stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנט (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סיפור ורעיון מקורי מאת כריסטופר נולאן
 בימוי:  כריסטופר נולאן 
 הופק בידי:  כריסטופר נולאן, אמה תומאס 
 תסריט:  כריסטופר נולאן 
 עריכה:  ג'ניפר ליים 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון דייוויד וושינגטון רוברט פטינסון אליזבת דביקי דימפל קפאדיה אהרון טיילור־ג'ונסון קלמנס פואזי מייקל קיין קנת בראנה
 מוזיקה:  לודוויג גורנסון 
 צילום:  הויט ואן הויטמה
 מדינה:  בריטניה בריטניה   ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Syncopy Films
 חברה מפיצה:  Warner Bros. Pictures
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  בריטניה 26 באוגוסט 2020 ישראל 17 בדצמבר 2020
 משך הקרנה:  150 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  ריגול אקשן מותחן
 תקציב:  225 מיליון דולר
 הכנסות:  360 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   wbevent2019b
 פרסים:  פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ריבוע SATOR ובו שם הסרט באנגלית, TENET, מיקום סצנת הפתיחה (האופרה של קייב) ושמות החברה או הדמות (A. Sator; Arepo; ROTAS).
טנט (באנגלית: TENET; בתרגום חופשי לעברית: אמונה או עיקרון) הוא סרט פעולה מדע בדיוני ריגול בריטי־אמריקאי משנת 2020, בבימויו של הבמאי כריסטופר נולאן, שגם כתב את התסריט והפיק את הסרט ביחד עם אשתו־שותפתו אמה תומאס ובכיכובם של ג'ון דייוויד וושינגטון, רוברט פטינסון, אליזבת דביקי, דימפל קפאדיה, אהרון טיילור־ג'ונסון, קלמנס פואזי, מייקל קיין, קנת בראנה ויורי קולוקולניקוב.
מועד הקרנת הסרט נדחה עקב מגפת הקורונה ל־31 ביולי 2020, אחר כך ל־12 באוגוסט 2020 ומאוחר יותר נדחה לסוף אוגוסט 2020. הסרט עוסק במרגל, בגילומו של ג'ון דייוויד וושינגטון, שנשלח למנוע את מלחמת העולם השלישית ולדברי נולאן עצמו, זהו סרטו "השאפתני ביותר עד כה". הסרט מתמקד ברעיונות של היפוך זמן ועיוות מרחב-זמן, בדומה לנושאים בחלק מסרטיו הקודמים של נולאן. בסרט הושקע תקציב הפקה של כ־225 מיליון דולר, מה שהופך אותו לסרטו היקר ביותר של נולאן.
הסרט הוצג במספר רב של הקרנות מוקדמות, הקרנות מבחן ועוד עד שלבסוף יצא במספר מדינות ב־21 באוגוסט 2020 לפני התאריך הרשמי שלו ב־26 באוגוסט. הסרט זכה לביקורות משבחות על סצנות האקשן, הפסקול, הופעות המשחק (במיוחד אלה של וושינגטון, פטינסון, דביקי ובראנה) ורעיונותיו של הסיפור בנושא הזמן כשהמבקרים נתנו ביקורות פושרות על הסיפור המסובך והסוף שלו.
עם זאת, הסרט זכה להצלחה קופתית יחסית בהתחשב בכך שהוקרן ב־41 מדינות בעולם והכניס 360 מיליון דולר, למרות מגבלות שהוטלו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה.
הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר בטקס פרסי אוסקר ה־93 שנערך באפריל 2021.
צוות שחקנים ודמויות

ג'ון דייוויד וושינגטון – הגיבור הראשי, פרוטגוניסט נטול שם, סוכן חשאי בארגון בשם טנט ויוצא לעצור את מלחמת העולם השלישית בעזרת טכנולוגיית היפוך בזמן.
רוברט פטינסון – ניל, שותפו של הגיבור, סוכן בטנט והמטפל של הגיבור.
אליזבת דביקי – קתרין "קאט" ברטון, אשתו של אנדריי שסובלת מהתעללות מצדו ומסייעת לגיבור במשימתו.
קנת בראנה – אנדריי סאטור, הנבל הראשי של הסרט. אוליגרך רוסי עשיר ורב עוצמה המסוגל לתקשר עם העתיד ולחבר אותו ביחד עם ההווה והעבר בעזרת טכנולוגיית היפוך בזמן בה הוא מתכוון להשתמש כדי לגרום למלחמת עולם שלישית.
מייקל קיין – סר מייקל קרוסבי, קצין מודיעין בריטי המוצב באיטליה שמספק לגיבור מידע על סאטור וקאט.
אהרון טיילור־ג'ונסון – איבס, מפקד הצוות האדום.
יורי קולוקולניקוב – וולקוב, יד ימינו של סאטור וראש צוות האבטחה שלו. האנטגוניסט המשני של הסרט.
דימפל קפדיה – פרייה, אשתו של מיליארדר הודי והמנהלת בפועל של עסקיו. מדריכה את הגיבור במשימתו.
פיונה דוריף – וילר, מפקדת הצוות הכחול.
מרטין דונובן – פיי, הסוכן שמגייס את הגיבור למשימתו.
הימש פאטל – האמיר, חבר צוות במטוס הבואינג 747 המרסק בפועל את המטוס.
קלמנס פואזי – ברברה, מדענית. ממנה לומד הגיבור לראשונה על טכנולוגיית היפוך הזמן.
דנזיל סמית' – מיליארדר הודי. בעלה של פרייה.
ג'ק קטמור-סקוט – קלאוס
רעיון הסרט

במאי הסרט, כריסטופר נולאן, בוחן בסרט את עולם הזמן תוך חקירת פרדוקס הסבא ובייחוד דן בשאלה האם מותה של דמות תביא בהכרח למותה בכל יקום אפשרי שבה היא קיימת. באופן הגיוני, מותו של סאטור בעבר היה צריך לבטל את כל האיומים מהעתיד. עם זאת, זה לא קרה, מה שמעיד בעקיפין שהגיבורים נמצאים בלולאת זמן מעוותת. בהתבסס על אירועי הסרט, הבמאי מאמין שהדמויות עדיין צריכות לבחור, למרות העובדה שכל האירועים נקבעים מראש. מצד אחד, מותו של סאטור אינו שולל את מעשי הפרוטגוניסט בעתיד. מצד שני, הגיבור הורג את בת בריתו לשעבר, סוחרת הנשק פרייה, כדי להציל את קאט ובנה בעבר. למעשה, כל הפעולות הללו, ככל הנראה, נחוצות רק כדי שלולאת הזמן תשמור על צורתה והגיבורים יוכלו להיכנס למעגל חדש.
הסרט גם דן באריכות בנושא היפוך זמן ובאפשרויות הטמונות ביכולת תאורטית להפוך את תנועת הזמן לאחור, אם מתייחסים אל הזמן כממד נוסף על ממד המרחב (ראו תורת הקוונטים).
נקודת המוצא של הסרט היא שזרימת הזמן אינה אוניברסלית ומוחלטת ויכול להשתנות. זרימת הזמן משתנה בהתאם לעיקול זמן החלל ותוואי החלל של הצופה ולכן ההתחלה היא סוף: הפרוטגוניסט הוא זה שהקים את ארגון Tenet והיה מקור למבצע החשאי שנועד לעצור את סאטור, מנגד סצנת הפתיחה מתרחשת כאשר הפרוטגוניסט טרם התוודע לקיומו של הארגון ולא פגש את ניל, אך ניל אומר כי השניים מכירים כבר שנים רבות מאז גויס על ידי הפרוטגוניסט לארגון.
הסרט נשען על כמה תאוריות מדעיות ואחת מהן היא תאוריית הקליטה של וילר־פיינמן, המכונה גם תורת הסימטריה של היקום. על פי הצהרות שני המדענים (ג'ון וילר וריצ'רד פיינמן), קיימת מערכת משוואות סימטריות העובדות בשתי נקודות זמן – קדימה ואחורה. במציאות הקוונטית, הזמן והמרחב אינם נפרדים זה מזה, כך שתודעת האדם יכולה לנסוע גם לעבר וגם לעתיד. על פי עיקרון זה העלילה המורכבת עובדת עם כל ההיפוכים הזמניים. הגיבורים, שנתקלים בקרוסלות מיוחדות, הופכים לעצמם את מהלך הזמן, אך הם עצמם אינם משתנים – רק תנאים מסוימים של קיומם במציאות החדשה משתנים (מסכות נשימה, עצמים הפוכים ועוד). לפיכך נולאן משתמש בתיאוריה של וילר־פיינמן כבסיס לעלילת סרטו, שבו התנהגות הדמויות במציאות עם זרימת הזמן קדימה ואחורה קשורה זו בזו ואחת אינה יכולה לקרות ללא האחרת.
הפקה

"אני קורא את זה ואני לא מבין מה אני קורא. זה הדבר הכי משוגע שקראתי זה שנים. יש לזה את הדחיסות והגודל של שלושה סרטים".
הפקת הסרט הוכרזה כבר בינואר 2019 כשעוד לפני שהחלה כתיבת התסריט אולפני האחים ורנר כבר שריינו את תאריך יציאתו לאקרנים: 17 ביולי 2020. במרץ כבר הוכרז על סבב ליהוקים ראשון, שכלל שחקנים כמו ג'ון דייוויד וושינגטון, רוברט פטינסון, ואליזבת דביקי. פטינסון חשף כי התסריט נשמר בחשאי וכי הוא קרא אותו רק פעם אחת והיה נעול בחדר בעת הקריאה.
ההכנות לצילומי הסרט החלו במאי 2019 והצילומים נערכו בשבע מדינות שונות כולל הממלכה המאוחדת, אסטוניה, הודו ומקומות נוספים. הסרט מצולם באמצעות מצלמות פילם 70 מילימטר ובמצלמת IMAX.‏ במאי 2019, נחשף שם הסרט Tenet והוכרז על שחקנים נוספים שהצטרפו לצוות: דימפל קפאדיה, אהרון טיילור־ג'ונסון, קלמנס פואזי, מייקל קיין וקנת בראנה.
ב־22 במאי נודע כי המלחין לודוויג גורנסון יעבוד על פסקול הסרט, מה שהופך את הסרט הזה לראשון בבימויו של נולאן מאז יוקרה שפסקולו לא הולחן על ידי הנס צימר, שליווה את נולן במרבית סרטיו, זאת מפני שעבד על הסרט חולית באותו הזמן. נוסף על כך היה זה הסרט הראשון של נולאן מאז אינסומניה שלא ערך לי סמית', בשל עבודתו על הסרט 1917. במקומו נשכרה ג'ניפר ליים כעורכת הסרט.
ביוני 2019 החלו הצילומים בטאלין שבאסטוניה. הם נערכו בשש מדינות נוספות: איטליה, אנגליה, ארצות הברית, הודו, צרפת והונגריה.
הפקה > פסקול

בדומה למרבית סרטיו, גם בסרט זה אחד הנושאים הייחודיים ביותר בסרט הוא הפסקול המשלב מוזיקה מונוטונית שתפקידה לשמור על מתח מתמיד. בעריכה, במעבר בין סצנות המתרחשות בקווי עלילה שונים, הפסקול אינו נקטע אלא ממשיך לספק את אותה מסגרת צלילית, שאינה נותנת לצופה מנוח, וזהו אחד מהמאפיינים הבולטים של נולאן בסרטים. את הפסקול הלחין לודוויג גורנסון, שהלחין גם את הפסקולים לסרטים כמו ונום, הפנתר השחור וקריד.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 1. | "Rainy Night in Tallinn" | 8:01 |
| 2. | "Windmills" | 5:16 |
| 3. | "Meeting Neil" | 2:16 |
| 4. | "Priya" | 3:24 |
| 5. | "Betrayal" | 3:56 |
| 6. | "Freeport" | 3:39 |
| 7. | "747" | 7:05 |
| 8. | "From Mumbai to Amalfi" | 4:26 |
| 9. | "Foils" | 3:11 |
| 10. | "Sator" | 2:51 |
| 11. | "Trucks in Place" | 5:32 |
| 12. | "Red Room Blue Room" | 3:29 |
| 13. | "Inversion" | 3:32 |
| 14. | "Retrieving the Case" | 3:20 |
| 15. | "The Algorithm" | 5:58 |
| 16. | "Posterity" | 12:42 |
| 17. | "The Protagonist" | 4:48 |
| 18. | "The Plan" (שיר שהולחן על ידי טרוויס סקוט) | 3:05 |
רצועות בונוס
| 19. | "Fast Cars" | 3:35 |
| 20. | "Turnstile" | 6:15 |
הפצה > יציאה לאקרנים

"טנט" היה אמור בתחילה לצאת ב־17 ביולי 2020. מועד הקרנת הסרט נדחה עקב מגפת הקורונה ל־31 ביולי 2020, אחר כך ל־12 באוגוסט 2020 ומאוחר יותר נדחה ל־26 אוגוסט 2020. לבסוף, הוא יצא בכמה מדינות ב־21 באוגוסט 2020 להקרנות מבחן והצגות מוקדמות למרות ביטול הפרמיירה העולמית, והופץ במספר מדינות ב־3 בספטמבר 2020.
הסרט הכניס 347,100,000 מיליון דולר לאחר שהוקרן בעשרות מדינות בהן בתי הקולנוע פתוחים, כשבתחילת ספטמבר הוקרן בחלק מבתי הקולנוע בארצות הברית ובסין.
הפצה > מדיה ביתית

בנובמבר 2020 הודיעו האחים וורנר רשמית כי מהדורת בלו־ריי באיכות 4k תהיה זמינה לרכישה ב־15 בדצמבר. המהדורה כוללת את הסרט עצמו וסרט תיעודי בן שעה על פיתוח והפקת הסרט עם כתוביות באנגלית, ספרדית, צרפתית ופורטוגזית.
הערות שוליים

1 2  Christopher Nolan’s Tenet will be one of the most expensive original films in history
↑  Tenet är ett luftslott fyllt av temporala labyrinter där det viktigaste är att det ser invecklat ut
↑  המילה Tenet מתארת עיקרון, או הנחת יסוד הגיונית המשמשת בנפרד או בשילוב עם מילים אחרות להוכחת אמיתות אמירה מסוימת או תזה.
↑  קדימון הסרט באתר יוטיוב (באנגלית)
1 2  משק כנפי הקורונה: נדחו הפצות "וונדר וומן 1984" והסרט החדש של נולאן, באתר וואלה, 13 ביוני 2020
1 2  Tenet - טריילר לסרט החדש של כריסטופר נולאן
1 2  צפו: טריילר ראשון לסרט החדש של כריסטופר נולאן, באתר ynet, 19 בדצמבר 2019
1 2   קיץ אבוד בהוליווד? "מולאן" ו"טנט" נדחו לאוגוסט, באתר הארץ, 27 ביוני 2020
↑  "Tenet film release delay dashes industry hopes". BBC News (באנגלית בריטית). 2020-07-20. נבדק ב-2020-07-21.
↑  האם הסרט הבא של כריסטופר נולאן הוא סיקוול ל"התחלה"?, באתר ‏מאקו‏, 4 באוגוסט 2019
↑  בכל העולם חיכו ל"טנט", אבל אפילו המפיקים הופתעו מהצלחתו
↑  D'Alessandro, Anthony (2019-01-25). "Warner Bros. Dates Next Christopher Nolan Movie For Summer 2020". Deadline (באנגלית). נבדק ב-2019-02-21.
↑  Kroll, Justin (2019-03-19). "John David Washington to Star in Christopher Nolan's Next Film (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית). נבדק ב-2019-03-25.
↑  Kroll, Justin (2019-03-20). "Elizabeth Debicki and Robert Pattinson Join Christopher Nolan's Next Film (EXCLUSIVE)". Variety (באנגלית). נבדק ב-2019-03-25.
↑  Robert Pattinson Got ‘Locked in a Room’ to Read Christopher Nolan’s New Movie, Says It’s ‘Unreal’
↑  Christopher Nolan’s Untitled Romantic Thriller Taps Cinematographer Hoyte Van Hoytema; Filming Begins June
↑  Marc, Christopher (2019-04-30). "Christopher Nolan's Next Film Eyes UK Shoot – Stars John David Washington, Robert Pattinson, and Elizabeth Debicki". HN Entertainment (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-05-22.
↑  Marc, Christopher (2019-05-21). "Christopher Nolan's Next Film Expected To Shoot Scenes In India and Adds 'Inception/Mission: Impossible – Fallout' Costume Designer Jeffrey Kurland". HN Entertainment (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-05-22.
↑  Hankewitz, Sten (2019-05-23). "World-famous Christopher Nolan is to shoot a movie in Estonia". Estonian World (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-05-23.
↑  "Filming is Underway on "Tenet," a New Film from Christopher Nolan". www.businesswire.com (באנגלית אמריקאית). 2019-05-22. נבדק ב-2019-05-26.
↑  Hipes, Patrick (22 במאי 2019). "Christopher Nolan's New Movie Gets A Title, Final Cast As Shooting Begins". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zack Sharf, Zack Sharf, Christopher Nolan’s Action Epic Is Titled ‘Tenet,’ Hoyte van Hoytema and Ludwig Göransson Sign On, IndieWire, ‏2019-05-22 (באנגלית)
↑  Christopher Nolan Taps 'Hereditary' Editor Jennifer Lame for His New Movie (Exclusive)
↑  The Plan, ביוטיוב
↑  אינה טוקר, למרות הקורונה: "טנט" הרוויח קרוב ל-150 מיליון דולר בעולם, באתר ynet, 7 בספטמבר 2020
יוליוס האלרוורדן

| --- | --- |

האלרוורדן ב-1935
 לידה:  21 באוקטובר 1882 Znamensk, Kaliningrad Oblast, רוסיה 
 פטירה:  29 במאי 1965 (בגיל 82) פרנקפורט, גרמניה המערבית 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת קניגסברג 
 תפקידים:  רופא צבאי, נוירולוג 
 פרסים והוקרה:  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1956) 
 
יוליוס האלרוורדן (בגרמנית: Julius Hallervorden;‏ 21 באוקטובר 1882 – 29 במאי 1965) היה רופא בגרמניה הנאצית ומדען מוח. אחראי לגילוי סינדרום האלרוורדן ספטץ (אנ') יחד עם שותפו הוגו ספטץ (אנ'). ביצע מחקרים על מוחות מקורבנות תוכנית T4, תוכנית המתת חסד, המבוססת על עקרונות האיגניקה.
ביוגרפיה

האלרוורדן נולד באלנבורג שבפרוסיה המזרחית (כיום דרוז׳בה ברוסיה). אביו היה יוג׳ין האלרוורדן, פסיכיאטר במקצועו. הוא למד רפואה באלברטינה שבקוניגסברג מ-1902 עד 1907 וקיבל את הדוקטורט שלו ב-1909. בשנים 1909 ו-1910 עבד בברלין, ומ-1913 החל לעבוד בלנדסברג. בשנים 1921 ו-1925/6 עבד במכון מקס פלאנק (אנ') לפסיכיאטריה שנמצא במינכן, שם פגש את שותפו למחקר וחברו הוגו ספטץ. יחד האלרוורדן וספטץ גילו מחלה נוירו-דגנרטיבית נדירה, המאופיינת בדגנרציה של אזורים במערכת העצבים המרכזית, שזכה לשם סינדרום האלרוורדן-ספטץ (כיום ידוע כ-Pantothenate kinase-associated neurodegeneration). הוא עזב את לנדסברג ב-1929 כדי לעבוד במכון פסיכיאטרי בפרובינציית ברנדנבורג. ב-1937 הפך הוגו ספטץ למנהל אגודת הקייזר-וילהלם לחקר המוח, ויוליוס האלרוורדן מונה למנהל מחלקת היסטולוגיה-פתולוגיה.
מעורבותו בתוכנית T4

החל מ-1938 שימש האלרוורדן כראש המחלקה לנוירופתולוגיה של מכון קייזר-וילהלם לחקר המוח.
האלרוורדן היה חבר במפלגה הנאצית, והודה שחלק נרחב מהמחקר שלו נעשה על מוחות של אסירים שהוצאו להורג ומקורבנות תוכנית T4. האלרוורדן שיתף פעולה עם האנס היינץ (גר'), פסיכיאטר ילדים ונוירולוג שניהל את ביה"ח הפסיכאטרי בברנדנבורג, והפך למחנה השמדה ב-1940. בנוסף אסף מוחות ממחנה ברנבורג. שני מרכזי המתה אלו עבדו בשיטת המתה בתאי גזים, שהייתה דרך ההמתה העקרית בתוכנית T4. מוערך כי הגיעו לידיו כ-700 מוחות מקורבנות התוכנית, שבהם השתמש למחקר.
במרבית המקרים הצוות במכונים הפסיכיאטריים ברנדנבורג וברנבורג חילצו את מוחות הקורבנות, אך תועדו מקרים שבהם האלרוורדן עצמו ביצע את החילוץ, ואף משוער כי בחר בעצמו פציינטים מסוימים עם מחלות שהיוו עבורו עניין מדעי רב. האלרוורדן סירב למוחות של חולי אפילפסיה וסכיזופרניה, לא מסיבה מוסרית, אלא מפני שלטענתו לא יימצא בהם שום דבר בעל ערך.
האלרוורדן הביא למכונים ציוד מתאים להוצאת המוחות: חומרים משמרים, צנצנות וחוברות הדרכה כיצד לבצע פעולה זו בצורה המיטבית מבלי לפגוע במוח. בנוסף לקח תחת חסותו רופא צעיר בשם היינריך בונקה (גר'), שמונה לאחראי על חילוץ המוחות בשני המכונים ופיקוח על הפעולות. בונקה עבר הכשרה של ארבעה שבועות, שבהם למד שיטות וטכניקות לחילוץ מוחות במעבדה של האלרוורדן. בזכות חומרים אלו, האלרוורדן הצליח לפרסם 12 מאמרים לאחר שנות המלחמה, שבעה מתוכם כמחבר יחיד. המאמרים עסקו בשיתוק מוחין, מיקרוצפליה, השפעות הרעלת פחמן דו-חמצני על התפתחות מוח עוברי, גידול היפותלמי, גנגליונוירומה (אנ'), אוליגודנדרוגליומה (אנ') וקשיי הסתגלות.
בריאיון שנערך ב-1945 עם ליאו אלכסנדר (אנ'), נוירולוג יהודי אוסטרי ופליט שואה שברח לארצות הברית, האלרוורדן אמר את הדברים הבאים לאור ההשתתפותו בתוכנית T4:
"שמעתי שהם הולכים לעשות את זה אז אמרתי להם ככה: 'תראו בנים, אם אתם הולכים להרוג את כל האנשים האלה, לפחות תוציאו את המוחות שלהם כדי שהחומר יוכל להפיק תועלת'. הם שאלו אותי: 'כמה תוכל לבחון?' אז אמרתי להם 'מספר אינסופי – כמה שיותר, יותר טוב'."
לאחר המלחמה

לאחר מלחמת העולם השנייה הפך האלרוורדן לנשיא האגודה הגרמנית לנוירופתולוגיה והמשיך במחקרו במכון מקס פלאנק, תוך שימוש במוחות שהגיעו לידיו באמצעות תוכנית T4. ב-1956 קיבל תואר דוקטור לשם כבוד. לאחר המלחמה, קולקציית המוחות שאסף במהלך חייו, ביניהם מוחות מקורבונת תוכנית המתת החסד, עברו לגיסן, גרמניה, ומשם לפרנקפורט, שם אוחסנו במכון אדינגר. ב-1983, היסטוריון בשם גוטס אלי (אנ') חקר את קולקציית המוחות של האלרוורדן, ויצר קישור בין חלק מהקורבנות והרישומים השונים של האלרוורדן והמכונים ברנדנבורג וברנבורג. בעקבות זאת נוצר לחץ גדול להיפטר מהמוחות שנאספו בעקבות תוכנית המתת החסד. מפני שלא ניתן היה לבצע הפרדה בין המוחות שחולצו מקורבנות התוכנית ואלו שלא הוחלט להיפטר מכל הדגימות שנאספו בין השנים 1933–1945. המוחות, וגם הסליידים שתיעדו אותם, נקברו ב-25 במאי 1990. האלרוורדן מעולם לא הועמד לדין בשל מעורבותו בתוכנית T4, מפני שלא לקח חלק פעיל בתכנון או בביצוע התוכנית, אך דמותו עוד שנויה במחלוקת.
לקריאה נוספת

•	Castell, Rolf (2003). Geschichte der Kinder- und Jugendpsychiatrie in Deutschland in den Jahren 1937 bis 1961 (in German). p. 513. ISBN 3-525-46174-7.
•	^ Jump up to:a b c Kondziella, D (2009). "Thirty neurological eponyms associated with the nazi era". European Neurology (Review). 62 (1): 56–64. doi:10.1159/000215880. PMID 19407456.
•	^ Strous, Rael D.; Morris C. Edelman (March 2007). "Eponyms and the Nazi Era: Time to Remember and Time For Change" (PDF). Israel Medical Association Journal. 9 (3): 207–214. PMID 17402342. Retrieved 2010-11-01.
•	^ Shevell, Michael; Jüergen Peiffer (August 2001). "Julius Hallervorden's wartime activities: implications for science under dictatorship". Pediatr Neurol. 25 (2): 162–165. doi:10.1016/s0887-8994(00)00243-5. PMID 11551747.
•	WAaAaAeAnssle. (2017). A Collection of Brain Sections of “Euthanasia” Victims: The Series H of Julius Hallervorden. Endeavour (New Series), 41(4), 166–175. https://doi.org/10.1016/j.endeavour.2017.06.001
•	Schmaltz. (2022). Brain research on Nazi “euthanasia” victims: Legal conflicts surrounding Scientology’s instrumentalization of the Kaiser Wilhelm Society’s history against the Max Planck Society. Journal of the History of the Neurosciences, ahead-of-print(ahead-of-print), 1–25. https://doi.org/10.1080/0964704X.2021.2019553
•	Harper. (1996). Naming of syndromes and unethical activities: the case of Hallervorden and Spatz. The Lancet (British Edition), 348(9036), 1224–1225. https://doi.org/10.1016/S0140-6736(96)05222-1
• Miller. (2012). Research and complicity: the case of Julius Hallervorden. Journal of Medical Ethics, 38(1), 53–56. https://doi.org/10.1136/jme.2011.044586
יהודה גבור בן אליהו בן יוסף

| --- | --- |
 לידה:  המחצית השנייה של המאה ה־15
 פטירה:  תחילת המאה ה-16
 תחום כתיבה:  הלכה, פרשנות המקרא, קבלה
 
יהודה גבור בן אליהו בן יוסף היה מחבר ומשורר קראי, שחי בקושטא במחצית השנייה של המאה ה-15 ובתחילת המאה ה-16.
ביוגרפיה וספריו

על חייו ידוע אך מעט. את ספרו "מנחת יהודה" הוא מקדיש להיות לו לזכר במקום בניו שמתו כולם במגפה, כולל בכורו, אליהו שובשי, שנולד בשנת 1484 וחיבר קרוב ליום הולדתו ה-17 פירוש על "לוחות שש כנפיים" לעמנואל בן יעקב מטרסקון. הספר מנחת יהודה הושלם על ידי יהודה גבור בי"ב טבת ה'רס"ג ונכלל בכל הסידורים של הקראים. בנוסף לספר זה כתב יהודה גבור ספר על הלכות שחיטה שלא הגיע לידינו אך מוזכר על ידי שמחה יצחק לוצקי בספר אורח צדיקים, ככולל חמישה פרקים. כן כתב ספר בשם "מועד קטן" שיש בו חמישה פרקים, המחולקים לחלקים. בחלק הראשון מבאר יהודה גבור את סתרי התורה וסודותיה וקצור יסודות חכמת הקבלה העיונית שהוא החשיב מאוד ואמר עליה: "היא קרובה אל האמת והיא פרי הדת והיא כולה אלהית ואינה בדרך הפילוסופיה חס ושלום." בהקדמה לספר זה הוא תומך בהיתר להדליק נר בבית הכנסת מבעוד יום במועדים. הספר "מועד קטן" היה בכתב יד שחסר את סופו לפני שמחה יצחק לוצקי, שהכין עותק שהגיע לבית המדרש בווינה מעזבון פינסקר. ההעתקה של לוצקי כולל גם ספר נוסף של יהודה גבור, הוא "ספר המועדים", המדבר על ענייני יום תרועה, סוכות ופורים.
מנחת יהודה

הספר מנחת יהודה כולל 1912 בתי חרוזים לפי סדר פרשת השבוע שכוללים מסתיימים ב"-רים". החרוזים כוללים את סיפור הפרשה וגם את סודות הפרשה, במקום שהוא סובר שיש סוד. בזה הלך יהודה גבור פעמים רבות בעקבות בעלי הרמז הרבניים, למשל באומרו שארבע נהרות גן עדן רומזים לארבעת היסודות, שמאבק יעקב והמלאך היה מאבק של "שכלים", ושארבעת הדגלים במחנה ישראל במדבר סיני מקבילים לארבעת הפנים של החיות במרכבה שמתאר יחזקאל. לעיתים חרוזיו תואמים את דברי חז"ל, למשל באומרו שרבקה הלכה לדרוש את ה' בבית שם בן נח ולעיתים הוא יוצא נגד מדרשי חז"ל, למשל בהתנגדותו לפירוש "לחם" כרומז לאשתו של פוטיפר. בחרוזיו הוא מביא את יסודות היהדות הקראית. בפרשת במדבר הוא מציין את שלשת העמודים של הקראים: "כתב והיקש וסבל הירושה", בפרשת בא הוא מדבר על קידוש החודש הקראי ובפרשת אמור הוא מתייחס ל"ממחרת השבת" על פי הקראים. חרוזיו נעשו בדוגמת חרוזיו של אהרון בן יוסף הרופא. בספרו הוא מזכיר את אברהם אבן עזרא, את הרמב"ם אותו הוא משבח על חכמתו וספריו ואת ישועה בן יהודה הקראי.
על מנחת יהודה נכתבו הפירושים:
"בציר אליעזר" שנכתב על ידי אליעזר בן יהודה
"קבות יהודה" שנכתב על ידי יהודה הטרוקי בן אהרן
"צרור המור" של אליהו בן ברוך ירושלמי
"באר יצחק" שכתב שמחה יצחק לוצקי
הערות שוליים

↑  וראו גם בהערה של יהודה סאווסקאן על רכישת כתב היד של הספר: יהודה סאווסקאן, התפילה היקרה הזאת ..., הכרמל, 3 באוקטובר 1861
↑  ראו למשל: ספרים יקרים בזול נמכרים, המליץ, 10 באוגוסט 1900
↑  ספר בראשית, פרק ל"ט, פסוק ו'
↑  לקורות ספרות הקראים, המליץ, 20 בנובמבר 1888
יהודה גבאי

ערך זה עוסק בסופר ושחקן תיאטרון. אם התכוונתם לעיתונאי, ראו .
| --- | --- |

יהודה גבאי כמקי סכינאי, בהפקת תיאטרון "האהל" ל"אופרה בגרוש" (1933 בקירוב)
 לידה:  26 בדצמבר 1906 
 פטירה:  3 במרץ 1994 (בגיל 87) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 בן או בת זוג:  ג'ניה ברגר 
 
לוחית זיכרון על ביתם של יהודה גבאי וג'ניה ברגר ברח' דב הוז 23 בתל אביב
יהודה גבאי (מימין) עם שחקנית "האהל" מרים שלונסקי ועם דוד ירמנוביץ, בחוף הים בתל אביב, 1934
יהודה גבאי (26 בדצמבר 1906 – 3 במרץ 1994; כ' באדר ה'תשנ"ד) היה שחקן תיאטרון "האהל" (1925–1969), סופר ילדים ומייסד מוזיאון התיאטרון (לימים ארכיון התיאטרון) בתל אביב.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
יהודה בן אהרן גבאי נולד בעיירה טולצ'ין שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), למשפחה ציונית. בשנת 1921, כשהיה נער, עלה לארץ ישראל כחלוץ העלייה השלישית.
הוא עסק במשחק כבר באוקראינה, וחלם על משחק גם בארץ. בשנת 1925 היה בין מייסדי תיאטרון "האהל", ושיחק בו עד סגירתו ב-1969. היה בין מנהליו הראשונים, והממונה על ארכיון התיאטרון. במשך שנותיו כשחקן גילם כ-100 תפקידים, מהרפרטואר העולמי והמחזאות העברית והיהודית.
במשך עשרות שנים אסף גבאי פריטים לתיעוד התיאטרון הארץ–ישראלי והתיאטרון היהודי בגולה.
ב-1938 הופיע בסרטו של נתן אקסלרוד, מעל החורבות.
בשנת 1966 ייסד את המוזיאון העירוני לתיאטרון בתל אביב, הקרוי על שמו. במוזיאון זה נאספו חומרים יקרי המציאות מתולדות התיאטרון בארץ. בשנת 1976 הועבר האוסף לדירה ברחוב מלצ'ט בתל אביב, שם שכן במשך עשרות שנים, עד שהועבר לספריית שער ציון (בית אריאלה) בשנת 2004 והוא נקרא כיום "ארכיון התיאטרון ע"ש יהודה גבאי".
משנת 1938 ועד מותו היה נשוי לאמנית ג'ניה ברגר (1910–2000). לזוג לא היו ילדים. אשתו הייתה ציירת, מאיירת ומעצבת במה ותפאורות. גבאי עצמו כתב שירי ילדים, עיבודים ליצירות ילדים ידועות, ופרסמם בעיתוני הילדים הידועים של התקופה, בעיקר ב"דבר לילדים".
גבאי נפטר בתל אביב בשנת 1994. נקבר בבית העלמין נחלת יצחק.
ספריו

עליקמא הקטן: ספור בחרוזים לגיל הרך; ציורים: מרים גוטמן; שירים: י. גבאי, תל אביב: סיני, 1949.
ביני לבין עצמי: רשומות ורשמים, תל אביב: עקד, 1966.
יהודה גבאי (עורך), תיאטרון "אהל": סיפור המעשה, תל אביב: מפעלי תרבות וחינוך, תשמ"ג 1983.
סבתא בבושקה; כתב: יהודה גבאי; צירה: ג'ניה ברגר, תל אביב: תג, 1996.
הערות שוליים

↑  לקסיקון אופק לספרות ילדים.
↑  יהודה גבאי באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  סקירה: יהודה גבאי – בכורה כסופר, דבר, 3 בנובמבר 1966.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507930305171  ISNI: 0000 0000 3040 5982  LCCN: n88194766  VIAF: 15180785   WorldCat (עם VIAF): 15180785
יהודה גוטהלף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1903 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  5 בספטמבר 1994 (בגיל 90) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 
יהודה גוֹטְהֶלְף (19 בנובמבר 1903 – 5 בספטמבר 1994) היה עיתונאי, עורך ופובליציסט ישראלי, העורך הראשי של העיתון "דבר" בשנים 1965–1970, פעיל בולט בתנועת העבודה.