stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זמרת הארץ
מן הפרשנות המסורתית

רש"י פירש: מזמרת = "משבח הארץ, שהכל מזמרין עליו כשהוא בא לעולם." על הבטנים אמר: "לא ידעתי מה הם." גם אבן עזרא מתקשה בעניין הבטנים, שאין להם מקבילה במקרא ומשער שמדובר באגוזים.
הספורנו (ר' עובדיה ספורנו): "ראוי שתהיה מעט, אבל תהיה דבר נבחר מדברים הנמצאים על המעט והם בהיכלי מלך."
רד"ק – בפירוש הפסוק בספר מלכים (מלכים א', י', י"ג): "וְהַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה נָתַן לְמַלְכַּת שְׁבָא אֶת כָּל חֶפְצָהּ אֲשֶׁר שָׁאָלָה, מִלְּבַד אֲשֶׁר נָתַן לָהּ כְּיַד הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה" – כתב: "מזמרת הארץ, דברים הנמצאים בארץ ישראל ואינם נמצאים בארצה ונתן לה מהם כיד המלך לרוב."
ר' אברהם בן יעקב סבע, מקובל ממגורשי ספרד, סבר שהמנחה שימשה בידי יעקב כנשק מטפיזי (קמע) כנגד הגורם שאיים על משפחתו "כי בכאן למדם סוד צנ"ד לב"ש (כלומר ראשי התיבות)... והוא מסוגל לכל צרה דכתיב (על פי איוב, ה', י"ט) בשש צרות יצילך, לפי שיש בו ו' אותיות". כך פירש גם ר' חיים ויטאל.
ששת המינים לעומת שבעת המינים

החוקר נגה הראובני,  מייסד פארק  נאות קדומים, הצביע על כך שששת המינים של זמרת הארץ גדלים בארץ ישראל גם בתנאים קשים של בצורת, הם גדלים בר וגם אוכלוסייה של רועי צאן יכולה לאסוף אותם על בסיס מזדמן.
לעומת זאת, שבעת המינים מאפיינים חקלאות של ישיבת קבע. אלו גידולים הזקוקים ליד אדם על מנת שיתפתחו כהלכה ויניבו פרי, או לעיבוד לשם יצירת התוצרת החקלאית (שמן ודבש-תמרים).
הציון של שבעת המינים שהתברכה בהם הארץ בא בתנ"ך רק כאשר בני ישראל עוברים לישיבת קבע. האבות היו רועי צאן ולא חקלאים יושבי קבע לכן בזמנו של יעקב המנחה שהוא נותן מכילה את מיני זמרת הארץ ולא משבעת המינים.
הערות שוליים

↑  מרכול ושמו שיזף/ יוסי בוכמן, טבע וארץ 262, נובמבר 1993
↑  זהר עמר, "זמרת הארץ" על פי רב סעדיה גאון, שיח שדה, גיליון מס' 2
↑  זהר עמר, גידולי ארץ ישראל בימי הביניים, יד יצחק בן-צבי, תש"ס, עמ' 113
↑  צרור המור, ביאור על התורה על דרך הדרוש והקבלה
↑  שער הכוונות, דרושי תפילת השחר, דרוש ג'
חצי האי צ'רצ'יל

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  66°30′S 62°45′W﻿ / ﻿66.5°S 62.75°W﻿ / -66.5; -62.75
 אורך:  50 קילומטר
 נתונים מדיניים
 על שם:  וינסטון צ'רצ'יל 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי צ'רצ'יל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי צ'רצ'יל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי צ'רצ'יל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי צ'רצ'יל
 
חצי האי צ'רצ'יל (באנגלית: Churchill Peninsula) הוא חצי אי מכוסה קרח בחוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של חצי האי 50 קילומטרים, בכיוון דרום מזרח, היוצא מהחוף המזרחי של ארץ גרהאם. חצי האי מצוי בין מפרץ קבינט למפרץ אדי.
בקצה של חצי האי מצויה כף אלכסנדר, המפרידה בין חוף אוסקר השני (שמצפון מזרח לכף) לחוף פוין (שמדרום מערב לכף).
בחוף המזרחי של חצי האי מצויים מפרץ זימן, ומפרץ ברנטופארה.
היסטוריה > גילוי המפרץ

הכף מופה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, וצולם מן האוויר על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה בדצמבר 1947.
היסטוריה > מקור השם

המפרץ נקרא על שם וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה שעמד בראש הקבינט המלחמתי של בריטניה, אשר הקים את סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1943.
לקריאה נוספת

• Beau Riffenburgh, , P 585
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , USGS
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
חצר ראשונים בדגניה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 מיקום:  מועצה אזורית עמק הירדן 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  יוסף טריידל, אליהו קראוזה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1912
 תאריך פתיחה רשמי:  1912 
 קואורדינטות:  32°42′30″N 35°34′36″E﻿ / ﻿32.70837°N 35.57659°E﻿ / 32.70837; 35.57659
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) חצר ראשונים בדגניה(למפת עמק בית שאן רגילה) חצר ראשונים בדגניה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חצר ראשונים בדגניה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חצר ראשונים בדגניה
 
חצר ראשונים - מבט כללי
מקרא תרשים חצר הראשונים: 1. חדר אוכל מטבח ומקלחת; 2. בית המגורים הראשון; 3. שער החצר; 4. לול; 5. אסם; 6. נפחייה; 7. מחסן מזון לבעלי חיים; 8. שובך יונים; 9. אורווה ורפת
הכניסה לחצר ראשונים
חדר האוכל
שלט על חדר האוכל בקיבוץ דגניה א' שנמצא ליד הבית הראשון בקיבוץ ומשמש כארכיון
חצר ראשונים היא החצר של קבוצת דגניה א' שנבנתה בשנת 1912 בעת שחברי הקבוצה עברו מאום ג'וני ליישוב הקבע שלהם סמוך למוצא הירדן מהכנרת ושוחזרה בשנות השמונים של המאה העשרים. המקום הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
היסטוריה

חצר הראשונים נבנתה בצורה דומה לחצרות במקומות אחרים כמו בבן שמן, כנרת וסג'רה במתכונת של חוות גרמניות לפועלים. המבנים מוקפים חומה, גדר ושער כניסה. קירות הבניינים בעובי של כחצי מטר בנויים מאבן בזלת מסותתת מבחוץ ומטויחת מבפנים. הגגות מכוסים רעפי חרס שצבעם אדום. במקום נבנו רפת, מחלבה, אסם, לול מחסנים ובתי מלאכה ובאמצע שובך יונים. מחוץ לחצר ניבנו חדר אוכל, מקלחת, בית מגורים גדול ומפואר בעל שתי קומות לו גג רעפים. החצר נבנתה על ידי יוסף טריידל ואליהו קראוזה.
המקום שופץ ושוחזר בשנות השמונים של המאה העשרים, כשמלאו לדגניה שבעים שנה. במקום הוקם מוזיאון המציג את ראשיתה של דגניה מימי הקומונה החדרתית שהלכה להתיישב באום ג`וני ועד יישוב הקבע וההחלטה על השם דגניה. מטרת המקום היא להנציח את ראשוני דגניה שהיו הגרעין הראשון להגשמת רעיון הקבוצה. בנוסף במקום הוקמו גם אולם לזכרו של יוסף בוסל, ספרייה, ארכיון וחדר הנצחה.
השטח המרכזי של החצר רוצף וגונן. את תוכנית השחזור והשיפוץ הכין האדריכל אלכס קשטן. נעשה שימוש בחומרי הבניה המקוריים, עצים שניטעו בעת שנבנתה החצר המקורית והוצבו בסביבה כלים חקלאיים ישנים לקישוט ולתצוגה. המקום משמש גם כמקום לעריכת טקסים ציבוריים ולחגיגת אירועים קבוצתיים.
לקריאה נוספת

ספי בן-יוסף, מדריך ישראל החדש, כרך 4 בעריכת מושון גבאי ויצחקי גל. הוצאת ידיעות אחרונות, משרד הביטחון וכתר. 2001. עמודים 252, 253.
הערות שוליים

↑  מדריך לאתרי מורשת - אתרי ביקור ומוזיאונים היסטוריים, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019, עמ' 38
חאזם סלאח אבו אסמאעיל

| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1961 (בן 63) דוקי, מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 השכלה:  אוניברסיטת קהיר 
 מקצוע:  עורך דין, מדינאי
 השקפה דתית:  אסלאם 
 מספר צאצאים:  3 
 
חאזם סלאח אבו אִסמאעיל (בערבית: حازم صلاح أبو إسماعيل; תעתיק מדויק: חאזם צלאח אבו אסמאעיל) הוא עורך דין ומדינאי סלפי, אסלאמיסטי, מצרי. אבו אסמאעיל היה מועמד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2012.
מועמדותו לנשיאות

מצעו של אבו אסמאעיל במסע הבחירות שלו לנשיאות בשנת 2012 כלל סיום הסכם השלום עם ישראל וקריאה לראות בשלטון המוסלמי באיראן דגם מוצלח של ממשלה שהיא עצמאית מהשפעת ארצות הברית. אבו אסמאעיל מתנגד למקומות עבודה משותפים לגברים ולנשים, וקורא להשבת הנשים למקומן הטבעי, כעקרות בית. הוא אף קורא לניתוק קשרי המסחר של מצרים עם מדינות המערב וטוען כי צעד זה יביא למצרים שגשוג כלכלי.
בסקר דעת קהל שנערך במצרים בתחילת חודש אפריל 2012 זכה אבו אסמאעיל לתמיכה הרבה ביותר מבין המועמדים לנשיאות. אולם, ב-4 באפריל 2012 פורסם כי בהתאם לרישומי מדינת קליפורניה, אימו של אבו אסמאעיל הייתה לאזרחית אמריקאית בטרם מותה ואף הייתה רשומה בפנקס הבוחרים בלוס אנג'לס. על פי החוק במצרים, היותה של אמו בעלת אזרחות זרה פוסלת את אבו אסמאעיל מלשמש מועמד לנשיאות. לטענת אבו אסמאעיל, ידע שאמו קיבלה גרין קארד בארצות הברית, אבל לא אזרחות, ואילו דוברו טען כי ייתכן ומדובר בזיוף ובמזימה אמריקאית לפסול אותו מלרוץ לנשיאות.
הערות שוליים

↑  David D. Kirkpatrick, In Egyptian Hard-Liner’s Surge, New Worries for the Muslim Brotherhood. The New York Times, April 1, 2012
↑  David D. Kirkpatrick, Anti-American Egyptian Candidate May Be Tripped Up by Mother’s U.S. Ties. The New York Times, April 4, 2012
חאי אלאי

חַאי אַלַאי (בבסקית: Jai alai) הוא ענף ספורט אשר מוצאו בחבל הבסקים בספרד, אשר מתקיים במגרשים התחומים בקירות. אף שהמונח חאי אלאי במקורו התייחס למגרש עצמו, השימוש הנפוץ במונח מתייחס למשחק הכדור המתקיים במגרש. במדינות שונות בעולם, חאי אלאי הפך לענף ספורט מקצועי, ואף לענף הימורים.
ממשלת חבל הבסקים מקדמת את ספורט החאי אלאי כ"ענף הספורט המהיר ביותר בעולם". כדור המשחק המצופה עור עז הוא קטן ומשקלו נע בין 125-140 גרם. במהלך המשחק הוא עשוי להגיע למהירויות של יותר מ-300 קמ"ש.
ה"סל" הנקשר לידו של שחקן חאי אלאי ומשמש ללכידת הכדור וזריקתו בתנועה אחת חלקה אל עבר הקיר הקדמי.
שחקן חאי אלאי במהלך תנועת לכידה וזריקת הכדור.
משחק חאי אלאי לזוגות באולם עם קהל. הרשת בצידו של המגרש הפונה לקהל מונעת את מעופו של הכדור אל קהל הצופים.
חוקי המשחק

מגרש המשחק מורכב ממשטח המוקף בקירות משלושה עברים: קדמי, אחורי ושמאלי. אם הכדור נוגע בקרקע מחוץ לתחומי המגרש התחום בקירות, הרי שזהו כדור חוץ. על הקיר הקדמי מסומן קו גבול, בערך בגובה של מטר מן הקרקע וכדור הנוגע בקיר מתחת לקו זה, אף הוא כדור חוץ. תקרת המגרש (אם מדובר במגרש מקורה) גבוהה מאוד. משטח המגרש מחולק על ידי 14 קווים ממוספרים החוצים את המגרש ומקבילים לקיר הקדמי. הקו הקרוב ביותר לקיר הקדמי ממוספר בספרה 1 ואילו הקו הקרוב לקיר האחורי ממוספר בספרה 14.
המשחק נפתח בזריקת הגשה של השחקן המגיש, החייב להקפיץ תחילה את הכדור על המגרש מאחורי קו ההגשה ואז להאיץ את הכדור באמצעות ה"סל" אל עבר הקיר הקדמי, כך שהכדור יחבוט בקיר וייפול בין הקווים הממוספרים 4-7 על המגרש. מאותו רגע הכדור נמצא במשחק. במהלך המשחק צריכה כל קבוצה ללכוד את הכדור ב"סל" ולהאיצו אל עבר הקיר הקדמי ב"תנועה חלקה אחת" מבלי שתחזיק בו, או תכדרר בו. את הכדור יש ללכוד בסל, בין בעודו קופץ באוויר מן הקיר הקדמי, או לאחר שפגע פעם אחת בקרקע. קבוצה זוכה בנקודה אחת במידה ומתקיים אחד מאלה:
המגיש לא הצליח להקפיץ את הכדור על הקרקע בין הקווים 4-7
שחקן לא הצליח ללכוד את הכדור ולהשיבו לעבר הקיר, בין באוויר ובין לאחר נגיעה אחת בקרקע
אחיזה בכדור, או כדרור
זריקת הכדור אל מחוץ לתחומי המגרש
הפרעה לשחקן יריב בלכידת הכדור, או במהלך זריקתו
צבירת נקודה מביאה להחלפת הקבוצות, כאשר הקבוצה (או השחקן הבודד) המפסידה יורדת מן המגרש והמנצחת פוגשת בקבוצה נוספת. בדרך כלל, לאחר תום הסיבוב הראשון (משכל הקבוצות בטורניר שחקו לפחות משחק אחד) מוכפל מספר הנקודות לניצחון. טורניר חאי אלאי מתקיים בדרך כלל בין שמונה קבוצות של זוגות, או שמונה שחקנים בודדים.
במהלך המשחק מנסים שחקנים רבים להכות זריקת "צ'ולה", שבה הכדור נורה לגובה רב לאחר הפגיעה בקיר הקדמי ובסוף קשת מעופו הוא פוגע בזווית שבין הקיר האחורי לקרקע. מכה כזו גורמת לכדור לקפץ בזווית נמוכה מאוד לקרקע המקשה עד מאוד על לכידת הכדור וזריקתו בתנועה חלקה אל עבר הקיר הקדמי.
בגרסת המשחק לזוגות, מתחלק המגרש בין שחקן מגרש קדמי לשחקן מגרש אחורי. המשחק נפתח כאשר שחקן המגרש הקדמי מגיש את הכדור לקבוצה היריבה. הקבוצה המנצחת בכל משחק נותרת על המגרש כדי לפגוש בקבוצה הבאה. הקבוצה המפסידה עוברת לסוף תור הקבוצות, כדי לזכות בהזדמנות נוספת על המגרש. הקבוצה הראשונה הצוברת 7 נקודות (או 9 נקודות במקרה ומתקיים דירוג של שלוש הקבוצות הראשונות) זוכה. אחריה מדורגות הקבוצה השנייה והשלישית. במקרה של תיקו מתקיים פלייאוף.
תעשיית חאי אלאי

בארצות הברית זוכה משחק החאי אלאי לקהל אוהדים קבוע הרואים בו אלטרנטיבה להימורי סוסים, כלבים, או מרוצי כרכרות, במיוחד במדינת פלורידה. בפלורידה פועלים שישה אולמות חאי אלאי בהם ניתן להמר על תוצאות המשחקים. מגרש החאי אלאי המקצועי הראשון בארצות הברית הוקם סמוך לעיר מיאמי והוא פועל עד היום (במיקום חדש) סמוך לשדה התעופה הבינלאומי של העיר. אולם משחקי חאי אלאי זה הוא הגדול בעולם, ובו למעלה מ-15,000 מושבים והוא פועל לאורך כל עונות השנה.
הפופולריות של חאי אלאי כמפעל הימורים פחתה במדינות צפון ומערב ארצות הברית לאחר שנפתחו ערוצי הימורים חדשים, כגון מרוצי כלבים ומכונות מזל. במדינת פלורידה נוקט הממשל באמצעים שונים כדי להמשיך ולשמר את המשחק ולמשוך קהל מהמרים לאולמות.
ויליס ריד

| --- | --- |

 לידה:  25 ביוני 1942 ברניס שבלואיזיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  21 במרץ 2023 (בגיל 80) יוסטון, ארצות הברית 
 עמדה:  סנטר, פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטר
 מספר:  19
 מכללה:  אוניברסיטת גרמבלינג סטייט
 דראפט:  בחירה מספר 8, סיבוב שני, 1964 ניו יורק ניקס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1982
 קבוצות כשחקן
 1964–1974:  ניו יורק ניקס
 הישגים כשחקן
 MVP של העונה הסדירה (1970)   MVP של סדרת הגמר (1970, 1973)   7 הופעות במשחק האולסטאר (1965–1971)   החמישייה הראשונה של העונה (1970)   החמישייה השנייה של העונה (1967–1969, 1971)   חמישיית ההגנה הראשונה (1970)   MVP של משחק האולסטאר (1970)   רוקי השנה (1965)   50 ו-75 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA
 קבוצות כמאמן
 1977–1978 1981–1985 1987–1989:  ניו יורק ניקס אוניברסיטת קרייטון ניו ג'רזי נטס
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1990–1996:  ניו ג'רזי נטס
 
ויליס ריד ג'וניור (באנגלית: Willis Reed;‏ 25 ביוני 1942 – 21 במרץ 2023) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדות הסנטר והפאוור פורוורד, הנחשב לאחד מגדולי השחקנים בתולדות ניו יורק ניקס. היה שותף לזכיית הקבוצה בשתי אליפויות NBA בשנים 1970 ו-1973. מבחינה אישית זכה פעם אחת בתואר ה-MVP של העונה הסדירה ופעמיים בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, ונבחר חמש פעמים לאחת מחמישיות העונה.
ביוגרפיה

ויליס ריד, שנקרא על שמו של אביו, נולד בעיירה היקו שבלואיזיאנה וגדל בחווה ליד העיירה ברניס. ריד שיחק כדורסל במסגרת נבחרת התיכון "וסט סייד" (West Side) שליד הכפר לילי ובלט ביכולותיו האתלטיות. לאחר מכן למד באוניברסיטת גרמבלינג סטייט, אחד מהמוסדות הייחודיים המשרתים את הקהילה האפרו-אמריקאית, והצטיין במיוחד במשחקיו בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה.
הוקרה

כהוקרה על הצטיינותו הרבה הוכנס ריד להיכל התהילה של הכדורסל ב-1982, ונבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA במסגרת חגיגות היובל להקמת הליגה ב-1996.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו ממשחק עסק ריד במספר תפקידי אימון. הוא מונה למאמנה של הניקס בעונת 1977/1978, אך עזב את הקבוצה זמן קצר מפתיחת העונה הבאה. הוא שימש כמאמן הראשי של אוניברסיטת קרייטון בין 1981 ל-1985 ועבד בהתנדבות כעוזר מאמן באוניברסיטת סנט ג'ון בניו יורק. בהמשך שנות השמונים הוא שימש כעוזר מאמן בקבוצות ה-NBA סקרמנטו קינגס (שמה החדש של סינסינטי רויאלס) ואטלנטה הוקס.
בפברואר 1988 מונה ריד למאמן קבוצת ניו ג'רזי נטס, וב-1989 עבר לכהן כג'נרל מנג'ר וכסגן הנשיא. בתפקידו כמנהל הוא צירף שחקנים בולטים כמו דריק קולמן וקני אנדרסון, והפך את הקבוצה למתמודדת קבועה על השתתפות במשחקי הפלייאוף במשך שנות התשעים. ב-1992 הוא מינה למשך שנתיים כמאמן הקבוצה את צ'אק דיילי המעוטר, שהוביל את נבחרת ארצות הברית לזכייה במדליית זהב באולימפיאדת ברצלונה. ב-1996 הוא סיים את תפקידו כג'נרל מנג'ר, אך המשיך להיות מעורב בניהול הקבוצה במטרה להופכה למתמודדת על הזכייה באליפות. הנטס העפילה פעמיים ברציפות לסדרת הגמר של הליגה בראשית שנות האלפיים.
ב-2004 מונה ריד לסגן הנשיא של קבוצת ניו אורלינס הורנטס, ופרש מתפקידו זה בשנת 2007.
חיים אישיים

נפטר ב-21 במרץ 2023.
סטטיסטיקות קריירה

| --- | --- |
: = זכה באליפות ה-NBA בעונה זו
מודגש: = שיא קריירה
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה ב-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1964/1965 | ניו יורק | 80 | 38.0 | 0.432 | 0.742 | 14.7 | 1.7 | – | – | 19.5 |
| 1965/1966 | ניו יורק | 76 | 33.4 | 0.434 | 0.757 | 11.6 | 1.2 | – | – | 15.5 |
| 1966/1967 | ניו יורק | 78 | 36.2 | 0.489 | 0.735 | 14.6 | 1.6 | – | – | 20.9 |
| 1967/1968 | ניו יורק | 81 | 35.5 | 0.490 | 0.721 | 13.2 | 2.0 | – | – | 20.8 |
| 1968/1969 | ניו יורק | 82 | 37.9 | 0.521 | 0.747 | 14.5 | 2.3 | – | – | 21.1 |
| 1969/1970 | ניו יורק | 81 | 38.1 | 0.507 | 0.756 | 13.9 | 2.0 | – | – | 21.7 |
| 1970/1971 | ניו יורק | 73 | 39.1 | 0.462 | 0.785 | 13.7 | 2.0 | – | – | 20.9 |
| 1971/1972 | ניו יורק | 11 | 33.0 | 0.438 | 0.692 | 8.7 | 2.0 | – | – | 13.4 |
| 1972/1973 | ניו יורק | 69 | 27.2 | 0.474 | 0.742 | 8.6 | 1.8 | – | – | 11.0 |
| 1973/1974 | ניו יורק | 19 | 26.3 | 0.457 | 0.792 | 7.4 | 1.6 | 0.6 | 1.1 | 11.1 |
| קריירה | קריירה | 650 | 35.5 | 0.476 | 0.747 | 12.9 | 1.8 | 0.6 | 1.1 | 18.7 |
| אולסטאר | אולסטאר | 7 | 23.0 | 0.452 | 0.750 | 8.3 | 1.0 | – | – | 12.6 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966/1967 | ניו יורק | 4 | 37.0 | 0.538 | 0.960 | 13.8 | 1.8 | – | – | 27.5 |
| 1967/1968 | ניו יורק | 6 | 35.0 | 0.541 | 0.733 | 10.3 | 1.8 | – | – | 21.3 |
| 1968/1969 | ניו יורק | 10 | 42.9 | 0.510 | 0.786 | 14.1 | 1.9 | – | – | 25.7 |
| 1969/1970 | ניו יורק | 18 | 40.7 | 0.471 | 0.737 | 13.8 | 2.8 | – | – | 23.7 |
| 1970/1971 | ניו יורק | 12 | 42.0 | 0.413 | 0.667 | 12.0 | 2.3 | – | – | 15.7 |
| 1972/1973 | ניו יורק | 17 | 28.6 | 0.466 | 0.857 | 7.6 | 1.8 | – | – | 12.8 |
| 1973/1974 | ניו יורק | 11 | 12.0 | 0.378 | 0.600 | 2.0 | 0.4 | 0.2 | 0.0 | 3.4 |
| קריירה | קריירה | 78 | 33.9 | 0.474 | 0.765 | 10.3 | 1.9 | 0.2 | 0.0 | 17.4 |
הערות שוליים

↑  Greatest Finals Moments, באתר NBA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 128449456X  ISNI: 0000 0000 2171 6527  LCCN: n50047366  VIAF: 65251256   WorldCat (עם VIAF): 65251256
חאן א-שוורדה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חאן 
 מיקום:  עכו 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  דאהר אל-עומר 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1749
 תאריך פתיחה רשמי:  1749 
 קואורדינטות:  32°55′19″N 35°04′17″E﻿ / ﻿32.9219°N 35.0714°E﻿ / 32.9219; 35.0714
  (למפת הגליל המערבי מוגדלת) חאן א-שוורדה(למפת הגליל המערבי רגילה) חאן א-שוורדה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חאן א-שוורדה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חאן א-שוורדה
 
חצר החאן. ברקע ניתן להבחין במינרט של מסגד אל-שאזליה
חאן א-שוורדה ("חאן הסוחרים") הוא חאן בצפון-מזרחה של עכו העתיקה, השוכן לחופו של מפרץ עכו, סמוך למקום בו נפגשות חומת היבשה וחומת הים של העיר.
במרכז החאן חצר גדולה שבטבורה שוקת, וסביבה ארקאדה. תקרת הארקאדה עשויה מקמרון צולב וקשתותיה נחות על עמודי אבן גבוהים. הארקאדה מובילה אל חדרים שגם תקרתם עשויה כקמרון צולב, ואשר שימשו כמחסנים. רק באגף הדרומי שכנה קומה שנייה שנועדה למגורי סוחרים ונוסעים. קומה זו הרוסה באופן חלקי.
ההשערה היא כי במקום בו ניצב החאן שכן בתקופה הצלבנית מנזר של האחיות הקלריסיות או אכסניה. דאהר אל-עומר הקים את החאן ב-1749, ושילב את החזית המזרחית של המבנה הפונה אל מפרץ עכו בחומת העיר. בפינה הדרום-מזרחית של החאן ניצב בורג' אל-סולטאן, מגדל בן שתי קומות שהוקם על ידי הצלבנים ושופץ בידי אל-עומר. שליט העיר בסוף המאה ה-18, אחמד אל-ג'זאר, שינה את צורתו של החאן והרחיב אותו. בשנת 1935 נהרס חלקה המזרחי של הארקדה הדרומית, כדי לאפשר סלילת דרך שחוצה את החאן מדרום לצפון.
חוק הגבלת העתירות

חוק העתירות הכנסייתי 1532, נקרא גם חוק הגבלת העתירות וחוק העתירות, היה חוק של הפרלמנט האנגלי.
החוק הועבר ב-1533. הוא נחשב על ידי היסטוריונים רבים לחוק שהתחיל לבנות את הבסיס החוקי של הרפורמציה האנגלית.
החוק, שהטיוטה שלו נכתבה על ידי תומאס קרומוול מטעם המלך הנרי השמיני, אסר כל עתירה לאפיפיור ברומא בנוגע לעניינים דתיים או אחרים והפך את המלך לסמכות החוקית הסופית בכל עניינים כאלה באנגליה, ויילס ונחלות אנגליות אחרות. עניין זה הושג על ידי הטענה שאנגליה הייתה אימפריה והכתר האנגלי היה כתר אימפריאלי – ההיסטוריונים של הנרי טענו שהם יכולים לעקוב אחר הייחוס של הנרי עד ברוטוס והנפילה של טרויה.
החוק הפך את קבלת סמכות האפיפיור או קיום פסקי הדין של האפיפיור בענייני כנסייה, דת ואחרים לבלתי חוקיים. שנה לאחר חקיקתו, נחקק חוק העליונות (1534) שהפך את הנרי ל"ראש העליון היחיד על פני האדמה של הכנסייה האנגלית"
החוקים הללו אפשרו לתומאס קרנמר להעניק להנרי את הגט המיוחל מהמלכה קתרין מאראגון, כדי שהוא יוכל להתחתן עם אן בולין.
חצי האי פשה

| --- | --- |

מפת חצי האי בטהובן. חצי האי פשה הוא לשון היבשה הראשונה משמאל, ברביע השמאלי התחתון של המפה.
 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  71°41′00″S 74°57′00″W﻿ / ﻿71.6833°S 74.95°W﻿ / -71.6833; -74.95
 נתונים מדיניים
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי פשה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהחצי האי פשה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי פשה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחצי האי פשה
 
חצי האי פשה (באנגלית: Pesce Peninsula) הוא חצי אי מכוסה שלג, בין מפרצון ראמו ומפרצון ורדי, בצידו הצפוני של חצי האי בטהובן בדרום מערב האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
בחצי האי לשון יבשה אחת - נקודת דייקמן.
חצי האי פשה הוא אחד משמונה חצאי האי שבאי אלכסנדר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי חצי האי

חצי האי צולם מן האוויר על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, בין השנים 1947–1948.
חצי האי מופה בשנת 1960 על ידי דרק סירל (Derek J.H. Searle), מסקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
חצי האי נקרא על שמו של קומנדר ויקטור ל. פשה (Victor L. Pesce) מצי ארצות הברית, שהיה המפקד של טייסת VXE-6 בין מאי 1980 - מאי 1981.
ראו גם

חצי האי בטהובן
חצי האי אירואיקה
חצי האי האריס
חצי האי דרוקר
לקריאה נוספת

•  Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , U.S. Geological Survey Geologic Investigations Series Map I–2600–C, 1 map sheet, 28-p
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
חלום סקיפיו (רומן)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  איאן פירס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן היסטורי, מסתורין, רומן פשע 
 מקום התרחשות:  קונטה ונסן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2002 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-2-7144-3687-0
 הספרייה הלאומית:  002532125
 
חלום סקיפיו (אנגלית: The Dream of Scipio) הוא רומן מאת איאן פירס. העלילה מתרחשת בפרובאנס שבצרפת בשלושה אירועים חשובים בהיסטוריית תרבות המערב – התמוטטות האימפריה הרומית במאה החמישית, המוות השחור במאה הארבע עשרה, ומלחמת העולם השנייה במאה העשרים. בעלילה שלושה גיבורים שגורלם מתואר בספר, והם (בהתאמה):
מנליוס היפומנס, אריסטוקרט גאלי הנחוש לשמר את תרבות רומא. אוליבייה דה נואיין, משורר ומלומד, הפועל בחצר האפיפיור באביניון. ז'וליין ברנב, אינטלקטואל המשתף פעולה עם משטר וישי.
עלילה

סיפורו של כל גיבור מוצג דרך הסיפור, והשלושה מקושרים דרך "חלום סקיפיו", יצירה שנכתבה בידי מנלאוס (ונקראה על שם יצירתו הקלאסית של קיקרו), שמתגלה בידי אוליבייה וז'וליין, כל אחד בזמנו. את ההשראה ליצירה נתנה למנלאוס מורתו, סופיה, פילוסופית ניאופלטונית ובתו של אחד מתלמידיה של היפטיה, הפילוסופית מאלכסנדריה. מנליוס מחבר את היצירה כדי להצדיק את ההחלטות שהוא מקבל כשהוא עומד מול מתקפת הוויזיגותים והבורגונדים, ללא כל תמיכה מרומא. נושאים דתיים ונושאים פוליטיים המשפיעים על הסובלנות הדתית מעצבים את שלושת הסיפורים: במעקב אחר שורשיה של האנטישמיות של המאה העשרים, מתגלות החלטות פוליטיות היסטוריות המשתמשות ביהודים כשעיר לעזאזל. מה שמאחד את שלושת הסיפורים והופך את היצירה לרלוונטית, הוא הדיון העמוק בשאלה כיצד פותרים קונפליקטים מוסריים הנוגעים ברגשות ובמשמעות החיים.
קשרים אפשריים לדמויות היסטוריות

החיבור של מנלאוס דומה ליצירה מאת מקרוביוס, פילוסוף נאו-אפלטוני בן המאה החמישית. למשל, הפרק העשירי של הערותיו של מקרוביוס על "חלום סקיפיו" של קיקרו דן בשאלה איך בני אדם מתים בעודם חיים, ולהפך, ואיך נשמות יוצאות מהגוף לאחר מותו הארצי.
סיפורה של סופיה, והחלק הלא רומנטי של קשריה עם מנלאוס, נושא דמיון לא מבוטל לסיפור חייה של היפטיה, פילוסופית ניאופלטונית שנרצחה בידי המון נוצרי. כמו סופיה, היפטיה ניהלה קשר הדדי עם סינסיוס, ההגמון הנוצרי של קירנה, ואף שהיא לא הייתה נוצרית, נוצרים ולא נוצרים כיבדו את היפטיה בשל הגינותה והאינטלקט שלה.
דמותו של אוליבייה דה נואיין קרובה לדמותו של כרטיאן מטרואה. אף שכרטיאן מטרואה חי מאתיים שנה לפני אוליבייה ובאזור אחר של צרפת, הוא מתואר כ"בן מזל בהיותו, מבין המשוררים הצרפתיים המוקדמים, הידוע ביותר בקרב סטודנטים לספרות ימי הביניים, ולא ידוע כמעט לאף אחד אחר.”
מרסל לפלס חולק דמיון עם מוריס פאפון, בהיותו אחד מאנשי המינהל הציבורי היחידים של ממשל וישי שהמשיכו לתפקד במינהל הציבורי של צרפת גם לאחר המלחמה.
הרלב"ג (רבי לוי בן גרשום), הפילוסוף היהודי שמדריך את אוליבייה דה נואיין, הוא דמות היסטורית ממשית, ידועה היטב הן כמלומד דתי והן כמדען (מכתש "רבי לוי" בירח קרוי על שמו). עם זאת, מפגשו עם האפיפיור קלמנט השישי (דמות היסטורית ממשית גם הוא) במהלך המגפה, המתואר בספר, הוא בדוי לחלוטין. למעשה, השאלה אם הרלב"ג כלל היה חי באותו הזמן שנויה במחלוקות בקרב היסטוריונים. המשרתת של הרלב"ג, רבקה, אהובתו של אוליבייה, גם היא בדויה.