stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טום סטארידג'
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | סיפורי פיות | FairyTale: A True Story | האב |  |
| 2004 | יריד ההבלים | Vanity Fair | ג'ורג'י הצעיר |  |
| 2004 | להיות ג'וליה | Being Julia | רוג'ר גוסליו |  |
| 2005 |  | Brothers of the Head | בארי האו |  |
| 2006 | נפשות תאומות | Like Minds | נייג'ל קולבי | שם הפצה נוסף "Murderous Intent" |
| 2009 | רדיו רוק | The Boat That Rocked | קארל | שם הפצה נוסף "Pirate Radio" |
| 2011 | מחכים לנצח | Waiting for Forever | ויל דורנר |  |
| 2011 |  | Junkhearts | דני |  |
| 2012 | בדרכים | On the Road | קרלו מרקס |  |
| 2013 | אפי גריי | Effie Gray | ג'ון אוורט מיליי |  |
| 2014 | הרחק מההמון הסואן | Far from the Madding Crowd | סרג'נט טרוי |  |
| 2015 | שאריות של זיכרון | Remainder | טום |  |
| 2017 | משיר לשיר (אנ') | Song to Song | אח של BV |  |
| 2017 | מרי שלי | Mary Shelley | לורד ביירון |  |
| 2017 |  | Journey's End | היברט |  |
| 2019 | מסור חשמלי מקטיפה | Velvet Buzzsaw | ג'ון דונדון |  |
| 2023 | השמפניה של גברת קליקו (אנ') | Widow Clicquot | פרנסואה קליקו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | מסעות גוליבר | Gulliver's Travels | טום גוליבר | מיני-סדרה |
| 2004 |  | A Waste of Shame | ויליאם הרברט | סרט טלוויזיה |
| 2016 | הכתר החלול | The Hollow Crown | הנרי השישי, מלך אנגליה |  |
| 2018–2019 | מתוק ומר | Sweetbitter | ג'ייק |  |
| 2022 | אירמה ופ | Irma Vep | אימון | מיני-סדרה |
| 2022 | סנדמן | The Sandman | חלום | תפקיד ראשי |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | פאנק רוק | Punk Rock | ויליאם | תיאטרון ליריק האמרסמית' |
| 2011 |  | Wastwater | הארי | תיאטרון רויאל קורט |
| 2013 |  | No Quarter | רובין | תיאטרון רויאל קורט |
| 2013 | יתומים | Orphans | פיליפ | תיאטרון שונפלד |
| 2015 | המשפט | The Trial | אלוהים | תיאטרון יאנג ויק |
| 2015 | אמריקן באפלו | American Buffalo | בובי | תיאטרון וינדהאם |
| 2017 | 1984 | 1984 | וינסטון סמית' | תיאטרון הדסון |
הערות שוליים

1 2  "Tom Sturridge: Performer". Playbill Vault. ארכיון מ-9 במרץ 2016. נבדק ב-15 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gans, Andrew. "Nominations Announced for 67th Annual Tony Awards; 'Kinky Boots' Earns 13 Nominations" playbill.com, 30 April 2013
↑  "Charles Sturridge Biography (1951-)". FilmReference.com. ארכיון מ-12 בינואר 2016. נבדק ב-1 במאי 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ellen, Barbara (3 ביולי 2016). "Tom Sturridge: 'If I'd been a parent to myself, I would have been scared'". The Guardian. UK. ארכיון מ-3 בספטמבר 2017. נבדק ב-28 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Matilda Sturridge". 1883 Magazine. n.d. אורכב מ-המקור ב-2013-05-16. נבדק ב-19 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sampson, Mike (11 באוגוסט 2006). "Hayden in on Jumper". JoBlo.com. נבדק ב-26 באפריל 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Christensen Teleports To Jumper". SCI FI Wire. 11 באוגוסט 2006. אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2007. נבדק ב-26 באפריל 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stecker, Joshua (23 בינואר 2013). "Tom Sturridge Joins Alec Baldwin and Shia LaBeouf in Broadway's 'Orphans'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nessif, Bruna (2011-09-14). "Celeb PDA of the Day: Sienna Miller and Tom Sturridge". E! Online. נבדק ב-2012-01-26.
↑  Finlayson, Ariana (9 ביולי 2012). "Sienna Miller Gives Birth to Baby Girl!". Us Weekly. נבדק ב-8 ביולי 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Sienna Miller names daughter Marlowe Ottoline Layng". The Arizona Republic. Bang Showbiz. 7 ביולי 2012. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zach Johnson, Sienna Miller and Tom Sturridge Break Up, E! Online, ‏15 ביולי 2015
↑  McFarlane, Brian, ed. (2016). "Nicholls, Anthony". The Encyclopedia of British Film: Fourth edition. UK: Manchester University Press. p. 1,975.
↑  Buckland, Gail; Horace Walter Nicholls (1989). The golden summer: the Edwardian photographs of Horace W. Nicholls. Pavilion. p. 114.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010188923305171  PLWABN: 9811989024405606  BIBSYS: 1512647518196  BNE: XX4610360  BnF: cb17035486m (data)  GND: 1062429958  ISNI: 0000 0001 1654 8108  LCCN: no2008012028  MusicBrainz: 10e70567-22d8-43d3-9bec-966a3515dc23  NKC: xx0200530  NTA: 398117888  SUDOC: 189076941  VIAF: 61342791   WorldCat (עם VIAF): 61342791
רוני מארה

| --- | --- |

מארה, 2017
 לידה:  17 באפריל 1985 (בת 39) בדפורד, ארצות הברית 
 שם לידה:  Patricia Rooney Mara 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון  תיכון פוקס ליין 
 בן או בת זוג:  חואקין פיניקס (2016–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס השחקנית הטובה ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
פטרישיה רוּני מארה (באנגלית: Patricia Rooney Mara; נולדה ב-17 באפריל 1985) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, אחותה הצעירה של השחקנית קייט מארה.
היא זכתה לשבחים שונים, כולל פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן, בנוסף למועמדויות לשני פרסי אוסקר, פרס האקדמיה הבריטית ושני פרסי גלובוס הזהב. מארה, אשר נולדה למשפחות הידועות רוני (אנ') ומארה (אנ') החלה את הקריירה שלה במשחק בטלוויזיה ובסרטים עצמאיים, והיא זכתה להכרה נרחבת עבור תפקידה בדרמה הביוגרפית של דייוויד פינצ'ר "הרשת החברתית" (2010) ובעיבוד המודרני לסרט האימה "סיוט ברחוב אלם" (2010).
פריצת הדרך בקריירה של מארה הייתה כששיחקה את ליסבת סלאנדר בעיבוד של דייוויד פינצ'ר, "נערה עם קעקוע דרקון" (2011), שזיכה אותה במועמדות לפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב. הקריירה שלה התקדמה עם תפקידים ראשיים במותחן של סטיבן סודרברג "תופעות לוואי" (2013), בסרט הדרמה והמדע-בדיוני של ספייק ג'ונז "היא" (2013), ובדרמה  של טוד היינס "קרול" (2015); שלושתם היו להצלחות מסחריות. עבור הסרט "קרול", היא זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן וקיבלה מועמדות נוספת לפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
מאז היא הופיעה בדרמה הביוגרפית "סארו - הדרך הביתה" (2016), בדרמה העל טבעית "סיפור רפאים" (2017), וגילמה את מריה מגדלנה בדרמה התנכ"ית "מריה מגדלנה" (2018). לאחר הפסקה קצרה, מארה כיכבה במותחן הפסיכולוגי של גיירמו דל טורו "סמטת הסיוטים" (2021) ובדרמה עטורת השבחים "נשים מדברות" (אנ') (2022).
ביוגרפיה

פטרישיה רוּני מארה נולדה בעיירה בדפורד (אנ'), במחוז וסטצ'סטר במדינת ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא אירי-בריטי, גרמני, איטלקי וצרפתי-קנדי. אביה, טימות'י כריסטופר מארה, הוא סגן הנשיא הבכיר לסגל השחקנים של ניו יורק ג'איינטס, ואמה, קת'לין מק'נולטי (לבית רוּני), היא סוכנת נדל"ן במשרה חלקית. משפחתה של אמה הקימה את קבוצת פיטסבורג סטילרס ומשפחת אביה הקימה את קבוצת ניו יורק ג'איינטס. היא השלישית מתוך ארבעה ילדים: יש לה אח גדול, דניאל, אחות גדולה, השחקנית קייט מארה, ואח צעיר, קונור.
סבה וסבתה מצד אביה היו וולינגטון מארה (אנ'), ואן מארה (אנ') וולינגטון היה אחד הבעלים של הג'איינטס, אשר בתפקיד זה ירש בנו (דודה של רוני מארה), ג'ון מארה (אנ'). סבה מצד אמה של מארה, טימותי ג'יימס "טים" רוני, ניהל את מסלול המרוצים Yonkers Raceway & Empire City Casino (אנ') ביונקרס, ניו יורק מאז 1972. מארה היא נינתם של מייסד ניו יורק ג'איינטס טים מארה (אנ') ושל ארתור ג'וזף רוני (אנ'), מייסד פיטסבורג סטילרס. דוד רבא שלה, דניאל מילטון רוני (אנ') היה יו"ר הסטילרס, שגריר ארצות הברית לשעבר באירלנד והמייסד השותף של ארגון הצדקה The Ireland Funds. בני דודיה, הם הפוליטיקאים טום רוני (אנ') ופטריק רוני ג'וניור (אנ').
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון פוקס ליין (אנ') ב-2003, מארה טיילה באקוודור, פרו ובוליביה בדרום-אמריקה במשך ארבעה חודשים. לאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון למשך שנה, ולאחר מכן עברה ללמוד ב"בית ספר האינדיבידואלי גאלטין" שבמסגרת אוניברסיטת ניו יורק שם למדה לתואר ראשון בחוג לפסיכולוגיה ומדיניות סוציאלית וסיימה את לימודיה בהצלחה בשנת 2010.
קריירה

בשנת 2005, ביצעה את הופעת הבכורה שלה בתפקיד קטן בסרט האימה "אגדה עירונית 3", לצד אחותה קייט ששיחקה בתפקיד הראשי.
השתתפה לאחר מכן בהופעות אורח בסדרות "שם קוד: המנקה" בתור רבקה המכורה לסמים, "חוק וסדר: מדור מיוחד" ו-"ER".
בתחילת דרכה ב-2009 שיחקה בדרמות הנעורים "נער החלומות" ו"להעיז" ובקומדיות "צעיר חסר מנוח" בתור הסטודנטית הצרפתייה טאגרתי ו"העונה הזוכה" בתור וונדי שחקנית מנבחרת הכדורסל הבית ספרית.
בשנת 2010 שיחקה בהפקתו המחודשת של מייקל ביי לסרט האימה מהמצליחים ביותר של שנות ה-80 "סיוט ברחוב אלם" בתפקיד ננסי הולברוק המבוסס על דמותה של ננסי תומפסון. בהמשך השנה, היא התפרסמה בדרמה של דייוויד פינצ'ר "הרשת החברתית" בדמותה של אריקה אולברייט שלא יכולה להסתדר עם שאיפותיו של מייסד פייסבוק, מארק צוקרברג (ג'סי אייזנברג), ונפרדת ממנו.
בשנת 2011, לוהקה מארה לתפקיד ליסבת סלאנדר בגרסה האמריקאית של דייוויד פינצ'ר לרומן השוודי "נערה עם קעקוע דרקון". על הופעתה בסרט הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ולפרס האוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
בשנת 2013 שיחקה בסרטים: "נאהבים מחוץ לחוק", והדרמה הקומית "היא", ובסרט המתח "תופעות לוואי".
בשנת 2014, שיחקה בסרט הבריטי-ברזילאי "טראש".
בשנת 2015 זכתה מארה בפרס השחקנית הטובה ביותר של פסטיבל קאן על הופעתה בדרמה של טוד היינס "קרול", את הפרס בטקס חלקה מארה עם השחקנית והקולנוענית הצרפתייה עמנואל ברקו. באותה שנה שיחקה גם בסרט "פן" את דמותה של טייגר לילי.
בשנת 2016 שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה "סארו - הדרך הביתה" המבוסס על סיפורו האמיתי של סארו ברירלי. בהמשך השנה שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הדרמה "אונה" של הבמאי האוסטרלי בנדיקט אנדרוס.
בשנת 2017 שיחקה בדרמה הרומנטית של הבמאי טרנס מאליק, "משיר לשיר", (אנ'), לצד נטלי פורטמן וראיין גוסלינג.
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הדרמה המבוסס על סיפור מהברית החדשה "מריה מגדלנה" בו גילמה את דמותה הראשית כשליחה של ישו, מרים המגדלית.
פעילות פוליטית

באוקטובר 2023, לאחר טבח שבעה באוקטובר, מארה, יחד עם עוד קבוצה של 54 אמנים ואישים בתעשיית הבידור חתמה על מכתב פתוח לנשיא ג'ו ביידן. חותמי המכתב מבקשים מהנשיא ביידן לקרוא להפסקת אש בעזה ובישראל. המכתב מדגיש את המשבר ההומניטרי בעזה, נטען שם כי אזלו לתושבים אספקה חיונית כמו מזון, מים, חשמל ותרופות. למעט הבקשה לשחרור בטוח של בני הערובה אין במכתב התייחסות לכאב ולנזק שנגרם לתושבי ישראל בכלל ולישובים הסמוכים לעזה בפרט.
חיים אישיים

בשנים 2010–2016 מארה הייתה בזוגיות עם במאי הקולנוע האמריקאי צ'ארלי מקדואל (אנ') בנם של השחקן האנגלי מלקולם מקדואל ושל השחקנית האמריקאית מרי סטינבורגן. מאז סוף 2016, היא נמצאת בזוגיות עם השחקן האמריקאי-יהודי חואקין פיניקס, אשר כיכב לצדה בסרטים "היא" (2013), "אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגל" ו-"מריה מגדלנה" (2018). החל מספטמבר 2017, הם מתגוררים בשכונת הוליווד הילס (אנ') בלוס אנג'לס עם שני הכלבים שלהם, סודה ואוסקר. ביולי 2019, אושר שהם מאורסים. ב-25 באוגוסט 2020, רוני ילדה את בנם הבכור, שנקרא ריבר לי על שם אחיו המנוח של ארוסה, ריבר פיניקס.
עברה ללוס אנג'לס בתחילת 2007, והתגוררה עם אחותה באופן זמני. החל מינואר 2012, מארה התגוררה בשכונת לוס פליז (אנ') בלוס אנג'לס.
מארה הכלילה את ג'ינה רולנדס, בין השחקניות שנתנו לה השראה, במיוחד בהופעותיה בסרטים "אישה תחת השפעה" (1974) ו"ליל הבכורה" (1977).
מארה היא טבעונית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | אגדה עירונית 3 | תלמידה #1 |  |
| 2008 | נער חלום | אוולין |  |
| 2009 | להעז | קורטני |  |
| 2009 | עונה מנצחת | וונדי וובר |  |
| 2009 | Friends (With Benefits) | טארה |  |
| 2009 | צעיר חסר מנוח | טגארת'י |  |
| 2009 | בנות טאנר הול | פרננדה |  |
| 2010 | סיוט ברחוב אלם | ננסי הולברוק (אנ') |  |
| 2010 | הרשת החברתית | אריקה אולברייט |  |
| 2011 | נערה עם קעקוע דרקון | ליסבת סלאנדר | מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (2012)  מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה (2012)  מועמדת פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר (2012) |
| 2013 | נאהבים מחוץ לחוק | רות גות׳רי |  |
| 2013 | תופעות לוואי | אמילי טיילור |  |
| 2013 | היא | קתרין קלאוסן |  |
| 2014 | טראש | אוליביה |  |
| 2015 | קרול | תרסה בליבט | פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן (2015)  מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2016)  מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה (2016)  מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט קולנוע (2016)  מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2016)  מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2016) מועמדת פרס סטלייט לשחקנית המשנה הטובה ביותר (2016) |
| 2015 | פן | טייגר-לילי (אנ') |  |
| 2016 | קובו: אגדה של סמוראי | האחיות קאראסו וושי | דיבוב |
| 2016 | אונה | אונה ספנסר |  |
| 2016 | סארו - הדרך הביתה | לוסי |  |
| 2016 | הכתובים הסודיים | רוזאן "רוז" מקנולטי |  |
| 2017 | התגלית | איילה |  |
| 2017 | סיפור רפאים | M |  |
| 2017 | משיר לשיר (אנ') | פיי |  |
| 2018 | אל דאגה, הוא לא יגיע רחוק ברגל | אנו |  |
| 2018 | מריה מגדלנה | מריה מגדלנה |  |
| 2021 | סמטת הסיוטים | מארי מרגרט "מולי" קאהיל |  |
| 2022 | נשים מדברות (אנ') | אונה פרייזן |  |
| 2024 | La Cocina | ג'וליה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | חוק וסדר: מדור מיוחד | ג'סיקה דיליי | פרק: "Fat" |
| 2007 | Women's Murder Club | אלכסיס שרמן | פרק: "Blind Dates and Bleeding Hearts" |
| 2008 | הגומל (אנ') | רבקה סמית' | פרק: "Rebecca" |
| 2009 | ER | מייגן | 2 פרקים |
| TBA | Bridesheads Revisited | ליידי ג'וליה פליט | מיני סדרה עתידית של BBC |
הערות שוליים

↑  Rooney Mara, Ethnicity of Celebs | EthniCelebs.com, ‏7 March 2010
↑  J. Kim Murphy, Joaquin Phoenix, Cate Blanchett and More Stars Demand Joe Biden Call for Israel-Gaza Ceasefire: ‘Compassion Must Prevail’, Variety, ‏2023-10-20 (באנגלית אמריקאית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2015: פטרישה ארקט – התבגרות | פרס האקדמיה האוסטרלית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה הבינלאומי – שחקנית המשנה הטובה ביותר  2016: רוני מארה – קרול | הבא: 2017: ניקול קידמן – סארו – הדרך הביתה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459798105171  PLWABN: 9812825970005606  BIBSYS: 12025280  BNE: XX5485744  BnF: cb16676141s (data)  CANTIC: a1157558x  CiNii: DA18996940  GND: 143836838  ISNI: 0000 0000 7711 6782  LCCN: no2010029303  NKC: xx0173788  NLK: KAC2020L3290  NTA: 341347051  SUDOC: 161469353  VIAF: 107450806   WorldCat (עם VIAF): 107450806 
מארה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, 2009
מארה, 2013
אמתן MZ-4

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 סוג:  רובה סער 
 מדינה מייצרת:  ישראל 
 יצרן:  אמתן כרמיאל 
 תקופת השימוש:  2011–הווה (כ־14 שנים) 
 
אמתן MZ-4 הוא רובה סער בקליבר 5.56 מ"מ נאט"ו, שפותח ומיוצר על ידי חברת אמתן כרמיאל הישראלית. ה-MZ-4 נכנס לשירות בשנת 2011, הוא קיבל תקן צבאי ונמצא בשימוש של כוחות הביטחון בישראל ובמדינות נוספות.
סקירה טכנית

MZ-4 מגיע בקליבר 5.56x45 מ"מ נאט"ו, בעלת מכלול בתוצרת צינורות גזים (DGIS) או הפעלה מתקדמת על ידי בוכנה עם מהלך קצר (short stroke piston).
גופי הרובה עשויים מאלומיניום תעופתי 7075 הקנה מסגסוגת פלדה עם מעלה סלילים 1:7 ועם ציפוי פנימי של כרום קשיח. הרובה כולל מתפסי אלומיניום עם 4 מסילות פיקטיני לפי תקן MIL-STD 1913, כמו כן קיימת אופציה נוספת בה הרובה מסופק עם גוף עליון אחוד מונוליטי כולל מתאמי MLOK.
משקל הרובה משתנה בהתאם לתצורה ונע בין משקל נקי של 2.7 ק"ג למשקל מרבי של 3.2 ק"ג. הרובה מגיע במספר מגוון של אורכי קנה: 7.5 11.5 ,14.5, 16, 18 ו־20 אינץ'. ה-MZ-4 מסופק גם עם אופציה לשימוש של שמאליים וימניים (ambidextrous).
הרובה מתוכנן ומיוצר לפי תקן ה-MIL-SPEC ונבחן בבחינות עמידות ושחיקה לפי תקן צה"ל ולפי תקן נאט"ו AC225.
בתצורתו החצי-אוטומטית, הרובה מכונה MZ15 ונמכר גם לשוק הציד והספורט במספר מדינות.
סדרת הרובים של MZ-4

MZ-4 7.5" CQB
MZ-4 7.5" SMG
"MZ-4 Commando 11.5
"MZ-4 Carabine 14.5
MZ-15 20" DMR
תפוצה ומשתמשים

רובה ה-MZ-4 משמש כוחות ביטחון ברחבי העולם ומטרתו השכיחה היא עבור משימות הגנה ואבטחה, בין היתר:
בישראל: צה"ל, משרד הביטחון, משטרת ישראל, המשרד לביטחון לאומי, שב"ס, יחידת מצדה, שירות אבטחת מעברים - נתב"ג, שירותי הכבאות, כיתות כוננות יישוביים ועוד. עם זאת, השימוש בגופי ביטחון גדולים דוגמת צה"ל הוא בכמויות קטנות יחסית, לעומת רובי M4A1 קרבין, תבור X-95 פלאט-טופ ו-IWI ערד.
בעולם (ממקורות גלויים בלבד): המשמר האזרחי הספרדי, בריטניה (כוחות מיוחדים), צבא מקסיקו, משטרת אקוודור, משטרת תאילנד, צבא תאילנד, משטרת הפיליפינים, משטרת פיליפינים כוח משימתי מיוחד SAF, חיל האוויר הפיליפיני, שב"ס פיליפינים, הבנק המרכזי הפיליפיני וגורמי ממשל בסרי לנקה.
הערות שוליים

↑  אודי עציון, בלעדימשטרת ספרד תרכוש אלפי רובים מיצרנית הנשק הישראלית אמתן, באתר כלכליסט, 6 במרץ 2022.
↑  Emily Ryan Miller, EMTAN ramps up rifle production to bolster Israeli army, Defence Blog, ‏Nov 7, 2023
↑  Revista Defensa InfoDefensa, La Guardia Civil adquiere el fusil de asalto MZ-4P de la israelí Emtan, Infodefensa - Noticias de defensa, industria, seguridad, armamento, ejércitos y tecnología de la defensa (בספרדית)
↑  Eyal Boguslavsky, EMTAN MZ-4 assault rifle has successfully undergone rigorous IDF testing, israeldefense, ‏16/03/2022
↑  איל בוגוסלבסקי, שינוי במשק הרוס״ר הצה״לי? ה-MZ-4 של "אמתן" עבר בהצלחה ניסויים בצה"ל, באתר israeldefense, ‏16/03/2022
↑  איל בוגוסלבסקי, לקראת כנס FireTech: אמתן תספק רובי MZ-4 לרשות שדות התעופה, באתר rotter, ‏25/07/2022
↑  Eyal Boguslavsky, Emtan to supply MZ-4 rifles to Israel Airports Authority, israeldefense, ‏25/07/2022
↑  Revista Defensa InfoDefensa, La Policía de Ecuador adquiere 1.752 fusiles MZ-4P de la israelí Emtan Karmiel, Infodefensa - Noticias de defensa, industria, seguridad, armamento, ejércitos y tecnología de la defensa (בספרדית)
↑  PNP and BJMP Acquire 5.56mm Basic Assault Rifles - Update Philippines, https://www.update.ph/, ‏2018-07-29 (באנגלית אמריקאית)
↑  Eyal Boguslavsky, Philippine Police Takes Delivery of Israeli Assault Rifles, israeldefense, ‏4/05/2018
נאשון אנסינגי

נאשון אנסינגי אנגווידי (בצרפתית: Nachon Nsingi Nguidi; נולד ב-24 באפריל 2001) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מאריטימו מליגת העל הפורטוגלית, בהשאלה מלוון.
קריירת מועדונים

אנסינגי נולד בבלגיה למשפחה ממוצא קונגולזי. הוא גדל במחלקות הנוער של ספורטינג שארביק ולוון. ב-23 ביולי 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של לוון, בניצחון 2-0 על קורטרייק במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הבלגית לעונת 2022/2023. ב-7 באוגוסט הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-2 לרויאל אנטוורפן במסגרת המחזור השלישי בליגה.
ב-30 באוגוסט 2024 הושאל למשך עונת 2024/2025 לדנקרק מליגת המשנה הצרפתית. ב-13 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על קלרמון פוט במסגרת המחזור הרביעי בליגה. באמצע העונה שוחרר מהקבוצה ולאחר מכן הושאל למאריטימו הפורטוגזית עד לסוף העונה.
הערות שוליים

↑  Eerste profcontract voor Nachon Nsingi - OHL - Oud-Heverlee Leuven, web.archive.org, ‏2022-07-23
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נאשון אנסינגי".
מהדי אל-משאט

| --- | --- |

 לידה:  1986 (בן 39 בערך) Ragga, Wald Nawār, תימן 
 מדינה:  תימן 
 
מהדי אל-משאט (בערבית: مهدي المشاط; נולד ב-1986) הוא פוליטיקאי ומנהיג צבאי תימני מהתנועה החות'ית.
ביוגרפיה

מהדי אל-משאט בא מהכפר המרוחק אולד נואר במחוז חידאן, שבסעדה, אזור שממנו מגיעים בדלנים רבים מצפון תימן. מנעוריו הכיר את אחד ממנהיגי מרד החות'ים, עבד אל-מלכ אל-חות'י, גם הוא דמות מפתח בהתקוממות אלימה של זיידים מאז 2004. מ-2014 ואילך, ניהל את משרד אל-חות'יס, דוברו ונציגו בשיחות השלום עם האו"ם, בין היתר.
בנובמבר 2013 השתתף בהתקפה על העיירה דמג' שבסעדה. ממאי 2016 היה חבר במועצה הפוליטית העליונה ונחשב לנציג הפלג הניצי. הוא השתתף בשיחות עם השלטונות הסיניים בספטמבר 2016.
ב-19 באפריל 2018 הפך ליו"ר המועצה המדינית העליונה, לאחר רצח סאלח עלי אל-סמאד. הוא נחשב לראש הרשויות הפוליטיות הבדלניות של צפון תימן, בעוד אל-חות'י עומד בראש התנועה.
ביולי 2021 האריכה המועצה הפוליטית העליונה את כהונתו בשלוש קדנציות נוספות.
באפריל 2023 הבטיח להקים ועדה שתחקור את הדריסה בצנעא. באפריל נפגש גם עם משלחת ערב הסעודית.
הערות שוליים

↑  "السيرة الذاتية للرئيس مهدي المشاط". سبأنت - وكالة سبأ. 3 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Saddam.Alkamali. "مهدي المشاط... خليفة الصماد من "الصقور" والدائرة الضيقة للحوثي". www.alaraby.co.uk/ (בערבית). נבדק ב-2023-12-22.
↑  "Top Houthi political leader killed in Saudi coalition air strike". Middle East Eye. 23 באפריל 2018. נבדק ב-26 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Key Houthi official killed in Yemen". BBC (באנגלית בריטית). 2018-04-23. נבדק ב-2019-10-06.
↑  "مهدي المشاط الواجهة السياسية الجديدة للحوثيين". BBC News عربي (בערבית). נבדק ב-2023-12-22.
↑  "Countries YZ". rulers.org. נבדק ב-2023-12-22.
↑  "SPC extends President Al-Mashat's presidency for 3 new terms". SABA. 17 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "85 Killed, Hundreds Injured In Stampede During Yemen Charity Event: Report". Agence France Press. נבדק ב-2023-04-20.
↑  Keilberth, Mirco (2023-04-12). "Mann der Geheimnisse: Huthi-Kommandeur Mahdi Al-Mashat im Jemen". Süddeutsche.de (בגרמנית). נבדק ב-2023-12-22.
אולימפיאדת אטלנטה (1996)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 מדינות משתתפות:  197
 ספורטאים משתתפים:  10,318 (6,806 גברים, 3,512 נשים)
 תחרויות:  271 תחרויות ב-26 ענפים
 טקס הפתיחה:  19 ביולי 1996
 טקס הנעילה:  4 באוגוסט 1996
 נפתח רשמית על ידי:  ביל קלינטון, נשיא ארצות הברית
 השביע את המשתתפים:  תרזה אדוורדס
 הדליק את הלפיד האולימפי:  מוחמד עלי
 האצטדיון הראשי:  האצטדיון האולימפי סנטניאל, אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 הערים שהתמודדו על האירוח:  אתונה, בלגרד, טורונטו, מלבורן, מנצ'סטר
 → אולימפיאדת ברצלונה אולימפיאדת סידני ← 
אולימפיאדת אטלנטה (1996) היא האולימפיאדה ה-26 בעת החדשה, שציינה גם 100 שנים למפעל האולימפי. היא נמשכה 16 ימים, מ-19 ביולי עד ל-4 באוגוסט 1996. השתתפו בה 10,318 ספורטאים מ-197 מדינות.
גל פרידמן שייצג את ישראל בגלישת מיסטרל (גברים) זכה בה במדליית ארד והיה לישראלי היחיד שזכה במדליה באולימפיאדה זו.
ב-27 ביולי, אירע פיגוע בפארק שבו פוצץ מטען צינור במהלך הופעת רוק. כתוצאה מהפיצוץ נהרגה אישה, 111 נפצעו ועוד כתב נפטר מהתקף לב כאשר רץ למקום הפיצוץ. המטען הונח על ידי אריק רוברט רודולף, אשר המניע שלו היה חוק ההפלות.
מדליות

עשר המדינות המובילות במספר המדליות:
אירועים בולטים > אתלטיקה > נשים

מארי-ז'וזה פרק (צרפת צרפת), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 200 מטר ובריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש של 48.25 שניות (נוכחי 2012).
סווטלנה מסטרקובה (רוסיה רוסיה), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר ובריצת 1500 מטר.
גייל דיברס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר ובריצת שליחות 4x100 מטר.
גוון טורנס (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 100 מטר.
ע'אדה שועאע (סוריה (1980–2024) סוריה), זכתה במדליית זהב בקרב שבע ובכך הייתה לספורטאית הסורית הראשונה והיחידה שזכתה במדליית זהב אולימפית.
מרלין אוטי (ג'מייקה ג'מייקה), זכתה ב-3 מדליות, 2 מדליות כסף בריצות ל-100 בתוצאה זהה למנצחת דיברס (10.94 שניות) ול-200 מטר ומדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר.
אירועים בולטים > אתלטיקה > גברים

מייקל ג'ונסון (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בשתי מדליות זהב בריצת 200 מטר בשיא עולם חדש של 19.32 שניות ובריצת 400 מטר בשיא אולימפי חדש והיה לאתלט הראשון בהיסטוריה שזוכה בשתי ריצות אלו באולימפיאדה.
דונובן ביילי (קנדה קנדה), זכה בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש של 9.84 שניות ובריצת שליחים 4x100 מטר.
קרל לואיס (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בפעם הרביעית ברציפות בקפיצה לרוחק, הישג שקבע רק בן ארצו אל ארטר בזריקת דיסקוס.
יאן ז'לזני (צ'כיה צ'כיה), הגן על תוארו בהטלת כידון.
אירועים בולטים > התעמלות > נשים

נבחרת הנשים של ארצות הברית זכתה במדליית זהב הקבוצתית לפני נבחרת רוסיה ונבחרת רומניה.
ליליה פודקופייבה (אוקראינה אוקראינה), זכתה ב-3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב, כולל בתחרות הקרב רב אישי ובתרגיל הקרקע ומדליית כסף בתרגיל הקורה.
שאנון מילר (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בשתי מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית ובתרגיל הקורה.
סימונה אמנאר (רומניה רומניה), זכתה ב-4 מדליות, מדליית זהב בתרגיל סוס הקפיצות, מדליית כסף בתרגיל הקרקע ושתי מדליות ארד בתחרות הקבוצתית ובתחרות הקרב רב אישי.
סבטלאנה חורקינה (רוסיה רוסיה), זכתה בשתי מדליות, מדליית זהב בתרגיל מקבילים מדורגים ומדליית כסף בתחרות הקבוצתית.
אירועים בולטים > התעמלות > גברים

נבחרת הגברים של רוסיה זכתה במדליית זהב הקבוצתית לפני נבחרת סין ונבחרת אוקראינה.
אלכסיי נמוב (רוסיה רוסיה), זכה ב-6 מדליות, מהן 2 מדליות זהב בתחרות הקבוצתית ובתרגיל סוס הקפיצות, מדליית כסף בתחרות הקרב רב אישי ו-3 מדליות ארד בתרגיל הקרקע, בתרגיל הסוס סמוכות ובתרגיל המתח.
לי שיאושונג (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), זכה ב-3 מדליות, מהן מדליית זהב אחת כולל בתחרות הקרב רב אישי ושתי מדליות כסף בתרגיל הקרקע ובתחרות הקבוצתית.
ויטלי שרבו (בלארוס בלארוס), כוכב אולימפיאדת ברצלונה (1992) הסתפק ב-4 מדליות ארד, תחרות קרב רב אישי, סוס קפיצות, מקבילים ומתח.
אירועים בולטים > התעמלות אמנותית

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מקום | נבחרת | ניקוד |
|  | ספרד ספרד | 38.933 נק' |
|  | בולגריה בולגריה | 38.866 נק' |
|  | רוסיה רוסיה | 38.365 נק' |
קטרינה סרבריאנסקה (אוקראינה אוקראינה), זכתה בתחרות קרב רב אישי
אירועים בולטים > טניס > נשים

לינדזי דבנפורט (ארצות הברית ארצות הברית), זכתה בטורניר היחידות
ג'יג'י פרננדז ומרי ג'ו פרננדז (ארצות הברית ארצות הברית), זכו בטורניר הזוגות פעם שנייה ברציפות
אירועים בולטים > טניס > גברים

אנדרה אגאסי (ארצות הברית ארצות הברית), זכה בטורניר היחידים
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), זכו בטורניר הזוגות