stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאורג פון זודנשטרן
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה פון זודנשטרן ראש מטה קבוצת ארמיות C, שהייתה פרוסה בחזית המערבית. ב-1 בפברואר 1940 הועלה פון זודנשטרן לדרגת גנרל לוטננט, וב-6 בפברואר מונה לראש מטה קבוצת ארמיות A, והשתתף עימה במהלך המערכה על צרפת. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה פון זודנשטרן לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-22 ביוני 1941 הפך לראש מטה קבוצת ארמיות דרום, עימה השתתף במבצע ברברוסה. ביולי 1942 מונה פון זודנשטרן לראש מטה קבוצת ארמיות B, ב-2 בינואר 1943 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וביולי 1943 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-14 באוגוסט 1943 מונה פון זודנשטרן למפקד הקורפוס ה-83, שהפך ב-26 באוגוסט 1943 לארמייה ה-19, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות G.
ב-28 ביוני 1944 פרש מתפקידו, ועזב את הצבא.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר פון זודנשטרן בפרנקפורט, והוציא ספרים ומחקרים על המלחמה, עד למותו ב-20 ביולי 1955.
גאורג פון ביסמרק

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1891 קיסטרין, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית 
 נהרג:  31 באוגוסט 1942 (בגיל 51) ליד אל עלמיין, ממלכת מצרים מצרים 1922 
 מקום קבורה:  Tobruk German cemetery 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1910–1942 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל-לויטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-20   מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-21
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גאורג פון ביסמרק (בגרמנית: Georg von Bismarck‏; 15 בפברואר 1891 – 31 באוגוסט 1942) היה גנרל גרמני במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

ביסמרק נולד ב-15 בפברואר 1891 בקיסטרין, לאדון היער הממלכתי קלאוס פון ביסמרק וואלי וייט (לבית בריסטר). בשנת 1910 הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, והצטרף לרגימנט ההוסארים ה-6 (שלזיה ה-2 - הגראף גצן), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות הוא עוטר בעיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הוא נותר ברייכסווהר, מילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט רובאי הפרשים ה-7.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

במהלך מלחמת העולם השנייה השתתף ביסמרק בפלישת גרמניה הנאצית לפולין בספטמבר 1939, כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-2. ב-28 בפברואר 1940 שונה הרגימנט שלו לרגימנט הרובאים ה-7, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה בשנת 1940 הוא לחם עמו כחלק מדיוויזיית הפאנצר ה-7 של ארווין רומל, וב-29 בספטמבר 1940 הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל.
בשנת 1941 הוא מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-20 החדשה. הוא הוביל את האוגדה במבצע ברברוסה בחזית המזרחית כחלק מקבוצת ארמיות מרכז. בינואר 1942 הוא הועבר לאפריקה לשרת באפריקה כמפקד דיוויזיית הפאנצר ה-21, כאן שירת שוב תחת רומל, וב-1 באפריל אותה שנה הוא הועלה לדרגת גנרל מיור. ביסמרק נהרג על ידי מוקש בעת שהוביל את דיוויזיית הפאנצר ה-21 בקרב עלאם אל חלפה, ב-31 באוגוסט 1942, ולאחר מותו הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
הערות שוליים

↑  Lewin p. 157
ג'מדת נצר

פסלון שיש שחור של פר יושב, נמצא בארך בתקופת ג'מדת נצר 3,000 לפנה"ס - מוזיאון לובר בפריז
ג'מדת נצר (בערבית: جمدة نصر, ידוע בעברית גם כג'מדת נאצר) הוא אתר ארכאולוגי הנמצא במחוז באבל שבעיראק, וממוקם דרומית לבגדאד, ממערב לחידקל ומצפון-מזרח לבבל ולכיש. באתר נמצאה תרבות אשר על שמה נקראה תקופת ג'מדת נצר.
תרבות זאת מתוארכת לשנים של 3200–2900 לפנה"ס, התקופה המקבילה לסופה של תקופת ארך במסופוטמיה, המייצגת את השלב האחרון לפני כניסת תקופת השושלת הקדומה של שומר. בארץ ישראל זו תקופת הברונזה הקדומה ובמצרים תקופת הממלכה הקדומה שושלות 1–6.
מאפייני התקופה

בתקופה זו החלה התפשטות הכתב באזור והגיע עד לפרס. נמצאו סימני כתב וספרות הדומים למסופוטמיה באתרים ג'ודין טפה ושושן. זו התקופה שהחל בה השימוש בחותמות גליל. תקופה זו מתאפיינת במהפכה האורבנית כאשר ערי מדינה קטנות הפכו לערים גדולות. בג'מדת נצר הגיעה האוכלוסייה ל-50,000 תושבים.
מקדשים: נמצאו מקדשים כמו בארך, המקדשים עומדים על פלטפורמה - מקדשי שלושת מרחבים.
קרמיקה: כניסה לתעשייה רצינית ממורכזת של ייצור באובניים, יש סטנדרטיזציה, מגוון הכלים קטן. כמו בארך מיוצרים גם כאן הקערות הנקראות Beveled-Rim Bowls.
מקדחות: בצורת קשת, משמש להכנת חותמות, מצביע על התפתחות טכנולוגית.
חותמות: במגוון צורות עם עיטורי טבע, ספינה, גאומטרי. יש שימוש בחותמות על לוחות חרס - נמצאו טביעות חותם, נמצאו חותמות המכילות כתב
בולות: חומר המשמש לחותם, לסימון חתימה של דלת, כלי, כד.
נחושת: יש הופעה של כמויות גדולות של נחושת עם בדיל. הנחושת הגיעה מהצפון או מעומאן. מקור הבדיל לא ידוע. מצביע על סחר. (בארץ ישראל הבדיל החל להופיע רק תקופת הברונזה התיכונה).
השלטון והכלכלה

השלטון הוא של הכהנים (המלכים נכנסו בתקופה מאוחרת יותר), הכח היה בידי המקדש אשר ניהל את העיר, ניהל את חלוקת המזון, ההשקיה, מסחר חיצוני. הכלכלה הייתה מרוכזת בידי הכוהנים. פירמידת המעמדות הייתה: כוהנים, סופרים, עוזרי כוהנים, אוּמנים.
התקופה הייתה של סחר בינלאומי. נעשה ייבוא של חומרי גלם, זפת, אבן, מותרות. מאפגניסטן ייבאו אבן כחולה בשם לאפִיס לאָזולי אשר שימשה לקישוט. ייבאו נחושת ובדיל. במקביל ייצאו תוצרת חקלאית, ידע ותעשייה.
ארכאולוגיה

האתר נחקר לראשונה בשנים 1926 ו-1928 על ידי צוות ארכאולוגים אנגלים ואמריקאים בראשות סטיבן לנגדון (אנ'). החפירה נוהלה (גם בסטנדרטים של תקופת החפירה) בצורה לא מספקת. כמעט ולא נעשה תעוד, גם ניתוח הממצאים ופרסומם לא היה מספק.
חפירה נוספת בוצעה בשנים 1988 – 1989 על ידי רוג'ר מתיוז. בחפירות גילה מבנה אשר הכיל ארכיון עם טקסטים בכתב יתדות קדום, כולל טביעות חותם כן נמצאו חותמות גליל. מתיוז מעריך שתקופת ג'מדת נצר ארכה כמאה שנה בלבד. 
גם בארך נמצאה בחפירות שכבות המייצגות את תרבות תקופת ג'מדת נצר.
לקריאה נוספת

חיים ברמן ומיכאל ויצמן, אבלה תעלומה ארכאולוגית, ירושלים, 1982 עמודים 70–120
גליל חותם מתקופת ג'מדת נצר
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1994

| --- | --- |
 מארחת:  קנדה קנדה
 תקופת התחרות:  13 באוגוסט 1994 – 21 באוגוסט 1994 (9 ימים) 
 מספר משתתפות:  5
 הזוכה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מספר משחקים:  10
 מספר שערים:  68 (6.8 בממוצע למשחק)
 → 19931998 ←
 
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 1994, הוא גביע הזהב לנשים השלישי שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך במונטריאול, קנדה והתקיים מ-13 באוגוסט עד ה-21 באוגוסט 1994. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 1995, שנערך שנה לאחר מכן בשוודיה.
בטורניר זה לא נערכו משחקי גמר וחצי גמר. הוחלט שחמש הנבחרות ישחקו במתכונת של בית אחד, והנבחרת שתסיים את הבית עם המאזן הטוב ביותר תזכה בטורניר ותעפיל לגביע העולם. ארצות הברית, שניצחה בכל ארבעת משחקיה וספגה רק שער אחד, זכתה במקום הראשון. הייתה זו הזכייה השלישית ברציפות של ארצות הברית בטורניר, לאחר שזכתה בו גם ב-1991 וב-1993. קנדה, שהפסידה רק במשחק אחד וסיימה כסגנית הבית, העפילה גם היא לגביע העולם.
בית הגמר

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | 12 | 4 | 4 | 0 | 0 | 36 | 1 | 35 |
|  קנדה | 9 | 4 | 3 | 0 | 1 | 18 | 6 | 12 |
|  מקסיקו | 4 | 4 | 1 | 1 | 2 | 6 | 19 | -13 |
|  טרינידד וטובגו | 4 | 4 | 1 | 1 | 2 | 6 | 20 | -14 |
|  ג'מייקה | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 2 | 22 | -20 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קנדה | 7 – 0 | ג'מייקה   |
|  ארצות הברית | 9 – 0 | מקסיקו   |
|  טרינידד וטובגו | 2 – 1 | ג'מייקה   |
|  קנדה | 6 – 0 | מקסיקו   |
|  מקסיקו | 3 – 1 | ג'מייקה   |
|  ארצות הברית | 11 – 1 | טרינידד וטובגו   |
|  ארצות הברית | 10 – 0 | ג'מייקה   |
|  קנדה | 5 – 0 | טרינידד וטובגו   |
|  מקסיקו | 3 – 3 | טרינידד וטובגו   |
|  קנדה | 0 – 6 | ארצות הברית   |
גאורג פון דרפלינגר

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1606 (יוליאני) נויהופן על הקרמס, אוסטריה 
 פטירה:  4 בפברואר 1695 (יוליאני) (בגיל 88) Gusow, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  מרקיזות ברנדנבורג, שוודיה 
 בן או בת זוג:  Margarete Tugenreich von Schapelow (26 בינואר 1646–?) 
 צאצאים:  Beate Luise von der Marwitz 
 השתייכות:  חיל פרשים 
 דרגה:  גנרל-פלדמרשל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת שלושים השנים 
 
גאורג פון דרפלינגר (בגרמנית: Georg von Derfflinger‏; 20 במרץ 1606 – 14 בפברואר 1695) היה גנרל-פלדמרשל בצבא ברנדנבורג-פרוסיה במהלך ואחרי מלחמת שלושים השנים (1618–1648).
ביוגרפיה > ראשית חייו

דרפלינגר נולד ב-1606 בנויהופן על הקרמס באוסטריה, למשפחה של איכרים פרוטסטנטים עניים, דרפלינגר נאלץ לעזוב את ביתו עקב רדיפות דתיות תחת שושלת ההבסבורג הקתולית במהלך הקונטרה-רפורמציה. הוא כנראה נלחם זה לצד זה עם אצילים בוהמיינים מורדים בראשות היינריך מתיאס פון תורן ושירת בכוחות המזוינים של מעצמות לוחמות פרוטסטנטיות שונות, תחילה בצבא הסקסוני, אך רוב הזמן בצבא שוודיה. עד לשלום וסטפאליה ב-1648 הוא התבלט כמנהיג פרשים מוכשר ונועז וזכה למוניטין של זוהר ואומץ, מה ששכנע ב-1654 את פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג להציע לדרפלינגר תפקיד בכיר בצבאו.
ביוגרפיה > אישיות

דרפלינגר היה כביכול שיכור ידוע לשמצה ששתה כל הזמן שנאפס, אבל חיבתו לאלכוהול לא הפריעה ליכולותיו הצבאיות. נישואיו ב-1646 ליורשת של אצולת ברנדנבורג כבר הבטיחו לו מספר נחלות, שאותם הצליח להגדיל באחוזות שהוענקו לו על מעלליו הצבאיים. דרפלינגר, חייל לכל חייו, לא היה בעל השכלה פורמלית, אך הופקד על ידי הנסיך הבוחר על מספר רב של משימות צבאיות חשובות ושיחק תפקיד מרכזי ברפורמה של הפרשים והתותחים הברנדנבורגיים. הייתה לו מערכת יחסים סוערת מאוד עם פרידריך וילהלם והתווכח איתו ללא הרף, בשלב מסוים עזב. כדי לחזור לשירותו של הנסיך הבוחר, הוא מסר רשימה של דרישות מדהימות, שכללה סעיף הקובע שאף אדם לא יגיע לקרב לפניו ושהוא ייקח אחוז מסוים של שלל וקצינים שבויים מכל קרב.
ביוגרפיה > שירות תחת ברנדנבורג

ב-1674 הועלה דרפלינגר לרייכספרייהר על ידי הקיסר לאופולד הראשון. שנה לאחר מכן, הוא מילא תפקיד מכריע בהבסה של השוודים וגרש אותם מברנדנבורג. הוא התחזה לקצין שוודי (הישג שהצליח לעשות כי שירת בצבאות שוודיה), והצליח לשכנע את השוודים לפתוח את שערי רתנוב, ולאפשר לו ול-1,000 דרגונים סמוכים להסתער על המבצר. הוא גם היה מפקד בקרב פרבלין, שם זכה בניצחון מכריע על השוודים בפיקודו של קרל האחד עשר, שכבשו את ברנדנבורג, בזזו את האזורים הכפריים והתעללו במקומיים. המערכה הצבאית האחרונה שלו הייתה ב-1690 נגד לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, כשהיה בן 84. דרפלינגר מת באחוזותיו בגוסוב ב-14 בפברואר 1695.
הנצחה

סיירת המערכה של הצי הקיסרי הגרמני SMS דרפלינגר נקראה על שמו.
גאורג פון דרפלינגר בערך ב-1670
ג'וזף ליונס

ג'וזף אלויסיוס ליונס (באנגלית: Joseph Aloysius Lyons;‏ 15 בספטמבר 1879 – 7 באפריל 1939) היה מדינאי אוסטרלי. הוא כיהן כראש ממשלת טסמניה בין השנים 1923 – 1928 וכשר בממשלתו של ג'יימס סקאלין החל משנת 1929 ועד לפרישתו ממפלגת הלייבור במרץ 1931. לאחר מכן הוא הנהיג את מפלגת אוסטרליה המאוחדת ונבחר להיות ראש ממשלת אוסטרליה העשירי מינואר 1932 ועד ליום מותו.
ראשית חייו

ג'וזף אלויסיוס ליונס נולד בעיירה סטנלי שבטסמניה. הוא היה נכד למהגרים אירים. אביו, מייקל ליונס היה חוואי מצליח שמאוחר יותר היה מעורב בעסקי הקצבות והאפיה, אך הפסיק לעסוק בעבודות אלה עקב בריאותו הגרועה, ובסופו של דבר נאלץ לעבוד כפועל. אמו של ליונס עשתה רבות כדי לשמור על לכידות משפחתה בת שמונת הילדים, אך ג'וזף נאלץ להפסיק את לימודיו בבית הספר בגיל תשע כדי לעבוד כשליח וכשוליית מדפיסים. אך בעזרתן של שתי דודותיו, הוא הצליח לחדש את לימודיו בקולג' בהובארט והוכשר כמורה. במקביל הוא הפך להיות פעיל באיגודים מקצועיים והיה אחד החברים הראשונים במפלגת הלייבור בטסמניה.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1909 נבחר ליונס לאספת הנבחרים של טסמניה כנציג מחוז הבחירה של ווילמוט שבמרכז טסמניה. בין השנים 1914 – 1916 הוא שימש כשר האוצר וכשר החינוך והרכבות בממשלתו של ראש ממשלת טסמניה, ג'ון ארל מטעם מפלגת הלייבור. כשר החינוך הוא דאג לביצוען של כמה רפורמות, כולל ביטול שכר הלימוד בבתי הספר של המדינה, שיפור שכר המורים ותנאי העסקתם ומימון בתי הספר התיכוניים הראשונים בטסמניה.
ב-1913 ערכה אלייזה ברנל, אחת המשתתפות בקבוצת דיונים של הלייבור, הכרה בין בתה בת ה-15, אניד ברנל (Enid Burnell), סטודנטית להוראה, לבין ליונס ושנתיים לאחר מכן השניים נישאו. אניד הייתה אישה בעלת מודעות חזקה והייתה לה השפעה על בעלה ובמקביל גידלה את אחד עשר ילדיהם.
כאשר התפלגה מפלגת הלייבור האוסטרלית ב-1916, על רקע הוויכוח על גיוס החובה במלחמת העולם הראשונה, ארל, שהיה תומך בגיוס החובה, הלך בעקבותיו של ראש הממשלה, בילי יוז ופרש ממפלגת הלייבור. כמו אוסטרלים רבים ממוצא אירי, התנגד ליונס לגיוס החובה והמשיך להיות חבר בלייבור ומנהיגה החדש של המפלגה בטסמניה.
ליונס היה מנהיג האופוזיציה באספת הנבחרים של טסמניה עד 1923, כאשר הוא נבחר להיות ראש הממשלה, כשהוא מוביל ממשלת מיעוט של הלייבור בטסמניה. הוא כיהן בתפקיד עד ל-1928 ובמשך כל תקופת כהונתו הוא גם שימש כשר האוצר. ממשלתו של ליונס הייתה מתונה ופרגמטית. יחסיה עם הממשלה הפדרלית בקנברה היו טובים, אך היא ספגה ביקורת מסוימת מצד חוגים מסוימים בלייבור. בבחירות של 1928 איבדה המפלגה את השלטון למפלגה הלאומנית בהפרש זעום.
פוליטיקה פדרלית

בבחירות של 1929 התמודד ליונס על מושב בפרלמנט האוסטרלי מטעם מחוז הבחירה של וילמוט שחפף בשטחו למחוז הבחירה שמטעמו הוא נבחר לאספת הנבחרים של טסמניה. הוא זכה בבחירות שברמה הארצית היו ניצחון סוחף של הלייבור בהנהגתו של ג'יימס סקאלין. הוא מונה להיות שר הדואר ושר העבודות הציבוריות והרכבות.
כשפרץ השפל הגדול ב-1930 התפלגה ממשלתו של סקאלין על רקע חילוקי הדעות על דרך הטיפול במשבר. ליונס היה לראש התומכים בממשלה במדיניות כלכלית שמרנית ודפלציונית ומתנגד למדיניות האינפלציונית פרוטו-קיינסיאנית של שר האוצר טד תאודור. תאודור אולץ להתפטר ביוני 1930 על רקע האשמות בשחיתות וסקאלין לקח על עצמו את תיק האוצר בנוסף לתפקידו כראש ממשלה. ליונס שירת כשר אוצר בפועל מאוגוסט 1930 ועד ינואר 1931 כאשר סקאלין שהה בבריטניה לרגל הוועידה האימפריאלית. באוקטובר 1930 הכריז ליונס על תוכנית שיקום הכלכלה שלו כשהוא עומד על כך שיש לשמור על תקציב מאוזן ולקצץ בהוצאה הממשלתית ובמשכורות, למרות הרצון להפחית את שיעורי הריבית ואת מתן האשראי לתעשייה.
גישתו הכלכלית הקונסטרוקטיבית זיכתה אותו בתמיכה במגזר העסקי, אך עוררה את זעמם של רבים במפלגת הלייבור ששאפו להרחיב את הגרעון בתקציב כדי לתמרץ את הכלכלה ונחרדו לשמע הרעיון של קיצוצים בהוצאות הממשלתיות ובמשכורות. כשהוא מתעלם מהתקפותיהם, החל ליונס לשקול הצעות מקבוצה חדשה של תומכים שלו בנושא הכלכלי, כולל חברים רבי השפעה בממסד העסקי של מלבורן, לפרוש מהממשלה ולעמוד בראש האופוזיציה השמרנית.
פרישה ממפלגת הלייבור

עם שובו של סקאלין לאוסטרליה בינואר 1931, הוא מינה מחדש את תאודור (כאשר היה ברור שהוא לא יועמד לדין על ההאשמות בשחיתות) לתפקיד שר האוצר. ליונס ראה במינוי זה כפסילה של קווי המדיניות שלו. עד מהרה הוא התפטר מהממשלה ובמרץ פרש ממפלגת הלייבור. יחד עם שר בכיר נוסף בממשלתו של סקאלין, ג'יימס פנטון, ועם ארבעה חברי פרלמנט נוספים מהאגף הימני של הלייבור, הוא ייסד את "הליגה הכלל-אוסטרלית" (All for Australia League) וחצה את הקווים כדי להתיישב על ספסלי האופוזיציה. זמן קצר לאחר מכן הצטרפו ליונס ותומכיו ל"מפלגה הלאומנית" (Nationalist Party) ול"מפלגה האוסטרלית" (Australian Party), מפלגה קטנה בהנהגתו של בילי יוז ויחד הם הקימו את "מפלגת אוסטרליה המאוחדת" (United Australia Party).
אף על פי שמפלגה זו הייתה במהותה גרסה מורחבת של המפלגה הלאומנית, ליונס נבחר להנהיג אותה. לפיכך הוא נהיה למנהיג האופוזיציה, כשמנהיג המפלגה הלאומנית לשעבר, ג'ון לת'ם מונה כסגנו. מפלגת אוסטרליה המאוחדת הבינה שליונס, איש משפחה חביב, עם פשטות הליכותיו, היה דמות שתמשוך את הבוחרים הרבה יותר בהשוואה ללת'ם. בנוסף, הרקע שלו במפלגת הלייבור ואמונתו הקתולית אפשרו לו לזכות במחוזות הבחירה המסורתיים של הלייבור (מצביעים אנשי מעמד העובדים ואירים-קתולים).
במרץ, בערך באותה עת בה הוביל ליונס את קבוצת תומכיו אל מחוץ לשורות הלייבור, פרשו חמישה חברי פרלמנט נוספים מהלייבור בהנהגתו של ראש ממשלת ניו סאות' ויילס, ג'ק לאנג, על רקע מדיניותה הכלכלית של הממשלה והקימו את סיעת "הלייבור של לאנג". בכך איבדה הממשלה סופית את הרוב שלה בפרלמנט. מאוחר יותר באותה שנה, תמכה סיעתו של לאנג בהצעת אי-אמון נגד הממשלה, הפילה אותה ואילצה את המדינה ללכת לבחירות חדשות.
במערכת הבחירות של 1931 הציגה מפלגת אוסטרליה המאוחדת בהנהגתו של ליונס מצע שכלל מדיניות כלכלית שמרנית ויציבה כמשקל נגד לטיפול הלקוי מבחינתם בכלכלה של סקאלין. כשמפלגת הלייבור נותרה מפוצלת בין המפלגה הרשמית וסיעתו של לאנג, הקרינה מפלגת אוסטרליה המאוחדת תדמית של מפלגה השמה לנגד עיניה את האחדות הלאומית מעל מלחמת המעמדות. התוצאה של מסע בחירות זה הייתה ניצחון סוחף של מפלגת אוסטרליה המאוחדת שזכתה ב-34 מושבים בפרלמנט מול 18 מושבים שזכו שני הפלגים של הלייבור יחד. הממשלה החדשה הושבעה בינואר 1932 וליונס היה לשלישי מבין חברי הלייבור לשעבר (יחד עם בילי יוז וג'וזף קוק), שנבחר להיות ראש ממשלה שלא מטעם הלייבור.
ראש ממשלה

מפלגת אוסטרליה המאוחדת ניהלה את מערכת הבחירות במסגרת קואליציית האנטי-לייבור המסורתית יחד עם "מפלגת הכפר", אז בהנהגתו של ארל פייג'. עם זאת, הניצחון הסוחף של מפלגת אוסטרליה המאוחדת הותיר אותה במצב שבו היו חסרים לה ארבעה מושבים בלבד כדי להשיג רוב מוחלט בפרלמנט ומעמדו של ליונס היה איתן דיו כדי שהוא יוכל להרכיב ממשלה שעל חבריה נמנו רק חברי מפלגתו. לאחר הבחירות של 1934, בהם איבדה הממשלה שמונה מושבים, נאלץ ליונס להזמין את מפלגת הכפר להצטרף לממשלתו. עד ל-1935 כיהן ליונס גם כשר האוצר בנוסף לתפקידו כראש ממשלה. בתפקידו זה פעל ליונס על פי אותה מדיניות כלכלית שמרנית שהוא תמך בה בממשלתו של סקאלין, כמו קיצוץ בהוצאה הציבורית ובחוב הלאומי. הוא גרף רווחים פוליטיים כתוצאה מההתאוששות בכלכלה העולמית שהתרחשה החל מ-1932.
בנושאי מדיניות החוץ, ליונס היה מקורב, אם כי לא בעל ברית כנוע של בריטניה, וכן תומך בחבר הלאומים. ממשלתו נטתה לתמוך בהתפשרות עם הדיקטטורות של גרמניה, איטליה ויפן, מתוך כוונה להימנע ממלחמת עולם נוספת, אך עדיין הוא המשיך להגדיל את ההוצאה על הביטחון. כתוצאה מכך הוא הבטיח את הרחבתם של כוחות ההגנה של אוסטרליה, את הקמתה של התעשייה האווירית ואת תכנונם של מפעלי תחמושת חדשים ושל מספנות.
בבחירות של 1934 נבחר חבר הפרלמנט המוכשר והשאפתן, רוברט מנזייס ועד מהרה הוא סומן כיורשו של ליונס, אף על פי שמנזייס עצמו הכחיש זאת. ב-1937, במערכת הבחירות השלישית שליונס הוביל, זכתה מפלגתו שוב והשיגה 44 מתוך 74 מושבי הפרלמנט כשהיא מתמודדת מול מפלגת הלייבור בהנהגתו של ג'ון קרטין. עם החמרת המצב הבינלאומי בסוף שנות השלושים, ליונס, שהיה פציפיסט ותיק, נעשה יותר ויותר מדוכדך. רוב הפוליטיקאים ציפו שתוך זמן קצר הוא יוחלף על ידי מנזייס, שהתפטר מהממשלה במחאה על חוסר המעש של הממשלה בנוגע לתוכנית הביטוח הלאומי.
מותו, מורשתו והנצחתו

ג'וזף ליונס מת באופן פתאומי מהתקף לב ב-7 באפריל 1939 בהיותו בן 59 בפרבר דרלינגהרסט שבסידני. הוא היה ראש הממשלה הראשון באוסטרליה שמת בעודו מכהן בתפקיד. הוא נקבר בדוונפורט שבטסמניה.
ליונס היה אחד מראשי הממשלה האהודים ביותר באוסטרליה ומותו גרם לאבל כבד ברחבי אוסטרליה. מראהו החביב והנינוח, תואר לעיתים קרובות בקריקטורות בדמות של קואלה ישנוני. הוא היה קתולי אדוק, ראש הממשלה הקתולי השני לאחר קודמו בתפקיד, סקאלין והקתולי היחיד שלא מטעם מפלגת הלייבור שכיהן בתפקיד עד לטוני אבוט.
ליונס היה היחיד בהיסטוריה של אוסטרליה שכיהן כראש ממשלת אוסטרליה, כראש ממשלה של אחת ממדינות אוסטרליה וכמנהיג האופוזיציה, הן בפרלמנט הפדרלי והן באספת הנבחרים של מדינתו (אף על פי שג'ורג' רייד כיהן כראש ממשלת המושבה ניו סאות' ויילס לפני איחוד אוסטרליה). ליונס הוא גם ראש הממשלה היחיד שהגיע מטסמניה. עם מותו הוא היה ראש הממשלה שכהונתו הייתה השנייה באורכה עד אז כשכהונתו של בילי יוז הייתה היחידה שהייתה ארוכה ממנה.
ליונס היה ראש הממשלה היחיד באוסטרליה במהלך תקופת מלוכתם של שלושה מלכים (ג'ורג' החמישי, אדוארד השמיני וג'ורג' השישי, וראש הממשלה היחיד באוסטרליה שכיהן לאורך כל תקופת מלכותו של מלך כל שהוא (אם כי הייתה זו תקופה מלכותו הקצרה בת 11 החודשים של אדוארד השמיני).
אלמנתו, אניד ליונס, נכנסה מאוחר יותר לפוליטיקה בזכות עצמה. ב-1943 היא הייתה לאישה הראשונה שישבה על ספסלי בית הנבחרים האוסטרלי ומאוחר יותר האישה הראשונה שכיהנה כשרה בממשלתו הליברלית של מנזייס. שניים מבניהם של ג'וזף ואניד ליונס נעשו מאוחר יותר מעורבים בפוליטיקה של מדינת טסמניה במסגרת המפלגה הליברלית. קווין ליונס שימש כסגן ראש ממשלת טסמניה בין השנים 1969 – 1972 וברנדן לינוס שימש כשר בממשלת טסמניה באמצע שנות השמונים.
ב-1984 נקרא מחוז הבחירה של וילמוט, שאותו ייצג ליונס במהלך הקריירה הפוליטית שלו, על שמם של ג'וזף ואניד ליונס. על שמו נקרא גם פרבר של הבירה קנברה. ב-1975 הנפיק הדואר האוסטרלי בול הנושא את דיוקנו.
הערות שוליים

1 2  Serle, Percival. "Lyons, Joseph Aloysius (1879–1939)". Dictionary of Australian Biography. Project Gutenberg Australia. Retrieved 13 January 2008.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Hart, P. R. (1986). "Lyons, Joseph Aloysius (1879–1939)". Australian Dictionary of Biography. Canberra: Australian National University. Retrieved 13 January 2008.
1 2 3 4 5  "Joseph Lyons, before". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 13 January 2008.
1 2  "Joseph Lyons, in office". Australia's Prime Ministers. National Archives of Australia. Retrieved 13 January 2008.
↑  "Fast facts: Joseph Lyons". Retrieved 31 October 2014.
↑  "Australian postage stamp". Australian Stamp and Coin Company.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: lyons-joseph-aloysius-joe-7278  BnF: cb178120842 (data)  GND: 133571688  ISNI: 0000 0000 6323 3881  LCCN: nb2002006366  NLA: 35510445  SNAC: w6bs22h5  Trove: 528687  VIAF: 50419870   WorldCat (עם VIAF): 50419870
בית האופרה המטרופוליטנית (רחוב 39)

| --- | --- |

בית האופרה המטרופוליטנית (1905)
 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה, מבנה לשעבר 
 שימוש:  בית אופרה
 על שם:  מטרופוליטן אופרה 
 כתובת:  רחוב ברודוויי 1411, מנהטן, ניו יורק
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1883
 תאריך פירוק:  1967 
 אדריכל:  קליבלנד קיידי
 מידע טכני
 קיבולת:  3,625 כיסאות
 קואורדינטות:  40°45′15″N 73°59′15″W﻿ / ﻿40.75417°N 73.98750°W﻿ / 40.75417; -73.98750
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית האופרה מטרופוליטן(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית האופרה מטרופוליטן
 
בית האופרה המטרופוליטנית (באנגלית: Metropolitan Opera House) היה בית אופרה ששכן ברחוב ברודוויי 1411 בין רחוב 39 ו-40 במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הוא תוכנן על ידי האדריכל קליבלנד קיידי ושימש כביתה הראשון של המטרופוליטן אופרה. הוא נפתח בשנת 1883 ונהרס בשנת 1967.
היסטוריה

בית האופרה המטרופוליטנית, המכונה גם "מט הישנה", נפתח ב-22 באוקטובר 1883, עם העלאת "פאוסט" בחמישה חלקים של שארל גונו. הוא שכן ברחוב ברודוויי 1411, ותפס את כל ה"בלוק" שבין רחוב 39 ו-40 ברובע הטקסטיל (Garment District) במידטאון מנהטן.
ב-27 באוגוסט 1892, נשרף בית האופרה ועקב כך בוטלו כל ההופעות, עד אשר הוא תוקן ונפתח מחדש כבר באותה שנה. בשנת 1903, שופץ פנים הבניין בעיצובם של האדריכלים קררה והסטינגס (Carrère and Hastings).
במהלך השנים הוצעו מספר מקומות שעליהם יוכל להיבנות בית אופרה חדש ובעל קיבולת רבה יותר, כולל הצעה מהאדריכל ג'וזף אורבן (Joseph Urban). חלק מההצעות היו על המגרשים בהם עומדים כיום כיכר קולומבוס ומרכז רוקפלר. כלל ההצעות נדחו עד בנייתו של מרכז לינקולן.
בית האופרה המטרופוליטנית נסגר ב-16 באפריל 1966, וכיון שלא זכה למעמד שימור, הוא נהרס בשנת 1967, לטובת הקמת בניין משרדים בן 40 קומות. בניין המשרדים נמכר מאוחר יותר על ידי אגודת מטרופוליטן אופרה, לחברת 1411 TrizecHahn-Swig LLC.
ביבליוגרפיה

Mayer, Martin. The Met: One Hundred Years of Grand Opera. 1983. Thames and Hudson. London.
ראו גם

גורדי שחקים מוקדמים
הרסיטל של הפסנתרן יוזף הופמן ב-28 בנובמבר 1937.
גאורג פון הרטלינג

הרוזן גאורג פרידריך פון הרטלינג (בגרמנית: Georg Friedrich Graf von Hertling; ‏ 31 באוגוסט 1843 – 4 בינואר 1919) היה פוליטיקאי גרמני מטעם מפלגת המרכז, ששימש בתפקיד קנצלר גרמניה בשנים 1917–1918.
ביוגרפיה > ראשית חייו

גאורג פרידריך קרל פון הרטלינג, נולד ב-31 באוגוסט 1843 בדרמשטאדט, והיה בן למשפחה קתולית מהסן הריינית, בנם של יקוב פון הרטלינג ואנטוניה לבית גואיטה. סבתו מצד אמו הייתה מריה מגדלנה קרולינה פרנציסקה ברנטאנו, שנקראה מלין, וסבו מצד אמו היה גאורג פרידריך פון גואיטה, שמילא כמה פעמים את תפקיד ראש העיר של העיר החופשית פרנקפורט. חינוך דתי שניתן לו על ידי אמו גרם לו לשקול להיות כומר. הוא למד פילוסופיה במינכן, מינסטר וברלין, שם קיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1864.
למרות ההסמכה שלו ב-1867 בבון, בשל היותו קתולי מושבע, ובגלל מלחמת התרבות, הוא לא מונה שם עד לשנת 1880 כפרופסור, חוויה שעזרה לו להפוך למנהיג אגודת Görres-Gesellschaft עבור הטיפול במדע בגרמניה הקתולית, ונשאר נשיא האגודה הנשיא נשאר עד מותו ב-1919. בשנת 1882 קיבל הרטלינג פרופסורה מלאה באוניברסיטת מינכן.
הרטלינג היה אחד החלוצים בארגון תנועת סטודנטים קתולים. הוא הצטרף ל-KDSt.V. Aenania, ומאוחר יותר ל-KStV Arminia Bonn. הנאום שלו בכנס היום הקתולי בשנת 1863 בפרנקפורט, שבו הוא הציג את הדת, המדע והידידות כעקרונות מנחים של ארגוני אחווה של סטודנטים קתולים, נחשב הטריגר להקמת אגודת וירצבורג, ולאחר מכן, להקמת ארגון הגג לארגוני הסטודנטים הקתולים.
בין השנים 1893–1911 היה הרטלינג נשיא האגודה הגרמנית לאמנות נוצרית.
ביוגרפיה > משפחתו

גאורג התחתן עם אנה פריין פון ביגלבן, אשר באה ממשפחה אזרחית בעלת השפעה. הוריה היו אנגלברט קספר אנטון פון ביגלבן, שהיה שופט בבית המשפט העליון של הסן, ואדל מגדלנה פון זולמאכר. לבני הזוג הרלינג נולד בן, קרל גראף פון הרטלינג, שהיה חבר מועצת המדינה, וחמש בנות (אחת מהן מתה בילדותה). בת אחת הייתה מריה גיזברטה פרייפראו פון וייטרסהאוזן, התחתנה עם היינריך פרייהר פון וייטרסהאוזן.
גאורג פון הרטלינג היה נכד אחיהם של בטינה פון ארנים וקלמנס ברנטאנו. השחקנית גילה פון וייטרסהאוזן היא נינתו. דודתו איגנטיה פון הרטלינג שימש כאם המנזר הקפוצ'יני קלריסה הקדושה וייסד את מנזר ההערצה בית לחם בקובלנץ-פפאפנדורף. בן דוד של סבו היה שר המלחמה של בוואריה פרנץ קסאפר פון הרטלינג.