stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן דונקלמן
הערות שוליים

↑  נחום פונדק, כך הוקם המח"ל, דבר, 3 במאי 1968
↑  עבאסי מוסטפא, ”כיבוש נצרת: העיר הערבית ששרדה את המלחמה”, עיונים בתקומת ישראל, כרך 20 (2010), עמ' 121-101.
↑  הזמנה לחתונה, דבר, 8 בנובמבר 1948
↑  דונקלמן הסתלק מכוונתו לרכוש את בנק אלרן, דבר, 27 בפברואר 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260682505171  ISNI: 0000 0000 7899 2768  LCCN: n50029730  NTA: 328673064  VIAF: 77556806   WorldCat (עם VIAF): 77556806
יחסי ישראל–תאילנד

| יחסי ישראל–תאילנד |
| --- | --- |
ישראל: תאילנד
   לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   

ישראל: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 513,120
אוכלוסייה
10,023,983: 71,639,646
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,868: 7,188
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: משטר צבאי

יחסי ישראל–תאילנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין מדינת ישראל לבין ממלכת תאילנד החל משנת 1954.
לישראל יש שגרירות בבנגקוק החל משנת 1958, בעוד שלתאילנד יש שגרירות רשמית בהרצליה החל משנת 1996.
היסטוריה

במהלך ההצבעה בנושא תוכנית החלוקה של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947 על חלוקת המנדט הבריטי למדינה יהודית וערבית, נעדר שגריר תאילנד (שנקראה אז סיאם) מההצבעה, עקב הפיכה שהתחוללה במדינה. בכך, הייתה תאילנד המדינה היחידה שנעדרה מההצבעה.
ב-26 בספטמבר 1950, הכירה תאילנד במדינת ישראל. שלוש שנים לאחר מכן, בנובמבר 1953 מונה פרץ יעקובסון כקונסול הכבוד הישראלי הראשון בתאילנד.
בשנת 1954, פנתה תאילנד לישראל בבקשה לתמוך במועמד שלה לתפקיד מזכ"ל האו"ם. מאוחר יותר בשנה זו, מונה ציר ישראל ביפן, יוסף לינטון, כציר הראשון של ישראל בתאילנד, כאשר עם מינויו של לינטון לציר ישראל בתאילנד החלו בפועל היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
בפברואר 1958 מונה פיירוט יאיאנאמה, שגריר תאילנד באיטליה, לציר הראשון של תאילנד בישראל. כעבור מספר חודשים, ביולי 1958, אישרה ממשלת תאילנד את הצעת ממשלת ישראל להפיכת הצירות הישראלית בבנגקוק לשגרירות ובאוגוסט, מונה מרדכי קדרון לשגריר-תושב הראשון של ישראל בתאילנד.
ב-1962, ביקרה לראשונה שרת החוץ, גולדה מאיר בתאילנד והתארחה אצל מלך תאילנד, ראמה התשיעי וכן נפגשה עם ראש ממשלת תאילנד. בהמשך השנה, ביקרו בתאילנד גם רמטכ"ל צה"ל, צבי צור ומנכ"ל משרד הביטחון, אשר בן נתן.
בדצמבר 1972, הסתננו ארבעה מחבלים פלסטינים אשר השתייכו לארגון הטרור "ספטמבר השחור" לשגרירות ישראל בבנגקוק. במהלך הפיגוע החזיקו המחבלים שישה דיפלומטים, בהם שגריר ישראל בקמבודיה שמעון אבימור, כבני ערובה. לאחר 19 שעות של משא ומתן, החוטפים הסכימו לעזוב את השגרירות ובתמורה הם הוטסו למצרים.
בשנת 1988 החלה לפעול נספחות כלכלית בשגרירות. הנספח הכלכלי הראשון היה גבי בר. כיום, מינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה מפעיל נספחות בבנגקוק, שמטרתה לקדם את היחסים הכלכליים בין המדינות. הנספח הכלכלי בתאילנד הוא תומר שפילמן.
בינואר 2004 חנכה הנסיכה מהא צ'קרי סירינדהורן (אנ') חוות ניסויים אגרו-טכנולוגית ישראלית-תאילנדית משותפת להשקיה של גידולים בעלי ערך גבוה באוניברסיטת קון קאן. בתאילנד קיימת בנוסף קרן לידידות תאילנד-ישראל. הנסיכה צ'ולבהורן מהידול (אנ') מעורבת גם כן בקידום שיתוף הפעולה המדעי בין שתי המדינות.
לאחר שיטפונות שאירעו בתאילנד באוקטובר 2011, שלחה ישראל משלחת סיוע של מומחי ניהול בתחום המים.
בשנת 2012 חתמו שתי המדינות על הסכם סחר ובספטמבר 2014 על הסכם שיתוף פעולה. ביולי 2015 חתמו על הסכם שיתוף פעולה רפואי. באותה שנה, משלחת של התאחדות התעשייה של תאילנד ביקרה בישראל.
ביולי 2018, ביקר שגריר ישראל בממלכה, מאיר שלמה, בשמורת הטבע הלאומית קון נאם נאנג נון (אנ'), שם התקיים מבצע חילוץ של תלמידי בתי ספר במערת ת'אם לואנג. השגריר שלמה הגיע מטעם ראש ממשלת ישראל ומשרד החוץ על מנת להעריך את גודל המצב וגובה הסיוע שישראל יכולה להעניק.
בפברואר 2019 ביקרה בישראל משלחת תאילנדית של 20 בכירים רפואיים שכללה בין היתר את מנכ"ל משרד הבריאות התאילנדי וכן את כל הנהגת מינהל התרופות הממלכתי עבור לימודי גידול של קנאביס רפואי בישראל והערכת הזדמנויות לשיתוף פעולה בין מדינות בתחום זה.
תיירות בתאילנד ועובדים תאילנדים בישראל

תאילנד היא אחד מיעדי התיירות המובילים עבור ישראלים. על פי נתוני משרד התיירות ביקרו במדינה כ-125,000 ישראלים בשנת 2011.
ישראל הפכה פופולרית עבור מהגרי עבודה תאילנדים במשך השנים אשר כוללים מעל 25,000 עובדים תאילנדים המועסקים בישראל בחקלאות ובמסעדות אסייתיות כטבחים. לאחר שנים בהן גויסו העובדים על ידי חברות כוח אדם, נחתם הסכם בין ממשלות ישראל ותאילנד לגיוס עובדים בתחום החקלאות ישירות בין המדינות בשנת 2011.
במהלך מלחמת חרבות ברזל שהחלה ב-2023 נהרגו 46 אזרחים תאילנדים ונחטפו 31. בעסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס בנובמבר 2023 שוחררו 23 אזרחים תאילנדים ובעסקה נוספת בינואר 2025 שוחררו עוד חמישה. במהלך המלחמה פינתה תאילנד 7,900 אזרחים מישראל במבצע הפינוי הגדול בהיסטוריה שלה. ב-2024 נחתם הסכם להבאת עובדים תאילנדים לחקלאות בישראל ובו סעיף האוסר על העסקתם באזורי לחימה. בינואר 2025 ביקר שר העבודה התאילנדי פיפאט רצ'איקיטפראקארן בישראל.
שיתוף פעולה צבאי

ביולי 2018 נחתם הסכם דו-צדדי בסכום של 30 מיליון דולר למסירת המל"ט דומינטור על ידי חברת אירונאוטיקס הישראלית לתאילנד.
בקיץ 2022 זכתה קונצרן הביטחון הישראלית אלביט במכרז לאספקת 7 מל"טים טקטיים מסוג הרמס 900 עבור הצי המלכותי התאילנדי בסכום כולל של 112 מיליון דולר.
משפט

אין הסכם הסגרה בין ישראל ובין תאילנד והאמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בין-לאומית של ילדים אינה חלה בתאילנד.
ראו גם

יהדות תאילנד
לקריאה נוספת

משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 170–171.
דניאל ינופסקי

| --- | --- |

דניאל ינופסקי בשנת 1946
 לידה:  25 במרץ 1925 ברודי, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  5 במרץ 2000  (בגיל 74) ויניפג, קנדה 
 הישג בולט:  8 פעמים אלוף קנדה
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1964
 מד כושר מרבי:  2460 (יולי 1971)
 מד כושר נוכחי:  2,410 (נכון ל־ינואר 2000) 
 השכלה:  אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת מניטובה, St. John's High School 
 מקצוע נוסף:  משפטן
 מדינה:  פולין, רוסיה
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר קנדה  קצין במסדר קנדה 
 
דניאל ינופסקי (באנגלית: Daniel Yanofsky;‏ 25 במרץ 1925 ברודי, פולין – 5 במרץ 2000 ויניפג, קנדה) היה שחמטאי קנדי ממוצא יהודי בדרגת רב אמן. הוא היה שמונה פעמים אלוף קנדה בשחמט והקנדי הראשון שקיבל דרגת רב אמן.
קורות חיים

דניאל ינופסקי נולד בברודי (אז בתחומי פולין, כיום באוקראינה). בגיל 8 חודשים משפחתו היגרה לקנדה. ינופסקי למד לשחק שחמט בגיל שמונה ובשנת 1937 ניצח בתחרות אזורית של מניטובה. בשנת 1939, בגיל 14, הוא השתתף באולימפיאדת השחמט והשיג את התוצאה הגבוהה ביותר בלוח השני (גמר ב'). בגיל 16, בשנת 1941, הוא זכה לראשונה באליפות קנדה בשחמט. בסך הכל הוא זכה באליפות קנדה 8 פעמים והשתתף בה עד לשנות ה-80 של המאה ה-20.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ינופסקי השתתף במספר תחרויות באירופה. בתחרות בברצלונה הוא זכה במקום השני לאחר מיגל ניידורף. הוא היה נציג קנדה בתחרות בינאזורית (שלב העפלה להתמודדות על התואר אלוף העולם) בשנית 1948 וב-1962. הוא העפיל לתחרות זו גם בשנת 1986 כאשר היה בן 61, אך מסר את זכותו לשחמטאי צעיר.
ינופסקי קיבל דרגת אמן בינלאומי בשנת 1950 ודרגת רב אמן בשנת 1964.
בסיום הקריירה שלו כשחקן, בשנת 1967, הוא ארגן בויניפג תחרות בין-לאומית משמעותית. ינופסקי עצמו השתתף בה וניצח את לאסלו סאבו. מנצחי התחרות היו בנט לארסן וקלאוס דארגה.
בשנת 1996 הוא חזר לחרונינגן לציון 50 לתחרות חשובה שהתקיימה בו בשנת 1946 לתחרות חוזרת עם אותם המשתתפים.
במהלך מלחמת העולם השנייה הוא שירת בצי המלכותי הקנדי.
ינופסקי לא עסק בשחמט כקריירה יחידה, למעט תקופה קצרה בשנים 1946–1948. בשנת 1946 הוא סיים תואר ראשון במדעים באוניברסיטת מניטובה. בשנת 1951 הוא קיבל תואר נוסף במשפטים והמשיך בלימודים באוניברסיטת אוקספורד. לאחר סיום לימודיו הוא עבד כמשפטן במשרד פרטי ביחד עם אחיו.
ינופסקי היה ראש העיר של אחד מפרברי ויניפג והיה חבר עיריית ויניפג בשנים 1970–1986.
ינופסקי כתב מספר ספרים שתחום השחמט והיה עיתונאי שעסק בתחום.
בשנת 1972 ינופסקי התקבל למסדר קנדה.
דניאל ינופסקי באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1939 ל-1980 השתתף ינופסקי ב-11 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1939 | 2 | קנדה |  | 13.5 מ-16 | 12+ 3= 1- | 84.4 | 17 קבוצתי |
|  1954 | 1 | קנדה |  | 9 מ-17 | 6+ 6= 5- | 52.9 | 14 קבוצתי, 15 אישי |
|  1958 | 1 | קנדה |  | 5.5 מ-11 | 3+ 5= 3- | 50.0 | 15 קבוצתי, 20 אישי |
|  1964 | 1 | קנדה |  | 10 מ-16 | 6+ 8= 12- | 62.5 | 12 קבוצתי, 10 אישי |
|  1966 | 1 | קנדה |  | 3.5 מ-5 | 3+ 1= 1- | 70.0 | 23 קבוצתי |
|  1968 | 1 | קנדה |  | 6 מ-14 | 4+ 4= 6- | 42.9 | 13 קבוצתי, 36 אישי |
|  1970 | 1 | קנדה |  | 7 מ-14 | 5+ 4= 5- | 50.0 | 11 קבוצתי, 28 אישי |
|  1972 | 2 | קנדה | 2460 | 6 מ-13 | 4+ 4= 5- | 46.2 | 12 קבוצתי, 40 אישי |
|  1974 | 3 | קנדה | 2435 | 7 מ-14 | 3+ 8= 3- | 50.0 | 24 קבוצתי, 36 אישי |
|  1976 | 3 | קנדה | 2430 | 3.5 מ-10 | 1+ 5= 4- | 35.0 | 8 קבוצתי, 40 אישי |
|  1980 | 3 | קנדה | 2420 | 6 מ-11 | 3+ 6= 2- | 54.5 | 9 קבוצתי, 24 אישי |
הערות שוליים

↑  Yanofsky, Daniel Abraham - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7397 3031  NTA: 068624379  VIAF: 92900836   WorldCat (עם VIAF): 92900836
שביל ירושלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  39 ק"מ 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–2006
 מיקום
 ערים ראשיות:  ירושלים 
 
 www.jerusalemtrail.com
 
סימון שביל ירושלים
שביל ירושלים הוא נתיב הליכה ארוך שאורכו הכולל הוא 39 ק"מ. השביל מתחיל בחניון עין חנדק, ממשיך מזרחה לכיוון ירושלים, מקיף את העיר העתיקה בירושלים וחוזר מערבה עד לסיומו בסטף. השביל מהווה חלופה ארוכה יותר לחלק בשביל ישראל שנכנס רק לשכונות הדרום מערביות של ירושלים ולא עובר באתרים החשובים של העיר.
בשטח הבנוי בירושלים השביל משולט בסימון שבילים מיוחד בצבעים כחול-זהב-כחול. מחוץ לעיר השביל מסומן גם בסימון שבילים רגיל, בעיקר כחול אך גם שחור וירוק. השביל נחנך בצעדת ירושלים בחג הסוכות בשנת 2006.
אתרים לאורך השביל

עין חנדק, עין כרם, שביל הצוקים, יד ושם, הר הרצל, בית הכרם, קריית המוזיאונים, הכנסת, גן הוורדים, גן סאקר, רחביה, משכן הנשיא, טלביה, גיא בן הינום, עיר דוד, נחל קדרון, עמק צורים, גן טבצ'ניק, האוניברסיטה העברית בהר הצופים, גבעת התחמושת, כיכר ספרא, נחלת שבעה, שוק מחנה יהודה, ליפתא, עינות תלם, נחל חלילים, הר חרת, סטף, מנהרת כרם.
תיאור מסלול שביל ירושלים > מעין חנדק ליד ושם

שביל ירושלים מתחיל באופן רשמי בחניון עין חנדק הנובע למרגלות מושב אבן ספיר. כשהוקם השביל, זו הייתה יציאה מנקודה על שביל ישראל; כיום, לאחר שנתיב שביל ישראל הוארך כדי שיעבור בעצמו בירושלים, השביל פוגש את שביל ישראל ליד נחל עין כרם, שעובר בין שכונת עין כרם לבין הר הרצל.
סימון שבילים בצבע כחול מוביל בדרך עפר עד לשער ובו שלט של שביל הדסה, שסומן משולט ומתוחזק על ידי מתנדבים מבית החולים הדסה עין כרם. שביל הדסה, בעיקרו כביש עפר מוביל אל מעין מרים ברח' המעיין בעין כרם.
מעין כרם מוביל השביל לרחבת הכניסה של יד ושם.
תיאור מסלול שביל ירושלים > מיד ושם לגיא בן הינום

מרחבת הכניסה למוסד יד ושם ממשיך סימון שביל ירושלים לאורך ציר שדרות הרצל עד לכיכר דניה ולאורך שכונת בית הכרם עד לגבעת רם.
תוואי השביל ממשיך לאורך רחוב קפלן, קריית הממשלה ובנק ישראל מפה מוביל השביל למוזיאון ישראל לפסל המנורה למשכן הכנסת ולגן הוורדים.
שביל החותך את גן הוורדים מוביל את המטייל אל היציאה מהגן לכוון גן סאקר וההתחנה לחקר ציפורי ירושלים - אתר טבע עירוני, מופעל על ידי החברה להגנת הטבע. בין היתר, עוסקים במקום בטיבוע ציפורי שיר לצורכי מחקר ומעקב. במסתור מיוחד ניתן לשבת לצפות בפעילות ציפורים.
שביל ירושלים "חותך" את גן סאקר לאורכו ומוביל אל שכונת רחביה דרך רחוב בנימין מטודלה ומשם לרחוב אלפסי ולקבר יאסון.
השביל מתפתל ברחובות השכונה ומוביל למשכן הנשיא לתיאטרון ירושלים ובצמוד אליו חורשת הירח - חורשת אורנים המשמשת כאתר נופש פעיל לתושבי העיר ומתקיימות בה פעילויות בתי ספר, חוגי טבע ותנועות נוער ומדורות ל"ג בעומר. החורשה ניטעה בסוף המאה ה-19 לשמש כגן סביב בית החולים למצורעים הניצב בסמוך.
מחורשה זו, ממשיך השביל להתפתל על גבול השכונות טלביה והמושבה הגרמנית אל שכונת ימין משה הציורית ובה טחנת רוח העומדת בכניסה לשכונה, שהפכה למוזיאון קטן.
בסמוך לטחנת הרוח בנויה רחבת תצפית שממנה נשקף נוף של חומות העיר העתיקה.
בסמוך, מאחורי זכוכית, ניצב דגם משוחזר של מרכבתו של השר משה מונטיפיורי.
השביל ממשיך ויורד לכוון גיא בן הינום ולבנין הסינמטק.
תיאור מסלול שביל ירושלים > מגיא בן - הינום לאוניברסיטה העברית

קטע זה של השביל שאורכו כ 4 קילומטר הוא המתויר ביותר ועובר במספר אתרים מקודשים לשלוש הדתות. שביל ירושלים עובר בכביש עפר אל גיא בן הינום ואל הכפר הערבי סילְוָאן. השביל מגיע לנקבת השילוח.
שביל ירושלים נמתח לאורך נחל קידרון, היורד מהר הצופים, ולאורך האפיק, ממול לחומות. נמצאים יד אבשלום, קבר בני חזיר, קבר זכריה וקבר רבי עובדיה מברטנורה.
משם עובר השביל בסמוך לכנסיית כל העמים ובמעלה הר הזיתים הנמצא ממזרח לעיר העתיקה גובהו של הר הזיתים מאפשר תצפית המצוינת לעיר העתיקה של ירושלים ומתחם הר הבית.
תיאור מסלול שביל ירושלים > מגיא בן - הינום לאוניברסיטה העברית > עמק צורים

השביל ממשיך לעקוב אחר הקידרון ועולה לכוון הר הצופים בעמק צורים - גן לאומי מצפון-מזרח לעיר העתיקה בירושלים, בגודל 170 דונם, עמק צורים יוצר רצועת גנים החובקת את חומות ירושלים, במטרה לשמר את מרקמו ההיסטורי של הר הזיתים ולמנוע בנייה במקום.
במקום מופעל מיזם לסינון שפכי העפר שהוצאו מהר הבית בחפירות שונות שנערכו על ידי הווקף. העפר מסונן על ידי מתנדבים, בהנחיית ארכאולוגים מאוניברסיטת בר-אילן. בסינון נמצאו, בין היתר, חותם של כהן מימי בית המקדש הראשון, מטבעות מימי המרד הגדול, שרידי אבנים מעוטרות וחרסים רבים וכן מגוון ממצאים מכל התקופות שלאחר חורבן בית שני.
בנוסף מקיימת העמותה פעילויות חינוכיות ותרבותיות לקהל הרחב, כולל התנסות עצמית בגילוי ממצאים והסברים על ממצאים ארכאולוגיים. במקום יש חנייה נוחה. מנקודה זו ניתן לגשת עוד כ 50 מטר לכוון צפון-מזרח, לתצפית מרשימה על מדבר יהודה.
תיאור מסלול שביל ירושלים > מהאוניברסיטה העברית לליפתא

מגבעת התחמושת ועד היציאה מהעיר בירידה לליפתא השביל אינו מסומן.
שביל ירושלים פונה מערב ויורד בשדרות אשכול לגבעת התחמושת. רחוב שבטי ישראל וכיכר ספרא.
התוואי ממשיך לאורך חלקו המרכזי של רחוב יפו ומתפתל באור מרכז העיר דרך כיכר ציון נחלת שבעה ורחוב קינג ג'ורג', ומשם אל רחוב אגריפס שוק מחנה יהודה ולכוון היציאה מתחומי ירושלים, דרך בנייני האומה ומתחת לגשר המיתרים של הרכבת הקלה.
ומשם לשרידי הכפר הערבי ליפתא השוכן בכניסה לעיר.
תיאור מסלול שביל ירושלים > מליפתא לסטף

בשביל המסומן בכחול יורדים למעיין ליפתא ולתוך הכפר, ממשיכים לרדת בשביל לאפיק נחל שורק (בערבית ואדי אַ-צְרַאר) שהוא אחד הנחלים הארוכים בישראל.
השביל מתפתל לאורך האפיק לכיוון עינות תלם משם ממשיך השביל אל עמק הארזים ונחל חלילים.
כאן מגיע שביל ירושלים לקטע האחרון שלו לאחר שצייר קו מעגלי והוא חותר לכוון נקודת היציאה.
סימון השבילים הסימון הופך לשחור לקטע קצר עד הר חרת שהוא גן לאומי בניהול ובטיפול של הקרן הקיימת לישראל. המקום נמצא לא רחוק ממחלף הראל בכביש ירושלים תל אביב, ליד מבשרת ציון ובית זית והוא חלק מהמכלול הכולל את תל צובה - הר חרת - סטף.
מקיפים עם השביל את הר חרת, ובסימון שבילים כחול ממשיך התוואי בצמוד כביש 395.
ומגיע למעגל תנועה הידוע כצומת הר איתן (צומת הסטף).
נקודה זו בה מצויות תחנות אוטובוס היא נקודת סיום אפשרית ראשונה של השביל (או נקודת התחלה) למשתמשים בתחבורה ציבורית.
נקודת סיום שנייה היא בתחנת המידע למטייל בסטף - נקודת החיבור השנייה של שביל ירושלים עם שביל ישראל.
ספרות לקריאה נוספת

יעקב סער, יגיל הנקין, המדריך האדום שבילים ארוכים בישראל (אורכב 07.03.2019 בארכיון Wayback Machine), אשכול הוצאה לאור 2012. דאנאקוד 1141-101
איל דודסון, בשביל ירושלים: מדריך למטייל באתרי ירושלים הקדומה, ירושלים: מכון מגלי"ם, 2009
ראו גם

שביל הגולן
שביל הסנהדרין
שביל ישראל
שביל ישראל לאופניים
שביל הדסה
שמורות טבע בישראל
רשות הטבע והגנים
גנים לאומיים בישראל

סימון שביל ירושלים
גיא בן הינום, חומות העיר העתיקה ומגדל דוד. מתחת למגדל דוד בריכת הסולטאן ודרך חברון החוצה את הגיא. התמונה צולמה מגשר הסינמטק.
בית הקברות היהודי בהר הזיתים; מעליו מלון שבע הקשתות, ומשמאלו כנסיית העלייה הרוסית
עמק צורים, האוניברסיטה העברית ברקע
רחוב יפו לפנות ערב, 2006
גשר המיתרים והכניסה לירושלים
חורבות בתי הכפר ליפתא, 2004
בית החולים הדסה עין כרם וסביבתו שבה עובר שביל ירושלים
אילונגה פאטה

אילונגה פאטה (בהולנדית: Ilounga Pata; נולד ב-12 בנובמבר 2000) הוא כדורגלן מסנט מארטן המשחק בעמדת המגן הימני במאפרה.
קריירה

פאטה התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הנוער של אלפנסה בויס, דן האג עד שהגיע לזו של האדרספילד טאון האנגלית.
באוגוסט 2021 חתם בטופ אוס מהליגה ההולנדית השנייה. עד מהרה הפך לשחק הרכב בקבוצה בה שיחק שלוש שנים בהן רשם 92 הופעות וכבש 2 שערים.
ב-4 ביולי 2024 חתם בשריף טירספול מליגת העל המולדובית.
ב-29 בינואר 2025 חתם במאפרה מהליגה הפורטוגזית השנייה.
ב-3 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנט מארטן בתיקו 1-1 נגד איי הבתולה של ארצות הברית. ב-15 באוקטובר 223 הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–1 נגד סנט קיטס ונוויס.
Press F to pay respects

צילום משחק מתוך סצנת הלוויה במשחק הווידאו Call of Duty: Advanced Warfare.
Press F to Pay Respects (בתרגום חופשי: לחץ F כדי לחלוק כבוד אחרון) הוא מם אינטרנט שמקורו בסצנה מתוך הכותר Call of Duty: Advanced Warfare מסדרת משחקי היריות הפופולרית, Call of Duty. המשפט מתייחס להוראה שמקבל השחקן בעת סצנת הלוויה צבאית שהפך לביטוי שגור ברשת להבעת תמיכה וסימפתיה, בעיקר בקרב גיימרים.
מקור הביטוי

כחלק מעלילת הקמפיין לשחקן יחיד במשחק Call of Duty: Advanced Warfare, טוראי וויליאם "וויל" איירונס, חבר צוות של השחקן, נפטר כתוצאה מפיצוץ מטען צד בעת משימתם המשותפת. ההנחיה "Press F to Pay Respects" (או "Press X to Pay Respects" בגרסת המשחק לקונסולות ה-Xbox) מופיעה בעת הלווייתו הצבאית של טור' איירונס, ובמהלכה מוכרח השחקן ללחוץ על הכפתור הרלוונטי ו"לחלוק כבוד" לחברו למשך מספר שניות על מנת להמשיך במשחק.
בריאיון עם ערוץ היוטיוב theScore, סיפר תסריטאי המשחק ג'ון מקלינס כי ההוראה האינטראקטיבית נוספה בשלהי תהליך הפיתוח של המשחק וטען שהיא לא הייתה חלק מהתסריט המקורי.
התפשטות המם

עם יציאת המשחק לאור בנובמבר 2014, מבקרים ושחקנים רבים ביקרו את הסצנה המדוברת בטענה שהיא מכילה אינטראקציה מאולצת. ההוראה עצמה בפרט זכתה לביקורת ולעג על היותה שרירותית, מיותרת, ואף בלתי הולמת בהתחשב באווירה העגומה של סצנת הלוויה. המנחה קונאן אובריאן סקר את המשחק בכלל ואת הסצנה בפרט כחלק מפינת "Clueless Gamer" בתוכנית האירוח שלו.
בשנים שלאחר יציאת המשחק לאור, התנתק הביטוי מהקשרו המקורי ומהמשחק בכלל, והפך לסמל עצמאי ומם אינטרנט הן אירונית והן ברצינות. כך לדוגמה החלו גולשים לשלוח את האות "F" בתיבות צ'אט באתרים כגון Twitch כדי להביע צער או סימפתיה למשמע אירועים מצערים, דבר שגרר את הביטוי "F in the Chat" (תכתבו F בצ'אט). דוגמה בולטת להתנהגות זו התרחשה בעת סטרים התמיכה בקורבנות אירוע הירי בג'קסונוויל, במהלכו הציפו חלק מהצופים את הצ'אט באות "F" כאות הזדהות.
מורשת

בשנת 2021, קרא המגזין PC Gamer למשפט "המורשת החשובה ביותר של Call of Duty". המגזין GameRevolution תיאר אותו כ"אחד מממים משחקי הווידאו הפופולריים ביותר בכל הזמנים". מגזין Kotaku, בכתבה מיוחדת למלות 5 שנים ליציאת הכותר לאור, תיאר את המם כ"אייקוני", לא רק כי הוא "טיפשי", אלא גם כי "האיזון בין 'עצוב' ל'מזלזל' מתהפך לחלוטין בסצנה". המגזין Screen Rant כלל את הביטוי כחלק מרשימת "ממים שאף פעם לא נמאס מהם", בטענה שעד היום גיימרים רבים משתמשים באות "F" כאות תמיכה.
קולין קאזים-ריצ'רדס

קולין קאזים-ריצ'רדס (באנגלית: Colin Kazim-Richards; נולד ב-26 באוגוסט 1986) הוא כדורגלן עבר טורקי-אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

קאזים-ריצ'רדס נולד בלונדון לאב ממוצא אנטיגואי ולאם ממוצא טורקי-קפריסאי. התחיל לשחק בקבוצות הילדים של אינטרווד, קווינס פארק ריינג'רס, ארסנל, עד שבגיל 15 הצטרף למחלקת הנוער של בורי.
ביוני 2005 חתם לשלוש שנים בברייטון אנד הוב אלביון תמורת 250 אלף פאונד. את הכסף למעבר של קאזים-ריצ'רדס, השיג המועדון על ידי אוהד המועדון, אהרון ברי, לאחר שזה זכה בסכום כסף בתחרות שניהלה קוקה קולה. בזכות זה, זכה לכינוי "ילד קוקה קולה".
ב-31 באוגוסט 2006 חתם לשלוש שנים בשפילד יונייטד ששילמה תמורתו 150 אלף פאונד. ב-11 בנובמבר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד בולטון וונדררס.
ב-15 ביוני 2007 לארבע שנים בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. ב-2 באוקטובר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 2-2 נגד צסק"א מוסקבה. ב-2 באפריל 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו במפעל בניצחון 1-2 נגד צ'לסי במסגרת רבע הגמר. אולם בעונת 2009/2010 קאזים-ריצ'רדס היה מעורב במספר תקריות: במהלך משחק נגד איסטנבול בשאקשהיר נקלע לוויכוח עם אוהדי פנרבחצ'ה. ב-21 בנובמבר 2009 הורחק בהפסד 3-0 לבשיקטש לאחר שקילל את השופט והורחק לארבעה משחקים. שבוע לאחר מכן, פורסם כי השחקן יצא בזמן שקבוצתו שיחקה נגד קסימפאשה. הנהלת פנרבחצ'ה הודיע כי היא מגבה את קאזים לאחר שנערך בירור בו הודיע כי הדיווח שיקרי. אולם בהמשך יצאו תמונות המאמתות את הידיעה ולמעשה הוכיחו כי קאזים שיקר.
בינואר 2010 הושאל לטולוז מליגה 1 עד לסיום העונה. בקיץ 2010 חזר לפנרבחצ'ה.
ב-3 בינואר 2011 חתם לשלוש וחצי בגלאטסראיי היריבה העירונית. ב-18 במרץ הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לפנרבחצ'ה. ביולי 2012 נבחן בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
ב-10 באוגוסט 2012 הושאל לבלקברן רוברס עד לסיום העונה מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-18 באוגוסט הוא כבש בהופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד איפסוויץ' טאון. ב-24 במאי 2013 משטרת סאסקס האשימה את קאזים-ריצ'רדס לפי סעיף 5 לחוק הסדר הציבורי על מחווה הומופובית לכאורה כלפי אוהדי ברייטון במשחק שנערך בין שני הקבוצות כשלושה חודשים לפני כן. באפריל 2014 הורשע ונקנס ב-750 פאונד ובעוד 1,445 פאונד על הוצאות המשפט. למרות זאת, ריצ'רדס הצהיר מאז שהוא לא מתחרט על מעשיו.
ב-4 בספטמבר 2013 חתם לארבע שנים בבורסאספור תמורת 250 אלף אירו. בעונת 2014/2015 הושאל לפיינורד ההולנדית עד לסיום העונה. לאחר שהרשים, חתם על חוזה במועדון בקיץ 2015. ב-15 בינואר 2016, קאזים-ריצ'רדס איים על העיתונאי מיקוס גוקה. כתוצאה מכך, הושעה מסגל המועדון.
ב-1 בפברואר 2016 חתם לשנתיים וחצי בסלטיק.
ב-9 ביוני 2016 חתם לשנה וחצי במועדון הברזילאי קוריטיבה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך בדרבי נגד אתלטיקו פרנאאנסה בו גם כבש את שער הבכורה שלו.
ב-6 בינואר 2017 הצטרף לקורינתיאנס בה חתם לשנתיים. בהמשך הקריירה שיחק גם בלובוס בואפ, וראקרוס, פצ'וקה ודרבי קאונטי.
ב-19 ביולי 2022 חזר לטורקיה וחתם בפתיח קארגומרוק.
קריירה בינלאומית

ב-24 במרץ 2007 קאזים-ריצ'רדס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה של טורקיה בה כבש ובישל במשחק נגד שווייץ.
ב-5 ביוני ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד ברזיל. נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2008 והיה שותף לעלייה שלה לחצי הגמר. ב-10 באוגוסט 2011 כבש צמד במשחק ידידות נגד אסטוניה.
תארים

הסופר קאפ הטורקי: 2007, 2009
ליגת העל היוונית: 2011/2012
הסופר קאפ הטורקי: 2013
ליגת העל הסקוטית: 2015/2016
ליגת העל הברזילאית: 2017
אליפות פאוליסטה: 2017, 2018
תומאש ואצליק

תומאש וַאצְלִיק (בצ'כית: Tomáš Vaclík; נולד ב-29 במרץ 1989) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בנבחרת צ'כיה בעמדת השוער. ואצליק השתתף באליפות אירופה עד גיל 21 ב-2011 ונבחר בנבחרת הטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה ב-2012 והיה חלק מסגל הקבוצה ביורו 2016 ויורו 2020.
קריירה

ואצליק התחיל את הקריירה שלו בוויטקוביצה בליגה הצ'כית השנייה. בקיץ 2010 חתם בוויקטוריה ז'יז'קוב עימה עלה לליגת העל הצ'כית. בקיץ 2011 סיכם בדה חראפסחאפ ההולנדית, אך לא צלח את הבדיקות הרפואיות והמעבר לא יצא לפועל. במהלך חלון ההעברות של ינואר 2012 חתם בספרטה פראג לארבע וחצי שנים תמורת 8.25 מיליון קורונות. במאי 2014 חתם בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית לארבע שנים, כמחליפו של יאן זומר. ב-19 ביולי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בבזל בניצחון 1–2 נגד פ.צ. אראו. ב-4 ביולי 2018 חתם בסביליה לארבע שנים. ב-13 ביולי 2021 חתם באולימפיאקוס לשנתיים. ב-31 בינואר 2023 חתם בהאדרספילד טאון בהעברה חופשית עד סוף העונה.
ב-26 באוגוסט 2023 ואצליק חתם בניו אינגלנד רבולושן מה-MLS.
ב-13 בפברואר 2024 חזר לספרד וחתם באלבסטה.
ואצליק שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צ'כיה, כאשר בכולן שימש שוער ראשון. בשנת 2011 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3–0 על סלובקיה.
תארים

אליפות שווייץ (3): 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017
אליפות צ'כיה: 2013/2014
הגביע הצ'כי: 2013/2014
הליגה האירופית: 2019/2020
שחקן החודש בלה ליגה: נובמבר 2018
משה מלכה

| --- | --- |

 לידה:  1911 אלול ה'תרע"א 
 פטירה:  22 במרץ 1997 (בגיל 86 בערך) י"ג באדר ב' ה'תשנ"ז 
 מקום קבורה:  בית הקברות סגולה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  מרוקו, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 22 במרץ 1997 
 
 הרב הראשי של פתח תקווה
 
הרב משה מלכה (ה'/ו' באלול ה'תרע"א, 29 באוגוסט 1911 – י"ג באדר ב' ה'תשנ"ז, 22 במרץ 1997) היה חבר בית הדין קזבלנקה שבמרוקו, ולאחר מכן שימש כרבה הראשי הספרדי של פתח תקווה וחבר מועצת הרבנות הראשית.
ספריו

מקוה המים: תשובות (ו' חלקים) – שו"ת בהלכה, ירושלים: דפוס המערב, ה'תשכ"ח–ה'תשמ"ט
נטפי המים – דרשות ונאומים (ב' כרכים), ירושלים ה'תשל"ג–ה'תשל"ה; ושוב נדפס עם כרך נוסף במכון הכתב, ה'תשמ"ד–ה'תשמ"ט
למען השבת: בירור הלכתי מקיף בעניין הפגנות השבת – ירושלים: ה'תשמ"ח
והשיב משה: שאלות ותשובות בענייני דת ודין שהשבתי שואלי דבר בדרך ארוכה וקצרה , לוד: אורות יהדות המגרב, ה'תשנ"ד
באר משה: ביאורים וחידושים על פסוקים מפרשיות השבוע וכן הארות על דברי הספר תורה תמימה (נדפס בסוף "והשיב משה")
דרש משה: דרשות והרצאות על פרשיות השבוע, מועדי ישראל וימי זיכרון של הכלל והפרט, לוד: אורות יהדות המגרב, ה'תשנ"ד
פני משה: דרשות והגות, פסקים ותשובות בליקוט משה עמאר ובעריכתו, לוד: עיריית פתח תקווה ואורות יהדות המגרב, ה'תשס"ז
לקריאה נוספת

אברהם בר־אוריין (עורך), הרב משה מלכה, מאה שנים רבנות ורבנים בפתח תקוה, פתח תקווה, ה'תשל"ח (1978), באתר אוצר החכמה
שלי שלמה מלכה, משנתו ההלכתית של הרב משה מלכה ז"ל: מסורות באתגר הזמן בין תמורה לשימור, עבודת גמר (מ"א), אוניברסיטת בר-אילן, 2015
אלעד פורטל, שבת המלכה – התמודדותו של הרב משה מלכה עם פרשת קולנוע היכל, אופקים, תשע"ז (2016)