stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוגר ריי לאונרד
התואר העולמי השני, וה'התמודדות' עם תומאס הירנס

ב-25 ביוני 1981, לחם לאונרד נגד איוב קאלול הבלתי מנוצח של ה-WBA, אלוף העולם במשקל בינוני-קל. קאלול נתן ללאונרד קרב קשה, אולם שוגר ריי ניצח בסיבוב התשיעי בנוקאאוט טכני.
בינתיים תומאס הירנס זכה בתואר אלוף העולם של ה-WBA במשקל בינוני-קל כשהביס את פיפינו שבס בסיבוב השני. נדמה היה שהימס בלתי מנוצח כשלזכותו נזקף מאזן של 30 נוקאאוטים ב-32 קרבות, ללא הפסד כלל. הקרב שלו עם לאונרד נערך ב-16 בספטמבר 1981, בקיסר פאלאס.
הירנס שקל משקל נמוך באופן בלתי צפוי של 66 קילוגרמים וגרם לרבים להאמים שהוא התאמן יתר על המידה. ההתמודדות צולמה בטלוויזיה במעגל סגור כשהצופים שילמו עבור הצפייה ברחבי העולם.
הירנס שלט בסיבובים הראשונים עם הסנוקרת שלו, וגרם ללאונרד לאי-שיווי משקל. בסיבובים האמצעיים, נכנס לאונרד פנימה ופגע קשות בהירנס בעזרת הווים השמאליים שלו. בין הסיבובים ה-8 עד ל-12 ניתר הירנס אחורנית, ותפס שליטה, השתמש בתנועות מצד לצד, סנוקרות יציבות ולעיתים קרוסים ישרים. עינו השמאלית של לאונרד שנפגעה שבועיים קודם לכן באימונים, החלה להתנפח. בסוף הסיבוב ה-12 היא נסגרה כמעט לחלוטין.
מאמנו אלפרדו דנדי התריע בפניו שהוא נפוח, לאונרד שעט קדימה בסיבוב ה-13 ופצע קשות את הירנס עם מטח אגרופים והפיל אותו בנוקאאוט. הירנס בקושי שרד את הסיבוב. בסיבוב ה-14, לאחר רצף של מכות מהירות עצר השופט את הקרב. בזמן העצירה שלושת השופטים העניקו כל ללאונרד יתרון בנקודות. הוא היה כעת אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל חצי-כבד, כאשר הפופולריות שלו גאתה בין כמה מעריצי ספורט. אילו קבוצה אחרת של אוהדים לעומת זאת, סברה שהקרב הופסק טרם זמנו, מכיוון שהירנס לא נפגע אנושות, אולם מנהלו ומאמנו של הירנס, עמנואל סטיוארד הסכים עם הפסקת הקרב. סטיוארד אמר, "דיברתי אל טומי ולפתע ראשו נפל. כוחותיו אזלו. ידעתי כבר אז שזה הסתיים.
היו כאלה שלא הסכימו עם החלטת השופטים, וטענו שהסיבובים השישי והשביעי היו צריכים לתת ללאונרד שוליים של 8–10. בשני הסיבובים הללו הירנס נפצע קשות אולם לא הופל. כל שלושת השופטים העניקו ניקוד של 9–10 לטובת לאונרד.
שוגר ריי כונה אחר כך מתאגרף השנה של המגזין Ring לשנת 1981, וכתב העת גם בחר בקרב שלו עם הירנס כקרב השנה. בנוסף לכך בחרה סדרת הטלוויזיה Wide World of Sports של רשת ABC בלאונרד כאתלט השנה והמגזין ספורטס אילוסטרייטד בחר בו כספורטאי השנה.
הפציעה בעין

בפברואר 1982 ניצח לאונרד את ברוס פינץ' בסיבוב הרביעי ושמר על תוארו. אולם את קרב ההגנה הבא על התואר היה נגד רוג'ר סטפורד במאי נאלצו לדחות. מספר ימים לפני הקרב, גילו הרופאים שלאונרד סובל מהיפרדות רשתית בעינו השמאלית, הוא עבר ניתוח בבית החולים ג'ון הופקינס על מנת לפתור את הבעיה. עולם האגרוף חיכה שישה חודשים להכרזתו של לאונרד בדבר תוכניות האגרוף העתידיות שלו.
הפרישה והקאמבק הראשון

בנובמבר 1982, לאחר שנועץ עם רופאים, חברים ומשפחה, הזמין שוגר ריי את האגלר ועוד דמויות מענף האגרוף לאירוע צדקה שהתקיים בבולטימור, מרילנד. לאונרד ניצב בזירת האגרוף כשהווארד קאסל מרשת ABC נמצא לידו, והכריז לאונרד על פרישתו ושהקרב עם האגלר לעולם לא יתקיים. לאונרד טען שעינו החלימה לגמרי, אך הוא אינו רוצה להתאגרף יותר. בפרישתו, המשיך לאונרד להיות פרשן בתחרויות של HBO ו-CBS וביצע עבורם תפקידים נוספים. כמו כן עסק בפעילויות נוספות.
נכונו לו זמנים קשים: לאונרד התמכר לקוקאין בשנים 1982–1986. הוא נפל קורבן לסם ונתקבלו דיווחים על כך שהיה אלים כנגד אשתו חואניטה. לאונרד התוודה כי בעיותיו נגרמו בגין היזקקותו לעיסוק באגרוף בתקופות בהן לא היה פעיל בספורט וכן בשל חוסר בגרותו.
לאונרד הודיע בדצמבר 1983, על שובו לזירה, הוא ציין כסיבות לחזרתו את כמיהתו לאור הזרקורים ואת השלמונים הרבים שהאגרוף נשא בצידו. היה זה הראשון בסדרת קאמבקים במרוצת הקריירה שלו. לאונרד התפאר שהוא ישיב לעצמו את תואר אליפות המשקל החצי-בינוני. אחר כך התמודד עם אהרן פריור, דונלד קרי, מילטון מקורי, דוראן, הירנס, ולבסוף עם האגלר. ההחלטה נתקלה במטר של ביקורת ממבקרים וכלי התקשורת, שחשו שלאונרד לוקח על עצמו סיכונים שלא לצורך לאחר הניתוח שעבר בעינו.
נקבע לו קרב עם קווין הווארד מפילדלפיה בפברואר 1984 בווסטר, מסצ'וסטס. הדבר נדחה עד ל-11 במאי כשלאונרד עבר ניתוח קל בעינו הימנית. הפגיעה האחרונה בעינו של לאונרד המשיכה ללבות את התנגדותם של אלה שהתנגדו לשובו.
הקרב בין לאונרד להווארד הוקרן בשידור ישיר ברשת הטלוויזיה HBO. לאונרד נפל על גבו מנוקאאוט שהנחית עליו הווארד בסיבוב הרביעי. היה זה הנוקאאוט הראשון בקריירה המקצוענית של לאונרד. הקרב הסתיים ברגשות מעורבים, כשהיו שחשו שהשופט הפסיק את הקרב טרם זמנו. במסיבת עיתונאים שנערכה אחרי הקרב, הפתיע לאונרד את כולם כשהודיע על פרישתו שוב, באומרו שאין לו את זה עוד.
מרוין האגלר הנפלא

במאי 1986 הכה לאונרד בתדהמה את עולם הספורט שוב כאשר הודיע שהוא יחזור לזירה לקרב אחד נוסף, היה זה קרב נגד אלוף העולם במשקל בינוני מרוין האגלר. החלטה זו התקבלה ברגשות מעורבים בשל חוסר פעילותו של לאונרד והפגיעה בעינו. למרות זאת היא עוררה התרגשות אצל מעריצי ספורט רבים, שציפו לראות קרב זה במשך שנים. האגלר חכך בדעתו מספר חודשים ולבסוף הסכים לקרב, שנקבע ל-6 באפריל 1987 בציזר פאלאס, לאס וגאס.
לאונרד עבר אימונים מפרכים לקראת הקרב עם האגלר. לאחר הקרב עם האגלר התגלה שלאונרד ניהל קרבות בני תריסר סיבובים בדלתיים סגורות. הם היו רשמית יריבי אימונים, אבל עם כמה הבדלים משמעותיים. לא השתמשו במגיני ראש, כפפות קטנות ויריבים שנאמר להם לנסות כמיטב יכולתם לנצח בכל תריסר הסיבובים. היו אלה למעשה קרבות אמיתיים.
שניים מהקרבות נערכו עם קווינסי טיילור, אלוף העולם לעתיד של ה-WBC במשקל בינוני, ועם אנתוני פלטשר (שהיה איטר). טיילור הפיל את לאונרד ארצה במהלך אחד מהקרבות האלה.
הקרב נגד האגלר שווק על ידי היזמים כ"קרב על". בתמורה ליותר כסף, האגלר הבטוח בעצמו יתר על המידה נאות לגבול של תריסר סיבובים (שהבטיחו סנקציה מה-WBC), לכפפות רייס וזירה גדולה. תחום שנים עשר הסיבובים ירדוף את האגלר אחרי כן. הקרב שודר בטלוויזיה במעגל סגור למנויים תמורת תשלום בכל רחבי העולם והכניס ממון רב.
ההימורים נטו משמעותית לטובתו של האגלר, התחילו עם 1–4 והתייצבו על 1–3. לאונרד נלחם רק פעם אחת בחמש השנים האחרונות ומעולם לא נלחם במשקל בינוני. היה זה הקרב השלישי של האגלר בשנתיים וחצי שקדמו להתמודדות כשהוא נכנס לדמדומי הקריירה המזהירה שלו. לאונרד השתמש באותה הטקטיקה בה נקט בקרב השני שלו עם דוראן, תנועות צדדיות, סנוקרות ואחיזות כשהוא נקלע לצרות. האגלר היה נתון בצרות בנסותו להדביק את לאונרד קל הרגליים. באופן כללי, האגלר הנחית את המהלומות הכבדות יותר ולאונרד הלם באגרופים רבים ומרהיבים יותר. אף אחד מהמתאגרפים לא הופל בנוקאאוט. השופט הזהיר את לאונרד שוב ושוב בשל תפישותיו, אולם לא הפחית ממנו שום נקודה. השופטים היו חלוקים בדעתם והעניקו ללאונרד את הניצחון. האגלר מחה במרירות כנגד ההחלטה, וחובבי אגרוף ופרשניו מתווכחים על נכונות ההחלטה מאז.
למרות הפצרות מצד מחנהו של האגלר לקרב חוזר, הודיע לאונרד על פרישתו חודש לאחר מכן.
אחרי שיאו, אבל עדיין מתאגרף

ב-7 בנובמבר 1988 שב לאונרד לזירה ולחם כנגד דן ללונד. בקרב קשה ופוגעני, שוגר ריי הופל בנוקאאוט בסיבוב הרביעי ונחתך באפו. למרות זאת הוא התאושש והפיל את ללונד בנוקאאוט בסיבוב התשיעי וזכה בשני תוארי אלוף עולם בקרב אחד, משקל על-בינוני, קטגורית המשקל החדשה של ה-WBC והמשקל החצי-כבד של לאלונד. סידור זה היה מעט שנוי במחלוקת מכיוון שמשקל החצי-כבד של ללונד היה צריך להיות שקול או מתחת לגבול המשקל העל-בינוני של ה-76.2 קילוגרמים.
ב-1989 לחם לאונרד נגד שני יריבים ישנים, הוא נלחם שוב נגד הירנס בציזר פאלאס. בקרב מרגש, הופל לאונרד בנוק דאון פעמיים, אולם ההחלטה הרשמית הייתה תיקו אחרי תריסר סיבובים. ההחלטה הייתה שנויה במחלוקת, אבל הצופים סברו שהגיע להירנס לזכות. שנים אחרי כן אמר לאונרד שגם הוא סבר שהירנס זכה בקרב ולדעתו היריבות ביניהם הסתיימה כניצחון אחד של כל אחד מהם. ואילו ההחלטה על תיקו איפשרה ללאונרד להשיב לעצמו את תואר העל-בינוני, של ה-WBC. שישה חודשים מאוחר יותר, בדצמבר 1989, לחם שוגר ריי נגד רוברטו דוראן בשלישית. קרב זה נערך במלון המיראז' החדש בלאס וגאס. לאונרד השתמש בתנועות צדדיות וזכה פה אחד בניצחון לפי החלטת השופטים על פני דוראן קר הרוח. בקרב שרבים החשיבו כמשעמם מאוד, זכו המתאגרפים לקריאות בוז תכופות מהצופים ורבים עזבו את הזירה לפני שהכריזו על ההחלטה. פאט פוטנאם מהמגזין ספורטס אילוסטרייטד כתב: "לאונרד העניק להם השלמות האמנותית כשהם ציפו לקרב חם, והם קראו בוז בקול. רוב הקהל לא היו מבזבזים אגורה על מנת לצפות בואן גוך מצייר את החמניות, אלא מילאו את האצטדיון כדי לראות אותו חותך ליריבו את האוזן".
קאמבק כושל

לאונרד הציע להירנס קרב שלישי, אולם הירנס אמר שהוא לא יכול יותר לעמוד בדרישות המשקל ועלה לקטגורית החצי-כבד,
לאונרד שבת מפעילות ב-1990, אולם שב בפברואר 1991 על מנת להילחם כנגד טרי נוריס, אלוף העולם בינוני-קל, במדיסון סקוור גארדן. נוריס הפיל את לאונרד פעמיים בנוק דאון וזכה בהחלטה פה אחד של השופטים לטובתו. לאחר שהכריזו על התוצאה, לקח לאונרד המוכה את המיקרופון והכריז שוב על פרישתו.
בזמן זה לערך, הגיעה עבודתו של לאונרד כפרשן אגרוף ברשת HBO לסיומה. עבודתו עם CBS הסתיימה שנים מועטות קודם לכן.
ב-1997, בגיל 40, נכנס לאונרד למה שיהיה הקרב האחרון שלו נגד אלוף העולם לשעבר במשקל קל הקטור מאצ'ו קומאצ'ו. שנים לאחר שיאו, לאונרד הובס בקלות בידי קומאצ'ו הקטן יותר ובעל האגרופים הקלים לאחר חמישה סיבובים. לאחר תבוסה משפילה, הספיק הדבר ללאונרד והוא לא לחם מאז.
חייו לאחר האגרוף

לאונרד ואשתו חואניטה התגרשו וב-1993 הוא נשא לאישה את ברנדט רובי, ביתו של פול רובי, חבר להקת הפלאטרס המקורית. בשנת 1997 הוכנס לאונרד להיכל התהילה של האגרוף.
במשך זמן קצר, עמד לאונרד בראש חברה לאמרגנות אגרוף שכללה את אלוף החצי כבד ואסילי ג'ירוב ואת אלוף המשקל הכבד ג'ו מסי.
הוא השתתף באופן קבוע בסדרת הפעולה הטלוויזיונית בארצות הברית "L.A. Heat" בתפקיד בני לואיס.
הוא לוקח חלק בתוכנית הריאליטי הטלוויזיונית על אגרוף "The Contender", ושימש כמארח וכיועץ לאגרוף למתאגרפים המתמודדים. סילבסטר סטאלון שהגיש ביחד עמו את התוכנית היה אחד מהמפיקים בפועל של הסדרה לצד מרק ברנט. ב-2018 השתתף בסרט "קריד 2" בתפקיד עצמו.
הערות שוליים

↑  הסיבה שבגינה דוראן עזב את הקרב באמצע
↑  בירת האיגרוף של העולם: לאס וגאס: עיר הקרב, 3 באוקטובר 2004
↑  נוריס היה זמין ללאונרד, אבל הוא חשב על הירנס, פיל ברגר, 8 בפברואר 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810615937305606  GND: 11888641X  ISNI: 0000 0000 2681 963X  LCCN: n82049374  NARA: 10569455  NTA: 190837209  SNAC: w6j53h8f  VIAF: 40715699   WorldCat (עם VIAF): 40715699
עמית זנטי

עמית זנטי (נולד ב-2 באפריל 1997) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי במכבי הרצליה.
קריירה

זנטי החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מועדון ספורט אשדוד, ובגיל 13 הצטרף למחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-21 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 1–1 נגד נומה קאליו במוקדמות הליגה האירופית, ובדו-קרב בעיטות ההכרעה החמיץ פנדל והקבוצה הודחה מהמפעל. ב-10 בינואר 2017 ערך זנטי את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בהפסד 0–2 נגד הפועל באר שבע. בסך הכל ערך 15 הופעות בליגת העל בעונת 2016/2017, ובמקביל שיחק גם בקבוצת הנוער והיה שותף להעפלתה לשלב הפלייאוף בליגת האלופות לנוער. בעונת 2017/2018 שותף בשלושה משחקים, וב-13 במאי 2018 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 על הפועל רעננה.
בתחילת עונת 2018/2019 שותף זנטי בעשרה משחקי ליגה במדי מכבי חיפה, וב-31 בינואר 2019 הושאל לבני יהודה תל אביב. ב-16 בפברואר 2019 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4–2 על הפועל חיפה. בתום העונה זכה עם בני יהודה בגביע המדינה, כשכבש את הפנדל הרביעי בדו-קרב בעיטות ההכרעה מול מכבי נתניה במשחק הגמר. בתום העונה חתם על חוזה חדש לארבע עונות בבני יהודה, במסגרת העסקה בה עברו יובל אשכנזי ודולב חזיזה למכבי חיפה. בעונת 2020/2021 רשם 20 הופעות, במהלכן כבש ארבעה שערים. בסיום אותה העונה נשר יחד עם בני יהודה לליגה הלאומית. ב-28 בינואר 2022 שוחרר מהמועדון.
ב-6 באוקטובר 2022 חתם במכבי בני ריינה.
ב-6 באוגוסט 2023 חתם בהפועל אום אל פאחם. הוא כבש שלושה שערים בשני מחזורי הליגה הראשונים.בספטמבר 2024 חתם בהפועל עכו.ב-28 בינואר חתם במכבי הרצליה.
תארים

גביע המדינה: 2018/2019
הערות שוליים

↑  אלון בן דוד, ‏עמית זנטי הושאל לבני יהודה ממכבי חיפה, באתר ONE‏, 31 בינואר 2019
↑  גידי ליפקין, ‏רשמי: אשכנזי וחזיזה חתמו בשורות מכבי חיפה, באתר ONE‏, 20 ביוני 2019
↑  תומר חבז, בהחלטה משותפת: עמית זנטי שוחרר מבני יהודה, באתר ONE, ‏28 בינואר 2022
↑  עמית גולדשטיין, ‏עמית זנטי חתם בבני ריינה, עשוי לשחק מול מכבי חיפה, באתר ערוץ הספורט, 6 באוקטובר 2022
פרס המוזיקה האמריקאית לקליפ של השנה

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  פרסי המוזיקה האמריקאית
 תקופת הפרס:  2016–הווה (כ־9 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  טיילור סוויפט (3)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  דרייק • טיילור סוויפט • ליל נאז X ‏ (3)
 theamas.com
פרס המוזיקה האמריקאית לקליפ של השנה הוא פרס המוענק מאז שנת 2016. ב-2019, שם הפרס שונה ל"הקליפ האהוב ביותר".
שיאני זכיות ומועמדויות > מספר זכיות

טיילור סוויפט
שיאני זכיות ומועמדויות > מספר מועמדויות

דרייק
טיילור סוויפט
ליל נאז X
אריאנה גרנדה
הערות שוליים

↑  McIntyre, Hugh (20 בנובמבר 2016). "American Music Awards 2016: Full List of Winners". Forbes. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Here Are All the Winners From the 2017 AMAs". Billboard. 19 בנובמבר 2017. נבדק ב-21 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Here Are All the Winners From the 2018 AMAs". Billboard. 9 באוקטובר 2018. נבדק ב-10 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The American Music Awards Announces 2019 Nominees". American Music Awards (באנגלית). 2019-10-24. נבדק ב-2019-10-24.
↑  "American Music Awards 2020: Full list of nominations". ABC News. 26 באוקטובר 2020. נבדק ב-26 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul Grein, Paul Grein, Bad Bunny Leads 2022 American Music Awards Nominations: Full List, Billboard, ‏2022-10-13 (באנגלית אמריקאית)
קונסטנטין טזיו

| --- | --- |
 קונסטנטין טזיו וחגורת האליפות
קונסטנטין טזיו וחגורת האליפות
 לידה:  19 בספטמבר 1969 (בן 55) סרוב, רוסיה 
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה
 השכלה:  אוניברסיטת אורל הפדרלית 
 משקל:  70 ק"ג 
 גובה:  1.70 מטר, מוטה 1.70 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  מעורב קל
 תקופת הפעילות:  1992–2005 (כ־13 שנים)
 הישגים
 דירוג שיא:  אלוף העולם של פדרציית האגרוף הבין-לאומית
 פרסים והוקרה:  The Ring magazine Comeback of the Year (1998)  מאסטר מוסמך לספורט של ברית המועצות 
 
קונסטנטין בוריסוביץ' טזיו (ברוסית: Константин Борисович Цзю; נולד ב-19 בספטמבר 1969) הוא מתאגרף סובייטי, רוסי ואוסטרלי מקצועי לשעבר. שלוש פעמים אלוף בברית המועצות (1989–1991), אלוף אירופה פעמיים (1989, 1991) ואלוף העולם (1991) בקרב חובבים, אלוף העולם הבלתי מעורער על פי התאחדויות האגרוף: IBF, WBA, WBС בקרב מקצוענים.
במשחקי אולימפיאדת סיאול הוא הגיע לרבע הגמר. בשנת 1991 הוא זכה באליפות העולם לחובבנים.
טזיו היה מתאגרף יוצא דופן שהסתמך מאוד על דיוק ותזמון ונשא כוח אגרוף אימתני; לעיתים קרובות הוא נחשב לאחד ממשקלי מעורב קל בעלי המכה החזקה ביותר בתולדות המשקל.
הוא נכנס להיכל התהילה של האגרוף הבינלאומי ב-2011.
ביוגרפיה מוקדמת וקריירה חובבנית

טזיו נולד בסרוב (אנ'), עיירה ליד הרי אורל, בברית המועצות לשעבר לאב קוריאני (מצד אביו), מונגולי (מצד אמו) ולאם רוסייה. אביו של טזיו היה שרברב במפעל מתכת, ואילו אמו הייתה אחות.
בילדותו, טזיו היה היפראקטיבי, ואביו החליט לקחת אותו לחדר כושר לאגרוף, שם יתעל את האנרגיה שלו במאבק בבנים מבוגרים. הוא הרשים את מאמני הקבוצות החובבות של ברית המועצות ונשלח למחנות האימונים של ברית המועצות לחובבני אגרוף. באותה מסגרת ביקר ביותר מ-30 מדינות תוך כדי אימון ולחימה בטורנירים. הוא התאמן עם הקבוצה הזו 250 ימים בשנה, וזכה בטורנירים שונים, כמו אליפויות העולם באגרוף חובבים. בטורניר אליפות העולם בקובה ב-1987, הוא הגיע למקום השני, ובאולימפיאדת קיץ 1988 הפסיד בסיבוב השלישי.
טז'יו היה חבר בצבא הסובייטי, אך מכיוון שנבחר כספורטאי מצטיין הוא לא נדרש לשרת בתפקיד רגיל. הוא נלחם באליפות העולם פעם נוספת, במוסקבה ב-1989, שם הגיע למקום השלישי.
ב-1991 הוא יצא שוב לאליפות העולם לחובבים, שהפעם נערכה בסידני. זו הייתה נסיעה ששינתה את חייו לנצח. לאחר ניצחונו האולימפי בסידני, טזיו קיבל הצעה לעבוד באוסטרליה, ואז הציע במפתיע לבת זוגו נטליה לנסוע איתו והיא הסכימה. בתחילת השנה שלאחר מכן, היגר טז'יו לאוסטרליה עם חברתו, שם נישאו ב-1993, הפכו לאזרחים אוסטרליים והתיישבו בסאנס סוצ'י (אנ'), סידני. עם זאת, לפני שהתחתן, טזיו כבר הפך מקצועי, גבר על דארל הילס (אנ') בנוקאאוט בסיבוב אחד ב-1 במרץ 1992, במלבורן.
ביוגרפיה מוקדמת וקריירה חובבנית > אולימפיאדה 1992

הוא היה המתאגרף הסובייטי היחיד שזכה במדליית זהב באליפות העולם בסידני ב-1991. בזמן האליפות פנו אליו מקדמי אגרוף מקומיים, והוא החליט לוותר על אולימפיאדת קיץ 1992 לטובת קריירה מקצוענית. שבוע לאחר מכן הוא חתם עם האמרגן האוסטרלי ביל מורדי כמנהלו וג'וני לואיס (אנ') כמאמנו בסידני. טזיו סיים את קריירת החובבים שלו עם 270 קרבות, 259 ניצחונות, 11 הפסדים, ללא עצירות וללא תוצאות תיקו. הופעת הבכורה המקצועית שלו הייתה אמורה להתקיים בינואר 1992. מורדי תיאר את טזיו כמתאגרף הטוב ביותר שראה בעשור האחרון.
קריירה מקצועית

טזיו החל להעלות את היכולות שלו כמעט מיד. בקרב המקצועי הרביעי שלו, הוא פגש את אלוף WBC לשעבר במשקל נוצה, חואן לאפורט (אנ'), והכריע אותו בעשרה סיבובים. בקרב השישי שלו, הוא גבר על המתמודד סמי פואנטס (אנ') בנוקאאוט בראשון. פואנטס יזכה בתואר עולמי שנים לאחר שהובס על ידי טזיו ב-1993. סטיב לארימור, לארי לה קרוזייה ורוברט ריברה, נסעו לאוסטרליה כדי להילחם בטזיו, ואף אחד מהם לא החזיק מעמד יותר משני סיבובים. האיש היחיד שהחזיק מעמד יותר משני סיבובים עם טזיו ב-1993 היה ליווינגסטון ברמבל, אלוף העולם במשקל קל לשעבר, שהפסיד בהחלטה לטזיו בניוקאסל, ניו סאות' ויילס.
בשנת 1994 הקטור לופז (אנ'), אנחל הרננדס (אנ') (שזה עתה יצא מהפסד לאחר שקרא תיגר על חוליו סזאר צ'אבס בחגורת ה-WBC), ופדרו צ'יניטו סאנצ'ס מהרפובליקה הדומיניקנית ניסו לנצח את טזיו, אך טזיו ניצח את לופז בהכרעה תוך עשר, את הרננדס בנוקאאוט בשבעה, וסאנצ'ס בנוקאאוט בארבעה. לאחר הניצחון מול סאנצ'ס, טזיו דורג במקום הראשון בגזרת המשקל הקל.
קריירה מקצועית > אלוף WBC במשקל קל-וולטר

בשנת 1995, טזיו קיבל את התואר העולמי הראשון שלו כאשר נאבק באלוף ה-IBF במשקל ולטר קל ג'ייק רודריגז בלאס וגאס, נבדה. טזיו הפך לאלוף העולם כשהדיח את רודריגס בסיבוב השישי. לאחר מכן הוא הגן על תואר אלוף העולם, כשגבר על אלוף העולם במשקל סופר נוצה וקל כבד לשעבר רוג'ר מייוות'ר בהחלטה בסיבוב ה-12, הוגו פינדה בנוקאאוט בסיבוב ה-11, קורי ג'ונסון בנוקאאוט בסיבוב ה-4 ויאן ברגמן בנוקאאוט בסיבוב ה-6. לאחר רצף ההגנות הזה, טזיו הפך לאלוף עולם מפורסם במגזיני אגרוף רבים, ומאמרים רבים עליו הופיעו ב-KO Magazine, "הזירה" ובעוד פרסומי אגרוף אמריקאיים.
קריירה מקצועית > אלוף WBC במשקל קל-וולטר > הגנות

1997 התחילה עבור טזיו כאשר הקרב שלו נגד לאונרדו מורו מאס הוכרז כביטול התחרות. החלטה זו הגיעה מכיוון שתומכי מאס מחו על כך, שהמכה שחיסלה את הלוחם שלהם בסיבוב הראשון ניתנה למעשה לאחר שהשופט ג'ו קורטז קרא להפסקה. בהתלבטות אם זה היה או לא היה לאחר שקורטז קרא להפסקה, ה-IBF והוועדה האתלטית של נבאדה (אנ') החליטו להכריז על אי תחרות במקום זאת. בקרב הבא שלו, טזיו הפסיד לראשונה, בנוקאאוט בעשרה סיבובים לוינס פיליפס (אנ'), שגם לקח את אליפות העולם של טזיו.
לאחר שניצח את אלופי העולם לשעבר, קלווין גרוב (KO 1) ורפאל רולס (KO 9), זכה טזיו לניסיון אליפות עולמי נוסף, כאשר החגורה של ה-WBC התפנתה ב-1998 בעקבות המעבר של אוסקר דה לה הויה לחטיבת המשקל הלבן. טזיו מצא את עצמו פעמיים על הרצפה בסיבוב הראשון של הקרב על חגורת הביניים מול דיאוסבליס הורטדו, אבל התאושש כדי לנצח את הורטדו בנוקאאוט בחמישה סיבובים. הוא הפך לאלוף עולם פעם נוספת בשנת 1999 על ידי הדחת אלוף העולם לשעבר מיגל אנחל גונזלס בעשרה סיבובים, ושמר עליו פעמיים בשנת 2000, כשגבר על המתמודד השולי מאריזונה אחמד סנטוס בשמונה סיבובים, ועל האגדה מקסיקנית בן ה-38 חוליו סזאר צ'אבס, אלוף העולם לשעבר, ב-6 סיבובים בפיניקס, אריזונה. טזיו התראיין לריי וויטלי ב-יוטיוב ב-2011 והצהיר שהוא רואה בניצחון שלו על מיגל אנחל גונזלס את ההופעה הטובה ביותר שלו אי פעם.
קריירה מקצועית > אלוף בלתי מעורער במשקל קל+

לאחר מכן החל טזיו לממש את רצונו לאחד את כל החגורות. בשנת 2001, הוא התחיל מול אלוף ה-WBA, שרמבה מיטשל, כשהוא לוקח את החגורה ב-TKO לאחר שבעה סיבובים (מיטשל סבל מפציעה בברך באימון ובמהלך ההתמודדות). הקרב הבא שלו היה נגד הטורקי הגרמני, אוקטאי אורקל. טזיו סיים את 2001 על ידי שחזור חגורת ה-IBF שלו בקרב איחוד עם האלוף באותה תקופה, זבדיאל יהודה, בנוקאאוט בסיבוב השני. תגרה קטנה בתוך הזירה באה בעקבות הקרב הזה, כשיהודה תקף את השופט ג'יי נאדי בגלל מה שהוא הרגיש כעצירה מוקדמת, הגיב בזריקת מושב הפינה שלו על השופט ואפילו ניסה לחנוק את נאדי עם הכפפה שלו, בשלב מסוים. עם זאת, שידורים חוזרים מראים בבירור את יהודה הולך על רגליים מתנודדות. כתוצאה מכך, טזיו הפך לאדם הראשון מזה 30 שנה שמאחד את החגורות בחטיבת המשקל הקל. ב-2002 טזיו ניהל רק קרב אחד, והביס את המועמד המדורג בראש כל שלוש החגורות שלו, בן טאקי מגאנה בהכרעה תוך 12 סיבובים. טזיו הפסיד רק סיבוב אחד רק באחד מכרטיסי הניקוד של השופטים בתצוגת אגרוף מופתית.
ב-19 בינואר 2003, טזיו התחיל את השנה על ידי שמירת התואר שלו מול אלוף העולם לשעבר, ג'סי ג'יימס לייז'ה בנוקאאוט ב-6 סיבובים. לאחר הקרב, שנערך במלבורן, טזיו הודיע כי ייתכן שזהו הקרב האחרון שלו באוסטרליה, עקב לחץ מצד האמרגנים להילחם בארצות הברית (הניצחון מול לייז'ה הגיע ביום הולדתו של בנו של טזיו).
קריירה מקצועית > הקרב השני נגד מיטשל

הקרב הראשון שלו ב-2004 היה אמור להתקיים ב-7 בפברואר במשחק חוזר מול שרמבה מיטשל (אנ'). זה היה הקרב הראשון של טז'יו כמקצוען במוסקבה, אבל טזיו נפצע בכתפו במהלך אימון. הוא עבר ניתוח מוצלח לתיקון הבעיה, אך הפציעה האריכה עוד יותר את היעדרותו מהתחרויות. ה-WBA שללו מטזיו את התואר שלו על כך שבחר להילחם במיטשל במקום באלוף הקבוע שלהם, ויויאן האריס (אנ'), בעוד ה-WBC שלל מטזיו את התואר בגלל שסירב להילחם בלוחם החובה שלהם, ג'אנלוקה ברנקו
ב-6 בנובמבר, טזיו ומיטשל סוף סוף ערכו את קרב הגומלין שלהם, כאשר טזיו הדיח את מיטשל פעם נוספת, הפעם בשלושה סיבובים. טזיו נבחר ללוחם הקאמבק של השנה על ידי מגזין רינג.
קריירה מקצועית > הדחה על ידי האטון

ב-5 ביוני 2005, התמודד טזיו (אנ') נגד המתאגרף הבריטי ריקי האטון, טזיו הפסיד בקרב זה והפסיד גם בתואר העולמי שלו על ידי RTD (החלטה טכנית של שופט) לאחר שפרש לספסל שלו בסוף הסיבוב ה-11. הוא גם היה בפיגור בכל שלושת הסיבובים (ב-1, 3 ו-5 נקודות).
קריירה מקצועית > חזרה אפשרית

ב-30 בינואר 2007 נפוצו שמועות על קאמבק של טזיו. עם זאת, לא היה אישור ממנו. באפריל 2010 שוב נפוצו שמועות על קאמבק אפשרי של טז'יו. הוא המשיך להתאמן ונשאר בכושר מאז ההפסד שלו לריקי האטון ב-2005. ב-19 באפריל 2010, טזיו הופיע ב-Long Lunch Today, תוכנית טלוויזיה אוסטרלית. במהלך התוכנית, הוא הכחיש את פרישתו ואמר שהוא יחזור אם אפשר יהיה לנהל קרב עם שיין מוסלי, מני פקיאו או פלויד מייוות'ר.
חיים אישיים

טזיו נישא לנטשה אניקינה ב-24 בספטמבר 1993 בעת שחיו באוסטרליה. באוסטרליה גם נולדו שלושת ילדהם; אנסטסיה, ניקיטה וטים. ניקיטה וטים שניהם מתאגרפים. בשנת 2008 עבר טזיו עם משפחתו חזרה למוסקבה, אך, בסופו של דבר, הם חזרו לחיות בסידני, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. בספטמבר 2012, טזיו עזב את משפחתו באוסטרליה, חזר להתגורר ברוסיה והתגרש מנטשה לאחר 20 שנות נישואים. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת אורל בהצטיינות וקיבל דיפלומה אדומה.
טזיו חובב חיות שבבעלותו מספר חיות מחמד כולל "ויקינג", רוטוויילר שהיה בן לוויה של טזיו מאז הגיע לאוסטרליה; ג'ייק, פיתון היהלומים המחמד שלו; כנריות ודגים. טזיו הופיע עם החיות בתוכנית המחמד "התרנגול של הארי" בשנת 2002.
חיים אישיים > כיום

טזיו נשוי כיום לטטיאנה אברינה, איתה יש לו שני ילדים, הוא מנהל מסעדה במוסקבה ומקדם את הנושא של דרך חיים בריאים, עוסק בפעילויות ציבוריות וצדקה ובנוסף מקדיש זמן רב לחינוך ספורטאים מהדור הצעיר. בין היתר הוא מאמן מתאגרפים צעירים מצליחים רבים בני זמננו, ביניהם סשה פובטקין ודניס לבדב. כחלק מתוכניות צדקה, הוא פתח בשטח הפדרציה הרוסית בתי ספר רבים למתאגרפים צעירים. מאז 2010, הוא עורך את מגזין האגרוף האלקטרוני הראשון, וגם החל להופיע לעיתים קרובות בטלוויזיה ככוכב אורח בסדרות אוסטרליות.
נודע כי טזיו שרד התקף לב. לא ברור כיצד חי טזיו לאחר התקף לב, אך המתאגרף עבר שיקום באגם איסיק-קול.
טזיו אינו אוהב לתת ראיונות ולהשתתף באירועים חברתיים.
סיכום קרבות מקצועיים

| 2 הפסדים | 31 ניצחונות | 34 קרבות |
| --- | --- | --- |
| 2 | 25 | על ידי נוקאאוט |
| 0 | 6 | לפי החלטה |
| 1 | 1 | ללא תחרות |
אלבומי וידאו

| כותרת | פרטים | תעודה |
| --- | --- | --- |
| גוֹרָל (Destiny) |  פורסם: 2002 |  ARIA: זהב |
הערות שוליים

↑  קוסטיה טז'יו נולד 1969, באתר National Portrait Gallery people (באנגלית)
↑  קוסטיה טזיו, באתר ibhof - היכל התהילה הבינלאומי של האגרוף (באנגלית)
↑  קוסטיה טזיו משפחה חדשה וילדים., באתר damskisecret.ru (באנגלית)
↑  אגרוף: טזיו לאוסטרליה, באתר הניו יורק טיימס, ‏29 נובמבר 1991, עמ' 12. (באנגלית)
↑  WBA שללו את התואר מטזיו, באתר The Sydney Morning Herald, ‏16 ביוני 2004 (באנגלית)
↑  טזיו לא דואג מהטקטיקה של מיטשל, באתר THE AGE, ‏6 לנובמבר 2004 (באנגלית)
↑  מארק וסטר, "Kostya Tszyu Talks Ring Return, Darchinyan, More", boxingscene.com, ‏20 באפריל 2010 (באנגלית)
↑  Mark Vester, Tszyu Delusional, Would Return For Pacquiao, Mayweather, BoxingScene.com (באנגלית אמריקאית)
↑  אנדראו פרקענסון, כמו אבא כך הבנים: טים וניקיטה רודפים אחרי חלום האיגרוף, באתר St George & Sutherland Shire Leader, ‏2016-07-11 (באנגלית)
↑  "התווכחנו הרבה": הסיבה העצובה שקסטיה טזיו לא ישתתף במגה קרב של בנו, באתר 7NEWS, ‏2020-08-26 (באנגלית)
↑  פטר וידאני, בבקשה אל תכעסו עלי - טז'יו עוזב את אוסטרליה, באתר FIGHTBEAT.COM (באנגלית)
↑  מי זה קוסטיה טז'יו? כל מה שאתה צריך לדעת, באתר האנשים המפורסמים (באנגלית)
↑  סם גודווין, למה קוסטיה טז'יו לא יעמוד בראש הקרב של טים טז'יו-דניס הוגאן, באתר יאהו-ספורט, ‏מרץ 2021 (באנגלית)
1 2  קוסטיה טזיו ואשתו החדשה, באתר ezoteriker.ru
↑  "תרשימי ARIA (PDF) - תקליטורי DVD לשנת 2002", באתר Dropbox (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7315 2567  LCCN: n2003107635  VIAF: 14150756   WorldCat (עם VIAF): 14150756