stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רחה פריאר
ביוגרפיה

רחה שְוַייצר (Schweitzer) נולדה ב-1892 בנוֹרְדֶן (Norden) שבצפון-מערב גרמניה. אביה, מנחם מנשה שוייצר, שימש כמורה בבית הספר היהודי בנורדן, פעיל בארגון התפילות בעיר ושימש כחזן. אימה ברטה לוי-שוייצר הייתה מורה פרטית לשפות זרות, צרפתית ואנגלית.
השם רחה ניתן על ידי הוריה על שם בתו של נתן החכם, גיבורו של המשורר והמחזאי גוטהולד אפרים לסינג, המייצג את היהודי הגרמני החדש, שבאישיותו מתמזגת השמירה על הדת היהודית, הבקיאות בתרבות החילונית, והסובלנות לדתות אחרות.
רחה ושלושת אחיה חונכו בביתם על ידי הוריהם בשנותיהם הראשונות.
המשפחה שהייתה עדה לגילויי אנטישמיות החליטה לעבור בשנת 1897 לעיר גלוֹגאוּ בחבל שלזיה, בדרום-מזרח גרמניה. גם שם נתקלה רחה פריאר ביחס אנטישמי ממורתה ומילדי כיתתה בבית-הספר. מאמרה "שלט לבן אחד" מתאר אירוע אנטישמי אחד מני רבים שעיצב את תפישת עולמה.
לאחר סיום לימודיה התיכוניים, למדה בבית מדרש למורות ושפות בברסלאו (היום, וורוצלאב).שם הוסמכה כמורה להוראת גרמנית, צרפתית ואנגלית בבתי ספר תיכוניים.
בשנת 1919 נישאה לרב ד"ר משה (מוריץ) יששכר פריאר (Moritz Freier; 1889–1969), שהיה תומך נלהב ליהדות האורתודוקסית, ונדדה עמו בהיותו רב מקהילה יהודית אחת לשנייה.
רחה ומוריץ פריאר הביאו לעולם את הבנים שלהבת פריאר שעלה לארץ ישראל בשנת 1940 וכיהן לימים כמנהל המרכז למחקר גרעיני בנחל שורק, מנכ"ל הוועדה לאנרגיה אטומית, וראש הצוות המדיני של הסוכנות לאנרגיה אטומית; ד"ר עמוד פריאר שהיגר לארצות הברית, ופרופסור זרם פריאר, שעלה לישראל בשנת 1958; וכן את הבת מעין לנדוי-פריאר שעלתה עם אמה לישראל בשנת 1941.
שמות ילדיהם ניתנו כביטוי לציוניותם: שלהבת (שלהבת-יה), עמוד (עמוד-האש).
בשנת 1937 הפסיק שלהבת את לימודיו בגרמניה ועבר לאנגליה, לאחר שהומלץ לגרשו מבית הספר לאור כתיבת חיבור שנגד את התזה הפטריוטית הגרמנית. עם התגברות האנטישמיות ויום לאחר ליל הבדולח, קיבל הרב ד"ר משה (מוריץ) יששכר פריאר טלפון מפקיד גסטפו בעילום שם שהודיע לו ששמו ברשימת המשלוח למחנה הריכוז. בעקבות הודעה טלפונית זו נמלט מוריץ פריאר בשנת 1938 דרך איטליה לאנגליה. הצטרפו אליו בניו, עמוד בשנת 1938 וזרם בשנת 1939. לאחר המלחמה עבר מוריץ פריאר לשווייץ ועלה לישראל בשנת 1967, שנתיים לפני פטירתו.
בשנת 1939 זומנה פריאר להתייצב בפני אדולף אייכמן, שהיה בשעתו הממונה בפועל על "הלשכה המרכזית להגירת יהודים מגרמניה", זאת לאחר שהלשינו עליה שהעבירה מסמכים שיועדו ליהודי גרמניה לטובת עלייתם של יהודים מפולין. שם ניטל ממנה דרכונה ונאסר עליה לצאת מברלין. ביולי 1940 הצליחו פריאר ובתה מעין להסתנן בעזרת מבריחים לזאגרב שביוגוסלביה. במרץ 1941 עלתה פריאר עם בתה דרך טורקיה לארץ-ישראל.
גם בישראל המשיכה פריאר את פעילותה למען החברה והתרבות בישראל ולא חדלה מעשייתה זו עד ליום מותה.
פריאר נפטרה בירושלים בשנת 1984.
פעילותה

פעילותה הציונית החלה בשנת 1922. בעת כהונתו של הרב ד"ר מוריץ פריאר כרב אשכנזי בסופיה בירת בולגריה, הקימה שם פריאר את סניף ארגון ויצו העולמי. אף שלרוב הנשים היהודיות בסופיה לא היה עניין בציונות, היא רתמה אותן לפעילות הסניף באמצעות הקמתו של חוג ספרות, ובזכות שליטתה בשפת הלאדינו, אותה רכשה עם הגעתה לעיר.
בשנת 1926, עם מינויו של מוריץ פריאר לרב בשלושה בתי כנסת אורתודוקסיים בברלין בשכונות המאוכלסות ביהודים יוצאי מזרח אירופה, עקרה המשפחה לברלין.
בשנת 1935 תרגמה פריאר את הספר "דברי פועלות" לגרמנית. בספר זה, שפורסם לראשונה בשנת 1930, מצאה פריאר את התשובה לקליטתם הנכונה של בני נוער עולים בארץ ישראל, באמצעות חינוך לעבודת אדמה תוך שילובם בקיבוצים ובמושבים. ספר זה קיבץ בתוכו רשימות שנכתבו על ידי עשרות פועלות, בנות העלייה השנייה והשלישית, רובן חברות הקיבוצים הראשונים והפך לאחד מספרי היסוד במערכת החינוכית של תנועות הנוער והחלוץ בגולה.
בשנת 1931, כשגבר המשבר הכלכלי והפוליטי בגרמניה, נזכרה פריאר בדברי בורוכוב ביחס להגדרת הציונות שתוארה ככוח המסוגל לשנות באופן טוטאלי את תנאי הקיום של העם היהודי, באמצעות עיסוק בחקלאות.
התעצמותה של התנועה הנאצית הייתה מבחינתה כ"מציאות הדוחפת את האדם אל שורשיו" כלומר לפעילות ציונית. באותה עת הבינה פריאר שזו העת לפעול למען עלייתם של בני הנוער מגרמניה. על רקע האנטישמיות הגוברת בגרמניה, הפכה פריאר לציונית מעשית.
פעילותה > הקרן למלחינים ישראלים

בשנת 1958 התרחבה פעילותה של פריאר לתחום התרבות. נוסף לכתיבת כמה ספרי שירה, היא הקימה את "הקרן למלחינים ישראליים", לקידום המוזיקה הישראלית המקורית.
המלחין הישראלי מרק קופיטמן הלחין את האופרה "זיסקינד פון טרימברג" (1982), ללברית מאת רחה פריאר. האופרה היא שורה של סצנות קאמריות מחייו של זיסקינד, שלפי המסופר באופרה קרוי על שם חברו מילדות, שהיה לברון פון טרימברג ולפטרונו של הזמר והמשורר.
הקרן חדלה להתקיים עם מותה.
פעילותה > הקמת הטסטימוניום

בשנת 1966 הקימה יחד עם המלחין רומן האובנשטוק-רמתי את "הטסטימוניום" (Testimonium, 'עדות') – מפעל שנועד להנציח באמצעות יצירות מוזיקליות מאורעות מרכזיים בתולדות העם היהודי. למפעלה זה גייסה פריאר מלחינים נודעים, יהודים ולא-יהודים, בהם בן-ציון אורגד, סרג'יו נטרא, האגל, שטוקהאוזן, קסנאקיס ואחרים.
כמו כן כתבה את התמליל לאופרה "אמנון ותמר" מאת יוסף טל ולאופרה "משפט 19" מאת יצחק סדאי. עוד בוצעה לראשונה בטסטימוניום הראשון הקנטטה הכוריאוגרפית "ירושלים" מאת המלחין דוד עורי, לטקסט מפסוקי תהילים.
המאבק להכרה

פריאר ניהלה מאבק עיקש ותבעה מראשי עליית הנוער ומנהליו להכיר בה כמייסדת. היא פעלה נגד משה קול, שעמד עשרות שנים בראש הארגון, ופעל תחת צלה של סאלד.
בעקבות תביעה משפטית של פריאר נגד משה קול ב-1954 על "התעלמות ממאמציה והישגיה כמייסדת עליית הנוער" ומאבקים נוספים שניהלה להכרה בהישגיה, קבע בית המשפט המחוזי בירושלים שפריאר היא היוזמת של מפעל עליית הנוער והיא זו שהניחה את יסודותיו, כך הוכרו זכויותיה של פריאר בהצלת אלפי ילדים יהודים באירופה.
ב-1958, הוענק פרס ישראל לעליית הנוער. הגורמים הרשמיים המשיכו להתעלם מפריאר והיא לא הוזמנה לקבלו. ספרים לא מעטים שנכתבו ברבות השנים על עליית הנוער המשיכו להפחית בחשיבות תרומתה, והזכירו את שמה בחטף או כלל לא. הספר שיצא במלאת מאה שנה להולדתה של סאלד ציין בקצרה את שמה של פריאר, ולא התייחס לתרומתה.
ב-1966, פנה יצחק ארצי שהחליף את משה קול בתפקידו, אל פריאר בבקשה לכתוב מאמר בספר שפורסם על עליית הנוער. במאמר זה תיארה את פעילותה בהקמת הארגון. פרסום הספר שערך רוזנבליט סלל את הדרך להכרה הרשמית במעמדה של פריאר.
הוקרה

בשנת 1975 הוענק לפריאר תואר דוקטור לשם כבוד מטעם האוניברסיטה העברית.
בשנת 1981 זכתה פריאר בפרס ישראל על מפעל חיים, על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה בשירותי רווחה, קהילה ונוער.
בשנת 2012 הוענק לה אות המציל היהודי.
הנצחתה

שמה של פריאר הונצח באתרים אחדים:
בשכונת קטמון בירושלים, בקרבת הבית שבו גרה, ברחוב רחל אמנו ישנה כיכר על שמה, אותה יזם טדי קולק.
בעיירת הולדתה של פריאר בעיר נורדן שבצפון גרמניה ישנה כיכר מרכזית על שמה.
בבאר שבע נקרא רחוב על שמה, שיזם שלמה גבעון, מקבוצת הילדים שהעלתה לארץ ישראל במלחמת העולם השנייה.
אחד מלוחות ההוקרה שהציבה עיריית ברלין בחוצות העיר לזכר יקיריה, מוקדש לזכרה. הלוח מוצב בבית הקהילה היהודית ברחוב פזאננשטראסה ברובע שרלוטנבורג.
בסוף שנות ה-80 סייעה עיריית ברלין בהקמת בית תרבות - אולם המופעים "יד רחה פריאר" בקיבוץ יקום, שכמה מחבריו הוותיקים היו 'נערי רחה'. בחזית המבנה יצרו האמנים שמואל כץ (צייר) ומשה סעידי תבליט קרמיקה אמנותי. ארכיונה של פריאר מרוכז בקיבוץ יקום, באולם המופעים "בית רחה פריאר".
ועדת השמות בעיריית נתניה נתבעה להסיר את שלט הרחוב הקרוי על שמה בשל מחאת הדיירים ברחוב שטענו 'אנחנו לא פראיירים!'.
ב-2018 הונפק בול על שמה
כתביה

ישרש: לייסוד עלית הנוער ושנותיה הראשונות, תל אביב: הוצאת תמר, תשי"ג.
.Let the Children Come: The Early History of Youth Aliyah (translated from the Hebrew), London, 1961 (באנגלית)
Auf der Treppe, Hamburg, 1976. (בגרמנית)
Fensterläden, Hamburg 1979. (בגרמנית)
לקריאה נוספת

שרה ורמי בן-ראובן, ילדי הר היער, הילדים שנסעו ברכבות לחיים, הוצאת ספרים אריאל, ירושלים, 2010
יוסף יונאי, בית לילדים חסרי בית, ראשיתו של המפעל להכשרת ילדי ארץ ישראל, הוצאת המפעל, ירושלים, 2010
רחה פריאר, ישרש, תל אביב: תמר, תשי"ג 1953
יוסף איתאי (אינדיג), ילדי וילה אמה, ספריית פועלים, תל אביב, 1983
פנחס רוזנבליט (עורך), עליית הנוער - קורות המפעל, ההסתדרות הציונית, ירושלים, - מאמרה של רחה פריאר "שלט לבן אחד", עמ' 108–110
שלהבת פריאר, "רחה פריאר והטסטימוניום", חדשות ממ"י (רבעון בהוצאת המכון למוזיקה ישראלית), 92/1 עמ' 3–6
גאוגרפיה של בוטסואנה

| --- | --- |
 (למפת בוטסואנה מוגדלת) גאבורונה פרנסיסטאון מאון גנזי טסאבונג קניה מולפולולה סרובה נמיביה אנגולה זמביה זימבבואה דרום אפריקה+(למפת בוטסואנה רגילה) גאבורונה פרנסיסטאון מאון גנזי טסאבונג קניה מולפולולה סרובה נמיביה אנגולה זמביה זימבבואה דרום אפריקה+
 יבשת:  אפריקה, בוטסואנה בוטסואנה
 קואורדינטות:  24°40′S 25°55′E﻿ / ﻿24.667°S 25.917°E﻿ / -24.667; 25.917
 שטח
 דירוג שטח:  49
 שטח:  581,730 קמ"ר
   אדמה:  566,730 קמ"ר (97.42%)
   מים:  15,000 קמ"ר (2.58%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  513 מטר  (מפגש הנהרות לימפופו ושאשה)
 גובה ממוצע:  1,013 מטר
 הנקודה הגבוהה:  1,494 מטר (הר מונלנונג)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  0 ק"מ
 אורך הגבולות:  4,347.15 ק"מ
 מדינות גובלות:  נמיביה נמיביה, זימבבואה זימבבואה, דרום אפריקה דרום אפריקה, זמביה זמביה
 הנהר הארוך:  נהר אוקבנגו
 אקלים:  סופטרופי, צחיח וצחיח למחצה
 משאבים טבעיים:  יהלומים, נחושת, ניקל, מלח, סודה לשתייה, אשלגן, ברזל, כסף ועוד
מפה מדינית של אפריקה ומקומה של בוטסואנה ביחס לשכנותיה
בוטסואנה היא מדינה ללא מוצא לים הממוקמת בדרום יבשת אפריקה, מצפון לדרום אפריקה. שטחה של בוטסואנה הוא 581,730 קילומטרים רבועים מתוכם 566,730 הם אדמת מדבר ושטחי ביצות בדלתת נהר האוקבנגו. לבוטסואנה גבולות יבשתיים עם שכנותיה (נמיביה, זימבבואה, דרום אפריקה וזמביה ) באורך 4,347 קילומטרים. חלק גדול מאוכלוסיית בוטסואנה מרוכזת בחלק המזרחי והצפוני של המדינה.
בוטסואנה קרינת השמש גבוה כל השנה אבל החורף היא התקופה שטופת השמש במיוחד. סופות וסערות אבק פזורות על כל הארץ בעונה היבשה.
פני השטח

פני השטח ברובן שטוחים המתנשאים על גבי רמה משורית (רמה שולחנית) בגובה ממוצע של כ-1,013 מטרים. בהיקף הרמה פזורות גבעות והרים שבהם מתבצעת כרייה של מחצבים רבים כגון: יהלומים, נחושת, ניקל, מלח, סודה לשתייה, אשלגן, ברזל, כסף ועוד. מדבר קלהרי נמצא במרכז ובדרום מערב המדינה. דלתת נהר האוקבנגו, היא אחת הדלתות הפנים יבשתיות הגדולות בעולם והוקרה בשנת 2014 כאתר מורשת עולמית . הדלתה נמצאת בצפון-מערב ובמרכז המדינה. הדלתה הנפרשת כמניפה ענקית מסתיימת במדבר מישורי מלח נקראת מקגאדיקגדי פאן (Makgadikgadi Pan). הדלתה עשויה מאדמת סחף ומשתרעת דרך קבע על פני שטח ביצתי של 6,000 קמ"ר, אליו נוספים כ-7,000 עד 12,000 קמ"ר של אזורי עשב המוצפים באופן עונתי. סוג הצמחייה במחוזות הצפוניים של המדינה היא מסוג סוואנה, עם עשבים גבוהים, שיחים ועצים. דלתת מקגאדיקדי היוותה אזור מגוריו של האדם הקדמון. ממצאים מתקופת האבן התיכונה האפריקאית, מעידים על נוכחות אנושית באזור הדלתה לפני יותר מ-100,000 שנה, ודוגמה ליישוב קדום זה נמצאת באתר הפטרוגליפים בטסודילו, צפונית-מערבית לדלתה. אזור הביצות העונתיות הגדול הזה מורכב ממספר משורי מלח נרחבים. הגדולים ביניהם הם Ntwetwe Pan, Sua Pan (אנ') ו- Nxai Pan (אנ').  הנקודה הנמוכה ביותר בבוטסואנה נמצאת בגובה 513 מטרים מעל פני הים, במפגש הנהרות לימפופו ושאשה. הנקודה הגבוהה ביותר נמצאת בדרום מזרח המדינה, בפסגת הר מונלנונג (אנ'), המתנשא לגובה 1,494 מטרים. הרי טסודילו שבהם נמצאו מערות האדם הקדמון, הנמצאים בצפון מערב המדינה מתנשאים לגובה 1,489 מטרים.
אזורים גאוגרפים > מדבר קלהארי

מדבר קלהארי הוא מדבר באפריקה הדרומית ששטחו עולה על 900,000 קילומטר רבוע. המדבר מכסה את מרבית שטחי בוטסואנה, חלקים מנמיביה ודרום אפריקה.
במדבר ישנם מגוון אתרים מקומיים הנעים מחול מדברי ועד לאזורים שכלל לא נחשבים בהגדרה הציבורית למדבר; אחד מהם הוא האזור הנקרא סוקולנט קארו, שבו קיימים כ-5,000 מינים של צמחים סוקולנטים כאשר כמעט מחצית מהם אנדמיים.
באזור מדבר קלהרי אזור עם סביבה אקולוגית ייחודית ובה מספר מערות, אגמים תת-קרקעיים ומיני בעלי חיים ייחודיים. באזור זה שוכן האגם התת-קרקעי הגדול בעולם, שנמצא במערת נשימת הדרקון. שטחו של אגן מדבר קלהארי הוא 2.5 מיליון קמ"ר.
אזורים גאוגרפים > דלתת האוקבנגו

דלתת האוקבנגו היא הדלתה הפנים-יבשתית של נהר אוקבנגו. יחודו של הנהר, שאגן ניקוז שלו משתרע באנגולה, נמיביה ובוטסואנה, הוא בכך שהוא מסתיים בדלתה פנים יבשתית במדבר קלהארי המשתרעת על פני שטח של עד 18,000 קמ"ר בצפון-מערבה של בוטסואנה. בשנת 2013 הוכרזה הדלתה כאחד משבעת פלאי הטבע של אפריקה, וב-2014 היא הוכרה כאתר מורשת עולמית.
נהרות

המדינה מחולקת לארבעה אזורי ניקוז, שלעיתים אינם ברורים בשל אופיו הצחיח של האזור והאקלים היבש:
נהר קוונדו (אנ') ונהר צ'ובה, במחוז צ'ובה על הגבול עם רצועת קפריבי של נמיביה יחד עם אזור ביצות קטן סמוך הם חלק מאגן הניקוז של הנהר זמבזי;
רוב האזור הצפוני והמרכזי של המדינה הוא חלק מאגן הניקוז היבשתי של הנהר אוקבנגו;
בחלק המזרחי ביותר של המדינה נמצא אגן הניקוז של הנהר לימפופו;
האזורים הדרומיים והדרום-מערביים, שהם היבשים מכולם, מנוקזים על ידי נהר מולופו לאורך הגבול עם דרום אפריקה ונהר נוסוב (אנ') דרך הפארק הלאומי קלהארי גמסבוק (אנ'), מהווים חלק מאגן הניקוז של נהר אורנג'. אף אחד מהנהרות הללו לא זורם בדרך כלל עד הנהר אורנג'. (המפגש האחרון שתועד היה בשנות השמונים של המאה ה-19).
פרט לנהרות קוונדו, צ'ובה, אוקוונגו, בוטטי ולימפופו, רוב הנהרות בבוטסואנה אינם זורמים במהלך העונות היבשות ובתחילת העונות הגשומות.
שימור הסביבה

בבוטסואנה קיימות מספר בעיות בתחום שימור הסביבה הנובעות, כתוצאה מרעיית יתר התורמת למדבור ולסחיפת הקרקע וקיומם של משאבי מים מתוקים מוגבלים.
מחקר מצא שהנוהג הנפוץ של גידול עדרי בקר כדי להתמודד עם הבצורת העונתית למעשה מדלדל את ביומסה הטבעית, הנדירה במדינה. דבר שהופך את המערכות האקולוגיות לפגיעות עוד יותר. המחקר צופה שעד שנת 2050 מחזור הבצורת העונתית עשוי להיות קצר יותר עד כדי 18 חודשים במקום שנתיים, עקב שינויי האקלים.
גבולות

לבוטסואנה גבולות יבשתיים עם שכנותיה נמיביה, זימבבואה, דרום אפריקה וזמביה באורך 4,347 קילומטרים.
נקודות הקצה של בוטסואנה, הן הנקודות הרחוקות ביותר מצפון, דרום, מזרח או מערב מכל מקום אחר.
הנקודה הצפונית ביותר - בגבול עם זמביה על נהר הזמבזי במחוז צ'ובה, ליד העיירה קסאנה.
הנקודה המזרחית ביותר - במשולש הגבולות עם דרום אפריקה וזימבבואה, במחוז המרכזי.
הנקודה הדרומית ביותר - בעיירה Bokspits (אנ'), שבמחוז קגאלגאדי (אנ') .
הנקודה המערבית ביותר - החלק המערבי של הגבול עם נמיביה. לבוטסואנה אין נקודה מערבית ביותר. כי קו הגבול המערבי נוצר על ידי קו האורך 22° ממזרח לגריניץ'.
ראו גם

גאוגרפיה של נמיביה
גאוגרפיה של אוגנדה
מדבר קלהרי
דלתת האוקבנגו
בוטסואנה
הערות שוליים

1 2  General Survey of Climatology, Landsberg (ed.),Elsevier, 2001
↑  Seven Natural Wonders of Africa, Seven Natural Wonders (באנגלית אמריקאית)
↑  C. Michael Hogan (2008) Makgadikgadi, Megalithic Portal, ed. A.Burnham
↑  7 Natural Wonders of Africa: Okavango Delta
↑  Times Comprehensive Atlas, (2007), Times Books, London
1 2 3 4 5  אקלים בבוטסואנה לפי אתר climatestotravel
↑  "Weatherbase: Historical Weather for Maun, Botswana". Weatherbase. 2011
↑  Sub-Saharan Africa news in brief: 10–22 April 2008 – SciDev.
מפה טופוגרפית של בוטסואנה
מדבר קלהארי בנמיביה
דלתת האוקבנגו מהחלל
ענני גשם מעל Serowe ינואר 2019
נציגויות דיפלומטיות של אנגולה בעולם

בסגול, המדינות בהם פועלות נציגויות דיפלומטיות של אנגולה. בירוק, אנגולה.
שגרירות אנגולה בברלין
שגרירות אנגולה בברן
אנגולה  היא מדינה בדרום-מערב אפריקה, הגובלת בנמיביה בדרום, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בצפון, ברפובליקה של קונגו ממובלעת קבינדה בצפון ובזמביה במזרח. אנגולה הייתה המדינה השנייה שפתחה נציגות דיפלומטית במקאו. כמו כן, אנגולה מחזיקה 58 שגרירויות ו-11 קונסוליות כלליות ברחבי העולם, בעיקר במדינות שכונותיה ואירופה.
אפריקה

אלג'יריה אלג'יריה, אלג'יר (שגרירות)
בוטסואנה בוטסואנה, גאבורונה (שגרירות)
כף ורדה כף ורדה, פראיה (שגרירות)
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו, ברזוויל (שגרירות)
חוף השנהב חוף השנהב, אביג'אן (שגרירות)
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קינשאסה (שגרירות)
מצרים מצרים, קהיר (שגרירות)
גינאה המשוונית גינאה המשוונית, מלאבו (שגרירות)
אתיופיה אתיופיה, אדיס אבבה (שגרירות)
גבון גבון, ליברוויל (שגרירות)
גאנה גאנה, אקרה (שגרירות)
גינאה ביסאו גינאה ביסאו, ביסאו (שגרירות)
קניה קניה, ניירובי (שגרירות)
מרוקו מרוקו, רבאט (שגרירות)
מוזמביק מוזמביק, מפוטו (שגרירות)
נמיביה נמיביה, וינדהוק (שגרירות)
ניגריה ניגריה, אבוג'ה (שגרירות)
רואנדה רואנדה, קיגאלי (שגרירות)
סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה ופרינסיפה, סאו טומה (שגרירות)
סנגל סנגל, דקר (שגרירות)
דרום אפריקה דרום אפריקה
פרטוריה (שגרירות)
קייפטאון (קונסוליה כללית)
דרבן (קונסוליה כללית)
יוהנסבורג (קונסוליה כללית)
טנזניה טנזניה, דאר א-סלאם (שגרירות)
טוגו טוגו, לומה (שגרירות)
זמביה זמביה, לוסקה (שגרירות)
זימבבואה זימבבואה, הארארה (שגרירות)
אמריקה

ארגנטינה ארגנטינה, בואנוס איירס (שגרירות)
ברזיל ברזיל
ברזיליה (שגרירות)
ריו דה ז'ניירו (קונסוליה כללית)
סאו פאולו (קונסוליה כללית)
קנדה קנדה, אוטווה (שגרירות)
קובה קובה, הוואנה (שגרירות)
ארצות הברית ארצות הברית
וושינגטון די. סי. (שגרירות)
יוסטון (קונסוליה כללית)
ניו יורק (קונסוליה כללית)
ונצואלה ונצואלה, קראקס (קונסוליה כללית)
אסיה

הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
בייג'ינג (שגרירות)
מקאו (קונסוליה כללית)
הודו הודו, ניו דלהי (שגרירות)
ישראל ישראל, תל אביב (שגרירות)
יפן יפן, טוקיו (שגרירות)
הפיליפינים הפיליפינים, מנילה (שגרירות)
סינגפור סינגפור, סינגפור (שגרירות)
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית, סיאול (שגרירות)
טורקיה טורקיה, אנקרה (שגרירות)
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות, אבו דאבי (שגרירות)
וייטנאם וייטנאם, האנוי (שגרירות)
אירופה

אוסטריה אוסטריה, וינה (שגרירות)
בלגיה בלגיה, בריסל (שגרירות)
צרפת צרפת, פריז (שגרירות)
גרמניה גרמניה
ברלין (שגרירות)
פרנקפורט (קונסוליה כללית)
יוון יוון, אתונה (שגרירות)
הוותיקן הוותיקן, עיר הוותיקן (שגרירות)
הונגריה הונגריה, בודפשט (שגרירות)
איטליה איטליה, רומא (שגרירות)
הולנד הולנד
האג (שגרירות)
רוטרדם (קונסוליה כללית)
פולין פולין, ורשה (שגרירות)
פורטוגל פורטוגל
ליסבון (שגרירות)
פארו (קונסוליה כללית)
פורטו (קונסוליה כללית)
רוסיה רוסיה, מוסקבה (שגרירות)
סרביה סרביה, בלגרד (שגרירות)
ספרד ספרד, מדריד (שגרירות)
שוודיה שוודיה, סטוקהולם (שגרירות)
שווייץ שווייץ, ברן (שגרירות)
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת, לונדון (שגרירות)
ארגונים בינלאומיים

האיחוד האפריקאי האיחוד האפריקאי, משלחה קבועה באדיס אבבה
קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית, משלחה בליסבון
אונסק"ו אונסק"ו, משלחה קבועה בפריז
האיחוד האירופי האיחוד האירופי, משלחה בבריסל
האומות המאוחדות האומות המאוחדות, משלחה קבועה בז'נבה ובניו יורק
שגרירות אנגולה בגאבורונה
שגרירות אנגולה באוטווה
שגרירות אנגולה בליסבון
שגרירות אנגולה בלונדון
שגרירות אנגולה במוסקבה
שגרירות אנגולה בפריז
בוטסואנה

רפובליקת בּוֹטְסְוָאנָה (בסצוואנה: Lefatshe la Botswana) היא מדינה ללא מוצא לים בדרום יבשת אפריקה. בעבר הייתה מדינת חסות בריטית ונקראה בצ'ואנאלנד. בוטסואנה אימצה את שמה החדש לאחר קבלת עצמאותה ב-30 בספטמבר 1966.
המדינה גובלת בדרום אפריקה בדרום, בנמיביה במערב, בזמביה בצפון ובזימבבואה בצפון-מזרח. כלכלתה תלויה רבות בכלכלת דרום אפריקה, ומורכבת בעיקר מגידול בקר וחציבת יהלומים. המדינה קרויה על שם הקבוצה האתנית הגדולה שלה, הצוואנה.
בוטסואנה נחשבת לאחת המדינות הדמוקרטיות ביותר ביבשת.
היסטוריה

באצוואנה מתייחס לקבוצה האתנית הגדולה של הארץ שבאה לשטח מדרום אפריקה במהלך מלחמת הזולו בסוף המאה ה-19. לפני הקשר עם אירופה, הבאצוואנה חיו כרועי צאן וחקלאים תחת חוקים שבטיים.
במהלך המאה ה-19 פרצה יריבות בין מתיישבי הבאצוואנה והבורים מהרפובליקה הדרום-אפריקאית ומהגרים משבט השוֹנֵה ממדבר הקלהרי. לאחר פניות מצד הבאצוואנה לעזרה, הקימה ממשלת בריטניה ב-31 במרץ 1885 את "בצ'ואנאלנד" כמדינת חסות. החלק הצפוני נשאר תחת ניהול ישיר של הממשל המקומי יחד עם השלטון הבריטי והוא בוטסואנה של היום. החלק הדרומי הפך לחלק ממושבת הכף והוא כיום חלק מהאזור הצפון-מערבי של דרום אפריקה; רוב דוברי סצוואנה כיום חיים בדרום אפריקה.
כאשר נוצרה מדינת דרום אפריקה בשנת 1910 מהמושבות הבריטיות באזור, הייתה כוונה לכלול גם את בצ'ואנאלנד באיחוד בזמן מאוחר יותר. דבר זה לא התרחש מעולם, מאחר שבריטניה המשיכה לדחות את העברת השטחים בתואנה כי יש להתייעץ עם תושביהם. עלייתה לשלטון של מפלגת המיעוט הלבן בדרום אפריקה בשנת 1948 והנחלת האפרטהייד הובילו להסרת חברותה של דרום אפריקה מחבר העמים הבריטי בשנת 1961. דבר זה חתם את הגולל על כל אפשרות לצירוף השטחים למדינה.
התרחבות השלטון המרכזי הבריטי והתפתחות הזהות הפוליטית של הממשל השבטי המקומי הביאו לביסוס שתי ועדות מייעצות במדינה, האחת בריטית והשנייה אפריקאית, בשנת 1920. חוקים שונים ב-1934 ביססו את כוח השלטון והחוק של השבטים. שתי הוועדות אוחדו בשנת 1951.
ביוני 1964 קיבלה בריטניה את ההצעה לממשלה דמוקרטית עצמאית בבוטסואנה. מושב הממשלה נקבע בעיר גאבורונה בשנת 1965. באותה השנה נחתמה חוקה והתקיימו הבחירות הראשונות במדינה. העצמאות הוכרזה באופן רשמי ב-30 בספטמבר 1966.
בשנת 2001 זכה אתר טסודילו בצפון המדינה בהכרה כאתר מורשת עולמית.
ב-25 במרץ 2020 התגלה חולה ראשון של מגפת הקורונה. עד סוף 2023 חלו כ-330 אלף אנשים, וכ-2,800 מהם נפטרו.
באוקטובר 2024, הדיחה ברית מפלגות את מפלגת השלטון, לאחר שישים שנות שלטונה. הרקע לכך היה מפולת כלכלית כתוצאה מקריסת שוק היהלומים המקומי — מקור ההכנסה העיקרי של המדינה.
גאוגרפיה

רוב שטחה של בוטסואנה, כ-70% משטח האדמה, מכוסה על ידי מדבר הקלהארי.
בוטסואנה היא מדינה ללא מוצא אל הים, בחלקה הדרומי של אפריקה, צפונית לדרום אפריקה. שטחה הכולל הוא 600,370 קמ"ר, מתוכם 585,000 קמ"ר הם יבשה. לבוטסואנה קו גבול באורך כולל של 4,013 ק"מ, אשר מתוכם 1,360 ק"מ שייכים לגבול של בוטסואנה ונמיביה; 1,840 ק"מ עם דרום אפריקה; 813 ק"מ עם זימבאבווה ו-2 ק"מ עם זמביה.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים של בצוואנה יבש למחצה. הקייצים במדינה חמים מאוד, ומלווים בדרך כלל בסופות ורוחות חמות וחזקות.
גאוגרפיה > פני שטח

רוב האדמה בבוטסואנה שטוחה, אם כי יש אזורים בהם ניתן למצוא גבעות והרים נמוכים, שם בדרך כלל מתבצעות עבודות כרייה.
באזור הדרום-מערבי מצוי חלק ממדבר הקלהארי. בצפון-מערב המדינה, מצויה דלתת האוקוונגו, שהיא הדלתה היבשתית הגדולה ביותר בעולם. בצפון המדינה מצוי "פארק המקחאדיחאדי", בו מצויים אגני מלח צחיחים. מישור המלח הגדול מקאגאדיקגאדי הממוקם בצפון היה פעם ימה, אך משהתייבש נותרו משקעי מלח גדולים באזור.
הנקודה הנמוכה ביותר בבוטסואנה היא הצטלבותם של נהר הלימפופו עם נהר השאשה בגובה של 513 מ' מעל פני הים. הנקודה הגבוהה ביותר נמצאת בגבעות טסודילו, ברום של 1489 מ' מעל פני הים. בשנת 1999 התברר שגבעת אוצה מגיע לגובה של 1491 מ'.
גאוגרפיה > אוצרות טבע

בבוטסואנה אוצרות טבע ומחצבים רבים כגון: יהלומים, נחושת, ניקל, מלח, סודה לשתייה, אשלגן, ברזל וכסף.
פוליטיקה

מאז הכרזת החוקה בשנת 1965 והכרזת העצמאות ב-1966, בוטסואנה היא רפובליקה דמוקרטית. הנשיא הוא ראש המדינה וגם ראש הממשלה. נשיאה הראשון היה סרטסה קחאמה. המפלגה הדמוקרטית במדינה זכתה עד 2024 בכל מערכות הבחירות. נשיאה הנוכחי של בוטסואנה (מ- 1 בנובמבר 2024) הוא דומה בוקו.
נכון לשנת 2018, על פי מדד הדמוקרטיה של האקונומיסט, נמצאת בוטסואנה במקום השלישי מבין מדינות אפריקה (אחרי מאוריציוס וכף ורדה), ובמקום הראשון מבין המדינות באפריקה היבשתית.
כלכלה

מאז קבלת העצמאות כלכלתה של בוטסואנה גדלה והתפתחה במהירות. ההכנסה לנפש עלתה בכ-9% בשנה בין 1966 ל-1999. הממשל הפגין תוכנית כלכלית יציבה ששרדה על אף קיצוצים בתקציב וחוב לאומי קטן יחסית. דירוג האשראי של המדינה הוא הגבוה באפריקה. הכלכלה ניזונה ממכרות היהלומים, אותם מפעילה חברה שמחציתה בבעלות הממשלה. ההכנסות ממכירות יהלומים סיפקו בשנות ה-90 50% מסך הכנסות הממשלה.
על אף זאת, הואטה צמיחת הכלכלה בשנים האחרונות, לאחר משברים שונים בתקציב וכן לאור עלייה בדרישות למימון שירותי בריאות. בוטסואנה נפגעה קשות מנגיף האיידס ומוערך שכשליש מהאוכלוסייה הם נשאים. הממשלה הכירה בסיכון שהמגפה מהווה על המדינה והקימה מספר רב של תוכניות למניעת התפשטותה.
חלק ממשברי התקציב במדינה נובעים מעלותו הגבוהה של הצבא הסדיר. ביקורות רבות נשמעות על הצבא, שיש הטוענים כי אין בו צורך והסיכוי למלחמה בבוטסואנה הוא קטן. כמו כן, העסקת ילדים עדיין קיימת במדינה, אך הממשל הכריז על תוכנית למיגורה במהלך השנים הקרובות.
בשנים האחרונות מנסה בוטסואנה לגוון את כלכלתה מעבר לניצול משאבי הטבע בשטחה. בשל כך בוטסואנה החלה לעודד השקעות זרות במדינה וכן בעלות זרה של חברות. מיסים בהקשרים אלו הורדו או בוטלו כליל במטרה לעודד דבר זה. רמת השחיתות בבוטסואנה נחשבת לאחת הנמוכות בעולם. הפורום הכלכלי העולמי מדרג את בוטסואנה כאחת משתי המדינות בעלות הכלכלה התחרותית ביותר באפריקה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית בוטסואנה מונה כ-2.4 מיליון נפש. 98% מהאוכלוסייה היא מהשבטים הילידים וישנו מיעוט בן 2% של לבנים. 73% מהאוכלוסייה היא נוצרית, 20% אתאיסטים ושאר האוכלוסייה מאמינה בדתות מקומיות. השפה הרשמית היא אנגלית. אחוז הבערות במדינה עומד על 14%.
ממוצע הילודה לאישה הוא 2.7 צאצאים. תוחלת החיים היא 69.8 שנים. 20% מהאוכלוסייה הם נשאים של מגפת האיידס ומחלת המלריה נפוצה אף היא במדינה.
כאשר פסטוס מוגאה נבחר לנשיא המדינה בשנת 2004 הוא יזם תוכנית רחבה למלחמה באיידס ושיעור החולים במחלה זו אכן ירד באופן משמעותי.
תרבות

החגים בבוטסואנה הם בעיקר חגים נוצריים, כגון חג המולד וחג הפסחא.
צבא

בעת הכרזת העצמאות לא היה לבוטסואנה צבא. כוח צבאי הוקם לראשונה לאחר תקיפת הצבא הרודזי בשנת 1977. הצבא מונה כיום כ-12,000 חיילים ונחשב לצבא ממושמע ורב יכולת. לאחר שהתרחשו מספר שינויים פוליטיים לטובה באזור, עיקר פעילות הצבא היא בנושאים הומניטריים. רוב קציני הצבא קיבלו את הכשרתם ממומחי צבא אמריקאים.
יחסי בוטסואנה–ישראל

למדינת ישראל ישנם קשרים רשמיים עם בוטסואנה, אך לא קיימת שגרירות, ולבוטסואנה אין שגרירות בישראל. קיימים הסכמי שיתוף פעולה ממשלתית ועסקית של המגזר הפרטי.