stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהובת הדרקון
אודות המחזה

ההצגה נוצרה באמצעות אלתור עם השחקנים, תהליך יצירה בו נוהג מיכאל גורביץ' לביים את הצגותיו המקוריות. הבכורה הייתה ב-27 בדצמבר 2008.
המחזת סיפורו של אדם מהקהל על ידי שחקנים על הבמה, הוא מוטיב הלקוח מתיאטרון הפלייבק. בדומה לנעשה בקומדיה דל'ארטה מתרחשת שבירת החיץ בין השחקנים לקהל.
ההצגה שונה מהתיאטרון הריאליסטי שמתאר מציאות אמיתית. גורביץ' נוקט במערכת של דימויים ומשלים על החיים, שבאמצעותם ניתן לראות את החיים באור אחר ועל ידי-כך למצוא אפשרויות פעולה וביטוי חדשות.
הסיפור העובר כחוט השני בעלילה, הוא המיתוס היווני של אורפאוס ואורידיקה, שאמו של ויצמן מספרת לו בילדותו. אורפאוס יורד לשאול להציל את אורדיקה, אהובתו המתה. בזכות נגינתו המופלאה שמקסימה את יושבי השאול, בכללם הכלב קרברוס בעל שלושת הראשים, הם מסכימים לשחרר את אורידיקה, בתנאי שבדרכם חזרה לארץ החיים לא יביט לאחור. אורפאוס יוצא עם אורידיקה מהשאול ובשלב מסוים אינו מתאפק, מביט לאחור ואהובתו נלקחת ממנו לעולמים. מכאן לקוח שם המחזה "אהובת הדרקון", הדרקון בעל שלושת הראשים שמופיע בהצגה הוא המקבילה לכלב קרברוס מהאגדה היוונית.
גורביץ' אמר בריאיון:
"הדרקון הזה קיים בכל רגע בחיינו ובכל רובד בחיינו... אני מרגיש שהמלחמה עם הדרקון שפושט ולובש צורה היא המלחמה בין החיים למוות. נגד המוות אין מה לעשות, אבל המוות שבחיים הוא הסכנה הגדולה, ועל זה המחזה."
באמצע ההצגה כשויצמן מתחיל להיסחף לתוך העולם הדמיוני שהשחקנים בדו עבורו, השחקנים מביאים אליו מראה. כשהוא מסתכל בה הוא רואה את בבואתו, אבל כשהוא מפנה אליה את גבו, מסובב את ראשו ומסתכל בה מעבר לכתפו, הוא רואה בה את בבואתו של השחקן הצעיר שמגלם את דמותו. המנחה מסביר לו שזהו האני האחר שלו, זה שויצמן השתוקק להיות כמוהו, אבל לא נהפך להיות בגלל פחדו. בדומה לכך השחקן הצעיר המגלם את דמותו של ויצמן מתבונן במראה ורואה את ויצמן האמיתי הזקן. אהובתו אומרת לו שזה האדם שהוא עתיד להיות אם לא יפעל להצלתה. המראה משקפת איפוא את הפוטנציאל הטמון בחלומותיו של האדם והמסר העולה מההצגה שעל האדם ללכת בעקבות נטיות ליבו.
היוצרים

מוזיקה – יוני רכטר
תפאורה – סבטלנה ברגר
תלבושות – יהודית אהרון
תנועה – מרינה בלטוב
תאורה – רוני כהן
הדרכה קולית – רחל הוכמן
ניהול מוזיקלי – יוני רכטר, דניאל רן
השחקנים

שחקן, מחזר, דרקון – יהויכין פרידלנדר
שחקן, מחזר, דרקון – ניר רון
מחזר, דרקון – אריה צ'רנר
ויצמן – ארז שפריר
אמא – בתחילה שרון שטרק ואחר-כך כרמית מסילתי-קפלן
אבא – יואב היימן
ויצמן הילד, ויצמן הצעיר – אודי רוטשילד
השד – ויטלי פרידלנד
האהובה – שמרית לוסטיג
אורה ויצמן – עירית פשטן
המחזה בדפוס

מיכאל גורביץ', אהובת הדרקון: קומדיה לירית, תיאטרון החאן ומפעל הוצאה לאור של מחזאות מקור, 64 עמ'.
הערות שוליים

↑  ציפי שוחט, זקנה, כיעור והטרגדיה האמריקאית, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2008
אוגוד

| --- | --- |
סמל אוגודסמל אוגוד

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת פאפה
 שטח:  62.79 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,296 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°19′25″N 17°35′58″E﻿ / ﻿47.323519444444°N 17.599388888889°E﻿ / 47.323519444444; 17.599388888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://ugod.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אוגוד(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אוגוד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוגוד (בהונגרית: Ugod) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם באוגוד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 1,615 ובשנת 2020 רק 1,296 תושבים.
יהודי אוגוד

באוגוד חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 14 | 2,025 |
| 1910 | 45 |  |
| 1920 | 34 |  |
| 1930 | 25 |  |
| 1941 | 34 | 2,124 |
| 2023 | 1 |  |

באוגוד נשארה יהודיה אחת אשר מנהלת בו את בית האבות על שם kóróbi Es beran BT שהיה אביה נספה בשואה.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודים מהכפר שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת פאפה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פאפה • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • פרקשגייפי • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמשסאלוק • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge769255
אוניברסיטת אקס-מרסיי

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה בצרפת
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  ג'ון-פול דה גודמר
 יו"ר:  Eric Berton 
 סגל:  7,500
 סטודנטים
 :  70,000
 מיקום
 מיקום:  מרסיי ואקס-אן-פרובאנס, צרפת
 מדינה:  צרפת צרפת
 קואורדינטות:  43°17′36.68″N 5°21′28.5″E﻿ / ﻿43.2935222°N 5.357917°E﻿ / 43.2935222; 5.357917
 אתר האוניברסיטה
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אוניברסיטת אקס-מרסיי(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אוניברסיטת אקס-מרסיי
 
אוניברסיטת אקס-מרסיי (צרפתית: Université d'Aix-Marseille) היא אוניברסיטה צרפתית שהוקמה ב-1 בינואר 2012 מאיחוד של שלוש אוניברסיטאות במחוז פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור: אוניברסיטת פרובאנס, אוניברסיטת הים התיכון ואוניברסיטת פול סזאן. לאחר האיחוד זוהי האוניברסיטה בעלת מספר התלמידים הרב ביותר בצרפת.
לאוניברסיטה חמישה קמפוסים, שנמצאים בערים מרסיי ואקס-אן-פרובאנס. מושב הנשיאות ממוקם בהיכל פארו (Palais du Pharo) שבמרסיי.
היסטוריה

ההיסטוריה של האוניברסיטה מתחילה באוניברסיטת אקס שנוסדה בשנת 1409 על ידי לואי השני מאנז'ו דוכס פרובאנס. האוניברסיטה הפסיקה לפעול בשנת 1793 וחזרה לפעול לאחר המהפכה הצרפתית בשנת 1806. בשנת 1896 האוניברסיטה נפתחה מחדש בשם אוניברסיטת אקס-מרסיי. לאחר אירועים מאי 1968 התפצלה האוניברסיטה לשתי אוניברסיטאות ובשנת 1973 לשלוש אוניברסיטאות. בשנת 2007 החל תהליך איחוד האוניברסיטאות, תהליך שהסתיים בתחילת שנת 2012.
מבנה

בחמשת הקמפוסים קיימים חמישה תחומים אקדמיים:
משפט ומדעי הפוליטיקה:
הפקולטה למשפט ומדעי הפוליטיקה.
המוסד לניהול ציבורי ושלטון.
כלכלה ומנהל
הפקולטה לכלכלה ומנהל
בית הספר לעיתונאות ותקשורת של מרסיי
המכון למנהל עסקים של אקס-אן-פרובאנס
המכון האזורי לעבודה
אמנות, מדעי הרוח, שפות
הפקולטה לאומנות, שפות ומדעי הרוח
המרכז להכשרת מורים למוזיקה
בריאות
הפקולטה לרפואה
הפקולטה לרפואת שיניים
הפקולטה לרוקחות
בית ספר לרפואה של מרסיי הים תיכונית
מדעים וטכנולוגיה
הפקולטה למדעים
הפקולטה למדעי הספורט
המצפה למדעי היקום - מכון פִּיתֶאַס
פוליטכניק מרסיי
על חמשת התחומים האלה נוספים שלושה בתי ספר גבוהים לטכנולוגיה ומכון להכשרת מורים.
הערות שוליים

↑  החלטת המועצה להשכלה גבוהה להתחלת איחוד האוניברסיטאות ממאי 2007
↑  החלטת שר החינוך בדבר איחוד האוניברסיטאות מאוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011246723305171  BnF: cb165882469 (data)  GND: 1043886400  ICCU: CFIV279862  ISNI: 0000 0001 2176 4817  LCCN: no2013109615  NKC: ko2003182786  SUDOC: 15863621X  VIAF: 138297968   WorldCat (עם VIAF): 138297968
אוניברסיטת אסקס

| --- | --- |

בניין הפקולטה למדעי הטבע
בניין הפקולטה למדעי הטבע
 אוניברסיטה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־59 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  University of Essex, Wivenhoe Park, Colchester, Essex, CO4 3SQ 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°52′42″N 0°56′58″E﻿ / ﻿51.87845°N 0.94942°E﻿ / 51.87845; 0.94942
 www.essex.ac.uk
 he
 
אוניברסיטת אסקס (באנגלית: University of Essex) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית באסקס, אנגליה, בממלכה המאוחדת. היא הוקמה בשנת 1963, קיבלה את תלמידיה הראשונים בשנת 1964 וקיבלה את אמנתה המלכותית מהמלכה אליזבת השנייה בשנת 1965.
הקמפוס הגדול ביותר של אוניברסיטת אסקס הוא קמפוס קולצ'סטר בתוך פארק ויוונהו, כשלושה ק"מ מהעיר קולצ'סטר. יש לה גם קמפוס בעיר סאות'אנד-און-סי ובית הספר למשחק בקמפוס לאוטון. אסקס היא אחת משמונה אוניברסיטאות צעירות שהן חלק מ"ברית האוניברסיטאות הצעירות של אירופה", שנבחרה על ידי הנציבות האירופית ליצירת רשת חוצות גבולות של מוסדות להשכלה גבוהה שנוצרו לקדם ניידות של מורים ותלמידים. אסקס היא גם שותפה מייסדת של רשת אוניברסיטאות המחקר הצעירות באירופה. אסקס נבחרה לאוניברסיטת השנה בטקס פרסי ההשכלה הגבוהה של טיימס בשנת 2018. בין בוגרי האוניברסיטה אישים בולטים בכמה תחומים, בהם שני חתני פרס נובל, ראש מדינה, שרי חוץ, חברי פרלמנט, מדענים, אמנים, פוליטיקאים, מחברים ויוצרי סרטים.
היסטוריה > הקמת האוניברסיטה

ביולי 1959 קיבלה מועצת מחוז אסקס הצעה, לפיה תוקם אוניברסיטה במחוז. לצורך כך הוקמה ועדה בראשות סר ג'ון ראגלס-בריז, שהגישה בקשה רשמית לוועדת מענקי האוניברסיטה, וביקשה להקים את אוניברסיטת אסקס. במאי 1961 הוכרז על הקמתה של האוניברסיטה בבית הנבחרים עם ויוונהו כמיקום המועדף ובדצמבר אותה שנה נרכש עבור האוניברסיטה החדשה מתחם פארק ויוונהו.
הפרופסורים הראשונים מונו במאי 1963. עם מינוי הצוות הראשון שלה, פורסמה תוכנית פיתוח של האוניברסיטה, והושקה קרן תרומות עם יעד של מיליון ליש"ט. בתוך שישה חודשים הקרן עקפה את היעד שלה, והיקף התרומות חצה את הסכום של מיליון ליש"ט, כאשר אליזבת, המלכה האם וסר וינסטון צ'רצ'יל נמנו בין התורמים. בסתיו 1963 נבחר האדום כצבע האוניברסיטאי, הוכנה תוכנית מתאר, והחלו עבודות ההקמה לבנייני הקבע הראשונים.
היסטוריה > פיתוח האוניברסיטה

באוקטובר 1964 החלו ללמוד 122 הסטודנטים הראשונים, ונמנו 28 עובדי הוראה וזאת בשלושה בתי ספר: לימודים השוואתיים, מדעי הפיזיקה ומדעי החברה. המחלקות לכימיה, פיזיקה, ממשל, סוציולוגיה, ספרות, מתמטיקה וכלכלה נפתחו יחד עם מרכז ללימודי שפה (לימים המחלקה לשפה ולבלשנות) ומרכז המחשוב (לימים המחלקה למדעי המחשב והנדסת אלקטרוניקה).
באוקטובר 1965 נרשמו 399 סטודנטים לפתיחת שנת הלימודים החדשה; מספר חברי הצוות האקדמי הוכפל ל-61; והתארים הראשונים הוענקו לחמישה מסיימי תואר שני במדעי הטבע וחמישה מסיימי תואר שני במדעי החברה. בניין הפיזיקה נפתח, ושש הקומות הראשונות של מגדל ריילי היו מוכנות, וזאת בזמן שהעבודות על ספריית אלברט סלומן התחילו. באותו זמן מונתה גם המרצה הראשונה: דורותי אדית סמית (אנ') במחלקה לסוציולוגיה.
באוקטובר 1966 נפתחה קפטריה וחנות אוניברסיטאית, ומספר הסטודנטים הגיע ל-750. בשנת 1967 הוענקו תארים ראשונים של כבוד. בתחילת השנה האקדמית הבאה, המחלקות למדעי המחשב והנדסת מערכות אלקטרוניות קיבלו את הסטודנטים הראשונים שלהן, והוקם בנק הנתונים SSRC (שלימים נקרא ארכיון הנתונים בבריטניה).
היסטוריה > בשנות ה-70 וה-80

בשנות ה-70 וה-80 נוספו לאוניברסיטה מרכז בריאות, פעוטון, מרכז דפוס, חנות ספרים, גלריית תערוכות והרחיבה את מגורי הסטודנטים שלה. נבנו גם מגורי סטודנטים נוספים. המחלקות לפילוסופיה, בית הספר למשפטים, המרכז לזכויות אדם והחוג למדעים ביולוגיים נפתחו.
בסוף שנות השבעים הטרידו בעיות כלכליות את האוניברסיטה ואיימו על קיומה. בתחילת שנות ה-80 החלה האוניברסיטה לרכז את הוראתה במחלקות גדולות. שיתוף פעולה עם חברות מקומיות נרקם, מה שאפשר לאוניברסיטה להשיג חוזי מחקר חיוניים. בשל המוניטין הבינלאומי ההולך וגדל שלה, החלה האוניברסיטה למשוך מספר ניכר של סטודנטים בינלאומיים.
בשנת 1987 זכה בוגר אוניברסיטת אסקס אוסקר אריאס בפרס נובל לשלום.
צילום אוויר של קמפוס קולצ'סטר
אאודי S2

| --- | --- |

Audi S2
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אאודי ספורט
 שנות ייצור:  1991–1995
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  Audi Quattro (אנ')
 מודל אחריו:  Audi S4  (אנ')
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 פלטפורמה:  Audi 80 (אנ')
 אורך:  4,401 מ"מ (דגם קופה)  4,510 מ"מ (דגם סטיישן)
 רוחב:  1,696 (דגם קופה)  1,716 (דגם סטיישן)
 משקל:  1,420 ק"ג (ריק) (דגם קופה)  1,525 ק"ג (ריק) (דגם סטיישן)
 בסיס גלגלים:  2,548 מ"מ (דגם קופה)  2,597 מ"מ (דגם סטיישן)
 מפרט טכני
 מנוע:  5 צילינדרים, בטור,  2,226 סמ"ק המפיק 220 כ"ס (מגדש טורבו, דגם מנוע "3B")  5 צילינדרים, בטור,  2,226 סמ"ק המפיק 230 כ"ס ב-5,900 סל"ד (מגדש טורבו, דגם מנוע "ABY")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות (יוצר משנת 1993)
 מהירות מרבית:  248 קמ"ש
 צריכת דלק:  7.6 ליטר ל-100 ק"מ (במהירות 90 קמ"ש)  9.8 ליטר ל-100 ק"מ (במהירות 120 קמ"ש)
 קשר:  אאודי 80
אאודי S2 (בגרמנית: Audi S2) היא מכונית ספורט בתצורת קופה מתוצרת אאודי ספורט אשר יוצרה בין השנים 1991–1995 בגרמניה.
דגמי "אאודי S2" (לפי סוג מנוע)

"S2 Coupé 3B".
"S2 Coupé ABY".
תצורות

2 דלתות - קופה.
5 דלתות - סטיישן.
"אאודי S2"

דגם "אאודי S2" מבוסס על פלטפורמת "אאודי 80".
2 דלתות.
מנוע קדמי - אורכי מגדש טורבו.
מנוע בנזין - 2.3 ליטר.
הנעה כפולה 4x4.
קיבולת מכל דלק - 70 ליטר.
מחיר היחידה "אאודי S2", עמד על 80,500 מארק גרמני (דגם מנוע "ABY", נכון לשנת 1994).
תאוצות

תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 5.9 שניות (דגם מנוע "ABY").
תאוצה בין 0-100 קמ"ש היא 6.1 שניות (דגם מנוע "3B").
תמונות

"אאודי S2", שנת 1992
"אאודי S2"
"אאודי S2"
"אאודי S2"
"אאודי S2"
"אאודי S2"
"אאודי S2"
"אאודי S2"
ראו גם

אאודי S1
הערות שוליים

↑  "אאודי S2" fastestlaps.com/models/audi-s2
↑  "אאודי S2" - סטיישן ://audiclubna.org/find-of-the-day-1993-audi-s2-avant
↑  AUDI 80 – Alle Modelle von 1972 bis 1995, HEEL Verlag GmbH, 2007, ISBN 978-3-89880-828-6
↑  "אאודי S2" - תמונה carsguide.com.au/audi/s2
↑  "אאודי S2" historics.co.uk/buying/auctions/2018-07-07/cars/ref-155-1995-audi-s2
↑  "אאודי S2" (בגרמנית) autobild.de/artikel/audi-coupe-s2
אהבה! אומץ! חמלה!

| --- | --- |
 בימוי:  ג'ו מנטלו
 כתיבה:  טרנס מקנאלי
 מקום ההתרחשות:  ניו יורק
 תקופת ההתרחשות:  שנות ה-90
 מדינה:  ארצות הברית
 סוגה:  קומדיה, דרמה
 הצגת בכורה:  11 באוקטובר 1994
 שפה:  אנגלית
 
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ו מנטלו
 הופק בידי:  דאג צ'אפין
 תסריט:  טרנס מקנאלי
 עריכה:  קולין שארפ
 שחקנים ראשיים:  ג'ייסון אלכסנדר סטיבן ספינלה סטיפן בוגרדוס רנדי בקר ג'ון בנג'מין היקי ג'סטין קירק ג'ון גלובר
 מוזיקה:  הרולד ווילר
 צילום:  אליק סחרוב
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  Fine Line Features
 הקרנת בכורה:  25 בינואר 1997
 משך הקרנה:  108 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה סרט להט"בי
 תקציב:  2 מיליון דולר
 הכנסות:  2.9 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
אהבה! אומץ! חמלה! (באנגלית: Love! Valour! Compassion!) הוא מחזה מאת המחזאי טרנס מקנאלי. המחזה הוצג לראשונה באוף ברודוויי ב-1994 ועבר לברודוויי ב-1995. המחזה זכה בפרס טוני עבור המחזה הטוב ביותר, ובפרס Drama Desk עבור המחזה הטוב ביותר.
בשנת 1997 הופק עיבוד קולנועי למחזה, על פי תסריט שנכתב גם כן על ידי מקנאלי, שכלל את רוב השחקנים של ההפקה התיאטרונית המקורית.
הפקות > ארצות הברית

אהבה! אומץ! חמלה! הועלתה לראשונה באוף ברודוויי ב-Manhattan Theatre Club ב-11 באוקטובר 1994, שם הוצגה 72 פעמים. ההפקה הועברה לברודוויי, ל-Walter Kerr Theatre, ב-14 בפברואר 1995, והוצגה שם עד ל-17 בספטמבר 1995, לאחר 248 הופעות ו-28 הצגות מוקדמות. בהצגה זו, אותה ביים ג'ו מנטלו, כיכבו נייתן ליין (באז האוזר), ג'ון גלובר (ג'ון וג'יימס ג'קיל), סטיבן בוגארדוס (גרגורי מיטשל), ג'ון בנימין היקי (ארתור פפה), אנתוני הולד (פרי סלארס) (שהחליף את סטיבן ספינלה), ג'סטין קירק (בובי) ורנדי בקר (רמון פורנוס).
הפקות > הממלכה המאוחדת

המחזה הופק ב-Edinburgh Fringe וזכה בפרסי הבמה עבור השחקן הטוב ביותר (כריס פיקלס) ועבור האנסמבל הטוב ביותר. הפקה זו רץ בלונדון, ב-Tristan Bates Theatre באוקטובר 1998.
תקציר העלילה

עלילת המחזה מתרחשת בבית נופש שבמחוז דאצ'ס, שעתיים צפונית לניו יורק, שם שמונה ידידים הומואים מבלים יחדיו את חופשות יום הזיכרון, יום העצמאות ויום העבודה שלהם. הבית שייך לגרגורי, כוריאוגרף מצליח מברודוויי שמתקרב לגיל העמידה, שחושש שהוא מאבד את היצירתיות שלו, ולבן-זוגו בובי, עוזר משפטי עיוור בשנות ה-20 לחייו. רוב האורחים בבית קשורים לעבודתו של גרגורי בדרך זו או אחרת – ארתור ובן-זוגו הוותיק פרי הם יועצים עסקיים; ג'ון ג'קיל הוא נגן אנגלי חמוץ-פנים; באז האוזר הוא מעצב תלבושות וחובב מחזות זמר. עוד מתארחים בבית: ג'יימס – אחיו התאום של ג'ון, ורמון – בן-זוגו של ג'יימס.
תגובות וביקורות

וינסנט קנבי, בסקירתו עבור הניו יורק טיימס, "... זה עכשווי לחלוטין, הבדיחות הן היסטריות לפעמים, והן מוגשות עם סגנון, לרוב על ידי נייתן ליין שאין דומה לו ... יש [להצגה] פאתוס אמיתי עם רק מעט סנטימנטליות, וצורת הגשה ייחודית, והיא מציעה יותר עירום גברי מכפי שנראה אי פעם בתיאטרון לגיטימי בברודוויי".
עיבוד קולנועי

בשנת 1997 הופק עיבוד קולנועי למחזה, על פי תסריט שנכתב גם כן על ידי מקנאלי, שכלל את רוב השחקנים של ההפקה התיאטרונית המקורית, למעט ג'ייסון אלכסנדר וסטיבן ספינלה שהחליפו את נייתן ליין ואנתוני הולד בהתאמה.
פרסים ומועמדויות > הפקת ברודוויי המקורית

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | פרס טוני | המחזה הטוב ביותר | טרנס מקנאלי | זכייה |
| 1995 | פרס טוני | השחקן הטוב ביותר במחזה | ג'ון גלובר | זכייה |
| 1995 | פרס טוני | השחקן הטוב ביותר במחזה | אנתוני הולד | מועמדות |
| 1995 | פרס טוני | השחקן הטוב ביותר במחזה | סטיפן בוגרדוס | מועמדות |
| 1995 | פרס טוני | הבימוי הטוב ביותר של מחזה | ג'ו מנטלו | מועמדות |
| 1995 | Drama Desk Award | המחזה הטוב ביותר | טרנס מקנאלי | זכייה |
| 1995 | Drama Desk Award | השחקן הטוב ביותר במחזה | נייתן ליין | זכייה |
| 1995 | Drama Desk Award | השחקן הטוב ביותר במחזה | ג'ון גלובר | מועמדות |
| 1995 | Drama Desk Award | הבימוי הטוב ביותר של מחזה | ג'ו מנטלו | מועמדות |
| 1995 | Drama Desk Award | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | ג'ס גולדסטיין | מועמדות |
| 1995 | Drama Desk Award | עיצוב התאורה הטוב ביותר | בריאן מק'דביט | מועמדות |
| 1995 | Outer Critics Circle Award | המחזה החדש בברודוויי הטוב ביותר | המחזה החדש בברודוויי הטוב ביותר | זכייה |
| 1995 | Outer Critics Circle Award | הבימוי הטוב ביותר של מחזה | ג'ו מנטלו | זכייה |
| 1995 | Outer Critics Circle Award | השחקן הראשי הטוב ביותר | נייתן ליין | זכייה |
| 1995 | New York Drama Critics' Circle | המחזה האמריקאי הטוב ביותר | טרנס מקנאלי | זכייה |
| 1995 | פרס אובי | ההופעה הטובה ביותר | ההופעה הטובה ביותר | זכייה |
| 1995 | פרס אובי | המחזאי הטוב ביותר | המחזאי הטוב ביותר | זכייה |
| 1995 | Evening Standard Theatre Awards | המחזה הטוב ביותר | המחזה הטוב ביותר | זכייה |
לקריאה נוספת

McNally, Terrence (1995). Love! Valor! Compassion!. New York: Dramatists Play Service. p. 104. ISBN 0-8222-1467-9.
הערות שוליים

↑  "Love!Valour!Compassion!". playbillvault.com. נבדק ב-8 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Canby, Vincent. "Theater Review: 'Love! Valour! Compassion!'" The New York Times, February 15, 1995
↑  "Regional Award Nominees Descend on London". whatsonstage.com. 8 באוקטובר 1988. אורכב מ-המקור ב-18 באפריל 2014. נבדק ב-8 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| פרס טוני למחזה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1975−1948 | מר רוברטס (1948) • מותו של סוכן (1949) • מסיבת הקוקטייל (1950) • השושנה המקועקעת (1951) • ‏The Fourposter‏ (1952) • ציד המכשפות (1953) • בית התה של ירח אוגוסט (1954) • שעות גורליות (1955) • יומנה של אנה פרנק (1956) • מסע ארוך אל תוך הלילה (1957) • זריחה בקמפובלו (1958) • ‏J.B.‏ (1959) • עושת הנפלאות (1960) • בקט (1961) • אדם לכל עת (1962) • מי מפחד מווירג'יניה וולף? (1963) • לותר (1964) • הנושא היה שושנים (1965) • מארה סאד (1966) • הביתה (1967) • רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים (1968) • התקווה הלבנה הגדולה (1969) • ‏Borstal Boy‏ (1970) • ‏Sleuth‏ (1971) • ‏Sticks and Bones‏ (1972) • שנת האליפות ההיא (1973) • ‏The River Niger‏ (1974) • אקווס (1975) |  |
| 2000−1976 | ‏Travesties‏ (1976) • תיבת הצללים (1977) • דה (1978) • איש הפיל (1979) • ילדים חורגים לאלוהים (1980) • אמדאוס (1981) • חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי (1982) • סיפור אהבה בשלושה פרקים (1983) • הדבר האמיתי (1984) • טירונות בלוז (1985) • אני לא רפפורט (1986) • גדרות (1987) • מ. באטרפליי (1988) • היידי, יומן חיים (1989) • ענבי זעם (1990) • אבודים ביונקרס (1991) • רוקדים בלונאסה (1992) • מלאכים באמריקה: המילניום מגיע (1993) • מלאכים באמריקה: פרסטרויקה (1994) • ‏אהבה! אומץ! חמלה!‏ (1995) • מאסטר קלאס (1996) • ‏The Last Night of Ballyhoo‏ (1997) • אמנות  (1998) • ‏Side Man‏ (1999) • קופנהגן (2000) |  |
| 2001 ואילך | הוכחה (2001) • העז, או מי זאת סילביה? (2002) • ‏Take Me Out‏ (2003) • אני אשתי של עצמי (2004) • ספק: משל (2005) • נערי ההיסטוריה (2006) • חוף אוטופיה (2007) • אוגוסט: מחוז אוסייג' (2008) • אלוהי הקטל (2009) • אדום (2010) • סוס מלחמה (2011) • קלייבורן פארק (2012) • וניה, סוניה, מאשה ושפיץ (2013) • לאורך כל הדרך (2014) • המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה (2015) • בני האדם (2016) • אוסלו (2017) • הארי פוטר והילד המקולל (2018) • ‏The Ferryman‏ (2019) • הירושה (2021) • טרילוגיית ליהמן (2022) • לאופולד-שטאט (2023) ‏•‏‏ Stereophonic ‏(2024) |  |
Let's Talk About Love

Let's Talk About Love (בעברית: בוא נדבר על אהבה) הוא אלבום האולפן החמישה עשר של הזמרת הקנדית סלין דיון. האלבום יצא לאור ב-14 בנובמבר 1997, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ואפיק רקורדס. אלבום זה נחשב להתקדמות מוזיקלית של דיון מאז אלבומה המצליח, Falling into You. על האלבום ושיריו עבדה דיון ביחד עם ברברה סטרייסנד, בי ג'יז, ג'ורג' מרטין, דיאנה קינג, בראונסטון, קורי הארט, דייוויד פוסטר, ריק וייק, וולטר אפאנאסייף, הומברטו גאטיקה וג'ים סטיינמן. באלבום נכלל שיר הנושא של סרט האסונות שובר הקופות "טיטניק", "My Heart Will Go On" שהפך לשיר הנשי ה-2 הנמכר ביותר בכל הזמנים, לשיר ה-8 הנמכר ביותר בכל הזמנים, ולשיר הנמכר ביותר בשנת 1998. בנוסף לכך, כבש השיר 30 צמרות מצעדים.
האלבום ושיריו זכו בפרסים רבים סביב כל רחבי העולם. "My Heart Will Go On" זכה בפרס אוסקר, 4 פרסי גראמי, פרס המוזיקה של בילבורד, פרס המוזיקה הלטיני של בילבורד, ועוד כמה פרסים נוספים. בטקס פרסי גראמי קיבל האלבום מועמדות בקטגוריית "אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר", והשיר "Tell Him", אף הועמד גם כן בקטגוריית "שיתוף הפעולה הקולי הטוב ביותר לשיר פופ".
בנוסף לכך, הפך האלבום לאחד מתוך עשרים האלבומים הנמכרים ביותר בכל הזמנים, עם מכירות של למעלה מ-31 מיליון עותקים בסך הכל, ואף הצליח לכבוש עשרות פסגות מצעדי אלבומים סביב כל רחבי העולם, ביניהן פסגות המצעדים שבארצות הברית, קנדה, הממלכה המאוחדת, צרפת, אוסטרליה, וכולי. במדינות שונות הפך האלבום לאחד מן האלבומים הנמכרים ביותר של 1997 ו-1998, וגם לאחד מן האלבומים הנמכרים ביותר בשנות ה-90 של המאה ה-20. לאלבום הוענקו תוארי יהלום, מולטי-פלטינות, פלטינות וזהב. בארצות הברית נמכר האלבום בסדר גודל של כ-10 מיליון עותקים וכך גם באירופה.