אלון חרזי
קריירה > החזרה למכבי חיפה וזכייה באליפויות

לאחר שהוכיח את יכולתו בבית"ר ירושלים, חזר חרזי למכבי חיפה בעונת 1998/1999, תחת המאמן דושאן אוהרין. לאחר חזרתו לחיפה הפך שוב לשחקן מוביל בקבוצה, ושיחק בעיקר כבלם אחורי. הוא שיתף פעולה באופן מוצלח עם עמיתיו להגנה, אריק בנדו הבלם והמגנים אבישי ז'אנו ואדורם קייסי, שהגיע לקבוצה ב-1996. בעונה זו פתח חרזי בכל משחקי קבוצתו במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע, וסייע לה להעפיל עד לרבע הגמר של הטורניר – הישג שיא של קבוצה ישראלית במפעל זה – תוך ניצחונות על קבוצות כפריז סן-ז'רמן הצרפתית וריד האוסטרית. חרזי אף הציג יכולת התקפית בעונה זו כאשר כבש שלושה שערי ליגה, אך לא עזר למכבי חיפה לזכות באליפות, שבה זכתה הפועל חיפה.
בעונת 1999/2000 (שהייתה הראשונה תחת השם החדש של הליגה הישראלית הבכירה, "ליגת העל") שיחק חרזי לרוב בעמדת הבלם, וכבש שער ליגה אחד. הוא העפיל עם הקבוצה עד לגמר גביע הטוטו, ופתח בהרכב במשחק הגמר מול מכבי פתח תקווה, אך הובס יחד עם קבוצתו במשחק זה בתוצאה 4:1. בעונה זו כשל חרזי פעם נוספת לזכות באליפות עם מכבי חיפה, שסיימה במקום השני אחרי הפועל תל אביב. לקראת סיום העונה הוא סבל מפציעה נוספת, הפעם ברגלו, ונעדר עד לסיום משחקי אותה עונה.
בתחילת העונה הבאה, 2000/2001, חרזי קיבל דקות משחק מועטות תחת המאמן אברהם גרנט, אך ככל שהלכה והתקדמה העונה הוא רכש את אמונו של גרנט, ומעמדו בקבוצה השתדרג. תחת גרנט שיחק חרזי בעיקר בעמדת המגן הימני, אך לעיתים שיחק גם כבלם אחורי, כמחליפו של אנדריי אוסטרובסקי בעמדה. הייתה זו עונה מוצלחת נוספת עבור מכבי חיפה מבחינת ההגנה, שבה ספגה 28 שערים בלבד, ובסופה זכתה הקבוצה באליפות לראשונה מזה שש עונות. היה זה תואר האליפות הרביעי של חרזי בקריירה, בהיותו בן 30. הוא נמנה עם קבוצה בת ארבעה שחקנים בלבד, שכללה גם את אריק בנדו, ראובן עטר ומרקו בלבול, שהיו שותפים לאליפות האחרונה של הקבוצה עד עונה זו, ב-1994, וגם לאליפות זו ב-2001.
בעונת 2001/2002 זכה חרזי עם מכבי חיפה באליפות השנייה שלה ברציפות, הרביעית שלו עם הקבוצה והחמישית שלו בסך הכול. בניגוד לעונה הקודמת, הפעם פתח בקביעות בהרכב הקבוצה במשך כל העונה, ושיחק שוב תחת גרנט בעמדת המגן הימני. לקראת סיום העונה הוא החל לשחק גם כבלם אחורי, לאחר שאנדריי אוסטרובסקי איבד את מקומו בהרכב. מלבד יכולת טובה בהגנה תרם חרזי תרומה משמעותית גם בהתקפה, עם שלושה שערים ושלושה בישולים במסגרת הליגה. חרזי העפיל עם קבוצתו עד לגמר גביע המדינה, אך הפסיד עמה בגמר למכבי תל אביב בדו-קרב בעיטות עונשין, ובכך נמנעה ממנו זכייה שנייה בקריירה בדאבל.
חרזי היה שותף בתחילת עונת 2002/2003, עם המאמן החדש יצחק שום, להעפלתה של מכבי חיפה לשלב הבתים של ליגת האלופות – בכך הפכה חיפה לקבוצה הישראלית הראשונה שמגיעה להישג. חרזי, במרכז ההגנה, היה חלק מחוליית הגנה מצטיינת יחד עם בנאדו, אריק אג'יופור, אבישי ז'אנו ואדורם קייסי, ובשילוב עם שחקני התקפה טובים כדוגמת יעקובו איגביני, מיכאל זנדברג, ג'ובאני רוסו ויניב קטן, הגיעה הקבוצה להישג. חרזי פתח בהרכב בכל ששת משחקיה של קבוצתו גם בשלב הבתים, וסייע לה לסיים במקום השלישי בבית. אף על פי כן, איבדה חיפה את האליפות באותה עונה למכבי תל אביב בשל הפרש שערים נחות. חרזי היה אחראי במידת מה לאיבוד התואר – הוא כבש שער עצמי בהפסד קריטי לבית"ר ירושלים כאשר מסר כדור לשוער דודו אוואט, שעבר בין רגליו של אוואט ונכנס לשער. חרזי התנחם בזכייה עם הקבוצה בגביע הטוטו השלישי שלו.
בגיל 32, לאחר שהגיע להישגים גדולים בקריירה, הוצע לחרזי לפרוש ממשחק פעיל, אך הוא החליט להמשיך ולשחק. על אף גילו המתקדם, הוא רכש בעונות הבאות גם את אמונו של המאמן רוני לוי. בעונת 2003/2004 הוא היה חלק מהגנת חיפה שספגה 25 שערים בלבד ותרם לקבוצתו שני בישולים, וסייע לה לזכות באליפות הליגה. לאחר עונה זו התעורר ספק בקרב הציבור והתקשורת האם הוא עדיין מתאים לקבוצה בגילו המבוגר יחסית לכדורגלן, אך לבסוף הושאר במועדון. הוא זכה עם הקבוצה באליפות גם בעונה הבאה, 2004/2005, תוך שהוא משחק בכל עמדות ההגנה בהצטיינות. בכך הוא השיג את האליפות השביעית בקריירה, והפך לכדורגלן הישראלי הראשון שמגיע לכמות כזו של אליפויות.