stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מושל פלורידה
התפקיד

סעיף 1 בפרק החמישי לחוקת פלורידה מגדיר את תפקידיו של המושל כדלקמן:
הסמכות הביצועית העליונה תעמוד לרשות המושל, שיהיה המפקד העליון של כל כוחות הצבא של המדינה שאינם בשירות פדרלי פעיל של ארצות הברית. המושל ידאג שהחוקים ייאכפו נאמנה, ימנה את כל פקידי הממשל והמחוזות וינהל את כל העסקים הנדרשים עם פקידי הרשות המבצעת. המושל רשאי לדרוש מידע בכתב מכל פקידי המדינה ברמה המדינתית, המחוזית או העירונית בכל נושא הנוגע לתפקידים של משרדיהם הציבוריים. המושל יהא המנהל הראשי של המדינה האחראי לתכנון ולתקצובה של פלורידה.
המושל רשאי לפתוח בהליכים שיפוטיים בשם המדינה נגד כל רשות מנהלית, קצונה מחוזית או עירונית למען אכיפת דרישה של פעולה בלתי מורשית.
המושל רשאי לבקש בכתב את חוות דעתם של שופטי בית המשפט העליון באשר לפרשנות של חלק בחוקה זו בכל שאלה המשפיעה על סמכויותיו ותפקידיו של המושל. השופטים יאפשרו, בכפוף להליכי התקנון שלהם, לשמוע אנשים המעוניינים בשאלות שהוצגו ויחוו דעתם בכתב לא לפני עשרה ימים מיום הגשת הבקשה ורישומה, אלא אם כן לשיקול דעתם העיכוב יהווה פגיעה בציבור.
למושל תהא הזכות לקרוא את הכוחות המזוינים של המדינה לפעולה למען שמירת שלום הציבור, ביצוע חוקי המדינה, דיכוי מרי אזרחי או הדיפת פלישה צבאית.
המושל יכריז באמצעות הודעה אחת לכל מושב של בית המחוקקים על מצבה של המדינה, יציע ארגון מחדש הרשות המבצעת שתקדם יעילות וכלכלה, וימליץ על נקיטת צעדים לטובת הציבור.
כאשר לא נקבע אחרת בחוקה זו, ימלא המושל באמצעות מינוי כל משרה פנויה בשירות המדינה או ברמה המחוזית למשך תקופת הכהונה של מאייש המשרה המקורי, לשארית כהונתו של משרה ציבורית נבחרת אם נותרו לכהונה פחות מ-28 חודשים, עד יום שלישי הראשון שאחרי יום שני הראשון שלאחר הבחירות הכלליות הבאות.
סקירה היסטורית

מדינת פלורידה התקבלה לאיחוד ב-3 במרץ 1845. היא פרשה ממנו ב-10 בינואר 1861 עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית, וחברה למדינות הקונפדרציה של אמריקה ב-8 בפברואר אותה שנה כחברה מייסדת. בתום המלחמה הייתה לחלק מהמחוז הצבאי השלישי, אותו הרכיבה לצד ג'ורג'יה ואלבמה. פלורידה התקבלה מחדש לאיחוד ב-25 ביוני 1868.
חוקת פלורידה משנת 1838 קבעה כי המושל – שאינו רשאי למלא תקופות כהונה רצופות – ייבחר אחת לארבע שנים. החוקה הבדלנית של 1861 צמצמה את פרק הזמן לבחירת המושל לשנתיים בלבד והסירה את הגבלת הכהונה, אך המדינה נפלה לידי האיחוד לפני הבחירות הראשונות שעתידות היו להיערך מכוח חוקה זו. החוקה שנדחתה מ-1865, בנוסף לנוסח המאושר של 1868, שמרה על תקופת כהונה בת ארבע השנים, אם כי ללא הגבלת הכהונה המקורית, שהוכנסה מחדש בחוקת 1885. החוקה הנוכחית מ-1968 קובעת שאם המושל מכהן, או שכיהן בעבר מבלי להתפטר, למעלה משש שנים בשתי קדנציות רצופות, לא יוכל להיבחר לכהונה נוספת. ראשית תקופת הכהונה מתחילה ביום שלישי הראשון שלאחר יום שני הראשון בינואר שלאחר הבחירות.
במקור, נשיא הסנאט של פלורידה שימש כמושל דה פקטו במקרה בו נותרה המשרה ללא איוש. החוקות של 1865 ו-1868 יצרו את תפקידו של סגן המושל, שיפעל באופן דומה כמושל. תפקיד זה בוטל ב-1885, כאשר נשיא הסנאט שוב נטל על עצמו סמכות זו. חוקת 1968 ייסדה מחדש את תפקיד סגן המושל, שבהווה משמש כממלא מקומו ויורשו הישיר של המושל. המושל וסגנו נבחרים באותו פתק הצבעה.
פלורידה הייתה מעוז מובהק של המפלגה הדמוקרטית טרם מלחמת האזרחים, ובחרה רק מועמד אחד מהמפלגה הוויגית (האופוזיציה הראשית של הדמוקרטים באותה תקופה). בפלורידה נבחרו שלושה רפובליקנים בלבד לתפקיד המושל במהלך תקופת השיקום, אך לאחר שהמפלגה הדמוקרטית ביססה מחדש את שליטתה בפוליטיקה המדינתית, חלפו 90 שנה עד שנבחר רפובליקני אחר, הלוא הוא קלוד קירק (אנ').
ביאורים

↑  סגן המושל הוא ממפלגתו של המושל, אלא אם כן צוין אחרת.
↑  במהלך ניסיון להדיח את ריד, טען גליסון להיותו המושל. בסופו של דבר צידד בית המשפט העליון של פלורידה בריד, וגליסון הודח מתפקידו.
↑  ויקס מונה על ידי ריד כמושל זמני במקומו של גליסון. מבקר המדינה של פלורידה סבר שאין בסמכות המושל למנות מחליף למשרה נבחרת כמו סגן המושל, וסירב לשלם לויקס את שכרו. הסנאט המדינתי סירב לקבל את  ויקס כנשיאו, ואף הועלתה הצעה לעוצרו. ריד קרא לעריכת בחירות מיוחדות לבחירת מחליף, ואף על פי שויקס נאבק בהחלטה זו, הכריז בית המשפט העליון של פלורידה על תום כהונתו של ויקס כאשר תוצאות הבחירות אושרו.
↑  בחירות אלו היו באופן חד פעמי לתקופת כהונה של שנתיים במטרה לשנות את לוח הזמנים של הבחירות כך שהבחירות למשרת מושל פלורידה יתקיימו לא בצמוד לבחירות לנשיאות ארצות הברית, אלא במסגרת בחירות אמצע הכהונה.
↑  משרת סגן המושל נוצרה מחדש במועד זה.
↑  התפטר כדי לאייש מושב בסנאט של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  חוקת פלורידה, פרק שלישי, סעיף 8, באתר הסנאט של פלורידה (באנגלית)
↑  חוקת פלורידה, פרק רביעי, סעיף 8, באתר הסנאט של פלורידה (באנגלית)
| מושלי מדינות ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מושלי מדינות ארצות הברית | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • וושינגטון • ויומינג •  ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| ראו גם | נשיא ארצות הברית • זכויות המדינות בארצות הברית |  |
Evolution (אלבום של סברינה קרפנטר)

Evolution (בעברית: אֵבוֹלוּצִיָה; מסוגנן כ-EVOLution) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת והשחקנית האמריקאית סברינה קרפנטר. הוא יצא לאור ב-14 באוקטובר 2016 תחת הוצאת חברת התקליטים הוליווד רקורדס.
הרכב

קרפנטר רמזה בקיץ 2016 שהיא עובדת על שירים חדשים, ואולי אף על דואט מסתורי עם אמן לא ידוע. ב-4 בספטמבר 2016, קרפנטר הודיעה על יציאת אלבומה השני, EVOLution, ב-14 באוקטובר.
קידום

ב-29 ביולי 2016, קרפנטר הוציאה את הסינגל "On Purpose". השיר קיבל תגובות חיוביות ממעריצים ומחובבי מוזיקה. בתחילה הוכרז כי "On Purpose" הוא הסינגל השני מתוך האלבום, לאחר הסינגל "Smoke and Fire", אך השני לא נכלל בסופו של דבר באלבום. השיר נכתב בשיתוף בין קרפנטר לעדו זמישלני, וקרפנטר הוציאה וידאו קליפ לשיר באוגוסט. ב-20 באוגוסט היא הופיעה ב-Show of the Summer באצטדיון הרשי פארק בפנסילבניה, יחד עם שון מנדס והצמד ג'ק וג'ק.
ב-4 בספטמבר, במקביל להודעה על צאת האלבום, הודיעה קרפנטר על סיבוב ההופעות הראשון שלה ככוכבת ראשית, בשם "EVOLution Tour". מכירת הכרטיסים החלה ב-9 בספטמבר, והיו גם חבילות VIP זמינות לרכישה. סיבוב ההופעות החל ב-18 באוקטובר בנאשוויל, טנסי, וכלל עצירות במדינות רבות, כולל ג'ורג'יה, וושינגטון, אורגון, נברסקה, מיזורי, מינסוטה, אינדיאנה, מישיגן, אונטריו, מסצ'וסטס, ניו ג'רזי, מרילנד, וירג'יניה, ויסקונסין ואילינוי. התקיימו מספר הופעות גם בטקסס, קליפורניה, ניו יורק, פנסילבניה, אוהיו ופלורידה, והסיבוב הסתיים במאי 2017 במילאנו, איטליה.
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
allmusic: 
ב-22 בספטמבר הוציאה קרפנטר את הסינגל השיווקי "All We Have Is Love" כחלק מקידום האלבום במכירות מקדמות. ב-30 בספטמבר הוציאה את השיר "Run and Hide" כסינדל השיווקי השני מתוך האלבום.
ב-3 בינואר 2017 יצא לאור השיר "Thumbs" כסינגל לתכנות הרדיו העכשווי האמריקאיות.
הרכב

האלבום מציג סגנון דאנס-פופ לירי ובהיר. קרפנטר מרחיבה באלבום זה את המגוון המוזיקלי שלה, הכולל בלדות אקוסטיות מרגשות, פופ עם השפעות של R&B והמנוני דאנס.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | On Purpose  | 3:58 |
| 2. | Feels Like Loneliness  | 3:20 |
| 3. | Thumbs  | 3:36 |
| 4. | No Words  | 3:32 |
| 5. | Run and Hide  | 3:29 |
| 6. | Mirage  | 3:25 |
| 7. | Don't Want It Back  | 3:01 |
| 8. | Shadows  | 2:52 |
| 9. | Space  | 3:06 |
| 10. | All We Have Is Love  | 3:02 |
| משך כולל: | משך כולל: | 33:25 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 44 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 98 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 28 |
|  הולנד | MegaCharts | 171 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | – |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הורדות האלבומים | 46 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 181 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 84 |
הערות שוליים

1 2  De Elizabeth, Sabrina Carpenter's New Song Will Make You Want to Fall In Love "On Purpose", Teen Vogue, ‏2016-07-29 (באנגלית אמריקאית)
1 2  CelebMix, Sabrina Carpenter announces EVOLution Tour, CelebMix, ‏2016-09-04 (באנגלית בריטית)
↑  Listen to Sabrina Carpenter's New Single "On Purpose" Now - You Won't Regret It, HuffPost, ‏2016-07-29 (באנגלית)
↑   ציוץ של Sabrina Carpenter ברשת החברתית אקס (טוויטר), 22 בספטמבר 2016
↑   ציוץ של Sabrina Carpenter ברשת החברתית אקס (טוויטר), 29 בספטמבר 2016
↑  Top 40/M Future Releases | Mainstream Hit Songs Being Released and Their Release Dates ..., web.archive.org, ‏2016-12-14
↑  EVOLution - Sabrina Carpenter | Album | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-10-26
↑  australian-charts.com - Sabrina Carpenter - Evolution, australian-charts.com
↑  GFK Chart-Track, web.archive.org, ‏2017-10-18
↑  Sabrina Carpenter | Biography, Music & News, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Steffen Hung, Sabrina Carpenter - Evolution, hitparade.ch
↑  Official Album Downloads Chart on 21/10/2016, Official Charts (באנגלית)
↑  Sabrina Carpenter - Evolution - ultratop.be, www.ultratop.be
↑  Sabrina Carpenter | Biography, Music & News, Billboard (באנגלית אמריקאית)
| סברינה קרפנטר |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Eyes Wide Open • Evolution • Singular: Act I • Singular: Act II • Emails I Can't Send • Short n' Sweet |  |
| מיני-אלבומים | Can't Blame a Girl for Trying • Pandora Sessions |  |
| סינגלים | "Can't Blame a Girl for Trying" ‏•‏‏ "The Middle of Starting Over" ‏•‏‏ "We'll Be the Stars" ‏•‏‏ "Eyes Wide Open" ‏•‏‏ "Smoke and Fire" ‏•‏‏ "On Purpose" ‏•‏‏ "Thumbs" ‏•‏‏ "Hands" ‏•‏‏ "Why" ‏•‏‏ "Alien" ‏•‏‏ "Almost Love" ‏•‏‏ "Sue Me" ‏•‏‏ "Pushing 20" ‏•‏‏ "On My Way" ‏•‏‏ "Exhale" ‏•‏‏ "In My Bed" ‏•‏‏ "Honeymoon Fades" ‏•‏‏ "Skin" ‏•‏‏ "Skinny Dipping" ‏•‏‏ "First Love" ‏•‏‏ "Vicious" ‏•‏‏ "Because I Liked a Boy" ‏•‏‏ "Nonsense" ‏•‏‏ "Feather" ‏•‏‏ "You Need Me Now?" ‏•‏‏ "Espresso" ‏•‏‏ "Please Please Please" ‏•‏‏ "Taste" ‏•‏‏ "Bed Chem" |  |
| השתתפות בסינגלים | "First Love" • "Tricky" • "Wow" |  |
| סיבובי הופעות | Evolution Tour • The De-Tour • Singular Tour • Emails I Can't Send Tour ‏•‏‏ Short n' Sweet Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d3b429d5-e066-4e4a-8729-49c60a041425
מלחמת איטליה–יוון

יואניס מטאקסס ראש ממשלת יוון
מלחמת איטליה–יוון (ביוונית - Ελληνοϊταλικός Πόλεμος או Πόλεμος του Σαράντα - "מלחמת שנת 40'", באיטלקית: Guerra di Grecia - מלחמת יוון) הייתה עימות צבאי בין איטליה הפשיסטית לבין יוון שהחל ב-28 באוקטובר 1940 והסתיים ב-23 באפריל 1941. העימות סימן את תחילת המערכה בבלקן במלחמת העולם השנייה.
תחילת העימות ברצונו של בניטו מוסוליני להוכיח להיטלר כי איטליה היא מעצמה במרחב הים התיכון ולזכות בניצחון צבאי מקביל לניצחונותיו של היטלר בתחילת המלחמה, ובתפיסה כי הים התיכון, ובמיוחד אזור דרום מזרח אירופה, הוא אזור השפעה איטלקי.
ב-28 באוקטובר 1940, לאחר שראש הממשלה היווני יואניס מטאקסס, שהיה אף הוא בעל נטיות פשיסטיות ופרו-נאציות, דחה אולטימטום של מוסוליני להעניק לאיטליה שטחים ביוון, הורה מוסוליני לכוחותיו לפלוש לשטחה של יוון. הצבא היווני הדף את הפלישה, ואף הצליח לכבוש חלקים מאלבניה, שנכבשה בשנת 1939 על ידי האיטלקים. מתקפה איטלקית נוספת, במרץ 1941, נהדפה אף היא. רק לאחר פלישה גרמנית דרך יוגוסלביה (שהתנגדה למעבר דרך שטחה) ובולגריה (ששיתפה פעולה עם הגרמנים), הצליחו כוחות הציר לכבוש את יוון. הישגי היוונים אל מול איטליה היו הניצחון הראשון ביבשה של מדינה כלשהי על כוחות מדינות הציר במלחמת העולם השנייה. ההשפעה של הניצחון היווני הייתה הרבה מעבר לזירה המצומצמת בבלקן. כישלון האיטלקים הביא את היטלר להחלטה לתקוף בבלקנים, שגרמה לדחייה קריטית של הפלישה המתוכננת לברית המועצות במבצע ברברוסה. הדחייה גרמה בסופו של דבר לכישלונם של הגרמנים בקרב על מוסקבה ולאי השגת יעדם לסיים את המערכה הרוסית בזמן קצר, כפי שהצליחו במערכות אחרות, וזאת בשל בואו של החורף הרוסי הקשה.
הלחימה חשפה את חולשתה הצבאית של איטליה. לאיטליה היה צבא גדול, אבל היא נכשלה כמעט בכל החזיתות המרכזיות שבהן נלחמה, ובראשן הזירה היוונית והמערכה בצפון אפריקה (שם היא הפסידה לכוח בריטי הקטן ממנה פי 8). הצורך בהתערבות גרמנית כדי להכריע את המערכה היה שלב בהפיכת איטליה מבעלת ברית שוות מעמד לגרורה גרמנית, ולבסוף, ב-1943, למדינה כבושה, על כל המשתמע מכך. יוון הפסידה במערכה ונכבשה על ידי גרמניה, אך זכר הלחימה של הכוחות היוונים נשמר כיום ביוון כמורשת של גבורה והתנגדות לתוקפנות, אשר מצוין בחג לאומי – יום האוחי.
האולטימטום האיטלקי ותוצאותיו

בערב 28 באוקטובר 1940 הגיש השגריר האיטלקי באתונה, גראצי, אולטימטום ממוסוליני למטקסס. מוסוליני דרש מעבר חופשי לחייליו על מנת לכבוש "נקודות אסטרטגיות" שלא הוגדרו, בעומק השטח היווני. מטקסס דחה את האולטימטום, באמרו "Alors, c'est la guerre" - "אם כן, זוהי מלחמה", אמירה שהפכה לסיסמה פופולרית ביוון, וצומצמה למילה אחת "לא" - ביוונית "Οχι" (אוחי). בתוך שלוש שעות תקף הצבא האיטלקי את יוון.
בסמוך לאחר מכן נשא מטקסס נאום אל העם היווני ובו אמר: "הגיע הזמן שיוון תילחם למען עצמאותה. יוונים, עתה עלינו להוכיח את עצמנו כראויים לאבותינו, ולחירות שהעניקו לנו. יוונים, הילחמו למען מולדתכם, למען נשותיכם, למען ילדיכם ומסורתכם המקודשת. עתה, מעל לכל, הילחמו!". הנאום היה מעשה בעתו, והעם היווני התגייס למען המטרה - הדיפת הפלישה. מתנדבים רבים התגייסו לצבא, והאומה הייתה מאוחדת אל מול התוקפנות. אפילו מנהיגה הכלוא של המפלגה הקומוניסטית היוונית, ניקולאוס זכריאדיס, פרסם מכתב פתוח בעיתונות ובו תמך בהתנגדות לפלישה, על אף שהקו של הקומינטרן, שהיה נתון עדיין בכבלי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, לא אפשר זאת. מאוחר יותר חזר בו זכריאדיס, האשים את מטקסס כי הוא "אימפריאליסט" וקרא לחיילים לנטוש את הלחימה ולהפיל את המשטר.
הפלישה והדיפתה > המתקפה הראשונית וכישלונה

המתקפה האיטלקית יצאה לדרכה בבוקר 28 באוקטובר 1940. קורפוס צ'אמוריה התקדם לעבר קלפאקי, כשקבוצת החוף מתקדמת משמאלו, והצליח ליצור ראש גשר מעבר לנהר קלאמס. האיטלקים נתקלו כבר מהתחלה בקשיים כבדים. פני השטח היו קשים, הרריים ובוציים, והטנקים האיטלקיים הקלים לא הצליחו להתמודד עמם. המשאיות האיטלקיות נתקעו בבוץ, וההתקדמות הייתה אטית. אל מולם לחמו היוונים, שהיו בעלי מוראל גבוה, הכירו את השטח ואת תנאי מזג האוויר. עד 1 בנובמבר הצליחו האיטלקים לכבוש את קוניצה והגיעו לקו ההגנה היווני העיקרי, שאותו ניסו לפרוץ עד ל-9 בנובמבר, אך ללא הצלחה. הכוחות האיטלקים נעצרו כתוצאה מלחימה נועזת של הדיוויזיה השמינית היוונית, שהמתינה להגעת הכוחות העיקריים לקו החזית.
במקביל להתקדמות האיטית של האיטלקים, הצליחו היוונים בגיוס וריכוז כוחות להדיפת המתקפה, כאשר חיל האוויר האיטלקי כשל בניסיונותיו למנוע את מעבר הכוחות והציוד לחזית. כל ההנחות המוקדמות של מוסוליני באשר ללחימה התבדו. הצבא היווני הוכיח מורל גבוה, מפקדיו לא שוחדו, אלמנט ההפתעה לא היה קיים, למעשה, והיתרון המספרי והטכנולוגי של צבא איטליה התקזז אל מול רוח הלחימה היוונית, והכרת היוונים את תנאי השטח.
בגזרת הפינדוס הצליחה דיוויזיית ג'וליה קצת יותר, ו-11,000 לוחמיה התקדמו לעבר מצובון, מעבר אסטרטגי שתפיסתו הייתה חלק חשוב בתוכנית לכיבוש צפון יוון, כשמטרתם להפריד את הכוחות היווניים שלחמו באפירוס מאלו שלחמו בגזרת מערב מקדוניה. בסך הכול התקדמו האיטלקים כ-40 קילומטר, במזג אוויר סוער, ובפני שטח הרריים. אל מול התקפות הנגד היווניות הסתבר כי לדיוויזיה חסר כוח האדם והציוד לשאת את עול המתקפה לבדה בחזית זו. ב-4 בנובמבר הצליחו היוונים לכתר את הדיוויזיה הפורצת. ניסיונות לפרוץ את הכיתור ולהעביר דיוויזיה נוספת לסיוע, הדיוויזיה ה-47 "בארי", שנועדה במקור לכיבוש האי קורפו, הביאו אך לאסון צבאי גדול יותר. האיטלקים נלחמו בתנאי מזג האוויר הקשים אל מול חיל הפרשים היווני, וב-8 בנובמבר נאלץ המפקד האיטלקי בגזרה, הגנרל מריו ג'ירוטי, להורות על נסיגה. הנסיגה נמשכה מספר ימים, והייתה הרת אסון. הצבא היווני זינב בנסוגים, ולאחר שאלו שבו אל הגבול האלבני, הסתיים הקרב על פינדוס בניצחון יווני מוחלט.
במערב מקדוניה, אל מול חוסר המעש האיטלקי, ועל מנת להקל על הלחץ בחזית אפירוס, פתחו היוונים במתקפה אל תוך אלבניה, ב-14 בנובמבר 1940.
ההתנגדות היוונית הבלתי צפויה הפתיעה את ה"קומנדו סופרמו" שציפה להתקדמות קלה ורצופה אל אתונה. מספר דיוויזיות הועברו בחופזה אל אלבניה, והתוכניות להתקיף איים יווניים נגנזו. מוסוליני הזועם החליף ב-9 בנובמבר את ויסקונטי-פראסקה בגנרל אומבלדו סודו שהיה תת-שר ההגנה וסגן ראש המטה הכללי של הצבא. עם הגיעו לשטח מצא סודו כי המתקפה כושלת בכל מקום שבו נמשכה, כי ללא התגבורת שעליה דיבר באדוליו ב-15 באוקטובר הקורפוסים והארמיות שתחת פיקודו הם קורפוסים וארמיות על הנייר בלבד, וכי הוא עומד בפני תבוסה. הוא הורה מיד על זניחת המתקפה, ועל היערכות למגננה. באמצע נובמבר 1940 היה ברור כי המתקפה האיטלקית נכשלה.
הפלישה והדיפתה > מתקפת הנגד היוונית והקיפאון בחזית

בתחילת נובמבר התחילו העתודות היווניות להגיע לחזית, וחוסר המעש הבולגרי איפשר להסיט ללחימה כנגד האיטלקים את רוב הדיוויזיות שהועמדו בכוננות נגד בולגריה. בכך הצליח המפקד היווני, הגנרל אלכסנדרוס פאפאגוס, ליצור יתרון מספרי. 11 דיוויזיות רגלים, שתי בריגדות רגלים ודיוויזיית פרשים עמדו כנגד חמש עשרה דיוויזיות הרגלים האיטלקיות ודיוויזיית טנקים אחת. יש לזכור כי הדיוויזיות היווניות כללו כ-30% יותר חיילים ממקבילותיהן האיטלקיות.
היחידות המתוגברות יצאו ב-14 בנובמבר למתקפת הנגד במערב מקדוניה, בכיוון קורצ'ה. לאחר לחימה עזה בגבול האלבני המבוצר, הצליחו היוונים לפרוץ ב-17 בנובמבר, ונכנסו לעיירה קורצ'ה חמישה ימים אחרי כן. עם זאת, חוסר החלטיות בקרב הפיקוד העליון היווני איפשר לאיטלקים לסגת ולהיערך במגננה, ונמנעה התמוטטותו של כל המערך האיטלקי.
ההתקפה במערב מקדוניה הייתה משולבת בלחימה לאורך כל החזית. הקורפוסים הראשון והשני במערב יוון התקדמו באפירוס, ועד לערב חג המולד כבשו את כל השטח שאבד בתחילת המלחמה, וחלקים נכבדים מהאזור שאותו כינו היוונים "צפון אפירוס", בתוך אלבניה עצמה. במתקפה זו נטלו חלק יחידות של חיל האוויר המלכותי הבריטי ששיגר גנרל ארצ'יבלד וייוול שהשתוקק לבסיסי אוויר ביוון כדי לתקוף את שדות הנפט העשירים בפלויישטי שברומניה שהצטרפה זמן קצר לפני כן לההסכם התלת צדדי עם גרמניה הנאצית ואיטליה.
בתחילת דצמבר החלה התנופה היוונית להיעצר. היוונים סבלו מהיעדרם של טנקים, ונאלצו לנצל את יתרונם תוך תנועה והתכנסות בפסגות ההרים, מקום בו הגיעו הטמפרטורות לעיתים ל-15 עד 20 מעלות מתחת לאפס. סופות שלג עזות הביאו את החזית לקיפאון. במקביל הצליח סודו להעביר שמונה דיוויזיות איטלקיות נוספות לתגבור הלחימה באלבניה, אך אלו סבלו מבעיות לוגיסטיות חמורות, ממחסור בציוד ובאספקה, ולעיתים הושלכו ישירות אל הלוחמה כשאינן ערוכות, וסבלו אבדות כבדות לשווא.
הקיפאון בחזית הביא להחלפתו של סודו בגנרל אוגו קבאלרו. קבאלרו החליף את באדוליו כרמטכ"ל, בשל העובדה שביקורתו של באדוליו על הדרך בה מנוהלת הלחימה ביוון ובצפון אפריקה הפכה לגלויה ובוטה. הוא נשלח אל החזית האלבנית לשמש כמפקד בשדה, בעוד שמוסוליני שמר לעצמו את הפיקוד על המערכה הכוללת, שהשתרעה עתה על חלקים נרחבים מצפון אפריקה ובזירת הים התיכון.
במהלך ינואר 1941 נבנה כוח עצום באלבניה. מוסוליני הגיע אישית לפקח על הלחימה, אך הצבא האיטלקי לא יצא למתקפה כוללת במהלך שלושת השבועות שבהם שהה שם. התעמולה האיטלקית טענה כי הצבא היווני הושמד ב"קרב הגדול והעקוב מדם שבכל העת החדשה", וחדל מלהתקיים. היטלר החל ללחוץ לסיום המערכה, והיה ברור כי התערבותו של הוורמאכט היא אך עניין של זמן. מוסוליני ידע כי עליו לצאת למתקפה אמיתית ולהשיג הישגים, בטרם יגזלו ממנו הגרמנים את תהילת המנצחים למענה יצא למלחמה מלכתחילה.
המעורבות הבריטית והלחימה הימית > המעורבות הבריטית > המגעים הדיפלומטיים

בריטניה ערבה לשלמותה הטריטוריאלית של יוון עוד בשנת 1939, כאשר הכיבוש האיטלקי של אלבניה יצר את המגע היבשתי בין שתי המדינות. הצבא הבריטי היה עסוק באותו זמן במערכה בצפון אפריקה, כנגד כוחות איטלקים וגרמנים, ולא יכול לסייע באופן ישיר ללחימה על הקרקע. דעת הקהל הבריטית נטתה בבירור לטובת היוונים, וראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל סבר שהייתה זו חובתה המוסרית של בריטניה לסייע ליוון ככל יכולתה.
הניסיון הראשון של הבריטים לסייע ליוון היה בפריסת טייסת של ה-RAF בפיקוד סגן מרשל האוויר ג'ון ד'אלביאק, שנשלחה בנובמבר 1940 לסייע לחיל האוויר ההלני, הקטן והמפגר מבחינה טכנולוגית. בהסכמת הממשלה היוונית הוצבו בסוף אוקטובר חיילים בריטים בכרתים על מנת לשמור על מפרץ סודה ולאפשר ליוונים להעביר את יחידות הצבא ששהו בכרתים לטובת הלחימה באלבניה.
בראשית ינואר 1941 ריכזו הגרמנים כוחות ברומניה והיה חשש מפלישה מיידית דרך בולגריה אל יוון. צ'רצ'יל היה להוט לפעולה, אך ארצ'יבלד וייוול, מפקד הצבא הבריטי בצפון אפריקה, שזכה באותה העת להישגים והתקדם אל מול האיטלקים, רצה להמשיך ולרכז מאמצים בזירה זו, ולא להפריש מכוחותיו בחזית היוונית. הוא העלה בפני צ'רצ'יל את הדעה כי הריכוז הגרמני ברומניה הוא לצורכי הטעייה בלבד. צ'רצ'יל זעם, והורה לויוול להגיע באופן מידי לאתונה, ולנסות לתאם סיוע בריטי ללוחמים ביוון.
בפגישה בין מפקדי הצבא הבריטים והיוונים באתונה, ב-13 בינואר 1941, הביע הגנרל פפגוס את הדעה שיוגוסלביה תישאר נייטרלית. הוא סבר כי על מנת לנצח במלחמה יצטרך לקבל סיוע בסדר גודל של תשע דיוויזיות בריטיות שתוצבנה במזרח מקדוניה ובמערב תראקיה, עוד בטרם ינועו הגרמנים מרומניה לבולגריה, ויתכוננו להדוף את המתקפה הגרמנית. דיוויזיות אלו היו אמורות להיות מלוות בחיפוי אווירי נאות. כל שיכלו הבריטים להבטיח הן שתיים עד שלוש דיוויזיות ומספר קטן נוסף של מטוסים. הבריטים הציעו לפרוס כוח סמלי קטן באופן מידי, בסדר גודל של פחות מדיוויזיה. היוונים דחו הצעה זו מחשש שהיא תביא למתקפה הגרמנית ממנה חששו. ארצ'יבלד וייוול שנכח בפגישה, מסר לצ'רצ'יל כי היוונים אינם מעוניינים בעזרה כל עוד זו אינה בהיקף המספיק. כתוצאה מכך הוחלט להמשיך ולרכז את המאמץ בקרבות באזור בנגאזי בלוב, ולדחות את הסיוע ליוון לשלב מאוחר יותר.
המעורבות הבריטית והלחימה הימית > המעורבות הבריטית > ההחלטה לסייע ליוון

צ'רצ'יל רצה בפתיחת חזית בלקנית שתכלול את יוגוסלביה, יוון וטורקיה, והמשיך במגעים עם הממשלה היוונית. בפגישה באתונה שהתקיימה ב-22 בפברואר בין אנתוני אידן, ארצ'יבלד וייוול וג'ון דיל ובין המנהיגות היוונית, לרבות המלך גיאורגיוס השני וראש הממשלה אלכסנדרוס קוריזיס (שהחליף את מטקסס, שמת באופן פתאומי מהרעלת דם במהלך חודש ינואר 1941), הוחלט על העברת כוח משלוח ליוון. אידן התחייב לשלוח שלוש דיוויזיות בריטיות, בריגדה פולנית וכוח משוריין בסדר גודל של מעט פחות מדיוויזיה, שיכלול אף כוחות מיוחדים המצוידים בכלי נשק אנטי טנקים ויחידות נגד מטוסים. לטענת אידן, סוכם כי הכוח יוצב ב"קו אליקמון", מדרום מערב לסלוניקי, קו שיאפשר ליוונים להחזיק מעמד במגננה, ולהסיג את כוחותיהם מאלבניה. לטענת אידן סוכם כי הצבא היווני ייסוג לקו זה בכל מקרה בתקופה הקרובה. פפגוס טען כי בעניין זה לא התקבלה החלטה, וכי ההחלטה לעזוב חלקי מולדת ללא הגנה ולסגת לקו הגנה פנימי, לא יכולה להתקבל בקלות ראש.
ב-1 במרץ החלו הגרמנים להעביר כוחות לתוך בולגריה, בעוד שהצבא הבולגרי תפס עמדות תקיפה לאורך הגבול היווני. הפיקוד העליון הבריטי הביע ספקות חמורים באשר לסיוע ליוון. נטען כי היוונים לא קיימו את התחייבותם לנסיגה לקו הניתן להגנה, וכי המוראל היווני בשפל, כי תעלת סואץ חסומה במוקשים ולא ניתן להעביר דרכה כוחות, כי העובדה שהאי רודוס מצוי בידי האויב תקשה על המבצע, והמבצע כולו מסוכן והסיכויים בו מועטים. אנתוני אידן שבילה את החודשים פברואר ומרץ 1941 בין אתונה וקהיר, הביע את הדעה כי על בריטניה לעמוד בהתחייבויותיה, וכי נפילת יוון תהיה מכה מוראלית וצבאית שתאפיל על הניצחונות בצפון אפריקה. ב-7 במרץ החליט הקבינט המלחמתי על משלוח הסיוע ליוון כמוסכם.
לאחר נפילת יוון, ב-27 באפריל 1941, הבהיר צ'רצ'יל בנאום לאומה כי הסיוע ליוון, עד כמה שהיה בו סיכון, היה חובתה המוסרית של בריטניה:
בשעה זו של סכנת מוות פנו היוונים אלינו לבקש סעד. ואם גם מאומצים היו כוחותינו, לא יכלנו להשיב את פניהם ריקם. בערובת האומן אשר ניתנה לפני המלחמה הבטיחה להם בריטניה הגדולה את עזרתה. הם הצהירו כי ילחמו על אדמת מולדתם אפילו לא יתן להם יד אף אחד משכניהם ואפילו נניח אותם אנחנו לגורלם. אבל לא יכלנו לעשות כזאת. יש חוקים האוסרים על שכמו אלה; והפרתם של החוקים האלה, מכה אנושה תהיה זו לכבודה של הקיסרות הבריטית, אשר בלעדיו לא נוכל לקוות גם לא נהיה ראויים לנצח במלחמה הקשה הזאת. מפלה צבאית וחישוב טעות, לעולם חוזרים. מזל המלחמה הפכפך הוא ומשונה. אבל מעשה מביש היה נוטל מאיתנו אותה הכרת פנים הנתונה לנו כיום בכל העולם כולו, והדבר הזה היה מוביש את אוננו.
המעורבות הבריטית והלחימה הימית > המעורבות הבריטית > מבצע לוסטרה

ב-7 במרץ החל המשלוח של הכוח הבריטי ליוון, במבצע "לוסטרה". 26 ספינות הנושאות חיילים אוסטרלים מיחידות הקורפוס האוסטרלי הראשון הגיעו לנמל פיראוס. עד ל-2 באפריל הגיעו ליוון כ-58,000 חיילים על ציודם, ועמם כמאה טנקים.
חיילי חבר העמים הבריטי, הבריגדה המשוריינת ה-1 הבריטית, דיוויזיה אוסטרלית ודיוויזיה ניו זילנדית הוצבו ב"קו אלקמון" מדרום מערב לסלוניקי בציפייה להתקדמות גרמנית לכיוון זה. על הכוח פיקד הגנרל הנרי מייטלנד וילסון. על הכוחות הניו זילנדים פיקד הגנרל ברנרד פרייברג ועל האוסטרלים פיקד הגנרל תומאס בליימי.
לאחר משא ומתן שאותו תיאר אידן כ"באזאר מזרחי", הוצבו לסיוע לכוח המשלוח הבריטי כשלוש דיוויזיות יווניות. היה זה פחות מן המובטח, אך למול עובדה זו עומדת העובדה כי דיוויזיה אוסטרלית נוספת, והדיוויזיה הפולנית שהובטחו, מעולם לא הגיעו ליוון.
לכוחות הקרקע הצטרף כוח אווירי שמנה שבע טייסות (כשמונים מטוסים). הכוח האווירי הגרמני שהוקצה באפריל לגזרה זו מנה פי עשרה מטוסים.
חלק מהגנרלים היוונים לרבות מרקוס דראקוס היו בדעה שהכוח הבריטי קטן מדי ולא יוכל לעזור באופן מסיבי נגד הפלישה הגרמנית. הם פרשו מהצבא זמן קצר לפני הפלישה.