stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף ג'יקטיליה
חיבוריו

'פירוש על ההגדה'. נדפס לאחרונה על פי כתבי יד תחת השם: 'צפנת פענח' (הוצאת 'שירת דבורה'), הוצא לאור בירושלים עם פירוש הגאון מווילנה.
רבי יוסף ג'יקטיליה, ספר גנת אגוז,  במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית על ספר זה העיר רבי יעקב עמדין בספר מטפחת ספרים
ספר שערי אורה - הסבר על עשר הספירות ושמותיו של ה'
ספר שערי צדק - המשך ושכלול לספר שערי אורה. נכתב על ידי נכדו, רבי יוסף בן קרניטול
ספר הניקוד - כללי ניקוד והסודות הטמונים בהם
ספר החשמל - על דרך העלייה של הנביאים בהיכלות
סוד הנחש
כללי המצוות, ביאור כללי המצוות ומעלתם בהלכה ובאגדה
אגרת הקודש המיוחסת לרוב לרמב"ן נכתבה, לדעת רויטל טויטו, על ידי רבי יוסף ג'יקטיליה
ספר המשלים - ספר העוסק בדברי מוסר. נמצא גם בפרויקט השו"ת
פרוש על פרקי דרבי אליעזר (פדר"א), נמצא במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
הערות שוליים

↑  גנוז חלק י'
↑  אורח חיים סימן כה
↑  סוף סימן תכו
↑  בית יוסף אורח חיים סימן נו ד"ה כתב ה"ר דוד אבודרהם
↑  גינת אגוז פרק א, הוצאת החיים והשלום, 2017
↑  רבי יעקב עמדין, מטפחת ספרים, חלק ב', פרק ח'
↑  רויטל טויטו, אגרת הקודש - נוסחה המדוייק וזהות מחברה (עבודה לתואר שני), ירושלים: טורו קולג', 2000
| ראשוני המקובלים בימי הביניים |
| --- | --- | --- |
| חוג פרובנס | אברהם בן דוד מפושקירה • יצחק סגי נהור • אשר בן דוד •  יהודה בר יקר |  |
| חוג גירונה | רמב"ן • עזרא ועזריאל בני שלמה • יעקב בן ששת |  |
| חוג קסטיליה | משה מבורגוס • טודרוס בן יוסף אבולעפיה |  |
| ספרד | יצחק אבן סהולה • יצחק אבן לטיף • ברוך התוגרמי • אברהם אבולעפיה |  |
| חוג הזהר | משה די ליאון • יוסף ג'יקטיליה • יוסף אנג'לט • בחיי בן אשר • יוסף בן שלום אשכנזי • יוסף הבא משושן הבירה •  דוד בן יהודה החסיד |  |
| בעקבות הזהר | יצחק דמן עכו • מנחם רקנאטי • שם טוב אבן גאון • יהושע אבן שועיב • פרץ הכהן |  |
ראשוני המקובלים נוספים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261755405171  PLWABN: 9810568588305606  BNE: XX849027  BnF: cb12414064j (data)  GND: 102470227  ISNI: 0000 0001 1856 7249  LCCN: nr90022474  NKC: ola20231202583  NTA: 145004325  SNAC: w6794927  SUDOC: 061668575  VIAF: 51777166   WorldCat (עם VIAF): 51777166
הקונגרס המחוזי בניו יורק

הקונגרס המחוזי בניו יורק היה ארגון שהוקם בשנת 1775 במהלך המהפכה האמריקאית, על ידי מורדים, כתחליף לאספה במחוז ניו יורק. הקונגרס החליף את "ועדת המאה". היו שלושה קונגרסים פרובינציאליים (אנ') עד להקמת האמנה החוקתית הראשונה. הקונגרס המחוזי בניו יורק הוחלף ב-10 ביולי 1777.
הערות שוליים

↑  Launitz-Schurer, Leopold, Loyal Whigs and Revolutionaries, The making of the revolution in New York, 1765-1776, 1980, ISBN 0-8147-4994-1
↑  David Harding, Harding, Sam Rovit, Mastering the Merger: Four Critical Decisions that Make Or Break the Deal, William S. Hein & Co., Inc., 2004, ISBN 978-1-59139-438-9. (באנגלית)
↑  Tony Mauro, Illustrated Great Decisions of the Supreme Court, CQ Press, 2005-12-07, ISBN 978-1-4522-6733-3. (באנגלית)
↑  Paul R. Misencik, Sally Townsend, George Washington's Teenage Spy, McFarland, 2015-11-05, ISBN 978-0-7864-9987-8. (באנגלית)
↑  Alfred Billings Street, The Council of Revision of the State of New York: Its History, a History of the Courts with which Its Members Were Connected, Biographical Sketches of Its Members, and Its Vetoes, William Gould, 1859. (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זיגזג

זִיגְזָג (או זיג-זג, בעברית: סִכְסָךְ) הוא קו שבור, בדפוס המורכב מפינות קטנות רבות, המתנהלות בדרך החסומה על ידי שני ישרים.
דולמן ברוסיה, מעוטר בזיגזגים
זיגזג יכול להיות אחיד או לא אחיד בצורתו. מנקודת מבט סימטרית, זיגזג אחיד יכול להתקבל ממחרוזת של אותיות v הצמודות אחת לרעותה בשורה, או מקטע שעליו מופעל שיקוף מוזז מסוים החוזר על עצמו:
מקור המילה "זיגזג" הוא במילה הצרפתית Zigzag, שבתורה נגזרת מהמילה הגרמנית Zickzack, שפירושה ברק.
דברים שזו צורתם

כאשר סוללים כביש במעלה הר, עושים זאת לעיתים בזיגזג, כלומר בפיתולים ימינה ושמאלה לסירוגין, כדי שהכביש יהיה פחות תלול (בהשוואה לדרך ישרה).
גל משולש, שהוא גרף המהווה אינטגרל של גל מרובע, וכן גל שיני מסור, יכולים להיות מתוארים כזיגזגים אחידים.
מספרי תפירה מעוצבים בצורת זיגזג כדי שגזירתו של הבד תגרום לכמה שפחות קרעים.
אומנות הקדרות עושה שימוש רב בזיגזגים.
כיסא זיג-זג הוא כיסא שעוצב ב-1934 על ידי המעצב והאדריכל ההולנדי הנודע חריט ריטפלד.
בהשאלה

בשיח הפוליטי הישראלי נעשה שימוש בביטוי זיגזג פוליטי (ובפועל הנגזר מהמילה, "זִגְזֵג"), במובן של ביצוע מהלכים והבעות דעה שמהווים שינויים הלוך ושוב בדעה הפוליטית.
הסופר דויד גרוסמן כתב ספר בשם "יש ילדים זיגזג" (שאף עובד לסרט).
הערות שוליים

↑  Anatoly Liberman (16 במרץ 2009). Word Origins...And How We Know Them: Etymology for Everyone. Oxford University Press, USA. p. 63. ISBN 978-0-19-538707-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית - צ'יק וצ'אק, באתר nrg‏, 29 באוקטובר 2009
תמיר פרדו

תמיר דין פָּרדוֹ (נולד ב-24 במרץ 1953) הוא איש ביטחון ישראלי, כיהן כראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בשנים 2011 – 2016, אחרי מאיר דגן. קודם לכן שירת במוסד מאז 1980, עם שירות לסירוגין גם בצה"ל עד דרגת תת-אלוף. קיבל את פרס ביטחון ישראל שלוש פעמים.
ביוגרפיה

תמיר פרדו נולד בירושלים. אביו הארכיטקט עלה לארץ מטורקיה, ואמו היא ניצולת השואה שעלתה מבלגרד. גדל בשכונת הצפון הישן בתל אביב-יפו.
התגייס לצה"ל ב-1971 ושירת בחטיבת הצנחנים. במלחמת יום הכיפורים לחם עם חטיבת צנחנים במילואים. עבר קורס קציני קשר, הוצב בסיירת מטכ"ל ושימש במהלך מבצע יונתן כקשר האישי של סא"ל יוני נתניהו. בהמשך שירת כקצין קשר של יחידת שלדג, וחזר למשך מספר חודשים לסיירת מטכ"ל לאחר שמחליפו נפצע בתאונת דרכים.
בשנת 1980 הצטרף לשורות "המוסד". הוא עבר קורס צוערים וקציני איסוף ושירת באגף "צומת". בעקבות פניית שבתאי שביט עבר לשרת באגף קיסריה, התקדם באגף ושימש מפקד יחידה מבצעית מ-1989 עד 1993. לאחר מכן עבר לאגף ה-IT של המוסד ומילא תפקידים טכנולוגיים, תחת פיקודו של עוזי ארד. בהמשך קוּדַם, ושימש בתפקידים מבצעיים שונים. השתתף בהצלחה בשליחות מבצעית. במהלך שירותו במוסד זכה בשלושה פרסי ביטחון ישראל אישיים. בשנת 1998 עמד בראש ועדת הבדיקה לאחר ההתנקשות הכושלת בפעיל חמאס ח'אלד משעל. הוא שירת תקופה מסוימת באגף "תבל" ולאחר מכן מונה לסגן ראש אגף "צומת" ומפקד קורס בכיר. לאחר תפיסת סוכני המוסד במהלך פעילות מבצעית בשווייץ ופרישתו של ראש האגף האחראי למבצע, מונה פרדו לראש אגף "נביעות" (המוכר גם בכינוי "קשת"), הממונה על איסוף מודיעין אלקטרוני, גם באמצעות הטמנת מכשירי ציתות בארצות שאינן מדינות יעד. ב-2002, עם מינויו של מאיר דגן לראש "המוסד", מונה פרדו לאחד משני סגניו (במקביל לחגי הדס), ופיקד על המנהלה המבצעית של הארגון, שתחתיה פועלים האגפים והיחידות המבצעיות שלו.
ב-2006 הושאל לצה"ל בדרגת תת-אלוף, תחילה כמדריך במכללה לביטחון לאומי, ובהמשך כיועץ למטה הכללי בתחום המבצעים, בעיקר באזור פיקוד הצפון. במלחמת לבנון השנייה היה חלק מצוות בראשותו של תא"ל טל רוסו, שיזם, תכנן ופיקד על מבצעים מיוחדים נגד חזבאללה בעומק לבנון, ובהם מבצע חד וחלק.
בסוף 2007 חזר לשמש כסגנו של ראש המוסד מאיר דגן וכראש מנהלת המבצעים של הארגון. שירת בתפקיד זה עד להתפטרותו ביוני 2009, לאחר שכהונתו של דגן הוארכה בשנה נוספת. לאחר פרישתו עבד בחברה שבשליטת נעם לניר, העוסקת במתן שירותי תיירות מרפא, והוא מחזיק בכ-2% ממניותיה.
ב-6 בינואר 2011 החל לכהן כראש המוסד, וסיים את כהונתו ב-6 בינואר 2016. נושא מרכזי שבו עסק "המוסד" בתקופתו, כמו בתקופת קודמו, היה תוכנית הגרעין האיראנית, ובכלל זה היערכות לתקיפת מתקני הגרעין באיראן. בפרידה ממנו, ציין ראש הממשלה בנימין נתניהו את "שירותו המסור במשך כארבעה עשורים לביצור כוחה של מדינת ישראל".
ביוגרפיה > לאחר פרישתו מ"המוסד"

לאחר פרישתו נמנה עם מייסדי חברת XM Cyber, העוסקת בהגנת סייבר, והוא נשיאה. החברה נרכשה על ידי התאגיד הגרמני Schwarz Group בנובמבר 2021. בהמשך ייסד יחד עם אסף שלגי את חברת ההשקעות OSEG, והוא מכהן כיושב ראש הדירקטוריון של קרן CLP-OSEG העוסקת בהשקעה במיזמי אנרגיה ירוקה שנוסדה על ידי חברה זו יחד עם חברה מקבוצת CLP Group מהונג קונג.
במאי 2022 מונה לחבר הדירקטוריון המייעץ של חברת הסייבר ננולוק סקיוריטי. באותו חודש הצטרף למכון למדיניות העם היהודי כעמית בכיר וראש משותף של התחום הגאו-פוליטי במכון.
במאי 2022 זכה בתואר אביר איכות השלטון לשנת 2021.
בשנת 2024 הצטרף לוועד המנהל של תנועת דרכנו.
פרדו הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב במדעי המדינה ובהיסטוריה.
נשוי לעמרית, קלינאית תקשורת, ולזוג בת ובן. מתגורר בנירית.
עמדותיו

בתחילת 2020 בעקבות מכתב שנשלח לנשיא המדינה ראובן ריבלין, בדרישה שלא להטיל על נתניהו את הרכבת הממשלה, עליו חתומים פרדו ויוצאי סיירת מטכ"ל ושייטת 13 עקב הגשת כתבי האישום כנגד בנימין נתניהו, התבטא תמיר פרדו ואמר ש"כל ראש ממשלה ולא משנה מי, שנאשם באשמה כזו חמורה, צריך לפנות את כסאו". לדבריו אם נתניהו יצא זכאי הוא יהיה רשאי לחזור לתפקידו: "בכל מערכת שאני מכיר, אם היו רק חשדות כאלה על מישהו, שלא לדבר על כתב אישום, הוא היה מושעה מתפקידו באותו היום".
בדצמבר 2023, הציע לשחרר את כל אסירי חמאס, תוך הפסקת המלחמה, בתנאי שכל החטופים, ובהם החיילים, ישובו הביתה בטיעון שמה שלא ייעשה עכשיו, ספק אם ניתן יהיה לבצע בעתיד. בינואר 2024 אמר ש"מדינת ישראל לא יכולה לצאת מהמלחמה ללא הבאת כל החטופים הביתה. זו העדיפות הראשונה וזה במידה רבה בידיה של ממשלת ישראל...אם נסיים את המלחמה עם 136 'רון ארד' או ארונות, מדינת ישראל תפסיד בפעם הראשונה מאז הקמתה את המלחמה"
בפברואר 2024 הצטרף יחד עם מאות בכירי מערכות הביטחון לשעבר לעתירת התנועה לאיכות השלטון בבג"ץ כנגד כוונת הממשלה להמשיך את הפטור לחרדים מגיוס גם תוך כדי מלחמת חרבות ברזל באומרו כי "ללא שוויון בנטל, האיתנות הביטחונית של מדינת ישראל בסכנה. המלחמה הממושכת בעזה מלמדת אותנו על הצורך הקריטי בהרחבת מעגלי הגיוס לכל חלקי החברה הישראלית. שוויון בנטל זו לא סיסמה, זה צורך ביטחוני אסטרטגי והדרישה הזו לשוויון אמיתי בהתגייסות אמורה להישמע מפי כל מי שהמדינה הזו יקרה לליבו".
בכנס לזכרו של ראש המוסד לשעבר מאיר דגן בסוף מאי 2024, התייחס תמיר פרדו בנאומו למלחמת חרבות ברזל, לסוגיית החטופים ולמתקפת הטילים האיראנית על ישראל. באומרו כי "ממשלות ישראל תחת נתניהו הונו את אזרחי המדינה והובילו אותם כחלילן מהמלין על פי התהום". עוד הוסיף כי "אנחנו נמצאים בסיכון ממשי. ישראל מתנהגת כבת יענה וטומנת את ראשה בחול. אותם משיחיסטים שתפסו את השלטון מוליכים אותנו לאבדון." וביחס לסוגיית החטופים אמר "ממשלת ישראל הפקירה את חייליה ואזרחיה והחלה במבצע הונאה למחרת היום ... במקום להגדיר כי מטרתה הראשונה היא להחזיר את החטופים, היא בחרה ביעדים סותרים לחלוטין את היעד הזה, ומכרה לציבור ולמשפחות החטופים מקסם שווא שהביא בפועל להפקרת החטופים פעם נוספת, תוך מכירת אשליות לבני משפחותיהם ולציבור כולו".
הערות שוליים

↑  אמיר אורן, אנטבה ניצחה את הרפז, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2010.
1 2  שלמה צזנה, 30 שנות מבצעים, באתר ישראל היום, 30 בנובמבר 2010
↑  אמיר בוחבוט, תמיר פרדו: קצין הקשר במבצע אנטבה, באתר nrg‏, 26 בנובמבר 2010
↑  רונן ברגמן, הראש כבר עובד, ידיעות אחרונות, המוסף לשבת, 3 בדצמבר 2010
↑  יוסי מלמן, את מי נחסל הבוקר, באתר הארץ, 16 בפברואר 2005
↑  עפר שלח ויואב לימור, "שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה", הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 250, "בשבת השנייה למלחמה הוקם צוות מאולתר במטה הכללי. בראשו עמד תא"ל טל רוסו, שמונה לעוזר ראש אמ"ץ למבצעים מיוחדים. רוסו מילא תפקידים בכירים בסיירת מטכ"ל, שלדג ומגלן, וערב המלחמה היה פנוי לחלוטין (ולאחריה מונה לראש אמ"ץ). בנוסף לו כלל הצוות את אל"ם רונן ואת תמיר פרדו, שסיים זמן קצר קודם לכן לכהן כמשנה לראש המוסד. בניגוד למקרים קודמים, המוסד והשב"כ ששו לעזור: רק תנו לעבוד, אמרו אנשיהם לרוסו".
↑  אמיר אורן, זעזוע במוסד: המשנה של מאיר דגן התפטר מתפקידו, באתר הארץ, 29 ביוני 2009
↑   שרון שפורר, ראש המוסד שותף בחברה שמגלגלת מאות מיליונים במקלטי מס, באתר הארץ, 27 ביוני 2014
↑  אחד שיודע, באתר ‏מאקו‏, 2 ביוני 2018
↑  LEADERSHIP, באתר XM Cyber (באנגלית)
↑  האקזיט של ראש המוסד לשעבר: חברת הסייבר XM Cyber נמכרת ב-700 מיליון ד', באתר ynet, 22 בנובמבר 2021
↑  הרכב דירקטוריון הקרן, באתר CLP-OSEG (באנגלית)
↑  מאיר אורבך, ראש המוסד לשעבר תמיר פרדו מצטרף לננולוק סקיוריטי, באתר כלכליסט, 9 במאי 2022
↑  ראש המוסד לשעבר בג'וב חדש: זה המכון שיצטרף אליו, באתר אייס, 26 במאי 2022
↑  רשימת זוכי אות אביר איכות השלטון לשנת 2021, ‏24.5.22
↑  יוני גבאי, ראש המוסד לשעבר תמיר פרדו: "נתניהו צריך לפנות את הכיסא", באתר כיכר השבת, ‏2020-02-27
↑  משה נסטלבאום, ‏הדם הרע בין נתניהו לראש המוסד לשעבר מונע ממנו לקבל עצות זהב, באתר מעריב אונליין, 15 בדצמבר 2023
↑  מואב ורדי, ראש המוסד לשעבר: "אם החטופים לא ישרדו - ישראל תפסיד במלחמה בפעם הראשונה מאז הקמתה", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 בינואר 2024
↑  גלעד מורג, מאות בכירי מערכת הביטחון לשעבר מצטרפים לעתירות הדורשות שוויון בנטל, באתר ynet, 23 בפברואר 2024
↑  ישי אלמקייס, ראש המוסד לשעבר במתקפה על הממשלה, באתר www.makorrishon.co.il, ‏2024-05-29
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418114205171  GND: 1163911216  VIAF: 6873153411891041700005   WorldCat (עם VIAF): 6873153411891041700005 
תמיר פרדו ונשיא המדינה, ראובן ריבלין בכנס מאיר דגן לביטחון ואסטרטגיה לשנת 2018, המכללה האקדמית נתניה, מרץ 2018
הנרי פוסטר

הנרי אלן פוסטר (באנגלית: Henry Allen Foster‏; 7 במאי 1800 – 11 במאי 1889) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מניו יורק. הוא כיהן קדנציה אחת בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1837–1839 והיה לזמן קצר סנאטור של ארצות הברית בין השנים 1844–1845.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פוסטר נולד ב-7 במאי 1800 בהרטפורד, קונטיקט, ומשפחתו עברה לקזנוביה, ניו יורק כשהיה ילד. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1822, והחל לעסוק בכך ברומא, ניו יורק.
הוא היה שופט לצוואות של מחוז אונידה בין השנים 1827 ל-1831, ובין 1835 ל-1839, ומפקח העיר רומא בין השנים 1829 ל-1830, ובין 1833 ל-1834. הוא היה חבר בסנאט של מדינת ניו יורק בין השנים 1831 ל-1834, ובין 1841 ל-1844, וכיהן במושבים ה-54, 55, 56, 57, 64, 65, 66 וה-67 של בית המחוקקים.
ביוגרפיה > קונגרס

פוסטר נבחר כדמוקרט לקונגרס ה-25 של ארצות הברית, כשהוא מכהן בתפקידו מ-4 במרץ 1837 ועד 3 במרץ 1839. לאחר מכן, הוא חידש את עריכת הדין ברומא, ניו יורק. הוא מונה כדמוקרט בסנאט של ארצות הברית כדי למלא את התפקיד שהתפנה עקב התפטרותו של סילאס רייט, וכיהן מ-30 בנובמבר 1844 עד 27 בינואר 1845, אז נבחר יורש על ידי בית המחוקקים של המדינה.
ביוגרפיה > אחרית חייו ומותו

הוא היה שופט של בית המשפט העליון בניו יורק בין השנים 1864 עד 1871, והיה שופט של בית המשפט לערעורים בניו יורק ב-1870. מאוחר יותר הוא היה נשיא מועצת הנאמנים של מכללת המילטון וסגן נשיא האגודה האמריקאית לקולוניזציה.
הוא מת ב-11 במאי 1899, ונקבר בבית הקברות של רומא, ניו יורק.
קריקטורה קריקטורה משנת 1848 על המירוץ לנשיאות ארצות הברית, בהשתתפות הנרי פוסטר בתור חזרזיר
מיכל ספיר

| --- | --- |

 לידה:  1966 (בת 59 בערך) ניו יורק
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  פוסט פאנק, רוק גותי
 כלי נגינה:  גיטרה
 שיתופי פעולה בולטים:  אפור גשום
 www.michalsapir.com
 
מיכל ספיר (נולדה ב-1966) היא מוזיקאית, סופרת ומתרגמת ישראלית.
תרגומיה

הישרדות הגחליליות מאת ז'ורז' דידי-הוברמן, הקיבוץ המאוחד, 2015
דימויים למרות הכל מאת ז'ורז' דידי-הוברמן, הקיבוץ המאוחד, 2019
מהתלה אינסופית מאת דייוויד פוסטר וואלאס, הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים, 2022
משפחתה

לספיר אח מבוגר ממנה, בועז, איש תוכנה, ואח צעיר ממנה, איתי, היסטוריון של האמנות שחי במונטריאול. בראיון בשנת 2009 סיפרה ספיר שהיא לסבית. אחד משיריה, "Hypnotoxic", עוסק בגיל ההתבגרות ומתחיל במילים: "Wake up and make up your mind / Are you a boy or a girl".
הערות שוליים

↑  היש הגדול, באתר "ידיעות ספרים"
↑  מערכת וואלה!‏, בכורה: אפור גשום חוזרים. האזינו לסינגל החדש, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2012;
מיכאל רורברגר, עכבר העיר אונליין, בא בלילה: הרעש המצוין של אפור גשום, באתר הארץ, 27 בינואר 2013
↑  בן שלו, עכבר העיר אונליין, מיכל ספיר: דארק אייטיז זו לא מילה גסה, באתר הארץ, 12 בפברואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267661005171  BnF: cb16635206g (data)  ISNI: 0000 0000 4986 0205  LCCN: nr2001014860  SUDOC: 236794035  VIAF: 66395646   WorldCat (עם VIAF): 66395646
הדומה השלישית

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 גוף פרלמנטרי:  הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית
 תקופת כהונה:  19 בדצמבר 1999 – 7 בדצמבר 2003  (4 שנים)
 הנהגה
 יו"ר הדומה:  גנאדי סלזניוב
 הרכב
 
 אתר אינטרנט
 http://www.duma.gov.ru
 
 → הדומה השנייה הדומה הרביעית ← 
בית הדומה הממלכתית.
הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית השלישית (ברוסית: Государственная Дума Федерального Собрания Российской Федерации III созыва) היה הכינוס השלישי של הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי. חברי הדומה השלישית התאספו בבניין הדומה הממלכתית במוסקבה מה-19 בדצמבר 1999 ועד ה-7 בדצמבר 2003.
מנהיגות

עד לעריכת בחירות ליושב ראש הדומה בראש המליאה עמד אב הבית – חבר הפרלמנט בן ה-79 איגור ליגאצ'יוב – על פי המסורת.
ב-18 בינואר 2000, הפרלמנט בחר את גנאדי סלזניוב הקומוניסטי לתפקיד יושב ראש הדומה.
סיעות

| סיעת | סיעת | מנהיג | מושבים | מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית | גנאדי זיוגאנוב | 113 |  |
|  | אחדות | בוריס גריזלוב | 73 |  |
|  | מולדת – רוסיה כולה | יבגני פרימקוב (עד 2001) | 66 |  |
|  | מולדת – רוסיה כולה | ויאצ'סלב וולודין (מאז 2001) | 66 |  |
|  | ברית כוחות הימין | סרגיי קיריינקו | 29 |  |
|  | יאבלוקו | גריגורי יאבלינסקי | 20 |  |
|  | גוש ז'ירינובסקי | איגור לבדב | 17 |  |
|  | עצמאים | עצמאים | 123 |  |
|  | מושבים ריקים | מושבים ריקים | 9 |  |
קואליציות

בדומה השלישית כיהנו שתי קואליציות בזמנים שונים כרוב. בשני המקרים, הקואליציות הוקמו ביוזמת סיעת "אחדות", שהפכה בהמשך למפלגת "רוסיה המאוחדת".
הקואליציה הראשונה הוקמה מיד לאחר ההכרזה על תוצאות הבחירות, במהלך ההכנות לקראת הישיבה הראשונה של הפרלמנט החדש. סיעת "אחדות" והמפלגה הקומוניסטית (הגדולה ביותר בדומה) חתמו על הסכם, לפיו הם משתפים ביניהם בתפקידים על מנהיגות הדומה וראשי הוועדות הפרלמנטריות. עבור "אחדות" מדובר היה בעיקר כדי לשמור אצלם את השליטה על הדומה אל מול מתחריהם באותה תקופה - תנועה "מולדת-רוסיה כולה". הקומוניסטים עשו את הסכם בתנאים נוחים מבחינתם. מאוחר יותר, הוקמה הקואליציה השנייה, שנקראה "קואליציית הארבעה", אשר כללה את תנועות "אחדות", "מולדת-רוסיה כולה, "נציגי העם", ו"אזורי רוסיה", שהרכיבו חצי מהמושבים בדומה. שתי הסיעות האחרונות לא היו תנועות של ממש, אלא סיעות שהורכבו מנציגים ונוצרו במיוחד לצורך כינון הקואליציה.
במהלך הכינוס השלישי, הפרלמנט התאחד מאחורי הגוש הפרו-ממשלתי ותמך בנשיא ולדימיר פוטין: הוכרז על מיזוג התנועות "אחדות" ו"מולדת",, אשר פעלו יחד על מנת לקדם את השינויים שדרש הנשיא מהפרלמנט. באפריל 2002, "רוסיה המאוחדת" פעלה לנקות את הבית התחתון משאריות הכוח האחרונות של הקומוניסטים ונישלה מהם את היתרונות שהם קיבלו בהתחלה. עד מהרה הקומוניסטים איבדו את הרוב שהיה להם בתפקידי ניהול. דבר שגרם למשבר בתוך סיעת המפלגה הקומוניסטית - יו"ר הדומה גנאדי סלזניוב, כמו גם ראשי שתי ועדות (סבטלנה גוריאצ'בה וניקולאי גובנקו) בחרו לעזוב את הסיעה כדי לשמור על תפקידיהם בפרלמנט.
חקיקות ופעולות עיקריות

17 במאי 2000: מיכאיל קסיאנוב אושרה כראש ממשלת רוסיה ברוב של 325 קולות לטובתו.
19 באפריל 2002: אושר חוק האזרחות.
14 במאי 2003: אושרר ההסכם הרוסי-אמריקאי להפחתת נשק אסטרטגי התקפי ברוב של 294 קולות.
ועדות

28 ועדות פעלו במהלך כהונת הדומה השלישית
ועדת החוק
הוועדה לענייני יוצאי צבא
ועדת העבודה והמדיניות החברתית
הוועדה לתקציב ומס
הוועדה לאשראי, ארגונים ושווקים פיננסיים
הוועדה למדיניות כלכלית ויזמות
הוועדה לענייני קניין
הוועדה למדיניות המידע
ועדת האנרגיה, התחבורה והתקשורת
ועדת התעשייה, הבנייה והייטק
ועדת החינוך והמדע
ועדת תרבות ותיירות
הוועדה לספורט
ועדת הבריאות
הוועדה לענייני נשים, משפחה וילדים
הוועדה לענייני חקלאות
ועדת ההגנה
ועדת הביטחון
הוועדה לעניינים בינלאומיים
הוועדה לענייני חבר המדינות ולענייני יחסים עם הרוסים בניכר
הוועדה לענייני התנהלות בדומה
הוועדה לענייני הצפון והמזרח הרחוק
הוועדה לענייני פדרציה ומדיניות אזורית
ועדת השלטון המקומי
ועדת הסביבה
הוועדה למשאבי טבע וסביבה
הוועדה לענייני עמותות ציבוריות וארגונים דתיים
ועדת לאומים
הערות שוליים

↑  Resolution of the State Duma of the Federal Assembly of the Russian Federation from 18.01.2000 number 6-III GD
↑  In Moscow, the party "Unity" and "Fatherland" was founded
↑  On the expulsion of the Communist Party G. Seleznev, S. and N. Goryacheva Hubenko
↑  In Russia, the new Prime Minister
↑  The State Duma ratified the agreement with the SNP on the America
| כינוסי הדומה הממלכתית |
| --- | --- | --- |
| הדומה הקיסרית | כינוס 1906 • כינוס 1907 • כינוס 1907–1912 • כינוס 1912–1917 | רוסיה |
| הדומה הפדרלית | כינוס 1993–1995 • כינוס 1995–1999 • כינוס 1999–2003 • כינוס 2003–2007 • כינוס 2007–2011 • כינוס 2011–2016 • כינוס 2016–2021 • כינוס 2021–2026 | רוסיה |
| יושבי ראש | סרגיי מורומצב • פיודור גולובין • ניקולאי חומיאקוב • אלכסנדר גוצ'קוב • מיכאיל רודזיאנקו • איוואן ריבקין • גנאדי סלזניוב • בוריס גריזלוב • סרגיי נארישקין • ויאצ'סלב וולודין | רוסיה |
גנאדי סלזניוב – יושב ראש הדומה השלישית
מנהיגי סיעות הדומה עם הנשיא בפועל ולדימיר פוטין, 5 בינואר 2000
הנרי טאזוול

הנרי טאזוול (באנגלית: Henry Tazewell‏; 27 בנובמבר 1753 – 24 בינואר 1799) היה פוליטיקאי אמריקאי שהיה גורם מרכזי בממשלתה המוקדמת של וירג'יניה, וסנאטור אמריקאי מווירג'יניה. הוא היה בעל עבדים, וכיהן כנשיא הזמני של הסנאט של ארצות הברית ב-1795.
ביוגרפיה > ראשית חייו

טאזוול נולד במחוז ברונסוויק, וירג'יניה, והיה בנם של ליטלטון ומרי גריי טאזוול. הוא למד בבתי הספר הכפריים וסיים את לימודיו בקולג' ויליאם ומרי בוויליאמסבורג, וירג'יניה, בשנת 1770.
הוא התחתן עם דורותיאה אליזבת' וולר ב-13 בינואר 1774, והם היו הוריהם של ליטלטון וולר טאזוול, שהפך לסנאטור ומושל וירג'יניה, ולשל הבת סופיה אן.
ביוגרפיה > קריירה

טאזוול למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1773 והחל את עיסוקו. במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית, הוא גויס והוסמך לקפטן של חיל פרשים.
הוא היה חבר בבית הנבחרים בשנת 1775, והיה גם ציר לוועידת וירג'יניה הרביעית משנת 1775 ולוועידת וירג'יניה החמישית משנת 1776, שכתבה את חוקת המדינה. מ-1778 עד 1785, הוא היה חבר באספה הכללית של וירג'יניה.
בשנת 1785 הפך טאזוול לשופט של בית המשפט הכללי של וירג'יניה. הוא הועלה לתפקיד השופט הראשי שלה, וכיהן מ-1789 עד 1793. הוא גם כיהן כשופט בבית המשפט העליון לערעורים של וירג'יניה, לאחר מכן שונה שמו לבית המשפט העליון של וירג'יניה, ב-1793.
בשנת 1794, טאזוול נבחר לסנאט האמריקני כדי למלא את המשרה הפנויה שנגרמה בעקבות התפטרותו של ג'ון טיילור. הוא נבחר מחדש ב-1798, וכיהן מ-29 בדצמבר 1794 ועד מותו. הוא כיהן כנשיא הזמני של הסנאט ב-1795.
כאשר הסנאטור מטנסי ויליאם בלאונט הועמד לדין בגלל בגידה ב-1797, טאזוול היה היחיד שהצביע נגד גירושו של בלאונט מהסנאט. טאזוול היה אחד מארבעת הסנאטורים שהצביעו נגד אישור כוח צבאי למלחמה.
ביוגרפיה > מותו

טאזוול מת בפילדלפיה, פנסילבניה, ב-24 בינואר 1799, ונקבר בשדה הקבורה של כרייסט צ'רץ'.
מחוז טאזוול, וירג'יניה; טאזוול, וירג'יניה; טאזוול, טנסי; ניו טאזוול, טנסי; ואולי מחוז טאזוול, אילינוי נקראים על שמו.
הערות שוליים

↑  Weil, Julie Zauzmer; Blanco, Adrian; Dominguez, Leo. "More than 1,700 congressmen once enslaved Black people. This is who they were, and how they shaped the nation". Washington Post (באנגלית). נבדק ב-2022-01-29.
↑  "Congress slaveowners", The Washington Post, 2022-01-27, נבדק ב-2022-01-29
↑  "Henry Tazewell". Geni.com. 27 בנובמבר 1753. נבדק ב-8 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Henry Tazewell". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-8 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TO PASS H.R. 119, (APP. 7/9/1798, 1 STAT 578), AN … -- Senate Vote #141 -- Jul 6, 1798". GovTrack.us (באנגלית). נבדק ב-2023-09-07.
↑  "Henry Tazewell". Intellectual Reserve, Inc. נבדק ב-8 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117564210X  ISNI: 0000 0000 3148 0327  LCCN: n93111652  NTA: 333886461  SNAC: w6ww7hn7  US Congress: T000107  VIAF: 53369437   WorldCat (עם VIAF): 53369437 
שלטו הנרי טאזוול
הפרלמנט של גרינלנד

| --- | --- |
 מדינה:  גרינלנד
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1 במאי 1979 – הווה (45 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  31
 
 ממשלה (16)       אינואיט אטקטיגיט (12)       נאלראק (4) תומכי צד      סולידריות (2) אופוזיציה (13)       סיומוט (10)       דמוקרטים (3)
 בחירות
 בחירות קודמות:  6 באפריל 2021
 משכן
 קואורדינטות:  64°10′42″N 51°44′26″W﻿ / ﻿64.178333333333°N 51.740555555556°W﻿ / 64.178333333333; -51.740555555556
 אתר אינטרנט
 ina.gl
 
האִינַצִיסָרְטוּט (בגרינלנדית: Kalaallit Nunaanni Inatsisartut; בדנית: Grønlands Landsting) הוא הפרלמנט של גרינלנד. יש בו 31 מושבים, והנציגים בו נבחרים בבחירה ישירה, יחסית וארצית לארבע שנים. שני נציגים גם נבחרים לפרלמנט הדני, הפולקטינג.
היסטוריה

מקורו של הפרלמנט של גרינלנד בפרלמנט האזורי (בדנית: Grønlands Landsråd) - מועצה מייצגת בת 13 חברים בפני מושל גרינלנד שמונה על ידי מלך דנמרק. הפרלמנט בנוסחתו האחרונה נוצר ב-1950, אז אוחדו צפון ודרום גרינלנד לישות אחת. הפרלמנטים של צפון ודרום גרינלנד נוצרו ב-1911, אז הועברה האחריות על עניינה של גרינלנד מהחברה המלכותית למסחר בגרינלנד לידי משרד הפנים הדני ומינוי מושלים לאי. סמכותם של הפרלמנטים האזוריים הייתה מוגבלת ביותר, ותפקידה היה ייצוג העם בפני המושל, אך ללא כל סמכות חקיקתית.
ב-1979, עם הענקת האוטונומיה לגרינלנד הורחבו סמכויות הפרלמנט לכדי רשות מחוקקת של ממש. ב-2008 הצביעו תושבי גרינלנד בעד הרחבה נוספת של סמכויות הפרלמנט.
חלוקה פוליטית

מאז הכרזת שלטון הבית, הייתה מפלגת סיומוט הגדולה שבמפלגות הפרלמנט. בבחירות שנערכו ב-2009 זכתה לראשונה זה 30 שנה מפלגת השמאל הגרינלנדית אינואיט אטקטיגיט ששלטה קדנציה אחת בלבד עד שמפלגת סיומוט חזרה לשלוט לאחר הבחירות ב-2013 ושמרה על כוחה בבחירות ב-2018 (27.2% למפלגת סיומוט בראשות קים קילסן ו-25.5% למפלגת אינואיט אטקטיגיט).
הערות שוליים

↑  DR, Partiet Siumut vinder valg til Grønlands landsting, ‏25-4-2018