stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פראנץ פאול דקר
ביוגרפיה

דקר נולד בקלן, גרמניה, שם למד בבית הספר הגבוה למוזיקה עם פיליפ ירנאך ואויגן פאפסט. הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בגיל 22, באופרה של קלן, וכעבור ארבע שנים התמנה למנצח של תזמורת התיאטרון הממלכתי של ויסבאדן ולאחר זאת למשרות מנצח תזמורת הסימפונית של ויסבאדן ומנהל מוזיקלי בבוכום. בשנת 1948 התוודע דקר למלחין ריכרד שטראוס במשחק קלפים. שטראוס הזכיר כבדרך אגב שזה עתה סיים תזמור של ארבעה שירים שחיבר זה לא כבר ("ארבעה שירים אחרונים").
אף כי דקר ניצח ברצון על כל יצירה שהיא מן הרפרטואר התזמורתי, המוניטין שלו היה בעיקר הודות לגישה שלו ולשליטה שגילה במוזיקה של ריכרד וגנר, ריכרד שטראוס, אנטון ברוקנר, מקס רגר וגוסטב מאהלר. ביצועיו ביצירות של מוצרט, היידן ובטהובן זכו לשבחים על האיזון והצלילות שבהם. גישתו למוזיקה ספרדית ודרום אמריקאית הייתה נועזת וכריזמטית. הוא ניצח על בכורות עולמיות של תריסרי יצירות תזמורתיות מאת מלחינים קנדים ובמהלך הקריירה המכובדת שלו ניצח על 85 אופרות שונות.
דקר היה מנהל מוזיקלי של התזמורת העירונית של בוכום (1964-1956), התזמורת הפילהרמונית של רוטרדם (1967-1962), התזמורת הסימפונית של מונטריאול (1975-1967), התזמורת הסימפונית של ברצלונה (1991-1985) והתזמורת הסימפונית של ניו זילנד (1996-1991, כמנצח ראשי). הוא כיהן כיועץ אמנותי של התזמורת הפילהרמונית של קלגרי (1977-1975) ושל התזמורת הסימפונית של ויניפג (1982-1980). דקר היה מנצח אורח ראשי של תזמורת מרכז האמנויות הלאומי של אוטווה (1999-1991) ושל התזמורת הסימפונית של אדמונטון (2004-2003).
דקר עבד עם מגוון סולנים, בהם ארתור רובינשטיין, אמיל גיללס, שורה צ'רקאסקי, קלרה הסקיל, אידה הנדל, מרתה ארחריץ', הלן גרימו, אליזבת שוורצקופף, ג'סי נורמן, דיים קירי טה קאנאווה וג'ון ויקרס. קונצרט חג המולד שעליו ניצח, עם לוצ'אנו פאווארוטי ותזמורת, צולם בבזיליקה במונטריאול ב-1978 ושודר בטלוויזיה מדי שנה ברחבי העולם.
פייר אסולין

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1953 (בן 71) קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  המכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח, תיכון ז'אנסון-דה-סאי, אוניברסיטת פריז מערב נאנטר לה דפאנס 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 פרסים והוקרה:  פרס מוכרי הספרים (2001)  פרס השפה הצרפתית (2007)  פרס הנסיך פייר 
 אתר רשמי
 
פייר אסולין (בצרפתית: Pierre Assouline; נולד ב-17 באפריל 1953) הוא סופר, עיתונאי, שדרן רדיו ובלוגר צרפתי ממוצא יהודי.
קורות חיים

אסולין נולד בקזבלנקה ובילדותו עבר לצרפת. הוא למד באוניברסיטת פריז מערב נאנטר לה דפאנס (בצרפתית: Université Paris Ouest Nanterre La Défense) ובמכון הלאומי הצרפתי לשפות ותרבויות המזרח (INALCO).
אסולין החל את הקריירה העיתונאית שלו בעבודה עבור סוכנויות הידיעות, ולאחר מכן עבד במספר עיתונים וכתבי עת, בהם L'Histoire. במקביל החל לעבוד כשדרן רדיו, תחילת בתחנת פראנס אנטר ולאחר מכן בתחנת הרדיו של קונצרן RTL.
בשנים האחרונות אסולין מנהל בלוג פופולרי העוסק בספרות, בשם "רפובליקת הספרים".
מאז שנת 2012 אסולין חבר באקדמיית הגונקור האמונה על הפרס הספרותי היוקרתי.
יצירתו

אסולין כתב כעשרה ספרי ביוגרפיה, ביניהן של ז'ורז' סימנון, הרז'ה, והעורך והמו"ל הצרפתי החשוב גסטון גלימאר (מייסד הוצאת גלימאר). כמו כן כתב ארבעה ספרי היסטוריה, שישה רומנים, וחיבורים נוספים. כמה מספריו זכו בפרסים בצרפת.
יצירתו > ספריו שתורגמו לעברית

הלקוחה, מצרפתית: משה מרון, ספרית פועלים, 1999
האחרון לבית קמונדו, מצרפתית: עדינה קפלן, הוצאת שוקן, 2004
מצב גבולי, מצרפתית: חגית בת-עדה, הוצאת שוקן, 2006
לוטסיה, מצרפתית: עדינה קפלן, הוצאת מטר, 2007
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257792505171  PLWABN: 9810648683305606  BNE: XX943266  BnF: cb11889310n (data)  CiNii: DA00438919  GND: 12849946X  ICCU: CFIV100540  ISNI: 0000 0001 0931 0492  LCCN: n78003903  NKC: jn20000600468  NLK: KAC200504387  NTA: 070644764  SELIBR: 284729  SUDOC: 026693445  Trove: 1110461  VIAF: 108286768   WorldCat (עם VIAF): 108286768
פטרי פסאנן

פטרי פסאנן (בפינית: Petri Pasanen, נולד ב-24 בספטמבר 1980 בלאהטי שבפינלנד) הוא כדורגלן עבר פיני ששיחק בעמדות הבלם והמגן. את רוב שנות הקריירה שלו העביר פסאנן בלאהטי, באייאקס אמסטרדם ובורדר ברמן. לפסאנן 76 הופעות במדי נבחרת פינלנד.
קריירת מועדונים

פסאנן החל את הקריירה בלאהטי בשנת 1996, ובעונת 1998 היה שותף לעליית הקבוצה לליגת העל הפינית. פסאנן שיחק במועדון עוד שתי עונות נוספות, בהן היה שחקן הרכב קבוע, למעט שתי תקופות השאלה קצרות לקבוצת המנלינה הפינית. בשנת 2000 עבר פסאנן לאייאקס אמסטרדם, והצלחתו בקבוצה הייתה מיידית, אך נעצרה באוגוסט 2001 כאשר שבר את רגלו, והחמיץ כמעט את כל עונת 2001/02. חבריו של פסאנן זכו בלעדיו בדאבל, כשהקבוצה זכתה באליפות ליגת העל ההולנדית בפער של חמש נקודות מהסגנית פ.ס.וו. איינדהובן, ובגביע ההולנדי. בעונת 2002/03 היה פסאנן שותף להגעתה של אייאקס לרבע גמר ליגת האלופות, אך בעונת 2003/04 ירד מעמדו בקבוצה, ובפגרת החורף הושאל לפורטסמות' מהפרמייר ליג, שם ערך 12 הופעות ליגה, וסיים עם הקבוצה במקום ה-13 בליגה. מאמנו של פסאנן בפורטסמות', הארי רדנאפ, רצה לרכוש את השחקן מאייאקס בתום העונה, אך לטענתו, אייאקס דרשה מחיר גבוה מדי.
בקיץ 2004 נמכר פסאנן לאלופת גרמניה הטרייה, ורדר ברמן, שהתחזקה לקראת משחקי ליגת האלופות. בעונתו הראשונה במועדון, סיים פסאנן עם ברמן במקום השלישי בבונדסליגה, כשהוא שיתף פעולה בהגנה עם פול סטלטרי, ולריאן איסמאל, לודוביק מאנין וכריסטיאן שולץ. בליגת האלופות, פסאנן עלה לשמינית הגמר עם ברמן, אך היה שותף מלא לשתי תבוסות מול אולימפיק ליון בשלב זה, כאשר ברמן הפסידה 3-0 בבית ו-7-2 בחוץ. בעונת 2005/06 פסאנן וברמן סיימו את הבונדסליגה במקום השני, מרחק חמש נקודות מהאלופה באיירן מינכן, וזכו בגביע הליגה הגרמנית, לאחר ניצחון 2-0 על באיירן מינכן בגמר, בו לא שיחק פסאנן. בעונת 2006/07 סיימו ברמן ופסאנן במקום השלישי בבונדסליגה, מרחק ארבע נקודות מהאלופה שטוטגרט, והודחו מליגת האלופות בשלב הבתים, והמשיכו ממנה לגביע אופ"א, שם נעצרו בחצי הגמר על ידי אספניול. בעונת 2007/08 סיימו ברמן ופסאנן במקום השני בבונדסליגה, מרחק עשר נקודות מהאלופה באיירן מינכן, ושוב סיימו את שלב הבתים בליגת האלופות במקום השלישי והמשיכו לגביע אופ"א, בו נעצרו בשמינית הגמר על ידי גלאזגו ריינג'רס. בשנה זו, נבחר פסאנן ככדורגלן השנה על ידי עיתונאי הספורט של פינלנד. בעונת 2008/09 סיימו ברמן ופסאנן במקום העשירי בלבד בבונדסליגה, אך לאחר ששוב סיימו במקום השלישי בשלב הבתים בליגת האלופות, המשיכו לגביע אופ"א ונעצרו רק במשחק הגמר, בו הפסידה ברמן 2-1 לשחטאר דונצק בהארכה. פסאנן נכנס כמחליף בדקה ה-95 של הגמר, במקומו של קלמנס פריץ. ברמן ופסאנן התנחמו בזכייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על באייר לברקוזן. בעונת 2009/10 סיימו ברמן ופסאנן במקום השלישי בבונדסליגה, והודחו מהליגה האירופית בשמינית הגמר על ידי ולנסיה. עונת 2010/11 הייתה האחרונה של פסאנן בורדר ברמן. בעונה זו ברמן סיימה במקום ה-13 בבונדסליגה, וסיימה את שלב הבתים בליגת האלופות במקום האחרון. בתום עונה זו, לאחר שנגמר חוזהו בקבוצה, עזב פסאנן את ורדר ברמן לאחר שבע עונות, בהן ערך 144 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים, וחתם ברד בול זלצבורג על חוזה לעונה אחת.
פסאנן שיחק ברד בול זלצבורג עונה אחת, 2011/12, וזכה עם הקבוצה בדאבל, כשהקבוצה זכתה באליפות במרחק של שש נקודות מהסגנית ראפיד וינה, ובגביע האוסטרי לאחר ניצחון 3-0 בגמר על ריד. על אף זאת, הקבוצה בחרה שלא לחדש את חוזהו של פסאנן בתום העונה, והוא חתם בארהוס מליגת העל הדנית, שם שיחק שתי עונות, כשבעונתו השנייה בקבוצה, ארהוס נשרה לליגת המשנה. לאחר שירד ליגה עם ארהוס, חתם פסאנן במאי 2014 על חוזה לשנתיים בקבוצת נעוריו לאהטי. בספטמבר 2015 הודיע פסאנן שבתום עונת 2015 יפרוש ממשחק פעיל, ואכן פרש בתום שנה זו.
קריירה בינלאומית

פסאנן ערך את הבכורה במדי נבחרת פינלנד בשנת 2000, במשחק מול נבחרת אירלנד. פסאנן ערך 76 הופעות במדים הלאומיים, האחרונה הייתה בשנת 2013, ושימש קפטן כאשר יארי ליטמנן וסמי הופיה לא היו בסגל. פסאנן לא הצליח להגיע עם פינלנד לטורניר גדול כלשהו.
לפסאנן יש שש הופעות במדי נבחרת הקטרגל של פינלנד, בהן הבקיע שני שערים.
תארים

עם אייאקס אמסטרדם:
אליפות ליגת העל ההולנדית: 2001/02
הגביע ההולנדי: 2001/02
מגן יוהאן קרויף: 2002
עם ורדר ברמן:
גביע הליגה הגרמנית: 2006
הגביע הגרמני: 2008/09
עם רד בול זלצבורג:
אליפות הבונדסליגה האוסטרית: 2011/12
הגביע האוסטרי: 2011/12
תארים אישיים:
כדורגלן השנה של עיתונאי הספורט של פינלנד: 2008
פלוזנק

פלוזנק (בהונגרית: Paloznak) הוא כפר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
תושבי הכפר עוסקים בייצור יין עסקי תיירות ודייג.
יהודי פלוזנק

בפלוזנק חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 7 | 263 |
| 1910 | 2 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת בלטונפירד |
| --- | --- | --- |
| יישובים | בלטונפירד • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • טיהאן • ואסוי • זאנקה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540399005171  LCCN: n97018549  VIAF: 145589817   WorldCat (עם VIAF): 145589817 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנקו-פרובנסאלית

| --- | --- |
 מדינות:  צרפת, איטליה, שווייץ
 אזורים:  ארפיטניה
 דוברים:  113,400 (הערכה)
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  הודו-אירופית רומאנית גאלו-רומאנית פרנקו-פרובנסאלית
 לאום:  ואל ד'אוסטה שפה אזורית בואל ד'אוסטה שבאיטליה
 קוד שפה:  frp 
 קוד ISO 639-3:  frp 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
מפת התפוצה של הפרנקו-פרובנסאלית
מפת ארפיטניה
פרנקו-פרובנסאלית או ארפיטנית (Francoprovençâl, Arpetan) היא שפה רומאנית המדוברת בצפון-מערב איטליה ובנפת פוג'ה, במרכז חלקה המזרחי של צרפת ובמערב שווייץ. האזור בו נמצאים דוברי השפה מכונה ארפיטניה.
מספר דובריה הלך ופחת משמעותית עם הזמן. לפי אונסק"ו, זוהי שפה בסכנת הכחדה בצרפת ובשווייץ, ובעלת סיכון להיות כזו באיטליה.
פראנץ וילנר

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1832 מינסטר, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  7 בספטמבר 1902 (בגיל 70) בראונפלס, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  ממלכת פרוסיה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  Ludwig Wüllner 
 
פראנץ וילנר (גרמנית: Franz Wüllner‏; 28 בינואר 1832, מינסטר – 7 בספטמבר 1902, בראונפלס) היה מלחין ומנצח גרמני. הוא ניצח על הצגות הבכורה של האופרות של וגנר "זהב הריין" ו"הוולקירה".
יצירותיו > יצירות אינסטרומנטליות

סונאטה לכינור במי מינור, אופוס 30
וריאציות על שיר עם גרמני עתיק, אופוס 24
וריאציות על נושא של פרנץ שוברט, אופוס 39
יצירותיו > יצירות מקהלתיות

מיזררה אופוס 26 למקהלה מעורבת בת 8 קולות (ברלין 2002)
סטאבאט מאטר אופוס 45 למקהלה מעורבת בת 8 קולות (ברלין 2003)
פרידה פינטו

| --- | --- |

פינטו, 2014
 לידה:  18 באוקטובר 1984 (בת 39) הודו מומביי, מהאראשטרה, הודו
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  St. Xavier's College, Mumbai  Carmel of St. Joseph School  אוניברסיטת מומבאי 
 בן או בת זוג:  דב פאטל (2009–2014) 
 פרסים והוקרה:  פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרידה סלינה פינטו (בהינדי: फ्रीडा पिंटो, באנגלית: Freida Selena Pinto; נולדה ב-18 באוקטובר 1984) היא שחקנית קולנוע ודוגמנית הודית, התפרסמה בעקבות הופעתה בתפקיד ראשי בסרט "נער החידות ממומביי" (2008), שבו גילמה את לטיקה, אהובתו של גיבור הסרט ג'מאל. ההצלחה המסחרית הגדולה ביותר שלה הגיעה עם תפקידה בסרט "כוכב הקופים: המרד" (2011), ובסרט הפנטזיה "בני אלמוות" (2011) ובשלל סרטים אחרים כמו "מוגלי: אגדת הג'ונגל" (2018), "אהבה, חתונה והכל מהתחלה" (2019) ו-"יומני האפלצ'ים" (2020).
ביוגרפיה

פינטו נולדה ב-18 באוקטובר 1984 במומביי, מהאראשטרה בהודו, להורים נוצרים-קתולים ממנגלור, קרנטקה, דרום הודו. אמה, סילביה פינטו, הייתה מנהלת בית ספר, ואביה, פרדריק פינטו, היה מנהל סניף בכיר של בנק בארודה בבנדרה ווסט, מערב מומבאי. אחותה הגדולה, שרון, עובדת כמפיקה בחברת המדיה NDTV (אנ') בניו דלהי.
למדה בבית ספר סיינט ג'וזף, שבפרבריי מלאד. לאחר מכן למדה במכללת סנט קסבייר (אנ') (חלק מאוניברסיטת מומבאי (אנ') במחוז פורט, בדרום מומבאי; שם למדה לתואר ראשון בספרות אנגלית עם התמחות בפסיכולוגיה וכלכלה. בקולג', היא השתתפה בתיאטרון חובבים, אך נמנעה מעבודות משחק ודוגמנות עד לסיום לימודיה ב-2005.
קריירה

ב-2005 פינטו החלה את דרכה כדוגמנית ונרשמה לסוכנות הדוגמנות עלית בהודו. בהמשך הנחתה סדרת טלוויזיה הודית מקומית. היא החלה ללמוד משחק במחוז אנדהרי ב"סטודיו למשחק על שם על שם בארי ג'ון", שם למדה אצל במאי התיאטרון הבריטי בארי ג'ון.
בשנת 2007, סוכנות הדוגמנות של פינטו בחרה בה ובשש דוגמניות נוספות להיבחן לתפקיד הראשי בסרטו של דני בויל "נער החידות ממומביי", המבוססת על הרעיון המרכזי בספר המצליח "נער החידות ממומביי" מאת ויקאס סווארופ משנת 2005. לאחר שישה חודשים של אודישנים מקיפים, פינטו זכתה בתפקיד של לאטיקה, אהובתו של הדמות הראשית ג'מאל, בגילומו של דב פאטל הנאבק בסכנות ובקשיים רבים כדי לאתר אותה לאחר שהופרדו בילדותם על ידי רשת מקומית לסחר בילדים. הסרט, שזכה לשבחים במיוחד בשל העלילה והפסקול שלו, יצא לאקרנים בבכורה בממלכה המאוחדת ב-9 בינואר 2009, הניב הכנסות של כ-377.9 מיליון דולר ברחבי העולם לעומת תקציב של 15 מיליון דולר. זה היה הסרט המצליח ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-81: הוא היה מועמד לעשרה פרסים, מתוכם זכה בשמונה, כולל הפרס לסרט הטוב ביותר. פינטו זכתה בפרס לפריצת השנה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בפאלם ספרינגס, והיא הייתה מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה לשנת 2009.
בשנת 2010 הופיעה בסרטו של וודי אלן, "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי". באותה שנה הופיעה בתפקיד ראשי בסרטו של ג'וליאן שנאבל "מיראל".
בשנת 2011 הופיעה בסרט "כוכב הקופים: המרד" לצידו של ג'יימס פרנקו, ושיחקה בסרט הפנטזיה "בני אלמוות" של הבמאי טרסם סינג. באותה שנה שיחקה בסרט המלחמה האפי "זהב שחור" של הבמאי הצרפתי ז'אן-ז'אק אנו.
בשנת 2015 שיחקה בסרטו של טרנס מאליק "אביר הגביעים", דרמה בכיכובם של כריסטיאן בייל ונטלי פורטמן. באותה שנה כיכבה בתפקיד הנשי הראשי בסרט הפעולה האמריקאי-קולומביאני "תחרות נשק".
בשנת 2018 כיכבה בסרט ההרפתקאות "מוגלי: אגדת הג'ונגל" שביים אנדי סירקיס, שגם מככב בסרט.
בשנת 2020 החלה לדבב בסדרת האנימציה של דיסני ג'וניור "מירה, בלשית מלכותית", לצדם של קארן בראר, ג'מילה ג'מיל וקאל פן. בשנה זו גם שיחקה בסרטו של רון הווארד "יומני האפלצ'ים" לצידן של גלן קלוז ואיימי אדמס בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס.
בשנת 2021 שיחקה את התפקיד הראשי בסרט המתח "פריצה" בשירות הזרמת המדיה של נטפליקס, לצדו של לוגאן מרשל-גרין המגלם את בעלה.
חיים אישיים

לפני שהחלה את הקריירה הקולנועית שלה, פינטו הייתה מאורסת לרוהאן אנטאו, שהיה היחצ"ן שלה בשלב מסוים. היא סיימה את מערכת היחסים בינואר 2009 וזמן קצר לאחר מכן החלה לצאת עם השחקן דב פאטל, איתו כיכבה בסרט "נער החידות ממומביי". לאחר מערכת יחסים של שש שנים, בני הזוג נפרדו בידידות בדצמבר 2014.
בנובמבר 2019, פינטו התארסה לצלם קורי טראן, לאחר זוגיות של שנתיים. הם נישאו ב-2020 בהונדה סנטר. היא ילדה את בנם הבכור בנובמבר 2021; פינטו, יחד עם בעלה ובנה מתגוררת בלוס אנג'לס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | נער החידות ממומביי | לאטיקה |  |
| 2010 | כשתפגשי זר גבוה ומסתורי | דיה |  |
| 2010 | מיראל | מיראל |  |
| 2011 | כוכב הקופים: המרד | קרולין ארהא |  |
| 2011 | טרישנה | טרישנה |  |
| 2011 | זהב שחור | הנסיכה ליילה |  |
| 2011 | בני אלמוות | פדרה |  |
| 2014 | Desert Dancer | אלאה |  |
| 2015 | אביר הגביעים | הלן |  |
| 2015 | תחרות נשק (אנ') | קולט |  |
| 2017 | Yamasong: March of the Hollows | גטה | דיבוב |
| 2018 | Love Sonia | ראשמי |  |
| 2018 | מוגלי: אגדת הג'ונגל | מסואה |  |
| 2019 | Only | אווה |  |
| 2020 | אהבה, חתונה והכל מהתחלה | אמנדה |  |
| 2020 | יומני האפלצ'ים | אושה ואנס |  |
| 2021 | פריצה | מירה פרסונס |  |
| 2021 | Needle in a Timestack | אלכס לסלי |  |
| 2021 | A Christmas Number One | מגדה ריי |  |
| 2022 | הרשימה של מר מלקולם | סלינה דלטון |  |
| 2023 | North Star |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Full Circle | מנחה | טוק-שואו |
| 2017 | גרילה | ג'אס מיטרה | מיני-סדרה |
| 2018 | הדרך | ורה | 13 פרקים |
| 2020 - הווה | מירה, בלשית מלכותית | המלכה שאנטי | דיבוב; 21 פרקים |
| 2025 | Surface | גרייס |  |
פינטו עם דב פאטל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, 2008
פורום השואה העולמי

נשיא הקונגרס היהודי האירופי ומארגן הפורום ויאצ'סלב משה קנטור.
פורום השואה העולמי הוא סדרה של אירועים בעלי פרופיל גבוה שמטרתם לשמור על זיכרונות מזוועות השואה ושאר האירועים הטרגיים של מלחמת העולם השנייה. על מנת לארגן ולתמוך בפורום העולמי, הוקמה בשנת 2005 קרן מיוחדת בראשותו של משה קנטור, נשיא הקונגרס היהודי-אירופי ויו"ר הוועדה המארגנת של הפורום.
הפורומים

חמישה פורומים עולמיים נערכו עד כה.
הפורומים > הפורום הראשון

הפורום העולמי הראשון "תנו לעמי לחיות!" נערך בשנת 2005 בקרקוב (פולין) לציון 60 שנה לשחרור מחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו. בפורום הראשון השתתפו למעלה מ-20 משלחות רשמיות בהנהגת ראשי מדינות, ביניהם נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין, נשיא ישראל משה קצב, נשיא פולין אלכסנדר קוואשנייבסקי וסגן נשיא ארצות הברית של אמריקה ריצ'רד צ'ייני. הפורום העולמי הראשון זכה לסיקור תקשורתי נרחב.
הפורומים > הפורום השני

הפורום העולמי השני נערך בשנת 2006 בקייב בחסות נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו לציון 65 שנה מאז טרגדיית באבי יאר. בפורום השתתפו למעלה מאלף איש מ-60 מדינות, כולל נציגי ארגונים פוליטיים וציבוריים בינלאומיים, ביניהם האו"ם, האיחוד האירופי, מועצת אירופה, הקונגרס היהודי העולמי, הקונגרס היהודי האירופי, הקונגרס היהודי האמריקני, הקרן היהודית האירופית ועוד. הצהרת פורום השואה העולמי אומצה בסוף הפורום השני וקוראת לשימור זיכרונות האירועים הטרגיים של מלחמת העולם השנייה ואיחוד המאמצים במאבק נגד שנאת זרים, אנטישמיות וטרור בינלאומי.
הפורומים > הפורום השלישי

הפורום העולמי השלישי התקיים ב-27 בינואר 2010 בקרקוב, פולין והוקדש לרגל 65 שנה לשחרור אושוויץ-בירקנאו ונועד לשמר זיכרונות מאירועי מלחמת העולם השנייה, ליצור קשרים בין העבר לעתיד ולמנוע כל הישנות של טרגדיות העבר. נשיא הקונגרס היהודי האירופי משה קנטור היה המנהיג והמארגן של הפרויקט. הפורום היה הראשון בשורה ארוכה של אירועי זיכרון שתוכננו לשנת 2010 לציין 65 שנה לניצחון במלחמת העולם השנייה. הפורום היה נקודת פתיחה בעלת משמעות פוליטית שנועדה למשוך את תשומת לב הקהילה העולמית ולהזכיר לציבור את המאבק המאוחד חסר תקדים של חברי הקואליציה של בעלות הברית כנגד הפשיזם והתפקיד המכריע של ברית המועצות בשחרור אירופה. בפורום השתתפו 100 צירים של הפרלמנט האירופי בראשות ירזי בוזק, נציגי מוסדות אירופיים אחרים ומשלחות רשמיות מרחבי העולם. איוואן מרטינושקין ויעקב ויניצ'נקו, שניהם ותיקי מלחמת העולם השנייה ומשחררי אושוויץ-בירקנאו, היו בין אורחי הכבוד של הפורום. בקרב הנואמים בפורום העולמי היו משה קנטור, נשיא הקונגרס היהודי האירופי ומארגן הפורום, ירזי בוזק, נשיא הפרלמנט האירופי, אלכסנדר קוושנייבסקי, לשעבר נשיא פולין, יו"ר המועצה האירופית לסובלנות ופיוס, ישראל מאיר לאו, רבה הראשי של תל אביב וניצול בוכנוולד, אבנר שלו, יו"ר הנהלת יד ושם, רון לאודר, נשיא הקונגרס היהודי העולמי נשיא ארצות הברית ברק אובמה ונשיא צרפת ניקולא סרקוזי לא נכחו אישית אך שלחו הצהרות מוקלטות. שני המנהיגים קראו לקהילה העולמית לזכור תמיד את טרגדיות העבר והציעו שהזיכרון צריך להיכנס למדיניות. התוצאה העיקרית של הפורום הייתה הודעה על היוזמה להקמת מוסד חינוך מיוחד ומחקר חדש, האוניברסיטה הפאן-אירופית לביטחון גלובלי וסובלנות. מטרת המפתח של הארגון החדש היא לסייע לקהילה הבינלאומית במאבקו לביטחון גלובלי מול אתגרים שמציבה הקיצוניות. האוניברסיטה תתמקד בסידור תוכניות חינוך והדרכה חוצה תרבויות המיועדות להרמוניה בפיתוח שיתופי פעולה וחינוך בינלאומי.
הפורומים > הפורום הרביעי

בתאריכים 26–27 בינואר 2015, נערך הפורום הרביעי בפראג ובטרזין (צ'כיה) לציון 70 שנה לשחרור מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. באירוע נכחו כמה מאות אורחים מכובדים, בהם ראשי מדינות, מנהיגים פוליטיים, חברי פרלמנט, דיפלומטים, חוקרים ואישי ציבור ממדינות רבות, אחד המעטים שנותרו ממשוחררי אושוויץ-בירקנאו, לאונטיי ברנדט, אסירים לשעבר ממחנות הריכוז וניצולי שואה. האירוע בן היומיים כלל שני חלקים עיקריים, פורום החברה האזרחית העולמית שהתקיים בטירת פראג וטקס ההנצחה בטרזין, שהתמקד בזיכרון העבר והרהור בהווה בתקופה בה אנטישמיות גוברת וחוסר סובלנות מהווים איום לא רק על הישרדותן של קהילות יהודיות באירופה, אלא גם על ביטחון אירופה כולה. בפורום, שאורגן על ידי הקונגרס היהודי האירופי וקרן פורום השואה העולמית עם הפרלמנט האירופי ונשיאה מרטין שולץ, הגיעו למעלה מ-900 אורחים, בהם 30 משלחות רשמיות ונציגי פרלמנטים, ראשי מדינות אירופאים וסלבריטאים בינלאומיים, מומחים ומלומדים, שהתכנסו בטירת פראג כדי להשתתף בשלושה פאנלים של דיון שהתמקדו באנטישמיות, נאו-נאציזם ורדיקליזם דתי. פעיל זכויות האדם האמריקני הנודע אברהם פוקסמן, ההיסטוריון ופרופסור אוניברסיטת ייל, טימותי דייוויד סניידר, הסופר והפילוסוף הצרפתי ברנאר-אנרי לוי, ראש האספה הלאומית הגדולה של טורקיה סמיל צ'יצ'ק, נשיא בית הנבחרים של רומניה ולריו זגונאה ואנשים בולטים אחרים שנכחו ביום הראשון של הפורום. רוסיה יוצגה על ידי סגן יו"ר מועצת הפדרציה איליאס אומחאנוב ונשיא הפורום הציבורי העולמי לדיאלוג בין תרבויות ולדימיר יאקונין (במקביל כיהן כנשיא חברת הרכבות הלאומית). נשיא הקונגרס היהודי האירופי ויאצ'סלב משה קנטור, ראש ממשלת צ'כיה בוהוסלב סובוטקה, יו"ר לשכת הנבחרים של הפרלמנט הצ'כי יאן המאצ'ק ונשיא הסנאט הצ'כי מילאן שטש, נאמו בפני הקהל. ב-27 בינואר 2015 אירח נשיא צ'כיה מילוש זמאן את מושב הסיום של הפורום ואת הטקס הרשמי להנצחת קרבנות השואה. התזמורת הפילהרמונית הלאומית של רוסיה, 98 מוזיקאים בניצוחו של ולדימיר ספיוואקוב, ביצעה את הקונצ'רטו של הכוכבים הצהובים לתזמורת מאת יצחק שוורץ בליווי סרטון על תולדות השואה. לאחר דקת הדומייה המקוונת שקשרה בין שלושה מחנות ריכוז נוספים, הוזמנו האורחים להשתתף בטקס ההנצחה בטרזיינשטט, מחנה ריכוז ששימש תחנת מעבר בדרך למחנות מוות אחרים. אסירי טרזיינשטט כללו מוזיקאים, מלחינים, קריקטוריסטים ומשוררים רבים, ששמרו על אומנותם על ידי הוצאת המגזין "וודם". במהלך הטקס הופיעו החזן המפורסם ג'וזף מלובני וזוכה האוסקר סר בן קינגסלי. בסיום הפורום הבינלאומי הרביעי לשואה אימצו המשתתפים הצהרה על מאבק באנטישמיות ופשעי שנאה.
הפורומים > הפורום החמישי

הפורום העולמי החמישי התקיים ביד ושם בירושלים ב-23 בינואר 2020 בחסות נשיא מדינת ישראל ראובן (רובי) ריבלין. הכינוס נערך לקראת יום השנה ה-75 לשחרור אושוויץ ויום הזיכרון הבינלאומי לשואה, כמו גם על רקע העלייה בתופעת האנטישמיות.
בפורום השתתפו מנהיגים מכ-45 מדינות מלבד נשיא מדינת ישראל, בהם: 26 נשיאים ובתוכם נשיאי גרמניה, צרפת, רוסיה, איטליה, קרואטיה, מונטנגרו, סרביה ואוסטריה; ארבעה מלכים ובתוכם מלכי ספרד ובלגיה, הדוכס הגדול של לוקסמבורג; סגן נשיא ארצות הברית; שני יורשי עצר ובתוכם יורש העצר של בריטניה, נסיך ווילס ויורש העצר הנורווגי; המושלים הכלליים של קנדה ואוסטרליה; ארבעה ראשי ממשלות, ביניהם ראש ממשלת מונקו ודנמרק; שלושה ראשי פרלמנט ובתוכם יושבת-ראש בית הנבחרים האמריקאי ויו"ר הפרלמנט הבלארוסי; קרדינל מקריית הוותיקן שמשמש כנציג הכס הקדוש לענייני היהודים; וכן נשיאי הפרלמנט האירופי, המועצה האירופית והנציבות האירופית. בכך היה הפורום אחד ממפגשי הפסגה הגדולים בתולדות מדינת ישראל.