stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טוקן כתום-מקור
מאפיינים

הזכר והנקבה דומים במראם: הראש שחור, הגב ירקרק-זיתי כהה, העכוז וחלקו העליון של הזנב אדומים. על חלקו האחורי של הצוואר מתמשך פס אדום. הבטן צהובה בהירה, עם פס אדום במרכזה וכתם שחור במרכז החזה. הירכיים חומות. העין צהובה, והעור החשוף הסמוך לה אדום. הלסת העליונה של המקור כתמתמה, הלסת התחתונה שחורה והרגליים ירוקות. צבעי גופם של פרטים צעירים דהויים הרבה יותר: הראש שחור כולו, הגב חום-ירקרק; נקודת החזה השחורה והפס האדום בולטים פחות.
מין זה דומה מאוד לטוקן מוכתם-החזה, אך נבדל ממנו בצבע לסתו העליונה, בפס הבטן התיכונה, ובנקודת החזה השחורה. הצליל האופייני למין זה הוא פסיייק או קייסייק, שדומה לקריאתו של הטוקן מוכתם-החזה, אך נבדל ממנו בכך שהוא מורכב משני צלילים.
מין זה נע ביער בקבוצות קטנות הכוללות כעשרה פרטים. הוא ניזון בעיקר מפירות, אך גם מחרקים, לטאות, ביצים וטרף קטן אחר.
הנקבה מטילה שתי ביצים בקן ישן של נקר, בגובה 6-30 מטר מעל הקרקע. שני בני הזוג דוגרים על הביצים במשך כ-16 ימים, הגוזלים נותרים בקן לאחר הבקיעה; הם עיוורים וערומים, ועל רגליהם ישנם "פדים" מיוחדים שמגנים עליהם מרצפתו של הקן. שני ההורים מאכילים את הגוזלים. הם פורחים מהקן 6 שבועות לאחר הבקיעה, אך הוריהם ממשיכים להאכיל אותם במשך כמה שבועות לאחר מכן.
הערות שוליים

↑  טוקן כתום-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
יוהאן הראשון, רוזן אולדנבורג

יוהאן הראשון, רוזן אולדנבורג (בערך 1204 – בערך 1270) היה רוזן שליט של אולדנבורג מ-1233 ועד מותו.
ביוגרפיה

אביו, כריסטיאן השני, שלט במשותף עם דודו, אוטו הראשון. לאחר שנפטר כריסטיאן השני ב-1233, אוטו הראשון שימש כאפוטרופוס של יוהאן הראשון. כאשר יוהאן הראשון התבגר, הוא שלט במשותף עם אוטו הראשון. לאחר שאוטו הראשון מת ב-1251, שלט יוהאן הראשון לבדו.
בשנת 1244, אוטו הראשון ויוהאן הראשון הקימו יחד את המנזר הציסטרסיאני רוזנטל במנסלג. בשנת 1251 עבר המנזר למבצר ביער Börsteler, שכבר היה בבעלותו של יוהאן הראשון.
בשנים 1258 ו-1259, הוא לחם בסכסוך הנסיך-ארכיבישוף של ברמן לצד בן דודו הילדבולד מוונשטורף נגד רוסטרינגן, אוסטרינגן ושטדינגן. כשהסתיים הריב, הוא שמר על השטחים שכבש.
לאחר מחלוקת עם העיר ברמן, הוא נאלץ לוותר על הטירה בברן. בתמורה, יוהאן הראשון ודודו בנו טירה בדלמנהורסט, מה שעורר תגובה חריפה מצד סטדינגן.
כמו קודמיו, היו לו מחלוקות רבות עם קרוביו, הרוזנים של אולדנבורג-וילדהאוזן. בסופו של דבר, הרוזנות שלהם חולקה בין הבישופים של מינסטר וברמן. הדבר הביא לכך שאולדנבורג ודלמנהורסט היו מוקפות כמעט לחלוטין בשטחים אלה, והובילה למאות שנים של מחלוקות בין רוזני אולדנבורג ושני הנסיכים-הבישופים.
יוהאן הראשון היה אב קדמון ישיר של מלכי דנמרק וצארים רבים של רוסיה.
משפחתו

הוא נישא לריצ'זה, בתו של הרוזן היינריך השני, רוזן הויה, והביאו לעולם את הילדים הבאים:
היילוויג, התחתנה עם אקברט, רוזן בנטהיים-טקלנבורג
כריסטיאן השלישי, רוזן אולדנבורג (בערך 1250 – 1285)
מוריץ (נפטר ב-1319), כומר בווילדהאוזן
אוטו השני (נפטר 1304)
הערות שוליים

↑  http://wiki-de.genealogy.net/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1034915215  VIAF: 300869518   WorldCat (עם VIAF): 300869518
טוקן ססגוני-מקור

| טוקן ססגוני-מקור |
| --- | --- |
 טוקן ססגוני-מקור
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: נקראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוקניים
סוג:: טוקן
מין:: טוקן ססגוני-מקור
שם מדעי
 Ramphastos sulfuratus ‏לסון, 1830
תחום תפוצה


טוקן ססגוני-מקור (שם מדעי: Ramphastos sulfuratus) הוא מין צבעוני של טוקן מסדרת הנקראים, החי באמריקה הלטינית.
מאפיינים

אורכו של הטוקן, יחד עם המקור, הוא 42–55 ס"מ. אורכו של מקורו הצבעוני הוא 12–15 ס"מ, כשליש מאורכו הכולל, ומשקלו 380–500 גרם. אומנם המקור הגדול שלו נראה גדול, כבד ומסורבל הוא למעשה קל מאוד, ובנוי מעצם חלולה המוקפת בקרטין, בדומה לקלאונאים ולטוקנים האחרים במשפחה. מדענים חוקרים את מבנה המקור של הטוקן כדי לבנות מטוסים קלים וחזקים יותר.
גופו של הטוקן ססגוני-המקור שחור, החזה והצוואר שלו צהובים. נשירת הנוצות מתרחשת פעם בשנה. רגליו כחולות, וקצה זנבו אדום. מקורו ירוק עם קצה אדום וכתמים כתומים וכחולים בצדדים.
הטוקן ססגוני-המקור חי בקולומביה, ונצואלה, גואטמלה, בליז, ניקרגואה, פוארטו ריקו, פנמה ודרום מקסיקו. בית הגידול המועדף עליו הוא חופת יערות גשם טרופי, סובטרופי ויערות שפלה, בגובה של כ-1900 מ' מעל פני הים. הוא מקנן בחורים בעצים, בדרך כלל יחד עם טוקנים אחרים. מפאת הצפיפות, הטוקנים שמים את זנבותיהם ומקוריהם מתחת לגופם בזמן השינה. תחתית הקן מצופה לעיתים קרובות בזרעים מהפירות שהטוקנים אכלו, מה שרק מוסיף לחוסר המקום. הטוקנים אינם חופרים בעץ, כמו מספר עופות אחרים, מכיוון שמקוריהם חלולים, כפי שהוזכר להלן, מה שעושה את החפירה בעץ חי לבלתי אפשרית.
טוקן ססגוני-מקור הוא הציפור הלאומית של בליז.
הערות שוליים

↑  טוקן ססגוני-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יואל דרומל

יואל דרומל (בהולנדית: Joël Drommel; נולד ב-16 בנובמבר 1996) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת השוער בפ.ס.וו. איינדהובן.
קריירה

דרומל נולד בהולנד והחל לשחק כקשר, אך כבר כשהצטרף למחלקת הנוער של אלמרייה סיטי הוא הוסט לעמדת השוער. בשנת 2014 הצטרף לטוונטה, וב-12 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בתיקו 2–2 עם אייאקס.
בחלוף השנים נכנס דרומל להרכב הקבוצה, ובעונות 2019/2020 ו-2020/2021 לא פספס אף משחק, מלבד משחק בודד בגביע ההולנדי.
במרץ 2021 הפעילה טוונטה את הסעיף בחוזה המאפשר לה לשמור את דרומל לעונה אחת נוספת, ומיד לאחר מכן מכרה אותו לפ.ס.וו. איינדהובן תמורת 3.5 מיליון אירו, כשהוא חותם על חוזה לחמש שנים שהתחיל מתום עונת 2020/2021.
קריירת נבחרות

דרומל שיחק בכל הנבחרות הצעירות של הולנד. בשנת 2015 היה חלק מסגל הנבחרת הצעירה באליפות אירופה. בספטמבר 2018, כשהיה שוער הנבחרת עד גיל 21, היה מעורב בתקרית, כשהודיע למאמן הנבחרת שהוא מעדיף לשחק משחק בליגה עם קבוצתו ולא להיות שוער שני או שלישי בנבחרת, וחזר להולנד. בתגובה, אופ"א הודיעה על השעייתו משני משחקי ליגה.
בנובמבר 2020 זומן דרומל לראשונה לנבחרת הבוגרת.
תארים

מגן יוהאן קרויף: 2021, 2022, 2023
הגביע ההולנדי: 2021/2022
הערות שוליים

↑  "Netherlands - J. Drommel - Profile with news, career statistics and history - Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-2015-09-24.
↑  FC Twente keeper Drommel: prachtig verhaal uit een jongensboek - Tubantia
↑  Joël Drommel tekent opleidingscontract - FC Twente
↑  "Twente vs. Ajax - 12 September 2015 - Soccerway". soccerway.com. נבדק ב-2015-09-24.
↑  Elfrink, Rik (16 באפריל 2021). "Droom Drommel komt uit: 'PSV is dé club van Nederland'". Algemeen Dagblad (בהולנדית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "PSV contracteert Joel Drommel". psv.nl (בהולנדית). 16 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ‏רק רשת: הפרמיירליג תבחן את ה-VAR במחזור הקרוב, באתר ספורט1, 5 בספטמבר 2018
↑  "Netherlands vs Spain Betting Tips: Latest odds, team news, preview and predictions". goal.com. נבדק ב-11 בנובמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוחנן השלושה עשר

האפיפיור יוחנן השלושה עשר (בלטינית: Ioannes XIII; מת ב-6 בספטמבר 972) היה האפיפיור מ-1 באוקטובר 965 עד מותו בשנת 972.
ביוגרפיה

ג'ובאני קרסנטיוס נולד ברומא, אביו היה אציל רומאי שכיהן כבישוף.
בין השנים 961–965 היה קרסנטיוס הבישוף של נרני וספרן בכנסייה הרומאית. לאחר מותו של האפיפיור לאו השמיני בשנת 964, תמך אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בהחזרתו של האפיפיור בנדיקטוס החמישי, ולאחר שזה לא יצא אל הפועל, תמך במינוי של קרסנטיוס לאפיפיור יוחנן השלושה עשר.
קרסנטיוס היה קשור לאלבריק השני מספולטו וייתכן שבא ממשפחת ה"קרסנטיר", שהצליחו להרחיב מאוד את כוחם ברומא בתקופת כהונתו.
לאורך כל תקופת כהונתו עמד קרסנטיוס לצידו של אוטו הראשון.
ב-25 בדצמבר 967 הכתיר יוחנן את אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לקיסר. על ידי העלאת קפואה ובנוונטו למעמד ארכיבישופות, הוא הגביר את המתח עם הכנסייה המזרחית, מאחר ששתי הערים היו תחת השפעה ביזנטית.
ב-6 בספטמבר 972 מת יוחנן ברומא, ובנדיקטוס השישי מונה למחליפו.
טוקן כחול-חזה

| טוקן כחול-חזה |
| --- | --- |
 טוקן כחול-חזה באקוודור
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: נקראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוקניים
סוג:: טוקן הררי
מין:: טוקן כחול-חזה
שם מדעי
 Andigena laminirostris ‏גולד, 1851
תחום תפוצה


טוקן כחול-חזה (שם מדעי: Andigena laminirostris) הוא מין של טוקן מהסוג טוקן הררי. תחום תפוצתו מתפרש על פני קולומביה ואקוודור, שם הוא חי ביערות ההרריים הלחים של האנדים.
מאפיינים

אורך הטוקן כחול-החזה כ-42 עד 53 ס"מ, בעוד אורך מקורו כ-10 ס"מ. הזכר שוקל כ-314 גרם, בעוד משקל הנקבה כ-303 גרם. פלג גופו העליון וכנפיו של הטוקן הם בצבע צהוב-זית, הבטן כחולה, הכיפה והעורף שחורים. העכוז צהוב בהיר, והירכיים חומות-אדמדמות. נוצות הזנב אפורות. הקשתית אדומה, וליד העיניים יש כתמים ירוקים וצהובים. המקור שחור, עם כתמים אדומים וצהובים. זהו המין הקולני ביותר של טוקן הרים, וזכרים ונקבות עושים לעיתים קרובות "דואטים קוליים", והקריאות שהקוטן משמיע יכולות להישמע למרחק של עד כקילומטר.
בית הגידול המועדף על הטוקן כחול-החזה הוא יערות הרריים לחים בהרי האנדים עם ברומליאדות וטחבי עלים, הנמצאים בטווח של כ-300 עד 3200 מטרים מעל גובה פני הים; אף על פי שהוא נמצא בדרך כלל בטווח של כ-1,200 עד 2,500 מטרים מעל גובה פני הים. כמות המשקעים השנתית הממוצעת ביערות בהם הטוקן חי, היא 4,250 מילימטרים.
הטוקן כחול-החזה ניזון בעיקר מפירות, אך לעיתים הוא ניזון גם מחרקים וביצי עופות ממינים אחרים, והוא מהווה מפיץ חשוב של מיני צמחים ביער. נצפה גם טוקן כחול-חזה שניזון מחסרי רגליים.
עונת הרבייה מתמשכת ממרץ עד לאוקטובר, ושיאה הוא בין מאי לאוגוסט. הקן ממוקם בגובה של כ-30 מטרים מעל לקרקע היער. הנקבה מטילה 2–3 ביצים בכל תטולה, והיא דוגרת עליהן במשך 16 ימים. הגוזלים עוזבים את הקן לאחר 46–60 ימים. לאחר שהגוזלים עזבו את הקן, הזכר והנקבה יכולים להתחיל בכל התהליך מההתחלה.
האוכלוסייה של הטוקן כחול-החזה נמצאת כעת בירידה, בגלל כריתת יערות וסחר בטוקנים; מסיבות אלה, הטוקן רשום כ"קרוב לסיכון" ברשימה האדומה של IUCN.
הערות שוליים

↑  טוקן כחול-חזה באתר הרשימה האדומה של IUCN
יוהאן הרביעי, דוכס בוואריה

יוהאן הרביעי, דוכס בוואריה (4 באוקטובר 1437 - 18 בנובמבר 1463) היה דוכס בוואריה בין השנים 1460–1463.
ביוגרפיה

יוהאן הרביעי נולד ב-4 באוקטובר 1437 לאלברכט השלישי, דוכס בוואריה ואנה מבראונשווייג-גרובנהאגן-איינבק, בתם של אריך הראשון, דוכס בראונשווייג-גרובנהאגן ואליזבת מבראונשוויג-גטינגן.
בשנת 1460 מת אביו אלברכט השלישי, דוכס בוואריה, ויוהאן עלה במקומו לשלטון. יוהאן היה חובב ציד מושבע, אך מת בפתאומיות ב-18 בנובמבר 1463 כתוצאה ממגפה. לאחר מותו התפטרו אחיו וולפגנג וכריסטוף מזכותם בירושה, ואחיו זיגיסמונד, דוכס בוואריה ואלברכט הרביעי, דוכס בוואריה ירשו יחד את הדוכסות. בשנת 1467 ויתר זיגיסמונד על זכויותיו, והקים את דוכסות בוואריה-דכאו, שהתקיימה עד למותו בשנת 1501.
טאיג'ונג

טאיג'ונג (במנדרינית תקנית: 臺中市) היא עיר ורשות מקומית מיוחדת בטאיוואן במרכז האי טאיוואן. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסייתה מנתה כ-3.03 מיליון תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודלה בטאיוואן (אחרי ניו טאיפיי).
היסטוריה

עוד לפני בואם של הסינים במאות ה-16 וה-17 לאזור היו בו התיישבויות ילידיות.
ב-1682 שושלת צ'ינג השתלטה על האזור. ב-1705 טאיג'ונג נוסדה תחת השם דאדון (大墩). ב-1721 נבנה בקרבתה מוצב צבאי.
ב-1885 נוצר באי מחוז טאיוואן אשר חולק לשלוש נציבויות. דאדון הפכה לבירת נציבות טאיוואן. בתחילה דאדון הייתה גם בירת המחוז, אך כעבור זמן קצר הבירה הועברה לטאיפיי.
ב-1895 נחתם הסכם שימונוסקי שסיים את מלחמת סין–יפן הראשונה. במסגרת ההסכם האי טאיוואן הועבר לשליטת יפן. כשהיפנים הגיעו לאי הם שינו את שמה של דאדון לשם הנוכחי, או בהגייתו היפנית "טאיצ'ו". היפנים השקיעו רבות באזור העיר בניסיון להפוך אותה לעיר המודרנית הראשונה בטאיוואן. ב-1917 נבנתה תחנת רכבת בקרבת טאיצ'ו וב-1920 היא קיבלה מהיפנים מעמד רשמי של עיר.
ההשקעה היפנית ירדה לטמיון עם העברת המשאבים לצורך מאמצי המלחמה של יפן במלחמת סין–יפן השנייה שהתחוללה בין 1937 ו-1945. עם סיום המלחמה, טאיוואן חזרה לשליטת סין.
ב-2010 העיר טאיג'ונג אוחדה עם מחוז טאיג'ונג לכדי רשות מקומית מיוחדת.
ממשל

מבחינה מנהלית הרשות המקומית המיוחדת של טאינאן מחולקת ל-29 נפות (בסינית: 區) אשר כל אחת מהן מחולקת לתת-נפות עירוניות (בסינית: 里). הנפה שִׂיטוּן (西屯區) היא המרכז השלטוני של הרשות המקומית המיוחדת.
כלכלה

כלכלת טאיג'ונג מסתמכת בעיקר על תעשייה וברחבי הרשות המקומית נמצאים מספר פארקים תעשייתיים גדולים.
בנפת ווצ'י (梧棲區) במערב הרשות המקומית נמצא נמל טאיג'ונג, שהוא אחד הגדולים בטאיוואן.
חינוך

בטאיג'ונג נמצאות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת טאיג'ונג הלאומית למדע וטכנולוגיה, האוניברסיטה הלאומית ג'ונגשינג (國立中興大學), אוניברסיטת פנגג'יה (逢甲大學) ואוניברסיטת דונגהאי (東海大學).
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה טאיג'ונג, שנמצא במרחק של כ-20 קילומטרים ממרכז העיר. הנמל מציע טיסות ליעדים בטאיוואן ובשאר מזרח אסיה.
בטאיג'ונג עוברים מספר קווי רכבת שמקשרים את הרשות לערים הצפוניות והדרומיות לאורך החוף המערבי של האי טאיוואן.
ערים תאומות

קוריאה הדרומית צ'הונגג'ו, צפון צ'הונגצ'האנג, קוריאה הדרומית
בוליביה סנטה קרוס דה לה סיירה, בוליביה
קנדה ויניפג, מניטובה, קנדה
דרום אפריקה פיטרמריצבורג, קוואזולו-נטאל, דרום אפריקה
ניו זילנד אוקלנד, ניו זילנד
הפיליפינים מקאטי, הפיליפינים
ארצות הברית באטון רוז', לואיזיאנה, ארצות הברית
ארצות הברית שאיין, ויומינג, ארצות הברית
ארצות הברית סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית
ארצות הברית רינו, נבדה, ארצות הברית
ארצות הברית אוסטין, טקסס, ארצות הברית
ארצות הברית מנצ'סטר, ניו המפשייר, ארצות הברית
ארצות הברית טקומה, וושינגטון, ארצות הברית
ישראל פתח תקווה, ישראל
ארצות הברית קולומבוס, ג'ורג'יה, ארצות הברית
ארצות הברית ניו הייבן, קונטיקט, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Taiwan: Division (Regions and Counties) - Population Statistics, Charts and Map
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4119496-2  MusicBrainz: 82134e1f-a265-4522-a008-d40ed84379e8  NKC: ge356696 
הנפות של הרשות המקומית המיוחדת של טאיג'ונג
יוהאן הרטוויג ארנסט פון ברנסטורף

יוהאן הרטוויג ארנסט גראף פון ברנסטורף (בגרמנית: Johann Hartwig Ernst Graf von Bernstorff‏; 13 במאי 1712 - 18 בפברואר 1772) היה מדינאי ובן אצולה גרמני-דני. שימש כמנהיג בפועל של דנמרק במשך יותר מעשרים שנה במהלך תקופת שלטונם של פרדריק החמישי וכריסטיאן השביעי.
ביוגרפיה

ברנסטורף נולד בהנובר ב-13 במאי 1712. אביו היה יואכים אנגלקה פרייהר פון ברנסטורף אשר היה צ'מברלין בחצרו של הנסיך הבוחר מהנובר. סבו, אנדריאס גוטליב פון ברנסטורף (1640–1726), היה אחד משריו של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה וראש הקנצלריה הגרמנית. בהדרכתו, חונך יוהאן בקפידה רבה ורכש ידע בשפות רבות ובפוליטיקה האירופית. הוא הפך ליועץ בחצרו של כריסטיאן השישי, מלך דנמרק באמצעות קשריו עם האחים פלסן אשר היו בעצמם שרים בחצר המלך.
ב-1732 הוא נשלח לשליחות דיפלומטית בשמו של מלך דנמרק בדרזדן, ומשנת 1738 ייצג את הולשטיין בדיאט הנצחי של רגנסבורג. בין 1744–1750 ייצג את דנמרק בפריז, וב-1754 חזר לדנמרק ומונה לשר החוץ. בהדרגה הוא הלך וצבר יותר ויותר כוח והשפעה בחצר הדנית. פרדריק החמישי ויורשו כריסטיאן השביעי, הניחו לברנסטורף לנהל את העניינים כראות עיניו, והוא הפך לאיש החזק ביותר בדנמרק למשך יותר מעשרים שנה. למרות זאת, הוא מעולם לא למד לדבר דנית כראוי. הוא השקיע בעיקר במדיניות חוץ זהירה בניסיון לבסס את מעמדה של דנמרק כמעצמה המובילה בצפון לאחר קריסת האימפריה השוודית במלחמת הצפון הגדולה. בהסכם ניסטאד נקבע כי דנמרק תקבל לידיה את שלזוויג, אולם ברנסטורף שאף לספח גם את הולשטיין. צעד זה נמנע בשל התנגדות האימפריה הרוסית.
ב-1756 פלש פרידריך הגדול לסקסוניה מתחיל בכך את מלחמת שבע השנים. אוסטריה וצרפת התייצבו לימין סקסוניה, ואליהן הצטרפו שכנותיה של דנמרק, רוסיה ושוודיה. בריטניה לעומת זאת, התייצבה לצד פרוסיה, ולחצה גם על דנמרק לעשות זאת. במטרה למנוע צעד כזה צרפת ואוסטריה לחצו על רוסיה לאפשר לדנמרק לספח את הולשטיין. עם זאת, ב-1761 נפטרה יליזבטה, קיסרית רוסיה ואחיינה פיוטר השלישי עלה לשלטון. פיוטר החל מיד להתרחק מצרפת ואוסטריה ולהתקרב לפרוסיה. אחד מצעדיו הראשונים כצאר היה הצבת אולטימטום לדנמרק לפנות את הולשטיין. ברנסטורף סירב והורה לגייס את הצבא המלכותי הדני. פיוטר הכריז מלחמה על דנמרק, והכוחות הרוסיים החלו לנוע לכיוון שלזוויג. זמן קצר לפני ההתנגשות, הודח פיוטר בידי יקטרינה השנייה שהורתה לכוחות לחזור לרוסיה. יקטרינה הסכימה לפתוח מחדש את סוגיית הולשטיין, והחלה במשא ומתן עם ברנסטורף שנמשך עד 1773. באותה שנה נחתם הסכם צארסקויה סלו אשר בו הכריה רוסיה בשליטה הדנית בהולשטיין, ובתמורה העבירה דנמרק לרוסים אולדנבורג ודלמנהורסט. על חלקו במשא ומתן זה, העניק המלך כריסטיאן לברנסטורף תואר רוזן.
ב-1768 שכר המלך כריסטיאן השביעי את הרופא הגרמני יוהאן פרידריך שטרואנזה והפך אותו לרופא החצר. שטרואנזה למד במהרה כיצד לשלוט במלך הלוקה בנפשו, ובהדרגה צבר יותר ויותר כוח על חשבונו של ברנסטורף. הצעד המשמעותי האחרון של ברנסטורף היה חתימה על הסכם נוסף עם רוסיה ב-13 בדצמבר 1769. הסכם זה נועד להבטיח את היציבות והנייטרליות של שוודיה, שהפכה למדינה לא יציבה. בהסכם זה נקבע כי כל ניסיון לשינוי בחוקה השוודית יחשב לקאזוס בלי נגד דנמרק ורוסיה. כמו כן הוסכם שכל השטחים שייכבשו מידי שוודיה במהלך מלחמה כזו, יועברו לשליטת דנמרק. תשעה חודשים לאחר מכן, ב-13 בספטמבר 1770, הדיח המלך כריסטיאן את ברנסטורף מכל תפקידיו וגירש אותו מדנמרק. בעקבות גירושו של ברנסטורף הפך שטרואנזה לאיש החזק בדנמרק.
ברנסטורף קיבל הצעה מהקיסרית יקטרינה לעבוד בשירותה, אולם הוא דחה את ההצעה ופרש לאחוזותיו בגרמניה. הוא נפטר בהמבורג ב-18 בפברואר 1772.
ייצוגיו בתרבות

בסרט הדני "סיפור מלכותי" מ-2012 גולמה דמותו של ברנסטורף בידי בנט מיידינג.
לקריאה נוספת

Poul Vedel, Den ældre Grev Bernstorffs ministerium (Copenhagen, 1882);
Correspondence ministirielle du Comte J. H. E. Bernstorff, ed. Vedel (Copenhagen, 1882);
Aage Friis, Bernstorfferne og Danmark (Copenhagen, 1899).	(R. N. B.).
יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן

יוהאן הראשון, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (גרמנית: Johann I. von Pfalz-Zweibrücken; ‏8 במאי 1550 – 12 באוגוסט 1604), היה רוזן פפאלץ-צווייבריקן בין השנים 1569–1604.
ביוגרפיה

יוהאן נולד ב-8 במאי 1550 במייזנהיים, לוולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן ולאנה מהסן, בתם של פיליפ הראשון, רוזן הסן וכריסטינה מסקסוניה.
בשנת 1569 נהרג אביו וולפגנג, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, במהלך מלחמות הדת בצרפת. לאחר מותו חילקו בניו את נחלותיו ביניהם: פיליפ לודוויג קיבל את פפאלץ-נויבורג, יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, אוטו היינריך קיבל את פפאלץ-זולצבאך, פרידריך קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-ווהנשטראוס-פארקשטיין וקרל קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד. בשנת 1588 החליף יוהאן את דת המדינה, מלותרניזם לקלוויניזם. ב-12 באוגוסט 1604 מת יוהאן, ובניו חילקו את נחלותיו: יוהאן קיבל את פפאלץ-צווייבריקן, פרידריך קזימיר קיבל את פפאלץ-צווייבריקן-לנדסברג, ואילו יוהאן קזימיר קיבל את פפאלץ-קלבורג.
משפחתו

ב-23 בפברואר 1590 התחתן קרל עם מגדלנה מיוליך-קלווה-ברג, בתם של וילהלם, דוכס יוליך-קלווה-ברג ומריה מאוסטריה, דוכסית יוליך-קלווה-ברג, ממנה נולדו לו 9 ילדים:
לודוויג וילהלם מפפאלץ-צווייבריקן (1580–1581)
מריה אליזבת מפפאלץ-צווייבריקן (1581–1637), התחתנה עם גאורג גוסטב, רוזן פפאלץ-ואלדנץ
אנה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן (1583)
יוהאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1584–1635)
פרידריך קזימיר, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-לנדסברג (1585–1645)
יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג (1589–1652)
אמליה יקובה הנרייטה מפפאלץ-צווייבריקן (1592–1655), התחתנה עם יאקוב פרנץ, רוזן פסטקלדה
אליזבת דורותיאה מפפאלץ-צווייבריקן (1593)
אנה קתרינה מפפאלץ-צווייבריקן (1597)
טי. ג'יי. ויליאמס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באוקטובר 1994 (בן 29) פלוגרוויל, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.90
 מספר:  3
 מכללה:  אוניברסיטת נורת'איסטרן
 דראפט:  לא נבחר, 2018
 קבוצות כשחקן
 2017–2018   2018   2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021–:  גרינסבורו סווארם   סנטרוס דה אגואדה   מועדון הכדורסל אוסטנדה   הפועל באר שבע   ונולי קרמונה   מכבי ראשון לציון
 הישגים כשחקן
 אליפות בלגיה (2019)
 
טי. ג'יי. ויליאמס (באנגלית: T. J. Williams; נולד ב-26 באוקטובר 1994) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז במכבי ראשון לציון.
קריירה

בשלוש השנים הראשונות שלו באוניברסיטת נורת'איסטרן, היה ויליאמס שחקן רוטציה שלפניו שיחקו קווינסי פורד ודייוויד ווקר. בשנתו האחרונה, הוא נבחר לשחקן השנה של ה-CAA. ויליאמס הוביל את המחוז עם ממוצעים של 21.6 נקודות למשחק והיה השני בליגה בדקות למשחק עם 38.1. ב-16 בפברואר, ויליאמס קלע שיא קריירה של 33 נקודות בניצחון על אלופת העונה הסדירה, אוניברסיטת צפון קרוליינה ווילמינגטון.
בשנת 2017, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, הצטרף ויליאמס לשארלוט הורנטס עבור מחנה האימונים שלהם, אך ב-13 באוקטובר הוא שוחרר מהקבוצה. עשרה ימים לאחר מכן, הוא חתם בגרינסבורו סווארם מליגת הפיתוח של ה-NBA. בקבוצה שיחק ויליאמס 37 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 8.8 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים ב-19.2 דקות.
ב-18 במאי 2018, חתם ויליאמס בסנטרוס דה אגואדה. שלושה ימים לאחר מכן, ויליאמס רשם שיא קריירה של 24 נקודות בהופעת הבכורה שלו, יחד עם 4 ריבאונדים ו-7 אסיסטים במהלך ההפסד 116–123 לקפיטנס דה ארסיבו.
ב-5 ביולי 2018, ויליאמס חתם לשנתיים במועדון הכדורסל אוסטנדה מהליגה הבלגית. ב-22 בינואר 2019, ויליאמס רשם שיא עונתי של 21 נקודות, ב-7 מ-14 מהשדה, יחד עם 3 ריבאונדים במהלך הניצחון 62–82 על מדי ביירוית. ב-49 משחקים בקבוצה, הוא העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק. ויליאמס זכה עם קבוצתו באליפות בלגיה, כמו גם הגיעו לרבע גמר היורופקאפ, שם בסופו של דבר הודחו על ידי פלקנסטרו וארזה.
ב-8 ביולי 2019, חתם ויליאמס לעונה בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית. ב-12 באוקטובר 2019, ויליאמס השווה את שיא הקריירה שלו עם 24 נקודות, כשהוא קולע ב-9 מ-15 מהשדה, יחד עם 4 אסיסטים במהלך ההפסד 69–75 למכבי ראשון לציון. הוא העמיד ממוצעים של 18.8 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-4.8 אסיסטים למשחק בליגה.
ב-10 באוגוסט 2020, ויליאמס חתם לעונה בונולי קרמונה מהליגה האיטלקית.
ב-8 באוגוסט 2021, ויליאמס חזר לישראל וחתם לשנתיים במכבי ראשון לציון.
הערות שוליים

↑  זר ראשון לבאר שבע: טי.ג'יי וויליאמס, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏8 ביולי 2019
↑  טי.ג'יי וויליאמס חתם בראשל"צ לשנתיים, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏8 באוגוסט 2021
יהושע אברהם יהודה

| --- | --- |

 לידה:  1765 ה'תקכ"ה איזמיר, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1849 (בגיל 84 בערך) ח' בטבת ה'תר"ט ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  אזמיר, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ?–1849 
 תפקידים נוספים:  פקיד הקהילה באזמיר
 רבותיו:  רבי רפאל אשכנזי
 חיבוריו:  עבודת משא
 אב:  חיים יהודה אליעזר 
 צאצאים:  חיים יהודה אברהם 
 
הרב יהושע אברהם יהודה או יאושע אברהם יאודה (1765 - 2 בינואר 1849) היה רב, פוסק, פקיד הקהילה באזמיר ומחבר ספר עבודת משא.
ביוגרפיה

נולד באזמיר בשנת תקכ"ה (1765) לריינה ולרב חיים יהודה אליעזר, מחבר ספר שמחת יאודה, וראש ישיבה בעיר. בעודו כבן 14 התייתם רבי אברהם מאביו, ונאלץ לעסוק בפרנסת אחיותיו. פטירתו של אביו השאירה בו רושם כבד, הן מצד היותו מולידו והן מצד תורתו המועטה שזכה לקבל ממנו:
יסורין עלי מאה קולפי, כי הן בעון אני נשארתי נפש נענה, בן ט"ו שנים בלי משען ומשענה כי לא זכיתי ללמוד לפני עטרת ראשי רבי אבא ז"ל כי אם ד' שנים, ויהיה מאז הוינא מצטער טובא לאין הונים, הייתי משולח ונעזה על מחלת לענותף דטרידנא טובא בצער המזונות, ואחיות מחזיקות פרנסה הבנות, ואהיה עליי למשא
למד עד גיל עשרים ושתיים אצל רבי רפאל אשכנזי, מחבר ספר מראה עיניים ורבה של אזמיר. רבי יהושע אברם מונה לפקיד העיר, מתוקף תפקידו היה ממונה על הכנסות הקהילה והוצאותיה, וכן לערוך טקסי שבועה על עריכת המס. עבודה זו הייתה עליו למשא, שכן דרשה ממנו רבות עד כי מרוב עבודה לא יכול היה כמעט ללמוד. במשך כארבעים שנה היה חולה, עד כי הוא מעיד על עצמו:”נהייתי ונחליתי כולהו מניינא, משקל כל גופאי אין בו כדי תפיסה...”
כתב ספר חידושים על הרמב"ם וספר דרושים, אך כולם אבדו בשריפה באזמיר, מלבד ספרו בנושא המנהגים והמסים הבנוי על יסוד ספרו של רבי יוסף איסקאפה, אשר היה עמו בכפר אליו נדד.
עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. ישנה מחלוקת באשר לשנת פטירתו, אך הוא ככל הנראה נפטר בירושלים בח' בטבת ה'תר"ט (1849) משם התכתב עם רבני עירו. רבי חיים פאלאג'י בקהילת קודש אלגאיש ורבי יהושע אברהם קריספין הספידוהו באזמיר. הרב פאלאג'י כתב עליו:
אדונינו אברהם בראש אבינו רועינו זצוק"ל כי ראוי לומר עליו בפה מלא נפלה עט"ר אוי נא לנו כי חטאנו דכולי עלמא ידעי גודל מעלתו אברהם איש החסד ומלבשתו ענוה ויראה ושלם בכל מדות שמנו חכמים ואין צורך להאריך בשבחיו כי לא ניחא ליה למר...
ביוגרפיה > צאצאיו

רבי חיים יאודה אברהם, מחבר ספר אחי וראש, שהיה רב ודיין בעיר ונפטר בי"ח בכסלו התר"ט (1848).
רבי רפאל בנימין אברהם, שהיה מומחה לענייני טרפות.
רבי ברוך אברהם, שנשא לאשה את בתו של רבי רפאל יום טוב אשכנזי וסייע לאביו בהדפסת ספרו.
ספרו

ספר עבודת משא (שאלוניקי 1846) - דינים, מיסים ומנהגים בעיר אזמיר. נבנה על בסיס חיבורו של רבי יוסף איסקאפה.
לקריאה נוספת

נחמה גרינהויז, המיסוי בקהילה היהודית באיזמיר במאות השבע עשרה והשמונה עשרה : על פי ספר עבודת משא לר' יהושע אברהם יהודה, [תל אביב]: אוניברסיטת תל אביב - המכון לחקר התפוצות, תשנ"ז 1997.
הערות שוליים

↑  במשפחות ספרדיות רבות וכן מעט מיחידי קהלות אשכנז, איטליה ופולניה אין להם שם משפחה קבוע כי אם הם נקראים "מאב לבן או "די פאדרי אה איז'ו" כלומר שכינוי הבן הוא השם הפרטי של האב וכן הלאה למשל: בנו הבכור של ר' חיים בן שבתי (המהרח"ש) נקרא שבתי חיים.
1 2  עבודת משא, הקדמת המחבר
↑  אריה פרומקין, תולדות חכמי ירושלים, חלק ג', עמוד  201 (אות כב)
↑  רבי חיים פאלאג'י, ארצות החיים, דרוש א' להספד (בסוף הספר)
↑  אברהם במחזה,דרוש י' להספד
↑  פריימאן, מצבות רבני וחכמי אזמיר, עמוד 149
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527267505171  BnF: cb155537608 (data)  ISNI: 0000 0000 5163 8814  LCCN: nb2007028204  VIAF: 308278578   WorldCat (עם VIAF): 308278578