stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרופון
מודל עסקי

העסק הציע קופון קבוצתי אחד ביום בכל אחד מהשווקים בהם החברה פועלת. העסקה הותנתה בהצטרפותם של כמות מסוימת של אנשים אליה, בתוך מסגרת זמן קצובה. אם מינימום האנשים הקבוע מראש לא הושג, אף אחד לא היה זכאי להשתתף בעסקה. בכך הצטמצם הסיכון של קמעונאים, אשר יכולים לראות בקופונים הנחות הניתנות בשל כמות, כמו גם ככלי שיווקי. גרופון הרוויחה מכך שהיא שמרה כמחצית מהסכום ששילם הלקוח עבור העסקה. כך למשל, כאשר מוצר שעולה לכאורה 80 ש"ח, נרכש על ידי הלקוח באתר החברה בתמורה ל-40 ש"ח, אז לאחר מכן גרופון והעסק אשר מספק את המוצר התחלקו ביניהם ב-40 ש"ח ששולמו. כלומר, למעשה בעל העסק העניק מוצר בשווי 80 ש"ח וקיבל תמורתו בקירוב 20 ש"ח בלבד. בשונה משיטות פרסום אחרות, הסוחר לא שילם דבר מראש עבור הפרסום אותו הוא קיבל. בשל התרכזותה של החברה בקידום מכירות, גרופון העסיקה כמות גדולה למדי של עובדים לצורך תכנון תיאור העסקאות שמציעה החברה – תיאורים המוצגים באתר החברה ובאי-מיילים אותם היא שלחה. תיאורים אלו נחשבו לגורם שתרם משמעותית לפופולריות של האתר, באמצעות יכולתם לשלב את עובדות העסקה יחד עם הומור שנון.
ישנן גם בעיות אפשריות עם המודל העסקי. למשל, עסקה מוצלחת במיוחד יכולה להפתיע עסק קטן אשר אינו מוכן לה עם הצפה של לקוחות, מה שעלול לגרום לחוסר שביעות רצון מצד הלקוחות בשל שירות איטי או כושל, או לגרום לכך שלא יהיו מספיק מוצרים במלאי כדי לספק את הביקוש. ענקית האופנה גאפ, הצליחה אומנם להתמודד עם 445,000 קופונים שנרכשו לשימוש בחנויותיה בארצות הברית בעסקה כלל ארצית (למרות מספר תקלות בשרתיה שאירעו בשלב מסוים), אך עסק קטן לא בהכרח יוכל להתמודד עם הצפת הלקוחות. כך למשל, חנות One coffee shop בפורטלנד נאבקה עם הצפת לקוחות במשך שלושה חודשים שלמים, לאחר שמכרה 1,000 שוברים ביום אחד דרך אתר גרופון. בשל בעיה זו, מציעים בכירים בגרופון, להגביל מראש את היקף השוברים המוצעים לכמות סבירה.
בישראל

גרופון העולמית החלה לפעול בשוק הישראלי עם רכישתו של אתר ההטבות החברתית הישראלי גרופר בינואר 2011, בעסקה שהוערכה ב-15 מיליון דולר. גרופר היה האתר הישראלי הראשון בתחום הרכישות הקבוצתיות, כאשר החל לפעול במרץ 2010. במאי 2011 הגיש אתר הקופונים הישראלי 'באליגם' (Baligam) תביעה כנגד גרופון ישראל, בטענה כי כאשר גולשים חיפשו בגוגל אחר 'באליגם', הם הופנו בפועל ללינק המוביל לאתר המתחרה של גרופון ישראל.
בשנת 2017 קרן הפרייבט אקוויטי סקיי (Sky) רכשה את השליטה בגרופון ישראל יחד עם הנהלת החברה בראשות המנכ"ל תומי שנפלד, בעסקה שהוערכה בכמה עשרות מיליוני שקלים. גרופון העולמית ממשיכה להחזיק מניות בחברה הישראלית. ביוני 2018 השיקה החברה בישראל מיתוג חדש והודיעה על שינוי השם מגרופון ל-GROO (גרו). המהלך לווה בקמפיין בהשקעה של 2.5 מיליון שקל, בכיכובו של אביעד קיסוס.
ביולי 2021 רכשה מליסרון את גרופר לטובת פיתוח זרוע טכנולוגית שצפויה להושק בשנת 2022, גרופר הייתה צפויה להשתלב כזרוע בפני עצמה בחברה. בדצמבר 2023 הודיעה חברת הנדל"ן והקניונים מליסרון על סגירת אתר גרופון בישראל (GROO) בקרוב, ובתחילת שנת 2024 נסגר האתר לצמיתות.
ראו גם

קנייה חברתית
הערות שוליים

↑  גרופון צונחת ב-20% לאחר תחזית צמיחה מאכזבת לרבעון השלישי, באתר TheMarker‏, 14 באוגוסט 2012
↑  שירה ספיר, אחרי השקעה של 100 מיליון שקל: מליסרון סוגרת את גרו ובאליגם, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2023
↑  נטע צ'חנובסקי, ‏אתר גרופון נסגר והלקוחות נותרו ללא מענה, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2024
↑  אסף גלעד, פרסום ראשון: גרופון נכנסת לישראל - רוכשת את גרופר ב-15 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 11 בינואר 2011
↑  רועי גולדנברג, ‏גזרו עליה קופון? באליגם תובעת את גרופון על הפרת זכויות, באתר גלובס, 18 במאי 2011
↑  קובי ישעיהו, ‏קרן סקיי והנהלת גרופון ישראל רוכשות את השליטה בחברה, באתר גלובס, 26 במרץ 2017
↑  גרופון? מעכשיו אמרו GROO, באתר ‏מאקו‏, 31 במאי 2018
↑  שירה ספיר, אחרי השקעה של 100 מיליון שקל: מליסרון סוגרת את גרו ובאליגם, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2023
↑  נטע צ'חנובסקי, ‏אתר גרופון נסגר והלקוחות נותרו ללא מענה, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2011073800  VIAF: 187248936   WorldCat (עם VIAF): 187248936
גד רכליס

| --- | --- |
גד רכליס, 2010
גד רכליס, 2010
 לידה:  5 בפברואר 1967 (בן 57) קישינב, ברה"מ 
 הישג בולט:  אלוף ישראל בשנת 1988
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 1990
 מד כושר מרבי:  2612 (מאי 1991)
 מד כושר נוכחי:  2484 (יוני 2021)
 מדינה:  מולדובה, ישראל
 
גד (גדי) רכליס (נולד ב-5 בפברואר 1967) הוא שחמטאי בדרגת רב-אמן, אלוף ישראל לשנת 1988.
נכון ליוני 2021, מדורג במקום ה-26 בישראל לפי מד כושר.
ביוגרפיה

גד רכליס נולד במולדובה. בשנת 1977 עלה לישראל עם משפחתו והתגורר בבאר שבע. 

התאמן אצל אליהו לבנט. בוגר בית הספר התיכון מקיף ו'. בעל תואר ראשון במדעי המחשב מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב ותואר שני במתמטיקה מאוניברסיטת תל אביב.

מתגורר בתל אביב-יפו.
קבלת דרגות בינלאומיות

1986 - אמן בינלאומי
1990 - רב-אמן.
הישגים בולטים

1981 - זכה במקום השני באליפות ישראל לנוער עד גיל 20, שנערכה בכפר סמיר, בגיל 14 בלבד.
1984 - חלק את המקום השישי באליפות העולם בשחמט לנוער שנערכה בקיליאווה, פינלנד.
1985 - סיים במקום תשיעי באליפות אירופה בשחמט לנוער שנערכה בחרונינגן, הולנד.
1986 - חלק את המקום השישי באליפות העולם בשחמט לנוער שנערכה בגסדל, נורווגיה וסיים במקום רביעי באליפות ישראל.
1987 - חלק את המקום השישי באליפות העולם בשחמט לנוער שנערכה בבגיו, הפיליפינים.
1988 - זכה במקום ראשון באליפות ישראל בשחמט.
1988- זכה במקום ראשון באליפות ברלין הפתוחה.
1995 - זכה בפעם השנייה במקום ראשון באליפות ברלין הפתוחה.
הופעות באולימפיאדות

רכליס ייצג פעמיים את ישראל באולימפיאדות השחמט.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1988 | 2 | 2515 | 8.5 מ-13 | 7+ 3= 3- | 65.4 | 11 קבוצתי, 10 אישי |
| 1990 | 3 | 2505 | 2.5 מ-7 | 1+ 3= 3- | 35.7 | 16 קבוצתי |
מבחר תחרויות נוספות בהן השתתף

אליפויות ישראל בשנים: 1986, 1998, 1994, 1998 ו-2018.
הערות שוליים

↑  בשבי הפתיחה האנגלית - אלוף הנוער, מעריב, 30 באוקטובר 1981
↑  אליפות העולם בשחמט לנוער, 1984, באתר brasilbase (בספרדית)
↑  אליפות העולם בשחמט לנוער, 1986, באתר brasilbase (בספרדית)
↑  אליפות העולם בשחמט לנוער, 1987, באתר brasilbase (בספרדית)
↑  גד רכליס באולימפיאדת סלוניקי 1988, באתר אולימפבייס (באנגלית)
↑  גד רכליס באולימפיאדת נובי סד 1990, באתר אולימפבייס (באנגלית)
גמ"ח הלוואות

גמ"ח הלוואות (מכונה בקיצור גמ"ח, ראשי תיבות של גמילות חסדים, או קופת גמ"ח) הוא מוסד פיננסי חוץ-בנקאי יהודי-מסורתי שייעודו מתן הלוואות ללא ריבית לנצרכים.
הגמ"ח הוא מוסד מסורתי ותיק שהתקיים בסמוך לקהילות יהודיות רבות, וממשיך להתקיים גם כיום לצד המערכת הבנקאית בישראל ובחו"ל. מרבית קופות הגמ"ח הן קהילתיות או משפחתיות ופועלות בקנה מידה קטן, ומיועדות עבור תושבי שכונה או קהילה בודדת, ומיעוטן פועלות בקנה מידה ארצי ובהיקפים כספיים גדולים. מרבית קופות הגמ"ח פועלות בקרב הציבור החרדי, מיעוטן בציבור הדתי, ובודדות פועלות בקרב הציבור החילוני.
רקע

על פי התורה, ישנה מצווה על הלוואה לנצרך (ומצווה זו נחשבת כחשובה יותר מאשר צדקה, שניתנת שלא על מנת להחזיר), ומאידך ישנו איסור על מתן או קבלת הלוואה בריבית. בשל כך ובשל תרבות של סיוע לנצרך נוסדו בסמוך לקהילות יהודיות רבות בעבר קופות הלוואה קטנות, ששימשו למתן הלוואות קטנות לנצרכים, כשהקרן למתן ההלוואות התבססה על תרומות התושבים, ועזבונות נפטרים שהוקדשו למטרה זו.
לצד קופות הגמ"ח הקהילתיות נוסדו גם קופות גמ"ח משפחתיות, מהן הפועלות באופן רציף מספר דורות.
עקרונות פעילות הגמ"ח

בניגוד לכסף הניתן מקופת הצדקה שאינו מיועד להשבה, הכסף הניתן כהלוואה לנצרך נדרש להשבה על ידי המקבל כעבור זמן קבוע. על מנת לוודא כי הכסף היוצא מקופת הגמ"ח אכן ישוב אליה, מופעלים כללים שונים על ידי מפעילי קופת הגמ"ח, כדוגמת דרישה להצגת ביטחונות, תלושי משכורת וערבים בעלי יכולת החזר, וכאשר הלווה משתמט מהחזר החוב ישנה אפשרות להפעלת גובי חובות והוצאה לפועל, והפעלת סנקציות שונות כדוגמת סירוב לבקשת הלוואה עתידית. החזר ההלוואה נעשה על פי רוב באמצעות המחאה בנקאית והוראות קבע, ובאופן מצומצם על ידי מזומן ואשראי.
הקרן המשמשת כבסיס לפעילות הגמ"ח מתבססת על תרומות ועזבונות נפטרים המוקדשים לגמ"ח, לצד פיקדונות הניתנים לתקופה מוגבלת על ידי אנשים פרטיים, מתוך רצון שכספם ישמש להלוואות לנצרכים.
מרבית קופות הגמ"ח פועלות על ידי מתנדבים, העוסקים בהפעלה המנהלית והבנקאית של הגמ"ח בביתם הפרטי או במבנה ציבורי, ומיעוטן (בייחוד גמ"חים הפועלים בהיקפים גדולים) מעסיקים מספר מצומצם של עובדי מנהלה, ומחזיקים במשרד.
להלוואה הניתנת על ידי הגמ"ח לא מתווספת ריבית בעקבות איסור התורה, אך בתקופות שבהן חל פיחות בשער המטבע או אינפלציה בשיעור גבוה (דבר שאיים על קיום הקרן של קופת הגמ"ח, למשל במהלך שנות ה־80 של המאה ה־20), החלו דיונים בשאלה האם מותר להצמיד את ההלוואה למדד המחירים לצרכן. בחלק מהמקרים ניתנו הלוואות כשהן צמודות לשער הדולר, על מנת להגן על הקרן של קופת הגמ"ח. עם התייצבות האינפלציה שבו מרבית ההלוואות להינתן בשקלים.
במקרים שונים פסקה פעולתן של קופות גמ"ח שונות עקב ריבוי חובות שלא הושבו באופן ששחק את הקרן של קופת הגמ"ח, או עקב אינפלציה משמעותית והיעדר הצמדה למדד המחירים לצרכן או למטבע זר.
חלק מקופות הגמ"ח מתנהלות באופן עמום וחשאי-למחצה וללא פרסום גלוי, כאשר לווים מגיעים לבקשת הלוואה בעקבות המלצות הניתנות ממכרים. חלק ממפעילי קופות הגמ"ח נימקו צורת פעילות זו בחשש מגנבות (בייחוד כאשר הלוואות ניתנות ומושבות במזומן, ולא דרך המחאות ובנקים), ובניסיון למנוע פגיעה בקרן קופת הגמ"ח ממלווים בעייתיים שלא ישיבו את ההלוואה. מנגד, חלק מקופות הגמ"ח פועלות כעמותות, מלוות בבקרה של רואה חשבון ומפרסמות דו"ח שנתי על פעילותן והמחזור הכספי שלהן.
נוהג הקיים לעיתים לצד מוסד הגמ"ח הוא 'גלגול גמ"חים', שמשמעו קבלת הלוואה מגמ"ח מסוים על מנת להשיב סכום עבור גמ"ח אחר, וחוזר חלילה.
ראו גם

הגמ"ח המרכזי
האגודה הישראלית להלוואות ללא ריבית
הערות שוליים

↑  יעל גרונטמן, ‏נגד הלבנת הון: גמ"חים יחויבו להירשם כנותני שירותי מטבע, באתר גלובס, 31 בינואר 2011
שאול אמסטרדמסקי, החרדים יתנגדו לפיקוח על קופות גמילות החסדים; ניסיון דומה לפיקוח כשל בעבר, באתר כלכליסט, 10 בפברואר 2015
↑   מירב ארלוזורוב, יהודים עשירים מחו"ל והשיטה שלא תיאמן: כך מתבצעת הלבנת הון בגמ"חים חרדיים, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2016
↑  עמרי מילמן ותומר גנון, הבנקים נפטרים מקופות גמילות החסדים לחרדים מחשש לחקירות בארה"ב, באתר כלכליסט, 31 במאי 2016
↑  עמרי מילמן, גפני ומשרד האוצר הגיעו לסיכום זמני בנוגע להסדרת מעמד הגמ"חים, באתר כלכליסט, 22 ביוני 2016
↑  עמירם ברקת, ‏לאחר העיכוב: חוק הגמ"חים אושר בקריאה שנייה ושלישית בוועדת הכספים, באתר גלובס, 2 בינואר 2019
↑  https://www.jdn.co.il/breakingnews/1089507/
↑  https://www.jdn.co.il/breakingnews/1090450/
גלובליזציה כלכלית

שינויים בהיקף הסחר העולמי, לפי סכום. ההיקף מבוטא כגידול באחוזים ביחס לשנת 1951, שהיא 100%, בשנים 1951–2004. בהתבסס על נתוני ארגון הסחר העולמי
גלובליזציה כלכלית הוא תהליך המעבר ממסחר, ייצור וצריכה מקומיים לעולמיים. תהליך זה מהווה לדעת רבים את החלק העיקרי והמוביל של תהליך הגלובליזציה. הגלובליזציה הכלכלית התבטאה במספר מישורים:
סחר בינלאומי

הליברליזציה של המטבעות והשינויים באקלים הגאופוליטי העולמי הביאו בעקבותיהם גידול מה נדיר ברוב מדינות העולם בשנים שקדמו לגלובליזציה, הפכו למחזה נפוץ. לריבוי מוצרי היבוא, ובמיוחד לגידול הרב ביבוא מוצרי התרבות, היו השפעות תרבותיות מרחיקות לכת.
סחר פיננסי

גידול משמעותי אף יותר חל בסחר הפיננסי. הליברליזציה של הסחר במטבעות והשינויים העמוקים בתהליכי תקשורת הנתונים הביאו להפיכתו של השוק הפיננסי, למעשה, לשוק עולמי יחיד ולגידול עצום בהיקף הסחר, עקב הקלות שבביצוע עסקאות ארביטראז'. אם בשנת 1986 היה היקף הסחר במטבעות בניו יורק, בלונדון ובטוקיו 190 מיליארד דולר מדי יום, בשנת 1995 היה היקף סחר זה כ־1,200 מיליארד דולר.
אחת מהשפעות גידול זה בהיקף הפעילות הפיננסית הגלובלית הוא ירידה ביכולתם של בנקים מרכזיים במדינות שונות להשפיע על המטבע המקומי. בעוד שבעבר היקף הסחר המצומצם איפשר לבנק מרכזי השפעה רבה על התנהגות המטבע, היקפי המסחר העצומים והליברליזציה של המטבעות הופכים את רוב הבנקים המרכזיים, במידה רבה, לשחקנים מן השורה שהכלים שבידיהם להשפעה על התנהגות המטבע אינם עולים בהכרח על כליהם של שחקנים אחרים. דוגמה בולטת ניתנה ב־16 בספטמבר 1992, כאשר בריטניה נאלצה להוציא את הלירה שטרלינג ממנגנון יצוב המטבעות האירופי בעקבות מתקפת ענק של ספקולנטים.
שינוי באופן היצור

שינוי נוסף הוא שינוי באופן הייצור התעשייתי. בעוד בתקופה שקדמה לגלובליזציה היה הייצור מרוכז במדינה יחידה, במפעלי ענק שבהם התבצעו כל שלבי היצור, או לכל היותר במספר מפעלים סמוכים, הרי שבשנים אלו התרחב מאוד היקפם של תאגידים בינלאומיים, בהם הן השליטה והן היצור אינם מרוכזים יותר בארץ אחת, וכל אחת מהפונקציות של התאגיד ממוקמת במדינה ובאזור המתאימים ביותר לצרכיה. התוצאה המרכזית של שינוי זה הוא יציאת הייצור עצמו ממדינות הצפון, המאופיינות בשכר עבודה גבוה יחסית, למדינות הדרום שבהן השכר הוא נמוך, ויותר מכך - בניידות של מפעלים, הנוטים לעבור בקלות ממדינה למדינה לפי השינויים בתנאי הסחר ובעלות העבודה.
לשינוי זה מספר השפעות כבדות משקל:
ראשית, צמצום במספר המשרות בתעשייה במדינות הצפון, שבעקבותיו חלו הן עליה באבטלה ברוב המדינות והן עליה בשיעור המועסקים בשירותים במדינות אלו. כתוצאה מכך משתנה אופי העבודה במדינות אלו, ממשרות בטוחות לכל החיים למשרות המאופיינות בדרך כלל בשכר נמוך, במיעוט תנאים סוציאליים ובחוסר קביעות (מקג'ובים).
שנית, הורדת השליטה של מדינות הדרום, ובמידה פחותה אף של מדינות הצפון, על תנאי התעסוקה. הקלות של העברת מפעלים ממדינה למדינה גורמת למרוץ לתחתית בין מדינות בתחום תנאי התעסוקה - כל מדינה מורידה את התנאים הניתנים לעובדים כך שיהיו נמוכים משל שכנותיה ובכך מנסה לשכנע משקיעים לבחור בה. המדינות השכנות נאלצות להשוות את תנאי העבודה ואף להורידם נמוך יותר, וחוזר חלילה.
הגירת עבודה

תחום אחד שבו ניתן לראות דווקא את סגירת הגבולות הלאומיים ולא את פתיחתם הוא תחום הגירת העבודה. בעוד שבשנות ה-50 וה־60 חלה תנועה מסיבית של הגירת פועלים מארצות עניות יחסית לארצות הגוש המערבי דאז, בשנים האחרונות מוקשחים חוקי ההגירה במדינות רבות. אל מול העלייה בניידותם של השכבה העילית של העובדים המיומנים, הוגבלה מאוד בשנים האחרונות ניידותם של רוב העובדים.
עם זאת, תופעה זו אינה כלל עולמית או מוחלטת. בעוד שארצות מרכז ומערב אירופה, שהיו יעד ההגירה העיקרי של העשורים הקודמים, הקשיחו את חוקי ההגירה שלהן, אזורים אחרים בעולם חוו עלייה במספר מהגרי העבודה - דוגמה בולטת היא ארצות הברית, בה ניכרה עלייה במספר מהגרי העבודה, ובעיקר מהגרים מקסיקנים. כמו כן, גם אם ההגירה החיצונית לאירופה נעצרה כמעט לחלוטין, הרי שהקמת האיחוד האירופי והרחבתו לכיוון מזרח גורמים להיצע חדש של מהגרי עבודה, שמחליף למעשה את הגירת העבודה.
אומנם לאחרונה (2015–2016) ניתן לראות כיצד גרמניה פותחת את גבולותיה להגירה הסורית, בשל מחסור בעובדים וכך שהאנשים שם חיים הרבה שנים ללא לעבוד (פנסיונרים), עד גיל מאוחר.
פערים

הדעות חלוקות לגבי השפעתה של הגלובליזציה על הפערים הכלכליים בין מדינות ובתוך מדינות. אנתוני גידנס ופרנסיס פוקויאמה, למשל, טוענים (כל אחד בנפרד) כי הגלובליזציה היא הדרך הטובה ביותר להשגת צמיחה עולמית ולכן גם לקידום מדינות הדרום והצפון כאחת. צופים אופטימיים פחות, כמו הסוציולוג מנואל קסטלס, רואים בגלובליזציה הן צדדים חיוביים - גידול בצמיחה ברבות ממדינות הדרום, למשל, ומולם גם צדדים שליליים כמו העמקת הפערים התוך מדינתיים.
חוקרים אחרים, ובעיקר חוקרים נאו מרקסיסטיים, רואים בגלובליזציה תהליך הרסני עבור מדינות הדרום. לפי חוקרים אלו, ממשלות הצפון והגופים המובילים את הגלובליזציה, ובעיקר הבנק העולמי וקרן המטבע הבינלאומית, מובילים צעדים שאינם מכוונים להפיכת תהליכים לעולמיים או לסיוע למדינות הדרום. לטענתם, אלו צעדים שנועדו להעמיק את הניצול הקפיטליסטי.
לקריאה נוספת

הילי בטישי
הערות שוליים

↑  Economist, 25/10/97. מצוטט אצל קגלי וויטקוף (2002)
ג'רג' שומיו

| --- | --- |
אחת התמונות האחרונות של שומיו בטקס פתיחת התערוכה של הצייר טמאש לושונצי בהיכל האמנויות בבודפשט בדצמבר 2005
אחת התמונות האחרונות של שומיו בטקס פתיחת התערוכה של הצייר טמאש לושונצי בהיכל האמנויות בבודפשט בדצמבר 2005
 לידה:  28 בנובמבר 1920 בלטונבוגלאר, הונגריה 
 פטירה:  8 במאי 2006 (בגיל 85) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שפות היצירה:  צרפתית, אנגלית, הונגרית 
 בן או בת זוג:  Elli Nikodémusz 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1997)  מסדר הדגל הרפובליקה של הונגריה (1990)  פרס אטילה יוז'ף (1951)  פרס אטילה יוז'ף (1954)  פרס מילאן (2001)  פרס טיבור דרי (1987)  פרס אטילה יוז'ף (1966)  פרס אטילה יוז'ף (1950)  לגיון הכבוד  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
ג'רג' שומיו (במקור אביו היה שוורץ, בהונגרית: Somlyó György, בלטונבוגלאר, 28 בנובמבר 1920 – בודפשט, 8 במאי 2006) היה חתן פרס קושוט וזוכה פרס אטילה יוז'ף מספר פעמים, משורר, סופר, מתרגם ספרות, חבר האקדמיה מַלַרְמֵה בפריז, חבר מייסד של "אקדמיה סצ'ני לספרות ואמנות" (1992) ושל ה"האקדמיה לספרות דיגיטלית" (1998) יוזם "יום השירה ההונגרי".
הוא בנו של המשורר זולטאן שומיו (שוורץ) שהיה שייך לדור הראשון של כותבי כתב העת הספרותי החשוב ניוגט, בנו של ג'רג' ונכדו של זולטאן, הוא באלינט שומיו (1957-) אסתטיקן, פילוסוף, פרופסור באוניברסיטת בודפשט דיקן הפקולטה לאסתטיקה.
ביוגרפיה

ג'רג' שומיו היה בין משוררי כתב העת הספרותי ניוגט כבר בגיל צעיר. חברי ילדותו היו גאבור דבצ'רי ופרנץ קארינתי. הוא היה בקשר אישי גם עם מיקלוש רדנוטי, דז'ה קוסטולאני ואטילה יוז'ף. הוא הושפע מהסוריאליזם הצרפתי.
בין השנים 1941–1944 נקרא מספר פעמים לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים במסגרת הצבא ההונגרי) והצליח לשרוד את המלחמה ואת השואה. בשנת 1945 נרשם לפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת בודפשט ובנובמבר 1946 (עם מלגה צרפתית) נרשם לסורבון. בשנים 1948 וב-1949 הוא היה דרמטורג בתיאטרון הלאומי של בודפשט לאחר מכן עד 1950 היה ראש חבר הלקטורים של אולפני הקולנוע הוניה (כיום: Mafilm Hungarian Film Studios).
בשנים 1954–1955 עמד בראש המחלקה הספרותית ברדיו ההונגרי. בשנת 1958 ערך וכתב את ההקדמה ל"אנתולוגיה של המשוררים הצרפתיים" ולמהדורה ההונגרית הראשונה של כל כתבי ארתור רמבו. לאחר מכן הופיעו בזה אחר זה כרכי השירה והמחקרים שלו. הוא חי בצרפת ובאיטליה תקופה מסוימת. בשנת 1965 פורסם בפריז ספר השירה הראשון שלו בתרגום לצרפתית, "Souvenir du Présent". בשנת 1966 ייסד את האלמנך הספרותי הרב-לשוני בשם אריון, ועד 1987 היה העורך הראשי שלו.
בשירתו אפשר למצוא כמעט את כל צורות החריזה, מחריזה חופשית ועד הסונטה. בנוסף לכתבי הפרוזה שלו בהשראה אוטוביוגרפית, הוא פרסם כתבי מחקר ותרגומים רבים.
תרגומיו להונגרית

פול ואלרי : שירים נבחרים והרצאתו באוקספורד על שירה (1945)
ויליאם שייקספיר : ריצ'רד השני (1949)
אנדרה ג'יד : שובו של הילד האובד (1957)
ז'אן אנוי: מדדיה (1959)
מחבר לא ידוע : Fevershami Arden (1961)
ויקטור הוגו : מריון דלורמה (1962)
אלפונס דה למרטין : גרציאלה (1963)
כל הדרמות מאת ז'אן ראסין (1963).
אונורה דה בלזק : מחקר חדש בנושא נשים (1963)
אוקטביו פס : נשר או שמש? אבן השמש.
קונסטנדינוס קוואפיס : מחכה לברברים (1968)
פול ואלרי : שני דיאלוגים (1973)
Eugène Guillevic: וַאל, וֶל (1973)
חורחה לואיס בורחס : סיבות, סימנים, דברים (1984)
אוקטביו פס : המראה העירום - מרסל דושאן (1990)
ז'ורז' באטאי : סיפור העין - מאדאם אדוארדה (1991)
פול ואלרי : חוברות (1997)
לואי אראגון שירים נבחרים (1964)
פרסים

פרס אטילה יוז'ף (1950, 1951, 1954, 1966)
Officier de l'Ordre des Arts et des Lettres (1984)
פרס טיבור דרי (1987)
פרס פורינט (1987)
מסדר הדגל של הרפובליקה של הונגריה (1990)
פרס לאיוש קשאק (1992)
פרס ג'ולה אייש (1994)
מדליית הנצחה הונגרית PEN (1994)
מדליית גבריאלה מיסטרל (1996)
פרס קושוט (1997)
Pro Urbe (1998)
פרס ההוצאה לאור ילנקור (2000)
פרס מילאן פושט (2001)
מדליית פבלו נרודה (2004)
ראו גם

מו"ל ילנקור על ג'רג' שומיו
הספד במותו
ג'רג' שומיו :מקורות חיי
כתיבתו של אנדראש פטץ על גיורגי שומיו (אורכב 17.05.2020 בארכיון Wayback Machine)
ג'רג' שומיו
הפרופיל של ג'רג' שומיו באתר האקדמיה לספרות דיגיטלית
הערות שוליים

↑  האקדמיה מלארמה(אנ') היא אקדמיה לספרות צרפתית לסופרים ולמשוררים, שנוסדה בשנת 1937. מאז 1976 העניקה האקדמיה את פרס הספרות פרס מלארמה (Prix Mallarmé) ביריד הספרים Brive.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268386405171  PLWABN: 9810582967305606  BnF: cb12007749d (data)  GND: 119095955  ISNI: 0000 0001 1465 8135  LCCN: n50013094  NKC: jx20050803007  NTA: 131059939  RERO: 02-A013638918  SUDOC: 028192656  VIAF: 21445   WorldCat (עם VIAF): 21445
גיטרת פלדה הוואית

| --- | --- |

גיטרת פלדה עם פדל מסוג סמסיק
 סיווג:  קורדופוניים
 קבוצה:  גיטרה 
 
גיטרת פלדה הוואית היא סוג של גיטרת פלדה אשר מנגנים בה בדרך כלל עם הכלי במצב אופקי על ירך הנגן. הנגן משנה את גובה הצליל על ידי לחיצה על מוט מתכת או זכוכית כנגד המיתרים, לעומת גיטרה מסורתית שבה קצות האצבעות של הנגן לוחצים על המיתרים נגד הסריגים. מוט זה ממוקם נגד המיתרים ונקרא "מוט פלדה" או "מוט צליל".
תיאור

גיטרת הפלדה שונה מגיטרה רגילה בדרך שמנגנים בה. מחזיקים את גיטרת הפלדה על הירך כאשר היא פונה לכיוון המנגנים. המיתרים מורמים מעל הפינגרבורד ומוט הפלדה נלחץ על המיתרים.
היסטוריה

ב 1885 בהונולולו, ג'וזף קיקוקו, ילד בן 11 תלמיד בבית הספר קמהאמהא התנסה בדרכים שנות כדי לשנות את הצלילים המוזיקליים בגיטרה שלו. בעקבות זה הוא יצר כלי חדש שנקרא גיטרת פלדה הוואית. פעם אחת ג'וזף מצא בורג והחליק אותו על גבי המיתרים, מה שהפך להתנדנדות האופיינית הראשונה של גיטרת הפלדה ההוואית. במשך שבע שנים, ג'וזף לימד את עצמו לייצר את הצלילים הייחודיים במסרק שיער, בכוס. לבסוף, בבית המלאכה של בית ספרו, פיתח את מוט הפלדה החלק, שמשתמשים בו היום. עד מותו בבוסטון בשנת 1932, קיקוקו סייר בארצות הברית וברוב מדינות אירופה ושם הראה את הגיטרה ולימד לנגן בה.
הפופולריות של גיטרת הפלדה הפכה למוכרת היטב בהוואי בתחילת המאה ה-20, זמן קצר לאחר מכן בשדה המוזיקה האמריקאי, פחתה באופן משמעותי כמות המורים לגיטרת הפלדה ההוואית. כך, בשנות ה-60 למאה ה-20 האומנות והטכניקה של הניגון בגיטרת הפלדה ההוואית כמעט אבדו.
איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות

ישנו ארגון של נגנים וחובבי גיטרת פלדה הוואית שקוראים לעצמם איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות. איגוד גיטרות הפלדה ההוואי הוא ארגון ללא מטרת רווח בינלאומי אשר מקדם מוזיקה הוואית מסורתית ואת צליל ההיכר של גיטרת הפלדה. המטרה העיקרית של איגוד גיטרות הפלדה ההוואיות הוא קידום והנצחה של מוזיקה הוואית מסורתית. אחד מהמטרות שלהם זה ליצור רשת גלובלית של נגנים וחובבי מוזיקה הוואית מסורתית. חברות באיגוד פתוחה לכל סוגי נגני גיטרות הפלדה (גם חובבנים וגם מקצועיים) וגם לאנשים שלא מנגנים שרוצים לתמוך באיגוד ובמה שהוא מייצג. באיגוד זה יש חברים ממקומות רבים מכל צפון אמריקה, במקומות שונים באירופה, בחלקים מאסיה, אוסטרליה ואפריקה.
הערות שוליים

↑  סטייסי פיליפס, The Art of Hawaiian Steel Guitar, Mel Bay Publications, 2016
↑  אשר, Asher Guitars & Lap Steels Store, ‏1982
↑  ברד, Brad's page of steel
↑  וייסנבורן ס.ל, Lap steel guitars, ‏2005
1 2  ג'ון ממפורד, hawaiian steel guitar association, ‏2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 921330d6-eb1b-4e59-b4b6-824ebcdb89c2 
גיטרת פלדה מקצועית של פנדר
ג'ון קוסטלו

ג'ון קוסטלו (באנגלית: John Aloysius Costello, באירית: Seán Alabhaois Mac Coisdealbha;‏ 20 ביוני 1891 – 5 בינואר 1976) היה עורך דין מצליח, אחד היועצים המשפטיים העיקריים של ממשלת מדינת אירלנד החופשית, התובע הכללי של אירלנד בין השנים 1926–1932 והטישך (ראש הממשלה) של אירלנד בין השנים 1948–1951 ובין השנים 1954–1957.
ראשית חייו

ג'ון א. קוסטלו נולד בדבלין כבנם הצעיר של אביו שנקרא באותו שם ושל אמו רוז קלאהן. אביו היה עובד מדינה. קוסטלו התחנך החל משנת 1903 בבית ספר נוצרי בצפון דבלין ולאחר מכן בבית ספר תיכון לבנים בדבלין. את לימודיו האקדמאים הוא עשה בקולג' אוניברסיטת דבלין וסיים אותם עם תואר בשפות מודרניות ובמשפטים. את הכשרתו כעורך דין הוא עשה בקינגס אינס (King's Inns). בין השנים 1914–1922 הוא עסק בעריכת דין במגזר הפרטי.
מדינת אירלנד החופשית

ב-1922 הצטרף קוסטלו לצוות התביעה הכללית של מדינת אירלנד החופשית שאך נוסדה. ב-1926 הוא מונה להיות התובע הכללי בממשלתו של ויליאם תומאס קוסגרייב. בעודו מכהן בתפקיד זה הוא ייצג את אירלנד בוועידות אימפריאליות ובישיבות חבר הלאומים. כאשר עלתה מפלגת פיאנה פול לשלטון ב-1932, סיים קוסטלו את תפקידו. בשנה שלאחר מכן הוא נבחר לדאל אירן, הפרלמנט האירי כנציג של מפלגת פינה גייל.
מדינת אירלנד החופשית > נאום החולצות הכחולות

ב-28 בפברואר 1934, במהלך דיון בפרלמנט על חוק שיוציא מחוץ לחוק לבישת מדים כל שהם (חוק שיועד במכוון להצר את צעדיהם של חברי הארגון הצבאי החוץ-ממשלתי שכונה החולצות הכחולות (The Blueshirts) ושהיה קשור למפלגת פינה גול), נשא קוסטלו נאום בו הביע את התנגדותו לחוק שהיה שנוי במחלוקת. בתגובה לטענה של שר המשפטים, רוטלדג', שלחברי החולצות הכחולות יש נטיות פשיסטיות כמו חברי החולצות השחורות באיטליה והחולצות החומות בגרמניה ושמדינות אירופאיות נוספות נקטו בצעדים כנגד ארגונים דומים, אמר קוסטלו:
השר נתן מובאות מתוך חוקים שונים ביבשת, אך באופן זהיר הוא נמנע מלהסב את תשומת הלב לעובדה שהחולצות השחורות נחלו ניצחון באיטליה והחולצות החומות נחלו ניצחון בגרמניה, ובטוחני שלמרות החוק הזה... החולצות הכחולות ינחלו ניצחון במדינת אירלנד החופשית.
הערה זו הייתה חלק קטן מנאום ארוך שהנקודה העיקרית בו הייתה שהחוק היה תגובת יתר אנטי-חוקתית של ממשלת פיאנה פול והגדרה בלתי הוגנת של חברי החולצות הכחולות כשעירים לעזאזל. עם זאת, ציטוט זה היה מאז נושאו של ויכוח היסטורי המתייחס להיקף פעילותם של החולצות הכחולות ובהרחבה של הוויכוח, למפלגת פינה גול ולקוסטלו עצמו היו קשרים עם התנועות הפשיסטיות באירופה.
מדינת אירלנד החופשית > פעילויות נוספות בפרלמנט

במהלך דיון בפרלמנט על חוק החירום (Emergency Powers Act 1939) היה קוסטלו ביקורתי מאוד בנוגע לסמכויות החירום שהחוק הקנה לממשלה, באומרו: "...מתבקשים לא רק לתת שיק פתוח, אלא גם לתת לממשלה שיק בלי הגבלת סחירות". קוסטלו איבד את מושבו בפרלמנט בבחירות הכלליות של 1943 אך זכה בו מחדש כאשר איימון דה ואלירה קרא לעריכתם של בחירות בזק ב-1944. בין השנים 1944–1948 אייש קוסטלו את הספסלים הקדמיים של המפלגה כדובר בנושאי חוץ.