stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אילנית ערבית
הערות שוליים

↑  Hyla felixarabica Gvoždík, Kotlík, and Moravec, 2010 | Amphibian Species of the World, American Museum of Natural History
↑  Hyla felixarabica, AmphibiaWeb
מאיר מפרמישלאן

ערך זה עוסק באדמו"ר השלישי של חסידות פרמישלאן. אם התכוונתם למייסד השושלת הנקרא בשם זהה, ראו .
רבי מאיר מפרמישלאן (תק"ם, 1780 - כ"ט באייר תר"י, 11 במאי 1850) היה מגדולי מנהיגי החסידות ומגדולי בעלי המופת בחסידות, ונכד של ר' מאיר הגדול מפרמישלאן שנמנה בין תלמידי הבעש"ט.
ביוגרפיה

נולד לרבי אהרן אריה לייב, מבניו של ר' מאיר הגדול מפרמישלאן, ולינטה. כבר מצעירותו התעסק רבות במצוות הצדקה ובדאגה לעניים. כונה בשם החיבה "ר' מאיר'ל" עד סוף ימיו.
לאחר פטירת אביו בתקע"ג, מילא את מקומו בהנהגה החסידית. היה תלמיד מובהק של רבי מרדכי מקרמניץ, בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב, מגדולי תלמידי הבעש"ט מייסד החסידות.
נודע כפשטן ועניו, ובעל צדקה ותמיכה בנזקקים. נודע גם כן באהבת ישראל מיוחדת ולימוד סנגוריה אף על פושעי ישראל. אמר את שיחותיו ודברי תורתו ברמה המתאימה גם לפשוטי העם ואף התהלך ביניהם. פירש פסוקים ומדרשי חז"ל בדרך עממית ואף בלשונות הגויים.
דברי תורתו וסיפורים עליו נכתבו "פנים מאירים" "אור המאיר", "דברי מאיר" ו"מרגניתא דרבי מאיר".
ביוגרפיה > מופתים

רבי מאיר מפרמישלאן נודע כבעל מופת ופועל ישועות ואלפי אנשים באו אליו כדי להתברך מפיו.
עיקר הפרסום של רבי מאיר היה בשל רוח הקודש הגלויה שלו, בה נהג לגלות נסתרות. היו צדיקים, בראשם  השרף מסטרליסק, שהתנגדו לכך, אך רבים העריצוהו כמו הרב יוסף שאול נתנזון ורבי חיים הלברשטאם מצאנז שהיה מהבאים להסתופף בצלו בפרמישלאן.
התפרסמו עליו מאות רבות של סיפורי מופתים, רוח הקודש ואהבת ישראל.
משפחתו

נשא לאישה את שלומצה בת ר' צבי מייזלס מפודהייץ שילדה לו בן ו-5 בנות:
רבי צבי.
רוחמה-רחל - אשת ר' יוסף מלושקוביץ נכד היושר דברי אמת. (נפטר בח' בטבת תרי"ח).
פרימט רכיל - אשת ר' יחיאל מיכל מוסקוביץ' מגלינה (נפטר בכ"ו בכסלו תרכ"ז).
אסתר צינה - אשת ר' צבי פרנקל מסדילקוב (נפטר בב' בטבת תרט"ז).
חנה - בזיווג ראשון אשת רבי יהודה יצחק מבארניפקע, בזיווג שני אשת ר' חיים אברהם רדליך ממיקוליוב (נפטר בי"ח בניסן תרל"א).
מרים-חיה - אשת ר' יואל מוסקוביץ' משוץ (נפטר בי"ג בניסן תרמ"ו). בעצמה ידועה כצדקת מופלגת וכבעלת מופת. היא קיבלה בירושה מאביה את מקלו, וביקשה שלאחר מותה יניחו את המקל של אביה בקברה להגנה על שוץ (שמה ביידיש של סוצ'אבה), ובמלחמת העולם הראשונה כל העיירות בסביבה נשרפו למעט סוצ'אבה שנותרה שלמה. היא נפטרה בכ"ה באדר תרס"ג (1903) ומעל קברה הוקם אוהל מפואר בבית העלמין הישן של סוצ'אבה שהיה עוד פעיל אז. נכדה ר' יעקב מוסקוביץ' הקים חצר חשובה בסוצ'אבה עם בית מדרש גדול במרכזו שלמדו בו תלמידי חכמים רבים והיה מלא בתפילות.
אחיו:
רבי יצחק מקאליש (תק"ל-ו' בשבט ת"ר).
זיסל - נישאה לר' שלמה רדליך ממיקוליוב.
רבי דוב בער לייפר מברז'ן.
רבי יחיאל מיכל מקומרנה (נפטר בט' בניסן תקצ"ג).
לקריאה נוספת

חיים שמואל סרנה (עורך), פנים מאירים - ליקוט מתורת ר' מאיר מפרמישלאן, בני ברק תשנ"ח
הערות שוליים

↑  יש האומרים תקמ"ג, 1783
↑  בת דודה של רבי חיים מצ'רנוביץ.
↑  רבי צבי היה צאצא של הבעל שם טוב. לפי ספר קנת ספרים[דרושה הבהרה] אשתו נישאה בשנית לרבי נפתלי צבי מטיטוב נכדו של רבי צבי בן הבעל שם טוב.
| שושלת נדבורנה |
| --- | --- | --- |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה בעבר | רבי מאיר (הגדול) מפרמישלאן • רבי אהרן אריה לייב מפרמישלאן • רבי מאיר מפרמישלאן • רבי יצחק מקאליש • רבי שלמה מפרמישלאן • רבי ישכר בער לייפר (נדבורנה) • רבי אהרן אריה לייב לייפר (נדבורנה) • רבי מרדכי לייפר  • רבי ישכר בער לייפר (סאטמר) • רבי מאיר רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי איתמר רוזנבוים • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (קרעטשניף) • רבי שלמה איזקסון • רבי מאיר לייפר • רבי יוסף לייפר (פיטסבורג) • רבי חיים מרדכי רוזנבוים • רבי אברהם אבא לייפר • רבי אהרן יחיאל לייפר • רבי דוד משה רוזנבוים (רחובות) • רבי אליעזר זאב רוזנבוים (ראחוב) • רבי ישכר בער רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי מאיר איזקסון • רבי צבי הירש רוזנבוים • רבי ישראל רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (חדרה) • רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים • רבי נתן דוד רוזנבוים • רבי ישראל ניסן רוזנבוים • רבי יצחק אייזיק רוזנבוים (קליבלנד) • רבי מרדכי ישכר בער לייפר • רבי מאיר רוזנבוים (קראקאס) • רבי שמואל שמעלקא לייפר |  |
| אדמו"רי שושלת נדבורנה כיום | רבי אליעזר זאב רוזנבוים (נדבורנה) • רבי מנחם אליעזר זאב רוזנבוים • רבי מאיר רוזנבוים (פרמישלאן) • רבי דוד משה רוזנבוים (קריית גת) • רבי יחזקאל שרגא רוזנבוים (טערבישאן) • רבי שלום אליעזר זאב רוזנבוים • רבי חיים מרדכי רוזנבוים (טשרנוביץ) • רבי ניסן חיים רוזנבוים • רבי זיידא אליעזר זאב רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (זוטשקא) • רבי מאיר יצחק אייזיק רוזנבוים • רבי אשר ישעיה רוזנבוים (ביתר עילית) • רבי יוסף נפתלי רוזנבוים • רבי ישכר בער לייפר • רבי משה מאיר לייפר • רבי משולם אליעזר לייפר • רבי אורי לייב הכהן רוזנבוים • רבי יחיאל מאיר רוזנבוים • רבי חיים לייפר • רבי ברוך פנחס לייפר • רבי דוד צבי רוזנבוים • רבי משה רוזנבוים • רבי זונדל ישכר דב רוזנבוים • רבי יהודה רוזנבוים • רבי גדליה משה רוזנבוים • רבי שלמה רוזנבוים • רבי מרדכי רוזנבוים (ירושלים) • רבי מאיר לייפר (דינוב) |  |
| ענפים בשושלת | חסידות נדבורנה באניא • חסידות ביטשקוב • חסידות בישטינא • חסידות זוטשקא • חסידות חוסט • חסידות טמשוואר • חסידות טערבישאן • חסידות טשערנוביץ' • חסידות לינסק • חסידות מז'יבוז' • חסידות מיאלען • חסידות נדבורנה • חסידות סטניסלב • חסידות סטרוז'ניץ • חסידות פיטסבורג • חסידות פרמישלאן • חסידות קאליש • חסידות קליבלנד • חסידות קרעטשניף • חסידות ראחוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517038005171  GND: 119259346  ISNI: 0000 0000 6675 0403  LCCN: n82271864  VIAF: 10652217   WorldCat (עם VIAF): 10652217
אליקים העצני

אליקים העצני, 2015
אליקים העצני בסוף שנות ה-50
אליקים העצני (22 ביוני 1926 – 18 בספטמבר 2022) היה עורך דין ופובליציסט ישראלי, חבר במועצת יש"ע וחבר הכנסת ה-12 מטעם מפלגת "התחיה".
ביוגרפיה

נולד בשם גאורג בּוֹמְבַּךְ בעיר קיל שבגרמניה, בנם של שמאי וחנה. ב-1933 החל לימודיו בבית ספר גרמני (בקיל לא היה בית ספר יהודי). היה היהודי היחיד בבית הספר. אחר הצהריים בילה בבית הכנסת של הקהילה, שם למד עברית.
עלה עם משפחתו לאחר ליל הבדולח, בסוף 1938, לארץ ישראל. המשפחה השתקעה בירושלים. למד בבית ספר דתי ברחביה ובסמינר הדתי למורים ע"ש ליפשיץ. סיים תואר ראשון בהצטיינות במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים והוסמך כעורך דין, עשה את התמחותו בבית משפט השלום ובמשרדו של עורך הדין מנדל שרף.
היה פעיל במשמרת הצעירה של מפא"י וחבר ארגון ההגנה. במלחמת העצמאות לקח חלק בליווי שיירות ונפצע קשה בהפגזה ירדנית בירושלים.
העצני היה מפעילי ארגון שורת המתנדבים בשנים 1953–1957. בסוף 1958 הוסמך כעורך דין. בין היתר כעורך דין יצג את עוזי אורנן בעתירה לבג"ץ נגד סעיף בחוזה החכירה של מינהל מקרקעי ישראל, האוסר על החוכר לעבוד בשבת, ייצג משפחה שפונתה משכונת סומייל בצפון תל אביב, ועמד בראש ⁨ועדת משפטנים שפעלה נגד מתן עונשים קלים לפושעים נאציים במערב גרמניה.
לאחר מלחמת ששת הימים החל ללמוד ערבית וכן נמנה, יחד עם אהרן אמיר ואחרים, על מייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה.
היה מיוזמי וממנהיגי ההתיישבות ביהודה ושומרון ובשנת 1972 עזב עם משפחתו את ביתם בשכונת רמת חן שברמת גן וקבע את מקום מושבו בקריית ארבע. כשהוקמה שכונת רמת ממרא, עבר להתגורר בה.
העצני היה חבר במועצת יש"ע ובפורום המדיני של המועצה, והיה בין החילונים הבודדים בה. הוא עזב את המועצה לפני ביצוע תוכנית ההתנתקות, בשל התנגדותה לפריצה אל גוש קטיף במהלך המחאה נגד תוכנית ההתנתקות. במשך שנים היה חבר המועצה המקומית בקריית ארבע.
בשנת 1988 מונה כחבר במליאת רשות השידור.
היה חבר המזכירות של מפלגת "התחיה" עד לפירוקה. כיהן כחבר הכנסת מטעם הסיעה בכנסת ה-12 (החל מ-31 בינואר 1990), והיה חבר בוועדות הכנסת השונות. מיד עם כניסתו לכנסת הגיש הצעת אי-אמון בראש הממשלה יצחק שמיר, עקב הסכמתו של שמיר להכליל מגורשים מיו"ש במשלחת הפלסטינית לשיחות השלום שיזמה ארצות הברית. בבחירות לכנסת השלוש עשרה הוצב במקום השלישי ברשימה, אך היא לא עברה את אחוז החסימה.
ביוגרפיה > שורת המתנדבים

השורה הייתה קבוצה של אזרחים בעלי מודעות חברתית ופוליטית שקמה בישראל בראשית שנות ה-50. היא הוקמה בעקבות הרצאתו של הסופר ס. יזהר בתא הסטודנטים של מפא"י באוניברסיטה העברית בשנת 1951. העצני סיפר: ”הוא צייר לנו בצבעים ריאליסטיים ובאופן מאוד פלסטי מה קרה במעברות העולים, וסחף אותנו”. הוא ושותפו חנן רפפורט, יחד עם סטודנטים נוספים החליטו לצאת למעברות ולישובי עולים במטרה להנחיל את הלשון העברית לתושבים ולטפל בבעיותיהם האישיות. הוא עבר להתגורר בפחון ב"מעברת תלפיות" בירושלים, שם הורה תנ"ך. בשנת 2007, בריאיון בשבועון "מקור ראשון", סיכם את מצבה של המעברה במשפט: ”אין כיום מחנה פליטים ערבי שהסבל בו משתווה לסבלם דאז של העולים במעברה”.
בשלב מסוים החלה שורת המתנדבים לעסוק בתופעת השחיתות הציבורית. אף על פי שכמעט כל מייסדיה וראשיה, כולל העצני עצמו, היו אנשי מפא"י, החלה "השורה" לטפל בשורת מעשי שחיתות שלטונית. הפרשה הידועה ביותר בהקשר זה הייתה זו שהפכה בהמשך לתביעת דיבה של סגן המפקח הכללי של המשטרה עמוס בן-גוריון, בנו של ראש הממשלה, כנגד ארבעה ממנהיגי שורת המתנדבים ובראשם העצני. במהלך המשפט נדרש לגלות את מקורות המידע של "השורה". הוא סירב לגלותם ונידון ל-10 ימי מאסר על בזיון בית המשפט. באותה פרשה שילמה שורת המתנדבים לתובע עמוס בן-גוריון, בסופו של דבר, פיצוי סמלי בלבד. מפכ"ל המשטרה יחזקאל סהר, שהיה העד העיקרי לטובתו, הורשע במתן עדות שקר במשפט זה ונידון לקנס ומאסר על תנאי. השורה לא המשיכה עוד זמן רב בקיומה. בשיאה, במחצית השנייה של שנות החמישים, היא מנתה כ-750 חברים.
ביוגרפיה > פעילות למען ההתיישבות ביהודה ושומרון

העצני הוא מיוזמי מפעל ההתיישבות ביש"ע. בשנת 1972 עבר עם משפחתו מרמת גן לקריית ארבע, שם הקים משרד עורכי דין ששירת ערבים ויהודים כאחד. התגורר עד מותו בשכונת רמת ממרא.
על פעילותו בתחום זה לאורך השנים הוענק לו בשנת ה'תשפ"ב פרס ירושלים להתיישבות מטעם ערוץ 7.
ביוגרפיה > יחסו לערבים

העצני החזיק בדעה ברורה נגד טרנספר. כתב "הארץ" נדב שרגאי הביא את דעתו של העצני בעניין במאמר מיום 29 במאי 2002. שרגאי מציין כי העצני היה הראשון שהשווה בין הטרנספר לערבים לטרנספר ליהודים, ופסל קטגורית את שניהם. לדעתו, "מי שפוסל ובצדק טרנספר לערבים, אינו יכול להכשיר טרנספר ליהודים". בשנת 2002 (מועד הכתבה) הפכה גישתו של העצני בעניין שני הטרנספרים, הרואה בשניהם מעשים בלתי מוסריים מוחלטים, לקו הרשמי של מועצת יש"ע.
”אני לא יכול לתאר לעצמי ממשלה שמתייחסת אל תושביה כמו הצאר הרוסי, דהיינו, שהערבי יודע שיושב שם למעלה איזה שונא וכל הזמן זומם, והערבי יודע שהוא קוץ בעיני השלטון,” אומר העצני. ”אי אפשר לחיות כך. זה רעל והרס, וזה עוד לפני זה שאני מדבר על כך שמדינה דמוקרטית, שרוצה להיות חלק ממשפחת העמים, לא יכולה בעידן שלנו לנהוג כך”.
ביחס לבריחת הפליטים הפלסטינים במלחמת העצמאות, סבר העצני כי היא התחוללה בסערת מלחמה. ”בדרך כלל זה לא היה פרי תכנון מוקדם ובחלקה הגדול הייתה זו בריחה מרצון”, הוא אמר. ”'הטרנספר' הזה התאפשר רק אגב המחיר הנורא שעלתה המלחמה על השחרור והקוממיות. 1% מן האוכלוסייה היהודית בהרוגים בלבד (6,500 מתוך 650,000). במונחים של היום מדובר ב-50 אלף הרוגים”.
חיים אישיים

היה נשוי לציפורה (שימשה מזכירתו של פנחס ספיר כשכיהן כשר המסחר והתעשייה) עד לפטירתה ב-2018 ואב לשלושה בנים ובת אחת. בנו הבכור, בעז העצני, פעיל בארגוני המאבק לשלמות הארץ, והיה במקום ה-34 ברשימת הליכוד לכנסת ה-18.
בנו השני, נדב העצני, הוא עורך-דין ועיתונאי ב"מעריב". בנו השלישי, ישי העצני, מילא תפקיד מנכ"ל במרכז שלם. נכדתו שרה העצני-כהן היא מראשי תנועת "ישראל שלי" ומנהלת תוכניות חינוכיות בתנועת בית"ר העולמית.
העצני נפטר ב-18 בספטמבר 2022 בגיל 96.
לקריאה נוספת

אליקים העצני, שורת המתנדבים, הוצאת מוסד ראובני, 1953
אליקים העצני, הלם הנסיגה בארץ-ישראל , אלישע, 1986
פולה קבלו, שורת המתנדבים: קורותיו של ארגון אזרחים, הוצאת עם עובד בשיתוף אוניברסיטת תל אביב, 2007
הערות שוליים

↑  הוסמכו 71 עורכי דין חדשים, מעריב, 1 בדצמבר 1958
↑  יוסף צוריאל, הושגה פשרה בעניין "סעיף השבת" בחוזה החכירה של מינהל המקרקעין, מעריב, 11 בנובמבר 1968
↑  הדייר מסומייל פנה למשפט, הארץ, 14 בספטמבר 1962
נדחה ערעור האשה מסומייל, למרחב, 2 במאי 1965
↑  ועדת משפטנים תפעל נגד העונשים הקלים לפושעים נאציים במערב־גרמניה, קול העם, 1 בספטמבר 1965
↑  ישראל הראל, איש "שורת המתנדבים' התנדב שוב, מעריב, 17 בספטמבר 1972
↑  דביר עמר, כשאליקים העצני ז"ל שמע ברדיו על שחרור חברון, באתר ערוץ 7, 22 בספטמבר 2022
↑  רונית אנטלר, הממשלה אישרה את הרכב מליאת רשות השידור, חדשות, 11 באפריל 1988
↑  יוסי ורטר, רה״מ הותקף שעתיים אך זכה באמון הכנסת, חדשות, 14 בפברואר 1990
↑  אילן כפיר, יוסי ורטר, רונית אנטלר, שמיר ינחה את ארנס - כן למגורשים; לא לנציגי מזרח ירושלים, חדשות, 14 בפברואר 1990
↑  חנה קים, איומי הפרישה של העצני זיכו אותו במקום 3 בתנועה, חדשות, 24 בפברואר 1992
↑  זאב שיף, חידת יום שני, הארץ, 15 במרץ 1957
↑  העצני לתא עצירים רגיל, הארץ, 21 במרץ 1957
↑  "שורת המתנדבים" חויבה בדין, דבר, 18 ביולי 1957
↑  עונש חמור על יחזקאל סהר, הארץ, 16 בינואר 1961
↑  הוכרזו זוכי פרס ירושלים 2022, באתר ערוץ 7, י"ז בשבט תשפ"ב
↑  נדב שרגאי, הימין מגדיר את הטרנספר מחדש, באתר הארץ, 29 במאי 2002
↑  שמעון כהן, ציפורה (ציפ) רעייתו של אליקים העצני הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7, 24 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262386205171  ISNI: 0000 0000 6696 4727  LCCN: n89102462  VIAF: 48353428   WorldCat (עם VIAF): 48353428
זכירת מעשה מרים

וַתִּסָּגֵר מִרְיָם מִחוּץ לַמַּחֲנֶה, שִׁבְעַת יָמִים.

— ספר במדבר, פרק י"ב, פסוק ט"ו
מרים מחוץ למחנה, ציור מעשה ידי ג'יימס טיסו משנת 1896 לערך.
זכירת מעשה מרים היא מצות עשה לדעת הרמב"ן, שעניינה הוא לזכור את מעשה צרעת מרים על שנעשה, מפני שדברה לשון הרע על אחיה משה.
רבים נוהגים לאמר לאחר תפילת שחרית את פסוקי התורה בהם מופיע סיפור מעשה מרים, בהרבה מסידורי התפילה הנפוצים אף נדפסו פסוקים אלו כחלק משש זכירות, הנאמרים לאחר תפילת שחרית.
לדעת ה"חפץ חיים" אדם המדבר לשון הרע מבטל מצוות עשה זו.
מקור המצווה

מקור המצווה הוא מהנאמר בתורה דברים, כ"ד, ט' ”זָכוֹר אֵת אֲשֶׁר עָשָׂה יְהוָה אֱלֹהֶיךָ לְמִרְיָם בַּדֶּרֶךְ בְּצֵאתְכֶם מִמִּצְרָיִם”. וכפי שכתב הרמב"ן בפירושו על התורה:
זכור את אשר עשה ה' אלהיך למרים -לפי דעתי שהיא מצות עשה ממש, כמו זכור את יום השבת לקדשו (שמות כ ח), זכור את היום הזה אשר יצאתם ממצרים (שם יג ג), זכור את אשר עשה לך עמלק (להלן כה יז), כולם מצווה, אם כן גם זה כמותם. והיא אזהרה מלדבר לשון הרע, יצוה במצות עשה שנזכור העונש הגדול שעשה ה' לצדקת הנביאה, שלא דברה אלא באחיה גמול חסדה אשר אהבתו כנפשה, ולא דברה בפניו שיבוש, ולא בפני רבים, רק בינה לבין אחיה הקדוש בצנעה, וכל מעשיה הטובים לא הועילוה, גם אתה אם תשב באחיך תדבר בבן אמך תתן דופי לא תנצל
כדבריו של  הרמב"ן, משמע אף בספרא ריש פרשת בחוקתי. וכן כתבו בספר הרשב"ץ והחרדים. וכן פסק החפץ חיים.
המגן אברהם כתב שהטעם שלא תקנו לקרות בספר תורה זכירת מעשה מרים, כמו שתיקנו לקרוא פרשת עמלק לצורך קיום מצוות זכירת מעשה עמלק, הוא משום גנותה של מרים, ולכך לא רצו לתקן קריאה מיוחדת, ויוצאים ידי חובה בקריאת הסדרה של פרשת השבוע.
מהות המצווה

עניין המצווה הוא להתבונן במעשה מרים וללמוד ממנו את החומרה הגדולה שיש בלשון הרע וכדבריו של הרמב"ם:
הרי הוא אומר התבוננו מה אירע למרים הנביאה שדיברה באחיה שהיתה גדולה ממנו בשנים וגידלתו על ברכיה וסכנה בעצמה להצילו מן הים והיא לא דברה בגנותו אלא טעתה שהשותו לשאר נביאים והוא לא הקפיד על כל הדברים האלו שנאמר והאיש משה ענו מאד ואע"פ כן מיד נענשה בצרעת קל וחומר לבני אדם הרשעים הטפשים שמרבים לדבר גדולות ונפלאות
המצווה במניין המצוות

מלבד הרמב"ן שמנה מצווה זו במניין תרי"ג מצוות, שאר הראשונים כדוגמת הרמב"ם והסמ"ג לא הזכירו מצווה זו במניין המצוות שלהם. אמנם בספרו ההלכתי הזכיר הרמב"ם את עניין לשון הרע וההתבוננות הנצרכת ממעשיה של מרים.
לדעת ה"חפץ חיים", גם לרמב"ם זכירת מעשה מרים היא מצווה מהתורה, על אף שלא מנאה בספר המצוות שלו. יש שהסבירו שהטעם שלא מנאה הרמב"ם בספר המצוות, הוא מפני שאין חובה לקיים את המצוה על ידי קריאת הפרשה בפה, ודי לזכור את הדבר במחשבה. ולכן היא פרט מתוך הלאו שלא תלך רכיל שנמנה במניין המצוות.
בערוך השולחן כתב שהיום שדיני צרעת אינם נוהגים, אף מצוות זכירת מעשה מרים אינו נוהג, מכיוון שהתורה הסמיכה את מעשה מרים לדיני צרעת.
חיוב בפה או במחשבה

דעת החינוך והשאגת אריה שדי לזכור במחשבתו את מעשה המרים על מנת לקיים מצווה זו, ואין חיוב לזכור דווקא בפה.
לעומת זאת החפץ חיים כתב שחובה לזכור בפה כמו ששנינו בספרי ”זכור את אשר עשה וגו' יכול בלבבך, כשהוא אומר השמר בנגע הצרעת הרי שמירת הלב אמור, הא מה אני מקיים זכור, שתהא שונה בפיך”.
לאותן דעות שיש מצווה לזכור בפה, יש שכתבו שחיוב המצווה חל כל יום מחדש,[דרושה הבהרה]
ויש הסוברים שמספיק להזכיר פעם אחת בשנה כדין מצוות זכירת מעשה עמלק.
המגן אברהם (ס, ב) מביא בשם האר"י לכוון בברכת אהבת עולם במילים "להודות לך" זכירת מעשה מרים שהפה נברא להודות לה' וליחדו ולא לספר בו לשון הרע ח"ו,
לקריאה נוספת

יצחק בוגץ', שש זכירות, באתר אוצר החכמה
חפץ חיים שמירת הלשון שער התבונה פרק י"ב, באתר תורת אמת
תוף מרים פרק ז', באתר הקול החמישי
הערות שוליים

↑  רמב"ן, השמטות לספר המצוות, מצווה ז. וכן כתב בפירושו לתורה דברים כד, ט
↑  נזכר בספר מקור חיים לחוות יאיר א, ט. ובשלחן שלמה ס, ב
↑  הרשב"ץ, בזוהר הרקיע מצווה כו
↑  מצוות עשה מהתורה התלויות בפה אות כד
↑  ספר חפץ חיים פתיחה עשין א, שמירת הלשון שער התבונה ריש פי"ב
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ס' סק"ב
↑  באר מיים חיים פתיחה עשין א, והוכחתו ממה שכתבה בהלכות
↑  קרן אורה ברכות ג, א
↑  סמ"ק סימן קכ"ד
↑  אורח חיים סימן ס ד
↑  מצווה ש"ל
↑  סוף סימן י"ג
↑  שמירת הלשון חלק א’ שער התבונה פרק י״ב
↑  חרדים לאוין פ"א סי' יד
↑  זית רענן לילקוט שמעוני ריש בחקותי, וכ"כ במחצית השקל סי' ס ס"ק ב
בתיה חורגין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוקטובר 1928 (בת 96) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מוזיקולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  נינו פירוטה 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
בתיה חורגין (נולדה ב-9 באוקטובר 1928) היא פרופסור אמריטה במחלקה למוזיקה באוניברסיטת בר-אילן וחברה ו-Corresponding Member (תואר של כבר למפעל חיים) של הארגון המוזיקולוגי האמריקני (Musicological Society of America),‏ 2007.
ביוגרפיה

בתיה חורגין נולדה וגדלה בבית שומר מצוות בעיר ניו יורק. אביה, פנחס חורגין, היה פעיל ציוני, נשיא ארגון "המזרחי" האמריקאי ופרופסור בישיבה יוניברסיטי ובאמצע שנות החמישים ייסד את אוניברסיטת בר-אילן וכיהן כנשיאה הראשון. אמה, שושנה חורגין לבית זליגסון, שנולדה בלודז' ונמלטה ממנה מפני הפוגרום, הייתה כנרת, תלמידה של הכנר יוזף יואכים ולמדה בברלין ב-Berliner Hochschule fur Musik, היא היגרה לעיר ניו יורק בשנת 1920. בן דודה, יעקב חורגין, היה סופר. אחותה, נעמי חורגין-מילר, היא פרופסור אמריטה להיסטוריה של האנגלית במכללת האנטר, האוניברסיטה העירונית של ניו יורק.
בתיה חורגין החלה ללמוד לנגן על כינור מאמה בהיותה בת חמש, אחרי כן למדה לנגן על פסנתר, למדה בבית הספר התיכון למוזיקה ואמנויות בעיר ניו יורק בשנים 1946-1942, למדה לתואר ראשון בחוג ראשי מוזיקה במכללת האנטר וסיימה בהצטיינות יתרה בשנת 1950, למדה תאוריה מוזיקלית אצל נדיה בולאנז'ה וכן נגינה על כינור וויולה בפונטנבלו (Fontainebleau) שבצרפת בחודשי הקיץ של 1950–1951. למדה לתואר שני בראדקליף קולג', אוניברסיטת הרווארד וסיימה ב-1952. עשתה את הדוקטורט באוניברסיטת הרווארד וסיימה ב-1963, נושא הדיסרטציה היה: "הסימפוניות של ג'ובאני בטיסטה סמרטיני."

העבודה נעשתה בהדרכתם של הפרופסורים נינו פירוטה (אנ') ו-Jan LaRue.
החלה ללמד במכללת ואסר הממוקמת מצפון לעיר ניו יורק, ב-1952 והגיעה לדרגת פרופסור מן המניין ב-1969, בשנת 1970 עלתה לישראל ולבקשת הרולד פיש, רקטור האוניברסיטה הקימה את המחלקה למוזיקולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, בראשה עמדה עד לשנת 1984; בשנה הראשונה היו במחלקה שני מרצים: פרופסור צבי קרן שהגיע מארצות הברית והמלחין אנדרה היידו ולמדו בה כ-16–18 סטודנטים. חורגין ארגנה את המחלקה לפי מודל של מחלקות דומות בארצות הברית והקימה בה היסטוריה של המוזיקה, בכלל זה מוזיקה יהודית, תאוריה של המוזיקה וגם ביצוע, כשבמשך מספר שנים הייתה למחלקה תזמורת. חורגין פרשה לגמלאות כפרופסור אמריטה בשנת 1996.
היא הייתה האישה הראשונה שהייתה חברה בוועדת הסנאט המרכזת של אוניברסיטת בר-אילן, ועדה העוסקת בהעלאות בדרגה ובתוכניות לאוניברסיטה. שימשה כפרופסור אורח בסאמר סקול שבאוניברסיטת הרווארד (1963), באוניברסיטת תל אביב (1972), באוניברסיטה העברית (1973), באוניברסיטת נורת'ווסטרן (1976), באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים (1977), באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, (1977), בקווינס קולג', המשתייך לאוניברסיטה העירונית של ניו יורק (1981); ובאוניברסיטת אינדיאנה (2001).
חורגין חברה בארגון המוזיקולוגי הישראלי והייתה יו"ר שלו בשנים 1995-1994, ישבה שנים רבות במערכת כתב העת שלו Israel Studies in Musicology וערכה אותו בשנים 1981, 1996. כמו כן הייתה חברת the Editorial Board of the Journal of the American Musicological Society בשנים 1969–1971.
הפיקה וערכה CD עם תלמידיה על מוזיקה כלית לא ידועה של סמרטיני, בוקריני וואשו.
מחקריה

מחקריה של בתיה חורגין עוסקים במוזיקה של התקופה הקלאסית, במאה ה-18 וחלק מהמאה ה-19, היא חוקרת את הסימפוניה הקלאסית ותולדותיה ומתמקדת במלחינים סמרטיני ובטהובן.
מחקריה > The Early Symphonies

זהו ספרה הראשון של חורגין, שראה אור על ידי המחלקה למוזיקולוגיה של אוניברסיטת הרווארד ב-1968. זהו הרפרטואר השלם היחידי של סמרטיני שפורסם עד היום והוא הוצאה ביקורתית (critical edition) והיא התבססה על כל המקורות שנתגלו לסימפוניות שלו.
מחקריה > Thematic Catalogue of the Works of Giovanni Battista Sammartini: Orchestral and Vocal Music

זהו קטלוג של כל יצירותיו של סמרטיני אותו הכינה חורגין ביחד עם המנצח ניואל ג'נקינס (Newell Jenkins) ויצא לאור בהוצאת אוניברסיטת הרווארד, 1976. הקטלוג מחולק לקטגוריות שכוללות 67 סימפוניות, וכן קונצ'רטות, אופרות ומוזיקה דתית. בשביל כל יצירה יש ההתחלה של התמות של כל פרק ביצירה, התאריכים, וכל המקורות.
במאה ה-18 התעוררה בעיה גדולה לגבי האותנטיות של היצירות, מכיוון שחיברו יצירות רבות, אולם היו כתבי יד מקוריים מעטים. היו 67 סימפוניות של סמרטיני שהצליחו להוכיח שחיבר אותן ועוד 82 סימפוניות שיוחסו לו, אולם הוא לא כתב אותן, חורגין וג'נקינס גילו זאת מכיוון שהן לא היו כתובות בסגנון המייחד אותו.
מחקריה > Giovanni Battista Sammartini: Sonate a tre stromenti (Six Noturnos for String Trio, Op. 7)

ספר זה יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת צפון קליפורניה ב-1981. בנוסף ליצירותיו הסימפוניות סמרטיני היה גם מלחין חשוב של מוזיקה קאמרית, חורגין מצאה מהדורה זו של טריו שחיבר סמרטיני למצנט, דוכס פארמה עליו לא היה ידוע עד אותה עת. היא הכינה מהדורה של היצירה, plural עם רקע היסטורי וניתוח שלה
מחקריה > Giovanni Battista Sammartini: Ten Symphonies

אסופה של הסימפוניות הטובות ביותר של סמרטיני משלוש תקופות של התפתחותו: המוקדמת, הבוגרת והמאוחרת, בשנים 1732–1772. נעשה ניתוח מפורט של הסימפוניות. הן פורסמו בסדרה הקרויה The Symphony, 1720-1840 New York and London: Garland, 1984
מחקריה > Editions of two Symphonies by Antonio Brioschi, with analysis of a third Brioschi Symphony

ספרה זה של חורגין הוא מהדורה של שתי סימפוניות של אנטוניו בריוקי (Brioshi), עם ניתוח של סימפוניה שלישית.
מחקריה > Beethoven: Symphony No. 4, Bb Major, Op. 60

זוהי מהדורה חדשה של הסימפוניה הרביעית של בטהובן.
מחקריה > Transcendent Mastery: Studies in the Music of Beethoven

זהו ספרה של חורגין שראה אור בשנת 2008. לספר ארבעה פרקים, כשכל פרק עוסק בסוגה אחרת ביצירתו, אותה הלחין בתקופה אחרת: 1. סונטה לפסנתר בתקופה המוקדמת. 2. קונצרטו לכינור. 3. סונטה לכינור ופסנתר. 4. רביעיית מיתרים. חורגין סוקרת מיצירותיו של בטהובן, מתארת את ההיסטוריה של היצירה ונותנת לה ניתוח סגנוני ומעמיק. בספרה השתמשה חורגין בשיטתו של פרופסור יאן לארו (Jan LaRue) מאוניברסיטת ניו יורק. של שימוש בסמלים, גישה למרכיבים המוזיקליים העיקריים, ניתוח הצלילים, הדינמיקה, המרקם, ההרמוניה, המקצב, המלודיה וכן הצורה. חורגין ניסתה להסביר כיצד בטהובן עבד ואם השתמש בגישה סיסטמטית. בספר היא כתבה על דרכי ההבעה השונות של המוזיקה של בטהובן, התהליך היצירתי, איך בטהובן כתב את המוזיקה, הסקיצות של המוזיקה, השינויים באוטוגרף שלו.
מחקריה > Francesco Galeazzi's Description (1796) of Sonata Form

Galeazzi היה תאורטיקן איטלקי וחורגין גילתה בכתביו תיאור של the themes של צורת הסונטה. עד מחקרה הדעה המקובלת במחקר הייתה שתיאור כזה לא היה קיים במאה ה-18.
מחקריה > Exploring the Eroica: Aspects of the New Critical Edition

זהו מאמרה של חורגין החוקר את בעיות העריכה של סימפוניה ארואיקה של בטהובן.
מחקריה > Beethoven and Mozart's Requeim: A New Connection

במאמרה חורגין כותבת על אוטוגרף של בטהובן וגילתה כשבטהובן עבד על המיסה המפורסמת שלו משנת 1819 הוא למד פוגה מהרקוויאם המפורסם של מוצרט, בנוסף לכך היא כותבת גם על מלחינים נוספים שבטהובן העתיק את יצירתם ולמד מהם כמו באך, הנדל ומלחינים אחרים שלא היו ידועים.
מחקריה > עבודתה העכשווית

כיום (2012) חורגין עובדת על הוצאת הסימפוניות ה-3 וה-4 של בטהובן, עם דו"ח ביקורתי על המקורות של הסימפוניות הללו, זאת במסגרת סדרת The Collected Works: Beethoven Werk Abteilung I ,e של כל יצירותיו של בטהובן,
ספר יובל לכבודה

8 Festschrift in Honor of Bathia Churgin, Published in the Journal of Musicology, Vol. XVIII, No. 1, Winter, 2001.
בספר היובל ישנה גם רשימה ביבליוגרפית מלאה של כתביה עד לשנת 2001 ועשרה מאמרים.