stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארכיון דיגיטלי
מאפיינים עיקריים > בניית אינדקס

על מנת לאפשר גישה נוחה למסמכים, הארכיון הדיגיטלי מתבסס על אינדקס המותאם לצורכי המשתמש. האינדקס הוא מעין תוכן עניינים של הארכיון הדיגיטלי, המאפשר לאחסן מסמכים ולשלוף אותם בצורה מסודרת. לדוגמה, חברה יצרנית תבצע חלוקה של המסמכים שברשותה לפי סוג המוצר, שם המוצר ומידות. זאת לעומת חברה המספקת שירותים, שתמיין את המסמכים על פי פרטי הלקוחות כגון שם, גיל ואזור מגורים.
מאפיינים עיקריים > תיוג

תיוג המסמכים וחיתוך מידע נרחב יכולת תיוג מידע נוסף על המסמך בעזרת מאפיינים מוגדרים מראש והצגת המסמכים בכל חתך שנדרש
מאפיינים עיקריים > גיבוי

אחד היתרונות של ארכיון דיגיטלי על פני ארכיון של מסמכי נייר היא היכולת לגבות בקלות את המידע, לרוב באמצעות שרתי גיבוי ייעודיים הנמצאים באתרים מרוחקים. הרשאות ואבטחת מידע – מערכת ארכיון דיגיטלי מאפשרת למנהל המערכת לקבוע אילו משתמשים יקבלו גישה לאיזה מידע. מערכות מתקדמות של ארכיון דיגיטלי מאפשרות גם מעקב אחר הפעולות שמבצעים משתמשים אחרים במערכת, ותומכות בכניסה מאובטחת SSL.
מאפיינים עיקריים > נגישות

מערכות ארכיון דיגיטלי נחלקות לשני סוגים: מערכות המאפשרות גישה למידע באמצעות התקנת תוכנת שרת-לקוח ומערכות המאפשרות גישה לארכיון באמצעות חיבור אינטרנט פשוט.
מאפיינים עיקריים > אבטחת מידע

עמידה בדרישות מחמירות כמו של בנקים ובתי חולים.
הדפסת מסמכים סרוקים לבעלי הרשאות קריאה בלבד.
מאפשר הגנה טובה יותר על המידע הארגוני.
אפשרות לשמירת דפים בזיכרון במקום במחשב כדי למנוע שמירת מסמכים על ידי המשתמשים והוצאתם מהמערכת.
מאפיינים עיקריים > ממשקי אחזור

ממשקי אחזור שונים: ממשק שפה טבעית, בו המשתמש מזין ערכים לשדות חיפוש מוגדרים מראש, כגון שם כותר, שם מחבר וכו'.
אחזור באמצעות שאילתות בשפת מחשב ייעודית כגון שפת SQL, מפוענחת ומתורגמת לקריאות תוכנה.
אחזור באמצעות תוכנה, השאילתא מתוכנתת כתוכנית באופן ישיר על ידי קריאות לפונקציות המבצעות את השאילתא.
אחזור באמצעות טכנולוגיות המזהות כוונת אנוש באופן טבעי (כגון זיהוי קולי) ומתרגמות אותן לשאילתא באחת השיטות שהוזכרו.
מאפיינים עיקריים > אפשרויות נוספות

הרשאות - תמיכה בהרשאות והתראות על שינויים של מסמכים.
אפשרות חיבור לענן וזמינות מכל מקום.
סנכרון עם אתרי אינטרנט אחרים.
סריקת מסמכים - תהליך הסריקה נוצר כדי לנהל ארכיון דיגיטלי במקום ארכיון רגיל של אלפי מסמכים שתופסים שטח רב ומעלים אבק. היתרונות של סריקת מסמכים באות לידי ביטוי בשוק התחרותי של היום, שבו לזמן יש חשיבות רבה. מי שמנהל עסק, ארגון, מוסד או כל גוף הנמדד בשורה התחתונה שלו, אינו יכול להרשות לעצמו לבזבז אפילו דקה אחת מיותרת על משימות שאינן משימות הליבה של הארגון. הזמן שמשרדים משקיעים בחיפוש קבצים חשובים מפחית את הפרודוקטיביות של העובד. אם צוות העובדים במשרד מבלה מדי יום כמעט שעה כדי למצוא את הקבצים הרצויים, סימן שהמשרד אינו מנוהל נכון. שירותי סריקה של מסמכים יכולים למנוע מצב זה.
שימוש

ארכיון דיגיטלי משמש לניהול מסמכים, תמונות וספרים דיגיטליים. מעבר לשימושים העסקיים, אחסון ספרים בארכיון דיגיטלי מאפשר להוריד ולקרוא ספר דיגיטלי במחשב, כתחליף לספר המסורתי. באופן כללי, 94% מסך המידע האנושי מאוחסן כיום בצורה דיגיטלית ומעלה סוגיות הקשורות לזכויות יוצרים, פרטיות ואבטחת מידע.
ראו גם

ארכיון
ספרייה דיגיטלית
ניהול מידע אישי
הערות שוליים

↑  רותם, א. (2006). מבוא לספריה דיגיטלית, באתר של דר' אברום רותם
↑  L. Candela et al.: The DELOS Digital Library Reference Model - Foundations for Digital Libraries. Version 0.98, February 2008
↑  www.kotev.co.il
↑  Kohl, U. et al., "Safeguarding Digital Library Contents and Users; Protecting Documents Rather Than Channels," D—Lib Magazine, Sep., 1997, 9 page
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13319037t (data)  NDL: 01056398  NKC: ph162008
בית הכנסת פול-י צ'ובי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 על שם:  גשר העץ
 כתובת:  רח' אנגלאב (Enghelab)
 מיקום:  טהראן
 מדינה:  איראן
 מייסדים:  קהילת יהודי עודלאג'אן, טהראן
 הקמה ובנייה
 תאריך פתיחה רשמי:  1905
 חומרי בנייה:  לבנים
 סגנון אדריכלי:  פרסי, אירופאי
 קואורדינטות:  35°42′05″N 51°26′14″E﻿ / ﻿35.7014595°N 51.4371304°E﻿ / 35.7014595; 51.4371304
 https://web.archive.org/web/20140719232839/http://www.talmood26.blogfa.com/
  (למפת טהראן מוגדלת) בית הכנסת פול-י צ'ובי(למפת טהראן רגילה) בית הכנסת פול-י צ'ובי he
 
בית הכנסת פול-י צ'ובי (בפרסית: کنیسه پل چوبی ,שפירושו בית הכנסת גשר העץ) נמצא בפינת הרחובות אנגלאב ופורוגי (Forughi) בשכונת פול צ'ובי בטהראן.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה בשנת 1905 על ידי יהודים שעברו משכונת עודלאג'אן לאזור כיכר ספאח. הקרקע נתרמה על ידי אחד מנדבני הקהילה.
לא רחוק מהמקום בו הוקם בית הכנסת היה קיים גשר עץ שנבנה במחצית השנייה של המאה ה-19 על ידי נאסר א-דין שאה קג'אר כדי לחבר בין העיר העתיקה לבין ארמון שבנה עבור נשותיו מחוץ לשערי העיר, על כן בית הכנסת כונה "בית הכנסת גשר העץ".
עם הגעת יהודים רבים מיזד, שירז, אספהאן, כאשאן והמדאן נוצר הצורך בהרחבת בית הכנסת. לשם כך נרכשה על ידי ועד הקהילה חלקת קרקע נוספת סמוכה לבית הכנסת הקיים.
סגנון אדריכלי

בית הכנסת המקורי הורחב בתקופת מלחמת העולם השנייה בסגנון שמשלב אדריכלות איראנית מסורתית ואדריכלות אירופאית. זהו מבנה בנוי מלבנים ובו חלונות צרים וגבוהים מעוטרים בוויטרז'ים. עבודות הקרמיקה המעטרות את ההיכל נשארו ללא שינוי מאז הקמת בית הכנסת המקורי. מעל ההיכל קשת יפה מחופה באריחי קרמיקה עליהם פסוקים בעברית. על פי כתובת שנמצאת בצדו השמאלי של ההיכל עבודת הקרמיקה בוצעה בשנת 1925 על ידי אחים מאספהאן והכתובות בעוצבה על ידי אדם בשם דאוד סמוחי על פי תכנונו של הרב יוסף המדאני כהן.
כמו בתי כנסת אחרים שנבנו בתקופת שלטונה של שושלת פהלווי, זהו מבנה עצמאי, גבוה, בעל נוכחות סביבתית, דמוי בזיליקה, מאותר במגן דוד ובאריחי קרמיקה אך נעדר סממנים של אדריכלות יהודית.
בית הכנסת פול-י צ'ובי הוא אחד מבתי הכנסת הפעילים המשמשים את הקהילה היהודית בעיר.
ראו גם

בתי כנסת בטהראן
הערות שוליים

↑  Tehran Jewish Committee (Iran), گذری بر تاریخچه کنیساهای تهران کنیسای پل چوبی (A passage on the history of synagogues in Tehran, Pol Khobi Synagogue), www.iranjewish.com
↑  7dorim_Admin, کنیسای پل چوبی (Pictures, Wooden Bridge Synagogue), فرهنگ یهودیان ایران, ‏2020-11-11 (בפרסית)
↑  Narciss M.Sohrabi, Tehran synagogues: the socio-cultural topographies and architectural typologies
↑  User@Editor, Rabbi Yosef Haim Hamadani Cohen, Iranian Jewish Culure, ‏2023-10-29 (באנגלית בריטית)
↑  Narciss M.Sohrabi
Université Paris Nanterre, The politics of in/visibility: The Jews of urban Tehran
↑  כתבה בערוץ 7, יהודי איראן נדרשו להימנע מהשתתפות בהפגנות, באתר www.inn.co.il
ג'אנלואיג'י בונלי

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1908 מילאנו
 פטירה:  12 בינואר 2001 (בגיל 92) אלסנדריה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 ידוע בשל:  יצירת דמותו של טקס וילר
 
ג'ובאני לואיג'י בונלי (באיטלקית: Giovanni Luigi Bonelli; ה-22 בדצמבר 1908 במילאנו - 12 בינואר 2001 באלסנדריה) היה סופר ומוציא לאור של קומיקס איטלקי, שזכור בעיקר כיוצרו של טקס וילר בשנת 1948, יחד עם האמן אורליו גלפפיני.
קריירה

בונלי ייסד את "Casa Audace Editrice" בשנת 1940, אשר לימים נודע בשם "הוצאת סרג'ו בונלי".
ב-1948 הוא יצר את אוקיו קופו וטקס וילר (שניהם צוירו על ידי גלפפיני). טקס וילר הוא בין הדמויות הפופולריות ביותר של הקומיקס האיטלקי, עם תרגומים לשפות רבות ברחבי העולם.
הוא כתב כמה פרקים מוקדמים של זאגור (גליונות מס 6 – 10, 13 – 14). בונלי נשאר לפקח על הפקת הקומיקס של טקס עד מותו. בנו סרג'יו בונלי (1932–2011) היה גם סופר קומיקס, וכן הוציא לאור קומיקס.
בארה של מרים

ערך זה עוסק בבאר מים נסית שלוותה את בני ישראל בנדודיהם במדבר סיני, בזכותה של מרים הנביאה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ציור בבית הכנסת בדורה אירופוס, במרכזו נראה הבאר וממנה יוצאים נחלים לאוהלי שנים עשר השבטים.
בארה של מרים היא, על פי המסורת, באר מים נסית שלוותה את בני ישראל בנדודיהם במדבר סיני, בזכותה של מרים הנביאה.
בחז"ל

על פי חז"ל במסכת אבות הבאר נמנית עם עשרה דברים שנבראו בסיום בריאת העולם:
עשרה דברים נבראו בערב שבת בין השמשות, ואלו הן: פי הארץ, ופי הבאר, ופי האתון, והקשת, והמן, והמטה, והשמיר, והכתב, והמכתב, והלוחות.
ומפרש רבי עובדיה מברטנורא: ”ופי הבאר - בארה של מרים שהייתה הולכת עם ישראל במדבר בכל המסעות. ויש אומרים, שפתחה פיה ואמרה שירה, שנאמר (במדבר כ"א) עלי באר - ענו לה.”
בתלמוד הבבלי מסופר כי במשך חייה של מרים, הרוותה הבאר את צימאונם של בני ישראל ההולכים במדבר. עם מותה של מרים פסקה הבאר מלנבוע:
רבי יוסי ברבי יהודה אומר: שלשה פרנסים טובים עמדו לישראל, אלו הן: משה ואהרן ומרים; ושלש מתנות טובות ניתנו על ידם, ואלו הן: באר וענן ומן. באר - בזכות מרים, עמוד ענן - בזכות אהרן, מן - בזכות משה; מתה מרים - נסתלק הבאר, שנאמר "ותמת שם מרים", וכתיב בתריה "ולא היה מים לעדה", וחזרה בזכות שניהן.
במקום אחר בתלמוד תולים את שלושת נסי המדבר במעשיו של אברהם, ואת בארה של מרים בכך שאמר "יוקח נא מעט מים", על פי דברי הפסוק "באר חפרוה שרים".
רש"י בפירושו במקום מסביר מדוע סירבה הבאר לתת מים לאחר מות מרים:
סלע, וזבין ממנו מים והיה מתגלגל והולך עם ישראל והוא הסלע שבו הכה משה שלא היה רוצה להזיל מימיו בשבילו לפי שמתה מרים.
דהיינו, הבאר הייתה בעצם סלע שנבעו ממנו מים, והיה הסלע מתנהל עם בני ישראל במסעותם. משמתה מרים, הפסיקו המים לנבוע מן הסלע, והוא הסלע עליו הכה משה בפרשת "מי מריבה". לאחר פרשת מי מריבה, ובזכותם של משה ואהרון, חזרה הבאר וסיפקה מים לבני ישראל עד כניסתם לארץ ישראל.
אופי הבאר

במקום אחר רש"י מרחיב מעט את תיאורו: ”באר - בארה של מרים - סלע שיצאו ממנו המים על ידי משה, ועגול כמין כברה היה, ומתגלגל עמהן כל מקום שהולכין.” (רש"י פסחים דף נד א) לפרשנות המהר"ל מפראג בדברי רש"י אין הכוונה שהסלע היה מתגלגל עמהם, כי אם כן מדובר בנס נוסף שלא נזכר, אלא הכוונה שבכל מקום שישראל הלכו, המים היו עולים והיה נוצר פתח באופן נסי הוא פי הבאר.
בספר התודעה לרב אליהו כיטוב ישנו תיאור ציורי של הבאר על פי המדרשים והפרשנים:
והיאך הייתה הבאר עשויה? דומה לסלע; מלא כברה מפכפכת ועולה כמפי הפך הזה. עולה עמהם להרים ויורדת עמהם לגאיות. מקום שישראל שורין - היא שורה כנגדם, במקום גבוה (בחצר אהל מועד), כנגד פתחו של אהל מועד. נשיאי ישראל באים וסובבים אותה במקלותיהם ואומרים עליה את השירה 'עלי באר ענו לה - עלי באר!' והמים מבעבעים ועולים כעמוד למעלה, וכל אחד ואחד (מן הנשיאים) מושך (את המים) במקלו, איש לשבטו ואיש למשפחתו. ואשה שהייתה צריכה לילך אצל חברתה מדגל לדגל, הייתה הולכת בספינה; - והמים היו יוצאים חוץ למחנה ומקיפים פיסא (רצועת קרקע) גדולה, ומגדלים מיני דשאים ואילנות שאין להם סוף.
בציורי בית הכנסת בדורה אירופוס נכלל גם ציור של בארה של מרים, שבמרכזו הבאר וממנה יוצאים נחלים לאוהלי שנים עשר השבטים.
מקום הבאר

בתלמוד הירושלמי ובויקרא רבה מובאת הדעה כי באר מרים נגנזה בתוך ים כנרת. על הפסוק "ונשקפה על פני הישימון" (במדבר כא), אומר התלמוד: ”אמר רבי חייה בר בא: כל מי שהוא עולה להר הישימון וראה כמין כברה קטנה בים טיבריא זו היא בארה של מרים” (תלמוד ירושלמי, מסכת כתובות,  פרק י"ב, הלכה ג').בהמשך שם נאמר כי הבאר מכוונת כנגד שערי בתי הכנסת העתיקים של טבריה.
בבבלי, לעומת זאת, כתוב שבאר מרים מצויה בים התיכון, סמוך להר הכרמל: ”אמר רבי חייא: הרוצה לראות בארה של מרים - יעלה לראש הכרמל ויצפה ויראה כמין כברה בים, וזו היא בארה של מרים” (תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ה, עמוד א').
רבי חיים ויטאל, שזקף חלק גדול מתובנותיו בקבלה לשתייה מבארה של מרים בידי האר"י ניסה לתאר את מיקומה המדויק:
סגולת הבאר

במדרש תנחומא (פרשת חקת סימן א') מסופר על מוכה צרעת ועיוור שירד לטבול במי מערה. נזדמנה לו שם באר מרים ונתרפא מיד לאחר הטבילה.
סיפור אחר המאוזכר בספר מתקופת הראשונים, מספר על חולה שחין:
ונהגו הנשים לדלות מים במוצאי שבת תכף ששמעו ברכו שמצינו בהגדה שבארה של מרים בימה של טבריא וכל מוצאי שבת מחזירין על כל מעיינות ועל כל בארות וכל מי שהוא חולה ויזדמן לו מים וישתה אפי׳ כל גופו מוכה שחין מיד נרפא. 
ומעשה באדם אחד שהיה מוכה שחין והלכה אשתו במוצאי שבת לשאוב מים ונתעכבה יות׳ מדאי ונזדמן לה בארה של מרים ומלאה כדה מאותן המים כיון שבאה אצל בעלה כעס עליה ומרוב כעסו נפלה כדה משכמה ותשבר הכד ונפלו מטפי המים על בשרו ובכל מקו׳ שנתזו המים נרפא השחין ועל זה אמרו חכמים לא עלתה בידו של רגזן אלא רגזנותו. ולכך נהגו לשאוב מים בכל מוצאי שבת כ״מ.
בעקבות דבריו של הכלבו, הרמ"א במפה על שולחן ערוך מציין שישנו מנהג לשאוב מים מהבאר במוצאי שבתות ולשתות מהם, בעקבות האמונה שבארה של מרים מתגלגלת בכל הבארות ויש למים אז סגולת מרפא.אמנם סיים את דבריו וכתב "ולא ראיתי למנהג זה".
בעת המצור על טבריה בשנת 1742 הזכיר הרב חיים אבולעפיה את בארה של מרים בטבריה כרומזת אל השכינה אשר תגן על טבריה מפני סולימאן אל-עדאם.
שירת הבאר

שירת הבאר היא אחת מהשירות המופיעות בתורה, שירת הבאר מופיעה בפרשת חקת, מיד לאחר סיפור נחש הנחושת.
על פי פשוטו של מקרא השירה הזו היא איננה קשורה כלל לבארה של מרים, אלא לבאר שמשה ואהרון (=נדיבי העם) חפרו על ידי הכאת המקל (=במחוקק במשענותם). זמן השירה היה בסוף ארבעים שנה שבני ישראל היו במדבר לאחר שעזבו את נחל ארנון. לפי הפשט השיר מסתיים במילים במחוקק במשענותם, המשך המקרא מדבר על מסעות בני ישראל.
על פי המדרש (הובא בפרשנות רש"י) מדובר על בארה של מרים שהייתה בדרך נס מלווה אתם כל זמן שהותם במדבר, ולאחר יציאתם מנחל ארנון סחפה הבאר את פגרי לוחמי האמורי (לאחר שתכננו מארב - שנכשל על ידי מחיצתם בין שני הרים). כן הובא גם בפירושו של רבי עובדיה מברטנורא על המשנה ש'פי הבאר' נברא בערב שבת בין השמשות: ”ופי הבאר - בארה של מרים שהייתה הולכת עם ישראל במדבר בכל המסעות. ויש אומרים, שפתחה פיה ואמרה שירה, שנאמר (במדבר כ"א) עלי באר - ענו לה.”
לפרשנות זו השיר מסתיים במילים ונשקפה על פני הישימון. שאותה באר המשיכה ללוות את עם ישראל עד שנגנזה בים כנרת.
בספרות באמנות היהודית ובתרבות העברית

בארה של מרים הייתה למקור השראה לסופרים ומשוררים עבריים. "בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש" הוא השם שנתן ש"י עגנון לאחד מסיפוריו המוקדמים, שפורסם בשנת 1909 בעיתון "הפועל הצעיר". בסיפורו "בלבב ימים" מתאר עגנון את הבאר כאחת ממעלותיה של טבריה: "וים כנרת שהקדוש ברוך הוא מחבבו יותר מכל הימים מקיף אותה, ובארה של מרים גנוזה בתוך הים, וכבר גילה האר"י הקדוש זכרונו לברכה שהיא מרפאה את הנפש".
אורי צבי גרינברג, בשירו "בארה של מרים", שבספרו "רחובות הנהר", מדגיש את נסתרותה: ”אֵין יוֹדְעִים אֵי מְקוֹם בְּאֵרָהּ שֶׁל מִרְיָם בַּכִּנֶּרֶת” וש. שלום, בשירו "באר מרים" מתאר את הבאר כמקור שפע נצחי.
בספרו של מרטין בובר, "אור הגנוז" מסופר, על פי הספר "עשר צחצחות", על רבי יצחק אייזיק מקאלוב שבערב יום הכיפורים בין השמשות יצא עם אחד מחסידיו לנסיעה במרכבתו, ובאחד השדות נראתה רצועת מים צרה, במקום שבו מעולם לא נראו מים, והרבי פשט בגדיו וטבל בה, ולאחר מכן חזרו השניים לתפילה בבית הכנסת. כאשר שאל החסיד לפשר המעשה, השיב לו הרבי: "כשעוברת כאן פתאום בארהּ של מרים, למה אתה עומד ואינך טובל עמי בתוכה?"
בארה של מרים מוזכרת בסיפורו של חיים נחמן ביאליק, "ספיח", בסיפורו של יוסף חיים ברנר, "שכול וכישלון". בהרחבה מוזכר הסיפור ברומן של חיים באר, "לפני המקום".
המושג בארה של מרים ניתן על ידי מספר מחברים כשם לספרם. הרב מנחם יהודה הלוי אושפיזאי מי שהיה רבה של רמת גן, כתב ספר על פרשיות השבוע, וקרא לו "בארה של מרים". הרב מרדכי דוד נויגרשל כתב ביאור לספרו של מהר"ל מפראג, "באר הגולה", וקרא לביאורו "בארה של מרים".
"בארה של מרים" שימש גם לציון מקומות אחרים. המרחצאות מרינבד (בתרגום מילולי: "מרחצאות מרים")
כונו בעברית "בארה של מרים". גם בנצרת יש באר המכונה "בארה של מרים".
בגרסאות מודרניות להגדה של פסח, ובפרט בקהילות קונסרבטיביות, נהוג להוסיף בליל הסדר כוס מים צלולים - כוסה של מרים, לצד כוסו של אליהו, לזכר מפעלותיה של מרים ובמיוחד בארה הנסית.
הנצחה בחוצות ישראל

בארה של מרים הונצחה באתרים רבים בישראל, בניסוח מודרני לשמה - "באר מרים":
רחוב וחוף רחצה בטבריה.
בתי ספר דתיים ביישובים אחדים: בית ספר לבנות באיתמר, סמינר בבני ברק ועוד.
בתי כנסת ביישובים אחדים: בבאר שבע, בחיפה ועוד.
אתר ארכאולוגי בטבריה.
ראו גם

שירת מרים
לקריאה נוספת

לוי גינצבורג, אגדות היהודים, מכון שכטר למדעי היהדות, 2009, כרך ד', הפרק "בארה של מרים", עמ' 27–29.
יהודה טאוב, מרים באר השירה. הוצאת קול תודה, אשדוד תשע"ט
הערות שוליים

↑  דברי התלמוד מבוססים על התוספתא מסכת סוטה יא א
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף פ"ו, עמוד ב'
↑  ספר דרך חיים - פרק ה משנה ו
↑  תוספתא סוכה ג; במדבר רבה א; שם יט; תנחומא ישן חוקת; רש"י תהלים עח, טז
↑  בדומה לזה גם בויקרא רבה, פרשה כ"ב, פסקה ד'.
↑  ספר "נגיד ומצווה" לרבי יעקב צמח, ספר שם הגדולים - חלק גדולים - מערכת ח אות כא, ספר נהר שלום - דף לא עמוד א
יוסף סטפנסקי, "דברי שירה לטבריה המעטירה", עת־מול 213, עמ' 16
↑  שער הגלגולים - הקדמה לז
↑  גרסה דומה קיימת במדרש רבא, בשם רבי תנחומא, על מוכה שחין שטבל בכנרת ונזדמן לו במקרה בארה של מרים והחלים כולו מדרש רבה ויקרא פרשה כב פסקה ד
↑  ראו ספר נחמני, תשובות מהר"ם, מהדורת בלאך, ברלין תרנ"א, עמ' 312 בשם ספר הנחמני. ראו שם עמ' 311. וציין לכך י"מ תא שמע, 'בארה של מרים: גלגולי מנהג אשכנז בסעודה שלישית', מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, תמוז תשמ"ה חוברת ג-ד, עמ' 265 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה).
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רצ"ט, סעיף י'. אמונה זו מוזכרת בכתבי הרמ"ע מפאנו - ספר גלגולי נשמות - אות מ, ובספר הכלבו
↑  ש.א. הורודצקי, לקורות העליות, דבר, 17 במאי 1940
↑  מדרש רבה חקת כט באתר דעת
↑  ש"י עגנון, בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש, הפועל הצעיר, 21 במאי 1909, המשך, המשך, המשך, המשך
↑  ש. שלום, באר מרים, דבר, 3 באוקטובר 1958
↑  מרטין בובר, אור הגנוז, הוצאת שוקן, 2005, עמ' 279
↑  חיים נחמן ביאליק, ספיח, בפרויקט בן-יהודה
↑  יוסף חיים ברנר, שְׁכוֹל וְכִשָּׁלוֹן, בפרויקט בן-יהודה
↑  חיים באר, לפני המקום, הוצאת עם עובד, 2007, עמ' 213-206
↑  זיוה שמיר, חיים באר / לפני המקום - כי מעפר אתה ואל עפר תשוב, באתר e-mago
↑  מכתמים, עברי אנכי, 22 בספטמבר 1886
↑  עירית חיפה תסייע לפיתוח נצרת, דבר, 17 בינואר 1960
↑  הגביע של מרים - מנהג לסדר משפחתי, באתר קולך, כוס מרים, אתר מדרשת אורנים
ברנט ריברה

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1998 (בן 26) הנטינגטון ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 ניו מדיה
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים)
 ז'אנר:  קומדיה, ולוג
 רשומים:  25.4 מיליון (נכון ל־28 בפברואר 2023)
 צפיות:  3,531,818,669 (נכון ל־6 בספטמבר 2021)
ברנט אוסטין ריברה (באנגלית: Brent Austin Rivera; נולד ב-9 בינואר 1998) הוא שחקן ויוטיובר אמריקאי. קיבל את פרסומו ברשת החברתית Vine, אחת מרשתות הזרמת הסרטונים הראשונות, וכעת יש לו מספר רב של עוקבים במספר פלטפורמות כמו אינסטגרם, יוטיוב וטיקטוק.
ביוגרפיה

ברנט אוסטין ריברה נולד ב-9 בינואר 1998 בהנטינגטון ביץ', קליפורניה, בנם של ג'ון ריברה, כבאי, ולורה ריברה, מורה. ברנט הוא לטיני. יש לו שלושה אחים. אחותו לקסי היא גם אישיות מדיה חברתית והופיעה איתו בסדרת האינטרנט Brobot. ריברה למד בתיכון הנטינגטון ביץ' (אנ'), שם שיחק בקבוצת ההוקי קרח.
הוא המייסד והמנכ"ל של  Amp Studios. משרד כישרונות וקבוצת תוכן שבשנת 2020 יצרה כ-10 מיליארד צפיות במדיה חברתית מדי חודש. שותפו העסקי הוא מאט לוין, שהוא גם המנהל שלו. בשנת 2015, הוא השתתף בקמפיין #MakeItHappy של קוקה קולה ועבד בשנת 2019 עם חברת האופנה הוליסטר (אנ') על הקמפיין שלהם נגד בריונות.
יש לו גם קו בגדים בשם Relatable, ובשנת 2021 החל להגיש את הפודקאסט ממוקד תרבות הפופ בשם So Relatable.
בשנת 2023, בהיותו בן 24, הופיע ברשימת פורבס 30Under30.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Alexander IRL | אלכסנדר | גם מפיק |
פילמוגרפיה > טלוויזיה ורשת

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Brobot | גיל | סדרת רשת; 5 פרקים |
| 2018–2019 | קל כנוצה | אייזק סלצ'דו | תפקיד ראשי (2 עונות); 26 פרקים |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | הפניה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי בחירת הנוער | Choice Male Web Star | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי סטרימי | Best in Lifestyle | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Rullo, Sam (9 בינואר 2014). "Meet Brent Rivera, The Internet's Favorite 16-Year-Old You've Never Heard Of". Bustle. נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Klassen, Anna (31 באוגוסט 2016). "'Alexander IRL' Star Brent Rivera Talks Social Media Stardom & Why He Has A Bloody Nose". Bustle. נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Underwood, Khalea (30 בספטמבר 2016). "YouTube Sensation Brent Rivera Is Hollister's Secret Weapon for Anti-Bullying Campaign". Us Weekly. נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Brent Rivera Net Worth 2018 – How Wealthy is the Social Media Star?". Gazette Review. 28 ביוני 2017. נבדק ב-21 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Molina, Maria-Gabriela (18 במרץ 2015). "10 Latino Vine Stars to Know". Latina. אורכב מ-המקור ב-2020-10-07. נבדק ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whateley, Dan (10 במרץ 2020). "Inside YouTube star Brent Rivera's content company, which created a superhero for TikTok and wants to become the next Disney Channel". Business Insider. אורכב מ-המקור ב-11 במרץ 2020. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Forbes 30 Under 30 2023: Celebrities, Forbes (באנגלית)
↑  Hamedy, Saba (13 בינואר 2017). "YouTuber Brent Rivera and 'Black-ish' star Marcus Scribner talk new teen comedy 'Alexander IRL'". Mashable. אורכב מ-המקור ב-25 באפריל 2020. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Booth, Ali (24 במרץ 2018). "Brent Rivera to Star in New Digital Series 'Brobot' Alongside Younger Sister Lexi". Tiger Beat. אורכב מ-המקור ב-25 באפריל 2020. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pedersen, Erik (4 ביוני 2018). "'Light As A Feather' Cast Set: Liana Liberato, Haley Ramm, Peyton List, Others Join Hulu & AwesomenessTV Drama". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-25 באפריל 2020. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Teen Choice Awards: Full List of Winners". Billboard. 11 באוגוסט 2019. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Streamy Awards 2019: The Complete Winners List". Variety. 13 בדצמבר 2019. נבדק ב-24 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
בית הכנסת ציון המצוינת

| --- | --- |

החלק הקדמי של בית הכנסת בשנת תשע"א
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 שימוש:  בית כנסת וישיבה
 כתובת:  חצר גליציה, ירושלים
 מיקום:  העיר העתיקה, ירושלים
 מדינה:  ישראל
 בעלים:  עמותת עטרה ליושנה
 זרם:  יהדות אורתודוקסית
 נוסח תפילה:  בעבר – נוסח ספרד כיום – נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ה'תרכ"ג (1863) – הווה
 מידות
 קומות:  1
 קואורדינטות:  31°46′40.62″N 35°13′52.54″E﻿ / ﻿31.7779500°N 35.2312611°E﻿ / 31.7779500; 35.2312611
 מפת האזור
 
בית הכנסת ציון המצוינת נמצא בחצר גליציה, ברובע המוסלמי של העיר העתיקה בירושלים. בית הכנסת הוקם על ידי יהודים שעלו מגליציה בשנת ה'תרכ"ג 1863 בבית שכור ברחוב חברון בתמיכת האדמו"ר מזידיטשוב, ועבר למשכנו הנוכחי בשנת ה'תרמ"ו 1886, בית הכנסת נחרב במאורעות תרצ"ו ושוקם בשנות ה-80.
עד לחורבן

בשנת ה'תק"צ 1830 החלה עליית יהודי גליציה לירושלים, אז הקימו את הכולל הנקרא כולל אסטרייך גאליצען או כולל חיבת ירושלים לעדת גליציה. בשנת תרכ"ג הקימו את בית הכנסת ברחוב חברון ובשנת ה'תרמ"ו 1886 עברו למבנה שנבנה בתרומת שמואל משה וצפורה מבאלזוב שבפולין, בחצר גליציה הנמצאת מערבית לרחוב חברון ומזרחית לשוק הקצבים ברובע המוסלמי בירושלים. בית הכנסת היה בזמנו השני בשכונה לאחר בית הכנסת זית רענן שהיה הראשון.
בהמשך נקרא בית הכנסת גם דעם קייסערס שול (בית הכנסת של הקיסר) כשהכוונה לקיסר האוסטרי פרנץ-יוזף. על הקשר אילו היה הדוק לדוגמה בשנת ה'תר"ע 1910 ביום חמישי י"ג אב 18 באוגוסט חל יום הולדתו השמונים של המלך פרנץ-יוזף התקבצו אנשים רבים לבית הכנסת בשעה 2 לשעון ארץ ישראל של אז, ומשם יצאו לכותל המערבי לתפילה ולהודיה ולברך הנותן תשועה למלכים על הקיסר הנ"ל.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה ר' מנחם מנדל ראבין ממקורבי האדמו"ר מלעלוב ר' דוד'ל בידרמן היה החזן שם בימים הנוראים.
בית הכנסת נחרב בשנת ה'תרצ"ו 1936.
השיקום

בשנת ה'תשמ"א 1981 קיבלה אגודת עטרה ליושנה את החזקה מהמדינה על שיקום החצר, ובשנת ה'תשמ"ב שוקם בית הכנסת על ידי אהרן ביר ואפרים כספי. בשנת ה'תשמ"ח קיבל הרב יצחק שלמה זילברמן ובניו את החזקה על החצר מאת האגודה, והמשפחה החלה לשקם את החצר כולה. לאחר השיקום, העבירו לחצר את ישיבת אדרת אליהו.
כיום התפילות בבית הכנסת מתקיימות בנוסח אשכנז ולפי מנהגי הגר"א, כשיטת קהילת אדרת אליהו.
גלריית תמונות

בית הכנסת, תשרי תשע"ד.
חלקו האחורי של בית הכנסת.
מימין הכניסה לחלק האחורי של בית הכנסת, משמאל סוכה, ולאחריה חלון החלק הקדמי של בית הכנסת.
לקריאה נוספת

א. ר. מלאכי, שנה בשנה הוצאת היכל שלמה ה'תשל"ט 1979 רחוב חברון והסביבה בירושלים.
הערות שוליים

↑  שבתי זכריה, חצר כולל גליציה וחצר הירשנזון בירושלים שבין החומות, עמ' 17
↑  שלום ירושלם, חבצלת, 2 באוגוסט 1872
↑  פנחס גרייבסקי, אבני זיכרון. אוצר החכמה
↑  יעקב מרדכי הירשנזון, מחאה גלויה, הצבי, 9 ביולי 1886
↑  הרב מרדכי הכהן, על בית הכנסת הוצאת משרד הדתות ה'תשט"ו.
↑  בצלאל לנדוי, מסע לעיר מירון ה'תשמ"ג עמ' קע"ט.
| אתרי הרובע המוסלמי |
| --- | --- | --- |
| שכונות | באב אל חוטה |  |
| רחובות ושערים | שער האריות • שער הפרחים • שער שכם • הקארדו (ירושלים) • רחוב השלשלת • ויה דולורוזה (רחוב) • רחוב הגיא • רחוב שער האריות • שער השלשלת • שער הכותנה • שער הברזל |  |
| אתרים ארכיאולגיים | מערת צדקיהו • בריכת הסטרותיון • קשת וילסון • מנהרות הכותל • שער וורן • בריכות הצאן |  |
| אתרים מוסלמיים | רבאט אל-מנצורי • מסגד הצריח האדום • רבאט אל-בציר • ספריית ח'אלדיה • ספריית אל-בודיירי • אל-מדרסה א-תנכיזיה |  |
| אתרים נוצריים | ויה דולורוזה • קפלת ההלקאה • קפלת ההרשעה וכפיית הצלב • מנזר האחיות ציון (העיר העתיקה) • כנסיית סנטה אנה • האכסניה האוסטרית • אכסניית סנט פאולוס • כנסיית גבירתנו הדואבת |  |
| אתרים יהודיים | הכותל הקטן • ישיבת עטרת ירושלים • בית המערבים • ישיבת אדרת אליהו • ישיבת שובו בנים • בית הכנסת ע"ש הרב גץ • בית הכנסת אוהל יצחק • ישיבת חיי עולם • ישיבת תורת חיים • בית הכנסת ציון המצוינת |  |
| מבני מגורים יהודיים | חצר רייסין • חצר גליציה • בית המערבים • מתחם שער הפרחים • בית ויטנברג • בית הצלם • חצר ראנד • בית חזון • בית דנון • חצר דיסקין |  |
| שונות | מוזיאון הכיכר הרומית • שוק הכותנה |  |