stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבעת נשר
מערת קבורה

בשנת 1957 בעת ביצוע עבודות בכביש התגלה קבר כוכים על פי שברי הזכוכית תוארכה המערה לתקופה הרומית. נערכה במקום חפירת בדיקה מטעם אגף העתיקות והמוזיאונים שנוהלה על ידי עמנואל ענתי. בחפירה נמצא שהמערה היא שדודה וכי נסדקה בחלקה הדרומי. במערה נמצאו שישה כוכים ששלושה מהם נחפרו, נמצאו בהם 3 ארונות חרס שבורים בחלקם ללא המכסים. נמצאו גם עצמות פזורות ושברי זכוכית. המערה נסתמה על ידי החופרים. בהמשך נערכו חפירות לא מוסדרות על ידי תושבי גבעת נשר ונמצאו: עגילי זהב, טבעת זהב, קערת מתכת, מכתש בזלת ובתוכו אבן טחינה, מכתש שבור מאלבסטר, מנעולי ברונזה, ידיות, מסמרים וקישוטים שונים של ארונות הקבורה, וכן כלי זכוכית שכללו גם 13 בקבוקים רבועים. הממצאים הובאו למשרדי מועצת נשר ולא נקלטו באוצרות המדינה.
ראו גם

גבעת העמדות
לקריאה נוספת

המלט ויוצריו - נשר ביובלו, מפעלי מלט פורטלנד ישראליים נשר, 1976
המלט ויוצריו - הרעיון ומימושו, נשר מפעלי מלט ישראליים והוצאת יבנה, 2002
משה ברזילי, זכרונותיו של משה ברזילי, הוצאה עצמית, 2004
הערות שוליים

↑  אלימלך גורן, חוברת לכבוד יובל ה15 של המועצה המקומית נשר, ערה"ש תשכ"ח, 1967
↑  אהרון קמינקר, השכונה בצל ארובות העשן עמוד 152
↑  המלט ויוצריו "נשר" ביובלו עמוד 110
↑  זכרונותיו של משה ברזילי עמוד 53
↑  המלט ויוצריו "נשר" ביובלו עמוד 114
↑  אהרון קמינקר, השכונה בצל ארובות העשן עמ' 153
↑  זכרונותיו של משה ברזילי, עמ' 54
↑  זכרונותיו של משה ברזילי, עמודים 80-81
↑  פרסום של המשביר המרכזי בע"מ, לוח החודש לצרכנות שוטפת, דבר, 30 בינואר 1955
↑  נחנך בית התרבות ע"ש ד"ר ר' לנדאו, דבר, 28 במאי 1957
↑  שיפוץ בית לנדאו והסרת האנטנות
↑  גבעת נשר: (הרשאה מס' 11/1957 -&), דוח חפירה של עמנואל ענתי
זריחה ורודה על עמק זבולון, תצפית מגבעת נשר
הכיכר בגבעת נשר. שוכנת בצומת הרחובות יפה נוף, ההשכלה, החלוצים והעלייה.
מבט על גבעת נשר מכביש 7212. מימין גבעת העמדות.
רחוב יפה נוף 20 בגבעת נשר. רחוב יפה נוף נסלל ב-1973 והוא הרחוב החדיש ביותר בשכונה הכולל רק רבי קומות ושיכונים, ללא בתים דו משפחתיים.
מרפאת קופת חולים, הוקם יחד עם הקמת השכונה
בית הספר גנות לשעבר
גלריית המקלט

| --- | --- |

חדר בגלריהחדר בגלריה
 מידע כללי
 סוג:  גלריית אמנות 
 כתובת:  יהודה המכבי 7 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  איקא ישראלי, מרדכי ארנון, אורי זוהר 
 אוצר ראשי:  נעה לאה כהן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2003
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 קואורדינטות:  31°47′19″N 35°12′34″E﻿ / ﻿31.788611111111°N 35.209444444444°E﻿ / 31.788611111111; 35.209444444444
 asg.org.il
 he
 
גלריית המקלט היא גלריה חברתית לאמנות יהודית עכשווית הממוקמת בשכונת מקור ברוך בירושלים, ומנוהלת על ידי נעה לאה כהן.
היסטוריה

הגלריה הוקמה ב-2003 על ידי קהילת חוזרים בתשובה בראשות איקא ישראלי, פופיק ארנון ואורי זוהר, במטרה לתת מקום לאמנות גם בחברה החרדית בה הנושא מודחק.
בשנים הראשונות שלומי ברוש היה האוצר הראשי ביחד עם האמנית פנינה פרנק, לאחר מכן הגלריה נוהלה על ידי נעה לאה כהן.
בשנת 2016 הגלריה נקראה רשמית ע"ש איקא ישראלי בטקס בהשתתפות אורי זוהר, יו"ר העמותה ישראל גליס ובהנחיית סיון רהב-מאיר.
במקום מתנהלות תערוכות דו חודשיות, ומועברים שיעורים באמנות.
ב-2018 ייסדה הגלריה את כתב העת "קול. שירה. אישה". נכון ל-2021 יצאו שמונה גיליונות של כתב העת.
תערוכות

עזרת נשים (2018) תערוכה העוסקת בנושא האשה במגזר החרדי, במסגרת פסטיבל מנופים, בירושלים. האמניות נעמי טנהאוזר ושרה קוטלר חברו יחדיו לתערוכה והישירו מבט על נראות הנשים החרדיות. האמניות עסקו בסוגיית עיבוד הזהות שלהן כנשים במרחב הישראלי והירושלמי כדיאלוג של הנכחה, נראות והפנמה של קודים חברתיים ותרבותיים.
באותה שנה, 2018, הקימה הגלריה את גרפידוס, פסטיבל גרפיטי חרדי בסגנון אמנות הרחוב שהתקיים בשכונה החרדית מקור ברוך בשיתוף עם הקהילה.
רוסלנד (2019) התערוכה נפתחה בהשתתפותו של נתן שרנסקי, אסיר ציון ויו"ר הסוכנות היהודית לשעבר. התערוכה שבה אל הימים בהם רוסיה הקומוניסטית דגלה בנתק מכל סממן של דת או עולמות רוחניים אחרים. התערוכה בהשתתפות חמישה אמנים שהתקרבו ליהדות והביעו את עצמם חזותית, ניסתה ללכוד מעט מרוח התקופה.
נון.צדיק.מזרח (2019) בהשתתפות האמן ז'אק ז'אנו במסגרת שבוע העיצוב ירושלים.
מאגנום אופוס (2020) החשיפה הראשונה של ג'ארד ברנשטיין, אמן שעלה מארצות הברית.
בגלריית המקלט נערכו למעלה מ-20 תערוכות במסגרת פסטיבל מנופים, פסטיבל מקודשת, אירועי יום הסובלנות ועוד.
הערות שוליים

↑  המקלט לאמנות, מאמר והזמנה לבקר, באתר יוצרים סביבה, ‏6 בינואר 2016
↑   סיגלית בנאי, מתלבשת צנועה, מתאפרת עדין, מתנהגת כהוגן, באתר הארץ, 9 ביולי 2019
↑  אריאל פייגלין, תל אביב - הולנד- מקור ברוך, באתר ערוץ 7, 11 באוגוסט 2020
↑  צבעים של שירה | פסטיבל, באתר גלריית המקלט, ‏1 בדצמבר 2021
↑  מנופים, עזרת נשים
↑  גלריית המקלט, יריד גרפידוס עם ציירי גרפיטי דתיים
↑  כיכר השבת, ‏הקירות המכוערים עוטרו בידי אמני גרפיטי חרדים, באתר כיכר השבת, 30 בדצמבר 2020
↑  תערוכת רוסלנד: אמנים רוסים שהתקרבו ליהדות מציגים את יצירותיהם, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2019
↑  מערכת ערב רב, "מזרח" – שבוע העיצוב ירושלים
↑  מנופים, מאגנום אופוס
מיזם "גרפידוס"
גלוחי ראש

גלוחי ראש ניאו נאצים
גלוח הראש הידוע הוקסטון טום מקורט, נגן הבס של להקת הרוק The 4-Skins משנות השבעים
סמל גלוחי הראש נגד גזענות
גלוחי ראש או סקינהדס (באנגלית: Skinheads) הוא כינוי לתת-תרבות שהחלה בממלכה המאוחדת בסוף שנות ה-60 ומשם התפשטה לחלקים אחרים בעולם. הכינוי נובע מאנגלית ומתייחס לתספורת האופיינית לסקינהדס, גילוח רוב או כל שיער הראש. כיום גלוחי ראש ידועים באלימותם כלפי מיעוטים ובדעותיהם האנטישמיות והקסנופוביות, ולעיתים גם בתמיכתם בתורת הגזע הנאצית, אך תת-התרבות התקיימה שנים רבות לפני ששויכה פוליטית לימין רדיקלי, וגם כיום ישנם גלוחי ראש הפעילים בתנועות אנטי-פאשיסטיות.
תחילת תרבות הסקינהדס

הסקינהדס מראשיתם היו קבוצות של בני נוער ומבוגרים צעירים ממעמד הפועלים באנגליה שאימצו מראה ייחודי החל מאמצע שנות השישים שכלל ראש מגולח או מסופר קצר ביותר, חולצות מכופתרות משובצות ונעלי עבודה כמו נעלי ד"ר מרטינס. הם הושפעו מתת תרבויות ותנועות אחרות שפנו לקהל דומה, לדוגמה פאנק ותרבות ה"Rude Boy" (אנ') שיובאה לאנגליה מג'מייקה שזוהתה גם היא עם עוני, מרד נעורים ואידאולוגיות קיצוניות בדומה לסצנת הפאנק. במקור, תרבות הסקינהדס התהוותה סביב גאווה של המעמד העובד, מקומות בילוי של מעמד העובדים וחיבה ללהקות מסוימות שפנו לקהל זה.
סוגיות של פוליטיקה וגזע כמעט ולא הורגשו בתרבות עד שנות השמונים. יחסם לפוליטקה התאפיין בסלידה וניכור בשנים אלו לכל גוני הקשת הפוליטית, ממשטר הצנע והשמרנות הבריטית ותנועת ילדי הפרחים האמריקאית כאחד. בשנות השמונים חל שינוי בתת-התרבות כשפאנקיסטים רבים עזבו את סצנת הפאנק שהפכה למיינסטרימית ותעשייתית וחיפשו בית חדש. המפורסם שבהם היה הוקסטון טום מק'ורט מלהקת 4-skins שנחשב דמות מרכזית בחידוש סצנת גלוחי הראש. עם הגל השני של התופעה, תת-התרבות נקרעה בין שני קצוות פוליטיים מנוגדים ששניהם פנו לתחושות הקיפוח של מעמד הפועלים בבריטניה של תאצ'ר- הקיצון הימני פנה לנאו-פשיזם ונאו-נאציזם והקיצון השמאלי פנה לסינדיקליזם ולאנרכיזם ומזוהה היום עם תנועת האנטיפה. מהגל השני צמחה גם סוגת הפאנק רוק "אוי!" (אנ') המזוהה גם היא עם גורמים נאו-נאציים.
גזענות בסצנת גלוחי הראש

תת-קבוצה אחת בתוך גלוחי הראש היא "הכוח הלבן של גלוחי הראש" (White power skinhead). הכינוי מהווה התייחסות לביטוי הגזעני "כוח לבן". קבוצה זו מאופיינת באידאולוגיה קסנופובית, גזענית, אנטישמית ונאו-נאצית. כבר בשנות ה-60 היו חלק מחברי קבוצה זו מעורבים במעשי אלימות נגד היפים, להט"ב ואסייתים. כיום מעורבים חלק מגלוחי הראש בקבוצה זו בארצות הברית בפעילות נגד מהגרים ממוצא מקסיקני וערבי וכלפי מוסלמים. חברי הקבוצה משתמשים בסממנים נאו-נאציים וגזעניים בלבושם ובקעקועיהם. רבים הפכו תת-קבוצה זו למזוהה עם כלל גלוחי הראש, ולפיכך דבקה בגלוחי הראש תדמית שלילית ואלימה; זאת אף על פי שאנשים אלו מהווים רק תת-קבוצה אחת בתוך גלוחי הראש. רבים מגלוחי הראש מתנגדים לסטריאוטיפ זה, ובשנות ה-80 אף הוקמו מספר ארגונים של גלוחי ראש אנטי-גזעניים.
התנגדות גלוחי הראש לגזענות החדשה

בעקבות הקמתן של קבוצות גלוחי הראש בעלי אידאולוגיה גזענית ואנטישמית, החלה התנגדות והצהרה כללית בקרב חברי הסקינהדס המקוריים לתופעת האנטישמיות והגזענות החדשה בקרבם. בגלל אותן קבוצות קטנות גזעניות, נתפסים רוב חברי הסקינהדס כגזענים, דבר אשר רחוק מאוד מהמציאות. עם הזמן יצרו רוב חברי הסקינהדס לוגו המסמל את התנגדותם לגזענות מכל סוג, S.H.A.R.P, Skinheads Against Racial Prejudice, אשר פירושו בעברית "סקינהדס נגד דעות קדומות גזעניות".
סגנון לבוש ומראה

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
סגנון לבושם של הסקינהדס שונה ומגוון עוד משנות השישים. מכנסי הג'ינס הפופולריים מלווים לעיתים קרובות בחולצות משובצות ובנעלי עור גבוהות מאוד המזכירות נעלי צבא במראן. פריט אופנה נוסף המזוהה עם הסקינהדס היא חולצת פולו של פרד פרי. תספורות גלוחי הראש שונות בסגנונן לפי טעמם של חברי הסקינהדס, החל מראש מגולח לחלוטין ועד לתספורת קצוצה מאוד. רוב נשות ונערות הסקינהדס אינן מגלחות את ראשן עד הסוף, לעיתים נראה ראשן מסופר תספורת קצוצה מאוד, תוך כדי שהן משאירות מלפנים פוני ארוך ולעיתים קווצת שיער ארוכה מאחור בקצה העורף. לבושן של גלוחות הראש מאופיין בחצאיות מיני קצרות עם חולצות טריקו הכוללות סמלים שונים, ובנעלי עור גבוהות. על פי רוב, ניתן לראות נעליים כהות המודגשות עם גרביים בהירים.
הערות שוליים

↑  היסטוריה של הארגון "Anti-Racist Action", באתר הארגון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537277105171  BnF: cb12404710b (data)  GND: 4202689-1  LCCN: sh96000234
דינאובלטור

| דינאובלטור |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון 67 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דרומאוזאוריים
סוג:: דינאובלטור
מין:: Dineobellator notohesperus
שם מדעי
 Dineobellator ‏Jasiński & ואחרים, 2020

דינאובלטור (שם מדעי: Dineobellator) הוא סוג של דינוזאור תרופוד ממשפחת הדרומזאוריים, אשר התקיים באמריקה הצפונית של המאסטריכט, לפני 67 מיליון שנה מזמננו. המאובנים שלו התגלו בניו מקסיקו בתצורות אוג'ו אלמו (אנ') ב-2009 בידי החוקרים רוברט מ. סאליבן, סטיבן אי. יאסינסקי וג'יימס ניקאס (Robert M. Sullivan‏, Steven E. Jasinski ו-James Nikas).
הסוג נקרא בשמו ב-2020 בידי החוקרים יאסינסקי, סאליבן ופיטר דודסון ומשמעותו: "Diné" - כינוי לבן לשבט הנאוואחו (בשפת הנאוואחו) ו-"bellator" - לוחם מלטינית. בסוג נכלל מין יחיד - Dineobellator notohesperus, שמשמעו מיוונית: "דרום-מערבי". הממצאים המאובנים שלו כללו שרידים של זרועות, חוליות, חוליית זנב ומספר עצמות גולגולת.
דרומזאור זה היה קרוב בצורתו לולוצירפטור והגיע לאורך של 2.5 עד 3 מטרים ולמשקל 25 עד 40 ק"ג. מבנה הגפיים התאים למרוצה מהירה אחרי טרף וייתכן שיכל לפנות במהירות בעזרת זנבו תוך ריצה כמו ברדלס. מבנה הגפיים מכיל סימנים לכך שהיה מכוסה בנוצות. מספר ממצאים
הוא התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 67 מיליון שנה, קרוב להכחדת הקרטיקון סביב ביצות ויערות שהיו קרובים לים הפנימי המערבי. ככל הנראה היה צייד זריז של דינוזאורים אחרים קטנים יותר שרדף אחריהם בקבוצות.
גלריית המלכה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה, חדר תערוכות, noncommercial art gallery 
 כתובת:  ארמון בקינגהאם 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1962
 תאריך פתיחה רשמי:  1962 
 קואורדינטות:  51°29′59″N 0°08′33″W﻿ / ﻿51.4998°N 0.142408°W﻿ / 51.4998; -0.142408
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסגלריית המלכה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסגלריית המלכה
 
גלריית המלכה היא הגלריה המרכזית לאמנות בארמון בקינגהאם, ביתו של המונרך הבריטי, בלונדון. בגלריה מוצגות יצירות אמנות מהאוסף המלכותי (שחלק הארי של יצירותיו מאז פתיחתו הוצגו באופן קבוע והוחזקו בנאמנות עבור האומה ונשמרו באופן פרטי) על בסיס מתחלף.
היסטוריה של בניין

הגלריה מהווה את האגף הדרומי הבולט ביותר של הארמון. הכניסה/יציאה שלו היא נבנתה במקום בו עמדה הקפלה המלכותית שנהרסה בבליץ - המתקפות האוויריות הגרמניות במלחמת העולם השנייה. הגלריה נפתחה ב-1962; ב-37 השנים הבאות ביקרו בגלריה כ-5 מיליון מבקרים, עד לסגירתה ב-1999 (1999 עד 2002) לצורך הרחבה ושיפוץ. ההרחבה, הוזמנה מהאדריכל ג'ון סימפסון .
ב-21 במאי 2002, הגלריה נפתחה מחדש על ידי אליזבת השנייה במסגרת חגיגות יובל הזהב למלכותה. הוא פתוח לציבור במהלך היום במשך רוב ימות השנה.
תערוכות

ממאי עד אוקטובר 2019, גלריית המלכה הכילה תערוכה של 200 רישומים של לאונרדו דה וינצ'י מהאוסף המלכותי
תערוכה בגלריה המלכה
הערות שוליים

↑  "LEONARDO DA VINCI: A LIFE IN DRAWING". Royal Collection Trust.
↑  "Leonardo da Vinci: A Life in Drawing review". Time Out.
| מוזיאונים וגלריות בלונדון |
| --- | --- | --- |
| מוזיאונים | המוזיאון הבריטי • מאדאם טוסו • המוזיאון הימי הלאומי • מוזיאון צ'רצ'יל וחדרי המלחמה של הקבינט • מוזיאון ג'פרי • מוזיאון הורנימן • מוזיאון הילדות V&A • מוזיאון המדע • מוזיאון המלחמה האימפריאלי • מוזיאון העיצוב • מוזיאון לונדון ומוזיאון בדוקלנדס • מוזיאון התחבורה של לונדון • מוזיאון ויקטוריה ואלברט • מוזיאון טייט בריטניה • מוזיאון טייט מודרן • המוזיאון להיסטוריה של הטבע • מוזיאון סואן • מוזיאון פרויד • קאטי סארק • מוזיאון שרלוק הולמס • מוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית • אוסף ולקם |  |
| גלריות | הגלריה הלאומית • אוסף וולאס • בית סאמרסט – גלריית קורטולד, אוסף גילברט, חדרי הארמיטאז' • גלריית דאליץ' • גלריית הדיוקנאות הלאומית • גלריית הייווארד • גלריית סרפנטיין • גלריית סאצ'י • גלריית המלכה |  |
לרשימת מוזיאונים מלאה ראו: מוזיאוני לונדון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605118505171  BIBSYS: 99054901  BNC: 000717598  BNE: XX221879  BnF: cb121958377 (data)  CiNii: DA05735092  GND: 801926-5  ISNI: 0000 0001 2188 320X  LCCN: n50043090  NKC: ko2018995756  RERO: 02-A021579531  SUDOC: 074191101  ULAN: 500230115  VIAF: 145759504   WorldCat (עם VIAF): 145759504
דב תמיר

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1946 (בן 78) מדיאש, חבל טרנסילבניה ברומניה
 שם לידה:  אוג'ן פרקש
 מדינה:  ישראל
 תאריך עלייה:  ינואר 1959
 השכלה:  תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטה העברית בירושלים (1968–1971)  תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב (1978–1980)
 תפקיד:  יו"ר האספה הכללית המכללה הטכנולוגית באר שבע (החל מ-2021)  מנכ"ל המכללה הטכנולוגית באר שבע (2006–2021)  מממייסדי המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון
 השקפה דתית:  יהודי
 פרסים והוקרה:  2007 - אות יקיר קהילת יוצאי רומניה  2012 - אות יקיר העיר באר שבע
 
דב פ. תמיר (נולד ב-15 במרץ 1946) הוא לשעבר מנכ"ל המכללה הטכנולוגית באר שבע אשר כיהן בין השנים 2006–2021. אחד ממייסדי המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון. יקיר העיר באר שבע לשנת 2012.
ביוגרפיה

תמיר נולד בשם אוג'ן פרקש בעיר מדיאש, חבל טרנסילבניה ברומניה, לאירנה וארטור פרקש. המשפחה הייתה מסורבת עליה עד ינואר 1959 עת עלה עם הוריו ואחותו הבוגרת לישראל, לישוב רכסים, שם סיים את בית הספר היסודי (זבולון). הוא בוגר תיכון מקיף א' בבאר שבע בהנהלת ד"ר פועה מנצ'ל. עם סיום לימודיו, התגייס לחיל השריון והוכשר כמפקד טנק. הוא לחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום כיפור.
תמיר הוא בוגר תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטה העברית בירושלים (1968–1971) ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב (1978–1980).
בשנת 1973 החל עבודתו במכללה הטכנולוגית באר שבע, אז "בית הספר להנדסאים וטכנאים", בתפקיד מזכיר אקדמי. בהמשך קודם למשרות סגן מנהל, משנה למנכ"ל ומאז 2006, הוא מכהן כמנכ"ל המכללה הטכנולוגית. הוא החליף בתפקיד זה את פרופ' ג'ורג' מרקוביץ' (1977–2006).
ב-1981 השתלם תמיר בנושאי השכלה טכנולוגית מספר חודשים בגרמניה ומאז מקיימת המכללה הטכנולוגית קשרים עם מוסדות מקבילים בגרמניה. במהלך השנים הוא הקים פרויקטים לרווחת האוכלוסיות השונות מאשדוד ועד אילת. הוא נמנה עם מייסדי תיכון עירוני מקיף ח' בשנת 1991, והמכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון בשנת 1995.
תמיר פעיל בעמותת תנו לחיות לחיות ובאגודה הישראלית נגד ניסויים בבעלי חיים. הוא חבר ועדת ההיגוי במיזם החברתי "ציונות 2000".
החל משנת 2021 מכהן כיו"ר האספה הכללית של המכללה הטכנולוגית באר שבע.
פרסים ואותות בהם זכה

2007 - אות יקיר קהילת יוצאי רומניה
2012 - אות יקיר העיר באר שבע
ספרים

בשנת 2014 הוציא תמיר לאור ספר "60 שנות מצוינות טכנולוגית", אשר מפרט את פעילותה של המכללה הטכנולוגית מאז הקמתה ב-1954.
ספר 60 שנה למכללה הטכנולוגית- גירסה מתורגמת לאנגלית
לקריאה נוספת

יצחק שתיל, "מי ומי 333 בבאר שבע רבתי, 2010, עמוד 140.
יצחק שתיל, "מי ומי באר שבע", 2015, עמוד 101.
אלוש צבי, "60 שנות עשייה בנגב", הוצאת לאור, 2008, עמודים 174–175.
הערות שוליים

1 2  מייסדי sce המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון
1 2  אות יקיר העיר (ארכיון)
↑  אהרוני מאיר ושרה, "Israel Directory", הוצאת מקסם, 2003.
↑  פרופ' ג'ורג' מרקוביץ-יו"ר סניף באר-שבע והדרום, באתר לשכת המהנדסים, האדריכלים והאקדמיים במקצועות הטכנולוגיים בישראל
דידולודוס

| דידולודוס |
| --- | --- |
 איור של דידולודוס
תקופה
אמצע אאוקן 40.4–37.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
קבוצה:: מרידיונגולטיים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קונדילרסים
משפחה:: Didolodontidae
סוג:: דידולודוס
מינים
 Didolodus latigonus  Didolodus magnus  Didolodus minor  Didolodus multicuspis
שם מדעי
 Didolodus ‏אמחינו, 1897

דידולודוס (שם מדעי: Didolodus) הוא סוג יונק נכחד מקבוצת המרידיונגולטיים הקדומה, שהייתה דומה לפרסתנים אך לא קרובה אליהם. הוא התקיים בתקופת האאוקן לפני 40.4 עד 37.2 מיליון שנה מזמננו. מאובניו התגלו בתצורות סרמיאנטו (Sarmiento Formation) שבפטגוניה, ארגנטינה ותוארו בידי החוקר פלורנטינו אמגינו ב-1897.
הדידולודוס היה סוג דומה לפרסתן באורך 60 סנטימטר ומשקל של לא יותר מ-5 ק"ג. במראהו הוא דמה לראשוני הסוסיים, כמו לפרופלאותריום. הוא היה יונק זריז בעל גפיים ארוכות שעזרו לו לנוע במהירות כדי שלא להיטרף ובנסוף היה בעל זנב ארוך. מבנה שיניו התאימו ללחיכת עשבים וצמחייה קשה נוספת עם חוטם רחב שדמה לחוטם חזיר.
בעבר סברו שהוא משתייך לסדרה הקדומה ליטופטרנה אך בהמשך העבירו אותו למשפחה Didolodontidae, הכלולה ללא מקור בקבוצת המרידיונגולטיים. משפחה זו נחשבת לעתיקה יותר משאר בני הקבוצה ואולי לאחת ממשפחות השליינים הראשונות שהתקיימו לאחר הכחדת הקרטיקון.
הערות שוליים

↑  Javier Nicolás, The alleged astragalar remains of Didolodus Ameghino, 1897 (Mammalia, Panameriungulata) and a critic of isolated bone association models, 2012
גרייטר סדברי

גרייטר סדברי (באנגלית: Greater Sudbury), הידועה בקיצור כסדברי, היא עיר בפרובינציית אונטריו בקנדה. העיר שוכנת בדרום החלק הצפוני של אונטריו ומשתרעת על שטח של כ-3,200 קילומטרים רבועים. בעיר מתגוררים כ-160,000 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה

אזור סדברי היה מיושב בצורה דלילה על ידי אנשי האוג'יבווה (Ojibwe) במשך אלפי שנים לפני בואם של האירופאים לאזור.
האירופאים הראשונים שהתיישבו באזור היו ישועים דוברי צרפתית שהקימו מיסיון בשם סנט-אן-דה-פין (Sainte-Anne-des-Pins) בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-19. בעקבות המיסיון התפתחה בסדברי בהמשך השנים קהילת דוברי-צרפתית גדולה.
ב-1883 הושלמה בנייתה של המסילה הקנדית הפסיפית (Canadian Pacific Railway) שעברה באזור. במהלך בנייתה של הרכבת נחשפו ריכוזים גדולים של עפרות ניקל ונחושת בקצה אגן סדברי. בעקבות הגילוי הגיע גל של מתיישבים אירופאים לאזור כדי להתפרנס מהמכרות שנפתחו וכן כדי להקים תחנת שירות לעובדי המסילה.
המתיישבים האלו הקימו את סדברי ב-1893. ההתיישבות נקראה על שם העיירה סדברי שבמחוז סאפוק באנגליה, שהייתה מקום הולדתו של אשתו של הממונה על המסילה הקנדית הפסיפית, ג'יימס וורת'ינגטון. תושבי סדברי התפרנסו מכרייה ומחטיבת עצים, אם כי כעבור מספר שנים הכרייה הפכה לענף הדומיננטי בכלכלת סדברי במשך מרבית המאה ה-20.
ב-1930 סדברי הוכרזה כעיר. סדברי התאוששה במהירות גדולה יחסית מהשפל הגדול בעקבות הביקוש הגדול בעולם לניקל בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20. לקראת סוף שנות ה-30 החלה האטה כלכלית, אך הביקוש לניקל חזר לגדול בגלל מלחמת העולם השנייה.
ב-2001 סדברי אוחדה ביחד עם הפרוורים שלה לכדי עיר אחת תחת השם גרייטר סדברי (מילולית: "סדברי הגדולה"). למרות זאת השם סדברי עדיין נותר נפוץ מאוד.
כלכלה

אף על פי שכיום כלכלת סדברי לא מסתמכת על כרייה באותה רמה כמו בעבר, כריית הניקל היא עדיין ענף מרכזי בכלכלה המקומית. חברות הכרייה המקומיות של העיר אינקו ופלקונברידג' נקנו על ידי ואלה הברזילאית ואקסטרטה השווייצרית (שבהמשך התמזגה עם גלנקור) בהתאמה ב-2006.
בנוסף לכרייה הכלכלה המקומית מסתמכת גם על מספר ענפים נוספים, בהם שירותים פיננסיים ותיירות.
חינוך

בגרייטר סדברי שוכנות אוניברסיטת לורנשן (Laurentian University) והמכללות קמבריאן וקולז' בוראל (Collège Boréal) דוברת הצרפתית.
תחבורה

את גרייטר סדברי משרת נמל התעופה סדברי, הנמצא במרחק של 20 קילומטרים צפון-מזרחית למרכז העיר. הנמל מציע טיסות למספר יעדים באונטריו כמו בירת הפרובינציה טורונטו והערים טימינס ות'אנדר ביי.
ערים תאומות

בלארוס הומל, בלארוס
פינלנד קוקולה, פינלנד
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119697722 (data)  GND: 4351710-9  ISNI: 0000 0004 0405 9464  LCCN: no2021029875  MusicBrainz: 23ca4c0a-441a-45c1-b446-73cb40ee3d82  NARA: 10045712  VIAF: 261533910   WorldCat (עם VIAF): 261533910
דין רציפות

דין רציפות הוא הליך בכנסת שנועד לאפשר את קידומה של הצעת חוק שאושרה בקריאה הראשונה, והמשך חקיקתה נעצר עקב התפזרות הכנסת.
הליך הרציפות עוגן לראשונה ב-1964, בחוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשכ"ה-1964. בדברי ההסבר להצעה נכתב כי "הניסיון מראה, שעם סיום כהונתה של כנסת יוצאת, נשארות הצעות חוק מטעם הממשלה שהדיון בהן התחיל אך לא הסתיים. בכנסת החדשה יש צורך להגיש הצעות חוק אלה מחדש ולחזור על שלבי הדיון שכבר נתקיימו בכנסת היוצאת. במקרים רבים יש בכך משום חזרה מיותרת". הצעת החוק שהונחה על שולחן הכנסת, כפי שניתן ללמוד גם מדברי ההסבר, כוּונה רק להצעות חוק המוגשות מטעם הממשלה. הממשלה היא גם זו שיזמה את הצעת החוק, מתוך כוונה להקל על עצמה בהליכי החקיקה.
במהלך הדיונים בהצעת החוק שונה נוסחה, ונקבע כי ניתן יהיה להחיל רציפות גם על הצעות חוק פרטיות, ולמעשה על כל  הצעת חוק שאושרה בקריאה הראשונה. כן נקבעה הפרוצדורה הקיימת בעיקרה גם כיום - משעה שהודיעה הממשלה לכנסת על רצונה להחיל רציפות על הצעת חוק, רשאית כל סיעה להציע בתוך שבועיים שלא להחיל רציפות. במקרה כזה מצביעה מליאת הכנסת על הצעת הסיעה. אם אף סיעה לא מציעה שלא להחיל רציפות, או שהכנסת דוחה את הצעת הסיעה (דחייה שמשמעותה הסכמת הכנסת להחלת רציפות), עוברת הצעת החוק לדיון בוועדה שדנה בה בכנסת הקודמת.
בשנת 1979 תוקן החוק, ביוזמתה של שולמית אלוני, ונקבע בו כי לא רק הממשלה תוכל להודיע על רצונה, אלא גם ועדה מוועדות הכנסת תוכל לעשות כן, לגבי הצעות חוק שהן יוזמה של ועדה מוועדות הכנסת או של חבר הכנסת.
בשנת 1993 נחקק חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשנ"ג-1993, ביוזמתו של חגי מירום. חוק זה החליף את החוק מ-1964, והוראותיו הן התקפות כיום. בחוק זה הונהגו מספר שינויים. ראשית, נקבע כי החלת רציפות על הצעת חוק פרטית תהיה רק אם חבר הכנסת עדיין מכהן בכנסת הנכנסת, ורק אם נתן הסכמתו לכך (אם חתומים על הצעת החוק מספר חברי הכנסת, די בכך שאחד מהם נתן את הסכמתו). שנית, נקבע כי אם ועדה מעוניינת להחיל רציפות על הצעת חוק, עליה להודיע על כך לממשלה, ולקיים את הדיון רק 21 ימים מאוחר יותר, כדי לאפשר לממשלה לגבש את עמדתה. כן נקבע כי החלת רציפות במקרה שאף סיעה לא הביעה התנגדות לא תהיה אוטומטית, ובכל מקרה תהיה הצבעה על כך במליאת הכנסת.
הערות שוליים

↑  הצעת חוק רציפות הדיון בהצעות חוק, התשכ"ד-1964, ה"ח התשכ"ד 88
דינאלורוס

| דינאלורוס |
| --- | --- |

תקופה
סוף אאוקן-סוף אוליגוקן 30.8–20.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: נימרוויים
סוג:: דינאלורוס
מין:: Dinaelurus crassus
שם מדעי
 Dinaelurus

דינאלורוס (שם מדעי: Dinaelurus; מילולית: "חתול נורא") הוא סוג של טורף נכחד ממשפחת הנימרווידיים, אשר התקיים באמריקה הצפונית של האאוקן והאוליגוקן שלפני 30.8 עד 20.6 מיליון שנה מזמננו.
הדינאלורוס היה טורף דומה לחתול קדום, אשר התגלה בתוך תצורות "John Day Fossil Beds National Monument" שבאורגון ותואר בידי החוקר ג'ורג' פרנסיס איטון ב-1922. הסוג מכיל מין יחיד - Dinaelurus crassus.
יונק זה הגיע לאורך של 1.3 מטר ולמשקל של עד 35 ק"ג, כשבמראהו הזכיר מאוד ברדלס. בדומה לקרוביו היה שנחרבי במראהו, והיה בעל ניבים ארוכים ששימשו לדקירת טרף. מבנה הגולגולת היה מוארך יותר מאשר לחתול אמיתי והיה בעל שיני לחיים מעוגלות, ללא רכסים. מבנה גופו וגודל הנחיריים שלו התאים לתנועה מהירה וכנראה היה בעל רגליים דקות וארוכות ששימשו לריצה מהירה אחרי טרף, כמו אצל הברדלס, שגם לו התאמות מתכנסות דומות המתאימות לריצה, כמו אזור נחיריים גדול וחלל גולגולת קטן יותר. הטורף ניזון מיונקים קטנים שרעו בערבות או ביערות של אמריקה הצפונית, אותם כנראה הרג עם ניביו הארוכות.
הערות שוליים

↑  PaleoBiology Database: Dinaelurus, basic info
↑  Flynn, John J. and Henry Galiano. 1982. Phylogeny of early Tertiary Carnivora, with a description of a new species of Protictis from the middle Eocene of northwestern Wyoming. American Museum Novitates.
דין שניידר

דין שניידר (באנגלית: Dean Schneider) הוא מפעיל פארק חיות בר שווייצרי ואושיית רשת שחי בדרום אפריקה.
שניידר למד כלכלה, ובגיל 21 הפך ליזם וייסד חברת תכנון פיננסי משלו. אחרי שלוש שנים, היו לו חמישים עובדים. שניידר היה בנקאי ויועץ פיננסי בשווייץ לפני שעבר לדרום אפריקה בשנת 2017 על מנת להקים מרכז מחסה ושיקום לחיות בר בשם "האקונה מיפאקה" (Hakuna Mipaka; מסוהילית: "ללא גבולות"). זוהי אחוזה של 400 דונם לאריות שנולדו בשבי. אזור נפרד מארח זברות, אימפלות, קודו, צבועים ובבונים.[דרוש מקור] לפני שעבר להתגורר בדרום אפריקה, שניידר טס לאפריקה יותר מתריסר פעמים כדי לבקר שם, ליצור קשרים, לחפש ספונסרים, ולפתח תוכנית ניהול בת 70 עמודים, בזמן שממתין לקבלת מימון. שניידר משתף במדיה החברתית אינטראקציות עם חיות הבר בתמיכת עוזר אישי ומנהל תוכן. נכון לסוף חודש מאי 2020, לשניידר יש 10.1 מיליון עוקבים באינסטגרם. הוא מבלה עד שבע שעות ביום באינסטגרם, בהן משיב בערך 800 תגובות ומפרסם בשפות שונות. שניידר מקבל השראה מסטיב ארווין כדי לעזור לאנשים להתחבר לחיות בר.