stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסמכה לכהונה
ביבליוגרפיה

המערכת המדעית, "עיקרי הדת הנוצרית, שהיו שנויים במחלוקת בתקופת הרפורמציה," בתוך ה. א. ל. פישר, דברי ימי אירופה, כרך ג', ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"ב, עמ' 197–208.
"Orders and Ordination," The Oxford Dictionary of the Christian Church, Third Edition, E. A. Livingstone (ed.), Oxford: Oxford Universtiy Press, 1997, pp. 1188–1190.
מליח כרותח

מליח כרותח הוא מושג הלכתי בתחום איסור והיתר המבאר שמצבו של מאכל מלוח יכול להבליע ולהפליט טעמים כמאכל רותח.
ביאור המושג ומקורו

המושג נזכר בתלמוד: ”אמר שמואל: מליח הרי הוא כרותח” כלומר, מאכל מלוח בדרגת מליחה גבוהה עד שלא ניתן לאוכלו מרוב מליחותו, נחשב כמאכל רותח שיכול להבליע ולהפליט טעמים.
עוד אמרו:
טהור שמלחו עם דג טמא מותר, כיצד, שהיה טהור מליח וטמא תפל
לדעת רוב הפוסקים, הכלל הוא שאם המאכל המלוח נגע במאכל אחר ויש שם לחות ביניהם – המאכל המלוח מבליע את טעמו במאכל האחר, כדוגמת ההבלעה הנעשית על ידי רתיחה. וזאת משום שהמלח גורם למאכל לפלוט מתוכו לחלוחית וטעם ולהבליעם במאכל שנוגע בו. אולם המאכל המלוח עצמו אינו קולט טעם מהחתיכה התפלה (שאינה מלוחה), משום שהחתיכה התפלה אינה מלוחה ממש. לפיכך, אם חתיכת בשר מלוחה נגעה בחתיכת גבינה תפלה, המלח שבבשר גורם לטעם הבשר לצאת אל הגבינה, אבל הגבינה התפלה אינה מוציאה טעם אל הבשר, ודי לשטוף את הבשר והוא מותר. ואם הגבינה הייתה מלוחה והבשר תפל, הגבינה נותנת טעם בבשר, ואילו הבשר אינו נותן טעם בגבינה. ואם שתי החתיכות מלוחות, שתיהן נותנות טעם זו בזו.
אך יש שסייגו שכל דברי התלמוד נאמרו רק כשאין החתיכות נוגעות זו בזו, ורק הלחות הנפלטת מהחתיכות מתערבבות יחד. אך אם החתיכות נוגעות זו בזו, גם הטהור המליח בולע מהטמא התפל.
וכן יש שסייגו שאם האיסור הוא צלול, אפילו אם הוא תפל, הוא אוסר את החתיכה המלוחה הכשרה. וכך פסק הרמ"א לכתחילה. וביאר הרמ"א, שחומרא זו היא רק אם החתיכה הכשרה היבשה היא לחה קצת. אך אם היא יבשה לגמרי, האיסור הצלול לא אוסר אותה.
אם שתי החתיכות המלוחות יבשות, או שהן לחות בגלל שנשטפו במים אך לא מחמת לחלוחית המליחה, הם אינן אוסרות זו את זו, ומספיק להדיחן בלבד. שכן אף אם נאמר שהמלח יכול להמשיך להפליט גם לזמן ארוך, זהו בתנאי שיש לחלוחית, אך אם המלח נותר יבש, הוא לא אוסר.
כמוכן אין להניח בשר הנמצא בהליכי הכשרה בעודו מלוח - בכלי שאינו מנוקב. אלא יש להקפיד להניחו בכלי מנוקב, כלומר כלי שיש בו נקב בתחתיתו. ואם הניחו בכלי שאינו מנוקב, ושהה שיעור שיתנו מים על האש ויתחילו להרתיח, כל מה שנמצא מתחת לציר נאסר. ומה שמעל הציר נאסר כדי קליפה. ויש אומרים, שכל החתיכה נאסרת, כלומר גם מה שחוץ לציר.
דרגת המליחה

אמר שמואל: מליח הרי הוא כרותח. לא אמרן אלא שלא נאכל מחמת מילחו, אבל נאכל מחמת מילחו – לא
נחלקו הראשונים מהי דרגת המליחה אליה התכוונו בתלמוד. א) יש אומרים שנמלח כעין עיבוד, כדי לשמר את הבשר לזמן מרובה. ב) כדרך שמולחים בשר כדי להצניעו זמן מסוים בלא שיתקלקל, אבל לא לזמן מרובה. ג) דעת רוב הראשונים, כדרך מליחת בשר להוציא דמו להתירו לבישול, שצריכה להיות כשיעור שאינו נאכל מרוב מליחותו.
דרגת המליחה > פסיקת ההלכה

רבי יוסף קארו פסק בשולחן ערוך כדעת רוב הראשונים, שגם דרגת מליחה המכשירה את הבשר מדמו, מספיקה כדי להבליע ולהפליט טעמים. וכל שכן אם מולחים מליחה להצניע או כדי לשמר את הבשר לזמן מרובה, שנחשבת מליחה כזו לרותחת. והרמ"א חושש שמא בזמננו איננו בקיאים בזה, ולכן החמיר לכתחילה להחשיב מליחה מועטת המכשירה בשר לצלייה כרותח. ופירשו שהכוונה כמליחת צלי בשפע, ולא כמליחה רגילה של צלי.
תחום הזמן של מליח כרותח

תחום הזמן בו המלוח נחשב לרותח מתחלק לשני שלבים:
א. ממתי נחשב לרותח: יש אומרים שלא נאסרת אלא לאחר ששהתה שיעור מליחה (כלומר שיעור מיל שהוא 18 או 24 דקות). וכן דעת השולחן ערוך. ויש אומרים שהחתיכה נאסרת מייד.
ב. האם פוסקת הרתיחה לאחר שיעור מליחה: יש אומרים שלאחר ששהה שיעור מליחה (18 או 24 דקות) פסק כח המלח, וכבר הוא לא חשוב כרותח. ויש אומרים שכל עוד לא ניתן לאכול את הבשר מרוב מליחותו, הוא נחשב לרותח. וכן דעת השולחן ערוך. והרמ"א הסכים להחמיר לכתחילה, אך במקום צורך גדול כתב לסמוך על המקילים, שאחר שיעור מליחה, החתיכה לא נחשבת כרותחת.
רמת ההבלעה של המליח

ארבע דעות עד כמה המליח מבליע: א) יש אומרים שמבליע בכולו. ב) יש אומרים כדי נטילה. ג) ויש אומרים כדי קליפה. לכל שלושת הדעות הללו אין הבדל בין אם החתיכה כחושה או שמנה. אך לדעת רוב הראשונים והשולחן ערוך אם החתיכה כחושה - כדי קליפה, ואם שמנה מבליעה בכולה. ובשומן שאסור מדרבנן או שנאסר רק מספק דאורייתא, ביארו בדעת הרשב"א והשולחן ערוך שאוסרים כדי נטילה. אלא שלדעת הרמ"א, הואיל וקשה להבחין בין שמנה לכחושה, נוהגים לחשוש בכל חתיכה שמא היא שמנה, זולת מאכלים כחושים לגמרי.
רמת ההבלעה של המליח > תתאה גבר במליחה

נחלקו אם גם במליחה חל הכלל של תתאה ועילאה גבר. כלומר, האם הכלל שאיסור שהונח על היתר, במקרה שהאיסור הוא העליון - הוא אוסר כדי קליפה, ובמקרה שהאיסור התחתון, אז הוא אוסר את כל חתיכת ההיתר, האם כלל זה שייך בחתיכות מלוחות. לדעת השולחן ערוך, כלל זה אכן חל גם במליח, ולכן אם האיסור המלוח הוא העליון הוא לא אוסר את החתיכה התחתונה אלא כדי קליפה. ואילו לדעת הרמ"א כלל זה לא חל בחתיכות מלוחות, וגם אם האיסור המלוח הוא העליון הוא אוסר את התפל.
מליחה בכלים

הורו בתלמוד:
אמר רב יהודה אמר שמואל: קערה שמלח בה בשר - אסור לאכול בה רותח
כלומר, הואיל והדם נפלט אל הקערה, הקערה נאסרת, ולא ניתן להניח בתוכה מאכל רותח. לדעת רוב הפוסקים, דווקא מאכל רותח אסור להניח, אך מותר להניח דבר מלוח בכלי זה, משום שאין המליח נחשב ממש כרותח עד לדרגה שהוא מסוגל להפליט את הבלוע בכלים, ולכן התירו למלוח גבינות בכלים של גוים המיוחדים להכנת גבינות. ויש שהסכימו להתיר זאת, אך בפועל החמירו משום 'הרחק מן הכיעור'. ויש שהחמיר, שכלי הגויים לא נחשבים ל'טמא תפל' אלא לטמא מליח, ולכן אסרו להניח גבינות בכליהם.
מליחה בכלים > פסיקת ההלכה

השולחן ערוך פסק כרוב הפוסקים, שגבינות שנמלחו בכליהם של הגויים - מותרים. והרמ"א הוסיף שההיתר הוא בדיעבד אך לא לכתחילה.
הערות שוליים

↑  פסחים עו, א.
↑  חולין קיג, א; פסחים עו, א, ע"פ שיטת התוספות והרא"ש והשולחן ערוך קה, י.
↑  רא"ה ור"ן.
↑  מרדכי חולין תשיח.
↑  יורה דעה צא, ה; קה, י.
↑  וכ"כ התרומה, מרדכי, ואור זרוע, וכן פסק בשולחן ערוך יורה דעה צא, ה.
↑  פרי חדש צא, י.
↑  חולין קיג, א: "אמר שמואל: אין מניחין בשר מליח אלא על גבי כלי מנוקב".
↑  שו"ע יורה דעה סימן סט סעיף יח, ע"פ רא"ש ורשב"א.
↑  רמ"א שם ע"פ רבינו פרץ.
↑  ראב"ן ורבי יעקב ישראל (תוס' חולין קיב, א, 'הני מילי')
↑  רש"י, ראב"ד וראבי"ה
↑  ר"ת, רא"ש, רשב"א, רי"ו, ר"ן ועוד
1 2 3  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן צ"א, סעיף ה'
↑  יד יהודה (הארוך כ)
↑  רבי יהודה אלברצלוני והר"ן
↑  ר"ת ורא"ש וכך נטה הרשב"א. וכן דעת הש"ך ס"ק יא, פרי חדש ס"ק ט וחוות דעת ס"ק ט.
↑  תוספות ורא"ש
↑  התרומה, אור זרוע בשם ר' יהודה ב"ר יצחק
↑  רמב"ן, סמ"ג, ויש אומרים שכן דעת הרמב"ם.
↑  רא"ה.
↑  ראבי"ה.
↑  רשב"א, רא"ש, רי"ו, אשכול, או"ז, טור ושו"ע (צא, ה; קה, ט).
↑  ראו פמ"ג שפ"ד קה, כז.
↑  יורה דעה קה, ט.
1 2  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ק"ה, סעיף י"א
↑  תוספות חולין קיג, א.
↑  רא"ש (חולין ח, מב) ומרדכי (חולין תשיח).
↑  ראבי"ה (סי' אלף קכג).
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ק"ה, סעיף י"ב
| כשרות |
| --- | --- | --- |
| כשרות הבשר | אבר מן החי • טרפה • סירכא • גיד הנשה • צומת הגידים • סימני הכשרות • עופות טמאים • זרוע, לחיים וקיבה • איסור אכילת חֵלֶב • שחיטה • הכשרת בשר • איסור אכילת דם • בשר שנתעלם מן העין |  |
| מצוות התלויות בארץ | שמיטה • יובל • טבל • תרומות ומעשרות • חלה • איסור חדש • איסור ערלה • נטע רבעי • כלאי הכרם • פאה •מתנות עניים • ביכורים |  |
| הלכות הרחקה מגויים | חלב נוכרי, גבינת נוכרי וחמאת נוכרי • יין נסך • פת עכו"ם • בישולי גויים |  |
| הכשרת כלים | טבילת כלים • הכשרת כלים • ליבון • נעיצה |  |
| איסורי תורה | בשר בחלב • חמץ בפסח • איסור אכילת שרצים |  |
| איסורי דרבנן ומנהגים | איסור לינת לילה • משקים שנתגלו • איסור אכילת קטניות בפסח • איסור שתיית מים בחילופי תקופות • אכילת דג עם בשר • אכילת דג עם חלב • אוכלים ומשקים שתחת המיטה |  |
| דינים כלליים | איסור והיתר • תערובת • מיעוט המצוי • טעם כעיקר • נותן טעם • נותן טעם לפגם • נ"ט בר נ"ט • דבר דעביד לטעמא • מעמיד • ביטול איסור לכתחילה • איסורים מבטלים זה את זה • כבוש כמבושל • תתאה גבר • מליח כרותח • עבירה מטמטמת |  |
| כשרות בעת החדשה | ירקות ללא חרקים • ג'לטין • משגיח כשרות • שטירל • בראקל |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי

| --- | --- |

 תיאור:  עבור הישגים בקולנוע העצמאי הבריטי
 מדינה:  בריטניה
 תקופת הפרס:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 www.bifa.film
פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי (בראשי תיבות באנגלית: BIFA) הוא טקס חלוקת פרסים שנתי בו מצוינים הישגים בקולנוע הבריטי העצמאי. המועמדויות מוכרזות בתחילת נובמבר והטקס עצמו מתקיים בנובמבר או בתחילת דצמבר.
היסטוריה

פרסי הקולנוע העצמאי חולקו לראשונה בשנת 1998 על ידי מייסד פסטיבל הסרטים ריינדאס, אליוט גרוב. מטרתו של גרוב הייתה להעלות על נס כישרונות והישגים בקולנוע הבריטי הממומן באופן עצמאי ולקדם סרטים בריטיים בקרב הציבור הרחב. חלוקת הפרסים מהווה חלק מפסטיבל הסרטים ריינדאס הנערך מדי שנה בחודש ספטמבר/אוקטובר. הטקס שהיה מתוכנן להתקיים בשנת 2020 נדחה לחודש פברואר 2021.
ביולי 2022 הודיע ארגון BIFA המעניק את הפרס, על שינויי קטגוריות החל מהטקס ה-25 שמתוכנן להתקיים ב-4 בדצמבר 2022. במסגרת זו, בקטגוריות המשחק, הונהגה הגדרה נייטרלית מבחינה מגדרית, ואת המילים "שחקן" ו"שחקנית", החליפה המילה "הופעה". לאור זאת, יוענקו פרסי משחק בחמש קטגוריות: "ההופעה הראשית הטובה ביותר"; "הופעת המשנה הטובה ביותר"; "הופעה ראשית משותפת הטובה ביותר" – לשני תפקידים, ובמקרים מיוחדים שלושה, שעומדים במוקד סרט אחד; פרס האנסמבל הטוב ביותר, ופרס על הופעת הפריצה, שהיא הגדרה נייטרלית ממילא. בקטגוריות ההופעות הטובות ביותר יהיו עד עשר מועמדויות בכל אחת, ובקטגוריות ההופעה המשותפת והאנסמבל – עד חמש מועמדויות כמו כן, נוספה קטגוריית בימוי הבכורה הטוב ביותר של סרט תיעודי, לצד פרס דאגלס היקוקס לבימוי בכורה, שיוענק רק לסרט עלילתי, ואילו הפרס למוזיקה הטובה ביותר פוצל לשתי קטגוריות נפרדות: הלחנת המוזיקה המקורית הטובה ביותר, והעריכה המוזיקלית הטובה ביותר.
הערות שוליים

↑  British Independent Film Awards Ceremony Moved to February | Hollywood Reporter, www.hollywoodreporter.com
1 2  Trtaglione, Nancy (July 5, 2022). British Independent Film Awards Shifts To Gender-Neutral Acting Categories; Adds Prizes. Deadline Hollywood, retrieved July 5, 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוהד חמו

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1976 (בן 48) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מעסיק:  חברת החדשות
 סוג כתב:  כתב לענייני השטחים והתיישבות בחברת החדשות.
 תחום סיקור:  יהודה ושומרון, ההתנחלויות, הפלסטינים
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב (2021) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  OhadHemoNews
 טוויטר:  ohadh1
 
אוהד חמו (נולד ב-21 בספטמבר 1976) הוא עיתונאי ישראלי המשמש ככתב בשטחים לענייני פלסטינים. חתן פרס סוקולוב לתקשורת אלקטרונית לשנת 2021.
ביוגרפיה

חמו נולד, גדל והתחנך בירושלים, בנם של חיים ואביבה. בנעוריו למד בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים במגמת מזרחנות. חמו הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב במדעי המדינה וארכאולוגיה ומוסמך במזרחנות מהאוניברסיטה העברית.
את דרכו העיתונאית החל חמו בשנת 2003 כקשב בדסק הערבי של הערוץ הראשון וכאחד מעוזריו של עודד גרנות, הפרשן לענייני ערבים של הערוץ. כעבור שנה, מונה לכתב השטחים של הערוץ הראשון. את השידור הראשון שלו עשה מחוץ למוקטעה, בשעה שיאסר ערפאת עזב את רמאללה בדרכו לבית חולים בצרפת, שם לבסוף נקבע מותו. במהלך עבודתו בערוץ הראשון, סיקר את הנעשה ביהודה ושומרון, ואף נכנס באופן קבוע לרצועת עזה.
בשנת 2009 עבר חמו לשמש בתפקיד דומה בחדשות 10.
בשנת 2010 החל לעבוד ככתב לענייני שטחים בחברת החדשות, כשהוא ממלא את מקומם של סלימאן א-שאפעי ויורם בינור, שסיימו את עבודתם בערוץ זמן קצר קודם לכן.
במהלך השנים סיקר חמו בכתבותיו את הנעשה בעזה וביהודה ושומרון, ועקב אחר האינתיפאדה השנייה, עסקת שליט, מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, מבצע שומר החומות ומלחמת חרבות ברזל. כמו כן, הביא תיעודים נדירים של חמושים ומבוקשים פלסטינים מהפת"ח ומהחמאס במחנות הפליטים ובערים הפלסטיניות. בנוסף, נשלח לסקר אירועים חדשותיים בעולם. בין היתר, הצטרף בשנת 2015 למשט הסיוע "חירות" שיצא מכרתים לכיוון עזה, וכן תיעד את הנעשה בשכונת מולנבק בבריסל.
בסוף שנת 2015, החל בפרסום סדרת כתבות שהתמקדו בתנאים השוררים במחסומים בשטחים. בעקבות כתבות אלו, הוחלט להעביר 300 מיליון שקלים לשיפור המצב.
ב-2020 יצא לאור ספרו הראשון "פני השטח" בהוצאת "כתר".
לאחר מותה של עיתונאית אל-ג'זירה שירין אבו עאקלה, שנטען שנפגעה מאש צה"ל, ספג חמו איומים על חייו מצד פלסטינים ברשתות החברתיות השונות, בהן נכתב: "עין תחת עין, שן תחת שן. חכה למוות שלך".
חמו הוא חתן פרס סוקולוב לתקשורת אלקטרונית לשנת 2021, לצידה של יפעת גליק.
בנוסף לעיסוקו בחברת החדשות, חמו כתב באופן קבוע במגזין "בלייזר".
חיים אישיים

חמו מתגורר בתל אביב, נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  אוהד חמו, ‏תיעוד: 3 ימים בלב ים בדרך לעזה, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2015
↑  אוהד חמו, ‏בלעדי: שליח חדשות 2 עם פעילי המשט לעזה, באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2015
↑  קרן מרציאנו, אוהד חמו, ניר דבורי, ‏המעברים באיו"ש ישודרגו - זמני ההמתנה יקוצרו, באתר ‏מאקו‏, 19 במאי 2016
↑   צבי בראל, "פני השטח" מציג תפישות עולם ותובנות של דור פלסטיני חדש, אך חסר בו דיון מקיף בצד הכובש, באתר הארץ, 6 בינואר 2021
↑   אוהד חמו, פרק מהספר "פני השטח", באתר "דיומא", 8 בינואר 2021
↑  "חכה למוות שלך": פלסטינים מאיימים על חייו של אוהד חמו ברשת, באתר מעריב אונליין, 12 במאי 2022
↑  חמו על הכוונת: "עין תחת עין, שן תחת שן. חכה למוות שלך", באתר וואלה, 12 במאי 2022
↑  גיל משעלי, ‏בעקבות הרג הכתבת הפלסטינית: קריאה לפגוע באוהד חמו, באתר ‏מאקו‏, 12 במאי 2022
↑  כתבנו אוהד חמו זכה בפרס סוקולוב: "מסקר את הזירה הפלסטינית במקצועיות ובאומץ", באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008898377405171  VIAF: 22161209129039861271   WorldCat (עם VIAF): 22161209129039861271
אנסטסיה מיכאלי

אנסטסיה יהודית מיכאלי (ברוסית: Анастасия Михаэли; נולדה ב-12 ביולי 1975 ד' באב ה'תשל"ה) היא פוליטיקאית, מנחת טלוויזיה ודוגמנית-עבר ישראלית. כיהנה כחברת כנסת בכנסת ה-18 מטעם "ישראל ביתנו". קודם לכן הייתה מנחת טלוויזיה בערוץ "ישראל פלוס".
ביוגרפיה

נולדה בשם אנסטסיה ולדימירובנה מיכאלבסקיה (Анастасия Владимировна Михалевская) בלנינגרד שבברית המועצות (בשנות האלפיים, סנקט פטרבורג, רוסיה) למשפחה נוצרית. היא בתם של ולדימיר, ימאי שנעדר רבות מביתו ולידיה, מורה לספרות רוסית, ולה אח אחד. היא למדה בבית ספר שהתמקד בשפה האנגלית, דבר שאפשר לה כבר מגיל צעיר לסייע לפרנסת משפחתה, שמצבה הכלכלי לא היה טוב, על ידי מתן שיעורים פרטיים באנגלית לילדים. באותה תקופה ניהלה בבית ספרה 'מועדון חברות בינלאומית', שמטרתו הייתה לארח משלחות מחו"ל, לייצג את העיר ולחזק את הקשרים עם הקהילה הבינלאומית. בנוסף עסקה בפעילויות ספורטיביות שונות, התמקדה בסקי במישור והגיעה להישגים גבוהים ברמה הלאומית.
לאחר סיום התיכון למדה במשך שנה במכינה באוניברסיטה למדעי הרוח, ולאחר מכן החלה בלימודי הנדסת מערכות תקשורת באוניברסיטה לטֶלֶקוֹמוּנִיקַצְיָה על-שם בונצ'-ברויביץ' שבסנקט פטרבורג.
בגיל 19 השתתפה במספר תחרויות יופי אזוריות ובינלאומיות, זכתה בתארים וקיבלה חוזה דוגמנות בפריז. לשם כך, ב-1995 לקחה שנת הפסקה מהאקדמיה ועברה לצרפת. לאחר שובה השלימה תואר שני בהנדסת תקשורת חשמלית רב-ערוצית.
במהלך תערוכת Expo בסנקט פטרסבורג פגשה את יוסף סמואלסון, ישראלי יליד לטביה הסובייטית, מתאגרף תחרותי בעבר, מהנדס אלקטרוניקה ואיש עסקים. ב-1997 נישאו ועברו לגור בישראל. מיכאלי החלה בגיור אורתודוקסי ממושך בן שלוש שנים וחצי, שלאחריו שוב נישאו כהלכה. לימים הפכה מיכאלי לגיורת הראשונה בכנסת.
לאחר שהשלימה את לימודיה באולפן עברית, סיימה לימודי תעודה במנהל עסקים באוניברסיטת בר-אילן. במקביל השתתפה בקורסים בתחומי הייטק, מדיה ויזמות.
ביוגרפיה > קריירה תקשורתית

ב-1998 החלה בקריירת משחק ודוגמנות בישראל. ב-2002 הצטרפה לערוץ 9 'ישראל פלוס' החדש, ערוץ ייעודי בשפה הרוסית, כמגישה של תוכנית הטלוויזיה היומית "תענוגות החיים" לצדו של מיכאל טפליצקי. תוכניתם זכתה לפופולריות רבה, אך גם ספגה ביקורת על כך שהיא מציגה אורח חיים עשיר שרוב הישראלים בכלל והעולים החדשים בפרט אינם יכולים להרשות לעצמם. בהמשך נבחרה להגיש את תוכנית הבוקר היומית 'יום חדש' עם ולד זרניצקי.
היא גם השתתפה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "מילואים" בערוץ 2 ובסרט קולנוע דובר רוסית.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

לאחר שקיבלה פניות רבות להיכנס לפוליטיקה, מיכאלי החליטה להצטרף למפלגת "קדימה", שהייתה אז בימיה הראשונים. היא התמודדה לכנסת השבע עשרה ושובצה במקום ה-44 הלא-ריאלי.
לאחר פנייתו של אביגדור ליברמן, יו"ר מפלגת "ישראל ביתנו", הצטרפה בדצמבר 2008 למפלגתו, שובצה במקום התשיעי ונבחרה לכהן בכנסת השמונה העשרה. מיכאלי כיהנה כחברת כנסת בשנים 2009–2013 ושימשה במגוון תפקידים: יושבת ראש השדולה לקידום זכויות ומעמד המשפחה, חברת ועדת החינוך, התרבות והספורט, חברת הוועדה לקידום מעמד האישה, חברת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, חברה בוועדת המשנה למאבק בסחר בנשים, חברה בוועדת המשנה לביקורת על מערכת החינוך ובוועדה המיוחדת לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. בנוסף פעלה בזירה הבינלאומית כיושבת הראש של אגודות הידידות עם אוסטריה, אסטוניה ושווייץ ויצאה כנציגה של הכנסת במשלחות רשמיות אל האיחוד האירופי, צרפת, בריטניה וטאיוואן.
בכהונתה מיכאלי השתתפה בייזום של כשבעים הצעות חוק, מהן נכנסו לספר החוקים של מדינת ישראל ההצעות הבאות:
איסור מכירת ספרי לימוד במארז.
מניעת אלימות נגד מטפלים במוסדות רפואיים.
מאסר מינימום בשל הפקרת אדם שנפגע בתאונות פגע וברח ואיסור עריכת הסדר טיעון עם הנאשם בעבירה.
הפסקת תשלום שכר, גמלה ותשלומים אחרים לחבר הכנסת ולחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה.
ביטול התניית מזונות ביציאה לחו"ל.
ב-4 בדצמבר 2012, לקראת סיום הרכבת רשימת ישראל ביתנו לכנסת ה-19, הודיעה מיכאלי על פרישתה מהחיים הפוליטיים.
חיים אישיים

מיכאלי הייתה נשואה ליוסף סאמואלסון עד לפטירתו ביולי 2022. לשניים שמונה ילדים, אותם מיכאלי מגדלת באורח חיים דתי. ילדה השמיני נולד בעת היותה חברת כנסת, מאורע שלא התרחש מאז ילדה אסתר וילנסקה במהלך הכנסת השנייה.
הערות שוליים

1 2  שרי מקובר-בליקוב, אני אנסטסיה, באתר nrg‏, 29 באפריל 2005
↑  רינת גור, מיס ישראל+, באתר ynet, 14 בינואר 2004
1 2 3  שביט בן-אריה, חברות הכנסת: נשים מובילות בישראל, תשע"א-2011, עמ' 273-272.
↑  אתר האוניברסיטה
↑  בעלה של ח"כ אנסטסיה מיכאלי מסביר מי יטפל בשבעת ילדיהם: על הבוקר אישתי כבר עשתה שתי כביסות, רדיו ללא הפסקה
↑  אריק בנדר, הכנסת מציגה: נאום הגיורת הראשונה, באתר nrg‏, 23 במרץ 2009
↑  amtv9 (2008-07-29), The best moments of TV Career 2002-2008 of Anastassia Michaeli', נבדק ב-2018-12-03
↑  אלי ברדנשטיין, אנסטסיה לא בכיס של קדימה, באתר nrg‏, 30 בינואר 2006
1 2  פרופיל באתר הכנסת
↑  יובל קרני וצביקה ברוט, כתבי ynet ו"ידיעות אחרונות", מקדימה תרופה להדחה: אנסטסיה מיכאלי פורשת, באתר ynet, 4 בדצמבר 2012
↑  אישור הצעת חוק תיקון לחוק חינוך ממלכתי
↑  ראיון בנושא לערוץ הכנסת
↑  הוועדה לקידום מעמד האישה: פיטורי נשים בהריון הם עוולה חברתית
↑  בן קמינסקי, משלחת של חברי כנסת יצאה לביקור בטייוואן, אפוק טיימס, 12.5.2010
↑  עמרי נחמיאס, דיון סוער על דוח טירקל: "זועבי בוגדת, צריכה לשבת בכלא", נענע10, 26.1.2011
↑  מורן אזולאי, נזיפה למיכאלי: ניסתה להוריד את זועבי מהדוכן, באתר ynet, 2 באוגוסט 2011
↑  החלטת ועדת האתיקה‏; יהונתן ליס, עונש חמור לאנסטסיה מיכאלי על שפיכת המים על מג'אדלה: חודש הרחקה מהכנסת, באתר הארץ, 10 בינואר 2012
↑  אנסטסיה מיכאלי, כנס אילת 5 להתמודדות עם אלימות בחברה הישראלית, יוני 2010
↑  דנה ויס, ‏פגוש את העיתונות - התכנית המלאה, באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2012
↑  אנסטסיה מיכאלי: "ההומואים מסכנים, בסוף הם מתאבדים בגיל 40", אתר נענע10, 14 ביוני 2012
↑  אתר, ‏ח"כ אנסטסיה מיכאלי: "לסביות? הן נשים שעברו הפלה", באתר גלובס, 20 ביוני 2012
↑  בעלה של ח"כ לשעבר אנסטסיה מיכאלי הלך לעולמו, באתר אייס, 25 ביולי 2022
↑  יובל אזולאי, הילד הבכור בכנסת לא של מיכאלי, הוא נולד ב-1951, באתר הארץ, 14 ביולי 2009
האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה

האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (באנגלית: British Academy of Film and Television Arts, בראשי תיבות: BAFTA) היא עמותה בריטית שתומכת, מפתחת ומקדמת את אמנויות הבמה השונות במדיומי הקולנוע, הטלוויזיה וכן משחקי המחשב - בממלכה המאוחדת. בנוסף לטקסי הפרסים השנתיים שלה, לבאפט"א יש תוכנית בינלאומית, בכל ימות השנה, של אירועי למידה ויוזמות המציעה גישה לבעלי כישרונות, באמצעות סדנאות, כיתות אמן, מלגות, הרצאות ותוכניות חונכות בבריטניה ובארצות הברית.
האקדמיה הבריטית לקולנוע נוסדה ב-1947 והחלה לחלק פרסים בתחום הקולנוע ב-1948. גילדת המפיקים ובמאי הטלוויזיה החלה לחלק פרסים מטעמה ב-1954. ב-1958 התמזגו שני הגופים והקימו את החברה לקולנוע ולטלוויזיה, והחלו להעניק את הפרסים במשותף. ב-1976 שונה שם החברה והיא הפכה לאקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, או, כפי שהיא מכונה בקיצור, באפט"א.
פרסי באפט"א

פרסי באפט"א (באנגלית: BAFTA Awards) הם פרסים המוענקים מדי שנה על ידי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (British Academy of Film and Television Arts; בראשי תיבות: BAFTA) לתוכניות טלוויזיה, סרטי קולנוע והעוסקים בהם. הפרס נחשב למקבילה הבריטית לפרס האוסקר האמריקאי.
על אף האיחוד בין הפרסים, מאז 1998 הם מוענקים בטקסים נפרדים - פרסי הקולנוע מוענקים מדי שנה בסביבות חודש פברואר, ופרסי הטלוויזיה באפריל.
פרסי באפט"א > פרסים נוספים

מאז 1969 מוענקים גם פרסים לסרטי קולנוע ותוכניות טלוויזיה המיועדים לילדים, ולעוסקים בהם. פרסים אלה מוענקים בנפרד מהפרסים האחרים, מדי חודש נובמבר. מאז 2007 ניתן גם פרס מטעם הקהל, ובבחירה רשאים להשתתף ילדים מתחת לגיל 14.
מאז 1989 מוענקים מדי שנה גם "פרסי בריטניה" (Britannia Awards), בטקס הנערך בלוס אנג'לס. פרסים אלה אינם מוענקים לסרטים ולתוכניות טלוויזיה, אלא לעוסקים בהם בלבד. בשנת 2007 הוענק הפרס לשחקנים דנזל וושינגטון וקייט וינסלט, וכן הוענק פרס מיוחד על מפעל חיים למפיקים רוברט שיי ומייקל לין, מייסדיהם של אולפני ניו ליין סינמה.
ב-1991 הוחל בחלוקת פרס "באפט"א ויילס" (BAFTA Cymru) המוענק להפקות קולנוע וטלוויזיה שמקורן בוויילס. בדומה, מוענק מאז 1997 פרס "באפט"א סקוטלנד" להפקות שמקורן בסקוטלנד.
ב-1998 הוחל בחלוקת פרסים לאמצעי תקשורת אינטראקטיביים. ב-2003 פוצלו פרסים אלה לשניים, ומאז מוענקים פרסים למשחקי וידאו ומחשב ולאמצעים אינטראקטיביים. גם פרסים אלה מוענקים בנפרד מפרסי הקולנוע והטלוויזיה.
יחיא נאדר

יחיא נאדר מוסטפא א-שריף (בערבית: يحيى نادر مصطفى الشريف, בתעתיק מדויק: יחיא נאדר מצטפא אלשריף; נולד ב-11 בספטמבר 1998 באיחוד האמירויות הערביות) הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים

נאדר גדל במחלקת הנוער של אל-עין, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2018 במסגרת ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בינלאומית

ב-7 ביוני 2022 ערך נאדר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בהפסד 2-1 לנבחרת אוסטרליה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים

אליפות איחוד האמירויות הערביות (1): 2021/2022
גביע הליגה האמירתית (1): 2021/2022
הערות שוליים

↑  AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת איחוד האמירויות הערביות – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו |  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו | איחוד האמירויות הערביות |
אורי ברנשטיין

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  22 בינואר 1936 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  28 בינואר 2017 (בגיל 81) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1953–2017 (כ־64 שנים)
 בן או בת זוג:  הדרה לזר 
 
אוֹרי ברנשטיין (22 בינואר 1936 – 28 בינואר 2017) היה משורר, עורך וסופר ישראלי שעסק גם בתרגום השירה ובהוראתה. עבד כעורך דין בתל אביב, היה מנכ"ל חברת "אמקור" במשך כ-30 שנים ופרופסור לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב לאב תעשיין. סיים את בית-הספר התיכון העירוני א' בתל אביב. כתלמיד בכיתה השביעית, זכה בפרס ע"ש ירמיהו פרנקל "כתלמיד המצטיין בזיקתו לספרות". למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. את שירותו הצבאי עשה כסניגור בפרקליטות הצבאית.
בשנת 1960 פתח משרד עורכי דין בתל אביב. בשנים 1961–1967 ערך, יחד עם נתן זך, את כתב-העת הספרותי "יוֹכָני". בשנת 1967 נקרא לשמש מנכ"ל משותף בחברת "אמקור" ולהחליף את אביו ששימש מנכ"ל ובעל מניות בחברה. ברנשטיין נשאר בתפקיד במשך כ-30 שנים, כמו כן החזיק כ-17% ממניות "אמפא", חברת האם של "אמקור". בשנת 1998 פרש מ"אמקור", מכר את מניות "אמפא" וחזר לעסוק בעריכת דין. אך את מחצית זמנו הקדיש לתפקיד פרופסור לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 1981 נתמנה עורך ספרית "פנטסיה" לנוער בהוצאת עם עובד.
שיריו הראשונים נדפסו בעיתון הנוער העובד "במעלה".
ב-2009 יצא "כולם מעשים בודדים", אלבום עם שירים שכתב עבור המוזיקאי דויד פרץ, ללחניו ובביצועו של פרץ.
ב-1981 הוצב במקום ה-115 ברשמת רצ בבחירות לכנסת העשירית. ב-1996 הוצב במקום ה-87 ברשימת מרצ.
היה נשוי עד לפטירתו לסופרת הדרה לזר, ולהם בת, גאיה, פרופסור למשפטים, ובן, הבמאי אסף ברנשטיין.