stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Little Nightmares II
עלילה

מונו הוא ילד יחף המסתיר את פניו בעזרת שקית נייר, מתעורר מחלום בו הוא נמצא במסדרון שבסופו דלת עם ציור של עין עליה. מונו עושה דרכו בעולם ומגיע לבקתת ציד, שם הוא משחרר לחופשי את שש, שנלכדה על ידי הצייד שמתגורר בבקתה. הצייד מתחיל לרדוף אחר השניים עד שלבסוף הם מצליחים להורגו בעזרת שוטגאן. לאחר מכן, השניים משתמשים בדלת הבקתה כרפסודה ועושים דרכם על עיר בשם "העיר החיוורת" הגשומה בה שורר ערפל וברחובותיה פזורים מסכי טלוויזיה. במהלך מסעם של השניים, מונו מנסה להשתמש בטלוויזיות כשער לאותו המסדרון שהוא ראה בחלומו. למרות זאת, מונו תמיד נמשך בחזרה לעולם האמיתי על ידי שש, רגע לפני שהוא מגיע אל הדלת. מונו פוגש במהלך המסע מעין רוחות רפאים דמויות ילדים בשם "הגליצ'ים", אותם הוא יכול לספוג.
מונו ושש מגיעים לבית ספר, שם הם מופרדים לאחר ששש נלכדת על ידי התלמידים המפלצתיים. מונו מציל את שש והשניים מצליחים לברוח מהמורה בעלת הצוואר הארוך. מחוץ לבית הספר, שש מוצאת מעיל גשם צהוב ולובשת אותו. הצמד מגיע לבית חולים בו הם נתקלים במפלצות דמויות בובות ראווה שנכלאו במקום כמטופלים וכן ברופא עב משקל שמתנייד בעזרת זחילה על התקרה. מונו מוביל את הרופא לתנור וכולא אותו בפנים, לשחקן ניצבת הבחירה האם לשרוף את הרופא למוות או לכלוא אותו בתנור ולהמשיך הלאה. מונו ושש מגיעים ללבה של העיר החיוורת ומבחינים במגדל שידור ענק שבעזרת המסכים הפזורים בעיר, שולט באזרחים, שפניהם עוותו בעקבות חשיפה ממושכת לאותן טלוויזיות. מונו להצליח להגיע אל הדלת מחלומו בעזרת אחד המסכים ופותח אותה, ממנה יוצאת דמות בשם "האיש הצנום". לאחר ששש מחזירה את מונו לעולם האמיתי, האיש הצנום מנצל את הרגע ובורח דרך הטלוויזיה לעולם האמיתי. האיש הצנום לוכד את שש ומשאיר במקומה גליץ'. הגליץ' מוביל את מונו למגדל השידור ובו מונו נתקל באיש הצנום. מונו מגלה שבגופו יש כוחות חזקים משל האיש הצנום, מוריד את שקית הנייר מראשו ומכניע את האיש הצנום. לאחר מכן מושך את מגדל השידור קרוב אליו. לאחר מכן, מונו מוצא את שש, שהפכה למפלצת ענקית ומאזינה לתיבת נגינה. לאחר שמונו הורס את תיבת הנגינה, שש חוזרת לצורתה המקורית. לאחר מכן, מגדל השידור משתנה למעין עיסה מפלצתית שמתחילה לרדוף אחר מונו ושש. במהלך מנוסתם, שש בוגדת במונו ונותנת לו ליפול לתהום, לאחר מכן היא נכנסת למסך טלוויזיה ומצליחה לברוח.
בתהום, מונו, שמוקף בעיסה, מתיישב על כיסא יחיד ונכנע לגורלו. השנים חולפות ומונו גודל ומזדקן עד שלבסוף הוא הופך לאיש הצנום עצמו. כל זאת בזמן שאותות מגדל השידור משחיטים את נפשו של מונו. מונו, שהפך לאיש הצנום, ממשיך לשבת על הכיסא בזמן שהדלת למולו נסגרת.
במידה והשחקן מצא את כל הגליצ'ים במשחק, נפתח סוף סודי ובו שש, שהצליחה להשתגר דרך מסך הטלוויזיה, מבחינה בגרסה אפלה של עצמה עומדת מול שלט פרסומת לספינה בשם ה-"מאו". לפתע, קיבתה של שש מקרקרת, מה שמוביל לאירועי המשחק הראשון.
פיתוח

המשחק הוכרז לראשונה ב-Gamescom (אנ') בשנת 2019 כמשחק המשך ל-Little Nightmares. גרסת הדגמה (דמו) של המשחק הופץ ב-30 באוקטובר 2020.
ב-20 בפברואר 2021, אולפני "Tarsier", שנקנו על ידי "Embracer Group" הכריזו שהם לא יעבדו על משחקי "Little Nightmares" נוספים. למרות זאת, חברת ההפצה "Bandai Namco Entertainment" הביעה רצון להמשיך את סדרת המשחקים בעתיד.
על פי מפיק המשחק, לוקאס רוזוול, בתחילת הפיתוח, הצוות שקל להפוך את המשחק למשחק Co-Op (משחק שבו שני שחקנים משתפים פעולה יחדיו). למרות זאת, הרעיון נגנז במהרה מכיוון שלא התאים לעלילת המשחק.
ביקורות

| אתר | ציון |
| --- | --- |
Metacritic: נינטנדו סוויץ': 82/100. המחשב האישי: 83/100. פלייסטיישן 4: 82/100.Xbox One: 79/100.
Destructoid (אנ'): 8.5/10.
GameTrailers (אנ'): 8.5/10.
Game Informer (אנ'): 9.25/10.
GameRevolution (אנ'): 7.5/10.
GamesRadar+ (אנ'): ארבעה כוכבים (מתוך חמישה).
Hardcore Gamer: 4/5.[דרוש מקור]
IGN: 7/10.
Nintendo Life (אנ'): שמונה כוכבים (מתוך עשרה).
PC Gamer (אנ'): 76/100.
Shacknews (אנ'): 9/10.
VG247 (אנ'): ארבעה כוכבים (מתוך חמישה).
VideoGamer.com: 7/10.
ביקורות > מועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | סטטוס | מקורות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Golden Joystick Awards 2021 | העיצוב הוויזואלי הכי טוב | מועמד |  |
| 2021 | Golden Joystick Awards 2021 | פס הקול הכי טוב | מועמד |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | זווית המצלמה יוצאת מן הכלל במנוע משחק | מועמד |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | עיצוב דמויות יוצא מן הכלל | זכה |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | עיצוב שליטה יוצא מן הכלל במשחק 2.5D או תלת ימדי מוגבל | מועמד |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | משחק יוצא מן הכלל: חידות | זכה |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | טקסטורות ותאורה יוצאים מן הכלל | מועמד |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | פסקול מקורי יוצא מן הכלל | מועמד |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | שימוש יוצא מן הכלל בקול | מועמד |  |
| 2022 | NAVGTR Awards | כתיבה יוצאת מן הכלל בדרמה | מועמד |  |
| 2022 | Pegases Awards | המשחק הבין לאומי הכי טוב | מועמד | [דרוש מקור] |
הערות שוליים

↑  'Little Nightmares 2' Writer Explains The Game's Horrifying Ending, GAMINGbible, ‏2021-03-11 (באנגלית)
↑  Elise Favis, Little Nightmares 2 Announced, Coming In 2020, Game Informer (באנגלית)
↑  Vikki Blake published, Little Nightmares 2 is coming next year, and yes, there'll be more "monstrous" residents to terrify us, gamesradar, ‏2019-08-24 (באנגלית)
↑  Supermassive Games - Little Nightmares II Enhanced Edition - Out Now, Supermassive Games (באנגלית בריטית)
↑  Wiki_Creation_Bot, Hannah Hoolihan, +3 Moreupdated, Little Nightmares 2 Collectibles - Little Nightmares 2 Guide, IGN, ‏2021-02-09 (באנגלית)
↑  Jeffrey Parkin, Little Nightmares 2 walkthrough: Every collectible location guide, Polygon, ‏2021-02-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  Wiki_Creation_Bot, Hannah Hoolihan, +3 Moreupdated, Secret Ending - Little Nightmares 2 Guide, IGN, ‏2021-02-12 (באנגלית)
↑  Little Nightmares 2 Official Reveal Trailer - Gamescom 2019, נבדק ב-2024-01-08
↑  Wesley L, Little Nightmares 2 Demo Now Available, IGN, ‏2021-01-13 (באנגלית)
↑  Joe Skrebels, Little Nightmares Creator Confirms It's Done With the Series – But Namco Could Carry It On Regardless, IGN, ‏2021-02-19 (באנגלית)
↑  Little Nightmares 2 Post-Launch Interview – DLC Plans, Future Ideas, and More, GamingBolt (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4  Little Nightmares II critic reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  Review: Little Nightmares II, Destructoid (באנגלית אמריקאית)
↑  Easy Allies, easyallies.com
↑  Jeff Cork, Little Nightmares II Review - Little Nightmares II Review – A Horrifying City For Lost Children, Game Informer, ‏2021-02-11 (באנגלית)
↑  Little Nightmares 2 Review, GameRevolution, ‏2021-02-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Leon Hurley published, Little Nightmares 2 review: "An amazing little horror game that can be as frustrating as it is brilliant", gamesradar, ‏2021-02-09 (באנגלית)
↑  Tristan Ogilvie, Little Nightmares 2 Review, IGN, ‏2021-02-09 (באנגלית)
↑  Nintendo Life, Review: Little Nightmares II - A Spooky Platformer Dripping With Tension And Dread, Nintendo Life, ‏2021-02-09 (באנגלית בריטית)
↑  Stacey Henley published, Little Nightmares 2 review, pcgamer, ‏2021-02-10 (באנגלית)
↑  Little Nightmares 2 review: Terror in the big city, Shacknews, ‏2021-02-09 (באנגלית)
↑  Tom Orry Deputy Editorial Director ReedPop, Little Nightmares 2 review - little people, sizable fear, VG247, ‏2021-02-09 (באנגלית)
↑  Little Nightmares II review, VideoGamer, ‏2021-06-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Ben Tyrer published, Here are all the Golden Joystick Awards 2021 winners, gamesradar, ‏2021-11-23 (באנגלית)
↑  2021 Winners, NAVGTR (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "Little Nightmares II".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: f0cc1256-865a-46a9-9fca-82908e8bcc23
פרנסיסקוס דונדרס

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1818 טילבורח, הולנד 
 פטירה:  24 במרץ 1889 (בגיל 70) אוטרכט, הולנד 
 שם לידה:  Franciscus Cornelis Donders 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקום קבורה:  Cemetery Oud-Zuilen 
 פעילות בולטת:  חקר בריאות העין
 ידוע בשל:  הטבעת המונח רטיניטיס פיגמנטוזה עבור מחלת ניוון הרשתית על רקע תורשתי
 השכלה:  אוניברסיטת אוטרכט  אוניברסיטת ליידן 
 מעסיק:  אוניברסיטת אוטרכט 
 תפקיד:  rector of Utrecht University 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ליידן (1875)  חבר זר של החברה המלכותית (14 ביוני 1866)  מפקד במסדר האריה של הולנד 
 
פרנסיסקוס (פרנץ) קורנליוס דונדרס (27 במאי 1818 - 24 במרץ 1889) היה רופא עיניים הולנדי, אחד המייסדים של רפואת העיניים המודרנית.
ביוגרפיה

נולד בטילבורך לליאן פרנץ דונדרס ואגנס אליזבת הג. התחנך בבית הספר דויזל ובסמינרים בטילבורג ובבוקסמיר.
בגיל שבע עשרה, דונדרס החל ללמוד רפואה בבית הספר הצבאי באוטרכט. בלימודיו גילה את התשוקה למחקר ניסיוני, במיוחד בתחום הכימיה. בגיל 22 נכנס לצבא על מנת להיות מנתח. במשך מספר שנים למד בבית החולים המלכותי ההולנדי לרפואה צבאית באוטרכט ולאחר מכן קיבל את התואר לרפואה בשנת 1840 מאוניברסיטת ליידן. לאחר תקופה כקצין רפואה בהאג, בשנת 1842 הוא מונה כמרצה לפיזיולוגיה ואנטומיה בבית הספר לרפואה הצבאית באוטרכט. בשל הישגיו בלימודיו, יצר קשרים טובים שאפשרו לו להתמקצע בעבודתו. בשנת 1847 זמן קצר לאחר מכן הוא הפך לפרופסור חבר לאנטומיה ופיזיולוגיה באוניברסיטת אוטרכט.
דונדרס הבין שספרי לימוד תורמים תרומה משמעותי לתחום הקוגניציה, אבל הוא גם ידע שלניסויים אמפיריים יש משמעות בהבנה והוכחה של תהליכים ביולוגיים.
היה בין המתרגלים הראשונים של האופטלמוסקופ. מיוחסת לו המצאת טונומטר (אנ') (1862), והכנסת עדשות מנסרות לטיפול באסטיגמציה (1860).
דונדרס היה הראשון שהשתמש בהבדלים של כרונומטריה מחשבתית בכדי לאתר הבדלים בעיבוד הקוגניטיבי. הוא בדק גם "זמן תגובה פשוט" וגם "זמן תגובה בחירה", ומצא שהתגובה הפשוטה הייתה מהירה יותר. מושג זה הוא כיום אחד העקרונות המרכזיים של הפסיכולוגיה הקוגניטיבית – בעוד כרונומטריה מחשבתית אינה נושא בפני עצמו, היא אחד הכלים הנפוצים ביותר המשמשים להסקת מסקנות לגבי תהליכים כגון למידה, זיכרון וקשב.
דונדרס הקים את "Ooglijdersgasthuis" – בית החולים ההולנדי למחלות עיניים בשנת 1858.
פרנסיסקוס דונדרס השקיע זמן רב בלימוד וחקר ביולוגיה וקוגניציה. רק חלק קטן מזמנו בילה בלימודי רפואת עיניים. למרות זאת דונדרס הטביע מושגים רבים בתחום רפואת העיניים. הוא הציג נושאים כמו שבירה, אסטיגמציה, אקומודציה, אמטרופיה, היפרמטרופיה, אפאקיה, פרסביופיה, התכנסות ופזילה. הוא גם אחראי לנוסחה המשווה את חדות הראייה של האדם.
דונדרס טבע את המונח "רטיניטיס פיגמנטוזה" למחלת ניוון הרשתית בשנת 1857. הוא כינה אותה רטיניטיס (דלקת רשתית) בשל תפיסה שגויה שמדובר בדלקת. את הביטוי פיגמנטוזה טבע דונדרס על שם הממצא הפיגמנטרי בקרקעית העין שגילה אצל הלוקים במחלה ואשר נפוץ ברוב המקרים.
חיים אישיים

התחתן פעמיים: תחילה ב-1845 לארנסטין צימרמן (נפטרה-1887); שנית, ב-1888 ללואיזה הוברכט.
הערות שוליים

↑  Instruments of science: an historical encyclopedia edited by Robert Bud, Deborah Jean Warner
↑   Internet Archive An Introduction to the history of medicine by Fielding Hudson Garrison
↑  Thurtell, M.J (2 בדצמבר 2012). "Three-dimensional kinematics of saccadic and pursuit eye movements in humans: Relationship between Donders' and Listing's laws". Vision Research. 60: 7–15. doi:10.1016/j.visres.2012.02.012. PMC 3345270. PMID 22406307. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Opstal, A.J (2018). "200 years Franciscus Cornelis Donders". Strabismus. 26 (4): 159–162. doi:10.1080/09273972.2018.1551770. PMC 6751082. PMID 31534304.
↑  Sanne K. Verbakel, Ramon A. C. van Huet, Camiel J. F. Boon, Anneke I. den Hollander, Rob W. J. Collin, Caroline C. W. Klaver, Carel B. Hoyng, Ronald Roepman, B. Jeroen Klevering, Non-syndromic retinitis pigmentosa, Progress in Retinal and Eye Research 66, 2018-09-01, עמ' 157–186 doi: 10.1016/j.preteyeres.2018.03.005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260535105171  PLWABN: 9810670927805606  BIBSYS: 3043351  BnF: cb10600964x (data)  BPN: 62798279  CiNii: DA04319616  GND: 116178027  ISNI: 0000 0001 0875 7655  LCCN: n79138600  MGP: 133834  NKC: nlk20000084669  NLA: 35252013  NTA: 069312451  RERO: 02-A003186248  SELIBR: 183949  SNAC: w68654zg  SUDOC: 069791082  Trove: 882795  VcBA: 495/81814  VIAF: 17967167   WorldCat (עם VIAF): 17967167
קפסולת טנון

| --- | --- |

 שיוך:  organ component layer 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1024) 
 על שם:  Jacques-René Tenon
 מזהים
 FMA:  58734 
 קוד MeSH:  A02.340.800 
 מזהה MeSH:  D058475 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C2586323 
 
קפסולת טנון (באנגלית: Tenon's capsule, גם: מעטפת גלגל העין) הוא קרום דק העוטף את גלגל העין מעצב הראייה אל לימבוס הקרנית, מפריד אותו מהשומן האורביטלי ויוצר שקע בו הוא נע.
המבנה נקרא על שמו של ז'אק-רנה טנון (1724–1816), מנתח ופתולוג צרפתי.
מורפולוגיה

המשטח הפנימי של הקפסולה חלק ומופרד מהמשטח החיצוני של לובן העין על ידי חלל הלימפה הפריסקלרלי (אנ'). חלל לימפה זה רציף עם החללים התת-דוראליים והתת-עכבישיים וחוצה אותו על ידי פסים עדינים של רקמת חיבור המשתרעת בין הקפסולה ללובן העין.
הקפסולה מחוררת מאחור על ידי עצבים ומתמזגת עם מעטפת עצב הראייה ועם לובן העין מסביב לכניסה של עצב הראייה. מלפנים הוא נצמד ללחמית, ושני המבנים מחוברים לאזור הריסי של גלגל העין.
הקפסולה של טנון מחוררת על ידי הגידים של שרירי העין ומשתקפת לאחור על כל אחד מהם כמעטפת צינורית. המעטפת של השריר האלכסוני העליון (אנ') נישאת עד לגלגלת הסיבית של אותו שריר, וזו שעל השריר האלכסוני התחתון מגיעה עד לרצפת המסלול. ההתפשטות משריר רקטוס עליון משתלבת עם הגיד של שריר העפעף העליון (אנ'). זה החלל שנמצא בין לובן העין (Sclera) לקפסולה.
צ'ארלס בארט לוקווד (אנ') תיאר עיבוי של החלק התחתון של קפסולת טנון, שאותה כינה הרצועה המתיחה של העין, החלק המעובה תלוי כמו ערסל מתחת לגלגל העין, מורחב במרכזו וצר בקצוותיו המחוברים לעצם הדמעות ועצם הלחי בהתאמה.
הערות שוליים

↑  2020–2021 BCSC Basic and Clinical Science Course™, www.aao.org
↑  A. Roth, H. Mühlendyck, Ph De Gottrau, [The function of Tenon's capsule revisited], Journal Francais D'ophtalmologie 25, 2002-11, עמ' 968–976
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אורי ספרן

| --- | --- |

אוֹרי ספרן, 2024
 לידה:  7 במרץ 1964 (בן 60) ירושלים, ישראל
 לימודי רפואה:  הגימנסיה העברית רחביה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 התמחות:  אורתופדיה
 תפקידים:  רופא 
 בת זוג:  נעמי ספרן
 צאצאים:  3
 
אוֹרי ספרן (נולד ב-7 במרץ 1964), הוא רופא אורתופד, מנהל היחידה לאורתופדיה של הכתף במחלקה האורתופדית במרכז הרפואי הדסה עין כרם, ופרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לצפרא וליצחק ספרן, ילידי הארץ. האם הייתה קצרנית בכנסת והאב עבד ככלכלן במשרד התחבורה. הוא הבכור מבין שני אחים.
גדל והתחנך בירושלים. סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה העברית רחביה בשנת 1982. במקביל ללימודיו התנדב במגן דוד אדום.
מספר חודשים לאחר סיום לימודיו בתיכון החל ללמוד רפואה, במסגרת העתודה האקדמית, בבית הספר לרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וסיים את לימודיו בשנת 1989. קיבל את פרס הפקולטה לסטודנט המצטיין של המחזור.
בשנים 1990–1994 שירת כרופא צבאי בצה"ל.
בשנים 1994–2001 התמחה בכירורגיה אורתופדית במחלקה האורתופדית במרכז הרפואי הדסה בירושלים, וסיים את בחינות ההתמחות באורתופדיה (שלב א' ושלב ב') כמצטיין ארצי.
בשנים 2002–2004 נסע לארצות הברית ועבר השתלמות קלינית ומחקרית (Fellowship) בנושא כירורגיה של הכתף, באחד המרכזים הרפואיים הגדולים והאיכותיים ביותר - המרכז הרפואי קליבלנד, בקליבלנד, אוהיו.
עם חזרתו מארצות הברית החל לעבוד כרופא במרכז הרפואי הדסה עין כרם ובמקביל שימש כמרצה בפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית.
במהלך השנים ביצע ספרן השתלמויות רבות נוספות בנושא הטיפול בבעיות כתף בתחומים השונים של רפואת הכתף (בארצות הברית, בצרפת, בגרמניה ובאיטליה).
בשנת 2020 התמנה למנהל היחידה לאורתופדיה של הכתף במחלקה האורתופדית.
בשנת 2024 התמנה כפרופסור חבר קליני בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים.
חיים אישיים

ספרן נשוי לנעמי, מרפאה בעיסוק ואב לשלושה.
מתגורר בשכונת קריית היובל בירושלים.
כרופא וכחוקר

תחומי עיסוקו של ספרן הם אורתופדיה כללית ובעיקר טיפול בבעיות של אזור הכתף והזרוע.
בין הטיפולים והניתוחים שבהם מתמחה ספרן:
פריקת כתף חוזרת.
ניתוחים ארתרוסקופיים וניתוחים פתוחים של קרעים בגידי הכתף.
סוגים שונים של החלפת מפרק הכתף.
קיבוע שברים באזור הכתף.
מחקריו של ספרן קשורים לעבודתו הקלינית וממוקדים הן בנושא הכתף, והן בנושאים כללים יותר הנוגעים למבנה העצם. בין הנושאים שבהם עסק במחקריו:
השפעת פגיעות שונות בכתף. בתחום זה חקר, בין היתר, את השפעת מחלת הסוכרת מסוג 2 על תסמונת הכתף הקפואה (כאשר ידוע כי חולי סוכרת סובלים יותר, בשיעורים גבוהים, מאנשים שאינם חולים בסכרת, מן התופעה). נושא אחר שחקר היה תופעת פריקת הכתף בקרב אנשים צעירים.
הפרעות באיחוי הגידים מסובבי כתף.
בניית מודלים ממוחשבים כדי לחזות צורת שבירה של עצמות באזור הכתף. מחקריו אלה נועדו לעזור לרופאים לבחור בגישה הטיפולית המתאימה לפי סוגי פגיעות שונים. לצורך בניית המודלים הממוחשבים נעזר בסטודנטים למדעי המחשב מהאוניברסיטה עברית בירושלים.
ביומכניקה וביולוגיה של העצם. במחקרים אלה שיתף פעולה עם שני חוקרים נוספים. במחקר שעסק בביומכניקה של עצם הזרוע שיתף פעולה עם פרופ' זהר יוסיבאש מהפקולטה להנדסה באוניברסיטת תל אביב. במחקר שעסק בהשפעת סירטואין 1 על דלדול העצם (אוסטאופורוזיס) שיתף פעולה עם פרופ' רבקה דרזנר-פולק מהמחלקה לאנדוקרינולוגיה במרכז הרפואי הדסה.
כמו כן מדריך ספרן סטודנטים לרפואה ומתמחים בתחום האורתופדיה הכללית ואורתופדיה של הכתף.
פרסומיו

ספרן פרסם למעלה מ-50 מאמרים מדעיים ופרקים בספרים ערוכים, בנושאים אורתופדיים כלליים ובנושא רפואת הכתף. להלן מבחר מהם:
אורי ספרן ואחרים, טיפול ניתוחי בשרי עצם הבריח במבוגרים, הרפואה 133, 1997, עמ' 9-16.
Safran, O; Liebergall, M; Segal, D; Mosheiff, R (2001). "Proximal tibial fractures--should we nail them?". American Journal of Orthopedics (Belle Mead, NJ). 30(9): 681–684.
Mosheiff, R; Safran, O; Segal, D; Liebergall, M (1999). "The unreamed tibial nail in the treatment of distal metaphyseal fractures". Injury. 30(2): 83–90.
Safran, Ori; Schroeder, Joshua; Bloom, Ronald; Weil, Yoram; Milgrom, Charles (2011). "Natural history of nonoperatively treated symptomatic rotator cuff tears in patients 60 years old or younger". The American journal of sports medicine. 39(4): 710–714.
אלדריג' קליבר

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1935 ואבסקה, ארצות הברית 
 פטירה:  1 במאי 1998 (בגיל 62) פומונה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונטיין ויו 
 מקום מגורים:  ארצות הברית, צרפת 
 השכלה:  בית הספר התיכון אברהם לינקולן 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בן או בת זוג:  קתלין קליבר (27 בדצמבר 1967–1987) 
 מספר צאצאים:  2 
 
אֶלְדְרִיג' (לֶרוֹי) קְלִיבֶר (באנגלית: Leroy Eldridge Cleaver‏; 31 באוגוסט 1935 – 1 במאי 1998) היה סופר, פעיל פוליטי ואנס מורשע אמריקאי שהפך לאחד המנהיגים הראשונים של תנועת הפנתרים השחורים.
ב-1968 קליבר כתב את "נשמה על הקרח (אנ')", אוסף של מאמרים שבזמן פרסומו זכה לשבחים על ידי ה-The New York Times Book Review כ"מבריק וחושפני". קליבר הצהיר ב"נשמה על הקרח": "אם אדם כמו מלקולם אקס יכול להשתנות ולהתכחש לגזענות, אם אני עצמי ומוסלמים לשעבר אחרים יכולים להשתנות, אם לבנים צעירים יכולים להשתנות, אז יש תקווה לאמריקה".
קליבר המשיך להיות חבר בולט בפנתרים השחורים, בעל תואר שר המידע וראש המדור הבינלאומי של הפנתרים, בעודו נמלט ממערכת המשפט הפלילי של ארצות הברית לקובה ולאלג'יריה. קליבר הורשע בשורה של פשעים הכוללים פריצה, תקיפה, אונס וניסיון רצח ובסופו של דבר ישב בבתי הכלא פולסום (אנ') וסן קוונטין עד ששוחרר על תנאי ב-1968. ב-1968 הוא הפך לאסיר נמלט לאחר שהנהיג מארב לשוטרים של אוקלנד, במהלכו נפצעו שני שוטרים. קליבר נפצע במהלך ההתנגשות ואיש הפנתרים השחורים בובי האטון (אנ') נהרג. כעורך העיתון הרשמי של הפנתרים, "הפנתר השחור (אנ')", השפעתו של קליבר על כיוון המפלגה הייתה שקולה רק לזו של המייסדים יואי פ. ניוטון ובובי סיל. קליבר וניוטון בסופו של דבר הסתכסכו, וכתוצאה מכך היה פילוג שהחליש את התנועה.
לאחר שבילה שבע שנים בגלות בקובה, באלג'יריה ובצרפת, קליבר חזר לארצות הברית ב-1975, שם השתלב בקבוצות דתיות שונות (כנסיית האיחוד של סאן מיאנג מון (אנ')) לפני שהצטרף לכנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים, ואף הפך לרפובליקני שמרן (אנ'), והופיע באירועים רפובליקנים.
קורות חיים > נעוריו

אלדרידג' קליבר נולד בוואבסקה (אנ') בארקנסו. בילדותו עבר עם משפחתו הגדולה לפיניקס ולאחר מכן ללוס אנג'לס. הוא היה בנם של לרוי קליבר ותלמה האטי רובינזון. היו לו ארבעה אחים: וילהלימה מארי, הלן גרייס, ג'יימס ולדון ותאופילוס הנרי. שני סביו היו מטיפים פרוטסטנטים.
כנער, הוא היה מעורב בעבריינות קלה (אנ') ובילה בבתי מעצר לנוער (אנ'). בגיל 18 הוא הורשע באישום פלילי בסחר בסמים (מריחואנה) ונשלח לכלא המבוגרים סולדד (אנ'). בשנת 1958, הוא הורשע באונס ותקיפה בכוונה לרצוח, וריצה זמן רב בבתי הכלא פולסום (אנ') וסן קוונטין. בזמן שהיה בכלא, הוא קיבל עותק של המניפסט הקומוניסטי.
קליבר שוחרר על תנאי ב-12 בדצמבר 1966, עם תאריך שחרור של 20 במרץ 1971. בשנת 1968 הוא נעצר בהפרת השחרור על תנאי על ידי קשר עם אנשים בעלי שם רע, והחזקת כלי נשק. קליבר עתר לבית המשפט המחוזי בסולאנו בטענת הביאס קורפוס, וקיבל זאת יחד עם שחרור בערבות בסך 50,000 דולר.
קורות חיים > פילוג וכיוונים חדשים

בסופו של דבר הייתה מחלוקת בין אלדריג' קליבר ויואי ניוטון לגבי נחיצותו של מאבק מזוין כתגובה ל-COINTELPRO ולפעולות אחרות של הממשלה נגד הפנתרים השחורים וקבוצות רדיקליות אחרות, שהובילו בסופו של דבר לגירושו של קליבר מהפנתרים השחורים. כמו כן, העניין של קליבר בקוריאה הצפונית ובמאבק האנטי-אימפריאליסטי העולמי גררו זעם מחברי BPP אחרים שחשו כי הוא מזניח את הצרכים של אפרו-אמריקאים בבית בארצות הברית. לאחר גירושו מהפנתרים השחורים ב-1971, קשרי הקבוצה עם קוריאה הצפונית נשכחו במהירות.
קליבר תמך בהסלמה של ההתנגדות המזוינת למלחמת גרילה עירונית, בעוד ניוטון הציע שהדרך הטובה ביותר להגיב היא להניח את הרובים, שלדעתו מרחיקים את הפנתרים משאר הקהילה השחורה, ולהתמקד בפעילות רפורמיסטית פרגמטית יותר על ידי שתדלנות, לתוכניות חברתיות מוגברות לסיוע לקהילות אפרו-אמריקאיות ולחוקים נגד אפליה. קליבר האשים את ניוטון שהוא הדוד תום (אנ') שבחר לשתף פעולה עם אינטרסים לבנים במקום להפיל אותם.
קליבר עזב את אלג'יריה ב-1972, עבר לפריז בצרפת, והמיר את דתו מאסלאם לנצרות במהלך הזמן ששהה בבידוד וחי במחתרת. הוא הפנה את תשומת ליבו לעיצוב אופנה; שלוש שנים לאחר מכן, הוא ניסה להחיות מחדש את "מכנסי האון" (virility pants), מכנסים עם כיסוי בולט לאזור המפשעה של הגברים, שהוא כינה "הקליברס" (the Cleavers), בהתלהבות שהם יתנו לגברים "הזדמנות להצהיר על גבריותם". קליבר חזר לארצות הברית ב-1975 כדי להתמודד עם האישום התלוי של ניסיון לרצח.
תוך שהוא עדיין משוחרר בערבות ככל שההליכים נמשכו, בספטמבר 1978 הוא הקים את חברת Eldridge Cleaver Ltd שניהל מפעל וחנות במערב הוליווד תוך ניצול ה"קליברס" שלו, שלטענתו שחרר גברים מ"כריכת הפין". הוא לא ראה שום סתירה בין זה לבין הנצרות החדשה שלו, וטען לתמיכה בעיצובו המיני הגלוי מספר דברים פרק כ"ב פסוק ה'. האישום נגדו שהיה תלוי ועומד במשך זמן רב נפתר לאחר מכן במסגרת הסדר טיעון שהפחית אותו לתקיפה. הוטל עליו עונש של 1,200 שעות עבודות שירות בקהילה.
קורות חיים > שארית חייו

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, קליבר התאכזב ממה שהוא ראה כטבעה המסחרי של הנצרות האוונגליסטית ובחן חלופות, כולל כנסיית האיחוד של סאן מיאנג מון (אנ'). הוא גם היה קתולי לתקופה מסוימת. מאוחר יותר הוא הקים לזמן קצר מסגרת כמורה של התחיות נוצרית בשם "מסעי הצלב של אלדריג' קליבר" (Eldridge Cleaver Crusades), "סינתזה היברידית של האסלאם והנצרות שהוא כינה 'כריסטלאם' (Christlam)", יחד עם כוח של עוזרים שהוא כינה "שומרי הזרע".
לאחר מכן קליבר הצטרף בטקס טבילה לכנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים ב-11 בדצמבר 1983. הוא השתתף מעת לעת בתפילות הקבועות והרצה לפי הזמנה במפגשים של המורמונים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, קליבר הפך לרפובליקני שמרן (אנ'). הוא הופיע באירועים רפובליקנים שונים ונאם בישיבת הוועדה המרכזית של הרפובליקנים של מדינת קליפורניה בנוגע לשינוי הפוליטי שחל בו. ב-1984 הוא התמודד לבחירות למועצת העיר ברקלי, אך הפסיד. ההפסד לא הרתיע אותו, הוא קידם את מועמדותו בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית לבחירות לסנאט ב-1986 אך שוב הובס. בשנה שלאחר מכן הסתיימו 20 שנות נישואיו לקת'לין ניל קליבר.
קליבר תמך בציונות ובזכותה של ישראל להתקיים, ומתא הכלא כתב מכתב נרגש ובו גינה את החלטת האו"ם שקבעה שהציונות היא צורה של גזענות.
בשנת 1988, נאשם קליבר בפריצה ונגזר עליו מאסר על-תנאי והוא נכלא לזמן קצר מאוחר יותר בשנה לאחר שנמצא חיובי בבדיקת קוקאין. הוא הצטרף לתוכנית של גמילה מסמים בשל התמכרות מוצהרת לקראק קוקאין שנתיים לאחר מכן, אך נעצר בשל החזקת סמים על ידי משטרת אוקלנד וברקלי ב-1992 וב-1994. זמן קצר לאחר מעצרו האחרון, הוא עבר לדרום קליפורניה, כשבריאותו מעורערת.
קורות חיים > מוות

קליבר מת מסרטן הערמונית בגיל 62 ב-1 במאי 1998, במרכז הרפואי בית החולים עמק פומונה בפומונה בקליפורניה. הוא נקבר בבית הקברות מאונטיין ויו באלטדינה (אנ') בקליפורניה.