stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביל וית'רס

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1938 סלאב פורק, ארצות הברית 
 פטירה:  30 במרץ 2020 (בגיל 81) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  William Harrison Withers, Jr. 
 מקום קבורה:  פארק הזכרון פורסט לוון 
 מוקד פעילות:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  Sussex Records, קולומביה רקורדס 
 בן או בת זוג:  מאריסה ג'ונסון (1976–2020) דניס ניקולס (1973–1974) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (2015) 
 www.billwithers.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם הריסון "ביל" וית'רס ג'וניור (באנגלית: .William Harrison "Bill" Withers, Jr; ‏4 ביולי 1938 – 30 במרץ 2020) היה זמר-יוצר ומוזיקאי אמריקאי. הקליט מספר להיטים ידועים, בהם: "Lean on Me", "Ain't No Sunshine", "Use Me", "Just the Two of Us", "Lovely Day", "Grandma's Hands".
וית'רס זכה בשלושה פרסי גראמי והיה מועמד לארבעה נוספים. סיפור חייו עובד לסרט בשם "Still Bill" בשנת 2009. בשנת 2015 שמו נכנס להיכל התהילה של הרוקנרול.
ביוגרפיה

וית'רס היה הצעיר מבין שישה ילדים בעיירה קטנה במערב וירג'יניה. הוא נולד עם גמגום וסיפר כי לקח לו זמן רב להשתלב. כשהיה בן שלוש, הוריו התגרשו והוא גדל במשפחתה של אמו. כאשר היה בן שלוש עשרה, נפטר אביו. וית'רס התגייס לצי ארצות הברית בגיל 18 ושירת במשך תשע שנים, במהלכן התגבר על הגמגום שלו והחל להתעניין בכתיבה. השתחרר מחיל הים בשנת 1965. ב-1967, עבר ללוס אנג'לס והחל להתעניין בקריירה מוזיקלית. וית'רס עבד כמכונאי עבור חברות שונות, כולל דאגלס איירקראפט קומפני והחל להקליט ולהופיע במועדני לילה. בתחילה, סירב להתפטר מעבודתו המקורית, כי לא היה בטוח שיוכל להתפרנס רק ממוזיקה.
קריירה מוזיקלית

בתחילת שנות ה-70, חתם על חוזה הקלטה ראשון ולאחר מכן הוציא את אלבומו הראשון, שבו נכללו הלהיטים הידועים "Ain't No Sunshine" ו-"Grandma's Hands". האלבום זכה להצלחה רבה. בחודשים שלאחר מכן מכר למעלה ממיליון עותקים וזיכה את וית'רס בפרס גראמי ראשון.
בהפסקותיו מסבבי ההופעות, הספיק וית'רס להקליט את אלבומו השני "Still Bill", שכלל את השיר "Lean On Me", שהפך ללהיט והיה לאלבום המצליח של וית'רס בארצות הברית. שגם הוא נחל הצלחה רבה. לאחר מכן, וית'רס לא יכול היה להקליט, בגלל סכסוך משפטי עם אולפן ההקלטות. בשנים אלו שיתף פעולה עם המוזיקאים אטה ג'יימס, בי בי קינג וג'יימס בראון.
לאחר שעזב את אולפן ההקלטות הראשון, חתם וית'רס בשנת 1975 על חוזה הקלטות עם האולפן קולומביה רקורדס. בשנים שלאחר מכן הוציא ארבעה אלבומים וקיבל פרס גראמי בשנת 1982. בשנת 1985 הוציא וית'רס את אלבום האולפן האחרון שלו "Watching You Watching Me", לאחר שנים של סכסוכים ומריבות עם "קולומביה רקורדס". אחרי פרישתו מהקלטות, העביר ביקורת על "קולומביה רקורדס", שלפיה האולפנים לחצו עליו והשפיעו על אופי שיריו ואלבומיו, כך שימכרו יותר. הוא טען כי אף על פי שהוא ממשיך להופיע, הוא לא מתחרט על הפסקת ההקלטות, אף על פי שלטענתו הן אלו שהפסיקו את גמגומו. בשנים שלאחר מכן עבד בעיקר על עיבודים מחודשים לשיריו. חלק מעיבודים אלו זכו להצלחה.
חיים אישיים

ב-1973, וית'רס נישא לשחקנית דניס ניקולס, בעת ששיחקה בסיטקום "חדר 222". שמם של הזוג נקשר במספר תקריות של אלימות במשפחה. הם התגרשו ב-1974.
ב-1976, נישא למרסיה ג'ונסון, ממנה נולדו לו שני ילדים, טוד וקרי. בבגרותם, השתלבו בחברות ההפקה של וית'רס.
נפטר ב-30 במרץ 2020 מסיבוכי לב. מותו נחשף על ידי המשפחה ב-3 באפריל 2020 באומרם ש"אנו שבורים בלכתו של בעלנו ואבינו המסור והאהוב".
אלבומים

| שנה | אלבום |
| --- | --- |
1971: Just as I Am
1972: Still Bill
1974: +'Justments
1975: Making Music
1976: Naked & Warm
1977: Menagerie
1979: 'Bout Love
1985: Watching You Watching Me
הערות שוליים

↑  ביל ווית'רס באתר היכל התהילה של הרוקנרול
↑  "Lean On Me singer Bill Withers dies at 81". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-04-03. נבדק ב-2020-04-03.
| ביל וית'רס |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Just as I Am • Still Bill • +'Justments • Making Music • Naked & Warm • Menagerie • 'Bout Love • Watching You, Watching Me |  |
| אלבומי הופעה | Live at Carnegie Hall |  |
| אלבומי אוסף | Bill Withers' Greatest Hits • The Essential Bill Withers |  |
| סינגלים | "Ain't No Sunshine" • "Grandma's Hands" • "Lean on Me" • "Use Me" • "Who Is He" • "Lovely Day" • "Better Off Dead" • "Oh Yeah!" • "Something That Turns You On" • "We Could Be Sweet Lovers" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810687707705606  BNE: XX1161196  BnF: cb139215601 (data)  GND: 134559509  ICCU: CAGV321040  ISNI: 0000 0000 6309 931X  LCCN: n93043947  LNB: 000108221  MusicBrainz: fd1a2d9d-9bb6-44de-83a3-41560658aba9  NKC: xx0172541  NTA: 071235965  SUDOC: 158487060  VIAF: 42027228   WorldCat (עם VIAF): 42027228
ביואיק מודל B

| --- | --- |

ביואיק מודל B
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ביואיק
 שנות ייצור:  1904
 הרכבה:  ארצות הברית
 מודל קודם:  אין
 מודל אחריו:  ביואיק מודל C
 סיווג:  "טורפדו" "רודסטר"
 משקל:  759.78 ק"ג (דגם מוקדם 1904)  771.12 ק"ג (דגם מאוחר 1904)
 בסיס גלגלים:  2,210 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 2,606 סמ"ק המפיק 15 כ"ס ב-1,200 סל"ד 2  צילינדרים, 2,606 סמ"ק המפיק 22 כ"ס ב-1,230 סל"ד  (נבנה מספר חודשים לאחר בניית המנוע הקודם)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 2 מהירויות
 מעצב:  ויליאם דוראנט
ביואיק מודל B
ביואיק מודל B (באנגלית: Buick Model B) היא המכונית הראשונה מתוצרת יצרנית כלי הרכב האמריקאית ביואיק ("Buick Motor Company") בשנת 1904 בעיר "ג'קסון מישיגן" ב-ארצות הברית.
ביואיק מודל B

דגם ה- "ביואיק מודל B" נבנה בסגנון "טורפדו" "רודסטר".
דגם ה-"ביואיק מודל B" הוצג לראשונה ב-13 באוגוסט 1904 על ידי ויליאם דוראנט . נבנו 37 יחידות.
מחיר הדגם בהשקה עמד על 950 דולר.
את דגם ה- "ביואיק מודל B" החליף דגם "ביואיק מודל C" בשנת 1905.
דגמי "ביואיק מודל B"

דגם מוקדם שנת 1904  - משקל 759.78 ק"ג, יוצרו 27 יחידות (מחיר היחידה : 950 דולר).
דגם מאוחר שנת 1904  - משקל 771.12 ק"ג, יוצרו 8 יחידות (מחיר היחידה : 1,200 דולר).
היסטוריה

ב-19 במאי 1903 נוסדה חברת "ביואיק מוטור קומפני" כיצרנית רכב עצמאית בדטרויט, מישיגן, על ידי דייוויד דנבאר ביואיק. עוד באותה שנה נקלעה החברה לקשיים כספיים והשתלט עליה איש העסקים ג'יימס ה. וייטינג, שהעבירה לעירו פלינט. בשנת 1904 שכר וייטינג את ויליאם דוראנט שינהל את ביואיק. דייוויד ביואיק עצמו מכר את החזקותיו בחברה בסכום צנוע יחסית ומת עשרים וחמש שנים מאוחר יותר.
באמצע 1904 הושלם אב-טיפוס לרכב שהיה מיועד למרוצי סיבולת, והצלחתו שכנעה את וייטינג לאשר את יצורם של הדגמים הראשונים שיועדו למכירה לציבור, על בסיס אותו אב טיפוס שכונה "מודל B". הביואיק "מודל B" הייתה הביואיק הראשונה שנמכרה לציבור, החל בשנת 1904.
הערות שוליים

↑  - היסטוריה- חברת ביואיק (ביואיק מודל B) Standard Catalog of Buick 1903-2004
↑  מודלים של חברת ביואיק1904 Buick Model B
↑  ביואיק מודל B - תמונות היסטוריה ומחקר1904 Buick Model B Pictures, History, Value, Research
↑  ביואיק מודל B classiccarlabs
בולבול (אוניית מעפילים)

בולבול הייתה אוניית מעפילים שאורגנה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' של "ההגנה".
תולדותיה

היא אורגנה בעקבות המידע שהגיע אל אנשי המוסד לעלייה ב' בשנת 1943, לפיו ממשלת בריטניה קיבלה החלטה סודית לאפשר לכל יהודי אשר יגיע לטורקיה להמשיך ולעלות לארץ ישראל. ההחלטה המריצה את אנשי המוסד לעלייה ב' לארגן אוניות להבאת היהודים לטורקיה.
ב-3 באוגוסט 1944 יצאו מקונסטנצה ברומניה שלוש אוניות: "מורינה" כשעל סיפונה 308 מעפילים, "בולבול", שעל סיפונה היו 390 מעפילים, ו"מפקורה" עם 315 מעפילים. האוניות הפליגו יחד.
25 מייל צפונית מזרחית מהנמל הטורקי אינאדה (İğneada), במערב הים השחור, הותקפה "מפקורה" על ידי צוללת, וטבעה. הגרמנים סברו שהיו בה קצינים פולנים שהיו בדרכם לצבאות בעלות הברית. יש הטוענים שזו לא הייתה צוללת גרמנית אלא צוללת רוסית (ShCh-215)‏ רק חמישה מעפילים נצלו ונאספו אל האונייה "בולבול", אשר המשיכה והגיעה לנמל אינאדה; משם המשיכו המעפילים לאיסטנבול, ומשם ברכבת לארץ ישראל.
לקריאה נוספת

יהודה ואלך (עורך), אטלס כרטא לתולדות ה"הגנה", ירושלים: הוצאת כרטא, 1991, עמ' 72.
הערות שוליים

↑  "מורינה" המשיכה בשלום לאיסטנבול ומשם נסעו המעפילים ברכבת לארץ ישראל.
↑  מידע, באתר uboat.
בילבורד גלובל 200

לוגו מגזין הבילבורד
בילבורד גלובל 200 הוא מצעד פזמונים שבועי שמופק על ידי מגזין הבילבורד והוא מתפרסם באופן רשמי מדי יום שלישי באתר המגזין. דירוג המצעד מתבסס על נתוני מכירות דיגיטליות והשמעות בהזרמת המדיה של סינגלים בלמעלה מ-200 מדינות ברחבי העולם. המצעד מתקיים מאז ספטמבר 2020, לאחר הכרזתו באמצע 2019.
השיר הראשון שהגיע למקום הראשון במצעד הוא "WAP" של הראפריות האמריקאיות קארדי בי ומייגן די סטליון.
רקע

חברת בילבורד עבדה על הרעיון של מצעד גלובלי למעלה משנתיים לפני השקתו. על המצעד הוכרז לראשונה ב-6 במאי 2019, שמו היה אמור להיות "גלובל 100" והשקתו תוכננה להתקיים מאוחר יותר באותה השנה. מטרת פרסום המצעד הייתה "לחשוף אנשים למוזיקה ממספר שטחים ובזמן", לספק "חשיפה והכרה למשווקים בינלאומיים". עם הכרזתו הרשמית של המצעד ב-2020, תיארה בילבורד את המצעד כ"מצעד הסמכותי הראשון המדרג את השירים המובילים בעולם", והצהירה כי ביסוסו של המצעד על זרמים, מכירות והורדות ברחבי העולם ייתן "הצצה מדויקת לפופולריות של שירים בעולם".
בילבורד גלובל ללא ארצות הברית

יחד עם הפעלת מצעד הגלובל 200, מפעילה חברת בילבורד מצעד נוסף בשם "בילבורד גלובל ללא ארצות הברית" (Billboard Global Excl. U.S.). המצעד פועל על אותו עיקרון של הגלובל 200, אך אינו כולל בתוכו נתוני מכירות והזרמות מארצות הברית. בילבורד ציינו את הנימוקים שלהם לקיום שני מצעדים במקביל: "אחת המטרות של הפרויקט הזה היא לחשוף אנשים למוזיקה ממדינות שונות. כך שכל מצעד יציג 200 שירים וגם הצגת של שירים ללא השפעת ארצות הברית הייתה בעלת חשיבות רבה עבורנו". המצעד פורסם לראשונה ב-19 בספטמבר 2020 והשיר הראשון שהגיע למקום הראשון הוא "Hawái" של מאלומה.
הערות שוליים

↑  BTS' 'Dynamite' Hits No. 1 on Billboard Global Excl. U.S. Chart, Cardi B's 'WAP' Tops Global 200, www.billboard.com, ‏2020-09-21 (באנגלית)
1 2 3  Billboard Launches New Global Charts, www.billboard.com, ‏2020-09-14 (באנגלית)
↑  Billboard to Launch New Global 100 Chart and International Music Conference, www.billboard.com, ‏2019-05-06 (באנגלית)
↑  How Billboard Formulated the New Global Charts, www.billboard.com, ‏2020-09-15 (באנגלית)
בן ציון הורוביץ

בן ציון הורוביץ (5 במאי 1900 – 17 באפריל 1985) היה חלוץ ועסקן ציבור, ראש העירייה הראשון של רחובות.
ביוגרפיה

הורוביץ נולד בבוגוסלב שבאוקראינה, אז חלק מהאימפריה הרוסית, כבנם של בצלאל, בעל בית מרקחת ואיטה. הוא למד בחדר, בגימנסיה רוסית והמשיך בבית הספר הגבוה להנדסה ביקטרינוסלב. תחילה נטה הורוביץ לקומוניזם והתנגד לציונות, אך בהדרגה שוכנע והפך לציוני.
הוא שב לבוגוסלב והטיף שם לציונות וכאשר התארגנה קבוצה של 25 צעירים יהודים, שרצו לעלות לארץ ישראל, הצטרף אליהם ובהמשך אף עמד בראשם. הקבוצה יצאה לדרכה ב-1920 והגיעה לארץ ישראל ב-1922.
הורביץ עבד כפועל שכיר באזור המושבה רחובות ובערבים היה פעיל בענייני ציבור. הוא הפעיל את לשכת העבודה המקומית, הקים את ארגון פועלי הבניין והתארגנויות נוספות ואף היה לזמן מה מזכיר מועצת הפועלים המקומית. ב-1934 נבחר הורוביץ כחבר ועד המושבה מטעם רשימת ההסתדרות ואף היה סגן יושב ראש המועצה וממלא מקומו. ב-1946 נבחר לראשות ועד המועצה והחזיק בתפקיד עד 1950, כאשר רחובות הוכרזה כעיר ואז נבחר לראשות העירייה והחזיק בתפקיד עד 1955.
בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם

| --- | --- |
 מטה הארגון:  סן חוסה 
 תקופת הפעילות:  1979–הווה (כ־45 שנים) 
 www.corteidh.or.cr
 
בית הדין האינטר-אמריקאי לזכויות אדם (באנגלית: Inter-American Court of Human Rights; בספרדית: Corte Interamericana De Derechos Humanos) הוא גוף שיפוטי עצמאי הממוקם בסן חוסה שבקוסטה ריקה.
רקע

בית הדין הוקם כבית משפט קבוע בשנת 1979, ונוסד מכוח האמנה האמריקאית לזכויות אדם (The American convention on human rights) שהתקבלה על ידי ארגון מדינות אמריקה (Organization of American States, או OAS), ומטרתו לפרש ולאכוף את האמנה האמריקאית לזכויות אדם.
מתוך 35 המדינות החברות בארגון מדינות אמריקה, הכירו 20 מתוכן בסמכות המחייבת של בית הדין: ארגנטינה, ברבדוס, בוליביה, ברזיל, צ'ילה, קולומביה, קוסטה ריקה, הרפובליקה הדומיניקנית, אקוודור, אל סלוודור, גואטמלה, האיטי, הונדורס, מקסיקו, ניקרגואה, פנמה, פרגוואי, פרו, סורינאם ואורוגוואי.
סמכויות

לבית הדין מוגשות תלונות רק על ידי מדינות המכירות בסמכות בית המשפט או על ידי אזרחים מאותן מדינות ובאמצעות הוועדה האמריקאית לזכויות אדם (Inter American Commission on Human Rights – IACHR) שיושבת בוושינגטון הבירה. כדי להכיר בסמכות בית המשפט על המדינות לאשרר את האמנה האמריקאית לזכויות אדם, וכן להגיש הצהרה המעידה על הכרתן בסמכות הקבועה של בית הדין בכל הנושאים הקשורים לפרשנות האמנה ולאכיפתה.
לבית הדין שתי סמכויות עיקריות: סמכות שיפוטית וסמכות מייעצת. הסמכות השיפוטית חלה על מדינות החברות בארגון מדינות אמריקה וכוללת את הסמכות להחליט בענייני הפרה של זכויות האדם המנויות בפרקים 2 ו-3 לאמנה האמריקנית לזכויות האדם, הפרות אלו כוללות הפרה של זכויות דוגמת הזכות לחירות, זכות הגישה לערכאות, הזכות להליך הוגן ועוד. עניינים החוסים תחת הסמכות השיפוטית של בית הדין מגיעים אליו באחת משתי דרכים: הדרך הראשונה היא בעקבות חקירה שקיימה הוועדה האמריקאית לזכויות אדם, שבסופה הפנתה הוועדה את המקרה לבית הדין. הדרך השנייה היא פניה של מדינות או אזרחים מתוכן כנגד מדינה אחרת לבית המשפט בטענה שזו האחרונה מפרה זכויות אדם.
הסמכות המייעצת מאפשרת לבית הדין להתייחס לבקשות ייעוץ הנשלחות אליו מסוכנויות של ארגון מדינות אמריקה וממדינות חברות בו, על אודות פירוש חלקים באמנה ובאמנות נוספות המתייחסות לזכויות אדם ביבשת אמריקה. בנוסף, אלו יכולים לבקש ייעוץ בנוגע לחקיקה פנים-מדינתית והאופן בו היא מתיישבת עם עקרונות האמנה. הסמכות המייעצת חלה על כלל המדינות בארגון מדינות אמריקה גם מבלי שאשררו את האמנה או מבלי שהגישו הצהרה על הכרתן בסמכותו של בית הדין.
הגשת התלונה באמצעות הוועדה

כל אדם או ארגון לא מדינתי המוכר במדינה אחת או יותר ממדינות הארגון יכול להגיש תלונה לוועדה האמריקאית לזכויות אדם. כדי שהוועדה תקבל את בקשת התלונה, על התלונה לעמוד בארבעת התנאים הבאים:
1.מיצוי הסעדים והזכויות בדין הפנימי, זאת בהתאם לעקרון המשלימות במשפט הבינלאומי;
2. התלונה הוגשה תוך שישה חודשים ממועד האירוע שבגינו הוגשה;
3. העניין אינו מצוי בדיון בטריבונל בינלאומי אחר;
4. צירוף חתימות ופרטים מזהים של הגורמים המגישים את התלונה.
לאחר קבלת תלונה העומדת בתנאי הקדם מצד מדינה או אזרח, הוועדה תקיים בחינה של המקרה ובמסגרתה תבקש מידע מן מהמדינה המפרה על אודות המקרה. לאחר קבלת המידע או לאחר סיום הזמן שהוקצה לקבלת המידע מן המדינה המפרה, הוועדה תקבע אם יש צורך להמשיך לבחון האם התקיימה הפרה של זכויות אדם, או לסגור את התיק. בשלב זה תכלית הוועדה היא להחליט אם לבצע חקירה במקרה הנדון, ולאור ממצאי החקירה תקבע מה נדרש לשפר ותשאף להביא להסדר טרם הגשת המקרה לבית הדין. הפניית המקרה לבית הדין תתקיים במקרה בו לא מוצה ההסדר. הוועדה תשלח לבית הדין את הדו"ח המסכם שכתבה עם המלצות. במקרה בו הדו"ח לא התקבל בוועדה פה אחד, יוכלו מדינות המסתייגות מממצאיו להוסיף את הסתייגויותיהן לדו"ח.
מבנה

בבית המשפט יושבים שבעה שופטים המגיעים מארצות חברות בארגון מדינות אמריקה. השופטים נבחרים על ידי המדינות החברות באמצעות הצבעה סודית. כל שופט נבחר באופן אישי לתקופה של שש שנים, ויכול לכהן על כס השיפוט במשך שתי תקופות בלבד. השופטים המועמדים למינוי, צריכים להיות בעלי ידע נרחב בזכויות אדם, ולהיות במעמד של שופט בערכאת בית המשפט העליון במדינת האם שלהם.
השופטים עצמם בוחרים את נשיא בית הדין ואת סגנו. שופטים המסיימים את כהונתם, ממשיכים לדון בתיקים פתוחים שבהם לקחו בהם חלק קודם לפרישתם.
הרכב השופטים בבית המשפט לשנים 2016–2017:
| שם השופט | מדינה | תפקיד | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| רוברטו דה פיגורידו קאלדס | ברזיל | נשיא | 2013–2018 |
| אדוארדו פרר מק-גרגור פויסוט | מקסיקו | סגן נשיא | 2013–2018 |
| אדוארדו ויו גרוסי | צ'ילה | שופט | 2016–2021 |
| הומברטו אנטוניו סיירה פורטו | קולומביה | שופט | 2013–2018 |
| אליזבת' אודיו בניטו | קוסטה ריקה | שופטת | 2016–2021 |
| יוג'ינו ראול זפרוני | ארגנטינה | שופט | 2016–2021 |
| פטריסיו פזמינו פררי | אקוודור | שופט | 2016–2021 |
פסיקה חשובה

התיק הראשון בו עסק בית הדין היה ולסקז רודריגז נ' הונדורס, בו נדונה הטענה לפיה ולסקז רודריגז נלקח בשנת 1981 על ידי כוחות הביטחון של הונדורס, שחקרו אותו בעינויים בגין פשעים פוליטיים וגרמו להיעלמותו. הונדורס הכחישה את הדברים מכל וכל. עילות התביעה נגדה היו הפרות של סעיף 4 לאמנת זכויות האדם האמריקאית המגן על הזכות לחיים, סעיף 5 הדן בזכות ליחס הומאני וכולל את האיסור על עינויים, וסעיף 7 המעגן את ההגנה על הזכות לחירות. פסק הדין ניתן ביולי 1988, ובו דחה בית הדין את טענת הונדורס שלא מוצה הדין המקומי, ופסק פה אחד שהונדורס אחראית בכל העילות שיוחסו לה. הוא קבע שהמדינה נדרשת לחקור את מקרי ההיעלמות של אנשים, והטיל על הונדורס קנס של 375 אלף דולר שישולם למשפחתו של ולסקז רודריגז.
מקרה נוסף, בו נדון אחד מהמקרים הידועים לשמצה בהיסטוריית מדינת קולומביה, הוא המקרה שבו קבוצת הגרילה M-19 השתלטה על בית המשפט העליון במדינה. כוחות הביטחון השתמשו בכוח לא פרופורציונלי כדי לשחרר את המבנה וכתוצאה מכך נהרגו בני ערובה רבים. לאחר שהשתלטו כוחות הביטחון על המבנה, נלקחו בני ערובה משוחררים חפים מפשע לחקירה במתקני כליאה, עונו ולבסוף הוצאו להורג. חלק מההפרות בגינן הואשמה קולומביה היה בעילות של הפרת הזכות לחיים, הזכות לחירות, איסור על עינויים, והזכות להליך הוגן. בית הדין מצא את קולומביה אחראית בעילות שיוחסו לה, והנחה אותה לקיים חקירה יסודית, מקיפה ושיטתית על-מנת לבחון את שאירע בעניין. עוד נקבע שעליה לקיים חיפוש נרחב למציאת מקום בני הערובה המשוחררים שנעלמו, לספק טיפול רפואי, פסיכיאטרי או פסיכולוגי על פי בקשת הניצולים ולשלם על הטיפול בניצולים החיים מחוץ לקולומביה. כמו כן נקבע שעליה לפרסם ולהודות פומבית בפסק הדין, להכין סרט דוקומנטרי על המקרה ולשלם מעל 7 מיליון וחצי דולר כפיצויים והוצאות משפט לניצולים.
בעניין אחר, בשם גומז לונד נ' ברזיל, נדון המקרה של 70 חברים במפלגה הקומוניסטית בברזיל אשר בין השנים 1972–1975 נעצרו באופן שרירותי, עונו, והועלמו על ידי המשטר הצבאי ששלט בברזיל באותה העת. בית הדין קבע שהמדינה לא חקרה פלילית את המקרה כנדרש ושהחוק והתקנות הפנימיות מגבילים שלא כדין את זכות השיירים למידע. בית הדין הדגיש את הזכות לידיעת האמת, המעוגנת בסעיף 13 של האמנה האמריקאית לזכויות אדם, ובמיוחד כשהדבר נוגע להפרה חמורה של זכויות אדם. בית המשפט קבע שעל ברזיל לקיים חקירה פלילית בעניין, למצוא את הנעדרים, להעניק טיפול רפואי ופסיכולוגי לניצולים, לפרסם את ההחלטה ולקבל אחריות על המעשים באופן פומבי. בנוסף, על ברזיל להטמיע בכוחות הביטחון שלה תכנים העוסקים בזכויות אדם, להתאים את המשפט המקומי לאמנה האמריקאית לזכויות אדם, לפרסם את כל המידע שנוגע להפרת זכויות אדם על ידי השלטון הצבאי, ולזהות את כל הקורבנות שטרם זוהו, וכן לשלם מעל שני מיליון וחצי דולר למשפחות הנפגעים.
שאלות פוליטיות

ביקורת מרכזית שנמתחה על בית הדין נגעה לכוחו המוגבל. נטען כי אמנם נדונו בו עניינים הנוגעים לכלל המדינות החברות בו, ואף הורשעו על ידו רבות מהמדינות שהכירו בסמכותו, אך היישום של החלטותיו במסגרת המדינות לוקה בחסר. כמו כן, נטען כי על בית הדין לפעול בממשק צמוד יותר לארגוני זכויות אדם, כי הם אלה שבכוחם להביא לשינוי מהותי בתוך המדינות.
ביקורת נוספת נבעה משינויים פרוצדורליים שנעשו בבית הדין. נטען שהשינויים הללו הובילו להפחתת ימי הדיון, וכתוצאה מכך נשמעו בפני בית הדין פחות עדויות, דבר שהוביל באופן ישיר לפגיעה בבירור העובדות. בנוסף, נטען שישנן מדינות המשתמשות בטקטיקה בבית הדין, לפיה הן נוטלות אחריות על מעשיהן, במטרה שתיפסק החקירה בעניינן ושבית הדין לא יפעיל את מלוא סמכויות החקירה שברשותו. בכך, נטען שישנה פגיעה בחקר האמת במקרים הללו, ולא נראה שבית הדין נוקט בצעדים שימנעו את התופעה.
ראו גם

בית הדין האירופאי לזכויות אדם
בית הדין האפריקאי לזכויות אדם
בית הדין הפלילי הבינלאומי
לקריאה נוספת

Pons, N.; Dukic, D."Perspectives on the Interplay between the Inter-American Court of Human Rights and the International Criminal
(2014) Court", Inter-American and European Human Rights Journal 7, 159-173
(1985) Buergenthal, T.,"The advisory practice of the inter-american human rights court", American Journal of International Law 79(1) 1-27
(1987) Buergenthal, T., "The inter-american court of human rights", Connecticut Journal of International Law 2(2), 303-310
Antkowiak, T. M., "Remedial approaches to human rights violations: The inter-american court of human rights and beyond", Columbia Journal of (2008).Transnational Law 46(2), 351-419.
בולאס

גאוצ'ו צד נאנדו באמצעות בולאס
אינדיאנים מריו דה לה פלטה עם בולאס (הנדריק אוטסן, 1603)
בולאדורס
קבוצה של גאוצ'ו צדה נאנדו עם בולאס בלה פמפה, ארגנטינה (1905).
בולאס (בספרדית: bolas) או בולאדורס (Boleadoras) הוא סוג של כלי נשק המשמש להטלה העשוי ממשקולות בקצות חבלים המחוברים זה לזה, המשמש ללכידת בעלי חיים על ידי הידוק רגליהם. הבולאס התפרסם כאמצעי הדומה ללאסו בשימוש של הבוקר הדרום אמריקני, הגאוצ'ו, אך הוא התגלה בחפירות של יישובים פרה-קולומביאנים, במיוחד בפטגוניה, שם העמים הילידים (במיוחד הטוולצ'ה (אנ')) השתמשו בו כדי לתפוס גואנקו (יונקים דמויי לאמה) במשקל 100 קילוגרם ונאנדו (עופות גדולים). חוקרים מצאו גם בולאס באמריקה הצפונית באתר האדם הקדמון בקליקו (אנ'). המפוצ'ה וצבא האינקה השתמשו בהם בקרב. לוחמי המפוצ'ה השתמשו בבולאס בעימותיהם עם הצבא הצ'יליאני במהלך כיבוש אראוקניה (1861–1883). עמים נוספים שעשו שימוש בכלי נשק זה הם האסקימואים והצ'וקצ'ים בסיביר.
אבני בולאס נמצאו מאז הפליסטוקן התיכון המוקדם (לפני 700,000 עד 120,000 שנה). במזרח התיכון, בטל חסונה שבמסופוטמיה, נמצאו כדורי קלע עשויים חימר שרוף מהתקופה הנאוליתית.
הבולאס הנפוץ מורכב משלושה חבלים באורך של 0.4 עד 1.5 מטרים כל אחד, אשר קשורים יחד בקצה אחד ליצירת כוכב בעל שלוש זרועות. בקצה החיצוני של כל חבל יש משקולת (אבן, שקיק עור עם אבנים או עם כדורי עופרת).
שימוש

גאוצ'וס השתמשו בבולאס כדי ללכוד בקר או כדי לצוד. בהתאם לעיצוב המדויק, הזורק אוחז את הבולאס באחת המשקולות או בקשר של החבלים. הזורק נותן לכדורים מומנטום בכך שהוא מניף אותם ואז משחרר את הבולאדורה. הנשק משמש בדרך כלל ללכוד את רגלי החיה, אך כאשר הוא נזרק בכוח מספיק הוא עלול אף לגרום נזק (למשל שבירת עצם).
באופן מסורתי, האינואיטים השתמשו בבולאס כדי לצוד עופות, כשהם לוכדים את העופות באוויר עם חבלי הבולאס. הסרט הדוקומנטרי "עם הנוצה" (People of a Feather) הראה כיצד האינואיטים של איי בלצ'ר (אנ') במפרץ הדסון בקנדה צדים ברווזים מהסוג אדרית באמצעות בולאס שלוכד את הכנף.
עיצוב

אין עיצוב אחיד. ברוב הבולאס יש שניים או שלושה כדורים, אך ישנן גרסאות של עד שמונה או תשעה. לחלק מהבולאס יש כדורים במשקל שווה, באחרים יש קשרים וחבלים משתנים. גאוצ'ו משתמשים בבולאס העשוי מחבלים של עור קלוע עם כדורי עץ או שקי עור קטנים מלאים באבנים בקצות החבלים.
ניתן לכנות את הבולאס בהתאם למספר המשקולות המשמשות בו:
פרדידה (Perdida) – משקולת אחת
אווסטרוסרה (Avestrucera) או ניאנדוסרה (ñanducera) – שתי משקולות עבור ריאה
סומאי (Somai) – שתי משקולות
אצ'יקו (Achico) – שלוש משקולות
בולאדורה (Boleadora) – שלוש משקולות
קיפויאק (Kiipooyaq) – השם האינואיטי לבולאס עם שלוש משקולות או יותר
קילומיטאוטיט (qilumitautit) – בולאס של אינואיטים עשוי מגידים ומשקולות מעצם המשמש לציד עופות מים
בולאס עם שלוש משקולות מעוצב בדרך כלל עם שני מיתרים קצרים יותר עם משקל כבד יותר, וחבל אחד ארוך יותר עם משקל קל. המשקלים הכבדים יותר עפים בחזית מקבילים זה לזה, פוגעים משני צדי הרגליים, והמשקל הקל יותר מסתובב ועוטף את הרגליים.
הערות שוליים

↑  Tracy Allard (8 בנובמבר 2013). "People of a Feather (2011)". IMDb. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Inuit Bola". Gamesmuseum.uwaterloo.ca. אורכב מ-המקור ב-8 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ביוביו (מחוז)

מחוז ביוביו (בספרדית: Región del Biobío; נהגה:  [ˌbi.oˈβi.o]) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה, הוא קרוי על שם נהר הביוביו, הנהר השני בגודלו בצ'ילה, שזורם בו. שטח המחוז הוא 37,068 קמ"ר, והוא גובל במחוז ניובלה בצפון, בפרובינציית נאוקן הארגנטינאית במזרח, במחוז אראוקניה בדרום, וכמרבית מחוזות צ'ילה באוקיינוס השקט במערב. במפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו בו 2,037,414 תושבים, והוא היה המחוז המאוכלס ביותר בצ'ילה פרט למחוז מטרופולין סנטיאגו. בספטמבר 2018 פרובינציית ניובלה שהייתה אחת מ-4 הפרובינציות שהרכיבו את המחוז פוצלה ממנו והפכה למחוז עצמאי יחד עם 480,609 התושבים שלה. ועל כן נכון ל-2018 בהתאם למפקד שנערך ב-2017 עבור 3 הפרובינציות האחרות שלו, הוא מונה 1,556,805 תושבים, ומדורג שלישי בצ'ילה מבחינת אוכלוסייה. מבחינה מנהלית כאמור הוא מחולק ל-3 פרובינציות:  אראוקו, ביוביו וקונספסיון הכוללות 33 קומונות ובירת המחוז היא העיר קונספסיון.
גאוגרפיה

האלמנט הגאוגרפי הבולט ביותר במחוז הוא נהר ביוביו, הנהר השני באורכו בצ'ילה (380 ק"מ). ראשיתו באגם גאייטואה שבמחוז אראוקניה, אך הוא זורם ברובו בשטח מחוז ביוביו, ונשפך לאוקיינוס השקט במפרץ אראוקו. נהרות בולטים נוספים במחוז כוללים את נהר לאחה, אחד מיובליו של הביוביו, שאורכו 140 ק"מ ובו מצוי גם מפל לאחה, וכן את נהר רנאיקו (130 ק"מ). שלושת האגמים הגדולים במחוז הם אגם יאויאו (40.5 קמ"ר), אגם לאחה (32.5 קמ"ר) ואגם לנאלווה (31 קמ"ר).
בצדו המזרחי של המחוז מתנשאים הרי האנדים, ובהם כמה הרי געש, בהם סיירה ויודה (3,585 מ'), קיאקי (3,164 מ'), קופאווה (2,997 מ'), אנטוקו (2,979 מ') וטולוואקה (2,806 מ').
מול חופי המחוז מספר איים. הגדולים שבהם מוצ'ה (48 קמ"ר וכ-800 תושבים), סנטה מריה (35 קמ"ר וכ-2,200 תושבים) וקיריקינה (אי לא מיושב בשטח של כ-10 קמ"ר, ששימש כמחנה ריכוז לאסירים פוליטיים לאחר ההפיכה הצבאית בצ'ילה (1973) ועד 1975).
בתחומי המחוז פארק לאומי אחד, הפארק הלאומי לגונה דל לאחה, המשתרע על פני 119 קמ"ר.