stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבעת קוזלובסקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  87 מ' 
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  גבעתיים, ישראלישראל
 קואורדינטות:  32°04′20″N 34°48′58″E﻿ / ﻿32.07232°N 34.816189°E﻿ / 32.07232; 34.816189
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גבעת קוזלובסקי(למפת גוש דן רגילה) גבעת קוזלובסקי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת קוזלובסקי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת קוזלובסקי  he גבעת קוזלובסקיhe גבעת קוזלובסקימפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גבעת קוזלובסקי, פריחה של רותם המדבר וקידה שעירה
בן חצב סתווי בגבעת קוזלובסקי בגבעתיים
גבעת קוזלובסקי היא גבעה בגבעתיים ששטחה 32 דונם וגובהה 87 מטר מעל פני הים. היא שנייה בגובהה בגוש דן רק לתל בתחום היישוב גת רימון (94 מטרים גובהו), ונשקף ממנה נוף מרשים. זוהי אחת משתי הגבעות (יחד עם גבעת בורוכוב) שעליהן הייתה בנויה גבעתיים בעת הכרזתה. קרויה על שם מאיר קוזלובסקי, מתיישב איש העלייה השנייה וחבר "השומר".
לאורך הגבעה סלול רחוב המרי, ובנקודה הגבוהה ביותר בה ישנה תצפית לתל אביב ולים התיכון, הנקראת "מצפור שלום", על שם שלום קופטש, מראשוני המתיישבים בגבעתיים. על חלק אחר של הגבעה נטוע גן העלייה השנייה ובו מצפה הכוכבים בגבעתיים, הפועל משנת 1969 (נחנך בשנת 1968, המצפה הפעיל הוותיק ביותר בישראל) והוא המצפה הראשי של האגודה הישראלית לאסטרונומיה.
בשטח הגבעה ממוקם מאגר מים של חברת "מי אביבים" (תאגיד המים והביוב של עיריית תל אביב) וכן תורן בגובה 70 מטר, שמשמש אנטנה של חברת בזק, עם גישה לשידור לרשות השנייה. עבודות תשתית שנעשו במקום (גידור בגדר בטון בצו רשות המים) גרמו לנזקים למקום. בדצמבר 2016 גידרה עיריית תל אביב (בעלת המקום) את כל הגבעה ובכך מנעה את הגישה אליה. תוך כדי בניית הגדר נפגעו בעלי חיים.
ערכי טבע בגבעה

הגבעה היא שטח כורכר טבעי, הגדול ביותר שנותר בגוש דן בין הרצליה לראשון לציון, שריד לרכסי הכורכר הפנימיים שהיו נפוצים פעם באזור, ובשל הפיתוח המואץ בעשרות השנים האחרונות נפגעו ונעלמו מהנוף. באתר עשרות רבות של מיני צמחים המאפיינים את רכסי הכורכר הפנימיים והוא מהווה אתר טבע עירוני ממדרגה ראשונה בשל ערכי הטבע הרבים והייחודיים בו, ובהם צמחים מוגנים בישראל. בין הצמחים: בת חבצלת קטנת פרחים (הפורחת באתר מספטמבר ועד לשלהי נובמבר), סחלב קדוש, שום האבקנים, בן חצב סתווי, דבורנית דינסמור, גבסנית ערבית, חד שפה תמים, מצילות החוף והרדופנין הציצית. בנוסף בגבעה אוכלוסייה של צבי יבשה, הנמצאים בשנים האחרונות בסכנת הכחדה בישראל, ושל שרקרקים. זאת ועוד, בגבעה מצוי מקבץ של שום עקרון, שהוא מין יפה-פריחה, בעל פרחים לבנים-ורדרדים אשר גדל במקבצים. זהו מין נדיר ביותר אשר שרוי בסכנת הכחדה חמורה, אנדמי לאתרים בודדים במישור החוף הישראלי וחשיבות שימורו גבוהה ביותר.
ערך הטבע הנדיר ביותר שחי בעבר בגבעה היה מין שבלולית אנדמית שנקרא שבלולית פיקרד, אשר נכחד כליל מהאתר ומהעולם כולו בעקבות עבודות תשתית שפגעו באתר.
היסטוריה

הגבעה הייתה מיושבת כבר בתקופה הכלקוליתית. למסקנה זו הגיעו החוקרים בעקבות שרידי מערכת קברים הכוללת גלוסקמאות וממצאים נוספים שנמצאו בגבעה בשנת 1958.
בדצמבר 1917, בזמן מלחמת העולם הראשונה, התחולל על גבעת קוזלובסקי אחד הקרבות האחרונים בין חיילי האימפריה העות'מאנית וחיל המשלוח האוסטרלי, אנזא"ק.
לגבעה חלק בלתי נפרד מההיסטוריה והמורשת של העיר גבעתיים. במקום התיישבו בשנת 1933 והקימו את ביתם ומשקם החקלאי לפרנסה, מאיר קוזלובסקי, איש העלייה השנייה, מראשוני ארגון השומר ופעיל בהגנה על הארץ עד יומו האחרון, עם משפחתו, אשתו אסתר (לבית בקר, אחותן הצעירה של נשות השומר קיילה גלעדי וציפורה זייד) וילדיהם.
בשנת 1937 הוקם על ידי "ההגנה" סליק ועדי ברחוב ז'בוטינסקי, ובהמשך הוקם בניין ארכיון ההגנה וצה"ל.
מצב סטטוטורי

שטח הגבעה מוגדר בתוכנית המתאר של גבעתיים כשטח חום, כלומר שטח המיועד למבני ציבור. חלקה הדרומי של הגבעה מוגדר כאזור בייעוד למגורים.
כל שטח הגבעה מצוי בתחום השיפוט של העיר גבעתיים, עם זאת בגבעה מספר בעלויות – חלקה הדרומי בבעלות עיריית תל אביב, ואילו מתחם בזק נמצא כיום בבעלות פרטית (לאחר שהועבר לידי ידיים פרטיות עם הפרטת חברת בזק).
מאבק על דמותה של הגבעה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עם התפתחות העיר גבעתיים, הפך אזור גבעת קוזלובסקי לאזור יוקרה הממוקם בלב העיר, ולו פוטנציאל השבחה נדל"ני גבוה מאוד. עיריית גבעתיים הצהירה על כוונתה לקדם בגבעה תוכנית כוללת, אך גם לעיריית תל אביב וליזמים בעלי מתחם בזק יש תוכניות לפיתוח האזור. עיריית תל אביב המחזיקה בחלק מהקרקעות ויזמים פרטיים נוספים פועלים לשינוי הייעוד של האתר, ולקידום הבנייה למגורים בשטח הפתוח המועט שנותר בגבעה.
לכן מתנהל סכסוך מזה מספר שנים בין תל אביב וגבעתיים בעניין גורלו של אתר הטבע גבעת קוזלובסקי. עיריית תל אביב ביצעה באמצעות תאגיד המים שלה "מי אביבים" גידור פוגעני וחישוף של חלק מהשטח הטבעי. כוונותיה של עיריית תל אביב ליזום בשטח פרויקטי נדל"ן, נוגדות את רצונם של עיריית גבעתיים וארגוני הסביבה להפוך אותו לאתר ירוק הפתוח לציבור.
הוועדה המחוזית דחתה בשנת 2012 תוכנית לשינוי ייעוד למגורים לגבי מגרש בן 2.4 דונם בתוך המתחם בייעוד של שטח לצורכי ציבור, ובעבר היה בבעלות חברת בזק, עד שמכרה אותו בשנת 2006 ליזמים פרטיים תמורת 20 מיליון שקל. היזמים, חברת טראס השקעות שבבעלות משפחת שוסטר והיזם משה סאלם. בשנת 2008 הגישו יזמים אלה תוכנית שנדחתה על ידי הוועדה המקומית גבעתיים להקים במקום מגדל מגורים בן 70 יחידות דיור.
ב-13 ביוני 2012 כתב מהנדס עיריית גבעתיים אריאל בלכר כי העירייה והוועדה המקומית סבורות כי אין לאשר את התוכנית. "דעתנו שגבעת קוזלובסקי, עקב מיקומה המיוחד והשולט, היא נקודת ציון חשובה בעיר, ובשל ערכי טבע ייחודיים חייבת להישמר כאזור נטול ממגורים שישמש למבני ציבור ולריאה ירוקה בעיר גבעתיים, שהיא עיר צפופה". עוד ציין בלכר כי העירייה סבורה שאין לקדם במתחם תוכנית נקודתית על אותו שטח של 2.4 דונם, אלא יש לתכנן את המתחם כולו ולשמור עליו לצורכי ציבור.
גם בחברה להגנת הטבע מנהלים מאבק לשמירה על השטח פתוח. יעל זילברשטיין, המתכננת הסביבתית של החברה להגנת הטבע בתל אביב, מסבירה: "החברה להגנת הטבע פועלת בשנים האחרונות כדי להבטיח שהגבעה תוכר כאתר טבע עירוני ושכל תכנון עתידי בה יהיה ציבורי בלבד, ללא מגדלי מגורים, ושיביא בחשבון את ערכי הטבע והנוף הקיימים במקום לטובת התושבים. לאתרי טבע עירוניים יש חשיבות רבה לא רק מבחינת שימור המגוון הביולוגי שבהם, אלא גם כמקום ללימוד, לטיול ולבילוי בשעות הפנאי. אנו סבורים שיש לצמצם את השטח הציבורי הבנוי בגבעה למינימום הנדרש, ולהגדיל למקסימום את השטחים הציבוריים הפתוחים שבה. את אחוזי הבנייה למגורים ניתן לנייד לאזורים אחרים בעיר, ולשמור על הגבעה כאתר טבע עירוני ייחודי לטובת תושבי העיר והמטרופולין".
גלריית תמונות

חומט פסים
צב
שבלולית פיקרד
גבסנית ערבית
מצילות החוף
דבורנית דינסמור
חד שפה תמים
בת חבצלת קטנת פרחים
הרדופנין הציצית
שום עקרון
שום האבקנים
סחלב קדוש
הערות שוליים

↑  עליו ראו דוד תדהר (עורך), "מאיר קוזלובסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2148.
↑   חנוכת מצפה הכוכבים גבעתיים, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
↑  בילי פרנקל, המלחמה על הגבעה שמשדרת לכל אזור גוש דן, באתר ynet, 11 ביוני 2019
↑   רועי צ'יקי ארד, מה רוצה עיריית תל אביב מגבעת קוזלובסקי שנמצאת בכלל בגבעתיים, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2016.
↑  דף פייסבוק שומרים.ות על גבעת קוזלובסקי בגבעתיים
↑  ישראל קורנפלד, גבעתיים: מערת קבורה מהתקופות הכלקוליתית והברונזה הקדומה 1ב׳, חדשות ארכאולוגיות—חפירות וסקרים בישראל 125, 2013
↑  ראו סיפורו של הקרב על קו שתי העוג'ות.
↑  גבעתיים באתר ארגון ההגנה.
↑  ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון § ציוני דרך בתולדות הארכיון, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון.
גבעתיים נשקפת מגבעת קוזלובסקי. ברקע מגדלים בתל אביב
תצפית לעבר תל אביב ממצפור שלום
2G

"הדור השני" (2G) הוא כינוי לקבוצה של פרוטוקולי תקשורת לקשר רדיו שהוגדרו על ידי איגוד הטלקומוניקציה הבין-לאומי (ITU) שקדמו ל-3G‏, 4G ול-5G. הטכנולוגיה הושקה לראשונה בשנת 1991 בפינלנד במסגרת תקן GSM על ידי חברת Radiolinja (כיום חלק מחברת Elisa Oyj). לאחר ההשקה של הדור השני כל המערכות הסלולריות שקדמו לטכנולוגיה זו זכו באופן רטרואקטיבי, לכינוי 1G. בעוד שאותות הרדיו ברשתות הדור הראשון היו אנלוגיות, אותות הרדיו ברשתות הדור השני היו דיגיטליות, אם כי שתי המערכות משתמשות באותות דיגיטלי על מנת לקשר בין מגדלי הרדיו הסלולריים ליתר מערכת הרשת הסלולרית. הטכנולוגיה חוללה מהפכה בדרך בה אנשים מתקשרים, והניח את הבסיס למהפכת המובייל שבאה לאחר מכן.
טכנולוגיית הדור השני הנפוצה ביותר הייתה תקן GSM המבוסס על TDMA, שנמצאה בשימוש ברוב העולם מחוץ ליפן. באמריקה הצפונית תקן Digital AMPS (IS-54 ו-IS-136) וכמו גם תקן CdmaOne ‏(IS-95) היו תקנים דומיננטיים, אך גם תקן GSM היה בשימוש באמריקה הצפונית. ביפן התקן הדומיננטי היה PDC.
תכונה בולטת שהוצגה לראשונה עם טכנולוגיית ה-2G הייתה היכולת לשלוח הודעות SMS, אשר אפשרו לראשונה למשתמשים לשלוח הודעות כתובות קצרות בין מכשירים ניידים עם טכנולוגיית הדור השני. חדשנות זו חוללה מהפכה בתקשורת, והעניקה אמצעי נוח וחסכוני לשמור על קשר.
יתרונות 2G על פני 1G

שיחות טלפון מוצפנות דיגיטלית, לפחות במקטע האווירי, בין הטלפון הנייד לתחנת הבסיס הסלולרית (אך לא בהכרח בשאר הרשת, וללא הצפנת קצה לקצה).
שימוש יעיל יותר משמעותית בספקטרום תדרי הרדיו המאפשר שירות ליותר משתמשים בכל פס תדרים.
שירותי נתונים לנייד, החל מהודעות טקסט SMS והמשך בשירות הודעות מולטימדיה (MMS).
ברשתות 2G מתקדמות יותר – אפשרות להעברת נתונים בקצבים יחסית גבוהים (לאותה עת) של 40 קילוביט/שנייה ברשתות שישמו את תקן GPRS ועד 384 קילוביט/שנייה ברשתות שישמו את תקן EDGE.
הצפנה ברשת 2G

אלגוריתם ההצפנה ברשת 2G הוא A5/1 (אנ')‏. A5/1 נמצא בשימוש באירופה ובארצות הברית. A5/2 היה גרסה מוחלשת בכוונה של האלגוריתם שנועדה עבור אזורי ייצוא מסוימים. A5/1 פותח ב-1987, ו-A5/2 פותח ב-1989. אף על פי ששניהם נשמרו בתחילה בסוד, העיצוב הכללי הודלף ב-1994 והאלגוריתמים עברו תהליך של הנדסה הפוכה בשנת 1999.
התפתחות רשת 2G

רשת 2.5G – רשת 2G שישמה את פרוטוקול GPRS להעברת נתונים במיתוג מנות בקצב מרבי של 40 קילוביט/שנייה.
רשת 2.75G – רשת 2G שישמה את פרוטוקול EDGE להעברת נתונים בקצב מרבי של 384 קילוביט/שנייה.
רשת 2.875G – רשת 2G שישמה את פרוטוקול Evolved EDGE להעברת נתונים בקצב מרבי של עד 1 מגהביט/שנייה.
סגירת רשתות 2G בישראל

משרד התקשורת החליט כי רשתות דור 2 (GSM) ודור 3 בסלולר (UMTS) ייסגרו בהליך מדורג שיימשך חמש שנים ויסתיים בתאריך 31 בדצמבר 2025. לאחר תאריך זה יפעלו בישראל רק טכנולוגיות דור 4 (LTE) ודור 5 (5G).
ראו גם

השפעות בריאותיות של קרינת טלפון סלולרי
3G
4G
5G
הערות שוליים

↑  "Radiolinja's History". 20 באפריל 2004. אורכב מ-המקור ב-23 באוקטובר 2006. נבדק ב-23 בדצמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2G Sunset Brings Faster Speeds, Newer Technologies". 16 בינואר 2017. נבדק ב-27 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מירב קריסטל, רשתות דור 2 ו-3 בסלולר ייסגרו עד 2025, באתר ynet, 27 ביוני 2021
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'יימס קלאוול

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1924 סידני, אוסטרליה 
 פטירה:  7 בספטמבר 1994  (בגיל 69) ווה, שווייץ 
 שם לידה:  Charles Edmund Dumaresq Clavell 
 מדינה:  אוסטרליה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברמינגהאם 
 צאצאים:  Michaela Clavell 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס קלאוול (באנגלית: James Clavell;‏ 10 באוקטובר 1924 – 7 בספטמבר 1994) היה תסריטאי, במאי קולנוע וסופר שכתב סדרת ספרים, שנקראה מאוחר יותר "הסאגה האסייתית", שהתפרסה על פני אזורים רבים בעולם ומאות שונות; הספר המוכר ביותר בסדרה הוא שוגון.
ביוגרפיה

ג'יימס קלאוול נולד בסידני שבאוסטרליה ב-10 באוקטובר 1924. אביו היה קצין בריטי ששירת בצי המלכותי ולכן בילה את רוב ילדותו בחלקים שונים של האימפריה הבריטית. ב-1940 הצטרף לארטילריה הבריטית המלכותית ונשלח למלזיה להילחם נגד היפנים במלחמת העולם השנייה. הוא נפצע מאש מכונת ירייה ובסופו של דבר נשבה ונלקח למחנה שבויים יפני בג'אווה. זמן מה לאחר מכן הועבר לכלא צ'אנגי שנמצא ליד סינגפור. ניסיונותיו וחוויותיו שם הפכו מאוחר יותר לבסיס לספרו הראשון, מלך עכברוש, שפורסם ב-1962.
עד 1946 עלה קלאוול, ששוחרר בינתיים ממחנה השבויים, לדרגת קפטן, אך תאונת אופנוע סיימה את שירותו הצבאי. הוא החל ללמוד באוניברסיטת בירמינגהם, שם פגש את אפריל סטרייד, שחקנית, שנישאה לו ב-1951. דרכה גילה קלאוול את תעשיית הסרטים. הוא עזב עם משפחתו לניו־יורק ב-1953, שם עבד בטלוויזיה, ולאחר מכן הם עברו להוליווד. בסופו של דבר זכה קלאוול להצלחה כתסריטאי עם The Fly ו-Watusi. הוא גם עיבד לתסריט את הסרט הקלאסי The Great Escape מספר של פול בריקהיל. הדבר עזר לבסס את מעמדו בהוליווד, ועד 1959 הוא הפיק וביים סרטים רבים.
ב-1963 הפך קלאוול לאזרח של ארצות הברית. בשנות השישים הוא חי בהונג קונג ושם כתב גם את טאי פאן שפורסם ב-1966.
הוא מת משבץ, לאחר סרטן, בשווייץ בשנת 1994.
עבודתו > הקריירה הקולנועית

קלאוול החל לכתוב להוליווד ב-1953, בזמן ששהה בה ובניו יורק. את התסריט של 'הזבוב' הוא כתב ב-1958 יחד עם ג'ורג' לנגילן. הסרט זכה לפופולריות רבה ואף לגרסה מחודשת בשנת 1986. הסרט מספר על מדען שחווה תאונה מחרידה בזמן שניסה את מכונת הטלפורטציה החדשה שלו; זבוב נכנס למכונה יחד איתו וכך הוא הפך למפלצת – חצי־זבוב וחצי־אדם.
את Watusi עיבד קלאוול מספר של ה. ריידר הגארד ב-1959, ומיד לאחר מכן פנה לכתוב ולביים את Five Gates to Hell – סרט דרמה מלחמתית שמתרחש במהלך מלחמת וייטנאם. Walk Like a Dragon הוא יצירה משותפת של קלאוול (שגם ביים) ודניאל מיינווארינג. הסרט היה מערבון רגיל למדי, אך ניכרו בו ידיו של קלאוול שהכניס מאפיינים ודמויות מהמזרח־הרחוק.
הבריחה הגדולה, הוא סרטו המוכר ביותר של קלאוול, אותו עיבד יחד עם וו. ר. בורנט מספר של פול בריקהיל. הסרט, שנחשב לסרט קאלט, מספר את סיפורם האמיתי של מספר אמנים אסירים שכבר ברחו בעבר ממחנה־שבויים וכעת כלואים בתוך מחנה אשר אמור להיות חסין מבריחות, בזמן מלחמת העולם השנייה. בחלקו הראשון של הסרט השבויים רק מנסים להסיח את דעת השומרים בשעה שהם חופרים את דרכם החוצה, בעוד החלק השני הופך הרפתקה בשעה שהאסירים משתמשים בכל כלי־תחבורה אפשרי כדי לצאת מאירופה הכבושה.
מיד לאחר "הבריחה הגדולה", ב-1964, השתתף בכתיבת התסריט של הסרט טייסת 633 המבוסס על ספר מאת פרדריק סמית'. הסרט, דרמה מלחמתית, מספר את סיפורה של טייסת 633 שמקבלת עליה את המשימה להפציץ מפעל דלק גרמני בנורווגיה ונתקלת בדרך בתלאות ובעיות רבות.
The Satan Bug היה הסרט הבא שבהפקתו השתתף קלאוול, ב-1965. גם את הסרט הזה עיבד קלאוול מספר ביחד עם אדם אחר. הפעם הספר היה The Satan Bug מאת איאן סטיוארט (שם העט של אליסטר מקלין), והעיבוד התבצע ביחד עם אדוארד אנהלט.
גם את לאדוני באהבה, יצירתו הקולנועית הבאה, הוא ביים ועיבד מספר של אדוארד בראית'וויט.
טריוויה

קלאוול הוא האב הביולוגי של פטרה ברט ברנדו, שאומצה על ידי מרלון ברנדו.
פילמוגרפיה

הזבוב, כותב, 1958
Watusi, כותב, 1959
Five Gates to Hell, כותב ובמאי, 1959
Walk Like a Dragon, כותב ובמאי, 1960
הבריחה הגדולה, תסריט, 1963
טייסת 633, כתיבה משותפת, 1964
The Satan Bug, כתיבה משותפת, 1965
לאדוני באהבה, כותב ובמאי, 1966
The Sweet and the Bitter, כותב ובמאי, 1967
Where's Jack, במאי, 1968
The Last Valley, כותב ובמאי, 1970
שוגון, מיני-סדרה, 1980
בית האצילים (מיני סדרה), מיני־סדרה, 1988
טאי־פאן ומלך עכברוש, שניהם עובדו לקולנוע גם כן, אך קלאוול כלל לא השתתף בתהליך, ככותב או כבמאי. שוגון עובד לסדרת טלוויזיה שיצאה ב-2024 - שוגון (סדרת טלוויזיה).
ספריו

הסאגה האסיאתית:
מלך עכברוש (1962), מתרחש במחנה יפני של שבויי מלחמה בשנת 1945. יצא לאור בעברית בהוצאת משרד הביטחון ב-1982 בתרגומו של עמשי לוין.
טאי־פאן (1966), מתרחש בהונג־קונג בשנת 1841. יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ב-1989 בתרגומו של ישעיהו לויט.
שוגון (1975), מתרחש ביפן הפיאודלית בשנת 1600. יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ב-1980 בתרגומו של עמוס פארן.
בית האצילים (1981), מתרחש בהונג־קונג בשנת 1963. יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ב-1989 בתרגומם  של עמר ברטוב ואיריס ברעם.
סופה (1986), מתרחש באיראן בשנת 1979. יצא לאור בעברית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ב-1988 בתרגומו של עמנואל לוטם.
גאי ג'ין (1993), ממוקם ביפן בשנת 1862
ספריו האחרים:
The Children's Story, נכתב ב-1980.
אמנות המלחמה, 1983, תרגום לאנגלית של הספר מאת סון דזה.
Thrump-O-Moto, נכתב ב-1986
"Escape", נכתב ב-1994, מבוסס על "סופה" אך לא נחשב לחלק מהסאגה האסיאתית.
ששון בכר משה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1825 ה'תקפ"ה 
 פטירה:  15 באפריל 1903 (בגיל 78 בערך) י"ח בניסן ה'תרס"ג 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 15 באפריל 1903 
 השתייכות:  ישיבת המקובלים בית אל 
 רבותיו:  רבי וידאל קואינקה, רבי דוד חייט
 תלמידיו:  הרב משה עידן הרב שלום הדאיה
 חיבוריו:  "שמן ששון"
 חתימה:   
 
"למנצח" בכתב ידו
הרב ששון בכר משה (ה'תקפ"ה, 1825 - י"ח בניסן ה'תרס"ג, 15 באפריל 1903), המכונה פריסיאדו ("יקר" בשפת הלאדינו), היה רב ומקובל ירושלמי ממוצא בוסני. מנהיג קהילת וישיבת המקובלים בית אל, ומחבר סדרת הספרים שמן ששון, פרשנות על ספריו של רבי חיים ויטאל.
ביוגרפיה

נולד באורג'וק שבבוסניה, אז בתחומי האימפריה העות'מאנית, למשפחה שייחסה את עצמה לרבי יוסף קארו מחבר ה"שולחן ערוך". בגיל חמש (ה'תק"ץ, 1830) עלתה משפחתו לארץ ישראל. חמש שנים אחריהם, עלה גם אחיו, אפרים בכר משה שהיה אז בגיל 15, ולימים נעשה ראש ישיבה ודיין בירושלים (נפטר בגיל 62 בי"ד בטבת תרמ"ב, 5 בינואר 1882).
בירושלים למד אצל הרב וידאל קואינקה מחשובי "מדרש בית אל" ומראשי ישיבת "חסד אל", מחבר הספר "חוק חיים", ואצל הרב דוד חייט. בשיתוף פעולה עם אחיו הדפיס בירושלים מספר ספרי קבלה של מקובלים שקדמו להם.
בשנת ה'תרמ"ב (1882), בגיל 57 התמנה כראש ישיבת המקובלים בית אל, משרה בה החזיק 21 שנים עד לפטירתו בי"ח בניסן תרס"ג, 15 באפריל 1903. במהלך שנים אלו נסע פעמים רבות לעיראק ולהודו כשד"ר.
הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים, בחלקת המגא'רים.
בין תלמידיו המקובלים, הרב שלום הדאיה, והרב משה עידאן מתוניסיה.
ספריו

ספריו שמן ששון בארבעה כרכים, כולל י"א חלקים, ובהם פרשנות המקיפה את רוב תורת האר"י:
חלק א' (תרכ"ט) – על עץ החיים
חלק ב' (תרל"ד-תרל"ה) – מראה עיניים על שער הכללים ומראה עיניים על שער ההקדמות, ליקוטים משער ההקדמות, מראה עיניים על מבוא שערים, ספר מדרש כונן שמים וסוד החשמל מרבי יוסף גיקטיליא, תשובה לעניין השמיטה
חלק ג' (תרמ"ה) – שער הכוונות ופתח עיניים
חלק ד' – על סידור הרש"ש (תרמ"ט). וכן פירוש על פרי עץ חיים ועל עולת תמיד
חלק ה' (תר"ן) – על שער מאמרי רשב"י
חלק ו' – על שער מאמרי רז"ל
חלק ז' – על שער המצוות
חלק ח' (תרנ"ו) – על שער הפסוקים
חלק ט' – על ספר הליקוטים
חלק י' – על הקדמת רחובות הנהר, אליו נלווה גם ספר דרך חיים למוהרח"ו ז"ל
חלק י"א (תרס"ג) – שער הגלגולים עם הגהותיו של הרב
(חלק י"ב על שער רוח הקודש חסר)
מלבד סדרת ספריו זו, נמצאה חוברת בכתב ידו, ובה העתקות מספרי קבלה עם הערותיו, ו-48 תשובות שלו בענייני קבלה על שאלות המופיעות בשו"ת חכמי המערב. כתב היד נכתב בצעירותו, ועליו נוספו הגהות בשנותיו המאוחרות, אך הוא לא נדפס עד לשנת תשע"ה.
לקריאה נוספת

חכם ששון בן משה פרסיאדו, באתר החכם היומי
שמן ששון הוצאת מדרש ששון, תולדות המחבר (ירושלים: הוצאת מדרש ששון, תשע"ב)
משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 160)
נתן דטנר

| --- | --- |

נתן דטנר בהצגה "כולם היו בניי" ב-2011
 לידה:  17 באפריל 1956 (בן 68) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1974
 עיסוק:  שחקן, במאי תיאטרון
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי על גילומו את טוביה החולב ב"כנר על הגג"  פרס קלצ'קין  פרס יוסף בר-יוסף
 פרופיל ב-IMDb
 
נתן צבי דטנר (נולד ב-17 באפריל 1956) הוא שחקן, זמר, מנחה, קומיקאי, מדבב, שדרן רדיו, במאי תיאטרון, מנהל ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה

דטנר נולד וגדל ברמת גן לאב ניצול שואה עולה מפולין שעסק בנגרות, ואם ניצולת שואה שעלתה מהונגריה. ביסודי למד בבית הספר הממלכתי דתי "יבנה" ברמת גן ואת שנות התיכון עשה בתיכון קלעי בגבעתיים. הוא השתתף בפעולות של תנועת הנוער "בני עקיבא" ועד גיל 14 ניהל אורח חיים דתי.
את שירותו הצבאי, באמצע שנות השבעים, החל, לפרק זמן קצר, בלהקת הנח"ל, אולם את רובו עשה בלהקת פיקוד דרום. הוא אף היה מפקד הלהקה ושירת שנה בשירות קבע. בעת שירותו בלהקת פיקוד הדרום, השתתף דטנר במופע הטלוויזיוני "30 שנות זמר בצה"ל", ששודר ביום העצמאות 1978. בין השאר שר נתן דטנר במופע זה יחד עם רחלי חיים את השיר "מטרייה בשניים" של נעמי שמר. בתום שירותו בלהקת פיקוד הדרום, נבחר לצוות הווי פיקוד דרום עם נתן נתנזון, דורון מזר ואודי בוכמן. הם הופיעו במתכונת של רביעיית הזמר הצרפתית, "פרר ז'אק" (Les Frères Jacques).
קריירה > בימוי

בתיאטרון באר שבע: ב-2001 ביים את ההצגה "הימים הכי טובים" מאת ליז לוכהד. ב-2005 ביים את ההצגה "תשליך" מאת רובי פורת שובל, את ההצגה "ברוקלין בוי" מאת דונלד מרגוליס ואת ההצגה "שידוך משמיים" מאת דניאל גולדפרב. ב-2007 ביים את ההצגה "קומדיה של טעויות" מאת שייקספיר. ב-2009 ביים את ההצגה "השחף" מאת צ'כוב. ב-2006 ביים את הצגת היחיד של נסים זוהר "המולוכייה של אמא".
בתיאטרון יובל: ב-1998 ביים את המחזמר "אלאדין". ב-1999 ביים את המחזמר "סינדרלה" שכתב אבי קורן והפיקה מרים עציוני.
בבית האופרה של פראג ביים את האופרה המקורית "דוריאן גריי" מאת יצחק שטיינר.
בתיאטרון הבימה: ב-2015 ביים את ההצגה "משפחה עליזה" מאת רון קלארק וסם בובריק. ב-2017 ביים את המחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" מאת הארוי פירסטיין. ב-2019 ביים את המחזה "זרים מושלמים" המבוססת על פי סרטו של פאולו ז'נובזה. ב-2023 ביים את המחזה "השכנים מלמעלה" מאת ססק גאי ובתרגומו של ארז דריגס.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2019 ביים את ההצגה "מר גרין" מאת ג'ף ברון.
בתיאטרון העברי: ב-2022 ביים את המחזמר "כנר על הגג" ואף שיחק בו בתפקיד הראשי. ב-2022 ביים את המחזמר "צלילי המוזיקה", לתרגום מעודכן מאת אלי ביז'אווי. ב-2024 ביים את "רוחלה מתחתנת"
בהפקות ארציות (מחוץ לתיאטראות הרבות): ב-2001 ביים את ההצגה "טיף וטף לטף" מאת סמדר שיר. ההצגה זכתה לקהל של מאות ילדים, ונסעה לארצות הברית בשל הצלחתה בשנת 2004. ב-2001 כתב וביים את ההצגה "שלגיה ושבעת הגמדים". ב-2009 ביים את ההצגה "קופיקו" מאת אבי דור, ובה כיכב צחי נוי בתפקיד האבא.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע > בדיבוב

ב-1993 דיבב את לפי בסרט "הרפתקאות זאק וקריסטה בפרנגלי". ב-1997 דיבב את האדס בסרט "הרקולס". ב-2000 דיבב את קפטן ג'וזף קורסו בסרט "טיטאן". ב-2001 דיבב את סאליבן בסרט "מפלצות בע"מ", ואת פאצ'ה בסרט "הקיסר נפל על הראש". ב-2004 דיבב את בוב פאר - מר סופר-על בסרט "משפחת סופר-על". ב-2005 דיבב את פאצ'ה בסרט "הקיסר נפל על הראש 2". ב-2019 דיבב את מר ויטאליס בסרט "רמי - ילד של אף אחד".
קריירה > ניהול

בין השנים 2004–2009 שימש כמנכ"ל ומנהל אמנותי של תיאטרון באר שבע.
נוסף על תפקידיו האמנותיים, שימש דטנר בעשור השני של המאה ה-21 כיו"ר קבוצת הכדורגל הפועל רמת-גן גבעתיים.
קריירה > ברדיו

מאז 2007 ועד ראשית 2014 הגיש בהתנדבות, יחד עם אודיה קורן, מדי יום חמישי במשך שעתיים, את תוכנית הרדיו הלילית בגלי צה"ל "ציפורי לילה עושות עניין". שבועיים לאחר סיום דרכה של התוכנית "ציפורי לילה עושות עניין", החל דטנר להגיש מדי שבוע בצהרי יום שישי באותה תחנת רדיו, גם כן לצד קורן, את התוכנית "בטלים בשישי". את שתי התוכניות, זו שהסתיימה וזו שמשודרת מאז בימי שישי, ערכה ועורכת ענבל גזית.
קריירה > פוליטיקה

בינואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע, הודיע על החלטתו להצטרף לרשימה לכנסת של "מפלגת ותיקי ישראל", בראשותו של דני יתום, אולם שבועות ספורים לאחר מכן, נודע שהרשימה לא תתמודד לבסוף בבחירות.
חיים אישיים

דטנר נשוי לסמדר, מהנדסת תעשייה וניהול, ואב לבת ובן. הם מתגוררים ברמת גן.
בתו, שרון, גילמה את איריס אינדיבו בעונה הראשונה של הסדרה היומית "ראש גדול" המשודרת בערוץ זום וכיום מנהלת למידת תוכנה בחברת פאלו אלטו נטוורקס.
פרסים והוקרה

פרס קלצ'קין לשנת 1991
פרס השחקן המצטיין ע"ש יוסף בר-יוסף בתיאטרון הקאמרי בשנים 1995–1996 על תפקידו ב"המנצח"
פרס השחקן המצטיין ע"ש יוסף בר-יוסף בתיאטרון הקאמרי בשנים 2007–2008 על גילומו את טוביה החולב במחזמר "כנר על הגג", אותו גילם דטנר בשנים 2008–2016. דטנר התקשה להסתיר את התרגשותו כשעלה לבמה בעת זכייתו, ובין היתר הוסיף כי לגלם את טוביה החולב היה עבורו הזדמנות חד פעמית: ”זה תפקיד שנושא אותך על כפיים ומביא עבורי מורשת אישית ומשפחתית. אני רוצה לומר תודה לנועם סמל, שהיה משוכנע שהתפקיד מגיע לי, למרות שלא קיבלתי אותו על מגש של כסף. נלחמתי עליו, וזה מסר לכל השחקנים – תילחמו על תפקידים שאתם מאמינים בהם”. דטנר גם הודה לבמאי משה קפטן ואמר: ”אני לא מבין איך לא נתנו לו פרס על עבודתו הנפלאה. בעיני הוא יוצר ענק”.
פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2008 לשחקן הטוב ביותר ובפרס ע"ש אברהם בן-יוסף על תפקידו ב"כנר על הגג" של תיאטרון הקאמרי.
קורפוס הפאנצר השביעי (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  ורמאכט ורמאכט
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  18 בדצמבר 1944 – 8 במאי 1945 (142 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  מורטימר פון קסל
 
קורפוס הפאנצר השביעי (בגרמנית: VII Panzerkorps) היה קורפוס שריון של גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם בפרוסיה המזרחית מדיוויזיית הרגלים ה-49 שפורקה תחת קבוצת ארמיות מרכז ב-18 בדצמבר 1944. בפברואר היא נלחמה תחת הארמייה השנייה, כחלק מקבוצת ארמיות ויסלה והשתתפה בהגנה מפני מתקפת פומרניה המזרחית, ולאחר מכן היה בעתודת הOKH עד סוף המלחמה.
על הקורפוס פיקד במהלך קיומו גנרל מורטימר פון קסל.
סדר הכוחות

26 בינואר 1945:
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר גרוסדויטשלנד
דיוויזיית הפאנצר ה-24
הדיוויזיה ה-299
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18
הדיוויזיה ה-23
1 במרץ 1945:
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-4
דיוויזיית הפאנצר ה-7