תומאס הסלאבי
ביוגרפיה > ראשית חייו וקריירה מוקדמת

Theophanes Continuatus מהמאה ה-11 קובע שתומאס היה צאצא של סלאבים דרומיים שיושבו מחדש באסיה הקטנה על ידי קיסרים ביזנטיים רצופים, בעוד שההיסטוריון גנסיוס מהמאה ה-10 מכנה אותו "תומאס מאגם גוזורו, בן הגזע הארמני". רוב החוקרים המודרניים תומכים במוצאו הסלאבי ומאמינים שמקום הולדתו היה ליד גזיורה בפונטוס. מכאן כינויו "הסלאבי", שהוחל עליו רק בעת החדשה. לא ידוע דבר על משפחתו וחייו המוקדמים, פרט לכך שהוריו היו עניים ושתומאס עצמו לא קיבל חינוך. בהתחשב בכך שהיה בין 50 ל-60 בעת המרד, הוא כנראה נולד בסביבות שנת 760.
שני תיאורים שונים על חייו של תומאס מסופרים גם ב-Genesios וגם ב-Theophanes Continuatus. על פי הדיווח הראשון, תומאס הופיע לראשונה בשנת 803 כשהוא מלווה את הגנרל ברדנס טורקוס, והמשיך בקריירה צבאית עד שהשיק את המרד שלו בסוף 820. בגרסה השנייה, הוא הגיע לקונסטנטינופול כנער עני ונכנס לשירותו של אחד הפטריקיו הבכירים בחצר. לאחר מכן, התגלה כשהוא מנסה לנאוף עם אשתו של אדונו, תומאס ברח לערבים בסוריה, שם שהה 25 שנה. הוא העמיד פנים שהוא הקיסר שנרצח קונסטנטינוס השישי (שלט 780–797), והוביל פלישה בחסות ערבית לאסיה הקטנה, אך הובס ונענש. המלומד הקלאסי והביזנטי ג'ון בגנל ברי ניסה ליישב את שני הנרטיבים, והציב את בריחתו של תומאס לח'ליפות העבאסית בסביבות 788 ולאחר מכן החזיר אותו לשירות ביזנטי לפני 803, בעוד החוקר הרוסי אלכסנדר וסילייב פירש את המקורות כמרמזים לכך שתומאס ברח לח'ליפות בעת הדחת קונסטנטינוס השישי ב-797, וכי יש לבטל לחלוטין את השתתפותו במרד של ברדנס. הגרסה השנייה של סיפורו של תומאס מועדפת במפורש על ידי ג'נסיוס ותיאופנס קונטינואטוס, והיא היחידה המתועדת במקורות מהמאה ה-9, כלומר הכרוניקה של גאורגיוס המרטולוס וחיי הקדושים דוד, סימאון וגאורגיוס מלסבוס. אף על פי כן, הביזנטי הצרפתי פול למרל ראה בכך מסורת מאוחרת לא אמינה שנוצרה על ידי יריבו מיכאל השני כדי להכפיש את תומאס, ודחה אותה כליל, והעדיף להסתמך על הדיווח הראשון בלבד. רוב החוקרים המודרניים הולכים אחריו בפרשנות זו.
המסורת הראשונה מספרת שתומאס שירת כספאטריוס (קצין מטה) של ברדנס טורקוס, המונוסטרטגוס ("גנרל יחיד", כלומר המפקד העליון) של התימות המזרחיות, אשר בשנת 803 קם במרד נגד הקיסר ניקפורוס הראשון (שלט 802–811). לצד תומאס היו שני ספאטריוס צעירים נוספים בפמלייתו של ברדנס, שהקימו אחווה: לאון הארמני, לאון החמישי לעתיד, ומיכאל האמורי, מיכאל השני לעתיד. על פי מסורת הגיוגרפית מאוחרת יותר, לפני שהחל במרד, מסופר על ברדנס, בחברת שלושת בני טיפוחיו הצעירים, שביקר נזיר ליד פילומליון שהיה ידוע שהוא צופה את העתיד. הנזיר חזה מה אכן יקרה: שהמרד של ברדנס ייכשל, שלאון ומיכאל יהפכו שניהם לקיסרים, ושתומאס יוכרז כקיסר וייהרג. כשברדנס אכן התקומם, הוא לא הצליח לזכות בתמיכה רחבה. עד מהרה נטשו אותו לאון ומיכאל ועקרו למחנה הקיסרי וזכו לתגמולים צבאיים בכירים. תומאס לבדו נשאר נאמן לברדנס עד לכניעתו. בעקבות כישלונו של ברדנס, תומאס נעלם מהמקורות לעשר שנים. ברי מציע שהוא ברח (בפעם השנייה לפי פרשנותו) לערבים, דעה המקובלת על מספר חוקרים אחרים, כמו רומילי ג'יימס הלד ג'נקינס. ההיסטוריון וורן טרדגולד, לעומת זאת, טוען שתומאס נשאר באימפריה וייתכן שאף נשאר בשירות צבאי פעיל, ומסביר את הערפול שלו בקשר של תומאס עם ברדנס, שהפריע לקריירה שלו.
ביולי 813, לאון הארמני הפך לקיסר ותגמל במהירות את חבריו הישנים, ונתן להם פיקוד על כוחות צבא מובחרים. מיכאל קיבל את הטאגמה של ה-Excubitors (אחד מגדודי הפרשים המקצועיים של המשמר המוצבים סביב קונסטנטינופול), ותומאס את הטורמה (הדיוויזיה) של ה-Foederati, המוצבת בתימה האנטולית.