stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר ביאליק
הערות שוליים

↑  יונתן קנטי, עותק נאמן למקור: על המזרקה של נחום גוטמן, באתר nrg‏, 12 בדצמבר 2011
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
יצחק פאנר

יצחק פאנר בקיבוץ שער העמקים בסביבות 1970
יצחק פָּאנֶר (נכתב גם פנר; ביידיש: פּאַנער; בלועזית: Panner;‏ 1890 – 20 בספטמבר 1979‏) היה עיתונאי, משורר וסופר יידי אשר פעל במזרח אירופה, במחנות המעצר בקפריסין ובארץ ישראל.
תולדותיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יצחק פאנר נולד ב-1890 בדוֹבּרוֹמיל שבגליציה. בגיל ארבע היגר עם הוריו לבוקובינה. עד גיל עשר למד ב"חדר" ואחר כך למד בבית הספר עממי רומני וסיים בו את לימודיו. בגיל 14 נסע עם אחותו המבוגרת לאמריקה, חלה שם מעבודה קשה וחזר הביתה.
באותה תקופה החל ביצירה ספרותית. בתקופת השואה גורש עם רעייתו ובנו למחנה הריכוז שהוקם בטרנסניסטריה. שם הצליח לשרוד עם משפחתו, בין השאר בזכות עבודת חרט האומן של בנו, אשר הצליח להתפרנס מעיצוב אותיות במכונות כתיבה וכך הצליח להשיג קצת אוכל. בסוף שנת 1947 העפיל עם משפחתו באוניית המעפילים פאן יורק וגורש עם מעפיליה לקפריסין. במחנה המעפילים בקפריסין היה ממיסדי התיאטרון היידיש וניהל אותו, וכתב שירים ומחזות ביניהם את שיר קפריסין שמקרא בהמשך המנון קפריסין ובוצע בתוכנית שרתי לך ארצי כ"טנגו קפריסין" על ידי שלמה ארצי ושלישיית המעפיל.  פאנר כתב לשחקנית מרים זוהר את המחזה הראשון. שירים נוספים "שטה אניה בים". את שיר המעפילים לפי לחן של ד"ר האקן, תרגם לעברית דב נוי. בתחילת 1949 שוחרר ועלה לישראל.
בתחילת דרכו כיוצר פרסם שירים בעיתונים "פארווערטס" ו"צייט גייסט". אחר כך עבר לצ'רנוביץ והיה פעיל במועדון הספרותי ע"ש אליעזר שטיינברג, וכתב באופן קבוע בעיתון "צייטונג" שראה אור בעיר, ופרסם בו שירים ופיליטונים. היה ממייסדי עיתון הפועלים "צ'רנוביץ ארבטר בלטר" וערך שבועון ספרותי להומור ולסאטירה בשם "דער קאנטשיק". כן כתב בעיתוני יידיש בניו יורק ובארגנטינה. בישראל כתב בעיתון היידי "לעצטע נייעס".
יצחק פאנר זכה ב"פרס מאנגר" לספרות יידיש.[דרושה הבהרה] היה מזכיר בית לייוויק[דרושה הבהרה] ופעל רבות לקידום מעמדם וקליטתם של סופרי יידיש בארץ.
בספרו "דווקא ציוני", בהוצאת ידיעות אחרונות בשנת 1999, מספר יצחק ארצי על פגישתו עם יצחק פאנר:
לקראת סוף ביקורי התארחתי בביתו של הסופר האידי יצחק פאנער. התחזית שלו לעתיד הייתה קודרת במיוחד. הוא האמין שהגרמנים והרומנים כאחד יחסלו את כל היהודים. על הסף פנה בבקשה אישית. "כתבתי שיר אחרון", אמר, "צוואתי הספרותית היא חזון על ארץ-ישראל. אנא העבר את השיר לבוקרשט. זו בקשתי האחרונה." התרגשתי מאוד, אבל חששתי. אם אתפס ויתגלה בבגדי טקסט פיוטי, יחשדו השלטונות שזהו מסר מוצפן ויעצרו אותי כמרגל. לפתע נזכרתי בספרו של היינריך היינה "מסע בהַרץ". כאשר חשש להעביר חומר מסוכן מצרפת לגרמניה עלה בדעתו של המשורר הגרמני רעיון מבריק: "מה שיש בראשי אי אפשר ליטול ממני." הצעתי למשורר האידי ללמוד את השיר בעל-פה. "בבואי לבוקרשט ארשום אותו ואפקידו בארכיון", הבטחתי. שיננתי את שורות השיר שוב ושוב ומסרתי אותו לתעודתו מזכרוני. עד היום חקוקות המלים במוחי. "הרחק מכאן, הרחק מכאן, ישנה ארץ פלאות
. אחר כך הגיע השיר ארצה עם אחד העולים. תחזיתו הקודרת של יצחק פאנער התבדתה. הוא ומשפחתו שוחררו ועלו ארצה. במשך שנים שימש כמזכירו האישי של הסופר הדגול שלום אש. כעבור שנים הולחן השיר בידי האמן לייבו לעווין ועד היום שרה אותו בתו הזמרת רות לעווין".
את השיר "וואיט פון דאנען" הזה שרו ברבות הימים גם הזמרות נחמה ליפשיץ ואסנת פז.
היה נשוי לפני צפורה, שנפטרה באביב 1968, ואב לבן, עזרא פאנר (נפטר בתשנ"א).
יצחק פאנר נפטר ב-1979, בגיל 89. נקבר בבית העלמין הדרום לצד רעייתו.
מכתביו

מיניאטורות, (תרגום מיידיש: שלמה שנהוד) הוצאת י"ל פרץ, תשל"ב 1972.
עם א. פרנקל ; הקדמה - איציק מאנגר, נייע יידישע דיכטונג, ירושלים: קרן על שם יעקב גרופר, 2009. - אנתולוגיה של שירים ביידיש.
שטריכן צום פארטרעט פון איציק מאנגער, תל אביב: המנורה, תשל"ו 1976.
אין אייגענעם האפן, הוצאת י"ל פרץ, 1970.
זון און שאטן : ישראל-מאטיוון, הוצאת י"ל פרץ, 1964.
שלום אש אין זיין לעצטער היים, הוצאת י"ל פרץ, 1958.
נייע יידישע דיכטונג, הוצאת י"ל פרץ, 1947.
לקריאה נוספת

שלום סודיט, 'יצחק פאנער, דער מיניאטור-מייסטער', פראבלעמען 132 (1984), עמ' 30–32.
אמאל איז געווען... (א קאפיטל זכרונות וועגן יונג-טשערנאוויץ), בתוך: פון משה שטאַרקמאַן (רעדאָקטאָר), שלמה ביקל יובל-בוך - עטרת שלמה: צו זיין 70סטן געבוירנטאָג, ניו יורק: מתנות, תשכ"ז 1967, עמ' 194–203.
הערות שוליים

1 2  יצחק פנר באתר חברה קדישא ת"א–יפו
1 2  בנתיבי העפלה, פאנר יצחק, באתר בנתיבי העפלה
↑  יצחק ארצי, דווקא ציוני, באתר הספרייה הלאומית, ‏1999
↑  ראו: יצחק ארצי, דווקא ציוני, באתר bukowina.
↑  עזרא פנר באתר חברה קדישא ת"א–יפו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299803105171  PLWABN: 9810590384805606  BnF: cb179295130 (data)  GND: 172300630  ISNI: 0000 0000 7716 1778  LCCN: nr94025597  SELIBR: 169160  VIAF: 107503339   WorldCat (עם VIAF): 107503339
כריס וולסטנהולם

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1978 (בן 45) רות'רהם, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Christopher Tony Wolstenholme 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  Teignmouth Community School 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, הארד רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, בס 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד באמנויות (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר טוני וולטסנהולם (באנגלית: Christopher Tony Wolstenholme; נולד ב-2 בדצמבר 1978) הוא מוזיקאי בריטי וחבר בלהקת הרוק הבריטית "מיוז". וולסטנהולם מנגן בבס ושר את קולות הרקע, לעיתים הוא גם מנגן בגיטרה וקלידים במקום בס, אך לרוב בהופעות חיות מנגן בקלידים מורגן ניקולס.
שני שירים של מיוז נכתבו ומושרים על ידי וולסטנהולם: "Save Me" ו-"Liquid State" מהאלבום The 2nd Law. הם מתארים את המאבק של וולסטנהולם באלכוהוליזם.
ביוגרפיה

וולסטנהולם  נולד ברות'רהאם, דרום יורקשייר, אנגליה וכשהיה בן 11 עבר עם משפחתו לטיינמות', דבון. הוא ניגן בתופים בלהקה בזמן שדומיניק האוורד ומת'יו בלאמי ניגנו בלהקה אחרת. לאחר שנתיים בהן עבדו בסיסטים כושלים בלהקתם של האוורד ובלאמי, וולסטנהולם נטש את התופים והחל לנגן בבס, הוא הצטרף אליהם ויחד הם יצרו את "The Rocket Baby Dolls" שלאחר מכן שינו את שמם למיוז.
מתגורר בלונדון, נשוי ואב לשישה. ב-2008 קיבל יחד עם שאר חברי הלהקה מאוניברסיטת פלימות' תואר דוקטור של כבוד באמנות, על תרומתו למוזיקה.
כיכר דיאק פרנץ

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  פרנץ דיאק 
 מיקום:  הרובע החמישי של בודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 קואורדינטות:  47°29′51″N 19°03′18″E﻿ / ﻿47.4975°N 19.055°E﻿ / 47.4975; 19.055
  (למפת בודפשט מוגדלת) כיכר דיאק פרנץ(למפת בודפשט רגילה) כיכר דיאק פרנץ he
 
כיכר דיאק פרנץ (בהונגרית: Deák Ferenc tér) היא אחת הכיכרות המרכזיות של מרכז העיר (בלווארוש) בודפשט, ובמקביל מהווה מרכז תחבורה חשוב של העיר. קווי המטרו M1 M2 ו-M3 נפגשים מתחת לכיכר, כמו גם הטרוליבוס 72, קווי אוטובוס רבים וקווי חשמלית מעגליים קטנים נוגעים גם הם בכיכר. על פני השטח זורמים לתוכו שדרת קארוי של השדרה הקטנה, דרך בייצ'י-ז'ילינסקי, רחוב קיראי, רחוב דיאק פרנץ. החלק הגדול ביותר של הכיכר שייך לרובע 5. מיעוטו לרובע 6.
מיקום

גבולותיה: Károly körút, Sütő utca, Erzsébet tér.
שמותיה

הכיכר עוצבה בתחילת המאה ה-19. היא נוצרה למעשה בתחילת המאה, אז שם האזור היה עדיין Landstrasse. הכיכר מוזכרת בשם Kohlplatz במפות משנת 1819, אבל היא נקראה גם בשמות שונים נוספים. בשנות ה-30 של המאה ה-19 נקראה Judenmarkt (השוק היהודי) או Judenplatz (כיכר היהודים).
בשנת 1866, שונה שם הכיכר לכיכר דיאק פרנץ על שם "חכם המולדת" פרנץ דיאק והיא נושאת את השם הזה מאז. (יחד עם הרחוב הסמוך לו, הנושא גם את שמו של פרנץ דיאק, שני המרחבים הציבוריים הללו הם השמות העתיקים ביותר בבודפשט שלא שונו).
המבנים והאתרים העיקריים

Deák tér 2.: המטה של חברת הביטוח Adria לשעבר
Deák tér 4.: בית כומר הכנסייה הלותרנית
Deák tér 5.: כנסייה לותרנית
Deák tér 6.: ארמון אנקר
פסלו של הכומר הלותרני גאבור סטהלו (נחשף ב-25 בספטמבר 2009)
מוזיאון הרכבת התחתית
נגישות

הכיכר חשובה מאוד מנקודת המבט של התנועה בבירה, מכיוון שמסלול השדרה הקטנה שמתחיל מגשר החירות ממשיך לכיוון דרך בייצ'י-ז'ילינסקי, גשר השלשלאות, והמשכו, שדרת אנדראשי, נמצאים לא רחוק משם. מתחת לכיכר שוכן צומת הרכבת התחתית של בודפשט ומתחם התחבורתי מהחשובים ביותר של העיר.
גלריה

הכיכר ב-1890
כניסת הכנסייה הלותרנית
ארמון אנקר
הכיכר מגג ארמון אנקר
מלון מרידיאן
הכיכר מבזיליקת ססנט אישטוואן
פסל גאבור סטחהו
מוזיאון הרכבת התחתית
ירידה למטרו
מבט מדרך בייצ'י-ז'לינסקי
לקריאה נוספת

מילון שמות הרחוב המלא של בודפשט (ספרינטר הוצאה לאור, 2003)
זכרונות הרוסים, מבנים אבודים - בודפשט
הערות שוליים

↑  Budapest utcanévjegyzéke (Fővárosi közgyűlés, 2018)
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
התחנה הישנה של חשמליות 47 ו-49. חשמליות מסוג UV של גאנז פעלו על הקו עד 2007. ברקע הכנסייה הלותרנית
התחנה הסופית הנוכחית של החשמליות המעגליות הקטנות
לוקיוס מארקיוס פיליפוס (קונסול 56 לפנה"ס)

לוקיוס מארקיוס פיליפוס (לטינית: Lucius Marcius Philippus; סביב 102 לפנה"ס - אחרי 43 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי בשלהי תקופת הרפובליקה הרומית. מצאצאי המלך הרומי אנקוס מארקיוס ובן למשפחה סנטורית מכובדת. אביו, מארקיוס לוקיוס פיליפוס היה קונסול בשנת 91 לפנה"ס.
פיליפוס נבחר לפראיטור בשנת 60 ושירת כפרו-פראיטור בסוריה בשנת 59 או בשנת 61. התחתן עם אטיה באלבה קייסוניה, אחייניתו של יוליוס קיסר. מנישואיו הקודמים היו לו בן ובת, שהתחתנה עם מרקוס פורקיוס קאטו אוטיקנסיס.
למרות הקשרים המשפחתיים עם קיסר, צידד באופטימאטים וניסה להצר את צעדיו של קיסר בעת מלחמת גאליה, אך כשל במאמציו אודות לברית הטריומווירט הראשון שקיסר היה חלק ממנה. כתוצאה מכך בגלל התנגדות הטריאומווירט, לאחר סיום כהונתו כקונסול לא קיבל לידיו פרובינקיה.
בעת מלחמת האזרחים של יוליוס קיסר לא נקט עמדה ולא צידד באף צד. בהמשך, הפגין נאמנות למשטרו של אוגוסטוס ומת בשיבה טובה.
לוקיוס מאנליוס וולסו

לוקיוס מאנליוס וולסו לונגוס (לטינית: Lucius Manlius Vulso Longus) (פעל באמצע המאה ה-3 לפנה"ס) היה קונסול רומאי, שפרסומו בא לו על מצביאותו במלחמה הפונית הראשונה. במהלך הקונסולאט שלו ב-256 לפנה"ס הובילו הוא ועמיתו מרקוס אטיליוס רגולוס את הצי הרומאי לניצחון על הקרתגים בקרב אקנומוס, בעקבותיו פלשו בראש כוחותיהם אל אדמת אפריקה. הוא נקרא לשוב לרומא, בהותירו את הפיקוד בידי רגולוס, ונתכבד בטריומף (תהלוכת ניצחון). נבחר בשנית לקונסול ב-250 לפנה"ס, ובשנה זו הטיל מצור על ליליבאיום יחד עם עמיתו גאיוס אטיליוס רגולוס, אך ללא הצלחה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כריסטופר לונד

כריסטופר לונד הנסן (בדנית ובאנגלית: Kristoffer Lund Hansen; נולד ב-14 במאי 2002 בקרטמינדה שבדנמרק) הוא כדורגלן דני-אמריקאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פלרמו מהסרייה ב'.
קריירת מועדונים

לונד גדל במחלקות הנוער של קרטמינדה ומיטיולן. ב-11 בפברואר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מיטיולן, בניצחון 2-1 על אודנסה בולקלוב במסגרת הגביע הדני לעונת 2020/2021. ב-7 במרץ ערך את הופעתו היחידה בליגת העל הדנית, בהפסד 1-0 לאורהוס גימנסטיקפוינין במסגרת המחזור ה-20 לעונת 2020/2021.
ב-21 באפריל 2021 חתם לונד על חוזה לשלוש שנים באסביירג מליגת המשנה הדנית. ב-11 באוגוסט, עוד לפני ששיחק במדי אסביירג, חתם בהאקן מליגת העל השוודית, במדיה ערך 59 הופעות ליגה.
ב-21 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לארבע שנים בפלרמו מהסרייה ב'.
נבחרת לאומית

לאורך כל הגילאים הצעירים ייצג לונד את נבחרות דנמרק השונות. ב-2023 הוא ייצג לראשונה את נבחרת ארצות הברית וב-10 בספטמבר 2023 ערך את הופעתו הבכורה בה במשחק ידידות מול נבחרת אוזבקיסטן בו עלה מהספסל ושיחק כ-10 דקות.
נכלל בסגל בקופה אמריקה 2024.
תארים

האקן
אליפות שוודיה: 2022
הגביע השוודי: 2023
נבחרת ארצות הברית
ליגת האומות של CONCACAF:‏ (1) 2023/2024
הערות שוליים

↑  EfB henter back-talent i FCM באתר הרשמי של אסביירג, 21 באפריל 2021 (בדנית)
↑  Officiellt: Kristoffer Lund klar för BK Häcken באתר Fotboll Transfers, ‏ 11 באוגוסט 2021 (בדנית)
↑  LUND È ROSANERO, MERCOLEDÌ 23 AGOSTO LA PRESENTAZIONE באתר הרשמי של פלרמו, 21 באוגוסט 2023 (באיטלקית)
↑  BERHALTER SELECTS 26-PLAYER ROSTER TO REPRESENT THE UNITED STATES IN 2024 COPA AMÉRICA באתר US Soccer,‏ 14 ביוני 2024, (באנגלית)
| נבחרת ארצות הברית – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 קרטר-ויקרס •  3 ריצ'רדס •  4 אדמס •  5 א. רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פפי •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 מ. רובינסון • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 קרדוסו • 16 מור • 17 טילמן • 18 הורבאט • 19 רייט • 20 באלוגון • 21 ואה • 22 סקאלי • 23 לונד • 24 מקנזי • 25 ג'ונסון • 26 סרג'נט • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 קרטר-ויקרס •  3 ריצ'רדס •  4 אדמס •  5 א. רובינסון •  6 מוסא •  7 ריינה •  8 מקני •  9 פפי •  10 פוליסיק •   11 ארונסון •  12 מ. רובינסון • 13 רים •  14 דה לה טורה • 15 קרדוסו • 16 מור • 17 טילמן • 18 הורבאט • 19 רייט • 20 באלוגון • 21 ואה • 22 סקאלי • 23 לונד • 24 מקנזי • 25 ג'ונסון • 26 סרג'נט • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
לומברדיה הקטנה

איטליה בשנת 616, שנת מותו של מלך הלומברדים, אגילולף: מחולקת בין לומברדיה הגדולה בצפון, האקסרכיה של רוונה הביזנטית באמצע, בקלבריה ובדרום אפוליה, לומברדיה הקטנה בדרום, האקסרכיה הביזנטית של אפריקה באיי סיציליה, סרדיניה וקורסיקה
לומברדיה הקטנה או לנגוברדיה הקטנה (בלטינית: Langobardia Minor) היה השם שניתן בתחילת ימי הביניים לשטח בשליטת הלומברדים במרכזו ודרומו של חצי האי האיטלקי, שהשתייכו בעיקר לדוכסויות ספולטו ובנוונטו. אחרי כיבוש הממלכה הלומברדית על ידי קרל הגדול בשנת 774 לומברדיה הקטנה נותרה בשליטה לומברדית.
היסטוריה

בשנת 568 בהגיעם לפריולי, כבשו הלומברדים מידי הקיסר הביזנטי יוסטינוס השני את מרבית השטח מדרום להרי האלפים. בהתחלה אחיזתם לא הייתה החידה. השטחים הכבושים חולקו לפי מושגי התקופה לשתי ישויות חשובות: לומברדיה הגדולה - מהאלפים לטוסקנה של ימינו, ולומברדיה הקטנה, שכללה במאה השישית את השטחים הכבושים מדרום לפרוזדור שחיבר את האקסרכיה הביזנטית של רוונה עם רומא וחצה את חבלי מארקה ואחר כך אומבריה דרך הערים אורבייטו, קיוזי ופרוג'ה.
בעוד שלומברדיה הגדולה התפצלה לדוכסויות רבות ולנחלות מלכותיות בראשות גסטלדים, לומברדיה הקטנה ידעה לכל אורך שלטון המלכים הלומברדים (774-568) יציבות מנהלית ניכרת, כשהייתה מחולקת רק לשתי דוכסויות: ספולטו ובנוונטו שנוצרו מיד אחרי הגעת הלומברדים בשנות ה-570.
הדוכסים הלומברדים הראשונים באזור היו פרואלד הראשון בספולטו וזוטון בבנוונטו. בהתחלה הם השתלטו על האזורים הפנימיים והשאירו לביזנטים את השליטה על החופים. רק יותר מאוחר בימי המלך אגילולף (591-616) התפשטו הלומברדים גם אל החופים והשתלטו על כל החוף האדריאטי בין אוטרנטו למבצר הביזנטי אנקונה, על חופי הים היוני והים הטירני. עם זאת לא צלחה דוכסות בנוונטו לכבוש באופן קבוע את נאפולי, את סלנטו ואת הקצה של קלבריה (מדרום לקוזנצה ולקרוטונה), אף לא את רומא וסביבתה.
לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס

לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס
לוּקִיוּס טַרקווִינִיוס פְּרִיסקוּס (בלטינית: Lucius Tarquinius Priscus‏ 616 - 579 לפנה"ס) היה מלכה החמישי של רומא.
הוא הוצג כבנו של פליט יווני שעבר מאטרקויניי באטרוריה לרומא, בעצת אשתו, הנביאה טַנַקְוִיל. הוא מונה לאפוטרופוס של בני אנקוס מארקיוס, והצליח לתפוס את מקומם כיורשי אביהם.
טארקוויניוס היה האחראי לבניית קירקוס מקסימוס, מערכת הביבים הגדולה ויסד את המקדש המשולש בקפיטוליום, פרויקטים שמומנו מהשלל שנלקח מהלאטינים והסאבינים.
סמלים רומיים רבים (אזרחים וצבאיים) מזוהים עם תקופת שלטונו; הוא היה הראשון לחגוג ניצחון רומאי בסגנון אטרוסקי, בלובשו גלימה ארגמנית וזהובה תוך כדי רכיבה על מרכבה שבראשה ארבעה סוסים. בשנה השלושים ושמונה למלכותו נרצח בתחבולות על ידי בניו של אנקוס מרקיוס. חרף כך הייתה בידי אשתו השפעה מספקת כדי להבטיח את מקומו של חתנה, סרוויוס טוליוס, כיורש לכס המלוכה הרומאית.
לומברדית

| --- | --- |
 מדינות:  שפה מתה
 אזורים:  שפה מתה
 דוברים:  אין
 שפת אם:  אין
 כתב:  רונות ולאחר מכן כתב לטיני
 משפחה:  הודו-אירופית גרמאנית מערבית
 לאום:  אין
 קוד ISO 639-3:  lng 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
לומברדית או לאנגוברדית היא שפה שנכחדה המשתייכת לשפות הגרמאניות המערביות אשר הייתה השפה של הלומברדים, עם גרמאני נודד שהתיישב בצפון איטליה במאה השישית. השפות הקרובות לה ביותר הן השכנות הגאוגרפיות שלה, אלמאנית ושוואבית. ישנם בלשנים הטוענים כי צימברית ופרזנטאלרית, המסווגים לרוב כניבים בווארים, הם בעצם צאצאים שורדים של לומברדית.
במאה ה-7 השימוש בשפה פחת משמעותית משום שהפולשים החלו לדבר לטינית וולגרית שהאוכלוסייה המקומית כבר דיברה בה. כנראה שהיה שימוש בשפה באזורים מפוזרים עד שנת 1000 לערך.
ישנם רק שרידים מועטים לשפה. המקורות העיקריים הם מילים לומברדיות שנכתבו בטקסטים לטיניים ושמות אנשים ומקומות באזור לומברדיה. בין הטקסטים הללו מקור שבט הלאנגוברדים (Origo gentis Langobardorum), טקסט מהמאה ה-7 המספר את מיתוס ראשית השבט, היסטוריית הלאנגוברדים (Historia Langobardorum), טקסט מהמאה ה-8 שכתב ההיסטוריון הרומי פאולוס הדיאקון, כרוניקת גותאנום, טקסט מהמאה ה-9 המתעד את היסטוריית הלומברדים, וצו רותארי, הלקט הראשון של חוקים לומברדיים, שהוציא המלך רותארי בשנת 643. מקור נוסף הוא מילים שאולות שנכנסו לשפה האיטלקית.
לקריאה נוספת

The Lombard Names of Early Medieval Tuscany, מאמר אקדמי המנתח שמות לומברדיים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536259305171  BnF: cb16160960r (data)  GND: 4123614-2  LCCN: sh85078177
לא תגורו מפני איש

| --- | --- |
 מקרא:  ספר דברים, פרק א', פסוק י"ז
 משנה תורה:  ספר שופטים, הלכות סנהדרין והעונשין המסורין להם, פרק כ"ב
 שולחן ערוך:  חושן משפט, סימן י"ב
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו רע"ו ספר החינוך, מצווה תט"ו
 
לא תגורו מפני איש היא מצוות לא תעשה מהתורה האוסרת על הדיינים לנהוג מתוך פחד כלפי האנשים העומדים לדין.
מקור

מקור המצווה בפרשת דברים, בתיאור האירועים שקרו בהר סיני:
וָאֲצַוֶּה אֶת שֹׁפְטֵיכֶם בָּעֵת הַהִוא לֵאמֹר, שָׁמֹעַ בֵּין אֲחֵיכֶם וּשְׁפַטְתֶּם צֶדֶק בֵּין אִישׁ וּבֵין אָחִיו וּבֵין גֵּרוֹ. לֹא תַכִּירוּ פָנִים בַּמִּשְׁפָּט, כַּקָּטֹן כַּגָּדֹל תִּשְׁמָעוּן, לֹא תָגוּרוּ מִפְּנֵי אִישׁ כִּי הַמִּשְׁפָּט לֵאלֹהִים הוּא, וְהַדָּבָר אֲשֶׁר יִקְשֶׁה מִכֶּם תַּקְרִבוּן אֵלַי וּשְׁמַעְתִּיו.
שניים שבאו לדין, אחד רך ואחד קשה, עד שלא תשמע דבריהם או משתשמע דבריהם ואין אתה יודע להיכן דין נוטה, אתה רשאי לומר להם: אין אני נזקק לכם, שמא נתחייב חזק ונמצא חזק רודפו. משתשמע דבריהם ואתה יודע להיכן הדין נוטה, אי אתה יכול לומר להם איני נזקק לכם, שנאמר "לא תגורו מפני איש".
האיסור

מצווה זו היא אחת מתרי"ג המצוות. הרמב"ם בספר המצוות מונה מצווה זה כמצווה רע"ו במניין מצוות לא תעשה ”הזהיר הדיין שלא לירא מאדם מזיק גוזם דובר עתק ולא יחתוך עליו הדין והאמת. אבל חייב הוא לחתוך את הדין ולא ישים לב למה שיקרה עליו מן ההיזק מאותו האיש. אמר יתעלה "לא תגורו מפני איש"”
ראו גם

איסור הטיית משפט
יקוב הדין את ההר
לומברדיה הגדולה

איטליה בשנת 616, שנת מותו של מלך הלומברדים, אגילולף. שטחי הלומברדים באפור והביזנטים בכתום: איטליה מחולקת בין לומברדיה הגדולה בצפון, האקסרכיה הביזנטית של רוונה במרכז, בקלבריה ובדרום אפוליה, לומברדיה הקטנה בדרום והאקסרכיה הביזנטית של אפריקה באיי סיציליה, סרדיניה וקורסיקה.
לומברדיה הגדולה או לנגוברדיה הגדולה (בלטינית: Langobardia maior) היה בתחילת ימי הביניים שם השטח בשליטה לומברדית בצפון איטליה, במישור הפדני ובטוסקנה. היו כלולים בו לומברדיה עצמה, הדוכסויות פריולי וטרנטו וכן טוסקנה שגבלה מדרום עם נחלת פטרוס הקדוש. עיר הבירה הייתה העיר פאביה. אחרי כיבוש ממלכת לומברדיה על ידי קרל הגדול בשנת 774 סופחה לומברדיה הגדולה לאימפריה הקרולינגית.
היסטוריה

בשנת 568 בהגיעם לפריולי, כבשו הלומברדים מידי הביזנטים את רוב השטח מדרום להרי האלפים, אולם בהתחלה הייתה אחיזתם בלתי אחידה. השטחים בשליטתם חולקו במושגי התקופה לשתי ישויות עיקריות:"לומברדיה הגדולה", בין האלפים לטוסקנה של היום, ו"לומברדיה הקטנה" שכללה את השטחים הדרומיים. בין שתי ישויות אלה עבר הפרוזדור הביזנטי שחיבר את האקסרכיה של רוונה עם רומא, דרך אורבייטו, קיוזי ופרוג'ה.
לומברדיה הגדולה הייתה מחולקת לדוכסויות ולנחלות מלכותיות בהנהגת גסטלדים. הדוכסות הלומברדית הראשונה, פריולי, הוקמה על ידי אלבוין ב-569.
בעקבותיה קמו בשנים 569–572 דוכסויות של ערים כבושות נוספות: צ'נדה, ויצ'נצה, ורונה, טרנטו, ברגמו, סן ג'וליו, פאביה, טורינו, אסטי, לוקה (טוסקיה). בשנים 574–584 שלטו הדוכסים הלומברדים שליטה בלתי מעורערת ושמרו על אוטונומיה רבה כלפי השלטון המרכזי של המלכים הלומברדים.
במאה השביעית בתוך לומברדיה הגדולה התהוו שלושה אזורים נפרדים:נאוסטריה במערב, אוסטריה במזרח וטוסקנה בדרום. אחרי נפילת הממלכה הלומברדית עברה השליטה בלומברדיה הגדולה לידי הפרנקים, אולם המבנה המדיני-מנהלי נשאר במקומו, כשהדוכסים הלומברדים הוחלפו על ידי רוזנים פרנקים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישראל ורדיגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוקטובר 1980 (בן 43) ניו יורק 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 עיסוק:  סולן
 סוגה:  מוזיקה חסידית
 
ישראל (שרולי) ורדיגר הוא זמר חסידי אמריקאי.
ביוגרפיה

ורדיגר נולד וגדל בניו יורק, למשפחת ורדיגר המוזיקלית. הוא בנו של הזמר מנדי ורדיגר, אחיינו של מרדכי בן-דוד ונכדו של החזן דוד ורדיגר. משתייך לקהילת פני מנחם של הרב שאול אלתר. אינו מרבה להופיע בהופעות, אך כן בחתונות ואירועים דומים, שם הוא משתף פעולה עם יוחי בריסקמן ובדרך כלל הוא הסולן של תזמורתו.
בין להיטיו: "כי הם חיינו" (לחן: פינקי וועבר, מתוך הדיסק "אשירה ואזמרה") ו"מתיקות התורה" (לחן: הלל פלאי, מתוך "אודה לקל").
דיסקוגרפיה > אלבומים

"בית נאמן בישראל" (2008)
"אשירה ואזמרה" (2010)
"אודה לקל" (2013)
"אברכה" (2014)
"דא וואוינט א איד" (2019)
דיסקוגרפיה > השתתפות באלבומים

שמחת החיים 10, אברומי ברקו, 2022
דיסקוגרפיה > סינגלים

תאיר - לחן של פנחס ברייער, 2021
יחסי ארגנטינה–מקסיקו

| יחסי ארגנטינה–מקסיקו |
| --- | --- |
ארגנטינה: מקסיקו


ארגנטינה: מקסיקו
שטח (בקילומטר רבוע)
2,780,400: 1,964,375
אוכלוסייה
45,735,233: 131,133,866
תמ"ג (במיליוני דולרים)
640,591: 1,788,887
תמ"ג לנפש (בדולרים)
14,007: 13,642
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה פדרלית

יחסי ארגנטינה–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הארגנטינאית לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות בקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, G-20, איגוד השילוב האמריקני הלטיני, ארגון מדינות אמריקה, ארגון המדינות האיברו-אמריקאיות והאו"ם.