stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
BMW
היסטוריה > לאחר המלחמה

בעלות הברית אסרו על החברה לפעול במשך שלוש שנים. חברת בריסטול הבריטית (יצרנית מטוסים) בחנה את המפעל, ובשנת 1947 החליטה לייצר מכונית סלון ספורטיבית יוקרתית (בשם "ארבע מאות"), שהייתה מבוססת ברובה על ה-327 של ב.מ.וו.
בשנת 1952 השיקה ב.מ.וו את המכונית הראשונה שלה בעידן שאחרי המלחמה, אך הניסיונות למכור מכוניות יוקרה בהצלחה נכשלו. לקראת סוף העשור, החברה התמקדה במכוניות עירוניות קטנות וחסכוניות, ב.מ.וו. 600 כמו האיזטה (Isetta). בשנת 1959 שקל בעל השליטה בחברה, הרברט קוונדט, מיזוג עם יצרנית המכוניות הגרמנית המתחרה - מרצדס-בנץ - אבל יו"ר מועצת המנהלים של החברה, קורט גולדה, שכנע אותו לשמור על עצמאות ב.מ.וו. באותה שנה השיקה החברה את דגם "שבע מאות" - מכונית קטנה, עם מנוע בוקסר אחורי מקורר אוויר, בנפח 700 סמ"ק, שנלקח מאופנוע ה-R67. המכונית עוצבה בסגנון ספורטיבי, על ידי מעצב איטלקי. דגם מיוחד (RS) יוצר עבור מרוצים, וזכה להצלחה רבה. הדגם הזה ביסס את מעמדה של החברה כיצרנית מכוניות סלון ספורטיביות - מעמד שנשמר עד היום.
בשנת 1961 הציגה החברה את דגם 1500 - מכונית סלון קטנה, חזקה ומתקדמת. הדגמים החדשים יותר כונו 1600 ו-1800. בשנת 1966 הוצגה גרסת קופה (שתי דלתות), ובשנת 1967 הוצגה גרסת גג נפתח. הדגמים הללו כונו "סדרה 02", והם המקור ממנו התפתחה "סדרה 3" הנוכחית.
בשנת 1968 הוצגו דגמי מכוניות גדולות (2500, 2800 ועוד) ודגמי קופה (2.5 CS ו-2800 CS).
ב-1969 הציגה החברה את אופנועי סדרת "5/". הוצגו דגמים בנפחים שונים ולראשונה מאז המלחמה הוצג מנוע בנפח 750 סמ"ק. שינוי חל גם במדיניות השיווק כשדגמי הסדרה שווקו ככלים לתרבות הפנאי ולא כאלטרנטיבה זולה לכלי תחבורה אחרים.
היסטוריה > שנות השבעים והשמונים: שגשוג במכירות

בשנות ה-70 של המאה ה-20 התחיל תור הזהב של החברה. מכירותיה גדלו בתחום המכוניות והאופנועים כשהשוק האמריקאי היווה את מנוע הצמיחה העיקרי. בדצמבר 1971 עבר מטה הנהלת החברה למגדל חדש בעיר מינכן, שם הוא שוכן עד היום. מגדל זה עוצב בצורת ארבעה גלילים בהשראת צורתן של בוכנות מנוע. בשנת 1972 לקראת משחקים האולימפיים במינכן פותחה מכונית קונספט "ב.מ.וו טורבו".
בשנת 1972 הוצגה "סדרה 5" (קטגורית סלון בינונית), בשנת 1975 הוצגה "סדרה 3" (קטגורית סלון קטנה) ובשנת 1977 הוצגה "סדרה 7" (קטגורית סלון גדולה). את הקופה הגדולה, CS, החליפה "סדרה 6". בכך השלימה החברה מיתוג מחדש של דגמי המכוניות. המיתוג הסתבר כמוצלח מאוד וכינויי הסדרות משמשים את דגמי החברה עד היום. דגמי המכוניות הספציפיים מורכבים משלוש ספרות כשהראשונה מייצגת את הסדרה והשתיים האחרות עשויות לייצג בקירוב את נפח המנוע ודרוג פנימי בין הדגמים בסדרה כשהמספר הגבוה יותר מייצג דגם חזק יותר. לדוגמה, דגם 323 מייצג מכונית מסדרה 3 עם מנוע של 2300 סמ"ק בקירוב. למרות המעבר של יצרנים אחרים לשימוש במערכות הנעה קדמית במכוניות הנוסעים, המשיכה ב.מ.וו לדבוק בייצור מכוניות בעלות הנעה אחורית והיא ממשיכה בכך עד היום.
בשנת 1983 הציגה החברה לראשונה אופנוע בעל מנוע ארבעה צילינדרים. שישים שנה לאחר ה-R23 בהן יוצרו רק אופנועים מטיפוס ה-R עם מנוע בוקסר מקורר אוויר, מוצג מנוע מקורר מים ו-4 צילינדרים. הפעם זהו אינו מנוע בוקסר אלא ארבעה צילינדרים בשורה, אך ב.מ.וו מחליטה להציב אותו בצורה ייחודית לאורך האופנוע, בניגוד ליצרנים אחרים שמציבים מנוע ארבעה בשורה לרוחב האופנוע. הדגם הראשון שנשא מנוע זה היה ה-K100 בנפח 1000 סמ"ק.
בשנת 1987 מוצג מנוע חדש בתצורת V12 עבור דגם ה-750. זהו ה-V12 הגרמני הראשון מאז המלחמה והוא מפיק יותר מ-300 כוחות סוס מנפח של 5,300 סמ"ק. שנה לאחר מכן מוצג חידוש בתחום האופנועים כשב.מ.וו. היא היצרנית הראשונה להציג מערכת למניעת נעילת גלגלים (ABS) באופנוע.
היסטוריה > משנות התשעים: התרחבות בינלאומית

בשנת 1993 הוצג עבור סדרת אופנועי ה-R מנוע בוקסר חדש לאחר שנים של עדכונים מינוריים. ב.מ.וו רצתה בתחילה לבטל את סדרת ה-R לחלוטין ולהשאיר רק את ה-K, אך התגובות מהשווקים שכנעו את החברה בכדאיות ייסוד שושלת R חדשה. מנועי ה-R החדשים היו מודרניים עם 4 שסתומים לצילנדר אך עדיין מקוררי אוויר (בתוספת קירור שמן). לראשונה התקרבו הספקי מנועי ה-R לרמת ה-100 כ"ס. דגם התיור שטח של משפחה זו R1200GS הפך לאופנוע הנמכר ביותר של ב.מ.וו ואף לאופנוע הנמכר ביותר במספר ארצות באירופה במחצית השנייה של העשור הראשון של המאה ה-21. באותה תקופה החלה ב.מ.וו לפתח מספר רב של דגמים חדשים בקטגוריות שלא פעלה בהן בעבר. ב-2006 הציגה ב.מ.וו לראשונה אופנועי אנדורו שפותחו בשיתוף עם חברת אפריליה האיטלקית, וב-2009 הציגה החברה את דגם S1000RR שהתחרה בקטגוריית אופנועי הספורט עם אופנועי הדגל של היצרנים היפנים. האופנוע, שהתחרה גם באליפות הסופרבייק העולמית, הונע במנוע ארבעה צילינדרים שמוקמו לראשונה אצל ב.מ.וו לרוחב, בדומה למתחרים היפניים. ייחודו של האופנוע היה במערכות אלקטרוניות שהוצגו לראשונה באופנועים סדרתיים, כדוגמת מערכת בקרת אחיזה לגלגל האחורי המתחשבת בזווית ההטייה של האופנוע.
היסטוריה > משנות התשעים: התרחבות בינלאומית > מפעלים ברחבי העולם

בשנת 1994 נפתח מפעל בדרום קרוליינה, ארצות הברית. המפעל העסיק כ-4,700 עובדים, וייצר כ-500 מכוניות בכל יום, מדגמי X5 (רכבי שטח) ו-Z4 (רודסטר).
בשנת 1995 נפתח מפעל בדרום-אפריקה, והוא ייצר מעל 50 אלף מכוניות מסדרה 3 לייצוא.
בשנת 2003 נפתח מפעל בסין, בשיתוף יצרן רכב מקומי. המפעל מייצר מכוניות מסדרות 3 ו-5 לשוק המקומי.
היסטוריה > משנות התשעים: התרחבות בינלאומית > ההשקעות בבריטניה

רובר - בשנת 1994 רכשה ב.מ.וו את "קבוצת רובר" הבריטית תמורת 1.4 מיליארד דולר, כחלק מניסיון להרחיב את סל המוצרים של החברה, מעבר לשוק רכבי היוקרה גם לשוק המכוניות המשפחתיות והקומפקטיות. המהלך הסתמן תחילה כהצלחה, ומכירות ב.מ.וו הגיעו לשיא של כ-31 מיליארד דולר ב-1996. אולם לאחר ארבע שנים שבהן הוזרמו סכומי כסף גדולים לשדרוג מפעלי "קבוצת רובר" ופיתוח דגמים חדשים, הקבוצה צברה הפסדים כבדים. המפעל הראשי של הקבוצה בלונגברידג' בבירמינגהאם העסיק 14,000 עובדים, אך פעל בתפוקה נמוכה. במרץ 2000, במסיבת עיתונאים לסקירת תוצאותיה הכספיות של BMW ב-1999, אמר מנכ"ל החברה, יואכים מילברג, כי ההשתלטות על "קבוצת רובר" הייתה כישלון. היא מחקה את ההשקעה ברובר והכריזה על הפסד של 2.4 מיליארד דולר.
ב.מ.וו מכרה את "קבוצת רובר", בשנת 2000 למעט המותג "מיני", לקבוצת משקיעים פרטית בראשות המנכ"ל לשעבר, תמורת 10 ליש"ט. קבוצת המשקיעים רכשה בפועל רק את המפעל הראשי של החברה ואת הזכויות לייצור רכבי רובר ו-MG, והחלה לפעול כחברה חדשה בשם "MG רובר". חטיבת רכבי השטח לנדרובר נמכרה לחברת פורד תמורת 3 מיליארד דולר.
רולס-רויס - בתחילת שנות ה-90, החלה ב.מ.וו לשתף פעולה עם היצרנית הבריטית רולס-רויס, וסיפקה מנועים לדגמי "סילבר-שרף" (רולס-רויס) ו-"ארנז'" (בנטלי). בשנת 1998 רכשה ב.מ.וו את המותג היוקרתי רולס-רויס מבעלת הזכויות שלו, והציע לרכוש חברת "רולס רויס מוטור" מחברת ויקרס הבריטית תמורת 571 מיליון דולר, שיצרה את הרכבים בפועל והייתה חברה נפרדת. לבסוף חברת פולקסווגן רכשה את "רולס רויס מוטור" לאחר שהציע סכום של כ-793 מיליון דולר. בהמשך הוסכם כי פולקסווגן תייצר את רכבי רולס-רויס עד 2003, כאשר ב.מ.וו תמשיך לספק לה מנועים. וב-2003 המותג המותג היוקרתי-ספורטיבי בנטלי יעבור לפולקסווגן וב.מ.וו תייצר את רכבי רולס-רויס. בשנת 2003 הוצגה הרולס-רויס החדשה מבית ב.מ.וו, בשם "פנטום" (Phantom). וב-2009 את "בייבי פנטום" המבוססת על שלדת ב.מ.וו סדרה 7.
היסטוריה > פורמולה 1

במסגרת ליגת הפורמולה 1, יצרה ב.מ.וו מנועים למכוניות קבוצת ויליאמס, שזכתה להצלחה רבה במרוצים. בסיום עונת 2005, עקב חילוקי דעות קשים עם קבוצת וילאמס, שותפתה הוותיקה של ב.מ.וו, החליטה ב.מ.וו לנתק את כל הקשרים עם קבוצת ויליאמס, ובמקום זאת רכשה את קבוצת הספורט המוטורי השווייצרית סאובר, ויצרה את קבוצת ב.מ.וו-סאובר. הקבוצה התחרתה לראשונה בעונת 2006 והשיגה תוצאות נאות למדי - מקום חמישי באליפות היצרנים, ושני מקומות על הפודיום. בעונת 2007 השתפרה הקבוצה אף יותר, וסיימה במקום השני באליפות היצרנים עם 101 נקודות, ונהגיה, ניק היידפילד ורוברט קוביצה, סיימו במקומות החמישי והשישי בהתאמה באליפות הנהגים. קבוצות פורמולה 1 נוספות להן סיפקה בעבר ב.מ.וו מנועים הן בנטון, ארווס (Arrows) וברבהאם. נהגים נודעים אשר החלו את קריירת הפורמולה 1 שלהם עם בשיתוף עם ב.מ.וו הם ג'נסן באטון, חואן פאבלו מונטויה וסבסטיאן פטל. ביולי 2009 חברת ב.מ.וו הודיעה כי היא פורשת ממרוצי הפורמולה 1 בתום עונת המרוצים 2009. לעונת המרוצים 2010 נמכרה בחזרה הקבוצה לבעלים הקודם פיטר סאובר, אשר השאיר את שמה המסחרי של ב.מ.וו בקבוצה עקב חילוקי דעות בנוגע להסכם חסות אשר חתמה החברה. בעונת 2011 הוסר שמה לחלוטין מן הקבוצה.
היסטוריה > ספקית רכיבים

חברת ב.מ.וו מספקת רכיבים רבים לחברות שונות בתעשיית הרכב. בין היתר סיפקה לחברת מקלארן את מנוע המקלארן F1, וכיום מספקת מנועים לחברת וייסמן.
היסטוריה > כלי רכב חשמליים

בשנת 2011 הושק המותג BMW i כמותג משנה של BMW לכלי רכב חשמליים. תחילה הושקו שני דגמים תחת מותג זה, מכונית i3 החשמלית ו-i8 רכב היברידי נטען.
גרסאות הקונספט של i3 ו-i8 הוצגו בתערוכת הרכב של פרנקפורט ב-2009. ייצור סדרתי של ה-BMW i3 עבור לקוחות קמעונאיים החל בספטמבר 2013, וההשקה בשוק האירופי התקיימה בנובמבר 2013, עם המסירות הקמעונאיות הראשונות בגרמניה. BMW i8 הושק בגרמניה ביוני 2014 ובישראל ב-2016. במקביל הושקה גרסה ההיברידית-נטענת של סדרה 3 ושל סדרה 7.
ה-iX3 קרוסאובר חשמלי הושק בסוף שנת 2020. בשנת 2022 הושק דגם ב.מ.וו iX1.
במיזם משותף עם פורשה, יפתחו ב.מ.וו ופורשה עמדות טעינה שיוסיפו לסוללה 100 ק"מ ב-3 דקות. מיזם זה פותח עקב יותר ויותר מכוניות חשמלית שנמצאות על הכביש ושיגיעו בהמשך השנים.
היסטוריה > מכונית אוטונומית

בשנת 2007 רכשה לראשונה מערכת התרעה מפני סכנות בנהיגה של חברת מובילאיי, והחלה לשלב אותה בכלי הרכב שהיא מייצרת כעבור מספר שנים. בנובמבר 2012 הודיעה מובילאיי כי תשדרג את הטכנולוגיה שלה כך שתאפשר נהיגה אוטונומית. ב-1 ביולי 2016 הודיעה BMW רשמית על הקמת מיזם משותף עם החברות מובילאיי ואינטל, לפיתוח מכונית אוטונומית שתוצג בשנת 2021. בדצמבר 2016 הוכרז גם כי מובילאיי תשתתף בחברת המיפוי של BMW. בדצמבר 2020 החלו ניסויים של המכונית האוטונומית ברחובות העיר במינכן.
סמל החברה

סמל החברה בצורת עיגול בדומה לסמל חברת "Rapp Motorenwerke" שממנה התפתחה BMW. צבעי הסמל, כחול ולבן, לקוחים מדגל בוואריה. בפרסומות, החל מ-1929, הוצג הסמל כלהבי מדחף הנעים בשמים הכחולים, אך זהו אינו מקור הסמל.
דגמים > נומנקלטורה

שמות דגמי ב.מ.וו. עושים שימוש בנומנקלטורה המורכבת בדרך כלל משלוש ספרות ואותיות. שלוש הספרות מורכבות מהספרה הראשונה המייצגת את הסדרה ושתי הספרות האחרונות המייצגות את נפח המנוע בסנטימטרים מעוקבים חלקי מאה בקירוב. לעיתים חולקים שני דגמים מנוע בנפח דומה עם הספק שונה ואז שתי הספרות האחרונות של אחד הדגמים אינן מייצגות באופן ישיר את נפח המנוע.
האותיות המוצמדות לספרות מסמלות את המאפיינים הבאים:
A - רכב בעל תיבת הילוכים אוטומטית
C - קופה (רכב בעל 2 דלתות)
c - קבריולה (רכב בעל גג נפתח)
d - רכב בעל מנוע דיזל
g - רכב בעל גז טבעי דחוס
h - מימן
i - הזרקת דלק ישירה
L - בסיס גלגלים ארוך
s - ספורט
sDrive - הנעה אחורית
T - תיור (רכב בעל מרכב סטיישן)
x/xDrive - הנעה 4×4
דגמים > רכבי עבר

ב.מ.וו 3/20
ב.מ.וו 326
ב.מ.וו 327
ב.מ.וו 507
ב.מ.וו 600
ב.מ.וו 700
ב.מ.וו 1500
ב.מ.וו 1600
ב.מ.וו 1800
ב.מ.וו 2000
ב.מ.וו 3200 CS
ב.מ.וו. M6
דגמים > כלי רכב המיוצרים כיום

ב.מ.וו סדרה 1 - קומפקטית ספורטיבית, מתחרה בפולקסווגן גולף ובאאודי A3.
ב.מ.וו סדרה 2 - גרסאות הקופה וקבריולה של סדרה 1.
ב.מ.וו סדרה 3 - רכב מנהלים. הדגם הנמכר ביותר של החברה. מתחרה ברכבים כגון אאודי A4 ומרצדס C-קלאס.
ב.מ.וו סדרה 4 - סדרת הקופה של סדרה 3.
ב.מ.וו סדרה 5 - סלון בגודל בינוני. מיוצרת גם בגרסת סטיישן.
ב.מ.וו סדרה 6 - קופה או קבריולה גדולה.
ב.מ.וו סדרה 7 - סלון בגודל מלא, מפוארת.
ב.מ.וו סדרה 8 - ספורט במרכב קופה, קבריולה וגראן קופה מחליפת סדרה 6.
ב.מ.וו סדרה Z - סדרה של רודסטרים.
ב.מ.וו X1 - קרוסאובר קומפקטי.
ב.מ.וו X2 - קרוסאובר קומפקטי בתצורת קופה, המבוסס על ה-X1.
ב.מ.וו X3 - רכב פנאי (SUV) בגודל בינוני.
ב.מ.וו X4- רכב פנאי בעיצוב קופה, מבוסס על ה-X3.
ב.מ.וו X5 - רכב פנאי יוקרתי.
ב.מ.וו X6 - רכב פנאי ספורטיבי בתצורת קופה. מבוסס על ה-X5.
ב.מ.וו X7 - רכב פנאי במרכב קרוסאובר, מתחרה במרצדס GLS-קלאס.
ב.מ.וו Z4 - רודסטר (רכב ספורט דו-מושבי, עם גג נפתח), וקופה. החליף את ה-Z3.)
ב.מ.וו i8 - מכונית ספורט היברידית, נועדה להתחרות בניסאן GT-R ובאאודי R8.
ב.מ.וו i3 - מכונית מיני חשמלית.
ב.מ.וו iX3 - קרוסאובר חשמלי המהווה כגרסה החשמלית ל-X3.
ב.מ.וו i4 - מכונית סדאן חשמלית המיוצרת משנת 2021.
ב.מ.וו ix - קרוסאובר חשמלית, ספינת הדגל הטכנולוגית של ב.מ.וו.
ב.מ.וו i3 - סדאן חשמלית המהווה כגרסה החשמלית לסדרה 3.
ב.מ.וו M8 - גרסת הביצועים הגבוהים של סדרה 8.
ב.מ.וו i7 - הגרסה החשמלית לב.מ.וו סדרה 7 (G70).
דגמים > אופנועים מייצור החברה

ב.מ.וו R27 - יוצר בין השנים 1960–1966
דגמים > אופנועים מייצור החברה > דו שימושי ואנדורו

G450X - אנדורו בעל צילינדר בודד מקורר מים
G650 Xchallenge - דו שימושי בעל צילינדר בודד מקורר מים
F650GS - רב תחומי בעל מנוע 800 סמ"ק דו צילינדרי מקביל
F800GS - דו שימושי בעל מנוע דו צילינדרי מקביל
R1200GS - דו שימושי מוטה כביש בעל מנוע בוקסר (קיימות גרסאות אדוונצ'ר ו-HP2 מוטות שטח)
דגמים > אופנועים מייצור החברה > ספורט תיור

F800ST - דו צילינדרי מקביל לתיור קל
דגמים > אופנועים מייצור החברה > תיור

R1200RT - בוקסר תיור מאובזר
K1200GT - ארבעה צילינדרי לאורך לתיור מאובזר
K1200LT - ארבעה צילינדרי לאורך לתיור כבד ומאובזר מאוד
דגמים > אופנועים מייצור החברה > ספורט

G650 Xmoto - סופרמוטו בעל צילינדר בודד מקורר מים
F800S - דו צילנדרי מקביל לרכיבה עם נטייה ספורטיבית
R1200S - בוקסר ספורטיבי (קיימת גרסת HP2 קיצונית יותר)
HP2 Megamoto - סופורמוטו עם מנוע בוקסר
K1200S - ארבעה צילינדרי לרוחב עם 167 כ"ס ופיירינג מלא
K1200R Sport - ארבע צילנדרי לרוחב, חצי פיירינג
S1000RR - סופרבייק בעל מנוע ארבעה צילינדרי בשורה
ראו גם

מוזיאון ב.מ.וו
פלוטוקרטיה

פְּלוּטוֹקְרַטְיָה (מיוונית: Pluotos - הון, Kratos - שלטון) או שלטון בעלי הון היא שיטת ממשל בלתי דמוקרטית שבה הכוח השלטוני מצוי בידי בעלי ההון. סוג זה של משטר כולל ריכוזיות גבוהה והימצאות השליטה ברוב מוסדות המדינה בידי קבוצה קטנה של האוכלוסייה המשמרת בכך את כוחה הפוליטי והכלכלי. שלטון זה מתאפיין באי שוויון כלכלי גבוה ובאפשרות נמוכה למוביליות חברתית. רעיון זה של שיטת ממשל מופיע לראשונה אצל פילוסופים ביוון העתיקה. כל הרעיון של שלטון ההון עלול להיתמך על ידי המעמדות העשירים בחברה בצורה עקיפה או בחשאיות, אם כי המונח עצמו משמש כמעט תמיד בהקשר שלילי וכגנאי.
שימוש

המונח משמש בדרך כלל בצורת גנאי וזלזול כדי לתאר או להזהיר מפני מצב פוליטי לא רצוי. לאורך ההיסטוריה, הוגי דעות פוליטיים ומדינאים כמו וינסטון צ'רצ'יל, ההיסטוריון הצרפתי אלקסיס דה טוקוויל, המונרכיסט הספרדי מהמאה ה-19 חואן דונוסו קורטס והבלשן נועם חומסקי גינו את הפלוטוקרטים על ההתעלמות מחובותיהם החברתיים, תוך שימוש ציני בכוחם כדי לשרת את האינטרסים האישיים שלהם שהובילו להגדלת העוני וטיפוח סכסוכים מעמדיים, ולהשחתת החברה בגלל חמדנותם ונהנתנותם.
דוגמאות היסטוריות

ישנם מספר דוגמאות למדינות פלוטוקרטיות לאורך ההיסטוריה: האימפריה הרומית, כמה ערי-מדינה ביוון העתיקה, קרתגו, רפובליקות הסוחרים של ונציה, פירנצה וג'נובה, וכן האימפריה היפנית טרום מלחמת העולם השנייה (תקופה שכונתה "זאיבצו"). לדעת ההוגה נועם חומסקי והנשיא לשעבר ג'ימי קרטר, ממשל ארצות הברית בתחילת המאה ה-21 דומה לממשל פלוטוקרטי אך בעל הסתייגויות דמוקרטיות.
דוגמה מודרנית אחת לפלוטוקרטיה היא הסיטי של לונדון. לסיטי יש מערכת אלקטורלית ייחודית עבור הממשל המקומי שלה. יותר משני שלישים מהבוחרים אינם תושבים, אלא נציגים של עסקים וגופים אחרים אשר תופסים מקום בעיר, כאשר קולותיהם מופצים על פי מספר העובדים ברשותם. ההצדקה העיקרית להסדר זה היא כי רוב השירותים הניתנים על ידי תאגיד העיר משמשים כעסקים בעיר. למעשה, כ-450 אלף תושבים שאינם תושבים הם אוכלוסיית העיר, שמספרם עולה על 7,000 תושבי העיר.
דוגמאות היסטוריות > ארצות הברית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דוגמאות היסטוריות > לאחר מלחמת העולם השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דוגמאות היסטוריות > רוסיה

דו"ח של הקרדיט סוויס משנת 2013 קבע כי "לרוסיה יש את הרמה הגבוהה ביותר של אי-שוויון בעולם, מלבד מדינות קטנות בקאריביים עם תושבים מיליארדרים".
ברחבי העולם, מיליארדרים "אחראים" קולקטיבית בעבור 1%–2% מכלל עושר משקי הבית, ו-20 המיליארדרים הגדולים בארצות הברית הם הבעלים של 50% מכלל כל העושר ברחבי ארצות הברית. ברוסיה של תחילת המאה ה-21, החזיקו המיליארדרים ב-35% מכלל העושר הארצי, והאוכלוסייה ברוסיה קטנה פי שלושה מזו של ארצות הברית. נכון ל-2018, 26 המיליארדרים העשירים ביותר בעולם החזיקו בהון השווה לזה של 3.5 מיליארד האנשים העניים בעולם, שהם 50% מהאוכלוסייה הכלל עולמית.
כתעמולה

בתקופת הפשיזם האיטלקי והגרמני, נקראו מדינות מערביות-דמוקרטיות "פלוטוקרטיות" כחלק ממערך התעמולה והז'רגון הפוליטי שמשטרים אלו ייסדו. קריאות אלו רמזו כי מספר מצומצם של אנשים עשירים במיוחד שולט במדינות ומחזיק בהן ככופר.
"פלוטוקרטיה" החליפה את המושגים "דמוקרטיה" ו"קפיטליזם" כקונספט פשיסטי עיקרי להתנגחות פוליטית בארצות הברית ובבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. עבור הנאצים, המונח היה לעיתים קרובות מילת קוד עבור "היהודים".
ראו גם

אוליגרכיה
אריסטוקרטיה
אליטיזם
ריכוזיות
מריטוקרטיה
הערות שוליים

↑  החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2022
↑  World fascism: A Historical Encyclopedia, Blamires, Cyprian; Jackson, Paul, 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4502152-1 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספרי אמ"ת

תחילת ספר תהילים
סִפְרֵי אֱמֶ"ת הוא כינוי לשלושת הספרים הראשונים בקובץ הכתובים בתנ"ך – איוב, משלי ותהילים. השם נובע מראשי התיבות של שמות הספרים. הספרים נכתבו בסגנון שירי, אך כל אחד מהם שייך לסוגה ספרותית שונה. ספרי איוב ומשלי נכללים ב"ספרות החכמה", בעוד ספר תהילים מוגדר כספר מזמורים.
בכל מסורות סידור ספרי התנ"ך, שלושת הספרים נמצאים זה לצד זה, אך לא תמיד באותו הסדר. לפי מסורת חז"ל, סדר הספרים הוא תהילים-איוב-משלי, כפי שמופיע בכתבי יד ספרדיים ובכתר ארם צובא. לעומת זאת, בכתבי יד אשכנזיים ובספרי התנ"ך המודפסים, הסדר הוא תהילים-משלי-איוב. הסדר המקובל בברית הישנה הנוצרית הוא איוב-תהילים-משלי.
טעמי אמ"ת

ספרי אמ"ת נבדלים משאר ספרי התנ"ך בשיטת טעמי המקרא הנהוגה בהם, וקריאתם מתבצעת במנגינה שונה מזו של שאר הספרים. למרות צורתם הזהה של חלק מהטעמים, תפקידם התחבירי שונה מבשאר המקרא. נגינתם של אלה אינה ידועה כלל במסורת אשכנז, אבל לבני עדות המזרח וליהודי תימן קיימת מסורת מוזיקלית מיוחדת לכל אחד מהספרים.
לקריאה נוספת

מרדכי ברויאר, טעמי המקרא בכ"א ספרים ובספרי אמ"ת, ירושלים תשמ"ב
מרדכי ברויאר, הטעמים בספרי אמ"ת, מבוא לספר תהלים עם פירוש דעת מקרא.
שלום וסטפאליה

| --- | --- |

אשרור הסכם מינסטר מאת חררד טר בורך (1648)
 חותמים:  האימפריה הרומית הקדושה, האימפריה הספרדית, שווייץ, ממלכת צרפת, Swedish Empire, הרפובליקה ההולנדית 
 מקום יצירה:  Prinzipalmarkt 
 תאריך יצירה:  24 באוקטובר 1648 
 
מפת אירופה אחרי ההסכם
שלום וסטפאליה, הידוע גם כהסכמי מינסטר ואוסנבריק, הוא כינויה של סדרת ההסכמים שהביאו לסיום מלחמת שלושים השנים ומלחמת שמונים השנים ואשר הכירו "רשמית" בפרובינציות המאוחדות של ארצות השפלה ובקונפדרציה השווייצרית. הסכמי וסטפאליה נחתמו ב-24 באוקטובר 1648, בנוכחות פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, יתר הנסיכים הגרמניים, צרפת ושוודיה.
הסכם השלום הספרדי-הולנדי, שסיים את מלחמת שמונים השנים שהתחוללה בין שתי המדינות, נחתם ב-30 בינואר 1648, ואילו הסכם הפירנאים, אשר הביא לסיום מעשי האיבה בין ספרד וצרפת, נחתם אחת-עשרה שנים אחר כך, לאחר ניצחון הצרפתים בקרב החוליות (אנ').
תוצאות הסכמי וסטפאליה היו רחבות היקף. בין היתר, ארצות השפלה הצפוניות הפרוטסטנטיות זכו לעצמאות מספרד, צעד שסיים את מלחמת שמונים השנה, ואילו פומרניה, ויסמר וברמן-פרדן (בלי ברמן עצמה) הועברו לשליטה שוודית. כוחה של האימפריה הרומית הקדושה דעך, ושליטי הנסיכויות הגרמניות הורשו לקבוע את הדת השלטת באדמותיהם. שלום וסטפאליה אף העניק הכרה חוקית לקלוויניזם.
בעקבות ההסכמים, זכו שלוש ישויות מדיניות – שוודיה, ארצות השפלה וצרפת – למעמד של מעצמות מן הדרג הראשון. עם זאת, מעמדה של שוודיה כמעצמה לא ארך זמן רב.
עבור חוקרי מדע המדינה, מסמלים הסכמי וסטפאליה אבן דרך משמעותית בהתפתחות המדינה הריבונית, זאת משום שבהסכמים, לראשונה בהיסטוריה, אושרה זכותה של כל מדינה לקבוע את צביונה הדתי. כמו כן, אושר השוויון הפורמלי בין המדינות השונות, וכך בוטלה הנאמנות הווסאלית של המדינות החלשות למדינה החזקה על פי שיטת הפאודליזם. מכאן, להסכמים מיוחסת השפעה על היווצרות המערכת המודרנית של מדינות הלאום ועל התפתחות הלאומיות באירופה.
עיקרי שלום וסטפאליה

שלום פראג, שאישר מחדש את שלום אאוגסבורג, נכלל בהסכמי וסטפאליה, אף שהתאריכים המתירים החזקה קבועה בנכסים קתוליים-לשעבר או פרוטסטנטים-לשעבר שונו בווסטפאליה (1624–1627, במקום 1552–1627), שינוי שהטיב עם הפרוטסטנטים. כמו כן, הקלוויניסטים זכו להכרה בינלאומית.
נעשו תיקונים טריטוריאליים ומדיניים אחדים:
צרפת קיבלה את הבישופויות של מץ, טול וורדן ואת כל אדמות אלזס מלבד שטרסבורג ומילוז.
שוודיה קיבלה את מערב פומרניה ואת הבישופויות של ברמן ופרדן ושטטין. בנוסף, זכו לשליטה על שפך נהרות האודר, האלבה והווזר.
ממלכת בוואריה קיבלה מושב של נסיך בוחר, זכות הצבעה במועצת הנבחרים הקיסרית (אשר בחרה את קיסר האימפריה הרומית הקדושה).
ברנדנבורג (פרוסיה) קיבלה את השליטה על מזרח פומרניה וכן על בישופות מגדבורג.
שווייץ זכתה להכרה כמדינה עצמאית לחלוטין.
הולנד (ארצות השפלה הפרוטסטנטיות) זכתה להכרה כמדינה עצמאית (לפני התקוממותה במאה ה-16, הייתה בחסות הכתר הספרדי ואגב כך תחת שלטון בית הבסבורג).
הנסיכויות הגרמניות (כ-360 במספר) הורשו לנהל מדיניות חוץ עצמאית, אולם נאסר עליהן לנהל מלחמה נגד קיסר האימפריה הרומית הקדושה. האימפריה כולה הורשתה לנהל מלחמות ולחתום הסכמים בינלאומיים כמדינה עצמאית.
נאסרה מפורשות בחירת קיסרה הבא של האימפריה הרומית הקדושה לפני מותו של הקיסר השולט בפועל.
השליטה על חבל הפלטינאט (Pfalz) שבריינלנד חולקה בין קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בנו ויורשו של פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ), ומקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה (באופן זה חולקה בין הפרוטסטנטים והקתולים). קרל לודוויג קיבל את השליטה על הפלטינאט התחתי (אנ') ואילו מקסימיליאן שמר על כוחו בפלטינאט העילי (אנ').
את חלק הארי של הסכמי מינסטר ניתן לייחס לפועלו של הקרדינל מזראן, יורשו של הקרדינל רישלייה כשר הראשי בממלכת צרפת ומנהיגה בפועל באותה תקופה. צרפת יצאה מהמלחמה כשמעמדה טוב מזה של כל מעצמה אירופית אחרת, וככזו יכלה להכתיב חלק ניכר מתוכנה.
השפעת שלום וסטפאליה

יש הגורסים כי שלום וסטפאליה היה ביסוד כינונה של הדיפלומטיה המודרנית, שכן ההסכמים יצרו במידה רבה את המערכת המודרנית של מדינות הלאום. להסכמים הייתה גם השפעה מכרעת על התפתחות הלאומיות באירופה. ואמנם, המלחמות שפרצו לאחר שלום וסטפאליה לא נסבו סביב חיכוכים דתיים, כי אם מדיניים ולאומיים. הדבר איפשר למעצמות קתוליות ופרוטסטנטיות לכרות בריתות זו עם זו, במה שיצר שינויים מהותיים בדפוסי חלוקת העוצמה במערכת הבינלאומית.
תוצאה חשובה נוספת של שלום וסטפאליה הייתה ביטול התפיסה לפיה האימפריה הרומית הקדושה ניצבת כאדוניתו החילונית של העולם הנוצרי כולו. מההסכמים עולה, כי מדינת הלאום הריבונית תהיה בבחינת הסמכות השלטונית הבכירה ביותר, שאיננה כפופה לאף גורם זר.
השפעת שלום וסטפאליה > תפיסות מודרניות

בדיון שנערך בשנת 1998 בדבר הרלוונטיות הפוליטית של שלום וסטפאליה אמר חאבייר סולאנה, אז המזכיר הכללי של נאט"ו, כי "ערכי האנושיות והדמוקרטיה [היו] בלתי-רלוונטיים בסדר הווסטפלי המקורי", והוסיף כי "המערכת הווסטפלית הייתה מוגבלת. עקרון הריבונות שעליו נשענה יצר בסיס ליריבות, ולא לקהילת מדינות; לבידוד, ולא לאינטגרציה."
בשנת 2001 שר החוץ הגרמני, יושקה פישר, התייחס לשלום וסטפאליה בנאומו באוניברסיטת הומבולדט בטענו כי המערכת הפוליטית האירופית שכוננו הסכמי וסטפאליה שוב איננה רלוונטית: "התפיסה שביסודה של אירופה אחרי 1945 עמדה ועודנה עומדת בסימן דחייה של עקרון מאזן הכוחות האירופי ושל השאיפות ההגמוניות של מדינות בודדות שהופיעו לאחר שלום וסטפאליה ב-1648; דחייה שהתבטאה בהידוק האינטרסים החיוניים של מדינות אירופה ובהעברת הזכויות הריבונות של מדינת הלאום למוסדות אירופיים על-לאומיים."
לאחר פיגועי הטרור במדריד ב-11 במרץ 2004, רשת הטרור אל-קאעידה הכריזה כי "המערכת הבינלאומית שכונן המערב מאז הסכמי וסטפאליה עתידה להתמוטט; ומערכת בינלאומית חדשה תקום תחת הנהגתה של המדינה האסלאמית האדירה."
בנוסף, יש הטוענים כי תהליך הגלובליזציה עומד בסימן התפתחות של המערכת הבינלאומית מעבר לעקרון המדינה הווסטפלית הריבונית.
ראו גם

מלחמת שלושים השנים
ריבונות
היסטוריה של מינסטר
הערות שוליים

↑
↑   (הקישור אינו פעיל, 1 במרץ 2019)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289824505171  BIBSYS: 90154112  BNE: XX3660716  GND: 4065777-2  HDS: 008908  LCCN: n85350483  NDL: 01166520  VIAF: 179864285   WorldCat (עם VIAF): 179864285
רישיון תוכנה

|  | חופשי ופתוח (התוכנה חייבת לספק קוד מקור)> נחלת הכלל | חופשי ופתוח (התוכנה חייבת לספק קוד מקור)> רישיון מתירני | חופשי ופתוח (התוכנה חייבת לספק קוד מקור)> Copyleft (רישיון מגן) | לא חופשי> רישיון שאינו מסחרי | לא חופשי> רישיון קנייני | לא חופשי> סוד מסחרי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תיאור | מעניק את כל הזכויות | זכויות שימוש במענקים, כולל זכות רישוי מחדש (מאפשרת קניין, תאימות רישיון) | מענקים משתמשים בזכויות, אוסרים על קניין | מעניק זכויות לשימוש שאינו מסחרי בלבד. ניתן לשלב עם copyleft. | שימוש מסורתי בזכויות יוצרים ; אין צורך להעניק זכויות | שום מידע לא פורסם |
| תוכנה | PD, CC0 | MIT, אפאצ'י, MPL | GPL, AGPL | JRL, AFPL | תוכנה קניינית, ללא רישיון ציבורי | תוכנה פרטית ופנימית |
| עבודות יצירה אחרות | PD, CC0 | CC-BY | CC-BY-SA | CC-BY-NC | זכויות יוצרים, ללא רישיון ציבורי | לא פורסם |
רישיון תוכנה הוא כלי משפטי (בדרך כלל על פי דיני חוזים, עם או בלי חומר מודפס), המסדיר את השימוש בתוכנה או בהפצה מחודשת. על פי חוק זכויות היוצרים של ארצות הברית, כל התוכנות מוגנות בזכויות יוצרים, הן בקוד המקור והן בצורות קוד האובייקט, אלא אם כן תוכנה זו פותחה על ידי ממשלת ארצות הברית, ובמקרה זה אין לה זכויות יוצרים. מחברים של תוכנה המוגנת בזכויות יוצרים יכולים לתרום את התוכנה שלהם לרשות הציבור, ובמקרה זה היא גם אינה מוגנת בזכויות יוצרים וכתוצאה מכך לא ניתן לקבל רישיון לה.
רישיון תוכנה טיפוסי מעניק לבעל הרישיון, בדרך כלל משתמש קצה, הרשאה להשתמש בעותק אחד או יותר של תוכנה בדרכים שבהן אחרת שימוש כזה עלול להוות הפרה של זכויות יוצרים בזכויות הבלעדיות של בעל התוכנה במסגרת זכויות היוצרים.