stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איברגים צלאגוב
הערות שוליים

↑  «Зенит» прорабатывает вариант аренды Юсупова, Полоза и Цаллагова в клубы РФПЛ
↑  Ибрагим Цаллагов переходит в Казанский Рубин на правах аренды
איליה גרקוס

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1972 (בן 52) לנינגרד, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 מקום מגורים:  מוסקבה, רוסיה רוסיה
 ידוע בשל:  תפקידו כנשיא לוקומוטיב מוסקבה
 השכלה:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג לכלכלה 
 מקצוע:  כלכלן
 השקפה דתית:  פרבוסלבי
 
איליה לאונידוביץ' גרקוס (ברוסית: Илья Леонидович Геркус; נולד ב-30 ביולי 1972, לנינגרד) הוא איש עסקים ועסקן ספורט רוסי. כיהן כמנכ"ל מועדון הכדורגל לוקומוטיב מוסקבה מקיץ 2016 עד דצמבר 2018.
ביוגרפיה

סיים את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג לכלכלה וכספים, בהתמחות בניהול פיננסי. מאז 2001, עבד בחברת ראיית החשבון ארנסט אנד יאנג. בשנת 2004, ניהל את כספי חברת ההחזקות "פרנסוס-APK".
משנת 2008 עבד במועדון הכדורגל "זניט": תחילה כסגן המנהל הכללי לכלכלה וכספים ומשנת 2011 — כסגן הפיתוח אסטרטגי.
במקביל עבד כיועץ לנשיא ליגת העל הרוסית בכדורגל סרגיי פריאדקין והיה זה שחתם בשם הליגה על חוזה החסות עם חברת MTS. גרקוס עבד בערוץ "ליגה TV" והשיק את ערוץ "הכדורגל שלנו" בפורמט HD. במשך שמונה חודשים הערוץ גייס 300 אלף מנויים.
בקיץ 2016, היושב ראש החדש של חברת הרכבות הרוסית אולג בלוזרוב הזמין את גרקוס לתפקיד מנכ"ל קבוצת הכדורגל "לוקומוטיב מוסקבה". התקשורת טענה שתפקיד מכריע במינויו שיחקו המלצותיהם של פריאדקין ואלכסנדר דיוקוב. בעת עבודתו בקבוצה מינה את אריק שטופלסהאוס למנהל ספורטיבי בקבוצה. במקביל לעבודתו בלוקומוטיב הוא הרצה גם בבית הספר RMA לעסקים במוסקבה.
בדצמבר 2018 נודע כי מונה לתפקיד ניהולי בהתאחדות הכדורגל הרוסית.
הערות שוליים

↑  "Президент ФК «Локомотив» Илья Геркус: досье". Аргументы и факты. 2016-08-10.
↑  Григорий Телингатер (2016-07-21). "Перезагрузка в «Локомотиве». Кто такой Илья Геркус?". championat.com.
↑  איליה גרקוס באתר RMA
פורמולה 1 עונת 2003

| --- | --- |

מיכאל שומאכר זכה באליפות בפעם השישית
 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  9 במרץ 2003
 תאריך סיום:  12 באוקטובר 2003
 מספר עונה:  54
 מספר מרוצים בעונה:  16
 זוכה באליפות הנהגים:  מיכאל שומאכר
 נקודות הנהג הזוכה:  93
 זוכה באליפות היצרנים:  פרארי
 נקודות היצרן הזוכה:  158
 
 → פורמולה 1 עונת 2002 פורמולה 1 עונת 2004 ← 
עונת 2003 בפורמולה 1 הייתה העונה ה-54 של האליפות במסגרתה נערכו 16 מרוצים. מיכאל שומאכר זכה באליפות העולם לנהגים כאשר נהג עבור קבוצת פרארי שזכתה באליפות העולם לקבוצות.
בעונה זו נקבעו מספר שינויים בתקנון כאשר העיקריים שבהם היו:
חלוקת נקודות חדשה: 10 נקודות לזוכה במרוץ, 8 נקודות למקום השני, 6 למקום השלישי, 5 לרביעי, 4 לחמישי, 3 לשישי, 2 לשביעי ונקודה אחת לנהג שסיים במקום השמיני.
איסור על טלמטריה בכיוון סטנד-רכב (כלומר, תשדורת של פקודות למחשב הרכב תוך כדי מרוץ).
איסור על תיבת הילוכים אוטומטית לחלוטין (מותרת תיבה חצי אוטומטית).
הכנסת מערכת HANS - Head and neck support שנועדה להגן על הצוואר וחלקו העליון של עמוד השידרה של הנהג במקרה של תאונה.
קבוצות ונהגים

| קבוצה | יצרן | שלדה | מנוע | צמיגים | מספר | נהגים | סיבובים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה סקודריה פרארי מרלבורו | פרארי | F2002B F2003-GA | פרארי 051B פרארי 052 | B | 1 | גרמניה מיכאל שומאכר | 1–16 |
| איטליה סקודריה פרארי מרלבורו | פרארי | F2002B F2003-GA | פרארי 051B פרארי 052 | B | 2 | ברזיל רובנס באריקלו | 1–16 |
| בריטניה BMW ויליאמס F1 | ויליאמס-BMW | FW25 | BMW P83 | M | 3 | קולומביה חואן פבלו מונטויה | 1–16 |
| בריטניה BMW ויליאמס F1 | ויליאמס-BMW | FW25 | BMW P83 | M | 4 | גרמניה ראלף שומאכר | 1–16 |
| בריטניה BMW ויליאמס F1 | ויליאמס-BMW | FW25 | BMW P83 | M | 4 | ספרד מארק ז'נה | 14 |
| בריטניה ווסט מקלארן מרצדס | מקלארן-מרצדס | MP4-17D | מרצדס FO110M מרצדס FO110P | M | 5 | בריטניה דייוויד קולטהרד | 1–16 |
| בריטניה ווסט מקלארן מרצדס | מקלארן-מרצדס | MP4-17D | מרצדס FO110M מרצדס FO110P | M | 6 | פינלנד קימי רייקונן | 1–16 |
| צרפת מילד סבן רנו F1 | רנו | R23 R23B | רנו RS23 | M | 7 | איטליה יארנו טרולי | 1–16 |
| צרפת מילד סבן רנו F1 | רנו | R23 R23B | רנו RS23 | M | 8 | ספרד פרננדו אלונסו | 1–16 |
| שווייץ סאובר פטרונס | סאובר-פטרונס | C22 | פטרונס 03A | B | 9 | גרמניה ניק היידפלד | 1–16 |
| שווייץ סאובר פטרונס | סאובר-פטרונס | C22 | פטרונס 03A | B | 10 | גרמניה היינץ-הראלד פרנצן | 1–16 |
| אירלנד בנסון והדג'ס ג'ורדן פורד | ג'ורדן-פורד | EJ13 | פורד RS1 | B | 11 | איטליה ג'אנקרלו פיסיקלה | 1–16 |
| אירלנד בנסון והדג'ס ג'ורדן פורד | ג'ורדן-פורד | EJ13 | פורד RS1 | B | 12 | אירלנד ראלף פירמן | 1–13, 15–16 |
| אירלנד בנסון והדג'ס ג'ורדן פורד | ג'ורדן-פורד | EJ13 | פורד RS1 | B | 12 | הונגריה זסלוט באומגרטנר | 13–14 |
| בריטניה HSBC יגואר רייסינג | יגואר-קוסוורת' | R4 | קוסוורת' CR-5 | M | 14 | אוסטרליה מארק ובר | 1–16 |
| בריטניה HSBC יגואר רייסינג | יגואר-קוסוורת' | R4 | קוסוורת' CR-5 | M | 15 | ברזיל אנטוניו פיזוניה | 1–11 |
| בריטניה HSBC יגואר רייסינג | יגואר-קוסוורת' | R4 | קוסוורת' CR-5 | M | 15 | בריטניה ג'סטין וילסון | 12–16 |
| בריטניה לאקי סטרייק BAR הונדה | BAR-הונדה | 005 | הונדה RA003E | B | 16 | קנדה ז'אק וילנב | 1–15 |
| בריטניה לאקי סטרייק BAR הונדה | BAR-הונדה | 005 | הונדה RA003E | B | 16 | יפן טאקומה סאטו | 16 |
| בריטניה לאקי סטרייק BAR הונדה | BAR-הונדה | 005 | הונדה RA003E | B | 17 | בריטניה ג'נסון באטן | 1–16 |
| איטליה טראסט מינארדי קוסוורת' | מינארדי-קוסוורת' | PS03 | קוסוורת' CR-3 | B | 18 | בריטניה ג'סטין וילסון | 1–11 |
| איטליה טראסט מינארדי קוסוורת' | מינארדי-קוסוורת' | PS03 | קוסוורת' CR-3 | B | 18 | דנמרק ניקולס קייסה | 12–16 |
| איטליה טראסט מינארדי קוסוורת' | מינארדי-קוסוורת' | PS03 | קוסוורת' CR-3 | B | 19 | הולנד יוס ורסטאפן | 1–16 |
| יפן פנסוניק טויוטה רייסינג | טויוטה | TF103 | טויוטה RVX-03 | M | 20 | צרפת אוליבייה פאניס | 1–16 |
| יפן פנסוניק טויוטה רייסינג | טויוטה | TF103 | טויוטה RVX-03 | M | 21 | ברזיל כריסטיאנו דה מאטה | 1–16 |
מקור:
מרוצים

| סיבוב | מרוץ | מסלול | תאריך | פול פוזישן | הקפה מהירה | נהג מנצח | קבוצה מנצחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוסטרליה גרנד פרי אוסטרליה | אלברט פארק, מלבורן | 9 במרץ | גרמניה מיכאל שומאכר | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה דייוויד קולטהרד | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 2 | מלזיה גרנד פרי מלזיה | ספאנג, קואלה לומפור | 23 במרץ | ספרד פרננדו אלונסו | גרמניה מיכאל שומאכר | פינלנד קימי רייקונן | בריטניה מקלארן-מרצדס |
| 3 | ברזיל גרנד פרי ברזיל | אינטרלאגוס, סאו פאולו | 6 באפריל | ברזיל רובנס באריקלו | ברזיל רובנס באריקלו | איטליה ג'אנקרלו פיסיקלה | אירלנד ג'ורדן-פורד |
| 4 | איטליה גרנד פרי סן מרינו | המסלול הבין-לאומי אנצו ודינו פרארי, אימולה | 20 באפריל | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה פרארי |
| 5 | ספרד גרנד פרי ספרד | מסלול קטלוניה, ברצלונה | 4 במאי | גרמניה מיכאל שומאכר | ברזיל רובנס באריקלו | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה פרארי |
| 6 | אוסטריה גרנד פרי אוסטריה | A1 רינג, שפילברג | 18 במאי | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה פרארי |
| 7 | מונקו גרנד פרי מונקו | מסלול מונטה קרלו, מונטה קרלו | 1 ביוני | גרמניה ראלף שומאכר | פינלנד קימי רייקונן | קולומביה חואן פבלו מונטויה | בריטניה ויליאמס-BMW |
| 8 | קנדה גרנד פרי קנדה | מסלול ז'יל וילנב, מונטריאול | 15 ביוני | גרמניה ראלף שומאכר | ספרד פרננדו אלונסו | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה פרארי |
| 9 | גרמניה גרנד פרי אירופה | נירבורגרינג, נירבורג | 29 ביוני | פינלנד קימי רייקונן | פינלנד קימי רייקונן | גרמניה ראלף שומאכר | בריטניה ויליאמס-BMW |
| 10 | צרפת גרנד פרי צרפת | מסלול מני-קור, מני-קור | 6 ביולי | גרמניה ראלף שומאכר | קולומביה חואן פבלו מונטויה | גרמניה ראלף שומאכר | בריטניה ויליאמס-BMW |
| 11 | בריטניה גרנד פרי בריטניה | מסלול סילברסטון, סילברסטון | 20 ביולי | ברזיל רובנס באריקלו | ברזיל רובנס באריקלו | ברזיל רובנס באריקלו | איטליה פרארי |
| 12 | גרמניה גרנד פרי גרמניה | הוקנהיימרינג, הוקנהיים | 3 באוגוסט | קולומביה חואן פבלו מונטויה | קולומביה חואן פבלו מונטויה | קולומביה חואן פבלו מונטויה | בריטניה ויליאמס-BMW |
| 13 | הונגריה גרנד פרי הונגריה | הונגרורינג, מוגירוד | 24 באוגוסט | ספרד פרננדו אלונסו | קולומביה חואן פבלו מונטויה | ספרד פרננדו אלונסו | צרפת רנו |
| 14 | איטליה גרנד פרי איטליה | מסלול מונזה, מונצה | 14 בספטמבר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה פרארי |
| 15 | ארצות הברית גרנד פרי ארצות הברית | אינדיאנפוליס ספידוויי, ספידוויי | 28 בספטמבר | פינלנד קימי רייקונן | גרמניה מיכאל שומאכר | גרמניה מיכאל שומאכר | איטליה פרארי |
| 16 | יפן גרנד פרי יפן | מסלול סוזוקה, סוזוקה | 12 באוקטובר | ברזיל רובנס באריקלו | גרמניה ראלף שומאכר | ברזיל רובנס באריקלו | איטליה פרארי |
דירוג האליפות > שיטת הניקוד

בעונה זו שונתה שיטת הניקוד שהייתה נהוגה, בשינויים קלים, מאז 1960. 39 נקודות הוענקו לשמונת המסיימים הראשונים (במקום 24–26 נקודות לששת הראשונים בעונות הקודמות).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| נקודות | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
ביאורים

↑  ראלף שומאכר השתתף בגרנד פרי האיטלקי, אך פרש במהלכו בשל מחלה.
↑  ראלף פירמן השתתף בגרנד פרי ההונגרי, אך פרש לאחר שנפצע במהלך האימון החופשי.
↑  מינארדי השתתפה בששת המרוצים הראשונים תחת השם "אירופיאן מינארדי קוסוורת'".
הערות שוליים

↑  "Trust increases Minardi backing". Crash.net. 22 במאי 2003. נבדק ב-3 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2003 FIA Formula One World Championship". הפדרציה הבין-לאומית לרכב. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2003. נבדק ב-13 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Braillon, Didier (2003). "Sporting regulations".  In Domenjoz, Luc (ed.). Formula 1 Yearbook 2003–04. Bath, Somerset: Parragon. pp. 22–41. ISBN 978-1-4054-2089-1 – via Internet Archive.
↑  "Models in 2003". StatsF1. נבדק ב-13 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2002: גרמניה מיכאל שומאכר | אלוף העולם לנהגים  גרמניה מיכאל שומאכר | 2004: גרמניה מיכאל שומאכר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2002: איטליה פרארי | אלופת העולם ליצרנים  איטליה פרארי | 2004: איטליה פרארי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10054409-5  NKC: kn20040323009  VIAF: 131132199   WorldCat (עם VIAF): 131132199
יעקב יצחק בידרמן

ערך זה עוסק ברב, שליח חב"ד, ופרופסור. אם התכוונתם לאדמו"ר מלעלוב בבורו פארק, ראו .
הרב יעקב יצחק בידרמן
הרב יעקב יצחק בידרמן (נולד בה' בכסלו תשי"ח, 1957) הוא רב, שליח חב"ד הראשי בווינה, אוסטריה משנת תש"ם (1981), חבר מועצת מרכז רבני אירופה, ופרופסור למחשבת ישראל. הקים מוסדות חינוך יהודיים, בתי כנסת, מרכזים קהילתיים, וכן את האוניברסיטה היישומית "בית ספר לאודר לעסקים" בה הוא מכהן כסגן נשיא.
קורות חיים > נעוריו ובחרותו

נולד בירושלים לרב דוד צבי ישראל, בן האדמו"ר רבי משה מרדכי בידרמן מלעלוב, ולאסתר חנה, בתו של הרב אברהם פרשן, פילנתרופ ידוע מטורונטו קנדה, וחסיד חב"ד. את לימודיו בבית הספר היסודי השלים בתל אביב בבית הספר מוריה ולאחר מכן למד עד שנת 1974 בישיבה התיכונית של חסידות חב"ד במונטריאול.
בין השנים 1975–1978 למד בישיבת תומכי תמימים בברינוא שבצרפת ובישיבה שבמרכז חב"ד העולמי בניו יורק, שם הוסמך לרבנות על ידי הרב ישראל יצחק פיקרסקי והרב מרדכי מנטליק. כמו כן קיבל כתב הסמכה לרבנות על ידי אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה בראשות הרב משה פיינשטיין. בשנת 1979 נמנה עם קבוצת התלמידים המייסדת של ישיבת "אור אלחנן - חב"ד" בלוס אנג'לס.
קורות חיים > בשליחות

בשנת תש"ם (1980) נישא לאדלה, בת הרב ישכר דוב הלוי גורביץ, משפיע חב"די, ומי שעמד בראש מוסדות בית רבקה בצרפת. לאחר נישואיו למד בכולל אברכים בשכונת קראון הייטס וכעבור כשנה יצא בהוראה ישירה מהרבי מליובאוויטש לשליחות בווינה.
בשנת 1981 יזם וניהל קייטנות, צהרונים וגני ילדים עבור בני הקהילה היהודית. רשת זו מונה כיום אחד עשר גני ילדים. בשנות ה-80 פעל בידרמן למען יוצאי בוכרה, גאורגיה והקווקז שהיגרו לווינה, ועזר לארגנם כקהילות. בין היתר יזם והוביל את הקמת 'המרכז הספרדי' בעיר אשר בנייתו הסתיימה בשנת 1989. הבניין כולל שני בתי כנסת, אולם אירועים ומועדון נוער. בשנת 1986 ייסד את בית הכנסת החב"די 'היכל מנחם' ברובע התשיעי בווינה, שם כיהן עד שנת 2022 כרב בית הכנסת.
בשנת 1992 הקים את מעונות היום 'עולם חדש' בפארק הפראטר בווינה, על שטח שהוקצה על ידי העירייה בהשתדלות ובתרומת אלכסנדר כהנה וראובן לישקא. 
בין השנים 1984–1994 יסד בית ספר יסודי וחטיבת ביניים. בשנת 2000 נפתח גם בית ספר תיכון. מוסדות אלו רוכזו מאוחר יותר ב'קמפוס לאודר חב"ד', אשר נבנה בתרומת רון לאודר, שגריר ארצות הברית לאוסטריה בשעתו, ובהמשך נשיא הקונגרס היהודי העולמי. הקמפוס שוכן בפארק האוגרטן, בשטח שהוקצה למטרה זו על ידי עיריית ווינה. בהנחת אבן הפינה לקמפוס זה, שנערך בשנת 1999, נכחו נציגי ממשלת אוסטריה וכן ראש ממשלת ישראל דאז, בנימין נתניהו.
בשנת 2006 יזם את הקמת העמותה והמרכז הקהילתי 'בית הלוי-חב"ד' בווינה על שם לב לבייב שתרם סכום נכבד לרכישת המבנה. המרכז מכיל בית כנסת, אולם לימודים, תלמוד תורה, ארגון נשים ותנועת נוער, כמו גם אולם אירועים ומאז מכהן כיו"ר העמותה.
בשנת 2010 התמנה לסגן נשיא 'קרן לאודר' האחראי לנושאי חינוך.
בשנת 2011 קיבל את הפרס ע"ש מקס פישר מקרן פינקוס על חלוציות בתחום החינוך ליהדות התפוצות.
בשנת 2012 פתח גן ילדים ותלמוד תורה מטעם חב"ד ברובע ה-19 בווינה, ע"ש שרה שלאף. הבניין נרכש בעזרת תרומת בנם, מרטין שלאף.
בשנת 2013 יזם את הקמת בית חב"ד ברובע השני בווינה.
הרב בידרמן יזם הוצאה לאור של ספרים וכתבי עת בשפה הגרמנית בנושאי יהדות. הוא מפרסם מאמרים תורניים ומרצה בנושאי יהדות. תחת הנהגתו הגיעו לאוסטריה 24 זוגות נוספים של שליחי חב"ד. כמו כן נטל חלק בהבאת שליחי חב"ד לערים זלצבורג, מינכן, פרנקפורט ובודפשט.
פעילות אקדמית

בשנת 1985 קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה[דרוש מקור] על עבודה בנושא מקורותיו של ברוך שפינוזה בכתבי רבי חסדאי קרשקש ועל המקבילה הפאנאנתאיסטית בספרות הקבלה והחסידות. בשנת 2001 ייסד את ה"אקדמיה להכשרת מורים יהודים" בשיתוף פעולה עם משרד החינוך האוסטרי והישראלי. לאירוע פתיחת הסמינר הגיעו כמאה רבנים מאירופה, שרים מממשלות אוסטריה וישראל, ונשיא הנציבות האירופית רומנו פרודי. בשנת 2002 עוטר בידרמן בתואר פרופסור ונתמנה לרקטור מוסד זה.
בשנת 2003 יזם בידרמן בתמיכת קרן לאודר את "בית ספר לאודר לעסקים" ("Lauder Business School"), המציע לימודי תואר ראשון ותואר שני במנהל עסקים לסטודנטים יהודיים מרחבי העולם בשילוב תוכנית לימודים יהודית. רונלד לאודר הוא הנשיא ובידרמן הוא סגן נשיא האוניברסיטה. הקמפוס נמצא במתחם ארמון הנסיכות לשעבר של המלכה מריה תרזה בווינה, אשר הועמד לרשות המוסד על ידי העירייה.
משפחתו

בנו הרב אברהם נשוי לדבורה לאה והוא רב בית כנסת חב"ד ברובע השני בווינה. בנו הרב משה מרדכי נשוי לאסתר פרידא ומלמד בישיבת תומכי תמימים בווינה. בתו מוסיא נשואה לרב מרדכי סגל, מנהל בית חב"ד המרכזי בווינה. בתו מינא נשואה לרב יחיאל מיכל בוטמן, מנהל Judentum-TV וצהרון וקייטנת חב"ד בווינה. בתו נחמה נשואה לרב ישראל וולוסוב מנהל בית הספר לאודר-חב"ד, ותנועת הנוער 'צוותא' בווינה.
הערות שוליים

↑  אוסטריה חגגה עם הנשיאים - דיווח באתר "שטורעם".
↑  ראש הממשלה, השליח והרב בסר - דיווח באתר "שטורעם" (אדר, תש"ע).
↑  נחנך מרכז "בית הלוי" בווינה - דיווח באתר "חב"ד און ליין".
↑  מתוך ה"אודות" באתר הרשמי של קרן לאודר.
↑  באתר קרן פינקוס
↑  בית הספר באתר "studienwahl"
↑  נשיא האיחוד האירופי בטקסט הפתיחה - דיווח באתר "חב"ד און ליין".
↑  ראו גם  מסר מהרבי, רגע לפני שד"ר ויקטור פראנקל התייאש, באתר בית חב"ד
בית הספר היהודי בווינה
אחד ממבני האוניברסיטה "בית ספר לאודר לעסקים" בווינה אוסטריה, במתחם ארמון הנסיכות לשעבר של המלכה מריה תרזה
פיפה נוריס

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1953 (בת 71) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ווריק  בית הספר לכלכלה של לונדון 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (1992)  אוניברסיטת סידני  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת אדינבורו  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  Corresponding Fellow of the British Academy (2024)  Karl Deutsch Award (2014)  Kathleen Fitzpatrick Australian Laureate Fellowship (2011)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס יוהאן חיטה למדע המדינה (2011) 
 www.pippanorris.com
 
פיפה נוריס (אנגלית: Pippa Norris; נולדה ב-10 ביולי 1953) היא מדענית פוליטית המתמחה בפוליטיקה השוואתית. נוריס מרצה לפוליטיקה השוואתית בבית הספר לממשל קנדי, אוניברסיטת הרווארד, ופרופסור לממשל ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת סידני. נורייס ייסדה את פרויקט האקדמי הבינלאומי ליושרה בבחירות (Electoral Integrity Project). היא אחת המחוקרות המצוטטות ביותר בפוליטיקה השוואתית על פי גוגל סקולר.
ביוגרפיה

נוריס גדלה ברובע ריצ'מונד בלונדון, משפחתה השתייכה למעמד הבינוני. אביה היה רוקח ואמה נשארה בבית. היא הייתה מהראשונות במשפחתה שרכשו השכלה אקדמית. נוריס בעלת תואר ראשון בהצטיינות בפוליטיקה ובפילוסופיה מאוניברסיטת ווריק. היא מספרת שבחרה ללמוד בוורוויק כי זו הייתה אוניברסיטה חדשה שהוקמה על ידי מפלגת הלייבור. תואר שני ודוקטורט בפוליטיקה קיבלה מבית הספר לכלכלה של לונדון. היא לימדה באוניברסיטת נורת'מברלנד בניוקאסל ולאחר מכן באוניברסיטת אדינבורו, שם חקרה את הבחירות בבריטניה. ב-1992 נוריס שהצטרפה לאוניברסיטת הרווארד והחלה להתמקד במחקר השוואתי. מחקריה עוסקים בהשוואת דעת קהל, בחירות, תקשורת פוליטית ופוליטיקה מגדרית ברחבי העולם.
החל משנת 2018 נוריס חברה באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
נוריס קיבלה דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת אדינבורו, אוניברסיטת ברגן, אוניברסיטת לאופנה בגרמניה, ואוניברסיטת ווריק.
מחקריה > מגדר ופוליטיקה

נוריס חקרה את השפעת המגדר ובבחירות במדינות דמוקרטיות. בצפון אמריקה, סקנדינביה וצפון אירופה בחירתן של נשים לפרלמנטים הובילה לעליית סוגיות נוגעות לנשים ולחקיקת חוקים, אך הייצוג אינו שווה. לאור זאת, תת-ייצוג נשים בפרלמנטים יש השלכות חשובות על סדר היום של המדיניות הציבורית ועל ניסוח האינטרסים של נשים, כמו גם על הלגיטימיות של גופים דמוקרטיים.
במספר מחקרים, בדקה פיפה את דפוסי ההצעה של נשים וגברים. במחקר שערכה על בסיס נתונים מה-Eurobarometer - סקרי דעת קהל של הנציבות האירופית בשנת 1983 עלה כי לא היה פער הצבעה במדינות אירופה ונשים וגברים היו דומים בבחירותיהם ובעמדותיהם האידאולוגיות. מגדר לא היה גורם משמעותי בבחירות. בשנות התשיעים, נשים במדינות פוסט תעשייתיות החזיקו בעמדות יותר שמאליות.
מחקריה > סמכותנות פופוליסטית

נוריס חוקרת את עלייתן של מפלגות ומנהיגים סמכותניים פופוליסטיים בימין, אך גם בשמאל ברחבי העולם. מפלגות פופוליסטיות אוטוריטריות זכו בקולות ובמושבים במדינות רבות, ונכנסו לקואליציה באוסטריה, איטליה, הולנד, פולין, שווייץ ומדינות נוספות. מאז שנות השישים של המאה הקודמת, מפלגות אלו פעילות, אך בשנים האחרונות כוחם גדל בצורה משמותית ובשנות העשרים של המאה הנוכחית, הו מהוות חברות מרכזיות בקואלציות ואף המפלגות המובילות. נוריס טוענת כי סמכותנות פופוליסטית יכולה להיות מוסברת בצורה הטובה ביותר כתגובת נגד תרבותית בחברות מערביות כהתנגדות לשינוי חברתי מתמשך ארוך טווח. ככל שהחברות הפכו ליותר ליברליות, במחצית השנייה של המאה העשרים, בזכויות להט"בק, שוויוון גזעי, החלוקת תפקידים שוויונית בין המגדרים, חברי וחברות פרלמנט מקבוצות מגוונות, יותר חילוניות, יותר גלובלית כך התגברה תגובת בקרב קבוצות מסורתיים שחשות מאוימות משינויים אלו.
הוקרה ופרסים

2011: פרס יוהאן סקייט במדע המדינה (אנ')
2014: פרס קרל דויטש של האגודה הבינלאומית למדעי המדינה
2016: מדליית הדמוקרטיה של לורנס ולין בראון, אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה
2017: פרס מפעל חיים על שם סר ישעיה ברלין
2020: פרס מפעל חיים על שם סמואל אלדרספלד מהאגודה האמריקאית למדעי המדינה
2021: פרס מורי אדלמן על שם מפעל חיים מהאגודה האמריקאית למדעי המדינה
2022: פרס וורן אי מילר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים
ספרים

Pippa Norris. 1986. Politics and Sexual Equality. Lynne Reinner.
Pippa Norris. 1990. British By-elections. Blackwell.
Pippa Norris and Joni Lovenduski. 1995. Gender, Race, and Class in the British Parliament. Cambridge University Press.
Pippa Norris. 1997. Electoral Change Since 1945. Sage.
Pippa Norris, John Curtice, David Sanders, Margaret Scammell and Holli A. Semetko. 1999. On Message. Sage.
Pippa Norris. 2000 A Virtuous Circle? Political Communications in Post-Industrial Democracies. Cambridge: Cambridge University Press. Pp. 398.
Pippa Norris. 2001 Digital Divide? Civic Engagement, Information Poverty and the Internet Worldwide. Cambridge: Cambridge University Press. Pp. 303.
Pippa Norris. 2002. Democratic Phoenix: Reinventing Political Activism. New York: Cambridge University Press.
Ronald Inglehart and Pippa Norris. 2003. Rising Tide: Gender Equality & Cultural Change around the World. Coauthored with Ronald Inglehart. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris and Ronald Inglehart. 2004. Sacred and Secular: Politics and Religion Worldwide. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2004 Electoral Engineering: Voting Rules and Political Behavior. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2005. Radical Right: Voters and Parties in the Electoral Market. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2008. Driving Democracy: Do Power-Sharing Institutions Work? New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris and Ronald Inglehart. 2009. Cosmopolitan Communications: Cultural Diversity in a Globalized World. New York: Cambridge University Press
Pippa Norris. 2011. Democratic Deficit: Critical Citizens Revisited. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2012. Making Democratic Governance Work: The Impact of Regimes on Prosperity, Welfare and Peace. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2014. Why Electoral Integrity Matters. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2015. Why Elections Fail. New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2017. Strengthening Electoral Integrity New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris and Ronald Inglehart. 2019. Cultural Backlash.New York: Cambridge University Press.
Pippa Norris. 2022. In Praise of Skepticism: Trust but Verify. Oxford: Oxford University Press
הערות שוליים

↑  Highly Cited Researchers (h>100) according to their Google Scholar Citations public profiles | Ranking Web of Universities: Webometrics ranks 30000 institutions, www.webometrics.info
1 2 3  Lydialyle Gibson, The Authoritarian Reflex, Harvard Magazine, ‏2020-02-07 (באנגלית)
↑  Pippa Norris, www.hks.harvard.edu (באנגלית)
↑  Sydney professor elected to American Academy of Arts and Sciences, The University of Sydney, ‏26 April 2018 (ב־Australian English)
↑  Pippa Norris, The Impact of Electoral Reform on Women's Representation, Acta Politica 41, 2006-07-01, עמ' 197–213 doi: 10.1057/palgrave.ap.5500151
↑  Ronald Inglehart, Pippa Norris, The Developmental Theory of the Gender Gap: Women’s and Men’s Voting Behavior in Global Perspective, International Political Science Review 21, 2000-10, עמ' 441–463 doi: 10.1177/0192512100214007
↑  Cultural Backlash, Pippa Norris (באנגלית אמריקאית)
↑  Pippa Norris, Varieties of populist parties, Philosophy & Social Criticism 45, 2019-12, עמ' 981–1012 doi: 10.1177/0191453719872279
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265899305171  PLWABN: 9810631464605606  BIBSYS: 90351293  BnF: cb122597091 (data)  CANTIC: a11771513  CiNii: DA01363950  GND: 12894031X  ISNI: 0000 0001 0915 4864  LCCN: n86012330  LNB: 000055226  NDL: 033171880  NKC: vse2010615039  NLA: 36040082  NLK: KAC200710446  NSK: 000379317  NTA: 072998881  ORCID: 0000-0001-8632-4636  ResearcherID: A-7987-2012  RERO: 02-A003645341  SUDOC: 031368689  VIAF: 268823916   WorldCat (עם VIAF): 268823916 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיפה נוריס".
איגור קונובאלוב

איגור אולגוביץ' קונובאלוב (ברוסית: Игорь Олегович Коновалов; יליד 8 ביולי 1996) הוא כדורגלן רוסי, קשר במועדון רובין קאזאן.
קריירת מועדונים > ספרטק וקובאן

איגור הוא בוגר האקדמיה לכדורגל של ספרטק מוסקבה. בשנת 2013 שיחק במדי הקבוצה הבוגרת ובקיץ 2014 עבר לקובאן קרסנודאר. בעונת 2014/2015 הופיע ב-22 משחקים והבקיע שער אחד במדי קבוצת הנוער. הוא הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ב-21 ביולי 2015 כשעלה בדקה ה-87 להחליף את רומן פבליוצ'נקו במשחק נגד אופה.
קריירת מועדונים > רובין

בפברואר 2018 חתם על חוזה עם רובין קאזאן.
קריירה בנבחרת

במאי 2017 הוזמן לסגל נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21.
אלמיר נביאולין

אלמיר רמילביץ' נביאולין (ברוסית: Эльмир Рамилевич Набиуллин, בטטארית: Әлмир Рамил улы Набиуллин; נולד ב-8 במרץ 1995, קאזאן, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי ממוצא טטארי, המשחק כבלם במועדון רובין קאזאן מהליגה הרוסית הראשונה.
קריירת מועדונים

אלמיר החל את הקריירה שלו בבית הספר לכדורגל DUSShOR-14. המאמן הראשון שלו היה רנאט איברגימוב. מאוחר יותר צורף לסגל רובין קאזאן.
מאז עונת 2012/13 שיחק בקבוצת המילואים שלה. את הופעת הבכורה שלו ברובין קאזאן ערך ב-9 במרץ 2014 במשחק במסגרת ליגת העל הרוסית נגד אנז'י מחצ'קלה. ב-12 אפריל 2015 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, במשחק נגד זניט.
בעונת 2017/2018 חתם ל-4 וחצי שנים בקבוצת זניט סנקט פטרבורג. את הופעת הבכורה שלו במדי זניט עשה בניצחון קבוצתו על דינמו 2:1, במחזור ה-26, ב-18 באפריל 2018 כשעלה כמחליף בדקה ה-96 במקום דאלר קוזיאייב.
ביולי 2019 שוחרר מזניט ועבר לסוצ'י. את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך במשחק המחזור הראשון נגד ספרטק מוסקבה, ב-13 ביולי 2019.
ביולי 2021 חתם במועדון חימקי. שנה לאחר מכן, באוגוסט 2022, חתם לשנתיים במועדון ניז'ני נובגורוד.
בפברואר 2023, חזר לרובין קאזאן.
הערות שוליים

↑  נתון באתר Transfermarkt.com
↑  «Зенит» — «Динамо»: Набиуллин дебютировал в составе сине-бело-голубых
אולג קונונוב

אולג גאורגייביץ' קונונוב (בבלארוסית: Алег Георгіевіч Конанаў; נולד ב-23 במרץ 1966 בקורסק) הוא כדורגלן עבר סובייטי ובלארוסי ומאמן כדורגל בהווה.