stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפעל התורה
הערות שוליים

↑  המרכז העולמי של המזרחי, היישוב כולו למפעל התורה, הצופה, 3 בפברואר 1941
↑  מפעל התורה, הצופה, 5 בפברואר 1941
↑  מפעל התורה, הצופה, 9 במרץ 1945
1 2  תשובה לרבים בדבר מפעל התורה, הצופה, 25 במאי 1942; המשך
↑  הרב מאיר בר אילן, הנחת שוא ומסקנות שקר, הצופה, 14 בפברואר 1941
↑  מפעל התורה למען הישיבות בא"י, הצופה, 27 ביוני 1947
↑  מפעל התורה, הצופה, 18 בספטמבר 1949
↑  מפעל התורה, קול תורה אלול תשי"ט, עמ' אחורי, באתר היברובוקס
↑  מפעל התורה, חרות, 24 באוגוסט 1962
↑  תלמידי הישיבות לקו"ח לאומית, חרות, 26 באפריל 1950
↑  קופת חולים הלאומית בשרות בני הישיבות, חרות, 23 באוקטובר 1964
↑  הג'וינט ומוסדות התורה, חרות, 19 באוקטובר 1964
↑  תביעות בעשרות מיליוני ל"י בפרשת קרן סתרים, מעריב, 30 באוגוסט 1979; המשך
↑  ע"א 783/83
↑  ברוך מאירי, נושי מפעל התורה, מעריב, 31 באוגוסט 1979; חברי הנהלת מפעל התורה, מעריב, 31 באוגוסט 1979
מפעל הקרונות של אורל

| --- | --- |

בניין המפעל המרכזי
בניין המפעל המרכזי
 נתונים כלליים
 בורסה:  מערך הסחר הרוסי (URVZ) 
 תקופת הפעילות:  11 באוקטובר 1936 – הווה (88 שנים)
 חברת אם:  רוסטך
 חברות בנות:  מפעל הטרקטורים (צ'ליאבינסק)  Mobile Vehicle Engineering Institute 
 מיקום המטה:  ניז'ני טאגיל, במחוז סברדלובסק
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנשק, הנדסת מכונות 
 מוצרים עיקריים:  רכב צבאי, T-34 merkava, T-72, T-14 ארמטה 
 הכנסות:  132,339,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 רווח תפעולי:  5,441,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 רווח:  −5,306,000,000 רובל רוסי (נכון ל־נובמבר 2016) 
 עובדים:  30,000 (נכון ל־2015) 
  
 uralvagonzavod.ru
 
מפעל הקרונות של אורל (בשמו המקוצר אוּרַלוַואגוֹנְזָאבוֹד; ברוסית: ОАО «Научно-производственная корпорация „Уралвагонзавод“ имени Ф. Э. Дзержинского») הוא מפעל לייצור טנקי מערכה רוסיים, הממוקם בעיר ניז'ני טאגיל, במחוז סברדלובסק.
למעשה זהו יצרן טנקי המערכה הגדול בעולם. בין השאר מיוצר בו הטנק הרוסי המודרני ביותר – טנק T-90.
היסטוריה

המפעל נבנה בשנים 1936-1931, והחל לעבוד ב-11 באוקטובר 1936 כאשר משערי המפעל יצא קרון הרכבת הראשון. בהדרגה, בנוסף לייצור קרונות רכבת, המפעל ייצר טנקים לצורכי הצבא האדום.
במהלך מלחמת העולם השנייה כמחצית הטנקים מדגם T-34 היו מתוצרת המפעל. בשנות ה-60 וה-70 במפעל פותח ויוצר טנק T-72.
בשנת 2007 החליט הנשיא ולדימיר פוטין על הקמת תשלובת תעשייתית על בסיס המפעל תוך שילובה בתשלובת מפעלים נוספים.
בשנת 2008 המפעל ייצר 175 טנקים - המספר הגדול ביותר שיוצר בשנה החל מהתפרקות ברית המועצות. 62 טנקי T-90A עבור משרד ההגנה הרוסי, 60 טנקי T-90S להודו ו-53 טנקי T-90SA לאלג'יריה. ייצור קרונות רכבת וכלי רכב אזרחיים תפס שני שלישים מסך כל פס הייצור בשנת 2008, הנחשבת לפורייה מבחינת ייצור טנקים רוסיים. במאי 2010 בוטל הפרויקט של טנק T-95 החדיש עם הודעתו של משרד ההגנה הרוסי על הפסקת המימון לתוכנית. בסוף העשור השני של המאה ה-21 הסתיים פיתוח טנק T-14 ארמטה ונחתם חוזה עם משרד ההגנה הרוסי על תחילת אספקות של הסדרה הראשונה.
בדצמבר 2016 הפך לחלק מחברת רוסטך.
מפו

| --- | --- |
 מדינה:  קמרון קמרון
 אזור:  אזור המרכז
 ראש העיר:  בלינגה רוג'ר
 גובה:  567 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  37,209 (2005)
 קואורדינטות:  3°43′07″N 11°38′28″E﻿ / ﻿3.7186111111111°N 11.641111111111°E﻿ / 3.7186111111111; 11.641111111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://cvuc.cm/national/index.php/fr/carte-communale/region-du-centre/114-association/carte-administrative/centre/mefou-et-afamba/639-mfou
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קמרון מוגדלת) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה מפו(למפת קמרון רגילה) יאונדה דואלה מרואה גארואה ברטואה במנדה נגאונדרה ניגריה ניז'ר צ'אד הרפובליקה המרכז אפריקאית  קונגו גבון גינאה המשוונית  מפרץ גינאה מפו(למפת אזור המרכז רגילה) יאונדה אובאלה ננגה-אבוקו באפיה נטואי המזרח הדרום אדמאווה החוף המערב צפון-מערבמפו(למפת אזור המרכז מוגדלת) יאונדה אובאלה ננגה-אבוקו באפיה נטואי המזרח הדרום אדמאווה החוף המערב צפון-מערבמפו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מפו (בצרפתית: Mfou) היא קומונה ועיירה בקמרון שנמצאת באזור המרכז.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-48 ק"מ מבירת המדינה ומבירת האזור יאונדה.
תנועה ותחבורה

מפו נמצאת כ-10 ק"מ מהכביש הלאומי N10.
תיירות וכלכלה

במפו נמצא הפארק הלאומי מפו (אנ'). בנוסף, נכון ל-2019, יש במפו 4 בתי מלון.
הערות שוליים

↑  "Troisième recensement général de la population et de l'habitat", Bureau central des recensements et des études de population du Cameroun (BUCREP) (בצרפתית), 2010 3e RGPH, 2005
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקוטו האסבה

מקוטו האסבה (יפנית: 長谷部 誠; נולד ב-18 בינואר 1984) הוא כדורגלן עבר יפני ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
האסבה שיחק לאורך רוב הקריירה בבונדסליגה, בוולפסבורג, נירנברג, ובעיקר באיינטרכט פרנקפורט, בה שיחק עשר עונות.
האסבה ערך 114 הופעות בנבחרת יפן, השתתף עמה בשלושה מונדיאלים, ואף שימש בה כקפטן ממנה פרש בשנת 2018.
קריירת מועדונים

האסבה נולד וגדל בפוג'יאדה שביפן. בגיל 15 החל לשחקן בקבוצת כדורגל מקומית לתקופה של שלוש שנים. בשנת 2002 הצטרף לאוראווה רד דיימונדס בה שיחק במשך 5 שנים וזכה בה לדקות משחק רבות. בעונתו השנייה במועדון זכה בתואר ראשון בקריירה לאחר הזכייה בגביע הליגה היפנית. בשנת 2006 זכה באליפות יפן. שנה לאחר מכן עזר למועדון לזכות בליגת האלופות האסיאתית.
בינואר 2008 עבר לקבוצת וולפסבורג הגרמנית. בסיום עונת 2008/2009 זכה עם המועדון באליפות הראשונה שלו. בעונה הבאה הצליח להגיע עם המועדון רק למקום השמיני. באפריל 2010 האריך את חוזהו במועדון עד לשנת 2012.
ב-2 בספטמבר 2013 חתם בנירנברג ל-3 שנים. האסבה ירד אל הבונדסליגה השנייה עם הקבוצה, ובתום העונה חתם באיינטרכט פרנקפורט, בה הפך לשחקן הרכב קבוע. האסבה שיחק בפרנקפורט במשך עשר עונות, והפך לסמל במועדון. האסבה אף זכה עם פרנקפורט בגביע הגרמני בעונת 2017/18 לאחר ניצחון 3-1 בגמר על באיירן מינכן, ובתואר הליגה האירופית בעונת 2021/22, לאחר ניצחון בפנדלים על גלאזגו ריינג'רס במשחק הגמר. בקיץ 2024 פרש האסבה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

ב-2006 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של יפן. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך ב-11 בפברואר 2006 נגד ארצות הברית. ב-18 בנובמבר 2009 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת נגד הונג קונג. ב-29 ביוני 2010 הוא הבקיע אחד מהשערים בדו-קרב הפנדלים מול פרגוואי בשלב שמינית גמר מונדיאל 2010 שבסיומו הודחה יפן מהטורניר. באותו טורניר, שימש האסבה כקפטן הנבחרת.
תארים

אליפות הבונדסליגה: 2008/09
הגביע הגרמני: 2017/18
הליגה האירופית: 2021/2022
גביע אסיה בכדורגל 2011
גביע קירין: 2008, 2009, 2011
מפעל הש"ס העולמי

הרב שלמה זלמן אויערבך מסיים את הש"ס במחזור הראשון של כולל ש"ס. לאחר הסיום הייתה ההכרזה על ייסוד מפעל הש"ס. (נראה בשמאל הבמה, האדמור רבי בן ציון רבינוביץ מביאלא) טבת ה'תשמ"ג
מפעל הש"ס או בשמו המלא מפעל הש"ס הכללי בהיכלי התורה הוא מיזם שנוסד בשנת ה'תשל"ח על ידי האדמו"ר מצאנז, רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם, אשר ראה בלימוד מקיף, ובקיאות בכל הש"ס, בסיס ללימוד נכון וראוי, והדגיש זאת בשיחותיו השונות.
הכרזת האדמו"ר מצאנז על הקמת מפעל הש"ס
במסגרת המיזם נבחנים מדי חודש על שבעים דפי גמרא, רש"י ותוספות, ובכל חודש רביעי נבחנים על שלושת החודשים הקודמים. יחידת הלימוד מורכבת משתי מסכתות שונות, וכשאחת מהן נחשבת לקשה מהרגיל השנייה היא קלה מהאחרות. כמו כן, בחודשי החגים, ניסן ותשרי, נבחר חומר לימודים קל במעט. בתחילה היה מיועד מסלול לימוד זה רק לתלמידים בכולל ש"ס - מסגרת לימודית שנועדה לחזק את מפעל הש"ס ולאפשר סיום ומבחן על כל הש"ס תוך שלוש שנים.
בעקבות מחזור הלימוד הראשון שבו התגלו תלמידים שלא עמדו בקצב, נוצרו עוד שני מסלולי לימוד, של עשרים דפים לחודש ושלושים דפים לחודש לפי סדר הש"ס. כמו כן, בשנת ה'תשמ"ג הורחבה הפעילות לערים שונות, ולא רק לחניכי כוללי הש"ס. עם הזמן נוספה גם תוכנית לימודית בהלכה הכוללת לימוד מסיבי של הטור ושו"ע ומפרשיו, ובה שני מסלולים: האחד אורח חיים ויורה דעה, ומסלול שני בו נבחנים על חושן משפט ואבן העזר, כאשר יחידת לימוד חודשית חופפת בכמותה בערך ליחידת לימוד של שלושים דף גמרא. בכל המסלולים, בכל חודש רביעי נבחנים על החומר הנלמד בשלושת החודשים שקדמו לו.
הרב עובדיה יוסף נואם באירוע ההכרזה של מפעל הש"ס (נראה בשמאל הבמה הרב אלישיב)
המבחנים בכל רמות הלימוד השונות כוללים תמיד עשרים וחמש שאלות וכל מי שעובר בהצטיינות (ציון של לפחות 70%) מקבל מלגה (המלגות כולן ממומנות מתרומות בלבד) המלגות הן חודשיות (לאברכים) או חצי שנתיות (לרווקים) וגובהן מותנה בציון ובמצב האישי של הנבחן.
הדרישות כיום על מנת להתקבל למפעל הש"ס עומדות על לימוד בישיבה ואישור של ראש הישיבה שהמועמד מתאים לעמוד במסגרת הלימודים. קבלת אברכים למפעל הש"ס אינה מצריכה אישור של ראש הכולל. מבחני מפעל הש"ס נערכים פעם בחודש (לרוב בראש חודש למעט מקרים של תאריכים בעלי משמעות מיוחדת בישיבות) במקומות הבאים בארץ ישראל: ירושלים, בני ברק, נתניה, אשדוד, עמנואל, חיפה, באר שבע, צפת, קריית ספר, חצור הגלילית ובית שמש. מלבד המבחן החודשי במסלול 70 דף הנערך בקריית צאנז נתניה בלבד.
כדי לשוות לו מעמד של ארגון כלל חרדי ולא פרטי של חסידות צאנז, הקים האדמו"ר ועדה של ראשי ישיבות מהשורה הראשונה, רובם מהמגזר הליטאי ומיעוטם מהמגזר החסידי, הנקראת "נשיאות מפעל הש"ס" בראשותו עומד היום בנו, האדמו"ר מצאנז הרב צבי אלימלך הלברשטאם. אחת לשנה מתכנסים הרבנים חברי הנשיאות לישיבה רשמית ופורמלית, הנערכת בכל שנה במעונו של חבר אחר מבין חברי הנשיאות, בה נישאים דברי ברכה ובה מוכרז החומר הנלמד במהלך השנה הבאה לפי סדר הקבוע וידוע מראש.
ראו גם

ושננתם
מקלעת השופכן

| --- | --- |
 שיוך:  autonomic nerve plexus 
 מזהים
 לטינית (TA98):  plexus uretericus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.3.03.034 
 TA2 (2019):  6704 
 FMA:  6722 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0229037 
 
מקלעת השופכן (באנגלית: Ureteric plexus) היא מקלעת עצבית המכסה ומעוררת את השופכן באמצעות עצבים.
אנטומיה

ניתן לחלק את המקלעת לשלושה חלקים, שכן ניתן לחלק את השופכן עצמו: בחלק העליון של השופכן, המקלעת מקבלת את סיבי העצב שלו בעיקר ממקלעת הכליה, אך גם ממקלעת אבי העורקים הבטני. בחלק הבינוני המקלעת מקבלת קלט עצבי ממקלעת ההיפוגסטרי העליונה ובחלק התחתון ממקלעת ההיפוגסטרית התחתונה.
המקלעת מכילה סיבים הן של מערכת העצבים סימפתית והן של מערכת העצבים הפאראסימפתטית, כאשר הרכיבים הסימפתתיים מגיעים מרמות T11 עד L2 של חוט השדרה. סיבי העצב התועה הפרה-גנגליוניים (סיבי עצב לפני מעבר דרך גנגליון) עוברים דרך מקלעת הסליאק ומגיעים למקלעת השופכה.
לקריאה נוספת

Tubbs, R. Shane;  et al. (2015). Nerves and Nerve injuries. Vol. 1: History, Embryology, Anatomy, Imaging, and Diagnostics (1 ed.). London: Academic Press. p. 655. ISBN 978-0-12-410390--0.
Dudeck, Ronald W. (2007). High-yield kidney. High-yield systems (1 ed.). Lippincott Willams and Wilkins. p. 19. ISBN 978-0-7817-5569-6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A14.3.03.034 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מחצ'קלה (כדורגל)

מחצ'קלה (ברוסית: Спортивный клуб «Махачкала») הייתה קבוצת כדורגל רוסית מהעיר מחצ'קלה שבדאגסטן בצפון הקווקז שבשיאה התמודדה בליגה המקצוענית החל מעונת 2019/2020. ביוני 2021 פורקה ובמקומה נוסדה קבוצת דינמו מחצ'קלה.
היסטוריה

מועדון הכדורגל מחצ'קלה הוקם ב-13 ביוני 2019 ביוזמת יושב ראש פדרציית הכדורגל של המחוז הפדרלי הדרומי, לום-עלי איברגימוב שביקש מנשיא התאחדות הכדורגל הרוסית אלכסנדר דיוקוב ונשיא מנהלת ליגת הכדורגל המקצוענית אנדריי סוקולוב לאפשר למועדון החדש להשתתף בתחרויות הליגה המקצוענית החל מעונת 2019/2020. וכבר ב-19 ביוני בישיבת התאחדות הכדורגל הקבוצה מדאגסטן קיבלה את אישור הרשויות להגיש מסמכים לקבלת רישוי כקבוצה מקצוענית. ב-26 ביוני נודע שהקבוצה קיבלה רישוי כקבוצת כדורגל מקצוענית ותחל להשתתף בליגה המקצוענית ובכך העיר מחצ'קלה יוצגה בליגה המקצוענית על ידי שלוש קבוצות: מחצ'קלה, אנז'י מחצ'קלה ולגיון דינמו מחצ'קלה.
ביוני 2021 המועדון פורק ועל בסיסו הוקם מועדון דינמו מחצ'קלה.
ראו גם

אנז'י מחצ'קלה
הערות שוליים

↑  В Махачкале появится новый профессиональный футбольный клуб, 17.06.2019, Dagpravda.ru
↑  Итоги Бюро Исполкома РФС, 19.06.2019, РФС
↑  ФК «Махачкала» во главе с Русланом Агаларовым сыграет в одной лиге с «Анжи», 26.06.2019, MD-gazeta.ru
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל רוסי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקלען אוויר

סיכת מקלען אוויר בחיל האוויר הישראלי
תת-אלוף ישעיהו (שעיה) לָזַרסון עם סיכת כנפי מקלען אוויר בחיל האוויר
סיכת מקלען אוויר בחיל האוויר של ארצות הברית בין השנים 1943-1953
מקלען אוויר היה איש צוות אוויר שהיה אחראי על תפעול מקלעים ותותחים במטוס.
עד שנות החמישים של המאה ה-20, במיוחד בתקופת מלחמת העולם השנייה, במטוסים גדולים שהיו חמושים במספר מקלעים ותותחים, היה צורך באנשי צוות שיתפעלו את אלה. לדוגמה במטוס B-17 מבצר מעופף, היו 13 מקלעי 0.5 בראונינג. חלקם הופעלו על ידי נווט, מטילן, מהנדס טיסה ואלחוטן, ואת השאר הפעילו ארבעה מקלענים.
לאחר שמקלעים הפכו לאוטומטיים והמטוסים מתקופת מלחמת העולם השנייה הוצאו מהשירות, התבטל הצורך במקצוע מקלען אוויר.
בחיל האוויר הישראלי

מקלעני אוויר בחיל האוויר הישראלי, היו בוגרי קורס טיס, במסגרת טייסת נמ"א (נווטים, מקלענים/מטילנים, אלחוטנים). בסיום הקורס קיבלו החניכים דרגת סגן משנה וכנפי איש צוות אוויר שבמרכזן כוונת.
ערב מבצע קדש, שירתו בחיל האוויר שישה מקלעני אוויר במטוסי B-17 ומקלען אחד במטוס תובלה אחר.
ב-1958 הוצאו מטוסי ה־B-17 משרות חיל האוויר ומקצוע המקלען בוטל.
מקלעני האוויר הידועים בתולדות חיל האוויר הם תת-אלוף שעיה לָזַרסון וצבי אבידרור, מוותיקי טייסת הפטישים.
הערות שוליים

↑  יצחק שטייגמן, "תולדות חיל האוויר - מעצמאות לקדש 1949-1956"
מקרוד

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מאפה
 מטבח:  לוב, תוניס, אלג'יריה צפון אפריקה
 מוצא:  מגרב 
 ממציא:  לא ידוע
 מרכיבים עיקריים:  סולת ותמרים
 
מקרוד או מקרוט (בערבית: مقروض או مقروط; בתעתיק מדויק: מקרוץ', שמשמעותו צביטה - הפעולה שעושים כדי למנוע את נזילת המימרח) היא סוג של עוגייה פופולרית במדינות צפון אפריקה וגם במלטה. אף שהכנת המקרוד כרוכה בעבודה רבה, נהוג להגישן בכל עונות השנה, ובמיוחד באירועים מיוחדים, כמו חגים ומסיבות אירוסים. כמאפה מסורתי במטבח התוניסאי, הטריפולטאי והאלג'יראי, היא נפוצה גם בצרפת, ישראל ומדינות אחרות בהן חיים יוצאי ארצות אלה. בישראל נהוג להכינן עבור שמחות וחגים, כמו חנוכה, פורים או במימונה.
הכנה

המקרוד עשויה מקמח, סולת, סוכר, שמן ומי ורדים, במילוי של תמרים מעוכים, ולעיתים שקדים ושומשום. העוגייה מגולגלת לרולדה, ונחתכת לפרוסות עבות, או מעוצבת כמו מעמול, לאחר מכן נאפת או מטוגנת בשמן עמוק עד להזהבה ומועברת לסירופ סוכר חם.
היסטוריה

מקור המתכון אינו ודאי. אפשר שמקורו בעיר קירואן, אשר כיום היא בתוניסיה, משם נפוץ בצפון אפריקה תחת שמות שונים. אפשר גם שמקורו בעמק המזאב, או ברמות האטלאס של אלג'יריה.
הערות שוליים

↑  מסורתית תמרים מהזן פטימי (فطيمي), הנפוץ בתוניסיה ובאלג'יריה
↑  Bonne table : le makrout ou les losanges au miel (בצרפתית) (ארכיון)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקרוד מסורתי
מחצבות האורות, צרפת

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  arts venue, limestone quarry 
 מיקום:  Les Baux-de-Provence 
 מדינה:  צרפת 
 קואורדינטות:  43°44′55″N 4°47′49″E﻿ / ﻿43.748742°N 4.796887°E﻿ / 43.748742; 4.796887
 www.cathedrale-images.com
 he
 
מחצבת האורות בפרובנס, מופע אורקולי על מצרים הפרעונית, אפריל 2024
החלל הפנימי במחצבות במקום שבו לא מוקרנים מיצגים אור קוליים
מחצבות האורות (בצרפתית: Carrières de Lumières) הוא מרכז אמנויות דיגיטליות בצרפת ברכס הרי האלפיל (אנ'), בתוך שטח של מחצבות נטושות, המארגן תערוכות מולטימדיה בתוך תצורת אבן גיר בת יותר מ-20 מיליון שנה בשטח של 6,000 מ"ר. המחצבות ממוקמות ליד היישוב Les Baux-de-Provence (אנ'), במחוז בוש-דו-רון בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור.
היסטוריה > המחצבה

שמה של המחצבה המאכלסת את מרכז האמנויות היה "Les Grands Fonds". מדובר במחצבה בשטח של כ-10 אלף מ"ר שממנה הופקה אבן גיר מעט גירנית, עדינה וצבעה לבן בדרך כלל, פרי דחיסה של סידן פחמתי על חול גירני. מאובנים ימיים נמצאו בסלע. שמה של אבן זו הוא "אבן דרומית" או "אבן les Baux", שכן בדרום צרפת מקובל לקרוא לאבן המופקת ממחצבה בשם עיירת מוצאה. העיר המוקפת חומה באו דה פרובנס נבנתה עם אבן מסוג זה, וכך גם הטירה הממוקמת בה.
במהלך המאה ה-19, עם הצמיחה שנבעה מהמהפכה התעשייתית, היה ביקוש גדול לאבן בנייה והחלו לנצל מחצבות שונות ברחבי האזור. כולל אלה שנמצאו בעיירה השכנה Fontvieille, Bouches-du-Rhône (אנ'), שאבן שלה זכתה להערכה רבה יותר מזו שהופקה ממחצבות אלה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, חומרי בנייה כגון פלדה ובטון החליפו את האבן בתחום הבנייה והביקוש לאבן מהחצבות ירד, עד לסגירתן הסופי ב-1935.
היסטוריה > מרכז אמנויות

בשנת 1935 הפסיק המקום לתפקד כמחצבה, השימוש הראשון בו לאמנויות היה כמקום לסרט Le Testament d'Orphée משנת 1959 של ז'אן קוקטו שהיה משורר, סופר, מחזאי, תסריטאי, במאי קולנוע וצייר צרפתי. בשנות ה-70 של המאה ה-20, תחת הכותרת La Cathédrale d'Images (קתדרלת התמונות), המקום אירח מופעים אור-קוליים.
ב-2008, ראש היישוב Les Baux-de-Provence הסמוך למחצבות, הפסיק את החוזה עם החברה שיצרה את פרויקט קתדרלת התמונות והעביר את הניהול לחברה האחראית על אתרי תרבות בצרפת. הוא שינה את שם האתר ל-Carrières de Lumières. באתר הוספו כ-70 מקרני וידאו המציגים תערוכות זמניות המשלבות וידאו ומוזיקה סביב אמנים סמליים כמו פיקאסו, שאגאל או ואן גוך. וגם נושאים אחרים כמו מצריים הפרעונית ועוד. המופעים מוצגים על גבי הקירות בחללים הפנימיים המחצבות וגם על גבי הרצפה.
הערות שוליים

↑  חבל רכס האלפיל
↑  Dans les coulisses des Carrières des Lumières en Provence Inspiration
מפעל חיים

מפעל חיים הוא פועלו המצטבר של אדם בחייו. הוקרה על פועלו של אדם בתחום אחד או בתחומים רבים, ניתנת על ידי גופים המעניקים פרסים או תעודות הוקרה, והיא נקראת "פרס על מפעל חיים". כאשר מחולקים פרסים בקטגוריות שונות, נמצא מפעל חיים בקטגוריה נפרדת. כך, למשל, מדינת ישראל מעניקה מדי שנה את פרס ישראל בקטגוריות שונות בתחומי המדע והתרבות, ובנוסף, מעניקה "פרס על מפעל חיים – תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה".
הענקת הוקרה על מפעל חיים ניתנת כאשר:
פועלו של אדם מתפרש על פני תחומים רבים, גם אם בכל אחד מהתחומים תרומתו אינה מספיקה להעניק לו הוקרה.
כאשר אדם פעל בתחומים שאינם נמנים עם אחת מהקטגוריות המוגדרות.
כאשר אדם פעל רבות בתחום אחד, אך כל אחת מתרומותיו בנפרד לא נחשבה ראויה להענקת הפרס. במקרה כזה הענקת הפרס היא גם סוג של פיצוי, והוקרה על התרומה המצטברת.
הענקת הוקרה על מפעל חיים קיימת בכל רחבי העולם, ובמקרים רבים היא נקראת גם: "פרס לשם כבוד" או "פרס על הישגים מיוחדים". כך למשל, האקדמיה האמריקאית לקולנוע מעניקה את פרס אוסקר בקטגוריות שונות מתחום הקולנוע, ובמקביל מעניקה פרס אוסקר לשם כבוד לאנשים על תרומה מצטברת לתעשיית הקולנוע. פרס זה שונה מהפרסים האחרים גם בכך שאינו קשור לשנה עצמה בה מחולק האוסקר.
פרס מפעל חיים מחולק בתחומים רבים ובהם:
פרס אמי (הטלוויזיה האמריקאית), פרס גראמי (המוזיקה האמריקאית) ופרס טוני (תיאטראות ברודוויי) - מעניקים כולם פרסי מפעל חיים כחלק מתרומה יוצאת דופן בתחומם.
ה-BBC מעניקים פרס מפעל חיים על תרומה יוצאת דופן בתחומי הפולק (אנ') והספורט (פרס ה-BBC למפעל חיים של ספורטאי). פרס דומה ניתן בעבר (עד שנת 2009) בתחום הג'אז (אנ').
פרס מפעל חיים של ה-NBA מוענק בכל שנה לאישים שתרמו בעברם באופן משמעותי להצלחת הליגה.
אגדות דיסני הוא תואר מפעל-חיים המוענק על ידי חברת דיסני לאישים שתרומתם ליצירת החברה ראויה לציון מיוחד.
פרס ישראל שמעניקה מדינת ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה המוענק מידי מספר שנים.
פרס MTV למפעל חיים, הוא פרס היתולי שניתן לדמויות קולנועיות שהשפיעו באופן משמעותי לתרבות הפופ.
פרס אופיר הישראלי על תרומה בתחום הקולנוע ופרס רוזנבלום לאמנויות הבמה.
פרס אקו"ם בתחום המוזיקה הישראלית (מוענק לסופר או משורר, פזמונאי או מלחין).
ארגונים שונים מעניקים את הפרס למשל יד יצחק בן-צבי (חקר תולדות ארץ ישראל ויישובה או תולדות יהדות המזרח). התאגדויות מקצועיות עשויות להעניק פרס בתחומם: פרופ' אורה קדם קיבלה פרס מפעל חיים מטעם האגודה הישראלית להנדסה כימית, התאחדות התעשיינים ולשכת המהנדסים והאדריכלים, הקריקטוריסט עמוס בידרמן מטעם אגודת העיתונאים והעיתונאי נחמיה שטרסלר מטעם אגודת העיתונאים ירושלים.
בפסטיבל הסרטים של ונציה מוענק מדי שנה פרס אריה הזהב על מפעל חיים.
פרסים אחדים דומים למפעל חיים, בכך שהם מוענקים לאדם שתרם תרומה נרחבת שארכה שנים רבות או לאדם בסוף חייו. כך למשל קיבל נשיא מדינת ישראל שמעון פרס את מדליית החירות הנשיאותית כהוקרה על מפעל חייו. לחלק מזוכי פרס נובל הוענק הפרס לאחר שעסקו בתחום מסוים כמעט כל חייהם (למשל מרטין לותר קינג שזכה בפרס נובל לשלום).
ראו גם

כל כתבי
רשימת פרסי מפעל חיים בוויקיפדיה האנגלית.
הערות שוליים

↑  אתר פרס ישראל
↑  תקנון הפרס באתר המוסד
↑  אורה קדם באתר מכון ויצמן למדע
1 2  "פועל כפרשן פוליטי לכל דבר", באתר ‏מאקו‏, 19 בנובמבר 2018
↑  פרס מפעל חיים לנחמיה שטרסלר, באתר ‏מאקו‏, 5 בנובמבר 2012
מקלעת הזרוע

| --- | --- |

מקלעת הזרוע
 שיוך:  מערכת העצבים ההיקפית 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (930) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  plexus brachialis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.2.03.001 
 TA2 (2019):  6395 
 FMA:  5906 
 קוד MeSH:  A08.800.800.720.050 
 מזהה MeSH:  D001917 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0006090 
 
מבט קדמי על כתף ימין. באיור נראים מקלעת הזרוע והמבנים מסביבה
מקלעת הזרוע (TA: Brachial Plexus) הוא מבנה מסועף של סיבי עצב המתחיל מעמוד השדרה הצווארי, עובר דרך הצוואר ובית השחי ומסתיים בזרוע. כל עצבי הגפה העליונה מקורם במקלעת הזרוע. מכאן, שכל פגיעה במקלעת הזרוע תתבטא בפגיעה בתפקוד הגפה העליונה.
אנטומיה

מקלעת הזרוע מקורה בחמישה עצבים ספינאליים הפורצים מחלקו הנמוך של עמוד השדרה הצווארי: C8, C7, C6, C5 ו-T1. עצבים C5-7 ממוקמים מעל לחוליות הצוואר התואמות, ואילו עצבים C8 ו-T1 ממוקמים מתחת לחוליות C7 ו-T1 בהתאמה. בדומה לעצבים ספינאליים אחרים, גם כעת עצבים C5-T1 מתפצלים לכדי ענף קדמי ואחורי אשר מעצבבים מבנים נפרדים; הענפים הקדמיים של עצבים C5-T1 מהווים חלקו הראשון של הפלקסוס הברכיאלי, ונקראים שורשים (Roots). שאר חלקי הפלקסוס הברכיאלי מכונים גזעים (Trunks), חטיבות (Division), כבלי עצב (Cords), וסעיפים סופיים (Branches).
חמשת השורשים מתאחדים לשלושה גזעים (Trunci plexus brachialis):
הגזע העליון (Superior Trunk) אשר מהווה איחודם של שורשי עצב C5 ו- C6.
הגזע האמצעי (Middle Trunk) הוא המשכו של שורש עצב C7.
והגזע התחתון (Inferior Trunk) הוא איחודם של C8 ו- T1.
כל אחד מהגזעי מתחלק לשתי חטיבות, קדמית ואחורית, כך שנוצרות שש חטיבות - מהן שלוש אחוריות (Posterior Divisions) ושלוש קדמיות (Anterior Divisions).
שש החטיבות מתאחדות ליצירת שלושה כבלי עצבים:
הכבל האחורי (Posterior Cord) - נוצר מאיחוד של שלושת החטיבות האחוריות.
הכבל הצידי (Lateral Cord) - איחודן של החטיבות הקדמיות של הגזעים העליון והאמצעי.
הכבל התיכון (Medial Cord) - המשכה של החטיבה הקדמית של הגזע התחתון.
שמותיהם של כבלי העצבים ניתנו ביחס לכלי דם מרכזי הממוקם גם הוא באזור בית השחי - העורק האקסילרי (עורק בית השחי). זהו עורק מאסיבי שמזין את הגפה העליונה, מקורו בעורק התת-בריחי, ובהגיעו לזרוע הוא משנה את שמו לעורק הברכיאלי. שלושת כבלי העצבים מקיפים את העורק האקסילרי, ומלווים אותו בדרכו לגפה העליונה.
בהמשך למקלעת הזרוע ומתוכה, מסתעפים העצבים השונים של הגפה העליונה.
פיצולים סופיים - Terminal Branches

הפלקסוס הברכיאלי מסתיים ב-14 פיצולים סופיים, מביניהם 5 פיצולים מרכזיים:
העצב השרירי-עורי (Musculocutaneous Nerve)
עצב בית השחי (Axillary Nerve)
העצב הרדיאלי (Radial Nerve)
העצב המדיאני (Median Nerve)
העצב האולנרי (Ulnar Nerve)
עצבים אלו מסוכמים בטבלה הבאה:
| עצב | שורשים | עצבוב שרירים | עצבוב סנסורי |
| --- | --- | --- | --- |
| העצב השרירי-עורי (Musculocutaneous Nerve) | C5-C7 | השרירים הקדמיים בזרוע (אשר אחראיים לכיפופה) | חלקה הצידי (לטרלי) של האמה |
| עצב בית השחי (Axillary Nerve) | C5-C6 | שריר הדלתואיד; שריר ה-Teres Minor | חלקה הצידי (לטרלי) של הכתף |
| העצב הרדיאלי (Radial Nerve) | C5-T1 | כל השרירים האחוריים בזרוע ובאמה (אשר אחריים ליישור הזרוע והאמה בהתאמה) | החלק הצידי (לטרלי) של גב כף היד, אחורית לאצבעות 1-3, ללא הציפורניים |
| העצב המדיאני (Median Nerve) | C6-T1 |  מרבית השרירים הקדמיים באמה (אשר אחריים לכיפופה), למעט שני שרירים  חלק קטן משרירי כף היד - השרירים התנריים (Thenar Muscles) של בסיס האגודל ושני השרירים התולעיים (Lumbrical Muscles) הצידיים | שלוש וחצי האצבעות התיכוניות (אגודל, אצבע, אמה ומחצית מהקמיצה), כולל הציפורניים |
| העצב האולנרי (Ulnar Nerve) | C7-T1 |  שני שרירים באמה שאינם מעוצבבים על ידי העצב המדיאני: השריר הכופף האולנרי (Flexor Carpi Ulnaris) והחלק התיכון של שריר כופף האצבעות העמוק (Medial Part of Flexor Digitorum Profundus)  מרבית שרירי כף היד, למעט השרירים המעוצבבים על ידי העצב המדיאני (השרירים התנריים ושני השרירים התולעיים (Lumbrical Muscles) הצידיים) | כל אצבע 5 (הזרת) והחצי הקרוב לה של אצבע 4 (קמיצה) |
ראו גם

מקלעת העצה
תמונה של העצבוב העורי בגפה העליונה (Dermatomes)
מחצבות חפציבה

| --- | --- |

המכונה המשוחזרת לחיתוך שיש
 מידע כללי
 סוג:  מחצבה 
 מיקום:  חפציבה 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°31′08″N 35°25′06″E﻿ / ﻿32.518805555556°N 35.418444444444°E﻿ / 32.518805555556; 35.418444444444
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) מחצבות חפציבה(למפת עמק בית שאן רגילה) מחצבות חפציבה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחצבות חפציבה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחצבות חפציבה
 
מסילה משוקמת על רקע עמק חרוד באתר
מחצבות חפציבה היו מחצבות לרגלי הר הגלבוע שסיפקו חומרי גלם לחברת אבן וסיד. מדובר בשני אתרי חציבה, אחד שסיפק שיש בין השנים 1942–1952, והשנייה, מחצבת סוגי סלע שונים שנחנכה ב-1950 על ידי גבריאל רפפורט ("גברוש"), איש בית אלפא, שעדיין פועלת בחלקה. המחצבה הוכרה כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.