stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גירמה וולדה גיורגיס לוצ'ה

גירמה וולדה גיורגיס לוצ'ה (באמהרית: ግርማ ወልደ ጊዮርጊስ;‏ 8 בדצמבר 1924 - 15 בדצמבר 2018) היה פוליטיקאי אתיופי, שכיהן כנשיא אתיופיה בשנים 2001–2013, טייס בהכשרתו.
בימי השלטון הקיסרי עמד למשך שלוש שנים בראש בית הנבחרים.
בחירתו הראשונה לתפקיד הנשיא על ידי הפרלמנט האתיופי, ב-8 באוקטובר 2001 הייתה מפתיעה, שכן הוא היה לא מוכר יחסית. ב-9 באוקטובר 2007 נבחר בשנית לתפקיד הנשיא.
ביוגרפיה

גירמה נולד בדצמבר 1924 בעיר אדיס אבבה, למשפחה מהקבוצה האתנית אורומו.
גירמה חונך בתחילה בבית הספר של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית ואחר כך הצטרף לבית הספר טפרי מקונן שבאדיס אבבה, שם למד עד לפלישה האיטלקית, אז למד בבה"ס האיטלקי "פרינצ'יפה די פיימונטה" שבעיר הבירה.
בשנים 1950–1952 קיבל אישורי טיסה מטעם הולנד, שוודיה וקנדה במסגרת תוכנית אימונים מטעם הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית.
ב-1941 שירת כשדר ברדיו התקשורת של צבא אתיופיה. ב-1944 סיים את לימודיו בבית הספר הצבאי. ב-1946 הצטרף לחיל האוויר ולקח חלק בפעילויות. ב-1951 היה ראש שדות התעופה האזרחיים שבאריתריאה. בהמשך מונה למנכ"ל משרד התעשייה, המסחר והתכנון. ב-1961 היה חבר הפרלמנט, הפך ליו"ר הפרלמנט של אתיופיה, עזר לאתיופיה לקחת חלק בארגון הפרלמנטרי הבינ"ל והשתתף בוועידות הארגון בשווייץ, בדנמרק וביוגוסלביה וכן היה יו"ר הכנס ה-52 של הארגון. היה יו"ר לשכת היצוא והיבוא, וסגן מפקח בשיחות השלום מול אריתריאה ב-1977.
כמו כן היה חבר בלשכת המסחר, חבר במשלחת אוסטרליה לאתיופיה, מייסד ונשיא של אגודת החקלאות.
בעת שהותו באריתריאה לפני שנות ה-90, היה יו"ר אגודת הצלב האדום אתיופית ונשיא חברת לפרוסי. הוא שלט בשפות רבות: אפן-אורומו, אמהרית, תיגרינית, איטלקית, צרפתית ואנגלית.
במרץ 2012 התאשפז בערב הסעודית בגלל מחלה. בשנת 2013 סיים כהונתו כנשיא. בשנת 2014 הודיע בתקשורת על יוזמה להשכנת שלום בין אתיופיה לאריטריאה, שראה בה כמשימה מדרגה ראשונה אחרונה בחייו.
נפטר ב-15 בדצמבר 2018. הותיר אחריו אישה וחמישה ילדים.
דגל האיחוד האפריקאי

| --- | --- |

 קבלת מעמד רשמי:  31 בינואר 2010
 מוטיבים עיצוביים:  דגל ירוק, מוטען במפת אפריקה על רקע שמש לבנה, 53 כוכבים
 דגלים היסטוריים   :  
דגל האיחוד האפריקאי הוא הדגל המייצג את ארגון האיחוד האפריקאי. הדגל ירוק, במרכזו מפת אפריקה בירוק על רקע שמש לבנה, וסביבה 53 כוכבים המייצגים את המדינות החברות באיחוד. הדגל החליף את זה הקודם ב-31 בינואר 2010.
היסטוריה

הדגל הקודם היה מורכב מפס ירוק אופקי בראש הסמל, לאחריו פס צר בצבע זהב, מתחתיו, במרכז הסמל, פס אופקי רחב בצבע לבן שעליו סמל האיחוד האפריקאי, ומתחתיו פס נוסף צר בצבע זהב, ובתחתית הדגל פס רחב בצבע ירוק.
היסטוריה > משמעות הצבעים

הצבע הירוק מסמל את התקווה לאחדות של מדינות אפריקה. הצבע המוזהב מסמל את העושר של מדינות אפריקה, ואת התקווה לעתיד טוב יותר. הצבע הלבן מסמל טוהר, והרצון לאחווה בין מדינות אפריקה ליתר מדינות העולם. הצבע האדום שמופיע על הסמל במרכז הדגל מסמל את האחווה האפריקאית, ואת הדם שנשפך במלחמות לשחרור מדינות אפריקה מעול הקולוניאליזם.
ראו גם

הצבעים הכלל-אפריקאיים
דונפטאי

דונפטאי (בהונגרית: Dunapataj) הוא יישוב בנפת קלוצ'ה שבמחוז באץ'-קישקון, בדרום־מזרח הונגריה.
הכפר ממוקם על הגדה השמאלית של נהר הדנובה, כ-100 קילומטרים דרומית לבודפשט. בתחומו נמצא אגם סלידי.
כביש מספר 51 עובר דרך מרכז הכפר ומהווה את ציר התחבורה העיקרי מבודפשט ובאיה. בעבר ניתן היה להגיע לכפר ברכבת.
בכפר חייתה קהילה יהודית. בתקופת השואה גורשו מרבית חבריה לאושוויץ והקהילה חדלה מלהתקיים.
היסטוריה

בין דונפטאי לאגם סלידי נמצאו שרידים של יישוב מתקופת הברונזה, מה שמעיד שהאזור היה מיושב כבר מאז. בתקופת הכיבוש ההונגרי התיישבו ההונגרים באזור, שהיה אז מפוצל על ידי ביצות ונהרות, אך עדיין הררי במעט. האזור נכבש על ידי השבט המרכזי של ארפאד, ובאותה תקופה קיבל המקום את השם "פטאי", שנגזר משמו של מנהיג בשם פאטה, ככל הנראה בן דורו של גזה או קרוב משפחה שלו.
תעודות מזכירות את שם הכפר לראשונה בשנת 1145, ובמאה ה-13 או ה-14 כבר היה בכפר כנסיית אבן גדולה. ההתפתחות המשמעותית של פאטאי החלה במאה ה-14, ובשנת 1421 היה רכושו של משפחת זובור מפאטאי. בין 1409 ל-1872 הייתה לעיר זכויות של "עיר שוק".
במהלך השלטון הטורקי לא נפגעה העיר באופן משמעותי ואוכלוסייתה נותרה יציבה ואף גדלה עם מתיישבים חדשים. בשנת 1561 המלך פרדיננד העניק את העיר ליוחנן פקסי, מפקד מבצר קומארום.
עם התפשטות הרפורמציה, פאטאי הפכה לפרוטסטנטית ורוב אוכלוסייתה הייתה קלוויניסטית. העדות הראשונה לרפורמציה היא בשנת 1576 בכנס בהרסו, בו השתתף מיכאל טאטארי, מטיף מפאטאי.
בשנת 1703 העניק הנסיך רַקוֹצי צו המגן על תושבי היישוב. במאה ה-18 עבר היישוב מספר פעמים בין בעלי קרקעות.
פאטאי הייתה לזמן קצר מקום מושב בישופי רפורמי, והבישוף פאטאי פ. סמואל נולד בה. רק במאות ה-18 וה-19 החלו קתולים להתיישב בכפר, אך עד לאחרונה נותרה אוכלוסייתו ברובה רפורמית.
במאה ה-19 התקיים בכפר סחר משמעותי, נערכו בו 3 ירידים לאומיים מדי שנה, וטחנות רוח רבות עיבדו את הדגנים שגודלו על ידי התושבים. בנוסף לדגנים, גידלו שם גם בצל, ירקות, גפנים ופירות, והייתה חשיבות לגידול בעלי חיים, בעיקר בקר.
בתחילת המאה ה-20, עד 1950, השתייך הכפר למחוז דונאוואצה.
אתרים מעניינים

מוזיאון פאטאי.
כנסייה קתולית שנבנתה ב-1761 בסגנון קופ, והורחבה בשנת 1934.
כנסייה רפורמית מהמאה ה-15.
אגם סלידי, עם מים הנחשבים בעלי תכונות מרפא.
פסטיבל דיג.
אחוזת בּנְצֶה.
יהודי דונפטאי

הקהילה היהודית בדונפטאי החלה להתארגן בשנת 1830, ושמרה על עצמאותה עד שנת 1885, אז החלה להיות מסופחת לקהילת קונסנטמיקלוש. באותה שנה, נפתח בעיירה בית כנסת, ובשנת 1879 הוקם בית כנסת מפואר יותר ששירת את הקהילה במשך שנים רבות. בשנת 1886 נוסדה חברה קדישא, ובית ספר יהודי שפעל בדונפטאי משנת 1830 ועד לסגירתו בשנת 1928. בנוסף, בשנת 1921 נוסדה "חברת נוער" שעסקה בפעילות אמנותית ותרבותית, והייתה מרכז לחיי החברה של הצעירים היהודים בעיירה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, נפלו חמישה מבני הקהילה בקרבות. בתקופת "הטרור הלבן" התרחשו פרעות קשות בעיירה, בהן נרצחו שלושה יהודים, חנויותיהם נשדדו, ורבים נאלצו לברוח מהעיירה מחשש לחייהם.
בשנת 1880 חיו בקהילה 189 יהודים, בשנת 1930 מנתה הקהילה היהודית בדונפטאי 126 נפשות ובשנת 1941 חיו 118 יהודים בכפר.
יהודי דונפטאי > תקופת השואה

עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, החל מצבם של היהודים בהונגריה להחמיר בעקבות הגבלות חמורות שהוטלו עליהם. החוקים היהודיים שהוחלו בשנת 1938 הגבילו את מקומם של היהודים בחיי הכלכלה והחברה. חפצי ערך הוחרמו מבתי היהודים, והוטלו עליהם קנסות ומיסים כבדים. בנוסף, חויבו יהודי העיירה לנקות את רחובותיה בימי שבת, דבר שפגע בהם רגשית ודתית.
במרץ 1944, עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נעצרו כמה מיהודי העיירה על ידי הגרמנים, ועקבותיהם נעלמו. ב-5 במאי 1944, הועברו כל יהודי דונפטאי לגטו קאלוצ'ה, שם רוכזו יחד עם יהודי הכפרים הסמוכים. באמצע יוני 1944, נשלחו כולם למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נספו ברובם.
יהודי דונפטאי > אחרי השואה

לאחר המלחמה, חזרו לדונפטאי 25 שורדי שואה. הם ניסו לחדש את חיי הקהילה, ובשנת 1947 נחנך מחדש בית הכנסת בעיירה, ובאותו מעמד הוצב לוח זיכרון לזכר יהודי דונפטאי והסביבה שנספו בשואה. הקהילה המשיכה לפעול תחת קהילת באייה עד לשנת 1957, אז חדלה מלהתקיים. בניין בית הכנסת נמכר, והקהילה היהודית נעלמה סופית מהעיירה.
לקריאה נוספת

Barabás István: A dunapataji unitárius egyházközség; Fővárosi Ny., Bp., 1938
A Patajiak Köre. Az egyesület története, 1985–1995; összeáll. Fábián János, szerk. Márczis Márta; MMI, Bp., 1996
Horváth Ferenc: Száz éves a Kunszentmiklós-dunapataji vasútvonal, 1902–2002; MÁV Rt. Vezérigazgatóság, Bp., 2002 (Vasúthistória könyvek)
Schill Tamás: A dunapataji Kossuth-szobor; Pataji Múzeum, Dunapataj, 2007
Schill Tamás: A Pataji Múzeum és Tájház rövid ismertetője / Értékőrző Harta. A Hartai Helytörténeti Gyűjtemény és Tájház rövid kalauza; szöveg Kustár Rozália, Gottschall Péter; Hartai Helytörténeti Gyűjtemény és Tájház–Pataji Múzeum, Harta–Dunapataj, 2009
Rákóczy Rozália: A dunapataji polgári iskola iratai. Történeti dokumentumok a Pataji Múzeumban. Bibliográfia; Dusnoki Csaba, Dunapataj, 2010
Élettörténet a világháborúból, 1914–1917. Faddi József dunapataji népfölkelő naplója; előszó, jegyz. Rákóczy Rozália; Kalocsai Múzeumbarátok Köre–Viski Károly Múzeum, Dunapataj–Kalocsa, 2014 (Kalocsai múzeumi értekezések)
Dunapataj a 19–20. században. Történelem, néprajz; szerk. Schill Tamás; Dunapatajért Közalapítvány, Dunapataj, 2016
A Dunapataji Református Egyházközség története a kezdetektől a 19. század végéig; szerk. Schill Tamás; Dunapatajért Közalapítvány, Dunapataj, 2018
Dunapataj 1919. Írások, dokumentumok az 1919-es dunapataji népfölkelés történetéhez és emlékezetéhez; összeáll. Kiss Gy. Csaba, Schill Tamás; Dunapatajért Közalapítvány, Dunapataj, 2019
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
1 2 3 4 5  דונפטאי באתר "אנו", באתר dbs.anumuseum.org.il
↑  Pinḳas ha-kehilot: Hungaryah, Yad ṿa-shem, rashut ha-zikaron la-Shoʼah ṿela-gevurah, 1969. (בiw)
↑  A zsidó népesseg száma településenként 1840–1941 (1993) | Könyvtár | Hungaricana, library.hungaricana.hu
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת קלוצ'ה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | קלוצ'ה • שולט • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק • דונטטטלן Dunatetétlen • דושנוק • פאיס Fajsz (Bács-Kiskun vármegye) • פוקטה Foktő • גדרלק Géderlak • האיוש Hajós • הרטה Harta (Magyarország) • הומוקמג' Homokmégy • מישקה Miske • אורדש Ordas • ארגצ'רטה Öregcsertő • סקמאר Szakmár • אוישולט Újsolt • אויטלק Újtelek (Magyarország) • אוסוד Uszód |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13180262h (data)  GND: 7712706-7  VIAF: 248791588   WorldCat (עם VIAF): 248791588
דינארג D-200

| --- | --- |

Dinarg D-200
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Dinarg
 שנות ייצור:  1960–1961
 הרכבה:  ארגנטינה ארגנטינה
 אורך:  2,430 מ"מ
 רוחב:  1,200 מ"מ
 גובה:  1,240 מ"מ
 משקל:  300 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים,  191 סמ"ק המפיק 10.2 כ"ס ב-5,250 סל"ד (מנוע אחורי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית
 מהירות מרבית:  75 קמ"ש
 צריכת דלק:  17.5 ק"מ ל-1 ליטר
דינארג D-200 (באנגלית: Dinarg D-200) היא מכונית מיקרו, 2 דלתות, מונעת על ידי מנוע אחורי, אשר יוצרה על ידי חברת "DINARG" (השם המלא של החברה: "Dinámica Industrial Argentina"), הארגנטינית בין השנים 1960–1961.
יוצרו כ-300 יחידות.
תאוצת דגם ה-"דינארג D-200" בין 0-60 קמ"ש היא 28.8 שניות.
מאפיינים

2 דלתות
דלתות: בפתיחה קדמית
4 מושבים (2 קדמיים, 2 צרים מאוד מאחור (ספסל))
מנוע אחורי
הגלגל הרזרבי ממוקם בדופן הימנית של המנוע
המצבר ממוקם  בצד שמאל של המנוע
ידית ההילוכים - ממוקמת על רצפת הרכב - בין המושבים הקדמיים
ראו גם

ENIAK Antique
הערות שוליים

↑  דינארג D-200 Dinarg-D-200-un-auto-nacional-de-coleccion
↑  דינארג D-200
↑  דינארג D-200 autohistoria.com.ar/Historias/Dinarg
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דינארג D-200".
דינארג D-200
דם וחול (סרט, 1941)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הספר דם וחול של בלאסקו איבנז
 בימוי:  רובן ממוליאן 
 הופק בידי:  דריל זאנוק
 תסריט:  ג'ו סוורלינג, בלאזקא איבאנעז 
 עריכה:  בוב בישוף 
 שחקנים ראשיים:  טיירון פאואר ריטה הייוורת' אנתוני קווין לינדה דרנל (אנ') אלה נזימובה (אנ')
 מוזיקה:  אלפרד ניומן 
 צילום:  ריי רנאהאן, ארנסט פאלמר 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 במאי 1941
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  1,115,200‏$
 הכנסות:  2,717,200‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   bloodandsand
 פרסים:  פרס אוסקר לסינמטוגרפיה, צבע (ארנסט פאלמר, ריי רנאהאן) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
דם וחול (באנגלית: Blood and Sand) היא מלודרמה רומנטית משנת 1941 בבימויו של רובן ממוליאן עם טיירון פאואר וריטה הייוורת' בתפקידים הראשיים.
התסריט מסוס על רב המכר "דם וחול" (Sangre y arena) מאת ויסנטה בלסקו איבנז משנת 1908 שתורגם לשפות רבות ובו ביקורת על מלחמות שוורים, בעיקר על חייהם המורכבים והמסוכנים של לוחמי השוורים.
בלסקו איבנז ביים גרסה אילמת לספר ב-1916. ב-1922 הופק שוב סרט אילם על הספר בכיכובו של רודולף ולנטינו. ב-1989 הופקה גרסה נוספת בהשתתפות שרון סטון.
הסרט צולם בצבעי טכניקולור וזכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (צבע).
את הפסקול הלחין אלפרד ניומן. קטעי הגיטרה מבוצעים על ידי ויסנטה גומז שמבצע גם את נעימת "רומנסה אנונימית". נעימה זו מיוחסת לגיטריסט אנטוניו רובירה משנת 1900 והיא התפרסמה בנגינתו של נרקיסו יפס בסרט משחקים אסורים (1952).
סצנות מלחמות השוורים צולמו ב-Plaza de Toros במקסיקו סיטי.
תקציר העלילה

חואן גייארדו (רקס דאונינג (אנ')) הוא נער בסביליה שחולם להיות לוחם שוורים כאביו שנהרג מנגיחת פר. אימו ענייה ומנקה רצפות בכנסייה אינה מרוצה משאיפותיו בעקבות מות בעלה. חואן נפרד מחברתו כרמלה (אן טוד (אנ')) וביחד עם שלושת חבריו הוא מגיע למדריד כדי להפוך ללוחם שוורים מקצועי.
כעבור עשר שנים חואן (טיירון פאואר) הוא כבר לוחם שוורים מפורסם ועשיר. הוא מחלק כספים למשפחתו ולנזקקים ונושא לאישה את חברתו כרמלה (לינדה דרנל). הוא מפסיק את עבודת אימו כשוטפת רצפות ומביא אותה לבית מפואר, תומך גם באחותו ובגיסו.
חואן ממשיך בניצחונותיו בזירה והופך למטדור המפורסם ביותר בספרד.
לעיר מגיעה דונה רוסה (ריטה הייוורת'), פאם פטאל יפהפייה, עשירה ומושכת גברים. חואן המטדור מבחין בה ולאחר ניצחונו הוא זורק לעברה את כובע המטדור שלו והיא זורקת לעברו ורד.
חואן נמשך ליפיה ועושרה של דונה רוסה למרות התנגדות אימו ואשתו העוזבת אותו. מצבו הכספי מידרדר וכן יכולותיו בזירה. מנולו (אנתוני קווין), חברו מלידה עולה עליו ביכולתו ודונה רוסה מעדיפה אותו.
לאחר שדונה רוסה עזבה אותו לטובת מנולו נשאר חואן בודד. הוא מבקש סליחה מאשתו ואימו ומבטיח להן שלאחר הקרב החשוב הקרוב הוא יפרוש מזירת מלחמות השוורים.
בקרב האחרון נפצע חואן קשות מנגיחת פר. את מקומו תופס מנולו. הוא מובא גוסס לחדר צדדי ומת בזרועות אשתו לקול תשואות הקהל למנצח החדש, מנולו.
מנולו המנצח מנופף לקהל ובעיקר לדונה רוסה שזורקת לעברו ורד הקהל שואג למלך החדש בזירה. לידו נראה דמו של חואן ספוג בחול זירת השוורים - דם בחול.
גרף רציף

גרף רציף בעל שני קווים, שמתאר את מיקומן של שתי מכוניות נוסעות, במהלך זמן נסיעתן. תחת הגרף מצויה תמונה של טבלת הנתונים, שבעזרתה הוא שורטט.
גרף רציף הוא דרך הצגה חזותית של מידע מספרי, שפירטי המידע בו מכילים בזוגות סדורים של מספרים. דרך הצגה זו מקלה על קליטת מידע זה ועל השוואה בין פרטי המידע.
גרף רציף נוצר בשרטוט של קו או של קווים אחדים, שנעשה כך שכל קו מורכב מנקודות במישור לפי מערכת צירים קרטזית. על הצירים מופיעות יחידות המידה, שאליהן יש להשוות את הקווים. במקרה בו יש יותר מקו אחד, יופיע לצד הגרף מקרא, שיסביר מה מייצג כל אחד מהקווים. דוגמאות שגרתיות:
גרף רציף בעל שני קווים, המשווה את ערכי הפונקציה  Y=X לערכי הפונקציה  Y=X^{3}. בגרף כזה, ייוחד קו אחד לכל פונקציה וכל נקודה על כל קו תהייה ערך שחושב עבור זוג סדור.
גרף רציף בעל שני קווים, המשווה את מהירותן של שתי מכוניות במהלך זמנו של מרוץ מכוניות. בגרף כזה ייוחד קו לכול מכונית. הציר האנכי יהיה ציר המהירות והציר האופקי יהיה ציר הזמן. יהיו נקודות מובלטות על כל קו והן ייצגו את ערכי הזוגות הסדורים שנמדדו בפועל. קטעי הקו שבין הנקודות המודגשות ייצגו ערכים משוערים של זוגות סדורים, שלא נמדדו.
גרף רציף בעל שני קווים, המשווה את הישגי שתי מפלגות במהלך כל מערכות הבחירות של מדינה מסוימת, מאז יום הווסדה, או מאז שמפלגות אלו הוקמו. לכול מפלגה ייוחד קו. הציר האנכי יהיה מספר המנדטים לו זכתה כל מפלגה בכול מערכת בחירות והציר האופקי יהיה ציר הזמן. בימים בהם נערכו בחירות יהיו על הציר נקודות מודגשות, המקשרות את תאריך אותו יום עם מספר המנדטים לו זכתה כל מפלגה באותו יום. בין נקודות אלו יופיעו קטעי קווים, שכול תפקידם הוא להקל על התפישה החזותית של האדם, המביט בגרף.
גרף עקומה שמציג את הקשר בין המשתנים שבזוגות הסדורים כפונקציה ועובר קרוב אל הנקודות המסומנות כתוצאות המדידות, אך לא ממש עליהן. גרף כזה לוקח בחשבון שגיאות מדידה קטנות ככל האפשר ומציע חוק טבע, שמסביר את התוצאה הנמדדת. (ראו גם שיטת הריבועים הפחותים).
דניאל סוסה

דניאל סוסה (באנגלית ובצרפתית: Daniel Sosah; נולד ב-21 בספטמבר 1998 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן ניז'רי יליד גאנה המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת איסלץ' מליגת העל הבלארוסית.
קריירת מועדונים

סוסה גדל במחלקות הנוער של נובל אריקס הגנאית, ובהמשך הגיע לישראל ושיחק במחלקות הנוער של מכבי נתניה ובית"ר טוברוק. את הקריירה המקצוענית שלו החל בקבוצות א.ס. פאן מליגת העל הניז'רית, CI קמסאר מליגת העל הגינאית ו-VAP מליגת העל הטוגולזית.
ב-17 ביולי 2021 חתם סוסה באיסלץ' מליגת העל הבלארוסית.
קריירה בינלאומית

ב-9 ביוני 2021 ערך סוסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניז'ר, בהפסד 0–1 לנבחרת הרפובליקה של קונגו במשחק ידידות. ב-8 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, השער היחיד בהפסד 1–6 לנבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
גרף נרות יפניים

גרף נרות יפניים
גרף נרות יפניים הוא תצורת מידע גרפית פשוטה חזותית המציגה מידע על המסחר המתבצע בניירות ערך בבורסה.
כל נר אנכי מסמל תקופת זמן בה התבצע מסחר כמו יום, שבוע, חודש או שנה. קצה הנר (הפתיל) מסמל את המחיר המקסימלי או מינימלי שנסחר במסגרת תקופת הזמן הנבחרת. הקצה העליון של הנר מסמל את השער הגבוה ביותר באותה תקופת זמן, והקצה התחתון של הנר מסמל את השער הנמוך ביותר. גוף הנר עצמו מורכב משער הפתיחה ושער הסגירה. כאשר שער הפתיחה נמוך משער הסגירה גוף הנר יהיה חלול (ובדרך כלל צבעו של הנר יהיה ירוק), כאשר שער הפתיחה גבוה משער הסגירה גוף הנר יהיה מלא (ובדרך כלל צבעו של הנר יהיה אדום), בצורה זו צבעו של הנר מראה את המגמה של נייר הערך באותה תקופת זמן.
הגדרת המרכיבים השונים בגרף נרות יפניים
גרף הנרות היפניים "מייצר" תבניות שונות הנקראות "תבניות יפניות", שפעמים רבות משמשות כאיתותים על אופי המגמה העתידית. תבניות מסוימות יבשרו על המשך כיוון מגמה ואף התחזקות, בעוד אחרות יבשרו על שינוי כיוון (Reversal). זהו הגרף הנפוץ ביותר בקרב המנתחים הטכניים שכן הוא נותן מידע רב בצורה ברורה ופשוטה יחסית, ושיטות מסחר רבות מתבססות על תצורתו.
יתרונה של ההצגה החזותית של נרות יפניים הוא בהצגה ברורה של היחסים בין גוף הנר לבין הצל, כלומר היחס בין טווח המסחר בין שער הפתיחה והסגירה לבין טווח המסחר הכולל בתקופת הזמן. תבניות הנרות היפניים נותנות תשומת לב רבה ליחסים הללו.
לדוגמה- כאשר שערי הפתיחה והסגירה זהים או מאוד קרובים, וגוף הנר זעיר, הנר נקרא דוג'י, והרמז שהוא מציע הוא של חוסר החלטיות מקומי במסחר (אם לקראת המשך המגמה או לקראת היפוכה, בהתאם להמשך התבנית בנרות הקודמים והבאים)
גיומנדרד

גיומנדרד (בהונגרית: Gyomaendrőd) היא עיר במחוז בקש, על גדת נהר קרש בדרום-מזרח הונגריה. העיר נוסדה בשנת 1981 מאיחוד של העיר גיומה (Gyoma) עם הכפר אנדרד (Endrőd) ומספר קהילות נוספות. הכפר אנדרד הוזכר לראשונה במאה ה-15 כמקום משכנן של כמה עשרות משפחות אצולה.
בשנת 1989 קיבלה גיומנדרד מעמד של עיר. בעיר 98% הונגרים, והיתר צוענים, גרמנים, רומנים וסלובקים. העיר מהווה מרכז נופש ודיג, בין היתר בזכות העובדה שהנהר קורוס נחשב לאחד הנהרות הנקיים ביותר בהונגריה. בעיר מתקיימים אירועים ופסטיבלים מעת לעת, בהם פסטיבל גבינה, מרוצי מכוניות, וכן חג "יום הקדוש סטפן" המצוין במאכלי דגים.
בעיר מוזיאון לטיפוגרפיה ומצבה לקורבנות מלחמת העולם הראשונה וכן מצבה לקורבנות מלחמת העולם השנייה. סמוך לעיר ישנם מעיינות מרפא.
תולדות העיר

העיר גיומה מוזכרת במסמכים משנת 1332 בתור כפר בו חיו כ-150 נפש. בתקופת השלטון האוסטרו-הונגרי סבלה העיר מהצפות. בתחילת המאה ה-18 נפגעה העיר בהתקפות של סרבים. ב-1830 קיבל היישוב מעמד של עיר. בתקופה זו הייתה גיומה העיר הגדולה ביותר באזור. בסוף המאה ה-19 היו בעיר כ-10,800 הונגרים, 90% מהם פרסביטריאנים, וכ-600 גרמנים. כמו כן התיישבו במקום מספר סלובקים.
קהילה יהודית

ב-1941 היו בגיומנדרד כ-90 יהודים. עם כיבוש הונגריה על ידי גרמניה, במרץ 1944 רוכזו יהודי גיומנדרד בגטו שהוקם במחסן מקומי. הם גורשו לגטו אחר ומשם למחנות ריכוז ושילוח שונים. רובם גורשו לבסוף לאושוויץ.
ילידי המקום

קלמן רוז'אהדי (1873-1961) היה שחקן ומורה למשחק יהודי-הונגרי.
איזידור קנר (1860 – 1935) היה מו"ל יהודי-הונגרי, דמות בולטת בהדפסת וכריכת ספרים.
אימרה קנר (1890 – מאוטהאוזן, 1944) היה טיפוגרף, מדפיס, אמן עיצוב ספרים יהודי-הונגרי,
פאל שבש במקור שפאט (1899 – 1938) יהודי-הונגרי, שהוצא להורג בטיהורים הגדולים.
אלברט קנר (1899 – 1976) מומחה דפוס, גרפיקאי יהודי-הונגרי, אחד מבני משפחת קנר.
אנדרה קנר (1896 – 1943) מומחה דפוס, יהודי-הונגרי, איש עסקים. ניספה בשואה.
ארז'בט קנר (1897 – 1998) טיפוגרפית, אמנית כריכת ספרים יהודייה-הונגרייה.
אימרה פטקו במקור ברקוביץ (1922 – 1983) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, אספן אמנות.
אגנש גרגֶיי במקור גוטמן (1933) היא משוררת, סופרת, מסאית ומתרגמת יהודייה-הונגרייה.
הערות שוליים

| יישובים בנפת גיומנדרד |
| --- | --- | --- |
| יישובים | גיומנדרד • דוואוואניה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה |  |
| יישובים במחוז בקש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | בקשצ'בה  |  |
| ערים |  בטוניה •  בקש •  • צ'ורוואש •  דוואוואניה •  אלק •  פיזשדיארמט •  גיומנדרד •  גיולה •  קונדורוש •  קרשלדאן •  מדגיישג'האזה •  מזברן •  מזהגייש •  מזקובאצ'האזה •  אורושהאזה •  שרקד •  סרווש •  סגהאלום •  טוטקומלוש •  אויקיגיוש •  וסטה |  |
| כפרים | בקשסנטאנדראש • צ'בסבדי • דובוז • גרנדאש • קטשופרון • סבדקיגיוש • טלקגרנדאש • דומבג'האז • קוורמש • אלמאשקמראש • דומבירטוש • קספר • קישדומבג'האז • קונאגוטה • מגיארבאנהגייש • מגיארדומבג'האז • מדגיישבודזאש • נג'באנהגייש • נג'קמראש • פוסטאוטלקה • וגג'האזה • צ'אדסאלאש • אצ'גפלבה • הוניה • בלמגייר • קמוט • קרשטרצ'ה • טרהוש • מורון • קרשויפלו • קרטססיגט • בוצ'ה • קטגיהאזה • לוקשהאזה • אורמניקוט • קרדוש • צ'בצ'וד • בקשאמשון • צ'נאדאפאצה • גאדורוש • קרדושקוט • נג'סנאש • פוסטפלדוואר • ביהראוגרה • גסט • קרשנג'הרשאן • קטגיאן • מהקרק • מזגיאן • שרקדקרסטור • אויסלונטה • ז'דאן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567393205171  BnF: cb119520429 (data)  GND: 4499093-5  LCCN: n90694462  NKC: ge453789  VIAF: 150228613   WorldCat (עם VIAF): 150228613
גרף פרש

גרף פרש עבור לוח רגיל. בתוך כל צומת רשומה הדרגה שלו.
גרף פרש הוא גרף שצמתיו מייצגים משבצות של לוח שחמט, וקשתותיו מייצגות מסעים חוקיים של פרש (כלומר שני קודקודים מחוברים אם ורק אם פרש יכול לעבור בצעד יחיד בין המשבצות שהם מייצגים).
עבור לוח בגודל mxn, יש בו  mn צמתים ו- 4mn-6(m+n)+8 קשתות. עבור nxn יש בו  4(n-2)(n-1) קשתות (שמונה פעמים מספר משולשי).
גרף כזה הוא דו-צדדי, מאחר שהוא 2-צביע - צביעת לוח שחמט רגילה. משום כך הוא גם גרף מושלם.
חידת מסע הפרש שואלת על מציאת מסלול המילטוני בגרף כזה.
דקארט (קומונה)

| --- | --- |
סמל דקארטסמל דקארט

פסל רנה דקארט בכניסה לבניין העירייה
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  סאנטר-עמק הלואר סאנטר-עמק הלואר
 מחוז:  אנדר ולואר
 רובע:  לוש
 ראש העיר:  ז'ק ברבייה
 על שם:  רנה דקארט 
 שטח:  38.08 קמ"ר
 גובה:  37 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  121
  ‑ הנקודה הנמוכה:  37
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,294 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  99 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  46°58′25″N 0°41′52″E﻿ / ﻿46.973611111111°N 0.69777777777778°E﻿ / 46.973611111111; 0.69777777777778 
 אזור זמן:  UTC+1
 האתר הרשמי (בצרפתית)
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי דקארט(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי דקארט(למפת סאנטר-עמק הלואר רגילה) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסדקארט(למפת סאנטר-עמק הלואר מוגדלת) אורליאן טור בורז' שארטר בלואה שאטורו נורמנדי פיי דה לה לואר  אקיטן החדשה אוברן רון-אלפ  בורגון פראנש קונטה  איל-דה-פרנסדקארט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דקארט (בצרפתית: Descartes) היא קומונה במחוז אנדר ולואר שבחבל סאנטר-עמק הלואר במרכז צרפת. במקור שמה של הקומונה היה לה איי, במהפכה הצרפתית שמה שונה ללה איי-דקארט. בשנת 1966 היא אוחדה עם העיר השכנה Balesmes ושמה שונה לדקארט על שמו של רנה דקארט שנולד בה.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת 300 ק"מ מפריז ו-50 ק"מ מטור. בשטח הקומונה עובר נהר קרז, יובל של נהר הוויין.
דגל האיחוד הגדול

| --- | --- |

 כינויים נוספים:  דגל הקונגרס, דגל קיימברידג', הצבעים הקונטיננטליים
 סוג הדגל:    דגל לאומי ודגל ימי לאומי  היסטורי
 הונף לראשונה:  3 בדצמבר 1775
 הונף לאחרונה:  1777
 מוטיבים עיצוביים:  שלושה עשר פסים אדומים ולבנים לסירוגין, דגל הממלכה המאוחדת בקנטון
"דגלי הלאום של ארצות הברית", ספר לימוד משנת 1880
דגל חברת הודו המזרחית, 1732
דגל האיחוד הגדול (באנגלית: Grand Union Flag), המכונה גם דגל הקונגרס (Congress flag), דגל קיימברידג' (Cambridge Flag) והצבעים הקונטיננטליים (Continental Colors) הוא הדגל הלאומי הראשון של ארצות הברית.
תיאור הדגל

הדגל כולל 13 פסים אופקיים בצבעים אדום ולבן. בקנטון הדגל מופיע היוניון ג'ק (דגל בריטניה) כפי שהיה קודם לשנת 1801 (לפני הוספת צלב פטריק הקדוש - המסמל את אירלנד).
דגל זה דומה בעיצובו לדגל חברת הודו המזרחית הבריטית, בו עשתה החברה שימוש מאז שנת 1707. ההבדל היחיד בין הדגלים הוא מספר הפסים האופקיים (הנע בין 9 ל-15 בדגל החברה).