stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מופי קרוסוואייר

| --- | --- |
 
 שם ספר:  ארתור ארתור כותב סיפור ארתור ומסבת הפיג'מות הראשונה ארתור והשן המתנדנדת ארתור הבטחות צריך לקיים ארתור: שיעור בנימוס ארתור: שיעור בנימוס 2 ארתור והמורה הבעיתי ארתור והחצבת ארתור והתינוקת החדשה ארתור ופרנסין האמיתיים
 שם סרט:  ארתור: הסרט החג המושלם של ארתור
 תוכנית טלוויזיה:  ארתור
 הופעה ראשונה:  ארתור ופרנסין האמיתיים
 הופעה אחרונה:  כבר גדולים
 מספר הופעות:  269
 יוצרים:  מארק בראון
 דיבוב:  מליסה אלטרו
 דיבוב בשפה העברית:  אור אזולאי אלונה אלכסנדר טלי גוטפריד אורלי קטן
 מידע
 כינויים:  טום בוי מופי מופי קרוסוואייר פרנסין פרנסין אליס פרנסקי
 גיל:  8
 מקום לידה:  אלווד סיטי
 גזע:  קופה
 מין:  נקבה
 מקצוע:  סטייליסטית, שחקנית, שחקנית הוקי, שחקנית כדורעף, שחקנית, כדור רשת, טניסאית, כדורגלנית, כדורסלנית, מתופפת, זמרת, תלמידת יסודי, שוטרת (בעתיד)
 נטייה:  תוהו רע
 דת:  יהדות
 אזרחות:  ארצות הברית
 מקום מגורים:  אלווד סיטי
 דמויות קשורות
 משפחה:  אבא של מופי אבא של פרנסין בן הדוד של פרנסין צ'יפ (אח) קתרין (אחות)
 חברים:  מופי קרוסוואייר פרנסין פרנסקי גילי ארתור ריד (בן זוג) בסטר בקסטר חבר (חיית המחמד של ארתור)
 אויבים:  פרנסין פרנסקי ארתור ריד (לעיתים רחוקות) מופי קרוסוואייר מר עכבר (לשעבר) ארתור ריד בסטר בקסטר מוח
מרי אליס "מופי" קרוסוואייר (באנגלית: Mary Alice "Muffy" Crosswire) היא דמות בדיונית בסדרת הספרים ובסדרת הטלוויזיה המונפשת האמריקאית-קנדית "ארתור".
הופעה חיצונית

לבושה האופייני הוא שמלה סגולה מעל חולצה לבנה, גרביים לבנים ונעליים חומות, ושתי צמות קלועות לראשה. למרות שלפעמים היא גם לובשת סוודר אדום, ג'ינס כחול ונעלי אולסטאר אדומות.
מידע

הילדה העשירה (ברוב הפרקים), השחצנית והמפונקת בכיתה. מופי נשית מאוד, בוגרת לגילה ואוהבת לבזבז כסף בקניון, בעיקר על בגדים ואיפור. היא מתוארת כילדה שחצנית ומפונקת שאוהבת להשוויץ ונוהגת ללעוג על חבריה פעמים רבות. לבושה האופייני הוא שמלה סגולה מעל חולצה לבנה, גרביים לבנים ונעליים חומות, ושתי צמות קלועות לראשה. למרות שהיא גם לובשת סוודר אדום, ג'ינס כחול ונעלי אולסטאר אדומות. אביה היה הבעלים של חברת המכוניות "מנועי קרוסוואייר" כהיום הוא מכונאי וזבלן. אחיה צ'יפ לומד באוניברסיטה. בעלת משרת צמוד ולימוזינה. מופי לומדת עם ארתור מכיתה ב'. למרות שבאחד מהפרקים ארתור מצא תמונה שלו ושל מופי במחסן שבה רואים לוח שכתוב בו שלום כיתה א'. אוהבת לשתות לימונדה ושייקים. מגדלת חתול בשם נמו. לפרנסין יש אחות גדולה בת 16 בשם קתרין. פרנסין היא יהודייה, היא צמה את יום כיפור, חוגגת את החנוכה וחוגגת בר מצווה (לבן-דודה), פרנסין חוגגת גם את חג ההודיה, משום שהוא חג אמריקאי לאומי ולא נוצרי. במקור שמה הוא מארי. בת הזוג של ארתור.
גודזילה מינוס אחת

| --- | --- |

 בימוי:  טקאשי ימאזאקי 
 הופק בידי:  Minami Ichikawa 
 תסריט:  טקאשי ימאזאקי 
 שחקנים ראשיים:  ריונוסוקה קאמיקי, הידטקה יושיוקה, סאקורה אנדו, מונטקה אאוקי, מינאמי האמאבה, יוקי יאמאדה, קורנאוסוקה ססאקי
 מוזיקה:  נאוקי סאטו 
 צילום:  Kōzō Shibazaki 
 מדינה:  יפן, ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני טוהו, Robot Communications
 הקרנת בכורה:  יפן 3 בנובמבר 2023
 משך הקרנה:  125 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית, רוסית, אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט אימה, סרט מדע בדיוני, סרט מותחן, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, קאייג'ו
 מקום התרחשות:  ביקיני, טוקיו, יפן, ים יפן 
 תקופת התרחשות:  יפן בתקופה שלאחר הכיבוש האמריקאי 
 תקציב:  15,000,000 דולר אמריקאי
 פרסים:  פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר 
 סרט קודם:  שין גודזילה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
טאקאשי ימאזאקי הוא הבמאי, התסריטאי והאחראי על האפקטים החזותיים של "גודזילה מינוס אחד"
גודזילה מינוס אחד (ביפנית: -1.0⁦ゴジラ, תעתיק - גוֹגִ'ירָה מַאיְנָסֻ ווָאן) הוא סרט יפני משנת 2023 שנכתב ובוים על ידי טאקאשי ימאזאקי. הסרט הופק על ידי אולפני טוהו ו-Robot Communications ומופץ על ידי טוהו. זהו הסרט ה-37 בזיכיון סרטי גודזילה. הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת ביפן בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. בעוד שהמדינה עסוקה בשיקום שלאחר המלחמה, תושבי יפן נאלצים כעת לעצור את המפלצת גודזילה שגורמת להרס רב ברחבי יפן ולמקרי מוות רבים.
הדמויות הראשיות וצוות השחקנים

קויצ'י שיקישימה (ריונוסוקה קאמיקי) - טייס קמיקזה לשעבר.
נוריקו אוישי (מינאמי האמאבה) - בת זוגו של שיקישימה.
שירו מיזושימה (יוקי יאמאדה) - חניך על סיפון הספינה שינסאי מארו.
סוסאקו טצ'יבנה (מונטקה אאוקי) - טכנאי לשעבר בחיל האוויר היפני.
קנג'י נודה (הידטקה יושיוקה) - מהנדס נשק לשעבר.
סומיקו אוטה (סאקורה אנדו) - השכנה של שיקישימה.
יוג'י אקיטסו (קוראנוסקה סאסאקי) - הקפטן של הספינה שינסאי מארו.
טאטסו הוטה (מיו טנאקה) - קפטן המשחתת יוקיקאזה.
טדאיוקי סאיטו (יויה אנדו) -
אקיו איטאגקי (קיסוקה איידה) -
אקיקו (סאה נאגאטאני) - בתם המאומצת של אוישי ושיקישימה.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | הסרט הטוב ביותר בשפה זרה | גודזילה מינוס אחד |  מקום שני |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | עיצוב הסאונד הטוב ביותר | גודזילה מינוס אחד | מועמדות |
| פרסי אגודת מבקרי הקולנוע של סן דייגו | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | גודזילה מינוס אחד | זכייה |
| פרסי איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי | הסרט הטוב ביותר בשפה זרה | גודזילה מינוס אחד | מועמדות |
| פרס אוסקר | האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | טאקאשי ימאזאקי, קיוקו שיבויה, מסאקי טקהאשי, טצוג'י נוג'ימה | זכייה |
| פרס סאטורן  | הסרט הבינלאומי הטוב ביותר |  | זכייה |
| פרס סאטורן  | בימוי הסרט הטוב ביותר | טאקאשי ימאזאקי | מועמדות |
| פרס סאטורן  | תסריט הסרט הטוב ביותר | טאקאשי ימאזאקי | מועמדות |
| פרס סאטורן  | הסרט הוויזואלי / האפקטים המיוחדים הטובים ביותר | טאקאשי ימאזאקי, קיוקו שיבויה, מסאקי טקהאשי, טצוג'י נוג'ימה | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "Godzilla Minus One Official Press Release". SciFi Japan (הודעה לעיתונות). 11 ביולי 2023. ארכיון מ-14 ביולי 2023. נבדק ב-13 ביולי 2023. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  San Diego Film Critics, 2023 San Diego Film Critics Society Award Winners, San Diego Film Critics Society, ‏2023-12-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  Critics Choice Awards 2024: All the Winners, TIME, ‏2024-01-15 (באנגלית)
↑  The 96th Academy Awards | 2024, www.oscars.org, ‏2024-01-23 (באנגלית)
↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)
מקסין (סרט)

| --- | --- |

לוגו הסרט
 בימוי:  טי וסט
 הופק בידי:  ג'ייקב ג'אפקה טי וסט מיה גות' קווין טורן הריסון קרייס
 תסריט:  טי וסט
 שחקנים ראשיים:  מיה גות' אליזבת דביקי מוזס סאמני מישל מונאהן בובי קנאבלי לילי קולינס הלסי ג'אנקרלו אספוזיטו קווין בייקון
 מוזיקה:  טיילר בייטס 
 צילום:  אליוט רוקט 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Little Lamb Mad Solar
 חברה מפיצה:  A24
 הקרנת בכורה:  5 ביולי 2024 
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט סלאשר 
 סרט קודם:  פרל 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מקסין (באנגלית: MaXXXine) הוא סרט סלאשר אמריקאי שנכתב ומבוים על ידי טי וסט. הסרט הוא השלישי והאחרון בטרילוגיית "X", ובו מככבת מיה גות', ששבה לגלם את דמותה של מקסין מינקס, לצד אליזבת דביקי, מוזס סאמני, מישל מונאהן, בובי קנאבלי, לילי קולינס, הלסי, ג'אנקרלו אספוזיטו וקווין בייקון.
הסרט הוצג בבכורה בתיאטרון הסיני TCL בלוס אנג'לס ב-24 ביוני 2024, והוא הופץ לבתי הקולנוע בארצות הברית על ידי A24 ב-5 ביולי 2024. הסרט הכניס 21 מיליון דולר ברחבי העולם, והפך לסרט המרוויח ביותר בסדרה.
רקע עלילתי

לאחר ששרדה את הטבח בשנת 1979, עוברת מקסין מינקס ללוס אנג'לס בתחילת שנות ה-80 במטרה לממש את חלומותיה ולהיות לשחקנית מפורסמת.
צוות השחקנים

מיה גות' – מקסין מינקס
אליזבת דביקי – במאית קולנוע
מוזס סאמני
מישל מונאהן – בלשית במשטרת לוס אנג'לס
בובי קנאבלי – בלש במשטרת לוס אנג'לס
לילי קולינס
הלסי
ג'אנקרלו אספוזיטו – סוכן בתעשיית הסרטים למבוגרים ושחקני קולנוע נחותים
קווין בייקון – חוקר פרטי
הפקה > פיתוח

לאחר הקרנת בכורתו של הסרט "פרל" בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו בשנת 2022, הכריז הבמאי טי וסט על פיתוחו של סרט שלישי שיחתום את הטרילוגיה. בעקבות ההכרזה, פרסם וסט טיזר ראשון לסרט. בנוסף להכרזה על הפקת הסרט, נמסר כי כמו את קודמיו בטרילוגיה, את הסרט יכתוב ויביים וסט, וכי את דמותה של מקסין, מהסרט הראשון, תשוב לגלם מיה גות'. באפריל 2023, נמסר על ליהוקם של אליזבת דביקי, מוזס סאמני, מישל מונאהן, בובי קנאבלי, לילי קולינס, האלסי, ג'אנקרלו אספוזיטו וקווין בייקון לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-11 באפריל 2023.
והסתיימו ב-24 במאי של אותה שנה.
הפצה

הסרט הוקרן בבכורה בתיאטרון הסיני בלוס אנג׳לס ב-24 ביוני 2024, ועלה לאקרנים בקולנוע ב-5 ביולי 2024 בארה״ב, אנגליה וקנדה. על הפצת הסרט אמונה "A24".
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | הסרט העצמאי הטוב ביותר | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Abdulbaki, Mae (October 28, 2022). "MaXXXine: Cast, Story & Everything We Know". Screen Rant. Retrieved April 18, 2023.
↑  Squires, John (September 13, 2022). "'MaXXXine' – A24 Announces Third Movie in Ti West's 'X' Franchise! (Teaser)". Bloody Disgusting. Retrieved April 18, 2023.
1 2  Fleming Jr., Mike (September 12, 2022). "Ti West Reveals 'X' Trilogy Finale With 'MaXXXine' Teaser Following Tonight's 'Pearl' TIFF Midnight Madness Premiere: WATCH". Deadline. Retrieved April 18, 2023.
1 2  Dela Paz, Maggie (September 13, 2022). "MaXXXine Teaser: A24 Unveils Third Film in Ti West's X Horror Trilogy". ComingSoon.net. Retrieved April 18, 2023.
1 2  Galuppo, Mia; Kit, Borys (April 5, 2023). "X Sequel MaXXXine Sets Cast with Elizabeth Debicki, Lily Collins". The Hollywood Reporter. Retrieved April 18, 2023.
↑  Squires, John (April 11, 2023). "Filming Underway on Ti West's 'MaXXXine' Starring Mia Goth". Bloody Disgusting. Retrieved April 18, 2023.
↑  Romanchick, Shane (April 11, 2023). "Ti West's 'MaXXXine' Begins Filming". Collider. Retrieved April 12, 2023.
↑  Dela Paz, Maggie (April 12, 2023). "MaXXXine Set Photo: Production Begins on Mia Goth Horror Movie". Yahoo! Entertainment. Retrieved April 18, 2023.
↑  Hamman, Cody (April 11, 2023). "MaXXXine: Ti West's X and Pearl follow-up has started filming!". JoBlo.com. Retrieved April 18, 2023.
↑  A24 [@A24] (April 11, 2023). "Day 1 #MaXXXine" (Tweet). Retrieved April 18, 2023 – via Twitter.
↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)
מיילס מילר

| --- | --- |

 לידה:  1967 (בן 58 בערך) הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 עיסוק:  תסריטאי, מפיק, במאי טלוויזיה
 מקום לימודים:  כרייסט'ס קולג'  בית הספר לקולנוע של אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת דרום קליפורניה  קלרמונט פאן קורט 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיילס מילר (באנגלית: Miles Millar; נולד ב-1967) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי טלוויזיה בריטי העובד משנת 1994 בשותפות עם חברו האמריקני אלפרד גוף.
ביוגרפיה

מילר נולד בממלכה המאוחדת. הוא בוגר בית הספר הפרטי קלרמונט פאן קורט (אנ') במחוז סארי שבאנגליה וכן בוגר קולג' קרייסטס (אנ') של אוניברסיטת קיימברידג'. מילר למד קורס בהפקה באוניברסיטת דרום קליפורניה, שם פגש את אלפרד גוף והשניים הפכו לצמד תסריטאים ומפיקים. בזמן לימודי ההפקה, הצמד גוף ומילר כתבו ביחד תסריט קומי בשם "מנגו", שהדמויות המככבות בו הן שוטר האלרגי לבעלי חיים ואורנגאוטן המשתפים פעולה כצמד לפתרון תעלומת פשע. אולפני ניו ליין סינמה רכשו את הזכויות לתסריט תמורת 400,000$. הסרט לא התקדם מעבר לפרה-פרודקשן.
פילמוגרפיה

| שנה/שנים | שם | תסריטאי | מפיק | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996–1997 | Bugs (אנ') | כן |  | סדרת טלוויזיה |
| 1997–1998 | Timecop (אנ') | כן | כן | סדרת טלוויזיה |
| 1997 | Double Tap | כן |  | סרט |
| 1998 | נשק קטלני 4 (אנ') | כן |  | סרט המשך |
| 1998 | Black Jaq | כן |  | סרט טלוויזיה |
| 1998–1999 | משטר צבאי (אנ') | כן | כן | סדרת טלוויזיה |
| 1999 | Made Men (אנ') | כן |  | סרט טלוויזיה |
| 1999–2000 | The Strip (אנ') | כן | כן | סדרת טלוויזיה |
| 2000 | שנחאי נון | כן |  | סרט |
| 2001–2011 | סמולוויל | כן | כן | סדרת טלוויזיה |
| 2002 | שואוטיים (אנ') | כן |  | סרט |
| 2003 | צוות שנחאי | כן |  | סרט המשך |
| 2004 | ספיידרמן 2 | כן |  | סרט המשך |
| 2005 | החיפושית בהילוך גבוה | כן |  | סרט |
| 2008 | המומיה 3: שובו של קיסר הדרקון (אנ') | כן |  | סרט המשך |
| 2009 | האנה מונטנה: הסרט |  | כן | סרט ספין אוף |
| 2011 | המלאכיות של צ'ארלי (אנ') | כן | כן | סדרת רימייק |
| 2011 | אני מספר ארבע | כן |  | סרט |
| 2012 | כדור בראש |  | כן | סרט |
| 2015–2019 | אדמת הפקר | כן | כן | סדרת טלוויזיה |
| 2016–2017 | תולדות השנארה (אנ') | כן | כן | סדרת טלוויזיה |
| 2021 | ונסדיי |  | כן | סדרת טלוויזיה |
| 2024 | ביטלג'וס ביטלג'וס | כן | לא | סרט |
| יפורסם בהמשך | The Machine | כן |  | סרט |
| יפורסם בהמשך | שנחאי דון (אנ') | כן | כן | סרט המשך |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס סאטורן | 2025 | תסריט הסרט הטוב ביותר | ביטלג'וס ביטלג'וס | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  מייקל פלמינג, Mango Lined up, וראייטי, ‏10 בפברואר 1994 (באנגלית)
↑  Justin Kroll, Addams Family Live-Action TV Series From Tim Burton Heats Up TV Marketplace, דדליין, ‏2020-10-22 (באנגלית)
↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810630004205606  BIBSYS: 1470399608982  BNE: XX1499309  BnF: cb14121664f (data)  CiNii: DA18827998  GND: 1079818081  ISNI: 0000 0001 1634 9694  LCCN: n2009009276  NDL: 01135965  NTA: 406342814  SUDOC: 130134228  VIAF: 46968571   WorldCat (עם VIAF): 46968571
יצחק שדה

ערך זה עוסק במפקד הפלמ"ח ואלוף בצה"ל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

יצחק שדה, 1950
 לידה:  10 באוגוסט 1890 ג' באלול תר"ן לובלין, האימפריה הרוסית
 פטירה:  20 באוגוסט 1952 (בגיל 62) ל' באב תשי"ב תל אביב-יפו, ישראל
 מקום קבורה:  גבעת ברנר 
 תאריך עלייה:  1920
 מדינה:  ישראל, האימפריה הרוסית 
 צאצאים:  איזה דפני, רבקה שקלים, יורם שדה
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית  הצבא האדום  הצבא הלבן  ההגנה  פלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1921–1949 (כ־28 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מקים פלוגת הנודדת, מקים פלוגות השדה, ראש הפלמ"ח, ראש תנועת המרי העברי, מפקד חטיבה 8
 פעולות ומבצעים
 מאורעות תרפ"ט  המרד הערבי הגדול   מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 ראש גדוד העבודה, מייסדי אגודת הספורט הפועל
 הנצחה
 הקיבוצים משאבי שדה וניר יצחק בנגב  מושב שדה יצחק בצפון מזרח השרון  רחובות על שמו בערים רבות בארץ  מחלף אלוף שדה  מרוץ הקפת התבור  פרס לספרות צבאית על שמו
 
יצחק שדה (1948)
יצחק שדה עם מפקד מצודת עיראק סואידן לאחר כיבושה, 9 בנובמבר 1948
יוצרים ואנשי צבא בקפה מאור בתל אביב, במחצית השנייה של 1948. (מימין לשמאל: יצחק שדה ובנו יורם, ישראל זמורה, יצחק שנהר, יעקב הורוביץ, נתן אלתרמן, יודל מרמרי (שלישו של יצחק שדה), צילום: בנו רותנברג, ומאוספו של יורם שדה, יפו
אימרה של יצחק שדה באנדרטת חטיבה 8 בנמל התעופה בן-גוריון
יצחק שדה (לנדוברג; 10 באוגוסט 1890 – 20 באוגוסט 1952), שכונה "הזקן", היה אלוף בצה"ל וממקימיו, מפקד, אסטרטג, מנהיג, מחנך, מחזאי וסופר יהודי. שדה היה ממנהיגי גדוד העבודה וחבר מחתרת הקיבוץ, ממפקדי ארגון "ההגנה", ממייסדי הפלמ"ח ומפקדו הראשון.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות ברוסיה

יצחק שדה נולד בעיר לובלין (אז בתחומי האימפריה הרוסית, אחר כך בפולין) בשם יצחק לנדוברג. אמו, רבקה, הייתה בתו של הרב שניאור זלמן פרדקין, רבה של לובלין. בצעירותו למד אצל ר' הלל צייטלין, וכשגדל, לחם בשורות צבא האימפריה הרוסית. בזמן מלחמת העולם הראשונה זכה לעיטור על אומץ לבו, וקודם עד לתפקיד מפקד פלוגה.
ב־1917 הצטרף למפלגה הסוציאל-רבולוציונרית והכיר את יוסף טרומפלדור. ב־1918 החל ללמוד בפקולטה להיסטוריה ופילולוגיה באוניברסיטת טווריה בסימפרופול, אולם לאחר זמן קצר עזב את הלימודים והצטרף לצבא האדום, שלחם במלחמת האזרחים הרוסית.
ב-1919 ארגן עלייה של "החלוץ" מחצי האי קרים.
ב־1920 התאכזב מהאכזריות הקיצונית של לוחמי הצבא האדום ועבר צד – לצבא הלבן של פיוטר וראנגל. אולם גם שם לא מצא את מקומו בגלל האנטישמיות של המונרכיסטים הרוסים. כששמע על מותו של טרומפלדור בקרב תל חי, החליט לעזוב את רוסיה ולעלות לארץ ישראל.
ביוגרפיה > בארץ ישראל > במלחמת העצמאות

עם הקמת חטיבות החי"ש היה שדה מועמד לקבל את הפיקוד על חטיבת גבעתי אולם בן-גוריון התנגד לכך בחריפות. גלילי איים בהתפטרות אם שדה לא יקבל את התפקיד אולם המשבר הסתיים עם הודעת שדה על הסרת מועמדותו. במקומו מונה יהושע גלוברמן שנהרג כעבור שבוע ובמקומו מונה שמעון אבידן.
שדה מונה ל"יועץ צבאי לבן-גוריון" – תפקיד ללא סמכויות, ולתפקיד מפקד שמ"ש, שירות המשוריינים של ההגנה שעסק בשריון משאיות ואוטובוסים לצורכי השיירות.
באפריל 1948 נקרא שדה לפקד על הגנת קיבוץ משמר העמק. צבא קאוקג'י כיתר את הקיבוץ, במטרה לשלוט על הכביש לחיפה ולבתר את צפון הארץ. בקרב איגוף מאחור, תקף שדה את הכוחות הצרים והניסם צפונה.
ב-19 באפריל 1948 מונה לפקד על מבצע יבוסי, שנועד להשתלט על אזור ירושלים, ובו הועמדו תחת פיקודו של שדה חטיבת הראל בפיקודו של יצחק רבין וחטיבת עציוני בפיקודו של דוד שאלתיאל. ב-27 באפריל פורק מטה "יבוסי", עקב דלות ההישגים במבצע והחיכוכים בין מפקדיו, ושדה עזב את ירושלים.
בעת הקמת צה"ל קיבל דרגת אלוף, יזם את הקמת חטיבת השריון הראשונה של צה"ל – חטיבה 8 ופיקד עליה. החטיבה לקחה חלק חשוב במבצע דני (יולי 1948) בו נכבשו לוד ורמלה. בסוף שנת 1948 שרת בגזרה הדרומית תחת פיקודו של יגאל אלון, שהיה חניכו וסגנו בפלמ"ח.
ב-21 באוקטובר 1948, במהלך מבצע יואב, השתתף בכיבוש באר שבע. ב-9 בנובמבר 1948, לאחר שבעה ניסיונות כושלים לכיבוש בלילה של משטרת עיראק סווידאן, שכונתה "המפלצת על הגבעה" ואיימה על קיבוץ נגבה, פיקד שדה על הניסיון השמיני והמוצלח לכיבוש, שהתרחש בשעות היום. כוחותיו נטלו חלק במבצע אסף ובמבצע חורב, במהלכו כבש ב-27 בדצמבר 1948 את עוג'ה אל-חפיר (ניצנה) והמשיך לתוך סיני.
בסיום מלחמת העצמאות וביסוס צה"ל כצבא היחיד של מדינת ישראל, פרש יצחק שדה מהשירות הצבאי. יש הטוענים שפרש מצה"ל מכוח האילוץ, עקב יחסיו המעורערים עם דוד בן-גוריון וזיהויו כאיש מפ"ם ומזדהה עם ברית המועצות.
בנוסף להיותו איש צבא ומצביא ידוע שם, שהנחיל שיטות אימון וטקטיקות לחימה ל"הגנה" ולצה"ל, נודע שדה כאיש חינוך בעל השפעה רבה על הנוער הארצישראלי של תקופת היישוב, במיוחד על לוחמי הפלמ"ח הצעירים, אותם חינך לאידיאלים של ציונות, שיתוף ורעות. זאב שיף ואיתן הבר כתבו עליו ב"לקסיקון לביטחון ישראל":
שדה לא היה רק איש צבא. הוא היה ציוני, הומאניסט וסוציאליסט; רגישותו ועירנותו המוסרית והפוליטית ניכרו עוד בימיו בגדוד העבודה, והיה אפשר להבחין בהן לאורך כל דרכו הצבאית. הוא שטבע את מטבע הלשון 'טוהר הנשק'; הוא ששנה באוזני חניכיו: 'אהוב את הרובה ושנא את המלחמה'. הוא דבק ברעיונותיו הפוליטיים הסוציאליסטיים עד כדי כך, שנדחק הצידה ערב מלחמת העצמאות וסולק לאחריה.
ביוגרפיה > בארץ ישראל > אחרית ימיו

לאחר שחרורו מצה"ל עבר לפעילות פוליטית ונבחר כחבר מועצת עיריית תל אביב מטעם מפ"ם.
הוא התגורר ב"בית יצחק שדה" ביפו, ועסק בכתיבה. הבית שימש בעבר קצינים בריטיים והוענק לו בתום מלחמת העצמאות. זה היה בית הקבע הראשון שלו לאחר שנים ארוכות שבהן חי בגדוד העבודה, נדד עם משפחתו לתל אביב ולקיבוץ נען או חי במחתרת. התגורר בבית שלוש שנים בלבד עד פטירתו. במהלך תקופה זו, אירח את מנהיגי המדינה, אנשי צבא, משוררים ואנשי רוח.
כתב סיפורים קצרים, מאמרים רבים ומחזות. כתביו הרבים לוקטו והוצאו לאור בארבעה כרכים (ראה ספרים שכתב, למטה). בין ספריו: "מסביב למדורה" (1946) המכיל קטעים מכתביו, "הפנקס פתוח" (1952) הכולל סיפורים מתקופת ילדותו ונעוריו בלובלין ומחזה בשם "לוחמים". בשנות השלושים והארבעים נהג לחתום את רשימותיו ומאמריו בכינוי י. נודד.
יצחק שדה נפטר ב-20 באוגוסט 1952, ונקבר למחרת בטקס צבאי בקיבוץ גבעת ברנר. בהלווייתו שיצאה מתל אביב לגבעת ברנר השתתפו כל ראשי צה"ל וקהל של אלפים רבים. הוא נקבר לצד אשתו השלישית, מרגוט, שנפטרה שנה לפניו ממחלת הסרטן. על מצבתו נכתב: חוצב, אמן ורע, מצביא - חלוץ, בהתגוננות, במאבק ובשחרור. בחזית הקבר נמצא סמל הפלמ"ח. השאיר אחריו שתי בנות ובן: איזה דפני, רבקה ספרים (ריבושה) ויורם שדה.
הנצחה

על שמו של שדה נקראים שלושה יישובים בארץ: הקיבוצים משאבי שדה וניר יצחק בנגב והמושב שדה יצחק בשרון; מחלף אלוף שדה; ובערים רבות בארץ נקראו רחובות על שמו, ובהם רחוב יצחק שדה בתל אביב, בירושלים, בבני ברק, בבת ים, בהרצליה, בפתח תקווה, בקריית אונו, בגבעתיים, באזור, בנס ציונה, ברמלה וברמת השרון. המשורר חיים גורי, גם הוא מיוצאי הפלמ"ח, כתב עליו את השירים "הזקן רק ייתן פקודה" ו"בלדה ליצחק שדה" ("חבר בגדוד העבודה"), אותו ביצעה להקת הנח"ל ללחן של יאיר רוזנבלום.
ביתו, הנמצא ברחוב זיכרון קדושים 3 ביפו, בגבול שבין יפו לבין בת-ים משמר מוצגים מקוריים מימי הפלמ"ח ומלחמת העצמאות. בנו, יורם שדה וכלתו, הצליחו לשמר את הבית במשך כל השנים כפי שהיה, על פשטותו ועל הגן שטיפח. ביתו של שדה פתוח למבקרים וניתן לבקר בו בתיאום מראש.
מדי שנה, החל מ-1952, בראשית האביב, נערכת הקפת התבור לזכרו של האלוף שדה. מאז 2016 שונה שמה ל-מרוץ התבור, מסלולה מוסיף לכלול טיפוס תלול במעלה ההר, אך חדל לכלול הקפה מלאה של ההר.
זכרו הונצח בבול דאר ישראלי. ב- 23 באפריל 1978, דאר ישראל הנפיק סדרה של 5 בולי דאר שעליהם מופיעים דיוקנם של אישים מן ההיסטוריה המודרנית של ישראל. אחד מהבולים האלה הוקדש להנצחת זכרו של יצחק שדה. על השובל של הבול הופיעה הכיתובית: " 30 שנה לעצמאות ישראל ". האמן צבי נרקיס עיצב את הבול. דאר ישראל מכר 963,000  של בול זה  עד להפסקת המכירה.
הנצחה > הפרס לספרות צבאית על שמו

לזכרו של שדה הוקמה עמותה המעניקה את "הפרס לספרות צבאית ע"ש האלוף יצחק שדה ז"ל". הפרס מוענק משנת 1972. זהו פרס שנתי, בעל ערך כספי, המוענק ליצירה מקורית ישראלית (ספר, סרט או מחזה) באחד מן התחומים:
תאוריה, מחקר והגות צבאית.
היסטוריה צבאית יהודית.
תולדות ההתגוננות היהודית בארץ או בגולה.
זיכרונות על שירות בכוחות המגן או בצה"ל.
יצירה על אישיות צבאית, יהודית או אישיות הקשורה לעימות הישראלי-ערבי.
קבר יצחק שדה בגבעת ברנר
חזית קברו של יצחק שדה בגבעת ברנר
שלט על ביתו של יצחק שדה ברחוב זיכרון קדושים 3 ביפו
אנדרטה ל"חטיבת הזקן" בפארק עוצבות השריון בלטרון
פסל ראש של יצחק שדה, ברחבת מבצע דני בעיר רמלה.
ספרים שכתב

מסביב למדורה, י. נודד (יצחק שדה), ת"א, "לאחדות העבודה", תש"ו 1946
כיצד נלכדה המצודה: כיבוש משטרת עיראק-סוידאן - בספור ובצילום, הוצאת מערכות, (בחלק מהעותקים: מרחביה: ספרית פועלים), תש"י 1950 ( הטקסט פורסם במקור בתור שני המשכים בעיתון "על המשמר" בתאריכים 30.09.1949 ו-07.10.1949 )
יצחק שדה כתבים א', ב', ג', ד', ארבעה כרכים שהוצאו לאור במרוצת השנים 1980 - 2000, הקיבוץ המאוחד, תל אביב
לוחמים, ארבעה מחזות, הקיבוץ המאוחד, תל אביב, תשי"ג 1952
מה חידש פלמ"ח (טקטיקה בהגנה), מרחביה, ספרית פועלים, תש"י 1950
מסביב למדורה, דור הפלמ"ח, תל אביב, 1989
הפנקס פתוח, פרשה ראשונה, ציורים - צילה בינדר, הקיבוץ המאוחד תל אביב, תשי"ב 1952
לקריאה נוספת, ספרים שנכתבו אודותיו

חוברת ההנצחה לזכרו של יצחק שדה, שהופקה בשלושים למותו, כ"ט באלול תשי"ב (19 בספטמבר 1952), מפלגת הפועלים המאוחדת - המרכז.
שלמה דרך (עריכה), גלי הוס (עיצוב), יצחק שדה: אלבום, הקיבוץ המאוחד, 1972. (הספר בקטלוג ULI)
יפרח חביב, הזקן שהדליק מדורות, ספרית פועלים, 1973. (הספר בקטלוג ULI)
שמעון זקס, עדה ישי ורות לבנית, יצחק שדה : איש ותקופתו; חוברת לתלמיד, אוניברסיטת תל אביב - בית-הספר לחינוך, 1975. (הספר בקטלוג ULI)
צביקה דרור, מצביא ללא שררה: סיפור חייו של יצחק שדה "הזקן", הקיבוץ המאוחד, 1996. (הספר בקטלוג ULI)
יורם קניוק, אקסודוס - אודיסיאה של מפקד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999. (הספר בקטלוג ULI)
פועה הרשלג, איך נדלקו מדורות (יצחק שדה), עם עובד, 2002. (הספר בקטלוג ULI)
עופר רגב, להתאהב בארץ ישראל, הוצאת כנרת, 2005. (הספר בקטלוג ULI)
איזה שדה דפני, והוא היה לאגדה - אבי יצחק שדה, זכרונות, הוצאת ספר לכל, 2011. (הספר בקטלוג ULI)
עמירם אזוב, משמר העמק לא תיפול, דביר, 2013. (הספר בקטלוג ULI)
משה בן-שאול, מעלות לוחמים - עשרים ושלשה פרקי לוחמים, הוצאת הדר, 1967, עמודים 156–164. (הספר בקטלוג ULI)
מאמרים שנכתבו עליו
על חידושיו של יצחק שדה בתחום הצבאי, מאת מאיר פעיל, נדפס בסקירה חודשית, 37, 12, 1991.
בראשית מלחמת השחרור, דפים מן העזבון של יצחק שדה, נדפס במבפנים, מ', 2, 1978.
הערות שוליים

↑  מכתב ששלח צייטלין לשדה בשנת 1921 ומעיד על הקשר ביניהם, מופיע בספרו של י' אחיטוב "על גבול התמורה"
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  יהודה ואלך, אטלס כרטא לתולדות ארץ ישראל מראשית ההתיישבות ועד קום המדינה, עמ' 86.
↑  Саде Ицхак, במהדורת האינטרנט של האנציקלופדיה היהודית בשפה הרוסית (ברוסית)
↑  יורם קניוק, אקסודוס - אודיסיאה של מפקד, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999, עמודים 36–39.
↑  שיתוף הפעולה בין "ההגנה" לבין הצבא הבריטי, ספר תולדות ההגנה, כרך שלישי, חלק ראשון, עמוד 356.
↑  מרדכי נאור, הכ"ג שליחות עלומה, ספריית יהודה דקל, המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2019 תשע"ט, עמ' 52-54
↑  עמירם אזוב, "משמר העמק לא תיפול!: נקודת מפנה בתש"ח", אור יהודה: דביר, 2013, עמוד 154
↑  מרדכי נאור, הרמטכ"ל הראשון-יעקב דורי, הוצאת מודן, 2011
↑  עמירם אזוב, "משמר העמק לא תיפול!: נקודת מפנה בתש"ח", אור יהודה: דביר, 2013, עמודים 218–236
↑  פעולות עיקריות במסגרת מבצע יבוסי, באתר "מרכז מידע פלמ"ח"
↑  הקבר של יצחק שדה בבית העלמין של קיבוץ גבעת ברנר, באתר BillionGraves
↑  אלוף יצחק שדה הובא למנוחות בגבעת ברנר, דבר, 22 באוגוסט 1952
↑  יעקב צחור (עורך), בולי ישראל תש"ח -  תשס"ב, קטלוג מס' 14, רשות הדאר - השירות הבולאי, כתר הוצאה לאור, 2008, עמ' 187
↑  רשימת הזוכים ב"פרס יצחק שדה לספרות צבאית", באתר הפלמ"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307276005171  BnF: cb119555981 (data)  GND: 122926250  ISNI: 0000 0000 6641 0548  LCCN: n87937940  NTA: 202587452  VIAF: 17231786   WorldCat (עם VIAF): 17231786
סיון רהב-מאיר

| --- | --- |

רהב-מאיר ב-2015
 לידה:  2 ביולי 1981 (בת 43) ל' בסיון ה'תשמ"א רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  מכינה קדם-צבאית בית ישראל  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  בעבר: גלי צה"ל ידיעות אחרונות חברת החדשות
 תחום סיקור:  אקטואליה, פוליטיקה, יהדות
 בן זוג:  ידידיה מאיר
 מספר צאצאים:  5
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  SivanRahavNews
 טוויטר (X):  SivanRahav
 www.sivanrahavmeir.com
 
סיון אסתר רהב-מאיר (נולדה ב-2 ביולי 1981, ל' בסיוון ה'תשמ"א) היא עיתונאית, כתבת חדשות לשעבר, פובליציסטית ומנחת טלוויזיה ורדיו ישראלית.