stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי קרליץ
הערות שוליים

↑  המכתב המלא בכבר היה לעולמים
↑  אנשיל פפר, הרבנים הליטאים יוצאים נגד "אמנת כנרת", באתר הארץ, 12 בינואר 2002
↑  יאיר שרקי, ‏פרסום ראשון: הנציג החרדי בוועדת החקירה למירון - קיבל את אישור נשיא מועצת גדולי התורה, באתר ‏מאקו‏, 27 ביוני 2021
| דגל ישראל ראשי מועצת ועיריית בני ברק |
| --- | --- | --- |
| ראשי ועד המושבה | יצחק גרשטנקורן 1924–1934 • רב העיר הרב נחמן שמואל יעקב מיודסר 1937–1934 |  |
| ראשי מועצה מקומית | יעקב פרבשטין 1939–1937 • יצחק גרשטנקורן 1949–1954 |  |
| ראשי עירייה | יצחק גרשטנקורן 1949–1954 • משה בגנו 1954 • ראובן אהרונוביץ' 1957–1954 • משה בגנו 1957–1959 • ראובן אהרונוביץ' 1959–1966 • שמואל וינברג 1966–1968 • שמעון סירוקה 1968–1969 • ישראל גוטליב 1969–1974 • יצחק מאיר 1974–1976 • ישראל גוטליב 1976–1978 • שמואל וינברג 1978–1983 • משה אירנשטיין 1983–1991 • ירחמיאל בויאר 1991–1993 • משה אירנשטיין 1993–1995 • עמוס מר-חיים (יו"ר ועדה קרואה) 1995–1998 • מרדכי קרליץ 1998–2003 • ישכר פרנקנטהל 2003–2008 • יעקב אשר 2008–2013 • אברהם רובינשטיין (מ"מ) 2013 • חנוך זייברט 2013–2018 • אברהם רובינשטיין 2018–2024 • חנוך זייברט 2024–מכהן |  |
אלבניה תחת השלטון האיטלקי

ממלכת אלבניה הייתה מדינת חסות של איטליה הפשיסטית בין השנים 1939 ו-1943 שהוקמה על שטחי ממלכת אלבניה.
היסטוריה

ממלכת איטליה פלשה לאלבניה ב-7 באפריל 1939, חמישה חודשים לפני תחילתה של מלחמת העולם השנייה. צבא ההגנה האלבני הוכח כלא יעיל נגד זה האיטלקי, ולאחר התגוננות קצרה, המדינה סופחה לאיטליה. המלך האלבני זוגו הראשון וממשלתו הוגלו מחוץ למדינה. ראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני דרש שליטה ישירה על המדינה כדי להרחיב רשמית את האימפריה שלו, כמו שעשתה גרמניה בסיפוח אוסטריה וכיבוש צ'כוסלובקיה. אלבניה התנהלה דה יורה כמדינה עצמאית, אך הכובשים הקימו במדינה ממשלת בובות תחת חוקה חדשה, שהפכה את אלבניה לארץ חסות איטלקית. המלך ויטוריו אמנואלה השלישי טען לכתר האלבני, והיה רשמית שליטה עד ל-25 ביולי 1943. במדינה שלטה המפלגה הפשיסטית האלבנית שהייתה למעשה השלוחה האלבנית של המפלגה הפשיסטית האיטלקית.
לאלבניה הייתה חשיבות היסטורית ותרבותית ללאומנים האיטלקים, תומכי הפשיזם, משום שהטריטוריה של אלבניה הייתה שנים רבות חלק מהאימפריה הרומית, ומאוחר יותר היו בה חופים (כמו דורס) שהושפעו ונשלטו על ידי הרפובליקה האיטלקית בוונציה.
אסטרטגית, השליטה באלבניה נתנה לאיטליה מיקום בבלקן שאיפשר לה לפלוש ליוון, שאכן כך עשתה בשנת 1940, וכמו כן איפשר לה לאיים על אויבת אחרת של איטליה, יוגוסלביה, שמלחמה איתה דרך אלבניה תאגור תמיכה מהלאומנים האלבנים שרצו לספח את הטריטוריות האלבניות בקוסובו ובוארדאר מקדוניה.
בזמן שוויטוריו אימנואלה שלט כמלך, שפקט ביי ורלאצ'י שימש כראש הממשלה וכראש המדינה. ב-3 בדצמבר 1941, ולארצ'י הוחלף בידי מוסטפא מרליקה קרויה. גרמניה הנאצית כבשה את שטח אלבניה כשאיטליה נכנעה בשנת 1943.
יחסי החוץ של אלבניה, מנהגיה, וכמו כן גם משאביה הטבעיים, כולם עברו לשליטתה הישירה של איטליה. במדינה שלטה המפלגה הפשיסטית האלבנית שהייתה למעשה השלוחה האלבנית של המפלגה הפשיסטית האיטלקית והפשיזם נתן אפשרות לתושבי איטליה להתיישב באלבניה ולקבל אדמות, שלבסוף יהפכו לאדמה איטלקית.
באוקטובר 1940 שימשה אלבניה כבסיס לפלישה האיטלקית הכושלת ליוון. מוסוליני תכנן לכבוש את יוון ומדינות אחרות באזור כמו יוגוסלביה כדי שאיטליה תשלוט על רוב קו החוף של הים התיכון. כיבוש זה היה חלק מהתפישה הפשיסטית של מייר נוסטרום (בלטינית: "הים שלנו") שבה תשלוט איטליה על כל הים התיכון.
אך מיד לאחר תחילת הפלישה, הדפו היוונים את האיטלקים וכבשו חלקים מאלבניה. במרץ 1941, גירשו הכוחות האיטלקים את הכוחות היוונים מדרום אלבניה, ובמשותף עם הפלישה הגרמנית ליוגוסלביה השלימו את כיבוש יוון.
לאחר נפילת יוון ויוגוסלביה ב-1941, סיפחו הפשיסטים האיטלקים את כל הטריטוריות בהם התגוררו אלבנים בממלכת יוגוסלביה אל תוך ממלכת אלבניה. במאי 1941, טענו האלבנים הפשיסטים לבעלות כמעט על כל האדמות האלבניות בבלקן, ואף על אזורים בצפון יוון (צ'מריה) אשר נוהלו על ידי ממלכת אלבניה, אך גבולות אלו היו מעבר לאלו שהוסכמו בין איטליה וגרמניה. מקומות מסוימים בהם התגוררות אלבנים נותרו מחוץ לגבולות אלבניה; אלו שנמצאו בתחום ממלכת בולגריה.
בין אפריל 1941 לספטמבר 1943 נהנו השטחים האלבנים שמחוץ לאלבניה תחת השלטון האיטלקי ממספר יתרונות; לראשונה ניתנה להם הזכות ללמוד את שפתם המקומית, מכיוון שעד אז היו בתי ספר אלבנים מחוץ לחוק תחת השלטון העות'מאני והיוגוסלבי.
לאחר הפסקת הלחימה מצד האיטלקים בספטמבר 1943, נכבשה אלבניה על ידי גרמניה הנאצית, והחלה מלחמת גרילה אכזרית במדינה.
99 (מספר)

| --- | --- |
 כתיב עשרוני:  99
 במילים:  תשעים ותשע
 מספר סודר:  התשעים ותשע
 גימטריה:  צ"ט
 גורמים ראשוניים:   \ 3^{2}\cdot 11^{1}
 כתיב רומי:   \ XCIX
 כתיב בינארי:  1100011
 כתיב הקסדצימלי:  63
חנות בקליפורניה המוכרת את כל מוצריה ב-99 סנט
99 (במילים בלשון זכר: תשעים ותשעה; בלשון נקבה: תשעים ותשע) הוא המספר הטבעי הבא אחרי 98 ולפני 100.
במתמטיקה

99 הוא המספר הדו-ספרתי התשיעי שכל ספרותיו זהות (ולפיכך הוא גם מספר פלינדרומי).
99 הוא המספר הדו-ספרתי הגדול ביותר.
99 נחשב למספר קפרקר.
99 הוא מספר מזל
99 הוא סכום המעוקבים של שלושה מספרים עוקבים:
בתרבות

"99", שיר של להקת טוטו מתוך האלבום הידרה.
"99 בלונים אדומים", שיר בשפה הגרמנית של להקת ננה.
"99 בעיות", שיר של ג'יי זי מתוך האלבום השחור.
"99 דרכים למות", שיר של מגאדת' מתוך המיני-אלבום Hidden Treasures.
"דיזנגוף 99", סרט ישראלי משנת 1979, בבימויו של אבי נשר.
במדעים

המספר האטומי של היסוד איינשטייניום.
יצחק-משה עמנואל

| --- | --- |

עמנואל ב-1964 לערך
 לידה:  6 במאי 1927 ה' באייר ה'תרפ"ז ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  20 בנובמבר 2006 (בגיל 79) ל' בחשוון ה'תשס"ז
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין חולון
 מקום מגורים:  ירושלים, חולון
 כינויים נוספים:  עמ"י
 ידוע בשל:  צמצום הפערים בין העדות בישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית ובית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה
 עיסוק:  סופר, מחנך, היסטוריון ומשורר
 מפלגה:  חרות, איחוד לאומי, ישראל הצעירה ו"חופש"
 
יצחק-משה עמנואל (עמ"י; 6 במאי 1927–20 בנובמבר 2006) היה מחנך, סופר, היסטוריון, משורר ופעיל ציבור שעסק בצמצום הפערים בין העדות בישראל. ייסד ועמד בראש תנועת "ישראל הצעירה".
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבקה ולאברהם, דור חמישי בירושלים, בן למשפחה ממוצא ספרדי-מזרחי. אמו ואביו היו מראשוני המתיישבים בירושלים שמחוץ לחומות. אביו גם נמנה עם מייסדי שכונת גרין - השכונה הראשונה בחולון.
בצעירותו למד ב"בית ספר עירוני לבנים" ובתיכון בירושלים. משם המשיך לאוניברסיטה העברית בירושלים ולבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב. בשנים אלו נמנה עם פלוגות הכותל, שמטרתה הייתה שמירה על ביטחונם של מתפללי הכותל המערבי בלילות.
עמנואל נמנה עם פעילי ואנשי האצ"ל, ובתקופת המצור על ירושלים בשנת 1948, התנדב ב"מרכז המפקד לשירות העם". באותה שנה נמנה עם מייסדי תנועת החרות, ושימש גם כחבר המועצה הארצית וכמועמד מטעמה לכנסת השלישית.
בשנת 1958, לאחר מבצע סיני עזב את תנועת החרות, וייסד את תנועת "איחוד לאומי" שפעלה למען הספרדים ובני עדות המזרח, והיה מועמד במקום השני מטעמה בריצה לכנסת הרביעית. כן עמד בראש הרשימה למועצה המקומית בחולון מטעם התנועה.
בשנת 1963 נמנה עם מקימי התנועה הפוליטית "אחוה", שאיחדה תחתיה נציגים מרשימות בלתי תלויות ברשויות המקומיות, לצד רוברט חיים, דוד חכם, חיים אשר ועוד.
בשנת 1967, בפגישה עם נשיא המדינה זלמן שזר, קרא למנות בממשלה שר לענייני ירושלים, וכן דרש מהנשיא לפרסם מנשר שבו הוא קורא לצמצום הפערים בישראל, אך האחרון סירב.
עמנואל התגורר רוב ימיו בחולון, ושימש במשך שנים רבות כמורה בתיכון. במהלך חייו פעל לצמצום הפערים בין העדות, ולמיזוגן. הוא עמד על הפערים הקיימים בין תושבי הפריפריה לשאר תושבי הארץ, בחינוך, בדיור, ברמת החיים ובתרבות. עמנואל קרא לחולל מהפכה תרבותית בישראל, ולהחיל בה את התרבות המזרחית ברוח התנ"ך המתאימה לאזור המזרח התיכון, במקום התרבות האירופית.
עמנואל הלך לעולמו ב-20 בנובמבר 2006.
ביוגרפיה > תנועת ישראל הצעירה

בשנת 1961 לערך ייסד את תנועת "ישראל הצעירה" שמטרתה הייתה ייצוג עדות המזרח וצמצום הפערים בישראל. אחד מהמניעים להקמת התנועה היה הספר המהפכה האשכנזית של קלמן כצנלסון, ובשיאה כללה התנועה 25 חברי מרכז, תנועת נוער בחולון, ו-150 חברי מועצה ב-11 סניפים ברחבי הארץ, בהם ראש מועצת ראש העין שלום מנצורה, וראש המועצה ביבנאל. בשנת 1965 עמד בראש הרשימה בריצה לכנסת ולעשר רשויות מקומיות. בשנת 1977 התאחדה הרשימה עם רשימת "חופש - חזית פועלים ושכונות", ועמנואל הוצב במקום הרביעי בריצה לכנסת.
בעזרת התנועה, קידם עמנואל שוויון בין העדות בישראל, באמצעות מחאה ופעילות ציבורית.
חיבוריו

עמנואל פרסם מאמרים רבים בעיתונות העברית בנושאים מדיניים, חינוכיים, חברתיים ותרבותיים. כן הוציא לאור את החוברת "הידען חולון-בת ים" מדי תקופה.
חיבוריו > מאמרים ומכתבים

הבעיה הספרדית בחינוך, בעיתון במערכה, 13 באוגוסט 1961, באתר עיתונות יהודית היסטורית
הבעיה העדתית - בבית הספר היסודי, בעיתון במערכה, 7 בינואר 1962, באתר עיתונות יהודית היסטורית
חינוך ממלכתי-ז'בוטניסקאי, עיתון חרות, 3 בנובמבר 1958, באתר עיתונות יהודית היסטורית
בחירת רב ספרדי, עיתון מעריב, 20 באוגוסט 1962, באתר עיתונות יהודית היסטורית
התנועה מוסיפה להתקיים, עיתון מעריב, 25 בפברואר 1960, באתר עיתונות יהודית היסטורית
התחבורה לתל-גיבורים בחולון, עיתון חרות, 29 בדצמבר 1958, באתר עיתונות יהודית היסטורית
חיבוריו > ספרים

המהפכה הספרדית - נכתב כמענה לספר "המהפכה האשכנזית"
הבעיה הספרדית במדינת ישראל - חומר מחשבתי ואינפורמטיבי על בעיות עדות המזרח והספרדים
הפער - הבדלי המעמד העדתיים בחברה הישראלית וגישות למיזוג בין העדות בישראל, 1968
יהודי ספרד בארץ ישראל - סקירה היסטורית על יהודי המזרח הידועים
זעקת יהודי מרוקו - עשרים שנות עליה וקליטה, הוצאת עצמית, 1967
הדרך לפסגה: לזכרו של מרדכי כהן - הוצאה עצמית, 1975
מה רוצים ומי אתם הפנתרים השחורים במדינת ישראל - הוצאה עצמית, 1971
מצבות שאלוניקי - מצבות ותולדות חייהם של גדולי הקהילה
ספר בראשית - הסברים והארות
הרב ד"ר נסים-יוסף עובדיה - ביוגרפיה ותולדות חייו של הרב נסים עובדיה
ארץ ישראל - כור ההיתוך - דגם לחקר שורשים על רקע התקופה מימי גרוש היהודים בספרד מ-1492 ועד להוצאת הספר ב-1987
שירי עמי - שירי שבת, מועדים, חגים וימי זיכרון
ספר דברי הימים - תולדות עם ישראל בארצו מראשית התפתחות האדם - ספר לימוד בן שבעה חלקים המותאם לתוכנית הלימודים הממלכתית, חיבור משותף לו ולאריה זבולודובסקי, חלק ב' בהוצאת יהושע צ'צ'יק, 1959.
הערות שוליים

↑  הוקמה תנועה פוליטית חדשה, עיתון הבוקר, 8 באוגוסט 1963
↑  מצע ישראל הצעירה, עיתון במערכה, 1 בנובמבר 1965
↑  סניף תנועת הנוער הראשון של ישראל הצעירה ע"ש הרמב"ם - הוקם בחולון, עיתון במערכה, 3 ביוני 1962
↑  הרצים ברשימות החדשות, עיתון מעריב, 15 בספטמבר 1965
↑  ישראל הצעירה מתלכדת עם חופש, עיתון מעריב, 5 באפריל 1977
↑  ספר על הבעיה הספרדית במדינת ישראל, עיתון במערכה, 9 בנובמבר 1961
↑  ספרים חדשים, עיתון חרות, 22 באפריל 1959
↑  ד"ר צ. כנר, ספר דברי הימים, בעיתון חרות, 22 במרץ 1957
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303913105171  PLWABN: 9810582528705606  BnF: cb16519605m (data)  ISNI: 0000 0001 2032 3825  LCCN: n88200283  NTA: 263282872  VIAF: 107510778   WorldCat (עם VIAF): 107510778
מיונג-וה צ'ונג

זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1944 (בת 80) 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה, בית הספר ג'וליארד, בית הספר למוזיקה USC תורנטון, תיכון סאול לאמנויות 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 
מיונג-וה צ'ונג (באנגלית: Myung-wha Chung; הנגול: 정명화; ‏נולדה ב־19 במרץ 1944) היא צ'לנית דרום קוריאנית ידועת-שם.
קורות חייה

מיונג-וה צ'ונג נולדה בסיאול, קוריאה הדרומית למשפחה מוזיקלית מאוד. אחותה הצעירה היא הכנרת קיונג-וה צ'ונג, ואחיה הצעיר הוא הפסנתרן והמנצח מיונג-וון צ'ונג.
מיונג-וה סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר לאמנויות בסיאול והופיעה לראשונה עם הפילהרמונית של סיאול, לפני שיצאה להמשיך את לימודיה בארצות הברית, כתלמידתו של ליאונרד רוז בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק, בשנים 65–1961. לאחר מכן למדה אצל גרגור פיאטיגורסקי באוניברסיטת דרום קליפורניה בלוס אנג'לס, בשנים 68–1965.
קונצרט הבכורה שלה בארצות הברית התקיים בסן פרנסיסקו בשנת 1969 ובאירופה הופיעה לראשונה בספולטו שבאיטליה בשנת 1969. באותה שנה גם הוזמנה לנגן בבית הלבן בוושינגטון.
בשנת 1971 זכתה בשווייץ בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה במדור הצ'לו.
לצד הקריירה הבינלאומית שלה כסולנית קונצרטים, המנגנת עם גדולי המנצחים בעולם ועם תזמורות מן השורה הראשונה, מיונג-וה מנגנת גם מוזיקה קאמרית עם אחיה ואחותה בשלישיית צ'ונג.
הצ'לו שלה הוא הסטרדיוואריוס "בראגה" משנת 1731.
הוראה

צ'ונג היא פרופסור לצ'לו במאנס קולג' למוזיקה בניו יורק וראש הפקולטה לצ'לו במכון הקוריאני הלאומי לאמנויות בסיאול.
פרסים ואותות הוקרה

אות הוקרה מטעם התזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו, 1967
פרס ראשון (צ'לו) בתחרות המוזיקה הבינלאומית בז'נבה, 1971
אות הכבוד הלאומי להצטיינות תרבותית, קוריאה הדרומית, 1992
אות הוקרה על הצטיינות לשנת 2000 ("על תרומה יוצאת דופן לחברה האמריקאית בתחום המוזיקה"), לשכת המסחר של אסיה בארצות הברית)
רשימת הקלטות

מיונג-וה צ'ונג מקליטה לחברות חשובות בתחום המוזיקה הקלאסית, הן כסולנית והן עם שלישיית צ'ונג. מבחר מהקלטותיה כולל:
בטהובן - שלישיות פסנתר (EMI, 1994, הפצה חוזרת 2007)
בטהובן - שלישיית הארכידוכס (דויטשה גרמופון, 1998)
ברהמס/מנדלסון - שלישיות פסנתר (דקה, 1995)
צ'ייקובסקי - וריאציות רוקוקו, עם הפילהרמונית של לוס אנג'לס בניצוח שארל דיטואה. (דקה, SXL 6955 411 210-1)
פעילויות חוץ-מוזיקליות

שגרירת רצון טוב לתוכנית האו"ם לפיקוח על סמים (UNDCP), מינוי מ-1992
שגרירת רצון טוב ליוניצ"ף בקוריאה
נציגה מיוחדת מטעם עיריית סיאול
ישיבת נחלת יוסף

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 ישיבה
 על שם:  הרב יוסף שוורץ 'הסבא מנתניה'
 מוטו:  תורה ציווה לנו משה מורשה ונתתי אותה לכם
 השתייכות:  ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 מייסדים:  הרב יהושע שמידט
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הרב דוב ליאור
 דקאן:  ישראל מאיר שמידט
 ראש הישיבה:  הרב יהושע מרדכי שמידט
 צוות:  הרב דן גרניק, הרב דניאל קירש
 מיקום
 מיקום:  שבי שומרון
 קואורדינטות:  32°15′41″N 35°10′59″E﻿ / ﻿32.261373543602°N 35.182977074312°E﻿ / 32.261373543602; 35.182977074312
 torabashomron.org
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) ישיבת נחלת יוסף(למפת צפון השומרון רגילה) ישיבת נחלת יוסף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת נחלת יוסף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת נחלת יוסף
 
ישיבת נחלת יוסף היא ישיבה דתית לאומית בשבי שומרון בראשות הישיבה עומד הרב יהושע שמידט, ונשיא הישיבה הוא הרב דוב ליאור. בישיבה קיימים שני מסלולי לימוד: ישיבה גבוהה וישיבת הסדר.
דרכה של הישיבה

באמצע שנות התשעים הוקם ביישוב שבי שומרון כולל אברכים בראשות הרב שמידט, ובשנת תשנ"ט הוקמה הישיבה, בשם ישיבת ברכת התורה. בשנת 2017 הישיבה שינתה את שמה לישיבת נחלת יוסף, על שם הרב יוסף שוורץ (הסבא מנתניה).
הישיבה מדגישה את הבקיאות בגמרא. לומדים בה ב"שיטת הסימנים" שחיבר הרב שמידט. בשיטה זו משתמשים בסימנים כדי לזכור את תוכן דפי התלמוד הבבלי.
בישיבה לומדים כ־25 בחורים ואברכים. מבין בוגרי הישיבה ניתן למנות את ראש המועצה האזורית שומרון יוסי דגן ואת הרב חנניה פולק רב היישוב אחיה.
הישיבה קרובה באופייה לזרם "מרכז הרב" ולדרכו של הרב דוב ליאור ומדגישה את הקשר והחיבור של עם ישראל לארץ ישראל ולתורת ישראל. למרות דרכה הליטאית יחסית של הישיבה הכוללת סדרי מוסר ושיחות מוסר על לימוד לישיבה קיים גם קשר לאופי חסידי, כגון נתינת דגש על התחברות לצדיקים.
הוצאה לאור

הישיבה הוציאה בעבר עלון שבועי "תורה בשומרון", המופץ באזור, ובו דברי תורה והלכה של הרב שמידט. היא הוציאה בעבר גם את כתב עת השנתי בשם "עלי ברכת התורה" ובו חידושים בגמרא, בהלכה ובאמונה מפרי עטם של תלמידי ורבני הישיבה.
הוצאת הספרים של הישיבה הוציאה את ספר שיטת הסימנים: חלק א' - מסכת ברכות וסדר מועד; חלק ב' - סדר נשים; חלק ג' - סדר נזיקין חלק ד'- סדר קדשים ומסכת נידה. כמו כן הוציאה את כי הוא אות עולם היה – חוברת ללג בעומר, בשנת ה'תשע"ה וחוברת מבטל הגזרות לל"ג בעומר ה'תשפ"א וכן הוציאה בהוצאה מחודשת את הספר "שלום ירושלים" המכיל קובץ של דרכי לימוד והדרכות של גדולי ישראל.
הערות שוליים

↑  גיא עזרא, ‏תתחילו להתרגל: ישיבת שבי שומרון שינתה את שמה, באתר "סרוגים", 28 בספטמבר 2017
↑   הסבא קדישא - ישיבת נחלת יוסף לזכרו של הרב יוסף שוורץ, הסבא מנתניה (שבי שומרון), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 5:41)
↑  ישיבת נחלת יוסף שבי שומרון (2023-09-05), שערי שמים פתח- ישיבת נחלת יוסף שבי שומרון, נבדק ב-2024-10-31
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011662573805171  VIAF: 62150380548613371290   WorldCat (עם VIAF): 62150380548613371290
ז'ונאס גונסאלבס אוליביירה

ז'ונאס גונסאלבס אוליביירה (בפורטוגזית: Jonas Gonçalves Oliveira נולד ב-1 באפריל 1984) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
ז'ואנס החל את הקריירה שלו במדי גוארני הברזילאית, לאורך הקריירה שיחק גם בסנטוס, גרמיו ופורטוגזה. ב-2011 החל לשחק בולנסיה שבספרד. כאשר לאחר שלוש שנים עבר לקבוצה הפורטוגלית בנפיקה ליסבון בה גם פרש ב-2019. בבנפיקה ליסבון ז'ואנס זכה לתארים רבים הכוללים את, פרס שחקן השנה בליגה הפורטוגזית (2015,2016), מלך שערי הליגה הפורטוגזית (2016,2018) ועוד. בנוסף לתארים האישיים הרבים יחד עם בנפיקה ליסבון ז'ואנס זכה בארבע אליפויות, גביע פורטוגל אחד, גביע הליגה הפורטוגזית ופעמיים בסופר קאפ הפורטוגזי.
קריירת מועדונים > גוארני

ז'ואנס החל את הקריירה בגוארני שבברזיל בשנת 2005. הוא ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה ובמשחק רשמי, במשחק ליגה מול סנטו אנדרה. ז'ונאס סיים את העונה עם 13 שערים מתוכן 12 שערי ליגה.
קריירת מועדונים > סנטוס

בשנת 2006, ז'ואנס חתם בקבוצת הכדורגל סנטוס, איתה זכה באליפות הליגה הבראזילית. אך בזמן שהותו בסנטוס סבל ז'ואנס מפציעה חמורה בעקב אשר השביתה אותו ממשחק פעיל למשך 6 חודשים. בשנת 2007, ז'ואנס חזר למגרשים ועזר לסנטוס לזכות באליפות שנייה ברציפות. לאחר שבילה פחות משנה בסנטוס עבר ז'ואנס לגרמיו.
קריירת מועדונים > גרמיו

ב-12 בספטמבר 2007, חתם ז'ואנס על חוזה לארבע שנים בגרמיו. ז'ואנס ערך את הופעתו הראשונה בדרבי, אך נאלץ להיות מוחלף במחצית השנייה עקב פציעה.
בעקבות הגעתם של חלוצים רבים לגרמיו בשנת 2008, ז'ואנס איבד את מקומו בסגל ובהרכב. בעקבות כך הושאל ז'ואנס לפורטוגזה.
קריירת מועדונים > פורטוגזה (השאלה)

אף על פי שכשל בניסיון לשמור על פורטוגזה בליגה הראשונה בשנת 2008, ז'ואנס נחשב לאחד מן השחקנים הטובים בקבוצה כאשר מצא את הרשת 18 שערים כש9 מהם הם שערי ליגה.
קריירת מועדונים > החזרה לגרמיו

לאחר סיום ההשאלה, ז'ואנס שב לשחק בגרמיו. ז'ואנס לקח חלק בגביע הלברטדורס של שנת 2009, במהלך גביע הלברטדורס ז'ואנס החמיץ שלוש הזדמנויות חסרות תקדים בהתקפה אחת מה שהעניק לו את הכינוי הנבזה, "החלוץ הגרוע בעולם" על פי מגזין מונדו דפורטיבו הספרדי.
למרות זאת ז'ואנס כבש 14 שערי ליגה והוכתר למלך שערי הליגה הבראזילית. ז'ואנס הראה יכולת יוצאת מן הכלל בעונת 2010 כשהוא מסיים כמלך שערי הקבוצה ומלך שערי הליגה הבראזילית עם 23 שערים.
קריירת מועדונים > ולנסיה

למרות סעיף השחרור הכה נמוך שהיה לז'ואנס (1.25 מיליון יורו), ז'ואנס ביטל את החוזה שלו עם גרמיו וזאת בשל המעבר שלו לקבוצת הכדורגל ולנסיה, שבספרד. ב-24 בינואר 2011 חתם על חוזה רשמי עם ולנסיה וכבר חודש מאוחר יותר, ב-27 בפברואר, כבש את שערו הראשון עבור המועדון במשחק ליגה מול אתלטיק בילבאו. ז'ואנס כבש את שערו השני עבור המועדון מול ריאל מדריד בהפסד ולנסיה 6-3.
ב-1 בנובמבר 2011, ז'ונאס כבש את השער השני הכי מהיר בהיסטוריה של ליגת האלופות, 10.5 שניות מן הפתיחה, ז'ואנס היה רחוק כמה מאיות שנייה מן השיא העומד על 10.13 שניות מן הפתיחה. בסוף אותו משחק ניצחה ולנסיה את באייר לברקוזן 3-1.
בעונת 13–2012 בליגה הספרדית כבש ז'ואנס 13 שערים עבור ולנסיה. ב-1 בדצמבר 2013, כבש ז'ואנס שלושער תוך שמונה דקות בלבד.
קריירת מועדונים > בנפיקה ליסבון

ב-12 בספטמבר 2014, ז'ואנס חתם אצל האלופה הפורטוגלית בנפיקה ליסבון לחוזה של שנתיים. ב-5 באוקטובר אותה שנה, ערך ז'ואנס את הופעתו הראשונה בקבוצה בה כבש את שער הבכורה שלו. ב-15 באוקטובר 2014, ז'ואנס כבש את השלושער הראשון שלו בבנפיקה במהלך משחק בגביע הליגה הפורטוגלי. ב-22 בנובמבר, ז'ואנס כבש פעם נוספת והפעם צמד שערים במשחק מול מוריירנסה, במסגרת הגביע הפורטוגלי.
ב-21 בינואר 2015, כבש ז'ואנס פעם נוספת בליגה, השער אותו כבש הפך אותו לשחקן הברזילאי עם אחוזי הכיבוש הטובים ביותר באירופה (0.81), כשהוא עוקף את ניימאר (0.74) ולואיס אדריאנו (0.70), עם 13 שערים ב-16 משחקים. ב-28 בפברואר, ז'אונס כבש צמד נוסף במשחק הליגה מול אשטוריל אשר נגמר בתוצאה 0–6. ב-14 במרץ, ז'ונאס כבש את שערו ה-20 עבור בנפיקה לאחר 25 משחקים בלבד, בכך קבע ז'ונאס את עונת השיא שלו באירופה. ב-18 באפריל, כבש ז'ואנס צמד שלישי רצוף אשר הובילו אותו למקום השני בטבלת הכובשים בליגה עם, 16 שערים מתוך 22 משחקים.
ב-23 במאי 2015, לאחר שזכה באליפות הליגה הפורטוגלית, ז'ונאס כבש צמד במשחק האחרון של הליגה מול מאריטימו, משחק אשר נגמר בתוצאה 1–4 לטובת בנפיקה. ז'ואנס סיים את אותה עונה במקום השני בטבלת הכובשים עם 21 שערים. ב-29 במאי 2015, במהלך משחק הגמר של הגביע הפורטוגלי, ז'ואנס כבש את השער הראשון במשחק שנגמר בניצחונה של בנפיקה. ז'ואנס נבחר לאיש המשחק, בנוסף לכך הוא סיים את העונה כמלך שערי גביע הליגה עם 5 שערים, מלך שערי הגביע הפורטוגלי עם 6 שערים ופרס שחקן השנה בליגה הפורטוגלית.
בעונת 16–2015, ז'ונאס כבש שלושער אשר הגדיל את מאזן השערים שלו ל-18 שערים ב-17 משחקי ליגה. ב-5 בפברואר כבש ז'ונאס צמד נוסף במהלך הליגה. ב-16 בפברואר, ז'ונאס כבש בדקת הסיום (91), במהלך משחק שמינית גמר ליגת האלופות מול זניט סנקט פטרבורג. ב-29 בפברואר כבש ז'ואנס צמד נוסף ובכך שבר את שיאו של אוסקר קרדוסו למספר השערים בעונה בבנפיקה.
ב-14 במרץ 2016, ז'ואנס כבש צמד שערים במשחק הליגה מול טונדלה, צמד אשר הפך אותו לכובש המצטיין במדי בנפיקה במאה ה-21 עם 30 שערים. ב-20 במרץ, כבש ז'ואנס את שער הניצחון במשחק הליגה מול בואבישטה בדקה ה-93. בסיום אותה עונה זכה ז'ואנס יחד עם בנפיקה באליפות הליגה הפורטוגלית פעם נוספת. לאורך כל העונה ז'ואנס התמודד בפרס נעל הזהב האירופית ואף הוביל מספר פעמים, אך לבסוף סיים במקום הרביעי. ב-15 ביולי 2016, ז'ואנס זכה פעם נוספת בפרס השחקן המצטיין של הליגה הפורטוגלית ובפרס מלך השערים לעונת 16–2015.
לאחר שובו מפציעה בעונת 19–2018, ז'ואנס היה שותף לניצחונה של בנפיקה 10-0 על נאסיונאל במסגרת הליגה, כשכבש צמד שערים באותו משחק.
ב-9 ביולי 2019, ז'ונאס הודיע על פרישה.
נבחרת ברזיל

ז'אונס זומן לראשונה לנבחרת ברזיל בשנת 2011, את הופעתו הראשונה ערך ב-27 במרץ 2011, מול נבחרת סקוטלנד.
ז'אונס כבש את שערו הראשון בנבחרת ב-14 בנובמבר 2011, במשחק ידידות מול נבחרת מצרים. באותו משחק ז'אונס כבש צמד שערים.
ז'ואנס זומן לקופה אמריקה לשנת 2016.
חיים אישיים

ז'ואנס נולד בעיר בבדורו שבסאו פאולו בברזיל. הוא נולד לאב מוסלמי ואם נוצרייה, לז'ואנס שני אחים הנקראים טיאגו ודיאגו.
באוגוסט 2015, קיבל ז'אונס אזרחות איטלקית.
סטטיסטיקה

| מועדון | עונה | ליגה> הליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה וגביע הלברטדורס> הופעות | אירופה וגביע הלברטדורס> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גוארני | 2005 | הליגה הברזילאית השנייה | 25 | 12 | 1 | 0 | — | — | — | — | 26 | 12 |
| סנטוס | 2006 | הליגה הברזילאית | 15 | 1 | 0 | 0 | 4 | 0 | — | — | 19 | 1 |
| סנטוס | 2007 | הליגה הברזילאית | 5 | 0 | 0 | 0 | 8 | 1 | — | — | 13 | 1 |
| סנטוס | סה"כ | סה"כ | 20 | 1 | 0 | 0 | 12 | 1 | — | — | 32 | 2 |
| גרמיו | 2007 | הליגה הברזילאית | 12 | 3 | — | — | — | — | — | — | 12 | 3 |
| גרמיו | 2008 | הליגה הברזילאית | 3 | 0 | 0 | 0 | — | — | — | — | 3 | 0 |
| גרמיו | 2009 | הליגה הברזילאית | 26 | 14 | — | — | 8 | 2 | — | — | 34 | 16 |
| גרמיו | 2010 | הליגה הברזילאית | 33 | 23 | 9 | 8 | 2 | 0 | — | — | 44 | 31 |
| גרמיו | 2011 | הליגה הברזילאית | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 |
| גרמיו | סה"כ | סה"כ | 74 | 40 | 9 | 8 | 10 | 2 | — | — | 93 | 50 |
| פורטוגזה (השאלה) | 2008 | הליגה הברזילאית | 25 | 10 | — | — | — | — | — | — | 25 | 10 |
| ולנסיה | 2010 | הלה ליגה | 13 | 3 | 0 | 0 | 1 | 0 | — | — | 14 | 3 |
| ולנסיה | 2011 | הלה ליגה | 34 | 10 | 7 | 4 | 13 | 5 | — | — | 54 | 19 |
| ולנסיה | 2012 | הלה ליגה | 35 | 13 | 6 | 1 | 8 | 5 | — | — | 49 | 19 |
| ולנסיה | 2013 | הלה ליגה | 31 | 10 | 1 | 0 | 8 | 0 | — | — | 40 | 10 |
| ולנסיה | סה"כ | סה"כ | 113 | 36 | 14 | 5 | 30 | 10 | — | — | 157 | 51 |
| בנפיקה ליסבון | 2014 | הליגה הפורטוגלית | 27 | 20 | 3 | 6 | — | — | 5 | 5 | 35 | 31 |
| בנפיקה ליסבון | 2015 | הליגה הפורטוגלית | 34 | 32 | 1 | 0 | 9 | 2 | 4 | 2 | 48 | 36 |
| בנפיקה ליסבון | 2016 | הליגה הפורטוגלית | 19 | 13 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 3 | 28 | 18 |
| בנפיקה ליסבון | 2017 | הליגה הפורטוגלית | 30 | 34 | 2 | 1 | 6 | 0 | 3 | 2 | 41 | 37 |
| בנפיקה ליסבון | 2018 | הליגה הפורטוגלית | 22 | 11 | 3 | 2 | 5 | 2 | 1 | 0 | 31 | 15 |
| בנפיקה ליסבון | סה"כ | סה"כ | 132 | 110 | 12 | 11 | 21 | 4 | 18 | 12 | 183 | 137 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 389 | 209 | 36 | 24 | 73 | 17 | 18 | 12 | 491 | 252 |
סטטיסטיקה > נבחרת ברזיל

|  | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| ברזיל | 2011 | 5 | 2 |
| ברזיל | 2012 | 3 | 0 |
| ברזיל | 2016 | 4 | 1 |
| סה"כ | סה"כ | 12 | 3 |
תארים > גרמיו

אליפות ריו גראנדה דו סול: 2010
תארים > סנטוס

אליפות סאו פאולו בכדורגל: 2006, 2007
תארים > בנפיקה ליסבון

הליגה הפורטוגלית: 2014-15, 2015-16, 2016-17, 2018-19
הגביע הפורטוגלי: 2016-17
גביע הליגה הפורטוגזית: 2014-15, 2015-16
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2016, 2017