stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הילד הצוחק (דזידריו דה סטיניאנו)
תפיסת הילדים ברנסאנס הפלורנטיני > האספקט האזרחי

הופעת פסלי הילדים נובעת מהתגברות הרגישות כלפיהם, בעיקר כלפי הבנים הזכרים, הבנים שיהיו דור ההמשך של העיר ושל המשפחה. הפרוטומות היו ז'אנר נפוץ בחצי השני של המאה ה-13 עד תחילת המאה ה-14 בתקופה של חוסר יציבות פוליטית בפירנצה. יוחנן המטביל – פטרונה של פירנצה ודוד (תמונות מס' 18,17,16) שהיה הסמל של הניצחון על העריצות, החלו להיות מוצגים כצעירים וכבר לא כאבות אומה. זהו סימן להתחדשות וזה מסביר את השינוי.
מתאו פלימרי (אנ') כתב בחיבורו על החיים האזרחיים, שישנו צורך לטפח את הילדים ולהביא להגדלת האוכלוסייה. הבאת ילדים לעולם על מנת להגדיל את אוכלוסיית פירנצה היוותה חובה אזרחית, ויוצרת קשר לרומא העתיקה בכך שגם ברומא הבאת ילדים לעולם נחשבה אף היא חובה אזרחית.
ביטוי לרגישות הציבורית לתפיסה החדשה של ילדים ברנסאנס (מלבד בריבוי הפסלים) מתגלה בבניית אוספדלה דלי אינוצ'נטי. זהו בניין ציבורי (להבדיל מהפסלים שהיו פרטיים) ששימש כבית יתומים, שהוקם על מנת להציג את המדינה כאחראית לרווחת ילדיה, ואשר פלימרי היה אחד התורמים העיקריים שלו. חזיתו של בית היתומים נבנתה על ידי פיליפו ברונלסקי ועוטרה מאוחר יותר במדליונים של האמן אנדראה דלה רוביה אשר בהם מוצגים כמה דמויות ילדים מציאותיים מהתקופה (תמונה מס' 19).
אם כך, לפרוטומות הילדים משמעות כפולה: גם הדמות האידיאלית של המשך המשפחה וגם הדמות של קדוש שעל הילדים לחקות. האידיאליזציה של הילדים באה ככל הנראה בשל רצון ההורים להראות את איך שהם רוצים שילדם יהיה וגם את הילד כפי שהוא היה. הפרוטומות הללו מציגות ילדים מגיל ינקות עד טרום התבגרות.
הפרוטומות מיוצגות עם אידיאליזציה. הן כל כך יפות שספק אם הן באמת תיאור ילדים מציאותיים ללא ייפוי ייתכן שזהו ייצוג של הילדים האידיאלים עם ההתנהגות האידיאלית- דרוכים, אנרגטיים בלי גבול, עליזים או בהרהור רציני.
אמנם בזמן שניתן לייחס את הפרוטומות של דזדיריו לדמויות קדושות יש אחד יוצא דופן, הילד הצוחק, השונה משאר הילדים והוא ככל הנראה פורטרט יחיד.
המיפרקטיים

| המיפרקטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
משפחה:: המיפרקטיים
שם מדעי
 Hemiphractidae ‏פטרס, 1862

המיפרקטיים (שם מדעי: Hemiphractidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
צפרדעים אלה הן קרובותיהם הרחוקות של משפחת האילניתיים (בעבר היו תת-משפחה שלה), החיות על עצים ביערות מרכז ודרום אמריקה. הן בעלות גוף מוסווה מאוד, שטוח ובעל "קרני" עיניים גדולות וחלולות. חלקן בעלות "כיס", שבו הן מגדלות את הראשנים על הגב, כדי להשגיח עליהם ולהעביר אותם מקום.
2 סוגים במשפחה: Gastrotheca ו-Flectonotus מסווגים לעיתים כחלק ממשפחה אחרת - אמפיגנטודונטים (Amphignathodontidae).
מיון

משפחה המיפרקטיים (Hemiphractidae)
סוג Cryptobatrachus
סוג Flectonotus
סוג Fritziana
סוג אילנית הכיס (Gastrotheca)
סוג צפרדע מקרינה (Hemiphractus)
סוג Stefania
הכנסייה הרומנית (ירושלים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 כתובת:  רחוב שבטי ישראל
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  רומניה
 זרם:  הכנסייה האורתודוקסית הרומנית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1937
 תאריך פתיחה רשמי:  1938 
 אדריכל:  יואן ברכט, ג'ורג' ברמכי
 סגנון אדריכלי:  ביזנטי
 קואורדינטות:  31°47′08″N 35°13′31″E﻿ / ﻿31.78548°N 35.2254°E﻿ / 31.78548; 35.2254
 he
 
הכנסייה הרומנית בירושלים היא כנסייה ומנזר השייכת לכנסייה האורתודוקסית הרומנית המשמשת את האוכלוסייה הרומנית בירושלים. כמו כן היא משמשת כנציגות הפטריארכיה האורתודוקסית רומנית בירושלים.
היסטוריה

בשנות ה-20 של המאה ה-20 החלו להגיע צליינים רבים מרומניה לירושלים. בשנת 1927 רכשה הפטריארכיה של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית קרקע למבנה, ברחוב שבטי ישראל (אז רחוב סט. פאול) . המבנה הושלם בשנת 1938. מגדל הכנסייה והמבנה ניזוק קשות במלחמת השחרור. לאחר המלחמה שימש הבניין את משרד החינוך והתרבות. ב-1962 הוחזר הבניין לרשות הכנסייה הרומנית. שיקום ושיפוץ נערכו בשנים 1963 ועד 1975. ב-1975 הכנסייה נחנכה מחדש והוקדשה לכבודו של גאורגיוס הקדוש.
כיום עומד בראש הכנסייה ארכימנדריט. בכנסייה מספר קטן של נזירים ונזירות. הכנסייה משמשת כיום (2020) את אוכלוסיית העובדים הזרים מרומניה וצליינים המגיעים ממדינה זו.
ארכיטקטורה

הכנסייה תוכננה על ידי האדריכל הרומני יואן ברכט (Ioan Berechet) והאדריכל הירושלמי גיורג' ברמכי (George Baramki). הם תכננו כנסייה ומנזר בסגנון ביזנטי מזרחי. המאפיינים כוללים כיפת כסף, מגדל רב-צלעות וקירות מעוטרים בציורי קדושים כמקובל בכנסיות המזרחיות. מנזר קוזיה בדרום רומניה מזכיר מספר אלמנטים הקיימים בכנסייה הירושלמית.
בצד השני של הרחוב שוכנים בתיה הקיצוניים של שכונת מאה שערים. מול הכנסייה נמצא המבנה המרכזי של חסידות תולדות אהרן. החסידות בנתה בבניין זה קיר חיצוני אטום ללא חלונות על מנת להימנע ממראה הכנסייה מתוך מבנה החסידות.
לקריאה נוספת

אהרון לירון, בעקבות המשיח – פלגים נוצריים, ארץ ישראל ומדינת ישראל, צ'ריקובר, תל אביב, 2000, עמ' 67–68.
דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני - מדריך טיולים בשכונות ובתים, כתר, ירושלים, 1996, עמ' 127.
הכניסה לכנסייה הרומנית
סמל הכנסייה הרומנית
הכנסייה הרומנית בירושלים – מראה כללי. משמאל – הכנסייה. מימין – קצה שכונת מאה שערים. בהמשך הרחוב – בית החולים האיטלקי (ירושלים)
הלסינגבורג

ערך זה עוסק בעיר. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל מהעיר, ראו .
| --- | --- |
סמל הלסינגבורג

הנמל
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מחוז:  סקונה סקונה
 חבל ארץ:  סקונה סקונה
 ראש העיר:  פיטר דניאלסון (המפלגה השמרנית)
 תאריך ייסוד:  1085
 שטח:  38.41 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  113,828 (31 בדצמבר 2020)
  ‑ צפיפות:  2,529 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  56°03′N 12°43′E﻿ / ﻿56.050°N 12.717°E﻿ / 56.050; 12.717
 אזור זמן:  UTC +1
 www.helsingborg.se
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שוודיה מוגדלת) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי הלסינגבורג(למפת שוודיה רגילה) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה קרלסקרונה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי הלסינגבורג(למפת מחוז סקונה רגילה) מאלמה יסטאד קריסטיאנסטאד קטגט הים הבלטי ארסונד ד נ מ ר ק  ב. בלקיניה קרונוברי הלנדהלסינגבורג(למפת מחוז סקונה מוגדלת) מאלמה יסטאד קריסטיאנסטאד קטגט הים הבלטי ארסונד ד נ מ ר ק  בורנ. בלקיניה קרונוברי הלנדהלסינגבורג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הלסינגבורג (בשוודית: Helsingborg – "הֶלְסִינְבּוֹרִי"; בשנים 1912–1971 Hälsingborg) היא העיר השנייה בגודלה (אחרי מאלמה) בסקונה, שבדרום שוודיה; והשמינית בגודל אוכלוסייתה במדינה כולה. היא שוכנת לחופו של מצר ארסונד, שמעברו השני, במרחק 4 קילומטרים, שוכנת העיר הדנית אלסינור. מעבורות של שלוש חברות שונות מקשרות בין שתי הנקודות באחד מקווי הספנות הבינלאומיים העמוסים בעולם.
קומין הלסינגבורג (העירייה של הלסינגבורג) חולשת על שטח של 344 קמ"ר (426 כולל מים), שבו חיו בראשית 2015 135,344 תושבים (העיר הבנויה עצמה, בשונה מהרשות המוניציפלית, קטנה באופן ניכר).
מגדל "הליבה"
היסטוריה

תולדותיה של הלסינגבורג מגיעות עד לעידן הוויקינגי. לאורך תקופה ארוכה הקנה לה מיקומה - בנקודה הצרה ביותר של ארסונד - מעמד אסטרטגי חשוב. בימי הביניים, תחת מלך דנמרק, נבנתה בה מצודה, שהשריד היחיד ממנה כיום הוא המגדל שגובהו 35 מטרים, המכונה "הליבה". בהיותה אחד המעוזים המשמעותיים בסקנדינביה של אותה העת נקלעה הלסינגבורג למעורבות ברבים ממהלכיהם של הכוחות הפוליטיים שעיצבו את פניו של האזור הנורדי כולו. היא עברה לידי השוודים בפברואר 1658, בעקבות חתימת חוזה רוסקילדה. לאורך המאה ה-18 ידעה שלווה יחסית, ובמאה ה-19 התבלטה כאחת מהערים בעלות הצמיחה המהירה ביותר בממלכה, כעיר תעשייה ונמל. כיום, המעסיק הפרטי הגדול בהלסינגבורג הוא חברת איקאה, שהמטה הראשי שלה ממוקם בעיר; נמל הלסינגבורג הוא השני בגודלו בשוודיה מבחינת היקף המכולות.
האדריכלות בליבה הישן של העיר מאופיינת בבנייה צפופה באבן עם שדרות מונומנטליות שמצליחות להאציל רישומה של עיר גדולה. הכיכר המרכזית נחנכה בסוף המאה ה-17, וכמו כיכרות ערים רבות בשוודיה - היא נקראת סְטוּרְטוֹרְיֶט (Stortorget), "הכיכר הגדולה". שחיקת הקרקע המאפיינת את אזור החוף מטביעה חותם עמוק על פניה של העיר ועל הצורה שבה נבנתה, כרצועה צרה יחסית למרגלותיו של צוק, וקארולוס ליניאוס התייחס לכך בפיוטיות ביומן מסעו מ-1749, בו כתב על "העיר ששרועה למרגלותיו של קיר תלול המביט עליה בנימוס רב".
ספורט

קבוצת הכדורגל של העיר, מועדון הספורט הלסינגבורג, זכתה בשש אליפויות ובחמישה גביעים (נכון ל-2021).
כינויה של הלסינגבורג הוא "פנינת המצר". שלוש ארצות המוצא העיקריות של התושבים שאינם ממוצא שוודי הן, לפי גודל הקבוצה: יוגוסלביה (המדינות שהרכיבו אותה), עיראק ודנמרק.
ערים תאומות

ארצות הברית אלכסנדריה, וירג'יניה, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקת התושבים בשוודיה לפי קומין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557312005171  BIBSYS: 5005148  GND: 4221969-3  LCCN: n81046911  MusicBrainz: edcffd33-018c-495e-9079-51bf1ef204ac  NARA: 10044986  NKC: ge540930  SELIBR: 147769  VIAF: 141901355   WorldCat (עם VIAF): 141901355
המשרד הראשי למשק ומנהל

| --- | --- |
סמל האס אס, אליו היה כפוף המשרד

ביקור היינריך הימלר באתר בנייה, 1940.
 מידע כללי
 מדינה:  גרמניה הנאצית 
 תחום שיפוט:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 משרד אחראי:  אס אסאס אס
 סוכנות אם:  האס אס הכללי 
 סוכנות בת:  DEST 
 תאריך הקמה:  1 בפברואר 1942
 תאריך פירוק:  8 במאי 1945
 מנהל:  אוסוולד פוהל
 מטה מרכזי:  אונטר דין אייכן 125–135, ליכטרפלד, ברלין, גרמניה
 קואורדינטות:  52°27′05″N 13°18′35″E﻿ / ﻿52.45142222°N 13.30978889°E﻿ / 52.45142222; 13.30978889
 he
 
המשרד הראשי למשק ומנהל (בגרמנית: SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt) היה אחד מהמשרדים בתוך האס אס, הוא פעל בין השנים 1942–1945. המשרד היה אחראי על המנהל הכללי של חיילי האס אס ועל כלכלתם. בנוסף המשרד היה אחראי על מחנות הריכוז והיה שותף בתפעול הפתרון הסופי דרך המפקח על מחנות הריכוז וכן חיילי האס אס במחנות שהיו תחת השפעת המשרד.
כלכלת השואה

ביוני 1939 הפך אוברגרופנפיהרר אוסוולד פוהל למנהל שני אגפים במשרד הפנים הנאצי: משרד מנהל וכלכלה ומשרד התקציב והבנייה. הוא היה אחראי על כל מפעלי הבנייה והתחזוקה של האס אס. בנוסף עבד פוהל יחד עם ולטר פונק, שר הכלכלה הנאצי, על פיקוח הפן הכלכלי של הפתרון הסופי. חפצי ערך כמו: שעוני זהב, טבעות, שיני זהב, משקפיים, נלקחו באופן קבוע מהמתים במחנות ונשלחו לברלין אל המשרד שדאג להעבירו לרייכסבנק. צוות המשרד אף הכין טבלאות הערכה על עלות המחנות ושקלול הרווחים האמורים להגיע מהם, בניכוי הוצאות המחנה. האסיר הממוצע במחנה ריכוז היה בעל תוחלת חיים של תשעה חודשים ושוויו הוערך ב-1,630 מארק.
חלק מתפקידי המשרד היה לפתח את כלכלת המלחמה של תאגידים גרמניים, באמצעות עובדי הכפייה במחנות. המשרד היה מספק את העובדים לחברות ומקבל את התמורה עליהם. באופן זה יחל המשרד לתעדף ולפקח אילו מלאכות מבצעים האסירים בהתאם לצורכי המאמץ המלחמתי.
כחלק מזה היו חברום ומיזמים מסחריים רבים שפעלו תחת המשרד, גם לא בהקשרים מלחמתיים: מפעלי עץ, מפעלי לבנים, מחצבות, יצירת חומרי בניין ובטון, עיבוד בשר, מאפיות, נגרות וריהוט, ביגוד וציוד צבאי, רוקחות, דייג, פרסום ספרים ומגזינים על תרבות והיסטוריה גרמנית, ועוד.
מבנה המשרד

המשרד היה בנוי מחמישה אגפים (Ämter):
Amt A, כוח אדם-פיננסים, משפט ומנהל. האגף היה אחראי על הניהול הכלכלי של ה-SS וכן הפיקוח הכלכלי על המחנות. מנהל האגף היה אוגוסט פרנק.
Amt B, שכר ואספקה. בין היתר היה אחראי על אספקת האוכל והביגוד לאסירי המחנות ולשמורים. מנהל האדף היה גאורג לורנר.
Amt C, בנייה ועבודה. היה אחראי על בניית המחנות והמבנים ששימשו לצורכי ה-SS וכן על אחזקתם.
Amt D, מחנות הריכוז. היה אחראי לניהול האדמיניסטרטיבי של המחנות וכן של האסירים. בראש האגף עמד ריכרד גליקס. האגף נכנס לאחריות המשרד ב-16 במרץ 1942.
Amt W, כלכלת עסקים. היה אחראי להעסקת פועלי כפייה ממחנות הריכוז במפעלי תעשייה בגרמניה ומחוצה לה. אוסוולד פוהל ניהל בפועל את האגף הזה.
סגן מנהל המשרד היה היינץ קארל פנסלאו.
משפטי נינברג

משפט פוהל, היה המשפט הרביעי מתוך שנים-עשר משפטי נירנברג, בו הועמדו לדין אוסוולד פוהל יחד עם 17 מעובדי משרדו. האישום העיקרים עסק במעורבותם הפעילה של הנאשמים בעבודת המנהלה של הפתרון הסופי, עקב אחריות המשרד על ניהול מחנות הריכוז וההשמדה. כמו כן אחריות המשרד על הרכש של הוואפן אס אס ויחידות גולגולת המת הייתה חלק מהאישומים.
על פוהל נגזר גזר דין מוות שבוצע ב-7 ביוני 1951. ארבעה בכירים נוספים נגזר עליהם מאסר ארוך (מאסר עולם או 25 שנה), אך בחנינת 1951 הומתק דינם ל-15 שנות מאסר. שניים נידונו לתלייה ועונשם הומתק למאסר ב-1951. שבעה נוספים שנגזר עליהם עד 10 שנות מאסר שוחררו בחנינת 1951 ואחד הומתק ל-8 שנים, ושלושה זוכו מאשמה.
הערות שוליים

↑  Kogon, Eugen (2006). The Theory and Practice of Hell: The German Concentration Camps and the System Behind Them. pp. 295–296..
↑  SS-Wirtschafts-Verwaltungshauptamt - WVHA ,Lisciotto Carmelo (2010)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17902482f (data)  GND: 2117892-6  VIAF: 152287547   WorldCat (עם VIAF): 152287547 
אוסוולד פוהל בעת הקראת גזר דינו.
המיקיוניים

| המיקיוניים |
| --- | --- |
 גולגולת של Phoberogale
תקופה
תחילת אוליגוקן-סוף מיוקן 33.9–5.3 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: המיקיוניים
שם מדעי
 Hemicyoninae ‏Frick, 1926

המיקיוניים (שם מדעי: Hemicyonidae; משמעות השם מלטינית: "חצי כלבים") היא משפחה של טורפים נכחדים מתת-סדרה דמויי כלב. הם נחשבים לאבותיהם של הדוביים וכמה מהחוקרים סוברים שהם תת-משפחה (Hemicyoninae) במשפחת הדוביים (Ursidae). המאובנים שלהם התגלו ברחבי אירופה, אסיה, אפריקה ואמריקה הצפונית בין תקופת האוליגוקן לסוף המיוקן.
יצורים אלה דמו לשילוב של כלב ושל דוב, והם היו בעלי גפיים חזקות בעלות טפרים, זנב ארוך ושעיר ולסתות חזקות שעוצבו בעיקר לאכילת בשר, הרבה יותר מהדובים החיים (למעט דוב קוטב). לעיתים מבלבלים ביניהם למשפחה כלבי דב, אשר בניגוד לשמה נחשבת לפרימיטיבית יותר הן מהדובים והן מהכלביים.
ייתכן מאוד שעקב גודלם וחוזקם הם היו טורפי-על מאיימים או שמא אוכלי נבלות שהתבססו על פגרים.
מיון

שבט Cephalogalini
סוג Adelpharctos
סוג Cyonarctos
סוג Phoberogale
סוג Filholictis
סוג צפלוגל (Cephalogale)
שבט Phoberocyonini
סוג פליתוקיון (Plithocyon)
סוג Phoberocyon
שבט Hemicyonini
סוג Zaragocyon
סוג דינוקיון (Dinocyon)
סוג המיקיון (Hemicyon)
המתופפת הקטנה (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  המתופפת הקטנה 
 בימוי:  ג'ורג' רוי היל
 הופק בידי:  Robert L. Crawford 
 תסריט:  לורינג מנדל ג'ון לה קארה
 עריכה:  ויליאם ה' ריינולדס 
 שחקנים ראשיים:  דיאן קיטון קלאוס קינסקי ג'וליאנו מר
 מוזיקה:  דייב גרוסין 
 צילום:  וולפגאנג טראו 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 באוקטובר 1984
 משך הקרנה:  130 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ריגול, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט מתח פוליטי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   littledrummergirl
 דף הסרט ב־IMDb
 
המתופפת הקטנה (באנגלית: The Little Drummer Girl) הוא עיבוד קולנועי משנת 1984, בבימויו של ג'ורג' רוי היל, לספר בשם זהה מפרי עטו של ג'ון לה קארה שיצא לאור ב-1983.
הסרט היה מועמד לפרס "אדגר" על שם אדגר אלן פו בשנת 1985, בקטגוריית "התסריט הטוב ביותר".
תקציר העלילה

חוליית המוסד בראשות מרטין קורץ (קלאוס קינסקי) מנסה להתחקות אחרי מרכיב מטענים פלסטיני, "ח'ליל", המעורב בפיגועי טרור כנגד מטרות יהודיות ברחבי אירופה. המוסד מגייס שחקנית אמריקנית, צ'ארלי (דיאן קיטון), על-מנת שתתחזה לחברתו של אחיו של ח'ליל, שנתפס על ידי המוסד. למרות נטיותיה הפרו-פלסטיניות, צ'ארלי נרתמת למשימה, בשל יצר הרפתקנות ומפני שהתאהבה בסוכן המוסד ג'וזף שגייס אותה תוך התחזות לפעיל פלסטיני.
הפקה

צילומי העיבוד הקולנועי של הספר החלו כחצי שנה לאחר יציאתו לאור של הספר, באוקטובר 1983, חלק מהצילומים נעשו בישראל. את דמותה של צ'רלי גילמה השחקנית דיאן קיטון, ואת דמותו של קורץ גילם השחקן קלאוס קינסקי. הסרט יצאה לאקרנים באוקטובר 1984.
בסרט משחקים שורה של שחקנים ישראלים, בהם: אלי דנקר, יהונתן סגל, ג'וליאנו מר, דורון נשר, דור צויגנבום, אורי לוי, סוהיל חדאד, שמעון פינקל, סמדר ברנר ועוד.
הערות שוליים

↑  "המתופפת הקטנה" עשתה להם מיגרנה, דבר, 28 באוקטובר 1983
↑  דיאן קיטון מתופפת, חדשות, 24 באוקטובר 1984
↑  יגאל סרנה, התחכום, האכזריות והשחיטה השקטה, חדשות, 21 בדצמבר 1984
המאה ה-3 לפנה"ס

המאה ה-3 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 300 לפני הספירה והסתיימה בשנת 201 לפני הספירה. זוהי המאה השלישית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
במהלכה הופצה התרבות היוונית ברחבי העולם ההלניסטי, שצמח על האימפריה האדירה שכבש אלכסנדר הגדול, ונוסדו אסכולות מובילות בפילוסופיה.
מאבקים רבים התרחשו בעולם ההלניסטי המפולג, כשמקביל התגבשה רומא ככוח החזק באיטליה וכמעצמה אזורית אימפריאליסטית.
במאה זו שגשגה האימפריה המאורית, האימפריה הגדולה הראשונה של דרום אסיה. רעיונות תרבותיים שנבעו באזור הודו במאות הקודמות, כמו הבודהיזם (מהמאה ה-6 לפני הספירה) וערכים ברהמינים שונים, מופצים בתקופה זו וזוכים להשפעה על אנשים ומקומות רבים.
אירועים בולטים בעולם

298–280 לפנה"ס: המלחמות הסאמניטיות (השלישית והרביעית).
295 לפנה"ס: הספרייה הגדולה והמפורסמת בעולם העתיק מוקמת באלכסנדריה.
292–280 לפנה"ס: הקולוסוס מרודוס, פסל ענק של אל השמש הליוס, מוקם ברודוס, ונחשב לאחד משבעת פלאי תבל.
280–247 לפנה"ס: המגדלור הראשון בעולם נבנה באלכסנדריה שבמצרים התלמיית ונחשב לאחד משבעת פלאי תבל.
280–275 לפנה"ס: מלחמת פירוס, בין הרפובליקה הרומית וקרתגו לבין פירוס מלך אפירוס וערים יווניות באיטליה.
279–277 לפנה"ס: שבטים גאלים פולשים למוקדון ויוון, ולבסוף מתיישבים באסיה הקטנה ומקימים את גלטיה.
274–271 לפנה"ס: המלחמה הסורית הראשונה בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
268–261 לפנה"ס: המלחמה הכארמונידית, בין אתונה, ספרטה ומצרים לבין מוקדון.
264–241 לפנה"ס: המלחמה הפונית הראשונה בין הרפובליקה הרומית לקרתגו.
260–253 לפנה"ס: המלחמה הסורית השנייה בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
246–244 לפנה"ס: המלחמה הסורית השלישית בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
240–237 לפנה"ס: מלחמת שכירי החרב בין קרתגו לצבאות של שכירים מורדים.
229–228 לפנה"ס: המלחמות האילירית הראשונה בין הרפובליקה הרומית לממלכת איליריה.
228–222 לפנה"ס: המלחמה הקלאומנית בין הליגה האכאית וממלכת מוקדון נגד ספרטה ואליס.
221 לפנה"ס: מלחמת אזרחים בספרטה.
221–207 לפנה"ס: עלייתה ונפילתה של שושלת צ'ין בסין.
220–219 לפנה"ס: המלחמות האילירית השנייה בין הרפובליקה הרומית לממלכת איליריה.
220–217 לפנה"ס: מלחמת בעלות הברית בין מוקדון והליגה האכאית, לבין הליגה האיטולית.
219–217 לפנה"ס: המלחמה הסורית הרביעית בין בית סלאוקוס לבית תלמי על השליטה בקוילה סוריה.
218–201 לפנה"ס: המלחמה הפונית השנייה בין הרפובליקה הרומית לקרתגו.
214–205 לפנה"ס: המלחמה המוקדונית הראשונה בין רומא למוקדון.
205–200 לפנה"ס: המלחמה הכרתית, שהובילה למלחמה המקדונית השנייה.
ערים חדשות

אנטיוכיה
חיפה
ברצלונה
פריז
שורפני
ווהאן
נצרת
סרינגאר
אישים בולטים > מדינאים בולטים

תלמי הראשון – דיאדוך, מייסד בית תלמי ומלכה הראשון של מצרים התלמיית.
תלמי השני – מחשובי מלכיה של מצרים התלמיית.
תלמי הרביעי – מלך מצרים התלמיית, מנצח קרב רפיח.
סלאוקוס הראשון – דיאדוך, מייסד בית סלאוקוס ומלכה הראשון של הממלכה הסלאוקית.
אנטיוכוס השלישי הגדול – מלך הממלכה הסלווקית, שהביא אותה לשיא התפשטותה.
דמטריוס פוליורקטס – מלך מוקדון, בנו של מייסד השושלת האנטיגונידית.
אנטיגונוס השני גונאטס – מלך מוקדון, בנו של דמטריוס פוליורקטס.
פיליפוס החמישי – מלך מוקדון שחבר לקרתגו ופתח בעימות עם הרפובליקה הרומית.
פירוס – מלך אפירוס, מהידועים שבמצביאי העולם העתיק.
צ'ין שה-חואנג – קיסר סין הראשון ומייסד שושלת צ'ין.
חניבעל ברקה – מצביא קרתגי, מגדולי המצביאים בהיסטוריה האנושית.
חמלקרת ברקה – מצביא קרתגי, אביו של חניבעל.
סקיפיו אפריקנוס – מצביא רומי, מנצח המלחמה הפונית השנייה.
פאביוס מקסימוס – קונסול ומצביא רומי שהגה את האסטרטגיה הפביאנית נגד חניבעל.
טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס – מצביא רומי שהביס את מוקדון ושחרר את יוון משליטתה.
אראוס הראשון – מלך ספרטני חשוב.
קלאומנס השלישי – אחרון המלכים הספרטנים החזקים.
פילופוימן – מצביא ומדינאי יווני שימש כסטרטגוס בולט של הליגה האכאית.
אראטוס מסיקיון – מדינאי יווני שהוביל את הליגה האכאית במהלך מספר משברים.
אשוקה – גדול קיסרי האימפריה המאורית.
מיתרידטס הראשון – מייסד ממלכת פונטוס ומלכה הראשון.
ארסאקס הראשון – המייסד והשליט הראשון של האימפריה הפרתית.
פָּרנַווַאז הראשון – המלך הראשון של איבריה הקווקזית, מייסד שושלת פרנוואז.
אישים בולטים > אנשי רוח ומדע בולטים

אפיקורוס – פילוסוף יווני, מייסד האסכולה האפיקוראית.
זנון מקיטיון – פילוסוף יווני, מייסד האסכולה הסטואית.
כריסיפוס מסולי – פילוסוף יווני, ראש האסכולה הסטואית והפורה שבאנשיה.
פירון מאליס – פילוסוף יווני, מייסד זרם הספקנות.
ארקסילאוס – פילוסוף יווני, מייסד האקדמיה האפלטונית התיכונה באתונה.
אפולוניוס מרודוס – סופר ומשורר יווני, כותב הארגונאוטיקה.
ארכימדס – מדען, מהנדס, מתמטיקאי וממציא יווני.
ארטוסתנס – מתמטיקאי, גאוגרף ואסטרונום יווני.
אַרִיסְטְרַכוֹס מסאמוס – אסטרונום ומתמטיקאי יווני.
אוקלידס – מתמטיקאי יווני הנחשב לאבי הגאומטריה.
מנציוס – פילוסוף סיני.
חאן פי דזה – פילוסוף סיני, גדול הפילוסופים הלגליסטים.
אישים בולטים > אישים בולטים ביהדות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אנטיגנוס איש סוכו – תנא מתקופת הזוגות, תלמידו של שמעון הצדיק.
תגליות והמצאות

סביב ראשית המאה הוקם באלכסנדריה בית ספר לרפואה, ובו לראשונה נלמד ידע שנחקר על ידי הוגים יוונים בתחומי האנטומיה והפיזיולוגיה.
הומצא בורג ארכימדס.
ארטוסתנס חישב את היקפו של כדור הארץ (בדיוק של 85%).
בנאים רומאים מגלים לראשונה שאם מוסיפים למלט הגירי אפר וולקני התוצאה המתקבלת היא בטון – חומר בעל קשיות גבוהה המאפשר הקמת מבנים בסדר גודל שטרם נראה בעולם העתיק.
תרבות ואמנות

210 לפנה"ס: צבא הטרקוטה, המורכב מיותר מ-7,000 דמויות חיילים בגודל טבעי עשויים טרקוטה, נקבר יחד עם הקיסר הראשון בשושלת צ'ין.
במאה זו נכתבו שירים רבים שעתידים להתפרסם באנתולוגיית השירה הסינית, שירי צ'ו (אנ'). אנתולוגיה זו, שהיא האנתולוגיה הקלאסית השנייה שנשמרה מסין, הכילה שירים יותר ליריים ורומנטיים מאלו של האנתולוגיה המוקדמת יותר.
בסוף המאה התפתח בסין מוסד היופאו (אנ'), "לשכת המוזיקה" – ארגון הממשלתי שהופקד במקור על איסוף או כתיבת המילים.
התנ"ך מתורגם ליוונית במסגרת תרגום השבעים.
על פי הערכת המחקר נכתבים הספרים החיצוניים בן סירא וספר טוביה.
הערות שוליים

↑  היסטוריה של ההינדואיזם, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  היסטוריה של הרפואה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
1 2  היסטוריה של האמנות הסינית, באתר New World Encyclopedia
↑  היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
שנים במאה ה-3 לפני הספירה
| 300 לפנה"ס | 299 לפנה"ס | 298 לפנה"ס | 297 לפנה"ס | 296 לפנה"ס | 295 לפנה"ס | 294 לפנה"ס | 293 לפנה"ס | 292 לפנה"ס | 291 לפנה"ס |
| 290 לפנה"ס | 289 לפנה"ס | 288 לפנה"ס | 287 לפנה"ס | 286 לפנה"ס | 285 לפנה"ס | 284 לפנה"ס | 283 לפנה"ס | 282 לפנה"ס | 281 לפנה"ס |
| 280 לפנה"ס | 279 לפנה"ס | 278 לפנה"ס | 277 לפנה"ס | 276 לפנה"ס | 275 לפנה"ס | 274 לפנה"ס | 273 לפנה"ס | 272 לפנה"ס | 271 לפנה"ס |
| 270 לפנה"ס | 269 לפנה"ס | 268 לפנה"ס | 267 לפנה"ס | 266 לפנה"ס | 265 לפנה"ס | 264 לפנה"ס | 263 לפנה"ס | 262 לפנה"ס | 261 לפנה"ס |
| 260 לפנה"ס | 259 לפנה"ס | 258 לפנה"ס | 257 לפנה"ס | 256 לפנה"ס | 255 לפנה"ס | 254 לפנה"ס | 253 לפנה"ס | 252 לפנה"ס | 251 לפנה"ס |
| 250 לפנה"ס | 249 לפנה"ס | 248 לפנה"ס | 247 לפנה"ס | 246 לפנה"ס | 245 לפנה"ס | 244 לפנה"ס | 243 לפנה"ס | 242 לפנה"ס | 241 לפנה"ס |
| 240 לפנה"ס | 239 לפנה"ס | 238 לפנה"ס | 237 לפנה"ס | 236 לפנה"ס | 235 לפנה"ס | 234 לפנה"ס | 233 לפנה"ס | 232 לפנה"ס | 231 לפנה"ס |
| 230 לפנה"ס | 229 לפנה"ס | 228 לפנה"ס | 227 לפנה"ס | 226 לפנה"ס | 225 לפנה"ס | 224 לפנה"ס | 223 לפנה"ס | 222 לפנה"ס | 221 לפנה"ס |
| 220 לפנה"ס | 219 לפנה"ס | 218 לפנה"ס | 217 לפנה"ס | 216 לפנה"ס | 215 לפנה"ס | 214 לפנה"ס | 213 לפנה"ס | 212 לפנה"ס | 211 לפנה"ס |
| 210 לפנה"ס | 209 לפנה"ס | 208 לפנה"ס | 207 לפנה"ס | 206 לפנה"ס | 205 לפנה"ס | 204 לפנה"ס | 203 לפנה"ס | 202 לפנה"ס | 201 לפנה"ס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ch460501 
מזרח כדור הארץ, סוף המאה ה-3 לפנה"ס
חניבעל ברקה, מפקד צבא קרתגו במלחמה הפונית השנייה, ומגדולי המצביאים בהיסטוריה.
זנון מקיטיון, מייסד האסכולה הסטואית בפילוסופיה היוונית.