stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון דובנוב
הערות שוליים

1 2 3 4  גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, ספריית פועלים, 1965
1 2  יוסף מייזל (גר'), דובנוב, שמעון, האנציקלופדיה העברית יב, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, עמ' 30
↑  תקציר הספר התפרסם בעברית ב-1937
↑  ראו במיוחד את ההתפלמסות של אחד העם עם "מר דובנאוו" ב-מאמרו שלילת הגלות, פרויקט בן יהודה
↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב, מחברות לספרות, 1970, עמ' 296.
↑  אייזיק רמבה, המדען יעקב דובנוב ואשתו הנוצריה, מעריב, 16 ביוני 1967
↑  אביבה חלמיש, מבית לאומי למדינה בדרך: היישוב היהודי בארץ-ישראל בין מלחמות העולם, כרך ב, עמ' 58 (בהערת שוליים על אתר). בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
↑  קורות חיים של קרן דובנוב.
↑  אייזיק רמבה, המדען יעקב דובנוב ואשתו הנוצריה, מעריב, טור 2, 16 ביוני 1967,
↑  הורודצקי, שמואל אבא. לשושלת היוחסין של שמעון דובנוב. מכון גנזים, אוסף 35, כתב יד כ-34185.
↑  פרופ' ארנון סופר ויניב גמבש, תעתועי פער המיליון, ‏פברואר 2007
↑  רחוב דובנוב באתר עיריית ירושלים
↑  רחוב דובנוב במדריך רחובות תל אביב-יפו
↑  אמציה פלד, רחוב דובנוב, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
↑  חדשות1, אלי אלון, קריית מאיר - סיפורה של שכונה נשכחת
↑  יעקב צחור (עורך), בולי ישראל תש"ח - תשס"ב, קטלוג מס' 14, רשות הדאר - השירות הבולאי, כתר הוצאה לאור, 2008, עמ' 465
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260687605171  PLWABN: 9810599016205606  BNC: 000576539  BnF: cb12109402k (data)  CANTIC: a1090430x  CiNii: DA02125878  GND: 118942859  ICCU: RMLV030527  ISNI: 0000 0001 2117 2539  LCCN: n80008165  LNB: 000057714  NDL: 00540207  NKC: js20020805886  NLA: 35047087  NLG: 150332  NSK: 000170178  NTA: 074970097  RERO: 02-A000053309  SELIBR: 49983  SNAC: w6pc6255  SUDOC: 029474124  Trove: 811193  VcBA: 495/162751  VIAF: 41590   WorldCat (עם VIAF): 41590 
שלט רחוב על שם שמעון דובנוב בירושלים

דובנוב בצעירותו
משלי קרילוב

| --- | --- |

איור לאחד ממשלי קרילוב, 1882
 The Crow and the Fox  The Wild Goats  The Two Barrels  The Wolf and the Shepherds  The Fox and the Donkey  The Spendthrift and the Swallow  The Boy and the Snake  The Bear in the Nets  The Swimmer and the Sea  The Lion and the Fox  The Gout and the Spider  The Old Man and the Three Young Men  The Lion and the Mouse  The Shepherd and the Sea  The Aged Lion  The Young Crow  Animal Pestilence  The Frog and Jupiter  The Pig  The Caravan  The Donkey and the Nightingale  The Council of Mice  The Elephant in Charge of an Army  The Bag  The Peasant and the Sheep  The Pike  The Fly and the Bee  The Peasant and the Worker  The Eagle and the Hens  The Monkeys  The Oracle  Parnas  The Pike and the Cat  The Siskin and the Hedgehog  The Eagle and the Bee  The Cuckoo and the Rooster  The Lion and the Mosquito  The Man with Three Wives  The Fox and the Grapes  The Frog and the Ox  Frogs Begging for a Csar  The Wolf and the Lamb  Quartet  The Wolf and the Crane  The Oak and the Reed  The Lion at the Hunt  The Mirror and the Monkey  The Dragonfly and the Ant  The Cat and the Cook  Demyan's Fish Soup  The Donkey  The Swan, the Pike, and the Crayfish  The Elephant and the Pug  The Monkey  The Lion and the Man  The Pig under the Oak Tree  The Two Pigeons  The Wolf in a Kennel  The Choosy Bride  The Crow and the Hen  The Liar  The Musicians  The Rooster and The Pearl Grain  The Fly and the Travelers  The Banker and the Cobbler  The Monkey and Glasses  The Cauldron and the Pot  The Peasant and Death  The Crow  The Gardener and the Bear  The Greedy Man and the Hen  The Cloud  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מידע כללי
 מאת:  איוואן קרילוב 
 שפת המקור:  רוסית 
 
בול סובייטי משנת 1959 לזכרו של קרילוב, ובו ברקע איור לאחד ממשליו
מִשלֵי קרילוב הוא אוסף של יותר מ-200 משלים מאת ממשיל המשלים הרוסי איוואן קרילוב. המשלים תורגמו לעשרות שפות.
על המשלים

ב־1805 החל קרילוב לתרגם את משלי לה פונטיין הצרפתי, אך הגיע למסקנה כי ביכולתו לכתוב משלים טובים לא פחות. אוסף המשלים הראשון (23 במספר) מפרי עטו ראה אור ב־1809 וקנה לו הצלחה ותהילה. בנוסף להשפעת לה פונטיין בחלק מהמשלים, ניכרת השפעתם של משלי איזופוס בחלק אחר. חנניה רייכמן, שתרגם את המשלים לעברית, העיר: "ואשר למשלים, שתוכנם נלקח מלאפונטן וממקורות אחרים, השרה עליהם קרילוב מרוחו במידה כזו, עד שאפשר לראות את גלגולם הרוסי כיצירה מקורית".
מרבית המשלים עוסקים בבעלי חיים (הצפרדע והשור, העורב והשועל, הקופים, הכלב וכו'), שהתנהגותם משליכה על הנמשל - האדם. חלק מהמשלים עוסקים ישירות באדם (בעל שלוש נשים, הציד, השׂר, האיכר והמוות ועוד), ובכך הם מהווים סיפורים עם מוסר השכל.
פרסום אחדים מהמשלים עוכב על ידי הצנזורה הרוסית (המשל "השׂר" עוכב עד לפגישה של קרילוב עם הצאר ניקולאי הראשון, והמשל "המשתה" פורסם רק ב-1869, לאחר מותו של קרילוב). מרבית המשלים הם משלים אוניברסליים, שאינם תלויים בזמן ובמקום, אך יש בהם כאלה הקשורים למאורעות זמנו של קרילוב, ובפרט מלחמת רוסיה-צרפת - פלישתו של נפוליאון לרוסיה בשנת 1812. עד למותו של קרילוב בשנת 1844 נמכרו ברוסיה 77,000 עותקים של משליו, והם זוכים להצלחה עד ימינו.
חגית בנזימן כתבה במבוא לתרגומה למשלי קרילוב:
תרגום לעברית

משלי קרילוב תורגמו לעברית פעמים מספר:
בשנת 1859 יצא לאור בווילנה ספרו של יהודה לייב גורדון, "משלי יהודה", ובו מאה משלים, חלקם מקוריים וחלקם משל לה פונטיין וקרילוב.
בשנת 1860 יצא לאור בווילנה תרגומו של משה רייכרסון למשלי קרילוב, בשם "תקון משלים", וכלל 197 משלים. לכל משל בתרגום זה הצמיד רייכרסון פסוק מהתנ"ך (בעיקר מספר משלי) או מדברי חז"ל.
בשנת 1885 יצא לאור בוורשה תרגומו של מאיר זאב זינגר בשם "משלי קרילאוו".
בשנת 1949 יצא לאור תרגומו של חנניה רייכמן בשם "כל משלי קרילוב", עם איורים מאת נחום גוטמן. התרגום זכה להצלחה רבה, ובמשך 50 שנה הודפס 26 פעמים. בסוף הספר נתן רייכמן פרק "הערות למשלים", ובו מידע על אחדים מהמשלים: רקע היסטורי, התנכלות הצנזורה וכדומה. בנספח נוסף הציג רייכמן את עקרונות התרגום, ובהם: "התרגום הוא חפשי. עם כל הנאמנות הראויה למקור בעיקרי הדברים, לא היססתי לסטות סטיות קלות בכל אותם הפרטים, שתרגומם המילולי המדויק עלול היה לפגום את שלמות הצורה, אם מבחינת הקצב והחרוז ואם מבחינת החיוּת והטבעיות, שהן עיקר סגולתו של הסגנון הקרילובי".
בשנת 1969 יצא לאור תקליט שבו יוסי בנאי ושלמה בר-שביט מספרים ממשלי קרילוב, בתרגומו של אוריאל אופק.
בשנת 2015 יצא לאור בהוצאת כרמל תרגומה של חגית בנזימן, עם איורים מאת זהבית כרמל. בסוף כל משל הוסיפה בנזימן הסבר מחורז על הנמשל. בתרגומה הרשתה בנזימן לעדכן וליהד חלק מהמשלים, והסבירה זאת:
לקריאה נוספת

דליה קאופמן, "תרגומים ראשונים של משלי קרילוב לעברית וליידיש", הקונגרס העולמי למדעי היהדות 11, ג, כרך 3 (תשנ"ג), עמ' 291–296.
דליה קאופמן, "משורר שהקדים את זמנו : ש"י קצנלנבוגן - עשרים ושניים תרגומים מתוך משלי קרילוב", חוליות 4 (1997) עמ' 251–291
הערות שוליים

אני אייתי כאן ד1
1 2  חנניה רייכמן, כל משלי קרילוב, הוצאה לאור ב. ליכטנפלד בע"מ, 1999, עמ' 385
↑  Ralston, עמ' 13, 248
↑  חגית בנזימן, איבן אנדרייביץ' קרילוב - כל המשלים, הוצאת כרמל, 2015, עמ' 15
↑  חגית בנזימן, איבן אנדרייביץ' קרילוב - כל המשלים, הוצאת כרמל, 2015, עמ' 16
אקס-מן: האל אוהב, האדם הורג

| --- | --- |

עטיפת הרומן הגרפי, אמנות מאת ברנט אנדרסון.
 מידע קומיקס
 יוצר:  כריס קלרמונט ברנט אנדרסון
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  דצמבר 1982 – הווה (כ־42 שנים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  מסת"ב 0-7851-0039-3
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס 
 מספר החוברות:  1
 
האל אוהב, האדם הורג (באנגלית: God Loves, Man Kills) הוא רומן גרפי בכיכובה של קבוצת אקס־מן שפורסם בחוברת הקומיקס Marvel Graphic Novel #5 מבית מארוול קומיקס בדצמבר 1982. את הסיפור כתב כריס קלרמונט ואייר ברנט אנדרסון. קומיקס זה הוא דוגמה מובהקת ליחסים בין בני אדם למוטאנטים כמטפורה ליחסים בין־גזעיים במציאות, והתמה המרכזית בו נוגעת בדעה קדומה.
העלילה מביאה את סיפורו של הכומר ויליאם סטרייקר, שמעורר מחאת אנטי-מוטאנטים וחוטף את צ'ארלס אקסבייר בניסיון להשמיד את כל המוטאנטים. בסיפור, גיבורי-העל אינם נלחמים בנבלי־על מחופשים. אף על פי שמגנטו מופיע, הוא אינו יריבם כי אם בן בריתם נגד סטרייקר. חברי האקס־מן בסיפור כוללים את פרופסור אקס, סייקלופס, סטורם, וולברין, נייטקרולר, קולוסוס, קיטי פרייד ואיליאנה רספוטינה.
הרומן הגרפי היווה בסיס השראה לסרט הלייב אקשן "אקס-מן 2" משנת 2003, השני בזיכיון סרטי אקס-מן. באותה שנה ליציאת הסרט נכתב סיפור המשך, שהתפרסם בחוברות "אקסטרים אקס-מן" מספר 25-‏30.
האל אוהב, האדם הורג 2

באותה שנה בה יצא סרט הקולנוע "אקס-מן 2" פורסם סיפור המשך למאורעות הרומן הגרפי בחוברות "אקסטרים אקס-מן". חברי הקבוצה כוללים את סטורם, וולברין, בישופ, קאנונבול וסייג'. בסיפור זה, האקס-מן נופשים בקנטקי כאשר הם מגלים שמטוס אסירים הנושא את הכומר ויליאם סטרייקר התרסק ללא ניצולים, ומאשימים אותם בכך. למען האמת, ליידי דת'סטרייק מצילה את סטרייקר ומביימת את ההתרסקות כדי להפליל את האקס-מן. במהלך חקירתם, הקבוצה מנוטרלת בידי חבורת אנשים מסתוריים נושאי נשק, וסטרייקר ודת'סטרייק מופיעים בשיקגו וחוטפים את קיטי פרייד. קבוצת אקסטרים אקס-מן מצליחה להתגבר על תוקפיהם והם מגלים את תוכניותיו של סטרייקר לתכנת את מוחה של קיטי פרייד לשימושם. אולם, הגנותיה של פרייד חזקות ביותר, והשניים אינם מסוגלים לבצע זאת. בהמשך, על גופה של דת'סטרייק משתלט כוח בלתי ידוע שהורג את אנשיו של סטרייקר.
קבוצת אקסטרים אקס-מן חייבת להתמודד עם סטורם, שכוחותיה יצאו מכלל שליטה אך בסופו של דבר עוזרים להם לאתר את קיטי החטופה. קיטי מתעוררת במאונט הייבן, עיירת מוטאנטים צעירים המנוהלת בידי כומר חביב בשם פול, אך היא מרגישה שסטרייקר אורב לה בכל פינה. סטרייקר מוצא אותה, אך פול נחלץ לעזרתה. האקס-מן מגיעים למאונט הייבן, אך תושביו הצעירים מתקיפים אותם, ווולברין מתעמת עם ליידי דת'סטרייק. הוא מובס וקאנונבול ממשיך לנהל עמה קרב. מרבית חברי הקבוצה נמצאים לפתע תחת שליטה מוחית, ובישופ צריך להילחם לבדו כדי להבין את המסתורין העומד מאחורי מאונט הייבן. סטרייקר מראה לקיטי חלק מהמסתורין של עיירת המוטאנטים בכך שגילה שהכומר פול הרג את כל אלה אשר אינם מוטאנטים שניסו לפלוש לעיירה. קיטי מצליחה לשבור את שליטתו של הכומר פול בתושבי העיירה, והאמת מאחוריה נחשפת כאשר תושביה מתים בזה אחר זה. סטרייקר מסכים לעזור ולתחום את מגפת הנניטים שאגורה בגופו של הכומר פול, אך הדבר גובה מחיר יקר. בסופו של דבר, האקס-מן מנסים לאסוף את השברים מקורותיהם בעיירה, וקיטי פרייד מחליטה להמשיך בחייה.
אזכור במדיות אחרות

קיימות מספר נקודות דמיון בין עלילת הסיפור לבין סרט הקולנוע "אקס-מן 2" – האנטגוניסט הראשי הוא ויליאם סטרייקר, האקס־מן מצטרפים לכוחותיו של מגנטו, פרופסור אקס וכמה מתלמידיו נחטפים, ושימוש בפרופסור אקס ובסרברו כדי להרוג את כל המוטאנטים ברחבי העולם. קיימות גם נקודות שוני בין שתי הגרסאות:
סטרייקר היה מדען צבאי ולא כומר, אם כי בקומיקס הוא היה בעברו בצבא אך עזב כדי להפוך למטיף.
לשתי הגרסאות של סטרייקר היה בן מוטאנט, אם כי בקומיקס הוא כבר מת לפני מאורעות הסיפור. למעשה, סטרייקר היה זה שהרג את בנו עם היוולדו בשל היותו מוטאנט.
בסרט, סטרייקר היה אחראי להשתלת האדמנטיום בעצמותיו של וולברין. בקומיקס הם מעולם לא נפגשו.
ברומן הגרפי, אנשיו של סטרייקר חוטפים את פרופסור אקס, סייקלופס וסטורם. בסרט אלה רק השניים הראשונים.
בסרט, דמותה של ג'ין גריי היא דומיננטית ואף יש רמזים לעלילת סאגת הפניקס האפלה. אולם בקומיקס, סאגת הפניקס האפלה התרחשה לפני מאורעות הסיפור וג'ין גריי כלל לא הופיעה בעלילה.
מבצע תשורה

מבצע תשורה היה מבצע של צה"ל שנערך ב-28 בדצמבר 1968, ובמסגרתו פשטו כוחות סיירת מטכ"ל וצנחנים בפיקודו של רפאל איתן על שדה התעופה הבין-לאומי ביירות, והשמידו 14 מטוסי נוסעים של חברות תעופה ערביות.
רקע

ב-22 ביולי 1968 נחטף מטוס אל על בדרכו מרומא לישראל, והונחת באלג'יר. לאחר כמה ימים נענתה ממשלת ישראל לתביעות החוטפים, אנשי החזית העממית לשחרור פלסטין, והסכימה לשחרר מחבלים תמורת החטופים. לאחר חמישה ימים שוחררו הנשים והילדים שהיו במטוס, ו-12 גברים שהיו בו שוחררו 39 יום לאחר החטיפה.
כחמישה חודשים מאוחר יותר, ב-26 בדצמבר, חדרו טרוריסטים לנמל התעופה באתונה, ירו וזרקו רימוני יד לעבר מטוס אל על. כתוצאה מהירי נהרג אזרח ישראלי, דיילת נפצעה ולמטוס נגרם נזק.
בתגובה לשתי פעולות אלה, החליט ראש הממשלה, לוי אשכול, על פעולה צבאית שתפגע בתעופה הערבית. מאחר ששני המחבלים שחטפו את מטוס "אל על" יצאו מלבנון ואומנו בה, כנראה תוך שיתוף פעולה מלא עם שלטונות לבנון, הוחלט כי המבצע ייעשה בשדה התעופה הבין-לאומי של לבנון ויהיה קצר ושקט (יסתיים בתוך כחצי שעה). בתחילה נבחנה האפשרות לחטוף מטוס לישראל. לשם כך, למד טייס הניסוי דני שפירא להטיס מטוסי נוסעים שונים, בהם בואינג 707 והקונוואיר. אולם, לבסוף הוחלט לפוצץ מטוסי נוסעים ערביים שישהו בשדה התעופה הבינלאומי של לבנון.
תגובות וביקורת

מועצת הביטחון של האו"ם כונסה לבקשת לבנון וגינתה את הפעולה. תגובה חריפה במיוחד הייתה לצרפת שנשיאה שארל דה גול החריף עוד יותר את האמברגו שהוטל על ישראל עוד קודם לכן והפכו למוחלט על כל סוגי הנשק והחלפים לרבות 50 מטוסי מיראז' 5 שהוזמנו על ידי חיל האוויר הישראלי ושנמסרו לחיל האוויר הצרפתי והתשלום בגינם הוחזר לישראל. בכך תמה למעשה תקופה ארוכה של הצטיידות צה"ל בנשק צרפתי, שהומרה ברכש נשק אמריקאי החל מראשית שנות ה-70 של המאה ה-20.
אגדת בית הקפה

סביב מבצע "תשורה" נרקמו מספר אגדות אורבניות, הידועה שבהן הייתה שבמהלכו נכנס מפקד הכוח הישראלי, רפאל איתן לאחד מבתי הקפה בנמל, הזמין קפה, שתה ונעלם מהמקום. המיתוס זכה להתייחסות במערכון של "היהודים באים".
לקריאה נוספת

רפאל איתן ודב גולדשטיין, רפול - סיפור של חייל, ספרית מעריב, 1985.
רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967–1970) עמ' 230
אליעזר (צ'יטה) כהן וצבי לביא, השמים אינם הגבול, בהוצאת ספרית־מעריב 1990
אבנר שור ואבירם הלוי-"סיירת מטכ"ל: המבצעים הגדולים של היחידה" (בהוצאת ידיעות ספרים 2020) עמ' 57–61.
הערות שוליים

↑  אמיר אורן, היחידות המיוחדות והמלחמה הבאה, באתר הארץ, 22 ביולי 2011
↑  מטוס זה היה בהחכרה למידל איסט איירליינס מחברת התעופה של גאנה. לאחר ההתקפה תבעה ממשלת גאנה כי ישראל תשלם פיצויים בעד המטוס. גאנה תובעת פיצויים בעד המטוס שנפגע בביירות, מעריב, 5 בינואר 1969
↑  מבצע "תשורה", באתר חיל האוויר הישראלי
↑  היהודים באים | רפול רוצה בוץ (מתוך עונה 6, פרק 11), באתר יוטיוב, ‏10 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011337554305171 
מטוסים שנפגעו בשדה התעופה של ביירות
הכברי

| --- | --- |

LE CABRI
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Marcel Cabon
 שנות ייצור:  1924–1925
 הרכבה:  צרפת צרפת
 סיווג:  סייקלקאר
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 980 סמ"ק המפיק 5 כ"ס (מנוע מתוצרת "Ruby (car)" (אנ'))  4 צילינדרים, 980 סמ"ק המפיק 7 כ"ס (מנוע מתוצרת "Ruby (car)" (אנ'))
הכברי (בצרפתית: Le Cabri) היא מכונית פתוחה, 2 מושבים, מסוג סייקלקאר אשר יוצרה על ידי מפתח הדגם Marcel Cabon בין השנים 1924–1925 בצרפת.
מפתח הדגם Marcel Cabon נולד בפרוור ניי-סיר-סן במערב פריז במחוז רמות הסן, בשנת 1905. היה בן 19 כשבנה את דגם "הכברי".
"הכברי"

"הכברי" יוצר בקומונה (מועצה מקומית) "Asnières-sur-Seine" (אנ') בפריז.
2 מושבים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע מתוצרת "Ruby (car)" (אנ')).
משקל המנוע - 475 ק"ג.
מערכת היגוי - מימין.
גלגל רזרבי.
"Cyclecar"

"Cyclecar" הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-"Cyclecar" הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית.
תמונות

"הכברי"
"הכברי" עם מיצר הרכב Marcel Cabon
ברושור "הכברי" (שנת 1924)
ראו גם

"Cyclecar" (אנ')
הערות שוליים

↑  George Nick Georgano (Chefredakteur): The Beaulieu Encyclopedia of the Automobile. Volume 2: G–O. Fitzroy Dearborn Publishers, Chicago 2001, ISBN 1-57958-293-1.
↑  Harald H. Linz, Halwart Schrader: Die Internationale Automobil-Enzyklopädie. United Soft Media Verlag, München 2008, ISBN 978-3-8032-9876-8.
↑  פרסומת למנועי Ruby שהורכבו על דגמי "Cyclecar" בשנת 1922 i49.servimg.com
מבצע אלקיים

מפקד גדוד 890, אריאל שרון, מתדרך את הכוח לפני הפעולה.
זחל"מ של הצנחנים בזמן הפעולה. הזחל"מ חמוש בשני מקלעי בזה.
הרופא הגדודי, ד"ר שלמה שבלת, מטפל בפצוע בזמן הפעולה.
כוח הצנחנים בסיום הפעולה
מבצע אלקיים (בערבית: هجوم خان يونس) הידוע לעיתים גם בשם פעולת חאן-יונס, היה פעולת תגמול שערך צה"ל ב-31 באוגוסט 1955 נגד המוצבים המצריים באזור ח'אן יונס. במבצע נהרגו 72 חיילים מצריים לעומת הרוג ישראלי אחד בלבד, ונגרם נזק כבד למתקנים מצריים.
רקע

לאחר מלחמת העצמאות, נוצר מצב שבו פליטים ערביים חנו בהמוניהם בגבולות מדינות ערביות שכנות שהסכימו לתת להם מקלט, אולם לא אזרחות. הם חיו בעליבות, תחת משטר צבאי ובעוני מחפיר. ממשלת מצרים בהנהגת גמאל עבד אל נאצר, ניצלה את המרמור הרב של הפליטים, כדי לגייס ממורמרים לבצע פעולות טרור נגד ישראל. בתחילה הפעולות היו בעיקר חדירה וגנבה, אולם בהדרגה החלו המסתננים ללבוש צורה מאורגנת יותר, והפכו ליחידה צבאית ממש. הם כונו פדאיון. הפדאיון החלו להיות מחוצפים יותר ויותר, ומעשיהם החלו ללבוש אופי של טרור.
ישראל החליטה להעניש את מצרים על שהיא נותנת חסות לטרור, ויזמה את "מבצע חץ שחור". למרות שהמבצע נחשב לניצחון ישראלי, הרי שהוא לא הפסיק את חדירת הפדאיון. בסוף אוגוסט, התקפות הפדאיון בחסות מצרית, הביאו למותם של יותר מעשרה ישראלים (ראו פיגועי אוגוסט 1955). לפיכך, החליטה ממשלת ישראל לנקוט בפעולה. כיעד הפעולה, נבחרה מפקדת המשטרה של חאן-יונס שבעזה, ששימשה גם כמפקדת גדוד הפדאיון המצרי.
תוכניות

מטרת המבצע כפי שהוגדרה על ידי מפקד הגדוד, אריאל שרון, הייתה: "כיבוש בניין המשטרה בחן יונס, לשם חבלה בבניין ובמפקדת 'היחידה הפלשתינאית' הנמצאת בו.". יעדי המבצע היו מבצר בריטי מסוג "טגארט" (Tegart) בגודל רגיל 50*60 מטר, עם שני מגדלים, שתי קומות וגג פתוח, שבו שכנה מפקדת 'החטיבה הפלשתינאית'. בצמוד למשטרה היה משטח אוהלים ובו שכנה פלוגת חי"ר. מטרה שנייה הייתה עמדה מצרית שקיבלה את שם הקוד "מוצב 132". מוצב 132 שלט על כביש חאן יונס ונחשב לחיוני כדי להבטיח נסיגה בטחה של החיילים. המבצע נקרא "מבצע אלקיים", על שמו של סרן סעדיה (סופפו) אלקיים, שנהרג במבצע חץ שחור.
את ביצוע המשימה קיבל גדוד 890 בפיקוד אריאל שרון. לראשונה בהיסטוריה של הצנחנים, שולבו במשימה זחל"מים - רכבים משוריינים חסיני כדורים. להלן סדר כוחות הצנחנים במבצע:
| סד"כ צנחנים במבצע אלקיים> שם הכוח | סד"כ צנחנים במבצע אלקיים> מפקד | סד"כ צנחנים במבצע אלקיים> הרכב הכוח | סד"כ צנחנים במבצע אלקיים> מטרות |
| --- | --- | --- | --- |
| כוח א' | מרדכי (מוטה) גור | פלוגה ד' | פריצה לבנין המשטרה, טיהור הבניין ופיצוצו. |
| כוח ב' | רפאל (רפול) איתן | פלוגה ה' | כיבוש וטיהור מוצב מחופר ליד הכפר עבסאן כדי לאפשר את הגעת כוח א' לבנין המשטרה, וכן כדי להבטיח מסדרון לנסיגה. |
| כוח ג' | עוזי עילם (טרכטנברג) עובד לדיז'ינסקי | פלוגה א' | חסימת הציר הצפוני והדרומי. |
הקרב

המבצע נקבע במקור לליל 30 באוגוסט, אלא שבגלל סירוב של קצין בחיל השריון, איחרו הזחל"מים לבוא, והמבצע נדחה ביום ונקבע לליל 31 באוגוסט. כוח ממוכן בראשות מרדכי (מוטה) גור תקף את המבצר והמתקנים שסביבו, בעוד כוחות בפיקודו של רפאל (רפול) איתן תקף את מוצב 132. הכוח של איתן הפגיז בארטילריה את המוצב, אלא שהמצרים נטשו אותו זמן קצר לפני פרוץ המבצע, וכל שנותר ללוחמים לעשות הוא להשמיד את התשתיות.
הכוח של גור, טעה בדרכו, והתקדם דרך הכפר בני-סוהילה. יריות מעטות נורו אל הטור, וחייל ערבי אחד נהרג. בדרך, שני שוטרים מצריים שסברו שמדובר בשיירה מצרית, עצרו אותה וביקשו לראות כרטיסי עבודה. לוחמי צה"ל ירו בהם למוות. הזחל"מים התגלו כבר ממרחק של כמה מאות מטרים, והמצרים במפקדה כיבו את האורות ופתחו באש. נפתחו חילופי-אש, במהלכם נפצעו מספר חיילי צה"ל שנחבשו במקום. מחלקה בפיקוד טוביה (טיבי) שפירא הקיפה את המבנה וריתקה את המגדל הצפוני, בעוד כוחות נוספים השתלטו על דרכי הגישה.
לוחמי צה"ל הסתערו על הדלת, שהתגלתה כנעולה. הובא מטען והדלת פוצצה. בשלב הזה נפצע מפקד המבצע מרדכי גור, ואת מקומו מילא אהרן דוידי. חיילי צה"ל פרצו לבניין וכבשו אותו במהירות. לאחר מכן הועמסו מאות קילוגרמים של חומרי נפץ, ובשניות האחרונות לפני הנסיגה, הודלקו הפתילים ומעוצמת הפיצוץ עפה חזית התחנה באוויר. במהלך המבצע נהרגו 72 מצרים ו-58 נפצעו, צה"ל איבד חייל אחד - אמנון לביא ותשעה חיילים נפצעו. מרדכי גור ומשה פלס (סטמפל) קיבלו את עיטור העוז על השתתפותם במבצע.
סיכום ותוצאות

היה זה הקרב הראשון שבו עשו כוחות הצנחנים שימוש בזחל"מים, ובכלל הפעם הראשונה שנעשה שימוש בכלי רכב אלה במהלך פעולות התגמול, והוכח בו השימוש היעיל שלהם. הפשיטה עצמה נחשבה לניצחון ישראלי מסחרר. תחנת המשטרה הושמדה כליל, וכן מתקנים רבים באזור. המבצע גרם למצרים לשקול מחדש את החסות שלהם לטרור הפדאיון, והוביל להפסקת אש בתיווך האו"ם ב-4 בספטמבר. הנשיא נאצר הורה על הפסקה בפעילות הפדאיון מצד הגבול המצרי. עם זאת, פרובוקציות מצריות שונות גרמו בסופו של דבר לפרוץ מבצע קדש. ב-2 בנובמבר 1956, כבש צה"ל בשנית את חאן יונס. העיר הוחזרה במהרה לידי המצרים ונשארה בשליטתם עד לשנת 1967. במהלך מלחמת ששת הימים נכבשה בשלישית העיר על ידי ישראל והושלט בה משטר צבאי. בשנת 1993 עברה העיר, יחד עם כל רצועת עזה, לידי הרשות הפלסטינית.
לקריאה נוספת

מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977.
רפאל איתן, רפול - סיפור של חייל, ספרית מעריב, 1985.
Ze'evi, Dror, Israel's reprisal policy, 1953–1956: the dynamics of military retaliation, Frank Cass 2005
הערות שוליים

1 2  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמ' 201
↑  אלקיים, סעדיה ("סופפו") באתר יזכור
↑  מבצע אלקיים באתר הצנחנים
1 2  מבצע אלקיים באתר גלעד
↑  במהלך הפריצה, נפצע גור, ואת מקומו מילא אהרן דוידי.
↑  פלוגה ד' באתר הצנחנים
↑  פלוגה ה' באתר הצנחנים
↑  פלוגה א' באתר הצנחנים
1 2  "הפעלתי מטען ונוצר לפיד שהאיר את כל רצועת עזה..." באתר הצנחנים
↑  מבצע אלקיים - הדרך באתר גלעד
1 2 3  מבצע אלקיים - הקרב באתר גלעד
↑  צנחנים וכוחות עזר מקבלי עיטורים בעשור הראשון 1948 - 1958 באתר הצנחנים
| משה שרת |
| --- | --- | --- |
| משפחתו | יעקב שרתוק (אב) • פניה שרתוק (אם)  • צפורה (רעיה) • יעקב (בן) • יעל (בת) • חיים (בן) • יהודה (אח)  • דב הוז (גיס) • אליהו גולומב (גיס) |  |
| הנצחתו | נווה שרת • רמת שרת • ארכיון מפלגת העבודה • אתר הזיכרון למשה שרת • קריית שרת • העמותה למורשת משה שרת |  |
| ראש ממשלת ישראל השני | ראש ממשלת ישראל השני |  |
| ממשלות | ממשלת ישראל החמישית (1954–1955) • ממשלת ישראל השישית (1955) |  |
| אירועים בכהונתו | העסק הביש • מסעו לאסיה (1956) • אסון מעגן (1954) • ביקור או נו בישראל (1955) • מבצע אלקיים (1955) |  |
| שונות | נאום הדגל • בית כהן-שרת |  |
קרל פאלק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוגוסט 1980 (בן 44) סרי לנקה 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 בן או בת זוג:  Malin Gramer (אוגוסט 2019–?) 
 
קרל אנתוני פאלק-גרמר (באנגלית: Carl Anthony Falk-Gramer; לבית פאלק; נולד ב-17 באוגוסט 1980 בסטוקהולם) הוא כותב שירים, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי שוודי שעבד עם אמנים בין-לאומיים כמו דמי לובאטו, ואן דיירקשן, 5 Seconds of Summer, ניקי מינאז', אלי גולדינג, מדונה, אביצ'י, אריאנה גרנדה, צ'ארלי פות', ג'ייסון דירולו, וסטלייף, הילרי דאף ואיגי אזליה.
ביוגרפיה וקריירה

כתלמיד, פאלק למד בבית הספר למוזיקה של אדולף פרדריק בסטוקהולם. לאחר מכן, הוא הצטרף ל-"The Location" ב-2002, חברת הפקה והוצאה חדשה שהוקמה על ידי חברי צ'יירון לשעבר, כריסטיאן לונדין, אנדראס קרלסון וג'ייק שולץ, כשהם שוכרים את אולפני צ'יירון לשעבר. פאלק עזב את "The Location" ב-2007 והתמקם מחדש בלוס אנג'לס באפריל 2010 כדי לחבור לרמי יעקב וסטיב אנג'לו (Swedish House Mafia). בשנת 2015, עבד עם הזמרת-יוצרת האמריקאית על Rebel Heart כאשר השתתף בכתיבת השיר "Devil Pray". בנוסף לכך, השתתף ביצירת שני שירי הדמו "Addicted" ו-"Borrowed Time" שנכללו במיני-אלבום דמו בעל אותו השם, שהופץ באותה העת.
בין היתר, עבד על הלהיט "Starships" של הראפרית ניקי מינאז', שזכה להצלחה בין-לאומית.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2024 | שיר מקורי – סרט עלילתי | "The Idea of You" ("הרעיון שהוא אתה") | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Name Carl FalkRole SongwriterAlbums Multitude EP, Mosaic EP, Entry EPSimilar People Rami Yacoub, Savan Kotecha, Kristian Lundin, Wayne Hector, Shellback, Carl Falk - Alchetron, The Free Social Encyclopedia, Alchetron.com, ‏2017-08-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Britta Reque-Dragicevic, Chatting It Up With: Carl Falk, American Songwriter, ‏2012-07-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Madonna - Rebel Heart Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2023-04-01
↑  Rebel Heart, 2015-03-10, נבדק ב-2023-04-01
↑  Rebel Heart - EP by Madonna (באנגלית אמריקאית), 2015-03-16, נבדק ב-2023-04-01
↑  Madonna - Rebel Heart EP (באנגלית), נבדק ב-2023-04-01
↑  Nicki Minaj – Starships, נבדק ב-2023-04-01
↑  Paul Grein, ‘Emilia Pérez’ and Hans Zimmer Are Top Winners at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Billboard, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211767418  ISNI: 0000 0001 3101 8105  LCCN: no2013109083  MusicBrainz: eb811bf7-4c99-4781-84c0-10ba6b8e33b3  VIAF: 308180971   WorldCat (עם VIAF): 308180971
מבצע קלחת 4 מורחבת

מבצע קלחת 4 מורחבת הוא מבצע פשיטה נרחב שנערך ב-16–17 בספטמבר 1972 בדרום לבנון נגד ארגוני מחבלים, בתגובה לשורת פעולות טרור ובהם טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
רקע

בחודש ספטמבר 1972 גברה פעילות הטרור נגד ישראל בגבול הצפון, בהתקלות בהר דב נהרגו שני חיילים ובאזור ברעם נהרג חייל נוסף. בד בבד הלכה וגברה פעילות הטרור נגד מטרות ישראליות בחו"ל. פעולת הטרור הראוותנית שביצע ארגון ספטמבר השחור נגד משלחת הספורטאים הישראלית באולימפיאדת מינכן זעזעה את ישראל ואת העולם והביאה את ישראל להחלטה לפגוע בכל בסיסי המחבלים שמדרום לנהר הליטני שבהם כ-600 מחבלים שהשתייכו לכעשרה ארגונים שונים, ולהניסם צפונה.
בידי המחבלים היו מלבד נשק קל גם אמצעי נ"ט כגון תול"רים 106 מ"מ ו-175 מ"מ, מטולי רימונים ומרגמות 82 מ"מ ו-120 מ"מ.
בנוסף, היה חשש להצטרפות ללחימה של צבא לבנון, שברשותו היו בגזרת הפעילות חטיבת חי"ר, פלוגת טנקים ושלוש סוללות ארטילריה.
במטרה להימנע ככל האפשר מנפגעים לחיילי צה"ל הוחלט כי הפשיטה על בסיסי המחבלים תיעשה בכוח ממוכן ומשוריין ולא בתנועה רגלית אף על פי שבדרך זו יקטן משמעותית גורם ההפתעה.