stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים מירום
הערות שוליים

↑  חיים מירום, צפורי ארץ ישראל, הקיבוץ המאוחד, 1960
↑  חיים מירום באתר GRAVEZ
↑  מגדיר הציפורים של ישראל - מירומית שחורה, באתר פורטל צפרות
מזל מאזניים

ערך זה עוסק באסטרולוגיה. אם התכוונתם לקבוצת כוכבים, ראו .
סמל מזל מאזניים
מאזניים
בול ישראלי המוקדש למזל מאזניים
מזל מאזניים הוא אחד משנים עשר המזלות שבגלגל המזלות. באסטרולוגיה המערבית, "בן מזל מאזניים" הוא מי שנולד בין 23 בספטמבר לבין 23 באוקטובר. במסורת היהודית מאזניים הוא מזלו של חודש תשרי. בלוח השנה במגילות קומראן משויך מזל מאזניים לחודש אלול. מושג זה מתייחס לרעיון שבתקופה הנתונה השמש ממוקמת באזור כוכבי השמיים של מזל מאזניים האסטרולוגי. כיום, אין חפיפה בין קבוצת הכוכבים מאזניים לבין אזור השמיים של מזל מאזניים בגלל נקיפת ציר כדור הארץ.
המאזניים במיתולוגיה

היות שמזל מאזניים הוא חדש יחסית, ישנה התייחסות אליו רק במיתולוגיה היוונית המאוחרת. נאמר כי אלת המאזניים היא אלת הצדק אסטראה.
שיוך אסטרולוגי

מזל מאזניים הוא אחד משלושת מזלות יסוד האוויר, יחד עם מזל תאומים ומזל דלי. הוא משתייך לקבוצת המזלות הקרדינליים, יחד עם מזל טלה, מזל סרטן ומזל גדי. הכוכב השליט של מזל מאזניים הוא נוגה (ונוס).
ראו גם

גלגל המזלות
מיתולוגיה
אסטרולוגיה
ארבעת היסודות
הערות שוליים

↑  ספר יצירה פרק ה' משנה י"ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549038805171  NKC: ph118198
איון (פיזיקה)

בפיזיקת חלקיקים, אִיּוּן או אָנִיהִילַצְיָה (Annihilation, מלטינית Annihilatio, השמדה) הוא תהליך בו חלקיק ואנטי-חלקיק מתנגשים במרחב-זמן והופכים לחלקיקים השונים מהמקוריים. כתוצאה מהאיון, נוצר זוג של חלקיק ואנטי-חלקיק חדשים. לחלופין, עשויים להיווצר חלקיקים כמו פוטונים וגלואונים, שאין להם אנטי-חלקיק.
דוגמאות חשובות לתהליכי איון כוללות:
איון של אלקטרון ופוזיטרון, המביא ליצירת זוג פוטונים.
איון של קווארק ואנטיקווארק, המביא ליצירת גלואון.
איון של פרוטון ואנטיפרוטון, המסוגל להביא ליצירת מגוון רחב מאוד של תוצרים פרמיוניים ובוזוניים.
כל תהליך איון חייב לקיים את חוקי השימור הפיזיקליים, כגון שימור המטען החשמלי, האנרגיה, התנע והתנע הזוויתי. אלו הן ארבע דוגמאות לחוק שימור חזק (strong conservation law או exact conservation law), כלומר, חוק שימור שאינו מופר לעולם.
לעומת זאת, קיימים גם גדלים פיזיקליים שחוק השימור שלהם עשוי להיות מופר, כלומר, הם מצייתים לחוק שימור חלש (weak conservation law או approximate conservation law). דוגמה לכך היא השימור של טעם (סוג החלקיק): איון של פרוטון עם אנטיפרוטון (כפי שנעשה, בין היתר, במאיץ החלקיקים LHC) עשוי, תאורטית, להוביל ליצירת פרוטון ואנטיפרוטון חדשים. אולם, מכיוון שהכוח החלש מסוגל לשבור את שימור הטעם, לעיתים קרובות תהליך האיון מביא ליצירת חלקיקים שכלל אינם מהווים פרוטון או אנטיפרוטון – למשל, שני פוטונים, או שני מזונים. יכולתו של הכוח החלש להפיק חלקיקים שונים ומגוונים, כתוצאה מאיון של שני חלקיקים התחלתיים ידועים, היא הניצבת בבסיס פעולתם של מאיצי חלקיקים מחקריים ולמעשה, עליה נשענת כל פיזיקת החלקיקים המודרנית.
התהליך ההפוך מאיון הוא יצירת זוג (pair creation). בתהליך כזה, נוצר זוג של חלקיק ואנטי-חלקיק לאחר תגובה בין שני בוזונים, בעיקר בוזוני כיול כמו הפוטון. על חלקיקים כאלו לא ניתן לומר שהם "מאיינים" זה את זה, שהרי לפוטון אין אנטי-חלקיק. יצירת זוג מכונה גם יצירת חומר (matter creation).
נבחרת חוף השנהב בכדורגל

נבחרת חוף השנהב, הידועה בכינוייה "הפילים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מדינת חוף השנהב. הנבחרת נחשבת לאחת החזקות באפריקה, ומשחקים בה שחקנים רבים המככבים במועדונים בכירים באירופה. הדירוג הנוכחי של נבחרת חוף השנהב ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-40 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,493.57 – ירידה של 7 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 12 נמדד לראשונה בפברואר 2013, והדירוג הנמוך ביותר 75 נמדד לראשונה במרץ 2004.
ההישג הגדול ביותר שבו זכתה נבחרת חוף השנהב הוא זכייה בגביע אפריקה לאומות ב-1992, 2015 ו-2023. בטורנירים שנערכו בשנים 2006 ו-2012 סיימה במקום השני.
חוף השנהב העפילה לראשונה לגביע העולם בכדורגל ב-2006. היא הפסידה לנבחרות ארגנטינה והולנד החזקות בתוצאה 1–2, וסיימה את השתתפותה בטורניר לאחר המשחק השלישי נגד סרביה ומונטנגרו בו ניצחה 3–2.
חוף השנהב העפילה גם למונדיאל 2010, בו סיימה בתיקו 0–0 נגד נבחרת פורטוגל, הפסידה 1–3 לברזיל וניצחה 3–0 את קוריאה הצפונית. הנבחרת סיימה את שלב הבתים במקום השלישי ולא העפילה לסיבוב השני.
חוף השנהב העפילה למונדיאל 2014 בפעם השלישית ברציפות, ובניגוד לפעמים הקודמות שובצה בבית נוח יחסית עם יפן, קולומביה ויוון. הנבחרת פתחה בניצחון 2–1 על יפן, אך הפסידה 1–2 לקולומביה וליוון והודחה בשלב הבתים. בכך סיימה חוף השנהב במקום השלישי בבית המוקדם בפעם השלישית ברציפות ושוב הודחה בשלב הבתים.
כל גביעי העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1930 עד 1958: הייתה חלק מצרפת
צ'ילה 1962: לא הייתה חברה בפיפ"א
אנגליה 1966: לא נרשמה
מקסיקו 1970: לא נרשמה
גרמניה 1974: לא העפילה
ארגנטינה 1978: לא העפילה
ספרד 1982: לא העפילה
מקסיקו 1986: לא העפילה
איטליה 1990: לא העפילה
ארצות הברית 1994: לא העפילה
צרפת 1998: לא העפילה
קוריאה הדרומית יפן 2002: לא העפילה
| גרמניה 2006 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 6 |
| דרום אפריקה 2010 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 3 |
| ברזיל 2014 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 |
רוסיה 2018: לא העפילה
קטר (מדינה) 2022: לא העפילה
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 3/16 | 9 | 3 | 1 | 5 | 13 | 14 |
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סודאן 1956 1957: הייתה חלק מצרפת
מצרים (1958-1972) 1959: הייתה חלק מצרפת
אתיופיה (1897–1975) 1962: לא הייתה חברה ב-CAF
גאנה 1963: לא הייתה חברה ב-CAF
| תוניסיה 1965 | מקום שלישי | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 4 |
| אתיופיה (1897–1975) 1968 | מקום שלישי | 5 | 3 | 1 | 1 | 9 | 6 |
| סודאן 1956 1970 | מקום רביעי | 5 | 2 | 1 | 2 | 11 | 9 |
קמרון 1972: לא העפילה
| מצרים 1974 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 5 |
אתיופיה (1975–1987, 1991–1996) 1976: לא העפילה
גאנה 1978: הושעתה
| ניגריה 1980 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 |
לוב (1977-2011) 1982: לא נרשמה
| חוף השנהב 1984 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 4 |
| מצרים 1986 | מקום שלישי | 5 | 3 | 0 | 2 | 7 | 5 |
| מרוקו 1988 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 3 | 0 | 2 | 2 |
| אלג'יריה 1990 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 5 |
| סנגל 1992 | מקום ראשון | 5 | 2 | 3 | 0 | 4 | 0 |
| תוניסיה 1994 | מקום שלישי | 5 | 3 | 1 | 1 | 11 | 5 |
| דרום אפריקה 1996 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 5 |
| בורקינה פאסו 1998 | רבע גמר | 4 | 2 | 2 | 0 | 10 | 6 |
| גאנה ניגריה 2000 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 4 |
| מאלי 2002 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 |
תוניסיה 2004: לא העפילה
| מצרים 2006 | מקום שני | 6 | 3 | 2 | 1 | 6 | 5 |
| גאנה 2008 | מקום רביעי | 6 | 4 | 0 | 2 | 16 | 9 |
| אנגולה 2010 | רבע גמר | 3 | 1 | 2 | 0 | 5 | 4 |
| גבון גינאה המשוונית 2012 | מקום שני | 6 | 5 | 1 | 0 | 9 | 0 |
| דרום אפריקה 2013 | רבע גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 8 | 5 |
| גינאה המשוונית 2015 | מקום ראשון | 6 | 3 | 3 | 0 | 9 | 4 |
| גבון 2017 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 |
| מצרים 2019 | רבע גמר | 5 | 3 | 1 | 1 | 7 | 3 |
| קמרון 2021 | שמינית גמר | 4 | 2 | 2 | 0 | 6 | 3 |
| חוף השנהב 2023 | מקום ראשון | 7 | 4 | 1 | 2 | 8 | 8 |
| מרוקו 2025 | העפילה |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | 25/34 | 106 | 48 | 31 | 27 | 152 | 111 |
גביע הקונפדרציות

חוף השנהב השתתפה בגביע המלך פהד 1992 (קודמו של גביע הקונפדרציות) לאחר שזכתה בגביע אפריקה לאומות 1992, אך הפסידה בחצי הגמר 0–4 לאלופה ארגנטינה ובמשחק על המקום השלישי 2–5 לארצות הברית.
סגל הנבחרת

להלן סגל שחקני הנבחרת שזכתה בגביע אפריקה לאומות 2023. הנתונים מעודכנים ל-11 בפברואר 2024.
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | יאיא פופאנה | 21 באוגוסט 2000 | 13 | 0 | צרפת אנז'ה |
| 16 | שוער | שארל פולי איאי | 29 בדצמבר 1990 | 2 | 0 | חוף השנהב ASEC מימוסאס |
| 23 | שוער | בדרה עלי סנגארה | 30 במאי 1986 | 31 | 0 | דרום אפריקה שחוחון יונייטד |

| 2 | מגן | עוסמאן דיומאנדה | 4 בדצמבר 2003 | 6 | 1 | פורטוגל ספורטינג ליסבון |
| 3 | מגן | גיסלאין קונאן | 27 בדצמבר 1995 | 38 | 0 | ערב הסעודית אל-פיחא |
| 5 | מגן | וילפריד סינגו | 25 בדצמבר 2000 | 18 | 0 | צרפת מונקו |
| 7 | מגן | אודילון קוסונו | 4 בינואר 2001 | 22 | 0 | גרמניה באייר לברקוזן |
| 12 | מגן | וילי בולי | 3 בפברואר 1991 | 20 | 1 | אנגליה נוטינגהאם פורסט |
| 17 | מגן | סרז' אורייה (ק') | 24 בדצמבר 1992 | 93 | 4 | טורקיה גלאטסראיי |
| 21 | מגן | אוון אנדיקה | 20 באוגוסט 1999 | 13 | 0 | איטליה רומא |
| 26 | מגן | אסמאעיל דיאלו | 29 בינואר 1997 | 0 | 0 | קרואטיה היידוק ספליט |

| 4 | קשר | ז'אן-מיקאל סרי | 19 ביולי 1991 | 54 | 4 | אנגליה האל סיטי |
| 6 | קשר | סקו פופאנה | 7 במאי 1995 | 20 | 6 | ערב הסעודית א-נסר |
| 8 | קשר | פרנק קסייה | 19 בדצמבר 1996 | 76 | 11 | ערב הסעודית אל-אהלי |
| 9 | קשר | ג'ונתן במבה | 26 במרץ 1996 | 8 | 1 | ספרד סלטה ויגו |
| 13 | קשר | ז'רמי בוגה | 3 בינואר 1997 | 19 | 2 | צרפת ניס |
| 14 | קשר | עומר דיאקיטה | 20 בדצמבר 2003 | 11 | 1 | צרפת סטאד ריימס |
| 15 | קשר | מקס גראדל | 30 בנובמבר 1987 | 112 | 17 | טורקיה גזיאנטפ |
| 18 | קשר | אבראהים סנגארה | 2 בדצמבר 1997 | 42 | 11 | אנגליה נוטינגהאם פורסט |
| 24 | קשר | סימון אדינגרה | 1 בינואר 2002 | 10 | 2 | אנגליה ברייטון אנד הוב אלביון |
| 25 | קשר | אידריסה דומביה | 14 באפריל 1998 | 2 | 0 | קטר (מדינה) אל-אהלי |
| 27 | קשר | ז'אן תיירי לזאר | 7 במרץ 1998 | 4 | 1 | בלגיה רויאל אוניון סן-ז'ילואז |

| 10 | חלוץ | כרים קונאטה | 21 במרץ 2004 | 13 | 2 | אוסטריה רד בול זלצבורג |
| 11 | חלוץ | ז'אן-פיליפ קראסו | 17 ביולי 1997 | 16 | 4 | סרביה הכוכב האדום בלגרד |
| 19 | חלוץ | ניקולא פפה | 29 במאי 1995 | 43 | 10 | טורקיה טרבזונספור |
| 22 | חלוץ | סבסטיאן האלר | 22 ביוני 1994 | 25 | 10 | גרמניה בורוסיה דורטמונד |
| 20 | חלוץ | כריסטיאן קוואמה | 6 בדצמבר 1997 | 29 | 3 | איטליה פיורנטינה |
שחקנים מפורסמים

דידיה דרוגבה
יאיא טורה
בובקר סנוגו
קולו טורה
דידייה זוקורה
עמנואל אבואה
סלומון קאלו
ז'רביניו
סרז' אורייה
וילפריד בוני
סול במבה
סיידו דומבייה
סריי דייה
שיאי שחקנים

נכון ל-11 בפברואר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דידייה זוקורה | 2000–2014 | 123 | 1 |
| 2 | קולו טורה | 2000–2015 | 120 | 7 |
| 3 | מקס גראדל | 2011–הווה | 112 | 17 |
| 4 | דידייה דרוגבה | 2002–2014 | 105 | 65 |
| 5 | יאיא טורה | 2004–2015 | 101 | 19 |
| 6 | סיאקה טיינה | 2000–2015 | 100 | 2 |
| 7 | סלומון קאלו | 2007–2017 | 96 | 27 |
| 8 | סרז' אורייה | 2013–הווה | 93 | 4 |
| 9 | עבדוליי טראורה | 1984–1996 | 90 | 49 |
| 10 | ארתור בוקה | 2004–2015 | 88 | 1 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דידייה דרוגבה | 2002–2014 | 65 | 105 | 0.62 |
| 2 | עבדוליי טראורה | 1984–1996 | 49 | 90 | 0.54 |
| 3 | ז'ואל טייהי | 1985–1999 | 28 | 50 | 0.56 |
| 4 | סלומון קאלו | 2007–2017 | 27 | 96 | 0.28 |
| 5 | ז'רביניו | 2007–2021 | 23 | 86 | 0.27 |
| 6 | איברהימה בקאיוקו | 1996–2002 | 22 | 39 | 0.56 |
| 7 | לורן פוקו | 1967–1980 | 21 | 30 | 0.7 |
| 8 | יאיא טורה | 2004–2015 | 19 | 101 | 0.19 |
| 9 | ארונה דינדאן | 2000–2010 | 18 | 62 | 0.29 |
| 10 | וילפריד בוני | 2010–2019 | 17 | 58 | 0.29 |
| 10 | מקס גראדל | 2011–הווה | 17 | 112 | 0.15 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
דידייה זוקורה שיאן ההופעות (123) של הנבחרת בכל הזמנים
דידייה דרוגבה מלך השערים (65) של הנבחרת בכל הזמנים
Walk of Ideas

| --- | --- |

הפסל "הדפוס המודרני", שהוצב במסגרת תערוכת "Walk of Ideas". הפסל הוצב בכיכר בבל, בה התקיימה בשנת 1933 שריפת הספרים בגרמניה הנאצית. גובהו של הפסל היה 12 מטר ומשקלו 35 טון.
 מידע כללי
 תאריך יצירה:  2006 
 טכניקה וחומרים:  פלסטיק 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  ברלין
 
Walk of Ideas היא תערוכה של שישה פסלים שהוצבו בברלין במרץ 2006 לתקופה של כשבעה חודשים. הפסלים תוכננו כחלק מההכנות למשחקי גביע העולם בכדורגל לשנת 2006 אותם אירחה גרמניה, והם היו חלק מרכזי באירועי Welcome To Germany - Land of Ideas ("ברוכים הבאים לגרמניה, ארץ הרעיונות"), כאשר טקסי הסרת הלוט מעליהם סוקרו בהרחבה בכלי התקשורת הבינלאומיים.
מטרת התערוכה הייתה להציג בפני התיירים שהגיעו לגרמניה לרגל משחקי גביע העולם בכדורגל באותה שנה את נכסי התרבות ההיסטוריים של גרמניה, ואת החדשנות והמקוריות ברעיונות של האנשים שחיו בה. מרבית הפסלים מוקמו לאורך אונטר דן לינדן, שדרה ששימשה בעבר כמרכזה ההיסטורי של ברלין; ובין היתר בכיכר בבל (בֶּבֶּל-פלאץ), בה שרפו הנאצים בשנת 1933 יצירות של סופרים 'מנוונים', בהם יהודים, קומוניסטים והומוסקסואלים, ובסמוך לשער ברנדנבורג המהווה את אחד מסמליה החשובים ביותר של ברלין.
רקע והכנות

נשיא גרמניה הורסט קלר הגה את פרויקט "Land of Ideas" ודחף לקיומו. את תערוכת הפסלים מימנה וארגנה הממשלה הגרמנית, בשותפות עם מספר חברות תעשייה ותקשורת גרמניות, שיוצגו על ידי ארגון התעשייה הגרמני.
בתערוכה מוצגים פסלים של רעיונות שנהגו בגרמניה. הפסלים יוצרו מחומר פלסטי חדשני שפיתחה חברת BASF ("באסף") הגרמנית, קונצרן כימיקלים מהגדולים בעולם, תחת השם המסחרי "Neopor" ("נאופור"). כמאה איש עבדו על תכנון והרכבת הפסלים, תחת הדרכתה של החברה הגרמנית EDAG Engineering + Design AG ("אדאג") המתמחה במתן פתרונות הנדסיים. עלות כל פסל הייתה בין 300,000 - 350,000 אירו.
המכון הטכנולוגי להנדסת מערכות תוכנה על שם הסו פלטנר שבאוניברסיטת פוטסדאם, גרמניה, פיתח תוכנה בשם LandXplorer כדי לאפשר צפייה וירטואלית ממבט טיסה באתרים שבהם ממוקמים הפסלים.
סוכנות הפרסום הגרמנית "Scholz & Friends" ("שולץ וחברים") נטלה חלק בעיצוב שלושה מן הפסלים בתערוכה, והייתה אחראית על עיצוב הסמלילים, וניהול מסע הפרסום של כל פרויקט "Land of Ideas" בתקשורת. מסע הפרסום זכה בפרס "Politikaward" לשנת 2006.
רקע והכנות > הפסלים

| שם בעברית | שם רשמי | מיקום | תאריך חשיפה |
| --- | --- | --- | --- |
| נעלי הכדורגל החדשניות | Der moderne Fußballschuh | פארק שפרבוגן (Spreebogenpark) | 10 במרץ 2006 |
| אבני דרך ברפואה | Meilensteine der Medizin | כיכר פרידריך אברט (Friedrich-Ebert-Platz) | 27 במרץ 2006 |
| הרכב | Das Automobil | שער ברנדנבורג (Brandenburger Tor) | 6 באפריל 2006 |
| הדפוס המודרני | Der moderne Buchdruck | כיכר בבל (Bebelplatz) | 21 באפריל 2006 |
| יצירות מופת של המוזיקה | Meisterwerke der Musik | ז'נדארמנמארקט (Gendarmenmarkt) | 5 במאי 2006 |
| תורת היחסות | Relativitätstheorie | לוסטגארטן (Lustgarten) | 19 במאי 2006 |
נעלי הכדורגל

ב-10 במרץ נחשף הראשון לציבור. פסל זה נקרא בשם נעלי הכדורגל החדשניות (Innovative Football Boots), והוא הוצב בפארק שפרבוגן, מול ברלין האופטבנהוף, תחנת הרכבת הראשית של ברלין. אורכו של הפסל הוא 12 מטר, גובהו המרבי 5 מטר, ומשקלו כ-20 טון. לאחר הסרת הפסל בספטמבר 2006 הוא הועבר לדרום אפריקה שאירחה את  אליפות העולם בכדורגל לשנת 2010.
הפסל מציג את נעלי הכדורגל המהפכניות שתוכננו על ידי אדולף דסלר, מייסד אדידס, בשנת 1953, בהרצוגנאוראך שבבוואריה. לנעליים הללו הייתה אחיזה מוצקה בקרקע הרכה אף כשהייתה ספוגה בגשם, בשל זיזים מיוחדים שבלטו בסולייה וננעצו בקרקע. נבחרת מערב גרמניה אשר שיחקה עם הנעליים החדשות שפותחו, זכתה לראשונה באליפות העולם בכדורגל בשנת 1954 באופן סנסציוני, ומאורע זה כונה לימים בשם "הנס של ברן". פריץ ואלטר, קפטן נבחרת מערב-גרמניה בטורניר אמר:
אדי יצר עבורנו זוג נעליים שמאפשרות ממש להרגיש את הכדור.
נעליים אלו נחשבות כאבטיפוס של נעלי הכדורגל המודרניות. כ-25 שנה לאחר מכן, בשנת 1979, ייצרה אדידס את הדגם "Copa Mundial" ונעל זו הייתה לנעל הכדורגל הנמכרת ביותר בכול הזמנים. כיום, גרמניה היא אחת מיצרניות נעלי הספורט הגדולות בעולם, ומטרתו של הפסל היא להנציח את מורשתה של גרמניה, בפיתוח מוצרי ספורט ונעלי כדורגל בכלל, ואת אדי דסלר, מייסד אדידס (ואחיו של רודולף דסלר, מייסד פומה), בפרט.
רפואה

ב-27 במרץ נחשף הפסל השני, הנקרא אבני-דרך ברפואה (Milestones of Medicine). פסל זה הוצב בכיכר פרידריך אברט מול בית מריה אליזבת לידרס על נהר שפרה, ובסמוך לבניין הרייכסטאג. קוטרו של הפסל הוא 10 מטר, ומשקלו 25 טון.
הפסל מציג גלולה בצורת דיסקית של אספירין. את הפסל הגה אמן צעיר מהחברה הגרמנית Bayer, אחת מחברות התרופות הגדולות בעולם, שהייתה הראשונה שהצליחה לסנתז את האספירין ולשווקו כתרופה. בהמשך הצטרפה החברה כשותפה רשמית לפרויקט.
מטרתו של הפסל היא הנצחת חלקה של גרמניה בקידום ובפיתוח הרפואה העולמית בשני מישורים:
במישור הרעיוני, הנצחת רעיונות ופיתוחים חדשים שהתרחשו בגרמניה כגון סינתזה של האספירין, גילוי קרני הרנטגן, מחקרים בתחום הקרדיולוגיה על האנגיוגרפיה הקורונרית (צנתור לב), חקירת הליך הדיאליזה, פיתוח הפלסטר המודרני.
במישור האישי, הנצחת החוקרים שפעלו בגרמניה בתחום הרפואה והפיזיולוגיה, ביניהם פליקס הופמן, רוברט קוך, אמיל אדולף פון בהרינג, פאול ארליך, גרהרד דומאק.
חדשנות זו באה לידי ביטוי בכמות הרבה של זוכי פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה ממוצא גרמני.
רכב

ב-6 באפריל נחשף הפסל השלישי, הנקרא בשם הרכב. הפסל הוצב בכיכר שלוס (שלוספלאץ) מול שער ברנדנבורג. ב-25 באוגוסט 2006 הועבר הפסל לנמל התעופה של מינכן, ומשם הוא נלקח ב-19 בספטמבר באותה שנה. נכון ליולי 2009, הפסל מוצב באינגולשטאדט, בה ממוקם המטה הבינלאומי של חברת אאודי. אורכו של הפסל הוא כ-10 מטר, רוחבו כשלושה מטרים, גובהו 4.5 מטר, ומשקלו 10 טון.
גרמניה גייסה ידוענים רבים להשתתף בטקס הסרת הלוט, ונכחו בו בין היתר ראש עיריית ברלין קלאוס ווברייט, ראש ממשלת בוואריה אדמונד שטויבר וסגנו פרנץ מינטפרינג, יו"ר אאודי ומנכ"ל פולקסווגן פרופ' מרטין וינטרקורן, נשיא ארגון התעשייה הגרמני באותה העת יורגן תומאן והנשיא שקדם לו מיכאל רוגובסקי, והכדורגלנים זינדין זידאן, בסטיאן שוויינשטייגר, רונאלדו וקרל היינץ רומניגה. האירוע סוקר בידי יותר ממאה אנשי תקשורת מרחבי העולם.
הפסל עוצב עבור אאודי, אחת מחברות התעשייה שהצטרפו כשותפות בפרויקט. הוא מציג מכונית ספורט מדגם אאודי TT, כאשר הדגם החדש של הרכב נחשף לראשונה באותו ערב.
מטרתו של הפסל היא להנציח את חלקה של גרמניה בפיתוח המכונית המודרנית, בפיתוח מערכות טכנולוגיות מתקדמות לרכב, ואת חלקה בפיתוח כלי תחבורה בכלל:
פיתוח מנוע הדיזל בידי רודולף דיזל, פיתוח מנוע הבנזין בידי ניקולאוס אוטו, ושילובו ברכב הממונע הראשון בידי קרל בנץ, המצאת האופנוע בידי גוטליב דיימלר ווילהלם מייבאך, ופיתוח רכבת הריחוף המגנטי. לטענת האתר הרשמי, גם המצאת סירת המנוע אירעה בגרמניה, אם כי למעשה היא פותחה דווקא על ידי המהנדסים הבריטיים ג'יימס ואט ופרדריק לנצ'סטר, באנגליה.
פיתוח מערכות שליטה ובטיחות לרכב כגון ABS ו-בקרת יציבות בידי יצרניות המכוניות הגרמניות מרצדס, BMW וחברת התעשייה הגרמנית בוש, ופיתוח כריות האוויר הקדמיות כאמצעי משלים לחגורת הבטיחות.
בין יצרניות הרכב הגרמניות המפורסמות ניתן למנות את: אאודי, אופל, BMW, מרצדס, פולקסווגן, ופורשה.
ספרים

הפסל הרביעי נקרא הדפוס המודרני (Modern book printing), והוא נחשף ב-21 באפריל, יומיים לפני יום הספר הבינלאומי של אונסק"ו. הפסל הוצב בכיכר בבל, בה התקיימה שריפת הספרים בגרמניה הנאצית בשנת 1933, מול אוניברסיטת הומבולדט. גובהו של הפסל הוא 12 מטר, אורכו 5 מטר, רוחבו 3 מטר ומשקלו 35 טון.
את הפסל עיצבה סוכנות הפרסום הגרמנית Scholz & Friends Berlin. בפסל מוצגים 17 ספרים המונחים אחד על השני, ועליהם רשומים שמות של סופרים והוגי דעות גרמניים ידועים בדפוס שקע. מכון גתה הצטרף כשותף זוטר לפרויקט "Land of Ideas", ולקח חלק בתכנון הפסל גם כן.
מטרתו העיקרית של הפסל היא להנציח את המצאת הדפוס בידי יוהאן גוטנברג, במיינץ, באמצע המאה החמש עשרה. המצאת הדפוס נחשבת כאחת מההמצאות הגדולות ביותר באלף השני לספירה.
בנוסף, מטרת הפסל היא להנציח את הספרות והפילוסופיה הגרמנית לדורותיה, מימי הרפורמציה של מרטין לותר, שרעיונותיו זכו לתפוצה גדולה בזכות מכונת הדפוס. הפסל מתמקד בספרות שלאחר מלחמת העולם השנייה והשפל הגדול בספרות הגרמנית, שהגיע לשיאו בטקסי שריפת הספרים בגרמניה הנאצית.
שמות הסופרים והוגי הדעות המופיעים על הפסל, מלמעלה למטה:
גינטר גראס - סופר, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1999.
חנה ארנדט - פילוסופית מזרם הפנומנולוגיה; יהודיה.
היינריך היינה - משורר רומנטי ופובליציסט; ממוצא יהודי.
מרטין לותר - מייסד הנצרות הפרוטסטנטית.
עמנואל קאנט - פילוסוף מזרם הנאורות, מגדולי הפילוסופים בעת החדשה.
אנה זגרס - סופרת, עסקה במלחמת העולם השנייה; ממוצא יהודי.
גאורג וילהלם פרידריך הגל - פילוסוף, מזרם האידיאליזם, מייסד זרם ההגליאניזם.
האחים גרים - סופרים וחוקרי התרבות והשפה הגרמנית.
קרל מרקס - סוציולוג ופילוסוף, הוגה המרקסיזם; ממוצא יהודי.
היינריך בל - סופר, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1972.
פרידריך שילר - משורר, פילוסוף ומחזאי. נציגה של הקלאסיקה של ויימאר, יחד עם גתה.
גוטהולד אפרים לסינג - מחזאי, משורר, סופר, ופילוסוף בולט מזרם הנאורות.
הרמן הסה - סופר ומשורר, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1946.
תאודור פונטאנה - סופר ומשורר, מהזרם הריאליסטי.
תומאס מאן - סופר, זוכה פרס נובל לספרות לשנת 1929.
ברטולט ברכט - מחזאי ומשורר, פיתח את התיאטרון האפי.
יוהאן וולפגנג פון גתה - איש אשכולות, ממייצגי התרבות הגדולים של ההיסטוריה העולמית.
מוזיקה

ב-5 במאי נחשף הפסל החמישי, שנקרא יצירות מופת של המוזיקה (Masterpieces of Music). הפסל הוצב בז'נדארמנמארקט מול בית הקונצרטים של ברלין (קונצרטהאוס), ובקרבת בית האופרה של ברלין הממוקם באונטר דן לינדן. הפסל מורכב משישה תווים, שגובהם 8 מטר, אורכם 5.4 מטר, רוחבם 2 מטר, ומשקלם הכולל הוא כ-17 טון.
הפסל עוצב על ידי סוכנות הפרסום הגרמנית Scholz & Friends Berlin. הוא מורכב משישה תווים שמתוכם שלושה הם רבע תו ( ♩ ) ושלושה נוספים הם שמינית תו ( ♪ ).
מטרתו של הפסל היא להנציח את המורשת של גרמניה ותרומתה למוזיקה, ובעיקר לתחום המוזיקה הקלאסית. ההנצחה מתבטאת בשני מישורים:
הנצחת היצירות המוזיקליות שנוצרו בגרמניה כגון הפסנתר המושווה (Well-Tempered Clavier) ואמנות הפוגה של באך, הסימפוניה התשיעית של בטהובן, הנחשבות ליצירות מופת ולאבני דרך במוזיקה הקלאסית; והנצחת רעיונות מוזיקליים כגון פיתוח המוזיקה האלקטרונית בידי קרלהיינץ שטוקהאוזן.
הנצחת המוזיקאים שפעלו בגרמניה: המלחינים בעלי השם העולמי, כגון יוהאן סבסטיאן באך מתקופת הבארוק, לודוויג ואן בטהובן מהתקופה הקלאסית, רוברט שומאן, יוהנס ברהמס וריכרד וגנר מהתקופה הרומנטית; הנגנים, כגון הכנרת אן-סופי מוטר; הזמרים כגון זמר הבס-בריטון תומאס קווסטהוף; ההרכבים המוזיקליים כגון קרפטוורק; המנצחים, כגון המנהל המוזיקלי של האופרה של ברלין דניאל בארנבוים, המנצח הראשי של התזמורת הפילהרמונית של ברלין סיימון ראטל והמנהל המוזיקלי של האופרה הממלכתית של בוואריה קנט נגאנו.
תורת היחסות

הפסל השישי והאחרון נחשף ב-19 במאי, והוא נקרא תורת היחסות (The Theory of Relativity). הפסל הוצב בפארק לוסטגארטן שבאי המוזיאונים, בסמוך למוזיאון הישן ולקתדרלת ברלין. גובהו של הפסל כארבעה מטר, אורכו כ-12 מטר ומשקלו הכולל הוא 10 טון.
הפסל עוצב על ידי סוכנות הפרסום הגרמנית Scholz & Friends Berlin. הוא מציג משוואה ידועה מתחום הפיזיקה התאורטית שהוצגה לראשונה על ידי אלברט איינשטיין במאמרו על תורת היחסות בשנת הפלאות 1905: E=mc² (אנרגיה שווה למסה כפול מהירות האור בריבוע). מהשלכות הנוסחה משתמע שמסה היא צורה של אנרגיה, ובאופן שימושי היא הובילה לפיתוח פצצת האטום וליישומים נוספים כדוגמת פיתוח מערכת ניווט לוויינית מדויקת.
מטרת הפסל היא הנצחת זכרו של איינשטיין ותגליותיו שהיוו מהפכה רעיונית בעולם הפיזיקה, וכמו כן מטרת הפסל להנציח את הפיתוחים שנשענו על רעיונות אלו, מהפיתוח של מכניקת הקוונטים בידי זוכי פרס נובל ורנר הייזנברג, ארווין שרדינגר ועד לתאודור הנש, זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 2005.
בנוסף, מטרת הפסל היא הנצחת גרמניה כמדינה המהווה כר פורה למחקרים מדעיים ומתמטיים באוניברסיטאות, במכללות, בתעשייה, ובמכוני המחקר, כדוגמת מכון פראונהופר לפיזיקה יישומית, ומכון מקס פלאנק העוסק בעיקר במחקר בסיסי במדעי הטבע.
חלקה של גרמניה בתרומה למדע ולפיזיקה מתבטא במציאות במספר זוכי פרס נובל לפיזיקה מתחומה, ובמספר הגדול של המחקרים המדעיים שנערכים בה.
תגובות

הפרויקט זכה לסיקור תקשורתי נרחב של עיתונאיים, צלמים, וצוותי תקשורת מרחבי העולם.
למרות התגובות החיוביות הרבות לפרויקט והצלחת מסע הפרסום, לא נחסכה ממנו ביקורת, בעיקר על ההתעלמות מהשואה. כך למשל, כתב רשת CNN האמריקאית, כריס ברנס, שסיקר את האירוע ואת נחיצות הפרויקט, אמר על ניסיונה של גרמניה לשפר את תדמיתה:
רבים רואים בגרמניה של היום כתקועה בסרט מימי מלחמת העולם השנייה - ארץ של רעיונות רעים מאוד, כמו גז הציקלון בי, טיל V-2,  שריפת ספרים. מיותר להגיד כי מצבת זיכרון לשואה איננה נמצאת בתערוכת Walk of Ideas.
גם בארגון העיתונות היהודית האירופאית (European Jewish Press), הושמעה ביקורת על "הבחירה הסלקטיבית של הזכרונות":
יש בקושי שתי שורות קצרות על לוחית המידע שליד הפסל [פסל הספרים] המזכירות את שריפת הספרים בגרמניה הנאצית שמתוארת כ"סוף זמני ל-500 שנה של תרבות וספרות גרמנית", במקום למשל תיאור הדברים כהקדמה לשריפת בני אדם, כפי שאמר המשורר היינה... ההכללה בניסוח הזה היא גם אי צדק עבור הקרבנות הספציפיים של השריפה, והספרים שנשרפו. למעשה מתוך שבעה עשר הכותבים, רק לחמישה מהם שרפו הנאצים את עבודתם... נראה כאילו הפוליטיקאים הגרמניים ממעיטים ביכולת של אוהד הכדורגל הממוצע לעכל את אי הנעימויות של ההיסטוריה... ברלין עשתה אי צדק עם אזרחיה ואורחיה באופן דומה.