Bedtime Stories
מורשת

סטן הוקינס מאוניברסיטת לידס הסביר ש-Bedtime Stories "זוהה על ידי המבקרים כנקודה משמעותית לבגרות של האמנית. זאת, באמצעות נטיעתה בתחומים חדשים של הפקה, ביצוע וכתיבת שירים". מרי פון אוה מ-Vice ציינה שמסע הקידום הראשוני של האלבום מהווה מעין התנצלות על הדימויים הפרובוקטיביים המיניים של הזמרת, והמבקרים קיוו גם לחזרתה ביצירת מוזיקה "תמימה יותר". עם זאת, מדונה בחרה להציג את עצמה כבלתי מתנצלת, דיברה על הביקורת שעמה התמודדו מוזיקאיות ופנתה למבקריה ולאנשים שניסו לבייש אותה על היותה פרובוקטיבית. פון אוה הוסיפה: "Bedtime Stories הוא לא האלבום הראשון שמדורג בראש מורשתה של מדונה. עם זאת, הוא הרלוונטי ביותר מכל הדברים שעדיין מתרחשים. לו היא מסכימה לקריאת הציבור ומתנצלת, זה יכול היה לקבוע סטנדרט מסוכן לאופן שבו הציבור יכול לגרום לאמן לשתוק, וזה היה מדרון חלקלק שהיה מוביל זמרות להישאר במקומן".
סעיד סעיד מ-The National הצהיר כי "Bedtime Stories עשוי להיחשב כמוצלח לפי הסטנדרטים של מדונה, אך הוא נשאר אחת ההצהרות היצירתיות החשובות ביותר שלה." "Ray of Light עשוי להרתיע מעריצים מסוימים מלאהוב אותו", כתב סטיוארט מקוני ב-Q. בהמשך הביקורת כתב, "אך אז Bedtime Stories היה צריך להזהיר אותם מהעובדה שמדונה היא האישה הקובעת איזה מוזיקה היא תוציא, בדיוק כמו שהיא קובעת לעצמה מה היא תלבש". פטריק דמרקו מ-Philadelphia אמר כי "זה היה תיעוד שחיבר את מדונה כסמל שאנו מכירים היום". ג'יימיסון קוקס מטיים כינה את האלבום "לא מוערך", בעוד שטרוי סמית' מ-The Plain Dealer חש ש"התעלמו ממנו" כי הוא "נקשר בין היצירה השנויה ביותר במחלוקת שלה (Erotica) ובין, ללא ספק, היצירה הטובה ביותר שלה (Ray of Light)". הוא שיבח שירים כמו "Take a Bow" שנחשב בעיניו כ"הבלדה הרומנטית הטובה ביותר בקריירה שלה".
ביאנקה גרייסי מאיידולטור כתבה: "Bedtime Stories הוכיח שמדונה מעולם לא איבדה את החוד שלה; היא פשוט החליטה לרכך זאת כדי שהתדמית שלה תוכל להתקבץ ולהתאסף מחדש. כאשר מקשיבים לנימות החונקות ולהשפעות ה-R&B המשורשרות בו, אתה מבין (בתור מאזין) עד כמה הזמרת יכלה לשנות את הפרסונה שלה בעודה נשמעת אמיתית". גרייסי האמינה ש-Bedtime Stories הוא אלבום עם "סאונד נצחי" וסימן את ההתפתחות של מדונה כאמנית, המשמשת כמבשר לאלבומה הניסיוני יותר Ray of Light (1998). עם זאת היא ציינה כיצד האלבום מעולם לא הרפה מהפרובוקציה המינית הקשורה למדונה וכיצד בחרה הזמרת לפנות נגד מה שאנשים ציפו ממנה באותה תקופה – בהיותה מתנצלת.
אמנים רבים במרוצת השנים תיארו את האלבום כבעל השפעה דומיננטית על הקריירה שלהם. לדוגמה, המפיקה והמוזיקאית סופי, שגם שיתפה פעולה עם מדונה באלבום האולפן השלושה-עשר שלה, Rebel Heart, ב-"Bitch I'm Madonna", הצהירה כי "לדעתי, מדונה יצרה את התבנית לכוכבי פופ מודרניים. היצירתיות שלה הלכה רחוק יותר, רחבה יותר וארוכה יותר מכל אחד אחר שאני יכולה לחשוב עליו; אני מרגישה שהשירים שלה היו בלתי נשכחים ומשמעותיים בעקביות. אהבתי את כל השלבים השונים של מדונה בנקודות שונות, אבל אני חושב שעידן Bedtime Stories [1994] באמת מסקרן, במיוחד ההפקה המוזיקלית – יש לה תחושה ייחודית. זה הרבה יותר מעוצב וסקסי מאשר הרבה מהטריפ-הופ שיצאו בערך באותה תקופה. זה בהחלט השפיע על המוזיקה שלי".
באפריל 2020, 25 שנים לאחר יציאתו, האלבום הפך לנושא של קמפיין מדיה חברתית בראשות מעריצים במהלך מגפת הקורונה. כשהוא מקודם בפלטפורמות מדיה חברתיות עם ההאשטאג, #JusticeForBedtimeStories, הקמפיין הביא לכך שהאלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של אייטונס במספר מדינות כולל ארצות הברית, קנדה, ברזיל, אירלנד, טורקיה, והעשירייה הפותחת במספר מדינות בעולם כגון הממלכה המאוחדת, צרפת, מקסיקו וספרד. לאחר קמפיין המעריצים, האלבום זכה לעלייה ניכרת במכירות. מדונה חלקה את הכבוד שלה לקמפיין כמה שעות לאחר מכן בטוויטר, והביעה תודה לכל המעריצים בבידוד על שגרמו להישג הזה לקרות.
בשנת 2023, התראיינה הזמרת והשחקנית זנדאיה לווג וסיפרה שהאלבום המושמע ביותר שלה לשנת 2023 הוא Bedtime Stories והצהירה:
"הייתי אובססיבית לאלבום הזה לאחרונה, כפי שאתם יודעים אני אוהבת מוזיקת R&B והאלבום הזה [Bedtime Stories] פשוט מעולה. מדונה היא באמת גאון".