stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וינס ווהן
חיים אישיים

ב-2009, התארס לסוכנת הנדל"ן הקנדית קיילה וובר. הם נישאו ב-2010. לזוג נולדו בת ובן.
ווהן משתייך למחנה הרפובליקני, אולם השתתף גם בכנסים של המפלגה הליברטריאנית.
ב-2018 נעצר באשמת נהיגה תחת השפעת אלכוהול והתנגדות למעצר, במנהטן ביץ', אחרי שנכשל בבדיקת פיכחות בנקודת בדיקה משטרתית. ב-2019 הוא הורשע באישומים מופחתים של נהיגה חסרת אחריות ונידון ל-3 שנות מאסר על תנאי ובנוסף נדרש לעבור תוכנית גמילה מאלכוהול במשך שלושה חודשים.
פילמוגרפיה

רודי (1993)
At Risk‏ (1994)
סקס או אהבה (1996)
פארק היורה: העולם האבוד (1997)
The Locusts‏ (1997)
פסיכו (1998)
המטרה: קליי (1998)
A Cool, Dry Place‏ (1998)
בחזרה למלזיה (1998)
תא קטלני (2000)
The Prime Gig‏ (2000)
South of Heaven, West of Hell‏ (2000)
עד לרצח (2001)
זולנדר (2001)
מסודרים‏ (2001)
צרות של עשירים (2003)
מועדון החברים (2003)
Blackball‏ (2003)
סטארסקי והאץ' (2004)
דודג'בול (2004)
והרי החדשות (2004)
Wake Up, Ron Burgundy: The Lost Movie‏ (2004)
מצוץ מהאצבע (2005)
מר וגברת סמית' (2005)
לדפוק חתונה (2005)
בי קול (2005)
פפראצי (2005)
הצד שלו, הצד שלה (2007)
עד קצה העולם (2007)
פרד קלאוס (2007)
Wild West Comedy Show‏ (2008)
4 חגי מולד (2008)
Couples Retreat‏ (2009)
הדילמה (2011)
שומרים על השכונה (2012)
לדפוק התמחות (2013)
הטעות הגדולה (2013)
חדשות בהפרעה (2013)
איך למצוא אהבה (2013)
גבר גבר (2016)
הסרבן (2016)
במנוסה (2016)
מהומה באגף 99 (אנ')‏ (2017)
עם הגב לקיר (2019)
סיברג (אנ')‏ (2019)
זירה משפחתית (2019)
פריקי (2020)
ארקנסו (2020)
The Binge‏ (2020)
מלכות הקופונים (2021)
North Hollywood‏ (2021)
חברים דמיוניים (2024) - דיבוב
Animal Friends‏ (2025) - דיבוב
פילמוגרפיה > טלוויזיה

משפחת מרפי (2018) - דיבוב
תרגיע (2024) - בתפקיד פרדי פאנקהאוזר
קוף רע (2024–הווה) - בתפקיד אנדרו ינסי
פילמוגרפיה > כמפיק

The Opening Act‏ (2020)
הערות שוליים

↑   ניו יורק טיימס, וינס ווהן: "סמים צריכים להיות חוקיים ואנשים צריכים שיהיו להם רובים", באתר הארץ, 13 באוגוסט 2024
↑  Associated Press (10 ביוני 2018). "Actor Vince Vaughn Arrested on Suspicion of Drunken Driving, Resisting Arrest". Time. Time Inc. נבדק ב-10 ביוני 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Vince Vaughn convicted of reckless driving for DUI arrest". USA TODAY. נבדק ב-14 בינואר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2005: לינדזי לוהן, רייצ'ל מקאדמס, לייסי שאבר ואמנדה סייפריד – "ילדות רעות" | פרס הסרטים של MTV – הצוות הטוב ביותר על המסך   2006: וינס ווהן ואוון וילסון – "לדפוק חתונה"  | הבא: 2012: דניאל רדקליף, רופרט גרינט, אמה ווטסון וטום פלטון – "הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2" |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007360335505171  PLWABN: 9810653381805606  BIBSYS: 8257  BNE: XX1414261  BnF: cb14052647j (data)  CiNii: DA19744207  GND: 130395919  ICCU: UBOV489877  ISNI: 0000 0001 0921 7239  LCCN: no99036290  MusicBrainz: c08354f2-f709-42ce-9088-9a070f2c8971  NKC: xx0042004  NLA: 42409244  NTA: 184791162  SNAC: w6q828wt  SUDOC: 059220554  VIAF: 85564884   WorldCat (עם VIAF): 85564884
משה שנפלד

| --- | --- |

משה שנפלד
 לידה:  י"ט באייר תרס"ז
 פטירה:  ח' באלול תשל"ה (בגיל 68)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  צעירי אגודת ישראל 
 תחומי עיסוק:  פובליציסט ועורך ספרותי חרדי
 רבותיו:  חזון איש, הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק
 חיבוריו:  ילדי טהרן מאשימים!  שרופי הכבשנים מאשימים  בין ארץ ישראל למדינת ישראל  ילקוט דעת תורה (נספח לספר "עקבתא דמשיחא")  תפלה למשה
 
 תפקידים נוספים:  מתרגם
 
משה שנפלד (י"ט באייר תרס"ז, 3 במאי 1907 - ח' באלול תשל"ה, 15 באוגוסט 1975) היה פובליציסט, מתרגם ועורך ספרותי חרדי. נחשב לבכיר המפיצים של האידאולוגיה של דעת התורה הליטאית.
ביוגרפיה

נולד בפולין למשפחה חסידית. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל והתיישב בבני ברק. היה מקורב לחזון איש, ולאחר עליית הרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק לארץ ישראל בשנת תש"א (1941) התקרב גם אליו. היה חבר צעירי אגודת ישראל (צא"י).
שנפלד נקט בהשקפה תורנית בלתי מתפשרת. את מאמריו ורשימותיו פרסם בביטאונה של צא"י "דגלנו", לאורך תקופה של כשלושים שנה. כתיבתו הייתה רהוטה וחריפה והיא ביטאה התנגדות לציונות ולחילוניות. החזון איש והרב מבריסק נהגו לקרוא את מאמריו והביעו את קורת רוחם מכתיבתו, כן היה נוהג להיוועץ מדי שבוע ברב אהרן לייב שטינמן בטרם פרסם את מאמריו.
סדרות מאמריו ב"דגלנו" בעניין פרשת ילדי טהראן והתנהלות ההנהגה הציונית בתקופת השואה כונסו על ידו ויצאו כספרים. הוא האשים את ההנהגה הציונית בשותפות עם היטלר בהשמדת יהדות אירופה, בכך שהתעלמו לטענתו מהקריאות לעזרה של הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל ולא עסקו לדעתו במאמצי הצלה ראויים. ראה במרד גטו ורשה גבורה "ככל העמים", כאשר האידיאל היהודי הוא בקדושת החיים.
שנפלד עסק במאמריו גם במעמד בני הישיבות, שירות נשים בצה"ל ומאבק בעניין ניתוחי מתים. הוא דרש שעמדת ארץ ישראל תהיה במרכז העשייה של אגודת ישראל וראה בהקמת קיבוצים חרדיים אידיאל של התנועה. לאחר מותו פורסמו חלק ממאמריו בסדרת הספרים "השקפתנו" שיצאה לאור בסוף שנות השבעים.
בנו הרב יעקב, היה אף הוא עורך ופובליציסט, שכתב בעיתון המודיע. חתנו לשעבר, היה הסופר החרדי אהרן סורסקי.
לאחר פטירתו הקימה תנועת צא"י את שכונת "נחלת משה" בבני ברק, על שמו.
מפעלו הספרותי

שנפלד היה ממכונני הספרות החרדית בשפה העברית בארץ ישראל. עד לתקופתו הספרות החרדית נכתבה בעיקר ביידיש ובגרמנית, על ידי סופרים חרדים מאירופה. שנפלד תרגם לעברית מיצירות המופת של הסופרים החרדים, כאלטרנטיבה לספרות החילונית העברית. הוא תרגם בין היתר סיפורים היסטוריים של מאיר להמן וזליג שכנוביץ. כמו כן ערך (יחד עם יחזקאל רוטנברג, מייסד ההוצאה החרדית נצח) את הספר "שושנים", פרקי קריאה.
ספריו > פולמוס והשקפה

ילדי טהרן מאשימים!: עובדות ומסמכים אודות גזל הנשמות הנעשה על ידי הסוכנות היהודית בארץ ישראל, בהוצאת הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל, ירושלים תש"ג
שרופי הכבשנים מאשימים: תעודות, מסמכים ועדויות על פושעי שואה יהודים
בין ארץ ישראל למדינת ישראל: בירורים רעיוניים והשקפתיים על תהום שנפערה וגשר אין לה, תשל"ה
ילקוט דעת תורה (נספח לספר "עקבתא דמשיחא")
תפלה למשה: הגיוני אבינו ... רבי משה שינפלד ז"ל בתפילות הימים הנוראים. יו"ל במלאת שלשים שנה לפטירתו ח' באלול תשס"ה
תרגומיו > השקפה ועיון

עקבתא דמשיחא מאת הרב אלחנן וסרמן
כתבים נבחרים - מאת נתן בירנבוים
לשבעים ולרעבים: על הבעיה החברתית לאור היהדות, מאת יהודה לייב אורליאן
כתבים - מאת נפתלי אהרמן
החסידות - מאת אהרן מרכוס
תרגומיו > ספרות

אברהם בן אברהם: סיפור היסטורי מחיי הגר צדק מווילנה, מאת זליג שכנוביץ
אור ממערב: סיפור היסטורי מחיי החתם סופר מאת זליג שכנוביץ
השר מקוצי: סיפור היסטורי מאת מאיר להמן
ספרים בעריכתו

דמויות גדולי החסידות: מהבעש"ט עד זמננו - מאת מאיר שצ'רנסקי
אמת מקאצק תצמח: ילקוט השלם לתורות ואמרות הרבי מקאצק
הרבי מקוצק וששים גבורים סביב לו, גל עד לתולדותם, תורתם ופעלם של הרבי, גדולי תלמידיו וצאצאיו, (יחד עם יחזקאל רוטנברג)
ילקוט משלי החפץ חיים
סגולות התורה: שיחות אמרות ומשלים על התורה, תלמודה ולומדיה מאת החפץ חיים
אם בישראל - על דמותה של שרה שנירר
מקטוביץ עד ירושלים: אגודת ישראל בתמונות ומסמכים (יחד עם יחזקאל רוטנברג)
שושנים: פרקי קריאה, (יחד עם יחזקאל רוטנברג)
הערות שוליים

↑  הרב שלמה לורינץ, במחיצתם, חלק ראשון, עמ' 47
↑  בשם הרב שלמה לורינץ, שואף זורח, עמ' 38, הערה 8
↑  שרופי הכבשנים מאשימים, עמ' 12
↑  משותפתו הציונית של הרב וייסמנדל - גיזי פליישמן, הוא מתעלם בספרו
↑  משה שינפלד, "ובחרת בחיים", דגלנו (אדר א תש"ו). 'על מה עשה ה' ככה? התמודדות החרדים עם השואה', פרידמן מנחם, בתוך: (ד' מכמן עורך), השואה בהיסטוריה היהודית: היסטוריוגרפיה, תודעה ופרשנות, ירושלים 2005, עמ' 599.
↑  'על מה עשה ה' ככה? התמודדות החרדים עם השואה', פרידמן מנחם, בתוך: (ד' מכמן עורך), השואה בהיסטוריה היהודית: היסטוריוגרפיה, תודעה ופרשנות, ירושלים 2005, עמ' 597 בהערה.
↑  שימי שפר, ‏המשגיח והפובליציסט הרה"ח רבי יעקב שיינפלד ז"ל, באתר כיכר השבת, 8 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277365905171  ISNI: 0000 0000 6687 1168  LCCN: n82059545  NSK: 000121952  VIAF: 38258010   WorldCat (עם VIAF): 38258010
שלמון

ערך זה עוסק בסב-סבו של דוד המלך. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לונטה שצייר מיכלאנג'לו בתקרת הקפלה הסיסטינית, (1511-1512). הכתובת: שלמון -בעז -עובד (איט') (איט')
שלמון, או  שַׂלְמָה, היה, על פי הסיפור המקראי,  סב סבו של דוד המלך. שלמון היה בנו של נחשון בן עמינדב, נשיא שבט יהודה בתקופת המדבר, ואביו של בעז, בעלה של רות המואביה והסבא רבא של דוד המלך.
וְאֵלֶּה תּוֹלְדוֹת פָּרֶץ, פֶּרֶץ הוֹלִיד אֶת חֶצְרוֹן. וְחֶצְרוֹן הוֹלִיד אֶת רָם, וְרָם הוֹלִיד אֶת עַמִּינָדָב. וְעַמִּינָדָב הוֹלִיד אֶת נַחְשׁוֹן, וְנַחְשׁוֹן הוֹלִיד אֶת שַׂלְמָה. וְשַׂלְמוֹן הוֹלִיד אֶת בֹּעַז, וּבֹעַז הוֹלִיד אֶת עוֹבֵד. וְעֹבֵד הוֹלִיד אֶת יִשָׁי, וְיִשַׁי הוֹלִיד אֶת דָּוִד.
ברשימת היחס בספר דברי הימים א', פרק ב', פסוק י"א מופיע השם שלמא. ברשימת היחס המופיע בספר דברי הימים א', פרק ב', פסוקים נ"א–נ"ד מצוין כי הוא בנו של כלב בן חור ו"אבי בית לחם".  לדעת יאיר זקוביץ ואחרים, מעתיקי המגילה ביקשו לשמר את שני השמות, שלמה ושלמון.
בנצרות

על פי הברית החדשה, שלמון ורחב הזונה הולידו את בעז.
רם הוליד את עמינדב, עמינדב הוליד את נחשון ונחשון הוליד את שלמון. שלמון הוליד את בעז מרחב, בעז הוליד את עובד מרות ועובד הוליד את ישי. ישי הוליד את דוד המלך.
הערות שוליים

↑  יאיר זקוביץ, מקרא לישראל: רות, ירושלים, מאגנס, 1990, עמ' 118.
עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1223995585  VIAF: 6863160909258012870006   WorldCat (עם VIAF): 6863160909258012870006
הילרי הרברט

הילרי אבנר הרברט (באנגלית: Hilary Abner Herbert;‏ 12 במרץ 1834 – 6 במרץ 1919) היה מזכיר הצי של ארצות הברית בתקופת ממשלו השנייה של נשיא ארצות הברית גרובר קליבלנד. הוא גם כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אלבמה.
ביוגרפיה

הילרי הרברט נולד בגרינוויל (אנ'), קרוליינה הדרומית וב-1846 עבר עם משפחתו לגרינוויל, אלבמה. הוא למד באוניברסיטת אלבמה ובאוניברסיטת וירג'יניה, שם הוא היה חבר באחוות דלתא קפא אפסילון (אנ'). עד פרוץ מלחמת האזרחים הוא עסק בעריכת דין בגרינוויל.
הוא התגייס לצבא הקונפדרציה כלוטננט משנה. לאחר מכן הוא שירת כקפטן במשמרות של גרינוויל, ומאוחר יותר הוא קודם לדרגת קולונל ברגימנט חיל הרגלים השמיני של אלבמה (אנ'). בקרב הישימון (אנ') ב-6 באפריל 1864 הוא נפצע.
לאחר המלחמה שב הרברט לעיסוקו בעריכת דין בגרינוויל. ב-1877 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אלבמה כחבר המפלגה הדמוקרטית. הוא כיהן בבית הנבחרים עד 1893 ובמהלך תקופת כהונתו הוא היה יושב ראש הוועדה לענייני הצי של הבית והיה אחראי במידה רבה על התקציבים המוגדלים שהובילו לתחייתו של צי ארצות הברית. עם זאת הוא היה בין אלו שהעדיפו תוכנית מוגבלת יותר בהשוואה לזו שהוצעה ב-1890 על ידי מזכיר הצי בנג'מין טרייסי, שכללה את בנייתן של 40 אוניות מערכה וכתוצאה מכך אושרה בנייתן של ארבע אוניות בלבד. טרייסי הושפע ממחקריו של האסטרטג הימי, אלפרד תייר מהן, שקרא להקמתו של צי גדול בעל יכולות התקפיות. הרברט גם נודע כמי שהוביל את המאבק בקונגרס לצמצום המימון של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שכתוצאה ממנו הוא התעמת ציבורית עם הפלאונטולוג עותניאל צ'ארלס מארש.
ב-1893 מינה הנשיא גרובר קליבלנד את הרברט למזכיר הצי של ארצות הברית. באותה תקופה כבר גייס הרברט תמיכה להרחבתו של הצי, על אף המשבר הכלכלי שהתחולל באותה שנה, והוא הוביל את הצי לרמת מוכנות לקראת מלחמת ארצות הברית-ספרד. לאחר שהמיר את השקפותיו לאלו של מהן, אושרה בנייתן של חמש אוניות קרב ושל 16 טרפדות במהלך תקופת כהונתו. לאחר פרישתו ב-1897 הוא עסק בעריכת דין בוושינגטון.
הילרי הרברט נפטר ב-6 במרץ 1919 בטמפה, פלורידה. צי ארצות הברית הנציח אותו בקריאת משחתת על שמו.
הערות שוליים

↑  USS HERBERT (DD-160 / APD-22) - NavSource Naval History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276558805171  BnF: cb15051910x (data)  GND: 1089106645  ISNI: 0000 0000 6664 0079  LCCN: n88156259  NARA: 10572417  NTA: 070549389  SNAC: w6b56ns3  Trove: 1238973  US Congress: H000524  VIAF: 71679933   WorldCat (עם VIAF): 71679933
ירדן ברכה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביולי 1987  (בת 37) תל אביב, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 יצירות בולטות:  ספיר כהן רוזן ב"סברי מרנן"
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
ירדן ברכה (נולדה ב-20 ביולי 1987) היא שחקנית תיאטרון וטלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

ברכה נולדה וגדלה בתל אביב. אביה הוא שחקן הכדורסל דני ברכה.
בין השנים 2001–2011 הייתה ברכה חברה בלהקת הנוער השכנים של צ'יץ'. את שירותה הצבאי עשתה בלהקת חיל החינוך והנוער.
לאחר שחרורה מצה"ל החלה לימודי משחק בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין. בשנת 2015 למדה משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס. בנוסף, למדה כתיבה ותסריטאות אצל שבי גביזון.
עם סיום לימודיה, התקבלה לתיאטרון הקאמרי והשתתפה בהצגה "קומדיה של טעויות" בבימויו של משה קפטן. כמו כן השתתפה בהצגות רבות בתיאטרון הקאמרי: "חברים של חברים שהם חברים של חברים מחוברים לחברים מחוברים" "הם יורים גם בסוסים", "מקבת", "אותלו", "תמונות מחיי הנישואין", "הזאבים", "שרול", "קומדיה של טעויות", "גורודיש", "הפושעים החדשים", "קרום", "אל נקמות", "אניהו" ועוד.
השתתפה בסרט "כביש 40 דרום" ובתפקיד הראשי ב"שירתה של מרים", סרט המבוסס על חייה של המשוררת מירי בן-שמחון.
בטלוויזיה השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "איפה אתה חי?" בבימויו של ירון שילון, בקומדיית המצבים "משפחה שולטת" בבימויו של רובי דואניאס, בסדרת הטלוויזיה "עמוק במים" בבימויו של קובי פז, בסדרה ל-yes "אנדרדוגס" בבימוי של אריק גולדשטיין, סדרת הרשת ל"כללית אסתטיקה" בתפקיד "באלי" ובבימויו של אמיר הספרי ובסדרה הקומית "סברי מרנן", החל מהעונה השלישית, בתפקיד ספיר.
ירדן ברכה עוסקת גם בטיפול נטורופתי. היא נשואה לשחקן יניב הלפגוט ואם לבת.
הערות שוליים

↑  בוגרי מחזור 2011, סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין
↑  ירדן ברכה חושפת אתר תיאטרון הקאמרי
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
The Battle of Evermore

| --- | --- |
 שיר בביצוע לד זפלין
 מתוך האלבום Led Zeppelin IV
 יצא לאור:  1971
 סוגה:  פולק רוק 
 שפה:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס 
 כתיבה:  רוברט פלאנט
 לחן:  ג'ימי פייג' 
 הפקה:  ג'ימי פייג' 
 
The Battle of Evermore הוא דואט פולק המושר על ידי רוברט פלאנט וסנדי דני, המופיע באלבום הרביעי וחסר השם של לד זפלין משנת 1971. כלי הנגינה בשיר כוללים גיטרה אקוסטית ומנדולינה.
כתיבה והפקה

השיר נכתב על ידי ג'ימי פייג' ורוברט פלאנט בהדלי גריינג' (אנ') בזמן שפייג' התנסה במנדולינה של ג'ון פול ג'ונס. פייג' הסביר בשנת 1977 כי "השיר 'The Battle of Evermore' נכתב בו במקום על ידי רוברט [פלאנט] ועל ידי. פשוט הרמתי את המנדולינה של ג'ון פול ג'ונס, מעולם לא ניגנתי מנדולינה, ופשוט כתבתי את האקורדים ואת כל היצירה בסשן אחד."
השיר, כמו מספר שירים אחרים של הלהקה, מתייחס ל"שר הטבעות" מאת ג'.ר.ר. טולקין. פלאנט הרגיש שהוא זקוק לקול אחר שיספר את הסיפור, ולקראת הקלטת השיר הוזמנה הזמרת סנדי דני לדואט עם פלאנט. דני הייתה חברה לשעבר בקבוצת הרוק הפולק הבריטי Fairport Convention, איתם לד זפלין שיתפו פעולה בשנת 1970 בפסטיבל באת' לבלוז ולמוזיקה מתקדמת. פלאנט מילא את תפקיד 'המספר' ודני ייצגה את קול העיר. פייג' פירט כי "[השיר] נשמע כמו מכשיר אנגלי ישן בהתחלה. אחר כך זה הפך לווקלי ורוברט עשה את הביט שלו. לבסוף הבנו שנביא את סנדי ונבצע את השיר כשאלה ותשובה."
כדי להודות לה על מעורבותה, קיבלה דני בעטיפת האלבום את הסמל של שלוש פירמידות (ארבעת חברי לד זפלין בחרו כל אחד בסמלים משלו לאלבום). זהו השיר היחיד של לד זפלין שהוקלט אי פעם עם סולן אורח. בראיון שנתן ב-1995 למגזין Uncut, הצהיר פלאנט כי "עבורי לשיר עם סנדי דני היה נהדר. תמיד היינו חברים טובים מאז התקופה ההיא של Fairport Convention (אנ'). ריצ'רד תומפסון הוא גיטריסט מעולה. סנדי ואני היו חברים, וזה היה הדבר הברור ביותר לבקש ממנה לשיר ב-"The Battle of Evermore". אם יש בעיות של נאיביות ועומס - הייתי אז רק בן 23 - לכידות הקולות והנגינה מפצות על כך."
הופעות חיות

"The Battle of Evermore" בוצע בהופעות של לד זפלין במהלך סיבוב ההופעות של הלהקה באמריקה ב-1977. בהופעות אלו, ג'ונס שר את תפקידה של דני וניגן בגיטרה אקוסטית בזמן שפייג' ניגן מנדולינה. לפעמים ג'ון בונהם שר את קולותיה של דני יחד עם ג'ונס.
פייג' ופלאנט בסיבוב ההופעות המשותף שלהם, הקליטו גם גרסה לשיר בשנת 1994, ששוחררה באלבומם No Quarter: Jimmy Page and Robert Plant Unledded. הזמרת נג'מה אכטאר(אנ') שרה את החלק הווקאלי של דני.
Fairport Convention ביצעו את "The Battle of Evermore" עם הסולנים האורחים פלאנט וקריסטינה דונהיו בפסטיבל הפולק "Fairport's Cropredy Convention" ב-9 באוגוסט 2008.
פלאנט ואליסון קראוס ביצעו באופן קבוע את "The Battle of Evermore" בסיורם בארצות הברית ואירופה באביב ובקיץ 2008 כשקידמו את אלבומם המשותף משנת 2007  Raising Sand'
הערות שוליים

↑  Lewis, Dave (1994). The Complete Guide to the Music of Led Zeppelin. Omnibus Press. ISBN 0-7119-3528-9.
↑  Rosen, Steven (ביולי 1977). "1977 Jimmy Page Interview (Audio/Text)". Guitar Player. אורכב מ-המקור ב-28 במאי 2007. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Schulps, Dave (באוקטובר 1977). "Interview with Jimmy Page". Trouser Press. Iem.ac.ru. אורכב מ-המקור ב-2011-08-28. נבדק ב-13 במרץ 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Good Times...Bad Times". Uncut: 57. במאי 2005. ISSN 1368-0722. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Robert Plant and Alison Krauss at the Birmingham NIA". Birmingham Post. 6 במאי 2008. נבדק ב-13 במרץ 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 8022b399-665c-358e-b3dd-d52186ef1104 
הסמל של סנדי דני
אליסון קראוס ורוברט פלאנט מבצעים את השיר, 2008
הקורפוס המוטס ה-18 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הקורפוס
 פרטים
 כינוי:  Sky Dragons 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  קורפוס
 בסיס האם:  פורט בראג 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942 – 1945 1951 – הווה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה  מלחמת וייטנאם  מבצע זעם דחוף  מבצע מטרה צודקת  מלחמת המפרץ  מלחמת אפגניסטן  מלחמת עיראק
 פיקוד
 דרגת המפקד:  לוטננט גנרל
 מפקד נוכחי:  גרגורי אנדרסון
 מפקדים
 
הקורפוס המוטס ה-18 (באנגלית: XVIII Airborne Corps) היא יחידה גדולה של צבא ארצות הברית, והיא כיום כוח המשימה הגדול ביותר עד דרג הקורפוס של הכוחות האמריקנים. זהו הקורפוס המוטס היחיד בארצות הברית, ומונה כיום ארבע דיוויזיות עם כ-88,000 איש. המטה של הקורפוס ממוקם בפורט ליברטי, צפון קרוליינה, שם שכן המטה של הקורפוס ה-18 במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית.
היסטוריה

הקורפוס המוטס ה-18 הוקם בתחילה כקורפוס השריון השני ב-17 בינואר 1942, תחת פיקודו של ויליאם הנרי הריסון מוריס הבן, ושמו שונה ב-9 באוקטובר 1943 לקורפוס ה-18. לקראת מבצע מרקט גארדן, ב-25 באוגוסט 1944 הוכפפו לקורפוס הדיוויזיות המוטסות ה-82, ה-101 וה-17, ושמו שונה לקורפוס המוטס ה-17. מת'יו רידג'וויי פיקד על הקורפוס, והוביל את חייליו חודש לאחר מכן במהלך המבצע המוטס בהולנד. יחד עם הקורפוס המוטס ה-1 הבריטי, הוא היה תחת פיקודה של הארמייה המוטסת הראשונה של בעלות-הברית, בפיקודו של לואיס בררטון. בסוף יוני 1945 חזרו היחידות לארצות הברית, שם פורק הקורפוס. במהלך מלחמת קוריאה הוקם הקורפוס מחדש במאי 1951, ועבר למיקום החדש בפורט בראג. יחידות הקורפוס השתתפו במלחמת וייטנאם, מבצע זעם דחוף בגרנדה, במבצע מטרה צודקת בפנמה, במלחמת המפרץ, במלחמת אפגניסטן, במלחמת עיראק, ובמבצעים נוספים במהלך השנים.
ארגון

מטה הקורפוס ממוקם בפורט בראג, צפון קרוליינה, וכפופים לו היחידות הבאות:
הדיוויזיה ה-3
הדיוויזיה ההררית ה-10
הדיוויזיה המוטסת ה-82
הדיוויזיה המוטסת ה-101
מפקדים

מת'יו רידג'וויי
ג'ון לאונרד
תומאס היקי
ג'וזף קליילנד
רידג'לי גיית'ר
פאול אדמס
רוברט סינק
דווייט ביץ'
ט'רנל טראפנל
המילטון הווז
ויליאם וסטמורלנד
הארי קריץ
ג'ון בוואן
ג'ון סייץ
רודריק וות'ריל
ג'ו לאוורי
ברוס פאלמר הבן
ג'ון תראקמורטון
רוברט יורק
ג'ון טולסון
ג'ון היי
ריצ'רד סייץ
הנרי אנדרסון
וולני וורנר
תומאס טאקברי
ג'ק מקמול
ג'יימס לינדזי
ג'ון פוס
קארל סטינר
גארי לאק
ויליאם רוסמה
גארי לאק
הנרי שלטון
ג'ק קין
ויליאם קרמן
דן מק'ניל
לויד אוסטין
פרנק הלמיק
דן אלן
ג'וזף אנדרסון
סטיבן טאונסנד
פול לקאמרה
מייקל קורילה
כריסטופר דונהיו
גרגורי אנדרסון
משה ניסני

משה ניסני לבוש במדי "הנוער העובד", ירושלים, 1922
משה ניסני (28 במרץ 1908 - 10 ביולי 1989) היה איש חינוך ותרבות ישראלי, מקים ומנהל בית ספר בנתניה.
ביוגרפיה

משה ניסני נולד בעיר שיראז שבממלכת פרס בשנת 1908, למלכה ומרדכי ניסני, משפחת סוחרים בת שלושה ילדים. בשנת 1911, בהיותו כבן 3, עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בירושלים. בעיר זו עברו עליו ימי ילדותו ונעוריו שם גם הכיר את מי שהייתה לימים אשתו, מרים קרקובסקי. משה ומרים התחתנו בשנת 1932 והתיישבו בירושלים.
ניסני למד בסמינר למורים "בית הכרם" וסיים בשנת 1930. תוך כדי לימודיו היה פעיל בארגון הנוער הפרסי בירושלים, היה בין מייסדי תנועת הנוער "הנוער העובד" וכן פעל בשירות ה"ההגנה". ניסני גם היה פעיל של מפא"י בקרב עדת הפרסים ובקרב המורים.
את ראשית דרכו בחינוך עשה משה ניסני כמורה בהר-טוב וכן בעיר שכם כמורה קהילת השומרונים.
בהיותו בקיא בשפה הערבית נשלח למספר חודשים לדמשק כדי לאסוף מידע ולעקוב אחר הלך הרוחות בעולם הערבי. הדיווחים שלו סייעו להצגת הטיעון היהודי בפני ועדת פיל.
המשך דרכו של משה ניסני כמחנך הייתה ניהול בית הספר היסודי בכפר יהושע בשנת 1941. בשנת 1942 עברה משפחת ניסני למושב אביחיל שם לימדו וחינכו משה ומרים את ילדי הכפר. משה ניסני היה מבין הוגי ומייסדי זרם העובדים בחינוך בירושלים ובתל אביב-יפו. בשנת 1940 ייסד ניסני בנתניה בית ספר ברוח תנועה זו, בית הספר "בארי" על שמו של ברל כצנלסון. ניסני ניהל את בית הספר הזה במשך 35 שנים עד יציאתו לגמלאות.
בד בבד עם פעילותו כמנהל בית הספר "בארי" היה משה ניסני פעיל בתנועת העבודה ובמרכז הסתדרות המורים כיו"ר ארגון מנהלי בתי הספר היסודיים בישראל. במסגרת זאת תמך בדרישה להצמדת משכורות מורי בתי הספר היסודיים לזאת של התיכוניים. ניסני כתב עשרות מאמרים בענייני חינוך בביטאונים המקצועיים השונים והיה חבר בוועדות רבות בנושאי חינוך.
בשנת 1981 קיבל את אות יקיר העיר נתניה. 
גם לאחר צאתו לגמלאות המשיך משה ניסני בפעילות ציבורית וניהל את מועדון הגמלאים של הסתדרות המורים עד לפטירתו בישראל בשנת 1989. השאיר אחריו משפחה ענפה המונה מעל ל-30 נפשות. נקבר בבית העלמין במושב אביחיל.
לקריאה נוספת

בן צבי יצחק, תש"ל, ספר השומרונים, הוצאת יצחק בן-צבי.
גלבר יואב, שורשי החבצלת, המודיעין ביישוב, 1918-1947
ניסני משה, 26/9/1926, עיתון "דבר"- עיתון פועלי ארץ ישראל, ועידת הנוער העובד.
ניסני משה, כסליו-אייר תרצ"א, מנהגי החתונה של השומרונים, ידיעות ציון, שנה ב', 15-21.
ניסני משה, מאי 1959, משמעת, אורים להורים.
הערות שוליים

↑  נשואים, דבר, 27 בדצמבר 1932
↑  בקלוב הנוער הפרסי, דבר, 11 באוקטובר 1935
בקלוב הנוער הפרסי, דבר, 3 במרץ 1939
↑  במפלגת פועלי ארץ ישראל, דבר, 28 ביולי 1939

התשובה למצור - היות מבצר, דבר, 15 באפריל 1955
אסיפות עם, כינוסים, דבר, 13 באפריל 1959
↑  פעולות הסברה של מורים וגננות, דבר, 11 במאי 1962
↑  המנהל בחופשה המחנך פרש, מעריב, 2 במאי 1958
↑  אגודת אגוד זאב, דבר, 5 ביוני 1962
↑  בית הספר בארי בנתניה, דבר, 11 באוקטובר 1964
↑  הצעדה המסורתית של ביה"ס בארי, מעריב, 16 באפריל 1967
↑  להצטרפות הסתדרות המורים להסתדרות העובדים, דבר, 5 ביולי 1945
↑  מנהלי בתי הספר מבולבלים, דבר, 30 במאי 1974
↑  בעד עמדת מרכז המורים, דבר, 11 במאי 1961
↑  עיטרי כבוד ליקירי נתניה וידידיה, דבר, 23 באפריל 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399157705171  VIAF: 69156675006133581988   WorldCat (עם VIAF): 69156675006133581988 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "משה ניסני".
סעיף הלאום בתעודת הזהות (ישראל)

בתעודת הזהות הישראלית נרשם, החל מהקמת המדינה ועד לשנת 2002, הלאום של כל אזרח ותושב קבע הגר בישראל במעמד חוקי. הנושא עורר מחלוקות רבות, שנקשרו בסוגיית מיהו יהודי, במעמדם של מתגיירים, ובשאלת קיומו של לאום ישראלי. בתעודת הזהות הביומטרית סעיף הלאום אינו נמצא. גם בתעודות שאינן ביומטריות שהונפקו החל משנת 2002, סעיף הלאום אינו מקבל ערך: בחלק מן התעודות הסעיף מופיע, אך הערך המופיע בו הוא שורת כוכביות, ובחלק מן התעודות הסעיף אינו מופיע כלל. עם זאת, כל אזרח ישראל זכאי לקבל בחינם תדפיס של תמצית המרשם שלו, שבו מצוין גם הלאום. בסך הכל טבלת הלאומים של משרד הפנים כוללת כ-135 ערכים, ללא לאום "ישראלי" או "פלסטיני".
היסטוריה > בימי המנדט

בתעודת הזהות בתקופת המנדט הבריטי, שהונהגה החל מסוף שנות השלושים, לא נרשם הלאום. ברם, על מנת להבדיל בין יהודים לערבים צוין בתעודה גם "הגזע" (Race), כשהכוונה ללאום.
היסטוריה > רישום ילדים לנישואי תערובת

הנושא עלה לראשונה בשנת 1958 בעניין הנוהל לרישום הדת על פי הצהרת הורים. מפלגת מפד"ל הביאה למשבר קואליציוני, בעקבות הנוהל של משרד הפנים לפיו: "במקרה שהורים הם בני דתות שונות — נשואי תערובת — יש לרשום פרט זה על יסוד הצהרה בכתב החתומה בידי שני ההורים. בה יביעו את רצונם באיזה דת לרשום את ילדם". ובסעיף "הלאום"- הדברים האמורים לגבי סעיף הדת אמורים גם לגבי סעיף הלאום". כלומר רישום לאומיותו של ילד נקבע על פי הצהרת הוריו ולא על פי דיני ההלכה, כפי שתבעה המפד"ל. הרבנות הראשית לא הכירה מאז קום המדינה ברישום הדת והלאום של משרד הפנים מסיבות אלו. בעיה נוספת הייתה "רישום בתום לב", כלומר רישום של אדם כיהודי על פי הצהרתו בלבד. פתרון אחד שהוצע היה למחוק את סעיף הלאום מהרישום. פתרון נוסף שביקשו הדתיים ליישם היה הצהרה של ההורים שהילד יגויר כהלכה, אם יש ספק. לאחר שנה של דיונים הוצעה פשרה, רישום דת האב ודת האם בטופס מרשם התושבים של קטין. הרבנות הראשית ושר הדתות הסכימו לפשרה.