stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמואל בו
ביוגרפיה

הוא נולד השלישי מתוך חמישה ילדים בקרלייל, צפון אנגליה, בנם של ג'יימס בו (1794–1845), סנדלר, ולוסי ווקר, טבחית. הוא גדל בעוני יחסי, וללא עידוד להגיע לקריירה באמנויות.
הוא היה אוטודידקט והתיידד עם אמנים מקומיים כמו ריצ'רד הרינגטון וג'ורג' שפילד, והושפע מאוד מעבודתו של ויליאם טרנר. לאחר ניסיון לא מוצלח לחיות כאמן בקרלייל הוא השיג עבודה כצייר נוף בתפאורות תיאטרון במנצ'סטר ב-1845, מאוחר יותר עבד באותו תפקיד בגלאזגו.
בעידוד של דניאל מקני לעסוק בציור נוף הוא עבר להמילטון בין השנים 4–1851 ועבד שם עם אלכסנדר פרייזר. בשנת 1854 הוא עבר לנמל גלאזגו כדי לעבוד על הטכניקה שלו בציור ספינות ונמלים. הוא גם החל להשלים את הכנסתו באיור ספרים, לפני שעבר לאדינבורו ב-1855.
כשהגיע לאדינבורו הוא התגורר בבית מדורג באזור Stockbridge של העיר. בעקבות הדוגמה של טרנר, הוא הפך לצייר מיומן של נמלי ים.
הוא זכה להערצה על ידי רוברט לואיס סטיבנסון וצייר נוף של ביתו בסוואנסטון, ובניית מגדלור באזור. העבודה ההנדסית למגדלור נעשתה על ידי האחים תומאס ודייוויד סטיבנסון, אביו ודודו של רוברט לואיס בהתאמה.
בריאותו החלה להתדרדר בשנת 1877 ובינואר 1878 הוא לקה בשבץ מוחי. הוא מת מסרטן הערמונית בביתו מאוחר יותר.
הוא נקבר בבית הקברות באדינבורו ב-23 בנובמבר 1878. הקבר נושא מדליון ברונזה של ראשו מאת ויליאם ברודי.
הערות שוליים

↑  Wood, James, ed. (1907). "Bough, Sam". The Nuttall Encyclopædia. London and New York: Frederick Warne.
↑  Oxford Dictionary of National Biography (2004); "Samuel Bough"
↑  Hitchon, Gil; Hitchon, Pat (1998). Sam Bough, RSA: the Rivers in Bohemia. Book Guild.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 6706 9126  LCCN: nr91039946  NGV: 858  NLA: 35020646  RKD: 11379  Trove: 794878  ULAN: 500031514  VIAF: 51548919   WorldCat (עם VIAF): 51548919
ישראל אפרת (פרופסור)

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  28 במאי 1891 אוסטרוה, אוקראינה 
 פטירה:  4 בינואר 1981 (בגיל 89) תל אביב-יפו, ישראל 
 שם לידה:  ישראל אייזיק פֶרֶס 
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבה יוניברסיטי 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב 
 השקפה דתית:  יהדות 
 פרסים והוקרה:  פרס ביאליק (1966)  פרס טשרניחובסקי  פרס ניומן 
 
הרב פרופ' ישראל יצחק אפרת (באנגלית, על פי ההגייה האשכנזית: Israel Isaac Efros;‏ 28 במאי 1891 (ט' בסיוון תר"ן), אוסטרוה – 4 בינואר 1981, תל אביב) היה משורר, רב ופילוסוף ישראלי. כיהן כרקטור הראשון ונשיא כבוד של אוניברסיטת תל אביב.
תולדות חייו

אפרת נולד בשם ישראל יצחק פרס[דרוש מקור] באוסטרוג שבחבל ווהלין (כיום באוקראינה), למשפחה חסידית. בנעוריו למד בישיבת מיר. כשהיה בן אחת-עשרה היגרו אביו דוד ואחת מאחיותיו, כרבים מבני יהדות מזרח אירופה באותה העת, לארצות הברית, על רקע קשיים כלכליים. בשנת 1905 הגיע לעולם החדש עם אמו גיטל, וגר עם משפחתו בניו יורק. למן הגעתו לארצות הברית ועד שנת 1909 למד בבקרים בבית ספר כללי ואחר-הצהריים בישיבת רבי יצחק אלחנן, סיים את לימודיו בהצטיינות וקיבל היתר הוראה. באותה שנה פרסם פיליטון ראשון, בשם עט.
בין השנים 1909–1913 למד לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1914 למד לתואר מוסמך במחלקה ללימודים שמיים של אוניברסיטת קולומביה, וב-1915 קיבל מהאוניברסיטה תואר דוקטור בלימודים שמיים והוסמך לרבנות בבית המדרש לרבנים באמריקה.
בשנת 1917 עבר לבולטימור, בה ייסד וניהל מכללה עברית. במקביל ריכז את הוראת הפילוסופיה היהודית והספרות העברית החדשה בדרופסי קולג'. ב-1926 ביקר לראשונה בארץ ישראל. ב-1928 עבר עם משפחתו לבאפלו, שם כיהן כרב ומנהיג הקהילה היהודית בבית הכנסת הקונסרבטיבי "בית אל" (Temple Bet-El) עד שנת 1934 וכפרופסור לתרבות שמית באוניברסיטת באפלו. בשנת 1941 היה ליושב ראש המחלקה לעברית במכללת האנטר שהוקמה אז. בשנת 1946 היה שותף במשלחת שביקרה את היהודים במחנות העקורים בגרמניה, וביקר את מוסדות האו"ם על היחס ליהודים ועל הניסיון למנוע פעילות תרבות יהודית. כן היה נשיא ההסתדרות העברית של אמריקה.
משנת 1945 לימד פילוסופיה יהודית וספרות עברית חדשה בפילדלפיה. בשנת 1954 הוזמן לכהן כדיקן המכון האוניברסיטאי לתרבות ישראל שהוקם לקראת סוף שנת 1955. בשנת 1956, עם הקמת המוסד, מונה אפרת לכהן כרקטור הראשון של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 1959 פרש מן התפקיד, וזכה לתואר "נשיא כבוד" הראשון והיחיד של האוניברסיטה.
בשנת 1941 זכה בפרס של קרן לואיס למד לעידוד יוצרים יהודיים, ושוב בשנת 1955. בשנת 1960 זכה בפרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת, וב-1961 בפרס ברנר עבור ספרו "בין חופים נסתרים". בדצמבר 1966 זכה בפרס ביאליק לשנת תשכ"ז על ששת ספרי השירה שלו. במשך מספר שנים היה יו"ר חבר השופטים של פרס ברנר.
משפחתו מעניקה פרס לספרות עברית הקרוי על שמו: "פרס ישראל אפרת".
יצירתו

ישראל אפרת  פרסם יותר ממאה פואמות בעברית, וכן מסות וספרים בנושאי פילוסופיה יהודית עתיקה ושל ימי הביניים, שירה וספרות. בין היתר כתב על תפיסתו הפילוסופית של הרמב"ם כפי שהתבטאה בספרו "מורה נבוכים".
אפרת תרגם לעברית שניים ממחזות ויליאם שייקספיר, ולאנגלית יצירות של חיים נחמן ביאליק. בנוסף היה שותף בכתיבת מילון אנגלי-עברי של ובסטר והוצאת דביר, שהושלם ב-1929.
ספריו > שירה

שירים: תרע"א-תרפ"ח, תל אביב: מצפה, 1932.
ויגומים שותקים: שירים, תל אביב: מצפה, תרצ"ג.
זהב, ניו יורק: ספרים, תש"ב – שיר על בהלת הזהב בקליפורניה אחרי שנת 1849.
אנחנו הדור...: שירים, ניו יורק: עגן, תש"ה-1944.
היימלאָזע יידן: א באזוך אין די יידישע לאגערן אין דייטשלאנד, בואנוס איירס: צענטראל-פארבאנד פון פוילישע יידן אין סאאָ-פאאולאָ, 1947. (ביידיש)
זכרתי לך ---: פרקי-שירה, ניו יורק, תש"י.
גורל ופתאם: שירים ופואימות, ירושלים: מוסד ביאליק, 1954.
בין חופים נסתרים: שירים, תל אביב: דביר, תשכ"א.
אלול כֻלו חדש של שיר: תשכ"ו-תשל"א, תל אביב: אגודת הסופרים העברים בישראל, 1972.
ספריו > פילוסופיה יהודית

הפילוסופיה היהודית העתיקה, ירושלים, תשי"ט.
הפילוסופיה העברית העתיקה: הסתכלות במטפיזיקה ובאתיקה, תל אביב: דביר, תשכ"ה.
הפילוסופיה היהודית בימי הבינים: שיטות וסוגיות, תל אביב: דביר, תשכ"ה.
הפילוסופיה היהודית בימי הבינים: מונחים ומושגים, תל אביב: דביר, תשכ"ט.
ספריו > מסות

ספר המסות: הסתכלות בסוד הרוח והרושם, תל אביב: דביר, תשל"א.
מלים ודממה: שירה ומסה: תשל"ב-תשל"ו (תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ח.
הראי היוצר: מסות קטנות: תשל"א-תשל"ט (ירושלים: תל אביב: דביר, תש"מ-1980.
ילקוט מסות, תל אביב: יחדיו: אגודת הסופרים העברים בישראל, תש"ם-1980.
ספריו > עריכה

מילון אנגלי-עברי מאת ישראל אפרת, בנימין נחום סילקינר, יהודה אבן-שמואל קופמן; בעריכת יהודה אבן-שמואל קופמן, תל אביב: דביר, 1929.
מחג לחג: קובץ לספרות היפה ולבקרת (ניו יורק - בולטימור, תרע"ו-תרע"ח) 2 כר'.
ספריו > תרגום

ויליאם שקספיר, המלט: נסיך דנמרק, ניו יורק: עגן, 1944.
ויליאם שקספיר, טימון איש אתונה, תל אביב: דביר, תשי"ג-1953.
ספר יובל לכבודו

יצחק אורפז [ואחרים] (עורכים), ישראל אפרת – משורר והוגה, 2 כרכים (א. להערכת יצירתו; ב. מחקרים לכבודו), תל אביב: מכון כץ לחקר הספרות העברית – אוניברסיטת תל אביב, תשמ"א.
לקריאה נוספת

גרשון חורגין, 'הגותו של ישראל אפרת', בצרון נו (תשכ"ז), 11–17, 26.
בנימין יצחק מיכלי, 'נושא-החורבן וייחודו בשירת ישראל אפרת', על המשמר (ד בסיוון תשל"א), 6, 16.
א' כהן, 'עיונים בשירתו של ישראל אפרת', הדאר נ (תשל"א), 511–512.
בנימין יצחק מיכלי, 'ישראל אפרת כמסאי', מאזנים לז (תשל"ג), 93–104.
בנימין יצחק מיכלי, 'ישראל אפרת בן שמונים וחמש: בין שירו למסתו', מאזנים מג (תשל"ו), 193–199.
משה אונגרפלד, 'ישראל אפרת (למלאת לו פ"ה שנים)', הדאר נה (תשל"ו), 476–477.
יעקב קבקוב, 'ישראל אפרת – איש השירה והחקר, בספרו: שוחרים ונאמנים: מסות ומחקרים על הספרות והתרבות העברית באמריקה, ירושלים: ר' מס, תשל"ח 1978, עמ' 211–216.
'על השירים והמסות ב"מילים ודממה" לישראל אפרת', מאזנים מד, 2 (תשל"ח):
רבקה גורפין-אוכמני, 'בפאתי עולם', 115–118.
שרגא אבנרי, 'מה בין מילים לדממה', 119–122.
ישראל זמורה, 'מסות קטנות שהן גדולות', 123–126.
משה שמיר, אור צהריים, אור ערב, מעריב, 19 במאי 1978, המשך (על ישראל אפרת: מלים ודממה, שירה ומסה:תשל"ב-תשל"ו, ספריית פועלים, תל אביב, תשל"ח).
ק.א. ברתיני, 'המילים רק ראשי חיצים', מאזנים מח, י (תשל"ט), 7–11. (על שירתו של אפרת)
מאזנים נ, 5–6 (תש"ם): על ישראל אפרת ויצירתו:
יעקב בהט, 'בדרך מן המקורות אל האמנות', 361–363. (על "אלגיות בראשית")
אפרים שמואלי, '"מחשבה שירית" – התבוננות בעולמו', 364–369. (התפרסם גם בשם '"מחשבה שירית" – התבוננות בעולמו של ישראל אפרת', בתוך: ישראל אפרת: משורר והוגה (תשמ"א), עמ' 258–365.
נפתלי הרץ טוקר, 'החתירה לקראת שירה קינטית', 370–378.
מאיר בוסאק, 'היסוד הפאוסטי בשירתו', 379–382.
פנחס לנדר, 'שירת השואה שלו', 383–387.
עדה ברקאי, 'השיר והשר', 388–390.
נפתלי הרץ טוקר, '"דימויים עולים כהבהוב אורות": לשירתו של ישראל אפרת ז"ל', עלי-שיח 10/11 (תשמ"א), 33–40.
נפתלי הרץ טוקר, 'שירים כמימוש לירי למחשבה מסאית: ניסיון לאינטרפטאציה בין-ז’אנרית של שלושה שירי ים [משל ישראל אפרת]', מאזנים נב, 3 (תשמ"א), 190–201.
יצחק זילברשלג, 'נגלה ונסתר ביצירתו של אפרת', הדאר 60, יח (תשמ"א), 278–279.
עדה ברקאי, '"מנגינות עבריות": בין י. אפרת לג.ג. ביירון – על ספר שיריו האחרון של ישראל אפרת', בצרון ג, 9/10 (340/341) (תשמ"א), 12–16.
נורית גוברין. "ישראל אפרת: מילים ודממה", 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ד', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשס"ח/2008, עמ' 232 - 236.
נורית גוברין. "אז אראה את פניך עיר ירושלים" - ירושלים בשירת ישראל אפרת. בתוך: 'קריאת הדורות - ספרות עברית במעגליה', כרך ז', הוצאת כרמל ואוניברסיטת תל אביב, תשע"ט (2019).
תמר וולף-מונזון, 'בין "מלים" ל"דממה" אצל ישראל אפרת', עתון 77 100 (תשמ"ח), 150–151.
חלי אברהם-איתן, 'בין שירה לפילוסופיה: בעולמם הספרותי של ישראל אפרת ואיתמר יעוז-קסט', בתוך: אילת אטינגר ודני בר-מעוז (עורכים), מטוב יוסף: ספר היובל לכבוד יוסף טובי, חיפה: המרכז לחקר התרבות היהודית בספרד ובארצות האסלאם – אוניברסיטת חיפה, תשע"א, כרך א, עמ' 415–426.
Eisig Silberschlag and Arthur Hyman, 'Israel Efros (1891-1981),' Proceedings of the American Academy for Jewish Research 49 (1982), pp. xv-xxi. (Jstor)
ביבליוגרפיה של כתביו:
ישראל אפרת – משורר והוגה (תשמ"א), עמ' 273–278.
הערות שוליים

↑  גנזים - אגודת הסופרים העברים בישראל, חוברת 100, ניסן תשמ"א, כרך ח', שנה 14, עמוד 93
↑  Central Conference of Rabbis Advocates Industrial Reforms, JTA, July 2, 1928.
↑  י. דוד, פרופ' ישראל אפרת, מעריב, 4 בנובמבר 1955;
Jewish Ccommunal Activities, JTA, June 18, 1926.
↑  Reuben J. Magil Heads Temple Beth-el, Buffalo, JTA, January 26, 1934.
↑  Hunter College Establishes Hebrew Department, JTA, July 27, 1941.
↑  Tension and Misery Mark Life of Displaced Jews, Says Member of Jewish Cultural Group, JTA, June 10, 1946;
Unrra Officials in Germany Consider Displaced Jews “inferior People,” Delegation Says, JTA, June 21, 1946.
↑  Histadrut Ivrith Conference Discusses Introduction of Hebrew in Schools, Colleges, JTA, September 9, 1941;
M. Ribalow, Editor of Only Hebrew Weekly in America, Honored in New York, JTA, June 5, 1944;
Israel Efros Dead at 89, JTA, January 15, 1981.
↑  American Friends of Tel Aviv University Elects Officers, March 30, 1955, jta
↑  Gladstein, Regelson, Jewish Authors Awarded Literary Prizes, JTA, October 3, 1941.
↑  Four Jewish Writers Win Awards for Yiddish and Hebrew Books, JTA, June 1, 1955.
↑  ישראל אפרת ובנימין גלאי - חתני פרס ברנר, דבר, 3 בנובמבר 1961.
↑  פרק ביאליק חולק לי. אפרת ופרופ' ש. אברמסון, דבר, 26 בדצמבר 1966.
↑  פרס ברנר לאבא קובנר, דבר, 8 בנובמבר 1968; פרס ברנר תשכ"ט, דבר, 21 בנובמבר 1969.
↑  Exhibition of Israel Books Opened; Will Be Shown Throughout U.S, JTA, April 25, 1955.
↑  Hebrew Edition of Webster’s Dictionary Completed in Palestine, JTA, May 23, 1929.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יצחק דב ברקוביץ | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם שרגא אברמסון  1966 | הבא: שמעון הלקין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260733305171  PLWABN: 9811250724005606  BIBSYS: 90987037  BNE: XX1256868  BnF: cb11174974x (data)  CiNii: DA06403688  GND: 1055153780  ISNI: 0000 0000 8360 984X  LCCN: n86010267  NKC: ola20241233423  NTA: 071499679  RERO: 02-A003209702  SELIBR: 50755  SUDOC: 137781512  VIAF: 17593595   WorldCat (עם VIAF): 17593595
קם בירץ'

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1992 (בן 32) מונטריאול, קנדה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.03 מטרים
 מספר:  24
 מכללה:  אוניברסיטת פיטסבורג אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס
 דראפט:  לא נבחר, 2014
 קבוצות כשחקן
 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017–2021 2021–2023:  סו פולס סקייפורס אוסאק ספורטיף אולימפיאקוס אורלנדו מג'יק טורונטו ראפטורס
קם קסאבייה בירץ' (בצרפתית: Khem Xavier Birch; נולד ב-28 בספטמבר 1992) הוא כדורסלן קנדי, המשחק בעמדת הסנטר.
קריירת מכללות

בירץ' נולד במונטריאול שבקוויבק, קנדה, ובנערותו עבר למסצ'וסטס שבארצות הברית. בשנת 2011 החל ללמוד באוניברסיטת פיטסבורג, ושנה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת נבדה בלאס וגאס ("UNLV"), אשר במדי קבוצתה שיתף פעולה עם אנתוני בנט וכריסטיאן ווד. בעונתו השנייה והאחרונה בקבוצה, רשם בירץ' ממוצעים של 11.5 נקודות, 10.2 ריבאונדים ו-3.8 חסימות למשחק.
קריירת משחק מקצועית > השנים הראשונות

לאחר שלא נבחר כלל בדראפט ה-NBA‏ 2014, חתם בירץ' על חוזה בקבוצת סו פולס סקייפורס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונתו היחידה בקבוצה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח, לאחר שהעמיד ממוצעים של 11.2 נקודות, 9.6 ריבאונדים ו-1.8 חסימות למשחק.
בעונת 2015/2016 שיחק בקבוצת אוסאק ספורטיף מליגת העל הטורקית.
קריירת משחק מקצועית > אולימפיאקוס

ביוני 2016 חתם על חוזה באולימפיאקוס היוונית. בעונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים כוללים של 6.9 נקודות ו-5.5 ריבאונדים למשחק בליגת העל היוונית וביורוליג.
קריירת משחק מקצועית > אורלנדו מג'יק

לקראת עונת 2017/2018 הצטרף לאורלנדו מג'יק מליגת ה-NBA. ב-3 וחצי עונותיו עם המג'יק קלע 4.7 נקודות ואסף 4.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-8 באפריל 2021 שוחרר בירץ' מהקבוצה.
קריירת משחק מקצועית > טורונטו ראפטורס

יומיים לאחר שחרורו מאורלנדו, ב-10 באפריל, חתם בירץ' על חוזה בטורונטו ראפטורס. עד לסיום עונת 2020/2021 הציג בטורונטו יכולת טובה עם ממוצעים של 11.9 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק, כולל משחק שיא של 20 נקודות מול דנוור נאגטס.
קריירת משחק מקצועית > סן אנטוניו ספרס

ב-9 בפברואר 2023 הועבר בטרייד לסן אנטוניו עבור יאקוב פולטל.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2017/2018 | אורלנדו | 42 | 0 | 13.8 | 0.540 | – | 0.689 | 4.3 | 0.8 | 0.4 | 0.5 | 4.2 |
| 2018/2019 | אורלנדו | 50 | 1 | 12.9 | 0.603 | 0.000 | 0.699 | 3.8 | 0.8 | 0.4 | 0.6 | 4.8 |
| 2019/2020 | אורלנדו | 48 | 24 | 19.2 | 0.510 | 0.000 | 0.653 | 4.6 | 1.0 | 0.4 | 0.5 | 4.4 |
| 2020/2021 | אורלנדו | 48 | 5 | 19.8 | 0.450 | 0.190 | 0.741 | 5.1 | 1.1 | 0.7 | 0.6 | 5.3 |
| 2020/2021 | טורונטו | 19 | 17 | 30.4 | 0.556 | 0.290 | 0.636 | 7.6 | 1.9 | 0.8 | 1.2 | 11.9 |
| 2021/2022 | טורונטו | 55 | 28 | 18.0 | 0.485 | 0.000 | 0.746 | 4.3 | 1.1 | 0.5 | 0.5 | 4.5 |
| 2022/2023 | טורונטו | 20 | 0 | 8.1 | 0.594 | 0.500 | 0.800 | 1.3 | 0.4 | 0.3 | 0.3 | 2.2 |
| קריירה | קריירה | 282 | 75 | 17.1 | 0.520 | 0 .200 | 0.698 | 4.4 | 1.0 | 0.5 | 0.5 | 5.0 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2018/2019 | אורלנדו | 5 | 0 | 18.4 | 0.556 | — | 0.857 | 6.2 | 0.8 | 0.2 | 1.0 | 5.2 |
| 2019/2020 | אורלנדו | 5 | 0 | 17.8 | 0.500 | — | 0.909 | 5.0 | 1.4 | 0.2 | 0.0 | 4.8 |
| 2021/2022 | טורונטו | 6 | 4 | 10.5 | 0.500 | 0.500 | — | 1.5 | 0.5 | 0.2 | 0.2 | 3.0 |
| קריירה | קריירה | 16 | 4 | 15.3 | 0.521 | 0.500 | 0.889 | 4.1 | 0.9 | 0.2 | 0.4 | 4.3 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2016/2017 | אולימפיאקוס | 37 | 21 | 18.1 | 0.624 | – | 0.643 | 5.6 | 0.3 | 0.5 | 1.0 | 7.3 |
| קריירה | קריירה | 37 | 21 | 18.1 | 0.624 | – | 0.643 | 5.6 | 0.3 | 0.5 | 1.0 | 7.3 |
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של בירץ' בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  Magic Sign Khem Birch, באתר הקבוצה, 27 ביולי 2017
↑  Raptors Sign Birch, באתר הקבוצה, 10 באפריל 2021
בית ג'אלא

| --- | --- |
סמל בית ג'אלא
בית ג'אלא
בית ג'אלא
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 ראש העיר:  ז'נט חורי
 שטח:  13 קמ"ר
 גובה:  750 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,484 (2017)
 קואורדינטות:  31°42′57″N 35°11′15″E﻿ / ﻿31.715833333333°N 35.1875°E﻿ / 31.715833333333; 35.1875 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.BeitJala-city.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) בית ג'אלא(למפת ירושלים רגילה) בית ג'אלא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בית ג'אלא (לפעמים מאוית גם בית ג'אלה, או בית ג'לא. בערבית: بيت جالا, ‏האזנהקובץ:ArBeitJala.ogg‏Ⓘ‏) היא עיירה פלסטינית נוצרית, הסמוכה לבית לחם. שטחה 14 קמ"ר, אוכלוסייתה מונה כ-17,659 איש.
מקור השם וזיהוי

יש סברה המזהה את העיירה עם מיקומה של גילה המקראית (כלומר זהו שיבוש השם), אולם זיהוי מקובל יותר של היישוב המקראי הוא עם תל הנקרא ג'אלא מצפון לחלחול. לפי סברה אחרת השם מזכיר את שמה של בית גַּלְיָא שבתלמוד. ברשימת שישק היא מוזכרת בשם גַלֶנָה. לפי מסורת ערבית היה שמה הקדום בית אֶפְרָתָה. הצורה ג'לא היא הצורה הערבית לשם העברי המקורי גולה, שבתוקף חוקי הדיסימילציה הפך לגילה. בימי הביניים קראוה עולי רגל נוצרים רָמָה (אליה מכוונים, לפי מסורתם, דברי הנביא ירמיהו, "קול ברמה נשמע"). בדורות קדומים שיבשו עולי רגל את שמה וקראו לה Bouticlla (בותיצלה). החוקרים הבריטים קונדר וקיצ'נר מהקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל זיהו את בית ג'אלא עם גלים, הנזכרת בגרסת תרגום השבעים לספר יהושע (ט"ו, נ"ט).
גאוגרפיה

בית ג'אלא שוכנת בגובה ממוצע של 750 מטרים מעל פני הים, בסמיכות לעיר בית לחם במזרח וליישוב הקהילתי הר גילה במערב. שכונת גילה בירושלים ממוקמת כמה מאות מטרים מצפון לה. תוואי נחל גילה עובר במרכז העיר.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בבית ג'אלא בשלהי המאה ה-19 וכתב: "אם הנתונים שנמסרו לי מדויקים, יש בכפר הזה שלושת אלפים תושבים, ובהם אלפיים ושבע מאות יוונים אורתודוקסים ושלוש מאות יוונים קאתולים. מוסלמי לא יעז לשהות כהן זמן רב מפני שלפי  אגדת קדומים שיש עדיין מאמינים בה בארץ, כל מוסלמי שיעז לגור בכפר הזה שלושה ימים ולא יתנצר מסתכן במיתה חטופה . מונים כאן חמש מאות וחמישים גברים המסוגלים לשאת נשק". הוא מוסיף כי "סביבתו פורייה מאוד, וליין המיוצר בה יצאו מוניטין". בנוסף, פירט על הכנסיות בכפר ועל קורותיהן של הקהילות הנוצריות שחיו בו.
היסטוריה > המנדט הבריטי

באוגוסט 1939 נפתח סניף דואר בבית ג'אלא.
כ-75% משטח השכונה נכללה בשטח C. בשנת 2001 נערכה בשכונה מבצע בית מוגן.
אוכלוסייתה

בעבר רובה המכריע של האוכלוסייה בעיר היה נוצרי, בדומה לבית לחם שכנתה. במאה השנים האחרונות רבים מתושבי בית ג'אלא היגרו לאמריקה הדרומית. יוצאי בית ג'אלא שם מהווים כ-70,000 איש (הערכה 2006). במקביל היגרו לעיר מוסלמים רבים, כך שעל אף שהנוצרים עדיין מהווים רוב, הוא אינו משמעותי כבעבר.
בעיר נמצאים בתי ספר של זרמים שונים בנצרות, כולל הלותרנים (טליתא קומי), הקתולים, והאורתודוקסים.
על אדמות הכפר נבנתה חומת ההפרדה שניתקה את בית ג'אלה מוואדי אחמד, שטח חקלאי של 3,500 דונם עם אלפי עצי זית.
בתרבות

העיר בית ג'אלה מוזכר בשיר "אמצע הלילה בכפר" שבוצע על ידי הראל מויאל, בו מתוארות חוויותיו של מויאל משירותו הצבאי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  עמנואל הראובני, לקסיקון ארץ ישראל, משרד החינוך ומטח, 2010
↑  Conder and Kitchener, 1881,  SWP III, p. 20
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך ראשון : יהודה (א), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1982, עמ' 77
↑  סניף דואר בבית ג'אלה, הַבֹּקֶר, 14 באוגוסט 1939
↑  אורן זיו, עבור חומת ההפרדה: משרד הביטחון עוקר עשרות עצי זית בבית ג'אלה, באתר שיחה מקומית, 20 באוגוסט 2015
| Flag of Senegalיישובי נפת  בית לחם |
| --- | --- | --- |
| ערים |  בית לחם • בית ג'אלא • בית סאחור |  |
| מועצות מקומיות | בתיר • בית פג'אר • חוסאן • אל-ח'דר • נחאלין • תוקוע • עובידייה • זעתרה |  |
| כפרים | א-שוואוורה • אום סלמונה • אל-ולג'ה • אל-פורדיס • ארטאס • בית תעמר • ג'נאתא • ג'ובת א-דיב • ג'ודום • ג'ורת א-שמעה • דאר סלאח • הנדאזה • ואדי אל-עראיס • ואדי א-ניס • ואדי פוכין • חרבת בית זכריה • ח'רבת אל-דיר • מעסרה • מראח רבאח • ערב א-ראשידיה • אל-עסאכרה • אל-מניה • ג'בעה |  |
| מחנות פליטים | עאידה • דהיישה • אל-עזה (בית ג'יברין) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475219105171  GND: 4663054-5  LCCN: no2013025138  VIAF: 296338754   WorldCat (עם VIAF): 296338754
טיל נגד טנקים

שיגור טיל "ספייק" בכנס החדשנות הצבאי הבינלאומי של צה"ל, 2022
טיל נ"ט סאגר
חיילים אמריקאים יורים טיל נ"ט מתקדם מדגם ג'אוולין FGM-148
טִיל נֶגֶד טַנְקִים (בראשי תיבות: טיל נ"ט) הוא טיל שנועד להשמיד בעיקר טנקים אך גם כלים משוריינים אחרים. בניגוד לרקטה נגד טנקים, טיל נ"ט כולל מנגנוני הנחיה וניהוג עצמי.
היסטוריה

עוד במלחמת העולם השנייה החלו להופיע רקטות נ"ט כגון הבזוקה, הפאנצרפאוסט והפיאט. בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלו הסובייטים לייצר את ה-RPG-7 – מטול רקטות נגד טנקים, אולי הנפוץ והמפורסם בעולם.
טילי נ"ט אמיתיים החלו להופיע בשנות ה-50 של המאה ה-20, אך למעשה רק בשנות ה-60 של המאה ה-20 החלו גרסאות יעילות להופיע. הראשונה שבהם הייתה הסאגר הסובייטי – טיל נ"ט מונחה תיל. בשיטת ניהוג זו המפעיל שולט בטיל באמצעות תיבת שליטה שמחוברת לטיל באמצעות תיל ארוך. בעקבות הצלחתו של הסאגר, פיתחו האמריקאים את הטאו (TOW) – אף הוא טיל נ"ט מונחה תיל.
ישנם שלושה דורות של טילי נ"ט מונחים. ככל שהדור מתקדם יותר – שליטת המפעיל בטיל פשוטה יותר:
דור ראשון – טילים כמו השמל והסאגר שבו המפעיל, או הכוון כפי שהוא נקרא בצה"ל, צריך לשלוט על 3 אלמנטים מזמן שיגור הטיל ועד הפגיעה. האלמנטים הם הצלב שנמצא אצלו במשקפת, מיקום הטיל ומיקום המטרה. הקושי בשליטה על שלושת האלמנטים בו זמנית גורם לכך שאחוזי הפגיעה של טילים מדור זה הם לרוב נמוכים.
דור שני – טילים כדוגמת הטאו (מכונה בצה"ל בשם "עורב") והדרגון, שבהם הכוון צריך לשלוט על 2 אלמנטים לאורך כל משך הזמן משיגור הטיל ועד הפגיעה. האלמנטים הם הצלב שבמשקפת והמטרה (מיקום הטיל בזמן המעוף אינו חשוב לכיוונו).
דור שלישי – הטילים המתקדמים בהם הכוון מתמקד ב-2 האלמנטים של הדור השני, אבל רק בזמן הכיוון אל המטרה. מרגע השיגור הוא למעשה סיים את עבודתו. נקראים גם טילי "שגר ושכח" (Fire & Forget). דוגמה לטילי נ"ט כאלה הם הספייק הישראלי והג'אוולין FGM-148 האמריקני.
בחלק מהטילים החדשים ישנה אופציה של "תקיפה עילית", שבה הטיל מגיע קרוב אל המטרה ואז עולה לגובה וצולל עליה, על מנת לפגוע בחלק העליון והחשוף יחסית של הטנקים.
מבנה ופעולה

טיל הנ"ט משוגר על ידי חי"ר, רק"ם, או מסוק קרב ומורכב ממנוע רקטי, ראש נפץ, ומערכת הנחיה.
מבנה ופעולה > ראש הנפץ

הראש הקרבי של טיל הנ"ט הוא בדרך כלל מטען חלול, שמתוכנן לרכז את אנרגיית הפיצוץ בנקודה אחת, לחדור את שריון הטנק, וליצור סילון של מתכת נוזלית לוהטת ורסיסים שמשמידים את צוות הטנק מבפנים. בטילים חדשים ישנם ראשי נפץ דו-שלביים (טאנדם), המתוכננים לגרום לפיצוץ לוחות השריון הריאקטיבי בעזרת ראש נפץ קטן, ואז לתקוף את השריון הפסיבי (הרגיל) עם מטען חלול.
מבנה ופעולה > משגר

המשגר כולל חצובה בעלת רגליים כבדות לייצוב המערכת, זביל (הצינור בו מאוחסן הטיל), מערכת הנחיה ושליטה, סוללה להפעלת המערכת, כוונת ולעיתים גם אמר"ל. עקב משקלן הרב של חלק מן המערכות, קיימת נטייה להתקין אותן על גבי רכב שטח או רכב קרבי משוריין כגון נגמ"ש או נגמ"ש לחימה. עם זאת, קיימות מערכות קלות-משקל המנוידות על ידי חי"ר בלבד, בדרך כלל בחוליות של 2–4 חיילים.
מבנה ופעולה > הנחיה

ישנם כמה סוגי הנחיה, בהם:
הנחיית חוט (תיל): בטילי הנ"ט הראשונים, כמו הסאגר נגרר חוט דק מאחורי הטיל, שהתחבר למשגר ושימש לקשר עם הטיל בזמן מעופו. על המשגר היה מוט שליטה, שבעזרתו כיוון המפעיל את הטיל.
הנחיית לייזר: המפעיל מקרין אלומת לייזר על המטרה, ועֵינית בראש הטיל מזהה את האלומה ומכווינה את הטיל אליה. ישנם טילים מתבייתי כתם לייזר, וטילים רוכבי קרן לייזר.
הנחיית אלקטרו-אופטית (הנחיית טלוויזיה): הטיל מנהג את עצמו אל המטרה, אחריה הוא עוקב באמצעות חיישנים הנמצאים בראשו. החיישנים כוללים גלאים פסיביים כגון מצלמת וידאו וגלאי אינפרה אדום, אך גם גלאים קורנים כמו מכ"ם גל-מילימטרי ומכ"ם לייזר, הסורקים את השטח ומחזירים תמונה של הסביבה והמטרה.
דוגמאות לדגמים לפי מדינות

BGM-71 טאו
AGM-114 הלפייר
FGM-148 ג'אוולין
להט
נמרוד
ספייק (Spike)
"גיל" ו"גיל 2"
תמוז Spike-NLOS
סאגר
פאגוט
קונקורס
מטיס
מטיס-M
קורנט
כריזנטמה
מילאן
ראו גם

טיל
רקטה נגד טנקים
מערכת הגנה אקטיבית לטנקים
טיל נ"ט TOW הנורה ממשגר שמותקן על ג'יפ
טיל נ"ט טאו משוגר מג'יפ האמר אמריקני
ליקויי חמה בישראל

ערך זה מפרט רשימה חלקית של ליקויי חמה שהיו ושצפויים להיות בישראל במאה ה-20 ובמאה ה-21.
בתרשימים מתואר המסלול הצר בו יופיע ליקוי החמה באופן מלא, בו הירח יכסה את השמש לחלוטין מעין הרואים, לצד המסלול בו יופיע ליקוי החמה באופן חלקי, בו הירח יכסה רק חלק מהשמש מעיני הרואים. כמו כן ניתן לראות בתרשימים באלו חלקים של כדור הארץ יהיה יום בזמן הליקוי ובאילו חלקים יהיה לילה.