stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריי פארקר
ביוגרפיה > דמויות בדיבובו בסאות' פארק

סטן מארש, אביו וסבו
אריק קרטמן
קלייד דונובן
מר גריסון
מר האנקי
אלוהים
סנטה קלאוס
מר מאקי
גברת צ'וקסונדיק
טימי
ג'ימי וולמר
ת'ונג לו קים
קייל שוורץ
פיליפ
השטן
בריאן בואיטנו
השוטר בריברידי
אדגר אלן פו
דמויות מזדמנות אחרות
הערות שוליים

↑  TromaMovies (2017-01-06), My Dinner With Trey (Parker), נבדק ב-2017-11-17
1 2  welikethegovernment (2007-10-12), matt and trey in amsterdam!, נבדק ב-2017-11-01
↑  TehWatchererer (2010-12-25), Science Of The Movies - South Park studios, נבדק ב-2017-11-01
↑  Lisette Voytko, The World’s 10 Highest Paid Entertainers, פורבס (באנגלית)
↑  Trey Parker on his Cheating Ex-Fiancé
| פרס טוני לבימוי הטוב ביותר במחזמר |
| --- | --- | --- |
| 1960–1975 | ג'ורג' אבוט (1960) • גואר צ'מפיון (1961) • אייב בורוז (1962) • ג'ורג' אבוט (1963) • גואר צ'מפיון (1964) • ג'רום רובינס (1965) • אלברט מארה (1966) • הרולד פרינס (1967) • גואר צ'מפיון (1968) • פיטר האנט (1969) • רון פילד (1970) • הרולד פרינס (1971) • הרולד פרינס ומייקל בנט (1972) • בוב פוסי (1973) • הרולד פרינס (1974) • ג'פרי הולדר (1975) |  |
| 1976–2000 | מייקל בנט (1976) • ג'ין סאקס (1977) • ריצ'רד מאלטבי ג'וניור (1978) • הרולד פרינס (1979) • הרולד פרינס (1980) • ווילפורד ליץ' (1981) • טומי טיון (1982) • טרבור נון (1983) • ארתור לורנטס (1984) • דס מקאנוף (1985) • ווילפורד ליץ' (1986) • טרבור נון וג'ון קיירד (1987) • הרולד פרינס (1988) • ג'רום רובינס (1989) • טומי טון (1990) • טומי טון (1991) • ג'רי זקס (1992) • דס מקאנוף (1993) • ניקולס הייטנר (1994) • הרולד פרינס (1995) • ג'ורג' סי וולף (1996) • וולטר בובי (1997) • ג'ולי טיימור (1998) • מתיו בורן (1999) • מייקל בלייקמור (2000) |  |
| 2001–הווה | סוזן סטרומן (2001) • ג'ון רנדו (2002) • ג'ק אובריאן (2003) • ג'ון מנטלו (2004) • מייק ניקולס (2005) • ג'ון דוייל (2006) • מייקל מאייר (2007) • ברטלט שר (2008) • סטיבן דלדרי (2009) • טרי ג'ונסון (2010) • קייסי ניקולאו וטריי פארקר (2011) • ג'ון טיפאני (2012) • דיאן פאולוס (2013) • דארקו טרסניאק (2014) • סם גולד (2015) • תומאס קייל (2016) • כריסטופר אשלי (2017) • דייוויד קרומר (2018) • רייצ'ל חבקין (2019) • אלכס טימברס (2021) • מריאן אליוט (2022) • מייקל ארדן (2023) • דניה תימור (2024) |  |
| סאות' פארק |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | טריי פארקר • מאט סטון |  |
| דמויות | סטן מארש • קייל ברופלובסקי • אריק קרטמן • קני מקורמיק • באטרס סטוץ' • שף • טרנס ופיליפ |  |
| מדבבים ראשיים | אייזק הייז • מרי קיי ברגמן • ורנון צ'אטמן • ג'ניפר האוול • מונה מרשל • טריי פארקר • מאט סטון • אלייזה שניידר • אפריל סטיוארט |  |
| מדיות נוספות בזיכיון | סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר • ממלכת הדמיון • Chef Aid: The South Park Album • Chocolate Salty Balls • מהדורות ה-DVD |  |
קומדי סנטרל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008916263005171  PLWABN: 9810603417105606  BIBSYS: 7731  BNE: XX1534710  BnF: cb13545254z (data)  GND: 137024282  ISNI: 0000 0000 5514 1047  LCCN: no98126494  MusicBrainz: b8e4771f-6156-48cd-ab77-d10bc3fd50d9  NKC: jn20010310410  NTA: 183223330  SNAC: w6d82h7d  SUDOC: 050770284  Trove: 1494234  ULAN: 500161286  VIAF: 39540432   WorldCat (עם VIAF): 39540432
טריי תומפקינס

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1990 (בן 34) לונג איילנד, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.08 מטר
 מספר:  33
 דראפט:  בחירה מספר 37, 2011 לוס אנג'לס קליפרס
 קבוצות כשחקן
 2011-2013  2014-2015 2015-2022  2022-:  לוס אנג'לס קליפרס ניז'ני נובגורוד ריאל מדריד זניט סנט פטסבורג
 הישגים כשחקן
 אליפות היורוליג (2018) אליפות ספרד (2016,2018,2019) גביע המלך הספרדי (2016,2017,2020) הסופרקופה הספרדי (2019,2020) הגביע הבין-יבשתי (2015)
 
הווארד סמואל "טריי" תומפקינס השלישי (באנגלית: Howard Samuel "Trey" Thompkins III; נולד ב-29 במאי 1990 בלונג איילנד, שבמדינת ניו יורק, ארצות הברית) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד.
תחילת הדרך

בזמן לימודיו של תומפקינס בבית הספר תיכון ווסלין בפיצ'טריי קורנר, בג'ורג'יה. במהלך לימודיו התקבל תומפקינס לאקדמית הכדורסל אוהק הייל (Oak Hill) את עונתו הראשונה סיים בממוצעים גבוהים שהשתפרו בשנה שלאחר מכן וקבוצת זכתה בטורניר הארצי של ה-AAU לקבוצות עד גיל 16. בחודש מאי 2007 התקבל לקבוצת המכללות של אוניברסיטת ג'ורג'יה מליגת ה-NCAA.
קריירה מקצועית > לוס אנג'לס קליפרס

תומפקינס נרשם לדראפט ה-NBA ונבחר בסיבוב השני במקום ה-37 על ידי קבוצת לוס אנג'לס קליפרס, בעונתו הראשונה רשם ממוצע של 2.4 נקודות וריבאונד אחד ב24 משחקים בהם שותף. בקיץ 2012 במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA סבל משבר בברכו השמאלית פציעה שהשביתה אותו מכל פעילות למשך שנתיים. ולכן הקליפרס נאלצו לוותר עליו ושחררו אותו רשמית במרץ 2013.
קריירה מקצועית > ניז'ני נובגורוד

בתאריך ה-4 באוגוסט 2014 תומפקינס חתם על חוזה לעונה אחת בקבוצה הרוסית ניז'ני נובגורוד. ב-6 בנובמבר רשם את הדאבל דאבל הראשון שלו ביורוליג מול אנאדולו אפס הטורקית שרשם 14 נקודות לצד 10 ריבאונדים, אותו שבר במשחק מול דינמו סאסארי האיטלקית עם 13 נקודות לצד 15 ריבאונדים שסייעו לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בבית במוקדם ולרשום ההעפלה לשלב הטופ-16.
במשחק הראשון בשלב הטופ-16 מול אוניקאחה מאלגה ספרדית רשם שיא עונתי אישי של 27 נקודות ו-13 ריבאונדים. בליגה המקומית, הליגת הVTB הודחה קבוצתו בשלב חצי בגמר מול צסק"א מוסקבה אף על פי שרשם עונה מוצלחת מבחינה אישית.
קריירה מקצועית > ריאל מדריד

ב-26 באוגוסט 2015 חתם תומפקינס לשלוש עונות בקבוצה הספרדית, ריאל מדריד. ובתאריך 16 ביולי 2016 החליטו בריאל מדריד להאריך לתומפקינס את החוזה בשנתיים נוספות. ב-20 במאי 2018 זכה עם ריאל מדריד בתואר אליפות היורליג. ב-6 ביולי 2018 הוארך חוזהו בשנתיים נוספות.
ב-12 במרץ 2020 אובחן כחולה בנגיף הקורונה.
ב-9 ביוני האריך את חוזהו פעם נוספת בשלוש עונות.
הערות שוליים

↑  "Clippers waive forward Trey Thompkins". InsideHoops. נבדק ב-15 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official Announcement: Trey Thompkins". realmadrid.com. 26 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  [www.realmadrid.com/en/news/2018/07/official-announcement-trey-thompkin-trey-thompkins "Official Announcement: Trey Thompkins"]. realmadrid.com. 6 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה); Check |url= value (עזרה)
↑  "Spain: Trey Thompkins tests positive for coronavirus". realmadrid.com. 17 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Real Madrid extend Trey Thompkins until 2022". Sportando. 9 ביוני 2020. נבדק ב-9 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
טטיאנה לדובסקאיה

טטיאנה מיכאלובנה לדובסקאיה (בבלארוסית: Тацяна Міхайлаўна Ледаўская;‏ נולדה ב-21 במאי 1966) היא אתלטית סובייטית בעבר, שייצגה עד שנת 1991 את ברית המועצות ואחר כך ייצגה את בלארוס. היא אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (טוקיו 1991) ושיאנית עולם (משנת 1988) בריצת שליחות 4x400 מטר. סגנית אלופה אולימפית (סיאול 1988), אלופת עולם (טוקיו 1991), אלופת אירופה (ספליט 1990) וראשונה בעולם (1990 ו-1991) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

לדובסקאיה נולדה וגדלה בשוקינו, מחוז טולה, רוסיה.
ביוגרפיה > 1988 > אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת סיאול זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אולגה נזרובה, מריה פיניגינה ואולגה בריזגינה בשיא עולם חדש של 3:15.17 דקות, לפני ארצות הברית עם דנין הווארד, דיאן דיקסון, ואלרי בריסקו-הוקס ופלורנס גריפית' ג'וינר (3:15.51 דקות) ומזרח גרמניה (3:18.29 דקות) ומדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בשיא לאומי חדש של 53.18 שניות, אחרי דבי פלינטוף-קינג מאוסטרליה (53.17 שניות) ולפני אלן פידלר ממזרח גרמניה (53.63 שניות).
ביוגרפיה > 1990

באליפות אירופה שנערכה בספליט, אז יוגוסלביה בשנת 1990 זכתה בשתי מדתית, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 53.62 שניות ומדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:23.34 דקות.
ביוגרפיה > 1991 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 1991 זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר משוכות בשיא לאומי ובשיא אליפות חדש של 53.11 שניות, לפני סאלי גנל מבריטניה (53.16 שניות) וג'נין ויקרס מארצות הברית (53.47 שניות) וובריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם לודמילה ג'יגלובה, אולגה נזרובה ואולגה בריזגינה בתוצאה של 3:18.43 דקות, לפני ארצות הברית (3:20.15 דקות) וגרמניה (3:21:25 דקות).
ביוגרפיה > 1992

באולימפיאדת ברצלונה סיימה במקום רביעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.31 שניות בתוצאה זהה לזוכה במדליית ארד ג'נין ויקרס מארצות הברית. ההכרעה הייתה לפי מצלמת הפוטו פיניש.
ביוגרפיה > 1993

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 סיימה במקום תשיעי בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.60 שניות.
ביוגרפיה > 1995

באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 1995 היא פסלה בשלב המוקדמות בריצת 400 מטר משוכות (התצאה שקבעה הייתה 56.03 שניות).
ביוגרפיה > 1996

באולימפיאדת אטלנטה סיימה במקום 13 בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 54.99 שניות.
תארים והישגים

לדובסקאיה זכתה בעיטור אות הכבוד של ברית המועצות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 400 מטר: 50.93 שניות (1988)
ריצת 400 מטר משוכות: 53.11 שניות (1991)
טהיט צ'ונג

טהיט ז'וזה גיריגוריו דיורקייף צ'ונג (נולד ב-4 בדצמבר 1999) הוא כדורגלן הולנדי-קוראסאואי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת לוטון טאון מהפרמייר ליג.
קריירה

צ'ונג הצטרף לאקדמיה של מנצ'סטר יונייטד בגיל 16, לאחר שהיה במחלקות הנוער של פיינורד. צ'ונג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-2019, במסגרת גביע ה-FA נגד רדינג. ב-2020 הושאל לורדר ברמן מהבונדסליגה בהשאלה לעונה אחת, אך ההשאלה שלו הופסקה בינואר 2021 מה שאיפשר לו להצטרף בהשאלה לקלאב ברוז' מהליגה הבלגית. הוא בילה את עונת 2021/2022 בהשאלה לברמינגהאם סיטי. בתחילת עונת 2023/2024, חתם צ'ונג בלוטון טאון.
נבחרת לאומית

צ'ונג שיחק עבור נבחרות הנוער של הולנד בגילאי 21-15. ואף יצג את נבחרת הנוער של הולנד עד גיל 17, באליפות אירופה עד גיל 17 וכבש את השער היחיד בניצחון ברבע הגמר על נבחרת שוודיה. צ'ונג קיבל קריאה לנבחרת קוראסאו לקראת מוקדמות גביע הזהב 2021, אך לא נכלל בסגל הסופי.
טייס ניסוי

טייס הניסוי צ'אק ייגר ליד המטוס הניסיוני בל X-1, שנועד לבחינת טכנולוגיות חדישות בתחום התעופה וחצה לראשונה את מחסום הקול, מטייסי הניסוי הידועים ביותר בעולם.
טייס הניסוי הוגו מרום במטוס פוגה מגיסטר שהורכב בישראל על ידי התעשייה האווירית (1960)
טייס ניסוי הוא טייס המטיס כלי טיס חדשים, כאלה שנערך בהם שינוי, או כלי טיס בשלב האבטיפוס, בטיסת ניסוי, על מנת לבחון אותם או מכלולים חדשים שהותקנו בהם, לקבוע אם הם עומדים בדרישות ולהפעיל מכשור צב"ד. בשל העובדה שהתנהגותו של כלי הטיס באוויר לא נבחנה עד תום ובשל העובדה שטיסות המבחן נערכות פעמים רבות במתארים קיצוניים, התאונות מרובות ולפעמים קטלניות ולפיכך נחשב המקצוע למסוכן ביותר. טייסי ניסוי מועסקים אצל יצרני מטוסים, חילות אוויר וחברות תעופה אזרחיות. בנוסף, מטיסים טייסי ניסוי כלי טיס ניסיוניים, שלא נועדו לשירות, אלא לבחינת טכנולוגיות חדשניות ויש הפעילים גם בתחום האווירובטיקה (טיסות ראווה).
טייסי ניסוי הם טייסים מנוסים, לאחר שעות טיסה מעשיות רבות, לרוב בעלי הכשרה של מהנדסי אווירונאוטיקה והכשרה בתחומי הפעלת ציוד אוויוני, אמצעי לחימה ותקשורת, היכרות עמוקה עם נושא הבטיחות ויכולת אלתור ותגובה מהירה במקרה של תקלה.
טריי פנג'וי

| --- | --- |
 שם לידה:  טריי פנג'וי
 עיסוק:  במאית וידאו קליפים
 פרופיל ב-IMDb
 
טריי פנג'וי היא במאית וידאו קליפים אמריקאית, שמביימת קליפים לשירי קאנטרי בעיקר. פנג'וי ביימה למעלה מ-150 קליפים. הם הופיעו ב-CMT,‏ VH1,‏ GAC, רשת נאשוויל, CMT קנדה ו-MTV. היא האישה הראשונה שזכתה בפרס האגודה למוזיקת קאנטרי לקליפ השנה, ועד היום האישה היחידה שזכתה בפרס פעמיים ואחת משני האנשים שזכו בפרס שלוש פעמים.
רקע

לאורך השנים, פנג'וי זכתה להצלחה הן מסחרית והן בפרסי הטקסים השונים. היא הייתה מועמדת מספר פעמים בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי, האקדמיה למוזיקת קאנטרי, פרסי המוזיקה של בילבורד ופרסי פרסי CMT ו-פרסי MTV. בנוסף, היא ביימה קליפים לאמנים מחוץ לארצות הברית.
היא הייתה אחראית על בימוי הקליפ של הלהיט "Whole Again" של אטומיק קיטן, שכבש 30 פסגות מצעדים ברחבי העולם.
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | אמנ\ית | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | פרסי CMT Flameworthy | קליפ השנה פורץ הדרך | אמרסון דרייב | "Fall into Me" | מועמדות |
| 2004 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי הקנדי | קליפ השנה של CMT | אמרסון דרייב | "Last One Standing" | מועמדות |
| 2006 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה פורץ הדרך | מירנדה למברט | "Kerosene" | מועמדות |
| 2006 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה של אישה | מירנדה למברט | "Kerosene" | מועמדות |
| 2006 | פרסי המוזיקה של CMT | במאית הקליפים של השנה | מירנדה למברט | "Kerosene" | מועמדות |
| 2006 | פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי | קליפ השנה | מירנדה למברט | "Kerosene" | מועמדות |
| 2006 | פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי | קליפ השנה | לי אן וומאק | "I May Hate Myself in the Morning" | מועמדות |
| 2007 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה פורץ הדרך | טיילור סוויפט | "Tim McGraw" | זכייה |
| 2007 | פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי | קליפ השנה | מיצר ג'ורג ' | "The Seashores of Old Mexico" | מועמדות |
| 2008 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה של אישה | טיילור סוויפט | "Our Song" | זכייה |
| 2008 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה | טיילור סוויפט | "Our Song" | זכייה |
| 2008 | פרסי הווידאו קליפים של MTV | האמן החדש הטוב ביותר | טיילור סוויפט | "Teardrops on My Guitar" | מועמדות |
| 2008 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי | קליפ השנה | אלן ג'קסון | "Good Time" | מועמדות |
| 2008 | פרסי המוזיקה של CMT | במאית הקליפים של השנה | - | - | מועמדות |
| 2009 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי | קליפ השנה | טיילור סוויפט | "Love Story" | זכייה |
| 2009 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה של אישה | טיילור סוויפט | "Love Story" | זכייה |
| 2009 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה | טיילור סוויפט | "Love Story" | זכייה |
| 2009 | פרסי המוזיקה של CMT | במאית הקליפים של השנה | - | - | זכייה |
| 2010 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי | קליפ השנה | מירנדה למברט | "The House That Built Me" | זכייה |
| 2020 | פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי | קליפ השנה | מירנדה למברט | "Bluebird" | זכייה |
וידאו קליפים שביימה

להלן רשימה חלקית של הקליפים שביימה. בסך הכול, ביימה 212 קליפים למיטב אמני הקאנטרי המצליחים ביותר בארצות הברית כדוגמת טיילור סוויפט, דולי פרטון, מרטינה מק'ברייד ומירנדה למברט.
| שנה | קליפ | אמנ\ית |
| --- | --- | --- |
| 2001 | "Whole Again" | אטומיק קיטן |
| 2003 | "It's Five O'Clock Somewhere" | אלן ג'קסון יחד עם ג'ימי באפט |
| 2003 | "Jolene" | מינדי סמית' יחד עם דולי פרטון |
| 2004 | "Welcome Home" | דולי פרטון |
| 2004 | "Somebody" | ריבה מקנטייר |
| 2004 | "Miss Being Mrs." | לורטה לין |
| 2004 | "How Far" | מרטינה מק'ברייד |
| 2004 | "Me and Charlie Talking" | מירנדה למברט |
| 2006 | "New Strings" | מירנדה למברט |
| 2006 | "Tim McGraw" | טיילור סוויפט |
| 2007 | "Teardrops on My Guitar" | טיילור סוויפט |
| 2007 | "Famous in a Small Town" | מירנדה למברט |
| 2007 | "Our Song" | טיילור סוויפט |
| 2008 | "Stronger Woman" | ג'ול |
| 2008 | "Picture to Burn" | טיילור סוויפט |
| 2008 | "Beautiful Eyes" (יחד עם טוד קסטי) | טיילור סוויפט |
| 2008 | "Love Story" | טיילור סוויפט |
| 2009 | "White Horse" | טיילור סוויפט |
| 2009 | "Backwoods Barbie" | דולי פרטון |
| 2009 | "Strange" | ריבה מקנטייר |
| 2009 | "Consider Me Gone" | ריבה מקנטייר |
| 2010 | "American Honey" | ליידי אנטבלום |
| 2010 | "The House That Built Me" | מירנדה למברט |
| 2010 | "Only Prettier" | מירנדה למברט |
| 2011 | "Together You and I" | דולי פרטון |
| 2011 | "Somebody's Chelsea" | ריבה מקנטייר |
| 2012 | "Over You" | מירנדה למברט |
| 2012 | "Fastest Girl in Town" | מירנדה למברט |
| 2012 | "American Heart" | פיית' היל |
| 2013 | "Mama's Broken Heart" | מירנדה למברט |
| 2013 | "Easy" | שריל קרואו |
| 2013 | "Hush Hush" | פיסטול אניס |
| 2013 | "You Can't Make Old Friends" | קני רוג'רס יחד עם דולי פרטון |
| 2014 | "Automatic" | מירנדה למברט |
| 2014 | "Somethin' Bad" | מירנדה למברט יחד עם קארי אנדרווד |
| 2015 | "Little Red Wagon" | מירנדה למברט |
| 2016 | "Vice" | מירנדה למברט |
| 2017 | "We Should Be Friends" | מירנדה למברט |
| 2018 | "Keeper of the Flame" | מירנדה למברט |
| 2020 | "Bluebird" | מירנדה למברט |
| 2020 | "Settling Down" | מירנדה למברט |
טרנס-אירופה אקספרס

| --- | --- |


רכבת TEE מדגם DB VT 601 ליד מינכן
 מידע כללי
 מדינה:  איטליה, בלגיה, גרמניה המערבית, הולנד, לוקסמבורג, צרפת ושווייץ
 מפעיל:  חברת הרכבות האיטלקית FS  חברת הרכבות של צרפת SNCF  החברה הגרמנית DB  החברה ההולנדית NS  החברה השווייצרית SBB  החברות של בלגיה NMBS/SNCB  החברה  של לוקסמבורג CFL
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  1957
 סגירת המערכת:  1993
 מידע על המערכת
 סוג המערכת:  רכבת נוסעים עם שירות מחלקה ראשונה בלבד
 תרשים המערכת
 
 מפת קווי המערכת בשיאה, חורף 1974
טרנס־אירופה אקספרס (Trans Europ Express, בראשי תיבות: TEE, לפעמים נרשם בטעות כ-Trans Europa Express) הייתה רשת רכבות מהירות, אלגנטיות ונוחות שפעלו במדינות הקהילה האירופית ובשווייץ. בקווי הרשת הופעלו רק קרונות במחלקה ראשונה, והם יועדו לאנשי עסקים המרבים לנסוע.
היסטוריה

בשנת 1954 נוסדה בהאג ועדת הטרנס־אירופה אקספרס בעקבות הצעה של פרנציסקוס קווריאן דן הולנדר, בזמנו נשיא חברת הרכבות ההולנדית (ה-Nederlandse Spoorwegen). החברות המייסדות של הוועדה היו חברות הרכבות הממשלתיות של בלגיה, הולנד, גרמניה המערבית, צרפת, איטליה, לוקסמבורג ושווייץ. חברת הרכבות של ספרד הצטרפה מאוחר יותר. מאפייני כלל הרכבות:
קרונועים עם מהירות מרבית של 140 קמ"ש
לא פחות מ־120 מקומות ישיבה, אך לא יותר מ-3 מושבים ביחד
מטבח
מקומות לביקורת דרכונים ומכס
גימור אחיד בצבע בורדו או קרם
בשנת 1957 החלה פעילות הרכבות. מאחר שהמדינות המשתתפות לא יכלו להסכים על רכבות אחידות, הפעילו חברות הרכבות של צרפת, איטליה, גרמניה, הולנד ושווייץ רכבות מדגמים שונים. חברת הרכבות של צרפת (SNCF) הפעילה רכבות מדגם X 2700/XRT 7700 (RGP), חברת הרכבות האיטלקית (ה־FS) הפעילה רכבות מסוג 442/448, החברה הגרמנית (ה־DB) הפעילה קרונועים מדגם VT 08.5 ו־VT 11.5, והחברה ההולנדית (ה-NS) הפעילה ביחד עם החברה השווייצרית (ה-SBB) פיתוח משותף של קרונועי דיזל מדגם RAm/DE. החברות של בלגיה (NMBS/SNCB) ושל לוקסמבורג (CFL) לא הפעילו רכבות בשלב הראשון.
הקרונוע החשמלי הראשון היה מסדרת ה-RAe של חברת הרכבות השווייצרית, והחל לפעול בשנת 1961. קרונוע זה הותאם לארבע מערכות הזרם שהיו בשימוש באזורי הנסיעה של ה-TEE.
כדי להתאים את הרכבות למספר הנוסעים, החלו בשנת 1963 וב-1965 חברת הרכבות הצרפתית והגרמנית, בהתאמה, להפעיל בקווים חדשים של ה-TEE קטרים חשמליים מהירים ומודרניים וקרונות מחלקה ראשונה נוחים במיוחד. לקווים שבין מדינות בנלוקס, צרפת וגרמניה השתמשו החברות הצרפתית, הבלגית והגרמנית בקטרים שיכלו לעבוד עם מספר מערכות זרם. עם זאת, הוחלפו באופן שגרתי הקטרים בין היתר באמריך עם ריין, בזל, קיאסו ובקווי הרכבת של ברנר.
ב־1971 שולבו כמעט כל הרכבות של ה-TEE במערכת הרכבות במחלקה ראשונה של האינטר־סיטי שפעלו בתדירות של פעם בשעתיים. באותה שנה אירעה תאונת הרכבת היחידה בתולדות ה-TEE, בה ירדה מהפסים רכבת הבוואריה באלגוי שבבוואריה (הבוואריה שימשה בחלק מה-TEE בשנים 1969–1979). באסון הרכבת נהרגו 28 בני אדם.
כחלק מהחלפת מערכי הרכבות ב־TEE ב־1979, הוחלפו רכבות רבות של ה־TEE, בכללן גם רכבות של האינטר־סיטי, ברכבות עם שתי מחלקות.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה הפופולריות של ה־TEE לדעוך, אם כי ב־1982 נפתח קו חדש, הלופטהנזה Airport-Express, שפעל בין נמל התעופה של דיסלדורף ונמל התעופה של פרנקפורט. הקו תפקד כחלק רשמי מה־TEE. חמש שנים מאוחר יותר הושבת הקו האחרון של ה־TEE, ובאותו הזמן הוקמה האירו-סיטי, רשת רכבות איכות אירופאית עם מחלקה ראשונה ושנייה.
הרכבות האחרונות שפעלו בשירות ה-TEE חדלו מנסיעה בשנת 1993 עם הפסקתו של קו הלופטהנזה Airport-Express.
מאז סגירתה של הרשת נעשו ניסיונות להחיות ולהנציח את היוקרה והתדמית של ה־TEE, וב־1993 הופעל קו הרכבת הישיר והבלעדי של האירו־סיטי בין בריסל לפריז שוב תחת השם TEE, הפעם עם מחלקות ראשונה ושנייה, אולם בלוחות הזמנים של הקיץ העוקב נעלם שוב השם TEE לטובת השם TGV. בקו אחר של ה-TGV (ברן – פראן) פעל עד 1999 הרכב של רכבת מסוג RAe TEE II שעבר חידוש.
ב-2007 הוציא לפועל הטבח אלפונס שובּק פרויקט בשם "רכבת הכוכב הכחול של שובּק", בו רכבת ישנה של ה־TEE הוסבה למסעדה באורך 204 מטרים, היכולה להכיל עד 155 סועדים. הרכבת המושבתת נמצאת בתחנת מוזאך של האס באן במינכן. החל מאותה שנה מפעיל מוזיאון התחבורה בנירנברג למטרות תיירות מערך של קרונות TEE תחת השם TEE Rheingold (זהב הריין), שמורכב מקרונות תצפית ומשני קטרים מסדרת 103.
שונות

ב־1977 הוציא ההרכב האלקטרוני קרפטוורק אלבום בשם Trans-Europa-Express.
מבט קדמי על קרונוע של ה-TEE, 1959
רכבת TEE חשמלית של SBB, בתחנת Gossau, שווייץ, מאי 1983
טרומרברג

פסגת התל בירקנקופף בעיר שטוטגרט, 2016
טרומרברג (Trümmerberg) הוא מונח בגרמנית המשמש לתיאור תלים מלאכותיים אשר נוצרו מהערמת הריסות מבנים שחרבו עקב ההפצצות האסטרטגיות של בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. עשרות תלים כאלו ניצבים בערים בגרמניה או בקרבתן. הם התהוו בסוף שנות הארבעים ובראשית שנות החמישים, במהלך פינוי עיי ההריסות מהערים. לרבים מהם ניתנו שמות משלהם.
תלי ההריסות מתנשאים לגובה, לעיתים מספר עשרות מטרים ביחס לסביבתם. במקרים אחדים נערמו ההריסות על גבי מבנים צבאיים שהוקמו בימי השלטון הנאצי, כדי להעלימם. במהלך השנים שחלפו מאז שנוצרו התכסו התלים בצמחייה ובעצים. עבור חלקם הוכנו והוצאו לפועל תוכניות שיקום ואף נבנו עליהם מבנים. על גבי כמה מהתלים הוצבו אנדרטאות להרס שהביא ליצירתם.
תלים ידועים

ברלין - בעיר ובסביבתה קיימים תשעה תלי הריסות. הגדול שבהם, הנקרא טויפלסברג (Teufelsberg), ניצב בתחומי ברלין המערבית לשעבר, ליד יער גרונוולד. הוא מתנשא לגובה של 55 מטרים ביחס לסביבתו והוא הנקודה הגבוהה ביותר בתוואי הקרקע של ברלין. הוא נערם על גבי מבנים של מכללה טכנית נאצית שבנייתה לא הושלמה. תל אחר בברלין נערם על גבי מגדל נ"מ מבטון.
שטוטגרט - בירקנקופף (Birkenkopf), המכונה גם "מונטה שרבלינו" (Monte Scherbelino). על פסגת התל נערמו שברי קירות והוצבו כתובת זיכרון וצלב כאנדרטאות. תל חרבות אחר בשטוטגרט הוא הגרינר היינר (Grüner Heiner).
מינכן - אולימפיה-ברג (Olympiaberg), אחד מארבעה תלי הריסות במינכן. בצדו הוקמו לימים מתקנים עבור אולימפיאדת מינכן, שנערכה ב-1972.
בעיר דרזדן התהוו לאחר המלחמה שלושה תלי הריסות. בערים לייפציג ונירנברג הוקמו שני תלים בכל אחת.
אולימפיה-ברג במינכן
הרקולסברג בקלן (במרכז התמונה)
אינרטרברג בקרפלד
גרינר היינר בשטוטגרט
הערות שוליים

↑  מונח כללי יותר בגרמנית לתיאור תלים שנוצרו מהריסות הוא Schuttberg.
טריי יאנג

| --- | --- |

יאנג באולסטאר 2022
 לידה:  19 בספטמבר 1998 (בן 26) לאבק שבטקסס, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטר
 מספר:  11
 מכללה:  אוניברסיטת אוקלהומה
 דראפט:  בחירה חמישית, 2018 דאלאס מאבריקס
 קבוצות כשחקן
 2018–:  אטלנטה הוקס
 הישגים כשחקן
 שלוש בחירות למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (2020,2022,2024)  בחירה לחמשיית העונה השלישית (2022) חמישיית הרוקיז של העונה (2019)
רייפורד טריי יאנג (באנגלית: Rayford Trae Young; נולד ב-19 בספטמבר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אטלנטה הוקס מליגת ה-NBA. יכולתו הגבוהה ברגעים מכריעים במשחק הקנתה לו את הכינוי "Ice Trae".
קריירת תיכונים ומכללות

יאנג נולד בעיר לאבק שבטקסס ובבגרותו למד בתיכון נורמן שבאוקלהומה. בשנתו השלישית בתיכון קלע 43.2 נקודות בממוצע למשחק עבור קבוצת בית ספרו, ובשנתו האחרונה שיפר את תפוקתו ל-44 נקודות למשחק. בשתי העונות זכה בתואר שחקן התיכונים המצטיין של אוקלהומה, ובסיום לימודיו נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת אוקלהומה, והפך במהרה לאחד משחקני המכללות הבולטים בארצות הברית. ב-19 בדצמבר השווה את שיא ליגת המכללות כשמסר 22 אסיסטים בניצחון קבוצתו מול אוניברסיטת נורת'ווסטרן. בעונתו היחידה באוקלהומה הפך יאנג לשחקן הראשון אי פעם שמוביל את כל שחקני ליגת המכללות בממוצעי נקודות למשחק (27.4) ואסיסטים למשחק (8.7) באותה עונה, ובסיום העונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות. על אף יכולתו הגבוהה של יאנג אכזבה קבוצתו כשהודחה כבר בסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות.
במרץ 2018 הודיע יאנג על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, ולהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט הNBA באותה תקופה זכה יאנג להשוואות רבות לשחקן ה-NBA סטפן קרי, בשל סגנון משחקו ויכולות הקליעה שלו.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA 2018 נבחר יאנג על ידי דאלאס מאבריקס בבחירה החמישית, ומיד נשלח בטרייד לאטלנטה הוקס, יחד עם בחירת דראפט עתידית, בתמורה ללוקה דונצ'יץ'. ב-1 במרץ 2019 קלע יאנג שיא קריירה של 49 נקודות במשחק שנגרר לארבע הארכות מול שיקגו בולס. לאורך עונת הרוקי קלע 19.1 נקודות ומסר 8.1 אסיסטים בממוצע למשחק, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בעונתו השנייה ב-NBA נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, כשחקן חמישייה ב"נבחרת המזרח". ב-20 בפברואר 2020 שבר את שיאו האישי, כאשר קלע 50 נקודות בניצחון קבוצתו מול מיאמי היט. לאורך אותה עונה קלע 29.6 נקודות ומסר 9.3 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת 20/21 לאחר שנים גרועות של אטלנטה יאנג הוביל אותם אל הפלייאוף, במשחק הראשון פגשו אטלנטה את ניו יורק ניקס ונצחו את הסדרה 4-1 לאחר מכן פגשו את פילדלפיה 76 לאחר שיאנג מוביל את קבוצתו לסדרה מותחת 4-3. בגמר המזרח פגשו את מילווקי באקס שכבר במשחק הראשון בסדרה יאנג סיים עם 48 נקודות בניצחון קבוצתו. ההוקס הפסידו בסדרה 4-2 לאחר שבמשחק השלישי במצב 1-1 בין הקבוצות נפצע יאנג כאשר נתקל בשופט הקו וסובב את קרסולו.
בעונת 21/22 נבחר בפעם השנייה בקריירה למשחק האולסטאר לקבוצה של קווין דוראנט.
ב-4 בינואר שבר יאנג את שיא הקריירה שלו שסיים עם 56 נקודות והוסיף להם גם 14 אסיסטים בהפסד קבוצתו לפורטלנד טרייל בלייזרס.
בעונת 2023/2024, נבחר יאנג בפעם השלישית למשחק האולסטאר, כאשר הוא מחליף את ג'וליוס רנדל הפצוע.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | % מהשדה | % משלוש | % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | אוקלהומה | 32 | 32 | 35.4 | 0.423 | 0.361 | 0.861 | 3.9 | 8.7 | 1.7 | 0.3 | 27.4 |

| קריירה |  | 32 | 32 | 35.4 | 0.423 | 0.361 | 0.861 | 3.9 | 8.7 | 1.7 | 0.3 | 27.4 |