stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ח'רבת ואדי חמאם
הערות שוליים

↑  רן שפירא, הבנאים מהר ניתאי, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2007
עוזי ליבנר, משיח פתאום יבוא, בבקעת ארבל יצמח טובו, באתר הארץ, 8 בינואר 2008
1 2  סיכום מפעל החפירות בואדי חמאם, קדמוניות 149, עמ' 28
↑  ח'רבת ואדי חמאם: כפר ובית כנסת מן התקופה הרומית בגליל, קדמוניות 139, עמ 31
↑  סיכום מפעל החפירות בואדי חמאם, קדמוניות 149, עמ' 39
↑  סיכום מפעל החפירות בואדי חמאם, קדמוניות 149, עמ' 38
↑  סיכום מפעל החפירות בואדי חמאם, קדמוניות 149, עמ' 37
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419120705171
חתול קליקו

| --- | --- |

 מיון
 משפחה:  חתוליים
 מין:  חתול בר
 
חתול קליקו עם צבע מדולל
חתולות קליקו תאומות
חתול קָליקוֹ הוא חתול בית מכל גזע עם פרווה בשלושה צבעים. הקליקו הוא לרוב בעל פרווה בצבע לבן (25% עד 75% מהפרווה) עם כתמים כתומים ושחורים גדולים (או לפעמים בצבעי שמנת ואפור). חתולי הקליקו הם כמעט תמיד נקבות, למעט מקרים מיוחדים בתנאים גנטיים נדירים.
אין לבלבל את הקליקו עם חתול שריון-צב, בעל פרווה מנומרת בעיקר של שחור/כתום או אפור/שמנת עם מעט יחסית סימנים לבנים. עם זאת, מחוץ לצפון אמריקה, דפוס הפרווה של הקליקו נקרא בדרך כלל "חתול שריון-צב לבן". שמות נוספים לקליקו כוללים "חתול מנומר", "טריקולור", וחתולי קליקו בעלי צבע פרווה מדולל נקראים לעיתים "קלימנקו" או "טיגריס מעונן". מדי פעם, צבע הקליקו משולב עם תבנית הפרווה של הטאבי; השילוב הזה נקרא "קליבי" או "טורבי" (כלומר חתול שריון-צב-טאבי באנגלית, הלחם של המילים tortoiseshell וטאבי).
"קליקו" מתייחס אך ורק לדפוס צבע הפרווה של החתול, ולא לגזעו, צבע עיניו, או מאפיינים גופניים אחרים. כמה מהגזעים שיכולים להיות קליקו, הם חתול מנקס, חתול אמריקאי קצר-שיער, מיין קון, חתול בריטי קצר-שיער, חתול פרסי, מאו ערבי, בובטייל יפני, אקזוטי קצר-שיער, חתול סיבירי, ואן טורקי, אנגורה טורקית וחתול יער נורווגי.
מכיוון שהקביעה הגנטית של צבעי הפרווה בחתולי קליקו מקושרת לכרומוזום X, חתולי קליקו הם כמעט תמיד נקבה, כאשר צבע אחד מקושר לכרומוזום X האימהי וצבע שני מקושר לכרומוזום X האבהי. ברוב המקרים, הזכרים הם רק בצבע אחד (למשל, שחור) מכיוון שיש להם רק כרומוזום X אחד. חתולי קליקו זכרים יכולים להתרחש כאשר לחתול זכר יש שני כרומוזומי X (תסמונת קלינפלטר); או אם הוא כימרה, עם שני סוגי תאים שונים; או כאשר חלק מתאי העור של החתלתול המתפתח בעובר עוברים מוטציה ספונטנית.
היסטוריה

דפוס הפרווה של חתולי הקליקו אינו מגדיר גזע כלשהו, אלא מתרחש במקרה בחתולים המבטאים מגוון של דפוסי צבע; בהתאם לכך אין לתופעה רקע היסטורי מובהק. עם זאת, קיומם של כתמים בחתולי קליקו אותרה במידה מסוימת על ידי ניל טוד במחקר שקבע את נדידת החתולים המבויתים לאורך נתיבי מסחר באירופה ובצפון אפריקה. חלקם של החתולים בעלי הגן המוטנטי הכתום שנמצא בקליקו יוחס לערי הנמל שלאורך הים התיכון ביוון, צרפת, ספרד ואיטליה, אך מקורו במצרים. הקליקו הוא חתול המדינה הרשמי של מרילנד מאז ה-1 באוקטובר 2001. הקליקו נבחר כחתול המדינה מכיוון שצבעו הלבן, השחור והכתום דומה לצבעה של ה"בולטימור אוריאולה", הציפור הרשמית של מרילנד, שמופיעה בסמל קבוצת הבייסבול של בולטימור, ה"בולטימור אוריולס", ו"פרפר בולטימור", החרק הרשמי של מרילנד.
הקליקו בפולקלור

בתרבויות רבות מאמינים שחתולי קליקו מביאים מזל טוב. בגרמניה, המילה לחתול עם צבע קליקו היא "Glückskatze" או "חתול מזל". בארצות הברית, אלה מכונים לפעמים "חתולי כסף". כאמור למעלה, חתול הקליקו הוא גם חתול המדינה הרשמי של מרילנד בארצות הברית. ביפן, פסלי מנקי נקו מתארים חתולי קליקו האמורים להביא מזל טוב. למלחים יפנים היה לעיתים קרובות חתול שיט קליקו כדי להגן מפני חוסר מזל בים.
החתולה המפורסמת גראמפי קאט הייתה חצי מגזע קליקו וחצי טאבי.
ראו גם

חתול הבית
צבעי חתולים
חתול טאבי
הערות שוליים

1 2  Robinson, Richard. "Mosaicism". Genetics. New York: Macmillan Reference USA, 2003. 76-80.
↑  "Calico cat". Encyclopædia Britannica. נבדק ב-5 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Malouf, Najla; Benirschke, K.; Hoefnagel, D. (1967). "XX/XY Chimerism in a Tricolored Male Cat". Cytogenetic and Genome Research. Cytogenetics. 6 (3–4): 228–241. doi:10.1159/000129944. PMID 6035565. נבדק ב-2020-06-22.
↑  Todd, Neil B. (November 1977) Cats and Commerce. Scientific American.
↑  Hubbell, Sue. Shrinking the Cat: Genetic Engineering Before We Knew About Genes. Boston: Houghton Mifflin, 2001.
↑  Hartwell, Sarah (1995). "Feline Folktails - Cats in Folklore and Superstition". נבדק ב-22 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Finegan, Edward; Rickford, John (2004). "Language in the USA: Themes for the Twenty-first Century". Cambridge University Press. אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2013. נבדק ב-22 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Calico Cat, Maryland State Cat". msa.maryland.gov.
↑  Finlay, Katie (25 בנובמבר 2017). "4 Things You Didn't Know About Calico Cats". HomeLife Media. נבדק ב-17 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
חתול קודקוד

| חתול קודקוד |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: חתוליים
סוג:: נמרון
מין:: חתול קודקוד
שם מדעי
 Leopardus guigna ‏מולינה, 1782
תחום תפוצה


חתול קודקוד (שם מדעי: Leopardus guigna) הוא מין של חתול בסוג נמרון, שכמו כל בני הסוג חי בעולם החדש, באמריקה הדרומית בעיקר בצ'ילה ובקצוות של ארגנטינה. זהו מין החתוליים הקטן ביותר באמריקה.
מיון

ישנם 2 תת-מינים של קודקודים:
Leopardus guigna guigna - החי בדרומה של צ'ילה ושל ארגנטינה
Leopardus guigna tigrillo - החי במרכז צ'ילה
מאפיינים

הקודקוד מזכיר נמר קטן בצורתו. יש לו ראש קוטן ורגליים וזנב גדולים. זכר בוגר שוקל 2-2.5 ק"ג ואורכו 37-51 ס"מ. גובהו יכול להגיע ל-25 ס"מ.
הוא מכוסה חברבורות כמו נמר אך צבעו אפור-חום עד כתום כהה ועל הזנב טבעות שחורות. ישנם גם פרטים שצבעם שחור כמו פנתר.
אקולוגיה

כמו רוב החתוליים הוא מין יחידאי החי בטריטוריה גדולה ובה הוא מסתובב וצד. גורים מתבגרים ועוזבים את משפחתם אחר שנה.
החתול נמצא בעיקר ביערות הררים ויערות גשם ממוזגים שישנם במורדות הרי האנדים. בשל כריתת היערות החתול נמצא בסכנת הכחדה.
הוא תוקף בקפיצה את טרפו. ניזון מעכברים, עופות, לטאות ולעיתים אף תרנגולים ואווזים מבויתים.
הערות שוליים

↑  חתול קודקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חתוליים |
| --- | --- | --- |
| חתולים קטנים | חתולים קטנים |  |
| חתול | חתול חולות • חתול ביצות • חתול שחור-רגל • חתול מדבר סיני • חתול בר (חתול הבית) |   |
| חתול פאלאס (סוג ומין יחיד) | חתול פאלאס |   |
| חתול זהוב | חתול זהוב אסייתי • חתול זהוב בורנאי |   |
| חתול נמרי | חתול נמרי בנגלי • חתול דגים נמרי • חתול נמרי שטוח-ראש • חתול נמרי כהה • חתול נמרי סונדי |   |
| שונר | שונר צפוני • שונר קנדי • שונר איברי • שונר מצוי |   |
| קרקל | קרקל • חתול זהוב אפריקני |   |
| סרוואל (סוג ומין יחיד) | סרוואל |   |
| נמרון | אוצלוט • מרגיי • נמרון מנוקד • חתול קולוקולו • נמרון הפנטנל • נמרון הפמפס • נמרון ג'ופרי • חתול קודקוד • נמרון האנדים • נמרון דרומי |   |
| פומה | פומת ההרים • יגוארונדי |   |
| חתול שיש (סוג ומין יחיד) | חתול שיש |   |
| חתולים גדולים | חתולים גדולים |   |
| נמר ערפילי | נמר ערפילי מצוי • נמר ערפילי בורנאי |  |
| ברדלס (סוג ומין יחיד) | ברדלס |  |
| פנתר | אריה • טיגריס • נמר • יגואר • נמר השלג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556929005171
חיים כהן (ביולוג)

ערך זה עוסק בפרופסור. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1968 (בן 56)
 ענף מדעי:  מדעי החיים
 מקום מגורים:  מודיעין
 עיסוק:  מנגנונים המולקולריים אשר קובעים את קצב ההזדקנות
 מקום לימודים:  תואר ראשון מדעי החיים, באוניברסיטת בר-אילן  דוקטורט בגנטיקה
 מנחה לדוקטורט:  פרופ' גיורא שמחן
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן
 בת זוג:  דבי כהן
 www.haimcohenlab.com
חיים כהן (נולד ב־12 באפריל 1968) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן החוקר את המנגנונים המולקולריים אשר קובעים את קצב ההזדקנות. כהן חוקר את הארכת החיים (Longevity) והזדקנות בריאה, מייסד ומנהל התוכנית לתואר שני בגרונטולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, כמו כן הוא מכהן כראש מרכז מינרבה גרמניה ישראל למנגנונים ביולוגים של ההזדקנות וכראש מרכז סגול להזדקנות בריאה באדם.
ביוגרפיה

כהן נולד וגדל בירושלים לגדליה ולרחל כהן, יקירת ירושלים. הוא התחנך בישיבה תיכונית אור עציון והשתלב בישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים. בשנת 1986, התגייס לצה״ל ושירת בשריון עד שחרורו בשנת 1991, ומאז שירת במילואים בדרגת רס״ן.
ביוגרפיה > חיים אישיים

כהן נשוי לד״ר דבי כהן (מנהלת השירות הפסיכולוגי חינוכי בבאר יעקב) ולהם 4 ילדים. מתגורר במודיעין.
קריירה אקדמית

עם שחרורו מצה״ל, החל את לימודי התואר הראשון במדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן, אותו סיים בהצטיינות יתרה בשנת 1994. בין השנים 1994-1999 למד דוקטורט ישיר בגנטיקה בהנחייתו של פרופ' גיורא שמחן ובין השנים 1999-2004, למד לפוסט דוקטורט בבית ספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד בבוסטון בהנחייתו של פרופ' דייוויד סינקלייר, חקר את קבוצת החלבונים סירטואינים והראה בסדרת מחקרים כיצד הגברת פעילות הסירטואינים הנובעת מהגבלת הקלוריות תומכת בהארכת חיים. מחקריו פורסמו בסדרת מאמרים בכתבי העת Molecular Cell ו־Science.
בין השנים 2012-2015, כיהן כראש מחלקה בפקולטה למדעי החיים באוניברסיטת בר-אילן ובשנת 2019, ייסד תוכנית לתואר שני בגרונטולוגיה בראשה הוא עומד – תוכנית המשלבת בין מדעי החברה ומדעי החיים. מאז שנת 2019, משמש כהן כראש מרכז מינרבה גרמניה ישראל, לחקר המנגנונים הביולוגים של הזדקנות וכראש מרכז סגול אודות הזדקנות בריאה באדם.
קריירה אקדמית > מחקר

תרומתו המדעית של כהן עוסקת בתפקיד המטבוליזם בנוגע לקביעת קצב ההזדקנות, בדגש על האופן בו חלבון סירטואין 6 מבקר את ההזדקנות הבריאה. שיטות המחקר בהן נעזר כללו ביולוגיה מולקולרית, פרוטאומיקה, פיזיולוגיה, ביוכימיה, מטבולומיקה ושימוש בחיות מחקר (שמר ועכברים טרנסגנים).
במהלך מחקרו, הראה כהן כי רמות החלבון סירט6 עולות בתנאים של הגבלת קלוריות ואף בצום. ממצא זה הציע לחלבון תפקיד מרכזי בהארכת תוחלת החיים והארכת החיים הבריאים על ידי הגבלה קלורית. בעקבות כך יצר כהן עכברים טרנסגנים אשר מבטאים את החלבון סירט6 ברמות גבוהות ומצא שעכברים אלו מאריכים חיים ב-30% יותר בממוצע. בדומה להגבלת קלוריות גם עכברים אלו מזדקנים לאט יותר, שומרים על מטבוליזם כעכברים צעירים. באותם העכברים התגלתה דחייה, בין היתר של סוכרת תלוית גיל, ירידה בדלקות. יתרה מזאת, עבודתו הראתה שעכברים טרנסגניים זקנים שמרו על פרופיל מטבוליטים זהה לעכבר צעיר ועל ביטוי הגנים כמעט זהה לביטוי הגנים בהגבלת קלוריות. בנוסף מצא, שהחלבון סירט6 מגן כנגד התפתחות תופעת השבריריות המאפיינת זקנים ועיקרה תשישות וחוסר פעילות. ביטוי ביתר של החלבון גרם לפעילות גופנית זהה לעכבר צעיר בגיל מבוגר מאוד. כהן הצליח להוכיח שהיכולת להישאר פעיל בגיל מבוגר נובעת משמירה על יצירת אנרגיה בעכבר זקן דרך הפעלה של גלוקוניאגנזה ושריפת שומן בדיוק כמו בעכבר צעיר. על ידי שורת מחקרים אלו הוכיח כהן כי סירט6 הוא חלבון מרכזי במטבוליזם ובקביעת תוחלת החיים הבריאה. במקביל התמקד מחקרו של כהן בתפקידו של סירט6 בהשמנה. הוצג כי, ביטוי יתר של חלבון סירט6, מגן מפני נזקי השמנה וכנגד התסמונת המטבולית. בשורת מחקרים אחרים על המטבוליזם של הכבד, הציג כהן את המנגנון דרכו מונע החלבון יצירת שומנים וכולסטרול, באמצעות דיכוי יצירתם על ידי SREBP1/2 והעלאת שריפת שומנים על ידי הפעלה של PPARa ודיכוי Mir122. בנוסף, כחלק ממחקר זה, אפיינה עבודתו של כהן מספר microRNAs שמבקרים את רמתו של סירט6.
בנוסף למחקרים אלו התמקד מחקרו של חיים כהן בתחומים נוספים הקשורים להבנתו את תהליך ההזדקנות. בראשון, כהן הראה כיצד חלבון התיקון Ku70 מבקר את המוות התאי דרך פעולתו כדהיוביקוויטנאז. לממצא זה חשיבות להבנתנו כיצד מקשר התא בין נזק ב־DNA למוות תאי. במחקר ביג דאטה אחר, הראה כי על ידי מניפולציות גנטיות או דיאטות ניתן להאריך את תוחלת החיים המקסימלית של האדם מעבר לתוחלת שנצפה עד כה. בתקופה האחרונה מתמקד מחקרו של פרופ' כהן בהבנת המסלולים המטבולים שמופעלים בפעילות גופנית. במחקרו הראה כהן שמבין מספר אזורים המח, במהלך פעילת גופנית, ההיפותלמוס במח מפעיל מסלולים מטבוליים בדומה לשריר.
בשנת 2013, הקים כהן יחד עם בועז משעולי ובר-אילן את חברת SIRTLAB, הפועלת על בסיס המחקרים של כהן לייצור תרופה להעלאת סירט6 במספר טכנולוגיות, שנרשמו במספר פטנטים. בימים אלו החברה, בה כהן משמש כמדען הראשי נמצאת לקראת ניסוי בבני אדם.
במהלך שנותיו, פרסם כהן עשרות מאמרים.
קריירה אקדמית > פרסים ומלגות

כהן זכה במספר פרסים מדעיים כגון: פרס מרכוס ופרס טננבלאט למצוינות במחקר רפואי (2014) ופרס הרקטור למצוינות מחקרית (2017). כמו כן, זכה במספר מענקי מחקר ובניהם הקרן לאומית למדע, הקרן הדו־לאומית ישראל ארה״ב (BSF), קרן ישראל גרמניה, מענק טבע למרכזי מצוינות מחקרית, מרכז ICORE למצוינות מחקרית בישראל, מלגת אלון ומענק ERC של האיחוד האירופי.
הערות שוליים

↑  כהן חיים | הפקולטה למדעי החיים ע"ש מינה ואבררד גודמן, באתר life-sciences.biu.ac.il
↑  Meet Prof. Haim Cohen, www.biu.ac.il (באנגלית)
↑  אוניברסיטת בר אילן, מרכז משותף ישראלי-גרמני לחקר הזקנה יוקם באוניברסיטת בר אילן, באתר הידען, ‏2019-11-11
↑  המשמעות הבריאותית של הארכת תוחלת החיים, באתר www.biu.ac.il
↑  דבי כהן, דבי כהן - פסיכולוגית, באתר פסיכולוגיה עברית
↑  The secret to longevity, embassies.gov.il
↑  אוניברסיטת בר אילן, מרכז משותף ישראלי-גרמני לחקר הזקנה יוקם באוניברסיטת בר אילן, באתר הידען, ‏2019-11-11
↑  המשמעות הבריאותית של הארכת תוחלת החיים, באתר www.biu.ac.il
↑  "Israeli researchers increase life expectancy of mice by average of 30%". The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית). נבדק ב-2023-02-20.
↑  מחקר חדש: נמצא גן שמאריך חיים בשלושים אחוזים, באתר ערוץ 7, ‏2021-06-08
↑  PPARA peroxisome proliferator activated receptor alpha [Homo sapiens (human) - Gene - NCBI], www.ncbi.nlm.nih.gov
↑  Nathan Jeffay, Israeli scientists extend mice’s lives by 23%, say method may work on humans, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Rojoef Manuel, Israeli Mice Experiment Suggests Human Life Could Extend Up to 23 Percent, sciencetimes, ‏Jun 01, 2021
↑  Haim Cohen, scholar.google.co.il
↑  Nature Search, www.nature.com (באנגלית)
↑  Haim Y. Cohen - Search Results - PubMed, PubMed (באנגלית)
↑  אוניברסיטת בר אילן, פרס רקטור בר-אילן לחדשנות מדעית הוענק ל-14 חוקרים מצטיינים, באתר הידען, ‏מאי 8, 2017
↑  SIRT6 activation for countering age-related metabolic diseases, CORDIS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259870405171  ORCID: 0000-0002-6613-8710  VIAF: 97740378   WorldCat (עם VIAF): 97740378
טבח ואשיטה

טבח ואשיטה או קרב נהר הואשיטה או קרב ואשיטה היה טבח שערכו חיילי צבא ארצות הברית באמריקאים-ילידים (אינדיאנים) ב-27 בדצמבר 1868.
מיקום

נהר ואשיטה(אנ') הוא נהר הזורם במדינות טקסס ואוקלהומה בארצות הברית. אורכו של הנהר הוא 475 ק"מ, והוא מסתיים במפגש עם הנהר האדום של דרום ארצות הברית.
רקע

כחלק מאמנת בקתת הרפואה(אנ') של 1867, אמריקאים ילידים משבט השאיין, כמו גם שבטים אחרים, נדרשו לעזוב את קנזס וקולרדו לשטחים באוקלהומה, אשר ניתנו להם לצמיתות בידי הקונגרס של ארצות הברית ונשיא ארצות הברית.
אחרי מלחמת האזרחים האמריקאית, רצו מדינות האיחוד לתגמל את החיילים המשוחררים על ידי מתן חלקות אדמה, וכן לאפשר לדרומיים להגר למערב, ובכך להפחית התנגדות לשלטון הצפוני על מדינות הדרום.
השטחים הפנויים מאדם לבן היו ממערב למיזורי והדרך לשם הייתה ארוכה וקשה. על מנת לאפשר הגעה שלא דרך שיירות עגלות, הציעו השלטונות לחברות הרכבות לסלול מסילות ברזל בשטחים שהוחזקו על ידי האומות האינדיאניות, ובתמורה לקבל שטחים נרחבים משני צדי המסילה. שטחים שיוכלו למכור למתיישבים.
האמריקאים-הילידים גילו התנגדות לגזל אדמתם, ואף במקרים מסוימים הצליחו, בלוחמת גרילה, לגבור על חיילי צבא ארצות הברית.
נשיא ארצות הברית הטיל על גנרל ג'ורג' ארמסטרונג קסטר ועל רגימנט הפרשים השביעי שבפיקודו לדכא את ההתקוממות בכל מחיר. קסטר לא הצליח במשימתו, בנובמבר 1868 שמע על התיישבות אנשי שאיין ליד נהר הואשיטה, במקום בו נמצא האתר ההיסטורי הלאומי בשדה הקרב של ואשיטה(אנ') בסמוך לשאיין(אנ'). שבאוקלהומה
זו הייתה התיישבות מבודדת, המערבית מתוך מספר רב של מחנות חורף של האומות האינדיאניות, ששאפה לשלום ונהגה בשלום, אך התאימה לקסטר בשל ריחוקה מקבוצות אחרות שהיו יכולות להושיט עזרה. ובשל שמועה שלוחמים שתקפו מתיישבים לבנים וחיילים אמריקאים-ילידים שהיו תחת פיקודו של קסטר מצאו מקלט בכפר.
בערב 26 בנובמבר, התקיימה בכפר מועצה כדי לדון על מה שלמדו שליחים מהכפר במפגישה שנערכה במבצר קוב(אנ') על תוכניות המלחמה של פיליפ שרידן. הדיון נמשך בשעות הבוקר המוקדמות של 27 בנובמבר. המועצה החליטה כי לאחר שהשלג העמוק יעלם, הם ישלחו רצים לשוחח עם החיילים. הם רצו לנקות אי הבנות ולהבהיר שאנשי הכפר שוחרי שלום. בינתיים, הם החליטו להעביר את המחנה למחרת במורד הנהר כדי להיות קרובים יותר למחנות האמריקאים-ילידים האחרים.
ההתקפה על השאיין

בבוקר 27 בנובמבר תקפו כוחותיו של קסטר את מחנה השאיין מארבעה כיוונים. חלק מהלוחמים הצליחו להימלט ולהתחבא מאחרי עצים ובנקיקים עמוקים. אחרי ההסתערות הראשונה של חיילי חיל הפרשים השביעי, הצטרפו לוחמים משתפי פעולה משבט האוסאז'(אנ') ועזרו בטבח.
החיילים מנעו מנשים ומילדים להימלט, הרגו כ-100 לוחמים, מספר רב של נשים וילדים, הרגו כ-675 סוסים, הרסו ושרפו כל מה שהיה בכפר. במהלך המתקפה נהרגו כ-20 חיילים, רובם היו שייכים לקבוצה בפיקוד יואל אליוט שנפרדה מהכוח המרכזי. קסטר החליט לסגת מהמקום ולקח איתו קבוצת נשים וילדים כבני ערובה.
גם לוחמים פצועים או כאלו שרצו להיכנע נטבחו.
תוצאות

אחת התוצאות של הטבח הייתה זירוז הקמת שמורת אינדיאנים והכרה בכך ששטחי השמורות הם של האינדיאנים ואין להפקיע את השטחים מהם.
הערות שוליים

↑  Stan Hoig, The Battle of the Washita: the Sheridan-Custer Indian campaign of 1867–69. Lincoln, NE: University of Nebraska Press, 1979, p. 189. ISBN 0-8032-2307-2.
↑  Greene, Jerome A. Washita, The Southern Cheyenne and the U.S. Army. Campaigns and Commanders Series, vol. 3. Norman, OK: University of Oklahoma Press, 2004. P.102 ISBN 0-8061-3551-4.
↑  Osage and Sharpshooters
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545826405171  LCCN: sh85065413
טימותי גרטון אש

| --- | --- |

 לידה:  12 ביולי 1955 (בן 69) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  Edward Marston 
 מקום לימודים:  אקסטר קולג', בית הספר שרבורן, בית הספר סנט אדמונד 
 שפות היצירה:  אנגלית, גרמנית 
 יצירות בולטות:  The Uses of Adversity: Essays on the Fate of Central Europe, The Magic Lantern: The Revolution of ’89 Witnessed in Warsaw, Budapest, Berlin, and Prague 
 צאצאים:  Alec Ash 
 פרסים והוקרה:  פרס העיתונות הבינלאומי של איסקיה (2008)  פרס קרל הגדול (25 במאי 2017)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון (2011)  מדליית תיאודור הויס (2017)  פרס הופמן פון פאלרסלבן (2002)  פרס אורוול (2006)  פרס סומרסט מוהם (1984)  פרס המסאי האירופאי על שם שארל ויון (1989)  מדליית קרל הגדול למדיה אירופאית (2013)  עמית החברה ההיסטורית המלכותית  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  אביר במסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  Medal of Merit, 1st class  עמית החברה המלכותית לספרות  פרס התיקון הראשון של יו מ. הפנר 
 timothygartonash.com
 
טימותי גרטון אש (באנגלית: Timothy Garton Ash; נולד ב-12 ביולי 1955) הוא היסטוריון וסופר בריטי. מחקרו מתמקד בעיקר באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. כתב שמונה ספרים, מפרסם טור שבועי בגארדיאן וטורים עיתונאיים בניו יורק טיימס, ב-Wall Street Journal ובוושינגטון פוסט.
אודות

למד היסטוריה מודרנית באוניברסיטת אוקספורד. מחקרו על התנגדות הגרמנית לנאציזם הוביל אותו לברלין, שם התגורר במשך שבע שנים, הן בצד המזרחי והן בצד המערבי.
הוא קיבל תואר עמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש הבריטי. בשנת 1984 קיבל את פרס סומרסט מוהם לכתיבה ספרותית. בשנת 2005 נכלל ברשימת 100 האינטלקטואלים הציבוריים המובילים של המגזינים Foreign Policy ו-Prospect. הוא נכלל ברשימת הטיים מגזין של 100 האנשים הכי משפיעים בעולם בשנת 2005. בשנת 2006 קיבל את פרס אורוול לפובליצסטיקה פוליטית. הוא קיבל אות מסדר ההצטיינות של פולין, גרמניה וצ'כיה.
גרטון אש נשוי לדנוטה, חוקרת תולדות האמנות המתמחה ברנסאנס, ואב לשני בנים, תומאס ואלק. הוא מתגורר באוקספורד.
חיל האוויר הגאורגי

הדגל העדכני של חיל אוויר ובתוחוגם הסמל מאז הופרד בשנית מצבא היבשה
פיקוד התעופה והגנה אווירית של גאורגיה - מוקר יותר בשם: חיל האוויר הגאורגי (בגאורגית: საქართველოს სამხედრო-საჰაერო ძალები; תעתיק: סַכרתווֶלוֹס סַמחֶדרוֹ-סַהַאֶרוֹ דזאלֶבּי) בשנת 2010 הוא שולב עם זרוע היבשה של הכוחות המזוינים של גאורגיה וב-2016 הופרד בשנית, הוא כולל כ-2,750 חיילים, 10 מטוסי תקיפה מדגם סוחוי-25 שהותאמו גם לתקיפה/קרב,  2 מטוסי תובלה אנטונוב-28, 9 מסוקי תקיפה מיל-27 15 מסוקי מיל-8, 2 מיל-14, 12 בל UH 1- 8 אלבטרוס L-39 ו-4 L-29. ו-380 טילי קרקע אוויר.
שני שדות התעופה העיקריים של חיל האוויר הגאורגי ממוקמים בטביליסי ("שדה התעופה אלכסייבקה") ומרנאולי. לאחר עלייתו של מיכאיל סאקשווילי לשלטון, החל צבא גאורגיה, ובתוכו גם חיל האוויר הגאורגי, לעבור תהליך של מודרניזציה בעזרתם של נאט"ו, ובמיוחד ארצות הברית וטורקיה.
הערות שוליים

↑  חיל האוויר הגאורגי, באתר משרד ההגנה של גאורגיה ב-21 בינואר 2007
↑  חיל האוויר הגאורגי, The Global Security website, 21 בינואר 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאורגיה ובנושא תעופה צבאית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיל האוויר החמישי של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  חיל האוויר של ארצות הברית 
 בסיס האם:  יוקוטה 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–הווה (כ־82 שנים) 
 
טייסת של מטוסי F-15 מטייסת הקרב ה-44, ששייכת לחיל האוויר החמישי
חיל האוויר החמישי של ארצות הברית (באנגלית: Fifth Air Force) הוא יחידה צבאית המשתייכת לכוחות האוויר של ארצות הברית בגזרת האוקיינוס השקט. מפקדת החיל שוכנת בבסיס חיל האוויר ביוקוטה (Yokota Air Base) ביפן. קיימים עוד שני בסיסים לחיל והם: בסיס קדנה ("Kadena") ובסיס מיסאווה ("Misawa"). החיל נוסד ב-16 באוגוסט 1941. מטרתו העיקרית של החיל הוא לחזק את שיתוף הפעולה הצבאי בין ארצות הברית ליפן. בחיל קיימות חמש יחידות מרכזיות שכולן שוכנות ביפן. מפקד חיל האוויר החמישי הוא גם מפקד פיקוד כוחות ארצות הברית ביפן.
יחידות חיל האוויר

כנף 18
כנף הקרב 35
כנף התובלה האווירית 374
כנף תפעול 605
טומיהיקו מורימי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בינואר 1979 (בן 45) Ikoma, יפן 
 מדינה:  יפן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיוטו 
 שפות היצירה:  יפנית 
 פרסים והוקרה:  Yamamoto Shūgorō Prize (2007)  Nihon SF Taisho Award (2010) 
 
טוֹמִיהִיקוֹ מוֹרִימִי (ביפנית: 森見 登美彦, נולד ב-6 בינואר 1979) הוא סופר יפני.
ביוגרפיה

מורימי נולד בעיר איקומה במחוז נארה, שביפן. הוא החל לכתוב סיפורים כשלמד בכיתה ג'. מורימי למד חקלאות באוניברסיטת קיוטו, בעל תואר שני בחקלאות. בתקופת לימודיו היה חבר במועדון הקליעה האוניברסיטאי, שבשביל חבריו כתב סיפורים הומוריסטיים. העיר קיוטו שימשה בהמשך כמיקום לעלילה של רבים מספריו. כעת מתגורר בנארה.
ספר הבכורה של מורימי, מגדל השמש (太陽の塔), יצא לאור בשנת 2003 (הספר נכתב בזמן הפסקת לימודים שלקח מורימי), קיבל את פרס ה-Japan Fantasy Novel Award והיה מועמד לפרס הגדול של מדע בדיוני ביפן (日本SF大賞, Nihon SF taishō, 第31回). עד שנת 2011 עבד בספריית הדיאט הלאומית בטוקיו, אז עבר לעיר נארה והתרכז בכתיבה.
מאז הוא מוציא לאור ספר חדש כל שנה או שנתיים.
מורימי מספר כי הושפע רבות מסרטיהם של הייאו מיאזאקי ואושיי ממורו.
כתיבתו

בספריו של מורימי מופיעים לעיתים קרובות יצורים על-טבעיים, כגון קִיצוּנֵה (שועל יפני בעל סגולות מיוחדות) וטאנוקי. הטאנוקי, שבפולקלור היפני יכולים ללבוש כל צורה, הם הגיבורים הראשיים בספרו "משפחה תמהונית". מוטיב נוסף שחוזר בספריו הם חיי הסטודנטים התוססים בקיוטו. ניתן למצוא הקבלות בין יצירותיו לספריהם של הרוקי מורקמי וניל גיימן.
הספר "כביש הפינגווינים" מסופר מנקודת מבטו של ילד חקרן, המנסה לפענח אירועים מוזרים הקורים בעירו. הילד פוגש חייזרים ונערה ממימד אחר המייצרת פינגווינים מחפצים שונים. למרות גילו הצעיר, הגיבור הראשי מתקרב להבנת התופעות קרוב יותר מצוות המדענים המגיע לעיר. הספר משלב סיפור התבגרות, מדע בדיוני, רומנטיקה וריאליזם מאגי.
בספרים "גלקסיית הטאטאמי" ו"הלילה קצר, מהרי, בחורה" הגיבור הראשי הוא סטודנט שלא מוזכר בשמו. "גלקסיית הטאטאמי" מספר על נסיונותיו הכושלים של הסטודנט לשנות את חייו לטובה על ידי השתתפות בחוגים שונים באוניברסיטה. הסיפור קורה במעין יקומים מקבילים, כשהסטודנט כל פעם בוחר בחוג אחר, עד שחוזר לנקודת ההתחלה. בספר "הלילה קצר, מהרי, בחורה" הסטודנט מאוהב ב"בחורה שחורת שיער" ומנסה להתקרב אליה. בזמן שיטוטם בקיוטו הלילית הם פוגשים דמויות שונות הכוללות אלכוהוליסט, רוח של יריד הספרים, מנהל היריד האוניברסיטאי הנוהג להתלבש כאיידול ועוד.
ספריו "גלקסיית הטאטאמי", "הלילה קצר, מהרי, בחורה", "משפחה תמהונית" ו"כביש הפינגווינים" עובדו לסרטי וסדרות אנימה. בנוסף, מקצתם עובדו למנגה.
נכון לשנת 2024 חמישה מספריו תורגמו לאנגלית.
יצירות

מגדל השמש (太陽の塔), ‏ 2003
גלקסיית הטאטאמי (四畳半神話体系),‏ 2004
סיפורי שועלים (きつねのはなし),‏ 2006
הלילה קצר, מהרי, בחורה (夜は短かし歩けよ乙女)‏, 2006
'רוץ, מלוס' וסיפורים אחרים (【新釈】走れメロス、他四篇), ‏2007
משפחה תמהונית (有頂天家族),‏ 2007
טכניקות מכתבי האהבה (恋文の技術),‏ 2010
הקליידוסקופ של גיון (宵山万華鏡),‏ 2010
כביש הפינגווינים (ペンギンハイウエイ),‏ 2010
הרפתקאות העצלן הקדוש (聖なる怠け者の冒険),‏ 2013
משפחה תמהונית - חזרתו של היורש (有頂天家族：二代目の帰朝), ‏2015
רכבת לילה (夜行), ‏2016
הערות שוליים

↑  作家・森見登美彦　小説とは何か？ 新作『熱帯』で追い求めた答 油井え,油井なおみ, 2019
↑  The genius adaptations of tomihiko morimi novels, by Kim Morrissy, Aug 15th 2018
↑  Interview: Tomihiko Morimi by Andrew Osmond, All the Anime, 2020
↑  Morimi Tomihiko in the Encyclopedia of Science Fiction, 20.11.2019
↑  Yen Press Licenses Happy Sugar Life, Kakegurui Twins Manga, Penguin Highway, Walk on Girl, Mirai Novels, by Karen Ressler, Anime News Network, 08.07.2018
↑  7 סדרות יצירתיות, 06.03.2015, Kakumeiki
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012195967205171  PLWABN: 9812404051005606  BIBSYS: 1507616671705  BNE: XX5851576  BnF: cb178340003 (data)  CiNii: DA14809269  GND: 1072417545  ICCU: PCMV001870  ISNI: 0000 0000 8482 0364  LCCN: no2008111135  NDL: 00939047  NLK: KAC200500355  RERO: 02-A028136251  SUDOC: 156515997  VIAF: 118680862   WorldCat (עם VIAF): 118680862