stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגורנומוס
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא,  פרק ה', הלכה ה'
↑  ההופעות הראשונות של המשרה מופיעות עוד בכתבי התנאים, ולדוגמה: מדרש תנאים לדברים (פרשת כי תצא) פרק כה פסוק טו.
↑  הרשב"ם בפירושו על אתר אף מסביר את הדין הזה על פי סברא מודרנית נגד פיקוח מחירים
↑  מקור דומה מופיע גם בתלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא,  פרק ה', הלכה ה'. בשני המקורות מופיע סיפור אחרי ההלכה שבו יש דעות שאומרות שיש לאגורנומוס סמכות לפקח גם על מחירים, ובעקבות זאת היו שפסקו להלכה שיש לפקח גם על מחירים בשוק.
↑  מדרש תנאים דברים כ"ה ט"ו
↑  תוספתא בבא מציעא ו' י"ד
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף פ"ט, עמוד א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת בבא בתרא,  פרק ה', הלכה ה'
ליהי חן

| --- | --- |

 לידה:  1977 (בת 48 בערך) רמת גן, ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2010) 
 www.lihichen.com
 
ליהי חן (נולדה ב-1977) היא אמנית ישראלית העוסקת במיצב ובפיסול, ברישום דיגיטלי ובאמנות מדיה. מרצה באוניברסיטת חיפה ובמדרשה להכשרת מורים לאמנות בבית ברל.
ביוגרפיה

ליהי חן נולדה נולדה וגדלה ברמת גן.  למדה בתיכון מקיף גבעת ברנר.
חן למדה לתואר ראשון (BED), במדרשה לאמנות בית ברל, שם הוענקו לה שתי מלגות בתקופת לימודיה אותם סיימה בהצטיינות (1997–2001). תואר שני באמנות מבצלאל (MFA) ‏(2003-2004) אותו סיימה בהצטיינות. כמו כן, למדה באוניברסיטה העברית – ירושלים (2003–2004).
במהלך לימודים אלו הוענקו לה מלגת הצטיינות ומלגת מחקר לעבודה מצטיינת בפיסול, שתיהן מהאוניברסיטה העברית.
במסגרת לימודי התואר השני, נסעה לחילופי סטודנטים בבית ספר לאמנות בגלאזגו (GSA) בשיתוף בצלאל, שם השתתפה בתערוכה קבוצתית. ב-2005 ניהלה אמנותית עם בועז קדמן את פרויקט חילופי הסטודנטים עם בית הספר לאמנות בגלאזגו כשהללו הגיעו לישראל.
מאז 1998 מציגה חן עבודות בתערוכות יחיד וקבוצתיות בארץ ובעולם, בהן: ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו (מוזיאון תל אביב), מוזיאון פתח תקווה לאמנות, מוזיאון חיפה לאמנות, והמוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
במסגרת עבודתה שיתפה פעולה עם קבוצת ״פאתוס מאטוס״ בפרויקט ״בחדרי חדרים״ (2017) ועם האמנית אורלי סבר בתערוכה ״פוגה״ (2012).
חן מרצה משנת 2002 במדרשה לאמנות בית ברל ומ-2004 בחוג לאמנות באוניברסיטת חיפה. בין תחומי ההוראה שלה: אמנות ומדיה, רישום וחינוך. כמו כן הנחתה לאורך השנים סטודנטים בלימודי התואר שני.
ליהי חן חיה ופועלת בתל אביב, נשואה ואמא לשלושה ילדים.
גלריית תמונות

נדודי שינה, מיצב, מוזיאון פתח תקווה לאמנות
אהוב אותי פעמיים, הצבה, גלריה עירונית כפר סבא
בהפרעה, מיצב, גלריה קו 16
ללא כותרת, מתוך ״ידי זהב״, טכניקה: אקריליק על נייר
אהוב אותי פעמיים
פריחה שנתאחרה, מיצב, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו, מוזיאון תל אביב
מדרגות, מיצב, גלריה עירונית גבעתיים
פריחה שנתאחרה, מיצב, מוזיאון חיפה לאמנות, מתוך התערוכה ״פאטה מורגנה״
מתוך התערוכה ״ידי זהב״ בגלריה גבירול. 30x50 אקריליק על נייר
The tiger & the sparrow מתוך התערוכה ״ידי זהב״ בגלריה גבירול. רקמה ידנית ורקמה דיגיטלית על בד
מתוך התערוכה ״ידי זהב״ בגלריה גבירול. רקמה ידנית ורקמה דיגיטלית על בד
מתוך התערוכה ״ידי זהב״ בגלריה גבירול. אקריליק על נייר. 30x50
Back to shore, מתוך התערוכה ״ידי זהב״ בגלריה גבירול. הדפסת תלת מימד והקרנת וידאו
ללא כותרת, מתוך התערוכה ״ידי זהב״, אקריליק על נייר 30x50
אודות עשייתה האמנותית

פריחה שנתאחרה, מיצב (2006):
״ליהי חן מייצרת במיצביה סביבות פנטסטיות סוריאליסטיות על קו התפר שבין אשליה למציאות. סביבות אלה – ממשיות אך מופרכות, קונקרטיות אך דמויות חלום – מתפקדות כנשאיות של משמעויות פואטיות עתירות רגש ורומנטיות. האמנית עושה שימוש בדימויים מוכרים, מסיטה אותם להקשר בדיוני חדש ומטעינה אותם במשמעויות מטאפוריות...״
תמי כץ-פרימן, מתוך: קטלוג ״פאטאמורגנה, אשליה ותעתוע באמנות העכשווית״. מוזיאון חיפה לאמנות, 2006.
אהוב אותי פעמיים, תערוכת יחיד (2013):
״על ידי שימוש בחפצים שנמצאו, נאספו או שהיו ברשותה, על ידי טיפול ברדי מייד ובאמצעות מלאכה ידנית המתחזה לרדי מייד, מייצרת ליהי חן חלל ביתי מתעתע. לצופה מוענקות כמה שניות של הקסמות מהיופי לפני שהוא חש את הזרות שבסיטואציה המוכרת, ואת המתח שנוצר בין החפץ הממשי לבין זה ה"אמנותי" שחן מייצרת בעצמה.״
רותי דירקטור, מתוך ״מן המוכן, 100 שנה לרדי מייד״, קטלוג, מוזיאון חיפה לאמנות.
ידי זהב, 2018:
מאיה שמעוני, מתוך הטקסט Life Like לתערוכה
תערוכות נבחרות > תערוכות יחיד, תערוכות זוגיות, ומיצבים מוזיאליים

2002 - "Bon Voyage", תערוכת יחיד, גלריה "החדר", ת"א, אוצרת: רוני סעדון.
2002 - "Comic Strip", מיצב וידאו, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, אוצרים: אלונה פרידברג, שמחה שירמן.
2003 - "On The Rocks", תערוכת יחיד, בית האמנים, תל אביב, אוצרת: אורלי הופמן.
2004 - "הלילה של באני" מיצב בתערוכה ״חי צומח דומם״, תערוכת הגמר של בוגרי התוכנית ללימודי mfa, גלריה בצלאל.
2005 - ״נדודי שינה״, מיצב בתערוכה "שינועים במרחב", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, אוצרת אורלי הופמן.
2006 - ״פריחה שנתאחרה, ״ מיצב בתערוכה "פאטאמורגנה", מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: תמי כץ פרימן.
2010 - "How we can open the lotus", בשיתוף רות בארקר, מכון המים גבעתיים, אוצרת: אורלי הופמן.
2011 - "פוגה", תערוכה משותפת לליהי חן ואורלי סבר, גלריה דנה, יד מרדכי. אוצרת: רווית הררי.
2012 - "המתחזים" ֿ מיצב בתערוכה משולשת, גלריה קו 16 תל אביב, אוצרת: סאלי הפטל.
012 - "מון שרי", קיר אמן, בית תמי, תל אביב, אוצרת: כרמית בלומנזון.
2012 - "הכלשחור" – תערוכת יחיד, גלריה שי אריה, תל אביב.
2013 - ״אהוב אותי פעמיים״, גלריה עירונית כפר סבא, אוצרת: רביטל שגב.
2018 - ״ידי זהב״, גלריה גבירול, תל אביב, אוצרת: ליא ציגלר.
2018 - "מים רבים" פרויקט מיוחד עבור "קיר בעיר", פרויקט במרחב העירוני, הקיר הדרומי של עיריית תל אביב.
אוצרות

2006 - מד״ב אמיתי - בשיתוף בועז קדמן, תערוכה קבוצתית בגלריה בצלאל בתל אביב
2013 - תערוכת בוגרים המדרשה לאמנות בית ברל
2017 - תערוכת בוגרים המדרשה לאמנות בית ברל.
פרסים ומלגות

2003 - קרן עידוד היצירה לאמן צעיר על שם בלה בריזל וסיומה ברעם - בית האמנים ע״ש זריצקי – תל אביב
2007 - פרס קרן מורשה לאמן צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות
2010 - פרס האמן הצעיר, משרד התרבות.
הערות שוליים

↑  קישור לטקסט המלא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279182  NLI: 987007515381305171  VIAF: 308267415   WorldCat (עם VIAF): 308267415
מילוש ולקוביץ'

מילוש ולקוביץ' (בסרבו-קרואטית: Miloš Veljković, בסרבית קירילית: Милош Вељковић; נולד ב-26 בספטמבר 1995 בבזל שבשווייץ) הוא כדורגלן סרבי-שווייצרי המשחק בוורדר ברמן ובנבחרת סרביה בעמדות הבלם והקשר האחורי.
קריירת מועדונים

ולקוביץ' נולד בבזל שבשווייץ, וכילד שיחק 11 שנים בפ.צ. בזל. כשהיה בן 16, בשנת 2011, עבר לשחק בקבוצות הנוער של טוטנהאם הוטספר. החל מעונת 2013/14 השתייך לקבוצה הבוגרת של טוטנהאם, ובאפריל 2014 ערך בכורה בפרמייר ליג, כשהחליף את פאוליניו בניצחון 1–5 על סנדרלנד, ועד לסיום העונה ערך הופעה אחת נוספת, כשהחליף את סנדרו ראנייר במשחק מול אסטון וילה. באוקטובר 2014 הושאל ולקוביץ' למידלסברו מהצ'מפיונשיפ לשלושה חודשים. ולקוביץ' לא מצא מקום בהרכב בקבוצתו החדשה וערך רק שלוש הופעות, והשאלתו לא הוארכה. בינואר 2015 הושאל ולקוביץ' שוב, והפעם לצ'רלטון אתלטיק. ולקוביץ' החל את התקופה שלו בצ'רלטון כשחקן הרכב, אך נפצע במשחק השלישי ולא שיחק עוד עד לסוף עונת 2014/15.
בינואר 2016 הצטרף ולקוביץ' לוורדר ברמן מהבונדסליגה, ששילמה עבורו דמי העברה של 300 אלף אירו. ולקוביץ' חתם על חוזה לשלוש עונות וחצי בקבוצה. בעונת 2015/16 ערך שלוש הופעות בקבוצה הבכירה, ושיחק עוד מספר משחקים בקבוצת המילואים. החל מעונת 2016/17 ולקוביץ' שיחק בהרכב ורדר ברמן בקביעות. בעונה זו סיים ולקוביץ' עם הקבוצה במקום השמיני בבונדסליגה. בעונת 2017/18 ערך ולקוביץ' 30 הופעות ליגה, וסיים עם ורדר ברמן במקום ה-11.
קריירה בנבחרות

ולקוביץ' שיחק כנער בנבחרת שווייץ עד גיל 16, אך בגילאים המאוחרים יותר בחר לייצג את סרביה. עם נבחרות סרביה הצעירות ולקוביץ' זכה בשנת 2013 באליפות אירופה עד גיל 19 עם הנבחרת עד גיל 19, ובשנת 2015 זכה באליפות אירופה עד גיל 20 עם הנבחרת עד גיל 20. בשני הטורנירים הללו היה ולקוביץ' שחקן הרכב קבוע ששיחק כבלם.
בנובמבר 2017 ערך ולקוביץ' את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת סרביה הבכירה, במשחק ידידות מול נבחרת סין. בשנת 2018 נכלל ולקוביץ' בסגל הסרבי למונדיאל 2018, וערך בו הופעה אחת, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–2 לנבחרת ברזיל במחזור האחרון של שלב הבתים. ולקוביץ' וסרביה הודחו מהמונדיאל בתום שלב זה.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת סרביה לטורניר יורו 2024.
הערות שוליים

↑  Head-coach Dragan Stojković announces the list of players for the FIFA World Cup 2022 in Qatar באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  HEAD-COACH DRAGAN STOJKOVIĆ SELECTED 26 PLAYERS FOR GERMANY באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הסרבית, 27 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת סרביה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 סטויקוביץ' •  2 רוקאבינה •  3 טושיץ' •  4 מיליבוייביץ' •  5 ספאיץ' •  6 איוואנוביץ' •  7 ז'יבקוביץ' •  8 פריוביץ' •  9 מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 קולארוב •  12 ראיקוביץ' • 13 ולקוביץ' •  14 רודיץ' • 15 מילנקוביץ' • 16 גרוייץ' • 17 קוסטיץ' • 18 רדוניץ' • 19 יוביץ' • 20 מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 מאטיץ' • 22 לייאיץ' • 23 דמיטרוביץ' • מאמן: קרסטאיץ' |  1 סטויקוביץ' •  2 רוקאבינה •  3 טושיץ' •  4 מיליבוייביץ' •  5 ספאיץ' •  6 איוואנוביץ' •  7 ז'יבקוביץ' •  8 פריוביץ' •  9 מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 קולארוב •  12 ראיקוביץ' • 13 ולקוביץ' •  14 רודיץ' • 15 מילנקוביץ' • 16 גרוייץ' • 17 קוסטיץ' • 18 רדוניץ' • 19 יוביץ' • 20 מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 מאטיץ' • 22 לייאיץ' • 23 דמיטרוביץ' • מאמן: קרסטאיץ' | סרביה |
| נבחרת סרביה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 דמיטרוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 אראקוביץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 ולקוביץ' •  6 מקסימוביץ' •  7 רדוניץ' •  8 גודל •  9 א. מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 יוביץ' •  12 ראיקוביץ' • 13 ס. מיטרוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 לוקיץ' • 17 קוסטיץ' • 18 ולאחוביץ' • 19 רצ'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 ג'ורצ'יץ' • 22 לזוביץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 א. איליץ' • 25 מלאדנוביץ' • 26 גרוייץ' • מאמן: סטויקוביץ' |  1 דמיטרוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 אראקוביץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 ולקוביץ' •  6 מקסימוביץ' •  7 רדוניץ' •  8 גודל •  9 א. מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 יוביץ' •  12 ראיקוביץ' • 13 ס. מיטרוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 לוקיץ' • 17 קוסטיץ' • 18 ולאחוביץ' • 19 רצ'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 ג'ורצ'יץ' • 22 לזוביץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 א. איליץ' • 25 מלאדנוביץ' • 26 גרוייץ' • מאמן: סטויקוביץ' | סרביה |
| נבחרת סרביה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ראיקוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 סטואיץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 מקסימוביץ' •  6 גודל •  7 ולאחוביץ' •  8 יוביץ' •  9 מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 קוסטיץ' •  12 פטרוביץ' • 13 ולקוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 מיאילוביץ' • 17 איליץ' • 18 ראטקוב • 19 סמרג'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 גאצ'ינוביץ' • 22 לוקיץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 ספאייץ' • 25 מלאדובניץ' • 26 בירמנצ'ביץ' • מאמן: סטויקוביץ' |  1 ראיקוביץ' •  2 פבלוביץ' •  3 סטואיץ' •  4 מילנקוביץ' •  5 מקסימוביץ' •  6 גודל •  7 ולאחוביץ' •  8 יוביץ' •  9 מיטרוביץ' •  10 טאדיץ' •   11 קוסטיץ' •  12 פטרוביץ' • 13 ולקוביץ' •  14 ז'יבקוביץ' • 15 באביץ' • 16 מיאילוביץ' • 17 איליץ' • 18 ראטקוב • 19 סמרג'יץ' • 20 ס. מילינקוביץ'-סאביץ' • 21 גאצ'ינוביץ' • 22 לוקיץ' • 23 ו. מילינקוביץ'-סאביץ' • 24 ספאייץ' • 25 מלאדובניץ' • 26 בירמנצ'ביץ' • מאמן: סטויקוביץ' | סרביה |
סרטי קולנוע ישראליים

להלן רשימה של סרטי קולנוע ישראליים, שהופקו בארץ ישראל ובמדינת ישראל והוקרנו מסחרית בבתי הקולנוע.
א"י המשוחררת – סרט הקולנוע הראשון בעברית
סרטים לפני קום המדינה (1918–1947)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנת פרסום | שם הסרט | במאי | שחקנים | ז'אנר | פרסים | הערות |
| 1918 | יהודה המשוחררת או ארץ ישראל המשוחררת | יעקב בן דב |  | תיעודי |  |  |
| 1920 | שיבת ציון (סרט) | יעקב בן דב |  |  |  |  |
| 1921 | ארץ ישראל המתחדשת | יעקב בן דב |  |  |  |  |
| 1923 | מעשה בתייר אמריקאי בא"י | ויליאם טופקיס |  |  |  |  |
| 1924 | בנים בונים | יעקב בן דב |  |  |  |  |
| 1927 | התיבה | יעקב בן דב |  |  |  |  |
| 1928 | אביב בארץ ישראל | יעקב בן דב |  | תיעודי |  |  |
| 1931 | הרפתקאותיו של גדי בן סוסי | ברוך אגדתי |  |  |  | סרט אנימציה קצר בן 10 דקות |
| 1932 | יומן ארץ ישראל | יעקב בן דב |  |  |  |  |
| 1933 | צבר | אלכסנדר פורד | רפאל קלצ'קין, אהרן מסקין, שמעון פינקל, חנה רובינא, יהושע ברטונוב, פסח בר אדון |  |  | הפקה זרה עתירת תקציב מפולין שצולמה בארץ בהשתתפות שחקני הבימה |
| 1933 | אביב |  |  |  |  |  |
| 1933 | עודד הנודד | חיים הלחמי |  |  |  |  |
| 1935 | עבודה | הלמר לרסקי |  |  |  |  |
| 1935 | מנגינה עברית | הלמר לרסקי |  |  |  |  |
| 1935 | זאת היא הארץ | ברוך אגדתי |  |  |  |  |
| 1937 | התקווה | ג'ורג' אנגל (עורך) |  |  |  |  |
| 1939 | ילדי השמש | הלמר לרסקי |  |  |  |  |
| 1947 | אדמה | הלמר לרסקי |  |  |  |  |
| 1947 | קרב ההישרדות |  |  |  |  |  |
סרטי שנות 1948–1949

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנת פרסום | שם הסרט | במאי | שחקנים | ז'אנר | פרסים | הערות |
| 1948 | בית הערבה (הבית במדבר) | בן עויזרמן |  |  |  |  |
| 1949 | אין ברירה | יוסף לייטס |  | דרמה |  |  |
| 1949 | אין זו אגדה | יוסף קרומגולד | חווה אלפרשטיין (אגמון), אברהם סורוקה-דוריון, יהודה בן-משה |  |  |  |
סרטי שנות ה-50

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנת פרסום | שם הסרט | במאי | שחקנים | ז'אנר | פרסים | הערות |

| 1950 | בא היום |  |  |  |  |  |
| 1950 | הפוגה | עמרם עמר |  | דרמה |  |  |
| 1950 | קללה לברכה | יוסף קרומגולד |  | דרמה |  |  |
| 1951 | אלפיים ושלוש | ברוך דינר |  | דרמה |  |  |
| 1951 | עיר האוהלים (Tent City) | אריה להולה | אורנה פורת | דוקו-דרמה |  |  |
| 1955 | אבן על כל מיל | אריה להולה | חיה הררית, סוזי לקלר, אורנה פורת, יוסי ידין, חנה מרון, אריה אליאס, אלישבע מיכאלי, נתן כוגן | דרמה |  |  |
| 1955 | גבעה 24 אינה עונה | תורולד דיקינסון | אדוארד מולהייר, אריק לביא, מרגלית עובד, יצחק מיכאל שילה, חיה הררית | דרמה |  |  |
| 1956 | באין מולדת | נורי חביב | שושנה דמארי, שייקה אופיר | דרמה |  |  |
| 1956 | דן קישוט וסעדיה פנסא | נתן אקסלרוד |  | דרמה |  |  |
| 1956 | מעשה במונית | לארי פריש | שייקה אופיר, מרים ברנשטיין-כהן, רפאל קלצ'קין | קומדיה |  |  |
| 1959 | התקווה | נורי חביב |  |  |  |  |
| 1959 | עמוד האש | לארי פריש | נחמה הנדל, שלמה יעקבי, עמוס מוקדי, אורי זוהר | דרמה |  |  |
סרטי העשור השני של המאה ה-21

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סרטי העשור השלישי של המאה ה-21

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

קולנוע ישראלי
מאה הסרטים הישראליים הנצפים ביותר בכל הזמנים
לונגלגס

| --- | --- |
כרזת הסרט הרשמית
כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  אוזגוד פרקינס
 הופק בידי:  דן כגן בראיין קוואנו-ג'ונס ניקולס קייג' דייב קפלן כריס פרגוסון
 תסריט:  אוסגוד פרקינס
 עריכה:  גרג נג גראהם פורטין
 שחקנים ראשיים:  מייקה מונרו ניקולס קייג' בלייר אנדרווד אלישה ויט מישל צ'וי-לי דקוטה דולבי קירנן שיפקה
 מוזיקה:  זילגי
 צילום:  אנדרס ארוצ'י
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  C2 Motion Picture Group Traffic Productions Range Media Oddfellows Entertainment Saturn Films
 חברה מפיצה:  ניאון (ארצות הברית) Black Bear International (כלל העולם)
 הקרנת בכורה:  ישראל 11 ביולי 2024 ארצות הברית 12 ביולי 2024
 משך הקרנה:  101 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מותחן אימה
 דף הסרט ב־IMDb
לונגלגס (באנגלית: Longlegs) הוא סרט מותחן אימה אמריקאי, שבוים על ידי אוזגוד פרקינס. בסרט מככבים מייקה מונרו, ניקולס קייג', אלישה ויט, קירנן שיפקה ובלייר אנדרווד.
הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-12 ביולי 2024, ובישראל ב-11 ביולי 2024.
רקע עלילתי

במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 סוכנת FBI חדשה בתפקיד בשם לי הרקר, מקבלת לטיפולה תיק לא מפוענח של מקרי רצח שבוצעו על ידי רוצח סדרתי. החקירה הופכת למסובכת יותר ויותר, עם התגלותן של ראיות חדשות
צוות השחקנים והדמויות

מייקה מונרו – לי הרקר , סוכנת FBI המנהלת חקירה של תיק רצח.
לורן אקאלה – לי הרקר הצעירה.
ניקולס קייג' – לונגלגס, רוצח סדרתי חמקמק המשאיר ראיות נסתרות לאחר כל רצח שמבצע.
בלייר אנדרווד – קרטר, סוכן FBI שמפענח יחד עם לי את תיק הרצח.
אלישה ויט – רות הרקר, אמה של לי.
מישל צ'וי-לי – הסוכנת בראונינג
דקוטה דולבי – הסוכן הורציו פיסק
קירנן שיפקה – קארי קן קמרה, שורדת מסע רציחותיו של "לונגלגס".
הפקה

בנובמבר 2022 פורסם כי אוזגוד פרקינס יביים את הסרט. לאחר מכן, דווח כי ניקולס קייג' הצטרף לצוות השחקנים. בפברואר 2023, הצטרפה מייקה מונרו לצוות השחקנים. במרץ, הצטרפו אלישה ויט ובלייר אנדרווד לצוות השחקנים.
צילומי הסרט התקיימו בוונקובר, קולומביה, מ-16 בינואר ועד 23 בפברואר 2023.
הפצה

בפברואר 2023 רכש אולפן ההפצה "ניאון" את זכויות הסרט בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי בברלין. הסרט הוקרן ב-Beyond Fest של לוס אנג'לס ב-31 במאי 2024. הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-12 ביולי 2024, ובישראל ב-11 ביולי 2024.
ביקורות

באתר הביקורות "Rotten Tomatoes" זכה הסרט לציון של 91% על בסיס 104 ביקורות, עם דירוג ממצוע של 8.8/10.
ג'יי הורטדו מ-"Screen Anarchy" ציין כי הסרט הוא "יצירת מופת; סרט עם הרבה חרדה, סרט שבו כל סצנה היא סיוט, וזה יפהפה". מייגן נבארו מ-Bloody Disgusting כתבה כי "'לונגלגס' הוא סרט מסוגנן היטב, כולל אימה קלאוסטרופובית". ביל בריה מ-/Film כינה את הסרט: "סרט האימה המפחיד ביותר של 2024".
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 20 בנובמבר 2024 | פרטיטורה מקורית – סרט אימה/מותחן | אלביס פרקינס | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | סרט האימה הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | תסריט הסרט הטוב ביותר | אוסגוד פרקינס | זכייה |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | שחקן המשנה הטוב ביותר בסרט | ניקולס קייג' | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | עיצוב הפקת הסרט הטוב ביותר | דני ורמטה | מועמדות |  |
| פרס סאטורן | 2 בפברואר 2025 | האיפור הטוב ביותר בסרט | ורנר פרטוריוס, פליקס פוקס ומדליין הרמנס | מועמדות |  |
רובה M4

| --- | --- |

רובה סער M4A1 קרבין "פלאט־טופ"
 מידע כללי
 סוג:  רובה סער קרבין
 נגזרות:  M4   M4A1 ידית נשיאה   M4A1 פלאט־טופ (בשימוש צה"ל)  
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  קולט
 תקופת השימוש:  1994–הווה (כ־31 שנים) 
 מלחמות:  האינתיפאדה השנייה, מלחמת אפגניסטן, מלחמת הסמים במקסיקו, מלחמת עיראק, מלחמת לבנון השנייה, מבצע צוק איתן, מלחמת חרבות ברזל
 מדינות המשתמשות:  מדינות רבות, ראו פירוט בגוף הערך
 מחיר ליחידה:  כ־1,099 דולר
 מידע טכני
 קליבר:  5.56x45 מ"מ נאט"ו
 פעולה:  רובה אוטומטי מופעל גז, בריח מסתובב
 חירוק קנה:  1:7
 הזנה:  מחסנית נתיקה בת 30 כדורים
 כוונות:  ברזל + מסילה לכוונות אחרות
 אורך כולל:  838 מ"מ (קת פתוחה)   757 מ"מ (קת סגורה)
 אורך קנה:  368 מילימטרים (14.5 אינץ')
 משקל ריק:  2.88 קילוגרם (6.3 ליברות)
 משקל מלא:  3.4 קילוגרם (7.5 ליברות)
 קצב אש:  700–950 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  880 מטר לשנייה
 טווח אפקטיבי:  500 מטרים (550 יארד) למטרת דמות
 טווח מקסימלי:  800 מטר
חייל יורה ברובה M4A1 עם מטול רימונים M203. בתמונה ניתן לראות את התרמיל שנפלט שבריר שנייה אחרי הירי
הרובה ואביזריו השונים. בתחתית ניתן לראות מטול רימונים M-203
הרובה בהשוואה ל־M16 ארוך, מלמעלה למטה: M16A1,‏ M16A2,‏ M4,‏ M16A4
לוחם גדוד הסיור של חטיבת הנח"ל חמוש ב־M4A1 עם ידית הסתערות (2011). כיום לוחמי הנח"ל חמושים בתבור X-95 פלאט־טופ.
לוחם צה"ל חמוש בנשק M4 עם כוונת MARS ועליו מגוון אביזרים. אחד מיתרונותיה הגדולים של סדרת AR15/M16/M4 היא אפשרות ההתאמה האישית
חייל אמריקאי עם M4A1 בעיראק
לוחם כוח דלתא עם M16 המדוגם במטול רימונים M-203 ופנס
קלעית בחיל האיסוף הקרבי עם M4A1 המדוגם בידית הסתערות ודורגלים
רובה ה-M4 הוא רובה סער שפותח כגרסה מקוצרת (קרבין) של רובה הסער האמריקאי M-16A2. לקרבין יש 2 גרסאות: הגרסה המקורית, M4, שהיא בעלת נצרה בוררת בעלת 3 מצבים: נצור (safe), חצי־אוטומטי (ירי בבודדות) וצרור של 3 כדורים. והגרסה השנייה שפותחה לצורך לוחמה בטרור, M4A1, בה מצב הצרורות מוחלף בירי אוטומטי מלא על מנת להגדיל את כוח האש של הנשק. ה-M4 נמצא בשימוש נרחב גם במערכת הביטחון של ישראל, בעיקר בדגם ה-M4A1 פלאט-טופ.
היסטוריה

בשנת 1984 החלה Colt לעבוד על עיצוב קרבין חדש, שבתחילה נקרא XM4, המשלב את התכונות הטובות ביותר של ה־Colt Commando ומאוחר יותר של ה-M16A2. הכלי סומן ע"י היצרן בשם קולט 723 יוצר בתחילה עם קנה באורך 11.5 אינץ' (29 סנטימטרים) ומאוחר יותר שודרג לדגם קולט 727 בו הוחלף לקנה מעובה ועמיד ביותר באורך 14.5 אינץ' (37 סנטימטרים) בשביל יכולת התקנת כידון רובה ומטול רימונים M203. במאי 1991 השם XM4 שונה ל-M4.
הדגם שאנו מכירים פותח במרץ 1994 על ידי חברת קולט האמריקנית. הנשק יועד במקור לשימוש כוחות מיוחדים, ותוכנן כך שיהיה ניתן להתקין עליו מגוון רב של עזרים טקטיים כמו פנס, כוונות מתקדמות, ציין לייזר ואף מטול רימונים. לשם כך הותקנו על המעצה והמתפסים מסילות פיקטיני המאפשרות התקנת אמצעים טקטיים רבים בצורה אחידה.
בנוסף, הקנה הוחלף בקנה קצר יותר (לאור יתרונו של נשק קצר בלחימה בשטח בנוי) עם מעלה סלילים שונה כדי לשפר את דיוק הנשק ולאפשר ירי בתחמושת חזקה יותר, בהתאם לניסיון המבצעי שנצבר בצבא ארצות הברית. הנשק הוכיח את עצמו ככלי נשק יעיל, ועד מהרה אומץ לשימוש גם על ידי כוחות חיל רגלים רגילים.
ה-M4 וה-M4A1 בישראל > שימוש בצה"ל

רובי ה-M4 ו-M4A1 קרבין נמצא בשירות צה"ל החל משנת 2001. ה-M4A1 החליף את דגמי M-16 הישנים והארוכים ואת המקוצרים CAR-15 הישנים כרובה השירות של רוב יחידות החי"ר. ב־2011 הוחלף בחלק מחטיבות וגדודי חיל הרגלים על ידי התבור והמיקרו-תבור – רובה בולפאפ ישראלי. כיום ה-M4A1 משמש כרובה השירות העיקרי של היחידות המיוחדות (בהן חטיבת הקומנדו), חטיבות כפיר והצנחנים, ולוחמי חיל ההנדסה הקרבית. ניתן למצוא אותו בכמויות מצומצמות יותר בחיל השריון, חיל התותחנים, פיקוד העורף חילוץ והצלה ובחיל האיסוף הקרבי (בעיקר אצל קלעים ויחידות מיוחדות) וביחידות נוספות של חילות השדה. הנשק העיקרי בשימוש הוא רובי M-16 מנוסרים, מקוצרים או מקוצררים. בסוף 2023 הוחלט להחזיר את לוחמי חטיבת גולני, חטיבת גבעתי וחטיבת הנח"ל ל-M4A1 והטירונים החדשים צוידו ברובים אלו.
בחודש מרץ 2024 נודע כי משרד הביטחון פרסם מכרז לרכישת 20,000 כלי נשק אישיים מסוג M4A1, עם אופציה לרכישת 20,000 נוספים. כל הנשקים יהיו מחויבים להיות מתוצרת הארץ.
לוחמי גדס"ר צנחנים עם רובי M4A1, הקדמי ביותר עם כוונת השלכה תוצרת מפרולייט, זה שמאחוריו בתצורת קלעים.
לוחמי גדס"ר צנחנים עם רובי M4A1 מדוגמים.
ה-M4 וה-M4A1 בישראל > שימוש בצה"ל > תצורות ה־M4A1 בצה"ל

ל-M4A1 קרבין יש שני דגמים עיקריים: M4A1 בעל ידית נשיאה קבועה, ו-M4A1 המוכר בצה"ל כ"פלאט־טופ" (Flat-Top), דגם מאוחר יותר בעל מסילת פיקטיני במקום ידית נשיאה. כיום רוב הרובים בצה"ל הם מהדגם השני כאשר נדיר לראות M4A1 עם ידית נשיאה.
אמצעי עזר מקובלים:
כוונת חרירית משלימה המאפשרת ירי בין כוונות כמו ברובה M-16 רגיל.
עבור רובאים, הכוונת הסטנדרטית ל-M4A1 היא כוונת השלכה (ריפלקס – לרוב Mepro M5 או Mepro M21 תוצרת "מפרולייט" או כוונת Aimpoint, ולעיתים נדירות יותר ניתן למצוא כלי נשק עם "Mepro Mor" ו"MARS") – מקלה על כיוון הנשק ומונעת טעויות נפוצות.
כוונת פגיון למטרות בתנועה ורחפנים.
עבור קלעים:
כוונת טלסקופית לראיית יום "טריג'יקון". בעלת הגדלה פי 4, ונקודה זרחנית.
כוונת טלסקופית לראיית לילה "אקילה", בעלת הגדלה פי 4 (האקילה היא מא"כ – מגבר אור כוכבים).
כוונת טלסקופית לראיית לילה "ליאור" שנכנסה לשימוש ב־1997 במטרה להחליף את האקילה הכבדה והמגושמת.
כוונות תרמיות מסוג "מכבים" או "מכבית" (שבאה תמיד יחד עם טריג׳יקון)
רובה M4A1 קלעים
רובה M4A1 עם מטול רימונים M203 וכוונת זאבון (בצד האחורי - שמאל של הגשר) לפני כוונת ההשלכה מפרו
ה-M4 וה-M4A1 בישראל > במשטרת ישראל

רובה ה־M4 וה־M4A1 הוא רובה השירות כיום במשטרת ישראל ובמשמר הגבול.
לוחמי משמר הגבול – ובעיקר הסדירים שבהם – חמושים ברובה M16 מנוסר וברובי M4 קרבין, שרובם צה"ליים.
גם שוטרים־לוחמים במשטרת ישראל (כגון ביס"מ) מצוידים ב-M4. משטרת ישראל קונה את כלי הנשק האלה מקולט בנפרד מצה"ל, למעט רובי השירות של שוטרי מג"ב סדירים שרובם צה"ליים. ב-2010 החליפה משטרת ישראל את הנשק הארוך של כלל השוטרים מ-M1 קרבין ל-M4 קרבין.
לוחמי הימ"מ, היחידה הלאומית מיוחדת ללוחמה בטרור, חמושים ב-M4A1 קרבין פלאט-טופ וקולט קומנדו מותאמים אישית עם עזרים טקטיים מגוונים כרובה הסער הראשי שלהם. ב-2022 החל הימ"מ בקליטת ה-IWI ערד - רובה קרבין ישראלי, שנועד להחליף את ה-M4A1 הוותיק.
לוחמי ימ"מ חמושים ברובי M4A1 קומנדו מדוגמים. הלוחם השני משמאל חמוש ברובה צלפים SR-25 Mk 11.
שוטרים חמושים ברובי M4 פלאט־טופ
יתרונותיו על פני הדגמים הישנים

מעלה סלילים 1:7 – המשמעות היא שהכדור משלים סיבוב סביב עצמו בתוך הקנה כל 7 אינץ' (במקום כל 12 אינץ', בדגמי M-16 הרגילים), מה שמעניק יציבות רבה יותר לכדור בזמן מעופו (תנע זוויתי גבוה יותר). מאפשר שימוש בתחמושת SS109 (ראו להלן) בעלת ליבת פלדה, המשמשת בעיקר לירי לטווחים הגדולים מ-300 מטר.
קנה מעובה – מונע כיפוף הקנה כתוצאה מהתחממותו בזמן ירי ממושך.
סתרשף עם מפצה סטייה – מקטין את קפיצת הקנה בעת הירי ומאפשר חזרה מהירה לתמונת כוונות.
מתאם ARMS 12 לחיבור אמר"לים וכוונות במהירות וללא צורך באיפוס חוזר לאחר כל ירי.
שיפור בעיצוב ידית האחיזה, לאחיזה טובה יותר לכף היד.
נועלן עגול, על מנת שלא יתפס[דרושה הבהרה] באפוד או בווסט הלוחמה, ומסיט תרמילים לתועלת יורים שמאליים.
הרובה קצר בהרבה מרובה M-16 רגיל – מקל על לחימה במתאר של שטח בנוי, פריקה מכלי רכב ומשימות באזורים צפופים.
מסילות פיקטיני במספר מקומות על המעצה והמתפסים של הרובה המאפשרות התקנת עזרים טקטיים רבים ומגוונים בפשטות ובמהירות.
"מלשינון" - מאפשר לדעת את מצב הנשק (נצור, בודדת או אוטומט) למביט מצידו החיצוני של הנשק.
להבית מרובעת ולא עגולה, מאפשר ירי מהיר ומדויק יותר בירי באמצעות חרירית ולהבית.
קת מתכווננת בעל חמישה מצבים. מאפשרת התאמה אישית של הנשק לממדי היורה.
חבק מתפסים בצורת קונוס. מקל על פירוק המתפסים והרכבתם.
עקב היותם של הרובים ממשפחת ה-AR15/M16 גמישים במיוחד מבחינת התאמה אישית (משפחת רובי ה-M16 וה-AR15 של ארמלייט וקולט ידועה בתכונות ה"לגו" שלה ובאפשרות להרכיב רובה מעוצב־אישית מחלקים של רובים שונים) ידעו בצה"ל לנצל את היתרון הזה גם עבור ה-M16 המקוצרים לכן ניתן למצוא בצה"ל המון רובי M16 מקוצרים בעלי תכונות של M4: קנה מעובה עם מעלה סלילים 1:7, נועלן עגול, מתפסים חדישים, אפשרות לחיבור כוונת מפרו ועוד.