stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דריינדרה

| דריינדרה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: פרוטנאים
משפחה:: פרוטאיים
סוג:: דריינדרה
שם מדעי
 Dryandra ‏בראון, 1773
תחום תפוצה

דריינדרה (שם מדעי: Dryandra) היא סוג של צמח במשפחת הפרוטאיים שאנדמי לדרום-מערב אוסטרליה וכולל כ-92 מינים. היא תוארה מדעית לראשונה על ידי הבוטנאי הסקוטי רוברט בראון בשנת 1810, אם כי התגלתה זמן רב קודם לכן. בשנת 2007, הדריינדרה מוזגה על כל המינים שבה לקבוצה בתוך הסוג בנקסיה על בסיס ראיות מולקולריות, מורפולוגיות ופילוגנטיות, אם כי יש מחקרים המערערים על כך ורואים בה עדיין סוג נפרד.
טקסונומיה

הדגימות הראשונות של צמח הדריינדרה נאספו על ידי ארצ'יבלד מנזיס (אנ'), מנתח וחוקר טבע במשלחת ונקובר. לבקשתו של ג'וזף בנקס, מנזיס אסף דגימות של ידיעת הטבע בכל מקום אפשרי שבו עצרו במהלך ההפלגה. בספטמבר ואוקטובר 1791, בזמן שהמשלחת עגנה בדרום-מערב אוסטרליה במפרץ קינג ג'ורג', מנזיס אסף דגימות צמחים רבות, כולל הדגימות הראשונות של הדריינדרה מהמינים D. sessilis ו- D. pellaeifolia. עם שובו של מנזיס לאנגליה, הוא מסר את הדגימות שלו לבנקס; כמו רוב הדגימות האחרות באוסף של בנקס, דגימות הדריינדרה נותרו ללא תיאור מדעי במשך שנים רבות.
דגימות נוספות של הצמח נאספו בסוף 1792 על ידי ז'אק לבילארדייר (אנ'), אחד מחמישה חוקרי טבע במשלחת של ברוני ד'אנטרקאסטו שהייתה בחיפוש אחר המשלחת האבודה של ז'אן-פרנסואה לה פרוז. בעודו צועד על החוף ממערב למפרץ אספרנס בין ה-11 ל-18 בדצמבר, לבילארדייר אסף את הדגימות הראשונות של המין D. nivea. בשנת 1810, הסוג הוקם על ידי רוברט בראון שהעניק לו את השם דריינדרה; היא נקראה לכבודו של הבוטנאי השוודי ג'ונאס קרלסון דריינדר (אנ') - מומחה לצמחים אוסטרלים שעבד תחת ג׳וזף בנקס. הדריינדרה משוייכת לתת-משפחת הגרווילאים במשפחת הפרוטאיים, לצד הבנקסיה, המקדמיה ההקיאה ועוד.
תיאור

הדריינדרה צומחת כשיח משתטח, שיח זקוף או עץ קטן והיא ירוקת עד. העלים מסודרים על הגבעול בצורה ספיראלית והם פשוטים או מורכבים; שולי העלים משוננים בדרך כלל ולעיתים נדירות חלקים. התפרחת בדרך כלל בצורת פקעת או קערה ומורכבת מ-15 עד 250 פרחים בודדים דמויי גפרור; בכך ניתן להבדיל בנקל בינה לבין הבנקסיה שהתפרחת שלה דמוית נר ארוך. למעט מינים ספורים, כל הדריינדרות מתאפיינות בתפרחות בהירות שצבען נע בין צהוב ללבן-שמנת, קרם או חום-כתמתם, לעיתים עם גוון כסוף או סגלגל. מרבית המינים מוגנים מפני רעייה של בעלי חיים עקב הקוצים והעלים בעלי המרקם העורי הבלתי אכיל.
תפוצה ואקולוגיה

מיני הדריינדרה אנדמיים כולם למערב אוסטרליה, ובתוכה גופה בעיקר באזור הדרום-מערבי. תפוצת המינים שוכנת באופן כמעט בלעדי בתוך האזור הפרחוני של דרום-מערב אוסטרליה, ומינים מעטים גולשים מעט לעבר האזור הפרחוני של ארמיאן המדברי ברובו. בית הגידול שלהם מורכב מבתה נמוכה וייחודית על חופים ומישורים המכונה קוונגאן, לצד יערות אקליפטוס לחים, יבשים או דלילים, גבעות סלעיות של אבן גיר ולטריט ומישורים צחיחים למחצה. בניגוד למיני הבנקסיה המקוריים, מיני הדריינדרה אינם פופולריים באוסטרליה בתור צמחי נוי, הן בשל התפרחות הצנועות שלהם והן בשל רגישותם לקור וחוסר התאמתם לתנאים הלחים והסובטרופיים השולטים בחוף המזרחי והצפוני.
משמשת כמזון לזחלים של מספר מיני פרפראים, כולל מין אחד שקרוי על שמה - עש הדריינדרה (Carthaea saturnioides). מיני דריינדרה רבים מפיקים כמויות ניכרות של צוף; ההאבקה של הדריינדרות נעשית בעיקר על ידי חרקים ועופות דוגמת הדבשניים, אך גם על ידי יונקי כיס קטנים דוגמת פוסום ננסי מערבי והצופון הייחודי. הדריינדרות מאוימות מצד אובדן בית גידול, והתפשטות מחלת ריקבון שורשים שמופצת על ידי כימשון הקינמון.
מינים

הסוג דריינדרה מכיל בתוכו בסביבות 92 מינים, להלן רשימה שלהם. בטקסונומיות בהם הוא משויך לסוג בנקסיה, השם המדעי Dryandra מוחלף ב-Banksia.
Dryandra acanthopoda
Dryandra acuminata
Dryandra alliacea
Dryandra anatona
Dryandra arborea
Dryandra arctotidis
Dryandra armata
Dryandra aurantia
Dryandra bella
Dryandra bipinnatifida
Dryandra biterax
Dryandra borealis
Dryandra brunnea
Dryandra calophylla
Dryandra carlinoides
Dryandra catoglypta
Dryandra cirsioides
Dryandra columnaris
Dryandra comosa
Dryandra concinna
Dryandra corvijuga
Dryandra cynaroides
Dryandra cypholoba
Dryandra dallanneyi
Dryandra densa
Dryandra drummondii
Dryandra echinata
Dryandra epimicta
Dryandra erythrocephala
Dryandra falcata
Dryandra fasciculata
Dryandra fililoba
Dryandra foliolata
Dryandra foliosissima
Dryandra formosa
Dryandra fraseri
Dryandra fuscobractea
Dryandra glaucifolia
Dryandra heliantha
Dryandra hewardiana
Dryandra hirta
Dryandra horrida
Dryandra idiogenes
Dryandra insulanemorecincta
Dryandra ionthocarpa
Dryandra kippistiana
Dryandra lepidorhiza
Dryandra meganotia
Dryandra mimica
Dryandra montana
Dryandra mucronulata
Dryandra nana
Dryandra nivea
Dryandra nobilis
Dryandra obovata
Dryandra obtusa
Dryandra octotriginta
Dryandra pallida
Dryandra pellaeifolia
Dryandra platycarpa
Dryandra plumosa
Dryandra polycephala
Dryandra porrecta
Dryandra prolata
Dryandra proteoides
Dryandra pseudoplumosa
Dryandra pteridifolia
Dryandra purdieana
Dryandra rufa
Dryandra rufistylis
Dryandra sclerophylla
Dryandra seneciifolia
Dryandra serra
Dryandra serratuloides
Dryandra sessilis
Dryandra shanklandiorum
Dryandra shuttleworthiana
Dryandra splendida
Dryandra squarrosa
Dryandra stenoprion
Dryandra strictifolia
Dryandra stuposa
Dryandra subpinnatifida
Dryandra tenuis
Dryandra tortifolia
Dryandra tridentata
Dryandra trifontinalis
Dryandra undata
Dryandra vestita
Dryandra viscida
Dryandra wonganensis
Dryandra xylothemelia
דריינדרה ססיליס (Dryandra sessilis), הידועה גם כשיח התוכי.
דריינדרה סטופוסה (Dryandra stuposa).
דריינדרה מלכותית (Dryandra proteoides).
דריינדרה צמרירית (Dryandra splendida), בין הבודדות שאינן צהובות.
דניאל קנר

דניאל "דן" קנר (באנגלית: Daniel "Dan" Kanner; נולד ב-19 ביולי 1973) הוא שחיין יהודי-אמריקאי בעבר. אלוף משחקי הרצון הטוב (סנקט פטרבורג 1994), סגן אלוף האוניברסיאדה (פוקואוקה 1995) ואלוף ושיאן המכביה (1993) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

קנר נולד וגדל בלוס אנג'לס, קליפורניה במשפחה יהודית, משפחה של שחיינים. אביו, ברט, היה מאמן שחייה מהמובילים בקליפורניה. הוא למד באוניברסיטת סטנפורד.
ביוגרפיה > 1991

באוניברסיאדה שנערכה בשפילד, אנגליה בשנת 1991 זכה קנר במדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:24.54 דקות.
ביוגרפיה > 1993

בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב ביולי 1993 זכה קנר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 1:52.25 דקות, לפני מורן זומרפלד מישראל (1:53.61 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 7:33.84 דקות, לפני ישראל (7:48.62 דקות) ומקסיקו (8:21.53 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:58.60 דקות, אחרי מורן זומרפלד שקבע שיא ישראלי חדש של 3:58.43 דקות ולפני אדם ואן מארצות הברית (4:01.09 דקות).
ביוגרפיה > 1994

במשחקי הרצון הטוב שנערכו בסנקט פטרבורג, רוסיה ב-24 ביולי 1994 זכה קנר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:52.15 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.17 שניות.
ביוגרפיה > 1995

באוניברסיאדה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 1995 זכה קנר ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר בתוצאה של 7:17.83 דקות ומדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:50.84 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.30 דקות.
לקריאה נוספת

ד"ר ברוך צ'יש, זינוק מוצלח לבריכה: שישה שיאי מכביה ושיא ישראלי ביום הראשון, הארץ, 8 ביולי 1993
ד"ר ברוך צ'יש, 6 מדליות זהב ביום השני - רק דודי אדר שנייה ב-100 חזה מנעה אכזבה ישראלית, הארץ, 9 ביולי 1993
ד"ר ברוך צ'יש, 13 שנים חיכה השיא של גניאל ב-400 חתירה למורן זומרפלד, הארץ, 12 ביולי 1993
הערות שוליים

↑  Daniel Kanner, 44, באתר MyLife (באנגלית)
↑  BURT KANNER, באתר Southern California Jewish Sports Hall of Fame (באנגלית)
↑  Stanford Men’s Swimming All-Time Top-15 Performers by Event, (באנגלית)
1 2  WORLD STUDENT GAMES (UNIVERSIADE) - SWIMMING AND DIVING, (באנגלית)
↑  משחקי הרצון הטוב 1994 - תוצאות בשחייה, (באנגלית)
↑  GOODWILL GAMES - SWIMMING AND DIVING, (באנגלית)
גרייבו

| --- | --- |
סמל גרייבוסמל גרייבו

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודלסיה פודלסיה
 מחוז:  גרייבו
 שטח:  18.93 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  21,395 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  53°39′N 22°27′E﻿ / ﻿53.650°N 22.450°E﻿ / 53.650; 22.450
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.grajewo.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגרייבו(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגרייבו(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהגרייבו(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהגרייבו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גרייבו (בפולנית: Grajewo; ביידיש: גראיעווע) היא עיר קטנה בפרובינציית פודלסיה בפולין, בירת מחוז גרייבו. בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

האזכור הראשון לגרייבו הוא משנת 1426, ובשנת 1540 קיבל היישוב זכויות עיר. בשנת 1815 נכללה העיר בתחום פולין הקונגרסאית, ובמהלך המאה ה-19 הואצה התפתחותה.
העיירה מהווה מרכז של מועצה מקומית שכוללת כמה עשרות כפרים לרבות ליפניק.
יהודי גרייבו

במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בגרייבו, והגיעה בשנת 1857 לכדי כ-76% מכלל האוכלוסייה בעיר. בשנת 1897 חיו בעיר למעלה מ-4,000 יהודים. בעקבות מלחמת העולם הראשונה, פחת מספר יהודי העיר לכדי 2,834, כמחצית מתושביה.
בין מלחמות העולם פעלו בעיר חוגים ציוניים, לצד אגודת ישראל והבונד, וכן תנועות נוער וארגוני תרבות יהודיים. במהלך שנות השלושים סבלו יהודי העיר מחרם כלכלי פולני, וממספר מקרים של התנכלויות אנטישמיות אלימות.
יהודי גרייבו > בשואה

בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובשלושת השבועות בהם שהו בה עד שהועברה לידי הסובייטים במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, נרצחו בה יהודים, ובית הכנסת ומספר בתי יהודים בה הועלו באש. בתקופה הסובייטית הולאמו עסקי יהודים בעיר, וכמה משפחות יהודיות עשירות בה גורשו לסיביר.
ב-22 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר בשנית, והטילו מיד גזירות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב. ב-29 ביוני ערכו פולנים מקומיים פוגרום ביהודי העיר, בו רצחו עשרה יהודים, ופצעו כ-30. בימים הבאים ריכזו הגרמנים מדי כמה ימים מאות יהודים בכיכר העיר, ושם התעללו בהם תושבים פולנים. במקרה אחד כ-300 יהודים נלקחו לבניין התיאטרון בעיר, ובו הוחזקו תחת עינויים משך ארבעה שבועות, כאשר עשרות מהם נרצחו. במקרה אחר הוצאו להורג 50 יהודים לאחר עינויים קשים, באשמת קומוניזם. ב-7 באוגוסט 1941 נרצחו כ-120 יהודים, ובהם ילדים, בבית העלמין היהודי בעיר.
בהמשך הוקם בעיר גטו סגור, אליו הוכנסו קרוב ל-2,000 יהודים. בגטו פעל יודנרט, בראשות זלמן סוטקר, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, בין היתר במחנות עבודה באזור ביאליסטוק. באוקטובר 1942 הועברו לגטו כ-600 יהודים מראיגרוד.
ב-2 בנובמבר 1942 נלקחו כ-2,500 יהודי הגטו למחנה בוגושה, וממנו שולחו כעבור כחודש וחצי למחנה ההשמדה טרבלינקה. אחרוני היהודים שנותרו במחנה שולחו בתחילת ינואר 1943 לאושוויץ.
ערים תאומות

רוסיה גוסב, מחוז קלינינגרד, רוסיה
ליטא וריאנה, ליטא
דניס אדניראן

דניס אדרניאן (באנגלית: Dennis Adeniran; נולד ב-2 בינואר 1999) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר בסנט מירן.
קריירה

אדרניאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פולהאם. ב-9 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במסגרת גביע הליגה האנגלי בניצחון 2-3 נגד לייטון אוריינט בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. ב-27 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 1-1 נגד נוטינגהאם פורסט.
ב-31 באוגוסט 2017 חתם באברטון, אך לא רשם במדיה דקות משחק. ב-20 בספטמבר 2020 הושאל לוויקומב וונדררס. עונה לאחר מכן חתם בשפילד ונסדיי מהפוטבול ליג הראשונה. ב-1 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד האדרספילד טאון בו הפסידה 4-2 בדו-קרב בעיטות הכרעה. ב-14 בספטמבר הבקיע את שער הבוכרה לשו במועדון במשחק הליגה נגד דונקסטר רוברס. באותו החודש זכה בתואר כדורגלן החודש של האוהדים. ב-29 בינואר 2022 עבר ניתוח למעשה סיים את העונה.
באוגוסט 2023 אדניראן חתם לשלוש שנים בפורטימוננסה מליגת העל הפורטוגלית.
ב-31 בינואר 2024 חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל עד לסיום העונה.
ב-12 ביולי 2024 חתם בסנט מירן מליגת העל הסקוטית.
הערות שוליים

↑  מוטי פשכצקי, ‏כפי שפורסם: דניס אדניראן חתם בהפועל פ"ת, באתר ערוץ הספורט, 31 בינואר 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דניס אדניראן".
האב פרוספר

| --- | --- |
 לידה:  1583 נלדה, ספרד 
 פטירה:  1653 (בגיל 70 בערך) חיפה, האימפריה העות'מאנית 
 
האב פרוספר של רוח הקודש (באנגלית: Fr. Prosper of the Holy Spirit; בצרפתית: P. Prosper du Saint Esprit;‏ 1583 – 1653) היה כומר ממסדר 'הכרמליתים היחפים'. במהלך המאה ה-17 פעל האב פרוספר רבות במיסיון הקתולי באסיה, והפך לאחת הדמויות הנערצות בהיסטוריה של המסדר הכרמליתי כאחראי לשובו של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל.
פעילותו במיסיון באסיה

האב פרוספר נולד בשנת 1583 תחת השם ריוחאנו (Riojano) בעיר נלדה (Nalda), השייכת לדיוקסיה של קלהורה (Calahorra) בלה-ריוחה (ספרד). פרוספר התחנך בכנסייה, וכבר היה כומר כאשר הצטרף למיסיון בשנת 1607, ונשלח על ידי הכנסייה הקתולית לאסיה. בשנת 1621, כאשר היה כומר בכיר במיסיון בעיר אספהאן בפרס, ניצל מטבח שהתחולל בקרב המיסיונרים הנוצרים בעיר. לאחר מכן ייסד מיסיון בעיר הנמל בצרה (היום בעיראק), ומאוחר יותר שימש ראש המנזר הכרמליתי בעיר חלב בסוריה.
שובם של הנזירים הכרמליתים אל הר הכרמל

בשנות ה-20 של המאה ה-17 החלה להתגבש תוכנית חזרה של המסדר אל כור מחצבתו על הר הכרמל. המועצה העליונה של הכנסייה הקתולית ברומא אישרה את בקשת 'הכרמליתים היחפים' ב-30 בינואר 1627, והמשימה הוטלה על האב פרוספר, שיצא מיד לארץ-ישראל. תחילה התגורר האב פרוספר עם נזירים פרנציסקנים בנצרת, שסייעו לו רבות, וב־29 בנובמבר אותה שנה חתם האב פרוספר על הסכם עם שליט הכרמל באותה התקופה, האמיר אחמד טורבאי, ובו נמסרו לכרמליתים מערת אליהו ופסגת ההר לבניית מנזר ונטיעת גנים, כולל שטחים סביב הכנסייה היוונית-אורתודוקסית. עם חתימת ההסכם, ערך האב פרוספר מיסה במערת אליהו שלמרגלות הכרמל, כמעט בדיוק 400 שנה לאחר שחברי המסדר הכרמליתי הסתלקו משם לאחרונה.
בשנים 1631–1635 הפך האב פרוספר את מערת אליהו לכנסייה, אך מחאת הדרווישים המוסלמים, שהחזיקו במערה לפני כן, הגיעה עד לאיסטנבול, בירת האימפריה העות'מאנית. בנוסף, גם בפסגת ההר התגלעו סכסוכים קשים בין הכרמליתים ובין הכנסייה היוונית-אורתודוקסית.
בעקבות זאת, החליט האב פרוספר בשנת 1635 להקים את המנזר במדרון שבין הכנסייה היוונית ובין מערת אליהו, ובשל המתלול נחצב רוב המבנה בצלע ההר, במקום שקיבל מאז את השם 'מערת פרוספר' או 'מנזר פרוספר'. מקום זה שמש את הנזירים הכרמליתים במשך שנים רבות, עד שנהרס בימי דאהר אל-עומר, בשנת 1767.
החיים בחדרים החצובים בסלע היו דלים וקשים, ומעט הנזירים שהתגוררו במנזר לא האריכו לחיות. בדרך כלל התגוררו במקום 5–6 נזירים, ובנוסף למחלות הם גם סבלו מתקיפות שודדים רבות, ונאלצו לא אחת לנטוש את המנזר למקום מבטחים בחיפה או בעכו. האב פרוספר נפטר אף הוא במנזר שחצב בצלע ההר בשנת 1653.
היום ניתן לראות את שרידי המנזר שהקים האב פרוספר, בשביל היורד אל רכבל חיפה.
ראו גם

מנזר סטלה מאריס
מערת אליהו
לקריאה נוספת

אלכס כרמל, תולדות חיפה בימי הטורקים, הוצאת יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 1977
Elias Friedman, The Latin Hermits of Mount Carmel: A Study in Carmelite Origins. Roma: Teresianum, 1979
Silvano Giordano, (ed.) Carmel in the Holy Land: From Its Beginnings to the Present Day. Arenzano: Il Messaggero di Gesu Bambino, 1995
הערות שוליים

↑  ראו: Unforgettable Carmelite Missionaries on Asian Soil, Fr. Paul D’Souza, OCD
↑  אלכס כרמל, תולדות חיפה בימי הטורקים, עמ' 42–47
מערות פרוספר כיום
דניס אוברבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 ביוני 1944 (בן 80) 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 
דניס אוברבי (אנגלית: Dennis Overbye; נולד ב-2 ביוני 1944) הוא סופר ועיתונאי אמריקאי בתחום המדע הפופולרי, משמש ככתב לענייני מדע של הניו יורק טיימס.
אודות

אוברבי קיבל תואר ראשון בפיזיקה מ-MIT ובשנת 1970 החל ללמוד לתואר שני באסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בשנת 1976 הוא מונה לעוזר עורך במגזין האסטרונומיה Sky & Telescope. משנת 1976 עד ל-1980 היה עורך בכיר במגזין המדע Discover. אחר כך החל בקריירה של פרילנסר, כשהוא כותב למגוון עיתונים ומגזינים בהם הלוס אנג'לס טיימס, Science והטיימס. בשנת 1998 הצטרף כסגן עורך מדעי לעיתון הניו יורק טיימס ואחר כך מונה לכתב המדעי.
בספרו "איינשטיין מאוהב", מתאר אוברבי את חייו של איינשטיין מילדותו ועד מותו, על ההיבטים השונים: איינשטיין כאיש משפחה, חבריו, הפופולריות שלו אצל הסטודנטים, התמודדותו מול הממסד המדעי, וכמובן קשייו בניסוח התיאוריה שלו. הספר גם עוסק בשאלה כמה הייתה שותפה מילבה מאריץ', אשתו הראשונה של איינשטיין, בפיתוח תורת היחסות.
הקריאה בספר מהנה, אך דורשת מאמץ מקוראים שאינם בעלי ידע מספק בפיזיקה.
מספריו

הלבבות הבודדים של הקוסמוס : סיפור החתירה המדעית אל סודות היקום, זמורה-ביתן, 1999
איינשטיין מאוהב : רומן מדעי, הוצאת אוניברסיטת חיפה, 2005.
האב מארי-בנואה

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1895 Le Bourg-d'Iré, צרפת 
 פטירה:  5 בפברואר 1990 (בגיל 94) אנז'ה, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  כומר קתולי, לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (26 באפריל 1966) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  האב מארי-בנואה
 
האב מארי-בֶּנְוּאָה (בצרפתית: Père Marie-Benoît;‏ 1895 – 1990; נולד בשם פייר פטל - Pierre Péteul) היה נזיר קפוצ'יני קתולי וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורותיו לפני מלחמת העולם השנייה

מארי-בנואה שירת בצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה בצפון אפריקה וכן בוורדן, שם נפצע. לאחר המלחמה כתב עבודה לתואר דוקטור בתאולוגיה ברומא. הוא נכנס למסדר הקפוצ'יני והפך לנזיר במנזר במרסיי.
פעולותיו להצלת יהודים במלחמת העולם השנייה

מארי-בנואה פעל רבות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה בצרפת ובאיטליה. הוא עסק בהברחת יהודים מאזור משטר וישי בצרפת לשווייץ ולספרד, רקם תוכניות עם משתפי פעולה נוספים להברחת אלפי יהודים לצפון אפריקה, גיבש תמיכה בינלאומית לתוכניותיו וזייף מסמכים ודרכונים עבור ביצוע תוכניות הברחה אלו. עם סיום המלחמה הוא המשיך ופעל ברומא בסיוע לפליטי המלחמה.
פעולותיו במרסיי
מארי-בנואה שהה במרסיי עת הגיעו הגרמנים לצרפת ב-1940. במרסיי פעל למען היהודים הנרדפים בידי הגרמנים ושלטון וישי מתוך מנזר הקפוצ'ינים שבעיר. בשיתוף פעולה עם תנועת ההתנגדות הצרפתית ועם מוסדות יהודיים שונים, הוא הדפיס במכונת הדפוס במנזר דרכונים מזויפים, תעודות טבילה נוצריות ותעודות "אריות" שונות, ניירות שעזרו למאות פליטים לחצות את הגבולות לכיוון שווייץ וספרד הנייטרליות. פעולות אלו עוררו את חשדות הגסטאפו שהחל לעקוב אחריו.
עם כניסת הצבא הגרמני לשטח "צרפת החופשית" ב-1942, הפכה פעילות זו של הברחת היהודים לשווייץ ולספרד לבלתי אפשרית, והופסקה. האב מארי-בנואה עבר לניס, שהייתה בשליטה איטלקית, לחפש סיוע בעזרה להברחת יהודים נוספים בדרכים אחרות.
פעולותיו בניס
בניס הצליח מארי-בנואה לגייס פקידים איטלקים ויחד עם סיוע מוסדות יהודיים, הצליח להבריח יהודים ממרסיי לשטחים איטלקיים. השמועות על הברחות היהודים הגיעו לגרמנים אשר פנו למוסוליני כדי שיעצור זאת. מוסוליני מינה את הגנרל גואידו לוספינוסו כקומיסר לענייני יהודים. האב מארי-בנואה הצליח להתחבר גם אליו ויחד עמו ועם אנג'לו דונאטי, מנהל הבנק הצרפתי-איטלקי לאשראי, הצליח לרקום תוכנית להעברת 30,000 יהודים מדרום צרפת לצפון אפריקה, אך תוכנית זו דרשה אישור ממוסוליני עצמו או שר החוץ שלו ברומא.
הגסטאפו חשד בו גם בניס ומארי-בנואה נקרא להגיע לרומא לחקירה.
פעולותיו ברומא
בעת שהותו של מארי-בנואה ברומא, ב-16 ביולי 1943, הוא הציג בפני האפיפיור את מצבם הקשה של יהודי דרום צרפת ואת השמועה על כך שהגרמנים עומדים לכבוש את דרום צרפת בדרכם לאיטליה. כמו כן סיפר לאפיפיור על גירושי היהודים בצרפת למזרח ועל מחנה הריכוז אושוויץ. בנוסף, סיפר לו על תוכנית דונטי המדברת על העברתם של 30,000 עד 50,000 יהודים מדרום צרפת לצפון אפריקה, בעזרת השלטונות האיטלקיים והאנגלו-אמריקאים באזור. מארי-בנואה דרש מהאפיפיור שיפעל למען היהודים במחנות הריכוז בצרפת, וכן שיעזור ליהודים הספרדים בצרפת לחזור לספרד. האפיפיור קיבל באהדה רבה את תוכנית דונטי, אך בסופו של דבר היא לא יצאה אל הפועל.
לאחר כישלונה, עזב מארי-בנואה סופית את צרפת ועבר לאיטליה, לרומא, שם המשיך בפעולות ההצלה של יהודים על ידי זיוף מסמכים והברחת יהודים לשווייץ ולספרד, במסגרת פעילותו של ארגון סיוע ליהודים בשם DELASEM, "המשלחת לסיוע למהגרים יהודים" (Delegazione Assistenza Emigranti Ebrei). עבודה זו נעשתה מסוכנת מיום ליום ומארי-בנואה נאלץ להסתתר עד לסוף המלחמה.
בסיום המלחמה, המשיך מארי בנואה לעזור לפליטים היהודיים מהמלחמה בשיקום וסיוע. כינויו ברומא היה "אב היהודים".
הכרה

ב-1966 הכיר יד ושם במארי-בנואה בתור חסיד אומות העולם.
הערות שוליים

1 2  אריה באומינגר, חסידי אומות העולם- דמויות מימי השואה, עם עובד, עמ' 151-153
↑  אריה באומינגר, חסידי אומות העולם-דמויות מימי השואה, עם עובד, עמ' 151-153
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299030605171  BnF: cb12525810f (data)  GND: 143389785  ISNI: 0000 0004 3984 7436  LCCN: no2011083405  SUDOC: 148777546  VIAF: 164359191   WorldCat (עם VIAF): 164359191
הארבעים הגועשים

"הארבעים הגועשים" במצר קוק של ניו זילנד יוצרים גלים גבוהים, ששוחקים את החוף כפי שנראה בתמונה זו.
הארבעים הגועשים (באנגלית: The Roaring Forties) הן רוחות מערביות חזקות, שנושבות בחצי הכדור הדרומי, בדרך כלל בין קווי הרוחב 40 מעלות דרום ו-50 מעלות דרום. זרמי האוויר החזקים ממערב למזרח נגרמים מצירוף של תנועת אוויר מקו המשווה לעבר הקוטב הדרומי, סיבוב כדור הארץ, ומיעוט גופים יבשתיים שהיו יכולים לעצור את המשברים.
"הארבעים הגועשים" נתנו סיוע חשוב לספינות, שהפליגו בנתיב ברואר מאירופה לאיי הודו המערבית או לאוסטרליה בעידן המפרשיות, ובשימוש מודרני הם רצויים לשייטי יאכטות במסעות סביב העולם ובתחרויות. גבולות "הארבעים הגועשים" אינם קבועים, והם נעים צפונה או דרומה בהתאם לעונה. תנאים דומים אך עזים יותר, המתקיימים בקווי רוחב דרומיים יותר, מכונים "החמישים הזועמים" ו"השישים הצווחים".
מנגנון

אוויר חם מתרומם בקו המשווה ואוויר קריר יותר, הנע לעבר קו המשווה, דוחף אותו לעבר הקטבים (מאפיין של תנועה אטמוספירית מחזורית
הידוע בשם תא הדלי. בסביבות 30 מעלות מקו המשווה, האוויר הנע החוצה שוקע נמוך יותר וממשיך בדרכו אל הקטבים סמוך יותר לקרקע (תא פרל), אחר חוזר ומתרומם מסביבות 60 מעלות כשהאוויר מצטרף למערבולת הפולארית. תנועה זו באזור של בין 30 ל-60 מעלות משתלבת עם סיבוב כדור הארץ להנעת זרמי האוויר ממערב למזרח, היוצרים רוחות מערביות.
בשונה מחצי הכדור הצפוני, המרחבים העצומים של אוקיינוס פתוח מדרום לקו הרוחב ה-40 דרום (שרק טסמניה, ניו זילנד והחלק הדרומי של דרום אמריקה מפסיקים אותם) מאפשרים התפתחות של מהירויות רוח גבוהות יותר. תנאי רוח דומים אך עזים יותר, השכיחים סמוך יותר אל הקוטב הדרומי, נודעים בשם "החמישים הזועמים" (בין קו רוחב 50° דרום לקו רוחב 60° דרום) ו"השישים הצווחים" (מעבר ל-60° דרום). טווחי הרוחב ל"ארבעים הגועשים" ולמשבי רוח דומים אינם קבועים, והם נעים לקראת הקוטב הדרומי בקיץ הדרומי ולקראת קו המשווה בחורף הדרומי.
עזר בשיוט מפרשים

בעידן ספינות המפרש נהגו ספינות בדרך מאירופה להודו המזרחית או לאוסטרליה להפליג דרומה לאורך החוף המערבי של אפריקה ולהקיף את כף התקווה הטובה כדי לנצל לטובתן את ה"ארבעים הגועשים", שהחישו את מסען באוקיינוס ההודי, ובדרך חזרה המשיכו מזרחה לרוחב האוקיינוס השקט ותחת כף הורן לפני שהפליגו לאורך החוף המזרחי של יבשת אמריקה הביתה. נתיב זה שימש לראשונה את מגלה הארצות הנדריק בראואר ב"נתיב בראואר" שלו, שהתגלה ב-1611 וקיצר כדי מחצית את משך המסע מאירופה ליאווה.
"לקצר את המסע מזרחה" היה הביטוי ששימש לתיאור המסעות המהירים שהושגו בעזרת "הארבעים הגועשים".
ספנים שהקיפו את העולם ניצלו גם הם לטובתם את ה"ארבעים הגועשים" לקיצור זמני המסע, בעיקר אלה הכרוכים בניסיונות להשגת שיאים או בתחרויות להקפת כדור הארץ.
הערות שוליים

↑  התר קטצ'פול, ABC סיינס, "הארבעים הגועשים", 20 בספטמבר 2008
↑  טוני הורביץ, "קווי רוחב כחולים", תרגום נועה בן פורת, עמ' 101, הוצאת אריה ניר 2003
↑  אקו-פוטו אקספלורר, "חקר האוקיינוס הדרומי", 21 בדצמבר 2009
1 2  "הארבעים הגועשים", מדריך אוקספורד לאוניות ולים, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2007, עורכים- א.ק.ב. דיר ופיטר קמפ
↑  The Seynbrief, Sailing Toward Destiny, הספרייה הלאומית של אוסטרליה
נתיב ספינות המפרש, בו שייטו ספינות מאירופה לאוסטרליה כדי לנצל את הארבעים הגועשים
דייגו היפוליטו

דייגו מטיאס היפוליטו (בפורטוגזית: Diego Matias Hypólito; נולד ב-19 ביוני 1986) הוא מתעמל ברזילאי, סגן אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016) ופעמיים אלוף עולם (2005 ו-2007) בתרגיל הקרקע.