stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדלן פרנץ'-מאלן
הערות שוליים

↑  Deirdre Bryan, "Mullen, Madeleine ffrench-", Dictionary of Irish Biography.
↑  Luddy, Maria. "Madeleine ffrench mullen". Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press.
↑  "Chief Secretary's Office, Crime Branch: Dublin Metropolitan Police (DMP) Movement of Extremists 29 May 1915 – 20 April 1916". National Archives of Ireland. pp. 7, 14 June, 4 October 1915. אורכב מ-המקור ב-2016-04-25. נבדק ב-2018-04-13.
↑  McKenna, Joseph (17 בפברואר 2011). Guerrilla Warfare in the Irish War of Independence, 1919–1921. McFarland. ISBN 978-0-7864-8519-2. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Ferriter, introduction by Diarmaid (2009). Dublin's fighting story, 1916–21 : told by the men who made it; with a unique pictorial record of the period. Cork: Mercier Press. ISBN 978-1-85635-643-5.
↑  ffrench Mullen, Madeleine (במאי 1916). Transcript of Madeleine ffrench-Mullen diary written in Kilmainham and Mountjoy Jails, 5–20 May 1916. Dublin: The Allen Archival Collection. The Allen Library. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Mountjoy Prison record, National Archives of Ireland
1 2  Witness statement of Dr Kathleen Lynn, Irish military and national archives
↑  Gillis, Liz (2014). Women of the Irish Revolution. Mercier Press. p. 39. ISBN 978-1-78117-205-6.
↑  O'Donnell, Katherine (2003). "Lesbianism".  In Lalor, Brian (ed.). The Encyclopaedia of Ireland (PDF). Gill and Macmillan. p. 624. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2018-04-14. נבדק ב-2018-04-13.
↑  Smith, Hazel. P (1977). "Kathleen Lynn, M.D., F.R.C.S.I. (1874–1955)". Dublin Historical Record (2): 54. JSTOR 30087174.
↑  ST. ULTAN'S HOUSE. (24 May 1919). The Irish Times (1874–1920) Retrieved from http://search.proquest.com/docview/516996400
↑  Kirkpatrick, Thomas Percy C. (ביוני 1918). "Syphilis and the state". The Dublin journal of medical science. CXLV: 339–357. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Matthews, Ann (1 בינואר 2010). Renegades: Irish Republican Women 1900–1922. Mercier Press Ltd. p. 213. ISBN 978-1-85635-684-8. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "ffrench-Mullen family". Findagrave.com.
↑  "Kathleen Florence Lynn profile". findagrave.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 39144814301427122459   WorldCat (עם VIAF): 39144814301427122459 
הבית בו חיו יחד קתלין לין ומדלן פרנץ'-מאלן
סוזן גריפין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בינואר 1943 (בת 82) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו 
 מוסדות:  אוניברסיטת גנט 
 תחומי עניין:  אקופמיניזם 
 עיסוק:  תסריטאית, משורר, פעילת זכויות נשים, סופרת, סביבתנית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  Berkeley in the Sixties, Woman and Nature: The Roaring Inside Her 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (2009) פרס אמי 
 susangriffin.com
 
סוזן גריפין (באנגלית: Susan Griffin; נולדה ב־26 בינואר 1943) היא פילוסופית פמיניסטית, מסאית ומחזאית הידועה במיוחד בעבודתה בנושא אקופמיניזם.
חייה

גריפין נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא גדלה כבת מאומצת במשפחה יהודית. מוצא משפחתה הביולוגית מאירלנד, סקוטלנד, וויילס וגרמניה. מאחר שגריפין גדלה בבית יהודי לאחר מלחמת העולם השנייה, לא דובר על מוצאה הגרמני והיא אף נהגה לעשות דמוניזציה לגרמנים. בסופו של דבר ביקרה גריפין מספר פעמים בגרמניה, ואף ביקרה במחנה הריכוז דורה־מיטלבאו, על מנת ליישב את הפער בין מורשתה וזהותה היהודית לזו הגרמנית.
גריפין למדה שנתיים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ועברה לאוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו(אנ') (SFSU – San Francisco State University) שם סיימה תואר ראשון בכתיבה יצירתית בשנת 1965, ותואר שני בשנת 1973. המנחה שלה בשני התארים הייתה קיי בויל.
גריפין לימדה כמרצה בסגל הזוטר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה, ובמכון הטכנולוגי של קליפורניה. גריפין גם הייתה מרצה במכון פסיפיקה ללימודים גבוהים, במכון רייט, ובאוניברסיטת קליפורניה.
כיום גרה גריפין בברקלי, קליפורניה.
עבודתה

גריפין כתבה 21 ספרים ובכללם ספרי עיון, ספרי שירה, אנתולוגיות, מחזות ו-תסריט לסרט הדוקומנטרי "ברקלי בשנות השישים". יצירותיה תורגמו ל־12 שפות. גריפין תיארה את כתיבתה כ"משרטטת קשרים בין הרס הטבע, צמצומן של נשים, וגזענות."
ספרה "אישה וטבע: השאגה שבתוכה" (1978) נמכר ביותר מ־100,000 עותקים. הספר עוסק בקשר בין הרס אקולוגי, סקסיזם וגזענות. יצירה זו נחשבת לסוג של פרוזה–שירה, ונחשבת ליצירה שהשיקה את תנועת האקופמיניזם בארצות הברית. גריפין מייחסת את הקשר שלה לאקופמיניזם לעובדה שגדלה לחופי האוקיינוס השקט, בהרי סיירה נבדה שבקליפורניה, מה שלדבריה טיפח בה מודעות לאקולוגיה.
גריפין ידועה בביקורתה על הפורנוגרפיה אותה ניסחה בספרה "פורנוגרפיה ושתיקה: נקמת התרבות נגד הטבע" משנת 1981. בספר היא טוענת שאף על פי שעקרון חופש הביטוי עלול להוביל להתנגדות לצנזורה על פורנוגרפיה, במקרה זה החופש ליצור פורנוגרפיה פוגע ב"שחרור המין האנושי" הכולל גם את שחרור האישה. גריפין יצאה נגד ההקבלה בין הפורנוגרפיה לבין מושג הארוס בטענה שאלה מושגים נפרדים המנוגדים זה לזה. היא טענה שמקור הפורנוגרפיה נטוע בפחד מהטבע וכי התרבות הפורנוגרפית מחנכת את הגבר לאמץ את תפקיד "הרוצח", בעוד האישה הופכת ל"קורבן" שלו. עובדה זו, לדבריה, מלמדת נשים לבזות את עצמן ומזינה תרבות מעוותת. לעומת זאת, טענה גריפין, "שחרור מיני אמיתי מצריך פיוס עם הטבע וריפוי בין גוף לרוח".
הערות שוליים

↑  "Susan Griffin". Poetry Foundation. נבדק ב-26 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hear Her Roar: Ecofeminist Author Susan Griffin Isn't Going Away". Cal Alumni Association (באנגלית). 2017-03-28. נבדק ב-2018-03-27.
↑  "Bio – Susan Griffin". susangriffin.com. נבדק ב-2016-12-11.
↑  Willis, Ellen. "NATURE'S REVENGE". The New York Times.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279882105171  BIBSYS: 90207926  BnF: cb12384087g (data)  CiNii: DA00833968  GND: 119017822  ISNI: 0000 0001 1076 4969  LCCN: n79058509  MusicBrainz: 9f5fdaed-d185-4df5-83d5-c2d8e067c0c0  NDL: 00513595  NKC: jo2012688948  NLA: 35151303  NLK: KAC201731296  NSK: 000039144  NTA: 068184603  SUDOC: 032900937  VIAF: 91615121   WorldCat (עם VIAF): 91615121
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 7

| --- | --- |
פוסטר שיווקי של העונה השביעית
פוסטר שיווקי של העונה השביעית
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  רופול
 שופטים:  רופול מישל ויסאז' סנטינו רייס קרסון קרסלי
 משתתפים:  14
 זוכים:  ויולט צ'אצ'קי
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  14
 
 → המרוץ לדראג של רו פול: עונה 6המרוץ לדראג של רו פול: עונה 8 ←
העונה השביעית של המרוץ לדראג של רו פול עלתה לשידור ב-2 במרץ 2015 בארצות הברית. מישל ויסאז' חזרה כשופטת קבועה, ואילו סנטינו רייס שפט רק בחלק מהפרקים וברובם החליפו אותו רוס מת'יוס וקרסון קרסלי. כמו בשתי העונות הקודמות, העונה כללה 14 מתמודדות שהתחרו על תואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה", אספקה לשנה של מוצרי קוסמטיקה של אנסטסיה בוורלי הילס ופרס כספי של 100,000 דולר.
הזוכה של העונה השביעית היא ויולט צ'אצ'קי, כשהיא מקדימה את ג'ינג'ר מינג' ואת פרל שהגיעו למקום השני. קטיה זמולוצ'יקובה זכתה בתואר חביבת הקהל.
מתמודדות

הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
| שם | שם בשפת המקור | גיל | עיר מגורים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ויולט צ'אצ'קי | Violet Chachki | 22 | אטלנטה, ג'ורג'יה | הזוכה |
| ג'ינג'ר מינג' | Ginger Minj | 29 | אורלנדו, פלורידה | מקום 2 |
| פרל | Pearl | 23 | ברוקלין, ניו יורק | מקום 2 |
| קנדי דוונפורט | Kennedy Davenport | 33 | דאלאס, טקסס | מקום 3 |
| קטיה | Katya | 32 | בוסטון, מסצ'וסטס | מקום 5 |
| טריקסי מאטל | Trixie Mattel | 24 | מילווקי, ויסקונסין | מקום 6 |
| מיס פיים | Miss Fame | 29 | ניו יורק, ניו יורק | מקום 7 |
| ג'יידן דיור פירס | Jaidynn Diore Fierce | 25 | נאשוויל, טנסי | מקום 8 |
| מקס | Max | 22 | הדסון, ויסקונסין | מקום 9 |
| קנדי הו | Kandy Ho | 28 | קיי, פוראטו ריקו | מקום 10 |
| מיסיס קאשה דייוויס | Mrs. Kasha Davis | 43 | רוצ'סטר, ניו יורק | מקום 11 |
| ג'זמין מאסטרס | Jasmine Masters | 37 | לוס אנג'לס, קליפורניה | מקום 12 |
| סשה בל | Sasha Belle | 28 | איווה סיטי, איווה | מקום 13 |
| טמפסט דהז'ור | Tempest DuJour | 46 | טוסון, אריזונה | מקום 14 |
מעקב

| מתמודדת | פרק> 1 | פרק> 2 | פרק> 3 | פרק> 4 | פרק> 5 | פרק> 6 | פרק> 7 | פרק> 8 | פרק> 9 | פרק> 10 | פרק> 11 | פרק> 12 | פרק> 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ויולט צ'אצ'קי | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | ניצחה | בטוחה | הזוכה |
| ג'ינג'ר מינג' | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | תחתית | ניצחה | תחתית | בטוחה | בטוחה | מקום 2 |
| פרל | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | ניצחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | תחתית | בטוחה | בטוחה | בטוחה | מקום 2 |
| קנדי דוונפורט | בטוחה | בטוחה | תחתית | ניצחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | הודחה | אורחת |
| קטיה | בטוחה | תחתית | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | הודחה |  | חביבת הקהל |
| טריקסי מאטל | בטוחה | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  | הוחזרה | בטוחה | הודחה |  |  | אורחת |
| מיס פיים | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  | אורחת |
| ג'יידן דיור פירס | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | תחתית | הודחה |  |  |  |  | אורחת |
| מקס | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | ניצחה | בטוחה | הודחה | בחוץ |  |  |  |  | אורחת |
| קנדי הו | תחתית | בטוחה | בטוחה | בטוחה | תחתית | הודחה |  | בחוץ |  |  |  |  | אורחת |
| מיסיס קאשה דייוויס | בטוחה | בטוחה | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  | בחוץ |  |  |  |  | אורחת |
| ג'זמין מאסטרס | בטוחה | בטוחה | הודחה |  |  |  |  | בחוץ |  |  |  |  | אורחת |
| סשה בל | בטוחה | הודחה |  |  |  |  |  | בחוץ |  |  |  |  | אורחת |
| טמפסט דהז'ור | הודחה |  |  |  |  |  |  | בחוץ |  |  |  |  | אורחת |
המתמודדת ניצחה בעונה זו של "המרוץ לדראג של רו פול".
המתמודדת הגיעה למקום השני.
המתמודדת קיבלה את תואר חביבת הקהל.
המתמודדת ניצחה באתגר.
המתמודדת הגיעה לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה.
המתמודדת הוחזרה לתחרות.
המתמודדת חזרה בניסיון לחזור לתחרות אבל לא הצליחה.
המתמודדת חזרה כאורחת לאותו פרק.
קרבות הליפ סינק

| פרק | מתחרות | מתחרות | מתחרות | שיר | מודחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קנדי הו | נגד | טמפסט דהז'ור | "Geronimo" (רופול ולושיאן פיאני) | טמפסט דהז'ור |
| 2 | קטיה | נגד | סשה בל | "Twist of Fate" (אוליביה ניוטון-ג'ון) | סשה בל |
| 3 | ג'זמין מאסטרס | נגד | קנדי דוונפורט | "I Was Gonna Cancel" (קיילי מינוג) | ג'זמין מאסטרס |
| 4 | פרל | נגד | טריקסי מאטל | "Dreaming" (בלונדי) | טריקסי מאטל |
| 5 | קנדי הו | נגד | מיסיס קאשה דייוויס | "Lovergirl" (טינה מארי) | מיסיס קאשה דייוויס |
| 6 | ג'יידן דיור פירס | נגד | קנדי הו | "Break Free" (אריאנה גרנדה וזד) | קנדי הו |
| 7 | ג'יידן דיור פירס | נגד | מקס | "No More Lies" (מישל) | מקס |
| 8 | ג'ינג'ר מינג' עם סשה בל | נגד | ג'יידן דיור פירס עם טמפסט דהז'ור | "I Think We're Alone Now" (טיפאני) | ג'יידן דיור פירס |
| 9 | מיס פיים | נגד | פרל | "Really Don't Care" (דמי לובאטו ושר לויד) | מיס פיים |
| 10 | ג'ינג' מינג' | נגד | טריקסי מאטל | "Show Me Love" (רובין אס) | טריקסי מאטל |
| 11 | קטיה | נגד | קנדי דוונפורט | "Roar" (קייטי פרי) | קטיה |
| 12 | ג'ינג'ר מינג' נגד קנדי דוונפורט נגד פרל נגד ויולט צ'אצ'קי | ג'ינג'ר מינג' נגד קנדי דוונפורט נגד פרל נגד ויולט צ'אצ'קי | ג'ינג'ר מינג' נגד קנדי דוונפורט נגד פרל נגד ויולט צ'אצ'קי | "Born Naked" (רופול וקליירי בראון) | קנדי דוונפורט |
המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם הראשונה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השנייה שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה לאחר שהגיעה בפעם השלישית שלה בתחרות לאחד משני המקומות האחרונים.
המתמודדת הודחה אחרי הליפ סינק לגמר.
שופטים אורחים

קתי גריפין
אוליביה ניוטון-ג'ון
ג'ורדין ספארקס
מל בי
קאט דנינגס
ג'סיקה אלבה
לושיאן פיאני
מרל גינסברג
אייזק מזרחי
אריאנה גרנדה
תמר ברקסטון
מייקל לורנזו אוריה
ליאן ריימס
נלסאן אליס
דמי לובאטו
ג'ון ווטרס
אליסה מילאנו
רייצ'ל האריס
רבקה רומיין
מדרוג

| מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | מדרוג (18-49) | צופים (במיליונים) |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Born Naked" | 0.19 | 348,000 |
| 2 | "Glamazonian Airways" | 0.21 | 374,000 |
| 3 | "ShakesQueer" | 0.15 | 265,000 |
| 4 | "Spoof! (There It Is)" | 0.18 | 325,000 |
| 5 | "The DESPY Awards" | 0.23 | 325,000 |
| 6 | "Ru Hollywood Stories" | 0.16 | 285,000 |
| 7 | "Snatch Game" | 0.19 | 340,000 |
| 8 | "Conjoined Queens" | 0.19 | 367,000 |
| 9 | "Divine Inspiration" | 0.17 | 320,000 |
| 10 | "Prancing Queens" | 0.16 | 263,000 |
| 11 | "Hello, Kitty Girls!" | 0.16 | 266,000 |
| 12 | "…And the Rest Is Drag!" | 0.17 | 310,000 |
| 13 | "Countdown to the Crown" | 0.09 | 229,000 |
| 14 | "Grand Finale" | 0.18 | 387,000 |
הערות שוליים

1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 25 Monday Cable Originals (& Network Update): 3.2.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  UPDATED: SHOWBUZZDAILY’s Top 25 Monday Cable Originals: 3.9.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 25 Monday Cable Originals (& Network Update): 3.16.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 25 Monday Cable Originals (& Network Update): 3.23.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 25 Monday Cable Originals (& Network Update): 3.30.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 25 Monday Cable Originals (& Network Update): 4.6.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 25 Monday Cable Originals (& Network Update): 4.13.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 40 Monday Cable Originals (& Network Update): 4.20.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 100 Monday Cable Originals (& Network Update): 4.27.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 100 Monday Cable Originals (& Network Update): 5.4.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 100 Monday Cable Originals (& Network Update): 5.11.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 100 Monday Cable Originals (& Network Update): 5.18.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 100 Monday Cable Originals (& Network Update): 5.25.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
1 2  SHOWBUZZDAILY’s Top 100 Monday Cable Originals (& Network Update): 6.1.2015 | Showbuzz Daily, showbuzzdaily.com
נישה איוב

| --- | --- |

נישה איוב בטקס קבלת אות האומץ הנשי הבינלאומי 2016
 לידה:  5 באפריל 1979 (בת 45) מלאקה, מלזיה
 מדינה:  מלזיה
 ידועה בשל:  פעילת זכויות טרנסג'נדרים
 פרסים והוקרה:  אות האומץ הנשי הבין-לאומי (2016)  100 נשים (BBC) (2019)  Asia's Most Influential Malaysia (2021) 
 
נישה איוב (במלזית: Nisha Ayub; נולדה ב-5 באפריל 1979) היא פעילת לזכויות טרנסג'נדרים מלזית. היא ידועה בזכות בפעילותה למען זכויותיהם של טרנסג'נדרים שנרדפים בגלל חוקי השריעה ברחבי מלזיה. איוב היא מייסדת שותפה של קרן הקהילתית סיד (אנ') והארגון צדק לאחיות. איוב היא האישה הטרנסג'נדרית הראשונה שזכתה באות האומץ הנשי הבינלאומי לשנת 2016.
ביוגרפיה

נישה איוב נולדה במלאקה, מלזיה ב-5 באפריל 1979. היא ממוצא מעורב הודי-מלזי, מלאי (Malays) וציילוני. כשהייתה בת חמש, נהגה לרקוד מכוסה בצעיף לשירי בוליווד. איוב גדלה אצל משפחתה הנוצרית של אמה אחרי שאביה נפטר שהייתה בת שש. אמה התאסלמה. בגיל תשע היא השתתפה בתחרות תחפושות שהיא לבושה כבלרינה עם שמלה שחורה ופאה. אז היא הבינה שזוהי זהותה האמיתית.
כטרסג'נדרית החיה במדינה מוסלמית בה חוקי השריעה נאכפים, נישה איוב מתמודדת עם הטרדות והצקות קבועות. לגבר, על פי החוק המוסלמי, אסור ללבוש בגדי אישה, להתנהל כאישה או להופיע כאישה בציבור. הפרה זו דינה קנס של 1,000 רינגיט מלאזי (כ־257$ אמריקאי) ומאסר לתקופה של שישה חודשים עד שנה. חוקי השריעה נאכפים על ידי מחלקות הדת האיסלמיות במדינה. בשנת 2000, איוב נאסרה למשך שלושה חודשים. בזמן המאסר, בבית כלא לגברים, סוהרים ואסירים תקפו אותה מינית. איוב סיפרה על מאסרה: "הם דרשו ממני להתפשט לפני כולם וצחקו עלי כיוון שהגוף שלי לא מתאים למה שגוף של גבר או אישה אמור להיות".
אחרי שחרורה מהכלא איוב החלה לפעול למען זכויות טרנסג'נדרים. היא מסבירה: "עכשיו אני יודעת מה הזכויות שלי ומבינה את החוק, שלא כמו שהייתי בת 20. הייתי מאוד נאיבית בנוגע לחוק במלאזיה ולא ידעתי איך להגן על עצמי. עכשיו אני מודעת לכל". היא ייסדה שני ארגונים, קרן סייד וצדק לאחיות כדאי להביא לביטולי החוקים המפלים טרנסג'נדרים ולסייע לטרנסג'נדרים, עובדי תעשיית המין ואנשים החיים עם HIV. איוב מסבירה את המשמעות של הזהות הטרנסג'נדרית עבורה: "אתם יכולים לגזור את שערי, אתם יכולים להפשיט אותי ואתם יכולים לקחת ממני את הכבוד שלי. אתם יכולים להרוג אותי. אבל אתם לא יכולים לקחת ממני את הזהות שלי כטרנסג'נדרית".
בזכות הארגונים שהקימה איוב, טרנסגנדרים קיבלו ייעוץ, הכשרות תעסוקתיות, טיפלו בסוגיות הנוגעות לבריאות ולרווחה שלהם וקיבלו ייעוץ משפטי. הסיוע המשפטי, באמצעות צדק לאחיות, הביאה את בית המשפט הפדרלי לערעורים לקבוע כי חוק השריעה "מפלה ובלתי חוקתי". חבר בן שלושה שופטים קבעו פה אחד שחוק השריעה במדינת נגרי סמבילן מפלה ולא הצליח להכיר באתגרים של טרנסגנדרים. כן נכתב על ידי השופטים כי החוק מונע מטרנסג'נדרים את הזכות לחיות חיים הוגנים. השופט מוחמד הישאמודיון (Hishammuddin) מוחמד יונס אמר: "היחס משפיל, מעיק ולא אנושי". בעקבות פסיקת בית המשפט איוב אמרה: "זהו ניצחון לזכויות האדם. פסיקת בית משפט היא ציון דרך שנותן תקווה להבטחת הזכויות החוקתיות של נשים טרנסג'נדריות. אולם ב-8 באוקטובר 2015, בית המשפט העיליון של מלזיה ביטל את הפסיקה.
הוקרה

ב־2015 איוב קיבלה את פרס אליסון דה פורגס (Alison Des Forges) של ארגון Human Rights Watch על פעילותה למען הקהילה הטרנסג'נדרים במלאזיה. באותה השנה, היא גם קבלה את התואר גיבורת השנה ופרס מ-Asia LGBT Milestone Awards (ALMA). ב-2016 היא קיבלה את אות האומץ הנשי הבנלאומי והייתה לאישה הטרנסג'נדרית הראשונה שקבלה את האות.
ב־2016 סן דיגו הכריזה על ה-5 באפריל כיום נישה איוב. ראש עיריית סן דייגו, קווין ל. פולקורנר, הסביר שנישה איוב ממשיכה להילחם לשוויון והגנה לכל הבני האדם במלאזיה ומחוצה לה ובשל כך הוא החליט להנציחה.
הערות שוליים

↑  "Nisha Ayub's tough fight for transgender rights is ongoing - Star2.com". Star2.com (באנגלית אמריקאית). 2016-04-22. נבדק ב-2017-01-07.
1 2  "Malaysian activist Nisha Ayub is first transgender to win US Women of Courage award". נבדק ב-2017-01-07.
↑  10 things about: Nisha Ayub, transgender activist | Malaysia | Malay Mail Online, ‏2016-04-24
1 2  Press, Associated (2014-11-07). "Malaysian court overturns law that banned cross-dressing". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-01-07.
1 2 3 4 5  "Nisha Ayub, Malaysia". Human Rights Watch. 2015-08-10. נבדק ב-2017-01-07.
↑  Nisha Ayub from Justice for Sisters, ABC News, ‏2014-05-15 (באנגלית)
1 2 3  Sen Lam, Malaysian transgender women take their fight to court, ‏15 במאי 2014
1 2  Colin Stewart, Video: Malaysian prison turned her into a trans activist, 76 CRIMES, ‏2015-01-29
↑  "Malaysia court upholds ban on cross dressing by transgender Muslims". Reuters. 2016-10-08. נבדק ב-2017-01-07.
↑  "Asia LGBT Milestone Awards winners named". Gay Star News (באנגלית בריטית). 2015-04-16. נבדק ב-2017-01-07.
↑  "April 5 is 'Nisha Ayub Day' in San Diego". 2016-04-06. נבדק ב-2017-01-07.
נישה איוב מקבלת את אות האומץ הנשי הבינלאומי מג'ון קרי, מזכיר המדינה ה-58 של ארצות הברית
נומי לאם

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1975 (בת 49) 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 סוגה:  ריוט גירל 
 כלי נגינה:  אקורדיון 
 
נעמי אליזבת "נומי" לאם (באנגלית: Naomi Elizabeth "Nomy" Lamm; נולדה ב-1 בספטמבר 1975) היא זמרת ופזמונאית אמריקאית ופעילה פוליטית.
מוזיקה ואקטיביזם

רגלה השמאלית של לאם נכרתה בהיותה בת שלוש, בעקבות הפרעת צמיחת העצם עבורה נדרש תותב. בעקבות הכריתה היא הרגישה אאוטסיידרית והפכה לפעילה פוליטית כבר בגיל הנעורים. לאם ידועה גם בשל האקטיביזם שלה בנושא קבלת שומן.
לאם היה מעורבת בסצנת הקווירקור באולימפיה, וושינגטון, שם הייתה מופיעה עם מגוון מוזיקאים. ב-1991 היא פרסמה פנזין בשם "I'm So Fucking Beautiful", בו ביטאה בטקסט ובגרפיקה את הכעס שלה על ההתייחסות אליה כאישה שמנה.
בשנת 1999, לאם הוציאה אלבום בכורה בסגנון פאנק רוק עם תמות מהפכניות, בשם "Anthem" (המנון). במקור, חברת התקליטיםTalent Show התכוונה להוציא אלבום אוסף עם להקות שונות עבורם היא משמשת כסולנית, אך לאם הקליטה את החומר מחדש בתור פרויקט סולו. באותה שנה, לאם הוציאה גם את האלבום "The Transfused", פסקול של מחזמר רוק אנטי-תאגידי שהיא יצרה עם להקת "The Need", עוד הרכב מתנועת הקווירקור. לאם גם יצאה לסיבוב הופעות כחלק ממופע "Doctor Frockrocket’s Vivifying Reanimatronic Menagerie and Medicine Show".
אלבומה הבא, "Effigy", שהוציאה חברת התקליטים הקלטות יויו ב-2000, היה אלבום מוזיקה אלקטרונית, דיסקו-פופ במקום רוק - אך לדבריה של לאם, עדיין פאנק. גם אלבום זה דיבר על מהפכה, אך הפעם מהפכה פנימית במקום החיצונית.
בשנות האלפיים, לאם המשיכה לפרסם פנזינים, וגם הגישה הרצאות תיאטרליות באוניברסיטאות על דיכוי מבוסס משקל גוף. בשל הופעותיה, לאם הייתה מועמדת לפרס "אשת השנה" של מגזין Ms. לאם גם השתתפה במסע הופעות של ספוקן וורד עם ההרכב Sister Spit, והייתה כתבת קבועה במגזין Punk Planet.
מינואר 2004 עד מאי 2005, לאם אירחה תוכנית "מיקרופון פתוח" ג'נדרקווירי בשם "The Finger". המופע אירע בחנות פמיניסטית לצעצוע מין בשיקגו, וכללה מופעי שירה, אלתורים, קומדיה, ריקוד, סיפורים, תערוכות וידאו, מוזיקת פולק, מוזיקת רוק, מיצג ואמנות מיצג.
המוזיקה של לאם היא אחד מנושאי הסרט התיעודי משנת 2006 Young, Jewish, and Left. ראיון איתה על הקשר בין פאנק רוק ויהדות מופיע בתוספות של ה-DVD של הסרט. לאחר מכן, עבדה לאם בשיתוף פעולה עם הלהקה Tricrotic, ויחד הוציאו EP אחד.
בשנות ה-2010 ממשיכה לאם בשיתופי פעולה עם אמנים קווירים ופאנקיסטים, ויש לה טור במגזין make/shift. היא גם מופיעה במסגרת ארגון מאזור סן פרנסיסקו בשם Sins Invalid, ארגון ללא מטרת רווח לקידום האמנויות, אשר מארגנת הופעות על מיניות, מגדר ונכות, ומקדמת יצירות של אמנים קווירים ולא-לבנים. בשנת 2012 לאם הייתה הדוברת המרכזית בכנס הדו-שנתי Femme, כנס המיועד לנשים לט"ביות. היא גם השלימה את ספרה הראשון, במסגרת לימודי תואר שני, סדרה של סיפורים קצרים על טראומה ושינוי הנקרא 515 רמזים.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Nobody Knows What We've Been Through, self-release 2008
Effigy, Yoyo Recordings, 2003
The Transfused, (with The Need), Yoyo Recordings, 2000
Anthem, Talent Show Records, 1999
לקריאה נוספת

Bergquist, Kathie; Robert McDonald (2006). A Field Guide to Gay & Lesbian Chicago. Chicago: Lake Claremont Press.
הערות שוליים

↑  Henderson, Alex. "Nomy Lamm". Allmusic. נבדק ב-2009-03-29.
↑  Nomy Lamm | Biography & History | AllMusic, AllMusic
↑  Long, Jackson (2002-02-28). "Lady in Pink — Activist Nomy Lamm speaks out on fat oppression". The Western Front. Western Washington University. נבדק ב-2008-01-04.(הקישור אינו פעיל)
↑  Piepmeiyer, Alison; Zeisler, Andi (2010). Girl Zines: Making Media, Doing Feminism. NYU Press. p. 62. ISBN 0-8147-6773-7.
↑  Bergquist, Kathie; Robert McDonald (2006). A Field Guide to Gay & Lesbian Chicago. Chicago: Lake Claremont Press. p. 186. ISBN 1-893121-03-8.
↑  Jewish Film Archive Online
↑  citybeat - Nomy Lamm
↑  make/shift magazine
↑  Sins Invalid web site
↑  "2012 Keynotes: Nomy Lamm and Pratibha Pramar". Femme Conference 2012. אורכב מ-המקור ב-2012-08-14. נבדק ב-2016-12-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013135454  MusicBrainz: bd3b5d22-2614-488e-80bc-ab99ba23a1cb  VIAF: 305459653   WorldCat (עם VIAF): 305459653
רוסן ז'ליאזקוב

רוסן דימיטרוב ז'ליאזקוב (בבולגרית: Росен Димитров Желязков;‏ נולד ב-5 באפריל 1968, סופיה, הרפובליקה העממית של בולגריה) הוא פוליטיקאי בולגרי, חבר מפלגת אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה, המכהן מינואר 2025 כראש ממשלת בולגריה.
קורות חייו

ז'ליאזקוב נולד בסופיה. הוא מוסמך אוניברסיטת סופיה במשפטים. הוא כיהן במספר תפקידי אדמיניסטרצייה בממשלותיהם של בויקו בוריסוב ומארין רייקוב. ב-2018 נבחר לאספה הלאומית ומונה לשר התחבורה, מידע, טכנולוגיה ותקשורת בממשלתו השלישית של בויקו בוריסוב. ב-2023 מונה ליושב ראש האספה הלאומית.
ביוני 2024, לאחר הבחירות הפרלמנטריות שנערכו בבולגריה (אנ') בהם זכתה מפלגת "אזרחים למען פיתוח אירופי של בולגריה" במספר המושבים הגבוה ביותר, ניהל ז'ליאזקוב מגעים להקמת ממשלה. עם זאת, ביולי לא זכתה הממשלה לאמון האספה הלאומית וז'ליאזקוב חידש את המשא ומתן הקואליציוני. ב-16 בינואר 2025 זכתה ממשלתו לאמון האספה הלאומית והוא החל בכהונתו.