, Olympics at Sports-Reference.com (ארכיון)
↑  Vicky Moon, A Sunday Horse: Inside the Grand Prix Show Jumping Circuit, Capital Books, 2004-01-01
↑  Margie Goldstein-Engle, www.jewishsports.net
מסגד הים (עכו)

| --- | --- |

מסגד הים (מימין)
 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  עכו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1586
 תאריך פתיחה רשמי:  1586 
 קואורדינטות:  32°55′13″N 35°04′11″E﻿ / ﻿32.9203°N 35.0697°E﻿ / 32.9203; 35.0697
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) מסגד הים(למפת הגליל המערבי רגילה) מסגד הים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסגד הים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסגד הים
 
מסגד הים ב-1950
מסגד הים (ערבית: جامع البحر, "ג'אמע אלבחר") הוא מסגד השוכן ליד הנמל בעיר העתיקה בעכו. הוא מכונה גם "מסגד הנמל" (جامع الميناء, "ג'אמע אלמינאא") או "מסגד סינאן פאשה" (جامع سنان باشا, "ג'אמע סנאן באשא") על שם מקימו.
היסטוריה

המבנה הוקם בשנת 1586 והיה המסגד הראשון שנבנה בעיר מאז כבשוה הממלוכים מידי הצלבנים והחריבוה. הוא הוקם בידי המצביא והמדינאי העות'מאני סינאן פאשה, אך נפגע באופן משמעותי בתקופת שלטונו של אחמד אל-ג'זאר בסוף המאה ה-18. יורשו, סולימאן פאשה שיפץ את המסגד ב-1816.
המסגד קטן למדי והוא מחולק לאולם תפילה רבוע ולחצר מרובעת מצפון לו. הכניסה אל החצר היא מצידה המערבי הפונה אל "כיכר ונציה" ("כיכר הדייגים"). מעל אולם התפילה נחה כיפה גדולה ובפינה הצפון-מערבית שלה מתנשא המינרט. המעבר מהחצר אל אולם התפילה הוא דרך ארקאדה שבה שלושה פתחים הנפרדים זה מזה בשני עמודים. מעל לפתח המרכזי מונחת כיפה קטנה ומעל שני האחרים תקרה בצורת קמרון צולב. בצידו הדרומי של אולם התפילה קבועים שני חלונות. מתחתם ניצב המחראב ומימין לו מינבר הנושא צריח ירוק.
מבט על המסגד מכיוון נמל עכו
מרדכי אבי סרור

| --- | --- |

 לידה:  1826 אוג'דה, מרוקו 
 פטירה:  6 באפריל 1886 (בגיל 60 בערך) אלג'יר, צרפת 
 מדינה:  מרוקו 
 מקום פעילות:  מרוקו וטימבוקטו
 תקופת הפעילות:  ? – 6 באפריל 1886 
 תחומי עיסוק:  מסחר
 
הרב מרדכי אבי סרור היה סוחר יהודי ממרוקו ששימש כרבה של הקהילה היהודית בטימבוקטו בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-19.
כסוחר

נולד בעיר אוג'דה שבמרוקו. טרם הגעתו לטימבוקטו ממרוקו בשנת 1859, היו סוחרים מוסלמים עוסקים במסחר ישיר מול כפרים ושבטים במערב אפריקה, באזור שכונה סודאן. הסוחרים הערבים פעלו כדי למנוע כניסה של סוחרים לא-מוסלמים לתחרות עמם.
כאדם שטייל תכופות והכיר את דרכי הארץ, התאים לתפקיד הסוחר. הוא היה פיקח, נועז, ממולח והתבטא בבהירות, אך החשוב מכל, התמצא בחוקי הקוראן כשם שידעו אותם מוסלמים. 
במהלך נסיעותיו לטימבוקטו העדיף שרוב סחורתו תועבר דרך הסהרה על שיירה קצרה של גמלים המלווה במורה דרך מקומי.
כיהודי, נמנע ממנו להקים עסק מסחר משלו. הוא פנה לשליט המקומי, פולאני אמיר, וניהל איתו משא ומתן מתוקף היותו 'ד'ימי' - בן עם הספר. וכך, בשנים 1860–1862 היה הוא ואחיו לסוחרים מצליחים ומוכרים באזור. לאחר שצבר הון קטן חזר למרוקו ב-1863 ונתן לאביו סכום גדול של כסף. הוא שכנע את אחיו האחרים להצטרף אליו בנסיעתו הבאה לטימבוקטו.
הקמת בית הכנסת

עם הגעת האחים לטימבוקטו בשנת 1864, עלה מספר היהודים הבוגרים בקהילה היהודית מתשעה לאחד-עשר. כעת היו די יהודים למניין והם פצחו בחגיגות גדולות והקימו בית כנסת.
אחד עשר חברי הקהילה היו:
רבי מרדכי אבי סרור
אחיו של מרדכי - יהושע, אברהם ויצחק
בניו של יהושע - אהרון ודוד
בנו של אהרון - יצחק
משה - גיסו של מרדכי
בנו של משה - דוד
רבי רפאל
שמעון בן יעקב
הסתירה בין חוקי הדימים והקמת בית הכנסת

הקמת בית כנסת בשטח מוסלמי אסורה, בהתאם לתנאי עומר. לפיכך לא ברור האם הוקם המבנה בפועל לפני הכיבוש הצרפתי בשנת 1894. יחד עם זאת, נפוץ היה בקרב יהודי מרוקו ש'בית הכנסת' היה פשוט כינוי למקום ההתכנסות שבו היו מתפללים חברי הקהילה. חברי הקהילה ידעו את התפילות בעל פה ולכן לא היו זקוקים לסידורים ויכלו לקיים את התפילות בביתו של כל אחד מהם. כמו כן, ניתן לציין כי תנאי עומר אמנם אסרו בניית בתי כנסת חדשים אך לא אסרו על רכישת מבנה קיים ושימוש בו כבית כנסת.
ראו גם

הדגטון והקשר היהודי-ברברי
הערות שוליים

↑  God's Will The Travels of Rabbi Mordochai Abi Serour, by Dr. Sanford H. Bederman, GSU Department of Geography Research Series, 1980, page 9
↑  שם, עמ' 7
↑  שם, עמ' 10
↑  שם, עמ' 14
↑  שם, עמ' 15
↑  Les Juifs à Tombouctou, or Jews of Timbuktu, Recueil de sources écrites relatives au commerce juif à Tombouctou au XIXe siècle, Editions Donniya, Bamako, 1999 by Professor Ismael Diadie Haidara, page 31
↑  A Treasury of Sephardic Laws and Customs: The Ritual Practices of Syrian, Moroccan, Judeo-Spanish and Spanish and Portuguese Jews of North America by Herbert C. Dobrinsky
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397911605171  BnF: cb13507832z (data)  ISNI: 0000 0003 5953 347X  LCCN: n81030863  SUDOC: 079426115  VIAF: 107310087   WorldCat (עם VIAF): 107310087 
בית הכנסת בטימבקטו
מרג'ורי רמביו

| --- | --- |

מרג'יורי רמביו, (1915)
 לידה:  15 ביולי 1889 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  6 ביולי 1970 (בגיל 80) פאלם ספרינגס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Desert Memorial Park 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1901 
 בן או בת זוג:  וילארד מאק (1913–1917)  יו דילמן (1919–1923) 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (12 באוגוסט 1960) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרג'ורי רמביו (באנגלית: Marjorie Rambeau; ‏15 ביולי 1889 – 6 ביולי 1970) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון אמריקאית מועמדת שני פרסי אוסקר על תפקידיה בסרטים "שביל הרקפות" ו"שיר לפידות".
ביוגרפיה

רמביו נולדה בסן פרנסיסקו, בתם של מרסל וליליאן גרלינדה רמביו. הוריה נפרדו כשהייתה ילדה והיא גדלה עם אמה בעיר נום שבאלסקה. החלה את דרכה כשחקנית בגיל 12 בברודוויי ובשנת 1917 היא התחילה לשחק בסרטי ראינוע עבור חברת הסרטים "Mutual Film".
קריירת משחק

בשנות ה-30 השתתפה רמביו בסרטיו של ג'ורג' היל "מין וביל", "צוללי הגיהנום" ו"השש הסודי" ובדרמות של קלרנס בראון "השראה" ו"הגשם הגיע".
בשנת 1940 שיחקה רמביו בדרמה של גרגורי לה קאבה "שביל הרקפות" בתור מאיימי אמה של אלי מיי אדמס (ג'ינג'ר רוג'רס), תפקיד עליו הייתה מועמדת רמביו לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. בהמשך שנות ה-40 הופיעה במספר רב של סרטים, הבולטים בהם היו: הדרמה "דרך הטבק" של ג'ון פורד בתפקיד הנזירה בסי רייס והמערבון "באוקלהומה" בו הופיעה לצידו של ג'ון ויין.
ב-1953 הופיעה בדרמה המוזיקלית של צ'ארלס וולטרס "שיר לפידות", תפקידה בתור אמה של כוכבת בתיאטרון ג'ני סטיוארט (ג'ואן קרופורד) הקנה לה מועמדות שנייה לפרס האוסקר לתפקיד משנה. באותו עשור למעשה סיימה את קריירת המשחק שלה עם הופעות בדרמות "איש בשם פיטר" של הנרי קוסטר בתור מיס לורה פאולר ו"האיש בעל אלף הפרצופים".
על פועלה בתחום הקולנוע קיבלה רמביו כוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד.
חיים אישיים

רמביו נישאה 3 פעמים במהלך חייה אך מעולם לא הביאה ילד לעולם.
בשנת 1913 נישאה לשחקן והבמאי הקנדי וילארד מאק, היא התגרשה ממנו ב-1917.
בשנת 1919 נישאה לשחקן יו דילמן, הזוג התגרש ב-1923.
לבעלה השלישי הצרפתי פרנסיס אשברי הייתה רמביו נשואה עד למותו בשנת 1967.
בשנותיה המאוחרות נהייתה רמביו נכה בעקבות מספר תאונות דרכים בהן הייתה מעורבת. היא מתה בביתה שבפאלם ספרינגס ב-6 ביולי 1970 כשהיא בת 80.
פילמוגרפיה נבחרת

מין וביל (1930)
השראה (1931)
השש הסודי (1931)
חוטאים צוחקים (1931)
הדרך הקלה ביותר (1931)
הבן של הודו (1931)
צוללי הגיהנום (1932)
פלוקה (1932)
גברת ראשונה (1937)
אנחנו חיים בנישואים (1938)
הגשם הגיע (1939)
שביל הרקפות (1940)
קבוצת 20 הפרדים (1940)
אנני טאבוט מפליגה שוב (1940)
דרך טובקו (1941)
באוקלהומה (1943)
כל מספר יכול לשחק (1949)
נטושים (1949)
רעים אחד לשני (1953)
שיר לפידות (1953)
נקבה לנצח (1953)
איש בשם פיטר (1955)
סלנדר (1956)
האיש בעל אלף הפרצופים (1957)
מרית מדברית

| מרית מדברית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אסטראים
משפחה:: מורכבים
סוג:: מרית
מין:: מרית מדברית
שם מדעי
 Anvillea garcinii ‏קנדול, 1836
מרית מדברית (שם מדעי: Anvillea garcinii, נקראת גם אנווילאה מדברית) היא בן שיח מעוצה ממשפחת המורכבים.
מרית מדברית היא בן שיח הצומח בצורת כדור, גובהו 20 - 50 ס"מ - בהתאם לכמות המים באזור. עליו שונים בין הקיץ והחורף - בקיץ הוא מכוסה עלים קטנים המכוסים שערות לבנות המגנות עליו מפני אור השמש, ובחורף, לאחר הגשם, הוא מצמיח ענפים הנושאים עלים רחבים, צרים מעט בבסיסם, אורכם כ-2 ס"מ ושפתם משוננת.
הפריחה בסוף החורף - מפברואר עד אפריל. התפרחות נישאות בקצות הענפים, קוטרן כ-3 ס"מ, כל פרחיהן צינוריים וצבעם צהוב. התפרחת עטופה במעטפת עלים המאוחים בבסיסם, קצותיהם מחודדים ומגנים על הפרחים. לאחר ההבשלה נסגרת המעטפת ומגנה על הזרעים. בסיס התפרחת מעוצה, ואינו נופל מן הענף אף לאחר מות הצמח. גשם חזק הנמשך כחמש דקות גורם לפתיחת המעטפת, גשם נוסף גורם להתזת הזרעים לסביבות הצמח. מנגנון זה של התזת הזרעים רק לאחר שני גשמים, גורם לזרעים להתפזר רק כאשר ישנה במקום כמות מים המספיקה לנביטת הזרעים ולהתבססותם. ענפי המרית המדברית עמידים ביותר, והם עשויים להישאר במקומם בלי להירקב שנים ארוכות לאחר מות הצמח.
תפוצתה של המרית המדברית סהרו-ערבית; בארץ ישראל היא צומחת בחלקים החמים ביותר של הנגב, מדבר יהודה ובקעת ים המלח, בערוצי נחלים ובסדקי סלעים.
שם הסוג העברי, מרית, נגזר מצורתם של עליו.
מרק סופר

מרק סופר (נולד ב-1954) הוא דיפלומט ישראלי ששימש כשגריר ישראל באוסטרליה (2017-2020), באירלנד ובהודו.
ביוגרפיה

סופר נולד בלונדון. הוא מחזיק בתואר ראשון בכלכלה ויחסים בין-לאומיים מבית הספר לכלכלה של לונדון ובתואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 1981 הצטרף סופר למשרד החוץ. הוא מילא תפקידים דיפלומטיים בפרו, נורווגיה וניו יורק. בתחילת שנות ה-90 היה יועץ מדיני של שר החוץ שמעון פרס. בין השנים 1999–2002 שירת כשגריר ישראל באירלנד.
בשנת 2008 מונה לשגריר ישראל בהודו ושגריר לא תושב בסרי לנקה. בשנת 2011 יצא לחופשה משירות החוץ ומונה לנשיא הקרן לירושלים.
בשנת 2015 חזר למשרד החוץ לכהן בתפקיד סמנכ"ל אסיה והפאסיפיק.
בנובמבר 2017 החל לשמש כשגריר ישראל באוסטרליה.
הערות שוליים

↑  Jeremy Issacharoff and Mark Sofer go from being best friends at Hasmonean to diplomatic ambassadors for Israel, באתר THE JEWISH CHRONICLE ONLINE, 9 ביולי 2008 (באנגלית)
↑  מרק סופר מונה לנשיא הקרן לירושלים, באתר רשת ב, 30 באוקטובר 2011
↑  טל שלו‏, סבב מינויים במשרד החוץ: ג'רמי יששכרוף מונה לשגריר בברלין, באתר וואלה, 5 באפריל 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא דיפלומטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרחב בטוח

סמל המרחב הבטוח
מרחב בטוח (באנגלית: Safe space) הוא המונח המתייחס למקומות שנוצרו עבור אנשים שחשים שוליות ורוצים להתכנס ביניהם כדי לחלוק את חוויותיהם כחלק מקבוצות שוליים. מרחב בטוח הוא חלק מתהליך העצמה המאפשר למשתתפים להימנע, לזמן מה, מהתגובות השליליות שהם סופגים מהחברה הכללית. מרחבים בטוחים נמצאים לרוב בקמפוסים באוניברסיטאות בעולם המערבי. יוזמי המיזם היו חברי הקהילה הגאה בארצות הברית והוא פעל לראשונה בשנת 1989. מרחבים בטוחים פועלים מוסדות חינוך ברחבי העולם וגם בישראל. המיזם עורר ביקורת בארצות הברית, בטענה שהוא נוגד את הזכות לחופש הדיבור.
משמעות נוספת למונח מרחב בטוח היא התייחסות למרחב חינוכי שלא מתאפשרת בו אלימות, הטרדה או דברי שנאה.
משמעות המרחב הבטוח והסמל

אנשי חינוך המעוניינים להוביל את המיזם, תולים שלט עם הכיתוב "מרחב בטוח" ובו סמל המרחב הבטוח או דגל הקהילה הגאה וטקסט נלווה לו. המרחב הפתוח באוניברסיטאות, בעיקר, נועד לחברי קהילת הלהט"ב ובהמשך גם למיעוטים נוספים, שאינם מרגישים בטוח לשהות במרחב בו הם מרגישים לא מוגנים ולייצר שם תחושה של קהילה. מרחבים בטוחים מציעים נחמה וכבוד.
סמל המרחב הבטוח מורכב משולש ורוד ועיגול ירוק. משולש ורוד הוא אחד מסמלי הגאוה כיום (במקור שימש לסימון הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית) ועיגול ירוק, המסמל קבלה אוניברסלית. בישראל, הסמל מורכב משישה משולשים המרכיבים את דגל הגאוה.
פעילות במרחב הבטוח בעולם > בישראל

ארגון חוש"ן- ארגון מרכז החינוך וההסברה של קהילת הלהט"ב בישראל. הארגון הוקם בשנת 2004, ומאז ועד היום עוסקים חברי הארגון במגוון רחב של פעילויות חינוך והסברה למען קהילת הלהט"ב.
האגודה למען הלהט״ב- אגודה אשר פועלת למען קידום מעמדה של קהילת הלהט"ב בישראל. האגודה נוסדה בשנת 1975 והיא מוסד ללא כוונת רווח. מאז היווסדה פועלת האגודה לקידום מעמד קהילת הלהט"ב בישראל למטרת שוויון זכויות מלא, לרווחה ולביטחון.
איגי - ארגון המעניק תמיכה לבני הנוער ולקהילה הגאה. ארגון איגי הוקם בשנת 2001. הארגון מקים באופן שוטף קבוצות חברתיות לבני נוער להט"בים במתכונת דומה לתנועות נוער. בנוסף לקבוצות הכלליות, הארגון כולל קבוצות נושא - כגון קבוצות לטרנסג'נדרים, לביסקסואלים, או לדתיים.
בית דרור- בית דרור ארגון הדואג לבית חם עבור ילדים שנפלטו מבתיהם בשל האוריינטציה המינית או המגדרית שלהם. הארגון נוסד בשנת 2002 ומיועד לבני נוער להטב"ים בגילאי 18-14. "בני הנוער השוהים בבית דרור חווים דחייה וניתוק על רקע האוריינטציה המינית או המגדרית שלהם. חלקם עזבו או גורשו מהבית על- רקע היציאה מהארון ומצאו עצמם אבודים ברחוב. אחרים הוצאו מחסות הוריהם על ידי רשויות הרווחה בשל אלימות פיזית או נפשית המתייחסת לנטייתם או לזהותם המינית והמגדרית."
פעילות במרחב הבטוח בעולם > מדינות אחרות

ארצות הברית: פרויקט "מרחב בטוח" החל להתקיים לראשונה בארצות הברית בשנת 1989. המרחבים הבטוחים הראשונים היו בברים הומוסקסואלים. בשנה זו פיתחו חברי הקהילה הגאה לראשונה את המיזם מרחב בטוח. האירועים שלהם כללו שלל סדנאות הכשרה, ובהם העבירו מגנטים שעליהם משולש ורוד הפוך, מוקף עיגול ירוק, מה שמשמש לסמל של הפרויקט.
קנדה: יוזמות "מרחב בטוח" היו שכיחות במוסדות העל-תיכוניים ברחבי קנדה. למשל : אוניברסיטת מערב אונטריו, אוניברסיטת מק'גיל, אוניברסיטת טורונטו, מכללת אלגונקין, אוניברסיטת קולומביה הבריטית ואוניברסיטת קווין.
בריטניה: בתחילת שנת 2015 האימוץ הגובר של המרחבים הבטוחים באוניברסיטאות בבריטניה עורר מחלוקת בטענה לעצירת חופש הדיבור והדעות הפוליטיות השונות.
מלזיה: למלזיה אין ארגון לאומי המחויב לזכויות הקהילה הגאה. במקום זאת ישנה קואליציה רופפת של ארגונים לא ממשלתיים. כמו אמנים ואנשים העוסקים בארגון פסטיבל הזכויות המיניות השנתי. הפסטיבל מורכב משיחות, מהופעות, מהקרנות, מסדנאות ומפורומים לקידום הזכויות המיניות כזכות האדם, להעצמת יחידים וקהילות שוליים, ולייצור פלטפורמות למען תמיכה. מלבד ארגון התוכניות של פסטיבל שנתי זה, חברי הקואליציה מעורבים בכתיבת המכתבים ובארגון הקרנות סרטים ודיונים רגילים, תמיכה אקדמית והדרכת מאמנים. קבוצות המעורבות אף הן למען זכויות הלהט"ב במסגרת הסנגוריה של זכויות האדם הם ארגוני זכויות אדם מבוססים, כגון: ועדת זכויות האדם של הבר המלזי, קרני SUARAM, KRYSS, PT, יוזמת המועמדות לנשים, המעבדה הסגולה, ספרי מתאהארי וגלריית הנספחים. מספר קבוצות נוספות, כמו אחיות באסלאם, ארגון הסיוע לנשים וארגון אמנסטי אינטרנשיונל עסקו בסוגיות של נטייה מינית במסגרת פעילותן בתחום הבריאות הציבורי מה שאפשר דיון ציבורי יותר על נטייה מינית, זהות מגדרית וזכויות אדם. קרן PT, שנקראה במקור משולש ורוד, מתמקדת ב "מתן חינוך לאיידס, מניעה, טיפול, תוכניות תמיכה, מודעות מינית ותוכניות העצמה לקהילות פגיעות במלזיה". הקהילות כוללות גייז, טרנסג'נדרים ואנשים החיים עם HIV וכדומה.
ביקורת

המיזם עורר ביקורת, בעיקר בארצות הברית, בטענה שהוא נוגד את הזכות לחופש הדיבור. בשנת 2015, העיתונאי קונור פרידרסדורף מתח ביקורת על השימוש במרחבים בטוחים במרחב הציבורי משום שלדבריו הם חוסמים את הסיקור העיתונאי של מחאות הסטודנטים.