stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירוש האבן עזרא
שאלת מהימנות נוסח המקרא > דיוק בעלי המסורה

ככלל, נמנע האבן עזרא מלהתעסק בשאלות של מהימנות הנוסח שלפניו, גישה זו נבעה משתי סיבות עקרוניות:
א. אמינותו של נוסח המסורה בעיניו. את דעתו על מפעלם של בעלי המסורה הוא כותב בפתיחה לספר מאזנים, על פי דבריו שם בעלי המסורה עשו שני דברים בכדי לדאוג לדיוקו של הנוסח: בראש ובראשונה הרחיקו נוסחים זרים מעל הנוסח האמיתי, כלומר, ביררו בכל המקרים המסופקים מהו הנוסח הנכון. לאחר מכן, כדי למנוע שיבושים נוספים הם ספרו את כל המילים בתורה בכדי למנוע שיבושים נוספים. בנוסף על הסתמכותו על מפעלם של בעלי המסורה, הוא סובר כעיקרון שבענייני לשון יש להסתמך על המסורת, ובדיוק כפי שלא ניתן לדעת איך קוראים את אותיות הניקוד ללא המסורת כך לא ניתן לדעת את נוסח התורה ללא המסורת. תפיסה זו הביאה אותו למסקנה הבאה: ”ועינים היו לעִור, על כן נצא בעקבותיהם ונרדוף אחריהם ונשען עליהם בכל פירושי המקרא”.
ב. תפיסתו העקרונית לפיה לצורת הכתיבה המדויקת יש חשיבות מועטה ביחס לתוכנה. תפיסה המתבטאת באמירתו ”ודע, כי המלות הם כגופות, והטעמים הם כנשמות”, שמשמעותה שכמו שהגוף משמש כלי לנשמה והוא איננו העיקר, כך גם המילים משמשות רק ככלי עבור התוכן שלהן (טעמים בלשונו), ואינן מהוות עיקר. תפיסה זו הביאה אותו הן להימנע מלייחס משמעות לשינוים לשוניים בין טקסטים מקבילים, והן לשלילת ביאור על פי הכתיב המלא או החסר ואף ללגלוג על המפרשים כך.
שאלת מהימנות נוסח המקרא > קרי וכתיב

לרוב נמנע האבן עזרא מלהתעסק בענייני קרי וכתיב, כאשר הוא כן מפרש פסוקים בהם יש שוני בין הקרי והכתיב לרוב הוא מפרש אותם על פי הקרי. היצמדותו לקרי באה לידי ביטוי בכך שגם כאשר הקרי והכתיב מתחלפים הוא מפרש בשני המקומות על פי הקרי.
דבריו המפורשים ביותר בנושא מופיעים בספר צחות: ”יש כתיב וקרי והטעם אחד, כמו 'לבז' - 'לבג', כי הוא כמו 'פת־בג המלך', ו־'לא' עם 'לו'. שני הטעמים להם כמו 'הוא עשנו ולא אנחנו', רק העיקר שהוא וו בטעם”. כלומר, לשיטתו הקרי והכתיב הם שתי צורות לשוניות קבילות לאותה המשמעות, אלא שהוא מעדיף את הקרי בגלל בהירותו הלשונית.
לעיתים חורג האבן עזרא מהיצמדותו לקרי ומפרש על פי הכתיב. פרופסור אוריאל סימון מסביר שפעולה זו נובעת מכך שלפי האבן עזרא הערות הקרי הן פירושים שבעלי המסורה הוסיפו למילים מוקשות. כיוון שכך, כאשר הוא חושב שפירושם לא תואם את כוונת הכתוב הוא לא טורח להיצמד אליו ומפרש את הכתוב מעצמו.
שאלת מהימנות נוסח המקרא > תיקוני סופרים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סודות הפירוש > "סוד השנים עשר"

הסוד המפורסם ביותר אותו מחביא האבן עזרא בפירושו הוא סוד השנים עשר. סוד זה מביא האבן עזרא בפירושו על דברים, וכך לשונו - ”...ואם תבין סוד השנים עשר, גם "ויכתוב משה" (דברים, ל"א, כ"ב), "והכנעני אז בארץ" (בראשית, י"ב, ו'), "בהר ה' יראה" (בראשית, כ"ב, י"ד), "והנה ערשו ערש ברזל", (דברים, ג', י"א) - תכיר האמת”. סוד זה גרר התעניינות רבה מכיוון שהוא סוד אשר מקיף מספר חלקים מהתורה וייתכן שהוא מחביא את דעתו של האבן עזרא על כתיבת התורה. מפרשי סוד זה נחלקו לארבע דרכים עיקריות:
סודות הפירוש > "סוד השנים עשר" > הדרך הראשונה - הטענה כי חלקים נרחבים מהתורה נכתבו לאחר תקופת משה

הדרך הראשונה היא אמירה כי האבן עזרא מכוון לכך שבמקומות רבים נוספו לתורה פסוקים מאוחרים. הטוענים לשיטה זו נעים על מנעד רחב של דעות, מהדעה כי לדעת האבן עזרא הוספו לתורה שלושים ושלשה קטעים מאוחרים ועד הדעה הטוענת כי האבן עזרא סובר כי התורה כולה נכתבה מאוחר יותר.
הדעה הראשונה (מבחינה כרונולוגית) ההולכת בשיטה זו טוענת כי הוספו שלושים ושלשה קטעים בתורה לאחר חתימת התורה בידי משה. דעה זו מבוססת בעיקר על פירוש האבן עזרא בספר ויקרא, פרק ט"ז, פסוק ח', ד"ה "עזאזל": ”...ואם יכולת להבין הסוד שהוא אחר מלת עזאזל, תדע סודו וסוד שמו, כי יש לו חברים במקרא. ואני אגלה לך קצת הסוד ברמז - בהיותך בן שלשים ושלש תדענו”. על פסוק זה אומרים הפרשנים המחזיקים בדעה זו כי האבן עזרא התכוון לכך שמילת עזאזל לא נכתבה על ידי משה, אלא מאוחר יותר, ומספר הפעמים שדבר זה חוזר במקרא הוא שלושים ושלש. השאלה מהם הפסוקים המאוחרים נתונה לוויכוח בתוך ההולכים בדרך זו, כמו כן השאלה האם מדובר רק על פסוקים שלמים או שמא נמנים גם חלקי פסוקים במניין הפעמים הנוספים לתורה. מרבית הולכי הדרך הזו נעים בין שלושה עשר פסוקים שהוספו לתורה, עם חלקי פסוקים המשלימים את התוספות לשלושים ושלוש ועד הטענה כי שלושים ושלשה פסוקים שלמים הוספו לתורה.
את דרך זו הקצין ברוך שפינוזה, שאמנם לא כתב פירוש מסודר לפירוש ראב"ע על התורה, אך התייחס ספציפית לסוד זה. הוא טען שלפי האבן עזרא התורה כולה נכתבה לאחר ימי משה. את דבריו הוא מצמיד למילים של האבן עזרא על ידי הטענה כי המילים "השנים עשר" מכוונים למזבח, שנבנה על ידי יהושע, היקפו היה שנים עשר אבנים ועליו נכתבה כל התורה. אם את כל התורה היה ניתן לכתוב על שנים עשר אבנים, כותב שפינוזה, מכאן שהיקף ספר התורה המקורי היה קטן משמעותית ורובו נכתב לאחר ימים אלו. אמנם, בהמשך מביא שפינוזה שתי אפשרויות חלופיות להבנת הסוד אשר טוענות כי הסוד הרבה יותר מצומצם והוא מדבר על חלקים מסוימים בלבד. דרך זו הותקפה על ידי מספר חוקרים שטענו כי שפינוזה תולה את ביקורתו על התנ"ך באבן עזרא ומרבית החוקרים כיום מסכימים כי סודו של האבן עזרא היה מצומצם משמעותית.
סודות הפירוש > "סוד השנים עשר" > הדרך השנייה - טענה כי חלקים מועטים מהתורה נכתבו לאחר חתימתה ביד משה

מפרשי דעה זו טוענים כי לשיטת האבן עזרא הוספו לתורה חלקים בודדים בידי נביאים לאחר חתימתה. הראשון שידוע לנו המפרש בשיטה זו את האבן עזרא הוא ר' אלעזר בן מתתיה, שחי במאה ה-13, בפירושו על פירוש האבן עזרא למילים "והכנעני אז בארץ" (בראשית, י"ב, ו') מסביר ר' אלעזר כי הכוונה בסוד השנים עשר הוא לשנים עשר בניו של יעקב, להם ניתן טעם לכתיבת שמם בתורה. מכיוון שאת התורה כתב משה אנו נאלצים להגיד שהוא ידע את הסיבות ברוח הקודש והוסיף אותן לתורה, מסביר ר' אלעזר, ואת הרעיון להוסיף חלקים לתורה לקח עזרא ממקום זה של משה. כך הוא מסביר כי את החלקים הנראים אנכרוניסטיים כמו "ויכתב משה" (דברים, י', ב') או "וימת משה" (דברים, ל"ד, ה') נכתבו על ידי עזרא מפי רוח הקודש.
פירושים על פירושו

על פירושו לתורה נכתבו עשרות רבות של פירושים בגלל סגנונו הקשה להבנה, כתיבתו המלאה ברמזים ומעמדו החשוב. בין פירושים אלו ניתן למנות:
"צפנת פענח" (אוהל יוסף) מאת רבי יוסף טוב עלם הספרדי.
פירוש "מקור חיים" מאת רבי שמואל אבן צרצה.
פירוש "אבן העזר" לרבי יהודה משקוני.
פירוש "אוצר נחמד" לר' משה הגולה מקיוב (השני).
"מאמר יום טוב", לבעל התוספות יום טוב.
"מחוקקי יהודה" מהרב יהודה ליב קרינסקי, וילנא תרס"ז - תרפ"ח.
"באר יצחק" לר' יצחק שרים, ליוורנו תרכ"ד.
"עזרה להבין" לר' יצחק מלר, ברדיטשוב תרנ"ז.
פירוש מאת אשר וייזר במהדורתו לפירוש ראב"ע לתורה, הוצאת מוסד הרב קוק (מופיע גם בחומש 'תורת חיים' מאת ההוצאה).
"אבי עזר" מאת הרב שלמה הכהן מליסא - בפירוש זה מופיעה טענה שדברים אחדים בפירוש ראב"ע כלל לא נכתבו על ידיו: "לכן האמנתי לדברי רבים וכן שלמים אשר גזרו אומר על כמה דברים הכתובים בספר (ש)אינם מפיו רק באו זרים וחללוהו ותלמידים טועים כתבו בשמו למען חלל את שם קדשו ... כי כל מגמת הלצים להראות סרה מאיש טוב למען יאמנו דבריהם אצל המון כי דברי הרב מלאים ביראה ובחכמה ומוסר השכל".
"פירוש על אבן עזרא" מהרב שלמה נטר.
"דעת עזרא" מאת נחמיה שינפלד בהוצאת מוסד הרב קוק. הפירוש מקיף וכתוב בצורה קריאה ובעברית עכשווית. בשולי הדף הובאו שיטות הראשונים המסכימים או נחלקים על הראב"ע. כמו כן הובאו מקומות בהן עומדים דבריו בסתירה למדרשי חז״ל וההלכה הפסוקה.
"אהבת קדומים" מאת הרב אליהו כהן אילוביצקי. הפירוש כולל עיונים ובאורים על פירוש ראב"ע על התורה, וכן ספר הערכים וכללי הפרשנות לראב"ע בפירושו על התורה. בית שמש, תשע"ו.
היחס לפירוש

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

תור הזהב של יהדות ספרד
לקריאה נוספת

אוריאל סימון, אזן מלין תבחן - מחקרים בדרכו הפרשנית של ר' אברהם אבן עזרא, רמת גן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2013.
אוריאל סימון, דיוקן של פרשן - ר' אברהם אבן עזרא, רמת גן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2021
חיים קרייסל, חמישה קדמוני מפרשי ר' אברהם אבן עזרא: הביאורים בראשונים על פירוש התורה לראב"ע (ביאור ר' אליעזר בן מתתיה, ביאור ר' ישעיה בן מאיר, 'פרשת כסף' לר' יוסף אבן כספי, 'אוות נפש', ביאור ר' משה בן יהודה מן הנערים), ההדיר והוסיף מבואות (יחד עם עפר אליאור, דוד בן-זזון, אליעזר דוידוביץ', אורלי שושן), באר שבע, הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2017.
דב ביגון

| --- | --- |

 לידה:  1940 (בן 85 בערך) חולון, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  מכון מאיר, מכון אורה
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  החזרה בתשובה
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה, ראש ישיבה 
 
הרב דֹב הכהן ביגון (בייגין; נולד ב-1940) הוא ראש ישיבת מכון מאיר ומדרשת מכון אורה.
ביוגרפיה

נולד בחולון בשנת ת"ש (1940) להורים חילונים שעלו לישראל לפני השואה. סבו מצד אמו, דב בער סופר, שימש כסופר סת"ם והיה חברותא של הרבי מאוסטרובצא. הרב ביגון נוהג לספר שעלייתה של אמו לארץ התאפשרה בזכות בנו וממלא מקומו של הרבי מאוסטרובצא. בשנת 1954 עבר כילד חוץ לקיבוץ משמר השרון. היה פעיל בתנועה המאוחדת.
שרת בצה"ל כקצין בנח"ל וכקצין בבה"ד 1. נלחם במלחמת ששת הימים כסגן מפקד פלוגה בחטיבת ירושלים בקרב על שחרור ירושלים.
כחובב טבע ואוהב ארץ ישראל היה מראשוני המדריכים בחברה להגנת הטבע.
בגיל 23 החליט להעמיק את ידיעותיו בתורה וביהדות. בהשפעת הרב אהרן קלר, רבה של נהריה, החל ללמוד בישיבת כפר חסידים ומאוחר יותר בישיבת מרכז הרב בירושלים, שם למד למעלה מעשר שנים אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק וקיבל סמיכה לרבנות.
לאחר מלחמת יום הכיפורים, הקים את "מכון מאיר" על שם אליעזר מאיר ליפשיץ שנפל בקרב על תעלת סואץ חודשים ספורים קודם לכן.
משמש כראש ישיבת מכון-מאיר ומדרשת מכון אורה, העוסקים בחינוך, לימוד תורה והפצת יהדות ברוחו של הרב קוק. הוא כותב מאמרים בנושאים מגוונים, ובפרט כותב את המאמר הראשי בעלון פרשת השבוע "באהבה ובאמונה", שמוציא מכון מאיר.
בסיון ה'תשפ"ב העמיד הרב ביגון את הרב מאיר טויבר במקומו בראש המחלקה לדוברי עברית וכראש בית המדרש, וביקש שלאחר פטירתו יבחרו את ראש המכון תחתיו הרבנים: חיים דרוקמן, שלמה אבינר, צבי טאו ויעקב אריאל.
בשנת ה'תשע"ד (2014) זכה באות יקיר ירושלים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

הרב ביגון היה נשוי לנאוה עד לפטירתה בשנת תשפ"ב (2022). אב לתריסר. בנו אריאל נפטר ממחלה בשנת תשס"ד (2004). מתגורר בשכונת גבעת שאול בירושלים.
הערות שוליים

↑  דב ביגון, ‏אגדות חורבן בית המקדש - תשעה באב תשסח, באתר "ערוץ מאיר" 
.
↑  , דב ביגון וקבוצת חלץ משמר השרון.
↑  אריה יואלי, ‏הרב ביגון: אלה הרבנים שיבחרו את המחליף שלי בראש מכון מאיר, באתר "סרוגים", 8 ביוני 2022
↑   על אריאל ביגון, סרטון בערוץ "מיטב פוקס ביגון", באתר יוטיוב (אורך: 10:33)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312568105171  ISNI: 0000 0003 6959 5279  VIAF: 239256750   WorldCat (עם VIAF): 239256750
הפיגוע בשכונת בקעה

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, האינתיפאדה הראשונה |
| --- | --- |

אנדרטה לזכר נרצחי הפיגוע ברחוב אפרים פינת רחוב גדעון
 תאריך:  21 באוקטובר 1990
 תאריך עברי:  ב' בחשוון ה'תשנ"א
 מקום:  ישראל שכונת בקעה, ירושלים, ישראל
 מטרה:  יהודים
 קואורדינטות:  31°45′36″N 35°13′11″E﻿ / ﻿31.760100948021°N 35.219621208359°E﻿ / 31.760100948021; 35.219621208359
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 הרוגים:  3
 פצועים:  1
 מבצע:  עאמר סעיד סאלח אבו סירחאן
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני, אנטישמיות
 he
 
הפיגוע בשכונת בקעה היה פיגוע דקירה שבוצע ב-21 באוקטובר 1990, ב' בחשוון ה'תשנ"א בשכונת בקעה בו נרצחו 3 יהודים (החיילת איריס אזולאי, האמן אלי אלטרץ ולוחם בימ"מ צ'רלי שלוש).
הפיגוע

המחבל, עאמר סעיד סאלח אבו סירחאן מהכפר עובידייה (נפת בית לחם מזרחית לבית לחם), הגיע ב-5:30 בבוקר לשכונת בקעה כשהוא מצויד בסכין כשאת מסע הרצח החל בסביבות 6:45 ברחוב יאיר 2 שם נתקל בחיילת איריס אזולאי, שהייתה בדרכה לתחנת האוטובוס. אבו סירחן קרא 'אללה אכבר' התנפל עליה ורצח אותה בדקירות.
משם המחבל המשיך דרומה, ופצע פציעה שטחית את ראשו של עמיקם קובנר בן ה-13 (נכדו של הסופר אבא קובנר). לאחר זמן קצר נתקל המחבל באמן אלי אלטרץ שיצא מביתו ברחוב אפרים 4 עם עציצים בידיו, והיה בדרכו למשתלה שהקים מספר שנים קודם סמוך לביתו. המחבל צעק 'אללה אכבר' ודקר אותו מספר דקירות למוות תוך שאלטרץ מנסה להימלט לכיוון הבניינים הסמוכים תוך שהוא קורא לעזרה.
השוטר צ'רלי שלוש (צוער ביחידה המיוחדת למלחמה בטרור) שמע את הצעקות ורץ מביתו שברחוב שמשון, כשהוא חמוש באקדח, לרחוב גדעון הסמוך. בצומת הרחובות גדעון ואפרים, הבחין שלוש במחבל הערבי מולו כשהסכין שלופה בידו. שלוש צעק לעברו להוריד את הסכין אך המחבל החל להתקרב לעברו. בשלב זה ירה שלוש שתי יריות באוויר אך המחבל המשיך לרוץ לעברו. שלוש ירה ברגלו הימנית של המחבל אך לאחר שלא עצר ירה שוב ברגלו השמאלית, מעל הברך. המחבל, שלא עצר, הגיע לשלוש והשניים החלו להאבק כשתוך כדי מאבק נפלו ארצה ואקדחו של שלוש נשמט מידיו. בשלב זה דקר אותו המחבל בלבו וגרם למותו המיידי. מייד לאחר הרצח השתלטו מספר אזרחים וחייל בחופשה שהיו במקום על המחבל.
לאחר הפיגוע

במקום הפיגוע בצומת הרחובות גדעון ואפרים הוקמה אנדרטה וגן קטן לזכר 3 הנרצחים. אנדרטה נוספת הוקמה במקום הירצחה של החיילת איריס אזולאי ברחוב יאיר 2.
פעולותיו של השוטר שלוש, שלא חיסל את המחבל בעל ה"אמצעי וכוונה", אלא ירה תחילה באוויר ולעבר רגליו, העלו, באותם ימים של האינתיפאדה הראשונה, את השאלה מתי נכון וראוי להשתמש בנשק מול מחבלים. המקרה של שלוש נלמד כדוגמה בכל התנהלות של נוהל מעצר חשוד כאשר יש סכנה ממשית, כמו שעמדה בפני שלוש, ברור שיש לבצע ירי לפלג גוף עליון של המחבל בכדי לנטרלו, וזאת כאשר יש ברשותו אמצעי קר או חם וכוונה לפגוע. שלוש קיבל את עיטור האומץ של משטרת ישראל.
הג'יהאד האסלאמי וכוח 17 לקחו אחריות על הפיגוע.
בחקירתו, הודה המחבל כי ביצע את הפיגוע כנקמה על מהומות הר הבית ב-1990. המחבל, עאמר אבו סרחאן, שוחרר ב-2011, לאחר 21 שנה, במסגרת עסקת שליט.
הערות שוליים

1 2 3 4  יוסי לוי ואילנה באום, הרוצח דקר וזעק 'אללה אכבר', מעריב, 22 באוקטובר 1990
↑  אלי היה בעל משתלה שהקים לא רחוק מביתו
↑  יהודה גולן, צ'רלי שלוש. לוחם הימ"מ: פתח באש לפי ההוראות, מעריב, 22 באוקטובר 1990
↑  אמנון סטרשנוב, "צדק תחת אש - המערכת המשפטית באינתיפאדה", הוצאת ידיעות אחרונות, 1994, עמ' 170-169
↑  שי לוי, ‏זאת הסיבה שסיפור הגבורה מהאינתיפאדה הראשונה חזר לכותרות, באתר ‏מאקו‏, 13 באוקטובר 2015
↑  נינה פוקס, הלוחם שנרצח כי לא וידא הריגה: "שילם בחייו כדי שאחריו לא יקרו מקרים כאלה", באתר ynet, 9 בדצמבר 2021
↑  אורן כהן, הגי'האד האיסלאמי מחוץ לחוק, חדשות, 30 באוקטובר 1990
↑  יוסי לוי, 'החלטתי לנקום ביהודים' אמר הרוצח לחוקריו, מעריב, 22 באוקטובר 1990
מר שושני

| --- | --- |

מר שושני
 לידה:  9 בינואר 1895 בריסק (ברסט), האימפריה הרוסית  (משוער)
 פטירה:  26 בינואר 1968 (בגיל 73) דוראסנו, אורוגוואי 
 שם לידה:  הלל פרלמן (משוער)
 מדינה:  צרפת 
 כינויים נוספים:  ויקטור (עייאן) סושון, מרדכי בן־שושן (שם רשמי)
 השקפה דתית:  יהדות, יהדות אורתודוקסית 
 mr-shoshani.co.il
 
מר שושני (כונה גם פרופסור שושני או החכם שושני; בצרפתית: Monsieur Chouchani;‏ י"ג בטבת תרנ"ה, 9 בינואר 1895 בריסק, האימפריה הרוסית – כ"ו בטבת תשכ"ח, 26 בינואר 1968, דוראסנו, אורוגוואי) היה חכם ואינטלקטואל יהודי מסתורי, אשר העלים את זהותו האמיתית. לטענת רבים (שנים לאחר פטירתו) שמו האמיתי היה הלל פרלמן.
הידיעות אודות שושני מתארות אותו כאיש אשכולות, תלמיד חכם ופילוסוף פנומנלי, בעל ידיעות מופלגות בכל מקצועות היהדות ובייחוד בתלמוד ובקבלה, וכן במתמטיקה, פיזיקה, תולדות הפילוסופיה, דתות העולם, שפות, ספרות ועוד. שושני שלט בלפחות 30 שפות.
מר שושני לימד תלמידים רבים בכמה ארצות בשיעורים ובאופן אישי, בהם אישים ידועים כמו אנדרה נהר, שלום רוזנברג, עמנואל לוינס, אלי ויזל, מניטו וג'ורג פולדס.
זהותו

"מר שושני" היה דמות מסתורית ששמה האמיתי ורבים מפרטיה הביוגרפיים אינם ברורים. הוא שמר בקנאות על פרטיותו ועל שמו, וכדי להסתיר את זהותו קרא לעצמו "שושני". יש המספרים כי מעולם לא ראוהו "עולה לתורה" (מלבד עדותו של אלי ויזל, להלן) כדי שלא ייוודע שמו האמיתי. לכן מספר שמות נקשרו בדמותו:
זהותו > הלל פרלמן

שלום רוזנברג ואחרים סבורים כי מדובר בהלל פרלמן, כיוון שמר שושני סיפר לו כי למד אצל הרב קוק ונסע לארצות הברית, ובאגרותיו של הרב קוק מופיעה דמות בלתי מוכרת בשם זה שפרטיה מתאימים לתיאור זה. אומנם באיגרות אלו, הממוענות לפרלמן עצמו ולרב מאיר בר-אילן מכנה אותו הרב קוק "החתן", וככל הידוע הוא לא נישא מעולם (אולם כינוי זה משמש ביידיש גם עבור מי שהגיע לפרקו ועדיין לא השתדך). רוזנברג, כמו גם נכדו של עמנואל לוינס, משוכנעים בזיהוי זה ושניהם אף קראו לאחד מבניהם "הלל" על שמו. כמו כן כתב אלי ויזל בסוף ימיו שהוא נפגש עם אחיינו של שושני והלה סיפר לו הכול אודותיו.[דרוש מקור]
משה נחמני ויעל לוין טוענים כי הוכח במחקריהם מעל לכל ספק ששמו הוא הלל פרלמן. הוא אף לא הסתיר את שמו בערך עד גיל שלושים, מחקריהם בנושא הצליחו להתחקות אחרי חלק נכבד מחייו של פרלמן ולאתר את זהות משפחתו הביולוגית, בעקבות סיבה שאינה ידועה וייתכן שמחמת מצוקה נפשית כלשהי החל פרלמן (בערך בגיל 30) להפסיק להזדהות בשמו ובדה לעצמו מספר שמות וכינויים.
זהותו > מרדכי רוזנבאום

אלי ויזל כתב באוטוביוגרפיה שלו כי שמו המקורי היה מרדכי רוזנבאום, (בסרט הדוקומנטרי "חידת שושני" סיפר ויזל כי חשף את שמו - מרדכי, כאשר בשבת כשקראו בתורה "כיבד" את מר שושני בעלייה לתורה - מה שעל פי מנהג מצריך את העולה לומר את שמו ואת שם אביו).
אף על פי שלדבריו אסף פרטים רבים מאנשים שונים ייתכן שמקור השם בעובדה שמר שושני השתמש מאז אוגוסט 1952 בתעודת לידה מרוקאית שנתן לו אדם בשם "מרדכי בן שושן" (רוזן = שושן).[דרוש מקור]
יש הטוענים כי השתמש בכינוי זה כדי להזדהות עם מרדכי היהודי משושן הבירה.[דרוש מקור]
יעל לוין כתבה כי מסתבר שוויזל העדיף לשמור על סודו של רבו ולכן נקב בשם זה. היא טוענת שהוא עצמו ידע ששמו האמיתי הוא הלל פרלמן. ויזל עצמו כתב במאמר בצרפתית כי פגש את אחיינו של מר שושני לאחר מותו והוא סיפר לו את זהותו האמיתית. אחיין זה היה הרב מאיר מינץ ממונסי, אחיינו של הלל פרלמן. מינץ מת בשנת תשמ"ח אך אשתו אישרה כי הוא זיהה את דודו. במאמר אחר פרסמה לוין עדויות נוספות ביחס לשושני וכן תמונה בלתי מוכרת של פרלמן שצולמה בסביבות שנת 1912, המשמשת ראיה נוספת לזהות שבין פרלמן לשושני.
זהותו > עאיין-ויקטור סושון

שם אחר שנצמד לו הוא עאיין-ויקטור סושון. לפי תאוריה זו, נולד סושון במרקש שבמרוקו למרדכי (מרקו) וללאה דוד, בחודש דצמבר 1889 - שש שנים קודם גילו המזוהה עם תאוריית הלל פרלמן (אך ככל הנראה אינו שמו האמיתי אלא עוד כיסוי שחי תחתיו 12 שנה).
חייו > לידתו ותקופת ילדותו

הלל פרלמן נולד בבריסק בשנת 1895 (ה׳תרנ"ה). עוד כילד התפרסם פרלמן כבעל זיכרון פנומנלי, עילוי מיוחד וכילד מחונן ומוכשר מאד ששלט היטב בכל פסוקי התנ"ך.
חייו > עלייה ראשונה לארץ ישראל

על פי עדותו של הרב ישראל בונדהיים בילדותו למד מר שושני תורה בירושלים. שם, הובטח לו בעבור כל דף גמרא שידע בעל פה מטבע בשם "טול" ובכל יום היה לומד 20 דפים.
לפי מחקריו של נחמני, עלה הלל פרלמן לארץ בילדותו, לפני הגיעו לגיל מצוות.
לאחר עלייתו לארץ ישראל הגיע פרלמן לישיבת מאה שערים כדי ללמוד אצל ראש הישיבה הרב שאול חיים הלוי הורוויץ. עדות לנוכחותו בישיבה קיימת בארכיון הישיבה ששמר הרב מנחם שלמה ראב, בה נמצא ספר עליו כתוב שמו בכתב יד.
חייו > פרלמן והרב קוק > בישיבת מהרא"י קוק

בשנת ה'תרס"ט הקים הרב קוק את ישיבת מהרא"י קוק ביפו לבחורים בגילי 14–21. בנו, הרצי"ה שלח מכתבים לישיבות בארץ, בבקשה שישלחו לאביו את הבחורים המחוננים ביותר בכל ישיבה (שכונו "עילויים"). בישיבה למדו תחומים מגוונים, כגון תלמוד בבלי וירושלמי, תנ"ך, קבלה, פילוסופיה, גאוגרפיה והיסטוריה. כמו כן למדו בישיבה שפות רבות: צרפתית, גרמנית, ערבית וטורקית, ובנוסף עסקו תלמידי הישיבה שעתיים בכל יום בעבודות כפיים. על פי הארכיון של הרב מנחם שלמה ראב נשאר פרלמן בישיבה עד לסגירתה ב-1915 (ה'תרע"ה), כשהיה בן 20.
חייו > פרלמן והרב קוק > בבית הרב קוק

ידוע כי בערך בשנת 1915 גר פרלמן בביתו של הרב קוק בנווה צדק, שבעצמו כבר לא נכח בבית משום שבשנת 1914 נסע לאירופה כדי להשתתף בכנסייה הגדולה של אגודת ישראל (שבסוף כלל לא התקיימה בגלל פרוץ מלחמת העולם הראשונה). אולם משפחתו של הרב קוק (אשתו, בנו הרצי"ה ובנותיו הקטנות) נשארו בבית זה. תיעוד של מגוריו של פרלמן בבית הרב קוק ניתן למצוא באגרות הרב קוק בעצמו שכתב לפרלמן:
ידידי החתן היקר, האברך כמדרשו חריף ושנון, נבון בהררי תורה וחכמה, מר הלל פרלמן נ"י שלו׳ שלו׳.
... אבקשך אהובי, כאשר היית איזה זמן בביתי הודיעני נא משלום כל בני ביתי שיחי׳
לימים סיפר אלי ויזל כי "מר שושני" הראה לו מכתב שקיבל מהרב קוק בו כינהו "רבי אלופי ומיודעי".
חייו > פרלמן והרב קוק > במכתבי הרב קוק

בשנת תרע"ה כתב הרב קוק איגרת לרב מאיר בר-אילן וביקש ממנו לסייע לפרלמן בארצות הברית. מלשון המכתב ניתן לראות את הערכתו המרובה לפרלמן:
...עתה באתי לטובת אחד הצעירים היותר מצוינים מבני ציון היקרים, הוא ידידי החביב החתן הרב הלל פרלמן נ״י, אשר מתגרת יד הזמן נדד מני קודש לאמריקה, ומשם נודעתי שהוא מאין מכיר ותומך. וצר לי מאד על כלי חמדה כזה, שלא יפותח חלילה ולא יוציא לפועל את כשרונותיו הנפלאים, מכובד יד העניות אשר מנוולת כל יפה ונשגב.
אבקש בזה את כבוד אהובי: יעשה נא כברכת ה׳ עליו בהשפעתו בחוג מכיריו ומוקיריו ומעריציו הרבים, בשבתו שם באמריקה, לכונן יסוד של התקרבות הגונה ומכובדה להצעיר היקר הנ״ל, למען תשיג ידו להוסיף לקח לתורה ולתעודה, ויהי׳ לברכה בישראל בעזה״י.
חייו > שושני והרבי מליובאוויטש

קשר היה לו עם האדמו"ר מליובאוויטש האחרון, רבי מנחם מנדל שניאורסון, אשר נפגש ושוחח איתו מספר פעמים בצרפת, בשנת תש"ז כאשר שניאורסון ביקר שם לפני היותו אדמו"ר. בקיץ תש"כ פגש שושני בבית כנסת באורוגוואי שלוחי הרבי שהגיעו מניו יורק לשליחות לקיץ, ושאל אותם "אתם מכירים את הרבי?" ענו שהם רואים את הרבי מדי יום, הוא אמר: "אתם רואים אותו, אבל אינכם מכירים אותו", וביקש מהם למסור לרבי שישלח לו סט תלמוד וטלית וכשהם חזרו לניו יורק הודיעו זאת לרבי, ששלח לשושני את מבוקשו. כמו כן הרבי דרש בשלומו על ידי אנשים שהכירוהו במונטווידאו אורוגוואי. בנוסף לכך חלק ממחברות כתבי שושני שפורסמו, נכתבו על מחברות שהונפקו על ידי המרכז לענייני חינוך, ארגון בראשו עמד האדמו"ר.
חייו > פטירתו ומקום קבורתו

מר שושני נפטר מהתקף לב[דרוש מקור] בכ"ו בטבת תשכ"ח, 26 בינואר 1968, בדוראסנו (אנ') שבאורוגוואי, במהלך סמינר לחניכי בני עקיבא ולמורים דתיים. בשעת מותו היה על ידו תלמידו שלום רוזנברג. בכיסו נמצא פתק ובו מספר טלפון בשווייץ של אדם שהכירו. כאשר התקשרו למספר הטלפון, התברר כי אותו אדם נפטר כ-24 שעות קודם לכן. כך נותרה אישיותו עלומה גם אחרי מותו.
מר שושני נקבר בבית הקברות היהודי בלה פאס (ספ') שבאורוגוואי. על מצבתו נכתבו על ידי הסופר אלי ויזל, בין היתר, השורות הבאות: "הרב והחכם שושני ז"ל / לידתו וחייו סתומים בחידה / נפטר ביום שבת קודש כו טבת תשכ"ח". בכל שנה ביום פטירתו עורכת הקהילה היהודית במונטווידאו טקס אזכרה לזכרו.
משפחתו > הוריו

הלל פערלמאן נולד למאניס (נולד ב-1866 בבריסק לדוד ופייגא מלכה פערלמאן) ולפייגא (לבית ליכטנברג) פערלמאן לשניים נולדו ככל הידוע שלושה ילדים: הלל, פישל, ושרה מינץ.
מאניס נרצח בשואה בגיל 76.
משפחתו > אחיו ואחותו

אחותו של שושני, שרה מינץ, נולדה גם היא בבריסק בשנת 1899 (הלל היה בן 4), נישאה לאשר מינץ ונרצחה בשואה בשנת 1942 בגיל 43. לשרה ואשר נולד בן בשם מאיר מינץ, לימים רב.
להלל פרלמן היה גם אח בשם "פישל". לא ידוע עליו דבר מלבד שחיפש את אחיו (הלל) בארצות הברית באוגוסט 1947. חיפושו זה כלל מודעה במדור החיפושים של העיתון "⁨⁨דער מארגען זשורנאל":
בשנה זו כבר לא הזדהה הלל בשם "הלל פערלמאן", ואחיו, כנראה, לא ידע זאת.
משפחתו > אחיינו, ופגישתו עם אלי ויזל

כמה חודשים לאחר פטירתו של שושני, הרב מאיר מינץ כתב לאלי ויזל וביקש לפגוש אותו. אלי ויזל במאמרו בצרפתית בספרו Paroles d‘étranger, המקביל למאמרו ב"ידיעות אחרונות" משנת 1968, כתב לקראת סוף המאמר כי חודשים אחדים לאחר פטירת שושני קיבל מכתב מרב שחשף בפניו שהוא שאר בשרו הקרוב ביותר - הוא אחיינו. רב זה ביקש לבקרו, וכשעשה כן חשף בפניו את סודו של שושני. ויזל מציין כי הודות לו בא להכיר את האמת עליו. לדבריו, אותו אחיין השביעו לבל יגלה את זהותו כדי לכבד את רצון דודו.
בקובץ "מונסיור שושני" מרחיב ויזל את היריעה בעניין אחיין זה. לדבריו, הוא נפגש עמו במשך שעות רבות וזה סיפר על זהותו האמיתית. ויזל מעיר שנוכח בדמיון החיצוני שהיה קיים בינו לשושני בהיותו צעיר יותר (עמ' 64–66). ויזל סיפר עליו דברים אחדים, ובנקודה מסוימת אמר שאינו בטוח שהוא רשאי למסור פרטים על חייו האישיים. ויזל ציין כי דיבר על שושני עם בני אדם רבים באופן שהוא יודע פרטים רבים עליו, והוא מזכיר מידע כללי כלשהו, לרבות העובדה שנולד בליטא (עמ' 15–16). גם כאן הוא מעלה את השאלה האם מותר לו לחשוף את דמותו המסתורית (עמ' 214).
אחיינו של שושני מוזכר ב"מונסיור שושני" בשמו בידי דניאל שנורמן, שהיה שכנו במונסי. באותה עת הוא כבר לא היה בין החיים, ושלמה מלכה שוחח עם רעייתו. הרבנית חשפה שהרב מינץ, בן אחותו של פרלמן, שמע על שושני באמצעות בני אדם ששבו ממונטווידאו ודיברו עליו, והוא זיהה מיד שמדובר בדודו האבוד. בין היתר סיפרה הרבנית שמוצא המשפחה מבריסק.
על פי מסמכים רשמיים (תחת השם ויקטור סושון) ידוע שהתארס לשרה אביטבול ממרקש בעיריית הרובע ה-11 בפריז, אך מלעולם לא נישאו. (על פי שמועות בלבד - בטרם נישאו, היא נרצחה על ידי מתנקש גרמני נאצי ב-1939 עת טיילו יחדיו ברחובות פריז).