stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
31 בינואר
נולדו

1512 – אנריקה, מלך פורטוגל (נפטר ב-1580)
1517 – ג'וזפו צארלינו, תאורטיקן מוזיקה ומלחין איטלקי (נפטר ב-1590)
1543 – טוקוגאווה איאיאסו, המייסד והשוגון הראשון לשוגונות טוקוגאווה (נפטר ב-1616)
1597 – ז'אן פרנסואה רז'י, מטיף וכומר צרפתי (נפטר ב-1640)
1797 – פרנץ שוברט, מלחין אוסטרי (נפטר ב-1828)
1830 – ג'יימס בליין, מדינאי אמריקני ומועמד לנשיאות ארצות הברית (נפטר ב-1893)
1881 – אירווינג לאנגמיור, כימאי ופיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לכימיה (נפטר ב-1957)
1900 – אומרם מיכאל איבנהוב, מורה רוחני (העידן החדש) (נפטר ב-1986)
1902 – אלווה מירדאל, כלת פרס נובל לשלום לשנת 1982 (נפטרה ב-1986)
1909 – יוסף בורג, רב, פילוסוף, שר, חבר הכנסת ויו"ר המפד"ל (נפטר ב-1999)
1910 – ג'ורג'ו פרלסקה, איטלקי חסיד אומות העולם (נפטר ב-1992)
1911 – אילזה קנטור, מאיירת ספרי ילדים ישראלית (נפטרה ב-2000)
1911 – באבה ונגה, מיסטיקנית, מגדת עתידות ומטפלת בצמחי מרפא בולגרית (נפטרה ב-1996)
1919 – ג'קי רובינסון, שחקן בייסבול אמריקאי (נפטר ב-1972)
1921 – ישראל רובינצ'יק, שחקן תיאטרון ישראלי (נפטר ב-2008)
1921 – קרול צ'אנינג, שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה, זמרת וקומיקאית אמריקאית (נפטרה ב-2019)
1922 – עמיחי שוהם, כדורגלן ישראלי (נפטר ב-2021)
1923 – נורמן מיילר, סופר אמריקאי ממוצא יהודי (נפטר ב-2007)
1924 – תנגיז אבולדזה, במאי קולנוע גאורגי (נפטר ב-1994)
1924 – ויקטור פוקס, פרופסור באוניברסיטת סטנפורד, שנחשב לאחד מגדולי כלכלני הבריאות בעולם (נפטר ב-2023)
1925 – יגאל תלמי, פיזיקאי ישראלי
1927 – לוריין וורן, חוקרת על-טבעית (נפטרה ב-2019)
1932 – מיכאל דגן, שחקן קולנוע וטלוויזיה גרמני-ישראלי (נפטר ב-2022)
1935 – קנזאבורו אואה, סופר יפני חתן פרס נובל לספרות (נפטר ב-2023)
1937 – סוזן פלאשט, שחקנית יהודייה-אמריקאית (נפטרה ב-2008)
1938 – ביאטריקס מלכת הולנד
1941 – ג'סיקה וולטר, שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה-אמריקאית (נפטרה ב-2021)
1941 – דיק גפהארדט, פוליטיקאי אמריקאי
1942 – נסים זווילי, חבר הכנסת מטעם המערך
1947 – ג'ונתן בנקס, שחקן אמריקאי
1951 – אורית גדיש, יושבת ראש ביין ושות'
1952 – רויטל עמית, קריינית ושדרנית רדיו ישראלית
1954 – מרק סלבין, מתאבק וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (נפטר ב-1972)
1954 – מיכאל מלכיאור, רב, חבר הכנסת ויו"ר מפלגת מימד
1956 – ג'ון ליידון, מוזיקאי בריטי, סולן להקת סקס פיסטולס
1962 – סופי מולר, במאית וידאו קליפים בריטית
1964 – עדי נאמן, שחקן, זמר ומלחין ישראלי (נפטר ב-1982)
1967 – יואב רועה, מפיק סרטים ישראלי
1970 – מיני דרייבר, שחקנית וזמרת-יוצרת אנגליה
1970 – ניקול הלפרין, מלכת היופי של ישראל לשנת 1989
1973 – פורשיה דה רוסי, שחקנית אוסטרלית, מוכרת בזכות תפקידה כעורכת הדין נל פורטר בסדרה האמריקאית אלי מקביל
1975 – דוד ליפשיץ, תסריטאי ומגיש טלוויזיה ישראלי
1975 – פריטי זינטה, שחקנית קולנוע הודית
1976 – נתי קלוגר, שחקנית, קומיקאית ומנחת טלוויזיה ישראלית
1977 – קרי וושינגטון, שחקנית אמריקאית
1979 – אמיליה ברייטמן, זמרת-יוצרת בריטית
1979 – דניאל טאמט, אוטיסט בתפקוד גבוה בריטי
1981 – ג'סטין טימברלייק, זמר, שחקן ורקדן אמריקאי
1981 – אפיק ניסים, כדורסלן ישראלי
1982 – רוני שובל, שחקנית ישראלית
1984 – מיכאל אלוני, שחקן ומנחה טלוויזיה ישראלי
1989 – ישראל בר-און, זמר, מלחין ופזמונאי ישראלי
1990 – אליעד נחום, מדבב, זמר-יוצר, מוזיקאי, מלחין, רקדן ושחקן טלוויזיה ישראלי
1992 – כריסטופר, זמר-יוצר דני
1997 – טיפאני ג'יימס, אתלטית ג'מייקנית
נפטרו

743 – מוחמד אל-באקר, האימאם השיעי החמישי (נולד ב-676)
1418 – מירצ'ה הזקן, שליט ולאכיה (נולד ב-1355)
1580 – אנריקה, מלך פורטוגל (נולד ב-1512)
1606 – גאי פוקס, אחד הקושרים לרצוח את המלך ג'יימס הראשון במזימת אבק השרפה (הוצא להורג) (נולד ב-1570)
1729 – יאקוב רוחבן, מגלה ארצות הולנדי (נולד ב-1659)
1788 – צ'ארלס אדוארד סטיוארט (הנסיך היפה צ'ארלי) (נולד ב-1720)
1888 – ג'ובאני בוסקו, קדוש נוצרי (נולד ב-1815)
1944 – ז'אן ז'ירודו, סופר, מחזאי ודיפלומט צרפתי (נולד ב-1882)
1918 – יחיאל צ'לנוב, רופא ומנהיג ציוני (נולד ב-1863)
1955 – משה מרזוק, איש מודיעין ישראלי, הוצא להורג (נולד ב-1926)
1955 – שמואל עזר, איש מודיעין ישראלי, הוצא להורג (נולד ב-1929)
1956 – א.א. מילן, סופר בריטי (נולד ב-1882)
1974 – סמואל גולדווין, מפיק קולנוע אמריקאי (נולד ב-1879)
1985 – מנחם בדר, חבר הכנסת מטעם מפ"ם (נולד ב-1895)
2005 – לי סגל, מתמטיקאי ופרופסור במכון ויצמן למדע (נולד ב-1932)
2010 – צבי טימור, עיתונאי כלכלי ישראלי והעורך האחרון של העיתון "על המשמר" (נולד ב-1933)
2015 – ריכרד פון וייצזקר, פוליטיקאי גרמני (נולד ב-1920)
2016 – הרצליה רז, סופרת ילדים, משוררת, מחנכת וחוקרת ספרות וספרות ילדים ישראלית (נולדה ב-1921)
2016 – טרי ווגן, שדרן טלוויזיה ורדיו אירי (נולד ב-1938)
2018 – חיים גורי, סופר ומשורר ישראלי (נולד ב-1923)
2018 – רסול באטלר, כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2002–2016, בעמדות הסמול פורוורד והקלע (נולד ב-1979)
2020 – יוז'ף טורנאי, משורר, מתרגם וסופר הונגרי (נולד ב-1927)
2020 – מרי היגינס קלארק, סופרת אמריקאית (נולדה ב-1927)
2020 – מנחם מיכאלי, איש תקשורת ומתרגם ישראלי (נולד ב-1947)
2020 – טרי פייר, כדורסלן אמריקאי-ישראלי (נולד ב-1960)
2021 – משולם דוד הלוי סולובייצ'יק, ראש אחת מישיבות בריסק בירושלים (נולד ב-1921)
2021 – יצחק שיינר, ראש ישיבת קמניץ בירושלים וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה (נולד ב-1922)
2021 – אברהם טברסקי, פסיכיאטר ורב יהודי-אמריקאי שהתמחה בהתמכרות לסמים (נולד ב-1930)
2021 – מישל מור, פוליטיקאי ואיש עסקים לבנוני (נולד ב-1932)
2021 – חוסטו טחדה, כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק בעמדת החלוץ (נולד ב-1933)
2022 – אברהם זיגמן, מוזיקאי, יוצר, מלחין, משורר וסופר ישראלי (נולד ב-1949)
2024 – מריו לוי, סופר יהודי-טורקי, מחבר רומנים וסיפורים ופובליציסט בשפה הטורקית, איש רדיו וקופירייטר (נולד ב-1957)
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום העצמאות של נאורו
אוסטריה: יום ילדי הרחוב (אנ')
30 בינואר – 1 בפברואר
ינואר
לוח אירועים שנתי
טוקוגאווה איאיאסו
שוברט
הנסיך היפה צ'ארלי
א.א. מילן
מלך מרוקו

| --- | --- |

דגל הוד מלכותו מלך מרוקו
 
 
 נוכחי: מוחמד השישי
 
 תואר:  הוד מלכותו
 השליט הראשון בבית זה:  יוסף, סולטאן מרוקו
 תקופת המלוכה:  1666 (השושלת העלווית) – הווה
 מעון רשמי:  רבאט
 שטח שיפוט:  מרוקו מרוקו
מלך מרוקו הוא ראש המדינה של ממלכת מרוקו, שלה משטר מונרכי חוקתי. מלך מרוקו ממנה את ראש הממשלה.
בשונה ממשטר נשיאותי טיפוסי, בו הנשיא הוא המנהיג הבכיר ביותר של הרשות המבצעת ונחשב לראש ממשלה וראש מדינה כאחד, ראש המדינה של מרוקו הוא המלך, שמחזיק בסמכות נרחבת ברשות המבצעת ובעל סמכות בלעדית על הצבא, הדת והרשות השופטת.
המלך הראשון מהשושלת האידריסית היה אידריס בן עבדאללה (אנ') שכיהן בתפקיד בין 789 ל-791. המלך הראשון מהשושלת העלאווית היה א-רשיד, סולטאן מרוקו שכיהן בתפקיד בין 1666 ל-1672.
המלך הנוכחי הוא מוחמד השישי, שמכהן מאז פטירת אביו חסן השני ב-1999.
סמכויות

מרוקו היא מונרכיה חוקתית וחוקת מרוקו משנת 2011 אומצה בעקבות משאל העם החוקתי שנערך באותה שנה, על רקע גל מחאות שבהן דרשו המפגינים חירויות פוליטיות נרחבות יותר, כחלק מתנועת "האביב הערבי". בתגובה לכך, מינה המלך ועדה חוקתית לגיבוש חוקה חדשה, אשר צמצמה חלק מסמכויותיו והנהיגה רפורמות דמוקרטיות. החוקה מגדירה את המדינה כמלוכה חוקתית, שבה הסמכות המלכותית מופעלת בהתאם לחוקה, והמלך אינו מקבל את כל ההחלטות לבדו. עם זאת, החוקה ממשיכה להעניק למלך סמכויות נרחבות, לרבות הכרעה סופית בעניינים מרכזיים של מדיניות ופיתוח לאומי.
כמו במונרכיות חוקתיות אחרות, המלך משמש כראש המדינה וכסמלה העליון של אחדות האומה המרוקאית, והוא מייצג את המדינה בזירה הדיפלומטית. עם זאת, למלך יש שליטה מוחלטת על הכוחות המזוינים ועל מערכת המשפט, וכן על ענייני דת ומדיניות חוץ. בנוסף, הוא מחזיק בסמכות למנות ולפטר ראשי ממשלה מהמפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט.
מאז 1962, מוגדר המלך בחוקה גם כ"אמיר אל-מומינין" (מפקד המאמינים), תואר המעניק לו סמכות דתית מסוימת. תואר זה מעניק למלוכה בסיס לגיטימי דתי, הנשען בין היתר על המעמד השריפי של השושלת, ומאשש רעיון שהיה מקובל במרוקו עוד קודם לכן.
במרוקו נחשב לעבירה פלילית לערער על המונרכיה, לרבות ביקורת פומבית על החלטותיו המדיניות של המלך.
הון הממלכה ובו גם הונו האישי של המלך מוערך במיליארדי דולרים. המלך מחזיק במספר ארמונות רב, ומתגורר בעיקר בארמון המלכותי (אנ') ברבאט. מלבד זאת מחזיק המלך ביאכטות, מכוניות פאר ויצירות אמנות רבות.
מלכי מרוקו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תמונה | תקופת חיים | תחילת כהונה | סוף כהונה | הערות | שושלת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מוחמד החמישי |  | 10 באוגוסט 1909 – 26 בפברואר 1961 (בגיל 51) | 14 באוגוסט 1957 | 26 בפברואר 1961 | בן יוסוף | השושלת העלווית |
| חסן השני |  | 9 ביולי 1929 – 23 ביולי 1999 (בגיל 70) | 26 בפברואר 1961 | 23 ביולי 1999 | בן מוחמד החמישי | השושלת העלווית |
| מוחמד השישי |  | 21 באוגוסט 1963 | 23 ביולי 1999 | מכהן | בן חסן השני | השושלת העלווית |
הערות שוליים

↑  Karam, Souhail (17 ביוני 2011). "Morocco King to lose some powers, remain key figure". Reuters. נבדק ב-9 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ynet, מושיט יד לישראל: הכירו את מלך מרוקו, באתר ynet, 11 בדצמבר 2020
↑  שמעון איפרגן, ‏אישון עינינו: ההון והפאר של מוחמד השישי, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא מרוקו ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הארמון המלכותי של מרוקו, בבירה ברבאט
זיגמונט בוהוש-שיסקו

| --- | --- |

זיגמונט בוהוש-שיסקו
 לידה:  19 בינואר 1893 חלם, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית (1883–1917)
 פטירה:  20 ביוני 1982  (בגיל 89) לונדון, בריטניה בריטניה
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי פובונזקי 
 מדינה:  פולין 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  צבא פולין
 תקופת הפעילות:  1913–1947 (כ־34 שנים)
 דרגה:   גנרל דיוויזיה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב המלחמה  צלב הזהב של וירטוטי מיליטארי  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה  Bronze Medal for Long Service  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי  Wound Decoration  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה  צלב ההצטיינות המוזהב  Commemorative Badge of the Inspector General of the Armed Forces 
 
זיגמונט פיוטר בוהוש-שיסקו (בפולנית: Zygmunt Piotr Bohusz-Szyszko‏; 19 בינואר 1893 - 20 ביוני 1982) היה גנרל דיוויזיה פולני אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

בוהוש-שיסקו נולד בחלם ב-19 בינואר 1893. הוא התגייס לצבא האימפריה הרוסית ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. לאחר הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה עם סיום המלחמה, הוא התגייס לצבא פולין. ב-1931 הוא מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-58. ב-1938 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-1. עם תחילת הפלישה הגרמנית לפולין, בוהוש-שיסקו היה מפקד הדיוויזיה ה-16. בעקבות כיבוש פולין, הוא נמלט לצרפת שם התגייס לצבא הפולני הגולה. הוא פיקד על כוח פולני שהשתתף במערכה על נרוויק. לאחר מכן עבר לבריטניה, ובאוגוסט 1941 נשלח למוסקבה לשמש כנציג הממשלה הפולנית הגולה בעיר. בהמשך מונה למפקד הדיוויזיה ה-5 של צבא אנדרס. ב-1943 הועבר לאיטליה ומונה לסגן מפקד הקורפוס הפולני ה-2. הוא השתתף יחד עם הקורפוס בקרבות חזית האיטלקית. לקראת סוף המלחמה מונה למפקד הקורפוס.
לאחר סיום המלחמה, השתלטו הסובייטים על פולין, ובוהוש-שיסקו בחר להישאר בלונדון יחד עם הממשלה הפולנית הגולה. הוא עבד לפרנסתו בייצור חרסינה, ופעל עבור הממשלה הגולה. הוא מילא מספר תפקידים רשמיים שהיו ריקים מתוכן. כמו כן הוא פעל לסייע לחיילים משוחררים, וכן כתב ספרים ומאמרים העוסקים בחלקה של פולין במלחמה. הוא נפטר בלונדון ב-20 ביוני 1982, ולבקשתו, נקבר בוורשה בבית הקברות הצבאי פובונזקי.
25 בינואר

25 בינואר הוא היום ה־25 בשנה בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 340 ימים (341 ימים בשנה מעוברת)
אירועים היסטוריים ביום זה

1153 – ממלכת ירושלים מטילה מצור על אשקלון
1308 – אדוארד השני, מלך אנגליה מתחתן עם איזבלה מצרפת
1327 – אדוארד השלישי מוכתר למלך אנגליה
1494 – אלפונסו השני הופך למלך נאפולי
1533 – אן בולין הופכת לאשתו השנייה של הנרי השמיני
1554 – ייסוד העיר סאו פאולו בברזיל
1725 – הקורסאר הספרדי אמארו פרגו מקבל את התואר הידלגו (אציל)
1755 – מוקמת אוניברסיטת מוסקבה
1890 – נלי בליי משלימה את הנסיעה שלה סביב העולם ב-72 יום
1918 – הרפובליקה העממית של אוקראינה מכריזה על עצמאותה
1924 – בעיר שאמוני שבצרפת מתחילים משחקי החורף האולימפיים הראשונים בהיסטוריה – אולימפיאדת החורף ה-1
1942 – מלחמת העולם השנייה: סיאם מכריזה מלחמה על הממלכה המאוחדת וארצות הברית
1945 – השואה: מתחילה צעדת המוות ממחנה הריכוז שטוטהוף
1949 – הבחירות הראשונות במדינת ישראל לאספה המכוננת, שהפכה לכנסת הראשונה
1949 – ממשלת בריטניה מכריזה על הכרה דה פקטו במדינת ישראל
1949 – טקס האמי נערך לראשונה
1960 – נסגר משרד הגולאג בברית המועצות
1968 – הקשר האחרון עם הצוללת דקר
1971 – אידי אמין עולה לשלטון באוגנדה, בהפיכה צבאית
1998 – עשרות נפגעים בפיגוע באמצעות משאית תופת סמוך למקדש השן בסרי לנקה
1994 – שיגור הגשושית האמריקאית קלמנטיין לחקר הירח ולנסות לבצע יעף ליד אסטרואיד
1999 – כ-1,000 הרוגים ברעידת אדמה בקולומביה
2004 – הרובר אופורטוניטי נוחת במישור מרידיאני על מאדים
2006 – מתגלה OGLE-2005-BLG-390Lb, כוכב הלכת הראשון הדומה לכדור הארץ מחוץ למערכת השמש
2006 – החמאס זוכה ברוב גדול בבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית
2011 – ההפיכה במצרים – תחילת המרי האזרחי הגדול כחלק מהאביב הערבי, מכונה במצרים בשם "מהפכת ה-25 בינואר"
2019 – אסון הסכר בברזיל
נפטרו

390 – גרגוריוס מנזיאנזוס, ארכיבישוף של קונסטנטינופול (נולד ב-329)
477 – גאיזריק, מלך הוונדלים (נולד ב-389)
844 – גרגוריוס הרביעי (נולד ב-790)
1138 – האנטי-אפיפיור אנקלטוס השני
1494 – פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי (נולד ב-1423)
1559 – כריסטיאן השני, מלך דנמרק (נולד ב-1481)
1578 – מיהרימה סולטאן, נסיכה עות'מאנית (נולדה ב-1522)
1586 – לוקאס קראנאך הבן, צייר גרמני (נולד ב-1515)
1640 – רוברט ברטון, סופר בריטי (נולד ב-1577)
1852 – פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן (נולד ב-1778)
1854 – אוהב גר לוצאטו, בלשן יהודי-איטלקי (נולד ב-1829)
1900 – אדלהייד, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג (נולדה ב-1835)
1908 – מיכאיל צ'יגורין, שחמטאי רוסי מוביל (נולד ב-1850)
1912 – דמיטרי מיליוטין, שר המלחמה הרוסי (נולד ב-1816)
1947 – אל קפונה, מראשי המאפיה בארצות הברית (נולד ב-1899)
1957 – קיושי שיגה, רופא ובקטריולוג יפני (נולד ב-1871)
1966 – שאול אדלר, ביולוג ישראלי יליד רוסיה שהתמחה בפרזיטולוגיה, חתן פרס ישראל לרפואה (נולד ב-1895)
1970 – צובוראיה אייג'י, אמן אפקטים יפני (נולד ב-1901)
1972 – ארהרד מילך, גנרל-פלדמרשל בלופטוואפה (נולד ב-1892)
1982 – מיכאיל סוסלוב, מדינאי סובייטי (נולד ב-1902)
1990 – אווה גרדנר, שחקנית קולנוע אמריקאית (נולדה ב-1922)
1996 – ג'ונתן לארסון, מחזאי ומלחין אמריקאי (נולד ב-1960)
1999 – רוברט שו, מנצח (נולד ב-1916)
2004 – פאני בלנקרס-קון, אתלטית הולנדית, בעלת 4 מדליות זהב מאולימפיאדת לונדון 1948 (נולדה ב-1918)
2004 – מיקלוש פהר, כדורגלן הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ (נולד ב-1979)
2005 – פיליפ ג'ונסון, אדריכל אמריקאי (נולד ב-1906)
2010 – עלי חסן אל-מג'יד, שר ההגנה העיראקי ומפקד צבא עיראק (נולד ב-1941)
2011 – דניאל בל, סוציולוג אמריקני (נולד ב-1919)
2012 – פאבו ברגלונד, מנצח פיני (נולד ב-1929)
2013 – לויד פיליפס, מפיק קולנוע ניו זילנדי (נולד ב-1949)
2015 – דֶמִיס רוּסוֹס, זמר יווני (נולד ב-1946)
2017 – מרי טיילר מור, שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית, זוכת שני פרסי גלובוס הזהב, שישה פרסי אמי ופרס גילדת שחקני המסך על מפעל חיים (נולדה ב-1936)
2017 – הארי מאתיוס, סופר, משורר ומסאי אמריקאי שהשתייך לחבורת הסופרים הצרפתית "אוליפו" (נולד ב-1930)
2017 – ג'ון הרט, שחקן קולנוע בריטי (נולד ב-1940)
2018 – ניאגו ג'ובארה, היסטוריון רומני, מסאי, פילוסוף, עיתונאי, סופר ודיפלומט (נולד ב-1916)
2019 – משולם ריקליס, איש עסקים ישראלי-אמריקני (נולד ב-1923)
2019 – דושאן מקבייב, במאי ותסריטאי קולנוע סרבי (נולד ב-1932)
2021 – גדי דגון, צלם אמנותי ישראלי (נולד ב-1957)
2022 – נתן ארד, לוחם הפלמ"ח במלחמת העצמאות, ממקימי קיבוץ יראון, מנכ"ל משרד האנרגיה והתשתית ויושב ראש מועצת המנהלים של בתי הזיקוק לנפט (נולד ב-1930)
2022 – רן שריג, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה (נולד ב-1936)
2022 – ראובן אדלר, פרסומאי ויועץ אסטרטגי-תקשורתי ישראלי (נולד ב-1943)
2022 – מארק צייטלין, שחמטאי סובייטי-ישראלי בדרגת רב-אמן (נולד ב-1943)
2022 – וים יאנסן, כדורגלן ומאמן הולנדי (נולד ב-1946)
2024 – בת-שבע דגן, סופרת ילדים ישראלית (נולדה ב-1925)
2025 – רינה שפירא, פרופסור בחוג לסוציולוגיה ובבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב וכלת פרס ישראל לחקר החינוך לשנת 1995 (נולדה ב-1932)
2025 – אורי מרינוב, פרופסור בחוג לניהול משאבי טבע וסביבה באוניברסיטת חיפה, חבר בסגל בית הספר לקיימות של אוניברסיטת רייכמן והמנכ"ל הראשון של המשרד לאיכות הסביבה (נולד ב-1935)
חגים ואירועים החלים ביום זה

העדה הדרוזית בישראל חוגגת את חג הנביא אלח'דר (אליהו הנביא) בכפר יאסיף שליד עכו
רוסיה – יום טטיאנה
24 בינואר – 26 בינואר
ינואר
לוח אירועים שנתי
וירג'יניה וולף
ברל כצנלסון
וולודימיר זלנסקי
אל קפונה
זיגמונט ברלינג

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1896 לימנובה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  11 ביולי 1980 (בגיל 84) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי פובונזקי 
 מדינה:  פולין 
 השכלה:  Wyższa Szkoła Wojenna  האוניברסיטה היגלונית 
 השתייכות:  הצבא העממי של פולין, חיל הרגלים של הרפובליקה הפולנית השנייה 
 דרגה:  לוטננט גנרל, General of the branch 
 פעולות ומבצעים
 החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור לנין  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי  צלב ההצטיינות המוזהב  צלב העצמאות (פולין)  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה  מסדר נס העבודה, דרגה 2  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה  צלב העצמאות  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  מסדר צלב גרונוולד, דרגה 1  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הידידות בין העמים  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  מסדר צלב גרונוולד, דרגה 3  מדליית הניצחון והחירות 1945  מסדר הבונים של הרפובליקה העממית הפולנית  צלב הגבורה 
 
זיגמונט ברלינג נואם בכנס של מפלגת הפועלים המאוחדת הפולנית
זיגמונט הנריק ברלינג (פולנית: Zygmunt Henryk Berling;‏ 27 באפריל 1896 – 11 ביולי 1980) היה גנרל פולני, מפקד הכוחות המזוינים הפולניים בחזית המזרחית בשנים 1943–1944.
ביוגרפיה

נולד בעיירה לימנובה באזור טרנוב (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בפולין) בשנת 1896 למשפחה בעלת שורשים יהודים. בשנת 1914 התקבל ללימודי המשפטים באוניברסיטת קרקוב. בשנת 1915 עזב את הלימודים והתגייס ללגיון הפולני במסגרת הצבא האוסטרו-הונגרי. בעת שרותו בלגיון סיים קורס קצינים מזורז ולחם בחזית המזרחית כמפקד מחלקה ולאחר מכן כמפקד פלוגה.
עם כינון פולין העצמאית בשנת 1918 הוא הצטרף לצבא הפולני החדש ומונה למפקד גדוד חיל הרגלים. נטל חלק במלחמה עם רוסיה הסובייטית. הצטיין בקרב על הגנת לבוב. את המלחמה סיים בדרגת קפטן .
אחרי המלחמה נשאר לשירות קבע בצבא. סיים אקדמיה צבאית בשנת 1925 והועלה לדרגת מאיור (רב-סרן). שירת כקצין מטה של דיוויזיית חיל רגלים. בשנת 1931 הועלה לדרגת לוטננט קולונל ומונה למפקד רגימנט. ביולי 1939 פרש מן השירות הצבאי והתיישב בווילנה (שהייתה אז חלק מפולין).
בעת הפלישה הגרמנית לפולין בספטמבר 1939 ברלינג לא התגייס בחזרה לצבא ונשאר בביתו בווילנה. לאחר כיבוש אזור וילנה על ידי הצבא האדום נאסר ברלינג על ידי נ.ק.ו.ד.. הוא הוחזק במחנה שבויים בעיר סטרובילסק שבמחוז לוהנסק. במהלך שהותו במחנה גויס על ידי הנ.ק.ו.ד. כסוכן סמוי. באוגוסט 1940 הועבר למחנה שבויים במחוז מוסקבה.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ברלינג יחד עם 13 קצינים פולנים בכירים פנה אל ממשלת ברית המועצות בבקשה להקמת יחידה צבאית פולנית לוחמת במסגרת הצבא האדום. הבקשה נדחתה וברלינג נשאר במחנה שבויים. הוא שוחרר רק באוגוסט 1941, לאחר שנחתם הסכם בין הממשלה הפולנית הגולה לבין ממשלת ברית המועצות על הקמת כוח פולני שיילחם לצד הסובייטים - צבא אנדרס.
גנרל אנדרס מינה את ברלינג לתפקיד ראש מטה של אחת הדיוויזיות בצבאו. בקיץ 1942 עזב צבא אנדרס את ברית המועצות ועבר לאיראן, בעקבות חילוקי דעות פוליטיים בין ברית המועצות, ממשלת בריטניה והממשלה הפולנית הגולה. זיגמונט ברלינג סירב להתפנות. ביחד עם עוד שני קצינים בכירים הוא  ערק מן הצבא הפולני ונשאר בברית המועצות. על מעשה זה דן אותו (שלא בפניו) בית דין שדה של צבא אנדרס למוות. גזר הדין בוטל בשנת 1944 על ידי גנרל סוסנקובסקי, המפקד העליון של הכוחות הפולנים בגולה.
במאי 1943 החלה בברית המועצות הקמה של דיוויזיה פולנית וזיגמונט ברלינג מונה למפקדה. באוגוסט 1943 השתתפה הדיוויזיה לראשונה בקרב עם הגרמנים ליד כפר לנינו שבאזור מוהילב. ברלינג הועלה לדרגת בריגדיר גנרל ומונה למפקד הגיס הפולני הראשון.
במרץ 1944 הוקמה הארמייה הפולנית ה-1 בברית המועצות. ברלינג מונה למפקד הארמייה. היא הוכפפה לפיקוד של החזית הבלארוסית הראשונה. במהלך מבצע בגרטיון הופעלה הארמייה הפולנית בשלב השני של המבצע, כאשר הכוחות הסובייטים הדפו את הגרמנים מבלארוס ונכנסו לשטחה של פולין. הארמייה בפיקודו של ברלינג השתתפה בשחרור של אזורים נרחבים במזרח פולין מהגרמנים. ב-20 באוגוסט 1944 הגיעה הארמייה עד לפאתי וורשה.
ב-30 בספטמבר 1944 הודח ברלינג מתפקידו, בעקבות כישלון של הארמייה הפולנית לצלוח את נהר ויסלה ולכבוש ראשי גשר בגדה המערבית שלו.
לאחר ההדחה הועבר ברלינג למוסקבה. עד לסוף המלחמה לא מילא אף תפקיד צבאי פעיל. לאחר המלחמה למד באקדמיה צבאית של המטה הכללי במוסקבה.
ב-1947 חזר לפולין, שם הקים ופיקד על אקדמיה צבאית של המטה הכללי בצבא פולין. בשנת 1953 פרש מן השירות הצבאי.
לאחר השירות הצבאי המשיך בקריירה פוליטית ומילא מספר תפקידים במשרד החקלאות של ממשלת פולין. בשנים 1956 -1957 היה סגן שר החקלאות. משנת 1957 ועד לשנת 1970 היה מפקח כללי במשרד היערנות.
זיגמונט ברלינג נפטר בוורשה ב-11 ביולי 1980.
וסילי וולסקי

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1897 (יוליאני) מחוז טולה, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 בפברואר 1946 (בגיל 48) מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1916–1946 (כ־30 שנה)
 דרגה:   גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס הממוכן ה-4 מפקד ארמיית המשמר המשוריינת החמישית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת האזרחים ברוסיה  מלחמת העולם השנייה מבצע אורנוס
 עיטורים
  2 עיטורי לנין    2 עיטורי הדגל האדום    עיטור סובורוב מדרגה ראשונה    עיטור סובורוב מדרגה שנייה
 
וסילי טימופייביץ' וולסקי (ברוסית: Василий Тимофе́евич Во́льский‏; 10 במרץ 1897 – 22 בפברואר 1946) היה גנרל של כוחות הטנקים הסובייטיים.
ביוגרפיה

וולנסקי נולד ב-10 במרץ 1897 במחוז טולה, ובשנת 1916 התגייס לצבא האימפריה הרוסית, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר מהפכת אוקטובר הוא הצטרף לצבא האדום, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. לאחר מכן הוא מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים בשורות הצבא האדום, ובשנת 1938 מונה לנספח הצבאי בשגרירות ברית המועצות באיטליה.
בין השנים 1939–1941 עמד וולסקי בראש האקדמיה למיכון ולמוטוריזציה של ברית המועצות. לאחר מכן מונה לפקד על הקורפוס הממוכן ה-4, אותו הוביל בקרב סטלינגרד בסוף 1942. בתחילה היו לוולסקי חששות לגבי מבצע אורנוס המתוכנן, והרחיק לכת עד לכתיבת מכתב אישי ליוסיף סטלין "כקומוניסט טוב" המזהיר אותו כי ההתקפה תיכשל. לאחר פגישה עם סטלין, חזר בו וולסקי ממכתבו והקורפוס סייע בכיתור והשמדת הצבא הרומני בפיקודו של גבלה.
במהלך 1943 פיקד וולסקי על קורפוס הטנקים של המשמר ה-3; בשנת 1944, הועלה לדרגת קולונל גנרל, הוא מונה למפקד ארמיית הטנקים של המשמר החמישית, במקום פאבל רוטמיסטרוב.
וולסקי, שסבל משחפת, אושפז במרץ 1945. הוא נפטר ב-22 בפברואר 1946 במוסקבה. נקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
הערות שוליים

↑  אנטוני ביוור, סטלינגרד, עמ' 250
הפרלמנט של רודזיה

| --- | --- |

 סוג:  דו-ביתי
 בתים:  סנאט בית נבחרים
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1970–1979 (כ־9 שנים)
 רשות קודמת:  האספה המחוקקת של רודזיה
 רשות יורשת:  הפרלמנט של זימבבואה
 בחירות
 הבחירות האחרונות לבית הנבחרים:  אוגוסט 1977
 משכן
 
 בית הפרלמנט בסולסברי (כיום הארארה)
 
הפרלמנט של רודזיה היה הרשות המחוקקת הדו-ביתית ברודזיה מ-1970 עד 1979. סך הכל התקיימו אליו שלוש בחירות כלליות (ב-1970, 1974 ו-1977).
היסטוריה

בשנת 1969 החליטה ממשלת רודזיה בראשות איאן סמית להעביר חוקה חדשה שתסמל את השינוי במבנה החוקתי של רודזיה לאחר הכרזת העצמאות. תחת חוקה זו, היה פרלמנט דו-ביתי שכלל סנאט שנבחר בעקיפין ובית נבחרים שנבחר ישירות, שבו רוב המושבים הוקצו ללבנים באופן יעיל יותר מאשר בחוקת 1961.
סנאט

הבית העליון נקרא הסנאט, והוא
כלל 23 חברים: עשרה רודזים לבנים, עשרה צ'יפים אפריקאים, ושלושה אנשים שמונו על ידי נשיא רודזיה.
נשיא הסנאט היה היושב ראש. לסנאט היו סמכויות עיכוב בלבד בנוגע לחקיקה.
|  קדנציה |  נשיא |  מפלגה |  כהונה |  הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ג'ק וויליאם פיטי | החזית הרודזית | 1970-1978 |  |
| 2 | ג'ון ריצ'רד סטרונג | החזית הרודזית | 1978-1979 |  |
בית הנבחרים

הבית התחתון נקרא בית הנבחרים, והוא כלל 66 חברים שנבחרו על ידי הציבור, המושבים היו מאורגנים בסגנון הפרלמנט הבריטי. 50 מהחברים היו לא-אפריקאים ו-16 מהחברים היו אפריקאים. תקופת כהונת הפרלמנט הייתה חמש שנים. יושב ראש הבית היה היושב ראש.
|  קדנציה |  יושב ראש |  מפלגה |  כהונה |  הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלברט רובידג' וושינגטון | החזית הרודזית | 1970-1972 |  |
| 2 | ג'ורג' הולנד הארטלי | החזית הרודזית | 1973-1979 |  |
ראו גם

רודזיה
בתי מחוקקים לפי מדינה
הערות שוליים

↑  לואיז וויט, Unpopular Sovereignty, הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 2015
↑  CIA, Rhodesia Handbook
↑  Senate, Southern Rhodesia Parliament (10 במרץ 1970). "Votes and Proceedings of the Senate". The Senate – via Google Books. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Senate, Southern Rhodesia Parliament (10 במרץ 1977). "Votes and Proceedings of the Senate". The Senate – via Google Books. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Service, United States Joint Publications Research (10 במרץ 1978). "Translations on Sub-Saharan Africa" – via Google Books. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Assembly, Southern Rhodesia Parliament House of. "Votes and Proceedings of the House of Assembly". House of Assembly – via Google Books.
1 2  Assembly, Southern Rhodesia Parliament House of. "Votes and Proceedings of the House of Assembly". House of Assembly – via Google Books.
הסנאט של רודזיה
בית הנבחרים של רודזיה