מיתוס אוסיריס
תקציר > המאבק של הורוס וסת

השלב הבא של המיתוס מתחיל כאשר הורוס המבוגר מאתגר את סת לכס המלכות של מצרים. התחרות ביניהם היא לעיתים קרובות אלימה, אך מתוארת גם כפסק דין משפטי בפני האניאדה, קבוצת אלים מצריים שנאספה כדי להחליט מי צריך לרשת את המלוכה. השופט במשפט זה עשוי להיות גב, אשר, כאביהם של אוסיריס וסת, החזיק בכס המלכות לפני כן, או שזה יכול להיות אחד מהאלים הבוראים רע או אתום, מחוללי המלוכה. אלוהויות אחרות תופסות גם הן תפקידים חשובים: תחות פועל לעיתים קרובות כמפשר בסכסוך או כעוזר לשופט האלוהי, וב"התמודדויות", איסיס משתמשת בכוחה הערמומי והקסום כדי לסייע לבנה.
היריבות של הורוס וסת מתוארת בשתי דרכים מנוגדות. שתי נקודות המבט מופיעות כבר בכתבי הפירמידות, המקור המוקדם ביותר של המיתוס. במספר לחשים מהכתבים הללו, הורוס הוא בנו של אוסיריס ואחיינו של סת, והרצח של אוסיריס הוא הדחף העיקרי לסכסוך. המסורת האחרת מתארת את הורוס וסת כאחים. חוסר ההתאמה הזה נמשך ברבים מהמקורות הבאים, שבהם ניתן לכנות את שני האלים אחים או דוד ואחיין בנקודות שונות באותו טקסט.
המאבק האלוהי כולל פרקים רבים. "התמודדויות" מתאר את שני האלים הפונים לאלוהויות שונות כדי לדון במחלוקת ומתחרים בסוגים שונים של תחרויות, כגון מרוץ סירות או לחימה זה בזה בצורה של היפופוטמים, כדי לקבוע מי מנצח. בגרסה זו, הורוס מביס שוב ושוב את סת ונתמך על ידי רוב האלוהויות האחרות. עם זאת, המחלוקת נמשכת שמונים שנה, בעיקר בגלל שהשופט, האל היוצר, מעדיף את סת. בכתבים פולחניים מאוחרים, הסכסוך מאופיין כקרב גדול המערב את חסידיהם של שתי האלוהויות. המאבק בתחום האלוהי משתרע מעבר לשני הלוחמים. בשלב מסוים מנסה איסיס להרוס את סת כשהוא נעול בקרב עם בנה, אך היא מכה את הורוס במקום זאת, ולאחר מכן כורת את ראשה בהתקף זעם. תחות מחליף את ראשה של איסיס בראש של פרה; הסיפור מהווה מיתוס מוצא לכיסוי הראש של קרן פרה שאיסיס נוהגת ללבוש.
בפרק מפתח בסכסוך, סת מתעלל מינית בהורוס. ההפרה של סת נועדה בחלקה להשפיל את יריבו, אך היא כרוכה גם בתשוקה הומוסקסואלית, בהתאם לאחד המאפיינים העיקריים של סת, המיניות הכוחנית וחסרת ההבחנה שלו. בתיאור המוקדם ביותר של פרק זה, בפפירוס מקוטע מתקופת הממלכה התיכונה, מתחיל המפגש המיני כאשר סת מבקש לקיים יחסי מין עם הורוס, אשר מסכים בתנאי שסת ייתן להורוס חלק מכוחותיו. המפגש מעמיד את הורוס בסכנה, כי במסורת המצרית זרע הוא חומר חזק ומסוכן, הדומה לרעל. על פי מספר טקסטים, זרעו של סת נכנס לגופו של הורוס וגורם לו לחלות, אבל ב"התמודדויות", הורוס מסכל את סת בכך שהוא תופס את זרעו של סת בידיו. איסיס מגיבה בכך שהיא שמה את הזרע של הורוס על עלי חסה שסת אוכל. התבוסה של סת מתבררת כאשר הזרע הזה מופיע על מצחו כדיסקת זהב. כשהוא ספוג בזרע של יריבו, "יולד" כתוצאה מכך את הדיסקה. ב"התמודדויות", לוקח תחות את הדיסקה ומניח אותה על ראשו; דיווחים אחרים מרמזים שתחות עצמו נוצר כתוצאה מלידה חריגה זו.
פרק חשוב נוסף נוגע למומים שהלוחמים מטילים זה בזה: הורוס מעליב או גונב את אשכיו של סת וסת פוגע או קורע את אחת, או מדי פעם את שתיהן, מעיניו של הורוס. לפעמים העין נקרעת לחתיכות. המום של סת מסמל אובדן של גבריות וחוזק. הסרת העין של הורוס חשובה עוד יותר, שכן עין הורוס הגנובה הזו מייצגת מגוון רחב של מושגים בדת המצרית. אחד מתפקידיו המרכזיים של הורוס הוא כאלוהות שמיים, ומסיבה זו נאמר שעינו הימנית היא השמש ועינו השמאלית הירח. גניבה או הרס של עין הורוס משווים אפוא להחשכת הירח במהלך מחזור השלבים שלו, או במהלך ליקויים. הורוס עשוי לקחת בחזרה את עינו האבודה, או שאלוהויות אחרות, כולל איסיס, תחות וחתחור, עשויות לאחזר או לרפא אותה עבורו. האגיפטולוג הרמן טה ולדה (Herman te Velde) טוען שהמסורת על האשכים האבודים היא וריאציה מאוחרת על אובדן הזרע של סת להורוס, ושהדיסקה דמוית הירח שיוצאת מראשו של סת לאחר הספגתו היא עין הורוס. אם כן, פרקי ההשחתה וההתעללות המינית יהוו סיפור אחד, שבו סת תוקף את הורוס ומאבד לו זרע, הורוס מתגמל ומכניס את סת להריון, וסת מגיע לרשותו של העין של הורוס כשהיא מופיעה על ראשו של סת. מכיוון שתחות הוא אלוהות ירח בנוסף לתפקידיו האחרים, יהיה הגיוני, לפי טה ולדה, שתחות יופיע בצורת העין וייכנס לתווך בין האלוהויות המתקוטטות.
בכל מקרה, החזרת עין הורוס לשלמות מייצגת את החזרת הירח לבהירות מלאה, את החזרת המלכות להורוס, ועוד היבטים רבים נוספים של המאעת. לפעמים שיקום עינו של הורוס מלווה בשיקום אשכיו של סת, כך ששני האלים נעשים שלמים סמוך לסיום המאבק ביניהם.