stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ננוזאורוס

| ננוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון 155–148 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
משפחה:: Nanosauridae
סוג:: ננוזאורוס
מין:: Nanosaurus agilis
שם מדעי
 Nanosaurus

ננוזאורוס (שם מדעי: Nanosaurus; מילולית: "לטאה ננסית") הוא סוג של דינוזאור הרביבורי מסדרת בעלי אגן דמוי עוף אשר חי ביורה העליון באמריקה הצפונית. הוא התגלה בידי החוקר האמריקאי עותניאל צ'ארלס מארש ב-1877. עד היום חולקים האם סוג זה עצמאי או שמאובניו שייכים לדינוזאורים קרובים. חלק מהחוקרים רואים בסוג זה טקסון בטל.
עצמות הננוזאורוס התגלו בתצורת מוריסון שבקולורדו ואולי בויומינג. מארש תיאר את סוג זה בהתבסס על 3 מינים בסוג, אך כיום רק מין אחד שייך לסוג לגמרי - Nanosaurus agilis, מין שנמצא בתצורות מוריסון והכיל מאובני שיניים, לסתות, עצמות ירך, אגן ושוקיים. שני מינים נוספים עברו לסוגים עותניליה ודרינקר וכמה חוקרים סוברים שאולי גם לעותניאלוזאורוס. ב-2018 פרסמו גלטון וקרפנטר מאמר מדעי שקבע שהשלושה הם למעשה מינים של ננוזאורוס וביטל אותם כסוגים נפרדים.
דינוזאור זה היה בעל מאפיינים הדומים לאלה של ההיפסילופודוניים אך כמה חוקרים בעת האחרונה רואים בו סוג השייך למשפחה עצמאית, הקרובה לראשוני האורניתופודה בדומה לדרינקר.
הערות שוליים

↑  Carpenter, Kenneth; Galton, Peter M. (2018). "A photo documentation of bipedal ornithischian dinosaurs from the Upper Jurassic Morrison Formation, USA". Geology of the Intermountain West. 5: 167–207. doi:10.31711/giw.v5.pp167-207. S2CID 73691452.
פראם (אונייה)

| --- | --- |
"פראם" באנטארקטיקה, במהלך משלחתו של אמונדסן
"פראם" באנטארקטיקה, במהלך משלחתו של אמונדסן
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מחקר, קיטור ומפרשים
 דגל הצי:  נורווגיה נורווגיה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  קולין ארצ'ר, לאווריק, נורווגיה
 הושקה:  26 באוקטובר 1892
 תקופת הפעילות:  1893–1912 (כ־19 שנים)
 אחריתה:  אוניית מוזיאון
 מיקום:  מוזיאון פראם, אוסלו
 מידות
 תפוסה:  402 טון ברוטו
 אורך:  "127-8 רגל (38.9 מ')
 רוחב:  34 רגל (10.4 מ')
 שוקע:  15 רגל (4.6 מ')
 נתונים טכניים
 מהירות:  7 קשרים (13 קמ"ש)
 גודל הצוות:  16 איש
 מספר תרנים:  3
 סוג המעטה:  מעטה סקונר
 הנעה:  מנוע קיטור תלת-דרגתי 220 כ"ס (ב-1910 הוחלף במנוע דיזל), מפרשים
 צורת הנעה:  מדחף
פראם ("קדימה") (בנורווגית: Fram) הוא שמה של יכטת קיטור שהובילה משלחות חקר נורווגיות לחוג הארקטי ובאנטארקטיקה, אשר בראשן עמדו חוקרי הארצות פריטיוף ננסן, אוטו סוורדרופ, אוסקר ויסטינג ורואלד אמונדסן, בשנים 1893 עד 1912. תכנן ובנה אותה בונה הספינות קולין ארצ'ר למשלחת הארקטית של פריטיוף ננסן ב-1893, שתוכניתו הייתה לתת ל"פראם" להילכד בקרח הנודד הארקטי ולהיסחף עמו לכיוון הקוטב הצפוני.
"פראם" הרחיקה צפונה ('57 85° צפון) ודרומה ('41 78°) יותר מכל ספינת עץ אחרת. "פראם" שמורה במוזיאון פראם באוסלו, נורווגיה.
מבנה

שאיפתו של ננסן הייתה להרחיק צפונה יותר מכל קודמיו בחקר האזור הארקטי. לשם כך היה עליו להתמודד עם בעיה, שרבים מן המפליגים באוקיינוס הארקטי נתקלו בה לפניו: הקרח הקפוא עלול למחוץ את האונייה. הרעיון של ננסן היה לבנות אונייה, שתוכל לעמוד בלחץ, לא הודות לחוזקה בלבד, אלא משום שצורתה תעוצב כך שתאפשר לקרח לדחוף אותה למעלה, כך שתוכל "לצוף" על פניו. ננסן שכר את בונה הספינות קולין ארצ'ר מלרוויק לבנות אונייה בעלת מאפיינים אלה.
"פראם" היא אונייה תלת-תורנית, באורך כולל של 39 מטר ורוחב של 11 מטרים. האונייה רחבה ונמוכת-שקע שלא כרגיל, כדי לשפר את יכולתה לעמוד בלחץ הקרח העצום. "פראם" נבנתה עם חיפוי חיצוני מעץ גרינהארט (Chlorocardium rodiei), כדי שתעמוד בלחץ הקרח, ועם תחתית כמעט שטוחה, על מנת לאפשר לה לשוט במים הרדודים שננסן ציפה לפגוש בדרכו. ההגה והמדחף נבנו כך שניתן לפרקם. תשומת לב רבה ניתנה לבידוד תאי האונייה, על מנת לאפשר לצוות לחיות בה עד חמש שנים. האונייה צוידה גם בגנרטור חשמלי שהופעל בכוח הרוח וסיפק חשמל לתאורה באמצעות נורות קשת.
"פראם" צוידה תחילה במנוע קיטור. לקראת יציאת משלחת אמונדסן לקוטב הדרומי ב-1910 הוחלף מנוע הקיטור במנוע דיזל, הראשון מסוגו שהותקן באונייה לחקר הקטבים.
המשלחות שהובילה "פראם" > משלחת ננסן לחוג הארקטי, 1893–1896

שברי אונייה שנמצאו בגרנלנד, מאוניית הקיטור האמריקאית "ז'אנט" (1878), שאבדה סמוך לחופי סיביר, וסחופת עצים שנמצאה במחוזות סוולבארד וגרנלנד, רמזו על הימצאות זרם אוקיינוס הנובע מתחת לכסות הקרח הארקטי ממזרח למערב ונושא עמו סחופת עצים ממחוזות סיביריים אל סוולבארד ומערבה משם. ננסן הורה לבנות את "פראם" כדי לחקור את התאוריה הזאת.
ננסן התייצב בראש משלחת, שנמשכה שלוש שנים. כשהתחוור לו, ש"פראם" לא תגיע אל הקוטב הצפוני ישירות בכוח הזרם, יצאו הוא והיאלמר יוהנסן בכיוון הקוטב על מגלשי סקי. אחרי שהגיעו אל '14 86° צפון, נאלצו לשוב על עקבותיהם ולעשות את החורף בארץ פרנץ יוזף. ננסן ויוהנסן התקיימו על בשר ניבתן ודוב קוטב ועל שומן. לבסוף פגשו חוקרי ארצות בריטים, משלחת ג'קסון-הרמסוורת', וחזרו לנורווגיה ימים ספורים לפני ש"פראם" חזרה לשם גם היא. האונייה הייתה לכודה קרוב לשלוש שנים בקרח, והגיעה ל-'57 85° צפון.
המשלחות שהובילה "פראם" > המשלחת של סוורדרופ לאיים הארקטיים הקנדיים 1898–1902

בשנת 1898 הנהיג אוטו סוורדרופ, שהחזיר את "פראם" ממסעה הארקטי הראשון, משלחת מדעית אל הארכיפלג הארקטי הקנדי. "פראם" עברה שינויים קלים לקראת המסע הזה, שהתבטאו בהרחבת הגוף החופשי (freeboard) (החלק שבין קו המים לסיפון). "פראם" הפליגה מן הנמל ב-24 ביוני 1898, עם 17 איש על סיפונה. מטרתם הייתה למפות את שטחי האיים הארקטיים ולאסוף דגימות מן הקרקע, מן הצומח ומן החי. המשלחת נמשכה עד 1902 והצליחה למפות שטח של 260,000 ק"מ, יותר מכל משלחת ארקטית אחרת.
המשלחות שהובילה "פראם" > משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן

"פראם" שימשה את רואלד אמונדסן במשלחת הקוטב הדרומי שלו, בשנים 1910–1912, המשלחת הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי. במסעה זה הגיעה "פראם": ל-'41 78° דרום.
אוניית מוזיאון

"פראם" הוצאה משירות ועמדה בשממונה עד סוף שנות ה-20 של המאה הקודמת. במאי 1936 הוקם באוסלו מוזיאון פראם להנצחת מעללי משלחות החקר הנורווגיות לקטבים, ו"פראם" שעברה שיפוץ ושימור היא המוצג העיקרי בו.
הנצחה

על שמה של האונייה נקראת הרמה פראם מסה; מישור נילסן נקרא על שם קפטן תורוואלד נילסן, מפקד האונייה.
הערות שוליים

↑  Apsley Cherry-Garrard, The Worst Journey in the World, Carroll & Graf Publishers, 1922, p. xxii
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347562305171  BIBSYS: 90582233  BNE: XX5842077  BnF: cb14431846s (data)  GND: 4155147-3  KulturNav: 76aa2cc8-6cdb-44b0-9327-ced966ae4978  LCCN: n92086744  NKC: kn20040405001  SNAC: w67707zv  SUDOC: 067831338  VIAF: 144177244   WorldCat (עם VIAF): 144177244 
שרטוטי האונייה "פראם"
מבט על חרטומה של "פראם", כפי שהיא נראית כיום במוזיאון "פראם".
פראם בנמל, בסביבות 1900
מנוע הדיזל שהותקן ב"פראם" לקראת משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן
בנימין אשכנזי

בנימין אשכנזי (1824–1894) היה פילנתרופ  יהודי רוסי, מפרנסי קהילת גרודנו.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1824 לרבי יהושע השל אשכנזי.
בנימין אשכנזי השתקע בגרודנו, שם הפך לרוח המובילה בענייני הקהילה. ביוזמתו נבנה בית חולים ומאוחר יותר בית אבות. הממשלה, כהוקרה על שירותיו, העניקה לו ולילדיו אזרחות כבוד. ב-1882 נשלח כציר לכנס הרבנים בסנקט פטרבורג; ובשנת 1883, היה מהנציגים היהודים הבודדים שנכחו באופן רשמי בהכתרתו של אלכסנדר השלישי במוסקבה. ב-1884 מונה ליושב ראש הוועדה לבתי הכלא של ממשלת גרודנו.
נפטר בגרודנו בשנת 1894.
הערות שוליים

1 2 3 4  הרמן רוזנטל (אנ') ומשה ביר, ‏"ASHKENAZI, BENJAMIN", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אופה (כדורגל)

מועדון הכדורגל אוּפָה (ברוסית: ФК Уфа; בבשקירית: Өфө, Öfö) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר אופה, שבבשקיריה, במערב הרי אורל בחלק הדרומי של הפדרציה הרוסית.
הקבוצה נוסדה בשנת 2010 על ידי ממשלת בשקורטוסטן. היא התחילה את דרכה בליגה השנייה והעפילה תוך חמש שנים לליגת העל הרוסית, בה התמודדה מעונת 2014/15 עד 2021/2022. במדיה פרח השחקן אולכסנדר זינצ'נקו, שהוחתם במנצ'סטר סיטי ואימן אותה סרגיי סמאק, שמונה לאחר מכן לאמן את זניט והיה לאחד המאמנים הטובים במדינה. אופה העפילה למוקדמות הליגה האירופית והייתה במגעים להפוך לחלק מקבוצת Manchester City Group, אבל הפלישה הרוסית לאוקראינה טרפדה את התוכניות. במדיה בלט גמיד אגלארוב כמלך השערים של ליגת העל הרוסית בכדורגל בעונת 2021/2022. אבל בתום עונת 2022 ירדה לליגה הראשונה ובתום עונה נוספת ירדה חזרה לליגה השנייה.
מאז קיץ 2021 הספונסר הראשי הוא חברת הנפט גזפרום נפטכים סלבאט, חברת-בת של גזפרום ומהחברות הגדולות ביותר בבשקורטוסטן. בעונת 2021/2022 החברה העמידה לרשות המועדון תקציב של 1.5 מיליארד רובל, אך בעונת 2023/24 התקציב הצטמק לכדי 230 מיליון רובל בלבד.
היסטוריה

נשיא בשקיריה, רוסטם חאמיטוב החל לדון בצורך בהקמת מועדון כדורגל מקצועני מהעיר אופה כבר בקיץ 2010. אבל הקבוצה הוקמה רק בדצמבר 2010, על בסיס קבוצת בשינפורמסביאז ודינמו אופה שפורקו, והתמודדו בעבר בליגות הנמוכות.
למאמן הקבוצה מונה השחקן הרוסי אנדריי קאנצ'לסקיס. משחק הבכורה של הקבוצה היה נגד קבוצת "סיזראן-2003" במסגרת הגביע הרוסי, במשחק שהסתיים בהפסד 2:4 בפנדלים. משחק הבכורה בליגה הרוסית נערך באפריל 2011 כשהקבוצה גברה על טיומן 3:1. הקבוצה התבססה במרכז הטבלה והתמודדה בליגה השנייה במשך שנתיים עד שהעפילה לליגת המשנה הרוסית. בשנת 2012 מונה איגור קוליבאנוב למאמן הקבוצה.
בעונת 2013/14 הקבוצה התמודדה מול טום טומסק בטורניר העפלה לליגת העל הרוסית בו זכתה והבטיחה העפלתה לליגה הרוסית הבכירה לראשונה בתולדותיה. בעונת הבכורה שלה בליגה הבכירה (עונת 2014/15) הקבוצה הצליחה לסיים במקום ה-12 ולהישאר בליגה לעונה נוספת. בסתיו 2015 מונה יבגני פרברטאיילו למאמן. בעונת 2016/15 הקבוצה סיימה במקום ה-15 כשהיא נמנעת מהדחה לליגת המשנה אך הוחלט למנות מאמן חדש במקום ומונה סרגיי טומארוב, שאימן בעבר את קבוצת הנוער של אופה.
בעונת 2016/17 למאמן הקבוצה מונה הבלארוסי ויקטור גונצ'רנקו, שאימן בעבר את באטה בוריסוב, שהצליח למקם את הקבוצה במרכז טבלת הליגה, אך בסוף דצמבר גונצ'רנקו החליט לעבור לאמן את צסק"א מוסקבה. בעונת 2017/18 הקבוצה שיפרה את הישגה מהעונה הקודמת והגיעה למקום הששי, הפעם עמד על הקווים המאמן סרגיי סמאק שחתם בדצמבר 2017 כמאמן ראשי. בזכות מיקומה בליגה ובשל אובדן הרישיון של מחזיקת הגביע, טוסנו, להשתתף במפעלים האירופיים, אופה קיבלה את הזכות להתמודד בליגת אירופה.
אחד השחקנים הנודעים ששיחקו בשורות הקבוצה הוא השחקן אולכסנדר זינצ'נקו.
בשלב המוקדמות השלישי בעונת 2018/2019, אופה פגשה את פרוגרס נידרקורן הלוקסמבורגית. במשחק הראשון, אופה ניצחה בביתה בתוצאה 1–2 ובמשחק השני בבית של נידרקורן, כשהתוצאה הייתה 1–2 לזכות נידרקורן ושנראה שהמשחק היה אמור להישלח להארכה, שער בדקה ה-93 ושוויון 2-2 לזכות אופה, גרם להדחת הקבוצה מלוקסמבורג והיא פגשה את גלאזגו ריינג'רס, בשלב הפלייאוף, ממנו הודחה.
בעונת 2019/2020 הקבוצה החלה במיתוג מחדש שהחל בשינוי צבע המדים לסגול. לקראת עונת 2020/2021, נודע על התעניינותה של רד בול כמשקיעה בקבוצה, אך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה הקפיאה תוכניות אלה. במישור הספורטיבי הקבוצה נצמדה לתחתית טבלת הליגה, אך הצליחה להעפיל עד לרבע גמר הגביע הרוסי בכדורגל. החל משנת 2013 המועדון נתן את חסותו של קבוצת נשים "אופה" שמשחק בליגה השנייה בחשיבותה ברוסיה.
בעונת 2021/2022 הקבוצה הפסידה בטורניר הישרדות לאורנבורג וירדה לליגה הלאומית. בתום עונת 2022/2023 ירדה לליגה השנייה. עונה לאחר מכן חזרה לליגה הראשונה.
הישגים לפי עונה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
מקרא: מש' = משחקים, נצ' = ניצחונות, ש' - שוויונות, הפ' = הפסדים,
 נק' = נקודות, שעז' = שערי זכות, שעח' = שערי חובה. כתב מודגש בגוף הטבלה = הישג שיא
| שנה | ליגה | מיקום | מש' | נצ' | ש' | הפ' | שעז' - שעח' | נק' | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2009 | ליגת הכדורגל המקצוענית, וולגה-אורל | 9 | 30 | 12 | 7 | 11 | 40—40 | 43 | 1/512 |
| 2010 | ליגת הכדורגל המקצוענית, וולגה-אורל | 10 | 26 | 8 | 3 | 14 | 24—38 | 28 | 1/256 |
| 2011/12 | ליגת הכדורגל המקצוענית, וולגה-אורל |   | 39 | 25 | 11 | 3 | ‏ 54—19 | 86 | 1/256 |
| 2012/13 | ליגת הכדורגלהלאומית | 6 | 32 | 13 | 9 | 10 | 31—30 | 48 | 1/32 |
| 2013/14 | ליגת הכדורגלהלאומית | 4  | 36 | 17 | 10 | 9 | 46—35 | 61 | 1/32 |
| 2014/15 | ליגת העלהרוסית בכדורגל | 12 | 30 | 7 | 10 | 13 | 26—39 | 31 | 1/8 |
| 2015/16 | ליגת העלהרוסית בכדורגל | 12 | 30 | 6 | 9 | 15 | 25—44 | 27 | 1/4 |
| 2016/17 | ליגת העלהרוסית בכדורגל | 7 | 30 | 12 | 7 | 11 | 22—25 | 43 | 1/2 |
| 2017/18 | ליגת העלהרוסית בכדורגל | 6 | 30 | 11 | 10 | 9 | 34—30 | 43 | 1/16 |
| 2018/19 | ליגת העלהרוסית בכדורגל | 14 | 30 | 5 | 11 | 14 | 24-34 | 26 | 1/32 |
| 2019/20 | ליגת העלהרוסית בכדורגל | 9 | 30 | 8 | 1 | 8 | 22-24 | 38 | 1/8 |
| 2020/21 | ליגת העלהרוסית בכדורגל | 14 | 20 | 3 | 4 | 13 | 33-15 | 13 | 1/4 |
|  | ליגת העלהרוסית בכדורגל |  |  |  |  |  |  |  |  |
אופה במפעלים האירופיים

| עונה | מפעל | שלב | יריב (ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2018/2019 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | סלובניה דומז'אלה | 0:0 (משחק בית), 1:1 (משחק חוץ) |
| ‏2018/2019 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השלישי | לוקסמבורג פרוגרס נידרקורן | 2:1 (בית), 2:2 (חוץ) |
| ‏2018/2019 | הליגה האירופית | שלב הפלייאוף | סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס | 1:0 (חוץ), 1:1 (בית) |
אופה במפעלים האירופיים > מלכי השערים באירופה

| # | שם | שנים | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | קרואטיה איוואן פאורביץ' | 2018 | ‏2 |
| 2-4 | סלובניה בויאן יוקיץ' | 2018 | ‏1 |
| 2-4 | ניגריה סילבסטר איגבון | 2018 | ‏1 |
| 2-4 | רוסיה איוואן אובליאקוב | 2018 | ‏1 |
| 2-4 | רוסיה דמיטרי סיסוייב | 2018 | ‏1 |
אצטדיון הקבוצה

מגרש הבית של הקבוצה הוא BetBoom ארנה בשכונת צ'רניקובקה בעיר אופה. בפברואר 2012 הוקצה תקציב לשיפוץ המגרש, תוך תכנון להרחיב את קיבולת האצטדיון ל-16,000 איש. האצטדיון המשופץ נפתח באוגוסט 2015. בתקופת שיפוץ האצטדיון הקבוצה אירחה את משחקיה באצטדיון דינמו בעיר שנבנה בשנת 1930 ובו קיבולת של 4,500 איש בלבד.
תקציב הקבוצה

לאחר העפלת הקבוצה לליגת העל הרוסית בכדורגל, תקציב הקבוצה עלה מאוד והגיע ל-650 מיליון רובלים או 13 מיליון דולרים, מה שלא מהווה סכום משמעותי לעומת תקציבי הקבוצות הגדולות ברוסיה. הקבוצה נמצאת במקומות 13—14 בטבלת הקבוצות העשירות ביותר במדינה. בנוסף, עצם העפלתה לליגה הבכירה חייבה עריכת שיפוצים באצטדיון נפטיאניק בשנת 2015, עבורם הוציאה הקבוצה סכום של כ-1,5 מיליארד רובלים. בעונת 2015/16 תקציב הקבוצה הופחת קמעה בשל הנפילה בשער הרובל אל מול הדולר. אולם תקציב הקבוצה עלה לבסוף והגיע לכדי מיליארד רובלים או 16 מיליון דולרים. בהשוואה לקבוצות הבכירות בליגה, עדיין תקציב הקבוצה נחשב לאחד הנמוכים בליגת העל הרוסית בכדורגל. בעונת 2016/17 תקציב הקבוצה תפח מעט והגיע לכדי כמעט מיליארד וחצי רובלים או 20 מיליון דולרים.
| עונה | תקציב ברובלים | תקציב בדולרים |
| --- | --- | --- |
| 2014/15 | 650 מיליון | ~ 13 מיליון |
| 2015/16 | מיליארד | ~ 16 מיליון |
| 2016/17 | 1,4 מיליארד | ~ 20 מיליון |
ספונסרים ויצרניות תלבושות > ספונסרים

| שנים | ספונסר |
| --- | --- |
2009—2015: רוסיה בשאינפורם סביאז
2012—2020: רוסיה הקרן האזורית של בשקיריה
2021—ואילך: רוסיה BetBoom, בשנפט
ספונסרים ויצרניות תלבושות > יצרניות תלבושות

| שנים | יצרנית תלבושות |
| --- | --- |
2009: בריטניה יומברו
2010: גרמניה אדידס
2011—2012: גרמניה Puma
2012—ואילך: ספרד Joma
סגל הקבוצה > סגל נוכחי

נכון ל-4 באפריל 2021
סגל הקבוצה > סגל נוכחי > שחקנים ידועים

אוסטריה מוריץ באואר
אוזבקיסטן אוסטון אורונוב
אוזבקיסטן ואגיז גליאולין
אוקראינה אולג דנצ'נקו
אוקראינה אולכסנדר זינצ'נקו
ארגנטינה אנדרס וומברגר
בוסניה והרצגובינה האריס הנז'יץ'
ברזיל ויליאם ארתור דה אוליביירה
ברזיל דייגו קרלוס דה אוליביירה
ברזיל מרסיניו
גאורגיה ג'מאל טאבידזה
יפן יוסוקה סאיטו
יפן טקאפומי אקאהוסי
לוקסמבורג אוליביה טיל
מולדובה קטלין קארפ
ניגריה סילבסטר איגבון
סלובניה בויאן יוקיץ'
סלובניה לוברו ביזיאק
סרביה קומנן אנדריץ'
קירגיזסטן ואלרי קיצ'ין
קרואטיה איוואן פאורביץ'
רומניה יונוץ נדלצ'ארו
רוסיה אלכסנדר בלנוב
רוסיה קיריל פולמר
רוסיה טימור ז'אמלטדינוב
רוסיה איוואן אובליאקוב
רוסיה סטניסלב דוברובין
רוסיה אנטון זבולוטני
רוסיה דניס טרנטייב
רוסיה אנדריי לוניוב
רוסיה דניל קרוגובוי
סגל הקבוצה > צוות מקצועי

| --- | --- |
מאמן ראשי: רוסיה ראשיד רחימוב
מאמן: רוסיה ניקולאי סאפרונידי
עוזר מאמן: ספרד אדוארדו דוקאמפו
מאמן שוערים: רוסיה יורי פרסקוקוב
הנהלת הקבוצה > מנהלים

| שם | תפקיד |
| --- | --- |
רוסיה מאראט מגאדייב: יו"ר דירקטוריון הקבוצה
רוסיה סלאבאט גאיסין: נשיא כבוד
רוסיה טימור גאיסין: סגן יו"ר הדירקטוריון
רוסיה שאמיל גאזיזוב: מנכ"ל בשנים 2012–2020
רוסיה אילדוס ביגלוב: מנהל ספורטיבי
הנהלת הקבוצה > מאמני עבר

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
רוסיה פלר פאחרטדינוב: 2009–2010
רוסיה בוריס סיניצין: 2010
רוסיה אנדריי קנצ'לסקיס: 2010–2012
רוסיה אנדריי מלאיי: 2012 (ממלא מקום)
רוסיה איגור קוליוואנוב: 2012–2015
רוסיה יבגני פרברטאיילו: 2015–2016
רוסיה סרגיי טומארוב: 2016 (ממלא מקום)
בלארוס ויקטור גונצ'רנקו: 2016
רוסיה סרגיי סמאק: 2016–2018
רוסיה סרגיי טומארוב: 2018
רוסיה דמיטרי קיריצ'נקו: 2018–2019
רוסיה ואדים יבסייב: 2019–2020
רוסיה ראשיד רחימוב: 2020–2021
רוסיה אלכסיי סטוקאלוב: 2021–הווה
הישגים

ליגת העל הרוסית בכדורגל: מקום 6 2017/18
הגביע הרוסי בכדורגל: חצי גמר 2016/17
הערות שוליים

↑  «Добро пожаловать, „Уфа“!»
↑  בעיר אופה נרשמה קבוצת כדורגל חדשה, דיווח ברוסית מסוכנות הידיעות "Башинформ.ru", 23 בדצמבר 2010
↑  תולדות הקבוצה
↑  מנהלי הקבוצה מתוך אתר הקבוצה
↑  Фиолетовая «Уфа». Клуб выбрал уникальный для РПЛ цвет, но забыл про презентацию
↑  Возможно, «Уфа» войдет в империю Red Bull. Клуб давно мечтал о таком, взамен инвестор получит бизнес-свободу в регионе
↑  Сразу два богатых инвестора претендуют на «Уфу». Что об этом нужно знать
↑  «Уфа»: кто нужен, а кто нет? // Спорт-Экспресс‏, 21 ביוני 2015 года
↑  «Зенит» возглавил рейтинг бюджетов клубов, выступавших в РФПЛ в прошлом сезоне // אתר Championat.com‏, 17 ביולי 2015 года
↑  Эксперт: бюджеты клубов РФПЛ держатся на докризисном уровне в рублях, но упали в валюте // «Профиль», 17 мая 2016
↑  Шамиль Газизов: Бюджет «Уфы» — около миллиарда рублей // Sportbox.ru, 26 июня 2015 года
↑  Финансовый рейтинг российского футбола // «Профиль», 17 במאי 2016
↑  Рустэм Хамитов: «Уфа» берёт за эталон бизнес-модель «Порту» // TASS‏, 3 באוגוסט 2016
↑  Финансирование деятельности футбольного клуба «Уфа»
שחקני אופה במשחק הגביע נגד אוראל יקטרינבורג, 2 בספטמבר 2012.
BetBoom ארנה
אצטדיון דינמו
אינה סביאטנקו

אינה יורייבנה סביאטנקו (נולדה ב-6 בספטמבר 1967) היא פוליטיקאית רוסייה, חברת הדומה העירונית של מוסקבה מאז 2001. חברת סיעת רוסיה המאוחדת וחברת מועצת הפדרציה מטעם מוסקבה (מאז 2019). יו"ר ועדת מועצת הפדרציה למדיניות חברתית (מאז ינואר 2020). היא החליפה בתפקיד זה את ואלרי ריאזנסקי.
הערות שוליים

↑  "Фракция Партии «ЕДИНАЯ РОССИЯ»". Московская городская Дума. אורכב מ-המקור ב-2016-11-23. נבדק ב-2019-08-11.
↑  "Депутат: Святенко Инна Юрьевна". Московская городская дума. נבדק ב-2018-05-28.
↑  "Святенко Инна Юрьевна". Факультет ВМК МГУ. נבדק ב-2018-05-28.
↑  "Офицер в третьем поколении". Петровка 38. נבדק ב-2018-05-28.
↑  "Святенко Инна Юрьевна". Клуб выпускников МГУ. נבדק ב-2018-05-28.
↑  "Святенко Инна Юрьевна". Совет Федерации. נבדק ב-2019-09-28.
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דימיטר סטאנצ'וב

דימיטר יאנב סטאנצ'וב (בבולגרית: Димитър Янев Станчов;‏ 21 במאי 1863, סבישטוב, האימפריה העות'מאנית – 23 במרץ 1940, סופיה, ממלכת בולגריה) היה פוליטיקאי ודיפלומט בולגרי אשר כיהן כשר החוץ וראש ממשלת נסיכות בולגריה.
ביוגרפיה

סטאנצ'וב נולד בסבישטוב ואת השכלתו האקדמית במשפטים רכש באוניברסיטת וינה. הוא כיהן כמזכירו האישי של הנסיך פרדיננד הראשון ובהמשך מונה לשליח דיפלומטי נסיכות בולגריה בממלכת רומניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית. סטאנצ'וב כיהן כשר החוץ בממשלתו של דימיטר פטקוב ולאחר שנרצח פטקוב בכדורי מתנקש, מונה לראש הממשלה בפועל. לאחר מינויו של פטר גודב לראש הממשלה, כיהן סטאנצ'וב כשר החוץ והדתות של הנסיכות ולתקופה קצרה גם כשר למבני ציבור, כבישים ותקשורת. בהמשך, מונה לשגריר בולגריה בממלכה המאוחדת, צרפת, בלגיה וממלכת איטליה.
הוא התנגד לכניסתה של בולגריה למלחמת העולם הראשונה והודח מתפקידו. לאחר תבוסת בולגריה במלחמה, מונה למזכיר צוות המשא ומתן הבולגרי שדן בתנאי חוזה ניי. בהמשך, כיהן שוב כשגריר בממלכה המאוחדת ובבלגיה וב-1924 התפטר מתפקידו כשגריר בולגריה בהולנד בשל התנגדותו למדיניות ממשלתו של אלכסנדר צאנקוב. בין 1927 ל-1929 כיהן סטאנצ'וב כיושב ראש הוועד האולימפי הבולגרי ולאחר סיום תפקידו פרש מהחיים הציבוריים. דימיטר סטאנצ'וב הלך לעולמו ב-1940 בסופיה והוא בן 76 שנים. הוא היה נשוי ואב ל-5 ילדים. נכדו איוואן סטאנצ'וב כיהן כשר החוץ של בולגריה בממשלתה של רנטה אינג'ובה.
הערות שוליים

↑  דימיטר סטאנצ'וב – תקציר ביוגרפי, באתר הוועד האולימפי הבולגרי (באנגלית).
| ראשי ממשלת בולגריה |
| --- | --- | --- |
| נסיכות וממלכת בולגריה (1878-1946) | טודור בורמוב • קלמנט טרנובסקי • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • יוהאן קזימיר ארנרוט • אלכסנדר באטנברג • לאוניד סובולב • דראגן צאנקוב • פטקו קרבלוב • קלמנט טרנובסקי • פטקו קרבלוב • וסיל רדוסלאבוב • קונסטנטין סטואילוב • סטפן סטאמבולוב •  קונסטנטין סטואילוב • דימיטר גרקוב • טודור איבנצ'וב • ראצ'ו פטרוב • פטקו קרבלוב • סטויאן דאנב • ראצ'ו פטרוב • דימיטר פטקוב • דימיטר סטאנצ'וב • פטר גודב • אלכסנדר מלינוב • איוון גשוב • סטויאן דאנב • וסיל רדוסלאבוב • אלכסנדר מלינוב •  תאודור תאודורוב • אלכסנדר סטמבוליסקי • אלכסנדר צאנקוב • אנדריי ליאפצ'ב • אלכסנדר מלינוב • ניקולה מושאנוב • קימון גאורגייב • פנצ'ו זלאטב • אנדריי טושב • גאורגי קיוסאיבנוב • בוגדאן פילוב • דוברי בוז'ילוב • איוון בגריאנוב • קונסטנטין מוראבייב • קימון גאורגייב |          |
| הרפובליקה העממית הבולגרית | קימון גאורגייב • גאורגי דימיטרוב • וסיל קולארוב • וולקו צ'רבנקוב • אנטון יוגוב • טודור ז'יבקוב • סטאנקו טודורוב • גרישה פיליפוב • גאורגי אטנסוב • אנדריי לוקאנוב |          |
| בולגריה (מאז 1990) | אנדריי לוקאנוב • דימיטר פופוב • פיליפ דימיטרוב • ליובן ברוב • רנטה אינג'ובה • ז'אן וידנוב • סטפן סופיאנסקי • איוואן קוסטוב • סימאון סקסקובורגותסקי • סרגיי סטאנישב • בויקו בוריסוב • מארין רייקוב • פלמן אורשרסקי • גאורגי בליזנאשקי • בויקו בוריסוב • אוגניאן גרג'יקוב • בויקו בוריסוב • סטפן יאנב • קיריל פטקוב • גלב דונב • ניקולאי דנקוב • דימיטר גלבצ'ב |          |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: דימיטר פטקוב | ראש ממשלת נסיכות בולגריה  11 במרץ 1907 – 16 במרץ 1907 | הבא: פטר גודב |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ראצ'ו פטרוב | שר החוץ והדתות של נסיכות בולגריה  4 בנובמבר 1906 – 29 בינואר 1908 | הבא: סטפן פפריקוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398263205171  BnF: cb16759431s (data)  GND: 119174804  ISNI: 0000 0000 3500 8660  LCCN: n94058090  SNAC: w6611w79  SUDOC: 234812699  VIAF: 16457953   WorldCat (עם VIAF): 16457953
בית הכנסת אוהל נחמה

| --- | --- |

חזית בית הכנסת אוהל נחמה
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 על שם:  הרבנית נחמה ליפשיץ
 כתובת:  רחוב שופן 3
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל
 רב בית הכנסת:  הרב ד"ר אהרון אדלר
 נוסח תפילה:  נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1979
 תאריך פתיחה רשמי:  1979
 אדריכל:  דוד קאסוטו
 קואורדינטות:  31°46′08″N 35°12′52″E﻿ / ﻿31.7690196°N 35.2143226°E﻿ / 31.7690196; 35.2143226
 he
 
פנים בית הכנסת אוהל נחמה
בית הכנסת אוהל נחמה הוא בית כנסת אורתודוקסי הממוקם ברחוב שופן 3 שבגבול השכונות טלביה, קטמון וקריית שמואל שבירושלים – בין המוזיאון לאמנות האסלאם למשכן הנשיא. נוסח בית הכנסת הוא אשכנזי. בית הכנסת קרוי על שם הרבנית נחמה ליפשיץ, והחל לפעול בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. ראשוני המתפללים היו אנשי האוניברסיטה העברית בירושלים שעזבו מניין קיים ברחוב בלפור. המבנה הנוכחי נחנך בשנת 1979 ותוכנן על ידי האדריכל דוד קאסוטו. עיצוב הפנים של בית הכנסת נעשה על ידי האמן ומעצב הפנים ג'ורג' גולדשטיין, שהיה בעצמו אחד המתפללים הקבועים בבית הכנסת. לשם הקמת המבנה והחזקתו, הוקמה אגודת "מעלות". כיום בית הכנסת מנוהל על ידי ועד ומועצה הנבחרים מדי שנה באספת חברי הקהילה. הרב דניאל טרופר היה רב בית הכנסת במשך כשלושים שנה. עד אוגוסט 2022, רב הקהילה היה הרב ד"ר אהרון אדלר. החליף אותו בתפקיד הרב אבידן מילבסקי וב-2023 הרב יוסף אות.
בעבר נחשב בית הכנסת למוקד מרכזי של הביצה הירושלמית. כיום (נכון לשנת 2023) מתקיימת בבית הכנסת קבלת השבת של מיזם "נדיב" ומיזם "שיחתי" לבוגרי ישיבות ומדרשות.
עקב סמיכותו של משכן הנשיא לבית הכנסת, נשיאי המדינה בעבר ובהווה נוהגים לפקוד אותו ביום הכיפורים ובחגים נוספים.
עיריית ירושלים  קראה את הכיכר על יד בית הכנסת, שבה נפגשים רחוב שופן, רחוב הפלמ"ח ורחוב הנשיא, על שמו של פאול רויטמן, שנמנה בעבר עם קהל המתפללים בבית הכנסת.
באתר בית הכנסת, הוגדרו שלושה יעדים לפעילות בית הכנסת:
הקהילה תטפח את החיים התורניים של חבריה, על ידי ארגון שעורי תורה ברמה גבוהה המתאימה לציבור האקדמי.
הקהילה תארגן תפילות מסודרות, בהן יוכלו חבריה לשפוך שיח לפני בורא עולם בצורה מכובדת.
הקהילה תשאף לשלב את בניה וצעיריה בפעילות התורנית ובסדרי התפילה שלה.
הערות שוליים

1 2  אודות בית הכנסת, באתר Ohelnehama (באנגלית)
↑  בית כנסת ״מעלות״ (אוהל נחמה), באתר פרופ' דוד קאסוטו
↑  רב ורבנית בית הכנסת, באתר בית הכנסת אוהל נחמה
↑  משה שטיינמץ, שווים תפילה: קבלו את בתי הכנסת הנחשבים ביותר בעיר, באתר nrg‏, 27 בספטמבר 2009
↑  בתי הכנסת הירושלמים שאסור לכם לפספס,  באתר כיפה, 8 במאי 2013
↑  שיחתי | בית לבוגרי הישיבות והמדרשות, באתר www.sihati.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007295201705171
משאל עם

פתק הצבעה במשאל העם לשינוי חוקת איטליה (1946)
משאל עם הוא העמדת שאלה בעניין חקיקתי, חוקתי או פוליטי, להצבעה של כל בעלי זכות הבחירה במדינה. הוא כלי המשמש תחליף לבית המחוקקים, על ידי הפניית שאלה, בסוגיה מהותית, אל העם. לעיתים משאל עם אינו מחייב את הממשלה ששואלת את הציבור והוא רק בגדר משאל עם מייעץ, שמשאיר את פירוש תוצאותיו לבית המחוקקים. משאל עם מחייב קיים ברבות מהמדינות הדמוקרטיות ובמיוחד באירופה, באמריקה ובאוקיאניה, ולרוב בנושא של חוקה, שינוי אופן המשטר או הריבונות.