stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האירוויזיון למוזיקאים צעירים
הערות שוליים

↑  אירוויזיון מוזיקאים צעירים לשנת 2014 באתר איגוד השידור האירופי(הקישור אינו פעיל, 17.5.2020)
↑  European Broadcasting Union (EBU), EBU - Admission, www.ebu.ch (באנגלית)
↑  סרביה ומונטנגרו פרשה מהתחרות ב-2008 עקב משאל העם על עצמאותה של מונטנגרו ובאותה שנה הצטרפה סרביה לתחרות כמדינה עצמאית.
↑  שלב חצאי-הגמר אמור היה להתקיים כמתוכנן, כאשר חצאי-הגמר אמורים היו להתקיים ב-28 וה-29 באוגוסט והגמר ב-3 בספטמבר, אולם חצאי-הגמר בוטלו מאוחר יותר בשל מספר המדינות הנמוך שנטלו חלק בתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7b182362-3b1d-45af-b779-9954e4d6dec1 
השתתפות המדינות מאז שנת 1982:
  מדינות שהשתתפו בתחרות פעם אחת או יותר
  מדינות זכאיות להשתתף, אך לא לקחו חלק בתחרות
  מדינות שהתחרו בעבר כחלק ממדינה אחרת, אך לא כריבונות
המדינות המארחות של האירוויזיון למוזיקאים צעירים:
  מדינות שאירחו מספר תחרויות
  מדינות שאירחו תחרות אחת
מספר הפעמים בהן זכתה כל מדינה באירוויזיון למוזיקאים צעירים
האקדמיה הברזילאית לשפה וספרות

| --- | --- |


 גוף פיקוח על לשון
 מוטו:  Ad immortalitatem 
 תקופת הפעילות:  1896–הווה (כ־128 שנים) 
 מייסדים:  מאשאדו די-אסיס, אוליביירה לימה 
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  Merval Pereira 
 מיקום
 מיקום:  Avenida Presidente Wilson, nº 203 - Centro, Rio de Janeiro - RJ, 20030-021 
 מדינה:  ברזיל ברזיל
 קואורדינטות:  22°54′39″S 43°10′23″W﻿ / ﻿22.910749885437°S 43.173105578394°W﻿ / -22.910749885437; -43.173105578394
 www.academia.org.br
  (למפת ריו דה ז'ניירו מוגדלת) האקדמיה הברזילאית לשפה וספרות(למפת ריו דה ז'ניירו רגילה) האקדמיה הברזילאית לשפה וספרות
 
האקדמיה הברזילאית לשפה וספרות (בפורטוגזית: Academia Brasileira de Letras) היא הסמכות העליונה בברזיל בסוגיות לשוניות וספרותיות. האקדמיה נוסדה ב-20 ביולי 1897, בריו דה ז'ניירו.
קורות המוסד

מקורו של מוסד מסורתי זה בשלהי המאה ה-19, עת הביעו מספר סופרים ואינטלקטואלים ברזילאים עניין להקים אקדמיה לאומית, לפי הדוגמה של האקדמיה הצרפתית.
יוזם המהלך היה לוסיו מנדונסה, והפרטים גובשו בישיבות הכנה שנערכו החל מ-15 בדצמבר 1896 במערכת כתב העת Revista brasileira, תחת ראשותו של מאשאדו דה אסיס (שנבחר פה אחד). בישיבות אלה נוסחו כלליה של האקדמיה הברזילאית לשפה וספרות, ואלה אושרו פה אחד ב-28 בינואר 1897 על ידי 40 החברים המייסדים. ב-20 ביולי באותה השנה נערך מושב חגיגי לחנוכת האקדמיה במתחם מבנה ה"פדגוגיום", שבחזית הפארק הציבורי של ריו דה ז'ניירו במרכז העיר.
בהיעדר משכן של קבע ובשל מחסור במשאבים כספיים, נערכו הישיבות החגיגיות לחלופין במתחמים שונים: במבניה הישנים של הגימנסיה הלאומית, באולם הנאצל (o Salão Nobre) של משרד הפנים או באולם הקבינט הפורטוגזי המלכותי לספרות (ספריה שהוקמה בידי 43 מהגרים מפורטוגל). ישיבות שגרתיות נערכו במשרד עורכי הדין של המזכיר הראשון, רודריגו אוקטביו, ברחוב קיטאנדה 47.
החל מ-1904, הועמד האגף השמאלי של "אולם הדיונים הברזילאי", ה-Silogeu Brasileiro, לרשות האקדמיה. היה זה מבנה ממשלתי ובו פעלו מוסדות תרבות אחרים. האקדמיה קבעה שם את משכנה הזמני, עד אשר עברה למשכן של קבע.
קורות המוסד > ה"פטיט טריאנון" (Petit Trianon)

בשנת 1923, בזכות יוזמה משותפת של נשיא האקדמיה באותה העת, אפרניו פיישוטו (Afrânio Peixoto) ושל שגריר צרפת, ריימון קונטי, ניאותה ממשלת צרפת לתרום לאקדמיה את מבנה הביתן הצרפתי, העתק מדויק של הפטיט טריאנון (שליד ארמון ורסאיי), אשר נבנה לכבוד תערוכת מאה שנים לעצמאותה של ברזיל (הפרויקט המקורי נבנה בידי האדריכל אנז'-ז'אק גבריאל, בין 1762 ל-1768).
החל מ-9 בנובמבר 1987, נתונים מבנים אלה תחת משמורת המכון למורשת התרבות של מדינת ריו דה ז'ניירו, הכפוף למשרד התרבות של אותה מדינה בברזיל. אולמות האקדמיה פעילים גם בימינו, ונערכים בהם מושבי כבוד חגיגיים, אספות למינויים של חברים חדשים באקדמיה, ובנוסף גם נהנים החברים ממפגשי התה המסורתיים בימי חמישי. מתאפשרת כניסתו של הקהל הרחב במגוון אירועים - סיורים מודרכים, תוכניות תרבות, קונצרטים של מוזיקה קאמרית, טקסי הוצאה לאור של ספרי חברי האקדמיה, ועידות והצגות תיאטרון.
בלובי הקומה הראשונה של המבנה, בולטים מרצפות השיש המעוצבות, נברשת בדולח צרפתית, אגרטל פורצלן לבן גדול, מהעיר הצרפתית סוור (Sèvres), וארבעה תבליטים שקועים אנגליים באבן "קואדה". בין יתר מתחמי האקדמיה, בולטים האולמות הבאים:
"האולם האצילי", בו נערכות הישיבות החגיגיות;
"האולם הצרפתי", בו, כדרך המסורת, מתבודד חבר אקדמיה חדש ושוקע בהרהורים;
"סלון פרנסיסקו אלווס" - בולט ציור שמן של הצייר רודולפו דה אמואדו המציג סופרים ואינטלקטואלים מהמאה ה-19, בחברותא;
"סלון המייסדים" - מעוצב בריהוט תקופתי ובציורים של קנדידו פורטינארי;
"סלון מאשאדו דה אסיס" - כולל שולחן הכתיבה, ספריו וחפציו האישיים של הסופר ובולט דיוקנו של דה אסיס, פרי מכחולו של הנריקה ברנארדלי;
"סלון המשוררים הרומנטיים" – בו נמצאים פסלי ראשם של קאסטרו אלווז, פאגונדס וארלה, גונסאלבז דיאז, קאסימירו דה אבראו ואלוורז דה אזבדו, שפוסלו בידי רודולפו ברנארדלי.
בקומה השנייה - "סלון התה", בו נפגשים החברים בימי חמישי, לפני הישיבה הרשמית, אולם הישיבות, הספרייה, המשרתת את חברי האקדמיה וחוקרים נוספים, ובה בולט אוסף ספריו של מנואל בנדיירה.
קורות המוסד > מתחם מאשאדו דה אסיס

בקומה השנייה של המרכז התרבותי של האקדמיה נמצא "מתחם מאשאדו דה אסיס" (Espaço Machado de Assis), ובו מרכז מידע ועיון על יצירתו של מאשאדו דה אסיס. בנוסף ממוקמים שם גם "גלריית המייצגים" ו"חדר ההקרנות", בו אפשר לצפות בסרטים ובהפקות וידאו על עולם יצירתו של מאשאדו דה אסיס.
מאפיינים

האקדמיה מופקדת, על פי כלליה, על "הנחלת תרבות השפה הלאומית" (הפורטוגזית). ובה 40 חברים פעילים, ממונים לכל חייהם, ועל כן הם מכונים אלמותיים ("imortais"). הם נבחרים מבין אזרחי ברזיל אשר פרסמו עבודות בעלות ערך ספרותי או תרבותי מוכר. בנוסף, חברים באקדמיה 20 משקיפים זרים ("מתכתבים" - correspondentes).
בדומה למקובל באקדמיה הצרפתית, משרת ה"אלמותי" היא לצמיתות, לכל החיים, ולכן השימוש בביטוי הלטיני "Ad immortalitem" – כלומר, העברת התפקיד מתבצעת רק עם מותו של חבר האקדמיה. עם גיבושן של מועמדויות, מבטאים החברים (ה-acadêmicos) את העדפותיהם כלפי מועמדים ספציפיים, בהצבעה חשאית.
חברים שנבחרו מתמנים לתפקידם בטקס כבוד חגיגי, בו לובשים כלל החברים את גלימת האקדמיה שצבעה ירוק כהה, רקומה ברקמה מוזהבת, סמל לזרי דפנה. בנוסף, חובשים לראשם כובע קטיפה שחור, מקושט בנוצות לבנות. באותו מעמד, נושא החבר החדש דברים, ומונה, לפי כללי המסורת, את קודמיו באותו מושב (בפורטוגזית - "cadeira") ונושא עליהם דברים, ובפרט על קודמו המיידי בתפקיד. מיד בהמשך, הוא חותם על ספר המינוי ומקבל מידיהם של "imortais" אחרים כתב מינוי ("diploma"), ואלה עונדים לצווארו ענק; בהמשך נמסרת לו חרב מידי הדיקאן ("decano"), החבר הוותיק ביותר באקדמיה. בהמשך, נושא אחד החברים דברים לכבוד החבר החדש, ובהם התייחסות לערכו של החבר החדש ולהישגיו.
למרות הנוכחות הגברית המסורתית בין כותלי האקדמיה, נבחרה לראשונה ב-4 בנובמבר 1977 אישה לאקדמיה - רשל דה קיירוז (Rachel de Queiroz), כחברה מן המניין. עבורה עוצבה ונתפרה, במיוחד, גרסה נשית של הגלימה המסורתית: שמלה ארוכה, תפורה ממשי צרפתי בצבע ירוק כהה, מעוטרת בעלי זר הדפנה, רקומות בסיבי זהב.
בשנת 1984 לאקדמיה נבחר ארנלדו ניסקייר, סופר ילדים ממוצא יהודי. בשנת 2003 נבחר מואסיר סקליאר, סופר נוסף ממוצא יהודי.
נשיאי האקדמיה

נשיאה הראשון של האקדמיה היה מאשאדו דה אסיס, שנבחר פה אחד, וגם היה נשיאה לכל החיים.
אאוסטרז'זילו דה אטאידה היה נשיא המליאה במשך כמעט 34 שנים רצופות (1959–1993), ונשיאותו התאפיינה בחיוניות יוצאת דופן, שחרגה ממסגרת העקרונות המקוריים שהכתיבו כללי האקדמיה, בשונה מהנשיאים שירשו את מקומו, שזנחו את דפוס החיוניות בו התאפיינה נשיאותו של דה אטאידה.
נשיאה הנוכחי של האקדמיה הוא מרקוס ויניסיוס וילאסה, שנבחר לתפקיד בשנת 2006.
פטרוני המושבים

עבור כל אחד מ-40 המושבים, בחרו המייסדים פטרונים מתאימים, מבין אנשי תרבות ורוח בולטים בעברה של ברזיל, תוך הבעת הוקרה והכרה בתרומתם לעולם הרוח והתרבות הברזילאית, לפני הקמת האקדמיה.
הדבר היה בגדר חידוש. האקדמיה הצרפתית, ששימשה מודל עבור מקבילתה הברזילאית, גם קבעה מושבים, אך הסתפקה במניין המושבים, מ-1 עד 40. בחירת הפטרונים הייתה די מקרית, והחברים עצמם העלו בפני שאר חברי המליאה את המלצותיהם.
הטיות בבחירת חברים

בתקופות של דיקטטורה ושל משטר צבאי, חלה פגיעה בנייטרליות האקדמיה – נבחרו לחברות בה פוליטיקאים שתרמו מעט מאוד, אם בכלל, לספרות. לדוגמה – נשיא ברזיל לשעבר ז'טוליו ורגאס. יוצא מן הכלל בעניין זה הוא ז'וזה סארניי (José Sarney), סנטור ונשיא ברזיל לשעבר, שחשיבותו בברזיל כסופר אינה מוטלת בספק, ויצירותיו בעלות ערך. בין חברי האקדמיה סופרים בעלי שם עולמי כמו ז'ורז'ה אמאדו. כיום חברות באקדמיה 4 נשים (10% מכלל המליאה), ואחת מהן, נלידה פיניון (Nélida Piñon) כיהנה כנשיאה בין 1996 ל-1997.
מקורות הכנסה

הודות למנהל תקין, מצבה הכספי של האקדמיה טוב למדי, ולראיה - עודף תקציבי שנתי נאה, המוערך בכ-4 מיליון דולר. בבעלות האקדמיה גורד שחקים בן 28 קומות, המשמש כבניין משרדים, באזור יוקרתי במרכז ריו. ההכנסות מהשכרת שטחים באותו מבנה מהוות 70% מהכנסותיה השוטפות. שאר ההכנסות מקורן בהכנסות מהשכרתם של מבנים אחרים, אותם הוריש לאקדמיה ב-1917 עורך הספרים פרנסיסקו אלווס, ומהשקעות פיננסיות אחרות נוספות. בצמוד לאותו בניין משרדים נמצא מבנה האקדמיה עצמו, המכונה, כאמור, "פטיט טריאנון".
יחסי ציבור

לאחרונה חנכה האקדמיה את אחת הספריות הציבוריות הגדולות ביותר בריו, המכילה 90,000 כותרים. כמו כן מעמידה הספרייה לרשות המבקרים מרכז מולטימדיה גדול ממדים.
האקדמיה מעניקה על בסיס שנתי מספר פרסים ספרותיים: פרס מאשאדו דה אסיס (הפרס הספרותי החשוב ביותר בברזיל, המוענק עבור מפעל חיים), ופרס האקדמיה הברזילאית לשפה וספרות, עבור יצירות סיפורת ודרמה, מסות, ביקורת והיסטוריה של הספרות, וגם עבור ספרות ילדים. החל מ-2005 מוענק גם פרס אפונסו ארינו דה מלו פרנקו.
אולם הקריאה בקבינט הפורטוגזי המלכותי לספרות בריו דה ז'ניירו, בו נערכו 5 הישיבות הראשונות של האקדמיה
שרטוט של חזית מבנה האקדמיה, ה"פטיט טריאנון"
תמונה המציגה את נשיא האקדמיה מאשאדו דה אסיס, ואת אבי המוסד, לוסיו מנדונסה.
הארמייה ה-11 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל המטה הכללי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  9 במרץ 1915   23 בספטמבר 1915 – 8 בספטמבר 1915   7 בינואר 1919
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הארמייה ה-11 הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המזרחית, ובמערכה בבלקן.
היסטוריה > הקמה ראשונה

הארמייה ה-11 הוקמה ב-9 במרץ 1915 תחת פיקודו של מקס פון פבק ויועדה ללחימה בחזית המערבית, אך לאחר שהחזיקה זמן קצר את הקו בקרב איפר השני, הוחלט להעבירה לחזית המזרחית לצורך הלחימה בגליציה. ב-27 במרץ 1915 מונה פון פבק למפקד הארמייה הראשונה, ובמקומו מונה אוגוסט פון מקנזן למפקד הארמייה. במהלך קיץ 1915 השתתפה הארמייה במתקפת גורליצה-טרנוב, וב-8 בספטמבר 1915 פורקה הארמייה.
היסטוריה > הקמה שנייה

ב-23 בספטמבר 1915 הוקמה הארמייה ה-11 מחדש בפיקודו של מקס פון גלוויץ, לצורך המערכה בבלקן. הארמייה פעלה יחד עם הארמייה האוסטרו-הונגרית השלישית והארמייה הבולגרית הראשונה, כחלק מקבוצת הארמיות מקנזן, וכבשו את סרביה ואת מונטנגרו.
לאחר מכן לחמה הארמייה בחזית המקדונית, כנגד כוחות מדינות ההסכמה. ב-16 באפריל 1916 עבר פון גלוויץ לפקד על קבוצת קרב בקרב ורדן, ובמקומו מונה גנרל ארנולד פון וינקלר. ב-5 ביוני 1917 עבר פון וינקלר לפקד על הקורפוס ה-1, ובמקומו מונה גנרל קונו פון שטויבן שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
ב-14 בספטמבר 1918 פתחו כוחות מדינות ההסכמה בפיקודו של הגנרל הצרפתי לואי פראנשה ד'אספרה במתקפת הוארדאר במטרה להכריע את החזית המקדונית. עיקר המאמץ רוכז נגד הארמייה ה-11 בפיקודו של פון שטויבן והארמייה הראשונה של צבא בולגריה בפיקודו של סטפן נרזוב. הבולגרים קרסו בשלבים הראשונים של המתקפה ופון שטויבן הסיג את כוחותיו עד לעיר ניש בסרביה. ב-12 באוקטובר הוכנעו הגרמנים על ידי הארמייה הסרבית הראשונה ונסוגו לכיוון בלגרד. פון שטויבן חילק את הארמייה לשני קורפוסים ה-61 וה-62 והם המשיכו בנסיגה מסודרת צפונה וב-11 בנובמבר הגיעו לעיר סולנוק בהונגריה והניחו את נשקם.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה ה-11 ב-7 בינואר 1919.
סדר הכוחות > 1 במאי 1915

במתקפת גורליצה-טרנוב ב-1 במאי 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המשמר | דיוויזיית המשמר ה-1 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המשמר | דיוויזיית המשמר ה-2 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המילואים ה-40 | דיוויזיית המילואים ה-81 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המילואים ה-40 | דיוויזיית המילואים ה-82 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס קנויסל | הדיוויזיה הבווארית ה-11 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס קנויסל | הדיוויזיה ה-119 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה ה-19 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה ה-20 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס האוסטרו-הונגרי ה-6 | הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית ה-12 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס האוסטרו-הונגרי ה-6 | הדיוויזיה האוסטרו-הונגרית הונווד ה-39 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס האוסטרו-הונגרי ה-6 | דיוויזיית הפרשים האוסטרו-הונגרית הונווד ה-11 |
סדר הכוחות > 6 באוקטובר 1915

בכיבוש סרביה ב-6 באוקטובר 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-3 | הדיוויזיה ה-6 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-3 | דיוויזיית המילואים ה-25 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המילואים ה-4 | הדיוויזיה הבווארית ה-11 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המילואים ה-4 | הדיוויזיה ה-105 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המילואים ה-4 | הדיוויזיה ה-107 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המילואים ה-10 | הדיוויזיה ה-103 |
| הארמייה ה-11 | קורפוס המילואים ה-10 | הדיוויזיה ה-101 |
סדר הכוחות > 14 בספטמבר 1918

במתקפת הווארדאר ב-14 בספטמבר 1918, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-62 | הדיוויזיה הבולגרית ה-2 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-62 | הדיוויזיה הבולגרית ה-4 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-62 | הדיוויזיה ה-302 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-61 | הדיוויזיה הבולגרית ה-1 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-61 | הדיוויזיה הבולגרית ה-5 |
| הארמייה ה-11 | הקורפוס ה-61 | דיוויזיה בולגרית מאולתרת |
| הארמייה ה-11 | עתודת הארמייה | הדיוויזיה הבולגרית ה-3 |
מפקדים > הקמה ראשונה

מקס פון פבק (9 במרץ 1915 - 16 באפריל 1915)
אוגוסט פון מקנזן (16 באפריל 1915 - 8 בספטמבר 1915)
מפקדים > הקמה שנייה

מקס פון גלוויץ (23 בספטמבר 1915 - 16 באפריל 1916)
ארנולד פון וינקלר (16 באפריל 1916 - 5 ביוני 1917)
קונו פון שטויבן (5 ביוני 1917 - 7 בינואר 1919)
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
הארמייה ה-11 (ורמאכט)
הערות שוליים

↑  פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-מתקפת הוארדאר" באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  נייג'ל ת'ומאס, ראמירו בוג'יירו, "הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה" באתר ה-גוגל ספרים (באנגלית).
| האימפריה הגרמנית ארמיות הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה השמינית • הארמייה התשיעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • הארמייה ה-14 • הארמייה ה-17 • הארמייה ה-18 • הארמייה ה-19 • ארמיית הבוג • ארמיית הניימן • ארמיית הצפון • ארמיית הדרום • מפקדת הגנת החופים |  |
| פלגות ארמייה | פלגת הארמייה A - פלקנהאוזן • פלגת הארמייה B - גדה • פלגת הארמייה C - שטרנץ • פלגת הארמייה D - שולץ • פלגת הארמייה גרונאו • פלגת הארמייה לאוונשטיין • פלגת הארמייה ווירש |  |
הגנה ברלינאית

בשחמט, הגנה ברלינאית היא וריאנט של הפתיחה הספרדית המתאפיינת בכך שבמסע השלישי, השחור מגיב על המסע 3. רב5 במסע 3... פו6.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
8: 
7: 
6: 
5: 
4: 
3: 
2: 
1: 
|  | א | ב | ג | ד | ה | ו | ז | ח |
עמדת המוצא של ההגנה הברלינאית, אחרי 3...פו6
ההגנה הברלינאית מקוטלגת בשיטת אנציקלופדיית פתיחות שחמט בין c65-c59.
להגנה הברלינאית יש מוניטין של יציבות במחיר של נטייה לתוצאת תיקו במשחק. הסטטיסטיקה מלמדת שהלבן משיג תוצאה של כ-56% בפתיחה זו, בדומה לתוצאה של הלבן בכלל ההגנה הספרדית; אך 37% מהמשחקים בפתיחה זו מסתיימים בתיקו, בהשוואה ל-30% במשחקים באופן כללי.
אלוף העולם בשחמט, עמנואל לסקר (וכן אחרים) נקטו בפתיחה זו בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 ובדרך כלל המשחק נמשך 4. 0-0 ד6 בסגנון של הסתעפות שטייניץ. בגישה זו השימוש נהיה נדיר משום שנחשבה לפסיבית. רב אמן ארתור ביסגייר שיחק פתיחה זו במשך עשרות שנים, אך תמיד העדיף את ההסתעפות 4. 0-0 פ:ה4. בשנת 2000 השתמש ולדימיר קראמניק בהגנה הברלינאית כדרך להוציא תיקו מול גארי קספרוב באליפות העולם בשחמט, לאחר דו-קרב זה זכתה הפתיחה לתחייה ואפילו שחקנים עם סגנון דינמי כאלכסיי שירוב ווסלין טופאלוב ניסו אותה.
משום שמסעו השלישי של השחור לא מאיים לזכות ברגלי ה' (אם השחור מכה אותו, הלבן יכה את הרגלי ב-ה5), הלבן בדרך כלל מצריח באגף המלך. לאחר 4. 0-0 שחור יכול לבחור או במסע הסולידי 4...פ:ה4 או במסע הלוחמני 4...רג5 (ההסתעפות הברלינאית הקלאסית). לאחר 4...פ:ה4 5. ד4 (5. צה1 פד6 6. פ:ה5 גם מתקבל על הדעת) פד6 6. ר:ג6 ד:ג6 7. ד:ה5 פו5 8. מה:ד8+ מ:ד8 מעריכים כי ללבן יתרון קטן בהתפתחות לאור מבנה טוב יותר של הרגלים שלו ולאור מיקומו המפוקפק של המלך השחור. מנגד לשחור זוג רצים ולעמדתו אין חולשות, וכך קשה ללבן לייצר לחץ אמיתי על עמדתו, ואמנם, כל ארבעת המשחקים בהם שיחק קרמניק בשחור מול קספרוב הסתיימו בתיקו.
הונדה קונצ'רטו

| --- | --- |

Honda Concerto, שנת 1989
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  הונדה  Austin Rover Group (אנ') (ARG)
 שנות ייצור:  1988 – 1994
 הרכבה:  יפן יפן  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Honda Quint (אנ') (הצ'בק 5 דלתות)  Honda Ballade (אנ') (סדאן, 4 דלתות)
 מודל אחריו:  הונדה דומני
 אורך:  4,270 מ"מ (דגמים שיוצרו ביפן)  4,265 מ"מ (דגמים שיוצרו בבריטניה)
 רוחב:  1,690 מ"מ
 גובה:  1,395
 משקל:  1,030-1,135 ק"ג (דגמים שיוצרו ביפן)
 בסיס גלגלים:  2,550 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  ייצור ביפן 4 צילינדרים, 1,493 סמ"ק המפיק 91 כ"ס ב-6,000 סל"ד  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 105 כ"ס ב-6,500 סל"ד  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 120 כ"ס ב-6,300 סל"ד  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 130 כ"ס ב-6,800 סל"ד ייצור בבריטניה 4 צילינדרים, 1,396 סמ"ק המפיק 88 כ"ס ב-6,300 סל"ד  4 צילינדרים, 1,493 סמ"ק המפיק 90 כ"ס ב-6,000 סל"ד  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 106 כ"ס ב-6,300 סל"ד  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 112 כ"ס ב-6,300 סל"ד  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 122 כ"ס ב-6,800 סל"ד  4 צילינדרים, 1,590 סמ"ק המפיק 131 כ"ס ב-6,800 סל"ד ייצור מנוע בצרפת עבור: צרפת, איטליה, פורטוגל 4 צילינדרים, 1,905 סמ"ק המפיק 90 כ"ס מגדש טורבו-דיזל, מנוע "PSA XUD" (אנ') מסוג "XUD9 TE"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
הונדה קונצ'רטו (ביפנית: ホンダ・コンチェルト, באנגלית: Honda Concerto) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב היפנית הונדה, ויצרנית הרכב הבריטית קבוצת אוסטין-רובר (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1992 – 2000.
ביפן דגמי "הונדה קונצ'רטו" יוצרו בין השנים 1988 – 1992 ובבריטניה דגמי "הונדה קונצ'רטו" יוצרו בין השנים 1989 – 1994.
"הונדה קונצ'רטו"

5 דלתות - האצ'בק.
4 דלתות - סדאן.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוגי הנעה: הנעה קדמית, הנעה כפולה 4x4.
קיבולת מכל דלק - 55 ליטר.
"הונדה קונצ'רטו" > קוד דגמים ביפן

"MA1" - מנוע 1.5 ליטר.
"MA2" - מנוע 1.6 ליטר.
"MA3" - מנוע 1.6 ליטר, הנעה כפולה 4x4.
"הונדה קונצ'רטו" > קוד דגמים בבריטניה

"HW".
"הונדה קונצ'רטו" > דגמים 5 דלתות

"1.4 GL".
"1.5i Blaise".
"1.5i".
"1.6i-16 Blaise".
"EX".
"1.6i".
"1.6i-16".
"1.6i-16 SE".
תמונות

"הונדה קונצ'רטו", שנת 1991
"הונדה קונצ'רטו", שנת 1989
"הונדה קונצ'רטו"
"הונדה קונצ'רטו", שנת 1992
"הונדה קונצ'רטו"
"הונדה קונצ'רטו"
"הונדה קונצ'רטו" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"הונדה קונצ'רטו"
ראו גם

הונדה
הערות שוליים

↑  "הונדה קונצ'רטו", 5 דלתות, שנת 1989 carirac.com/tecniche/honda/concerto/hatchback-1989
↑  "הונדה קונצ'רטו" honda.co.jp/factbook/auto/CONCERTO
↑  "הונדה קונצ'רטו", 5 דלתות, שנת 1988 - מפרט automobile-catalog.com/make/honda/concerto/concerto_5-door_sedan/1988
↑  "הונדה קונצ'רטו" 4 דלתות סדאן שנת 1992 - מפרט automobile-catalog.com/car/1992/1102415/honda_concerto_jz-si_4wd_4-door_sedan
↑  "הונדה קונצ'רטו" 4 דלתות סדאן שנת 1990 - מפרט automobile-catalog.com/make/honda/concerto/concerto_great_britain_4-door_saloon/1990
↑  "הונדה קונצ'רטו", הנעה 4x4, שנת 1992 - מפרט automobile-catalog.com/car/1992/1102415/honda_concerto
הלחמה

הלחמה
הלחמה (אינוך) היא שיטה לחבר בין שתי מתכות  בעזרת מתכת נוספת אל-ברזלית, הנקראת לַחַם, שהיא בעלת נקודת התכה נמוכה מזו של המתכות המתחברות ובעלת הרכב כימי שונה.
צינורות מולחמים
מפרידים בין הלחמה רכה (Soldering) שבה משתמשים בלחם שנקודת ההתכה שלו נמוכה מ-450 צלזיוס, והלחמה קשה  (Brazing) שבה נקודת ההתכה של הלחם מעל נקודה זאת.
משתמשים בהלחמה רכה כדי לחבר בין רכיבים אלקטרוניים ומעגל מודפס, ובהלחמה קשה בחיבורי צנרת במערכות קירור, מיזוג אוויר ושרברבות.
הלחמה שונה מריתוך שבו המתכות מחוברות ישירות, ללא חומר מתווך.[דרוש מקור] נקודת ההתכה הנמוכה של הלחם משאירה את המתכות המחוברות שלמות כאשר הלחם מותך.
הלחמה מבוססת על התכת חומר בחום, אשר נוזל בין חלקי המתכת המוצמדים ובהתקררותו מאחה אותם.
החומר המשמש להלחמה הוא בדרך כלל מתכת רכה וניתכת בקלות כבדיל או נחושת, ומשתמשים במלחם חשמלי או במלחם  בעל להבת גז להתכתה.
תופעות לוואי

תהליך ההלחמה גורם לחימום החומר שמבקשים להלחימו, בנוסף ללחם. חימום אותו חומר עלול לשנות את הרכבו הכימי, ובכך ליצור אזור מושפע מחום.
הגנה בלטית

הגנה בלטית הוא סוג של פתיחת גמביט במשחק השחמט. המהלכים הראשונים בו הם:
1. ד4 ד5
2. ג4 רו5
את ההגנה הבלטית מכנים לעיתים הגנת גראו או הגנת שחוביץ. זו הסתעפות לא מקובלת של גמביט המלכה הנדחה. ברוב ההסתעפויות לשחור קשיים לפתח את הרץ באגף המלכה. ההגנה הבלטית פותרת את הבעיה בצורה רדיקלית ומוציאה את הרץ מיידית. להגנה זו אין אוהדים רבים בצמרת העולמית של השחמט, אם כי רבי האמנים פאול קרס ואלכסנדר שירוב השתמשו בה מדי פעם.
3. ה3

התאוריה המודרנית גורסת כי על הלבן להחליף רגלים ג:ד5 ר:ב1 ולאחר מכן לשחק 4. מהא4+ ג6 5. צ:ב1 מה:ד5 6. פו3 פד7 7. רד2 פזו6 8. ה3 פב6 כאשר ללבן יתרון עמדתי קל לאחר 9. מהא5 או משחק הרפתקני לאחר 9. מהג2
הערות שוליים

↑  D06 QGD: 2...Bf51.d4 d5 2.c4 Bf5

D06 QGD: 2...Bf5 3.Qb31.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Qb3

D06 QGD: 2...Bf5 3.Nc31.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Nc3

D06 QGD: 2...Bf5 3.Nc3 e61.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Nc3 e6

D06 QGD: 2...Bf5 3.Nf31.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Nf3

D06 QGD: 2...Bf5 3.Nf3 e61.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Nf3 e6

D06 QGD: 2...Bf5 3.Nf3 e6 4.Qb31.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Nf3 e6 4.Qb3

D06 QGD: 2...Bf5 3.Nf3 e6 4.Nc31.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Nf3 e6 4.Nc3

D06 QGD: 2...Bf5 3.Nf3 e6 4.Nc3 Nf61.d4 d5 2.c4 Bf5 3.Nf3 e6 4.Nc3 Nf6

D06 QGD: 2...Bf5 3.cxd51.d4 d5 2.c4 Bf5 3.cxd5

D06 QGD: 2...Bf5 3.cxd5 Bxb1 4.Rxb11.d4 d5 2.c4 Bf5 3.cxd5 Bxb1 4.Rxb1

D06 QGD: 2...Bf5 3.cxd5 Bxb1 4.Qa4+1.d4 d5 2.c4 Bf5 3.cxd5 Bxb1 4.Qa4+

D06 QGD: 2...Bf5 3.cxd5 Bxb1 4.Qa4+ c6 5.Rxb11.d4 d5 2.c4 Bf5 3.cxd5 Bxb1 4.Qa4+ c6 5.Rxb1
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
הטזו אדאצ'י

| --- | --- |
אדאצ'י, תמונה מ-13 בספטמבר 1945
אדאצ'י, תמונה מ-13 בספטמבר 1945
 לידה:  17 ביוני 1890 אישיקווה (מחוז), האימפריה היפנית
 התאבד:  10 בספטמבר 1947 (בגיל 57) רבאול, ארכיפלג ביסמרק
 מדינה:  יפן 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הקיסרית
 השתייכות:  האימפריה היפנית האימפריה היפנית  הצבא הקיסרי היפני הצבא היפני הקיסרי
 תקופת הפעילות:  1910–1922 (כ־12 שנים)
 דרגה:  לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית חיל רגלים ה-37, מפקד ארמיית השדה ה-18
 פעולות ומבצעים
 מלחמת סין–יפן השנייה  המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט  המערכה בגינאה החדשה
 עיטורים
 מסדר השמש העולה  מדליית הכבוד הצבאית  Taishō Enthronement Commemorative Medal  Showa Enthronement Commemorative Medal  מסדר דיית הזהב  מדליית הניצחון  Victory Medal 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
הַטָזוֹ אַדָּאצִ'י (ביפנית: 安達 二十三;‏ 17 ביוני 1890 – 10 בספטמבר 1947) היה גנרל יפני בצבא היפני הקיסרי במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה. מבין ראשי הפיקוד היפני במהלך המערכה בגינאה החדשה ומפקד ארמיית השדה ה-18.