stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם אלכסנדרוביץ
הערות שוליים

↑  מינויים בטכניון, מעריב, 14 באוגוסט 1972
↑  מידעון הטכניון, דצמבר 2013
↑  שתים עשרה שעות בלי חשמל, דבר, 11 בנובמבר 1983
↑  אתר חדשות האנרגיה, 24 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257507605171  VIAF: 97616807   WorldCat (עם VIAF): 97616807
לפטובוס

| לפטובוס |
| --- | --- |

תקופה
פליסטוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
סוג:: לפטובוס
מינים
 Leptobos crassus  Leptobos falconeri  Leptobos stenometopon  Leptobos syrticus
שם מדעי
 Leptobos ‏ריטימייר, 1878

לפטובוס (שם מדעי: Leptobos) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה ממשפחת הפריים ותת-משפחת הפרים, אשר חי באירואסיה במהלך הפליסטוקן. הוא תואר לראשונה בשנת 1787 בידי החוקר לודוויג רויטימייר על סמך ממצאים מהודו ומסין. בסוג זה נכללים ארבעה מינים.
מאפיינים

הלפטובוס היה יונק דמוי-שור שהגיע למשקל של עד 750 ק"ג, לאורך 2.8 מטרים ולגובה של 1.5 מטר בכתפיו, כשהיו כמה הבדלים בין המינים. הוא היה בעל קרסוליים בולטות שפנו כלפי מעלה והיה לו גולגולת קטנה יחסית אך בעלת קרניים גדולות וארוכות שהזדקרו כמו קרני ראם והשיניים היו ישרות בצורתם. מבנה גופו היה כבד בעל רגליים חזקות ומבנה שיניו הותאם עבור תזונה מצמחייה עשבונית קשה, אשר שגשגה במשך עידן הקרח האחרון לפני מיליון שנה. בתורו הוא נטרף בידי חתולים גדולים שוטטו בערבות הפליסטוקן כמו הסיבפנתר ופנתר פלאוסיננסיס, אשר נמצאו בסמוך וכמה מהעצמות של הפר גם הכילו סימני נשיכה.
הלפטובוס היה מקרובי הפרים משבט הבקר, אך היה בעל קרובים דמויי-אנטילופה כמו הקודו והאיילנד שכמותו בעלי קרניים ארוכות.
דימום מדרכי העיכול העליונות

| --- | --- |
 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 מיקום אנטומי:  upper gastrointestinal tract 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  187857 
 סיווגים
 ICD-10:  K92.2 
 
דימום מדרכי העיכול העליונות
דימום מדרכי העיכול העליונות הוא דימום מדרכי העיכול הנובע ממערכת העיכול הפרוקסימלית לליגמנט ע"ש טרייטז (Treitz ligament), כלומר, דימום אשר יכול לנבוע מהוושט, מהקיבה או מהתריסריון. דימום מדרכי העיכול העליונות נפוץ יותר מדימום מדרכי העיכול התחתונות ומהווה כ-80% מכלל מקרי הדימום.
יש שתי סיבות מרכזיות לדימומים אלה:
דימום שמקורו ביתר לחץ דם פורטלי.
דימום שאינו כתוצאה מיתר לחץ דם פורטלי (או "דימום שאיננו כתוצאה מדליות בוושט או בקיבה"), והוא מהווה כ-80% מהמקרים. המקור למרביתם הוא בכיב.
הבסיס לאבחון וטיפול אצל חולים עם דימום בדרכי העיכול העליונות הוא ביצוע גסטרוסקופיה, או בשמה המדויק "אסופגו-גסטרו-דואדנוסקופיה" (EGD). מחקרים הראו שביצוע גסטרוסקופיה בתוך 24 שעות מתחילת הדימום, הביא לירידה בצורך למתן דם, ירידה בצורך לניתוח ומשך אשפוז קצר יותר. באופן כללי, כ-20% עד 35% מן החולים אשר יעברו בדיקת גסטרוסקופיה, יטופלו על ידי עצירת הדימום באופן אנדוסקופי, כאשר 5% עד 10% ייאלצו ללכת לניתוח. אצל 1% עד 2% מן החולים, לא ניתן יהיה לזהות מהו המקור לדימום בגלל דימום מסיבי אשר מקשה על איתור מוצא הדמם. במקרים כאלו יש לשקול לבצע אנגיוגרפיה במטרה לזהות את מקור כלי הדם המדמם.
אטיולוגיה וטיפול > תסמונת מלורי-וייס

תסמונת מלורי וויס היא למעשה קרעים מוקוזליים וסאב-מוקוזליים באזור המעבר בין הוושט לקיבה. באופן קלאסי, קרעים אלו מתפתחים אצל חולים אלכוהוליסטים בעלי היסטוריה של הקאות, אולם גם אצל חולים החווים בחילות מרובות. מכניזם הפגיעה כולל התכווצות חזקה של קיר הבטן כנגד חלק הקיבה העליון שאינו רפוי (הקרדיה), הבמאי[דרושה הבהרה] ליצירת כיב בחלק זה של הקיבה כתוצאה מעלית הלחץ באזור זה. קרעים מסוג מלורי וויס אחראים לכ-5% עד 10% מהמקרים של דימום דרכי עיכול עליונות. לרוב הם מאובחנים באמצעות האנמנזה עצמה שהחולה נותן, ומתבצעת אנדוסקופיה על מנת לאשש את האבחנה. 90% מהדימומים הנ"ל נעצרים לבד ולכן במרבית המקרים הטיפול יהיה טיפול תומך בלבד, והמוקוזה מתרפאה בתוך 72 שעות. במקרים נדירים בהם הדימום נמשך יש לשקול טיפול באמצעות הזרקות או אמבוליזציה של הכיב.
אטיולוגיה וטיפול > דימומים מסיבות אחרות שאינן דליות

סיבות אחרות לדימומים ממערכת העיכול העליונה כוללים stress gastritis, אסופגיטיס (המאופיין בדימום משמעותי), מלפורמציות (dieulafoy's lesion) של כלי דם גדולים באופן אבנורמלי, שדימום בהם יהיה משמעותי, ממאירות (אשר לרוב מקושרת דווקא לדימום כרוני ולא אקוטי, כזה הנראה בצואה) – כגון גיסט, פיסטולה אאורטה-אנטרית (במצבים בהם מטפלים באנואריזמה של האאורטה הבטנית על ידי שתל, שגורם לפיסטוליזציה ויצירת חיבור בין האאורטה לבין מערכת העיכול: אלו הם מצבים מסכני חיים, שבהם יש לערוך אנדוסקופיה דחופה, כאשר רואים דימום בחלק השלישי או הרביעי של התריסריון זוהי ההוכחה לפיסטולה).
אטיולוגיה וטיפול > דימום כתוצאה מיתר לחץ דם פורטלי

כפי שצוין קודם לכן, דימום כתוצאה מיתר לחץ דם פורטלי מהווה כ-20% מן המקרים של דימום מדרכי העיכול העליונות. דימום כאמור מהווה סיבוך רציני של יתר לחץ דם פורטלי, לרוב על רקע של שחמת הכבד. כתוצאה מיתר לחץ הדם הפורטלי, ורידים באזור הקיבה והוושט מתרחבים כתוצאה מהלחץ המופעל עליהם, ומאפשרים נתיבים קולטרליים כדי להוריד את הלחץ מהמערכת הפורטלית אל המערכת הסיסטמית הוורידית. ורידים מורחבים אלו (דליות) נפוצים בעיקר בוושט הדיסטלית, אולם הם יכולים להתפתח גם בקיבה (וגם ברקטום). גודלם יכול להגיע ל-1 עד 2 ס"מ מבחינת הקוטר, ועל כן כל טראומה קטנה יכולה להביא לפגיעה בהם ולדימום משמעותי. דליות כאמור מתפתחות אצל 30% מן החולים בעלי יתר לחץ דם פורטלי ושחמת (צירוזיס), כאשר שליש מקבוצה זו יפתחו בעתיד דימומים מדליות אלו.
דימום כתוצאה מיתר לחץ דם פורטלי, שאינו על רקע דליות, יכול להיות על רקע של גסטרופתיה של הקיבה – הקיבה תיראה כמו עור של נחש באנדוסקופיה, עם נקודות אדומות כהות המצפות אותה.
טיפול: ראשית יש לדאוג להחייאת נוזלים (רסוסיטציה) כבכל מקרה של דימום מדרכי העיכול. במקרים כאלו, עם זאת, יש להיזהר במתן נוזלים מהיר מדי, מאחר שחולים אלו עלולים להמשיך ולדמם מהדליות. יש לדאוג לניטור לחץ דם ורידי מרכזי והעברת החולים ליחידות טיפול נמרץ. יש לבחון מתן תרופות לצורך הורדת יתר לחץ הדם הפורטלי כגון octreotide. לאחר מכן יש לערוך אנדוסקופיה ולאפיין את הדמם, ובהמשך לעצרו על ידי סקלרוזציה או קשירת הדליות באמצעות האנדוסקופ. בכעד 90% מן המקרים, ניתן להשתלט על הדימום באמצעות קשירת הדליות או ביצוע סקלרוזציה שלהן בתוך 24 שעות. במקרים בהם הטיפול לא צלח, מוכנס בלון מסוג sengstaken Blakemore אשר מורכב מבלון נפרד לושט ובלון נפרד לקיבה, הלוחצים על דפנות הוושט והקיבה ומביאים להפסקת הדימום. במקרים בהם אופציה זו לא הביאה אף היא להפסקת הדמם, יש להביא לדקומפרסיה של הלחץ הפורטלי על ידי ביצוע TIPS: transjugular intrahepatic portosystemic shunt.
אצל חולים עם דימום מדליות שנפסק באמצעות טיפול כאמור לעיל, יש חזרה של הדימום בכ-70% מן המקרים תוך חודשיים. כדי למנוע חזרה של הדימום יש לתת טיפול תרופתי כגון בתא בלוקרים, תרופות מסוג PPI וביצוע קשירה של הדליות כל 10 עד 14 ימים עד לקשירה של כולן.
ראו גם

דימום מדרכי העיכול התחתונות
פולקה (טולקין)

ערך זה עוסק במלך רוֹהָן. אם התכוונתם לריקוד, ראו .
בלגנדריום של טולקין, פוֹלְקָה (באנגלית: Folca, משמעות ברוֹהִירִית: "מנהיג") היה מלך רוֹהָן ה-13.
ביוגרפיה

וָּלְדָה נולד ברוֹהָן, כפי הנראה באֵדוֹרָס, בשנת 2619 לעידן השלישי, כבנם הבכור של וָּלְדָה ואשתו, ששמה לא ידוע.
הוא ירש את כס אביו בשנת 2851, לאחר שאביו נהרג על ידי אורקים, ומלך כ-13 שנים. הוא היה צייד מעולה, אבל נשבע שלא יצוד עוד חיות בר כל עוד נשאר אורק אחד חי ברוֹהָן. לאחר שנכבש והושמד מאחז האורקים האחרון ברוֹהָן, יצא לצוד את חזיר הבר הגדול של אֶבֶרְהוֹלְט. הוא הרג את החזיר, אך נפצע מניביו פצעים חמורים ומת.
הוא מת בשנת 2864 לעידן השלישי. במותו ירש אותו בנו, פוֹלְקְוַּין.
ביאורים

1 2 3  לעידן השלישי
הערות שוליים

↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1172
1 2 3 4  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1031
1 2 3 4  פולקה, באתר האנציקלופדיה של ארדה
כהן מרובה בגדים

כהן מרובה בגדים הוא כינוי לכהן גדול שהתמנה לתפקידו באמצעות לבישת שמונת בגדי הכהונה הגדולה, ללא שנמשח בשמן המשחה. מינוי זה נעשה במקום המינוי המקורי, שכלל משיחה בשמן המשחה.
רקע > כהן משיח

מינוי כהן גדול נעשה במקורו על ידי משיחת הכהן בשמן המשחה וכפי שנאמר בתורה: "והכהן הגדול מאחיו, אשר יוצק על ראשו שמן המשחה, ומילא את ידו ללבוש את הבגדים". משיחה זו נעשתה כל יום במשך שבעה ימים. אמנם כבר מיד לאחר הפעם הראשונה הוא נחשב ככהן גדול
בסוף ימי בית ראשון נגנז שמן המשחה על ידי המלך יאשיהו, ומאותו זמן ואילך לא ניתן היה למנות כהן גדול על ידי משיחה בשמן. משכך נעשה מינויו בלבישת שמונה בגדי הכהן הגדול. כהן גדול שנתמנה בדרך זו נקרא "מרובה בגדים".
אמנם אף שבתורה נזכר שמינוי כהן גדול נעשה על ידי שמן המשחה, חז"ל דרשו מהפסוק ”ומלא את ידו ללבוש את הבגדים” (ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוק י') שהמינוי יכול להתבצע גם באמצעות לבישת הבגדים.
אופן המינוי בלבישת בגדים

כתב הרמב"ם שמינוי כהן גדול צריך להיעשות על ידי בית דין של שבעים ואחד דיינים. ולכך לבישת בגדי הכהונה שעל ידם נעשה כהן גדול, צריכה להיעשות בפני בית זה. עוד כתב ברמב"ם שמינוי הכהן הגדול נעשה רק בשעות היום, כפי שנאמר לעניין משיחת הכהן "ביום המשח אותו", ולמדו חז"ל בהיקש שה"ה במינוי לבישת בגדים צריך להיעשות ביום דווקא.
לכתחילה יש לכהן ללבוש את בגדי הכהונה בכל יום במשל שבעה ימים: הוא לובש ביום מינויו את שמונת בגדי הכהן הגדול לזמן מה ופושט אותם. ולמחרת, הוא חוזר ולובשם, כך במשך שבעה ימים (רמב"ם, כלי המקדש ד, יג, על פי יומא ה, א), דין זה למדו חז"ל מהפסוק "שבעת ימים ילבשם הכהן תחתיו מבניו" (שמות, כ"ט, ל'). אמנם בדיעבד, גם אם לבישת הבגדים נעשתה רק פעם אחת, אפילו לזמן קצר, הכהן מתמנה לכהן גדול (רמב"ם, שם).
אמנם יש מהראשונים שכתבו שדברי חז"ל אלו שיש לכהן ללבוש לכתחילה את בגדי הכהונה במשך שבעה ימים, היינו רק לקראת עבודת יום הכיפורים, אך בשאר ימות השנה די בלבישת הבגדים פעם אחת.
מינוי כהן גדול ביום כיפור

בתלמוד, דנה הגמרא בהיתכנות של מינוי כהן גדול ביום כיפור על ידי ריבוי בגדים, מאחר שביום כיפור עבודת הכהן הגדול נעשית על ידי בגדי לבן. צורך זה למינוי כהן גדול ביום כיפור, יכול להייוצר במקרה שנטמא הכהן גדול המשמש. מקרים מעין אלו מתוארים בתלמוד ירושלמי שם מסופר על 'בן אילם' מציפורין, ששימש ככהן גדול לאחר שאירע קרי לכהן הגדול ביום הכיפורים. עוד מסופר בירושלמי על קמחית, שבנה, שמעון נטמא בערב יום הכיפורים, ואחיו יהודה נכנס לכהן תחתיו.
למעשה מסקנת הסוגיה ש"עבודתו מחנכתו" - ואין צורך שילבש שמונה בגדים לפני עבודתו. וכן נפסק ברמב"ם שאם יש צורך להחליף כהן גדול ביום הכיפורים, הכהן שנכנס תחתיו אינו צריך חינוך מיוחד, אלא מתחיל את העבודה מהמקום בו פסק הראשון, גם אם מדובר בעבודה בבגדי לבן
חשיבותו

על אף שכהן גדול מרובה בבגדים נחשב ככהן גדול לכל דבר ועניין, אך בתלמוד למדו מלשון הפסוק שהם אינם דומים לגמרי:
נאמר במשנה במסכת מגילה:
אין בין כהן משוח בשמן המשחה למרובה בגדים אלא פר הבא על כל המצות
דין זה למדו חז"ל מלשון הפסוק: ”אִם הַכֹּהֵן הַמָּשִׁיחַ יֶחֱטָא לְאַשְׁמַת הָעָם וְהִקְרִיב עַל חַטָּאתוֹ אֲשֶׁר חָטָא פַּר בֶּן בָּקָר תָּמִים לַיהוָה לְחַטָּאת” (ספר ויקרא, פרק ד', פסוק ג'). כהן משיח היינו כהן שנמשח בשמן המשחה.
מת מצווה - כהן גדול שנמשח במשן המשחה וכהן גדול שנתמנה בריבוי בגדים, שמצאו שניהם מת מצווה, עדיף שהכהן המרובה בגדים יטמא למת.
פדיון שבויים - כהן גדול משיח ומרובה בבגדים שחבושים בבית האסורים, יש לפדות קודם את הכהן המשיח.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת הוריות, פרק ג',  משניות ג'–ד', משנה תורה לרמב"ם, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ד', הלכה י"ב
↑  ספר ויקרא, פרק כ"א, פסוק י'
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ד', הלכה י"ג.
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"ב, עמוד ב' משנה תורה לרמב"ם, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ד', הלכה י"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ט', עמוד ב', תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"א, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ה', עמוד א'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות כלי המקדש והעובדין בו, פרק ד', הלכה ט"ו.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ה', עמוד א', בפירוש רש"י; וראו ראב"ד על דברי הרמב"ם שם.
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת יומא,  פרק א', הלכה א'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות עבודת יום הכפורים, פרק א', הלכה ג'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף מ"ז, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"ג, עמוד א'.
משולם ראטה

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1875 י"ד באלול תרל"ה הורודנקה,גליציה ,ממלכת גליציה ולודומריה בנחלת הכתר האוסטרי (ציסלייטניה) באימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  23 בדצמבר 1962 (בגיל 87) כ"ו בכסלו תשכ"ג חיפה, מדינת ישראל
 כינוי:  "העילוי מהורודנקה"
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  אוקראינה, רומניה וישראל
 תקופת הפעילות:  1893 – 23 בדצמבר 1962 (כ־69 שנים) 
 חיבוריו:  קול מבשר, מבשר ירושלים, מבשר עזרא, רגלי מבשר
 
הרב משולם ראטה (מבוטא: רט, י"ד באלול ה'תרל"ה, 14 בספטמבר 1875 – כ"ו בכסלו ה'תשכ"ג, 23 בדצמבר 1962) היה רב, דיין ופוסק הלכה באוקראינה, רומניה וישראל, דיין בבית הדין הרבני הגדול וחבר מועצת הרבנות הראשית לישראל בעת קום מדינת ישראל, מחבר הספר "קול מבשר".
תולדות חייו

ראטה נולד בהורודנקה, גליציה למשפחת חסידי טשורטקוב. למד תורה אצל הרב משה תאומים מהורודנקה, הרב יעקב וידנפלד, אב"ד הרימלוב, הרב אברהם שטינברג בעל 'מחזה אברהם' ואב"ד ברודי, והרב מאיר אריק. כבר בגיל 13 נודע בעולם היהודי כ"העילוי מהורדנקה", סופרו עליו סיפורי גאונות והוא השתדך עם בתו של הגביר שמעון שטינהולץ. בשנת ה'תרנ"ג, בגיל 18 הוסמך לרבנות על ידי הרבנים אריק, שטיינברג ויצחק שמלקיס מלמברג, ונישא לארוסתו. הזוג הצעיר היה סמוך על שולחן אבי הכלה במשך ארבע שנים.
בשנת ה'תרנ"ה התמנה לשמש רבה של מלניצה-פודילסקה (אנ'), מקום מגורי חותנו, מחוז טרנופול, ללא שכר. בשנת ה'תרנ"ט מונה לרב בקהילת חרסקוב (חורוסטקוב), לאחר שהרשים את יהודי העיר בשבת מבחן ששהה בעיר. רוב גדול של תושבי העיר בחרו ברב ראטה, אולם חסידי הוסיאטין סירבו לקבל רב שלא מהחוג שלהם ובחרו רב אחר ששימש במקביל לרב ראטה.
בחרסקוב היה הרב ראטה פעיל בארגון "מציון תצא תורה" שיסדה בית ספר ברוח המזרחי בחרסקוב. בשנת ה'תרס"ו יסד ישיבה בעיר וכיהן בה כראש ישיבה. במהלך מלחמת העולם הראשונה שהה בווינה. בשנת ה'תרפ"א השתתף כציר בקונגרס הציוני ה-12.
בשנת ה'תרפ"ט, עבר לכהן כרב בסוצ'אבה (שכונתה שאץ), ולאחר שש שנים עבר לכהן כאב בית דין בצ'רנוביץ והחל משנת 1936 כיהן בראשות הישיבה במקום. לאחר כניסת הנאצים והצבא הרומני לצ'רנוביץ, הקמת הגטו צ'רנוביץ והגרושים ההמוניים של היהודים לטרנסניסטריה, ביוני 1943 הוברח הרב תמורת שוחד רב ובעזרת תעודות מזויפות מצ'רנוביץ לבוקרשט. בהמשך ב-1944 בשנת ה'תש"ד עלה לארץ ישראל ומונה לדיין בבית הדין הרבני הגדול וחבר במועצת הרבנות הראשית. בשנות ה-50 של המאה ה-20 פרש לביתו בבני ברק.
אשתו הראשונה נפטרה עליו בחייו ולאחר זמן נישא ללאה בת רבי פינחס מנחם מענדל רובין מסערט, שמילא את מקום אביו רבי שמואל שמעלקא כאדמו"ר בסערעטה בוקאווינא (סירט, בוקובינה).
הרב ראטה נפטר בחיפה והועלה לקבורה בירושלים בחלקת הרבנים בבית הקברות סנהדריה.
השקפותיו

את הישיבה בחרסקוב יסד על שיטת הלימוד ההדרגתית של המשנה, "בן חמש למקרא, בן עשר למשנה וכו' ". הרב מאיר שפירא מלובלין לפני שפתח את ישיבתו בלובלין שלח אליו מכתב ובו ביקש את חוות דעתו באשר לסדרי הישיבה ואופן הלימוד.
הרב ראטה היה מזוהה עם הציונות הדתית, וספג ביקורת על עמדותיו הציוניות. עם זאת, היה מוערך גם על חוגים חרדיים אשר יצאו נגד שימוש במילים חריפות בביקורת עליו. כאשר נשאל הרב צבי יהודה הכהן קוק מי לדעתו נחשב גדול הדור אחרי פטירת אביו הראי"ה, ציין את הרב ראטה. הוא ויתר על תפקידי רבנות בקהילות חשובות כמו לבוב אשר התנו את קבלת הרבנות בהפסקת התמיכה בציונות.
כתב תשובה המחייבת אמירת הלל ביום העצמאות אך התנה את אמירת הברכה בהשגת הסכמה מצד רוב גדולי ישראל. התנגד בנחרצות לתנועה הקונסרבטיבית ובעקבות זאת סירב לקבל את פרס הרב קוק ביחד עם פרופסור שאול ליברמן אשר כיהן כמרצה בבית המדרש לרבנים באמריקה של התנועה הקונסרבטיבית.
משפחתו

בנו אפרים נפטר על פני אביו בגיל 19.
בתו שרה תמר נישאה לרב ד"ר ישראל הייטנר (האיתן), שכיהן שנים רבות כרב הראשי של חיל הים.
בנם הרב יצחק מאיר האיתן כיהן כרב אזורי בשומרון, ניהל את עיזבונו והוציא לאור מכתביו.
בתם צפירה נישאה למדען צבי קמיל. חתנם של צבי וצפירה קמיל הוא אבי רט, נין אחיו של הרב משולם ראטה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה | משולם ראטה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר |   |   | שרה | שרה | שרה | שרה | שרה | שרה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר | ישראל הייטנר |   |   | שרה | שרה | שרה | שרה | שרה | שרה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
| יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן |  |  | צפירה | צפירה | צפירה | צפירה | צפירה | צפירה |   |   | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל |   |   |
| יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן | יצחק מאיר האיתן |  |  | צפירה | צפירה | צפירה | צפירה | צפירה | צפירה |   |   | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל | צבי קמיל |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   | אבי רט | אבי רט | אבי רט | אבי רט | אבי רט | אבי רט |   |   | חגית | חגית | חגית | חגית | חגית | חגית |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   | אבי רט | אבי רט | אבי רט | אבי רט | אבי רט | אבי רט |   |   | חגית | חגית | חגית | חגית | חגית | חגית |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   | משה רט | משה רט | משה רט | משה רט | משה רט | משה רט |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   | משה רט | משה רט | משה רט | משה רט | משה רט | משה רט |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
הנצחה

על שמו רחובות בשכונת בית וגן בירושלים, בשכונת קריית הרצוג בבני ברק, בנתניה (תחת השם הרב משולם ראט) ובקריית שמואל (על שם ספרו "קול מבשר").
ספריו

שו"ת קול מבשר, הוצאת מוסד הרב קוק, ה'תשט"ז (מהדורה חדשה יצאה בשנת ה'תש"ף על ידי הרב אלקנה סג"ל, ר"מ בישיבת נתיבות ישראל, נשוי לנינתו של הרב ראטה).
מבשר עזרא, על פירוש אבן עזרא לתורה, כולל הקדמה עם קורות חיי המחבר. לסוף הספר מצורף תוכנית הלימודים של הישיבה בחרסקוב.
מבשר ירושלים על התלמוד הירושלמי.
רגלי מבשר על משנה תורה להרמב"ם.
לקריאה נוספת

מבשר ואומר: מתולדותיו, מעשיו ומכתביו של הגאון הרב משלם ראטה זצ"ל, גבעת שמואל ה'תשס"ו
Baruch Tercatin, Lucian-Zeev Herșcovici - Prezențe rabinice în perimetrul românesc
secolele XVI-XXI, Hasefer, București 2008 p.445-446
הערות שוליים

1 2  2008 B.Tercatin עמ' 445
↑  Sefer Choroskow, פרק ראשון
↑  מגורים בספרד ובגרמניה, אתר דעת
↑  מוסדות תורה באירופה בבניינם ובחורבנם, תשט"ז, ניו יורק, עמוד 536
1 2  2008 B.Tercatin עמ' 445
↑  דב אברון, חינוך במאבקו, ספריית אלינר, תשמ"ח, עמוד 138;
↑  חדשות מארץ ישראל, הפרדס, אייר תש"ז, עמוד 14, באתר היברובוקס; לא ברור אם מונה מיד בהגיעו לארץ או רק בתש"ז
↑  ספר שו"ת קול מבשר, הפרדס, כסלו ה'תשי"ז, עמוד 28, באתר היברובוקס
↑  "אגרות ותולדות מהר"ם שפירא", דוד אברהם מנדלבוים, תשע"א.
↑  דברי הביקורת על ספרו קול מבשר, כרם, שבט ה'תשי"ח; ביקורת על הביקורת, כרם, ניסן ה'תשי"ח, עמוד 2; התנצלות, כרם, אלול ה'תשי"ח, עמוד 24; קובץ בית אהרון וישראל, כסלו-טבת, ה'תשנ"ה, עמוד קל
↑  שו"ת קול מבשר, חלק א', כ"א
↑  שאול ליברמן והתנועה האורתודוקסית, הרהורים, 26 בינואר 2006. הבלוג מתייחס לספר של מרק שפירו בנושא.
↑  אתר עיריית ירושלים
↑  אמציה פלד, רחוב קול מבשר, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306027005171  GND: 106834976X  ISNI: 0000 0000 6967 5429  LCCN: nr95004383  VIAF: 97569149   WorldCat (עם VIAF): 97569149
לוקה קלדירולה

לוקה קלדירולה (באיטלקית: Luca Caldirola; ‏נולד ב־1 בפברואר 1991) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדות הבלם והמגן שמאלי בקבוצת מונצה מהסרייה א'.
קריירת מועדונים

קלדירולה החל את קריירת המשחק שלו בקבוצות הילדים והנוער של קבוצת אינטר מילאנו ואף שימש כקפטן קבוצת הנוער. במהלך עונת 2009/2010 צורף מספר פעמים לסגל הקבוצה הבוגרת, אך לא שותף במשחקים. את הבכורה הלא-רשמית ערך במסגרת משחק ידידות נגד AC מילאן.
בעונת 2010/2011 הושאל לקבוצת ויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית בה שיחק 11 משחקים. ביוני 2011 מכרה אינטר מחצית מכרטיס השחקן של קלדירולה לקבוצת צ'זנה כחלק מעסקת ההעברה של יוטו נגטומו לקבוצה. ב-7 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי אינטר במשחק במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות מול קבוצת צסק"א מוסקבה. כחודש לאחר מכן הושאל לקבוצת ברשה ששיחקה בסרייה ב'. ביוני 2012, עבר לשחק בקבוצת צ'זנה ושיחק בה בחצי הראשון של העונה, בטרם הושאל שוב לברשה עד לסיום העונה.
ביוני 2013 חתם על חוזה ל-4 עונות בקבוצת ורדר ברמן מהבונדסליגה. ב-7 בדצמבר 2014 כבש את שער הבכורה בקריירה בבעיטה חופשית בהפסד הקבוצה 2–5 לקבוצת איינטרכט פרנקפורט. בעונת 2015/2016 הושאל לעונה לקבוצת דרמשטאדט 98 ובסיומה חזר לשחק בברמן.
בינואר 2019 חזר קלדירולה לאיטליה לאחר חמש שנים, כשחתם בבנוונטו מהסרייה ב', אליה עבר בהעברה חופשית. בתוך שתי עונות חתם בקבוצת מונצה מהסרייה ב'.
הערות שוליים

↑  TIM Trophy: Inter 1–0 AC Milan, 14 August 2009
↑  Transfer market: Nagatomo belongs to Inter now, 1 July 2011
↑  Bremen sign Caldirola, Skynews.com, 26 June 2013
↑  Frankfurt vs Bremen, skysport.com, 7 December 2014
↑  Darmstadt sign Luca Caldirola on loan from Werder Bremen, Espnfc.com, 15 July 2015
נמודסמוס

| נמודסמוס |
| --- | --- |
 איור אפשרי של Pneumodesmus newmani
תקופה
סוף סילור/תחילת דבון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: רבי־הרגליים
סוג:: נמודסמוס
מינים
 Pneumodesmus newmani
שם מדעי
 Pneumodesmus ‏וילסון ואנדרסון, 2004

נמודסמוס (שם מדעי: Pneumodesmus) הוא סוג נכחד של פרוק-רגל קדום שהתקיים ביו סוף תקופת הסילור שלפני 428 מיליון שנה, אך כיום סביר יותר שחי בתחילת הדבון.
ככל הנראה היה זה רב-הרגל הקדום ביותר בעולם ומראשוני פרוקי הרגליים שיצאו מהים לראשונה. היצור התגלה בשכבה של אבן חול לחופי סטונהייבן שבאברדינשייר, סקוטלנד כממצא יחיד והוא תואר למדע ב-2004 בידי החוקרים וילסון ואנדרסון. בסוג נכלל מין אחד - Pneumodesmus newmani. משמעות שמו היא מהמילה: "pneumato" שפירושה: אוויר או נשימה, עקב ההנחה שהוא היה היצור הראשון ששאף אוויר והסיומת "desmus" - להקה (סיומת נפוצה לרבי-רגליים). שם המין נקרא על שם נהג האוטובס מאברדין מייק ניומן, אשר גילה את הממצא לראשונה. כיום הממצאים מונחים במוזיאון המלכותי של סקוטלנד באדינבורו.
מאפיינים

יצור זה הגיע לאורך של סנטימטר בודד והיה בעל שורות רבות של רגליים דקות אך ארוכות שנעו במהירות. חלל הגוף חולק לכפלים דמויי-שריון שהסתיימו בראש מעוגל ובקצהו זוג מחושים. מבנה הגוף מרמז על חללים דמויי-שרוולים המשמשמים לחילופי גזים, מה שמוכיח שנשם אוויר והיה לראשון היצורים הידועים שחיו ביבשה. להשוואה ראשון הנדלים התפתח לפני 418 מיליון שנה, ודג הריאות טיקטאליק התפתח בסוף הדבון שלפני 375 מיליון שנה והיה יצור מיימי בעיקרו.
הוא חי על החזזיות ובקרבת הסלעים על אדמות סקוטלנד וכנראה ניזון משיריים בדומה לרבי-רגליים אחרים. בתקופתו סקוטלנד נמצאה בחצי הכדור הדרומי והייתה חמימה ועשירה בחמצן בהרבה מכפי שהיום. הדבר עזר לחלק מצאצאיו כמו הארתרופלאורה לגדול לממדי ענק של 2.6 מטרים.
דינוקרוקוטה

| דינוקרוקוטה |
| --- | --- |

תקופה
אמצע-סוף מיוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: פרקרוקוטיים
סוג:: דינוקרוקוטה
שם מדעי
 Dinocrocuta ‏שמידט-קיטלר, 1975

דינוקרוקוטה (שם מדעי: Dinocrocuta; מילולית: "צבוע נורא") הוא סוג של טורף נכחד מקבוצת דמויי חתול שהיה דומה מאוד לצבוע מודרני אך היה גדול יותר. הוא חי ברחבי אירואסיה מסין עד ספרד ובצפונה של אפריקה של תקופת המיוקן.
מאפיינים

טורף גדול זה הגיע במין Dinocrocuta gigantea לגובה 1.3–1.9 מטר ואורך הגולגולת שלו הגיעה ל-43 ס"מ. הוא הגיע למשקל של 300 קילוגרם, קרוב מאוד למשקל של טיגריס סיבירי, הגדול שבדמויי החתולים המודרניים. שאר המינים היו קטנים יותר ושקלו עד 200 ק"ג. בדומה לצבועים היו לו לסתות בעלי עוצמת נשיכה חזקה מאוד ביחס לגודלו.
הדינוקרוקוטה היה טורף או אוכל נבלות שלא ברור אם צד לבד או בקבוצות, אך ידוע שהוא ניסה לצוד גם בעלי חיים גדולים ממנו שיכולים להיות של נקבות, צעירים וחלשים. מאובנים של הקרנף הקדום כילותריום מראים סימני נשיכה חזקים על גולגולתו, אשר נעשו מנשיכת דינוקרוקוטה. מאובנים נוספים שמראים נשיכות נוספות מראים שהקרנף הצליח לברוח מטורפו ולשרוד.
ולדימיר פלחוטניוק

ולדימיר (ולאד) פלחוטניוק (ברומנית: Vladimir (Vlad) Plahotniuc, נולד ב-1 בינואר 1966) הוא פוליטיקאי, איש עסקים ונדבן מולדובני, שכיהן ב-2019-2016 כיושב ראש המפלגה הדמוקרטית של מולדובה. הוא היה חבר בפרלמנט בין 30 בדצמבר 2010 לאוקטובר 2013 ובין דצמבר 2014 ליולי 2015. בין דצמבר 2010 ופברואר 2013 כיהן כסגן יושב ראש הפרלמנט של מולדובה. בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ב-24 בפברואר 2019 נבחר שוב לפרלמנט. בשנת 2016 הוא נחשב לאדם העשיר ביותר ברפובליקת מולדובה. עד לשנת 2019 הייתה לו השפעה רבה על מוסדות השלטון.