stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן ז'ירו
קריירה > קריירה קולנועית > עיבודים לסרטים

רבות מיצירותיו של ז'ירו עובדו למדיום הקולנועי, בשנת 2002 ערוץ הטלוויזיה המקובל France 2 יצר סדרה קצרה שכללה ארבעה-עשר פרקים מונפשים באורך של כארבע דקות, המבוססות על דמותו המכוננת של ז'ירו, אשר ביצע בסדרה גם את האנימציה, הכתיבה וההפקה. בתו הצעירה נאוסיקה אף דיבבה כמה דמויות בשלושה מהפרקים יחד עם אביה.
בשנת 2004 עובדה סדרת הקומיקס המפורסמת של ז'ירו "אוכמניות" לטלוויזיה על ידי הבמאי יאן קונן, והסדרה המצולמת זכתה לשם "L'expérience secrète" כשמו של אחד מן הספרים. שני ניסיונות קודמים להביא את אוכמניות למסך הגדול בשנות השמונים נפלו; באחד מהניסיונות הוחתם השחקן מרטין קוב לגלם את סגן אוכמניות ואפילו, כפי שהתברר כעבור עשרות שנים, נסע לאירופה כדי לצלם כמה סצנות בתפקיד זה במטרה לגייס משקיעים פוטנציאליים. משוכנע שהפרויקט היה בר-קיימא, קוב התאכזב לגלות שהפרויקט קרס מפאת חוסר מימון.
בשנת 2010 ז'ירו עיבד בעצמו לאנימציה את הרומן הגרפי "La planète encore" ("הכוכב הדומם") - מה שזיכה אותו בפרס אייזנר בשנת 1991 לסרט האנימציה הקצר הטוב ביותר. "מוביוס הפקות" שימשה כחברת ההפקה, ואשתו השנייה של ז'ירו, איזבל, הייתה שותפה מרכזית ביצירה. ז'ירו אף היה אחד משני הבמאים של הסרט הקצר, והוא הוקרן בבכורה בתערוכת "Mœbius transe forme" בפריז.
מותו

ז'אן ז'ירו נפטר בפריז ב-10 במרץ 2012, בן 73 היה, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן. סיבת המוות הרשמית הייתה תסחיף ריאתי הנגרם על ידי לימפומה. הקולגה שלו, פרנסואה בוק, הצהיר עם הודעת המוות הראשונית, טרם הספיקו כלי תקשורת לפרסם את הידיעה, כי ז'ירו היה "אמן ריאליסטי עם כישרון אמיתי להומור, אותו הוא עדיין החזיק כאשר התלוצץ עם האחיות במיטתו בבית החולים לפני כשבועיים". ז'ירו נקבר ב-15 במרץ בבית העלמין במונפרנאס, זאת לאחר טקס ההלוויה, שנערך בבזיליקת קלוטילדה הקדושה שבפריז. חברים קרובים יותר או פחות, כמו גם נציגים רבים מעולם הקומיקס הצרפתי-בלגי ומחוצה לו, השתתפו במסע ההלוויה והספידה, ויחד סיכמו את הקריירה הענפה של ז'ירו. גם שר התרבות הצרפתי, פרדריק מיטראן, הגיע להלוויה כנציג הממשלה הצרפתית. מיטראן, אחיינו של נשיא צרפת לשעבר פרנסואה מיטראן, העניק באופן אישי לז'ירו את תואר האבירות של מסדר ההצטיינות הלאומי, 27 שנים קודם לכן. ז'ירו השאיר אחריו את "מוביוס הפקות" שבעלותה עברה לאשתו איזבל, ואת אחוזתו אותה הוריש לאשתו וארבעת ילדיו. הזכויות על יצירותיו עברו להוצאות הספרים השונות.
מותו > הביוגרפיה של נומה סאדול

לאורך כל הקריירה שלו, ז'אן ז'ירו העניק ראיונות רבים לעיתונאים מפורסמים הן באירופה והן בארצות הברית, אך דווקא הסיקור הנרחב שהעניק לו העיתונאי ומבקר הקומיקס נומה סאדול ראוי לציון יותר מהשאר. סאדול התעניין באמן באופן ניכר, וסיקר את הקריירה שלו בקביעות החל משנות ה-70 המוקדמות ועד מותו בשנת 2012. במהלך תקופה זו הוא ערך איתו מספר רב של ראיונות עומק נרחבים, שנאספו לבסוף לכדי שלושה ספרים מסודרים כרונולוגית: "Mœbius: Entretiens avec Numa Sadoul", "Das grosse Moebius Buch" ו-"Docteur Mœbius et Mister Gir: Entretiens avec Jean Giraud" (ראו פרק לקריאה נוספת). כל אחד מהכרכים מכיל גם איורים בלעדיים של ז'ירו. למעט חלקים קטנים מן הספר הראשון, אף אחד מהראיונות לא ראה פרסום קודם, בין אם באופן חלקי או מלא. הספר האחרון יצא בשנת 2015, שלוש שנים לאחר מותו של ז'ירו.
ראויים לציון גם העדויות שאסף סאדול מאנשי מפתח בחייו ובקריירה של ז'ירו, שכללו בין היתר את אמו, אשתו הראשונה קלודין, המנטור שלו ז'וזף ז'ילן ורבים אחרים. כמו כן, הראיונות שהעניק ז'ירו לסאדול אופיינו בשחרור ופתיחות יוצאת דופן, אולי משום הפורמט הלא-גנרי שבו נערכו הפגישות של השניים. הספר משנת 2015 פורסם לאחר מותו של ז'ירו ואושר על ידי אלמנתו איזבל (שאף כתבה את ההקדמה לספר בה שיבחה את סאדול על עבודתו, והוסיפה תמונות משפחתיות ואישיות של ז'ירו, כמו גם יצירות אמנות שלא פורסמו בשום מקום עד אז). הספרים, ובפרט זה האחרון, מהווים את הדבר הכי קרוב ל"ביוגרפיה רשמית" של האמן. הדבר השני הקרוב ביותר היו טרילוגיית הרומנים הגרפיים של ז'ירו "Inside Moebius".
על פי הספר האחרון בטרילוגיה של סאדול וז'ירו מ-2015, הראיונות למהדורה הראשונה ארכו כשלושה ימים בלבד, בשנת 1975, אז רק החל ז'ירו את קריירת הקומיקס שלו כ"מוביוס". הראיונות אז נערכו בביתו שפריז. אמנם סאדול הבהיר כי התאריכים אינם מדויקים, משום שהוא לא ערך תיעוד חיצוני לראיונות. עם זאת, המהדורה השנייה כבר תועדה בצורה מפורטת יותר, כאשר הראיונות ארכו בסך הכל 19 שעות ו-45 דקות בין התאריכים 18–21 באוקטובר 1988, הפעם בביתו של סאדול בעיר הדרומית קאנייה סור מר, מה שאילץ את ז'ירו ובת זוגו לעתיד איזבל לקחת חופשה ארוכה מעיסוקיהם. הספר השני גם כלל שעתיים נוספות של ראיון, שנערכו בביתו של ז'ירו בפריז ב-17 באוגוסט 1989, שנה מאוחר יותר.
המהדורה השלישית והגדולה ביותר כללה 10 ראיונות שהושגו במשך 10 שעות ו-48 דקות, בין התאריכים 15 בספטמבר 2000 ל-28 בדצמבר 2011, חלקם בביתו של ז'ירו בפריז וחלקם בטלפון. סאדול הודה לימים כי שלושת הספרים היוו תיעוד של ז'ירו בחלקים שונים מאוד בחייו, מה שגרם לו לסתור את עצמו מדי פעם. לכך התייחס ז'ירו באופן הומוריסטי בקומיקס שלו "Inside Moebius" כאשר צייר את ההתמודדות של ז'ירו הצעיר עם ז'ירו המבוגר.
שני איורים המדגישים את ההבדל בין ציוריו של ז'ירו כ"גיר" לציוריו כ"מוביוס". מימין פאנל מתוך הקומיקס "אוכמניות"; משמאל ציור מתוך ספר אמנות מאוחר יותר שפרסם, בשם "מוביוס". גם בתפיסה האמנותית וגם בטכניקה עצמה ישנו הבדל שמים וארץ, מה שמדגיש את הרבגוניות של ז'ירו כצייר.
סגנון ציור

ז'ירו נודע בעבור שיטות וטכניקות האיור הייחודיות לו אותן פיתח במהלך השנים. הוא השתמש בכלים שונים ורבים המותאמים לרוח היצירה, החל מתחריטים ואיור שחור-לבן, כלה בשרטוט, שימוש במכחולית או עט נובע ועד לשימוש בצבעי מים ושמן. על יצירות הסולו של ז'ירו במסגרת "אוכמניות", הוא ספג לא פעם ביקורת מצד מעריצי הסדרה מכיוון ששינה באופן דרסטי את גוון סגנון הציור והצביעה ובכלל את האופי של הסדרה, זאת כחלק ממעברו משם העט "גיר" שאפיין את ציוריו הריאליסטיים לשם העט "מוביוס" שאפיין את ציורי המדע הבדיוני והפנטזיה שלו, שלעיתים גבלו בסוריאליזם מוחלט.
כדי ליצור הבחנה ברורה בין יצירותיו של ז'ירו כ"גיר" לבין יצירותיו כ"מוביוס", הוא השתמש רבות במברשות ייחודיות בשם העט האחרון, בעוד שהשתמש בעיקר בעט עם דיו ליצירותיו הריאליסטיות. ז'ירו גם נודע כמשרטט מהיר להפליא, מה שעזר לו להגיע במהירות אל שלב הצביעה. פעמים רבות צלל ז'ירו עמוק כל כך אל הסגנונות הלא-אופייניים לקומיקס עד כי סגנונו הובחן לעיתים כריאליזם חדש. סגנון הציור המשתכלל של ז'ירו השווה לא פעם לסגנון המהודק והייחודי של ארז'ה, אם כי ז'ירו שילב גם סצנות של יחסי מין, אלימות ואלמנטים אפלים, מה שלא אפיין את הז'אנר.
סגנונו האמנותי של ז'ירו מתחלק לשניים: גיר ומוביוס. בתקופה המוקדמת של קריירת הקומיקס שלו השתמש ז'ירו בשם העט "גיר", ושם עט זה זוהה עם קומיקס המערבונים של "פורט נאוואחו" ו"אוכמניות". בהתאם לכך, גם סגנון האמנות זוהה עם השם גיר. בשם עט זה ציוריו היו מאוד ריאליסטים, בעלי הצללה רבה וירידה דייקנית לפרטים - לדוגמה, "אוכמניות", ובפרט דמותו של סגן אוכמניות, מאופיינת בסגנון ציור מציאותי מאוד ומושפע מאוד ממערבונים אמריקאים. כך גם עיצוב הדמויות ותנועותיהם, כולם לקוחים מן תרבות המערב הפרוע האמריקאית. לעומת זאת, סגנונו המוכר יותר של ז'ירו, ובפרט בצרפת, הוא דווקא סגנון המדע הבדיוני והפנטזיה המאפיין את איוריו כ"מוביוס", איתו התפרסם בעיקר בזכות מטאל אירלאן. הסגנון הייחודי שפיתח הוא תוצאה של השפעות רבות, מצד אמנים כמו ארז'ה ואלבר אודרזו מצד אחד, ופבלו פיקאסו מן הצד השני. שילוב של איורים ריאליסטים עם סוריאליסטים, צבעים עזים והצללות חדות ופירוט קווי רב לצד משטחים גדולים ואחידים, כל אלה הם המאפיינים של סגנון "מוביוס".
ז'ירו הסתייע מספר עמים בחומרים מרחיבי דעת בקריירה המוקדמת שלו, וחומרים אלו הובילו את האמנות שלו לשדר מחשבות פילוסופיות שונות בדומה לניו אייג'. עם זאת, הוא ויתר על השימוש בסמים לאחר המהפך באורך חייו אותו לקח על עצמו בטהיטי, כאשר ז'אן פול אפל-גווי, הגורו שלו, שכנע אותו לוותר על כך. לימים סיפר ז'ירו כי העדיף למצוא את המחשבות בתוך עצמו, מאשר בסמים. השימוש של ז'ירו בחומרים הללו גם השפיעו לרעה על יחסיו עם פיליפ שרלייה, בנו של ז'אן מישל שרלייה, אשר היה היורש של זיכיון "אוכמניות". לשרלייה הבן לא הייתה סבלנות כלשהי לנטיותיו של ז'ירו להכניס אלמנטים של העידן החדש לקומיקס, ובמיוחד לא ראה בעין יפה את השימוש בסמים. בתור הבעלים של 50% מהקומיקס, שרלייה הבן הטיל וטו על כמה הצעות של ז'ירו שכללו אלמנטים אמנותיים מודרניים ופסיכדליים. היחסים המדורדרים של השניים בעקבות המחלוקת הובילו לכדי כך ששרלייה הבן איים בתביעה משפטית נגד ז'ירו, על כך שהוא מפר את הסכם הבעלות על הסדרה.
הכרה והשפעה > פרסים ותארים

ז'ירו נודע כאמן משפיע ופורץ דרך בקומיקס הצרפתי-בלגי בפרט ובקומיקס העולמי בכלל, ועל כן במהלך שנות הקריירה שלו זכה בפרסים רבים. בין פרסים אלה זכה ז'ירו בשני פרסי אייזנר, שלושה פרסי הארווי, שני פרסי הילד הצהוב ומספר תוארי כבוד, בהם אף תואר האבירות האזרחית במסדר האמנויות והספרות.
הכרה והשפעה > פרסים ותארים > עבור אוכמניות

1969 ו-1970: פרס הפרי פניקס (תחת שם העט "גיר"), עבור 'אוכמניות' בקטגוריה "סדרת ההרפתקאות הטובה ביותר".
1972: פרס "האמן הריאליסטי הטוב ביותר" מטעם אגודת הקריקטוריסטים הלאומית על חלקו ב'אוכמניות'.
1973: פרס שהאזאם עבור 'אוכמניות' בקטגוריה "סדרת הקומיקס הזרה הטובה ביותר" (הפרס חולק בהתאמה גם לז'אן מישל שרלייה).
1978: פרס בלון דיבור הזהב, על הקומיקס 'אוכמניות'.
1979: פרס אדמסון עבור 'אוכמניות' בקטגוריית "ספר הקומיקס הבינלאומי הטוב ביותר - קריקטוריסט".
1991: פרס הארווי עבור 'אוכמניות' בהוצאת מארוול, בקטגוריית "המהדורה האמריקאית הטובה ביותר של חומר זר".
2000: פרס Sproing עבור 'אוכמניות', בקטגוריה "רצועות המתורגמות הטובות ביותר".
הכרה והשפעה > פרסים ותארים > עבור עבודתו כ"מוביוס"

1975: פרס הילד הצהוב בקטגוריה "האמן הזר הטוב ביותר".
1977: פסטיבל הקומיקס הבינלאומי של אנגולם, בקטגוריית האמן הצרפתי הטוב ביותר.
1980: פרס הילד הצהוב "הסופר הזר הטוב ביותר".
1980: פרס 'גרנד פרי למדע בדיוני צרפתי', בקטגוריית הפרס המיוחד עבור הקומיקס 'מייג'ור פאטאל'.
1981: פרס 'גרנד פרי דה וולה ד'אנג'ולם', בפסטיבל הקומיקס הבינלאומי אנגולם.
1982: פרס 'Fantafestival עבור Les Maîtres du temps' בקטגוריית "סרט הילדים הטוב ביותר", יחד עם הבמאי רנה ללוקס.
1985: פרס 'גרנד פרי לאמנויות הגרפיות', פסטיבל הקומיקס הבינלאומי אנגולם.
1986: פרס הדיו של פסטיבל קומיק-קון.
1988: פרס הארווי עבור סדרת ספרי האמנות "Moebius" בהוצאת מארוול, בקטגוריה "המהדורה האמריקאית הטובה ביותר של חומר זר".
1989: פרס אייזנר עבור הגולש הכסוף בקטגוריה "הסדרה האפית הטובה ביותר" (יחד עם סטן לי).
1989: פרס הארווי, עבור הקומיקס 'Incal' בהוצאת מארוול, בקטגוריה "המהדורה האמריקאית הטובה ביותר של חומר זר" (יחד עם אלחנדרו חודורובסקי).
1989: פרס 'Haxtur' הספרדי, עבור הקומיקס 'Incal' בקטגוריה "הציורים הטובים ביותר".
1991: פרס אייזנר עבור הקומיקס 'Concrete'.
1991: פרס 'Haxtur', עבור הקומיקס 'La Diosa' בקטגוריה "הציורים הטובים ביותר".
2004: פרס אלבר-אודרזו על יצירותיו כ-"Mœbius" בקטגוריה "הישג החיים".
הכרה והשפעה > פרסים ותארים > פרסים נוספים ותוארי כבוד

1985: תואר אבירות אזרחית במסדר האמנויות והספרות. בשנת 2014 הועלה לאחר מותו לדרגת "Commandeur", הדרגה הגבוהה ביותר של המסדר.
1997: הצטרפות להיכל התהילה של הקומיקס על שם ג'ק קירבי.
1997: פרס הפנטזיה העולמי בקטגוריה "האמן הטוב ביותר".
1998: הצטרפות להיכל התהילה על שם ויל אייזנר.
2000: פרס מקס ומוריץ עבור מפעל חיים.
2001: פרס הספקטרום גרנדמאסטר.
2001: פרס 'Haxtur' עבור הקומיקס 'הלב המוכתר', בקטגוריה "הרצועה הארוכה הטובה ביותר".
2003: פרס 'Haxtur', בקטגוריה "מחבר שאנחנו אוהבים".
2011: הצטרפות להיכל התהילה של המדע הבדיוני.
2011: תואר האבירות האזרחית הצרפתי עבור תרומותיו לתרבות הצרפתית.
2012: חניכת מבנה חדש במוזיאון הקומיקס הלאומי Cité, שייקרא "Le Vaisseau Mœbius" (בתרגום חופשי: "האונייה מוביוס") כאות הנצחה לפועלו של ז'ירו (מעט לאחר מותו).
2018: האסטרואיד 109435 נקרא על שמו של ז'ירו כאות הוכרה לזכרו.
2020: הצטרפות להיכל התהילה של אגודת המאיירים.
ביבליוגרפיה > בתור ז'אן "גיר" > ספרי קומיקס וסדרות

'אוכמניות' (29 כרכים, 1965–2007). שימש כצייר בכל הכרכים וכותב בכרכים 24–29 (כרכים 1–23 נכתבו בידיי ז'אן מישל שרלייה)
'אוכמניות הצעיר' (כרכים 1–3, 1968–1970). שימש כצייר בכרכים אלו, (נכתב בידיי ז'אן מישל שרלייה)
'גיר' (כרך אחד, 1974). צייר וכתב לבדו.
'Jason Muller: Récits des temps post-atomiques!' (כרך אחד, 1975). נכתב בידיי ז'ירו, אוייר בידיי קלוד אקלייר ופייר כריסטין.
'ג'ים קוטלס' (7 כרכים, 1979–1999). כרך 1 - כתיבה: ז'אן מישל שרלייה, איור: ז'אן ז'ירו. כרכים 2–7 - כתיבה: ז'אן ז'ירו, איור: כריסטיאן רוסי.
'Tome 1, Le lac des émeraudes' (סיפורי קומיקס קצרים, 1980). צייר וכתב לבדו.
'La ferme de animaux' (כרך אחד, 1985). נכתב בידיי ז'ירו ואוייר בידיי מארק באטי.
'אלטור - הקריסטל הקסום' (7 כרכים, 1986–2003). נכתב בידיי ז'ירו ואוייר בידיי מארק באטי.
'מרשל אוכמניות' (3 כרכים, 1991–2000). נכתב בידיי ז'ירו ואוייר בידיי ויליאם ואנס (כרכים 1–2) ומישל רוג' (כרך 3).
'XIII' (כרך מס' 18 'הגרסה האירית', 2007). אוייר בידיי ז'ירו, נכתב בידיי ז'אן ואן האמה.
ביבליוגרפיה > בתור ז'אן "גיר" > ספרי אמנות

Tome 2: Le tireur solitaire (כרך אחד, 1983)
"Blueberry's" (כרך אחד, 1997)
ביבליוגרפיה > בתור ז'אן "גיר" > כמאייר ספרותי

'Hommes et cavernes: nos ancetres il y a 20,000 ans' (כרך אחד, 1957). אוייר ביידי ז'ירו ונכתב בידיי פרנסיסקו דספרז.
'Sept filles dans la brousse' (כרך אחד, 1958). נכתב בידיי פיליס מ. פאוור, אמנות שער מאת ז'ירו.
'Amérique an mille' (כרך אחד, 1959). נכתב בידיי ג. טראווליר, אמנות שער ואיורים מאת ז'ירו.
'L'histoire des civilisations' (ארבעה כרכים, 1961–1963). נכתב בידיי הוצאת האצ'ט, אוייר בידיי ז'ירו וז'אן קלוד מז'יר (לקריאה נוספת, ראו פרק הוצאת האצ'ט).
'Buffalo Bill: le roi des éclaireurs' (כרך אחד, 1968). נכתב בידיי ג'ורג' פרונבאל, אמנות שער ואיורים מאת ז'ירו.
'Olivier chez Les Cow-Boys' (כרך אחד, 1969). נכתב בידיי פייר כריסטין, אמנות מאת ז'ירו וצילומים מאת ז'אן קלוד מז'יר.
'La Fleur du désert' (כרך אחד, 1976). נכתב בידיי הרברט הארקר, אמנות שער מאת ז'ירו.
'מורגן קיין' (שבעה כרכים, 1979). נכתב בידיי קיל האלבינג, אמנות שער מאת ז'ירו.
'"L'univers de 1: "Gir' (כרך אחד, 1986). נכתב על ידיי מספר כותבים, צויר בין היתר על ידי ז'ירו.
ביבליוגרפיה > בתור "מוביוס" > ספרי וסדרות קומיקס

'Le Bandard fou' (פורסם במגזין מטאל אירלאן בשנת 1974) כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Cauchemar blanc' (פורסם במגזין מטאל אירלאן בשנת 1974) כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Arzach' (פורסם במגזין מטאל אירלאן בשנת 1975) כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'!!John Watercolor et sa redingote qui tue' (פורסם במגזין מטאל אירלאן בשנת 1976) כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'?L'Homme est-il bon' (פורסם במגזין מטאל אירלאן בשנת 1977) כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
כולל בתוכו את הסיפור "המחר הארוך" שהצליח מאוד ואף פורסם כספר בפני עצמו.
'Le Garage Hermétique' (פורסם במגזין מטאל אירלאן בשנים 1976–1980) כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'עיני החתול' (כרך אחד, 1978), נכתב בידיי אלחנדרו חודורובסקי, אמנות מאת ז'ירו.
'Tueur de monde' (כרך אחד, 1979), כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'La déviation' (כרך אחד, 1980), איורים מאת ז'ירו וכתיבה חלקית לצד אשתו קלודין קונין.
'l'Incal' (שישה כרכים, 1981–1988), נכתב בידיי אלחנדרו חודורובסקי, אמנות מאת ז'ירו.
'Les Maîtres du temps' (פרויקט אחד, 1982). אמנות וכתיבה חלקית מאת ז'ירו, לצד רנה לאלו.
'Le Monde d'Edena' (שישה כרכים, 1985–2001). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'La nuit de l'étoile' (כרך אחד, 1986). אמנות וכתיבה חלקית מאת ז'ירו, לצד ז'אן פול אפל-גווי.
'הגולש הכסוף: פארבל' (אוגדן אחד, 1988). נכתב בידיי סטן לי, אמנות מאת ז'ירו.
'Escale sur Pharagonescia' (כרך אחד, 1989). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
The Elsewhere Prince (כרך אחד, 1990). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
Silence, on rêve (כרך אחד, 1991 - אנתולוגית קומיקס). כתיבה ואיור חלקי מאת ז'ירו, לצד קבוצת various .
כולל בתוכו את הסיפור "מריה דקר" שהצליח מאוד ואף תורגם לאנגלית.
Onyx Overlord (כרך אחד, 1992). נכתב בידיי ז'ירו, איורים מאת ג'רי בינגהאם.
Les Vacances du Major (כרך אחד, 1992). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
Le Cœur couronné (שלושה כרכים, 1992). נכתב בידיי אלחנדרו חודורובסקי, אמנות מאת ז'ירו.
Little Nemo (כרכים 1–2, 1994–1995). נכתב בידיי ז'ירו, אמנות מאת ברונו מארצ'נד.
L'Homme du Ciguri (כרך אחד, 1995). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
40 Days dans le Désert B (כרך אחד, 1999). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
Après l'Incal (כרך אחד, 2000). נכתב בידיי אלחנדרו חודורובסקי, אמנות מאת ז'ירו.
Inside Mœbius (שישה כרכים, 2000–2010). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
Icare (שני כרכים, 2000). נכתב בידיי ז'ירו, אמנות מאת ג'ירו טניגוצ'י (הספר נכתב במקור ביפנית).
The Halo Graphic Novel (כרך מס' ארבע, 2006). נכתב בידיי ברט לוויס, אמנות מאת ז'ירו.
Le Chasseur Déprime (כרך אחד, 2008). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
Arzak L'Arpenteur (כרך אחד, 2010). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
Le Major (כרך אחד, 2011). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
ביבליוגרפיה > בתור "מוביוס" > ספרי אמנות

'Mœbius' (כרך אחד, 1980). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Moebius œuvres complètes' (כרך אחד, 1982). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'La memoire du futur/Starwatcher' (כרך אחד, 1983). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Moebius œuvres complètes' (כרך אחד, 1984). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Venise céleste' (כרך אחד, 1984). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Made in L.A' (כרך אחד, 1988). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'The Art of Mœbius' (כרך אחד, 1989). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו (נכתב במקור באנגלית).
'Quatre-vingt huit' (כרך אחד, 1990). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Chaos' (כרך אחד, 1991). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Chroniques métalliques' (כרך אחד, 1992). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Visions of Arzach' (כרך אחד, 1993), איורים מאת קבוצת "several", אמנות מאת ז'ירו
'Griffes d'Ange' (כרך אחד, 1994). אמנות מאת ז'ירו, נכתב בידיי אלחנדרו חודורובסקי.
'Fusions' (כרך אחד, 1995). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
'Moebius transe formet' (כרך אחד, 2010). אמנות מאת ז'ירו (ללא מלל).
'La Faune de Mars' (כרך אחד, 2011). כתיבה ואיורים מאת ז'ירו.
ביבליוגרפיה > בתור "מוביוס" > כמאייר ספרותי

'La parapsychologie et vous' (כרך אחד, 1980). נכתב בידיי פאולה סלומון, אמנות מאת ז'ירו.
'Project Pendulum' (כרך אחד, 1987). נכתב בידיי רוברט סילברברג, אמנות מאת ז'ירו.
'Les Mystères de l'Incal' (כרך אחד, 1989). נכתב בידיי ז'אן אנסטיי ואלחנדרו חודורובסקי, אמנות מאת ז'ירו.
'Legends of Arzach' (שישה כרכים, 1992). נכתב בידיי ז'אן מארק לופיסייר, אמנות מאת ז'ירו.
'Les Histoires de Monsieur Mouche' (כרך אחד, 1994). נכתב בידיי ז'אן לוק קודריי, אמנות מאת ז'ירו.
'האלכימאי' (כרך אחד, 1994). נכתב בידיי פאולו קואלו, אמנות שער מאת ז'ירו (מהדורה צרפתית בלבד).
'Ballades' (כרך אחד, 1995). נכתב בידיי פרנסואה ויון במאה ה-15, אמנות מאת ז'ירו (מהדורה מחודשת).
'Moebius Arzach' (כרך אחד, 2000). נכתב בידיי ז'אן מארק לופיסייר, אמנות מאת ז'ירו.
'Après Jésus Christ 2001' (כרך אחד, 2000). נכתב בידיי ז'אן לוק קודריי, אמנות מאת ז'ירו.
ביבליוגרפיה > בתעשייה האמריקאית

ז'ירו, רבות בזכות מיזם ענק של חברת דארק הורס קומיקס משנת 2016, הוא אחד מכותבי הקומיקס האירופאים היחידים שכמעט כל הביבליוגרפיה המלאה שלהם תורגמה ופורסמה בשפה האנגלית. על כן, ז'ירו הוא בין היוצרים האירופאים המוכרים והמוערכים ביותר בתעשיית הקומיקס האמריקאית, בה גם עבד במשך מספר שנים.
ביבליוגרפיה > בתעשייה האמריקאית > HM Communications

רבות מהגרסאות האמריקאיות לקומיקס של ז'ירו נאספו המשך השנים למהודורות שונות, מגמה שאותה החלה בסדרה קטנה של אוספים גרפיים חברת הקומיקס האמריקאית 'HM Communications'. החברה הייתה הראשונה שפרסמה אוגדנים שלמים של עבודותיו של ז'ירו, אשר היוו חלקים נכבדים מסיפורים שפרסם במגזין "Heavy Metal" (המקביל האנגלי למגזין הצרפתי 'מטאל אירלאן'). בשנות השבעים, הייתה זו החשיפה הראשונה של ז'ירו לקהל האמריקאי, שהיה רגיל לתעשיית קומיקס גיבורי על ומערבונים. עם זאת, איכות התרגומים הייתה ירודה, וטקסט רב שפרסמה החברה היה שגוי ושונה מהמקור, כמו גם לא מנוסח כראוי תחבירית וכדומה.
ביבליוגרפיה > בתעשייה האמריקאית > מארוול קומיקס/הוצאת אפיק

לחברת HM Communications מגיע קרדיט על היותה הראשונה לתרגם את עבודותיו של ז'ירו, אולם את מרבית התרגומים פרסמה דווקא חברת מארוול קומיקס, זאת בזכות היוזמה שלקחו על עצמם עורכי הקומיקס ז'אן מארק ורנדי לופיסייר. הכוונה שלהם הייתה לאסוף את כל ספרי ורצועות הקומיקס שפרסם ז'ירו עד כה באירופה בפורמט זהה (כלומר בגודל הדפסה זהה - לשם אחידות). במשך בנות השמונים והתשעים פורסמו בארצות הברית עשרות רבות של ספרי וחוברות קומיקס פרי עטו של ז'ירו בתרגום אנגלי,
ביבליוגרפיה > בתעשייה האמריקאית > Graphitti Designs

למעט מספר סדרות קומיקס, כל התרגומים לאנגלית של יצירותיו של ז'ירו יצאו מחדש בשלב זה או אחר על ידי חברת 'Graphitti Designs'. החברה פרסמה במהלך שנות התשעים כמעט כל ספר קומיקס של ז'ירו אשר תורגם לאנגלית קודם לכן, לרוב באיכות גבוהה יותר או בתרגום חדש. החברה פרסמה אנתולוגיות קומיקס שונות, סדרת אוכמניות והסדרות הנלוות לה (אוכמניות הצעיר, מרשל אוכמניות וכו'), ספרי אמנות רבים ועוד.
ביבליוגרפיה > בתעשייה האמריקאית > Les Humanoïdes Associés) Humanoids)

לאחר שיתוף הפעולה הראשוני עם חברת DC קומיקס באמצע שנות האלפיים, חברת הקומיקס 'Humanoids' (שהייתה למעשה עד שנת 2013 חברת הבת האמריקאית של ההוצאה הצרפתית Les Humanoïdes Associés אותה הקים ז'ירו עם ידידיו בשנת 1974 בצרפת, וכרבע ממניותיה היו שייכות לו) החלה להנפיק מחדש סדרות קומיקס שפרסם ז'ירו במהלך המאה ה-20. משום שהחברה הייתה בין היתר בבעלותו של ז'ירו, הוא בחר איזה סדרות להוציא מחדש ובאיזה סדר. ז'ירו החליט שהחוברות הראשונות שייצאו יהיו שתיים מיצירותיו המשותפות עם אלחנדרו חודורובסקי: "The Incal" ו-"Madwoman of the Sacred Heart".
החברה ממשיכה לתרגם מחדש ולהפיץ ספרים שכתב ז'ירו במשך השנים גם כיום, תשע שנים לאחר מותו. הספרים שמוציאה החברה לא חולקים פורמט זהה אך כולם נכללים בקטגוריית "רומנים גרפיים". מלבד הפרסומים בשפה האנגלית, 'Humanoids' מייבאת מדי פעם בפעם גם מהדורות מיוחדות אשר יצאו בצרפת, כמו גם מהדורות מוגבלות, אשר מתורגמות באופן בלעדי לאנגלית ומופצות בקנה מידה קטן בארצות הברית.
פילמוגרפיה

במהלך הקריירה שלו, החדשנות שהוביל ז'ירו בתחום הקומיקס הובילה אותו לא פעם להיות שותף לסרטי מדע בדיוני ופנטזיה, רובם הגדול נעשו בתקופה שבה התגורר בארצות הברית. ז'ירו אמנם כתב מספר תסריטים לסדרות או סרטי קולנוע, אך אף אחד מהם לא הופץ בקנה מידה גדול או בינוני. עם זאת, הוא שימש תפקידי מפתח בכמה סרטי קאלט אמריקאיים, לרוב כמעצב גרפי או סטוריבורדר.
פילמוגרפיה > סרטים הוליוודים

הנוסע השמיני (1979)
Les Maîtres du temps (הופץ בצרפת, 1980)
טרון (1982)
שליטי היקום (1987)
ווילו והנסיכה (1988)
מצולות (1989)
נמו הקטן: הרפתקאות בסלמברלנד (נעשה בתקופת שהותו של ז'ירו ביפן, 1989)
האלמנט החמישי (1999) - ז'ירו עבד בשיתוף עם חברו ז'אן קלוד מז'יר
פילמוגרפיה > סרטים המבוססים על יצירותיו

אוכמניות (2004)
מעבר לרצועת המוביוס (2005)
Strange Frame (יצא לאקרנים מספר חודשים לאחר מותו של ז'ירו, 2012)
לצפייה

1987: "המאסטרים של אמנות הקומיקס" - סרט תיעודי מאת קן ויולה.
1994: "La Constellation Jodorowsky" - סרט תיעודי מאת לואיס מאוצ'ט העוקב אחר ז'ירו וחודורובסקי בסרטם "האגודה" ועיבודם הנכשל לספר "חולית" של פרנק הרברט.
1994: "אוכמניות" - סרט תיעודי קצר מאת כריסטוף היילי.
1997: "Jean [Gir] aud's" - סרט תיעודי קצר מאת הרווה אפרבייה. הופק במקור לרגל תערוכת 'אוכמניות' בספטמבר 1996 בגלריית Stardom. שם הסרט הוא פרפרזה לשמו של ספר אוכמניות שיצא באותה שנה.
2000: "Mister Gir & Mike S. Blueberry" - סרט תיעודי מאת דמיאן פטיגרו.
2002: "פליני: אני שקרן נולד" - סרט תיעודי נוסף מאת דמיאן פטיגרו. הסרט עוקב אחר חייו של ז'ירו, כאשר את הכרזה לסרט בצפון אמריקה הוא עצמו צייר.
2005: "האלמנט החזותי" - סרט תיעודי אשר עוקב אחר עבודתם המשותפת של ז'ירו וז'אן קלוד מז'ייר במסגרת הסרט "האלמנט החמישי".
2007: "Moebius Redux: A Life in Pictures" - סרט תיעודי ביוגרפי מאת חאסקו באומן.
2007: "ז'אן ואן האמה, וויליאם ואנס וז'אן ז'ירו באבייב דה אפאו" - סרט תיעודי שנוצר על ידי חברת FGBL Audiovisuel.
2010: "Métamoebius" - פורטרט אוטוביוגרפי שנכתב על ידי ז'ירו עצמו ובוים על ידי דמיאן פטיגרו. הסרט השתתף בפסטיבל 'Fondation Cartier for Contemporary Art'.
לקריאה נוספת

נומה סאדול (פברואר 1976). "Mister Mœbius et Docteur Gir" (בצרפתית). פריז: הוצאת אלבין מישל. ISBN 2226002669.
קיס דה ברי והאנס פרדריקס (1982). "tripschrift special 4: Blueberry, Arzach, Majoor Fataal, John Difool, de kleurrijke helden van Giraud/Moebius" (בהולנדית). הוצאת וונק.
אנדרס הילת-יורגנסן (1984). "Giraud/Moebius – og Blueberrys lange march" (בדנית). הוצאת סטבנסאגר. ISBN 8788455262.
קולקטיב (נובמבר 1986). "L'univers de 1: Gir" (בצרפתית). פריז: הוצאת דרגאוד. ISBN 2205029452.
נומה סאדול וז'אן ז'ירו (ינואר 1991). Mœbius: Entretiens avec Numa Sadoul (בצרפתית). טורני: הוצאת קסטרמן. ISBN 2203380152.
נומה סאדול (1992). Das grosse Moebius Buch (בגרמנית). המבורג: הוצאת מסת"ב 3551019002 .Carlsen Verlag.
ז'אן ז'ירו (ינואר 1999). Moebius-Giraud: Histoire de mon double (בצרפתית). פריז. ISBN 2226002669.
אריק סאוונה; מרטין סורמן; אלן לדוקס; מרטין ג'ורג'יט; הורסט ברנר; גרהרד פורסטר, (2003). Zack-Dossier 1: Blueberry und der europäische Western-Comic (בגרמנית). ברלין: הוצאת מסת"ב 393266759 .Mosaik.
פרדריק בוסר (יוני 2005). Les dossiers de la bande dessinée (בצרפתית). פריז: הוצאת מסת"ב 9 782723 431019 .DBD.
נומה סאדול (אוקטובר 2015). Docteur Mœbius et Mister Gir: Entretiens avec Jean Giraud (בצרפתית) טורני: הוצאת קסטרמן. ISBN 9782203041639.