אבנר פיינגלרנט
פילמוגרפיה ומיצגים > סרטים

| שם הסרט ושנת ההפקה | תקציר | תפקיד | פרסים | קטעי וידאו |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קצה של חוט (1993) | סרט עלילתי קצר בכיכובה של קאיפו כהן (הקיץ של אביה) המספר סיפור התבגרות של נערה במשך נסיעה אחת ברכבת הישנה מתל אביב לירושלים. | תסריט, בימוי והפקה. |  |  |
| בוא נקרא לרוח (1994) | סרט תיעודי אישי על בניית זהות אישית-חברתית על רקע השבר בקיבוצו של הבמאי ובחברה הקיבוצית בכלל. | תסריט, בימוי, הפקה ועריכה. | *פרס הקרן על-שם עליזה שגריר. *מלגת קרן התרבות אמריקה-ישראל. *פרס הסרט הקצר מטעם הקרן של משרד המסחר והתעשייה. |  |
| לב - הצער והשתיקה (1995) | סרט תיעודי ראשון, שעסק בשכול אצל משפחות עולות מחבר העמים, מגולל את סיפורו של לב פסחוב שנרצח במהלך שירותו הצבאי בידי פלסטינים בעודו שומר במחסום בשטחים. | תסריט ובימוי. |  |  |
| ראשון יהיה אחרון (1997) | סרט תיעודי באורך מלא, העוסק בקהילת הזיכרון של עקורי בירעם. הסרט מלווה מספר דמויות בולטות מבין קהילת העקורים על דורותיהם ומצייר תמונה של חברה המטפחת קהילה וזיכרון אל מול הריסות הכפר ומחכה ליום בו תקויים החלטת בית המשפט העליון והם יוכלו לחזור אל בתיהם שהפכו לפארק לאומי. | תסריט, בימוי והפקה (לצד מיה בר). | *פרס המועצה לתרבות ואומנות לסרט.  *מענק הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.  *מענק קרן רשת לקולנוע ישראלי. | הסרט המלא |
| נען שלי (2001) | סרט ניסיוני קצר המספר קרע פנימי, שנפער בעולמה של אחת מיוצרי הסרט, בת נען, שהייתה בבית אמה באותו זמן שבת קיבוצה - שני, נרצחה בדשא שליד על ידי גבר שאהב אותה אהבה אובססיבית. | תסריט, בימוי, צילום והפקה (לצד מכבית אברמזון). |  |  |
| אווה (2002) | אווה, לוחמת יוגוסלבית אמיצה למען זכויות האדם, עמדה בפני רגע קריטי בחייה הסוערים בעבר, בו נאלצה לבחור בין נאמנותה לבתה הקטנה בת השש לבין נאמנותה לאידיאלים בהם האמינה. היא העדיפה לא לבגוד באידיאלים ונזרקה לכלא הנשים הנורא שבים האדריאטי "גולי אוטוק". בתה נזרקה לרחובות. עד היום טיאנה לא סולחת ושומרת בתוכה את פצע הנטישה של אמה. | תסריט, בימוי וצילום (לצד מכבית אברמזון). | *פרס המועצה לתרבות ואומנות לתסריט.  *פרס קרן אכסל שפרינגר לקולנוע - ברלין.  *מענק הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה.  *מענק קרן מקור לעידוד הפקות מקור בכבלים.  *פרס זית הכסף פסטיבל הסרטים הבינלאומי מונטנגרו. |   הסרט המלא |
| גברים על הקצה - יומן דייגים (2005) | סרט תיעודי באורך מלא שצולם במשך ארבע שנים כיומן אינטימי של פליטים פלסטינים ומתנחלים ישראלים, ארבעה גברים קשוחים משני עמים אויבים החיים בשותפות. עלילתו התיעודית מתרחשת בחוף שקמה שפונה באמצע אוגוסט 2005 ומציגה תמונת חיים של דייגים, שני מתנחלים יהודים ושני פלסטינים מעזה, שעבדו וחיו יחד שנים רבות עד שהמציאות הפרידה ביניהם. | תסריט, בימוי, צילום והפקה (לצד מכבית אברמזון). | *פרס ראשון מטעם הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה בפסטיבל "דוקאביב".   *פרס המועצה לתרבות ואומנות עבור פיתוח תסריט.   *מענק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.   *מענק קרן גשר לקולנוע רב תרבותי לפיתוח תסריט.   *פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע פארגו שבפורטוגל.   *פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בקטגוריה של הים התיכון - דוק פסט, איטליה.   *ציון לשבח פסטיבל הקולנוע RAY שברומא, איטליה (RaySat Cinema Premium) בשיתוף עם CMCA.   פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בסן קאסט שבצרפת. | הסרט המלא.  טריילר |
| מטאדור האהבה (2006) | סרט וריקוד על במה אחת המתאר מסע של אישה בארץ ישראל, בעודה חווה קשר קיצוני מול גבר שהיא חושקת עד מוות. יצירה לקולנוע ומחול המציעה אינטרפרטציה אכזרית ליחסי האהבה והתשוקה בין גבר ואישה, המשולים לדינמיקת היחסים בזירת הקורידה הספרדית של המטאדור והשור. | תסריט, צילום, בימוי והפקה (לצד מכבית אברמזון). |  |  |
| מטאדור המלחמה (2011) | סרט תיעודי באורך מלא. במהלך מבצע עופרת יצוקה על קו הגבול של עזה בחורף 2009, באים אנשים מכל רחבי הארץ לצפות בעשן הכבד מעל עזה. הזירה המזרח תיכונית מתוארת בסרט כקורידה - שבה יש מטאדור ושור, גלגל של מקריב וקרבן, שאין מוצא ממנו מלבד למקום אפל בנפש האדם. | תסריט, בימוי, צילום והפקה (לצד מכבית אברמזון). | *הבחירה הרשמית בתחרות הבינלאומית של פסטיבל הקולנוע - דוק לייפציג.   *זכייה במכרז של ערוץ 1 לסרט תיעודי אודות מבצע "עופרת יצוקה".   *מענק קרן רבינוביץ' לאומנויות וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי.   *Best Feature-Length Film Award: TRANZY International Documentary Film Festival - Pland 2012. |     |
| במדבר بالصحرا - דיפטיך תיעודי (2018) | "חלומו של עומאר" ו"חלומו של אבידן" הם שני סרטים תיעודיים, המצולמים בדרום הר חברון ומתבוננים באינטימיות ברועי צאן החיים במדבר, בשטח C של הרשות הפלסטינית הנשלט על ידי הצבא הישראלי. עומאר חליל מוחמד מביא את שתי נשותיו וילדיו מביתם הגדול ביטא לחיות באוהל באל מאג'ז, כפר ילדותו, ולעבוד עם הצאן שבעזרתו הוא מגדיר את גבולות האדמה הפלסטינית. אבידן אופיר, מנהיג צעירי המקום, מקים חוות צאן וחולם להתרחב עם עדר הכבשים שלו ברוח דוד המלך, לעבר המדבר והגבעות בהם רועים הפלסטינים. החיים במדבר חסרי רחמים, הפוליטיקה בלתי אפשרית, אך נראה שהדרמה הפנימית היא זו שמכריעה את גורל הגיבורים וחלומותיהם. | בימוי, צילום, תסריט ותחקיר; (לצד הגר סעד שלום). | *פרס הצילום בפסטיבל דוקאביב 2018   *פרס הבימוי בתחרות הישראלית מטעם פיפרסקי בפסטיבל דוקאביב 2018 | הטריילר לסרט |
| האחו הקטן - It Happened on our Ground (2024) | מסע של שלוש נשים החיות בחווה אחת, אותה ירשה וונדי האם, מדודה, קונסטנטין פון נויראט, בכיר באס אס שהיה שר החוץ של היטלר. חיי היומיום בחווה שעל גדת נהר האנז מעלים שדים מהעבר הנאצי של המקום ומאיימים על מערכות היחסים בין השלוש. הסרט הוא פורטרט אישי נשי של משפחה אריסטוקרטית גרמנית, שהשתמשה במעמדה הפריבילגי כדי להציל יהודים ממחנה הריכוז שהוקם על אדמותיה (אנ') ואינה מפחדת להתעמת עם העבר בניסיון לברוא לעצמה עתיד משותף. |  בימוי, צילום, תסריט ותחקיר |  פרס הסרט הישראלי הטוב ביותר, פסטיבל דוקאביב 2024 |  |
| יומן ברזילאי (בתהליכי הפקה) | אחת-עשרה שנים של צילומים שבהם מתעד פיינגלרנט באופן אובססיבי יומן חיים של חיפוש זהות ישראלי, משפחתי ואישי. מסע שהחל עם מות אביו שהיה חלוץ ציוני שבא להקים קיבוץ בנגב מתוך הציווי העמוק של אביו יעקב, והמייסד של בית הספר היהודי בריו דה-ז'ניירו. | תסריט, בימוי, צילום והפקה. |  |  |
מטאדור המלחמה (2010) - מיצב קולנועי רב מסכי הנפרש על פני מספר חללים, מגולל יומן מסע לאורך קו הגבול עזה – ישראל במהלך מבצע עופרת יצוקה. זהו דיוקן אינטימי של אזור ספר פגיע המבקש להציג את פניה של ישראל ברגע של משבר. בד בבד הוא בוחן את תופעת תיירות המלחמה, נהירתם דרומה של ישראלים רבים מכל גוני הקשת הישראלית, על מנת לצפות בעזה המופגזת. יוצרי הסרט מצביעים על שברים וסדקים בחברה הישראלית, המחברת בין כח צבאי לאמונות משיחיות. אקסטזת המלחמה ושכרון הכח המלווה אותם משולים למופע הראווה של הקורידה מלחמת השוורים – זירת המאבק האכזרית בין חיים למוות. הוצג במוזיאון פתח תקווה לאמנות, הגלריה האוניברסיטאית תל אביב.
יומן של ברזילאי (2013) - מופע יחיד, על במה ומסך, המגולל מסע חיפוש זהות ומשמעות של יוצר קולנוע, בעקבות מות אביו. עולמו הישראלי ציוני קיבוצי נחרך באחת והוא יוצא לעבר עולם הגלות ממנו באו וברחו הוריו והורי הוריו. במסעו הוא נודד בין עיירות יהודיות קטנות בערבות אוקראינה, אודסה, ריו דה ז'ניירו וסאו פאולו שבברזיל ועד לברור חיל, קיבוץ בנגב. מסע שמתרחש במציאות ובזיכרון מופשט בו זמנית, ששולטים בו פנטזיה ומפגשי רפאים מהעבר והגלות היהודית של מזרח אירופה וברזיל. במהלך המסע הוא מבקש לחדור לתוך עומק היחסים המורכבים שלו עם אביו סבו ובנו ודרכם לנפשו שלו. נבחר לפסטיבל המונודרמות - מרכז הבמה ז'ראר בכר בשיתוף פסטיבל ישראל והוצג בפסטיבל קולנוע דרום 2013 ובכנס ישראל-שדרות לחברה 2013. בסיום ההצגה בכנס התקיימה שיחה על המופע עם הפרופסור אמנון רז-קרקוצקין.