stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לב ארצימוביץ'
חייו

לב ארצימוביץ' נולד במוסקבה למשפחה יהודית, אביו עבד במשרדי מסילת הרכבת. במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה, סבלה המשפחה באופן קשה ממחסור ועברה לבלארוס. מצב המשפחה לא השתפר לאחר המעבר וההורים נאלצו לתת את הילד לבית יתומים. בתחילת שנות ה-20 מצב הכלכלי השתפר, אביו החל לעבוד באוניברסיטה במינסק ולב חזר הביתה. בשנים 1924-1928 הוא למד באוניברסיטה במינסק.
בשנת 1930 עבר ארצימוביץ' ללנינגרד והחל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה שבראשו עמד אברם יופה. תחילה עסק בחקר קרינת רנטגן אך כבר בשנת 1933 עבר לתחום חקר גרעין. במחצית השנייה של שנות ה-30 ערך מספר מחקרים בתחום ביחד עם איגור קורצ'טוב.
במהלך מלחמת העולם השנייה עסק בנושאים שקשורים עם תחום ביטחוני ובמיוחד בתחום מכשירי ראייה.
בשנת 1950 עבר לעסוק בתחום היתוך גרעיני. עבור העבודות בתחום זה בשנת 1953 הוענק לו פרס סטלין ובשנת 1958 פרס לנין. ארצימוביץ' היה בין מפתחי מערכת "טוקמק" לביצוע היתוך גרעיני מבוקר ועל עבודות בתחום זה בשנת 1971 הוענק לו פרס ברית המועצות בפעם השנייה.
בנוסף לעבודת מחקר ענפה הוא עסק בתחום החינוך. החל משנת 1932 הוא לימד באוניברסיטת סנקט פטרבורג, עם מעברו למוסקבה, לימד באוניברסיטה טכנית למדעי הגרעין ובאוניברסיטת מוסקבה בה הקים בשנת 1953 קתדרה לפיזיקה גרעינית.
בשנת 1946 ארצימוביץ' נבחר לחבר בהתכתבות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות ובשנת 1956 נבחר לחבר מלא. הוא היה חבר באקדמיות מדעיות רבות, בשנת 1969 הוענק לו תואר גיבור העמל הסוציאליסטי.
בשנת 1955 חתם על "מכתב 300" בגנות פעילות של טרופים ליסנקו, ובשנת 1966 הוא חתם על "מכתב 25" בגנות ניסיונות לטיהור שמו של יוסיף סטלין.
ארצימוביץ' נפטר במוסקבה והוטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה.
מישל באסטוס

מישל פרננדס באסטוס (בפורטוגזית: Michel Fernandes Bastos; נולד ב-2 באוגוסט 1983, פלוטאס) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

באסטוס החל את הקריירה שלו בקבוצת עיר הולדתו ולפני שעבר להולנד, שיחק בפיינורד. בהולנד הוא שיחק עבור אקסלסיור רוטרדם, ולאחר תקופה הוא החליט לחזור לברזיל, שם הצטרף לאתלטיקו פרנאאנסה. הוא שיחק עבור גרמיו ועבור פיגיירנסה לפני שחזר לאתלטיקו פאראנס. לאחר תקופה קצרה בברזיל, הוא החליט לחזור לאירופה.
בשנת 2006 הצטרף למועדון הצרפתי ליל. את הופעת הבכורה שלו הוא עשה במשחק הראשון של עונת 2006/2007 נגד סטאד רן הוא שיחק במשחק 65 דקות ואז הוחלף. במשחק זה נצחה ליל את סטאד רן 2-1.
ב-15 ביולי 2009, הודיע נשיא ליל מישל סידוק כי הקבוצה מסכימה ל-18 מיליון האירו שהציעה אולימפיק ליון עבור באסטוס. ב-16 ביולי באסטוס עבר בהצלחה את הבדיקות הרפואיות והוא חתם על חוזה עם ליון לארבע שנים, השחקן השני שהגיע באותו קיץ אחרי באסטוס הוא השחקן הארגנטינאי ליסנדרו לופז שהגיע מפורטו. באסטוס הבקיע את שערו הראשון במדי ליון בשלב הבתים של ליגת האלופות נגד אנדרלכט, במשחק בו ניצחה ליון 1-5.
לאחר עונה מצוינת בליל, זומן באסטוס לסגל נבחרת ברזיל וב-27 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד אנגליה. ב-2 ביוני 2010 כבש את שערו הראשון במדי ברזיל במשחק הכנה למונדיאל 2010 נגד זימבבואה.
ב-29 בינואר 2013 הושאל לעונה וחצי לשאלקה 04. ב-2 באוגוסט 2013 חתם באסטוס באל-עין מאיחוד האמירויות, ולאחר כחצי שנה במדי הקבוצה הושאל לרומא האיטלקית.
ב-13 באוגוסט 2014 חתם בקבוצה סאו פאולו ממולדתו ברזיל לעונה אחת. ב-31 בדצמבר 2016 חתם לשנתיים בפלמיירס.
ב-28 באפריל 2018 הושאל לקבוצה רסיפה מליגת העל הברזילאית.
תארים

הגביע הצרפתי (1): 2011/2012
הסופר קאפ הצרפתי (1): 2012
הרצאת ג'פרסון

הרצאת ג'פרסון (באנגלית: Jefferson Lecture in the Humanities) נחשבת לאות הכבוד הגבוה ביותר שמעניק הממשל האמריקני עבור הישגים מחקריים במדעי הרוח.
האות מוענק מדי שנה, החל מ-1972, לנבחר אחד, על ידי הקרן הלאומית למדעי הרוח (NEH), סוכנות פדרלית עצמאית שהוקמה ב-1965 במטרה לקדם את המחקר במדעי הרוח. הזוכה מקבל את הזכות לשאת בפני 26 חברי המועצה של הקרן, בדרך כלל בעת כינוס האביב שלהם, הרצאה בנושא שיבחר, ומקבל מענק כבוד של עשרת אלפים דולר. הקהל בפניו נישאת ההרצאה מונה בדרך כלל כמעט אלפיים איש, בנוסף לחברי המועצה. הנאום נישא באולם, בבניין הקרן בוושינגטון.
לעיתים קרובות יצאו "הרצאות ג'פרסון" לאור, לאחר השמעתן, גם כספרים.
ראו גם

המדליה הלאומית למדעי הרוח
הערות שוליים

↑  על "הרצאת ג'פרסון" באתר NEH
↑  על הרצאתו של הולטון, פרופסור לפיזיקה והיסטוריה של המדע באוניברסיטת הרווארד, הניו יורק טיימס, 12 במאי 1981
↑  על הרצאתו של הולטון, "הרווארד קרימסון", 15 במאי 1981
↑  על הרצאתו מעוררת המחלוקת של המחזאי ארתור מילר, "קפיטל קומנטרי", מרץ 2001
↑  אחת ההתקפות מימין על הרצאת ג'פרסון של ארתור מילר, ג'ורג' ויל, "ג'ואיש וורלד רוויו", 2 באפריל 2001
↑  הנוסח של "הרצאת ג'פרסון" לשנת 2002 של הסופר והמבקר האפרו-אמריקאי הנרי לואיס גייטס (הבן)
↑  הנוסח של "הרצאת ג'פרסון" לשנת 2003 של הסופר וההיסטוריון דייוויד מק'קלו
↑  הנוסח של "הרצאת ג'פרסון" לשנת 2004 של מבקרת השירה הלן ונדלר
↑  הנוסח של "הרצאת ג'פרסון" לשנת 2005 של ההיסטוריון הנאו-קונסרבטיבי פרופסור (אוניברסיטת ייל) דונלד קגן
↑  על הרצאתו של הסופר טום וולף, דייוויד אפשטיין, 11 במאי 2006
↑  על הרצאתו של איש מדע המדינה הנאו-קונסרבטיבי מהרווארד, הארווי מנספילד, פיליפ קניקוט, וושינגטון פוסט, 9 במאי 2007
↑  על הרצאתו של הסופר ג'ון אפדייק, The Chronicle, ‏ 23 במאי 2008
↑  על הרצאתו של פרופסור (אוניברסיטת שיקגו) לאון קס, יו"ר המועצה לביו אתיקה של הנשיא ג'ורג' בוש (הבן), סרנה גולדן, 22 במאי 2009
↑  על זכייתו של ההיסטוריון, פרופסור (אוניברסיטת ייל) ג'ונתן ספנס, The Chronicle, ‏ 8 במרץ 2010
↑  הודעת ה-NEH על הענקת הזכות לשאת את "הרצאת ג'פרסון", להיסטוריונית קתרין דרו גילפין פאוסט, נשיאת אוניברסיטת הרווארד, 21 במרץ 2011
↑  הודעת ה-NEH על הרצאת ג'פרסון של הסופר והמשורר וונדל ברי, אותה הוא נשא ב-23 באפריל 2012
↑  "Scorsese Talks - The Language Of Cinema",‏ 7 במאי 2013
↑  על וולטר אייזקסון, באתר NEH
↑  Lorne Manly, "Ken Burns to Discuss Race in Jefferson Lecture", The New York Times, January 18, 2016.
↑  "Dr. Rita Charon Named the 2018 Jefferson Lecturer in the Humanities". National Endowment for the Humanities (NEH) (באנגלית).
↑  "Father Columba Stewart Named the 2019 Jefferson Lecturer in the Humanities", NEH, July 18, 2019.
↑  "Choice of Clinton to give Humanities Lecture Meets Resistance", ניו יורק טיימס, 21 בספטמבר 1999
↑  "Clinton Declines Offer to give Scholarly Talk", ניו יורק טיימס, 22 בספטמבר 1999
ארתור מילר - הזוכה ל-2001
הנרי לואיס גייטס (הבן) - הזוכה ל-2002
ג'ון אפדייק - הזוכה ל-2008
קתרין דרו גילפין פאוסט - הזוכה ל-2011
דייוויד מק'קלו - הזוכה ל-2003
כתר מלכות

כֶּתֶר מַלְכוּת היא יצירה פיוטית-פילוסופית שנכתבה בידי רבי שלמה אבן גבירול. בקצת קהילות, בעיקר התימנים וקהילות ספרדיות, נוהגים לקרוא אותו ביום הכיפורים.
השיר נחשב כאחר משירי הקודש החשובים והמשמעותיים שחוברו וכהגדרתו של חוקר הספרות ישראל לוין - "אולי שיר הקודש העברי החשוב ביותר שלאחר התקופה המקראית".
בנוסף לגרסה המקורית שחיבר אבן גבירול, רבנים שונים כתבו כתר מלכות משלהם, בשל הסתייגויות מקטעים מסוימים בפיוט, ביניהם הרדב"ז, והבן איש חי, שחיבר אחת בין היתר מפני שבפיוט המקורי היו דברים שלא תאמו את תורת הקבלה., ישנה גרסה נוספת שמחברה אינו ידוע שנדפסה בספר כיסא אליהו.
היצירה מחולקת לחלקים והיא פיוטית ופילוסופית הבאה לתאר את גודל הבורא והבריאה ואת קטנות האדם למולו.
ראו גם

סדר תפילות יום הכיפורים
לקריאה נוספת

רבי שלמה אבן גבירול, כתר מלכות, מבוא ופירוש: י. א. זיידמן, ירושלים: הוצאת מוסד הרב קוק, תש"י
ישראל לוין, כתר מלכות לרבי שלמה אבן גבירול, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2005
הערות שוליים

↑  ישראל לוין, "כתר מלכות" לר' שלמה אבן גבירול ומאבק האדם בחטא, באתר הארץ, 8 בנובמבר 2005
↑  נדפס בספר שבט מוסר, פרק ז
↑  יוסף חיים בן אליהו מבגדאד, תקון תפלה, בגדאד, תר"ל, עמ' כה עמוד ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604229005171  PLWABN: 9810550784105606  BnF: cb15533763w (data)  GND: 4363334-1  LCCN: n87930457  SUDOC: 081514336  VIAF: 194961973   WorldCat (עם VIAF): 194961973 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקה אלמוג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 1975 (בת 49) אלול ה'תשל"ה כפר אז"ר
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  בעלת טור, עורכת ותסריטאית
 תחום סיקור:  טור אישי
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  mika.almog
 טוויטר:  AlmogMika
 
מיקה אלמוג (נולדה ב-22 באוגוסט 1975, אלול ה'תשל"ה) היא בעלת טור, עורכת, שחקנית ותסריטאית ישראלית. נכדתו של שמעון פרס.
ביוגרפיה

נולדה בכפר אז"ר לבתו של שמעון פרס, הבלשנית פרופסור צביה ולדן ופרופסור רפי ולדן, סגן מנהל בית החולים שיבא. למדה במגמת תיאטרון בתיכון תלמה ילין. התגייסה לצה"ל, אך שוחררה לאחר הטירונות. עברה לניו יורק ולמדה משחק באוניברסיטת ניו יורק ובבית הספר למשחק של לי סטרסברג. לאחר סיום לימודיה עברה ללוס אנג'לס ושיחקה שם בתיאטרון.
עם שובה לישראל החלה לעבוד בכתיבה ועריכה בערוץ הילדים ולאחר מכן כתבה לתוכניות "ארץ נהדרת", "משחק מכור" ו"קצרים". לאחר מכן הייתה מנהלת התוכן של חברת ארמוזה פורמטס, המתמחה בפיתוח ובהפצה של פורמטים ישראליים בשוק הבינלאומי.
במקביל עבדה כעורכת במוסף "הארץ" וכשותפה לצוות הסאטירי "באנה באנה" (יחד עם ליאת שביט, שחר סגל, לילך ברנע-לשם ועוד), שפרסמו כפולת עמודים במוסף "הארץ" בשנים 2012–2015 תחת הכותרת "נשים מתפרעות על עמוד". בהמשך כתבה טור אישי (שכלל גם סיפורים קצרים שחלקם התפרסמו בספרה "ציפייה") וטור סאטירי שהתפתח לטור המתאר כביכול שיחות בקבוצת ווטסאפ (התחיל בקבוצה של הורים בגן ילדים והמשיך לתיאור של קבוצות נוספות). טור זה עבר ב-2015 ממוסף "הארץ" למוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות". באוקטובר 2019 פוטרה מ"ידיעות אחרונות".
ב-2014 החלה גם לעבוד כשחקנית והופיעה כאסנת, סוכנת השחקנים של יהודה לוי בסדרה "איש חשוב מאוד".
בשנת 2019 מתחה ביקורת חריפה על ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לקראת הבחירות לכנסת ה-21, ולקראת הבחירות לכנסת ה-22. ואף קראה לנשיא ארצות הברית שלא להפגש איתו.
באוקטובר 2024, פורסם כי אלמוג תשתתף בסדרה בשם "מקום שמח" שתעלה בשנת 2025 בערוץ "כאן".
חיים אישיים

אלמוג נשואה לדרור ואם לשלושה ילדים.
לקריאה נוספת

ציפייה, כנרת זמורה-ביתן דביר, בעריכת הילה בלום, 2018
הערות שוליים

↑  פוסט של מיקה אלמוג בפייסבוק, 11 באוקטובר 2019
↑  טל גלעדי, ‏"מר נתניהו, אני לא מפחדת ממך", באתר ‏מאקו‏, 3 באפריל 2019
↑  אלדד בק, בחסות השגרירות: נאום נכדת פרס נגד רה"מ, באתר ישראל היום, 16 בספטמבר 2019
↑  נכדתו של פרס לביידן: אל תזמין את נתניהו, באתר ישראל היום
↑  רן בוקר, עם ליא קניג ועידן חביב: אחרי "חזרות" - כל הפרטים על הסדרה החדשה של נועה קולר, באתר ynet, 31 באוקטובר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382600905171  VIAF: 16152023626703311490   WorldCat (עם VIAF): 16152023626703311490
הבחירות הפרלמנטריות באיטליה, 2022

הבחירות הכלליות באיטליה נערכו באיטליה ב-25 בספטמבר 2022. הבחירות הוקדמו, לאחר שהפרלמנט האיטלקי פוזר בטרם עת על ידי נשיא איטליה, סרג'ו מטרלה, ב-21 ביולי 2022, שמונה חודשים לפני פקיעת התוקף הטבעית, כתוצאה ממשבר קואליציוני והתפטרותו של ראש הממשלה מריו דראגי.
בבחירות עם שיעור הצבעה נמוך, המדגמים צפו כי ברית המפלגות ששמה קואליציית הימין-מרכז תזכה ברוב המושבים. על פי תוצאות הבחירות, מפלגתה של ג'ורג'ה מלוני (האחים של איטליה) היא המפלגה הגדולה ביותר, ולפי ההסכם במסגרת קואליציית הימין-מרכז, המפלגה הגדולה ביותר בקואליציה תמנה את ראש הממשלה הבא, מה שהציב אותה כראש הממשלה. המפלגה הדמוקרטית הודתה בתבוסה זמן קצר לאחר המדגמים.
רקע

ב-21 בספטמבר 2020, על פי משאל עם שנערך, קוצץ מספר המושבים בפרלמנט מ-945 ל-600.
בשנת 2021, נשיא איטליה, סרג'ו מטרלה, העניק למריו דראגי את המנדט להקמת ממשלה חדשה באיטליה לאחר נפילת הממשלה הקודמת. הוא צלח את משימתו והוקמה ממשלה בתמיכת רוב הסיעות הגדולות.
ביולי 2022, ממשלתו הייתה קרובה להתמוטטות לאחר שהשותפה הקואליציונית תנועת חמשת הכוכבים פרשה מהצבעת אמון. ההצבעה, על הצעת חוק המייעדת 26 מיליארד אירו להפחתת יוקר המחיה, הפכה חשובה באופן סמלי לאחר שדראגי הכריז עליה כהצבעת אמון בקואליציה שלו. הוא זכה ברוב בהצבעה.
ב-14 ביולי 2022 הודיע שיתפטר מתפקידו, התפטרות אשר נדחתה על ידי הנשיא מטרלה. מריו דראגי אמר למחוקקים ברומא שרק אחדות מוחלטת בקואליציה תאפשר את המשך קיומה של ממשלת האחדות הלאומית. סיעות פורצה איטליה והליגה אמרו שהן לא יתמכו בדראגי בהצבעת אמון. לאחר ששלוש מפלגות מהקואליציה (חמשת הכוכבים, פורצה איטליה והליגה) החרימו את הצבעת האמון, הוא התפטר שוב. מטרלה קיבל את התפטרותו ב-21 ביולי 2022. מטרלה ביקש מדראגי להישאר בתפקיד באופן זמני בראש ממשלת מעבר. הנשיא פיזר את הפרלמנט.
קואליציות ומפלגות

הטבלה הבאה כוללת את הקואליציות והמפלגות העיקריות.
| קואליציה | קואליציה | מפלגה | מפלגה | אידאולוגיה | מנהיג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | המפלגה הדמוקרטית (PD) | סוציאל-דמוקרטיה | אנריקו לטה |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | עוד אירופה (+E) | ליברליזם | אמה בונינו |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | מחויבות אזרחית (IC) | צנטריזם | לואיג'י די מאיו |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | ברית הירוקים והשמאל (AVS) | סוציאליזם ירוק | אנג'לו בונלי |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | עמק אאוסטה (VdA) | אזוריות | אלסיה פברה |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | פורצה איטליה (FI) | שמרנות ליברלית | סילביו ברלוסקוני |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | הליגה (לשעבר הליגה הצפונית) (L) | פופוליזם | מתאו סלביני |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | אחי איטליה \ האחים של איטליה (FdI) | שמרנות לאומנית | ג'ורג'ה מלוני |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | אנחנו מתונים (NM) | שמרנות ליברלית | מאוריציו לופי |
|  | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | פופוליזם | לואיג'י די מאיו |
|  | פעולה – איטליה ויוה | פעולה – איטליה ויוה | פעולה – איטליה ויוה | ליברליזם | קרלו קלנדה |
|  | מפלגת דרום טירול העממית–המפלגה האוטונומית של דרום טירול | מפלגת דרום טירול העממית–המפלגה האוטונומית של דרום טירול | מפלגת דרום טירול העממית–המפלגה האוטונומית של דרום טירול | אזוריות ואוטונומיה | פיליפ אצ'מר |
|  | איגוד העם (UP) | איגוד העם (UP) | איגוד העם (UP) | פופוליזם | לואיג'י דה מגיסטרס |
|  | איטלקזיט עבור איטליה (Italexit) | איטלקזיט עבור איטליה (Italexit) | איטלקזיט עבור איטליה (Italexit) | אנטי ממסדיות | ג'אנלואיג'י פרגונה |
|  | איטליה הריבונית והפופולרית (ISP) | איטליה הריבונית והפופולרית (ISP) | איטליה הריבונית והפופולרית (ISP) | אנטי ממסדיות | מרקו ריזו |
|  | אנחנו מהמרכז – אירופהיסטים (NDC–EU) | אנחנו מהמרכז – אירופהיסטים (NDC–EU) | אנחנו מהמרכז – אירופהיסטים (NDC–EU) | דמוקרטיה נוצרית | קלמנט מסטלה |
|  | ויטה (V) | ויטה (V) | ויטה (V) | אנטי ממסדיות | שרה קוניאל |
|  | דרום קורא לצפון (ScN) | דרום קורא לצפון (ScN) | דרום קורא לצפון (ScN) | אזוריות | קטנו דה לוקה |
|  | תנועה אסוציאטיבית של איטלקים מחוץ מדינה (MAIE) | תנועה אסוציאטיבית של איטלקים מחוץ מדינה (MAIE) | תנועה אסוציאטיבית של איטלקים מחוץ מדינה (MAIE) | תחומי עניין של איטלקים בתפוצות | ריקרדו מרלו |
תוצאות

כתוצאה ממשאל עם משנת 2020, גודלו של הפרלמנט האיטלקי קטן ביחס לבחירות הקודמות. על פי החוקה המתוקנת של איטליה, נבחרו 400 חברים בבית הנבחרים של איטליה ו-200 חברים נבחרים בסנאט של הרפובליקה (לא כולל שישה סנאטורים לכל החיים), ירידה מ-630 ו-315, בהתאמה.
| קואליציה | קואליציה | מפלגה | מפלגה | הסנאט של הרפובליקה> % | הסנאט של הרפובליקה> מושבים | בית הנבחרים של איטליה> % | בית הנבחרים של איטליה> מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | המפלגה הדמוקרטית (PD) | 18.96 | 40 | 19.07 | 69 |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | עוד אירופה (+E) | 2.93 | 0 | 2.83 | 2 |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | מחויבות אזרחית (IC) | 0.56 | 0 | 0.60 | 1 |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | ברית הירוקים והשמאל (AVS) | 3.53 | 4 | 3.63 | 12 |
|  | קואליציית השמאל-מרכז |  | עמק אאוסטה (VdA) |  |  |  | 1 |
|  | סך הכל: | סך הכל: | סך הכל: | 25.99 | 44 | 26.13 | 85 |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | פורצה איטליה (FI) | 8.27 | 16 | 8.11 | 45 |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | הליגה (לשעבר הליגה הצפונית) (L) | 8.85 | 30 | 8.77 | 66 |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | אחי איטליה \ האחים של איטליה (FdI) | 26.01 | 65 | 26.00 | 119 |
|  | קואליציית הימין-מרכז |  | אנחנו מתונים (NM) | 0.88 | 2 | 0.91 | 7 |
|  | סך הכל: | סך הכל: | סך הכל: |  | 115 |  | 237 |
|  | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | תנועת חמשת הכוכבים (M5S) | 15.55 | 28 | 15.43 | 52 |
|  | פעולה – איטליה ויוה | פעולה – איטליה ויוה | פעולה – איטליה ויוה | 7.73 | 9 | 7.79 | 21 |
|  | מפלגת דרום טירול העממית–המפלגה האוטונומית של דרום טירול | מפלגת דרום טירול העממית–המפלגה האוטונומית של דרום טירול | מפלגת דרום טירול העממית–המפלגה האוטונומית של דרום טירול |  | 2 | 0.42 | 3 |
|  | דרום קורא לצפון (ScN) | דרום קורא לצפון (ScN) | דרום קורא לצפון (ScN) | 0.99 | 1 | 0.76 | 1 |
|  | תנועה אסוציאטיבית של איטלקים מחוץ מדינה (MAIE) | תנועה אסוציאטיבית של איטלקים מחוץ מדינה (MAIE) | תנועה אסוציאטיבית של איטלקים מחוץ מדינה (MAIE) |  | 1 |  | 1 |
המפלגות "דרום קורא לצפון" "פעולה – איטליה ויוה" ו"ברית הירוקים והשמאל" נכנסו לראשונה לפרלמנט האיטלקי.
לאחר הבחירות

ברית המפלגות ששמה קואליציית הימין-מרכז ניצלה בהצלחה את ההיבט הרובני בשיטת הבחירות האיטלקית (אנ') ונשארה מאוחדת, מה שהשמאל והמרכז לא הצליחו לעשות. היא השיגה את רוב המושבים, אף על פי שקיבלה רק 44% מהקולות, על ידי זכייה ב-83% מהמחוזות החד-נציגיים. מפלגת האחים של איטליה עלתה מ-4% מהקולות ב-2018 ל-26% ב-2022 והפכה למפלגה הגדולה ביותר. שותפותיה, הלגה ופורצה איטליה, נחלשו. תנועת חמשת הכוכבים, המפלגה הגדולה ביותר בבחירות הקודמות נחלשה מאוד וסיימה שלישית עם כ-15%. המפלגה דמוקרטית הייתה השנייה בגודלה וכך גם ברית המפלגות בראשותה, קואליציית השמאל-מרכז. התמיכה בה גדלה מעט ביחס לבחירות ב-2018 (מכ-23% ל-26%) אך היא איבדה מושבים.
לאור התוצאות, הודה אנריקו לטה בתבוסה והתפטר מתפקיד מזכיר המפלגה הדמוקרטית. ג'ורג'ה מלוני קיבלה את המנדט להקמת הממשלה מהנשיא סרג'ו מטרלה, והושבעה לתפקיד ראש ממשלת איטליה ב-22 באוקטובר 2022.
ראו גם

פוליטיקה של איטליה
הערות שוליים

1 2  Italy on track to elect most right-wing government since Mussolini, POLITICO, ‏25 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Meloni: "Dal voto indicazione chiara, governo di centrodestra a guida Fratelli d'Italia", RaiNews (באיטלקית)
↑  מדגמים באיטליה: ניצחון היסטורי לימין הקיצוני, ג'ורג'ה מלוני תהיה רה"מ, באתר ynet, 25 בספטמבר 2022
↑   איטליה הולכת לבחירות ב-25 בספטמבר: ראש הממשלה התפטר, הנשיא פיזר את הפרלמנט, באתר הארץ, 21 ביולי 2022
↑  התמודדה רק באזורי הבחירה של טרנטינו-אלטו אדיג'ה/דרום טירול
1 2  מתמודד רק באזורי בחירה מחוץ לאיטליה
↑  Horowitz, Jason (2022-09-25). "Giorgia Meloni Wins Voting in Italy, in Breakthrough for Europe's Hard Right". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-10-09.
↑  Speciale Elezioni 2022 di RaiNews, www.rainews.it
↑  Balmer, Crispian; Amante, Angelo (2022-09-26). "Italy's right wing, led by Meloni, wins election, exit polls say". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-10-09.
↑  Italy's far right set to win election - exit polls - BBC News, web.archive.org, ‏2022-09-25
↑  "Giorgia Meloni: Italy's far-right wins election and vows to govern for all". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-09-26. נבדק ב-2022-10-09.
↑  "Italy Meloni: Far-right leader agrees to form government". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-10-21. נבדק ב-2022-10-21.
↑  ג'ורג'יה מלוני הפכה רשמית לראש הממשלה האישה הראשונה של איטליה, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2022
↑  "Who is Giorgia Meloni? The rise to power of Italy's new far-right PM". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-10-21. נבדק ב-2022-10-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb18143663j (data)
נדב גדליה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1986 (בן 37)
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 www.nadavgedalia.com
 
נדב גדליה (גלעד לשעבר; נולד ב-9 בדצמבר 1986) הוא עיתונאי המתמחה בניו ז'ורנליזם ראיונות ומאמרים, שחקן, מפיק עצמאי, ולוגר ומוזיקאי ישראלי.
הערות שוליים

↑  נדב גלעד, ‏תראו את הסיפור שמאחורי הקשר/ תגובה, באתר "סרוגים", 7 בפברואר 2013
↑  התפקיד של גדליה בערוץ היוטיוב שלו
↑  יצחק טסלר, שירת גדליה: הזמר שלא רוצה להיות שייך, באתר ynet, 12 ביוני 2015
↑  פלייליסט של האלבום, באתר יוטיוב
↑   פנסיה, סרטון  באתר יוטיוב
מלון בוטיק

מלון מדיסון בממפיס, טנסי
מלון בוטיק הוא מונח רווח לתיאור בתי מלון קטנים יחסית המאופיינים באינטימיות, עיצוב ייחודי ומתן תשומת לב אישית לאורחים.
המילה בוטיק בצרפתית מציינת חנות קטנה, בדרך כלל בתחום האופנה, המציעה סחורה ייחודית של פריטי ביגוד, הנעלה או תכשיטים בעיצוב אישי ובכמות מוגבלת, וזאת בהבדל מובהק מסניף של רשת שיווק גדולה או חנות כלבו המציעים סחורה מתועשת ואחידה. המונח אומץ לתחום המלונאות לאפיון מלון קטן וייחודי המנסה להציג אנטיתזה למלון סטנדרטי, אחיד ורשתי הדומה למלונות אחרים.
היסטוריה

"מלונות בוטיק" הופיעו לראשונה בתחילת שנות השמונים של המאה ה-20 בערים גדולות כמו ניו יורק, סן פרנסיסקו ולונדון, מתוך כוונה להעניק חוויית אירוח שונה, איכותית ומפתיעה, מעבר לרק פתרון אכסון נוח המאפיין בתי מלון רגילים רבים.
מלונות הבוטיק הראשונים היו כאלה שהופעלו על ידי בעלים פרטיים המעורבים אישית בניהולם, עובדה שהדגישה את ייחודיותם לעומת מלונות בניהול רשת או חברת ניהול. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 הפכו מלונות הבוטיק יותר ויותר לבחירתם המועדפת של רבים מהנוסעים בעלי האמצעים, שמאסו במלונות היוקרה הסטנדרטיים וחיפשו חוויות אירוח חדשות ושונות. הפופולריות לה זכו מלונות הבוטיק גרמה לרשתות לאומיות ובינלאומיות רבות ליזום ולהקים, כענף בפעילותם, מותגי משנה יוקרתיים המדמים באופיים את מלונות הבוטיק הפרטיים, לעיתים קרובות תוך צירוף המילה "בוטיק" לשמם או לתיאורם של בתי המלון. כניסת רשתות אלו לתחום הביאה לעלייה במספר מלונות הבוטיק ובהיקף פריסתם בעולם, אך גם לשחיקה מסוימת בייחודם של מלונות אלה ובמשמעותו של המושג "מלון בוטיק".
מאפיינים

אין תקן רשמי ומחייב להגדרתו של מלון בוטיק, ועל פי רוב זוהי הגדרה סובייקטיבית של בעלי של המלון ומנהליו. עם זאת, מקובל לצפות שמלון בוטיק יתאפיין במספר פרמטרים המיוחדים לו לעומת מלונות רגילים:
מלון קטן המכיל מספר חדרים מועט יחסית (בודדים עד כמה עשרות)
אינו מיועד למשפחות, במקרים רבים ישנו גיל מינימום לשהייה במלון.
ממוקם לעיתים קרובות במבנה היסטורי משומר, או לעיתים במקום מבודד ופראי כדי להוסיף לאווירה המיוחדת של המלון.
דגש על עיצוב פנים ייחודי, על פי רוב סביב נושא מובהק. במקרים רבים חדרי המלון עצמו שונים זה מזה וכל אחד בעל ייחוד לעצמו.
מחירו של מלון בוטיק יהיה יקר יותר ללילה מול מלון רגיל, בשל ייחודיותו.
תשומת לב רבה ויחס אישי מצד צוות המלון לאורחים, וקשב לצרכיהם ולפינוקם.
למרות הגדרת הגודל לעיל, ישנם גם מלונות בני מאות חדרים המגדירים עצמם או נחשבים בעיני אחרים "מלון בוטיק" משום עמידתם בסטנדרטים גבוהים של עיצוב ייחודי, יוקרה מפנקת ושירות אישי.
בישראל

מלון הבוטיק הקונספטואלי הראשון בישראל, מלון סינמה בתל אביב, נפתח ב-2001 לאחר שהוסב מבניין "קולנוע אסתר" על ידי בני משפחת המייסדים. המלון עוצב בהשראת קולנוע וארכיטקטורת באוהאוס והחללים המרכזיים בו שומרו. במהלך העשור השני של המאה ה-21 החלו להיבנות בישראל מלונות בוטיק רבים, בעיקר בתל אביב ובירושלים. בין רשתות מלונות הבוטיק הבולטות ניתן למנות את מלונות בראון, רשת הרברט סמואל, מלונות אטלס ורשת מלונות ג'ייקוב. גם רשתות בתי המלון הגדולות כמו דן וישרוטל החלו לעצב את בתי המלון החדשים שלהן באזורי הביקוש בסגנון העונה על המאפיינים של מלון בוטיק.
הערות שוליים

↑  "The Definition of Boutique Hotels - Written By: Lucienne Anhar - HVS International". 2007-04-24
↑  טליה לוין, ‏מהפך בענף: מלונות הבוטיק מחליפים את רשתות בתי המלון הקלאסיים, באתר מעריב אונליין, 14 בפברואר 2020
↑  ספיר פרץ-זילברמן, ‏רומנטיקה במיטבה: 6 מלונות בוטיק שכדאי לכם להכיר, באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2013
↑  גיא נרדי, ‏הלובי נעלם, הבר גדל: בעלי רשתות המלונות חושפים את השינויים בענף ומה שעומד מאחוריהם, באתר גלובס, 29 בינואר 2020
מקסוול (כדורגלן)

מקסוול שרר קבלינו אנדראדה (בפורטוגזית: Maxwell Scherrer Cabelino Andrade; נולד ב-27 באוגוסט 1981), הידוע בשם מקסוול, הוא כדורגלן עבר ברזילאי. מאחר שזכה ב-37 תארים, הוא אחד מהכדורגלנים המעוטרים ביותר בהיסטוריה.