stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס גנדולפיני
מותו

ב-19 ביוני 2013, בעת חופשה ברומא, נמצא גנדולפיני על ידי בנו מוטל על רצפת השירותים בבית המלון בו שהו. בנו הזעיק עזרה וכעבור 40 דקות הובא גנדולפיני לבית החולים. כשעה לאחר שנמצא על ידי בנו הוכרז מותו. נתיחה שלאחר המוות הראתה כי גורם המוות היה התקף לב.
ב-23 ביוני 2013 הובאה גופתו של ג'יימס לארצות הברית וארבעה ימים לאחר מכן נערכה הלווייתו בכנסיית סיינט ג'ון שבניו יורק.
בעקבות מותו, ב-24 ביוני, הורה מושל מדינת ניו ג'רזי, כריס כריסטי, להוריד את כל הדגלים בבניינים ציבוריים בניו ג'רזי לחצי התורן וב-26 ביוני עומעמו האורות בברודוויי שבמנהטן לכבודו של גנדולפיני.
שלושה ימים לאחר פטירתו היה מיועד גנדולפיני לקבל פרס על עבודתו בפסטיבל הסרטים שבטאורמינה, איטליה.
ג'ון אדמס (מלחין)

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1947 (בן 77) ווסטר, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד, קונסרבטוריון למוזיקה בסן פרנסיסקו 
 עיסוק:  מלחין, קלרניתן, מנצח
 סוגה:  אופרה, מוזיקה מינימליסטית, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 חברת תקליטים:  Nonesuch Records 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי (1989)  פרס ארסמוס (2019)  קצין מסדר האמנויות והספרות (2015)  פרס גרומאייר להלחנה (1995)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1997)  פרס פוליצר למוזיקה (2003)  פרס גרומאייר (1995)  פרס פסטיבל המוזיקה של דרזדן (2021)  Royal Philharmonic Society Music Awards  פרס רומא  מדליית יובל המאה של הרווארד  פרס דיטסון לניצוח  Classic Brit Awards 
 www.earbox.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון קולידג' אדמס (באנגלית: John Coolidge Adams; נולד ב-15 בפברואר 1947) הוא מלחין, קלרניתן ומנצח אמריקאי, זוכה פרס פוליצר, פרס גראמי ופרסים רבים אחרים.
חיים וקריירה

יצירתו המוקלטת הראשונה של אדמס נכללה בתקליט "Ensemble Pieces" של בריאן אנו מ-1975.
אדמס זכה בפרס גראמי בשנת 1989 בקטגוריית היצירה העכשווית הטובה ביותר על האופרה "ניקסון בסין", ובשנת 1998 זכה באותה קטגוריה על "אלדוראדו".
יצירתו של אדמס, "על גלגול נשמות", יצירה כוראלית המנציחה את זכר קורבנות הפיגועים של 11 בספטמבר 2001 זכתה בפרס פוליצר למוזיקה לשנת 2003. עם זאת, לאחר הזכייה בפרס ביטא אדמס "דו-ערכיות הגובלת בבוז" משום שהרגיש שהפרס "איבד חלק גדול מן היוקרה שעוד יש לו בתחומים אחרים" בגלל ההתעלמות מ"רוב המוחות המוזיקליים הגדולים ביותר של הארץ (אמריקה)" לטובת מלחינים ונגנים אקדמיים.John Adams | Interviews, Articles & Essays, web.archive.org, ‏2010-10-28
האופרה החדשה ביותר של אדמס, "דוקטור אטומיק", שהצגת הבכורה שלה הייתה ב-1 באוקטובר 2005, נוצרה בשיתוף פעולה עם במאי התיאטרון פיטר סלארס. עלילת האופרה עוסקת בניסוי הראשון של פצצת האטום ונושאה העיקרי הוא רוברט אופנהיימר. בהמשך עיבד אדמס חלק מן המוזיקה של האופרה ליצירת סימפוניה בעלת קיום עצמאי.
ג'ון אדמס היה לאמן חבר של תזמורת רשות השידור הבריטית ביוני 2003. במילים של אדמס עצמו, "התפקיד גמיש ובלתי מובנה די הצורך לאפשר את התרחשותם של כל מיני דברים בלתי צפויים".
ב-23 בנובמבר 2004 העניקה האקדמיה הבריטית לג'ון אדמס תואר חבר אקדמיה. הטקס התקיים במרכז האמנויות ברביקן בלונדון לאחר קונצרט עם התזמורת והמקהלה של רשות השידור הבריטית בניצוח המלחין. תוכנית הקונצרט כללה את יצירתו "הרמוניום".
הקלטת הבכורה של "על גלגול נשמות", בניצוח לורין מאזל עם הפילהרמונית של ניו יורק זכתה בשלושה פרסי גראמי לשנת 2005: לאלבום הקלאסי הטוב ביותר, לביצוע התזמורתי הטוב ביותר וליצירה הקלאסית העכשווית הטובה ביותר.
פרסים אחרים שזכה בהם בתקופה האחרונה כוללים את Harvard Arts medal לשנת 2007.
יצירות > בימה

"ניקסון בסין" (1985-87)
"מות קלינגהופר" (1991)
"הסתכלתי בתקרה ואז ראיתי את השמים" (1995)
"אל ניניו" (2000)
"דוקטור אטומיק" (2005)
"עץ פורח" (2006)
יצירות > תזמורת

"צלילים שכיחים בזמן פשוט" (1979) Common Tones in Simple Time
"הרמוניום" (1980) Harmonium
"לולאות שייקר" (1983) Shaker Loops (גרסה לתזמורת מיתרים)
"לימוד הרמוניה" (1984) Harmonielehre
"יושב ראש מחולל" (1985) The Chairman Dances
"טרומבה לונטנה" (1986) Tromba Lontana
"נסיעה קצרה במכונה מהירה" (1986) Short Ride in a Fast Machine
"סימטריות מפחידות" (1988) Fearful Symmetries
"ארוס פיאנו" (1989) Eros Piano
קונצ'רטו לכינור (1993) זוכה פרס גראומאייר ליצירה מוזיקלית לשנת 1995
אלדוראדו (1991)
"לולאפאלוזה" (1995) Lollapalooza
Slonimsky's Earbox (1996)
"מגילות המאה" (1997) Century Rolls
"מוזיקה נאיבית וסנטימנטלית" (1998)
"מדריך למקומות זרים" (2001)
"על גלגול נשמות" (2002)
"אבי הכיר את צ'ארלס אייבס" (2003)
"הדהארמה בביג סור" (2003)
"סימפוניית דוקטור אטומיק" (2005)
יצירות > לקול ותזמורת

"סרטי ההקלטה של ניקסון" (1987)
"חובש הפצעים" (1988)
יצירות > מוזיקה קאמרית

חמישיית פסנתר (1970)
סימפוניה קאמרית (1992)
"שייקר לופס" (1978)
"ספר המחולות לכאורה של ג'ון" (1994)
"סרטי דרכים" (1995) Road Movies
"כפתורים מסוקסים" (1996) Gnarly Buttons
(2007) Son of Chamber Symphony
יצירות > מוזיקה לסרטים

"עניין של לב" (1982)
"טפט אמריקאי" (1999?)
יצירות > תסדירים ותזמורים

"הגונדולה השחורה" (תזמור ליצירה של פרנץ ליסט (1990)
Berceuse Élégiaque (תסדיר למקור של פרוצ'ו בוזוני) (1991)
"הספר של בודלר" (תזמור לארבעה שירים מתוך "חמש פואמות של שרל בודלר" מאת קלוד דביסי.
"לה מופה" (תזמור של טנגו מאת אסטור פיאצולה) (1995)
"טודו בואנוס איירס" (תזמור לטנגו של אסטור פיאצולה) (1996)
"שישה שירים מאת צ'ארלס אייבס" (תסדיר לשירים של צ'ארלס אייבס) (1989-1993)
לקריאה נוספת

May, Thomas. The John Adams Reader (ISBN 1-57467-132-4)
ג'ני ג'ונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 ביוני 1946 (בת 78) בית לחם, פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  Janina Strońska 
 מדינה:  קנדה קנדה
 השכלה:  London Central Secondary School  Oakridge Secondary School 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 קישורים חיצוניים
 www.jennyjones.com
 
ג'ני ג'ונס (באנגלית: Jenny Jones; נולדה בשם ג'נינה סטרונסקי ב-7 ביוני 1946) היא מנחת טלוויזיה אמריקאית-קנדית. הנחתה את תוכנית האירוח "המופע של ג'ני ג'ונס" בשנים 1991–2003.
ביוגרפיה

ג'ונס נולדה בשנת 1946 בשם ג'נינה סטרונסקי בבית לחם. אביה היה מהגר פולני קתולי שהצטרף לכוחות המזוינים של בריטניה במסגרת המנדט הבריטי בישראל. משפחתה עברה לאיטליה, וכשהייתה בת שנתיים השתקעה המשפחה בעיר לונדון שבקנדה.
קריירה

ג'ונס החלה את הקריירה כמתופפת בלהקת רוק, ובשנות השמונים ניסתה להניע קריירה בסטנד-אפ. היא התמודדה במספר שעשועונים ותוכניות ריאליטי, כגון "The Price Is Right", ‏"Match Game" ו-"Press Your Luck", ובשנת 1986 זכתה בתוכנית הטלוויזיה "Star Search" בקטגוריית הקומדיה.
המופע של ג'ני ג'ונס

בשנים 1991–2003 הנחתה תוכנית אירוח צהובה בשם "המופע של ג'ני ג'ונס". היא הופקה על ידי חברת "Telepictures", הוקלטה באולפני WMAQ-TV בשיקגו והופצה על ידי אולפן הטלוויזיה של האחים וורנר.
המופע של ג'ני ג'ונס > רצח סקוט אמדור

ב-6 במרץ 1995 הוקלט פרק בתוכנית ובו סקוט אמדור, הומוסקסואל, מתוודה במפתיע בשידור על אהבתו לג'ונתן שמיץ, שכנו שהובא לבמה בידיעה שמישהו או מישהי התאהבו בו, בלי לדעת מי.
במהלך השידור הגיב שמיץ במבוכה לגילוי, אך שלושה ימים לאחר מכן הגיע למקום מגוריו של אמדור וירה בו למוות. הוא הודה במעשה, הורשע ברצח מדרגה שנייה וריצה עונש מאסר בשנים 1996–2017.
משפחתו של אמדור תבעה את מפיקי התוכנית בטוענם כי הם היו צריכים לברר לפני הצילום על מחלות הנפש של שמיץ. המפיקים טענו, מנגד, כי הובהר לשמיץ לפני הצילומים כי יכול להיות שה'מעריץ' הסודי שלו הוא גבר.
בית המשפט פסק כי מפיקי התוכנית ישלמו פיצוי של 25 מיליוני דולרים למשפחתו של אמדור, אך פסק זה בוטל על ידי בית המשפט לערעורים במישיגן.
פעילות

בשנת 1997 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Jenny Jones: My Story". בשנת 2006 הוציאה ספר בישול בשם "Look Good, Feel Great". כל ההכנסות משני ספריה נתרמו לחקר סרטן השד.
ג'ונס תחזקה אתר רשמי, אתר בישול וערוץ בישול ביוטיוב. לערוץ למעלה ממיליון מנויים, ונכון לינואר 2023 הסרטונים בערוץ זכו ליותר מ-132 מיליון צפיות.
פעילות ציבורית

ג'ונס תמכה בקביעות בארגונים הלוחמים בסרטן השד. היא תרמה מכשיר ממוגרפיה נייד לבית חולים ציבורי בשיקגו, הקימה קרן המנגישה מידע בנוגע לסרטן השד, הסרת שתל חזה ובעיות דימוי גוף, ואף תרמה את כל ההכנסות משני ספריה לחקר סרטן השד.
בשנת 2005 הקימה את "קרן ג'ני ג'ונס", כאמצעי לספק סיוע לנזקקים. תחומי המיקוד העיקריים של הקרן הם חינוך, בריאות נשים ושיפור קהילות ברחבי המדינה. בשנת 2008 הקימה מטעם הקרן את התוכנית "הגיבורים של ג'ני", במסגרתה העניקה מכספה הפרטי מיליוני דולרים לאנשים המעוניינים ליצור שינוי בקהילות המקומיות שלהם.
הערות שוליים

↑  Breu, Giovanna. "Body of Evidence – Plastic Surgery, Coping and Overcoming Illness, Jenny Jones". People.com. נבדק ב-2012-11-19.
↑  Glink, Ilyce (15 בספטמבר 1991). "Daze Of Talk". Chicago Tribune. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lipton, Michael A. "True Confession". People.com. נבדק ב-2012-11-19.
↑  Schuster, Fred (2003-01-28). "Just Being On Star Search Could Be a Midas Touch". South Florida Sun-Sentinel. נבדק ב-2012-11-19.
↑  "'Jenny Jones Show' Killer Who Murdered Male Admirer Days After Taping Secret Crushes Episode Is Freed From Prison". Oxygen Official Site (באנגלית אמריקאית). 2017-08-23. נבדק ב-2017-08-24.
↑  "A 1995 TV show surprised him with his gay secret admirer; this week he leaves prison". SFGate. נבדק ב-2017-08-24.
↑  Braxton, Greg; Lowry, Brian (8 במאי 1999). "Jury Orders 'Jenny Jones' to Pay $25 Million". Los Angeles Times. נבדק ב-2010-12-06. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rosenberg, Howard (12 במאי 1999). "The 'Jones' Verdict—As the Squirm Turns". Los Angeles Times. נבדק ב-2010-12-06. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Learn About Jenny Jones of JennyCanCook – Jenny Can Cook". www.jennycancook.com. 4 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Home, Blog, Recipes, Videos, Your Photos, Jenny Can Cook – Homemade Quick Easy Recipes and Healthy Desserts, www.jennycancook.com, ‏2015-01-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jenny Can Cook - YouTube, www.youtube.com
↑  "Bio & Talk Show | Biography". Jenny Jones. 1991-09-16. אורכב מ-המקור ב-2012-09-07. נבדק ב-2012-11-19.
↑  Jenny's Heroes, www.jennysheroes.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97084193  VIAF: 75603900   WorldCat (עם VIAF): 75603900
ברווז שורק פולווס

| ברווז שורק פולווס |
| --- | --- |
 ברווז שורק כתום
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
סוג:: ברווז שורק
מין:: ברווז שורק פולווס
שם מדעי
 Dendrocygna bicolor ‏וייו, 1816
תחום תפוצה


אווזון חלודי, ברווז שורק כתום[דרוש מקור] או ברווז שורק פולווס[דרוש מקור] (שם מדעי: Dendrocygna bicolor) הוא מין של ברווז מהסוג ברווז שורק החי לאורך האזור הטרופי בתת-היבשת ההודית, אמריקה הדרומית, אמריקה המרכזית, דרום ארצות הברית וכן באפריקה שמדרום לסהרה בסביבות ביצות ומקווי מים רדודים. במראהו הוא יכול לבלבל עם מינים נוספים מסוגו, כמו ברווז שורק קטן וברווז שורק לבן-פנים, החיים באותן סביבות, אך בעלי גוון צבעים שונה.
ברווז זה נפוץ יחסית ואיננו מצוי בסכנת הכחדה.
תיאור

הברווז מגיע לאורך של 45 עד 53 סנטימטרים כשהזכרים שוקלים 748–1,050 גרם בממוצע והנקבות הקלות יותר מגיעות למשקל 712 עד 1,000 גרם בממוצע. הברווז בעל מקור מוארך מעט עם קצה שטוח שצבעו אפור כהה ובעלי גוף בינוני עם פלומת נוצות בצבע חום-ערמוני כשהצוואר והחזה כתומים ובהירים יותר. הרגליים ארוכות יחסית וצבעם אפור-כהה. הכנפיים חומות ובעלות קצוות שחורים וכן זנב שחור, אך אזור השת לבן.
ברווזים אלה חיים יחד בקבוצות משפחתיות גדולות (בייחוד באזורים בהם הם נחים או מקננים) לאורך מקווי מים או שדות לחים וכן בשדות אורז טרופיים באמריקה, דרום אסיה ואפריקה. הלהקות רעשניות ביותר ופולטות קריאות צורמות לרוב בעת תעופה או בלילות. הברווז נמנעים מקרבה ליערות, חופי ימים ומהרים, אך נמצאו פרטים בודדים בפרו בגובה של מעל 4,080 מטר מעל פני הים.
ברווז זה ניזון מפני המים או מהקרקע באמצעות מקורו השטוח והארוך מזרעים, עשבים, תולעים, רכיכות שונות ומחרקים שהם המזון המועדף על האפרוחים. עם זאת מרבית המזון מורכב מצמחייה עשבונית. אף על פי שהם חיים בשדות אורז הם כמעט ולא ניזונים מהאורז עצמו.
רבייה

הברווזים מקננים בעיקר על הקרקע בניגוד למינים קרובים כמו ברווז שורק לבן-פנים המקנן על העצים, אם כי לעיתים נדירות קיננו גם בחללי עצים. הנקבות מטילות עד 10 ביצים, הבוקעות תוך 24–29 יום. שני ההורים מגוננים על צאצאיהם מטורפים עד לבגרותם כעבור תשעה שבועות בקירוב. חלק מהזוגות מעדיפים במקום זאת להטיל את ביציהם בקיני ברווזים אחרים כמו צחראש אדמוני.
הברווזים מגוננים על האפרוחים מטורפים שונים, ביניהם חתוליים, ראקונים, סמוריים, עופות דורסים, נחשים, תניניים ועוד. אחת השיטות שלהם הוא "מצג הכנף השבורה", בו הם מפתים את הטורף לעברם בעוד האפרוח נמלט למקום בטוח.
הערות שוליים

↑  ברווז שורק פולווס באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אווזון חלודי - מאגר המידע הלאומי לציפורי ישראל, באתר www.birdsbase.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553160605171  BnF: cb162101286 (data)  LCCN: sh85052301
ג'ורג' פוליה

| --- | --- |

צילום מסביבות 1973
 לידה:  13 בדצמבר 1887 בודפשט, ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  8 בספטמבר 1985 (בגיל 97) פאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנליזה מתמטית, אנליזה נומרית, תורת ההסתברות, היוריסטיקה, תורת המספרים, קומבינטוריקה, מתמטיקה, חינוך 
 מקום קבורה:  Alta Mesa Memorial Park 
 מקום לימודים:  Berzsenyi Dániel Secondary School (1904)  אוניברסיטת וינה (1911)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1912)  אוניברסיטת גטינגן (1913) 
 מנחה לדוקטורט:  ליפוט פייר 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד (1942–1953)  המכון הטכנולוגי של ציריך (1914–1940)  אוניברסיטת בראון (1940–1942) 
 תלמידי דוקטורט:  פריץ גראסמן, Florian Eggenberger, Michael Israel Aissen, Gottfried Grimm, Walter Saxer, אימרה לקטוש, Alfred Aeppli, Jeremy Kilpatrick, אלברט פפלוגר, ג'יימס ג'. סטוקר, אלברט אדריי, אליס רות, האנס אלברט איינשטיין, Burnett C. Meyer, Grove Crawford Nooney, Michael Israel Aissen, Charles McLoud Larsen, Wilhelm Mächler, Victor Junod, Madeleine Rose Ashton, Madeline Johnsen, Hans Arthur Meyer, Gottfried Grimm, Hermann Muggli, Florian Eggenberger, Donald Wayne Grace, Andrew H. van Tuyl, Hans Odermatt, Egon Moecklin, Ernst Boller, Reinwald Jungen, Eduard Benz, August Stoll 
 
ג'ורג' פוליה או פּוֹיה (במקור פולק, באנגלית: George Polya; בהונגרית: Pólya György, הגייה מקורבת: גֶ'רְג' פּוֹיָה;‏ 13 בדצמבר 1887 – 7 בספטמבר 1985) היה מתמטיקאי יהודי-הונגרי שהתיישב בשווייץ ואחר כך בארצות הברית. פוליה כיהן ב-1940-1914 כפרופסור למתמטיקה במכון הטכנולוגי של ציריך (ETH) ואחר כך ב-1953-1940 באוניברסיטת סטנפורד.   
פוליה נודע בשל עבודתו בתחום הקומבינטוריקה, ובעיקר כמפתח תורת פוליה לספירת פונקציות. עסק רבות בשיטות לחינוך מתמטי. בין ספריו בתחום בולט במיוחד "כיצד פותרין?" (באנגלית: How to Solve it) מ-1945, בו תיאר פוליה שיטה היוריסטית לפתרון בעיות.
קורות חיים

פוליה נולד בבודפשט שבהונגריה לאנה דויטש וליאקאב פויה (במקור יעקב פולק) שנה לאחר שהזוג הצעיר המיר את דתו מיהדות לנצרות קתולית. בדומה למשפחות רבות ממוצא יהודי באותה תקופה אביו שינה את שם המשפחה פולק לשם בעל צליל הונגרי – פויה. לימודיו הבסיסיים היו בתחומי הספרות, הבלשנות והפילוסופיה, ובמהלכם הוא שהה בבודפשט, אך לצורך הדוקטורט שלו בהסתברות גאומטרית הוא בילה שנתיים בווינה שבאוסטריה. לאחר שהגיש את עבודת הדוקטורט שלו ב-1911 בילה שנתיים באוניברסיטת גטינגן, ולאחר מכן עבר למכון הטכנולוגי של ציריך בשווייץ. באותם הימים, עקב סירובו מסיבות פציפיסטיות להתגייס למלחמת העולם הראשונה, איבד פוליה את יכולתו לחזור לאדמת מולדתו (בדומה לאנשי מדע אחרים, כדוגמת פאול ארדש). ב-1940, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, ובהיותו ממוצא יהודי, ברח פוליה לארצות הברית, שם הצטרף לסגל אוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, ושם גם כיהן כפרופסור למתמטיקה עד סוף ימיו.
פעילות מדעית

פוליה עסק בתחומים רבים של המתמטיקה, ובהם סדרות, תורת המספרים, אנליזה, אלגברה, גאומטריה, קומבינטוריקה והסתברות. בין תרומותיו בתחומים אלו ניתן למנות את התפלגות פוליה ((אנ')), את השערת פוליה לגבי זוגיות מספר המחלקים של כל המספרים הקטנים ממספר נתון (והוכחה כלא נכונה ב-1958), וכן את אי-שוויון פוליה-וינוגרדוב בתחום השאריות הריבועיות ומשפט המנייה של פוליה.
פועלו הרב ביותר היה בתחום החינוך המתמטי, והוא שיתף פעולה עם מתמטיקאים נוספים בכתיבת ספרים פורצי-דרך מבחינה פדגוגית. בין שיתופי הפעולה שלו ניתן למצוא את הספר "בעיות ומשפטים באנליזה" (בגרמנית: Aufgaben und Lehrsätze aus der Analysis) שכתב ב-1925 יחד עם גאבור סגה (בהונגרית: Szegő Gábor) וכן את "אי-שוויונים", שכתב עם הארדי וליטלווד ב-1934.
כיצד פותרין?

על אף כל פרסומיו המתמטיים, ספרו המפורסם ביותר אינו עוסק במתמטיקה עצמה אלא בגישות כלליות לפתרון בעיות, ובפרט – בעיות מתמטיות. "כיצד פותרין?" נכתב ב-1945, וקהל היעד שלו כולל מורים למתמטיקה, תלמידים למתמטיקה, וכל אדם אחר המעוניין בפתרון בעיות. ובעיקרו הוא מציג שיטה בת ארבעה שלבים, בהם יש לגשת כדי לפתור כל בעיה מתמטית: הבנת הבעיה, תכנון הפתרון, הוצאה לפועל ובחינת הפתרון. אם הבעיה לא נפתרת מציע פוליה גישה חלופית, לפיה "אם יש בעיה שאינך יכול לפתור, אזי קיימת בעיה קלה יותר שגם אותה לא פתרת. מצא אותה!". הספר, שהיה לרב-מכר ותורגם ל-17 שפות, יצא לאור בעברית בהוצאת "אוצר המורה" בשנת 1961 בתרגומו של ארנון בן-נחום ובעריכתו של ד"ר ש. פ. קלעי
מורשת

פרס פוליה של SIAM (החברה למתמטיקה תעשייתית ושימושית) ניתן החל מ-1967 מדי שנתיים באופן מתחלף בין שתי הקטגוריות יישום ייחודי בתורת הקומבינטוריקה ותרומה משמעותית בתחום שהיה קרוב לליבו של ג'ורג' פוליה.
פרס ג'ורג' פוליה של איגוד המתמטיקה באמריקה (MAA) ניתן מדי שנה החל מ-1976 למאמר מצטיין בז'ורנל למתמטיקה תיכונית (College Mathematical Journal).
פרס פוליה של החברה המתמטית של לונדון ניתן החל מ-1987 עבור הישג מתמטי יוצא דופן ביצירתיות או באופן הצגתו בבריטניה.
ראו גם

פרדוקס הסוסים
הכד של פוליה
לקריאה נוספת

How to solve it, A new aspect of mathematical method, Princeton University Press, 1945.
צילום מלפני 1935
ג'נרל אלקטריק J79

ה-J-79 בתצוגה במוזיאון חיל האוויר האמריקני. נחיר הפליטה עם הפתיחה המשתנה נראה בבירור.
תרשים חתך של מנוע J-79 ותיאור רכיביו.
ג'נרל אלקטריק J79 הוא מנוע טורבו-סילון תעופתי של חברת ג'נרל אלקטריק אשר נמצא בשימוש במגוון מטוסי קרב ומפציצים. המנוע היה למנוע האמריקני הראשון שעלה בביצועיו על מנועים בריטיים (שהיו המובילים בתחום[דרוש מקור]).
היסטוריה

כחלק מפרויקט ה-J73 פותח גם דגם המנוע שסומן J73-GE-X24A, והוא עוצב ספציפית כדי לתת ביצועים מיטביים במהירויות של מאך 2.
כ-17,000 יחידות יוצרו במשך למעלה מ-30 שנה בארצות הברית, בלגיה, קנדה, גרמניה, יפן ובישראל.
המנוע הותקן על ה: F-104 סטארפייטר, F-4 פנטום, A-5 ויג'לנטי, B-58 האסלר והכפיר.
המנוע הוחלף עם פיתוח מנועי מטוסים חדשים כפראט אנד וויטני TF-30 אשר הותקן במטוסים כגון ה-F-111 וה-F-14 ומנועי טורבו מניפה מדגם פראט-אנד וויטני F-100 שהותקן במטוסים כגון ה-F-15 וה-F-16.
ג'ון ויליאם דייוויס

ג'ון ויליאם דייוויס (באנגלית: John William Davis; 13 באפריל 1873 – 24 במרץ 1955) היה פוליטיקאי, דיפלומט ועורך דין אמריקני. הוא היה חבר בקונגרס של ארצות הברית בין 1911 ל-1913, לאחר מכן פרקליט המדינה של ארצות הברית ושגריר ארצות הברית בבריטניה תחת הנשיא וודרו וילסון. הקריירה הפוליטית שלו הסתיימה כשרץ לנשיאות ב-1924 מטעם המפלגה הדמוקרטית, והפסיד לנשיא המכהן הרפובליקני, קלווין קולידג'.
במשך שישים שנה, ייצג דייוויס לקוחות ב-140 תיקים בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא הפסיד באחד מהתיקים הנספחים בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך.
משפחה וראשית חייו > רקע משפחתי

אב-סבו של דייוויס, כלב דייוויס, היה שען. ב-1816, עבר סבו, ג'ון דייוויס, לקלארקסבורג, במקום שיהפוך לווירג'יניה המערבית, וכלל באותה תקופה מעט יותר מ-600 תושבים. הוא ניהל עסק ליצור ציוד לסוסים. אביו, ג'ון ג'יימס דייוויס, למד משפטים בלקסינגטון, ובגיל עשרים, הקים משרד לעריכת דין. הוא היה ציר באספה הכללית של וירג'יניה, ולאחר שהפלג הצפון-מערבי התפלג משאר וירג'יניה ב-1863 והקים את וירג'יניה המערבית, הוא נבחר לבית הצירים של המדינה החדשה ולאחר מכן לבית הנבחרים של ארצות הברית.
אמו של ג'ון, אנה קנדי, הייתה מבולטימור, מרילנד. סביו מצד אמו היו ויליאם קנדי וקתרין מרטין. קנדי היה חוטב עצים, וקתרין הייתה בתו של משורר חובב. המשפחה מסרה אספקה לצבא הקונטיננטלי תחת פיקודו של ג'ורג' וושינגטון שחנה שם בחורף 1777–1778.
משפחה וראשית חייו > ראשית חייו

דייוויס היה ילד מחונן מילדותו. הוא דיבר בשפה גבוהה יותר, היה נקי יותר והצטיין יותר מרוב הצעירים. בנוסף לכך גם היה מנומס מאוד.
משפחה וראשית חייו > חינוך

דייוויס החל ללמוד במסגרת של חינוך ביתי, ואמו לימדה אותו לקרוא עוד לפני שזכר את האל"ף בי"ת במלואו. לאחר מכן היא לימדה אותו לקרוא שירה וספרות מהספרייה הביתית. בגיל עשר, הוא נכנס לכיתה עם תלמידים בוגרים יותר, כדי להתכונן למבחן הערכה. כעבור כמה שנים, הוא נרשם לפנימייה פרטית. כל ציוניו היו מעולים.
דייוויס החל ללמוד משפטים בגיל שש-עשרה, וסיים ב-1892 עם תואר בלטינית.
בגלל מחסור בכסף לאחר סיום לימודיו, לא יכול היה ללמוד לימודי משפטים גבוהים, ולכן החליט להיות מורה פרטי, כולל של אשתו לעתיד, ג'וליה. לאחר תשעה חודשים, הוא חזר הביתה והתמחה בחברת עריכת הדין של אביו, בהעתקת מסמכים בכתב יד ובקריאת תיקים.
הוא סיים את לימודי המשפטים שלו ב-1895, ונבחר לנאום בשם הפקולטה. בנאומו טען שעורך הדין הוא המגדלור של החירות, מגן האומה, חוקיה וחירויותיה.
משפחה וראשית חייו > קריירה משפטית

לאחר סיום לימודיו, הצליח דייוויס להשיג חתימות מהשופט המקומי ומשני עורכי דין מקומיים, שהיו דרושות כדי להשיג את רישיון עריכת הדין שלו. הוא הצטרף לחברה של אביו בקלארקסבורג. בשלושת התיקים הראשונים שלו הפסיד, לפני שהחל לנצח. לפני השלמת שנתו הראשונה בתפקיד, התבקש לחזור למוסד לימודיו כעוזר פרופסור. הוא החליט שעליו לעבוד במגזר הפרטי ולצבור ניסיון.
משפחה וראשית חייו > משפחה

הוא התחתן עם ג'וליה מקדונלד ב-1899, אולם היא מתה ב-17 באוגוסט 1900. הייתה להם בת, ג'וליה מקדונלד דייוויס. ב-2 בינואר 1912, התחתן עם אלן בזיל, שמתה ב-1943.
דייוויס היה בן דודו ואביו המאמץ של סיירוס ואנס, ששימש כמזכיר המדינה של ארצות הברית בממשלו של ג'ימי קרטר. בתו הייתה אחת מהעיתונאיות הראשונות שהתקבלו למועצת העיתונות.
קריירה פוליטית ודיפלומטית

אביו היה ציר לוועידה שהחליטה על הקמת וירג'יניה המערבית, אבל התנגד לביטול העבדות, לרפובליקנים הרדיקלים ולאשרור התיקון ה-15 לחוקת ארצות הברית. דייוויס, כמו אביו, היה דמוקרט דרומי, והתנגד למתן זכות הצבעה לנשים, לחוקים פדרליים נגד העסקת ילדים, לחוקים נגד לינצ'ים, לתוכנית זכויות האזרח של הארי טרומן והגן על זכויותיהן של המדינות להתנות מתן זכות הצבעה בתשלום מס. בנוסף, הוא תמך בפרוגרסיביות, ברגולציה של סחר בין מדינות ובהגבלת התאגידים. הוא לא הרגיש בנוח בתוך המפלגה הרפובליקנית שתמכה בשוק חופשי ובחופש ההתאגדות, והמשיך לתמוך במפלגה הדמוקרטית, אף על פי שייצג את האינטרסים העסקיים מול הניו דיל. דייוויס היה אחד מתומכי תומאס ג'פרסון האחרונים במפלגה הדמוקרטית, כיוון שתמך בזכויות המדינות והתנגד לממשל מרכזי חזק (הוא היה עורך הדין הראשי שפעל נגד תוכניתו של טרומן להלאים את תעשיית הפלדה).
הוא ייצג את וירג'יניה המערבית בבית הנבחרים של ארצות הברית בין 1911 ל-1913, והיה ממובילי החוק נגד מונופולים. בנוסף, פעל בהליכי ההדחה של השופט רוברט ארצ'יבלד. הוא שירת כפרקליט המדינה בין 1913 ל-1918, וכשגריר בממלכה המאוחדת בין 1918 ל-1921. כפרקליט המדינה, הוא הצליח לנצח בתיק כנגד חוק מאוקלהומה, שפטר תושבים שהיו צאצאים של מצביעים מלפני 1866 (כלומר, לבנים) מלעבור מבחן קרוא וכתוב כדי להשיג זכויות אזרח, ולמעשה מנע משחורים זכויות אזרח. זאת אף על פי שעמדתו האישית בנושא הייתה שונה מעמדתו המשפטית.
דייוויס ניסה להיבחר להיות המועמד הדמוקרטי לנשיאות ב-1920 וב-1924. הוא הצליח לזכות במועמדות ב-1924 כמועמד פשרה בסיבוב ה-103. אף על פי שאנדרו ג'ונסון מטנסי היה נשיא לאחר הירצחו של לינקולן, היבחרו של דייוויס הפכה אותו למועמד הנשיאותי הראשון מאז מלחמת האזרחים שבא ממדינת עבדות, והוא המועמד היחיד מווירג'יניה המערבית. העובדה שגינה את הקו קלוקס קלאן והגן על זכויות הצבעה לשחורים בתור פרקליט המדינה בממשלו של וודרו וילסון הובילה לאובדן קולות בדרום ארצות הברית ובקרב דמוקרטים שמרנים. הוא הפסיד לנשיא קלווין קולידג', שלא ביצע מסע בחירות ממשי. דייוויס השיג 28.8% מהקולות, האחוז הנמוך ביותר שמועמד דמוקרטי זכה בו.
דייוויס התנגד לחוק היובש. הוא היה ציר בוועידות הדמוקרטיות של 1928 ו-1932.
קריירה פוליטית ודיפלומטית > הקנוניה העסקית

דייוויס היה מעורב ב"קנוניה העסקית", קונספירציה פוליטית שמטרתה הייתה להדיח את נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט. עד טענו שהיה מעורב בכך, אולם הוועדה פסלה את הפגיעה בשמו.
קריירה משפטית

דייוויס היה מעורכי הדין המוצלחים של תקופתו. הוא ייצג רבים מהתאגידים הגדולים ביותר במדינה, ובנוסף היה נשיא איגוד עורכי הדין של ניו יורק.
ב-1933, ייעץ לבנו של ג'יי. פי. מורגן, ג'יי. פי. מורגן הבן, ולתאגידים שלו במהלך חקירה מטעם הסנאט בנוגע לגורמי השפל הגדול.
בעשרים שנות חייו האחרונות, ייצג תאגידים גדולים בפני בית המשפט העליון ואתגר את חוקיות תוכנית הניו דיל. הוא הפסיד בתיקים רבים.
קריירה משפטית > הופעות בפני בית המשפט העליון

דייוויס יצג 140 תיקים בפני בית המשפט העליון. 73 היו בתור פרקליט המדינה, ו-67 כעורך דין פרטי. רבים טוענים שמעטים הצליחו לעקוף את מספר התיקים שייצג דייוויס בפני בית המשפט.
קריירה משפטית > תיק הפלדה

דייוויס ייצג את תאגיד הפלדה במאי 1952, בפסק דין כנגד ניסיונו של הנשיא טרומן להלאים את תעשיית הפלדה.
לטענת דייוויס, הנשיא לא יכול היה להלאים את תעשיית הפלדה ב"מקרה חירום לאומי", אלא אם החוק נתן לו את האפשרות הזאת. הוא טען שההלאמה אפשרית רק במקרה בו התאגיד לא מספק את דרישות הממשלה בזמן המשבר.
בשם תעשיית הפלדה, נאם דייוויס נאום במשך 87 דקות, וטען שטרומן מנצל את סמכותו באופן חסר תקדים. השופטים שאלו רק שאלה אחת במהלך נאומו. למרות התחזיות שההלאמה תאושר, השופטים הצביעו ברוב של שישה מול שלושה לשמור על צו המניעה ולעצור את הלאמת המכרות.