stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלתי הפיך (סרט, 2015)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מאמרה של ג'ין מרי לסקס, "Game Brain" שהתפרסם במגזין GQ
 בימוי:  פיטר לנדסמן 
 הופק בידי:  רידלי סקוט גיאנינה סקוט דייוויד וולטוף לארי שומן אליזבת קנטילון
 תסריט:  פיטר לנדסמן 
 עריכה:  ויליאם גולדנברג 
 שחקנים ראשיים:  ויל סמית' אלק בולדווין גוגו אמבתה-רו אלברט ברוקס לוק וילסון פול רייזר אדי מארסן דייוויד מורס אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  סלווטורה טוטינו 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בנובמבר 2015 (פסטיבל מכון הסרטים האמריקאי) 25 בדצמבר 2015 (הפצה נרחבת)
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  American football film, סרט ביוגרפי, סרט דרמה 
 תקציב:  35 מיליון דולר
 הכנסות:  48.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   concussion2015
 www.concussion-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
בלתי הפיך (באנגלית: Concussion) הוא סרט דרמה אמריקאי בבימויו של פיטר לנדסמן ובכיכובו של ויל סמית'. הסרט מבוסס על מאמרה של ג'ין מרי לסקס, "Game Brain" שהתפרסם במגזין GQ ועוסק בסיפורו האמיתי של חוקר מקרי המוות בנט אומלו. אומלו חקר מקרי מוות של שחקני פוטבול והגיע למסקנה שנגרם להם נזק מוחי מסוג CTE‏ (אנצפלופתיה טראומתית כרונית (אנ')) כתוצאה מפעילותם הספורטיבית וזעזועי מוח שעברו במהלך הקריירה. הוא נאבק בליגת ה-NFL, ליגת הפוטבול המקצועית בארצות הברית, שמנסה להשתיק את מסקנות המחקר.
עלילה

ד"ר בנט אומלו, פתולוג ניגרי-אמריקאי מאוניברסיטת פיטסבורג, חוקר את מקרה המוות של מארק ובסטר, שחקן פוטבול לשעבר בפיטסבורג סטילרס שסבל משיטיון. אומלו חושד שיש קשר בין החבטות הרבות וזעזועי המוח שספג ובסטר לאורך הקריירה ובין מותו. הוא בוחן מקרי מוות של שחקני פוטבול נוספים שמתו בגיל צעיר יחסית מנסיבות לא טבעיות, כגון אלצהיימר והתאבדות. על מנת לבצע את המחקר כהלכה הוא משתמש בטכניקה יקרה, שמימן בעצמו. מניתוח מוחם הוא מגיע למסקנה שהם סבלו מ-CTE - אנצפלופתיה טראומטית כרונית (אנ'). הוא יוצא למאבק לפרסום ממצאיו בעוד הנהלת ה-NFL ובעלי הקבוצות מנסים להשתיקו ולגרום לו לחזור בו ממסקנותיו הרפואיות.
שחקנים ודמויות

| הדמות בסרט | שחקן/ית | תיאור |
| --- | --- | --- |
| בנט אומלו | ויל סמית' | פתולוג ניגרי-אמריקאי, מגלה ה-CTE |
| ד"ר ג'וליאן ביילס | אלק בולדווין | ראש מחלקת נוירוכירורגיה בבית החולים האוניברסיטאי של וירג'יניה המערבית, שימש כרופא של פיטסבורג סטילרס |
| פרמה מוטיסו | גוגו אמבתה-רו | אחות קנייתית שאומלו נותן לה מחסה (לימים רעייתו) |
| סיריל וכט | אלברט ברוקס | פתולוג ומשפטן, הבוס של אומלו |
| רוג'ר גודל | לוק וילסון | הקומישינר של ה-NFL |
| ד"ר אליוט פלמן | פול רייזר | היועץ הרפואי של ה-NFL, יוצא נגד ממצאיו של אומלו |
| ד"ר סטיבן דה-קוסקי | אדי מארסן | ראש החוג לנויורולוגיה באוניברסיטת פיטסבורג |
| מייק ובסטר | דייוויד מורס | שחקן פוטבול לשעבר בפיטסבורג סטילרס שסבל משיטיון לפני מותו בגיל צעיר כתוצאה מ-CTE |
| ד"ר ג'וזף מרון | ארליס הווארד | נוירוכירורג, ראש הוועדה מטעם ה-NFL לנושא פגיעות ראש וצוואר |
| דייב דיוארסון | אדוואלה אקינואויה-אגבאג'ה | שחקן פוטבול לשעבר ב-NFL שהתאבד כתוצאה מ-CTE |
הפקה, צילום והפצה

הרעיון ליצירת הסרט נרקם אצל רידלי סקוט בעקבות מותם של כוכבי הפוטבול ג'וניור סיאו ודייב דיוארסון שהתאבדו שניהם לאחר שסבלו מ-CTE. צילומי הסרט החלו באוקטובר 2014 ונעשו בעיקר בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה. מתקפת ההאקרים על סרטי סוני חשפה כי התסריט הסופי של הסרט שונה על מנת לא לפגוע בליגת ה-NFL. קטעים מהסרט, כגון שיחה בין קומישינר ה-NFL רוג'ר גודל לעמיתיו, קוצצו בעריכה על מנת להימנע מתביעות דיבה.
הפצת הסרט בארצות הברית נקבעה לחג המולד, ה-25 בדצמבר 2015.
הערות שוליים

↑  Ridley Scott To Direct Film About Deadly Effects Of Concussions In Football Players, אתר דדליין, 7 בנובמבר 2013
↑  Sony Altered ‘Concussion’ Film to Prevent N.F.L. Protests, Emails Show, הניו יורק טיימס, 1 בספטמבר 2015
↑  'Concussion' Director Defends NFL Drama, Admits Roger Goodell Scene Was Cut, אתר הוליווד ריפורטר, 2 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: a3006045-b4fd-4ad9-a435-314f0357ca5f
סאסקס

ערך זה עוסק במחוז באנגליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סַאסֶקְס (באנגלית: Sussex) הוא מחוז היסטורי בדרום-מזרח אנגליה, מדרום ללונדון, ששטחו 3,783 קמ"ר ומתגוררים בו 1,609,500 תושבים (2011). הוא גובל בקנט, סארי, המפשייר ובתעלת למאנש.
סאסקס הוא מחוז היסטורי הידוע כאזור בעל גבעות רבות, מישורים ויערות. המחוז מייצא מוצרי-חקלאות רבים כמו עופות, בקר, פירות וירקות ואין בו כמעט תעשייה.
מאז שנת 1888 המחוז מחולק לשניים:
מזרח סאסקס, עיר מחוז: לואס (Lewes)
מערב סאסקס, עיר מחוז: צ'יצ'סטר (Chichster)
מחוז סאסקס משמש גם כפרוור מגורים בשל קרבתו לבירה לונדון.
כיום דוכס סאסקס הוא הנסיך הארי, דוכס סאסקס, ודוכסית סאסקס היא מייגן, דוכסית סאסקס.
ספרינגפילד (מסצ'וסטס)

ספרינגפילד (באנגלית: Springfield) היא עיר במחוז המפדן שבמדינת מסצ'וסטס, ארצות הברית. אוכלוסיית העיר מונה 149,938 תושבים (נכון ל-2007). העיר היא השלישית בגודלה במסצ'סוטס, והרביעית בגודלה בניו אינגלנד (לאחר בוסטון, ווסטר ופרובידנס).
העיר היא הוותיקה ביותר מבין הערים ששמן הוא ספרינגפילד, והיא גם העיר הגדולה ביותר השוכנת על גדות הנהר קונטיקט.
ספרינגפילד ידועה כמקום שבו המציא ג'יימס נייסמית' את משחק הכדורסל, ובה נמצא היכל התהילה של הכדורסל. היא גם עיר הולדתו של תאודור סוס גייזל, הידוע בשם העט שלו, ד"ר סוס. בסמוך לעיר ממוקם פארק השעשועים סיקס פלאגס ניו אינגלנד של רשת הפארקים סיקס פלאגס.
לעיר יש שותפות כלכלית וחברתית עם הרטפורד שבקונטיקט.
היסטוריה

המתיישבים הראשונים באזור ספרינגפילד של ימינו היו אנגלים, שפנו מערבה מבוסטון ובשנת 1635 הקימו צריף על גדות אחד הנהרות באזור. העיר נקראה ספרינגפילד על שם עיירה בריטית בשם זה, הסמוכה לעיר צ'למספורד, עיר הולדתו של אחד ממייסדי ספרינגפילד.
המתיישבים רכשו את האדמה מהמקומיים (האינדיאנים) והחל מסחר ביניהם לבין המתיישבים, שהתבסס על בעיקר על פרוות של בונה.
ב-1675 התקיפו אינדיאנים משבט הפוקומטוק את העיר והרסו מחצית ממנה.
תעשייה ומסחר

בשנות השבעים של המאה ה-18 בחר ג'ורג' וושינגטון למקם את הנשקיה הלאומית בספרינגפילד, בה פותח בין היתר הרובה מסוג ספרינגפילד.
במהלך המאה ה-19 הוקמה בעיר מסילת רכבת שהובילה לכיוון קונטיקט. לקראת סוף המאה נבנו בעיר בתים רבים בסגנון ויקטוריאני, מה שנתן לעיר את הכינוי "עיר הבתים" (City of Homes).
ב-1856 הוקם בעיר מפעל הנשק סמית' אנד וסון. המפעל הראשי קיים בעיר עד ימינו.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה בעיר מפעל של רולס-רויס שנסגר בעקבות השפל הגדול.
המצאת הכדורסל

תהילתה של ספרינגפילד בא לה מהיותה מקום המצאת משחק הכדורסל על ידי ג'יימס נייסמית', מורה לחינוך גופני, שהמציא אותו בעיר בשנת 1891. בשל כך היכל התהילה של הכדורסל הוקם בעיר בשנת 1968. בשנת 2002 נפתח הבניין החדש, הבנוי בצורת כדורסל.
הקהילה היהודית

בספרינגפילד רבתי קיימת קהילה יהודית קטנה ובה בית ספר יסודי (ובו כיתות מגן ועד כיתה ח').
מוזיאון בית רמברנדט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 כתובת:  אמסטרדם המרכזית 
 מיקום:  עיריית אמסטרדם 
 מדינה:  הולנד 
 מבקרים בשנה:  193,250
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1907
 תאריך פתיחה רשמי:  10 ביוני 1911 
 קואורדינטות:  52°22′10″N 4°54′05″E﻿ / ﻿52.369444°N 4.901389°E﻿ / 52.369444; 4.901389
 www.rembrandthuis.nl/nl/
  (למפת אמסטרדם מוגדלת) מוזיאון בית רמברנדט(למפת אמסטרדם רגילה) מוזיאון בית רמברנדט
 
מוזיאון בית רמברנדט, 2005
מוזיאון בית רמברנדט (בהולנדית: Museum het Rembrandthuis) הוא מבנה הממוקם ביודנבריסטראט באמסטרדם שבהולנד. המבנה, בו התגורר הצייר רמברנדט ואן ריין במשך מספר שנים, החל משנת 1639 ועד שפשט רגל בשנת 1656, משמש כיום כמוזיאון להנצחת חייו ועבודתו.
היסטוריה > הקמת המבנה

המבנה בו ניצב כיום המוזיאון נבנה בין השנים 1606–1607 עבור קורנליוס ואן דר וורט ברחוב סינט אנתוניסריסטראאט (Sint Anthonisbreestraat - רחוב אנתוניוס הקדוש הרחב). לימים נודע הרחוב בשם "רחוב היהודים הרחב". המבנה נבנה על שני מגרשים סמוכים במזרח העיר (מס' 4 ו-6), בשכונה בה התיישבו באותה עת סוחרים עשירים ואמנים.
המבנה המקורי היה מבנה דו קומתי, בראשו גמלון מדורג. בין השנים 1627–1628 שופץ המבנה, שונתה חזיתו, נוספה קומה שלישית ובראשה גמלון משולש (שהיה אופייני באותה עת). ככל הנראה השיפוץ בוצע על ידי האדריכל יאקוב ואן קאמפן (האדריכל שבנה את בניין עיריית אמסטרדם - לימים, ארמון המלוכה, בכיכר דאם).
היסטוריה > 1639–1658

בשנת 1639 רכש רמברנדט את המבנה בעבור סכום של 13,000 גילדרים (אשר בוצע בתשלומים, מאחר שלרמברנדט לא היה את כל הסכום). בעת רכישת המבנה היה רמברנדט אמן ידוע, ובאותה שנה אף התבקש לצייר את "משמר הלילה" של העיר אמסטרדם. על אף רווחיו, לא עמד רמברנדט בתשלומי המשכנתא וההלוואות שלקח. בין השנים 1652–1656 לקח רמברנדט הלוואות נוספות על מנת לשלם את הלוואותיו הקודמות, אולם לא הצליח לשלם את אלה ובשנת 1656 פשט רגל ונכסיו נמכרו על מנת לשלם לנושים. בשנת 1658 נמכר הבית במכירה פומבית על מנת לשלם את יתרת החובות ונמכר בסכום של 11,000 גילדרים. רמברנדט עבר להתגורר בבית שכור ברוזנחראכט בו התגורר עד מותו בשנת 1669.
היסטוריה > 1658–1911

בין השנים 1660–1662 שופץ המבנה וחולק לשני בתי מגורים. בשני המבנים התגוררו משפחות שונות עד סוף המאה ה-19, והמבנה שופץ ושונה מספר פעמים, ומצבו התדרדר במהלך השנים. הבית היה במצב רעוע חיצונית, ואלמלא היה זה ביתו של הצייר המפורסם היה כנראה נהרס על ידי עיריית אמסטרדם. ב-1862 קנה את הבית יהודי בשם יוכם איזאק אהרון שפיץ. הוא חי בבית עם אשתו ותשעת ילדיו. בקומה השנייה של הבניין היה בתקופה זו בית כנסת. בשנת 1906 נערכה תערוכה של יצירות רמברנדט, ובעקבותיה התעורר לחץ ציבורי מהקהילה היהודית בעיר שהביא לרכישת המבנה על ידי עיריית אמסטרדם מידי משפחת שפיץ, המשפחה האחרונה שחייתה בבית לפני הפיכתו למוזיאון. לאחר רכישתו, העירייה העניקה את הבית לקרן בית רמברנדט (Stichting Rembrandthuis) שהוקמה בשנת 1907 במטרה לשחזר את הבית למצב בו היה בעת שרמברנדט התגורר בו, אולם משיקולי תקציב לא בוצע שחזור היסטורי מלא. שיפוץ המבנה הסתיים בשנת 1911 והמוזיאון נחנך בנוכחות המלכה וילהלמינה והוצגו בו רישומים מעשה ידי רמברנדט.
היסטוריה > 1911 – ימינו

במהלך שנות פעילותו הראשונות של המוזיאון גדל אוסף הרישומים שלו (כתוצאה מרכישות וממתנות למוזיאון), וכן נערכו תערוכות משתנות במבנה.
בראשית שנות ה-90 החליט חבר המנהלים של המוזיאון לרכוש את המבנה הסמוך למוזיאון על מנת לאפשר את הרחבתו. במקום המבנה הסמוך נבנה אולם כניסה בתכנונם של האדריכלים משה שוורץ (Moshé Zwarts) וריין יאנסמה (Rein Jansma) ובעיצוב מעצב הפנים פטר סאס (Peter Sas). האגף החדש נפתח ב-7 במאי 1998 ובו שני אולמות תצוגה, משרדים, ספרייה ומרכז מידע. בעקבות הקמת האגף החדש הוחלט לבצע את התוכנית המקורית לשיפוץ המבנה משנת 1911 אשר לא בוצעה. על מנת לבצע שיחזור היסטורי מדויק של המבנה הוקם צוות שיחזור בראשות ההיסטוריון האנק זאנטקוייל (Henk Zantkuijl) המתמחה במבנים הולנדיים מהמאה ה-17. במסגרת השחזור בוצע מחקר בדבר רשימת הנכסים של בעלי הבית בתקופות שונות ובהן רשימת הנכסים שהיו במבנה בשנת 1626 ורשימת הנכסים של רמברנדט שנמכרו במכירה פומבית בשל פשיטת הרגל בשנת 1656. רשימות אלה איפשרו אכלוס החדרים במבנה בחפצים הדומים לחפצים שהיו בהם, ובכך התאפשר שיחזור השימוש השונה בחדרים השונים. עבודות השחזור הושלמו בשנת 1999
אוספי המוזיאון

בעת פתיחת המוזיאון בשנת 1911 הוחלט להציג בו בעיקר את הרישומים שעשה רמברנדט בעת שהתגורר במבנה. במסגרת הכנת התצוגה נתרמו למוזיאון והושאלו לו רישומים רבים, ולאחר פתיחתו החלו תורמים לתת למוזיאון רישומים וכן מענקים שונים שאיפשרו רכישת רישומים נוספים. מוזיאון הרייקסמוזאום תרם למוזיאון 11 רישומים שהוצגו בו, ובמכירה פומבית שנערכה במאי 1913 נרכשו ארבעה ציורים מתוך 23 ציורים של רמברנדט מאוספי האספן הרביטי ג'י. פי. הסלטין (J.P. Heseltine) שהוצאו למכירה: "אישה עם ילד על זרועה", "הריסות בית העירייה הישן של אמסטרדם", "מבט על מונטלבאסנטורן" ו"נערה ישובה ישנה". בשנת 1914 נרכשו במכירה פומבית בברלין 19 רישומים נוספים, לרבות הרישום "מות מופיע בפני זוג נשוי", ו"אירה צד".
במהלך מלחמת העולם הראשונה הופסקו הרכישות, אף שבשנת 1915 הצליח המוזיאון לרכוש 26 רישומים נוספים (מרביתם הושאלו למוזיאון קודם לכן ועתה נרכשו על ידו). בשנת 1919 נרכש דיוקן עצמי של רמברנדט מאוספי תרזה ואן דויל (Therèse van Duyl), וכן נרכשה תמונה של אישה זקנה ושל אישה עם ילדה - שכיום סבורים שצוירה על ידי ניקולאס מאאס ולא על ידי רמברנדט.
בשנת 1927 רכש המוזיאון דיוקן של אימו של רמברנדט וכן מספר רישומים המתארים דמויות מיתיות.
יאן ות' (Jan Veth), אוצר המוזיאון והרוח החיה מאחורי הרכישות מאז הקמתו של המוזיאון, נפטר בשנת 1925 וקצב הרכישות פחת, אף שבפברואר 1933 נרכשו שישה רישומים נוספים במכירה פומבית. לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה והפלישה של גרמניה הנאצית להולנד, הוסתרו היצירות במרתף המוזיאון, אולם בשל הצפת העיר באביב 1944, ומחשש לשלומם של היצירות הועברו לכספת בסניף בנק סמוך עד לתום המלחמה. המוזיאון נפתח מחדש לציבור ביולי 1945.
בשל קשיים כלכליים נמנע המוזיאון לרכוש יצירות נוספות, אולם בשנת 1962 נתרמו למוזיאון מספר יצירות ובהן דיוקן עצמי של רמברנדט בצעירותו.
מיעוט היצירות שהוצעו למכירה, ועליית מחירי יצירותיו של רמברנדט במהלך השנים מנעה מהמוזיאון דל האמצעים לרכוש את היצירות. בשנת 1977 רכש המוזיאון יצירה של תלמידו של רמברנדט - קונסטנטין ואן רנסה (Constantijn van Renesse) אשר רמברנדט ביצע בה מספר תיקונים, ובשנת 1980 נרכש רישום של גבר היושב על כיסא.
אוסף המוזיאון כולל כיום כ-260 מתוך כ-290 הרישומים שרמברנדט עשה בחייו.
תהליך תרמודינמי

מעגל קרנו (קו שחור) וקווים איזותרמיים, המייצגים את השינויים האפשריים בטמפרטורה קבועה, (אדום) ואיזנטרופיים, המייצגים שינויים אפשריים באנטרופיה קבועה (ירוק). למעלה, המעגל מתואר במרחב של הלחץ (P) כנגד הנפח (V). השטח הכלוא בתוך המעגל הוא סה"כ העבודה שנעשתה על ידי המנוע. למטה, אותו מעגל מתואר במרחב של הטמפרטורה (T) כנגד האנטרופיה (S) השטח הכלוא בתוך המעגל הוא סה"כ החום שהפך לעבודה.
בתרמודינמיקה, תהליך תרמודינמי הוא תהליך הפועל על צבר חלקיקים. לרוב, לשם פשטות, מתייחסים לתהליכים שבהם אחד מהקבועים המתארים את המערכת נותר קבוע. התהליכים התרמודינמיים הנפוצים ביותר הם:
תהליך איזותרמי – תהליך שבו הטמפרטורה במערכת נותרת קבועה.
תהליך איזוכורי –תהליך שבו נפח המערכת נותר קבוע.
תהליך איזוברי – תהליך שבו הלחץ במערכת נותר קבוע. בתהליך זה חום המועבר למערכת משנה את האנרגיה הפנימית של המערכת ומבצע עבודה שמתבטאת בשינוי הנפח של המערכת.
תהליך איזנטרופי – תהליך שבו האנטרופיה במערכת נותרת קבועה.
תהליך איזואנתלפי – תהליך שבו האנתלפיה במערכת נותרת קבועה.
תהליך אדיאבטי – בתהליך זה אין מעבר חום מהמערכת לסביבה; לתהליכים אדיאבטיים חשיבות רבה, תהליך אדיאבטי לא יהיה בהכרח תהליך איזנטרופי
תהליך פוליטרופי – תהליך שבו מתקיים : pV^{\,n}=C כאשר C מספר קבוע ו-n הוא האינדקס הפוליטרופי. תהליך זה מתאר לרוב שינוי נפח של גזים (לדוגמה במקרר)
דוגמאות לתהליכים תרמודינמיים

צל גשם נוצר כאשר אוויר חם ולח נדחף אל רכסי הרים, הוא עולה תוך ירידה בלחץ האטמוספירי ומתקרר בתהליך אדיאבטי עד לנקודת הטל (הנקודה בה מתעבות טיפות). תהליך זה גורם לכך שמדבר יהודה שממזרח לקו פרשת המים של הרי יהודה יבש משמעותית מזה שממערבם.
צוללן קרטזי הוא תהליך איזותרמי תוך שינוי של הלחץ והנפח.
מתיחת גומייה היא תהליך איזנטרופי בו הטמפרטורה עולה.
כל מנועי הבעירה הפנימית וכן מנועים נוספים, אך לא מנועים חשמליים, מיישמים מחזורים של תהליכים תרמודימיים, במנוע קרנו מתרחשים תהליכי איזותרמיים ואדיאבטיים.
מורה דרך

מורה דרך בפטרה
מורת דרך ישראלית בהר הרצל
תעודת מורה דרך בישראל 2023-2024
מורה דרך (מכונה גם "מדריך טיולים") הוא אדם שעוסק בהדרכה של מטיילים ותיירים. תחומי הידע עליהם מתבסס מורה דרך הם מגוונים, כגון:  ארכאולוגיה, היסטוריה, גאולוגיה, גאומורפולוגיה, גאוגרפיה, הכרת החי והצומח ותרבויות מתקפות שונות. בעת העתיקה שלא נעשה  שימוש במפות דרכים מודרניות, תפקידם של מורי הדרך מקומיים היה בעל ערך, כאשר הם הדריכו את הדרך עבור אנשים אשר היו עולים לרגל למטרות דת או צבאות של אימפריות בדרכם ליעד, תוך כדי שהם מכירים היטב היכן עובר תוואי הדרך הנוח ביותר .
ההדרכה ניתנת בשפה המובנת למטיילים המשתתפים בה, ולעיתים היא ניתנת במספר שפות, כדי לפנות לקהל מגוון יותר של תיירים. מורה הדרך מאפשר למטיילים היכרות מעמיקה יותר של האזור, תושביו ותרבותם. במדינות רבות עבודה כמורה דרך מצריכה רישיון מטעם המדינה, ויש מדינות המחייבות כל קבוצת תיירים להשתמש בשירותיו של מורה דרך מקומי, גם כאשר היא מלווה במורה דרך זר הדובר את שפת התיירים ואת שפת המקום.
הקשר בין מורה דרך לקבוצת תיירים עשוי להיות לזמן קצר, של שעות מעטות, בעת ביקורם באתר מסוים, או לזמן ארוך יותר, של ימים ואף שבועות, במשך כל ביקורם במדינה מסוימת (או ברצף של מדינות אחדות).
התקשרותם של תיירים עם מורה דרך נעשית בארץ מוצאם (בטיול מאורגן), או בארץ היעד.
בעבר היו שירותיהם של מורי הדרך חיוניים, בגלל זמינות נמוכה של מפות וספרים. מורי הדרך שימשו מתורגמנים וכן הם היו אלה אשר הכירו את הדרכים והיו מסוגלים להוביל את התיירים בבטחה בדרכים.
מורי דרך רבים מסייעים לתייר בבניית תוכנית הטיול שלו, טרם הגעתו לארץ היעד ובכך הם מקלים עליו תהליך תכנון הסיור.
בישראל

מורה דרך הוא מקצוע רשמי במדינת ישראל. בעבר שימש להדרכת עולים לרגל למקומות הקדושים, וכיום הוא עוסק בהדרכת תיירים ועולי רגל הבאים לביקור בארץ ולהדרכת תלמידי בית ספר. מורה דרך בישראל עובר הכשרה ועומד בבחינות של משרד התיירות. בשעות עבודתו, הוא חייב לשאת תעודת "מורה דרך" תקפה מטעם משרד התיירות. מורי הדרך נדרשים לעבור השתלמויות דו-שנתיות המהוות תנאי לחידוש הרישיון. כמו במדינות רבות בעולם, קבוצות תיירים חייבות בהדרכה של מורי דרך מקומיים. החוק קובע כי "לא תעסיק סוכנות לנסיעות, לנופש ותיירות פנים, ומשרדים לתיור, מורה דרך אלא אם כן הוא בעל רישיון תקף לשמש מורה דרך". יוצא דופן לחוק זה הן קבוצות של תיירים המוגדרים כ"צליינים" - אלה מודרכים על ידי מוריהם הרוחניים ומסיירים במקומות הקדושים לנצרות. אף על פי כן, חלה במקרה זה בעיה משפטית, היות שהקבוצה של אותו רועה רוחני או כומר מחויבת, בכל זאת, לשכור מורה דרך מוסמך. וזאת על פי תקנות התיירות התשכ"ז.
בישראל מחולקים מורי הדרך לשתי קבוצות: אלה המדריכים תלמידים במערכת החינוך ומקבלים רישוי מטעם משרד החינוך, נקראים מדריכי טיולים במערכת החינוך ("תו תקן"), ואלו המדריכים מבוגרים ותיירים ומקבלים רישיון מטעם משרד התיירות, נקראים מורי דרך.
החוק בישראל קובע כי רישיון מורה דרך יינתן לאדם אם התקיימו בו תנאים אלה:
הוא תושב ישראל;
מלאו לו 21 שנים;
אין לגביו רישום במרשם הפלילי על עבירה שיש עמה קלון;
בעל 12 שנות לימוד לפחות;
עמד בבחינות לפי תקנות אלה.
ניתן לשלול את הרישיון במקרים הבאים:
אם בעת מילוי תפקידו כמורה דרך יעץ, כיוון או הניע אדם כל שהוא לעסק שאיננו מוגדר כעסק למכירת טובין ומתן שירותים לתיירים,  "בנסיבות שלהנחת דעתו של הממונה, היה בהן כדי להעדיף שלא כהלכה עסק שאינו נושא אישור על פני זה הנושא אישור".
אם עשה מעשה או מחדל אשר אינו הולם את הרשאתו החוקית כמורה דרך.
בישראל > הכשרת מורי דרך

תוכנית הלימודים למורי הדרך נקבעת על ידי משרד התיירות, והלימודים בפועל מבוצעים על ידי מוסדות פרטיים (לעיתים מחלקה ללימודי חוץ של מוסד אקדמי) המקבלים הרשאה לכך מטעם משרד התיירות. במקרים אחדים, הוראת מורי הדרך נעשית לצד השתלמות מקבילה ל"מלווי קבוצות" לטיולי חו"ל. תוכנית הלימודים כללה בעבר כ-83 ימים בהם יש לסייר בארץ, ועוד כ-600 שעות עיוניות במגוון נושאים והקורס נמשך בערך כשנתיים, החל משנת 2019 אורך ההכשרה התקצר לשנה ו-3 חודשים.
בישראל > הכשרת מורי דרך > תוכנית הלימודים

הוראה המקצוע כוללת לרוב שני תחומים עיקריים:
לימודי ידיעת ארץ ישראל בתחומים מגוונים, כגון ארכאולוגיה, היסטוריה כללית והיסטוריה של ארץ ישראל, דתות, גאוגרפיה, אמנות, החי בארץ ישראל והצומח בארץ ישראל, גאולוגיה וגאומורפולוגיה, אדריכלות ואקטואליה ישראלית
לימודי תיירות, המקנים מיומנות מקצועית להדרכת קבוצות: טכניקות מסירה, ניהול סיורים, ארגון והנהגה, בטיחות ועזרה ראשונה
מכון לנדר - מרכז אקדמי ירושלים

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  2004–2014 (כ־10 שנים)
 מיקום
 מיקום:  גבעת שאול, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′22″N 35°11′11″E﻿ / ﻿31.789333333333°N 35.186277777778°E﻿ / 31.789333333333; 35.186277777778
 http://www.lander.ac.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מכון לנדר - מרכז אקדמי ירושלים(למפת ירושלים רגילה) מכון לנדר - מרכז אקדמי ירושלים(למפת הרי ירושלים רגילה) מכון לנדר - מרכז אקדמי ירושלים(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מכון לנדר - מרכז אקדמי ירושלים
 
מכון לנדר – מרכז אקדמי ירושלים (באנגלית: Lander Institute) היה מוסד אקדמי, בסטטוס של מכללה אקדמית פרטית מיסודו של טורו קולג' שמשכנו היה גבעת שאול בירושלים. לאחר שנסגר ב-2014, עברו רוב הסטודנטים לקריה האקדמית אונו, על מנת לסיים את לימודיהם.
היסטוריה

המכון החל לפעול באוגוסט 2004 ונקרא על שמו של פרופ' ברנרד לנדר. בתחילה פעל כשלוחה ישראלית של טורו קולג', אשר העניק תואר אמריקאי בישראל. החל משנת 2006 קיבל הכרה זמנית כמוסד להשכלה גבוהה מהמועצה להשכלה גבוהה והוא העניק תארים אקדמיים ישראליים.
במאי 2014 הגיש המכון בקשה להקפאת הליכים עקב חובות בהיקף של 22.5 מיליון שקל. בהמשך בעקבות הליכים אלה, סגר מכון לנדר את שעריו, תוך שהוא מותיר את הסטודנטים הרשומים בו, ללא פתרון ברור לגבי המשך לימודיהם וסיומם.
במסגרת המכון פעל "הקמפוס החרדי" שהיווה מסגרת המותאמת ללימודים גבוהים לסטודנטים החרדיים שכלל מכינה עם לימודי בסיס ולימודים נפרדים לנשים ולגברים. בנוסף לכך, מכון לנדר כלל את המחלקה ללימודי העשרה מתקדמים בשפה האנגלית שבה הוצעו קורסי העשרה מקצועיים בתחומים מגוונים.
בעקבות העובדה שמכון לנדר סגר את שעריו, במהלך החודשים יוני, יולי, אוגוסט וספטמבר 2014 גובש הסכם בין גורמים במכון לנדר לבין המל"ג ומוסדות אקדמיים מוכרים נוספים, לפיו סטודנטים שנותרו באמצע לימודיהם ללא מענה להמשך וסיום לימודיהם במכון לנדר יוכלו להיקלט, להמשיך לימודיהם ולסיימם במוסדות אקדמיים אחרים, והם: הקריה האקדמית אונו, אוניברסיטת אריאל, המכללה האקדמית הרצוג והמרכז האקדמי למשפט ועסקים.
מכון לנדר הוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה כמוסד שבעבר היה בסמכותו להעניק תואר ראשון (B.A) במנהל עסקים, לימודי ארץ ישראל וירושלים, וחינוך וחברה, תואר שני (M.A) בלימודי יהדות ותואר שני (MBA) במנהל עסקים.
בשנים 2013 עד 2014 למדו במכון לנדר כ־1,200 סטודנטים במסלולים האקדמיים השונים, וכ-3,500 סטודנטים ביחידה ללימודי חוץ.
מבנה המרכז > יחידות אקדמיות

בית הספר למינהל עסקים במכון לנדר הציע לתלמידיו מסלולי לימוד שהורכבו מארבע התמחויות מקצועיות וממבחר רב של קורסים עיונים ומעשיים. בית הספר למנהל עסקים קיבל היתר לפתיחת תואר שני (MBA) במנהל עסקים ללא תיזה.
בית הספר ללימודי ארץ ישראל וירושלים קיבל את אישור המועצה להשכלה גבוהה לפתוח תוכנית לתואר ראשון ולקיים בה לימודים. ייחודה של התוכנית היה בעובדה כי היא מתרכזת ברבדי האוכלוסייה, היישוב והחברה ומשלבת לימודים אזוריים וסיורים בשטח.
בית הספר ללימודי חינוך וחברה קיבל את אישור המועצה להשכלה גבוהה לפתוח מסלול לימודים לתואר ראשון בחינוך וחברה.
בית הספר ללימודי יהדות שילב לימודים אקדמיים עם מחויבות למסורת היהודית וערכיה שמטרתו הייתה להעניק לבוגריו תואר שני ביהדות. למחזיקי תואר ראשון ממוסד אקדמי מוכר על ידי המל"ג הייתה האפשרות ללמוד במכון לנדר לימודי תואר שני ביהדות עם התמקדות בתחומים הבאים:
מקרא
תורה שבעל פה
היסטוריה של עם ישראל
הגות יהודית
חינוך יהודי
היחידה ללימודי חוץ הציעה לקהל הרחב מגוון רחב ועשיר של קורסים מקצועיים וקורסי העשרה בתחומים רבים:
בית הספר לתיירות.
בית הספר לגרפיקה ממוחשבת ומדיה אינטראקטיבית.
בית הספר לנדל"ן.
בית הספר להורות מקושרת.
בית הספר לחינוך ניהול ושיווק.
בית הספר למקצועות היהדות.
המחלקה ללימודי העשרה מתקדמים בשפה האנגלית שבה הוצעו קורסי העשרה מקצועיים בתחומים מגוונים כגון:
נדל"ן.
ניהול נכסים.
צילום דיגיטלי.
עיצוב גרפי, עיצוב פנים.
עיצוב אתרי אינטרנט.
שיווק באינטרנט.
תוכניות ההסמכה של מיקרוסופט.
חדשנות ויזמות מעשיות.
שפות תכנות למחשב.
הערות שוליים

↑  רשימת מוסדות להשכלה גבוהה
↑   אפרת נוימן, בעיצומו של הסמסטר: מכון לנדר בירושלים הגיש בקשה להקפאת הליכים, באתר TheMarker‏, 22 במאי 2014
↑  הקמפוס החרדי
1 2  (Lander Institute - English Division)
↑  בית הספר למינהל עסקים
↑  בית הספר ללימודי ארץ ישראל וירושלים
↑  בית הספר ללימודי חינוך וחברה
↑  בית הספר ללימודי יהדות
↑  היחידה ללימודי חוץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0404 5687 
טקס בוגרים 2013
טקס בוגרים 2013
טקס בוגרים
טקס בוגרים 2013
האקדמית גליל מערבי

| --- | --- |


בניין בית הספר לניהול ע"ש סר הארי סולומון במכללה
 מכללה
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה)
 קמפוס:  כ-83 דונם
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' נסים בן-דוד
 יו"ר:  מר יוסי סגל
 מנכ"ל:  חנן יגר
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  2695
 סטודנטים לתואר ראשון:  2545
 סטודנטים לתואר שני:  150
 מיקום
 מיקום:  עכו
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°56′12″N 35°05′11″E﻿ / ﻿32.9367°N 35.0864°E﻿ / 32.9367; 35.0864
 WGalil.ac.il
 he
 
סמלילה של המכללה עד מרץ 2017: הקשתות מייצגות את אמת עכו – מוביל המים הרומי הקדום העובר בסמוך לשטח המכללה.
"בית הסטודנט" במכללה
המכללה האקדמית גליל מערבי, ספטמבר 2015
הכניסה למכללה
המכללה האקדמית גליל מערבי היא מכללה אקדמית, המציעה לימודים אקדמיים לתואר ראשון. המכללה שוכנת בלב אזור הגליל המערבי, בשטח השיפוט של העיר עכו, סמוך ליישוב בוסתן הגליל.
המכללה הוקמה בשנת 1994, הוכרה על ידי המועצה להשכלה גבוהה בשנת 2000 כמכללה אקדמית באחריותה האקדמית של אוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 2009 קיבלה המכללה היתר לפעול כמכללה עצמאית ונפרדת מהאוניברסיטה. הלימודים לתואר אקדמי מטעם אוניברסיטת בר-אילן התקיימו במכללה עד שנת הלימודים תשע"ה.
מלבד מגוון מסלולי הלימוד לתואר ראשון ותואר שני, פועלות במכללה מכינות קדם אקדמיות ומכינות 30+. כמו כן, מפעילה המכללה "יחידה ללימודי חוץ והמשך" שבמסגרתה פועלים מרכז ללימודי סייבר ודיגיטל, רפואה משלימה, מרכז לעיצוב ואומנויות, המרכז לטיפול רגשי, קוגניטיבי והתנהגותי ועוד.