stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבע דקות בגן עדן (סרט)
תקציר העלילה

גליה (ריימונד אמסלם) ואורן (נדב נייטס) הם זוג צעירים ירושלמים שגרים יחד ומתכננים חתונה. מחבל מתאבד שעולה לאוטובוס קו 14 קוטע את תוכניתם. אורן נפצע קשה ונמצא בתרדמת וגליה נפצעת ומכוויות קשות. נמצאת שבע דקות בתרדמת וניצלת על ידי פרמדיק.
אורן מורדם ומונשם וגליה נמצאת לידו לאחר שהשתחררה מבית החולים. כעבור זמן הוא נפטר וגליה נשארת לבד בבית, חבושה בתחבושות לחץ וסובלת מפוסט טראומה. חלק מזכרונה אבד וכשהיא מקבלת מעטפה אנונימית ובתוכה שרשרת הצוואר שלה, היא מתחילה לחקור. מדי פעם היא "רואה" את אורן ומשוחחת אתו ונזכרת בריבים ובהשלמות שהיו ביניהם.
בהליכה בשוק מחנה יהודה היא מתמוטטת ומקיאה ועוזר לה בחור צעיר בשם בועז (אלדד פריבס). למעשה בועז הוא חבר טוב של הזוג אך היא אינה זוכרת אותו. פקידת מד"א (עופרי פרישקולניק) מפנה אותה לרונן (גל פרידמן) שהוא חובש שהיה בפיגוע ואשתו ובנו נספו. הוא מפנה אותה לעובד זק"א שהיה במקום (בנימין יגנדורף) אך הוא אינו יודע מי טיפל בה ומסביר לה כי נשמתה הייתה בדרך לגן עדן אך כנראה לא הייתה מתאימה להיכנס לשם באותו זמן ולכן חזרה ארצה והתחברה לגופה.
היחסים עם בועז מתהדקים והם מקיימים יחסים אינטימיים. נראה שגליה משתקמת אבל כשבועז מגלה לה שהוא למעשה היה הפרמדיק שהציל אותה וששלח לה את השרשרת, היא נשברת. בועז לוקח אותה לבקשתה לאוטובוס השרוף ואז היא חווה את הפיגוע ומתחילה להיזכר. בבית היא שמה את השרשרת בידו של בועז והם מתחבקים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ריימונד אמסלם | גליה |  |
| אלדד פריבס | בועז |  |
| נדב נייטס | אורן |  |
| רונית יודקביץ' | טליה | רופאה |
| גל פרידמן | רונן |  |
| בנימין יגנדורף | פעיל זק"א |  |
| עופרי פרישקולניק | פקידת מד"א |  |
| שרון צוקרמן | שרית | אחותה של גליה |
| גלעד כהן | שוטר |  |
קוינבייס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  נאסד"ק (14 באפריל 2021–COIN) 
 מייסדים:  בריאן ארמסטרונג, פרד אירסם
 תקופת הפעילות:  יוני 2012 – הווה (כ־12 שנים)
 מיקום המטה:  סן פרנסיסקו 
 ענפי תעשייה:  ביטקוין, טכנולוגיה פיננסית, תעשיית מטבע מבוזר, cryptocurrency exchange 
 מוצרים עיקריים:  מטבע מבוזר 
 הכנסות:  1.14 מיליארד דולר (2020)
 רווח תפעולי:  408.9 מיליון דולר (2020)
 רווח:  322.3 מיליון דולר (2020)
 הון עצמי:  963,584,000 דולר אמריקאי (נכון ל־31 בדצמבר 2020) 
 מנכ"ל:  בריאן ארמסטרונג
 עובדים:  1,249 (2020)
  
 www.coinbase.com
 
קוינבייס גלובל בע"מ (באנגלית: Coinbase Global, Inc; בתרגום מילולי: מרכז המטבעות הגלובלי בע"מ) היא חברה אמריקאית למסחר במטבעות מבוזרים שנוסדה ב-2012 על ידי בריאן ארמסטרונג ופרד אירסם. במרץ 2021 הפכה לבורסה המבוזרת הגדולה ביותר בארצות הברית ובאפריל אותה שנה החלה להיסחר באופן ישיר בנאסד"ק. החברה אינה פועלת מתוך מטה מאורגן ומתנהלת בצורת עבודה מרחוק.
שירותים

קוינבייס מציעה שירותים שונים ללקוחותיה הפרטיים והעסקיים בנושאי קנייה ומכירה, מסחר מתקדם, החזקת מפתחות ושמירה על נכסים, ומתן אינפורמציה פיננסית הן ברובד הפרטי והן ברובד השוק.
קוינבייס לייט - אפליקציה המיועדת למסחר במטבעות מבוזרים.
קוינבייס פרו - פלטפורמה מקצועית למסחר במטבעות מבוזרים.
ארנק קוינבייס - ארנק קריפטוגרפי המנגיש למשתמשים בו שימוש באפליקציות מבוזרות באמצעות דפדפן מיוחד, ומאפשר צבירת ריבית על נכסים.
קוינבייס פריים - פלטפורמת מסחר המיועדת ללקוחות עסקיים.
קוינבייס קסטודי - פלטפורמה מיוחדת ללקוחות עסקיים של החברה המספקת מתן ביקורת ודיווחים פיננסים על הנכסים המוחזקים בה.
קוינבייס Earn - פלטפורמה המזכה את המשתמשים בה בסכומים קטנים של מטבעות מבוזרים בתמורה לצפייה בסרטונים ומתן מענה על מבחנים וסקרים.
שרה שטרסברג-דיין

שרה שטרסברג-דיין
שרה שטרסברג-דיין (בלועזית: Sara Strassberg-Dayan; נולדה ב-15 ביולי 1938) היא מחזאית, חוקרת ומרצה לפילוסופיה ולמחשבת ישראל.
ביוגרפיה

נולדה במונטווידאו, אורוגוואי, בה גדלה עד גיל תשע וב-1947 עברה עם משפחתה להתגורר בבואנוס איירס, ארגנטינה. אביה, אברהם אליהו שטרסברג ואמה פרידה שטרסברג לבית מליצ'קה. גדלה במשפחה יהודית-מסורתית בעלת השקפת עולם ציונית; הוריה גדלו בפולין והשתקעו לפני השואה באורוגוואי; לפרנסתם עסקו בייצור דברי נוי בסדנה בביתם. לשרה אח בכור, לואיס, בעבר כנר בתזמורת הפילהרמונית של תיאטרון קולון בבואנוס איירס, עיר מושבו.
בארגנטינה סיימת את לימודיה בפילוסופיה כללית (Licenciada en Filosofía) ב-1962 ותורת התיאטרון ב-1965, שניהם באוניברסיטה הלאומית של בואנוס איירס. לימדה פילוסופיה בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטה זו (1968-1963), הדריכה את סדנת המחזאים של אגודת הסופרים של ארגנטינה ב-1972. היא לימדה שם גם במוסדות שונים להשכלה גבוהה (בית הספר הלאומי הגבוה לאומנות התיאטרון, סמינרים למורים על-יסודיים) ואחר-כך בבית הספר היהודי האינטגרלי ע"ש רמב"ם, בו לימדה פילוסופיה. הייתה מזכירת מערכת וכתבת תרבות בכתב העת "ראיסס" (שורשים) ב-1968.
ביקרה בישראל בדצמבר 1975, עם קבוצת מורים מבית הספר "רמב"ם", נשארה בארץ ואחרי שנה שבה לארגנטינה לחודש ימים ועלתה רשמית בינואר 1977, הוריה עלו אחריה באותה שנה. בארגנטינה התחילה בכתיבת דוקטורט בפילוסופיה בנושא מרטין בובר, לימודים שנקטעו לאחר עלייתה לישראל ובארץ המשיכה בעבודת מחקר במחשבת ישראל בעת החדשה ובשנת 1988 קיבלה תואר דוקטור לפילוסופיה של האוניברסיטה העברית בירושלים. עבודת הדוקטור, "תפישת האדם במשנותיהם של א.ד. גורדון והראי"ה קוק", נעשתה בהדרכתו של פרופסור אליעזר שביד. על בסיס הדוקטורט כתבה את ספרה "יחיד, אומה ואנושות"; הספר ראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1995, במסגרת "ספריית הילל בן-חיים".
היא לימדה מחשבת ישראל בעת החדשה בחוגים למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (1984-1981; 1999-1996), באוניברסיטה העברית בירושלים (1989-1985), בבצלאל (1995/4) ובמכון שכטר למדעי היהדות (2012-1996). בשנת 1986 הייתה מרצה אורחת באוניברסיטה הלאומית של בואנוס איירס בשליחות מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
היא פרסמה עד כה (ינואר 2015) עשרה ספרים, מהם שלושה בעברית ושבעה בספרדית. מחזותיה הוצגו בתיאטרון, שודרו ברדיו ובטלוויזיה בבואנוס איירס וזכו שם לפרסים רבים. היא פרסמה מאמרים רבים בעברית ובספרדית לפני ואחרי עלייתה ארצה.
בארץ היא חברה באגודת הסופרים העבריים, אקו"ם, איגוד כללי של סופרים בישראל אנ"י (איגוד נשים יוצרות בישראל), AIELC (איגוד ישראלי של סופרים בספרדית), חברה נציגת ישראל ב-P.E-N. International של ארגנטינה.
שרה שטרסברג-דיין מתגוררת בירושלים מאז עלייתה לישראל. הייתה נשואה ליצחק דיין, בעל בית דפוס, מ-1995 ועד למותו, ב-2001.
תחומי מחקר ויצירה > פילוסופיה כללית ויהודית

בפילוסופיה כללית שטרסברג-דיין עוסקת באפשרות האתיקה כמקצוע אוטונומי ותורת הערכים ומקומה בהתמודדות עם המשבר המוסרי של האנושות בזמננו. במחשבת ישראל היא עוסקת בעיקר בהוגים של העת החדשה, משפינוזה עד לוינס. השוואת משנותיהם של א.ד. גורדון ואברהם יצחק הכהן קוק על נושאים כגון תפיסת האדם, בעיית ההכרה, המוסר, ההיסטוריה, הדת והציונות, הייתה הנושא של עבודת הדוקטור שלה. היא עוסקת בעיקר בתחום זה בנושאים הקשורים לקיום היהודי בזמננו ולצורך לחדש את היהדות כ"הומניזם עברי" בעקבות הוגים כגון א.ד. גורדון, מרטין בובר ועמנואל לווינס, בהתאם לנסיבות ולצרכים של ימינו, הן בישראל והן בתפוצות.
תחומי מחקר ויצירה > דרמה

מחזותיה עוסקים בנושאים שונים, כלל אנושיים ויהודיים כאחד, הם כתובים בסגנונות שונים, ביניהם תיאטרון אוונגרדי ("החה-חה", "המלה הרעה", "בטן הלוויתן"), ביוגרפי ("סוקרטס", "שדה החיטה והעורבים" – על חיי וינסנט ואן גוך), היסטורי ("הגחלת" – על מרד גטו ורשה) או מבוססים במקורות, כגון המחזה האחרון עד כה: "אלישע, האחר" – על אלישע בן אבויה, מחזה שנכתב במסגרת סדנת המחזאות של יוסי יזרעאלי בתיאטרון תמונע (אוקטובר 2013 – ינואר 2014).
יחיד, אומה ואנושות: תפיסת האדם במשנותיהם של א.ד. גורדון והרב קוק

אברהם שפירא, על עטיפת הספר:
"חיבורה היסודי-המקיף של ד"ר שטרסברג מציג משנות אנתרופולוגיות-פילוסופיות שניצוצותיהם פזורים בכתבי גורדון והרב קוק, והן נבחרות בהקשר הרחב של גישות ל"בעיית האדם" במחשבה היהודית במאות היט' והכ', ובפילוסופיה המערבית בעת החדשה. עם זאת נערך כאן גם עיקוב אחר מקורות היניקה וההפריה שלהם במורשת התרבות היהודית. נקודת המוצא של המחברת היא כפולה: (א) האדם כיהודי והיהודי שבאדם, כיחיד-פרט וכאומה: (ב) האדם בעולם והיהודי כבן למשפחת האדם בכללה.
שלושת דורות של חוקרים הקנו לנו ספרות פרשנית ענפה המוקדשת לעולמות הרוח של גורדון ושל הרב קוק. מכמה בחינות יוצר הספר המוגש כאן רובד חדש בהבנת משנותיהם. נפתחים בו אופקים נוספים ומאתגרים להבנתן ולהשתמעויות רוחניות-תרבותיות שלהן".
דברי המחברת, בסיום הספר:
"משתמע ממחקר זה, כי יש בהגות של א.ד. גורדון והראי"ה קוק השקפת עולם וחיים מבוססת על תפיסת אדם ייחודית שכוונתה המעשית, להדריך את תהליך הנורמליזציה בחיי העם היהודי בהווה ובעתיד הקרוב. מדובר כאן לא באידאולוגיה פוליטית אלא בהגות פילוסופית מושתתת על האמונה בחיוב ובקדושת החיים, העולם וחיי האדם בתוכם, אמונה באחדות ההוויה המבססת מוסר של אחדות והתגברות על השניות, החלקיות והניכור בכל מישורי ההוויה.
מעבר להבדלים המשמעותיים שבין הוגי-דעות אלה במה שנוגע לאמצעים כיצד לממש את הנורמליזציה והחידוש של חיי העם היהודי והיהדות, בולטת אמונתם באדם בכלל ובאדם היהודי בפרט, הקוראת להגשמת האדם והיהודי בתנאים המשתנים של המציאות החדשה. אין ספק שאמונה זאת בעינה עומדת מעבר להיעדר הגשמתה המלאה, ותפיסת האדם שלהם, על המשותף לשניהם, עודנה מקור השראה העשוי להורות דרך לעתיד לבוא לאלה הממשיכים לחתור לאיחוד העם ולתחיית התרבות היהודית בנסיבות ההיסטוריות החדשות".
ספרים בעברית

משם והלאה: מבחר מחזות, הוצאת עתון 77, 2005, 256 עמ'.
הספר כולל את המחזות "החה-חה", "המלה הרעה", "שדה החיטה והעורבים", "סוקרטס", "נשף המסכות (המעלית)". ארבעת המחזות הראשונים הם בתרגום המחברת מספרדית, המחזה החמישי נכתב במקור בעברית. נוסח "סוקרטס" כאן הוא עיבוד חופשי שנכתב ב-2001 על בסיס תרגומה של טל ניצן מ-1990, תוך התאמתו למציאות החברתית-פוליטית בישראל. עיבוד זה נכתב בהדרכת פרופ' גד קינר במסגרת בית הספר לכתיבת דרמה של יובל המון והוקרא בפסטיבל מחזות שנערך בבית תמי בתל אביב, בבימויה של רויטל איתן, ב-2001. "נשף המסכות" נכתב ב-2002 במסגרת בית הספר לכתיבת דרמה של יובל המון, בהדרכת אלה אלתרמן והוקרא בשמו הראשון, "המעלית", בפסטיבל המחזות השני, בבימויו של אבישי מילשטיין, שהתקיים בתיאטרון צוותא תל אביב, בשנת 2002.
יחיד, אומה ואנושות: תפיסת האדם במשנותיהם של א.ד. גורדון והרב קוק; ספריית הילל בן חיים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1995, 300 עמ'. הספר מבוסס על הדוקטורט בשם זה. המחקר קיבל פרס מקרן לקריץ בשנים 1990–1993.
בטן הלוויתן – הגחלת, בתרגומה של טל ניצן, הוצאת רשפים, תל אביב, 1990, 150 עמ'. המחזות קיבלו את פרס אקו"ם, 1987, להוצאתם לאור.
הרובוט המפוזר, פורסם ב"רמקול" – מאסף לספרות ולאמנות, תל אביב, הוצאת עקד, 1989. מערכה ראשונה של מחזה לילדים שהועלה בבמת הנוער, רחובות, בבימויו של מיכאל גרשטיין ב-1980, בתרגומה של המחברת. המחזה המקורי, Mala cara Bum y el robot distraido הוצג בבואנוס איירס בשנים 1975–1976.
נגד הזרם: דפי חיי - מונטווידאו, בואנוס איירס, ירושלים, הוצאת פיוטית, 2021.
ספרים בספרדית

El ja-ja – La mala palabra, Teatro, Hachette, Buenos Aires, 1965, 66 pp.
("החה חה" ו"המלה הרעה" – מחזות). שני המחזות קיבלו את פרס הקרן הלאומית לאומנויות לשנת 1964. הצגת הבכורה של "החה חה" התקיימה בבואנוס איירס ב-1963; "המלה הרעה" שודרה לראשונה ברדיו הלאומי ב-1966, הצגת הבכורה נערכה ב-1968 בבהיה בלנקה ומאז הועלתה במסגרות שונות בארגנטינה וברחבי תבל. ב-1984 הועלה עיבוד המחזה הזה בשם Procedencia H, בתיאטרון סן מרטין, בואנוס איירס. הצגות אחרונות התקיימו ב-Teatro Girasol, Universidad de Costa Rica, בבימויה של רבקה מונטרו (Rebeca Montero) ב-2013 וב-2014. תרגום עברי של המחברת פורסם בספרה "משם והלאה".
Sócrates, Teatro, Ismael B.Colombo, Buenos Aires, 1971, 86 pp.
(סוקרטס – מחזה). המחזה זכה בציון לשבח של התיאטרון העירוני סן מרטין, בואנוס איירס, 1967; שודר ברדיו הלאומי ב-1968. ב-1971 קיבל המחזה אות כבוד של אגודת הסופרים בארגנטינה וב-1973 זכה בפרס מ. דה לברדן מטעם האגודה לאנשי ספרות. המחזה נלמד בבתי ספר תיכוניים בארגנטינה (בית הספר הלאומי של בואנוס איירס ובית הספר קרלוס פלגריני) כמייצג את התיאטרון הארגנטינאי העכשווי. עיבוד עברי חופשי של המחברת ראה אור בספרה "משם והלאה".
El trigal y los cuervos, Teatro, Ed. Kargieman, Buenos Aires, 1973, 100 pp.
("שדה החיטה והעורבים" – מחזה). נכתב בבואנוס איירס בשנים 1971–1972, על בסיס חומר מחקרי וביוגרפי, בעיקר "מכתבים לתיאו". זכה בפרס ראשון לדרמה מטעם עיריית בואנוס איירס לשנת 1973. המחזה שודר ברדיו הלאומי בשנת 1973 והוצג בדצמבר אותה שנה בערוץ הטלוויזיה 7 ובאוקטובר 1974 בערוץ 9, בואנוס איירס. תרגום עברי על ידי המחברת ראה אור בספרה "משם והלאה".
Teatro Judío e Israelí: Pacto de Amor, El rescoldo, Mascarada. Teatro, Ed. Dorgraf, Tel Aviv, 2006, 265 pp.
("תיאטרון יהודי וישראלי: ברית אהבה, הגחלת, נשף המסכות").
Socrates, El trigal y los cuervos, Segunda Edicion impresa, Ed Dorgraf, Tel Aviv, 2006, 186 pp.
מהדורה שנייה של שתי המחזות יחד שכוללת נספח עם ביקורות ורשימות בעיתונים וכתבי עת ומכתבים אישיים בספרדית אודות שני המחזות.
Seis obras, Teatro, (iFeliz cumpleanos, Amanda!, Cantarin y Tragalibros en el Pais de la Luna, Un minuto por Amancay, Peligro, abismo, Malacara Bum y el robot distraido, El vientre de la ballena), Ed. Dorgraf, Tel Aviv, 2012, 334 pp.
("שישה מחזות": יום הולדת שמח, אמנדה; מזמר ובולע ספרים בארץ הירח; רגע לאמנקאי; זהירות, תהום; פרצוף חמוץ בום והרובוט המפוזר; בטן הלוויתן).
Socrates, El trigal y los cuervos, Tercera edicion impresa, Primera edicion digital, Libros en Red, Buenos Aires, 2012.
El rescoldo, Teatro (Primera edición por separado). La Torre de Babel Ed. Israel,2015.
(הגחלת, מחזה)
Judaísmo y humanismo - Elisha Ben Avuya, Ed. Dorgraf, Tel Aviv, 2017; Segunda edición, Ed. El Ático, Israel, 2021-
(יהדות והומניזם- אלישע בן אבויה, מאמרים ומחזה.)
El vientre de la ballena, E-book Kindle 2022, impresión bajo demanda.
(בטן הלוויתן, מחזה.)
Contra la corriente: páginas de mi vida- (Montevideo, Buenos Aires, Jerusalén), trad. al español del original hebreo por la autora; E-book Kindle 2022, impresión bajo demanda.
(נגד הזרם: דפי חיי, פרוזה.)
מאמרים ורשימות

לפני עלייתה לישראל פרסמה שרה שטרסברג-דיין מאמרים וכתבות רבים, החל בכתב העת של האוניברסיטה הלאומית של בואנוס איירס (1960); ב"קומנטרי" Comentario (מס' 33 עד 65 – 1968-1962); "דבר" Davar מס' 101, 103 (1964); "ראיסס" Raices ‏(1968) ובמקומות אחרים.
לאחר עלייתה ממשיכה לפרסם מאמרים ורשימות בעברית ובספרדית בארץ ובארגנטינה, בעיתון Aurora ‏(2014-2006), בכתב העת של ה-P-E-N International בארגנטינה, Palabra y persona, abril 2007, ובאתרי אינטרנט שונים.
בין מאמריה בעברית:
"עצמיות האדם אצל א.ד. גורדון והראי"ה קוק", דעת 12, תשמ"ד.
"א.ד. גורדון ומקורותיו בהגות היהודית" – רשימה על הספר "אור החיים ביום קטנות" מאת אברהם שפירא, מדעי היהדות 36, 1996.
'"ציון, מלכות ישראל או מלכות שמים? – בין "ברית שלום" ל"ברית הבריונים"' – על בסיס הרצאה בקונגרס העולמי ה-14 למדעי היהדות, 2005, פורסם בספר ברית שלום והציונות הדו-לאומית (עורך עדי גורדון), הוצאת כרמל, ירושלים, 2008.
"המסע עוד לא תם – פרשת מטות מסעי", עיוני שבת, שכטר, 12 ביולי 2007, בית המדרש לרבנים ע"ש שכטר, אתר ynet Jewish World, ‏ 13 ביולי 1997.
"בניין עם בארצו בשם ולמען האנושות, פרשת אחרי מות", עיוני שבת, שכטר, 15 באפריל 2008.
"עת משבר- מאין ולאן? הגות הקיום היהודי של אליעזר שביד", בתוך עיוני תרבות-התחדשות החיים היהודיים במשנתו של אליעזר שביד, כרך א, כרמל, ירושלים, 2020.
"אחרי הרעש"- איחוד, שחרור רוחני והתחדשות", בתוך אם נדע לבקש חיים, אסופת מפגשים עם א.ד.גורדון, בעריכת נעמה שקד, כביש אחד, ירושלים, 2021.
בין מאמריה האחרונים בספרדית ה"מכתב למנהיגי העולם" שפורסם בספר: Carta abierta a los líderes del mundo, por María Cristina Azcona y otros, por Cook Communication, 2022. הספר פורסם גם באנגלית ב-2022.
ציור

שרה שטרסברג-דיין למדה ציור באקדמיה הלאומית הגבוהה לאומנויות ע"ש א. דה לה קרקובה בבואנוס איירס; השתתפה בתערוכות קבוצתיות רבות בבואנוס איירס, ירושלים, תל אביב וגרמניה. בין האחרונות "בית התנ"ך", תל אביב (2011-2006); "אמנות ישראלית", בנק הפועלים, תל אביב, 2010, 2011, 2012; "עין לירושלים", אלרוב, ממילא, ירושלים, 2008; "אקוורל", מינוס 3, תל אביב, 2012; "Art About – Israeli Worldwide Exhibition" בעיר מינכן, גרמניה, ספטמבר 2014.
בנוסף לכך איירה עטיפה לספר ילדים (רחל סיידוף מזרחי, קריצת הפרפר - שירים מעולם החי, צבעונים הוצאה לאור, 2011) ועטיפה לספר העיון "יחיד, אומה ואנושות".
תערוכות יחיד:
"נופי ירושלים", צבעי מים, הגנים הבוטניים האוניברסיטאיים בירושלים, ינואר 2006
"נופים", גלריית ICU-ADD, מרכז אומנויות קסטרא, חיפה, יולי 2013.
"מבית ומחוץ", בית שמואל, ירושלים, יולי 2016.
תערוכה קבוצתית:
"שכרון צבעים", היכל אומנויות הבמה, הרצליה, דצמבר 2019-ינואר 2020.
שירה

כתבה שירים בשפה העברית שהתפרסמו בכתבי עת שונים ובאנתולוגיות בהוצאת אנ"י (איגוד נשים יוצרות ישראל). אחד משיריה הוקלט וראה אור בדיסק שהלחינה ושרה שושיה בארי-דותן ועיבד אורי שלזינגר (שושיה בארי דותן, "מנפשי יצירתי", קינג הפקות, 2013).
שירים בתוך משוררים בשעריך, בעריכת יהודה ניסן, אסופת שירים של קבוצת משוררי ירושלים, 2022.
לקריאה נוספת

אודות מפעלה הדרמטי של שטרסברג-דיין
שרה שטרסברג-דיין, "מעין הקדמה", בתוך משם והלאה – מבחר מחזות, עמ' 9–12.
ביקורות אודות הספר יחיד, אומה ואנושות
דב בר-ניר, "פילוסופיה של משאלות-לב", דבר ראשון יום שישי, 27 באוקטובר 1995.
עינת רמון, "דת, עבודה ואהבת ישראל", הארץ ספרים, 13 בדצמבר 1995.
אודות המחזה הגחלת
בן-עמי פיינגולד, "השואה בדרמה העברית – סוגיות, צורות, מגמות (2010-1946)", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2012, עמ' 25.
אודות המחזות סוקרטס – שדה החיטה והעורבים
נספח (בספרדית) למהדורה השנייה יחד של שני המחזות, Ed. Dorgraf, Tel aviv, 2006, p. 169-186.
הנספח כולל ביקורות ורשימות של אנדרס רוג'יארי (Andrés Ruggieri, El Cronista comercial, Buenos Aires, 21-2-1972), אליסיה דוחובנה אורטיז (Alicia Dujovne Ortiz, Raíces-Año V-No.37-Julio 1972), חואן אריאס בלופט (Juan Arias Balloffet, LRA Radio Nacional{ Las Dos Carátulas- El teatro de la humanidad/ 6 de octubre de 1968 / 2 de noviembre de 1973), ארנולדו ליברמן (Arnoldo Liberman, Voz Libre, setiembre 1973), אוגניה קאלני (Eugenia Calny, Bibliograma – 45- Enero-Febrero-Marzo 1974). בנספח גם קטעי מכתבים אודות שני המחזות מסופרים ואנשי רוח, ביניהם Antonio Buero Vallejo, Alfredo Cahn, Raul H. Castagnino, Griselda Gambaro, Enrique Labrador Ruiz, Rodolfo Mondolfo, Federico Peltzer, Syria Poletti, Ernesto Sábato, César Tiempo, Bernardo Verbitzky, Eduardo Baliari, Rodrigo Bonome, Horacio Butler, Alfredo de la Guardia, Eugenia de Oro, Raúl Shurjin. מבוא המחזה סוקרטס המופיע גם במהדורה נכתב על ידי ברנרדו קנל פייחוו (Bernardo Canal-Feijóo.
Magalie Journot: "Un theatre socratique? Essai d"interpretation de la figure de Socrate dans le theatre occidental moderne: des sources au mythe". Universite Bourgogne Franche/ Comte, 2017. Hal Open Science. https://theses.hal.science. Submitted on 24 Apr 2018. Pg. 510-513.
הנספח מופיע גם במהדורה הדיגיטלית של הספר מ-2012.
אודות הספר נגד הזרם: דפי חיי - מונטווידאו, בואנוס איירס, ירושלים
הרצל חקק, כל משבריה וגליה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 21 בנובמבר 2021
הערות שוליים

↑  מהדורה דיגיטלית בספרדית של המחזות "סוקרטס" ו"שדה החיטה והעורבים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298290905171  BNE: XX6043205  BnF: cb14501513j (data)  ISNI: 0000 0000 6657 4841  LCCN: no91017237  VIAF: 34687632   WorldCat (עם VIAF): 34687632
עולם רביעי

|  מידע קומיקס |
| --- | --- |
 יוצר:  ג'ק קירבי
 סוגה:  מדע בדיוני, קומיקס, גיבורי על
 יצא לאור בגרסת אוגדן:  1970–1973
 סינדיקציה:  DC קומיקס
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפת המקור:  אנגלית
 מוציא לאור:  DC קומיקס
 מספר החוברות:  59
 
"עולם רביעי" הוא קו עלילה המסופר באמצעות סדרה של כותרי קומיקס. נכתבו וצוירו על ידי ג'ק קירבי ופורסמו על ידי DC קומיקס בשנים 1970–1973. אף על פי שלא שווקו תחת שם זה עד גיליונות אוגוסט-ספטמבר 1971 של New Gods ו-Forever People, המונח "עולם רביעי" זכה לשימוש בשנים שחלפו מאז.
היסטוריה פרסומית > סדרת הדפסה מחודשת משנת 1984

בשנת 1984,DC קומיקס הדפיסה מחדש את 11 הגיליונות המקוריים של ג'ק קירבי של האלים החדשים בסדרה מוגבלת בת שישה גיליונות. חמשת הגיליונות הראשונים כללו כל אחד שני גיליונות רצופים של הסדרה המקורית. הגיליון האחרון של המיני-סדרה נועד במקור לכלול הדפסה מחודשת של New Gods vol. 1 #11 וסיפור חדש בן 24 עמודים שיסיים את הסדרה ויסתיים עם מותם של דארקסייד ושל אוריון. עורכי DC מנעו מקירבי להשתמש בסוף המיועד המקורי שלו. קירבי במקום זאת הגיש סיפור חד פעמי בשם "בדרך לארמגטו" שנדחה גם הוא, בשל העובדה שלא הכיל סוף סופי לסדרה. במקומו פורסם סיפור חדש בן 48 עמודים בשם "אפילו אלים חייבים למות", שבתורו שימש כפרולוג לרומן הגרפי "כלבי הרעב" (The Hunger Dogs), שעורכי DC הדגישו במטרה לסיים את הסדרה.
כלבי הרעב (The Hunger Dogs) תוכנן לתת סוף לסיפורם של האלים החדשים, תוך מילוי צורכי עריכה שהאלים החדשים יישמרו בחיים על מנת להבטיח שימוש עתידי בדמויות על ידי כותבים מאוחרים יותר. הספר שילב כמה עמודים מהסיפור "בדרך לארמגטו" שלא פורסם והביא לסיום את סדרת האלים החדשים של קירבי כאשר הקרב האחרון בין אוריון לדארקסייד נמנע כאשר "כלבי הרעב", אזרחי אפוקוליפס המעונים, מפילים סופית את דארקסייד ומשטרו, מה שמאלץ את דארקסייד ובני בריתו לגלות.
היסטוריה פרסומית > תחייה מאוחרת יותר

במקביל לסדרת האלים החדשים של DC בשנת 1984, קירבי עבד על שתי סדרות קומיקס מוגבלות שבהן המשיך את דמויות העולם הרביעי ואת המיתולוגיה.
מיני סדרה של לנצח אנשים (Forever People) יצאה לאור בשנת 1988. מיסטר מיראקל הוצג בליגת הצדק הבינלאומית על ידי ג'יימס דמאטיס וקית' גיפן וסדרה משלו שנכתבה על ידי דמאטיס. דמויות העולם הרביעי הוצגו באופן בולט באודיסיאה הקוסמית, שהובילה לסדרה שלישית של אלים חדשים (פברואר 1989 - אוגוסט 1991), שנכתבה על ידי מארק אוונייר, אשר פירטה על ההיסטוריה של אלים חדשים רבים, במיוחד הצגת אביו של דארקסייד יוגה חאן. סדרה רביעית של האלים החדשים הושקה באוקטובר 1995, וסדרה שלישית של מיסטר מיראקל באפריל 1996. שני אלה הוחלפו במרץ 1997 בסדרת העולם הרביעי של ג'ק קירבי, שנכתב וצייר על ידי ג'ון ביירן. וולט סימונסון כתב וצייר סדרת סולו של אוריון מיוני 2000 עד יוני 2002.
הסופר גרנט מוריסון השתמש בחלק מהמיתולוגיה של העולם הרביעי בכותרים שונים שעליהם עבד, כולל בליגת הצדק, עם אוריון וברדה הגדולה שהפכו לחברים, ולאחרונה במיני סדרה של שבעה חיילים, שבה האלים החדשים, במיוחד מיסטר מיראקל, משחקים תפקיד מרכזי. הם נראים יוצרים את גיבור העל הראשון.
הסדרה בהוצאה מוגבלת מותם של האלים החדשים (אוקטובר 2007 - אפריל 2008) נכתבה וצוירה על ידי ג'ים סטארלין . המשבר האחרון הביא לסוף העולם הרביעי ותחילת העולם החמישי, כאשר דארקסייד נהרס לנצח והאלים החדשים נולדים מחדש והפכו לשומרי כדור הארץ-51, ביתם של קמנדי והאסון הגדול.
עם האתחול מחדש של יקום DC בעקבות אירועי הפלאשפוינט, מותם של האלים החדשים ושל דארקסייד הוסרו מהקאנון והדמויות עדיין פעילות במיוחד דארקסייד ודודו סטפנוולף. התקפותיהם על יקום DC וכדור הארץ 2 ממלאים תפקיד מרכזי בעלייתם של גיבורי העל גרסת כדור הארץ 2: סופרמן, באטמן ו-וונדר וומן, דמויות שבסוף מתות תוך כדי מאבק בסטפנוולף בעוד ליגת הצדק מכדור הארץ 1 מתאחדים במיוחד בשביל לעצור את פלישת דארקסייד לכדור הארץ שלהם.
עולם חמישי

בדצמבר 2007, העורך הבכיר של DC, דן דידיו, דן בתוצאות של מות האלים החדשים והצביע על בריאת העולם החמישי; הוא אמר: "זו הופעתו של העולם החמישי. . . אני חושב ששלחנו כל כך הרבה טלגרפים שהאלים החדשים מגיעים ללידה מחדש, והסיפור שאנחנו מספרים איתם עכשיו הוא המשך לסיפור שהתבסס כאשר קירבי הגה לראשונה את הרעיון. מדברים על מוות - קירבי פוצץ עולמות בתחילת הסדרה. הסיפור התחיל ב'האלים הישנים מתו!' מה שפינה מקום לאלים החדשים - אנחנו מרימים את השרשור הזה ומשיקים את ה-DC יוניברס לעתיד".[דרוש מקור]
הסדרה הזו הובילה למשבר האחרון . דידיו הבהיר את הדברים עוד יותר, ואמר "העולם הרביעי נגמר. הקרב בין הכוחות של דארקסייד לבין אלה של אב עליון הסתיים, וכיוון חדש נמצא עבור הדמויות במה שייחשב לעולם החמישי". כותב הסדרה, גרנט מוריסון, הוסיף: "בספרי העולם הרביעי של ג'ק קירבי... זה די ברור שהאלים החדשים ידעו על כדור הארץ כבר זמן רב, וב- JLA (ליגת הצדק של אמריקה) לפני עשר שנים, הצעתי שחלק מהאינטרסים שלהם נטועים בעובדה שכדור הארץ נועד להפוך לערש של גזע חדש של אלוהויות-על של 'העולם החמישי' - אירוע שדארקסייד להוט למנוע מלהתרחש".
מאוחר יותר, בקו העלילה של JLA "מלחמת העולם השלישית", מטרון נושא נאום בו הוא אומר: "כפי שניו ג'נסיס היא לעולם הרביעי כדור הארץ יהיה לעולם החמישי שיבוא".
פרסים

ג'ק קירבי קיבל פרס שאזאם עבור המקוריות בקטגוריה "הישג מיוחד של אינדיבידואל" בשנת 1971.
בשנת 1998, "אלים חדשים" מאת ג'ק קירבי, בעריכת בוב קאהן, זכה הן בפרס הארווי עבור "פרויקט הדפוס המקומי הטוב ביותר" והן בפרס אייזנר עבור "האוסף/פרויקט הארכיוני הטוב ביותר".
רוח חדשה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט - מייקל הרפז (מימין) ואימרי ביטון
כרזת הסרט - מייקל הרפז (מימין) ואימרי ביטון
 בימוי:  דורון ערן
 הופק בידי:  דורון ערן, עמית ערן
 תסריט:  דן רונן
 עריכה:  אייל סיבי
 שחקנים ראשיים:  אימרי ביטון דורון בן דוד אוהד שחר
 מוזיקה:  דני רייכנטל
 צילום:  בובקאר בן שבת
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2017
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  עברית, אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוח חדשה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2016 בבימויו של דורון ערן, עם אימרי ביטון, דורון בן דוד ואוהד שחר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בהשראת רב המכר "למה דווקא אני" של יעקב דמקני המתאר את המהפך בחייו מאז שהיה לעבריין ועד שהפך לאחד מראשי תנועת היהודים המשיחיים בישראל.
הסרט צולם בישראל ובסטודיו מפורסם בסופיה בו יש סט ענקי שמדמה שכונה בברוקלין.
אמרי ביטון זכה בפרס השחקן הטוב ביותר ובובאקר בן שבת זכה בפרס הצילום הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בבוסטון בשנת 2017.