stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נציגויות דיפלומטיות בירושלים
שגרירויות בירושלים הישראלית עד 2006

בירושלים הישראלית הוקמו מספר שגרירויות, רובן של מדינות אפריקאיות ודרום אמריקאיות שהוקמו תוך עידוד ישראלי. לאחר מלחמת יום הכיפורים ב-1973 נסגרו רוב שגרירויות מדינות אפריקה בירושלים, עקב ניתוק היחסים הדיפלומטיים בעקבות החלטת ארגון אחדות אפריקה. מדינות אמריקה הלטינית והולנד המשיכו להחזיק שגרירויות בירושלים עד שנת 1980, אך לאחר חקיקת חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל, העבירו אף הן את נציגויותיהן לגוש דן.
השגרירות הראשונה שנפתחה בירושלים הישראלית הייתה שגרירות הולנד, שהוקמה עקב העלאת מעמד הקונסוליה ההולנדית בירושלים לצירות ב-1950. בנוסף, כיהן הקונסול היווני כנציג דיפלומטי (תואר ללא משמעות מוכרת) לישראל.
ב-1984, לאחר מאמצים דיפלומטיים, החזירו קוסטה ריקה ואל סלבדור את שגרירויותיהן בישראל לירושלים.
באוגוסט 1991, בעקבות חידוש היחסים בין ישראל לרפובליקה של קונגו, הודיעה קונגו כי תפתח שגרירות בירושלים. הדבר לא התמשש.
באוגוסט 2006 החליט נשיא קוסטה ריקה אוסקר אריאס, להעביר את שגרירות מדינתו מירושלים לתל אביב, וזאת על-מנת: "לתקן טעות היסטורית שפגעה במעמדנו בעולם ובעיקר במעמדנו בעולם המוסלמי", כדבריו. בעקבותיו, ב-25 באוגוסט 2006, החליטה גם אל סלוודור, שהחזיקה את השגרירות האחרונה בירושלים, להעבירה לתל אביב.
| מדינה | פתיחה | סגירה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אורוגוואי שגרירות אורוגוואי | 1954 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| אל סלוודור שגרירות אל סלוודור | 1984 | 2006 |  |
| אקוודור שגרירות אקוודור | 1957 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| אתיופיה הקונסוליה האתיופית | (תקופת המנדט) | 1973 | ניתוק קשרים עם ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים |
| בוליביה שגרירות בוליביה | 1961/65/73 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| גואטמלה גואטמלה | 1955 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| האיטי שגרירות האיטי | 1959 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| הולנד הולנד | 1950 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית | 1964 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| הרפובליקה של קונגוהרפובליקה של קונגו | 1962 | 1972 | ניתוק קשרים עם ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים |
| ונצואלה ונצואלה | 1958 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| זאיר זאיר | 1965 | 1973 | ניתוק קשרים עם ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים |
| חוף השנהב שגרירות חוף השנהב | 1960 | 1973 | ניתוק קשרים עם ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים |
| פנמה צירות פנמה | 1958 | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| צ'ילה צ'ילה |  | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| קולומביה קולומביה |  | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| קוסטה ריקה קוסטה ריקה |  | 1980 | עברה לתל אביב בעקבות החלטה 478 של מועצת הביטחון |
| קניה קניה | 1963 | 1973 | ניתוק קשרים עם ישראל בעקבות מלחמת יום הכיפורים |
2017 ואילך

כיום ממוקמות בירושלים שגרירויותיהן של ארצות הברית, גואטמאלה, קוסובו, פפואה גינאה החדשה, הונדורס ופרגוואי.
כמה מדינות, בהן: ארצות הברית, בריטניה, איטליה, בלגיה, יוון, ספרד, צרפת, שוודיה וטורקיה, החזיקו בעבר וחלקן מחזיקות גם כיום קונסוליות נמוכות דרג בירושלים, אולם הנציגויות האלה לא היו מואמנות לנשיא המדינה ולא כפופות לשגרירויות בתל אביב.
לאחר נאום ירושלים (2017) של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בו הכיר בירושלים כבירת ישראל והודיע על העברת השגרירות לעיר החלה ישראל מהלך דיפלומטי לרתימת מדינות נוספות למהלך ולהעברת שגרירויותיהן לעיר. ב-1 במאי 2018 החזירה גואטמלה את שגרירותה לעיר וב-14 במאי נפתחה גם שגרירות ארצות הברית. ב-21 במאי הועברה לירושלים שגרירות פרגוואי, אך בהמשך השנה הוחזרה להרצליה.
בשנת 2020, במסגרת הסכם סרביה–קוסובו, התחייבה סרביה להעביר את שגרירותה לירושלים, וקוסובו הבטיחה לפתוח נציגות דיפלומטית בירושלים. ב-14 במרץ 2021, פתחה קוסובו את שגרירותה בירושלים.
בספטמבר 2020 הודיע נשיא מלאווי לזרוס צ'אקוורה על כוונת המדינה לפתוח שגרירות בירושלים. בהמשך ציינו במדינה כי בכוונתם לפתוח את השגרירות עד קיץ 2021.
ב-24 ביוני 2021 חנך נשיא הונדורס את שגרירות ארצו בירושלים.
ביוני 2023 פורסם על הסכם שנחתם בין ישראל לרוסיה, במסגרתו תפתח רוסיה בירושלים שלוחה של שגרירות.
באוגוסט 2023 נשיא סיירה לאון, ג’וליוס מאדה ביו הכריז על כוונתו לפתוח את שגרירות סיירה לאון בירושלים, נשיא פרגוואי החדש, סנטיאגו פניה הכריז ששגרירות פרגוואי תחזור לירושלים בקרוב ונשיא אורוגוואי לואיס לאקאז'ה פו הכריז על כוונתו לפתוח משרד דיפלומטי בירושלים. בפברואר 2024, הודיע נשיא ארגנטינה, חאבייר מיליי, על כוונת ארצו להעביר את השגרירות לירושלים.
ב-12 בספטמבר 2024, במהלך פגישה עם נשיא מדינת ישראל, הכריז ראש ממשלת אלבניה אדי רמה על החלטתו לפתוח לשכת מסחר בירושלים.
2017 ואילך > שגרירות בירושלים

ארצות הברית שגרירות ארצות הברית: בפברואר 2018 הודיעה מחלקת המדינה האמריקנית כי השגריר יעביר את מושבו למתחם הקונסוליה בירושלים וב-14 במאי 2018, לכבוד יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל הדבר אכן קרה.
גואטמלה שגרירות גואטמלה: ב-24 בדצמבר 2017 הודיע נשיא גואטמלה, ג'ימי מוראלס, כי הורה להעביר את השגרירות בישראל מתל אביב לירושלים. ב-1 במאי 2018 עבר צוות השגרירות מתל אביב לירושלים וב-17 במאי התקיים הטקס הרשמי לקביעת השגרירות במעמד נשיא גואטמלה ובכירי ממשלתו.
קוסובו שגרירות קוסובו: ראש ממשלת קוסובו עבדולה הוטי הודיע בספטמבר 2020 במסגרת הסכם סרביה-קוסובו על כינון יחסים דיפלומטיים ופתיחת שגרירות בירושלים. ובהמשך, גם נשיא קוסובו האשים טאצ'י חזר על ההבטחה. ב-14 במרץ 2021, פתחה קוסובו את השגרירות שלה בירושלים.
הונדורס שגרירות הונדורס: הודיעה כי היא מכירה בירושלים כבירת ישראל ומתכוונת להעביר אליה את השגרירות שלה, אך התנתה זאת בפתיחת שגרירות ישראלית בבירתה שלה, טגוסיגלפה. בינתיים ועד לביצוע החלטה זו פתחה הונדורס בירושלים משרד סחר. ב-24 ביוני 2021 פתחה הונדורס את שגרירותה בירושלים.
פרגוואי שגרירות פרגוואי: פרגוואי העבירה את שגרירותה ב-2018 לירושלים, אך לאחר מספר חודשים החזירה אותה לתל אביב. ב־12 בדצמבר 2024 הוחזרה השגרירות לירושלים במעמד נשיא פרגוואי סנטיאגו פניה.
פפואה גינאה החדשה שגרירות פפואה גינאה החדשה: פפואה גינאה החדשה פתחה שגרירות בירושלים בספטמבר 2023.
2017 ואילך > נציגויות

הקונסוליה הספרדית: ספרד מחזיקה בקונסוליה במזרח ירושלים, בשייח' ג'ראח, המשרתת את הרשות הפלסטינית. הקונסוליה נפתחה בעת שלטון ירדן במזרח ירושלים, ועם כיבושה במלחמת ששת הימים יצאה מכלל פעילות, כיוון שספרד לא קיימה יחסים דיפלומטיים עם ישראל. עם היווצרות יחסים בין ישראל וספרד ב-1986 פתחה ספרד שגרירות בתל אביב.
הקונסוליה הבלגית: בלגיה מחזיקה בקונסוליה במזרח ירושלים, בשייח' ג'ראח, המשרתת את הרשות הפלסטינית. הקונסוליה נפתחה בעת שלטון ירדן במזרח ירושלים.
הקונסוליה הבריטית: הממלכה המאוחדת מחזיקה בקונסוליה במזרח ירושלים, בשייח' ג'ראח, המשרתת את הרשות הפלסטינית. הקונסוליה נפתחה בעת שלטון ירדן במזרח ירושלים.
הקונסוליה השוודית: שוודיה מחזיקה בקונסוליה במזרח ירושלים, בשייח' ג'ראח, המשרתת את הרשות הפלסטינית. הקונסוליה נפתחה בעת שלטון ירדן במזרח ירושלים.
הקונסוליה היוונית: יוון מחזיקה בקונסוליה במושבה היוונית. הקונסוליה משרתת כיום את הרשות הפלסטינית.
צ'כיה סניף שגרירות צ'כיה: צ'כיה מחזיקה בסניף שגרירות בירושלים, שנפתחה במרץ 2021 כצעד מקדים להקמת שגרירות. הנשיא מילוש זמאן התחייב לרגל יום העצמאות ה-70 למדינת ישראל להעביר את השגרירות לירושלים. הוא הודיע שיעשה זאת בשלבים מחמת בעיה כלכלית. צ'כיה מחזיקה גם בבית תרבות מטעמה בירושלים.
הונגריה הונגריה מחזיקה במשרד סחר בירושלים.
הולנד הולנד, מחזיקה משרד מדע בירושלים.
אקוודור אקוודור, ב-12 במאי 2022 הודיע נשיא אקוודור גיירמו לאסו, על פתיחת משרד לחדשנות מטעם אקוודור בירושלים.
2017 ואילך > מדינות שהודיעו על כוונתן להעביר את שגרירויותיהן לירושלים

אוקראינה אוקראינה, הודיעה כי תפתח בירושלים נציגות דיפלומטית לתחומי היזמות והטכנולוגיה. בנוסף, בדצמבר 2021 בטקס לציון 30 שנה ליחסים בין ישראל לאוקראינה אמר שגריר אוקראינה כי מדינתו מכירה בירושלים כבירת ישראל ושלאחר שהממשל האוקראיני יאשר זאת תיפתח נציגות בירושלים.
פנמה פנמה הודיעה כי היא מתכוונת להעביר את השגרירות שלה לירושלים.
רומניה רומניה יו"ר הפרלמנט הודיע לתקשורת כי ארצו תעביר את השגרירות לירושלים. בעקבות כך האשים נשיא רומניה קלאוס יוהאניס את ראשת ממשלת רומניה ויקטוריה דנסילה ב"עסקה סודית עם היהודים".
סלובקיה סלובקיה, יו"ר הפרלמנט הסלובקי, אמר במהלך ביקורו בישראל כי מדינתו מתכננת להעביר את שגרירותה לירושלים.
ברזיל ברזיל, הודיעה על כוונה לפתוח משרד רשמי בירושלים. בנוסף, אדוארדו בולסונרו, יו"ר ועדת החוץ והביטחון בקונגרס הלאומי של ברזיל ובנו של נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו התחייב בדצמבר 2019 שתפתח שגרירות ברזילאית בירושלים ב-2020 (מה שלא קרה).
הפיליפינים הפיליפינים, ב-6 בדצמבר 2017, בעקבות הצהרת ההכרה של ארצות הברית, הנשיא רודריגו דוטרטה הביע עניין להעביר את שגרירות הפיליפינים מתל אביב לירושלים, ולפי הדיווחים יצר קשר עם משרד החוץ בישראל כדי לדון בסוגיה.
אוגנדה אוגנדה, לאחר התיווך בין ישראל לסודאן, הודיעה שמתכוונת להעביר את השגרירות בישראל לירושלים.
מולדובה מולדובה, הודיעה ביוני 2019 שתפתח שגרירות בירושלים.
גאורגיה גאורגיה, פתחה קונסוליה של כבוד בירושלים.
סרביה סרביה, במסגרת הסכם סרביה–קוסובו הודיע בספטמבר 2020 נשיא סרביה, אלכסנדר ווצ'יץ', כי סרביה תעביר את שגרירותה לירושלים עד יולי 2021, וכי עד אז תפתח בה נציגות. עם זאת, הבטחה טרם מומשה.
מלאווי מלאווי, נשיא מלאווי לזארוס צ'קוורה, הודיע כי ארצו מתכוונת לפתוח שגרירות בירושלים.
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית, משרד החוץ הודיע ב-31 באוקטובר 2020 כי יעביר את השגרירות הדומיניקנית לירושלים.
גינאה המשוונית גינאה המשוונית - בפברואר 2021 הודיע נשיא גינאה המשוונית, תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו כי יעביר את השגרירות של מדינתו לירושלים.
סורינאם סורינאם - ב-30 במאי 2022, בפגישתו עם שר החוץ הישראלי יאיר לפיד, הודיע שר החוץ של סורינאם כי מדינתו תפתח שגרירות בירושלים.
סיירה לאון סיירה לאון ב-25 באוגוסט 2023 הכריז נשיא סיירה לאון, ג’וליוס מאדה ביו על כוונתו לפתוח את שגרירות סיירה לאון בירושלים.
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בספטמבר 2023, בתום פגישה בין ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ונשיא הרפוליקה הדמוקרטית של קונגו פליקס צ'יסקדי, הודיע הנשיא כי ארצו תעביר את שגרירותה בישראל לירושלים.
ארגנטינה ארגנטינה ב-6 בפברואר 2024, בעת ביקורו בארץ של נשיא ארגנטינה חאבייר מיליי, הודיע הנשיא כי ארצו תעביר את שגרירותה בישראל לירושלים.
פיג'י פיג'י בפברואר 2025, הודיע ראש ממשלת פיג'י סיטיבני רבוקה, כי פיג'י תפתח שגרירות בירושלים, זאת לאחר שנפגש עם שר החוץ גדעון סער בוועידת מינכן.
לקריאה נוספת

רפאל מן, דיפלומטים עם אבן ירושלמית, מעריב, 10 בפברואר 1984
אינגה דויטשקרון, "כולנו מכירים בירושלים ע"י הגשת כתב־האמנה בבירה", מעריב, 25 בנובמבר 1977
דן ארקין, 13 שגרירויות שכנו בירושלים, מעריב, 22 באוגוסט 1980
מרדכי אליאב, רשימת הקונסוליות בירושלים בשלהי השלטון העות'מאני
רשימות ירושלמיות, הַבֹּקֶר, 4 בנובמבר 1942
ניסיון פיצוץ המכונית בטיימס סקוור ב-2010

| --- | --- |

 תאריך:  יום שבת, 1 במאי 2010
 מקום:  כיכר טיימס במנהטן שבניו יורק, ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°45′29″N 73°59′09″W﻿ / ﻿40.7581°N 73.9858°W﻿ / 40.7581; -73.9858
 סוג:  פיצוץ מכונית (ניסיון כושל)
 הרוגים:  0
 פצועים:  0
 מבצע:  מחבל פקיסטני בודד (פייסל שחאד). בוצע על ידי ארגון הטליבאן בפקיסטן
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיניסיון פיצוץ המכונית בטיימס סקוור ב-2010(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיניסיון פיצוץ המכונית בטיימס סקוור ב-2010
 
ב-1 במאי 2010 בוצע ניסיון פיגוע טרור בכיכר טיימס במנהטן שבניו יורק. שני רוכלים הודיעו למשטרת ניו יורק שהם הבחינו בעשן שיוצא מכלי רכב, ובזכות ערנותם התגלתה מכונית התופת. הפצצה במכונית הופעלה אך היא לא התפוצצה, ועל כן כוחות הביטחון במקום הצליחו לנטרלה לפני שגרמה לנפגעים. יומיים לאחר מכן עצרו סוכנים פדרליים את פייסל שחאד בן ה-30, יליד פקיסטן, אשר התגורר בברידג'פורט שבקונטיקט, והפך לאזרח אמריקאי באפריל 2009. שחאד נעצר לאחר שעלה על טיסה לדובאי בנמל התעופה ג'ון פ. קנדי שבניו יורק. שחאד הודה בניסיון הפיגוע ברכב, וציין שהוא התאמן לבצע פיגועים במחנה מיוחד בפקיסטן.
התובע הכללי של ארצות הברית אריק הולדר ציין שכוונתו של שחאד הייתה "להרוג אמריקאים". נגד שחאד הוגש כתב אישום בבית משפט פדרלי במנהטן ב-4 במאי בגין ניסיון להשתמש בנשק להשמדה המונית, ועל פשעים פדרליים אחרים הקשורים לחומרי נפץ. יותר מתריסר אנשים נעצרו בפקיסטן על מעורבותם בפיגוע. הולדר ציין שארגון הטליבאן בפקיסטן סייע בהוצאה לפועל של הפיגוע ואולי אף מימן אותו.
מזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון הזהירה מפני "השלכות חמורות" אם מתקפה מהסוג הזה הייתה מוצלחת ובארצות הברית היו מגלים שהיא בוצעה על ידי גורמים בפקיסטן. ממשל אובמה שקל ביצוע פעולות תגמול, כולל מתקפה צבאית נגד הטליבאן בפקיסטן ללא תאום עם הממשל הפקיסטני, אם מתקפה מסוג זה תבוצע בעתיד ויתגלה שמיליטנטים מפקיסטן אחראים לפיגוע.
ב-5 באוקטובר 2010 נידון שחאד למאסר עולם לאחר שהודה באשמה על 10 כתבי אישום, כולל האשמות הנוגעות לשימוש בנשק להשמדה המונית ועל ניסיון לבצע מעשה טרור.
ניסיון פיצוץ המכונית בטיימס סקוור

מכוניתו של החשוד, מכונית ניסן פאתפינדר בצבע כחול כהה, נכנסה לכיכר טיימס בסביבות 6:28 בערב במוצאי שבת ה-1 במאי 2010, כפי שניתן היה לראות במצלמות אבטחה.
שתי דקות לאחר מכן, שני רוכלים אמריקנים, מוכר חולצת הטריקו לאנס אורטון בן ה-56, ומוכר תיקי היד דוויין ג'קסון בן ה-58, הבחינו בעשן שיוצא מפתחי האוורור של המכונית ליד המושב האחורי של הרכב אשר חנה על אף שהמנוע פעל והאורות שלו פעלו. הרוכלים שמעו גם שזיקוקי הדינור בתוך המכונית החלו להתפוצץ בפנים.
בינתיים המהגר הסנגלי אליון ניאסה אשר מוכר תצלומים בכיכר היה מבין אלה שהבחינו ברכב והזעיקו שוטר רכוב. הרכב חנה ברחוב עמוס תיירים בפינה המזרחית של אסטור פלאזה (צומת מפגש הרחובות רחוב 45 מערב ורחוב ברודוויי), ליד הכניסה לתיאטרון מינסקוף בו הוצג באותה העת המחזמר הפופולרי "מלך האריות". שוטר ניגש אל המכונית והבחין בעשן שיוצא מהמכונית, במכלים שבפנים, ובריח אבק השריפה. השוטר קרא מיד לגיבוי, לצוות סילוק פצצות, ולמחלקת הכבאים.
המשטרה פינתה במהירות את כל הרכבים והולכי הרגל מרחוב 43 לרחוב 49 בשדרה השביעית, וברחוב 45 מהשדרה השביעית ועד השדרה השמינית, כולל את כל מי שצפה במופעים בברודוויי. המשטרה פינתה גם את כל מי שהיה במספר מבנים בקרבת הרכב, כולל את כל מי ששהה במלון "מריוט".
הרכב החל לעלות באש אך הוא לא התפוצץ. עם הגעתו של צוות סילוק הפצצות הם השתמשו במכשיר רובוטי המופעל בשלט רחוק על למנת לפרוץ לרכב דרך החלון ולחקור את תוכנו של הרכב.
צוות סילוק הפצצות מצא בעקבות כן את הדברים הבאים בחלק האחורי של הרכב:
שני שעונים מעוררים עם סוללות, אשר ככל הנראה שימשו כמכשירים הפעלה למטען הנפץ
שתי פחיות אדומות עם בנזין
מעל ל-40 זיקוקי דינור מסוג M-88 בתוך מכל מתכת (עטוף בסרט דביק)
אבק שרפה
שלושה מכלי 20 ליטר של פרופאן
לוקר לאקדחים ירוק ממתכת שהכיל:
סיר לחץ ממתכת המכיל סבך של חוטים אשר היו מחוברים גם כן לשעון המעורר
110 ק"ג דשן ב-8 שקיות ניילון
120 זיקוקי דינור מסוג M-88
הסברה של החוקרים הייתה שמכונית התופת הייתה מורכבת מארבעה מרכיבים נפרדים - אשר בפועל היו ארבע פצצות שמהוות פצצה אחת גדולה. הזיקוקים היו אמורים להתחיל את התהליך על ידי כך שהם מפעילים את כל ארבע הפצצות שמחוברות לפחיות עם הבנזין. הדבר היה אמור ליצור פיצוץ, אשר בעקבות כך היו אמור לגרום לפרופאן והדשן להתפוצץ. טלפון סלולרי ושעון יד שנמצאו ברכב נועדו כנראה גם לשמש כמכשירי הפעלה נפרדים לפצצה ברכב. האדם שהרכיב את הפצצה הניח באופן שגוי שהדשן ותערובת הסוכר יעבדו באותו כמו שהדשן שהיה מבוסס על האמוניום החנקתי עבד בפיגוע באוקלהומה סיטי.
אף על פי כן, המנגנון המאולתר שהיה אמור להצית את הפצצה לא הפעיל את הפצצה. לטענת משטרת ניו יורק, אם הפצצה בכלי הרכב הייתה מתפוצצת, היא הייתה מפרקת את המכונית לשניים, ו"גורמת לנפגעים, ולכדור אש רציני". המשטרה טענה כי אם הפצצה הייתה מתפוצצת היא כנראה גם הייתה מפזרת רסיסים לכל עבר והורגת או פוצעת אנשים רבים.
מכל דלק נאטם מעצמו

מכל דלק נאטם מעצמו של מטוס הקרב מסרשמיט Me 262, מלחמת העולם השנייה
מכל דלק נאטם מעצמו הוא סוג של מכל דלק, המותקן בדרך כלל בכלי טיס, שבו נמנעת נזילה של דלק והתלקחותו במקרה של פגיעה במכל. מכל דלק רגיל הנפגע מירי או מרסיסים עלול לדלוף, דליפה העלולה לגרום לאובדן דלק שיביא לקיצור זמן המשימה והטווח של המטוס. חמור מכך, דליפה כזו עלולה גרום להתלקחות קטלנית ולפגיעה במטוס עד כדי התרסקותו. הגנה על מכלי הדלק בשכבות שריון אינה מעשית, בשל משקלו של השריון שעלול להכביד על כלי הטיס. מכלי דלק נאטמים מעצמם טיפוסיים כוללים מספר שכבות של גומי ואריג לחיזוק: חלק מהשכבות הן של גומי מגופר וחלק מגומי טבעי ולא מעובד, שיכולות לספוג דלק ולהתרחב כאשר הן באות במגע עמו. כאשר המכל נפגע הדלק דולף ונספג בשכבות הגומי, שמתנפחות ואוטמות את הנקב.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ב-7 בפברואר 1917 הוגשה בקשה לפטנט על "מכל דלק למטוסים מלחמתיים", על ידי ג'ורג' ג'. מורדוק, מארצות הברית. מועצת הסחר הפדרלית (Federal Trade Commission) בלמה את ההצעה ב-6 בפברואר 1918, כדי למנוע דיון או פרסום של ההמצאה, שנחשבה סודית. משרד הפטנטים של ארצות הברית ביטל את החלטת מועצת הסחר ב-26 בספטמבר והעניק למורדוק פטנט על המצאתו.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשלבים הראשונים של המלחמה נעשו ניסיונות להגן על מכלי דלק על ידי שימוש במכלי מתכת, מכוסים מבפנים או מבחוץ בחומר שהתרחב לאחר ניקוב. מחקר גילה כי יציאת הקליע, ולא הכניסה, הייתה הבעיה הגדולה יותר: יציאת הקליע גרמה לעיתים קרובות לנפילת חומר האטימה וכך נוצר חור יציאה גדול. בין הגרסאות המוקדמות ביותר של סוגי מכלי דלק אלו היו אלה שיוצרו בבריטניה בנמל התעופה של פורטסמות' על ידי Fireproof Tanks Ltd (הוקמה ב-1939). מכלים אלו הותקנו לראשונה במפציץ הקל פיירי באטל וגרסאות אחרות הותקנו במטוסי קרב מדגמי סופרמרין ספיטפייר והוקר הוריקן ובמפציצים כמו האברו לנקסטר. חברת הנדרסון סיפקה מכלי דלק ושמן נאטמים מעצמם למטוס האימון מיילס מאסטר. גם מטוסים גרמניים, ובהם היונקרס Ju 88, צוידו במכלי דלק בעלי יכולת אטימה, שהיו בנויים משכבות של גומי מעל שכבות מעור. גם בארצות הברית נרשמו מספר פטנטים בתחום. חברת גודייר פיתחה מכל נאטם מעצמו ובו שתי שכבות של תרכובות גומי בתוך מעטפת מתכת או במעטפת הכנף. מכלים כאלה הותקנו במטוסי ווט F4U קורסייר ובמטוסים נוספים.
לא כל המטוסים במלחמה צוידו במכלי דלק נאטמים מאליהם, וזאת בשל משקלם, הגדול מזה של מכלי דלק רגילים. מטוס הקרב היפני, מיצובישי A6M זירו, לא צויד במכלים כאלה בשל הרצון לחסוך במשקל ככל הניתן. עם זאת, במהלך המלחמה הוכחה בצורה ברורה שרידותם של מטוסים שבהם הותקנו מכלי דלק נאטמים מעצמם. התברר גם שמכלים אלו עמידים לפגיעות של כדורי מקלע בקוטר 0.5 אינץ' (12.7 מ"מ) ולעיתים שרדו גם פגיעות מתותחים בקוטר 20 מ"מ.
שימוש מודרני

רוב מטוסי הקרב הסילוניים בעשור השני של המאה ה-21 וחלק גדול מהמסוקים מצוידים בסוג כלשהו של מכלי דלק נאטמים מעצמם. תכונה נוספת שקיימת במכלי דלק במסוקים החל משנות ה-80 של המאה ה-20 היא יכולתם לשרוד התרסקות מבלי שיתפוצצו או יתלקחו. חידוש נוסף בבניית מכלי דלק הוא הוספת קצף קשיח, המחלק את המכל לעשרות תאים קטנים. בדרך זו נמנעת התלקחות של אדי דלק כאשר המכל מתרוקן.
בנוסף למכלי דלק, מיושמת הטכנולוגיה של מכלי הדלק הנאטמים מעצמם גם בצינורות דלק. כמו כן מצויים מכלי דלק נאטמים מעצמם גם בכלי רכב, כמו נגמ"ש הלחימה LAV-25 שהיה בשימוש חיל הנחתים של ארצות הברית וגם במכונית הנשיאותית שבשימוש נשיא ארצות הברית. גם במכוניות מרוץ מסוימות מותקנים מכלים כאלה.
וידהאן סבהה

וידהאן סבהה (בהינדי: विधान सभा, באנגלית: Legislative Assembly; בתרגום: אספה מחוקקת) הוא בית המחוקקים של מדינות הודו. ב-21 מדינות ו-3 טריטוריות האיחוד הוא בית המחוקקים החד-ביתי, ובשש מדינות הוא הבית התחתון של בית המחוקקים הדו-ביתי. גם במדינות בהן קיים בית עליון, הבית התחתון נחשב לבית העיקרי, ורק הוא בעל הסמכות להביע אמון בממשלה.
כהונת הוידהאן סבהה היא בת חמש שנים, אך ניתן להקדים את פיזורו.
היסטוריה

החל משלהי המאה ה-19 הוקמו גופים מחוקקים שונים במחוזות הודו הבריטית ובמדינות נסיכותיות שנכללו בה, שהיו בעלות מידות שונות של אוטונומיה ומשטר עצמי.
המבנה הבסיסי של אספות המחוקקים נקבע ב-1935, בעקבות חקיקת חוק ממשלת הודו, 1935 על ידי הפרלמנט הבריטי שקבע את המערכת הבסיסית הקיימת כיום. הבחירות הראשונות לאספות במדינות השונות נערכו ב-1937, לאחר שהקונגרס הלאומי ההודי קיבל את אישורו המסויג של מהטמה גנדי להשתתף בהם. המערכת הוקמה רק במחוזות שתחת שלטון בריטי ישיר, בעקבות היותו עניין למנהל פנים שלא נכלל בסוזרניות על המדינות נסיכותיות וזכות הבחירה הייתה מוגבלת בהסתמך על נתונים כמו השכלה, הכנסה, מיסים וקהילתיות, כשהיא משתנה ממחוז למחוז, ורק כ־14 אחוז מהאוכלוסייה החזיקו בה. ההחלטה שלא להעניק זכות בחירה כללית נבעה בין היתר מחשש מהיכולות המנהל לבצע בחירות בסדר גודל שכזה. טרוונקור הייתה הראשונה לאמץ זכות בחירה לכל ב־1948.
לאחר עצמאות הודו באוגוסט 1947 וכניסת חוקת הודו לתוקף ב־26 בינואר 1950, הורחב המבנה של האספות המחוקקות לכל מדינות חלק א' (המחוזות לשעבר) ומדינות חלק ב' (מדינות נסיכותיות גדולות לשעבר). למדינות חלק ג', מדינות קטנות שנשלטו על ידי השלטון המרכזי, נקבע כי ניתן יהא להקים אספות מחוקקות על פי החלטת הפרלמנט.
חברים ומבנה

חוקת הודו קובעת כי בכל מדינה תוקם אספה מחוקקת. החוקה קובעת כי גודל הוידהאן סבהה לא יקטן מ-60 חברים ולא יגדל מ-500, אך ניתן להקטין את האספה המחוקקת לפחות מ-60 בעקבות חקיקת הפרלמנט ההודי. חברי אספה נבחרים בבחירות ישירות ממחוזות בחירה.
חברי אספות מחוקקות נדרשים להיות רשומים בפנקס הבוחרים המדינתי ומעל גיל 25, ואינם יכולים לכהן כחברי הפרלמנט ההודי או בתים עליונים במדינות בהם הם קיימים. ראש השרים נבחר על ידי חברי האספה המחוקקת, שיכול הדיח אותו בהצעת אי אמון, ובדרך כלל הוא חבר האספה.
כהונת האספות המחוקקות נקבעה בחוקת הודו למש שנים. בתיקון הארבעים ושתיים לחוקת הודו, שהתקבל במהלך מצב החירום בהודו, הוארכה תקופת כהונתם לשש שנים, אך לאחר תבוסת הקונגרס בבחירות ללוק סבהה ב-1977 ועליית מפלגת ג'נטה לשלטון בוטל התיקון, והתיקון הארבעים וארבע לחוקת הודו השיב את כהונת האספות לחמש שנים.
בטריטוריות האיחוד לא הוקמו בתחילה אספות מחוקקים, אך לאחר סיפוח פודוצ'רי להודו ב-1962 תוקנה חוקת הודו ונקבע בה כי יתאפשר להקים אספה מחוקקת לטריטוריית איחוד על פי החלטת הפרלמנט ההודי בטריטוריות פודוצ'רי, מניפור, טריפורה, הימאצ'ל פרדש וגואה, דאמאן ודיו. בעקבות כך הוקמה ביולי 1963 האספה המחוקקת של פודוצ'רי, ובינואר 1964 הוקמה אספה מחוקקת בטריטוריית האיחוד גואה, דאמאן ודיו, שהפכה למדינת גואה ב-1987. ב-1991 הוענק מעמד של טריטוריית הבירה הלאומית דלהי לטריטוריית האיחוד דלהי, והוקמה אספה מחוקקת לטריטוריה. עם שינוי מעמד מדינת ג'אמו וקשמיר לטריטוריית איחוד ב-2019, הפכה האספה המחוקקת של ג'אמו וקשמיר לאספה מחוקקת של טריטוריית איחוד. אספטת מחוקקות בטריטוריות איחוד יכולות להיות מוקמות על ידי חברים נבחרים, ממונים או תערובת של שני המינים.
אספות מחוקקים

| אספה | משכן | גודל | מפלגה שלטת | מפלגה שלטת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוטר פרדש | לקנאו | 403 |  | מפלגת העם ההודית |
| אוטראקהאנד | דהראדון (חורף) בהראריסאין (אנ') (קיץ) | 70 |  | מפלגת העם ההודית |
| אודישה | בובנשוואר | 147 |  | ביג'ו ג'נטה דאל |
| אנדרה פרדש | אמראוואטי | 175 |  | טלוגו דזאם |
| אסאם | דיספור | 126 |  | מפלגת העם ההודית |
| ארונאצ'ל פרדש | איטנגאר | 60 |  | מפלגת העם ההודית |
| ביהר | פטנה | 243 |  | ג'נטה דאל (מאוחדת) |
| ג'הרקאנד | ראנצ'י | 81 |  | ג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה |
| גואה | פאנאג'י | 40 |  | מפלגת העם ההודית |
| גוג'ראט | גנדינגאר | 182 |  | מפלגת העם ההודית |
| ג'אמו וקשמיר | ג'אמו (חורף) סרינגאר (קיץ) | 90 |  | הוועדה הלאומית של ג'אמו וקשמיר |
| דלהי | ניו דלהי | 70 |  | מפלגת העם ההודית |
| הימאצ'ל פרדש | דרמסאלה (חורף) שימלה (קיץ) | 68 |  | הקונגרס הלאומי ההודי |
| הריאנה | צ'אנדיגאר | 90 |  | מפלגת העם ההודית |
| טמיל נאדו | צ'נאי | 234 |  | דראווידה מונטרה קזגאם |
| טלנגאנה | היידראבאד | 117 |  | הקונגרס הלאומי ההודי |
| טריפורה | אגרטלה | 60 |  | מפלגת העם ההודית |
| מאדהיה פרדש | בופאל | 230 |  | מפלגת העם ההודית |
| מניפור | אייזול | 40 |  | תנועת אנשי זוראם |
| מגהלאיה | שילונג | 60 |  | מפלגת העם הלאומית |
| מהאראשטרה | מומבאי | 288 |  | מפלגת העם ההודית |
| מערב בנגל | קולקטה | 294 |  | טרינמול קונגרס |
| נאגלאנד | קוהימה (אנ') | 60 |  | המפלגה הלאומית הדמוקרטית המתקדמת |
| סיקים | גנגטוק | 32 |  | סיקים קרנטיקארי מורצ'ה |
| פודוצ'רי | פודוצ'רי | 30 |  | N. R. קונגרס הכלל הודי |
| פנג'אב | צ'אנדיגאר | 117 |  | אאם אדמי |
| צ'האטיסגאר | ראיפור | 234 |  | מפלגת העם ההודית |
| קרנאטקה | בנגלור (חורף) בלגום (אנ') (קיץ) | 224 |  | הקונגרס הלאומי ההודי |
| קרלה | טריוונדרום | 140 |  | המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) |
| ראג'סטאן | ג'איפור | 200 |  | מפלגת העם ההודית |
↑  נכון לפברואר 2025
הערות שוליים

↑  Government of India Act 1935, באתר ויקיטקסט
↑  Chapter II: Adult Suffrage, Report on the First General Elections in India, 1951-52, New Dlehi: Election Commussuon of India, Febuary 1955, עמ' 9
↑  The Constitution of India (עמ' 106), Part VI., 168
↑  The Constitution of India (עמ' 107), Part VI., 170
↑  The Constitution (Forty-second Amendment) Act, 1976, s. 30
↑  The Constitution (Forty-fourth Amendment) Act, 1978' s. 24
↑  The Constitution (Fourteenth Amendment) Act, 1962
↑  Chakshu Roy, Explained: The trust vote in Puducherry, ‏24 בפברואר 2021
Final Draft (תוכנה)

| --- | --- |

 מפתח:  Final Draft, Inc.
 מחזור חיים:  1990–הווה (כ־35 שנים)
 גרסה אחרונה:  13.2.1 (נובמבר 2024)
 מערכת הפעלה:  macOS, Windows
 https://www.finaldraft.com/
 
Final Draft (בתרגום חופשי לעברית: טיוטה סופית) היא תוכנה לכתיבה ועיצוב תסריטים.
היסטוריה

Final Draft נוסדה ב-1990 על ידי מארק מדניק ובן קהאן.
בשנת 2013, הוענק לתוכנה פרס אמי על הנדסת פריים טיים.
בשנת 2016, התוכנה נרכשה על ידי Cast & Crew Entertainment Services.
שימוש

התוכנה היא חבילה של תוכנת עיבוד תסריט לכתיבת תסריט ועיצוב תסריט כדי לעמוד בתקני הגשה שנקבעו על ידי תעשיית התיאטרון, הטלוויזיה והקולנוע. התוכנה יכולה לשמש גם לכתיבת מסמכים כגון משחקי במה, קווי מתאר, טיפולים, מכתבי שאילתה, רומנים, רומנים גרפיים, כתבי יד ומסמכי טקסט בסיסיים.
חבילה Fade In היא בין המתחרים העיקריים של תוכנה זו.