stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארק טובי
הערות שוליים

↑  Metropolitan Museum of Art
↑  bio
↑  Cornish, Nellie C. "Miss Aunt Nellie: The Autobiography of Nellie C. Cornish". Seattle, University of Washington, 1964, p. 134-35
↑  "Review: "Mine are the Orient, the Occident, science, religion, cities, space, and writing a picture."". One Country. 9 (4). בינואר–במרץ 1998. נבדק ב-8 ביולי 2007. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  Balken, Debra Bricker (2017). Mark Tobey: Threading Light. New York: Skira Rizzoli Publications. pp. 17–24, 207. ISBN 978-0-8478-5904-7. LCCN 2016961412.
↑  Malone & Etulain 1989, p. 190.
↑  Pearlman 2012, p. 38.
↑  Cage & Retallack 2011, p. 195.
↑  Nicholls 2002, p. 125.
↑  "The Collection". Seattle Art Museum. אורכב מ-המקור ב-2014-03-01. נבדק ב-2013-05-11.
↑  Long, Priscilla (17 ביולי 2002). "Mark Tobey paints the first of his influential white-writing style paintings in November or December 1935". Essay 3894. The Free Online Encyclopedia of Washington State History. נבדק ב-30 באוגוסט 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pickles, Wendy. "Iridescent Light: The Emergence of Northwest - Art Delores Tarzan Ament, Mary Randlett (University of Washington/MONA)". The Review of Arts, Literature, Philosophy and the Humanities. ralphmag.org. נבדק ב-8 ביולי 2007. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276676605171  PLWABN: 9810564902205606  AAG: 1164  BNE: XX1295664  BnF: cb12231709p (data)  GND: 11862301X  ISNI: 0000 0000 8093 7426  KulturNav: 1099cfd7-e9ce-4500-a366-79ba66bbefe9  LCCN: n79134980  NGV: 3816  NKC: js20060210012  NTA: 071368523  RKD: 77681  SIKART: 4000364  SNAC: w6bz73gr  SUDOC: 031017916  ULAN: 500012870  VcBA: 495/198741  VIAF: 14824148   WorldCat (עם VIAF): 14824148
ליל הסכינים הארוכות

היטלר בעצרת של המפלגה הנאצית בנירנברג, מוקף באנשי אס אה. לפניו בתמונה הרמן גרינג עטור בשפע אותות ומדליות. סביבות 1928
ליל הסכינים הארוכות (בגרמנית: Die Nacht der langen Messer) הוא כינוי למסע רציחות שערך אדולף היטלר נגד בכירי ארגון האס אה ב-30 ביוני 1934, אירוע שמערכת התעמולה הנאצית כינתה "הפוטש של רהם" (Röhm-Putsch).
הרקע ההיסטורי

עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה ב-30 בינואר 1933 התאפשרה הודות לברית של הנאצים עם בעלי אינטרסים ועם השמרנים, בראשות פרנץ פון פאפן, ונשיא המדינה פאול פון הינדנבורג. פון פאפן והינדנבורג סברו כי יצליחו לרסן את "הקורפורל הבוהמי", כפי שכינה הינדנבורג את היטלר, ולשמור בידם נתח מהשלטון. אמנם, עם שריפת הרייכסטאג כמה חודשים לאחר מכן, וקבלת "חוק ההסמכה", ניתנו להיטלר סמכויות דיקטטוריות למעשה, אך בה בעת נותרו עדיין באותה תקופה מספר גורמי כוח עצמאיים ובלתי תלויים בהיטלר.
גורם הכוח הראשון היה הצבא הגרמני, בראשותו עמד הגנרל ורנר פון בלומברג. חרף המגבלות החמורות שהוטלו על הצבא הגרמני בחוזה ורסאי, עדיין היה הצבא בעל עוצמה שיכולה הייתה להתחרות בעוצמתה של המפלגה הנאצית, ובשל ההיסטוריה הגרמנית והתרבות הגרמנית, היה בעל מעמד שלא ניתן לערערו. הצבא נטה באותה העת לטובת השמרנים, בשל ההערכה שרחשו ראשיו לאישיותו של הנשיא הינדנבורג, ובשל העובדה כי רבים מאנשי הצבא באו משורות האצולה ובעלי האחוזות הגדולות, שעדיין לא ראו בהיטלר את נציגם. הצבא לא ראה בעין יפה את עליית האס אה, ואת הפיכתו לכוח החמוש הגדול במדינה.
האס-אה, בראשותו של ארנסט רהם, היה גורם הכוח השני שניסה להכתיב מדיניות עצמאית. האס-אה, שהיה מורכב ברובו מבעלי אגרוף, פושעים זעירים ובריונים למיניהם, נטה שמאלה, ולא ראה בעין יפה את בריתו של היטלר עם השמרנים, שייצגו את בעלי ההון, התעשיינים והצבא. אנשי האס-אה סברו כי לאחר עשר שנים של מאבק, אלים ברובו, הגיע הזמן לממש את חזונם באשר לגרמניה, חזון שכלל את סילוק השמרנים מעמדות הכוח שלהם, השתלטות על גרמניה והפיכתה למדינת אס-אה, במה שכונה על ידי רהם "המהפכה השנייה".
בין היתר הועלתה הדרישה למזג את האס-אה עם הצבא, מה שהיה מביא להשתלטות האס-אה, הגדול יותר מבחינה מספרית, והטמעת הצבא, המבוסס על האצולה המשרתת בו מדורי דורות, באס-אה, הפרולטרי וההמוני. ארנסט רהם היה האדם היחיד ברייך השלישי שהרגיש שווה-ערך להיטלר, והיה יכול לקרוא לו בגוף שני, "אתה" (du), במקום הפנייה המנומסת "הוא" (sie). עתה היה רהם על מסלול התנגשות ישיר עם היטלר. החזון של היטלר באשר לצבא היה שונה לחלוטין מזה של רהם. היטלר רצה להפוך את הצבא למכונת לחימה מודרנית ויעילה, ולא מיליציה של בריונים ומכי יהודים כפי שהתנהל האס-אה, הן באופן פעולתו והן במעמדם החברתי הנמוך של האנשים שהרכיבו אותו.
השמרנים, מצדם, הבינו כי תוכניתם לשלוט בגרמניה באמצעות היטלר כעושה דברם נדונה לכישלון, עקב האמביציה נטולת הרסן והנטיות הדיקטטוריות של היטלר. פון פאפן, שעדיין היה סגנו של היטלר, מצא עוז בנפשו, ונשא נאום פומבי באמצע יוני, שבו ביקר את היטלר על האופי הטוטליטרי והדיקטטורי של משטרו. פון פאפן, שהיה אדם זהיר וערמומי, ידע כי מאחוריו עומדים בעלי ההון הגדול, התעשיינים, ובמובן מסוים אף חלק מאנשי הצבא. אלו התמרמרו על הדרישות למהפכה נוספת, על התנהגותם הברברית של אנשי האס-אה, על המעצרים הרבים, ואף על רדיפות היהודים. על כל אלו נוספה בריאותו הרופפת של הינדנבורג, שכבר היה ברור כי ימיו ספורים. הדבר הכניס אלמנט של דחיפות לקונפליקט, שבו בחשו כבר ידיים רבות.
הקאנצלר לשעבר, הגנרל קורט פון שלייכר, החל לנהל מגעים עם אישים בכירים במטרה לחזור לשלטון. רייכסמרשל הרמן גרינג ורייכספיהרר אס אס היינריך הימלר (ראש האס אס, שעדיין היה כפוף לכאורה לרהם ולאס-אה), החלו בפעולות שמטרתן הייתה למצב את עצמם טוב יותר מול האס-אה, וגייסו כוח מזוין של כמה אלפי אנשים, שהועמד בכוננות בבית הספר לקצינים "ליכטרפלדה" שבפאתי ברלין. היטלר חשש כי בדמדומי גסיסתו יורה הינדנבורג על שלטון צבאי בראשות אחד ממתחריו, מה שיכול היה להביא את הקץ לקריירה הפוליטית של היטלר.
הימים האחרונים שלפני הפוטש

ב-21 ביוני 1934 נפגש היטלר עם בלומברג והינדנבורג בנוידאק, אחוזתו הפרוסית של הנשיא. שניים אלו הבהירו לו כי אם לא יושם קץ למצב המתיחות, יכריז הינדנבורג על שלטון צבאי וימסור את הנהגת המדינה לידי הצבא. במצב זה הורה היטלר לרהם לאסור על כל פעילות פומבית של האס-אה במהלך חודש יולי. רהם קיבל את הפקודה, וכינס את אנשיו לדיונים ולמנוחה באתר נופש ליד מינכן בשם באד ויסזה.
עם זאת, לגרינג, להימלר, ואף ליוזף גבלס, היה סדר יום שונה. היה ברור כי הצבא דורש את חיסולה הפיסי של הנהגת האס-אה, אך אין זה נאה לצבא לבצע זאת בעצמו. גרינג והימלר עמדו מתוקף תפקידם בראש מליציות מזוינות - הימלר כראש האס אס, וגרינג כשר הפנים הפרוסי והממונה על הגסטפו. הם שמחו לקחת את העניין לידיהם. פקפוקיו של היטלר, שעדיין היסס בשלב זה לפעול נגד ידידו וחברו למאבק במשך תריסר השנים האחרונות, ארנסט רהם, לא מצאו נתיב לליבם. הם הבינו כי יש לפעול, ואחת היא אם רהם אכן מתכנן פוטש או אם בכוונתו לנוח ולהרגע באתר נופש. מבחינתם היה זה חלון הזדמנויות שבו האינטרס של הצבא תאם את האינטרס האישי שלהם - להיפטר מכמה מאויביהם הגדולים מימין (השמרנים) ומשמאל (הנהגת האס-אה), תוך כדי כריתת ברית עם הצבא. חלון הזדמנויות זה ייסגר עם מותו של הינדנבורג, אם לא תהיה עד אז אחדות דעים בקרב ההנהגה, ויתחיל מאבק ירושה.
ליל הסכינים הארוכות

ביום 28 ביוני 1934 יצא היטלר להשתתף בחתונה בעיר אסן. ולאחר מכן לן במלון בעיר גודסברג. אל המלון הגיעו גרינג, גבלס והימלר, כשבפיהם ידיעות על כך שרהם הורה לאס-אה לפתוח במרד. היטלר החליט לדכא את המרידה, שכפי הנראה הייתה פרי דמיונם של גרינג והימלר. בלילה שבין 29 ביוני ו-30 ביוני יצא היטלר, בתחילה במטוס ולאחר מכן בשיירת מכוניות, אל ריכוז אנשי האס-אה בבאד ויסזה. כשאקדח בידו נכנס היטלר עצמו לחדרו של רהם במלון האנזלבאואר (היום לדרר), העיר אותו משנתו, ומסר לו כי הוא במעצר. הייתה זו אך תחילתו של מרחץ דמים.
כל הנהגת האס-אה נעצרה, והיטלר הורה על גל של הוצאות להורג ללא משפט. בזה אחר זה הובאו המנהיגים אל הקיר שלפני בית הספר לקצינים בליכטרפלדה (Lichterfelde, Berlin), ונורו בידי כיתות יורים של האס אס והגסטאפו. בסך הכול נהרגו בלילה זה למעלה מ-200 פעילים, ביניהם גם קארל ארנסט מנהיג האס אה בברלין, שנישא בצהרי יום הוצאתו להורג. רהם עצמו שרד יום אחד נוסף. על שולחנו הונח אקדח וכן עיתון בו מתואר המרד של האס-אה, וכיצד דיכא אותו היטלר. רהם סירב להתאבד - סוהריו ירו בו דרך צוהר תא הכלא והרגוהו.
בינתיים ניצלו גרינג והימלר את האירוע לחיסול חשבונות כללי ברחבי גרמניה. במסע רצח מאורגן נרצחו דמויות כקאנצלר לשעבר קורט פון שלייכר, שר ההגנה לשעבר פרדיננד פון ברדוב, המנהיג הנאצי לשעבר גרגור שטראסר, ומדכא הפוטש במרתף הבירה ומנהיגה לשעבר של מדינת בוואריה, גוסטב פון קאהר. כן נורו רבים ממנהיגי השמרנים. פון פאפן הושאר בחיים בשל יחסו המיוחד של הינדנבורג אליו, והחשש להכעיס את הנשיא הזקן. בסך הכול נרצחו למעלה מ-200 איש משורות הנהגת האס-אה והנהגת השמרנים גם יחד.
בשבוע שלאחר ה"פוטש" בירכו את היטלר על פעולתו הנשיא הינדנבורג, שרבים מאנשיו נרצחו במסע הרציחות, והגנרל בלומברג, אשר ידידו פון שלייכר, חבר מרכזי בכת הקצינים, היה בין הנרצחים. היטלר הצדיק את פעולתו בנאום בפני הרייכסטאג, בו האשים את רהם בבגידה ובניהול ארגון מושחת, תוך האשמתו בשחיתות מינית. אמנם רהם היה הומוסקסואל ידוע, ונטייה זו הייתה רווחת בקרב הנהגת האס-אה, אך הדבר לא הפריע להיטלר עד אז.
תוצאות האירוע

בעקבות הסרת האיום של החלפת הצבא הגרמני הסדיר באס-אה (כפי שרצה רהם), גברה התמיכה בהיטלר בשורות הצבא והגנרלים הגרמנים, מה גם שהיטלר הבטיח שלצבא יהיה מונופול על הכוח המזוין בגרמניה.
בנוסף, ירד כוחו של האס-אה, שהפך לארגון חסר חשיבות, והוחלף בידי האס אס שהיה לזרוע הצבאית הראשית של המפלגה הנאצית.
כמו כן, היו נקמות דם אחדות ברחבי גרמניה של אנשי אס-אה באנשי אס-אס שהשתתפו בהריגת עמיתיהם.
בסך הכל, נרצחו לפחות 85 אנשים ב"ליל הסכינים הארוכות".
אזכורים בתרבות

תיאור אמנותי מרשים של "ליל הסכינים הארוכות" מצוי בסרטו של לוקינו ויסקונטי "הארורים" (אנ')‏ (1969).
אירועי המחזה עקומים (1979) מתרחשים על רקע "ליל הסכינים הארוכות".
תיאור אחר נמצא ב"רועת העץ" מאת ריצ'רד יוז (עברית: הוצאת זמורה, 1994).
בבריטניה הודבק הכינוי "ליל הסכינים הארוכות" לשני סבבי תיקים שנעשו בשנות השישים והתשעים, ובמסגרתם פוטרו שורה של שרים בכירים בממשלותיהם של הרולד מקמילן וג'ון מייג'ור.
בשיר "the last day of June 1934" של אל סטיוארט מוזכר האירוע, וספציפית מותו של ארנסט רהם
לקריאה נוספת

ויליאם ל. שיירר, עלייתו ונפילתו של הרייך השלישי, הוצאת שוקן, 1961.
יואכים פסט, היטלר - דיוקנו של לא איש, בית הוצאה כתר, 1986.
שארל בלוך, "המאבקים הפנימיים בתוך המפלגה הנאצית וליל הסכינים הארוכים", זמנים 4, קיץ 1980 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
ביאורים

↑  על אף שהאירוע מכונה "ליל הסכינים הארוכות", הוא נמשך 48 שעות, עד 2 ביולי.
הערות שוליים

1 2  טים בוברי, תרגום: כרמית גיא, לפייס את היטלר: צ'מברליין, צ'רצ'יל והדרך אל המלחמה, עם עובד, 2023, עמ' 68, מסת"ב 978-965-13-2964-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529117005171  BNE: XX4359599  BnF: cb11969961z (data)  GND: 4178275-6  LCCN: sh85054598  SUDOC: 027716678 
ארנסט רהם, מנהיג האס אה, פברואר 1933
מונטה

ערך זה עוסק בעיר בשוויץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל מונטהסמל מונטה

מראה העיר
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ואלה ואלה
 מחוז:  מונטה
 ראש העיר:  Stéphane Coppey
 שפה רשמית:  צרפתית 
 שטח:  28.63 קמ"ר
 גובה:  471 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  17,777 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  600 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  46°15′0″N 6°57′0″E﻿ / ﻿46.25000°N 6.95000°E﻿ / 46.25000; 6.95000
 אזור זמן:  UTC +1
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מונטה(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מונטה(למפת ואלה רגילה) סיון מרטיני בריג-גליסמונטה(למפת ואלה מוגדלת) סיון מרטיני בריג-גליסמונטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מונטה (בצרפתית Monthey) היא עיר בעלת 17,000 תושבים, השוכנת בעמק הרון, בירת מחוז מונטה בקנטון ואלה, בשווייץ.
ספורט

בשנת 2005 אירחה מונטה את משחקי החורף של הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער.
ערים תאומות

למונטה יש מספר ערים תאומות, והן:
איטליה איווריאה, איטליה.
גרמניה טיבינגן, גרמניה.
הונגריה גוד (אנ'), הונגריה
לוקסמבורג דיקירך, לוקסמבורג.
לנצבורג

לנצבורג (בגרמנית: Lenzburg) היא עיירה בשווייץ, בירת מחוז לנצבורג הנמצא בקנטון ארגאו. העיירה נוסדה בימי הביניים. היא שוכנת בעמק זהטאל כשלושה קילומטרים משפך הנהר ארה, שהוא הנהר הארוך ביותר מבין הנהרות אשר זורמים רק בתחומה של שווייץ. לנצבורג ושתי הערים השכנות לה, נידרלנץ ושטאופן, התפתחו לגוש עירוני אחד. לנצבורג שוכנת כשלושים קילומטרים מדרום מערב לציריך, המהווה את המרכז הכלכלי של שווייץ, וישנה תחבורה ציבורית מהירה שעוברת מציריך דרך לנצבורג לבזל, המרכזית אף היא. כך מהווה לנצבורג נקודת קישור בין שתי ערים שהן בין החשובות בשווייץ, וכן גם ההגעה מלנצבורג לשתי הערים הללו קלה ונגישה ביותר.
אתרים

האתר ההיסטורי המרכזי של לנצבורג הוא טירת לנצבורג, שהיא אחת הטירות הגבוהות והעתיקות ביותר בשווייץ. הטירה נבנתה במאה ה-11 והורחבה מספר פעמים בהזדמנויות שונות על ידי בניית אגפים נוספים. הטירה בנויה על גבעה ומתנשאת כמאה מטרים מעל פני העיר, כאשר החלק העתיק של לנצבורג ממוקם למרגלות הגבעה בצורת האות 'ח'.
בחלק עתיק זה של העיר נמצאים מספר מבנים נוספים הראויים לציון:
כנסיית העיירה – נבנתה בשנת 1667.
בניין העירייה.
בניין "בורגהאלדה הישן" (Alte Burghalde) – נבנה בשנת 1628.
בניין "בורגהאלדה החדש" (Neue Burghalde) – נבנה בשנת 1794, בסגנון קלאסי-מוקדם עם גרם מדרגות חיצוני ושער.
מוזיאון "בורגהאלדה" (Museum Burghalde).
תיאטרון רומי – נבנה במאה הראשונה לספירה.
אקווטינטה (Aquatinta).
ספרייה.
כלכלה

לנצבורג מכילה יותר מ-800 בתי עסק, אשר 80 אחוזים מהם במגזר השירות. רוב העסקים הם בגודל קטן ובינוני, אולם ישנן מספר חברות בינלאומיות שהתבססו בלנצבורג, כגון חברת ההנדסה הרב-לאומית ABB (Asea Brown Boveri), ובית החרושת "טרייטאפינה" (Traitafina), לעיבוד בשר.
תרבות

"חגיגת הנעורים" – האירוע הגדול ביותר בלנצבורג, אשר מתקיים זה למעלה מ-400 שנה, ונערך מדי שנה ביום שישי השני בחודש יולי.
"גאוקלרפסטיבל" (Gauklerfestival) – חגיגת אוכל של מעדנים בינלאומיים. האירוע נערך מדי שנה בחודש אוגוסט ברחובות החלק העתיק של לנצבורג.
לנצ'נה

לנצ'נה (בפולנית: Łęczna; ביידיש: לענטשנע) היא עיר מחוז קטנה בפרובינציית לובלין שבפולין, במפגש הנהרות וייפז' ושווינקה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

לנצ'נה נזכרת לראשונה בשנת 1252, ועד סוף המאה ה-14 סבלו תושביה מפשיטות המונגולים, הטטרים, הליטאים והיוטבינגיים. בשנת 1462 הועבר היישוב לבעלות משפחת האצולה טנצ'ינסקי, ובשנת 1467 הוענקו לו זכויות עיר.
הודות לזכויות ולהיתרים שונים שהוענקו לעיר, היא הפכה למרכז סחר מרכזי בבקר ובסוסים. באמצע המאה ה-17 הסתיימה תקופת השגשוג של העיר, לאחר שהוחרבה בידי חיילי האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכללה העיר בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
מבחינה מנהלית העיר מהווה מרכז נפה שכוללת 6 מועצות אזוריות: לצ'נה, מילאיוב-אוסדה, ציצוב, ספיצין, לודווין ופוקצוב.
יהודי לנצ'נה

יהודים החלו לשבת בעיר בסוף המאה ה-15, ובשנת 1803 כבר היוו כ-38% מתושביה. בשנת 1840 היוו היהודים כ-64% מתושבי העיר.
במהלך המאה ה-19 פעלו בעיר שניים מתלמידי החוזה מלובלין, רבי שלמה לייב מלנטשנה ורבי יצחק אייזיק מלנטשנה. בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיר 2,446 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציבורית יהודית.
יהודי לנצ'נה > בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים בתחילת מלחמת העולם השנייה הוטלו גזירות שונות על יהודיה, וכעבור זמן מה רוכזו כולם בגטו שהוקם ביישוב. בינואר 1940 מונה בעיר יודנרט בראשות יצחק חיים פרוכטמן. במהלך שנת 1942 הובאו לגטו שבעיר מאות רבות של יהודים שגורשו מצ'כוסלובקיה ומבוהמיה.
במאי 1942 שילחו הגרמנים כ-200 יהודים מהגטו שבעיר למחנה ההשמדה סוביבור. בסוף אוקטובר 1942 ערכו הגרמנים אקציה נוספת וגדולה בגטו, בה שילחו כ-3,000 יהודים, בעיקר נשים וילדים, לסוביבור. בסוף אפריל 1943 ערכו הגרמנים אקציה שלישית בגטו, בה שילחו כ-300 יהודים נוספים לסוביבור.
בתחילת ספטמבר 1943 רצחו הגרמנים 73 יהודים ברחובות הגטו, וביום כיפור הסמוך רצחו את כ-970 היהודים שנותרו בגטו באמצעות מכונות ירייה. לאחר מכן ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים בשטח הגטו, ורצחו במקום את מי שנמצאו על ידם.
מגדל השעון של בגדאד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל שעון 
 מיקום:  בגדאד 
 מדינה:  עיראק 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1994
 תאריך פתיחה רשמי:  1994 
 קואורדינטות:  33°18′09″N 44°22′30″E﻿ / ﻿33.30258333°N 44.375°E﻿ / 33.30258333; 44.375
  (למפת בגדאד מוגדלת) מגדל השעון של בגדאד(למפת בגדאד רגילה) מגדל השעון של בגדאד
 
מגדל השעון של בגדאד (בערבית: ساعة بغداد) הוא בנין ציבור, הממוקם ליד כיכר החגיגות הגדולות והאזור הירוק בבירת עיראק, בגדאד, שהוקם ב-1994.
לפני 2003, שימש הבניין כמוזיאון, והציג מגדל שעון, עם 4 שעונים בראשו.
הבניין ניזוק במהלך מלחמת עיראק. לאחר ששופץ, משמש הבניין כמושב בית המשפט העליון של עיראק.
מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג

מארי אסטריד, נסיכת לוקסמבורג (ובשמה המלא מארי אסטריד מלוקסמבורג, ליליאן שארלוט לאופולדינה וילהלמינה אינגבורג אנטוניה/אנטוינטה אליזבת אן/אנה אלברטה פון הבסבורג-לותרינגן, בלוקסמבורגית: Marie-Astrid vu Lëtzebuerg, Liliane Charlotte Léopoldine Wilhelmine Ingeborg Antonia/Antoinette Élisabeth/Elisabeth Anne/Anna Alberte/Alberta von Habsburg-Lothringen; נולדה ב-17 בפברואר 1954), היא בתו הגדולה של ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ביוגרפיה

מארי אסטריד נולדה ב-17 בפברואר 1954 בטירת בצדורף, לז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ולז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השלישי, מלך הבלגים ואסטריד, נסיכת שוודיה. מארי אסטריד התחנכה בלוקסמבורג ובבלגיה, ובשנת 1977 סיימה את לימודיה והוסמכה כאחות מוסמכת.
בשנות ה-70 יצאו שמועות כי מארי אסטריד אמורה להתחתן עם צ'ארלס, נסיך ויילס, אולם ההצעה לא יצאה אל הפועל, ובתקשורת הבריטית היו שטענו כי האפיפיור פאולוס השישי סירב לאשר את הנישואים, על אף שהם לא התקיימו בעקבות חוק ההסדר 1701.
החל משנת 1970 מכהנת מארי אסטריד כנשיאת הצלב האדום למען הנוער בלוקסמבורג.
משפחתה

ב-6 בפברואר 1982 התחתנה מארי אסטריד עם קרל כריסטיאן, ארכידוכס אוסטריה, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
מארי כריסטין, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1983), התחתנה עם רודולף, רוזן לימבורג-שטירום
אימרה, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1985), התחתן עם קתלין אליזבת ווקר
כריסטוף, ארכידוכס אוסטריה (נולדה ב-1988), התחתן עם אדלייד מארי ביאטריס דראפה-פריש
אלכסנדר, ארכידוכס אוסטריה (נולד ב-1990)
גבריאלה, ארכידוכסית אוסטריה (נולדה ב-1994)
הערות שוליים

↑  מכיוון שמארי אסטריד הייתה קתולית
מונטגרוטו טרמה

| --- | --- |
סמל מונטגרוטו טרמהסמל מונטגרוטו טרמה

 מדינה:  איטליה איטליה
 בירת הקומונה:  Montegrotto Terme 
 שטח:  15.37 קמ"ר
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  11,391 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  45°20′00″N 11°47′00″E﻿ / ﻿45.333333333333°N 11.783333333333°E﻿ / 45.333333333333; 11.783333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.comune.montegrottoterme.pd.it/
 he
 
מונטגרוטו טרמה (בוונטית: Montegròtol) היא קומונה במחוז פדובה במחוז ונטו האיטלקי, הממוקמת כ-45 קילומטרים ממערב לוונציה, וכ-11 קילומטרים מדרום מערב לפדובה.
מונטגרוטו טרמה הוא אתר ספא, חלק מספא טרמה יוגני (איט'). בקרבת מקום נמצאות גבעות יוגני. המקום ידוע במרחצאות חמים עוד מהתקופה הרומית. במרכז הכפר נמצאת קתדרלת Duomo dei Santi Pietro ed Eliseo שנבנתה באמצע המאה ה-20 על גבי מבנה רומי עתיק.
מלון טרמה מילפיני, המחזיק שיא גינס בהכילו את הבריכה העמוקה בעולם, ממוקם במונטגרוטו טרמה.
ערים תאומות

קוסטה ריקה אלחואלה, קוסטה ריקה
רומניה מרחצאות הרקולאנה, רומניה
הונגריה ברטיואויפאלו, הונגריה
איטליה בורדאנו, איטליה
איווה מייסון סיטי, איווה, ארצות הברית
בוסניה והרצגובינה מוסטאר, בוסניה והרצגובינה
ארגנטינה ריו הונדו, ארגנטינה
הערות שוליים

↑  Montegrotto Terme, Italia.it (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535460905171  LCCN: n93012649  VIAF: 130906048   WorldCat (עם VIAF): 130906048
מארי אנטואנט קטוטו

מארי-אנטואנט קטוטו (בצרפתית: Marie-Antoinette Katoto; נולדה ב-1 בנובמבר 1998) היא כדורגלנית צרפתייה, המשחקת בעמדת חלוצה בפריז סן-ז'רמן שבליגה הצרפתית הראשונה ובנבחרת צרפת. כבוגרת אקדמית הנוער של פריז סן-ז'רמן היא הפכה לכובשת המובילה בכל הזמנים בקבוצה באפריל 2022 בגיל 23.
קריירה > קריירת מועדונים

קטוטו, צאצאית למשפחה קונגולזית, נולדה בצרפת והחלה לשחק כדורגל מגיל 7 בקבוצה המקומית בקולומב. בגיל 13 הצטרפה לאקדמית הנוער של פריז סן-ז'רמן ועזרה לקבוצתה לזכות באליפות הנערות בשנת 2016.
את הופעת הבכורה שלה בקבוצה הבוגרת ערכה ב-2015 מול וולפסבורג במסגרת ליגת האלופות ובשבועות שלאחר מכן שותפה לראשונה גם בליגה וכבשה שער כבר במשחקה הראשון.
קטוטו הפכה לכובשת מצטיינת והייתה מלכת השערים בליגה הצרפתית בעונות 2018/2019, 2019/2020 ו-2021/2022. באפריל 2022 הפכה לכובשת המצטיינת בכל הזמנים של פריז סן-ז'רמן.
קריירה > בנבחרת

קטוטו הייתה חלק מנבחרות צרפת בגילים השונים ורשמה בסך הכל 35 הופעות בהן כבשה 24 שערים. הייתה חלק מנבחרת צרפת עד גיל 19 שזכתה באליפות אירופה עד גיל 19 בשנת 2016. באליפות זו הייתה גם מלכת השערים ונבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר. בהמשך הגיעה עם הנבחרת לחצי גמר בגביע העולם עד גיל 20 בשנת 2018.
ב-2018 רשמה את הופעת הבכורה בנבחרת הבוגרת אך למרות הישגיה בנבחרת ובליגה הושארה מחוץ לסגל באליפות העולם ב-2019 שנערכה בצרפת בטענות לבעיות התנהגות וגישה לא מתאימה לחברותיה לקבוצה.
הישגים ותארים > במועדונים

סגנית ליגת האלופות (2) ב-2014/2015 ו 2016/2017.
אליפות הליגה הצרפתית הראשונה (1) ב-2020/2021.
הגביע הצרפתי (2) ב-2017/2018 ו-2021/2022.
הישגים ותארים > בנבחרת

אליפות אירופה עד גיל 19 ב-2016.
הישגים ותארים > תארים והישגים אישיים

מלכת השערים של אליפות אירופה עד גיל 19 ב-2016.
השחקנית הטובה ביותר של אליפות אירופה עד גיל 19 ב-2016.
נבחרת הטורניר של אליפות אירופה עד גיל 19 ב-2016.
מלכת השערים בליגה הצרפתית הראשונה (3) - 2018/2019, 2019/2020 ו-2021/2022.
השחקנית הצעירה הטובה ביותר בליגה הצרפתית הראשונה (2) - 2017/2018 ו-2018/2019.
שחקנית השנה בליגה הצרפתית הראשונה (1) - 2021/2022.
נבחרת העונה בליגה הצרפתית הראשונה (4) - 2017/2018, 2018/2019, 2020/2021 ו-2021/2022.
נבחרת העונה בליגת האלופות של אופ"א ב-2021/2022.
קטוטו בהופעת הבכורה שלה מול וולפסבורג ב-2015
לורין נוסבאום

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1927 (בת 97) פרנקפורט, רפובליקת ויימאר 
 ענף מדעי:  בלשנות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה בפורטלנד 
 
לורין נוסבאום (בהולנדית: Laureen Nussbaum‏; 3 באוגוסט 1927) היא בלשנית וסופרת יהודייה ילידת גרמניה. לשעבר פרופסור לשפות זרות וספרות באוניברסיטת פורטלנד סטייט. כיום מרצה באופן עצמאי על השואה, ומפורסמת בתור חברת ילדות של אנה פרנק.
ביוגרפיה

נוסבאום נולדה בשם הנלורה קליין ב-3 באוגוסט 1927 בפרנקפורט, רפובליקת וויימאר. ב-1936, כשהרדיפות נגד היהודים בגרמניה גברו עברה משפחתה לאמסטרדם שבהולנד. באמסטרדם, התיידדה משפחתה עם משפחת פרנק שאותה הכירה עוד בפרנקפורט. הוריה היו מיודדים עם אוטו ואדית פרנק, והנלורה עצמה הייתה חברה של הבנות מרגוט ואנה. היא חשה קרובה יותר למרגוט, ומאוחר יותר תיארה את אנה כ"קשקשנית איומה". גם לאחר השואה, היא נותרה בקשר עם אוטו פרנק שהיה היחיד מבין משפחת פרנק ששרד. הוא אף שימש כשושבין בחתונתה.
ב-1940 נכבשה הולנד בידי הוורמאכט, ויהודי הולנד החלו לחשוש לגורלם. משפחת קליין הצליחה להשיג תעודות מזויפות המזהות אותם כיהודים רק למחצה, ובכך הצליחה להימנע מלבישת טלאי צהוב, ובהמשך גם מהשמדה. משפחת קליין חיה באמסטרדם במשך מלחמת העולם השנייה, ובתקופה זו פגשה הנלורה את בעלה לעתיד רודי נוסבאום. רודי סירב ללבוש טלאי צהוב, ועל כן נאלץ להסתתר אצל איכרים הולנדים ליד אמסטרדם. בהמשך הוא עבר להסתתר אצל משפחת קליין, ונוצרו קשרים בינו לבין הנלורה. ב-1947 הם נישאו, והנלורה אימצה את שם משפחתו. היא ילדה לו שני בנים ובת. ב-1954 היגרה המשפחה לאינדיאנה כדי שרודי יוכל להשלים את לימודי הפוסט-דוקטורט שלו. לאחר שעברה לארצות הברית, היא שינתה את שמה הפרטי מ"הנלורה" ל"לורין".
ב-1959 קיבל רודי משרה באוניברסיטת פורטלנד סטייט, והמשפחה עברה לפורטלנד, אורגון. לורין עצמה קיבלה תפקיד במחלקה לספרות זרה, ובהמשך עמדה בראש מחלקת השפה הגרמנית. לאחר שנים רבות של השתלמות היא הפכה לפרופסור באוניברסיטה. היא פרסמה מאמרים רבים, ושלושה ספרים. נוסבאום גם העבירה ביקורת על אוטו על כך שצנזר קטעים מיומנה של אנה פרנק, אך גם שיבחה את היותו הראשון שפרסם מסמך מן השואה. לאחר פרישתה מההוראה והפיכתה לפרופסור אמריטוס, היא מעבירה הרצאות בנושא השואה, אנה פרנק ומלחמת העולם השנייה. בעלה נפטר ב-22 ביולי 2011.
ספריה

Assimilationsproblematik in Georg Hermanns letztem Exilroman Der etruskische Spiegel
The Image of Woman in the Work of Bertolt Brecht
Verliebt in Holland: ein wichtiges und wechselndes Verhältnis in Georg Hermanns reiferen Jahren
מונטגיו פארקר

| --- | --- |

מונטגיו פארקר בירושלים, 1910
 לידה:  1878
 פטירה:  1962  (בגיל 84 בערך)
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  איטון קולג' 
 תרומות עיקריות
 מעיין הגיחון, הר הבית
 
מונטגיו פארקר
מונטגיו בראונלאו פארקר (באנגלית: Montague Parker; 13 באוקטובר 1878 –  28 באפריל 1962) היה איש צבא בריטי, בנו השני של הרוזן ממורלי, והרפתקן שקשור באחת החפירות הארכאולוגיות השערורייתיות ביותר שאירעו בארץ ישראל.