stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיא ווארהייט
לקריאה נוספת

טלי תדמור-שמעוני, "מלחמות העיתונות של לואיס מילר", קשר מס' 8 (1990), עמ' 23–33
י. חייקין, "לואי מילער, זיין וועג צו דערפאלג", פרייע ארבעטער שטימע, 1 במרץ 1940, עמ' 5–6
יואל ענטין, "ווי לואי מילער שטורמער פון אידישער גאס איז געשטארבען איינזאם און פארגעסען", מארגען זשורנאל, 10.1.1943, עמ' 5, 9.
אהוד מנור, "’המקום היחיד שמתפתחים בו תרבות יהודית ומוסר יהודי’: יהודי אמריקני בתל אביב, 1911", קתדרה - גיליון 136 (2010), עמ' 91–120
Ehud Manor, Louis Miller and Di Wahrheit ("the Truth"): Yiddishism, Zionism and Socialism in New York, 1905-1915, Sussex Academic Press, 2012
הערות שוליים

↑  דיא ווארהייט, 11.11.1905, עמ' 4
↑  דיא ווארהייט, 20.11.1905, עמ' אחרון
↑  דיא ווארהייט, 23.11.1905, עמ' 4.
הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו

לוגו של הפדרציה העולמית
הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו היא עמותה המייצגת את קהילת יהדות מרוקו בארץ ישראל ובתפוצות.
התנועה הוקמה ב-1 בינואר 2001 על ידי אנשי רוח, יש לה 70 סניפים בישראל ו-31 סניפים נוספים ברחבי העולם. הנשיא שלה הוא סם בן שטרית, הנמנה עם מייסדיה. יו"ר הפדרציה החדש היא חברת הכנסת לשעבר עו"ד אסנת מארק והמזכ"ל מוריס משה אדרי כמו כן, בין מייסדיה נמצאת אסתר אבוטבול, שכיום משמשת גם כחברת הנהלה.
בין מפעלי הפדרציה:
אזכרה ממלכתית ל-44 מעפילי אגוז (ספינה) ליד קברותיהם בהר-הרצל ואזכרות מקומיות ברחבי ישראל, לרבות בבתי ספר.
ספר הזהב של יהדות מרוקו – מפעל הרשמה, הנצחה ותיעוד של יוצאי מרוקו וצאצאיהם. בתום ההרשמה יופקד ספר הזהב במשכן נשיאי ישראל.
מדליון המעברות – מדליון ותעודה הוקרה ליוצאי מעברות.
חגיגות המימונה השנתיות – התנועה מעודדת ומקיימת חגיגות מימונה בכל הארץ. התנועה מארגנת חגיגות ליל המימונה המרכזי באולמות סגורים ויום המימונה המרכזי, בכל שנה בעיר אחרת בישראל.
קרן מלגות לסטודנטים מעוטי הכנסה – המלגות מוענקות לסטודנטים ללא הבדלי מוצא, גזע, דת ומין.
הפקת סרטים – הפדרציה מפיקה סרטים רבים הדנים בערכיה ותרבותה של יהדות מרוקו.
יום/פסטיבל מורשת של יהדות מרוקו – מתן ביטוי לעושרה הרוחני והתרבותי בשירה, זמר, האומנות לסוגיה והספרות הענפה. מתקיים מדי שנה ברחבי ישראל.
הנחלת מורשת יהדות מרוקו בישראל ובתפוצות, כחלק ממורשת העם.
הדגשת חלקה ותרומתה של יהדות זו בתקומת העם והמדינה.
טיפוח קשרים עם מרוקו – עידוד ביקורים הדדיים וקיום קונגרסים לדיון בנושאים ערכיים ומשותפים.
דמויות מופת – בכל שנה, מכתירה הפדרציה העולמית לדמות מופת, אישיות הפועלת למען הזולת. בקטגוריה זו מופיעים שני תארים : "דמות מופת בעם היהודי" ו"דמות רבנית מופתית".
929 - תנ"ך ביחד

| --- | --- |


 תחום:  לימוד משותף בתנ"ך
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  אבי וורצמן 
 תקופת הפעילות:  21 בדצמבר 2014 – הווה (10 שנים) 
 www.929.org.il
 
המפגש השלישי של חוג התנ"ך של בית הנשיא ו-929, משמאל לימין: ראומה ויצמן, נחמה ריבלין, ראובן ריבלין, הרב בני לאו
929 - תנ"ך ביחד הוא מיזם ישראלי ללימוד פרק יומי בתנ"ך, שהוקם בשנת 2014, ביוזמתו של חבר הכנסת לשעבר אבי וורצמן.
מקור שמו של המיזם, 929, הוא במספר הפרקים בתנ"ך.
מטרת המיזם ואופיו

מטרתו של המיזם היא קריאה משותפת, כלל ישראלית, בתנ"ך. המיזם מלווה באתר אינטרנט שבו כותבים אנשים מתחומים שונים על הפרק הנלמד באותו יום. בשיתוף עם המיזם הוקמו ברחבי ישראל קבוצות לימוד של הפרק היומי ומוסדות רבים לוקחים חלק בפרויקט.
היסטוריה

המחזור הראשון של הפרויקט התחיל ב-21 בדצמבר 2014 באירוע פתיחה בבית הנשיא. ב-11 בינואר 2015 התקיים בפעם הראשונה בבית הנשיא "חוג התנ"ך של בית הנשיא", שמקביל להתקדמות הפרקים במיזם.
בערוץ 1, שודרה בעבר תוכנית שבועית, שנקראה "תשע שתיים תשע", על חמשת הפרקים של השבוע בהנחייתה של רחל פרנקל-שפרכר.
בראש המיזם עמדו הרב בני לאו והעיתונאית גל גבאי וניהל אותו צביקה ארן (ביקו) עד אוקטובר 2018. החל משנת 2021 ניהל את המיזם משה אוחיון שנרצח, (יחד עם בנו, אליעד, בשעה שיצא לעזור לתושבי עירו אופקים), בטבח שבעה באוקטובר. בעקבות כך מונה גיל פלוטקין למנכ"ל המיזם.
המיזם משותף למשרד החינוך והמרכז לטכנולוגיה חינוכית, בנוסף לעמותות ותורמים פרטיים. בעבר היו שותפים בו גם בית אבי חי והסוכנות היהודית. בנוסף על כל, המיזם לוקח חלק באיגוד ההתחדשות היהודית.
היסטוריה > מחזור קריאה ראשון

קריאת המחזור הראשון הסתיימה ב-11 ביולי 2018, כ"ח בתמוז תשע"ח, והמחזור השני התחיל ב-15 ביולי 2018 (ג' באב).
פרויקטים של מיזם 929 > אתר אינטרנט

המיזם מפעיל אתר אינטרנט שבו מופיע הפרק היומי והקלטתו ולצדו כותבים מדי יום אנשי תרבות ורוח על הפרק היומי. בין הכותבים הקבועים באתר: קובי אוז, גיל קופטש, הרב יואל בן נון, ארי אלון ועוד. לצדם גם כותבים מתחלפים, בהם נשיא המדינה ראובן ריבלין, פוליטיקאים כדוגמת זהבה גלאון, יאיר לפיד, בני גנץ, דב חנין, משפטנים כדוגמת אליקים רובינשטיין, דפנה ברק-ארז, אביעד הכהן; סופרים ומשוררים כדוגמת שהם סמיט, עמרי שרת ועוד. מדי יום מופיעים באתר סרטון של הרב בני לאו וליאת רגב שבו הם מדברים על הפרק וקריקטורה מאת אומנים שונים כדוגמת זאב אנגלמאיר.
לימוד הפרק היומי מתקיים בימים ראשון עד חמישי. בימים שישי ושבת מופיע באתר סיכום שבועי המלווה בסרטון על חמשת הפרקים של השבוע.
בימי מגפת הקורונה מפעיל המיזם את "הקמפוס הווירטואלי של 929" לאזרחים המרותקים לביתם. במסגרתו מועלים שיעורים מקוונים בנושאי תנ"ך ופעילויות שונות.
פרויקטים של מיזם 929 > 929 ושיר

במהלך פרויקט זה יופק שיר לכל אחד מספרי התנ"ך על ידי מוזיקאים.
ספר בראשית - "אות באות" של אסף אמדורסקי
ספר שמות - "שירת העבדים" של קרולינה
ספר ויקרא - "אשת איש" של איה כורם
ספר במדבר - "עבד אבוד" של מירי אלוני
ספר דברים - "ניקח את זה מכאן" של אביב נוימן
ספרי יהושע ושופטים - "שנינו" של דניאל סלומון ודנה עדיני
ספר שמואל - "בשביל אהבתה" של דיקלה
ספר מלכים - "יודה וישראל" של אפרת גוש
ספר ירמיה - "אש בוערת" של הרב דוד מנחם
פרויקטים של מיזם 929 > תנ"ך על הקירות

במסגרת פרויקט זה מציירת האמנית ג'ודי טל קופלמן ציורי קיר בהשראת פסוקים מהתנ"ך, בהתאם להתקדמות המיזם. בין המקומות שבהם צוירו ציורי הקיר: בית הספר הריאלי בחיפה והתחנה המרכזית החדשה של תל אביב. במתחם התחנה הראשונה בירושלים נפתחה תערוכה של ציורי קיר אלה שנעשו בשיתוף של קופלמן עם כיתות מבתי ספר בירושלים.
פרויקטים של מיזם 929 > קהילות לומדות תנ"ך

שיתוף פעולה בין מיזם 929 לבין המכללה האקדמית הרצוג. הפרויקט מקדם הקמת חבורות שלומדות תנ"ך בקצב של 929.
פרויקטים של מיזם 929 > סוכת הבית המשותף

מיזם "סוכת הבית המשותף", החל ביוזמת מנהל המיזם, משה אוחיון, בשנת 2023 (תשפ"ד), כתגובה למחאה הציבורית שקמה בעקבות הרפורמה המשפטית בישראל (2023). המיזם, בשיתוף ארגון "שומרות ושומרים על הבית המשותף", מציע כ-250 סוכות מארחות ברחבי הארץ, מהדרום ועד הצפון, לשיח פתוח מחבר ומכבד בין כל גוני החברה הישראלית. בתאריך ה-6 באוקטובר 2023, ליל הושענא רבה, עוד אירח אוחיון, יחד עם אשתו וילדיו, בביתו באופקים שיח הידברות. בבוקר למחרת, בעת טבח שבעה באוקטובר, נרצח אוחיון יחד עם בנו, אליעד, בשעה שיצא לעזור לתושבי עירו אופקים. השנה, סוכות תשפ"ה, מתקיים המיזם לזכרו של אוחיון ולזכר בנו.
תגובות למיזם

עם עליית המיזם התחילו להישמע ביקורות עליו מצדדים שונים של החברה הישראלית. עיתון הארץ טען שמימון הפרויקט בידי משרד החינוך הוא כפייה דתית ושהמיזם מדיר חוקרי מקרא.
מהצד השני, גורמים דתיים טענו שהמיזם מדיר את מדרשי חז"ל ואת הפרשנים המסורתיים ושחלק מן הכותבים בו מתייחסים לאלוהים, לדמויות התנ"ך ולתנ"ך עצמו בצורה מזלזלת ופוגענית. בעקבות ביקורת זו הקימה המכללה האקדמית הרצוג בשיתוף עם 929 אתר מקביל בשם "תתקכ"ט" (הגימטריה של 929) שבו מוצגים דברי כותבים הרואים בתנ"ך ספר קדוש. נכון לשנת 2023 אתר "תתקכ'ט" פועל תחת השם "אתר התנך". כמו כן, תחת הכותרת "תנ"ך על הפרק", הוקם בעידוד רבנים אתר לימוד תנ"ך שבו מקובצים מאמרים מרבנים במקביל לסדר 929.
חצי שנה לאחר הקמת המיזם, פרסם הרב לאו ב"מקור ראשון" מאמר שבו כתב שהמבקרים אותו ממשיכים את הטענות של תומכי לימוד התורה בידי קבוצות אליטה (כמו שמאי הזקן ורבן גמליאל דיבנה), בעוד שהוא הולך על פי דרכם של החכמים שתמכו בפתיחת לימוד התורה לכלל הציבור (כמו הלל הזקן ורבי אלעזר בן עזריה). ובסופו של דבר, אלו שפתחו את התורה בפני פשוטי העם, הם אלו ששמרו שהתורה תמשיך להתקיים ותהיה תורת חיים. הרב ישראל רוזן כתב בתגובה שההשוואה של הרב לאו אינה נכונה, משום שגם החכמים שהרב לאו הזכיר תמכו בקבלת תלמידים שאינם בקיאים או יראי שמיים, אך לא בכך שהם ילמדו תורה לאחרים.
פרסומים

אסולין, יאיר (עורך). התשמע קולי: תהילים ישן חדש, הוצאת דביר ומיזם 929, תשע"ז 2017. 287 ע׳. ISBN 978-965-566-519-2
תיקון בסלון: לימוד ליל שבועות. תל אביב: 929 - תנך ביחד, 2016. 36 ע׳.
הערות שוליים

↑  ynet, פרק ביום: נפתח מיזם תנ"ך ארצי, באתר ynet, 21 בדצמבר 2014
↑  חזקי עזרא, חוג תנ"ך - גם בבית הנשיא, באתר ערוץ 7, 7 בדצמבר 2014
↑  פוסט על מינויו של משה אוחיון ז"ל למנהל הפרויקט
↑  חנן גרינווד, "היה ברור שברגע שפרצה המלחמה הוא יהיה שם, בקו הראשון": משה אוחיון, מנהל מיזם 929, נרצח יחד עם בנו, באתר ישראל היום, 8 באוקטובר 2023
↑  מאחורי הקלעים באתר המיזם
↑  הקמפוס הווירטואלי של 929: בכל יום - מגוון שיעורים! חפשו בלוח השיעורים באתר "929 - תנ"ך ביחד"
↑  קהילות לומדות - דף חדש, באתר מכללת הרצוג (באנגלית)
↑  אילנה קוריאל, סוכת שלום, באתר ynet, 10 באוקטובר 2024
↑  למשל, טלי חרותי-סובר, קריאת פרק תנ"ך אחד ביום. לזה יש למשרד החינוך כסף באתר הארץ, 26 בדצמבר 2014
↑   יאירה אמית, תנ"ך ביחד, בלי חוקרי מקרא, באתר הארץ, 7 בינואר 2015
↑  אסתי רמתי, תנ"ך בגובה 929 מילימטר, באתר ערוץ 7, 22 בינואר 2015, פורסם בבשבע, גיליון 628, מדור "אתנחתא" עמ' 20
↑  הרב שלמה אבינר, ‏הרב אבינר על תוכנית 929: תנ"ך בגובה ביוב,  באתר כיפה, 31 בדצמבר 2014
יונתן אוריך, ביקורת מבית: מיזם 929 רק משפיל את התנ"ך, באתר nrg‏, 31 בדצמבר 2014
↑  עמוד ראשי, באתר התנ"ך
↑  שלמה אבינר, ‏נמצאה האלטרנטיבה למיזם 929?, באתר "סרוגים", 14 באפריל 2015
↑  האתר של "תנ"ך על הפרק" http://xn--febl3a.co.il/
↑  הרב בני לאו, לפתוח את ארון הקודש, במוסף שבת של מקור ראשון, ד' סיון תשע"ה, 22 במאי 2015
↑  ישראל רוזן, ‏הרב רוזן: פרויקט 929 הוא ביזוי ארון הקודש, באתר "סרוגים", 28 במאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592281705171  BnF: cb17770520s (data)  VIAF: 46147266817035481353   WorldCat (עם VIAF): 46147266817035481353 
צילום מסך של האתר בפרק א' בבראשית
קרולינה במופע בבית נשיא המדינה במפגש השלישי במסגרת מיזם 929 - תנ"ך ביחד
מפגש מיזם 929 באוניברסיטת חיפה דצמבר 2015. מימין לשמאל: אגי משעול, יונתן בן דב, יונה יהב, עמוס שפירא, ראובן ריבלין, בני לאו, גל גבאי ואילנה דיין
הלן גארדנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1878 מנצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  1946 (בגיל 68 בערך) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת שיקגו 
 מעסיק:  מכון האמנות של שיקגו 
 
דיוקנו של הלן גארדנר
הלן גארדנר (באנגלית: Helen Gardner‏; 1878–1946) הייתה היסטוריונית של האמנות ומחנכת אמריקאית. ספרה האמנות מראשיתה עד ימינו נחשב, עדיין, לספר הלימוד הסטנדרטי לתלמידי תולדות האמנות באמריקה.
ביוגרפיה

גארדנר נולדה במנצ'סטר (ניו המפשייר) אך עברה בגיל מוקדם לשיקגו, שם למדה בבית הספר. בשנת 1901 היא קיבלה תואר ראשון בלימודים קלאסיים מאוניברסיטת שיקגו. אחרי הפסקה מלימודים בה עבדה כמורה היא חזרה לאוניברסיטה ולמדה תואר שני בהיסטוריה של האמנות. היא סיימה ללמוד ב-1918. ב-1920 התחילה ללמד במכון האמנות של שיקגו שם שהתה במשך כל הקריירה שלה, מלבד תקופות קצרות בהן לימדה ב- UCLA ובאוניברסיטת שיקגו.
בשנת 1919 היא מונתה להיות מנהלת המחלקה לצילום ושיקופיות בספרית ריירסון במכון לאמנות בשיקגו. שנה מאוחר יותר היא התחילה ללמד קורס בתולדות האמנות בבית הספר של המכון לאמנות. ב-1922 היא החליטה להתפטר מתפקידה בספרייה כדי לפנות יותר זמן להוראה. בגלל התסכול על שלא מצאה ספר לימוד מקיף דיו לכסות את תולדות האמנות היא פתרה את הבעיה על ידי כתיבת הספר בעצמה. הספר שכתבה היה לספר לימוד פופולרי בתולדות האמנות והשתמשו בו במשך עשרות שנים - Art through the ages (האמנות מראשיתה עד ימינו).
ספרה זה שפורסם ב-1926 היה הספר היחיד שכיסה את כל נושא ההיסטוריה של האמנות מנקודת מבט גלובלית. ספר זה הוא אחד הראשונים שדן גם באמנות שאינה מערבית.
הוא מעודכן לעיתים תכופות ונשאר ספר הלימוד הסטנדרטי בבתי ספר ובאוניברסיטאות אמריקאיות. ב-1932 היא פרסמה את הספר להבין את האמנויות (Understanding the Arts) ספר לימוד שנועד למחנכים. האיורים שבני הספרים צוירו על ידי האמנית קת'לין בלאקשיר (Kathleen Blackshear) . בשנת 1936 היא פרסמה מהדורה שנייה ומורחבת של האמנות מראשיתה עד ימינו.
במהדורות המאוחרות שינו את מבנה הספר שלה. הוציאו את החלק על האמנויות הקישוטיות והאומנויות השימושיות ואת ניתוח התרבות שהיה אחת החוזקות של גארדנר.
בשנת 1946, בגיל 68, מתה מסרטן. למרות מחלתה היא המשיכה לעבוד כיועצת במכון לאמנות.
הערות שוליים

↑  Landauer, Susan, and Becky Reese. “Lone Star Spirits.” In Patricia Trenton, ed. Independent Spirits: Women Painters of the American West, 1890–1945, 199–200. Los Angeles: University of California Press, 1995, pp. 199–200.
↑  Gardner, Helen, Dictionary of art historians
↑  "Case 3: Helen Gardner". The Art Institute of Chicago. Chicago. 2013. נבדק ב-14 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280531605171  PLWABN: 9810559642305606  GND: 1035208016  ISNI: 0000 0001 1001 1473  LCCN: n91037175  LNB: 000026637  NKC: jn20020604003  NLA: 35920396  NLK: KAC2018M6144  NTA: 32335047X  VIAF: 94653501   WorldCat (עם VIAF): 94653501
אסטרטגיה (מדעי החברה)

אסטרטגיה (באנגלית: Strategy) היא תוכנית פעולה הקובעת מטרות או יעדים רצויים בהיקפים או בטווחי זמן משמעותיים, ואת עקרונות הפעולה להשגתם. אסטרטגיה אמורה להכיל תכנון של מערך מאורגן של פעולות בהתאם לאפשרויות, לאמצעים, וללוח זמנים, תוך פרוט שלבי ביצוע ועליה להיות נתונה לבקרה ולהערכה. המושג אסטרטגיה שימש בתחום הצבאי ומשם עבר גם לתחומים אחרים, כגון: ניהול, פוליטיקה, חינוך, שיווק, כלכלה ועוד. מקור המושג "אסטרטגיה" הוא מהשפה היוונית.
הבחנה בין אסטרטגיה לטקטיקה

טקטיקה, להבדיל מאסטרטגיה, עוסקת באופן ההוצאה לפועל של המהלכים הנדרשים. המונח אסטרטגיה משמש בדרך-כלל לתיאור ניהול אופן הפעולה בתמונה הכוללת (למשל, במלחמה כולה).
מתוך האבחנה בין המישור האסטרטגי למישור הטקטי ייתכן ניצחון טקטי בקרב, אך כישלון אסטרטגי במלחמה, שהוא כישלון בהשגת היעדים וראיית התמונה הכוללת. מכך נגזר המונח "ניצח בקרב אך הפסיד במלחמה". שמשמעותו ניצחון טקטי, אך הפסד אסטרטגי. כך למשל, במשחק שחמט במצבים מסוימים ניתן לראות צד אחד יוזם הפסד מכוון, כישלון טקטי בקרב, על מנת להביא את המתחרה לעמדה שונה בה יוכל להשיג את מטרותיו האסטרטגיות ולנצח במשחק כולו.
סוגי אסטרטגיות

ישנם מספר סוגים של אסטרטגיות; רשימה חלקית:
אסטרטגיה צבאית
אסטרטגיה שיווקית
אסטרטגיית למידה
אסטרטגיות קוגניטיביות
אסטרטגיה עסקית
אסטרטגיה תפעולית
אסטרטגיה (תורת המשחקים)
הרתעה (אסטרטגיה)
ראו גם

נוהל
מונחים בתורת המשחקים
מיכאיל קאוולשווילי

מיכֵאיל גוראמיס דזה קַאוֶולָאשווילי (בגאורגית: მიხეილ გურამის ძე ყაველაშვილი; נולד ב-22 ביולי 1971) הוא פוליטיקאי וכדורגלן עבר גאורגי, ממייסדי מפלגת כוח העם (אנ') בגאורגיה, המכהן כנשיא גאורגיה מטעם מפלגת החלום הגאורגי .
קריירה > ככדורגלן

הוא החל את קריירת המשחק במדי לוקומוטיב טביליסי[דרוש מקור] ולאחר מכן עבר לדינמו טביליסי, איתה זכה באליפות גאורגיה שש פעמים (1990–1995). ב־1995 עבר למועדון הרוסי ספרטק ולדיקווקז, איתה זכה באליפות רוסיה.
ב־1996 עבר למנצ'סטר סיטי. לאחר שהמועדון ירד ליגה, הושאל קאבלשווילי לגראסהופר השווייצרית, כיוון שלא שיחק מספיק משחקים בליגה כדי לקבל אישור לשחק בליגת המשנה. בעשר השנים הבאות שיחק במועדונים שונים בשווייץ. במחצית השנייה של 2004, הוא הושאל לאלניה ולדיקווקז למשך שישה חודשים ולבסוף פרש ממשחק לאחר ששיחק זמן קצר בשווייץ לאחר מכן.
הוא שיחק 46 משחקים בנבחרת גאורגיה, כבש 9 שערים.
קריירה > כפוליטיקאי

לאחר פרישתו ממשחק, הצטרף לפוליטיקה. ב-2016 נבחר לפרלמנט מטעם מפלגת החלום הגאורגי, עזב אותה בשנת 2022 והקים תנועה פוליטית בשם כוח העם המחזיקה בעמדות אנטי-מערביות (אנ').
קאוולשווילי שיתף פעולה עם מפלגת השלטון בניסוח "חוק הסוכנים הזרים" (אנ'), המחייב ארגונים המקבלים יותר מ-20% מהמימון שלהם מחו"ל להירשם כסוכנים זרים. החוק עבר ב-2024 למרות מחאות נרחבות שהביעו חשש מפני ניצולו לרדיפת מתנגדי השלטון.
בדצמבר 2024 הוא נבחר לנשיא גאורגיה בהצבעה של חברי מפלגת השלטון ותומכיה בפרלמנט, בעוד שהאופוזיציה החרימה את ההליך בשל סירובה לקבל את תוצאות הבחירות לפרלמנט שנערכו באוקטובר.
הערות שוליים

↑  יוסי נכטיגל, ‏המהפכה הרוסית הושלמה: נשיא חדש פרו-פוטין בגיאורגיה, באתר כיכר השבת, 29 בדצמבר 2024
↑  כדורגלן לשעבר המתנגד למערב נבחר לנשיא גיאורגיה, באתר עולמי, ‏14 בדצמבר 2024
יהודים אמריקאים אפריקאים

יהודים אמריקאים אפריקאים (או יהודים אפרו-אמריקאים) הם אנשים שהם גם יהודים וגם אמריקאים ממוצא אפריקאי. יהודים אמריקאים אפריקאים עשויים להיות יהודים מלידה או אנשים שהתגיירו ליהדות. יהודים אפריקאים אמריקאים רבים הם בעלי מורשת מעורבת, או צאצאים למשפחות מעורבות, שבהן לדוגמה, האם או שורשיה ממוצא יהודי והאב או שורשיו ממוצא אפריקאי לא יהודי.
היסטוריה

יהודים שמוצאם אפריקאי, לפחות בחלקו, חיו ביבשת אמריקה מאז התקופה הקולוניאלית. לפני 1820, היו הקהילות היהודיות הגדולות ביותר של יהודים אפריקאים.
בשלבים מוקדמים יחסית, הגיעו מספר יהודים אמריקאים אפריקאים לארצות הברית מג'מייקה מברבדוס. הדיוקנאות של שרה ברנדון מוזס ושל יצחק לופז ברנדון, (שנת 1814 בקירוב) שניהם נולדו כעבדים בברבדוס, הם הציורים העתיקים ביותר הידועים של יהודים בעלי מוצא אפריקאי. יהודי הקאריביים הפכו לחברים בבתי כנסת יהודים בניהול לבן, בארצות הברית, ועזרו להקים בתי כנסת אפרו-אמריקאים מוקדמים בהארלם בחלק הראשון של המאה העשרים.
מספר קהילות יהודיות היסטוריות בארצות הברית מזכירות את המתפללים האמריקאים אפריקאים המוקדמים. לוסי מרקס (?-1838), שהתגוררה ועבדה אצל משפחת מרקס מפילדלפיה, נודעה כ"שומרת אדוקה על מצוות היהדות" וישבה בקביעות בעזרת נשים בבית הכנסת קהל קדוש מקווה ישראל במהלך שירותה. עם מותה, משפחת מרקס דרשה והצליחה לקבור אותה בבית העלמין מקווה ישראל, שם היא נחה כיום בקבר לא מסומן ליד חיים סלומון. מקרה נוסף ידוע, לפי הרשומות, הוא בילי סימונס (נפטר ב-1860) אדם ממוצא אפריקאי שהיה חבר בבית הכנסת בית אלוהים בצ'ארלסטון, דרום קרולינה, אף על פי שחוקת המדינה אוסרת על אנשים ממוצא אפריקאי להיות חברי הקהילה.
עד החלק הראשון של המאה העשרים, לפחות שמונה אמריקאים אפריקאים שונים ניהלו ארגונים דתיים שזיהו עצמם כיהודים. עקבותיהם של רובם קשורים לאיים הקריביים או לאתיופיה. כיום יהודים אמריקאים אפריקאים מתפללים הן בבתי כנסת אפרו-אמריקאים, והן בקהילות מעורבות.
צפון אמריקה

יהדות ארצות הברית כוללת בתוכה גם יהודים עם רקע אמריקאי אפריקאי. מספרם אמנם קטן, אך יהודים אפרו-אמריקאים שייכים לכל אחד מהזרמים היהודיים האמריקאים הגדולים - אורתודוקסים, קונסרבטיבים, רפורמים - וגם לתנועות הקטנות יותר, כגון רקונסטרוקציוניסטים או חילונים הומניסטים. כמו עמיתיהם היהודים האחרים, יש גם יהודים אמריקאים אפריקאים חילונים, ואחרים אשר עשויים לעיתים רחוקות או לעולם לא, לקחת חלק במנהגים דתיים.
רובין וושינגטון (Robin Washington) עיתונאי ויוצר קולנוע אמריקאי, הפך לאחד משלושת המייסדים של הוועידה הלאומית של יהודים שחורים, שנקראה מאוחר יותר הברית של היהודים השחורים (Alliance of Black Jews). הברית נועדה לבנות גשר בין כל היהודים האמריקאים אפריקאים, המזוהים עם קבוצות רבות ושונות. ההערכות של מספר היהודים השחורים בארצות הברית נעות בין 20,000 ל-200,000.
ישנם מספר בתי כנסת אמריקאים אפריקאים בארצות הברית, לדוגמה בית הכנסת בית שלום בני זקן הקהילה העברית האתיופית (en:Beth_Shalom_B'nai_Zaken_Ethiopian_Hebrew_Congregation), שהוא בית כנסת בשיקגו, אילינוי. מנהיג הקהילה של בית שלום הוא הרב קייפרס פוניי. עוזרי הרבנים שלו הם אברהם בן ישראל ויהושע סלטר. הקהילה, המונה כ-200 חברים, היא בעיקר אפרו-אמריקאית. הקהילה הוקמה על ידי הרב הוראס חסן מבומביי (כיום מומבאי), הודו, בשנת 1918 כארגון עובדי ההתיישבות העברית האתיופית, והיא הושפעה מקבוצת "בני ישראל העבריים השחורים" ומקבוצת "שומרי המצוות השחורים" (Commandment Keepers).
אישים בולטים מקרב יהדות ארצות הברית האפריקאים
סמי דייוויס ג'וניור, יהודי ממוצא אמריקאי אפריקאי, שחקן וקומיקאי מפורסם, בתמונה על יד הכותל (1969).
דויד דיגס, יהודי ממוצא אמריקאי אפריקאי, שחקן, זמר-יוצר וראפר (2016).
ראשידה ג'ונס,  שחקנית קולנוע וטלוויזיה, מוזיקאית, דוגמנית, קומיקסאית, תסריטאית, במאית ומפיקת קולנוע וטלוויזיה.
דרייק, יהודי ממוצא אמריקאי אפריקאי, שחקן וזמר. שיחק בין השאר בסדרה דגראסי.
קתרינה גרהאם, יהודיה ממוצא אמריקאי אפריקאי, שחקנית, רקדנית זמרת ודוגמנית. שיחקה בין השאר בסדרה יומני הערפד.
אריק אנדרה, שחקן, קומיקאי, סטנדאפיסט ומנחה טלוויזיה.
קמרון בויס, שחקן ורקדן אמריקאי-יהודי. שיחק בין השאר בסרטי היורשים.
זואי קרביץ, שחקנית, במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע, זמרת ודוגמנית.
לני קרביץ, זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ושחקן אמריקאי.
ראו גם

רשימת יהודים ממוצא אמריקאי אפריקאי בוויקיפדיה
העבריים השחורים
התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח
לקריאה נוספת

Chireau, Yvonne; Deutsch, Nathaniel, eds. (1999). Black Zion: African American Religious Encounters with Judaism. New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-511257-1.
Kaye/Kantrowitz, Melanie (2007). The Colors of Jews: Racial Politics and Radical Diasporism. Bloomington: Indiana University Press. ISBN 978-0-253-34902-6.
Khanga, Yelena; Jacoby, Susan (1994). Soul to Soul: A Black Russian Jewish Woman's Search for Her Roots. New York: W. W. Norton & Company. ISBN 0-393-31155-4.
Lester, Julius (1995). Lovesong: Becoming a Jew. New York: Arcade Publishing. ISBN 1-55970-316-4.
Parfitt, Tudor (2013). Black Jews in Africa and the Americas. Cambridge, Mass.: Harvard University Press. ISBN 978-0-674-06698-4.
Tobin, Diane; Tobin, Gary A.; Rubin, Scott (2005). In Every Tongue: The Racial and Ethnic Diversity of the Jewish People. San Francisco: Institute for Jewish & Community Research. ISBN 1-893671-01-1.
Walker, Rebecca (2000). Black, White & Jewish: Autobiography of a Shifting Self. New York: Riverhead Books. ISBN 1-57322-169-4.
הערות שוליים

↑  Hoberman, Michael; Leibman, Laura Arnold; Surowitz-Israel, Hilit. Jews in the Americas, 1776-1826 (First ed.). London. ISBN 978-1-315-47257-7. OCLC 993959117.
↑  Landing, James E. (2001). Black Judaism: story of an American movement. Durham, N.C.: Carolina Academic Press. ISBN 0-89089-820-0. OCLC 36877310.
1 2  Leibman, Laura Arnold. The art of the Jewish family: a history of women in early New York in five objects. New York City. ISBN 978-1-941792-21-6. OCLC 1158017660.
1 2 3  Haynes, Bruce D., 1960- (14 באוגוסט 2018). The soul of Judaism : Jews of African descent in America. New York. ISBN 978-1-4798-1123-6. OCLC 1006531808. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Pickard, Kate E. R.; Whiteman, Maxwell (1995). The kidnapped and the ransomed: the narrative of Peter and Vina Still after forty years of slavery. Lincoln: University of Nebraska Press. ISBN 0-8032-9233-3. OCLC 32738920.
↑  O'Brien, Michael (2004). Conjectures of order: intellectual life and the American South, 1810-1860. Chapel Hill: University of North Carolina Press. ISBN 0-8078-6373-4. OCLC 57759012.
↑  Wolfson, Bernard J. (1999). "African American Jews".  In Chireau, Yvonne; Deutsch, Nathaniel (eds.). Black Zion: African American Religious Encounters with Judaism. New York: Oxford University Press. pp. 33–34. ISBN 0-19-511257-1.
↑  Michael Gelbwasser (10 באפריל 1998). "Organization for black Jews claims 200,000 in U.S." j. נבדק ב-2 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Divine Law or Sexism?". National Public Radio. 12 ביולי 2007. נבדק ב-5 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Chireau, Yvonne (2000). "Black Culture and Black Zion: African American Religious Encounters with Judaism, 1790–1930, an Overview".  In Yvonne Patricia Chireau; Nathaniel Deutsch (eds.). Black Zion: African American Religious Encounters with Judaism. New York: Oxford University Press. pp. 48. ISBN 0-19-511257-1.
1 2  Angell, Stephen W. (Spring 2001). "Yvonne Chireau and Nathaniel Deutsch, eds, Black Zion: African American Religious Encounters with Judaism". The North Star: A Journal of African American Religious History. 4 (2). נבדק ב-6 באוקטובר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Koppel, Niko (March 16, 2008). "Black Rabbi Reaches Out to Mainstream of His Faith". The New York Times.
רוברט לייקוק

| --- | --- |
רוברט לייקוק
רוברט לייקוק
 לידה:  18 באפריל 1907 לונדון, אנגליה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  10 במרץ 1968 (בגיל 60) הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  איטון קולג'  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט  הצבא הבריטי  בית ספר לוקרס פארק 
 בן או בת זוג:  קלייר דאדלי וורד (24 בינואר 1935–?) 
 צאצאים:  אדווינה לייקוק, בנג'מין לייקוק, אמה לייקוק, ג'וזף לייקוק, קתרין לייקוק 
 השתייכות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1927–1947 (כ־20 שנה)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד הקומנדו ה-8 "כוח לאי"‏מפקד בריגדת השירות המיוחד ובית הספר ללוחמת קומנדו של הצבא הבריטי  מפקד מטה המבצעים המשולבים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מסדר האמבט  מפקד בלגיון ההצטיינות לגיון הכבוד אות השירות המצוין (DSO) 
 
רוברט אדוארד לייקוק (באנגלית: Robert Edward Laycock;‏ 18 באפריל 1907 - 10 במרץ 1968) היה מייג'ור גנרל סקוטי בצבא הבריטי אשר שימש כמפקד הקומנדו הבריטי בחלק ממלחמת העולם השנייה.