stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאהוב את וינסנט
הערות שוליים

↑  אורון שמיר, השבוע בקולנוע: רן דנקר עוצמתי ו"לאהוב את וינסנט" מרתק ויזואלית, באתר הארץ, 7 במרץ 2018
↑  אבנר שפירא, ציורי ואן גוך קמים לתחייה בסרט אנימציה חדש, באתר הארץ, 3 בפברואר 2015
↑   שירה מייקין, האם הסרטים המועמדים לאוסקר עומדים במבחן בכדל?, באתר הארץ, 4 במרץ 2018
| וינסנט ואן גוך |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין • אוכלי תפוחי האדמה • אירוסים • בית החולים בארל • בית העירייה באובר • ברושים • גולגולת עם סיגריה בוערת • גן בית הכומר בנונן • גשר לנגלואה בארל • דיוקנו של ד"ר גאשה • דיוקנו של פר טנגי • דיוקן אמו של האמן • דיוקן עצמי ללא זקן • דיוקן עצמי עם אוזן חבושה • דיוקן עצמי של ואן גוך • דיוקנאות של וינסנט ואן גוך • דיוקנה של מאדאם ז'ינו • דרך ברושים וכוכב • דרך ליד ארל • הבית הלבן לעת לילה • הבית הצהוב • הזואווי • החופרים • הרועה (על פי מילה) • זיכרון הגן באטן • חדר שינה בארל • החמניות • הכיסא של ואן גוך • הכנסייה באובר • הכרם האדום • לה מוסמה • ליל כוכבים • ליל כוכבים מעל הרון • מרפסת בית הקפה בלילה • משפחת רולין • נוף מושלג • נוף עם כרכרה ורכבת • נופי פריז מחדרו של וינסנט ברו לפיק • נעליים • סמטת אליסקאמפס • סרטן על גבו • עגלה ופר שחור • על סף הנצח • עץ התות • עצי זית •  פרחי פרג • פריחות שקד • קפה הלילה • שדה חיטה עם ברושים • שדה חיטה עם עורבים • שדה חיטה עם עפרוני • שדה פרגים • שורשי עץ • שני סרטנים |  |
| סרטים | תאווה לחיים (1956) • חלומות (1990) • וינסנט ותיאו (1990) • לאהוב את וינסנט  (2017) • ואן גוך: בשערי הנצח (2018) |  |
| ראו גם | תאו ואן גוך • מוזיאון ואן גוך • מוזיאון ד'אורסה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810579479505606  BNE: XX5791916  LCCN: no2018039296  MusicBrainz release group: 626ebb21-659d-4359-9d4c-edcb70e84b75  VIAF: 712150869792322190003   WorldCat (עם VIAF): 712150869792322190003
אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר

אוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר הוא אוסף שמקבץ בתוכו את הסרטים הקצרים שהוציאה חברת האנימציה פיקסאר.
האוסף מחולק ל-3 חלקים שיצאו בפורמט DVD וBlu-ray, ומכיל בתוכו: סרטים קצרים שהוצגו לפני סרטים של פיקסאר, סרטים קצרים המבוססים על סרטים של פיקסאר וסרטונים שיצרו במאי פיקסאר כשעוד היו סטודנטים.
חלק 1 (אנ')

החלק הראשון יצא ב -6 בנובמבר 2007, ומכיל 12 סרטים של פיקסאר וגם את הסרט 'ההרפתקאות של אנדריי ווואלי ב.'.
|  | שם | במאי | כותב | תאריך הפצה מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ההרפתקאות של אנדריי ווואלי ב. | אלבי ריי סמית | אלבי ריי סמית | 25 ביולי 1984 |
| 2 | לוקסו ג'וניור | ג'ון לאסיטר | ג'ון לאסיטר | 17 באוגוסט 1986 |
| 3 | החלום של רד | ג'ון לאסיטר | ג'ון לאסיטר | 10 ביולי 1987 |
| 4 | צעצוע פח | ג'ון לאסיטר | ג'ון לאסיטר | 2 באוגוסט 1988 |
| 5 | מזכרות | ג'ון לאסיטר | ג'ון לאסיטר | 3 בינואר 1989 |
| 6 | המשחק של גרי | ג'אן פינקווה | ג'אן פינקווה | 24 בנובמבר 1997 |
| 7 | ציפורים על חוט | ראלף אגלסטון | ראלף אגלסטון | 5 ביוני 2000 |
| 8 | המכונית החדשה של מייק | פיט דוקטר, רוג'ר גולד | ג'ף פידג'ן, רוג'ר גולד, רוב גיבס | 17 בספטמבר 2002 |
| 9 | הקפיצה הגדולה | באד לאקי | באד לאקי | 5 בנובמבר 2004 |
| 10 | המתקפה של ג'ק ג'ק | בראד בירד | מארק אנדרוס, רוב גיבס, טדי ניוטון | 15 במרץ 2005 |
| 11 | תזמורת של איש אחד | אנדרו חימנס, מארק אנדרוס | אנדרו חימנס, מארק אנדרוס | 11 ביוני 2005 |
| 12 | מטור ואור הרפאים | ג'ון לאסיטר | ג'ו ראנפט, ג'ון לאסיטר, דן סקנלון | 7 בנובמבר 2006 |
| 13 | חוצן במבחן | גארי ריידסטרום | גארי ריידסטרום | 12 באוקטובר 2006 |
חלק 2 (אנ')

החלק השני יצא ב-13 בנובמבר 2012 ומכיל 12 סרטים של פיקסאר אשר יצאו מ-2007 עד 2012, ובנוסף הוא כולל סרטונים שיצרו במאי פיקסאר כשעוד היו סטודנטים כבונוס.
|  | שם | במאי | כותב | תאריך הפצה מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חברך העכברוש | ג'ים קפוביאנקו | ג'ים קפוביאנקו | 6 בנובמבר 2007 |
| 2 | פרסטו | דאג סוויטלנד | דאג סוויטלנד | 10 ביוני 2008 |
| 3 | ברן-E | אנגוס מקליין | אנגוס מקליין, אנדרו סטנטון, דרק תומפסון | 18 בנובמבר 2008 |
| 4 | מעונן חלקית | פיטר סון | פיטר סון | 29 במאי 2009 |
| 5 | המשימה המיוחדת של דוג | רוני דל כרמן | רוני דל כרמן, בוב פטרסון | 10 בנובמבר 2009 |
| 6 | ג'ורג' ואיי. ג'יי. | ג'וש קולי | ג'וש קולי | נובמבר 2009 |
| 7 | יום ולילה | טדי ניוטון | טדי ניוטון | 18 ביוני 2010 |
| 8 | חופשה בהוואי | גארי ריידסטרום | גארי רידסטורם, ג'ייסון כץ, אריק בנסון | 24 ביוני 2011 |
| 9 | Air Mater | רוב גיבס | ג'ון לאסיטר, רוב גיבס, ג'ים קפוביאנקו, דניאל צ'ונג, ואלרי לפוינטה | 1 בנובמבר 2011 |
| 10 | פעמיים באז בבקשה | אנגוס מקליין | אנגוס מקליין | 23 בנובמבר 2011 |
| 11 | Time Travel Mater | רוב גיבס | ג'ון לאסיטר, רוב גיבס, סקוט מורס | 5 ביוני 2012 |
| 12 | לה לונה | אנריקו קסרוסה | אנריקו קסרוסה | 6 ביוני 2011 |
| שם | יוצר |
| --- | --- |
Nitemare: ג'ון לאסיטר
Lady & the Lamp: ג'ון לאסיטר
Somewhere in the Arctic: אנדרו סטנטון
A Story: אנדרו סטנטון
Winter: פיט דוקטר
Palm Springs: פיט דוקטר
Next Door: פיט דוקטר
חלק 3 (אנ')

החלק השלישי יצא ב-13 בנובמבר 2018 ומכיל 12 סרטים של פיקסאר אשר יצאו מ-2012 עד 2018.
|  | שם | במאי | כותב | תאריך הפצה מקורי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | חיית מסיבות | מארק וולש | מארק וולש | 14 בספטמבר 2012 |
| 2 | האגדה של מורדו | בריאן לארסן | בריאן לארסן, סטיב פיורסל | 13 בנובמבר 2012 |
| 3 | המטרייה הכחולה | סשקה אנסלד | סשקה אנסלד | 12 בפברואר 2013 |
| 4 | מסיבת השנה | קלסי מאן | קלסי מאן | 9 באוגוסט 2013 |
| 5 | The Radiator Springs 500½ | רוב גיבס, סקוט מורס | ג'ון לאסיטר, רוב גיבס, ג'רמי לסקי | 20 במאי 2014 |
| 6 | לבה | ג'יימס פורד מרפי | ג'יימס פורד מרפי | 14 ביוני 2014 |
| 7 | צוות העל של סנג'אי | סנג'אי פאטל | סנג'אי פאטל | 15 ביוני 2015 |
| 8 | הדייט הראשון של ריילי? | ג'וש קולי | ג'וש קולי | 14 באוגוסט 2015 |
| 9 | פייפר | אלן ברילרו | אלן ברילרו | 17 ביוני 2016 |
| 10 | Marine Life Interviews | רוס סטיבנסון | ויקטוריה סטראוז, אנדרו סטנטון, בוב פטרסון | 25 באוקטובר 2016 |
| 11 | אבדות ומציאות | דייב מולינס | דייב מולינס | 12 במרץ 2017 |
| 12 | Miss Fritter's Racing Skoool | ג'יימס פורד מרפי | ג'יימס פורד מרפי | 24 באוקטובר 2017 |
| 13 | באו | דומי שי | דומי שי | 21 באפריל 2018 |
הערות שוליים

↑  Pixar Short Films Collection: Volume 1 (באנגלית)
↑  Pixar Short Films Collection: Volume 2 (באנגלית)
↑  Pixar Short Films Collection: Volume 3 (באנגלית)
הכישרון לחיות

| --- | --- |

 בימוי:  אמיר הר-גיל
 הופק בידי:  אמיר הר-גיל, אקווריוס הפקות בע"מ
 תסריט:  רותי ברוורמן, מיכל רנון, אמיר הר-גיל
 עריכה:  מיכל רנון
 מוזיקה:  יזהר שקדי, ארז קוגלר, אבי הדר
 צילום:  יואב קוש, רן אביעד, אמיר הר-גיל
 מדינה:  ישראל, גרמניה
 הקרנת בכורה:  2004
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הכישרון לחיות הוא סרט תיעודי של הבמאי אמיר הר-גיל המתעד סיפור אהבה אמיתי בין אביו שרגא הר-גיל (72), יהודי יליד גרמניה שנמלט כילד מהנאצים לישראל, ובני משפחתו נספו באושוויץ, לבין אולה גסנר (55), גרמניה נוצרייה, בת ונכדה למשפחה נאצית, בעלי המפעל שייצר את מכלי הגז לאושוויץ.
עלילה

אולה גסנר משאירה את בנה הסטודנט בגרמניה ומגיעה לישראל בעקבות האהבה כדי לחיות עם שרגא. היא לומדת כאן עברית, כותבת ספר על נשים ישראליות להוצאה גרמנית, ולומדת ריקודי עם. אך מסתבר שהחיים במקום זר וטעון כישראל אינם פשוטים עבורה.
שרגא הר-גיל, שעבד שנים רבות כעיתונאי ב"מעריב" ושימש ככתב של עיתונים גרמניים בישראל, לוקח אותה למסע אל בתי הקפה התל אביביים האהובים עליו, אל מחוזות התבגרותו, ואל המקום בו נפצע קשה כלוחם בשורות ה"הגנה" במלחמת השחרור, והוגדר מאז כנכה מאה אחוז. הר-גיל הוא אדם שאהב נשים רבות והן אהבו אותו. חרף נכותו וגילו הוא מצטייר כאדם בעל תאווה עזה לחיים. במהלך הסרט הוא אומר לבנו שמראיין אותו: "בן-אדם צריך לחיות, לא רק להיות".
פרסים

הסרט זכה בפרס "חביב הקהל" בפסטיבל סרטים בינלאומי "Real To Reel" שמתקיים במדינת צפון קרוליינה שבארצות הברית.[דרוש מקור] הסרט היה מועמד לפרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר.
הצעת התורה לאומות

| --- | --- |

תחריט של מעמד הר סיני
 מקרא:  ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק ב', ספר חבקוק, פרק ג', פסוק ג'
 ברייתא:  ספרי פרשת וזאת הברכה אות שמ"ג, פרקי דרבי אליעזר פרק מ"א, פסיקתא רבתי כ"א
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ב', עמוד ב'
הצעת התורה לאומות (מוכר גם כהתורה והאומות) היא אגדה המופיעה במספר מקורות בספרות חז"ל, ולפיה אלוהים הציע לאומות העולם את התורה לפני נתינתה לעם ישראל, והגויים סירבו לקבלה בגלל סטריאוטיפ המיוחס להם שמנע מהם להתחייב לקיים את המצוות.
מקור

במספר מקומות בספרות חז"ל מופיעה האגדה בשינויים קלים. בתלמוד בבלי מסכת עבודה זרה האגדה מובאת בקיצור בשם רבי יוחנן: ”מלמד שהחזירה הקב"ה על כל אומה ולשון ולא קבלוה עד שבא אצל ישראל וקבלוה”, בפסיקתא רבתי מובא תיאור מפורט:
בתחילה הלך לו אצל בני עשו, אמר להם מקבלים אתם את התורה? אמרו לפניו רבונו של עולם מה כתוב בה? אמר להם לא תרצח, אמרו לו וכל עצמם של אותם האנשים לא הבטיחם אביהם אלא על החרב שנאמר "על חרבך תחיה", אין אנו יכולים לקבל את התורה.
אחר כך הלך אצל בני עמון ומואב, אמר להם מקבלים אתם את התורה? אמרו לפניו רבונו של עולם מה כתוב בה? אמר להם לא תנאף, אמרו לו וכל עצמם של אותם האנשים אינם באים אלא מניאוף הדא הוא דכתיב "ותהרין שתי בנות לוט מאביהן", אין אנו יכולים לקבל את התורה.
אחר כך הלך לו אצל בני ישמעאל אמר להם מקבלים אתם את התורה? אמרו לפניו רבונו של עולם מה כתיב בה? אמר להם לא תגנוב, אמרו לו כל עצמם של אותם האנשים אינם חיים אלא מן הגניבה ומן הגזל הדא היא דכתיב "יהיה פרא אדם וידו בכל יד כל בו", אין אנו יכולים לקבל את התורה.
ואחר כך בא לו אצל ישראל אמרו לו נעשה ונשמע
בפרקי דרבי אליעזר מובאת האגדה בשם רבי טרפון, ושם מתוארת גם פנייה לשאר אומות העולם, ותשובתן שאינם יכולים לעזוב את עבודת האלילים ולעבור לאמונה מונותאיסטית.
פרשנות

פרשני האגדה דנים במטרה שלשמה אלוהים הציע לעמים את התורה. חלק מהפרשנים כתבו שאלוהים לא התכוון באמת למסור את התורה לאומות אם יסכימו, אלא פנה אליהם רק כדי שלא יוכלו לטעון ביום הדין שהתורה לא הוצעה להם. בספר הזוהר מוסבר שההצעה נועדה מראש כדי שיסרבו, וממילא לא ירדפו ויקנאו בבני ישראל שיקבלו את התורה. יש שפירשו שהכוונה בהצעה הייתה להכניס "ניצוץ קדושה" באומות כדי שיתבררו על ידי עם ישראל כשיהיו בגלות.
על אופן הדיאלוג כתב הרמב"ם שההצעה הייתה על ידי נביא שנשלח לכל אומה, ואילו בספר הזוהר מתואר שהדיאלוג היה בין אלוהים למלאכים הממונים על האומות. בעל אור החיים כתב שסירובן של האומות לא נבע רק מהקושי לקיים את המצוות שהוצגו להם, אלא שכל הוייתם של אותם עמים היא על ידי רציחה ניאוף וגזל ואם היו מקבלים את התורה היו מתבטלים מהמציאות. יש שכתבו שמחבר האגדה סבר שאלוהים ויתר לגויים על שבע מצוות בני נח, כי אם לא כן היו חייבים לקיים את המצוות המוצעות להם גם בלי לקבל את התורה.
בתרבות

רבים מפיוטי חג השבועות משלבים בפיוטיהם את סיפור הצעת התורה לאומות.
המלחין החסידי יום-טוב עהרליך עיבד את האגדה לשיר "דער מלאך". השיר מתאר ביידיש מלאך שמציע את התורה למדינות גרמניה, אנגליה, רוסיה, ארצות הברית ומצרים. לכל אחת מהמדינות מוצע לקבל אחת מעשרת הדיברות והיא מסרבת ושולחת את המלאך למדינה אחרת. השיר התפרסם בביצועו של אברהם פריד גם בעברית באלבום אוצרות יהודיים. ביצוע נוסף לשיר של זאנוויל ויינברגר יחד עם מקהלת מלכות.
כותב שירי הילדים החרדי רבי אלתר כתב את השיר "הלך האלוקים" על אגדת התורה והאומות.
ראו גם

העם הנבחר
נעשה ונשמע
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ב', עמוד ב'
↑  פרקי דרבי אליעזר פרק מ"א
1 2  אור החיים על שמות י"ט
1 2  ספר הזוהר, חלק ג', דף קצ"ג, עמוד א'
↑  קדושת לוי לחג השבועות
↑  איגרת תימן, ד"ה אבל מה.
↑  כפי אחת השיטות בתלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ל"ח, עמוד א'.
↑  אמרי נועם מדז'יקוב בתשובות מבן המחבר תשובה ד'
↑   מקהלת מלכות, התורה והאומות, סרטון  באתר יוטיוב (ביידיש)
↑   אברהם פריד, התורה והאומות, סרטון  באתר יוטיוב
↑   קבלת התורה, בביצוע זאנוויל ויינברגר, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 8:43)
| חג השבועות |
| --- | --- | --- |
| רקע | יום המיוחס • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לוחות הברית |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אקדמות • יציב פתגם • כד יתבין ישראל • אזהרות • אתה הנחלת • עליונים ששו |  |
| מנהגים | אכילת מאכלי חלב ודבש • מגילת רות • תיקון ליל שבועות • חג המים |  |
| שונות | שמחת הרגלים • ביכורים • שתי הלחם • הצעת התורה לאומות |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
סן מרטין דה סן חואן

קלוב אתלטיקו סן מרטין (בספרדית: Club Atlético San Martín) הידוע יותר כסן מרטין דה סן חואן, הוא מועדון כדורגל ארגנטינאי. קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת בליגת המשנה הארגנטינאית ומייצגת את העיר סן חואן שהיא בירתה של פרובינציית סן חואן.
היסטוריה

סן מרטין שיחקה שתי עונות בליגת העל הארגנטינאית במשך שנותיה כקבוצת כדורגל. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1970, כאשר סיימה במקום האחרון בליגת העל, בה השיגה ארבעה ניצחונות בלבד מתוך 20 משחקים. בעונת 2010/2011 הקבוצה העפילה לליגת העל לאחר שניצחה את חימנסיה לה פלאטה בפלייאוף העלייה לליגת העל.
טום ואיילין לונרגן

| --- | --- |

 לידה:  טום: 28 בדצמבר 1964 איליין: 3 במרץ 1969 לואיזיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  1998
 שם לידה:  תומאס ג'וזף לונרגן איליין קסידי היינס
טומאס ג'וזף לונרגן (נולד ב-28 בדצמבר 1964) ואיליין קאסידי לונרגן (שם נעוריה הוא היינס, נולדה ב-3 במרץ 1969) היו זוג נשוי אמריקאי שנשכחו בטעות בים האלמוגים בחופה המזרחי של אוסטרליה ב-25 בינואר 1998 במהלך מסע צלילה קבוצתי. צוות הסירה (שהשיט את הקבוצה למקום הצלילה) הבחין בהיעדרות הזוג רק יומיים לאחר ההפלגה, ב-27 בינואר, ובחיפוש נרחב אחריהם נמצאו מספר חפצים אישיים של הזוג, אבל הזוג עצמו מעולם לא נמצא והם נחשבים למתים.
היעדרות הזוג עוררה מהומה בענף מסעות הצלילה באוסטרליה ובעקבות כך נקבעו נוהלי בטיחות חדשים בזמן המסעות. סיפורם של הזוג היווה השראה לסרט "ים של פחד" שיצא בשנת 2003.
רקע

טומאס ג'וזף לונרגן ואיילין היינס הם שניהם בוגרי אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה והתחתנו בעיר ג'פרסון שבמדינת טקסס ב-24 ביוני 1988.
היעדרותם

ב-25 בינואר 1998 הזוג הצטרף למסע צלילה בשונית סנט קריספין (אנ'), חלק משונית המחסום הגדולה באוסטרליה. הסירה שעליה הקבוצה הפליגה לשונית חזרה לחוף לפני שהזוג הספיק לעלות חזרה מן המים. איש מנוסעי הסירה או הצוות לא הבחין שהזוג לא חזר.
בתקופה ההיא, הזוג השלים סיור של שנתיים דרך "חיל השלום" באי פונפאטי, שהוא חלק ממדינת האי טובאלו, ולאחר מכן המשיכו עם חיל השלום אל עבר פיג'י.
חקירה

רק יומיים לאחר ההפלגה, ב-27 בינואר התגלה לצוות הסירה שהזוג נעדר לאחר שתיק עם מספר חפצים של הזוג נמצא על הסירה. בעקבות כך, החלו חיפושים נרחבים באוויר ובים במשך שלושה ימים.
בפברואר 1998 בגד ים של אישה שממדיו זהים לאלו של איילין נסחף לחוף בצפון קווינסלנד. לאחר בדיקה של זיפרגליים (בלוטי ים) שהתפתחו על בגד הים, נקבע שבגד הים לא נסחף במים מאז ינואר ולכן הוא לא שלה. על בגד הים היו קרעים וצוות החקירה שיערו שהוא נחתך על ידי אלמוגים.
תיאוריות שונות בדבר היעלמות הזוג צצו, כולל תיאוריה לפיה הזוג ביים את היעלמותו. למרות זאת, איש מעולם לא משך כסף מחשבונות הבנק של הזוג וכן פוליסות הביטוח שלהם לא הופעלו.
מספר פסקאות שנמצאו ביומנו האישי של טום חשפו שטום היה אדם שהעדיף מוות מהיר ושקט. יומנה של איילין חשף שהיא הייתה נשארת עם טום, לא משנה מה מצבו. בהמשך, על פי משפחתה של איילין, הפסקאות מהיומן הוצאו מהקשרן ונטען שדפים ספציפיים מתוך היומנים הודלפו לתקשורת ורמזו על התאבדות הזוג.
חצי שנה לאחר היעלמות הזוג, ביוני 1998 שאר חפצי הצלילה שלהם נסחפו לחוף בפורט דאגלס (אנ'), מרחק של 121 ק"מ ממקום הצלילה שלהם. בין החפצים שנמצאו היו חליפות צלילה שעליהן היו רשומים שמותיהם של בני הזוג, מכל גז דחוס ואחד מסנפיריה של איילין. בנוסף, נמצאו גם לוח צלילה (לוח מיוחד שניתן לכתוב עליו מתחת למים) ועליו נכתב "יום שני, 26 בינואר 1998, השעה 8 בבוקר. כל מי שיכול לסייע לנו, ננטשנו בשונית המחסום הגדולה ב-25 בינואר 1998 בשעה 3 בצהריים. עזרו לנו לפני שנמות! הצילו!"
אביה של איילין, ג'ון היינס, אמר שלדעתו הזוג התייבש מחוסר בנוזלים, טבע למוות מאפיסת כוחות, וגופותיהם נאכלו על ידי כרישים. חוקרים שבדקו את ציוד הצלילה שנסחף לחוף (שהיה תקין) הסיקו שהסיכויי שהזוג הותקף על ידי כרישים הוא נמוך, ושהם החלו להזות בעקבות התייבשות והורידו מעליהם את ציוד הצלילה שלהם, וללא ציוד הצלילה, בני הזוג לא היו יכולים לשרוד במים לאורך זמן, והיו טובעים בסופו של דבר. החוקרים גם הסיקו שהזוג לא התאבדו ביחד, ולא זייפו את מותם.
מפעיל הסירה ג'פרי נאירן, שהיה צוללן בעברו, הואשם בגרימת מוות ברשלנות, אך זוכה במשפטו. על חברת הצלילה שהייתה בבעלותו (דרכה הזוג ביצע את הצלילה) הוטל קנס על רשלנות פושעת, והחברה פשטה את הרגל.
בתרבות

התסריט לסרט "ים של פחד" משנת 2003 נכתב בהשראת סיפורם של הזוג לונרגן. הסרט מתמקד בזוג תיירים אמריקאים שנשכחו במהלך חופשת צלילה באזור שורץ כרישים, בלב האוקיינוס האטלנטי.
הערות שוליים

↑    Nick Squires, ‏Divers who survived night on Great Barrier Reef 'to blame' for ordeal, The Telegraph, 26 May 2008
↑  The story behind new film Open Water | Film | The Guardian, web.archive.org, ‏2017-10-03
↑  A Watery Grave | Outside Online, web.archive.org, ‏2015-12-23
↑  Coral reef couple 'faked dive deaths', web.archive.org, ‏2003-01-24
↑  Horwitz, Tony (2004-08-01). "FILM; Dying At Sea. Probably". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-07-15.
הקפיצה הגדולה (סרט קצר)

| --- | --- |

 בימוי:  באד לאקי 
 הופק בידי:  אסנת שורר 
 תסריט:  באד לאקי 
 מוזיקה:  באד לאקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פיקסאר 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2003 
 משך הקרנה:  5 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מונפש, סרט מוזיקלי, סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, קומדיה 
 www.pixar.com/boundin
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקפיצה הגדולה (באנגלית: ‏'Boundin) הוא סרט אנימציה קצר של חברת פיקסאר שהוקרן לפני הסרט "משפחת סופר על", ב-5 בנובמבר 2004. הסרט הוא אנימציה מוזיקלית על כבש רקדן שמאבד את הביטחון העצמי שלו, לאחר שגוזזים לו את הצמר. את הסרט כתב, ביים והלחין עובד פיקסאר, באד לאקי. המפיקה היא אסנת שורר. הסרט כלול ב-DVD של הסרט משפחת סופר על, כמו כן הוא הופץ באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 1.
עלילה

הסרט עוקב אחר כבש שחי במערב האמריקני. הריקודים האלגנטיים שלו פופולריים בקרב שאר בעלי החיים. יום אחד מגיעים רועי הכבשים וחותכים לו את הפרווה בשביל להכין צמר. לאחר שאיבד את פרוותו, בעלי החיים האחרים צוחקים על הכבש והוא מתבייש ומאבד את הביטחון לרקוד. אל הכבשה מגיע ה"ג'קאלופ" שהוא שילוב של ארנב ואנטילופה, הוא מתחבר עם הכבש הקטן ומלמד אותו את היתרונות של הקפיצה, ולא רק הריקוד (כלומר לקום בכל פעם שאתה נופל).
שמחתו של הכבש בחיים חוזרת. צמר הכבשים צומח בסופו של דבר בחורף, רק כדי שייחתך שוב, אך הפעם הוא שמח כיוון שיוכל לקפוץ כל פעם שיהיה חסר פרווה, מוסר ההשכל של הסיפור הוא לעולם לא להרגיש רע עם עצמך.
הפקה

זהו הסרטון הראשון של פיקסאר שכולל דיבורים, ולא רק צלילים. הוא גם הסרט הראשון לכלול דמויות מדברות שאינם מופיעים בסרטים הרגילים של פיקסאר. הסרט זכה בשנת 2004 בפרס אנני לסרט הקצר הטוב ביותר, כמו כן הוא היה מועמד לפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר. באתר עגבניות רקובות הסרט זכה לציון 64%.
הסרט בדיבוב עברי לווה בקריינותו של אלי גורנשטיין ותורגם בידי עמוס אטינגר, כאשר הדיבוב בוים והופק על ידי שפרירה זכאי.
הערות שוליים

↑  Boundin', נבדק ב-2019-06-27
↑  Boundin' (2003) (באנגלית), נבדק ב-2019-07-01
המטרייה הכחולה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סשקה אנסלד
 הופק בידי:  מארק גרינברג
 תסריט:  סשקה אנסלד
 עריכה:  ג'ייסון הודאק
 מוזיקה:  ג'ון בריון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פיקסאר
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 ביוני 2013
 משך הקרנה:  6 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מונפש, סרט פנטזיה, סרט לכל המשפחה, סרט רומנטי 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המטרייה הכחולה (באנגלית: The Blue Umbrella) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קצר מבית היוצר של פיקסאר. הסרט הוקרן בבתי הקולנוע לפני בית ספר למפלצות שיצא לאקרנים ב־21 ביוני 2013.
הסרט בוים על ידי סשקה אנסלד (Saschka Unseld).
הפקה

במאי הסרט, סשקה אנסלד, אמר כי חשב על הרעיון לסרט כאשר ראה מטרייה שבורה בצידי הדרך בסן פרנסיסקו.
אנסלד ושותפיו לסרט החלו לצלם חפצים דוממים ברחובות הערים ניו יורק, סן פרנסיסקו, שיקגו ופריז. אנסלד תיאר את הסרט כ״הצהרת אהבה לגשם״.
מערכות המחשב של פיקסאר עודכנו על מנת ליצור אלמנטים של תאורה והשתקפות ריאליסטיים.
בדומה לשאר הסרטים הקצרים של פיקסאר, הסרט אילם ללא כל דיאלוג, אלא מלווה במוזיקה ואלמנטים חזותיים על מנת לעורר תגובה רגשית אצל הצופים.
עלילה

העיר ניו יורק מתעוררת לחיים על ידי סופת גשמים. חפצים רבים לאורך הרחוב (כגון: תמרורים, תיבות דואר, מרזבים, בניינים וחלונות) מתעוררים לחיים ו״מקבלים פנים״ (האנשה). אנשים עוברים ברחוב מתחת למטריות שלהם, כל המטריות שחורות בעלות פנים זעופות, למעט מטרייה אחת בצבע כחול הנראית שמחה וצוהלת מן הגשמים.
הבעלים של המטרייה הכחולה נעצר במעבר החצייה ומחכה לרמזור ירוק. המטרייה הכחולה פוגשת לפתע במטרייה אדומה ויפה. השתיים מחליפות מבטים מבוישים ומלאי סקרנות, אך דרכיהם של הבעלים שלהן נפרדות.
הבעלים של המטרייה הכחולה מתחיל לרדת לכיוון תחנת הסאבווי, אך המטרייה בורחת ממנו ומתעופפת לכיוון המטרייה האדומה. בחיפוש אחר המטרייה האדומה, המטרייה הכחולה נקלעת לסכנות בכביש המהיר אך נחלצת בעזרת חבריה, החפצים.
המטרייה הכחולה נתקלת לבסוף בפגוש של משאית ומוטלת שבורה לצד הכביש. בעליה של המטרייה באים לקחת אותה ופוגשים במטרייה האדומה ובבעליה.
שתי המטריות ובעליהן מתיישבות במסעדה בחוץ, בזמן הגשם השוטף, לשמחתן ולשמחת החפצים ברחוב.
פרסום

הסרט הוקרן לראשונה ב־12 בפברואר 2013 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-63.
הסרט יצא לאקרנים כסרטון קצר טרום הקרנת הסרט בית ספר למפלצות, כנהוג בסרטי פיקסאר, ונכלל במהדורות ה-DVD והBlue Ray של הסרט. בשנת 2018 הופץ הסרט באוסף הסרטים הקצרים של פיקסאר, חלק 3.
פסקול הסרט הולחן על ידי ג'ון בריון ומלווה בקולה של שרה יפה (Sarah Jaffe).
ביקורות

הסרט הקצר זכה לשבחי המבקרים. אתר הסרטים Collider נתן לסרט ציון 100 ובביקורת נכתב:
״בלי להרוס את שאר הסיפור, אני רק רוצה לומר כי המטרייה הכחולה הוא סרטון מהנה בן שש דקות. זהו סיפור נחמד על ׳נער פוגש נערה׳ ומציג מספר דמויות בלתי נשכחות בעיר, שכשתסתכלו עליהן, יגרמו לכם לחייך ולראות פרצופים בכל מקום שתלכו. זה סרט חכם, חמוד, מוזר ופתיח הולם לבית ספר למפלצות״.
הפיצוצים באיראן (2020)

פיגועים/פיצוצים באירן בשנת 2020
הפיצוצים באיראן ב-2020 היו סדרת פיצוצים שהתרחשו באיראן, בחודשים יוני-יולי 2020, שמקורם בלתי ברור. הפיצוץ הראשון היה ב-25 ביוני 2020. מיקומי הפיצוצים כללו מתקן מתקדם להרכבת צנטריפוגות, אתרי טילים לכאורה, מרכז פטרוכימי, תחנות כוח ומרפאות רפואיות. ממשלת איראן הכחישה את הדיווחים על פיצוצים באתרי הטילים שלה תוך הכרה בפגיעה במתקן ההעשרה הגרעיני הגדול ביותר שלה בנתנז.
פקידים מערביים ואיראנים הצהירו שהסיבה לפיצוצים הן התקפות סייבר ישראליות ותקיפות סמויות של ארצות הברית וישראל יחד. ממשלת אירן נשבעה להגיב אם תאושר החבלה במתקן הגרעיני שלה בנתנז.
ציר זמן > הפיצוץ בפרצ'ין והאפלה בשיראז

בצהרי יום 25 ביוני 2020, התרחש פיצוץ במתחם הצבאי בפרצ'ין (אנ'), 30 קילומטרים דרומית-מזרחית לבירה טהראן. באותה שעה חלה הפסקת חשמל במחצית העיר שיראז שבדרום המדינה שבה נמצאים מתקנים צבאיים גדולים. גורמים רשמיים הכריזו על הפיצוץ כתאונת הצטברות גזים ואמרו שהפיצוץ פגע בתחנת הכוח בשיראז וגרם להפסקה החשמל. אנליסט מערבי קבע כי הפיצוץ בפרצ'ין אירע במתקן אחסון טילים, שכלל ניסויים נסתרים בטכנולוגית פיצוץ גרעיני. אנליסט מערבי אחר טען שהפיצוץ בפרצ'ין נגרם כתוצאה ממתקפת סייבר ישראלית, בעוד שמפקד איראני בדרגה גבוהה אמר שהוא לא יכול לדעת, אם הפיצוץ היה ממתקפת סייבר, לפני שתסתיים החקירה בנושא העיתון הכוויתי אל-ג'רידה, צטט מקור אלמוני בעל ידע שדיווח, שהמתקן נהרס בתקיפה אווירית של מטוסי קרב חמקניים ישראליים F-35.
ב-30 ביוני 2020, גורמים אמריקאים וישראלים ששוחחו עם הניו יורק טיימס ואמרו ש"אין להם שום קשר לפיצוץ בפרצ'ין".
ציר זמן > הפיצוץ במרפאה בטהרן

ב-30 ביוני 2020, אירע פיצוץ במרכז הבריאות "סינה את'הר", בבירה טהראן, מהפיצוץ נהרגו 19 בני אדם, בהם 15 נשים ו-4 גברים. לדברי סגן ראש עיריית טהראן הפיצוץ נגרם כתוצאה מדליפה ממכלי גז רפואיים בבניין.
ציר זמן > הפיצוץ במתקן הרכבת הצנטריפוגות בנתנז

ב-2 ביולי 2020, אירע פיצוץ במתקן ההרכבה של הצנטריפוגות ליד העיר נתנז. שלושה רבעים מהחלקים העל-קרקעיים של המתקן שבו הורכבו הצנטריפוגות המתקדמות ניזוקו. איראן הודתה שמהפיצוץ נגרמה פגיעה חמורה במתקן, בעוד שאנליסטים מערביים אמרו שהפיצוץ השיג לאחור  את תוכנית הגרעין האיראנית בשנה עד שנתיים.
רדיו פרדא האירני, דיווח, שארגון הקורא לעצמו ארגון "פנתרי המולדת" - "Homeland Panthers", נטל אחריות לפיצוץ במתקן ההעשרה הגרעיני שבנתנז. ה"ניו יורק טיימס" טען, שמקור שהוא זיהה כ"פקיד מודיעין במזרח התיכון יודע דבר", אמר לעיתון, שישראל אחראית למתקפה, ושנעשה שימוש בפצצה רב עוצמתית. בנוסף, הוא ציטט דובר, מטעם ארגון משמרות המהפכה האיראני שתדרך בנושא ושוחח עם העיתון בעילום שם, שטען שבפיצוץ נעשה שימוש במטען חבלה רב עוצמה.  ה"ניו יורק טיימס" דיווח מאוחר יותר כי גורמים יודעי דבר הצהירו, שהפיצוץ ככל הנראה, נגרם כתוצאה מפגיעת פצצה, בקו גז אסטרטגי, מאידך מתקפת סייבר לא באה בחשבון. העיתון הכוויתי " אל-ג'רידה " דיווח כי ישראל היא שגרמה לפיצוץ במתקפת סייבר.
ציר זמן > הפיצוצים בח'וזסטן

ב-4 ביולי 2020, אירע פיצוץ שפגע בתחנת הכוח שאהיד מדאג' זרגן בעיר אהוואז. מהפיצוץ נפגעו 70 בני אדם שנפצעו בעקבות דליפת גז כלור במרכז הפטרוכימי קארון בעיר מחשהר (אנ'), ליד אהוואז.
ציר זמן > הפיצוץ בבקרשהר

ב-7 ביולי 2020, שני בני אדם נהרגו ושלושה נוספים נפצעו בעקבות פיצוץ בתוך מפעל לייצור חמצן בעיירה בקרשהר, דרומית לבירה טהראן. רדיו IRIB (אנ'), הרדיו הלאומי של אירן דיווח ש"טעות אנוש" הייתה הסיבה לפיצוץ.
לפי אנליסטים מערביים, המפעל היה סמוך למחסן שבו אוחסן ונגנב ארכיון המידע על תוכנית הגרעין של איראן בפשיטה של סוכני המוסד הישראלי ב-2018. המפעל שייך ליצרן רכב איראני המשתף פעולה הדוק עם משרד ההגנה האיראני וכן עם משמרות המהפכה האסלאמית.