stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גודל אפקט
סוגים > מתאם > f 2 של כהן

f 2 של כהן הוא אחד מכמה מדדים לגודל אפקט המשמשים בהקשר של מבחן F עבור ANOVA או רגרסיה מרובה.
f 2 עבור רגרסיה מרובה מוגדר כ:  f^{2}={R^{2} \over 1-R^{2}}
סוגים > הבדל בין ממוצעים

ניתן לחשב את גודל האפקט בין שתי קבוצות על־ידי בדיקת ההפרש בין הממוצעים שלהם. עם זאת, כדי להקל על הפרשנות מקובל לתקנן את ההפרש הזה.
סוגים > הבדל בין ממוצעים > d של כהן (Cohen's d)

d של כהן (נקרא גם בשמות Cohen's ds, Cohen's g) הוא ההבדל בין הממוצעים של שתי קבוצות במדגם, חלקי סטיית תקן, כלומר הוא מדד המייצג את ההבדל המתוקנן בין הממוצעים של שתי קבוצות. מכיוון שהוא מתוקנן, אפשר להשתמש בו על מנת להשוות אפקטים במחקרים שונים, גם כאשר המשתנה התלוי נמדד באופנים שונים.
d={\frac {{\bar {x}}_{1}-{\bar {x}}_{2}}{s}}
d של כהן נע בין 0 לבין אין סוף. כאשר הקבוצות הן בלתי תלויות, סטיית התקן המאוחדת מחושבת:
s={\sqrt {\frac {(n_{1}-1)s_{1}^{2}+(n_{2}-1)s_{2}^{2}}{n_{1}+n_{2}-2}}}
הטבלה שלהלן מכילה את התיאור המקובל לגודלי אפקט שונים המחושבים בעזרת d של כהן. נורמות אלה הוגדרו על־ידי כהן:
| גודל אפקט | d |
| --- | --- |
קָטָן: 0.20
בֵּינוֹנִי: 0.50
גָדוֹל: 0.80
d של כהן הוא מדד שכיח לחישוב גודל אפקט במצב בו יש שתי קבוצות, אך הוא מהווה אומדן מוטה לגודל האפקט באוכלוסייה, במיוחד במדגמים קטנים.
סוגים > הבדל בין ממוצעים > g של Hedges

g של Hedges, שהוצע על ידי לארי הדג'ס ב-1981, מייצג את גודל האפקט המתוקן. הפער בין d של כהן לבין g של Hedges הוא קטן מאוד, בעיקר במדגמים גדולים (n > 20), אך מכיוון שהוא מדויק יותר, עדיף להשתמש בו.
g={\frac {{\bar {x}}_{1}-{\bar {x}}_{2}}{s^{*}}}
במדד זה, סטיית התקן המאוחדת  s^{*} מחושבת כך:
s^{*}={\sqrt {\frac {(n_{1}-1)s_{1}^{2}+(n_{2}-1)s_{2}^{2}}{n_{1}+n_{2}-2}}}
סוגים > משתנים קטגוריאליים

| --- | --- |
 \varphi ={\sqrt {\frac {\chi ^{2}}{N}}}:  \varphi _{c}={\sqrt {\frac {\chi ^{2}}{N(k-1)}}}
פי (φ): V של קראמר (φ c)
שני מדדים שכיחים לחישוב גודל אפקט במשתנים קטגורייאליים הם מתאם פי ומתאם קרמר. מתאם פי משמש במצבים בהם יש שני משתנים בינאריים, ואילו מתאם קרמר משמש במצבים בהם יש שני משתנים קטגוריאליים בעלי שתי רמות או יותר. מדדים אלה משולבים בחישוב מבחן כי בריבוע.
סוגים > משתנים קטגוריאליים > יחס הסיכויים

יחס הסיכויים (OR) הוא גודל אפקט שימושי נוסף. המדד מתאים כאשר הוחנים את הקשר בין שני משתנים בינאריים. לדוגמה, במחקר על שיטות הוראה בקריאה יש שתי קבוצות: ביקורת וניסוי. בקבוצת הביקורת משתמשים בשיטת ההוראה המסורתית ומוצאים שעל כל תלמיד אחד שנכשל, שני תלמידים עוברים. כלומר, הסיכויים לעבור הם שניים לאחד (או 2/1 = 2). בקבוצת הניסוי משתמשים בשיטת הוראה חדשנית ומוצאים שעל כל תלמיד שנכשל, עוברים שישה תלמידים. כלומר, הסיכויים לעבור הם שישה לאחד (או 6/1 = 6). ניתן לחשב את גודל האפקט על ידי היחס בין הסיכוי לעבור בקבוצת הניסוי, לזה שבקבוצת הביקורת. הסיכוי לעבור בקבוצת הניסוי גבוה פי 3 מזה של קבוצת הביקורת, (מכיוון ש-6 חלקי 2 הם 3), לכן, יחס הסיכויים הוא 3. מכיוון שיחס הסיכויים מחושב על סמך עקרון השונה מזה של d של כהן, לא ניתן להשוות בין שני המדדים במצבם הגולמי.
סוגים > משתנים קטגוריאליים > סיכון יחסי

הסיכון היחסי (RR), הוא הסיכון (ההסתברות) של אירוע מסוים, ביחס למשתנה בלתי תלוי כלשהו. מדד זה של גודל אפקט שונה מיחס הסיכויים בכך שהוא משווה הסתברויות במקום סיכויים, אבל כשההסתברויות נמוכות מאוד, המדדים קרובים מאוד. בהמשך לדוגמה של שיטות ההוראה, ההסתברות של אלו בקבוצת הביקורת לעבור היא היא 2/3 (או 0.67) ובקבוצת הניסוי 6/7 (או 0.86). גם כאן מחשבים את גודל האפקט בתור היחס בין ההסתברות לעבור בקבוצת הניסוי, להסתברות לעבור בקבוצת הביקורת. כלומר, 0.86 חלקי 0.67, או 1.28.
סוגים > משתנים קטגוריאליים > הפחתת סיכון מוחלטת

הפחתת סיכון מוחלטת (Risk Difference; RD או Absolute Risk Reduction), היא ההבדל בסיכון (הסתברות) לאירוע בין שתי קבוצות. זהו מדד שימושי בניסויים, שכן RD אומר עד כמה התערבות ניסויית משנה את ההסתברות לאירוע או תוצאה. בהמשך לדוגמה של שיטות ההוראה, ההסתברות של אלו בקבוצת הביקורת לעבור היא היא 2/3 (או 0.67) ובקבוצת הניסוי 6/7 (או 0.86). לכן RD הוא 0.86 − 0.67 = 0.19 (או 19%). RD הוא המדד העדיף להערכת יעילותן של התערבויות.
ראו גם

בדיקת השערות
עוצמה סטטיסטית
הערות שוליים

↑  Nakagawa, Shinichi; Cuthill, Innes C (2007). "Effect size, confidence interval and statistical significance: a practical guide for biologists". Biological Reviews of the Cambridge Philosophical Society. 82 (4): 591–605. doi:10.1111/j.1469-185X.2007.00027.x. PMID 17944619.
↑  Leland Wilkinson and the Task Force on Statistical Inference, Statistical methods in psychology journals: Guidelines and explanations., American Psychologist 54, 1999-08, עמ' 594-604 doi: 10.1037/0003-066x.54.8.594
↑  Leland Wilkinson and the Task Force on Statistical Inference, Statistical methods in psychology journals: Guidelines and explanations., American Psychologist 54, 1999-08, עמ' 599 doi: 10.1037/0003-066x.54.8.594
↑  Publication manual of the American psychological association, Seventh edition, Washington, DC: American Psychological Association, 2020, עמ' 81, ISBN 978-1-4338-3215-4
1 2 3 4  Jacob Cohen, Statistical power analysis for the behavioral sciences, 2nd ed., New York, NY: Lawrence Erlbaum Associates, 1988, ISBN 978-0805802832
↑  Frank A. Bosco, et al., Correlational effect size benchmarks., Journal of Applied Psychology 100, 2015-03, עמ' 431–449 doi: 10.1037/a0038047
1 2 3 4 5 6  Daniël Lakens, Calculating and reporting effect sizes to facilitate cumulative science: a practical primer for t-tests and ANOVAs, Frontiers in Psychology 4, 2013 doi: 10.3389/fpsyg.2013.00863
1 2  Jacob Cohen, A Power Primer, Psychological Bulletin 112, 1992, עמ' 155-159
↑  Larry V. Hedges (1981). "Distribution theory for Glass' estimator of effect size and related estimators". Journal of Educational Statistics. 6 (2): 107–128. doi:10.3102/10769986006002107.
↑  Stegenga, J. (2015). "Measuring Effectiveness". Studies in History and Philosophy of Biological and Biomedical Sciences. 54: 62–71. doi:10.1016/j.shpsc.2015.06.003. PMID 26199055.
הצגה ויזואלית של d של כהן. הגרף הסגול והצהוב מייצגים שתי קבוצות שונות. גודל האפקט מיוצג בפער בין הממוצעים של שתי הקבוצות האלה ביחידות של סטיית התקן.
אלויס פיק

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1859 קארלין, צ'כיה 
 פטירה:  17 ביולי 1945 (בגיל 85) וינה, אזורי הכיבוש באוסטריה 
 מקום קבורה:  בית העלמין היהודי הישן של וינה 
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה שבאוניברסיטה הגרמנית בפראג 
 תפקידים:  רופא, מחבר, רופא פנימי, מרצה באוניברסיטה 
 
אלויס פיק (בגרמנית: Alois Pick; ‏ 15 באוקטובר 1859 – 17 ביולי 1945) היה רופא פנימי יהודי-אוסטרי, יליד צ'כיה (בוהמיה) שגילה את קדחת פפטאצ'י. פיק היה יהודי ליברלי בהשקפתו, שכתב שתי קומדיות קלילות ובשנים 1932-1920 עמד בראש קהילת יהודי וינה ובמלחמת העולם הראשונה היה קצין רפואה ראשי של הצבא האוסטרו-הונגרי.
קורות חיים > ראשית חייו

אלויס פיק נולד בקרוליננטאל (בצ'כית קארלין) על יד פראג, בבוהמיה, אז חלק האימפריה האוסטרו-הונגרית, כאחד משבעת ילדיהם של לאופולד פיק ושל סופי שרה לבית אפשטיין.
פיק למד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג. בשנת 1883 סיים את התואר דוקטור ברפואה במסגרת הנפרדת הגרמנית, אוניברסיטת קארל-פרדיננד. בהמשך עבד תחת הדרכת פיליפ קנול בקליניקה סמיולוגית ובמכון לפתולוגיה ניסויית.
קורות חיים > פעילותו כרופא צבאי ואיש אקדמיה

אחר כך החל משנת 1884 שירת  כקצין רפואה בצבא אוסטרו-הונגריה. שירת קודם בבית החולים הצבאי של פראג, אחר כך כרופא של חיל המצב בעיר טרביניה בחבל הרצגובינה. בשנים 1887-1886 השתלם פיק בתחום המחקר הבקטריולוגי במעבדה של רוברט קוך בברלין ולאחר מכן שובץ אצל הרמן נוטנאגל, למשך שנה בבית החולים הכללי בווינה. במוסד זה ניהל יחידה אמבולטורית למחלות קיבה ומעיים.
הוא ניהל בהמשך את המחלקה הפנימית של בית החולים א' של חיל המצב של וינה ובשנת 1890 סיים את הדוקטורט ברפואה פנימית והתמנה למרצה. בשנת 1899 הוצב במטה הכללי של הצבא הווינה. בשנת 1904 קיבל את תואר הכבוד של פרופסור שלא מן המניין. 
הוא לימד בבית הספר לרפואה צבאית והעביר קורסים לרופאים של "חיל ההגנה האוסטרי" (Landwehr).
בימי מלחמת העולם הראשונה התמנה פיק לקצין רפואה ראשי עם דרגת פלדמרשל-לוטננט, תפקיד שבו פעל להרחבת השירותים הרפואיים של הצבא האוסטרו-הונגרי.
בשנת 1918 התמנה לפרופסור מן המניין ופרש לגמלאות.
קורות חיים > פעילותו כרופא צבאי ואיש אקדמיה > תגליותיו

בשנת 1886, בעת שירותו בטרביניה ובסטולאץ שבהרצגובינה, גילה פיק מחלה שכונתה תחילה על ידו "מחלת הכלבים". זו מחלת חום המתבטאת לעיתים בדלקת קרום המוח ונדיר יותר בדלקת מוח וקרום המוח.
פיק מצא אותה גם במוסטר ובליבושקי בהרצגובינה וגם בקורצ'ולה ובדוברובניק בקרואטיה.
מחלה זו תוארה במקביל גם על ידי גאבל ונמצאה בהמשך כקשורה לעקיצות של זבובים אוכלי דם מסוג בקה (פלבוטומוס או זבובי חול) או באיטלקית - פפטאצ'י, שתוארו על ידי טאוסיג ועל ידי ג'ובאני בטיסטה גראסי. לכן המחלה נקראה מאוחר יותר קדחת פפטאצ'י.
פיק תיאר אחד הסימנים בשלב המקדים של מחלה זו - אודם אופייני בצורת פסים בלחמיות.
בשנת 1903 תיאר פיק מקרים של צהבת אכולורית (acholuric) או המוליטית מלידה, אותם ייחס לחוסר ויטמין מסוים. ב-1892 פרסם מחקר על האפקט הבקטריצידי של היינות.
קורות חיים > פעילותו הציבורית

בימי הרפובליקה האוסטרית הראשונה בשנים 1920-1932 כיהן פיק כראש הקהילה היהודית של וינה. החל מ-26 ביוני 1920 הוא נבחר שלוש פעמים ברציפות והוא היה נציג הסיעה ה"ליברלית" או ה"אוניוניסטית" מקרב יהודי וינה, שהיו מאוגדים ב"איגוד של היהודים האוסטרים". מתוקף תפקידו זה ערך רפורמה של מערכת המיסוי והכספים של הקהילה ושל כללי הבחירות בה (מעבר להצבעה פרופורציונלית), דאג לשיפוץ בית החולים היהודי, הקים בית הבראה לימי א' באוגארטן, והרחיב את השירותים הקהילתיים.
ב-1935 נמנה פיק עם החברים המייסדים של חברת "ידידי האוניברסיטה העברית".
בזמנו הפנוי כתב פיק שתי פארסות - Briefsteller für Liebende (מדריך למכתבי אהבה) ו-Lord Beefsteak, שהוצגו על במת הבורגתיאטר של וינה.
בימי השואה הוא שרד בבית אבות יהודי כשהוא עבד בבית החולים הצמוד בטיפול בעובדי כפייה יהודים.
במותו בווינה בשנת 1945 הובא לקבורה בחלקה היהודית של בית הקברות המרכזי של העיר.
קורות חיים > חייו הפרטיים

פיק היה נשוי החל משנת 1894 לרגינה לבית שטרן, שנפטרה בשנת 1930. לזוג לא היו ילדים.
מבחר ספרים ומאמרים > מאמרים

Zur Lehre von den Atembewegungen der Emphysematiker," ב-"Prager Medizinische Wochenschrift." 1883, No. 17;
"Beiträge zur Pathologie und Therapie der Herzneurosen," שם. 1884, No. 44;
"Der Respiratorische Gaswechsel Gesunder und Erkrankten Lungen," ב-"Zeitschrift für Klinische Medizin," Berlin, xvi.;
"Ueber das Bewegliche Herz," ב-"Wiener Klinische Wochenschrift," 1889;
"Zur Frage der Hepatogenen Dyspepsie," Wiener Klinische Wochenschrift, 23.04.1903, Band xvi. p. 493. (על סוגיית הדיספסיה ההפטוגנית)
מבחר ספרים ומאמרים > ספרים

"Vorlesungen über Magen- und Darmkrankheiten," Vienna, 1895  הדפסה שנייה - 1912 (קורסים למחלות הקיבה והמעיים)
עם אדולף פרנץ הכט - Klinische Semiotik, mit besonderer Berücksichtigung der gefahrdrohenden Symptome und deren Behandlung. Wien 1908. (סמיולוגיה קלינית, עם דגש על התסמינים מסכני החיים וטיפולם)
Wechselbeziehungen zwischen Erkrankungen der Verdauungsorgane und des Nervensystems. Perles 1925 (יחסי גומלין בין מחלות מערכת העיכול ולמחלות מערכת העצבים)
לקריאה נוספת

אלי ריכנטל, גנרלים יהודים בצבא האוסטרו-הונגרי וגורלם בימי הנאצים, הוצאת דקל, 2016. פרק 5, עמ' 70–79.
M.Jantsch, G.H.Marcus Alois Pick, the discoverer of pappataci fever Wien Med Wochenschr. 1961 Nov 25;111:801-3
הערות שוליים

1 2  האתר הגנאלוגי geni
↑  George W.Beran  Viral Zoonoses  ב-Handbook of Zoonoses עמ' 232
↑  מצוטט ב-Lancet 1910
↑  Mirton Sandler, Roger Pnder Wine - A scientific Exploration, Taylor and Francis 2003 עמ' 52
↑  Harry W.Paul - Bacchic Medicine - Wine and Alkohol Therapies from Napoleon to the French Paradox, Rodopi Amsterdam, NYC 2001
↑  Burgdorf, Hoenig 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520710705171  GND: 142129356  ISNI: 0000 0000 9793 2007  NKC: xx0256211  VIAF: 145009965   WorldCat (עם VIAF): 145009965
אפרים הסורי

| --- | --- |

 לידה:  306? נציבין, מסופוטמיה, האימפריה הרומית 
 פטירה:  9 ביוני 373 (בגיל 67 בערך) אדסה, אוסרואנה, האימפריה הרומית 
 מקום מגורים:  אורפה 
 מעסיק:  School of Nisibis 
 תפקיד:  דיאקון 
 השקפה דתית:  Church in Gabowe Grądy, נצרות סורית 
 פרסים והוקרה:  מורי הכנסייה 
 
איקונין של אפרים הסורי בדיארבקיר, טורקיה
אפרים הסורי (סביבות 306–373; סורית: ܐܦܪܝܡ ܣܘܪܝܝܐ, תעתיק: אַפְרֵים סוּרִיָיָא; יוונית: Ἐφραίμ ὁ Σῦρος; לטינית: Ephraem Syrus) הוא קדוש נוצרי. אפרים היה דיאקון, אחד ממחברי המזמורים החשובים בשפה הסורית ותאולוג של המאה ה-4. הוא מוכר כקדוש בכל רחבי העולם הנוצרי, אך במיוחד בקרב הכנסייה הסורית (הנוצרים האשורים). הוא נחשב לאחד ממורי הכנסייה (מאז 1920). בתקופתו הושלם תרגום התנ"ך והברית החדשה לסורית.
אפרים נולד בנציבין (נוסייבין של ימינו). הוא ניהל חיי פרישות ולימד שם עד שקיסר רומי יוביאנוס נסוג מן העיר לטובת הכובשים מן האימפריה הסאסאנית בשנת 363. הוא מת באדסה (אורפה בטורקיה של ימינו).
פוקסיה

ערך זה עוסק בסוג צמחים. אם התכוונתם למערכת הפעלה עתידית, המפותחת על ידי חברת "גוגל", ראו .
| פקסיה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי הפרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: נר-הלילה
סוג:: פוקסיה
שם מדעי
 Fuchsia ‏לינאוס, 1753
פקְסִיָּה (שם מדעי: .Fuchsia Plum. ex L) היא סוג שיחים או עצים ירוק-עד ממשפחת נר-הלילה. הסוג מונה 107 מינים שמרביתם שיחים או עצים קטנים, ורבים מהם משמשים כצמחי נוי בשל פרחיהם הצבעוניים.
הבוטנאי הצרפתי שארל פלומיה הוא שהגדיר את הסוג בסוף המאה ה-17, וכינה אותו פקסיה, על שם הרופא הגרמני לאונהארט פוקס (Fuchs; 1501–1566), ממייסדי מדע הבוטניקה.
תפוצה

רוב מיני הפקסיה נפוצים בטבע באמריקה הדרומית והמרכזית, מרביתם באזורי אקלים טרופי או סובטרופי, אולם קיים גם מין, פקסיית מגלן (Fuchsia magellanica), הנפוץ בארץ האש בעלת אקלים ממוזג, ותפוצתה מדרום צ'ילה ומרכזה ועד דרום ארגנטינה. מינים נוספים מוצאם בניו זילנד ובאיי החברה (שבהם האי טהיטי). הצמחים גדלים ביערות, באזורים מישוריים או בהרים עד רום 3,000 מ'.
מורפולוגיה

מרבית מיני הפקסיה הם שיחים או עצים ירוקי-עד. גודל הצמח במינים השונים נע מ-20 סנטימטרים ל-4 מטרים, למעט המין Fuchsia excorticata המצוי בניו זילנד, שהוא עץ, היכול להגיע לגובה 15 מטרים.
העלים פשוטים, מסורגים, נגדיים או מסודרים בדורים של עד 5 עלים, בעלי לוואים קטנים ובדרך כלל נשירים.
הפרחים ערוכים אחד אחד בחיק של עלים רגילים או באשכולות או גם במכבדים, בדרך כלל ראוותנים, בעלי עוקצים ארוכים ומשולשלים על פי רוב כלפי מטה, לפעמים זקופים. צבעם אדום או אגמן ובהם על פי רוב חלקים לבנים. הפרחים על פי רוב מושלמים, לפעמים לא מושלמים, כלומר האבקנים או השחלה אינם מתפקדים.
הפרחים דו-מיניים, בעלי עטיף כפול, שחלה תחתית מעליה קבוע צינור הפרח הבנוי מהעטיף ומכלול האבקנים שנושר לאחר הפריחה כיחידה אחת.
הפרחים דמויי פעמון תלוי, שהאבקנים ועמוד העלי בולטים מתוכו כלפי מטה. הן הגביע והן הכותרת צבעוניים, ושונים זה מזה, בדרך כלל בגוונים שונים של אדום, סגול או ורוד, אך קיימים גם מינים בעלי פרחים לבנים ובגוני צהוב וכתום. הפרחים הצבעוניים מושכים אליהם ציפורים יונקות צוף (מיני קוליבריים), המסייעות בהאבקתם.
הגביע בעל 4 אונות מפושקות.
הכותרת בעלת 4 עלים. קטנים, מפותלים ורעופים או מתפשטים, נושרים כיחידה אחת לאחר הפריחה.
אבקנים 8, על פי רוב בלתי שווים ובולטים במידה ניכרת מתוך הכותרת. הזירים דקיקים ומפורדים, המאבקים דמויי סרגל או מוארכים, בעלי שתי לשכות, שנפתחות בסדק לאורכם.
השחלה תחתית. עמוד השחלה דק וארוך מאוד והוא בולט במידה רבה מתוך הכותרת. הצלקת בת כמעט 4 אונות עד 4 אונות שלמות
הפרי ענבה בת 4 מגורות ובחלק מהמינים הוא טוב למאכל אדם.
הפריחה בקיץ ובסתיו, ובאזורים הטרופיים במשך כל השנה.
מיני התרבות בישראל

פקסיית כלאיים (Fuchsia × standishii J.Harrison) - צמח נוי ביתי זקוף, שהוא בן כלאיים (מכלוא) בין פקסית מגלן (Fuchsia magellanica), שמוצאה מדרום אמריקה הדרומית והמין Fuchsia fulgens שמוצאה מדרום מערב מקסיקו ומרכזה. פקסיית כלאיים היא בן שיח זקוף, קירח או שעיר מעט. הענפים נוקשים מעט. העלים דמויי ביצה אורכם 4 עד 10 ס"מ, שפתם משוננת. אורך צינור הפרח 15 עד 25 מ"מ והוא אינו ארוך יותר מהאונות. הגביע אדום, עלי הכותרת ארגמניים, ורודים או לבנים, אורכם 15 עד 25 מ"מ. האבקנים בולטים בהרבה מחוץ לפרח. הפרי ענבה שחורה. פקסיית כלאיים היא צמח חצי צל, וצל מלא, עמיד בקרה, רגיש לשרב (זקוק להשקיה מרובה), ולמליחות. גדל בקרקע קלה ופורייה. הריבוי באמצעות ייחורים בחורף ובאמצעות זרעים באביב. הפריחה באביב, בסתיו ובחורף.
שימוש בתרבות

בזכות פרחיהם הקישוטיים, בויתו מינים רבים של פוקסיה והופצו כצמחי נוי ברחבי העולם. כיום משווקים עשרות זני מכלוא שפותחו על ידי גננים ושתלנים, ושונים זה מזה בצבעי הפרחים וגודלם, ובמבנה הצמח - מטפסים, שיחים זקופים או כאלה שענפיהם שמוטים, המתאימים לשתילה בעציצים תלויים. הפוקסיה נפוצה בשימוש כצמח מרפסת ופאטיו, אך נשתלת גם בגינות מוצלות. הריבוי נעשה באמצעות ייחורים או זרעים. בזכות השימוש התרבותי בצמח, הפך המונח 'ורוד פוקסיה' גם לשמו של הצבע הוורוד-עז האופייני לפרחיו.
גלריית תמונות

פקסיה מגלנית (Fuchsia magellanica)
פקסיה "בלוריתית" (Fuchsia paniculata)
פקסיה שרועה (Fuchsia procumbens)
הערות שוליים

↑  Fuchsia Plum. ex L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Fuchsia Plum. ex L., WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏18-7-2023
↑  Fuchsia excorticata, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 314
↑  Fuchsia × standishii J.Harrison, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553168405171  BnF: cb11961067m (data)  LCCN: sh85052206  NDL: 00560127  NKC: ph120393 
פרח של פקסיית כלאיים
פקסיית כלאיים - בן-שיח בעציץ עם זוג פירות
פירות של פקסיית כלאיים בשלבים שונים
פרחים של פקסיית כלאיים בירושלים
רמבאי רנדה

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1862 Sangli district, הודו 
 פטירה:  1924 (בגיל 61 בערך) 
 מדינה:  הראג' הבריטי 
 מקום לימודים:  Huzurpaga 
 שפות היצירה:  מראטהית 
 בן או בת זוג:  Mahadev Govind Ranade 
 
רמבאי רנדה (במראטהית: रमाबाई रानडे;‏ ינואר 1863 – 1924) הייתה עובדת רווחה הודית ואחת מהפעילות הראשונות למען זכויות נשים בהודו מאה ה-19. היא נולדה למשפחת קורלקר (Kurlekar) ב-1863. בגיל 11, השיאה אותה משפחתה למהדב גובינד רנדה (Mahadev Govind Rande), הוגה דעות ורפורמטור חברתי שהיה מבוגר ממנה ב-21 שנים. בתקופה זו, נשים לא הורשו ללכת לבית הספר וללמוד קרוא וכתוב. בעידוד בעלה למדה רמבאי קריאה וכתיבה בשפת אימה, מראטהי, ואחר כך גם באנגלית ובבנגלית. עד מהרה, החלה גם בפעילות חברתית והקימה את "המועדון החברתי של נשות ההינדו" במומבאי, שעודד נשים להשמיע את קולן בחברה. הייתה מייסדת ונשיאה של "seva sadan society" בפונה, וכן, פתחה בית ספר מפורסם לבנות בפונה. רמבאי הקדישה את חייה לשיפור תנאי החיים של נשים.
תחילת דרכה

רמבאי רנדה נולדה ב-25 בינואר 1863 במשפחת קולקר שחיה בכפר קטן, בשם דבראשטרה במחוז סאנגלי במהרשטרה. אביה לא שלח אותה ללמוד, כמנהג אותם ימים. בשנת 1873 השיאו אותה, כשהיא בת 11, למהדב גובינד רנדה, בוגר אוניברסיטת מומבאי, פרופסור לאנגלית וכלכלה בקולג' אלפינסטון ומתרגם, שהיה גם חלוץ בתנועת השינוי החברתי של הודו. בעלה נלחם נגד העדר הזכויות של טמאים, נגד נישואי ילדים וסאטי. הוא הקדיש זמן כדי ללמד אותה למרות התנגדות המשפחה, והיא הפכה לאישה לוחמת למען שוויון ורפורמות במצב הנשים בזכות עצמה. מאמציה הופנו תמיד להעצמת נשים לקראת עצמאות כלכלית והסתמכות על עצמן.
חינוך

רמבאי רנדה שמה לעצמה למשימה לרכוש השכלה ולהתקדם כשותפה בחיים פעילים לצד בעלה. בתחילה הוא לימד אותה כתיבה וקריאה במרטהי, היסטוריה, גאוגרפיה, מתמטיקה ואנגלית. הם קראו עיתונים ודנו בנושאי אקטואליה ורנדה גילתה אהבה לספרות אנגלית. באוטוביוגרפיה שלה Amachya Ayushyatil Athavani היא מתארת את חיי הנישואים שלה. פרסמה גם אוסף של הרצאות בעלה בנושאי דת.
ההופעה הפומבית הראשונה שלה הייתה בתיכון מקומי, בנאום שבעלה כתב עבורה, אך עד מהרה שלטה היטב באמנות הדיבור בציבור באנגלית ובשפה המקומית. הנאומים שלה היו תמיד פשוטים, ונוגעים ללב. היא החלה לעבוד עבור Prarthana Samaj בבומביי, ארגון לשינוי חברתי ודתי. היא הקימה את סניף של arya manila samaj, ארגון נשים בעיר. מ-1893 עד 1901 הייתה פעילותה החברתית בשיא. היא הקימה מועדון הינדו ספרותי לנשים בבומביי וקיימה שיעורי לימוד לנשים בשפות ידע כללי, חייטות ועבודות יד.
מותו של בעלה השפיע עליה מאוד. היא עזבה את בומביי ועברה לפונה, שם גרה בבית המשפחה ליד השוק. למשך שנה של פרישות. לאחר שנה זו חזרה ביתר שאת לפעילות והקימה ארגון נשים ראשון בבומביי. חייה עוד 24 שנים אחרי מות בעלה והקדישה מאמצים למען התעוררות חברתית, תיקון עוולות והקמת מוסדות חברתיים כמו seva sadan לשיקום נשים במצוקה. רמבאי רנדה עבדה& למען נשים בתחומי חינוך, זכויות משפטיות, מעמד שווה, והעלאת מודעות. עודדה נשים רבות להיכנס למקצוע הסיעוד:באותו הזמן, המקצוע הזה נחשב אסור לנשים והייתה לכך התנגדות חברתית. כדי לעודד נשים להתגייס ללימודי המקצוע, טענה בפניהן:"האם לא אנחנו הנשים מטפלות באבא או אח כאשר הוא נופל למשכב? כל החולים הם אחינו ולסעוד אותם זו החובה הקדושה שלנו" . לקורס הראשון לסיעוד הגיעו בעיקר נשים צעירות ואלמנות. היא נחשבת לחלוצה בתחום זה וזכתה להוקרה מיוחדת על כך מארגון seva sadan.
חינוך > עבודה עבור החברה

רמבאי רנדה נכנסה לחיים הציבוריים ב-1870 אך רק אחרי מות בעלה זיהתה עצמה באופן ברור עם המאבק למען נשים בהודו. בתחילה ביקרה בקביעות בבית הסוהר המרכזי, ובמיוחד באגף הנשים, כדי לעורר הערכה עצמית אצל האסירות. ביקרה נערים במוסדות לעבריינים צעירים ובבתי חולים מקומיים. היא גם יצאה לגוג'ראט וקוטיאבר בשנת 1913 כדי לארגן סיוע לאוכלוסייה מוכת הרעב באזור. עד סוף ימיה המשיכה ללכת בזמן חגי העלייה לרגל ביחד עם מתנדבים מארגונה כדי לסייע לנשים המבקרות במקדש של Jñāneśvar. בפעילות זו הניחה את היסודות לסוג חדש של שירות חברתי לנשים. בשנת 1904, פנו אליה ramakrishna gopal bhandarkar, shri bhajenkar וארגון נשות הודו בבקשה לשיתוף פעולה בהובלה ותמיכתה של ארגון גג לנשים. המושב הראשון של הכינוס המשותף נערך תחת נשיאותה של רנדה רמבא בדצמבר 1904, בבומביי.
חינוך > עבודה עבור נשים

בשנת 1908 העלו malbarii-ו&Dayaram Gidumal, את הרעיון של הקמת בית לנשים והכשרת נשים הודיות לעבודה מקצועית. הן פנו לרמבאי רנדה נשיאת כינוס הנשים ההודי הכללי, כדי לקבל את עזרתה והדרכתה בהקמת הארגון. כך הוקם ה seva sadan (בומביי). בשנת 1915, תחת הדרכתה, החברה הרחיבה את מחלקות ההכשרה המקצועית הישנות והקימה חדשות. היא פיתחה את המכללה לנשים, פתחה שלוש אכסניות, אחת מהן עבור סטודנטיות לרפואה ועוד בשביל אחיות מתמחות.
ב-1924, כאשר נפטרה רמדה רמבאי, היו בארגון למעלה מאלף נשים בהכשרה במחלקות השונות. והיה זה הישג שהיה שלה במידה מרובה, כנגד כל הדעות הקדומות. שתי תרומותיה האחרונות היו ארגון המאבק על הארכת חינוך החובה לבנות וארגון המאבק למען זכות הבחירה לנשים בבומביי בשנים 22–1921. ההכרה היחידה שזכתה לה הייתה לאחר מותה, מפיו של מהטמה גנדי, כפי שצוטט: "מותה של רמבאי רנדה הוא אובדן לאומי גדול. היא הייתה התגלמות כל מה שאלמנה הינדית יכולה להיות. היא הייתה חברה אמיתית ועזר כנגדו של בעלה הדגול בחייו".
באותם ימים פנו בעיקר אלמנות ללמוד בקורס האחיות בחסות סווה סדן. באירוע חברתי בארגון שבמרכזו חלוקת פרסים, זכתה באחד הפרסים אלמנה. היא הייתה לבושה בלבוש האלמנות המסורתי של אותה תקופה - סארי אדום כהה עם כיסוי ראש על ראשה הגלוח. רבים מהקהל קראו קריאות בוז וכשרמבאי רנדה קמה לשאת את נאומה היא החלה אותו בהטפת מוסר לצועקים "כיצד אתם האמורים להחשב משכילים אינכם יכולים להיות אמפתיים לאחיות שנפלו קרבן לגורל אכזר ומנהגים חברתיים חסרי רחמים, ובמקום זאת ללעוג להן?לכל אחד מכם ודאי יש אלמנה חסרת מזל במשפחתו, אחות בת דודה, דודה או אולי אפילו אם. אם הייתם זוכרים זאת בראשיכם לא הייתם מתנהגים כך". מילותיה היו חדות והכו את התלמידים כצליפת שוט. השתרר שקט מוחלט באולם שהעיד על יכולת השפעתה של רנדה. היא עבדה ללא לאות גם נגד המערכת של נישואי ילדים. מאמציה היתרגמו להקמת סווה סדן בבומביי, אשר החזיק מעון לנשים במצוקה. הקימה סניף נוסף בפונה בבית המשפחה, אשר מאוחר יותר התפתח למוסד שהיו בו מספר מתקנים כמו אכסניות, מכללות הכשרה, מרכזים מקצועיים, מרכזי מכירות וכו'. שמה הפך לשם נרדף לארגון seva sadan וזו הייתה תרומתה הגדולה ביותר לרווחת נשים במעמד הביניים בהודו. השתתפה גם בכנס כנגד המלחמה ודיברה עם המושל בשמן של נשים הודיות. נלחמה גם למען זכויות של עובדים הודים ב פיג'י וקניה. היא עבדה גם עבור זכות נשים להצבעה. כולם העריצו אותה, אבל היא הייתה צנועה וקראה לעצמה "הצל של בעלה".
.
בתרבות הפופולרית

הדואר הודי-אוסטרלי הדואר הנפיק לכבודה בול דואר עם תמונתה ב 14-באוגוסט 1962, שנת המאה להולדתה, כדי לכבד את תרומתה הגדולה לחברה ההודית.
סדרת טלוויזיה ברשת ההודית זי מרתי בשם Uncha maaza zoka (מתורגם כ"הנדנדה שלי עפה גבוה", במשמעות של "חלום גדול בחיים והמאמץ עבורו") מבוסס על חיי רמבאי רנדה והתפתחותה כפעילת זכויות נשים. הסדרה שודרה במרץ 2012. זכתה לשבחים ופרסום בכל רחבי מהרשטרה.
הערות שוליים

1 2  Women and Social Reform in Modern India: A Reader – Sumit Sarkar, Tanika Sarkar – Google Books.
↑  "Diamond Maharashtra Sankritikosh", Durga Dixit, Pune, India, Diamond Publications, 2009, p. 40.
↑  The Emergence of Feminism in India, 1850–1920 – Padma Anagol – Google Books.
↑  Gandhi on women: collection of Mahatma Gandhi's writings and speeches on women – Gandhi (Mahatma), Centre for Women's Development Studies (New Delhi, India) – Google Books.
↑  "समाजसुधारक रमाबाई रानडे यांच्या कर्तृत्वाचा 'उंच झोका' झी मराठीवर!"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385302005171  GND: 1214183166  ISNI: 0000 0000 2814 5069  LCCN: n89100140  VIAF: 11432520   WorldCat (עם VIAF): 11432520 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רמבאי רנדה".