stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומר דבורה
פרקי הספר

הספר כולל עשרה פרקים. בפתח הספר מובאת מטרת החיבור באופן כללי: "האדם ראוי שיתדמה לקונו ואז יהיה בסוד הצורה העליונה צלם ודמות, שאילו ידומה בגופו ולא בפעולות הרי הוא מכזיב הצורה ויאמרו עליו צורה נאה ומעשים כעורים. שהרי עיקר הצלם והדמות העליון הן פעולותיו, ומה יועיל לו היותו כצורה העליונה דמות תבנית אבריו ובפעולות לא יתדמה לקונו".
הפרק הראשון מתאר כיצד ידמה האדם לבוראו בשלוש עשרה מידות הרחמים של מידת הכתר. הפרק מבוסס על הפסוק בספר מיכה הכולל את שלוש עשרה המידות: "מִי אֵל כָּמוֹךָ נֹשֵׂא עָו‍ֹן וְעֹבֵר עַל פֶּשַׁע לִשְׁאֵרִית נַחֲלָתוֹ לֹא הֶחֱזִיק לָעַד אַפּוֹ כִּי חָפֵץ חֶסֶד הוּא יָשׁוּב יְרַחֲמֵנוּ יִכְבֹּשׁ עֲו‍ֹנֹתֵינוּ וְתַשְׁלִיךְ בִּמְצֻלוֹת יָם כָּל חַטֹּאותָם תִּתֵּן אֱמֶת לְיַעֲקֹב חֶסֶד לְאַבְרָהָם אֲשֶׁר נִשְׁבַּעְתָּ לַאֲבֹתֵינוּ מִימֵי קֶדֶם". המחבר מסביר כיצד יש לאדם להשוות את התנהגותו עם סביבתו החברתית בדומה להתנהגות הקב"ה איתו. עליו להיות סבלן ובעל ארך רוח וגם אם חברו פגע בו עליו לרצות בטובתו ובהתפייסות עמו. בסוף הפרק מסכם המחבר כי "כמו שיהיה האדם מתנהג למטה, כך יזכה לפתוח לו מדה עליונה מלמעלה, ממש כפי מה שיתנהג, כך משפיע מלמעלה וגורם שאותה המדה תאיר בעולם". ומשום כך  "אל ילוזו מעיני השכל י"ג מדות אלו והפסוק לא יסוף מפיו כדי שיהיה לו למזכרת, כאשר יבא לו מעשה שיצטרך להשתמש במדה אחת מהן, יזכור ויאמר הרי דבר זה תלוי במדה פלונית, איני רוצה לזוז ממנה שלא תתעלם ותסתלק המדה ההיא מן העולם".
בפרק השני מובאות פעולות נוספות התלויות במידת הכתר, בהם: ענווה, מניעת הכעס, הארת פנים ועוד. הפעולות בפרק זה מכוונות לאיברי הראש: מחשבה, מצח, אוזניים, עיניים חוטם, פנים ופה. המידה המרכזית בפרק זה "הכוללת הכל" היא מדת הענווה.
בפרקים הבאים מראה המחבר כיצד להשוות את פעולותיו לאלו של הבורא במקביל לפעולות התלויות בעשר הספירות: חכמה (פרק ג'), בינה (פרק ד'), חסד (פרק ה'), גבורה (פרק ו'), תפארת (פרק ז'), נצח, הוד ויסוד (פרק ח'), מלכות (פרק ט').
בפרק האחרון מביא הרמ"ק "עצה" כיצד "יתקשר האדם בקדושה העליונה ויתנהג בה, ולא יפרד מן הספירות העליונות תדיר". לדבריו, על האדם להתנהג "כפי הזמן", כלומר שידע בכל שעה ביום "איזו ספירה שולטת" ויתקשר בה "לעשות התיקון המתייחס אל המידה השולטת".
מהדורות הספר

הספר הודפס לראשונה בשנת שמ"ט (1589) בוונציה על ידי הרב משה באסולה, כ-19 שנה לאחר פטירת מחברו. במהדורת שפ"א שנדפסה בפראג הובאה הסכמתו של השל"ה שהגדיר את המחבר כ"איש אלקים קדוש המאיר לעולם כלול בחכמתו וחסידותו" ועל ספרו כתב כי "כולו יראת שמיים וקיבול עול מלכותו יתברך" ואמר שכל מי שרגיל בספר הזה ואומר אותו בכל שבוע או בכל חודש, מובטח לו שהוא בן העולם הבא. בספרו המליץ ללומדו בעשרת ימי תשובה על מנת "לתקן בכל יום ויום המכוון נגד אותה הספירה". רבי אברהם אזולאי הביא את הספר בשלמותו בתוך ספרו "חסד לאברהם" בפרק "בריכת אברהם". בשנת תרי"ח הדפיס רבי ישראל מסלנט את הספר בקניגסברג בתוספת "אגרת המוסר" שלו המכילה את עיקרי משנתו המוסרית. בשנת תרפ"ח הודפסה בירושלים מהדורה עם תוספות ובהם מראי מקומות וחידושים מאת הרב זאב וולף אשכנזי. בנוסף למהדורות אלו נדפסו במשך השנים מהדורות רבות של הספר. בשנים האחרונות יצא לאור הספר עם פירוש "ויאמר משה" מאת הרב מרדכי שיינברגר.
ראו גם

מידות טובות
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק ד', פסוק ה'
↑  מיכה, ז, יח-כ
↑  שנת "אנכי אשמ"ח בה'" כנדפס בסוף הספר
↑  שני לוחות הברית, קונטרס עשרה הילולים (סוף הספר), ד"ה מעט שינות וכו'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511742905171  LCCN: no2001096271   WorldCat (עם LCCN): no2001-096271
סם הינדס

סמואל ארצ'יבלד אנתוני הינדס (באנגלית: Samuel Archibald Anthony Hinds; נולד ב-27 בדצמבר 1943) הוא פוליטיקאי מגיאנה שכיהן כראש ממשלת גיאנה כמעט ברציפות בשנים 1992–2015.
פעילות

הינדס היה ראש ממשלה תחת שלטונו של צ'די ג'אגן, שנהרג בשנת 1997. אז הוא נהפך יורשו ולנשיא בעצמו. הוא התפטר מהתפקיד בדצמבר, לטובתה של ג'נט ג'אגן, אלמנתו של צ'די ג'אגאן, שנהפכה לנשיאה ואשר במהלך כהונתה מינתה את הינדס לראש הממשלה. לפני כן עבד הינדס באלקן (חברת תעשייה מאלסקה), כראש מחלקת הנדסה כימית. הינדס הוא מהנדס כימי מורשה.
באוגוסט 1999 החליטה ג'אגאן להתפטר ואת הינדס החליף באופן זמני באותה העת בהרט ג'גדאו. לאחר התפטרותה של ג'אגן, ג'גאן לקח אוטומטית את תפקיד הנשיאות ומינה מחדש את הינדס להיות ראש הממשלה.
אחרי היבחרותה מחדש של הממשלה ב-28 באוגוסט 2006, הושבע הינדס כראש ממשלה שוב פעם בתחילת ספטמבר. הוא זכה בבחירות פעם נוספת בשנת 2006 אך הפסיד בבחירות בשנת 2011.
נרדף (ספר)

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  רוני דונביץ'
 סוגה:  מותחן ריגול
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2007
 מספר עמודים:  462
 סדרה
 הספר הבא:  לכודים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002571453
נרדף הוא מותחן ריגול מאת רוני דונביץ', יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים בשנת 2007.
הספר הוא הראשון בסדרת ספרים המתארים את עלילותיו של ראש אגף המבצעים במוסד, אלכס ברטל. הספר השני בסדרה, לכודים, יצא לאור בשנת 2008 והשלישי בסדרה, עמוק מבפנים, יצא לאור בשנת 2011.
הספר הוא מותחן בדיוני המסתמך על אירועים דוגמת ההתנקשות בח'אלד משעל בירדן בשנת 1997, חיסול מנהיג הג'יהאד האסלאמי ד"ר פתחי שקאקי במלטה בשנת 1995, חיסול עימאד מורנייה בדמשק ב-2008, מבצע זעם האל וכן חטיפות השייח' עבד אל-כרים עובייד ב-1989 ומוסטפא דיראני ב-1994 על ידי סיירת מטכ"ל.
עלילת הספר

גיבור הספר הוא אלכס ברטל, יליד 1961, ראש אגף מבצעים במוסד, בן לניצולי השואה יוצאי פולין ויוצא יחידה מובחרת בצה"ל. ברטל הוא לוחם מוסד מיומן בעברו, הבקי בשימוש בנשק קל וקרב מגע. במהלך הקריירה שלו במוסד לקח ברטל חלק ואף פיקד בעצמו על מבצעי ביון והתנקשות רבים. ברטל היה מעורב בשנות השמונים במבצע סיכול ממוקד חשאי וארוך במיוחד  ברחבי אירופה כנגד מחבלים השייכים לארגוני טרור פלסטיניים וכנגד אנשי הביון האיראני.
הספר נפתח בעת שברטל מפקד על מבצע ביון רחב היקף, הכולל את חטיפת מנהיג רוחני של חזבאללה בידי יחידת קומנדו מובחרת של המוסד מלבנון ומעקב אחר אוליגרך רוסי הסוחר בנשק עם הרפובליקה האסלאמית של איראן ועם החזבאללה. בעוד ברטל מפקד על ההתנקשות בסוחר הנשק בצרפת נחטפת בתו, דניאלה, סוכנת מוסד צעירה, במהלך המשימה הראשונה שלה, מעקב אחר איש ביון איראני בלונדון. כמו כן נרצחים שאר חברי חולית המוסד שהיו מעורבים בפעולה בלונדון. בעת התרחשות האירועים הללו מצטברות ראיות כי ברטל הוא בוגד המוכר סודות לביון האיראני בעבור כסף. כתוצאה מכך הופך ברטל לנרדף, והמוסד מנהל אחריו מצוד ברחבי אירופה. אלכס ברטל, הנאלץ עקב כך להילחם לבדו על חייו ועל חפותו, בורח מרודפיו ותוך כדי כך מנהל מרדף אחר חוטפיה של בתו, במטרה לחלצה.
הספר פועל על פי קווי עלילה שבמרכזה מרגל או לוחם בודד, אשר אף כי הוא מצטייר כפראנואיד בתחילה, מתברר שאכן מתנהל אחריו מצוד, לעיתים על ידי עמיתיו לארגון, והוא רדוף ונמלט עד אשר הוא מוצא לעצמו עמית או חבר, שלא ברור אם ניתן לבטוח בו. בדרך- כלל על פי נוסחה זו מצליח הפרוטגוניסט להוכיח כי הוא חף מפשע ולהביא את הרשעים על עונשם. בעלילה שכזו תמיד מצויה בקונפליקט זכותו של הגיבור להפעיל את כל כישוריו, אותם רכש ובהם השתמש בשירות המולדת, כנגד רודפיו וכדי לנצח את אויביו אף כי לא קיבל לכך הכשר על- ידי המדינה. הספר כתוב בצורה תמציתית עם פסקאות קצרות ועלילה רבת תפניות ופעולה.
הערות שוליים

↑  רוני דונביץ', עמוק מבפנים, הוצאת כנרת, 2011, עמוד 16, "ברטל, ראש אגף מבצעים במוסד, הוא האיש שתרצה שיהיה לצדך כשיורים עליך אש תופת".
↑  רוני דונביץ', נרדף, ידיעות ספרים, 2007, עמוד 125.
↑  רוני דונביץ', עמוק מבפנים, הוצאת כנרת, 2011, עמוד 174, "יחד התגייסו ליחידה מובחרת בצה"ל, יחד השתחררו. רפי פנה ללימודי הרפואה, אלכס התגייס לשורות המוסד".
↑  רוני דונביץ', נרדף, ידיעות ספרים, 2007, עמוד 46, "אלכס ברטל נאלץ להתכופף כשעבר בפתח. חלפו שנים מאז ירה למוות במישהו, אבל בגיל ארבעים וחמש עדיין נראה כמי שידע לתפוס סכין חדה כשהיא נופלת".
↑  רוני דונביץ', נרדף, ידיעות ספרים, 2007, עמודים 430-431.
↑  אמנון ז'קונט, גם במוסד יש פרנואידים שרודפים אחריהם, באתר הארץ, 4 ביוני 2007.
| ספרים מאת רוני דונביץ' |
| --- | --- | --- |
| ספרים | נרדף (2007) • לכודים (2008) • עמוק מבפנים (2011) |  |
| דמויות | אלכס ברטל |  |
נקודת גארמן

| --- | --- |

מפת האי סמית'. נקודת גארמן מצויה   במרכז החלק התחתון של הרביע האמצעי   בשורה העליונה של רביעי המפה.
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°59′12″S 62°35′56″W﻿ / ﻿62.9867°S 62.5989°W﻿ / -62.9867; -62.5989
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת גארמן(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת גארמן
 
נקודת גארמן (באנגלית: Garmen Point; בבולגרית: нос Гърмен) היא לשון יבשה בחוף הצפון מערבי של האי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, בטריטורייה הבריטית האנטארקטית, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 13.65 קילומטרים צפונית- צפון-מזרחית מכף ג'יימס; 6.12 קילומטרים דרומית - דרום מערבית מנקודת מרקלי; ו-19.65 קילומטרים דרומית-מערבית מכף סמית'.
הנקודה היא הקצה של שלוחה הררית של הר פוסטר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנקודה

הנקודה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בולגריים בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הנקודה נקראת על שמה של הכפר גארמן שבדרום-מערב בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7  הגאזט האנטארקטי הבולגרי
↑  ב-הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR נרשם בטעות כי המרחק בין נקודת גארמן לכף ג'יימס הוא 13 קילומטרים.
↑  ב-גאזט האנטארקטי המשווה SCAR נרשם בטעות כי המרחק בין נקודת גארמן לכף סמית' הוא 18.3 קילומטרים.
↑  ב-גאזט האנטארטי המשווה SCAR נרשם בטעות כי המיפוי בוצע בשנת 2008.
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
הצד הדרום מזרחי של האי סמית', מבט ממצר אוסמר
סוחוצ'ין

סוחוצ'ין (בפולנית: Sochocin) הוא כפר במחוז פלונסק שבפרובינציית מזוביה בפולין, כ-8 ק"מ צפונית מזרחית לפלונסק, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

היישוב סוחוצ'ין נזכר מהמחצית השנייה של המאה ה-14, עת היה כפר בבעלות אצולה, ובסוף אותה מאה הוענקו לו זכויות עיר. במהלך קרבות הפולנים עם האימפריה השוודית באמצע המאה ה-17 נגרם ליישוב נזק רב.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכלל בתחום פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטל מהיישוב מעמדו העירוני. מסוף המאה ה-19 נוסדו ביישוב מספר מפעלי תעשייה קטנים, בעיקר של אריגה.
יהודי סוחוצ'ין

התיעוד הראשון לקיום יישוב יהודי בכפר הוא מסוף המאה ה-18, ועד המחצית השנייה של המאה ה-19 השתייכו יהודי הכפר לקהילת פלונסק הסמוכה. בשנת 1904 נעשה ניסיון לערוך פרעות ביהודי היישוב.
בשנת 1915, עם נסיגת החיילים הרוסים מהיישוב במהלך מלחמת העולם הראשונה, ערכו אלו שוד של רכוש יהודיו. עם כניסת הגרמנים לכפר לאחר מכן החרימו אלו את רכוש היהודים בו, ולאחר כניסת החיילים הפולנים לכפר, עם תום המלחמה, ערכו אלו מעשי התעללות ביהודי היישוב, בסיוע איכרי הסביבה. בפברואר 1919 ובשנת 1920 חזרו ונשנו המהומות נגד יהודי היישוב. בשנים אלו עזבו את הכפר יהודים רבים.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר 409 יהודים, כרבע מתושביו, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי הכפר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות כלפיהם מצד שכניהם הפולנים, שכללו הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם ועריכת הפגנות אלימות נגדם.
יהודי סוחוצ'ין > בשואה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהיישוב צעירים יהודים רבים. לאחר כיבוש היישוב בידי הגרמנים, החלו אלו בחטיפת יהודיו לעבודות כפייה, בהחרמת רכושם ובביצוע מעשי התעללות בהם, תוך ציווי על גזיזת זקנים ופיאות. כעבור מספר חודשים הרסו הגרמנים את בית הכנסת של היישוב, והטילו קנסות שונים על יהודי הכפר.
ביום כיפור תש"א, לפנות בוקר, פשטו על הכפר אנשי ס"ס, וריכזו את בין 300 ל-350 היהודים שנותרו בו במגרש ריק, בו שדדו את רכושם, וממנו הסיעו אותם במשאיות למחנה פומייחובק, שם הוחזקו כחמישה שבועות. לאחר מכן הועברו יהודי היישוב למחנה המעבר בדז'יאלדובו, בו הוחזקו כשבועיים בתנאי התעללות קשים. לאחר סלקציה הועברו כ-50 גברים למחנה עבודה, וסופם ששולחו לאושוויץ, וכל יתר היהודים הוחזרו לפומייחובק. משם התפזרו אלו ביישובי הסביבה, וחלקו את גורל יתר היהודים בהם.
היהודים הבודדים מהכפר ששרדו את השואה לא שבו להתגורר בו, בשל פוגרום שערכו פולנים בכפר הסמוך קוחארי ז'ידובסקיה.
סם ובלה ספיבק

סם ובלה ספיבק
| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1899 באחמוט, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 באוקטובר 1971 (בגיל 72) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  Bella Spewack 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני למחבר הטוב ביותר (1949) 
 
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 במרץ 1899 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  27 באפריל 1990 (בגיל 91) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1928–1990 (כ־62 שנים) 
 בן או בת זוג:  סם ספיבק 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני למחבר הטוב ביותר (1949) 
 
סם ובלה ספיבק (באנגלית: Bella and Samuel Spewack) היו זוג יהודים-אמריקאים שכתבו תסריטים לסרטים ומחזות.
ביוגרפיה

סם ספיבק נולד בשנת 1899 בעיירה באחמוט שבאוקראינה (אז חלק של האימפריה הרוסית) ובהיותו ילד הגיע עם משפחתו לארצות הברית. הוא התגורר בניו יורק ולמד בה.
בלה כהן נולדה בשנת 1899 בטרנסילבניה, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. היא הגיעה עם משפחתה לניו יורק בשנת 1902. היא עבדה כעיתונאית. הזוג התחתן בשנת 1922. זמן קצר לאחר מכך, הם נשלחו למוסקבה והיו כתבים בברית המועצות.
בשנת 1926 הזוג חזר לארצות הברית והתיישב בפנסילבניה. סם ספיבק התחיל לפרסם את הרומנים שלו וכתב תסריטים לסרטי קולנוע. בשנת 1940 הם היו מועמדים לקבלת פרס אוסקר על התסריט הטוב ביותר לסרט "אשתי המועדפת". לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה הוא כתב תסריט לסרט העולם במלחמה, אחד הסרטים האמריקאים הראשונים על הנושא. לאחר סיום המלחמה, בלה ספיבק השתתפה בחלוקת מזון ומצרכים לפליטים באירופה.
בשנת 1948 הזוג כתב את Kiss Me, Kate. על בסיס הספר נכתב מחזמר שקיבל פעמיים פרס טוני ועובד לקולנוע בשם נשקיני קייט (1953).
המחזה של הזוג My Three Angels מועלה עד היום על בימות התיאטרון, על בסיסו הופק הסרט "אנחנו לא מלאכים" (1955).
הזוג הפסיק לכתוב יצירות חדשות בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20. בשנת 1960 הזוג תרם להקמת מרכז לנכים ברמת גן.
סם ספיבק נפטר בשנת 1971. בלה ספיבק נפטרה בשנת 1990.
הערות שוליים

↑  https://sportalli.co.il/business-index/ספיבק-מרכז-הספורט-לנכים/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6011 0498  MusicBrainz: 6727035e-cf96-403b-af1a-94871fc63785  NLK: KAB201500414  VIAF: 1474157527286027300001   WorldCat (עם VIAF): 1474157527286027300001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרה רטנר

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1903 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביולי 1999 (בגיל 96)
 ענף מדעי:  ביוכימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל (1924)  המכללה לרופאים וכירורגים של אוניברסיטת קולומביה 
 מנחה לדוקטורט:  האנס תאצ'ר קלארק 
 מוסדות:  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק (1946)  אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  מדליית גרוון-אולין (1961)  המדליה הלאומית למדעים  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 תרומות עיקריות
 מחקר מעגל האוריאה
 
שרה רטנר (באנגלית: Sarah Ratner;‏ 9 ביוני 1903, ניו יורק – 28 ביולי 1999, שם) הייתה ביוכימאית אמריקאית יהודייה. עיקר עיסוקה היה במחקר מעגל האוריאה. תרומתה לחקר המטבוליזם של החנקן הביאה להבנה טובה יותר של הפרעות בסינתזת האוריאה בגוף.
קורות חייה

שרה רטנר נולדה בניו יורק ב-9 ביוני 1903. הוריה, אהרון וחנה לבית זלצר, היגרו לארצות הברית מרוסיה בעשור האחרון של המאה ה-19. אביה אהרון היה בעל מפעל. שרה הייתה בת יחידה והיו לה ארבעה אחים.
השכלה ומסלול מקצועי

בשנת 1920, בגיל 17, קיבלה מלגה לאוניברסיטת קורנל שבאיתקה. שם סיימה לימודי כימיה ב-1924. עם סיום לימודיה הועסקה כלבורנטית בבית חולים אוניברסיטאי בלונג איילנד. ב-1930 החלה לימודי דוקטורט בביוכימיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה. את התואר קיבלה ב-1936. לאחר קבלת הדוקטורט עבדה תקופת מה כחוקרת מחוץ לניו יורק. בשנת 1937 התקבלה כחוקרת למחלקה לביוכימיה של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת קולומביה. ב-1939 קיבלה תואר מרצה. ב-1946 התקבלה כפרופסור חבר לפרמקולוגיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק, שם עבדה עם סברו אוצ'ואה (לימים חתן פרס נובל). באמצע שנות ה-50 התקבלה כחברת צוות המחקר של המכון של ניו יורק למחקר בריאות הציבור (Public Health Research Institute of New York) משם פרשה בשנת 1992, בגיל 89.
המאבק המיגדרי

מראשית דרכה נתקלה רטנר במחסומים שעמדו בפני נשים במדעים. קורנל הייתה, באותה תקופה, אחת מהאוניברסיטאות היחידות שאפשרו לימודי כימיה לנשים, לכן נאלצה לעבור לאיתקה שבצפון מדינת ניו יורק. רטנר הייתה בדרך כלל האישה היחידה בקורסים שבהם השתתפה.
לאחר קבלת הדוקטורט התקשתה לקבל משרה כחוקרת אקדמית. שכן באותה תקופה נשים התקבלו רק למשרות הוראה וגם זאת רק במכללות לנשים.
פעילותה המדעית

רטנר תרמה תרומה משמעותית למחקר מעגל האוריאה. לתחום זה הקדישה את רוב שנות עבודתה. מחקרה התרכז בתהליך של יצירת ארגינין מסיטרולן (citrulline). היא גילתה וחקרה את חומצת האמינו חומצה ארגינינוסינית (Argininosuccinic acid).
פעילותה המחקרית המוקדמת נתנה לה כלים למחקרה העיקרי. בסוף שנות השלושים הייתה שותפה למחקרי המטבוליזם הראשונים שנעשו בשיטות החדשות של "צביעת" המולקולות בדאוטריום או ב איזוטופ חנקן 15N. במחצית הראשונה של שנות הארבעים עסקה בחקר החימצון של החומצות האמיניות ובבידוד האנזימים הכרוכים בחימצון זה.
ב-1946 החלה במחקר מחזור האוריאה, שהפך כאמור לתחום המחקר המרכזי שלה. היא גילתה את חומצת האמינו: החומצה הארגינינוסינית (Argininosuccinic acid) והראתה שזו מהווה שלב ביניים, שלא היה ידוע לפני כן, במעבר מסיטרולן (citrulline) לארגינין. היא גילתה גם את האנזימים ארגינינוסינית-סינתאז וארגינינוסינית-ליאז המשמשים במעבר זה. בהמשך הראתה שהתהליך צורך אנרגיה ולכן זקוק ל-ATP.
פרסומים

רטנר פרסמה 15 מאמרים בנושא הביוסנטיזה של האוריאה. כולם הופיעו ב-Journal of Biological Chemistry.
ב-1943 פרסמה ספר על המכניזם שבו ארגינין נוצר מסיטרולן.
תפקידים ואותות הוקרה

1961 – מדליית גרוון-אולין.
1974 – חברת האקדמיה הלאומית למדעים.
1974 – חברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
1984 – דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת ניו יורק.
תגובת מייאר

לגוון השחום ולניחוחות האופייניים למאפים אחראיות מגוון תרכובות הנוצרות בתגובות מייאר במהלך האפייה.
תגובת מייאר (באנגלית: Maillard reaction) היא תגובה כימית בין חומצת אמינו לסוכר מחזר המתרחשת בדרך כלל בחום, לקבלת תוצרים בעלי צבע שחום. תגובה זו חיונית בהכנת מגוון מוצרי מזון ובדומה ליצירת קרמל היא מנגנון של השחמה לא-אנזימטית. התגובה קרויה על שמו של הכימאי הצרפתי לואי-קאמי מייאר (Louis-Camille Maillard), שגילה את התגובה במהלך חקירת סינתזת חלבונים בשנת 1912, אף על פי שבאופן מעשי נוצלה כבר בתקופות פרה-היסטוריות.
לתגובה תפקיד חשוב בשיפור המראה והטעם של המזון. תגובה זו מעניקה למזון ארומות, טעמים וצבעים ייחודיים, במיוחד בתהליכים מסורתיים כגון קליית קפה ופולי קקאו, אפיית לחם ועוגות, קלייה של דגנים ובישול בשר. יתרה מכך, במהלך תגובת מייאר נוצרים מגוון רחב של תוצרים בעלי חשיבות משמעותית לערך התזונתי של המזון.
מהלך התגובה ומנגנון כימי

סוכרים מגיבים יחד עם חומצות אמינו וחלבונים ליצירת מגוון רחב של תוצרים, הכוללים גזים ומלנואידים (אנ'), כאשר חלק מהתוצרים תורמים לארומה ולטעם של מזון בעוד שאחרים לצבע ולמרקם. התגובות הראשונות בתהליך מוגדרות היטב אך התגובות המתרחשות בשלבים מתקדמים יותר, כולל היווצרות המלנואידים, עדיין אינן מוגדרות וידועות.
מנגנון התגובה מורכב משלושה שלבים: שלב הדחיסה, שלב הפירוק ושלב הפילמור.
מהלך התגובה ומנגנון כימי > שלב ראשון – דחיסה

מולקולה המכילה קבוצה אמינית (חומצות האמינו הנפוצות המשתתפות בתגובה הן ליזין וארגינין) עוברת דחיסה עם סוכר מחזר בעל קבוצה קרבונילית. כתוצאה מהדחיסה מתקבלים מולקולת מים ובסיס שיף (אימין) שאינו יציב. לצורך קבלת בסיס יציב יותר מתרחשת התארגנות של האלקטרונים, המכונה שחלוף אמדורי (אנ'). אם הסוכר המחזר שהגיב בתחילת התגובה הוא קטוז (מכיל קבוצת קטון) אז ההתארגנות השקולה לשחלוף אמדורי היא התארגנות היינס. שלב זה מתרחש בטמפרטורה גבוהה, הוא הפיך ולא מתקבלים שינויים בצבע החומר המגיב.
מהלך התגובה ומנגנון כימי > שלב שני – פירוק

בשלב זה מתרחשת דגרדציה (פירוק כימי) של תוצרי אמדורי, לקבלת תוצרים ריאקטיבים ביותר הנקראים רדוקטונים. הרדוקטונים משתתפים בתגובות רבות לקבלת תרכובות מגוונות, תרכובות נדיפות בעלות ארומות שונות. כאשר רדוקטונים מגיבים עם חומצת אמינו מתקבל אלדהיד, תגובה זו נקראת דגרדציית שטרקר.
מהלך התגובה ומנגנון כימי > שלב שלישי – פילמור

שלב מתקדם של התגובה בו מתרחשות מגוון תגובות, איזומריזציות ודחיסות נוספות, חלקן מחזוריות, אשר בסופו של דבר מובילות להיווצרות פולימרים חנקניים חומים הידועים כמלנואידים.
גורמים המשפיעים על התגובה

כמו כל תגובה כימית, תגובת מייאר נתונה לבקרה על ידי מספר רב של גורמים כגון: מבנה המולוקולת המגיבות, ריכוזן, טמפרטורה, לחץ, זמן התגובה, פעילות מים של המוצר, pH, ריכוז יוני מתכות, נוכחות אור ונוכחות מעכבים. באופן כללי, תגובת מייאר מזורזת בטמפרטורות גבוהות ובערכי pH גבוהים, כמו גם בנוכחות חלבונים העשירים בחנקנים, במיוחד בחלבונים העשירים בחומצת האמינו ליזין. הגורמים הללו אחראים על השינויים בארומה, בטעם ובמראה של המזון העובר את התהליך.
השפעות חיוביות ושליליות של תגובת מייאר על מזון

תוצרי תגובת מייאר הם תרכובות פעילות מגוונות, העשויות להשפיע על איכות המזון ועל תכונותיו השונות, כגון טעם, צבע ומרקם. אחד מתוצרי התגובה המוכרים הוא פיראזין, שתורם בין היתר לטעמים של בשר בקר, שעורה קלויה, קקאו, קפה, בוטנים, פופקורן, צ'יפס מתפוחי אדמה ועוד. תוצרים נוספים שיכולים להיווצר במהלך התגובה הם נגזרות פוראן, בעלי ארומה מתוקה וקרמלית של לחם, ביסקוויטים, דבש ודגני בוקר. השינויים בצבעים של מזון שעבר את התגובה מיוחסים בעיקר למלנואידינים, והם אחראים לצבעים האופייניים של קפה, קקאו לחם ועוד.
לצד התרומות החיוביות של תגובת מייאר למזון, לתהליך זה גם מספר חסרונות, כגון: היווצרות קומפלקסים עם חלבונים הגורמת לקשיים בעיכולם בגוף וקבלת תכונות של אמולסיה. בנוסף, נמצא גם שהחומר אקרילאמיד, חומר אשר מעורר חשש רב לסכנה בריאותית, יכול להיווצר בתגובה זו. מצד אחד, תוצרי התגובה יוצרים מאפיינים תחושתיים חיוביים במזון, אך מהצד השני, הם עשויים להיות בעלי השפעות בריאותיות בלתי רצויות על בני אדם. בנוסף, תוצרי התגובה יכולים לגרום לשינויי צבע או טעם לא רצויים במזון, שעלולים להפחית את אטרקטיביות המוצר ולגרום לאובדן בערך התזונתי של המזון עקב הרס של חומצות אמינו חיוניות בכלל והרס של החומצה האמינית ליזין בפרט.
מאפיינים שליליים ייחודיים של תוצרי התגובה > היווצרות אקרילאמיד

אקרילאמיד הוא תוצר לוואי המתקבל בעקבות תגובת מייאר ספציפית בין החומצה האמינית אספרגין לבין סוכר מחזר. רמת האקרילאמיד משתנה מאוד בהתאם לשיטת עיבוד המזון, שיטת בישול המזון (טיגון, אפייה ועוד) אופי המזון, זמן הבישול, טמפרטורה, פעילות מים, ריכוז האספרגין במוצר וכו׳. אקרילאמיד מסווג כגורם סרטן פוטנציאלי אך עדיין לא ברור אם הוא מגביר את הסיכון לפתח סרטן בקרב בני האדם. ברוב המחקרים אשר התבצעו בבעלי חיים נמצא כי חשיפה לאקרילאמיד מגבירה את הסיכון לפתח מספר סוגים של סרטן. לאחר ספיגתו והפצתו לאיברים השונים, בדגש על הכבד, המוח, הכליות והלב, הוא עובר חמצון על ידי אנזימי ניקוי רעלים (המצויים בכבד, ריאות, כליות ותאי דם לבנים) והופך לאפוקסיד-גליצידמיד תגובתי, חומר הפוגע במטען הגנטי ורעיל יותר מאקרילאמיד. אקרילאמיד וגם גליצידמיד יכולים לעבור שלב ניקוי שני ולהיצמד לגלוטתיון המסלק אותם מהגוף דרך מערכת השתן. עם זאת, לפני יציאתם מהגוף, שני החומרים עלולים להגיב עם הדנ"א, המוגלובין או עם חלבונים אחרים, ליצירת תרכובות העלולות לפגוע בתאים ונחשבים כסמנים ביולוגיים להימצאות אקרילאמיד בגוף לאחר חשיפה. עם זאת השפעת אקרילאמיד על מערכות אנושיות הניבה תוצאות שאינן חד משמעיות לעומת המודלים בבעלי החיים.