stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המרד ההונגרי
הערות שוליים

↑  Destruction of the Stalin Statue, Budapest, 1956, Google Arts & Culture
↑  שמואל למברגר, נסע בשליחות להונגריה בעת המרד, לסייע בחילוץ יהודים חרדים לאוסטריה, ביניהם אחיו ליאו.
| ברית המועצות (1955–1980) המלחמה הקרה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו | ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו |  |
| שנות ה-40 | מבצע מהדק נייר • ההתנגדות האנטי-קומוניסטית בפולין • שיטת הסלמי • משבר איראן • מלחמת האזרחים הסינית • מלחמת הודו-סין הראשונה • מלחמת האזרחים ביוון • מצב החירום המלאי • הפיצול היוגוסלבי-סובייטי • הסגר על ברלין • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית |  |
| שנות ה-50 | מלחמת קוריאה • בהלת הלבנדר • המרד המזרח גרמני • משפטי פראג • הפיצול האלבני–סובייטי • המרד ההונגרי • משבר סואץ • משבר הספוטניק • משבר ברלין השני • ויכוח המטבח • הפיצול הסיני-סובייטי • מלחמת וייטנאם |  |
| שנות ה-60 | משבר קונגו • משבר מטוס הריגול U-2 • מלחמת האזרחים בגואטמלה • הפלישה למפרץ החזירים • משבר הטילים בקובה • מלחמת האזרחים של צפון תימן • האביב של פראג • הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה |  |
| שנות ה-70 | ביקור ניקסון בסין • מלחמת יום הכיפורים • משבר האנרגיה העולמי • מבצע מוקינגברד • המהפכה האתיופית • מלחמת האזרחים באנגולה • מבצע קונדור • מבצע טוקאן • מלחמת האזרחים במוזמביק • מלחמת אוגדן • סכסוך לוב–צ'אד • מלחמת אפגניסטן |  |
| שנות ה-80 | החרם על אולימפיאדת מוסקבה • החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס • יוזמת ההגנה האסטרטגית • אייבל ארצ'ר 83 • תקרית הנגיחות בים השחור • אירועי כיכר טיין-אן-מן • סתיו העמים • נפילת חומת ברלין • מהפכת הקטיפה • המהפכה הרומנית • הפיקניק הפאן-אירופי |  |
| שנות ה-90 | איחוד גרמניה מחדש • איחוד תימן • התפרקות צ'כוסלובקיה • התפרקות ברית המועצות • התפרקות יוגוסלביה • תקרית הטיל הנורווגי |  |
| מושגי יסוד | הגוש המזרחי • הגוש המערבי • מסך הברזל • קומוניזם • קפיטליזם • מרוץ חימוש • המרוץ לחלל • מלחמה גרעינית • השמדה הדדית מובטחת • הקו החם מוסקבה-וושינגטון • המלחמה הקרה השנייה |  |
| מדיניות | דוקטרינת טרומן • תורת הבלימה • מקארתיזם • דוקטרינת אולבריכט • דוקטרינת הלשטיין • דוקטרינת ברז'נייב • דוקטרינת אייזנהאואר • דטאנט • אוסטפוליטיק • דוקטרינת רייגן • גלאסנוסט • פרסטרויקה • דוקטרינת סינטרה |  |
| דיפלומטיה | פגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה • ועידת טהראן • ועידת יאלטה • ועידת פוטסדאם • הסכמי פריז ולונדון • הסכמי הלסינקי • סאל"ט • האמנה למניעת ניסויים גרעיניים • פסגת מלטה |  |
| כלכלה | תוכנית מרשל • קומקון • הנס הכלכלי בגרמניה • הקהילה הכלכלית האירופית |  |
| ארגונים | נאט"ו • ברית ורשה • CIA • ק.ג.ב. • שטאזי • ברית בגדאד • המדינות הבלתי-מזדהות • תנועת "סולידריות" בפולין |  |
| גרמניה | חומת ברלין • ברלין המערבית • ברלין המזרחית • הגבול בין גרמניה המערבית לגרמניה המזרחית • צ'ק פוינט צ'ארלי • מחנה המעבר מריינפלדה • אני ברלינאי • מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! |  |
| רשימת ערכים מלאה | רשימת ערכים מלאה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531553405171  GND: 4127049-6  LCCN: sh85063068  NARA: 10640868  NKC: ph122711 
"לוחם חופש הונגרי" כאיש השנה של השבועון טיים בשנת 1956
דגל המרד ההונגרי מונף בקרבת בניין הפרלמנט ההונגרי
נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל

נבחרת מקדוניה הצפונית בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של מקדוניה הצפונית.
מדינת מקדוניה הייתה ברוב המאה ה-20 חלק מהפדרציה היוגוסלבית, שהייתה מיוצגת על ידי נבחרת כדורגל מצליחה, אך בעקבות פירוק יוגוסלביה בתחילת שנות ה-90 הכריזה מקדוניה על עצמאותה, דבר שהוביל, בין השאר, להקמת נבחרת משלה. משחקה הראשון של נבחרת מקדוניה התקיים ב-13 באוקטובר 1993 נגד סלובניה, במשחק שהסתיים בניצחון 4:1 לזכות מקדוניה.
ב-12 בנובמבר 2020 ניצחה הנבחרת 0-1 את נבחרת גאורגיה והעפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה, יורו 2020.
הדירוג הנוכחי של נבחרת מקדוניה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-69 בעולם, נכון ל-24 באוקטובר 2024; הניקוד הוא 1,361.01 – עלייה של 3 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 46 נמדד לראשונה באוקטובר 2008, והדירוג הנמוך ביותר 166 נמדד לראשונה במרץ 2017.
כל גביעי העולם

1930 עד 1990 - לא נרשמה. הייתה חלק מיוגוסלביה.
1994 לא נרשמה
1998 עד 2022 - לא העפילה.
כל גביעי אירופה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1960 עד 1992: לא נרשמה. הייתה חלק מיוגוסלביה
אנגליה 1996: לא העפילה
בלגיה הולנד 2000: לא העפילה
פורטוגל 2004: לא העפילה
אוסטריה שווייץ 2008: לא העפילה
פולין אוקראינה 2012: לא העפילה
צרפת 2016: לא העפילה
| האיחוד האירופי 2020 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 8 |
גרמניה 2024: לא העפילה
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 1/8 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 8 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018–2019 | ד | עלתה לדרג ג | 6 | 5 | 0 | 1 | 14 | 5 |
| איטליה 2020–2021 | ג | שלב הבתים | 6 | 2 | 3 | 1 | 9 | 8 |
| הולנד 2022-2023 | ג | שלב הבתים | 6 | 2 | 1 | 3 | 7 | 7 |
| 2024-2025 | ג | עלתה לדרג ב | 6 | 5 | 1 | 0 | 10 | 1 |
| 2026-2027 | ב |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 24 | 14 | 5 | 5 | 40 | 21 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
שחקנים > סגל הנבחרת

להלן סגל הנבחרת לקראת משחקי יורו 2020
הנתונים מעודכנים נכון ל-22 ביוני 2021 לאחר המשחק נגד נבחרת הולנד במסגרת שלב הבתים ביורו 2020
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שוער | סטולה דימיטרייבסקי | 25 בדצמבר 1993 | 45 | 0 | ספרד ראיו ואיקאנו |
|  | שוער | ריסטו יאנקוב | 5 בספטמבר 1998 | 0 | 0 | מקדוניה הצפונית רבוטניצ'קי |
|  | שוער | דמיאן שישקובסקי | 18 במרץ 1995 | 6 | 0 | קפריסין דוקסה קאטוקופיה |

|  | הגנה | אגזון בייטולאי | 7 בינואר 1994 | 22 | 0 | מקדוניה שקנדיה |
|  | הגנה | גיוקו זייקוב | 10 בפברואר 1995 | 17 | 1 | בלגיה שרלרואה |
|  | הגנה | קירה ריסטבסקי | 22 באוקטובר 1990 | 48 | 0 | קפריסין א.א.ל. לימסול |
|  | הגנה | ויסאר מוסליו | 13 בנובמבר 1994 | 34 | 1 | הונגריה פהרוואר |
|  | הגנה | אזג'יאן אליוסקי | 12 בפברואר 1992 | 47 | 9 | אנגליה לידס יונייטד |
|  | הגנה | סטפן ריסטובסקי | 12 בפברואר 1992 | 68 | 2 | קרואטיה דינמו זאגרב |
|  | הגנה | דרקו ולקובסקי | 21 ביוני 1995 | 31 | 1 | קרואטיה רייקה |

|  | קשר | אריאן אדאמי | 29 במאי 1991 | 24 | 4 | קרואטיה דינמו זאגרב |
|  | קשר | פרהאן הסאני | 18 ביוני 1990 | 42 | 2 | אלבניה פרטיזן טירנה |
|  | קשר | טיהומיר קוסטאדינוב | 4 במרץ 1996 | 12 | 0 | סלובקיה מ.פ.ק. רוז'ומברוק |
|  | קשר | בובאן ניקולוב | 28 ביולי 1994 | 37 | 2 | איטליה לצ'ה |
|  | קשר | אניס בארדי | 2 ביולי 1995 | 37 | 6 | ספרד לבאנטה |
|  | קשר | סטפן ספירובסקי | 23 באוגוסט 1990 | 41 | 1 | קפריסין א.א.ק. לרנקה |
|  | קשר | אליף אלמאס | 24 בספטמבר 1999 | 30 | 7 | איטליה נאפולי |
|  | קשר | מריאן ראדסקי | 10 בפברואר 1995 | 17 | 1 | מקדוניה הצפונית אקדמיה פאנדב |
|  | קשר | דניאל אברמובסקי | 20 בפברואר 1995 | 7 | 0 | טורקיה קייסריספור |
|  | קשר | דרקו טשורלינוב | 11 ביולי 2000 | 5 | 1 | גרמניה שטוטגרט |

|  | חלוץ | איוואן טריצ'קובסקי | 18 באפריל 1987 | 67 | 7 | קפריסין א.א.ק. לרנקה |
|  | חלוץ | אלכסנדר טרייקובסקי | 5 בספטמבר 1992 | 68 | 18 | ספרד מיורקה |
|  | חלוץ | גוראן פאנדב | 27 ביוני 1983 | 122 | 38 | איטליה גנואה |
|  | חלוץ | ולאטקו סטויאנובסקי | 23 באפריל 1997 | 9 | 2 | צרפת שאמלי |
|  | חלוץ | קרסטה ולקוסקי | 20 בפברואר 1988 | 15 | 0 | בוסניה והרצגובינה סרייבו |
|  | חלוץ | מילאן ריסטובסקי | 8 באפריל 1998 | 2 | 1 | סלובקיה ספרטק טרנבה |
שחקנים > שחקנים מפורסמים

דרקו פאנצ'ב
גוראן פאנדב
שיאי שחקנים

נכון ל-10 באוקטובר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גוראן פאנדב | 2001–2021 | 122 | 38 |
| 2 | גוצה סדלוסקי | 1996–2010 | 100 | 8 |
| 3 | אלכסנדר טרייקובסקי | 2011 - הווה | 89 | 22 |
| 4 | וליצ'ה שומיליקוסקי | 2002–2013 | 84 | 1 |
| 5 | סטפן ריסטובסקי | 2011 - הווה | 82 | 2 |
| 6 | אזג'יאן אליוסקי | 2013 - הווה | 78 | 12 |
| 7 | ארטים שקירי | 1996–2006 | 73 | 15 |
| 7 | סטולה דימיטרייבסקי | 2015–הווה | 73 | 0 |
| 9 | איגור מיטרבסקי | 2001–2011 | 70 | 1 |
| 10 | איבן טריצ'קובסקי | 2010–2021 | 67 | 7 |
| 10 | אניס בארדי | 2015–הווה | 67 | 18 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גוראן פאנדב | 2001–2021 | 38 | 122 | 0.31 |
| 2 | אלכסנדר טרייקובסקי | 2011–הווה | 22 | 89 | 0.25 |
| 3 | אניס בארדי | 2013–הווה | 18 | 67 | 0.27 |
| 4 | גיורגי חריסטוב | 1995–2003 | 16 | 48 | 0.33 |
| 5 | ארטים שקירי | 1996–2006 | 15 | 73 | 0.21 |
| 6 | אליף אלמאס | 2017–הווה | 13 | 63 | 0.21 |
| 7 | אזג'יאן אליוסקי | 2013 - הווה | 12 | 78 | 0.15 |
| 8 | גוראן מזנוב | 2001–2009 | 10 | 43 | 0.23 |
| 8 | איליה נסטורובסקי | 2016–הווה | 10 | 52 | 0.19 |
| 10 | אילצ'ו נאומוסקי | 2003–2012 | 9 | 45 | 0.2 |
הערות שוליים

↑  מערכת ONE, לראשונה בתולדותיה: מקדוניה הצפונית ביורו, באתר ONE, ‏12 בנובמבר 2020
↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל ממאי 1994 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
גוראן פאנדב שיאן ההופעות (122) ומלך שערי (38) נבחרת מקדוניה בכל הזמנים.
מנחם מנדל פומרנץ

| --- | --- |

נואם בבית כנסת החורבה
 לידה:  1978 (בן 46 בערך) תשל"ח
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ישראל
 השתייכות:  יהדות חרדית, חסידות גור
 תחומי עיסוק:  מנהל מכון תורני
 חיבוריו:  ביאור על ספר ראשון לציון  ובחרת בחיים  אחישנה  הליכות המועדים – ארבעה מינים  הליכות השביעית - הלכות שמיטה  ברוך ה' יום יום  ברכת מנחם  אוצר חינוך ספר תורה
 
הרב מנחם מנדל פומרנץ (נולד בתשל"ח, 1978) הוא מחבר ומהדיר ספרים, ראש בית המדרש להוראה ולהלכה של עוז והדר, ראש מוסדות באר ישראל, יוזם מהדורת מתיבתא והעורך הראשי שלה.
קורות חיים

נולד בירושלים לצפורה ורבי נחום פומרנץ, חסיד גור, בנו של הרב ישראל יצחק פומרנץ, מחבר הספרים אספת זקנים על מסכת נדה, בן הרב מנחם בנימין פומרנץ.
למד בישיבת חיי משה ובישיבת שפת אמת.
נישא לחיה פייגה ביננפלד. לאחר נישואיו למד בכולל לדיינות "הבן יקיר לי אפרים" בשכונת רמות בירושלים, ובמסגרת זו ערך והוציא לאור 3 כרכים של הקובץ התורני "פרי חיים".
בשנת 2005 מונה על ידי מייסד המכון התורני עוז והדר ונשיאו הרב יהושע לייפר לנהל את סניף המכון בעיר בית שמש. חיבר את קובץ ההוראות לעריכה תורנית-מחקרית של המכון, ותחת הדרכתו נערכים פרויקטים שבהם שולבו מאות עורכים. פרויקטים אלה כוללים בין היתר את מהדורת המתיבתא על הש"ס (135 כרכים, ומהדורות קצרות יותר), פרויקט ההדרת ספריו של רבי חיים בן עטר, "מקראות גדולות המבואר", משנה ברורה עם ביאורים (24 כרכים), סדרת הספרים "אביר יעקב" של הרב יעקב אבוחצירא ונכדו הרב דוד אבוחצירא (25 כרכים) ומגוון ספרי הלכה, חסידות, שותי"ם ועוד. לרבים מתוך הספרים שבעריכתו, כתב הרב פומרנץ הקדמה הכוללת מאמר הגותי.
קורות חיים > הקמת ספריות

בשנים 2013-2014 יזם הרב פומרנץ הקמת ספריות תורניות בבתי חולים, בתי מלון ובתי כנסת. הספריות מכילות ש"ס וחומשים וספרי יסוד ביהדות.
כתביו

מאורי אור ומאורי החיים - ביאורים ומקורות על ספר אור החיים על התורה.
ובחרת בחיים - על התורה, פרקי מחשבה וחסידות המיוסדים בעיקר על תורת האור החיים, מתוך שיעוריו של הרב פומרנץ. על החומשים במדבר ודברים.
אחישנה – פרקי השקפה אודות הגלות ואחרית הימים. מבוסס על תורת הקבלה ועל תורת האור החיים. בהוצאת מוסדות באר ישראל.
הליכות המועדים – ארבעה מינים - מדריך להלכות ארבעה מינים, מלווה בתמונות להמחשה.
הליכות השביעית - מדריך בדיני שמיטת קרקעות, פירות שביעית ושמיטת כספים. פרקים על גבולות הארץ ומצות הקהל וקובץ תשובות מהגר"ח קניבסקי. עם תמונות להמחשה.
ברוך ה' יום יום - פנינים ומעשיות מסודרים לפי ימות השנה. מכיל גם עובדות על צדיקים ורבנים לפי סדר יום השנה שלהם. יצא לאור על ידי מוסדות באר ישראל.
ברכת מנחם – על חנוכה וחידושים על הש"ס.
אוצר חינוך ספר תורה – דרשות ופנינים להכנסת ספר תורה, תשע"ד.
פיטום הקטורת - מאמרים על 'עבודת הקרבנות' ו'מעשה הקטורת' על פי הקבלה, תשע"ד.
מכתלי בית הדין – פסקים לשאלות מעשיות בדיני ממונות.
ספיר ויהלום - מאוצר שיחותיו ושיעוריו, על אלול וראש השנה, הגדה של פסח ועל נישואין.
אור לצדיק-מאוצר שיחותיו על הליכותיהם בקודש של מרנן תלמידי הבעש״ט. (יו״ל ע״י תלמידיו לרגל שמחת נישואי בנו יהודה אריה לייב ט״ז חשון תשפ״ה)
לקריאה נוספת

ממלכת התורה – קורות מכון עוז והדר, טבת תשס"ח, דצמבר 2007, עמודים תכב-תלח
תדריך לעורכים ולמבקרים עם כללי הציונים - "עוז והדר", מהדורה חדשה תשע"ב
משה גוטמן, כל לומדי אור החיים המבואר, המודיע, תוספת תורנית, י"ג תמוז תשע"ג, עמודים: יח-כג.
יעקב הייזלר, ואלה המשפטים, המבשר, מוסף תורני, כ"ו שבט תשפ"ג, עמודים: ד-ט.
שאול פתיה, ממלכת התורה, הדרך (עיתון), מגזין שבועי, ד' סיון תשפ"ג, עמודים: 48-56.
ישראל א' גרובייס, אור בחופי ליוורנו, מגזין משפחה, 29 ביוני 2023, עמודים: 32-43
בנימין ליפקין, תא שמע, תניא, כי קרוב, גיליון 128, פרשת ויצא תשפ"ד, עמודים: 2-4
ש.ב. מרקסון, הנהר היוצא מעדן, המודיע, תוספת תורנית, י"ח כסלו תשפ"ד, עמודים: יד-טז
הערות שוליים

↑  פירוט חלקי בדף "למען הקהילה" באתר עוז והדר, הידיעה לקריאה מתוך העיתונות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305726905171  GND: 1072017377  ISNI: 0000 0000 6695 2240  LCCN: nr2005011431  VIAF: 68885347   WorldCat (עם VIAF): 68885347
הבחירות לנשיאות מצרים (2012)

הבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2012 (בערבית: انتخابات الرئاسة المصرية للعام 2012) הן הבחירות החופשיות הראשונות לנשיאות מצרים. הבחירות התקיימו בעקבות נפילת השלטון במדינה. הסיבוב הראשון של הבחירות התקיים ב-23–24 במאי 2012 והתמודדו בו 12 מועמדים; הסיבוב השני של הבחירות, בו ניצח המתמודד מוחמד מורסי את אחמד שפיק, נערך ב-16–17 ביוני לאחר שלא הושגה הכרעה בסיבוב הראשון.
זו מערכת הבחירות השנייה בתולדות מצרים בה התמודדו יותר ממועמד אחד; (הפעם הקודמת הייתה בבחירות 2005). וכן היו אלו הבחירות הראשונות לנשיאות לאחר ההפיכה במדינה.
כללים

כללי הבחירות פורסמו ב-30 בינואר 2012. נקבע כי מועמד חייב להיוולד במצרים להורים מצרים, אסור שיחזיק באזרחות כפולה ואסור שיהיה נשוי למי שאינו אזרח מצרי. כדי להיות מועמד דרוש תמיכה של 30 חברי פרלמנט או חתימות של 30,000 בעלי זכות בחירה. על פי ועדת הבחירות המצרית, הליך הרישום החל ב-10 במרץ 2012 והסתיים ב-7 באפריל.
מועמדים

לפני הסיבוב הראשון, 23 מועמדים נרשמו רשמית למרוץ, חלק מהמועמדים פרשו בטרם ההרשמה ועשרה מועמדים נפסלו סופית בפני ועדת הבחירות המצרית, לאחר שניתן להם אפשרות ערעור בפני הוועדה עצמה. ביניהם ניתן למצוא שלושה מועמדים מרכזיים. הראשון, סגן הנשיא וראש המודיעין המצרי תחת משטרו של מובארק, עומר סולימאן, בשל היעדר כ-1000 חתימות ממחוז אחד, השני, המועמד הסלפי אבו איסמעיל, בשל אזרחותה האמריקאית של אמו והשלישי, מועמד האחים המוסלמים למרוץ, ח'יירת א-שאטר, בשל עברו הפלילי (ישב בכלא של הממשל הקודם של מובראק, בשל פעילותו במסגרת האחים המוסלמים שהיה בזמנו בלתי חוקי). החלטתה של ועדת הבחירות המצרית היא סופית ולא ניתן לערער עליה. ב-23 באפריל אישרה המועצה הצבאית חוק שעבר בפרלמנט הנשלט על ידי האיסלמיסטים ובו איסור על ראשי ממשלות לשעבר, סגני נשיא ושאר חברי מפלגת השלטון הבכירים תחת מובראק לרוץ למשרה ציבורית למשך 10 שנים, ובכך, למעשה, נפסלה המועמדות ה-11 במספר הפסילות, זו של ראש הממשלה לשעבר אחמד שפיק, שכיהן כראש ממשלה תחת ממשלו של מובראק. החוק והפסילה החדשה אושרו גם על ידי ועדת הבחירות המצרית  . החוק החדש לא הוחל על מועמדותו של עמר מוסא שכן אינו חל על דרגים ברמת שר  , הדרג בו כיהן מוסא בממשלו של מובראק (ראו הערה להלן).
ב-25 באפריל קיבלה ועדת הבחירות את ערעורו של אחמד שפיק כנגד החלטתה הקודמת של הוועדה לפסול את מועמדותו למרוץ לנשיאות (ובכך עמדה הרשימה הסופית על סך של 13 מועמדים כשרים) וכן ועדת הבחירות הצהירה כי "חוק הצינון" החדש גם יובא בפני בית המשפט החוקתי כדי לקבוע האם הוא חוקתי, כפי שנתבקש בערעור . ב-26 באפריל הכריזה ועדת הבחירות על רשימת המועמדים הסופית  . ב-16 במאי 2012 פרש מהמרוץ מועמד פחות מרכזי בשם מוחמד פאוזי עיסא, לטובת המועמד עמר מוסא, כשהוא משאיר בכך את רשימת המועמדים הסופית על סך 12 מועמדים  . יומיים לפני הסיבוב השני, אליו העפילו מוחמד מורסי ואחמד שפיק, "חוק הצינון" נידון בפני בית המשפט החוקתי שקבע שהחוק אינו חוקתי ומפר את עקרון השוויון ובכך בית המשפט הסיר סופית כל מכשול בפני מועמדותו של שפיק במרוץ לנשיאות, אך זה האחרון הפסיד בסיבוב השני למתחרהו מוחמד מורסי.
מועמדים > מועמדים כשרים מרכזיים

| תמונה | שם מועמד | הערות | אידאולוגיה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |

|  | עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח | מזכ"ל האיגוד הרפואי הערבי ולשעבר חבר לשכת ההדרכה של האחים המוסלמים | איסלמיסט ושמרן המשלב אלמנטים ליברלים | עצמאי  (מפלגת א-נור הסלפית, מפלגת אל-וסט האיסלמית-מתונה ומפלגת הזרם המצרי המרכזי הודיעו על תמיכה באל-פתוח  ) |
|  | חאלד עלי |  עורך דין ופעיל למען עובדים. לשעבר ראש המרכז המצרי לזכויות כלכליות וחברתיות (ECESR), ממייסדי "מרכז החוק הישאם מובארק"(HMLC)   | ליברליזם חברתי, זכויות האדם, שמאל | עצמאי |
|   | מוחמד סלים אל עווא |  לשעבר המזכיר הכללי של "האיחוד הבינלאומי של חכמי הדת המוסלמים" וראש "האגודה המצרית לתרבות ודיאלוג"  | שמרנות | עצמאי |
|  | הישאם בסטאוויסי | שופט מצרי וסגן נשיא בית המשפט המצרי לערעורים. מועמד מפלגת האיגוד המקצועי הלאומית הפרוגרסיבית (טגאמו) .  | ליברליזם חברתי | מפלגת האיגוד המקצועי הלאומית הפרוגרסיבית (טגאמו) |
|   |  אבו אל עז אל חרירי |  חבר פרלמנט מטעם מפלגת "המהפכה ממשיכה", ומועמד מפלגת "הברית העממית הסוציאליסטית".  | שמאל | הברית העממית הסוציאליסטית |
|   | מוחמד מורסי | יו"ר מפלגת החירות והצדק. מועמד מחליף לאחים המוסלמים, במקום חירת א-שאטר. | איסלמיסט, שמרן ומועמד האחים המוסלמים | מפלגת החירות והצדק |
|   | עמר מוסא |  בעבר כיהן כמזכ"ל הליגה הערבית וכשר החוץ של מצרים. | מרכז | עצמאי |
|  | חמדין סבאחי |  מנהיג המפלגה הנאצריסטית "כבוד".  | סוציאליזם, נאצריזם | מפלגת כבוד |
|    | אחמד שפיק  |  לשעבר מפקד חיל האוויר המצרי וראש הממשלה האחרון תחת הממשל הקודם של חוסני מובארכ.  | מרכז | עצמאי |
מועמדים > מועמדים כשרים נוספים

עבדאללה אל-אשעל - עוזר שר החוץ הקודם, שגריר בדימוס. מועמד מפלגת האותנטיות.
מחמוד חוסאם - כעצמאי קיבל חתימות של 30,000 בעלי זכות בחירה. נשיא מפלגת "ההתחלה".
חוסאם חייר עללא - מועמד "מפלגת השלום הדמוקרטי" ומראשי המודיעין המצרי לשעבר
מועמדים > מועמדים מרכזיים שנפסלו

| תמונה | שם מועמד | הערות | אידאולוגיה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |

|  | חאזם סלאח אבו איסמעיל | סלאפי. דמות שמרנית ביותר ומגיש טלוויזיה. | סלפיה, שמרנות | מפלגת א-נור |
|   | איימן נור |  מייסד המפלגה הליברלית אל-ע'ד ומנהיג מפלגת אל-ע'ד ת'ורה. | ליברליזם | מפלגת אל-ע'ד ת'ורה |
|   | ח'יירת א-שאטר |  איש עסקים וסגן המדריך העליון של האחים המוסלמים במצרים. מועמד האחים המוסלמים לנשיאות.  | שמרנות, האחים המוסלמים | מפלגת החירות והצדק |
|  | עומר סולימאן |  גנרל וראש המודיעין המצרי תחת חוסני מובראכ | מרכז, לאומיות | עצמאי |
מועמדים > מועמדים נוספים שנפסלו

אחמד עוואד אל סעידי - מועמד המפלגה הלאומית של מצרים
אבראהים אלג'ריב - כעצמאי קיבל חתימות של 30,000 בעלי זכות בחירה.
אשראף בראמה - נשיא מפלגת "מצר אל-קננה".
חוסאם חיירת - מועמד "המפלגה הסוציאליסטית הערבית מצרית"
ממדוח קוטב - לשעבר מזכ"ל המודיעין הכללי של מצרים, מועמד "מפלגת הציוויליזציה".
מורתדא מנסור - לשעבר יו"ר מועדון הספורט א-זמאלכ. מועמד "המפלגה הלאומי של מצרים".
מועמדים > מועמדים שפרשו

מוחמד אל-בראדעי
בות'יינה כאמל
סעד אל סרייר
מוחמד פאוזי עיסא
תוצאות

אל הסיבוב השני העפילו שני המועמדים שזכו במספר הקולות הרב ביותר, מוחמד מורסי ואחמד שפיק.
| מועמד | מפלגה | סיבוב ראשון> קולות | סיבוב ראשון>  % | סיבוב שני> קולות | סיבוב שני>  % |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מוחמד מורסי | מפלגת החירות והצדק | 5,764,952 | 24.78 | 13,230,131 | 51.73% |  |
| אחמד שפיק | עצמאי | 5,505,327 | 23.66 | 12,347,380 | 48.27% |  |
| חמדין סבאחי | מפלגת כבוד | 4,820,273 | 20.72 |  |  |  |
| עבד אל-מונעם אבו אל-פתוח | עצמאי | 4,065,239 | 17.47 |  |  |  |
| עמר מוסא | עצמאי | 2,588,850 | 11.13 |  |  |  |
| מוחמד סלים אל עווא | עצמאי | 235,374 | 1.01 |  |  |  |
| חאלד עלי | עצמאי | 134,056 | 0.58 |  |  |  |
| אבו אל עז אל חרירי | הברית העממית הסוציאליסטית | 40,090 | 0.17 |  |  |  |
| הישאם בסטאוויסי | טגאמו | 29,189 | 0.13 |  |  |  |
| מחמוד חוסאם | עצמאי | 23,992 | 0.10 |  |  |  |
| מוחמד פאוזי עיסא | מפלגת הדור הדמוקרטית | 23,889 | 0.10 |  |  |  |
| חוסאם חייר עללא | מפלגת השלום הדמוקרטי | 22,036 | 0.09 |  |  |  |
| עבדאללה אל-אשעל | מפלגת האותנטיות | 12,249 | 0.05 |  |  |  |

| סך כל הקולות הכשרים | סך כל הקולות הכשרים | 23,265,516 | 98.28% | 25,577,511 | 96.81% |  |

| פתקים לבנים או פסולים | פתקים לבנים או פסולים | 406,720 | 1.72 | 843,252 | 3.19% |  |
| אחוזי הצבעה | אחוזי הצבעה | 23,672,236 | 46.42 | 26,420,763 | 51.85% |  |
| לא הצביעו | לא הצביעו | 27,324,510 | 53.58 | 24,538,031 | 48.15% |  |
| בעלי זכות הבחירה | בעלי זכות הבחירה | 50,996,746 |  | 50,958,794 |  |  |

| מקור: אל אהראם, הכרזת התוצאות של הסיבוב הראשון מטעם ועדת הבחירות העליונה, הכרזת התוצאות של הסיבוב השני מטעם ועדת הבחירות העליונה | מקור: אל אהראם, הכרזת התוצאות של הסיבוב הראשון מטעם ועדת הבחירות העליונה, הכרזת התוצאות של הסיבוב השני מטעם ועדת הבחירות העליונה | מקור: אל אהראם, הכרזת התוצאות של הסיבוב הראשון מטעם ועדת הבחירות העליונה, הכרזת התוצאות של הסיבוב השני מטעם ועדת הבחירות העליונה | מקור: אל אהראם, הכרזת התוצאות של הסיבוב הראשון מטעם ועדת הבחירות העליונה, הכרזת התוצאות של הסיבוב השני מטעם ועדת הבחירות העליונה | מקור: אל אהראם, הכרזת התוצאות של הסיבוב הראשון מטעם ועדת הבחירות העליונה, הכרזת התוצאות של הסיבוב השני מטעם ועדת הבחירות העליונה | מקור: אל אהראם, הכרזת התוצאות של הסיבוב הראשון מטעם ועדת הבחירות העליונה, הכרזת התוצאות של הסיבוב השני מטעם ועדת הבחירות העליונה |  |
ב-30 ביוני 2012 הושבע הנשיא הנבחר מוחמד מורסי לתפקידו. סמכויותיו של הנשיא, כמו גם חוקה קבועה למצרים, טרם נקבעו.
ראו גם

הבחירות לפרלמנט המצרי (2011–2012)
ההפיכה במצרים (2011)
נשיא מצרים
האביב הערבי
הבחירות לנשיאות מצרים (2014)
הערות שוליים

↑  מידע על הבחירות מאתר הבוסטון
↑  מידע מאתר ה-BBC
↑  מידע מאתר אל-אהראם
↑  רשימת המועמדים לנשיאות
↑  Electoral commission upholds ban on 10 presidential candidates, אל אהראם, 17 באפריל 2012
↑  Presidency poll on time, אל אהראם, 19-25 באפריל 2012
↑  מוסא כיהן 10 שנים כמזכ"ל הליגה הערבית, אך זו אינה הסיבה שהוא לא נפסל. ראשית כי חסר לו כמה חודשים ל-10 שנים הללו בספירה מיום כניסת החוק לתוקף (היום בו הודח מובראק), ושנית בשל מה שצוין לעיל - כי החוק אינו תקף לגבי בכירים בממשל מובראק בדרגת שר, הדרגה בה כיהן מוסא, כך שסעיף ה-10 שנים כלל אינו רלוונטי אליו.
↑  אבי יששכרוף, פורסמה רשימת המועמדים הסופית לנשיאות מצרים, באתר הארץ, 26 באפריל 2012
↑  egyptindependent
↑  bikyamasr.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810653496405606 
טופס הצבעה, סיבוב ראשון
מר דידס

| --- | --- |

 מבוסס על:  מר דידס הולך העירה 
 בימוי:  סטיבן בריל 
 הופק בידי:  סיד גניס, ג'ק ג'יארפוטו 
 תסריט:  טים הרליהי 
 עריכה:  ג'ף גורסון 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר  וינונה ריידר
 מוזיקה:  טדי קסטלוסי 
 צילום:  פטר ליונס קוליסטר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האפי מדיסון
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 ביוני 2002, ארצות הברית
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  50,000,000‏$
 הכנסות:  171,269,535‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   mrdeeds
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מר דידס הוא סרט קומדיה רומנטית בכיכובם של השחקנים אדם סנדלר ווינונה ריידר. הסרט הוא עיבוד מחדש לעלילת הסרט מר דידס הולך העירה מ-1936 בכיכובו של גרי קופר.
תקציר העלילה

לונגפולו דידס (אדם סנדלר) הוא צעיר כפרי תמים הזוכה בירושת ענק של 40 מיליארד דולר, המקנה לו שליטה על אימפריית תקשורת. בעקבות הירושה הוא נקלע לסבך של תככים ומזימות הנרקמות סביבו במטרה להשתלט על הונו החדש. בייב באנט (וינונה ריידר) היא עיתונאית עירונית מתוחכמת המתחזה לנערה כפרית על מנת לרכוש את אמונו של דידס ולכתוב רכילות עליו לעיתון. דידס מתאהב בבייב ונאלץ להתמודד עם המזימות סביבו על מנת להציל את ההון והעסקים שירש.
דמויות

לונגפולו דידס (אדם סנדלר)
בייב באנט / פאם דוסון (וינונה ריידר)
אמיליו לופז (ג'ון טורטורו)
מרטי (אלן קוברט)
צ'אק סידר (פיטר גלאגר)
מאק מקגראת' (ג'ארד האריס)
ססיל אנדרסון (אריק אווארי)
מרף (פיטר דנטה)
ג'ן (קונצ'טה פרל)
פרסטון בלייק (הארב פרסנל)
"עיניים משוגעות" (סטיב בושמי)
ברוס פרנץ' - שר בממשלה.
ג'ון מקנרו (בתפקיד עצמו)
יותר מאהבה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  גארי מרשל
 הופק בידי:  מריו איסקוביץ, אלכסנדרה רוז
 תסריט:  בוב ברונר, גארי מרשל
 עריכה:  ברוס גרין
 שחקנים ראשיים:  ג'ולייט לואיס דיאן קיטון ג'ובאני ריביסי
 מוזיקה:  רייצ'ל פורטמן
 צילום:  דנטה ספינוטי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בפברואר 1999
 משך הקרנה:  130 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה 
 תקציב:  35 מיליון דולר
 הכנסות:  27.8 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   othersister
 דף הסרט ב־IMDb
 
יותר מאהבה (באנגלית: The Other Sister) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1999 בבימויו של גארי מרשל, עם ג'ולייט לואיס, דיאן קיטון, טום סקריט וג'ובאני ריביסי בתפקידים הראשיים.