stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריאל פורמן
הערות שוליים

↑  "להקת השכונה" - קבוצת חיילים, דבר, 16 באוקטובר 1963
↑  יעקב בר-און, ‏הרחק מאור הזרקורים: בגיל 72 הסרטן הכריע את השחקן אריאל פורמן, באתר מעריב אונליין, 21 בפברואר 2016
↑  הכל יחסי, באתר "הבימה"
↑  משחק החלומות, באתר "הבימה"
↑  פר גינט, באתר "הבימה"
↑  צוואתו של כלב או: משחק הבתולה, באתר "הבימה"
↑  שלום שלום ואין שלום, באתר "הבימה"
↑  מות דנטון, באתר "הבימה"
↑  מק-בט, באתר "הבימה"
↑  בני ערובה" באתר "הבימה"
↑  דרייפוס, באתר "הבימה"
↑  האוצר, באתר "הבימה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310703105171  ISNI: 0000 0004 0260 6022  MusicBrainz: cc9f9d84-fcee-4c86-ad18-4e9bb02d5a36  VIAF: 298596012   WorldCat (עם VIAF): 298596012
א.ת.א. הופמן

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1776 קניגסברג, פרוסיה 
 פטירה:  25 ביוני 1822 (בגיל 46) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Ernst Theodor Wilhelm Hoffmann 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  Friedhof III der Gemeinde Jerusalems- und Neue Kirche 
 שם עט:  E. T. A. Hoffmann 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קניגסברג 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 סוגה:  אופרה 
 זרם ספרותי:  הרומנטיקה, רומנטיקה גרמנית, ספרות רומנטית 
 יצירות בולטות:  Undine, The Sandman, The Golden Pot, Mademoiselle de Scuderi, The Devil's Elixirs, מפצח האגוזים ומלך העכברים, Master flea 
 תקופת הפעילות:  1809 – יוני 1822 (כ־13 שנים) 
 בן או בת זוג:  Maria Thekla Michaelina Hoffmann 
 www.etahg.de
 חתימה:   
 
א.ת.א. הוֹפְמָן (בגרמנית: E. T. A. Hoffmann;‏ 24 בינואר 1776, קניגסברג – 25 ביוני 1822, ברלין) הוא שם העט של אֵרְנְסְט תֵאוֹדוֹר וִילְהֵלְם הוֹפְמָן (Ernst Theodor Wilhelm Hoffmann) שהיה סופר גרמני, מן הבולטים בזרם הרומנטי, משפטן, מלחין, מבקר מוזיקה, צייר וקריקטוריסט. הופמן הוא גם נושא אופרה מפורסמת של ז'אק אופנבך, "סיפורי הופמן".
ביוגרפיה > ראשית חייו

הופמן נולד בעיר קניגסברג שבפרוסיה המזרחית למשפחת משפטנים. כשהיה בן שנתיים נפרדו הוריו. אביו עבר לאיסטרבורג עם אחיו הגדול, והוא נשאר עם אמו והתחנך על ידיה ועל ידי דודיו, שהיו כולם לא נשואים. הופמן הביע מאוחר יותר צער על הניתוק מאביו. הופמן תיאר את דודו כאדוק ועצור ברגשותיו, ואף כינה אותו, בהתאם לראשי התיבות של שמו של הדוד, אוטו וילהלם, כ"אוֹי וֵי" – O Weh. לעומת זאת, הופמן חיבב מאוד את שתי דודותיו הרווקות, ובמיוחד את הדודה שרלוטה, שאותה כינה "דודה רגליים קטנטנות" (Tante Füßchen). בשל התיאורים, היו שסברו שמדובר באדם דמיוני, עד שהתגלתה עדות לקיומה לאחר מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > חבר לחיים

הופמן למד בבית הספר שבמבצר בקניגסברג. שם נקשר בקשרי חברות אמיצה עם חברו לכיתה, תאודור גוטליב פון היפל (1843-1775), אותו הכיר בשנת 1786. פון היפל תמך בו, עודד את רוחו והיה לו כאח בוגר. החברות נשמרה גם בשנים מאוחרות יותר בדרך של חליפת מכתבים, על אף התמרמרותו של הופמן על מה שתפס כהתרחקות מצדו של היפל. למרות שהיו בערך בני אותו הגיל, התקדם פון היפל בקריירה המשפטית שלו מהר יותר, לא מעט בזכות מעמדה של משפחתו. כן זכה לרשת הון ונכסים רבים. בשנים 1809–1813 נותק הקשר. עם זאת, בכל עת שהופמן נזקק לעזרתו, תמך בו חברו מילדות במשלוח כסף ובהושטת עזרה, והוא גם שסעד אותו עד מותו.
ב-1812 שינה הופמן את שמו האמצעי (השלישי) מ"וילהלם" ל"אמדאוס" (Amadeus), כאות כבוד למלחין האהוב עליו, וולפגנג אמדאוס מוצארט. השם וילהלם, עם זאת, נשמר במסמכים רשמיים ואף על מצבתו של הופמן.
ביוגרפיה > הדי "הסער והפרץ"

רוחה של "תקופת הסער והפרץ" הגוועת הותירה על הופמן הצעיר רשמים ברורים. בין השפעות התקופה ניתן למנות את היווצרותה של חיבה מוחשית לספרות בגרמניה. יצירות רבות של המאה ה-18, כמו למשל "ייסורי ורתר הצעיר" של יוהאן וולפגנג פון גתה ו"הווידויים" של ז'אן-ז'אק רוסו התוו את הדרך: מעתה זכו להערכה גם ספרים שלא היה בהם מסר חינוכי בלבד. הרומן הבידורי זכה להכשר חברתי. ה"חוויה" באמצעות הספרות קידמה את הדמיון: לחובבי הקריאה הצטרפו חובבי הכתיבה. כל מי שקסמה לו הכתיבה ומצא מוציא לאור, פרסם את יצירתו.
הופמן נפטר בשנת 1822 ממחלת העגבת בה נדבק מוקדם יותר בחייו.
ספריו

האביר גלוק (1809)
קדרת הזהב (1814. תר' נילי מירסקי, 1983) – ביעותי ילד וסיפורים אחרים.
הרפתקאות ליל סילבסטר (1814, תר' נילי מירסקי, 1990)
הנסיכה בראמבילה (1815, תר' אילנה המרמן, 1988)
שיקויי השטן (1815, תר' רועי כנען, 2020)
איש החול (1816, תר' נילי מירסקי, 1990)
מפצח-האגוזים ומלך העכברים (1816. תר' בצלאל וכסלר, 1977)
אגדות לילדים (1816)
האחוזה (1816, תר' מרדכי אבי שאול, 1978)
חבר-המועצה קרספל (1818, תר' נילי מירסקי, 1990)
העלמה דה סקודרי (1819, תר' מרדכי אבי שאול, 1978)
צאכס הקטן, הנקרא צינובר (1819, תר' רועי כנען, 2011)
חייו והשקפותיו של החתול מור (1819-1821, תר' רועי כנען, 2016)
מייסטר פרעוש (1822, תר' רועי כנען, 2018)
עיבודים לכתביו > מפצח האגוזים ומלך העכברים

את סיפורו הידוע ביותר, מפצח-האגוזים ומלך העכברים (Nußknacker und Mausekönig), כתב ב-1816, ועליו ביסס צ'ייקובסקי את הסוויטה לבלט "מפצח האגוזים".
עיבודים לכתביו > סיפורי הופמן

הופמן הוא גיבורה של האופרה סיפורי הופמן שחיבר והלחין ז'אק אופנבך ב-1881. עלילת האופרה מתבססת על ספריו:
איש החול (Der Sandmann) משנת 1816
חבר המועצה קרספל (Rath Krespel) מ-1818
המראה האבודה (Das verlorene Spiegelbild) מ-1814. (מתוך "הרפתקאות ליל סילבסטר", "Abenteuer der Sylvesternacht")
עיבודים לכתביו > קופליה

הסיפור על איש החול עובד גם לבלט, "קופליה", שעלה לראשונה בשנת 1870 והוא אחד מהבלטים הפופולריים ביותר.
עיבודים לכתביו > ספר לכבודו

מחווה לשישה סופרים של המאה התשע-עשרה, "א.ת.א. הופמן", ניקולאי גוגול, גוסטב פלובר, הרמן מלוויל, שלום יעקב אברמוביץ, הנרי ג'יימס, תרגום: נילי מירסקי, אילנה המרמן, אברהם יבין, הוצאת עם עובד, (פרוזה אחרת), 2006.
הנצחת מורשתו

מלבד האופרה של אופנבך, הונצחה מורשתו של הופמן במספר דרכים. בעיר במברג בגרמניה מוענק מאז 1989 פרס ספרותי, פרס א.ת.א. הופמן.
הופמן נחשב כאחד מחלוצי סוגת האימה הספרותית.
ליד הבית בו סיים את חייו, בז'נדארמנמארקט בברלין, הוצב שלט בדמותו להנצחת שמו.
לקריאה נוספת

"א.ת.א. הופמן" - מתוך: "חייו והשקפותיו של החתול מוּרְרְ לצד קטעי ביוגרפיה של המנצח יוהנס קרייזלר על דפים אקראיים של פסולת דפוס ערוכים בידי א.ת.א. הופמן" (תרגמה מגרמנית והוסיפה סוף-דבר: ליאורה בינג היידקר), מתוך: דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ד'.
Francien Markx, E.T.A. Hoffmann, Cosmopolitanism, and the Struggle for German Opera, Brill Rodopi, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Christopher R. Clason, E.T.A. Hoffmann: Transgressive Romanticism, Liverpool University Press, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
Dassia N. Posner, The Director's Prism: E.T.A. Hoffmann and the Russian Theatrical Avant-Garde, Northwestern University Press, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Birgit Roder, A Study of the Major Novellas of E.T.A. Hoffmann, Boydell & Brewer, 2003 (הספר בקטלוג ULI)
Joanna Neilly, E.T.A. Hoffmann's Orient: Romantic Aesthetics and the German Imagination, Legenda, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
Abigail Chantler, E.T.A. Hoffmann's Musical Aesthetics, Ashgate, 2006 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Joseph W. Lewis. (2010). What Killed the Great and Not So Great Composers?. AuthorHouse. p.328. ISBN 978-1449075842
↑  הספר: איש החול
↑  Horror story, Britannica
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262722305171  PLWABN: 9810626617005606  BIBSYS: 90058839  BNC: 000038450  BNE: XX858159  BnF: cb11907623v (data)  CANTIC: a10423618  CiNii: DA00347507  GND: 118552465  ICCU: CFIV000172  ISNI: 0000 0001 2125 8025  LCCN: n80075856  LNB: 000014449  MusicBrainz: 996d3e0e-0aea-47c8-9900-741cd8220d72  NDL: 00443537  NKC: jn19981001466  NLA: 41303984  NLG: 259449  NLK: KAC200107309  NSK: 000003467  NTA: 068378769  RERO: 02-A000080854  RKD: 220959  RSL: 000083174  SELIBR: 217377  SNAC: w6bv7jcr  SUDOC: 02732494X  Trove: 862129  ULAN: 500032176  VcBA: 495/153004  VIAF: 29535422   WorldCat (עם VIAF): 29535422
ג'יימי גרץ

| --- | --- |

ג'יימי גרץ
 לידה:  28 באוקטובר 1965 (בת 58) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  תיכון מיין איסט 
 בן או בת זוג:  Antony Ressler (1989–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימי בת' גרץ (באנגלית: Jami Beth Gertz; נולדה ב-28 באוקטובר 1965) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית.
ביוגרפיה

גרץ נולדה בשיקגו למשפחה יהודית-קונסרבטיבית ולמדה בסטודיו למשחק בניו יורק.
קריירה

בשנת 1981 שיחקה לראשונה בתפקידים קטנים בסרטים "בכיוון הנכון" לצד גארי קולמן, ו-"אהבת בוסר", של הבמאי פרנקו זפירלי.
בשנת 1982 החל לגלם את הדמות הראשית של מאפי טפרמן לצידה של שרה ג'סיקה פרקר בסדרה "המרובעים", ששודרה ב-CBS.
בשנת 1983 קיבלה תפקיד אורח בסדרה "על טעם ועל ריח".
בשנת 1985 קיבלה את תפקידה המשמעותי הראשון בסרט הנעורים "מיסצ'יפ" לצידה של קלי פרסטון.
בשנת 1986 שיחקה לצד קווין בייקון ולורנס פישבורן בסרט "קוויקסילבר".
בשנת 1987 שיחקה בתפקיד הערפדית סטאר בסרט הקומדיה והאימה של ג'ואל שומאכר "נשיכות קטנות".
בשנת 1989 שיחקה בסרט הפשע "עריקים" בכיכובו של קיפר סאת'רלנד.
בשנת 1990 שיחקה בקומדיה "בגידה נעימה" לצדה של קירסטי אלי.
בשנת 1992 שיחקה בסרט "ג'רזי גירל".
בשנת 1994 היא שיחקה בפרק של הסדרה "סיינפלד", ובסרט הטלוויזיה "זה לא יכול להיות אהבה" לצדה של קתרין הפבורן.
בשנת 2001 כיכבה בסרט הדרמה העצמאי "Lip Service".
בשנת 2000 היא שיחקה במספר פרקים של "אלי מקביל" כמושא אהבתו של ג'ון קייג', היא הייתה אחת המועמדות לתפקיד רייצ'ל בקומדיית המצבים "חברים".
בשנת 2006 שיחקה בקומדיה "ראש בראש עם משפחת שטיין" לצד ג'רמי פיבן.
בשנת 2009 היא השתתפה בתפקיד אורח בסדרה הדרמה "הפמליה" של רשת HBO.
חיים אישיים

מאז 1988 היא נשואה למיליארדר האמריקאי-יהודי אנתוני "טוני" רסלר, ולהם שלושה בנים.
הערות שוליים

↑  עירית לינור, לכל הרוחות  - אולי זה נשמע חולני, אבל לערפדים יש סקסאפיל. הסרט "נשיכות קטנות", חדשות, 8 ביוני 1989
קולנוע - מפחידון בקושי - "נשיכות קטנות" (ארצות הברית 1987), "העולם הזה", גיליון 2695 מ-24 באפריל 1989, עמוד 24
↑  סוכנויות הידיעות, מאריה קארי תופיע בסדרה "אלי מקביל", באתר הארץ, 24 באוקטובר 2001
↑  אסור לפספס‏, השתתפה בפרק של סיינפלד והפכה להיות "השחקנית העשירה בעולם", באתר וואלה, 27 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810550994205606  BNE: XX1260883  BnF: cb14028504t (data)  GND: 135726964  ISNI: 0000 0001 1947 7077  LCCN: no98014462  NLK: KAC201306297  SNAC: w6rp65mz  SUDOC: 163976368  Trove: 1533889  VIAF: 24801137   WorldCat (עם VIAF): 24801137
שמואל קרן

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בן 77 בערך) גרמניה
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1969–1992 (כ־23 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש ענף מחקר ופיתוח במפקדת קצין תותחנים ראשי  ראש מחלקת תורת לחימה ופיתוח אמל"ח  סגן ראש תו"פ במפקדת חילות השדה  רמ"ח תכנון ותקציבים במפח"ש  ראש מחקר ופיתוח במפא"ת
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל תע"ש, יו"ר הוועדה העליונה לדירוג מחקר בצה"ל, ראש מפא"ת
 
שמואל קרן (נולד ב-1947 בגרמניה) הוא תת-אלוף (במיל') בצה"ל, תפקידו האחרון במערכת הביטחון היה ראש מפא"ת.
ביוגרפיה

תא"ל קרן (במקור ביינהורן) החל את מסלולו הצבאי במסגרת העתודה האקדמית, ובשנים 1965–1969 למד לקראת תואר ראשון בפיזיקה בפקולטה לפיזיקה בטכניון שבחיפה. במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין תותחנים בחטיבה 14.
בשנת 1976 קיבל קרן דרגת סא"ל והתמנה לתפקיד ראש ענף מחקר ופיתוח במפקדת קצין תותחנים ראשי. בשנת 1981 קיבל דרגת אל"ם והתמנה לתפקיד ראש מחלקת תורת לחימה ופיתוח אמל"ח (תו"פ) וב-1984 התמנה לתפקיד סגן ראש תו"פ במפקדת חילות השדה (מפח"ש). ב-1985 התמנה קרן לתפקיד רמ"ח תכנון ותקציבים במפח"ש, וב-1986 קיבל דרגת תא"ל ומונה לתפקיד ר' מו"פ במפא"ת.
ב-1992 השתחרר קרן מצה"ל ועבר לתעשייה הצבאית, שם מילא את תפקידי הסמנכ"ל למו"פ מאוחר יותר משנה המנכ"ל למו"פ ומנהל קבוצת המערכות. תפקידים אלה מילא קרן עד שנת 2000, אז מונה למנכ"ל תע"ש (במשך השנים 1998–2003 היה יו"ר הוועדה העליונה לדירוג מחקר בצה"ל).
ב-2002 מונה תא"ל (מיל') שמואל קרן לתפקיד ראש מפא"ת במקומו של אלוף יצחק בן ישראל שהשתחרר מצה"ל. הוא שימש בתפקיד עד שנת 2010.
קרן נשוי לאב (חוה) לבית סומר ואב לשני ילדים. אחיו הוא מבקר מערכת הביטחון לשעבר, תא"ל (מיל') יוסי ביינהורן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אתר צה"ל, קורות חיים - ר' המנהלה למחקר ופיתוח אמצעי לחימה ותשתית טכנולוגית (מפא"ת) - תא"ל (מיל') שמואל קרן, באתר web.archive.org, ‏2007-06-29 (בעברית)
↑  יעקב הכט, ועדת רביבי אישרה את מינו שמואל קרן למנכ"ל תע"ש, באתר ynet, 19 בנובמבר 2000
↑  דרור מרום, ‏המנכ"ל גבר על הרמטכ"ל: מנכ"ל תעש, שמואל קרן, מונה ראש מפא"ת, באתר גלובס, 3 בפברואר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577228805171  VIAF: 146146461555827731551   WorldCat (עם VIAF): 146146461555827731551
אדוארד הרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1943 וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 פטירה:  31 בדצמבר 2014 (בגיל 71) מרכז הסרטן ממוריאל סלואן קטרינג, ארצות הברית 
 שם לידה:  Edward Kirk Herrmann 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1971–2014 (כ־43 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת באקנל (1965)  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  Grosse Pointe South High School 
 בן או בת זוג:  לי קארן (9 בספטמבר 1978–1991) 
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1976)  פרס אמי לבידור בפריים טיים (1999)  פרס אמי להופעת אורח הטובה ביותר של שחקן בסדרת דרמה (1999)  פרס טוני (1976)  תוכנית פולברייט 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדוארד קירק הרמן (באנגלית: Edward Kirk Herrmann;‏ 21 ביולי 1943 – 31 בדצמבר 2014) היה שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע אמריקאי, זוכה פרס אמי ופרס טוני.
ביוגרפיה

נולד בוושינגטון הבירה שבארצות הברית למשפחה נוצרית. הוא גדל באזור דטרויט, בנם של ג'ין אלינור וג'ון אנטוני הרמן. אביו הוא ממוצא גרמני. ב-1965 סיים את לימודיו באוניברסיטת באקנל שבפנסילבניה, שם היה חבר באחוות פי קפא פסי. הרמן למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון באמצעות מלגה של תוכנית פולברייט.
הרמן החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון. אחת ההפקות המקצועיות הראשונות בהן השתתף הייתה הופעת הבכורה בארצות הברית של המחזה "Moonchildren" בתיאטרון Arena Stage שבוושינגטון הבירה. המחזה עלה בנובמבר 1971. שנה לאחר מכן עלה המחזה של מייקל ולר על במות ברודוויי והרמן עבר להתגורר בניו יורק. הרמן שב לברודוויי ב-1976 כדי לגלם את דמותו של פרנק גרדנר בעיבוד המחודש של המחזה "Mrs. Warren's Profession". על הופעתו זו זכה בפרס טוני. ב-1983 היה מועמד לפרס טוני על משחקו במחזה "Plenty".
הקריירה הקולנועית של הרמן החלה בשנות ה-70 של המאה ה-20 ובמהלך העשור הופיע בסרטים רבים בהם: "המרוץ אחר הגלימה" של ג'יימס ברידג'ס (ראה אור ב-1973), "גטסבי הגדול" (1974), "וולדו פפר הגדול" שם שיחק לצד רוברט רדפורד (1975), "The Betsy" וגנרל על הכוונת‏(1978).
ב-1976 כיכב הרמן בסרט הטלוויזיה "אלינור ופרנקלין" שם גילם את דמותו של נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט. הוא הופיע גם בסרט ההמשך "אלינור ופרנקלין: השנים בבית הלבן" (1977). על הופעותיו אלה היה מועמד לפרס אמי. הרמן גילם את דמותו של רוזוולט גם בסרט "אנני", עיבוד קולנועי למחזמר בעל שם זהה (יצא לאקרנים ב-1982). ב-1987 שיחק בסרט האימה "נשיכות קטנות", וגילם את דמותו של הרמן מנסטר בטלפילם "Here Come the Munsters" של פוקס (1995).
במשך מעל 30 שנות קריירה גילם הרמן תפקידים רבים בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע ואף תרם את קולו להפקות רבות. ב-1999 זכה בפרס אמי על משחק אורח בסדרת הדרמה המשפטית "הפרקליטים", בה גילם פרקליט צמרת אשר מואשם ברצח. בשנים שקדמו לזכייה היה מועמד לפרס עוד ארבע פעמים, פעמיים על משחקו בסרטי הטלוויזיה "אלינור ופרנקלין" ופעמיים על הופעה יוצאת מן הכלל של שחקן אורח בדרמה הטלוויזיונית "St. Elsewhere" שם גילם את דמותו של האב ג'וזף מקאבי. בשנים 2000–2007 הופיע כחבר צוות קבוע בסדרת הדרמה הקומית "בנות גילמור" שם גילם את דמותו של ריצ'רד גילמור, לצדה של קלי בישופ שגילמה את אשתו. בשנת 2001 שיחק בסרט האימה "Down " בכיכובה של נעמי ווטס. בשנת 2012 שיחק בקומדיה "Price Check" לצד פארקר פוזי.
חיים אישיים

הרמן חובב שיפוץ ושימור של רכבי אספנות. היה נשוי בשנית לסטאר הרמן ואב לשלושה ילדים מאשתו הראשונה, השחקנית לי קארן. התגורר בסאלזברי שבקונטיקט, עד מותו ב-31 בדצמבר 2014, בגיל 71, מסרטן המוח.
הערות שוליים

↑  עירית לינור, לכל הרוחות  - אולי זה נשמע חולני, אבל לערפדים יש סקסאפיל. הסרט "נשיכות קטנות", חדשות, 8 ביוני 1989
קולנוע - מפחידון בקושי - "נשיכות קטנות" (ארצות הברית 1987), "העולם הזה", גיליון 2695 מ-24 באפריל 1989, עמוד 24
↑  איתמר זהר, מת השחקן אדוארד הרמן, שכיכב ב"בנות גילמור", באתר הארץ, 1 בינואר 2015
| פרס טוני לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזה |
| --- | --- | --- |
| 1949–1975 | ארתור קנדי (1949) • אלי וולך (1951) • ג'ון קרומוול (1952) • ג'ון ויליאמס (1953) • ג'ון קר (1954) • פרנסיס ל. סאליבן (1955) • אד בגלי (1956) • פרנק קונרוי (1957) • הנרי ג'ונס (1958) • צ'רלי ראגלס (1959) • רודי מקדואל (1960) • מרטין גייבל (1961) • וולטר מתאו (1962) • אלן ארקין (1963) • יום קרונין (1964) • ג'ק אלברטסון (1965) • פטריק מגי (1966) • איאן הולם (1967) • ג'יימס פטרסון (1968) • אל פצ'ינו (1969) • קן הווארד (1970) • פול סאנד (1971) • וינסנט גרדניה (1972) • ג'ון לית'גו (1973) • אד פלנדרס (1974) • פרנק לנגלה (1975) |  |
| 1976–2000 | אדוארד הרמן (1976) • ג'ונתן פרייס (1977) • לסטר רולינס (1978) • מייקל גוף (1979) • דייוויד ראונדס (1980) • בריאן בקר (1981) • זאקס מוקה (1982) • מתיו ברודריק (1983) • ג'ו מנטניה (1984) • בארי מילר (1985) • ג'ון מהוני (1986) • ג'ון רנדולף (1987) • בי.די. וונג (1988) • בויד גיינס (1989) • צ'ארלס דרנינג (1990) • קווין ספייסי (1991) • לורנס פישבורן (1992) • סטיבן ספינלה (1993) • ג'פרי רייט (1994) • ג'ון גלאבר (1995) • רובן סנטיאגו-הדסון (1996) • אוון טיל (1997) • טום מרפי (1998) • פרנק ווד (1999) • רוי דוטריס (2000) |  |
| 2001–הווה | רוברט שון לאונרד (2001) • פרנק לנגלה (2002) • דניס או'הר (2003) • בריאן פ. או'בירן (2004) • לייב שרייבר (2005) • איאן מקדרמיד (2006) • בילי קרודופ (2007) • ג'ים נורטון (2008) • רוג'ר רובינסון (2009) • אדי רדמיין (2010) • ג'ון בנג'מין היקי (2011) • כריסטיאן בורל (2012) • קורטני בי ואנס (2013) • מארק ריילנס (2014) • ריצ'רד מקייב (2015) • ריד בירני (2016) • מייקל ארונוב (2017) • נייתן ליין (2018) • ברטי קארוול (2019) • דייוויד אלן גריר (2021) • ג'סי טיילר פרגוסון (2022) • ברנדון אורנוביץ (2023) • וויל בריל (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344494305171  PLWABN: 9810576387105606  BNE: XX1174189  BnF: cb14037016d (data)  GND: 143590340  ISNI: 0000 0001 1443 9346  LCCN: n82062282  MusicBrainz: 0da3936e-16de-402b-b1ea-a681b1113032  NTA: 183786858  SNAC: w65x9m4b  SUDOC: 169391116  VIAF: 51889913   WorldCat (עם VIAF): 51889913
אלטאי (רפובליקה)

רפובליקת אלטאי (ברוסית: Республика Алтай, באלטאי: Алтай Республика) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית, בדרום סיביר, בגבול עם סין, מונגוליה וקזחסטן. נכון לשנת 2024 ברפובליקה מתגוררים כ-210 אלף תושבים.
היא הוקמה ב-1 ביוני 1922 בשם "המחוז האוטונומי אוירוט" שפוצל מפלך אלטאי (רו'). בהמשך, לאחר מספר שינויים, ב-12 בדצמבר 1993, הוקמה רפובליקת אלטאי כחלק מן הפדרציה הרוסית.
מבחינה אדמיניסטרטיבית, הרפובליקה מחולקת ל-11 אזורים.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במאה ה-2 לפני הספירה התגוררו באזור זה סקיתים. החל מהמאה ה-6 נכלל האזור בממלכת הטורקים. בהמשך הוא היה חלק מממלכת דז'ונגר, שהשתרעה על שטחים שעתה שייכים לרוסיה, לקזחסטן, למונגוליה ולסין. עם נפילת הממלכה בשנת 1756, חלקה הצפוני סופח לאימפריה הרוסית. עד לשנת 1917 האזור היה חלק של גוברניית טומסק. בתקופת ברית המועצות השטח פוציל ליחידה מנהלית עצמאית-אוטונומית. לאחר התפרקות ברית המועצות מעמדו שודרג לרפובליקה בתוך הפדרציה הרוסית.
גאוגרפיה

שטח המחוז הררי, כשמרביתו הוא הרי אלטאי (החלק הרוסי). בשטח המחוז נמצא הר בלוחה (גובה של 4500 מטר) - הנקודה הגבוהה בסיביר. בשטח יש מקורות מים רבים - כ-7000 אגמים ותחילת נהר אוב.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "המועצה המדינית - אל קורולטאי של רפובליקת אלטאי" שכוללת 41 חברים. בבחירות שנערכו בשנת 2024 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-37 מושבים.
חוקת הרפובליקה התקבלה בשנת 1994. מאז היו כמה תיקונים.
בראש המחוז עומד ראש הרפובליקה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים בבחירות ישירות. בשנת 2024 לתפקיד נבחר אנדריי טורצ'אק.
מבחינה מנהלית הרפולביקה כוללת 10 ראיונים ועיר בעל חשיבות.
כלכלה

כלכלת הרפובליקה מבוססת על חקלאות. אין בה מפעלי תעשייה משמעותיים.
האזור מהווה אטרקציה תיירותית. כול שנה מגיעים לאזור כמיליון תיירים. תיירים רבים מבקרים באזור הרי הזהב של אלטאי שקיבל מעמד של אתר מורשת עולמית.
בשלבי תכנון נמצא צינור גז טבעי "כוח סיביר 2" שצריך לאפשר להגדיל העברת גז טבעי מסיביר לסין. הוא צפוי לעבור לסין דרך שטחי הרפובליקה.
הכביש הראשי של האזור - R-256 חוצה את השטח מצפון לדרום ומקשר נובוסיבירסק למונגוליה.
בעיר גורנו-אלטאיסק פועל נמל תעופה לטיסות פנים. במספר יישבובים מופעל מנחת מסוקים.
דמוגרפיה

מבחינה אדמיניסטרטיבית הרפובליקה מחולקת ל-11 אזורים.

רק -26% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - גורנו-אלטאיסק מתגוררים כ-50 אלף תושבים.
בהתאם לנתוני המפקד של שנת 2021, הרוסים מהווים כ-106 אלף (51%) מאוכלוסיית הרפובליקה, האלטאים - כ-73 אלף (כ-35%), הקזחים כ-6%.
האוכלוסייה הרוסית מרוכזת בעיקר בחלק בצפון מזרחי של הרפובליקה.
הערות שוליים

↑  תוצאות מפקד אוכלוסין
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012994976405171  GND: 4218160-4  LCCN: no2008035211  MusicBrainz: ce3b5bfd-8507-4553-9f20-22ca625462e5  RERO: 02-A016548453  VIAF: 1783164539809132240005   WorldCat (עם VIAF): 1783164539809132240005
משמעות

ערך זה עוסק במה שדבר מסוים מייצג. אם התכוונתם לחשיבות, השפעה, הַשְׁלָכָות או מטרה של דבר, ראו .
משמעות כמרכיב של יחס הסימון (אנ') על־פי צ'ארלס פרס
משמעותו של דבר, היא קישורו של דבר מה למה שדבר זה מייצג.
דוגמה: שבתאי הוא כוכב הלכת השישי במרחקו מהשמש. משמעות המילה "שבתאי" היא המידע שבהכרתו של המשתמש במילה או שבמילון, שהמילה "שבתאי" מייצגת את כוכב הלכת השישי במרחקו מהשמש.
דוגמה של משמעות בהקשר בלתי לשוני: צלצול בפעמון על דלפק הקבלה של בית מלון מפיק צליל, שמשמעותו שקולה למשמעות המשפט: "פקיד קבלה מתבקש להגיע לדלפק". גם הצליל וגם המשפט מבטאים באופנים שונים את הבקשה הזאת: המשפט "פקיד קבלה מתבקש להגיע לדלפק" מבטא את הבקשה באופן לשוני; צליל הפעמון מבטא את אותה הבקשה באופן אקוסטי בלתי לשוני. המשמעות של כל אחת מההתבטאויות הללו היא הקישור בין ההתבטאות לבקשה, כלומר, המידע שאומר לגבי כל אחת משתי ההתבטאויות הללו: "התבטאות מסוימת זו מייצגת את הבקשה המסוימת הזאת".
דבר שיש לו משמעות הוא לפיכך בהכרח דבר אשר מבטא או מסמל דבר אחר או מעיד עליו, כלומר דבר המשמש כסוג של סימן מייצג, ומשמעות מתקיימת תמיד בתוך מערכת של שלושה מרכיבים: 1. סימן (המרכיב אשר לו יש משמעות), 2. הדבר שסימן זה מייצג, 3. המידע באשר לקשר ייצוגי זה בין הסימן והדבר שהסימן הנתון מייצג.
משמעות יש לאלמנטים לשוניים (כגון מילים מדוברות, סימני כתב, סימנים של שפות סימנים וכו') ולאלמנטים שאינם לשוניים, כמו לסמלים גרפיים (כגון תמרורים או סמלים אסטרונומיים), לאלמנטים של שפת הגוף (כגון הבעות פנים, מחוות ובנסיבות מסוימות גם תהליכים ביולוגיים כמו הסמקה, הזעה או הזלת דמעות, אשר בהם קיים קשר סיבתי בין המייצג למיוצג), או לאלמנטים בהקשרים חברתיים מוגדרים (כגון הצליל המציין את סוף ההפסקה בתיאטרון או את תחילת השיעור או סופו בבית הספר, תנועות יד מסוימות של מנצח, או לאלמנטים טקסיים כמו לחיצת ידיים, הצדעה או קידה).
במקרים מסוימים ניתן ליישם את מערכת היחס המשולש ("מייצג←משמעות←מיוצג") גם בתיאור הסוג המיוחד של מקרים שבהם האלמנט המייצג (בעל המשמעות) הוא אירוע, ואנו מייחסים סיבתיות לקשר שבינו לבין הדבר המיוצג, כמו במקרים שצוינו לעיל של הסמקה, הזעה או הזלת דמעות, או אירועים מסוגים אחרים, לדוגמה: "כשהסנוניות עפות קרוב לקרקע, משמעות הדבר היא שעומד לרדת גשם". בקיום הקשר הסיבתי נבדלים מקרים כאלה מהמקרים הרגילים שבהם משמש המונח "משמעות" בפירוש "מקשר ייצוגי". עם זאת, במקרים אלה רווח שימוש אחר במונח "משמעות" המתכוון לומר "חשיבות", למשל: "למעופן הנמוך של הסנוניות יש משמעות (=חשיבות), שכן היא מיידעת אותנו לגבי בואו של הגשם" (ראו הערת שוליים זו להדגמה והבהרה של הבדל זה).