stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר בסטריקין
ביוגרפיה

ב-1975 הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים, באוניברסיטה הממלכתית של לנינגרד, למד ביחד עם ולדימיר פוטין. עם סיום הלימודים עבר בארגוני ביטחון פנים עד לשנת 1979. בשנת 1977 החל לעבוד על הדוקטורת וסיים אותו בשנת 1980. בשנת 1980 ועד ל-1987 היה מרצה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לנינגרד. הוא היה פעיל בארגוני הקומסומול בעיר במקביל לולנטינה מטוויינקו.
בשנים 1988–1996 היה מרצה במוסדות להשכלה גבוה שונות בעיר.
בשנת 1996 עבר לעבוד במסגרת משרד הפנים ומשרד המשפטים הרוסי בעיר סנקט פטרבורג.
ב-6 באוקטובר 2006 מונה לתפקיד סגן ראשון לתובע הכללי ומאז ה-7 בספטמבר 2007 הוא ראש ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי שהוקם באותו מועד. ב-4 באוקטובר 2010 מונה לעמוד בראש ועדת החקירות של רוסיה, יורשת ועדת החקירות של התובע הכללי הרוסי. באותו יום לעבודה בוועדה הועברו 18 אלף חוקרים ממשרד התובע הכללי ואיתם מעל 60 אלף תיקי חקירות.
ב-22 במאי 2009, אלכסנדר בסטריקין נאם בפני ראשי הממשל והפרלמנט, והפנה את תשומת לבם לכך, ששליש מהפשיעה הכללית במוסקבה מבוצעת בידי מהגרים בלתי חוקיים. לדבריו, שירות ההגירה הפדרלי לא מבצע היטב את תפקידו בשל רמת השחיתות הגבוהה הקיימת בארגון זה.
אלכסנדר בסטריקין עקב באופן אישי אחר התקדמות חקירת הרצח של רוסלן יאמדאייב.
תוארי כבוד

יועץ ממלכתי למשפטים, דרגה 1 (החל מה-8 בדצמבר 2006)
משפטן הכבוד של רוסיה (החל מה-11 בינואר 2007)
דוקטור למדעי המשפט
אנדרי השני, נסיך ולדימיר

הנסיכויות הרוסיות בשנת 1237 - נסיכות ולדימיר בסגול בצפון-מזרח
אנדריי השני (ברוסית: Андрей Ярославич - אנדרי יארוסלאביץ'; 1221–1264) היה נסיך ולדימיר.
ביוגרפיה

עוד בחיי אביו יארוסלאב השני נסיכה של נסיכות וולדימיר, התמנה אנדריי לנסיך סוזדל. עוד במשרתו זו השתתף בקרב על הקרח בשנת 1242. עם פטירת אביו בשנת 1247 הוא ואחיו אלכסנדר נבסקי לא הסכימו עם כך שסוויאטוסלאב השלישי יהיה היורש ונסעו לאורדת הזהב ולאחר מכן למונגוליה לחצרו של גויוק חאן על מנת שיכריע בנידון. גויוק חאן, בניגוד לדעת באטו חאן, אישר לאנדרי למשול בוולדימיר. בשנת 1250 הוא התחתן עם דוברוסלאבה, בת נסיך גליץ'.
בשנת 1251 התחלף החאן הגדול באימפריה המונגולית. החאן הגדול החדש מונגקה עלה לשלטון בתמיכת באטו חאן. אלכסנדר נבסקי נסע לאורדת הזהב להתלונן על אנדרי, וטען שאנדרי לא העביר לחאן את כל כסף המס כנדרש. כתוצאה מכך, כוחות אורדת הזהב פלשו לרוסיה ובקרב ליד פריאסלאבל הובסו כוחות הרוסים. הנסיך אנדרי נמלט תחילה לנובגורוד ולאחר מכך לשוודיה.
בשנת 1256 אנדרי חזר לרוסיה והתפייס עם אלכסנדר נבסקי ועם הנהגת אורדת הזהב. הוא התחיל למשול בסוזדל. קיימות עדויות שבשנת 1263, לאחר פטירת אלכסנדר נבסקי, הוא נסע לאורדת הזהב במטרה לחזור להיות נסיך ולדימיר אך לא הצליח בכך.
אסקרי

לוחם אסקרי נושא רומח באימון בדרום אפריקה, 1943
אסקרי (סוואהילי Askari אליה הגיעה מערבית عسكري - חייל) הם חיילים שחורים שנלחמו בצבאותיהן של מעצמות קולוניאליות באפריקה. הם שירתו בעיקר בקרן אפריקה, מזרח אפריקה ומרכז אפריקה. מלבד תפקידי לוחמה היו גם חלק מהמשטרה המקומית ומהז'נדרמריה. אלה היו נפוצים בצבא הבריטי, בצבא האיטלקי, בצבא הפורטוגלי, בצבא הגרמני והצבא הבלגי.
לחיילים האלה היה תפקיד מפתח בהשתלטות המעצמות הקולוניאליות על אפריקה, היות שמנין החיילים הלבנים בצבאות אלה היה בדרך כלל קטן מאוד. לאחר סיום הכיבוש, שימשו לרוב בתפקידי חיל מצב באזור הכבוש. במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה הוצבו האסקרי גם מחוץ לקולוניות שבהם גויסו.
אלכסנדר ארנולד (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בדצמבר 1992 (בן 31) אשפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  Highworth Grammar School 
 http://www.alexanderarnold.co.uk/
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר ארנולד (באנגלית: Alexander Arnold; נולד ב-21 בדצמבר 1992) הוא שחקן, זמר ומוזיקאי אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ריץ' הארדבק בדרמת הנעורים "סקינס" של ערוץ E4.
ביוגרפיה

ארנולד נולד באשפורד שבקנט, בנם של ג'ון וג'קי ארנולד. יש לו אח ואחות. הוא התחנך בבית הספר נורטון נאטשבול שבאשפורד, והתעניין באמנות ובדרמה. בתקופה שהופיע בסדרה "סקינס" הוא למד למבחני בגרות (A-levels) בבית הספר Highworth Grammar School. בנוסף השתתף בהצגות בתיאטרון לנוער של אשפורד, והיה חבר במשך שנתיים בתיאטרון הלאומי לנוער.
ביוגרפיה > משחק

הופעת הבכורה המקצועית של ארנולד הייתה בעונות החמישית והשישית של דרמת הנעורים "סקינס" בתפקיד ריץ' הארדבק. הוא לוהק לתפקיד כשלמד בתיכון (Sixth form), והשתתף באודישן בלונדון. בספטמבר 2011 כיכב ארנולד בווידאו קליפ "Death Cloud" של להקת הרוק קלאוד קונטרול, בבימויו של לוק סנלין. הקליפ צולם בספרד במשך יומיים.
ארנולד כיכב בדרמה של ITV בשם "A Mother's Son", שכתב כריס לאנג, ושודר לראשונה בספטמבר 2012. ב-2013 הופיע בסדרה העל-טבעית "בבשר החי" של ערוץ BBC Three, ובעונה הראשונה של סדרת הדרמה המשטרתית "ורה". עוד השתתף בתפקיד אדם בסדרת הטלוויזיה "מה שנשאר". ב-2015 הצטרף ארנולד לצוות שחקני הסדרה "פולדארק" של ה-BBC המבוססת על סדרת הרומנים "פולדארק".
ב-2014 שיחק ארנולד לראשונה בסרט קולנוע במערבון "הגאולה", שצולם בדרום אפריקה.
ביוגרפיה > מוזיקה

ארנולד מנגן בגיטרה בס, והוא זמר סולן בלהקת אינדי בשם Circuithouse.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011–2012 | סקינס | Skins | ריץ' הארדבק | סדרת טלוויזיה (16 פרקים) |
| 2012 |  | A Mother's Son | ג'יימי | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2013 | בבשר החי | In the Flesh | אלכס | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | ורה | Vera | סאם בישופ | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | מה שנשאר | What Remains | אדם מוס | מיני-סדרה |
| 2014 | הגלימה | Silk | דייוויד קאודרי | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 | פולדארק | Poldark | ג'ים קרטר | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2015 | קפיטל | Capital | פארקר | מיני-סדרה |
| 2016 |  | Death in Paradise | מאט הולט | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2018 | נעלמת | Save Me | לוק | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2022 | פיסטול | Pistol | ג'יימי ריד (אנ') | מיני-סדרה |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | הגאולה | The Salvation | וויצ'ק |  |
| 2016 |  | David Brent: Life on the Road | פוג |  |
| 2019 | יסטרדיי | Yesterday | גאווין |  |
| 2020 | לכודים תחת אש | The Outpost | כריס גריפין |  |
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Moths | נובל |  |
| 2013 | Mickey & Michaela Bury Their Dad | מיקי |  |
| 2014 | Apprehension |  |  |
| 2014 | Nighthawks | ג'ק |  |
| 2015 | The Son | הילד |  |
| 2015 | The Removal | מיק |  |
| 2017 | What is Transference And Why It Matters | ריאן |  |
פילמוגרפיה > וידאו קליפים

| שנה | שיר | אמן |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Death Cloud' | Cloud Control |
| 2016 | Painkillers | Brian Fallon |
| 2019 | The Races | Sports Team |
הערות שוליים

↑  Births, Marriages & Deaths Index of England and Wales, 1916–2005 A45B
↑  "The new Skins cast revealed - BBC Newsbeat" – via www.bbc.co.uk.
↑  Thompson, Erica (19 באפריל 2011). "The kids are aight" – via Stuff.co.nz. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alexander Arnold plays Rich - Channel 4 - Info - Press".
↑  "Cloud Control 'Death Cloud' by Luke Snellin on Promo News".
↑  "Hermione Norris and Martin Clunes to front new ITV Drama". Radio Times. 14 במאי 2012. נבדק ב-18 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lynn (26 באוקטובר 2012). "Royle Family actor Ricky Tomlinson to star in new BBC3 zombie drama, In The Flesh". Unreality Primetime. אורכב מ-המקור ב-28 באוקטובר 2012. נבדק ב-3 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "David Threlfall leads all-star cast in Tony Basgallop's compelling new BBC One drama What Remains". BBC. 17 בינואר 2013. נבדק ב-29 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jeffery, Morgan (11 באפריל 2014). "Poldark: new BBC One drama adds '70s series star Robin Ellis". Digitalspy. נבדק ב-25 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Salvation". spierfilms. נבדק ב-29 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Alex Arnold previews Rich's episode". digitalspy. נבדק ב-6 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Circuit House's Open Mic". vimeo. נבדק ב-11 ספט' 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
אליאס קורנליוסן

| --- | --- |

קורנליוסן, קיצוני מימין, 1941
 לידה:  3 באוגוסט 1881 כריסטיאניה, האיחוד השוודי-נורווגי האיחוד השוודי-נורווגי
 פטירה:  6 באפריל 1951 (בגיל 69) טונסברג, נורווגיה נורווגיה
 מדינה:  נורווגיה 
 צאצאים:  Chris Bruusgaard, Anders Ree Corneliussen 
 השתייכות:   הצי הנורווגי
 תקופת הפעילות:  1905–1946 (כ־41 שנים)
 דרגה:   קונטר-אדמירל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר מפקד במסדר האמבט  מפקד עם כוכב במסדר אולב הקדוש  מפקד בלגיון הכבוד 
 
אליאס קורנליוסן (בנורווגית: Elias Corneliussen‏; 11 במאי 1896 – 6 בספטמבר 1980) היה קונטר-אדמירל בצי הנורווגי אשר שימש כמפקד הצי הנורווגי במהלך רוב מלחמת העולם השנייה, ולאחריה שימש לתקופה קצרה כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של הכוחות המזוינים של נורווגיה.
ביוגרפיה

קורנליוסן נולד בכריסטיאנה (כיום אוסלו) ב-11 במאי 1896. הוא היה בנם של אנדראס מרטין קורנליוסן (1852-1916) וקלרה ת'ין (1856-1936). ב-1899 הוא החל ללמוד בבית ספר לקצינים וב-1905 סיים את לימודיו והתגייס לצי הנורווגי. בין 1909-1913, הוא שירת במועצה הימית של משרד ההגנה, ובין 1913–1922 למד באקדמיה הימית של הצבא המלכותי. הוא התקדם בסולם הדרגות של הצי המלכותי, אולם ב-1940 נכבשה נורווגיה בידי גרמניה הנאצית, וקורנליוסן נמלט לבריטניה. ב-1941 הוא מונה למפקד הצי הנורווגי הגולה. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, קורנליוסן סייע לבנות מחדש את הצי הנורווגי. בסוף שנת 1945 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה - מקביל לרמטכ"ל. עם זאת, כבר ב-31 במאי 1946, הוא פרש מהתפקיד ועזב את הצבא.
אנדרי ברודר

| --- | --- |

 לידה:  1953 (בן 71 בערך) בוקרשט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מנחה לדוקטורט:  דונלד קנות' 
 מוסדות:  IBM  Yahoo!  חברת גוגל 
 פרסים והוקרה:  פרס פריס קנלאקיס (2012)  עמית ACM (2007)  פרס מבחן הזמן של סיאול (2017)  פרס פריס קנלאקיס (2020) 
 
אנדרי ברודר (באנגלית: Andrei Broder; נולד ב-1953 ברומניה) הוא ד"ר למדעי המחשב, מדען מוביל בחברת "גוגל". לשעבר סגן נשיא בחברת "יאהו".
קורות חיים

ברודר נולד ברומניה ב-1953, ועלה לישראל בשנת 1973, לאחר שכבר החל בלימודי הנדסת חשמל בבוקרשט. בארץ החל ללמוד לתואר ראשון להנדסת חשמל בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, וכעבור שנה עבר לתחום מדעי המחשב בפקולטה למדעי המחשב. לאחר שירותו הצבאי כחובש בחיל הרפואה המשיך לתואר שני ודוקטורט (1985) באוניברסיטת סטנפורד, אותו עשה בהנחיית פרופ' דונלד קנות'.
לאחר לימודיו החל לעבוד במעבדות חברת "DEC" בפאלו אלטו, והיה מעורב בפיתוח מנוע החיפוש "אלטה ויסטה". לאחר רכישת DEC בידי "קומפאק" והפיכת "אלטה ויסטה" לחברה עצמאית, המשיך לעבוד בחברת החיפוש כמדען הראשי, ושקד על פיתוח אלגוריתם החיפוש של מנוע החיפוש שלה. בין השאר פיתח יחד עם צוותו מנגנון CAPTCHA, והם היו לראשונים שרשמו פטנט בנושא. בשנת 2002 עבר לחברת "IBM", ובנובמבר 2005 מונה לסגן נשיא לטכנולוגיות חיפוש עתידיות ב"יאהו".
נשוי ליפה ומתגורר בקליפורניה.
הערות שוליים

↑  Is It Human or Computer? Defending E-Commerce with Captchas
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ACM DL: 81452610079  dblp: 09/4301  ISNI: 0000 0004 4719 2708  LCCN: n89645284  MGP: 47202  VIAF: 245629824   WorldCat (עם VIAF): 245629824 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסנדר ברוניאר

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1770 former 6th arrondissement of Paris, צרפת 
 פטירה:  7 באוקטובר 1847 (בגיל 77) former 10th arrondissement of Paris, צרפת 
 ענף מדעי:  כימיה, גאולוגיה, מינרלוגיה, זואולוגיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה למכרות 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד (7 ביוני 1825)  אביר בלגיון הכבוד (26 בדצמבר 1814)  מפקד בלגיון הכבוד (29 באפריל 1845)  חבר זר של החברה המלכותית (9 ביוני 1825) 
 בן או בת זוג:  Cécile Coquebert de Montbret (1800–?) 
 צאצאים:  אדולף-תאודור ברוניאר, Herminie-Caroline Brongniart, Mathilde-Émilie Brongniart 
 מספר צאצאים:  3 
 תרומות עיקריות
 ניהול מפעל החרסינה בסוור, כתיבות ספרי לימוד בסיסים במינרלוגיה, קביעת שיטה לסיווג זוחלים, חקר הגאולוגיה של אזור פריז
 
אלכסנדר ברוניאר (בצרפתית: Alexandre Brongniart ‏; 5 בפברואר 1770 – 7 באוקטובר 1847) היה כימאי, זואולוג ומינרלוג צרפתי. הוא היה בנו של הארכיטקט אלכסנדר-תאודור ברוניאר (Alexandre-Théodore Brongniart) ואביו של הבוטניקאי אדולף-תאודור ברוניאר (Adolphe-Théodore Brongniart).
ביוגרפיה

ברוניאר נולד בפריז. ב-1788 הוא היה שותף בהקמת אגודת המדענים "החברה הפילומטית של פריז" (Société Philomathique de Paris). ב-1794 הוא צורף לארגון האליטסטי Corps des Mines, ב-1796 היה פרופסור למדעי הטבע ב-École Centrale des Quatre-Nations, וב-1800 מונה על ידי הכימאי קלוד ברטולה (Claude Louis Berthollet) למנהל מפעל החרסינה של סוור (Manufacture nationale de Sèvres), בחירה שהתברר בדיעבד כהחלטה מוצלחת. ברוניאר, שהיה אז בסך הכול בן 30, הביא למשרה את השכלתו כמדען, בייחוד כמהנדס מכרות, ידע שהיה רלוונטי לכימיה של חומריים קרמיים, את כישוריו כמנהל, את הבנתו העמוקה בכספים ואת הידע הנרחב באסתטיקה נאו-קלאסית. הוא המשיך לנהל את המפעל בסוור, תחת השינויים הרבים שחלו בשלטון בצרפת של אותם זמנים, במשך 47 שנים.
ב-1807 פרסם את הספר "מסה בסיסית על מינרלוגיה" (Traité élémentaire de minéralogie), שהפכה במהירות להיות ספר קלאסי בתחום. בעקבות פרסום המאמר "חיבור על הגאוגרפיה המינרלוגית של סביבת פריז" (Essai sur la géographie minéralogique des environs de Paris) ב-1810, הוא כתב ב-1812 יחד עם ז'ורז' קיווייה את הספר "תיאור גאולוגי של סביבת פריז" (Description géologique des environs de Paris). מהדורה מתוקנת של הספר יצאה ב-1822. ב-1815 הוא נבחר כחבר באקדמיה הצרפתית למדעים.
ב-1822 החליף ברוניאר את רנה ז'יסט אאיאי בתפקיד פרופסור למינרלוגיה במוזיאון הלאומי הצרפתי להיסטוריה של הטבע שנוסד אחרי המהפכה.
ב-1823 הוא נבחר כחבר ממדינה זרה לאקדמיה המלכותית השוודית למדעים
תרומותיו העיקריות

בעקבות עבודתו באגן פריז היה ברוניאר בין החלוצים לתרום למדע הסטרטיגרפיה באמצעות זיהוי של מאובנים מנחים לתיארוך שכבות, בייחוד לתור השלישון כפי שפרסם בספר שיצא לאור ב-1829 ( Tableau des terrains qui composent l'écorce du globe. Essai sur la structure de la partie connue de la Terre).
אלכסנדר ברוניאר טבע את המונח אופיוליט (מיוונית אופיס – "נחש"). ב-1813 הוא השתמש במונח על מנת לתאר סלע שנראה כמו עור נחש. כיום המונח התרחב מעבר לסלע עצמו (כיום המינרל סרפנטין), והוא מתאר קטע מהקרום הימי שהורם והוצב על היבשה, הבנוי בחלקו מסרפנטין. הוא גם טבע את המונח ואריוליט (מלטינית "מנומר") על מנת לתאר סלע יסוד שבמבנהו יש בועיות המזכירות אבעבועות שחורות.
ברוניאר הציע שיטה חדשה לסיווג זוחלים הוא גם ערך מחקר יסודי על טרילוביטים
ברוניאר כתב כמה מסות בנושאי מינרלוגיה ואומנות הקרמיקה.
הוא היה המייסד של המוזיאון הלאומי לקרמיקה (Musée national de Céramique-Sèvres) מאחר ששימש במשך 47 שנים כמנהל מפעל החרסינה בסוור.
קברו של אלכסנדר ברוניאר בבית הקברות פר לשז
אלכסנדר בק

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1903 סראטוב, רוסיה הקיסרית
 פטירה:  2 בנובמבר 1972 (בגיל 69) מוסקבה, ברית המועצות
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  Golovinskoye Cemetery 
 עיסוק:  עיתונאי וסופר
 שפות היצירה:  רוסית 
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 
אלכסנדר אלפרדוביץ' בק (ברוסית: Александр Альфредович Бек;‏ 3 בינואר 1903 - 2 בנובמבר 1972) היה עיתונאי וסופר סובייטי.
ביוגרפיה

אלכסנדר בק נולד בעיר סראטוב. אחד מאבות משפחתו הובא לרוסיה על ידי הצאר פטר הגדול כדי לייסד בקיסרות את שירות הדואר הראשון. אמו נפטרה כשהיה ילד, ואביו - רופא צבאי ממוצא גרמני - נהג להכותו לעיתים קרובות. בגיל שלוש-עשרה ברח מהבית. ב-1919, במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, התנדב הצעיר לצבא האדום והוא בן שש-עשרה. הוא נשלח לחזית בהרי אורל, שם השתתף בקרבות נגד הלבנים ונפצע. עורך העיתון הצבאי באוגדה בה היה מוצב ביקש ממנו לפרסם טור אצלו. כך החלה הקריירה שלו ככותב. בק התקבל ללימודים באוניברסיטה הקומוניסטית ע"ש יעקב סברדלוב במוסקבה, מוסד שהכשיר רבים מפעילי המפלגה, משם סולק עקב בעיות משמעת. עקב כך, בוטלה גם חברותו במפלגה הקומוניסטית. הוא נדד בארץ, חצה את הגבול לאסטוניה, אך חשש להיעצר על ידי המשטרה כמהגר בלתי-חוקי ולכן חזר לברית המועצות. הוא שב למוסקבה והחל לעבוד במפעל לעיבוד עורות.
בהדרגה, חזר לעסוק בכתיבה. ב-1923, במקביל לעבודתו, החל לפרסם טורים בעיתון "פראבדה". ביקורות ספרים פרי עטו הופיעו בעיתונים 'ליטראטורניה גאזטה' ו'אוקטובר'. לבסוף, קיבל משרה בעיתון 'וגראנקה'. בק זכה לפריצת דרך בשנת 1931, כשהוזמן להשתתף בכתיבת ההיסטוריה רבת-הכרכים של הקמת המפעלים בברית המועצות, מיזם שבראשו עמד מקסים גורקי. הוא חיבר את תולדות התשלובת המטלורגית בעיר קוזנצק שממערב לסמרה. ב-1934 כתב את ספרו הראשון, "קוראקו", על תולדות חייו של מטלורג סובייטי שעליו שמע במהלך העבודה בקוזנצק.
בקיץ 1941, לאחר תחילת מבצע ברברוסה, הצטרף בק לפלוגה ג' בגדוד הראשון של אוגדת המתנדבים 'קרסניה פרסנאיה', אחת מתריסר עוצבות מיליציה שהוקמו בבירה כחלק מהגיוס העממי של אנשים נטולי הכשרה צבאית. הוא הועבר לשמש ככתב צבאי בטרם השתתפה יחידתו בלחימה. ככזה, סיקר את הקרב על מוסקבה.
במרץ 1942, כשליח השבועון 'זנאמיה', הגיע בק לאוגדת המשמר ה-8 ע"ש איוואן פאנפילוב, שנטלה חלק בלחימה סביב הבירה. שם הכיר מפקד גדוד קזחי בשם באורג'ן מומיש-אולי, אותו שכנע להשתתף בכתיבת ספר על הקרבות. כתבתו הראשונה של בק שהתבססה על זכרונותיו של מומיש-אולי הופיעה במהדורת מאי-יוני 1943 של 'זנאמיה' תחת השם "אנשי פנפילוב בקו החזית". כעבור שנה, יצא לאור ספרו "כביש וולוקולמסק" (בעברית: "אנשי פנפילוב"), שזכה  להצלחה רבה. מומיש-אולי עצמו האשים את בק בסילוף זכרונותיו ולא חדל מלתקוף אותו במשך שארית חייו. הוא כתב על הסופר: "אם החזית הספרותית הייתה חזית אמיתית, בה מוצאים הפחדנים להורג, חייו היו מסתיימים מזמן."
בק המשיך לסקר את הלחימה באירופה עבור ירחונו. הוא הגיע לברלין עם הצבא האדום, והעביר בעיר את הימים האחרונים שלפני כניעת גרמניה. באוגוסט, ליווה את הכוחות שפלשו למנצ'וריה. לאחר המלחמה, חיבר מספר ספרים בסגנון הריאליזם הסוציאליסטי, שעסקו בעיקר בחייהם של פועלים וממציאים. ב-1956 הצטרף למערכת האלמנך הספרותי 'ליטראטורניה מוסקבה'. בשנת 1965 חיבר ספר בשם "מינוי חדש" בהשראת חייו של הוהבנס טבוסיאן, מי שהיה שר בממשלתו של יוסיף סטלין. אלמנתו של טבוסיאן הצליחה למנוע את פרסום הכרך בטענה שהוא חושף פרטים אישיים רבים מדי על חיי משפחתה. "מינוי חדש" יצא לבסוף לאור בגרמניה המערבית בשנת 1972, והודפס בברית המועצות רק ב-1986, בתחילת הפרסטרויקה. ספרו האחרון של בק, אותו לא זכה להשלים, נקרא "ביום אחר" ונסוב על נעוריו של סטלין.
בק היה נשוי פעמיים: אשתו הראשונה, ממנה התגרש, הייתה הסופרת לידיה טום. אחר כך התחתן עם נטליה לויקו, שילדה את בתו טטיאנה, מבקרת ספרות. הוא נפטר ב-1972 ונקבר בבית העלמין גולובינסקו שבמוסקבה.
ספרים

"קוראקו" (1934)
"כביש וולוקולמסק" (1944) (בעברית: "אנשי פנפילוב")
"תנור רם" (1946)
"טימופיי - בלב פתוח" (1948)
"דגן הפלדה" (1950)
"חייו של ברז'קוב" (1956)
"ימים אחדים" (1960)
"עתודתו של הגנרל פנפילוב" (1962)
"מינוי חדש" (1972)
"בשעה האחרונה" (1972)
"בימי חייו" (1975)
הערות שוליים

↑  רודריק ברייתווייט. מוסקבה 1941. ספריית מעריב (2007). עמ' 125.
↑  יורי מוסקאלנקו. "למי קראו החברים 'החייל הטוב שווייק'?" (ברוסית).
↑  ניקולאי סקטוב (עורך ראשי). ספרות רוסית במאה ה-20 (ברוסית). הוצאת אולמה (2005). ISBN 9785948482453. עמ' 184.
↑  ברייתווייט. עמ' 126.
↑  ברנדון שכטר. "שפת החרב: בק, מומיש-אולי והמאבק על זיכרון כביש וולוקולמסק" (באנגלית). המכון ללימודים מזרח-סלאביים, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (2009).
עמ' 20.
↑  שכטר. עמ' 4.
↑  שכטר. עמ' 2. הכותב מצטט את ספרו של מומיש-אולי, פסיכולוגיה של המלחמה (יצא ב-1958), עמ' 143.
↑  ביוגרפיה באתר רוסי המוקדש לחיי התרבות בסראטוב.
↑  ראו סקטוב. עמ' 185.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310623805171  PLWABN: 9810647925905606  BNE: XX1085197  BnF: cb12103124m (data)  GND: 118657976  ISNI: 0000 0003 6861 1476  LCCN: n84121948  NKC: jn19990210095  NLG: 170221  NTA: 070263574  SELIBR: 177151  SNAC: w69c7p7g  SUDOC: 029394503  Trove: 1113147  VIAF: 61575734   WorldCat (עם VIAF): 61575734
אנדרי אוכטומסקי

| --- | --- |

 לידה:  1770 ירוסלבל, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1852 (בגיל 82 בערך) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית עלמין סמולנסקי 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1800) 
 פרסים והוקרה:  מסדר ולדימיר הקדוש 
 
אנדריי אוכטומסקי (ברוסית: Андрей Ухтомский;‏ 17 באוקטובר 1771 – 16 בפברואר 1852) היה חרט נחושת רוסי.
ביוגרפיה

אביו היה כומר. הוא למד בסמינר התאולוגי של ירוסלב אך לא השלים את לימודיו ועזב ב-1786 כדי להיות פקיד ממשלתי נמוך דרג. הוא הפגין את יכולותיו האמנותיות כשהיה שם ובשנת 1795 הורשה להתפטר מתפקידו כדי ללמוד באקדמיה האימפריאלית לאמנויות, שם למד אצל אינץ קלובר.
בשנת 1798, לאחר שקיבל כמה פרסים כספיים עבור עבודתו, ניתנה לו משכורת של 150 רובל לשנה, עם דירה, והופנו אליו סטודנטים. בשנה שלאחר מכן הוצב כאחראי על כיתת תחריט נוף. הוא סיים את לימודיו בשנת 1800, בתואר "אמן", ומונה לחרוט נופים עירוניים של סנט פטרבורג, שצוירו במקור על ידי סמיון שצ'דרין.
עד מהרה, עבודותיו היו מבוקשות מאוד וזכו למחירים גבוהים. בשנת 1804, אחד מהדפסיו של פסל אפולו הכניס הרבה כסף. ב-1807, חריטת נוף של איי קמן זיכה אותו בכ-400 רובל. הוא החל להתמחות בדיוקנאות, על כך זכה בתואר "אקדמי" בשנת 1808, והוא מונה למנהל בית הדפוס של האקדמיה בשנת 1815 עד 1817 לימד באקדמיה, אך ראייתו הלכה ונחלשה. במקום זאת הוא מונה לעבוד בספרייה. בשנת 1818 נולד בנו קונסטנטין אוכטומסקי שיהפוך לצייר ידוע של סצנות פנים.
בשנת 1821 הוענקה לו מדליית דמידוב על המצאת מכונת חריטה. הוא גם קיבל 2,000 רובל כדי לפתח את המכשיר שלו, אך המכשיר מעולם לא הוכנס לשימוש מעשי נרחב.
הוא מונה לאוצר המוזיאון של האקדמיה ב-1831, וקיבל טבעת יהלום ב-1834, כפרס על עבודתו.
בשנת 1840, הוא הוזמן לעשות סדרה גדולה של תחריטים, המתארים את מסעותיו של האדמירל ואסילי גולובנין. הוא קיבל דרגת חבר מועצת חצר המלוכה ב-1843.
ב-1850 יצא לפנסיה, ונפטר כעבור שנתיים ונקבר בבית העלמין סמולנסקי.
אף על פי שיצר למעלה מ-186 יצירות, במגוון ז'אנרים, הוא זכור בעיקר בזכות הפורטרטים שלו.
הערות שוליים

↑  Biography from the Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary, St. Petersburg. 1890–1907 @ Russian Wikisource.
↑  Biography by S. N. Kondakov, In: Anniversary reference book of the Imperial Academy of Arts. 1764-1914, Vol.2, Golike & Vilborg, 1915
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 113144648463226049256   WorldCat (עם VIAF): 113144648463226049256 
מבצר העיר פבלובסק באור ירח, 1800
אלפרד ברנדל

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1931 (בן 93) Loučná nad Desnou, צ'כיה 
 מוקד פעילות:  גראץ 
 תקופת הפעילות:  1948–2008 (כ־60 שנה) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה, כיתת אמן 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  Adrian Brendel 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1991)  פרס רוברט שומאן של צוויקאו (2002)  פרס ארנסט פון סימנס (2004)  מדליית הנס פון בילוב (1992)  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (1998)  פרס המוזיקה של פרנקפורט (1984)  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1992)  פרס המוזיקה ע״ש הרברט פון קאראיין (2008)  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1989)  פרס המוזיקה של דיסבורג (2009)  פרס גרמופון למפעל חיים (2010)  פרימיום אימפריאל (2009)  פרס לאוני סונינג למוזיקה (2002)  פרס מעגל המבקרים להצטיינות באמנויות  אות הזהב לשירות העיר וינה  פור לה מריט  Steinway artist 
 www.alfredbrendel.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלפרד ברנדל (Alfred Brendel; נולד ב-5 בינואר 1931) הוא פסנתרן אוסטרי יליד צ'כוסלובקיה. נחשב לאחד מגדולי הפסנתרנים בתחום המוזיקה הקלאסית במחצית השנייה של המאה ה-20.