stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתלסטאן, מלך אנגליה
שנים מוקדמות

מעריכים כי אתלסטאן נולד בסביבות שנת 894 מאחר שלפי דברי ויליאם ממלמסבורי, אחד מההיסטוריונים החשובים ביותר באנגליה מאז בֶּדָה וֶנֶרַבִּילִיס (והחשוב ביותר במאה ה-12), הוא היה כבן 30 בעת עלייתו לשלטון ב-2 באוגוסט 924. אתלסטאן היה בנו הבכור והיחיד של המלך אדוארד ואשתו הראשונה אקווין, שמעמדה לא ברור עד היום. בכתבים שנכתבו לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה נטען לעיתים כי הייתה בת אצולה, ולעיתים שהייתה ממעמד נחות יותר, אך אין כל אזכור שלה בכתבים מוקדמים יותר, והמחלוקת אודות יחוסה המעמדי עדיין קיימת בין ההיסטוריונים בני ימינו. כך או כך, כשאדוארד נישא בשנית ב-899 (כשאתלסטאן היה כבן 5 שנים בלבד), ייתכן שבעקבות מותה של אקווין, מעמדו של אתלסטאן כיורש העצר של אביו התערער, ואימו החורגת קידמה לתפקיד את שני בניה שלה מאדוארד. ב-920 אדוארד התחתן בשלישית, ונולדו לו שני בנים נוספים, אדמונד ואדרד, שמלכו אחרי אתלסטאן. כמו כן, היו לאתלסטאן ככל הנראה אחיות רבות מאביו ונשותיו.
אתלסטאן קושר פעמים רבות לממלכת מרסיה. בצעירותו התחנך בגלות אצל דודתו אתלפלדה ובעלה אתלרד השני במרסיה, וככל הנראה לקח חלק פעיל בקרבות האנגלו-סקסונים עם הדנים בצבא מרסיה, ושם גם רכש את חינוכו הצבאי. לפי הנאמר בכתב מאוחר יותר (1304) אתלסטאן העניק מגילת זכויות יתר למנזר הקדוש אוסוולד בגלוסטר שבמרסיה, שהוקם על ידי דודתו ובעלה והיה גם מקום קבורתם של השניים, וזאת בשל "הברית למחויבותו לאתלרד, מלך מרסיה, לו נשבע אמונים". כמו כן, ייתכן שאתלסטאן בן ה-24 היה נציגו של אביו במרסיה, לאחר שאדוארד השתלט על הכתר ב-918.
הנצחה

הר אתלסטאן ברכס דאגלס שבחוף המזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אתלסטאן מבית וסקס; וזאת בדומה לשמות הרים סמוכים רבים הנקראים על שמות מלכי אנגליה.
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של אתלסטאן באתר ה-BBC
↑  Sarah Foot, Æthelstan: The First King of England, New Haven, Connecticut: Yale University Press, p. 29.
↑  הר אתלסטאן באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע על מקור השם באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
| מלכי אנגליה |
| --- | --- | --- |
| שושלות מלוכה | ממלכת מרסיה • בית וסקס • המלכים הנורמנים • בית פלנטג'נט • בית לנקסטר • בית יורק • בית טיודור • בית סטיוארט • בית הנובר • בית סקסה-קובורג-גותה • בית וינדזור |  |
| מלכים | אגברט • אתלוולף • אתלבאלד • אתלברט • אתלרד הראשון • אלפרד • אדוארד הראשון • אלפווארד • אתלסטאן • אדמונד הראשון • אדרד • אדוויג • אדגר • אדוארד השני • אתלרד השני • סוון (מדנמרק) • אתלרד השני • אדמונד השני • קנוט (מדנמרק) • הרולד הראשון (מדנמרק) • הארדיקאנוט (מדנמרק) • אדוארד השלישי • הרולד השני • אדגר אתלינג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463158505171  BnF: cb16297152d (data)  GND: 12932521X  ISNI: 0000 0000 2712 5904  LCCN: n81131769  SELIBR: 346685  SUDOC: 085620130  VIAF: 52764880   WorldCat (עם VIAF): 52764880 
מטבע של אתלסטאן
אתלסטאן - פרט מויטראז', באוניברסיטת אוקספורד
פסל של המלך אתלסטאן המוצב על קברו
ארמון קומסוסאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מאוזוליאום, מונומנט, אתר הנצחה 
 על שם:  Kŭmsu-san 
 מיקום:  טסונג 
 מדינה:  קוריאה הצפונית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1976
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם 
 מידות
 קומות:  2 
 קואורדינטות:  39°03′48″N 125°47′21″E﻿ / ﻿39.06327°N 125.78905°E﻿ / 39.06327; 125.78905
  (למפת קוריאה הצפונית מוגדלת) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב ארמון קומסוסאן(למפת קוריאה הצפונית רגילה) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב ארמון קומסוסאן
 
ארמון קומסוסאן
ארמון השמש קומסוסאן, לשעבר ארמון הזיכרון קומסוסאן, ולפעמים מכונה גם המאוזוליאום של קים איל סונג הוא מקום קבורתם של מנהיגי קוריאה הצפונית קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל בפיונגיאנג.
היסטוריה

לפני הפיכתו למוזלאום הארמון היה מקום מושבו של קים איל-סונג, לאחר מותו ציווה קים ג'ונג-איל להפוך אותו לאתר קבורה. הארמון נבנה בשנת 1976. לפי אומדנים שונים עלות השיפוצים והפיכתו למוזלאום נעה בין 100 מיליון דולר ל-900 מיליון דולר.
לאחר מותו של קים ג'ונג-איל ב-17 בדצמבר 2011, הועברה גופתו לארמון ב-29 בדצמבר 2011.
לקריאה נוספת

Hassig, Ralph (2009), The Hidden People of North Korea: Everyday Life in the Hermit Kingdom, Rowman & Littlefield, ISBN 978-0-7425-6718-4
Kim, Samuel S (2001), The North Korean System in the Post-Cold War Era, Palgrave Macmillan, ISBN 978-0-312-23974-9
Kongdan, Oh (2000), North Korea Through the Looking Glass, Brookings Institution Press, ISBN 978-0-8157-6435-9
הערות שוליים

↑  Hassig 2009, p. 53.
↑  Kim 2001, p. 20.
↑  Kongdan 2000, p. 97.
↑  סוכנויות הידיעות, גופתו של קים גונג אילתוצג לראווה בבירה, באתר nrg‏, 12 בינואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294534405171  LCCN: sh2001003787
בולשאיה אורדינקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אורדת הזהב 
 אורך:  1.73 ק"מ 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  יאקימנקה, זאמוסקבורצ'יה
 קואורדינטות:  55°44′16″N 37°37′28″E﻿ / ﻿55.737777777778°N 37.624444444444°E﻿ / 55.737777777778; 37.624444444444
 he
 
בולשאיה אורדינקה (ברוסית: Большая Ордынка) הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה.
הרחוב המרכזי והעתיק ביותר של מחוז זאמוסקבורצ'יה ההיסטורי, גבול בין הראיונים העירוניים המודרניים יאקימנקה וזאמוסקבורצ'יה.
ברחוב נמצאת שגרירות ישראל במוסקבה, מטה ועדת התעופה הבין-מדינתית ומטה רוסאטום.
גלריה

שגרירות ישראל במוסקבה
ארמון קיו

| --- | --- |

הארמון בתקופת מלכותו של ג'ורג' השלישי
 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים שהוסב למוזיאון, ארמון, מוזיאון עצמאי 
 כתובת:  גני קיו 
 מיקום:  לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  בית וינדזור 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1631
 תאריך פתיחה רשמי:  1631 
 אדריכל:  ג'יימס ויאט 
 סגנון אדריכלי:  מנייריזם 
 קואורדינטות:  51°29′02″N 0°17′42″W﻿ / ﻿51.4838°N 0.295056°W﻿ / 51.4838; -0.295056
 www.hrp.org.uk/kew-palace/
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסארמון קיו(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסארמון קיו(למפת רובע ריצ'מונד שעל התמזה רגילה) ארמון קיו(למפת רובע ריצ'מונד שעל התמזה מוגדלת) ארמון קיו
 
הארמון בשנת 1735. באותה עת היה המבנה מכונה "הבית ההולנדי" ("Dutch House") בשל הגמלונים שעליו.
ארמון קיו (באנגלית: Kew Palace) ממוקם באזור קיו ברובע ריצ'מונד שעל התמזה שבמערב העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. השם "ארמון קיו" שימש על מנת לתאר מספר מבנים שהיו באתר, וכיום משמש לתאר מבנה שכונה בעבר "הבית ההולנדי" ולאחר מכן "קוטג' המלכה שארלוט".
ארמון קיו הישן

המבנה הראשון שנשא את השם "ארמון קיו" נבנה בשנת 1631 על ידי סמיואל פורטריי. המבנה היה שייך בעת למשפחת קאפל, והועבר לבעלותו של סאמיול מולינוקס, מזכירו של המלך ג'ורג' השני.
בנו של המלך ג'ורג' השני, פרדריק, נסיך ויילס שכר את המבנה על מנת שישמש כאתר נופש, וסביבו נבנו גנים על ידי האדריכל ויליאם צ'יימברס (לימים, גני קיו).
ארמון המלך ג'ורג' השלישי

המבנה שניצב במקומו של ארמון קיו הישן תוכנן על ידי המלך ג'ורג' השלישי והאדריכל ג'יימס וייאט. עבודות הבנייה החלו בשנת 1802 בסגנון גותי, אולם לאחר טירופו של המלך ג'ורג' ו"כליאתו" בטירת וינדזור סירבה רעייתו של המלך ג'ורג', המלכה שארלוט להתגורר במבנה. בשנת 1828 נהרס המבנה הבלתי גמור על ידי המלך ג'ורג' הרביעי.
ארמון המלכה שארלוט

המבנה הניצב כיום בגני קיו, והידוע בשם "ארמון קיו" היה בית אחוזה שהוקם בסמוך לארמון הישן. המבנה הוקם בשנת 1663 על ידי סוחר הולנדי וכונה לאחר הקמתו "הבית ההולנדי" (באנגלית: Dutch House) בשל גמלוניו. המבנה נרכש על ידי סר ריצ'רד לווט, סוחר עשיר והלורד ראש העיר של לונדון, ובשנת 1734 הוחכר לבית המלוכה. חכירה זו נועדה להיות קצרת ימים, עד שיבנה ארמון חדש.
בשנת 1735 התבקש האדריכל ויליאם קנט לתכנן ארמון בסגנון פלדיאני עבור קיו - מבנה שאמור היה להיבנות במקום בו ניצב הבית ההולנדי, אולם המבנה לא הוקם.
בשנת 1781 רכש המלך למלך ג'ורג' השלישי את המבנה, במטרה להתגורר בו זמן קצר עד שיבנה ארמון חדש בסגנון גותי (לעיל), אולם בשל טירופו של המלך ופרישתו החליט הפרלמנט הבריטי שלא להקים את הארמון, ורעייתו של ג'ורג' השלישי התגוררה בבית ההולנדי עד מותה ב-17 בנובמבר 1818.
בשנת 1837 עם המלכתה של המלכה ויקטוריה, היא העניקה את גני הארמון לציבור הבריטי, אולם שמרה על בעלותה במבנה, על מנת שישמש אותה כבית קיץ. המבנה כונה באותה עת "קוטג' המלכה". ויקטוריה לא ביקרה במבנה ובשנת 1887, בשנת היובל למלכותה, העניקה גם את המבנה לציבור הבריטי.
הארמון כיום

כיום הארמון מהווה חלק מגני קיו, ובמסגרת הגנים בוצעה עבודת שחזור נרחבת למבנה, שהחלה בשנת 1996 והסתיימה בשנת 2006. במסגרת עבודות שיקום אלה הוחלפו חיפויי הקיר של המבנה בשטחי קיר בסגנון אופייני שנארגו על ידי איאן דייל מסקוטלנד. כמו כן נבנתה מעלית באגף המערבי של המבנה, על מנת לאפשר גישה לנכים לקומות העליונות של המבנה, במקום בו עמדו קודם לכן חדרי שירותים בשלוש קומות המבנה. ב-21 באפריל 2006 נערכה במבנה ארוחת ערב ביוזמת צ'ארלס, נסיך ויילס לרגל יום הולדתה ה-80 של המלכה אליזבת השנייה. בחודש מאי 2006 נפתח המבנה לציבור לראשונה מאז החלו עבודות השיקום.
פרדריק, נסיך ויילס ואחיותיו. ציור משנת 1733 בו מנגנים בני משפחת המלוכה בגן שלפני הבית ההולנדי בקיו, לימים, ארמון קיו. הציור מוצג כיום בגלריה הלאומית.
ארמון קיו, עם סיום עבודת השיקום בשנת 2006.
אנאקראון

| --- | --- |

 לידה:  570 לפנה״ס? טאוס, טורקיה 
 פטירה:  485 לפנה״ס? (בגיל 85 בערך) טאוס, טורקיה 
 מקצוע:  משורר
 
אנאקראון, (ביוונית: Ἀνακρέων) היה משורר לירי יווני בן המאה השישית לפנה"ס.
אנאקראון נולד בתיאוס שבאסיה הקטנה, ובעת מצור המלך הפרסי כורש על האזור עקר לאבדרה. הוא הוזמן על ידי השליט פוליקרטס להורות לבנו את מקצוע המוזיקה ושם, בארמונו, חיבר שירי אהבה רבים.
אף היפארכוס, המושל האתונאי, הזמין את אנאקריאון לחצרו כדי שיקדם שם את השירה הלירית. כביטוי לשמו הטוב, לאופיו הנעים ולכישוריו, גמלו לו האתונאים בהצבת פסלו בעיר ואף הנציחו את דמותו על גבי כלים קראמיים.
רק מעט מאוד מיצירותיו שרדו, ואף הגיעו אלינו דרך ציטטות מחיבורי אחרים.
יצירותיו

יצירתו הלירית של אנאקריאון כללה המנונים (שירי דת) לאלים, שירי משתה ושירי אהבה. הללו נכתבו בפשטות ובחן וכן בריסון רגשות. התפרצויות רגשיות נתפסו כברבריות ועל כן נמנעו משוררים מכובדים, דוגמת אנאקריאון, להיסחף לסגנון זה.
אנאקריאון חיבר גם ימבים ואלגיות, כשהאחרונות כללו גם הקדשות על גבי מצבות.
שירתו של אנאקריאון השפיעה על יצירתו של הסטיריקון אריסטופאנס.
בתקופה ההלניסטית התפתח ז'אנר של חיקוי אנאקריאוני בשם "אנאקריאונטיאה", שבה מונצחת דמותו של אנאקריאון כאיש מזדקן מאוהב ומבוסם דרך קבע.
לקריאה נוספת

אמיר אור, שירים פדרסטיים של אנקריאון, תיאוגניס, מלאגרוס ועוד, ב"תשוקה מתירת איברים", אנתולוגיה לשירה ארוטית יוונית, הוצאת 'ביתן' 1993
שותה אהבה: שירי אנקראון ומבחר מתוך ה'אנקראונטיאה', בחר ותירגם מיוונית עתיקה שמעון בוזגלו, אבן חושן, 2015
אנארס לינגור

אנארס רוסנקראנץ לינגור (בדנית: Anders Rosenkrantz Lindegaard; נולד ב-13 באפריל 1984) הוא שחקן כדורגל דני המשחק כשוער בקבוצת הלסינגבורג.
אנארס התחיל את הקריירה באודנסה בולקלוב אך עזב בעקבות מחסור בהזדמנויות לתפוס מקום בהרכב הראשונה. הוא עשה את הפריצה שלו בזכייה בגביע הנורווגי עם אולסון ב-2009. הוא נבחר לשוער השנה בדנמרק ונורווגיה ב-2010 ולאחר מכן עבר למנצ'סטר יונייטד, שם הוא משחק עד 2015.
קריירת מועדונים

אנארס נולד באחד מפרוורי אודנסה והתחיל את קריירת המשחק שלו במועדון אודנסה בולקלוב שמשחקת בליגת העל הדנית. ב-19 בנובמבר 2006 ערך את הופעתו הבכורה בבוגרים בניצחון 3-1 על סילקבורג א.פ. ב-30 ביולי 2009 ערך את הופעתו הבכורה במסגרת אירופית בניצחון 4-3 על רבוטניצ'קי קומטל סקופיה המקדונית. בתקופתו באודנסה היה לשוער שני כמחליפו של ארק אוניזקו והושאל לקולדינג בה ערך 10 הופעות. בקיץ 2009 הושאל לאולסון עמה זכה בגביע הנורווגי, בתום ההשאלה לאולסון חתם בקבוצה באופן קבוע, ב-2010 זכה בתור שוער השנה בנורווגיה ודנמרק.
ב-27 בנובמבר 2010 חתם בקבוצה האנגלית מנצ'סטר יונייטד בחוזה ל-3 שנים וחצי. לינגור היה מנוע לשחק בקבוצה עד פתיחת חלון העברות הבא ב-1 בינואר. ב-29 בינואר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-1 על סאות'המפטון במסגרת הסיבוב הרביעי של הגביע האנגלי. ב-9 בפברואר 2011 הוא ערך את הופעתו הבכורה באולד טראפורד בניצחון 1-0 על קראוולי טאון בגביע. במרץ 2011 הוא עבר ניתוח בברך שהשאיר אותו מחוץ למגרשים למשך חמישה שבועות.
ב-31 באוגוסט 2015 חתם לשנתיים בווסט ברומיץ' אלביון. ב-21 בספטמבר ערך את הופעתו היחידה בקבוצה בהפסד 3-0 לנוריץ' סיטי בגביע הליגה. ב-23 בינואר 2016 הושאל לפרסטון נורת' אנד עד לסוף העונה. ב-2 בפברואר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 0-0 נגד דרבי קאונטי. ב-2 ביולי חתם באופן קבוע בקבוצה. ב-21 בספטמבר 2017 חתם בברנלי. לאחר שנתיים בהם לא שותף באף משחק ליגה חתם בקבוצת הלסינגבורג.
קריירת מועדונים > נבחרת דנמרק

לינגור ייצג את דנמרק במסגרות הנבחרות עד גיל 19, ובנבחרת עד גיל 20 ולאחר מכן בנבחרת הבוגרת. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת דנמרק עד גיל 19 בספטמבר 2002 ושיחק במוקדמות אליפות אירופה 2003 עד גיל 19 בניצחון 1-0 על שווייץ. הוא שיחק 6 משחקים בנבחרות הצעירות עד ספטמבר 2003.
ב-7 בספטמבר 2010 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בניצחון 1-0 על איסלנד. ב-8 באוקטובר 2010 נכנע לינדגארד לכריסטיאנו רונאלדו בהפסד 3-1 לפורטוגל. לינגארד נכלל בסגל הנבחרת ליורו 2012.
אפרת קליג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1973 (בת 51 בערך) 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 efratkalig.com
 
אפרת קליג (נולדה ב-1973) היא מעצבת אופנה עילית ישראלית.
ביוגרפיה

קליג למדה תפירה עילית בפריז. היא עבדה בבית האופנה של כריסטיאן דיור ובבית האופנה של המעצב ז'אן לואי שראר, שם הייתה אחראית על רקמות של חומרים שונים לתפירה עילית כגון נוצות, אבנים וקריסטלים.
היא עבדה במשך תקופה במוזיאון השעווה בפריז, שם התמחתה במחוכים עתיקים ובפיסול גוף.
ב-1998 פתחה חנות לשמלות כלה וערב ברובע ה-16 של פריז. ב-2005 חזרה לישראל ופתחה חנות ברחוב דיזנגוף שבתל אביב.
היא עיצבה את התלבושות לתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים".
בטקס פרסי האופנה לשנת 2006, הוצגה שמלה שלה בתצוגה של יצירות אופנה ישראליות המבטאות אמירה חדשנית.
בשבוע האופנה בתל אביב ב-2012 הציגה בגדים בסגנון נקי וארכיטקטוני.
במסגרת שבוע האופנה ב-2013 נערכה תצוגת שמלות כלה בעיצובה.
באירוויזיון 2013, הנציגה הישראלית, מורן מזור, לבשה שמלה שעיצבה עבורה קליג. אותה שמלה הוצגה בתערוכה בשם "שמלה מנצחת" שנערכה בקניון TLV, בה הוצגו שמלות אירוויזיון, לכבוד אירוויזיון 2019 שנערך בישראל.
בטקס פתיחת המכביה התשע-עשרה, המנחה דנה גרוצקי לבשה שמלה בעיצובה.
בשנה זו הופיעה בשמלה בעיצובה בר רפאלי בפרומו לתוכנית "אקס פקטור ישראל".
קליג עיצבה שמלות למועמדות בתחרות מלכת היופי 2014.
באירוע לכבוד חגיגות שבעים שנה לאופנה ישראלית שנערך במרץ 2019 הציגה שמלת הוט קוטור רקומה מזהב בהשראת פמוטי זהב.
היא נשואה ולה ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  הצעקה האחרונה, באתר רשת 13
↑  איך חגגו “70 שנות אופנה ישראלית”?, באתר https://rootavor.com/
בולרו (ריקוד)

רקדן רוקד בולרו עם קסטנייטות
בולרו (Bolero) הוא ריקוד וסגנון מוזיקלי עממי שמקורו בספרד.
נרקד בזוגות בליווי קסטנייטות. הקצב איטי, והמשקל שלושה רבעים.
הבולרו המפורסם ביותר נכתב על ידי צ'ייקובסקי, כחלק מ"אגם הברבורים".
הבולרו של ראוול נכתב תחילה כבלט אך כיום הוא מושמע בעיקר כיצירה קונצרטית. ה"בולרו" בנוי סביב נושא יחיד, שמתחיל בכלי בודד חרישי וחוזר שוב ושוב בכלי נגינה שונים, מתגבר והולך, עד שכל התזמורת מנגנת אותו לסיום גרנדיוזי של היצירה.
ראו גם

בולרו (סוגה)
ארגוס (תותב רשתי)

ארגוּס (באנגלית: Argus) הוא שתל אלקטרוני - תותב רשתי, המיוצר על ידי חברת Second Sight הממוקמת בקליפורניה. השתל תוכנן בעיקר לשפר את הראיה לחולי רטיניטיס פיגמנטוזה  חמורה, מחלת עיניים ניוונית של הרשתית. 
במרץ 2011 אושרה גרסת Argus II לשימוש קליני ומסחרי באיחוד האירופי. בפברואר 2013 אושרה לשימוש בארצות הברית, ובכך הייתה למערכת הראשונה מסוגה שאושרה לשימוש בארצות הברית.
המערכת מציעה שיפור קל בראייה בלבד (תוצאה מוכחת של VA 20/1260). לשם השוואה, VA של מעל 20/500 מוגדר כעיוורון על פי ארגון הבריאות העולמי.  לשתל תופעות לוואי נפוצות, ב-36% מהמקרים חמורות.
אנשי אמונה אבדו

אמירת סליחות בכותל המערבי
אַנְשֵׁי אֱמוּנָה אָבָדוּ (בחלק מהנוסחאות: אנשי אמנה אבדו) הוא פיוט סליחות שנאמר בקהילות רבות, בדרך כלל, בנעימת תחנון ושברון לב. הפיוט חובר על ידי מחבר לא ידוע. הפיוט התחבר כנראה במאות הראשונות שלאחר חורבן הבית,[דרוש מקור] והוא דומה בסגנונו לפיוטי סליחות פשוטים נוספים שנראה שאף הם קדומים, כמו תמהנו מרעות ותנות צרות לא נוכל.
ידועות סליחות רבות המעבדות סליחה קדומה זו ומבוססות עליה, לדוגמה, בסידור רס"ג מופיעות בנוסף לסליחה זו הסליחות המחורזות "אבדו אנשי אמנה" ו"אנשי אמונה נעלמו מדורות".
מבנה הפיוט

כל משפט מורכב משתי צלעיות של שלש מילים האחת, כאשר בין הצלעיות תקבולת משלימה. האותיות הראשונות בכל צלע בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי.
כדרכם של הפיוטים הקדומים, הפיוט אינו מחורז, אך ניכרות בו לעיתים חריזות מקומיות המקשטות את השיר.
הפיוט מבטא את תחושת היתמות של העדה, המבקשת להתנחם באנשי אמונה, צדיקי הדור, שזכותם תגן עליה. שמורות בזכרונה דמויות כאלה מן העבר, אך בהווה, הן אינן בנמצא. הקהילה המתפללת פונה אל ה' מתוך תחושה של בושה, נטישה, חולשה גדולה ואשמה על כך שבעוונותיה נעלמו מתוכה אנשי הרוח והאמונה.
מועדי אמירתו

בנוסח הספרדים פיוט זה הוא אחת הסליחות הקבועות, הנאמרות בכל פעם שאומרים בו סליחות. הוא נאמר הן בסליחות של חודש אלול ועשרת ימי תשובה, הן בסליחות של יום הכיפורים, הן בסליחות לתעניות ציבור, והן בסדר הסליחות הנאמר במסגרת התחנון בימי שני וחמישי. בחודש אלול ובעשרת ימי תשובה נהוג לחתום את הפיוט במילה 'סְלִיחָתֵנוּ' (שכן הם ימי הסליחה), ובשאר הימים חותמים במילה 'צָרוֹתֵינוּ'.
בנוסח אשכנז המזרחי הפיוט נאמר בסליחות של יום חמישי בתעניות בה"ב, ובמנהג "אשכנז הכללי" (וקהילות אחרות השייכות למנהג אשכנז המערבי), הוא נאמר ביום הראשון של סליחות לפני ראש השנה.
גרסאות

יעקב אבריהמי תלמיד הרב עובדיה לאחר פטירתו כתב גרסה מורחבת לסליחה וכיוונה על פטירת הרב עובדיה
הערות שוליים

↑  הביטוי לקוח מהנאמר על מלך אשור בספר דברי הימים ב', פרק ל"ב, פסוק כ"א: ... וַיָּשָׁב בְּבֹשֶׁת פָּנִים לְאַרְצוֹ
 בחלק מהסידורים: "לשחרך אל בעת סליחתנו"
↑  אברהם יצחק יעקב רוזנפלד במהדורת הסליחות שלו (עמ' שעט) מייחס אותו לרב סעדיה גאון.  לא ברור מקור ייחוס זה.
↑  רב סעדיה גאון, סדר רב סעדיה גאון, (ירושלים, תשכ"ג), עמ' שט, באתר היברובוקס
↑  רב סעדיה גאון, סדר רב סעדיה גאון, עמ' רצ, באתר היברובוקס
↑   הפיוט אנשי אמונה אבדו, באתר הפיוט והתפילה.
↑  מנהג ייחודי שהנהיג בבית מדרשו הרב שריה דבליצקי קובע שאומרים סליחה זו אף ביום שני בתרא של בה"ב, אם הוא חל בט"ו בחשוון, יום פטירתו של החזון אי"ש, שהוא בעיניו אחד מאנשי אמנה שאבדו.
↑  סדר סליחות מכל השנה כמנהג אשכנז, רעדלהיים תרט"ו, דף ח ע"ב.
אני מרזה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אלכסיי נוז'ני 
 הופק בידי:  איליה נאישולר   אלכסיי נוז'ני   ניקולאי קוליקוב   יקטרינה קונוננקו   סרגיי קורניחין   רובן אדמיאן   אליונה קרמר
 תסריט:  אלכסיי נוז'ני   ניקולאי קוליקוב   קונסטנטין מאייר
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדרה בורטיץ'   סרגיי שנורוב   ילנה ואליושקינה   אירינה גורבאצ'ובה   רומן קורצין   יבגני קוליק   אלכסנדר פטאשנצ'וק
 מוזיקה:  Dmitry Lanskoy, דמיטרי ימליאנוב 
 צילום:  קיריל קלפאלוב 
 מדינה:  רוסיה 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 הקרנת בכורה:  8 במרץ 2018
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 הכנסות:  632 מיליון רובל
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני מרזה (ברוסית: Я худею) הוא סרט קומדיה רומנטית רוסי משנת 2018. לצורך גילום התפקיד הראשי לוהקה השחקנית הבלארוסית אלכסנדרה בורטיץ', שנאלצה לעלות במשקל 20 קילוגרמים.
תקציר עלילת הסרט

בחייה של אנה קוליקובה שתי אהבות — לאוכל ולז'ניה, הספורטאי יפה התואר.
אנה היא אישה מלאה העובדת בקונדיטוריה ולכן מתקשה לשמור על משקלה. אחרי שז'ניה נפרד ממנה לאחר שהשמינה היא מחליטה להילחם על אהבתה ולהשיל 20 קילוגרמים ממשקלה, אך היא מגלה שזו משימה קשה למדי לעשות אותה לבדה. היא מצטרפת למועדון של אכלנים אנונימיים ושם מכירה את קוליה השמנמן שנרתם לעזרתה. במאבק מסייעת לה גם חברתה הטובה של אנה.
צוות השחקנים

אלכסנדרה בורטיץ' – אנה קוליקובה
אירינה גורבאצ'ובה – נטשה, חברתה של אנה
יבגני קולי' – ניקולאי ברבאנוב, מאמן הכושר השמנמן של אנה
רומן קורצין - יבגני, מאמן שחייה וחברה לשעבר של אנה
ילנה ואליושקינה - אולגה, אמא של אנה
מיכאיל אורלוב - סמיון, חבר של אולגה
סרגיי שנורוב - סרגיי קוליקוב, אבא של אנה
אנה קוטובה - דיאנה, רעייתו השנייה של סרגיי
אלכסנדר פטאשנצ'וק - דימאס, בעלה של נטשה, די-ג'יי במקצועו
ולריה דרגילבה - כריסטינה
אנדריי טרושין - מאמן כושר
אולג קאסין - גרישה, מפעיל קומביין
אנה איצ'טוקינה - אישה צוחקת
אליונה ירמולאייבה - אליונה
הפקה > כתיבת התסריט

כתיבת התסריט נמשכה יותר משנתיים וחצי ובזמן זה התסריטאים אלכסיי נוז'ני וניקולאי קוליקובה ערכו מחקר בקרב נשים וילדות אודות תחושתיהן וחוויותיהן בנושא הרזיה והשמנה. בסך הכל התסריט עבר 17 שכתובים, לפני שהושלם סופית.
הפקה > ליהוק

תחילה לוהקה אירינה גורבאצ'ובה לגלם את התפקיד אך היא ביקשה לגלם דווקא את חברתה הטובה של הגיבורה משום שלא הייתה יכולה להיכנס לפרויקט שאילץ אותה להשמין בשל תפקידים שגילמה במקביל בתיאטרון ולכן נבחרה אלכסנדרה בורטיץ', לגלם את התפקיד הראשי. לצורך התפקיד בורטיץ' הייתה צריכה להוסיף יותר מעשרים קילוגרם למשקלה וזו הפעם הראשונה בתולדות הקולנוע הרוסי ששחקנית נאלצה להשמין ולרזות לצורך ההפקה, כחלק מעלילת הסרט.
לדברי בורטיץ', "כדי להשמין כל כך הרבה, היה עליי לאכול כל הזמן, אכלתי ארוחת בוקר דשנה בבוקר, הלכתי לטייל, תוך חצי שעה הכל נרגע - ושוב אני צריכה לאכול.  זה קשה מאוד, לפעמים נדמה היה לי שאם אני רק מריחה את ריח האוכל, אני מיד אקיא את כל מה שאכלתי." בנוסף, היא הודתה: "אכלתי פיצה, אכלתי ממתקים ושתיתי ויניל. תחילה, הבטן שלי משמינה ואז הרגליים והידיים שלי. זה היה מאוד מצחיק כשיש לי עוד חודש וחצי להשמין 20 ק"ג.  היו לי התכתבויות עם המפיקים, שלחתי להם את התמונות שלי.  המשקל שלי נרשם במסגרת החוזה, איזה תאריך וכמה עלי לשקול. ברגע ששקלתי 67 ק"ג, כלומר עליתי 9 ק"ג, הייתה להם פאניקה. הם הביטו בתמונות שלי ברשתות החברתיות, איפה שאני מעלה, באופן עקרוני, בסדר, וצעקו: "למה את לא שמנה? מה קורה?". לטענתה יש לה נטייה להשמין ובילדותה שקלה 75 ק"ג, אך החלה לרדת במשקל באופן פעיל בשל אהבה נכזבת.
הפקה > צילומים

הליך הצילומים נחלק לשני שלבים: השלב הראשון נערך במאי ויוני 2017, אחרי שבורטיץ' העלתה במשקלה. השלב השני נערך באוגוסט אותה שנה, אחרי שהרזתה.
הפקה > שיווק

בדצמבר 2017 פורסם הקדימון הראשון וכרזת הסרט.
הערות שוליים

↑  נתוני הכנסות של "אני מרזה"
↑  Звезда фильма «Викинг» поправилась на 20 кг
↑  Саша Бортич показала располневшую фигуру в купальнике
↑  «Я Очень Склонна к Полноте»: Саша Бортич рассказала, как набрала и сбросила 20 КГ Ради Роли
↑  Худышка Саша Бортич Поправилась на 20 Килограммов
↑  Ирина Горбачева и Сергей Шнуров помогают Бортич сбрасывать вес
↑  Кино Экспо 2017: Бортич потолстела
↑  22-летняя актриса Александра Бортич поправилась на 20 килограммов ради роли
↑  Фанаты в шоке: Актриса Саша Бортич поправилась на 20 килограммов
↑  Саша Бортич и Ирина Горбачёва начали съёмки в комедии «Я худею»
↑  קדימון הסרט באתר יוטיוב
אתלרד הראשון, מלך וסקס

אתלרד הראשון (באנגלית עתיקה: Æthelred of Wessex; ‏845 – 23 באפריל 871) היה מלך קנט ווסקס משנת 865 ועד מותו.
ביוגרפיה > לפני מלכותו

אתלרד היה בנו הרביעי של אתלוולף, מלך וסקס, מאשתו הראשונה אוסבורגה.
ביוגרפיה > מלכותו והמלחמה בוויקינגים

אתלרד עלה לשלטון לאחר שאחיו, המלך אתלברט, מת ללא צאצאים. בשנתו הראשונה של אתלרד כמלך, הגיע הצבא הוויקינגי הגדול לחופי אנגליה, ובתוך חמש שנים השתלטו על שתי ממלכות חשובות: נורת'מבריה ומזרח אנגליה. ב-868 פנה לאתלרד גיסו, בורגרד, מלך מרסיה, וביקש את עזרתו כנגד הפלישה. אתלרד ואחיו אלפרד (שהפך לימים למלך אלפרד הגדול) יצאו בראש צבאם לנוטינגהאם, אך קרב מכריע לא התחולל במקום, ובורגרד שילם לוויקינגים כדי שיעזבו. ב-874 הביסו הוויקינגים את בורגרד ואילצו אותו לצאת לגלות.
ב-870 פנו הוויקינגים לעבר ממלכת וסקס, ובקרב רדינג, ב-4 בינואר 871, ספג אתלרד מפלה מוחצת מידיהם. בקרב אשדון, שנערך שבוע ימים לאחר מכן, הייתה דווקא ידו של אתלרד על העליונה, אך הוא הובס שוב בקרב בסינג ולאחר מכן בקרב מרטון. ב-23 באפריל (או ב-15 באפריל) מת אתלרד, ככל הנראה כתוצאה מפציעה שספג במהלך הקרב.
ביוגרפיה > מותו

לאחר מותו נקבר אתלרד בכנסיית וימבורן שבדורסט. אחיו הצעיר אלפרד, שנודע לימים בשם אלפרד הגדול, ירש אחריו את הכתר ואת נטל המלחמה בוויקינגים, מכיוון שבניו של אתלרד היו צעירים מדי. אתלרד זכה למעמד של קדוש מקומי לאחר מותו, על אף שלא עבר קאנוניזציה בידי הכנסייה.
ביוגרפיה > צאצאיו

אתלרד היה נשוי לוולפרידה, ממנה נולדו לו שני בנים, אתלוולד ואתלהלם. אתלוולד מרד בדודנו אדוארד הזקן עם עלייתו לשלטון, ונאבק עמו על הכתר, אך נהרג באחד הקרבות. אתלהלם, לעומת זאת, הכיר בשלטונו של דודנו, וכיהן בתקופת שלטונו כשליט מחוז וילטשייר. משערים כי המלך הרולד גודווינסון נמנה עם צאצאיו.
הנצחה

הר אתלרד ברכס דאגלס שבצפון-מזרח האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אתלרד מלך וסקס; וזאת בדומה לשמות הרים סמוכים רבים הנקראים על שמות מלכי אנגליה.
הערות שוליים

↑  Anlezark, Daniel. Alfred the Great. Arc Humanities Press, 2017. ISBN 1942401299. עמודים 37-38
↑  הר אתלרד, באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  מידע על מקור השם, באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
| מלכי אנגליה |
| --- | --- | --- |
| שושלות מלוכה | ממלכת מרסיה • בית וסקס • המלכים הנורמנים • בית פלנטג'נט • בית לנקסטר • בית יורק • בית טיודור • בית סטיוארט • בית הנובר • בית סקסה-קובורג-גותה • בית וינדזור |  |
| מלכים | אגברט • אתלוולף • אתלבאלד • אתלברט • אתלרד הראשון • אלפרד • אדוארד הראשון • אלפווארד • אתלסטאן • אדמונד הראשון • אדרד • אדוויג • אדגר • אדוארד השני • אתלרד השני • סוון (מדנמרק) • אתלרד השני • אדמונד השני • קנוט (מדנמרק) • הרולד הראשון (מדנמרק) • הארדיקאנוט (מדנמרק) • אדוארד השלישי • הרולד השני • אדגר אתלינג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3929 4860  LCCN: nb2008005884  VIAF: 68460968   WorldCat (עם VIAF): 68460968