stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבעה נקיים
הערות שוליים

↑  תורת הטהרה, ב,נ
↑  צמח צדק יו”ד קנה, ט
↑  מהרש”ם ג, קיד
1 2  ח – שבעת הנקיים ובדיקותיהם – פניני הלכה
↑  ערוך השולחן יורה דעה קצו – ויקיטקסט, באתר he.wikisource.org
1 2  הרב דוד יוסף, תורת הטהרה, ב,לד
↑  הרב מרדכי אליהו, דרכי טהרה פרק יד
↑  הרב דוד טעביל, שו"ת בית דוד ב
| חיי אישות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| סדר הנישואין היהודי | שידוך • אירוסים • שטר תנאים • קידושין • חופה וקידושין • ברכת אירוסין • כתובה • חדר ייחוד • שבע ברכות • בעילת מצווה • ברכת בתולים |  |
| מצוות והלכות בזוגיות | פרייה ורבייה • לידה בהלכה • שאר כסות ועונה • יחסי אישות • איסור משכב עם נידה • איסור עריות • לא תנאף • שיור • הוצאת זרע לבטלה • ביאה שלא כדרכה • ביאה דרך איברים |  |
| טהרת המשפחה | דם בתולים • דם חימוד • נידה • זבה • שומרת יום כנגד יום • יולדת  • פולטת שכבת זרע • רואה כתם • רואה מחמת תשמיש • פרישה סמוך לווסת • הפסק טהרה • שבעה נקיים • טבילה • בדיקת עד |  |
| צניעות | שמירת נגיעה • איסור הסתכלות בערווה • איסור ייחוד • כיסוי ראש לנשים |  |
| מסכתות בסדר נשים | יבמות • כתובות • נדרים • נזיר • סוטה • גיטין • קידושין |  |
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
| נידה |
| --- | --- | --- |
| סוגי ראיות ודמים | נידה • זבה קטנה - שומרת יום כנגד יום • זבה גדולה - שבעה נקיים • כתם (נידה) • הרגשת נידה • דם בתולים • דם חימוד • דם קישוי • דם טוהר |  |
| דיני הוסתות | פרישה סמוך לווסת • וסת קבוע • וסת שאינו קבוע • עונה בינונית • וסת ההפלגה • וסת החודש • וסת השבוע • וסת השעות • וסת הדילוג • וסת הגוף • וסת הסירוג • וסת האונס • רואה מחמת תשמיש • ימי המבוכה |  |
| דיני הנידה | איסור משכב עם נידה • הרחקות הנידה • בועל נידה |  |
| פרישה סמוך לווסת | עונת אור זרוע • עונת חוות דעת • עונת אבי עזרי |  |
| טהרת הנידה | בדיקת עד • הפסק טהרה • מוך דחוק • שבעה נקיים • ליל טבילה • חפיפה לפני טבילה • טבילה • סתירת שבעה נקיים • פולטת שכבת זרע • חומרא דרבי זירא |  |
| שונות | חופת נידה • מסולקת דמים • עד בדיקה • מסכת נידה • ברייתא דמסכת נדה • בודקת טהרה |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
בד (עד) בדיקה המשמש לבדיקה פנים נרתיקית.
די ג'יי פאלקון

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1973  (בן 52) פריז, צרפת
 שם לידה:  סטפן קם
 שם במה:  DJ Falcon 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 עיסוק:  די ג'יי, מפיק מוזיקלי, צלם
 סוגה:  פרנץ' האוס
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  Roulé 
 אתר רשמי
 
סטפן קם (בצרפתית: Stéphane Quême; נולד ב-2 בינואר 1973) הידוע בשם די ג'יי פאלקון (DJ Falcon) הוא די ג'יי, מפיק מוזיקלי וצלם צרפתי. הוא אחיה של דלפין קום ובן דודו של אלן בראקס (אלן קם).
קריירה

ב-1999 הוציא פאלקון את המיני-אלבום הראשון שלו ב-Roulé, חברת התקליטים של תומא בנגלטר, חבר לשעבר של דאפט פאנק. לפני שהפיק ב-Roulé, הוא עבד במחלקת A&R של וירג'ין רקורדס. לאחר יציאת המיני-אלבום שלו, הוא עבד עם בנגלטר כדי להקים את הצמד Together, והוציא שני שירים: "So Much Love to Give" ו-"Together". הוא עשה מספר רמיקסים וסטים מאז.
בשנת 2013, הוא הופיע באלבום האולפן הרביעי של דאפט פאנק, Random Access Memories בשיר האחרון "Contact". השיר התבסס על דגימה שפאלקון ובנגלטר השתמשו בה במקור וביצעו בזמן שביצעו סטים בתור Together.
בשנת 2022, פאלקון ואלן בראקס הוציאו מוזיקה חדשה בחברת תקליטים חדשה בשם Smugglers Way, שמתכוונת להוציא מוזיקת פרנץ' האוס חדשה וישנה מהצמד ומאמנים אחרים. בנוסף לכך, הצמד הודיע כי השניים החלו ליצור מוזיקה כצמד בשם בראקס + פאלקון, עם סינגל ראשון שיצא במרץ 2022, ומיני אלבום ראשון, באוגוסט של אותה שנה. סינגל הבכורה שלהם כולל שירה של פנדה בר.
דיסקוגרפיה > הוצאות

1999: Hello My Name Is DJ Falcon
דיסקוגרפיה > הוצאות > בתור Together

2000: "Together"
2002: "So Much Love To Give"
דיסקוגרפיה > הוצאות > בתור בראקס + פאלקון

2022: "Step By Step" יחד עם פנדה בר / "Creative Source"
2022: Step By Step EP
2023: Step By Step Remixes EP
הערות שוליים

↑  "DJ Falcon", ‏Discogs
↑  Daft Punk pals Braxe + Falcon: ‘The goal was never to release music’, KCRW, ‏2022-11-10 (באנגלית)
↑  R. J. Cubarrubia, Paul Williams, DJ Falcon on Daft Punk, Rolling Stone, ‏2013-05-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  Listen to an early version of Daft Punk's "Contact" from Random Access Memories, ‏2013-05-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Legendary Producers Alan Braxe & DJ Falcon Join For First Collaborative Release As Braxe + Falcon | News | Domino, Domino Recording Company (באנגלית)
↑  Condé Nast, The Return of French House Pioneers Alan Braxe and DJ Falcon, Pitchfork, ‏2022-03-29 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 98764c37-c165-4aae-85eb-02c8114ded63
אבי הכלה (1991)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "אבי הכלה", סרט משנת 1950 מאת פרנסיס גודריץ' ואלברט האקט
 בימוי:  צ'ארלס שייר 
 הופק בידי:  קרול באום ננסי מאיירס הווארד רוזנמן
 תסריט:  פרנסיס גודריך, ננסי מאיירס, אלברט האקט, צ'ארלס שייר 
 עריכה:  ריצ'רד מרקס 
 שחקנים ראשיים:  סטיב מרטין דיאן קיטון קימברלי ויליאמס מרטין שורט
 מוזיקה:  אלן סילבסטרי 
 צילום:  ג'ון לינדלי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Sandollar Productions Touchwood Pacific Partners
 חברה מפיצה:  Touchstone Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 20 בדצמבר 1991
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור התבגרות, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 הכנסות:  $89,325,780
 הכנסות באתר מוג'ו:   fatherofthebride
 סרט הבא:  אבי הכלה 2
 דף הסרט ב־IMDb
 
אֲבִי הַכַּלָּה (באנגלית: Father of the Bride) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1991 בבימויו של צ'ארלס שייר ובכיכובם של סטיב מרטין, דיאן קיטון, קימברלי ויליאמס ומרטין שורט. סרט זה הוא רימייק של סרט משנת 1950 באותו השם. בשנת 1995 יצא סרט המשך לסרט זה, בשם "אבי הכלה 2".
הסרט דורג במקום 92 ברשימת 100 הסרטים המצחיקים ביותר של ערוץ "בראבו".
תקציר העלילה

ג'ורג' בנקס (סטיב מרטין) הוא איש משפחה מהמעמד הבינוני החי בסן מרינו שבקליפורניה עם אשתו נינה (דיאן קיטון), בתו אנני בת ה-22 (קימברלי ויליאמס) ובנו הצעיר (קיראן קולקין). כאשר אנני חוזרת מטיול באירופה, היא מכריזה בפני הוריה שהתארסה לבריאן מקנזי (ג'ורג' ניוברן), בחור צעיר מהמעמד הגבוה המתגורר במחוז בל אייר שבלוס אנג'לס, אותו פגשה במהלך הטיול. ג'ורג' איננו מסוגל לדמיין כיצד חייו ייראו ללא בתו בסביבתו.
המשפחה מחליטה לקיים את החתונה בביתם של ג'ורג' ונינה. המשפחה שוכרת את שירותיו של מארגן חתונות אירופי אקסצנטרי בשם פרנק (מרטין שורט). במהלך ההכנות לחתונה הראוותנית והיקרה של בתו, ג'ורג' נזכר בערגה בזמנים הטובים ומנסה להתרגל לרעיון שבתו היא אישה בוגרת ושיש לה חיים משלה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סטיב מרטין | ג'ורג' בנקס | אבי הכלה |
| דיאן קיטון | נינה בנקס | אם הכלה |
| קימברלי ויליאמס | אנני בנקס | הכלה |
| ג'ורג' ניוברן | בריאן מקנזי | החתן |
| קיראן קולקין | מאטי בנקס | אחי הכלה |
| מרטין שורט | פרנק | מארגן החתונה |
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות חיוביות ולציון 72% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 39 ביקורות.
הערות שוליים

↑  "Father of the Bride (PG)". British Board of Film Classification. 1992-06-01. נבדק ב-2011-09-01.
↑  "Father of the Bride‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2005056165  VIAF: 174442738   WorldCat (עם VIAF): 174442738
יוסי גרבר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 בנובמבר 1933 המנדט הבריטי תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 בפברואר 2016 (בגיל 82) ישראל באר יעקב, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא 
 סוגה מועדפת:  תיאטרון
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1946–2016 (כ־70 שנה)
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה 
 פרסים והוקרה:  מפורט בהמשך
 האתר של יוסי גרבר
 פרופיל ב-IMDb
 
לוחית זיכרון בכניסה לביתו של יוסי גרבר בתל אביב
יוסי גְרָבֶּר (2 בנובמבר 1933 – 19 בפברואר 2016) היה שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

גרבר נולד לציפה ולבן-ציון, וגדל בשכונת מחלול בתל אביב. כילד אהב לצפות בהצגות תיאטרון המטאטא. למד בבית הספר העממי "נס ציונה" (כיום גרץ), ובתיכון חדש, לצד אילנה רובינא ואמנון מסקין. בילדותו למד גם בסטודיו למחול של מיה ארבטובה, ועסק בריקוד עד גיל 40.
במהלך לימודיו בבית הספר שיחק תפקידים מרכזיים בתיאטרון הילדים "בָּמָתֵנוּ". למשל: ב-1946 גילם את הנסיך רוע-פרוע בהצגה "הרפתקאות הנסיך עומר" שביים אליעזר אנסקי. באותה תקופה השתתף בתסכיתים ובתוכניות הילדים של קול ירושלים ולאחר מכן בקול ישראל.
בצה"ל שירת בחיל המודיעין. במהלך שירותו הצבאי למד תיאטרון אצל ניסן נתיב.
ב-1953, לאחר שחרורו מצה"ל, הצטרף לתיאטרון הקאמרי. לאחר מכן עבר לשחק בתיאטראות "הבימה", "האהל" ו"המטאטא", אך פוטר מכולם. בעקבות אי הצלחתו להשתלב בתיאטרון הישראלי נסע לאנגליה ללמוד משחק באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון. במהלך לימודיו שם עבד כקריין במחלקה העברית של ה-BBC. לאחר שסיים את לימודיו בהצטיינות, חזר לארץ ושיחק במשך כשנה בקאמרי, עד שפוטר בעקבות מרד שחקנים נגד יוסף מילוא. בעקבות פיטוריו עבד במשך כארבע שנים כדייל אוויר בחברת התעופה "אל על". כשמנהל האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה שמע זאת, הפגיש אותו עם במאי תיאטרון אנגלי בדרום אפריקה. בעקבות כך, עזב גרבר את אל-על ושיחק בתיאטרון האנגלי של דרום אפריקה במשך שנתיים. ההצלחה הייתה גדולה, כתבו על כך בעיתונים בישראל, ויוסף מילוא קרא לו לחזור ארצה. במהלך שהותו בדרום אפריקה, הכיר את התפאורן והבובנאי אריק סמית, שהפך מאוחר יותר לבן זוגו והגיע איתו לישראל. גרבר נעזר בגיסו יוסף הרמלין, ראש השב"כ אז, שהציע לסמית עבודה כמעצב תערוכת צה"ל.
בשנת 1964 חזר לישראל וקיבל תפקידים מרכזיים בתיאטרון חיפה. ב-1965 שיחק שוב במשך שנה בתיאטרון הקאמרי. משם עבר לתיאטרון גיורא גודיק, שם גילם את המלך בהצגה "המלך ואני" (התחיל לגלם תפקיד זה כמחליף של אריק לביא) וגילם את ד"ר קארסקו בהצגה "איש למנשה". ב-1967 שיחק במשך שנה בתיאטרון חיפה, ובשנת 1968 חזר לתיאטרון הקאמרי.
ב-1973 לקח חופשה מהתיאטרון הקאמרי, והקים יחד עם אריק סמית את תיאטרון הבובות "בובות העץ של אריק"; הם נסעו עם התיאטרון לדרום אפריקה למשך שנה.
מאז חזר לקאמרי ושם שיחק עד לפטירתו.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

בתיאטרון האהל שיחק ב-1948 בהצגה "בפרברי ניו יורק" מאת אלמר רייס שביים משה הלוי; וב-1961 גילם את התפקיד הראשי בהצגה "טופז" מאת מרסל פניול שביים ניסן נתיב.
בתיאטרון הבימה שיחק ב-1955 בהצגה "המלך ליר" מאת שייקספיר שביים יוליוס גלנר.
בתיאטרון חיפה גילם ב-1964 את אוברון בהצגה "חלום ליל קיץ" מאת שייקספיר שביים יוסף מילוא; כן שיחק בהצגה "פרנק החמישי" מאת פרידריך דירנמאט.
ב-1965 גילם את דונלד מקלרן בהצגה "ערב מאושר בפארק אווניו" מאת יגאל מוסינזון ופיטר דאנוויר שביים דוד לוין. ב-1967 גילם את האל, התפקיד הראשי בהצגה "המצוד המלכותי של השמש" מאת פיטר שאפר שביים פירס האגארט; וגילם את התפקיד הראשי בהצגה "חכמים הזהרו בטפשותכם" מאת ניקולאי אוסטרובסקי שביים יוסי יזרעאלי.
בתיאטרון גיורא גודיק גילם ב-1966 את המלך בהצגה "המלך ואני" (התחיל לגלם תפקיד זה בתור מחליף של אריק לביא).
ב-1967 גילם את ד"ר קארסקו במחזמר "איש למנשה" - מחזמר על פי ספרו של מיגל דה סרוואנטס "דון קישוט" עם תמליל מאת דייל וסרמן, שירים מאת ג'ו דריון ומוזיקה מאת מיץ' לי.
ב-1997 שיחק במחזמר "פינוקיו" שכתב פיני עדן (על פי קרלו קולודי) וביימה דניאלה מיכאלי, בהפקה פרטית בבית החייל תל אביב.
ב-1998 גילם את ג'ק סמית במחזמר "חסמבה" שכתבו בן ואסף לוין (על פי סדרת ספרי חסמבה מאת יגאל מוסינזון) שגם ביים, שעלה בהיכל התרבות תל אביב בהפקת טבת סרטים, טורנר, וטדי הפקות.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון > בתיאטרון הקאמרי

ב-1953 שיחק בהצגה "תעלולי נאסר א-דין" מאת ליאוניד סולוביוב שביים יוסף מילוא. ב-1957 שיחק בהצגה "רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר שביים יוסף מילוא. ב-1965 גילם את פרופסור טלר בהצגה "פרשת אופנהיימר" מאת היינר קיפהרט שביים לאונרד שך, וגילם את גולדברג בהצגה "מסיבת יום הולדת" מאת הרולד פינטר שביים לאונרד שך.
ב-1970 שיחק ברביו הסאטירי "מלכת אמבטיה" מאת חנוך לוין שביים דוד לוין. מחזה שעורר סערה ציבורית וירד מהבות לאחר חודש וחצי. ב-1973 שיחק בהצגה "כטוב בעיניכם" מאת שייקספיר שביים פיטר ג'יימס. ב-1980 שיחק בהצגה "הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר שביים בארי קייל. ב-1982 שיחק ב"טוב" מאת ססיל פיליפ טיילור שביים אילן רונן. ב-1984 שיחק בהצגה "שקרים" מאת יו וויטמור שביים אילן רונן. ב-1985 שיחק ב"קידוש" שכתב וביים שמואל הספרי.
ב-1986 שיחק בהצגה "יאקיש ופופצ'ה" שכתב וביים חנוך לוין. ב-1988 שיחק בהצגה "נוצות" שכתב וביים שמואל הספרי (על פי ספרו של חיים באר). ב-1989 שיחק ב"אחרי החגים" שכתב שמואל הספרי (על פי ספר בעל אותו שם מאת יהושע קנז) וביים אהרון אלמוג.
ב-1990 שיחק בהצגה "הכיסאות" מאת אז'ן יונסקו שביימה רנה ירושלמי, ובהצגה "ראש משוגע" שעיבד וביים דן רונן. ב-1991 שיחק במחזמר עוץ לי גוץ לי מאת אברהם שלונסקי. ב-1992 שיחק ב"מפעל חייו" שכתבה שולמית לפיד וביים אורי פסטר. ב-1993 שיחק בהצגה "מלאכים באמריקה" שכתב טוני קושנר וביים שמואל הספרי. ב-1993 שיחק ב"מבקר המדינה" שכתב אילן חצור (על פי רביזור מאת גוגול) שביים אילן רונן.
ב-1994 גילם את שיילוק בהצגה "הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן. ב-1995 גילם את הרפגון בהצגה "הקמצן" מאת מולייר שביים גאבור ז'אמבקי, ושיחק בהצגה "פולארד" מאת מוטי לרנר שביים אילן רונן. ב-1996 שיחק ב"תיקון חצות" שכתבו אמנון לוי ורמי דנון שגם ביים. ב-1997 שיחק בהצגה "אדון וולף" שכתב הלל מיטלפונקט (על פי "וולפונה" מאת בן ג'ונסון וביים אילן רונן. ב-1999 שיחק בהצגה "המפקח" מאת ג'ון בוינטון פריסטלי שעיבד וביים שמואל הספרי.
ב-2001 החל לגלם במשך 6 שנים את מר גרין בהצגה "מר גרין" מאת ג'ף ברון בבימויו של אלון אופיר, שנבחרה להצגת השנה לשנת 2001 בטקס פרס התיאטרון הישראלי. על משחקו בהצגה זו זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקן השנה, ובפרס איש השנה בתיאטרון בטקס אנשי השנה.
ב-2003 שיחק בהצגה "האישה בשחור" שכתבו סטיבן מאלאטראט וסוזן היל וביים ארתור קוגן. ב-2004 שיחק בהצגה "הצמה של אבא" שכתבו אמנון לוי ורמי דנון שגם ביים. ב-2005 שיחק בהצגת היחיד "לנסקי" שכתבו ריצ'רד קרוולין וג'ון בולוניה וביים יואל זילברג. ב-2006 שיחק בהצגה "הבן הטוב" על פרשת מרכוס קלינגברג שכתבו יוסי מלמן ורמי דנון שגם ביים, ובהצגה "אנטיגונה" מאת סופוקלס שעיבד וביים חנן שניר בשיתוף עם תיאטרון הבימה.
ב-2007 שיחק בהצגה "היה או לא היה" מאת עדנה מזי"א שביים עמרי ניצן. ב-2009 גילם את מורי בהצגה "ימי שלישי עם מורי" מאת ג'פרי הטשר ומיטש אלבום שביים משה נאור, וגילם את אליק בהצגה "משפחה חמה" מאת ענת גוב שביימה עדנה מזי"א.
ב-2010 גילם את דב בר בהצגה "מכולת" שכתב וביים הלל מיטלפונקט בשיתוף תיאטרון בית ליסין. ב-2012 גילם שיחק ב"ריצ'רד השני" וב"ריצ'רד השלישי" - שתיהן מאת שייקספיר שביים ארתור קוגן. ב-2013 שיחק ב"איש קטן מה עכשיו?" מאת הנס פאלאדה שביים איתי טיראן.
ב-2014 שיחק בהצגה "כולם רוצים לחיות" מאת חנוך לוין שביים אודי בן-משה. ב-2015 שיחק בהצגה "אופרה בגרוש" מאת ברטולט ברכט שביים גלעד קמחי.
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה ובקולנוע

בשנת 1960 הופיע בתפקיד קטן בסרטו של אוטו פרמינגר "אקסודוס".
ב-1967 שיחק בסרט "הוא הלך בשדות" שכתב וביים יוסף מילוא (על-פי הספר "הוא הלך בשדות" של משה שמיר).
ב-1971 גילם את מנהל הבנק בסרט "חסמבה ונערי ההפקר" שכתב יגאל מוסינזון וביים יואל זילברג; גילם את האמרגן יוצא הקיבוץ מישקה חודורוב בסדרת הטלוויזיה "חדווה ושלומיק" שכתבו אונה ספקטור ויהונתן גפן (על-פי ספרו של אהרן מגד) וביים שמואל אימברמן וגילם מנהל בנק בסרט "בלומפילד" שכתב יוסף גרוס וביימו אורי זוהר וריצ'רד האריס.
ב-1973 גילם את יאנוש הסנדלר בסרט "קזבלן" שכתבו חיים חפר ומנחם גולן (על-פי המחזה "קזבלן" מאת יגאל מוסינזון (1954) ומחזמר מאת יגאל מוסינזון ויואל זילברג (1966)) שגם ביים.
ב-1974 גילם את תמרי בסדרת הטלוויזיה "הצריף של תמרי" שכתב אריק סמית וביים חגי מאוטנר.
ב-1975 שיחק בסרטו של מנחם גולן, "יהלומים".
ב-1977 גילם את יעקב רביב בסרט "מבצע יונתן" שכתב וביים מנחם גולן, ואת מר קלוצמן בסרט "בדרנית בחצות" שכתב וביים ג'ורג' עובדיה. ב-1980 גילם את אבא של סוזי (דליה שימקו) בסרט "פצעי בגרות 80" שכתב וביים זאב רווח.
ב-1987 גילם רופא בסרט "חימו מלך ירושלים" שכתבה עדנה מזי"א (על פי ספרו של יורם קניוק) וביים עמוס גוטמן. באותה שנה גילם את ראש העבריינים (לצד אשר צרפתי ואלברט אילוז) בסרט "בובה" שכתב וביים זאב רווח. בנוסף גילם את צדקיהו בסדרה "מאש"ה" שביים ניל וייסברוד, המספרת על משרד ממשלתי לשיפור תדמיתי (משרד איחוי שברי העם).
ב-1989 הופיע כנמתח בסרט המתיחות "על הפנים" שביימו הדסה דגני ודליה חוברס, וגילם את זינס בסרט "ברלין ירושלים" שכתב וביים עמוס גיתאי. ב-1990 גילם מנהל תיאטרון בתוכנית הטלוויזיה לילדים "מסיבת גן" שביים שוקי לרר. ב-1991 גילם את רפפורט בסרט "מעבר לים" שכתב חיים מרין וביים ינקול גולדווסר.
ב-1998 גילם את ענוגה זעפני, המורה המרושעת בסדרת הנוער "זבנג!" שכתבו יואש בן אליעזר וקובי מחט (על פי סדרת ספרי "זבנג!") וביימו יואב גורפינקל ושי כרמלי פולק. בין השנים 1996–1999 גילם עורך דין חלקלק בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני". ב-1998 גילם את הסבא בסדרה "ארבעה בעקבות החג" שכתב פיני עדן וביימה שירלי שטרן.
ב-1999 גילם את שפילמן בסדרה "מנדל וגורנשטיין חקירות בע"מ" שכתבו גיא מרוז ויוני להב וביים מיקי בהגן. ב-2000 גילם את "ד"ר שוץ" בסדרת הטלוויזיה "שמש", וגילם את אלי בסדרה "ארבעה בעקבות החג" שביימה שירלי שטרן. ב-2002 גילם את מנהל בית החולים בסדרה "טיפול נמרץ" שביימה רוני קיי.
בשנת 2003, גילם איש דת נוצרי בסרט הנבל הכחול  סרט קולנוע חרדי שיצרו מוטי גל ושוקי בן פורת.
ב-2005 גילם את מר אלוני בסרט "איזה מקום נפלא" שכתב וביים אייל חלפון.
ב-2013 גילם את ג'ק סמית - החיפושית האדומה בסדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" שביים דני סירקין, ושיחק בסרט "החיים בינתיים" שכתבה אורית קימל וביים ענר פרמינגר ושיחק בסרט "הורה 79" שכתב וביים אלי כהן.
כמו כן הופיע בהפקות קולנוע זרות. לדוגמה: "מזימות בירושלים" (1976), גילם את משה דיין בסרט הטלוויזיה "אישה ושמה גולדה" (1982) וסרטי הקולנוע לילדים "היפה והחיה" (1987), "החתול במגפיים" (1988) ו"המומיה".
דיבב במספר סדרות טלוויזיה מצוירות כגון "נילס הולגרסון" (רוסט והננס-מכשף) ו"מסיפורי המלך בבר" (בזיל).
שימש גם כעורך ומגיש בתוכניות רדיו, כמו מגזין אינטרנט ומוזיקה בתחנת 88FM, "כל צבעי הרשת" ברשת ב' של קול ישראל, ומגזין תרבות ברדיו לב המדינה.
פרסים בהם זכה

גרבר זכה בפרסים רבים על מפעלו בתיאטרון. להלן כמה מהבולטים שבהם:
כינור דוד בשנת 1977 על עיצוב דמות המכשפה בהצגה "שלושה הוצמך".
פרס משה הלוי מטעם עיריית תל אביב בשנת 1988.
פרס גוטליב וחיה רוזנבלום מטעם עיריית תל אביב בשנת 1992, על מגוון תפקידים.
פרס המשחק על שם אברהם בן יוסף בשנת 1998.
פרס התיאטרון הישראלי בשנת 2002 כשחקן השנה. כמו כן נבחר כאיש השנה בתיאטרון מטעם ידיעות אחרונות וערוץ 2.
פרס מטעם בית ציוני אמריקה ועיריית תל אביב על תרומתו להומור היהודי.
פרס קרן תרבות אמריקה ישראל ע"ש רפאל קלצ'קין - 2002.
יקיר העיר תל אביב יפו, 2010.
פרס מפעל חיים בטקס פרס התיאטרון הישראלי 2012.
נובמבר 2012 אות הוקרה על תרומתו לתרבות הישראלית לאורך השנים מטעם איגוד אמני ישראל.
חייו האישיים

אחותו של גרבר, שרה (שריקה) גרבר, הייתה יקירת העיר תל אביב ואלמנתו של יוסף הרמלין, ראש השב"כ לשעבר.
בין השנים 1954– 1958 גרבר היה נשוי ליהודית קורן. לאחר גירושיו מקורן גרבר יצא מהארון.
מ-1964 עד 1974 גרבר היה בזוגיות עם אריק סמית.
משנת 1983 גרבר היה בזוגיות עם השחקן רפי ויינשטוק, הצעיר ממנו ב-33 שנים, ושיחק איתו גם בסדרת הטלוויזיה "טיפול נמרץ".
ב-16 בפברואר 2016 לקה בשבץ מוחי, וכעבור שלושה ימים נפטר והוא בן 82.
לבקשתו, נקבר בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה כפר סבא.
הנצחה

עיריית תל אביב קבעה לוחית זיכרון בכניסה לביתו ברחוב הירקון 174.
הערות שוליים

↑  ד. ארבל, "רומיאו ויוליה" בתיאטרון הקאמרי, קול העם, 29 בנובמבר 1957
חיים גמזו, אמש בתיאטרון <<רומיאו ויוליה>>- ב<<קאמרי>>, הארץ, 21 בנובמבר 1957
רומיאו ויוליה - מאורע, למרחב, 15 בנובמבר 1957
↑  שלום רוזנפלד, אמבטיית קצף, מעריב, 24 באפריל 1970
יורם קניוק, 'חכמים באמבטיה', דבר, 22 במאי 1970
↑  רם עברון, "שום תיאטרון לא יוכל להתעלם מנסיון ה'אמבטיה'", למרחב, 22 במאי 1970
↑  תום שגב, את ואני והזונה הבאה, כותרת ראשית, 12 במרץ 1986
↑  שוש אביגל, תיאטרון (פסקה: "הכיסאות"), חדשות, 24 באוגוסט 1990
↑  מיכאל הנדלזלץ, אמנות משפחת התיאטרון, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2001
↑  ציפי שוחט, "מר גרין" של הקאמרי הוכתרה כהצגת השנה, באתר הארץ, 20 במרץ 2002
↑  פרס ליוסי גרבר, באתר הארץ, 6 ביוני 2002
↑  מיכאל הנדלזלץ, היה או לא היה, באתר הארץ, 24 בינואר 2004
↑  ציפי שוחט, הצמה של אבא, באתר הארץ, 2 בפברואר 2004
↑  עידוא דגן, ‏זכרונות משנות השבעים, באתר גלובס, 30 במאי 2005
↑  ציפי שוחט, מה קלינגברג היה חושב, באתר הארץ, 30 במרץ 2006
↑  ירמי עמיר, ‏יופי של טרגדיה, באתר גלובס, 7 בינואר 2007
↑  מיכאל הנדלזלץ, היה, כמו שיכול היה להיות, באתר הארץ, 8 בינואר 2008
↑  טל לוין, עכבר העיר, ימי שלישי עם מורי: יוסי גרבר שולט, באתר הארץ, 18 בפברואר 2010
↑  מיכאל הנדלזלץ, משפחה חמה: הקהל אוהב, באתר הארץ, 5 ביולי 2009
↑  טל לוין, עכבר העיר, "מכולת": יותר מדי רגעי שיא, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2010
איתן בר-יוסף, עכבר העיר תל אביב, מכולת: לא הכל צריך להסביר, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2010
↑  טל לוין, עכבר העיר, חדשות במה: איתי טיראן הוא ריצ'רד השני והשלישי, באתר הארץ, 13 בפברואר 2012
↑  יאשה קריגר, עכבר העיר, "איש קטן, מה עכשיו": הצגה שאינה נחה לרגע, באתר הארץ, 11 במרץ 2013
מיכאל הנדלזלץ, "איש קטן מה עכשיו": הצגה על יאוש ותקווה, באתר הארץ, 8 במרץ 2013
↑  דני ורט, קולנוע - חבוט "חימו מלך ירושלים", במאי: עמוס גוטמן, שחקנים: אלונה קמחי, דב נבון, עמירם גבריאל, עופר שיקרצי, עמוס לביא, עליזה רוזן, יוסי גרבר, כל העיר, 16 באוקטובר 1987
↑  יקירי העיר תל אביב-יפו לשנת 2010, עיריית תל אביב
↑  מרב יודילוביץ', פרסי התיאטרון: מפעל חיים ליוסי גרבר, באתר ynet, 6 במרץ 2012
↑  מרב יודילוביץ', רפי ויינשטוק: מאופרת רוק ל"צלילי המוזיקה", באתר ynet, 2 ביולי 2013
↑  רותם אליזרע ורן בוקר, השחקן יוסי גרבר הלך לעולמו, באתר ynet, 19 בפברואר 2016
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2010 - עודד תאומי | פרס התיאטרון הישראלי - פרס מפעל חיים 2011 - יוסי גרבר | הבאה: 2012 - דבורה קידר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299422005171  ISNI: 0000 0000 6916 3132  LCCN: n97870373  MusicBrainz: bef13ef8-359a-4c67-97ab-f0c5959cef4b  VIAF: 97394237   WorldCat (עם VIAF): 97394237 
יוסי גרבר (בדמות משה דיין, מאחורי אינגריד ברגמן) בסרט הטלוויזיה "אישה ושמה גולדה" (צילם יוני המנחם, 1982)
הכל מואר (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הכול מואר 
 בימוי:  לייב שרייבר 
 הופק בידי:  מארק טורטלטאוב 
 תסריט:  לייב שרייבר 
 עריכה:  אנדרו מרקוס 
 שחקנים ראשיים:  יוג'ין הוץ Laryssa Lauret ג'ונתן ספרן פויר אלייז'ה ווד בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  פול קנטלון 
 צילום:  מת'יו ליבטיק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Big Beach 
 חברה מפיצה:  Warner Independent Pictures, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בדצמבר 2005 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, אוקראינית, רוסית 
 סוגה:  דרמה קומית, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט ביוגרפי 
 מקום התרחשות:  אוקראינה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   everythingisilluminated
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכל מואר (אנגלית: Everything Is Illuminated) הוא סרט דרמה-קומי שהוקרן לראשונה בשנת 2005. הסרט נכתב ובוים על ידי לייב שרייבר, והכוכבים הראשיים בו הם אלייז'ה ווד ויוג'ין הוץ. הסרט מתבסס על הרומן "הכול מואר" מאת ג'ונתן ספרן פויר.