stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארקים הלאומיים של רוסיה

רכס סאבלינסקי, בפארק הלאומי יוגיד-וה, במדרונות המערביים של צפון הרי אורל.
מפת הפארקים הלאומיים
הפארקים הלאומיים של רוסיה הם פארקים לאומיים, אתרים, שמורות טבע ואזורי טבע בבעלות ממשלת רוסיה, המוגנים מכוח חוק "שטחי הטבע המוגנים המיוחדים". האתרים מנוהלים במטרה להגן על אזורי הטבע למען הדורות הבאים, לחנך למען הגנת הסביבה הטבעית, באמצעות נופש ופנאי ומנוהלים על ידי סוכנות היערות הפדרלית.
נכון לשנת 2018 בשטחה של רוסיה 55 פארקים לאומיים, שטחם הכולל מגיע לכדי 21.29 מיליון דונם או 14.12 מיליון הקטאר, לא כולל שטחי המים, אשר מהווים 0.82% משטח רוסיה.
על ניהול ואבטחת הפארקים אחראית סוכנות היערות הפדרלית שגם מתפעלת את גופי החילוץ וההצלה במקרה של שרפות יער.
היסטוריה

הפארק הלאומי הראשון ברוסיה הוקם רק בתקופת ברית המועצות, עם הקמת הפארק הלאומי לאחמהה, שהוקם בשנת 1971 בתחומי אסטוניה הסובייטית.
ב-1981 התקבל רשמית צו ממשלתי על מעמדם של הפארקים הלאומיים.
ב-1983 הוקמו פארקים לאומיים ברוסיה הסובייטית, כדוגמת סוצ'י ולוסיני אוסטרוב. לקראת סוף 1990 כבר התקיימו 11 פארקים באזורים המתוירים במדינה.
רשת הפארקים הלאומיים של רוסיה התרחבה מאוד בשנים 1991—1994: עד סוף 1994 היו ברוסיה 27 פארקים לאומיים והתקבל מסמך רשמי נוסף באשר למעמדם "אודות הפארקים הלאומיים הטבעיים של הפדרציה הרוסית" (о национальных природных парках Российской Федерации), שהחליף את המסמך הקודם משנת 1981. ב-1995 נחקק החוק הפדרלי "אודות שטחי טבע מוגנים", שמהווה לבסיס החוקי.
בשנת 2018 נפתח הפארק הלאומי עמודי לנה ומספר הפארקים הלאומיים הגיע ל-55.
המשרד למשאבי טבע של רוסיה החל בתוכנית ממשלתית בתחום הפיתוח האקולוגי שבמסגרתו יוקמו בשנים 2013—2020 19 פארקים לאומיים חדשים, ביניהם שלושה פארקים לאומיים באזור הארקטי של הפדרציה הרוסית.
פארקים לאומיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הצללה בירוק מציינת פארקים המוגדרים אתר מורשת עולמית של אונסק"ו (בנוסף מופיע הסימן * בשם הפארק)
הצללה בכחול מציינת פארקים המוגדרים שמורת ביוספירה של אונסק"ו (בנוסף מופיע הסימן # בשם הפארק)
הצללה בסגול מציינת פארקים המוגדרים גם כאתר מורשת עולמית וגם כשמורת ביוספירה של אונסק"ו (בנוסף מופיע הסימן  בשם הפארק)
| שם | תמונה | מיקום | תאריך הקמת הפארק | שטח בקמ"ר | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלניה |  | רפובליקת צפון אוסטיה | 18 בפברואר 1998 | 549,26 |  |
| אלחנאי |  | עבר הבאיקל | 15 במאי 1999 | 1382,34 |  |
| אניואיסקי |  | מחוז חברובסק | 15 בדצמבר 2007 | 4293,7 |  |
| בשקיריה |  | רפובליקת בשקורטוסטן | 11 בספטמבר 1986 | 832 |  |
| ברינגיה |  | צ'וקוטקה | 17 בינואר 2013 | 18194,54 |  |
| לוסיני אוסטרוב |  | מוסקבה, מחוז מוסקבה | 24 באוגוסט 1983 | 128,81 |  |
לקריאה נוספת

Национальные парки и заказники, Мысль, 1991
הערות שוליים

↑  Государственный доклад «О состоянии и об охране окружающей среды Российской Федерации в 2016 году». — Москва: Минприроды России, 2017. — С. 220, 223. — 760 с. — ISBN 978-5-9562-0096-4].
↑  שכפופה למשרד למשאבי טבע של רוסיה
↑  Постановление Правительства РФ от 19 февраля 2015 г. № 138 «Об утверждении Правил создания охранных зон отдельных категорий особо охраняемых природных территорий, установления их границ, определения режима охраны и использования земельных участков и водных объектов в границах таких зон»
↑  Lahemaa rahvuspark | Eesti kaitsealad, kaitsealad.ee
↑  Национальные парки Эстонии ,reserves-park.ru
↑  Постановление Госплана СССР и ГКНТ от 27 апреля 1981 г. № 77/106 «Об утверждении типовых положений о государственных заповедниках, памятниках природы, ботанических садах и дендрологических парках, зоологических парках, заказниках и природных национальных парках»
↑  Постановление Правительства РФ от 10.08.1993 № 769 «Об утверждении Положения о национальных природных парках Российской Федерации»
↑  Федеральный закон от 14.03.1995 № 33-ФЗ «Об особо охраняемых природных территориях»
↑  Распоряжение Правительства РФ от 18.12.2012 № 2423-р «Об утверждении Плана действий по реализации Основ государственной политики в области экологического развития Российской Федерации на период до 2030 года»
↑  Постановление Правительства РФ от 18.02.1998 № 225 «О создании в Республике Северная Осетия — Алания национального парка „Алания“ Федеральной службы лесного хозяйства России»
רפאל כץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בדצמבר 1944
 נהרג:  8 ביוני 1967 (בגיל 22)
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1967–1963
 דרגה:   רב-טוראי
 תפקידים בשירות
 חובש קרבי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
   עיטור העוז
 
רפאל כץ (4 בדצמבר 1944 – 8 ביוני 1967) היה חובש קרבי שנפל ביום הרביעי למלחמת ששת הימים תוך כדי ניסיון לחבוש פצוע אחר, ועל כך קיבל את עיטור העוז.
קורות חייו

רפאל כץ נולד לאברהם וחביבה בי"ח בכסלו תש"ה (4 בדצמבר 1944) בתל אביב. אחיו הצעיר מנחם נולד ב-1951. הוא למד בראשון לציון בבית הספר היסודי "סיני" ואת לימודיו התיכוניים סיים בבית הספר "בילו" שבתל אביב. היה מדריך נוער, נטה לעיתונאות ולמשחק על הבמה. הקים את להקת פיקוד הדרום והשתתף בתיאטרון העירוני בחיפה. גויס לצה"ל בשנת 1963 ושירת בסיירת הנגב ובסוף בלהקת פיקוד דרום. במילואים התנדב ליחידת סיור ושימש בה כחובש קרבי. השתתף במלחמת ששת הימים אשר בה נפל צפונית למשק רוחמה ביום הרביעי לקרבותיה, בכ"ט באייר תשכ"ז (8 ביוני 1967).
חוליה מיחידתו עקבה אחרי יחידת קומנדו מצרית. נפתחה אש על החוליה ואחד החיילים נפצע קשה – ורפאל, בתוקף תפקידו, נחפז אליו להגיש לו עזרה, אך תוך כדי מעשהו זה נפגע בצרור כדורי האויב. כאשר המשיך בחבישת חברו על אף היותו פצוע נפגע שנית וכך מצא את מותו. היה בן 23 בנפלו. הניח אשה, אחרי שישה חודשי נישואים. הובא לקבורה בבית הקברות הצבאי לשעת חירום בבארי ולאחר זמן הועבר למנוחת עולמים בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
ב"ספר הגבורה" בהוצאת אגודת העיתונאים בתל אביב וניצולי ברגן-בלזן, הובא סיפור המעשה של קרבו האחרון שעליו ציין אותו הרמטכ"ל לשבח. גם בספר "במעלות גיבורים", בעריכת ישראל ארליך, הוקדשו כמה עמודים עליו ולזכרו.
עיטור העוז

"הוענק לרב-טוראי כץ רפאל
גילה גבורה
ביום 8 ביוני 1967 באזור רוחמה, פעל במסגרת חוליה מיחידתו שעקבה אחרי יחידת קומנדו מצרית. אש נפתחה על החוליה ורב"ט יצחק מסטבוים נפצע קשה. רב"ט רפאל כץ רץ אליו להגיש לו עזרה ולחבשו. תוך כדי הטיפול בפצוע נפגע רב"ט רפאל כץ בצרור כדורים. על אף היותו פצוע המשיך בחבישת חברו ותוך כדי כך נפגע בצרור נוסף ונהרג.
רב-אלוף דוד אלעזר – ראש המטה הכללי ניסן תשל"ג, אפריל 1973"
הנצחתו

רפאל כץ הונצח באנדרטאות: גן הבנים שבתל אביב-יפו, אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך שבפרדס חנה-כרכור, אנדרטה לזכר הנופלים בני משמר שבעה ושבעה הנוטרים שעל שמם נקרא היישוב במשמר השבעה, בית יד לבנים שבתל אביב-יפו, אנדרטה לחללי בית ספר סיני שבראשון לציון, פארק סיירת שקד שליד אופקים, יד זיכרון וגבורה לבני גוש דן שנפלו במערכות ישראל שבבסיס תל השומר.
לקריאה נוספת

ישראל ארליך, במעלות גיבורים
ספר הגבורה, בהוצאת אגודת העיתונאים וניצולי ברגן-בלזן בתל אביב.
הערות שוליים

↑  רפאל כץ באתר GRAVEZ
| מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| חזית הדרום | שמואל אורן • ז'ק אלימלך • אהוד אלעד (נ) • יצחק דותן • ישראל הוברמן • חיים שטיין • עזרא וישניא • ישראל זולברג (נ) • יעקב חסדאי • יוסף טמיר • אורי ישראלי (נ) • מאיר כהן (נ) • יצחק לוי • שמואל ליבנוירט • רפאל כץ (נ) • אריה מאיר (נ) • אברהם מוניץ • זאב נתיב • דוד פלץ (נ) • חיים פניכל (נ) • שמאי קפלן (נ) |  |
| ירושלים והשומרון | זרח אפשטיין • שלמה אפשטיין (נ) • יגאל ארד • שלום דוד • אשר דר • יעקב חץ • צבי סדן • גיורא צחור • חיים רוסק (נ) • ישראל שינדלר |  |
| חזית הצפון | אפרים יצחקיאן (נ) |  |
| חיל האוויר | אריה בן-אור (נ) • אמנון גלעד • כוכב הס • בן-ציון זהר • יעקב מורגן • יהודה פרי |  |
| חיל הים | אברהם דרור |  |
המהומות בדבלין (2023)

| --- | --- |

 תאריכי המאבק:  23 בנובמבר 2023
 מקום:  דבלין, אירלנד
 עילה:  פיגוע דקירה המוני שהתרחש בסמוך לבית ספר יסודי
 שיטת המאבק:  התפרעויות, ביזה, הצתות, תקיפות
 
המהומות בדבלין התרחשו בעיר הבירה האירית בערב 23 בנובמבר 2023. הן החלו אחרי אירוע דקירה במהלכו נפצעו 5 בני אדם, שניים מתוכם באורח קשה. החשוד בדקירה זוהה כאלג'יראי, שהיגר לאירלנד והתאזרח בה לפני כ-20 שנה ומשתתפי המהומות מחו בעקבות זאת נגד ההגירה החופשית מדי לטעמם, לאירלנד.
הדקירה

| --- | --- |

 תאריך:  23 באוקטובר 2023
 מקום:  דבלין, אירלנד
 מטרה:  גארדה שיכנה, תחבורה ציבורית 
 קואורדינטות:  53°21′13″N 6°15′44″W﻿ / ﻿53.353579422310005°N 6.262246970365439°W﻿ / 53.353579422310005; -6.262246970365439
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 פצועים:  5 (מתוכם 3 ילדים)
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  לא ידוע
 
ב-23 בנובמבר 2023, בשעה 13:40 (שעון אירלנד), התרחש אירוע דקירה מחוץ לבית הספר היסודי האירי סנט מרי, בכיכר פרנל שבעיר דבלין. בדקירה נפצעו 5 בני אדם, בהם ילדה בת 5 ואישה בשנות השלושים לחייה שנפצעו באורח קשה, ועוד שני ילדים (ילדה בת 6 וילד בן 5) שנפצעו בדרגה חמורה פחות. החשוד, גבר בן 50, נתפס על ידי עדי ראייה, ונעצר לאחר שנפצע קשה בעצמו. לאחר מספר שעות שוחרר הילד בן ה-5 מאשפוזו בבית החולים לילדים קרומלין.
במסיבת עיתונאים שנערכה הצהיר נציב הגארדה, דרו האריס (אנ'), כי בעוד החקירה נמצאת בשלב מוקדם, הם "משוכנעים מהבירורים שלנו כי אין פעילות הקשורה לטרור או להיבטים רחבים יותר, ביחס למקרה הזה", ותיאר את התקיפה כ"עצמאית".
המהומות

בעקבות אירוע הדקירה, פרצו מהומות סמוך למקום הפיגוע. לקראת השעה 18:00, אנשים החלו להתאסף בחלקו העליון של רחוב או'קונל שבעיר. על פי הדיווחים, אנשים שהיו בין ההמון תקפו את שוטרי הגארדה שנכחו במקום, והשליכו זיקוקים ובקבוקים לעבר השוטרים. כמו כן הותקפו והוצתו כלי רכב, בהם רכבי גארדה, אוטובוס וחשמלית. חנויות ובתי עסק אחדים נבזזו והוצתו. דווח על מספר קטן של אנשים שקראו לעבר השוטרים קריאות נגד הגירה, זאת אחרי שנודע שמוצאו של החשוד במעשה הוא אלג'יראי. המוחים הניפו דגלי אירלנד ושלטים עם הכיתוב "חיי אירים נחשבים". בשל אלימות המוחים, הגיעו לאזור שוטרי היחידה לפיזור הפגנות של הגארדה.
בעקבות המהומות, תנועת החשמליות והאוטובוסים בדבלין הופסקה. עסקים רבים הסמוכים למקום סגרו מוקדם או ביטלו אירועים מתוכננים. תחנת הרכבת שברחוב טארה בעיר נסגרה.
דרו האריס טען כי "פלג מטורף לגמרי המונע מאידאולוגיה ימנית-קיצונית" עומד מאחורי אלימות זו, וגינה אותה כ"מחפירה". כמו כן, הוא קרא לאנשים "לנהוג באחריות ולא להקשיב למידע הכוזב ולשמועות שמסתובבות ברשתות החברתיות".
בסביבות השעה 22:00 הודיעה הגארדה כי רוב הנוכחים בהתקהלות התפזרו, וכי מרכז העיר "רגוע בעיקרו".
תגובות

שרת המשפטים של אירלנד הלן מקנטי אמרה כי "אסור לאפשר לגורמים בריוניים ומניפולטיביים להשתמש בטרגדיה מחרידה כדי לזרוע הרס".
נשיא אירלנד מייקל היגינס הצהיר כי מחשבותיו עם קורבנות התקיפה, ואמר כי מצב בו המקרה "ינוצל לרעה על ידי קבוצות עם אג'נדה, שתוקפת את עקרון ההכללה החברתית, הוא מגונה" וכי "ראוי שיגונה על ידי כל המאמינים בשלטון החוק ובדמוקרטיה".
ראו גם

המהומות בצרפת (2023)
הערות שוליים

1 2 3  Neeson, Conor (23 בנובמבר 2023). "Dublin: Girl, 5, and woman seriously hurt in knife attack". BBC News. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Vehicles set alight during violent clashes in Dublin following stabbing". Irish Times. 23 בנובמבר 2023. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Dublin stabbing: Man arrested after three children injured in 'appalling attack' with 'no terrorist link'". The Irish News. 23 בנובמבר 2023. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Foy, Ken; Schiller, Robin; Fegan, Catherine; McTaggart, Maeve; Blaney, Amy (23 בנובמבר 2023). "Girl (5) in critical condition as three children stabbed outside Dublin school". Irish Independent. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Unrest in Dublin: Shops looted, vehicles on fire, streets closed". RTÉ News. 23 בנובמבר 2023. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fletcher, Laura (2023-11-23). "Gardaí attacked during violent unrest after stabbing". RTÉ News. נבדק ב-2023-11-23.
↑  "Violence involving 'lunatic hooligan faction driven by far-right ideology' behind Dublin riots". The Irish News. 2023-11-23. נבדק ב-2023-11-23.
↑  "Dublin riots: Vehicles set alight during violent clashes following stabbing". Irish Times. 23 בנובמבר 2023. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "How the chaos unfolded as hundreds riot in Dublin city". RTÉ News (באנגלית). 2023-11-23. נבדק ב-2023-11-23.
↑  Fletcher, Laura (23 בנובמבר 2023). "Gardaí attacked during violent unrest after stabbing". RTÉ News. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Boland, Lauren (23 בנובמבר 2023). "'Severe disruption' to public transport as Dublin Bus and Luas services suspended due to riots". TheJournal.ie. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Luas, bus and garda car set ablaze amid violence on Dublin streets after school knife attack; Looters raid Arnotts and Footlocker stores". Irish Independent. 2023-11-23. נבדק ב-2023-11-23.
↑  Fletcher, Laura (23 בנובמבר 2023). "Gardaí attacked during violent unrest after stabbing". RTÉ News. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Dublin riots: Vehicles set alight during violent clashes following stabbing". Irish Times. 23 בנובמבר 2023. נבדק ב-23 בנובמבר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Our thoughts with children affected by attack - President". RTÉ News (באנגלית). 2023-11-23. נבדק ב-2023-11-23.
פרדריק ספנסר, רוזן ספנסר הרביעי

פרדריק ספנסר, רוזן ספנסר הרביעי, KG‏, CB‏, PC (באנגלית: Frederick Spencer, 4th Earl Spencer;‏ 14 באפריל 1798 – 27 בדצמבר 1857), היה קומנדר בצי הבריטי, איש חצר ופוליטיקאי ויגי. הוא שירת בתחילה בצי המלכותי ולחם במלחמות נפוליאון ובמלחמת העצמאות היוונית, ולבסוף הועלה לדרגת סגן אדמירל. הוא ירש את אחיו הבכור בתור רוזן ספנסר ב-1845 ושימש בתפקיד פוליטי כלורד צ'מברלין של הבית בין 1846 ל-1848 וכלורד סטורד של משק הבית בין 1854 ל-1857. בשנת 1849 הוא מונה לאביר מסדר הבירית.
ראשית חייו

ספנסר נולד ב-14 באפריל 1798 בבניין האדמירליות, לונדון, והוטבל בסנט מרטין בשדות. הוא היה הילד החמישי שנולד לג'ורג' ספנסר, רוזן ספנסר השני וליידי לאביניה בינגהאם. בין אחיו היו האחים הגדולים ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר השלישי (שאשתו מתה בלידה) וסר רוברט קוונדיש ספנסר, שמת רווק בים. אחותו הגדולה ליידי שרה ספנסר הייתה אשתו של ויליאם ליטלטון, הברון השלישי.
סבו וסבתו מצד אביו היו שר הפנים ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר הראשון, ואשתו ג'ורג'יאנה פוינץ, בתו של הדיפלומט ואיש החצר סטיבן פוינץ. סבו וסבתו מצד אמו היו האציל האירי צ'ארלס בינגהאם, רוזן לוקאן הראשון, ואשתו, ציירת המיניאטורה מרגרט סמית'.
ספנסר התחנך באיטון קולג' מ-1808 עד 1811.
קריירה

ספנסר הצטרף לאחר מכן בצי המלכותי כפרח קצונה ב-18 בספטמבר 1811, ולחם במלחמות נפוליאון בים התיכון בין 1811 ל-1815. הוא שירת זמן מה תחת אחיו, קפטן רוברט קוונדיש ספנסר בתור לוטננט על סיפון ספינתו HMS אוון גלנדואר, לפני שקיבל ספינה משלו, הבריג HMS Alacrity בתחנת דרום אמריקה. הוא הועלה לדרגת פוסט קפטן ב-26 באוגוסט 1822.
במהלך מלחמת העצמאות היוונית פיקד על HMS טלבוט בקרב נבארינו ב-20 באוקטובר 1827 ומונה לעמית מסדר המרחץ בנובמבר אותה שנה. בשנה שלאחר מכן לחם עם החטיבה הימית במשלחת מוראה. על מעשיו הוא מונה לאביר במסדר לואי הקדוש והוענק לו מסדר אנה הקדושה מרוסיה ומסדר הגואל של יוון.
קריירה > קריירה פוליטית

לאחר מכן פרש ספנסר מהחיים בצי ונבחר לחבר פרלמנט וויגי עבור ווסטרשייר ב-1831. הוא החזיק במושב זה עד 1832 ולאחר מכן ייצג את מידהרסט בין 1832 ל-1834 ושוב בין 1837 ל-1841. מאוחר יותר הוא היה סופר בביתה של הדוכסית מקנט (אמה של המלכה ויקטוריה) מ-1840 עד 1845. באותה שנה הוא ירש את אחיו הבכור ותפס את מקומו בבית הלורדים.
כשהוויגים עלו לשלטון תחת לורד ג'ון ראסל בשנת 1846, לורד ספנסר מונה ללורד צ'מברלין של הבית. הוא הושבע במועצה המלכותית באותה שנה. הוא התפטר מתפקידו כלורד צ'מברלין ב-1848 אך חזר לממשלה בתור לורד סטורד של הבית בתחילת 1854 תחת לורד אברדין, תפקיד שמילא עד זמן קצר לפני מותו ב-1857, בשנתיים האחרונות תחת ראש הממשלה לורד פאלמרסטון. הוא מונה לאבירמסדר הבירית ב-1849.
הוא גם הועלה לדרגת אדמירל אחורי ב-1852 ולסגן-אדמירל ב-1857.
חיים אישיים

לורד ספנסר היה נשוי פעמיים. הוא התחתן תחילה עם בת דודתו השנייה, ג'ורג'יאנה פוינץ (1799–1851), בתו של ויליאם סטיבן פוינץ ב-23 בפברואר 1830. נולדו להם שלושה ילדים:
ליידי ג'ורג'יאנה פרנסס ספנסר (1832–1852).
ג'ון פוינץ ספנסר, רוזן ספנסר החמישי (1835–1910), התחתן עם שרלוט סימור, נכדתו של סגן אדמירל לורד יו סימור ובת דודה ראשונה של אמו החורגת אדלייד סימור.
ליידי שרה איזבלה ספנסר (1838–1919).
לאחר מותה של ג'ורג'יאנה ב-1851 הוא נישא, שנית, לאדלייד הורטיה סימור (1825–1877), בתו של סר הוראס סימור ונינתו של פרנסיס סימור-קונווי, מרקיז הרטפורד הראשון, ב-9 באוגוסט 1854. נולדו להם שני ילדים:
ליידי ויקטוריה אלכסנדרינה ספנסר (1855–1906), התחתנה עם ויליאם מנספילד, ויקונט סנדהרסט הראשון, והייתה לה בעיה.
צ'ארלס רוברט ספנסר, רוזן ספנסר השישי (1857–1922), התחתן עם מרגרט ברינג, בתו של אדוארד ברינג, הברון הראשון רוולסטוק.
לורד ספנסר מת במושב המשפחה באלתורפ, ברינגטון, נורת'המפטונשייר, בדצמבר 1857, בגיל 59, ובנו היחיד מנישואיו הראשונים, ג'ון, הפך לפוליטיקאי ליברלי, וירש את תאריו. בנו של ספנסר מנישואיו השניים, צ'ארלס, ירש את הרוזנות ב-1910, היה גם פוליטיקאי ליברלי. הרוזנת ספנסר מתה בגווילסבורו, נורת'המפטונשייר, באוקטובר 1877, בגיל 52.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  thepeerage.com Vice-Admiral Frederick Spencer, 4th Earl Spencer.
1 2 3 4 5 6 7 8  "Spencer, Earl (GB, 1765)". cracroftspeerage.co.uk. Cracroft's Peerage. נבדק ב-15 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Foreman, Amanda (1998). Georgiana, Duchess of Devonshire. Random House. p. 72. OCLC 1149227244.
1 2  J. K. Laughton, "Spencer, Sir Robert Cavendish (1791–1830)", rev. Andrew Lambert, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 retrieved 28 April 2009.
↑  Laughton. "Spencer, Sir Robert Cavendish (1791–1830)". Oxford Dictionary of National Biography.
↑  "leighrayment.com House of Commons: Witney to Wythenshawe and Sale East". אורכב מהמקור ב-28 בספטמבר 2018. נבדק ב-25 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link)
↑  "leighrayment.com House of Commons: Mayo to Minehead". אורכב מהמקור ב-10 באוגוסט 2009. נבדק ב-25 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: unfit URL (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 240135849  VIAF: 315694893   WorldCat (עם VIAF): 315694893 
דיוקן מאת צ'ארלס אלינגהם.
ליידי שרה ספנסר (1838–1919)
ישעיהו מייטליס

| --- | --- |

 לידה:  ה'תש"ט (בן 76 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נחלים  ישיבת מרכז הרב 
 מקום פעילות:  נהריה
 השתייכות:  הציונות הדתית
 תחומי עיסוק:  הוראת גמרא, הלכה ואמונה
 רבותיו:  הרב צבי יהודה הכהן קוק הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא  הרב הנזיר  הרב שאול ישראלי
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת ההסדר נהריה
 
הרב ישעיהו מייטליס (נולד בסוסנוביץ, ה'תש"ט) הוא רבה של נהריה וראש ישיבת ההסדר נהר דעה בעיר.
קורות חייו

נולד בעיר סוסנוביץ שבפולין, ליצחק ושושנה מייטליס. בהיותו בן שנה עלתה משפחתו לישראל, והתיישבה במחנה עולים בחיפה. לאחר מכן עברה לגור במגורי קבע בפתח תקווה.
למד בישיבת נחל יצחק בנחלים, לאחר מכן למד כעשר שנים בישיבת מרכז הרב, אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב שאול ישראלי והרב הנזיר. שירת בצבא בתותחנים וברבנות הצבאית. הוסמך לרבנות על ידי הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב שלמה גורן והרב אברהם שפירא.
בעת הגיע הרב אהרן קלר רב העיר נהריה ובעל 'מטה אהרן' לגיל שבעים, פנה לרצי"ה קוק ולרב אברהם שפירא שימצאו לו מחליף ברבנות העיר, והם המליצו על חתנו, הרב מייטליס שלאחר הליך בחירות התמנה לרב העיר.
בתמוז ה'תשפ"ד עדכנה משפחתו שהרב מייטליס במצב קשה והוא מורדם ומונשם.
פעילות ציבורית

שנים רבות כיהן כרב שכונה בנהריה וסייע ביד חותנו. בשנת תשנ"ה הקים את ישיבת נהר דעה בעיר. בשנת תשנ"ו התמנה לכהן כרב העיר תחת חותנו, שנפטר כשנה לאחר מכן.
משפחתו

לרב מייטליס שישה בנים ושלוש בנות, עשרות נכדים ומספר נינים.
בנו הוא הרב אבישי נתן מייטליס, ראש כולל ברחובות וראש מכון תורת המשפט.
חתנו הוא הרב עדיאל כנרתי, האחראי על העירוב בנהריה.
הערות שוליים

↑  דביר עמר, המשפחה מבקשת להתפלל: הרב ישעיהו מייטליס נכנס לניתוח, מצבו קשה, באתר ערוץ 7, ‏י"א בתמוז תשפ"ד
↑  עירוב | מועצה דתית נהריה, באתר www.mdnahariya.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012553574805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנחם ארגוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בינואר 1929 (בן 96) ז'ואיז דה פורה, ברזיל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין  ישיבה יוניברסיטי  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
מנחם ארגוב (נולד ב-27 בינואר 1929) הוא מחנך ומתרגם ישראלי, מחלוצי החינוך הטכנולוגי בישראל, מייסד בית הספר התיכון קריית החינוך אורט קריית ביאליק ומנהלו הראשון. משנת 2002 עוסק בתרגום יצירות מופת מתוך הספרות הספרדית והספרות הלטינו-אמריקאית.
ביוגרפיה

מנחם ארגוב נולד בז'ואיז דה פורה שבברזיל בט"ז בשבט ה'תרפ"ט ובגיל צעיר עלה לישראל והשתקע עם משפחתו בראש פינה. למד בסמינר בית הכרם בניהולו של בן-ציון דינבורג. הוא השלים את לימודי הבוגר בהיסטוריה כללית ובהיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, למד באוניברסיטת אוטווה שבקנדה ולאחר מכן בישיבה יוניברסיטי בניו יורק, שם סיים לימודי תואר מוסמך במדעי היהדות. בשנת 1992 השלים לימודי תואר מוסמך בבית הספר לחינוך שבאוניברסיטה העברית. כמו כן, למד בחוג ללימודים ספרדיים ולטינו-אמריקניים באוניברסיטה העברית בירושלים.
משהוחלט להקים בקריית ביאליק בית ספר עצמאי שיהיה בבעלות של גוף בעל ניסיון בניהול בתי ספר, פנה ראש המועצה צבי קרלינר לרשת אורט. למנהל בית הספר נבחר מנחם ארגוב, שרכש ניסיון ניהולי בתיכון עמיאסף שבבית ברל כסגן מנהל תחת דן גלעדי. ארגוב ניהל את בית הספר במשך 21 שנה החל מהיווסדו ב-1965 (תשכ"ו).
בנוסף, הקים בירושלים בשנת 1987 מכללה להכשרת מורים בתחום הטכנולוגיה, וניהל בין השנים 1992 ו-1994 את רשת אורט באמריקה הלטינית.
בעקבות השתלמותו רבת השנים בלימודי התרבות האיברית והלטינו-אמריקאית החל לתרגם מיצירות המופת של ספרד ואמריקה הלטינית ותרם תרומה גדולה להנגשת ספרות ספרד של ימי הביניים ותור הזהב הספרדי לקורא העברי.
פרסומיו > תרגומיו

גונסלו דה ברסאו, ספר הניסים של גברתנו מריה הקדושה, עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, קריית ביאליק: אח, תשס"ג (2002)
מיגל דה סרוונטס, התלאות של פרסילס וסיחיסמונדה, (עם אסף אשכנזי) עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, ירושלים: כרמל, תשס"ח (2008)
מיגל דה סרוונטס, חמש נובלות אקזמפלריות, (עם אסף אשכנזי) עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין ירושלים: כרמל, תש"ע (2009)
חואן מנואל, הרוזן לוקנור, עריכה מדעית ומבוא: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תש"ע (2010)
ויסנטה אוידוברו, אלטסור, עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, רמת גן: רימונים, תשע"א (2011)
חואן רולפו, המישור בלהבות, עריכה מדעית: נחום מגד, קריית ביאליק: אח, תשע"א (2011)
חואן רואיז, ספר האהב הטוב, עריכה מדעית ואחרית דבר: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תשע"א (2011)
בניטו פרז גלדוס, גלוריה, (עם רוזה בוראקוף) רמת גן: רימונים, תשע"ב (2012)
מיגל דה סרוונטס, מאלג'יר לקונסטנטינופול - שני מחזות: "המרחצאות של אלג'יר"; "הסולטנה הגדולה דוניה קטלינה דה אוביידו", עריכה מדעית: רות פיין ואסף אשכנזי, אחרית דבר: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תשע"ו (2016)
מיגל דה סרוונטס, מערכונים, עריכה מדעית: רות פיין, ירושלים: מאגנס, תשע"ז (2017)
פרסומיו > פרסומים אחרים

מנחם ארגוב ומנחם נוה, צבי הרברט קרלינר (1905 - 1985): אבי העיר קריית ביאליק (1945 - 1985), קריית ביאליק: עיריית קריית ביאליק, 1986.
מנחם ארגוב, להביט אחורה בנועם - סיפור חיים, ירושלים: מנחם ארגוב, 2017.
סקיבידי טוילט

| --- | --- |

 סוגה:  Machinima (אנ')
 יוצרים:  אלכסיי גרסימוב 
 ארץ מקור:  גאורגיה 
 מספר עונות:  25 (נכון ל־19 בנובמבר 2024) 
 מספר פרקים:  77 (נכון ל־19 בנובמבר 2024) 
 שידור
 רשת שידור:  YouTube
 תקופת שידור מקורית:  7 בפברואר 2023 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סקיבידי טוילט (באנגלית: Skibidi Toilet) היא סדרת רשת מאשינימה (Machinima) של סרטוני יוטיוב ושורטס שנוצרו על ידי אלכסיי גרסימוב והועלתה בערוץ היוטיוב שלו DaFuq!?Boom!. הסדרה, שהופקה באמצעות Source Filmmaker, עוקבת אחר מלחמה בדיונית בין שירותים עם ראש דמוי אדם ודמויות אדם עם מכשירים אלקטרוניים לראשים. מאז פרסום הסרטון הקצר הראשון בפברואר 2023, הסדרה הפכה לויראלית כמם אינטרנטי בפלטפורמות שונות של מדיה חברתית. הסדרה פופולרית במיוחד בקרב דור האלפא. פרשנים רבים ראו בסדרה את הגיחה הראשונה של דור אלפא לתרבות האינטרנט.
ב-2024, נודע כי הסדרה "סקיבידי טוילט" תעובד לסדרת טלוויזיה או סרט על ידי הבמאי והמפיק מייקל ביי. העיבוד יכלול אנימציה משולבת בלייב אקשן ויופק בשיתוף עם המפיק ונשיא סרטי פרמאונט לשעבר, אדם גודמן.