stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דנשר
היסטוריה > מיזוג אינטרקוסמא ודנשר

בנובמבר 2008 רכשה חברת דנשר אחזקות, שבבעלות משפחת ברק, את השליטה באינטרקוסמא ממשפחת בראון. ביוני 2010 מוזגה אינטרקוסמא עם חברת דנשר, ושם החברה שונה ברשם החברות ל-"דנשר (1963) בע"מ". בסוף 2012 הגישה משפחת ברק הצעת רכש ליתרת מניות הציבור והחברה נמחקה מהמסחר בבורסה.
חברת דנשר הוקמה במקור על ידי רן גוטפריד ותחילה עסקה ביבוא של אביזרי אופנה. רן גוטפריד נכנס לעסקי האופנה שהיה נשוי למעצבת האופנה יהודית גוטפריד. גוטפריד עיצבה, לצד אמה לאה גוטליב, את בגדי הים של גוטקס. אך יחד עם רן גוטפריד גם הקימה מפעל לייצור בגדים בעיצובה ב-1969, בשם "יצירות יהודית". בתחילת שנות ה-80 החלה דנשר לעסוק בייצור ויבוא קוסמטיקה, אך בעקבות המשבר הכלכלי ב-1985 החליט גוטפריד למכור את החברה למפיץ שלו אבנר ברק.
אבנר ברק נכנס לעסקי ההפצה במקרה, באמצע שנות ה-60 היה שותף במשרד פרסום קטן, אך גילה יום אחד שהשותף ברח מישראל, השאיר חובות וכמות קטנה של מוצרי קוסמטיקה. כדי לממש את הסחורה החליט לנסות לשווק אותה לחנויות בעצמו, שבעלי החנויות ביקשו ממנו מוצרים נוספים, הוא התחיל לקנות אותם מסיטונאים ולהפיץ אותם. בהדרגה החל לשווק באופן בלעדי שורה של מוצרי קוסמטיקה, טיפוח וניקיון פופולריים, אחר כך החל לשמש גם מפיץ של חברת ד"ר פישר, בהמשך גם של דנשר. לאחר שרכש את דנשר, מיזג את הפעילות שלה עם חברת ההפצה שלו וב-1987 כבר הגיע מחזור המכירות של החברה לכ-25 מיליון דולר בשנה.
בתחילת שנות ה-90 החלה דנשר ליבוא מוצרי צריכה שוטפים של תאגידים בינלאומיים ביניהם: ג'ל גילוח אדג' וספריי להסרת כתמים שאוט של תאגיד "אס.אי ג'ונסון" (אנ'), מותגי הניקוי "ואניש" ו"פיניש" של תאגיד בנקיזר ומספר מותגים של קימברלי קלארק ויוניליוור. אולם שני תאגידים אלו נכנסו ב-1995 לפועל ישירות בישראל ודנשר איבדה את זכויות השיווק של מוצריהם. במחצית השנייה של שנות ה-90 מיזגה דנשר את פעילות הקוסמטיקה שלה עם המתחרה חברת "לילית קוסמטיקה". החברה המשותפת "לילית דנשר" פעלה כחמש שנים. בנוסף הקימה ב-1997 חברת הפצה משותפת עם מוצרי מעברות.
היסטוריה > במאה ה-21

בשנת 2000 נפטר בעל השליטה בדנשר אבנר ברק, ובניו של אבנר, טל ורון ברק החלו לנהל את החברה. בתקופה זו החברה יצאה מתחם הקוסמטיקה, שמכרה את חלקה בשותפות "לילית דנשר", בנוסף הופסקה השותפות עם מוצרי מעברות. במקביל הוקמה חברת הפצה משותפת עם חברת אגיס (שהיה לה קו של מוצרי ניקיון), ונרכשה חברת ההפצה אקסטרא שיווק. דנשר גם הרחיבה את פעילות התחום המזון, היא החלה להפיץ את מותג המשקאות "פרימור", והשקיעה כ-1.2 מיליון דולר בהרחבה ושיפור של קו מוצרי "מרמולייט", מוצרים ללא סוכר.
ב-2003 רכשה דנשר 50% מחברת דיסטקס, המתמחה בייצור ובשיווק מותגי הלבשה תחתונה, גרבונים וגרביים תחת המותגים "גולדן ליידי" ו"לי קופר".
בתחילת 2005 הקימה דנשר יחד עם תאגיד "אס.אי ג'ונסון", חברת בת משותפת לשיווק והפצה של מותגי התאגיד בישראל.
ב-2010 חזרה החברה לפעול בתחום הקוסמטיקהת בעקבות המיזוג עם אינטרקוסמא, בנוסף החלה לשווק בישראל את סדרת הבישום והטיפוח לגבר של המותג פלייבוי.
בשנת 2013 הוקמה חברת הבת "דנלוג", שמספקת פתרונות לוגיסטיים ושירותי הפצה עבור חברות אחרות מלבד דנשר עצמה. בהמשך מוזגה פעילות הייצור של אינטרקוסמא, שעיקרה ייצור קוסמטיקה במותג פרטי עבור לקוחות שונים.
מותגים

בין המותגים שהחברה משווקת בישראל:
קוסמטיקה ומוצרי טיפוח
דאודורנטים - אדידס
מוצרי גילוח - Edge (של תאגיד אנרג'יזר)
קרם לחות Fenjal
מוצרי אפטרשייב של פלייבוי
מוצרי היגיינת פה של חברת Jordan
מוצרי טיפוח לשיער של חברת וולה
ניקיון
צבע לנעליים Kiwi
תרסיס נגד חרקים Raid
מזון
ממתיק מלאכותי מרמולייט
ממתיק מלאכותי סוכרלוז
ממתיק מלאכותי סטיביה
סוללות Energizer
הארמייה השנייה (האימפריה האוסטרו-הונגרית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 שיוך:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1918 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  אדוארד פון בהם-ארמולי
 
הארמייה השנייה של הצבא האוסטרו-הונגרי, הייתה ארמייה אוסטרו-הונגרית שפעלה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הארמייה השנייה הוקמה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ולמפקדה מונה אדוארד פון בהם-ארמולי. הארמייה נשלחה לסרביה, אולם בעקבות הפלישה הרוסית לגליציה, הועברה לחזית המזרחית. הארמייה לחמה בקרב גליציה, אך הגיעה מאוחר מכדי לשנות את התוצאות. לאחר מכן השתתפה הארמייה בקרב על הוויסלה ובמתקפת הקרפטים. בקיץ 1915 השתתפה הארמייה במתקפת גורליצה-טרנוב, ביולי השתתפה בקרבות הנסיגה הגדולה, וב-22 ביוני 1915 כבשה את לבוב. לארמייה היה חלק נכבד בבלימת מתקפת ברוסילוב ביוני 1916, ומתקפת קרנסקי ביוני 1917. ב-3 באוגוסט של אותה השתתפה יחד עם כוחות גרמניים בכיבוש צ'רנוביץ. בפברואר 1918 השתתפה במבצע אגרוף במסגרתו פלשו כוחות גרמניים ואוסטרו-הונגריים לאוקראינה. הארמייה פורקה במאי של אותה שנה, ועל בסיסה הוקם כוח כיבוש שנקרא "ארמיית המזרח".
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
| האימפריה האוסטרו-הונגרית ארמיות הצבא האוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • ארמיית המזרח |  |
| ראו גם | קבוצת ארמיות דרום טירול • קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל • קבוצת ארמיות פון בהם-ארמולי • הצי האוסטרו-הונגרי • חיל האוויר האוסטרו-הונגרי |  |
דראגן צ'ביץ'

דראגן צ'ביץ' (בסרבית: Драган Чавић‏; נולד ב-10 במרץ 1958) היה נשיא רפובליקה סרפסקה (נובמבר 2002 - נובמבר 2006).
ביוגרפיה

דראגן צ'ביץ' נולד ב-10 במרץ 1958 בזניצה בבוסניה והרצגובינה אז ביוגוסלביה. הוא למד בתיכון בעיר באניה לוקה ובשנת 1980 סיים אוניברסיטת בניה לוקה בתחום הכלכלה. הוא עבד ככלכלן במספר חברות ממשלתיות ופרטיות.
בשנת 1998 דראגן צ'ביץ נבחר לאספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה. בשנת 1998 הוא הודח מפעילות פוליטית על ידי נציג הקהילה הבינלאומית בגלל התנגדותו ליישום הסכם דייטון להסדרת המשבר הפוליטי באזור. החלטה זו בוטלה בשנת 1999.
בשנת 2002 הוא ניצח בבחירות לנשיא רפובליקה סרפסקה. הוא כיהן בתפקיד קדנציה של ארבע שנים ובבחירות של שנת 2006 הפסיד ל
מילן יליץ'. בעקבות הפסד זה, מפלגתו התפצלה, בשנת 2008 הוא הכריז על הקמת מפלגה חדשה, המפלגה הדמוקרטית. בשנת 2010 הוא נבחר לאספת הנבחרים מטעם מפלגה זו.
בשנת 2012 הוא השתתף בבחירות לראשות העיר באניה לוקה, אך הפסיד.
דראגוש וודה

דראגוש (ברומנית: Dragoş) הוא מייסד נסיכות מולדובה ושליטהּ הראשון.
ביוגרפיה

דראגוש היה אציל ממחוז מרמורש, שלפי הכרוניקות הרומניות, יצא לציד בשנת 1352 וברדיפתו הארוכה אחרי ביזון הגיע לנהר מולדובה, שם נפל הביזון לידיהם. הם עשו סעודה גדולה מבשר הביזון ולאחר מכן החליטו להישאר במקום, כי הוא מצא חן בעיניהם. דראגוש כינה את הנחל בשם מולדובה (יש אומרים[דרוש מקור] שעל שם כלבתו, מולדה) ומשם הנחל נגזר שם הארץ.
דראגוש הקים שלטון עצמאי, כפוף רק למלך הונגריה והביא מתיישבים רומנים ממחוז מרמורש. בניגוד למה שכתוב בכרוניקות ההיסטוריונים טוענים שהארץ לא הייתה ריקה, היו במקום תושבים, כנראה רומנים, ויחד עם המתיישבים החדשים יצרו את הישות המדינית ששמה מולדובה.
דראגוש שלט שנתיים עד מותו ואת השלטון ירש בנו, סאס.
דויראן

ערך זה עוסק בעיר במקדוניה שחרבה במהלך מלחמת העולם הראשונה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
העיר דויראן (1913)
העיר דויראן (1913)
 מדינה / טריטוריה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 תאריך ייסוד:  המאה ה-14
 גובה:  147 מטרים
 סיבת נטישה:  נהרסה במהלך קרבות החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה
 תאריך נטישה:  אפריל 1916
 יישובים יורשים:  3 כפרים בשטחי יוון ומקדוניה הצפונית
 דת:  מוסלמים, יהודים, נוצרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  7,000 (1912)
 קואורדינטות:  41°10′45″N 22°43′29″E﻿ / ﻿41.17917°N 22.72472°E﻿ / 41.17917; 22.72472
 אזור זמן:  UTC +2
 http://dojran-info.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקדוניה הצפונית מוגדלת) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו ולס שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהדויראן(למפת מקדוניה הצפונית רגילה) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו ולס שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהדויראן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דוֹיְרָאן (במקדונית: Дойран, להאזנה) הייתה עיר אשר שכנה לחופו המערבי של אגם דויראן, בדרום-מזרח מקדוניה הצפונית המודרנית בעת שנשלטה על ידי האימפריה העות'מאנית וחרבה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

ישובים מאורגנים הוקמו באזור עוד בתקופה ההלניסטית. היישוב בשמו המודרני מאוזכר לראשונה במחצית השנייה של המאה ה-14, עת נכבש המקום על ידי האימפריה העות'מאנית. בעיר העילית שכנו מוסדות השלטון העות'מאניים, המסגד וכן חמאם ובאזאר ובעיר התחתית התגוררו תושבים נוצרים על פי רוב בולגרים. מיקומה לחוף אגם דויראן הפך אותה לעיר קיט ונופש לבכירי ממשל עות'מאניים וכן למרכז מסחרי אזורי. ב-1912 נמנו בעיר 7,000 תושבים. שקיעתה של דויראן החלה במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ונמשכה במהלך מלחמת הבלקן השנייה. בעיר נגרמו נזקים כבדים לרכוש והחלה הגירה ממנה. במהלך מלחמת העולם הראשונה ניצבה דויראן על קו החזית המקדונית, חרבה כליל במהלך הקרבות ותושביה נטשו אותה. לאחר המלחמה שבו לאזור מקצת מהתושבים והקימו שני כפרים הנושאים את השם "דויראן הישנה" (במקדונית: Стар Дојран) ו"דויראן החדשה" (במקדונית: Нов Дојран). מעבר לגבול עם יוון שוכנת העיירה דויראני.
הקהילה היהודית

תיעוד לקהילה יהודית בדויראן מופיע בספרי שאלות ותשובות החל מהמאה ה-18. לפי התיעוד מדובר היה בקהילה מאורגנת וממוסדת ובכלל זה בית דין רבני, בית כנסת, בית עלמין יהודי, ומנגנוני גביית מס קהילה המעידים שככל הנראה היא נוסדה עוד קודם. לאורך המאה הגיעו לדויראן עשרות מיהודי סלוניקי בעיקר בשל גזירות כלכליות ומתועדות מחלוקות הלכתיות בין הסלוניקאים ליהודי המקום על רקע מנהגים ופרשנות הלכתית שונה. מרישומי אוכלוסין עולה כי ב-1832 התגוררו בדויראן 80 יהודים, ב-1892 מנתה הקהילה 225 נפשות שהיוו כ-4 אחוזים מכלל האוכלוסייה וב-1900 מתועדים 160 יהודים בעיר שהיוו 2.4 אחוזים מכלל האוכלוסייה.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה ולאחריה השנייה עזבו את דויראן רבים מבני הקהילה היהודית. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה היו 9 בתי אב של יהודים בדויראן. במהלך המלחמה עזבו כולם לסקופיה ורב העיר עבר לפירוט. בעת הקמת הכפרים נוב דויראן וסטאר דויראן נלקחו מצבות מבית העלמין היהודי לשימוש משני לצורך בניית בתי הכפרים ולריצוף דרכי גישה.
הערות שוליים

↑  Трайчевъ, Георги. „Дойранъ и неговото езеро“, Македонска библиотека №2, София, 1923, стр. 5.
↑  ההיסטוריה של דויראן, באתר dojran-info.com (במקדונית).
↑  ג'ני לבל, גאות ושבר -  פרקים בתולדות יהודי מקדוניה הווארדארית, הוצאת ועד עדות הספרדים ועדות המזרח בירושלים, ירושלים, 1986, עמודים 22-19.
↑  ג'ני לבל, גאות ושבר, עמוד 131.
↑  Jewish tombstones used for construction in Dojran, צולם ב-1966, באתר המרכז לאמנות יהודית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562438205171  LCCN: n86092776  VIAF: 137290673   WorldCat (עם VIAF): 137290673
דנש רונאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביולי 1875 דיולה, הונגריה 
 פטירה:  8 באפריל 1964 (בגיל 88) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Rosenberg Izidor 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 תקופת הפעילות:  1890–1960 (כ־70 שנה) 
 
דנש רונאי (במקור איזידור רוזנברג, בהונגרית: Rónai Dénes; דיולה, 10 ביולי 1875 – בודפשט, 8. באפריל. 1964) היה צלם, בובנאי, במאי קולנוע, צלם קולנוע יהודי-הונגרי. הוא החלוץ ההונגרי של בובות אמנותיות. אחיו של מיהאי רונאי (1879–1945) וטרינר ושל השחקנית הרמין רונאי (1877–1926). בן דודו של אמן הצילום אלדאר סקיי.
ביוגרפיה

איזידור רוזנברג נולד במשפחה יהודית. הוריו היו פיליפ רונאי (רוזנברג) ואלינורה בלייר. הוא עבר לבודפשט בשנת 1892, שם היה חניך של הצלם אדה מרטנס (Mertens Ede). בין השנים 1893–1895, הפך לאמן הריטוש של יורשי הסטודיו של קארוי קולר (Koller Károly) (1889–1838). הוא סיים לאחר מכן את לימודי אמנות הצילום שלו בבודפשט ובווינה. בשנת 1895 עבר לסטודיו של ד"ר סקיי, קלמאר וסיגטי בווינה. באותה השנה למד גם במינכן אצל האנפשנגל (Hanfstängl) ובהמבורג אצל רודולף דירקופ (Rudolf Dührkoop). הוא היה סטודנט של ה"מכון הכשרה ומחקר גרפי גבוה" (Graphische Lehr- und Versuchsanstalt) בווינה בשנת 1899. אחר כך נסע לליון ולקח חלק בעבודת הצילום הנע לצד האחים לומייר (לואי ז'אן ואוגוסט מארי לואי ניקולא לומייר, מאבות הראינוע). בשנת 1899 פתח סטודיו עם אלדאר סקיי באורושהזה. בין 1900 לבין 1903 היה לו סטודיו במזטור. בין השנים 1903–1909 עבד בסטודיו שלו בעיר אגר. משנת 1905 התחיל להציג בתערוכות. בשנת 1908 נסע לסיור לימודים במלגה למדינות מערב אירופה. בין השנים 1909–1910 עבד בעיר סולנוק. בשנת 1910 פתח את הסטודיו שלו בבודפשט. לאיוש גולאצ'י ארגן את התערוכה הראשונה שלו בסטודיו לצילום משלו בשנת 1911. בין השנים 1914 לבין 1917 רונאי התנדב לצבא במלחמת העולם הראשונה. בין השנים 1917–1918 ייסד את תיאטרון הבובות האמנותי ההונגרי הראשון, שם הציג בין השנים 1918–1919. (תיאטרון מרכז העיר). בשנת 1919 הם הציגו ב"פארק האנגלי" בשם "תיאטרון הבובות הממלכתי". בשנת 1929 רונאי היה העורך הראשי של כתב העת "הצילום ההונגרי", ובין השנים 1934–1938 היה העורך שלו. הוא הצליח לשרוד את תקופת השואה ובשנת 1945 פתח סטודיו חדש במקום הסטודיו הקודם שנהרס במהלך המצור על בודפשט. משנת 1957 היה חבר "באיגוד הצלמים ההונגרים".
ביוגרפיה > עבודותיו

כצלם אמן רונאי היה נציג של סגנון הציור הדומיננטי דאז. תצלומיו של הסופרים פרידייש קארינתי, ז'יגמונד מוריץ, פרנץ מורה, ארפאד טוט, יוז'ף ריפל-רונאי והתצלום הידוע של בלה ברטוק עם סיגריה, הם יצירות מעולות של הצילום המוקדם שלו. הוא הציג את מה שמכונה "סגנון ציור", שאינו משמש כיום. היו לו כמה פטנטי צילום חשובים. במשך כמה שנים הוא היה העורך הראשי של כתבי העת צילום. בשנת 1913 הוא בעצמו כתב, ביים וצילם באולפן שלו את סרטו ורון דראגפי. השקפותיו על אסתטיקה קולנועית היו חלוציות בתקופתו. לתיאטרון הבובות שלו היה כותבים ידועים כמו: מיהאי באביץ', בלה באלאז', פרידייש קארינתי, דז'ה קוסטולאני, ינה מוהאצ'י (מקודם: קליין), טיבדאר רידאי.
תערוכות > יחיד

1925 פריז, ברמן, המבורג, ליבק
1931 בודפשט (עם רודולף באלוג ויוז'ף פץ')
1948 בודפשט
תערוכות > קבוצתי (מבחר)

1905–1906, 1908, 1922, 1931, 1934, 1937 בודפשט
1927 לונדון
1928 סרגוסה
1933 מילאנו
1937 קלוז'-נאפוקה
סרטים

ורון דראגפי (1913)
פרסים

מדליית הזיכרון לדאגר (Daguerre) (1939)
לקריאה נוספת

Lehel Ferenc: Gulácsy Lajos (Budapest, 1923)
Nemeskürty István: A mozgóképtől a filmművészetig (Budapest; 1961)
Rónai Dénes (Fényképművészeti Tájékoztató, 1964. 1 – 2. sz.)
Révész I.: Fényképkiállítás (Magyar Fotográfia, 1931/8.)
Hevesy I.: A fényképkiállításról (Magyar Fotográfia, 1931/9)
Angelo: Reflexek (Magyar Fotográfia, 1934/7)
Kincses Károly: Fotográfusok - Made in Hungary. Kecskemét-Milano, Magyar Fotográfia Múzeum-Federico Motta, 1998.
Kortárs magyar művészeti lexikon I–III. Főszerk. Fitz Péter. Budapest: Enciklopédia. 1999–2001. ISBN 963-8477-43-1
Magyar művészeti kislexikon. Főszerkesztő: Körber Ágnes. Budapest, Enciklopédia Kiadó, 2002.
Magyar filmlexikon. Szerkesztette: Veress József. Budapest, Magyar Nemzeti Filmarchívum, 2005.
Magyar nagylexikon XV. (Pon–Sek). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2002. ISBN 963-9257-14-1
Révai új lexikona XVI. (Rac–Sy). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2005. ISBN 963-955-626-2
Új magyar életrajzi lexikon V. (P–S). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2004. ISBN 963-547-414-8
לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1978–1991
Artportal.hu
המכון הלאומי למורשת
היסטוריה: דינש רונאי
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a gyulai izraelita hitközség születési akv. 18/1875. folyószáma alatt".
↑  Gyászjelentése
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 748/1964. folyószám alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 134126017  ISNI: 0000 0001 0981 0139  LCCN: nb2017006934  PIC: 333484  RKD: 382790  VIAF: 65215831   WorldCat (עם VIAF): 65215831
הארמייה השנייה (ורמאכט)

| --- | --- |

סמל הארמייה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 באוקטובר 1939 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מקים היחידה:  מקסימיליאן פון וייכס
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל-אוברסט
 מפקדים
הארמייה השנייה הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה. הארמייה השתתפה במערכה על צרפת ב-1940, ולאחר מכן במערכה בבלקנים, ובמבצע ברברוסה.
היסטוריה

הארמייה נוסדה ב-20 באוקטובר 1939. הארמייה נכללה בתוך קבוצת ארמיות A ולקחה חלק בקרבות סביב פריז במסגרת מערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. לאחר מכן במסגרת המערכה בבלקנים, פלשה ליוגוסלביה דרך בולגריה, וכבשה את בלגרד. ביוני 1941, עם פרוץ מבצע ברברוסה, נכללה בקבוצת ארמיות מרכז, ולקחה חלק בקרבות באוקראינה. השתתפה בקרב קייב, קרב ויאזמה-בריאנסק וקרב מוסקבה.
בתחילת 1942, הועברה לקבוצת ארמיות דרום, והשתתפה בקרבות ההגנה באזור קורסק. ביוני של אותה שנה השתתפה במבצע וורונז'-וורושילובגרד. לאחר קרב קורסק נסוגה אל מעבר לדנייפר, והגנה על קובל. הארמייה לחמה בקרבות בפרוסיה המזרחית ופרוסיה המערבית, וב-7 באפריל 1945 שונה שמה לארמיית מזרח פרוסיה. הארמייה המשיכה להילחם, ולאחר כניעת גרמניה ב-8 במאי 1945, נכנעה לכוחות הסובייטיים.
מפקדים

גנרל אוברסט פדור פון בוק (29 באוגוסט 1939 - 2 בספטמבר 1939)
גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון וייכס (20 באוקטובר 1939 - 15 בנובמבר 1941)
גנרל חיל השריון רודולף שמידט (15 בנובמבר 1941 - 15 בינואר 1942)
גנרל חיל הפרשים מקסימיליאן פון וייכס (15 בינואר 1942 - 15 ביולי 1942)
גנרל חיל הרגלים הנס פון זלמות (15 ביולי 1942 - 3 בפברואר 1943)
גנרל חיל הרגלים ולטר וייס (3 בפברואר 1943 - 9 במרץ 1945)
גנרל חיל השריון דיטריך פון זאוקן (10 במרץ 1945 - 7 באפריל 1945)
ראו גם

הארמייה השנייה (האימפריה הגרמנית)
דראגן סטויקיץ'

דראגן סטויקיץ' (בקרואטית: Dragan Stojkić; נולד ב-7 באוקטובר 1975) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

סטויקיץ', התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של היידוק ספליט, במדיה רשם רק משחק אחד. בקיץ 1997, סטויקיץ' חתם בסאמובור במדיה רשם 18 הופעות בליגה. בהמשך, חתם בסלאבן בלופו ושירוקי ברייג ולאחר מכן חזר להיידוק ספליט.
בינואר 2001, סטויקיץ' חתם בנ.ק. זאגרב. בהמשך, סטויקיץ' שיחק במרסוניה סלאבונסקי ברוד ושיבניק.
בינואר 2008, סטויקיץ' חתם בלוץ'-אנרגיה מליגת העל הרוסית.
ב-22 בינואר 2009, סטויקיץ' חתם במ.ס. אשדוד מליגת העל. ב-31 בינואר, סטויקיץ' ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-2 לבית"ר ירושלים. בעונת 2010/2011, סטויקיץ' איבד את מקוממ בהרכב ובקיץ 2011, סטויקיץ' חתם בהפועל אשקלון.
לאחר מכן, סטויקיץ' שיחק בזמאי מקארסקה וקרואטיה זמייאבצי. בגיל 39, סטויקיץ' פרש מכדורגל
במרץ 2002, סטויקיץ' רשם את הופעתו היחידה בנבחרת בוסניה והרצגובינה במשחק ידידות נגד מקדוניה הצפונית.
הערות שוליים

↑  רענן ברנובסקי‏, השוער דרגאן סטויקיץ' חתם במ.ס. אשדוד, באתר וואלה, 22 בינואר 2009
דראגן בלאטניאק

דראגן בלאטניאק (בבוסנית: Dragan Blatnjak; נולד ב-1 באוגוסט 1981 בסטודנצי שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר בוסני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום מאמן כדורגל.
את הקריירה שלו דראגן התחיל כחלוץ. בליגה הבוסנית דראגן שיחק רק עונה אחת – במועדון ברוטניו שבעיר צ'יטלוק. בשנת 2001 עבר לקרואטיה שם התחיל במועדון זאדר, ב-2 עונות הוא הבקיע 12 שערים וב-2003 עבר להיידוק ספליט. ב-2 השנים הראשונות שלו בהיידוק הוא זכה באליפות קרואטיה פעמיים וגם הופיע לראשונה במדי נבחרת בוסניה והרצגובינה. המאמן החדש של היידוק זורן ווליץ שהגיע לקבוצה ב-2004 ראה את בלאטניאק כקשר, לכן בשנותיו האחרונות במועדון הוא הבקיע רק 5 שערים.
ב-2007 חתם בלטניאק חוזה עם חימקי לשנתיים. גם שם רוב הזמן הוא שיחק בעמדת הקשר. בלטניאק היה המבשל הטוב ביותר בליגה בסיבוב הראשון של עונת 2009 עם 10 בישולים.
ב-26 בפברואר 2010 דראגן עבר לרוסטוב.
תארים

אליפות קרואטיה – 2003/2004, 2004/2005 (היידוק ספליט)
הסופר קאפ הקרואטי – 2004, 2005 (היידוק ספליט)
האיחוד הפאן-אירופי

| --- | --- |
 
 דגל האיחוד הפאן-אירופי הבינלאומי
 מדינה:  צרפת 
 משרד ראשי:  גרמניה מינכן, גרמניה
 מטה הארגון:  צרפת שטרסבורג, צרפת
 מייסדים:  אוסטריה ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי
 נשיא:  צרפת אלן טרנואר
 תקופת הפעילות:  1923–הווה (כ־101 שנים)
 אתר רשמי
 
האיחוד הפאן-אירופי הבינלאומי, המכונה גם התנועה הפאן-אירופית, היא תנועת איחוד אירופה (אנ') הוותיקה ביותר. תחילתה עם פרסום המניפסט של הרוזן ריכרד ניקולאוס פון קודנהובה-קלרגי (1923), פאנאירופה (Paneuropa), שהציג את הרעיון של מדינה אירופית מאוחדת. קודנהובה-קלרגי היה הדמות המרכזית ונשיא הארגון עד מותו ב-1972.
הארגון אינו תלוי באף מפלגה פוליטית, אך יש לו ארבעה עקרונות בסיסיים לפיהם הוא מעריך פוליטיקאים, מפלגות ומוסדות: שמרנות ליברלית, נצרות, אחריות חברתית ופרו-אירופיות (אנ').
היסטוריה

הארגון נאסר על ידי גרמניה הנאצית ב-1933, והוא נוסד שוב לאחר מלחמת העולם השנייה. אוטו פון הבסבורג, ראש בית הבסבורג ונסיך הכתר לשעבר של אוסטרו-הונגריה, התחבר לאיחוד הפאן-אירופי בשנות ה-30, נבחר לסגן הנשיא שלו ב-1957 והפך לנשיא הבינלאומי שלו ב-1973, לאחר מותו של קודנהוב. נשיא האיחוד מאז 2004 הוא אלן טרנואר, לשעבר חבר הפרלמנט הצרפתי והפרלמנט האירופי ומנהל האיחוד הצרפתי של פאן-אירופה. אוטו הבסבורג הפך לנשיא הכבוד הבינלאומי של האיחוד הפאן-אירופי הבינלאומי ב-2004. סגנית הנשיא שלו היא וולבורגה הבסבורג דאגלס, חברת הפרלמנט השוודי.
לאיחוד סניפים במדינות רבות באירופה, כאשר המזכירות הכללית ממוקמת במינכן, גרמניה. בצרפת, האיחוד הפאן-אירופי נוסד על ידי הנשיא ז'ורז' פומפידו מאוחר יותר, ולאחר מכן שר הקבינט לואי טרנואר, בתמיכתו של שארל דה גול.
וינסטון צ'רצ'יל שיבח את פועלה של התנועה למען אירופה מאוחדת לפני המלחמה בנאומו בציריך ב-1946.
בשנת 1947, הקבוצה שהוקמה סביב דאנקן סנדיס, וינסטון צ'רצ'יל, אדווארד בנש ואחרים התפצלה לתנועה אירופית שהתנגדה לימין הנוצרי של האיחוד.
האיחוד הפאן-אירופי, המבוסס על ערכים ליברליים, נחשב לאנטי-קומוניסטי נחרץ מראשיתו ובמיוחד במהלך המלחמה הקרה. מסיבה זו, הארגון זכה לגנאי רב על ידי המשטרים הקומוניסטיים של הגוש המזרחי. הארגון התפרסם בזכות תפקידו בארגון הפיקניק הפאן-אירופי, אירוע חשוב במהלך סתיו העמים.
חברים

האיחוד הפאן-אירופי הוא אחד הארגונים הגדולים באירופה, ונכון לאפריל 2023 יש לו ארגונים חברים ב-31 מדינות:
אוסטריה אוסטריה
אוקראינה אוקראינה
איטליה איטליה
אלבניה אלבניה
אנדורה אנדורה
אסטוניה אסטוניה
ארמניה ארמניה
בולגריה בולגריה
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
בלגיה בלגיה
גרמניה גרמניה
הונגריה הונגריה
לוקסמבורג לוקסמבורג
לטביה לטביה
מונטנגרו מונטנגרו
מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
סלובניה סלובניה
סלובקיה סלובקיה
סן מרינו סן מרינו
ספרד ספרד
סרביה סרביה
פולין פולין
פורטוגל פורטוגל
פינלנד פינלנד
צ'כיה צ'כיה
צרפת צרפת
קוסובו קוסובו
קרואטיה קרואטיה
רומניה רומניה
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
נשיאי האיחוד

אוסטריה הרוזן ריצ'רד פון קודנהובה-קלרגי, נבחר לנשיא הבינלאומי הראשון ב-1926 (1923–1972)
אוסטריה אוטו פון הבסבורג, חבר הפרלמנט האירופי, יורש העצר לשעבר אוטו מאוסטרו-הונגריה (1973–2004)
צרפת אלן טרנואר, לשעבר חבר הפרלמנט הצרפתי והפרלמנט האירופי (2004–)
הערות שוליים

↑  Kövics, E.; Boros-Kazai, Mary (1979). "Coudenhove-Kalergi's Pan-Europe Movement on the Questions of International Politics during the 1920s". Acta Historica Academiae Scientiarum Hungaricae. 25 (3/4): 233–266. JSTOR 42555262.
↑  Michael Gehler; Wolfram Kaiser, Helmut Wohnout: Christdemokratie in Europa im 20. Jahrhundert: Christian democracy in 20th century Europe. Böhlau Verlag Wien, 2001, ISBN 3205993608, Seiten 595.
↑  Trevor C. Salmon; William Nicoll: Building European Union: a documentary history and analysis. Manchester University Press, 1997, ISBN 0719044464, Seite 26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb122477007 (data)  NKC: ko2007416663  RERO: 02-A003921243  VIAF: 7215155044884072520002   WorldCat (עם VIAF): 7215155044884072520002 
מעבר הגבול האוסטרי-הונגרי בו התקיים הפיקניק הפאן-אירופי ב-1989
דראגישה צבטקוביץ'

דְרָאגִישָה צְבֶטְקוֹבִיץ' (בסרבו-קרואטית: Dragiša Cvetković, בסרבית קירילית: Драгиша Цветковић‏; 15 בינואר 1893, ניש, ממלכת סרביה – 18 בפברואר 1969, פריז, צרפת) היה פוליטיקאי יוגוסלבי ממוצא סרבי, אשר כיהן כראש עיריית ניש, שר הדתות, שר הבריאות, שר הפנים וראש ממשלת ממלכת יוגוסלביה תחת הנסיך פאבלה עוצר המלוכה. ב-25 במרץ 1941 חתם בשם ממלכת יוגוסלביה על הצטרפותה להסכם התלת-צדדי עם גרמניה הנאצית, ויומיים לאחר מכן הודח מהשלטון במסגרת הפיכה צבאית בממלכה.