stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעשה ראובן ובלהה
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק ד'
↑  ספר דברי הימים א', פרק ה', פסוק א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ה, עמוד ב'
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, פרק כז: כיצד הגיב יעקב על מעשה ראובן בבלהה?, עמ' 221.
↑  תרגום התורה המיוחס ליונתן, ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק כ"ב.
↑  רד"ק ורשב"ם, ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק כ"ב; אברבנאל, ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק ו'; רלב"ג מוסד הרב קוק עמוד רל"ט בתועלת השני.
↑  ספרי ואתחנן ל"א; רבי אליעזר בן הורקנוס ורבי יהושע בן חנניה בתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ה, עמוד ב'; בראשית רבה, פרשה פ"ז, פסקה ה'; רבי יהודה הנשיא בבראשית רבה, פרשה צ"ח, פסקה ד', ועוד.
↑  ראו מלבי"ם, ספר שמואל ב', פרק ג', פסוק ז'
↑  הרב יעקב מדן, כל האומר ראובן חטא, באתר ישיבת הר עציון
↑  בראשית רבה, פרשה צ"ח, פסקה ד'
↑  צוואות השבטים, פרק ג', פסוק ט"ו
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, פרק כז: כיצד הגיב יעקב על מעשה ראובן בבלהה?, עמ' 220.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף נ"ה, עמוד ב'.
↑  מדרש אגדה (בובר), ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק כ"ב; מדרש 'לקח טוב' ו'שכל טוב' שם, תרגום יונתן שם, רש"י, ראב"ע, חזקוני, ועוד, שם.
↑  ספר דברים, פרק כ"א, פסוק י"ז.
↑  משנה, מסכת מגילה, פרק ד', משנה י'.
↑  רש"י, מסכת מגילה, דף כ"ה, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף כ"ה, עמוד ב'.
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
נג'ף

| --- | --- |
הכניסה הראשית למקדש האימאם הראשון עלי
הכניסה הראשית למקדש האימאם הראשון עלי
 מדינה:  עיראק עיראק
 מחוז:  א-נג'ף
 תאריך ייסוד:  791
 שטח:  864 קמ"ר
 גובה:  34 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  724,700 (2015)
 קואורדינטות:  32°01′44″N 44°20′23″E﻿ / ﻿32.028951°N 44.339621°E﻿ / 32.028951; 44.339621 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. נג'ף(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. נג'ף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נַגַ'ף (בערבית: النجف) היא בירת המחוז הקרוי על שמה בדרום-מרכז עיראק, העיר שוכנת כ-150 ק"מ מדרום לבירה בגדאד. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2018 אוכלוסיית העיר מונה 747,261 בני אדם והיא העיר השישית בגודלה בעיראק (אחרי בגדאד, מוסול, בצרה, כירכוכ וארביל). זוהי אחת הערים הקדושות ביותר לאסלאם השיעי והיא מוקד הכוח השיעי הפוליטי בעיראק.
מסופר כי העיר הוקמה ב-791 על ידי הח'ליף העבאסי הארון אל-רשיד. היא התפרסמה כאתר הקבורה של עלי בן אבי טאלב מקים השיעה והאימאם הראשון (אם כי יש המאמינים כי הוא קבור במזאר-י שריף באפגניסטן). כיום העיר נג'ף היא אתר חשוב של עלייה לרגל מכל העולם המוסלמי. רק למכה ולאל-מדינה מגיעים יותר עולי רגל מוסלמים.
היסטוריה

נג'ף היא עיר עתיקה ובעלת היסטוריה עוד לפני ימי האסלאם המגיעה עד למאה ה-1.
החל מהמאה ה-10 החלו שליטים מוסלמים להקים מבנים מעל קבר עלי והעיר צמחה סביב הקבר ואף מכונה : "עיר מסביב לקבר". תושבי העיר היו בעיקר פרסים וערבים.
העות'מאנים שלטו בעיר תקופה ארוכה, אך השלטון נתקל בקשיים רבים כתוצאה מתקיפות של שבטים מדבריים וצבא פרסי, אשר גרמו לתקופת רעב ולמחסור במים. בתחילת המאה ה-16 כמות התושבים צנחה והחקלאות קרסה. במהלך המאה ה-18 החלה השפעה עצומה מצד פרס על החיים האינטלקטואליים בעיר. משבר המים נפתר בשנת 1803 ,לאחר ניסיונות רבים להסיט את זרימת הנהרות והנחלים בסביבה.
ב-1915 הקימו השבטים הערבים המקומיים אוטונומיה בנג'ף שהתקיימה עד כיבוש העיר על ידי האימפריה הבריטית ב-1917. ב-1918 מרדו השייח'ים של נג'ף בשלטון הבריטי, אך המרד דוכא וראשי המרד הוצאו להורג.
מספר רב של העולמא השיעי גורשו לאיראן בה חיזקו את מעמדה של העיר קום כמרכז למידה שיעי חשוב במקום נג'ף, ובכך גרמו לעיר לאבד את מעמדה הדתי. עם זאת, כיום יושב בעיר האייתוללה עלי סיסתאני, אשר נחשב לסמכות העליונה בזרם השיעי באסלאם.
ערים תאומות

איראן משהד, איראן
ראו גם

אסלאם שיעי
הערות שוליים

↑  Iraq: Governorates, Major Cities & Urban Centers - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
| אסלאם |
| --- | --- | --- |
| חמשת עמודי האסלאם | שהאדה (העדות) • אלצלאה (התפילה) • אלזכאה (הצדקה) • צום • אלחאג' (העלייה לרגל) | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| פלגים עיקריים | אסלאם סוני • אסלאם שיעי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אישים מרכזיים | מוחמד • ח'ליף ושושלות הח'ליפים • נביאי האסלאם • אימאם שיעי • מהדי • בני לווייתו של מוחמד • נשות מוחמד | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| דמויות היסטוריות נוספות | פאטמה בת מוחמד • עבדאללה אבן א-זובייר • אבו להב | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| קרבות בראשית האסלאם | קרב בדר • קרב אוחוד • קרב השוחה • קרב ח'ייבר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| אנשי דת (עולמא) | מאלכ אבן אנס • אל נעמאן בן ת'אבת אבו חניפה • אחמד אבן חנבל • מוחמד אבן אידריס א-שאפעי • אבן חג'ר אל-עסקלאני • אל-ע'זאלי | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| ערים קדושות | מכה • אל-מדינה • ירושלים • נג'ף • כרבלא • כופה • כאט'מיה • משהד • סאמרא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| האתרים הקדושים ביותר | מסגד אל-חראם • מסגד הנביא • מסגד אל-אקצא | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| חגים | הג'רה • לוח השנה המוסלמי • עיד אל-פיטר • עיד אל-אדחא • עשוראא • ארבעין • לילת אל-קאדר | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| מבנים | מסגד • מינרט • מחראב • הכעבה • אדריכלות איסלאמית | אללה, שמו של האל בדת האסלאם |
| תפקידים דתיים | אייתולה • מרג'ע • אימאם • מולא • קאדי • מופתי • מואזין |  |
| טקסטים וחוקים | קוראן • חדית' • אסנאד • מתן • תפסיר • סונה • פיקה • פתווה • שריעה |  |
| אסכולות השריעה | חנפית • חנבלית • ג'עפרית • מאלכית • שאפעית |  |
| אסכולות הכלאם | אשעריה • ג'בריה • מאתורידי • מורג'יאה • מֻעתזילה |  |
| פלגים שיעים | את'נא עשריה • אסמאעיליה • זיידים |  |
| פלגי הח'וארג' | צאפריים • אזארקה • איבאדיה |  |
| תנועות | סופיות • והאביה • סלפיה • אסלאמיזם • אסלאם ליברלי |  |
| פלגים אחרים | אומת האסלאם • חמשת האחוזים • המסורים • אחמדים • זקרי • עלווים |  |
| אמונות קשורות | באביזם • בהאאים • יזידים • סיקיזם |  |
פורטל אסלאם • מונחים בסיסיים • כל הערכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559972505171  BnF: cb144405478 (data)  GND: 4299736-7  LCCN: n83178217  SUDOC: 11877218X  VIAF: 140759783   WorldCat (עם VIAF): 140759783 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בעיראק ובנושא אסלאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משפחת קרליץ

משפחת קרליץ היא משפחה יהודית ליטאית, שהצמיחה מתוכה רבנים וגדולי תורה ידועים בליטא ובארץ ישראל, ובראשם החזון איש.
שם המשפחה "קרליץ" (ביידיש: קארעליץ) לקוח משם העיירה קורליץ (בפולנית: Korelicze, כיום בבלארוס), שמעיד כנראה כי אבות המשפחה הגיעו משם. בדורות האחרונים ישבו בני המשפחה בעיירה קוסובה שבמחוז הורדנה (כיום בבלארוס).
ראש המשפחה היה רבי שמשון בן מרדכי (אנ'), בן המאה ה-18, שהיה חתן אחותו של הרב אריה לייב הלוי אפשטיין בעל "הפרדס" ויורשו ברבנות העיר קניגסברג. הרב שמשון היה צאצא של הרב שמשון אב"ד קרמניץ, אחיו של המהר"ל מפראג, ונקרא על שמו.
נכדו של הרב שמשון, רבה של קניגסברג, היה הרב שמריהו קרליץ. בנו הוא הרב שמשון קרליץ – אביו של הרב שמריהו יוסף קרליץ, שכיהן כרבה של קוסובה ונחשב כאבי משפחת הרבנים לבית קרליץ. אשתו של הרב שמריהו יוסף קרליץ היא צאצאית ישירה של הרב אריה לייב הלוי אפשטיין, בעל "הפרדס", מגדולי הרבנים והמקובלים במזרח אירופה במאה ה-18.
דור ראשון

הרב שמריהו יוסף קרליץ נישא לראשה-לאה קצנלנבוגן, בתו של הרב שאול קצנלנבוגן. נולדו להם חמישה עשר ילדים, אולם שישה מהם לא האריכו ימים ונפטרו בחייהם.
דור שני

בני הרב שמריהו יוסף קרליץ:
הרב מאיר קרליץ – בכור הבנים. כיהן כרבה של לכוביץ' והיה מראשי ועד הישיבות בפולין ובארץ ישראל, וחבר מועצת גדולי התורה.
הרב אברהם ישעיהו קרליץ – "החזון איש".
הרב יצחק (איצ'לה) קרליץ – היה רב בקוסובה. נספה בשואה.
הרב משה קרליץ – היה דיין ומו"ץ בווילנה. ערך את הירחון התורני "כנסת ישראל" שיצא בווילנה. חיבר את "אור חדש" המכיל הערות והגהות לספר שערי תשובה. נספה בשואה.
חתני הרב שמריהו יוסף קרליץ:
הרב שמואל אליהו קהאן – רב בעיירה אורצ'ה בבלארוס. נספה בשואה.
הרב שמואל גריינימן – רב בליטא, ממקורבי החפץ חיים, והמוציא לאור של ספריו.
הרב נחום מאיר קרליץ (ציבולניק) – אימץ את שם משפחתו של חותנו. כיהן כרבה של מיישָגולה (מיישעגאָלע) (אנ') שליד וילנה, ולאחר עלותו לארץ ישראל עמד בראשות כולל חזון איש בבני ברק.
הרב אבא סוויאטיצקי – אב"ד קוסובה וטיקטין. נספה בשואה.
הרב יעקב ישראל קניבסקי – ה"סטייפלר". בעל ה"קהלות יעקב".
דור שלישי

הרב שלמה שמשון קרליץ – בנו של הרב מאיר קרליץ. היה אב"ד פתח תקווה. מחבר הספרים "עטרת שלמה", "משפטי שלמה" ו"דברי שלמה".
הרב חיים שאול קרליץ – בנו של הרב מאיר קרליץ. מייסד בד"ץ שארית ישראל. נישא לנכדת הרב שמואל שינקר ונינת הרב יוסף חיים זוננפלד רבה של ירושלים
הרב שמריהו יוסף קרליץ – בנו של הרב מאיר קרליץ. ממייסדי כולל חזון איש וראשו הראשון, שימש רב בכמה קהילות בחו"ל.
הרב אליעזר אלפא – חתנו של הרב מאיר קרליץ. היה רב בחיפה.
הרב איסר זבונקין – חתנו של הרב מאיר קרליץ. כיהן כר"מ בישיבת בית יוסף-נובהרדוק באוסטרובצה ובטומשוב-מאזובייצק. נספה בשואה.
הרב זלמן רוטברג – חתנו של הרב מאיר קרליץ. ראש ישיבת בית מאיר (אותה הקים על שמו ולזכרו) וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
הרב שמריהו גריינימן – בנו של הרב שמואל גריינימן. עסק בהדפסת ספרי החזון איש.
הרב חיים שאול גריינימן – בנו של הרב שמואל גריינימן. מגדולי התורה בבני ברק. מחבר סדרת ספרי "חדושים ובאורים".
פנחס דוד גריינימן – בנו של הרב שמואל גריינימן. תאומו של הרב חיים גריינימן.
הרב מאיר גריינימן – בנו של הרב שמואל גריינימן. מחבר ספרי "אמרי יושר" והספר "דינים והנהגות למרן החזון איש".
הרב בנימין ביינוש פינקל – חתנו של הרב שמואל גריינימן. ראש ישיבת מיר.
הרב שרגא וילמן – חתנו של הרב שמואל גריינימן. מהדיר ספרי ראשונים.
הרב נסים קרליץ – בנו של הרב נחום מאיר קרליץ. ראש כולל חזון איש ורבה של שכונת רמת אהרון, חבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
הרב יהושע תנחום קרליץ – בנו של הרב נחום מאיר קרליץ. נישא לנכדת הרב שמואל הלל שינקר ונינת הרב יוסף חיים זוננפלד. נהרג בצורה טראגית ביום השנה לפטירת דודו החזון איש – ט"ו בחשוון.
הרב חיים סוויאטיצקי – בנו של הרב אבא סוויאטיצקי. כיהן כראש ישיבה בישיבת תפארת ירושלים בניו יורק, בראשות הרב משה פיינשטיין.
הרב חיים קניבסקי – בנו של הרב יעקב ישראל קניבסקי, מגדולי התורה בבני ברק. אשתו הרבנית בת-שבע קניבסקי.
הרב שאול ברזם – חתנו של הרב יעקב ישראל קניבסקי. מתלמידי החזון איש.
הרב מרדכי שלמה ברמן – חתנו של הרב יעקב ישראל קניבסקי. מראשי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
דור חמישי

הרב אליעזר יהודה פינקל - בנו של הרב נתן צבי פינקל. ראש ישיבת מיר.
הרב צבי וייספיש - חתנו של הרב ראובן פיין. ראש ישיבות הר"ן.
אברהם רובינשטיין - חתנו של שלמה אלפא, בן הרב אליעזר אלפא, חתן הרב מאיר קרליץ. ראש עיריית בני ברק ומזכיר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
הרב נחום מאיר רוזנברג - בנו של הרב שריאל רוזנברג. דיין בבית דין צדק בני ברק.
שמואל גריינימן - בן הרב ברוך גריינימן מתפרח. זמר ומלחין בסגנון 'קרליבך' ומוזיקה יהודית מקורית.
רפאל גריינימן - בן הרב ברוך גריינימן מתפרח. איש חינוך ועוסק בטיפול.
הרב שמואל זילבר - בנו של הרב חנוך חתנו של הרב חיים גריינימן. ר"מ בסניף של ישיבת זכרון מיכאל בבני ברק.
| אברהם ישעיהו קרליץ |
| --- | --- | --- |
| ספריו | חזון איש • אמונה וביטחון (ספר) |  |
| תלמידיו | חוג חזון איש • הרב חיים שאול גריינימן • הרב גדליה נדל • הרב נסים קרליץ • הרב חיים קניבסקי • הרב שריה דבליצקי • הרב דוב לנדו |  |
| ממשנתו | חשמל בשבת • פולמוס השבת ביפן • משל העגלה המלאה והעגלה הריקה |  |
| משפחתו | משפחת קרליץ • אבא: הרב שמריהו יוסף קרליץ • סבא: הרב שאול קצנלנבוגן • אחים: הרב מאיר קרליץ • הרב יצחק קרליץ • הרב משה קרליץ • גיסים: הרב שמואל אליהו קהאן • הרב שמואל גריינימן • הרב נחום מאיר קרליץ • הרב אבא סוויאטיצקי • הרב יעקב ישראל קניבסקי |  |
| הנצחתו | כולל חזון איש • שיכון חזון איש • רחוב חזון איש • בית הכנסת חזון איש (לדרמן) • תלמוד תורה תשב"ר • בית חזון |  |
הרב מנחם מנדל לובין
משפט הקיום והיחידות (משוואות דיפרנציאליות)

במתמטיקה, בחקר משוואות דיפרנציאליות, משפט הקיום והיחידות, הוא משפט חשוב על הקיום והיחידות של פתרונות לסוג מסוים של בעיות התחלה.
המשפט נקרא גם משפט פיקאר-לינדלוף (Picard-Lindelöf), משפט הקיום של פיקאר או משפט קושי-ליפשיץ על שמם של המתמטיקאים: אמיל פיקאר, ארנסט לינדלוף, רודולף ליפשיץ ואוגוסטן לואי קושי.
משפט הקיום והיחידות

יהי  D מלבן סגור המכיל את הנקודה  (t_{0},y_{0}). תהי  f פונקציה בשני משתנים, שהיא חסומה ורציפה ב- D, המקיימת שם את תנאי ליפשיץ ביחס למשתנה השני. אז קיימת פונקציה אחת ויחידה  y המוגדרת בקטע פתוח סביב  t_{0} וגזירה שם, הפותרת את המשוואה הדיפרנציאלית  y'(t)=f(t,y(t)) לכל  t בקטע, ובנוסף מקיימת את תנאי ההתחלה  y(t_{0})=y_{0}.
סקירת ההוכחה

הוכחה פשוטה לקיום הפתרון היא על ידי קירוב ההולך ומשתפר (השיטה נקראת גם איטרציות פיקארד):
נגדיר
\varphi _{0}(t)=y_{0}\,\!
וגם
\varphi _{i}(t)=y_{0}+\int _{t_{0}}^{t}f(s,\varphi _{i-1}(s))\,ds
אז ניתן להראות, באמצעות משפט נקודת השבת של בנך, שהסדרה של  \varphi _{i} (הנקראת איטרציות פיקארד) מתכנסת וגבולה הוא הפתרון לבעיה.
שימוש בלמה של גרינוול (Grönwall) על  |\varphi (t)-\psi (t)|, כאשר  \varphi  ו- \displaystyle \psi  הם שני פתרונות, יראה ש- \varphi (t)\equiv \psi (t), ולכן הפתרון הוא יחיד.
לקריאה נוספת

M. E. Lindelöf, Sur l'application de la méthode des approximations successives aux équations différentielles ordinaires du premier ordre; Comptes rendus hebdomadaires des séances de l'Académie des sciences. Vol. 114, 1894, pp. 454-457. או בגרסה מקוונת http://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k3074r/f454.table . (במאמר זה לינדלוף מראה הכללות לגישות קודמות בהן נקט פיקארד.)
מתייה השני דה מונמורנסי

| --- | --- |

 לידה:  1174 
 פטירה:  24 בנובמבר 1230 (בגיל 56 בערך) ברטאן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  Gertrude de Nesle-Soissons Emma de Laval 
 צאצאים:  Alix de Montmorency, Marsilie de Montmorency, Matthieu de Montmorency, Comte de Ponthieu, Sire de Attichy, Avoise de Montmorency, Dame de Meslay, Guy VII de Laval, Bouchard VI de Montmorency 
 דרגה:  אביר 
 
מתייה השני דה מונמורנסי (בצרפתית: Matthieu II de Montmorency;‏ 1174 – 24 בנובמבר 1230) היה מפקד הצבא של פיליפ השני ושל לואי השמיני מלכי צרפת.
חייו

הוא היה צאצא של הנרי הראשון, מלך אנגליה באמצעות סבו, מתייה הראשון דה מונמורנסי, שהיה נשוי לבתו הבלתי חוקית של מלך זה, ואשר שימש כמפקד הצבא של לואי השביעי, מלך צרפת.
ב- 6 במרץ 1204 מתייה השני דה מונמורנסי, שהיה אחד ממפקדי צבאו של פיליפ השני, מלך צרפת, הוכיח את כוחו כאשר כבש מידי האנגלים את מבצר שאטו-גייאר שהיה בגבולה של צרפת עם נורמנדי. אחרי כניעת העיר רואן ב-24 ביוני של אותה שנה, כל חבל נורמנדי אוחד עם הכתר הצרפתי. הוא לקח חלק חשוב בקרב בובין (27 ביולי 1214) שבו צבאו של פיליפ השני הביס את הקואליציה שהתארגנה נגד מלך זה ואשר כללה את ג'ון, מלך אנגליה, את אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואת פרדינאן, רוזן פלנדריה.
ב- 1215 הצטרף מתייה השני דה מונמורנסי למסע הצלב האלביגנזי לצדו של לואי יורש העצר (לימים לואי השמיני, מלך צרפת), וב- 1218 התמנה למפקד הצבא המלכותי של פיליפ השני.
בתקופת שלטונו של לואי השמיני, מתייה השני דה מונמורנסי המשיך בתפקידו כמפקד הצבא המלכותי. הוא תמך בתוכניתו של המלך לגרש את האנגלים מכל נחלותיהם בצרפת. בעוד שלואי השמיני המשיך ללחום באלביגנזים, מתייה השני הוביל את הצבא המלכותי נגד האנגלים וכבש מידיהם את הערים נירו ולה רושל (כיום בחבל פואטו-שראנט במערב צרפת), את חבל לימוזן ואת אזור פריגו.
המלך לואי השמיני שמת ב- 1226, הפקיד בידי מתייה השני דה מונמורנסי את הדאגה לביטחונו של בנו לואי התשיעי, מלך צרפת שהיה בן שתים עשרה שנה בלבד. הוא הפך ליד ימינה של בלנקה, נסיכת קסטיליה אלמנתו של לואי השמיני ששימשה כעוצרת בשם בנה לואי התשיעי. הוא סייע בידה להשתלט בכוח הנשק על הוסאלים הגדולים של מלך צרפת שקיוו להשתחרר מהתחייבויותיהם כלפי בית המלוכה תוך ניצול המצב שבו אישה שלטה בממלכה וילד היה מלך צרפת. העוצרת, שהייתה עשויה ללא חת, קראה לעזרתה את שליחי האפיפיור ומעל לכל את מתייה השני דה מונמורנסי, שאסר עליהם להטיל מיסים על האריסים ואילץ אותם להמשיך ולהיות כפופים לסמכותו של בנה הקטין.
למתייה השני דה מונמורנסי היו שבעה ילדים ובהם בושאר החמישי (1200–1243) שהמשיך את שושלת בית מונמורנסי.
מתיי וישנייק

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1956 (בן 68) רדאוץ, רומניה 
 מדינה:  צרפת, רומניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוקרשט 
 שפות היצירה:  צרפתית, רומנית 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר ההצטיינות הלאומי (31 בדצמבר 2020) 
 www.visniec.com
 
מתיי וישנייק (ברומנית: Matei Vișniec; נולד ב-29 בינואר 1956) הוא משורר, סופר, מחזאי ומורה להיסטוריה ולגאוגרפיה. את יצירותיו המוקדמות כתב ברומנית ולאחר בקשת מקלט מדיני בצרפת וקבלתו עבר לכתוב בצרפתית.
קורות חייו

וישנייק נולד ברדאוץ וב-1975 סיים לימודי תיכון בעיר הולדתו. עוד במהלך לימודיו התחיל לפרסם שירים בעיתון בית הספר. ב-1976 עבר לבוקרשט, שם למד פילוסופיה והיסטוריה באוניברסיטת בוקרשט. בשנים 1980 - 1987 לימד היסטוריה וגאוגרפיה ב-Dorobanțu-Plătărești, שבמחוז קלראש. בשנים 1977 - 1987 כתב ופרסם שירים, מחזות, רומן אחד ותסריטים - מרבית מחזותיו נפסלו על ידי הצנזורה. ב-1987 קיבל אישור לצאת לטיול ביוון ובצרפת ובעת שהיה בפריז הוצעה לו מלגה ספרותית שם ובו זמנית נודע לו שברומניה נאסר המחזה שלו, "הסוסים בחלון", יום לפני הבכורה. הוא ביקש מקלט מדיני בצרפת וב-1993 זכה לאזרחות צרפתית.
וישנייק המשיך לכתוב שירים, רומנים ומעל מאה מחזות, שחלקם הוצגו על במות התיאטרון ביותר משלושים מדינות. לאחר המהפכה הרומנית היה למחזאי הפופולרי ביותר ברומניה. ב-2016 זכה בפרס על שם ז'אן מונה עבור ספרות אירופאית. הפרס ניתן לו על הספר הצרפתי "הסוחר בהתחלות של רומנים".
מריומה יומה

מריומה יומה הוא פזמון שכתב אלון אבידר, הלחין ועיבד דוד קריבושי, ביצעו ג'קי מקייטן וחנה לסלאו, ויצא לאור בשנת 1985.
רקע

בשנת 1985 חנה לסלאו וג'קי מקייטן הקליטו את הדואט במסגרת התוכנית סיבה למסיבה, ששודרה בימי בערוץ הראשון שישי בערב. השיר נכתב כשיר הומוריסטי, ולסלאו שרה אותו בדמות "סבתא זפטה", בה הופיעה באופן קבוע בתוכנית. "סבתא זפטה", קשישה ממוצא פולני, שרה יחד עם מקייטן המזוהה עם מוזיקה מזרחית, ששר בדמותו שלו. בעקבות הצלחת השיר התארח מקייטן בהופעותיה של לסלאו.
השיר נכלל באלבום "שובר הלבבות", שהוציא מקייטן בשנת 1985.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ה (1985) דורג השיר במקום התשיעי, ובמצעד של גלי צה"ל הוא דורג במקום ה-16.
הערות שוליים

↑  טל פרי, ‏ג'קי מקייטן לא זכה מעולם להכרה שלה היה ראוי, באתר גלובס, 8 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: b8129193-3b92-4617-aa11-8ff0ad3fe427
מריאן קיז

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1963 (בת 61) לימריק, אירלנד
 מדינה:  אירלנד 
 לאום:  אירלנד
 עיסוק:  סופרת, מחברת רומנים
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דבלין 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות נשים
 נושאי כתיבה:  אלימות במשפחה, התמכרות לסמים, הפרעה נפשית, גירושים ואלכוהוליזם
 יצירות בולטות:  "אבטיח" (1995) "לוסי סאליבן מתחתנת" (1996) "איזה גבר מקסים" (2008)
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 פרסים והוקרה:  פרס הספר האירי (2009) 
 www.mariankeyes.com
 
מריאן קיז (באנגלית: Marian Keyes; נולדה ב-10 בספטמבר 1963) היא מחברת רומנים וסופרת אירית, ידועה בעיקר בזכות יצירותיה בתחום ספרות הנשים. זוכת פרס הספר האירי. מעל 22 מיליון עותקים מספריה נמכרו ברחבי העולם, וספריה תורגמו ל-32 שפות. היא הפכה למפורסמת בעולם בזכות רבי המכר: אבטיח, לוסי סאליבן מתחתנת ואיזה גבר מקסים, עם נושאי כתיבה הכוללים אלימות במשפחה ואלכוהוליזם.
סגנון

על אף החשבות רבים מהרומנים שלה כקומדיה, הם נסובים סביב נושאים אפלים, הלקוחים לעיתים קרובות מחוויותיה האישיות של קיז, כולל אלימות במשפחה, התמכרות לסמים, הפרעה נפשית, גירושים ואלכוהוליזם.
היא נחשבת כחלוצת ז'אנר ספרות צ'יק ליט; סיפוריה סובבים סביב דמות נשית חזקה המתגברת על מספר מכשולים על מנת להשיג לבסוף אושר.
ביוגרפיה

נולדה בלימריק שבאירלנד וגדלה במונקסאון. למדה משפטים באוניברסיטת דבלין. לאחר לימודיה עבדה במשרה אדמיניסטרטיבית, וב-1986 עברה להתגורר בלונדון. בתקופה זו היא פתחה אלכוהוליזם ודיכאון קליני, שהצטברו לכדי ניסיון התאבדות ובעקבותיו, בשנת 1995 שיקום במרכז רת'לנד בדבלין.
קיז החלה לכתוב סיפורים קצרים במהלך השיקום, ולאחריו היא חזרה למשרתה בלונדון ושלחה את סיפוריה הקצרים להוצאת פולברג פרס. המוציא לאור עודד אותה לכתוב רומן באורך מלא, וקיז החלה לכתוב את ספרה הראשון, אבטיח. הרומן פורסם באותה השנה.
קיז חזרה להתגורר באירלנד בשנת 1997, ומתגוררת כעת בדן-לאוגהייר עם בעלה טוני ביינס.
מאז 1995 היא פרסמה 12 רומנים ושלושה ספרי עיון. לאחר הפסקה ארוכה בעקבות דיכאון עמוק, היא פרסמה ספר אוכל Saved by Cake בפברואר 2012.
קיז כתבה בכנות על המאבק שלה בדיכאון קליני, שהותיר אותה ללא היכולת לישון, לקרוא, לכתוב או לדבר.
ספריה

אבטיח (1995) (קלייר וולש)
לוסי סאליבן מתחתנת (1996)
החופשה של רייצ'ל (1998) (רייצ'ל וולש), יצא לאור בעברית בהוצאת מעריב – הד ארצי (2002)
סלון הרגע האחרון (1999)
סושי למתחילים (2000), יצא לאור בעברית בהוצאת מעריב – הד ארצי (2003)
בלי למדוד את השמלה (2000)
מלאכים (2002) (מגי וולש)
הצד השלישי של הסיפור (2004), יצא לאור בעברית בהוצאת מטר (2005) הספר עוסק בשלוש הגיבורות - ג'מה מפיקת האירועים האירית, ג'וג'ו, סוכנת הסופרים שגרה בלונדון, ולילי, הסופרת הטרייה וחברתה לשעבר של ג'מה, שאף היא גרה בלונדון ומיוצגת על ידי ג'וג'ו. הספר מוצג בכל פעם מנקודת מבט של אחת מהדמויות.
אין דברים רעים בטיפאני'ס (2005)
יש שם מישהו? (2006) (אנה וולש), יצא לאור בעברית בהוצאת מטר (2007)
איזה גבר מקסים (2008), יצא לאור בעברית בהוצאת מטר (2008)
הכוכב הנוצץ בשמים (2009), יצא לאור בעברית בהוצאת מטר (2012)
פרסים

2009 - פרס הספר האירי; בקטגוריית ספר הסיפורת הפופולרי עבור איזה גבר מקסים (זכה)
הערות שוליים

1 2  Marian Keyes apologises to fans for 'crippling' depression which has left her unable to function | Mail Online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311622805171  PLWABN: 9810622541905606  BIBSYS: 2006546  BNE: XX1501090  BnF: cb13561002m (data)  CiNii: DA12677994  GND: 115671153  ISNI: 0000 0001 2142 0555  LCCN: n96076877  LNB: 000044552  NDL: 00841161  NKC: xx0001275  NLG: 81170  NLK: KAC200602957  NSK: 000333012  NTA: 141659343  RERO: 02-A003451781  SELIBR: 363048  SNAC: w6dr6k2b  SUDOC: 052525597  VIAF: 85314579   WorldCat (עם VIAF): 85314579
משפחת קרופ

.
בית משפחת קרופ באסן
משפחת קרופ היא משפחת תעשיינים גרמנית מחבל אסן, הידועים כיצרני פלדה ותחמושת. העסק המשפחתי "Friedrich Krupp AG Hoesch-Krupp" התמזג עם ענק התעשייה "טיסן" בשנת 1999 ליצירת טיסנקרופ, ענק תעשייה מודרני. בתקופת הרייך השלישי שיתפה משפחת קרופ פעולה עם המפלגה הנאצית (בדומה לחברות גרמניות רבות ששיתפו פעולה עם הנאצים), וחלקה בחימוש מחדש של גרמניה סייע לאדולף היטלר במדיניותו התוקפנית. למשפחת קרופ היה אף חלק בשואה, משום שמפעליה (לרבות מפעל במחנה אושוויץ) העסיקו עובדי כפייה יהודים בתנאים שהביאו למות עשרות אלפים מהם.
היסטוריה של המשפחה > היסטוריה מוקדמת

משפחת קרופ מופיעה לראשונה ברישומים בשנת 1587, כאשר ארנדט קרופ הצטרף לגילדת הסוחרים באסן. בנו של ארנדט, אנטון, פיקח על ייצור תותחים בזמן מלחמת שלושים השנים, והחל את המסורת הארוכה של משפחת קרופ בייצור נשק ותחמושת. במהלך המאות הבאות צברה המשפחה עושר ועוצמה, והפכה לאחת המשפחות החזקות באסן, תוך שהיא משקיעה את הונה במפעלים שונים.
בשנת 1811, ייסד פרידריך קרופ את המפעל המשפחתי לייצור פלדה. בנו של פרידריך, אלפרד קרופ (1812–1887) ירש את המפעל לאחר מות אביו בשנת 1826. אלפרד הצליח להפוך את המפעל ממפעל משפחתי זעיר למפעל גדול ומודרני. ב-1847 יוצר במפעל התותח הראשון מפלדה. תצוגה של תותח מפלדה ב"תערוכה הגדולה" ב-1851 הביאה למפעל שם ומוניטין. המפעל הצליח גם ביצירת גלגלי רכבות מפלדה. קרופ האמין כי ביכולתו לבנות תותח נטען מכנס (דהיינו נטען מצידו האחורי) מפלדה, שיהיה עדיף על התותחים נטעני הקנה של זמנו, הן בדיוק והן בזמן הטעינה. תותחים מסוג זה שימשו במלחמת פרוסיה צרפת ב-1871 וסייעו לניצחון הגרמני במלחמה זו. עם מותו של אלפרד, ב-1887 העסיק המפעל למעלה מ-20,000 פועלים באסן, וכ-75,000 פועלים במדינה כולה.
קרופ יצר "מושבות" לעובדיו ומשפחותיהם, עם גנים ציבוריים, בתי ספר ומקומות בידור. הוא ייסד קרנות לטובת יתומים ואלמנות של עובדיו. בתמורה דרש מעובדיו נאמנות מוחלטת, והציב במפעליו תנאי עבודה מחמירים.