stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1676–1681)
המערכה ב-1677

הסולטן מינה את יורי חמלניצקי, שהיה שבוי של הסולטן באותה העת, להיטמאן של הגדה הימנית של אוקראינה. ביולי 1677 הסולטן פקד על הצבא שלו (45,000 חיילים), שהיה תחת פיקודו של איברהים פאשה להתקדם לכיוון צ'יהירין. . ב-30 ביולי 1677 הגיעו יחידות החלוץ למבצר, וב-3 באוגוסט הגיע לשם עיקר הצבא העות'מאני. הכוחות של סמואילוביץ' וגריגורי רומודאנובסקי הצטרפו ב-10 באוגוסט, ורק ב-24 באוגוסט הם חצו את הנהר סולה בדרך לצ'יהירין. ב-26–27 באוגוסט, התנגשו כוחותיהם עם יחידות הסיור והתצפית העות'מאנים, ובכך אפשרו את חציית שאר הכוחות האוקראינים לחצות את הנהר תחת אש ארטילרית חזקה. ניסיונות הטורקים לשוב אל הנהר נהדפו על ידי כוחותיו של גנרל מיור שפלב. כוחות פרשים מוסקובאיים ואוקראינים תקפו את המחנה הצבאי הטורקי-טטרי והשתלטו עליו ב-28 באוגוסט, תוך שהם גורמים לנפגעים רבים. למחרת היום הסיר איברהים פאשה את המצור על צ'יהירין ונסוג בחופזה לנהר האינגול ומעבר לו. סמואילוביץ' וגריגורי רומודאנובסקי נכנסו לעיר ב-5 בספטמבר. הצבא העות'מאני איבד בקרבות 20,000 איש, ובעקבות כך נכלא איברהים פאשה בשובו לקונסטנטינופול, בעוד החאן של קרים סלים הראשון ג'יראי איבד את כסאו.
המערכה ב-1678

ביולי 1678, הצבא העות'מאני (70,000 חיילים) בפיקוד הווזיר הגדול קארה מוסטפא עם צבא הטטרים של קרים (עד 50,000 חיילים) הטילו שוב מצור על צ'יהירין. הצבאות הרוסים והאוקראינים (70-80,000) פרצו דרך העמדה המבוצרת של כוח החיפוי הטורקי ופתחו במנוסה. לאחר מכן הם התבצרו על הגדה השמאלית של נהר טיאסימין, מול המצודות שהיו תחת המצור של הצבא הטורקי-קרימאי על הגדה השנייה. המעברים נהרסו והיה קשה לתקוף את הטורקים. אמנם החיילים יכלו להיכנס באופן חופשי לצ'יהירין, אבל הם כבר היו מוקפים בעמדות מצור אחרות מצוידות היטב, והביצורים שלהם נפגעו קשות. כאשר הטורקים פרצו לעיר התחתית של צ'יהרין ב-11 באוגוסט, הורה רומודאנובסקי לעזוב את המצודה ולנסיגת הכוחות לגדה השמאלית. הצבא הרוסי נסוג אל מעבר לדנייפר, ופגע בצבא הטורקי שרדף אחריו. מאוחר יותר תפסו הטורקים את קאנב וביססו את כוחו של יורי חמלניצקי על הגדה הימנית של אוקראינה, אולם לא העזו להמשיך לקייב, שם הוצבו הכוחות הרוסיים.
בשנים 1679–1680, הרוסים הדפו את התקפות של הטטרים של קרים, וב-3 בינואר 1681 נחתם הסכם באקצ'יסארי, אשר ביסס את הגבול העות'מאני-רוסי על הדנייפר.
הערות שוליים

↑  Brian Davies, Empire and Military Revolution in Eastern Europe: Russia's Turkish Wars in the Eighteenth Century, (Bloomsbury Academic, 2013), 9.
↑  Brian L. Davies, Warfare, State and Society on the Black Sea steppe, 1500-1700, (Routledge, 2007), 160.
↑  Brian L. Davies, Warfare, State and Society on the Black Sea steppe, 1500-1700, 161.
↑  John Paxton and John Traynor, Leaders of Russia and the Soviet Union, (Taylor & Francis Books Inc., 2004), 195.
מפת תוכנית מבצר צ'יהירין ערב המצור בשנת 1678

I - המעוז המרכזית או "חומת המגן" של הטירה החדשה

II - המעוז ("צינוק") של דורושנקו

III - המעוז עם המגדל הקרימאי

IV - שער ספאסקי עם מגדל עץ כפול ומשולשי חזית בחזית

V - מגדל עץ על מסד אבן, "קרן עזים חדשה"

VI - מגדל וחומה

VII - מעוז אבן הפינה

VIII - מגדל האבן העגול

IX - מגדל קייב עם שער לגשר

X - מגדל נונומן (נבנה רק בשנת 1678)

XI - מגדל קורסון או מיל

XII - שער העיר התחתונה
יחידת הנצלה ימית

| --- | --- |

סמל יחידת הנצלה ימית
 תמיד נכונים - תמיד מוכנים
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 סוג:  מילואים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1971 – ינואר 2002 (כ־31 שנים)
 מקים היחידה:  סא"ל יצחק ברוקמן באישורו של מפקד חיל הים אברהם בוצר.
 מלחמות:    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  תקן מלא 69 איוש מצטבר 52
 ציוד עיקרי:  ציוד הרמה, משאבות ומכלי הצפה.
 פיקוד
 יחידת אם:  בסיס חיפה
תעודת השתתפות שחולקה לאנשי היחידה במלאת 20 שנה להקמתה, 1991
יחידת הנצלה ימית הייתה יחידת מילואים בחיל הים אשר פעלה בין 1971 ל-2002, עמדה בכוננות תמידית והופעלה לפי הצורך לחילוץ כלי שיט שעלו על שרטון או טבעו במהלך פעילות בעיקר בקרבת חופים לא מסומנים. משימה נוספת הייתה איסוף שלל, בעיקר כלי שיט וציוד ימי. היחידה הורכבה מאנשי מילואים שהיו מהנדסי גוף כלי שיט בהכשרתם וכן בעלי מקצוע בתחום העבודות הימיות. הכפיפות הפיקודית הייתה לבסיס חיפה, פלגה טכנית.
הקמה ומסגרת עבודה

הצורך ביחידה מיוחדת לטיפול בתקלות לכלי שיט עלה כאשר הרחבת הזירה הימית במלחמת ששת הימים חייבה סיורים במפרץ סואץ ובמים לא מוכרים. בפעולת קומנדו מצרי במלחמת ההתשה, בליל 5/6 פברואר 1970 טובעה אוניית אספקה אח"י בת גלים בנמל אילת וחסמה את רציף הנמל. עבודות משייתה נמסרו לקבלן יצחק ברוקמן, אשר התמחה כקבלן בעבודות ימיות ועבד בשדות הנפט בסיני.
לאחר הצלחת הפינוי פנה ברוקמן למפקד חיל הים אברהם בוצר והציע הקמת יחידת מומחים שתהיה בעלת כושר הפעלה מיידי לחילוץ כלי שיט שטבעו או עלו על שרטון. מפקד חיל הים השתכנע בצורך והטיל על ברוקמן את המשימה. מועד הקמת היחידה הוא 1971.
משימות היחידה היו:-
למשות כלי שיט טבוע עד סדר גודל דבור בשלב א' ובשלב ב' עד ספינת טילים.
הורדה מעל השירטון של כל כלי שיט בחיל הים.
לשמש כיחידת איסוף שלל חילית.
היחידה, שהורכבה מאנשי מילואים נדרשה לעמוד בכוננות מתמדת של הפעלה ב-12 שעות מקריאה. לצורך כך הוקמו 6 צוותים בעלי כושר דומה שכללו צוללים, רבי חובלים וקציני מכונה. לצורך עמידה בכוננות נקרא צוות אחד לשירות מילואים פעיל בתחילת כל חודש. הצוות קיים אימון ריענון של שבוע ימים ושוחרר לביתו אך מחויב לכוננות קריאה מיידית ביתר ימי החודש כוננות. יחידת האם הייתה בסיס חיפה בפיקודו של אל"ם יצחק גזית. הפעלת היחידה למבצע על ידי מחלקת מבצעים של חיל הים.
המתנדבים בעלי מקצועות טכניים ימיים, נבחרו כך שהם גם עוסקים במקצוע באזרחות, ודבר זה חסך הוצאות הדרכה והושגה שמירת רמת כשירות מקצועית.
אירועי הנצלה שטופלו

במהלך קיום היחידה טיפלו אנשיה ב-120 אירועי הנצלה. חלקם נעשו באחריות מלאה של היחידה ובחלקם השתתפו אנשי היחידה.
בין הנושאים שטופלו במלואם על ידי היחידה:
הורדת הנחתת אח"י בת שבע מהחוף באילת לאחר אסון משאית התחמושת.
חילוץ אנית חופים "מימו" מחוף קריית חיים
הוצאת חלקי הגשרים ששקעו בתעלת סואץ במלחמת יום הכיפורים.
חילוץ ה"כבאית" הישנה של נמל חיפה ששקעה מספר פעמים בנמל חיפה ובנמל הקישון.
חילוץ דבור ששקע בבסיס חיפה מפיצוץ אדי בנזין.
הצפת גוררת של בסיס אשדוד ששקעה בעומק 50 מטר באזור אל עריש.
חילוץ נחתת 60 מטר שנפגעה משרידי אניה טבועה בחוף זיקים.
הפיכת ספינת מטרה שהתהפכה בים.
הצפת גוררת של בסיס חיפה ששקעה מול עתלית.
אירועים בהם השתתפו אנשי יחידת ההנצלה:
חילוץ ספינת טילים אח"י געש שעלתה על החוף הסעודי
חילוץ דבור שעלה על שרטון צפונית לראש הנקרה.
אירועי הנצלה שטופלו > גלריה

אוניית העזר אח"י בת גלים (ת-81) שהוטבעה בנמל אילת בפברואר 1970. הטיפול בהנצלתה היווה בסיס ליזמת הקמת היחידה.
הכנת הנחתת אח"י בת שבע להעברה למבדוק לאחר אסון משאית התחמושת, ינואר 1970.
אח"י בת שבע לאחר הפיצוץ בהכנה לתיקונים בנמל הצבאי באילת, 1970
ריתוך עמודים לצורך גלגול הגוף השקוע במהלך עבודות החילוץ של אח"י בת גלים (ת-81), יוני 1970.
פינוי אנית סוחר מצרית מימו שנסחפה אל חוף קריית חיים, 1972.
הצפת גוררת בסיס אשדוד מעומק 50 מטר, 1972.
מפקד חיל הים בנימין תלם עם מפקד היחידה יצחק ברוקמן במהלך עבודת הנצלה.
אנשי יחידת ההנצלה בתמונה קבוצתית באילת 1974.
פעולות הנצלה לדבור 862 ששקע ברציף בסיס חיפה לאחר התפוצצות, יוני 1978.
מפקד היחידה יצחק ברוקמן עולה לנחתת התקועה על שבר אונייה בחוף ניצנים במהלך החילוץ 1983.
בעלי תפקידים

מבעלי התפקידים ביחידה בלטו רס"ן דני אבינון סגן מפקד. רס"ן אמנון ריסין מומחה לעבודות ימיות. והמהנדסים רס"ן שאול פלמון ורס"ן יחזקאל חסידוב.
ציוד ייעודי להנצלה

ציוד שהוכן במיוחד כמו מצנחי הצפה, "מיכלי ברוקמן". ציוד רב ממקורות שלל כמו גלגלות כבלים, חבלים וגלגלות בקטרים גדולים. כן הופעלו גם משאבות סילוניות בעלות הספקי ספיקה גדולים מאוד.
מקורות וקריאה נוספת

יצחק ברוקמן, דני אבינון, שלמה סרד, הנצלה מסביב לשעון, מאמר ב"בין גלים" ביטאון ע' חיל הים. גיליון אוקטובר 2002 ע' 73.
יצחק ברוקמן, דני אבינון, שלמה סרד, יחידה במינה מאמר ב"בין גלים" ביטאון ע' חיל הים. גיליון מאי 2008 ע' 48.
ראו גם

מספנת חיל הים
הערות שוליים

↑  פקודת ארגון של אגף תכנון יצאה רק באפריל 1984
↑  אתר דפא,. חברת דפא לבדיקות בטיחות מיוסודה של מהנדס שאול פלמון
|  זרוע הים  |
| --- | --- | --- |
| מפקדת זרוע הים | מספן הים • מספן המטה • מספן המודיעין • מספן הציוד • מספן כוח האדם |   |
| בסיסים | בסיס חיפה • בסיס אשדוד • בסיס אילת • בסיס עתלית • מספנת זרוע הים • בסיס ציוד ותובלה • בה"ד זרוע הים |   |
| שייטות | שייטת ספינות הטילים (שייטת 3) • שייטת הצוללות (שייטת 7) • שייטת 13 |   |
| פלגות הבט"ש | פלגה 916 • פלגה 915 • פלגה 914 • יחידת סנפיר |   |
| יחידות נוספות | יחידת האיתור התת-מימית • יחידת השליטה הימית • המכון לרפואה ימית • יחידת מפת"ח • יחידה 663 • היחידה למשימות תת-מימיות • שייטת הנחתות • גף סיורי ים |   |
| בתי ספר לפיקוד | קורס חובלים • בית הספר לפיקוד ימי |   |
| יחידות שפורקו | שייטת המשחתות (שייטת 1) • פלגות הטרפדות • פלגה 788 (חוליית הכנרת) • יחידת הנצלה ימית • מרכז תקשו"ב |   |
החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית

סמל החברה
דגל החברה בחצר סרגיי שבמגרש הרוסים
מרכז החברה בבית לחם
החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית (ברוסית: Импера́торское правосла́вное палести́нское о́бщество; בראשי תיבות: ИППО) הוא ארגון מדעי בינלאומי והומניטרי שנוסד ברוסיה ב-1882, לצורך סיוע לעלייה לרגל לארץ הקודש ופיתוח מדעי המזרחנות, שיתוף פעולה הומניטרי עם עמי המזרח התיכון ובתור סוכנות לרכישת קרקעות ונכסים בארץ ישראל עבור הצליינים הרוסיים.
החברה רכשה בארץ ישראל אלפי דונמים ולפעילותה המדינית והדתית לא היה אח ורע בהיקפה בין מעצמות אירופה האחרות.
היסטוריה

בשלהי המאה ה-19 עסק הפלג הארצישראלי של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית בקניית קרקעות ונכסים בארץ ישראל, כמו לחוף הכנרת וביפו.
קודמיו של החברה היו ועדת ארץ ישראל (Палестинский комитет) שנוסדה בשנת 1859 והוועד הארץ-ישראלי (Палестинская комиссия) שאורגן מחדש בשנת 1864.
החברה הוקמה ב-21 במאי 1882 על פי אוקאז של קיסר רוסיה אלכסנדר השלישי ביום הזיכרון לשליחים קונסטנטינוס ופלוויה יוליה הלנה, תחילה נקראה בשם החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית (Православное Палестинское Общество). בשנת 1889 נוסף לחברה תואר הכבוד הקיסרית והיא הייתה פעילה מאוד בניהול נכסי הכנסייה הפרבוסלבית בארץ ישראל. לאחר מהפכת אוקטובר, החברה חולקה לשני גופים עצמאיים, החברה הרוסית (בשליטת ממשלת מוסקבה הקומוניסטית) והחברה הזרה (בשליטת גופים גולים לא קומוניסטים).
בירושלים רכשו עסקני הכנסייה הפרבוסלבית, בעידודו ובמימונו של הצאר ניקולאי השני את מגרש הרוסים ובנו עליו מבני ציבור גדולים, ששימשו בעיקר צליינים רוסיים. נשיא החברה היה הנסיך סרגיי אלכסנדרוביץ, שפורסם בעקבות בניית חצר סרגיי.
בשנת 1918 החברה הרוסית שינתה את שמה לחברה הארץ-ישראלית הרוסית (Российское палестинское общество) והוכפפה לאקדמיה למדעים; ב-22 במאי 1992 שוחזר שמה ההיסטורי — החברה הארץ-ישראלית הפרבוסלבית הקיסרית (Императорское Православное Палестинское Общество) וכבר אינה מהווה חלק מהאקדמיה למדעים.
מאז 2007, בראש החברה עומד סרגיי סטפאשין. מאז נכנס לתפקידו פעילות החברה התרחבה והוחזרו לה נכסים רבים לרבות חצר סרגיי וחצר אליזבטה, שהיו נושא מרכזי ביחסי ישראל–רוסיה.
סמל

סמל החברה מופיע עד ימינו על כל המבנים שנרכשו או נבנו ביוזמת החברה. הסמל מעוצב בצורת אליפסה וכולל במרכזו את האותיות היווניות כִי ורוֹ. אותיות אלו מסמלות את ראשית שמו של ישו - כריסטוס ("משיח"). כן מופיעות על הסמל האותיות היווניות אלפא (α) ואומגה (ω), האות הראשונה והאחרונה באלפבית היווני המסמלות את דברי ישו בברית החדשה: "אֲנִי הָאָלֶף וְהַתָּו" ("אני הראשית ואני האחרית"), המסמל את האב והבן ומופיע כפסוק בחזון יוחנן א' 8. סביב הסמל מופיע בסלאבונית כנסייתית הפסוק מספר ישעיהו, ס"ב א': "לְמַעַן צִיּוֹן לֹא אֶחֱשֶׁה, וּלְמַעַן יְרוּשָׁלִַם לֹא אֶשְׁקוֹט".
ראשי החברה

1882-1905 — הנסיך הגדול סרגיי
1905-1917 — אליזבטה פיודרובנה
1917-1918 — הנסיך אלכסיי אלכסנדרוביץ'
1918-1921 — האקדמאי וסילי לאטיצ'ב
1921-1928 — האקדמאי פיודור אוספנסקי
1928-1934 — האקדמאי ניקולאי מאר
בשנים 1934–1951 לא כיהן יושב ראש לחברה, סגן יו"ר האקדמיה למדעים איגנאטיי קרצ'ובסקי כיהן כמייצג הנהלת החברה.
1951-1970 — חבר האקדמיה למדעים סרגיי טולסטוב
1970-1971 — חבר האקדמיה אלכסנדר גובר
1971-1978 — האקדמאי סרגיי טיחווינסקי
1978-1982 — חברת האקדמיה זינאידה אודאלצובה
1983-1985 — חבר האקדמיה וסילי סולודובניקוב
1985-1988 — חבר האקדמיה אנטולי נובוסלצב
1988-1989 — פרופ' רומן אחרמוביץ'
1989-2000 — פרופ' אולג פרסיפקין
2001-2003 — אלכסיי צ'יסטיאקוב
2003-2006 — חבר האקדמיה ירוסלב שצ'אפוב
2007 — סרגיי סטפאשין
נכסים

להלן נכסים שהיו בבעלות החברה, כשחלקם הוחזרו לה:
ארץ ישראל הרוסית
חצר אלכסנדר
סף שער הדין
כנסיית אלכסנדר נבסקי
הסמינר לבנות בבית ג'אלה
הסמינר לבנים בנצרת
מגרש הרוסים
חצר סרגיי
חצר אליזבטה
בניין אביחיל
כיכר מוסקבה
אכסניית ניקולאי
אצבע עוג מלך הבשן
בית הסוהר המרכזי בירושלים
מוזיאון אסירי המחתרות - ירושלים
כנסיית אליהו הנביא (חיפה)
מוסקוביה (נצרת)
מנזר גורני
כנסיית השילוש הקדוש בירושלים
כנסיית מריה מגדלנה
כנסיית העלייה הרוסית
כנסיית פטרוס הקדוש (אבו כביר)
מנזר פרן
הערות שוליים

↑  מיכאל יעקבסון, חצר סרגיי במגרש הרוסים חוזרת להיות מלון, והפעם לא רק לצליינים, באתר Xnet‏, 14 בפברואר 2018
↑  Устав ИППО // Публикация на официальном портале Императорского Православного Палестинского Общества
↑  Устав Императорского Православного Палестинского Общества на официальном портале ИППО.
↑  Д. Н. Шилов. Члены Государственного совета Российской империи 1801—1906. СПб., 2007, стр. 740.
↑  Председатель зарубежного Общества в 1920—1930 годах.
↑  Сохраним Россию в Святой Земле! Летопись Императорского Православного Палестинского Общества 2007—2012 гг. К 130-летию ИППО. Издание ИППО / Авт.-сост. Л. Н. Блинова, Ю. А. Грачёв, О. Б. Озеров, П. В. Платонов. Москва-Иерусалим, 2012. С. 230—231. ISBN 978-965-7392-31-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309039205171  GND: 1084989-0  ISNI: 0000 0001 2214 8776  LCCN: no97060340  SELIBR: 314151  SUDOC: 133542440  VIAF: 166840514   WorldCat (עם VIAF): 166840514 
חצר סרגיי בירושלים עם דגל החברה. הוקמה ב-1889. תמונה של הנזיר טימון
מיוזמי הקמת החברה, וסילי חיטרובו
סמל החברה
הנסיך הגדול סרגיי אלכסנדרוביץ', ראש החברה הראשון
(24 באפריל 1889—1905)
הנסיכה הגדולה
אליזבטה פיודרובנה, ראש החברה בשנים 1905—1917.
פרמקוקינטיקה

פרמקוקינטיקה (יוונית עתיקה: pharmakon = סם ו-kinetikos = תנועה) היא ענף במדע הפרמקולוגיה העוסק בהשפעת גוף האדם על חומרים שמוכנסים לתוכו, כגון תרופות, מרגע כניסת החומר לגוף ועד יציאתו. מוקד המחקר בענף הוא תרופות, אך נחקרת גם האינטראקציה בין הגוף לחומרים אחרים, כגון מזונות, הורמונים, סמים ורעלים.
ענף הפרמקוקינטיקה מובחן מפרמקודינמיקה, תחום שבו נבחנת מקרוב יותר השפעת החומרים על הגוף, בעוד שבפרמקוקינטיקה מוקד המחקר הוא פעולת הגוף על החומרים.
תהליכים בפרמקוקינטיקה

תהליך התנועה של התרופה בגוף לאחר נטילתה כולל מספר שלבים. לעיתים ארבעת הגורמים של הפרמקוקינטיקה (מסומנים גם בראשי תיבות ADMET,‏ ADME/T או ADME/TOX על פי שמותיהם באנגלית):
ספיגה (Absorption)
פיזור (Distribution)
חילוף חומרים (Metabolism)
אלימינציה או הפרשה (Elimination או Excretion)
רעילות (Toxicology)
תהליכים בפרמקוקינטיקה > ספיגה

ספיגת התרופה, היא תנועת התרופה מהמקום בו הוחדרה לגוף אל מחזור הדם. מדידת כמות התרופה הנספגת וקצב הספיגה, מסייעים בידי המדענים לקבוע את עוצמת ההשפעה של התרופה וכן את מהירות ההשפעה. את התרופה ניתן להכניס לגוף בדרכים שונות: מתן בבליעה (נקרא מתן אנטרלי או מתן פומי), מתן בהזרקה (לוריד, לשריד או מתחת לעור), מתן בשאיפה (אינהלציה), דרך הריריות ועוד. כאשר התרופה מוחדרת למחזור הדם ישירות בעירוי, היא אינה צריכה לעבור כל מכשול כך ש-100% ממנה מגיעים ליעד. לעומת זאת כאשר התרופה ניטלת בדרכים אנטרליות קיימים מכשולים לא מעטים המעכבים את ספיגתה במחזור הדם.
המחסומים הטבעיים העומדים בפני התרופה במערכת העיכול הם:
הדופן של נימי הדם הנמצאים בתוך הקיבה.
תאי האפיתל המצפים אותה, ועקב היותם צמודים זה לזה בחוזקה, ובעלי קרום פוספוליפידי, הם מקשים על התרופות לעבור ביניהם.
היחס בין כמות החומר שנספג לכמות החומר שהוכנס לגוף מהווה את הזמינות הביולוגית (Bioavailability) של התרופה.
תהליכים בפרמקוקינטיקה > פיזור התרופה בגוף

תהליך המעבר של התרופה מנוזל הדם אל רקמות הגוף, נקרא תהליך פיזור התרופה בגוף.
תהליכים בפרמקוקינטיקה > פיזור התרופה בגוף > מדידת הפיזור

נהוג למדוד את נפח פיזור התרופה בגוף על פי מודל דו-מדורי, כאשר הגוף נחלק לשני מדורים: המדור המרכזי, והמדור ההיקפי. המדור המרכזי כולל את האיברים המקבלים את אספקת הדם הגבוהה בגוף כגון: נוזל הדם, הלב, המוח, הריאות והכבד. יתר האיברים המקבלים אספקת דם איטית נכללים במדור ההיקפי. נפח שני המדורים ביחד מהווה את הנפח הכולל של פיזור התרופה בגוף.
תהליכים בפרמקוקינטיקה > פיזור התרופה בגוף > מעבר מן הדם לרקמות

רוב התרופות פועלות מחוץ למחזור הדם, ברקמות הגוף השונות. על מנת להגיע אל רקמת "איבר המטרה", על התרופה לצאת מכלי הדם, ולהתפזר ברקמות הגוף. פעולה זאת מתבצעת באמצעות רשת הנימים. הנים בנוי משכבה אחת של תאי אפיתל המכונים "תאי אנדותל. תאים אלו מחוברים ביניהם ברפיון בצורה המשאירה מעברים, דרכם מתאפשר מעבר המולקולות של התרופה לרקמת הגוף.
המחסום הטבעי העומד בפני התרופה במעבר לרקמות הגוף הוא הימצאותם של שומנים בקרום התא, והיכולת המעטה של חומרים מסיסי מים לפעפע דרך קרום התא השומני.
תהליכים בפרמקוקינטיקה > חילוף חומרים

תהליך חילוף החומרים של התרופה הוא הליך המתבצע בכבד ומכין את התרופה לקראת פינויה מן הגוף. בשלב הראשון מתפרקת התרופה כך שהיא הופכת מחומר המסיס בעיקר בשומן, לחומר המסיס במים, לקראת מעבר בכליות. תוצרי חילוף החומרים נקראים מטבוליטים. לעיתים תרופות ניתנות בצורתן הבלתי פעילה (נקרא קדם-תרופה) ורק המעבר בכבד הופך אותן לבעלות השפעה תרפויטית.
תהליכים בפרמקוקינטיקה > אלימינציה

שלב האלימינציה (נקרא גם שלב הפינוי או ההפרשה) הוא השלב שבו התרופה או תוצרי הפירוק שלה מהכבד, מופרשים מהגוף אל השתן. תרופות שלא עברו מטבוליזם מופרשות במלואן ותרופות שעברו מטבוליזם, מגיעות לכליה בדיפוזיה באמצעות תהליך הסינון הגולומרולי. חלבונים או תרופות הקשורות לחלבונים אינם מסוגלים להתפנות בצורה זו. לרוב התרופות קצב פינוי קבוע מהגוף, ונוהגים למדוד את זמן מחצית החיים שלהן במערכת הדם (t1/2). ככל שזמן מחצית החיים ארוך יותר כך ההשפעה ארוכה יותר. זמן מחצית החיים של תרופה גם קובע את המינון שיש ליטול את התרופה על מנת להגיע לשיווי משקל תרפויטי.
תהליכים בפרמקוקינטיקה > רעילות

רעילות כוללת בתוכה את כלל תופעות הלוואי. כאשר מדובר בתרופות חשוב לזכור כי ישנה פגיעה לא רק בחלבון אתר המטרה, אלא בחלבונים נוספים הנמצאים בסביבתו של אתר המטרה.
מדד תרפויטי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיקולים פרמקוקינטיים בעת יצירת תרופה חדשה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

יחזקאל מזרחי, המדריך השלם לפרמקולוגיה, מהדורה רביעית, הוצאת דיונון, 2009
הערות שוליים

1 2  Sean Grogan and Charles V. Press, "Pharmacokinetics", Stat Pearls, NCBI website, June 2022
↑  המבנה המיוחד של הפוספוליפידים בקרום התא, מהווה חיץ-הידרופובי המונע מעבר חומרים מסיסי מים.
↑  הנפח הכולל של פיזור התרופה בגוף, הוא גודל המכל לו היינו זקוקים, כדי לאסוף אליו את כל נוזל התרופה המפוזר בגוף, נטו.
↑  רשת הנימים היא מערכת של כלי דם זעירים העוברת בין רקמות הגוף.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541288005171  GND: 4115557-9  LCCN: sh85100597  NDL: 01033752  NKC: ph137724
הורמוזגאן

| --- | --- |

 מדינה:  איראן איראן
 נפות בפרובינציה:  11
 בירת הפרובינציה:  בנדר עבאס 
 שפה רשמית:  פרסית, ערבית, בלוצ'ית (אנ')
 שטח:  70,697 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  1,776,415 (2016)
  ‑ צפיפות:  20 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  27°11′18″N 56°16′36″E﻿ / ﻿27.1884°N 56.2768°E﻿ / 27.1884; 56.2768 
 אזור זמן:  UTC +3:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרובינציית הורמוזגאן (בפרסית: استان هرمزگان) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן. הפרובינציה משתרעת בדרום-מזרח המדינה מול עומאן והאמירויות הערביות המאוחדות ובירתה היא העיר בנדר עבאס. הפרובינציה כוללת ארבעה-עשר איים במפרץ הפרסי ויש לה כ-1,000 ק"מ של חוף במפרץ הפרסי ובמפרץ עומאן. בפרובינציה יש 13 ערים מרכזיות: בנדר עבאס, בנדר לנגה, חאג'יאבּאד, מינאבּ, קשם, סרדשת (בּשאגרד), בּסְתכּ, סיריכּ, ג'אסכּ, בנדר ח'מיר, פּארסיאן, רודאן ואבו מוסא.
שטחה 70,669 קמ"ר, כ-4.3 אחוז משטח איראן. במפקד האוכלוסין של שנת 2011 מנתה הפרובינציה כ-1.5 מיליון בני אדם. הפרובינציה כוללת 13 מחוזות, 69 ערים ו-2,046 כפרים.
היסטוריה

מרקו פולו ביקר פעמיים בנמל בנדר עבאס, עוד כשנקראה "גמרון", בשנת 1272 ובשנת 1293. הוא דיווח על מסחר בתכשיטים פרסיים, שנהב, משי מחצי האי הודו-סין. וכשביקר בנמל הורמוז הוא דיווח על פנינים שיובאו מבחריין .
ב-1497 נחתו אירופאים באזור בפעם הראשונה, בראשותו של ואסקו דה גאמה.
בשנת 1508 פלשו הפורטוגזים לאזור, בראשות אפונסו דה אלבוקרקי, עם שבע ספינות מלחמה, באמתלה של הגנה על קשרי המסחר שלהם ממצרים ומוונציה. הכיבוש הקנה שליטה במצר הורמוז ובכך שליטה על המעבר במפרץ הפרסי.
השאה אסמאעיל הראשון ניסה להתמודד עם האימפריה העות'מאנית ממערב, אך לא עלה בידו לחלץ את הנמל מידי הפורטוגזים, עד שלבסוף הצליח השאה עבאס הראשון להוציא אותם מן המפרץ הפרסי בעזרת הבריטים. השם בנדר עבאס נגזר משמו של השאה.
בינתיים התחרו הבריטים על ההשפעה באזור עם ההולנדים, שפלשו לאי קשם ושלחו ספינות מלחמה לבנדר עבאס בשנים האחרונות לשלטונו של שאה עבאס. הממשלה הפרסית לא הצליחה להגן על עצמה מפני התקפה זו. עם זאת, בשל ערעור יחסי בריטניה והולנד, המתחים הצבאיים גדלו באזור. ההולנדים שניסו להעביר את הבסיס שלהם עד לאי ח'ארג. האמיר של ח'ארג, מיר מאנה, הביס בסופו של דבר את הכוחות ההולנדים בח'ארג, והבריטים יצאו וידם על העליונה באזור כולו. עד מהרה השתלטה בריטניה על כל המפרץ הפרסי באמצעות חברת הודו המזרחית. הבריטים אימצו מדיניות שעודדה אוטונומיה מקומית בכל רחבי המפרץ הפרסי כדי למנוע גיבוש כוח מאוחד שיאיים על המפעלים שלהם במפרץ.
החשיבות האסטרטגית של המפרץ הפרסי עלתה עוד יותר לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם גילוי הנפט באזור.
דמוגרפיה. קבוצות אתניות

כ-90% מהאוכלוסייה בפרובינציית הורמוזגן, המונה כ-1.5 מיליון נפש, הם פרסים. האוכלוסייה הערבית של הורמוזגן מדברת במגוון ניבים ערביים, ולפי מפקד 2006 היוותה כ-10% מכלל התושבים.
גאוגרפיה

הפרובינציה היא בעיקר הררית. היא משתרעת בחלק מהרי הזגרוס. האקלים חם ולח מאוד, בקיץ הטמפרטורה יכולה לעלות עד 49 מעלות צלזיוס. בכל השנה כמות המשקעים נמוכה מאוד.
הורמוזגאן כיום

להורמוזגן כיום יש 11 נמלים, חמישה שדות תעופה לאומיים, ושלושה שדות תעופה בינלאומיים. בפרובינציה ענף החקלאות פעיל ותופס מקום ראשון במדינה ביבול לימוני ליים ואת המקום השני בייצור התמרים. 30% מתוצרת הדיג האיראנית מגיעה מפרובינציה זאת. שלושה סכרים גדולים משרתים את צורכי המים של המחוז – סכר אסטקלאל (הקרוי גם סכר מינאבּ, המספק חלק ניכר מהמים הנצרכים בבנדר עבאס), סכר ג'גין וסכר שמיל.
גרמניה הציעה לאחרונה לבנות גשר שיחבר את האי קשם ליבשת.
הורמוזגן כוללת שני אזורי סחר חופשי, הראשון באי כיש והשני באי קשם. באי כיש שוכנת בורסת הנפט האיראנית, אחת מחמש בורסות יחידות מסוגן בעולם והיחידה מביניהן שבה לא נסחר נפט בדולרים אמריקאיים.
מכללות ואוניברסיטאות

בנדר עבאס האוניברסיטה למדעי הרפואה
אוניברסיטת הורמוזגאן
מכון קשם להשכלה גבוהה
אוניברסיטת אזאד האסלאמית של בנדר עבאס
אוניברסיטת פאיאם נור של הורמוזגאן
אוניברסיטת אזאד האסלאמית של Roudan
אוניברסיטת קיש
אתרים

המבצר הפורטוגזי בהורמוז (אנ') – נבנה ב-1507 במצוות אפונסו דה אלבוקרקי
המקדש ההינדי – נבנה ב-1892 בהוראת מוחמד חסן ח'אן סעד אל-מולכ
שתי הכיפות של כוח'רד – מבני קבר מהתקופה הקאג'ארית
האי כיש
האי קשם
תרנה – מערכת קדומה להובלת מים מתוקים
המוזיאון האנתרופולוגי בג'נאח
גשר לאתידאן – נבנה בתקופה הצפווית מעל נהר כּׂל
העיר הקדומה חרירה – הייתה מיושבת בין השנים 1000–1600; שרידיה כוללים בתים פרטיים ומבני מסחר ותעשייה
שמורת המנגרובים בקשם (אנ')
תמונות

המבצר הפורטוגזי
תרנה
גשר לאתידאן
שמורת המנגרובים בקשם
הגזרה המערבית במבצע שלום הגליל

במבצע שלום הגליל, שהחל את מלחמת לבנון הראשונה, הייתה בגזרה המערבית לחימה בין צה"ל לכוחות אש"ף וכוחות צבא סוריה. מטרת צה"ל בגזרה זו הייתה להגיע לביירות ולסלק את כוחות אש"ף מלבנון. לאחר קרבות קשים בביירות, לקראת אמצע אוגוסט 1982 הושגה הסכמה להוצאת הכוחות הסוריים והכוחות הפלסטיניים מביירות, בחסות כוח בינלאומי. תהליך זה הושלם ב-31 באוגוסט 1982.
סדר הכוחות > צה"ל

כוחות צה"ל בגזרה המערבית של לבנון היו תחת פיקוד הצפון. הכוחות כללו שלוש אוגדות.
הכוחות שהיו בגזרת הקרב היו:
אוגדה 91 - בפיקוד יצחק מרדכי, כללה 2 חטיבות שריון ו-4 חטיבות חי"ר.
חטיבה 211 בפיקוד אלי גבע (בהמשך הועברה החטיבה לאוגדה 36)
חטיבה 847 בפיקוד עוזי קרן
חטיבה 939 בפיקוד יאיר עוגן
חטיבה 165 בפיקוד צבי פולג
חטיבת ביסלמ"ח בפיקוד עמוס קוצר
חטיבה 300 בפיקוד אבי תלם
בשלבי ההשתלטות על מרחבי האוגדה, נוספה לאוגדה חטיבה 525 בפיקוד דובי הלמן, כמו כן בשלב של כיבוש ביירות, נוספה לאוגדה חטיבה 188 בפיקוד מאיר דגן.
אוגדה 96 - בפיקוד עמוס ירון, כללה 2 חטיבות.
חטיבת הצנחנים בפיקוד יורם יאיר
חטיבה 454 בפיקוד חגי רגב
אוגדה 36 – בפיקוד אביגדור קהלני, כללה חטיבת שריון ו-2 חטיבות חי"ר:
חטיבת גולני בפיקוד ארוין לביא
חטיבה 188 בפיקוד מאיר דגן
חטיבה 769 בפיקוד שאול מופז (בהמשך הועברה החטיבה לאוגדה 91)
סדר הכוחות > כוחות אש"ף

הכוח העיקרי של אש"ף בגזרה המערבית בלבנון היה:
במרחב צור כ-1500 מחבלים
במרחב "משולש הברזל" (בין הכפרים קאנא–דיר עמאס (אנ') וג'וויא) כ-500 מחבלים
במרחב שבין צור לצידון כ-1500 מחבלים
בצידון כ-2000 מחבלים
סדר הכוחות > הצבא הסורי

בביירות היו לסורים 4 מסגרות חטיבתיות ועוד יחידת קומנדו. המערך שלהם כלל:
1 חטיבת חי"ר 85 .
2 חטיבות צש"ף (אלה חטיבות חסרות המאוישות בפלסטינים).
1 אגד שריון של צש"ף שכלל יותר מ־ 50 טנקים T-55/54.