stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה זיידל
קורות חיים

נולד בקירקלס שבליטא, סמוך לקורלנד. למד בישיבת טלז, וכן בעיר בויסק בבית מדרשו של רבו הרב קוק. באותה תקופה לימד תנ"ך את הרצי"ה, בנו של הראי"ה. תקופות שונות למד בחברותא עם הרב קוק, הרב אלחנן וסרמן והרב אברהם אליהו קפלן. ב-1905 התחיל ללמוד בסמינר לרבנים בגרמניה, אך כמו חברו רבי בנימין מנשה לוין התאכזב מרמת הלימודים וכעבור שנה וחצי עבר בעקבותיו לאוניברסיטת ברן בשווייץ, שם סיים את לימודיו בתואר דוקטור.
ב-1913 נסע לארצות הברית ולימד תנ"ך ועברית בישיבה יוניברסיטי, עמד בראש בית המדרש למורים שם, והיה אחראי על הפיקוח בבתי הספר היהודיים בבולטימור. עם הקמת תנועת דגל ירושלים של רבו הראי"ה, היה מראשיה בצפון אמריקה. בשנת 1931 עלה לארץ ישראל, וסמוך לכך החל לנהל את סמינר המזרחי למורות וגננות בירושלים (לימים מכללת אפרתה).
זיידל ניהל את המוסד תחת חסותה של תנועת המזרחי כעשרים ושתיים שנה (תרצ"א–תשי"ב), תוך התמודדות עם היעדר משאבים כספיים, תנאים פיזיים ארעיים וצפופים, ובעיקר קיצוצים ותקציב לא סדור. במקביל לעבודתו החינוכית היה מעורה בהוויה הירושלמית, מסר הרצאות בנושאים שונים בבתי מדרש ובתי כנסת, השתתף בקביעות ב"חוג הראי"ה" ועוד.
החל משנת 1910 פרסם זיידל מאמרים רבים בחקר מקרא ולשון באכסניות שונות, עבריות ולועזיות (חלק ממאמריו כונסו לאחר פטירתו בספר "חקרי לשון"). באותה שנה הוציאו לאור זיידל וידידו בנימין מנשה לוין בשווייץ מאסף תורני-אקדמי בשם "תחכמוני", בראשון התפרסם מאמרו של רבם הרב קוק "טללי אורות" ובשני "קרבת אלוהים". היה שותף בהקמת המפעל הפרשני "דעת מקרא", במסגרתו כתב את הביאור על ספר מיכה.
זיידל היה מקורב מאוד לרב קוק והרבה להפנות אליו שאלות בסוגיות פילוסופיות ואידאולוגיות שהתעוררו אצלו במהלך לימודיו האקדמיים. באגרות התשובה של הרב קוק ניתן להבחין ביחסי הקרבה והחיבה המיוחדים ששררו ביניהם. כמה מהאיגרות החשובות ביותר של הרב קוק נכתבו כתשובה לשאלותיו. ראשית היכרותם הייתה בבויסק בעת שהרב קוק שימש שם כרב. הרב קוק עצמו עודד את זיידל ללמוד באוניברסיטה פילוסופיה, שפות שמיות ומאקרו-כלכלה ומקצועות נוספים "למען התועלת הרוחנית של כלל עמנו, הראויה להצטרף לכל מטרה פרטית". היה לו קשר קרוב גם לבנו של הרב קוק, הרב צבי יהודה הכהן קוק ולרב הנזיר שנועץ בו בענייני לשון כשערך את ספרו של הרב קוק, אורות הקודש.
ד"ר זיידל נפטר בירושלים כ"ה בכסלו, נר ראשון של חנוכה בשנת תשל"א (1970) ונקבר בבית העלמין בהר הזיתים. על מצבתו נכתב: "פ"נ איש תפארת, כליל המידות, צדיק, חכם ועניו... משכיל בתורת אל עליון ובלשון הקודש, למד תורה ולימד למלמדיה, וגמל חסדים באין רואה".
מספריו

ספר זיידל: מאמרים בחקר התנ"ך מוגש לכבוד ד"ר משה זיידל למלאת לו שבעים וחמש שנה, בעריכת א' אלינר, חמ"י גבריהו, י"א זיידמן, בהוצאת קריית ספר, ירושלים, ה'תשכ"ב.
חקרי לשון, מוסד הרב קוק, תשמ"ו
חקרי מקרא
דעת מקרא על ספר מיכה
לקריאה נוספת

הרב משה צבי נריה, 'ד"ר משה זיידל ז"ל', ליקוטי הראי"ה, כרך ג, כפר הרא"ה תשנ"א, עמ' 398–409; ירושלים תשע"ה, עמ' 290–291
פרופ' אהרן מירסקי, 'איש המעלה', שם, עמ' 292–293.
הרב צבי קפלן, 'מן הנסתרים', שם, עמ' 294–296.
יהודה קיל, '"דעת מקרא" ברוחו של הרב', שם, עמ' 297–299; 'דברים אחדים על המחבר ועל ספרו', חקרי מקרא, ירושלים תשל"ח, עמ' 7–11
הרב צבי יהודה הכהן קוק, 'חמודה של תורה', הצופה, י"א טבת תשל"א (לנתיבות ישראל, כרך ב, ירושלים תשנ"ז, עמ' קכח–קכט)
גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, א, בת ים תשכ"ה, טור 730
יצחק רפאל, 'זיידל משה', האנציקלופדיה של הציונות הדתית, ו (כרך השלמות), ירושלים תשס"א, טור 423
יונתן מאיר, '"אורות ו"כלים": בחינה מחודשת של "חוג" הראי"ה קוק ועורכי כתביו', קבלה 13 (תשס"ה), עמ' 225–228
הערות שוליים

↑  הרב ד"ר חגי שטמלר, עין בעין, הוצאת תבונות - המכללה האקדמית הרצוג תש"פ, עמ' 19 הע' 4.
↑  הגימנסיה ובית המדרש למורות וגננות של המזרחי בירושלים, הצופה, 20 בפברואר 1938, עמ' 3.
↑  ראו: מיכל בן יעקב, "כל עתידה של עבודתנו בארץ תלוי בשאלת הצלחת חנוך הבנות" - ראשיתה של הכשרת מורות בחינוך הדתי-לאומי בארץ ישראל, עיונים בתולדות החינוך העברי בארץ ישראל: במלאת 90 שנה למכללת אפרתה, מ' בן יעקב, ישראל רוזנסון ויובל דרור (עורכים), מכללת אפרתה ובית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, תשע"ז, עמ' 37-38.
↑  תמיר גרנות, אגרות הראי"ה - איגרת כ, איגרת כ: על הסובלנות, אגרות הראי"ה – איגרת פט, איגרת צ, איגרת צ – התפתחות בהלכה (חלק א), איגרת צא, אתר ישיבת הר עציון 
 נתן אופיר, הצעת שיתוף הפעולה בין ישיבות מרכז הרב ור' יצחק אלחנן, אתר דעת
↑  אגרות הראי"ה, כרך א, איגרת קח.
↑  ראו תיאור הרב שאר ישוב הכהן, בתוך האי"ש על העדה, יחיאל פריש וידידיה הכהן (עורכים), חיפה תשע"ג, עמ' 32.
↑  כרטיס הקבר של משה זיידל באתר הר הזיתים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306916605171  GND: 1145990770  ISNI: 0000 0000 6695 5716  LCCN: n90705371  NTA: 314592970  SUDOC: 241200385  VIAF: 4099676   WorldCat (עם VIAF): 4099676
משה רפאל אגילר

| --- | --- |
 לידה:  1615? 
 פטירה:  15 בדצמבר 1679 (בגיל 64 בערך) 
 מדינה:  פורטוגל 
 תקופת הפעילות:  ? – 15 בדצמבר 1679 
 
רבי משה רפאל דה אגילר (בלועזית: Moses Raphael De Aguilar; לעיתים: Aguylar;‏1611 – י"ב בטבת ה'ת"מ, 15 בדצמבר 1679) היה רב, מדקדק וחוקר יהודי הולנדי ממוצא פורטוגזי. היגר לתקופה מסוימת לברזיל, שם שימש רב וחזן עד שובו לאמסטרדם. מתומכי שבתי צבי.
תולדות חייו

נולד ככל הנראה בליסבון שבפורטוגל למשפחת אנוסים. השם "אגילר", יש מקשרים אותו לאזור בחבל ולנסיה שבספרד, שבו גרו יהודים לפחות מהמאה ה-13. חי ופעל באמסטרדם, בה שימש רב ומלמד בתלמוד התורה המקומי.
באותן השנים הרפובליקה ההולנדית והאימפריה הפורטוגזית היו נתונות בסכסוך על ריבונות ומסחר באזורים שונים, ובשנים ה'שצ"ח-ה'ת' (1638–1640) הצליחו ההולנדים ליטול מידי הפורטוגזים את השליטה על חלק מצפון ברזיל (בעיקר צפון-מזרח). בשנת ה'ת"ב (1642) נסע רבי משה רפאל עם רבי יצחק אבוהב דה-פונסיקה לההתיישבות ההולנדית בברזיל הקולוניאלית, שם פעלו לביסוס הקהילות היהודיות ובעיקר בבירה האזורית ההולנדית, רסיפה שבמדינת פרנמבוקו, בה שימשו ברבנות לשתי הקהילות המקומיות: "צור ישראל" ו"מגן אברהם". רבי משה רפאל שימש שם גם בתפקיד חזן. עם כניעת ההולנדים וכיבוש ברזיל בידי צבא פורטוגל בשנת ה'תי"ד (1654), בו החריבו הפורטוגזים את המושבות ההולנדיות, הם נמלטו מאימת האינקוויזיציה הפורטוגזית בחזרה לאמסטרדם יחד עם רבים מהקהילה היהודית המקומית (אחרים נמלטו לניו יורק והיוו בה את הגרעין היהודי הראשון במקום, ורבים אחרים נותרו במקום כאנוסים). באמסטרדם שב לרבנות ולהוראה בתלמוד התורה.
באמסטרדם עסק בדקדוק עברי ובהוראת התלמוד. הוא נהג לשוחח עם תלמידיו בלשון הקודש גם בשיחות החולין שלהם, שליטתו בשפה אִפשרה לו להביא את תלמידיו לידיעה מושלמת בה בצורה זו.
החזיק באמסטרדם ספרייה גדולה של ספרים עבריים (קטלוג הספרייה הודפס באמסטרדם סמוך לאחר פטירתו, 1680), שהייתה מפורסמת בין חכמי דורו. רבי שבתי בס (מחבר הספר שפתי חכמים על פירוש רש"י לתורה), שהיה בקשר קרוב עמו, עשה שימוש בספרייה זו לצורך חיבורו הביבליוגרפי "שפתי ישנים".
הוא המשיך ללמד את תלמידיו לאחר שובו לאמסטרדם במשך ארבעים שנה עד פטירתו בשנת ה'ת"ם.
חיבוריו

הדפיס בחייו שני חיבורים, ספר בפורטוגזית על יסודות הדקדוק העברי עם מסה על השירה העברית ותורת המשקלים (הודפס בליידן, 1660, ושנה לאחר מכן באמסטרדם), וכן ספר על דיני שחיטה ובדיקה (הודפס באמסטרדם מעט לאחר פטירתו, 1681).
מחיבורו "שפתי ישנים" של רבי שבתי בס, ידוע על שני חיבורים נוספים שכתב רבי משה רפאל אגילר: "זכר רב" ו"ספר המעשים". חיבורים אלו נותרו בכתב יד, ולא ידוע עליהם כיום.
השתתף, יחד עם רבי יצחק אבוהב דה-פונסיקה ורבי אהרן צרפתי, בכתיבת הקדמה למהדורה מפוארת של התנ"ך שהודפסה באמסטרדם בזמנו.
יחסיו עם בני וגדולי דורו

היה בקשר קרוב עם בן עירו באמסטרדם רבי שאול מורטירה. רבי משה רבקש ששהה באמסטרדם כ-10 שנים, כתב והוציא בה את חיבורו "באר הגולה" על פי בקשת רבי משה רפאל אגילר.
היה ידידו של הגביר והנדיב הנודע אברהם ישראל פריירה (אנ'), שניהם היו במשך תקופה חסידיו של משיח השקר שבתי צבי. בשנת ה'תכ"ז (1667), למרות התאסלמותו של שבתי צבי תקופה קצרה סמוכה לכן, שיגר לשבתי צבי "איגרת הודיה" (או "איגרת מלוכה") יחד עם שאר מנהיגי הקהילה הפורטוגזית באמסטרדם, רבי יצחק אבוהב דה-פונסיקה ורבי אהרן צרפתי, וכן מופיע בהסכמה על מהדורה מפוארת של התנ"ך (ה'תכ"ז, 1667), בה אף השתתף בכתיבת הקדמה לתנ"ך. מהדורה זו של התנ"ך מכילה מעט רמזים משיחיים של התנועה השבתאית.
כמו כן מופיע בהסכמה על הספר מנחת כהן של רבי אברהם פימינטיל (ה'תכ"ח).
מתלמידיהם המשותפים של החכמים יצחק אבוהב דה-פונסיקה ואגילר, היה הסופר והנדבן היהודי יוסף דה לה וגה. ואף כתב אגילר יחד עם אברהם פימינטיל הסכמה על ספרו של יוסף דה לה וגה הנקרא "פרדס שושנים" שכתב כשהיה בן 17 בלבד בשנת (ה'תכ"ח, 1668),  שפורסמה באמסטרדם בשנת 1673.
לקריאה נוספת

"תולדות החכם מוהר"ר משה רפאל די אגילאר" המאסף תשרי ה'תקמ"ה (אוקטובר 1784) עמודים טו–טז, חשוון ה'תקמ"ה (נובמבר 1784) עמודים כו–כז
יובל קמרט (עורך), יודאיקה: לקסיקון, מהדורת דבר, ירושלים: כתר, 1976, עמ' 8
האנציקלופדיה העברית, ערך "אגילר, ר' משה רפאל", כרך א', תל אביב תשכ"ו, עמ' 406
הערות שוליים

↑  תפקיד זה כלל בדרך כלל גם שחיטה ובדיקה.
1 2 3 4 5  מאיר קייזרלינג, ‏"אגילר, משה רפאל דה", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
↑  הרב ישעיהו רפאלוביץ, ציונים ותמרורים, תל אביב תשי"ב, עמ' 166–167.
1 2  מנחם מנדל זלאטקין, ראשית בכורי הביבליוגרפיה בספרות העברית, תל אביב תשי"ח, עמ' 37–38.
1 2  ראו יודאיקה ירושלים, ירושלים קיץ תשס"ד, פריט 345, עמ' 258–259.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257439505171  BNE: XX1695994  GND: 130217395  ISNI: 0000 0001 1489 439X  LCCN: nr96036679  NTA: 074971441  SUDOC: 111148707  VIAF: 29927415   WorldCat (עם VIAF): 29927415
ספק (אי-ודאות)

Rae, Henrietta -"ספקות",1886
סָפֵק הוא מצב ביניים, בין אמונה לחוסר אמונה. נובע מתוך אי-ודאות, חוסר אמון או חוסר ביטחון בטענת עובדה, בפעולה, מניע או החלטה מסוימת. הספק מביא להטלת פקפוק ברעיונות מסוימים במציאות, ומוביל להשהיה או דחייה של פעולות רלוונטיות מתוך דאגה מפני טעות או מפני שגיאה.
הגדרות מסוימות ל"ספק", מדגישות את המצב של שארית מחשבה, בנוגע לשני רעיונות סותרים וחוסר האפשרות לאשר אחת מהן. הפועל "להטיל ספק" יכול להתקשר גם לפקפוק במצב או בניסיון חיים של מישהו.
ספק לעיתים נוטה לפקפק בהיגיון. הוא יכול להוביל אנשים להסס לפני שהם פועלים ו/או לפעול בצורה קפדנית ומדויקת יותר. ייתכן שלספק יש חשיבות כלשהי כגורם המוביל למצב של חוסר קבלה או אי-אמון מצד אנשים אחרים. בפוליטיקה, באתיקה ובחוק (בדרך כלל בהחלטות שקובעות את מסלול חייו של אדם), יש ל"ספק" השפעה גדולה וחשיבות רבה.
הספק בחוק

רוב מקרי הפלילים שנשפטים בשיטה האדברסרית דורשים, בזמן העמידה לדין, הוכחות למען הספק הסביר. כלומר, ישנו נטל על המדינה, להביא הוכחות שיגיעו או יעברו את "הספק הסביר"- ש"האדם הסביר" אכן אשם באשמה.
תורת המשפטים מגדירה את המונחים "ספק" וסביר" למטרות אלו.
ביהדות נושא הספקות והכרעתם תופסים מקום מרובה החל ממחלוקות התנאים כגון לגבי ממון המוטל בספק חולקים כשיטת התנא סומכוס או המוציא מחבירו עליו הראיה כשיטת חכמים וכלה בספרות תלמידי חכמים אחרונים כגון קונטרס הספיקות.
אמירה מיוחדת בנושא הספקות הקשורה יותר למצב רוחני מאשר להכרעה הלכתית היא - אין שמחה כהתרת הספקות ( ראה מקור הביטוי)
ראו גם

ספקנות
לקריאה נוספת

ספרים באנגלית:
Hein, David (Winter 2006). "Faith and Doubt in Rose Macaulay's The Towers of Trebizond". Anglican Theological Review 88 (1): 47-68.
Hecht, Jennifer Michael (2003). Doubt: a history: the great doubters and their legacy of innovation from Socrates and Jesus to Thomas Jefferson and Emily Dickinson. San Francisco: HarperSanFrancisco. This book traces the role of doubt through human history, all over the world, particularly regarding religion.
איוואן נייו

איוואן נייו נופה (בצרפתית: Yvan Neyou Noupa; נולד ב-3 בינואר 1997 בדואלה שבקמרון) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת לגנס מהלה ליגה ובנבחרת קמרון.
קריירת מועדונים

נייו גדל במחלקת הנוער של נייו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הליגה הצרפתית השלישית, ובסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 בינואר 2017 חתם נייו בלאוואל מליגת המשנה הצרפתית. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-31 באוגוסט 2018 חתם נייו בקבוצת המילואים של ספורטינג בראגה. ב-10 ביולי 2020 הושאל נייו למשך עונה אחת לסנט אטיין מליגת העל הצרפתית. ב-18 בנובמבר 2020 חתם על חוזה קבוע במועדון.
ב-31 באוגוסט 2022 הושאל נייו למשך עונה אחת ללגנס מהליגה הספרדית השנייה. ב-2 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על אייבר במסגרת המחזור הרביעי בליגה.
קריירה בינלאומית

ב-4 ביוני 2021 ערך נייו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בניצחון 0–1 על נבחרת ניגריה במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת קמרון לטורניר גביע אפריקה לאומות 2021, וערך שתי הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Source : Laval : Deux arrivées et un départ actés באתר foot-national, ‏ 31 בינואר 2017 (בצרפתית)
↑  Transfert : Yvan Neyou Noupa s'engage en faveur de Saint-Etienne en France באתר CAMFOOT, ‏ 24 ביולי 2020 (בצרפתית)
↑  Yvan Neyou Stéphanois jusqu'en 2024 ! באתר ASSE], ‏ 18 בנובמבר 2020 (בצרפתית)
↑  El C.D. Leganés fortalece su centro del campo con la llegada de Yvan Neyou באתר הרשמי של לגנס, 31 באוגוסט 2022 (בספרדית)
↑  Liste des Lions Indomptables sélectionnés pour la CAN 2023 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל הקמרונית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת קמרון – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 אפאלה •  2 אבוסה •  3 אנגמלאו •  4 מוקודי •  5 נגדאו-נגג'וי •  6 אויונגו •  7 אנז'י •  8 זמבו אנגיסה •  9 באהוקן •  10 אבובקאר •   11 באסוגוג •  12 טוקו אקמבי • 13 צ'ופו-מוטינג •  14 ז'ואה • 15 קונדה • 16 אפאסי • 17 אמבאיזו • 18 הונגלה • 19 פאי • 20 ז'נאגו • 21 קסטלטו • 22 אונגוונה • 23 אומוסולה • 24 א. אוננה • 25 טולו • 26 ז'. אוננה • 27 ליאה סיליקי • 28 נייו • מאמן: קונסייסאו |  1 אפאלה •  2 אבוסה •  3 אנגמלאו •  4 מוקודי •  5 נגדאו-נגג'וי •  6 אויונגו •  7 אנז'י •  8 זמבו אנגיסה •  9 באהוקן •  10 אבובקאר •   11 באסוגוג •  12 טוקו אקמבי • 13 צ'ופו-מוטינג •  14 ז'ואה • 15 קונדה • 16 אפאסי • 17 אמבאיזו • 18 הונגלה • 19 פאי • 20 ז'נאגו • 21 קסטלטו • 22 אונגוונה • 23 אומוסולה • 24 א. אוננה • 25 טולו • 26 ז'. אוננה • 27 ליאה סיליקי • 28 נייו • מאמן: קונסייסאו | קמרון |
| נבחרת קמרון – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אונדואה •  2 מוקודי •  3 אנגמלאו •  4 וו •  5 טולו •  6 קמן •  7 אנז'י •  8 זמבו אנגיסה •  9 מגרי •  10 אבובקאר •   11 נקודו •  12 טוקו אקמבי • 13 אטבה •  14 צ'מאדו • 15 גונסאלס • 16 אפאסי • 17 נייו • 18 יונגווה • 19 מומבניה • 20 אליוט • 21 קסטלטו • 22 אנצ'אם • 23 אנגפנדואטנבו • 24 אוננה • 25 בוקלה • 26 צ'אטו • 27 דואלה • מאמן: סונג |  1 אונדואה •  2 מוקודי •  3 אנגמלאו •  4 וו •  5 טולו •  6 קמן •  7 אנז'י •  8 זמבו אנגיסה •  9 מגרי •  10 אבובקאר •   11 נקודו •  12 טוקו אקמבי • 13 אטבה •  14 צ'מאדו • 15 גונסאלס • 16 אפאסי • 17 נייו • 18 יונגווה • 19 מומבניה • 20 אליוט • 21 קסטלטו • 22 אנצ'אם • 23 אנגפנדואטנבו • 24 אוננה • 25 בוקלה • 26 צ'אטו • 27 דואלה • מאמן: סונג | קמרון |
מפלגת הקונגרס הלאומית

| --- | --- |

 מדינה:  הודו 
 מייסד:  שארד פאוור, פ. א. סנגמה, Tariq Anwar 
 תקופת הפעילות:  10 ביולי 1999 – הווה (25 שנים)
 אידאולוגיות:  קידמה, ליברליזם חברתי, חילוניות, צדק חברתי, לאומיות הודית, מדינת לאום מדינתית, פדרליזם 
 נוצרה מתוך:  הקונגרס הלאומי ההודי
 סיעות שהתפצלו:  מפלגת העם הלאומית
 מטה:  ניו דלהי 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז (פוליטיקה), שמאל-מרכז 
 נציגויות בפרלמנטים
 לוק סבהה:  1 / 543
 רג'יה סבהה:  1 / 245
 האספה המחוקקת של מהאראשטרה:  41 / 288
 www.ncp.org.in
 
מפלגת הקונגרס הלאומית (בהינדי: राष्ट्रवादी कांग्रेस पार्टी; באנגלית: Nationalist Congress Party‏ (NPC)) היא מפלגה פוליטית בהודו, שמרכזה במהאראשטרה.
היסטוריה

מפלגת הקונגרס הלאומית הוקמה ביולי 1999, לאחר ששארד פאוור, פ. א. סנגמה וטריק אנוואר (אנ') הודחו ממפלגת הקונגרס הלאומי ההודי לאחר שהתנגדו למנהיגת המפלגה החדשה סוניה גנדי בטענה שמנהיג הודו יכול להיות רק מי שנולד בהודו.
ההצלחה האלקטוראלית הגדולה ביותר של המפלגה הייתה במהאראשטרה, בה זכתה המפלגה בבחירות ב-1999 ב-58 מתוך 288 מושבים וחברה לקואליציה עם הקונגרס. הברית בין המפלגות נמשכה גם בבחירות ללוק סבהה ב-2004, כשמפלגת הקונגרס הלאומית הייתה חברה בחזית הפרוגרסיבית המאוחדת בהובלת הקונגרס, והייתה חברה בממשלתו של מאנמוהאן סינג.
הקואליציה של מפלגת הקונגרס הלאומית והקונגרס הלאומי ההודי במהאראשטרה המשיכה להתקיים גם בבחירות ב-2004, בה זכתה המפלגה ביותר מושבים מהקונגרס ושארד פאוור היה ראש השרים, וגם בבחירות ב-2009, בה הייתה מפלגת הקונגרס גדולה יותר וראש השרים מונה מטעמה.
ב-2004 פרש סנגמה מהמפלגה, כשהוא לוקח איתו את סניף המפלגה בצ'האטיסגאר. הוא שב והתאחד עם המפלגה לאחר מכן, אך ב-2012 פרש בשנית לאחר שפאוור הודיע על תמיכה בפרנב מוקהרג'י מועמד הקונגרס לנשיאות הודו, מולו התמודד סנגאמה. ב-2013 הקים סנגאמה את מפלגת העם הלאומית.
באפריל 2023 איבדה המפלגה את מעמד מפלגה לאומית הניתן על ידי ועדת הבחירות של הודו.
ביולי 2023 התפלגה המפלגה בין תומכי המייסד, שארד פאוור, לבין תומכי אג'ית פאוור (אנ'). בפברואר 2024 קיבלה ועדת הבחירות של הודו את תביעת הפלג בראשות אג'יט פאוור לסמל הבחירות של המפלגה, והגדירה אותה כמפלגה הקונגרס הלאומית ה'אמיתית'. הפלג בראשות שארד פוואר קיבל את השם מפלגת הקונגרס הלאומית - שארדצ'אנדרה פוואר. החלטה דומה קובלה בעקבות כך על ידי יושב ראש האספה המחוקקת של מהאראשטרה.
תוצאות בחירות

| הלוק סבהה> שנה | הלוק סבהה> מושבים | הלוק סבהה> שינוי | הלוק סבהה> מדינות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 8 / 543 | חדש | מהאראשטרה (6) מניפור (1) נאגאלנד (1) |
| 2004 | 9 / 543 | 1  | מהאראשטרה (9) |
| 2009 | 9 / 543 |  | מהאראשטרה (8) נאגאלנד (1) |
| 2014 | 6 / 543 | 3  | מהאראשטרה (4) ביהר (1) לקשאדוויפ (1) |
| 2019 | 5 / 543 | 1  | מהאראשטרה (4) לקשאדוויפ (1) |
| 2024 | 1 / 543 |  | מהאראשטרה (1) |
| האספה המחוקקת של מהאראשטרה> שנה | האספה המחוקקת של מהאראשטרה> מושבים | האספה המחוקקת של מהאראשטרה> שינוי | האספה המחוקקת של מהאראשטרה> אחוזים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 58 / 288 | חדש | 22.60% |
| 2004 | 71 / 288 | 13  | 18.75% |
| 2009 | 62 / 288 | 9  | 16.37% |
| 2014 | 41 / 288 | 21  | 17.24% |
| 2019 | 54 / 288 | 13  | 16.71% |
| 2024 | 41 / 288 |  | 9.01% |
הערות שוליים

↑  Anupam Mishra, TMC loses national status: What the setback means for Mamata Banerjee's party, India Today, ‏10 באפריל 2023
↑  Sahil Joshi, How Sharad Pawar’s Nationalist Congress Party fell apart in 3 months, India Today, ‏10 ביולי 2023
↑  Aishwarya Paliwal, Ajit Pawar-led faction is 'real' NCP: Election Commission, India Today, ‏6 בפברואר 2024
↑  Sanjay Sharma, Sharad Pawar faction gets new name after poll panel's 'real NCP' order, India Today, ‏7 בפברואר 2024
↑  Mustafa Shaikh, Ajit Pawar faction 'real NCP', rules Maharashtra Speaker in blow to Sharad Pawar, India Today, ‏15 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 4653 792X
490-499 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 499–490 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם

496 לפנה"ס – קרב רגילוס (תאריך משוער) בין הרומאים לאטרוסקים
497 לפנה"ס – קרב סלמיס שבקפריסין בין הצי הפיניקי בשירות דריווש הראשון מלך פרס לבין הצי האיוני
495 לפנה"ס – הקמת מקדש לכבודו של מרקוריוס בסירקוס מקסימוס שברומא
494 לפנה"ס – קרב לאדה – הקרב הימי שהכריע את גורל המרד האיוני, נערך בין הצי הפרסי לבין צי הערים האיוניות המורדות
494 לפנה"ס – בחירה ראשונה של טריבון העם ואידיל העם ברומא
493 לפנה"ס – יסוד פיראוס, עיר הנמל של אתונה
493 לפנה"ס – תמיסטוקלס נבחר לארכון אתונה
492 לפנה"ס – פלישה ראשונה של דריווש הראשון ליוון, תחילת המערכה בין יוון לפרס
490 לפנה"ס – מתקיים קרב מרתון, שבו ניצח צבא יוון את צבא האימפריה הפרסית
490 לפנה"ס – לאונידס הראשון נכנס לתפקיד מלך ספרטה
נולדו

495 לפנה"ס – פריקלס, מדינאי אתונאי (נפטר ב-429 לפנה"ס)
495 לפנה"ס – זנון מאלאה,[דרושה הבהרה] פילוסוף יווני (נפטר ב-430 לפנה"ס)
495 לפנה"ס – סופוקלס, פילוסוף יווני (נפטר ב-406 לפנה"ס)
490 לפנה"ס – אמפדוקלס, פילוסוף יווני
490 לפנה"ס – פרוטגורס, פילוסוף יווני
נפטרו

496 לפנה"ס – פיתגורס – פילוסוף ומתמטיקאי יווני (תאריך משוער)
496 לפנה"ס – סון דזה – איש צבא סיני, מחבר ספר "אמנות המלחמה"
תחנת הרכבת רינתיה

בנין התחנה התפעולית, 2009
תחנת הרכבת רינתיה (בערבית: رنتيّة, רנתיה, באנגלית: Rantiya) הייתה תחנת רכבת על המסילה המזרחית. התחנה שכנה בקטע המסילה בין לוד לראש העין, בפאתי המושב רינתיה ובסמוך למושבים גבעת כ"ח ובני עטרות.
היסטוריה

התחנה הוקמה על ידי הטורקים במהלך מלחמת העולם הראשונה במסגרת הנחת המסילה מעפולה דרך טולכרם, ראס אל עין (כיום ראש העין), לוד אל באר שבע וממנה אל חצי האי סיני כחלק מהמאמץ המלחמתי נגד הבריטים. התחנה הוקמה ליד הכפר הערבי רנתיה ככל הנראה לצרכים תפעוליים. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים, שירתה התחנה את תושבי הכפר (במרחק קצר ממנה, קרוב יותר למושבה וילהלמה, הייתה נקודת עצירה נוספת) במסגרת הקו חיפה - לוד - קנטרה שהופעל על ידי הרכבת המנדטורית. שירות הרכבות בתחנות הופסק ב-1933 והתחנה הטורקית נהרסה ולא נותרו ממנה שרידים. עם פתיחת הקו מחיפה דרך תל אביב לירושלים בתחילת שנות ה-50 שימשה התחנה כתחנת רכבת תפעולית לצורך מפגשי רכבות ובמקום הוקם מבנה דו קומתי ששימש את עובדי התחנה. באותן שנים נסללה שלוחה מהתחנה לכיוון דרום-מזרח, על בסיס התוואי של מסילה צרה (762 מ"מ) שהוקמה על ידי הבריטים בשלהי מלחמת העולם הראשונה, אל מחצבות באזור המושבים טירת יהודה וברקת, מהן הוסעו ברכבות משא חומרי גלם לבנית נמל אשדוד. בשנות ה-60 נפסק השימוש בשלוחה ועם הזמן היא נהרסה לחלוטין, אך תחנת רינתיה המשיכה לשמש כתחנה תפעולית עד לסגירת קו הרכבת לירושלים בשנות ה-90. לאחר שדרוג המקטע הדרומי של המסילה המזרחית בשנים 2002–2003, נשארה במקום מסילה בודדה. נכון ל-2024 התחנה אינה קיימת עוד.
ראו גם

המסילה המזרחית
תחנת הרכבת כפר ג'יניס
הערות שוליים

↑  מפת האזור, 1919 (באנגלית) בהוצאת צבא בריטניה, עם סימון 'תחנה' ממזרח לוילהלמה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מגזין HaRakevet גיליון 69, יוני 2005, עמ' 15-16
↑  Paul Cotterell, The Railways of Palestine and Israel, p. 24
מסילה (מוסד חינוכי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 תלמידים
 :  עד 45 נערות
 מיקום
 מיקום:  אורה
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°45′25″N 35°09′17″E﻿ / ﻿31.7570253°N 35.1546716°E﻿ / 31.7570253; 35.1546716
 אתר רשמי
  (למפת ירושלים מוגדלת) מסילה(למפת ירושלים רגילה) מסילה(למפת הרי ירושלים רגילה) מסילה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מסילה he
 
מסילה הוא מוסד נעול לנערות בסיכון בישראל, הממוקם במושב אורה שנמצא מערבית לעיר ירושלים.
המעון מיועד לנערות בנות 12 עד 18 ומכיל עד 45 נערות. הנערות מגיעות למקום לרוב על פי צו בית משפט. לרוב הנערות השוהות במקום על רקע של אלימות בתוך המשפחה או מחוצה לה. הנערות שוהות במקום לפרק זמן משתנה שיכול להיות בין שנה לבין הגעה לגיל 18. למעוניינות, מוצעות לעיתים דירות גג כהמשך מסגרת, בעלת מבנה פחות נוקשה.
המעון מופעל במבנה ישן שבעבר שימש כמנזר והוא מיועד לשימור. במעון נעשה שיפוץ ב-2019.
היסטוריה

בעברו שימש המוסד מעון סגור לעבריינים צעירים. הוא נפתח לאחר מלחמת העצמאות בשני מבנים ערביים במושבה היוונית.
ב-1954 הוחזקו נערים במוסד לתקופה ממוצעת של חודשיים ולא יותר מחצי שנה. כושר הקליטה של המוסד עמד על 28 נערים, כשבממוצע הוחזקו בו 22 והמוסד כלל 14 עובדים.
בסוף שנות החמישים המוסד היה מיועד ל-40 נערים, אך לעיתים קלט מעבר לקיבול אף 50 נערים. בתקופה זו היה המוסד מיועד לבני 9 עד 16. מדי פעם היו בורחים נערים מהמוסד ומבצעים גניבות בסביבה וחוזרים.
בתחילת שנות השישים הועבר לאורה לשטח ששימש את מנזר "מיס קרי". ב-24 בינואר 1961 חנכו שר הסעד יוסף בורג ומפקד מחוז ירושלים יואב פלג את המבנים החדשים במקום.
בספטמבר 1964 נעצרו נערים מהמוסד שגנבו אקדח מכספת המשרד של המוסד.
ב-1967 היו במעון 58 חוסים ונעשה לראשונה ניסיון לשילוב החוסים בבית ספר רגיל.
באפריל 1968 הוחלט להקצות חצי מיליון לירות ישראליות להרחבת המעון ולהגדלת הקיבול שלו מ-64 ל-96 נערים.
ביולי 1974 החל המוסד לשמש כמעון לאיבחון והסתכלות של נערות במצוקה בגילאי 14–16.
מאז שנות התשעים הופעל המעון על ידי עמותת ענב - עידוד נוער במצוקה, וב-2018 נעשה מכרז חדש להפעלת המקום.
תכנים והתנהלות

המעון מספק מסגרת טיפולית שכוללת תכנים לימודיים, חינוכיים ומקצועיים יחד עם טיפול פרטני וקבוצתי.
על ההתנהלות הפנימית במקום מתעוררות לעיתים שאלות, והמוסד עולה לעיתים לתקשורת סביב הצתות מכוונות של המקום על ידי הנערות השוהות בו. יש שטענו שההצתות מעידות על קשיים של הנערות עם ההתנהלות במוסד, או כתגובה לחוסר יציבות בעקבות התחלופה הגבוהה של אנשי הצוות במקום.
חוק הנוער (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול) מתיר לעובדי מעונות להפעיל אמצעי ריסון סבירים כלפי קטינים במוסד. במוסד נעשה שימוש תכוף בחדר "פסק זמן" - חדר נעול המיועד למנוע מבני נוער פגיעה בגופם, באחרים או ברכוש. על דרכי השימוש בחדר הפסק זמן נמתחה ביקורת רבה.
בדומה למעונות ממשלתיים אחרים, את הצוות הטיפולי-חינוכי מספקת חברת כוח אדם דנאל המתקשרת עם משרד הרווחה.
על דרכי הטיפול במוסד נמתחה ביקורת בתחקיר של ההסכת "הבית בקצה המסילה" של תאגיד השידור הישראלי.