stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זארה לארסון

| --- | --- |

לארסון בשנת 2021
 לידה:  16 בדצמבר 1997 (בת 27) עיריית סולנה, מחוז סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  זארה מריה לארסון
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  פופ • דאנס-פופ • אלקטרופופ
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ, אפיק רקורדס
 פרסים והוקרה:  פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן החדש הטוב ביותר (2016)  MTV Europe Music Award for Best Nordic Act (2020)  MTV Europe Music Award for Best Swedish Act (2017)  MTV Europe Music Award for Best Worldwide Act (2016)  Musikexportpriset (2016) 
 האתר הרשמי (באנגלית)  האתר הרשמי (בשוודית)
 פרופיל ב-IMDb
 
זארה לארסון בפסטיבל
זארה מריה לארסון (בשוודית ובאנגלית: Zara Maria Larsson; נולדה ב-16 בדצמבר 1997) היא זמרת-יוצרת שוודית. היא התפרסמה לראשונה בשוודיה בגיל 10, כשזכתה במופע הכישרונות "טלנג" (אנ') בשנת 2008.
אלבום הבכורה שלה, Introducing, יצא לאור בינואר 2013. הסינגל "Uncover" הגיע למקומות הראשונים במצעדי הפזמונים בשוודיה, דנמרק ונורווגיה.
באפריל 2013 חתמה לארסון על חוזה של שלוש שנים עם חברת התקליטים אפיק רקורדס.
הופיעה בטקסי הפתיחה והסיום של יורו 2016 בצרפת לצד דייוויד גטה איתו ביצעה במקור את השיר הרשמי של הטורניר.
ביוגרפיה

לארסון נולדה ב-16 בדצמבר 1997 בבית החולים האוניברסיטאי קרולינסקה (אנ') שבעיריית סולנה (אנ'), מחוז סטוקהולם, שוודיה. בריאיון שלה עם סוונסקה דאגבלאדט היא אמרה שהיא "נולדה מתה" עקב מחסור באספקת החמצן מחבל הטבור.
בראיון בשנת 2015 אמרה לארסון שהתקבלה לבית ספר יוקרתי למוזיקה בשם אדולף פרדריק (אנ'), אך היא דחתה את ההצעה משום שלא רצתה לשיר במקהלה.
לארסון מגדירה את עצמה כפמיניסטית.
קריירה > 2008–2011: תחילת הקריירה

בשנת 2008, כשהייתה בת 10, לארסון ניצחה במופע הכישרונות "טלנג" וזכתה בחצי מיליון קרונות שוודיות.
הסינגל "My Heart Will Go On", שבוצע במקור על ידי סלין דיון, יצא לאור מאוחר יותר בתור הסינגל הראשון של לארסון.
קריירה > 2012–2014: פריצת דרך

אלבום הבכורה של לארסון הוא מיני־אלבום שנקרא Introducing. האלבום יצא לאור ב-21 בינואר 2013.
הסינגל "Uncover" יצא לאור בתור הסינגל המוביל של האלבום. הוא הגיע למקום הראשון בשני מצעדי פזמונים בשוודיה, וכמו כן למקום הראשון בנורווגיה ולמקום השלישי בדנמרק.
קריירה > 2015–2017: אלבום אולפן שני והצלחה בינלאומית

ב-5 ביוני 2015, לארסון הוציאה לאור את הסינגל "Lush Life". זהו השיר הראשון באלבום האולפן השני שלה. השיר הגיע ל-5 המקומות הראשונים במצעדי הפזמונים שבאוסטרליה, דנמרק, אירלנד, נורווגיה, הולנד, שווייץ, בלגיה, גרמניה, אוסטריה ובריטניה.
ב-22 ביולי 2015, לארסון הוציאה סינגל עם הזמר הבריטי MNEK. הסינגל נקרא "Never Forget You". השיר הגיע למקום הראשון בשלושה מצעדים בשוודיה, למקום החמישי בבריטניה ולמקום השלישי באוסטרליה.
בפברואר 2016, הראפר הבריטי טייני טמפה הוציא סינגל חדש בשם "Girls Like" יחד עם לארסון.
לארסון ביצעה את השיר הרשמי של יורו 2016, "This One's for You", מאת ה־DJ הצרפתי דייוויד גטה.
ב-1 בספטמבר 2016 לארסון הוציאה את הסינגל "Ain't My Fault", והוא יהיה חלק מהאלבום הבא שלה. ב-22 באוקטובר היא הוזכרה בטיים מגזין כאחת מ־30 הנערות המשפיעות ביותר בשנת 2016.
בנובמבר 2016 לארסון זכתה בפרס EMA. ב-2 בדצמבר העלתה לארסון סרטון כתוביות לשיר "I Would Like". ב-2 בפברואר 2017 הכריזה לארסון באינסטגרם שלה ששם אלבומה השני יקרא "So Good". ב-3 בפברואר יצא הקליפ לשיר "So Good" ששמו הוא כשם האלבום. באמצע שנת 2017, הוציאה לארסון ביחד עם קלין בנדיט את השיר "Symphony", אשר נכלל באלבומה השני.
קריירה > 2024–הווה: Venus

אלבומה הרביעי של לארסון נקרא Venus. לפני Venus, לארסון הוציאה את אלבומה השלישי, Poster Girl. לקראת Venus, לארסון הוציאה שירים כמו "Can't Tame Her" ו-"End of Time", שזכו להצלחה ויראלית מתונה. היא גם הוציאה מיני אלבום לחג בשם Honor the Light.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2014: 1
2017: So Good
2021: Poster Girl
2024: Venus
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2013: Introducing
2013: Allow Me to Reintroduce Myself
2015: Uncover
2015: The Remixes EP
2023: Honor the Light
הופעות > סיבובי הופעות

2017–2018: So Good World Tour
2019: Don't Worry Bout Me Tour
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | האמן הנורדי הטוב ביותר | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  "The 30 Most Influential Teens of 2016", באתר טיים מגזין (באנגלית)
↑  Chris Willman,Jem Aswad,Thania Garcia,Steven J. Horowitz,William Earl,Ethan Shanfeld, Chris Willman, Jem Aswad, Thania Garcia, Steven J. Horowitz, William Earl, Ethan Shanfeld, The Most Anticipated Albums of 2024: Dua Lipa, Ariana Grande, Billie Eilish, Lil Nas X and 40 More, Variety, ‏2024-01-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Here are all the winners from the 2024 MTV Europe Music Awards, euronews, ‏2024-11-11 (באנגלית)
| זארה לארסון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | 1 • So Good • Poster Girl • Venus |  |
| מיני-אלבומים | Introducing • Allow Me to Reintroduce Myself • Uncover • The Remixes EP • Honor the Light |  |
| סינגלים | "Uncover" • "She's Not Me" • "Bad Boys" • "Carry You Home" • "Rooftop" • "Weak Heart" • "Lush Life" • "Never Forget You" • "Ain't My Fault" • "I Would Like" • "So Good" • "Don't Let Me Be Yours" • "Only You" • "Ruin My Life" • "Don't Worry Bout Me" • "A Brand New Day" • "All the Time" • "Like It Is" • "Love Me Land" • "Wow" • "Talk About Love" • "Can't Tame Her" • "End of Time" • "On My Love" |  |
| שירי פסקול | "Invisible" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Girls Like" • "This One's for You" • "Symphony" • "Holding Out for You" • "Now You're Gone" • "Words" |  |
| שירים אחרים | "Under My Shades" • "Säg mig var du står" |  |
| סיבובי הופעות | So Good World Tour • Don't Worry Bout Me Tour • Poster Girl Tour • Venus Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375516105171  BnF: cb169893633 (data)  GND: 107987903X  ISNI: 0000 0004 4645 3320  LCCN: no2015019245  MusicBrainz: 134e6410-6954-45d1-bd4a-0f2d2ad5471d  RERO: 02-A026698299  SUDOC: 251546403  VIAF: 315084941   WorldCat (עם VIAF): 315084941
עין דובאי

| --- | --- |

עין דובאי ובנייני הסביבה
 מידע כללי
 סוג:  גלגל ענק
 מיקום:  דובאי
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  מאי 2015 – 2020 (כ־4 שנים)
 עלות:  270 מיליון דולרים
 מידות
 גובה:  250 מטר
 
 קואורדינטות:  25°04′48″N 55°07′27″E﻿ / ﻿25.08011111°N 55.12405556°E﻿ / 25.08011111; 55.12405556
 www.aindubai.com
  (למפת דובאי מוגדלת) עין דובאי(למפת דובאי רגילה) עין דובאי
 
עין דובאי (בערבית: عين دبي) הוא גלגל ענק באי המלאכותי בלו ווטרס (אנ'), שבסמוך למרינה של דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. הוא נפתח ב-21 באוקטובר 2021 ובכך הפך לגלגל הענק הגבוה בעולם המתנשא לגובה של כ-250 מטרים
עין דובאי, גבוה בכ-82 מטרים יותר מהגלגל הקודם שנשא במשך שבע שנים את תואר "גלגל הענק הגבוה בעולם" שהוא גלגל הענק היי רולר הממוקם בלאס וגאס ומתנשא לגובה של כ-167 מטרים.
הגלגל יכול לשאת עד 1,750 נוסעים בכ-48 הכמוסות (התאים) שלו וממנו יהיה ניתן לצפות בנקודות ציון חשובות בדובאי, כגון בורג' אל-ערב, בורג' ח'ליפה והמרינה של דובאי.
עלות הפרויקט של הגלגל עצמו היא 270 מיליון דולר.
היסטוריה

האתר הוכרז בפברואר 2013 ובאותם ימים עוד נקרא "דובאי איי" ובהמשך אף קיבל את השם "דובאי I" אך גם הוא שונה לשם "עין דובאי", כאשר בנייתו אמורה הייתה להתחיל ביוני 2013, ולהסתיים עוד ב 2015. הבנייה החלה בסופו של דבר כמעט שנתיים מאוחר יותר מהמתוכנן לפי לוח הזמנים, במאי 2015. הקמת מבנה התמיכה הראשי הושלמה בשנת 2016. עיכובים נוספים דחו את התאריך המיועד לפתיחת האתר ל-20 באוקטובר 2020, במקביל לתערוכת אקספו 2020. אך גם מועד זה נדחה בעקבות מגפת הקורונה שתקפה את העולם באותם ימים ומנעה את פתיחת הגלגל.
באוגוסט 2020 הותקנה במקום הכמוסה (תא הנוסעים של הגלגל) הראשונה.
עין דובאי נסגר לציבור במרץ 2022 לצורך "שיפורים תקופתיים". באפריל 2023, הודיעו המפעילים כי המתקן יישאר "סגור לזמן בלתי מוגבל", ללא הסבר נוסף. ציר הגלגל היה מוקף באותה עת בפיגומים, וארגון TÜV הגרמני, שהיה מעורב בבנייתו, ביטל את אישור הבטיחות למבנה. למרות זאת, מאז יולי 2023 תצוגות הלד על המבנה המשיכו להיות מוארות בלילה ונראות ממרחקים גדולים. באפריל 2024, נצפה עין דובאי בפעולה, אך עדיין היה סגור לציבור הרחב. עין דובאי נפתח מחדש למבקרים ב-26 בדצמבר 2024.
הערות שוליים

↑  Nair, Manoj (17 באפריל 2019). "World's tallest Ferris wheel 'Ain Dubai' to open in 2021". נבדק ב-27 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Trejos, Nancy. "World's tallest Ferris wheel opens in Vegas". Knight Ridder. נבדק ב-31 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dh6b tourism project in Dubai unveiled". נבדק ב-18 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Work begins on $1.6bn Bluewaters island in Dubai". ConstructionWeekOnline.com. נבדק ב-10 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ain Dubai is the new name for Dubai-I – update". Time Out Dubai. 11 ביולי 2016. נבדק ב-12 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Dubai Eye has been renamed to Ain Dubai – What's On". 12 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bhatia, Nehi (7 ביוני 2019). "Hyundai E&C awards Ain Dubai EPCI subcontract to France's Poma". ConstructionWeek. נבדק ב-30 ביוני 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Devlin, Grant (24 באוגוסט 2020). "Ain Dubai gets first passenger pod". The National (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-08-24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ain Dubai to remain closed until further notice". Arabian Business. 5 באפריל 2023. ארכיון מ-20 ביוני 2023. נבדק ב-7 ביוני 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rohan, Brian (9 ביולי 2023). "The mystery of the Ain Dubai, the world's largest (broken) Ferris wheel". The Washington Post. ארכיון מ-3 באוגוסט 2023. נבדק ב-12 ביולי 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  White, Tamara (3 באפריל 2024). "Video: It looks like Ain Dubai could be reopening". What's On. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Munyal, Panna (26 בדצמבר 2024). "Ain Dubai observation wheel back in circulation". The National. {{cite news}}:  (עזרה)
מריס סאנגיאמפונגסה

מריס סאנגיאמפונגסה (בתאית: มาริษ เสงี่ยมพงษ์; נולד ב-19 בנובמבר 1958) הוא שר החוץ של תאילנד החל מ-30 באפריל 2024.
ביוגרפיה > ראשית חייו

סאנגיאמפונגסה עשה תואר ראשון בפוליטיקה וממשל מאוניברסיטת ראמקהאמהאנג, ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת אוהיו שבארצות הברית.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1986 הצטרף למשרד החוץ התאילנדי, שם שירת עד שנת 2019. סאנגיאמפונגסה נשלח למשימות דיפלומטיות במשרד החוץ של תאילנד בבריסל שבבלגיה, בוויינטיאן שבלאוס, בברלין שבגרמניה ובפריז שבצרפת. ב-2009 מונה לשגריר תאילנד בנפאל, ב-2011 היה לשגריר באוסטרליה, ב-2015 מונה לשגריר בניו זילנד וב-2018 מונה לשגריר בקנדה. במהלך שירותו זכה למספר אותות הוקרה.
שימש יועץ לשר החוץ פרנפרי בהידה-נוקרה, ולאחר שבהידה-נוקרה התפטר בסוף אפריל 2024, נבחר סאנגיאמפונגסה במאי 2024 לשר החוץ. ביוני שיתף את התקשורת במטרות שהציב למדיניות החוץ בהן קידום יחסי שכנות טובה עם המדינות השכנות, ובפרט קידום שלום במיאנמר על רקע מלחמת האזרחים בה וכן שיתוף פעולה עם מיאנמר במלחמה בפשיעה ובהברחת סמים. במסגרת זו בין היתר ארגן בדצמבר ועידה בבנגקוק לדיון בין נציגי החונטה של מיאנמר והמדינות השכנות לה.
בנובמבר 2024 נהרגו ארבעה אזרחים תאילנדים במטולה במהלך מלחמת חרבות ברזל, ובעקבות זאת דרש מישראל שלא להעסיק עובדים תאילנדים באזורים מסוכנים בסמוך לגבול.
בסוף ינואר 2025 הגיע לישראל כדי לפגוש את האזרחים ששוחררו משבי חמאס בעזה.
הערות שוליים

↑  Thai King approves ex-diplomat Maris as foreign minister
↑  Tangsathaporn, Poramet (2024-06-16). "New minister lays out foreign policy". Bangkok Post (באנגלית). נבדק ב-2025-01-31.
↑  Thailand Hosts ‘Informal Consultation’ on Myanmar Conflict, thediplomat.com (באנגלית)
↑  Thailand to Israel: Stop Employing Thai Workers on Lebanon Border, באתר דבר העובדים בארץ ישראל
↑  Several nations will help Thailand locate and return the last hostage home: Maris, nationthailand, ‏2025-01-31 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריס סאנגיאמפונגסה".
זכויות להט"ב ברוסיה
מעמד בחוק

| --- | --- |
 :  ראו גם – זכויות להט"ב במדינות ברית המועצות לשעבר
במסגרת ברית המועצות, הקוד הפלילי אסר על פעילות הומוסקסואלית עם עונש מאסר של כ-5 שנים. מילים כמו הומוסקסואליות או גיי לא היו נוכחות בשום קוד סובייטי ומערכת המשפט הסובייטית השתמשה במונח "סדום" בעת העמדות לדין בנושא.
בארגון הביון והמשטרה החשאית של ברית המועצות (ק.ג.ב.) הוקמה מחלקה מיוחדת למאבק בהומוסקסואליות. השירותים החשאיים השתמשו בסחיטה כדי לגייס סוכנים מקהילת הלהט"ב. קיומה מנעה את האפשרות של הופעת ארגון להט"ב כלשהו, או מדיה מודפסת שתוכננה במיוחד עבור חבריה.
בשנת 1993 תוקן החוק אשר הכליל בתוכנו אי-הפללת פעילות הומוסקסואלית בהסכמה בחוק העונשין.
גיל ההסכמה במדינה עומד על 16 מאז 2003, הן עבור זוגות הומוסקסואלים והן עבור זוגות הטרוסקסואלים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

| --- | --- |
 :  ראו גם – פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה
רוסיה אינה מכירה בנישואים חד מיניים, וגם לא בכל צורה של זוגיות חד מינית (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, מעמד ידועים בציבור או שותפות).
לצד אי הכרתה של רוסיה במערכות יחסים הומוסקסואליות, ישנה הגבלה בחוקת המדינה מאז יולי 2020 המגדירה נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי בין גבר לאישה בלבד.
במסיבת עיתונאים בשנת 2011, ראש משרד הרישום במוסקבה, אירינה מורביובה, הכריזה באומרה כי: "ניסיונות של זוגות חד מיניים להינשא הן במוסקבה והן במקומות אחרים ברוסיה נידונים להיכשל. אנו חיים בחברה אזרחית, אנו מודרכים לפי החוק הפדרלי, לפי החוקה שאומרת בבירור כי נישואים ברוסיה הם בין גבר לאישה. נישואים מסוגים אלה לא יכולים להיחתם ברוסיה".
בתיק בית המשפט, פסק דין פדוטובה ואחרים נגד רוסיה משנת 2021, בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי רוסיה מפרה זכויות אדם בעודה אינה מציעה כל צורה של הכרה משפטית למערכות יחסים בין זוגות חד מיניים.
הורות ואימוץ

בכל הנוגע לאימוץ ילדים, רווקים החיים ברוסיה, ללא קשר לנטייתם המינית, יכולים לאמץ ילדים. ילדים רוסים יכולים להיות מאומצים על ידי הומוסקסואלים רווקים החיים במדינה זרה בתנאי שמדינה זו אינה מכירה בנישואים חד מיניים. זוג רשאי לאמץ ילדים במשותף, כזוג, רק אם הם מוגדרים כזוג נשוי הטרוסקסואלי.
הגנה מפני אפליה

אנטון קרסובסקי, מגיש חדשות בערוץ הטלוויזיה "KontrTV" המנוהל על ידי הממשלה, פוטר מיד מעבודתו בינואר 2013 כשהודיע במהלך שידור חי שהוא הומוסקסואל ומתנגד להצעת החוק אשר הוצעה בתור "החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית".
בספטמבר 2013, מורה בעיר חברובסק ופעיל זכויות להט"ב, אלכסנדר ירמושקין, פוטר משתי משרותיו כמורה בבית ספר וחוקר באוניברסיטה. שבוע קודם לכן, הותקף על ידי חברי קבוצה נאו-נאצית מקומית בשם "Shtolz Khabarovsk". קבוצה בשם "התנועה נגד תעמולה של סטיות מיניות" פעלה לפיטוריו.
הגנה מפני אפליה > פשעי שנאה

ב-20 בינואר 2013, שישה פעילי להט"ב אשר הפגינו נגד החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית בבירת המחוז וורונז' הותקפו על ידי למעלה מ-500 נאו-נאצים הומופובים. מחאתם, אשר כללה את דימויו של אדולף היטלר מצדיע, סיסמאות שנאה והשלכת בקבוקים, כדור שלג וחפצים נוספים לעבר המפגינים ולאחר מכן את הכאתם, לא נרשמה במשטרה המקומית בעודה הציבה לאירוע זה כ-10 שוטרים. עובדי חנות הספורט אדידס הסמוכה העלו את בובותיהן עם סמל הצדעה להיטלר כסולידריות עם אלימות המפגינים. לאחר מכן כשלושה מפעילי הלהט"ב, בהם נשים, אושפזו בבתי חולים. באותו היום, מחבר החוק של סנקט פטרבורג נגד "תעמולה הומוסקסואלית", ויטלי מילונוב, פרסם בחשבונו בטוויטר את המשפט כי "מחוז וורונז' הוא נהדר" לאחר התקפות המפגינים.
שלא כמו במדינות מערביות רבות, חברי קהילת הלהט"ב ברוסיה אינם מוגנים על ידי חוקים נגד אפליה. מעשים פליליים אלימים המבוצעים נגד חברי הקהילה אלה נתבעים כעבירות פליליות על פי החוק הרוסי, אך העובדה שפשעים אלו מונעים על בסיס נטייתו המינית או זהותו המגדרית של הקורבן אינה נחשבת לגורם מחמיר כאשר בית המשפט קובע את גזר הדין. בין הפשעים אשר התרחשו במדינה לאורך השנים בעודם היו מוגדרים כפשעי שנאה מחוץ לרוסיה ומדווחים בעיתונות כללו את האירועים הבאים:
ב-9 במאי 2013, לאחר תהלוכות יום הניצחון בוולגוגרד, נמצאה גופתו של גבר בן 23 בעודו עונה ונרצח על ידי שלושה גברים שהצהירו על מניעים אנטי-הומוסקסואלים.
ב-29 במאי 2013, גופתו של סגן מנהל שדה התעופה קמצ'טקה בן ה-38, אולג סרדיוק נמצאה במכוניתו השרופה, לאחר שהוכתה ונדקרה ביום הקודם. הרשויות המקומיות הצהירו כי הרצח נבע ממניעי הומופוביה. שלושה חשודים שהיו תושבי המקום נשפטו ונידונו לעונשי מאסר של 9 עד 12 שנים.
מאוקטובר 2013 - פברואר 2014, דווחו התקפות נגד חברי קהילת הלהט"ב במוסקבה בתחנה המרכזית של מועדון הלילה ההומואים הגדול ביותר ברוסיה, אשר כללו ירי ותקיפות גז. מספר תקיפות ותגובות הקורבנות תועדו בספיישל ערוץ ABC תחת הכותרת "מוסקבה בוערת". לאחר מכן עזבו מספר חברי המועדון את המדינה.
זכויות טרנסג'נדרים

בין השנים 1997 ל-2023, טרנסג'נדרים היו רשאים לשנות את מינם החוקי ברוסיה לאחר הליכים רפואיים מקבילים הכוללים ניתוח להתאמה מגדרית כולל עיקור. בשנת 2023 בוטלה האפשרות הזו, וכן נאסרה התאמה מגדרית מכל סוג.
ברוסיה הצארית, נשים צעירות היו לפעמים מתחזות לגברים או מתנהגות כמו "טומבויז". התנהגות זו הייתה נסבלת לעיתים קרובות בקרב מעמדות הביניים המשכיל, מתוך הנחה שהתנהגות זו הייתה א-מינית ותפסיק כשהנערות יתחתנו. עם זאת, קרוס-דרסינג נתפסה באופן נרחב כהתנהגות בלתי מוסרית, אשר נענשת על ידי אלוהים באמצעות הכנסייה. מאוחר יותר הפכה לפלילית על ידי הממשלה.
ברוסיה הסובייטית, ניתוחים להתאמה מגדרית נוסו לראשונה במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20 אך הפכו אסורים עד שנות ה-60. מאוחר יותר בוצעו על ידי אירינה גולובבה, אנדוקרינולוגית, מוסמכת על ידי הפסיכיאטר ארון בלקין, שהיה הפעיל הסובייטי החזק ביותר עבור זכויות טרנסג'נדרים עד מותו ב-2003.
ב-29 בדצמבר 2014, רוסיה העבירה את חוק בטיחות בדרכים, המתיר לממשלה לשלול רישיונות נהיגה מאנשים עם מספר סוגים של הפרעות נפשיות על פי "ICD-10". מחלקת "F60-69 הפרעות באישיות ובהתנהגות של מבוגרים" כללה בתוכנה את "F64 טרנססקסואליזם". מבקרים רוסים וזרים קבעו כי החוק אוסר על טרנסג'נדרים לנהוג. לאחר מכן העיתונאית ילנה מסיוק הטילה ספק ברלוונטיות של זהותו הטרנסג'נדרית של אדם ביחס ליכולתו לנהוג. ב-14 בינואר 2015, משרד הבריאות הרוסי הבהיר את החוק, וקבע כי הוא ישלול רישיונות "רק מבעלי הפרעות שיפגעו ביכולתם לנהוג בבטחה", וקבע במפורש כי נטייה מינית "לא תיחשב כגורם לפי החוק, שכן אינה נחשבת להפרעה פסיכיאטרית".
בשנת 2023 בוטלה ההכרה החוקית בטרנסג'נדרים, וכן נאסרו כל סוגי הטיפולים להתאמה מגדרית. כמו כן נאסר על טרנסג'נדרים לאמץ ילדים, ונקבע כי נישואיהם של טרנסג'נדרים שהתחתנו יבוטלו. החוק נחתם ונכנס לתוקף ב-24 ביולי 2023.
שירות צבאי

הומוסקסואליות הוגדרה כהפרעה נפשית ברוסיה עד לאימוץ הסיווג הרפואי של ארגון הבריאות העולמי "ICD-10" במדינה בשנת 1999 אשר ביטל את הגדרתה כמחלה נפשית. עם זאת, גם לאחר מכן אימוץ הסיווג הרפואי, חוק המומחיות הרפואית הצבאית היה בתוקף אשר המשיך לראות בהומוסקסואליות כהפרעה נפשית שהייתה סיבה למניעת הומוסקסואלים לשרת בכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית.
ב-1 ביולי 2003 התקבל חוק מומחיות רפואית צבאית חדשה אשר ציין כי אנשים אשר "יש להם בעיות עם הזהות וההעדפות המיניות שלהם" יכולים להתגייס לשירות צבאי רק בתקופת מלחמה. עם זאת, סעיף זה סותר סעיף אחר באותו חוק שקבע כי "אין לראות בנטייה מינית שונה כסטייה". אי בהירות זו נפתרה על ידי האלוף הכללי של השירות הרפואי ולרי קוליקוב שקבע בבירור כי החוק הרפואי החדש "אינו אוסר על אנשים בעלי נטייה מינית לא סטנדרטית לשרת בצבא". עם זאת, הוא הוסיף כי "אנשים בעלי נטייה מינית לא סטנדרטית לא צריכים לחשוף את הנטייה המינית שלהם בזמן שירות בצבא" לאור העבודה כי "חיילים אחרים לא יאהבו את זה, יוכלו להרביץ להם". הנשיא, ולדימיר פוטין, הצהיר בראיון לטלוויזיה בארצות הברית בשנת 2010 כי "גברים הומוסקסואלים מוצהרים לא הודחו משירות צבאי ברוסיה".
בשנת 2013 דווח כי משרד הביטחון הרוסי פרסם הנחיה להערכת בריאותם הנפשית של המתגייסים החדשים הממליצה למתגייסים להישאל על ההיסטוריה המינית שלהם ולבחון סוגים מסוימים של קעקועים קיימים על גופם, במיוחד באזורי איברי המין או הישבן, שלכאורה יצביעו על נטייה הומוסקסואלית של המתגייס.
תרומת דם

במשך מספר שנים, פעיל זכויות הלהט"ב הרוסי ניקולאי אלכסייב ועמיתיו פעלו לביטול האיסור על תרומות דם על ידי גברים הומוסקסואלים שהוטל בתקנות משרד הבריאות הרוסי. ב-14 בספטמבר 2007 ארגנו פעילים הפגנה ללא סנקציות בבניין המשרד נגד האיסור בעוד ההתכנסות פוזרה לאחר מכן על ידי כוחות המשטרה. באותו יום אלכסייב ומספר פעילים הומוסקסואלים נוספים ניסו לתרום את דמם במרכז העירוי דם המרכזי של מוסקבה, אך נדחו. תוצאת מסע פרסום זה הגיעה באביב 2008 כאשר משרד הבריאות תיקן את תקנותיו וביטל את האיסור. זה היה השינוי החקיקתי הראשון לטובת הומוסקסואלים ברוסיה מאז ביטול התביעה הפלילית בגין התנהגות הומוסקסואלית של גברים ב-1993.
פוליטיקה

הצעת החוק הפדרלי האוסר על תעמולה של יחסים לא מסורתיים התקבלה פה אחד (מלבד חבר הפרלמנט שנמנע - איליה פונומארב), בדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. מכיוון שהצעת החוק תיקנה את חוק הגנת ילדים הקיים, לא היה ניתן להבחין אם כל חברי הפרלמנט ומפלגותיהם הפוליטיות, תמכו בכל היבט של הצעת החוק או לא. מספר מפלגות פוליטיות ללא חברי פרלמנט אשר נבחרו לכהן בדומה הביעו תמיכה מוגבלת בזכויות להט"ב לאורך השנים.
מפלגת יאבלוקו חברה באינטרנציונל הליברלי, אשר ארגנה הפגנות פומביות נגד חוסר סובלנות במדינה בין היתר עבור חברי קהילת הלהט"ב הרוסית תחת הדגל של "בניית רוסיה ללא פוגרומים".
המפלגה הליברטריאנית של רוסיה, שהוקמה ב-2007, התנגדה לאיסור הממשלתי על "תעמולה הומוסקסואלית" אותו תיארה כ-"הפרה של זכותם של אנשים לחופש הביטוי".
בשנת 2016, שני גברים הומוסקסואלים מוצהרים התמודדו על מושבים בדומה. המתמודדים הודו כי "נראה שאינם יזכו במושב", אך נתמכו על ידי קואליציה ליברלית.
בינואר 2016 דחתה הדומה הממלכתית הצעה של המפלגה הקומוניסטית להפללת אנשים "המבטאים בפומבי את ההומוסקסואליות שלהם" בקנסות ומעצרים.
ארגון זכויות הלהט"ב "Gayrussia.ru" עוקב אחר מפלגות פוליטיות אותן כינה כ-"הומופוביות" מאז 2011. באמצע שנת 2013 כללה רשימתו את המפלגות: רוסיה המאוחדת, המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית, נארודניה ווליה, המפלגה הנציונל-בולשביקית, החזית הבולשביקית הלאומית, הפטריוטים של רוסיה, איגוד הנוער האירו-אסייתי ורוסיה הוגנת – למען האמת.
חופש הביטוי וצנזורה > חוקי איסור תעמולת יחסים לא מסורתיים

| --- | --- |
 :  ראו גם – החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית
חוק שהתקבלו ב-29 ביוני 2013 אסר על הפצת "תעמולה לקטינים" אשר מקדמת "מערכות יחסים לא מסורתיות" הידוע כ-"החוק נגד תעמולה הומוסקסואלית". מבקרי החוק טוענים כי הוא הופך לבלתי חוקית כל סוג של הפגנה ציבורית לטובת זכויות להט"ב, דיבור המגן על זכויות להט"ב או קביעה שמערכות יחסים חד-מיניות שוות למערכות יחסים הטרוסקסואליות. החוק זכה לגינוי בינלאומי מצד פעילי זכויות אדם וכלי תקשורת אשר כתוצאה מכך שהציגו הצגת סמלים המתארים את קהילת הלהט"ב בהם דגל הגאווה, הביאו למעצרים, והובילו לאלימות הומופובית, כפי שתועד בסרט התיעודי "Hunted" של ערוץ 4 הבריטי בעקבות אשר עקב אחר קבוצות הומופוביות אשר פיתו גברים הומוסקסואלים צעירים למלכודות על ידי הזמנתם לדייטים רומנטיים בהם הושפלו, הוכו ועונו, כאשר צילומיהם פורסמו מאוחר יותר באתרי אינטרנט.
החוק מחייב אזרחים רוסים שנמצאו אשמים בקנסות של עד 5,000 רובל ופקידי ציבור לקנסות של עד 50,000 רובל בעוד ארגונים או עסקים ייקנסו עד מיליון רובל וייאלצו להפסיק את פעילותם למשך עד 90 יום. זרים עשויים להיעצר ולהיכנס למעצר עד 15 ימים ולאחר מכן להיות מגורשים מהמדינה וכן להיקנס בסך של עד 100,000 רובל. אזרחים רוסים המשתמשים באינטרנט או בתקשורת כדי לקדם "יחסים לא מסורתיים" ייקנסו עד 100,000 רובל. בהתייחסו להצעת החוק טרם העברתה, הצהיר הנשיא פוטין, במהלך ביקור באמסטרדם באפריל 2013 באומרו כי, "אני רוצה שכולם יבינו שברוסיה אין הפרות של זכויות מיעוטים מיניים. הם אנשים, בדיוק כמו כולם, והם נהנים מזכויות וחירויות מלאות".
במרץ 2018 אסרו השלטונות הרוסיים על אתר אינטרנט הלהט"ב הגדול במדינה, "Gay.ru" בשל "תעמולה של מערכות יחסים מיניות לא מסורתיות".
בשנת 2019, רוסיה צנזרה סצנות הומוסקסואליות במחזמר הסרט "רוקטמן" המבוסס על חייו של הזמר הבריטי אלטון ג'ון ובן זוגו. בתגובה, גינה ג'ון את הפעולה באומרו כי "אינה מקבלת באכזריות אהבה בין שני אנשים".
חופש הביטוי וצנזורה > חוקי איסור תעמולת יחסים לא מסורתיים > אזורים

בין 2006 ל-2013, עשרה אזורים חוקקו איסור על "תעמולה של הומוסקסואליות" בקרב קטינים. חוקים של תשעה מהם קובעים עונשים של סנקציות מנהליות ו/או קנסות. החוקים בחלק מהאזורים אוסרים גם על מה שמכונה "תעמולה של ביסקסואליות וטרנסג'נדריות". החל ממאי 2013 האזורים שחוקקו את החוקים השונים הללו, והשנים שבהן העבירו את החוקים, כללו: מחוז ריאזאן (2006), מחוז ארכנגלסק (2011), סנקט פטרבורג (2012), מחוז קוסטרומה (2012), מחוז מגדן (2012), מחוז נובוסיבירסק (2012), מחוז קרסנודר (2012), מחוז סמרה (2012), בשקורטוסטן (2012) ומחוז קלינינגרד (פברואר 2013) עם זאת, ארכנגלסק (2013) וסנט פטרסבורג (2014) ביטלו את החוק בשנים לאחר מכן.