stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמועה
שמועות שווא במהלך ההיסטוריה

באחד הימים נתבשר הסופר מארק טוויין שהוא בר מינן ואפילו קיבל ידיעות עקשניות על המאורעות שהתרחשו בטקס לווייתו. הוא הגיב באומרו ש"השמועות על מותי היו מוגזמות למדי". בתקופתו, במאה ה-19, לא היה אפשר להפיץ שמועה שכזו ברבים. בישראל הודיע זלמן וינדר לכנסת, בשנת 1999, שחבר הכנסת אמנון רובינשטיין נפטר (במציאות, הוא עודנו חי), והודעת שווא זו הופצה בהמונים באופן היעיל ביותר שרק אפשר: מעל דוכן הנואמים ועל ידי היושב ראש אברהם בורג, בשידור ישיר בטלוויזיה.
לאחר מותו של הקיסר הגרמני, פרידריך ברברוסה (אדום הזקן), הופצה ברחבי גרמניה השמועה שעודנו בחיים למעשה והוא יושב ומחכה בארמונו לאיחוד הארץ. היו שתיארו כי בזמן ההמתנה החל מתארך זקנו האדמוני, עד שחדר מבעד לשולחן השיש שבחדרו.
לאחר נפילת הבסטיליה בשנת 1789 נפוצה בצרפת השמועה שכנופיה של שודדים איומים עוברת מכפר לכפר ובוזזת אותם. הכפריים אחוזי הבהלה שחששו כי לחמם ייגזל מהם, הצטיידו בנשק ובתחמושת והמתינו לשודדים שמיאנו להופיע (כי לא היו כאלה מעולם). שמועה זו מכונה "הפחד הגדול", ויש לה תרומה מכרעת להצלחת המהפכה הצרפתית בכך שהכפריים, שחששם היה כה גדול, סברו שהאצילים לא יוכלו בפעם הזו לסייע להם, כי הכנופיה היא מסוכנת ביותר ובמיוחד לבעלי הממון. לכן גם לא ביקשו עוד להסתתר תחת מחסה האצולה. במקום זאת, ניסו בכוחותיהם המשותפים להגן על רכושם מפני אימת השודדים, ובכך בעצם ביססו את עקרונות השיתוף, הצדק והאחווה בדמוקרטיה המתפתחת בארצם.
העם היהודי סבל משמועות מרושעות לאורך ההיסטוריה. אחת הנודעות בהן היא "שמועת אורליון" שהתפשטה בצרפת כולה בשנות ה-40 של המאה ה-20, ולפיה היהודים סוחרים בבנותיה הנוצריות של צרפת ומוכרים אותן בחשאי להרמונות בארצות ערב. לעלילות נוספות שנטפלו על היהודים, ראו: המוות השחור, עלילת דם והפרוטוקולים של זקני ציון.
כאשר הועלה שמו של דן שומרון כמועמד למינוי לרמטכ"ל נפוצו שמועות כי הוא הומוסקסואל, לשם סיכול המינוי. ראש הממשלה, יצחק שמיר, הקים ועדה בדיקה שמטרתה אישוש או דחייה של השמועות בדבר נטייתו המינית של שומרון. השב"כ הפריך את השמועות, מה שסלל את הדרך למינוי שומרון כרמטכ"ל ה-13.
מצבה הביטחוני המיוחד של מדינת ישראל והעובדה שלישראלים רבים יש מכרים קרובים במערכת הביטחון, הביאו לגלי שמועות במקרים רבים שבהם לא פורסם מידע רשמי. בסלנג העברי מיוחסות שמועות אלה לרב-סרן שמועתי. דוגמאות:
בעקבות גל שמועות בעקבות חטיפת שלושת הנערים ביוני 2014 פרסם דובר צה"ל השוללת שמועות אלה וקבע כי "המידע המהימן והמבוסס היחיד הוא זה שיוצא מדובר צה"ל ובקולו".
בעקבות תאונת מסוק קרב שאירעה באוגוסט 2017 נפוצו שמועות שהרמטכ"ל נהרג בתאונה זו, ודובר צה"ל נאלץ לפרסם הודעה כי "השמועות אודות אישיות בכירה שנפגעה בתאונה לא נכונות ולא מבוססות".
שמועות הזוכות לאישור

מידע שיש בו חדירה לפרטיות של ידוענים מופץ לעיתים כשמועה, ורק כעבור זמן זוכה לאישור.
כאמור, בישראל נפוצות שמועות רבות העוסקות באירועים ביטחוניים. לצד שמועות שמתבררות כשמועות שווא, שמועות אחרות מתבררות כנכונות. דוגמה: במהלך מלחמת יום הכיפורים לא פורסמו שמות החללים במלחמה (פרסום רשמי של רשימת החללים המלאה ניתן רק כחצי שנה לאחר המלחמה). עם זאת, שמועות על חללים נפוצו בציבור.
ערב יציאת צה"ל למבצע צוק איתן" הופצה בקבוצות "ווטסאפ" וברשתות החברתיות השמועה שישראל עומדת לצאת למבצע רחב היקף ברצועת עזה, ושמו מבצע "צוק איתן". אמצעי תקשורת אחדים פרסמו הכחשה לשמועה, אך כעבור שעות אחדות התברר שהשמועה נכונה.
שמועות בספרות

הסופר הרוסי ניקולאי גוגול, שחווה בצעירותו את השמועה העיקשת והאלמותית כמעט, כי נפוליאון מתהלך בקרב הציבור באין יודעין, עשה שימוש מרכזי בשמועות בשתיים מן המעולות שביצירותיו:
שמועה שנפוצה בעיר כולה, כי צ'יצ'יקוב גמר אומר לחטוף את בתו של שר המחוז, הביאה אותו ליטול עמו את נפשותיו המתות ולהימלט משם. - נפשות מתות, חלק ראשון (1842).
שמועות סיפרו כי ראש העיר, הוא גם השופט, היה מתחפש לדמות אחרת בסיוריו בחבל ארצו, והיה רושם את מסקנותיו ביומנו כדי לתעד את תגובותיהן של הבריות במפגשן עמו, כחלק ממחקר שערך והיה מגחך לעצמו בקוראו את רשמיו בשובו לחיק מקורביו. - נפשות מתות, חלק שני, (לא פורסם).
הופצה שמועה בעיירה אחת, שהאדם הזר והמשונה שהופיע שם לפתע הוא המפקח מטעם הממשלה שכולם מצפים לבואו. השמועה גרמה לכך שיתקבל בכבוד מלכים בכל מקום אליו פנה, ואף זכה למנת שייחודים שאפילו הצאר לא היה זוכה לה, עד אשר הופיע המפקח האמיתי. - רביזור (1836).
ראו גם

אגדה אורבנית
הערות שוליים

↑  רחלי רוטנר, נפלתם בפח: בשבועיים האחרונים שיתפתם בפייסבוק סיפורים מפוברקים, "Nexter", 7 במאי 2016
↑  אמיר אורן, רפול ו"משה וחצי" ניסו להעליל: דן שומרון הומו, באתר הארץ, 28 בפברואר 2008
↑  מתן חצרוני, ‏שוב: שמועות שקריות על החטופים, באתר ‏מאקו‏, 16 ביוני 2014
↑  חוסר אחריות: השמועות ברשת "הרגו" את הרמטכ"ל, באתר nrg‏, 8 באוגוסט 2017
↑  דוגמאות לכך הן השמועה על הריונה של רוסלנה רודינה, בת זוגו של הזמר אייל גולן  והשמועה על הריונה של הזמרת והשחקנית נינט טייב
↑  איתמר ב"ז, כפי שהוכחש אצלנו לראשונה, באתר העין השביעית, 8 ביולי 2014
| מיסאינפורמציה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | מיסאינפורמציה • דיסאינפורמציה • פוסט-אמת • פסאודו-מדע • אנטי-מדע • תאוריית קשר • שכתוב ההיסטוריה • אמיתנות (אנ') • תעמולה • שמועה • שקר |  |
| תקשורת | פייק ניוז • מפלגתנות (אנ') • חדשות סאטיריות (אנ') • עיתונות צהובה • שערורייה עיתונאית • שופר • תקשורת מגויסת • מסגור • הטיות פוליטיות בתקשורת • ספירלת השתיקה • תיבת תהודה • בועת הפילטר • מידע כוזב על מגפת הקורונה • מערך ההסברה של החמאס |  |
| מכחישנות | הכחשת המציאות • הכחשת שינוי האקלים • התנגדות לחיסונים • הכחשת איידס • הכחשת השואה • הכחשת רצח העם הארמני |  |
| בישראל | תאוריות הקשר על רצח יצחק רבין • תאוריות קשר הקשורות לחיות בישראל • מידע כוזב במלחמת חרבות ברזל • הכחשת מתקפת הפתע על ישראל |  |
| שיווק | תוכן שיווקי • קליקבייט • פרסום סמוי |  |
| אוריינות מידע | אוריינות מידע (אנ') • אוריינות מדיה • אוריינות דיגיטלית • הפדרציה הבין-לאומית של ארגוני ספריות ומוסדות • הערכת מקורות • בדיקת CRAAP • מכון דוידסון לחינוך מדעי |  |
| בדיקת עובדות | בדיקת עובדות • רשת בדיקת העובדות הבין-לאומית • מהצד השני עם גיא זהר • לא רלוונטי • המשרוקית • פייק ריפורטר • סנופס • מכסחי המיתוסים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548664705171  BnF: cb133191880 (data)  GND: 4156908-8  LCCN: sh85115838  LNB: 000305678  NDL: 00569886
Mm..Food

Mm..Food בתרגום ישיר לעברית (ממ…אוכל) הוא אלבום האולפן החמישי של הראפר הבריטי-אמריקאי אם אף דום. האלבום יצא לאור ב-16 בנובמבר 2004, על ידי חברת התקליטים ריימסיירס אנטרטיינמנט (אנ'). האלבום הגיע בשיאו למקום ה-17 במצעד האלבומים העצמאיים של הבילבורד, ולמקום התשיעי במצעד אלבומי ה-Heatseekers. שם האלבום, Mm..Food, הוא אנגרמה ל"אם אף דום" (MF Doom).
ביקורות

Mm..Food זכה לשבחים אוניברסליים לאחר צאתו, ולציון ממוצע של 81 מ-Metacritic, בהתבסס על 22 ביקורות. ריאן דומבל מאנטרטיינמנט ויקלי כתב כי "Mm..Food מטלטל אינספור מטאפורות אכילות על פעימות קשות, ג'אזיות, תוך שהוא לעולם לא מתגלגל לפרודיה חסרת טעם". דייוויד ג'פריס מ-AllMusic תיאר את האלבום כ"חיוני כמו כל דבר שעשה לפני ולגמרי לא נגע או סיבך מההייפ". ניק סילבסטר מפיצ'פורק תיאר את האלבום כ"ניסיון להיטיב עם ההתנשאות הכמעט פשיסטית של דום להחזיר את תור הזהב של הראפ למרות אובדן התמימות שלו". נתן רבין מ-The A.V. Club כינה את האלבום כ"פסטיש מטורף שנקשר בלולאה סביב אובססיות לאוכל, ספרי קומיקס ונבלי-על" וכתב כי דום הוא "פטור מחוק התשואה המצטמצמת".
בשנת 2012, Stereogum העניק לאלבום את תואר האלבום הטוב ביותר של אם אף דום. בשנת 2015, מגזין NME תיאר אותו כ"אחד מבין 23 אלבומי הקונספט הכי משוגעים ובלתי נשכחים". מגזין קומפלקס כינה את השיר "Rapp Snitch Knishes" מתוך האלבום כ"שיר הראפ ה-22 המצחיק בכל הזמנים".
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Beef Rap  | 4:39 |
| 2. | Hoe Cakes  | 3:54 |
| 3. | Potholderz (בהשתתפות קאונט באס די)   | 3:20 |
| 4. | One Beer  | 4:18 |
| 5. | Deep Fried Frenz  | 4:59 |
| 6. | Poo-Putt Platter  | 1:13 |
| 7. | Fillet-O-Rapper  | 1:03 |
| 8. | Gumbo  | 0:49 |
| 9. | Fig Leaf Bi-Carbonate  | 3:19 |
| 10. | Kon Karne  | 2:51 |
| 11. | Guinnesses (בהשתתפות אנג'ליקה ו-4ize)   | 4:41 |
| 12. | Kon Queso  | 4:00 |
| 13. | Rapp Snitch Knishes (בהשתתפות מיסטר פנטסטיק)   | 2:52 |
| 14. | Vomitspit  | 2:48 |
| 15. | Kookies  | 4:01 |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:54 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 18 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים העצמאיים | 17 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-Heatseekers | 9 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | – |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-Tastemakers | 24 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 500,000 |
הערות שוליים

↑  "MF DOOM - MM..FOOD (Original Release)". Rhymesayers Entertainment. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fields, Kiah (16 בנובמבר 2016). "Today in Hip Hop History: MF DOOM Releases 'MM…FOOD' 12 Years Ago". The Source. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Reviews for MM..Food by MF Doom". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-7 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dombal, Ryan (3 בדצמבר 2004). "MF Doom: Mm.. Food". Entertainment Weekly: 87. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Jeffries, David. "Mm...Food – MF Doom". AllMusic. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sylvester, Nick (15 בנובמבר 2004). "MF Doom: Mm..Food?". Pitchfork. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rabin, Nathan (29 בנובמבר 2004). "MF Doom: Mm.. Food?". The A.V. Club. נבדק ב-5 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Tatusian, Alex (13 בדצמבר 2012). "MF Doom Albums From Worst To Best — 1. MF DOOM – Mm.. FOOD (2004)". Stereogum. נבדק ב-21 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "23 Of The Maddest And Most Memorable Concept Albums". NME. 8 ביולי 2015. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 25 Funniest Rap Songs22. MF DOOM f/ Mr. Fantastik "Rap Snitch Knishes" (2004)". Complex (באנגלית). נבדק ב-2017-04-19.
↑  Rosalie Cabison, Billboard 200™, Billboard, ‏2013-01-02 (באנגלית אמריקאית)
↑  Tastemakers Albums, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ec84ab32-eb41-3d91-a099-7a01c72f21d2
רות בוטון

רות בוטון שמואלי היא ספורטאית פאראלימפית ישראלית לשעבר.
בוטון שמואלי הייתה פעילה במסגרת מרכז הספורט לנכים של איל"ן ברמת גן והשתתפה במשחקי סטוק מנדוויל.
קריירה

במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) הייתה שותפה לזכייה במדליית זהב עם נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים. בנוסף היא התחרתה באתלטיקה בדרגת נכות D, בתחרות זריקת דיסקוס זכתה במדליית ארד עם תוצאה של 14.9 מטר, ובענפים אחרים התחרתה בתחרויות הוקדמות ולא העפילה לגמר: במירוץ עגלות למרחק 60 מטר סיימה עם תוצאה של 19.1 שניות, בתחרות הדיפת כדור ברזל סיימה עם תוצאה של 4.40 מטר, בתחרות הטלת כידון סיימה עם תוצאה של 7.51 מטר ובחרות זריקת אלה סיימה עם תוצאה של 13.85 מטר.
בוטון שמואלי פעילה בקבוצת הריקוד גלגלדאנס.
כיבוש בגדאד

כיבוש בגדאד, או נפילת בגדאד (באנגלית: Fall of Baghdad; בערבית: سقوط بغداد) הוא הקרב שבמהלכו כבש צבא הודו הבריטית את בגדאד מידי האימפריה העות'מאנית. הקרב, שהתחולל בין 8 ל-11 במרץ 1917, היה התוצאה של מערכה כוללת שנמשכה כשנתיים.
שלב ההכנה

לאחר כניעתו של חיל המצב הבריטי בעיר כות ב-16 באפריל 1916 בקרב כות הראשון, עבר הכוח הבריטי שפעל באזור מסופוטמיה בדיקה ושיפוץ כלליים, בין השאר כדי להחזיר את המוניטין ואת כוח ההרתעה שלו. ביצוע תהליך זה הוטל על לוטננט גנרל פרדריק סטנלי מוד.
לאחר תום הקרבות באפריל הקדיש גנרל מוד כמעט את כל שאר שנת 1916 לבנייה מחודשת של הצבא. רוב החיילים שלו גויסו בהודו ונשלחו דרך הים לעיר בצרה. בזמן שבו אומנו החיילים, עסקו מהנדסי הצבא בהקמת מערכת של פסי רכבת שהחלה בבצרה וחיברה את החוף עם נקודות בעומק היבשה. הגנרל אף רכש כוח קטן של סירות נהר חמושות וספינות אספקה.
הבריטים החלו את המערכה החדשה ב-16 בדצמבר 1916. הכוח הבריטי מנה כ-50,000 חיילים מאומנים ומצוידים היטב מהגיס ההודי השלישי, שנודע גם בכינוי "גיס החידקל". הכוחות העות'מאניים היו מצומצמים יותר, קרוב ל-25,000 איש על פי ההערכות, בפיקודו של המושל ח'ליל פאשה.
הצעידה לבגדאד

בתום ההכנות התקדמו הבריטים במערכה זו במהירות וללא עצירות. גנרל מוד הצעיד את כוחותיו בזהירות, על שתי גדותיו של נהר החידקל. הכוחות העות'מאניים התבצרו באותה עת במקום שנקרא עיקול ח'דיירי. ב-19 בינואר 1917, אחרי שבועיים של מצור, הצליחו הבריטים לשבור את הביצורים ולכבוש את המקום. הקרב המשמעותי הבא היה על נהר ע'ראף, לאורכו הציבו הכוחות העות'מאניים קו הגנתי חזק. קרב זה נמשך שבועיים עד ל-4 בפברואר גם הוא, ובו שוב ניצחו הבריטים. קרב משמעותי נוסף נערך בעיקול דהרה והסתיים ב-16 בפברואר. לאחריו, ב-24 בפברואר כבשו הבריטים מחדש את העיר כות בקרב כות השני, כמעט שנה אחרי שאיבדו את השליטה בה. המפקד העות'מאני המקומי, מוסה קזם קראבקיר, לא נתן לחייליו להילכד בעיר כות בניגוד למפקד הבריטי, מייג'ור גנרל צ'ארלס טאונסנד, שעשה כן בקרב הראשון. לאחר הקרבות בחודשים ינואר ובפברואר חזרו כוחותיו של מוד לצעוד לעבר בגדאד ב-5 במרץ והגיעו למבואות העיר, על גדות נהר דיאלא, תוך שלושה ימים.
ח'ליל פאשה בחר להגן על בגדאד בכך שניהל את המערכה במרחק של 35 קילומטר מהעיר, בגבולות שבין החידקל לדיאלא. ההתקפה הראשונה ב-9 במרץ נהדפה בהצלחה על ידי הכוחות העות'מאניים. לאחר מכן הפנה הגנרל מוד את כוחותיו צפונה, במחשבה שיוכל לאגף את הכוח העות'מאני ולתקוף ישירות בבגדאד. ח'ליל פאשה בתגובה הוציא את כל הכוחות חזרה צפונה מלבד רגימנט אחד שהשאיר ליד נהר הדיאלא. מטרתו הייתה לאגף את הכוחות הבריטיים מצדו השני של הנהר במין "מהלך מראה". הבריטים הביסו את הרגימנט הבודד במתקפת פתע ב-10 במרץ, תבוסה שהפתיעה וערערה את ביטחונו של ח'ליל פאשה, שהורה לכוחותיו לסגת צפונה חזרה לעבר העיר.
עוד באותו יום הורו השלטונות העות'מאניים על פינוי העיר, אבל גם זה לא הספיק, והמצב יצא משליטתו של ח'ליל פאשה. הבריטים רדפו אחרי הכוחות העות'מאניים הנסוגים וכבשו את בגדאד ללא קרב ביום המחרת. התושבים קיבלו את החיילים הבריטים בברכה ובהתלהבות. שבוע מאוחר יותר ניסח מוד את "הכרזת בגדאד", שכללה בין היתר את המשפט הבא: "אנו באים לעריכם לא ככובשים אלא כמשחררים". הבריטים ניצלו את הבלבול שנוצר בקרב הכוחות העות'מאניים ולקחו כ-9,000 חיילי אויב בשבי.
בסופו של הקרב חששו הבריטים יותר מכל מהאפשרות שהעות'מאנים ינסו להציף את נהר החידקל. בסופו של דבר, לא היה ניסיון כגון זה.
תוצאות

הקרב הסתיים בניצחון חד-משמעי של הבריטים ובתבוסה נוספת של הממשלה העות'מאנית. הקרב עזר להשכיח במידה מסוימת את המבוכה והבושה ששררה בצד הבריטי בעקבות התבוסה בקרב הראשון על כות. הקרב השפיע משמעותית גם על חזיתות קרובות אחרות. האימפריה העות'מאנית נאלצה להפסיק את המערכה שניהלה בפרס כדי לנסות ולבנות צבא שימנע מהבריטים לכבוש את מוסול.
לאחר השלמת הכיבוש הפך מוד למושל מסופוטמיה בפועל, בשלטו על השטח מבצרה ועד בגדאד. הקצין הפוליטי של הגיס השלישי, פרסי קוקס, תכנן לנסח הצהרה על כך שהפרובינציה עברה לשליטה משותפת של בריטניה והודו. הממשל הבריטי בלונדון מנע ממנו את ניסוח ההצהרה ופנה למנהיגים ערבים מקומיים לעזרה בכינון מנהל מקומי בשליטה בריטית.
הממשל הקולוניאלי בהודו החזיק ברעיונות שונים לגבי השטח המדובר. חלקם של ההודים בכיבוש השטח היה משמעותי מאוד, והממשלה ההודית רצתה להעביר את השטח החדש לשליטתה.
מאבקי הכוח הובילו להקמת ועדת המנהל המסופוטמית בראשות הלורד קרזון. על הוועדה הוטל להכריע בשאלת השלטון בפרובינציות בצרה ובגדאד. החלטת הוועדה הייתה דומה לשאיפותיו של הממשל בלונדון. בצרה עברה לשלטון בריטי בלעדי, ללא השתתפות הודית בסמכויות השלטון, ובגדאד הועברה לשלטון ערבי.
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
מתן דיל

מתן דיל (נולד ב-27 ביוני 1982, ו' בתמוז ה'תשמ"ב) הוא ראש עיריית רחובות.
ביוגרפיה

דיל נולד ברחובות בשנת 1982. שירת בצה"ל כחובש קרבי ולוחם ביחידת מגלן. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מהמכללה למינהל, ותואר שני במדיניות ציבורית וממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה, והוסמך כעורך דין.
דיל שימש כיו"ר הוועדה המרחבית לתכנון ובנייה הראל, הכוללת את מרחב התכנון של מבשרת ציון, קריית יערים ואבו גוש. שימש גם ממלא מקום יו"ר דירקטוריון החברה העירונית רחובות לתרבות ספורט ונופש.
ביוגרפיה > בתנועת הליכוד

דיל היה פעיל בתנועת הליכוד. במרץ 2019 מונה על ידי בנימין נתניהו למנהל מטה השטח של מפלגת הליכוד לבחירות לכנסת ה-21. הוא שימש בתפקיד זה גם בבחירות לכנסת ה-22. בנובמבר 2020 ביקשה שרת התחבורה מירי רגב למנות את דיל לדירקטור בחברת חוצה ישראל אך המינוי בוטל בטענה שמדובר במינוי פוליטי פסול.
ביוגרפיה > בעיריית רחובות

בגיל 26 נבחר לראשונה כחבר במועצת העיר רחובות. לקראת הבחירות לרשויות המקומיות 2013 הקים רשימה עצמאית בשם "רחובותי", שזכתה לשלושה מושבים במועצת העיר, ומונה לסגן ראש עיריית רחובות. אחרי הבחירות לרשויות המקומיות (2018) שימש כיו"ר האופוזיציה במועצת העיר רחובות.
בבחירות לרשויות המקומיות (2024) התמודד תחת רשימתו העצמאית "רחובותי" למועצה והציג את מועמדותו לראשות עיריית רחובות. רשימתו קיבלה ארבעה מושבים במועצה והוא זכה ב-39.38% מקולות הבוחרים אך לא חצה את הרף הנדרש (40% מהקולות) כדי לנצח בסיבוב ראשון. בסיבוב השני, שהתקיים ב-10 במרץ 2024, זכה ב-59.3% מהקולות, גבר על מועמד יש עתיד זוהר בלום, ונבחר לראשות העיר.
חיים אישיים

נשוי לאפרת, רואת חשבון בחברת הייטק, ולהם ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  התפקיד החדש של מתן דיל, באתר mynetrehovot, ‏19 ביוני 2022
↑  תפקיד חייו! מתן דיל מונה באופן אישי על ידי ראש הממשלה ביבי נתניהו למנהל מטה שטח הארצי של הליכוד בבחירות והוא אחראי על כל הסניפים ופעילות השטח ונחשב לתפקיד הכי חשוב כרגע בליכוד ואם הליכוד ינצח סביר שמתן ימונה לתפקיד ממשלתי חשוב, באתר BE106.NET רחובות
↑  מתן דיל מונה לתפקיד בכיר במטה הליכוד: "תפקיד חיי הוא ראשות העיר רחובות", באתר mynetrehovot, ‏2019-03-31
↑  אלעד, פרסום ראשון: מתן דיל ישמש כמנהל המטה הארצי של הליכוד גם בבחירות הנוכחיות, באתר ערים, ‏31 ביולי 2019
↑  ליאור גוטמן ועמיר קורץ, רגב ואמסלם ממנים פעיל ליכוד לדירקטוריון חוצה ישראל, באתר כלכליסט, 10 בנובמבר 2020
↑  מינויים פוליטים? המשנה ליועמ"ש תטפל בפנייה שהוגשה נגד השרה רגב, באתר מעריב אונליין, 14 בדצמבר 2020
↑   תוצאות הבחירות המקומיות 2024, באתר TheMarker‏, 3 במרץ 2024
↑  משה כהן, ‏הסיבוב השני ברחובות: מתן דיל נבחר לראשות העיר, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2024
מולי סוויני

| --- | --- |

מימין לשמאל: יואב היימן, אורית גל ואבי פניני ב"מולי סוויני", בבימויה של ג'יטה מונטה, תיאטרון החאן, 2011
 כתיבה:  בריאן פריל 
 שפה:  אנגלית 
 
מימין לשמאל: אבי פניני, אורית גל ויואב היימן ב"מולי סוויני", החאן
יואב היימן ואורית גל ב"מולי סוויני", החאן
אורית גל ב"מולי סוויני", החאן
מולי סוויני (באנגלית: Molly Sweeney) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי האירי בריאן פריל. המחזה מבוסס על מאמרו של אוליבר סאקס "לראות ולא לראות" המספר על אדם אותו כינה סאקס בשם וירג'יל, שהיה עיוור עד גיל 51, אז עבר ניתוח שהשיב לו את ראייתו, אולם היה לו קשה להסתגל לעולם החדש, הוא ראה צבעים והבחין בתנועה, אולם לא הייתה לו כל תחושת מרחב ולא הצליח לראות מכלול ולפענח את מה שראה. כתוצאה מכך איבד את ביטחונו וכעבור מספר חודשים שקע בדיכאון ושב לעיוורונו.
עלילה

מולי סוויני התעוורה בגיל עשרה חדשים, אך אביה לימד אותה לדמיין את מה שאינה יכולה לראות ולהיות עצמאית, היא למדה לשחות ועבדה כפיזיותרפיסטית. פרנק, בעלה, הוא אדם אופטימי, חדור שליחות ואוטודידקט שחקר את נושא הראייה ומנסה למצוא מזור לנכותה. במהלך מחקרו, מגיע פרנק לדוקטור רייס, רופא עיניים, עם הסבר מפורט על מצבה של מולי ועל השערתו כי ניתוח עשוי להשיב לה את ראייתה. ד"ר רייס הוא מנתח עיניים בעל שם שירד מגדולתו ולאחר שאשתו ברחה ממנו עם עמיתו המצליח הוא גם סובל משברון לב; ובניתוחה של מולי הוא רואה הזדמנות לזכות בתהילה.
מולי, בניגוד לשני הגברים שבתמונה, לא חשה כל חוסר בחייה המצריך ניתוח להשבת הראייה, אולם בשל הלחץ מבחוץ ורצונה לרצות את הסובבים אותה, היא עוברת את הניתוח. בתחילה מסתמן כי הניתוח הצליח ומולי רואה חלקית. אולם בהמשך היא מגיעה לניתוק חושי, מאבדת את העולם המוכר בו חייתה עד עכשיו ושבה להיות עיוורת (מבחירה?), ותוך כדי כך מאבדת את שמחת חייה ומתאשפזת בבית החולים בו שהתה אימה מרבית ימי חייה. ד"ר רייס נוכח לדעת שנכשל ועובר לפרויקט הבא שלו. ואילו פרנק עוזב לאתיופיה למציאת תחומי מחקר חדשים.
ההצגה מעמידה זה מול זה את סוגיית העיוורון הפיזי לעומת העיוורון המטפורי והעיוורון התודעתי.
ההצגה מתנהלת בצורה מונולוגים של שלוש הדמויות, שאינן משוחחות זו עם זו, אלא מציגות כל אחת בנפרד את גרסאותיהן למאורעות בפני הקהל.
ההיסטוריה של ההפקה

המחזה מולי סוויני עלה לראשונה על הבמה ב-9 באוגוסט 1994, בתיאטרון גייט (Gate Theater), דבלין. פריל ביים אותו, קתרין בירן גילמה את מולי, מרק למברט את פרנק סוויני וט.פ. מק'קנה את ד"ר רייס.
הצגת הבכורה בארצות הברית הייתה ב-1996 בהפקת אוף ברודוויי בתיאטרון ראונדאבאוט (Roundabout Theatre Company). קתרין בירן כיכבה בשנית כמולי, אלפרד מולינה גילם את בעלה פרנק וג'ייסון רוברדס גילם את ד"ר רייס. ההצגה זכתה בפרס לוסיל לורטל עבור המחזה המצטיין בשנת 1996.
בישראל

המחזה עלה לראשונה בישראל בתיאטרון הספרייה, בתרגומו של עידו ריקלין ובבימויה של אתי רזניק, ב-28 בספטמבר 2001.
ב-21 במאי 2011 עלה המחזה בתיאטרון החאן בבימויה של ג'יטה מונטה. אורית גל מגלמת את מולי סוויני, יואב היימן מגלם את בעלה פרנק סוויני ואבי פניני מגלם את ד"ר רייס; ההצגה מלווה בנגינת כינור של נמרוד נול או מיכאל גריילסאמר. המתרגמת היא מרים יחיל-וקס, מעצבת התנועה היא רננה רז, מלחין המוזיקה הוא יבגני לויטאס, מעצבת התפאורה והתלבושות היא פולינה אדמוב ומעצב התאורה הוא רוני כהן. ההצגה מועמדת לפרס התיאטרון הישראלי לשנת 2012 בקטגוריית הצגת המחזה המתורגם הטוב של השנה.
תרגום לעברית

בריאן פריל, מולי סויני, עברית עידו ריקלין, הוצאת בית צבי בשיתוף עם חנות פרוזה, רמת גן, 2002.
כיבוש איזמאיל

כיבוש איזמאיל היה אירוע מרכזי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792). הוא הסתיים ב-22 בדצמבר 1790.
רקע

מצודת איזמאיל הייתה ממוקמת במקום אסטרטגי בשפך נהר הדנובה. בקרבת העיר עברו מספר דרכים בעלות חשיבות רבה. כיבוש העיר היה מאפשר לרוסים להתקדם דרומה לשטחי רומניה. לקראת המלחמה העות'מאנים חיזקו מאוד את הביצורים במקום. לפני החומות נבנה חפיר ועל החומות הוצבו 260 תותחים. חיל המצב של המצודה כלל כ-35 אלף חיילים. הסולטאן העות'מאני זעם על נפילת מספר מצודות במהלך המלחמה ולכן הוציא צו שלפיו במידה ותיפול איזמאיל, יוצאו כל החיילים שהיו בה להורג.
כבר במחצית 1790 נתן גריגורי פוטיומקין פקודה להתחיל במצור על המצודה. ב-26 בנובמבר החליט מפקד הכוח הרוסי במקום על הפסקת המצור בשל החורף המתקרב. פוטיומקין לא אישר את הפסקת המצור ופקד על אלכסנדר סובורוב לעזוב את היחידה שהייתה בפיקודו ולקחת את הפיקוד על הכוחות שהיו סביב המצודה. ב-2 בדצמבר הגיע סובורוב למקום, החזיר את כל הכוחות וחידש את המצור. לאחר שישה ימים בהם עשה הכנות לכיבוש המצודה הוא שלח אולטימטום למפקד העות'מאני במקום. המפקד העות'מאני ענה ש"המצודה תיפול לידי הרוסים רק לאחר שהשמיים יפלו על הארץ". בהתייעצות שהתקיימה ב-9 בדצמבר הוחלט על תחילת המתקפה הגדולה ב-11 בדצמבר. סוכם על חלוקת הכוח התוקף למספר טורים תוך השארת הפרשים בעתודה.