stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריבון הפלבאים
היסטוריה > ייסוד מוסד הטריבונות

כ-15 שנה לאחר ביטול המלוכה וייסוד הרפובליקה הרומית, החלו הפלבאים לכרוע תחת נטל חובותיהם הכספיים למעמד הפטריקי השליט. סדרה של התנגשויות בין הפלבאים לפטריקים בשנים 495 ו-494 לפנה"ס הביאו את הפלבאים לסף מרד, ואף נרקמו מזימות בדבר התנקשות בקונסולים. לבסוף החליטו הפלבאים, בהנהגת לוקיוס סיקיניוס ולוטוס, לנקוט בצורת מחאה בלתי אלימה: הם נטשו את העיר בהמוניהם אל המונס סאקר (אנ') ("ההר הקדוש"), גבעה הסמוכה לרומא, והתבצרו בה. הסנאט שלח אל הפלבאים המורדים את אגריפה מנניוס לאנאטוס, קונסול לשעבר שהיה חביב על העם. מנניוס התקבל בחמימות על ידי המורדים וניסה לדבר על לבם. על פי המסופר הוא המשיל להם משל על איש, שאיבריו השונים לא הסכימו בינם לבין עצמם:
פעם אחת לא הייתה הרמוניה בין איברי גוף האדם, כפי שקורה היום: לכל איבר הייתה דעה משלו ולשון משלו. איברי הגוף ראו אי צדק בכך שעליהם לעמול ולדאוג לספּק לבטן את צרכיה, בשעה שהבטן יושבת לה בשקט ובאפס מעשה ביניהם ונהנית מכל הטוב המוגש לה. לכן הם זוממים שהידיים לא יגישו את המזון לפה, והפה לא יקבל כל דבר שניתן לו, והשיניים לא ילעסו את מה שנותנים להן. כך יכניעו את הבטן הסוררת. אלא שמרוב זעמם להכניע את הבטן פקדה את האיברים ואת הגוף כולו חולשה עצומה. אז התחוור להם עד כמה הבטן אינה מתבטלת, וכי היא מזינה את שאר חלקי הגוף יותר מאשר היא ניזונה; הודות לכך הגוף חי ונושם; הדם שבנוּ, הנוצר מן המזון שאותו אנו מעכלים, ממלא את עורקינו ומתפשט לכל חלקי הגוף
מנניוס המשיל את מצבה של רומא למצבו של אותו איש. הסנאט, הוא הבטן שדואגת לספק מזון לשאר האיברים ומוציאה החוצה את הפסולת. והם, הפלבאים, שאר האיברים המאמינים שרק הם לבדם הטורחים על תפעול הגוף והסנאט והפטריקים אינם עושים דבר.
בעקבות נאומו של מנניוס הסכימו הפלבאים לנהל משא ומתן על חזרתם לעיר. התנאי העיקרי שהציבו היה מינוי טריבונים מיוחדים שייצגו באופן בלעדי את מעמד הפלבאים, ויגנו עליהם מפני כוחם של הקונסולים. פטריקים לא יהיו רשאים להתמודד על תפקיד זה (משמע, רק פלבאים יהיו זכאים להתמודד על המשרה), והטריבונים צריכים לקבל מעמד מקודש, כך שכל אדם שיפגע פיזית באחד מהם יסתכן בשלילת זכויותיו האזרחיות ואף בהוצאה להורג. הסנאט הסכים לכל התנאים, והפלבאים שבו לרומא.
הטריבונים הראשונים היו לוקיוס אלביניוס פטרקולוס וגאיוס ליקיניוס, שנבחרו לכהן בשנת 493 לפנה"ס. בהמשך, מינו הטריבונים את סיקיניוס ושניים נוספים ממנהיגי המחאה כעמיתיהם לכהונה.
המקורות העתיקים מעידים על כך שבמקור מספר הטריבונים נע בין שניים לחמישה. אם אכן היו רק שניים, אזי שמספר הטריבונים הורחב לחמישה בשנת 470 לפנה"ס. כך או אחרת, מצבת הטריבונים הורחבה לעשרה בשנת 457 לפנה"ס, ועמדה על מספר זה מאז והילך.
הטריבונים נעזרו בשירותיהם של שני איידילים פלבאים בענייני התפעול השוטף של העיר. בין היתר היה באחריותם של האיידילים לדאוג לניקיון העיר, פיקוח על החוק והסדר הציבורי, תחזוק המוסדות הציבוריים והרחובות, אחריות על הארכיונים, ארכוב החוקים ודאגה לאספקה סדירה של מים ותבואה לעיר. נוסף לכך היו האיידילים אחראים למסחר הוגן בשווקים ולפיקוח על המידות והמשקלות. האיידילים הפלבאים נהנו מסמכויות אכיפה וענישה (coercitio), שכללה הטלת קנסות, מאסר עבריינים וגביית ערבות כספית. רק פלבאים היו זכאים לכהן בתפקידים אלה, אם כי היו לפחות מספר מקרים חריגים בהם התפקידים אוישו על ידי פטריקים.
היסטוריה > שחיקת מעמדם של הטריבונים בתקופת הרפובליקה המאוחרת

עם זאת, בשנת 81 לפנה"ס, הדיקטטור סולה, שראה בעוצמתם הרבה של הטריבונים איום אפשרי על שלטונו, שלל מטריבוני הפלבאים את סמכויותיהם ליזום חקיקה ולהטיל וטו על החלטות הסנאט. הוא אף אסר על טריבונים לשעבר לכהן כמגיסטראטים, ובכך סתם את הגולל על השימוש הנפוץ במשרת הטריבון כקרש קפיצה למשרות הרמות יותר במסלול המשרות. על אף שלטריבונים עדיין נשמרה הזכות להתערב למען אזרחים יחידים, רוב סמכותם המקורית אבדה במסגרת הרפורמות של סולה. אולם המצב שב לקדמותו עד מהרה, וטריבונים לשעבר הורשו להיבחר בשנית למגיסטראטות השנתיות השונות החל משנת 75 לפנה"ס, ויתר הזכויות שנשללו מהם על ידי סולה הוחזרו להם במלואם על ידי הקונסולים גנאיוס פומפיוס מאגנוס ומרקוס ליקיניוס קראסוס בשנת 70 לפנה"ס.
מעמדה של המשרה נשחק עוד יותר כאשר בשנת 59 לפנה"ס, הפטריקי פובליוס קלודיוס פולכר, ששאף להתמנות למשרת טריבון הפלבאים, ארגן את אימוצו לצעיר פלבאי, תוך שהוא מוותר על מעמדו הפטריקי, על מנת להיות זכאי להתמודד על משרת הטריבון של שנת 58 לפנה"ס. על אף שקמו מתנגדים רבים לתוכניתו, קלודיוס הורשה להמשיך ולהתמודד על המשרה, ולאחר שנבחר החל ביוזמות חקיקה דורסניות שנועדו להוציא אל מחוץ לחוק את יריביו הפוליטיים תוך שהוא מחרים וגורף לכיסו הפרטי את כל רכושם.
בשנת 48 לפנה"ס, העניק הסנאט סמכות טריבונית לדיקטטור גאיוס יוליוס קיסר, שמשום היותו פטריקי לא היה רשאי להתמודד למשרת הטריבון. כאשר שניים מטריבוני הפלבאים הנבחרים ניסו להתנגד למהלך, העמיד אותם קיסר למשפט בפני הסנאט, ולבסוף נשללו מהם כל סמכויותיהם. מאז והילך לא נתקל עוד קיסר בהתנגדות מצד הטריבונים; הוא החזיק בסמכות הטריבונית עד להירצחו בשנת 44 לפנה"ס.
בשנת 23 לפנה"ס, העניק הסנאט סמכות טריבונית לאחיינו של קיסר, גאיוס אוקטביאנוס, הוא אוגוסטוס קיסר. מנקודה זו והילך הפכה הסמכות הטריבונית לכלי משפטי הכרחי עבור הקיסרים, שרובם קיבלו מהסנאט עם עלייתם לשלטון, אם כי חלקם קיבלו אותו כבר בתקופת שלטונם של קודמיהם. הענקת סמכות טריבונית הייתה אמצעי מקובל לסימון וקביעת יורשו המיועד של הקיסר מבין אנשי חצרו. מרקוס אגריפה, דרוסוס הצעיר, טיבריוס, טיטוס, טראיאנוס ומרקוס אורליוס קיבלו כולם את הסמכות הטריבונית באופן זה. עם נטילת הסמכות הטריבונית כדרך קבע על ידי הקיסרים ויורשיהם, הלכה והדלדלה עוצמתם העתיקה של הטריבונים.
אף על פי שמשרת טריבון הפלבאים התקיימה לאורך כל תקופת האימפריה הרומית, היא איבדה את העצמאות הפוליטית הרבה שנלוותה אליה וכן את מרבית שימושיה המעשיים. יחד עם משרת האיידיל, היא נותרה כקרש קפיצה בקריירה הפוליטית של פלבאים רבים ששאפו להיכנס לסנאט, לפחות עד למאה ה-3 לספירה. קיימות עדויות לכך שהמשרה אף הוסיפה להתקיים בצורה זו או אחרת עד למאה ה-5 לספירה.
סמכויות הטריבונים

נהוג להתייחס אל טריבוני הפלבאים כמגיסטראטים לכל דבר, אולם מבחינה טכנית הם לא נחשבו כאלו, שכן הם נבחרו על ידי אספת הפלבאים בלבד. על אף זאת, הם תפקדו במידה רבה כמגיסטראטים: בסמכותם היה לכנס את אספת הפלבאים, שהייתה רשאית לעסוק בחקיקה הנוגעת לפלבאים בלבד, והחל משנת 493 לפנה"ס לבחור את הטריבונים והאיידילים של הפלבאים. כל אחד מטריבוני הפלבאים היה זכאי לעמוד בראש האספה ולהעלות בפניה יוזמות חקיקה שונות. החל מהמאה ה-3 לפני הספירה, לטריבונים ניתנה הסמכות לכנס אף את הסנאט, ולהעלות בפניו סוגיות הדורשות את הכרעתו.
זכות ההתערבות (Ius intercessionis), הייתה זכות ייחודית בהיסטוריה הרומית שהעניקה לטריבונים את היכולת להשתמש בסמכותם על מנת להתערב ולהטיל וטו על פעולות מגיסטראטים שהרעו עם הפלבאים. מכיוון שרשמית הם לא נחשבו מגיסטראטים, ולפיכך לא היו ברשותם סמכויות שנבעו מאימפריום, הסתמכו הטריבונים על מעמדם כאישיויות קדושות על מנת למנוע פגיעה בפלבאים. בשל קדושתם, אף אדם לא היה רשאי לפגוע בטריבונים או להפריע להם בפעילותם. מי שבכל זאת עשה כן, או שהתעלם מווטו שהטריבונים הטילו, הסתכן בשלילת זכויותיו האזרחיות ואף בעונש מוות. מעמדם המקודש שימש כשכבת הגנה הכרחית כאשר נדרשו הטריבונים לעצור אנשים או כאשר נאלצו להתעמת עם המגיסטראטים השונים במטרה להגן על זכויות הפלבאים. קדושה זו העניקה לטריבונים עצמאות בלתי מבוטלת; אף מגיסטראט לא היה רשאי להטיל וטו על פעולה של מי מטריבוני הפלבאים. אם מגיסטראט, הסנאט או אחת מאספות העם התעלמו מווטו שהטיל טריבון או פעלו בניגוד לו, הוא היה רשאי "להתערב מתוקף קדושתו" כדי לאכוף אותו בכח. אפילו דיקטטור (וככל הנראה גם אינטררקס) לא היה פטור מציות לווטו של הטריבונים, אם כי מקורות מסוימים שוללים טענה זו.
הטריבונים יכלו להטיל וטו אף על החלטות הסנאט הרומי. הטריבון הפלבאי טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס הטיל וטו על כל פעולות הממשל (ובכך שיתק למעשה את הרפובליקה) בשנת 133 לפנה"ס, כאשר הסנאט ניסה לבלום את הרפורמות האגרריות שלו באמצעות הטלת וטו נגדי מצד טריבון אחר.
לטריבונים אף הוענקה הסמכות לאכוף את זכות הפנייה לעם (provocatio ad populum), מעין גרסה עתיקה של זכות ההביאס קורפוס המודרנית. החוק העניק לאזרח את הזכות לערער על מעשיו של מגיסטראט בצעקות "appello tribunos!" ("אני קורא לטריבונים!") או "provoco ad populum!" ("אני פונה לעם!"). מרגע שהזכות מומשה, חויב אחד מהטריבונים להעריך את חומרת המקרה, ולקבוע את חוקיות פעולת המגיסטראט. כל פעולה שננקטה לאחר מכן ועמדה בניגוד להחלטת הטריבון נחשבה בלתי חוקית. למעשה, זכות הפנייה לעם העניקה לטריבוני הפלבאים כח ואמצעים חסרי תקדים להגן על זכויות הפרט מפני ניצול שרירותי לרעה של סמכות על ידי המגיסטראטים, ואפשרה מידה נדירה של חירות לאזרחים הרומאים, שלא היה לה אח ורע ברחבי העולם העתיק.
סמכויות הטריבונים > מגבלות

על אף שלטריבון הפלבאים הייתה הזכות להטיל וטו על כל החלטה ופעולה של המגיסטראטים, הסנאט או האספות השונות, הוא היה צריך להיות נוכח פיזית באזור הרלוונטי לווטו על מנת שיהיה לו תוקף חוקי. מכיוון שקדושת הטריבונים נבעה משבועת הפלבאים להגן עליהם, סמכויותיהם הוגבלו לגבולות העיר רומא. טריבון שהרחיק מהעיר לא היה יכול להסתמך על סמכותו כנציגם של הפלבאים ולהיות בטוח לחלוטין כי אלו יתמכו בו במידת הצורך. מסיבה זו, פעילות הטריבונים הוגבלה בדרך כלל אל רומא וסביבתה הקרובה.
ראו גם

פרנסואה-נואל באבף - מייסד ועורך העיתון Le tribun du peuple ("טריבון העם" בצרפתית)
אנציקלופדיה לעולם הקלאסי
הרפובליקה הרומית
מוסדות פוליטיים ברומא
מסלול המשרות
לקריאה נוספת

טיטוס ליוויוס, ראשיתה של רומא - מייסודה של העיר; ספרים 1-5; תרגם מלטינית והוסיף הערות ומפתח משה ליפשיץ; הקדים מבוא יונתן פרייס, ירושלים: הוצאת כרמל, תשפ"ב 2021.
ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
Brennan, T Corey, "tribunicia potestas", Oxford Research Encyclopedia of Classics, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
Derow, Peter Sidney, "tribuni plebis", Oxford Research Encyclopedia of Classics, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  Tribuni plebis | Oxford Classical Dictionary, web.archive.org, ‏2024-04-19
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 2, פרקים 23-32.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 2, פרק 32.
1 2  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 2, פרק 33.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 2, פרקים 33,58.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 2, פרק 58.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 3, פרקים 8-31.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 3, פרקים 32-55.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 4, פרקים 1-6.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 4, פרק 6; וכן ספר 5 פרק 12.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 5, פרקים 35-42; וכן ספר 7, פרקים 1-2.
↑  דיוניסיוס מהליקרנסוס, "קדמוניות רומא", ספר 14, פרק 12.
↑  פלוטרכוס, "חיי אישים", "חיי קאמילוס", פרק 39.
↑  מרקוס טוליוס קיקרו, "Pro Domo Sua", פרק 13; "De Haruspicum Responsis", פרק 27.
↑  Lintott, Andrew (1999). The constitution of the Roman Republic (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, עמ' 111: "הריב בין לוקיוס פפיריוס קורסור למגיסטר אקוויטום שלו קווינטוס פביוס מקסימוס רוליאנוס ממחיש שסמכותו העליונה של הדיקטטור לא בהכרח השתרעה אל תוך העיר... [זה גם הראה] שסמכותו של הדיקטטור לא הצליחה לעקוף את זו של הטריבונים - נקודה המסתמכת על מסורת בדבר ערעורים כנגד הדיקטטור גאיוס מאיניאוס, ובאיומו של טריבון להטיל וטו על בחירות שנערכות על ידי דיקטטור".
↑  פלוטרכוס, "חיי אישים", "חיי גרקכוס", פרק 8.
↑  טיטוס ליוויוס, "מאז ייסוד העיר", ספר 2, פרק 55.
| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • טריבון הפלבאים • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |  |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |  |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |  |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |  |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548888005171  BNE: XX540958  BnF: cb121520244 (data)  GND: 4188558-2  LCCN: sh85137435  SUDOC: 030017653 
עזיבת הפלבאים אל מונס סאקר, תחריט מאת ב. ברלוצ'יני, 1849.
אגריפה מנניוס לאנאטוס
טרטרוס

פרספונה משגיחה על סיזיפוס בשאול, כד יווני מאטיקה, 530 לפני הספירה
טרטרוס (ביוונית: Τάρταρος, בתרגום לעברית: מקום עמוק) הוא אחד מחלקי השאול במיתולוגיה היוונית וממנה הגיע למיתולוגיה הרומית. גרסאות שונות לאמונה זו קיימות בכל הדתות והמיתולוגיות בין השאר כגיהנום במונותאיזם והחלק השלישי של הניפלהיים במיתולוגיה הנורדית. הוא מצוי אף מתחת לממלכתו של האדס, ומשמש כבית כלא אליו משליכים האלים מפלצות ושאר יצורים המאיימים על שלטונם בעולם, כדוגמת הטיטאנים. סיפורים רבים במיתולוגיה עוסקים בטרטרוס.
קאמפה נוצרה ונשלחה על ידי קרונוס כדי לשמור על הקיקלופים והענקים בעלי מאה הידיים בטרטרוס, לאחר ששחרר אותם מכלאו של אורנוס. היא נהרגה בידי זאוס כדי שיוכל לשכנע את הקיקלופים ובעלי־מאה־הידיים שיעזרו לו במלחמה נגד הטיטאנים.
בנצרות טרטרוס מזוהה עם המקום שבו אלוהים קשר את המלאכים המורדים.
אסירי טרטרוס

האסירים שנכלאו בטרטרוס היו בני אלמוות, שעונשם הכבד ניתן להם מאחר שאי אפשר היה להענישם בעונש הפשוט - הוצאה להורג.
בטרטרוס נאסרו תחילה הקיקלופים בעלי העין אחת וגם ההקאטונכרים, בעלי מאה הידיים. לאחר המרד של זאוס באביו, זאוס שחרר את הקיקלופים והקאטונכרים מטרטרוס וזכה בעזרתם. בסוף המלחמה בין האלים לטיטאנים ניצחו האלים, וקרונוס ניכלא בטרטרוס.
על פי קארוי קרניי זה היה המקום אליו נשלח הרוצח הראשון - איקסיון, שנידון להיות כבול לגלגל אש. על אסיר אחר בטרטרוס, סיזיפוס, בן האלמוות, נגזר לגלגל שוב ושוב אבן כבדה במעלה הר רק כדי לראותה מדרדרת בחזרה לתחתית כל עת שהתקרב לפסגה. מכאן נגזר הביטוי "עבודה סיזיפית", שמשמעותו עבודה קשה וחסרת תועלת שמשכה אינסופי.
לפי המיתולוגיה הנוצרית קשר אלוהים בשלשלאות חלק מהמלאכים שמרדו בו עם לוציפר, בטרטרוס. המפורסם בהם הוא עזאזל.
מיקומו של טרטרוס

לשאול (ממלכת המתים במיתולוגיה היוונית) שלוש קומות: בקומה העליונה נמצאים קרברוס, האדס ופרספונה. הקומה האמצעית היא בור המוות והשאול, שם נמצאים כל המתים ושדות אליסיום, מקום נשמות הגיבורים הצדיקים. קרוב לליבת כדור הארץ נמצא טרטרוס, הקומה הנמוכה ביותר, אך האדמה מגנה עליו מחום.
העינויים בטרטרוס

בטרטרוס מעונים האסירים כדי להמחיש להם את חומרת חטאם.
מסופר שאחד העינויים ניתנו לטנטלוס בן זאוס, אשר הרג את בנו פולפוס והגיש מבשרו לאלים. טנטלוס נכלא בטרטרוס והוטל עליו עינוי: מסביבו נמצאים בשפע מים מתוקים ופירות עסיסיים, אך כאשר טנטלוס מתקרב למעיין המים נעלמים, וכאשר הוא שולח את ידו אל הפירות הם נרקבים. עינוי זה נחשב לאחד העינויים הקשים ביותר מפני שטנטלוס היה בן אלמוות, ובטרטרוס אי אפשר למות - כך שהעינוי היה מתמשך, והוא נשאר צמא ורעב לנצח. בטרטרוס קיים נהר פלגתון, אשר מימיו עשויים מאש והוא מרפא את הרשעים כדי שיוכלו להמשיך לסבול.
המטבח האוסטרי

| --- | --- |
 
 מאכלים
 סוג:  המטבח האירופי 
 מטבח:  המטבח האוסטרי
 מוצא:  אוסטריה
 מרכיבים עיקריים:  שניצל, שטרודל תפוחים
 
המטבח האוסטרי (בגרמנית: Österreichische Küche) הוא סגנון בישול האופייני לאוסטריה. בסגנון הבישול ניכרת השפעת תרבותה של האימפריה האוסטרו-הונגרית והשטחים עליהם שלטה. כן ניתן למצוא במטבח האוסטרי השפעות ממדינות ואזורים שכנים, בהם: איטליה, הונגריה, גרמניה וחבל הבלקן, היוצרים מיזוג של סגנונות והשפעות הדדיות.
שניצל וינאי, אחד המאכלים הבולטים במטבח האוסטרי, הוא ככל הנראה מאכל שמקורו בעיר מילאנו, הפך לחלק מן המטבח האוסטרי רק במאה ה-16, והופץ ברחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית בשמו המוכר היום. המטבח האוסטרי מזוהה לרוב עם המטבח הווינאי, אולם באזורים שונים באוסטריה קיימים מאכלים מקומיים.
תרבות אוכל

ארוחת בוקר אוסטרית היא ארוחת בוקר קונטיננטלית, המורכבת בדרך כלל מלחמניות עם ריבה או עם פרוסות נקניק וגבינה, לצידם קפה, תה, או מיץ. באופן מסורתי, ארוחת הצהריים הייתה הארוחה המרכזית במהלך היום, אולם בעידן המודרני, עם התארכות יום העבודה באוסטריה, הפכה בחלק מהבתים ארוחת הערב לארוחה העיקרית ביום.
דברי מתיקה > עוגות

עוגות הן אחד ממאפייניו הבולטים ביותר של המטבח האוסטרי. העוגה האוסטרית המפורסמת ביותר היא כנראה הזַאכֶרְטוֹרְטֶה, המורכבת משתי שכבות צפופות של טורט שוקולד, מתוקות במידה, עם ריבת משמש באמצען ושכבה דקה של זיגוג שוקולד מריר עם חתיכות שוקולד מעליהן ובצדדים, ובדרך כלל העוגה מוגשת יחד עם קצפת. בין העוגות הוותיקות במטבח האוסטרי נמצאת אף הלינצר טורטה. עוגות אהודות נוספות כוללות את עוגת הדובוש ואת האסטרהאזי טורטה, שתיהן במקורן מן המטבח ההונגרי. הכנת עוגות אלה דורשת מיומנות רבה והן אינן נאפות בדרך כלל בבית, אלא נקנות בבתי קפה או בקונדיטוריה.
דברי מתיקה > קינוחים

הקינוחים במטבח האוסטרי מורכבים פחות מן העוגות הבולטות במטבח זה. הקינוח הבולט ביותר הוא שטרודל תפוחים, המורכב משכבות דקות של בצק המקיף מילוי של תפוחים, קינמון וצימוקים. שטרודלים נפוצים נוספים מכילים מילוי גבינה לבנה מתוקה, דובדבנים חמוצים או מתוקים, ופרג.
קינוח נפוץ נוסף הוא הקייזרשמרן (בגרמנית: Kaiserschmarr'n), חביתית מתוקה עבה עם צימוקים ופירות אחרים, המוגשת בפיסות עם לפתן פירות (בדרך כלל שזיפים) שבו טובלים את פיסות החביתית. כמו כן מוגשים אף מאפי דניש, אשר בדנמרק מיוחס במקורו לאוסטריה ומכונה "ויינרברוד" (בדנית: wienerbrød, "לחם וינאי").
מור אים המד הוא קינוח מבוסס על פודינג שוקולד. רומטופף הוא קינוח נפוץ בתקופת חג מולד.
הגרמקנודל הוא כופתה העשויה בצק שמרים ופרג, הממולאת בריבת פובידל.
הזלצבורגר נוקרל הוא קינוח ידוע נוסף המבוסס על ביצים.
קינוח סהרוני וניל נפוץ בכל ארצות דוברי גרמנית. קרן קצפת עבר ממטבח האוסטרי לאיטליה וארגנטינה.
משקאות > קפה

על פי המסורת העממית אוסטריה היא שהכניסה את מנהג שתיית קפה לתרבות האירופית, לאחר ששקי קפה ננטשו במדינה על ידי צבא האימפריה העות'מאנית בעת נסיגתו לאחר קרב וינה בשנת 1683. אף שבתי קפה היו קיימים באירופה קודם למועד זה, מסורת הקפה הווינאי הפכה לחלק בלתי נפרד מזהותה של העיר.
משקאות קפה מוגשים באוסטריה, ובמיוחד בבתי הקפה של וינה, במספר סגנונות. באוסטריה "מוקה" או "שחור קטן" (בגרמנית: kleiner Schwarzer) דומה למשקה אספרסו, אולם תמצית הקפה נעשית בתהליך איטי יותר. משקאות קפה אחרים המבוססים על המוקה הם:
"שחור גדול" (בגרמנית: großer Schwarzer) - דומה לאספרסו כפול
"חום קטן" (kleiner Brauner) או "חום גדול" (großer Brauner) - שהוא משקה מוקה יחיד או כפול עם חלב
"מוארך" (Verlängerter) מוקה מדולל במים וחלב
מלנג' (Melange) - חצי מוקה, חצי חלב חם, עם קצף חלב מעל. דומה לקפוצ'ינו אך עם פולי מוקה
"צרפתי" (Franziskaner) - מלנג' עם קצפת מתוקה ולא קצף חלב
באופן מסורתי הקפה מוגש באוסטריה כשלצידו כוס מים.
שתיית קפה היא מן הבילויים החברתיים החשובים בתרבות האוסטרית. הזמנת חברים ושכנים לקפה ועוגה מקובלת מאוד בחברה האוסטרית ובעלת היבטים טקסיים בדומה לשעת התה במסורת הבריטית. יציאה לבית קפה היא בין הבילויים הנפוצים לזוגות באוסטריה.
משקאות > קקאו חם

קקאו חם וינאי הוא משקה עשיר מאוד. בנוסף לקקאו המשקה מכיל שמנת סמיכה, ולעיתים אף חלמוני ביצה.
הנקרא בימינו שוקו.
משקאות > משקאות קלים

אלמדודלר (גרמנית: Almdudler) הוא משקה תוסס אוסטרי המבוסס על עשבי תבלין הרריים בטעם המזכיר את פרח הסמבוק. הוא נחשב ל"משקה הלאומי של אוסטריה" ושני בפופולריות שלו במדינה רק לקוקה קולה.
אלמדודלר פותח בשנת 1957 על ידי ארווין קליין. מקור השם מהביטוי הנפוץ auf der Alm dudeln, שפירושו "לשיר בשדות האלפים".
מאכלים אוסטריים מובהקים

שטרודל
שניצל
שפצלה
מחית תפוחי אדמה
ממרח ליפטאואר
זאכרטורטה
לינצר טורטה
מוצרט-קוגל
רולדה
קוגלהוף
קייזרשמרן
גבינה אפורה טירולית
לחמניית קיסר
השניצל נחשב על ידי רבים לאחד מהמאכלים המובהקים של המטבח האוסטרי
קייזרשמרן ואפל שטרודל הם קינוחים וינאים ידועים. איינשפנר (מימין) הוא חלק בלתי נפרד מתרבות בתי הקפה הווינאים.
שטרודל תפוחים, מן הידועות שבעוגות המטבח האוסטרי.
אופן ההגשה הקלאסי של קייזרשמרן.
זאכרטורטה - אחת העוגות המפורסמות המסמלות את פארק הקונדיטוריה הווינאית.
קוראסון בדרך הגשה מודרנית בווינה. מקור הקוראסון הוא ב-Kipferl האוסטרי
גמו גופה

גמו גופה (בגעז: ጋሞ ጎፋ) הוא מחוז שהיה קיים בדרום-מערבה של אתיופיה בין השנים 1941–1987.
אזור גמו גופה נכבש וסופח לאימפריה האתיופית בשלהי המאה ה-19. בתחילת המאה שלאחר מכאן שטחי גמו גופה השתייכו למחוז בקו. בשנות ה-40 הוקמה גמו גופה ושמה נלקח מתוך שתי הקבוצות האתניות הגדולות שחיו במקום הגמו והגופה. המחוז גבל בקניה בדרום, במחוז סידאמו במזרח ובצפון ובמחוז קאפה במערב.
מלכתחילה בירת המחוז הייתה העיר צ'נצ'ה (אנ') עד שהועברה לגידולה (אנ') ואז חזרה לצ'נצ'ה עד שהועברה לארבה מנץ' (אנ').
בשנת 1987 תחת השלטון הסוציאליסטי בוטל מחוז גמו גופה תוך שהוא פוצל לשני מחוזות צפון אומו שבירתו העיר ארבה מנץ' ודרום אומו שבירתו ג'ינקה (אנ').
כיום שטחי המחוז נכללים בתוך מדינת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום.
הערות שוליים

↑  Bahru Zewde, A History of Modern Ethiopia, 1855-1991, (Second Edition), James Curry, Ohio University Press & Addis Ababa University Press, 2002, ISBN 0821414402, p. 86
ככה היא באמצע

| --- | --- |

 סינגל בביצוע כוורת
 מתוך האלבום צפוף באוזן
 יצא לאור:  1975 
 סוגה:  ג'אז, רוק מתקדם
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  מנחם זילברמן, דני סנדרסון, אלון אולארצ'יק 
 לחן:  אפרים שמיר, יצחק קלפטר 
 
"ככה היא באמצע" הוא שיר שנכתב על ידי דני סנדרסון, מנחם זילברמן ואלון אולארצ'יק והלחינו אפרים שמיר ויצחק קלפטר. השיר הופיע באלבומה השלישי של להקת כוורת.
את השיר קיבלה הלהקה עם לחן ו-C PART, שאת המילים כתב מנחם זילברמן. את שאר המילים בשיר השלימו סנדרסון ואולארצ'יק. הלחן נכתב לדברי שמיר בהשראת המוזיקה של הגיטריסט ג'נגו ריינהארדט.
בשנת 2003 הוציא גידי גוב את אלבום גרסאות כיסוי, ריקוד ירח בו גרסה חדשה לשיר. את השיר עיבד מוזיקלית עדי רנרט.
השיר היה מועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של הגל הקל ב־15 ביולי 1975, ושהה במצעד 11 שבועות, מתוכם שלושה שבועות צעד במקום הראשון.
הערות שוליים

↑  50 שנה לכוורת: הסיפורים מאחורי השירים, באתר p.ynet.co.il
↑   גידי גוב - ככה היא באמצע (גרסת ריקוד ירח), סרטון בערוץ "מוזיקה ישראלית", באתר יוטיוב (אורך: 04:06)
↑  ככה היא באמצע – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
| דני סנדרסון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | גודל טבעי (1982) • חף מפשע (1984) • חכם על קטנים (1987) • קופץ לשניה (1991) • מת לבכות 2 (1994) • הלא נודע (1997) • תולדות המים (2001) • קונגו בלו (2005) • לא יפריד דבר (2009) • מכאן הדרך (2017) |  |
| אלבומי הופעה | Black&White (2004) |  |
| אוספים ומארזים | הטובים לטיס - נבחרת שירים (1992) • המיטב (2006) • האלבומים המקוריים (2008) |  |
| הרכבים | להקת הנח"ל • כוורת • גזוז • דודה |  |
| שירים | ילד מזדקן (1973) • נתתי לה חיי (1974) • הבלדה על ארי ודרצ'י (1974) • גוליית (1975) • אצל הדודה והדוד (1987) • זה הכל בשבילך (1991) |  |
| הצגות | נתתי לה חיי (2011) |  |
S&M (אלבום)

S&M הוא אלבום הופעה של להקת המטאל האמריקאית, מטאליקה. האלבום הוא התשיעי במספר של הלהקה, והוא הוקלט בשיתוף פעולה עם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, מה-21 באפריל עד ה-22 באפריל 1999. מטאליקה הוציאה למכירה את ההופעה גם על גבי וידאו ו-DVD.
מטאליקה ניגנה יחד עם התזמורת שירים מהאלבומים Ride the Lightning ועד ל-Reload, בנוסף לשני שירים חדשים שלא נכללו באלבומיה הקודמים של הלהקה: "No Leaf Clover" (תלתן חסר עלים) ו-"- Human" (פחות אנושי), שמעולם לא נוגן ללא התזמורת, בניגוד ל-"No Leaf Clover" שנוגן גם בהופעות חיות ללא התזמורת.
עטיפת האלבום

עטיפת האלבום כוללת תמונה מתוך ההופעה, כשבחלק התחתון של התמונה מופיע הכיתוב S&M:
האות S משמעותה האות הראשונה של המילה Symphony, והיא מעוצבת בדומה למפתח סול.
האות M משמעותה האות הראשונה של שם הלהקה Metallica, והיא מעוצבת בדומה לעיצובה בלוגו הלהקה.
בנוסף, שם האלבום כולל משחק מילים:
S&M באנגלית הוא גם קיצור מוכר של הביטוי סאדו-מזוכיזם (Sadism and Masochism).
ההופעה

במשך חודשים עמלו הגיטריסט והסולן ג'יימס הטפילד, המתופף לארס אולריך ומנצח התזמורת מייקל קאמן על התאמת יצירותיה של מטאליקה, מכל תקופותיה, לכלי התזמורת. לאחר חודשים של עבודה משותפת, הוחלט להוציא לפועל את ההופעה, וכרטיסים החלו להימכר.
ביום ההופעה, אולם התזמורת של סן פרנסיסקו היה מלא עד אפס מקום. ההופעה נערכה באולם התזמורת, על כן חברי הלהקה התבקשו להימנע מניבולי פה במהלך האינטראקציה עם הקהל, מתוך כבוד למקום ולנגנים. הגיטריסטים, קירק האמט וג'יימס הטפילד, אשר עמדו בחזית הבמה, אף לבשו חליפות לכבוד ההופעה המיוחדת והמכובדת. במיוחד חששו נגני התזמורת מהקהל של מטאליקה, אשר במהלך שנים של הופעות רכש תדמית של קהל מופרע ונטול רסן. על כן, גם הקהל התבקש לנהוג באיפוק במהלך ההופעה.
ההופעה נפתחה כשחברי התזמורת בלבד נמצאים על הבמה. התזמורת פתחה את ההופעה בנגינת הנעימה הנאו-קלאסית הקצרה The Ecstasy of Gold ("הבהלה לזהב") מתוך הסרט "הטוב, הרע והמכוער". הקהל הגיב בתשואות וחברי מטאליקה עלו לבמה, תוך שהם ממשיכים לנגן מוזיקה אטית, מלודית ועדינה. בבת אחת נוספו התופים וה-Distortion של הגיטרות, והקהל נוכח לדעת כי אותה פתיחה מלודית ועדינה, אשר נשמעה כמו יצירה קלאסית וממשיכה את היצירה הקודמת, הייתה למעשה הפתיחה לגרסה הסימפונית ליצירה האינסטרומנטלית The Call of Ktulu מהאלבום Ride the Lightning של מטאליקה משנת 1984. היצירה נוגנה תוך שכלי התזמורת מוסיפים לה נופך הרמוני עמוק, ומיד לאחר מכן, סופו של השיר The Call of Ktulu התחבר להתחלה של השיר Master of Puppets. בשלב זה, הקהל כבר לא יכל להתאפק ונעמד על רגליו.
ההופעה של מטאליקה עם התזמורת הסימפונית הייתה ארוכה במיוחד, וכללה כעשרים משירי הלהקה מהאלבומים הישנים והחדשים כאחד. מלבד המחרוזת הנ"ל, במיוחד בלטו הגרסאות החדשות לשיר האקוסטי Nothing Else Matters, לקטע הסולו של One ולפתיחה האקוסטית של השיר Battery, אשר חתם את ההופעה. בגרסה התזמורתית, הגיטרה האקוסטית של הפתיחה הוחלפה בכלי נשיפה.