stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית – טנזניה
היסטוריה

חלק ניכר מהיחסים בין שתי המדינות הושפע מהמלחמה הקרה, ולאחרונה גם מהמדיניות האמריקנית כלפי אפריקה ופיתוח. לפעמים היחסים בין שתי המדינות היו מתוחים, אם כי בשנים האחרונות שתי המדינות הקימו שותפות שהולכת וגדלה.
חלק מהמתיחות שהייתה בין המדינות, שורשיה הם מהמדיניות האנטי-קולוניאלית של טנזניה, לעומת האינטרס שהיה לארצות הברית בהגנה על השווקים ועל האינטרסים העסקיים באפריקה. האינטרסים האלה גרמו לקונפליקט בשנת 1961, ובשנות ה-80 המאוחרות. מאז היחסים בין המדינות השתפרו כתוצאה מאינטרסים משותפים בהפחתת חובות, משברי פליטים רצופים, שחרור מדינות דרום אפריקה ושיפור הכלכלה הטנזנית.
ב-7 באוגוסט 1998 פוצצו טרוריסטים הקשורים לאל-קאעידה את שגרירויות ארצות הברית בדאר א-סלאם ובניירובי, קניה, מה שגרם להרבה נפגעים הן טנזנים והן אמריקאים, וספג גינוי מכל רחבי העולם. בעקבות הפיגוע, טנזניה החלה לקבל עזרה פיננסית מארצות הברית ללחימה בטרור ולהכשרה משטרתית. בספטמבר 1999 ביקר הנשיא בנג'מין מקאפה בארצות הברית עם משלחת של אנשי עסקים בכירים, מה ששיקף את הרמה המוגברת של שיתוף הפעולה על סחר והשקעות של טנזניה ומחויבותה לליברליזציה כלכלית. הנשיא ג'קיה קיקוואט ביקר בארצות הברית במאי 2006, ונפגש עם מזכירת המדינה רייס, סגן הנשיא דיק צ' ייני, ועם הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. קיקוואט רוצה להרחיב את הקשרים של טנזניה עם ארצות הברית בכל התחומים, כולל פוליטיים, כלכליים, וצבאיים.
ממשלת ארצות הברית מספקת סיוע לטנזניה על ידי תמיכה בתחומי בריאות, איכות הסביבה, דמוקרטיה, ופיתוח של המגזר הפרטי. בנוסף, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי משקיעה בטנזניה כ-20 מיליון דולר בשנה. חיל השלום אשר פעל בטנזניה, והופסק בשל התנגדות טנזניה למעורבות במלחמת וייטנאם בשנות ה-60, הוקם מחדש בשנת 1979, והוא מספק סיוע בחינוך דרך ההוראה של המורים. חיל השלום גם מסייע בבריאות וסביבה, וכיום 147 מתנדבים משרתים בטנזניה. הגברת הראשונה, לורה בוש ביקרה בדאר א-סלאם ובזנזיבר באמצע יולי 2005.
יחסים דיפלומטיים

טנזניה מחזיקה בארצות הברית שגרירות בוושינגטון די. סי. ו-8 קונסוליות באלבקרקי, אטלנטה, דטרויט, מיניאפוליס, ניו אורלינס, פילדלפיה, סן פרנסיסקו וסנט לואיס, ואילו ארצות הברית מחזיקה בטנזניה שגרירות בדאר א-סלאם בלבד.
וסאל

.
מחוות הומגיום לארתור באיור מהמאה הארבע עשרה
וסאל (Vasall) היה אדם שנכנס בעסקת מחויבות ושבועת אמונים הדדית עם אדון פיאודלי. במסגרת המחויבות העניק האדון לווסאל נחלה קרקעית, כסף או טובת הנאה אחרת, ובתמורה התחייב הווסאל להעניק לאדון שירותים מסוימים, לרוב צבאיים.
בתקופה המרובינגית פירוש המילה וסאל היה עבד וכך גם התייחס החוק הסאלי אל המונח. במהלך המאה ה-8 התחילו להשתמש במונח וסאל גם כלפי אנשים חופשיים שהיו תלויים באדון.
היסטוריה

יצירת הקשר שבין וסאל לאדון בוצעה בימי הביניים המאוחרים יותר בדרך כלל באמצעות טקס שבועת אמונים או "קומנדטיו" חגיגי, שהיה מורכב משני חלקים: שבועת הומגיום בה כרע הווסאל לפני האדון בתנוחת כניעה, כשהוא גלוי ראש; ושבועת פידליטס, שבה נשבע על שריד קדוש או אביזר דתי אחר שלא להפר את שבועתו ולהיוותר נאמן לאדון.
מעמד הווסאלים התפתח בחברת ימי הביניים מן הנהגים החברתיים שהיו מקובלים בשבטים הגרמאנים. בשבטים אלו היו שליטי השבט, וחבורת הלוחמים, קשורים זה לזה בחובת נאמנות, גפולגה (gefolge). תיאור זה מופיע ב"גרמאניה" של טקיטוס ואחר כך גם בפואמה מן המאה השמינית "ביאוולף". שם, מתואר המנהיג הטוב כמי שמעניק מתנות לנאמניו, ובתמורה הם באים לעזרתו ברצון כאשר הם נדרשים לכך (שורות 20–25).
במאה השביעית, אחרי נפילת האימפריה הרומית היו הווסאלים כנופיות של אנשים משוחררים שכפפו עצמם מרצונם לסמכותו של מנהיג, שהוביל אותם למסעות ביזה ושוד. הווסאל נמדד בכנופיות אלו רק ביכולת הלחימה שלו ובנאמנותו, ותפקידו היה לשמור על אדונו מכל רע.
בתקופת השליטים המרובינגים במאה השביעית זכה הווסאל, שומר הראש המלכותי, לתואר הכבוד antrustiones, ולעיתים נדירות גם קיבל אדמות בתמורה לשירותיו הנאמנים, אך בתקופה זו נותר עדיין המלך במובנים רבים מנהיג של כנופיית לוחמים ואלו נותרו ברובם לצידו.
המונח וסאל החל לצבור את משמעותו המאוחרת רק בתקופת קרל הגדול, שיצר את הקישור בין וסאלים להענקת אדמות מתוך נחלות השליט. המוסדות, החוק והסחר שחרבו עם נפילת האימפריה הרומית והומרו בשלטון כנופיות מלכותיות, מנעו אפשרות לקיום שלטון ריכוזי ויעיל בממלכה. קרל הגדול עצמו נאלץ לנדוד ממקום למקום, שכן שום מקום ברחבי האימפריה שלו לא יכול היה להזין אותו ואת חצר לוחמיו לאורך זמן רב.
כדי להתמודד עם בעיה זו, החלו השליטים הקרולינגים להעניק לנתינים הנאמנים קרקעות מתוך אדמות המלך. קרקעות אלו ניתנו כתמורה על שירות נאמן ובאופן מותנה, שכן הן נותרו באופן רשמי בחזקתו של השליט. מקבלי האדמות נדרשו לשבועה מיוחדת, שתבטיח כי יבואו לעזרתו של זה או יספקו לו לוחמים כאשר יידרשו לכך.
מענקים אלו של השליט, שכונו תחילה "בנפיקיום" והחל מהמאה התשיעית "פייף", גרמו להחלשתו של השליט, גם משום שהאדמות שחולקו לנתיניו, הווסאלים שלו, הפכו בפועל לאדמתם, ועברו בירושה לבניהם אחריהם, וגם משום שהענקתן הקטינה את הרכוש הקרקעי שהיה בידי המלך. הנוהג הרווח של וסאליות-משנה (הענקת חלקים מהפייף לווסאלים אחרים), הנוהג הרווח לא פחות של הענקת שבועות אמונים למספר אדונים בו זמנית, וכן ניגוד האינטרסים הטבעי שנוצר בין הווסאל שכבר קיבל את התמורה עבור שירותיו, ובין האדון שהתמורה (אספקת כוח צבאי) ניתנה לו לשיעורין בעת הצורך, החלישה עוד יותר את כוחו של השלטון המרכזי. בהיעדר אפשרות לעליית שליט ריכוזי אחר במקום השליט הקיים, שכן הכלכלה של ראשית ימי הביניים לא הייתה מסוגלת לתמוך בזה או בזה, התפוררו מדינות מערב אירופה בהדרגה לשורה ארוכה של אחוזות מבודדות ומנותקות זו מזו שבראשן עמדו וסאלים.
אטימולוגיה

המונח וסאל שורשו במילה הקלטית gwas שמשמעה "נער", צעיר שאינו חופשי. בתצורתה הלטינית הפכה המילה ל-vassus. המילים "אביר" (משורש cniht, קניכט) באנגלית עתיקה ו-cognates בפריזית והולנדית שמשמעותם גם "נער צעיר".
בנוסף קיים גם המונח "וָוָסוֹר" (מצרפתית עתיקה: vavasour או vavasor) הוא מונח המציין וסאל או חוכר (אריס) של אדון פיאודלי בימי הביניים—אדם שיש לו חכירה תחת הברון ושיש חוכרים תחתיו. המילה מבוססת ככל הנראה על המונח vassus vassorum, וסאל של וסאלים.
ראו גם

מונדיום
דאימיו
לקריאה נוספת

פרנסואה ל' גאנסהוף, פיאודליזם בתרגום אהרן אמיר, זמורה ביתן מוציאים לאור, תל אביב, 1985
הערות שוליים

↑  גאנסהוף, עמ' 23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4627147-8  HDS: 015980  TDVİA: vasal
אמישראגז

| --- | --- |


מכלית גז של אמישראגז
 נתונים כלליים
 מייסדים:  משה פרדיס
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־76 שנים)
 מיקום המטה:  רחוב אחד העם 34 תל אביב
 בעלות:  רפאל פרדיס
 מוצרים עיקריים:  גז בישול, מוצרי גז
 מנכ"ל:  עינת רום
  
 https://www.amisragas.co.il
סמליל החברה בשנות ה-70' ו-ה80'
סמליל החברה בשנות ה-90'
החברה האמריקאית ישראלית לגז בע"מ, המוכרת במותג אמישראגז, היא חברה ישראלית העוסקת בייבוא ושיווק גז פחמימני מעובה וגז טבעי וכן מוכרת מוצרים מבוססי גז ומספקת שירותי תיקונים ובדיקות של מערכות הגז אותן היא מספקת. לחברה מספר חברות בנות: אמישראגז - גז טבעי, המשווקת גז טבעי, נגב גז טבעי המקימה ומפעילה תשתית לגז טבעי בדרום ישראל, ו"ראנד מערכות אנרגיה בע”מ", הממוקמת בפתח תקווה ופועלת בתחום האנרגיה הסולרית ודודי שמש וחשמל.
נכון לשנת 2020 לחברת אמישראגז 32 סניפים ברחבי הארץ ובנוסף להם שלושה מתקנים ראשיים למילוי ואחסון מכלי גז.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אמישראגז נוסדה בינואר 1949 בשוך הקרבות הראשונים של מלחמת העצמאות על ידי משה פרדיס והייתה חברת הגז הישראלית הראשונה בישראל. החברות האחרות שהיו בארץ נשלטו על ידי חברות נפט בינלאומיות. את מכלי הגז הראשונים והציוד הרב, הביא פרדיס מארצות הברית, אליה עבר אחרי בריחתו מגרמניה ופורטוגל, לאחר עליית הנאצים לשלטון. החברה בהובלתו של פרדיס הייתה הראשונה שהתקינה את המכלים בזוגות מחוץ לבית הלקוח, בעוד שעד אז, המכלים היו קטנים ונדרשו למילוי תכוף ובעיקר נרכשו על ידי הלקוח והורכבו על ידיו, דבר שגרם לסכנה בטיחותית.
בשנותיה הראשונות ייבאה תנורי גז וכירות גז (בתחילה הוטלה על הרכישה מס מותרות).
ב-1956 נפתח הסניף הראשון בירושלים ולאחר מכן סניפים בעכו ובנהריה ובמקומות נוספים. בהמשך הוקם הסניף באילת.
בשנות ה-50 של המאה ה-20, עזבו חברות הנפט הגדולות את ישראל, ושר המסחר והתעשייה פנחס ספיר תמך כלכלית בחברה. באותן השנים, לאור המחסור בגז, התבססו החברות השונות על מתקן בודד בקריית אתא שהוזנה ישירות ממתקן בתי הזיקוק בחיפה. אמישראגז יישמה בניית אונייה לייבוא גז בגרמניה, בשיתוף עם צים. האונייה שימשה מספר שנים עד לייצוב התחום בארץ.
ב-1960, יחד עם רצון מדינת ישראל לפתח יחסי חוץ באפריקה, הוקמה חברת בת בניגריה.
החברה הצליחה ושלטה בנתח שוק של 30% וצברה נכסים רבים ברחבי הארץ ובהם ברחובות אחד העם ואלנבי בתל אביב, אך בסוף שנות ה-50 הממשלה כפתה על חברות הגז להכניס כשותפות את חברות הדלק ופרדיס נאלץ למכור 39 אחוזים ממניות החברה ל"דלק" חברת הדלק הישראלית. בשנות ה-70 של המאה ה-20 נפטר משה והניהול עבר לידי בנו רפאל שלאחר כ-12 שנים מינה את הנכד מיכאל כמנכ"ל משותף בחברה.
בשנת 2007 מכרה חברת הבת של דלק, דלק ישראל את מניותיה באמישראגז תמורת 72 מיליון דולר לדלק פטרוליום.
הערות שוליים

↑  אתר אמישראגז - סניפים
↑   אמישראגז-החברות המייסדות בישראל, סרטון  באתר יוטיוב
↑  אבי בר-אלי, נא להכיר את משפחת פרדיס: המשפחה האלמונית שהצליחה לכופף את יצחק תשובה, באתר TheMarker‏, 24 בספטמבר 2007
↑  פרדיס נולד ברומניה, למד עריכת דין בגרמניה ועבר לפורטוגל בעקבות מלחמת העולם. בהמשך עבר לארצות הברית עד שעלה ארצה.
↑  אבי בר-אלי, נא להכיר את משפחת פרדיס: המשפחה האלמונית שהצליחה לכופף את יצחק תשובה, באתר TheMarker‏, 24 בספטמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304786305171
כארמור

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 חברת אם:  ברנד תעשיות
 מיקום המטה:  נצרת 
 משרד ראשי:  אזור התעשייה ציפורית, נוף הגליל
 בעלות:  כינוס נכסים
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  כלי רכב ייעודיים
 יו"ר:  גלעד הלוי
 מנכ"ל:  איתן זיו
 
כארמור - פתרונות משולבים לרכב בע"מ (לשעבר התכוף) היא חברה ישראלית המייצרת מכליות, מתדלקי מטוסים, רכבי כיבוי אש, רכבים משוריינים, רכבי טיהור אב"כ, רכבי פיזור הפגנות, נגררים מיוחדים וכו'. בין לקוחותיה נמצאים צה"ל, כרמל אולפינים, תנובה ומפעלי ים המלח.
החברה שוכנת באזור התעשייה ציפורית שבנוף הגליל ובאתר נוסף באזור התעשייה הדרומי של אשדוד. כארמור הייתה בעבר בשליטת חברת ברנד תעשיות שבשליטת קרן KCPS. ומיוני 2019 החברה נמצאת בתהליך כינוס נכסים.
חברות בת של החברה הם:
נצר סירני – התכוף פרויקטים בע"מ – (100%) המייצרת גרורים, נתמכים וציוד חריג ומיוחד. בין היתר בשנות ה-90 יצרה קרונות גרעינים (עגולים) על חוגונים מיובאים מספרד. הקרונות נמצאות בשימוש רכבת ישראל.
גלובל ארמו – העוסקת במיגון
שביט התכוף – (50%) העוסקת בפיתוח וייצור מכליות ומתדלקות
איזי יוגב התכוף – (50%) העוסקת בתכנון וייצור ארגזים ייעודיים לרכב
אליתן – העוסקת בנדל"ן
בחברה מעוסקים כ-100 עובדים כולל צוות של מהנדסים מתחומים רבים. 
החברה מספקת מגוון רחב של שירותים ללא צורך במיקור חוץ, כגון: עיצוב, ייצור, הרכבה, ביקורת, ספרות מקצועית, וקטלוג.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1947 בשם "התכוף" מראשי תיבות באנגלית: Hatechof - Haifa Technical Office.
במלחמת העצמאות המשוריינים שהחברה פיתחה שימשו בשיירות בדרכים הנצורות. לאחר קום המדינה החברה התרחבה לתחומים נוספים.
בשנת 1976 יוסף מהרשק, הבעלים של החברה, הורשע בנתינת שוחד לתת-אלוף חיים ירון (אשר זוכה) על מנת לקדם את עסקי חברת התכוף.
בשנת 1981 הפכה החברה לחברה ציבורית.
בשנת 1997 רכשה החברה את מפעל המתכת של קיבוץ נצר סרני.
בשנת 2001 הורשעו יוסף ויובל מהרשק, הבעלים של החברה, בשימוש במידע פנים.
בשנת 2004 החברה, שהייתה עד אז בבעלות משפחת מהרשק (יוסף מהרשק ובנו יובל), נכנסה להקפאת הליכים בגין חובות של כ-50 מיליון שקל ונמכרה בעקבות כך לקבוצת סולאור בבעלות דוד אורון.
בשנת 2011 החברה נקלעה לקשיים עקב ירידה בהזמנות וכ-200 מיליון שקל חובות, אך לאחר מכירתה לחברת ברנד תעשיות התאוששה בעקבות כניסה מאסיבית של חוזים חדשים.
בשנת 2015 החברה החליפה את שמה מ"התכוף" ל"כארמור" (Carmor).
בשנת 2016 גזר בית משפט הפדרלי בקונטיקט על יובל מהרשק, הבעלים לשעבר של חברת התכוף, שלושים חודשי מאסר על הונאת המערכת הסיוע הצבאית בארצות הברית.
ביוני 2019, בעקבות חובות בהיקף המוערך בכ-80 מיליון שקל, מונו כונסי נכסים מטעם הנושים המרכזיים של כארמור, בנק מזרחי-טפחות ובנק דיסקונט.
עסקאות בולטות

2004 הזמנה של משרד הביטחון של ישראל לייצור 100 רכבי "זאב", היקף ההזמנה הוא 13.5 מיליון דולר.
2012 זכייה במכרזים לאספקת כבאיות סער ואשד לרשות הארצית לכבאות והצלה וכן במכרז לאספקת רכבי פיזור הפגנות למשטרת ישראל.
2013 זכייה במכרז לאספקת כלי רכב ממוגנים ורכבים לפיזור הפגנות למשטרת סאו פאולו בברזיל.
2014 זכייה במכרזים לאספקת כבאיות ומערכות תדלוק ללקוחות בחו"ל.
2015 זכייה במכרז לאספקת עשרות כלי רכב ממוגנים ללקוח בחו"ל.
הערות שוליים

↑  תא"ל (מיל.) ירון זוכה; התעשיין מהרשק הורשע בשוחד, דבר, 4 בנובמבר 1976
↑  התכוף - רכשה מפעל המתכת של נצר סירני, באתר גלובס, 16 במרץ 1997
↑  יצחק דנון, ‏המחוזי אישר את הרשעת יוסף ויובל מהרשק מחברת התכוף בשימוש במידע פנים, באתר גלובס, 16 בספטמבר 2001
↑  אורלי פלג-מזרחי, ‏חברת התכוף מבקשת הקפאת הליכים עקב חובות של 50 מיליון ש', באתר גלובס, 29 באוקטובר 2003
↑  תומר גנון, יובל מרשק, שהונה את המערכת הצבאית בארה"ב, עשוי להשתחרר בתוך שבועיים, באתר כלכליסט, 9 בספטמבר 2018
↑  אביב לוי, ‏ללא מיגון: נושי יצרנית הרכבים המשוריינים כארמור צפויים לספוג תספורת של עשרות מיליוני שקלים, באתר גלובס, 7 באוקטובר 2019
↑  פליקס פריש, ‏משרד הביטחון הזמין 100 רכבי "זאב" ממוגנים מרפאל והתכוף, באתר גלובס, 7 בספטמבר 2004
הסעה (מעבר חום ומסה)

בתרמודינמיקה, הַסָּעָה (בלועזית: קוֹנְבֶקְצְיָה) היא תנועה של אוסף או צביר של מולקולות, בתוך זורמים (נוזלים או גזים) או ראידים, באמצעות אדבקציה או דיפוזיה (פעפוע), או שניהם. הסעת מסה אינה יכולה להתקיים בתוך מוצקים, כיוון שאין בהם זרימה או תהליכי דיפוזיה משמעותיים. דיפוזיה של חום יכולה להתקיים במוצקים, אך זוהי הולכה ולא הסעה. ניתן להדגים תהליכי הסעה באמצעות מיקום מקור חום (כגון, מבער בונזן) בצידה של כוס נוזל, והתבוננות בשינויי הטמפרטורה בכוס, הנגרמים כתוצאה מתנועת הנוזל מאזורים חמים לאזורים קרים; מנגנון זה הוא אחד המנגנונים המרכזיים האחראים למעבר חום בכוכבים.
מעבר חום בהסעה הוא אחד ממנגנוני מעבר החום העיקריים בטבע והמנגנון העיקרי למעבר מסה בזורמים. מעבר חום ומסה בהסעה מתרחשים באמצעות דיפוזיה (תנועה בראונית) ובאמצעות אדבקציה, כאשר חום או מסה מועברים באמצעות תנועת זרמים בסקלות גדולות יותר בתוך הזורם. בהקשר של מעבר חום ומסה, המונח הסעה משמש לתיאור הסכום של מעבר באדבקציה ובדיפוזיה. לעיתים המונח "הסעה" משמש לתיאור מעבר חום בהסעה, או אפילו למעבר חום בהסעה טבעית (בניגוד להסעה מאולצת).
מנגנוני הסעה

הסעה יכולה להתרחש בזורמים בכל סקלה הגדולה ממספר אטומים בודדים. ישנו מגוון רחב של נסיבות בהם מתעוררים הכוחות הדרושים לסוגים השונים של הסעה טבעית או מאולצת, המתוארים לעיל. לרוב, הסעה מתעוררת בשל כוחות גוף הפועלים בתוך הזורם, כגון ציפה כבידתית, או כוחות משטחיים הפועלים בגבולות הזורם. הגורמים להסעה מחולקים באופן גס ל"טבעיים" (הסעה טבעית או חופשית) ו"מאולצים" (הסעה מאולצת), למרות שקיימים מנגנונים נוספים. הפרדה זו חשובה בעיקר במעבר חום בהסעה.
מנגנוני הסעה > הסעה טבעית

הסעה טבעית או הסעה חופשית נגרמת בשל הפרשי טמפרטורה המשפיעים על צפיפות הזורם, ובכך על כושר הציפה היחסי של הזורם. אזורים "כבדים" בזורם (כלומר, צפופים ביחס לאזורים אחרים) ישקעו, בעוד שאזורים קלים (צפופים פחות) יצופו, וכך תיווצר תנועה בזורם. כיוון שהסעה טבעית תלויה בכוחות הציפה, היא יכולה להתקיים אך ורק בנוכחות שדה כבידה. דוגמה נפוצה להסעה טבעית היא עשן העולה מאש. טמפרטורת העשן גבוהה ולכן צפיפותו נמוכה והוא צף באוויר. דוגמה נוספת מתרחשת בסיר מים המתחמם על אש; המים בתחתית מתחממים מהר יותר מן המים בשכבות העליונות. צפיפות המים בקרקעית הסיר יורדת עקב ההתפשטות התרמית והמים החמים צפים על פני הקרים בעוד המים הקרים והצפופים מהשכבות העליונות שוקעים. המים הקרים ששקעו מתחממים בהמשך ועולים בתהליך דומה. כך נוצרת תנועה רציפה של מים בסיר.
הסעה טבעית נוטה להתרחש בקצב מהיר במספר מצבים: כאשר הפרשי הצפיפות בין הזורמים, או בין שכבות הזורם, הם גבוהים; בנוכחות שדה גרביטציוני המתאפיין בתאוצה גבוהה; וכאשר המרחקים בתוך התווך, בין האזורים הכבדים לקלים, גדולים. 
הסעה טבעית תתרחש בקצב נמוך יותר בנוכחות דיפוזיה חריפה (הגורמת לדיפוזיה של החום ובכך להפחתת גרדיאנט הטמפרטורות המניע את תהליך ההסעה הטבעית) או בנוזל בעל צמיגות גבוהה.
הפרשים בכושר הציפה של זורם עשויים להיגרם מסיבות שאינן גרדיאנט טמפרטורות. במקרה כזה תנועת הזורם נקראת הסעה גרביטציונית (ראו בהמשך). כמו כן, כל סוגי ההסעה התלויים בהפרשי כושר הציפה בזורם, כולל הסעה טבעית, אינם יכולים להתרחש בשדות כבידה נמוכים (שדות מיקרו-כבידה), אלא דורשים שדה בו מופעלים כוחות כובד משמעותיים.
מנגנוני הסעה > הסעה מאולצת

בהסעה מאולצת, המכונה גם אדבקציית חום, תנועת הזורם נובעת מכוחות משטחיים חיצוניים כגון מפוח או משאבה. הסעה מאולצת משמשת לרוב ככלי להעלאת קצב מעבר חום. סוגים רבים של ערבוב מנצלים הסעה מאולצת כדי לפזר חומר אחד בתוך חומר אחר. הסעה מאולצת עשויה להיגרם גם כתוצר לוואי של תהליכים אחרים, כגון פעולת פרופלור בזורם או חימום אווירודינמי. הסקה באמצעות רדיאטור, או חימום וקירור חלקי הגוף באמצעות מחזור הדם, הם דוגמאות נוספות לשימוש בהסעה מאולצת.
הסעה מאולצת עשויה להתרחש באמצעים טבעיים כגון חום אש הגורם להתפשטות האוויר ובכך לתנועתו. בשדות של מיקרו-גרביטציה, זרימה שכזו, המניעה הסעה בכל הכיוונים, ודיפוזיה, הן הדרכים היחידות בהן אש מסוגלת למשוך חמצן טרי ולשמר תנועה בזורם. גלי הדף הנגרמים מפיצוצים ומעבירים חום ומסה הם גם סוג נוסף של הסעה מאולצת.
למרות שהסעה מאולצת הנגרמת מהתפשטות גז בתנאי אפס כבידה, לא מזינה אש באופן יעיל כמו הסעה טבעית בשדה כבידה, קיימים סוגים של הסעה מאולצת מלאכותית היעילים בהרבה מהסעה טבעית, מאחר שאינם מוגבלים על ידי מנגנונים טבעיים. לדוגמה, מאוורר בתנור בישול גורם לסירקולציה של אוויר חם המחמם את המזון באופן מהיר בהרבה מאשר ההסעה הטבעית שהייתה מתרחשת ללא נוכחות המאוורר.
מנגנוני הסעה > הסעה גרביטציונית

הסעה גרביטציונית היא סוג של הסעה טבעית הנגרמת על ידי כוחות ציפה שמקורם בתכונות החומר ושאינם קשורים בטמפרטורה. הרכב משתנה של הנוזל הוא אחד הגורמים האופייניים להסעה גרביטציונית. אם התכונה המשתנה היא מפל ריכוזים, תהליך ההסעה מכונה "הסעה ריכוזית". לדוגמה, הסעה גרביטציונית יכולה להיראות בפעפוע של מקור מלח יבש אל תוך אדמה רטובה עקב כוחות הציפה של מים מתוקים בתמיסת מלח.
מליחות משתנה במים ותכולת מים משתנה במסות אוויר הם גורמים נפוצים להסעה באוקיינוסים ובאטמוספירה אשר לא מערבים חום והשפעתם היא תוצר של הפרשי צפיפות הנובעים מהבדלים בהרכב הזורם.
מנגנוני הסעה > הסעה גרנולרית

הסעה המתרחשת באבקות וחומרים גרנולריים, המצויים במכלים החווים תנודות שצירן מקביל לכוח הכבידה. הסעה זו נובעת מהשפעת התנודות על האבקות או הגרגרים באופן הבא. כאשר המכל מאיץ כלפי מעלה, תחתית המכל דוחפת את כל תכולתו כלפי מעלה. בניגוד לכך, כאשר המכל מאיץ כלפי מטה, צידי המכל דוחפים את החומר הסמוך אליהם כלפי מטה, באמצעות חיכוך, אך החומר המרוחק מהדפנות מושפע פחות. סך התוצאה היא ערבוב איטי של החלקיקים כלפי מטה מהצדדים וכלפי מעלה מהמרכז.
אם המכל מכיל חלקיקים בגדלים שונים, האזורים הנעים כלפי מטה בצידי המכל יהיו לרוב צרים יותר מהחלקיקים האחרים במכל. חלקיקים גדולים נוטים על כן להתמיין לחלק העליון של התערובת, בהסעה מסוג זה.
מנגנוני הסעה > הסעה תרמומגנטית

הסעה תרמומגנטית מתרחשת כאשר שדה מגנטי חיצוני מושרה על נוזל בעל תכונות פרומגנטיות (נוזל מגנטי). בנוכחות גרדיאנט טמפרטורות נוצר כוח גוף מגנטי שאינו אחיד, הגורם לתנועה של הנוזל. 
צורה זו של הסעה יכולה להיות שימושית במקרים בהם הסעה קונבנציונלית לא מסוגלת לספק קצב מעבר חום מספק. לדוגמה, במכשירים בסקלות מיקרוניות המצויים בתנאי כבידה מופחתים.
מנגנוני הסעה > נימיות

נימיות היא תופעה בה זורם "זוחל" במעלה חלל צר כמו צינור דק או חומר נקבובי, כנגד כוח הכבידה. התופעה מתרחשת בשל השפעת כוחות המשיכה הבין המולקולריים בין הנוזל למוצק המקיף אותו. אם קוטר הצינור קטן מספיק, אז השילוב בין מתח הפנים וכוחות ההצמדות (אדהזיה) בין הזורם למכל ייגרמו לנוזל לטפס.
טיפול מתמטי

תופעת ההסעה מתוארת באמצעות משוואת ההסעה-דיפוזיה המכונה גם טרנספורט הסקלר הגנרי.
טיפול מתמטי > המשוואה

בצורתה הכללית ביותר משוואת ההסעה-דיפוזיה היא:
{\frac {\partial c}{\partial t}}=\nabla \cdot (D\nabla c)-\nabla \cdot ({\vec {v}}c)+R
כאשר
c הגודל הנידון (עבור מעבר מסה – ריכוז החומר המדובר, עבור מעבר חום – טמפרטורה). זוהי פונקציה סקלרית בשלושה משתנים, כמספר הממדים.
D היא הדיפוזיביות (או מקדם הדיפוזוביות. עבור מעבר מסה – דיפוזיביות מסה, עבור מעבר חום – דיפוזיביות תרמית)
{\vec {v}} המהירות הממוצעת שהגודל c מסיע. לדוגמה, באדבקציה, c יכול להיות ריכוז המלח בנהר ובהתאם v יהיה מהירות של זרם המים. דוגמה נוספת, c עשוי להיות ריכוז בועות באגם שקט ואז v יהיה מהירות הבועות הצפות כלפי מעלה.
R מייצג "מקורות" ו "בורות" של הגודל c. לדוגמה, אם c מהווה ריכוז של חומר כלשהו, אז R>0 ייצג ראקציה כימית הגורמת להיווצרות של חומר זה ובאופן דומה R<0 ייצג ראקציה כימית הגורמת להרס חומר זה. במעבר חום R>0 עשוי לייצג חום המיוצר על ידי חיכוך
\nabla  מייצג גרדיאנט ואילו  \cdot \nabla  מייצג דיברגנץ
טיפול מתמטי > הבנת הביטויים המעורבים

אגף שמאל של המשוואה מייצג את שינוי הגודל הנידון בזמן.
אגף ימין של המשוואה מכיל שלושה ביטויים
הביטוי הראשון  \nabla \cdot (D\nabla c) מתאר דיפוזיה. לדוגמה, אם הטמפרטורה או הריכוז נמוכים באזור מסוים (נניח מינימום מקומי של טמפרטורה או ריכוז), אזי חום או חומר יפעפעו מהסביבה כך שהטמפרטורה או הריכוז (בהתאם) יעלו. באופן דומה, אם הטמפרטורה או הריכוז גבוהים באזור מסוים, אז חום או חומר יפעפעו הרחק מאזור זה ובהתאם הטמפרטורה או הריכוז ירדו. סך הדיפוזיה פרופורציונלית ללפלסיאן הגודל הנמדד.
הביטוי השני  -\nabla \cdot ({\vec {v}}c) מתאר אדבקציה, כלומר, מעבר של חום או חומר כתוצאה מזרימה. קל יותר לדמיין את התופעה במונחי ריכוז, אך היא קיימת גם במעבר חום. נדמיין אדם העומד על שפת נהר ומודד את ריכוז המלח בו. אם בקצה העליון של הנהר יישפך פתאום דלי מלח שלם, מעט לאחר מכן האדם המודד ירגיש לפתע עליה חדה בריכוז המלח ולאחר מכן ירידה חדה, כיוון שהאזור בו המים מלוחים (כלומר, בהם ריכוז המלח גבוה) "חלף" על פני האדם.
הביטוי האחרון R מייצג יצירה או הרס של הגודל המשתנה. לדוגמה, אם c הוא ריכוז של מולקולה, אז R ייצג יצירה או הרס של המולקולה כתוצאה מתגובה כימית. R עשוי להיות פונקציה של c וכן של שאר הפרמטרים. לעיתים, קיימים מספר גדלים שיצירה של אחד מהם באה על חשבון הרס של השני ולכל אחד מהם קיימת משוואת דיפוזיה-הסעה משלו. לדוגמה, כאשר מתאן בוער, מלבד הרס של מתאן וחמצן, נוצרים במקביל גם אדי מים ופחמן דו-חמצני. לכל אחת מהמולקולות הנ"ל קיימת משוואת דיפוזיה הסעה משלה והן מצומדות, כלומר, ריכוז החמצן יופיע במשוואת ריכוז הפחמן הדו-חמצני ולהפך. מקרים אלו יש לפתור על כן באמצעות מערכת משוואות דיפרנציאליות בו זמנית.
טיפול מתמטי > הפשטות נפוצות

במקרים רבים מקדם הדיפוזיביות קבוע ולא קיימים מקורות או בורות ושדה המהירות מתאר זרימה בלתי דחיסה (דיברגנץ שווה ל 0). המשוואת מפושטת לכדי:
{\frac {\partial c}{\partial t}}=D\nabla ^{2}c-{\vec {v}}\cdot \nabla c.
מקרה נפוץ נוסף הוא מצב מתמיד. במצב זה אין שינוי בזמן, כלומר  \partial /\partial t=0 במצב זה המשוואה תפושט לכדי
0=\nabla \cdot (D\nabla c)-\nabla \cdot ({\vec {v}}c)+R.
טיפול מתמטי > כימות זרימה מאולצת אל מול טבעית

כאשר רוצים לבצע אנליזה במקרים בה קיימת הסעה מעורבת (טבעית ומאולצת יחד), יש לבחון כמה השפעה יש לגורמים חיצוניים כגון מהירות הזורם במשאבה וכמה השפעה יש להסה הטבעית במערכת.
נהוג להשוות בין מספר גרשוף לריבוע מספר ריינולדס, אשר כל אחד מצביע על כמה השפעה יש לכל אחד ממנגנוני ההסעה. היחס ביניהם מצביע על המנגנון השולט; כאשר עבור  {\frac {Gr}{Re^{2}}}\ll 1 ניתן להזניח את השפעות ההסעה הטבעית, ואילו עבור  {\frac {Gr}{Re^{2}}}\gg 1 השפעות ההסעה המאולצת זניחות. כאשר היחס הוא מסדר גודל של 1 יש להתחשב בהשפעת שני המנגנונים יחדיו.
ראו גם

מוליכות חום
צמיגות
חום
אנרגיה
תנאי שוורצשילד
תנאי לדו
הערות שוליים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
↑  Incropera, Frank P.; De Witt, David P. (1990). Fundamentals of Heat and Mass Transfer (3rd ed.). John Wiley & Sons. p. 28. ISBN 0-471-51729-1. See Table 1.5
↑  Raats, P. A. C. (1969). "Steady Gravitational Convection Induced by a Line Source of Salt in a Soil". Soil Science Society of America Proceedings. 33 (4): 483. doi:10.2136/sssaj1969.03615995003300040005x.
↑  להבדיל משינויי צפיפות הנובעים מהפרשי טמפרטורה או התפשטות תרמית.
↑  Introduction to Climate Modelling, by Thomas Stocker, p57, google books link
↑  Advective Diffusion Equation, lecture notes by Scott A. Socolofsky and Gerhard H. Jirka, web link
↑  Bejan A (2004). Convection Heat Transfer.
↑  Bird, Stewart, Lightfoot (1960). Transport Phenomena.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Probstein R (1994). Physicochemical Hydrodynamics.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553273705171  GND: 4117572-4  LCCN: sh85059761  NDL: 00572556  NKC: ph135391
יחסי ארצות הברית – מאלי

| יחסי ארצות הברית – מאלי |
| --- | --- |
ארצות הברית: מאלי


ארצות הברית: מאלי
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 1,240,192
אוכלוסייה
346,514,652: 24,900,308
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 20,905
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 840

יחסי ארצות הברית–מאלי הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין רפובליקת מאלי.
היחסים, בעודם ידידותיים מבחינה היסטורית, שונו בצורה קיצונית בהפיכה הצבאית של מאלי בשנת 2012, שהדיחה את הממשלה הדמוקרטית הקודמת. השגריר האמריקאי הנוכחי למאלי הוא ג'יליאן מילובנוביק, והשגרירות ממוקמת בבמקו, בירת המדינה.
על פי סקר דעת קהל עולמי, 79% מהמאליאנים רואים את ארצות הברית בחיוב.
על פי דוח המנהיגות העולמית של ארצות הברית לשנת 2012, 87% מהמאליאנים תומכים בהנהגת ארצות הברית, 10% מסתייגים ו-4% לא בטוחים, הדירוג השני בגודלו עבור כל מדינה שנסקרה באפריקה.