stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איתן (נגמ"ש)
פיתוח

הצורך בנגמ"ש כבד וממוגן התעורר עוד בתקופת הלחימה ברצועת הביטחון, שכן נגמ"ש ה-M-113 אשר שימש את לוחמי צה"ל בלחימה נתפס כמיושן ופגיע ביותר.
במהלך השנים, פותחו שלל נגמ"שים כבדים החל בנגמ"שים מבוססי טנקי שוט (צנטוריון) דוגמת הנגמשוט, נגמחון, נקפדון והפומ"ה שפותח לצורכי חיל ההנדסה הקרבית, החל בנגמ"ש האכזרית וכלה בנמ"ר (נגמ"ש מרכבה) החדיש. בעוד שהאחרון ממוגן בכבדות, והוכיח עצמו בשדה הקרב, אך מחירו הגבוה הוביל להצטיידות איטית בדגם זה. חיסרון נוסף של הנמ"ר נעוץ בקושי לשינועו – בעוד שמוביל טנקים יכול לשאת שני נגמ"שי M-113 בעת ובעונה אחת, יכול הוא לשאת נגמ"ש מרכבה אחד בלבד.
תוצאותיה הקשות של תקרית הנגמ"ש בשג'אעיה שהתרחשה במהלך מבצע צוק איתן עוררה ביקורת ציבורית קשה על ההצטיידות האיטית של צה"ל בנגמ"שי המרכבה הכבדים, שכן בגינה נשלחו הלוחמים לקרב על גבי ה-M-113 המיושן והפגיע. בתגובה לביקורת זו טען צה"ל כי בשל מחירם הגבוה של נגמ"שי המרכבה הם אינם יכולים לשמש תחליף בר-השגה לנגמ"שי ה-M-113, שהיו בזמן המבצע עיקר בניינו של צי הנגמ"שים הצה"לי. אף על פי כן, כדי למנוע את הישנותה של תקרית מסוג זה, החל צה"ל בהסבתם של טנקי מרכבה סימן 2 לנגמ"שים בשם אופק, ובמקביל הורה למנהלת טנק המרכבה להאיץ את פיתוחו של נגמ"ש אופני חדש בשם איתן, שנקרא על שם מבצע "צוק איתן".
האיתן פותח כנגמ"ש אופני ממוגן היטב המסוגל לשאת 12 חיילים. עלות ייצורו הנמוכה משמעותית מעלות ייצורו של הנמ"ר ומיגונו הפאסיבי והאקטיבי ההופך אותו לממוגן דיו, יהפכו את האיתן לכלי משלים, יחד עם הנמ"ר, כתחליף לנגמ"שי ה-M-113. יתרון נוסף בקליטתו העתידית של האיתן נעוצה בעובדה כי המרכב האופני מאפשר לכוחות החי"ר ניידות אסטרטגית גבוהה במעבר בין זירות לחימה, וזאת ללא תלות במובילי שריון כבדים הדרושים לשינועם של כלים בעלי זחל על גבי כבישים.
אב הטיפוס של הכלי הוצג לראשונה ב-1 באוגוסט 2016.
ב-24 באוגוסט 2016 החלו לוחמי גדוד 50 בפיקוד יאיר צוקרמן להפעיל את האב הטיפוס של הנגמ"ש בסדרת ניסויים בשדה אימונים אשר ברמת הגולן, זאת במטרה לבחון את העבירות שלו בשטחים הקשים והמגוונים הקיימים ברמת הגולן.
באוגוסט 2019 פרסם משרד הביטחון כי הוחלט להצטייד במאות מערכות "חץ דורבן" כהגנה על נגמ"שי האיתן ודחפורי ה-D9 של צה"ל.
בדצמבר 2022 ערכו מנת"ק ואלביט מערכות סדרת ניסויים מוצלחים במערכת "חץ דורבן" שהותקנה על נגמ"ש "איתן". המערכת נמצאת בשלבי אינטגרציה מתקדמת עם הנגמ"ש והדחפור.
הנדסה, מבנה ומאפיינים > הנעה ועבירות

האיתן מונע על ידי מנוע טורבו דיזל (יחידת כוח) בהספק של 750 כ"ס (560 קילוואט), והנעה 8X8. למרכב אופני יש מספר יתרונות: מהירות מקסימלית גבוהה בנסיעה על הכביש של 90 קמ"ש, דבר המאפשר להעביר את הנגמ"ש בקלות ובמהירות, יחד עם 12 לוחמים, בין גזרות.
כמו כן, מחירו של הכלי נמוך משמעותית ממחיר הנמ"ר וגם התחזוקה של כלי אופני זולה וקלה יותר, ובנוסף, הוא חוסך את הצורך במובילים כבדים.
עם זאת, לרכב בעל מרכב אופני יש בדרך כלל עבירות נמוכה מכלי בעל מרכב זחלי.
הנדסה, מבנה ומאפיינים > מיגון

האיתן תוכנן להיות ממוגן היטב ומצויד במיגון פאסיבי ריאקטיבי, הדומה למיגונם של טנקי המרכבה, ומיגון אקטיבי. 20 טון פלדה ממגנות את הנגמ"ש. בעת חשיפת הכלי לראשונה באוגוסט 2016, הכלי הוצג עם מערכת מעיל רוח של חברת רפא"ל, אך לא נשללה אפשרות לשימוש במערכת חץ דורבן המתחרה מתוצרת תע"ש. בנוסף, מרווח הגחון של האיתן, בשל היותו כלי אופני, גדול יותר ממרווח הגחון של כלי זחלי, מה שמאפשר לו הגנה עדיפה כנגד מטעני גחון של עד 12 ק"ג TNT. יתר על כך, לאיתן צמיגים עמידים בפני תקרים ומנגנון ניפוח אוטומטי לצמיגים, שמאפשר לו להמשיך בנסיעה גם אם מתבצע ירי של נק"ל לעבר הגלגלים. במקרה של תקר יכול איתן להמשיך לנוע במהירות מקסימלית של 50 קמ"ש למרחק מקסימלי של 16 ק"מ.
עם זאת, רמת המיגון של האיתן נמוכה מזו של נגמ"ש המרכבה.
הנדסה, מבנה ומאפיינים > מיכשור

לדברי מנת"ק ב"איתן" ישולבו יותר מ־10 מצלמות יום ולילה, 34 מחשבים ו־5 צגי מגע.
הנדסה, מבנה ומאפיינים > חימוש

בעת חשיפת הכלי לראשונה אמר תת-אלוף ברוך מצליח, ראש מנהלת המרכבה והרק"ם (מנת"ק) במשרד הביטחון, כי תהיינה שתי גרסאות של האיתן ובשתיהן ישא האיתן 12 לוחמים.
הנדסה, מבנה ומאפיינים > חימוש > נושא גייסות משוריין

הגרסה של האיתן שנמסרה לחטיבת הנח"ל מיועדת בעיקר לתובלה ממוגנת של חי"ר ולוחמי חילות השדה. גרסה זו חמושה במקלע כבד M2 בראונינג שיותקן על עמדת "קטלנית" בנוסף למקלעים בינוניים, בדומה לנמ"ר ורוב הנגמ"שים הכבדים שבשירות צה"ל.
הנדסה, מבנה ומאפיינים > חימוש > נגמ"ש לחימה

בנוסף אחת מגרסאות האיתן תהיה חמושה בצריחון בלתי-מאויש בעל תותח אוטומטי 30 מ"מ, מקלע מקביל, מרגמה 60 מ"מ ומערכת הגנה אקטיבית. אם ייוצר זהו יהיה נגמ"ש הלחימה הראשון של צה"ל, שיהיה בעל כוח אש משמעותי שיוכל להשתתף ככלי לוחם בתמרון לעומק וכשותף במאמץ האש.
שירות בצה"ל

ב-2018 הזמין צה"ל מאות יחידות של ה"איתן". כמו כן הוחלט שחטיבת הנח"ל תהיה הראשונה שתקלוט את ה"איתן", ובמאי 2018 ערכה חטיבת הנח"ל ניסוי משמעותי בתרגיל פלוגתי של גדוד בזלת בפיקוד סא"ל איתן גלעד, במסגרתו נבדקו היכולות של "האיתן".
ב-9 בפברואר 2020 משרד הביטחון הודיע על תחילת הייצור הסדרתי של הנגמ"ש הגלגלי הראשון – "איתן". ב-10 ביוני 2022 יצא הנגמ"ש הראשון בייצור סדרתי מפס הייצור בבסיס מרכז שיקום ואחזקה במחנה דורי בתל השומר.
בסוף דצמבר 2022 ישראל הזמינה מאות תוּבּות של נגמ"ש האיתן מחברת אושקוש האמריקנית ב-100 מיליון דולר, שישולמו מכספי הסיוע האמריקאי. התובות תוכננו להגיע לישראל תוך כשנה וחצי ממועד החתימה בפברואר 2023, ואז להיכנס לקו הייצור בבסיס תל השומר.
בסוף מאי 2023 החלה קליטת ה"איתן" לסיירת נח״ל בחטיבת הנח"ל, כאשר נמסרה סדרה ראשונה של נגמ"שים.
ב-7 באוקטובר 2023 ה"איתן" הופעל מבצעית לראשונה במסגרת הלחימה במלחמת חרבות ברזל. טבילת האש הייתה כנגד מחבלים בעת הטבח בחוף זיקים. הלוחמים מסיירת נח״ל דיווחו שלנוכח הדחיפות בהגעה למקום, הם נסעו על הכביש במהירות של 120 קמ"ש, אף על פי שהמהירות המוצהרת שלו היא 90 קמ"ש.
לראשונה נצפה נגמ"ש ה"איתן" בעומק רצועת עזה בפעילות מבצעית, בתמונה שפרסם דובר צה"ל בבוקר היום השלושים ללחימה, 5 בנובמבר 2023.
במהלך מבצע יד זהב חולצו שני החטופים, לואיס הר ופרננדו סימון מרמן, ממקום שביים ברפיח באמצעות נגמ"ש האיתן.
במהלך המבצע חומות ברזל. החלו כוחות צה"ל לפעול גם עם נגמ"שי ה"איתן" החדישים, בטול כרם וג'נין במסגרת המבצע של ביסל"ח במחומש הכפרים. הנגמ"שים, בודדים במספר, משמשים את הלוחמים לתספוק, פינוי ומשימות מבצעיות נוספות.
משתמשים

ישראל ישראל:  צה"ל
חטיבת הנח"ל
ראו גם

LAV-25 – נגמ"ש לחימה אופני
סטרייקר – רכב קרבי משוריין אופני של צבא ארצות הברית
נגמ"ש לחימה
ביאורים

1 2 3  כלי רכב אופני הוא כלי רכב הנע על גבי גלגלים עם צמיגים ולא באמצעות מזקו"ם.
הערות שוליים

1 2  נגמ"ש איתן, באתר משרד הביטחון
↑  מערכת ישראל היום, נגמ"ש ה"איתן" נחשף לראשונה, באתר ישראל היום, 1 באוגוסט 2016
↑  אמיר בוחבוט‏, לראשונה ברמת הגולן: הנגמ"ש הגלגלי "איתן" תועד בנסיעה בשטח, באתר וואלה, 24 באוגוסט 2016
↑  אורי הלר, תיעוד: הנגמ"ש הגלגלי הראשון של צה"ל בנסיעה ראשונה ברמת הגולן 24 באוגוסט 2016 באתר nana10
↑  קובי פינקלר, נגמ"ש ה'איתן' בנסיעה ראשונה בגולן 24 באוגוסט 2016, באתר ערוץ 7
↑  כיסוי של 360 מעלות: "חץ דורבן" יגן על נגמ"ש האיתן החדש, באתר "IsraelDefense‏", 20 באוגוסט 2019
↑  יואב זיתון, תגן על הנגמ"ש החדש: חץ דורבן ניצחה את מעיל רוח, באתר ynet, 20 באוגוסט 2019,
 יורם גביזון, גברה על רפאל: אלביט זכתה במכרז להגנה על נגמ"ש האיתן, באתר TheMarker‏, 20 באוגוסט 2019
↑   מערכת ״חץ דורבן״ השלימה בהצלחה סדרת ניסויי יירוט. צפו, באתר צה"ל, 12 בדצמבר 2022
↑  יוחאי עופר, 750 כוח סוס ולקחים מעזה: נגמ"ש "איתן" נחשף, באתר nrg
↑  יואב זיתון, צפו: נחשף הנגמ"ש הגלגלי החדש של צה"ל, באתר ynet, 1 באוגוסט 2016
↑  יואב זיתון, טיל מנגמ"ש גלגלי על מחבל בקומה גבוהה: תותח "צריחון" על "איתן", באתר ynet, 5 בנובמבר 2019
↑   אלון תשובה, הצטרפנו לסיור עם כלי הרכב שיחליף את הנגמ"שים של הנח"ל, באתר צה"ל, 4 ביוני 2018
↑  "שובר שוויון": 20 טון פלדה במהירות 90 קמ"ש – החל ייצור סדרתי של נגמ"ש "איתן" חדשות 0404, ליעם גולן, 9 בפברואר 2020
↑   ציוץ של יוסיפון קאופמן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 10 ביוני 2022
 האיתן יוצא לדרך, בערוץ הטלגרם משרד הביטחון
 ה"איתן" הראשון מייצור סדרתי בדרך לשימוש מבצעי בנח"ל, באתר צה"ל, 14 ביוני 2022
↑  נגמ"ש ה"איתן": בוצע רכש מאות תובות מאושקוש בסיוע חוץ - היקף העסקה מוערך ב-100 מליוני דולרים, באתר Israel Defense, ‏2022-12-28
↑  נחתם ההסכם לייצור מאות תובות לנגמ"ש האיתן, באתר Israel Defense, ‏2023-02-22
↑   נגמ"שי האיתן הראשונים נמסרו לחטיבת הנח"ל. צפו, באתר צה"ל, 28 במאי 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, טבילת האש הראשונה: נגמ"ש "האיתן" חיסל מחבלים בחוף זיקים, באתר וואלה, 18 באוקטובר 2023
↑   הצצה מקרוב לנגמ"ש הראשון מסוגו בעולם, באתר צה"ל, 19 באוקטובר 2023
↑  תמונת הנגמ"ש בפעילות, באתר אתר צה"ל
↑  אור רביד, ‏40 טונות של כוח ופלדה: חיית השטח עברה בהצלחה את המבחן בעזה, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2024
↑  אלישע בן קימון, הנגמ"שים החדישים שהצטרפו, מטען הענק בטול כרם ומטרת מפקד מגלן: "נגמור את הגדודים", באתר ynet, 3 בפברואר 2025
איתן בתערוכת "צה"ל שלנו", 2018
איתן בתערוכת "צה"ל שלנו", 2018
נגמ"ש איתן בתרגיל של הנח"ל, מרץ 2020
מועצת החמש מאות

| --- | --- |
הגנרל בונפרטה מוקף בחברי מועצת חמש המאות ביום ההפיכה ב-18 בברומר שנת VIII (9 בנובמבר 1799). ציור מאת פרנסואה בושו.

 מדינה:  הרפובליקה הצרפתית הראשונה
 סוג:  בית תחתון
 בתים:  בית בפרלמנט דו-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  31 באוקטובר 1795 – 10 בנובמבר 1799 (4 שנים)
 רשות קודמת:  הוועידה הלאומית (קונבנט לאומי)
 רשות יורשת:  הגוף המחוקק
 הרכב
 מספר מושבים:  500
 בחירות
 שיטת בחירות:  זכות הצבעה כללית  לגברים לפי רמת רכוש
 משכן
  
 אולם ההרכיבה (מנז') על יד ארמון טווילרי, כיום רחוב ריבולי   ארמון בורבון
 
מועצת החמש מאות (בצרפתית: Le Conseil des Cinq-Cents) הייתה אחת משתי האספות המחוקקות הצרפתיות בימי הדירקטורט או ה"דיקרטוריון" לצד מועצת הזקנים.
הוא הוקם על ידי חוקת השנה השלישית שאומצה על ידי הריאקציה התרמידורית ב-22 באוגוסט 1795 ונכנסה לתוקף ב-23 בספטמבר 1795. מועצת החמש מאות ישבה החל מ-9 באוקטובר 1795 באולם המנז', במקום הנמצא כיום ברחוב ריבולי בפריז, ואחרי 21 בינואר 1796 עברה לארמון בורבון.
חוקת השנה השלישית כוננה שלטון פרלמנטרי דו-ביתי שכלל את:
מועצת החמש מאות – בית תחתון או אספה מחוקקת לקריאה ראשונה.
מועצת הזקנים – בית עליון, שבדק את הצעות החוק בקריאה שנייה.
אחרי הפיכת 18 בברימר ששמה קץ לדירקטורט, מועצת החמש מאות פוזרה על ידי בונפרטה. חלק מסמכויותיו עבר לידי הטריבונט.
אף -על-פי שהטקסט שאב השראה מחוקת 1791, שהנהיגה הפרדה קפדנית של הרשויות, הרשות המבצעת יוצגה על ידי הדירקטוריון והייתה כפופה לרשות המחוקקת, המיוצגת על ידי הפרלמנט.
ב-4 בפלוריאל (23 באפריל 1795 הטילה הוועידה הלאומית על ועדה לערוך פרויקט לחוקה החדשה, לימים חוקת 5 פרוקטידור בשנה השלישית.
נסיבות הקמתו

ב-10 – 13 באוגוסט 1792 האספה הלאומית המחוקקת ביטלה את המשטר המלוכני. המלך המודח לואי השישה עשר נשלח לכלא. ב-21 בספטמבר 1792 פינתה האספה הלאומית את מקומה לוועידה הלאומית. ב-6 באפריל 1793 הוועידה הקימה את הוועד לשלום הציבור: הרשות המבצעת חמקה מפיקוח הרשות המחוקקת, מה שבישר את התחלת הטרור הגדול.
דיקטטורת שהושכנה על ידי הוועידה הסתיימה ב-9 בתרמידור בשנה השנייה למהפכה על ידי הדחתו של רובספייר. הוועד לשלום הציבר שפעל כממשלה מהפכנית, פוזר על ידי אנשי תרמידור. הושהתה החוקה המונטניארדית שנועדה להיכנס לתוקפה, אולם התרמידוריאנים שחששו מפני תגובת המועדון היעקוביני ודחו כל רעיון של דמוקרטיה ישירה, העדיפו חוקה חדשה .
אף-על-פי שהתוכן שלה קיבל השראה מחוקת 1791 שהפרידה בקפידה בין הרשויות, הרשות המבצעת המיוצגת על ידי הדירקטוריון הייתה כפופה לרשות המחוקקת המיוצגת על ידי הפרלמנט.
ב-23 באפריל 1795 או לפי לוח השנה המהפכני, 4 בפלוריאל בשנה השלישית, הטילה הוויעדה על ועדה חדשה את המשימה לערוך הצעה לחוקה חדשה.
בואסי ד'אנגלא הציג את העיקרון:"החמש מאות הם הדמיון של הרפובליקה, "הזקנים" הם שכלה". לפי רעיון של סיאייס, לשיטה היו שני מקורות:
אחד היה חיקוי של מועצת אתונה העתיקה, הבולה, גם היא מועצת חמש מאות, שתפקודה ההרמוני היה ערב לדמוקרטיה היוונית.
מצד שני היא שאבה השראה מהשיטה האנגלית, התקפה גם בימינו, לפיה פועלים שני בתי פרלמנט או שתי קמרות:הבית התחתון (בית הקומונות או בית הנבחרים) והאספה העליונה (בית הלורדים): שניהם נועדו להפעיל משקל -נגד זה כלפי זה וביחד על הרשות המבצעת, לשמש כלי מניעה לצעדים הקיצוניים כמו אלה שידעה זה עתה המהפכה.
כתגובה לשלטון הטרור המהפכני החוקה החדשה מ-1795 קבעה צמצום בזכויות ההצבעה לפי שיטת ה"בחירות הצנזיטריות". הונהגה הצבעה עקיפה באמצעות "אלקטורים". בעקבות העלאת סף המינימום בגובה המיסים ששולמו על ידי בעלי זכות ההצבעה, מספר המצביעים (רק זכרים) ירד מ-שבעה לחמשה מיליון. מצד שני, הזכות להיבחר הוגבלה לקבוצה עוד יותר קטנה של משלמי מיסים בסכום גבוה.
הפרלמנט נבחר לשלוש שנים. כל שנה התפטר שליש מסך הנציגים.
מקומותיהם התמילאו על ידי בחירות חדשות.
ההרכב סמכויותיה ושיטת תפקודה

המועצה הורכבה איפוא מחמש מאות נציגים שנבחרו מקרב גברים בעלי סף הכנסה מסוים ("בחירות צנזיטריות"), מעל גיל 30 ושחיו לפחות עשר שנים בשטח המדינה.
בכל קנטון התכנסו ב"אספות ראשוניות" גברים מעל גיל 21, משלמי מס מעל סף מסוים (בעלי הכנסה מלפחות 150 ימי עבודה) או ששרתו שירות צבאי פעיל בצבא ושהתגוררו בצרפת לפחות שנה אחת על מנת לבחור ב"אלקטור גדול" (grand electeur) אחד למאתיים תושבים. הבוחרים האלה הרכיבו בכל מחוז "אספת בוחרים" שבחרה את נציגי המחוז לגוף המחוקק.
שליש ממושבי מועצת החמש מאות הועמד לבחירות כל שנה.
הפרלמנט בהרכבו המלא כולל 755 מושבים.- 500 נבחרים במועצת חמש המאות, 250 במועצת הזקנים (שכללה נבחרים מעל גיל 40 נשואים או אלמנים) ובנוסף 5 הדירקטורים.
מתוך ה-755, 711 ייצגו את צרפת המטרופוליטנית ושאר ה-44 באו מהמושבות.
שני בתי הפרלמנט שהיו שותפים בסמכות לחוקק חוקים.
על מועצת החמש מאות הוטלה המשימה להצביע עבור החוקים לפני שהועלו לאישור או דחייה על ידי מועצת הזקנים. היא הציגה בפני מועצת הזקנים גם את רשימת המועמדים לחמשת מושבי הדיקרטוריון. במטרה זו מועצת החמש מאות ערכה רשימה של 50 שמות והעבירה אותה להצבעה בפני מועצת הזקנים שבחרה בחמישה מתוכם.
הדירקטורים כמו ה"זקנים" היו גברים מעל גיל 40 ובסיום תפקידם לא יכלו להיבחר מחדש.
פרט לקיום הדירקטוריון דמתה שיטה הפרלמנטרית הזאת לשיטה הדו-ביתית הנוכחית בצרפת, שבה פועלים בית נבחרים או אספה לאומית וסנאט.
ב-5 בפרוקטידור השנה ג (22 באוגוסט 1795) אישרה הוועדה לאומית (הקונבנט הלאומי) את החוקה החדשה ואת "צו שני השלישים" ששמרה לחברי הוועדה הלאומית שני שלישים ממושבי שני הבתים, על מנת להבטיח את הבחירה מחדש שלחבריה, את הנצחת המוסדות השלטוניים ובעיקר למנוע את חזרת המלוכנים.
החוקה החדשה פיזרה את הוועד לשלום הציבור ואת הוועדות הפועלות והקימה דירקטוריון בן חמישה דירקטורים הכפופים לפרלמנט המורכב משני בתים:מועצת חמש המאות ומועצת הזקנים.
הצו ב-13 בפרוקטידור השנה ג (30 באוגוסט 1795 קבעה את תנאי זכות ההצבעה ואת הרכבת הגוף הפרלמנטרי הראשון.
ב-6 בספטמבר 1795 משאל-עם אישר את החוקה החדשה ואת צו שני השלישים שאושררו אחר כך על ידי צו הקונבנט ב-1 בוונדמיאר השנה ד (23 בספטמבר 1795).
הבחירות לפרלמנט של 1795 התקיימו בין 29-20 ונמיאר השנה ד (21-12 באוקטובר 1795) ובחרו רק ב-394 נבחרים חברי הקונבנט מתוך חמש מאות שהיו אמורים להיבחר – (כ"שני השלישים" מתוך 750 חברי שני הבתים יחדיו)
105 נוספים נבחרו על ידי עמיתיהם שהתכנסו ב"אספת הבחירות של צרפת"
ב-3 בברומר בשנה הרביעית (26 באוקטובר 1795) הוועדה הלאומית (הקונבנט) התכנסה בפעם האחרונה לפני סיום קיומה ואישרה חוק אחרון שלפיו על חברי מועצת החמש מאות ללבוש "גלימה ארוכה ולבנה, חגורה כחולה, מעיל בצבע אדום בוהק, הכל מצמר, כמו כן כובע קטיפה כחול".
ב-30 באוקטובר 1795 התכנסו לראשונה מועצת החמש מאות ומועצת הזקנים. ב-1 בנובמבר התכנס הדירקטורט.
הערות שוליים

↑  מועצת החמש מאות – באתר הסנאט של צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601595505171  BnF: cb125155003 (data)  CiNii: DA10170867  GND: 16038822-3  ISNI: 0000 0001 2196 0324  LCCN: n88028475  SUDOC: 03439513X  VIAF: 159547186   WorldCat (עם VIAF): 159547186
פולט נרדל

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1896 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, מרטיניק, צרפת 
 פטירה:  16 בפברואר 1985 (בגיל 88) פור-דה-פראנס, צרפת 
 שם לידה:  Félix Jeanne Paule Nardal 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  סורבון 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 פרסים והוקרה:  אבירה בלגיון הצרפתי 
 
פולט נרדל (בצרפתית: Paulette Nardal;‏ 12 באוקטובר 1896 – 16 בפברואר 1985) הייתה סופרת צרפתייה ממרטיניק, עיתונאית, ואחת מחלוצות התודעה השחורה באמצעות פעילותה הספרותית. היא הייתה אחת המחברים המעורבים ביצירת ז'אנר ה-Négritude (אנ') והנגישה לאינטלקטואלים צרפתים את יצירותיהם של חברי הרנסאנס של הארלם באמצעות תרגומן.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז 2024 צוינה נרדל כאחת מעשר גיבורות ההיסטוריה הצרפתית.
ביוגרפיה

פולט נרדל נולדה ב-12 באוקטובר 1896 בלה פרנסואה, מרטיניק, ללואיז לבית אשיל ולפול נרדל, הבכורה מבין שבע אחיות. אביה היה מהנדס בניין שעבר הכשרה בצרפת ואמה הייתה מורה לפסנתר. בבגרותה עבדה נרדל כמורה, ונסעה לפריז כדי להשלים את השכלתה. ב-1920 נרשמה לאוניברסיטת סורבון כדי ללמוד אנגלית, והייתה לאדם השחור הראשון שלמד בסורבון.
ביוגרפיה > חזרתה למרטיניק

כשהחלימה במידה מסוימת מפציעתה, שבה למרטיניק. היא התיישבה בפור-דה-פראנס ובתחילה עבדה כמורה לאנגלית למגויסים שתמכו בשארל דה גול. מכיוון שהמגויסים מהאיים הקאריביים אומנו באיי הודו המערבית הבריטיים, היה הכרחי שילמדו אנגלית בטרם קבלת ההכשרה הצבאית.
עם הגיעה למרטיניק המשיכה נרדל בפעילותה החברתית, ובפרט עסקה בקידום מתן זכות הבחירה לנשים. ב-1944 ייסדה את הארגון הפמיניסטי Le Rassemblement féminin (מפגש הנשים) כדי לעודד נשים להשתמש בזכות הבחירה החדשה שקיבלו בבחירות של 1945. כמו כן, היא הקימה כתב עת בשם La Femme dans la Cité (אישה בעיר), שבו הדגישה את החשיבות של מעורבות נשים בפעילות פוליטיקה ובפעילות חברתית, ועודדה אותן להיות אקטיביות. כתב העת היה העיתון היחיד באזור ונרדל השתמש גם בו כדי לנסות לגרום לנשים להצביע בבחירות של 1945. נרדל השתמשה בכתב העת לפרסום מאמרי דעה שהדגישו בפני נשים את החשיבות של הבנה של הסוגיות הפוליטיות ושל ההצבעה. היא תמכה בשוויון של נשים ושאפה לקדם אותו באמצעות חינוך נשים. לשם כך גם מימנה הכשרה לנשים עניות לעבודה בכלכלת בית, וייסדה גני ילדים. נרדל סברה כי השינוי צריך לקרות בהדרגה ולא תמכה בהפלת משטרים קיימים. היא הסבירה במאמריה כי פעילות פוליטית וחברתית של נשים היא המפתח לשיפור חברתי אפשרי, וכי נשים יכולות להילחם בפטריארכיה באמצעות השתתפות בפוליטיקה. היא המשיכה לפרסם את כתב העת עד לשנת 1951.
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, ב-1946, הייתה נרדל מועמדת להיבחר כציר באומות המאוחדות. בשל היכרותה עם הנושאים המעסיקים את אוכלוסיות האיים הקריביים, נשכרה נרדל באותה השנה לעבוד כמומחית בסוגיות האזור. נרדל הגיעה לניו יורק, והייתה לאישה השחורה הראשונה שכיהנה בתפקיד רשמי במחלקה העוסקת בשטחים שאינם תחת שלטון עצמאי באו"ם (אנ'). היא כיהנה בתפקיד במשך 18 חודשים. בתקופת כהונתה באו"ם עבדה גם עם ועדת האו"ם לקידום מעמד האישה. הוועדה התאימה במיוחד לאמונותיה של נרדל מכיוון שמטרתה הייתה להבטיח כי זכויות הנשים יינתנו ברחבי העולם, ועבודתה אפשרה לה לעבוד עם נציגים ממדינות שונות וללמוד מהם.
בשנת 1948, לאחר סיום תפקידה באו"ם, שבה נרדל למרטיניק, והחלה לפעול לשימור המסורת המוזיקלית של המדינה. באותן השנים, ירדה הפופולריות של המוזיקה המסורתית והיא פינתה את מקומה לג'אז. לנרדל היה חשוב לחנך לשימור המסורת. לרגל ציון מאה שנים לביטול העבדות באי, היא כתבה אודות ההיסטוריה של סגנונות מוזיקה מסורתיים, ויסדה מקהלה ששרה שירים המזוהים עם השורשים האפריקאים של המוזיקה של מרטיניק (אנ'). בשנות ה-50 וה-60 תמכה בקמפיין של מרטין לותר קינג למען זכויות האדם בארצות הברית.
על אף שבתקופת שהותה בפריז התמקדה בעיקר בעידוד סולידריות בינלאומית עם הקהילה השחורה, לאחר שחזרה למרטיניק העבירה נרדל את המיקוד שלה לעיסוק בנשים. למרות המעבר מעיסוק בגזע לעיסוק במגדר, המשיכה נרדל לעודד דיונים בינלאומיים על עניינים פוליטיים וחברתיים. נקודות המבט הפמיניסטיות הטרנס-לאומיות שלה אפשרו לה להתחבר לארגוני נשים ממדינות שונות ולעסוק בדיונים על זכויות נשים מנקודת מבט גלובלית.
חיים אישיים

נרדל, שמעולם לא התחתנה, נפטרה בפור-דה-פרנס ב-16 בפברואר 1985 בגיל 88. לאחר מותה של נרדל, בשנת 2004, יצרה ז'יל סרוואנט סרט ביוגרפי בשיתוף עם הטלוויזיה הצרפתית-אנטילית בשם Paulette Nardal, la fierté d'être négresse (פולט נרדל, גאה להיות אישה שחורה), על חייה של נרדל. ב-2009 תורגם ויצא לאור אוסף מחיבוריה שהודפס ב"אישה בעיר".
נרדל הייתה קתולית וערכיה הנוצריים באו לרוב לידי ביטוי באמונותיה הפמיניסטיות. היא האמינה שהשוני בין נשים לגברים נובע מהמהות הנשית שלהן שניתנה להן על ידי אלוהים. היא חשה שטבען השלו והמרגיע של נשים יכול להפוך אותן לדמויות מפתח מוצלחות בעניינים חברתיים ופוליטיים. על אף אמונתה הקתולית של נרדל, ארגוני הנשים שהקימה הוצגו כארגונים לא-דתיים והיא טענה שארגונים אלה מקבלים אנשים מדתות לא-קתוליות ואנשים לא מאמינים.
הוקרה

ב-12 באוקטובר 2021 חגגה גוגל את יום הולדתה ה-125 של פולט נרדל עם דודל.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז 2024 צוינה נרדל כאחת מעשר גיבורות ההיסטוריה הצרפתית.
ביאורים

↑  המושג "תודעה שחורה" מתייחס למודעות של אנשים בעלי צבע עור כהה לכוח שהם מחזיקים כקבוצה, הן מבחינה כלכלית והן מבחינה פוליטית.
The Untamed

| --- | --- |

 מבוסס על:  Mo Dao Zu Shi 
 סוגה:  שיאנשיה, סדרה המבוססת על ספר, סדרת טלוויזיה פנטזיה, shounen-ai 
 שחקנים:  Xiao Zhan  Meng Ziyi  Xiu Qing  Xiaohai Shen  Yuchen Cao  Zhu Zanjin  Jiyang Song  Carman Lee  Xuan Lu  Wang Yibo  Liu Haikuan  Jianmin Lu  Wang Zhuocheng  Liu Tingyu 
 ארץ מקור:  הרפובליקה העממית של סין 
 שפות:  מנדרינית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  50 
 הפקה
 חברת הפקה:  Tencent Penguin Pictures 
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  אולפני הנגדיאן וורלד 
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  27 ביוני 2019 – 20 באוגוסט 2019 
 קישורים חיצוניים
 www.weibo.com/u/5921252454
 דף התוכנית ב-IMDb
 
The Untamed (בסינית: 陈情令) היא סדרת טלוויזיה סינית בת 50 פרקים משנת 2019, בכיכובם של ואנג ייבו (אנ') ושיאו ז'אן (אנ'). העלילה, המבוססת על הספר "Grandmaster of Demonic Cultivation" (אנ') מאת מו שיאנג טונג שיו, עוסקת בקורותיהם של שני חברי נפש בעלי כוחות קסם.
עלילה

העלילה מתרחשת ביקום בדיוני, שבו חמישה שבטים מרכזיים של אנשים בעלי כוחות רוחניים מיוחדים: שבט לאן, שבט ג'יאנג, שבט ני, שבט ג'ין ושבט וון.
הסדרה נפתחת בפלאשבק: 16 שנים קודם לפתיחת העלילה, וויי וו-שיאן הצעיר משבט ג'יאנג מבקר את שבט לאן כדי לעבור הכשרה, ופוגש שם את לאן ואנג-ג'י, אחיו הצעיר של ראש שבט לאן. על אף שלאן ואנג-ג'י בעל אישיות קרה ומרוחקת, בינו לבין וויי וו-שיאן מתפתחת חברות קרובה לאחר שהשניים עוברים הרפתקאות יחד. לאחר סיום ההכשרה חוזר וויי וו-שיאן לביתו. שבט וון נלחם עם שבט ג'יאנג, ובמהלך הקרב מאבד ג'יאנג צ'אנג, אחיו של וויי וו-שיאן, את הכוחות הרוחניים שלו. וויי וו-שיאן מחליט לוותר על כוחותיו ומוסר אותם בסתר לאחיו.
במקום כוחותיו הרוחניים המקוריים מתחיל וויי וו-שיאן לפתח יכולות קסם המבוססות על קסם אפל. כתוצאה מכך הוא הופך למנודה, ורק לאן ואנג-ג'י עומד לצידו. לאחר שאיבד שליטה על כוחותיו וגרם בטעות למותו של בן שבט ג'ין, מחליטים ראשי השבטים להרוג את וויי וו-שיאן. בקרב הורג וויי וו-שיאן לוחמים רבים, ואף גורם בעקיפין למותה של אחותו. לאחר מכן הוא מתאבד בקפיצה מצוק.
16 שנים לאחר מכן, וויי וו-שיאן קם לתחיה לאחר שאדם בשם מו שואניו הקריב את חייו עבורו. בינתיים הפך ווי וו-שיאן לידוע לשמצה בקרב השבטים, והוא נאלץ להסתיר את זהותו, כאשר לאן ואנג-ג'י, היחיד שהצליח לזהות אותו, מסתיר אותו ומחפה עליו. וויי וו-שיאן ולאן ואנג-ג'י חוקרים את תעלומות העבר ומגלים שבן שבט ג'ין בשם מאנג יאו היה האחראי למותו של וויי וו-שיאן ולאסונות אחרים. מתפתח קרב שבמהלכו נהרג מאנג יאו, סיפורו של וויי וו-שיאן מתגלה וראשי השבטים מקבלים אותו. וויי וו-שיאן ולאן ואנג-ג'י נפרדים כאשר לאן ואנג-ג'י הופך למנהיג כל השבטים ווויי וו-שיאן מחליט לחיות כנווד, אך וויי וו-שיאן מבטיח שהם ישובו להיפגש.
דמויות עיקריות

וויי וו-שיאן (שם פרטי: וויי יינג; מכונה "הפטריארך של יילינג"), בגילומו של שיאו ז'אן (אנ') - בן שבט וויי שאומץ על ידי מנהיג שבט ג'יאנג כשהיה ילד, אחת משתי הדמויות הראשיות.
לאן ואנג-ג'י (שם פרטי: לאן ז'אן; מכונה "האנגאנג ג'ון" או "אדון האור"), בגילומו של ואנג ייבו (אנ') - אחיו הצעיר של ראש שבט לאן בתחילת הסדרה, לבסוף הופך לראש שבט לאן ולמנהיג השבטים. אחת משתי הדמויות הראשיות.
ג'יאנג צ'אנג, בגילומו של ואנג זוצ'נג (אנ') - אחיו של וויי וו-שיאן, הופך למנהיג שבט ג'יאנג לאחר מות הוריו.
ג'יאנג יאנלי, בגילומה של לולו שואן (אנ') - אחותם הבכורה של ג'יאנג צ'אנג ושל וויי וו-שיאן, נשואה לבנו של מנהיג שבט ג'ין.
ג'ין לינג, בגילומו של שי פקישין - בנה של ג'יאנג יאנלי והיורש היחיד של מנהיג שבט ג'ין.
מאנג יאו, בגילומו של ז'אן זאנג'ין (אנ') - בנו הבלתי חוקי של מנהיג שבט ג'ין.
לאן שיצ'ן, בגילומו של ליו האיקואן (אנ') - אחיו הבכור של לאן ואנג-ג'י, מנהיג שבט לאן.
לאן סיזושי, בגילומו של זנג פאנשינג - בן שבט לאן, גודל על ידי וויי וו-שיאן ולאן ואנג-ג'י לאחר שהוריו נהרגו.
ני הואיסאנג, בגילומו של ג'י לי - ידיד של וויי וו-שיאן, הופך למנהיג שבט ני.
וון צ'או, בגילומו של הא פנג - בנו של מנהיג שבט וון, אחד מהאנטגוניסטים הראשיים בסדרה.
וון צ'ינג, בגילומה של מנג זיאי (אנ') - רופאה בעלת שם משבט וון.
וון נינג, בגילומו של יו בין - אחיה של וון צ'ינג, הופך ליד ימינו של וויי וו-שיאן לאחר שניצל על ידו.
הפקה ושידור

בעלילת הספר המקורי, בין וויי וו-שיאן ללאן ואנג-ג'י התקיימו קשרים רומנטיים ומיניים. עקב איסור ממשלת סין על הצגת מערכות יחסים להט"ביות בטלוויזיה, בסדרת הטלוויזיה קיימו הדמויות קשרים אפלטוניים בלבד, אך שולבו מספר רמזים הומוארוטיים.
הצילומים נערכו בין אפריל לאוגוסט 2018, באולפני הנגדיאן וורלד ובמיקומים טבעיים בגוויג'ואו.
הסדרה שודרה בסין בין יוני לאוגוסט 2019 על ידי Tencent Video (אנ'), וגרסה מקוצרת בת 20 פרקים שודרה החל מדצמבר 2019 באותו אתר. באוקטובר 2019 עלתה הסדרה לשידור בנטפליקס.
קבלה והשפעה > קבלה ביקורתית

הסדרה זכתה לביקורת חיובית על נאמנותה לרומן המקורי על אף המגבלות שהוטלו על ידי ממשלת סין ועל האופן שבו הציגה את התרבות הסינית, באמצעות תלבושות מסורתיות, כלי נגינה עתיקים וערכים כגון אומץ, אבירות ואהבת המולדת. מבקרים שיבחו גם את כישורי המשחק של שיאו ז'אן ושל ואנג ייבו, את התפאורה והאיפור, את הפסקול ואת אפיון הדמויות - במיוחד דמותו של וויי וו-שיאן.