stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה קולבק
קורות חיים

משה קולבק נולד ב-1896 בעיירה סמרגון שליד וילנה, ליטא (האימפריה הרוסית), למשפחה של סוחר יערות יהודי. קולבק למד ב"חדר" ובישיבת וולוז'ין, וקיבל חינוך עברי. בצעירותו היה מורה בקובנה. בשנת 1920 יצא להשתלמות בברלין ושהה בה עד שנת 1923 - את תקופתו בברלין תיאר בין השאר בפואמה "דיסנער טשיילד האראלד". חזר להוראה בבתי ספר תיכוניים וסמינרים למורים ביידיש. עסק בבמאות, והעלה מחזות בתיאטרון היידיש בווילנה.
בשנת 1928 עבר לברית המועצות, וחי כתשע שנים במינסק בירת בלארוס. בשנת 1937 נעצר על ידי המשטרה הסובייטית, במסגרת הטיהורים של יוצרי היידיש. ארבע שנותיו האחרונות לוטות בערפל. גרסה אחת טוענת שבשנת 1941, לאחר שנכלא במחנות המעצר, הוצא משה קולבק להורג. גרסה שנייה טוענת שהוא חלה בשל תנאי המעצר הנוראים ומת בייסורים.
שיריו הראשונים של משה קולבק, ביידיש ובעברית, נדפסו בשנת 1916. לאחר מכן חדל לכתוב עברית והתמסר לכתיבה ביידיש בלבד. הוא פרסם כעשרים כרכי שירה וסיפורת, שכמה מהם תורגמו לעברית. בעת ישיבתו בברית המועצות הוצגו מחזותיו בתיאטרון היהודי במוסקבה, ולעת קצרה הוא זכה בפרסום והכרה.
יצירתו הידועה של משה קולבק, "זעלמעניאַנער" ("זלמנאים"; תורגמה לעברית), מספרת על שקיעת חצר יהודית משפחתית באזור מינסק על רקע המהפכה הקומוניסטית והרס רקמת החיים היהודיים. שיריו וסיפוריו היו מאוד מפורסמים בשנות השלושים והארבעים, ונפוצו בציבורים יהודיים דוברי יידיש באירופה ובאמריקה. הוא גם תרגם משירת אירופה של זמנו ליידיש, וידועים תרגומיו לשיריו של ריכרד דיהמל.
כתביו

שירים, וילנה: פאראיין פון די יידישע ליטעראטן און זשורנאליסטן, תר"פ.
דער ווינט, וואס איז געווען אין כעס, וילנה: דער צענטראלער שול ארגאניזאציע, 1921.
משיח בן אפרים, ברלין: וואסטאק, 1924.
לידער [שירים], ברלין: כלל-פארלאג, תרפ"ב-1922.
מאָנטאָג: א קליינער ראָמאן, ורשה: קולטור ליגע, 1926.
משיח בן אפרים; מאָנטאָג, וילנה: ב. קלעצקין, 1929.
אלע ווערק, וילנה: ב. קלעצקין, 1929.
דיסנער טשיילד האראלד, מינסק: מעלוכע פארלאג פונ ווייסרוסלאנד נאצסעקטער, 1933.
משיח בן אפרים און מאָנטיק, בואנוס איירס: ד. לערמאן, תש"י-1950.
געקליבענע ווערק, ניו יורק: ציקא, 1953.
אויסגעקליבענע שריפטן: פראגמענטן פון פארשארבעטן צו דער כאראקטעריסטיק, זכרונות, בילדער; רעדאקציע: שמואל ראָזשאנסקי, בואנוס איירס: ליטעראטור געזעלשאפט ביים ייווא, תשל"ו.
גוט איז דער מענטש: געקליבענע לידער און פּאָעמעס, מוסקבה: סאָוועטסקי פּיסאטעל, 1979.
כתביו > כתביו בתרגום עברי

זלמנאים; מיידיש: א"ד שפיר, 2 כרכים, מרחביה: ספרית פועלים, 1940. (מהדורה ב: סוף דבר: מ' חלמיש, תש"ל 1969)
חבלי גאולה: מסתורין רומן ודרמה; תרגם מיידיש: ב. מרדכי [ מרדכי ברתנא ], ירושלים: המאסף, 1947. (התוכן: "משיח בן אפרים" (מסתורין); "יום שני בשבת" (רומן); "יעקב פרנק" (דרמה))
לקריאה נוספת

רחל פייגנברג-אמרי, 'משה קולבאק', בתוך: חבלי גאולה (1947).
משה קולבק – מוניה מוכר־היונים ומלכה'לה אשתו (מיידיש: עידו בסוק), דחק, כרך טז, 2023.
מתיו אפסון

מתיו ג'יימס אפסון (באנגלית: Matthew James Upson; נולד ב-18 באפריל 1979) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הבלם.
נבחרות אנגליה

אפסון ערך 12 הופעות והבקיע שני שערים במדי הנבחרת הצעירה של אנגליה. בזכות הצטיינותו בעונת 2002/2003 זומן לסגל נבחרת אנגליה, אך לא שיחק בהפסד 3-1 בבוליין גראונד לנבחרת אוסטרליה ב-12 בפברואר 2003. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערך במאי 2003, בניצחון 1–2 בדרבן על נבחרת דרום אפריקה. עד לסיום החוזה שלו בברמינגהאם סיטי צבר אפסון שבע הופעות במדי הנבחרת.
אפסון זומן לסגל הרחב של פאביו קאפלו לקראת משחק הידידות בוומבלי מול נבחרת שווייץ בפברואר 2008. הוא פתח בהרכב לצידו של ריו פרדיננד, וערך את הופעת הנבחרת השמינית והראשונה שלו מזה ארבע שנים. הופעתו העשירית הייתה במשחק מול נבחרת קזחסטן, לאחר שג'ון טרי נפצע.
ב-19 בנובמבר 2008 הבקיע אפסון את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 1–2 על נבחרת גרמניה.
הערות שוליים

↑  Birmingham sign Upson, BBC Sport, ‏11 בפברואר 2003 (באנגלית)
↑  Matthew Upson signs for West Ham United, באתר הרשמי של וסטהאם יונייטד, 31 בינואר 2007
↑  James Hunter, Steve Bruce blasts back at Karen Brady, Chronicle Live, ‏26 באוקטובר 2009 (באנגלית)
↑  Club to retire No6 shirt, באתר הרשמי של וסטהאם יונייטד, 4 באוגוסט 2008
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 ג'יימס •  2 ג'ונסון •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 דוסון •  6 טרי •  7 לנון •  8 למפארד •  9 קראוץ' •  10 רוני •   11 ג. קול •  12 גרין • 13 ורנוק •  14 בארי • 15 אפסון • 16 מילנר • 17 רייט-פיליפס • 18 קראגר • 19 דפו • 20 קינג • 21 הסקי • 22 קאריק • 23 הארט • מאמן: קאפלו |  1 ג'יימס •  2 ג'ונסון •  3 א. קול •  4 ג'רארד •  5 דוסון •  6 טרי •  7 לנון •  8 למפארד •  9 קראוץ' •  10 רוני •   11 ג. קול •  12 גרין • 13 ורנוק •  14 בארי • 15 אפסון • 16 מילנר • 17 רייט-פיליפס • 18 קראגר • 19 דפו • 20 קינג • 21 הסקי • 22 קאריק • 23 הארט • מאמן: קאפלו | אנגליה |
מת'יו הופה

מת'יו טימותי הופה (באנגלית: Matthew Timothy Hoppe; נולד ב-13 במרץ 2001 ביורבה לינדה שבקליפורניה, ארצות הברית) הוא כדורגלן אמריקאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת מידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ ובנבחרת ארצות הברית.
קריירת מועדונים

הופה גדל במחלקות הנוער של לוס אנג'לס גלאקסי וקליפורניה יונייטד סטרייקס, ולאחר מכן שיחק באקדמיה של ברצלונה בארצות הברית.
בחודש יוני 2019 חתם הופה בשאלקה 04 מהבונדסליגה. תחילה החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-28 בנובמבר 2020 ערך הופה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 4-1 לבורוסיה מנשנגלדבך במסגרת המחזור התשיעי בליגה לעונת 2020/2021. ב-9 בינואר 2021 הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, שלושער בניצחון 4-0 על הופנהיים במסגרת המחזור ה-15 בליגה. בסך הכל ערך 23 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שישה שערים.
ב-31 באוגוסט 2021 חתם הופה במיורקה מהלה ליגה. ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 0-0 נגד ויאריאל במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-10 באוגוסט 2022 חתם הופה על חוזה לארבע עונות במידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ.
קריירה בינלאומית

ב-20 במאי 2021 זומן הופה לראשונה לסגל נבחרת ארצות הברית, לקראת משחק ידידות נגד נבחרת שווייץ. הוא נכלל בסגל נבחרת ארצות הברית לקראת טורניר גביע הזהב 2021. ב-15 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 6-1 על נבחרת מרטיניק במסגרת המשחק השני בשלב הבתים של הטורניר. ב-25 ביולי הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1-0 על נבחרת ג'מייקה במסגרת שלב רבע הגמר של הטורניר. בסך הכל ערך הופעה חמש הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרת ארצות הברית.
תארים

גביע הזהב (1): 2021
הערות שוליים

↑  Schalke-Stürmer Matthew Hoppe wechselt zu RCD Mallorca באתר Ruhr Nachrichten, ‏ 31 באוגוסט 2021 (בגרמנית)
↑  USA International Matthew Hoppe Joins From Mallorca באתר הרשמי של מידלסברו, 10 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  BERHALTER CALLS 27 PLAYERS FOR USMNT TRAINING CAMP AHEAD OF FRIENDLY AGAINST NO. 13-RANKED SWITZERLAND באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 20 במאי 2021 (באנגלית)
↑  BERHALTER NAMES 23-PLAYER ROSTER FOR 2021 CONCACAF GOLD CUP באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל של ארצות הברית, 1 ביולי 2021 (באנגלית)
| נבחרת ארצות הברית – גביע הזהב 2021 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 קאנון •  3 וינס •  4 פינס •  5 צימרמן •  6 בוסיו •  7 אריולה •  8 ג'ואקיני •  9 זארדס •  10 רולדן •   11 דייק •  12 רובינסון • 13 הופה •  14 יואייל • 15 ליוויס • 16 סנדס • 17 לטגט • 18 ג'ונסון • 19 ויליאמסון • 20 מור • 21 בלו • 22 גוזאן • 23 אקוסטה • 24 קסלר • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 קאנון •  3 וינס •  4 פינס •  5 צימרמן •  6 בוסיו •  7 אריולה •  8 ג'ואקיני •  9 זארדס •  10 רולדן •   11 דייק •  12 רובינסון • 13 הופה •  14 יואייל • 15 ליוויס • 16 סנדס • 17 לטגט • 18 ג'ונסון • 19 ויליאמסון • 20 מור • 21 בלו • 22 גוזאן • 23 אקוסטה • 24 קסלר • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
מתקפת הריינלנד

מתקפת הריינלנד הייתה סדרה של פעולות התקפיות של בעלות הברית של קבוצת הארמיות ה-21 בפיקודו של ברנרד מונטגומרי בין 8 בפברואר ל-25 במרץ 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה. הפעולות נועדו לכיבוש חבל הריין ולהבטחת מעבר על נהר הריין.
המבצע היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של גנרל דווייט ד. אייזנהאואר לכבוש את כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. מתקפת הריין כללה את מבצע ממשי, מבצע רימון, מבצע בלוקבאסטר, מבצע ביזה ומבצע ורסיטי.
מתקפת הריינלנד (פברואר–מרץ 1945)
הערות שוליים

↑  Paul Douglas Dickson (2007). A thoroughly Canadian general : a biography of General H.D.G. Crerar. Toronto : University of Toronto Press, p.360.
↑  Rosendaal, J. (2014). De Bevrijding in Beeld. Van Neerpelt tot Wesel, 1944–1945, Nijmegen, Vantilt, p.6. 9789081450003.
מרסל מוס

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1872 אפינאל, צרפת 
 פטירה:  10 בפברואר 1950 (בגיל 77) פריז, צרפת 
 ענף מדעי:  אתנוגרפיה, סוציולוגיה של הדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות באנייה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בורדו 
 מנחה לדוקטורט:  אמיל דורקהיים 
 מוסדות:  קולז' דה פראנס (1931–1942)  אקול פראטיק דה אוטז אטיד 
 תלמידי דוקטורט:  אנדרה לרואה-גוראן 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
מַרְסֵל מוֹס (בצרפתית: Marcel Mauss;‏ 10 במאי 1872 – 10 בפברואר 1950) היה סוציולוג ואנתרופולוג יהודי-צרפתי. עסק, בין השאר, בהרחבת תורתו של דודו, אמיל דורקהיים, ופעל במסגרת האסכולה שלו, שהתארגנה סביב כתב-העת החשוב L'année sociologique (ל'אנֶה סוסיולוז'יק; 'השנתון הסוציולוגי'). מוס פרסם לרוב חיבורים קצרים, אך הייתה להם השפעה עצומה על התפתחות הסוציולוגיה והאנתרופולוגיה במאה העשרים. מן החשובים שבהם - חיבוריו על המתנה, על הכישוף ועל ה"אני".
קורות חיים

מוס נולד באפינאל (Épinal) שבצפון-מזרח צרפת למשפחה יהודית. למד פילוסופיה בבורדו, שם לימד דורקהיים באותו זמן, וסיים את לימודיו ב-1893. לאחר מכן עבר לפריז והחל לעסק במחקר ההשוואתי של דתות ובעיקר סנסקריט. הפרסום הראשון שלו ב-1896 סימן את תחילתה של קריירה עשירה, שבה ייווצרו מספר מיצירות המופת של הספרות הסוציולוגית.
כמו חברים רבים באסכולה הסוציולוגית של דורקהיים, מוס נמשך לסוציאליזם, ובמיוחד זה שהונהג בידי ז'אן ז'ורס. הוא היה פעיל באירועי פרשת דרייפוס, ולקראת סוף המאה ה-19 לקח חלק עזר בעריכת כמה כתבי עת שמאליים.
מוס הופקד על "הקתדרה להיסטוריה של הדתות ושל חברות לא מפותחות" באקול פראטיק דה אוטז אטוד (École Pratique des Hautes Études) ב-1901. הוא פנה למחקר אתנוגרפי, ואף שמעולם לא לקח חלק בעבודת שדה של ממש, עבודותיו, שהסתמכו לרוב על ספרות מחקר ועיון פילולוגי, משכו את תשומת לבם של חוקרים במדעי החברה לתובנות הגלומות באנתרופולוגיה.
שנות מלחמת העולם הראשונה היו הרסניות עבור מוס. רבים מחבריו ומהקולגות שלו נהרגו במלחמה, ודורקהיים מת זמן קצר לפני סופה. השנים שלאחר המלחמה היו גם הן קשות מבחינה פוליטית עבורו. דורקהיים שינה את תוכניות הלימודים ברחבי צרפת לפני מותו, ולאחר מותו החלה התנגדות לתלמידיו. כמו חסידים רבים של דורקהיים, מוס מצא מחסה במוסדות, וביסס את תורתו של דורקהיים על ידי הקמתן של מוסדות כמו "המוסד הצרפתי לסוציולוגיה" (1924) והמוסד לאתנולוגיה (1926). ב-1931 הוא קיבל את הקתדרה לסוציולוגיה בקולז' דה פראנס. הוא פעל נמרצות כנגד האנטישמיות ונגד הימין הקיצוני, לפני ואחרי מלחמת העולם השנייה. הוא מת ב-1950.
עבודתו

בצד עבודותיו העצמאיות, שיתף מוס פעולה עם חוקרים קרובים. אחד מחיבוריו החשובים ביותר אותו פרסם בצוותא עם אמיל דורקהיים, עוסק במקורותיהם החברתיים של דפוסי הסיווג (1903), כלומר בדרך שבה הארגון החברתי מעצב את צורות ההכרה, נושא קלאסי של אסכולת דורקהיים. חשוב במיוחד גם חיבורו על הקורבן (1899), פרי עבודתו המשותפת עם אנרי היבר (Henri Hubert).
עבודתו > המתנה (1925)

יצירת המופת של מוס על המתנה הפכה את חילופי המתנות למושא מחקר מרכזי הן באנתרופולוגיה והן בסוציולוגיה. חילופי מתנות, טען מוס, אינם מוסד כלכלי שולי, אלא ערוץ מרכזי של יצירת יחסים חברתיים בין קבוצות. במרכזו - חובת המעניק לתת, חובת המקבל לקבל, והחובה להשיב על מתנה במתת-שכנגד. מעבר לכך טען מוס, כשהוא מסתמך הן על טקסטים עתיקים והן על מחקרים אתנוגרפיים, שבמתנה מתגלמת אישיותו של המעניק והיא פועלת במישרין על המקבל. מכאן נפתחה הדרך לדון בחליפין של שירותים, בני-אדם, חפצים וחובות, כדרך ליצירת קשרים חברתיים ותחזוקתם. בהקשר הרחב יותר אתגרה עבודתו של מוס את החלוקה המקובלת לתחומים חברתיים נפרדים (כלכלה, פוליטיקה, דת וכן הלאה). חילופי המתנות היו עבור מוס דוגמה לעובדה חברתית טוטאלית, כזו שאין להפריד אותה לממדיה השונים: לחליפין יש משמעות כלכלית, אך גם חברתית ופוליטית, ולעיתים גם פולחנית ודתית.
עבודתו > ה"אני" (1938)

דרך חדשה פרץ מוס גם בחיבורו על התהוות ה"אני". במרכזו לא הדיון הפילוסופי בסובייקט אלא השאלה כיצד מבנות תרבויות את תפיסת האישיות האנושית וכיצד התגלגלה תפיסת האני (בצרפתית, moi) מתפקיד חברתי - פרסונה הניתנת לגילום על ידי יחידים שונים - לתפיסת ה"אני" כישות ייחודית ומובחנת, כמוסד חברתי מרכזי בחברות מודרניות.
עבודתו > טכניקות הגוף (1934)

חיבור קצר שלישי של מוס, שהפך לאבן פינה של המחקר במחצית השנייה של המאה העשרים, הוא מאמרו על טכניקות הגוף. גם כאן סימן מוס מושא מחקר חדש: החברה כפי שהיא מתגלמת בגוף, בתנועותיו ובתנוחותיו, בידע המגולם בג'סטות ובתנועות, ולו גם הזעירות ביותר. גם כאן ערער מוס על ההבחנה בין הפסיכולוגיה לסוציולוגיה, שכן במרכז טיעונו עומדות ההבניה החברתית של הגוף האנושי וערוצי ההעברה התרבותיים שדרכם לומד הגוף לנוע. מוס הפך לחלוץ ההיסטוריה והאנתרופולוגיה של הגוף.
לקריאה נוספת

האתר המוקדש למרסל מוס ב-Sociosite (טקסטים, פרשנות בשפות שונות)
כתביו של מוס בצרפתית
מרסל מוס, מסה על המתנה. מצרפתית: הילה קרס. (תל אביב: רסלינג, 2006).
Marcel Mauss, The Gift: forms and functions of exchange in archaic societies. (London: Routledge, 1990)
Marcel Mauss et al., The Category of the Person: Anthropology, Philosophy, History (Cambridge: Cambridge University Press, 1985)
משה קוה

| --- | --- |

 לידה:  1943 (בן 81 בערך) טשקנט, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום פיזיקת מצב מוצק
 
משה קוה (נולד ב-1943) הוא פיזיקאי ישראלי. פרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן. כיהן כנשיא האוניברסיטה בין השנים 1996–2013.
ביוגרפיה

קוה נולד בטשקנט, אוזבקיסטן, לאחר שמשפחתו נמלטה אליה מוורשה ב-1939 מאימי מלחמת העולם השנייה. ב-1950 עלה עם משפחתו לישראל, ושירת בצה"ל בנח"ל.
ב-1971 פרסמו קוה ונתן אביעזר מאמר בתחום המוליכות החשמלית, בו הצביעו על מקרים שבהם ההתנגדות החשמלית אינה תלויה בחזקה חמישית של הטמפרטורה כפי שחזה חתן פרס נובל פליקס בלוך. עם השנים החל קוה לעסוק בתכונות תובלה של מערכות לא מסודרות, ובפרט באפקטים של לוקליזציה חלשה. בתקופה זו שיתף פעולה עם חתן פרס נובל בפיזיקה, סר נוויל מוט מאוניברסיטת קיימברידג'. כפיזיקאי, פרסם קוה כ-300 מאמרים בתחומי פיזיקת מצב מוצק, מערכות לא מסודרות, תאוריות כאוס בחומר וכן על מזעור מכשירים אלקטרוניים.
קוה כיהן בעבר כראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת בר-אילן וכרקטור האוניברסיטה. בשנים 1999–2000 כיהן גם כראש ועד ראשי האוניברסיטאות בישראל (ור"ה). ב-2014 פרש לגמלאות והוא עתה פרופסור אמריטוס.
מכהן החל מ-1992 כפרופסור אורח במעבדות קבנדיש באוניברסיטת קיימברידג', אנגליה.
ב-2004 זכה קוה בפרס רוטרי לקידום ההשכלה הגבוהה בישראל.
ב-2018 זכה בפרס ההשכלה הגבוהה מטעם המועצה להשכלה גבוהה, על מנהיגות מיוחדת לקידום מוסד אקדמי.
חיים אישיים

קוה נשוי לדורית ואב ל-4 ילדים. אחותו היא פרופסור ברכה קרמרסקי, מרצה לחינוך באוניברסיטת בר-אילן. כלתו היא העיתונאית שלי טפיירו.
פרסים והוקרה (רשימה חלקית)

פרס לנדאו למחקר (1972)
פרס קרן לנדאו לקידום המחקר והטכנולוגיה (1973)
עמית מחקר של האגודה הבריטית למחקר באוניברסיטת קיימברידג' (1980)
עמית מחקר מהאגודה האמריקאית (ONR) באוניברסיטת פנסילבניה, ארצות הברית (1981)
עמית מחקר מטעם האגודה המלכותית הבריטית (1981–1985)
פרס לנדאו למחקר ייחודי (1985)
פרס רוטרי לקידום ההשכלה הגבוהה בישראל (2004)
פרס ארץ ישראל היפה על הקמפוס האוניברסיטאי היפה (2005)
דוקטורט כבוד מישיבה יוניברסיטי (2006)
פרס ההשכלה הגבוהה מטעם המועצה להשכלה גבוהה, על מנהיגות מיוחדת לקידום מוסד אקדמי (2018)
אות יקיר העיר פתח תקווה (2019)
לקריאה נוספת

בין עולמות - שאול מייזליש משוחח עם פרופ' משה קוה על מדע ואמונה יהדות, תרבות חינוך וחברה, ידיעות ספרים, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Moshe Kaveh and Nathan Wiser, Failure of the Bloch T5 Law for the Low-Temperature Electrical Resistivity of Metals, Phys. Rev. Lett. 26, 635–636 (1971)
↑  פרס הוקרה ייחודי לנשיא בר-אילן לשעבר- פרופ' משה קוה | כיפה, באתר www.kipa.co.il
↑  פרס הוקרה ייחודי לנשיא בר-אילן לשעבר- פרופ' משה קוה | כיפה, באתר www.kipa.co.il
↑  יקירי פתח תקוה לשנת 2019, באתר petahtikva.mynet.co.il, ‏24 בנובמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263657905171  LCCN: no2017121481  VIAF: 299131378   WorldCat (עם VIAF): 299131378 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרקוס סנה

מרקוס אנטוניו סנה דה סילבה (בספרדית: Marcos Senna; נולד ב-17 ביולי 1976 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. על אף מוצאו הברזילאי, סנה התאזרח בספרד ושיחק בנבחרתה.
ביוגרפיה

לאחר ששיחק במספר קבוצות בברזיל, עבר סנה לוויאריאל מסאו קייטנו. בשתי עונותיו הראשונות הופיע בסך הכול ב-24 משחקי ליגה, אך בעונות הבאות זכה למקום קבע בהרכב והופיע בממוצע ב-33 משחקי ליגה לעונה. לאחר מספר שנים בקבוצה התמנה להיות הקפטן שלה.
עם הקבוצה הגיע לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2005/2006 ולמקום השני בליגה הספרדית בעונת 2007/2008. ב-27 באפריל 2008 הבקיע סנה שער ייחודי לאחר בעיטה מכחמישים מטרים לשערה של ריאל בטיס.
בסוף עונת 2011/2012 ירדה ויאריאל לליגה הספרדית השנייה. לאחר שמועות רבות על כך שסנה יעזוב את ויאריאל, הוא החליט להישאר במועדון. בסוף עונת 2012/2013, לאחר שוויאריאל הבטיחה את חזרתה ללה ליגה, ולאחר שהסתיים חוזהו של סנה בקבוצה, הודיע סנה כי יעזוב את ויאריאל, לאחר 11 עונות בהן שיחק במדי הקבוצה.
ב-13 ביוני 2013 חתם סנה בניו יורק קוסמוס, מהליגה הצפון אמריקאית - NASL. בסיום עונת 2015 זכה עם הקבוצה באליפות, והודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 39.
ביוגרפיה > נבחרת ספרד

סנה התאזרח בשנת 2006, ולכן יכל לשחק בעבור נבחרת ספרד. סנה זכה עם נבחרת ספרד את יורו 2008, בו נכלל בסגל המצטיין של הטורניר, והיה בסגל הנבחרת גם למונדיאל 2006. את שערו היחיד בנבחרת ב-28 משחקים הבקיע מול ארמניה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. סנה לא זומן לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 2010 ובכך סיים את דרכו בנבחרת ספרד.
תארים

קורינתיאנס
אליפות סאו פאולו – 1999
ליגת העל הברזילאית – 1999
אליפות העולם לקבוצות – 2000
ויאריאל
גביע האינטרטוטו – 2003, 2004
ניו יורק קוסמוס
אליפות NASL – 2013, 2015
יורו 2008 – זכייה
תארים > אישיים

אחד מ-23 השחקנים הטובים בטורניר יורו 2008
פרס דון בלון לכדורגלן הספרדי של העונה – 2007/2008
מתי מגיעים?

| --- | --- |

 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים
 מדבבים בעברית:  אדם קנת, עדי קורן, נטע זיידמן, איתי רוזנר, גילן שחף, גלעד קלטר, דן קיזלר, דניאל לרוז פיק, הדר שחף-מעיין, טליה ברקאי, יורם יוספסברג, לני כהן, מאי רוזנר, מיכל רשף, עדי קוזלובסקי, עידו דנקנר, עדנה גורן
 הפקה
 אורך פרק:  7 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור בישראל:  2007
מתי מגיעים? היא סדרת טלוויזיה חינוכית לילדים משנת 2007 המשודרת בערוץ הופ!.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר צמד אחים צעירים, המטיילים בכל פרק בעולם ומשתפים את הצופים בחוויותיהם דרך כתיבת יומן מסע.
דמויות ומדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי בועז בר לוי, והופק על ידי אסנת סדן.
| שם הדמות | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
אח: אדם קנת
אחות: עדי קורן, נטע זיידמן
דמויות שונות: איתי רוזנר
דמויות שונות: גילן שחף
דמויות שונות: גלעד קלטר
דמויות שונות: דן קיזלר
דמויות שונות: דניאל לרוז פיק
דמויות שונות: הדר שחף-מעיין
דמויות שונות: טליה ברקאי
דמויות שונות: יורם יוספסברג
דמויות שונות: לני כהן
דמויות שונות: מאי רוזנר
דמויות שונות: מיכל רשף
דמויות שונות: עדי קוזלובסקי
דמויות שונות: עידו דנקר
דמויות שונות: עדנה גורן
מרקוס סמואלסון

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1970 (בן 53) אדיס אבבה, אתיופיה 
 מדינה:  שוודיה 
 מעסיק:  אוניברסיטת אומאו 
 פרסים והוקרה:  פרס המהגרים הגדול (2010) 
 www.marcussamuelsson.com
 
מרקוס סמואלסון, 2007
מרקוס סמואלסון (בשוודית: Marcus Samuelsson; נולד בשם Kassahun Tsegie ב-25 בינואר 1970 באתיופיה) הוא שף שוודי ובעלים-שותף של מסעדת "אקוואויט" (Aquavit) בעיר ניו יורק ושל מסעדת "סי-האוס" (C-House), במלון אפיניה בשיקגו, "מרק בורגר" (marc burger) בשיקגו ו"סטריט פוד" (Street Food) בסטוקהולם.
שנותיו הראשונות והקריירה

לאחר לידתם נפטרה אמם משחפת, בהיותו בן שלוש, Kassahun Tsegie ואחותו המבוגרת Fantaye, אומצו בידי אן מארי ולנארט סמואלסון, עקרת בית וגאולוג, שהתגוררו בגטבורג, שוודיה. האחים המאומצים קיבלו שמות חדשים: מרקוס ולינדה סמואלסון. יש להם גם אחות מאומצת, אנה סמואלסון. אביהם הביולוגי של האחים, Tsegie, הוא כומר ואב לשמונה אחים חורגים של השף; הוא עדיין מתגורר בכפר באתיופיה שם נולד סמואלסון.
אחרי שהחל להתעניין בבישול בהשפעת סבתו מצד אמו בשוודיה, למד סמואלסון במכון הקולינרי בגטבורג, שם גדל, התלמד בשווייץ ובאוסטריה, והגיע לארצות הברית ב-1991 כטבח במסעדת "אקוויט". בהיותו בן 24, סמואלסון נעשה השף הראשי של "אקוויט" ומעט אחרי-כן נהיה השף הצעיר ביותר שקיבל ניקוד שלושה כוכבים בביקורת המסעדות של הניו יורק טיימס. ב-2003 הוא נבחר ל"שף הטוב ביותר: העיר ניו יורק" בידי קרן ג'יימס בירד. באותה שנה הוא פתח את מסעדתו השנייה ריינגו (Riingo), שמגישה אוכל אמריקאי בהשפעת המטבח היפני.
ספריו של סמואלסון פורסמו באנגלית ובשוודית. ב-2006 ראה אור ספרו בהשפעה אפריקאית The Soul of a New Cuisine שזכה בפרס "ספר הבישול הבינלאומי הטוב ביותר" מקרן ג'יימס בירד. ספרים אחרים שכתב הם Aquavit and the New Scandinavian Cuisine, ‏ En Smakresa (מסע של טעמים) ו-Street Food.
סמואלסון הוא פרופסור אורח למדעי הקולינריה הבינלאומיים באוניברסיטת אומאו (בבית הספר למסעדנות ולאמנויות הקולינריה של אוניברסיטת אומאו) בשוודיה. הוא בעל תוכנית הטלוויזיה Inner Chef, ששודרה ב-2005 בערוץ Discovery Home והגיש תוכנית נוספת ב-2008, Urban Cuisine בערוץ Centric. סגנון הבישול שלו משלב השפעות בינלאומיות עם מטבחים מסורתיים משוודיה, יפן ואפריקה. סמואלסון נשוי לדוגמנית גייט (מאיה) הייל. ב-29 בנובמבר 2009, שימש סמואלסון כשף אורח של ארוחת הערב הרשמית הרשמית בתקופת נשיאותו של הנשיא ברק אובמה. הארוחה, הייתה לכבודו של ראש הממשלה מאנמוהאן סינג של הודו והוגשה במדשאה הדרומית של הבית הלבן והייתה בעיקרה צמחונית ונכחו בה 400 אורחים. סמואלסון ניסה להרכיב מאכלים ברי קיימא ואזוריים שמשקפים את המיטב במטבח האמריקאי ועדיין מעוררים טעמים של הודו. הארוחה התבססה על ירקות ועשבים טריים מגן הבית הלבן, תפריטו של סמואלסון כלל מרק עדשים אדומות, כופתאות תפוחי אדמה צלויות, ופראונים בקארי ירוק.
סמואלסון משמש כיועץ למכון לחינוך קולינרי בעיר ניו יורק.
נכון ל-2010, הוא חי בהרלם, ליד המבנה בו שוכנת מסעדתו החדשה, "רד רוסטר" (Red Rooster), שפתחה את דלתותיה ב-2010.
במרץ 2010, אירחה "רד רוסטר" ארוחת ערב לגיוס כספים לוועדה הלאומית של המפלגה הדמוקרטית, הנשיא אובמה השתתף בארוחת הערב. האירוע שעלה $30,800 דולר לסועד, גייס $1.5 מיליון.
בשנת 2021, השתתף בתוכנית הבישול של סלינה גומז, "סלינה + שף".
טלוויזיה

מרקוס סמואלסון הופיע בתוכניות בערוצים רבים, בכללם: CNN, בתוכנית The Dylan Ratigan Show של רשת MSNBC, כשופט בתוכניות Top Chef, ‏ Iron Chef America וChopped והוא מרבה להופיע בתוכנית Today של רשת NBC. בעבר הוא הנחה תוכניות משלו: The Inner Chef וUrban Cuisine. לאחרונה, הוא חבר לאמריקה און ליין על-מנת ליצור את Kitchen Daily, תוכנית מבוססת-מרשתת, שבה סמואלסון יעביר שיעורי בישול מדי חודשיים למיליוני צופים מקוונים.
בראשית 2010 סמואלסון התמודד לצד 21 שפים בעלי שם בסדרה המצליחה Top Chef Masters בערוץ Bravo. בתום עשרה פרקים, הוכרז סמואלסון כמנצח, והרוויח $115,000 עבור פרויקט Tap של יוניסף.
ספריו

Aquavit: And the New Scandinavian Cuisine, Houghton Mifflin Harcourt, 2003.
The Soul of a New Cuisine: A Discovery of the Foods and Flavors of Africa, Wiley, 2006.
Discovery Of A Continent - Foods, Flavors, And Inspirations From Africa, John Wiley & Sons, Inc., 2007.
New American Table, Wiley, 2009.
הערות שוליים

↑  HBO Max Debuts New Trailer and Key Art for Max Original SELENA + CHEF Season Two, Premiering Jan. 21, Pressroom (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 1488830534996  ISNI: 0000 0000 4997 2194  LCCN: n2003003334  LNB: 000220412  NLK: KAC201515604  NTA: 304325414  SELIBR: 356167  VIAF: 70134048   WorldCat (עם VIAF): 70134048
משפט רימן (תורת הטורים)

בחשבון אינפיניטסימלי, משפט רימן הוא משפט הקובע שלכל טור המתכנס בתנאי ולכל מספר ממשי ניתן לשנות את סדר האיברים של הטור ולקבל טור המתכנס למספר. בנוסף ניתן לשנות את סדר איברים ולקבל טור המתבדר ל- \,\pm \infty  או אפילו טור שאינו מתכנס גם במובן הרחב. את המשפט הוכיח ברנהרד רימן במאה ה-19.
משפט רימן הוא דוגמה נפוצה לתוצאה מתמטית הנוגדת את האינטואיציה. תכונה מוכרת של פעולת החיבור היא חילופיות; כאשר נתון סכום עם מספר סופי של מחוברים, ניתן לשנות בחופשיות את סדר הסכימה של האיברים והדבר לא ישפיע על התוצאה. לעומת זאת, משפט רימן מראה שבמקרים מסוימים, תכונה זו נכשלת בסכומים עם מספר אינסופי של מחוברים, שם סדר הסכימה כן חשוב.
ניסוח פורמלי > הגדרות

נאמר כי טור  \sum _{n=1}^{\infty }a_{n}  מתכנס בתנאי (בניגוד למתכנס בהחלט) אם  \sum _{n=1}^{\infty }a_{n} מתכנס אך  \sum _{n=1}^{\infty }|a_{n}| מתבדר.
נסמן ב- \ \sigma (n) תמורה על קבוצת המספרים הטבעיים, כלומר  \ \sigma :\mathbb {N} \rightarrow \mathbb {N}  היא פונקציה חד-חד-ערכית ועל.
הטור  \sum _{n=1}^{\infty }a_{\sigma (n)} הוא הטור המתקבל מ- \sum _{n=1}^{\infty }a_{n} על ידי שינוי סדר איבריו לפי התמורה  \ \sigma (n).
ניסוח פורמלי > המשפט

יהי  \sum _{n=1}^{\infty }a_{n} טור המתכנס בתנאי. לכל מספר ממשי  \ L, קיימת תמורה  n\mapsto \sigma (n) כך ש- \sum _{n=1}^{\infty }a_{\sigma (n)}=L.
קיימת תמורה  n\mapsto \sigma (n) כך ש- \sum _{n=1}^{\infty }a_{\sigma (n)}=\infty  (או  \ -\infty ), וקיימת תמורה  n\mapsto \sigma (n) כך ש- \sum _{n=1}^{\infty }a_{\sigma (n)} אינו מתכנס גם במובן הרחב.