stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב שטרנהל
ספרים שערך

1. המחשבה הפשיסטית לגווניה: (קובץ מקורות), כינס, העיר והקדים מבוא, תל אביב: ספרית פועלים, 1987 (מהדורה שביעית, 1997).
2. The Intellectual Revolt against Liberal Democracy: International Conference in Memory of Jacob L. Talmon (Jerusalem: The Israel Academy of Sciences and Humanities, 1996).
3. L’Éternel Retour. Contre la Démocratie, l'idéologie de la Décadence (Paris: Presses de la Fondation Nationale des Sciences Politiques, 1994).
Portuguese translation: O eterno retorno : contra a democracia a Ideologia da Decadencia (Lisboa : Editorial Bizancio, 1999).
4. with S. Avineri, Europe’s Century of Discontent: Reflections on the Legacy of Fascism, Nazism and Communism (Jerusalem: Hebrew University and the Magnes Press, 2003).
ראו גם

פרס ישראל - אודות סוגיית הענקת הפרס לשטרנהל
לקריאה נוספת

שלמה בן עמי, "זאב שטרנהל: בשולי עבודותיו", אלפיים ועוד 3, חורף תשפ"א-2021, עמ' 83–95.
הערות שוליים

↑  ירדן סקופ, פרופסור זאב שטרנהל נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית למדעים ואמנויות, באתר הארץ, 20 באפריל 2016
↑  שטרנהל: ניצול השואה שהפך לחתן פרס ישראל, באתר וואלה, 25 בספטמבר 2008.
↑  שלום ירושלמי, שטרנהל מדבר על טייטל, מתנחלים ושלום, באתר nrg‏, 15 בינואר 2010.
↑   זאב שטרנהל, הקורבן גורודיש, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2013.
↑   זאב שטרנהל, האלוף טל העלה את השאלה, על מה נהרגים?, באתר הארץ, 30 באפריל 2020
↑  אפרת וייס, פרופ' שטרנהל נפצע קל ממטען צינור בביתו בי-ם, באתר ynet, 25 בספטמבר 2008
↑  ניר חסון, פרשת יעקב טייטל | נפתח משפטו של יעקב טייטל, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2009
↑  עפרה אידלמן, ג'ק טייטל הורשע ברצח שני פלסטינים, באתר הארץ, 16 בינואר 2013
↑ על הגישה השלטת בשנות ה-60 ראו:
Maurice Barrès, Actes du colloque de Nancy, Nancy 1963.
Pierre de Boisdeffre, Maurice Barrès, Éditions Universtaires, 1962.
Henri Massis, Barrès et nous, Plon, 1962.
Jean-Marie Domenach, Barrès par lui-même, 1962.
↑ ורבים אחרים.
EugenWeber, Times Literaray Supplement
Maurice Agulhon, La quinzaine Littéraire 1-15 juin 1978
François Furet, Le Nouvel Observateur, 6-12 Novembre 1978
↑  על ניתוח תרומתו הייחודית של שטרנהל והערכתה ראו
D.R. Watson, The English Historical Review, vol. xciv, no. 372, July 1979.
↑  SALON DU LIVRE-NOS ANNÉES 80 : (QUARANTE LIVRES POUR UNE DECENNIE
↑  Saul Friedländer, THE NEW REPUBLIC, 15 DECEMBER 1986
↑  תמונה כוללת טובה אפשר למצוא במספר מאמרים בעיתונות המדעית:
A. Costa – Pinto, “Fascist Ideology Revisited: Zeev Sternhell and his Critics”, European History Quarterly, vol. 4, no.16, 1986, p.465 – 480; F. Germinario, “Fascisme et idéologie fasciste. Problèmes historiographiques et méthodologiques dans le modèle de Zeev Sternhell”, Revue française des idées politiques, vol. 1, no.1, 1995, p. 39 –79; S. Romano, “Sternhell lu d’Italie”, Vingtième siècle. Revue d’histoire, no.6, avril – juin 1985.
↑  ראו James A. Gregor, The Review of Politics, vol.57, Summer 1995.
↑  Robert Paxton (NYRB), 23 June 1994)
↑  Robert Paxton, The Anatomy of Fascism, 2005
↑  בניין אומה או תיקון חברה, ע' 68-69.
↑  בניין אומה או תיקון חברה, עמ' 33.
↑  בניין אומה או תיקון חברה, ע' 193.
↑  יוסף גורני, ‏המהות ההיסטורית של הסוציאליזם הקונסטרוקטיווי, קתדרה 79, מרץ 1996, עמ' 191-182
↑  זאב שטרנהל, ‏ההיסטוריוגרפיה הציונית בין מיתוס למציאות, קתדרה 80, יוני 1996, עמ' 224-209
↑  אניטה שפירא, קובלנתו של שטרנהל, עיונים בתקומת ישראל 6, 1996, עמ' 203-175
↑  LIRE, juillet – août 2006 : “Un livre – événement!
↑  יואב שורק, ‏סקירת הספר, השילוח, 13, פברואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268684805171  PLWABN: 9810595286005606  BIBSYS: 90207216  BNE: XX1129230  BnF: cb11925544g (data)  CANTIC: a10832154  CiNii: DA01148754  GND: 123928915  ICCU: RAVV004015  ISNI: 0000 0001 2101 2914  LCCN: n83032583  LNB: 000021205  NKC: mub2011633051  NLA: 35940243  NLG: 286933  NSK: 000391413  NTA: 070152942  RERO: 02-A003863862  SUDOC: 034873910  Trove: 1155810  VIAF: 51696208   WorldCat (עם VIAF): 51696208
סדר מלא

בתורת הקבוצות, סדר מלא (או סדר ליניארי) הוא יחס סדר המאפשר להשוות כל שני איברים בקבוצה עליה הוא מוגדר, למשל ליחס  \leq  (קטן או שווה) מעל הטבעיים, לכל  a,b מתקיים  a\leq b או  b\leq a. קבוצה הסדורה בסדר מלא נקראת קבוצה סדורה (או קבוצה סדורה ליניארית או שרשרת).
דוגמאות:
היחס "קטן או שווה" על קבוצת המספרים הטבעיים, המסומן ב- (\mathbb {N} ,\leq ), הוא סדר מלא.
היחס "קטן" על קבוצת המספרים הטבעיים הוא  סדר חלקי חזק מלא.
על צבעי האור בקשת הצבעים ניתן להגדיר סדר מלא, לפי אורך הגל של כל צבע. לפי יחס סדר זה, סגול קטן מכחול שקטן מאדום וכו'.
המספרים הרציונליים והמספרים הממשיים הם קבוצות סדורות ליניארית צפופות.
הגדרה

יחס סדר חלקי (חלש או חזק)  {\mathcal {R}} נקרא יחס סדר מלא (או "יחס סדר שלם", או "יחס סדר ליניארי") אם לכל  a\neq b מתקיים  a{\mathcal {R}}b או  b{\mathcal {R}}a. קבוצה שמוגדר עליה יחס סדר מלא נקראת סדורה ליניארית (או "סדורה בשלמות").
פעולות בין סדרים

חיבור סדרים: החיבור של סדרים  (P,\leq ),(Q,\leq ) מוגדר לפי " P ואז  Q", כלומר הקבוצה  P+Q=P\times \{0\}\cup Q\times \{1\} עם הסדר
ולכל  x\in P,a\in Q מתקיים  x\leq a.
כפל סדרים: יהיו  (P,\leq ),(Q,\leq ) סדרים  אז נגדיר  Q\times P עם הסדר המילוני הימני (העברי) כלומר:
(x_{1},x_{2})\leq (y_{1},y_{2}) אם מתקיים:
x_{2}\leq y_{2} או  y_{2}=x_{2} וגם  x_{1}\leq y_{1}
הערות:
אם  (P,\leq ),(Q,\leq ) סדרים טובים אז  P+Q,P\times Q הם סדרים טובים.
מכיוון שפעולת החיבור ופעולת הכפל מוגדרות היטב ניתן גם לדבר על פילוג מימין: יהיו  (M,\leq ),(P,\leq ),(Q,\leq ) סדרים מלאים, אז מתקיים:
עבור סדרים סופיים פילוג משמאל מתקיים. אך עבור סדרים אינסופיים זה לא נכון.
ראו גם

סדר טוב
פונקציה שומרת סדר
טיפוס סדר
אורלי רביניאן

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בת 47 בערך) כפר סבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אקדמיית מאונטוויו לאמנויות התיאטרון  תלמה ילין 
 
אורלי נועה רביניאן (נולדה ב-1978) היא במאית, מחזאית ויוצרת תיאטרון ישראלית. יצירתה מתאפיינת במפגשים בין-תרבותיים ובין-שפתיים.
ביוגרפיה

רביניאן נולדה בכפר סבא למשפחה בת ארבעה ילדים. הוריה עלו מאיראן בשנות ה-60 והכירו בישראל. את דרכה המקצועית התחילה רביניאן בלימודי תיאטרון בתיכון תלמה ילין. לאחר בחינת הבגרות שלה הוזמנה על ידי גרי בילו, ללמוד משחק בבית צבי, אך היא העדיפה להמשיך ללימודי בימוי בלונדון. ב-2005 שבה לישראל ומאז היא פועלת ויוצרת בישראל ובחו״ל.
רביניאן היא חברת אי"ב (ארגון היוצרים העצמאיים בתיאטרון), בוגרת מעבדת הבימוי של מרכז לינקולן בניו יורק וסימפוזיון הבמאים של קבוצת לה-מאמא באומבריה. היא הייתה ממקימי קולקטיב הבמאים הבינלאומי ה-WWLab, בו חברים במאיות ובמאים עצמאיים מרחבי העולם הנפגשים מדי שנה לעבודה משותפת. במסגרת הקולקטיב הוזמנה לרזידנסי (שהות אמן) במרכז "וואטרמיל"(אנ') של רוברט וילסון וביימה בניו יורק, ברומא ובטאיפיי.
טרילוגיית posthome_theatre

בין השנים 2016 ל-2020 יצרה רביניאן טרילוגיה החוקרת את נקודות המפגש של הגירה ושייכות עם מיתולוגיה וטקסים, לעיתים קרובות מנקודת מבט פמיניסטית. ביצירות אלו מתערבבים טקסים יהודיים וישראליים עם אלמנטים פולחניים של תרבויות ומסורות אחרות לכדי יציר כלאיים טקסי. שלוש היצירות פותחו בתנאי מעבדה בערים שונות ברחבי העולם, וכולן מבוססות על ערכים של שוויון, הכלה וחילופי תרבות, בניסיון לדמיין משפחה אוניברסלית אחת וליצור דיון בניידות, אינטימיות ורב-תרבותיות.
הטרילוגיה כוללת את היצירות:
טקס תה פרסי מומצא - מופע השתתפותי אינטימי. הוצג בניו יורק ובלוקיישנים משתנים בישראל.
האיש עם הפרח בפה - עיבוד בעברית ואיטלקית לסיפור קצר מאת לואיג׳י פירנדלו, הנכתב במהלך ההצגה מחדש מנקודת מבטן של הדמויות הנשיות ומנקודת מבטה של הבמאית. ההצגה עלתה בתיאטרון יפו ובתיאטרון חיפה כחלק משיתוף פעולה עם מכוני תרבות איטליה בישראל והמשיכה לרוץ בתיאטרון תמונע.
פרהסיה - אירוע המפגיש בין טקס כלולות לטקס לוויה שבמרכזם דמות אחת המגולמת על ידי שתי שחקניות. היצירה נעה בין השתתפות בשמחה לבין השתתפות בצער. ההצגה עלתה בתיאטרון תמונע.
יצירות נוספות בבימויה

Masked - עיבוד למחזה ״רעולים״ מאת אילן חצור. תיאטרון הסטודיו, לונדון (2001).
Lifelines - מחזה קצר מאת איימי רוזנטל, תיאטרון הפלזנס, לונדון (2003).
טיפה בים - מחזה קצר מאת רביניאן בפסטיבל תיאטרון קצר בצוותא (2005).
עד 120 - עיבוד למחזה 100 מאת ניל מונהגן, כריסטופר היימן וג׳ייני פטרל. המחזה, ע״פ הסרט היפני ״After Life״, נכתב במקור לחמש דמויות ועובד ע״י רביניאן כתיאטרון-תנועה לאנסמבל של 13 שחקנים בסטודיו למשחק מיסודו של יורם לווינשטיין (2006).
אמה ויגואר - מחזה מאת עינת ברנוסבקי, המבוסס על ספרה של אריקה פישר. הוצג בפסטיבל "צו קריאה" בצוותא וזכה בציון לשבח (2007).
טוב ויפה - מחזה מאת איימי רוזנטל, בתיאטרון הספרייה (2008).
האנשים מעבר לדלת - מחזה מאת הנרי אדמס. עלה בפסטיבל מחזאות בריטית פוליטית של תיאטרון הבימה בשיתוף פעולה עם התיאטרון המלכותי הלאומי של בריטניה. זוכת פרס עידוד מיוחד ע"ש שרגא בר בטקס פרסי הבימה (2008).
סברס - עיבוד למחזה של רועי רשקס בתיאטרון מרא״ה (2008).
הדרך למטה - מחזה מאת אלמה וייך-חושן, פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא (2009).
Honeypot - מחזה מאת ג'וליה פסקל בתיאטרון הניו-דיוראמה, לונדון (2011).
אם יש עוד לא מצאתי - עיבוד ישראלי להצגה של המחזאי הבריטי ניק פיין בתיאטרון הספרייה (2013).
האקסיות שלי - מחזה מאת ניל לביוט, בית צבי (2013).
WEDDING - עיבוד בעקבות ״החתונה״ לברטולט ברכט. בוים בשיתוף עם הבמאי הקנדי אבאן ציציאס. תיאטרון האיירונדייל, ניו יורק (2013).
מסריחונת - עיבוד למחזה Fleabag של פיבי וולר-ברידג'. ההצגה הוצגה בגרמנית עם כתוביות לעברית (2014).
Onions - in Pasto al Mare - מחזה מאת רוזאריו מסטרוטה ודלילה קוצולינו. יצירה תלוית-מקום לחוף-הים בקלבריה, דרום איטליה. ההצגה התארחה בתיאטרון הקווארטיצ׳ולו, רומא (2014).
שיטת גרונהולם - מחזה מאת ג׳ורדי גלסרן. הוצג בקפה הבימה, 2014.
בחזרה לאישראל - מחזה מאת נאוה סמל באנסמבל עיתים. הוצג בתיאטרון נחמני ובתיאטרון הקאמרי בכיכובם של גיל קופטש וחן גרטי (2015).
Abigail's Mirror - Tel Aviv - יצירת פרפורמנס של רביניאן בעקבות ״ציד המכשפות״ של ארתור מילר, כחלק משיתוף פעולה עם הבמאית הקנדית אסתר ג׳אן שהחל ב-2013. בהשתתפות הרקדנית ענת גרגוריו. הוצג בגלריה אלפרד ת״א (2015).
מלחמת שוורים - מחזה מאת מייק בארטלט בתיאטרון מרא״ה. ההצגה הייתה מועמדת להצגה הטובה ביותר בקיפוד הזהב וזכתה בפרס עיצוב הבמה (2016).
Interior - עיבוד תלוי-מקום המתכתב עם מחזהו של מוריס מטרלינק לאנסמבל שחקנים ומריונטה אחת. הוצג בשפות שונות כחלק מהמופע האימרסיבי In-Transit בשיתוף עם חברת התיאטרון הטאיוואנית ESP-I בפארק האמנויות Banqiao 435 בטאיפיי (2016).
Her Israeli Story (הסיפור הישראלי שלה) - הופעה רב-תחומית המפגישה יצירות של ארבע סופרות עם ארבע אמניות ישראליות. הפקה לפסטיבל הבינלאומי לתרבות עברית ברומא (2018)ֿ.
Oh Mein Gott - עיבוד בגרמנית למחזה מאת ענת גוב במרכז קארל דר גרוסה בציריך (2021).
Multi Verse - Vom Sprechen und Schweigen in einem Leben zwischen den Sprachen - יצירה על מולטילינגואליזם בשבע שפות שונות. המחזה פרי עטה של רביניאן ובבימויה עלה בתיאטרון הנוימארקט בציריך (2022).
קריינות

בנוסף לתיאטרון, רביניאן עוסקת בקריינות. מלבד קריינות לפרסומות ועבודה מסחרית, היא מקריינת ספרי-שמע, ומנהלת אומנותית שותפה של ההסכת "הפודקאסט של אי"ב".
חיים אישיים

רביניאן מתגוררת בציריך. אחותה היא הסופרת דורית רביניאן.
הערות שוליים

↑   תמר רותם, הבמאית אורלי רביניאן מגשימה את החלום של אבא שלה, באתר הארץ, 29 במאי 2013
↑  Lincoln Center Theater, Directors Lab, Lincoln Center Theater (באנגלית)
↑  הפודקאסט של אי"ב: עונה ראשונה, פרק חמישי - השראה, נבדק ב-2022-05-05
↑  הפודקאסט של אי"ב: עונה ראשונה, פרק רביעי - זוגיות, נבדק ב-2022-05-05
↑  Looking Back at The Posthome Theatre Trilogy, bodyiq 2021 (באנגלית)
↑  Looking Back at the #posthome_theatre trilogy by ON Rabinyan, נבדק ב-2022-04-27
↑   תמר רותם, "אני תה-רוריסטית", באתר TheMarker‏, 19 ביוני 2017
↑  theatredirectors, Orly Noa Rabinyan, Ask A Director
↑  האיש עם הפרח בפה, באתר tmu-na.org.il
↑  פרהסיה, באתר www.tmu-na.org.il
↑  מיכאל הנדלזלץ, אתגר המקצרון, באתר הארץ, 11 בדצמבר 2005
↑  תיאטרון - "עד 120"– הזיכרון הראוי, באתר www.habama.co.il
↑  מרב יודילוביץ', פרס קלצ'קין לרמי הויברגר, באתר ynet, 19 במרץ 2008
↑  מרב יודילוביץ', על פוליטיקה ותיאטרון, באתר ynet, 14 בפברואר 2008
↑   מיכאל הנדלזלץ, "אם יש עוד לא מצאתי": אקולוגיה של רגשות, באתר הארץ, 5 ביוני 2013
↑  אם יש עוד לא מצאתי If There Is I Haven't Found It Yet, באתר www.hasifriya.com
↑   מיכאל הנדלזלץ, "מסריחונת": טעות אנוש, באתר הארץ, 28 במאי 2014
↑  Onions, in pasto al mare | TiC – Teatri in Comune, 2018.teatriincomune.roma.it
↑  admin, "Onions. In pasto al mare", Vibonesiamo.it - Mario Vallone Editore, ‏2014-09-11 (ב־)
↑  תיאטרון - בחזרה לאישראיל, באתר www.habama.co.il
↑  Orly Noa Rabinyan, Her Israeli Story - Israeli Women between Art and Literature, America-Israel Cultural Foundation (באנגלית אמריקאית)
↑  Multi Verse, www.theaterneumarkt.ch
↑  אורלי רביניאן – תאריקה זוהר
↑  הפודקאסט של אי"ב: עונה שנייה, פרק ראשון - פיצול אישיות, נבדק ב-2022-05-05
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 420158790772338852942   WorldCat (עם VIAF): 420158790772338852942
חדית' גבריאל

חדית' גבריאל (בערבית: حديث جبريل) הוא החדית' שנחשב לחשוב ביותר באסלאם. החדית' מציג את חמשת עמודי האסלאם ואת ששת יסודות האמונה, וכמו כן גם את האִחסאן והכלאם. את החדית' הזה ניתן למצוא הן בצחיח אל-בוח'ארי והן בצחיח מוסלם. החדית' ידוע כתמצית התאולוגיה האסלאמית.
חכמי הדת האסלאמיים קראו לחדית' הזה "חדית' גבריאל" מפני שהוא מתעד לכאורה דיאלוג בין מוחמד לבין המלאך גבריאל.
באירוע המתואר בחדית', המלאך גבריאל מתואר כלובש דמות אדם שכולם יכולים לראות ולשמוע.
הערות שוליים

↑  Murata, Sachiko, 1943-, The vision of Islam, New York: Paragon House, 1994
↑  "'עיקרי ההלכה (אוסול אל פיקה)'". ברוכים הבאים אל אתר דת האיסלאם  Islam for JEWS. 2011-07-16. נבדק ב-2018-09-02.
↑  חדית' | איסלאמיבלוג, באתר 1slamiblog.wordpress.com
בבולט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1875–הווה (כ־150 שנה) 
 מיקום המטה:  ליון 
 ענפי תעשייה:  wholesale trade, ציוד ספורט 
 מוצרים עיקריים:  ציוד ספורט 
  
 www.babolat.com
 
לוגו החברה
בבולט (בצרפתית: Babolat) היא חברה צרפתית המייצרת ציוד לטניס, סקווש בדמינטון ופאדל שבסיסה בליון.
החברה נוסדה בשנת 1875 כיצרנית גידים טבעיים למחבטי טניס. בשנת 1994 החלה לייצר לראשונה את המחבט עצמו ושיווקה את המחבט באירופה ויפן. כיום בבולט נחשבת לאחת החברות הגדולות בטניס, שחקנים רבים מהדרג הבכיר משחקים עם מחבטיה ושחקן הדגל של החברה הוא רפאל נדאל.
בשנת 2014 בבולט הייתה לחלוצה בשיווק מחבטי טניס המנטרים נתונים על יכולת המשחק באמצעות חיישן המחובר למחבט ומספקים את הנתונים באמצעות מכשיר חכם, מחבטים מסוג זה נעזרים בטכנולוגיית ה-PLAY של בבולט.
קרייזלר

ערך זה עוסק בחברת מכוניות. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


המטה העולמי והמרכז הטכנולוגי של קרייזלר באובורן הילס, מישיגן. מטה סטלנטיס באמריקה הצפונית.
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  ארצות הברית וולטר קרייזלר
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־100 שנה)
 חברת אם:  סטלנטיס 
 חברות בנות:  Askam  Chrysler Fevre Argentina S.A.  SRT 
 מיקום המטה:  Auburn Hills 
 משרד ראשי:  אובורן הילס, מישיגן, ארצות הברית
 שליטה בחברה:  איטליה חב' פיאט (58%)
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכוניות
 רווח:  2,000,000,000 דולר אמריקאי 
 יו"ר:  ארצות הברית רוברט קידר
 מנכ"ל:  Michael Manley 
 עובדים:  81,341  (2023)
  
 www.chrysler.com
 
קבוצת פיאט-קרייזלר (באנגלית: FCA US, LLC, נקראה בעבר קרייזלר - Chrysler) היא חברה אמריקנית לייצור כלי רכב. היא נוסדה ב-1925 על ידי וולטר קרייזלר, מחלוצי תעשיית הרכב בארצות הברית. בשנת 1928 נבנה עבור משרדי החברה בניו יורק הבניין הגבוה ביותר בעולם דאז, אשר נקרא בניין קרייזלר. כיום בניינה של חברת קרייזלר ממוקם בשיקגו שבארצות הברית.
בשנת 2009 פתחה החברה בהליכי ארגון מחדש באמצעות חוקי פשיטת הרגל בארצות הברית. במסגרת ההליכים נרכשו בהדרגה מניות החברה על ידי יצרן הרכב האיטלקי פיאט. בשנת 2014 השלימה פיאט את רכישת החברה והוקמה החברה פיאט-קרייזלר. בשנת 2021 התמזגה פיאט-קרייזלר עם קבוצת PSA הצרפתית והמותג קרייזלר הפך לחלק מהתאגיד סטלנטיס שמרכזה בהולנד.
היסטוריה

חטיבת דה סוטו של חברת קרייזלר עסקה בייצור ובשיווק רכב אמריקאי משנת 1928–1968. חטיבת דה סוטו בנתה יותר מ-2 מיליון כלי רכב מאז שנת 1928.
חטיבת המכוניות דה סוטו קרויה על שם ארננדו דה סוטו, מגלה הארצות הספרדי שהוביל את המסע האירופי הראשון לשטח עליו משתרעת כיום ארצות הברית, היה האירופי הראשון שגילה את נהר המיסיסיפי.
לקראת סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 נכנסה החברה לקשיים ועמדה על סף הליך פירוק. אנשי החברה פנו ללי איאקוקה שהועזב מתפקיד נשיא חטיבת הרכב של פורד והוא על ידי בקשת ערבויות מהממשל האמריקאי (מעשה תקדימי באותה עת) ועל ידי פיתוח מכוניות לקהלים ספציפיים הצליח להציל את החברה ולהפוך אותה שוב למצליחה.
בשנת 1998 הפכו קרייזלר וחטיבות המשנה שלה לחלק מתאגיד הרכב הגרמני-אמריקני דיימלר-קרייזלר לאחר שנרכשו על ידי מרצדס-בנץ. במסגרת פעילותו בארצות הברית נקרא התאגיד "קבוצת קרייזלר". ברם, ב-14 במאי 2007 מכר תאגיד דיימלר-קרייזלר 80.1% מקרייזלר לקרן ההשקעות האמריקאית סרברוס.
באפריל 2009 מכרה דיימלר את עשרים האחוזים שנותרו בבעלותה לסרברוס וקרייזלר הגישה בקשה להגנה מפני נושים. באותה עת הושג הסכם על מכירת עשרים אחוזים לחברת פיאט ואופציה לחמישה עשר אחוז נוספים. במסגרת תהליך ההבראה הפכה ממשלת ארצות הברית לבעלים של נתח מהחברה ושם החברה שונה ל-Chrysler Group LLC. עד שנת 2011 המשיכה פיאט לרכוש חלקים נוספים מקרייזלר, שהוצעו למכירה על ידי ממשלת ארצות הברית, והבעלות שלה בקרייזלר הגיעה לכ-58%.
לקרייזלר בעלות על חברת דודג' האמריקנית, ובעבר הייתה השולטת בחברת "פלימות'" עד לפירוקה בשנת 2001. שיתוף הפעולה נראה בדגם המיניוואן של קרייזלר: בשנות השמונים ובתחילת שנות התשעים היו ה-"דודג' קרוואן", "פלימות' וויאג'ר" ו"קרייזלר טאון אנד קאנטרי" דגמים מקבילים שלא היה ביניהם שום הבדל. החל משנת 1996 החלה דודג' להכניס אלמנטים משלה לדגם, כגון "צלב" במערכת האוורור (סמלה של דודג') ולוגו מחודש השייך רק לה. פלימות' המשיכה בכפיפותה לקרייזלר עד שנת פירוקה. דגם ה"פלימות' וויאג'ר" שונה ל"קרייזלר וויאג'ר" ושווק בעבר באירופה כולל ישראל. הוויאג'ר האמריקני אוחד עם ה"קרייזלר טאון אנד קאנטרי" בשנת 2004, ובשנים לאחר מכן החל יצורו של דגם טאון אנד קאנטרי מיוחד המתאים לאירופה, עד שמוזג עם הוויאג'ר לגמרי.
מכוניות עבר של "קרייזלר" שיוצרו על ידי חטיבת פלימות'

פלימות' מודל Q ‏ (שנת 1928)
פלימות' מודל 30U (שנת 1930)
פלימות' מודל PA (שנת 1931)
פלימות' ניו-פיינר (שנת 1932)
פלימות' סטנדרט (1933–1935)
פלימות' דה לוקס (1946–1950)
פלימות' סובורבן (1949–1978)
פלימות' קרנברוק (1951–1953)
פלימות' קונקורד (1951–1952)
פלימות' פלאזה (1954–1958)
פלימות' סבוי (1954–1964)
פלימות' ואליאנט (1960–1976)
פלימות' ברקודה (1964–1974)
פלימות' סופרבירד (שנת 1970)
פלימות' דאסטר (1970–1976)
פלימות' GTX ‏ (1966–1971)
פלימות' רליאנט (1981–1989)
פלימות' קראוול (1983–1988)
פלימות' לייזר (1989–1994)
פלימות' פרוולר (1997–2002) (משנת 1998 הדגם יוצר על ידי דיימלר-קרייזלר)
מכוניות עבר של "קרייזלר" שיוצרו על ידי חטיבת דודג'

דודג' WC54 ‏ (1940–1945) (אמבולנס צבאי)
דודג' 100 "Kew" - משאית שיוצרה בין השנים 1949–1957
דודג' Beauty Winner‏ (1935–1936)
דודג' לה-פאם (1955–1956)
דודג' מטדור (1959–1960)
דודג' דארט (1959–1976)
דודג' 330 (1962–1964)
דודג' 880 (1962–1965)
דודג' A100‏ (1964–1970)
דודג' סדרה 100 קומנדו (1970–1984)
דודג' אספן (1975–1980)
דודג' אומני 024 (1979–1982)
דודג' סדרה 50 (1979–1993)
דודג' 400 (1981–1983)
דודג' שאדו (1986–1994)
דודג' 600 (1982–1988)
דודג' Aries ‏(1981–1989)
דודג' אינטרפד (1992–2003)
מכוניות עבר של "קרייזלר" שיוצרו על ידי חטיבת "דה סוטו"

דה סוטו איירפלו (1933–1936)
דה סוטו איירסטרים (1934–1936)
דה סוטו דה-לוקס (1939–1952)
דה סוטו פאוורמסטר (1952–1954)
דה סוטו סוב-אורבן (1946–1954)
דה סוטו דיפלומט (1946–1962)
מכוניות עבר של "קרייזלר"

קרייזלר B-70 ‏(1924–1925)
קרייזלר רויאל (1933–1950)
קרייזלר איירפלו (1934–1937)
קרייזלר אימפריאל פאראד פאטון (1952–1955)
קרייזלר טורבין קופה (1963–1964)
קרייזלר 160/180 (1970–1982)
קרייזלר E קלאס (1982–1984)
קרייזלר קורדובה (1975–1983)
קרייזלר סאנבים (1977–1981)
קרייזלר נאון (1993–2005, 2016 ועד היום)
קרייזלר PT Cruiser ‏ (2000–2010)
קרייזלר קרוספייר (2003–2007)
מכוניות עבר של "קרייזלר אוסטרליה"

קרייזלר רויאל (אוסטרליה) (1957–1963)
דודג' פניקס (1960–1972)
קרייזלר וליאנט RV1 (ינואר 1962 – מרץ 1962)
קרייזלר וליאנט SV1 ‏ (1962–1963)
קרייזלר וליאנט AP5 (מאי 1963 – פברואר 1965)
קרייזלר וליאנט AP6 (פברואר 1965 – מרץ 1966)
קרייזלר וליאנט VC ‏ (1966–1967)
קרייזלר וליאנט VE (אוקטובר 1967 – פברואר 1969)
קרייזלר וליאנט VF ‏ (1969–1970)
קרייזלר ויפ (1969–1970)
קרייזלר וליאנט VG ‏ (1970–1971)
קרייזלר וליאנט VH (יוני 1971 – מרץ 1973)
קרייזלר ביי קרייזלר (1971-1976)
קרייזלר וליאנט VJ (אפריל 1973 – ספטמבר 1975)
קרייזלר וליאנט VK (אוקטובר 1975 – אוקטובר 1976)
קרייזלר וליאנט CL (נובמבר 1976 – אוקטובר 1978)
קרייזלר וליאנט CM ‏ (1978–1981)
קרייזלר וליאנט צ'ארג'ר - מכונית ספורט המוגדרת כ"מכונית שרירים" יוצרה בין השנים 1971–1978)
קרייזלר דריפטר (1977–1978)
קרייזלר סיגמא (1977–1980), (1980–1987 הדגם יוצר על ידי "Mitsubishi Motors Australia" חברת בת של מיצובישי מוטורס)
מכוניות קונספט

קרייזלר אקינו
סמלילים

‏ 1925–1955
‏ 1955–1962
‏ 1962–1998
‏ 1998–2007
‏ 2007–2014
‏ 2014–2021
‏ 2021–הווה
ראו גם

פיאט
הערות שוליים

↑  מכוניות קרייזלר 1945–1948 - ברושור allpar.com/history/chrysler-years/1945-1948
↑  קרייזלר - היסטוריה מכוניות הטורבינה History of Chrysler Corporation GAS TURBINE VEHICLES" published by the Engineering Section 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8823 9323  LCCN: no2009111686  NKC: kn20010710454  VIAF: 128240355   WorldCat (עם VIAF): 128240355 
דגם קופה של קרייזלר קרוספייר, שיוצר בשנים 2003 עד 2007 על בסיס דגמי מרצדס-בנץ
פלימות' רליאנט, בדגם קופה
קרייזלר וליאנט SV1, שנת 1962
לייזר רייסר

איימון סאליבן ומייקל פלפס עוטים חליפת לייזר רייסר כשהם מתכוננים לזנק למשחה 4X100 מטר חופשי באולימפיאדת בייג'ינג (2008).
לייזר רייסר (LZR Racer) היא חליפת שחייה תחרותית של חברת ספידו שנחשבה לחליפת השחייה הטובה בעולם בתקופת אולימפיאדת בייג'ינג (2008).
חליפת לייזר רייסר עשויה מגומי סינתטי דוחה מים וחומר פולימרי. החליפה מכסה את הרגליים (חצי גוף), את הברכיים בלבד (רבע גוף) ובגרסה של חליפת גוף מלא. החליפה תפורה בלייזר, ובגרסת הגוף המלא יש רוכסן אחד לאורך הגב. המבנה הנצמד המיוחד שלה נועד לשמר את הגוף במצב "חץ" הידרודינמי ולמנוע תנודות זעירות של שרירים וויבראציות של העור. החליפה מאוד קלה ומקדם החיכוך שלה נמוך מאוד. היתרון הגדול שלה הוא במשחים למרחקים קצרים, זינוקים, פניות ויציאות בהם למבנה ההידרודינמי של הגוף חשיבות גדולה. בנוסף ספידו טוענת שהחליפה מייעלת את תהליך הנשימה של השחיינים, דבר החשוב במשחים למרחקים ארוכים.
הפטנט על הטכנולוגיה של החליפה רשום בפורטוגל ושם היא מיוצרת. החליפה פותחה במשך שלוש שנים בשיתוף עם נאס"א והמכון האוסטרלי לספורט, יחד עם קבוצת ביקורת של השחיינים שספידו היא הספונסרית שלהם. לשם פיתוחה של החליפה נסרקו גופיהם של 400 שחיינים ודגמים נבחנו בבריכות זרמים  מיוחדות.
החליפה הוצגה ב-13 בפברואר 2008 ושווקה כחליפת השחייה של ספידו לאולימפיאדת בייג'ינג (2008). קמפיין הפרסום מנוהל בשיתוף חברת האופנה היפנית "Comme des Garçons", כשמייקל פלפס הוא הדוגמן הראשי של קמפיין.
כ-100 שיאים עולמיים נשברו על ידי שחיינים ששחו עם החליפה, הישג חסר תקדים בעולם השחייה. סביב החליפה מתקיים דיון אתי העוסק בשאלת גבולות ההתערבות הטכנולוגית בהישגי האנשים וביתרונות הבלתי הוגנים שניתן להשיג בעזרתה. עיקר המחאה באה מצד חברות המתחרות בספידו ושחיינים הנמצאים תחת חסותן. תחילה, פדרציית הספורט הבינלאומית לשחייה, פינ"א, החליטה לאשר את השימוש בחליפה בתחרויות רשמיות. בשנת 2009 החל להישבר המונופול של החליפה. חברות מתחרות כגון ארנה, ג'אקד ו-TYR החלו לייצר חליפות דוחסות-מציפות עשויות כל כולן מפוליאוריתן שהביאו לתוצאות טובות יותר מחליפת הלייזר. באליפות העולם בשחייה 2009 שחיינים בודדים בלבד שחו עם לייזר רייסר.
במהלך אליפות העולם ב-2009 החליטה פינ"א על איסור, שנכנס לתוקף ב-2010, הקובע כי יותר לשחיינים להתחרות רק בחליפות טקסטיל שאינן משפיעות על צורת הגוף ויכולת הציפה שלו. כמו כן הוחלט שגברים ישחו עם חליפות שלא יחרגו מהחלק שבין הברכיים למותניים, ואצל נשים מהברכיים לכתפיים. על פי תקנות אלו, לייזר רייסר וחליפות הפוליאוריתן אסורות לשימוש. האיסור אינו חל על משחי מים פתוחים.
פאיק בולקיה

פאיק ג'פרי בולקיה (במלאית: Faiq Bolkiah; נולד ב-9 במאי 1998 בלוס אנג'לס שבארצות הברית) הוא כדורגלן ברוניי-אמריקאי המשחק בעמדות החלוץ וקשר הכנף בצ'ונבורי מליגת העל התאילנדית ובנבחרת ברוניי.
נאמר שכיום (ינואר 2025), הוא כנראה הכדורגלן העשיר בעולם (הונו מוערך בכ-16 מיליארד לירות שטרלינג בריטיות).
קריירת מועדונים

בשנת 2009 הגיע בולקיה למחלקת הנוער של סאות'המפטון. בשנת 2014 חתם בולקיה על חוזה לשנתיים בצ'לסי מהפרמייר ליג לאחר שהתאמן לפני כן ברדינג והיה בתקופת ניסיון בארסנל. בולקיה עזב את הקבוצה בחודש דצמבר 2015. בחודש מרץ 2016, לאחר תקופת ניסיון בסטוק סיטי, חתם בולקיה על חוזה ל-3 שנים בלסטר סיטי מהפרמייר ליג.
ב-23 בספטמבר 2020 חתם בולקיה במאריטימו מליגת העל הפורטוגזית.
ב-24 בדצמבר 2021 חתם בולקיה בצ'ונבורי מליגת העל התאילנדית.
קריירה בין-לאומית

בולקיה היה זכאי לייצג הן את ברוניי והן את ארצות הברית. לבסוף בחר בולקיה לייצג את ברוניי, וב-15 באוקטובר 2016 ערך בולקיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברוניי, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על נבחרת מזרח טימור במסגרת מוקדמות אליפות דרום-מזרח אסיה. ב-21 באוקטובר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער בפנדל בדקה ה-67 בהפסד 3–4 לנבחרת לאוס, גם כן במוקדמות אליפות דרום-מזרח אסיה.
חיים אישיים

בולקיה הוא בנו של ג'פרי בולקיה, נסיך ברוניי, ואחיינו של חסן אל-בולקיה, סולטאן ברוניי. הוא נולד בלוס אנג'לס שבארצות הברית ומחזיק הן באזרחות ברוניית והן באזרחות אמריקאית. הוא למד בקולג' בראדפילד שבבריטניה הגדולה.