stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נחל חצצון
גאוגרפיה

שטח אגן ההיקוות של נחל חצצון כ-85 קמ"ר ואורכו כ-22 ק"מ. אורך הקניון שלו כ-4 ק"מ, ועומקו בחלקו התחתון למעלה מ-400 מטרים.
בחלקו העליון יורד הנחל בסלע קירטוני רך, ויוצר עמק רדוד ורחב, במקומות מסוימים רוחבו עולה על 250 מטרים. עם כניסתו של הנחל לתחום במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, הוא מתחתר בסלע הגיר הקשה. בנחל חצצון ארבעה מפלים גדולים. גובה הראשון שבהם, כ-120 מטרים, בתחתיתו גב גדול, וסביבו פרסת מצוקים. גובה המפל הבא כ-40 מטרים. גובהו של המפל השלישי כ-25 מטרים וקיר המפל בנוי משכבות של גיר ושל חרסית לסירוגין. המים סחפו את שכבות החרסית, ועל ידי כך נוצרו בקיר המפל מעין מדפי גיר דקים ועמוקים. גובה המפל התחתון כ-30 מטרים. בין מפלים אלו ישנם עוד עשרות מפלים שגובהם נע בין ארבעה ל-15 מטרים.
נקיק מצוקי נוסף יורד אל נחל חצצון, סמוך לתחתיתו של המפל הגדול. גם בנקיק זה מספר מפלים.
בתחתית הקניון נראים שרידי חוואר הלשון. עם יציאת הנחל מתחום מצוק ההעתקים, פונה הנחל פניה חדה לדרום, לפני הישפכו לים המלח. כאן זורם הנחל בין מצוק ההעתקים לבין מדרגת חוואר גבוהה, עליה נמצא קיבוץ מצפה שלם.
שם הנחל המקורי הוא "ואדי חצאצה", והשם "חַצְצוֹן" הוא שמו של יישוב מקראי באזור ים המלח, הנזכר הן בספר בראשית והן בספר דברי הימים, שם הוא מזוהה עם עין גדי. חלקו העליון של הנחל נקרא ואדי עבין, ויובלו העיקרי של הנחל הוא ואדי א-דבאבה.
בנחל מספר מאגרי מים עתיקים, שבימינו הם חרבים. בעיקר ידועה מאגורת מנקושיה (מאגר מים תת-קרקעי שפתחו מן הצד) - נפחה היה כ-800 מ"ק. על גדתו הדרומית של הנחל, סמוך לראש הקניון, נמצאים ארבעה מבני אבן עגולים עתיקים, אחד מהם עדיין שלם.
בין מצוקי נחל חצצון שורר צל כמעט בכל שעות היום, דבר הנותן משטר מים טוב, ובעקבות כך גם צמחייה עשירה. בין היתר צומחים בנחל: מציץ סורי, שכרון המדבר, שיח אברהם, אוג קוצני, אזוביון, שרביטן מצוי, זוגן השיח, אטד, צלף, ערטל, אכילאה, לוף, בוצין, מרווה ושרכים - שרכרך ודנדנה רפואית.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק ז'
↑  ספר דברי הימים ב', פרק כ', פסוק ב'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475797505171
נפות מולדובה

מבחינה מנהלית מולדובה מחולקת ל-32 נפות או "ראיונים" (ברומנית: Raioane), 3 רשויות עירוניות (בלץ, קישינב ובנדר אשר מצויה במחלוקת עם טרנסניסטריה), אזור אוטונומי (גגאוזיה) ואזור מיוחד (טרנסניסטריה) שלא נמצא תחת השליטה של הממשל המרכזי. הנפות כוללות חלוקת משנה לעיריות ומועצות מקומיות.
מפת הנפות ("ראיונים") של מולדובה
| שם | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  (2015) | שטח | סוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אנני נוי | אנני נוי | Anenii Noi | 83,400 | 892 | נפה |
| בסרביאסקה | בסרביאסקה | Basarabeasca | 28,600 | 295 | נפה |
| בריצ'ן | בריצ'ן | Briceni | 73,400 | 814 | נפה |
| קאהול | קאהול | Cahul | 124,600 | 1,546 | נפה |
| קנטמיר | קנטמיר | Cantemir | 62,100 | 870 | נפה |
| קלרש | קלרש | Călăraşi | 78,100 | 753 | נפה |
| קאושן | קאושן | Căuşeni | 90,800 | 1,163 | נפה |
| צ'ימישליה | צ'ימישליה | Cimişlia | 60,400 | 923 | נפה |
| קריולן | קריולן | Criuleni | 73,600 | 688 | נפה |
| דונדושן | דונדושן | Donduşeni | 43,300 | 645 | נפה |
| דרוקיה | דרוקיה | Drochia | 88,000 | 1,000 | נפה |
| דובסרי | דובסרי | Dubăsari | 35,300 | 309 | נפה |
| אדינץ | אדינץ | Edineţ | 81,200 | 933 | נפה |
| פלשטי | פלשטי | Făleşti | 91,800 | 1,073 | נפה |
| פלורשטי | פלורשטי | Florești | 88,100 | 1,108 | נפה |
| גלודני | גלודני | Glodeni | 60,000 | 754 | נפה |
| חנצ'שט | חנצ'שט | Hînceşti | 120,700 | 1,484 | נפה |
| יאלובני | יאלובני | Ialoveni | 100,900 | 783 | נפה |
| לאובה | לאובה | Leova | 53,000 | 775 | נפה |
| ניספורני | ניספורני | Nisporeni | 65,900 | 630 | נפה |
| אוקניצה | אוקניצה | Ocniţa | 54,300 | 597 | נפה |
| אורהיי | אורהיי | Orhei | 125,200 | 1,228 | נפה |
| רזינה | רזינה | Rezina | 51,000 | 621 | נפה |
| רישקני | רישקני | Rîşcani | 68,400 | 936 | נפה |
| סינג'ריי | סינג'ריי | Sîngerei | 92,400 | 1,033 | נפה |
| סורוקה | סורוקה | Soroca | 100,100 | 1,043 | נפה |
| סטרשן | סטרשן | Străşeni | 92,200 | 730 | נפה |
| שולדנשטי | שולדנשטי | Şoldăneşti | 42,100 | 598 | נפה |
| שטפן וודה | שטפאן וודה | Ştefan Vodă | 70,700 | 998 | נפה |
| טאראקליה | טאראקליה | Taraclia | 43,700 | 674 | נפה |
| טלנשטי | טלנשטי | Teleneşti | 72,900 | 849 | נפה |
| אונגני | אונגני | Ungheni | 117,400 | 1,083 | נפה |
| בלץ | - | Bălţi | 150,200 | 78 | מועצה אזורית |
| בנדר | - | Bender | 101,000 | 97 | מועצה אזורית |
| קישינב | - | Chişinău | 809,600 | 572 | מועצה אזורית |
| גגאוזיה | ניספורני | Gagauzia | 161,800 | 1,832 | אזור אוטונומי |
| טרנסניסטריה | טירספול | Transnistria | 518,700 | 4,163 | אזור אוטונומי |
הערות שוליים

↑  חלק מהנפה נמצא בשטח טרנסניסטריה
↑  נמצא בשטח טרנסניסטירה ולא בשליטת ממשלת מולדובה
↑  דורשת עצמאות
נקודת ואראדרו (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בלשון יבשה באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°36′27″S 61°04′41″W﻿ / ﻿62.6075°S 61.078°W﻿ / -62.6075; -61.078
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת ואראדרו(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת ואראדרו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת ואראדרו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת ואראדרו
 
נקודת ואראדרו (באנגלית: Varadero Point) היא לשון יבשה, הבולטת לתוך מפרץ בארקליי, מתוך חופי רוברי, שבחצי האי ביירז, במערב האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
לשון היבשה מהווה את הקצה המערבי של פתחו של מפרצון באבא טונקה.
גבעת ואראדרו (שגובהה 116 מטרים מעל פני הים) מתנשאת מעל נקודת ואראדרו.
נקודת ואראדארו ממוקמת 6.46 קילומטרים דרום-מזרחית מנקודת אסקס;
נקודת ואראדארו ממוקמת 1.19 קילומטרים מערבית - צפון-מערבית מנקודת וילארד;
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנקודה

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1968; מיפוי מדויק נעשה על ידי סוקרים ספרדיים בשנת 1992; מיפוי מדויק נוסף נעשה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2005 ובשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הנקודה תיאורי.
"ואראדרו" בספרדית משמעו בית סירות.
באזור הנקודה קרחונים ימיים "נתקעים" ו"חונים".
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
נסיכת ויילס

| --- | --- |

קתרין, נסיכת ויילס הנוכחית
 איוש נוכחי:  קתרין מידלטון
 תאריך כניסה לתפקיד:  9 בספטמבר 2022
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מעון:  בית קלרנס, לונדון
 ייסוד המשרה:  19 בספטמבר 1328
 איוש ראשון:  ג'ואן, רוזנת קנט
 
דיאנה, הנסיכה מוויילס, 1987
נסיכת ויילס (באנגלית: Princess of Wales) הוא תואר אצולה הניתן בממלכה המאוחדת לרעייתו של נסיך ויילס בשל נישואיה לנסיך. סיום נישואים אלה בשל גירושין, או מקרה בו נסיך ויילס מפסיק לשאת בתואר זה, מביאה לכך שרעייתו מאבדת את התואר נסיכת ויילס. כך לדוגמה, אם נסיך ויילס מוכתר כמלך, רעייתו מוכתרת לצידו כמלכה רעיה, ומאבדת את התואר נסיכת ויילס. בשל עובדה זו, רק אחת עשרה נשים לאורך ההיסטוריה נשאו בתואר נסיכת ויילס מאז שנת 1283, עת קיבל יורש העצר האנגלי לראשונה את התואר "נסיך ויילס".
נסיכות ויילס

מאז שנוצר התואר, נשאו בו אחד עשר נסיכות בלבד:
ג'ואן, רוזנת קנט נשאה בתואר בין השנים 1361–1376, והפכה לנסיכה אלמנה עם מותו של בעלה אדוארד כנסיך ויילס (מבלי שירש את הכתר).
אן נוויל נשאה בתואר בין השנים 1470–1471 בשל נישואיה לאדוארד מלנקסטר. לאחר רציחתו נישאה למלך ריצ'רד השלישי ונשאה במקום התואר נסיכת ויילס את התואר המלכה הרעיה.
קתרין מאראגון נשאה את התואר בין השנים 1501–1502 עת הייתה נשואה לארתור, נסיך ויילס, בעלה הראשון. לאחר מותו, כנסיך, נשאה בתואר הנסיכה האלמנה עד נישואיה להנרי השמיני, אחיו של ארתור, ולמשך נישואיה נשאה בתואר המלכה הרעיה. לאחר גירושיה מהמלך שבה לשאת את התואר הנסיכה האלמנה מוויילס עד מותה.
קרולינה, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך נשאה את התואר בין השנים 1714–1727 עת שהוכתר בעלה ג'ורג' השני, ולאחר הכתרתם נשאה בתואר המלכה הרעיה.
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג נשאה בתואר בין השנים 1736–1751 ולאחר מותו של בעלה פרדריק, נסיך ויילס נשאה בתואר הנסיכה האלמנה.
קרולינה מבראונשווייג-וולפנביטל נשאה בתואר בין השנים 1795–1820. לאחר הכתרתו של בעלה כמלך ג'ורג' הרביעי החלה לשאת בתואר המלכה הרעיה.
אלכסנדרה, נסיכת דנמרק נשאה בתואר בין השנים 1863–1901 עת הוכתר בעלה כמלך אדוארד השביעי, ולאחר הכתרתם נשאה בתואר המלכה הרעיה. אלכסנדרה נשאה בתואר במשך הזמן הארוך ביותר – 37 שנים ועשרה חודשים.
מרי מטק נשאה בתואר בין השנים 1901–1910 עד הכתרתו של בעלה כמלך ג'ורג' החמישי. לאחר הכתרתם נשאה בתואר המלכה הרעיה.
דיאנה ספנסר נשאה בתואר בין השנים 1981–1996 עד גירושיה מהנסיך צ'ארלס.
קמילה פרקר בוולס נשאה בתואר בין השנים 2005–2022 בשל נישואיה לצ'ארלס, נסיך ויילס. בפועל, קמילה העדיפה שלא להשתמש בתואר, ונקראה בתואר דוכסית קורנוול. לאחר הכתרתם החלה לשאת בתואר המלכה הרעיה.
קתרין מידלטון נושאת בתואר החל משנת 2022 עם מותה של אליזבת, מלכת הממלכה המאוחדת, בשל נישואיה לויליאם, נסיך ויילס.
נסיכת ויילס אינה נסיכה בזכות עצמה

התואר נסיכת ויילס מוענק לנסיכה בשל נישואיה, ולא תואר העומד בפני עצמו. הנסיכות אלכסנדרה ומרי נשאו בתואר "נסיכה" בשל היותן נסיכות דנמרק וטק בהתאמה, ולא בשל היותן נסיכות ויילס. מסיבה זו דיאנה לא יכלה, לאחר גירושיה, להיקרא "הנסיכה דיאנה, הנסיכה מוויילס" אלא רק "דיאנה, נסיכת ויילס" (כתואר כבוד בלבד).
כמו כן המלכה אליזבת השנייה, על אף היותה יורשת העצר, לא יכלה לשאת בתואר נסיכת ויילס מאחר שהוא תואר נילווה, ולא תואר העומד בפני עצמו. עד 2011 היה תקף כלל העדפת הבן הבכור בממלכה המאוחדת, ואם נולד בן זכר הוא ירש את הכתר, ולא הבת הבכורה, גם אם הבן נולד אחרי מספר רב של בנות. בשל העובדה שהיה קיים תמיד פוטנציאל שיוולד בן, נסיכה, אף אם הייתה רשמית יורשת העצר, לא נשאה בתואר "נסיכת ויילס".
תארים נוספים של נסיכת ויילס

בשל נישואיה לנסיך ויילס, נושאת רעייתו בתארים נוספים הנובעים מנישואים אלה, מלבד התואר "נסיכות ויילס":
דוכסית קורנוול
דוכסית רות'סיי (אנ') (תואר בו נעשה שימוש בסקוטלנד)
רוזנת צ'סטר
רוזנת קאריק
ברונית רנפרו
נסיכת סקוטלנד
בפועל, נעשה שימוש בתואר "נסיכת ויילס" משום שהוא החשוב מבין כל התארים האלה, אולם כולם מתקיימים זה לצד זה, ואין מניעה להשתמש באחד התארים הפחותים יותר. כך לדוגמה, קמילה פרקר בולס הייתה ידועה (עד המלכתה) דווקא בתארה השני – דוכסית קורנוול, וכן דיאנה ספנסר בהיותה נסיכת ויילס העדיפה בעת ביקור בצ'סטר לצורך חנוכת גן החיות של צ'סטר בשנת 1984 להיקרא בתואר "רוזנת צ'סטר".
בסקוטלנד נושא יורש העצר את התואר דוכס רות'סיי – התואר שניתן לרוב ליורש העצר של הכתר הסקוטי, ולכן, בהתאם, בעת ביקור בסקוטלנד נקראת רעייתו בתואר דוכסית רות'סיי.
משפחת גלזנר

משפחת גלזנר היא שושלת משפחתית של רבנים, שכיהנו ברבנות של הקהילה היהודית האורתודוקסית בקלויזנבורג, בירת טרנסילבניה, במשך כשמונים שנה - מאמצע המאה ה-19 ועד שלהי מלחמת העולם השנייה.
ראש המשפחה נישא לנכדת החת"ם סופר וצאצאיו הם ענף של משפחת סופר.
הרב אברהם גלזנר

(תקפ"ה, 1825 - כ"ב בכסלו תרל"ח, 1877)
נולד בכפר ליד פרשבורג בסלובקיה. למד אצל הרב אברהם שמואל בנימין סופר, בעל ה"כתב סופר", והיה מגדולי תלמידיו. כשהגיע לפרקו שידך לו רבו את בת אחותו וגיסו, הרב דוד צבי ארנפלד (חתן החת"ם סופר). בין השנים 1853–1863 כיהן כרב בעיר יינק. בשנת 1863 התמנה לכהן כרבה של קלויזנבורג. שימש בתפקידו ארבע עשרה שנה, עד לפטירתו בשנת 1877.
הרב משה שמואל גלזנר

(תרט"ז, 1856 - כ"ב בתשרי תרפ"ה, 1924)
בנו של הרב אברהם גלזנר. לאחר פטירתו התמנה תחתיו כרבה של קלויזנבורג. ההכתרה הייתה בערב חנוכה תרל"ח (1877), בהיותו בן עשרים ואחת. כיהן בתפקיד במשך ארבעים ושש שנה.
בניגוד לרוב רבני הונגריה תמך בתנועה הציונית ועורר את התנגדותם של רוב יהודי קלויזנבורג. בעקבות זאת נוסדה בעיר קהילה אורתודוקסית נוספת בשם "הקהילה הספרדית", בראשות הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם (לימים האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג). בשנת תרפ"ג (1923) עזב את רבנותו ועלה לארץ ישראל, וכעבור שנתיים נפטר.
חיבר את הספר "דור רביעי" על מסכת חולין.
הרב עקיבא גלזנר

(תרמ"ו, 1886 - כ"ט בתשרי תשי"ז, 1956)
בנו של הרב משה שמואל גלזנר. נולד בקלויזנבורג ולמד אצל אביו וכן אצל קרובו הרב שמחה בונם סופר בפרשבורג. נישא לבתו של הרב יהודה צבי בלום, בעל שו"ת "שארית יהודה", רבה של הנשביץ שבסלובקיה (בנו של הרב עמרם בלום, בעל "בית שערים"). בשנת 1917 נפטר חותנו והוא נבחר למלא את מקומו ברבנות הנשביץ.
בשנת 1923, לאחר שאביו עזב את רבנות קלויזנבורג ועלה לארץ ישראל, הוא נבחר למלא את מקומו. כמו כן עמד בראשות ישיבת "חתם סופר" שפעלה בעיר.
בשנת 1944 נכלל הרב גלזנר יחד עם כמה מבני משפחתו ברכבת קסטנר, שעשתה את דרכה לברגן-בלזן, ומשם שוחררו ונשלחו לשווייץ. הרב פרסם מכתב פומבי ובו הוא מתוודה על עצמו ועל "מספר עצום של עמיתי הרבנים" שלא עודדו עליה יהודית דתית לארץ ישראל, שהייתה יכולה להיות גורם חשוב בעיצוב הבית הלאומי מבחינה רוחנית ודתית, ובמקום זה הובלו למחנות ההשמדה אושוויץ ומיידנק. התגורר בציריך עד פטירתו בשנת 1956. נקבר בירושלים.
חיבר את הספרים "דור דורים" ו"עקבי הצאן".
חתני הרב משה שמואל גלזנר

גם שניים מחתניו של הרב משה שמואל גלזנר כיהנו במשרות רבניות בקלויזנבורג: הרב משה לוי כיהן כרב ומגיד מישרים בקלויזנבורג והרב יעקב מאיר ולד כיהן כדיין ומו"ץ בקלויזנבורג.
חתניו האחרים כיהנו ברבנויות בערים אחרות: הרב חיים צבי רייך כיהן כרב בערים אסלן ונובאק בהונגריה. הרב שמואל מנחם קליין כיהן כרב העיר סבש בסלובקיה. הרב עקיבא כ"ץ קליין כיהן כרב באייזנשטט.
גם צאצאיהם של חתני הרב משה שמואל גלזנר המשיכו את השושלת המשפחתית וכיהנו כרבנים בקלויזנבורג: הרב עזריאל לוי, בנו של הרב משה לוי, כיהן כרב ומגיד מישרים בקלויזנבורג.
הרב שמעון בלוקסנהיים, חתנו של הרב יעקב מאיר ולד, כיהן כדיין ומו"ץ בקלויזנבורג.
הרב יעקב מאיר ולד לא היה חתנו אלא אח אחר מנחם מנדל ולד שעסק במסחר
הרב יהודה צבי גלזנר

בנו של הרב עקיבא גלזנר. עוד בתקופת רבנותו של אביו הוא מונה על ידו ל"רב הצעיר" בקלויזנבורג. לאחר מלחמת העולם השנייה היגר לארצות הברית והיה רב קהילת "שערי תורה" בלוס אנג'לס.
הערות שוליים

↑  הרב עקיבא גלזנר בספרו הכתוב בגרמנית: die prinzessin sabbat unt die erlosung israels, ציריך 1946, עמ' 63–64. ראו גם בספר 'שיבת ציון נס לעמים', הרב אברהם לבני, עמ' 295-296.
↑  מכתביו: עקיבא גלזנר, דור דורים, ירושלים תשמ"ח, באתר היברובוקס
עקיבא גלזנר, חגיגת יום העצמאות במדינה ובגולה (אייר תשט"ז), בתוך: הדרום, מה, תשרי תשל"ח, עמ' 18–25, באתר היברובוקס
↑  "רב הצעיר" הוא כמין 'יורש עצר' המתמנה על ידי האב בתקופת רבנותו.
ניושה

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1990 (בת 34) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  אנה ולדימירובנה שורוצ'קינה
 שם במה:  НЮША (NYUSHA) 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  מוזיקת פופ, R&B עכשווי 
 שפה מועדפת:  רוסית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  Gala Records, וורנר מיוזיק גרופ 
 בן או בת זוג:  Igor Sivov 
 פרסים והוקרה:  MTV Europe Music Award for Best MTV Russia Act (2011)  פרסי ZD  פרס גרמופון הזהב  פרסי Muz-TV 
 www.nyusha.ru
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה ולדימירובנה שורוצ'קינה (ברוסית: Анна Владимировна Шурочкина; נולדה ב-15 באוגוסט 1990), הידועה בשם הבמה ניושה, היא זמרת רוסייה, כותבת שירים, מלחינה, שחקנית.
ניושה נולדה ב-15 באוגוסט 1990 במשפחה של מוזיקאים. אבא, ולדימיר ויאצ'סלבוביץ' שורוצ'קין (אנ') - חבר לשעבר בלהקה לסקובי מאי, והוא המפיק העתידי של הזמרת ניושה.
ב-2010 יצא אלום הבכורה של ניושה "ויביראט צ'ודו" (רו'), ארבעה שירים שיצאו כסינגלים מהאלבום - "נה פרביבאי" («Не перебивай»), "ויביראט צ'ודו" («Выбирать чудо») (רו'), "בולנו" («Больно») (אנ') ו"וישה" («Выше») (רו') - הגיעו לראש מצעד הרדיו של Tophit ונכנסו ל-3 המובילים של מצעדי המכירות הרצועות הדיגיטליות הרוסיים.
הערות שוליים

↑  Нюша, 24SMI (ברוסית)
↑  Выбирать Нюшу Российские музыкальные чарты. Неделя 48 - 2010, Lenta.RU (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 5838 7511  MusicBrainz: e2a017fe-4e00-4528-b572-cb6cc0858850  VIAF: 187327020   WorldCat (עם VIAF): 187327020 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נסים (בוקו)

ערך זה עוסק במנהיג ציוני בבולגריה במחצית הראשונה של המאה ה-20. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
ד"ר נסים (בוקו) לוי (1966)
ד"ר נסים (בוקו) לוי (1966)
 לידה:  31 במאי 1898 סופיה,  נסיכות בולגריה
 פטירה:  18 בדצמבר 1988 (בגיל 90) תל אביב-יפו ישראל ישראל
 מדינה:  ממלכת בולגריה
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום (בת ים)
 ידוע בשל:  סגן יושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה
 השכלה:  משפטים באוניברסיטת סופיה ובאוניברסיטת ברלין
 מקצוע:  עורך דין
 תפקיד:  סגן 
 תואר:  דוקטור
 מפלגה:  הציונים הכלליים
 
מושב הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה 1939. עומד שני משמאל ד"ר נסים בוקו לוי. יושבים: שני משמאל יוסף גירון יו"ר הקונסיסטוריה. במרכז התמונה חיים אהרן פרחי שהגיע לביקור בבולגריה מארץ ישראל
נסים (בּוּקוֹ) לוי (בבולגרית: Ниссим Буко Леви;‏ 31 במאי 1898, סופיה, נסיכות בולגריה – 18 בדצמבר 1988, תל אביב, ישראל) היה איש ציבור, פובליציסט ומשפטן יהודי-בולגרי-ישראלי, מראשי יהדות בולגריה. כיהן כיושב ראש ההסתדרות הציונית בסופיה, סגן יושב ראש הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה והיה מראשי המאבק נגד רדיפות היהודים בתקופת מלחמת העולם השנייה. כיהן כציר למספר קונגרסים ציוניים ולקונגרס היהודי העולמי מטעם יהדות בולגריה.
הערות שוליים

↑  לפי דבריו שלו שנכתבו בזיכרונותיו, בהוצאת יד ושם, 1967.
↑  פרטי נפטרים, באתר חברה קדישא.
↑  אלברט רומנו, "ההסתדרות לשפה ולתרבות העברית בבולגריה", בתוך: אנציקלופדיה של גלויות, כרך י: יהדות בולגריה, ירושלים: חברת אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ז 1967, עמ' 342.
↑  אלברט רומנו, "ההסתדרות לשפה ולתרבות העברית בבולגריה", בתוך: אנציקלופדיה של גלויות, כרך י: יהדות בולגריה, ירושלים: חברת אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ז 1967, עמ' 349.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד'" "מאחורי מסך הברזל", תל אביב: דבר, 1969, עמ' 329.
↑  אלברט רומנו, "כינוס ב"כ הקהילות-תקנון הקהילות והקונסיסטריון", בתוך: אנציקלופדיה של גלויות, כרך י: יהדות בולגריה, ירושלים: חברת אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ז 1967, עמ' 451.
↑  אלברט רומנו, "החיים הציוניים", בתוך: אנציקלופדיה של גלויות, כרך י: יהדות בולגריה, ירושלים: חברת אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ז 1967, עמ' 380.
↑  אלברט רומנו, "מפעלי התרבות", בתוך: אנציקלופדיה של גלויות, כרך י: יהדות בולגריה, ירושלים: חברת אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ז 1967, עמ' 489.
1 2 3  דוד תדהר (עורך), "ד"ר נסים (בוקו) לוי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יח (1969), עמ' 5427.
↑  אלברט רומנו, "תקופת המשבר והפילוג 1930–1940", בתוך: אנציקלופדיה של גלויות, כרך י: יהדות בולגריה, ירושלים: חברת אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ז 1967, עמ' 572, 596.
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג 1940-1930, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, עמוד 590.
↑  ניר ברוך, הכֹּפֶר: בולגריה ויהודיה במשך הדורות, תל אביב: שבילים, 1990, עמ' 81.
↑  יוסף קונפורטי, מפעל העלייה של דר' קונפינו 1939-40, באתר "כולנו בולגרים", 24 ביוני 2011 (אוחזר ב-2 במאי 2018).
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת: עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939–1949, תל אביב: עם עובד, 2004, עמ' 71-70.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמ' 39.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמ' 41.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג: תקופת השואה, תל אביב: דבר, 1969, עמ' 124.
↑  מיכאל בר-זוהר,הרכבות יצאו ריקות, אור יהודה: הד ארצי, 1999, עמ' 82–83.
↑  מיכאל בר-זוהר,הרכבות יצאו ריקות, עמ' 159.
↑  חיים קשלס, גירוש היהודים מסופיה, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות, כרך י: יהדות בולגריה, ירושלים: חברת אנציקלופדיה של גלויות, תשכ"ז 1967, עמ' 870-868.
↑  מיכאל בר-זוהר,הרכבות יצאו ריקות, עמ' 190.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד: "מאחורי מסך הברזל", עמ' 213.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007382892405171  VIAF: 53151963687300312194   WorldCat (עם VIAF): 53151963687300312194
ניז'נברטובסק

ניז'נברטובסק (ברוסית: Нижневартовск) היא העיר השנייה בגודלה (אחרי סורגוט) במחוז חנטי ומנסי שברוסיה.
העיר ממוקמת על גדות נהר אוב בסמיכות לשדה הנפט סמוטלורסקויה (אנ'), והיא אחת המרכזים הגדולים ביותר בתעשיית הנפט הרוסית.
החל משנות השישים - עידן הפיתוח האקטיבי של פיקדונות[דרושה הבהרה] במערב סיביר - יישוב קטן החל להתפתח באופן דינמי וכעת הפך לעיר מודרנית ונוחה לחיים.
ניז'נברטובסק היא אחת הערים האזוריות הרוסיות הבודדות שעולה על המרכז האדמנסטרטיבי של המחוז (חנטי-מנסיסק), הן מבחינת גודל האוכלוסייה והן מבחינת הפיתוח הכלכלי.
הערות שוליים

↑  https://www.n-vartovsk.ru/town/infspavka/168798.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535988305171  GND: 4477651-2  LCCN: nr98019122  MusicBrainz: 5e897c59-a9cd-4f97-9a08-c5502a17eaa2  NKC: ge1172985  VIAF: 138835557   WorldCat (עם VIAF): 138835557 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטיב אלאנה

סטיב אלאנה (בצרפתית: Steeve Elana, נולד ב-11 ביולי 1980) הוא כדורגלן צרפתי-מרטיניקי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

אלאנה התחיל את הקריירה שלו במרסיי אנדומה במדיה לא זכה לדקות משחק. בשנת 2001 חתם בואלנס ממנה עבר לקן מהליגה השנייה. בעונתו השנייה במועדון העפיל עמו לליגה הראשונה, אך איבד את מקומו בהרכב הקבוצה בליגת העל ובתום העונה חתם בברסט. במדי ברסט הפך לשוער ראשון בכל עונותיו בקבוצה. בעונת 2009/2010 העפיל עם ברסט לליגה הראשונה ואף ונכלל בנבחרת העונה ונבחר לשוער העונה בליגה. בנוסף לכך, אלאנה הוא שיאן ההופעות של המועדון בכל הזמנים עם 236 הופעות במשחקים במסגרת הליגה. בקיץ 2012 חתם בליל כמחליפו של מיקאל לנדרו, אך לאחר שלנדרו עזב לבסטיה אלאנה הפך לשוער הראשון. בעונת 2013/2014 איבד את מקומו לוינסנט אניימה שחזר למועדון אחרי עונת השאלה במכבי תל אביב.
ב-3 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מרטיניק בניצחון 0–6 נגד בונייר במסגרת מוקדמות גביע הזהב 2015.