stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגנת היעדר שליטה
בפסיקה > פרשת גטאהון

טאדסה גטאהון, שהיה בהליך גירושין, הגיע לבניין כלל בירושלים ורצח את עורך הדין שלו ואת בתו ימית, באמצעות אקדח שהיה ברשותו מתוקף עבודתו כמאבטח. בבית המשפט המחוזי הורשע גטאהון ברצח בכוונה תחילה של שניהם ונידון לשני מאסרי עולם. בערעור לבית המשפט העליון טען גטאהון כי הירי לא היה בשליטתו אלא נבע מהתפרצות של פוסט טראומה, ולכן עומדת לו הגנת היעדר השליטה. לטענתו זו צירף חוות דעת רפואית של מומחה התומכת בדבריו. השופטת דפנה ברק-ארז דחתה את הערעור, מפני שחוות הדעת הרפואית הסתמכה יתר על המידה על דבריו של גטאהון ולכן היא אינה מהימנה. בנוסף, שאר הנסיבות הראו שגטאהון דווקא הבין את המתרחש ופירט היטב את התרחשות האירוע, דבר המלמד על מודעותו לנעשה סביבו.
הערות שוליים

↑  ע"פ 1839/15 טאדסה גטאהון נ' מדינת ישראל (נבו 25.05.2016)
הגלולה האדומה והגלולה הכחולה

גלולה (כמוסה) אדומה וגלולה כחולה, כמו אלה המוצגות בסרט "מטריקס" משנת 1999
המונחים "הגלולה האדומה" (Red Pill) ו"הגלולה הכחולה" (Blue Pill) מתייחסים לדילמה בבחירה חופשית: גילוי אמת לא נעימה שתשנה את חייו ("ליטול את הגלולה האדומה") – לבין בחירה שלא להיות מודע ("ליטול את הגלולה הכחולה"). המונח זכה לפופולריות בתרבות האינטרנט במהלך העשור השני של המאה ה-21, והגיע במקור מהסרט האמריקאי "מטריקס" משנת 1999.
מקור המונחים

בסרט "מטריקס" מנהיג המורדים מורפיוס מציע לדמות הראשית ניאו את הבחירה בין נטילת הגלולה האדומה או הגלולה הכחולה. הגלולה האדומה מייצגת עתיד לא בטוח. מצד אחד, היא תשחרר את ניאו מהמשך השיעבוד בעולם הווירטואלי של המטריקס, שנוצר על ידי מכונות כדי לשלוט באנושות, ובאופן זה הוא יצליח לברוח לעולם האמיתי והקשה. מצד שני, הגלולה הכחולה מייצגת "כלוב זהב" – תחזיר אותו לחיי נוחות במציאות המדומה של המטריקס. מורפיאוס מציג בפני ניאו את הבחירה באופן הבא:
אם תקח את הגלולה הכחולה ... הסיפור יסתיים, אתה תתעורר במיטה שלך ותאמין מעתה ואילך במה שאתה רוצה להאמין. אם תקח את הגלולה האדומה ... תישאר בארץ הפלאות, ואני אראה לך עד כמה עמוקה היא מחילת הארנב.
המקור באנגלית
You take the blue pill... the story ends, you wake up in your bed and believe whatever you want to believe. You take the red pill... you stay in Wonderland, and I show you how deep the rabbit hole goes.
ניאו בוחר ליטול את הגלולה האדומה ומצטרף בעקבות כך לכוחות המורדים.
שימוש במונח בהרחבה

בתחום אבטחת הסייבר, המונח "גלולה אדומה" מתייחס לכלים המאפשרים לגלות מקרים של Hooking או וירטואליזציה.[דרוש מקור]
אזכורים בתרבות הפופולרית

באוקטובר 2013 יצא לאקרנים סרט הקומדיה הרומנטית "חייו הסודיים של וולטר מיטי", ובו מוצע לגיבור לבחור בין מכונית אדומה לכחולה בשדה התעופה, והוא בוחר באדומה. הביקורות ציינו את הסצנה ואת האזכור לגלולה האדומה ולגלולה הכחולה.
ב-2016 יצא לאקרנים הסרט הגלולה האדומה - סרט תיעודי אמריקאי בבימויה של קאסי ג'יי, שבוחן את התנועה לזכויות הגבר.
ב-2017, הכריזה הפרשנית והפעילה הפוליטית קנדיס אוונס על פרויקט "Red Pill Black" (בתרגום חופשי: "גלולה אדומה שחורה") לקידום שמרנות פוליטית אצל אפרו-אמריקאים (אנ'). לדבריה, המונח "גלולה אדומה" מסמל את ההתנערות מנרטיבים דמוקרטיים שאפרו-אמריקאים מאמינים בהם.
במאי 2020, צייץ אילון מאסק בטוויטר "קחו את הגלולה האדומה", והסכים עם משתמש בטוויטר שפירושו לנקוט בגישה חופשית באתר ובכללי. איוונקה טראמפ צייצה זאת מחדש ואמרה שהיא לוקחת את הגלולה. האחיות וצ'אוסקי, במאיות "מטריקס", הגיבו לשניהם "Fuck both of you".
ראו גם

משל המערה של אפלטון
התגלות (רגש)
ברירה כוזבת
עקרון המציאות
מציאות וירטואלית
הערות שוליים

↑  Buckmaster, Luke (23 בדצמבר 2013). "The Secret Life of Walter Mitty movie review". Daily Review. נבדק ב-2022-10-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gravano, Adam (2022-10-18). "A Look Back at Walter Mitty". Highbrow Magazine. נבדק ב-10 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schaefer, Sandy (30 ביולי 2013). "'Secret Life of Walter Mitty' Trailer: Ben Stiller Goes on a Grand Adventure". Screen Rant. נבדק ב-2022-10-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Elizabeth Ames, Liberals sick of the alt-left are taking 'the red pill', פוקס ניוז, ‏September 18, 2017 7:48pm EDT (באנגלית אמריקאית)
↑  Bowles, Nellie (2020-05-19). "Tesla Owners Try to Make Sense of Elon Musk's 'Red Pill' Moment". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-10-12.
↑  https://twitter.com/elonmusk/status/1262787498725511168, Twitter
↑  Siobhan Ball, 'Matrix' co-director Lilly Wachowski tells Elon Musk, Ivanka Trump 'f**k both of you', The Daily Dot, ‏2020-05-18 (באנגלית אמריקאית)
ההתקוממות הצבאית נגד המשטר בחוף השנהב (מאי 2017)

מורדים מסתובבים ברחובות בונדוקו (צולם ב-13/5/2017)
ההתקוממות הצבאית בחוף השנהב היא מרי צבאי שהחל ב- 12 במאי 2017, והתבצע על ידי יחידות של צבא חוף השנהב, להן סכסוך כספי וחילוקי דעות, עם שלטונות חוף השנהב באשר למשכורות החיילים. ההתקוממות כללה חסימת רחובות בעזרת רכבים צבאיים, ויריות לכל עבר במספר ערים בחוף השנהב, בתוכן הבירה המסחרית אביג'אן.
רקע

בין השנים 2002–2011 שרר סכסוך אזרחי בחוף השנהב. סכסוך זה החל בהפיכה שלא צלחה, לאחריה חולקה המדינה, לשניים בחלק הצפוני המוסלמי, שלטו המורדים שלא קיבלו עליהם את שלטונו של הנשיא דאז, (לוראן גבאבו) ובדרום המדינה נמצא השלטון הרשמי של המדינה.
בנובמבר 2010  התקיימו במדינה בחירות, בהן ניצח אלאסן ואטארה, את הנשיא  המכהן גבאגבו, אך האחרון סירב לפנות את כסאו. ואטארה זכה לתמיכת מיליציית המורדים המוסלמים ששלטו בצפון המדינה, ואילו גבאבו קיבל את תמיכת הדרום, בו מרוכזת עיקר הפעילות הכלכלית של רפובליקת חוף השנהב. במהרה הפך המשבר הפוליטי לסכסוך מזוין, בעל אופי אתני, שתבע את חייהם של 3,248 בני אדם. במהלך הקרבות, הבטיח ואטארה למורדים, סכומי כסף גבוהים בתמורה לתמיכתם בו. המלחמה הוכרעה בהתערבות צבאית של צרפת, ובעקבותיה עלה לשלטון הנשיא המכהן אלאסן ואטארה. מאז נמשכים בחוף השנהב חילוקי דעות עמוקים המקבלים ביטוי במיוחד בצבא המדינה המורכב מצבא המורדים, ומנאמניו של הנשיא הקודם גבאבו.
ב- 6 בינואר 2017, פרשו מן הצבא הרפובליקני, חיילים שהיו שייכים בעבר לצבא המורדים, ובאופן מאורגן פתחו ביריות מנשק קל במספר ערים במדינה. לטענתם, כספים אשר הובטחו להם על ידי אלאסן ואטארה, עם סיום המלחמה ב-2011, טרם שולמו עד היום. לדבריהם ל-8,400 חיילים, מגיעים סכומים של עד 17 מיליון CFA, כל אחד.
המהומות שכחו לאחר שבדיונים עם המתקוממים, הובטחו להם התשלומים, ואף נקבעו מועדי תשלום.
הערות שוליים

↑  בחוף השנהב שתי ערי בירה, מסחרית (אביג'אן), ופוליטית (יאמוסוקרו)
היד השחורה

ערך זה עוסק ביד השחורה - ארגון טרור סרבי. אם התכוונתם לדמות קומיקס של חברת DC קומיקס, ראו .
היד השחורה (בסרבית: Црна рука / Crna Ruka) או בשמה הרשמי איחוד או מוות (סרבית: Уједињење или смрт / Ujedinjenje ili smrt) היה ארגון טרור שנוסד בסרביה במאי 1911 כחלק מהתנועה הלאומית הפאן סלאבית. מטרת הארגון הייתה לאחד את כל השטחים אשר סופחו על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית ושבהם ישבו "סלבים דרומיים" (סרבים, קרואטים, סלובנים, מקדונים וכו').
בראש ארגון היד השחורה עמד הקולונל דרגוטין דימטרייביץ', ראש המודיעין הצבאי הסרבי, ממובילי רצח אלכסנדר הראשון, מלך סרביה בשנת 1903. ארגון זה היה אחראי לרצח הארכידוכס פרנץ פרדיננד בסרייבו (בשיתוף פעולה מקומי של חברי בוסניה הצעירה), אשר הוביל לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
הקמת הארגון

הארגון נוסד על ידי יוצאי הארגון הסמי־חשאי נארודנה אודברנה (“Narodna Odbrana”). מטרת ארגון זה הייתה לגייס ולאמן לוחמי גרילה למלחמה אפשרית בין סרביה והאימפריה האוסטרו-הונגרית, ובסופו של דבר לכבוש את כל השטחים הסלאביים שסופחו על ידה. כמו כן, ביקש הארגון לשחרר את סרביה מעולה של המעצמה, שמיד לאחר הכרזת עצמאותה ב-1903, פעלה בדרכים שונות להגבלת עצמאותה הכלכלית (לדוגמה, מלחמת החזירים והגבלת הגישה לים האדריאטי).
הארגון "נארודנה אודברנה" הוקם יומיים לאחר סיפוח בוסניה והרצגובינה 
והיה מלכתחילה ארגון יחסית מתון ששרי סרביה נמנו עם חבריו. בשנת 1909 לאחר "המשבר הבוסני" דרשה אוסטריה מסרביה להפסיק את הפעילות האנטי־אוסטרית. כתוצאה מכך פנו חברי הארגון "נארודנה אודברנה" לפעילות חינוכית ותעמולה בגבולות סרביה.
בשנת 1912 נתגלו בארגון פערים בין המנהיגות הפוליטית שדגלה בפעילות יותר פייסנית והתמקדות בהתחזקות סרביה לקראת מאבק עתידי, ובין המנהיגות הצבאית שדרשה צעדים יותר חריפים כנגד המעצמה האוסטרית. בסופו של דבר הקים הפלג הצבאי אגודה חשאית בשם "היד השחורה". האגודה, בהנהגתו של דרגוטין דימיטרייביץ' ("אפיס"), דגלה בהתנקשיות כאמצעי להשגת המטרות האנטי־אימפריליסטיות. האגודה הושמצה על ידי העיתונות האוסטרית כניהליסטית והושוותה לנרודניה ווליה הרוסית ולקבוצות המתנקשים הסיניות.
ההתנקשות ביורש העצר פרנץ פרדיננד

ביום 28 ביוני 1914 נרצח הארכי־דוכס ויורש העצר האוסטרי פרנץ פרדיננד בעת ביקור ממלכתי בסרייבו, בירת בוסניה והרצגובינה. הארכי־דוכס, שהגיע לפקח על תמרוני העוצבות האוסטריות שחנו סמוך לגבול סרביה מתוקף תפקידו כמפקח הכללי של הצבא, נורה בעורפו, ואשתו – הדוכסית סופי לבית הוהנברג – נורתה בבטנה. מיד לאחר הרצח נעצרו הקושרים בהם היורה גברילו פרינציפ ואלה שסייעו להם באימון ובהברחת הנשק. אלה הובילו את החוקרים האוסטרים אל קציני־הביון הסרבים חברי היד השחורה.
על־אף הבקשות החוזרות של אוסטריה לא עשתה סרביה מאמצים רבים מדי לתפוס ולהעניש את הקצינים הקושרים. לדוגמה, סרביה עצרה את סרן טנקוביץ' לאחר שקיבלה את מכתב האולטימטום האוסטרי, אך מיד לאחר מכן הוא שוחרר והוחזר ליחידתו. רב־המרגלים, רב־סרן מלובביץ', נאסר כאשר חזר מאוסטריה־הונגריה לאחר ההתנקשות, אך גם הוא שוחרר וקיבל רישיון לנהל חנות לציוד צבאי.
המשפט בסלוניקי

בחודש יוני 1917 בעת שהממשלה הסרבית שהתה בגלות אצל בת־בריתה יוון, היא העמידה את מנהיגי היד השחורה למשפט במטרה לנטרל את השפעתם המחתרתית בצבא ובפוליטיקה הסרבית. גורם נוסף למשפט היה התנאי שהציבה אוסטריה־הונגריה לחזרה של הממשלה הגולה לסרביה: לספק ערובות לכך שלא תחדש את הפעילות העוינת כנגד אוסטריה־הונגריה. בית המשפט שפעל ללא סמכות ("Kangaroo Court"), הרשיע את הנאשמים בהאשמות כוזבות בהן קשירת קשר לרצח ראש הממשלה ניקולה פצ'יץ' (Nikola Pašić). השופטים גזרו על אלוף-משנה דרגוטין דימיטרייביץ', סגן־אלוף דוויץ' ורב־סרן מלובביץ' גזר דין מוות. השלושה הוצאו להורג מול כיתת יורים.
לפני מותו כתב דימיטרייביץ' הודאה לבית המשפט לפיה הוא הורה למלובביץ' לתכנן את ההתנקשות בפרנץ פרדיננד.
בתרבות

בסדרת "הירושה", "היד השחורה" היא מחתרת סודית של הקיסרות, שתפקידה לפגוע בוארדן. ואף קודם לכן היה כינויה של סלנה- אמו של אראגון.
הערות שוליים

1 2  מיכאל קוגן, "אוסטרו-הונגריה והתנועה הלאומית הסרבית ערב מלחמת העולם הראשונה", באתר e-mago
↑  זמן רב לאחר מכן נערך ביוגוסלביה משפט חוזר שבו נדחו כל ההאשמות. כמו כן, סרן טנקוביץ' נהרג בקרב בשנת 1915 ולכן לא ניתן היה להעמידו לדין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572250405171  BNE: XX4775559  GND: 4242974-2  LCCN: n92066358  NKC: kn20140915011  SUDOC: 124852386  VIAF: 156081661   WorldCat (עם VIAF): 156081661
ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה 2017

| חלק מאלימות בנשק בארצות הברית |
| --- | --- |

חבר הקונגרס ג'ו ברטון, מאמן הנבחרת, לאחר הירי.
 תאריך:  14 ביוני 2017
 מקום:  ארצות הברית אלכסנדריה, וירג'יניה
 מטרה:  חברי קונגרס רפובליקנים
 קואורדינטות:  38°49′18″N 77°03′12″W﻿ / ﻿38.821666666667°N 77.053333333333°W﻿ / 38.821666666667; -77.053333333333
 סוג:  ירי המוני 
 נשק:  רובה 
 הרוגים:  1 (המפגע)
 פצועים:  6‏
 מבצע:  ג'יימס תומאס הודגקינסון
 מספר מפגעים:  1
 he
 
ההתקפה על חברי הקונגרס בווירג'יניה התרחשה ב-14 ביוני 2017. תוקף יחיד, תומך המפלגה הדמוקרטית, פתח באש בשעת בוקר לעבר מספר חברי הקונגרס של ארצות הברית מהמפלגה הרפובליקנית, שערכו אימון בייסבול בעיר אלכסנדריה שבמדינת וירג'יניה, ליד וושינגטון די. סי..
חברי הקונגרס התאמנו במקום לקראת משחק הבייסבול השנתי של הקונגרס למען צדקה, שהיה צפוי להיערך למחרת. ג'יימס תומאס הודג'קינסון מבלוויל, אילינוי, פתח באש לעברם. במשך עשר דקות נערך קרב יריות בין הודג'קינסון לבין שוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקאליס ונמצאו במקום ושוטרי משטרת וירג'יניה שהוזעקו לשם. השוטרים הצליחו לפגוע בהודג'קינסון, שמת מאוחר יותר מפצעיו בבית החולים האוניברסיטאי ע"ש ג'ורג' וושינגטון.‏‏
ארבעה אנשים נפגעו מיריות התוקף: מצליף הסיעה הרפובליקנית חבר הקונגרס סטיב סקליס מלואיזיאנה, עוזר פרלמנטרי, לוביסט עבור חברת המזון "טייסון פודס", ואחד משוטרי משטרת הקפיטול שהוקצו להגן על סקליס. ככל הנראה נוכחות שוטרי משטרת הקפיטול במקום מנעה פגיעות קשות יותר. סקליס, שנפצע פצעים חמורים באגן, הועבר במסוק למרכז הרפואי מדסטאר בוושינגטון. יתר הפצועים נפצעו קל יותר. סקליס עבר מספר ניתוחים ושוחרר מבית החולים ב-26 ביולי. חבר הקונגרס בראד ונסטרופ שהיה הראשון להעניק עזרה רפואית לפצועים עוטר על פועלו במדליית החייל.
חברי הקונגרס שנכחו בעת הירי היו הסנאטורים ג'ף פלייק וראנד פול; וחברי בית הנבחרים רוג'ר ויליאמס, ג'ף דאנקן, בראד ונסטרופ, רודני דייוויס, מו ברוקס, טרנט קלי, צ'אק פליישמן, מייק בישופ, ג'ק ברגמן וג'ו ברטון.
לאחר הפיגוע התברר כי התוקף היה פעיל במטה של הסנאטור הדמוקרטי ברני סנדרס.
סקאליס הוא חבר הקונגרס הראשון שנורה מאז שנציגת אריזונה גבריאל גיפורדס נורתה בשנת 2011.‏
ראו גם

טרור בארצות הברית
הירי בבית הנבחרים של ארצות הברית (1954)
הערות שוליים

↑  Diaz, Daniella; Love, Alysha. "Alexandria shooting: Live updates on the shooting at a congressional baseball practice in Virginia". CNN. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hermann, Peter; Phillips, Amber; Kane, Paul; Weiner, Rachel (14 ביוני 2017). "Lawmaker Steve Scalise is critically injured in GOP baseball shooting; gunman James T. Hodgkinson is killed by police". The Washington Post. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Pergram, Chad. "Virginia GOP baseball practice shooting: Multiple people shot". Fox News Channel. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  de Vries, Karl; Scott, Eugene (14 ביוני 2017). "Rep. Scalise shot in Virginia". CNN. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Staff. "Hospital: House Majority Whip Steve Scalise in critical condition after surgery". AOL. נבדק ב-15 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑    Harriet Alexander; Rob Crilly, ‏Donald Trump visits Steve Scalise in hospital after Republican congressman shot at baseball practice, The Telegraph, 15 June 2017
↑  Yadidi, Noa (14 ביוני 2017). "Giffords tweets support following baseball practice shooting". CNN. נבדק ב-14 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
החתול והשטן

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ג'יימס ג'ויס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1936 
 
החתול והשטן (אנגלית: The Cat and the Devil) הוא ספר ילדים פרי-עטו של הסופר ג'יימס ג'ויס.
עלילה

הסיפור הוא למעשה מכתב מאת חבר לחבר. במכתב זה סיפר השולח נונו לחברו סטיב את הסיפור מאחורי הכינוי "חתולי בוז'נסי" (כינוים של התושבים שם).
לפני הקמת הגשר:
נהר הלואר הגביל את תושבי בוז'נסי עקב אורכו ורוחבו הגדולים. מוטב היה להם לו היה גשר למעבר מצד אל צד. העניין הטריד אותם ונראה היה שלא יהיה גואל. השטן קרא בעיתונים על המצב הזה וביוזמתו הלך לבקר את ראש-העיר של בוז'נסי, איש שמן העונה לשם "מסייה (אדון) אלפרד בורן". השטן לא דרש כסף מזומן תמורת הקמת הגשר אבל הציב תנאי: הראשון שיחצה את הגשר יהיה שלו לעד.
אחרי הקמת הגשר:
התושבים שמחו מאוד כשהבחינו בגשר החדש, הרי הודות לגשר זה הם יוכלו לעבור בקלות לצידו השני של הלואר. אבל שמחתם הייתה רק עד לאחר שהבחינו בשטן שעמד בצידו השני של הגשר. לאכזבתו של השטן לא חצה את הגשר איש עקב הפחד הגדול ממנו. בהמשך בא ראש-העיר אל הגשר החדש כשבידיו שני דברים: דלי מלא מים והחתול שלו. לבסוף הוא הניח את חתולו על הקרקע ושפך עליו את המים. החתול, בבהלתו הרבה, רץ אל קצה הגשר ללא ידיעה לנוכחות השטן. גם השטן לא חזה את העניין מראש. השטן התרגז על העניין והודיע בקול רם, כולו זועם, שתושבי בוז'נסי הם חתולים, לא יותר מזה. ובטון דיבור רגוע הוא פנה בנחמדות אל החתול ו"הזמין" אותו אליו, להתחמם ביחד כאשר למעשה החתול לא ישוב אל הבעלים.
הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית

| --- | --- |

לוטננט גנרל נלסון מיילס, הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית האחרון
 תחום שיפוט:  ארצות הברית
 כפוף:  נשיא ארצות הברית
 מעון:  list of Washington's Headquarters during the Revolutionary War 
 ייסוד המשרה:  15 ביוני 1775
 איוש ראשון:  לוטננט גנרל ג'ורג' וושינגטון
 איוש אחרון:  לוטננט גנרל נלסון מיילס
 תאריך ביטול המשרה:  8 באוגוסט 1903
 
הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית (באנגלית: Commanding General of the United States Army) היה התפקיד הצבאי הגבוה ביותר בצבא ארצות הברית מהקמתו של הצבא הקונטיננטלי בשנת 1776 אז נקרא בשם "הקצין הבכיר של צבא ארצות הברית" (Senior Officer of the United States Army), בשנת 1821 שונה שמו ל"גנרל המפקד" וסמכויות התפקיד הועברו לתפקיד ראש המטה של הצבא עם כינונו בשנת 1903. הגנרל המפקד היה כפוף לנשיא שהיה המפקד העליון וכן מפקדם הישיר של הכוחות המתמרנים והפיקודים המרחביים, אולם לא של החילות המקצועיים אשר היו כפופים למחלקת המלחמה כאגפים.
הגנרלים המפקדים לדורותיהם > גנרל הצבא הקונטיננטלי והמפקד העליון

|  | שם | תמונה | תחילת הכהונה | סוף הכהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לוטננט גנרל ג'ורג' וושינגטון |  | ‏15 ביוני 1775 | 23 בדצמבר 1783 | הקמת הצבא הקונטיננטלי, מלחמת העצמאות של ארצות הברית |
הגנרלים המפקדים לדורותיהם > הקצין הבכיר

|  | שם | תמונה | תחילת הכהונה | סוף הכהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מייג'ור גנרל הנרי נוקס | ‏ | 23 בדצמבר 1783 | 20 ביוני 1784 |  |
| 2. | מייג'ור ג'ון דופטי | ‏ | 20 ביוני 1784 | 12 באוגוסט 1784 | בתקופת כהונתו מנה הצבא 80 איש |
| 3. | בריגדיר גנרל ג'וסיה הרמר | ‏ | 12 באוגוסט 1784 | 4 במרץ 1791 |  |
| 4. | מייג'ור גנרל ארתור קלייר |  | ‏4 במרץ 1791 | 5 במרץ 1792 |  |
| 5. | מייג'ור גנרל אנתוני ווין | ‏ | 13 באפריל 1792 | 15 בדצמבר 1796 |  |
| 6. | בריגדיר גנרל ג'יימס וילקינסון |  ‏ | 15 בדצמבר 1796 | 13 ביולי 1798 |  |
| 7. | לוטננט גנרל ג'ורג' וושינגטון | ‏ | 13 ביולי 1798 | 14 בדצמבר 1799 |  |
| 8. | מייג'ור גנרל אלכסנדר המילטון |  ‏ | 14 בדצמבר 1799 | 15 ביוני 1800 |  |
| 9. | בריגדיר גנרל ג'יימס וילקינסון |  ‏ | 15 ביוני 1800 | 27 בינואר 1812 |  |
| 10. | מייג'ור גנרל הנרי דירבורן |  ‏ | 27 בינואר 1812 | 15 ביוני 1815 | מלחמת 1812 |
| 11. | מייג'ור גנרל ג'ייקוב בראון |  ‏ | 15 ביוני 1815 | יוני 1821 |  |
הגנרלים המפקדים לדורותיהם > הגנרל המפקד

|  | שם | תמונה | תחילת הכהונה | סוף הכהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מייג'ור גנרל ג'ייקוב בראון |  ‏ | יוני 1821 | 24 בפברואר 1828 |  |
| 2. | מייג'ור גנרל אלכסנדר מקומב | ‏ | 29 במאי 1828 | 25 ביוני 1841 |  |
| 3. | לוטננט גנרל וינפילד סקוט | ‏ | 5 ביולי 1841 | 1 בנובמבר 1861 | מלחמת ארצות הברית–מקסיקו מלחמת האזרחים האמריקנית |
| 4. | מייג'ור גנרל ג'ורג' מקללן | ‏ | 1 בנובמבר 1861 | 11 במרץ 1862 | מלחמת האזרחים האמריקנית |
| 5. | מייג'ור גנרל הנרי האלק |  ‏ | 23 ביולי 1862 | 9 במרץ 1864 | מלחמת האזרחים האמריקנית |
| 6. | גנרל יוליסס גרנט | ‏ | 9 במרץ 1864 | 4 במרץ 1869 | מלחמת האזרחים האמריקנית |
| 7. | גנרל ויליאם שרמן | ‏ | 8 במרץ 1869 | 1 בנובמבר 1883 |  |
| 8. | גנרל פיליפ שרידן | ‏ | 1 בנובמבר 1883 | 5 באוגוסט 1888 |  |
| 9. | לוטננט גנרל ג'ון סקופילד | ‏ | 14 באוגוסט 1888 | 29 בספטמבר 1895 |  |
| 10. | לוטננט גנרל נלסון מיילס |  ‏ | 5 באוקטובר 1895 | 8 באוגוסט 1903 | מלחמת ארצות הברית–ספרד |
לקריאה נוספת

Bell, William Gardner (2005). Commanding Generals and Chiefs of Staff 1775-2005: Portraits and Biographical Sketches. Washington, D.C.: United States Army Center of Military History.
| הקצינים הבכירים, הגנרלים המפקדים וראשי המטה של צבא ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המפקד העליון | ג'ורג' וושינגטון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הקצינים הבכירים | הנרי נוקס • ג'ון דופטי • ג'וסיה הרמר • ארתור קלייר • אנתוני ווין • ג'יימס וילקינסון • ג'ורג' וושינגטון • אלכסנדר המילטון • ג'יימס וילקינסון • הנרי דירבורן • ג'ייקוב בראון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הגנרלים המפקדים | ג'ייקוב בראון • אלכסנדר מקומב • וינפילד סקוט • ג'ורג' מקללן • הנרי האלק • יוליסס ס. גרנט • ויליאם שרמן • פיליפ שרידן • ג'ון סקופילד • נלסון מיילס | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| ראשי המטה | סמואל יאנג • אדנה צ'אפי • ג'ון בייטס • פרנקלין בל • לאונרד ווד • ויליאם וות'רספון • הודג' סקוט • טסקר בליז • פייטון מרץ' • ג'ון פרשינג • ג'ון היינס • צ'ארלס סומראל • דאגלס מקארתור • מאלין קריג • ג'ורג' מרשל • דווייט אייזנהאואר • עומר בראדלי • ג'וזף לוטון קולינס • מת'יו רידג'וויי • מקסוול טיילור • ליימן למניצר • ג'ורג' דקר • ארל ווילר • הארולד ג'ונסון • ויליאם וסטמורלנד • ברוס פאלמר • קרייטון אברמס • פרידריק וינד • ברנארד רוג'רס • אדוארד מאייר • ג'ון וקהאם • קארל ואונו • גורדון סאליבן • דניס ריימר • אריק שינסקי • פיטר סקומייקר • ג'ורג' קייסי‎ • מרטין דמפסי • ריימונד אודיירנו • מארק מילי • ג'יימס מקונוויל • רנדי ג'ורג' | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
הארמייה העשירית (צרפת)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:   צבא צרפת
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1914   24 במאי 1940 – 21 באוקטובר 1919   19 ביוני 1940
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
הארמייה העשירית הייתה ארמייה צרפתית שפעלה במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
מלחמת העולם הראשונה

ב-1 באוקטובר 1914 במהלך המירוץ אל הים, הוקמה הארמייה העשירית בפיקוד גנרל לואי דה מודהוי. הארמייה שכללה את הקורפוסים ה-10, ה-21, ה-33, הפרשים ה-1, והפרשים ה-2, השתתפה בקרב אראס והצליחו למנוע מהגרמנים לכבוש את העיר. ב-2 באפריל 1915 עבר גנרל מודהוי לפקד על הארמייה השביעית, ובמקומו מונה גנרל ויקטור דורבאל. בין ה-9 במאי ל-18 ביוני 1915 השתתפה הארמייה בקרב ארטואה השני. בין ה-25 בספטמבר ל-13 באוקטובר 1915 השתתפה הארמייה בקרב ארטואה השלישי. ב-4 באפריל 1916 פוטר גנרל דורבאל מהפיקוד על הארמייה, ובמקומו מונה גנרל ז'וזף אלפרד מישלר. החל מיולי 1916 סייעה הארמייה לכוחות הבריטיים בקרב על הסום. ב-27 בדצמבר 1916 עבר גנרל מישלר לפקד על קבוצת הארמיות של המילואים, ובמקומו מונה גנרל דני אוגוסט דושן. באפריל 1917 השתתפה הארמייה בקרב השני על האן שהיה חלק ממתקפת ניוול. באוקטובר 1917 לאחר ההפסד האיטלקי בקרב קפורטו, נשלחה הארמייה שתוגברה בקורפוס ה-12 יחד עם חיל משלוח בריטי לאיטליה, על פי בקשת המפקד העליון האיטלקי לואיג'י קאדורנה. ב-11 בדצמבר 1917 עבר גנרל דושן לפקד על הארמייה השישית, ובמקומו מונה גנרל פול מייסטר. ב-26 במרץ 1918 חזרה הארמייה לצרפת (ללא הקורפוס ה-12 שנשאר באיטליה), והשתתפה בקרב השלישי על האן ובקרב השני על המארן שהיו חלק ממתקפת האביב הגרמנית. ב-10 ביוני 1918 עבר גנרל מסטר לפקד על קבוצת הארמיות הצפונית, ובמקומו מונה גנרל שרל מנז'ן. לאחר מכן השתתפה הארמייה במתקפת מאה הימים והדפה את הכוחות הגרמניים שהיו מוצבים מולה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הייתה הארמייה חלק מצבא הכיבוש הצרפתי בריינלנד. ב-21 באוקטובר 1919 התמזגה הארמייה יחד עם הארמייה השמינית לארמיית הריין הצרפתית.
מלחמת העולם השנייה

במלחמת העולם השנייה, הוקמה הארמייה העשירית בפיקוד גנרל רובר אלטמאייר ב-24 במאי 1940, והועמדה באגף השמאלי הקיצוני של הצרפתים, בניסיון לעצור את הכוחות הגרמניים. בין ה-7 ל-8 ביוני כותר הקורפוס ה-9 של הארמייה יחד עם דיוויזיה 51 הבריטית בסן-ולרי-אן-קו, הקורפוסים ה-10 וה-25 של הארמייה הופנו לפלגת הארמייה של פריז, ואילו מפקדת הארמייה שתוגברה ביחידות חדשות ונשלחה לבלום את הכוחות הגרמניים שפרצו את קו וייגאן, אולם לבסוף נכנעו כוחות הארמייה לגרמנים ב-19 ביוני 1940.
סדר הכוחות > 9 במאי 1915

בקרב ארטואה השני ב-9 במאי 1915, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-33 | הדיוויזיה ה-70 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-33 | הדיוויזיה ה-77 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-33 | הדיוויזיה המרוקנית |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-21 | הדיוויזיה ה-13 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-21 | הדיוויזיה ה-43 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-20 | הדיוויזיה ה-11 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-20 | הדיוויזיה ה-39 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-20 | הדיוויזיה ה-153 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-17 | הדיוויזיה ה-33 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-17 | הדיוויזיה ה-34 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה ה-19 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה ה-20 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-17 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-18 |
| הארמייה העשירית | עתודות הארמייה | הדיוויזיה ה-58 |
| הארמייה העשירית | עתודות הארמייה | הדיוויזיה ה-53 |
| הארמייה העשירית | עתודות הארמייה | הדיוויזיה ה-5 |
סדר הכוחות > 5 ביוני 1940

בתחילת מבצע אדום, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-13 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-31 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-40 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | דיוויזיית הפרשים הקלה ה-2 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | דיוויזיית הפרשים הקלה ה-5 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-51 הבריטית |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה הקולוניאלית ה-4 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה ה-16 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-10 | הדיוויזיה ה-24 |
| הארמייה העשירית | הקורפוס ה-25 | לא ידוע היחידות שהיו תחתיו |
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

לואי דה מודהוי (1 באוקטובר 1914 - 2 באפריל 1915)
ויקטור דורבאל (2 באפריל 1915 - 4 באפריל 1916)
ז'וזף אלפרד מישלר (4 באפריל 1916 - 27 בדצמבר 1916)
דני אוגוסט דושן (27 בדצמבר 1916 - 11 בדצמבר 1917)
פול מייסטר (11 בדצמבר 1917 - 10 ביוני 1918)
שרל מנז'ן (10 ביוני 1918 - 21 באוקטובר 1919)
מפקדים > מלחמת העולם השנייה

רובר אלטמאייר (24 במאי 1940 - 19 ביוני 1940)
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
החזית המערבית במלחמת העולם השנייה