stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בורסרצ'ק
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת דווצ'ר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | דווצ'ר • אדוריאנהאזה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • אגראליה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה • ויד • טישקוואר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בובי ג'ונס

ערך זה עוסק בשחקן גולף אמריקאי. אם התכוונתם לשחקן כדורסל, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1902 אטלנטה, ארצות הברית 
 פטירה:  18 בדצמבר 1971 (בגיל 69) אטלנטה, ארצות הברית 
 מידע כללי
 שם לידה:  .Robert Tyre Jones Jr 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  הרווארד קולג'  המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה  בית הספר מריסט 
 www.bobbyjones.com
 ספורט
 ענף ספורט:  גולף 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של עולם הגולף 
 
רוברט טייר "בובי" ג'ונס (באנגלית: .Robert Tyre "Bobby" Jones Jr;‏ (17 במרץ 1902 - 18 בדצמבר 1971) היה שחקן גולף חובבן אמריקאי אשר נחשב לאחד הטובים בכל הזמנים[דרוש מקור].
ביוגרפיה

ג'ונס נולד באטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה, והחל לשחק גולף בגיל צעיר. כשהיה בן 6 זכה בטורניר הגולף לילדים, וכשהיה בן 14 הגיע לסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית לחובבים.
בזמן השיא שלו בתור שחקן גולף, בין השנים 1923-1930, ג'ונס שיחק הן בתחרויות החובבנים התחרה בהצלחה לא מועטה גם בתחרויות המקצועניות. לעיתים, הוא הצליח לנצח כוכבי גולף כמו: וולטר הייגן וג'ין סאראזן (Gene Sarazen), שזו הייתה גם תקופת השיא שלהם. גם בתקופת השיא שלו, עבד ג'ונס כעורך דין במשרה חלקית.
בשנת 1923 זכה בתואר החשוב הראשון שלו - אליפות ארצות הברית הפתוחה. הוא ניצח בתחרויות רבות באותה התקופה. כמו כן, הוא שחקן הגולף היחיד שזכה ב"גראנד סלאם" - זכייה בארבעת הטורנירים הגדולים באותה השנה (1930). בסך הכל, השתתף ג'ונס ב-31 טורנירי מייג'ור, מתוכם זכה ב-13 והתמקם בעשירייה הראשונה ב-14 אחרים.
בגיל 28 פרש ממשחק הגולף והשקיע את עיקר זמנו בעריכת דין, וזאת אף על פי שהרוויח כסף רב ממשחק והדרכת גולף וכן מעיצוב ציוד.
כשהסביר את החלטתו לפרוש אמר ג'ונס: "זה (אליפות בגולף) כמו כלוב. ראשית, אתה מצפה להיכנס לשם ואחר כך אתה מצפה להישאר, אבל כמובן שאף אחד לא יכול להישאר" .
ג'ונס ייסד מגרש גולף על שם העיר בה הוא חי, ואף הקים טורניר שנתי בינלאומי בשם המאסטרס.
הוא נפטר בגיל 68 מסירינגומיאליה (מחלה בעמוד השדרה) בביתו שבאטלנטה.
תארים שזכה בהם

תחרויות מקצוענים:
אליפות ארצות הברית הפתוחה - 1923, 1926, 1929, 1930.
האליפות הפתוחה - 1926, 1927, 1930.
תחרויות חובבים:
אליפות ארצות הברית הפתוחה לחובבים - 1924, 1925, 1927, 1928, 1930.
אליפות בריטניה לחובבים - 1930.
הערות שוליים

↑  The Gigantic Book of Golf Quotations, ed. Jim Apfelbaum. 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16656839r (data)  CiNii: DA03361537  GND: 12341041X  ISNI: 0000 0000 8266 2374  LCCN: n80013004  NDL: 00444896  NKC: xx0208133  SNAC: w66d63p9  Trove: 883292  VIAF: 74759470   WorldCat (עם VIAF): 74759470
אפקט צ'רצ'יל

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בוריס ג'ונסון
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  רוסית, אוקראינית, סרבית, עברית
 סוגה:  ביוגרפיה
 נושא:  וינסטון צ'רצ'יל
 הוצאה
 הוצאה:  Hodder & Stoughton (אנ')
 מקום הוצאה:  הממלכה המאוחדת
 תאריך הוצאה:  23 באוקטובר 2014
 מספר עמודים:  432
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  סלע מאיר
 תאריך:  2021
 תרגום:  ימימה עברון
 מספר עמודים:  348
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-1444783056
אפקט צ'רצ'יל: סיפורו של המנהיג ששינה את העולם (באנגלית: The Churchill Factor: How One Man Made History) הוא ספר ביוגרפיה העוסק בעיתונאי והסופר וינסטון צ'רצ'יל, שכיהן כראש ממשלת בריטניה בין השנים 1940–1945 ו-1951–1955. הספר נכתב על ידי העיתונאי והפוליטיקאי הבריטי בוריס ג'ונסון, שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשנים 2019–2022, ויצא לאור ב-23 באוקטובר 2014 על ידי הוצאת Hodder & Stoughton (אנ').
תוכן הספר

בספר מגולל בוריס ג'ונסון את קורות חייו של העיתונאי והסופר וינסטון צ'רצ'יל, תוך שהוא מציג את וינסטון כמציל הציוויליזציה האנושית בעת שכיהן כראש ממשלת בריטניה בזמן מלחמת העולם השנייה. בפרק ההקדמה נכתב:
צ'רצ'יל חשוב היום כי הוא הציל את הציוויליזציה שלנו. ולב העניין: הוא היה היחיד שהיה יכול לעשות זאת. דמותו היא ההפרכה המהדהדת לעמדתם של ההיסטוריונים המרקסיסטים הסבורים כי ההיסטוריה היא סיפור של כוחות כלכליים עצומים ולא של אישים. הטענה ב"אפקט צ'רצ'יל" היא שאדם אחד יכול לשנות את הסיפור כולו.
ג'ונסון מתייחס לעצמו פעמים רבות במהלך הספר. בחלקים מסוימים בספר המחבר מערב גם את קשרו שלו לווינסטון, כגון ביקורו בצ'רטוול, בית הכפר של צ'רצ'יל בקנט, תוך שהוא מציג את מסקנתו כי הבית כולו נבנה כ"מנוע ענק ליצירת טקסט", מה שאפשר לצ'רצ'יל, מי שעתיד היה להיות חתן פרס נובל לספרות בשנת 1953, להפיק יותר מילים מאשר ויליאם שייקספיר וצ'ארלס דיקנס יחד. כמו כן הוא מציין את מסעו כשהוא רוכב על אופניו בגשם לאורך רומפורד רואד במזרח לונדון כדי לבקר את קברה של המטפלת של צ'רצ'יל, גברת אוורסט, תוך שהוא מציין כי המצבה שהקימו צ'רצ'יל ואחיו ג'ק לזכרה של גברת אוורסט היא עדות לאנושיותו העמוקה של צ'רצ'יל.
יציאה לאור ופרסום

הספר יצא לאור ב-23 באוקטובר 2014 על ידי הוצאת Hodder & Stoughton (אנ'). ב-28 ביולי 2016 התקיים כנס לקידום מהדורת הספר בשפה הסרבית באולם אספת העיר של בלגרד (אנ') בהשתתפות ראש ממשלת סרביה (אנ'), אלכסנדר ווצ'יץ'.
בשנת 2015 יצא לאור תרגום של הספר בשפה הרוסית, ובשנת 2019 יצא לאור תרגום של הספר בשפה האוקראינית על ידי הוצאת Vivat (אוק') בתרגום של יורי היריש.
ב-3 באוקטובר 2021 יצא לאור תרגום של הספר בשפה העברית על ידי הוצאת סלע מאיר בתרגום של ימימה עברון. עטיפת המהדורה העברית עוצבה בידי צבי קורן ועוצבה מחדש כחלק מסדרת "המנהיגים הגדולים" של סלע מאיר. בנובמבר 2021 הגיעה המהדורה בעברית למקום הראשון ברשימת רבי המכר של אתר "עברית".
קבלה וביקורת

בעקבות פרסום הספר כתב ג'ון קמפנר (אנ') מ"האובזרבר" כי הספר כולל ניסיונות "לא כל כך עדינים" לערוך הקבלה בין ג'ונסון לצ'רצ'יל.
ההיסטוריון ריצ'רד ג'. אוונס מהמגזין "ניו סטייטסמן" כתב כי בצמתים רבים בספר, התיאור ההיסטורי נעלם. הוא מביא כדוגמה את התיאור של גברים כמו אדולף היטלר כנמוכים, בזמן שגובהם (5 רגל ו-8 אינץ' במקרה של היטלר) תאם בדיוק את הגובה הממוצע של גברים אירופאים באותה התקופה. הוא הוסיף כי יש כמה מטאפורות ומשחקי מילים מעוררי חלחלה בספר.
ההיסטוריון תום שגב מ"הארץ" כתב כי המחבר מנסה להבטיח לו מקום בצד המורשת של גיבורו, תוך שהוא מנסה לתרץ את כל השגיאות של צ'רצ'יל במלחמת העולם השנייה וגם מעגל פינות בנוגע ליחסו ליהודים. עם זאת הוא ציין כי זהו ספר מרתק ושנון.
קון קוקלין (אנ') מה"דיילי טלגרף" כתב כי סגנון הכתיבה הייחודי של ג'ונסון אינו דומה לכל סגנון אחר המשמש באינספור הספרים שנכתבו על צ'רצ'יל. הוא תיאר כי בחלקים מסוימים זה נראקה כמו תערובת של "מונטי פייתון" ו"היסטוריות איומות" (אנ'). קוקלין ציין כי ניכר שג'ונסון הוא בבירור מעריץ של צ'רצ'יל, ויכול להיות קשה לראות אילו תובנות חדשות הוא מביא לחקר המדינאי.
פיטר קלארק מ"פייננשל טיימס" תיאר כי כמו האפיון שנכתב בספר בנוגע לכמה מכתביו של צ'רצ'יל עצמו, גם הספר הוא "נוקב, מלא בסוג של משפטים קצרים, שגורמים לקורא לנוע במורד העמוד".
סוניה פורנל (אנ') מ"אינדפנדנט" כתבה כי ישנם קטעים מרשימים בספר שבהם ג'ונסון מגייס את הכישרון העיתונאי שלו על מנת להפוך את "המזבלה ההיסטורית" לחומרים מתכלים, חדשים ונוצצים. היא הוסיפה שלג'ונסון יש גאונות מסוימת, כפי שהוצג בספרו הקודם, "חלום רומא" (אנ'), בכך שהוא הפך את ההיסטוריה לנגישה לציבור, וכי הספר יועיל לקריירה הפוליטית שלו.
דומיניק סנדברוק (אנ') מ"Evening Standard" (אנ') כתב כי הספר אמנם קריא, מרתק ולעיתים קרובות מצחיק, אבל לדעתו זה יהיה לא הוגן להתייחס אליו כאל ספר היסטוריה. הוא ציין כי במהלך הספר יש הרבה הצהרות מוגזמות פרועות.
חבר הפרלמנט הבריטי ונכדו של צ'רצ'יל, ניקולס סומס (אנ'), אמר כי זהו ספר טוב, קריא, אבל ציין שהספר לא מחדש דבר.
אטילה שומפלבי מאתר "ynet" כתב כי זהו ספר שמשלים את הספר הביוגרפי על צ'רצ'יל, "שעה אפלה", משום שהוא מתעכב הרבה יותר על הפרקים האלה בחייו של ווינסטון.
פיליפ אנשר מ"הספקטייטור" כתב כי בסך הכל, ספר זה הוא זניח מבחינת תרומה לידיעתנו על האירועים החשובים, ולעיתים אף משמיט באכזריות עובדות ברורות כדי להציג תפיסה עקבית.
ראו גם

שעה אפלה
וינסטון הצעיר
הערות שוליים

1 2  Richard J Evans, The Churchill Factor: “One man who made history” by another who just makes it up, ניו סטייטסמן, ‏13 בנובמבר 2014 (ארכיון)
↑  "זה צ'רצ'יל": מיטב הציטוטים מהביוגרפיה שכתב בוריס ג'ונסון על וינסטון, באתר מעריב אונליין, 14 בנובמבר 2021
↑  אריאל בולשטיין, התורה על פי צ'רציל, באתר ישראל היום, 16 בדצמבר 2021
1 2  Sonia Purnell, The Churchill Factor: How One Man Made History by Boris Johnson, book review: All about our greatest leader (and a bit about Churchill) | The Independent, אינדפנדנט, ‏25 באוקטובר 2014 (ארכיון)
1 2    Con Coughlin, ‏The Churchill Factor by Boris Johnson, review: 'a breathless romp', The Telegraph, 23 October 2014
↑  The Churchill Factor: How One Man Made History, אמזון
↑  srbija.gov.rs, Премијер учествовао на промоцији књиге "Фактор Черчил", www.srbija.gov.rs (בסרבית)
↑  Александра Куртеш, Вучић фасциниран Черчиловом страшћу у одбрани одлука, Politika Online
↑  Читать онлайн «Фактор Черчилля. Как один человек изменил историю», Борис Джонсон – Литрес, www.litres.ru
↑  Книга «Фактор Черчилля: Як одна людина змінила історію», Інтернет-магазин книг Наш Формат (באוקראינית)
↑  אפקט צ׳רצ׳יל - בוריס ג׳ונסון, באתר כנרת זמורה ביתן דביר
↑  אפקט צ׳רצ׳יל: סיפורו של המנהיג ששינה את העולם, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית
↑  מארז המנהיגים הגדולים, באתר סלע מאיר
↑  סלע מאיר הוצאה לאור, אפקט צ'רצ'יל: ספרו של בוריס ג'ונסון, ראש ממשלת בריטניה, על ראש הממשלה האגדי שניצח את הנאצים הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של 'עברית'., באתר פייסבוק, ‏21 בנובמבר 2021
↑  John Kampfner, The Churchill Factor review – Boris Johnson’s flawed but fascinating take on his hero, The Guardian, ‏3 בנובמבר 2014 (ארכיון)
↑   תום שגב, צ'רצ'יל היה חותם על כל מלה בספר שכתב עליו בוריס ג'ונסון, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2021
↑  Peter Clarke, ‘The Churchill Factor’, by Boris Johnson, פייננשל טיימס, ‏24 באוקטובר 2014 (ארכיון)
↑  Dominic Sandbrook, Hero Churchill with deep shades of Boris | London Evening Standard, Evening Standard, ‏23 באוקטובר 2014
↑  Nicholas Soames on Churchill, Brexit and Mugabe
↑  אטילה שומפלבי, ביקורת ספרים: אם צ'רצ'יל היה חי היום, היו קוראים לו "מהנדס תודעה", באתר ynet, 7 בנובמבר 2021
↑  Philip Hensher, Does Boris Johnson really expect us to think he's Churchill?, הספקטייטור
בזיליקטה

בזיליקטה (באיטלקית: Basilicata) הוא מחוז בדרום איטליה, הגובל בקמפניה במערב, פוליה במזרח ובקלבריה בדרום. למחוז שתי רצועות חוף קצרות, האחת בים הטירני והשנייה בים האיוני. המחוז משתרע על פני כ-10,000 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 597,768 תושבים.
בירת המחוז היא העיר פוטנצה.
מבחינה גאוגרפית, מאופיין המחוז בפני שטח הרריים ביותר. הנקודה הגבוהה ביותר בו היא "מונטה פולינו", הר בדרום האפנינים שגובהו 2,441 מטרים. בשל צורתו ההררית של המחוז, הייתה הגישה אליו קשה עד לתקופה המודרנית, דבר שהביא להיותו אחד המחוזות האחרונים להתפתח באיטליה.
היסטוריה

בתקופה הרומית נקרא המחוז "לוקאניה" וזאת על שם העם ה"לוקאני" אשר פלש לאזור בסביבות המאה ה-5 לפנה"ס וגירש את תושביו המקוריים אל ההרים שמצפון. הפולשים התיישבו במרכז האזור, וזאת עקב היות חופי המחוז מיושבים בצפיפות על ידי קולוניות יווניות חזקות ביותר.
הלוקאנים דיברו שפה הדומה לשפת תושבי איטליה הקדומים. לפי תיאוריו של ההיסטוריון סטראבון, ניהלו הלוקאנים דמוקרטיה חוקתית. מעט הכתבים והמטבעות אשר נמצאו באזור ומתוארכים לתקופת הלוקאנים, משמשים ביוונית כשפת הכתיבה.
החל מהמאה ה-3 לפנה"ס החלו הלוקאנים סובלים מהטרדות מצד שכניהם היוונים, אשר גובו בתמיכת מדינת אפירוס. בשנת 298 לפנה"ס הקימו הלוקאנים ברית עם רומא, שמיד החלה משפיעה על התרבות הלוקאנית. אולם, הפסדים חוזרים ונשנים של רומא במגוון מלחמות אשר התנהלו בארץ המגף העמידו את הלוקאנים בצד המפסידים והמוכים, דבר שהביא לבסוף לחיכוכים עם בת בריתם. כשפירוס מלך אפירוס נחת בחופי איטליה בשנת 281 היו הלוקאנים הראשונים להודיע על תמיכתם בו, אולם כשעזב פירוס במפתיע השתעבדה לוקאניה לרומא במלחמה אשר נמשכה כ-10 שנים. האיבה לרומא, שהפכה לטבעם של הלוקנים, הביאה אותם לתמוך בצבאותיו של חניבעל במהלך המלחמה הפונית השנייה (216 לפנה"ס), תמיכה שהביאה הרס רב על המחוז מצד שני הצבאות אשר ניהלו בו את קרבותיהם. לוקאניה מעולם לא התאוששה מהאסונות שניתכו עליה במהלך המלחמה הפונית השנייה, וסדרת קרבות מול רומא בשנת 90 לפנה"ס הכריעו אותה לחלוטין. מושבות היוונים שהחלו ננטשות, והמלריה אשר החלה פושטת בדרום איטליה, הביאו את המחוז לשפל כלכלי ותרבותי אשר נמשך למעשה עד לימינו.
בזיליקת אסטרגום

| --- | --- |

בזיליקת אסטרגום מגשר מריה ולריה, ספטמבר 2021
 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 על שם:  אדלברט מפראג 
 מיקום:  אסטרגום
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1822–1869 (כ־47 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1001 
 אדריכל:  יוזף הילד, פאל קונהל, יאנוש פאץ', יוזף ליפרט
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית
 מידות
 אורך:  120 מ' 
 רוחב:  40 מ' 
 גובה:  100 מטר
 גובה פנימי:  71.5 מטר
 שטח:  5,600 מטר רבוע
 קואורדינטות:  47°47′56″N 18°44′11″E﻿ / ﻿47.798888888889°N 18.736388888889°E﻿ / 47.798888888889; 18.736388888889
 https://www.bazilika-esztergom.hu/hu/?nyelv=2&oldal=28
  (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בזיליקת אסטרגום(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בזיליקת אסטרגום(למפת סלובקיה רגילה) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה בזיליקת אסטרגום(למפת סלובקיה מוגדלת) ברטיסלאבה טרנבה טרנצ'ין ניטרה ז'ילינה באנסקה ביסטריצה  פרשוב קושיצה צ'כיה פולין אוק. רו. הונגריה א ו ס ט ר י ה בזיליקת אסטרגום
 
הקתדרלה והבזיליקה הראשית של הבתולה המבורכת מריה והקדוש אדלברט (בהונגרית: Nagyboldogasszony és Szent Adalbert prímási főszékesegyház), או בקצרה בזיליקת אסטרגום (בהונגרית: Esztergomi Basilica), היא בזיליקה באסטרגום, הונגריה, מקום מושבה של הדיוקסיה של בודפשט-אסטרגום.
הבזיליקה היא הכנסייה הגדולה ביותר בהונגריה, עם שטח פנים של 5,600 מטרים רבועים, אורך של 118 מטרים ורוחב של 49 מטרים. גובה הכיפה, שנמצאת במרכז הבזיליקה, הוא 71.5 מטרים מפנים הבזיליקה, ו-100 מטרים מבחוץ, דבר שהופך את כיפת הבזיליקה לאחת הגבוהות בעולם.
הכוך הגדול של הבזיליקה נבנה בשנת 1831 בסגנון מצרי. אחד החלקים העתיקים יותר והידועים בבזיליקה הוא בית התפילה בקוץ' שנבנה במהלך הרנסאנס על ידי איטלקים והוחדרו בו מאפיינים רבים של אומנות מאזור טוסקנה.
הבזיליקה ידועה כאחת שהארכיבישופים בה מחו לא אחת כנגד השלטונות הנאצים והקומוניסטים שהיו בהונגריה.
הבזיליקה נמצאת על גדת נהר הדנובה, וניתן להשקיף ממנה על גשר מריה ולריה ועל שטורובו שבסלובקיה.
גלריה

בזיליקת אסטרגום בקיץ 2018
בית התפילה בקוץ'
מראה הבזיליקה מגבעת סנט תומש
הבזיליקה בלילה
פנורמה של הכנסייה משטורובו, סלובקיה
אסטרו בוי (סרט, 2009)

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  אסטרו-בוי מאת אוסמו טזוקה
 בימוי:  דייוויד באוורס 
 הופק בידי:  מריאן גרגר קזוקה יאקובי
 תסריט:  טימותי האריס ודייוויד באוורס
 עריכה:  רוברט אניץ' קול
 מוזיקה:  ג'ון אוטמן 
 צילום:  פפה ולנסיה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית הונג קונג הונג קונג
 חברת הפקה:  אימג'י סטודיו טזוקה הפקות
 חברה מפיצה:  Summit Entertainment
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  הונג קונג 8 באוקטובר 2009 ארצות הברית 23 באוקטובר 2009
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט ילדים 
 תקציב:  $65,000,000
 הכנסות:  $44,093,014
 הכנסות באתר מוג'ו:   astroboy
 www.astroboy-themovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אסטרו-בוי (באנגלית: Astro Boy) הוא סרט גיבורי על אמריקאי-הונג קונגי בהנפשה ממוחשבת מ-2009 אשר מבוסס באופן רופף על המנגה היפנית "אסטרו-בוי" שנכתבה על ידי אוסמו טזוקה. הסרט בוים על ידי דייוויד באוורס, נכתב על ידי טימותי האריס ודייוויד באוורס והופק על ידי מריאן גרגר וקזוקה יאקובי.
הסרט מספר את סיפורו של אסטרו בוי, אנדרואיד דמוי אדם, שנבנה על ידי דוקטור בשם טאנמה כמעיין תחליף לבנו המנוח. את אסטרו בוי מדבב פרדי היימור ולצידו מדבבים ניקולס קייג', קריסטן בל, נייתן ליין, מאט לוקאס, ביל ניי, יוג'ין לוי ודונלד סאת'רלנד.
הסרט היה לכישלון קופתי גדול עם הכנסות של $44,093,014 בעוד תקציבו עמד על $65,000,000. הסרט לא זכה לתשבחות אלא לביקורות שליליות בעיקר.
עלילה

הסרט עוקב אחר עלילות אסטרו בוי, ילד רובוט שנוצר על ידי המדען דוקטור טאנמה, שימלא את מקומו של טובי, בנו שנהרג על ידי רובוט מלחמה נסיוני. ד"ר טאנמה קיווה שאסטרו בוי יוכל להחליף את בנו, אך גילה שלרובוט הקטן יש רצונות משלו. ד"ר טאנמה לא יכל לשאת את העובדה שיש לרובוט הקטן רצונות ורגשות משלו, והחליט להיפטר ממנו. אסטרו בוי בורח מהעיר, ומגיע לפני האדמה האמיתית.
ליהוק

פרדי היימור בתפקיד אסטרו בוי
ביל ניי בתפקיד ד"ר רובוצ'קי
דונלד סאת'רלנד בתפקיד הנשיא סטון
ויקטור בונבידה בתפקיד סם
טוני מתיוס בתפקיד אבא של קורה
יוג'ין לוי בתפקיד אורין
מאט לוקאס בתפקיד ספרקס
מדלין קרול בתפקיד גרייס
מויסס אריאס בתפקיד זֶיין
אל פנינג - בתפקיד גרייס
נייתן ליין בתפקיד האמג
ניקולס קייג' בתפקיד ד"ר טאנמה
סטרלינג בומון בתפקיד סלאדג'
סמואל ל. ג'קסון בתפקיד זוג
קריסטן בל בתפקיד קורה
שרליז ת'רון בתפקיד הקריינית
הפקה

ב-1997 רכשת חברה "סרטי סוני" את זכויות ההסרטה של המנגה אסטרו-בוי מטזוקה הפקות בכוונה להפיק סרט לייב אקשן שיבוסס על המנגה, טוד אלקוט נשכר לכתוב את התסריט והחל לעבוד עליו אך בשנת 2000 הופסקה העבודה בעקבות הידיעה על סרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית" שהיה לבעל עלילה דומה. בדצמבר 2001 שכרו אולפני סוני את אריק לייטון על מנת שיעזור לכוון את הסרט מלייב אקשן ל-CGI בעזרת חברת ג'ים הנסון ו-Angry Films בכוונה להפיצו ב-2004. ביוני 2004 הוחלף לייטון באנימטור גנדי טרטקובסקי ונשכר לסיים את הסרט ולכוון אותו לשילוב של לייב אקשן עם הנפשה ממוחשבת. לאחר כתיבת התסריט היה אמור להיכנס הסרט להפקתו אך מכיוון שעזב טרטקובסקי את ההפקה לטובת בימוי סרט ב"אולפני האנימציה היתומים".
בספטמבר 2006 הוכרז כי חברת ההנפשה ההונג-קונגית "אימג' אנימציות" יפיקו סרט CGI במקום ההפקה המקורית וכי קולין בריידי יביים אותו. ב-2008 הוחלף קולין בריידי בדייוויד באוורס בבימוי הסרט.
קבלה > ביקורת

הסרט זכה לביקורות מעורבות. באתר Rotten Tomatoes זכה הסרט לציון של 49% המבוסס על 132 חוות דעת עם דירוג ממוצע של 5.6/10 ונכתב עליו כי "אמנם זה לא סרט מקורי במיוחד ונראה שיש סדר יום פוליטי שעשוי להרגיז חלק מהצופים, אסטרו בוי יכול להתגאות בריגושים החזותיים שלו לצד קהל היעד שדמוגרפי שלו". באתר Metacritic זכה הסרט לציון של 53 מתוך 100 המבוסס על 58 חוות דעת. במגזין Entertainment Weekly קיבל הסרט ציון B.
קבלה > הכנסות

הסרט היה לכישלון קופתי גדול. בסוף השבוע הראשון להקרנותיו דורג הסרט שישי בקופות עם הכנסות של $6,700,000 ולאחר מכן ירד למקום עשירי בקופות ושמר על מעמד זה במשך שלושה שבועות. בסיום הקרנותיו בינואר 2010 הגיע הסרט לסכום מועט של $19,551,067 בלבד. בסיכום הכנסות הסרט מכלל העולם הגיע הסרט לסכום מועט של $39,886,986 בעוד תקציבו עמד על $65,000,000.
תקוות מפיצי הסרט הייתה שהוא יצליח ביפן יותר מארצות הברית בשל כך שמקורות הסרט מגיעים משם אך היה לכישלון גדול ביפן והרוויח בסוף השבוע להקרנותיו רק $328,457, למרות זאת הוא זכה להצלחה רבה בסין.
הערות שוליים

1 2 3  Patrick Frater, ‏Imagi hitches rocket to 'Astro Boy'‎, באתר The Hollywood Reporter, ‏10 באוקטובר 2009
1 2 3 4  Movie Astro Boy – Box Office Data, באתר The-Numbers (באמצעות אתר Archive)
1 2  Claude Brodesser, ‏'Astroboy' takes off‎, באתר מגזין וראייטי, 2 ביוני 2004
↑  Claude Brodesser, ‏Sony finds Rx for its f/x, באתר מגזין וראייטי, 9 בדצמבר 2011
↑  Ben Fritz, ‏Fine-tooning moves, באתר מגזין וראייטי, 10 באוקטובר 2005
↑  Imagi to give new life to migthy Atom via "Astro Boy" CG animation feature film, באתר אימג', 12 בספטמבר 2006
↑  Alex Billington, ‏Exclusive: AstroBoy Concept Art and Director Interview, באתר FirstShowing, ‏12 בנובמבר 2007
↑  Patrick Frater, ‏David Bowers takes on 'Astro Boy'‎, באתר מגזין וראייטי, 24 בינואר 2008
↑  אסטרו בוי, באתר Rotten Tomatoes
↑  אסטרו בוי, באתר Metacritic
↑  Owen Gleiberman, ‏אסטרו בוי,  באתר Entertainment Weekly‏, 23 באוקטובר 2009
↑  אסטרו בוי - הכנסות יומיות, באתר Box Office Mojo
↑  Gavin J. Blair, ‏'Astro Boy' bombs in Japan, takes off in China, באתר The Hollywood Reporter, ‏27 באוקטובר 2009
בוריס זמנסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בנובמבר 1918 חרסון, ברית המועצות ברית המועצות
 פטירה:  17 באוקטובר 2012 (בגיל 93) ראשון לציון ישראל ישראל
 מקום קבורה:  ראשון לציון 
 תאריך עלייה:  1999
 השכלה:  המכון הפוליטכני של קייב 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1941–1945 (כ־4 שנים)
 דרגה:   סטרשינה (רב-סמל)
 תפקידים בשירות
 קשר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה קרב קייב  קרב חרקוב הראשון  הקרב על ברלין  
 עיטורים
 מדליית העוז   עיטור התהילה מדרגה שלישית (11.08.1944; מס' סידורי 126507)   עיטור התהילה מדרגה שנייה (29.03.1945; מס' סידורי 24475)   עיטור התהילה מדרגה ראשונה (15.03.1946; מס' סידורי 1652)   מדליית "על כיבוש ברלין"
 
בוריס נאומוביץ' זמנסקי (ברוסית:  Борис Наумович Заманский; ‏2 בנובמבר 1918 - 17 באוקטובר 2012) היה יהודי סובייטי שעוטר בשלוש הדרגות של עיטור התהילה על פועלו כחייל בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בעיר חרסון שהייתה אז בשליטת מדינת אוקראינה - מדינת חסות של הקיסרות הגרמנית (כעת אוקראינה) במשפחתו של פקיד. ב-1927 המשפחה עברה לחרקוב, שהייתה אז עיר הבירה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית. בשנת 1934 עבר משפחתו של זמנסקי לקייב.
בשנת 1937, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון, התקבל בוריס זמנסקי ללימודים במכון לחומרים קרמיים בקייב. בקיץ 1941 שהה בחרסון במסגרת הכשרה מעשית לסטודנטים. שם נודע לו על הפלישה הגרמנית לברית המועצות. הוא חזר לקייב, שם התנדב לשירות בצבא האדום. הוא עבר הכשרה צבאית מזורזת נשלח לחזית. יחידתו כותרה על ידי הגרמנים באזור העיר ואסילקיב (כ-25 קילומטר דרומית לקייב). רוב חייליה נפלו בשבי, אך זמנסקי עם עוד כמה חיילים הצליחו להימלט מהכיתור לקייב. כעבור שבוע כותרה גם קייב על ידי הגרמנים. גם הפעם הצליח זמנסקי לצאת מן הכיתור. הוא הגיע עד לחרקוב ומשם המשיך למחוז וורונז'. בחורף 1941 - 1942 לחם כקשר באזור מחוז חרקוב. בינואר 1942 נפגע מכוויות קור. לאחר שנפגע הועבר לסראטוב שם נכרתה אצבע אחת ברגלו. לאחר שהחלים מפצעיו צורף לגדוד קשר מס' 183 שהיה חלק מגיס המשמר ה-4.
קבלת עיטורים במהלך המלחמה

העיטור הראשון שהוענק לו במהלך המלחמה - מדליית העוז, אותה קיבל באוגוסט 1943 על הצטיינותו בקרבות שליד הנהר סוורסקי דונץ.
עיטור התהילה הראשון הוענק לו בעקבות צליחת הנהר ויסלה ותחזוק הקשר הצבאי ב-1 באוגוסט 1944 על אף הפציעה שקיבל במהלכם. את עיטור התהילה מדרגה שנייה קיבל בעקבות תחזוק הקשר במהלך צליחת הנהר אודר ב-2 בפברואר 1945.
יחד עם יחידתו השתתף בכיבוש ברלין, קיבל על כך מדליה והשלים קבלת כל שלוש הדרגות של עיטור התהילה ללא ידיעתו. שוחרר מן השירות באוקטובר 1945.
חייו לאחר המלחמה

לאחר שחרורו מן השירות הצבאי חזר לקייב. המוסד להשכלה גבוהה, בו למד לפני המלחמה, חדל להתקיים. זמנסקי המשיך את לימודיו באוניברסיטה הטכנולוגית של קייב. ב-1948, לאחר סיום לימודיו, החל לעבוד כמהנדס תהליך במפעל לייצור דשנים בעיר הורלובקה.
בשנת 1999 עלה לישראל. התגורר בראשון לציון, שם נפטר ב-17 באוקטובר 2012. נקבר בבית הקברות גורדון.
ב-2017 נקרא על שמו רחוב בעיר ראשון לציון.