stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב רמאדי השני (1917)
תוכנית הקרב הבריטית

בעוד שבקרב רמאדי הראשון תקפו הבריטים חזיתית מכוון מזרח כללה התוכנית לקרב השני מתקפה רגלית מכוון דרום ומשלוח כח חסימה מערבית לעיר.
כדי להטעות את הטורקים ביימו הבריטים שורה של פעולות הטעייה שהביאו את הטורקים למסקנה שהבריטים יתקפו שוב ממזרח לאורך נהר הפרת ולכן המשיכו להתבצר כשפניהם מזרחה.
כלקח מקרב רמאדי הראשון, בו היווה החום הקיצוני גורם מרכזי בתבוסה הבריטית, דאגו הבריטים לאספקה סדירה של מים ללוחמים בעזרת 350 משאיות להובלת מים.
מהלך הקרב

ב-27 בספטמבר 1917 בערב החלו שתיים מבריגדות הרגלים (ה-12 וה-42) לצעוד לאזור שמדרום לרמאדי. במקביל עקפה בריגדת הפרשים את העיר מדרום והקימה מחסומים על כביש היציאה המערבי של העיר. הערכות הכוחות נמשכה עד שעות אחר הצהריים של 28 בספטמבר אז ניתן האות לפתיחת הקרב. הבריטים החלו בירי ארטילרי על עמדות הטורקים בזמן שחיילי הרגלים התקדמו צפונה לכוון העיר. ב-29 בספטמבר לפנות בוקר החלו הטורקים לסגת דרך גשר עזיזיה שממערב לעיר אולם נתקלו בכוח החסימה. לאחר כשעה וחצי של קרבות נסוגו הטורקים בחזרה לעיר ועם בוקר כבשו הבריטים את הגשר וחסמו לחלוטין את היציאה מהעיר. במקביל המשיכו הכוחות הרגליים להתקדם מדרום ולפני הצהריים הבינו הטורקים הנצורים שאפסה כל תקווה והחליטו להיכנע.
תוצאות הקרב

נפגעים:
הצבא הבריטי: כ-1,000 חללים ופצועים (בעיקר פצועים).
הצבא העות'מאני: 120 חללים, 190 פצועים וכ-3,500 שבויים.
בנוסף לשבויים הרבים לכדו הבריטים בעיר ציוד רב, תחמושת ונשק (כולל 13 תותחים ו-12 מכונות ירייה).
הניצחון המוחץ שיכנע שבטים ערבים להעביר תמיכתם מהטורקים לבריטים וסייעו בכך למאמץ המלחמה של הבריטים.
הניצחון עודד את הבריטים להמשיך במסע הכיבוש שלהם כשהיעד הבא שלהם היה העיר הית (אנ') במעלה הפרת.
לקריאה נוספת

Barker, A. J. (2009). The First Iraq War – 1914–1918: Britain's Mesopotamian Campaign. New York: Enigma Books. ISBN 978-0-9824911-7-1.
Knight, Paul (2013). The British Army in Mesopotamia, 1914–1918. Jefferson, NC: McFarland. ISBN 978-0-7864-7049-5.
Moberly, F. J. (1997) [1927]. The Campaign in Mesopotamia 1914–1918. History of the Great War Based on Official Documents. Vol. IV. Compiled at the Request of the Government of India, under the Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence (Imperial War Museum and Battery Press repr. ed.). London: HMSO. ISBN 978-0-89839-290-6.
Weekes, Colonel H. E. History of the 5th Royal Gurkha Rifles: 1858 to 1928 (online ed.). Luton: Andrews. ISBN 978-1-78149-333-5.
הערות שוליים

↑  פעולות אלו כללו הקמת גשרים על הפרת, הקמת מחנות דמי מול קווי הטורקים והעברת ציוד לאורך הנהר
↑  רוב החללים נמנו מהרגימנט ה-39 שנלחם על כיבוש גשר עזיזיה
| המערכה במסופוטמיה במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| כללי | מסילת הברזל ברלין-בגדאד | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| קרבות | 1914: קרב בצרה • קרב אל-קורנה 1915: קרב שוויבה • קרב עמארה • קרב נאסריה • קרב א-סין • קרב קטסיפון 1916: המצור על כות • קרב שייח' סעד • קרב ואדי • קרב אום-אל-האנה • קרב דוג'יילה 1917: קרב כות השני • כיבוש בגדאד • קרב סאמארה • קרב רמאדי הראשון • קרב רמאדי השני 1918: קרב חאן בגדאדי • קרב שרקט • האוטונומיה של נג'ף במלחמת העולם הראשונה | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| יחידות | צבא בריטניה: הצבא הבריטי • חיל המשלוח ההודי • הדיוויזיה השלישית "לאהור" • הדיוויזיה השישית "פונה" • הדיוויזיה השביעית "מירוט" • הדיוויזיה ה-12 ההודית • הדיוויזיה ה-13 "המערבית" • הדיוויזיה ה-14 ההודית • הדיוויזיה ה-15 ההודית • הדיוויזיה ה-17 ההודית • הדיוויזיה ה-18 ההודית הצבא העות'מאני: הארמייה השישית | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אישים | צבא בריטניה: ג'ון ניקסון • צ'ארלס טאונסנד • ג'ורג' פרדריק גורינג • פרסי לייק • פנטון איילמאר • פרדריק סטנלי מוד • ג'ורג יאנגהאזבנד • אלכסנדר קוב • ויליאם מרשל הצבא העות'מאני: אנוור פאשה • קולמר פון דר גולץ • נוראדין איברהים פאשה • סולימאן אסקרי ביי • חליל כות • מוסה קזם קראבקיר • עלי איחסן סביס • איסמעיל האקי ביי (אנ') | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| אתרים | אנדרטת בצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בעמארה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבצרה • בית הקברות הצבאי הבריטי בבגדאד • בית הקברות הצבאי הבריטי בכות • שער הודו | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
| תוצאות | הפסקת האש של מודרוס • הסכם סוור | חיילים של חיל המשלוח ההודי, בפיקוד קצין בריטי, בעמדותיהם במסופוטמיה חיילים של חיל המשלוח ההודי בירי נ"מ במסופוטמיה |
וקטור W2

| --- | --- |

Vector W2
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Vector Motors  (אנ')
 שנות ייצור:  1978
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  וקטור W8
 סיווג:  מכונית קונספט - מכונית על
 מרכב:  Rear mid-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,368 מ"מ
 רוחב:  1,930 מ"מ
 גובה:  1,080 מ"מ
 משקל:  1,262 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,575 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 5,733 סמ"ק המפיק 600 כ"ס ב-5,700 סל"ד, יחס זחיסה 8.1:1, מנוע שברולט V8, סדרה "Chevrolet small-block engine" (אנ')
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות תוצרת ג'נרל מוטורס סדרה "Turbo-Hydramatic 425" (אנ') קרוי גם : ("THM425")
 מהירות מרבית:  322 קמ"ש
 מעצב:  Gerald Wiegert (אנ')
וקטור W2 (באנגלית : Vector W2) היא מכונית קונספט בעלת תכונות של מכונית ספורט בתצורה קופה המוגדרת מכונית על מתוצרת יצרנית הרכב Vector Motors (אנ') אשר יוצרה בארצות הברית בשנת 1978
"וקטור W2"

2 דלתות - בתצורה "Scissor doors" (אנ')
מספר מושבים : 2
מנוע מרכזי-אחורי 5.7 ליטר, מגדש טורבו כפול
מנוע בנזין
סוג הנעה : הנעה אחורית
קיבולת מכל דלק - 113 ליטר
תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 4.5 שניות
גלריה

"וקטור W2"
"וקטור W2"
"וקטור W2"
"וקטור W2"
ראו גם

וקטור WX-8
וקטור M12
וקטור WX-3
וקטור W8
הערות שוליים

↑  "וקטור W2" - פרוטוטיפ supercars.net/blog/1973%E2%86%921989-vector-w2-prototype
↑  "וקטור W2" urbandictionary.com/define
↑  "וקטור W2" - ברושור (מימין במקביל לטקסט) amazon.com/1981-Vector-Turbo-Sales-Brochure
↑  "וקטור W2" - תמונה pinterest.com/pin
הדסון גרייטר אייט

| --- | --- |

Hudson Greater Eight, שנת 1931
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Motor Car Company (אנ')
 שנות ייצור:  1931–1932
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  Great Eight
 מודל אחריו:  Hudson Pacemaker Standard 8
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 בסיס גלגלים:  3,023-3,200 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  8 צילינדרים, בטור, 3,504 סמ"ק  8 צילינדרים 3,830 סמ"ק (בשנת 1932)  8V צילינדרים 4,169 סמ"ק המפיק 80 כ"ס, 87 כ"ס, 101 כ"ס (שנת 1932)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
הדסון גרייטר אייט (באנגלית: Hudson Greater Eight) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית Hudson Motor Car Company (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1931–1932 בארצות הברית.
תצורות

4 דלתות - סדאן.
2 דלתות - קופה.
2 דלתות - רודסטר קבריולה (2 מושבים + 2 מושבים צרים נשלפים מתא המטען האחורי).
"הדסון גרייטר אייט"

בשנת 1931 יוצרו 22,250 יחידות, בשנת 1932 יוצרו פחות מ-8,000 יחידות.
4 דלתות (דגם סדאן).
7 מושבים בדגם קבריולה מסדרת Serie U.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע הנעה אחורית.
שלדות רכב: - 3,023 מ"מ (מסדרת Serie T), 3,200 מ"מ (מסדרת Serie U).
בלמים: ארבעה בלמים מכניים.
מתליים: קפיץ עלים אליפטיים ב-2 הסרנים.
מצמד - אנטומי סלקטיבי.
בשנת 1932 עבר דגם "הדסון גרייט אייט" מתחת פנים קלה שכללה שיפוע מדרון גדול יותר של השמשה הקדמית.
ראו גם

הדסון יוטיליטי קופה
הדסון ג'ט
הערות שוליים

↑  היצרנית Hudson Motor Car Company allpar.com/cars/adopted/hudson-1936
↑  "הדסון גרייטר אייט", שנת 1931 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Hudson/1931_Hudson
↑  "הדסון גרייטר אייט" כולל תמונות momentcar.com/hudson/hudson-greater-eight
↑  "הדסון גרייטר אייט קופה", שנת 1932 auto.howstuffworks.com/1932-hudson-greater-eight-standard-special-coupe
↑  "הדסון גרייטר אייט" ספורט רודסטר, שנת 1931 - תמונה classicdriver.com/de/car/hudson/greater-eight/1931
↑  "הדסון גרייטר אייט" oldcarbrochures.com/static/NA/Hudson/1931_Hudson/1931_Hudson_Greater_8_Brochure
↑  "הדסון גרייטר אייט" מסדרת Serie U worldwide-auctioneers.com/auctions
קוקטו טווינס

| --- | --- |

 מקום הקמה:  גראנגמאוט 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 סוגה:  את'ריל ווייב, פוסט-פאנק (Punk), רוק גותי, דרים פופ, שוגייז 
 חברת תקליטים:  4AD 
 cocteautwins.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אליזבת' פרייזר רובין גאת'רי סיימון ריימונד ויל הגי 
 
קוקטו טווינס (באנגלית: Cocteau Twins, "תאומי קוקטו") היו להקת רוק סקוטית, שפעלה משנת 1979 עד 1997. חברי הלהקה היו הזמרת אליזבת' פרייזר, הגיטריסט רובין גאת'רי והבסיסט וויל הגי, שהוחלף על ידי המוזיקאי סיימון ריימונד בשנת 1983. שירי הלהקה זכו לשבחים ממבקרי המוזיקה בזכות סגנונם החדשני והאוורירי ובזכות קול הסופרן הייחודי של פרייזר, שלעיתים קרובות נטה לגלוסולליה.
תחילת הדרך, 1979–1982

גתרי והגי, שניהם מהעיר גרנג'מאות', סקוטלנד, הקימו את הלהקה בשנת 1979. הם פגשו את פרייזר במועדון מקומי וצירפו אותה כזמרת. לדבריהם הם הושפעו מוזיקלית מהלהקות The Birthday Party, סקס פיסטולס, סוזי והבנשיז ומהזמרת קייט בוש. הלהקה נקראה על שם השיר "קוקטו טווינס" של הלהקה הסקוטית "Johnny and the Self-Abusers" (שמאוחר יותר שינו את שמם ל-"Simple Minds", וגם את השיר הקליטו מחדש בשם אחר, "No Cure").
אלבום הבכורה של קוקטו טווינס, Garlands, יצא בשנת 1982 בחברת 4AD והיה בסגנון רוק גותי קודר.
בתחילת שנת 1983 עזב הגי את הלהקה.
התפתחות הצליל הייחודי של "קוקטו טווינס", 1983–1989

בסוף שנת 1983 יצא האלבום השני של הלהקה, Head Over Heels, ובו התפתח הצליל הייחודי של "קוקטו טווינס". שירי האלבום התאפיינו בשירה אוורירית ואופראית לסירוגין של פרייזר עם נגינת גיטרה עתירת אפקטים של גאת'רי.
צלילה של הלהקה תואר באותה תקופה על ידי המבקר סיימון ריינולדס כך: ”קוקטו טווינס היא הלהקה הטובה ביותר בצליל האוורירי-חלומי של 4AD, בעיקר הודות לקול המיוחד של ליז פרייזר. איכשהו היא מצליחה למצוא קול שנופל לחלוטין מחוץ להגדרות "רוק" או "פופ".” סגנון זה כונה מאוחר יותר "פוסט-רוק".
באותה תקופה השתתפו גאת'רי ופרייזר בפרויקט "This Mortal Coil" ובו ביצעו גרסת הכיסוי ל"שיר לסירנה" של טים באקלי. בין המשתתפים פגשו את המוזיקאי סיימון ריימונד וצירפו אותו ללהקה.
בשנים 1983–1985 הוציאה הלהקה סדרת אלבומים ומיני-אלבומים שזכו לשבחי המבקרים, ביניהם האלבום השלישי, Treasure, והאלבום הרביעי Victorialand שהוקלט על ידי גאת'רי ופרייזר ללא ריימונד, שהיה עסוק באותה עת בהקלטות לאלבום השני של This Mortal Coil.
בשנת 1985 חתמה הלהקה על הסכם הפצה עם חברת תקליטים אמריקאית, שהוציאה אלבום אוסף בשם The Pink Opaque. בשנת 1988 חתמו על חוזה הקלטות עם קפיטול רקורדס, ובה הוציאו את אלבומם החמישי, Blue Bell Knoll.
הפריצה למיינסטרים, 1990–1994

גאת'רי ופרייזר ניהלו מערכת יחסים רומנטית, ובשנת 1989 נולדה להם בת.
האלבום Heaven or Las Vegas יצא בסוף שנת 1990 וזכה מיד להצלחה מסחרית. אולם מאחורי הצלחת הלהקה וסיורי ההופעות הסתתרו בעיות רבות: רובין גאת'רי התמכר לסמים ואלכוהול, אליזבת' פרייזר סבלה מהתמוטטות עצבים, והם רבו עם מנהל חברת התקליטים 4AD, איוו ווטס-ראסל, ועזבו אותה לאחר שנים רבות של שיתוף פעולה. על אף זאת, 4AD הוציאה ב-1991 מארז תקליטורים ובו כל המיני-אלבומים של הלהקה מהשנים 1982–1990, וכן דיסק בונוס עם הקלטות נדירות.
ב-1993, לאחר שגאת'רי עבר טיפולי גמילה מאלכוהול ומסמים, ופרייזר עברה טיפולי פסיכותרפיה, הם הוציאו את אלבומם השביעי, Four-Calendar Café, ששיקף לדבריהם את היציאה מהתקופה הבעייתית. האלבומים שהוציאו בתקופה זו התאפיינו בצליל קרוב יותר למוזיקת פופ, וגם שירתה של פרייזר הפכה לפשוטה יותר. תקליטים אלו זכו להצלחה מסחרית.
בסוף 1993 נפרדו גאת'רי ופרייזר, אך המשיכו לשתף פעולה בלהקה עד 1997. בשנים אלה ניהלה פרייזר רומן עם ג'ף באקלי.
שנותיה האחרונות של "קוקטו טווינס", 1995–1997

בשנים 1995–1997 הוציאו קוקטו טווינס אלבום שמיני, Milk and Kisses, ומספר מיני-אלבומים, שבהם חזרו לצליל האוורירי שאפיין את שירי הלהקה בשנות השמונים, וכן שיתפו פעולה עם אמנים אחרים.
בשנת 1997 הלהקה התפרקה, בזמן הקלטת אלבום תשיעי, על רקע הבדלי השקפות שאינם ניתנים לגישור. חלק מהשירים הוקלט באופן חלקי בלבד, והאלבום מעולם לא ראה אור.
לאחר הפירוק

במהלך המאה ה-21 יצאו אלבומי "קוקטו טווינס" מחדש בפורמטים שונים, וכן יצאו לאור מספר אוספים של שירי הלהקה. בשנת 2007 החלו חברי הלהקה לשדר פודקאסטים שבהם הושמעו הקלטות ייחודיות של שיריהם.
חברי הלהקה ניסו להתאחד לקראת פסטיבל מוזיקה בקליפורניה בשנת 2005 אך ביטלו את ההופעה. הפעם היחידה בה הצליחו להתאחד הייתה בשנת 2007 בטקס פרסי המוזיקה של המגזין "Q" בלונדון.
בשנת 2013 יצא בצרפת ספר על תולדות הלהקה, "Des Punks Célestes" ("הפאנקיסטים השמימיים").
מעריצי הלהקה נפגשים אחת לשנה לאירוע בשם Cocteaufest, שבו מושמעים שירי הלהקה ונמכרים פריטי אספנות. האירוע החל בשנת 2003 בבוסטון ונחגג מאז ברחבי העולם.
קריירות סולו

חברי קוקטו טווינס נותרו פעילים מבחינה מוזיקלית גם לאחר פירוק הלהקה. גאת'רי וריימונד הוציאו מספר תקליטי סולו. כמו כן הקימו חברת תקליטים בשם Bella Union ובה הפיקו אלבומים לאמנים רבים, ביניהם ג'ון גרנט. ריימונד הקים אץ הצמד "סנובירד ואחר כך את להקת "לוסט הורייזונס". ב-2016 הצטרף לסיבוב ההופעות העולמי של להקת מרקורי רב ואף הופיע איתה בישראל.
פרייזר שיתפה פעולה עם מוזיקאים רבים, ובשנת 2001 שרה את שיר הנושא בסרט "שר הטבעות: אחוות הטבעת". היא שרה, בין היתר, עם פיטר גבריאל, יאן טירסן ו-Massive Attack, שאיתם גם יצאה לסיבוב הופעות ב-2006. בשנת 2012 יצאה לסיבוב הופעות סולו, שבו שרה משירי קוקטו טווינס.
חברי הלהקה

אליזבת' (ליז) פרייזר - שירה (1979–1997)
רובין גאת'רי - גיטרות, בס, מכונת תופים (1979-1997)
וויל הגי - בס (1979–1983)
סיימון ריימונד - בס, גיטרות, פסנתר (1983–1997)
דיסקוגרפיה

אלבומי הלהקה:
Garlands ‏(1982)
Head over Heels ‏(1983)
Treasure ‏(1984)
Victorialand ‏(1986)
Blue Bell Knoll ‏(1988)
Heaven or Las Vegas ‏(1990)
Four-Calendar Café ‏(1993)
Milk and Kisses ‏(1996)
בנוסף לאלבומים אלה ראו אור אוספים רבים, וכן מספר אלבומים בהם שיתפו פעולה עם המלחין האמריקאי הרולד באד.
הערות שוליים

↑  אהד פישוף, מיקס - קטע פסיבי - תאומי־קוקטו "BLUE BELL KNOLL", כל העיר, 14 באוקטובר 1988
↑  שרון מולדבי, מוזיקת מעליות עתידנית - קוקטו טווינס - ־גן־עדן או לאס־וגאס" - אן.אם.סי, חדשות, 25 באוקטובר 1990
↑  אבי פיטשון, התאום השלישי מ"קוקטו טווינס" משחזר זכרונות בכפייה, באתר הארץ, 19 ביולי 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7029393  BnF: cb13902587w (data)  GND: 5502848-2  ISNI: 0000 0001 2369 5712  LCCN: n91073128  MusicBrainz: 000fc734-b7e1-4a01-92d1-f544261b43f5  NKC: xx0018917  SUDOC: 175196931  VIAF: 152190506   WorldCat (עם VIAF): 152190506
מדינות ונצואלה

מפת מדינות ונצואלה
ונצואלה מחולקת מבחינה מנהלית ל־24 יחידות: 23 מדינות (estados) ומחוז הבירה (Distrito Capital). נוסף על אלו קיימת ישות פדרלית בשם הדפנדנסיות הפדרליות (Dependencias Federales de Ultramar) הכוללת את רוב האיים של ונצואלה המורכבים מאיים ואיונים רבים בים הקריבי. המדינות והטריטוריות של ונצואלה מאורגנים בדרך כלל באזורים (regiones), אם כי אזורים אלו הם לרוב ישויות גאוגרפיות ולא ישויות מנהליות.
מדינות היסטוריות

לפני המלחמה הפדרלית (אנ') (1859–1863), המדינה הייתה מחולקת למחוזות ולא למדינות (ראה מחוזות ונצואלה (אנ')). תוצאת הסכסוך הביאה לכך שהמחוזות אימצו אוטונומיה גדולה יותר, מה שהוביל למערכת המדינות הנוכחית.
מ־1863 ועד תחילת שנות ה־1900 חלו שינויים טריטוריאליים רבים, כולל מיזוג ופיצול של מדינות, אך מאז ועד שנות ה־90 המדינות נותרו ללא שינוי. מדינות שהתקיימו בתקופה זו כללו את מדינת גוסמאן בלנקו (Guzmán Blanco State) (1889–1873). בשנת 1881, המדינות; מירנדה, גואריקו, נואבה אספרטה ומדינת ורגאס של המחוז הפדרלי של ונצואלה (ספ'), אוחדו למדינת ארגואה. זה היה חלק מארגון מחדש טריטוריאלי שהפחית את מספר המדינות מ־20 ל־9, שהתהפך ב־1901. בשנות ה־90 נוצרו שלוש מדינות חדשות: דלטה אמקורו (1991), אמסונאס (1994) וורגאס (1998).
אזורים

שטחה של ונצואלה מחולק בדרך כלל לתשעה אזורים גאוגרפיים, המשמשים בעיקר למטרות גאוגרפיות, תרבותיות ותכנוניות אך אין להם גופים מנהליים פעילים.
| אזור | השם בספרדית | מדינות | מפה |
| --- | --- | --- | --- |
| אזור האנדים (אנ') | Andina | מרידה, טאצ'ירה, טרוחיו |  |
| אזור הבירה (אנ') | Capital | קראקס (מחוז הבירה), ורגאס, מירנדה |  |
| אזור המרכז (אנ') | Centro | ארגואה, קרבובו |  |
| אזור מרכז-מערב (אנ') | Centro-Occidente | פלקון, לרה, יארקוי |  |
| אזור גואיאנה (אנ') | Guayana | אמסונאס, בוליבר, דלטה אמקורו |  |
| אזור אינסולר (אנ') | Insular | נואבה אספרטה, הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלה |  |
| אזור לוס יאנוס (אנ') | Los Llanos | אפורה, ברינס, קוחדס, גואריקו, פורטוגסה |  |
| אזור המזרח (אנ') | Oriental | אנסואטגי, מונגס, סוקרה |  |
| אזור סוליאנה (אנ') | Zulia | סוליה |  |
מדינות

להלן רשימת 23 מדינות ונצואלה:
| מס' | שם | דגל | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2021 | שטח (קמ"ר) | מפה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אמסונאס |  | פוארטו אייקוצ'ו | Estado Amazonas | 180,000 | 177,617 |  |
| 2 | אנסואטגי |  | ברצלונה | Estado Anzoátegui | 1,570,000 | 43,300 |  |
| 3 | אפורה |  | סן פרננדו דה אפורה | Estado Apure | 570,000 | 76,500 |  |
| 4 | ארגואה |  | מרקאי | Estado Aragua | 1,640,000 | 7,014 |  |
| 5 | ברינס |  | ברינס | Estado Barinas | 830,000 | 35,200 |  |
| 6 | בוליבר |  | סיודד בוליבר | Estado Bolívar | 1,730,000 | 240,528 |  |
| 7 | קרבובו |  | ולנסיה | Estado Carabobo | 2,240,000 | 4,650 |  |
| 8 | קוחדס |  | סן קרלוס | Estado Cojedes | 330,000 | 14,800 |  |
| 9 | דלטה אמקורו |  | טוקופיטה | Estado Delta Amacuro | 190,000 | 40,200 |  |
| 10 | פלקון |  | קורו | Estado Falcón | 990,000 | 24,800 |  |
| 11 | גואריקו |  | סן חואן דה לוס מורוס | Estado Guárico | 830,000 | 64,986 |  |
| 12 | לרה |  | ברקיסימטו | Estado Lara | 1,870,000 | 19,800 |  |
| 13 | מרידה |  | מרידה | Estado Mérida | 880,000 | 11,300 |  |
| 14 | מירנדה |  | לוס טקס | Estado Miranda | 2,970,000 | 7,950 |  |
| 15 | מונגס |  | מטורין | Estado Monagas | 930,000 | 28,900 |  |
| 16 | נואבה אספרטה |  | לה אסונסיון | Estado Nueva Esparta | 570,000 | 1,150 |  |
| 17 | פורטוגסה |  | גואנרה | Estado Portuguesa | 930,000 | 15,200 |  |
| 18 | סוקרה |  | קומנה | Estado Sucre | 990,000 | 11,800 |  |
| 19 | טאצ'ירה |  | סן קריסטובל | Estado Táchira | 1,030,000 | 11,100 |  |
| 20 | טרוחיו |  | טרוחיו | Estado Trujillo | 770,000 | 7,400 |  |
| 21 | ורגאס |  | לה גואירה | Estado Vargas | 340,000 | 1,497 |  |
| 22 | יארקוי |  | סן פליפה | Estado Yaracuy | 670,000 | 7,100 |  |
| 23 | סוליה |  | מרקאיבו | Estado Zulia | 3,830,000 | 63,100 |  |
מדינות > ישויות פדרליות בעלי מעמד מיוחד

| שם | דגל | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה | שטח (קמ"ר) | מפה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז הבירה של ונצואלה |  | קראקס | Distrito Capital | 2,089,000 | 433 |  |
| הדפנדנסיות הפדרליות של ונצואלה |  | ארכיפלג לוס רוקס | Dependencias federales de Venezuela | 6,500 | 342 |  |
אטימולוגיות של שם המדינות

מספר מדינות נקראות על שם דמויות היסטוריות:
אנסואטגי על שם חוסה אנטוניו אנסואטגי (אנ')
בוליבר על שם סימון בוליבר
פלקון על שם חואן קריסוסטומו פלקון (אנ')
לרה על שם חסינטו לרה (אנ')
מירנדה על שם פרנסיסקו דה מירנדה
מונגס על שם חוסה טדאו מונגס (אנ') וחוסה גרגוריו מונגס (אנ')
סוקרה על שם אנטוניו חוסה דה סוקרה
ורגאס על שם חוסה מריה ורגאס (אנ')
מספר מדינות נקראות על שם תכונות טבעיות:
אמסונאס קרויה על שם נהר האמזונאס
אפורה נקרא על שם נהר אפורה (אנ')
ארגואה עבור נהר ארגואה (אנ')
קוחדס עבור נהר קוחדס (אנ')
דלטה אמקורו על שם הדלתה של נהרות אורינוקו ואמקורו (אנ')
גואריקו עבור נהר גואריקו (אנ')
פורטוגסה עבור נהר פורטוגסה (אנ')
טאצ'ירה עבור נהר טאצ'ירה (אנ')
יארקוי עבור נהר יארקוי (אנ')
מקורות שמות אחרים:
ברינס נקרא על שם הקבוצה האתנית הילידית באזור.
קרבובו נקרא על שם כפר אתני.
קראקס נקרא על שם קבוצת הילידים של קראקס.
מרידה עבור עיר הבירה, מרידה, על שם מרידה בספרד.
משמעות השם של נואבה אספרטה היא "ספרטה החדשה", והוא הוענק למדינה כהוקרה לגבורה של הלוחמים המקומיים במלחמת העצמאות של ונצואלה שהזכירה את גבורת הלוחמים הספרטנים ביוון העתיקה.
טרוחיו עבור עיר הבירה, טרוחיו (אנ'), על שם טרוחיו (אנ') בספרד.
סוליה השם נובע מתעתיק קולי משפת צ'יבצ'ה (אנ').
ביאורים

↑  נכון לשנת 2019
↑  נכון לשנת 2013
הערות שוליים

↑  VENEZUELA: Cities & Towns
| מדינות ונצואלה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אמסונאס • אנסואטגי • אפורה • ארגואה • בוליבר • ברינס • גואריקו • דלטה אמקורו • ורגאס • טאצ'ירה • טרוחיו • יארקוי • לרה • מונגס • מירנדה • מרידה • נואבה אספרטה • סוליה • סוקרה • פורטוגסה • פלקון • קוחדס • קרבובו |  |
| ישויות פדרליות נוספות | הדפנדנסיות הפדרליות • מחוז הבירה |  |
| חלוקה מינהלית של מדינות וטריטוריות באמריקה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • בוליביה • ברזיל • גיאנה • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קולומביה |  |
| טריטוריות | איי פוקלנד • גיאנה הצרפתית • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים |  |
קופרה בורן

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קופרה
 שנות ייצור:  2021 - הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 חברת אם:  קבוצת פולקסווגן
 סיווג:  מכוניות משפחתיות
 מרכב:  האצ'בק בעלת חמש דלתות
 פלטפורמה:  קבוצת פולקסווגן MEB
 אורך:  4,322 מ"מ
 רוחב:  1,809 מ"מ
 גובה:  1,537 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,765 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע חשמלי המספק 150, 204 ו-231 כ"ס
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 48 או 58 או 77 קוט"ש
 טווח נסיעה:  בין 340 ל-540 ק"מ
 קשר:  פולקסווגן ID.3
 
קופרה בורן (באנגלית: Cupra Born) היא מכונית חשמלית במרכב האצ'בק, בעלת חמישה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי קופרה משנת 2021. היא הוצגה במאי 2021. ביולי 2020 הציגה את דגם הקונספט המקדים תחת השם קופרה אל-בורן, שהייתה אמורה להיות גרסת הספורט לסיאט אל-בורן, אך בשנת 2021 היא הפכה למכונית עצמאית של קופרה.
הבורן היא המכונית החשמלית הראשונה של קופרה. היא כוללת את אותה הפלטפורמה של פולקסווגן ID.3 ומבוססת עליה בעיקרה.
ב-20 בספטמבר 2021 החל השיווק באירופה.
פנים הבורן
עיצוב

העיצוב של הבורן הוא ספורטיבי כמו שאר דגמי קופרה. חיצונית הדגם הוא אותו דבר כמו ה-ID.3 של פולקסווגן, אך בפנים המכונית האווירה שונה לגמרי, לוח מחוונים דיגיטלי קטן, ומסך מגע המשדר את המולטימדיה בקוטר 12.0 אינץ', הגה בעיצוב ספורטיבי כמו שאר דגמי קופרה הכולל משטחי מגע במקום כפתורים מכניים.
מפרט טכני

הבורן תשווק עם ארבע אפשרויות למערכות הנעה. (נתוני טווחי הנסיעה אינם סופיים!)
הנעה אחורית הכוללת, מנוע חשמלי המספק כ-150 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 48 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 340 ק"מ.
הנעה אחורית הכוללת, מנוע חשמלי המספק כ-204 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 58 קוט"ש המספקת טווח נסיעה חשמלי של 420 ק"מ.
הנעה אחורית, מנוע חשמלי המספק כ-231 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 58 קוט"ש המספקת טווח נסיעה מרבי של 420 ק"מ.
הנעה אחורית, מנוע חשמלי המספק כ-231 כ"ס, סוללת ליתיום-יון בקיבולת 77 קוט"ש המספקת טווח נסיעה מרבי של 540 ק"מ.
טעינה של הסוללה אפשרית עד להספק של 125 קילוואט, זה מאפשר טעינה של 5% עד 80% בזמן של כ-35 דקות וטעינה של 5 דקות תאפשר להוסיף כ-100 ק"מ לטווח הנסיעה.
הערות שוליים

↑  בוריס רוזנר, קופרה בורן החשמלית נחשפה, באתר פורטל הרכב גיר, ‏25 במאי 2021
↑  הוט האצ' חשמלית: 2021 קופרה אל-בורן נחשפת, באתר קארטיוב, ‏08 ביולי 2020
↑  אביעד רייס, פולקסווגן ID.3 עם טוויסט: קופרה מציגה את הבורן החשמלית, באתר מגזין רכב חשמלי, ‏27 במאי 2021
↑  cartube, קופרה בורן החשמלית יוצאת לדרך באירופה - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  הוט האצ' חשמלית: קופרה בורן החשמלית נחשפת, באתר קארטיוב, ‏25 במאי 2021
| קופרה |
| --- | --- | --- |
| אישים | וויין גריפית' - מנכ"ל החברה • חורחה דיאז - מעצב החברה |  |
| כלי רכב | קופרה לאון • קופרה איביזה • קופרה אטקה • קופרה פורמנטור • קופרה בורן • קופרה טבסקאן • קופרה אורבן-רבל |  |
| אחר | סיאט (החברה בה נוסד המותג) • קבוצת פולקסווגן (תאגיד הרכב שהחברה היא חלק ממנו) |  |
זיהום קרקע

זיהום קרקע הוא זיהום הנגרם על ידי הנוכחות של כימיקלים קסנוביוטיים (מעשה ידי אדם) או שינוי אחר בסביבת הקרקע הטבעית. מקורות זיהום הקרקע העיקריים הם תחנות דלק, תעשייה, תחבורה, מוסכים, פסולת בניין וזיהום מתעשיות ביטחוניות.
הכימיקלים השכיחים ביותר המעורבים הם פחמימני נפט, פחמימנים ארומטיים, ממסים, חומרי הדברה, עופרת ומתכות כבדות אחרות.
סיכונים מזיהום קרקע

קרקע מזוהמת עלולה להוות סיכון בריאותי וסביבתי באופנים שונים
פגיעה באדם
דרך מערכת העיכול: שתיית מים מזוהמים, בליעת קרקע מזוהמת, אכילת ירקות ופירות שנחשפו לקרקע מזוהמת.
דרך מערכת הנשימה: נשימת חלקיקי אבק שמקורם בקרקע מזוהמת, נשימת אדי מזהמים החודרים לחללים תת-קרקעיים במבנים, או המתנדפים ממים מזוהמים בשעת מקלחת חמה.
דרך העור: באמצעות מגע ישיר או בשעת מקלחת במים מזוהמים.
פגיעה בחי ובצומח: זיהום מקרקעות עלול להגיע לבתי גידול, כגון אפיקי נחלים ולפגוע במערכות האקולוגיות. חלק מהמזהמים נצברים בגוף הצומח והחי ומהווים בכך סיכון עתידי לאדם. בנוסף, הזיהום פוגע במערכת הביולוגית בקרקע ובמבנה הפיזי שלה ומביא לירידה בפוריותה, באיכות התוצרת החקלאית ובכמותה.
פגיעה במקורות מים: כ-75% ממקורות המים של ישראל הם תת-קרקעיים, כלומר, מי תהום. מזהמים המצויים בקרקע עלולים להיות מוסעים עם חלחול המים אל מי התהום. קצב תנועת מזהמים במי התהום תלוי בתכונת מסיסותם. המזהמים המסיסים מאוד במים נעים בקצב תנועת מי התהום. מרחב הפעילות האנושית בכלל והתעשייתית בפרט במדינת ישראל מצוי מעל מקווי מי התהום המרכזיים. לפיכך רוב האתרים המזוהמים, מצויים אף הם מעל מי התהום ועלולים לזהם אותם. ואכן, על פי נתוני משרד הבריאות, בשנים האחרונות נסגרו במחוז תל אביב 96 קידוחי מי שתייה, שהם 58% מכלל הקידוחים שהיו במחוז בשנת 1980. מתוך 85 קידוחים שנותרו עדיין פעילים, התגלו מזהמים אורגנים ב-52 קידוחים (61%).