stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקס-מן: תסביך משיח
השלכות > הייעוד הגלוי

| --- | --- |
 :  ראו גם – הייעוד הגלוי
אנתולוגיית הסיפורים "הייעוד הגלוי" מביאה את השינוי בקבוצת האקס-מן לאחר מעברם לסן פרנסיסקו. זו הפעם הראשונה שהקבוצה משנה את מקום מפקדתה לאחר שעברה באופן זמני לאוסטרליה בשנות ה-80. בחוברות 'אקס-מן המופלאים' (Uncanny X-Men #500-507), הקבוצה עוברת לסן פרנסיסקו ושולחת הזמנה טלפתית לכל המוטאנטים באשר הם. סדרת החוברות מתעדת את הקרבות הראשונים של הקבוצה עם מגנטו, זקיפי הסנטינל וכת הלפייר. כמו כן, מוצגת לראשונה אחוות המוטאנטיות ומתברר שמדלין פריור חיה.
קבוצת "אקס-מן המדהימים" (Astonishing X-Men #25-30) מופיעה בהרכבה החדש, וכוללת את סייקלופס, אמה פרוסט, חיה, סטורם, וולברין וארמור. הקבוצה חוקרת את נסיבות מותו של מוטאנט שלא התגלה עד כה. בסדרת "קייבל" (Cable Vol.2 #6), קבוצת אקס פורס לוכדת את בישופ ומביאה אותו למפקדת האקס-מן בסן פרנסיסקו, בשעה שקייבל נלחם בזמן העתיד.
בחוברות "אקס-מן: ירושה" (X-Men Legacy #215-216), סייקלופס נפגש בחשאי עם אקסבייר כטובה אחרונה למורה שלו לשעבר. חברי מועדון הלפייר דנים בעזיבתו של סאן-ספוט. כאשר סבסטיאן שו מנסה לארגן סדר, השדרוגים הקיברנטיים של המוטאנט קסטלמיר מנטרלים חבר נוסף של המועדון. רוג עושה את דרכה למפקדתם הקודמת של האקס-מן באוסטרליה ומנהלת שיחה מלב אל לב עם מיסטיק, שאישיותה עדיין נמצאת בתוכה מאז אירועי "תסביך משיח".
בחוברות "אקס-מן הצעירים" (Young X-Men #6-9), סייקלופס ממנה את סאן-ספוט ואת דניאל מונסטאר כמורים רוחניים לקבוצת "אקס-מן הצעירים", שמונה את אינק, אנול, רוקסלייד ודאסט. הקבוצה קובעת את בסיסה בקתדרלה נטושה.
ביבליוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  Messiah Complex X-Men: Messiah Complex One-shot  Uncanny X-Men #492-494  X-Factor Vol.3 #25-27  New X-Men Vol.2 #44-46  X-Men Vol.2 #205-207  X-Men: Messiah Complex - Mutant Files #1 |  Divided We Stand Uncanny X-Men #495-499  X-Men Legacy #208-213  X-Force Vol.3 #1-6  X-Factor Vol.3 #28-32  Wolverine Vol.3 #62-65  Cable Vol.2 #1-5  X-Men: Divided We Stand #1-2  Young X-Men #1-5 |  Manifest Destiny Astonishing X-Men #25-30  Cable Vol.2 #6  Eternals Vol.4 #7-9  X-Men Manifest Destiny: Nightcrawler  Secret Invasion: X-Men #1-4  Uncanny X-Men #500-507  Wolverine: Manifest Destiny #1-4  X-Men Legacy #215-216  X-Men: Manifest Destiny #1-5  Young X-Men #6-9  Runaways Vol.3 #10 |
אנפת לבה

| אנפת לבה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפה ירוקה
מין:: אנפת לבה
שם מדעי
 Butorides sundevalli ‏רייכנוב, 1877

אנפת לבה או אנפת גלאפגוס (שם מדעי: Butorides sundevalli) היא מין אנפה כחולה קטנה וייחודית לאיי גלאפגוס ולאיים אחרים באזור.
מאפיינים

אנפה זו היא כחולה-אפורה מה שעוזר לה להסתוות עם צבעי הלבה (ומכאן שמם) הקשה שפזורים ברחבי האיים כשהכנפיים ירוקות כהות. על החזה פס של נוצות כסופות ועל הראש ישנו כתר קטן. המקור ארוך וחד שבעונת הרבייה צבעו הופך לכחול יחד עם הרגליים הכתומות ששניהם צהובים במהלך רוב השנה. הם נראים כפופים בדרך כלל ואורכם הממוצע מגיע ל-35 ס"מ, מוטת הכנפיים עד 65 ס"מ ומשקלם 195-230 גרם. הם מזכירות מעט אנפת לילה.
האנפות חיות לאורך כל איי גלאפגוס ומעדיפות חופים סלעיים וביצות מנגרובים שם הם מחפשים דגים וסרטנים קטנים אותם הם משפדים עם מקורם החד והם מחפשים גם חרקים שנמשכים לקקטוסים באזורים יבשים יותר. הם מתרבים לאורך כל עונות השנה אך בדרך כלל יעשו זאת רק פעמיים או שלוש בשנה והזכר נשאר עם הנקבה שלו, בניגוד לרוב האנפות, לאורך כל עונת הרבייה. הם יעדיפו לקנן על קקטוסים או על אבני לבה.
כמרבית יצורי האיים, עופות אלה לא פוחדים מאנשים למרות גודלם הקטן.
אפרים פורן

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1931 קובל, פולין
 פטירה:  19 במרץ 1996 (בגיל 64) ישראל
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  ראש לשכת הרמטכ"ל   דובר צה"ל   המזכיר הצבאי של ראש הממשלה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות    מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 
שיחות שלום בין ישראל למצרים בקמפ דייוויד, ארצות הברית. בצילום, ראש הממשלה מנחם בגין משחק שחמט עם יועץ נשיא ארצות הברית לביטחון לאומי זבגנייב בז'ז'ינסקי ברגע של מנוחה. משמאל מנהל לשכת רהמ יחיאל קדישאי, מביטים על המשחק אפרים פורן ושמחה דיניץ.
אפרים (פרויק'ה) פורן (פרוסמן) (1 באפריל 1931 – 19 במרץ 1996) היה תת-אלוף בצה"ל, כיהן כדובר צה"ל והמזכיר הצבאי לראשי הממשלה יצחק רבין ומנחם בגין.
ביוגרפיה

פורן (במקור פרוסמן) נולד ב-1931 בעיר קובל שבפולין, בנם הבכור של חנה לבית בר וזלמן פרוסמן, שנישאו ב-1930. בשנת 1935 עלתה המשפחה לארץ ישראל עם סרטיפיקט של רב. ב-1939 נסעו אביו ואחיו הצעיר דב (1934) לביקור מולדת ונקלעו למלחמה. האב גויס לצבא האדום ושב לאחר המלחמה; האח נספה בשואה.
פורן למד בכפר הנוער מאיר שפיה, ובגיל 16 התגייס לצה"ל ולחם במלחמת העצמאות. בהמשך שירותו הצבאי שימש מדריך ראשי בבית הספר לקצינים של צה"ל, בין השנים 1961–1962 כיהן פורן כמפקד יחידת מצוף 247, שימש ראש לשכתו של עזר ויצמן בזמן כהונתו כראש אג"ם ובתקופת מלחמת ששת הימים. ב-1969 מונה לראש לשכת הרמטכ"ל חיים בר-לב, ב-1971 מונה לראש המשלחת הצבאית לסינגפור שסייעה בהקמת מערכת המוסדות הביטחוניים במדינה. לאחר מלחמת יום הכיפורים שב לישראל ומונה בינואר 1974 לדובר צה"ל. לאחר כניסתו של יצחק רבין לתפקיד ראש הממשלה ביוני 1974, מונה פורן למזכירו הצבאי וליווה אותו במהלך הסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975 ובמבצע אנטבה. הוא כיהן בתפקיד גם לאחר המהפך תחת מנחם בגין כראש ממשלה. הוא ליווה את בגין במהלכי הסכם השלום בין ישראל למצרים, במבצע ליטני ובהפצצת הכור העיראקי. באוקטובר 1981 סיים את שירותו והוחלף על ידי עזריאל נבו.
לאחר שחרורו פנה לעסקים פרטיים, בין השאר ייעץ לחברות ביטחוניות וייצג יבואני נשק בישראל. ופעל בבנטוסטן של דרום אפריקה -סיסקאי. בשנת 1986 הועמד לדין באשמת החזקת מטבע חוץ ללא היתר.
חיים אישיים

היה נשוי לעדה, קצינה במשטרת ישראל, ואב לבן גיא פורן ולבת גילי פורן חורב.
הערות שוליים

↑  עוד על המשפחה ראו: משפחת פרוסמן באתר ארגון יוצאי קובל והסביבה בישראל.
↑  מסיפורי הברוש: שישים שנה לכפר הנוער מאיר שפיה (1923–1983); כתיבה ועריכה: כפר הנוער מאיר שפיה, תל אביב: מלוא, תשמ"ד 1984, עמ' 75.
↑  תא"ל א. פורן מזכיר צבאי לראש הממשלה, דבר, 17 ביוני 1974
↑  אבי קרטין, יועצים אחרי השחרור, חדשות, 30 במאי 1984
אבי קרטין, יועצים אחרי השחרור - המשך הכתבה, חדשות, 30 במאי 1984
↑  אלעזר לוין, סיסקאי, עוד ספקולציה ישראלית, כותרת ראשית, 13 בפברואר 1985
↑  אלי דנון, תא"ל אפרים פורן חשוד בעבירות מט"ח, מעריב, 24 בפברואר 1986
↑  איה אורנשטיין, תא"ל (מיל) פורן מואשם שהחזיק בחו"ל 231 אלף דולר, מעריב, 27 באוקטובר 1986
↑  מי נותן את ההוראות בביתם של תת-האלוף ופקד המשטרה, חלק א'
↑  מי נותן את ההוראות בביתם של תת-האלוף ופקד המשטרה, חלק ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007321770805171  VIAF: 148149366529385602662   WorldCat (עם VIAF): 148149366529385602662
ארטיום נוביקוב

ארטם אדוארדוביץ' נוביקוב (בקירגיזית: Артём Эдуардович Новиков; נולד ב-13 בינואר 1987) הוא מדינאי קירגיזי ממוצא רוסי המכהן כראש הממשלה בפועל מאז 14 בנובמבר 2020, במקומו של סאדיר ג'פארוב שהתמודד בבחירות לנשיאות בינואר 2021.
ראשית חייו

הוא נולד ב-13 בינואר 1987 בעיר פרונזה, בירת הרפובליקה הקירגיזית. בשנת 2007 סיים תואר בכלכלה במכון המכני של לנינגרד (כיום האוניברסיטה הטכנית הממלכתית הבלטית).
קריירה

לאחר התפרקות ברית המועצות חי ברוסיה. לאחר שחזר לקירגיזסטן בשנת 2008, היה מתמחה ומתרגם במחלקה למדיניות השקעות במשרד לפיתוח כלכלי וסחר ברפובליקה הקירגיזית ואז הוא הפך למומחה הראשי של המחלקה למדיניות השקעות במשרד לפיתוח כלכלי וסחר.
בשנים 2011–2012 היה נוביקוב יועצו של ראש הממשלה אומורבק בבאנוב ובשנים 2014–2015 היה יועצו של ראש הממשלה דז'ומארט אוטורבייב. במאי 2017 הוא מונה לראש המחלקה לניתוח פיננסי וכלכלי ופיקוח על פיתוח בלשכת נשיא הרפובליקה הקירגיזית.
בשנים 2017–2018 כיהן נוביקוב כשר הכלכלה ובינואר 2020 מונה ליועצו של ראש הממשלה מוחמדקאלי אבילגזייב, אז יועצו של קובאטבק בורונוב, שהחליף אותו. ב-14 באוקטובר הוא מונה לסגן ראש הממשלה הראשון וכיהן כחלק מהממשלה הזמנית שהוקמה לאחר ההפגנות באותו חודש. לאחר השעיית סמכויותיו הרשמיות של ראש הממשלה סאדיר ג'אפרוב ב-14 בנובמבר 2020, בשל השתתפותו בבחירות לנשיאות שתוכננו בינואר 2021, הפך נוביקוב לממלא מקום ראש הממשלה של קירגיזסטן.
חיים אישיים

הוא רוסי אתני והרוסי האתני החמישי שכיהן כראש ממשלה בקירגיזסטן. בפברואר 2018 הקצתה הממשלה לנוביקוב 36,000 סומים לקורס בן שלושה חודשים בשפה הקירגיזית. נוביקוב עצמו הצהיר כי מכיוון שרוסית היא שפה ממלכתית רשמית, אין לו שום סיבה ללמוד קירגיזית. בנוסף לרוסית, הוא דובר אנגלית וגרמנית.
הערות שוליים

↑  "Artem Novikov became acting Prime Minister of Kyrgyzstan". 15 בנובמבר 2020. נבדק ב-15 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nazir Aliyev Tayfur (15 בנובמבר 2020). "Kyrgyz premier resigns, becomes presidential candidate". נבדק ב-15 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Артем Новиков начнет учить кыргызский язык. Государство выделило средства
↑  https://kaktus.media/doc/370314_artem_novikov_nachnet_ychit_kyrgyzskiy_iazyk._gosydarstvo_vydelilo_sredstva.html
↑  https://www.gezitter.org/interviews/67675_artem_novikov_ministr_ekonomiki_ya_byi_obuchilsya_i_na_svoi_sredstva/
בובת נייר (ספר)

| --- | --- |

עטיפת הספר בהוצאת אור-עם, 1994.
 מידע כללי
 מאת:  רוברט ב. פארקר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מתח, רומן
 הוצאה
 הוצאה:  G. P. Putnam's Sons 
 תאריך הוצאה:  1993 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אור-עם
 תאריך:  1994
 תרגום:  רותי אסולין
 מספר עמודים:  219
 סדרה
 ספר קודם:  Double Deuce 
 הספר הבא:  צל מהלך 
 
בובת נייר (באנגלית: Paper Doll) הוא רומן מאת רוברט ב. פארקר, שיצא בעברית בשנת 1994 בהוצאת אור-עם. גיבור הספר הוא גיבורו הקבוע של פארקר, הבלש הפרטי ספנסר. זהו הספר ה-20 בסדרת הספרים שכתב פארקר אודותיו.
עלילת הספר

עלילת הספר נפתחת כאשר הבלש הפרטי ספנסר, גיבורו הראשי של פארקר, בלש משטרה לשעבר וחייל בצבא ארצות הברית שלחם במלחמת קוריאה, נשכר על ידי לודון טריפ, בעל הון מבוסטון, לחקור את הירצחה של אשתו, אוליוויה.
הערות שוליים

↑  רוברט ב. פארקר, "בובת נייר", אור-עם, 1994, עמוד 5, "נלחמת בקוראה. היית קצין?".
אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל (כושי)

| --- | --- |
תמונת האנדרטה, מצולמת מדרום לצפון מעל כביש החוף
תמונת האנדרטה, מצולמת מדרום לצפון מעל כביש החוף
 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  סגן אלוף אברהם ישראל ("כושי")
 כתובת:  כביש החוף באזור מושב עין אילה
 קואורדינטות:  32°37′37″N 34°55′58″E﻿ / ﻿32.627031°N 34.932689°E﻿ / 32.627031; 34.932689
  (למפת הכרמל מוגדלת) אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל(למפת הכרמל רגילה) אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת הסירה לזכרו של אברהם ישראל
 
אנדרטת הסירה היא אנדרטה לזכרו של סגן-אלוף אברהם ישראל "כושי" (28 בדצמבר 1954 - 29 בספטמבר 1991), שניצבת מעל כביש החוף באזור מושב עין אילה, על גבי סלע כורכר המשקיף לים התיכון.
עם פטירתה של אלמנתו יונה ("יוני") הוסף פסלון יונה מברזל בקצה התורן לזכרה.
תיאור, מועד ומיקום

האנדרטה דמוית סירת מפרש המשקיפה אל האופק ממרומי צוק הכורכר. במרכזה נר זיכרון מסתובב. החלק התחתון של הסירה חתוך כך שהוא יוצר את הכיתוב "כושי" ובולט בצבע אדום. האנדרטה הוקמה בשלהי שנת 1996.
האנדרטה באה להנציח את זכרו של סא"ל ישראל אברהם (כושי) ואת אהבתו לים, למישור החוף ולסביבה בה חי כתושב זכרון יעקב.
האנדרטה הוצבה על סלע כורכר, מערבית לעין אילה, נצפית היטב לנוסעים בכביש 2.
תיאור, מועד ומיקום > מרכיבי האנדרטה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: דרוש ניסוח מעט יותר אנציקלופדי.
סירת המפרש – מסמלת את אהבתו של סא"ל אברהם לים, את ילדותו בקרבת הים, דרך לימודיו בבית הספר לקציני ים עכו וכלה בשירותו כקצין ומפקד על כלי שיט בחיל הים.
הכיתוב "כושי" בתחתית הסירה – מתאר את כינוי החיבה בו קראו לו חבריו מיום היכנסו לבית הספר לקציני ים עכו.
המיתרים המחברים את הסירה לקרקע – מסמלים את החיבור שהיה לו לאדמה ולארץ.
נר זיכרון – "דולק לזכרו" באופן קבוע.
הצבע השחור והצבע האדום – הם צבעי זיכרון המסמלים את היות האנדרטה אתר הנצחה.
היונה – בקצה התורן, לזכרה של יונה (יוני) ישראל, רעייתו, מחברת ביניהם מחדש.
יוזמי, מתכנני ומקימי האנדרטה

מימון בניית הפסל הגיע מתרומות חברים וממשפחתו. בניית והצבת האנדרטה בוצעה אף היא על ידי חבריו: בני הוד יזם, עיצב את האנדרטה, וליווה את כל הביצוע. גדי אריאל העביר את הציור לגרפיקה וצייר אותה על המתכת, לפני חיתוך. הביצוע נעשה במסגרייה של דורון עמיר. בהכנת הסלע השתתף יוסי יוגב, וכן מתנדבים רבים. שינוע הפסל התבצע בעזרתו של איציק עזר.
מבנה

המפרשית בנויה מברזל בעובי 10 מ"מ. גודל הסירה באורך 3 מטר ורוחב שני מטר. גובה המפרש 3 מטר. פלטת המתכת התחתית באורך 3 מטר ורוחב מטר אחד, משטח בטון עליה היא מורכבת בגודל 3 על 4 מטר ובעובי 40 ס"מ, כאשר ארבע אוזני ההרמה שקועות בבטון. מהמפרש לבסיס הותקנו שני כבלי תפיסה מפלדת אל-חלד בעובי 10 מ"מ לאיזון וחיזוק הפסל. בשנת 2019 לאחר נפילת הפסל בסערה נוספו 4 מוטות ברזל 6 מ"מ לחיזוק.
כל חלקי הברזל צבועים בצבע עמיד למזגי אוויר מגוונים. לפי התכנית הותקנה מערכת תאורה סולארית ומתקן לקולטים. בשנת 2016 נוסף בקצה התורן פסלון בדמות יונה עשויה מברזל לציון זכרה של יונה (יוני) ישראל שהלכה לעולמה.
לוח אירועים

| תהליך הקמת המפרשית |
| --- | --- | --- | --- |

| תאריך | התרחשות | הערות |  |
| 29 ספטמבר 1991 | נפטר אברהם ישראל (כושי) ממחלת הסרטן (לוקמיה) והוא בן 37 בלבד. | השאיר אחריו אישה יונה ושני ילדים קרן וטל. |  |
| 1992 – 1995 | התגבשה ההחלטה לבנות אנדרטה לזכרו של אברהם (כושי) | החלו סקיצות ראשוניות עד לגיבוש התצורה. |  |
| יוני 1995 יוני 1996 | גיוס תרומות. | תרומות נאספו ממשפחה וחברים |  |
| יולי 1996 | נחתכו פחים והורכב הפסל | ע"ג משטח בטון בחצר בית המלאכה של דורון עמיר במפרץ חיפה. |  |
| יולי – אוגוסט 1996 | אותרה נקודת ההצבה. | הסלע במקום סותת והוכן לקבלת הפסל |  |
| ספטמבר 1996 | פסל המפרשית הוצב במקומו. |  |  |
| ספטמבר 1998 | הותקנה תאורה סולארית | בפעם הראשונה. |  |
| יולי 2001 | הותקנה תאורה סולארית | בפעם השנייה. |  |
| יולי 2016 | יונה ישראל (יוני) אלמנתו של סא"ל ישראל נפטרה | ממחלת הסרטן. |  |
| 23 יולי 2016 | הותקן פסלון של יונה על תורן המפרשית. | לזכרה של יוני. |  |
| 05 בינואר 2019 | בעקבות סערת חורף עזה, המפרשית נפלה על צידה. |  |  |
| 12 בפברואר 2019 | המפרשית שוקמה והוצבה מחדש. | הורמה בעזרת מנוף זמני שהוקם ע"ג המשטח. ריתוך מוטות תמיכה וצביעה מחדש |  |
גלריה

סא"ל אברהם ישראל (כושי)
סא"ל אברהם ישראל (כושי) בהחלפת פיקוד על פלגה 33 עם סא"ל בני הוד (פינקי)
יוסי יוגב ובני הוד בתהליך הכנת הסלע לקבלת האנדרטה
האנדרטה בתצורתה המקורית משנת 1996.
היונה שהוספה בקצה התורן לזכר יוני ישראל אלמנתו של סא"ל אברהם ישראל.
אחרי חידוש וצביעת האנדרטה.
האנדרטה בשלבי הקמה מחדש לאחר נפילתה בסערה ב-2019.
האנדרטה תצפית מדרום לכיוון צפון
לקריאה נוספת

יונה ישראל, כושי 1991-1954, הוצאה משפחתית, 2000.
ביאורים

↑  תאורה סולארית הותקנה  פעמיים אך עקב גנבות הוחלט לא לחדשה.
↑  מימין לשמאל: דודי אחיו טל בנו ארז אחיו פינקי חברו
אפרים פיטל

קבוצת מכבי יפו לאחר משחק בעונת הסגנות 63/64 לצד אוהדים. שלישי מימין בשורת העומדים: אפרים פיטל, רביעי מימין חזי קצב, שישי מימין בלפור גולדברג, שביעי מימין המאמן נוטקו ולב, שמיני מימין בוחוס ג'וג'וסיאן, ראשון משמאל בשורת העומדים המתאגרף סיסו גרבו שהיה אוהד הקבוצה, רביעי משמאל אברהם מעודד וחמישי המגן עזרא צפדיה. ראשון מימין בשורת הכורעים: ישראל אשכנזי, שני איינשטיין קליש, שלישי אהרן (אהרונצ'ו) לוי. שלישי משמאל בשורת הכורעים צ'וצ'קו לוי, רביעי משמאל ציון דגמי
אפרים פיטל (21 בדצמבר 1944 הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית, ברית המועצות – 24 בדצמבר 2004, יהוד, ישראל) היה כדורגלן ישראלי, אשר שיחק בעמדות הקיצוני, המגן והבלם בקבוצות מכבי יפו, הכח מכבי רמת גן ובני יהודה תל אביב. ב-1964 זכה עם נבחרת הנוער בכדורגל בגביע אסיה לנוער בכדורגל(אנ').
קורות חייו

אפרים פיטל נולד בקזחסטן ב-1944 למשפחה בת יהדות פולין אשר נמלטה לעומק ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה לאחר תחילת מבצע ברברוסה. לאחר המלחמה שבה המשפחה לפולין לאחר מסע ארוך בשטחי ברית המועצות, בדומה למסעם של מאות אלפי רפטריאנטים אשר עשו דרכם בחזרה לפולין. מפולין עלתה המשפחה לישראל. אפרים גדל ביפו וב-1954 הצטרף לקבוצת הילדים של מכבי יפו, ביחד עם בלפור גולדברג, מוצי ליאון, אברהם מעודד ודיקו הרה.
קורות חייו > מכבי יפו

בראשית עונת 1961/1962 בליגה הלאומית העלה אותו המאמן ואסיל ספאסוב לקבוצה הבוגרת. הוא הוצב כקיצוני כנף בשני האגפים, השמאלי והימני. משחקו הראשון היה ב-19 בנובמבר 1961 מול מכבי תל אביב. בתולדות עונה זו מוכר המשחק כ-"המשחק שהופסק". באותה עת אסור היה לבצע חילופי שחקנים במהלך המשחק. במשחק שהיה אגרסיבי הובילה יפו 1–2, בדקה ה-65 נותרה מכבי תל אביב עם 6 שחקנים פעילים והשופט זהר שרק לסיומו של המשחק. בסך הכל הופיע פיטל בארבעה משחקי ליגה בעונה זו, ובסיומה סיימה יפו במקום השני כסגנית האלופה הפועל פתח תקווה. בעונת 1963/1964 בליגה הלאומית תחת המאמן נוטקו ולב סיימה יפו כסגניתה של האלופה הפועל רמת גן.
בפברואר 1964 במהלך משחק מול הפועל תל אביב נפגע פיטל ב"התנגשות ראשים" עם גדעון טיש, איבד את הכרתו ו"בלע את לשונו". מאמן מכבי יפו נוטקו ולב חילץ את לשונו באמצעות דגל הקרן והציל את חייו. פיטל הובהל לבית החולים ושם התאושש. משחקו האחרון בשורות מכבי יפו היה ב-25 בפברואר 1968, בשלהי עונת 1966/1968 בליגה הלאומית, "העונה הארוכה". פיטל ביקש לסיים את דרכו במכבי יפו ונכנס להסגר. בסך הכל הופיע ב-92 משחקי ליגה בשורות יפו, ובהם כבש 9 שערים.
קורות חייו > הכח מכבי רמת גן

פיטל שיחק בשורות הקבוצה משלהי עונת 1968/1969 בליגה הלאומית ועד סיום עונת עונת 1972/1973 בליגה הלאומית. היו אלה שנות הזוהר של הכח מכבי רמת גן ובמהלכן זכה עם הקבוצה בגביע מדינה (71), פעמיים הייתה הכח סגנית מחזיקת הגביע (69, 73), ובעונת 1972/1973, תחת המאמן אליעזר שפיגל, זכה עם הקבוצה באליפות ישראל בכדורגל. פיטל הופיע בשורות הכח ב-108 משחקי ליגה ובהם כבש 2 שערים. בסיום העונה עבר לעולה החדשה בני יהודה תל אביב.
קורות חייו > בני יהודה תל אביב

פיטל שיחק בשורות בני יהודה מעונת עונת 1973/1974 בליגה הלאומית ועד עונת 1975/1976. הוא הופיע ב-77 משחקי ליגה ו-3 משחקי גביע. בספטמבר 1976, ראשיתה של עונת 1976/1977 בליגה הלאומית, שוחרר מקבוצת בני יהודה, עבר להפועל תל אביב, אך לא שיחק בפועל בשורותיה.
קורות חייו > נבחרת

פיטל שיחק מ-1962 בשורות נבחרת הנוער בכדורגל וב-1964 זכה עם הנבחרת בגביע אסיה לנוער (אנ') במשותף עם נבחרת בורמה בכדורגל.
קורות חייו > חייו הפרטיים

לאחר פרישתו מעולם הכדורגל היה אפרים פיטל סוכן ביטוח. הוא התגורר ביהוד, היה נשוי לחיה והם היו הורים לארבעה ילדים. אפרים פיטל הלך לעולמו ב-2004 לאחר התמודדות עם מחלת הסרטן והוא בן 60. הובא למנוחות בבית הקברות ביהוד.
הישגים

סגנית אלופת ישראל: 1961/1962
משחקי מכבי אירופה, ליון, 1963: מדליית זהב
סגנית אלופת ישראל: 1963/1964
סגנית מחזיקת הגביע: 1968/1969
מחזיקת הגביע: 1970/1971
אלופת ישראל: 1972/1973
סגנית מחזיקת הגביע: 1972/1973
גביע אסיה לנוער בכדורגל(אנ'): 1964
לקריאה נוספת

ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020.
הערות שוליים

↑  יהודה פולק, פליטים יהודים מפולין 1939-1946, באתר tomashov.org.il.
↑  עמי פזטל, מכונת ההתקפה של בני יהודה הממה והביסה את היפואים 1–5, מעריב, 26 בנובמבר 1961.
↑  פיטל נפצע, טיש הוצא, מעריב, 2 בפברואר 1964.
↑  מצבו של פיטל פחות חמור, מעריב, 4 בפברואר 1964.
↑  ברוך פורמן, היידה בי-היידה בו - עלייתה, ירידתה והקמתה מחדש של מכבי יפו, הוצאת תירוש, תל אביב-יפו, 2020, עמוד 238.
↑  ע.יקותיאל, החיפנים הגישו להכח את השמפניה שהביאו, מעריב, 17 ביוני 1971.
↑  בני כנען, תולדותיה של הכח מכבי רמת גן (בהדפסה).
↑  רחמים ששון, מוזיאון בני יהודה.
↑  וסרשפרונג החליק וספג, על המשמר, 21 במרץ 1976.
↑  כפ"ס ביקשה מהפועל ת"א לשחרר אליה את פיטל, מעריב, 14 באוקטובר 1976.
↑  35 הוזמנו היום לאימון נבחרת הנוער, מעריב, 20 בפברואר 1962.
↑  ישראל גברה, למרחב, 24 באפריל 1964.
אקורד גיטרה

אקורד C/G מז'ור - אקורד דו מז'ור עם בס G - קוורטסקסטאקורד
אקורד גיטרה הוא אקורד, צירוף של שלושה צלילים או יותר אשר מנוגנים יחד בו זמנית באמצעות אצבעות המונחות על מיתרים שונים בגיטרה. היכולת לנגן אקורדים היא היכולת הנדרשת הבסיסית ביותר מרוב נגני הגיטרה. ישנם סוגי אקורדים רבים ולכל אקורד צליל מיוחד משלו.
גיטרות שונות זו מזו במספר המיתרים שלהן וכן באופן בו הן מכוונות. לרוב הגיטרות בהן משתמשים כיום במוזיקה הפופולרית יש שישה מיתרים אשר מכוונים (מן המיתר הנמוך אל הגבוה): E-A-D-G-B-E, אך יש גם גיטרות עם יותר מיתרים ופחות.
דוגמאות לסוגי האקורדים הבסיסיים

Z או 1 = אצבע האינדקס (האצבע המורה)

M או 2 = צרדה(אמה)

R או 3 = קמיצה

K או 4 = זרת

O = מיתר פתוח (יש לפרוט על המיתר ללא לחיצה בשום נקודה או סריג על הצוואר)

X = מיתר שעליו לא מנגנים
דוגמאות לסוגי האקורדים הבסיסיים > אקורדים מז'וריים

C מז'ור
D מז'ור
E מז'ור
F מז'ור
G מז'ור
A מז'ור
B מז'ור
דוגמאות לסוגי האקורדים הבסיסיים > אקורדים מינוריים

c מינור
d מינור
e מינור
f מינור
g מינור
a מינור
b מינור
דוגמאות לסוגי האקורדים הבסיסיים > אקורדים עם 7 (ספטימה קטנה)

C7
D7
E7
F7
G7
A7
B7
דוגמאות לסוגי האקורדים הבסיסיים > אקורדים מינוריים עם 7 (ספטימה קטנה)

Cm7
Dm7
Em7
Fm7
Gm7
Am7
Bm7
דוגמאות לסוגי האקורדים הבסיסיים > אקורדים מושהים

Csus4
Dsus4
Esus4
Gsus4
Asus4
אקורדי כוח

F5
D5
C5
A5
ראו גם

אקורד
טבלטורה לכלים שונים
פריטה על גיטרה
בובת מפצח אגוזים

בובות מפצחי אגוזים
בובות מפצחי אגוזים הן מפצחי אגוזים מעץ המגולפים בצורת בובה של חייל, אביר, מלך או בני אדם בעלי תפקידים דומים.
במסורת הגרמנית, הבובות הן סמל של מזל טוב ולעיתים אף מרתיעות את הרוחות הרעות, עד המחצית הראשונה של המאה ה-20 מרבית הבובות יכלו באמת לפצח אגוזים, אך עם הזמן הבובות הפכו לקישוט ותו לא ובמאה ה-21 כבר כמעט לא מייצרות בובות שאכן יכולות לפתח אגוזים.
היסטוריה

מקור ייצור הבובות היה בגרמניה שבסוף המאה ה-17 והיו לעיתים קרובות מתנה לחג המולד, רק לקראת המאה ה-19 החלו הבובות לתפוס תאוצה במדינות אירופה הסמוכות ובמהרה החלו מפעלים לייצר כמויות גדולות של בובות.
הבובות החלו להיות פופולריות מחוץ לאירופה לאחר מלחמת העולם השנייה, כאשר חיילים אמריקאים רבים שהוצבו בגרמניה חזרו הביתה לארצות הברית עם מפצחי אגוזים גרמניים כמזכרות מאזורי הלחימה, הפופולריות של המוצר החלה להתגבר עם פרסום היצירה הרוסית, מפצח האגוזים שנכתב על בסיס היצירה הגרמנית, מפצח האגוזים ומלך העכברים. היצירות הציגו דמות ראשית שהיא חייל -מפצח אגוזים. היצירה הגיעה לארצות הברית רק לקראת המאה ה-20 אך במהרה הפכה ליצירה שמזוהה עם החג ואף הפכה לאייקון עונתי ברחבי העולם המערבי.
כיום מיוצרים בובות מפצח אגוזים כחלק מסדרות צעצועי עץ רבים שמיוצרים בגרמניה וזאת על מנת לעמוד בדרישותיהם של האספנים הרבים שגרים בארצות הברית.
אקס-מן: נפילת המוטאנטים

| --- | --- |

עטיפת האוגדן X-Men: The Fall of the Mutants
 מידע קומיקס
 יוצר:  כריס קלרמונט לואיז סימונסון
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  ינואר 1988 – מרץ 1988 (כ־61 ימים)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 מסת"ב:  ‏ISBN 0-7851-0825-4 (כריכה רכה) ISBN 0-7851-5312-8 (כריכה קשה)
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מספר החוברות:  14
 
נפילת המוטאנטים (באנגלית: Fall of the Mutants) הוא קשת סיפור ואירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן על ידי חברת מארוול קומיקס בין ינואר למרץ 1988 למשך 14 חוברות. את הסיפור כתבו כריס קלרמונט ולואיז סימונסון ואיירו מארק סילבסטרי, וולטר סימונסון וברט בלווינס. בין קבוצות גיבורי-העל נכללים אקס-מן, אקס פקטור והמוטאנטים החדשים, עם הופעות אורח של קפטן אמריקה, דרדוויל, הענק הירוק, ארבעת המופלאים וקבוצת פאוור פאק.
אלמנט עלילתי אשר נועד לפרסם את קשת הסיפור היה הדאגה הגואה בקרב הציבור על "האיום המוטאנטי", והצעתו של הסנטור רוברט קלי לחוק רישום המוטאנטים, אשר חזתה את בואו של העתיד הדיסטופי שתואר בקשת הסיפור "ימי עבר עתידי".
עלילה

קשת הסיפור "נפילת המוטאנטים" מכילה שלוש עלילות שאינן בהכרח קשורות אחת לשנייה - אחת של קבוצת אקס-מן, השנייה של אקס פקטור, והשלישית של המוטאנטים החדשים.