stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאב (קריקטוריסט)
תערוכות

1965 – "איפור ועיפרון" – רישומים מהצגות התיאטרון העבריות, התיאטרון הקאמרי, תל אביב; מ-30 ביוני הוצגה ב"בית העם" בירושלים.
20 באפריל 1969 – מבחר של מאה מקריקטורותיו בנושאים שונים (פוליטיקה, אמנות, דמויות), מוזיאון תל אביב לאמנות (בית דיזנגוף).
מרץ 1974 – "שנינו יחד תחת מטריה אחת" – על יחסי ישראל–ארצות הברית, המוזיאון לאמנות חדשה, חיפה.
12 במאי 1979 – "קריקקטוס" – תערוכה משולבת: קריקטורות פוליטיות על גלגולי המשא-מתן לשלום, דיוקנאות ורישומים של שחקנים תוך כדי הצגה וסקיצות, ביחד עם פסלי קרמיקה בשילוב קקטוסים מעשה ידיה של עמיתתו העיתונאית חוה נובק, מרתף גלריה "עקד", תל אביב.
17 בינואר 1981 – "רבותי, ההיסטוריה חוזרת" – מבחר קריקטורות פוליטיות מהשנים 1965–1980, גלריה ארבל, תל אביב; אחר-כך הוצגה במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן באשדות יעקב מאוחד.
17 באפריל – 15 במאי 1994 – Ze'ev: Eyewitness with a Smile,‏ National Museum of Cartoon Art, לונדון (תערוכה שארגנה ה-British Israel Arts Foundation).
לאחר מותו:
2 במרץ – 1 במאי 2008 – "גברתי ראש הממשלה" – קריקטורות של גולדה מאיר; אוצר: ניסים (נוסקו) יחזקאל, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון.
2 באפריל – 20 ביוני 2009 – "זאב במובן הקלאסי: בין אמנות קלאסית לבין קריקטורה פוליטית"; אוצר: ניסים (נוסקו) יחזקאל, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון.
12 באפריל 2012 – "זאב בתיאטרון החיפני" – מבחר רישומים של השחקנים שהציגו על בימות תיאטרון חיפה; אוצרות: עינבר דרור לקס והידד ליטמן, מוזיאון העיר חיפה.
15 במרץ – 28 בספטמבר 2013 – זאב במוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס: שתי תערוכות מאוסף זאב, ארכיון המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון:
"זאב ויונה" – עשרות קריקטורות פוליטיות בנושא השלום דרך דימוי היונה, שיצר זאב משנות ה-60 ועד מותו; אוצר: ניסים (נוסקו) חזקיהו.
"בעיני זאב" – דיוקנאות של ראשי הממשלה דוד בן-גוריון ומנחם בגין, שנוצרו בין שנות ה-60 לשנות ה-80; אוצרת: ליאת מרגלית.
לקריאה נוספת

מרדכי נאור, "זאב נולד: על צעדיו הראשונים בארץ של הקריקטוריסט הנודע", בתוך ספרו: רבותי, העיתונות: פרקים בקורות התקשורת הכתובה בארץ, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשס"ה, עמ' 324–326.
יעקב העליון, "הצבעה לזאב", ספר השנה של העיתונאים, 1993, 9–18. (עם זכייתו בפרס ישראל)
קטלוגים של תערוכות:
זאב במובן הקלאסי: בין אמנות קלאסית לבין קריקטורה פוליטית; אוצר התערוכה: ניסים (נוסקו) יחזקאל; עיצוב תערוכה וקטלוג סטודיו: קרן וגולן, חולון: המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס; עיריית חולון – מדיטק, מתחם תרבות יוצר, 2009.
זאב ויונה: הקריקטוריסט שרדף שלום; אוצר: ניסים (נוסקו) חזקיהו; עורכת ראשית: מיה דבש, חולון: המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס; מדיטק חולון – מתחם תרבות יוצר, 2013.
בעיני זאב: על דיוקנו של דוד בן-גוריון ושל מנחם בגין ברישומיו של זאב; אוצרת: ליאת מרגלית; עורכת ראשית: מיה דבש, חולון: המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס; מדיטק חולון – מתחם תרבות יוצר, 2013.
Ze'ev: Eyewitness with a Smile, London: National Museum of Cartoon Art, 1994.
הערות שוליים

1 2 3  לילי גלזנר, "לעיתים חיוך דק יכול לחדור עמוק יותר מאשר מכה עם מקל בראש", באתר הפורטל לצדק חברתי, 19 באוגוסט 2003, אורכב מ המקור בעברית "הפוכה", באמצעות ארכיון האינטרנט
↑  'Ze'ev' Yaacov Farkas,' in: Ann Gould (ed.), Masters of Caricature: From Hogarth and Gillray to Scarfe and Levine; introduction and commentary by William Feaver, New York: A. A. Knopf, 1981, p. 199.
↑  "חשבון נפש" עתונאי בטקס חלוקת פרס סוקולוב, דבר, טור אחרון, 10 באפריל 1981.
↑  יעקב העליון, 'הצבעה לזאב', ספר השנה של העיתונאים, 1993, 11.
↑  Esther Hecht, The Best Journalist Without Words, Hadassah magazine, 83,3 (November 2001).
↑  סמל דן פרקש הובא למנוחות, דבר, 23 באפריל 1974.
↑  דנה גילרמן, הידיים ידי יעקב, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2002.
↑  זאב (קריקטוריסט) באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  יעקב פרקש (זאב), פני האדם בעיני צייר קריקטורות, כמעט אלפיים 3 (1994), 42–45, באתר סנונית.
↑  זכו בפרס נורדאו, מעריב, 15 ביוני 1965.
↑  פרס עתונאות ע"ש ולטר שווימר, דבר, 30 באפריל 1971; הוענק פרס שווימר לתלמי, דונביץ', גמזו וזאב, דבר, 26 במאי 1971.
↑  נחום ברנע, "זאב" ומיכאל אסף - חתני פרס סוקולוב לעתונות, דבר, 9 באפריל 1981; חתני פרס סוקולוב: אסף; "זאב"; ברנע, דבר, 19 בפברואר 1981; "חשבון נפש" עתונאי בטקס חלוקת פרס סוקולוב, דבר, 10 באפריל 1981, המשך.
↑  "אבירי איכות השלטון" לשנת 2002, באתר התנועה לאיכות השלטון.
↑  רות בונדי, זאב – הצייר הצוחק, דבר, 12 בפברואר 1965, המשך; תערוכת ציוריו של זאב – בירושלים, מעריב, 30 ביוני 1965; "ציורים במקום שחקנים", מעריב, 1 ביולי 1965; ל. מג'רו-מינץ, שלוש פנים לדמות האדם, דבר, 9 ביולי 1965; תערוכות בירושלים, מעריב, טור 3, 3 באוגוסט 1965.
↑  תערוכת קריקטורות של זאב נפתחה במוזיאון תל-אביב, דבר, 21 באפריל 1969; תערוכת קאריקטורות של זאב ורישומים של רבקה מרים נפתחה במוזיאון ת"א, מעריב, 21 באפריל 1969; 
זהירות, זאב במוזיאון!, מעריב, 15 במאי 1969.
↑  יהודית דגן, ההונגרים דוקרים "בקריקקטוס", דבר, 9 במאי 1979; ציונה תג'ר, יוסל ברגנר וטובה ברלינסקי בת"א, מעריב, טור 2, 24 במאי 1979; תל-אביב: הוארכה תערוכת "קריקטוס", דבר, 29 במאי 1979; רחל אנגל, גם לפרחים יש עיניים, מעריב, 31 במאי 1979.
↑  נפתחה תערוכתו של זאב, דבר, 15 בינואר 1981.
↑  גברתי ראש הממשלה, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס; מרב יודילוביץ', כן, גברתי ראש הממשלה, באתר ynet, 28 בפברואר 2008.
↑  זאב במובן הקלאסי, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס; זאב במובן הקלאסי - זאב פרקש, עכבר העיר; "זאב במובן הקלאסי" במוזיאון לקומיקס, nrg מעריב, 20 במרץ 2009.
↑  זאב בתיאטרון החיפני, באתר מוזיאוני חיפה.
↑  זאב במוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון, באתר עיריית חולון, 1 באפריל 2013.
↑  זאב ויונה, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס.
↑  בעיני זאב, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276431  NLI: 987007305541005171  BnF: cb13186884x (data)  ISNI: 0000 0000 6701 0749  LCCN: nr91029060  MusicBrainz: 5cf48364-3c16-4d04-af3c-7fda609f48c7  RKD: 265625  SUDOC: 242674925  ULAN: 500481172  VIAF: 61401634   WorldCat (עם VIAF): 61401634
הריכוזיות במשק הישראלי

ריכוזיות כלכלית במשק הישראלי היא שם כולל ונתון במחלוקת למבנה השוק הישראלי שבו, על פי הטענה, נתח ניכר מהפעילות הכלכלית נשלט על ידי מספר קטן של קבוצות עסקיות, לרוב חברות החזקות הנשלטות בידי יחידים או משפחות.
לדעת המצדדים במונח, מצב זה פוגע בתחרותיות וביעילות הכלכלית. כאשר מידת הריכוזיות עולה, לעסקים קטנים אין סיכוי ממשי להצליח ולצמוח כשהם מתחרים בתאגידים הגדולים השולטים בחלק ניכר מהכלכלה, וזו אינה תחרות הוגנת.
לדעת אותם המצדדים הריכוזיות מערערת את הכלכלה, פוגעת ביציבות המשק ואף מכתימה את תדמית הדמוקרטיה הישראלית. היבט משמעותי של ריכוזיות המשק הישראלי היא פעילות כלכלית באמצעות פירמידת שליטה הנתונות בידי מספר מצומצם של אנשי עסקים (רובם ישראלים). מאפיין זה נקבע על ידי בנק ישראל ועל ידי מספר ועדות בכנסת ונחקקו מספר חוקים להתמודד עם בעיה זו. מנגד קיימת דעת מיעוט שטוענת שאין בעיית ריכוזיות במשק הישראלי, שהמספר הקטן של חברות מתאים לגודל המשק, ושאין לריכוזיות השפעה קריטית על ענפי המשק.
קביעת המשק הישראלי כריכוזי

הקביעה לפיה השוק הישראלי סובל מבעיה של ריכוזיות הפוגעת בתחרותיות וביעילות הכלכלית נקבעה בין היתר על ידי:
דו"ח הבנק העולמי, שפורסם בשנת 2009, מצא כי 12.0% משווי השוק הישראלי מוחזק בידי פירמידות שליטה (מקום 17 מבין 45 המדינות שנבדקו) ו-23.3% משווי השוק הישראלי מוחזקים בידי חברות החזקה (מקום 20 מבין 45 המדינות שנבדקו).
בשנת 2009 פרסם בנק ישראל דו"ח שקבע כי מדינת ישראל היא מבין המדינות הריכוזיות בעולם המערבי. הבנק חזר על קביעה זו בדו"ח נוסף שפורסם בשנת 2010. במסגרת הדו"ח, הזהיר הבנק כי חברות האחזקה הגדולות מייצרות סיכון ליציבות המשק הישראלי בעת משבר, וכי מומלץ להגביל את פעילותן, בין היתר על ידי הטלת איסור על חברות האחזקה להחזיק בחברות פיננסיות.
ביולי 2010 הוגשה הצעת החוק להגברת התחרותיות וצמצום סיכונים בפעילות קבוצות עסקיות בוועדה בכנסת שהכינה את החוק ובדברי ההסבר לחוק הוצגו נתונים רבים המצביעים כי המשק הישראלי מתאפיין בריכוזיות גבוהה.
גם הוועדה להגברת התחרותיות במשק שהוקמה באוקטובר 2010 חזרה על קביעה זו והציעה פתרונות לצימצומה.
במהלך דיוני הוועדה עלו טענות כי הריכוזיות בישראל אינה חריגה, אך הן היו טענות מיעוט. ראה עוד הפולמוס סביב תופעת הריכוזיות.
חקיקה לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות > הצעת חוק הגברת התחרותיות וצמצום סיכונים בפעילות קבוצות עסקיות, התש"ע-2010

ביולי 2010, הוגשה הצעת החוק להגברת התחרותיות וצמצום סיכונים בפעילות קבוצות עסקיות. בדברי ההסבר נכתב:
המשק הישראלי מתאפיין בריכוזיות גבוהה, הבאה לידי ביטוי בכך שמשפחות בודדות שולטות על הפעילות הכלכלית במשק כולו. הדבר מביא לסכנה של ממש לגבי היציבות הפיננסית של המשק, וכן משקף את התרחבות הפערים הכלכליים והחברתיים באוכלוסייה הישראלית. כעשרים קבוצות עסקיות, רובן משפחתיות, בעלות מבנה פירמידלי מובהק ממשיכות לשלוט בחלק ניכר מהחברות הציבוריות בישראל (כ - 25% מהחברות) וכמחצית מנתח השוק. מבחינת פיזור השליטה ישראל נמנית עם המדינות הריכוזיות בעולם המערבי,
והיא אף קרובה, מבחינה זו, למדינות המתפתחות.
מניתוח של מבנה הבעלות במשק הישראלי, שנעשה כחלק מתהליך ניסוח הצעת החוק, עלו מספר מסקנות:
קיימת רשת הדוקה של קשרי גומלין בין המגזר הבנקאי לקבוצות העסקיות, כך שבעליהן וגם הקבוצות עצמן, תואמים את הגדרת קבוצת הסיכון המהותית ביותר של לקוחות הבנקים-קבוצת הלווים הגדולים.
נמצאה מערכת ענפה של קשרי גומלין בין קבוצתיים, המתבטאת בבעלות משותפת או בישיבה בדירקטוריונים של חברות רבות.
אופי השליטה בקבוצות העסקיות הוא משפחתי.
בממוצע החברות המסונפות לקבוצות העסקיות אינן רווחיות יותר מחברות מסונפות והשוק מעריך אותן פחות.
במסגרת הצעת החוק הוצע כי תאגיד ריאלי (תאגיד שנרשם בישראל והונו העצמי גבוה מ-200 מיליון ש"ח) לא יחזיק יותר מ-4.1% מאמצעי שליטה במוסד פיננסי ישראלי (דוגמת בנק, קרן פנסיה וקופת גמל) ולהפך.
חקיקה לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות > הוועדה להגברת התחרותיות במשק

באוקטובר 2010, הקימה ממשלת ישראל את הוועדה להגברת התחרותיות במשק (שכונתה גם ועדת הריכוזיות) כדי לבדוק את הנושא לעומק ולגבש פתרונות כיצד להתמודד עם בעיית הריכוזיות במשק. במהלך דיוני הוועדה עלו טענות כי הריכוזיות בישראל אינה חריגה, אך הן היו טענות מיעוט. הוועדה הגישה את המלצותיה הסופיות בפברואר 2012 ובעקבות המלצתה חוקק בשנת 2013 חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות.
ב-22 בפברואר 2012 פרסמה הוועדה את המלצותיה הסופיות, שאמורות להיקבע בחוק, עיקרי ההמלצות:
הפרדה בין גופים ריאליים משמעותיים (מכירות או צריכת אשראי בישראל בלמעלה מ-6 מיליארד ש"ח בשנה) לבין גופים פינסיים משמעותיים (גופים המנהלים למעלה מ-40 מיליארד ש"ח). ההפרדה תתבצע בתוך 4 שנים.
השטחת מבנה פירמידות עסקיות ("חברות פער"), איסור יצירת פירמידות חדשות וחיזוק הרגולציה עליהן.
דירקטור לא יכהן בגופים ריאליים ופיננסיים משמעותיים במקביל. האיסור יחול בעוד שנתיים.
בהקצאת נכסי מדינה לגופים פרטיים יישקלו שיקולי ריכוזיות.
חקיקה לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות > החוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ד-2013

בעקבות המלצות הוועדה להגברת התחרותיות במשק נחקק החוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ד-2013, המוכר בשם חוק הריכוזיות, החוק עבר בקריאה ראשונה ביוני 2012 ובקריאה שנייה ושלישית ב-9 בדצמבר 2013, אחרי שעבר הכנה ממושכת של חודשים בוועדת הכספים של הכנסת בראשות ח"כ ניסן סלומיאנסקי.
חקיקה לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות > החוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות, התשע"ד-2013 > לחוק שלושה פרקים עיקריים

שקילת שיקולי ריכוזיות כלל–משקית ושיקולי תחרותיות ענפית בהקצאת זכויות: עוסק בשיקולי ריכוזיות ותחרותיות בהקצאת רישיונות וזיכיונות לשימוש במשאבי המדינה, וקובע: "בהקצאת זכות ובקביעת התנאים באותה זכות יביא המאסדר בחשבון, נוסף על כל שיקול אחר שעליו לשקול לפי דין לעניין ההקצאה, שיקולים של קידום התחרותיות הענפית" (מאסדר הוא מי שמוענקת לו לפי דין סמכות הקצאה של זכות, לרבות שר משרי הממשלה ומי ששר אצל לו את סמכותו זו).
הגבלת השליטה בחברות במבנה פירמידלי: הגבלת פירמידות שליטה רק לשתי שכבות ומניעת מצב שבו יש חברה-בת של חברה-בת (3 שכבות), דבר המאפשר לבעל השליטה בשכבה העליונה להשתמש בחברות הבת של חברת הבת לטובתו האישית ובניגוד לאינטרסים הציבוריים.
הפרדה בין תאגידים ריאליים משמעותיים ובין גופים פיננסיים משמעותיים: הפרדה בין גוף פיננסי משמעותי (כגון בנק או קרן השקעות) לגוף ריאלי משמעותי (חברה מסחרית כגון חברת בנייה, רשת חנויות וכו'): המטרה למנוע ניגוד עניינים כגון מתן הלוואות בתנאים נוחים במיוחד ומחיקת חובות של חברה שבעליה הוא גם בעל הבנק.
בהתאם לחוק הוקמה ועדה לצמצום הריכוזיות, שהיושב ראש שלה הוא הממונה על ההגבלים העסקיים, וחבריה הם המנהל הכללי של משרד האוצר או ראש אגף כלכלה במשרד האוצר, וראש המועצה הלאומית לכלכלה או אחד מסגניו.
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא ילקוט הפרסומים.
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > משפחת שטראוס

| חברת החזקות | מזון |
| --- | --- |
שטראוס גרופ (64.6%): שטראוס ישראל יטבתה שטראוס קפה, פפסיקו-שטראוס, שטראוס מים
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > יצחק תשובה

| חברת החזקות | אנרגיה |
| --- | --- |
קבוצת דלק: אבנר דלק אנרגיה
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > קובי מימון

| חברת החזקות | נדל"ן | אנרגיה |
| --- | --- | --- |
| קבוצת יואל | נצבא איירפורט סיטי | נפטא ישראמקו |
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > עידן עופר

| חברת החזקות | תעשייה | בנקאות | ספנות | תעופה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  החברה לישראל (53%) קנון הולדינגס קבוצת XT | בנק מזרחי טפחות (20%) | כימיקלים לישראל בתי הזיקוק לנפט קורוס אוטו | XT ספנות צים | XT תעופה |
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > ליאורה עופר

| חברת החזקות | נדל"ן | מלונאות |
| --- | --- | --- |
|  עופר השקעות | מליסרון | חברת חוף אלמוג מלון מועדון הים התיכון  מלון מרידיאן  מלון לגונה |
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > דודי ורטהיים

| חברת החזקות | בנקאות | משקאות | תקשורת | קמעונאות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  מ. ורטהיים (אחזקות) | בנק מזרחי טפחות (20%) | החברה המרכזית לייצור משקאות קלים טרה פריגת נביעות מבשלות בירה ישראל | קשת 12 (51%) רדיו קול הים האדום חברת החדשות מאקו N12 |  קוויק סופר אונליין |
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > לאונרד בלווטניק

| חברת החזקות | תעשייה | מסחר | אנרגיה | תקשורת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל תעשיות | נשר מפעלי מלט ישראליים | יפאורה-תבורי קבוצת גולף א.ק. | משאב אנרגיה | רשת 13 |
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > האחים זלקינד

| חברת החזקות | תעשייה | מוצרי צריכה וקמעונאות | נדלן | אנרגיה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אלקו | אלקטרה | אלקטרה מוצרי צריכה | אלקטרה נדל"ן | אלקטרה פאוור |
בעלי השליטה המרכזיים במשק הישראלי > צחי נחמיאס

| חברת החזקות | נדלן | קמעונאות |
| --- | --- | --- |
| מגה אור החזקות השקעות דיסקונט | אפי נכסים | ביג מרכזי קניות |
שוק ההון

נכון לשנת 2009 12.01% משווי השוק הישראלי הוחזק בידי פירמידות שליטה.
על-פי ניתוח שערך מרכז המחקר והמידע של הכנסת מיוני 2010, בישראל יש רמת ריכוזיות גבוהה יחסית הן בענפים בודדים והן במשק כולו. כמו כן, חלק גדול מהפעילות של קבוצות העסקים הוא באותם הענפים שבהם הריכוזיות גבוהה. אחד הגורמים לגידול בריכוזיות ההון בישראל היה תהליכי ההפרטה בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, במהלכם נכסים וחברות ציבוריות (חברות ממשלתיות, הסתדרותיות וקואופרטיבים) נמכרו לאנשי עסקים שהפכו לבעלי השליטה עליהם.
בנקאות ואשראי

בענף הבנקאות בישראל קבוצה של חמישה בנקים מובילים מרכזת כ־93% מהפעילות ושני הבנקים הגדולים, הדואופול של לאומי ופועלים, מרכזים את פעילותם של כ-50% משוק משקי הבית. רמת התחרותיות בחלק ממגזרי הפעילות בענף היא נמוכה. דו"ח של בנק ישראל קבע, בשנת 2005, שריכוזיות המערכת גבוהה ביותר, והתעצמה בתחילת שנות ה-2000. בדווח נכתב כי: "למעשה המערכת הבנקאית בארץ נשלטת בידי שני הבנקים הגדולים בישראל. גם בהשוואה בינלאומית נמצא כי הריכוזיות בישראל היא מן הגבוהות בעולם".
בשנת 2009 דרשה הממונה על ההגבלים העסקיים, רונית קן, תשלום קנס בסך 290 מיליון שקל כתנאי לסגירת תיק החקירה בפרשת קרטל עמלות הבנקים, עקב חשד לתיאום ייקור העמלות בין הבנקים. הפרשה הסתיימה לבסוף בפשרה שבה חויבו הבנקים בתשלום קנס של 70 מיליון ש"ח בלבד או בפיצוי ללקוחות באותו הסכום, והרשות תבטל את הקביעה מ–2009, שלפיה הבנקים קיימו ביניהם הסדרים כובלים כשהעבירו ביניהם מידע על עמלות.
דו"ח ועדת טרכטנברג קבע בשנת 2011 כי "קיימות אינדיקציות לכך שהבנקים גובים ממשקי הבית מחיר הגבוה ממחיר התחרות"
והוועדה העריכה כי עלות חוסר היעילות התפעולית במערכת הבנקאית היא כשני מיליארד שקל בשנה. בעקבות המלצות ועדת טרכטנברג, הוקמה בדצמבר 2011, ועדת לבחינת התחרותיות במערכת הבנקאית.
בשנת 2015, שם שר האוצר משה כחלון את נושא הריכוזיות בשוק הפיננסים בישראל במרכז סדר יומו. באותה עת, הנתונים אודות מבנה השוק הראו שחמש קבוצות בנקאיות גדולות מחזיקות בכ־94% מנכסי הבנקאות המסחרית, ו־97% מענף הביטוח מרוכזים בחמש חברות בלבד. מדד הרפינדל-הירשמן (HHI) מצא כי הריכוזיות במערכת הבנקאות הישראלית גבוהה במידה ניכרת מהממוצע באיחוד האירופי, ומדד CR3 מראה כי מידת הריכוזיות בענף הביטוח בישראל גבוהה גם היא בהשוואה בינלאומית. ביוני 2015 הקים כחלון את "הוועדה להגברת התחרותיות בשירותים בנקאיים ופיננסיים נפוצים" – ועדת שטרום, לשם בחינת דרכים להגברת התחרותיות בשירותים הבנקאיים בישראל. בין היתר המליצה על הפרדת הבעלות של חברות כרטיסי האשראי מן הבנקים, ושמוסדות פיננסיים חוץ-בנקאים יוכלו גם לתת אשראי ללקוחות, לדוגמה לכיסוי משיכת יתר, ולהתחרות בבנקים.
ביטוחים וביטוחים פנסיונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יבוא רכב

בענף יבוא הרכב בישראל פועלת קבוצה קטנה של "יבואנים רשמיים" שבעזרת תקנות שונות של משרד התחבורה (שקובעות שלכל מותג רכב בינלאומי יהיה רק יבואן רשמי אחד) מונעים את פתיחת שוק יבוא הרכב לתחרות של יבואנים נוספים. כמו כן, בישראל נאסר במשך שנים רבות יבוא אישי של כלי רכב חדשים או משומשים.
בספטמבר 2013, רשות ההגבלים העסקיים פרסמה חוות דעת ולפיה בניגוד לקביעות בדו"ח זליכה על הריכוזיות במשק הישראלי, לא קיימת ריכוזיות בשוק יבוא הרכב בישראל. אולם בשנים שאחר כך, גדלה הריכוזיות לאחר שמספר יבואני רכב נמכרו או מוזגו. חברת יפנאוטו, יבואנית רכבי סובארו, עברה לבעלות חברת סמל"ת – סוכנות מכוניות לים התיכון. וזיכיון השיווק של מכוניות אופל בישראל עבר מידיה של קבוצת שלמה לידיה של קבוצת לובינסקי.
במרץ 2017, פרסם הכלכלן הראשי במשרד האוצר יואל נוה סקירה, על פיה מאז 2006 הרווחים (לפני מס) של 12 היבואנים הגדולים בישראל הסתכמו ב־14.1 מיליארד שקל, עלייה ריאלית של 72% בהשוואה לשנים 2003-2006. בנובמבר 2017, הוכרזה קבוצת כלמוביל כגורם ריכוזי, לאור נתח השוק הגבוהה שלה.
באוגוסט 2020, בדיון שנערך בוועדת הכלכלה של הכנסת בנושא התחרות בשוק הרכב, תקפו חברי הוועדה את אוזלת היד של משרד התחבורה בטיפול בריכוזיות בענף. יו"ר הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, אמר בדיון: "יש ריכוזיות בענף ויש לפרקה", "יש כמה קרטלים בשוק הרכב שמשתפים פעולה, וכולם מפחדים מהם".
יבוא רכב > יבואני הרכב

| חברה | בעל שליטה | מותגי רכב |
| --- | --- | --- |
| צ'מפיון מוטורס בע"מ | AG Trust | פולקסווגן, אאודי, סקודה, סיאט |
| דלק מערכות רכב בע"מ | גיל אגמון | מאזדה, פורד, ב.מ.וו, מיני קופר |
| יוניברסל מוטורס ישראל בע"מ (UMI) | חיים דנון | שברולט, קדילאק, איסוזו |
| חברת המזרח לשיווק מכוניות | משפחת עיני | יגואר, לנד רובר |
| יוניון מוטורס בע"מ | ג'ורג' חורש | טויוטה, לקסוס, hino, ג׳ילי, זיקר. |
| מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע"מ | יעקב שחר | וולוו, הונדה, לינק אנד קו, פולסטאר. |
| דוד לובינסקי בע"מ | משפחת מנור | פז'ו, סיטרואן, אופל, MG Motor |
| קרסו מוטורס בע"מ | משפחת קרסו | רנו, ניסאן דאצ'יה אינפיניטי, אקספנג, צ'רי, EVeasy. |
| קבוצת כלמוביל | משפחת חרל"פ | מרצדס, יונדאי, מיצובישי, Ora |
| מכשירי תנועה ומכוניות בע"מ | צבי נטע | סוזוקי, מאן |
| סוכנות מכוניות לים התיכון בע"מ (סמל"ת) | מיכאל פאולו לוי | פיאט, סובארו, jeep, אלפא רומיאו, אבארט, dodge, קרייזלר, IVECO, לנצ'יה, ram dodge, Wey, hongqi |
| טלקאר חברה בע"מ | רמי אונגר | קיה, סאנגיונג, Seres |
ענף התחבורה והספנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ענף התחבורה מימי קום המדינה היה ריכוזי סביב חברות אגד ודן, בירושלים אגד עד היו עם נתח גדול במיוחד.
מקרה השחיתות עם אלון חסן הבליט את עניין הריכוזיות והכח הגדול שהיה לוועד העובדים של הנמלים.[דרוש מקור]
ענף המזון

בישראל שוק המזון מאופיין בריכוזיות רבה ונשלט ברובו המוחץ על ידי מספר חברות מועטות: תנובה, שטראוס, אסם, יוניליוור, החברה למשקאות קלים ועוד כ-18 ספקי מזון ומוצרי צריכה שנחשבים על פי המדינה כספקים גדולים כגון דיפלומט ושסטוביץ. בחלק מהמקרים מחזיק יצרן אחד בלבד ב-70%-90% מקטגוריות מוצרי מזון מסוימים. בשנים 2015 – 2020 נתח השוק הממוצע של עשרת הספקים הגדולים בענף המזון ובתחום מוצרי הצריכה היה כ-54% מכלל השוק. הספק בעל נתח השוק הגדול ביותר מחזיק בכ-12% מכלל שוק המזון.
בישראל, מחירי המזון הם מהגבוהים בעולם ומנתונים שנאספו בשנת 2014 עולה כי בהשוואה למדינות ה-OECD, מדד מחירי המזון בישראל גבוה בשיעור של כ-25% ובהשוואה ל-28 מדינות האיחוד האירופי, מדד מחירי המזון בישראל גבוה בשיעור של כ-24%, אך בין השנים 2012–2020 נמדדה עליה של כ-6% בשיעור מדד מחירי המזון בקטגוריה של מזון ומשקאות לא אלכוהוליים בישראל לעומת עלייה של כ-%11 במדינות האיחוד האירופי.
המחירים הגבוהים ביותר בתחום המזון בישראל הם אלה שנמצאים בפיקוח ממשלתי, לדוגמה, רמת המחירים של החלב והביצים גבוהה ב-68% מהממוצע במדינות ה-OECD וב-73% ממדינות האיחוד האירופי.
על פי מחקרים של מרכז המחקר והמידע וסטורנקסט, בשנת 2011 שלטו חמשת הספקים הגדולים ביותר (תנובה, שטראוס, אסם, החברה המרכזית למשקאות קלים ויוניליבר) בכ-42.6% מכלל שוק המזון. ב-2014 שלטו אותם חמשת ספקים בכ-48.7% מכלל השוק המזון וב-2020 שלטו חמשת הספקים בכ-38.5% מכלל שוק המזון.
ענף המזון > ענף המשקאות

ענף המשקאות גם הוא מאופיין בריכוזיות גבוהה בנתחי השוק של שלוש חברות משקאות: החברה המרכזית, טמפו ויפאורה-תבורי.
החברה המרכזית שאחראית על ייבוא, שיווק ואף ייצור של משקאות רבים היא החברה למשקאות קלים. החברה למשקאות קלים גם כן מוגדרת כאחת מ-18 הספקים הגדולים. על פי מרכז המחקר והמידע, ספק גדול הוא ספק בעל מחזור מכירות לקמעונאים, או באמצעות קמעונאים, העולה על כ-300 מיליון ש"ח, או אם הוא מוגדר כבעל מונופולין לגבי מצרך מסוים שבשלו הוכרז מונופולין.
ענף המזון > ענף המשקאות > שוק המשקאות הקלים

טמפו (16%), החברה המרכזית (43%) ויפאורה-תבורי (38%) מחזיקות שלושתן ביחד 95% משוק המשקאות הקלים.
ענף המזון > ענף המשקאות > שוק הבירה

שתי החברות, טמפו והחברה המרכזית, מחזיקות ביחד בנתח שוק של 77% (45% טמפו, 32% החברה המרכזית).
ענף המזון > ענף המשקאות > שוק היין השולחני

טמפו מחזיקה בנתח שוק של 25%, עם חברות-הבת ברקן וסגל.
ענף המזון > ענף החלב

שוק החלב בישראל מאופיין במחירים מהגבוהים בעולם ומנוהל על ידי גוף ממשלתי – מועצת החלב – שקובעת מכסות יצור ומחירים כך שלמעשה אין שוק חופשי בתחום זה בישראל. כמו כן, נאסר על יבוא של מוצרי חלב לישראל. בענף החלב שולטות ברובו המוחץ שתי חברות גדולות: תנובה ושטראוס. בתחום החלב הטרי לשתייה שולטת תנובה בכ-71% מכלל השוק ושטראוס בכ-13%. בתחום החלב בטעמים שולטת תנובה בכ-32% מהשוק ושטראוס בכ-65%. בתחום הגבינות שולטת תנובה בכ-62% מהשוק ושטראוס בכ-24%. בתחום מעדני החלב שולטת תנובה בכ-24% מהשוק ושטראוס בכ-66% ובתחום היוגורטים שולטת תנובה בכ-37% ושטראוס בכ-43%. רמת הריכוזיות הגבוהה עשויה להסביר חלק מהסיבות לעליית מחירי מוצרי החלב.
יש מספר מאוד מצומצם של מוצרים אשר נתח השוק של שלוש החברות הגדולות בקטגוריה הוא 100%, ולמרות זאת, כל המוצרים הללו הם מוצרי חלב: לבן ואשל, שמנת חמוצה, גבינת קוטג', חלב טרי, חלב עמיד וגבינה לבנה. כל שוקי המוצרים הללו נשלטים על ידי שלוש חברות גדולות בלבד.
ענף המזון > ענף הבשר

"דבאח" ו-"תנובה" הם שני קמעונאים גדולים – קמעונאים שמחזור המכירה שלהם הוא מעל 250 מיליון ש"ח, ויש להם שליטה על אחוזים גבוהים מענף הבשר. משפחת דבאח שולטת ביותר מ-60% משוק הבשר הטרי בישראל, לצד תנובה שמחזיקה באמצעות החברה הבת "אדום אדום" בכ-30% משוק זה. כלכלנים סבורים כי הריכוזיות בשוק הבשר מאפשרת לשתי השחקניות העיקריות בשוק לגבות מחירים גבוהים משמעותית על תוצרת הבשר הטרי.
עם זאת, יש לזכור כי הבשר הטרי מהווה כ-35% בלבד מן הבשר הנצרך בישראל, ואילו 65% הנותרים הם בשר קפוא המיובא ברובו מדרום אמריקה, כך שההשפעה על המחיר של בשר כשלעצמו עבור הצרכן אינה מובהקת.
ענף המזון > ענף הדבש

ענף הדבש הוא ריכוזי ונשלט בידי המותג "מכוורת יד מרדכי" של קבוצת שטראוס, המחזיקה בנתח שוק של יותר מ-50%. המשווקות הבאות אחריה: מכוורות עמק חפר ועין חרוד, מחזיקות יחד כ-30% ממקטע השיווק.
ענף המזון > קמעונאי המזון

בקרב קמעונאי המזון בשוק הישראלי ישנה ריכוזיות רבה ומספר מצומצם של קמעונאים. רשות התחרות קבעה שבישראל קיימים 24 קמעונאים גדולים. קמעונאי גדול הוא קמעונאי (סופרמרקט/רשת צריכה) המחזיק בשלוש חנויות לפחות שמחזור המכירות הכולל שלהן בשנת הכספים הקודמת הוא מעל 250 מיליון ש"ח. מתוך 24 הקמעונאים שרשות התחרות הגדירה, חמישה מהם שולטים על נתח שוק גבוה מאוד – כ-67 אחוזים מכלל נתח השוק (ביניהם שופרסל השולטת על נתח שוק של כ-30 אחוזים). הדבר מאפשר להם להעלות מחירים ולגרוף רווחים רבים על חשבון הציבור, ובגלל שצברו שליטה כה גדולה (סניפים רבים ברחבי הארץ) הציבור פיתח בהם תלות מסוימת, והדבר יוצר ריכוזיות רבה, ובנוסף, שליטת הקמעונאים על טווחי המחירים גורם לעלייה ביוקר המחיה ופגיעה באזרחים.
על פי מרכז המחקר והמידע, הקמעונאים הגדולים ביותר הם: שופרסל, חברת פז, רמי לוי שיווק השקמה, יינות ביתן ועוד 20 קמעונאים הנחשבים על ידי המדינה כקמעונאים גדולים. בשנים 2016 עד 2020 סך הסניפים של חמשת הקמעונאיות גדל בכ-%9.13, של רשת שופרסל גדל בכ-%7.10,של רשת רמי לוי גדל בכ-%3.23 ושל רשת יוחננוף גדל בכ – %7.86.שטח המכירות הכולל של חמשת הקמעונאיות גדל בכ-%7.13, של רשת שופרסל גדל בכ-%6.6, של רשת רמי לוי בכ-%7.18 ושל רשת יוחננוף גדל בכ-%5.113.