stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמואל טיילור קולרידג'
ביוגרפיה

סמואל טיילור קולרידג' נולד באוטרי סט מרי במחוז דבון באנגליה, הצעיר מבין 14 ילדיו של כומר הקהילה. אחרי מות אביו ב-1781 נשלח ללמוד בבית הספר "Christ's Hospital" בלונדון. בין 1791 ל-1794 למד ב-"Jesus College" באוניברסיטת קיימברידג', פרט לתקופה קצרה בה התגייס לדרגונים. באוניברסיטה נתקל בדעות פוליטיות ותאולוגיות שנחשבו אז רדיקליות. הוא עזב את קיימברידג' ללא תואר, והצטרף לידידו המשורר לעתיד רוברט סאותי בתוכנית להקמת קהילה אוטופית בפנסילבניה, אך תוכניתם נכשלה. ב-1795 נישאו שני החברים לשתי אחיות, שרה ואליזבת פריקר. נישואיו של קולרידג' לשרה לא היו מאושרים.
ב-1795 התיידד קולרידג' עם המשורר ויליאם וורדסוורת' ועם אחותו דורותי. קולרידג' חי בנת'ר סטואי בסאמרסט ואחרי זמן מה עברו לגור בקרבת מקום גם ויליאם ודורותי וורדסוורת'. שם כתב קולרידג' את שיריו המפורסמים "שירת יורד-הים הישיש" The Rime of the Ancient Mariner, את חלקו הראשון של Christabel ואת קובלא ח'אן, שנכתב, לפי עדותו, לאחר שהתעורר מחלום שנגרם מהזיית אופיום במהלכו הוכתבו לו מילות השיר. בתקופה זו קולרידג' החל להשתמש באופיום כמשכך כאבים, שימוש שהיה מקובל ונפוץ.
ב-1798 פרסמו קולרידג' וורדסוורת' יחד קובץ שירים "בלדות ליריות", שהיה נקודת הפתיחה של התנועה הרומנטית האנגלית. רוב השירים בקובץ היו מאת וורדסוורת', אולם שירו של קולרידג' "שירת יורד-הים הישיש" The Rime of the Ancient Mariner, שהיה השיר הארוך ביותר בקובץ, משך תשומת לב רבה.
בסתיו 1798 יצאו קולרידג' וורדסוורת' לגרמניה, קולרידג' בילה את רוב זמנו בערי-אוניברסיטאות. הוא החל להתעניין בפילוסופיה גרמנית ובעיקר בפילוסופיה של קאנט, ובביקורת ספרותית של המחזאי גוטהולד לסינג. קולרידג' למד גרמנית וכשחזר לאנגליה תרגם לאנגלית את הטרילוגיה Wallenstein מאת המשורר הגרמני פרידריך שילר.
ב-1800 חזר לאנגליה והתיישב עם משפחתו באזור האגמים Lake District, הוא נקלע למעגל קסמים של אי-ביטחון עצמי בכישוריו כמשורר, בריאות לקויה ותלות גוברת באופיום. לא ברור אם הדיכאון בו שקע היה הגורם או התוצאה של השימוש הגובר באופיום, ב-1802 כתב את "דיכאון: אודה" "Dejection: An Ode" בו הוא מבטא את היאוש והחשש מאובדן הכישרון היצירתי.
בשנים 1804 עד 1806 חי במלטה והיה מזכירו האישי של הנציב העליון הבריטי. ערך מסעות באיטליה ובסיציליה, בתקווה שבריאותו תשתפר ושהוא יוכל לצמצם את צריכת האופיום.
בין השנים 1808 ל-1819 נשא קולרידג' סדרה של הרצאות בלונדון ובבריסטול. להרצאותיו על שייקספיר הייתה השפעה על הסופרים בני דורו, והגבירה את העניין במחזאי.
ב-1816 עבר קולרידג' לגור בהייגייט, בבית הרופא ג'יימס גילמן. בביתו השלים את עבודת הפרוזה הגדולה שלו, "ביוגרפיה ספרותית" (Biographia Literaria), העוסקת בביקורת פילוסופית של שירה, ובמרכזה ניתוח של שירת וורדסוורת'. הוא פרסם כתבים נוספים Sibylline Leaves 1817, Aids to Reflection 1825, ואת Church and State 1830. קולרידג' מת בהייגייט ב-25 ביולי 1834.
הערכת שירתו ומחשבתו

קולרידג' פנה בגיל צעיר מעיסוק בשירה לעיסוק במטפיזיקה ובביקורת ספרות, כך ששירתו משכה הרבה פחות תשומת לב מזו של עמיתיו וורדסוורת', ביירון, שלי וקיטס. כתב לי האנט: "קולרידג' היה החולם המעולה ביותר, הדובר הרהוט ביותר, ההוגה המקורי ביותר של תקופתו... שירתו כה יפה, שמחה בחלקה, לא מזמינה מבקרים, לא מקבלת כמעט תשומת לב, עד שרק עתה אנשים מתעוררים להכיר את מלוא מעלותיה. בשירה טהורה, כלומר שירה שאין בה דבר חוץ ממהותה העצמית, הוא היה האמן הגדול ביותר של זמנו... למרות היותו משורר טבעי, קולרידג' היה בסגנונו וברגשו המוזיקלי חסיד של ספנסר ושל כותבי הבלדות העתיקים שבאוסף של הבישוף פרסי. אבל אם לא הצליח להתעלות עליהם בחלק מהדברים, הרי שהצליח להיות לגמרי מוזיקלי בדברים אחרים, בייחוד באמנות! מכל כותבי השירה הנרטיבית המתומצתת שלנו, קולרידג' הוא המעולה ביותר מאז צ'וסר; ולבטח הוא הענוג ביותר מכל משוררינו."
אדוארד דאודן כתב: "קולרידג' הגה, או חלם שהגה, שיטות פילוסופיות גדולות, אלא שהן לא נכנסו לשירתו. יש המודים מאוד על כך. הכח החזיוני מתמעט תכופות לאחר הבגרות המוקדמת, אלא אם הוא נעזר בכח של התבוננות והרהור. השילוב החלש בין המשורר וההוגה שבקולרידג' הוא אחת הסיבות הרבות שבשלן הפיק שירה מושלמת כה מועטה. רבות היה לו לומר, אולם את רוב מה שחפץ לומר היה יכול להביע בפרוזה. וכאשר עסק ברעיונות, המשורר שבו, למעט אי אלו הבזקים חולפים והתפרצויות של דמיון, נשאר רדום".
Biographia Literaria, יצירתו הביקורתית-פילוסופית הגדולה והשנויה במחלוקת של קולרידג', גררה מחד ביקורות חריפות כנגד מה שנתפס כביכול כהיעדר קו ברור ומסודר של מחשבה או כהעתקה מהוגים שקדמו לקולרידג', ועוררה מאידך התפעלות גדולה. לדעת ג'ורג' סיינסבורי, קולרידג' הוא מהמבקרים הגדולים ביותר שבכל הדורות לצד אריסטו ולונגינוס. לדעת ת"ס אליוט, קולרידג' היה אולי גדול המבקרים האנגלים ובמובן הזה האחרון שבהם.
השעיית הספק

קולרידג' טבע את המושג "השעיית הספק" כמוסכמה, שבה הקורא או הצופה נכון – במסגרת יצירת האמנות וכדי ליהנות יותר – להניח לספקותיו לזמן-מה. הוא היה אחד התורמים המרכזיים והמוקדמים לשאלת האמת האמנותית, ולבחינתה בתור בעיה אסתטית, והרבה להשתמש במונחים כמו "אמונה פיוטית" או "אמונה שלילית."
ספריו שתורגמו לעברית

שירת יורד-הים הישיש, בשבעה חלקים (תרגום: רות בלומרט), תחריטים – גוסטב דורה. העל-טבעי והדמיון הפיוטי, מאת לאונה טוקר, הוצאת קשב לשירה, תל אביב, 2001.
שירת המלח הקדמוני, וקבלה כן מאת ס"ט קאלרידש (תרגום: עקיבא פליישמאן), ניו יארק, תרע"א-1911.
קריסטבל (תרגום, איורים, הערות ואחרית-דבר: לילך ניישטט-בורנשטיין), הוצאת אבן חושן, רעננה, תשע"א-2011
ראו גם

התנועה הרומנטית
ויליאם וורדסוורת'
הערות שוליים

↑  Doran, Madeleine: 'That Undiscovered Country': A Problem Concerning The Use of the Supernatural in Hamlet and Macbeth. Renaissance Studies in Honour of Hardin Craig, Iowa, 1941, p. 227
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259949405171  PLWABN: 9810609915305606  BIBSYS: 90054481  BNC: 000194810  BNE: XX921526  BnF: cb11897247f (data)  CANTIC: a1006705x  CiNii: DA00390710  GND: 118521500  ICCU: CFIV035325  ISNI: 0000 0001 2277 4996  LCCN: n78095462  LNB: 000025998  MusicBrainz: 435584ef-5947-4846-afef-2f204956188b  NDL: 00436352  NKC: jn19990001450  NLA: 35029681  NLG: 65389  NLK: KAC199605427  NSK: 000107930  NTA: 068464185  RERO: 02-A000037421  SELIBR: 182016  SNAC: w64q7spf  SUDOC: 02679389X  Trove: 802891  ULAN: 500287105  VcBA: 495/153753  VIAF: 24599809   WorldCat (עם VIAF): 24599809
איון איי.או

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  אופיר ארליך, רון קמחי וגונן שטיין
 תקופת הפעילות:  ינואר 2024 – הווה (כ־333 ימים) 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  תעשיית התוכנה 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה לגיבוי תשתיות תשתיות ענן
  
 eon.io
 
איון איי.או בע"מ (באנגלית: EON IO) היא חברת הזנק ישראלית בתחום התוכנה, העוסקת בגיבוי תשתיות ענן.
היסטוריה

חברת איון איי.או הוקמה בינואר 2024 על-ידי שלושה יוצאי Amazon Web Services - אופיר ארליך (מנכ"ל), רון קמחי (CTO) וגונן שטיין (CRO). ארליך נמנה קודם לכן עם מייסדי חברת ההזנק CloudEndure, שנמכרה ל-Amazon Web Services. איון איי.או עוסקת בגיבוי תשתיות תשתיות ענן מרכז הפיתוח של החברה שוכן בתל אביב, ומרכז המכירות שלה שוכן בניו יורק.
את גיוס ההון הראשון של החברה, שבו גייסה 20 מיליון דולר, הובילה קרן Sequoia Capital. בסבב גיוס שני, בהובלת קרן לייטספיד, גייסה החברה 30 מיליון דולר לפי שווי של 215 מיליון דולר. בסבב גיוס שלישי, בספטמבר 2024, בהובלת קרן גרינאוקס, גייסה החברה 77 מיליון דולר לפי שווי של 750 מיליון דולר. גיוסים אלה נערכו עוד לפני השלמת פיתוח של מוצר ראשון בחברה והתבססו על המוניטין של מייסדיה. בנובמבר 2024 גייסה החברה 70 מיליון דולר לפי שווי של כ-1.4 מיליארד דולר, ובכך הפכה לחד-קרן.
הערות שוליים

↑  סופי שולמן, “גייסנו 3 פעמים מתחילת השנה, אבל עוד לא הספקנו להכין מצגת למשקיעים", באתר כלכליסט, 1 באוקטובר 2024
↑  מאיר אורבך, EON הפכה ליוניקורן: גייסה 70 מיליון דולר לפי שווי של 1.4 מיליארד, באתר כלכליסט, 26 בנובמבר 2024;
אושרי אלקסלסי, ‏לפני ש-Eon חוגגת שנה, היא מגייסת בפעם הרביעית והופכת ליוניקורן, באתר Geektime‏, 26 בנובמבר 2024
דאגלס קרוקפורד

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בן 69 בערך) מינסוטה, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו (1975)  תיכון ניו פורט הארבור 
 מוסדות:  Atari, Inc. (1982–1984)  Yahoo! (2005–2012)  פרמאונט (1992–1992)  PayPal (2012–2019)  לוקאס פילם (1984–1992)  מכון המחקר סטנפורד הבינלאומי (1976–1976) 
 crockford.com
 
דאגלס קרוקפורד (באנגלית: Douglas Crockford; נולד ב-1955) הוא מתכנת מחשבים אמריקאי המעורב בפיתוח שפת JavaScript. הוא אפיין את פורמט הנתונים JSON (JavaScript Object Notation), ופיתח כלים שונים הקשורים ל-JavaScript, כגון מנתח הקוד הסטטי JSLint וממזער הקבצים JSMin.  הוא כתב את הספר JavaScript: The Good Parts, שפורסם ב-2008, ואחריו How JavaScript Works ב-2018. הוא היה ארכיטקט JavaScript בכיר ב־PayPal עד 2019, והוא גם כותב ומרצה בנושאי JavaScript, JSON וטכנולוגיות אינטרנט קשורות.
ביוגרפיה

קרוקפורד קיבל תואר ברדיו וטלוויזיה מאוניברסיטת סן פרנסיסקו סטייט ב-1975. הוא לקח קורסים ב- FORTRAN ועבד עם מחשב של מעבדה באוניברסיטה.
קרוקפורד רכש מחשב Atari 8 סיביות בשנת 1980 וכתב את המשחק Galahad and the Holy Grail עבור Atari Program Exchange (APX), מה שגרם לכריס קרופורד לגייס אותו לחברת Atari, Inc. בזמן שהיה ב-Atari, קרוקפורד כתב משחק נוסף, Burgers !, עבור APX  ומספר הדגמות אודיו/וויזואליות ניסיוניות שהופצו באופן חופשי.
לאחר שוורנר תקשורת מכרה את החברה, הוא הצטרף לנשיונל סמיקונדקטור . ב-1984 הצטרף קרופורד ללוקאספילם, ומאוחר יותר ל-Paramount Pictures. הוא התפרסם ברשימות ממוקדות משחקי וידאו בתחילת שנות ה-90 לאחר שפרסם את ספר הזיכרונות שלו "The Expurgation of Maniac Mansion" ללוח מודעות למשחקי וידאו. ספר הזיכרונות תיעד את מאמציו לצנזר את משחק המחשב Maniac Mansion לשביעות רצונה של נינטנדו כדי שיוכלו לשחרר אותו כמחסנית, ואת התסכולים הגוברים של קרוקפורד ככל שדרישותיה של נינטנדו הפכו יותר מעורפלות ומבלבלות.
יחד עם רנדי פארמר וצ'יפ מורנינגסטאר, הקים קרוקפורד את Electric Communities והיה המנכ"ל שלה מ-1994 עד 1995. הוא היה מעורב בפיתוח שפת התכנות E.
קרוקפורד היה המייסד של State Software (הידועה גם בשם Veil Networks ) וה-CTO שלה בין השנים 2001 ל-2002.
בתקופתו ב-State Software, קרוקפורד הפך לפופולרי את פורמט הנתונים JSON, בהתבסס על מבנים קיימים של שפת JavaScript, כחלופה קלת משקל ל-XML . הוא השיג את שם הדומיין json.org ב-2002, והעלה שם את תיאור הפורמט שלו.  ביולי 2006, הוא אפיין את הפורמט באופן רשמי, כ- RFC 4627.
הערות שוליים

↑  "JSMIN, The JavaScript Minifier". Crockford.com. 4 בדצמבר 2003. נבדק ב-31 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Douglas Crockford speaker biography (אורכב 06.02.2007 בארכיון Wayback Machine), New Paradigms for Using Computers conference, IBM Almaden Research Center, August 22, 1996
↑  "Atari Program Exchange: Burgers!". atariarchives.org.
↑  "Hollywood Medieval demo for Atari 8-bit". YouTube. ארכיון מ-2021-12-15.
↑  "Ballsong Nr 1 demo for Atari 8-bit". YouTube. ארכיון מ-2021-12-15.
↑  The Expurgation of Maniac Mansion: A Memoir by Douglas Crockford
↑  Seibel, Peter (21 בדצמבר 2009). Coders at Work: Reflections on the Craft of Programming (באנגלית). Apress. pp. 95–96. ISBN 9781430219491. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Douglas Crockford". GLOBAL PROGRAMMERS STORIES (באנגלית). 2015-02-15. נבדק ב-2023-08-07.
↑  JSON: The Fat-Free Alternative to XML, Douglas Crockford, December 6, 2006
↑  RFC 4627: The application/json Media Type for JavaScript Object Notation (JSON)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007331072105171  PLWABN: 9810589764205606  ACM DL: 81538189056  BnF: cb160196121 (data)  dblp: 70/2716  GND: 136366988  ISNI: 0000 0001 1572 5563  LCCN: no2008106607  NDL: 01149162  NKC: stk2010493590  NLK: KAC200801958  NTA: 314039708  SUDOC: 131893432  VIAF: 63824734   WorldCat (עם VIAF): 63824734
דו ויי

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
דו ויי (2 באוקטובר 1962 – 17 במאי 2020) היה שגריר סין בישראל. קודם לכן שירת כשגריר סין באוקראינה.
ביוגרפיה

דו ויי נולד במחוז שאנדונג בסין. היה בעל תואר שני במשפטים.
ב-1989 החל לעבוד בתפקידי מטה במשרד החוץ של סין, בהם כסמנכ"ל המחלקה לתכנון מדיניות במשרד החוץ של סין. ב-1994 מונה לנספח בשגרירות סין באסטוניה ושימש בתפקיד זה עד 1997. חזר לסין ומילא תפקידים נוספים במשרד החוץ.
בין השנים 2016–2020 היה שגריר סין באוקראינה. במהלך כהונתו באוקראינה נפגש עם שר החוץ האוקראיני ואדים פריסטאיקו (אנ') במאמץ להרחיב את מערכת היחסים בין המדינות. הוא היה אחראי לתוכנית סיוע טכני, במסגרתה העניקה ממשלת סין ציוד מיוחד לשירותי החירום הממלכתיים באוקראינה.
דו הגיע לתפקידו כשגריר סין בישראל בפברואר 2020 ונכנס לבידוד בית של שבועיים עקב מגפת נגיף הקורונה. רק בתום הבידוד נפגש לראשונה עם אנשי משרד החוץ הישראלי. את כתב האמנתו הגיש לנשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין באופן וירטואלי בגלל התפרצות נגיף הקורונה בישראל.
ב-12 במרץ פרסם בעיתון "ג'רוזלם פוסט" מאמר על התמודדותה של סין עם מגפת הקורונה, שבו הודה על האהדה והתמיכה שהפגינה ישראל להתמודדות בסין והביע תקווה להידוק היחסים בין סין לישראל. את דבריו ליווה בציטוט ממסכת פסחים: "כל היישוב כולו תחת כוכב אחד יושב". דברים ברוח דומה פרסם גם בעיתון "ישראל היום".
ב-15 במאי פרסמה שגרירות סין בישראל מחאה על ביקורו של מזכיר המדינה האמריקני מייק פומפאו בישראל, שבו ניסה לשכנע את ממשלת ישראל להגביל את מערכת היחסים עם סין.
ב-17 במאי 2020 נמצא ללא רוח חיים בדירתו בהרצליה פיתוח. לא היו סימני אלימות, ונראה כי סיבת המוות היא דום לב. מותו הוביל לתיאוריות קונספירציה לגבי סיבת מותו.
חיים אישיים

דו ויי היה נשוי ואב לבן אחד.
הערות שוליים

1 2  "Biography of Ambassador Du Wei". il.china-embassy.org. אורכב מ-המקור ב-2020-05-17. נבדק ב-2020-05-17.
1 2 3 4  איתמר אייכנר, סיון חילאי, איתי בלומנטל ורענן בן צור, שגריר סין בישראל נמצא ללא רוח חיים בביתו, באתר ynet, 17 במאי 2020
↑  Kitsoft. "Міністерство закордонних справ України - Vadym Prystaiko received Ambassador of the People's Republic of China to Ukraine Du Wei". mfa.gov.ua (באנגלית). נבדק ב-2020-05-17.
↑  "Ukrainian emergency response groups receive 25 equipment units from China - Dec. 17, 2016". KyivPost. 2016-12-17. נבדק ב-2020-05-17.
↑  מרדכי גריינימן, שגריר סין החדש בישראל: ישראל היא מדינה נהדרת, מעריך את תמיכת ישראל בעם הסיני בשעתו הקשה, באתר ערוץ 20, 3 במרץ 2020
↑  staff, T. O. I. "Chinese ambassador to Israel found dead at Herzliya residence". www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-05-17.
↑  Du Wei, China's ambassador to 'Post': Believe in the resilience of China, Israel, Jerusalem Post, March 12, 2020
↑  דו ויי, שיתוף פעולה הוא התרופה לנגיף, באתר ישראל היום, 2 באפריל 2020
↑  Chinese Embassy spokesperson to 'Post': COVID-19 antidote is cooperation, Jerusalem Post, May 15, 2020
↑  ג'רוזלם פוסט, ‏שגריר סין בישראל: "בתקופת מגפות מחפשים קונספירציות ושעירים לעזאזל", באתר מעריב אונליין, 15 במאי 2020
↑  איתמר אייכנר, ממצאי מעבדת המשטרה: השגריר הסיני מת מדום לב, באתר ynet, 17 במאי 2020
↑  "Conspiracies after China ambassador death comes amid US-China tensions". The Jerusalem Post | JPost.com.
דמיטרו פירטש

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1965 (בן 59) Synkiv, אוקראינה 
 מדינה:  אוקראינה 
 השכלה:  National Academy of Internal Affairs of Ukraine 
 השקפה דתית:  נצרות אורתודוקסית 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד  מסדר הסרפים הקדוש מסרוב 
 dmitryfirtash.com
 
דמיטרו וסיליביץ' פירטש (באוקראינית: Дмитро Васильович Фірташ; נולד ב-2 במאי 1965) הוא איש עסקים ואוליגרך אוקראיני (אנ'). יו"ר מועצת המנהלים של Group DF (אוק').
ביוגרפיה

אחמטוב נולד במחוז טרנופול שבאוקראינה הסובייטית. אביו של דמיטרו היה נהג, ולאחר מכן מורה בבית ספר לנהיגה. לאמו שתי השכלות בתחום וטרינריה וכלכלה, היא עבדה כרואה חשבון במפעל סוכר.
במהלך 15 השנים האחרונות, דמיטרו פירטש הפך לבעלים של נכסים בתעשיית האנרגיה, הכימיקלים והטיטניום במרכז ובמזרח אירופה. המפעלים והחברות שלו פועלים באוקראינה, אוסטריה, הונגריה, גרמניה, איטליה, קפריסין, טג'יקיסטן, שווייץ, אסטוניה.
בשנת 2004, פירטש, יחד עם גזפרום, הקים את חברת RosUkrEnergo (אנ') כדי לבצע מעבר גז לאוקראינה ולמדינות האיחוד האירופי.
בשנת 2007 הוקמה Group DF (אוק') או ( The Firtash Group of Companies) במטרה לאחד את ניהול הנכסים בתחומים עסקיים שונים. היא כוללת מספר נכסים בתעשייה הכימית, האנרגיה והנדל"ן.
בשנת 2014 הא נעצר בווינה לפי דרישת FBI בנושא מתן שוחד. מאז מתנהל מאבק משפטי להסגרתו לארצות הברית. במרץ 2022 פירטש הפסיד במשפט נוסף ואם לא יהיה ערעור הוא יוסגר לארצות הברית
הערות שוליים

↑  Kenneth Rapoza, Ukraine's 'Most Wanted' Oligarch, Forbes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810605744505606  VIAF: 1948151778207118130006   WorldCat (עם VIAF): 1948151778207118130006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית המדרש לרבנים בברלין

| --- | --- |

סמינריה, 1898
 בית מדרש לרבנים
 תקופת הפעילות:  1873–הווה (כ־151 שנים) 
 מייסדים:  עזריאל הילדסהיימר 
 מיקום
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  52°31′37″N 13°23′37″E﻿ / ﻿52.52691667°N 13.39355556°E﻿ / 52.52691667; 13.39355556
 rabbinerseminar.de
  (למפת ברלין מוגדלת) בית המדרש לרבנים בברלין(למפת ברלין רגילה) בית המדרש לרבנים בברלין
 
בית המדרש לרבנים בברלין (Rabbinerseminar zu Berlin; עד 1882: Rabbinerseminar für das Orthodoxe Judenthum – "בית המדרש לרבנים ליהדות אורתודוקסית") הוא מוסד יהודי רבני אורתודוקסי, שהוקם בא' בחשוון תרל"ד (22 באוקטובר 1873) בברלין על ידי הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר (1820–1889), חוקר ומחנך, שעמד בראשו עד לפטירתו.
רקע

כבר כאשר כיהן הרב עזריאל הילדסהיימר כרב באייזנשטט, הוא תכנן להקים סמינר אורתודוקסי לרבנים. ב-1869 הגיע לברלין, ובעקבות פתיחת "בית הספר הגבוה למדעי היהדות" בעיר ב-1872, בהנהגת ד"ר אברהם גייגר ופרופ' מוריץ לצרוס ממנהיגי הזרם הליברלי ביהדות גרמניה - החליט הילדסהיימר להקים בעיר סמינר רבני אורתודוקסי עצמאי, שיוכל להתחרות במוסדות של הזרמים האחרים ביהדות. כמו עמיתו רש"ר הירש סלד הילדסהיימר מהתואר "אורתודוקסי" וראה בשיטתו את היהדות האמיתית היחידה. ב-1882, כשקווי התיחום בינו להשקפות הפוזיטיבים-היסטוריים והליברלים היו ברורים דיים לטעמו מקץ מאבקים שנמשכו מאז שנות ה-40, החליף את שם המוסד ל"סמינר הרבנים בברלין" כדי להדגיש את עמדתו.
השקפת המוסד

השקפת המוסד הייתה לייסד אסכולה מחקרית שתחתור לאיחוי הקרע שהלך ונפער בין "מדע היהדות" למסורת. הילדסהיימר בחר לבית המדרש מורים שהזדהו עם תפיסה זו, ושהביעו התמסרות למוסד עד כדי תשלום מחיר אישי, בדומה לבית המדרש לרבנים בברסלאו ובניגוד לבית הספר הגבוה בברלין, בו התאפיין הסגל במגוון דעות פוליטיות-דתיות. הילדסהיימר שאף ליצור חלופה אורתודוקסית ל"מדע היהדות" של הזרמים המתחרים, ורצה שתלמידיו יקבלו הכשרה תורנית מעמיקה וכוללת יותר, ועם זאת שלא יקבלו פחות השכלה מדעית מהאחרים.
תוכנית הלימודים

אחד החידושים של בית המדרש היה תפיסת היהודי האורתודוקסי כשותף פעיל בחיים הציבוריים והאקדמיים. לכן נדרש כל תלמיד להשלים לימודים אקדמיים באוניברסיטה לפני ההסמכה לרבנות. רוב התלמידים למדו באוניברסיטת פרידריך וילהלם הסמוכה. בבית המדרש התמקדו בלימוד התלמוד והפוסקים, שנועד לשוות למקום אופי של ישיבה, אף יותר מברסלאו ובניגוד למוסד. לפיכך תנאי מרכזי לקבלה למוסד היה ידע קודם מספק בתחום התלמוד. במערך הבחינות ניתן מקום מרכזי לבחינות בתלמוד ולתרגילים בהנמקת ההכרעות בפסקי הלכה. במקביל לא נלמדו כלל נושאים מחושן משפט; הילדסהיימר, לא ראה טעם בעיסוק במה שהאמנציפציה הפכה ללא רלוונטי. בהתאם לרוח המדעית של המוסד, נלמדו גם תחומים כגון משניות, מדרשים, תשובות הגאונים, תולדות התפילה, המסורה וספרות האגדה. חקר ספרות חז"ל היה מקצוע לימוד היסטורי-בלשני, ונלמדו גם שיעורי היסטוריה, גאוגרפיה של ארץ ישראל, בלשנות שמית ומזרחנות. כן נלמדו מקרא ואפולוגטיקה מול מדע המקרא הביקורתי המודרני. בניגוד לסמינר בברסלאו, בו הוצא החומש מתוכנית הלימודים, או בית הספר הגבוה בו הוא נלמד באופן ביקורתי - בבית המדרש בברלין הוא נלמד באופן אפולוגטי או בביקורת הביקורת. בנוסף נלמדה בו פילוסופיה יהודית באופן מדעי ובליווי ניתוח טקסטואלי משווה, בדומה להיסטוריה וספרות. אימוצו של המחקר המדעי בידי הילדסהיימר, גם אם מרוכך מאוד ובכפוף לעיקרי האמונה של האורתודוקסיה, עוררה ביקורת מצד רש"ר הירש שהתנגד לכל עיסוק כזה.
מקצוע ייחודי נוסף היה ההומלטיקה (רטוריקה) – תורת הנאום, תוך עיסוק בסגנון ולא בתוכן. המקצוע נלמד באמצעות תרגול והתנסות מעשית. חשיבות המקצוע הייתה גבוהה עבור אנשי בית המדרש, מכיוון שהדרשה בשפה הגרמנית הייתה אחד התפקידים המרכזיים של רבנים בגרמניה ואוסטריה; זאת משום שרוב המתפללים היהודים לא הבינו את התפילות העבריות והן נאמרו כמילים לא ברורות, והמתפללים נזקקו לביאור הרבנים.
מבית המדרש לרבנים בברלין יצא מספר הרבנים הגבוה ביותר בכל שנה יחסית לשאר הסמינרים. למשל, ב-1898 כיהנו כרבנים 61% מבוגרי בית המדרש, לעומת 40% מבוגרי הסמינר בברסלאו ו-30% מבוגרי בית הספר הגבוה. בשונה משאר המוסדות, לתעודת הסמיכה לרבנות הייתה מצורפת "הודעה נאמנה" לפיה התעודה בטלה מאליה במקרה שהמוסמך ישרת כרב בבית כנסת שפועל בניגוד לעקרונות היהדות האורתודוקסית.
המחלוקת בין הרב הילדסהיימר לסמינר ברסלאו

הילדסהיימר התנגד לדעותיהם של אנשי סמינר ברסלאו וההיסטוריון צבי גרץ, והוא חשש מהשפעתם השלילית. הוא התנגד להעדפתם את מסקנות המחקר ההיסטורי על עיקרי אמונה מסורתיים, עד כדי כך שאצל אנשי הסמינר "אינה קיימת חזקת ודאי... שהתושב"ע ניתנה לנו מפי הגבורה באופן בלתי אמצעי, ושזהו יסוד היסודות". אנשי ברסלאו טענו כנגד הילדסהיימר כי תוכניותיו "עשויות להמית כל החיים המדעיים והעצמאיים" והדיסציפלינות המדעיות שבתוכנית הלימודים הן רק הטעייה המוליכה שולל את הציבור במגמה "להלביש את האורתודוקסיה במעיל מדעי", וכי בדעתו בכלל להמשיך לקיים "ישיבה הונגרית-פולנית".
עם תום מלחמת העולם הראשונה חלה התקרבות בין האורתודוקסיה הליטאית למקבילתה בגרמניה. כחלק מהתקרבות זו, הוזמנו בשנות ה-20 של המאה ה-20 שני רבנים ליטאיים, בוגרי ישיבות המוסר, שנחשבו ל'עילויים' בישיבותיהם, ללמד תלמוד בסמינר לרבנים: הרב אברהם אליהו קפלן והרב יחיאל יעקב וינברג, והם הכניסו לתוכו את שיטת הלימוד של ישיבות ליטא.
היחס לתנועה הציונית

מאז הקונגרס הציוני העולמי הראשון בבזל (1897), היווה נושא היחס לתנועה הציונית מקור דיון ומחלוקת בקרב תלמידי ומרצי בית המדרש לרבנים. היו שתמכו בתנועה, כמו בני משפחת הילדסהיימר והרב שמואל גרינברג, והיו שהתנגדו לה, כמו הרבנים יוסף וולגמוט ומשה אוירבך. עם זאת, לבית המדרש כמוסד לא הייתה עמדה רשמית בנושא.
סגל המורים

בראש בית המדרש לרבנים עמדו:
1873–1899 – הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר (1820–1899)
1873–1884 – הרב דוב בער צאמבער (1821–1884)
1899–1920 – הרב ד"ר דוד צבי הופמן (1843–1921)
1920–1924 – הרב אברהם אליהו קפלן (1890–1924)
1924–1938 – הרב ד"ר יחיאל יעקב וינברג (1878–1966)
בתחום ההיסטוריה היהודית נודעו המורים אברהם ברלינר, צבי הילדסהיימר ושמעון אפנשטיין.
בתחום המקרא: יעקב ברט ושמואל גרינברג.
בתחום הפילוסופיה היהודית: יוסף וולגמוט ואלכסנדר אלטמן.
סגירת בית המדרש

לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, בתחילת 1933, היה בית המדרש לרבנים בברלין נתון במשבר. רבים מהתלמידים שהגיעו מחוץ לגרמניה, שבו לארצותיהם. תלמידים בעלי השקפה ציונית החליטו לעלות לארץ ישראל. הרב ד"ר משה אוירבך, מראשי בית המדרש, שעזב ב-1934 ניסה להעביר את בית המדרש לארץ ישראל, אך בעקבות התנגדות רבני א"י הוא ביטל את החלטתו. ניסיונות נוספים לא צלחו. ב-10 בנובמבר 1938, מיד לאחר פוגרום "ליל הבדולח", נסגר בית המדרש בהוראת השלטון הנאצי בגרמניה, ולא נפתח עוד.
לאחר מכן נעשה מאמץ להוציא את תלמידיו, מוריו ובוגריו של בית המדרש, ששימשו ברבנות, מחוץ לגבולות גרמניה. רובם אכן עזבו, בעיקר אל ארצות הברית, אנגליה וארץ ישראל.
פתיחה מחדש

בשנת תשע"א (2011) נפתח מחדש בית המדרש, בראשות הרב חנוך ארנטרוי. לומדים בו בעיקר צעירים ממזרח אירופה לקראת הכשרתם כרבני קהילות.
משנת תשפ"א (2021) משמש הרב משה מרדכי פרבשטיין כראש בית המדרש.
לקריאה נוספת

אסף ידידיה, ביקורת מבוקרת - אלטרנטיבות אורתודוקסיות ל'מדע היהדות' 1873-1956, ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"ג-2013
TCS

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית,חברת בת של קבוצת טאטא
 בורסה:  הבורסה הלאומית ההודית לניירות ערך (TCS) 
 מייסדים:  Tata Sons, F. C. Kohli 
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־55 שנים)
 חברת אם:  TATA
 מיקום המטה:  ארצות הברית - הודו
 משרד ראשי:  מומבאי, מאהאראשטרה, הודו
 ענפי תעשייה:  ניהול שירותי מערכות מידע, ייעוץ טכנולוגית מידע 
 מוצרים עיקריים:  אינטגרציה
 הכנסות:  27.9 מיליארד דולר (2023)
 רווח:  7.4 מיליארד דולר (2023)
 מנכ"ל:  Rajesh Gopinathan 
 עובדים:  614,795 (2023)
  
 www.tcs.com
 
TCS (ראשי תיבות של Tata Consultancy Services; טאטא שירותי ייעוץ) היא חברת בת של קבוצת טאטא שבסיסה בהודו. TCS היא כיום תאגיד טכנולוגיית המידע (IT) הגדול באסיה, והשני בגודלו בעולם.
נכון ל־2023, לחברה יותר מ־615 אלף עובדים ב-55 מדינות שונות והיא עומדת על הכנסות של 27.9 מיליארד דולר.
החברה עוסקת כיום במתן שירותים של טרנספורמציה דיגיטלית ופיתוח טכנולוגיות עבור חברות בתחומים רבים כדוגמת בנקאות, ביטוח, קמעונאות, ייצור, הובלה ולוגיסטיקה, תעופה, בריאות, תעשיית האנרגיה, תחום השירות הציבורי, שרותי ענן IoT ועוד רבים אחרים.
המטה הראשי של TCS ממוקם במומבאי, הודו.