stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלורנס גודינאף
ביוגרפיה

נולדה באונסדייל, פנסילבניה, הבת הצעירה מבין שמונה ילדים. למדה בילדותה בחינוך ביתי. ב-1908 קיבלה תואר ראשון בפדגוגיה, ועבדה כמורה בבתי ספר. ב-1920 סיימה תואר ראשון במדעים באוניברסיטת קולומביה, וב-1921 קיבלה שם תואר שני. בהמשך עבדה כפסיכולוגית-חוקרת בבתי ספר באזור; שם אספה נתונים רבים ששימשו אותה בהמשך בעבודתה על ציורי ילדים. בתקופה זו מילאה תפקיד בכיר במחקריו של לואיס טרמן על ילדים מחוננים, ואף צוינה כאחת התורמות לספרו "Genetic Studies of Genius" ‏(1925). ב-1924 קיבלה דוקטורט מאוניברסיטת סטנפורד.
לאחר סיום הדוקטורט, עברה גודינאף למרכז לרווחת הילד באוניברסיטת מינסוטה, וב-1931 קיבלה דרגת פרופסור. בתקופה זו פיתחה עם דייל האריס את "מבחן ציור איש של גודינאף והאריס" (Goodenough-Harris Draw-A-Person Test), שנועד להעריך אינטליגנציה של ילדים. היא פרסמה הוראות העברה וציינון קפדניות למבחן לצד דוגמאות, בספרה "Measurement of Intelligence by Drawing" ‏(1929). פיתוח המבחן נחשב פריצת דרך בתקופה בה היו מבחני האינטליגנציה הבלתי-מילוליים בעלי מהימנות ותוקף נמוכים. מחקרים שנעשו בתקופתה על מבחן ציור איש מצאו מתאם גבוה בינו לבין ציוני מבחני אינטליגנציה כתובים אחרים. בהמשך יצרה גודינאף גרסה מתוקנת של המבחן, שנקראה "מבחן ציור אישה" (נטען כי ציוני ילדות במבחן בו נאמר להן רק לצייר איש היו נמוכים יותר בשל הקושי שלהן להזדהות עם דמות גברית).
מבחן נוסף שפיתחה גודינאף הוא "סולם מינסוטה לגיל הרך" (Minnesota Preschool Scale), שהיווה מבחן מותאם לגיל הרך של מבחן סטנפורד-בינה לבדיקת אינטליגנציה מילולית ובלתי-מילולית.
ב-1931 פורסם מחקרה "Anger in Young Children", על תוצאות מחקר אורך בקרב ילדים העוסק במצבים בהם הם מביעים כעס. ב-1933 יצא ספרה "Handbook of Child Psychology", בו טענה לראשונה כי "הגיל השכלי" כפי שחושב במבחני האינטליגנציה של תקופתה, לא משמש באותה משמעות עבור כל הילדים, וכי דרך עדיפה לציינון היא שימוש באחוזונים; אלו מאפשרים השוואה בין ילדים בני אותו גיל כרונולוגי, ובנוסף הם קלים יותר להבנה בקרב הציבור הרחב. בוויכוח בין הטוענים כי תורשה או סביבה הם המשפיעים על אינטליגנציה של ילדים, תמכה גודינאף במצדדי התורשה, וניסתה להביא נתונים בספריה כדי להוכיח כי האינטליגנציה היא מולדת ולא מושפעת מגדילה בסביבות שונות.
ב-1942 מונתה גודינאף לנשיאת מועצת הפסיכולוגיות הלאומית. עם זאת, היא פרשה לאחר מספר שנים, בטענה כי היא פסיכולוגית, לא פסיכולוגית-אישה.
בהמשך חלתה במחלה ניוונית, במהלכה איבדה את ראייתה ושמיעתה, ונאלצה לפרוש ב-1947. למרות מחלתה, כפרופסור אמריטה, היא המשיכה ופרסמה עוד שלושה ספרים אחרי שלמדה כתב ברייל: "Mental Testing: Its History, Principles, and Applications"‏(1949), "Exceptional Children" ‏(1954), ומהדורה שלישית לספר "Developmental Psychology" ‏(1959).
גודינאף לא נישאה מעולם. היא מתה בבית אחותה בפלורידה לאחר שבץ מוחי ב-1959.
מספריה

The Measurement of Intelligence by Drawings (1926)
The Stanford Achievement Test (1923)
Genetic Studies of Genius (1925, 1947, 1959)
Anger in young children (1931)
Developmental psychology (1934)
Mental Testing: Its History, Principles, and Applications (1949)
Exceptional Children (1956)
פיגוע הירי במוזיאון היהודי של בלגיה

| חלק מטרור אסלאמי באירופה |
| --- | --- |

המוזיאון היהודי של בלגיה
 תאריך:  24 במאי 2014
 מקום:  בלגיה בריסל, בלגיה
 מטרה:  המוזיאון היהודי של בלגיה
 קואורדינטות:  50°50′27″N 4°21′12″E﻿ / ﻿50.840771°N 4.353329°E﻿ / 50.840771; 4.353329
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובה סער AK-47
 הרוגים:  4
 פצועים:  0
 מבצע:  המדינה האסלאמית המדינה האסלאמית
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור אסלאמי, אנטישמיות
  (למפת בריסל מוגדלת) פיגוע הירי(למפת בריסל רגילה) פיגוע הירי
 
פיגוע הירי במוזיאון היהודי בבלגיה, אירע ב-24 במאי 2014. אדם חמוש התפרץ אל המוזיאון היהודי של בלגיה, בבריסל בירת בלגיה, תוך שהוא יורה ברובה סער מדגם AK-47 (קלשניקוב), לכל עבר. כתוצאה מן הירי נרצחו ארבעה בני אדם: אזרח בלגי שעבד במוזיאון, אלכסנדר סטרנס, אזרחית צרפתיה שהתנדבה בו, וזוג אזרחים ישראלים, עמנואל ומרים ריווה, תושבי תל אביב שביקרו במוזיאון. היורה הצליח להימלט מן המקום, באמצעות רכב.
ההתקפה נמשכה פחות מדקה, ולאחריה ברח היורה מהמקום. לפי מצלמות אבטחה, הוא חבש לראשו כובע מצחייה. במהלך החקירה גילו שבמקום אין כלל שומרים, והיורה פעל ללא הפרעה. בתגובה אמרו במקום: "רוב המבקרים אינם יהודים ולא רצינו ליצור במקום תחושת פחד".
בצעד נדיר, גינתה מועצת הביטחון פה אחד את הפיגוע. שגריר ישראל באו"ם הגדיר את הגינוי "הכרה של אומות העולם באנטישמיות הגוברת".
בסוף מאי 2014 נעצר במרסיי חשוד בביצוע הפיגוע, מהדי נמוש, כשברשותו אקדח ורובה מהסוג ששימש לפיגוע. בסוף יולי באותה שנה, הוסגר מהדי נמוש לידי משטרת בלגיה. התברר שנמוש, יליד צרפת ממוצא אלג'יראי, נסע לסוריה ולחם בשורות ארגון הטרור המדינה האסלאמית (דאעש). בינואר 2019 החל משפטו ב-7 במרץ 2019. הוא נמצא אשם בהריגת ארבעה בני אדם, ובאותו חודש נגזר עליו מאסר עולם. כמו כן נגזרו 15 שנות מאסר על נאסר בנדר שהורשע שסייע לנמוש בכך שסיפק לו נשק.
ראו גם

פיגועי הירי בדרום צרפת (2012)
הפיגוע במערכת "שרלי הבדו"
בריסל
הערות שוליים

↑  ליאור זילברשטיין, הפיגוע במוזיאון בבריסל: אין שער, אין שומרים, באתר ynet, 25 במאי 2014
↑  יוני הרש, ישראל היום, 30/5/15, עמ' 13.
↑  ליאור זילברשטיין, סרטון אצל החשוד: ביצעתי הפיגוע בבריסל, באתר ynet, 1 ביוני 2014
↑  ארז לין, בלגיה: הורשע מחבל שרצח ישראלים, באתר ישראל היום, 7 במרץ 2019
↑  "לא אדם, מפלצת": מאסר עולם למחבל מהמוזיאון היהודי בבריסל, באתר ynet, 12 במרץ 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלגיה ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פאם דואן צ'אן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בת 46 בערך) האנוי 
 מדינה:  וייטנאם
 השכלה:  Foreign Trade University (כלכלה בינלאומית, סיימה בשנת 2001)
 פרסים והוקרה:  פרס הומו הומיני (2017)
 www.phamdoantrang.com
 
פאם דואן צ'אן (בווייטנאמית: Phạm Đoan Trang; נולדה ב-1978 בהאנוי) היא סופרת, בלוגרית, עיתונאית ופעילה דמוקרטית וייטנאמית. היא כלת פרס הומו הומיני לשנת 2017 מטעם ארגון People In Need שכינה אותה "אחת הדמויות המובילות של ההתנגדות הווייטנאמית בת זמננו". באותה שנה פרסמה את ספרה התשיעי "פוליטיקה לכולם" ("Chính Trị Bình Dân")‏.
ב-2019 הוענק לה פרס חופש העיתונות מטעם ארגון עיתונאים ללא גבולות.
באוקטובר 2020 היא נעצרה והואשמה בהפצת מידע כוזב על פעילות המשטר. בדצמבר 2021 נגזרו עליה 9 שנות מאסר, יותר ממה שדרשה התביעה. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל הגדיר את ההרשעה "שערורייתית".
הערות שוליים

↑  "Full interview Doan Trang". The 88 Project (ראיון) (בוייטנאמית). נבדק ב-2020-10-08.
1 2  RFA: Vietnamese Activist Blogger Placed Under House Arrest in Hanoi (26 February 2018) (accessed 29 March 2018)
1 2  Reporters Without Borders: Well-known Vietnamese journalist hounded, facing imminent arrest (27 February 2018) (accessed 29 March 2018)
1 2  People in Need: The Homo Homini Prize for 2017 will be awarded to a persecuted Vietnamese blogger (13 February 2018) (accessed 29 March 2018)
↑  "Nhà báo Phạm Đoan Trang được trao giải nhân quyền Homo Homini". VOA (בוייטנאמית). נבדק ב-2018-03-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17817755m (data)  ISNI: 0000 0004 7663 6080  VIAF: 7835156565734523500004   WorldCat (עם VIAF): 7835156565734523500004 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ובנושא וייטנאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פאם טואן

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1947 (בן 77) הודו-סין הצרפתית
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות תוכנית החלל הסובייטית
 לאום:  וייטנאם וייטנאמי
 השכלה:  בית הספר הצבאי הגבוה לטייסי קרב 
 עיסוק בעבר:  טייס קרב
 תקופת השירות:  1979–1980
 דרגה:  לוטננט גנרל
 זמן שהייה בחלל:  7 ימים, 20 שעות, 42 דקות
 משימות
 סויוז 36, סויוז 37, סאליוט 6 
 עיטורים
  
 
פאם טואן (בוייטנאמית: Phạm Tuân; ‏נולד ב־14 בפברואר 1947) הוא קוסמונאוט וייטנאמי, שטס לחלל במשימה במסגרת תוכנית אינטרקוסמוס.
ביוגרפיה

פאם טואן נולד בכפר בהודו-סין הצרפתית. לאחר סיום בית הספר התגייס לצבא שהיה בעיצומה של מלחמת וייטנאם. בשנת 1967 עבר קורס טיס בברית המועצות ולאחר שחזר לווייטנאם השתתף בטיסות מבצעיות. ב-27 בדצמבר 1972 פאם טואן הפיל מטוס B-52 סטרטופורטרס. בכל מהלך המלחמה זה היה המטוס היחיד שהופל על ידי מטוס קרב וייטנאמי. עד היום טוענים האמריקאים שהמטוס הופל על ידי אש נ"מ מהקרקע. על הפלה זו לפאם טואן הוענק תואר "גיבור כוחות המזוינים של וייטנאם".
בשנת 1979 הצטרף פאם טואן ליחידת הקוסמונאוטים של ברית המועצות. בשנת 1980 הוא ביצע טיסה בחללית סויוז 37, לצד ויקטור גורבטקו, במהלכה ביצע מספר מחקרים.
לאחר מכן חזר לווייטנאם והמשיך לשרת בחיל האוויר. בהמשך כיהן בתפקיד ניהולי במשרד ההגנה הווייטנאמי. בשנת 2002 מונה ליושב ראש בנק ממשלתי שהיה קשור עם המערכת הצבאית. בשנת 2008, בהתאם להחלטת הממשלה, הוא פרש מתפקיד זה.
פאם טואו ב-2012
פיץ הנרי ליין

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1804 גלוסטר, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוגוסט 1865 (בגיל 60) גלוסטר, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Oak Grove Cemetery 
 תחום יצירה:  ציור, הדפס-אבן 
 חתימה:   
 fitzhenrylaneonline.org
 
פיץ הנרי ליין (באנגלית: Fitz Henry Lane, ידוע גם בשם פיץ יו ליין, באנגלית: Fitz Hugh Lane‏; 19 בדצמבר 1804 - 14 באוגוסט 1865) היה צייר ומדפיס אמריקני בסגנון הלומיניזם.
ביוגרפיה

פיץ הנרי ליין נולד ב-19 בדצמבר 1804 בגלוסטר שבמסצ'וסטס. ליין הוטבל כנתנאל רוג'רס ליין ב־17 במרץ 1805, ונשאר ידוע בשם הזה עד גיל 27. רק ב־13 במרץ 1832, מדינת מסצ'וסטס נענתה רשמית לבקשתו הרשמית של ליין לשנות את שמו מנתנאל רוג'רס לפיץ הנרי ליין. הסיבות מאחורי ההחלטה של ליין לשנות את שמו, ולבחירת השם, עדיין לא ברורות; אם כי, אחת ההצעות היא שהוא עשה זאת "כדי להבדיל את עצמו מצייר המיניאטורות הידוע נתנאל רודג'רס".
מרגע לידתו, ליין נחשף לים ולחיים הימיים - גורם שללא ספק השפיע מאוד על בחירת הנושאים שלו בציור. אביו, ג'ונתן דניסון ליין, היה יוצר מפרשים. ליין היה משותק ברגליו מילדותו, וההיסטוריון לאמנות ג'יימס קרייג הציע כי מכיוון שלא יכול היה לשחק במשחקים כמו שאר הילדים, הוא נאלץ למצוא שעשועים אחרים, וכך הצליח לפתח את כישרון הציור שלו.
לפני שהפך לאמן עבד זמן קצר בייצור נעליים, אך לאחר זמן מה, כשראה שהוא יכול לצייר תמונות טוב יותר ממה שהוא יכול ליצור נעליים הוא נסע לבוסטון ולקח שיעורים בציור והפך לאמן ימי.
ליין מימן שיעורים אלה על ידי עבודה בחנות הליתוגרפיה של פנדלטון בבוסטון, שנמשכה בין השנים 1832 עד 1847. עם השכלול והפיתוח של כישוריו האמנותיים שנרכשו במהלך שנות עבודתו כליתוגרף, הצליח ליין לייצר בהצלחה ציורים באיכות גבוהה. ליין המשיך לשכלל את סגנון הציור שלו, וכתוצאה מכך גבר גם הביקוש לציוריו הימיים.
ליין ביקר לעיתים קרובות בגלוסטר בעודו גר בבוסטון, ובשנת 1848 הוא חזר לצמיתות. בשנת 1849 החל ליין לפקח על בניית בית / סטודיו בעיצובו - בית יישאר בית המגורים העיקרי שלו עד סוף ימיו. פיץ הנרי ליין המשיך לייצר ציורים ימיים ונופי ים בשנותיו המאוחרות יותר.
הוא נפטר בביתו ב־14 באוגוסט 1865, ונקבר בבית העלמין באוק גרוב.
יצירה

בתקופה בה ליין החל את עבודתו בליתוגרפיה אצל פנדלטון, היה מקובל אצל אמנים אמריקאים, שלא יכלו להרשות לעצמם השכלה רשמית יותר באמנויות, להיכנס כעובדים בליתוגרפיה. זה היה צעד הגיוני בדרך לקריירה באמנויות. ג'ון פנדלטון חיפש במיוחד ציירים לעבודה במפעלו בשל הרגליהם בחשיבה במונחים טונליים. חניכות בסדנה ליתוגרפית כמו של פנדלטון בבוסטון הייתה שווה ערך לזו שהציעו האקדמיות לאמנות לסטודנטים מתחילים.
בעבודה בעסקי הליתוגרפיה, ליין למד את הטכניקות הסגנוניות לייצור יצירות אמנותיות מהמבוגרים שהיו בקרב חבריו העובדים. מכיוון שפנדלטון חיפש במיוחד ציירים לעבודה, ליין נהנה מעבודה עם כמה מציירי הים והנוף המבוססים ביותר בימיו. הצייר הימי האנגלי רוברט סלמון, הגיע לעבוד אצל פנדלטון בתקופה המקבילה לעבודתו של ליין בה, נחשב כבעל השפעה רבה, על עבודותיו המוקדמות של ליין.
החל מתחילת 1840, ליין הכריז על עצמו בפומבי כצייר ימי ובמקביל המשיך את הקריירה שלו כליתוגרף. הוא זכה במהרה לפטרונות נלהבת מצד כמה מהסוחרים והספנים המובילים בבוסטון, ניו יורק, וגלוסטר. בסופו של דבר הקריירה של ליין תויגה כצייר דיוקנאות, צייר ימי, אבל גם צייר של סצנות פסטורליות מזדמנות, במעלה ובמורד החוף המזרחי של ארצות הברית.
מהליתוגרפיות המועתקות הראשונות שלו, "נוף העיר גלוסטר" (1836), ועד ליצירותיו האחרונות, ליין ישלב את האלמנטים הבאים, באופן עקבי בעבודות האמנות שלו: תיאור כלי שיט ימיים שונים בפירוט מדויק ביותר, מרחב שמיים ייחודי, צמחייה מודגשת בחזית התמונה, נקודת מבט מוגבהת של הסצנה בציור. אולי המרכיב האופייני ביותר בציוריו של ליין הוא כמות תשומת הלב המדהימה המוקדשת לפרטים - כנראה בין היתר בשל הכשרתו הליתוגרפית, שכן סגנון הליתוגרפיה הספציפי שהיה פופולרי בזמן הכשרתו התאפיין בדיוק בפרטים.
מורשת

ליין היה בן זמנה של אסכולת נהר ההדסון, והוא זכה למוניטין במהלך חייו, אך נשכח זמן קצר לאחר מותו עם עליית האימפרסיוניזם הצרפתי.
עבודתו של ליין התגלתה מחדש בשנות השלושים של המאה ה-20, על ידי אספן האמנות מקסים קרוליק, ולאחר מכן יצירותיו גדלו בהתמדה בקרב אספנים פרטיים ומוסדות ציבור.
עבודתו יכולה כעת לקבל במכירה פומבית מחיר של שלושה עד חמישה מיליון דולר.
האוסף הגדול ביותר של עבודותיו מוחזק על ידי משפחת ואלאס בבוסטון, מסצ'וסטס, שם מוצגות עבודותיו בכל משרדי המשפחה, בתיהם הפרטיים ובעזבונותיהם.
גלריה

דייג לילה
נמל בוסטון
אניה בערפל
נמל סאלם
איי מאונט דסארט
קאסטין, מיין
הערות שוליים

↑  "Oh Henry, Fitz Hugh Lane by Another Name", Fenceviewer (באנגלית אמריקאית)
↑  $5.5 Million Dollar World Record | Fitz Henry Lane Painting | Skinner Inc. (באנגלית)
1 2  Craig, James. Fitz H. Lane: An Artist's Voyage Through Nineteenth-Century America. Charleston, SC: The History Press, 2006. p. 17
↑  Gerdts, William H.; C. C. ""The Sea Is His Home": Clarence Cook Visits Fitz Hugh Lane". American Art Journal, Vol. 17, No. 3. (Summer, 1985), pp. 44–49.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009540998305171  BnF: cb12131413x (data)  CiNii: DA06221501  GND: 119000482  ISNI: 0000 0000 8126 6169  LCCN: n50038734  NKC: xx0266783  NTA: 265940052  RKD: 47849  SNAC: w673797j  SUDOC: 198052847  ULAN: 500007673  VcBA: 495/199749  VIAF: 47562039   WorldCat (עם VIAF): 47562039
עץ B Plus

עץ +B לדוגמה
במדעי המחשב, עץ +B הוא מבנה נתונים שמאפשר שמירת מידע ממוין בצורה המאפשרת גישה מהירה ויעילה אליו (סיבוכיות לוגריתמית לחיפוש, הוספה ומחיקה). הוא בנוי בתור עץ חיפוש שבו המידע כולו נשמר בעלים, והתכונה המאפיינת אותו היא כי כל צומת בעץ מכיל מספר רב יחסית של אינדקסים המשמשים להכוונה, מה שיוצר עץ רחב וקצר. תכונה זו הופכת את העץ ליעיל במקרים בהם הוא גדול מכדי שיאוחסן כולו בזיכרון הראשי - כך ביצוע חיפוש בעץ דורש מספר נמוך יחסית של גישות לזיכרון המשני.
עץ +B, כמו גם עץ B, מיועד לעבודה יעילה במערכות שקוראות וכותבות בלוקים גדולים של מידע. השימוש בו שכיח במסדי נתונים  ומערכות קבצים, כדוגמת NTFS.
תיאור פורמלי

כל עץ +B מאופיין על ידי דרגה, שמתארת עד כמה הוא רחב. עץ +B מדרגה  n מוגדר כעץ המקיים את התכונות הבאות:
כל הערכים נמצאים בעלים, וכל העלים באותה רמה של העץ.
לכל צומת פנימי בעץ (פרט אולי לשורש) יש לכל הפחות   n/2 בנים (אם  n אי זוגי, מעגלים כלפי מעלה או מטה את ערך המינימום, אך הוא אחיד עבור כל הצמתים בעץ) ולכל היותר  n בנים.
בשורש העץ לכל הפחות שני בנים ולכל היותר  n.
צומת פנימי בעל  c בנים מכיל  c-1 אינדקסים הממוינים לפי גודלם, ומקיימים שכל הערכים שנמצאים בתת-העץ ה-i של הצומת קטנים מהאינדקס ה-i וגדולים או שווים לאינדקס ה-i-1 בצומת.
לרוב גם מוסיפים לכל בן בעץ מצביע לאחיו הקרוב, כדי להקל על חיפושי טווח.
הוספה ומחיקה מהעץ

העובדה שיש לצומת פנימי בין  n/2 ל- n בנים מבטיחה שניתן יהיה לפצל או לאחד צמתים. כאשר לצומת פנימי יש  n מפתחות ויש להוסיף לו מפתח נוסף, נקבל צומת בעל  n+1 בנים שאינו חוקי, לכן נפצל את הצומת לשני צמתים בעלי  n/2 מפתחות. הראשון יכיל את  n/2 המפתחות עם הערכים הנמוכים, השני יכיל את  n/2 המפתחות עם הערכים הגבוהים ואת המפתח האמצעי נעביר לאבא של הצומת. לכל אחד משני הצמתים שנוצרו מהחלוקה יש את מספר המפתחות המינימלי החוקי.
בצורה דומה אם לשני צמתים פנימיים יש  n/2 מפתחות ניתן למחוק מפתח מאחד מהם על ידי איחוד שניהם לצומת חדש. מחיקת המפתח הופכת את הצומת לבעל  n/2-1 מפתחות. איחוד הצומת עם שכנו מוסיף  n/2 מפתחות ומפתח אחד נוסף מועבר מהאב של הצומת השכן. התוצאה היא צומת חדש בעל  n מפתחות.
| מבני נתונים |
| --- | --- | --- |
| מבנים מופשטים | רשימה • מחסנית • קבוצה • מולטי קבוצה • תור • דו-תור • תור עדיפויות • מילון • מחרוזת • איחוד קבוצות זרות |  |
| מימושים ליניאריים | מערך • מערך משונן • טבלת גיבוב • רשימה מקושרת • רשימת דילוגים • חוצץ |  |
| גרפים ועצים | ערימה  (בינארית • בינומית • פיבונאצ'י) • עץ חיפוש  (עץ אדום שחור • עץ 2-3 • עץ 2-3-4) • עץ סיפות • עץ B • עץ +B • עץ AVL • עץ Splay • עץ BSP • עץ kd • עץ R‏ • Trie • X-fast trie • טריי y מהיר• עץ WAVL |  |
| הסתברותיים | מסנן בלום |  |
פלורנס אובנה

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1961 (בת 63) בריסל, בלגיה 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  המרכז להכנת עיתונאים של פריז 
 מעסיק:  לה נובל אובזרווטר, לה מונד 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (10 בפברואר 2016)  prix Jean Amila-Meckert (2010) 
 
פלורנס אובנה (בצרפתית Florence Aubenas; נולדה ב-6 בפברואר 1961) היא עיתונאית צרפתייה שנחטפה בשנת 2005 בעיראק והוחזקה בשבי עד ששולם עבורה כופר.
חייה

אובנה, ילידת בריסל, בלגיה, היא בתה של ז'קלין אובנה, עיתונאית ומבקרת קולנוע ואחותה של סילבי אובנה, ספרנית צרפתייה והיסטוריונית של הצילום.
אובנה היא בוגרת המרכז להכנת עיתונאים של פריז, מחזור 1984. היא עבדה עבור כתב העת הצרפתי Le Nouvel Économiste ובהמשך עברה לליברסיון. במסגרת עבודתה יצאה אובנה לתחקירים באזורי קרבות ומתיחות ובהם: רואנדה, קוסובו, אלג'יריה, אפגניסטן ועיראק.
החטיפה

ב-5 בינואר 2005 הגיעה אובנה לעיראק יחד עם המלווה שלה, המתרגם ומורה הדרך העיראקי Hussein Hanoun al-Saadi (מי שהיה טייס וקולונל בצבא העיראקי), כדי לסקר את הפליטים מפלוג'ה.
בקלטת וידאו, שנמסרה לסוכנות רויטרס בבגדאד ושודרה ב-1 במרץ, הופיעה אובנה בהודעה קצרה באנגלית, וביקשה סיוע בשחרורה ומכאן התפרסמה הידיעה על חטיפתה וחטיפת המלווה שלה. משפחתה ושלטונות צרפת מסרו שכבר התקבלה קלטת כזאת שבוע קודם כן.
כששוחררו משביים העיתונאים הרומנים שנחטפו בעיראק הם סיפרו שבאחד מהמקומות שבהם הוחזקו בשבי, פגשו שבויים נוספים וביניהם את פלורנס אובנה.
החטיפה > השחרור

ביום 12 ביוני 2005 פרסם משרד החוץ הצרפתי הודעה על כך שפלורנס אובנה ומורה הדרך שלה שוחררו ביום הקודם והגיעו בשלום לצרפת לאחר 157 ימים בשבי.
שלטונות צרפת סירבו לגלות פרטים על נסיבות השחרור, וההשערות הן ששולם כופר תמורת השחרור.
ראו גם

חטיפת העיתונאים הרומנים בעיראק
פאלריסטיקה

פאלריסטיקה (באנגלית: Phaleristics) המכונה גם מדע הסמלים והדקורציה (מהגיבור המיתולוגי היווני פאלרוס (ביוונית: Φάληρος, Phaleros) דרך המילה "phalera" בלטינית: גבורה)), ויש גם מקורות נוספים למילה. זהו מדע עזר היסטורי העוסק בעיטורים, ביניהם הצורות הנלבשות (נענדות) על הלבוש.
אטימולוגיה

ביוונית עתיקה, המונח ta falara בכתיב לטיני, τά φάλαρα בכתיב יווני, סימן לוח עגול או בצורת חצי סהר מצופה מתכת יקרה, אשר הונח במקור על שכם סוסי המלחמה, כדי להציג את הישגי אדוניהם בקרבות. המונח הוליד את המילה "פאלרה" ברומא, בעיקר כדי לציין עיטורים צבאיים שנענדו על החזה של לוחמים. יש גם פירוש נוסף שהמילה נובעת משמו של הגיבור המיתולוגי פאלרוס.
הפרדה בין המשמעוית

במהלך התפתחות ההיסטוריוגרפיה המודרנית, היסטוריונים רבים התעניינו גם בהיסטוריה של פרסים ומסדרים, במיוחד בקשר למסדרי אבירים. יוליוס גוטליב איברסן (Julius Gottlieb Iversen), מדען רוסי במאה ה-19, היה נציג מוקדם משמעותי של הפאלריסטיקה. המילה פאלריסטיקה נטבעה על ידי כריסטיאן טורנוולד (Kristian Turnwald) ואולדז'יץ' פילץ (Oldřich Pilc) ב-1936 כדי לקרוא בשם למדע העזר ההיסטורי הזה, ובאותו הזמן הפריד תחום זה ממדעים קרובים כמו נומיסמטיקה והרלדיקה.
לקריאה נוספת

↑ Matikkala 2008: Matikkala, Antti (2008). The orders of knighthood and the formation of the British honours system, 1660-1760. Boydell & Brewer Ltd. ISBN 978-1-84383-423-6.
Laslo, Alexander J. (1995). A Glossary of Terms Used in Phaleristics: The Science, Study, and Collecting of the Insignia of Orders, Decorations, and Medals. Albuquerque: Dorado Pub. ISBN 0-9617320-2-4.
מדליות במוזיאון דונצק
פיגוע הירי בכביש סדום-באר שבע

| חלק מפיגועי הפדאיון הפלסטיני |
| --- | --- |
 תאריך:  4 באוקטובר 1956
 מקום:  כביש 25, דרום ישראל
 סוג:  מארב, ירי המוני
 נשק:  מקלע
 הרוגים:  5 אזרחים ישראלים
 פצועים:  אזרח ישראלי
 מספר מפגעים:  10
 
פיגוע הירי בכביש סדום-באר שבע היה פיגוע טרור שהתרחש ביום חמישי, 4 באוקטובר 1956. בפיגוע נרצחו חמישה אזרחים ישראלים ונפצע אחד. בתגובה יצא צה"ל ל"מבצע שומרון".
הפיגוע

בשעות אחר הצהריים של 4 באוקטובר 1956 חדרה חוליה של עשרה חמושים פלסטינים לישראל מירדן. לאור יום תקפו המחבלים שני ג'יפים בכביש סדום-באר שבע (כביש 25) אשר נסעו דרומית לים המלח, כ-7 קילומטרים מערבית לגבול ירדן–ישראל. בג'יפים נסעו עובדי חברת "סולל בונה".
המחבלים תקפו בתחילה את הרכב הראשון באמצעות מכונת ירייה ורצחו את כל ארבעת הנוסעים ברכב. לאחר מכן תקפו המחבלים את הרכב השני. אחד הנוסעים במכונית השנייה קפץ החוצה בניסיון להימלט מהמחבלים ולהציל את חייו. המחבלים רצחו אותו בירי מקלעים.
רק אדם אחד, מהנדס אמריקאי אשר נהג ברכב השני, הצליח להימלט מהמקום.
אחרית דבר

חברי החוליה נעצרו בשובם לירדן על ידי כוח משטרה ירדני. זמן קצר לאחר מכן הורה המלך חוסיין לשחרר את המחבלים. דובר משרד החוץ הישראלי ציין שהרצח בוצע על ידי "קבוצה מאורגנת היטב מירדן". הוא גם ציין כי האירוע מעיד על "המשך מדיניות התוקפנות מצד ירדן".
אחרית דבר > מבצע שומרון

בעקבות הפיגוע, ובעקבות פיגוע נוסף שאירע ב-4 באוקטובר בו מסתננים מירדן רצחו שני פועלים וכרתו את אוזניהם בסמוך לאבן יהודה, ב-10 באוקטובר ערך צה"ל מתקפת נגד שכונתה "מבצע שומרון", בה חטיבת הצנחנים בפיקודו של אריאל שרון תקפו את תחנת המשטרה בקלקיליה. לאחר קרב עז פוצץ המבנה. 18 לוחמי צה"ל נהרגו במבצע ו-68 נפצעו. לירדנים היו כ-88 הרוגים ו-15 פצועים.
הערות שוליים

↑  Shlaim, Avi (2007). Lion of Jordan: The Life of King Hussein in War and Peace. Penguin Books. ISBN 9780141017280.
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
פירי

ערך זה עוסק בכדורגלן ספרדי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חוסה מרטינס סאנצ'ס (בספרדית: José Martínez Sánchez; נולד ב-11 במרץ 1945), הידוע בכינויו פירי (בספרדית: Pirri), הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדות הקשר והבלם.
פירי שיחק בריאל מדריד לאורך 16 עונות רצופות, מתוכן שימש כקפטן הקבוצה בארבע האחרונות. הוא נחשב לאחד מגדולי הקשרים הספרדים בכל הזמנים, וזכה עם ריאל בעשר אליפויות ספרד, ופעם אחת בגביע אירופה לאלופות. לפירי 41 הופעות במדי נבחרת ספרד, אותה ייצג בשני טורנירי מונדיאל, ובמדיה כבש 16 שערים.
קריירת משחק

פירי, יליד העיר סאוטה, החל את דרכו בקבוצת הנוער של המועדון המקומי אתלטיקו סאוטה, במדיו שיחק עד לגיל 18. לקראת עונת 1963/1964 הצטרף פירי לקבוצת גרנדה מליגת המשנה, לאחר שהחל בלימודי רפואה באותה העיר. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה בוגרת, היה פירי למלך שערי הליגה של הקבוצה עם 12 שערים, וזאת למרות ששיחק 21 משחקי ליגה בלבד באותה העונה, הראשון שבהם רק במחזור השמיני.
יכולתו הגבוהה של פירי במדי גרנדה הובילה להתעניינות רבה בקשר מצד קבוצות מהליגה הבכירה. לקראת עונת 1964/1965, לאחר עונה אחת במדי גרנדה, עבר פירי לריאל מדריד של המאמן מיגל מוניוס. פירי השתלב היטב בהרכב הקבוצה, וכבר בעונת הבכורה שלו כבש תשעה שערי ליגה בדרך לזכייה באליפות ספרד. עונה אחר כך זכו פירי וקבוצתו בגביע אירופה לאלופות. ריאל ניצחה במשחק הגמר בהרכב כל-ספרדי את פרטיזן בלגרד בתוצאה 2-1. פירי פתח בהרכב קבוצתו לגמר, ובמהלך הטורניר היה שותף פעיל בהעפלת הקבוצה למעמד הגמר. הוא כבש שלושה שערים במסגרת האירופית באותה עונה, בהם השער היחיד במשחק הראשון של חצי הגמר מול אינטר מילאנו.
בתקופתו של מוניוס כמאמן, תופקד פירי כקשר במרכז השדה. אף על פי כן, תרומתו של פירי להתקפה הייתה משמעותית מאוד. בתקופה זו, על אף שלא הגיע מעמדה קדמית, היה פירי למלך שערי הליגה של קבוצתו בשלוש עונות שונות. בנוסף לתרומה ההתקפית, היה פירי ידוע כשחקן קשוח ונאמן לקבוצה, שעלה לשחק לא פעם בתנאים פיזיים קשים. בין הדוגמאות הבולטות, נמצא הפסדה של ריאל בגמר גביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1970/1971, בו עלה פירי לשחק עם יד שבורה המקובעת לגופו.
עם סיום דרכו של מוניוס כמאמן והגעתו של המאמן לואיס מולוני, הוסט פירי לעיתים קרובות מעמדת הקשר לעמדת הבלם. למרות זאת, הוא הוסיף להיות פורה בחלק הקדמי, ואף סיים כמלך שערי הליגה של קבוצתו בעונת 1975/1976. החל מעונת 1976/1977, עם פרישתו של אמנסיו אמארו, היה פירי לקפטן הקבוצה, תפקיד בו החזיק במשך ארבע עונות. בסיום עונת 1979/1980, בגיל 35 ולאחר 16 עונות בקבוצה, עבר פירי לפואבלה המקסיקנית. בסך הכול רשם פירי 559 הופעות בכל המסגרות במדי ריאל מדריד, בהן כבש 173 שערים. הוא נחשב לאחד מגדולי שחקני המועדון בכל הזמנים.
ב-12 באוגוסט 1982, לאחר שתי עונות במדי פואבלה במהלכן אף השלים את לימודי הרפואה שלו, פרש פירי ממשחק פעיל בגיל 37.