stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בשארה א-ראעי
ביוגרפיה

נולד בכפר חִמְלַאיָא (حملايا) שבלבנון בשנת 1940. הוא למד בבית ספר ישועי דובר-צרפתית בפרבר של ביירות, ולאחר מכן הצטרף למסדר נזירים מרוני. בשנות ה-60 הוסמך לכמורה, ובשנים 1967 עד 1975 היה אחראי על השידורים בשפה הערבית של רדיו ותיקן. בשנת 1975 סיים את הדוקטורט שלו במשפט אזרחי ובמשפט קאנוני. במשך שלוש שנים למד באוניברסיטה האפיפיורית בלטראנו (אנ') בעיר רומא.
במאי 1986 מונה לבישוף הטיטולרי (אנ') של קיסריה פיליפי, וביולי מינה אותו נסראללה בוטרוס ספיר לבישוף מסייע (Auxiliary) של אנטיוכיה. ב-9 ביוני 1990 מונה לבישוף של גבל.
ב-15 במרץ 2011 החליף את נסראללה בוטרוס ספיר בתור הפטריארך המרוני של אנטיוכיה. בנובמבר 2012, בעת ביקורו של האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר בלבנון, מונה לחשמן קתולי.
באותה שנה, עורר את חמתם של מתנגדי המשטר הסורי במדינה בכך שתמך בזכותו של חזבאללה לשאת נשק בלבנון, ואמר כי מהפכה נגד שלטונו של בשאר אל-אסד בדמשק עשויה לעורר את עליית האחים המוסלמים. כתוצאה מכך, בביקור בארצות הברית, הנשיא ברק אובמה סירב לפגוש את הקדם בן ה-71, חודשים בלבד לאחר בחירתו של הקרדינל לפטריארך ב-2011.
כשהתלווה לביקורו של האפיפיור פרנציסקוס בישראל במאי 2014, למרות מחאתם של אנשי חזבאללה וגורמים אסלאמיים בלבנון. הוא נפגש במהלך הביקור עם נוצרים יוצאי צבא דרום לבנון המתגוררים בישראל. הדבר העלה על נס את סוגיית שיתוף הפעולה של המרונים עם ישראל בעת מלחמת לבנון הראשונה, והביקורת הדגישה כי מבחינת החוק הלבנוני, עולה מעשה זה כדי "מגע עם האויב". גם ארגון החמאס הצטרף לקריאות אלה.
באוגוסט 2020, לאחר הפיצוץ בנמל ביירות, קרא הפטריארך המרוני לממשלה להשתלט על הנשק במדינה ולהגביל את החלטות המלחמה והשלום לממשלה בלבד. באוגוסט 2021, לאחר ירי רקטות לשטח ישראל, קרא לצבא לבנון להשתלט על דרום לבנון, מעוז חזבאללה, וליישם בקפדנות את החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם. כמו כן, גינה את מה שכינה "הפרות ישראליות תקופתיות נגד דרום לבנון, והפרת החלטת מועצת הביטחון מס' 1701, כמו גם את המתיחות באזורי הגבול של הכפרים וסביבתם.
במהלך מלחמת חרבות ברזל, אמר כי "אנחנו מתנגדים לכך שהמלחמה תיכנס לדרום לבנון, יש להגן על אזרחי לבנון. המלחמה הביאה אותנו לשפל המדרגה", הדגיש. "אנחנו דורשים לסלק את כל משגרי הטילים שבין הבתים כדי למנוע תגובה הרסנית של ישראל. שכולם יכבדו את החלטה 1701".
הערות שוליים

↑  "Mons. Béchara Raï". Vatican Radio. אורכב מ-המקור ב-27 ביולי 2011. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Malek el Khazen. "Election of the Maronite Patriach (sic) history". Khazen. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Béchara Boutros Cardinal Raï, O.M.M.‎
↑  Richards, George (11 במרץ 2013). "An Arab pope?". Daily News Egypt. נבדק ב-29 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  A cardinal error? Maronite Patriarch of Antioch to meet the Pope in, The Independent, ‏2014-05-24 (באנגלית)
↑  יאיר קראוס, בצל האיומים: הפטריארך מלבנון ביקר בגליל, באתר nrg‏, 28 במאי 2014
↑  ד"ר ירון פרידמן, ביקור האפיפיור עורר בעיקר את השד העדתי, באתר ynet, 26 במאי 2014.
↑   יניב קובוביץ, כ-19 רקטות נורו לישראל; צה"ל: חיזבאללה כיוון לשטחים פתוחים, אין לנו עניין בהסלמה, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2021
↑  Lebanon's Maronite patriarch calls on army to confront Hezbollah, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2021-08-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  ספיר ליפקין, ‏הפוליטיקאי הלבנוני נגד חיזבאללה: "עושה עלינו מניפולציה", באתר ‏מאקו‏, 31 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810665338805606  BnF: cb166255272 (data)  GND: 1035525925  ISNI: 0000 0003 9939 0549  LCCN: n2016063834  SUDOC: 165955996  VIAF: 293372142   WorldCat (עם VIAF): 293372142 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי דת נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'קי קולינס

| --- | --- |

ג'קי קולינס - אוקטובר 2009
 לידה:  4 באוקטובר 1937 לונדון, בריטניה
 פטירה:  19 בספטמבר 2015 (בגיל 77) בוורלי הילס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 שם לידה:  Jacqueline Jill Collins 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1968–2015 (כ־47 שנים)
 מקום לימודים:  בית הספר פרנסיס הולנד 
 בן או בת זוג:  Oscar Lerman 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר האימפריה הבריטית  מסדר האימפריה הבריטית 
 jackiecollins.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'קלין ג'יל "ג'קי" קולינס (באנגלית: Jacqueline Jill "Jackie" Collins;‏ 4 באוקטובר 1937 – 19 בספטמבר 2015) הייתה סופרת, תסריטאית ושחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית ממוצא יהודי. כתבה שלושים ושניים ספרים, שנמכרו נכון ל-2015 בחצי מיליארד עותקים. כל ספריה נכנסו לרשימות רבי המכר השונות בעולם, 27 מתוכם לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. הספרים תורגמו לכארבעים שפות שונות. חלק גדול מספריה הפכו גם לסרטי קולנוע וטלוויזיה או סדרות טלוויזיה מצליחות.
קורות חיים

קולינס נולדה בפדינגטון שבלונדון, בתם השנייה של אלסה בסנט, בריטית אנגליקנית, מורה לריקוד ומארחת במועדון לילה, ובעלה ג'וזף ויליאם קולינס, יהודי דרום אפריקאי, סוכן אמנים, שבין לקוחותיו היו גם שירלי באסי, הביטלס, טום ג'ונס, רוג'ר מור ופיטר סלרס. אחותה הבכורה, ג'ואן קולינס, הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה מפורסמת, והיו לה גם שני אחים צעירים - ביל וג'ושוע.
קולינס סיפרה שכבר בגיל 8 החלה לכתוב סיפורים, שחבריה ללימודים אהבו מאוד בשל אופיים הסקסי. בגיל 15 היא סולקה מבית הספר ובגיל 16 כבר היה לה רומן ראשון עם השחקן מרלון ברנדו, אז בן 29. עוד בצעירותה שיחקה במספר סרטים בריטים דלי תקציב וכן הופיעה קצרות וללא הצלחה מיוחדת בשתי סדרות טלוויזיה בריטיות, אחת מהן "The Saint", שהוקרנה בבריטניה בשנים 1960–1962 ואף הגיעה בהמשך לישראל תחת השם "המלאך". בעקבות חוסר ההצלחה נטשה קולינס את שדה המשחק וחזרה אליו רק לאחר שהתפרסמה כסופרת ואז כבר שיחקה (במספר סדרות טלוויזיה), בתפקיד עצמה בלבד.
ב-1960 נישאה קולינס לראשונה לוואלאס אוסטין, ממנו נולדה לה בת אחת, טרייסי (1961) וממנו היא התגרשה ב-1964. ביוני 1965, היא נישאה לבעלה השני אוסקר לרמן, הבעלים של גלריית אומנות ומועדון לילה, אשר לו היא נשארה נשואה עד מותו ב-1992. מנישואין אלה נולדו לקולינס עוד שתי בנות: טיפאני (1967) ורורי (1969).
קולינס התגוררה בלוס אנג'לס, ארצות הברית, מקום המהווה רקע למרבית ספריה, העוסקים בדרך כלל בהוליווד ואנשיה. היא נחשבה לאחת הסופרות העשירות ביותר בבריטניה וכנראה אף בעולם כולו.
נפטרה ב-19 בספטמבר 2015 מסרטן השד. דבר המחלה הוסתר מהציבור והייתה זו היא עצמה שחשפה אותו ימים אחדים לפני מותה בריאיון למגזין People. חמשת ספריה האחרונים נכתבו בתקופה שמאז האבחנה ועד הפטירה.
בזמן פטירתה נאמד הונה בסך כ-180 מיליון דולר.
כתיבתה

ספרה הראשון של קולינס "The World Is Full of Married Men" יצא לאור ב-1968, בהוצאת W.H.Allen, לא מעט בעידודו של אוסקר לרמן בעלה השני. הספר עורר סערה רבתי, בשל התיאורים המיניים הבוטים שהופיעו בו. זו גם הייתה אחת הסיבות כנראה להצלחתו של הספר בבריטניה ובארצות הברית, כמו גם להחרמתו במדינות אחרות בעולם ובראשן אוסטרליה. הספר הוסרט רק ב-1979, בעקבות הצלחתם של שנים מספריה הבאים של קולינס, שהפכו אף הם באותן שנים לסרטי קולנוע - "The Stud" וההמשך שלו - "The Bitch". את שיר הנושא של הסרט שרה זמרת הפופ רוק הוולשית בוני טיילר, והוא הפך לאחד מלהיטיה המצליחים.
הספר השני שהוציאה קולינס לאור, שנה אחרי צאתו של סיפרה הראשון ובאותה הוצאה לאור, היה "The Stud". ב-1978 היה ספר זה לספרה הראשון שעובד לסרט קולנוע. תוכניות להסרטתו החלו כבר באמצע שנות השבעים, אך מסיבות שונות הן לא צלחו. ירידה שחלה באותה תקופה בקריירה של אחותה של קולינס, ג'ואן, גרמה לג'ואן לשכנע את קולינס למכור לה את זכויות ההסרטה של הספר. והייתה זו ג'ואן קולינס שגרמה בסופו של דבר להסרטת הספר, כאשר היא עצמה משחקת בו בתפקיד הראשי. קולינס הייתה לראשונה גם שותפה לכתיבת התסריט. הצלחתו המסחררת של הסרט גרמה לנסיקתה מחדש של הקריירה הקולנועית של ג'ואן קולינס, אשר המשיכה וכיכבה גם בסרט שנעשה על פי ספר ההמשך "The Bitch".
ב-1971 יצא לאור, גם הפעם בהוצאת W.H.Allen, ספרה השלישי של קולינס "Sunday Simmons And Charlie Brick", אשר בסופו של דבר היה לספר הראשון שקולינס כתבה ואשר לא זכה לגרסה קולנועית משלו. עם זאת, גם ספר זה כקודמיו וכמו גם אלה שבאו אחריהם, רובם ככולם היו לרבי מכר עולמיים. שמו של הספר שונה במהלך השנים פעמיים ולבסוף הוא נקרא "Sinners". לטענת רבים הוא מבוסס על דמותו של פיטר סלרס, עמו הייתה קולינס מיודדת באותן שנים ואשר אביה היה אז הסוכן שלו.
ספרה התשיעי - "Hollywood Wives", שיצא לאור ב-1983 בהוצאת "HarperCollins", נמכר ביותר מחמישה עשר מיליון עותקים. ב-1985 הוא עובד על ידי מפיק העל אהרון ספלינג, למיני סדרת טלוויזיה, ששודרה ב-ABC והייתה מהמיני סדרות הטלוויזיוניות המצליחות ביותר של שנות ה-80.[דרוש מקור]
תסריטאית ומפיקה

קולינס הייתה גם תסריטאית קולנוע וטלוויזיה פורייה. ב-1978 היא הייתה שותפה לראשונה לכתיבת התסריט לספרה השני "The Stud" ובשנה שלאחר מכן כתבה, במקביל לספרה השביעי "The Bitch" (ההמשך של "The Stud"), גם שני תסריטי קולנוע, האחד על פי ספרה הראשון "The World Is Full Of Married Men", והשני, לראשונה תסריט מקורי שלא על פי אחד מספריה, קרוי "Yesterday's Hero", ובו כיכב איאן מקשיין והופיע לראשונה השחקן קרי אלווס. אוסקר לרמן בעלה של קולינס היה שותף להפקתו של סרט זה. ב-1990 כתבה קולינס את התסריט ואף הייתה שותפה להפקתה של מיני סידרה טלוויזיונית על פי שני הספרים הראשונים בסדרת לאקי שלה - "Chances" (מ-1981) ו-"Lucky" (מ-1985). אחת השחקניות במיני סידרה זו הייתה סנדרה בולוק. כעבור שנתיים כתבה קולינס את התסריט הטלוויזיוני והפיקה גם את הספר השלישי בסדרה זו - "Lady Boss" (שנכתב ב-1990).
לתקופה קצרה אף הייתה קולינס מארחת בתוכנית אירוח טלוויזיונית שלא הצליחה במיוחד ולאחר מכן מארחת לסדרת סרטי טלוויזיה, על פי סגנון כתיבתה. כמו כן כתבה ב-1998 ספר שהופיע בהמשכים בעיתונות וגיבורתו הייתה מדיסון קסטלי, עיתונאית חוקרת. גיבורה זו כיכבה גם בשניים מספריה שנכתבו בשנות האלפיים.
ספריה (רשימה חלקית)

THE WORLD IS FULL OF MARRIED MEN, 1968 - רק ב-1979 יצא לאקרנים סרט הקולנוע על פי ספר זה
THE STUD, 1969 - ב-1978 היה ספר זה לסרט הקולנוע הראשון שנעשה על פי ספר של קולינס
SUNDAY SIMMONS AND CHARLIE BRICK, 1971
LOVEHEAD, 1974
THE WORLD IS FULL OF DIVORCED WOMEN, 1975
LOVERS AND GAMBLERS, 1977
THE BITCH, 1979 - עובד באותה שנה גם לסרט באותו שם. זהו ספר המשך לספר, שיצא לאור עשר שנים קודם לכן
CHANCES, 1981 - הספר הראשון בסדרת לאקי. היה ב-1990 למיני סידרה טלוויזיונית
HOLLYWOOD WIVES, 1983 - ב-1985 הופקה מיני סידרה טלוויזיונית על פי הספר
LUCKY, 1985 - השני בסדרת לאקי. ב-1990 עובד ספר זה יחד עם קודמו למיני סידרה טלוויזיונית
HOLLYWOOD HUSBANDS, 1986
ROCK STAR, 1988
LADY BOSS, 1990 - הספר השלישי בסדרת ספרי לאקי. ב-1992 עובד גם ספר זה למיני סידרה טלוויזיונית
AMERICAN STAR, 1993
HOLLYWOOD KIDS, 1994
VENDETTA, 1995 - הרביעי בסדרת לאקי
THRILL, 1997
POWER, 1998 - Paris Connections הפרק הראשון בספר מדיסון קסטלי הראשון, שפורסם בהמשכים - הספר המלא עובד גם לסרט שנקרא
OBSESSION, 1998 - פרק שני
MURDER, 1998 - שלישי
REVENGE, 1998 - רביעי
DANGEROUS KISS, 1999 - הספר החמישי בסדרת לאקי
LETHAL SEDUCTION, 2000 - ספר קסטלי המלא הראשון - השני בסדרה
HOLLYWOOD WIVES: THE New Generation, 2001 - עובד באותה שנה גם לסרט טלוויזיה, שהיה סרטה האחרון של פארה פוסט
DEADLY EMBRACE, 2002 - ספר מדיסון קסטלי השלישי
HOLLYWOOD DIVORCES, 2003
Drop Dead Beautiful, 2007 - השישי בסדרת לאקי
Lovers & Players, 2006
Married Lovers, 2008
POOR LITTLE BITCH GIRL, 2009
Goddess of Vengeance, 2011 - השביעי והאחרון עד כה בסדרת ספרי לאקי
The Power Trip, 2012
ספרי ג'קי קולינס בעברית (רשימה חלקית)

אהבות ומזימות, תרגום: דפנה בן יוסף, הוצאת מודן, 2008.
מאהבים ושחקנים, תרגום: שלומית הנדלסמן, הוצאת מודן, 2007.
פיתוי קטלני, תרגום: נורית לוינסון, הוצאת מודן, 2004.
נשיקה מסוכנת, תרגום: נורית לוינסון, הוצאת מודן, 2002.
ריגוש, תרגום: נורית לוינסון, הוצאת מודן, 2001.
נקמתה של לאקי, הוצאת מודן, 2000
ילדי הוליווד, הוצאת מודן, 1995
כוכב אמריקאי, תרגום: עלינא ארשטיין, הוצאת שלגי - רמדור, 1993.
אשת קריירה, תרגום: עלינא ארשטיין, הוצאת שלגי - רמדור, 1991.
כוכב רוק, הוצאת כתר, 1990
לאקי, תרגום: משה בראון, הוצאת זמורה ביתן, 1988.
בעלים ובוגדים, תרגום: אליעזר כרמי, הוצאת מ. מזרחי, 1987.
העולם מלא גברים נשואים, הוצאת ספרי שחף, 1987
לאן נעלמו הגברים כולם, הוצאת חותם, 1987
ההזדמנות, תרגום: דפנה לוי, הוצאת ספרי שחף, 1986.
נשות הוליווד, תרגום: אליעזר כרמי, הוצאת מ. מזרחי, 1984.
העולם מלא נשים גרושות, הוצאת כתר
ראו גם

ז'קלין סוזן
הרולד רובינס
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה קצרה של ג'קי קולינס
↑  Contact Music ינואר 2010
↑  מרב יודילוביץ', החדש של ג'קי קולינס, באתר ynet, 27 ביוני 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298556405171  PLWABN: 9810702006705606  BIBSYS: 90092453  BNE: XX866639  BnF: cb12041664d (data)  CANTIC: a11617561  CiNii: DA08731542  GND: 118923420  ICCU: CFIV000733  ISNI: 0000 0001 1682 5822  LCCN: n79113048  LNB: 000002087  NDL: 00436378  NKC: jn20010309813  NLK: KAC201765013  NTA: 068935862  SELIBR: 182056  SUDOC: 028617363  VIAF: 100253982   WorldCat (עם VIAF): 100253982 
ג'קי קולינס, דצמבר 2012
ג'קי קולינס - יולי 2008
ג'ון דה מול

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1955 (בן 69) האג, הולנד 
 שם לידה:  Johannes Hendrikus Hubert de Mol Jr. 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקום מגורים:  בלריקום 
 תקופת הפעילות:  מ-1973 
 בן או בת זוג:  Willeke Alberti (1976–1980) 
 פרסים והוקרה:  שדרני השנה (הולנד) (1999, 2005, 2011)  נבל הזהב 
 www.talpa.tv
 
יוהנס "ג'ון" הנדריקוס הוברט דה מול (בהולנדית: Johannes "John" Hendrikus Hubert de Mol; נולד ב-24 באפריל 1955) הוא איש טלוויזיה הולנדי, הידוע במיוחד בשל פיתוח הפורמט לתוכנית "האח הגדול" ולתוכנית The Voice. דה מול ייסד את חברות ההפקה אנדמול וטלפה. בשנת 2005 העריך המגזין פורבס כי דה מול הוא אחד מחמש מאות האנשים העשירים בעולם, והונו מוערך ב-2.5 מיליארד דולר.
ביוגרפיה

דה מול התחיל את הקריירה שלו כטכנאי בתחנת רדיו, ובשנת 1979 ייסד חברת הפקות בשם "John de Mol Productions" שהפיקה תוכן עבור תחנות טלוויזיה מקומיות. ב-1994 חבר למפיק העל ההולנדי יופ ואן דן אנדה להקמת חברת אנדמול. בשנות קיומה הפיקה החברה פורמטים מצליחים לטלוויזיה בכל העולם כאחד נגד מאה וגם דיל או לא דיל, אך עיקר פרסומה ביצירת פורמט הטלוויזיה "האח הגדול", העוקב אחר חבורת אנשים המסוגרים בבית בו מותקנות מצלמות העוקבות אחר מעשיהם עשרים וארבע שעות ביממה.
הצלחת החברה הביאה להנפקתה בבורסה ההולנדית לפי שווי שוק של 109 מיליון יורו בשנת 1996, עוד בטרם הצלחת "האח הגדול" אותה הפיקה בין 1997 ל-1999. בשנת 2000 מכר דה מול את מניותיו באנדמול לחברה הספרדית "טלפוניקה" שרכשה את כל החברה עבור 11 מיליארד מארק גרמני. הוא המשיך לשמש בתפקיד מנהל יצירתי בחברה עד 2004.
בשנת 2005 ייסד דה מול את ערוץ הטלוויזיה טלפה שרכש את זכויות השידור של ליגת העל ההולנדית בכדורגל והפיק גם תוכנית ברוח תוכנית הטלוויזיה השוודית "משלחת רובינסון", פורמט דומה וקודם ל"הישרדות". התחנה שידרה בתחילה רק בערבים, ובשעות הבוקר שודר בה ערוץ ניקלודאון. הערוץ החל לשדר תוכנית בצורה מלאה ב-16 בדצמבר 2006 ושינה את שמו ל"טיין" (Tien). שידורי הערוץ כשלו מבחינה מסחרית, והוא נמכר לחברת RTL בהולנד, שסגרה את הערוץ, והעבירה חלק מתוכניות הטלוויזיה שבו כגון שידורי ליגת העל ההולנדית לתחנות שהיא מפעילה.
בשנת 2007 שב ורכש דה מול את אנדמול כחלק מקבוצה לה שייכים גם החברה האיטלקית מדיה-סט וסילביו ברלוסקוני, ששילמה 4.6 מיליארד על מנת לרכוש את אנדמול.
בדצמבר 2009 הגיע לישראל כדי להשתתף ב"פסטיבל ראש פינה לטלוויזיה".  באפריל 2013, רכשה אנדמול יותר מ-50% מחברת ההפקות הישראלית קופרמן, שבבעלות משותפת של אלעד קופרמן וינון קרייז. אנדמול רכשה את כל המניות של קרייז, שהיה יו"ר ומנכ"ל אנדמול, וקיבלה שליטה בחברה. החברה שינתה את שמה ל"אנדמול שיין ישראל", וקופרמן המשיך לנהל אותה.
דה מול הרחיב את עסקיו אל מחוץ לתחום הטלוויזיה. הוא בעל מניות עיקרי בחברת ספייקר יצרנית המכוניות, בית השקעות בשם CYRTE, חברת הטלקומוניקציה ורסטל והחזיק מניות במועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד.
במרץ 2015, מכר את חברת טלפה מדיה (Talpa Media) לחברת ITV, רשת הטלוויזיה המסחרית הגדולה בבריטניה, תמורת סכום של כ-1.1 מיליארד יורו.
חיים אישיים

דה מול גרוש מהזמרת וילקה אלברטי. בנם הוא השחקן ג'וני דה מול.
הערות שוליים

↑  טל הנדלס, עכבר העיר, "The Voice": נוק אאוט מוחלט לאמריקן איידול, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2011
↑  עמודו של דה מול במגזין פורבס
1 2  הנדלסבלאט, ‏מלכת הרייטינג ההולנדית-ספרדית, באתר גלובס, 26 בדצמבר 2001
↑  אופיר בר-זהר, דה מרקר, עכבר העיר אונליין, ג'ורג' אורוול נוחת היום בערוץ 2, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, מדיהסט של ברלוסקוני ורשת ITV צפויות להגיש הצעת רכש משותפת לאנדמול, באתר TheMarker‏, 30 באוגוסט 2011
↑  סוכנויות הידיעות, ברלוסקוני קונה את הסדרה שהנחתה מורן אטיאס, באתר ynet, 15 במאי 2007
↑  פסטיבל ראש פינה נדחה בגלל  בואו של בעלי אנדמול ג'ון דה מול, באתר TheMarker‏, 28 באוקטובר 2009
↑   נתי טוקר, ענקית ההפקות אנדמול נכנסת לישראל: רכשה השליטה בקופרמן, באתר TheMarker‏, 29 באפריל 2013
גילי איזיקוביץ, אנדמול רכשה את חברת ההפקה הישראלית קופרמן, באתר הארץ, 29 באפריל 2013
↑   נתי טוקר, אנדמול ישראל תפסיק לעבוד באופן בלעדי עם קשת, באתר TheMarker‏, 1 באוקטובר 2013
↑  סוכנויות הידיעות, ה"אובזרבר": שלושה מיליארדרים מתכננים לנסות לרכוש בנפרד את מנצ'סטר יונייטד תמורת כמיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 14 בספטמבר 2003
↑   בלומברג, מפתחת התוכנית The Voice נמכרה ב-1.2 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 12 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129726753  ISNI: 0000 0001 1463 2082  LCCN: no2010048145  MusicBrainz: e235ed34-a0ce-4929-9fa9-53937027c6c7  NTA: 071595651  VIAF: 108095603   WorldCat (עם VIAF): 108095603
בדם קר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  טרומן קפוטה
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 נושא:  ארצות הברית, קנזס, עבירה, רצח, עונש מוות 
 מקום התרחשות:  קנזס 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1966
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 282 מהדורה שנייה - 421
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת לדורי מהדורה שנייה - הוצאת כתר
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1966 מהדורה שנייה - 2009
 תרגום:  מהדורה ראשונה - עליזה נצר מהדורה שנייה - ליאור שטרנברג
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001855341, 002666947
 
בדם קר (באנגלית: In Cold Blood) הוא רומן אמריקאי מאת טרומן קפוטה.
זהו רומן לא בדיוני, שנכתב אז בז'אנר חדש לתקופתו, ניו-ג'ורנליזם. הספר מתאר את הרצח האכזרי של משפחת קלאטר (Clutter) בעיר הולקומב, קנזס ב-1959: הרברט ובוני וילדיהם ננסי (בת 16) וקניון (15).
הספר מתאר במקביל את קורותיהם של בני המשפחה ורציחתם, את החקירה המשטרתית שהובילה לתפיסת רוצחיהם, ואת מסע הרצח והבריחה של הרוצחים.
טרומן קפוטה נסע לקנזס כדי לסקר את חקירת הרצח עבור הניו יורקר. כשנתפסו הרוצחים, ריצ'רד (דיק) היקוק ופרי סמית, קיבל קפוטה את אישורם לראיין אותם. הוא אף נכח בהוצאתם להורג בתלייה. בשנת 1967, יצא הסרט המבוסס על הספר, בעל אותו השם, "בדם קר" (אנ'). בסרט כיכבו רוברט בלייק כפרי סמית, וסקוט וילסון כדיק היקוק. הסרט בוים על ידי ריצ'רד ברוקס, זכה לשבחי הביקורות, והיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר. כמו כן, הסרט טרומן קפוטה, בכיכובו של פיליפ סימור הופמן, מבוסס על המפגש בין קפוטה לפרי. ב-2006 הופק הסרט "ידוע לשמצה, על פרשה זו עם טובי ג'ונס בתפקיד טרומן קפוטה.
תרגומים לעברית

הספר יצא בעברית בשנות ה-60 בהוצאת לדורי, בתרגומה של עליזה נצר. בשנת 2009 יצא תרגום חדש של ליאור שטרנברג, בהוצאת כתר.
קטע מתוך התרגום החדש:
כאן הייתה הדלת פתוחה למחצה; היא פתחה אותה מעט יותר - מספיק על מנת לראות שבמשרד לא היה דבר מלבד אפלולית - אבל היא חשבה שאם "תתפרץ פנימה", זה לא ימצא חן בעיני משפחת קלאטר. היא דפקה, צילצלה ולבסוף הלכה אל מאחורי הבית. המוסך היה שם והיא הבחינה ששתי המכוניות, שברולט סדן, חנו בו. כלומר, הם חייבים להיות בבית. אולם לאחר שהמתינה לשווא מול הדלת השלישית, שהובילה ל"חדר שירות", ומול רביעית, הדלת למטבח, היא חזרה אל אביה, והוא שאמר, "אולי הם ישנים".
"אבל זה בלתי אפשרי. אתה יכול לתאר לעצמך שמר קלאטר לא ילך לכנסייה? שהוא סתם ישן?"
לקריאה נוספת

Ann M. Algeo, The Courtroom as a Forum: Homicide Trials by Dreiser, Wright, Capote, and Mailer, P. Lang, 1996 (הספר בקטלוג ULI)
Ralph F. Voss, Truman Capote and the Legacy of In Cold Blood, University of Alabama Press, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Elliot King (ed.), Jane L. Chapman (ed.), Key Readings in Journalism, Routledge, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Tison Pugh, Truman Capote: A Literary Life at the Movies, University of Georgia Press, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
Casey Cep, Furious Hours: Murder, Fraud, and the Last Trial of Harper Lee, Knopf, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אמיר רותם, אמת מטרידה | "בדם קר", באתר הארץ, 9 בספטמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007340142605171  BNE: XX1913130  BnF: cb11943257x (data)  GND: 4451944-8  MusicBrainz work: 265a7886-3007-4d94-b577-364dc67ce392  VIAF: 6571147270566635700007   WorldCat (עם VIAF): 6571147270566635700007
ג'ון מאת'ר

| --- | --- |

ג'ון מאת'ר, 2015
 לידה:  7 באוגוסט 1946 (בן 78) רואנוק, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Cromwell Mather 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה, קוסמולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  מכללת סווארת'מור  Newton High School 
 מוסדות:  אוניברסיטת מרילנד 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2006)  מדליית השירות המצויין של נאס"א (2007)  פרס גרובר בקוסמולוגיה (2006)  מדליית בנג'מין פרנקלין (1999)  פרס ג'ורג' דייוויד בירקהוף (2003)  פרס דני היינמן לאסטרופיזיקה (1993)  פרס רומפורד (1996)  מדלית ג'ון סקוט (1995)  מדליית נאס"א להישג מדעי יוצא דופן (1991)  חבר באגודה האמריקאית לאופטיקה  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 תרומות עיקריות
 קרינת הרקע הקוסמית
 
ג'ון קרומוול מאת'ר (נולד ב-7 באוגוסט 1946, רואנוק, וירג'יניה) הוא אסטרופיזיקאי אמריקאי, קוסמולוג וחתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 2006 על עבודתו על בתחום קרינת הרקע הקוסמית באמצעות לוויין קובי בשיתוף עם ג'ורג' סמוט.
מחקרם סייע לאמת את תאוריית המפץ הגדול. בהתאם לנימוקי ועדת פרס נובל: "ניתן לראות בפרויקט קובי נקודת ההתחלה של הקוסמולוגיה כמדע מדויק".
מאת'ר הוא אסטרופיזיקאי בכיר במרכז טיסות החלל גודארד של סוכנות החלל האמריקאית במרילנד ומשמש פרופסור נילווה לפיזיקה באוניברסיטת מרילנד. ב-2007, מאת'ר נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של הטיים מגזין. בחודש אוקטובר 2012, הוא אוזכר שוב על ידי הטיים מגזין, בגיליון מיוחד תגליות חדשות בחלל, כאחד של מ-25 האנשים המשפיעים ביותר בתחום החלל.
מאת'ר הוא גם מדען פרויקט עבור טלסקופ החלל ג'יימס וב, טלסקופ אשר מתוכנן לשיגור לחלל, לנקודת לגראנז', בשנת 2018 לכל המוקדם.
מאת'ר גדל והתחנך בניו ג'רזי, שם סיים את לימודי התיכון בשנת 1964. בשנת 1968 סיים תואר ראשון בפיזיקה בהצטיינות יתירה במכללת סווארת'מור. בשנת 1974 סיים מאת'ר דוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בין השנים 1974–1976 עשה פוסט דוקטורט באוניברסיטת קולומביה ובמרכז החלל גודארד.
בשאר אל-מסרי

| --- | --- |

 לידה:  1961 (בן 63 בערך) שְׁכֶם, ירדן 
 מדינה:  ארצות הברית, הרשות הפלסטינית
 
בשאר אל-מסרי (בערבית: بشار مصري; נולד ב-1961 בשכם) הוא איש עסקים אמריקאי-פלסטיני.
קורות חייו

אל-מסרי נולד בשכם בשנת 1961 למשפחה עשירה (דודו הוא איש העסקים מוניב אל-מסרי). בנעוריו היה מעורב בהפגנות נגד ישראל ואף היה במעצר מנהלי מספר פעמים. הוא למד בקהיר ובשנת 1977 נסע לארצות הברית עם הוריו, ולמד הנדסה כימית בווירג'יניה טק ואחר כך עבד עבור חברת ייעוץ בוושינגטון די. סי.
בשנת 1994 הקים את חברת ההחזקות Massar International שבסיסה ברמאללה ושנה אחר כך חזר להתגורר בעיר. בין החזקותיו נמצא עיתון אל-איאם. בשנת 2011 הקים את Siraj, קרן השקעות פרטיות המיועדת לפעול בשטחי הרשות הפלסטינית בתחום ההיי-טק.
להודעה של מסרי מתלווה גם רשימה של משקיעים, ביניהם קרן סורוס לפיתוח של ג'ורג' סורוס, קרן OPIC של ממשלת ארצות הברית (שהשקיעה מחצית מהסכום שגויס עד כה), קרן הפנסיה של איגוד כנסיות בארצות הברית, קרן Crescent Investments מאיחוד האמירויות ונג'יב סוואריס, יו"ר חברת הטלקום המצרית אורסקום.
אל-מסרי היה בעבר מנכ"ל אזור התעשייה במעבר קרני.
בשאר, ביחד עם משקיעים מקטר, עומד בראש המיזם להקמת העיר החדשה רוואבי בשומרון. בשנת 2011 ניסה לרכוש חלק משכונת נוף ציון, אולם הצעתו לא זכתה לבסוף במכרז. אל-מסרי יושב בדירקטוריון של חברת אסאל טכנולוגיות.
חיים אישיים

הוא נשוי לג'ין, אישה אמריקאית ואב לשתי בנות. הוא התאזרח בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Peace dividends באתר הפייננשל טיימס, 20 בספטמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810530554205606  GND: 1189314584  VIAF: 7016151778232018130008   WorldCat (עם VIAF): 7016151778232018130008
בולגריה של הוולגה

| --- | --- |


 
 מפת בולגריה של הוולגה
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  שפות טורקיות
 עיר בירה:  בולגר
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  922
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  1240
 ישות קודמת:  בולגריה הישנה
 ישות יורשת:  האימפריה המונגולית   חאנות קאזאן
 שליטים בולטים:   המאה ה-9: קוטראג   מאות 10-12: אלמיש   המאה ה-13: עאבדוללה צ'לביר
 דמוגרפיה
 דת:  טנגריזם   אסלאם
 
בולגריה של הוולגה הייתה מדינה היסטורית בטריטוריות של מפגש הקאמה עם הוולגה בין המאה ה-7 ובין המאה ה-13, בשטח הנמצא היום בתחום רוסיה.
לא נמצאו מסמכים ממקור בולגרי ממדינת בולגריה שעל הוולגה וכל שידוע עליה מקורו במסמכים ערבים, פרסים, הודים ורוסים וממצאים ארכאולוגיים. האזכורים הראשונים כלולים בספרים של אחמד אבן רוסתה.
בסביבות שנת 660 יצאו הבולגרים, שהיו עם טורקי, בהנהגת קוטראג בנו של קובראט, מבולגריה הישנה, מסביבות אזוב והתיישבו בטריטוריות בהן קמה בולגריה של הוולגה. חלק משבטי הבולגרים המשיכו לנוע עד לאזור של בולגריה הבלקנית והתיישבו שם.
לדעת מרבית ההיסטוריונים, בולגריה שעל הוולגה הייתה כפופה תקופה ארוכה לממלכת הכוזרים, אך הייתה בעלת אוטונומיה והקימה את בירתה בעיר בולגר, כ־160 קילומטר מדרום לקאזאן. במאבקם נגד הכוזרים ביקש האלטבר אלמיש, שליט הבולגרים את עזרת בגדאד, בכסף ובעלי מקצוע, לבניית מבצר ותמורת התמיכה הזאת שבטי הבולגרים הכריזו ב־11 במאי 922 על הפיכת האסלאם לדת המדינה שלהם.
ב-1223 חדרו לראשונה צבאות ג'ינגיס חאן לבולגריה שעל הוולגה, אך נוצחו בקרב ליד סמרה. המונגולים שבו ב-1236, אך נזקקו לחמש שנים כדי לכבוש את כל הארץ. בסופו של דבר השטח נכלל באורדת הזהב.
תושבי שתי הרפובליקות הרוסיות, טטרסטן וצ'ובשיה, רואים את עצמם כממשיכי/צאצאי בולגריה שעל הוולגה, הן מבחינה טריטוריאלית והן מבחינה אתנית.