stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנסניסטריה
הפרות זכויות אדם בטרנסניסטריה > חופש העיתונות וחופש המידע

פוליטיזציה צורמנית ו"אוליגרכיזציה" של המדיה מהוות בעיות מרכזיות. התעסוקה כמו גם התכנים במדיה משרתים אינטרסים פוליטיים של פוליטיקאים, כך למשל הקשר בין חברת "Sheriff Company" לבין נשיא טרנסניסטריה לשעבר איגור סמירנוב. לחברה מונופול על סוגי מדיה שונים ולגביה נטען כי היא מייצגת את האינטרסים והאג'נדה של הנשיא לשעבר איגור סמירנוב.
ניהול המדיה מצוי תחת מגבלות בקרה של הרשויות. כמעט כל המדיה נמצאת בבעלות שלטונית או לחלופין תחת שליטה הדוקה של השלטון ואף אם הן בבעלות פרטית, הרשויות מכתיבות עבורן תכנים. כך למשל המגבלה המרכזית החלה עליהן היא הימנעות מביקורת פוליטית קרי חופש הביטוי הפוליטי, קל וחומר כזו שמופנית לעבר הרשויות. דיווחים ביקורתיים גוררים הטרדות מצד הרשויות כנגד אותן חברות ועיתונאים; דיווחים נחסמים באמצעות מנגנוני בירוקרטיה; אי-מסירת מידע ככלי לעכב פרסומים על ידי המדיה הפרטית מכאן שיש פגיעה שחופש המידע.
יבגני שבצ'וק אשר כיהן כנשיא טרנסניסטריה, הנפיק צו שחייב רשויות ממשלתיות, ארגונים פרטיים ואף אזרחים לדווח אודות תכנים "קיצוניים" שפורסמו במרשתת. הצו אפשר לרשויות לסגור אתרים שנמצאו חשודים בהפצת מידע שקרא להפלת הממשלה. הרשויות המקומיות הגבילו פורומים מקוונים ללא הסבר. המנהיג הטרנסניסטרי התייחס אליהם כאל "אתרי מזבלה אנונימיים" ועמד על כך שכל רשתות המדיה החברתיות יירשמו כמוסדות של תקשורת ההמונים כדי לאפשר פיקוח ומעקב אם הם יהיו ביקורתיים מדי על הממשלה. כך בשנת 2015 עיתונאי בשם סרגיי ילצ'נקו נעצר בגין הסתה ופעילות "קיצונית" בעקבות פרסומים באינטרנט.
הפרות זכויות אדם בטרנסניסטריה > הזכות לחינוך בשפת הלאום

העימותים האתניים בין מולדובה לבין חבל טרנסניסטריה סביב סוגיית השפה היוו גורם מרכזי לפרוץ הקונפליקט הסורר בין השתיים. מכאן מקור העקשנות של שלטון טרנסניסטריה שהחינוך בבתי הספר של המיעוט המולדבי יהיה בניב קרילית מולדבית במקום השימוש בניב הלטיני.
בחבל טרנסניסטריה ישנם שמונה בתי ספר שמיועדים לאוכלוסייה האתנית-מולדבית המצויה בטריטוריה שלה. דו"ח שנערך על ידי ארגון זכויות אדם מעלה כי בתי הספר הללו חשופים תדיר למאמצי הפחדה והטרדה מצד הרשויות במטרה לכפות עליהם להסב את מערכת האותיות מלטינית לקריליות.
אחת השיטות בהן הרשויות נקטו הייתה קיצוץ בתקציבי החינוך לבתי ספר שסירבו לבצע את השינוי המהותי. כתוצאה מכך נוצר עומס יתר בכיתות הלימוד עד כדי מצב שבו נמנעה מילדים הגישה לקבלת השכלה. החלטה זו לטענת ארגון פרומו-לקס הייתה הפרה בוטה של הזכות לחינוך. פעולה נוספת שגררה ביקורת חריפה הייתה שיפור ניכר בתשתיות בתי הספר הקונבנציונליים על חשבון בתי הספר המולדבים שסירבו להיענות לדרישות הרשויות.
הפרות זכויות אדם בטרנסניסטריה > חופש ההתאגדות

כל הפעילויות הלא ממשלתיות חייבות להיות מתואמות עם הרשויות המקומיות. קבוצות שאינן פועלות בהתאם לכך ניצבות בפני הטרדה, כולל מעקב וביקורים של גורמי הביטחון. ארגוני החברה האזרחית מתמודדים עם בעיות גוברות באשר לעבודה בטרנסניסטריה וארגונים בין-לאומיים זקוקים לאישור הרשויות לצורך הפרויקטים, הביקורים והפגישות שלהם עם החברה האזרחית והתקשורת.
הפרות זכויות אדם בטרנסניסטריה > חופש דת

האמונה הדומיננטית בטרנסניסטריה היא הנצרות האורתודוקסית. הקהילה היהודית בפרידנסטרוביה פועלת בחופשיות ובגלוי ובשיתוף פעולה עם השלטונות. לאחרונה נעשו פעולות לשימור ושיקום אתרים יהודיים ובתוכם שיפוץ בית העלמין היהודי ברשקוב ובניית מצבה חדשה לשבתי מרשקוב, תלמיד הבעל שם טוב.
הפרות זכויות אדם בטרנסניסטריה > פרשת אילאשקו

אחת מהפרשות הבולטת ביותר בתחום זכויות האדם שאירעו בחבל טרנסניסטריה, עסקה בהרשעתו של הפעיל הפוליטי ובעל לאומיות מולדבית איליה איליאשקו בשנת 1993 בגין הריגתם של שני נציגים טרנסניסטריים רשמיים. בפרשה זו הואשמו שלושה אזרחים מולדבים נוספים, עליהם בית משפט העליון של טרנסניסטריה גזר בין 12 ל-15 שנות מאסר ובנוסף לכך הורה על עיקול והחרמת נכסים ורכוש המצויים בבעלותם.
עיקר הפרשה (המכונה גם " פרשת קבוצת אילאשקו") נסבה על שורה של הפרות ושלילת זכויות בסיסיות של הנאשמים שבוצעו על ידי הרשויות הטרנסניסטריות. הזכויות אותן המבקשים טענו שהופרו חוסות תחת הגנת האמנה האירופית לזכויות אדם (ECHR), ביניהן הזכות להליך משפט הוגן, הזכות לחיים, הזכות לחירות וביטחון, איסור על עינויים ועוד.
ראשיתה של הפרשה במעצרם של איליה אילאשקו - אשר שימש כמנהיג מפלגת "החזית העממית" והיה מהתומכים הבולטים והפעילים לאיחוד מולדובה ורומניה, אנדראי איוואנצוק, טודור פטרוב-פופה ואלכסנדרו לשקו. איליה אילאשקו בדומה לשלושת המבקשים הנוספים נעצר בביתו ביוני 1992, אשר תואר בפסק הדין של בית הדין האירופי כמעצר “בלתי-חוקי ואף שרירותי”. מיד עם מעצרו (על פי גרסתו של איליאשקו), הוא נלקח לחקירות רבות תוך שהוא נתון להתעללות על סוגיו השונים (פיזית ומנטלית) הן במהלך החקירות עצמן והן לאורך החזקתו לפני ואחרי הרשעתו. למשל, הוא סיפר כי סוהרים הכו בו כאשר ידיו כבולות באזיקים.
במהלך המשפט, הנאשמים הוחזקו בכלובים ("Reinforced iron cages") בשל רמת הסיכון שהם היוו. ההחלטה להחזיק אותם בתנאים שכאלה עוררה זעקה מצד ארגוני זכויות אדם. תנאי הכליאה של המבקשים נותרו אכזריים במרבית תקופתם בבתי הסוהר. בפרט תנאיו של אילסקו הוחמרו באופן ניכר שכן במשך שנים רבות הוא הוחזק בצינוק ללא גישה לסיוע רפואי ולצלב האדם אף לא ניתן לבקר אותו.
טענה מרכזית נוספת שהובאה בפסק הדין היא הפרה של סעיף 5 לאמנה האירופית לזכויות אדם : היעדר חימום בתקופת החורף, נוקשות יתר בהעברת חבילות ומכתבים לידי אילאשקו, החרמת מתנות על ידי הסוהרים, מחסור באור שמש, איסור מוחלט על תקשורת עם אסירים אחרים.
בתוך כך ארגוני זכויות אדם טענו שהמבקשים הועמדו לדין מפאת השתייכותם למפלגת "החזית העממית" גרידא, טענה אשר נועדה לערער את הוגנות ההליך. במשך שנים הרשויות מנעו מארבעת חברי קבוצת אילאשקו להגיש בקשה לפתיחת הליך משפטי בבית הדין האירופי לזכויות אדם. למעשה נפסק כי הרשויות התערבו בניסיונות הארבעה לפנות ל-ECtHR ועל-כן פעלו בניגוד להוראות סעיף 34 לאמנה האירופית לזכויות אדם.
סופה של הפרשה ב-8 ביולי 2004 בפסיקתו של בית הדין האירופי לזכויות אדם. בפסק הדין קבע בית הדין האירופי שביחס לארבעת המבקשים, רשויות טרנסניסטריה פגעו בזכויות החירות וביטחון שלהם. בנוגע לאיליה אילאשקו, נקבע כי היחס שקיבל מצד רשויות טרנסניסטריה לאורך תקופת כליאתו עולה לכדי עינויים. בנוסף, נפסק כי על המדינות מולדובה ורוסיה - השולטת דה פקטו בטרנסניסטריה לשאת בפיצויים על סך $76,8399 בגין קיפוח חירות הנאשמים ובגין התעללותם תוך שהם מוחזקים במשמורת.
אילאשקו שוחרר בשנת 2001 בעוד ששאר חברי קבוצת אילאשקו שוחררו בין השנים 2004–2007, לאחר שסיימו לרצות את עונשם.
הפרות זכויות אדם בטרנסניסטריה > פרשת קטן

ב-2012 קבע בית הדין האירופי לזכויות אדם את פסיקתו בפרשת Catan vs. Moldova and Russia (no.43370/04). חוק "השפות" מ-1992 אסר על לימוד באותיות לטיניות וכן החלטה שלטונית קבעה שבתי ספר בבעלות זרה חייבים ברישום והכרה רשמית על ידי הרשויות. בשנת 2004 הרשויות החלו בנקיטת מהלכים לסגירת בתי ספר שהתנהלו בניגוד לאמור לעיל. אלקסי קטן ועשרים ושבעה עותרים נוספים נפגעו ממהלכים אלה מפני שבית הספר המולדבי בו למדו ילדיהם של העותרים נסגר, ובעקבות זאת מבנה בית הספר הוחרם. בצל האירועים, ילדים ומורים גורשו ונאלצו להשתמש במבנים חלופיים עם רמת תשתיות ירודה ובהיבט הנגישות הפיזית מיקומם יצר אי-נוחות וקושי רב.
בעתירות נטען כי החלטותיהן ומעשיהן של הרשויות בטרנסניסטריה הפרו את זכויות המבקשים לחיים פרטיים, לחינוך וכן הם הופלו בשל השתייכותם האתנית. בית הדין האירופי לזכויות אדם קבע כי הסגירה הכפויה של בתי הספר היוותה התערבות בוטה בזכויות התלמידים לגישה לחינוך וכן, מניעת הזכות לקבלת חינוך בשפת הלאום שלהם. כמו כן נקבע שרשויות טרנסניסטריה התערבו בזכותם של ההורים לחנך את ילדיהם בהתאם לאמונות הפילוסופיות שלהם.
אישים מטרנסניסטריה

אנטון רובינשטיין - מנצח ומלחין רוסי יהודי (שמשפחתו התנצרה בילדותו), יליד וויחבינץ (1829)
לב סמיונוביץ' ברג - גאוגרף וביולוג יהודי רוסי, יליד טירספול (1876)
ניקולאי זלינסקי - כימאי רוסי, יליד טירספול (1861)
מיכאיל לריונוב - צייר רוסי, יליד טירספול (1898)
פיוטר ורשיגורה - סופר סובייטי ממוצא אוקראיני, ואחד ממנהיגי הפרטיזאנים. יליד ריבניצה (1905)
ראו גם

מולדובה
היסטוריה של רפובליקת מולדובה
בסרביה
מולדובה (חבל אוטונומי)
שואת יהודי רומניה
התנועה לאיחוד רומניה ומולדובה
מדינות שההכרה בהן מוגבלת
לקריאה נוספת

Comai, G., & Venturi, B. (2015). Language and education laws in multi-ethnic de facto states: the cases of Abkhazia and Transnistria. Nationalities Papers, 43(6), 886-905. doi:10.1080/00905992.2015.1082996
Cojocaru, N. (2006). NATIONALISM AND IDENTITY IN TRANSNISTRIA. Innovation: The European Journal Of Social Sciences, 19(3/4), 261-272. doi:10.1080/13511610601029813
Peterka-Benton, D. (2012). Arms Trafficking in Transnistria: A European Security Threat?. Journal Of Applied Security Research, 7(1), 71-92. doi:10.1080/19361610.2012.631407
Roper, S. D. (2005). The politicization of education: Identity formation in Moldova and Transnistria. Communist and Post-Communist Studies, 38(4), 501-514
Cristian Urse (באוגוסט 2006). Transnistria : prospects for a solution. Garmisch-Partenkirchen Marshall Center 2007. ISBN 162459221 OCLC. {{cite book}}:  (עזרה)
Nicu Popescu (2005). The EU in Moldova : settling conflicts in the neighbourhood. Paris : European Union Institute for Security Studies. ISBN 92-9198-080-3.
Maria Maslova (2005). Paradoxes of recognition of statehood and self-determination in post-communist South Eastern Europe : situating Transnistria in regional and global political order. Thesis (M.A.)--San Francisco State University. ISBN 64400669 OCLC.
James Hughes; Gwendolyn Sasse (2002). Ethnicity and territory in the former Soviet Union : regions in conflict. London ; Portland, OR : F. Cass,. ISBN 978-0-7146-5226-9.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link) תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
תימן

ערך זה עוסק במדינה באסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
המצב בתימן נכון למרץ 2019
  אזור הנשלט בידי חות'ים
  אזור הנשלט בידי ממשלת תימן
  אזור הנשלט בידי מועצת המעבר הדרומית
  אזור הנשלט בידי מחוז תימן של המדינה האסלאמית בעיראק ובלבנט (לא כולל את המדינות הגובלות הצבועות באפור)
  אזור הנשלט בידי אל-קאעידה ושלוחותיו
תֵּימָן (נקראת רשמית: הרפובליקה התימנית; בערבית: ٱلْجُمْهُورِيَّة ٱلْيَمَنِيَّة, תעתיק מדויק: אַלְגֻ'מְהוּרִיָּה (א)לְיָמָנִיָּה) היא מדינה מזרח-תיכונית בחצי האי ערב, בדרום-מערב אסיה. תימן היא המדינה השנייה בגודלה בחצי האי ערב; שטחה 527,970 קמ"ר, ואורכו של קו החוף שלה 2,000 ק"מ. היא גובלת בדרום ובדרום-מזרח במפרץ עדן ובים הערבי, במזרח ובצפון-מזרח בעומאן, בצפון ובצפון מערב בערב הסעודית, ובמערב בים האדום. תימן היא מהמרכזים העתיקים ביותר של ציוויליזציה במזרח התיכון. שטחה כולל יותר מ-200 איים, הגדול שבהם הוא סוקוטרה. הדת הרשמית בתימן היא האסלאם, והשפה הרשמית היא הערבית.
תימן היא מהמדינות הפחות מפותחות בעולם ורוב אוכלוסייתה מתגוררת באזורים כפריים או שבטיים. היא חברה בליגה הערבית ובארגון לשיתוף פעולה אסלאמי. עם איחודה של הרפובליקה בשנת 1990, נבחר עלי עבדאללה סאלח לנשיאה הראשון. ההיסטוריה המודרנית של המדינה רצופה קונפליקטים ומלחמות אזרחים. בשנת 2011 החל בה גל מחאות אלימות, המהווה חלק ממחאות האביב הערבי באזור.
בהמשך העשור נכנסה תימן למלחמת אזרחים שהובילה למשבר הומניטרי חריף. בתחילת שנת 2020 מדורגת תימן במקום הראשון ברשימת מעקב החירום העולמית של ארגון ה-IRC (אנ').
פוליטיקה

המערכת המשפטית מבוססת על השריעה (חוקי דת האסלאם), החוק הטורקי, המשפט המקובל (החוק האנגלי), והחוק שנהוג בשבטי האזור. ממשלת תימן לא חתמה על אמנת בית המשפט הפלילי הבין-לאומי, וללא אשרורה, אין מדינה נכללת תחת סמכות שיפוטו. בראש הרשות השופטת בתימן נמצא בית המשפט העליון במדינה.
בראש הרשות המבצעת עומד הנשיא (עבד רבו מנסור האדי; הוא נמצא בתפקידו מ-25 בפברואר שנת 2012, וכיהן כנשיא בפועל כשהנשיא הקודם עלי עבדאללה סאלח נפצע בארמונו), ותחתיו מכהן ראש הממשלה (מוחמד בסינדוואה).
הרשות המחוקקת מורכבת מפרלמנט, שהוא בית נבחרים חד-ביתי, בעל 301 מושבים. חברי הפרלמנט נבחרים בהצבעת אזרחי המדינה, לתקופת כהונה של חמש שנים. יושב ראש הפרלמנט היה עד 2007 השייח' עבדאללה אל-אחמר, מנהיג שבטי חאשד שבצפון המדינה, שמהווים את אסופת השבטים בעלי הכוח הפוליטי הרב ביותר.
זכות הצבעה ניתנת לאזרחים מגיל 18 ומעלה.
כלכלה

תימן, הענייה שבמדינות ערב ואחת המדינות העניות בעולם, דיווחה על צמיחה חזקה באמצע שנות התשעים, עם תחילת הפקת הנפט, אך נפגעה ממחיריו הנמוכים בשנת 1998. תימן החלה בתוכנית שינויים מבניים בתמיכת קרן המטבע הבין-לאומית, שנועדה להביא למודרניזציה של כלכלתה, ולהקלה בחוב הלאומי שלה. עליית מחירי הנפט ב-1999 שיפרה את מצבה.
בשנים הראשונות של המאה ה-21 פעלה תימן כדי לשמור על שליטה הדוקה בהוצאות ומימוש מרכיבים נוספים מתוכנית קרן המטבע. שיעור גידול האוכלוסייה הגבוה (3.4% בשנה) ומחלוקות פוליטיות פנימיות מסבכות את משימתה של הממשלה.
שלטון מקומי

מבחינה אדמיניסטרטיבית, תימן מחולקת ל-20 מחוזות.
מחוזות תימן:
אביאן
עדן
א-דאלע
אל-ביידא
אל-חודיידה
אל-ג'וף
אל-מהרה
אל-מחוית
עמראן
ד'מאר
חצרמוות
חג'ה
איב
לחג'
מאריב
סעדה
צנעא
שַׁבְּוָוה
תעז
רימה
גאוגרפיה

תימן נמצאת במערב אסיה, בדרום חצי האי ערב, וגובלת עם הים הערבי, מפרץ עדן והים האדום, ממערב לעומאן, ומדרום לערב הסעודית. נקודת הציון שלה היא במזרח התיכון. השטח של תימן הוא 527,970 קילומטרים רבועים, וקו החוף הוא באורך של 1,906 קילומטרים. האקלים חם ולח, והוא מושפע מהמונסון התקופתי.
בתימן יש משאבים טבעיים רבים, כגון נפט, דגים, מלח, שיש, פחם, זהב, עופרת, ניקל ונחושת (בעיקר במזרח תימן). למרות זאת, רוב אדמת תימן אינה מנוצלת לעיבוד ולהבאת יבול, אלא יותר לשדות מרעה (30%) ולמטרות אחרות.
בתימן אין כמות מספקת של מים מתוקים, ויש פגמים באספקת המים הראויים לשתייה. כמו כן קיימת סכנת תמידית, בעיקר בקיץ, של סופות חול ואבק.
בנוסף לחלק היבשתי לתימן שייך האי סוקוטרה ואיי זובייר בים האדום.
גאוגרפיה > נתונים כלליים

שטח :
כללי – 527,970 קילומטר רבוע
מים – 0 קילומטר רבוע
אדמה – 527,970 קילומטר רבוע
גבולות יבשתיים :
כללי: 1,746 קילומטרים
גבולות עם מדינות: עומאן – 288 קילומטרים; ערב הסעודית – 1,458 קילומטרים
קו החוף: 1,906 קילומטרים
אקלים: בעיקר מדבר; חם ולח לכיוון החוף המערבי; מתון בהרים המערביים, מושפע מהמונסון התקופתי; באופן מיוחד חם, יבש ומדבר קשה במזרח
פני הקרקע: מישור החוף הצר, שפוע בגבעות והרים מחוספסים; תימן מחולקת למישורים ורמות מדבריות.
קיצוניות גובה :
הנקודה הנמוכה ביותר – הים הערבי, 0 מטרים
הנקודה הגבוהה ביותר – ג'בל א-נבי שועייב (אנ'), 3,760 מטרים
משאבים טבעיים: נפט, דגים, מלח, שיש, פחם, זהב, עופרת, ניקל ונחושת (בעיקר במזרח תימן).
שימושי הקרקע :
קרקע ראויה לעיבוד: 3%
קרקע בעלת יבול תמידי: 0%
שדה מרעה תמידי: 30%
אחרים: 63%
אדמת שלחין: 3,600 קילומטרים רבועים
סכנות תמידיות: סופות חול וסופות אבק בקיץ
סביבה – מים: מקורות מים מתוקים מצומצמים; אין מספיק אספקת מים ראויים לשתייה; רעיית יתר; סחיפת קרקע; מדבור
דמוגרפיה

אוכלוסיית תימן מונה כ-33 מיליון נפש והיא אוכלוסייה צעירה יחסית כאשר 46% מהאוכלוסייה מתחת לגיל 15. הריבוי הטבעי גבוה, 2.17%, שיעור הפריון הוא 3.4 ילדים בממוצע לאישה ותוחלת החיים הממצועת (2015-2010) היא 64.2 שנים.
הערבית היא השפה הרשמית של תימן. האנגלית הולכת ומתפשטת ברחבי הערים הגדולות והראשיות.
שלא כמו תושבי ארצות אחרות בחצי האי ערב, שהם מבחינה היסטורית נוודים או חצי-נוודים, התימנים הם תושבי קבע ברובם המוחלט. הם מתיישבים במעט ערים, ובהרבה כפרים ועיירות, המפוזרים לרוחבה של תימן. תימן היא מדינה בעלת שיעור פשיעה ועבריינות מהנמוכים בעולם.
דמוגרפיה > הרכב אתני ודת

התימנים מחולקים לשתי קבוצות דתיות אסלאמיות עיקריות: שיעים, אנשי הפלג הזיידי (על שם זייד בן עלי חתנו של מוחמד שנרצח על ידי הסונים), הנמצאים בצפונה של תימן ובצפון מערבה והם כ-42% מהאוכלוסייה, וסונים, אנשי האסכולה השאפעית, המצויים בדרום תימן ובדרום מזרחה והם כ-56% מהאוכלוסייה.
על פי מסורת בת מאות שנים, הזיידים מהווים הם הבסיס שעליו נשען המשטר התימני אף על פי שהם פחות ממחצית האוכלוסייה. שבטי הזיידים ובפרט השבטים חאשד ובכיל, על מיליוני אנשיהם הלוחמים, קובעים את מדיניות המדינה.
אוכלוסיית תימן הומוגנית מאוד, וכ-95% מתושביה הם ערבים, חלקם ממוצא בדואי ובנוסף להם בני מיעוטים שונים. כ-33% מהתושבים מתגוררים בערים.
חינוך ותרבות

הלימודים בבתי הספר היסודיים והתיכוניים הם חינם. כ-75% מהילדים מבקרים בפועל בבתי הספר היסודיים. בתימן פועלות שתי אוניברסיטאות, אוניברסיטת צנעא, שנוסדה ב-1970, ואוניברסיטת עדן, שהוקמה ב-1975. שיעור האוריינות נמוך ועומד על 70% מהאוכלוסייה, ויש פער גדול בין גברים לנשים. בין הגברים, 85% יודעים קרוא וכתוב ואילו בין הנשים רק כ-55%.[דרוש מקור]
התרבות של תימן עומדת בחותם אסלאמי מובהק. חתונות ואירועים חברתיים שונים מלווים במחולות, אבל גברים רוקדים בנפרד מנשים. מחולות הגברים מבוצעים לעיתים קרובות עם כלי נשק מסורתיים, כמו חניתות. האומנויות הנפוצות בתימן כוללות עבודות זהב וכסף, תכשיטים, עבודות מתכת ועבודות אבן. הספרות העממית של תימן היא בעלת מסורת ארוכה, והצורה הבולטת בה היא שירים העוסקים בנושאים כלליים, כמו אהבה ומוות.[דרוש מקור]
חינוך ותרבות > יהודים

ליהדות תימן היסטוריה ארוכה. ראשית ההתיישבות היהודית בתימן הייתה לאחר חורבן בית המקדש הראשון (בשנת 422 לפנה"ס). יהודי תימן מיוחסים לשבט יהודה. רבים מהם לוויים משבט לוי, מעטים גם כהנים בהם. תנועת "אבלי ציון" שפעלה לאחר חורבן בית המקדש הראשון, פעלה גם בתימן[דרוש מקור], ואף נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מתקופה זו.
קהילת יהודי תימן הייתה הגוף הארגוני לשם סיפוק הצרכים החברתיים והדתיים של היהודים בתימן. כמו כן, קהילת יהודי תימן דאגה ליהודים גם בהקמת מוסדות לימוד, פיקוח על המלמדים בתלמודי התורה והישיבות ולעיתים אף סיפוק הצרכים של לימודי התלמידים העניים שבאותו האזור. ברוב קהילות היהודים בתימן היו מוסדות צדק, דהיינו מוסדות לגמילות חסדים, מוסדות למען היתום והאלמנה (חלק ממוסדות אלו אף התמחו בהברחת ובהסתרת יתומי היהודים בתימן, בשל מה שנודע כ"גזירת היתומים".) ולמען פדיון שבויים. היו קהילות בתימן, שאף הקימו בתי תמחוי, מעין קופות חולים ואכסניות שונות. חובה נוספת של הקהילה הייתה להכשיר בתי עלמין ואנשי "חברה קדישא".
המסורת השונה של יהודי תימן הבדילה אותם משאר קהילות היהודים, ואף עתה הם נחשבים לעדה שלישית, לצד הספרדים והאשכנזים. החינוך היהודי-תימני מיוחד, מבחינת תוכנו וגם מבחינת שיטת ההוראה שלו. אישור לכך "פירמאן" שיהודי תימן הם קהילה נפרדת לכל דבר, כולל זכותם למוסדות קהילה ובתי דין ניתן למארי אברהם אלנדאף, מי שהיה ראש הקהילה התימנית בירושלים במשך 35 שנה. האישור ניתן מהחכם באשי הרב אברהם הלוי.
חכמי תימן התכתבו בנושאי הלכה עם גאוני בבל, וחלק מתשובות הגאונים נשמרו והובאו מעדות תימן בפירוש קדום על הלכות הרי"ף. יהודי תימן שלחו תרומות לישיבות בבל, ודבר זה מוזכר במכתבי הגאונים.
בתקופת הכיבוש של הפאטמים הרבו יהודי תימן להתכתב עם יהודי מצרים. לאחר שהרמב"ם עזר לביטול הגזירות של האיובים, יהודי תימן נקשרו לרמב"ם, התכתבו עמו, ואף קיבלוהו כ"מרא דאתרא" לעולם. יהודי תימן הרבו לעסוק בהלכה ובפילוסופיה, וספרים רבים חוברו על חיבוריו של הרמב"ם. קשר זה עם הרמב"ם נמשך גם עם צאצאיו.
בתקופת גזירותיו של המושל הטורקי (בשנת 1618), התפשטה הקבלה בתימן, ולמרות זאת, היא לא הצליחה לדחוק לגמרי את הפילוסופיה. חכמים רבים כללו עתה בספריהם גם קבלה וגם פילוסופיה, כגון הרב שלום שבזי.
ספרות-המדרש התימנית טבועה אף היא בחותם השפעת חיבורי הרמב"ם בהלכה ובפילוסופיה. שימוש נרחב בחומר המדרשי שבכתבי היד ובדפוסים עשה רבי מנחם מנדל כשר באנציקלופדיה התלמודית שלו - "תורה שלמה".
בעדן שכנה קהילה יהודית מפוארת. ב-1947 נערכו פרעות ביהודי עדן ועשרות יהודים נרצחו ונפצעו. בעקבות כך החלו היהודים לעזוב את עדן ולעלות לארץ ישראל.
יוצאי תימן הקימו במדינת ישראל ומחוצה לה קהילות יהודיות תימניות רבות, המצטיינות בתפילה קפדנית (התימנים נוהגים להגיד מילה במילה לאט בתפילה, ובהברה מיוחדת משלהם), ושמירה מדויקת ביותר על נוסחים עתיקים וקדומים של ספרי חז"ל וחכמי ישראל הקדומים.
במרץ 2016 נותרו בתימן כ-50 יהודים, רובם מבוגרים. עם התגברות המלחמות בתימן וחשש היהודים לפגיעה בהם, נותרו בתימן יהודים בודדים בלבד.

במרץ 2021 דווח כי במסגרת עסקת שחרור של אסיר יהודי בתימן, גורשה המשפחה היהודיה האחרונה שחיה במדינה, אשר כללה 13 אנשים, ובעקבות כך נותרו בתימן רק כ-4 יהודים בלבד, כולם מבוגרים. על פי דו"ח האו"ם שפורסם ב-2022, נותר בתימן רק יהודי אחד.
ביוני 2024 נפטר אחד מששת היהודים האחרונים בתימן. אחד מחמשת הנותרים הוא לוי מרחבי, אשר כלוא בידי החות'ים החל משנת 2016.
תחבורה

כתוצאה מהעוני של תימן, התשתית התחבורתית שלה נחשבת לפחות טובה בהשוואה לזו של מדינות שכנות ועשירות יותר. הדרכים אינן טובות בדרך כלל, אך ישנן מספר תוכניות לשפר את רמתן. אין בתימן רשת של מסילות רכבת, המאמצים לשדרג את תשתיות נמלי התעופה דעכו, והשימוש בטלפון ובאינטרנט מוגבל. נמל עדן השתקם במידה משמעותית מאז ההתקפה ב-2002. יש צפי להגדלת פעילות הנמל בעקבות השקעה של חברה מדובאי.
בסך הכל יש בתימן 50 נמלי תעופה (נכון ל-1999), אך רק ב-13 מתוכם מסלולי המטוסים סלולים.
תיירות

צנעא, עיר הבירה, שוכנת בהרים שבמערב המדינה. אתרי תיירות ידועים בה הם מצודת קסר א-סילה, שנבנתה מחדש במאה השביעית לספירה, העיר העתיקה, המוקפת בשרידי החומות שתחמו בעבר את גבולותיה ושוק באב אל-יאמן, המחולק ל-40 אגפים נפרדים, שכל אחד מהם מתמחה בסחורה מסוג מסוים. השוק הוקם לפני 1,000 שנה, ובו אגף תבלינים מרשים. המסגד של צנעא הוא אחד העתיקים בעולם. הוא הוקם בימי מוחמד, ושוכן במבנה מרשים. במוזיאון הלאומי מוצגים פסלי ברונזה ופריטי אמנות עממית שונים.
מצפון-מזרח לצנעא נמצאת העיר מאריב, בירת ממלכת שבא הקדומה. למרות ההזנחה, נותרו בה שרידים ארכאולוגיים מעניינים. בסמוך לעיר נמצאים שרידי סכר מאריב, שהוקם על ידי ממלכת שבא.
מדרום למאריב, על חוף מפרץ עדן שבים הערבי, שוכנת העיר עדן, שבה מוזיאון לאומי לעתיקות, המציג אוסף של חפצי אמנות מלפני התקופה האסלאמית; רובע העתיק, השוכן בלוע של הר געש לא פעיל; מאגרי המים הגדולים החצובים בסלע; מוזיאון אתנוגרפי ומוזיאון הצבאי.
מצפון-מערב לעדן נמצאת העיר תעיז, השוכנת בגובה 1,400 מטרים מעל פני הים. אתרים ידועים בעיר הם העיר העתיקה, שאחדות מהחומות שהקיפו אותה עדיין קיימות; ארמון האימאם אחמד, שבו נפתח גם מוזיאון; והשוק הססגוני. מפסגת הר סאבר הסמוך (כ-3,000 מטרים מעל פני הים) נשקף נוף של העיר.
בתימן פועלים ארבעה נמלי תעופה בין-לאומיים: ליד צנעא, בסמוך לתעז, ליד אל-חודיידה שבמערב המדינה ובסמוך לעדן. טיסות סדירות מגיעות לתימן מקהיר ומעמאן.
לוח חגים

| תאריך | שם בעברית | שם בערבית | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 בינואר | ראש השנה | - |  |
| 22 במאי | יום האחדות הלאומית | - | מציין את איחוד תימן |
| 26 בספטמבר | יום המהפכה 1962 | - | - |
| 14 באוקטובר | יום המדינה | - | - |
| 30 בנובמבר | יום העצמאות | - | - |
| - | חג הקורבן | - | תאריך משתנה, תלוי בשנה ההיג'רית |
| - | עיד אלפטר: קרי אלפיטר | - | תאריך משתנה, תלוי בשנה ההיג'רית |
| - | מחרם: קרי מוחרם | - | תאריך משתנה, תלוי בשנה ההיג'רית |
| - | לילת אלמעראג' | - | תאריך משתנה, תלוי בשנה ההיג'רית |
| - | הולדת הנביא | מולוד | תאריך משתנה, תלוי בשנה ההיג'רית |
ראו גם

אסלאם בתימן
יחסי ישראל–תימן
יהדות תימן
לקריאה נוספת

עוזי רבי, תימן - אנטומיה של מדינה כושלת, סדרת "קו אדום", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  2020 Emergency Watchlist, International Rescue Committee
↑  ניר יהב‏, תימן: בזמן השבעת הנשיא - פיגוע תופת רב נפגעים, באתר וואלה, 25 בפברואר 2012
↑  ynet,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'הפיכה בתימן? מורדים פרצו לארמון הנשיאות, באתר ynet, 20 בינואר 2015
↑  סוכנויות הידיעות,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'טלטלה בתימן: הנשיא התפטר, בדרך לכאוס?, באתר ynet, 22 בינואר 2015
↑  הבנק העולמי בתימן, 21 במרץ 2023
↑  "הלאומיות בישראל ובעמים - בונים מדינה במזרח התיכון" אייל נווה, נעמי ורד, דוד שחר - הוצאת רכס פרויקטים חינוכים בע"מ - ירושלים - 2009. עמוד 192
↑  איתמר אייכנר ורועי קייס,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'17 יהודים מתימן עלו לארץ בחשאי, באתר ynet, 21 במרץ 2016
↑  פעם מנתה הקהילה 50 אלף איש. היום נותרו פחות מ-10 יהודים בתימן, באתר וואלה, 3 באפריל 2021
↑  Only one Jew remains in Yemen, U.N. says, באתר JewishInsider
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561890905171  BNE: XX455830  BnF: cb12340613s (data)  GND: 4073009-8  HDS: 003413  ISNI: 0000 0004 0402 3787  KulturNav: 28290231-ae77-4a0a-b108-00bda93e2011  LCCN: n81053408  MusicBrainz: e8e9ecdc-19d3-360b-8f1a-9c80e6c12830  NARA: 10044503  NDL: 00563896  NKC: ge129443  TDVİA: yemen  UKPARL: zc9ACEOH  VIAF: 123663509   WorldCat (עם VIAF): 123663509 
מפת תימן מסוף המאה ה-19
מחוזות תימן
מפה של תימן
תרשים המתאר את מספר תושבי תימן (באלפים), בין השנים 1961-2003.
יהודי תימני בלבוש מסורתי
אברי אלעד

| --- | --- |

אברי אלעד בשנות ה-50
 לידה:  19 בפברואר 1925 אוסטריה וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  11 ביולי 1993 (בגיל 68) ארצות הברית לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 
אברי אלעד (במקור אברהם זיידנברג; 19 בפברואר 1925 – 11 ביולי 1993) היה משליחי המודיעין הישראלי במצרים, ונחשד כי הסגיר לידי המצרים את רשת הסוכנים שהופעלה במסגרת "העסק הביש". בעקבות כישלון "העסק הביש" התעוררה הפרשה הפוליטית שטלטלה את מדינת ישראל בשנות השישים ונקראה פרשת לבון, במהלכה נודע אלעד בשם "האדם השלישי".
פעילותו עד קום המדינה

אברי אלעד נולד בווינה בשנת 1925 כאברהם זיידנברג. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1938, במסגרת עליית הנוער. למד בכפר הנוער בן שמן, ולאחר מכן בבית ספר מקצועי.
בימי מלחמת העולם השנייה, התגייס אלעד למחלקה הגרמנית של הפלמ"ח (יחידה שהורכבה מיוצאי גרמניה ואוסטריה ונועדה לפעול במדים גרמניים מעבר לקווי האויב), אך גורש ממנה לאחר שירות קצר ביותר, עקב אי התאמה, ובגין גנבה מחבריו. לאחר מכן התנדב לצבא הבריטי ושירת כנהג בפלוגת תובלה.
ב-1947 שימש כנהג במחנה ג'וערה שבו היה מתקיים קורס הקצינים של הפלמ"ח (שנקרא אז "קורס מ"מ-ים").