stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ב.מ.וו Z4
ראו גם

ב.מ.וו
ב.מ.וו סדרה Z
הערות שוליים

↑  ב.מ.וו Z4 רודסטר שנת 2003, באתר gear, ‏2003
↑  ב.מ.וו מציגה את הדור השני ל-Z4, באתר gear, ‏2008
↑  ב.מ.וו מציגה את הב.מ.וו Z4 החדשה, באתר cartube, ‏23 באוגוסט 2018
↑  ב.מ.וו Z4 G29 בישראל, באתר cartube, ‏17 ביוני 2019
את מוכנה

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"את מוכנה" הוא סינגל מחאתי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. השיר יצא לאור ב-12 באוגוסט 2007, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, הכל זה לטובה, בהוצאת חברת התקליטים הד ארצי.
השיר לא הצליח לשחזר את הצלחת שני הסינגלים הקודמים, והושמע רק מעט פעמים ברדיו.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי אלי אברמוב שהלחין את להיטה "Love Boy" והופק על ידי שי כרם. השיר שימש כשיר פרסומי שהופיע בפרסומת של תאגיד הביטוח האמריקאי בין-לאומי AIG, בה דנה אינטרנשיונל מופיעה.
סגנון השיר הוא פופ רוק, והוא מעין שיר מחאתי בו אינטרנשיונל מדברת על האנשים שרוצים ברעתה.
ביקורות

בביקורת באתר "סקיצה פלוס" נכתב: "'את מוכנה' הוא שיר המשלב גיטרות סטייל שנות ה-80', עם טקסט, שהוא באיזה מקום, אוטוביוגרפי על דנה אינטרנשיונל, וזו לא פעם ראשונה שדנה מבצעת שיר שכזה, זוכרים את 'ניצחתי', רק שהפעם זה נשמע הרבה יותר טוב. אם עד עכשיו זה לא היה מובן, דנה מוכנה יותר מאי פעם, תענוג לאוזניים לשמוע אותה שוב עם שירים חדשים".
כמו כן, סקר יוסי חרסונסקי את השיר בשלילה, תוך שהעניק לו ציון של שני כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
וידאו קליפ

ביולי 2007, הצטלמה דנה אינטרנשיונל לאחד מפרקי התוכנית "יום בחיי", והוחלט כי חלקים ממנו ישמשו לקליפ הרשמי שיצא לאחר מכן. בקליפ, ניתן לראותה כשהיא שרה במיקרופון, וסצנות בהן פפראצי מצלמים אותה.
הקליפ בוים על ידי אורי שיצר, ופורסם ביוטיוב בשנת 2007.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2007)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 12 באוגוסט 2007 | תקליטור | הד ארצי |  |
הערות שוליים

↑  את מוכנה, באתר יוסמיוסיק, ‏2007-08-16
1 2  דנה אינטרנשיונל - את מוכנה (באנגלית), 2007, נבדק ב-2023-07-11
1 2  "את מוכנה". Dana International community. נבדק ב-2018-09-17.
↑  hdfilmzz (2007-08-25), Dana International- At Muchana (at muhana), נבדק ב-2018-09-17
↑  danaint (2006-04-13), Dana International - Lady AIG Commercial, נבדק ב-2018-09-17
↑  מילים לשיר את מוכנה - דנה אינטרנשיונל, באתר שירונט
1 2  hdfilmzz (2007-08-25), Dana International- At Muchana (at muhana), נבדק ב-2018-09-17
| דנה אינטרנשיונל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים | אלבומים • סינגלים • וידאוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | דנה אינטרנשיונל • אומפטמפה • איפיטמפה • מגנונה • חופשייה • יותר ויותר • החלום האפשרי • הכל זה לטובה |  |
| אלבומים אחרים | דיווה – האוסף • האלבום • אוסף הסינגלים • 101 כלבים דלמטים |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1998 • אירוויזיון 2011 • עופר ניסים • "דנה קמה" • "מחווה לדנה אינטרנשיונל" |  |
| דנה אינטרנשיונל – שירים |
| --- | --- | --- |
| דנה אינטרנשיונל | "פטה מורגנה" • "סמר-מר" • "מי שלא רוצה אותי" • "משחק הדמעות" • "No Alibi" • "ערוסה" • "Yes Sir, I Can Boogie" • "סעידה סולטנה" (2015) • "דנה אינטרנשיונל" • "ההצגה חייבת להמשך" |  |
| אומפטמפה | "לילה טוב אירופה" • "פטראנס" • "אני לא יכולה בלעדיך" • "ישנן בנות" • "Umpatampa" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "Right Now" •‏ "100% גבר" • "בתולה" • "Zomba" • "דרור יקרא" • "נוסעת לפטרה" |  |
| איפיטמפה | "אני רוצה לחיות" • "מי שלא רוקד עומד" • "פלאש גורדון" • "לילה טוב אירופה" • "דנה אינטרנשיונל" • "Qu'est-Ce Que C'est?" • "בתולה" |  |
| מגנונה | "מגנונה" • "Let Kiss" • "דון קיחוטה" • "יש בו אש" • "I'm Gonna Let" ‏• "Cinquemilla" • "מנפנפת" • "אות משמים" • "סיפור אהבתם של חס וחלילה" • "בוא" |  |
| דיווה – האוסף | "Power" • "שיר קדמשנתי (סקס אחר)" • "זמר שלוש התשובות" |  |
| חופשייה | "Dror Yikra (Traditional Prayer for Freedom)" •‏ "Free" • "מוכר הפרחים" • "Love Is All There Is" •‏ "Language of Love" • "עד סוף הזמן" • "La Vita è Bella" •‏ "Tease Me" •‏ "Glamorous" • "אני אוהבת" • "This Is the Night" •‏ "If You Don't Love Me The Way I Am" •‏ "Woman in Love" •‏ "Diva" |  |
| יותר ויותר | "ניצחתי" • "תן לחיות" • "אלף ימים של אהבה (קשר)" • "יותר ויותר" • "לקום בבוקר" • "אתה הורס" • "אתה הדי.ג'י. שלי" • "הרגשה טובה" • "שיר" • "בדרך אל החופש" • "הכל יהיה ורוד" • "ואחרי הכל" • "עד סוף הזמן" |  |
| החלום האפשרי | "עד היום" • "תחלום" • "תגיד לי, מי?" • "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)" • "החלום האפשרי" • "בסוף יהיה טוב..." • "רק לא היום" • "Gotta Move On" •‏ "Superman" • "סיפור קצר" • "ניצחתי" (גרסה אקוסטית) |  |
| הכל זה לטובה | "הכל זה לטובה" • "יום הולדת" • "בראשית" • "לא מאמינה" • "יאללה באלגן" • "סרט הודי" • "Love Boy" • "את מוכנה" • "איפה הלב" • "אתה ממגנט אותי" • "יום אחר" • "חורבות האהבה" |  |
| שירים אחרים | "Power" • "וזה לא מה ש..." • "במקום הכי נמוך בתל אביב" • "האם זו אהבה" • "עליי" • "Ding Dong" • "כשהגברים רוקדים" • "מה לעשות?" • "Loca" • "עיר שלמה" • "Down on Me" • "ילדים זה שמחה" • "אמונות קטנות" • "We Can Make It" • "רותי" • "יש לי אהבה (לה קוסטה)" • "נשארת איתך" • "Diva to Diva" •‏ "Just the Way You Are" • "מקהלה עליזה" • "אחלה גבר" • "לה קוקרצ'ה" • "Big D*** Energy" • "שקיעה אחת" |  |
אנתמיוס

אנתמיוס (בלטינית: Procopius Anthemius Augustus;‏ 420 – 11 ביולי 472) היה קיסר האימפריה הרומית המערבית בין השנים 467–472.
אנתמיוס ניסה להתמודד עם שני האתגרים הצבאיים שניצבו מול שרידי האימפריה הרומית המתפוררת:
הוויזיגותים המתחדשים, תחת הנהגתו של אאוריק, אשר ביססו את אחיזתם בפירנאים.
הוונדלים, תחת הנהגתו של גאיזריק, אשר שלטו ללא עוררין בצפון אפריקה.
אנתמיוס נהרג על ידי הגנרל הגותי שלו, ריקימר, כחלק ממאבק כוחות פנימי ברומא.
שנותיו המוקדמות

אנתמיוס השתייך למשפחת האצולה הרומאית פרוקופיוס (בית אב), אשר הוציאה מתוכה נושאי משרות בכירים בצבא ובממשל של האימפריה הרומית המזרחית.
אביו פרוקופיוס, היה מגיסטר מיליטום למזרח בין השנים 422–424 וצאצאו של בן דודו של הקיסר יוליאנוס הכופר, פרוקופיוס, שמרד בקיסר המזרחי ואלנס ותפס את השלטון באופן לא חוקי לתקופה קצרה (365–366).
אמו לוסינה, הייתה צאצאיתו של פלאביוס פיליפוס, הפרפקט פרטוריאני של המזרח ב-346, ובתו של פלאביוס אנתמיוס, הפרפקט הפרטוריאני של המזרח (404–415) וקונסול ב-405.
אנתמיוס נולד בקונסטנטינופול ב-420. הוא נסע לאלכסנדריה ללמוד בבית הספר של הפילוסוף הנאופלאטוני פרוקלס. בין חבריו ללימודים היו מרקלינוס (מגיסטר מיליטום ומושל איליריקום), פלאביוס אילוסטריוס פוסאוס (פרפקט פרטוריאני של המזרח וקונסול ב-467), מסיוס פאבוס סוורוס (פרפקט רומא וקונסול ב-470) ופמפריפיוס (המשורר הפגאני).
ב-453 נישא אנתמיוס למרשה אופמיה, בתו של הקיסר המזרחי מרקיאנוס. לאחר נישואיו, נשלח לחזית הדנובה לצורך בנייה מחדש של הגנת הגבול, אשר הייתה במצב גרוע לאחר מותו של אטילה. ב-454 הוא הוחזר לקונסטנטינופול, שם קיבל את התואר פטריקיוס והפך לאחד משני המגיסטר מיליטום של האימפריה המזרחית. ב-455 מונה לקונסול במקביל לעמיתו המערבי, ולנטיניאנוס השלישי.
באוקטובר 456, הודח אוויטוס, הקיסר המערבי והקיסר המזרחי, מרקיאנוס, עמד להכריז על חתנו, אנתמיוס כיורשו של הראשון. אך בינואר 457 נפטר מרקיאנוס ו-2 חלקי האימפריה הרומית נותרו ללא קיסרים בראשם. השליטה עברה בפועל לידי הגנרלים, ריקימר ומיוריאנוס בחלק המערבי ופלביוס ארדבור אספר (אספריוס) בחלק המזרחי. אספר, בן האלאנים אשר שימש כמפקד העליון של הצבא המזרחי (מגיסטר מיליטום) לא היה יכול בגלל מוצאו להפוך לקיסר ומינה לכס הקיסרות המזרחית במקומו את לאון הראשון מתוך סברה מוטעית שזה ישמש כשליט בובה. זה האחרון הפך את ריקימר לפטריקיוס, וב-1 באפריל 457, מינה הגנרל המערבי בעל המוצא הגותי את חברו מיוריאנוס לקיסר האימפריה המערבית.
אנתמיוס המשיך לשרת גם תחת הקיסר המזרחי החדש כמגיסטר מיליטום. משימתו העיקרית הייתה להגן על האימפריה מפני האוכלוסיות הברבריות הלוחצות על גבולה. ב-460, הוא הביס את האוסטרוגותים של ואלאמיר באיליריקום. במהלך חורף 466–467 הוא ניצח קבוצה של ההונים, שחצו את הדנובה הקפואה ובזזו את דאקיה.
הדרך לכתר

לאחר מותו של ליביוס סוורוס בשנת 465, האימפריה המערבית נותרה ללא קיסר.
גאיזריק, מלך הוונדלים אשר פשטו ובזזו את חופי איטליה, תמך באוליבריוס כיורש בשל קרבתו המשפחתית אליו: בנו הונריק ואוליבריוס נישאו ל-2 בנותיו של ולנטיניאנוס השלישי, אאודוקיה ופלקידיה, אשר נשבו על ידי גאיזריק, במהלך ביזת רומא (455). עם אוליבריוס על כס הקיסרות, מלך הוונדלים היה נהפך לכוח המניע האמיתי מאחורי הכתר של האימפריה המערבית.
לעומתו, לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית שאף להרחיק ככל האפשר את גאיזריק מחצר האימפריה הרומית המערבית ברוונה והשהה את החלטתו בעניין. גאיזריק בתגובה, ניסה להפעיל לחץ על לאון הראשון, על ידי הרחבת פשיטות הוונדלים לתחומי האימפריה המזרחית כגון: איליריקום, פלופונסוס וחלקים אחרים של יוון ולקיסר ביזנטיון לא נותרה ברירה אלא לנקוט בפעולה.
ב-25 במרץ 467, מינו לאון הראשון וריקימר את אנתמיוס לקיסר האימפריה הרומית המערבית ושלחו אותו לאיטליה יחד עם המגיסטר מיליטום של איליריקום, מרקלינוס, בראש צבא. ב-12 באפריל, הוכרז רשמית אנתמיוס כקיסר רומא.
על ידי בחירת אנתמיוס, השיג לאון את 3 הדברים הבאים:
הוא הרחיק ממנו איום פוטנציאלי על כס הקיסרות המזרחית.
הוא מנע מגאיזריק לשים שליט בובה משלו על כס הקיסרות המערבית.
הוא הציב באיטליה גנרל מנוסה ומוכשר עם צבא מאומן, מוכן להילחם בוונדלים.
הקיסרות > ענייני חוץ > היחסים עם האימפריה המזרחית

שלטונו של אנתמיוס התאפיין במערכת יחסים דיפלומטית טובה עם האימפריה המזרחית. אחת העדויות לכך היא העובדה כי אנתמיוס הוא הקיסר המערבי האחרון המתועד בקוד החוקים הביזנטי.
שתי החצרות גם שיתפו פעולה בבחירת הקונסולים השנתית:
על פי המסורת הרומאית, אחת לשנה, כל אחד מ-2 הקיסרים היה בוחר קונסול ושולח אותו לחצרו של האחר. בשנתו הראשונה כקיסר, 468, החזיק בתואר אנתמיוס בעצמו ללא מקביל מזרחי.
בשנה שלאחר מכן, 469, שני הקונסולים היו מרקיאן, בנו של אנתמיוס וזנון, חתנו של לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית (לימים, יורשו על כס המלכות המזרחית).
בשנת 470 הקונסולים היו מסיוס פאבוס סוורוס, חברו הוותיק של אנתמיוס לספסל הלימודים בבית ספרו של פרוקלס ופלאביוס יורדאנס, המגיסטר מיליטום למזרח.
ב-471, השנה שבה לאון הראשון החזיק בעצמו בפעם הרביעית בתואר הקונסול יחד עם סליוס אקוניוס פרוביאנוס, הפרפקט הפרטוריאני של איטליה, חיזקו שני הקיסרים את הקשר ביניהם על ידי נישואים בין מרקיאן, בנו של אנתמיוס, ולאונטיה, בתו של לאון.
בשנה שלאחר מכן, 472, התכבד אנתמיוס בתואר הקונסול בפעם השנייה אך בפעם זו כנציג המזרח.
מדיניות הנישואים הפוליטיים של אנתמיוס כללה גם את נישואי בתו היחידה, אלפיה, עם המגיסטר מיליטום ריקימר. המשורר סידוניוס אפולינאריס הגיע לרומא לרגל החתונה בסוף 467 ותיאר חגיגה שהשתתפו כל המעמדות החברתיים ברומא. הוא אף רמז כי אלפיה התביישה במוצאו הברברי של בעלה.
הקיסרות > ענייני חוץ > המלחמות נגד הוונדלים

הבעיה הביטחונית העיקרית של האימפריה הרומית המערבית באותו זמן הייתה פשיטות הוונדלים. בסוף 467, אנתמיוס ארגן מבצע של הצבא הרומי המערבי, בפיקודו של מרקלינוס, אך המבצע נגמר בכישלון: מזג האוויר הסוער חייב את הצי הרומי לחזור לבסיסו לפני השלמת הפעולה.
בשנת 468, ארגנו אנתמיוס, לאון הראשון ומרקלינוס, מבצע צבאי גדול נגד הממלכה הוונדלית בצפון אפריקה. המפקד הראשי של המבצע היה גיסו של לאון, בסיליקוס, (לימים, יורשו על כס המלכות המזרחית). צי שהורכב מלמעלה מאלף כלי שיט, נאסף להובלת הצבא "המזרחי-המערבי-האילירי" המשולב. אף כי רוב הוצאות המלחמה מומנו על ידי האימפריה המזרחית, גם אנתמיוס והאוצר המערבי תרמו את חלקם.
אך אף מבצע זה הסתיים בכישלון צורב. הצי הובס בידי גאיזריק והוונדלים בקרב קייפ בון (אנ') ומרקלינוס נרצח בידי בעקבות התבוסה. מפלה זו הביאה להפסדים גדולים בכסף ובאובדן חיילים. 600 מתוך 1,113 ספינות המלחמה שיצאו למסע אבדו על אנשיהן.
לאון הראשון החליט לחתום על הסכם שלום נפרד עם גאיזריק. אנתמיוס אשר איבד את בעלי בריתו ונותר עם אוצר מדולדל בעקבות כישלון המלחמה, זנח את שאיפתו להשתלט על אפריקה בחזרה. במקום זאת הוא החל להתרכז בפתרון הבעיה הביטחונית השנייה שלהאימפריה: הגנת הפרובינקיות הרומיות המערביות מפני התפשטות הויזיגותים.
הקיסרות > ענייני חוץ > המלחמות נגד הוויזיגותים

לאחר הקמפיין הכושל באפריקה, פנה אנתמיוס לכיבושה מחדש של גאליה, אשר נלקחה על ידי הויזיגותים בראשות מלכם השאפתן אאוריק, אשר ניצל את השליטה הרומית החלשה שנבעה כתוצאה מחוסר יציבות פוליטית. מעגל ההשפעה של אאוריק כלל גם מחוזות מבודדים משאר האימפריה.
ב-470, אנתמיוס גייס את הברטונים המתגוררים בארמוריקה למלחמה באאוריק. הברטונים, הצליחו בתחילה וכבשו את בורז' עם שנים עשר אלף איש. אך לאחר מכן, כאשר נכנסו ללב השטח הוויזיגותי, נתקלו בצבא הוויזיגותי העדיף מספרית והובסו.
לאחר כישלון ההתקפה הברטונית, החליט אנתמיוס לתקוף את הוויזיגותים ישירות בעצמו. הוא שלח כוח צבאי והעמיד בראשו את בנו, אנתמילוס, הגם כי למעשה הכוח היה בפיקודם של הגנרלים שהיו תחתיו.
אנתמילוס אמנם עבר את ארלאטה וחצה את נהר הרון, אך יורט על ידי אאוריק, אשר הביסו, הרג את הגנרלים הרומאים ובזז את האזור.
הקיסרות > ענייני פנים והיחסים עם הסנאט הרומאי

יחד עם אובדן אפריקה וערעור השליטה בפרובינקיות המערביות, שלטון אנתמיוס על איטליה אוים על ידי אופוזיציה פנימית שנבעה מהסיבות הבאות:
מוצאו היווני.
תקופת שירותו כמפקד צבאי בכיר בקיסרות המזרחית ותמיכת לאון הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית במינויו לקיסר.
נחשד בעבודת אלילים.
על מנת להשיג תמיכה בקרב האריסטוקרטיה האיטלקית והסנאט הרומי, העניק אנתמיוס דרגות פטריקיוס למושלי המחוזות באיטליה וגאליה. הוא הציג את הנוהג, הנפוץ במזרח, מינוים גם של אזרחים ולא רק אנשי צבא לדרגת פטריקיוס, וכיבד רבים כל כך מבני האצולה האיטלקית עד כדי אינפלציה בתואר זה. בין הפטריקים החדשים היו סנטורים איטלקים, כגון רומנוס ומסיוס פאבוס סוורוס, אלא שבניגוד למנהג הנפוץ מונו גם גאלים כגון מגנוס פליקס והמשורר סידוניוס אפולינאריס אשר ב-467 כתב שיר תהילה לכבוד הקיסר אנתמיוס שבתמורה מינה אותו ב-468 לפרפקט רומא.
הקיסרות > ענייני פנים והיחסים עם הסנאט הרומאי > טביעת מטבעות

היחסים הטובים בין שני הקיסרים הרומים קירבו בין שני החצאים של האימפריה הרומית, ובאו לידי ביטוי בתעמולה הקיסרית. אנתמיוס הורה למטבעות שלו במדיולאנום, ברוונה וברומא להוציא סולידוס המראה את 2 הקיסרים לוחצים ידיים כמפגן של אחדות.
אנתמיוס שיקם את החצר ברומא תוך מתן עדיפות למטבעה בה על פני 2 האחרות.
מותו

הגורם החשוב ביותר בחצר הקיסרות המערבית היה ריקימר, המגיסטר מיליטום רב העוצמה, אשר כבר הכריע את גורלם של כמה קיסרים. הקיסר החדש, לעומת זאת, נבחר על ידי החצר המזרחית ולמרות קשר הנישואין בין ריקימר לאלפיה, בתו של אנתמיוס, הם לא היו ביחסים טובים. נקודת המפנה ביחסיהם הייתה משפטו של הפטריקיוס רומנוס, סנאטור איטלקי אשר נתמך על ידי ריקימר. ב-470, האשים הקיסר אנתמיוס את רומנוס בבגידה וגזר עליו גזר דין מוות.
ריקימר אסף 6,000 לוחמים כדי להגן על רומא מפני הוונדלים, אך לאחר מותו של רומנוס הוא עבר עם אנשיו צפונה והותיר את אנתמיוס לבדו ברומא. תומכי שני הצדדים נלחמו ביניהם במספר תקריות, אך ריקימר והקיסר חתמו על הפסקת אש למשך שנה בתיווכו של אפיפניוס, הבישוף של פאביה.
בתחילת 472, המאבק ביניהם התחדש והקיסר נאלץ להעמיד פנים שהוא חולה כדי למצוא מקלט בבזיליקת פטרוס הקדוש הישנה. בתגובה, שלח הקיסר הרומי המזרחי, לאון הראשון, את אוליבריוס, לכאורה כדי להשיג פיוס, אך על פי ההיסטוריון ג'ון מאלאלאס, לאון שלח גם מכתב סודי לאנתמיוס ובו דחק בו להרוג את אוליבריוס, מקורבו של גאיזריק. ריקימר ואוליבריוס יירטו את המכתב והכריזו על אוליבריוס כקיסר האימפריה המערבית החדש.
המאבק הפך למלחמה של ממש בין אנתמיוס, האצולה האיטלקית ואנשי רומא מצד אחד, מול המגיסטר מיליטום הגותי והיחידות הברבריות של הצבא הרומי, שכללו את אנשי אודואקר. "ריקימרצר על רומא הרעבה במשך חמישה חודשים. אנתמיוס נמלט לכנסיית סט. כריסוגונוס אך ב-11 ביולי 472, נמצא על ידי גונדובאד, אחיינו של ריקימר, וראשו נערף.
ראו גם

האימפריה הרומית המערבית
קיסרי רומא
שקיעת האימפריה הרומית
לקריאה נוספת

Mathisen, Ralph W. (1998). "(Anthemius (12 April 467 – 11 July 472 A.D". De Imperatoribus Romanis.
Morris, John; Jones, Arnold Hugh Martin; Martindale, John Robert (1992). "The Prosopography of the Later Roman Empire". Cambridge University Press. ISBN 0-521-07233-6.
הערות שוליים

↑  "Anthemius | Roman emperor". Encyclopedia Britannica. נבדק ב-2016-10-31.
↑  Morris, Jones & Martindale (1992), p. 697
↑  O'Meara, Dominic, Platonopolis: Platonic Political Philosophy in Late Antiquity, Oxford University Press, 2003, ISBN 0-19-925758-2, p. 21.
↑  John Malalas, Chronicon, 368–369
↑  Thompson, Edward Arthur, The Huns, Blackwell Publishing, 1996, ISBN 0-631-21443-7, p. 170.
↑  Fasti vindobonenses priores, no. 597, s.a. 467: "his cons. levatus est imp. do.n. Anthemius Romae prid. idus Aprilis
↑  קורפוס יוריס קיוויליס (472), I.11.8
1 2  Sidonius Apollinaris, Epistulae, i.5.10–11
↑  Chronica gallica anno 511, n. 649, s.a. 470; Sidonius Apollinaris, Epistulae III.9
↑  יורדנס 237–238 ; גרגוריוס מטור, .
↑  Chronica gallica anno 511, n. 649, s.a. 471
↑  קאסיודורוס, Chronicon, 1289, פאולוס הדיאקון, Historia Romana, xv.2
↑  Magnus Felix Ennodius, Vita Epiphanii, 51–53, 60–68, פאולוס הדיאקון, Historia Romana, xv.203
↑  John Malalas, Chronographica, 373–374
↑  Fasti vindobonenses priores, n. 606, s.a. 472
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb162968016 (data)  GND: 102379726  ICCU: BVEV035990  ISNI: 0000 0004 4886 8546  LCCN: nb2010016567  VcBA: 495/215890  VIAF: 39766341   WorldCat (עם VIAF): 39766341 
תרמיסיס של הקיסר אנתמיוס
בית הדואר המנדטורי בנשר

| --- | --- |
סניף הדואר כפי שצולם בשנת 1938. כשליד בית הדואר ניצב תא טלפון אדום בסגנון בריטי מדגם K6.
סניף הדואר כפי שצולם בשנת 1938. כשליד בית הדואר ניצב תא טלפון אדום בסגנון בריטי מדגם K6.
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 שימוש:  היה בשימוש עד שנת 2001.
 כתובת:  רחוב הכלניות 1 פינת דרך בר יהודה
 מיקום:  נשר
 מדינה:  ישראל
 בעלים:  כלל תעשיות
 נגישות:  המבנה מוקף גדר ואינו נגיש
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20. – הווה
 חומרי בנייה:  מלט
 יוצר:  נשר מפעלי מלט ישראלים בע"מ
 סגנון אדריכלי:  סגנון בין לאומי
 מידות
 שטח:  שני חדרים, וחדרי שירותים
 קומות:  אחת
 מידע טכני
 קיבולת:  60 מ"ר
 קואורדינטות:  32°45′56″N 35°03′07″E﻿ / ﻿32.765556111111°N 35.051943888889°E﻿ / 32.765556111111; 35.051943888889
  (למפת חיפה מוגדלת) בית הדואר המנדטורי בנשר(למפת חיפה רגילה) בית הדואר המנדטורי בנשר(למפת הגליל המערבי רגילה) בית הדואר המנדטורי בנשר(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית הדואר המנדטורי בנשר
 
בית הדואר בין השנים 1943-1940 לערך. מימין לשמאל: לא מזוהה, אברהם בן דור, מרים קרן (לבית פישר). יושבים: מימין לשמאל: יוסף פלג (פישר), לא מזוהה
בית הדואר בנשר בקצה כיכר ההסתדרות בתחילת רחוב הכלניות ב-1982
חותמת דואר נשר יגור מ-9 ביוני 1954 של בית הדואר המנדטורי של נשר.
המרכז המסחרי בשכונת נשר הוותיקה, היום כיכר ההסתדרות. משמאל בית הדואר המנדטורי. סוף שנות ה-50 תחילת שנות ה-60
בית הדואר של נשר עם בני היישוב בשנת 1970. מימין לשמאל: אילן לנג, שלמה סתיו (סטבקובסקי), צביקה יהלומי, יוסי ברקוביץ ויחיאל נאה
מרכז שכונת נשר הוותיקה (כיכר ההסתדרות של היום), בית הדואר המנדטורי משמאל, ותחילת כביש 7212 ( רחוב הכלניות) ב-1962
בית הדואר המנדטורי בנשר, הוקם באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 בנשר, על ידי בית חרושת נשר למלט והיה במשך שנים רבות סניף הדואר המרכזי ששירת את כל תושבי שכונת הצריפים נשר, מפעל המלט, מפעלים באזור וכן את תושבי קיבוץ יגור. חותמת הדואר של בית הדואר הייתה נשר יגור. המבנה הוא ברשימת המבנים לשימור שאושרה על ידי מינהל התכנון במסגרת תוכנית הבנייה בתוך מחצבת נשר הישנה. המבנה נמצא בצידה הצפון מערבי של המחצבה, ונמצא בסכנת הריסה בעקבות דרישת חברת כלל נדל"ן חברת בת של כלל תעשיות הבונה את שכונת אגמי הכרמל להרוס את המבנה כדי לסלול עליו כביש.
היסטוריה

סניף הדואר המנדטורי של נשר היה חלק משירות הדואר המנדטורי ומבנה הקבע היחיד בשכונת הצריפים שמדרום לכביש חיפה-נצרת. שימש כסניף דואר עד ינואר 2001, אז נפגע בשריפה. המבנה שוכן בקצה הצפוני של גבעת העמדות. המבנה הוקם על ידי מפעל נשר חיפה. המבנה שימש כנקודת ריכוז של התחבורה בימים שלפני מלחמת העצמאות עד 24 באפריל 1948, מועד בו ערביי בלד א-שייח' וחוואסה עזבו את הכפרים הערביים. בעקבות ההתקפות על התחבורה בדרך לחיפה, הנסיעה לחיפה נעשתה דרך יגור, כפר חסידים, כפר אתא וצ'ק פוסט. על גג המבנה הייתה עמדת שמירה ומחסום של התנועה שבה הגנו תושבי נשר על התנועה הנכנסת לשכונה מכיוון עמק יזרעאל. סניף הדואר והטלפון הציבורי במקום, שימשו כמרכז החיים של נערי שכונת נשר וגבעת נשר, וכנקודה שבו תפסו טרמפים כדי לעלות לגבעת נשר.
סניף הדואר הוגדר עם הקמתו כסניף דואר נשר-יגור. הגדרה זאת באה לידי ביטוי בחותמת דואר של סניף הדואר. ב-25 באוקטובר 1957 פורסמה ידיעה שחותמת חדשה של דואר נשר יגור תיכנס לשימוש החל מ-29 באוקטובר. זאת הייתה חותמת שלישית של סניף הדואר. חותמת זאת החליפה שתי חותמות קודמות: "נשר יגור-1" ו"נשר יגור-2".
בשנת 1975 הוקם סניף דואר גדול בשכונת תל חנן ליד עיריית נשר של היום שנוסד כסניף דואר מרכזי של היישוב, בעקבות כך הפך סניף הדואר בנשר לסניף קטן, המשרת את התושבים והעסקים בשכונת נשר הוותיקה ובגבעת נשר בלבד. בעקבות השריפה עבר הסניף לחנות בתוך שורת החנויות בכיכר ההסתדרות בנשר. ב־16 באוגוסט 1995 שונה מעמד סניף הדואר והוא ירד למעמד של סוכנות דואר סוג א'.
הסביבה של בית הדואר החלה להשתנות בשנת 2001 בעקבות סלילת הגשר מעל בית הקברות המוסלמי של חיפה בנשר השוכן מצדו השני של הכביש ובקרבתו. שילוב הגשר כחלק מכביש 752 הביאה להגבהת כל האזור מסביב לגשר, בגובה של כ-1.5 מטר לערך, המדרגות כוסו ונבלעו מתחת לכביש. כיכר ההסתדרות שהייתה באותו גובה מפלס כמו כביש 7212, הפכה נמוכה ממנו. עבודות אלה פגעו בנגישות של המבנה להולכי רגל, נכים ורכבי דואר, וכן בחיבור המבנה למערכת הביוב והמים של נשר. ב-20 בינואר 2001 נפרץ בית הדואר והוצת, בעקבות כך נגרם נזק רב למבנה ולציוד. הערכת השמאי הייתה ששווי הנזק הישיר הוא 30,000 ש"ח.
בחודש מרץ 2001 הודיע דוד עמר ראש העיר נשר שהוא מבקש שהמבנה ייהרס, בעקבות כך עוכב שיפוץ המבנה שתוכנן להתבצע. כפתרון ביניים סוכם להביא "דוארית" שהיא מבנה יביל לכיכר ההסתדרות שיחובר על ידי עיריית נשר למערכת חשמל ומים ותיבדק אופציה לרכישת חנות בכיכר ההסתדרות. מבנה הדואר הוחזר לחברת המלט נשר סופית ב־30 בספטמבר 2002 ומאז לא נעשה בו כל שימוש, והמבנה הוזנח.
המבנה הוא בבעלות כלל תעשיות ונמצא ברשימת השימור של עיריית נשר. בעת השימוש במבנה כסניף דואר על ידי דואר ישראל שולמו עבורו דמי שכירות ל"נשר מפעלי מלט ישראלים בע"מ על פי חוק הגנת הדייר.
אדריכלות

המבנה בסגנון בין לאומי בנוי מבטון ומטויח בטיח שפריץ לבן. המבנה במקור היה גבוה מהכביש והובילו אליו חמש מדרגות מבטון עם ספי נחושת עד לרחבת הכניסה, ושתי מדרגות לכניסה לתוך המבנה. המבנה כולל שני חדרים, חדר קדמי גדול וחדר אחורי קטן יותר וחדרי שירותים. שטחו 60 מ"ר.
תא הטלפון המקורי הוא מסוג תא טלפון אדום שיצורו החל בשנת 1922. דגם התא שהותקן בבית הדואר המנדטורי בנשר הוא תא K6 שעוצב ב-1935 ואז החלו בייצור המוני של תאים אלה דגם התא עוצב לרגל יובל הכסף למלכותו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, ואלפים מהם הוצבו לראשונה בפריסה רחבה בכל עיר ברחבי המדינה בעשרות אלפים.
דגם תא טלפון K6 הובא לארץ ישראל באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20. בעיתון דבר פורסם בשנת 1936 על הצבתם הקרובה של תאי טלפון אלה בתל אביב פרסום נוסף נעשה בדבר בפברואר 1937 המספר על תאי דואר שהונהגו בכמה מקומות בתל אביב. במשך השנים הוחלף תא טלפון זה בתא טלפון פתוח של בזק.
בחזית המבנה מצד שמאל לדלת הכניסה הוצבה תיבת דואר אדומה. תיבה זאת נעקרה ממקומה כשבית הדואר במבנה זה נסגר.