stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנינג מן
המקדש

המקדש הוא מבנה מרכזי נוסף בפלאייה, שנבנה על ידי אמנים שונים בכל שנה ונשרף יום למחרת טקס שריפת איש העץ. בעוד שלשריפת איש העץ יש אופי של חגיגה פגאנית, שריפת המקדש היא אירוע של עצב ופרידה. לאחר הוריקן קתרינה, הגיעה ג'ואן באאז לפסטיבל והקימה שם את הארגון "שורפים ללא גבולות" שיצאו להתנדב בניו אורלינס ולעזור לשקם את האזור ואת חיי הניצולים[דרוש מקור].
היסטוריה

בקיץ 1986 יצא לארי עם חבריו לחוף בייקר בסן פרנסיסקו שם הם שרפו יחד דמות אדם בגובה של כמעט 3 מטרים. מאוחר יותר הארווי הסביר את המעשה כאקט ספונטני של ביטוי עצמי רדיקלי. הפסטיבל הפך לכזה לאחר כמה שנים, אז חזרו הארווי וחבריו עם משתתפים נוספים לחוף בייקר. בשנת 1991 עבר הפסטיבל מחוף בייקר למדבר הסלע השחור בנבדה, מכיוון שחוף בייקר לא הכיל את כמות המשתתפים ועיריית סן פרנסיסקו התנגדה להמשך קיומו במקום. כיום מתייחסים המשתתפים לפסטיבל כממשיך הטבעי של פסטיבל וודסטוק, כשההבדל הוא שבאיש הבוער, ההשתתפות וההגעה כרוכים בקשיים שנובעים מהמיקום וממזג האוויר.
בשנת 2023 דיווח הפסטיבל על מותו של משתתף, ליאון ריס, בן 32, שנמצא מחוסר הכרה בשטח הפסטיבל.
ב-25 באוגוסט 2024, ביום הראשון של פסטיבל ברנינג מן 2024 שנערך במדבר בלאק רוק, נבדה, נמצאה אישה ללא רוח חיים. צוותי החירום של הפסטיבל ניסו להציל את חייה של האישה, אך לא הצליחו להחיותה. דובר הפסטיבל אישר את מותה של משתתפת. סיבת המוות עדיין לא נחשפה והאירוע נמצא תחת חקירה. הפרטים האישיים של המשתתפת, כולל שמה וגילה, לא פורסמו.
היסטוריה > נושא הפסטיבל

החל משנת 1995 כל שנה נבחר נושא לפסטיבל שנותן השראה ליוצרי התחפושות, המבנים והמיצגים באותה שנה.
1995 טוב או רע
1996 הכבשן
1997 פוריות
1998 ישות אצילית
1999 גלגל הזמן
2000 הגוף
2001 שבעה עידנים
2002 העולם הצף
2003 מעבר לאמונה
2004 ערכו של גן עדן
2005 מודע תת-מודע וחוסר הכרה
2006 תקווה ופחד: העתיד
2007 האיש הירוק
2008 חלום אמריקני
2009 אבולוציה
2010 מטרופוליס
2011 טקסי מעבר
2012 פוריות 2.0
2013 פולחן מטען
2014 חאן
2015 קרנבל של מראות
2016 הסדנה של דה וינצ'י
2017 פולחן רדיקלי
אידאולוגיה מול מציאות

למרות שמארגני ומשתתפי הפסטיבל מכריזים על עצמם כמתנגדים לתרבות החומרנית ולמסחר ודוגלים ברעיון של שיתוף ללא הגבלה, בשנים האחרונות נמכרת כמות מוגבלת של כרטיסים. הדבר גורם לכך שלא כל המעוניינים יכולים להשתתף בו, אם בגלל מחירי הכרטיסים (מחיר רשמי בשנת 2010 - 210$, מחיר ספסרות - עד 1,195$) ואם בגלל ההגבלה המספרית.
לקראת הפסטיבל בשנת 2012 החלו להימכר הכרטיסים דרך מערכת הגרלה. עקב כך היה ביקוש לכמות גדולה פי שלושה של כרטיסים לעומת הכמות שהוצעה. בשנה שלאחר מכן בוטלה ההגרלה.
אירועי ברן בעולם

המונח "ברן" הפך לסמל ומשמש גם אירועים שאינם קשורים לקהילה הרשמית. אלו הם האירועים הרשמיים של הקהילה:
| שם | מיקום | החל משנת | כמות משתתפים |
| --- | --- | --- | --- |
| AfrikaBurn (אפריקה ברן) | קנאקוואה קארו, דרום אפריקה | 2007 | 13,000 (בשנת 2017) |
| Midburn (מידברן) | נגב, ישראל | 2014 | 10,500 (בשנת 2017) 12,500 (בשנת 2018) |
| Burning Flipside (היפוך צד) | מרכז טקסס בסמוך לאוסטין, ארצות הברית | 1999 | 2,547 (בשנת 2016) |
| Blazing Swan (ברבור לוהט) | רוק סיטי, קולין, מערב אוסטרליה | 2014 | 2,500 (בשנת 2016) |
| Transformus (המרה) | היער הלאומי פיסגא, אשוויל, צפון קרוליינה, ארצות הברית | 2004 | 2,284 (בשנת 2016) |
| Nowhere (שום מקום) | סרגוסה, צפון מזרח ספרד | 2002 | 2,200 (בשנת 2016) |
| Kiwiburn (קיווי ברן) | ניו זילנד | 2003 | 1,600 (בשנת 2017) |
| Playa del Fuego (טיילת האש) | דלאוור, ארצות הברית | 2000 | 1,400 (בשנת 2014) |
| Apogaea (בתרגום: רחוק מהארץ) | קולורדו, ארצות הברית | 2004 | 1,300 (בשנת 2015) |
| Firefly Arts Collective (גחלילית אוסף אומנות) | ניו אינגלנד, ארצות הברית | 2003 | 1,050 (בשנת 2015) |
ברנינג מן בישראל

פסטיבל מידברן הוא האירוע האזורי הרשמי של קהילת הברנינג מן בישראל. האירוע הראשון התקיים בשנת 2014 ומאז מתקיים מדי שנה, בסמוך לחג השבועות. עיר זמנית נבנית במדבר, סמוך למדרשת שדה בוקר, בדומה לפסטיבל ברנינג מן. בעיר מוצבים עשרות מיצבי אומנות, וכן פסל "אדם וחווה", המקביל המקומי ל"איש", אשר נשרף בלילה האחרון של האירוע. האירוע נמשך בין חמישה לשישה ימים ומספר המשתתפים בו גדל עם השנים, החל מ-2,846 משתתפים בשנת 2014 ועד מעל 8,500 בשנת 2016.
ראו גם

סייברפאנק
דאדא
שיבוש תרבות
כלכלת מתנה
פסטיבל פיוז'ן
הערות שוליים

↑  Burning Man sells out; hopeful attendees scramble for tickets | Other News | San Francisco Examiner
↑  Burning Man: What is Burning Man?: Ten Principles
1 2  Thania Garcia, Burning Man Reports Death of Female Concertgoer, Variety, ‏2024-08-26 (באנגלית אמריקאית)
↑  2012 Art Theme: Fertility 2.0
↑  Burning Man
↑  אירוע מידברן 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380770805171  GND: 7714807-1  LCCN: n98038288  MusicBrainz: 2a458ee9-df03-4ebc-ac52-18011d477b8d  NKC: ko2018984614  VIAF: 154949341   WorldCat (עם VIAF): 154949341
ג'ייקוב ג'ונס

קומודור ג'ייקוב ג'ונס
קומודור ג'ייקוב ג'ונס (באנגלית: Jacob Jones‏; מרס 1768 – 3 באוגוסט 1850) היה קצין בצי האמריקאי, שהשתתף במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת, במלחמה הברברית הראשונה, במלחמת 1812 ובמלחמה הברברית השנייה.
קורות שירותו בצי

ג'ונס נולד בחווה ליד סמירנה, במחוז קנט שבדלאוור. אביו היה איכר אדוק ואמו בת למשפחה מכובדת, אשר נפטרה בעודו תינוק. ארבע שנים אחר כך מת גם אביו. ג'ונס למד רפואה ועבד כרופא, ולימים מונה לפקיד בית המשפט העליון של דלאוור. הוא נישא לאנה מטילדה סייקס, בתו של ג'יימס סייקס, המושל ה-15 של דלאוור. אשתו מתה לפני הצטרפותו לצי המלחמתי, ויש הסבורים כי בשל מותה החליט לעלות לים.
הוא הצטרף לצי של ארצות הברית ב-1799 בהיותו בן 31, גיל גיוס מבוגר מאוד באותם זמנים, מונה לפרח חובלים ושירת בתפקיד זה 22 חודשים. במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798-1800) שירת תחת פיקודו של קומודור ג'ון בֶּרִי בפריגטה "יונייטד סטייטס", וב-27 בפברואר 1801 הועלה לדרגת לוטננט. ב-24 במאי 1803 עבר לפריגטה "פילדלפיה" כלוטננט שני. ב-31 באוקטובר 1803, תוך כדי פעולה קרבית בנמל טריפולי שבלוב נגד הקורסארים הברברים, עלתה "פילדלפיה" על שרטון ונפלה בשבי עם כל צוותה. ג'ונס וחבריו לצוות שוחררו מן השבי ביוני 1805, בסיומה של המלחמה הברברית הראשונה.
ב-20 באפריל 1810 הועלה ג'ונס לדרגת מאסטר-קומנדנט, וב-4 ביוני נמסר לו הפיקוד על הסלופ "ווספ" (18 תותחים). ב-18 באוקטובר 1812, במהלך המלחמה נגד בריטניה, לכדה "ווספ" את אה"מ "פרוליק", בריג נושאת 10 תותחים, אך שעות אחדות אחר כך נאלצה להיכנע לאוניית קו חזקה ממנה פי כמה שהופיעה בזירה. ג'ונס ואנשיו נפלו בשבי. עם שובו לארצות הברית, לאחר חילופי שבויים, קיבל ג'ונס מדליית זהב מן הקונגרס לאות הוקרה על אומץ לבו.
ג'ונס הועלה לדרגת קפטן וקיבל את הפיקוד על הפריגטה הבריטית לשעבר "מסידוניין" (38 תותחים). הוא שירת זמן מה בשייטת של קומודור סטיבן דיקייטר, שנותרה מסוגרת בנמל ניו לונדון במהלך 1814. אחר כך נשלח קפטן ג'ונס אל זירת ימת אונטריו, שם פיקד על הפריגטה "מוהוק" בשנה האחרונה למלחמת 1812.
במלחמה הברברית השנייה, ב-1815, שב ג'ונס לפקד על "מסידוניין". אחר כך, בשנים 1816-1818, היה מפקדה של הפריגטה "גרייר".
ג'ונס שירת בתפקיד קומודור של שייטת הים התיכון בשנים 1821-1823, ושל שייטת האוקיינוס השקט בשנים 1826-1829. הוא שימש קצין מינהלת הצי בוושינגטון, ומילא כמה תפקידי חוף חשובים בבולטימור ובניו יורק בשנות השלושים והארבעים של המאה. ב-1847 מונה למפקד Philadelphia Naval Asylum, תפקיד בו החזיק עד יום מותו ב-3 באוגוסט 1850.
שלוש אוניות בצי ארצות הברית נקראו על שמו. האי ג'ונס (Jones  Island)(אנ') במדינת וושינגטון קרוי גם הוא על שמו.
ג'ייקוב בראון

| --- | --- |

איור של בראון משנת 1814
 לידה:  9 במאי 1775 פנסילבניה
 פטירה:  24 בפברואר 1828 (בגיל 52) וושינגטון די. סי.
 מקום קבורה:  בית הקברות של הקונגרס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 בן או בת זוג:  Pamelia Brown 
 צאצאים:  William Spencer Brown, Nathan W. Brown, Eliza A. Kirby 
 השתייכות:  המיליציה של ניו יורק  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1807–1828 (כ־21 שנים)
 דרגה:  מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת 1812  קרב נמל סאקט השני  כיבוש פורט אירי  קרב צ'יפאווה  קרב נתיב ליין  המצור על פורט אירי
 עיטורים
 מדליית הזהב של הקונגרס
 הנצחה
 שמות יישובים ומחוזות במדינות ארצות הברית
 
ג'ייקוב ג'נינגס בראון (בשם מלא באנגלית: Jacob Jennings Brown‏; 9 במאי 1775 – 24 בפברואר 1828) היה קצין צבא אמריקני, גיבור מלחמת 1812, אשר כיהן כגנרל המפקד של צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה

בראון נולד בפנסילבניה וגדל כקויקר. בשנת 1790 סיים את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה. ב-1798 עקר לצפון מדינת ניו יורק, היה מחלוצי המתיישבים שם ופיתח את האזור להתיישבות נוספת. ב-1802 נישא לפמליה ויליאמס ונולדו להם תשעה ילדים. הוא נבחר לבית הנבחרים של המדינה ושימש גם כשופט במחוזו.
בשנת 1807 קיבל דרגת סרן במיליציה של ניו יורק - כוח צבאי בלתי סדיר. אפשר שמינויו זה הושג באמצעות השפעה פוליטית. הוא התקדם בדרגה וב-1812 כבר היה למייג'ור גנרל במיליציה. הוא התנגד למלחמת 1812, אך משפרצה נטל חלק בארגון ההגנה בחבל מגוריו, שהיווה אז אזור ספר של ארצות הברית. ב-29 במאי 1813 הביס כוח בפיקודו את הבריטים בקרב נמל סאקט השני. בעקבות זאת קודם בראון לדרגת בריגדיר גנרל בצבא הסדיר. ב-1814 היה למפקד הכוחות באזור ניאגרה. בהמשך הוביל את כוחותיו לשורה של ניצחונות, ביניהם כיבוש פורט אירי, קרב צ'יפאווה, קרב נתיב ליין (שבו נפצע פעמיים) והמצור על פורט אירי. ניצחונות אלו היקנו לו מעמד של גיבור לאומי, וב-1814 הוענקה לו מדליית הזהב של הקונגרס. ב-1815 היה לקצין הבכיר בצבא ארצות הברית. ב-1818 היה לחבר כבוד באגודת הסינסינטי (Society of the Cincinnati).
ב-1821 מינה נשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו את בראון לתפקיד הגנרל המפקד של הצבא. אף על פי שסבל משבץ באותה שנה, מילא בראון את התפקיד כהלכה. הוא ארגן את מטה הצבא ושימש כיועץ לנשיא ולמזכירי המלחמה. כמו כן הקים שני בתי ספר צבאיים ללימודים גבוהים, שמהם צמחו ברבות הימים המכללות הצבאיות לפיקוד ומטה. בנוסף ייסד את שירות הגיוס הכללי (General Recruiting Service) לשם אספקת כוח אדם לצבא.
ב-24 בפברואר 1828 נפטר בראון בעודו מכהן בתפקידו. נערכה לו הלווייה מפוארת בוושינגטון והוא נקבר בבית הקברות של הקונגרס.
על שמו של בראון נקראו יישובים ומחוזות בשבע ממדינות ארצות הברית.
בנו הרביעי של בראון, נתן ויליאם בראון, לחם במלחמת האזרחים האמריקנית והגיע לדרגת בריגדיר גנרל.
ג'ולי הגרטי

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1955 (בת 69) סינסינטי, אוהיו, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 עיסוק:  משחק, דוגמנות
 מקום לימודים:  Indian Hill High School 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1986) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ולי הגרטי (באנגלית: Julie Hagerty; ‏נולדה ב־15 ביוני 1955) היא שחקנית אמריקאית ודוגמנית לשעבר, הידועה בעיקר בתפקידה כאיליין בסרט "טיסה נעימה" משנת 1980.
ילדותה ונעוריה

הגרטי נולדה בסינסינטי, אוהיו, בתה של הארייט יולינג, דוגמנית וזמרת, וג'רי הגרטי, מוזיקאי. מייקל הגרטי, אחיה, גם כן היה שחקן. הוריה התגרשו מאוחר יותר. הגרטי למדה בבית הספר התיכון "אינדיאן היל". בגיל 15 הוחתמה כדוגמנית בסוכנות "פורד", וניצלה את חופשות הקיץ מהלימודים לצורך עבודות דוגמנות בניו יורק. בשנת 1972 עברה לגור שם, ועבדה בקבוצת התיאטרון של אחיה, וכן למדה משחק עם השחקן ויליאם היקי.
קריירה

הופעת הבכורה של הגרטי הייתה בשנת 1979, על בימת אוף ברודוויי, שם כיכבה בהצגה בשם "חיים בעלי תועלת הדדיים", בתיאטרון של אחיה - "חברת ההפקה". הגרטי המשיכה להופיע על בימות ברודוויי, בתפקידים שונים. תפקידה הקולנועי הראשון היה תפקיד קטן בסרט "כל הג'אז הזה". לאחר מכן היא לוהקה לסרט "טיסה נעימה", שהיה להצלחה קופתית מרשימה. הסרט, שיצא בשנת 1980, נחשב לראשון של ז'אנר הפרודיה המודרנית, והגרטי ביססה את מעמדה כשחקנית קומית ראויה לציון. לאחר שנתיים יצא לאקרנים סרט המשך, טיסה נעימה 2, שהצליח קופתית בצורה פושרת,  בשונה מהסרט הראשון שהפך לסרט קאלט .  בשנת 1985 הגיעה הגרטי לישראל, ושיחקה בסרטו של עמוס קולק, "מניו יורק באהבה", לצד דודו טופז. באותה שנה שיחקה לצידו של אלברט ברוקס בסרט "אבודים באמריקה". במהלך שנות ה-90 ושנות ה-2000 הגרטי הופיעה בעיקר בסרטי טלוויזיה או בתפקידי משנה בסרטים הוליוודיים.
חיים אישיים

בשנת 1986 הגרטי התחתנה עם פיטר בורקי. בני הזוג החלו בהליכי גירושין בשנת 1991. בשנת 1999 נישאה לריצ'רד קגן.
פילמוגרפיה > קולנוע

1979 - כל הג'אז הזה
1980 - טיסה נעימה
1982 - קומדיה סקסית של ליל קיץ
1982 - טיסה נעימה 2
1985 - מניו יורק באהבה
1985 - אבודים באמריקה
1987 - לטיפול יצאנו
1989 - התעוררות גסה
1989 - תככים וזוהר בברודוויי
1991 - מה הסיפור שלך בוב?
2001 - אגדות וסיפורים
2002 - ברידג'ט
2005 - Pizza
2006 - יש לה ביצים
2006 - Pope Dreams
2009 - וידויים של שופהוליק
2018 - פתאום משפחה
2019 - נואל
2019 - סיפור נישואים
2022 - סיפור חג
2023 - מישהו שפעם הכרתי
2023 - חותנים בהפרעה
פילמוגרפיה > טלוויזיה

2004 - חוק וסדר: מדור מיוחד (עונה 5, בפרק "Careless")
2017 - משפט ושגיאה
2019 - נפילות חדות
ג'ק מקיני

| --- | --- |
 לידה:  13 ביולי 1935 צ'סטר, פנסילבניה, ארצות הברית
 פטירה:  25 בספטמבר 2018 (בגיל 83) בוניטה ספרינגס, פלורידה, ארצות הברית
 עמדה:  מאמן
 גובה:  1.85 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת סנט ג'וזף
 קבוצות כמאמן
 1960–1965 1965–1966 1966–1974 1974–1976 1976–1979 1979 1980–1984 1984:  אוניברסיטת סנט ג'וזף (עוזר) אוניברסיטת תומאס ג'פרסון אוניברסיטת סנט ג'וזף מילווקי באקס (עוזר) פורטלנד טרייל בלייזרס (עוזר) לוס אנג'לס לייקרס אינדיאנה פייסרס קנזס סיטי קינגס
 הישגים כמאמן
 מאמן השנה ב-NBA‏ (1981)
ג'ון פול "ג'ק" מקיני (באנגלית: John Paul "Jack" McKinney; ‏13 ביולי 1935 – 25 בספטמבר 2018) היה מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן בליגת המכללות האמריקאית ובליגת ה-NBA בין השנים 1960–1984. ב-6 עונותיו כמאמן ראשי ב-NBA רשמו קבוצותיו מאזן כולל של 136 ניצחונות ו-215 הפסדים (38.7%).
ראשית חייו

מקיני נולד וגדל בעיר צ'סטר שבפנסילבניה, וכתלמיד "תיכון סנט ג'יימס" המקומי שיחק כדורסל תחת המאמן ג'ק רמזי, חבר היכל התהילה של הכדורסל לעתיד.
בין השנים 1953–1957 למד באוניברסיטת סנט ג'וזף אשר בפילדלפיה, וב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע 4.0 נקודות בממוצע למשחק, מעמדת הרכז. בעונת 1955/1956 חזר לשתף פעולה עם רמזי, אשר מונה אז למאמן הקבוצה.
קריירת אימון > בליגת המכללות

בין השנים 1960–1965 שימש כעוזר מאמן באוניברסיטת סנט ג'וזף, תחת ג'ק רמזי. בעונת 1960/1961 העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לשלב פיינל פור טורניר אליפות המכללות, בטרם הפסידה בחצי הגמר מול אוניברסיטת המדינה של אוהיו, אותה הובילו ג'ון האבליצ'ק וג'רי לוקאס.
בשנת 1965 מונה למאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת תומאס ג'פרסון בפילדלפיה, ולאחר עונה אחת חזר לסנט ג'וזף כמחליפו של רמזי בעמדת המאמן הראשי. ב-4 מתוך 8 עונותיו בתפקיד העפילה קבוצתו לטורניר אליפות המכללות, אולם באף אחת מהן לא עברה את הסיבוב הראשון. מאזנה הכולל של סנט ג'וזף לאורך התקופה עומד על 142 ניצחונות ו-77 הפסדים (64.8%).
קריירת אימון > בליגת ה-NBA

בין השנים 1974–1976 שימש כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת לארי קוסטלו. בשתי העונות רשמה מילווקי מאזן שלילי 38–44. בשלוש העונות הבאות היה עוזרו של ג'ק רמזי בפורטלנד טרייל בלייזרס, עמה זכה באליפות ה-NBA בעונת 1976/1977.
לקראת עונת 1979/1980 מונה למאמן הראשי של לוס אנג'לס לייקרס, במקומו של ג'רי וסט. ב-8 בנובמבר 1979, כאשר עמד מאזן הקבוצה על 9 ניצחונות ו-4 הפסדים, נפצע מקיני בראשו בתאונת אופניים, ונאלץ להיעדר ממשחקי הלייקרס במהלך תקופת החלמתו הארוכה. בסופו של דבר מונה עוזרו, פול וסטהד, כמאמן הראשי של הקבוצה, והוביל אותה לזכייה באליפות ה-NBA באותה עונה. ב-8 העונות הבאות זכו הלייקרס ב-4 אליפויות נוספות, תחת שני המאמנים אשר היו עוזריו של מקיני בתקופתו הקצרה כמאמן הלייקרס – וסטהד ופט ריילי. בשנת 2006 אמר ריילי כי אילולא פציעתו, "מקיני בעצמו היה יכול להוביל את הלייקרס לחמש או שש אליפויות".
ביוני 1980 מונה מקיני למאמן אינדיאנה פייסרס במקומו של בובי לאונרד, אשר אימן את הקבוצה ב-12 העונות הקודמות. בעונת 1980/1981 רשמו הפייסרס שיפור של שבעה ניצחונות לעומת העונה הקודמת (44–38), על אף עזיבתם של השחקנים אלכס אינגליש ומיקי ג'ונסון, ובסיום העונה זכה מקיני בפרס מאמן השנה. בשלוש העונות הבאות נחלשה הקבוצה, והיא סיימה את עונות 1983 ו-1984 במקום האחרון באזור המזרחי. בקיץ 1984 פוטר מקיני מתפקידו.
בתחילת עונת 1984/1985 מונה למאמן קנזס סיטי קינגס, אך כבר לאחר 9 משחקים – מתוכם הפסיד בשמונה – התפטר מקיני מתפקידו והוחלף על ידי פיל ג'ונסון.
ב-25 בספטמבר 2018 נפטר מקיני בעיר בוניטה ספרינגס, פלורידה, בגיל 83.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות האימון של מקיני ב-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2 3  ההודעה על פטירתו של מקיני, באתר הניו יורק טיימס, 26 בספטמבר 2018
↑  סטטיסטיקות המשחק של מקיני בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין סנט ג'וזף לאוהיו סטייט, באתר sports-reference.com
↑  הצגת היום: ג'ק מקיני, באתר קבוצת אוניברסיטת סנט ג'וזף, 18 בינואר 2010
↑  סטטיסטיקות האימון של מקיני בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
בלנקה טאובר

| --- | --- |
כיתוב תמונה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  יולי 1910 סלובקיה
 פטירה:  דצמבר 1989 (בגיל 79) צפת, ישראל
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם
 הושפעה על ידי:  סזאן
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
בְּלַנְקָה טַאוּבֶּר (Blanka Tauber;‏ 8 או 9 ביולי 1910, שומוריה, הונגריה (כיום Šamorín סלובקיה) – 23 או 24 בדצמבר 1989, ישראל) הייתה ציירת ישראלית ילידת סלובקיה.
ביוגרפיה

נולדה בשם בלומה בלנקה טאובר בב' בתמוז ה'תר"ע בעיירה שומוריה (Somorja), אז חלק מממלכת הונגריה, כעבור מספר שנים בתחומי צ'כוסלובקיה (כיום שמורין, Šamorín, בסלובקיה). טאובר הייתה אחת מששת ילדיהם של אהרון הלוי ופייערל ביילע ברטה שהייתה נכדתו של ר' דוד בישיץ. את הכשרתה בציור ואמנויות גרפיות קיבלה באקדמיה לאמנות בפראג ובהשתלמות אצל אנדרה לוט (Lhote) ופרננד לז'ה בפריז שלאחריה שבה לצ'כוסלובקיה. היא הושפעה מסזאן והאקספרסיוניזם.
בשנת 1937 ביקרה בארץ ישראל, אך שבה למשפחתה. מאוחר יותר נשלחה יחד עם משפחתה אל מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ; היא ואחותה יוליה, ששימשה כרופאה באושוויץ, שרדו את השואה. אביה, אחיה יחיאל, ומשפחת אחותה נרצחו באושוויץ. לאחר המלחמה חזרה באופן זמני אל ביתה ומשם עברה לבודפשט, אך ברחה בשל האנטישמיות ועלתה לישראל עם אחותה במרץ 1950. בארץ עבדה בבית חרושת לקרמיקה.
בשנת 1951 הציגה לראשונה בישראל בתערוכת יחיד במוזיאון תל אביב.
טאובר הייתה ממייסדי קריית האמנים בצפת וחיה ויצרה בה במשך כ-35 שנה. כמו כן, הייתה חברת אגודת האמנים של צ'כוסלובקיה והונגריה וחברת אגודת הציירים והפסלים בישראל.
בראשית יצירתה, טאובר ציירה בעיקר נופים, אך משנת 1970 ואילך עסקה בעיקר בנושא השואה.
טאובר הציגה בתערוכות יחיד רבות, בהן: בשנים 1935–1949 בצ'כוסלובקיה (בערים ברטיסלאבה, ברנו, ניטרה), בווינה ובבודפשט. בשנים 1951–1952 הציגה במוזיאון תל אביב לאמנות. ובשנים 1952–1970 הציגה מספר רב של תערוכות יחיד בגלריות ברחבי ישראל, בהן: בית גורדון ברחובות, בית החלוצות בנתניה, טרקלין בחיפה, בית צבי ברמת גן, יד לבנים בפתח תקווה ו"בית סירינו בגבעת ברנר.
בשנים 1956–1966 הציגה בתערוכות יחיד בארצות הברית, במכון הרצל בניו יורק, במרכזי הקהילה היהודית בורצ'סטר, ובבלטימור.
בלנקה טאובר נפטרה ערירית בכ"ז בכסלו תש"ן והותירה את רכושה לאחותה. היא נטמנה בבית העלמין בבני ברק.
יצירותיה נמצאות באוספי המוזיאון העירוני בברטיסלאבה, מוזיאון תל אביב, מוזיאון יד ושם ומוזיאון "ניו קאונטי" בלוס אנג'לס.
פרסים

1951 – פרס דיזנגוף, על ציור השמן "עצים בגן"
1970 – פרס נורדאו לאמנות הציור
לקריאה נוספת

ארט 2000 - ספר אמני ישראל: ציירים ופסלים, הוצאת סטודיו חיט, 1993, עמ' 77.
"Blanka Tauber", in: A. Robert Neurath, Bratislava Pressburg Pozsony Jewish Secular Endeavors (1867-1938), Bloomington, Ind.: Xlibris, 2011, p. 170 (באנגלית)
הערות שוליים

↑  רחל אנגל, הנוף, האווירה ורוח הבאזאר, מעריב, 16 בספטמבר 1970.
↑  ד"ר ליזטה לוי, תערוכת בלנקה טאובר במוזיאון תל־אביב, דבר, 4 בינואר 1952.
↑  בציבור, תערוכות ב"יד לבנים" בפ"ת, דבר, 19 במרץ 1957.
↑  צילום מצבתה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279230  NLI: 987007312631805171  ISNI: 0000 0004 0223 7087  LCCN: no2014119462  VIAF: 297930855   WorldCat (עם VIAF): 297930855
בלנקה, נסיכת קסטיליה

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1188 פלנסיה, ספרד 
 פטירה:  27 בנובמבר 1252 (בגיל 64) מלאן, צרפת 
 מדינה:  ממלכת קסטיליה 
 מקום קבורה:  Maubuisson Abbey 
 בן או בת זוג:  לואי השמיני, מלך צרפת (30 במאי 1200, 23 במאי 1200–15 בנובמבר 1226) 
 
הכתרת לואי השמיני ובלאנש מקסטיליה
בלנקה, נסיכת קסטיליה (4 במרץ 1188 – 26 בנובמבר 1252), הידועה גם בשם הצרפתי בלאנש, הייתה אשתו של לואי השמיני ואמו של לואי התשיעי, מלכי צרפת.
ביוגרפיה

בלנקה נולדה ב-4 במרץ 1188 לאלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ולאלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, בתם של הנרי השני מלך אנגליה ושל אלינור מאקוויטניה. בהיותה בת 12 שנה, הביאה אותה סבתה אלינור מאקוויטניה לצרפת כדי להשיאה ללואי יורש העצר, בנו של המלך פיליפ השני. טקס הנישואין אשר נערך ב־23 במאי 1200, היה מימוש הסכם השלום בין ג'ון מלך אנגליה לבין פיליפ השני מלך צרפת. ב־1223 נפטר המלך פיליפ השני, ולואי ירש את הכתר בשם לואי השמיני. בלאנש ילדה ללואי השמיני תשעה ילדים, ובהם בנו לואי שירש את הכתר בשם לואי התשיעי, אחרי מות אביו ב־1226.
בלאנש הוכיחה את יכולתה כבר ב־1216, כאשר בעלה יורש העצר לואי, פלש עם צבאו לאנגליה כדי לנשל מכיסאו את ג'ון מלך אנגליה ולמלוך תחתיו. בלאנש הציבה בעיר קאלה שלחופי התעלה צבא כדי לעזור לבעלה. אך כל מאמציה היו לשווא, ואחרי שנה ומחצה לואי ויתר על כתר אנגליה וחזר לצרפת, עקב התנגדותו של האפיפיור הונוריוס השלישי. ב־1226 אחרי מותו של בעלה, לואי השמיני מלך צרפת, שימשה בלאנש מקסטיליה כעוצרת בשם בנה, המלך לואי התשיעי שהיה בן 11 בלבד.
בלאנש מקסטיליה ניחנה ביופי ובקסם של אישיותה, באנרגיה ובתושייה. כאישה וכאלמנה הקדישה את עצמה לחינוכם של ילדיה, וצרפת כיבדה אותה בשם "האם הטובה". היא שחררה אריסים רבים מן האחוזות הממלכתיות, הוציאה כספים רבים למטרות צדקה, ואפשרה לנערות עניות להינשא. בלאנש מקסטיליה עזרה לממן את הקמתה של הקתדרלה של העיר שארטר (קתדרלת נוטרדאם דה שארטר הגותית), ואת חלונותיה המצוירים. כעוצרת ניהלה בחוכמה את ענייני המדינה. ב־1229 הביאה לקִצו את מסע הצלב האלביגנזי. היא חתמה על הסכם שלום עם הרוזן רמון השביעי, רוזן טולוז, שהאלביגנזים התגוררו במחוזות נחלותיו. ב־1234, כאשר מסרה את השלטון לבנה לואי התשיעי, צרפת הייתה חזקה ומשגשגת.
המלכה בלאנש אף הייתה מעורבת בפרשת משפט פריז שנערך ביוני 1240 בין המומר ניקולס דונין לבין רבי יחיאל מפריז ורבנים נוספים. בוויכוח זה הואשמו היהודים בכך שבתלמוד ישנן כפירות באמיתות הנצרות וכן בזלזול בנוצרים, ובעקבותיו נאספו ספרי תלמוד רבים ונשרפו. לפי "ויכוח רבי יחיאל מפריז" ישבה בלאנש ראש[דרושה הבהרה] במעמד הוויכוח והחקירה הכנסייתית.
ב־1248 יצא המלך לואי התשיעי למסע הצלב השביעי במצרים. אמו בלאנש מקסטיליה התנגדה למסע זה, ואמרה כי לא תראה עוד את בנה, אך משיצא שימשה שוב כעוצרת בשמו. המלך לואי התשיעי נפל בשבי במצרים, ואמו בלאנש מקסטיליה גייסה את הכספים כדי לשלם כופר נפש עבור שחרורו מן השבי. היא נפטרה ב-26 בנובמבר 1252 לפני שובו של בנה לצרפת ב-1254. בלאנש מקסטיליה נקברה במנזר מובואיסון שמצפון לפריז, אשר היא עצמה ייסדה 16 שנה לפני כן.
משפחתה

ב-23 במאי 1200, התחתנה בלנקה עם לואי השמיני מלך צרפת. לזוג נולדו כ-13 ילדים, אולם רק חלקם שרדו את שנותיהם הראשונות:
פיליפ (1209 - 1218) - נישא לאגנס דה דונזי.
לואי (1214–1270) - ירש את אביו כלואי התשיעי, מלך צרפת. נישא למרגריט מפרובאנס.
רובר (1216–1250) - רוזן ארטואה, נישא למתילדה דה בראבנט. נהרג בקרב אל מנסורה שבמצרים במהלך מסע הצלב השביעי.
ז'אן (1219–1232) - רוזן אנז'ו ומן.
אלפונז (1220–1271) - רוזן פואטו ואוברן. נישא לז'אן, רוזנת טולוז.
איזבל (1225–1269) - סירבה להנשא לקונרד הרביעי, מלך גרמניה בשל אדיקותה ובמקום זאת ייסדה מנזר המוקדש לקלרה הקדושה מאסיזי. בשנת 1521 הוכרזה כקדושה נוצרייה.
שארל (1226–1285) - מלך נאפולי וסיציליה. נישא לבאטריס, רוזנת פרובאנס.
גוליילמו השני, מלך סיציליה

גוליילמו השני (באיטלקית: Guglielmo II; ‏1155, סיציליה - 11 בנובמבר 1189, סיציליה) היה מלך ממלכת סיציליה הנורמנית. הוא היה בנו של גוליילמו הראשון, מלך סיציליה, ואשתו מרגרט מנווארה. הוא מלך במשך 23 שנים החל מפטירת אביו ב-7 במאי 1166, ועד מותו ב-11 בנובמבר 1189.
גוליילמו מכונה "הטוב". הוא חסר ארגון צבאי, אהב בדידות, רדף תענוגות ויצא לעיתים נדירות בלבד מביתו בארמון פלרמו. עם זאת, בתקופת שלטונו הנהיגה סיציליה מדיניות חוץ דיפלומטית שאפתנית ונמרצת. הוא כרת בריתות עם האפיפיור והליגה הלומברדית נגד האויב המשותף - האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

גוליילמו נולד בסיציליה בשנת 1155. הוא היה בנו של גוליילמו הראשון, מלך סיציליה ונכדו של רוג'רו השני, מלך סיציליה. אמו הייתה מרגרט מנווארה, מלכת סיציליה. מלכתחילה לא היה נראה שיש לו סיכויים רבים לרשת את הכתר ביום מן הימים. היו לו שני אחים גדולים רוג'רו הרביעי, דוכס אפוליה ורוברט השלישי, נסיך קפואה. עם זאת, שני האחים מתו וכך הדרך לכתר הייתה פנויה בפני גוליילמו. ב-7 במאי 1166, כשהיה גוליילמו השני בן 11, מת אביו והוא הוכתר כמלך. מכיוון שהיה קטין, נשלטה הממלכה בידי אמו וכן קבוצת עוצרים, עד שנת 1171, אז הוכרז כבגיר.
ביוגרפיה > נישואים ובריתות

בשנת 1174 כרת גוליילמו ברית עם רפובליקת גנואה והרפובליקה של ונציה. הוא ניהל משא ומתן עם הארכיבישוף של טראני במטרה לקבל את ידה של נסיכה ביזנטית וכך לשים קץ לאיבה הארוכה בין ממלכת סיציליה לאימפריה הביזנטית. הניסיון נכשל. בפברואר 1177 הוא נישא לג'ואן מאנגליה בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור מאקוויטניה. בכך חיזק את מעמדו בפוליטיקה האירופית.
ביולי 1177, משלחת סיציליאנית שבראשה עמדו הארכיבישוף רומואלד מסלרנו ורוג'רו רוזן אנדריה, חתמה בשם גוליילמו על "אמנת ונציה", עם פרידריך ברברוסה קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בכך הושם קץ רשמית לתביעות הגרמנים לסיציליה. כדי לחזק את השלום, חיתן גוליילמו את דודתו בת השלושים קונסטנצה מסיציליה, עם יורש העצר הגרמני היינריך (לימים היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה), שהיה צעיר ממנה ב-10 שנים.