תעשיית הרכב היוונית
היסטוריה

תעשיית הרכב היוונית הוקמה בשם Steyr Hellas S.A. החברה הרכיבה וייצרה משאיות, אופנועים וטרקטורים חקלאיים (דגמי Steyr ו-Puch). הצבא היווני ורשויות יוון הזמינו כמות גדולה של משאיות ואוטובוסים, הזמנות אלו נתנו מומנטום לחברה. חטיבת הטרקטורים פורקה בשנות ה-80, כשהחברה התמקדה בכלי רכב צבאיים; בשנת 1986 היא שינתה את שמה ל-Hellenic Vehicle Industry S.A.
העיצובים המקוריים הראשונים של החברה היוונית היו משאית במשקל 3 טון בשנת 1980 (לא מיוצרת תעשייתית) ואוטובוס צבאי (שלדה וגוף) בשנת 1981. באותה שנה היא לקחה על עצמה את בנייתו של מוביל כוח אדם "שלה" ליאונידס (דגם ה-4K 7FA של Steyr שנבנה עם שינויים קלים, שוב עם תוכן מקומי שהולך וגדל בהדרגה). בשנת 1987 הציגה Hellenic Vehicle Industry את Leonidas-2, הפעם עם שינויים משמעותיים משלה. מאות משאיות נבנו, בעוד שהוצעו מספר גרסאות שונות.
בשנים שלאחר מכן הפכה תעשיית הרכב היוונית ליצרנית מרכזית של משאיות צבאיות ואזרחיות למגוון שימושים (כולם על בסיס דגמי שטייר), מנועים (סוגי שטייר, רבים לייצוא לחברה האוסטרית עצמה), ג'יפים צבאיים (מרצדס-בנץ G-Class ברישיון), כלי רכב ומכונות מותאמים אישית ואוטובוסים, עם יצוא משמעותי. ייצור אוטובוסים כלל בדרך כלל בניית מרכבים על שלדות מיובאות; רק דגמים בודדים כללו תכנון ובנייה מלאים של שלדות ELVO, ביניהם דגמי Midas ואירופה משנת 1993, ומספר סוגי אוטובוסים צבאיים. אוטובוסים של סקניה L113 בעלי גוף ELVO, שיוצאו לשירותי אוטובוס טרנס-איים בסינגפור בשנת 1996, התקבלו בברכה על ידי העיתונות של סינגפור כאוטובוסים הנמוכים הראשונים באזור.
מספר תוכניות שאפתניות לפיתוח מוצרים חדשים לא מומשו, שכן אופייה הממלכתי של החברה קשר אותה להשפעות של שינויים ממשלתיים וניהול כושל. אף על פי שהיא פרשה מההסכם מ-1988 עם שטייר לפיתוח רכב קרב משוריין, תעשיית הרכב היוונית דווקא הפתיעה רבים ב-1998, והציגה רכב קרבי משוריין מתקדם במיוחד בעיצוב ופיתוח משלה, בשם קנטאורוס. עם זאת, הרכב עד היום לא נרכש על ידי צבא יוון עקב תקציבים מופחתים. צעד נוסף לקראת פיתוחים מקוריים היה יוזמתה לייצור מכונית ספורט קלה, שהוקצתה ל-TWT (חברת הנדסה שנוצרה בגרמניה על ידי המהנדס היווני Dimitris Vartziotis, עם מתקנים בגרמניה וביוון). אב הטיפוס של ה-ELVO Aletis (שפירושו "נווד" ביוונית), מכונית אטרקטיבית שתוכננה על ידי פינינפארינה עם מנוע פולקסווגן, הוצג ב-Internationale Automobil-Ausstellung בפרנקפורט בשנת 2001, אך מעולם לא יוצר.
בשנת 2000 הופרטה חלקית תעשיית הרכב היוונית, כאשר קבוצת המתכת וההנדסה Mytilineos היוונית רכשה 43% ולקחה על עצמה את ניהול החברה. החברה התמודדה עם בעיות כלכליות קשות עקב צמצום ההזמנות בשנת 2009, לאחר שהושלם ייצור (בשיתוף עם מספר חברות יווניות) של 140 Leopard 2 Hel MBT ברישיון של Krauss-Maffei Wegmann (KMW). הנהלת החברה חזרה ליוון ב-2010.
יוון עתרה להכניס את תעשיית הרכב היוונית לכונס נכסים בינואר 2014. עד שנת 2015, החברה הייתה בתהליך פירוק. עם זאת, באפריל 2015 הפירוק הוקפא מכיוון שממשלת יוון ביקשה למצוא קונה פרטי לחברה, תוך ציון חשיבותה האסטרטגית לבסיס התעשייתי הביטחוני היווני.
בשנת 2019 פתחה ממשלת יוון במכרז בינלאומי למכירת חלקה של תעשיית הרכב היוונית. בשנת 2020 נמכרה החברה לקבוצת SK, לחברת פלסן סאסא ולאיש העסקים היווני אריסטידיס גליניס. פורסם כי הקונסורציום הישראלי נחשב למציע הגבוה ביותר במכרז הציבורי למכירת נכסי ELVO והקונסורציום הישראלי התחייב להשקיע בין 95 ל-135 מיליון יורו ב-ELVO בחמש השנים הקרובות.
הרכישה הושלמה ב-14 בפברואר 2021 עם השתלטות הקונסורציום הישראלי על הייצור של כלי רכב מסוג ELVO, שהצבא היווני היה מעוניין בהם. הם שוקלים לייצר כלי רכב צבאיים וכלי רכב רגילים עבור יוון ולאחר מכן לאירופה, כמו ELVO Aletis שהייתה מכונית קונספט בשנות ה-2010.