stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנדרלנד
יהודים

בשנת 1750, מספר סוחרים הולנדים, ובראשם אברהם סמואל, התיישבו בעיר ויצרו קהילה ב-1768. עד מהרה הצטרפו אליהם קבוצה של יהודים נוספים ופליטים פולנים.
ב-1790 הוזמן הרב יעקב יוסף מאמסטרדם לנהל את הקהילה שנקראה מעתה "עדת ישורון", אך ידועה גם כ"קהילת ישראל". הרב נשאר פעיל עד מותו בשנת 1861. אחיינו, יהודה לייב בן ניסן, הוסמך על ידו כשוחט בשנת 1839. עיתוני התקופה מראים על קיומם של נישואים יהודיים בעיר משנת 1791.
בית הכנסת הפולני (Polishe Shool) התמזג או נעלם ב-1851–1853.[דרושה הבהרה] ממפקד בית הכנסת של שנת 1851, האוכלוסייה היהודית בסנדרלנד מנתה בין 150 ל-200 יהודים.
במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו להגיע יהודים לצפון מזרח אנגליה במספר משמעותי מהארצות הבלטיות. אחד הראשונים שהגיעו היה ברנט ברנשטיין גיליס, שנולד בקרטינגה בשנת 1835. בסביבות 1859 ערק מהצבא הרוסי, ויצא בספינה לאנגליה (ל-West Hartlepool). הוא חיפש עבודה והגיע לסנדרלנד, שם עבד כנגר וזגג, המקצועות שלמד מאביו, והפך ליצרן רהיטים מצליח. הידיעה על שגשוגו התפשטה לקרטינגה ועד מהרה רבים אחרים, רבים מהם קרובי משפחה, הצטרפו אליו בסנדרלנד.
ההגירה מליטא הייתה בעיקר כתוצאה ממחסור במקורות הכנסה וקשיים כלכליים, שגרם למבול המהגרים שהגיעו לבריטניה מליטא לאחר 1881, ולא מפוגרומים ישירים או רדיפות ישירות אלא עקיפות: על היהודים נאסר לעסוק במקצועות מסוימים. מותו של הצאר אלכסנדר השני, בשנת 1881, גרם צעדים מגבילים חמורים נגד האוכלוסייה היהודית. אלפי יהודים ליטאים, ובמיוחד המעמדות העניים יותר, גורשו מבתיהם והובלו לערים וגרמו להתפוצצות אוכלוסין בעיר.
סיבה נוספת להגירה הייתה המניע של חברות הספנות שקידמו את ההגירה: סנדרלנד הייתה הנמל העיקרי שייצא פחם לארצות הבלטיות, אבל לא היה כמעט סחר חוזר, כך שכמה ספינות הסיעו יהודים, בעיקר מהעיר קרטינגה (קרוטינגן) בליטא. רבים מן העולים הללו הגיעו כדי לשפר את מצבם הכלכלי וכדי להימלט מגיוס החובה לצבא הצאר.
ב-1889 פרצה שרפה ענקית בעיירה קרטינגה, שהרסה את בית הכנסת ואת בית המדרש ורבים מבתי הקהילה היהודית. מיד הוקמה ועדה לגיוס תרומות, והרב גרין מהקהילה נשלח לקרטינגה כדי לחלק את הכספים. בשובו דיווח על התנאים הנוראים ששררו, והוקמה קרן שיקום למענם. בתקופת הביניים רבים היגרו משם, רובם לסנדרלנד, להצטרף לקרוביהם.
ב-1888–1892 יותר ממחצית מאלפי היהודים של סנדרלנד היו קשורים (משפחתית) במישרין או בעקיפין לקרטינגה.
בשנת 1862 נפתח בית הכנסת ב-Moor Street וב-1928 עבר ל-Ryhope Road.
לאחר גידול מהיר במחצית השנייה של המאה ה-19 הגיעה הקהילה היהודית בסנדרלנד לשיאה באמצע שנות השלושים של המאה ה-20, כאשר כ-2,000 יהודים נרשמו בעיר. הקהילה נמצאת בירידה איטית מאז אמצע המאה ה-20. יהודים רבים תושבי סנדרלנד עברו לגור בקהילות היהודיות החזקות בבריטניה, או עלו לישראל. בית הספר היסודי היהודי "מנורה" נסגר ביולי 1983. בית הכנסת ב-Ryhope Road נסגר בסוף מרץ 2006.
האוכלוסייה היהודית הצטמצמה מ-114 אנשים ב-2001 ל-76 אנשים ב-2011.
ערים תאומות

גרמניה אסן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה.
צרפת סן-נאזר, פיי דה לה לואר, צרפת.
ארצות הברית וושינגטון די. סי., וושינגטון די. סי., ארצות הברית.
הרפובליקה העממית של סין חרבין, חיילונגג'יאנג, הרפובליקה העממית של סין.
הערות שוליים

↑  בית הכנסת הפולני (Polishe Shool) (באנגלית)
↑  Sunderland - A Litvak Community in North East England
1 2  Historic England, בית הכנסת ב-Ryhope Road (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550578605171  GND: 4058619-4  LCCN: n81089966  NARA: 10046204  NKC: xx0038708  VIAF: 153616567   WorldCat (עם VIAF): 153616567 
החוף של סנדרלנד
ססיליה פרדס

| --- | --- |

 לידה:  1950 (בת 75 בערך) לימה, פרו 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האפיפיורית הקתולית של פרו 
 
ססיליה פָּרֶדֶס (בספרדית: Cecilia Paredes; נולדה בלימה, 1950) היא אמנית מולטימדיה ילידת פרו המתגוררת בפילדלפיה. הנושאים העיקריים שלה כוללים את כוחו של הטבע, הנשיות, והנדידה, שהיו נושאים רבים מהמופעים שלה. ביצירותיה היא מרבה להשתמש באלמנטים טבעיים, לרוב חומרי פסולת ממוחזרים ובעיקר אורגניים. אחת מיצירותיה הידועות ביותר היא "Paisajes", שבה היא מסווה את עצמה ומשתמשת בדמותה שלה כקנבס לציורי גוף.
ביוגרפיה, השכלה וקריירה

פרדס, ילידת לימה, חיה מאז נעוריה מחוץ לפרו. היא למדה אמנויות פלסטיות באוניברסיטה האפיפיורית הקתולית בלימה, בבית הספר לאמנויות ואומנות בקיימברידג' שבאנגליה וב-"Scuola del Nudo" של האקדמיה לאמנויות יפות ברומא. היא השלימה התמחות באוניברסיטת פנסילבניה ובמרכז באנף של קנדה.
במהלך שנות ה-70, כסטודנטית בלימה, עסקה פרדס באקטיביזם פוליטי אינטנסיבי ובעקבות כך הוגלתה, יחד עם בעלה, מפרו. היא חיה במקסיקו חמש שנים ובקוסטה ריקה כמעט 25 שנה. כיום היא חיה ויוצרת בסן חוזה, קוסטה ריקה ובארצות הברית, בפילדלפיה,
היא הציגה את יצירותיה בתערוכות דו-שנתיות שונות כגון הביאנלה בהוואנה, הביאנלה של ונציה, והביאנלה דה ארכיטקטורה דה קנריה.
עבודותיה הוצגו בין היתר ב-Tabacalera Promoción del Arte (מדריד, 2015), מוזיאון הארמיטאז ', ארמון ולדימיר (רוסיה, 2013) ומוזיאון לה פוטוגרפיה (קולומביה, 2013).
יצירותיה

פרדס עצמה היא לעיתים קרובות הנושא המרכזי לא רק בהופעותיה שלה אלא גם בצילומים ובאמנות שלה. ובכל זאת, לעיתים קרובות היא אינה מזוהה ונראית חבויה בין החומרים הטבעיים שבהם היא משתמשת, או נראית מעורבת והופכת לקפלי בד. בתצלומיה היא מסווה את עצמה כחיות או יצורים מיתולוגיים, לעיתים קרובות מוקפת ברקע של פרחי נוי.
היא ידועה בעיקר בזכות סדרת התמונות הקבועה שלה "Paisajes", שבה היא חוקרת את המיקום של גופה לצד הדפוסים והמשטחים שמתחתיו. תצלומים אלו מורכבים על ידי בחירת רקע מובנה, כמו שטיח פרחוני מנייר, והציור המורכב שלה של גופה כך שיתאים. קווי המתאר הבלתי נמנעים של צורתה לרוב מקיפים אותה ומתבטאים, בהתאם לזווית המצלמה. במקרים מסוימים, רק כתם של שיער כהה מגלה שאדם נמצא בתצלום. בביקורות על יצירותיה נכתב כי פרדס מוציאה את הצופה מאיזון בכוונה על ידי "מחיקת הגבול בין גוף לרקע, מטיל ספק מה האמיתי הן באמנית והן בתפאורה שלה, ופרדס קורעת את הקרקע היציבה מתחת לרגלי הצופים באמנות שלה. "
מריה חוסה מונגה, אוצרת לאמנויות חזותיות של המוזיאון של בנקו סנטרל של קוסטה ריקה, מסבירה שבמהלך התקופה שפרדס התגוררה בקוסטה ריקה היא החלהליצור יצירות מתפתחות של אובייקטים, תוך שימוש במשאבי טבע כחומר מקור ראשוני. בשימוש בגוף עצמו כאמצעי התייחסות וביטוי.
כאשר נושאים של הגירה ועקירה שולטים בעבודתה, יחד עם השימוש באלמנטים טבעיים, כשנשאלת על השפעת המיקום הפיזי על האמנות שלה, עונה פרדס כי: ". . . קוסטה ריקה, למשל, מעניקה לך טבע שופע, בעוד שפרו נותנת לך את הרמות הגבוהות כתמונה דומיננטית, כך שאתה צריך לטפל בהשפעות הללו. פנסילבניה נותנת לי יערות נפלאים, למשל. זה אחד המקומות הכי שלווים ויפים שהייתי בהם ואני מאוד מחוברת אליו."
בין השפעותיה האמנותיות ניתן למנות את רמדיוס וארו ולאונורה קרינגטון שפארדס מכנה "sus madres" ("האמהות שלה"). היא מסבירה ש"הם פתחו את הדלת כדי להראות לי שהכל אפשרי, הכל ניתן לביצוע." היא גם מזהה ביצירתה את השפעתם של קיקי סמית', לואיז בורז'ואה, וויליאם קנטרידג' ואנסלם קיפר .
אחד מתצלומיו של פארדס שימש כאמנות כריכה להוצאה מחודשת של הרומן של בריאן מור "ג'ודית הרן", אשר פורסם מחדש מאוחר יותר והופק כמחזה במה וסרט " The Lonely Passion of Judith Hearn ".
יצירותיה של פרדס שימשו השראה לשחקנית והזמרת הארגנטינאית מיה מאסטרו בקליפ שלה "Blue Eyed Sailor" משנת 2014, בבימויו של גיירמו נבארו וחואן אזולאי .
חיים אישיים

פרדס נשואה למלחין ולפרופסור ג'יי רייס מאוניברסיטת פנסילבניה. יש לה שני בנים, סיימון פלורס (יליד 1975) ומתיאס פלורס (יליד 1977). עם רייס בן זוגה שיתפה פעולה, בהופעות מוזיקליות חיות, כמו "המתנה לאוראשימה טארו."
פרסים

2014 פרס למצוינות מטעם "Pingyao Photo Festival", סין
2012 "Escuela Nacional de Bellas Artes Artista Invitada Charla Artística", לימה, פרו.
2012 "Taller Comalapa", גואטמלה, אמן מוזמן
2011 אוניברסיטת טקסס, אמן מוזמן, סן אנטוניו טקסס, EE. UU.
2010 "Guanlan Taller de Impresión", אמן במעון Gualan, שנזן, סין
2009 "Premio Mejor Artista Extranjera" סנטיאגו, צ'ילה
2009 "Premio 40th Street Award" פילדלפיה, ארצות הברית
2008 "Artista Invitada a la FIA, Feria Internacional de Caracas", ונצואלה
2002 "ציון כבוד ראשון, Bienal Centroamericana", מנגואה, ניקרגואה
2000 "Artist in Residence, Discovery Residency", באנף, קנדה
1998 קרן רוקפלר, "Residencia Bellagio, Bellagio", איטליה
1998 "Premio Nacional de Grabado", לימה, פרו
אוספים

המוזיאון לאמנות מודרנית MMOMA מוסקבה, רוסיה
"Banco Mundial", וושינגטון די. סי., ארצות הברית
"Deustche Bank", ניו יורק, ארצות הברית
מוזיאון סן אנטוניו לאמנות, טקסס, ארצות הברית
Museo de Arte y Diseño Contemporáneo, קוסטה ריקה
קולקציון דניאל ינקלביץ, קוסטה ריקה
אוסף סוליטה משען, פלורידה, ארצות הברית
Colección Ernesto Ventos, ברצלונה, ספרד
Museo del Barrio, ניו יורק, ארצות הברית
אוסף Tomás Ybarra-Frausto, סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית
Museo de Arte Moderno, פנמה
Guanlan Print, שנזן, סין
אוניברסיטת סן אנטוניו, טקסס, ארצות הברית
Universidad Nacional de Ingeniería, לימה, פרו
אוסף אוניברסיטת ליהי, פנסילבניה, ארצות הברית
Colección María De Corral, מדריד, ספרד
Colección Teoretica, קוסטה ריקה
Colección Sagrario Pérez Soto Caracas, ונצואלה
ארט נקסוס, פלורידה, ארצות הברית
Colección Centro Wifredo Lam, הוואנה, קובה
אוניברסיטת סלמנקה, סלמנקה ספרד
הערות שוליים

↑  Gonzalez, Marisa. "Entrevista con Cecilia Paredes". M Arte y Cultura Visual. Mujeres en las Artes Visuales. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cecilia Paredes". LensCulture. Lens Culture. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cecilia Paredes". Arte Sur. Arte Sur. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Monge, Maria Jose. "Cecilia Paredes: El perpetuo errante". Museos - Banco Central de Costa Rica. Banco Central de Costa Rica. אורכב מ-המקור ב-8 באפריל 2018. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jarque, Fietta (19 באוקטובר 2015). "La peruana Paredes 'instalada' en Madrid". El Pais. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "EL ARTE DE CAMUFLAR LA PIEL DE CECILIA PAREDES". Cultura Inquieta. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cecilia Paredes. Oyendo con los ojos". Tabacalera Promocion del Arte. Ministerio de Educación, Cultura y Deporte. נבדק ב-10 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zeveloff, Julie. "Watch As The Amazing Artist Cecilia Paredes Disappears Into Wallpaper". Business Insider. נבדק ב-11 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frank, Priscilla. "CULTURE & ARTS 09/01/2015 10:21 am ET Stunning Camouflage Artist Turns The Human Body Into A Canvas". Huffington Post. Oath Inc. נבדק ב-11 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sadler, Stephanie. "Artist Interview: Cecilia Paredes". Little Observationist. נבדק ב-11 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  NYRB Classics. "The Lonely Passion of Judith Hearne". Flickr. NYRB Classics. נבדק ב-11 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mia Maestro: Blue Eyed Sailor". Nowness. נבדק ב-2018-04-07.
↑  "The Shapes of Cecelia Paredes". Artblog (באנגלית אמריקאית). 2005-11-02. נבדק ב-2018-04-08.
↑  "Jay Reise, Composer". נבדק ב-2018-04-08.
↑  "Cecilia Paredes Wins International Award for Artistic Excellence". SaltFineArt Latin Contemporary. SaltFineArt LLC. אורכב מ-המקור ב-21 בינואר 2015. נבדק ב-11 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266194705171  BNE: XX1045699  GND: 130165824  ISNI: 0000 0004 0230 6986  LCCN: nr2001046043  PIC: 20681  SUDOC: 193057212  VIAF: 297562062   WorldCat (עם VIAF): 297562062 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ססיליה פרדס".
סקריבנר איימס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1908 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  28 בדצמבר 1993 (בגיל 85) 
 
סקריבנר איימס, באנגלית: Scribner Ames ‏ (1908–1993) הייתה אמנית אמריקאית הידועה בציוריה ובפסליה. ציוריה כללו דיוקנאות, טבע דומם, נופים וציור מופשט. מצויריה היו לעיתים קרובות ילדים או גברים ונשים ידועים באמנויות הבמה.
היא נולדה וגדלה בשיקגו, ועבדה תחילה במנהטן ולאחר מכן חזרה לעיר הולדתה. היא גם עשתה נסיעות רבות לאירופה ופעם אחת לאי הודו המערבית. היא העריצה את עבודתם של סזאן, בראק ומרסדן הארטלי. המבקרים ציינו את הטיפול היעיל שלה בצבע ואחד אמר שהיא "נודעה במיוחד בעבודתה ביצירת תנועה בחלל על ידי שימוש בפרספקטיבה של צבע." בפסלי העץ המגולף שלה, המבקרים ציינו בדרך כלל את השפעתו של המורה שלה, חוסה דה קריפט.
איימס לימדה אמנות במשך שנים רבות בבית ספר פרטי ובסטודיו שלה. היא הייתה סופרת, אם כי פרסומיה היו מועטים. היא כתבה ואיירה ספר בשם Marsden Hartley במיין והיא כתבה מאמרים ומכתבים על חינוך לאמנות, הפשטה באמנות והנטייה המזיקה של אספנים וגלריות מסחריות לקדם אמנות גרועה.
ראשית החיים

איימס למדה בבתי ספר בשיקגו. היא נכנסה לאוניברסיטת שיקגו בשנת 1923 וסיימה תואר ראשון בפילוסופיה בשנת 1928. לאחר שסיימה את לימודיה, היא למדה בבית הספר לאמנות של שיקגו ולאחר מכן טיילה באירופה, שם למדה פיסול במינכן אצל הנס שוגרל. כשחזרה לארצות הברית ב-1933, היא עשתה את ביתה במנהטן ושם למדה ציור אצל הנס הופמן ופיסול אצל חוסה דה קריפט.
קריירה באמנות

איימס הראתה טבע דומם בתערוכה השנתית של אגודת אמנים עצמאיים משנת 1935. אחד המבקרים ציין, שהציור שלה היה "מעניין ומבטיח", ושיבח את השימוש "הבולט במיוחד" שלה בצבע.  הביקורת לא ציינה את שם הציור. "טבע דומם מס' 2", הוא דוגמה ליצירת טבע דומם שלה באותה תקופה. בשנה שלאחר מכן, מבקר של ארט ניוז הפנה תשומת לב לציור שלה בשם "המתנה" ב- תערוכת Salons of America, ואמר שהיא מדורגת "כאחת התמונות היותר בולטות" באותה תערוכה מגוונת. בנוסף לביקורת של המבקר, המגזין כלל תמונה של הציור .
את קיץ 1938 היא בילתה בנסיעות בסקנדינביה. שנה לאחר מכן, היא זכתה בתערוכת יחיד ראשונה, תצוגה של ציורים ופסלים מגולפים בגלריה בונסטל בניו יורק. המופע קיבל ביקורות מצוינות בארט ניוז ובניו יורק טיימס. רות גרין האריס, מהטיימס, אמרה על איימס, "היא עובדת בקלילות. המברשת שלה, רק מרפרפת על הבד. אבל בסופו של דבר נאסף בתוך המסגרת " המבקרת של ארט ניוז אמרה שהמגוון של יצירותיה של איימס הראה שהיא "מחפשת באופן מודע ביטויים אינדיבידואליים לכישרונותיה הברורים." בשנים 1943 ו-1944, ערכה איימס שתי תערוכות יחיד נוספות, הראשונה בגלריית פומה והשנייה בגלריה אלינור סמית' בסנט לואיס. בסקירה שלו, מבקר מקומי אמר שהדיוקן של זמרת האופרה הדנית-אמריקאית, היה ציור יוצא מן הכלל.
היא נסעה לאיים הקריבים, עם הפסלת ילידת הולנד, ג'קובה קוסטר, ושם הציגה תערוכת יחיד במרכז התרבות של העיר. לאחר שובה, היא הציגה כמה מהדיוקנאות שלה בתערוכה של שני אמנים עם הפסלת, מארי טיילור, בגלריה קרול-נייט בסנט לואיס. מבקרת מקומית ציינה במיוחד ציורים שעשתה בקורסאו של מלחין, פול נורדוף, ושל המחנך ההולנדי, רדולפוס. איימס בילתה את רוב 1948 ו-1949 באירופה.
בשנת 1953 עברה איימס מניו יורק לשיקגו כדי לטפל באביה המזדקן ולאחר מכן החלה להשתתף בעולם האמנות של העיר. היא הצטרפה לחברת הרנסאנס באוניברסיטת שיקגו והשתתפה בתערוכה של האמנים שהתקיימה שם ב-1955.
היא ערכה תערוכות יחיד בשיקגו, ב-1958, ב-1959, ובגלריה בניו יורק ב-1960.
במהלך שנות ה-50 המאוחרות, איימס המשיכה להשתתף בתערוכות קבוצתיות בשיקגו, כולל תערוכות במכון לאמנות (1957 ו-1959), במועדון האמנויות (1958 ו-1959) .
במהלך שנות ה-60, איימס הציגה תערוכות יחיד בגלריה של קלוסן בסינסינטי (1961), בגלריות ברסלר במילווקי (1961), התערוכה בספרייה הציבורית של שיקגו הובילה לסקירה ארוכה של מבקרת הטריבון, אדית וייגל. היא סיכמה את הקריירה של איימס והתייחסה לסגנון שלה, וציטטה את איימס על "החיפוש החמקמק לתפוס את תנועת האור והחלל על משטח שטוח", חיפוש שלדבריה תמיד "נופל". הסקירה לוותה בתמונה של איימס עם שלושה ציורים מופשטים גדולים.
אין דיווחים על השתתפותה של איימס בתערוכות בין 1967 ועד מותה ב-1993.
קריירה באמנות > חיים אישיים ומשפחה

איימס נולדה בשיקגו ב-16 בפברואר 1908. שם הולדתה היה פולי סקריבנר איימס. אביה היה אדוארד סקריבנר איימס (1870–1958), פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת שיקגו. אמה הייתה מייבל ואן מטר איימס (1869–1953). לאיימס היו שתי אחיות, דמריס (1901–1985) ואדלייד (ילידת 1905), ואח, ואן מטר (1898–1985). דמריס התגוררה באזור וושינגטון הבירה, שם עבד בעלה במחלקת המדינה. אדלייד התגוררה בקופנהגן עם בעלה האמן. ואן מטר היה פרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת סינסינטי.
כאשר עברה לשיקגו ב-1953, עבר אביה לדירתה והיא עזרה לטפל בו עד מותו ב-1958.
בצעירותה ובמשך הקריירה שלה, היא קראה לעצמה פולי איימס. לקראת סוף שנות ה-30, היא החלה להשתמש בסקריבנר איימס למטרות מקצועיות ולאחר מכן נקראה לפעמים בשם זה ולפעמים בשם הולדתה המלא, פולי סקריבנר איימס.
הערות שוליים

↑  Edith Weigle (1962-12-23). "There's a Show for Every Taste". Chicago Tribune. Chicago, Illinois. p. 54.
↑  Art Tea". Chicago Tribune. Chicago, Illinois. 1956-10-09. p. 33.
↑  One Hundred Fifty-First Convocation
↑  "News of Classes and Associations"
↑  Edith Weigle (1956-12-16). "Stone Gives Up to Metal in Sculpture". Chicago Tribune. Chicago, Illinois. p. 88.
↑  "Independents Hold Annual Exhibition of Art and Effort"
↑  "The Fourteenth Annual Exhibition of the Salons of America"
↑  "polly+ames" "News of the Classes"
↑  Ruth Green Harris (1939-02-12). "A Round of Galleries: Brief Comment on Some of the Recently Opened Group and One-Man Shows". New York Times. New York, New York. p. 138.
↑  The Art News 1939-02-11: Vol 37 Iss 20, Brant Publications, Incorporated, 1939-02-11. (בenglish)
↑  Miss Ames' Art to be Displayed Here Till Nov. 11". St. Louis Star and Times. St. Louis, Missouri. 1944-11-01. p. 9.
↑  North American Women Artists of the Twentieth Century
↑  "Other Exhibitions". St. Louis Star and Times. St. Louis, Missouri. 1949-05-28. p. 4.
↑  Edward Scribner Ames (September 1950). "A Family Reunion". The Scroll. 48 (2): 94.
↑  Beyond Theology: the Autobiography of Edward Scribner Ames
↑  "Artist Members Exhibition"
↑  "Chicago Showing"
↑  38th Arts Club Show Diversified". Chicago Tribune. Chicago, Illinois. 1958-04-17. p. 52.
↑  "A Family Reunion"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2001068876  ULAN: 500529188  VIAF: 14424039   WorldCat (עם VIAF): 14424039
AC בלינצונה

AC בלינצונה (באיטלקית: Associazione Calcio Bellinzona) היה מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר בלינצונה. המועדון נוסד בשנת 1904 ושיחק באצטדיון Stadio Comunale, בעל תכולה של 10,000 מקומות ישיבה. הישגה הגדול ביותר של הקבוצה היה זכייה באליפות ליגת העל השווייצרית בשנת 1948. בעונת 2007/2008 העפילה הקבוצה לגמר הגביע השווייצרי, אך הפסידה לקבוצת פ.צ. בזל. בעקבות כך השתתף המועדון במשחקים במסגרת גביע אופ"א בעונת 2008/2009.
משנת 2011 שיחקה הקבוצה בליגה השנייה בשווייץ, ובקיץ 2013 הודיע המועדון על פשיטת רגל והוקם מחדש בליגה החמישית.
הישגים

אליפות (1)
1948
פינליסטית בגביע השווייצרי (3)
1962, 1969, 2008
עבדיסאלם עאטו

| --- | --- |

 לידה:  1970 (בן 55 בערך) מוגדישו, סומליה
 מדינה:  סומליה, ארצות הברית 
 מקום מגורים:  קולומבוס, אוהיו
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 תפקיד:  במאי ומפיק
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
עבדיסאלם עאטו (באנגלית: Abdisalam Aato; בערבית: عبد السلام عاتو; נולד ב-1970) הוא במאי, מפיק, יזם ויועץ תקשורת סומאלי-אמריקאי והמייסד של חברת ההפקות Olol Films העומדת בחוד החנית של תנועת ה-Somaliwood בתעשיית הסרטים הסומלית.
ביוגרפיה

עאטו נולד בשנות ה-70 במוגדישו, בירת סומליה. עקב פרוץ מלחמת האזרחים בתחילת שנות ה-90, הוא היגר לקניה, שם התגורר במשך שלוש שנים. ב-1996, עאטו נסע לארצות הברית להתגורר עם אחיו. תחילה התגורר ב-ג'ורג'יה עם כל משפחתו, טרם מותו של אביו. במהלך תקופה זו עאטו החל ללמוד לימודי תקשורת במכללה המקומית. ב-2001 הוא עבר להתגורר בקולומבוס, אוהיו, שם הוא חי עד לימים אלו.
קריירה

בג'ורג'יה, החל עאטו את הקריירה המקצועית שלו כשדרן רדיו, וקריין בתחנת הרדיו הקהילתית בעיר. בתקופה זו נהג לכתוב תסריטים מדי יום, עד שהגיע לרמה של כתיבת תסריטים עלילתיים באורך-מלא. מאוחר יותר הקים את חברת ההפקות Olol Films, העומדת בחוד החנית של תנועת ה-Somaliwood. ב-2003, הוא כתב וביים את סרטו הסומלי הראשון Rajo ("תקווה"), שהיה באורך מלא. הסרט הופק בהפקת ענק, עם מסוק, רכבי יוקרה אותם הוא שכר לצורך כך. החל משנת 2007, עאטו הפיק, כתב, וביים תשעה סרטים עלילתיים וסרטים תיעודיים ב'אולפני קליבלנד אבניו' והפיק עוד שני סרטים. הוא עובד בשיתוף פעולה הדוק עם אשתו על כל סרט והיא נרתמה לתת לו ייעוץ בכל הפרויקטים בתקופה זו. בנוסף, עאטו השיק בתקופה זו את Bartamaha, אתר מולטימדיה סומלי שעסק במוזיקה, סרטים קצרים, חדשות ותרבות. כמו כן, הוא הנחה תוכנית טלוויזיה שבועית ותוכנית נוספת באינטרנט שנקראה Wargelin Show אשר מתמקדת בפוליטיקה ובחברה הסומלית. משנת 2013, עאטו משמש גם כיועץ תקשורת בכיר של הממשלה הפדרלית של סומליה.
פילמוגרפיה

(Rajo (2003
(Xaaskayga Araweelo (2006
(Ambad (2011
הערות שוליים

↑  Mbatiah, Suleiman (4 באפריל 2011). "On a Mission to Market Somaliwood". On Islam. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Somaliwood: Columbus Has Become A Haven for Somali Filmmaking". The Other Paper. 19 באפריל 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Wargelin Show". Bartamaha.
↑  "Abdisalam Aato".
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבדיסאלם עאטו".
ריצ'רד רנקין

| --- | --- |

ריצ'רד רנקין, 2018
 לידה:  4 בינואר 1983 (בן 42) גלאזגו, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  ריצ'רד האריס
 מדינה:  סקוטלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2006 
 מקום לימודים:  Glasgow Clyde College  Stonelaw High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד רנקין (באנגלית: Richard Rankin; שם מקורי ריצ'רד האריס; נולד ב-4 בינואר 1983) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון סקוטי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתוכנית המערכונים הסקוטית "Burnistoun", ובתפקיד קפטן תומאס גילאן בדרמה המלחמתית "The Crimson Field" של ערוץ BBC One. עוד גילם את מפקח בילוש אליוט קארן בדרמה "שלוש עשרה" של ערוץ BBC Three.
קורות חייו

רנקין נולד בשם ריצ'רד האריס בגלאזגו וגדל ברות'רגלן. כשהחל להופיע כשחקן, אימץ את שם הנעורים של אמו, רנקין, כדי למנוע בלבול בינו לבין השחקן האירי ריצ'רד האריס. הוא נרשם ללימודים בלנגסייד קולג' יחד עם אחיו השחקן קולין האריס.
קריירה

רנקין זכה להכרה כשהופיע יחד עם רוברט פלורנס בתוכניות הטלוויזיה "VideoGaiden" ו-"Burnistoun". אחרי שהופיע במספר סדרות בטלוויזיה הסקוטית כגון "טאגארט" ו-"Legit", פנו אליו מה-BBC לככב במיני-סדרה "The Crimson Field" בתפקיד קפטן תומאס גילאן, לצדם של קווין דויל ואונה צ'פלין. הסדרה עלתה לשידור באפריל 2014 בערוץ BBC One. רנקין כיכב בסרט אימה דל תקציב בשם "House of Him" שהוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע של גלאזגו בפברואר 2014. בסרט כיכבו שחקנים שהופיעו לצדו ב-"Burnistoun" בהם רוברט פלורנס, קירסטי סטריין ולואיז סטיוארט.
בינואר 2015 השתתף רנקין בסדרת הדרמה של BBC One "עדות אילמת" בשני פרקים של הסיפור "Falling Angels" בתפקיד מפקח בילוש לוק נלסון. בדצמבר אותה שנה לוהק לתפקיד רוג'ר וייקפילד בסדרה "זרה" של רשת Starz.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006, 2016 |  | VideoGaiden | תפקידים שונים |  |
| 2007 |  | Legit | נלסון | בפרק "Danny, Champion of the World" |
| 2010 | טאגארט | Taggart | ג'ד מקשיין | בפרק "I.O.U." |
| 2009–2012 |  | Burnistoun | תפקידים שונים |  |
| 2014 |  | The House of Him | הוא |  |
| 2014 |  | The Crimson Field | קפטן תומאס גילאן | סדרת דרמה |
| 2015 | עדות אילמת | Silent Witness | מפקח בילוש לוק נלסון | בפרק "Falling Angels" |
| 2015 |  | The Syndicate | שון מקגארי |  |
| 2015 |  | American Odyssey | אוסלה מרסנרי האניי | סדרת טלוויזיה |
| 2015 | מתוך החשיכה | From Darkness | נורי דאנקן | מיני-סדרה |
| 2016 | שלוש עשרה | Thirteen | מפקח בילוש אליוט קארן | מיני-סדרה |
| 2016– | זרה | Outlander | רוג'ר וייקפילד | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | ממלאת מקום | The Replacement | איאן רוני | מיני-סדרה |
| 2017 | הממלכה האחרונה | The Last Kingdom | האב הרות'וורד | 2 פרקים |
| 2019 | בידיים טובות | Trust Me | ד"ר אלכס קירנן | עונה שנייה |
| 2024 | ריבוס (אנ') | Rebus | ג'ון ריבוס (אנ') | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
תיאטרון

The Lieutenant of Inishmore
איש הכריות
Mary Queen of Scots Got Her Head Chopped Off
Celts in Seville
Black Watch