stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-מוזירע
הערות שוליים

↑  מפת האזור 1919 (בהוצאת צבא בריטניה) עם סימון הכפר, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  E. Robinson and E Smith, Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea : a journal of travels in the year 1838, Vol. III, 1841, page 30
↑  מפקד אוכלוסין 1922, עמוד 23
↑  הקרב על ההרים, דבר, 18 ביולי 1948
↑  ברוך ויניצקי, מים בשביל ירושלים ואבנים - לכל הארץ, המשקיף, 10 באוגוסט 1948
↑  נחמה גינוסר, על גבעת נחשונים, על המשמר, 22 בפברואר 1953
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n97907771   WorldCat (עם LCCN): n97-907771
תלמוד תורה מורשה

| --- | --- |

 מוסד חינוכי
 על שם:  ברוך ובילא שפירא ז"ל
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־48 שנים)
 מייסדים:  הלל פלסר, יהושוע רוזן, הרב עודד וולנסקי, הרב יעקב לבנון, הרב מרדכי שטרנברג, הרב אריה קורן, הרב אלי סדן, הרב בני אייזנר
 שכבות לימוד:  כיתות א'–ח', ישיבה קטנה א'–ד'
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  יעקב שפירא
 מנהל:  הרב משה בן הרוש
 ראש התלמוד תורה:  הרב הלל פלסר
 באחריות:  מורשה – קריית חינוך ע"ש לוי יצחק ויהודית רחמני
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 קואורדינטות:  31°47′19″N 35°11′25″E﻿ / ﻿31.78861948237°N 35.190244234506°E﻿ / 31.78861948237; 35.190244234506
  (למפת ירושלים מוגדלת) תלמוד תורה מורשה(למפת ירושלים רגילה) תלמוד תורה מורשה(למפת הרי ירושלים רגילה) תלמוד תורה מורשה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) תלמוד תורה מורשה
 
בית המדרש של מורשה
תלמוד תורה מורשה (או בשמה הרשמי מורשה – קריית חינוך ע"ש לוי יצחק ויהודית רחמני) הוא תלמוד תורה ציוני דתי בירושלים.
ראשון תלמודי התורה בציונות-הדתית, מכוחו ומדמותו הוקמו עשרות תלמודי תורה ציוניים.
בצמוד לתלמוד התורה פועל מוסד המשך, ישיבה קטנה מורשה. בראשות הישיבה עמד הרב הלל פלסר, בנוסף לניהולו את התלמוד תורה, עד לפטירתו.
היסטוריה

בשנת תשל"ז (1977) עם התרבות אברכי ישיבת מרכז הרב, גדילת משפחותיהם ולידת ילדיהם התעורר צורך במוסד חינוכי מתאים לרמה החינוכית אותה דרשו האברכים בשביל ילדיהם, מוסד המלמד לימודי הקודש ללא שעבוד לגורמים חיצוניים ולתוכניות לימוד אחרות [דרושה הבהרה] ולכן התארגנה קבוצת אברכים מישיבת מרכז הרב שבניהם הגיעו לגיל בית הספר ולא הסתפקו בבית הספר התורני 'נעם' שהוקם מספר שנים קודם לכן על ידי אברכים מישיבת מרכז הרב. בתחילתו שימש המוסד מסגרת של חוגי העשרה לתוכנית בית הספר אך תוך מספר חודשים הוקמה מסגרת על בסיס יום לימוד מלא למחזור ראשון המורכב ממספר שכבות גיל. המוסד הוקם בתמיכת הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם שפירא.
בברכתם ועידודם של הרצי"ה קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, על ידי אחדים מתלמידיהם בישיבת מרכז הרב, ובראשם הרב עודד וולנסקי, הרב יעקב לבנון, הרב מרדכי שטרנברג, הרב אריה קורן, הרב אלי סדן, הרב בני אייזנר, הרב יהושע רוזן והרב הלל פלסר, שניהל את המוסד קרוב ל-50 שנה עד לפטירתו בכ"א באב ה'תשפ"ב.
חוגי ההעשרה התקיימו בביתו של הרב אייזנר בקריית משה בירושלים. עם השנים עבר המוסד בכמה מבנים בגבעת שאול וקריית משה ובהמשך בשכונת רוממה. בשלב זה המוסד כלל כיתות גן לכל הגילאים, בית ספר יסודי וחטיבת ביניים.
בשנות ה-80 הוחלט להקים למוסד בניין בפאתי שכונת גבעת שאול, בסיוע נדיבים מישראל ומחוצה לה ובעזרת של עיריית ירושלים. בשנת תשנ"ו (1996) עבר התלמוד תורה לבניין הקבע החדש. המוסד מונה כ-120 תלמידים בשלושה גני ילדים (שניים מהם בקריית משה) וכ-350 תלמידים בגיל בית הספר היסודי.
עד לשנת 2010 היה תלמוד התורה במעמד מוכר שאינו רשמי. באותה שנה הוקם מעמד חדש בתוך החמ"ד – תתמ"ד, בו בית הספר מקבל תקציב ממשלתי מלא אך שומר על עצמאותו. תלמוד תורה מורשה היה הראשון שהצטרף למהלך ומעמדו כתתמ"ד נקבע לתקופת ניסיון של 5 שנים.
מאפיינים

מערכת הלימוד מתאפיינת בריבוי לימודי קודש על חשבון לימודי חול, עם זאת במוסד נלמדים כמה ממקצועות החול, מתוך הכרה בצורך שבהם – מתמטיקה, עברית, מדעים וספורט. האידאולוגיה החינוכית של המוסד מדגישה את חשיבותן של ארץ ישראל ומדינת ישראל והסתכלות על תהליך שיבת ציון כאתחלתא דגאולה, על פי הגותם ומחשבתם של הרב אברהם יצחק קוק ובנו הרב צבי יהודה הכהן קוק. לימודי המולדת בתלמוד התורה נלמדים במסגרת שייסד הרב אוהד תירוש הנקראת "ארץ נחלה", ועיקרה לראות את התהליכים ההיסטוריים שאירעו לעם ישראל כתהליכי גאולה, ומתוך כך ללמוד היסטוריה וידיעת הארץ. עוד מושם דגש על פיתוח אחריות אישית ולאומית ומשמעת עצמית.
כמנהל התלמוד תורה משמש, נכון לשנת התשפ"ד, הרב משה בן הרוש.
במוסד לא מלמדים את השפה האנגלית, בשל התנגדותו האידאולוגית של הרב צבי יהודה קוק ללימוד אנגלית בתוך המוסד.
ישיבה קטנה מורשה > רקע

עם השנים התפתח צורך של מסגרת המשך לבוגרי המוסד עקב רצון של חלק ממשפחות התלמידים בישיבה שתכלול "לימודי קודש" בלבד (ישיבה קטנה לאומית, מסגרת כזו הייתה קיימת עד אז בישיבת מעלה חבר בלבד).
הרב הלל פלסר מייסד הישיבה סיפר בריאיון, שלקח מספר שנים עד שהרעיון יצא אל הפועל, הן בשל הצורך בקבוצה מספקת שהוריהם ירצו שימשיכו במסגרת כזו, והן בשל החשש לפגיעה בישיבת ירושלים לצעירים ששוכנת יחסית בסמיכות מקום למורשה (חשש שנתברר כחלוף מספר שנים שאיננו מהווה בעיה בשל כמות תלמידים מספקת ואופי שונה שישנו בישל"ץ).
לצורך כך הוקמה ישיבה קטנה מורשה בשנת הלימודים תשנ"ט (1999).
ישיבה קטנה מורשה > שנות ההקמה

בתחילה הוקמה הישיבה כמוסד המשך לתלמוד תורה וכעין כיתה ט' לאחר שמונה שנות לימודים (א'-ח'). לאחר כשלוש שנים עקב דרישת התלמידים נפתחה בישיבה פנימייה ובכך נהפכה הישיבה כמוסד עצמאי ונפרד מהתלמוד תורה הסמוך לו. מפנה זה אפשר גם לבחורים שאינם גרים בסמיכות לישיבה להגיע וללמוד בישיבה ללא צורך לשוב לביתם בכל יום.
יחד עם דרישת התלמידים בני המחזורים הראשונים להפוך את הישיבה למוסד עם פנימייה, דרשו התלמידים שהרב הלל פלסר ששימש עד אז כמנהל התלמוד תורה וייסד את הישיבה, ישמש להם כראש ישיבה ויתפנה להיות אחראי ישיר עליהם. בשל הלחץ וחרף לרצונו נעתר הרב פלסר לדרישתם, עזב את ניהול התלמוד תורה והעבודה מול התלמידים של התלמוד תורה (בעודו נשאר הראש החינוכי והכלכלי של המוסד כולו) והחל להעביר בישיבה שיחות בסעודה שלישית ושיעורי אמונה לשכבות הגיל השונות.
ישיבה קטנה מורשה > התנהלות הישיבה

בהמשך פתחה הישיבה פנימייה שבה שוהים כלל התלמידים, גם אלה הגרים בסמיכות. הלימודים מתנהלים עד לשעה 21:45 בערב. מלבד לימודי קודש, מתקיימים בישיבה באופן קבוע שיעורי התעמלות ושדאות. מספר התלמידים בישיבה עומד על כשמונים בחורים.
ישיבה קטנה מורשה > הצוות החינוכי

בראשות הישיבה עמד מייסדה ומנהלה הרב הלל פלסר מתלמידי הרב צבי יהודה קוק, שהקים גם את תלמוד תורה מורשה. כשנה לאחר פטירתו החל הרב אוריאל אבינר (בנו של הרב אלישע אבינר), אחד הר"מים בישיבה, לכהן כראש הישיבה. הר"מים האחרים הם: הרב מרדכי ראב, הרב חיים זק"ש (נכדו של הרב ניסן זק"ש) והרב אמציה ברקוביץ (בנו של הרב מאיר ברקוביץ' וחתנו של הרב מנחם בורשטין).
בישיבה מלמדים גם הרב אברהם ריבלין, הרב איתן שנדורפי, הרב ירחמיאל ויס, הרב יהודה וינגוט (ר"מ בישיבת מרכז הרב), הרב מנחם שחור (חתנו של הרב יצחק בן שחר), הרב זרח נובוגרוצקי, הרב שמואל איצקוביץ (בעלה של הרבנית עידית איצקוביץ), הרב יהושע וידר, הרב דני סטיסקין (רב היישוב מעון), הרב ירון איתן (חתנו של הרב ישראל הס), הרב איתן בן ארצי (בנו של הרב צדוק בן ארצי).
בעבר שימשו כר"מים בין היתר, הרב מרדכי (מוטי) טאו (ראש ישיבת שלום בנייך, בנו של הרב צבי טאו), הרב יאיר רמר (רב היישוב חרשה, בנו של הרב אברהם רמר), הרב אלישמע כהן (ראש ישיבת חומש, בנו של הרב אורי כהן), והרב שלמה סוקניק. בעבר לימדו בה גם הרב בני אייזנר, הרב אריה קורן והרב יהושע רוזן, הרב צדוק בן ארצי.
ישיבה קטנה מורשה > השקפת הישיבה

ביסוד מטרתה של הישיבה, על פי חינוכו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, התפיסה שבלי קשר לבחירת המקצוע של האדם, ראשית עליו להיות תלמיד חכם ומתוך כך לצאת לפועלו ומעשיו.
ישיבה קטנה מורשה > פעילות הישיבה

מדי שנה נוסעים תלמידי הישיבה והצוות החינוכי לימי חזרה על הלימוד בישיבת הגולן.
כולל הדרן

בתחילת שנת הלימודים ה'תשע"ה, נפתח כולל ערב "הדרן" – ע"ש הדר גולדין, קצין צה"ל שנהרג במבצע צוק איתן וגופתו בשבי החמאס.
הכולל נוסד על ידי הרב חיים זק"ש, המשמש גם כר"מ בישיבה הקטנה, ועומד תחת ראשותו. בכולל לומדים בין עשרה לעשרים אברכים בעיקר מישיבת מרכז הרב.
לקריאה נוספת

מטי דומברובסקי, "תלמודי התורה הציוניים – ביטוין החינוכי של מגמות ההתבדלות וההסתגרות בציונות הדתית". בתוך ישי ארנון, יהודה פרידלנדר ודב שוורץ (עורכים), סוגיות בחקר הציונות הדתית: התפתחויות ותמורות לדורותיהן (עמ' 241–273), רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ב
הערות שוליים

↑  מורשה - קרית חינוך ע"ש לוי יצחק ויהודית רחמני (ע"ר) | גיידסטאר - אתר התאגידים של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑  ⁨במרכז־הרב מחכים למשיח⁩ | ⁨כל העיר (ירושלים)⁩ | 17 יוני 1983 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  ששלחו מכתבי ברכה ועידוד להנהלת התלמוד תורה.
↑  הצוואה של הרב אריה קורן זצ"ל
↑  הרב הלל פלסר מחשובי תלמידי ישיבת "מרכז הרב" ומי שעמד בראש מוסדות מורשה בירושלים הלך לעולמו בביתו בגיל 71.
↑  שלמה פיוטרקובסקי, ת"ת מורשה יצטרף לממ"ד, באתר ערוץ 7, 19 באוקטובר 2010
↑  קובי נחשוני, מהפך בחינוך הדתי: מחזירים את הפרטיים הביתה, באתר ynet, 19 באוקטובר 2010
↑  אייל ברגר, החינוך הממלכתי-דתי: תמונת מצב, מגמות והישגים, חלק ג, בארות יצחק: נאמני תורה ועבודה, 2015, עמ' 62-79 (הקישור אינו פעיל, 2016-06-23) (אורכב 23.06.2016 בארכיון Wayback Machine)
↑  יוחאי רודיק ונאוה ברזובסקי, קרית משה: תולדות שכונת קרית משה ובית הכנסת אהל יצחק בירושלים, ירושלים: מוסד הרב קוק, 2008
↑  דביר עמר, הרב אוריאל אבינר מונה לראש ישיבת מורשה, באתר ערוץ 7, ‏כ"ט בתמוז ה'תשפ"ג
| ישיבת מרכז הרב |
| --- | --- | --- |
| ראשי ישיבה | הרב אברהם יצחק הכהן קוק (1924–1935) • הרב אברהם אהרן בורשטין (1925) • הרב יעקב משה חרל"פ (1935–1952) • הרב צבי יהודה קוק (1952–1982) • הרב שאול ישראלי (1982–1995) • הרב אברהם שפירא (1982–2007) • הרב יעקב שפירא (2007–מכהן) |  |
| רבנים בישיבה בעבר | הרב הנזיר • הרב שלום נתן רענן • הרב יצחק אריאלי • הרב זוסמן ריגר • הרב יעקב כלאב • הרב מרדכי פרום • הרב יהודה גרשוני • הרב יהושע בכרך • הרב אברהם יצחק כלאב • הרב יהושע רוזן • הרב אריה שטרן • הרב זלמן ברוך מלמד • הרב חיים דרוקמן • הרב דוב ליאור • הרב יעקב אריאל • הרב אליקים לבנון • הרב הלל פלסר • הרב אלישע אבינר • הרב שלמה אבינר • הרב אלישע וישליצקי • הרב יצחק בן שחר • הרב שלמה שפירא • הרב פנחס מונדשיין • הרב מאיר פרימן |  |
| רבנים בישיבה כיום | הרב יעקב פילבר • הרב חיים שטיינר • הרב מיכאל הרשקוביץ • הרב דוד חי הכהן • הרב יהושע מגנס • הרב מנחם בורשטין • הרב יגאל לרר • הרב איתמר אורבך • הרב יאיר גזבר • הרב חיים אביהוא שוורץ • הרב איתן שנדורפי |  |
| מוסדות הקשורים לישיבה | ישיבת ירושלים לצעירים • תלמוד תורה מורשה • מדרשת בת-ציון • מכון הלכה ברורה ובירור הלכה • מכון הרצי"ה • בשביל הנשמה • מכון מים חיים |  |
| ערכים קשורים | בוגרים ידועים • הפיגוע בישיבת מרכז הרב • ישיבת הר המור • הסדר מרכז • בית הרב קוק • ישיבות זרם מרכז הרב • תלמידי הרצי"ה • תלמידי הגר"א שפירא |  |

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570248905171  VIAF: 317133313   WorldCat (עם VIAF): 317133313 
הסמל הישן של הישיבה
אברהם והמלאכים (דה חלדר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ארנט דה חלדר 
 תאריך יצירה:  שנות ה־80 של המאה ה־17 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  174 ס״מ 
 גובה:  111 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  1229 (OK) (Museum Boijmans Van Beuningen) 
 מיקום:  Museum Boijmans Van Beuningen
 
אברהם והמלאכים הוא ציור שמן על בד מאת הצייר ההולנדי ארנט דה חלדר. היצירה מוצגת במוזיאון בוימנס ואן בוינינגן (אנ') ברוטרדם, הולנד.
תיאור הציור

הציור מתאר את ביקור שלושת האנשים אצל אברהם, אשר קיבלם באדיבות רבה. אחד מהאורחים מנבא לאברהם ולשרה כי תוך שנה ייוולד להם בן, למרות גילם המבוגר. בדרך כלל, שלושת האורחים מתוארים כמלאכים או כאנשים רגילים, בהתאם לתיאורם בספר בראשית, פרק י"ח. דה חלדר, ככל הנראה, הושפע מהערות השוליים בתרגום ההולנדי המאושר של 1637, שבו נטען כי שלושת האנשים היו למעשה שני מלאכים ואלוהים עצמו, אשר הופיעו בדמות אנושית לרגל האירוע. גם מורו של דה חלדר, רמברנדט, יצר תחריט בשנת 1656 שבו אחד מהאנשים מתואר כזקן בעל זקן ארוך.
פרשנות דתית

ייצוג אלוהים בדמות אדם היה נדיר באמנות ולא תמיד התקבל בברכה. לפי הפרשנות הקתולית לסיפור בבראשית י"ח, שלושת האנשים מסמלים את השילוש הקדוש, ולכן יש לתארם באופן דומה זה לזה. לעומת זאת, בהולנד של המאה ה-16, שבה הדת הדומיננטית הייתה הקלוויניזם, היה איסור מוחלט על תיאור אלוהים בדמות אדם, שכן הדבר נחשב להפרת הדיבר השני.
טכניקת הציור

בציורו של דה חלדר, הקבוצה מוצגת יושבת סביב שולחן. במקור המקראי, האירוע מתרחש מחוץ לאוהלו של אברהם, וייתכן כי הדמויות ישבו על הקרקע. אחת הטכניקות המעניינות שבהן השתמש דה חלדר היא האימפסטו – מריחת שכבת צבע עבה באמצעות סכין פלטה. בגדו של הזקן אינו מצויר באופן מסורתי, אלא נוצר על ידי מריחת צבע עבה וחריטת קווים לתוכו. הגדילים שעל בגדו של הזקן אינם מצוירים אלא נוצרים כרכסים בצבע החרוט. טכניקה זו מעניקה עומק ומרקם ייחודיים לציור.
הערות שוליים

↑  Abraham and the Angels, Museum Boijmans Van Beuningen (באנגלית)
1 2 3  Arent de Gelder: God and the Angels visit Abraham, ArtBible.info (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 3176
Let There Be Rock (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע AC/DC
 מתוך האלבום Let There Be Rock
 יצא לאור:  אוקטובר 1977 
 תאריך הקלטה:  1977
 סוגה:  הארד רוק 
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  6:10
 כתיבה:  בון סקוט, אנגוס יאנג, מלקולם יאנג 
 לחן:  בון סקוט, אנגוס יאנג, מלקולם יאנג 
 
"Let There Be Rock" (בעברית: "ויהי רוק"; בפרפרזה על המשפט "ויהי אור" מספר בראשית) הוא שיר של להקת הרוק האוסטרלית AC/DC שיצא לאור במרץ 1977, באלבום תחת אותו שם. השיר נכתב על ידי אנגוס יאנג, מלקולם יאנג ובון סקוט והופק על ידי הארי וונדה וג'ורג' יאנג.
מילים

השיר מספר גרסה בדיונית של ההיסטוריה של הרוקנ'רול, באופן דומה לסיפור הבריאה שבספר בראשית. מקור ההשראה לשיר היה השיר "Roll Over Beethoven" של צ'אק ברי, בו נכתב באחת השורות: "תתהפך, בטהובן, וספר לצ'ייקובסקי את החדשות". שורה זו מתייחסת לאופן שבו מלחינים קלאסיים יתגלגלו בקבריהם כשישמעו שהמוזיקה הקלאסית פינתה את מקומה לרוק אנד רול.
לאחר לידתו של הרוק, להקות רוק הופיעו בכל מקום, מוזיקאים עלו לגדולה, ומיליוני אנשים למדו לנגן בגיטרה חשמלית. בשיר, הבית השלישי והאחרון מדבר על להקת רוק בשם "42 דציבלים" שמנגנת מוזיקה טובה ורועשת בממסד בשם "היד הרועדת". השיר מסתיים בסולו מורחב מאת אנגוס יאנג, המורכב בעיקר מהאפקטים tremolo picking ,string bends, ו־hammer-ons.
בחלקו הראשון של השיר, מופיע "סיפור הבריאה" האלטרנטיבי של הרוק:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | יהי קול; ויהי קול  יהי אור; ויהי אור יהי תופים; ויהי תופים יהי גיטרה; ויהי גיטרה הו! ויהי רוק! | “ |
|  |  המקור באנגלית: Let there be sound, and there was sound  Let there be light, and there was light Let there be drums, there was drums Let there be guitar, there was guitar  Oh, let there be rock!  |  |
קליפ הווידאו

הקליפ של "Let There Be Rock" צולם ביולי 1977, בכנסיית קירק גלרי שבסורי הילס. בקליפ הופיעו בון סקוט, אנגוס יאנג, מלקולם יאנג, פיל ראד וקליף וויליאמס, שגם החליף את מארק אוונס כבסיסט הלהקה זמן קצר לאחר צאת האלבום, באחת ההופעות הפומביות הראשונות שלו עם הלהקה. בקליפ, סקוט לבוש ככומר ושאר חברי הלהקה כנערי מזבח, כאשר אנגוס יאנג עונד אביזר "הילה" על ראשו. לקראת סוף הסרטון מופיע אנגוס, כששאר חברי הלהקה מנגנים בזמן שהוא מנגן בגיטרה. בהקלטת הווידאו, סקוט שר את הקדם-פזמון בצורה לא נכונה, כשהתבלבל בסדר המילים בשיר ואמר את המילה 'קול' לפני 'אור', דבר שתוקן לאחר מכן.
קבלה

השיר נחשב לאחד השירים הטובים ביותר של הלהקה. הגרדיאן דירג את השיר במקום הרביעי ברשימת 40 השירים הגדולים של הלהקה,  ומגזין הרוק הבריטי Kerrang! דירג את השיר במקום השלישי ברשימת 20 השירים הגדולים של הלהקה.
גרסאות כיסוי

להקת הת'ראש מטאל הבריטית Onslaught הוציאה גרסת כיסוי לשיר במיני אלבום שיצא ב-1987 תחת אותו שם, ושוב באלבומם In Search of Sanity משנת 1989. גרסה זו הגיעה למקום ה-50 במצעד הסינגלים הבריטי .
להקת הפאנק רוק האוסטרלית Hard-Ons הקליטה גרסת כיסוי של השיר, כשהנרי רולינס מילא את תפקיד הסולן, והוציאה אותה לאור כסינגל ב-1991. הסינגל הגיע למקום ה-65 במצעד ARIA ביולי 1991.
להקת הפאנק רוק הסרבית Deca Loših Muzičara הוציאה גרסת כיסוי לשיר ב-1997.
תפקידים

בון סקוט - שירה
אנגוס יאנג - גיטרה מובילה
מלקולם יאנג - גיטרה קצב
מארק אוונס – בס
פיל ראד - תופים
מצעדים

| מצעד (בשנים 1977/78) | מיקום שיא     |
| --- | --- |
קנט מיוזיק רפורט (אוסטרליה): 82
הערות שוליים

↑  Daniels, Neil; Scott, Bon (בפברואר 2013). AC/DC - The Early Years. Independent Music Press. ISBN 9781906191245. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Hann, Michael (30 ביולי 2020). "AC/DC – their 40 greatest songs, ranked!". The Guardian. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Law, Sam (3 בפברואר 2021). "The 20 greatest AC/DC songs – ranked". Kerrang. נבדק ב-12 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roberts, David (2006). British Hit Singles & Albums (19th ed.). London: Guinness World Records Limited. p. 407. ISBN 1-904994-10-5.
↑  Ryan, Gavin (2011). Australia's Music Charts 1988–2010 (pdf ed.). Mt. Martha, VIC, Australia: Moonlight Publishing.
↑  Janjatović, Petar (2007). EX YU ROCK enciklopedija 1960-2006. Belgrade: self-released. p. 260.
↑  Saulnier, Jason (30 בספטמבר 2011). "Mark Evans Interview". Music Legends. אורכב מ-המקור ב-7 בנובמבר 2012. נבדק ב-6 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kent, David (1993). Australian Chart Book 1970–1992 (illustrated ed.). St Ives, N.S.W.: Australian Chart Book. p. 11. ISBN 0-646-11917-6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 082bcec9-2e2b-4c66-a67c-017c1850fa49  MusicBrainz work: 62ea3144-4889-30ad-8f7b-baa0f5caf27e
אליאנס פראנסז

| --- | --- |
 תחום:  תרבות ואמנות 
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז 
 מייסדים:  לואי פסטר 
 תקופת הפעילות:  יולי 1883 – הווה (כ־141 שנים) 
 פרסים והוקרה:  פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2005) 
 אתר רשמי
 
אליאנס פראנסז הוא ארגון בינלאומי שמטרתו לקדם את השפה הצרפתית ואת התרבות הצרפתית, הפרנקופונית ברחבי העולם. הוא הוקם בפריז ב-21 ביולי 1883, בשם:Alliance française pour la propagation de la langue nationale dans les colonies et à l'étranger (ברית צרפתית להפצת השפה הלאומית במושבות ומחוצה לה), או בקיצור L'Alliance française, מטרתו העיקרית היא קידום לימודי השפה הצרפתית כשפה שנייה. מטה הארגון נמצא בפריז ובשנת 2014 הפעיל 850 מרכזים ב-137 מדינות ברחבי העולם.
היסטוריה ותפקיד

הארגון הוקם בפריז ב-21 ביולי 1883 על ידי קבוצה שכללה את המדען לואי פסטר, הדיפלומט פרדיננד דה לספס, הסופרים ז'ול ורן וארנסט רנן, והמוציא לאור ארמנד קולין. הפרויקט היה קשור ישירות למטרות הקולוניאליות של הרפובליקה השלישית הצרפתית. צרפת האמינה שהיא יכולה להפיץ את הציוויליזציה שלה למושבות ולקדם את הפאר האימפריאלי הצרפתי על ידי הפצת שפתה ברחבי העולם.
הארגון מממן את רוב פעילותו משכר לימוד עבור הקורסים שלו ומהשכרת המתקנים שלו. ממשלת צרפת גם מספקת סובסידיה המכסה כחמישה אחוזים מתקציבו.
מדי שנה יותר מ-400,000 תלמידים לומדים צרפתית באחד מהמרכזים המנוהלים על ידי אליאנס, שרשת בתי הספר שלו כוללת:
מרכז בפריז, Alliance française Paris Île-de-France
מיקומים ברחבי צרפת לסטודנטים זרים ו-
1,016 מיקומים ב-135 מדינות.
הארגונים מחוץ לפריז הם פעולים בזכיינות המנוהלים באופן עצמאי. לכל אחד יש ועדה ונשיא. המותג "Alliance française" נמצא בבעלות מטה הארגון בפריז. במדינות רבות, ה-"Alliance française" של פריז מיוצגת על ידי "Délégué général". ממשלת צרפת גם מפעילה 150 מכוני תרבות צרפתיים נפרדים, שקיימים לקידום השפה והתרבות הצרפתית.
אליאנס פראנסז מארגן גם אירועים חברתיים ותרבותיים, כגון תערוכות אמנות, פסטיבלי קולנוע, מפגשים חברתיים, מועדוני ספרים.
בישראל

בשנת 1986 הוקם סניף של "אליאנס פראנסז" ברחוב אגרון בירושלים, לנשיא הסניף בישראל מונה נתן אנדרה שוראקי. במקום ניתנו שיעורים בצרפתית, נערכו בו קורסים לצילום, מדעים מדויקים, תולדות הקולנוע ועוד. ופעלה בו גם ספרייה ובה 20,000 ספרים. בעקבות ההידרדרות ביחסי ישראל–צרפת נסגר הסניף לאחר כ-20 שנות פעילות.
| ארגונים בינלאומיים לקידום התרבות |
| --- | --- | --- |
| אירופה | אוסטריה אוסטריה: המכון האוסטרי • איטליה איטליה: אגודת דנטה אליגיירי • המכון האיטלקי לתרבות • אירלנד אירלנד: תרבות אירלנד • אנדורה אנדורה: קרן רמון לול • אסטוניה אסטוניה: המכון האסטוני • גרמניה גרמניה: מכון גתה • דנמרק דנמרק: המכון לתרבות דנית • האיחוד האירופי האיחוד האירופי: המכונים הלאומיים לתרבות של האיחוד האירופי • הונגריה הונגריה: מכון בלאסי • הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת: המועצה הבריטית • טורקיה טורקיה: מכון יונוס אמר • יוון יוון: המרכז לשפה היוונית • הקרן ההלנית לתרבות • ספרד ספרד: מכון סרוונטס • מכון רמון ליול • פולין פולין: המכונים הפולניים • מכון אדם מיצקביץ' • פורטוגל פורטוגל: מכון קמואש • פינלנד פינלנד: מכוני התרבות והאקדמיה הפיניים • צ'כיה צ'כיה: מרכזים צ'כיים • צרפת צרפת: אליאנס פראנסז • המכון הצרפתי • רומניה רומניה: מכון התרבות הרומני • רוסיה רוסיה: הקרן הרוסית העולמית • שוודיה שוודיה: המכון השוודי • שווייץ שווייץ: פרו הלווטיה |  |
| אמריקה הדרומית | ברזיל ברזיל: מרכז התרבות הברזילאי • צ'ילה צ'ילה: קרן הדימוי של צ'ילה • קולומביה קולומביה: מכון קארו וקוורבו |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית ארצות הברית: בית אמריקה |  |
| אסיה | הודו הודו: המועצה ההודית ליחסי תרבות • סנסקריט בהראטי • הפיליפינים הפיליפינים: סנטרו ריזאל • הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: מכון קונפוציוס • טייוואן טייוואן: האקדמיות בטייוואן • יפן יפן: קרן יפן • קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: מכון המלך סג'ונג • מרכז התרבות הקוריאני • קרן קוריאה |  |
הערות שוליים

↑  בועז גיא, "אליאנס פרנסז" חובקת זרועות עולם, הַבֹּקֶר, 27 ביולי 1965
↑  מיכאל הנדלזלץ, סוכן תרבות עם חצי מיליארד ליש"ט, באתר הארץ, 22 באפריל 2001
↑  "Institut français du Royaume-Uni | French Cultural Institute in South Kensington". Institut-francais.org.uk. נבדק ב-2015-08-11.
↑  צ'ן מאי יי, ניו יורק טיימס, למרות האיסור בחוק, פסטיבל סרטים קוויריים נערך בהודו, באתר הארץ, 30 במאי 2014
1 2  ז'ואל טל, פארלה־וו פראנסה? פותחים את אליאנס־פראנסז, מוסד לתרבות צרפת, ברחוב אגרון, כל העיר, 3 בינואר 1986
↑  סוכנויות הידיעות, ישראלים וצרפתים - יחסים במשבר, באתר הארץ, 21 במאי 2004
צרפת-ישראל: יחסים מתוחים, באתר הארץ, 20 ביולי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257778605171  BIBSYS: 90198643  BnF: cb11870657r (data)  CiNii: DA07499911  GND: 1015524-7  ISNI: 0000 0001 2111 7193  LCCN: n85013679  NKC: xx0014665  NLA: 54339592  SUDOC: 026462591  VIAF: 123729629   WorldCat (עם VIAF): 123729629 
פרסום ראשון של Alliance française בשנת 1884.
אלקטרה (מלכת דראג)

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1987 (בת 37) Stora Hammar parish, שוודיה 
 שם לידה:  Robin Agne Werner 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 שפה מועדפת:  שוודית 
 בן או בת זוג:  ג'וני ורנר 
 www.elecktra.se
 פרופיל ב-IMDb
 
רובין אגנה ורנר (בשוודית: Robin Agne Werner; נולד ב-17 באוגוסט 1987), הידוע בשם הבמה שלו, אלקטרה, הוא מאפר ואמן דראג שוודי.
ביוגרפיה

ורנר אימץ את שם הבמה "אלקטרה" בשנת 2005, והחל להופיע במועדונים להט"בים רבים ברחבי שוודיה, וכן גם באירוע "Dreamgirls Revue" בהוליווד. בשנת 2006 היה ממקימי מופע הדראג "קברט מולין", שצבר פופולריות רבה והוכתר פעמים רבות כמופע הדראג הגדול ביותר במאלמה.
באביב 2023 הגיעה דמות הדראג שלו, אלקטרה, למקום הרביעי ב"מרוץ הדראג של שוודיה". לאחר מכן חתם על חוזה הקלטות בחברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ. ב-1 בדצמבר אישר תאגיד השידור השוודי כי ורנר עתיד להשתתף ב"מלודיפסטיבלן" השנתי, הקדם השוודי לאירוויזיון 2024, עם השיר "Banne maj".‏ הוא התחרה במקצה החמישי, שנערך ב-2 במרץ 2024 בקרלסטד. בסיום סבב ההצבעה השני דורג במקום החמישי, והודח מהתחרות.
הערות שוליים

↑  "Robin från Höllviken kan bli Sveriges dragdrottning" (בשוודית). 2023-03-03.
↑  Van Waarden, Franciska (2023-11-01). "Sweden: Melodifestivalen 2024 Participants Revealed on December 1st". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-11-01.
↑  "The 30 artists competing in Sweden's Melodifestivalen 2024". Eurovision.tv. European Broadcasting Union (EBU). 2023-12-01. נבדק ב-2023-12-01.
↑  "Melodifestivalen 2024 - Deltävling 5: Karlstad". Mellopedia (בשוודית). SVT. נבדק ב-2024-02-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 6f976fa2-d67d-4318-9202-60ace64354e5
אולכסנדר זינצ'נקו

אולכסנדר זינצ'נקו (באוקראינית: Олександр Володимирович Зінченко; נולד ב-15 בדצמבר 1996) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הקשר והמגן השמאלי בארסנל ובנבחרת אוקראינה.
קריירה

זינצ'נקו הוא בוגר מחלקת הנוער של שחטאר דונצק עימה השתתף בליגת האלופות לנוער בעונת 2013/2014 והיה שותף בכל משחקי הקבוצה שהגיעה עד לשמינית הגמר בו נעצרה על ידי ארסנל. בינואר 2015 הצטרף לאופה מליגת העל הרוסית. ב-20 במרץ 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה נגד פ.צ. קרסנודאר. ב-4 ביולי 2016 חתם במנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג, והושאל לפ.ס.וו. איינדהובן לעונה אחת, שלאחריה חזר למנצ'סטר סיטי. בעונת 2017/2018 זינצ'נקו היה חלק מהזכייה של מנצ'סטר סיטי באליפות הפרמייר ליג, באותה עונה פפ גוארדיולה החל להשתמש בזינצ'נקו כמגן שמאלי, זינצ'נקו ערך 8 הופעות ליגה באותה עונה. באוגוסט 2018 זינצ'נקו דחה הצעה מקבוצת וולברהמפטון וונדררס על מנת להילחם על מקומו במנצ'סטר סיטי. בחלק השני של עונת 2018/2019 זינצ'נקו היה שחקן קבוע בהרכב של מנצ'סטר סיטי והרשים בתפקודו כמגן שמאלי על אף שזו לא העמדה הטבעית שלו. הוא שיחק במרבית המשחקים בחצי השני של העונה, ועזר לקבוצה לזכות באליפות שנייה ברציפות, בגביע האנגלי ובגביע הליגה האנגלי. את שער הבכורה בקבוצה הבקיע במשחק הגביע האנגלי ב-9 בינואר 2019.
ב-20 ביוני 2019 האריך את חוזהו בקבוצה עד לסוף עונת 2023/2024.
ב-18 ביולי 2022 חתם בארסנל תמורת 30 מיליון אירו עד 2026. הוא ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-5 באוגוסט, בניצחון 0–2 על קריסטל פאלאס. ב-18 בפברואר 2023 כבש שער בכורה בניצחון 2–4 על אסטון וילה.