stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרצאות על הפילוסופיה של הדת

| --- | --- |

מהדורה ראשונה של החיבור משנת 1832
 מידע כללי
 מאת:  גאורג וילהלם פרידריך הגל 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  specialized literature 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1833 
 
ב-1830 תלמידיו של הגל באוניברסיטת ברלין הקדישו לו מדליה הנושאת את דיוקנו. בגב המדליה תיאור אלגורי של פילוסופיה (איש יושב) ושל הדת (אישה נושאת צלב) המאוחדות בדמות גאון מכונף. ניתן להבחין גם בינשוף של מינרבה.
הגל מרצה בפני סטודנטים ב-1828
הרצאות על הפילוסופיה של הדת (בגרמנית: Vorlesungen über die Philosophie der Religion) הוא חיבור המורכב מסיכומי הרצאותיו של גאורג וילהלם פרידריך הגל אודות הדת ובעיקר הדת הנוצרית כמימוש של התפתחות "הרוח המוחלט" (לצד האמנות והפילוסופיה). תוך שימוש בשיטתו הדיאלקטית וההיסטורית, הגל מציע פרשנות מחודשת רדיקלית למשמעות הנצרות. הגישה הננקטת בהרצאות אלו מעוצבת במידה מסוימת בספרו של הגל, "הפנומנולוגיה של הרוח" (1807).
תולדות פרסום החיבור

גישתו של הגל בהרצאותיו השתנתה באופן משמעותי בכל אחת מהפעמים שנשא אותן, בשנים 1821, 1824, 1827 ו-1831.
המהדורה הגרמנית הראשונה יצאה לאור בברלין בשנת 1832, שנה לאחר מותו של הגל, כחלק מסדרת עבודותיו (Werke) שפורסמה לאחר המוות. הספר נערך בידי פיליפ קונרד מארהיינקה (אנ'), באופן שהיום נחשב לנחפז מדי. מארהיינקה התבסס בעיקר על העתקים של תלמידים מההרצאות שניתנו במפגשים שונים, אם כי הוא הכיל גם חומר שנלקח מהערות וקווי מתאר בכתב ידו של הגל עצמו.
בשנת 1840, שניים מההגליאנים הצעירים, ברונו באואר וקארל מרקס, החלו לעבוד על מהדורה שנייה, שהופיעה תחת שמו של מארהיינקה. בהכנת המהדורה, העורכים הסתמכו בעיקר על כמה מאמרים חשובים שנמצאו בין כתבי היד של הגל, שבהם פותחו רעיונותיו בפירוט רב יותר מאשר בכל הסקיצות ששימשו בעבר, כולל "הרצאות על הוכחות לקיומו של אלוהים", ערך לפני פרסום קרוב למותו. המהדורה כלל גם עותקים טריים ושלמים מאוד של ההרצאות שנעשו על ידי כמה מתלמידיו הקרובים ביותר של הגל.
עם זאת, הספר בצורה שבה יש לנו אותו, נשאר אקלקטי ולא אחיד. שום חלק ממנו, אפילו לא החלק שהוא חיבורו של הגל, לא נועד לפרסום, והאופי הבלתי פורמלי והשיחי של ההרצאות ניכר לעין.
בשנת 1895, גב' ג'יי. ברדון סנדרסון והכומר אבנעזר בראון ספירס פרסמו תרגום אנגלי הראשון בשלושה כרכים כולל העבודה על הוכחות קיומו של אלוהים.
בשנות ה-20 פרסם גאורג לאסון מהדורה חדשה בסדרת כל כתבי הגל Sämtliche Werke. המהדורה התבססה על הבחנות מיוחדים כדי להבדיל בין הטקסט של כתבי היד של הגל לבין רשימות תלמידיו, אבל חיברה הרצאות ממפגשים שונים, ולא כללה מה שלאסון ראה כחזרות מיותרות. חרף מגבלותיה, המהדורה נותרה שימושית במחקר מכיוון שהייתה לו גישה לכתבי יד שאבדו מאז.
בשנת 1990 פרסמה הוצאת אוניברסיטת אוקספורד מהדורה ביקורתית, המפרידה בין סדרת ההרצאות והצגתן כיחידות עצמאיות על בסיס עריכה מחודשת שלמה של המקורות מאת וולטר יאשקה. תרגום לאנגלית זה הוכן על ידי צוות המורכב מרוברט פ. בראון, פיטר סי הודג'סון וג'יי מייקל סטיוארט, בסיועו של ה"ס האריס. שלושת הכרכים כוללים הקדמות נוספות, הערות ביקורתיות על הטקסט, גרסאות טקסטואליות, טבלאות, ביבליוגרפיה ומילון מונחים.
בשנים 2001–2004 פרסם החוקר המצרי מוגהיד עבדולמונם מוגהיד (Mugahid Abdulmonem Mugahid), תרגום ראשון לערבית של ההרצאות המבוסס על תרגומו של סנדרסון.
בשנים 2014–2015 פרסם אבו יערב אל-מרזוקי (אנ') תרגום ביקורתי לערבית של ההרצאות בשני כרכים, תחת הכותרת "דיאלקטיקה של דת הנאורות וראשיתה של תפיסה הומאנית ודתית". אבו יארב הסתמך על המהדורה של לאסון עבור תהליך העריכה ועל העותק של סוהרקאמפ ורלג. הוא הוסיף ביקורת נרחבת בדברי ההקדמה והדגיש את חשיבותה של עבודה זו.
החיבור טרם תורגם לעברית. עם זאת, תורגם חיבור מוקדם של הגל, טרום התקופתה השיטתית, "רוח הנצרות וגורלה" בתרגומו של גדי גולדברג שיצא בהוצאת רסלינג.
תוכן

הגל מכנה את הנצרות הפרוטסטנטית "הדת המוחלטת" או "הדת הנגלית". בהרצאות אלו, הוא מציע פרשנות מחודשת ספקולטיבית של דוקטרינות נוצריות מרכזיות: השילוש, הבריאה, התנכרות האנושית והרוע, כריסטולוגיה, רוח הקודש והקהילה הרוחנית, הכנסייה והעולם. הגל דן בהרחבה בתפיסת החירות הנוצרית של מרטין לותר ורואה הישג חשוב במימוש החירות המודרנית.
הוא מתייחס גם לפנתיאיזם, ודן בהינדואיזם ובודהיזם, הדת העממית הסינית, דת המצרים העתיקה, דת יוון העתיקה ודת רומא העתיקה. וכן מתייחס לשתי הדתות המונטאיסטיות האחרות, האסלאם והיהדות. הגל דן בהרחבה גם בטיעונים פילוסופיים רבים ושונים לקיומו של אלוהים.
קבלה וביקורת

האנתרופולוג סר ג'יימס ג'ורג' פרייזר כתב בהקדמה למהדורה מחודשת משנת 1910 ל"ענף הזהב", (שפורסם במקור ב-1890) שאמנם מעולם לא חקר את הגל, אך חבריו והפילוסוף ג׳ון מקטאגרט אליס מקטאגרט (אנ'), הציעו שהגל הטרים את השקפתו על "הטבע והיחסים ההיסטוריים של קסם ודת". פרייזר ראה בעיני רוחו כי הוא והגל "סבורים שבהתפתחות המנטלית של האנושות עידן של קסם קדם לעידן של דת, ושההבדל האופייני בין קסם לדת הוא שבעוד שהקסם מכוון לשלוט בטבע באופן ישיר, הדת מכוונת בשליטה בו בעקיפין באמצעות תיווך של יצור או יצורים על-טבעיים רבי עוצמה שאליהם האדם פונה לעזרה והגנה".
בהקדמתו לתרגום הערבי הדגיש אל-מרזוקי את חשיבות קריאת ההרצאות של קוראים מוסלמים "כדי להבין את המשמעות של הסיבה לכך שהגל התעלם מהאסלאם אף על פי שדן כמעט בכל דת אחרת בזמנו". כמו כן, הוא קובע כי קריאת ההרצאות היא חיונית כדי להתגבר בצורה ביקורתית על האידיאליזם הטרנסצנדנטלי של הקאנט ולהבין לעומק את היחסים בין מרקס להגל.
ביבליוגרפיה > ספרות ראשונית > בגרמנית

Hegel, Gans, Gans, Eduard & Hegel, Karl (1848) Georg Wilhelm Friedrich Hegel's Vorlesungen über die Philosophie der Geschichte. 3. Aufl. / besorgt von ... Karl Hegel. Berlin, Duncker und Humblot.
ביבליוגרפיה > ספרות ראשונית > באנגלית

Hegel, G.W.F. (1895). Speirs, Ebenezer Brown (ed.). Lectures on the philosophy of religion, together with a work on the proofs of the existence of God. Trans: Sanderson, J. Burdon. London: Kegan Paul, Trench, Trübner & Co. OCLC 751953660.
Hegel, Georg Wilhelm Friedrich; Peter Crafts Hodgson & Robert F Brown (1988). Lectures on the philosophy of religion. Berkeley: University of California Press. ISBN 0520061268.
Hegel, G.W.F. (1990). Peter C. Hodgson (ed.). Lectures on the Philosophy of Religion. Oxford, United Kingdom: Oxford University Press. ISBN 978-0199283538.
ביבליוגרפיה > ספרות משנית

ירמיהו יובל, חידה אפלה: הגל, ניטשה והיהודים, הוצאת שוקן, 1996
מיכל סגל, מסביב למשולש – הבשורה על פי הגל, כרמל, 2018.
Hodgson, Peter C. (2005). Hegel and Christian Theology : A Reading of the Lectures on the Philosophy of Religion. Oxford, United Kingdom: Oxford University Press. ISBN 9780191534300.
הערות שוליים

↑  Hegel, Georg Wilhelm Friedrich Hegel (2012).  Hodgson, Peter C. (ed.). Lectures on the Philosophy of Religion: One-Volume Edition, The Lectures of 1827. Oxford, U.K.: Oxford University Press. pp. 2–3. ISBN 978-0-19-928352-1.
1 2 3 4  Hegel, G.W.F. (1895). "Editor's preface".  In Speirs, Ebenezer Brown (ed.). Lectures on the philosophy of religion, together with a work on the proofs of the existence of God. תורגם ע"י Sanderson, J. Burdon. London: Kegan Paul, Trench, Trübner & Co. pp. V–Viii. OCLC 751953660. נבדק ב-2014-06-10.
↑  [[Lectures on the Philosophy of Religion#McL06|McLellan, David (2006). Karl Marx: A Biography (fourth edition). Hampshire: Palgrave MacMillan. ISBN 978-1403997302.]] pp. 32–33.
↑  Hegel 1988. pp. 8-9.
↑  Hegel 1990.
↑  Hegel, G.W.F (2001–2004). Mu'hadarat Falsafat al-Din محاضرات فلسفة الدين [Lectures On The Philosophy of Religion]. Vol. 1–9. תורגם ע"י Mugahid, Mugahid Abdelmonem. Cairo: Maktabet Dar al-Kelma.
1 2  Hegel, Georg Wilhelm Friedrich (2014). Jadaliyyat ad-Din wa at-Tanweer جدلية الدين والتنوير [Dialectic of Religion and Enlightenment]. תורגם ע"י Marzouki, Abu Yaareb. Abu Dhabi: Kalima project. ISBN 9789948173120.
↑  Hegel, Georg Wilhelm Friedrich (2015). Takweeniyyat al-Wa'ay al-Insani wa al-Deeni تكوينية الوعي الإنساني والديني [Genesis of Human and Religious Perception]. תורגם ע"י Marzouki, Abu Yaareb. Abu Dhabi: Kalima project. ISBN 9789948227663.
↑  רוח הנצרות וגורלה באתר הוצאת רסלינג.
↑  Hodgson 2005. p. 85.
↑  [[Lectures on the Philosophy of Religion#F76|Frazer, James George (1976). The Golden Bough: A Study in Magic and Religion. Part 1: The Magic Art and the Evolution of Kings. Vol 1. London: The Macmillan Press. ISBN 0-333-01282-8.]]. pp. ix, 423.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4549918-4 
פרוטרט של עורך המהדורה הראשונה פיליפ קונרד מארהיינקה.
ונרה 16

| --- | --- |

דוגמת מיפוי שהתקבל
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  ברית המועצות
 יצרן:  לאבוצ'קין
 תאריך שיגור:  7 ביוני 1983
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  טיסה לכוכב הלכת נגה
 משך המשימה הכולל:  7 ביוני 1983 – 13 ביוני 1985 (שנתיים) 
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  5250 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  14107
 מאגר המידע הלאומי:  1983-054A
ונרה 16 (ברוסית: Венера-16), היא משימת חלל סובייטית בלתי מאוישת לחקר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה. ונרה 65 שוגרה ב-2 ביוני 1983 מכן שיגור 200/40 בקוסמודרום בייקונור. מספר ימים לפני השיגור שוגרה גשושית נוספת ונרה 15. הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
הגשושית נבנתה בצורת גליל באורך 5 מ' ובקוטר של 0.6 מ'. על הגשושית הותקנו 2 אנטנות של מכ"ם לביצוע מיפוי. בנוסף לכך היו פאנלים סולארים וציוד מדידה נוסף.
במהלך טיסה לכיוון נוגה בוצעו מדידות קרינה קוסמית. ב-15 ביוני וב-5 באוקטובר בוצע עדכון מסלול.
ב-14 באוקטובר 1983 הגשושית הגיע לסביבת נוגה. מיפוי ראשון נערך ב-20 באוקטובר. אזור המיפוי היה באורך 7,000 ק"מ וברוחב של 100 ק"מ. מיפוי יומי נמשך כ-16 דקות במהלכו התקבל כ-100 מגהביט של נתונים. המידע היה מתקבל בהמרכז לתקשורת חלל רחוקה ביבפטוריה. בהמשך הנתונים היו מועברים ליחידות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות לעיבוד ויצירת מפות. בסך הכול במהלך פעילות הגשושית נסרקו כ-30% משטח נוגה. צוות הכנת המפות קיבל בשנת 1989 פרס ברית המועצות על עבודתם.
בנוסף למיפוי בוצעו מדידות טמפרטורה על פני הכוכב.
הגשושית פעלה עד ליוני 1985.
ויימן טיסדייל

ויימן לורנס טיסדייל (באנגלית: Wayman Lawrence Tisdale; 9 ביוני 1964 – 15 במאי 2009) היה שחקן כדורסל מקצועני ששיחק ב-NBA ובסיסט סמות' ג'אז. היה שלוש פעמים חבר ב"אול-אמריקן" מטעם אוניברסיטת אוקלהומה, וחבר היכל התהילה של כדורסל המכללות משנת 2009.
ביוגרפיה

נולד בפורט וורת' שבטקסס. אביו, לואי טיסדייל, היה כומר ידוע בטולסה שבאוקלהומה, ששימש במשך 21 שנה ככומר בכנסיית הידידות בעיר; לאחר מות אביו ב-1997 שונה שמו של הכביש הישיר "אוסייג'" ל"דרך ל. ל. טיסדייל", לזכרו של האב. אחיו הגדול של ויימן, ולדון, הוא הכומר בכנסייה מאז מות האב.
במהלך נעוריו לא התעניין טיסדייל בכדורסל. מגעו הראשוני עם הספורט היה בכיתה ח', אז החל להטביע לראשונה.
את אשתו לעתיד רג'ינה פגש בכנסייה באפריל 1981. שניהם היו תלמידים בשנת הלימודים הלפני אחרונה שלהם בבתי ספר תיכונים שונים בטולסה, והיא לא ידעה שהוא אחד משחקני הכדורסל הפופולריים במדינה, שמכללות רבות מנסות לגייס לשורותיהן.
טיסדייל כינה את המוזיקה "אהבתו הראשונה". לאורך ילדותו, ולאחר מכן במהלך קריירת כדורסל המכללות שלו, ניגן גיטרה בס בכנסייתו של אביו. מוזיקה הייתה כה חשובה לטיסדייל, שלאחר שגויס לשורות אוניברסיטת אוקלהומה, מאמן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, בילי טאבס (אנ'), שינה את לוח האימונים של הקבוצה. הוא העביר את אימון הקבוצה שתוכנן ליום שני מהבוקר לערב כדי לאפשר לטיסדייל לנגן בבקרים בכנסייתו של אביו בטולסה.
קריירת כדורסל

כשחקן כדורסל במדי אוניברסיטת אוקלהומה בשנים 1982–1985, היה שלוש פעמים שחקן השנה של קונפרנס ה"ביג אייט", והיה לשחקן הראשון בתולדות המכללות להיבחר לנבחרת ה"אול-אמריקן" של Associated Press כ"פרשמן", כ"סופומור" וכ"ג'וניור". גם כיום מחזיק טיסדייל בשיא הנקודות בעונה של אוקלהומה ל"פרשמן" ול"סופומור". טיסדייל השתתף באולימפיאדת לוס אנג'לס כחלק מנבחרת ארצות הברית בכדורסל, בהדרכתו של המאמן בוב נייט, והוביל אותה לזכייה במדליית הזהב, לצד פטריק יואינג, סם פרקינס, כריס מאלין, סטיב אלפורד ומייקל ג'ורדן. נבחר על ידי אינדיאנה פייסרס במקום השני הכללי בדראפט ה-NBA של שנת 1985.
כסנטר וכפאוור פורוורד, ממוצעיו של טיסדייל בליגת ה-NBA עומדים על 15.3 נקודות ו-6.1 ריבאונדים לאורך קריירת 12 השנים שלו, במהלכה שיחק באינדיאנה פייסרס, בסקרמנטו קינגס ובפיניקס סאנס. עונתו הטובה ביותר הייתה עונת 1989/1990, אז העמיד ממוצעים של 22.3 נקודות ו-7.5 ריבאונדים למשחק, והעמיד לצד מיץ' ריצ'מונד את אחד הצמדים הדינמיים בליגה. טיסדייל פרש ב-1997 כדי להתמקד בקריירה המוזיקלית שלו.
טיסדייל הפך לשחקן אוקלהומה הראשון, בכל ענף ספורט, שחולצתו, שמספרה 23, הופרשה. כשלבלייק גריפין הוענק ההיתר ללבוש חולצה מספר 23 לאורך משחקו באוניברסיטת אוקלהומה (2007–2009), הוא קיבל את ברכתו של טיסדייל. פרס ה"פרשמן" המצטיין ב-NCAA נקרא "פרס ויימן טיסדייל" (Wayman Tisdale Award).
קריירה מוזיקלית

טיסדייל החל את הקריירה המוזיקלית שלו עם האלבום "Power Forward" ב-1995 במוטאון. כנגן גיטרה בס הקליט שמונה אלבומים, ואלבומיו השונים הגיעו למקומות גבוהים במצעדי אלבומי הג'אז של בילבורד. זכה בפרס המורשת של היכל התהילה של הג'אז של אוקלהומה ב-2002. ב-2008 אמר טיסדייל שהשפעותיו המוזיקליות הן להקות ה-Fאנק של שנות ה-70.
קריירה מוזיקלית > דיסקוגרפיה

Power Forward (1995)
In The Zone (1996)
Decisions (1998)
Face to Face (2001)
Presents 21 Days (2003)
Hang Time (2004)
Way Up! (2006)
Rebound (2008)
Fonk Record: Featuring Tiz & Fonkie Planetarians (2010)
The Absolute Greatest Hits (2014)
זיהוי הסרטן ומותו

במרץ 2007 עבר טיפול בסרטן בברכו (אוסטאוסרקומה) שהתגלה לאחר שב-8 בפברואר נפל במדרגות ביתו שבלוס אנג'לס ושבר את רגלו. לאחר מאבק ארוך בסרטן נפטר בבית חולים בטולסה, אליו נלקח לאחר בעיות נשימה. לטיסדייל ולאשתו רג'ינה היו ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  דף השחקן באתר היכל התהילה.
↑  Rev. Tisdale Dies Of Heart Attack, March 29, 1997, Tulsa World
↑  Curtis Killman, Mayor Unveils New Tisdale Parkway, Tulsa World, June 10, 1997
1 2 3 4  Clemmons, Anna K. (2008-12-03). "Tisdale's biggest rebound comes after loss of leg to cancer". ESPN.com.
1 2  WAYMAN TISDALE PASSES AWAY, May 15, 2009, SoonerSports.com
↑  Wayman Tisdale Award, באתר Access-sports.net
↑  Wayman Tisdale - CHART HISTORY, באתר בילבורד
↑  ויימן טיסדייל באתר היכל התהילה של הג'אז של אוקלהומה
↑  Chat with Wayman Tisdale, espn.com
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - לוס אנג'לס (1984) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 אלפורד •  5 טרנר •  6 יואינג •  7 פלמינג •  8 רוברטסון •  9 ג'ורדן •  10 קליין •   11 קונקק •  12 מאלין • 13 טיסדייל •  14 פרקינס • 15 ווד • מאמן: נייט |  1  •  2  •  3  •  4 אלפורד •  5 טרנר •  6 יואינג •  7 פלמינג •  8 רוברטסון •  9 ג'ורדן •  10 קליין •   11 קונקק •  12 מאלין • 13 טיסדייל •  14 פרקינס • 15 ווד • מאמן: נייט | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135224047  ISNI: 0000 0000 7695 4901  LCCN: no96050401  MusicBrainz: 3bebd062-f91f-4215-a509-77e13bf59c95  VIAF: 80042722   WorldCat (עם VIAF): 80042722
ויימות'

| --- | --- |
סמל ויימות'סמל ויימות'
ויימות' ופרבריה כפי שנראים מהאי פורטלנד
ויימות' ופרבריה כפי שנראים מהאי פורטלנד
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  דרום-מערב אנגליה
 מחוז:  דורסט
 שטח:  18.5 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  53,046 (2022)
  ‑ צפיפות:  2,800 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  50°36′35″N 2°27′17″W﻿ / ﻿50.609722222222°N 2.4547222222222°W﻿ / 50.609722222222; -2.4547222222222 
 אזור זמן:  UTC+0
 www.weymouth.co.uk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים ויימות'(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים ויימות'(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי ויימות'(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי ויימות'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ויימות' (באנגלית: Weymouth) היא עיירת חוף באנגליה. העיירה ממוקמת במחוז דורסט שבדרום-מערב אנגליה. על פי מפקד האוכלוסין של שנת 2011, מונה אוכלוסיית העיירה 52,323 תושבים, מה שהופך אותה ליישוב השלישי בגודלו במחוז דורסט.
ויימות' היא עיירת נופש תיירותית שעיקר כלכלתה מקורה באתרי התיירות ובמעגן שלה. קטעים בחופי העיירה הם למעשה חלק מחוף היורה, אתר מורשת עולמית.
בנמל ויימות' עוגנות יאכטות פרטיות וספינות מסחריות ובנמל פורטלנד הסמוך נמצאת אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד, שם נערכו תחרויות השיט באולימפיאדת לונדון 2012.
היסטוריה

ויימות' נולדה כמושבה ומורכבת משתי העיירות ההיסטוריות ויימות' ומלקומב רג'יס. היא החלה להתפתח החל ממחצית המאה ה-12. בשנת 1252 ויימות' נוסדה כעיירת נמל ובנפרד אליה מלקומב רג'יס התפתחה גם היא בעזרת עסקי ייבוא סחורה מהנמל המקומי. ביוני 1348 הגיעה אל מלקומב רג'יס מגפת המוות השחור, העיירה נחשבת לראשונה באנגליה אליה הגיעה המגפה ומעריכים כי ממנה התפשטה לשאר רחבי אנגליה. בתחילת דרכן ויימות' ומלקומב רג'יס נחשבו ליריבות בעסקי הסחר אך בשנת 1571 אוחדו בשם ויימות'.
בשנות השלושים של המאה ה-16, על מנת לבלום פלישה לאנגליה, נבנו על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה, שני מבצרים בדרום דורסט: מבצר פורטלנד שבקאסלטאון ומבצר סנדספוט (אנ') שבוויימות'. עם השנים מבצר סנדספוט אשר נמצא על שפת הים נשחק עקב קרבתו למים וחלקים ממנו אף נפלו אל תוך הים. במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, בפברואר 1645, כ-250 בני אדם נהרגו בקרבות המקומיים. בשנת 1635, כמאה תושבים מהעיירה היגרו אל היישוב החדש ויימות' שבמסצ'וסטס, ארצות הברית כאשר חצו את האוקיינוס האטלנטי על ספינת Charity. תושבים נוספים היגרו ליישוב החדש ויימות' שבנובה סקוטיה, קנדה על מנת לחזק גם את אוכלוסייה מקומית זו.
בשלהי המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת, נהג לבקר בעיירת הנופש של ויימות' בחופשות הקיץ ושהה בבית הנופש שנבנה בהוראת אחיו. בשנת 1809 נבנה פסל אל מול חוף הים בשם 'פסל המלך' לאות ציון ביקוריו הרבים של המלך בעיירה ובשנת 2007 עבר הפסל שיפוץ. נוסף על כך, בשנת 1908 נחקקה דמות גבעה של המלך על גבעה בסמוך לעיירה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, כ-120 אלף חיילי אנזא"ק נשלחו לוויימות', שם קיבלו טיפול רפואי ועברו תהליך שיקומי. במלחמת העולם השנייה, ויימות' הופצצה על ידי מטוסים גרמניים ו-517,816 חיילים יצאו מחופי העיירה על אוניות בדרכם ללחימה בנורמנדי.
העיירה אירחה את תחרויות השיט באולימפיאדת לונדון 2012. התחרויות נערכו באקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד שבעיירה, סמוך למפרץ ויימות', למרות שמרבית התחרויות בענפים השונים התקיימו בלונדון עצמה.
גאוגרפיה ואוכלוסין

השטח הכולל של העיירה הוא 18.5 קמ"ר והיא נמצאת בתוך מחוז דורסט. העיירה היא בעצם שער הכניסה הראשי אל אתר המורשת העולמי חוף היורה, שאורכו הוא כ-155 קילומטרים והיא ממוקמת בערך באמצעו. בשנות ה-80 וה-90 נבנה שובר גלים סביב נמל ויימות' על מנת למנוע הצפות.
על פי מפקד אוכלוסין משנת 2011, אוכלוסיית ויימות' מונה 52,323 תושבים וצפיפות האוכלוסייה היא 2,800 נפש לקמ"ר. 61.0% מהאוכלוסייה בעיירה הם נוצרים, 29.3% הם חסרי דת, 7.9% לא ציינו את דתם, 0.5% מוסלמים, 0.1% יהודים ו-1.2% בני דתות אחרות.
גאוגרפיה ואוכלוסין > שינויים דמוגרפיים

| 1971 | 1981 | 1991 | 2001 | 2011 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 42,370 | 45,090 | 48,350 | 50,920 | 52,323 |
גלריה

הריסות מבצר סנדספוט שנבנה במאה ה-16
חוף ויימות', הגובל במפרץ ויימות'
אקדמיית השיט הלאומית ויימות' ופורטלנד
חיילים אמריקאים צועדים בחופי העיירה בדרכם לאוניות אשר הובילו אותם לפלישה לנורמנדי
הערות שוליים

↑  היסטוריית ויימות', מסצ'וסטס, אתר האינטרנט של העיר
↑  אודות ביקוריו של המלך ג'ורג' השלישי, אתר האינטרנט של ויימות'
↑  הארי וולטון, ‏ "The king is in altogether better shape", ‏ 25 באפריל 2008, ‏ 'Dorset Echo'
↑  סטיבן סטפורד, ‏ "World War One: Weymouth invasion by injured Anzacs", ‏ 3 ביוני 2014, ‏ BBC
↑  ציר הזמן של מלחמת העולם הראשונה, אתר 'worldwar-2.net'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542639905171  GND: 4403094-0  LCCN: nr97009928  MusicBrainz: e3a5bbb2-c9cf-48c2-a124-89cc3201414b  VIAF: 138832494   WorldCat (עם VIAF): 138832494
ונרה 5

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  ברית המועצות
 מפעיל:  לאבוצ'קין 
 יצרן:  לאבוצ'קין 
 תאריך שיגור:  5 בינואר 1969
 משגר:  מולניה
 אתר שיגור:  כן שיגור גגארין 
 משימה
 סוג משימה:  נחתת לחקר נגה
 תאריך נחיתה:  16 במאי  1969
 משך המשימה הכולל:  5 בינואר 1969 – 16 במאי  1969 
 משך המשימה:  טיסה לנוגה: 131 יום שהות באטמוספירה של נוגה: 53 דקות
 מידע טכני
 משקל:  1130 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  03642
 מאגר המידע הלאומי:  1969-001A
 
ונרה 5 הייתה הגשושית החמישית בתוכנית ונרה הסובייטית ששימשה למחקר כוכב הלכת נוגה. היא שוגרה ב-5 בינואר 1969. מסתה היבשה במסלול הייתה 1,130 ק"ג. היא שוגרה מ-"טיאז'ולי ספוטניק" ("לוויין כבד" בתרגום מרוסית) לעבר נוגה במטרה לאסוף עוד מידע אטמוספירי בהמשך למשימתה המוצלחת של ונרה 4.  היא סיפקה מידע חדש וחשוב לגבי האטמוספירה של נוגה. מבנה ועיצוב הגשושית היה מאוד דומה לקודמתה אך בזכות מה שנלמד ממשימתה של ונרה 4 ונרה 5 עוצבה באופן שעשה אותה חזקה ועמידה יותר.
כשהתקרבה לאטמוספירה של נוגה הגשושית הראשית שחררה קפסולה במשקל 405 ק"ג שנשאה ציוד מדידה מדעי. בעת שהקפסולה ירדה לעבר פני השטח של נוגה נפתח מצנח שמטרתו הייתה ירידה איטית לעבר פני כוכב הלכת. במשך 53 דקות ב-16 במאי 1969 כשהקפסולה צנחה לאט בזכות המצנח היא החזירה מידע על האטמוספירה של נוגה. היא נחתה בנקודות ציון 3 דרום ו-18 מזרח. הגשושית גם נשאה מדליון ועליו סמל ברית המועצות ותמונה של לנין על רקע צידה האפל של נוגה.
התוצאות מהחלקים של ונרה 4, 5, ו-6 שנחתו על פני כוכב הלכת סיפקו נתונים כימיים וניתוחים חדשים ומדויקים הרבה יותר לגבי הרכבה האטמוספירה של נוגה בזכות המדידות שנערכו. עם הידע על הצפיפות הגדולה באטמוספירה של נוגה עוצבו מצנחים קטנים יותר כדי לאפשר לקפסולות להגיע קרוב ככל האפשר לפני השטח ולהתרסק לפני שיאזל הכוח המפעיל את מכשירי המדידה שלהן.
ואקה דל סול

| --- | --- |

 מידות
 שטח:  1 קמ"ר 
 היסטוריה
 תרבויות:  תרבות מוצ'ה 
 תקופות:  התקופה הפרה-קולומביאנית 
 עשוי מ:  טיט 
 מיקום
 מדינה:  פרו 
 קואורדינטות:  8°07′56″S 78°59′41″W﻿ / ﻿8.1322222222222°S 78.994722222222°W﻿ / -8.1322222222222; -78.994722222222
  (למפת פרו מוגדלת) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטואקה דל סול(למפת פרו רגילה) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטואקה דל סול
 
ואקה דל סול (Huaca del Sol, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת השמש") הייתה ואקה עשויה לבני חימר שנבנתה על ידי בני תרבות המוצ'ה בצפון פרו. במתחם שבינה לבין ואקת הירח הסמוכה (ואקה דה לה לונה) שכנה עיר הבירה של המוצ'ה, המכונה בידי ארכאולוגים בני ימינו "סֶרוֹ בְּלאנְקוֹ" ("הגבעה הלבנה").
לפי הערכת הארכאולוגים, לשם בניית הוואקה השתמשו בלמעלה מ-100 מיליון לבנים, והיא הייתה המבנה הגדול ביותר באמריקה הפרה-קולומביאנית. ההבדלים שנמצאו בין השכבות השונות של הלבנים מלמדים כי למעלה מ-100 קהילות שונות נטלו חלק בבנייה. לפי הממצאים שנמצאו במקום, סבורים הארכאולוגים כי הוואקה שימשה למגורי משפחת המלוכה, למנהלה ולקבורה.
הקונקיסטאדורים הספרדים שהגיעו לוואקה דל סול בזזו אותה. כדי להקל על כך, אף הוטו מי נהר המוצ'ה. המים שזרמו קרוב יותר למבנה האיצו את הפגיעה בו. על פי ההערכות, כשני שלישים מהמבנה נהרסו במהלך השנים כתוצאה מהביזה, סחיפת המים ופגעי מזג האוויר, וגובהו קטן מ-50 מטר ל-41 מטר.
על אף שוואקה דל סול גדולה מוואקה דה לה לונה, האחרונה סבלה פחות מהנזקים השונים, ומרבית הממצאים הארכאולוגיים נמצאו בה.
ואקה דל סול שוכנת כ-5 קילומטרים צפונית לטרוחיו של ימינו.
לקריאה נוספת

Rebecca Stone Miller, Art of the Andes, from Chavin to Inca, Thames and Hudson, 1995.
Michael E. Moseley, The Incas and their Ancestors, Thames and Hudson, 1992.
ואחאקה (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה 
 על שם:  ואחאקה, cord 
 מוצא:  מקסיקו 
 
גבינת ואחאקה (בספרדית: Oaxaca), המכונה גם quesillo ו-queso de hebra, היא גבינה לבנה, חצי קשה, דלת שומן שמקורה במקסיקו. היא דומה למונטריי ג'ק לא מיושן, אבל עם מרקם דומה למוצרלה או גבינת מחרוזת (צמות גבינה קלועות).
היסטוריה

הגבינה נקראת על שם מדינת ואחאקה בדרום מקסיקו, שם היא נוצרה לראשונה. תהליך ייצור גבינת המחרוזת (צמות גבינה קלועות) הובא למקסיקו על ידי חברי המסדר הדומיניקני שהתיישבו בוואחאקה. הגבינה זמינה במספר צורות.
השם "quesillo" הוא זה שניתן על ידי האזור שבו היה מקורו, ואז היא אימצה את השם גבינת ואחאקה, ההבדל האמיתי היחיד הוא היכן יוצר מוצר החלב הזה או היכן הוא נרכש, אבל במהותו היא אותה הגבינה. עם זאת, יש הסבורים שעדיף להשאיר את השם גבינת ואחאקה מכיוון שהגבינה הזו תהפוך את מדינת ואחאקה למפורסמת מחוץ למקסיקו, וכמו גבינת מנצ'גו, גבינת גאודה או אחרות, השם ישויך בסופו של דבר למקום מסוים.
ייצור

מעט פחות מ-30,000 טונות של גבינת ואחאקה יוצרו במקסיקו בשנת 2020. חלק ניכר ממנה מגיע ממדינת ואחאקה, הממוקמת כאמור בדרום מקסיקו. תהליך הייצור מסובך וכולל מתיחת הגבינה לסרטים ארוכים וגלגולה כמו כדור חוט בתהליך הפסטה פילאטה. גבינה נוספת המיוצרת בשיטה זו היא המוצרלה, אם כי התהליך הסופי של גבינת ואחאקה דומה יותר לגבינות הקלועות האחרות.
שימושים

Queso Oaxaca (גבינת ואחאקה) נמצאת בשימוש נרחב במטבח המקסיקני, במיוחד בקסדיה ובאמפנדה, שם הגבינה מומסת ומוסיפים לה מרכיבים נוספים, כגון הויטלאקוצ'ה (סוג של תירס) ופרחי קישואים, למילוי.