stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקהילה היהודית סורית בארצות הברית

הקהילות היהודיות הסוריות בארצות הברית הן קהילות של יוצאי יהדות סוריה, שנוסדו בראשית המאה העשרים. הקהילות הגדולות ביותר הן בברוקלין שבניו יורק, בדיל (אנ') שבניו ג'רזי ובמיאמי. אוכלוסיית הקהילות בניו יורק ובניו ג'רזי נאמדת כיום בכ-90,000 נפש. בתוך הקהילה הסורית קיים שוני בין היהודים שמקורם בעיר חלב לבין אלו שמוצאם מדמשק.
ניו יורק

יהודי סוריה הראשונים שהגיעו לארצות הברית היו יעקב דווק ועזרא סיט, שניהם מחלב. הם הפליגו מליברפול שבאנגליה ב־22 ביולי 1892. לאחר תחילת המאה העשרים הגיעו מהגרים נוספים לארצות הברית משלוש סיבות: ראשית, ירידה בכלכלת סוריה שפגעה ביכולתם להתפרנס. שנית, הטורקים הצעירים, קבוצת מורדים האחראית להפלת הסולטאן העות'מאני, גייסו יהודים לצבא בעל כרחם. שלישית, גורמים כמו השפעת המערב עליית הציונות והלאומיות הערבית הביאו להגברת האנטישמיות במדינות ערב. רובם התיישבו בשכונת לואר איסט סייד שבמנהטן. מאוחר יותר התיישבו גם בבנסונהרסט, מידווד, פלטבוש ולאורך אושן פארקוויי בגרייבסנד שבברוקלין. האחרון נחשב למרכז הקהילה הנוכחי, אם כי הקהילה התמקדה בעבר סביב בית הכנסת מגן דוד בשדרה 67 בשכונת בנסונהרסט כמפורט להלן:
קהילת שערי ציון, באושן פארקוויי בין שדרת T לשדרה U, מאכלסת כמה בתי כנסת בשני מבנים. בית כנסת זה הוא בית הכנסת הגדול ביותר של הקהילה, ונחשב כיום לבית כנסת הדגל שלה. בית הכנסת הוקם בשנת 1960 בשכונת גרייבסנד, ומרכז הקהילה שכן בו עד סוף שנות השישים ותחילת שנות השבעים. כרב כיהן הרב הראשי שאול ג' קצין עד לפטירתו ב-1 בדצמבר 2018. לפניו שימשו כרבנים אביו של הרב, הרב יעקב ס. קצין, יחד עם גיסו של הרב, הרב ברוך בן חיים, עד לפטירתם ב-1994 וב-2005. בצוואתו העביר הרב הראשי שאול ג' קצין את כסאו כרב הראשי לנכדו בכורו, הרב שאול ג' קסין (בנו בכורו, יעקב ס. קצין השני, אינו רב). הרב הראשי הנוכחי שאול ג' קצין הוא הרב הראשי של קהילת מגן דוד מווסט דיל וראש ישיבת הלל. דמות רבנית חשובה נוספת בקהילה הייתה הרב אברהם הכט. אך בשל ניגודי אינטרסים בשנות התשעים, נאלץ הרב להגיש את התפטרותו. משתתפים בתפקידי הרבנות הם הרב יעקב בן חיים (בנו של הרב ברוך בן חיים), הרב דוד מסלטון, הרב מאיר ידיד, הרב ריימונד הבר, הרב משה לגנודו, הרב משה ארקינג, והרב ריימונד ביידה. בית הכנסת משרת בדרך כלל את הקהילה הסורית חלאבית.
בית הכנסת של קהילת מגן דוד, ברחוב 67 מספר 2017 בין השדרות 20–21. בית כנסת זה היה ספינת הדגל לשעבר של הקהילה, והוקם בשנת 1921. בית הכנסת היה בשיא הפופולריות שלו בשנות הארבעים, החמישים ותחילת שנות השישים. בית הכנסת עדיין בשימוש רציף לתפילות יומיות ושבת. כמו כן, הקהילה אחראית על החברא קדישא של הקהילות הסוריות. בשנת 2001 הוכרז הבניין כנקודת ציון על ידי ועדת שימור ציוני הדרך בעיר ניו יורק. עד שנת 2004, הבניין הוסמך ורשום בטאבו הלאומי של מקומות היסטוריים. הרב סלומון לנקרי הוא הרב הנוכחי המנהל את הקהילה.
בנוסף למוצא יהודי סוריה, הקהילה כוללת קבוצות קטנות יותר ממוצא ישראלי, לבנוני, מצרי, טורקי, מרוקאי ואחרות, שמקיימות מניינים משלהם במבנה הקהילה הכללי הסורי. קיימת הבחנה בין "חלבי" (שמוצאו מחלב) ל"שאמי" (שמוצאו מדמשק). כמו כן קיים הבדל בין "הכובעים הלבנים" האורתודוקסים המודרניים לבין החובשים "כובעים שחורים" היהדות החרדית, אם כי החלוקה אינה מוחלטת. אין קהילות של יהדות קונסרבטיבית או רפורמיות הקשורות לקהילה הסורית.
בתוך הקהילה פועל גם מרכז קהילתי ספרדי הממלא תפקידים הדומים לארגון ה-JCC הלאומי. הקהילה מאופיינת בעסקים מרובי דורות; לעיתים קרובות, מעודדים ילדים להישאר בתוך העסק המשפחתי. ובכל זאת, משפחות רבות, שהכירו באתגרים להצלחה כלכלית הנובעת מהיעדר תואר אוניברסיטאי, עודדו השכלה לתואר ראשון ושני, במיוחד בתחומי העסקים והפיננסים. מי שעוסק בהשכלה גבוהה מעודד להישאר בתוך המבנה המשפחתי. מספר מגזינים, כגון Image ו- Magazine Magazine,  עוסקים גם בנושאים חברתיים של קהילה כולה.
ניו ג'רזי

הקהילה בניו ג'רזי מבוססת בעיקר במחוז מונמות', במיוחד דיל, אלברון, לונג בראנץ', אוקהרסט וברדלי ביץ ' . הקהילה מורכבת ברובה מאנשים שמתגוררים בה במהלך חודשי הקיץ, אם כי חלקם מתגוררים בה באופן קבוע, במיוחד באזורים היבשתיים יותר של אטונטאון, אוקהרסט ווסט דיל. ישיבת הלל, הממוקמת בעיירת אושן, היא ישיבה פופולרית בקרב בני הנוער של תושבי הקבע באזור דיל.
| שם | תמונה | מדינה | עיר | רבנים | מוצא | כתובת, אתר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בת רחל |  | ניו ג'רזי | סניף ווסט לונג | הרב הווארד בלד, הרב ריצ'רד טוביאס | סורי | שדרת לרצ'ווד 48 |
| בית הכנסת של אדמונד ג'יי ספרא | בית הכנסת ג'וזף ס. ג'מאל (הרחבה של בית הכנסת האת'וויי) | ניו ג'רזי | דיל | הרב יצחק פרחי | סורי | שדרת האת'וויי 75, Safrashulnj.org |
| בית הכנסת לוגן רואד |  | ניו ג'רזי | עיירת אושן | הרב שיאון עוזרי | סורי | שדרות רוזלד 1200 |
| מגן דוד מווסט דיל |  | ניו ג'רזי | ווסט דיל | הרב שאול ג 'קסין, הרב אלברט סתון, הרב יוסף דנה | סורי | 395 דרך דיל, Westdealshul.org |
| קהילת מגן דוד |  | ניו ג'רזי | חוף בראדלי |  | סורי | שדרה 5 101 |
| בית כנסת של דיל |  | ניו ג'רזי | דיל | הרב יצחק דווק | סורי | שדרת נורווד 128, DealShul.org |
| בית הכנסת של אוקהרסט |  | ניו ג'רזי | אוקהרסט | הרב ג'ק מבורה | סורי | שדרות דרום לינקולן 280 |
| אוהל שמחה |  | ניו ג'רזי | סניף ארוך | הרב שמואל צ'ואיקה | סורי | 295 פארק אווניו, Ohelsimha.com |
| אוהל יעקב |  | ניו ג'רזי | דיל | הרב משה מלכה, הרב אלי מנצור | סורי | שדרת לורנס 4, Ohelyaacob.com |
| אחאבה ואהבה |  | ניו ג'רזי | דיל | הרב מיכאל הבר, הרב ג'ואי הבר | מִצרִי | שדרת נורווד 108, Hechalshaul.weebly.com |
| שערי עזרא |  | ניו ג'רזי | סניף ארוך | הרב דוד נחם | סורי | שדרת הארזים 36, Cedaraveshul.org |
| בית הכנסת הספרדי של אהל ישחק |  | ניו ג'רזי | אלנהרסט | הרב משה שאמה | סורי | שדרת אלן 108 |
| מגן אברהם |  | ניו ג'רזי | סניף ווסט לונג | הרב ראובן סמה | סורי | 479 מונמות 'רוד, wlbshul.com |
| שערי תפילה בני משה |  | ניו ג'רזי | Eatontown | הרב משה דאוק, הרב ויקטור גראניאני | סורי | 20 Whalepond Road, Eatontownshul.com |
פלורידה

דרום פלורידה משמשת כמפלט חורפי עבור יהודים סורים רבים מברוקלין ומטרופולין ניו יורק. הרוב מבלים את עונת החורף בקהילה החרדית של טרנברי איילנד ובקהילות הסובבות, הממוקמת בעיר אוונטורה.
| שם | תמונה | מדינה | עיר | רבנים | מוצא | כתובת, אתר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית הכנסת אדמונד ג'יי ספרא מטורנברי |  | פלורידה | אוונטורה | הרב גלימידי | סורי | 19275 מיסטיק פוינט דרייב, Safraflorida.com |
| בית הכנסת הספרדי שערי ציון |  | פלורידה | חוף סאני איילס | הרב ירון ראובן | סורי | 242-256 רחוב 174 |
| קהילת ספרדי שערי עזרא |  | פלורידה | חוף מיאמי | הרב סובה | סורי | רחוב 41 945, ShaareEzra.us |
| נהר שלום |  | פלורידה | פורט לאודרדייל | הרב דייוויד בוטון | סורי, מצרי | 3489 Griffin Rd, NaharShalom.com |
קליפורניה

| שם | תמונה | מדינה | עיר | רבנים | מוצא | כתובת, אתר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מרכז קהילתי ספרדי צעיר (YSCC) |  | קליפורניה | לוס אנג'לס | הרב דניאל קוואליר | סורי, מרוקאי | 9051 W. Pico Boulevard, YSCCLA.com |
| קהילת מגן דוד |  | קליפורניה | בוורלי הילס | הרב בנציון בנשימון | סורי, פרסי | 322 צפון Foothill Road, MagenDavid.org |

| שֵׁם | תמונה | מדינה | עיר | רבנים | תרבות | כתובת, אתר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בית הכנסת כתר תורה |  | מישיגן | עיירת ווסט בלומפילד | הרב ששון | סורי | 5480 דרך אגם הפרדס, הרב ששון / כתר |
פנסילבניה

| שֵׁם | תמונה | מדינה | עיר | רבנים | מוצא | כתובת, אתר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קהילת בית הרמב"ם |  | פנסילבניה | פילדלפיה | הרב עמירם גבאי הרב משה חיים ארביב | ישראלי | 9981 דרך Verree |
הערות שוליים

↑  Chafets, Zev (14 באוקטובר 2007). "The Sy Empire". The New York Times. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Roffé, Sarina (2007). "The Jews of Aleppo". אורכב מ-המקור ב-12 בדצמבר 2016. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  קהילת יהודי סוריה, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
↑  "Rabbis/Hazzanim". shaarezionny.com. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Overview". shaarezionny.com. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jewish Image". imageusa.com/. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Community Magazine". communitym.com. נבדק ב-20 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
ויליאם בייליס

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1860 ודנסברי, אנגליה
 פטירה:  27 באוגוסט 1927  (בגיל 67) לונדון, אנגליה
 ענף מדעי:  פיזיולוגיה
 מקום מגורים:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  ודהאם קולג'  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 מוסדות:  יוניברסיטי קולג' לונדון
 פרסים והוקרה:  מדליית ביילי (1917)  Knight Bachelor (8 ביולי 1922)  הרצאת קרוניאן (1904)  מדליית קופלי (1919)  המדליה המלכותית (1911)  עמית החברה המלכותית 
 
סר ויליאם מדוק בייליס (באנגלית: William Maddock Bayliss;‏ 2 במאי 1860 – 27 באוגוסט 1924) היה פיזיולוג אנגלי מחלוצי חקר האנדוקרינולוגיה. טבע את המושג 'הורמון'. יחד עם ארנסט סטארלינג, מגלה ההורמון סקרטין.
ביוגרפיה

ויליאם בייליס נולד בוונסברי, סטאפורדשייר וגדל בלונדון. התחיל ללמוד רפואה ביוניברסיטי קולג' לונדון בשנת 1880, אך נשר מהלימודים לאחר שנכשל בלימודי אנטומיה. לבייליס תואר ראשון בפיזיולוגיה מודהאם קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, שם חקר שינויים חשמליים במערכת העצבים בעקבות הפרשת רוק תחת הפיזיולוג ג'ון בורדון סנדרסון. בשנת 1888 חזר ליוניברסיטי קולג' כעוזרו של אדוארד שארפי-שפר. בשנת 1890 החל לשתף פעולה עם ארנסט סטארלינג בחקר הפעילות החשמלית של הלב, בפרט בחקר לחצים בעורקים ובנימים. בשנת 1897 הם שינו את כיוון המחקר, והתמקדו בהשפעת מערכת העצבים על עיכול מזון.
באותה תקופה היה ידוע שבלוטת הלבלב מפרישה מיצים מעכלים בתגובה למעבר המזון במערכת העיכול. ידעו שהזרקת חומצה הידרוכלורית לנהור המעי עוררה הפרשת על ידי הלבלב ואילו הזרקתה לדם לא הניבה תגובה, אך לא ידעו למה. בייליס וסטארלינג שיערו שמערכת העצבים היא שמבקרת את הפרשת מיצי הלבלב, אך ניתוק העצבים הרלוונטיים לא שינה את התגובה. לאחר מכן הם ניסו להזריק למעי תמצית שהכילה דגימה של רירית מעיים וחול המכיל חומצה הידרוכלורית, והדבר הוביל להפרשה ניכרת של מיצי לבלב. הם בודדו את החומר הכימי האחראי על ההפרשה וכינו אותו סקרטין; חומרים כימיים מסוג זה, שיכולים להשפיע על איברים או על מערכות הרחוקים מהמקום בו הופרשו, בייליס כינה הורמונים.
בשנת 1911 ייסד את החברה הביוכימית (The Biochemical Society).
בשנת 1912 נוצרה עבורו משרת פרופסור לפיזיולוגיה כללית ביוניברסיטי קולג'.
בשנת 1916 פרסם מאמר בנושא טיפול בהלם. הלם נגרם בעקבות ירידה בלחץ הדם, אשר נגרמת בשל ירידה בנפח הדם (לפי חוק פרנק-סטרלינג). תמיסת מלח תוך ורידית יכולה להעלות את לחץ הדם, אך רק לפרק זמן קצר ונמצא שהיא לא עזרה בריפוי תסמיני ההלם. בייליס הוכיח כי אם תמיסת המלח מכילה חמישה אחוז ג'לטין או גומי ערבי, עליית לחץ הדם מתרחשת לאורך זמן וההלם פוחת. מסקנות המאמר יושמו במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 1919 פרסם את ספר הלימוד המשפיע "עקרונות הפיזיולוגיה הכללית", שאותם הגדיר כתהליכים המשותפים לכל היצורים החיים. הספר יצא בארבע מהדורות ועודכן לאחר מותו.
פרסים והוקרות

בייליס היה עמית בחברה המלכותית מאז יוני 1903. זכה במדליה המלכותית בשנת 1911 ובמדליית קופלי בשנת 1919.
בשנת 1922 קיבל תואר אבירות על תרומתו לרפואה.
ראו גם

סקרטין
לקריאה נוספת

Zárate, Arturo; Saucedo, Renata (2005), "[On the centennial of hormones. A tribute to Ernest H. Starling and William M. Bayliss]", Gaceta Médica de México, vol. 141, no. 5, pp. 437–9, PMID 16353891
Hirst, Barry H (2004), "Secretin and the exposition of hormonal control", J. Physiol. (פורסם ב-15 באוקטובר 2004), vol. 560, no. Pt 2, p. 339, doi:10.1113/jphysiol.2004.073056, PMC 1665254, PMID 15308687 {{citation}}:  (עזרה)
Modlin, I M; Kidd, M (2001), "Ernest Starling and the discovery of secretin", J. Clin. Gastroenterol. (פורסם ב-מרץ 2001), vol. 32, no. 3, pp. 187–92, doi:10.1097/00004836-200103000-00001, PMID 11246341 {{citation}}:  (עזרה)
Modlin, I M; Kidd, M; Farhadi, J (2000), "Bayliss and Starling and the nascence of endocrinology", Regul. Pept. (פורסם ב-25 בספטמבר 2000), vol. 93, no. 1–3, pp. 109–23, doi:10.1016/S0167-0115(00)00182-8, PMID 11033058 {{citation}}:  (עזרה)
Svatos, J; Svatos, A (1999), "The divergence in the conception of Pavlov and Bayliss-Starling concerning the function of the nervous system", Ceskoslovenská Fysiologie / Ústrední ústav Biologický (פורסם ב-פבר' 1999), vol. 48, no. 1, pp. 22–6, PMID 10377602 {{citation}}:  (עזרה)
Folkow, B (1989), "Myogenic mechanisms in the control of systemic resistance. Introduction and historical background", Journal of Hypertension. Supplement : Official Journal of the International Society of Hypertension (פורסם ב-בספטמבר 1989), vol. 7, no. 4, pp. S1–4, PMID 2681587 {{citation}}:  (עזרה)
Simmer, H H (1978), "[The discovery and the discoverers of secretin. A contribution to the history of science and to the typology of the scientist]", Die Medizinische Welt (פורסם ב-15 בדצמבר 1978), vol. 29, no. 50, pp. 1991–6, PMID 364247 {{citation}}:  (עזרה)
Hill, A V (1969), "Bayliss and Starling and the happy fellowship of physiologists", J. Physiol. (פורסם ב-בספטמבר 1969), vol. 204, no. 1, pp. 1–13, doi:10.1113/jphysiol.1969.sp008894, PMC 1351589, PMID 4900770 {{citation}}:  (עזרה)
Bayliss, L E (1961), "William Maddock BAYLISS, 1860–1924: life and scientific work", Perspect. Biol. Med., vol. 4, no. 4, pp. 460–79, doi:10.1353/pbm.1961.0025, PMID 13688118
ויליאם הום ליזרס

| --- | --- |

מפת מערב אפריקה, 1825
 לידה:  4 במאי 1788 אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  30 במרץ 1859 (בגיל 70) אדינבורו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  סנט קאת'ברט 
 מקום לימודים:  קולג' אדינבורו לאמנות 
 
ויליאם הום ליזרס (באנגלית: William Home Lizars;‏ 1788 – 30 במרץ 1859) היה צייר וחרט סקוטי.
ביוגרפיה

הוא נולד באדינבורו בשנת 1788, בנו של דניאל ליזרס, ואחיו של המנתח ג'ון ליזרס. אחותו ג'ין (ג'יין) הום נישאה לסר ויליאם ג'ארדין. אביו היה מוציא לאור וחרט שהיה תלמידו של אנדרו בל, וחרט דיוקנאות כאיורי ספרים. וילאם ליזרס למד תחריט לראשונה אצל אביו, ולאחר מכן נכנס כתלמיד של ג'ון גרהם באקדמיה לאמנות באדינבורו, שם היה התחבר עם סר דייוויד וילקי.
בשנת 1812, עם מות אביו, נאלץ ליזרס להמשיך בעסק של חריטה והדפסת נחושת כדי לפרנס את אמו ומשפחתו. הוא העסיק את האמנים הורציו מקולוך ודניאל מקני. ג'ורג' אייקמן, אביו של הצייר ג'ורג' אייקמן, עבד גם הוא עבור ליזרס לפני שהקים עסק עצמאי.
ליזרס פגש בג'ון ג'יימס אודובון באדינבורו באוקטובר 1826, אודובן הציג את תיק העבודות שלו בפני חוקרי הטבע פטריק ניל ופרידו ג'ון סלבי. אז החלה תקופה אינטנסיבית שבה ליזרס עזר לאודובון לפגוש את העילית החברתית באדינבורו שעשויה ביתב להיות שימושית עבורו: רוברט ג'יימסון, דייוויד ברוסטר וג'יימס וילסון. ליזארס לקח את אודובן לפגוש את ג'ורג' קומב ופרנולוגים אחרים. ליזרס הסכים לפרסם את הספר "ציפורי אמריקה" מאת אודובון. לאחר התחלה מבטיחה, העסק לא הלך טוב, ואודובון העביר את ההפקה ללונדון. העבודה הושלמה על ידי משפחת האוול.
ליזרס שיכלל את שיטת התחריט בעץ, ששימשה להמחשה איורים בספרים, ולקח חלק פעיל בהקמת האקדמיה המלכותית הסקוטית .
מ-1808 עד 1815, ויליאם ליזרס הציג את הדיוקנאות, נושאים קדושים וביתיים בתערוכות באדינבורו. ב-1812 הוא שלח שתי תמונות לאקדמיה המלכותית בלונדון, "קריאת הצוואה" ו-"חתונה סקוטית". הם זכו להערכה ונחרטו, ונמצאים בגלריה הלאומית של סקוטלנד באדינבורו.
הוא עיצב שטרות עבור בנק אוף סקוטלנד, נראה שיצר את הסמל לחברת הביטוח והפנסיות "אלמנות סקוטיות" שאומץ ב-1818. הוא גם חרט לוחות של נוף סקוטי לפרסומים שונים, ואת הלוחות האנטומיים של 1822 עבור אחיו ג'ון. בין שאר עבודותיו, הוא חרט מפות של חלקי עולם לפרסומים כרטוגרפיים שונים.
ויליאם ליזרס נפטר באדינבורו ב-30 במרץ 1859, הוא קבור בחצר הכנסייה סנט קאת'ברט ברחוב פרינסס.
גלריה

חתונה סקוטית
הקראת צוואה
תחריט אנטומיה של הראש
הערות שוליים

↑  Jackson, Christine E. "Jardine, William". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press
↑  Cust, Lionel Henry (1893). "Lizars, William Home". In Lee, Sidney (ed.). Dictionary of National Biography. Vol. 33. London: Smith, Elder & Co.
↑  Smith, George Fairfull. "McCulloch, Horatio". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
↑  "Aikman, George" . Dictionary of National Biography (2nd supplement). London: Smith, Elder & Co. 1912.
↑  Audubon and His Journals/The European Journals. 1826-1829
↑  Wall text from Buying Security - Life Assurance, Museum on the Mound, Edinburgh.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500833405171  PLWABN: 9810537923905606  AGSA: 12360  BNE: XX5446732  BnF: cb15328432f (data)  DSI: 16  GND: 12377022X  ISNI: 0000 0000 7367 383X  KulturNav: a026a7fa-f32e-4698-b317-9dcf87164d29  LCCN: n83232733  NLA: 36078734  NLG: 136546  NTA: 356381153  RKD: 50446  SNAC: w6w685gb  SUDOC: 092762956  Trove: 1208090  ULAN: 500030357  VIAF: 284919   WorldCat (עם VIAF): 284919
ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה

ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה (בצרפתית: Jean I de Bourgogne, מכונה גם ז'אן "ללא חת" Jean sans Peur‏; 28 במאי 1371 - 10 בספטמבר 1419) היה דוכס בורגונדיה מ-1404 עד מותו.
ביוגרפיה

ז'אן נולד ב-28 במאי 1371, והיה בנם בכורם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ושל מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה. החל ב-1384 החזיק בתואר דוכס נבר. ב-1385 נישא למרגרטה מבוואריה, בתו של אלברכט הראשון, דוכס בוואריה שהיה דוכס איְנו (כיום מחוז בדרום בלגיה), הולנד וזיילנד. מרגרטה ילדה לו שמונה ילדים ובהם פיליפ שירש את דוכסות בורגונדיה אחרי מותו ב-1419.
ז'אן השתתף במסע הצלב נגד הטורקים שארגן סיגיסמונד מהונגריה. ב-25 בספטמבר 1396 הוא לחם בגבורה בקרב ניקופוליס (שבו נפל בשבי, אך שוחרר על ידי אביו ב-1397 תמורת כופר נפש), ועל כך זכה בכינוי "ללא חת". ב-1404 מת אביו, וז'אן ירש את דוכסות בורגונדיה, וב-1405 מתה אמו והוא ירש את רוזנות פלנדריה וארטואה (כיום בצפון צרפת).
אביו של ז'אן, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה שימש כעוצר הממלכה בשם אחיינו שארל השישי, מלך צרפת שלקה במחלת נפש ב-1392. אחרי מות פיליפ השני ב-1404, לואי הראשון, דוכס אורליאן שהיה אחיו הצעיר של המלך, שימש כעוצר הממלכה. אולם, ז'אן "ללא חת" טען לזכותו לשמש כעוצר במקום אביו. ב-23 בנובמבר 1407 נרצח בפריז לואי הראשון, דוכס אורליאן. ז'אן "ללא חת" לא הכחיש שידו הייתה ברצח. התפתחו מעשי איבה בין בית אורליאן לבין בית בורגונדיה.
הנרי החמישי, מלך אנגליה ניצל את העובדה שהצרפתים היו עסוקים במלחמת אחים, ופלש עם צבאו לצרפת באוגוסט 1415. התחולל קרב אז'נקור (בצפון צרפת) שבו נחלו הצרפתים מפלה ניצחת. רבים מאנשי האצולה הצרפתים נהרגו בקרב, ובהם שני אחיו של ז'אן "ללא חת", אך הוא וכוחותיו לא השתתפו בהגנה על צרפת. ב-1419 התנהל משא ומתן בין שארל יורש העצר (שארל השביעי, מלך צרפת לעתיד) לבין ז'אן "ללא חת". ב-10 בספטמבר 1419 הגיע ז'אן "ללא חת" לגשר העיירה מונטרו (שמדרום מזרח לפריז), שם היה אמור להימשך המשא ומתן, אך באותו יום הוא נרצח בידי אנשיו של יורש העצר שארל. בנו פיליפ ירש את דוכסות בורגונדיה בשם פיליפ השלישי.
ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים (2015)

ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים 2015 (באנגלית: 2015 United Nations Climate Change Conference) היא ועידה שנערכה בלה בורז'ה שבפריז מ-30 בנובמבר ועד 11 בדצמבר 2015, אשר הצליחה לגבש הסכם אקלים עולמי תקדימי לצמצום פליטת גזי חממה על מנת לבלום את ההתחממות העולמית. זהו הכינוס ה-21 בין הצדדים החתומים על אמנת המסגרת של האו"ם בנוגע לשינוי האקלים וה-11 בין המדינות החתומות על פרוטוקול קיוטו. ועידת האקלים של האו"ם מתכנסת מדי שנה, בעיר מארחת אחרת.
כ-40,000 נציגים מרחבי העולם, בהם ראשי מדינות וגורמים מקצועיים, התכנסו בפריז במפגש ה-21 לאמנת שינוי האקלים, במטרה לגבש במשותף הסכם אקלים עולמי לצמצום פליטות גזי חממה, על ידי חיוב המדינות השותפות לנקוט בצעדים להפחתת פליטת גזי החממה, תוך קביעת יעדים ובאופן המחייב את המדינות להגיש תוכנית מקומית להפחתת הפליטות. הוועידה עוסקת גם בקידום טכנולוגיה של אנרגיה מתחדשת.
הייתה זו הפעם הראשונה בה הושגה הסכמה אוניברסלית מצד 195 מדינות שאישרו את הסכם פריז בתום הוועידה, הקובע יעד לפליטת גזי חממה כך שהתחממות כדור הארץ לא תעלה מעבר ל-2 מעלות צלזיוס, בהשוואה לתקופה הטרום תעשייתית - המאה ה-18, עד שנת 2050. המטרה השאפתנית יותר היא להגביל את ההתחממות עד סוף המאה ה-21 ל-1.5 מעלות צלזיוס בלבד.
ישראל בוועידה

המשלחת הישראלית לוועידה הורכבה מכ-70 משתתפים מכל מגזרי המשק וממשרדי הממשלה העוסקים בנושא. ראש הממשלה, בנימין נתניהו, נכח בוועידה ביומה הראשון, ובראשה עמד השר להגנת הסביבה אבי גבאי, לצד בכירי משרדו.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, ועידת האקלים אישרה את ההסכם ההיסטורי לבלימת ההתחממות הגלובלית, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2015
↑  צפריר רינת, ועידת האקלים אישרה את ההסכם ההיסטורי לבלימת ההתחממות הגלובלית, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2015
↑  העצה של שוורצנגר לשר הישראלי לאיכות הסביבה, באתר nrg‏, 7 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1082302856  LCCN: no2015070238  NKC: ko2017940382  NLA: 62220259  RERO: 02-A026866767  SUDOC: 186159390  VIAF: 316000332   WorldCat (עם VIAF): 316000332
ז'אן דניאל

| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1920 בלידה, צרפת 
 פטירה:  19 בפברואר 2020 (בגיל 99) הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 כינוי:  Jean Daniel 
 שם לידה:  Jean Daniel Bensaïd 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מדינה:  צרפת צרפת
 השכלה:  אוניברסיטת אלג'יר 
 תקופת הפעילות:  1954–2020 (כ־66 שנים) 
 מעסיק:  לה נובל אובזרווטר
 בן או בת זוג:  Michèle Bancilhon  Marie Susini 
 צאצאים:  Sara Daniel 
 פרסים והוקרה:  קצין גבוה בלגיון הכבוד (2012)  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי (14 בנובמבר 2016)  פרס ויארג'יו-ורסיליה הבינלאומי (2005)  פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2004)  פרס העיתונות הבינלאומי של איסקיה (2006)  doctor honoris causa from the University of Franche-Comté (23 בספטמבר 2013)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  צלב המלחמה 1939-1945  פרסי אורטגה אי גאסט 
 
ז'אן דניאל (בצרפתית: Jean Daniel;‏ 21 ביולי 1920 – 19 בפברואר 2020) היה עיתונאי וסופר יהודי-צרפתי. בשנת 1964 הוא ייסד את המגזין "לה נובל אובזרווטר" ושימש כעורכו.
אודות

הוא נולד כז'אן דניאל בן-סעיד באלג'יריה בעיר בלידה, עיר גדולה בקרבת עיר הבירה אלג'יר. בן לז'ול בן-סעיד ורחל בן-סימון. בשנת 1965 נישא למישל בנסילון (Bancilhon) והיה אב לבת אחת.
נפטר ב-19 בפברואר 2020, בגיל 99.
הערות שוליים

↑  McFadden, Robert D. (2020-02-20). "Jean Daniel, Leading French Journalist and Humanist, Dies at 99". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-02-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260384505171  PLWABN: 9810591245905606  BNE: XX1333044  BnF: cb118985523 (data)  CANTIC: a10901887  GND: 11911318X  ICCU: CFIV023328  ISNI: 0000 0001 2146 331X  LCCN: n50037788  NKC: xx0000915  NLG: 75257  NTA: 070423296  SUDOC: 026810697  Trove: 805845  VIAF: 106062245   WorldCat (עם VIAF): 106062245 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפתים ובנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקהילה היהודית בלוקוב

אנדרטה לזכר יהודי לוקוב שנספו בשואה, בבית העלמין הדרום בחולון
הקהילה היהודית בלוקוב הייתה קהילה יהודית ותיקה שהוקמה כבר בתחילת המאות ה-14 וה-15, בעיר לוקוב שבפרובינציית לובלין בפולין. היהודים הגיעו למקום כנראה עוד לפני הקמת העיר, ולפי מקורות מסוימים, התיישבותם החלה כבר באמצע המאה ה-13. הקהילה הוחרבה במהלך גזרות ת"ח-ת"ט ושוקמה לאחר מכן עם קצב הגידול המהיר של היהודים, מה שהוביל לכך שבתחילת המאות ה-19 וה-20 כבר היוו היהודים כשני שלישים מהאוכלוסיית המקום (כ-8,000). פריחתה של קהילה מפוארת זו נגדעה עם מלחמת העולם השנייה עם גירושם של רוב היהודים למחנה ההשמדה טרבלינקה שם נרצחו באכזריות עלי ידי הנאצים (חלקם הוצאו להורג בעיר עצמה), לאחר השואה נותרו מכל קהילת יהודי לוקוב כ-150 ניצולים בלבד.
היסטוריה מוקדמת

אף על פי שלא נשמרו מסמכים המתחקים אחר ההיסטוריה של קהילת לוקוב, מאמינים שהקמתה החלה כבר במאה ה-15. מאמצע המאה ה-16 התקיימה במקום כבר קהילה גדולה ומאורגנת היטב, שמילאה תפקיד משמעותי בפיתוח הכלכלי של המרכז.
ב-1648, במהלך במהלך פרעות ת"ח-ת"ט יהודי לוקוב נרצחו באכזריות עלי ידי המורדים הקוזקים בראשות חמלניצקי, כחלק הפוגרום המוסקובי ב-1655 (כ-1,000 קורבנות), ולאחר מכן כחלק מהמלחמה השוודית ב-1657, נרצחו עוד כ-1,000 יהודים.
שיקום הקהילה בשנות השישים והשבעים של המאה ה-16 הוקל על ידי, בין היתר, אישור של המלך ג'ון קזימיר בשנת 1659 על הרשאות קודמות, כולל, בין היתר, הזכות לקנות מקרקעין, חופש ניהול פעילויות מסחריות והזכות לייצר ולמכור אלכוהול. הרשאות אלה אושרו על ידי המלכים הבאים בשנים מאוחרות יותר.
ב-1676 הייתה לוקוב אחד ממרכזי האוכלוסייה היהודית הגדולים באזור, והקהילה המקומית הייתה מהחזקות במחוז לובלין כולה, והיוותה מרכז לכ-163 עיירות סמוכות. בתקופה זו חיו בלוקוב כ-304 איש, ומהם 74 יהודים (שנתיים קודם לכן - 127). זו הייתה הקהילה היהודית הגדולה ביותר באזור, השנייה הייתה בקוק והיו בה רק 28 יהודים מתוך 290 תושבים.
שלבי התפתחות

בסוף המאה ה-18 התגוררו יהודים בכיכר השוק וברחוב קוזיה, ומרכז הרובע היהודי היה ממוקם ברחובות בז'סקה, קושצ'ילנה וטשביסקה, שם היה בית כנסת (בפינת סטארופיארסקה ובוז'ניצה), בית מדרש ומקווה. יהודים התגוררו גם ברחוב ברוארנה, ובתחום השיפוט של צ'ישקוביץ' היו שלושה אכסניות אחוזה שנשכרו על ידם.
בתחילת המאות ה-18 וה-19, הקהילה היהודית בלוקוב התפתחה במהירות מבחינה דמוגרפית. עם הזמן היא באה לידי ביטוי בעיר מבחינת כלכלה ומספרים. באמצע המאה ה-19 פיקחה הקהילה על בית הכנסת, בית מדרש ללימוד, בית נדבה מעץ בן שני חדרים ובניין מקווה מעץ ברחוב סטארופיארסקה.
במאה ה-19 זכתה תנועת החסידות לתמיכה רבה בקרב יהודי לוקוב. הוקמו בעיר מספר שטיבעל'ך (בתי כנסת חסידיים) שונים, שהתחלקו לחסידיות שונות של אדמור"ים מהאזור - מקוק, ראדז'ין, אלכסנדר, וגור. בשנת 1906 הוקמה כאן אחוזתו של הצדיק רבי הירש מורגנשטרן, נינו של הצדיק מקוק - רבי מנחם מנדל מורגנשטרן המפורסם. בעיר הייתה גם ישיבה מפורסמת, בניהולו של שמואל שלוימ'ה בראון, רבה של לוקוב משנת 1901.