stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיתוף במשרה
הערות שוליים

1 2  שיתוף במשרה | מילון לתנאי עבודה - חילן, באתר www.hilan.co.il
1 2 3 4 5 6 7  Amy Gallo, How to Make a Job Sharing Situation Work, Harvard Business Review, 2013
1 2  דפנה לוי, מדוע אין בישראל אפשרות לעבודה ב"משרה משותפת"?, באתר Xnet‏, 16 ביוני 2016
1 2  סוזן הת'פילד, Job Share - Advantages and Disadvantages, באתר "The Balance Careers"‏, 8 בדצמבר 2019 (באנגלית)
1 2 3 4 5  Lucy Daniels, [www.thejobshareproject.com Job sharing at senior level: Making it work], 2011
↑  Hooker, H., Neathey, F., Casebourne, J. and Mundro, M., The Third Work-Life Balance Employee Survey: Main Findings, United Kingdom: Department of Trade and Industry, UK, 2007
↑  Geoff Harris, Is job sharing worthwhile? A cost-benefit analysis in UK universities, Higher Education 33, 1997, עמ' 29-38
↑  Sabrina Marchetti, Dreaming Circularity? Eastern European Women and Job Sharing in Paid Home Care, Journal of Immigrant & Refugee Studies 11, 2013-10-XX, עמ' 347–363 doi: 10.1080/15562948.2013.827770
↑  Kelly C. Rogers, Shannon W. Finks, Job Sharing for Women Pharmacists in Academia, American Journal of Pharmaceutical Education 73, 2009-09-XX, עמ' 135 doi: 10.5688/aj7307135
↑  "The Pros and Cons of Job Sharing - Entrepreneur.com". 2006-11-10. נבדק ב-2009-08-13.
↑  Job Sharing | U.S. Department of Labor, www.dol.gov
1 2  Part-Time & Job Sharing, U.S. Office of Personnel Management (באנגלית)
1 2  7.Crampton, Suzanne; Douglas, Ceasar; Hodge, John; and Mishra, Jitendra (2003) "Job Sharing: Challenges and Opportunities," Seidman Business Review: Vol. 9: Iss. 1, Article 11.Available at: h p://scholarworks.gvsu.edu/sbr/vol9/iss1/11
↑  Nina Janza, Job Sharing – What it is, when to employ it, and how to make it work, SPICA, ‏23/12/2020
↑  Heejung Chung, Gender, Flexibility Stigma and the Perceived Negative Consequences of Flexible Working in the UK, Social Indicators Research 151, 2018-11-26, עמ' 521–545 doi: 10.1007/s11205-018-2036-7
↑  Amy Gallo, How to Make a Job Sharing Situation Work, Harvard Business Review, ‏September 23, 2013
↑  דפנה לוי, מדוע אין בישראל אפשרות לעבודה ב"משרה משותפת"?, באתר Xnet‏, 16 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00914218
תעשיית המזון

מזון ארוז במכולת אמריקאית
גבינת פרמז'ן מודרנית במפעל
תרנגולות בתוך כלוב סוללה בברזיל, דוגמה לגידול חיות אינטנסיבי
תעשיית המזון היא התעשייה המספקת את רוב המזון הנצרך על ידי אוכלוסיית העולם. תעשייה זו כוללת את כל השלבים החל בחקלאות וכלה בצריכת המזון. תעשיית המזון מייצרת גם מזון לבעלי החיים בשירותו של האדם – חיות משק ומחמד.
תעשיית המזון כוללת את התחומים הבאים:
חקלאות: יבול, בעלי חיים ופירות ים.
ייצור: מכונות ומבנים לחקלאות, אגרוטק, זרעים וכדומה.
עיבוד מזון: הכנת מוצרים טריים לשוק, וייצור של מצרכי מזון מוכנים.
שיווק: קידום מכירות של מוצרים גנריים (לדוגמה, מועצת החלב) או מוצרים חדשים, פרסום, קמפיינים שיווקיים, אריזות, יחסי ציבור, ועוד.
סיטונאות והפצה: לוגיסטיקה, שינוע מוצרי מזון ואחסנתם.
שירותי מזון: הסעדה, מסעדות וכדומה.
קמעונאות: מרכולים, מכולות, שוקי איכרים, שווקים ציבוריים וקמעונאות אחרים.
אסדרה: גורמים העוסקים בחוקים ותקנות מקומיים, או בין-לאומיים, הנוגעים לייצור ומכירת מזון, כולל בדיקת איכות המזון, בטיחות מזון, ותעשיית שתדלנות סביב תחום המזון.
השכלה: גורמים אקדמיים, או שעוסקים בייעוץ או הכשרה מקצועית.
מחקר ופיתוח: טכנולוגיית מזון.
שירותים פיננסיים: אשראי וביטוח לגורמים בתעשייה.
ייצור המזון

| --- | --- |
 :  ראו גם – מזון, אכילה, מאכלים, טעם
החקלאות היא העיסוק הנפוץ בעולם – 42% מכוח העבודה בעולם עוסק בו, אם כי נתון זה כולל גם את אלו שחלק מתעשיית המזון וגם את אלו שאינם. למרות זאת, התוצר החקלאי מהווה רק 5% מהתוצר העולמי הגולמי (התוצרים הלאומים הגולמיים). מושג החקלאות מתייחס למגוון נרחב של פעילויות ייצור, אשר נפרשות על קשת רחבה של קני מידה תפעוליים (גודל יחידות שטח העיבוד, תפוקות וכו'), התמחויות ואספקטים שיווקיים.
בתעשיית המזון דומיננטית במיוחד החקלאות התעשייתית מהווה את רובה המכריע של החקלאות בעולם המערבי, והולכת ומתפשטת במהרה גם בשאר העולם. חקלאות זו עושה שימוש בשטחי אדמה נרחבים ובהיקפים גדולים של בעלי חיים, תוך שימוש נרחב בתשומות חקלאיות כגון: מים, חשמל, דלק, דשן, חומרי הדברה ובמיכון ברמה טכנולוגית גבוהה. החקלאות האינטנסיבית כרוכה בהשקעות נרחבות, בתעשיות נלוות המספקות לצרכן את המוצר המוגמר ובשיווק.
עיבוד מזון

עיבוד מזון הוא שם כולל למערך של שיטות וטכניקות להפיכת מרכיבים גולמיים למזון הראוי למאכל אדם או חיה ונוח לשיווק.
תחום עיבוד מזון מתחלק לשלושה תתי-תחומי עיקריים: מזון המיוצר בייצור המוני, למשל לשיווק במרכולים ; ייצור על פי ביקוש – למשל במסעדות המכינות מאכלים ממזון גולמי בעת הזמנת הלקוח ; מזון המיוצר בהזמנה אישית (לדוגמה, עוגת חתונה).
סיטונאות והפצה

הפצה זהו מערך נרחב המחבר חלקים שונים יחד של התעשייה יחד. הפצה בסיטונאות זהו מערך הפצה לנקודות מכירה.
המערך מחליף את המודלים המסורתיים של שווקים סיטונאים בהם הצרכן קונה ישירות מהחקלאי, ונפוץ במיוחד האזורים שעברו עיור משמעותי.
הקמעונאי

עם התגברות תופעת העיור בעולם, במהלך המאה ה-20, המרכול (סופרמרקט) הפך לאלמנט הקמעונאי המגדיר של תעשיית המזון. עשרות אלפי מוצרים נאספים במקום אחד, באספקה רציפה, לאורך כל השנה.
בעולם המתועש והאורבני, המרכולים מספקים לצרכנים את חומרי הגלם ומצרכים משלימים, ותעשיית שירותי המזון, דוגמת מסעדות, מאפיות ובתי קפה, מציעה אוכל מוכן.
טכנולוגיות לתעשיית המזון

ייצור מזון מודרני מסתייע בטכנולוגיות מתוחכמות בתחומים רבים. התפתחויות בתחום האגרוטק ביטלו בחלק מהענפים את הצורך בכוח האדם הרב כבעבר. ביוטכנולוגיה מביאה עמה שינויים מהירים בנושאים כמו השבחת צמחים.
טכנולוגיית מזון הוא תחום מתפתח שהעוסק בהטמעת תהליכים טכנולוגים בתעשיית המזון לשיפור המזון והגדלת תוצרתו. טכנולוגיית המזון פועלת לכל אורך שרשרת האספקה של תעשיית המזון, החל משיפור יעילות גידולים חקלאיים, פיתוח שיטות לשמירה על טריות המזון, הגברת בטיחות מזון ומשקאות ועוד.
מסעדנות ומלונאות

קיימים מגוון רחב של עסקי מזון ובהם: מסעדה, בית מלון, בית קפה, מטבח מוסדי, חדר אוכל, מאפייה, קונדיטוריה, מאכלי רחוב, מזון מהיר, משאית אוכל, גלידרייה.
ראו גם

המטבח הישראלי
מדבר מזון
תעשיית אפייה בישראל
שיווק מזון
אבולוציה של ייצור מזון ומשקאות מותססים
מסחר
תזונה צבאית
כשרות
תזונה, תזונאי, דיאטה
לקריאה נוספת

Nestle, M. (2013). Food Politics: How the Food Industry Influences Nutrition and Health. California Studies in Food and Culture. University of California Press. ISBN 978-0-520-95506-6. 534 עמודים.
Vasconcellos, J.A. (2003). Quality Assurance for the Food Industry: A Practical Approach. CRC Press. ISBN 978-0-203-49810-1. 448 עמודים.
Kress-Rogers, E.; Brimelow, C.J.B. (2001). Instrumentation and Sensors for the Food Industry. Woodhead Publishing Series in Food Science, Technology and Nutrition. Woodhead. ISBN 978-1-85573-560-6. 836 עמודים.
Traill, B.; Pitts, E. (1998). Competitiveness in the Food Industry. Springer. ISBN 978-0-7514-0431-9. 301 עמודים.
בשר ארוז בסופרמרקט
משאית שירותי מזון בטעינה. משאיות נפוצות להפצת מוצרי מזון לעסקים מסחריים וארגונים.
מפעלי הכימיקלים החקלאיים פסאיק, חברת האגרוכימיה, בניוארק, ניו ג'רזי 1876
ריקבון גופה

נמלים ניזונות מגופת נחש
ריקבון גופה הוא תהליך פירוק ביולוגי המתרחש לאחר המוות. הריקבון אחרי המוות משותף לגופות אדם ובעלי חיים אחרים בממלכת הטבע. חקר ריקבון הגופה ברפואה ובזיהוי פלילי נקרא טפונומיה (Taphonomy). בארכאולוגיה ופלאונטולוגיה משתמשים במונח טפונומיה במשמעות רחבה יותר, של תהליך המעבר מהביוספירה לליתוספירה המתרחש בטווח הארוך.
תהליך הריקבון

על תהליך הריקבון של הגופה משפיעים גורמים כמו טמפרטורה, הימצאות חרקים, קבורה, אלימות שמופעלת כלפיה (לעיתים, זו סיבת המוות), לחות, חניטה ועוד.
התהליכים הרגילים הבאים מיידית בעקבות המוות הם: אוטוליזה (Autolysis), התפוררות הרקמות כתוצאה מפעילותם של אנזימים וכימיקלים של הגוף עצמו, וריקבון: התפוררות כתוצאה מפעילות חיידקית.
בשלב הבא מגיעים חרקים וחיות אחרות. קיימים מיני זבובים מסוימים המטילים ביצים בבשר ובדרך כלל ממלאים תפקיד מרכזי בתהליך. הרימה מופיעה בערך שלושים שעות אחרי המוות. בעלי חיים גדולים יותר יכולים להשתתף באכילת הגופה אם מתאפשרת להם נגישות אליה: זאבים, כלבים, שועלים ועכברים.
תהליך הריקבון > בבני אדם

בחדרי המתים בבתי החולים נשמרת טמפרטורה המונעת את תחילת תהליך הריקבון.
חניטה עשויה לעכב את תהליך הריקבון, אך לא לנצח. בדרך כלל החונטים מקדישים את עיקר תשומת הלב לחלקים החיצוניים, הנצפים בידי המתאבלים (פנים וגפיים). החנוט נקרא בלעז "מומיה". כמה מהחנוטים בקברי מצרים נשמרו בצורה מצוינת, על אף אלפי השנים שחלפו ממותם.
הזמן שנדרש כדי שמגופה ייוותר אך ורק השלד משתנה לפי תנאי הסביבה. באקלים ממוזג ובקבורה רגילה ללא ארון חולפות בדרך כלל למעלה מעשר שנים עד שנותר שלד בלבד. רטיבות וחשיפה לאוויר מאיצים את התהליך במידה ניכרת. אולם השלד עצמו אינו עמיד לנצח, וחומצות המצויות באדמה עלולות לפרק גם אותו. חוקרי התרבות האצטקית, למשל, מצאו מבני קבורה רבים וציוד שנועד ללוות את המתים לעולם הבא, אך לא מצאו כל שלדים, מפני שלחות הקרקע פוררה אותם.
חומר שעוותי בשם אדיפוסיר, המכונה גם שעוות קבר, יכול להופיע בגופות במקומות כמו לחיים, בטן ועכוז. החומר נוצר מספוניפיקציה של שומני הגוף, שמקורה באינטראקציה בין שומני הגוף לבין הכימיקלים באדמה. הוא מופיע בתנאי לחות וקרירות, ובסביבה בסיסית. האדיפוסיר מעכב את המשך תהליכי הריקבון, ומופיע בערך חודש לאחר המוות בגופה שלא הייתה נגישה לחרקים. קיומו בגופה יכול להיות ניכר גם אחרי שנים רבות.
מחקר תהליכי הריקבון מבוצע בכמה תחומים. בריקבון לטווח הקצר עוסקים בזיהוי פלילי, כאשר בוחנים נסיבות מקרה מוות. זהותם של החרקים המתגלים בגופה וגילם יכולים לגלות מידע יקר ערך למשטרה, זאת בנוסף למידע הרב המתגלה בניתוח הפתולוגי בגופה.
שלמות הגופה במסורת הדתית > ביהדות

היהדות רואה את הגוף כזמני ואת הנשמה כנצחית, מסורת מקובלת היא שגופם של צדיקים נשמר ו"לא שולטת בו רימה".
במסכת דרך ארץ זוטא נמנות שבע דמויות מקראיות שלא שלטה בהן רימה: אברהם, יצחק, יעקב, משה, אהרן, מרים ובנימין.
כך נאמר במקורות אחרים על הרוגי ביתר ועל רבי אלעזר, בנו של רבי שמעון בר יוחאי. במדרש מסופר זאת גם על דמויות נוספות.
דוגמה לקישור בין צדיקות לבין מצב הגופה לאחר המוות נותנת הדרשה:
המסורת היהודית הרחיבה מאוד את מניינם של אלו שזכו שגופתם תישאר בשלמותה, ונפוצה הסברה, שיש לה מקור בתלמוד כי כל צדיק גדול זוכה לכך שלא תירקב גופתו. אומנם, לפי התלמוד, טרם תחיית המתים תשוב הגופה בכל מקרה לעפר, ואז תיבנה מחדש.
יש בתפיסה זו ניגוד מובהק לאמונה המצרית שסברה ששימור הגוף נדרש על מנת שהרוח תוכל להיכנס לתוכו מחדש בעתיד לבוא.[דרוש מקור]
נקיטת פעולות כדי לשמר את הגוף, כלומר ביצוע חניטה, שנויה במחלוקת בין הפוסקים, וכיום היא אינה מקובלת ביהדות, אלא במידה המוגבלת ביותר הדרושה לשמר מת עד קבורתו (למשל הקפאה).
שלמות הגופה במסורת הדתית > בנצרות

גם על קדושים נוצריים הופיעו שמועות שלפיהן גופותיהם נשמרו בקברן. הידיעה על קיומן של הגופות השלמות, שחלקים מהן הוצגו בפומבי, היוותה מוקד משיכה לצליינים, ונראה שבחלק מהמקרים היה בה אמת. מסתבר שבסתר נערכו בגופות תהליכי חניטה. ברנדט הקדושה מלורד, שצפתה בחזיונותיה במרים הבתולה ב-1879, זכתה למעמד של מרטיריות, אחרי שקברה נפתח 30 שנה לאחר מותה, והיא נמצאה בשלמותה. גופתה מוצגת כיום לקהל.
ב-2001 משכה תשומת לב בעולם הנוצרי ידיעה שלפיה גופתו של האפיפיור יוחנן ה-23 שהועברה למשכן אחר, נמצאה במצב טוב. הוותיקן לא טען לנס, ואנשיו העריכו שהשילוב בין חניטה חלקית, שנעשתה לאפיפיור, לבין קבורה בארון אטום, עשוי לשמר גופה לאורך זמן.
שלמות הגופה במסורת הדתית > באסלאם

גם באסלאם נפוצה אמונה כי יש קשר בין מוות כשהיד לבין מצב הגופה אחרי המוות.
ריקבון גופה בתרבות

בסרט הקולנוע "זד ושני אפסים" של הבמאי פיטר גרינוויי (משנת 1985) קיים עיסוק רב של גיבור הסרט בריקבון של גופות. הגיבור נוהג לצלם בווידאו תהליכים של ריקבון גופה של בעלי חיים שונים, ולהריצם בהילוך מהיר - ואף מסיים את חייו תוך כדי כך שריקבון גופתו מתועד בווידאו.
ראו גם

טפונומיה
הערות שוליים

↑  מסכת דרך ארץ זוטא, פרק ראשון, באתר "דעת"
1 2  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קנ"ב, עמוד ב'
↑  איתן קולבר, "מות קדושים והקרבה עצמית באסלאם הקלסי", פעמים 75 (1998), עמ' 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551086705171  BnF: cb11982375q (data)  LCCN: sh85109250 
פגר של פרה שנותר ממנה שלד
תחבורה בגרמניה

גרמניה מהווה אחד ממרכזי התחבורה הראשיים באירופה.
רכבת ICE
מפת הרכבות הפרבריות במטרופולין Rhein-Neckar
הרכבת התחתית של ברלין
רכבת S-Bahn בקלן
המונורייל של וופרטל
תחנת הרכבת של נמל התעופה של פרנקפורט
נמל המבורג
תחבורה ציבורית

נמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט הוא העמוס בגרמניה והשני בכל אירופה, לאחר נמל התעופה הית'רו שבלונדון. תחנת הרכבת של מינכן, בעלת 40 רציפים, היא הגדולה באירופה מבחינת כמות רציפים. תחנת הרכבת הראשונה בעומס הנוסעים בגרמניה נמצאת בעיר המבורג (המבורג האופטבאנהוף). תחנת רכבות משא הגדולה באירופה נמצאת בסקסוניה התחתונה, במאשן (Maschen) שבפאתי המבורג; התחנה נפתחה בשנת 1977. תחנה זו נמצאת בקרבת נמל המבורג וציר רכבות המשא הראשי של גרמניה.
תחבורה ציבורית > רכבות

תנועת הרכבות בגרמניה מפותחת מאוד, וכמה מקווי הרכבת הראשונים בעולם נפתחו בגרמניה במאה ה-19. קיימות מספר רמות של תחבורת רכבות בגרמניה:
רכבות חשמליות תחתיות: רכבת תחתית נקראת U-Bahn (קיצור של Unterirdische Bahn, "רכבת תת-קרקעית"), ורכבת חשמלית נקראת Stadtbahn ("רכבת עירונית"). במקרים רבים שתי המערכות משולבות האחת בשנייה, כך שרכבות תחתיות עולות מדי פעם אל מעל לקרקע ולהפך. הרכבות החשמליות פועלות באזורים עירוניים, ולעיתים אף מקשרות ערים מרוחקות יחסית: בין בון וקלן, למשל, קיים קו רכבת חשמלית שאורכו כ-50 קילומטרים.
S-Bahn: זהו קיצור של Stadtschnellbahn ("רכבת עירונית מהירה"). זוהי רכבת פרברית אשר מחברת בין ערים וישובים קטנים במטרופולינים לעיר המרכזית.
RB: קיצור של Regional Bahn ("רכבת אזורית"). רכבת זו אינה עוצרת בכל תחנה, אלא רק בתחנות הרחוקות ממרכזי המטרופולינים.
RE ו-IRE: קיצור של Regional Express ("רכבת אזורית מהירה") ו-InterRegio Express ("רכבת בין-אזורית מהירה"), בהתאמה. רכבות אלו עוצרות אך ורק בתחנות הראשיות ביותר, והן נוסעות לטווחים ארוכים יחסית (עד כ-200 קילומטרים).
הרכבות שלעיל משתייכות לרשת ה-Nahverkehr ("תחבורה אזורית"). צבען של רכבות אלו לרוב אדום. הרכבות הבאות משתייכות לרשת ה-Fernverkehr ("תחבורה למרחקים"), וצבען לרוב לבן:
IC ו-EC: קיצור של InterCity ו-EuroCity, בהתאמה. אלו הן רכבות בינעירוניות מהירות, העוצרות בערים גדולות בלבד. רכבות ה-IC מוגבלות לגרמניה, ואילו רכבות ה-EC מגיעות גם לערים אירופאיות שמעבר לגבול.
ICE: קיצור של InterCity Express. אלו הן הרכבות המהירות ביותר בגרמניה, ומהירותן מגיעה לכ-300 קמ"ש, בדומה לרכבות המהירות ביפן ובצרפת. בדרך כלל משתמשות רכבות ה-ICE ברשת מסילות ברזל מהירות וייחודית, שנפרסה לאורך המדינה. רכבות ה-ICE עוצרות בערים גדולות בלבד, אך גם בערים קטנות יותר המשמשות כמרכז של אזור גאוגרפי גדול. בשנת 1998 התרחש אסון הרכבת באשדה בו נהרגו 101 נוסעים.
רב הרכבות בגרמניה מופעלות על ידי התאגיד הממשלתי דויטשה באן Deutsche Bahn (בראשי תיבות: DB), חברת הרכבות הגדולה באירופה. מושב החברה בברלין; בשנת 2013 הועסקו בה 300,000 עובדים. בגרמניה 5,730 תחנות רכבת נכון לשנת 2007, ואורך מסילות הברזל בכל המדינה (לא כולל רכבות חשמליות ותחתיות בערים) עומד על 34,122 קילומטרים. רכבות DB הסיעו מעל 2 מיליארד נוסעים בשנת 2012. מאז פתיחת השוק ב-2013 הופרטו קווים ראשיים המופעלים על ידי חברות גרמניות וזרות.
תחבורה ציבורית > אוטובוסים

בניגוד למדינות אחרות (בריטניה וארצות הברית, למשל), בהן תחבורה ציבורית בין-עירונית נעשית בחלקה הגדול באוטובוסים, בגרמניה הדבר לא היה נפוץ לפני 2013 עקב החוק משנת 1937 אשר נועד לשמור על המונופול התחבורתי של Deutsche Bahn. בשנת 2013 נפתח השוק לתחרות. חברת האוטובוסים הבין-עירוניים הגדולה בגרמניה היא FlixBus, המחזיקה נכון ל-2018 ב-90% מהשוק. הקו ברלין-המבורג הוא מקווי האוטובוס העמוסים ביותר באירופה.
התחבורה הפנים-עירונית בגרמניה מבוססת בחלקה הגדול על רכבות חשמליות ורכבות תחתיות. באוטובוסים נעשה שימוש באזורים נידחים או כפריים, בהם אין תשתית מסילות ברזל, ובשכונות מרוחקות בתוך הערים הגדולות. בערים רבות בגרמניה מופעלים אוטובוסים ליליים, בדרך כלל בסופי השבוע.
תחבורה ציבורית > כרטיס הסמסטר

בשנת 1991 הונהג לראשונה בעיר דרמשטט (Darmstadt) שבהסה "כרטיס הסמסטר" (Semesterticket), המאפשר לסטודנטים לנסוע באופן בלתי מוגבל בתחבורה הציבורית באזור תמורת תשלום סכום קטן עם תחילת הסמסטר. התשלום עבור הכרטיס כלול במספר ערים באגרת הלימוד המשולמת לאוניברסיטה, ולסטודנט לא קיימת אפשרות לוותר על הכרטיס. בערים אחרות יכול הסטודנט לקנות את הכרטיס בנפרד, אך רק עם הצגת תעודת סטודנט. הכרטיס מונהג ברוב גרמניה (אך לא בכולה), ונהליו, מחירו וגודל האזור בו הוא תקף משתנים בצורה קיצונית מאוניברסיטה לאוניברסיטה.
תחבורה ציבורית > תחבורה אווירית

בגרמניה 615 נמלי תעופה. נמל התעופה פרנקפורט הוא העמוס בגרמניה והשני בכל אירופה, לאחר נמל התעופה הית'רו שבלונדון. חברת התעופה הלאומית של גרמניה, לופטהאנזה, היא מהגדולות בעולם ונמל התעופה של פרנקפורט הוא מוקד החברה. מושב הנהלת החברה שוכן בקלן; החברה העסיקה בשנת 2006 כמעט 94,000 עובדים ולרשותה עמדו 339 מטוסים, מתוכם 320 מטוסי נוסעים.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 נפתח שוק הטיסות המוזלות באירופה. גרמניה נוטלת בו חלק נכבד, וכיום ניתן לטוס מעשרות יעדים בגרמניה אל יעדים בגרמניה או באירופה במחירים מוזלים מאוד. הטיסות המוזלות יוצאות ונוחתות בדרך כלל בנמלי תעופה משניים אשר מרוחקים ממרכזי הערים. לרשותה עומדים 119 מטוסים והיא העסיקה בשנת 2007 כ-6,000 עובדים.
תחבורה ציבורית > תחבורה ימית

לגרמניה חוף קצר יחסית; למרות זאת שוכנים לאורך החוף ולאורך נהרות גרמניה מספר נמלים גדולים. נמל המבורג שוכן על שפך האלבה ומהווה את הנמל הגדול בגרמניה והשני בגודלו באירופה, לאחר נמל רוטרדם. נמל דיסבורג שוכן על נהר הריין ומהווה את הנמל התוך-יבשתי הגדול בעולם.
תחבורה פרטית > רשת הכבישים

מערכת הכבישים הגרמנית הפכה לשם דבר, אם כי תקופת הזוהר של כבישי האוטובאן בגרמניה הייתה בשנות ה-60 וה-70 (מפה של רשת כבישי האוטובאן בגרמניה). חלק גדול מכבישי האוטובאן הגרמנים נבנה בימי המשטר הנאצי בשנות ה-30 של המאה העשרים.
רבים מהכבישים המהירים בגרמניה אינם מוגבלים במהירות הנסיעה. כמות הכבישים נטולי הגבלת המהירות פחתה בצורה דרמטית מתחילת שנות ה-70, עם העלייה במחירי הדלק בעולם והתגברות החשש מנזקים סביבתיים. בכבישים רבים בגרמניה קיימת הגבלת מהירות של 130 קמ"ש. בכבישים בהם המהירות המותרת אינה מוגבלת קיימת "מהירות מומלצת" של 130 קמ"ש; נסיעה מהירה יותר אינה מנוגדת לחוק, אך במקרה של תאונה עשויה נהיגה מהירה יותר לעמוד לחובתו של הנהג.
כיום, עקב ריבוי כלי הרכב ומחסור בתקציבים לבניית כבישים חדשים, קיימת צפיפות גדולה ביותר על חלק מכבישי המדינה, ופקקי תנועה הם מראה נפוץ. אורך רשת הכבישים בגרמניה בשנת 2007 עמד על 650,892 קילומטרים. כביש האוטובאן הארוך ביותר בגרמניה הוא ה-A7; הכביש מוביל מהגבול עם דנמרק בצפון ועד לגבול עם אוסטריה בדרום; אורכו של הכביש בגרמניה הוא 946 קילומטרים.
עד לשנת 2004 הייתה גרמניה אחת המדינות היחידות באירופה בהן הנסיעה ברוב המוחלט של הכבישים הייתה בחינם. ביום הראשון של שנת 2005 הונהגה אגרה למשאיות בלבד בכל הכבישים המהירים בגרמניה. רישום המשאיות והגבייה נעשים בצורה אלקטרונית לגמרי, בדומה לכביש 6 בישראל. הנהגת האגרה לוותה במחלוקת קשה ובשורה של בעיות טכניות אשר גרמו לדחייה רב-פעמית של המועד המתוכנן להנהגת האגרה, ב-2003. חברות ההובלה טענו שיתקשו לעמוד בנטל התשלומים, במיוחד באותה העת (אמצע 2005), כשמחירי הדלק שברו שיאים חדשים בגרמניה וכשהמיתון הכלכלי גרם לקנייה פחותה של מוצרים. חברות רבות עברו לנסיעה בכבישים משניים אשר עוברים במרכזי עיירות וכפרים; דבר זה גורם להפרעת איכות החיים של תושבי מקומות אלו ולנזקים תכופים לכבישים עקב נסיעת המשאיות הכבדות. רבים מאזרחי גרמניה מודאגים מהאפשרות (הסבירה) שבעתיד הקרוב תונהג אגרה גם עבור מכוניות פרטיות.
תחבורה פרטית > מכוניות ואופניים

גרמניה היא מיצרניות הרכב הגדולות בעולם. כמה חברות רכב גרמניות הוקמו עוד בראשית ימי המכונית, בעיקר באזור שטוטגרט, אשר הפכה עד מהרה למרכז תעשיית הרכב באירופה, ומקימיהן - קרל בנץ וגוטליב דיימלר ממרצדס-בנץ ופרדיננד פורשה מפורשה (הלה היה אוסטרי אך עבד בעיקר בגרמניה) - היו מחלוצי תעשיית הרכב בעולם. כלי רכב גרמניים הם מהנמכרים ביותר בעולם, וחברות הרכב הגרמניות הגדולות (השתיים שהוזכרו וכן פולקסווגן, חברת הרכב הגדולה באירופה, BMW, אאודי ואופל) מתחרות בהצלחה בתעשיית הרכב האמריקנית והיפנית.
נכון לשנת 2005 רובם המוחלט של כלי הרכב הנמכרים בגרמניה הם מתוצרת גרמנית. הרכב הזר הנמכר ביותר בגרמניה, פז'ו, נמצא במקום ה-20 בלבד ברשימת המכירות; הרכב היפני הנמכר ביותר—טויוטה—נמצא במקום ה-30. כלי רכב מתוצרת פולקסווגן הם הנמכרים ביותר בגרמניה, בהפרש ניכר מהמקום השני והשלישי (BMW ומרצדס).
מחירי הדלק בגרמניה יקרים מאוד יחסית למדינות שכנות, כגון אוסטריה והולנד. שיעור תאונות הדרכים בגרמניה בינוני. מספר ההרוגים בתאונות דרכים נמצא בירידה מתמדת מאז שנות ה-90 ובשנת 2005 עמד על 5,300.
כברבות ממדינות אירופה, גם בגרמניה נפוץ השימוש באופניים. ברשותו של כמעט כל אדם זוג אופניים אחד לפחות, ואין ספור דרכי אופניים מסומנות בצורה ברורה ברוב הערים ובדרכים הבין-עירוניות. בגרמניה אין חובה על חבישת קסדה. חל איסור על נסיעת אופניים על גבי המדרכה, למעט בדרכי אופניים המסומנות על גבי המדרכה. כמעט תמיד ניתן להסיע את האופניים ברכבת (תמורת כרטיס אופניים מיוחד); באוטובוס וברכבות חשמליות ותחתיות קיים בדרך כלל איסור על כך בשעות העומס.
הערות שוליים

↑   אקונמיסט, האוטובוס הגרמני יוצא לכבוש את כבישי אמריקה, באתר TheMarker‏, 30 במאי 2018
שלט זה מוצב בכל הכניסות לגרמניה ומורה על הגבלת המהירות בכבישי המדינה
כביש מהיר בן 8 מסלולים ליד קלן
אודסה (טקסס)

| --- | --- |
חותם אודסהחותם אודסה

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  טקסס טקסס
 ראש העיר:  Javier Joven
 תאריך ייסוד:  1881
 על שם:  אודסה 
 שטח:  133.02 קמ"ר
 גובה:  884 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  123,334 (דירוג: 226 בארצות הברית, 2019)
  ‑ צפיפות:  932.29 נפש לקמ"ר (2019)
 קואורדינטות:  31°51′48″N 102°21′56″W﻿ / ﻿31.863333333333°N 102.36555555556°W﻿ / 31.863333333333; -102.36555555556 
 http://www.odessa-tx.gov/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אודסה(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אודסה(למפת טקסס רגילה) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקואודסה(למפת טקסס מוגדלת) אוסטין יוסטון סן אנטוניו דאלאס פורט וורת' אל פאסו קורפוס כריסטי פלאנו לארדו לאבק אמרילו בראונסוויל קילין וייקו אבילין מידלנד סן אנג'לו לו. ארק. אוקלהומה ניו מקסיקו  מקסיקו מפרץ מקסיקואודסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אודסה (באנגלית: Odessa) היא עיר בטקסס שבארצות הברית. נכון לשנת 2019, אוכלוסיית העיר משוערת בכ-123,000 תושבים.
מבחינה פוליטית, העיר מנוהלת על ידי מועצה בת שישה חברים הנבחרים על ידי כלל תושבי העיר.
מבחינה כלכלית, הנפט הוא מרכיב משמעותי בפעילות הכלכלית של העיר. מעסיקים משמעותיים נוספים הם החברות וולמארט והליברטון.
היסטוריה

ההתיישבות באזור נוסדה בשנת 1881 כתחנת מים ונקודת הובלת בקר ברכבת טקסס. סניף הדואר הראשון נפתח בשנת 1885. היישוב הוכרז כעיר בשנת 1927. בתקופה זו העיר חוותה צמיחה משמעותית בעקבות גילוי נפט בסביבתה. בשנת 1925 מנתה האוכלוסייה רק 750 איש. עד 1929 המספר עלה ל-5,000 נפש. בשנת 1950 כבר התגוררו בעיר כ-29,495 תושבים.
בלוגה (וודקה)

| --- | --- |

 יצרן:  קבוצת בלוגה 
 מוצא:  רוסיה 
 מועד הכנה ראשוני:  2002 
 
לוגו וודקה בלוגה
בלוגה (באנגלית: Beluga Noble Vodka) הוא מותג של וודקה סופר-פרמיום המיוצרת ומבוקבקת על ידי Noblewood Group. היא נחשבת לאחת הוודקות האיכותיות ביותר. סופר-פרמיום נחשב באיכות גבוהה בהרבה מהרגיל, ולעיתים קרובות יקר. יחד עם זה רוב אניני הוודקה יסכימו שאומנות ואיכות הם הגורמים הבסיסיים שיש לוודקה כדי להיחשב במלואה לוודקה סופר-פרימיום.
ייצור

הסינון של התזקיק הוא בעל חשיבות רבה מאוד בנוסף לאיכות החומרים והמים והוא מתבצע לעיתים כבר במהלך הזיקוק ממש, כמו גם לאחר מכן, כאשר הוודקה המזוקקת (לעיתים מספר פעמים) ומסוננת (לעיתים מספר פעמים) דרך פחם פעיל ואמצעי סינון אחרים כדי לספוג כמויות של עקבות חומרים שמשנים את טעם התזקיק או מעניקים טעמי לוואי לוודקה. הייצרן היום הוא Noblewood Group, מונטנגרו.
צריכה

וודקה שותים באופן מסורתי "נקי" (כלומר לא מעורבב עם מים, קרח או מיקסים אחרים) ולעיתים קרובות היא מוגשת מהמקפיא מצונן, על אף שיש מומחי וודקה רבים שטוענים שטמפרטורת ההגשה צריכה להיות סביב 4–5 מעלות צלזיוס ולא מתחת לזה.
היסטוריה

הוודקה הרוסית Beluga Noble נוצרה במקור רק בשנת 2002 על ידי מזקקת מריינסק. העיר של היום מריינסק עצמה (כ-40,000 תושבים) נוסדה במאה ה-18 בדרום סיביר.
במאי 2016 שיתפה בלוגה פעולה עם Summergate Fine Wine & Spirits כדי להיות היבואן והמפיץ הבלעדי של המותג בסין הגדולה.
באוקטובר 2022, "בשל המצב הפוליטי הנוכחי ברוסיה, BELUGA GROUP החליטה למכור את הזכויות הבינלאומיות למותג וודקה הסופר-פרימיום "Beluga".
במרץ 2023, קבוצת Noblewood החלה רשמית בייצור הוודקה באתר הייצור שלה במונטנגרו והוציאה את הבקבוקים הראשונים של וודקה בלוגה.
תהליך

הכהל, המופק מדגנים אורגניים, שמשמש לייצור הבלוגה מקורה במזקקה של החברה הממוקמת ב-Jaunkalsnava, לטביה. המים לייצור מסופקים מבארות ארטזיות מפוקחות. הוודקה מיוצרת ומבוקבקת בניקשיץ', מונטנגרו.
סוגים

לוודקה בלוגה יש את מגוון התוצרת הבא (נבדלים באיכויות):
Noble
Transatlantic
Allure
Goldline
Celebration
Beluga Epicure
בבקבוק שמיוצר על ידי יצרן הזכוכית הצרפתי המפורסם לאליק.