stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קינזין

קינזין הקשור לסיב מיקרוטובול
קִינֵזִינים הם משפחה של חלבונים מוטוריים בתאים אאוקריוטיים, הנעים לאורך סיבי מיקרוטובולים ותנועתם דורשת אנרגיה המתקבלת באמצעות הידרוליזה של מולקולת ATP. תנועה זו היא מרכיב במספר תהליכים תאיים, לרבות רבייה תאית ושינוע מטען בתא.
מתחם מניע של קינזין
הקינזינים שונים בצורתם, אך חלבון קינזין טיפוסי הוא דימר חלבוני המורכב משתי שרשראות כבדות ושתי שרשראות קלות. לכל שרשרת כבדה ראש גלובולרי (המתחם המניע) המחובר דרך צוואר קצר וגמיש לגבעול ארוך וסלילי המסתיים בזנב העשוי שרשרת קלה. הגבעולים מסתלסלים אחד סביב השני ליצירת הדימר. אל הזנב מחובר המטען, שאותו משנע הקינזין.
לכל ראש יש שני אתרי קישור: האחד למיקרוטובול והשני ל-ATP. קשירה של ATP, הידרוליזה שלו ושחרור ADP משנים את המבנה המרחבי של אתר הקישור, ועקב כך את הצוואר שלו הוא מחובר, דבר היוצר את התנועה של הקינזין על גבי המיקרוטובול.
בניגוד למולקולות קטנות כמו גזים וגלוקוז, הנעים בתא בפעפוע, מולקולות גדולות, בועיות, ואברונים אינם יכולים לנוע בפעפוע. לצורך כך, הם נקשרים לזנב החלבונים המוטוריים, במקרה זה קינזין, אשר נע על גבי המיקרוטובולים. בכל צעד של הקינזין על המיקרוטובול נצרכת האנרגיה המתקבלת מהידרוליזה של מולקולת ATP אחת. הקינזינים נעים רק בכיוון אחד, רובם מקצה המינוס לקצה הפלוס, כלומר מאזור הגרעין לכיוון קרום התא, וזאת בשל הקוטביות של מולקולת המיקרוטובול.
ראו גם

דינאין
קטיה מאן

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1883 פלדאפינג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  25 באפריל 1980 (בגיל 96) קילכברג, שווייץ 
 מקום קבורה:  Kilchberg cemetery 
 שם לידה:  Katharina Hedwig Pringsheim 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  תומאס מאן (?–12 באוגוסט 1955) 
 צאצאים:  אריקה מאן, מוניקה מאן, אליזבת מאן בורג׳ס, גולו מאן, קלאוס מאן, מייקל מאן 
 פרופיל ב-IMDb
 
"קרנבל ילדים", ציור משנת 1888 מאת פרידריך אוגוסט פון קולבאך, חמשת ילדי משפחת פרינגסהיים מחופשים לליצנים. קטיה קיצונית משמאל.
קטיה מאן וששת ילדיה
קטיה מאן (בגרמנית: Katia mann; ‏24 ביולי 1883 פלדפינג, גרמניה - 25 באפריל 1980 קילכברג, שווייץ) הייתה שחקנית גרמנייה-יהודייה, נודעה בעיקר בשל נישואיה לסופר הגרמני זוכה פרס נובל לספרות, תומאס מאן.
חייה

נולדה כקטרינה הדוויג פרינגסהיים בעיר פלדפינג שליד מינכן בגרמניה. קטיה הייתה בת למשפחת פרינגסהיים. אביה, פרופסור אלפרד פרינגסהיים(אנ'), היה מתמטיקאי יהודי-גרמני. אמה, הדוויג דום פרינגסהיים, הייתה שחקנית גרמנייה ויהודייה שהתנצרה. וסבתה הייתה הסופרת הדוויג דום, שנודעה גם בשל מאבקה למען זכויות האישה.
כל ארבעת אחיה של קטיה מאן רכשו השכלה אקדמית וזכו לתארים מתקדמים מהאוניברסיטאות בהם למדו. אחיה הבכור, אריק פרינגסהיים למד משפטים ונפטר בארגנטינה לאחר התקף לב פתאומי בגיל 29 בלבד; אחיה פיטר פרינגסהיים, היה פרופסור לפיזיקה שלמד באוניברסיטת מינכן ופעל בגרמניה, ארצות הברית ובלגיה; אחיה היינץ פרינגסהיים היה פרופסור לארכאולוגיה ומוזיקאי; ואחיה התאום, קלאוס פרינגסהיים היה פרופסור למוזיקה, מנצח, מלחין ומשורר שפעל בגרמניה וביפן.
בדומה לאחיה, נרשמה אף היא ללימודי מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת מינכן ואף נכחה במספר הרצאות בפילוסופיה. היא הפסיקה את לימודיה לאחר נישואיה לתומאס מאן, ועל אף שהמשיכה ללמוד כסטודנטית שלא מן המניין, לא חזרה ללמוד באופן סדיר באוניברסיטה ותמכה בבעלה.
קטיה נישאה לתומאס מאן ב-11 בפברואר 1905, בגיל 21. לזוג נולדו שישה ילדים:
| שם | תאריך לידה | תאריך פטירה |
| --- | --- | --- |
| אריקה | 9 בנובמבר 1905 | 27 באוגוסט 1969 |
| קלאוס | 18 בנובמבר 1906 | 21 במאי 1949 |
| גולו | 29 במרץ 1909 | 7 באפריל 1994 |
| מוניקה | 7 ביוני 1910 | 17 במרץ 1992 |
| אליזבת | 24 באפריל 1918 | 8 בפברואר 2002 |
| מיכאל | 21 באפריל 1919 | 1 בינואר 1977 |
בשנת 1912 לקתה קטיה במחלת ריאות ונשלחה להחלמה בסנטוריום בדאבוס. התכתבויותיה עם תומאס מאן וביקורו שם, הולידו את הרומן "הר הקסמים".
קטיה שכלה שלושה מילדיה. היא נפטרה בגיל 97, בשנת 1980, בעיירה קילצברג שליד ציריך בשווייץ, עשרים וחמש שנים לאחר מות בעלה.
לקריאה נוספת

קטיה מאן, זיכרונות שלא נכתבו (Meine ungeschriebenen Memoiren), הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. תרגם ישראל זמורה, תל אביב, 1979.
קמיקי הצווארון

| קמיקי הצווארון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קמיקיים
סוג:: קמיקי
מין:: קמיקי הצווארון
שם מדעי
 Chauna torquata ‏אוקן, 1816
תחום תפוצה


קמיקי בארגנטינה
קמיקי הצווארון או קמיקי דרומי (שם מדעי: Chauna torquata) הוא מין של דמוי אווז גדול החי בטבע בביצות, שפכי נהר וגדות יערות באמריקה הדרומית. הוא שייך למשפחה ייחודית שנקראת משפחת הקמיקיים וקרובי משפחתו הם הקמיקי המצויץ והקמיקי המקרין.
הקמיקי חי דרומה מעט מקרוב משפחתו באזור דרום ברזיל, דרום פרו, דרום מזרח בוליביה, פרגוואי, אורוגוואי וצפון ארגנטינה. הוא נפוץ בעיקר בין הביצות ויש לו קרומי שחייה אך הוא אינו יכול לשחות.
הקמיקי הוא עוף גדול שאורכו 81-95 ס"מ ומשקלו 3-5 ק"ג והוא גדול מקרובו הצפוני. מוטת הכנפיים באורך של 170 ס"מ בממוצע. הוא בעל נוצות אפורות וראש אדום בוהק עם כתר אפור של נוצות על הראש. הצוואר לבן עם פס עבה שחור ושאר הגוף אפור כהה כשהרגליים הארוכות ורודות. הוא חי בעיקר על הקרקע בין הביצות מחפש מזון בין צמחי המים. הוא אינו נוטה לשחות אך יכול לעוף להגנה מטורפים. עוד הגנה שלו הם זוג הגדילים המוסתרים שבין כנפיו.
הקמיקי נוטה לחיות בחבורות אך מחפש את מזונו לבד. הוא נפוץ לאורך טווח מחייתו ולא נשקפת לו סכנה.
מזונו העיקר הוא צמחי מים, עלים וזרעים ורק לעיתים נדירות הוא מגוון בבעלי חיים קטנים.
הערות שוליים

↑  קמיקי הצווארון באתר הרשימה האדומה של IUCN
קפקא על החוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הרוקי מורקמי
 שפת המקור:  יפנית
 סוגה:  רומן, ריאליזם קסום
 מקום התרחשות:  טקמאצו 
 הוצאה
 הוצאה:  קודנשה, Shinchō Bunko 
 תאריך הוצאה:  2002
 מספר עמודים:  569
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר ספרים
 תרגום:  2007
 פרסים
 פרס עולם הפנטזיה לרומן הטוב ביותר (2006) 
 סדרה
 ספר קודם:  ספוטניק אהובתי 
 הספר הבא:  After Dark 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 965-07-1505-3
 הספרייה הלאומית:  003800220, 002560658
 
קפקא על החוף (ביפנית: 海辺のカフカ, מבוטא "אוּמִיבֵּה נוֹ קפוּקא") הוא רומן מסע והתבגרות מאת הסופר היפני הרוקי מורקמי. הספר יצא לאור בעברית בתרגומה של עינת קופר.
עלילה

הרומן משלב שני סיפורי מסע המשיקים זה לזה, ונעים על הגבול שבין מציאות ודמיון.
המסע המרכזי הוא של הנער קפקא טאמורה, הבורח מבית אביו ומחפש את אמו שנטשה אותו בילדותו ואת אחותו. במהלך בריחתו, מוצא קפקא מחסה בספרייה פרטית בטקמאצו שבמחוז קאגווה, הנמצא באי שיקוקו. הספרייה, מנוהלת על ידי מיס סאאקי ובה עובד אושימה, שהופך לידידו של קפקא ואיש סודו.
המסע השני הוא זה של נאקאטה, זקן פגוע מוח, המתפרנס מקצבת סעד וממציאת חתולים עימם הוא יכול לשוחח. המסע של נאקאטה שמוביל אותו בפעם הראשונה הרחק מביתו בעזרת נהג משאית בשם הושינו, שלוב בזה של קפקא. התעלומה המלווה את הסיפור יחד עם מסעו של נאקאטה בעולם פנטסטי, מאפשרים לקפקא הנער להשלים את מסעו ואת התבגרותו.
שם הספר

מורקמי הושפע רבות מן הסופר היהודי-צ'כי פרנץ קפקא ובין היתר גם זכה בפרס פרנץ קפקא.
גיבור הספר טאמורה מאמץ את שמו של קפקא בשל חיבתו העזה לכתביו, בעיקר לסיפורו "במושבת העונשין". המילה "קפקא" דומה למילה הצ'כית "קווקא" (Kavka) שפירושה בעברית "קאק", שהוא מין ציפור שיר בסוג עורב שבמשפחת העורביים. בנוסף, בסיפור מסופר כי סאאקי חיברה שיר פופ בשם "קפקא על החוף", אשר זכה הצלחה מסחרית גדולה. "קפקא על החוף" הוא הכינוי שסאאקי נתנה לבן זוגה. בשל כך, יש הרואים קשר בין בן זוגה של סאאקי לדמות המסתורית של "הנער הקרוי עורב".
דמויות > בני אדם

קפקא טאמורה - שמו האמיתי לא נמסר בסיפור לקוראים. לאחר בריחתו מהבית, הוא בחר בשם קפקא כמחווה לפרנץ קפקא. הוא נער בן 15, בן לאב שהוא פסל מפורסם. אימו ואחותו עזבו את המשפחה כשהיה בערך בן 4, ואין לו זיכרון מהן, כל שנותר לו הוא תצלום שלו עם אחותו בחוף הים. לקפקא מתלווה (ספק אלטר אגו ספק נשמתו של בן זוגה של סאאקי) דמות בשם "הנער הקרוי עורב" אשר מדבר איתו ברגעים קריטיים במסעו ולפני צאתו.
סאטורו נאקוטה - זקן פגוע מוח. כשהיה ילד הוא תפקיד ברמה אינטליגנטית גבוהה עד שיום אחד, במהלך איסוף פטריות עם תלמידי כיתתו בזמן מלחמת העולם השנייה, הופיע הבזק מסתורי בשמיים שגרם לכל התלמידים להתעלף ולאבד את הכרתם למספר שעות, אך רק נאקוטה נותר חסר הכרה. מכשהתעורר, איבד את זכרונו ויכולת מנטאליות רבות, כשהעיקרית שבהן היא יכולת הקריאה. מאז התאונה, לנאקטה התאפשרה היכולת לדבר עם חתולים והוא טוען שיש לו רק חצי צל.
אושימה - טרנסג'נדר בן 21 המזדהה כגבר הומוסקסואל ונמצא במערכת יחסים עם בחור. הוא חולה בהמופיליה ועובד כספרן בספריית קמורה. במהלך הסיפור, הוא הופך לחבר נפש של קפקא טמורה. אושימה הוא הבעלים שותף ביחד עם אחיו, של הר אותו ירשו שניהם מסבם.
הושינו - נהג משאית באמצע שנות העשרים לחייו. הוא התחבר לנאקוטה משום שהוא מזכיר לו את סבו המנוח, ובהמשך מתלווה אליו ומסייע לו להצליח במסעו.
סאאקי - בעלת ספריית קמורה, היכן שעובד אושימה והיכן שקפקא מוצא מגורים. זמרת לשעבר שכתבה את השיר "קפקא על החוף". ייתכן כי היא אימו של קפקא טמורה.
סאקורה - ספרית במקצועה, בחורה צעירה שקפקא פוגש באוטובוס מטוקיו לטקמאצו, אשר מסייעת לו בהמשך. ייתכן כי היא אחותו של קפקא טמורה.
ג'וני ווקר - רוצח חתולים אשר מתכנן לבנות חליל עשוי נשמות חתולים. ייתכן כי הוא גם אביו של קפקא באופן מסוים. שמו נלקח ממותג הוויסקי ג'וני ווקר, והוא אף מתואר כמתלבש באופן דומה לדמות המופיעה בלוגו המותג. על אף הדמיון למותג, ייתכן כי הוא רק קונספציה, בדומה לקולונל סנדרס.
קולונל סנדרס - קונספציה אשר לוקחת את צורתו של סרסור שנראה כמו הרלנד סנדרס, מקימה של רשת המזון המהיר KFC.
דמויות > חתולים

גומה - חתולה ג'ינג'ית שהלכה לאיבוד, אשר עבור מציאתה נשכר נאקוטה, על ידי בעליה.
אוסוקה - חתול שחור וזקן, אשר נאקוטה מצליח לתקשר עמו בקלות.
קוואמרה - חתול שנפגע בראשו לאחר תאונת אופניים. אף על פי שנאקוטה מסוגל לתקשר עמו, הוא מתקשה להבין את משפטיו הסתומים.
מימי - חתולה סיאמית אינטליגנטית עימה נאקוטה נהנה לשוחח. קרויה על שם מימי מהאופרה לה בוהם של פוצ'יני, כמו כן היא חובבת אופרות בעצמה.
אוקוואה - חתול טאבי.
טורו - חתול שחור.
השפעות וניתוח

בדומה ליצירות אחרות של הארוקי מורקמי, גם הרומן הזה שתייך לסוגת הריאליזם הפנטסטי. לצד תיאורים ריאליסטים ואף לעיתים גרפיים ומיניים, נשזרים בסיפורים אלמנטים פנטסטיים ומיסטיים אך ההתייחסות אליהן היא כאל דבר שבשגרה.
הרוקי משלב השפעות וריפרורים ממגוון רחב של מקורות ספרותיים ואמנותים (מערביים ויפניים), פילוסופיה מזרחית (זן בודהיזם ושינטו) ומערבית (בעיקר דטרמיניזם, אסתטיקה ואקזיסטנציאליזם). במקרים רבים הארוקי מאזכר יצירות במפורש, בעיקר כשקפקא טמורה ואושימה חובבי הקריאה מדברים עליהן, לפעמים הוא משתמש במוטיבים מפורסמים ולפעמים שותל אמירות פילוסופיות בפי דמויות מסוימות.
בין היצירות הספרותיות המצוטטות בולט המחזה היווני אדיפוס המלך אשר גם משמש כמוטיב מרכזי בעלילה. לקפקא נאמרת נבואה הדומה לנבואה של האורקל של דלפי, לפיה ירצח את אביו וישכב עם אימו. בין הציטוטים הפילוסופים ניתן למנות את הדיאלוג האפלטוני, "המשתה" בהקשר של חיפוש אחר השלם וזהות מינית. אחד מנהגי המשאית אליהם מתלווה נאקוטה תומך בשיחתו במשנתו של הרקליטוס ("הכל זורם"). סיפור בודהיסטי על אחד מתלמידיו של הבודהה, מאוזכר כדי להסביר את טיב היחסים בין הושינו לנקוטה. הקבלה נוספת ליחסיהם בין הושינו לנקוטה מובאת באמצעות "טריו הארכידוכס", אופ. 97 מאת בטהובן, ויחסיו עם רודולף יוהאן יוזף ריינר, לו היא מוקדשת. יצירות מוזיקליות נוספות שמאוזכרות הן My Favorite Things בביצועו של קולטריין, ואלבומים של רדיוהד ופרינס.
לצד אלה, נעשה שימוש רב במושגים מהתרבות הפופולרית, כולל אזכור של מותגים גלובליים.
קבלה וביקורת

מעריצים רבים התקשו להבין את היצירה החידתית. ההוצאה לאור המקורית הציעה לקוראים לכתוב למורקמי שאלות דרך האתר, מורקמי ענה באופן אישי על כולן ואף על שאלות נוספות, כך שלטענתו ענה על מעל ל-1,200 מתוך 8,000 השאלות שנשאלו.
ג'ון אפדייק כתב על הספר ביקורת חיובית ותיאר את הספר ככזה שקשה להרפות ממנו
מגזין הניו יורק טיימס דירג את הספר בין עשרת הספרים הטובים ביותר לשנת 2005.
הערות שוליים

↑  https://www.bookbrowse.com/author_interviews/full/index.cfm?author_number=1103
↑  http://www.newyorker.com/magazine/2005/01/24/subconscious-tunnels
↑  The 10 Best Books of 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001107662
קספר ויינברגר

קספר וילארד ויינברגר (באנגלית: Caspar Willard Weinberger‏; 18 באוגוסט 1917 – 28 במרץ 2006) היה פוליטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמזכיר ההגנה במשך שבע השנים הראשונות של ממשל רונלד רייגן. ויינברגר נודע בעיקר כמי שהיה אחראי על יוזמת ההגנה האסטרטגית ובשל מעורבותו בפרשת איראן-קונטראס.
קורות חיים > שנותיו הראשונות

ויינברגר נולד ב-18 באוגוסט 1917 בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, לאביו, הרמן ויינברגר, שהיה ממוצא צ'כי יהודי, ולאמו קריס האמפסון נוצרייה אפיסקופלית. הוא קיבל תואר ראשון בשנת 1938 ותואר במשפטים בשנת 1941, שניהם מאוניברסיטת הרווארד. בזמן מלחמת העולם השנייה, לאחר סיום לימודיו, הוא התגייס לצבא ארצות הברית כטוראי בשנת 1941, קודם בתפקידו, ושירת בדיוויזיה ה-41 באוקיינוס השקט. בסוף המלחמה הוא היה סרן במטה המודיעין של דאגלס מקארתור, מי שלימים היה למושלה הצבאי של יפן.
בשנת 1945 פרש ויינברגר מהצבא, ובין שנה זו לשנת 1947 הוא עבד כעוזר משפטי (מתמחה) בבית משפט פדרלי. לאחר מכן הצטרף למשרד עורכי דין בסן פרנסיסקו.
קורות חיים > קריירה פוליטית

בשנת 1952, נבחר ווינברגר לבית המחוקקים של קליפורניה מטעם מפלגת הרפובליקנים, ונבחר מחדש גם ב-1954 ו-1956. בשנת 1958, הוא התמודד למשרת התובע הכללי של קליפורניה אך הפסיד, ולאחר מכן המשיך להיות פעיל בפוליטיקה ונהיה ליושב ראש המפלגה הרפובליקנית של קליפורניה בשנת 1962.
בשנת 1967 מינה אותו מושל קליפורניה רונלד רייגן לוועדה לארגון של הממשל בקליפורניה, ובתחילת 1968 הוא קודם לתפקיד האחראי הפיננסי הכללי על קליפורניה. בשנת 1970, עבר ויינברגר לוושינגטון ונעשה לראש ועדת הסחר הפדרלית. לאחר מכן, הוא כיהן תחת הנשיא ריצ'רד ניקסון כסגן (בין 1970 ל-1972) וכמנהל (בין 1972 ל-1973) של משרד הניהול והתקציב וכן כמזכיר הבריאות החינוך והרווחה של ארצות הברית בין השנים 1973 ל-1975. בחמש השנים הבאות, עד 1980, שנת היבחרו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן, היה ויינברגר סגן הנשיא והיועץ הראשי של תאגיד בכטל, חברה שעסקה בהנדסה.
לאחר היבחרו של רייגן בשנת 1980, ויינברגר היה שותף לדעתו כי ברית המועצות הקומוניסטית מהווה איום ממשי על ארצות הברית והעולם המערבי בכלל, ושארצות הברית צריכה להיות מוגנת ובטוחה מכל צרה שלא תבוא. ויינברגר תמך בפנטגון בתוכניתו של הנשיא רייגן להגדלת כוחו, תקציבו ועוצמתו של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. כוננות, עמידה על המשמר והתקדמות טכנולוגית נעשו הסיסמאות של מחלקת ההגנה. בשנותיו בפנטגון, תמך ויינברגר רבות בהצעות לשיפור כוחה הצבאי והביטחוני של ארצות הברית.
ב-21 בינואר 1981 מונה ויינברגר על ידי הנשיא רייגן לתפקיד מזכיר ההגנה של ארצות הברית וכיהן בתפקיד זה כמעט שבע שנים, עד 1987.
החל משנת 1983 קידם ויינברגר פרויקטים רבים לשיפור מאגר הנשק הגרעיני של ארצות הברית כנגד התחזקותה של ברית המועצות במלחמה הקרה, דבר שעלה בשילוש חובה הלאומי של ארצות הברית. ויינברגר גם היה אחד התומכים הבולטים ביותר ביוזמת ההגנה האסטרטגית, הידועה גם בכינוי מלחמת הכוכבים.
בשנת 1985 היה ויינברגר אחד הגורמים העיקריים לעונש הכבד שהוטל על ג'ונתן פולארד. בשנה זו, נתפס ג'ונתן פולארד באשמת ריגול לטובת ישראל והועמד לדין. הוא הסכים לעסקת טיעון, הודה והרשע בריגול עבור מדינה ידידותית ללא כוונה לגרום נזק לארצות הברית, והתביעה ביקשה להטיל עליו עשרים שנות מאסר. מספר ימים לפני גזר הדין, העביר ויינברגר מזכר בן 46 עמודים לידיו של השופט. במזכר החסוי פורטו הנזקים שגרם, כביכול, פולארד לביטחון הלאומי של ארצות הברית, והובעה דרישה להחמיר בעונשו. בעקבות המזכר, בית המשפט, שאינו מחויב לעסקת הטיעון, גזר על פולארד מאסר עולם עם המלצה שלא לשחררו לעולם. על אשתו אן נגזרו חמש שנות מאסר.
אף על פי שויינברגר טען מאוחר יותר כי התנגד עקרונית לעסקה, הוא היה שותף בשנת 1987 בעסקת המכירה של טילי נ"ט על ידי ארצות הברית לאיראן בשלטון האייטולות, בתיווך ישראלי, פרשה הידועה כפרשת איראן-קונטראס. בשנה זו, בעקבות גילוי הפרשה וגירעונות גדולים במחלקות שהיה אחראי עליהם ויינברגר - בעיקר ביטחון והגנה, ובעקבות לחץ הולך וגדל, הוא הכריז על התפטרותו מתפקידו כמזכיר הגנה ב-23 בנובמבר 1987. נימוקו של ויינברגר לפרישה הייתה "בעיות בריאות". עם סיום תפקידו הוענקה לו מדליית החירות הנשיאותית, וב-1988 הוכתר כאביר במסדר האימפריה הבריטית בזכות פועלו לשיתוף פעולה צבאי בין ארצות הברית-בריטניה, בייחוד בזמן מלחמת פוקלנד.
קורות חיים > לאחר הפרישה

לאחר פרישתו, ויינברגר הועמד לדין במתן עדות שקר והסתרת פרטים מהקונגרס בעניין פרשת מכירת הנשק; אך לבסוף, ב-24 בדצמבר 1992, בערב חג המולד, העניק לו הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש חנינה נשיאותית.
ויינברגר כיהן בתפקיד מזכיר ההגנה שש שנים ועשרה חודשים, יותר מכל מזכיר אחר עד היום. לאחר שקספר ויינברגר עזב את וושינגטון והתפטר, הוא הצטרף לתאגיד פורבס (Forbes Inc) בשנת 1989, כמוציא לאור של מגזין פורבס, מגזין העוסק בעיקר בנושאי כלכלה ועסקים, ונעשה ליושב ראש המגזין בשנת 1993. במשך עשור, הוא כתב לעיתים קרבות מאמרים בנושאי ביטחון והגנה. בשנת 1996, פרסם ויינברגר ספר על עתידו של הצבא האמריקאי לאחר סיום המלחמה הקרה ופתיחת עידן חדש. הספר עורר כעס רב כלפי ויינברגר בקרב עמיתיו במחלקת ההגנה תחת שלטון רונלד רייגן.
קורות חיים > חיים אישיים

ויינברגר היה נשוי במשך 64 שנים עד למותו, לרבקה ג'יין דלטון סוֹפֵרת ומו"לית במקצועה, אשר נפטרה כשלוש שנים לאחר מותו. השניים היו הורים לארלין, ולקספר וילארד ויינברגר הבן.
קורות חיים > מותו

בשנותיו האחרונות חי ויינברגר על אי הר המדבר שבמדינת מיין. ב-28 במרץ 2006, מת ויינברגר כתוצאה מסיבוך של דלקת ריאות, והוא בן 88.
בעקבות מותו אמר נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש:
קספר ויינברגר עולה על מסוק בוושינגטון, 1983
קמיקיים

| קמיקיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קמיקיים
סוגים
 Anhima  Chauna
שם מדעי
 Anhimidae ‏שטיינגר, 1885
תחום תפוצה


קָמִיקִיִּים (שם מדעי: Anhimidae) היא משפחה של עופות מים שתפוצתם באמריקה הדרומית. במשפחה שלושה מינים.
הקמיקיים הם עופות די גדולים יחסית לסדרת האווזאים. הם עומדים זקופים ולא שוחים אם כי יש להם קרומי שחייה. הם חיים בעיקר בערבות עשב וליד יערות.
מיני הקמיקיים:
סוג ומין יחיד קמיקי מקרין (Anhima cornuta)
סוג קמיקי (Chauna )
קמיקי מצויץ (Chauna chavaria)
קמיקי הצווארון (Chauna torquata)
סוג Chaunoides - נכחד
גלריה

קמיקי מקרין
קמיקי הצווארון
קמיקי מצויץ
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539856705171  LCCN: sh2002004490 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קינוסטרנויים

| קינוסטרנויים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
על־משפחה:: קינוסטרנויים
משפחות
 צבים מבאישים  דרמטמיסיים
שם מדעי
 Kinosternoidea ‏Swainson, 1839

קינוסטרנויים (שם מדעי: Kinosternoidea) היא על-משפחה של צבים החיים במים ובהם 2 משפחות: צבים מבאישים ודרמטמיסיים - בה המין צב נהרות מרכז אמריקני. שתי קבוצות אלה חיות באמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית בנהרות איטיים וביצות והם חיים רוב זמנם על קרקעית האגמים. לצבים אלו שריון רך יותר משאר הצבים והם יכולים לצלול בקלות יותר. כמו כן הם בעלי צוואר ארוך יותר. הצבים המבאישים הם אוכלי הבשר של יצורים תת-מימיים. לעומתם צב הנהרות המרכז אמריקני ניזון בעיקר מפירות ומעלים של עצים יבשתיים.
מיון

על-משפחת קינוסטרנויים (Kinosternoidea)
משפחת דרמטמיסיים (Dermatemydidae)
סוג ומין יחיד צב נהרות מרכז אמריקני (Dermatemys mawii)
משפחת צבים מבאישים (Kinosternidae)
סוג צב בוץ (Kinosternon)
סוג צב מושק (Sternotherus)
סוג ומין יחיד צב מבאיש צר-שריון (Claudius angustatus)
סוג צב מושק גדול (Staurotypus)
רוברטו צוקו

גלוריה בס בהצגה "רוברטו צוקו" מאת ברנאר-מארי קולטס, בעיבודו ובימויו של רועי מליח רשף, בסטודיו למשחק ניסן נתיב, 2012
רוברטו צוקו (בצרפתית: ROBERTO ZUCCO) הוא מחזה פרי עטו של המחזאי הצרפתי ברנאר-מארי קולטס, המונה חמש עשרה תמונות.
תקציר העלילה

רוברטו צוקו נמלט מבית הסוהר, בו נכלא אחרי שחנק את אביו וזרק את גופתו מהחלון. הוא שב לבית הוריו, חונק את אימו, לובש את מדי הצבא שלו ועוזב את הבית.
הילדה נעלמה מהבית, משפחתה דואגת, אחיה ואחותה יוצאים לחפש אותה. אחותה מוצאת אותה ליד גדר של אחד הבתים ומביאה אותה הבייתה. רוברטו צוקו נכנס מהחלון, מספר לילדה שהוא סוכן חשאי שמסתובב בעולם ואונס אותה. הוא משכיר חדר במלון הזונות ברובע "שיקגו הקטנה", אליו מגיע מפקח המשטרה ומשוחח עם בעלת המלון. כשהמפקח עוזב את המקום, צוקו עוקב אחריו, ומבלי שהמפקח מרגיש צוקו תוקע לו סכין בגב. המפקח מתמוטט, צוקו לוקח ממנו את האקדח ועוזב את המקום.
האח נכנס לחדר האחות ואומר לה שעכשיו משהיא איבדה את בתוליה, הוא לא צריך לשמור עליה יותר, היא כבר לא יכולה להתחתן ולהקים משפחה. היא יכולה להתרועע עם גברים, לעבוד בזנות ולהיות עצמאית ולאף אחד לא יהיה אכפת ממנה. האחות משוחחת עם הילדה, הילדה רוצה ללכת ל"שיקגו הקטנה" כדי למצוא את רוברטו צוקו. האחות נחרדת, אומרת שהילדה היא הטעם לחייה ושאחיה ישמור עליה. האח מוכר את אחותו לסרסור כדי שהיא תעבוד בזנות.
רוברטו צוקו נכנס למועדון לילה, מתקוטט עם "סטאר", שמשליך אותו מהמועדון. 
צוקו מגיע לגן ציבורי ופוגש אישה הדורה יושבת על ספסל. הוא רוצח ביריה את בנה בן ה-14 וחוטף אותה. כל זאת לעיני עוברים ושבים ולעיני שוטרים. צוקו והגברת מגיעים לתחנת רכבת והוא עוזב אותה.
השוטרים משוטטים עם הילדה ברובע "שיקגו הקטנה". לפתע עובר במקום רוברטו צוקו. הילדה מזהה אותו, רצה אליו ומחבקת אותו. השוטרים מזהים אותו ועוצרים אותו.
צוקו נכלא בבית הסוהר. הוא מטפס על גג הכלא ונופל ממנו.
הדמויות

רוברטו צוקו
אימו
הילדה
אחותה
אחיה
אביה
אמה
האדון הזקן
הגברת ההדורה
הילד
"סטאר"
סרסור קצר רוח
בעלת-בית של מלון של זונות
זונה נטרפת מבהלה
מפקח משטרה נוגה
מפקח משטרה
פקד
סוהר ראשון
סוהר שני
שוטר ראשון
שוטר שני
גברים. נשים. זונות. סרסורים. קולות של אסירים ושל סוהרים.
הרקע למחזה

"רוברטו צוקו" הוא המחזה האחרון שכתב קולטס. הוא סיים את כתיבתו בסתיו 1988, הצגת הבכורה שלו הייתה בשאוביהנה בברלין, בבימויו של פטר שטיין, באפריל 1990. בשנה שלאחר מכן התקיימו שבע עשרה הפקות שונות של המחזה בגרמניה. הבכורה צרפתית התקיימה בתיאטרון הלאומי העממי בווילורבאן. הבכורה הצרפתית של המחזה עוררה פולמוס, שבו הואשם המחבר בהאדרת דמות של רוצח. ב-1995 הועלה "רוברטו צוקו" בלונדון.
המחזה מבוסס על סיפורו אמיתי של רוברטו זוקו, שרצח את אביו ואימו והוכנס לכלא. כעבור חמש שנים הוא ברח מבית הסוהר, אנס ורצח, נתפש, והוכנס שוב לבית הסוהר. הוא נפל מגג הכלא במהלך ניסיון בריחה ואחר-כך התאבד.
קולטס כתב את המחזה בהשראת המקרה לאחר שראה מודעה של המשטרה בתחנת רכבת. לפי סיפור הרוצח "רוברטו זוקו" (Roberto Succo), יצר קולטס את הגיבור בעל אותו השם ובכתיב קצת שונה - "רוברטו צוקו" (Roberto Zucco).
המחזה בישראל

1. בית צבי - 2 עד 18 בינואר 2010
יוצרים: תרגום – דורון תבורי, בימוי - אתי רזניק, תפאורה - אבי שכוי, תאורה - הדס לוז, מוזיקה - אפי שושני, הדרכת טקסט - ענת זמשטייגמן.
שחקנים: רוברטו זוקו - חייקה מלכה / עופר פלדמן, סוהר 1/ שוטר/ ילד - מאיר בנימיני, סוהר 2 - אביב לירון, אמו של זוקו - נגה מורג / נועה צאיג, ילדה - אדוה פרץ / אלה רוזנצוייג, אחות שלה - מעיין גולדברג / גלי הראל, אבא שלה - אביעד מליחי, אמא שלה - הילה הרלינג / אלינור פוגל, אח שלה - רז מזרחי, מאדאם - אלינור פוגל / הילה הרלינג, מפקח משטרה נוגה - עוז ניסן, איש זקן - שחר מור, "סטאר"/ סרסור - אסיף מימון, זונה - רותם אלטרוביץ / מעיין אשכנזי, אשה הדורה - מעיין אשכנזי / רותם אלטרוביץ.
2. הסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב. בביצוע תלמידי שנה ג' מחזור מ"ז - 11 – 18 במאי 2012
יוצרים: תרגום, דרמטורגיה, עיבוד ובימוי - רועי מליח רשף, תפאורה ותלבושות - איה צייגר, מוזיקה - יחזקאל רז, תאורה - נדב ברנע.
שחקנים (בביצוע תלמדי שנה ג' מחזור מ"ז): רוברטו צוקו - עמית רייס, הילדה – גלוריה בס, האחות הקנאית - בר שדה, הגברת ההדורה - שירלי לב, גברת בתחנת רכבת - סיון גיא.
3. הפקולטה לאמנויות של מכללת סמינר הקיבוצים, בית הספר לאמנויות הבמה - 8 עד 22 במאי 2018
יוצרים: תרגום – דורון תבורי, בימוי - עמית זרקא, עיצוב תנועה - מאיה ברינר, עיצוב תלבושות - נעה נשיא, עיצוב תאורה - רותם אלרואי, מוזיקה - איתמר גרוס, חונכת עיצוב במה ותלבושות - פרידה שהם.
שחקנים: אלון סנדלר - רוברטו צוקו, מיקה נדל - הילדה, תאיר שויקה - האם והגברת, נועה מנדל - האחות; ארז עובד - האח, זונה מחוץ למועדון; שי איצקוביץ - סוהר ראשון, האב, הסטאר, איש בגן הציבורי, קולות; תם גל - סוהר שני, זונה, גבר מחוץ למועדון, סרסור, המפקח, איש בגן הציבורי, שוטר ראשון, קולות; נועה אנגל - בעלת הבית, זונה מחוץ למועדון, אישה בגן הציבורי; גיא קלי - הפקד, גבר מחוץ למועדון, איש בגן הציבורי, שוטר שני, קולות; עידו קולטון - זונה נטרפה מבהלה, שוטר בגן הציבורי, קולות; יעל סדן, איתי סמו, נעה עטיה, יניב שביט - מקהלת ילדים.
קרן השידור הציבורי (הולנד)

| --- | --- |

 מדינה:  הולנד 
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים) 
 www.npo.nl
 
קרן השידור הציבורי ההולנדית (בהולנדית: Nederlandse Publieke Omroep, בראשי תיבות NPO)‏ הוא גוף השידור האחראי על שירותי שידור הרדיו והטלוויזיה הציבוריים בהולנד.
חוק התקשורת 2008

על פי סעיף 2.2 לחוק התקשורת ההולנדי משנת 2008, NPO מונתה כארגון החולש על מערכת השידור הציבורית של הולנד עד 2020. בראש הארגון ישנם שני גופים: הדירקטוריון המנהל את כל מערכת השידור הטלוויזיונית והרדיו הציבורית והוועד המפקח.
ערוצי טלוויזיה

NPO 1
NPO 2
NPO 3
NPO 1 Extra
NPO 2 Extra
NPO Politiek en Nieuws
BVN
תחנות רדיו

NPO Radio 1
NPO Radio 2
NPO 3FM
NPO Radio 4
NPO Radio 5
NPO FunX
היסטוריה

לפני הארגון מחדש בשנות האלפיים, מערכת השידור הציבורית ההולנדית נוהלה על ידי ארגון שידור ציבורי אחר בשם Nederlandse Omroep Stichting (NOS) אשר הפך לחלק מהארגון המחודש.
ב-18 במאי 2019, לאחר הניצחון של הולנד באירוויזיון 2019 עם השיר "ארקייד" של דאנקן לורנס, הוכרז כי הולנד ו-NPO (עם AVROTROS ו-NOS) יארחו את תחרות האירוויזיון 2020 ברוטרדם.
NPO היא חברה פעילה באיגוד השידור האירופי.