stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם משה פינגרהוט

הרב אברהם משה פינגרהוט (י' בחשוון ה'תרס"ט, 4 בנובמבר 1908, טורק, פולין - א' באייר ה'תשכ"ב, 1962, פריז, צרפת) היה הרב הראשי לקהילת יהודי אלג'יר, הרב של חיל הים הצרפתי, אביר לגיון הכבוד של צרפת, סגן יושב ראש בית הדין הרבני בפריז, מחנך ופוסק. הזדהה עם פעילות המזרחי והפועל המזרחי.
ביוגרפיה

נולד ב־4 בנובמבר 1908, לר' יצחק מאיר הלוי, מחסידי גור הידועים בעיר טורק שבווייוודה פולין גדול. אביו שלח אותו ללמוד בישיבות פולין וליטא: לומז'ה, ראדום וסלובודקה ואף זמן קצר בישיבתו של החפץ חיים. לאחר שהוסמך להוראה, בגיל צעיר למדי, כיהן כרב בצרפת, ואף לתקופה קצרה כרב בפורטוגל, במקביל לרבנותו קיים פעילות ציבורית רבה, וגילה עניין רב ביהדות צפון אפריקה ומנהגיה. בהיותו כבן 27 תכנן לעלות לארץ ישראל, ובדרך החליט לסור לאלג'יריה ומרוקו, כדי לעמוד על הבעיות שאיתן מתמודדים יהודי צפון אפריקה, ולהתרשם מקרוב.
בשנת 1936 (ה'תרצ"ו), ביקשו ממנו ראשי הקהילה באלג'יר לשמש כרב הקהילה, והוא קיבל עליו את המשרה. באלג'יר, חידש הרב פינגרהוט את ישיבת עץ חיים. הוא מונה על ידי הרב הראשי של אלג'יריה, הרב משה אייזנבט, למשנה לרב הראשי ותפקידי בית הדין הוטלו בעיקר עליו, אף על פי שבתחילה שימש רק כמזכיר בית הדין.
בשנת ה'תש"ב נפתח התיכון היהודי על שם הרמב"ם והוא החל ללמד בו עניינו יהדות. בשנת ה'תש"ח ייסד את בית המדרש לרבנים באלג'יר, ולימד בו גמרא.
הרב פינגרהוט השקיע רבות בענייני טהרת המשפחה וכתב חוברת בצרפתית על כך, יחד עם פרופסור נוצרי שלמד עמו רפואה.
במלחמת העולם השנייה שימש כמתורגמן של חייל לגיון הזרים הצרפתי וכרב צבאי בכוחות המזוינים של צרפת.
בשנת ה'תש"ט קיבל אזרחות צבאית, וארבע שנים לאחר כמן מונה באופן רשמי לרבה של אלג'יר.
בשנת ה'תשט"ז מונה לרב הצבאי של חיל הים.
במשך זמן רב היה חבר בוועד המרכזי של קרן קיימת לישראל באלג'יריה. לאחר הקמת המדינה השתתף במספר קונגרסים, ושימש כסגן נשיא הפדרציה הציונית באלג'יריה. הרב פינגרהוט נאבק בשנות ה-50 למען העלאת יהודי צפון אפריקה לישראל.
בשנת תשט"ו ביקר בישראל אצל הראשון לציון, הרב יצחק ניסים, והתכתב איתו בנושא בעיית ההתבוללות לאחר הביקור.
בשנת ה'תשי"ז מונה לסגן יושב ראש בית הדין הרבני הגדול בפריז. הרב פינגרהוט היה אחראי על הוצאת גופות היהודים ממחנה ההשמדה ברגן-בלזן.
ב-14 בפברואר 1961 הוענק לו מממשלת צרפת התואר אביר לגיון הכבוד בשל פעולות למען צרפת ויהודיה.
בשבתו בצרפת התמודד עם בעיית ההתבוללות הקשה והביע את עמדתו שהמדיניות הנכונה היא לגייר את בנות הזוג של היהודים המתבוללים, למרות מצבן הרוחני הקשה של המשפחות. בנושא זה היה במחלוקת עם ידידו, הרב רחמים נאהורי, שהתנגד לגיור, משום שלדעתו הדבר מעודד התבוללות, ועוד ש"לא שמענו שאחר כך שומרת טהרת המשפחה וטובלת לנדתה כדת, ומי יכוף אותה לזה הרי הבעל היהודי פורק ממנו עול מצוות". השנים פנו לראשון לציון, הרב יצחק ניסים, בבקשה שיחווה דעתו ויכריע בין הצדדים. הרב ניסים הציע שישבו יחד וינסו לגבש כללים ומתווה מוסכם לגיור שיהיה מקובל על הצדדים השונים, אך מבלי לנעול דלת בפני הגרים.
בפסק דין שכתב עם בית הדין בצרפת כתב שנכון לגייר קטנים ממשפחות כאלה גם אם האם הנוכרית איננה מעוניינת להתגייר בעצמה ותאכיל את בנה מאכלות אסורות, משום ש'קטן אוכל נבלות אין בית דין מצווין להפרישו', אך טוב להשפיע על ההורים לחנך את הילד ליהדות.
יזם את הרעיון לנטוע יער בישראל על שם הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, שנחנך כשנה לאחר פטירתו.
נפטר בא' באייר ה'תשכ"ב. על פי צוואתו הובא ארונו לישראל בה' באייר, ונקבר בהר המנוחות, בהלווייתו השתתפו הראשון לציון הרב יצחק ניסים, הרב אליעזר וולדינברג, שר הדתות זרח ורהפטיג, ואחרים.
חיבוריו

לאחר פטירתו בשנת ה'תשכ"ד, הוציאו חברת רבנים מצרפת מקבץ בתורתו:
שו"ת הרב אברהם משה פינגרהוט ז"ל - על ארבעת חלקי השולחן ערוך.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  שאלות ותשובות הרב אברהם משה פינגרהוט ז"ל, באתר אוצר החכמה
1 2 3  שלמה א' גליקברג, בית הספר הרבני
באלג'יר (1948–1961), עמ' 217-218
1 2 3  הרב אברהם משה פינגרהוט - דפוס פעילותו הרבנית באלג'יר הצרפתית - ד"ר יוסף שרביט, נבדק ב-2022-03-16
↑  ⁨הרצאת הרב פינגרהוט, הצופה, 13 במאי 1954
↑  אישים ומוסדות - ⁨⁨הצפה⁩ 18 אפריל 1956⁩ - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨הרב הראשי לאלג'יר בהפועל המזרחי בירושלים ⁩ - ⁨⁨הצפה⁩ 13 מאי 1954⁩ - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
↑  הרב פינגרהוט תובע העלאת יהודי אלג'יר, הצופה, 18 ביולי 1957
↑  ⁨הרב הראשי לאלג'יר אצל הגר"י נסים, הצופה, 9 באוגוסט 1955
↑  הרב יצחק נסים, לכלל ולפרט חלק ב', עמ' 26-30
↑  קברי האחים בבלזן, חרות, 11 בספטמבר 1958
↑  האמת על העברת עצמות הקדושים, הצופה, 2 ביוני 1959
↑  שאלות ותשובות הרב אברהם משה פינגרהוט, סימן יד
↑  רחמיך רבים, סימן יד
↑  לכלל ולפרט, חלק ב', עמ' 28
↑  א, קונטרס רבני צרפת חלק א, עמ' 2-8
↑  ⁨ביער מירון ניטעה חורשה, ע"ש הרב א. מ. פינגרהוט ז"ל⁩ - ⁨⁨הצפה⁩ 22 ספטמבר 1964⁩ - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
↑  ⁨ארונו של הרב א.מ. פינגרהוט ז"ל הובא לישראל והוטמן בירושלים ⁩ - ⁨⁨הצפה⁩ 10 מאי 1962⁩ - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
| רבני אלג'יריה |
| --- | --- | --- |
| רבני מחוז אלג'יר | ריב"ש • רשב"ץ • רשב"ש • יהודה כלץ (השלישי) • אברהם אבן טוואה • סעדיה אזוביב • מימון יאפיל • רפאל ידידיה שלמה צרור • יהודה עייאש • שלמה זוראפה • דוד מועטי • סעדיה עמור • משה אייזנבט • אברהם משה פינגרהוט • יצחק מרעלי |  |
| רבני מחוז אוראן ותלמסאן | יעקב ששפורטש • נתן ג'ייאן • חיים קצבי • פארוז קרסינטי • אברהם אנקווה • סמחון חלאווה • יוסף בן וואליד • חיים בלייח • דוד הכהן סקלי • יוסף משאש • מסעוד הכהן (פרחי כהונה) • דוד אשכנזי (רב) • יצחק אלמליח (תלמסאן) • יחיא אמסלם • דוד אבן כליפא |  |
| רבני מחוז קונסטנטין (אלג'יריה) | מימון נג'אר • סידי פרג' חלימי • יוסף גנאסיא • ישועה ללום • רחמים נאהורי |  |
| רבנים נוספים | שלום אביחצירא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261163005171  ISNI: 0000 0001 1732 2055  LCCN: nr96023388  VIAF: 97813412   WorldCat (עם VIAF): 97813412
שרית אביטן

ערך זה עוסק בזמרת ישראלית. אם התכוונתם לעיתונאית ואשת תקשורת ישראלית, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1992 (בת 31) ישראל אשדוד, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  ים-תיכוני
 פרופיל ב-IMDb
 
שרית אביטן (נולדה ב-11 בנובמבר 1992) היא זמרת ישראלית, זוכת תוכנית המוזיקה The Four.
ביוגרפיה

שרית אביטן נולדה באשדוד למשפחה מסורתית. כבר בגיל 7 החלה לשיר. בגיל 18 פרסמה סרטון ביוטיוב, ובו גרסת כיסוי שלה לשיר "יום אחד תבקשי" שביצע במקור שיר לוי. הסרטון זכה להצלחה, ולאחר שצפה בו הסוכן רוברטו בן שושן, היא הוחתמה על חוזה אצלו.
בצה"ל שירתה בלהקת חיל האוויר.
קריירה

במרץ 2011 הוציאה אביטן את שיר הבכורה שלה "אני שלך" שזכה לביקורות נלהבות.
בשנת 2012, במטרה למנף את הקריירה שלה, השתתפה אביטן בעונה השנייה של תוכנית המציאות "חי בלה לה לנד" לצד מאיה בוסקילה ושיר לוי.
ב-7 בפברואר 2012 השתתפה אביטן בדואט עם הזמר נאור אורמיה בשיר "בלילות". נכון למאי 2016.
ב-17 בדצמבר של אותה שנה יצא לאור הסינגל "בלילה קר".
בשנת 2013 התחרתה אביטן בחצי הגמר השני של תחרות קדם-אירוויזיון 2013 עם השיר "מון אמור", אך לא העפילה לשלב הגמר. באותה שנה הוציאה את אלבום הבכורה שלה "סטייל מיוחד" שזכה לביקורות אוהדות, והוציאה את השיר "את הפרח שגידלתי" בדואט עם איציק קלה.
ב-2014 הוציאה את השיר "לא צפוי" בדואט עם עומר אדם. באותה שנה הוציאה גם את השירים "אבא", שכתבה בעצמה, "חייל משמר הגבול" ו"אתה".
בשנת 2015 הוציאה את השיר "כאן לבדי", לאחר מכן את השיר "זה הזמן" ביחד עם אבי מסיקה, את השיר "רוצה אחד שידאג לי", וכן ביצעה עיבוד חדש לשיר "החמצן" של איציק שמלי.
בשנת 2017 הוציאה את שני שירים: "לנצח הכל" ו"יום חמישי".
בשנת 2018 חתמה אביטן במשרדו של הסוכן אבי גואטה, מנהלה של הזמרת שרית חדד.
ב-26 באוגוסט 2018 פורסם שאביטן תתמודד בריאליטי המוזיקלי של רשת 13, "The Four", שעלתה לשידור באוקטובר אותה השנה. אביטן זכתה במקום הראשון בתוכנית הגמר, שנערכה בנובמבר של אותה שנה.
ב-27 בדצמבר 2018 הוציאה אביטן את השיר "בגלל הגעגוע" בדואט עם מוטי טקה.
ב-12 בפברואר 2019 הוציאה את השיר "לצאת לי מהלב".
ב-3 במרץ 2019 הוציאה אביטן דואט עם הזמר פאר טסי בשיר "שלוש בלילה" כחלק מאלבום דואטים "הפוך לשנינו" עליו טסי עובד.
ב-3 בנובמבר 2019 הוציאה אביטן את השיר "לא מתאימים".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2013: סטייל מיוחד
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון‏, פעם שנייה גלידה: מיי פיינגולד שבה לריאליטי מוזיקלי ותתמודד ב"דה פור", באתר וואלה, 26 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420572105171  VIAF: 24154921231563590385   WorldCat (עם VIAF): 24154921231563590385
חני ליבנה

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1953 (בת 70) טרנסילבניה, רומניה 
 שם לידה:  חנה ברונשטיין 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 מספר צאצאים:  1 
 
חני ליבנה (נולדה ב-6 בדצמבר 1953) היא זמרת ישראלית.
דיסקוגרפיה

היכרות - 1984
מקלט ללילה - 1987
ווקליזה - 1990/1989
ים ואש - 1995 (עם ניקוס דימיטריאטוס)
הערות שוליים

↑  אביבה לורי, בוא שיר עברי | זהו שיר ישן על נחצ'ה היימן, באתר הארץ, 10 באפריל 2009
↑  חני ליבנה - סה לה וי, באתר הארץ, 30 באפריל 2013
↑  הבלוז של חני וגילה, באתר ynet, 29 ביוני 2009
↑  שרים נחום היימן (מתוך המופע "שיר למענכם") | אורי הרפז | חני ליבנה, באתר דיסק סנטר
↑  יעקב בר-און, ‏נחצ"ה היימן, טראומת השירות הצבאי והפרישה: חני ליבנה חוזרת ומדברת על הכל, באתר מעריב אונליין, 17 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302860505171  ISNI: 0000 0000 6967 5277  VIAF: 97564490   WorldCat (עם VIAF): 97564490
יקותיאל שור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בדצמבר 1918 דאוגבפילס, לטביה 
 פטירה:  27 ביולי 1990 (בגיל 71) קבוצת כנרת, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
יקותיאל שור (8 בדצמבר 1918 – 27 ביולי 1990) היה מורה, מוזיקאי, מעבד, מנצח, כנר ומלחין ישראלי, חבר קבוצת כנרת.
ביוגרפיה

שור נולד בדבינסק שבלטביה ליעקב וסופיה שור. אביו היה מנצח של תזמורת כלי נשיפה. אחיו, בוניה (בונקה) שור, היה מלחין ומוזיקאי.
בצעירותו היה חניך תנועת הנוער החלוצית "נצ"ח". שור למד מוזיקה בריגה ובפולין. היה חבר בתנועת הבריחה, התארגנות ציונית שעודדה עלייה ארצה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, וכניסת הגרמנים ללטביה, ברח עם משפחתו לרוסיה, ושב אליה לאחר המלחמה. גם ברוסיה היה חבר בתנועת הבריחה וארגן מסעות לארץ ישראל. בשנת 1949 עלה לישראל והתיישב בקבוצת כנרת, שם אשתו, בבה, כבר התגוררה, ונולדו להם שלושה ילדים.
בישראל למד קומפוזיציה אצל המלחין פאול בן-חיים, עבד בפרדס ולימד מוזיקה בבית הספר בכנרת. שור ניצח על מקהלת הילדים והמבוגרים בכנרת, וכן על מקהלת האיחוד שהיה בין מייסדיה, יחד עם יהודה שרת. הוא היה אחד הכנרים הראשיים של "התזמורת הסימפונית הקיבוצית" והשתתף בהופעות רבות בישראל ומחוצה לה. לאחר מסעו לברית המועצות, הרצה שור על חיי התרבות היהודית במקום.
בשנת 1961 היה למרצה במדרשה למורים אוהלו והמשיך ללמד בה עד שנת 1990. באוהלו הקים שור ביתן בו תצוגת זיכרון לתנועת הבריחה, שנקרא על שמו של חבר קבוצת כנרת מאיר ספיר (אביה של המלחינה נעמי שמר), שהיה מפקדה האחרון של התנועה.
שור חיבר מוזיקה סימפונית, קאמרית, מקהלתית, מוזיקה לסרטים והצגות וכן מוזיקה עממית לחגים ואירועים.
הוא הלך לעולמו בגיל 72 ונטמן בקיבוץ כנרת. על מצבתו נכתב "אטה למשל אוזני, אפתח בכנור חדתי" (תהלים מט ה).
יצירותיו

שור היה מיודד עם הכותבת יהודית סלע-וינר, שחיברה את המחזמר "מה טוב יחדיו", מופע מוזיקלי בהשתתפות ילדי עמק הירדן. שור הלחין את כל שירי המחזמר, בהם:
אגדת הכנרת
אין כמוהו
ההורה
הורה מלכדת
החמור הקטן
המצב במשק
למען ציון
קריאה למשחק
שיר בקר
שיר הבלורה
שיר החבל
שיר הירקנים
שיר הכדור
שיר הפלחים
שיר לכרם
שפוך חמתך
שירים נוספים שהלחין:
מעבר לים (מילים: חיים נחמן ביאליק)
רחל (מילים: רחל בלובשטיין) - וריאציות על השיר
שירים שעיבד מוזיקלית:
אור חבצלות (מילים: שרה לוי-תנאי, לחן: עממי)
איזה פלא (מילים: נתן אלתרמן)
אשרי הגפרור (מילים: חנה סנש, לחן: דוד זהבי)
גילו הגלילים (מילים: יצחק קצנלסון, לחן: עממי)
דור נפלא בארץ (מילים: בנימין זאב הרצל, לחן: יוסף הדר)
הורה מלכדת (לחן: עממי חסידי)
זבחו זבחי צדק (מילים: מן המקורות, לחן: עממי)
לילות בהירים (מילים: יצחק יונה לבני, לחן: עממי)
עוד לא נותקה השלשלת (מילים: יצחק למדן, לחן: עממי)
שורו הביטו וראו (מילים ולחן: זלמן חן)
ירדן כנרת (לחן: עממי)
ניגון א.ד. גורדון (לחן: א.ד. גורדון)
שחורה אני ונאוה (לחן: שלמה ארד)
חורשת האקליפטוס (לחן: נעמי שמר)
איזה פלא (לחן: עממי)
מופעים שהפיק:
"היו זמנים" - מופע משירי עמק הירדן בשיתוף מקהלת דגניה
"עלי כנרות" - מחזמר הכולל את שירי העלייה השנייה והשלישית ופרקי הווי מימי ראשית, בהשתתפות תזמורת "קול ישראל"
"בשדה קוצרים" - מסכת לחג הביכורים, למצו-סופרן, בס, מקהלה ותזמורת. מילים: חנן שדמי
"סימן ומעש" - חיזיון בקרני חיטין. עיבוד: חנוך יעקובזון
"מעשה בנסיך" בשיתוף בית נגלר בקריית חיים ובבימויו של חנוך פז
פרסים

שור זכה להערכה רבה על יצירתו המוזיקלית ואף זכה בפרסים הבאים:
פרס אקו"ם - פתחו שערים (1977)
פרס אקו"ם - מבוגרים שרים לילדים (1987)
פרס ליברסון מטעם איגוד הקומופזיטורים בישראל על היצירה "מוזיקה לחמש" לרביעיית כלי נשיפה של עץ וקרן (1988)
הערות שוליים

↑  עולים מארצות הסוציאליזם, באתר קול העם⁩⁩, 12 יולי 1956
↑  אלבום הבריחה - יקותיאל שור, באתר בנתיבי העפלה
↑  יזכור- קבוצת כנרת - יקותיאל שור
↑  "אין נותנים לחיות ואין נותנים למות", באתר מעריב⁩⁩, 13 ספטמבר 1957
↑  רבע מיליון פליטים יהודים הובאו ארצה בידי "הבריחה", באתר מעריב⁩⁩, 11 אוקטובר 1976
↑  תצוגת זיכרון לתנועת הבריחה תיפתח באוהלו, באתר מעריב⁩⁩, 6 מרץ 1974
↑  יקותיאל שור - שירה עובדת
↑  מודעת אבל - מטעם קיבוץ כנרת
↑  מצבתו של יקותיאל שור
↑  היו זמנים, באתר קול העם⁩⁩, 24 יוני 1964
↑  עיטור עמק־הירדן - לקבוצת כנרת במלאות לה 50, באתר דבר⁩⁩, 29 יוני 1964
↑  הקלטת שמע של בשדה קוצרים, באתר הספרייה הלאומית של ישראל
↑  חגיגת העשור בגליל התחתון, באתר על המשמר⁩⁩, 25 אוגוסט 1958
↑  בית נגלר - מעשה בנסיך, באתר על המשמר⁩⁩, 25 אפריל 1965
↑  יקותיאל שור, באתר מוזיאון העם היהודי בבית התפוצות
↑  פרס ליברסון ליקותיאל שור, באתר מעריב⁩⁩, 13 דצמבר 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267901505171  ISNI: 0000 0003 6968 5215  LCCN: no2014046882  MusicBrainz: fddb5f8b-f5de-4bec-a988-d040318a6f4d  VIAF: 248336216   WorldCat (עם VIAF): 248336216
אופיר כהן (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1980 (בן 44)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי, זמר
 סוגה:  פופ • מזרחית
 שפה מועדפת:  עברית
 
אופיר כהן (נולד ב-1 בינואר 1980) הוא פזמונאי, מלחין, מפיק מוזיקלי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

כהן גדל והתחנך בדימונה. הוא הבן הצעיר מבין שישה אחים. הוא החל את דרכו המוזיקלית בגיל 19. כהן שירת בחיל שריון, באוגדה 252. בעת שירותו הצבאי נפטר אביו מדום לב. בהמשך, ניגש לאודישנים שיזמה חברת "טופ שואו הפקות" וזכה בהפקת אלבום בכורה. ביוני 2008, יצא האלבום, שנקרא "אני שר בשבילך", בחברת התקליטים פליי רקורדס.
לאחר צאת אלבום הבכורה שלו, החל כהן לכתוב ולהלחין להיטים רבים במוזיקה המזרחית. בשנת 2013 כתב כהן את השירים "כל החלומות" ו"מלאת אהבה" שבוצע על ידי רובי לוי ואייל גולן, שהיו לשיריו הראשונים של כהן שנכנסו למצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ, וזכו במקומות השמיני והעשירי בהתאמה. ואף זכה בתואר שיר השנה במצעד השנתי של מאקו. באותה השנה, הוציא את הסינגל "מאז שהתרחקנו". מאז, כתב והלחין להיטים נוספים רבים חתונת השנה לאיתי לוי ואייל גולן מאורסת לעדן בן זקן שזכו להצלחה בתחנות הרדיו ומצעדי הפזמונים השנתיים.
בשנת 2021 הוציא את השיר "חלקת אלוהים" בביצועו של ליאור נרקיס, הסינגל הראשון מתוך אלבומו, "השיר של אופיר", הכולל יצירות פרי עטו בביצוע אמנים שונים. במרץ הוציא את השיר "בינתי" מתוך "השיר של אופיר" בביצוע אייל גולן ובנג'מין.
בשנת 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, כתב, הלחין והפיק את השיר "לצאת מדיכאון" ביחד עם הזמר יגל אושרי ואף זכה לפרסומת לבנק הפועלים בביצועה של רוני דלומי. בנוסף כתב את השיר "עם ישראל חי", בביצועו של אייל גולן,, ביחד עם הפזמונאי אבי אוחיון, ואת "בסוף הכל יהיה בסדר" בביצועו של ליאור נרקיס.
מתגורר בהוד השרון, נשוי לדנה ולהם ארבעה ילדים.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: אני שר בשבילך
הערות שוליים

1 2 3  אבי שושן, אופיר כהן הוא היוסי גיספן החדש, באתר ynet, 10 בדצמבר 2013
↑  יוסי חרסונסקי, אני שר בשבילך, באתר "יוסמיוסיק", 5 בינואר 2009
↑  תשע"ג (גלגלצ), באתר "פזמונט"
↑  אושר סיגרון, מאחורי השירים: "מי שמאחורי הקלעים כיום כן מקבל את הריספקט", באתר פרוגי, ‏3 באוגוסט 2019
↑  דור מאיר מועלם, ‏פרויקט השיר של אופיר: ליאור נרקיס - חלקת אלוהים, באתר ‏מאקו‏, 19 בינואר 2021
↑  מילות השיר "עם ישראל חי", באתר שירונט
↑  אלון פרוכטר, "בסוף הכל יהיה בסדר": ליאור נרקיס שחרר שיר חדש - שנכתב עליו, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 20 בדצמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7d4a92a8-2f1e-474e-9c5f-21947b8f5726  VIAF: 388144782733837495294   WorldCat (עם VIAF): 388144782733837495294
מוסקט (זן ענבים)

ערך זה עוסק בזן של ענבים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| מוסקט |
| --- | --- |

מיון מדעי

מוסקט היא משפחת ענבים (תת-מין) הכוללת למעלה מ-200 זני ענבים השייכים למין גפן היין המשמשים בייצור יין וכענבי צימוקים וענבי מאכל ברחבי העולם במשך מאות שנים רבות. הצבעים שלהם נעים בין לבן (דוגמת מוסקט אוטונל), לצהוב (מוסקטו ג'אלו), ורוד (מוסקטו רוזה דל טרנטינו) ועד כמעט שחור (מוסקט המבורג). לענבי מוסקט ויינות מוסקט כמעט תמיד ניחוח פרחוני מתוק בולט. המספר הרב של הזנים של המוסקט מצביעים על כך שהוא אולי זן הענבים המבוית העתיק ביותר, ויש תיאוריות שרוב המשפחות בזן הגפניים גפן היין נובעות מזן המוסקט.
היסטוריה

תיאוריות על מקורות ענבי המוסקט מתארכות את אבות הזנים עוד למצרים העתיקה ולממלכת פרס של העת העתיקה (כ-1000–3000 לפני הספירה) בעוד שחלק מהאמפלוגרפים, כמו פייר גאלט, סבורים שמשפחת זני המוסקט הופצה במהלך תקופת העת העתיקה הקלאסית (בערך 800 לפני הספירה עד 600 לספירה) על ידי היוונים והרומאים. עם זאת, בעוד שלייצור היין המקומי הייתה היסטוריה ארוכה במצרים העתיקה ובפרס, סופרים קלאסיים כמו קולומלה ופליניוס הזקן תיארו זני ענבים "דמויי מוסקט" מאוד כמו Anatelicon Moschaton ו-Apianae שהיו מאוד מתוקים ומושכים לדבורים (לטינית apis), אין הוכחות היסטוריות מוצקות לכך שענבי היין המוקדמים הללו היו בני משפחת המוסקט.
האזכור המתועד הראשון של ענבים המכונים "מוסקט" היה בעבודותיו של המלומד הפרנציסקני ברתולומאוס אנגליקוס שכתב על יין העשוי מענבי מוסקט בעבודתו De proprietatibus rerum ("על תכונותיהם של דברים") שנכתב בין 1230 ל-1240 בזמן שאנגליקוס למד בסקסוניה. יצירתו הלטינית של אנגליקוס תורגמה לצרפתית בשנת 1372 כאשר היין תואר על ידי אנגליקוס כ-"vin extrait de raisins muscats".
מקור השם

מכיוון שלא ניתן להצביע על המקורות המדויקים של משפחת המוסקט, התיאוריות ביחס למקור השם "מוסקט" הן רבות. האמונה המצוטטת ביותר היא שהשם נגזר מהמילה הפרסית מוצ'אק. באיטליה, המילה האיטלקית מוסקה לזבוב יכולה להיות גם אפשרות אחת כאשר הארומה המתוקה ורמות הסוכר הגבוהות של ענבי מוסקט מהווים אטרקציה נפוצה לחרקים כמו זבובי פרי.
תיאוריות אחרות מצביעות על כך שמקור משפחת הענבים היא במדינה הערבית עומאן ונקראה על שם העיר מוסקט השוכנת לחוף מפרץ עומאן. עיר אחרת המוצעת לעיתים כמקום הולדתו של הענב או מקור פוטנציאלי לשמו היא העיר היוונית מוסקטו, הממוקמת מדרום-מערב לאתונה באטיקה, כאשר מוסקטו הוא שם נרדף נפוץ ביוון לזני מוסקט.
זנים עיקריים

משפחת ענבי המוסקט מונה למעלה מ-200 זנים שונים. עם זאת, בין הזנים הרבים והשונים נעשה שימוש נרחב בייצור יין רק קומץ זני מוסקט. אלה כוללים את Muscat blanc à Petits Grains, Muscat of Alexandria, Muscat of Scanzorosciate, Muscat of Hamburg ו-Muscat Ottonel.
בין החברים הבולטים במשפחת מוסקט נמנים Muscat blanc à Petits Grains, שהוא זן הענבים העיקרי המשמש לייצור יין נתזים האיטלקי Asti (הידוע גם בשם מוסקטו אסטי) המיוצר באזור פיימונטה. הוא משמש גם בייצור רבים מהיינות המחוזקים הצרפתיים המכונים vin doux naturels. באוסטרליה זהו גם הענב העיקרי המשמש לייצור מוסקט ליקר, מאזור היין ברוטרגלן במדינת ויקטוריה. דוגמאות צעירות, לא מיושנות ובלתי מחוזקות למוסקט בלאן נוטות להפגין את הארומה האופיינית "ענבים" של מוסקט, כמו גם תמציות הדרים, ורדים ואפרסק. דוגמאות מחוזקות ומבוגרות (במיוחד כאלה שעברו הזדקנות בחבית) נוטות להיות בצבע כהה מאוד בגלל חמצון הנותן ארומה של קפה, עוגת פירות, צימוקים וטופי.
מוסקט אלכסנדריה הוא זן מוסקט נוסף המשמש בדרך כלל בייצור של vin doux naturel צרפתי, אך הוא נמצא גם בספרד, שם הוא משמש לייצור רבים מהמוסקלטים הספרדיים המחוזקים. במקום אחר משתמשים בו לייצור יינות לבנים יבשים עד מתוקים, שכותרתם לעיתים קרובות מוסקטו באוסטרליה, קליפורניה ודרום אפריקה. באלזס ובחלקים ממרכז אירופה, מוסקט אוטונל משמש לייצור יינות יבשים ומבשמים במיוחד.
בתרבות

יין מוסקט מוזכר בקנטטת הקפה (רי"ב 211) מאת באך: "אה, הקפה טעמו כה מתוק / מענג יותר מאלף נשיקות / ערב יותר מיין מוסקט".
הערות שוליים

↑  J. Robinson Vines Grapes & Wines pg 183 Mitchell Beazley 1986 ISBN 1-85732-999-6
1 2  J. Robinson, J. Harding and J. Vouillamoz Wine Grapes - A complete guide to 1,368 vine varieties, including their origins and flavours pgs 678-696 Allen Lane 2012 ISBN 978-1-846-14446-2
↑  Wine & Spirits Education Trust Wine and Spirits: Understanding Wine Quality, pgs 6–9, Second Revised Edition (2012), London, ISBN 9781905819157
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549374505171  LCCN: sh97007845
טליסמאן (מוזיקאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1991  (בן 33) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  טל בן נון
 שם במה:  טליסמאן
 מוקד פעילות:  ישראל
 סוגה:  ראפ, היפ הופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 שיתופי פעולה בולטים:  רון נשר, כפיר צפריר, מאור אדרי, פאר טסי, עומרי סבח, גיל ויין, דנידין, איזי, יהונתן מרגי, הראל סקעת, רביב כנר ,שרית חדד
 
טל בן נון (נולד ב-30 במאי 1991), הידוע בשם הבמה טליסמאן, הוא ראפר, זמר ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה

טל בן נון נולד בלוס אנג'לס לאמנית מירית בן נון ועלה עם משפחתו לישראל בגיל ארבע וגדל במושב בית חנניה. בתיכון למד בבית הספר המשותף "חוף הכרמל" שבמעגן מיכאל ושירת בצה"ל כנהג.
כנער נהג לכתוב ולהקליט שירים באופן חובבני. מקור הכינוי "טליסמאן" הוא במילה האנגלית Talisman, שפירושה קמע, ומשתלבת עם שמו הפרטי טל.
לקראת סוף שירותו הצבאי הכיר את הראפר איזי והחל להופיע איתו כזמר ליווי שלו. ב-2014 הוציאו סינגל בביצוע משותף. בשנה זו הקליט עם הראפר רון נשר את השיר צ'אק נוריס.
ב-2015 הוא הוציא את השירים "עד המדבר" (עם די ג'יי אונלי ועומרי סבח), ב-2016 את "לאן שהרוח תיקח" וב-2017 את "זנזיבר". בשנת 2017 הוציא גם את "שלוק מקצב", דואט עם מאור אדרי.
בן נון נבחר בשנת 2017 לפריצת השנה במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ ואתר וואלה.
בפברואר 2018 הוציא יחד עם הזמר פאר טסי שיר בשם "מאושרים" שהפך ללהיט ענק והיה בראש מצעדי ההשמעות.
ביוני 2019 כתב יחד עם ג'וני גולדשטיין ליהונתן מרגי את השיר "אני לא אני".
באוגוסט 2019 הוציא סינגל ראשון מתוך אלבום חדש, "ערב רומנטי" יחד עם הזמר אור בר השיר זכה להצלחה רבה  
ב- אוקטובר הוציא את הסינגל השני, "ורד שחור", יחד עם הזמר ים רפאלי.
בספטמבר 2019 יצא מיני-אלבומו הראשון של יהונתן מרגי, "מה יהיה", עבורו כתב שני שירים, "מדגסקר" ו"אסור".
בפברואר 2020 הוציא את הסינגל השלישי מתוך אלבומו החדש, "בית שנשבר". במאי 2020 הוציא יחד עם הזמר הראל סקעת את השיר "רוצה לחזור", השיר זכה להצלחה רבה, תוך שהגיע למקום השביעי במצעד השבועי של מדיה פורסט. בשנת 2022 הוא ביחד עם רביב כנר הוציאו שיר "בנקודה שבה נגמר האור".
ב-30 בנובמבר 2022, שינה את שם הבמה שלו ל"טליס" והוציא אלבום הנושא את שם זה, בו הוא מדבר בפן אישי יותר על חייו, ילדותו, הוריו והאזור בו גדל. באלבום שיתף פעולה עם האמנים השרוף, איתן דרמון וזי קיי. לאחר שנה החזיר את שם הבמה שלו ל"טליסמאן".
חיים אישיים

טליסמאן ניהל מערכת יחסים עם הזמרת שירה מרגלית במשך כשנתיים וחצי. ב-29 באוקטובר 2018 הועלה בערוץ היוטיוב של שירה מרגלית השיר "בא והולך" שאותו כתב והלחין עם מרגלית עצמה. בדצמבר 2019 נפרדו ולאחר מכן הוא הוציא את השיר "בית שנשבר" שמדבר על היחסים שלהם.
טליסמאן מתגורר בחדרה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2022: טליס
הערות שוליים

↑  משה אבוטבול, חיבור של קיץ: טליסמאן ומאור אדרי בשיר משותף, באתר פרוגי, 28 במאי 2017
↑  איריס קול, שם חדש, אלבום חדש, באתר 103fm, 7 בדצמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604889805171  VIAF: 6682159477923427990009   WorldCat (עם VIAF): 6682159477923427990009
ורד אבידן

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1983 (בת 41) נס ציונה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקנית, זמרת, מנחה
 פרופיל ב-IMDb
 
ורד אבידן (נולדה ב-17 באפריל 1983 בשם ורד רגב) היא שחקנית תיאטרון ישראלית, זמרת, קומיקאית, מנחה ויוצרת של טקסים ואירועים ברוח יהודית-ישראלית.
ביוגרפיה

אבידן נולדה ב-17 באפריל 1983 וגדלה בנס ציונה, בנעוריה השתתפה בתחרות "קולות וצלילים" בניהולו של דוד קריבושי. שירתה בחיל חינוך בתפקיד מש"קית הוראה בבסיס מחו"ה אלון וכמפקדת ומדריכה בטירונות לעולים חדשים.
לאחר שירותה הצבאי למדה תיאטרון בקורס של "מכללת סמינר הקיבוצים" בהנחיית אברהם דנא, נועה לב, ושלומית אורן. כמו כן, הופיעה עם חומרים מקוריים – שירה ומערכונים – בערבי במה פתוחה ברחובות וב"צוותא" בתל אביב.
ב-2005 למדה משחק בתיאטרון החדר בהנהלת אמיר אוריין והצטרפה ל"סוף העולם בלוז" – מופע אלתורים קומי בבימוי רן אפלברג במסגרת "הקאמל קומדי קלאב".
בשנים 2006–2009 למדה בבית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. במהלך הלימודים זכתה במלגת הצטיינות בתחרות סצנות של בית הספר. בשנת 2012 למדה קורס חצי שנתי של משחק מול מצלמה אצל ניב רז ואולי שטרנברג בבית הספר למשחק "טכניקה".
בשנת 2010 הצטרפה לקבוצת התיאטרון לשינוי חברתי "משו משו" הפועלת בירושלים, ולקחה חלק בהצגותיה עד שנת 2014.
בשנת 2014 הצטרפה לארגון בינה - התנועה ליהדות חברתית כמנחה וכזמרת מובילה בקבלות שבת. בשנת 2017 יזמה ופיתחה, יחד עם אילה דקל ועידו אבידן, מגוון תוכניות מוזיקליות לבתי ספר העוסקות במועדי ישראל בראייה פלורליסטית, שוויונית ומודרנית.
בשנת 2018 החלה להנחות יחד עם בעלה טקסים ואירועים ברוח יהדות ישראלית, פלורליסטית ושוויונית.
בשנת 2019 זכתה בפרס הבמה לילדים ונוער 2018 לשחקנית המשנה, על תפקידה בהצגה "פרצוף חמוץ" בתיאטרון אורנה פורת, בבימויה של שירילי דשא.
החל משנת 2022 משחקת בסדרת הילדים "כראמל" בתפקיד סופי.
אבידן נשואה לעידו אבידן ואם לשניים, מתגוררת בקריית טבעון.
תפקידים נבחרים > תיאטרון

פטר והזאב, תיאטרון אורנה פורת (2008)
כיתת יורים, תיאטרון הקאמרי (2009)
בגדי המלך החדשים, תיאטרון אורנה פורת (2010)
פסטיבל החיות, תיאטרון אורנה פורת (2013)
מלך היער, תיאטרון גושן (2013)
אמנית הרעב, פסטיבל תיאטרונטו (2013)
(אל) תסתכלי עלי, תיאטרון הסימטה (2013)