stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסף שלגי
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל שובץ בחטיבת גולני בסיירת אגוז (גויס על ידי אורי שמחוני). עבר הכשרה כלוחם, (נלחם בקלחת 4 בלבנון) קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. במלחמת יום כיפור נלחם עם כוח זמיר במסגרת חטיבה 14 ובסיום הקרבות התייצבו על תעלת המים המתוקים מול איסמעליה. מיד עם סיום המלחמה שב לחטיבה ושימש מפקד מחלקה ופלוגה בגדוד 13 (גדעון), היה מ"פ מצטיין והפלוגה זכתה בבוחן פלוגה חטיבתי. בהמשך מונה בשנת 1977 למפקד סיירת גולני. שלגי פיקד על הסיירת כשלוש שנים במהלכן לקחה הסיירת חלק בפשיטות בלבנון, חדירות לירדן וכן לחמה במבצע ליטני. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. בין היתר לחם שלגי במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה. בשירות המילואים הגיע לדרגת סא"ל ושימש כמפקד יחידת האלפיניסטים, וכמג"ד בחטיבת אלכסנדרוני. בשנים 1995–1996 שימש כמנכ"ל משרד התשתיות האנרגיה. כמנכ"ל משרד האנרגיה הוביל והעביר בכנסת את חוק החשמל 1996, החל את המשא ומתן על יבוא גז טבעי ממצרים, הקים את רשות החשמל, הקים את ועדת ההגוי לגז טבעי בראשות תא"ל מיל דני ורדי שלימים הפכה לחברת נתג"ז. הוביל רפורמה בנושא תחנות דלק והפרטתן וכן הסדרה של מערך גז הבישול ואמנת הצרכנים.
שלגי הוא יזם בתחום של אנרגיה ואנרגיה מתחדשת. בשנת 1998 הקים את תחנת הכוח "אשקוגן" תחנת הכוח הפרטית הראשונה שקמה בישראל מכוח חוק החשמל 1996, ובכך שבר את המונופול של חח"י. במועד הפעלתה הייתה 3% מכושר הייצור בישראל ו-100% מהייצור הפרטי "אשקוגן" גם הייתה פרויקט Project Finance הראשון בישראל בתחום התשתיות עם מימון Non Recourse. בשנת 2004 ייסד והקים את חברת מעגן התפלה עם מתקן התפלת מים הפרטי הראשון בישראל מפעל המייצר כ-20 מיליון טון בשנה של מי שתייה ומוכר את המים למקורות. לאחר מכן עבד מספר שנים באיחוד האמירויות UAE עוד הרבה לפני הסכמי אברהם והקים שם תחנות כוח ומפעלי התפלה עבור האמירות של RAK (ראס אל חיימה).
אסף שלגי הוא מומחה בתחום של טכנולוגיות לאנרגיה ושינוי אקלים ומשנת 2009 הוא מייסד ומנכ"ל חברת מקורות אחרים לאנרגיה OSEG.
OSEG עוסקת בהשקעות בחברות ישראליות עם טכנולוגיה בתחום האנרגיה, הפחתת פליטות פחמן, ביזור, והשפעה על האקלים.
שלגי הוא בעל תואר ראשון בהנדסת תעשייה וניהול מאוניברסיטת תל אביב.
הערות שוליים

↑  דוד חיון, ‏גונן שגב מונה למנכ"ל חברה המתמודדת במיכרז תחנת הכוח ברמת חובב, באתר גלובס, 22 בפברואר 1998
↑  אסף שלגי, באתר גדס"ר גולני.
↑  עמירם כהן, "אסף שלגי ימונה באפריל למנכ"ל משרד האנרגיה", הארץ, ‏ 28.02.1995.
↑  אביחי בקר, סעיף אמינות, מעריב מוסף סופשבוע, ‏ 22.12.1995, עמודים 50–54, 55, כפי שהועלה באתר פרש.
התקוממות המדינה האסלאמית בעיראק (2017–הווה)

התקוממות המדינה האסלאמית בעיראק היא התקוממות מתמשכת בעצימות נמוכה. ההתקוממות החלה בחודש דצמבר 2017 לאחר שארגון הטרור המדינה האסלאמית (דאעש) איבד את השליטה הטריטוריאלית שלו בשטחים שכבש בעיראק במהלך מלחמת האזרחים בשנים 2013–2017. דאעש וארגון הטרור "ברית הדגלים הלבנים" (שהוא חלק מארגון אנסאר אל-אסלאם) נלחמו נגד צבא עיראק (שמגובה על ידי ארצות הברית ועל ידי מדינות אחרות שמשתתפות בהתערבות הבינלאומית נגד המדינה האסלאמית) ונגד מליציות שיעיות במדינה הנתמכות על ידי איראן.
רקע

המרד הוא המשך ישיר של מלחמת האזרחים בעיראק בשנים 2013–2014, כאשר דאעש ממשיכה להוות אופוזיציה חמושה נגד הממשלה העיראקית השיעית. יחד עם דאעש, מורדים נוספים הנלחמים בממשלה כוללים קבוצה המכונה "הדגלים הלבנים" אשר על פי הדיווחים מורכבת מחברי דאעש לשעבר ומורדים כורדים, וממשלת עיראק מאמינה כי היא חלק מ"אנסאר אל-אסלאם" ואולי מזוהה עם אל-קאעידה. הקבוצה פועלת בעיקר במחוז כירכוכ והשתמשה במגוון של טקטיקות גרילה נגד כוחות הממשלה. בספטמבר 2017, אבו בכר אל-בגדאדי, מנהיג דאעש, קרא לתומכי דאעש ברחבי העולם לפתוח בהתקפות על כלי תקשורת מערביים והמשיך בהודעתו בשם דאעש להתמקד במאבק במתקפה הדו-כיוונית על האומה המוסלמית; הצהרות אלו סימנו חריגה מהרטוריקה הקודמת שהתמקדה בבניין המדינה של דאעש ובישרו שינוי באסטרטגיה של דאעש לעבר התקוממות קלאסית.
מהלך המרד

מאז שדאעש איבד את כל שטחי הכיבוש שלו בעיראק בסוף 2017, שהוכרז כניצחון עיראק על דאעש ונראה באופן נרחב כקץ למלחמה, והוכרז ככזה על ידי ראש ממשלת עיראק, חיידר אל-עבאדי, התרחשו מספר תקריות אלימות בביצוע הצדדים המסוכסכים. למרות הכרזת הניצחון של עיראק על דאעש, הקבוצה נתפסת ככל הנראה כרחוקה מלהסתלק מעיראק וממשיכה לשמור על נוכחות ברחבי המדינה, ועדיין מסוגלת לבצע התקפות והתכתשויות עם כוחות פרו-ממשלתיים. דאעש מנהל מלחמת גרילה עם נוכחות חזקה במחוזות כירכוכ, דיאלא, סלאח א-דין, וסולימאניה. לדאעש גם נוכחות בולטת בערים כירכוכ, חלבג'ה וטוז אלדוזה וביצעה תקיפות ליליות באזורים כפריים.
על פי הדיווחים, לוחמי דאעש עוברים בכפרים במהלך היום ללא הפרעה של כוחות הביטחון, ומקומיים התבקשו על ידי דאעש לתת ללוחמים מזון ולתת מידע על מקום הימצאו של אנשי צבא עיראק, המקומיים גם הצהירו כי לוחמי דאעש פולשים לעיתים קרובות למסגדים. בין הפעולות של דאעש ניתן למנות התנקשויות, חטיפות, פשיטות ומארבים.
החל משנת 2021, גורמים רשמיים בארצות הברית הזהירו כי דאעש "נשאר מסוגל לנהל התקוממות ממושכת", אך גם תיארו את דאעש בעיראק כ"מתמעט". המודיעין העיראקי העריך כי לדאעש יש 2,000–3,000 לוחמים בעיראק.
בעקבות תבוסתו של דאעש בדצמבר 2017, הארגון נחלש מאוד והאלימות בעיראק צומצמה בחדות. 12 אזרחים איבדו את חייהם מתקריות הקשורות לאלימות במהלך אוקטובר 2021, הנתון הנמוך ביותר מזה 18 שנים.
הערות שוליים

↑  Griffis, Margaret (2019-01-02). "7,201 Killed in Iraq During 2018, Lowest Since US Invasion". Antiwar.com Original. נבדק ב-2021-08-11."Iraq Yearly Roundup: 3,092 People Were Killed in 2019". Antiwar.com Original. 2020-01-02. נבדק ב-2021-08-11."Iraq Yearly Roundup: 1,942 Killed During 2020". Antiwar.com Original. 2021-01-01. נבדק ב-2021-08-11."Iraq Yearly Roundup: 1,625 Killed During 2021". Antiwar.com Original. 2022-01-01. נבדק ב-2022-01-01."Iraq Monthly Roundup: 125 Killed in January". Antiwar.com Original. 2022-01-31. נבדק ב-2022-01-31."Iraq Monthly Roundup: 142 Killed in February". Antiwar.com Original. 2022-01-31. נבדק ב-2022-02-28.
ח'ליפות ראשידון

| --- | --- |


 
 הח'ליפות בהיקפה הגדול ביותר
 ממשל
 ראש המדינה:  ראשידון 
 ראשידון:  אבו בכר
 שפה נפוצה:  ערבית 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  יוני 632 
 תאריכי פירוק:  28 ביולי 661 
 ישות קודמת:  מוחמד במדינה
 ישות יורשת:  בית אומיה
 
ח'ליפות ראשידון (בערבית: ٱلْخِلَافَةُ ٱلرَّاشِدَةُ; בתעתיק: אל־חִ'לַאפַה א־רַּאשִׁדַה) הייתה הח'ליפות הראשונה לאחר מות מוחמד בשנת 632 לספירה. החליפות נשלטה על ידי ארבעת הח'ליפים הראשונים, הראשידון.
הח'ליפות

הח'ליפות קמה בעקבות פטירתו של מוחמד ביוני 632. עומר ואבו עוביידה בן אל-ג'ראח הכריזו על נאמנותם לאבו בכר, והאנצאר ושבט קורייש הלכו בעקבותיהם. אבו בכר קרא לעצמו "ח'ל֫יפַת רסול אללה" (خَلِيفةُ رَسُولِ اللهِ, "מחליפו של שליח האלוהים") או פשוט "ח'ל֫יפַה". בעברית מקובל גם התעתיק (השגוי) "ח'ליף". אבו בכר הכניע את השבטים הערביים, שטענו שלמרות שהם נשבעו אמונים למוחמד וקיבלו על עצמם את האסלאם, הם לא התחייבו ליורשיו של מוחמד ולאבו בכר. לאחר מכן השלים את כיבוש חצי האי ערב, שבו הוחל בימי מוחמד, וכוחות הח'ליפות פלשו לתחומי האימפריה הביזנטית. שלטונו של אבו בכר הסתיים במותו באוגוסט 634.
הח'ליף השני עומר בן אל-ח'טאב תפס את מקומו של אבו בכר בהתאם להוראתו. עומר הביא את הח'ליפות להתרחבות גדולה, כאשר בימי שלטונו הח'ליפות כבשה יותר משני שלישים מהאימפריה הביזנטית ואת מרבית האימפריה הסאסאנית. עומר נרצח בנובמבר 644 בידי עבד פרסי. הח'ליף השלישי, עות'מאן בן עפאן, נבחר על ידי ועדה בת שישה אנשים שמונתה בידי עומר. תחת עות'מאן, הח'ליפות השלימה את כיבוש פרס בשנת 651 והמשיכה בכיבוש שטחי האימפריה הביזנטית. לעות'מאן קמה התנגדות שהאשימה אותו בנפוטיזם, והוא נרצח בסופו של דבר על ידי המורדים ביוני 656.
הח'ליף הרביעי, עלי בן אבי טאלב, בן לשבט האשם שממנו בא מוחמד, העביר את בירת הח'ליפות לכופה שבעיראק. קרובו של עות'מאן ומושל סוריה מועאויה הראשון, שהאמין שעות'מאן נהרג שלא כדין ויש להעניש את רוצחיו, לא קיבל את שלטונו של עלי ויצא נגדו. בנוסף, פלג שלישי המכונה ח'וארג', שהיו תומכיו לשעבר של עלי, מרדו גם נגד עלי וגם נגד מועאויה לאחר שסירב לקבל את הבוררות בקרב צפין. המלחמה הובילה להפלת ח'ליפות ראשידון ולהקמת הח'ליפות האומיית ב-661 על ידי מועאויה.
ח'ליפות ראשידון מאופיינת בתקופה של עשרים וחמש שנה של התרחבות צבאית מהירה ולאחריה תקופה של חמש שנים של סכסוכים פנימיים. צבא ראשידון מנה בשיאו מעל 100,000 איש. עד שנות ה-650, בנוסף לחצי האי ערב, הח'ליפות כללה את הלבנט ועבר הקווקז בצפון; את צפון אפריקה ממצרים ועד לתוניסיה של ימינו במערב; והרמה האיראנית וחלקים ממרכז אסיה ודרום אסיה במזרח.
הח'ליפות בתקופת הראשידון > התיישבות

גאוגרפית, הח'ליפות התרחבה מאוד בתקופת שלושת הח'ליפים הראשונים. מצבה הכלכלי של האימפריה המוסלמית השתפר בעקבות מסעות כיבושים רחבי היקף ומוצלחים והטלת מיסי הג'זיה (מס גולגולת) על מי שאינם מוסלמים (ד'מי).
אזור בצרה היה כמעט ולא מיושב כשנכבש על ידי המוסלמים. במהלך שלטונו של עומר, הצבא המוסלמי הקים באזור בסיס ממנו יצא להתקפות נגד האימפריה הסאסאנית. מאוחר יותר הגיעו למקום גם מתיישבים שהקימו מסגד.
במהלך כיבוש מצרים שהחל ב-641, השתמש הצבא המוסלמי באזור פֻסטאט כבסיס. לאחר כיבוש אלכסנדריה חזרו המוסלמים והתיישבו באזור. האזור נוצל למרעה, אולם מאוחר יותר הוקמו שם גם מבנים.
אזורים מיושבים אחרים הורחבו מאוד. במוסול בנה אחד ממפקדי צבאו של עומר מצודה, מספר כנסיות, מסגד ומקום כינוס ליהודים שהתגוררו שם.
הח'ליפות בתקופת הראשידון > התפתחות פנימית

במהלך שלטונו ביסס אבו בכר את אוצר המדינה (בית אל-מאל). עומר הרחיב את היקף פעילות האוצר, והורה על הקמת ארגון שינהל את כספי המדינה.
הח'ליפים הורו על בניית דרכים וגשרים לאזורים שנכבשו, בתמורה לנאמנות הפוליטית של הנתינים באזור. בשל הזרימה של כספים לאוצר המדינה, המוסלמים שיפצו בארות ישנות בשטחים שכבשו וחפרו חדשות. בנוסף, בנו המוסלמים בריכות ותעלות מים, שמרביתן היו פתוחות לשימוש הציבור הרחב.
במהלך תקופת בצורת, הורה עומר על בניית תעלה במצרים, שחיברה בין הנילוס לים. התעלה, שנבנתה תוך שנה, סייעה להעברת תבואה לחצי האי ערב דרך הים. עד אז הועברו הסחורות רק דרך היבשה. לאחר ששני שיטפונות הכו בעיר מכה, הורה עומר על בנייתם של שני סכרים שם, ובנייתו של סכר נוסף בקרבת העיר מדינה.
הערות שוליים

↑  "Shūrā". Encyclopaedia of Islam, Second Edition. 1960–2007. doi:10.1163/1573-3912_islam_COM_1063.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: hulefa-yi-rasidin 
מטבע של ח'ליפות ראשידון, 647–670 בקירוב, חיקוי מטבעות ביזנטיים, ובו דמות ביזנטית (קונסטנס השני) אוחזת שרביט ומצלב גלובוס
ח'ליפות ראשידון בהיקפה הגדול ביותר
התרחבות הח'ליפות בתקופת הראשידון
ג'וזף אדה

ג'וזף אומה אדה (באנגלית: Joseph Oma Adah; נולד ב-8 ביוני 1999 באבוג'ה שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת קשר הכנף.
קריירת מועדונים

אדה גדל באקדמיית אמקסון, והחל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת קצינה יונייטד מליגת העל הניגרית. ב-6 באפריל 2019 חתם בסלוצק מליגת העל הבלארוסית, במדיה ערך 24 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-25 בינואר 2020 חתם אדה בפיוניק ירוואן מליגת העל הארמנית. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-12 ביולי 2020 חתם אדה בגנדזסאר קפאן מליגת העל הארמנית. הוא ערך שמונה הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-25 בפברואר 2021 חתם בשחטיור קרגנדה מליגת העל הקזחית. ב-5 במרץ ערך את הופעתו היחידה במדי המועדון, בהפסד 1–2 לקאיראט אלמטי במסגרת הסופר קאפ הקזחי. הוא שיחק גם בקבוצת המילואים של המועדון.
ב-18 בספטמבר 2021 חתם אדה באולימפ-דולגופרודני מהליגה הרוסית השנייה. הוא ערך 21 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-1 ביולי 2022 חתם בנ.ק צליה מליגת העל הסלובנית, אך לא שיחק במדי המועדון.
ב-31 בינואר 2023 חתם אדה בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית.
ב-20 בספטמבר 2023 חתם בסקציה נס ציונה.
הערות שוליים

↑  ՊԱՇՏՈՆԱԿԱՆ ՀԱՅՏԱՐԱՐՈւԹՅՈւՆ. Ժոզեֆ Ադահ Օմա באתר הרשמי של פיוניק ירוואן, 25 בינואר 2020 (בארמנית)
↑  ОФИЦИАЛЬНО: ДЖОЗЕФ АДА ОМА — ИГРОК ФК ШАХТЕР באתר הרשמי של שחטיור קרגנדה, 25 בפברואר 2021 (בקזחית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'וזף אדה".
קסיופאה (קבוצת כוכבים)

| קסיופאה Cassiopeia |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים קסיופאה
 סמליות:  אמה של אנדרומדה
 עלייה ישרה:  1 שעות
 נטייה:  °‏60+
 שטח נראה:  598 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־25
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  4
 הכוכב הבהיר ביותר:  שדר (α בקסיופאה)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.25
 מערכות כוכבים גובלות:  ג'ירף  קפאוס  לטאה  אנדרומדה  פרסאוס
 נראית בין קוי הרוחב °‏90 ו־°‏20- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש נובמבר
קסיופאה היא קבוצת כוכבים בולטת בשמי הצפון, שמייצגת לפי המיתולוגיה היוונית את קסיופאה, אמה הגאוותנית של אנדרומדה. זו אחת מ-48 מערכות הכוכבים שהוגדרו על ידי תלמי. לקבוצה צורה מאורכת של האות הלטינית W או M (תלוי בעונות השנה) המורכבת מ-5 כוכבים בולטים. צופה מישראל יראה את הקבוצה בשעות הערב המוקדמות בסתיו-חורף כאות M. הקבוצה היא קבוצה צפונית שמקיפה את כוכב הצפון פולאריס ולכן בישראל לעולם אינה שוקעת לגמרי, אולם זיהום אור מסוגל להסתירה בסתיו ובקיץ. שביל החלב חוצה את קסיופאה ולכן יש בה צבירי כוכבים רבים וערפיליות שניתנות לצפייה בטלסקופ.
בשל העובדה שקסיופאה סובבת סביב כוכב הצפון היא משמשת לעיתים קרובות כעזר לניווט לילי. למציאת כוכב הצפון נמתח בדמיוננו קו ישר בין שני הכוכבים הקיצוניים של קסיופאה (ε ו-β בקסיופאה). מצידה ה'רדוד' של קסיופאה (צד שמאל כשהיא נראית כ W, במפה כוכב ε בקסיופאה) נמתח קו נוסף היוצא בזווית של מעט יותר מ-90 מעלות לקו הקודם, כוכב הצפון ימצא על הקו האחרון ששורטט, במרחק של פעם וחצי המרחק שבין β ל-ε בקסיופאה, ובכיוון ה'פתוח' של קסיופאה (למעלה כשהיא W, למטה כשהיא M). ואם נמשיך למתוח את שני הקווים לכיוון מעלה מקסיופאה נתקל בגלקסיית אנדרומדה (בתה של קסיופאה במיתולוגיה היונית)
כוכבים חשובים

α בקסיופאה (שדר) הוא ענק כתום במרחק 230 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.25.
β בקסיופאה (כף) הוא ענק לבן-צהבהב במרחק 47 שנות אור ועם בהירות המשתנה מעט בין דרגות 2.25 ו-2.29 במחזוריות של כשעתיים וחצי.
γ בקסיופאה הוא תת-ענק כחול לא יציב במרחק כ-600 שנות אור, הזורק החוצה מעטפות גז לוהט בזמנים לא קבועים. כתוצאה מכך בהירותו משתנה באופן לא צפוי בין דרגות 2.2 ו-3.4.
δ בקסיופאה (רוכבה) הוא כוכב כפול במרחק כ-100 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.7. כאשר אחד משני הכוכבים חולף על פני חברו חלה ירידה קלה בבהירות שכמעט לא ניתן להבחין בה.
ε בקסיופאה (סגין) הוא ענק כחול במרחק כ-440 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 3.4.
גרמי שמיים מעניינים אחרים

M52 הוא צביר פתוח בצורת כליה הכולל כ-100 כוכבים. ניתן לראותו בקלות בעזרת משקפת.
M103 הוא צביר פתוח נוסף הכולל כ-80 כוכבים.
מיתולוגיה

במיתולוגיה היוונית זוהתה הקבוצה עם קסיופאה - אשתו של קפאוס מלך אתיופיה ואימה של אנדרומדה היפהפייה. המיתולוגיה מספרת שזו התפארה שיופייה רב מיופיין של אלות הים, ולכן פוסידון הכה את אתיופיה בשיטפון ומפלצות ים אכזריות. לאחר שביקשה מחילה, הציע האורקל למלך להקריב קורבן את אנדרומדה, בתה החפה מפשע של קסיופאה.
הקבוצה זוהתה גם עם דבורה הנביאה, עם בת שבע, אמו של שלמה, ועם מרים המגדלית[דרוש מקור: מי זיהה].
ראו גם

קסיופאה A
סרובין

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  בינת ג'בייל
 גובה:  590 מטרים
 קואורדינטות:  33°09′14″N 35°21′32″E﻿ / ﻿33.15388889°N 35.35888889°E﻿ / 33.15388889; 35.35888889 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסרובין(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסרובין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סְרוּבִּ֫ין (בערבית: صربّين, בתעתיק מדויק: צרבין) הוא כפר שיעי לבנוני השייך לנפת בינת ג'בייל שבמחוז א-נבטיה.
אטימולוגיה

מספר מקורות אפשריים לשם הכפר:
על פי אדוארד פאלמר המקור הוא שם פרטי של אדם.
שם הכפר מגיע משורש בסורית (ص,ر,ب) שהוראתו צריבה, התכה.
שם הכפר קשור למילה הסורית צרבא (صربا) שפירושה מגדל.
מיקום וגאוגרפיה

כפר קטן, שוכן כ-10 קילומטרים צפונית לגבול ישראל (שתולה), כ-10 קילומטרים, בקו אווירי, צפונית-מערבית לבינת ג'בייל, כ-40 קילומטרים דרומית לא-נבטיה, בגובה ממוצע של 590 מטר מעל פני הים. הכפר נמצא בעמק, בשכנות ליאטר (ממערב) ולכפרא (מצפון).
היסטוריה

בשנת 1852, אדוארד רובינסון ציין את הכפר (Seribbin) בתיאור מסעו באזור.
בשנת 1881, משלחת סקר של הקרן לחקר ארץ ישראל תיארה את היישוב כ"כפר קטן עם בתי אבן, המאוכלס על ידי כ-80 מתואלים, ממוקם על ראש גבעה, מוקף בכרמי זיתים ושדות. [אספקת מים מ]מעיינות קרובים, בורות מים ובריכות".
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

במהלך מלחמת חרבות ברזל תקפו כוחות צה"ל עמדות ונכסים של חזבאללה, בכפר ובסביבתו.
אוכלוסייה

בשנת 2014 נמנו בכפר 971 בעלי זכות בחירה, אם כי חלק מהם לא גרו בכפר.
הערות שוליים

1 2 3 4  سليمان ظاهر, معجم قرى جبل عامل-ج2, مساحة حرة | المكتبة الالكترونية (בערבית)
↑  Edward Henry Palmer (C. R. Conder, , H. H. Kitchener), The survey of Western Palestine : Arabic and English name lists collected during the survey, London: Committee of the Palestine Exploration Fund, 1881, עמ' 95
↑  Edward Robinson, Later biblical researches in Palestine and the adjacent regions : a journal of travels in the year 1852, London: J. Murray, 1856, עמ' 61
↑  C. R.  Conder, H. H. Kitchener, E. H. Palmer, W. Besant, The survey of western Palestine : memoirs of the topography, orography, hydrography, and archaeology, London: Committee of the Palestine exploration fund, 1881-1883, עמ' 203
↑  Mahdi Saade, الطيران الحربي الاسرائيلي اغار مستهدفا بلدة صربين | Shafaqna Lebanon | شفقنا لبنان, ‏2024-05-06 (בערבית)
↑  أسماء العائلات في بلدة صربين، قضاء بنت جبيل، محافظة النبطية في لبنان, إعْرَفْ لبنان (בערבית)
מרדכי שפס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בן 67 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  מוטי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט גולני  מפקד גדוד גדוד 12 (ברק)  מפקד החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון  מפקד חטיבת ירושלים
 פעולות ומבצעים
 מבצע ליטני   מלחמת לבנון    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 
מרדכי שפס (נולד בשנת 1957) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 12 (ברק) וכמפקד חטיבת הגזרה המערבית של יחידת הקישור ללבנון.
שירות צבאי

שפס למד בפנימייה הצבאית שליד בית הספר הריאלי בחיפה.עם גיוסו לצה"ל בשנת 1975 שובץ שפס בחטיבת גולני. בגולני עבר שפס מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה ובשנים 1982-1981 פיקד על פלנ"ט גולני. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של חטיבת גולני ולחם במלחמת לבנון הראשונה. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 12 (ברק) והוביל אותו בעת הלחימה בדרום לבנון. בהמשך פיקד על החטיבה המערבית ביחידת הקישור ללבנון, חטיבת ירושלים וכמפקד גדוד צוערי חי"ר בבה"ד 1.
הערות שוליים

↑  מרדכי שפס, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  פליקס פריש, "זה המפקד", מעריב מוסף "סופשבוע", ‏ 26.01.2007, עמוד 30.
↑  מפקדים, באתר גדס"ר גולני.
↑  משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 13.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל ונוס

סמלה של ונוס
סמל וֵנוּס (♀) הוא הסמל של האלה ונוס, מקבילתה הרומית של אלת האהבה היוונית אפרודיטה. הסמל מורכב מעיגול שמתחתיו צלב, והוא מסמל את המראה של ונוס. כבר בזמנים קדומים שימש הסמל באסטרולוגיה ואסטרונומיה לציון כוכב הלכת נוגה.
סמל ונוס משמש במספר תחומים:
סימול המין הנשי או הנקבי.
סימול כוכב הלכת נוגה, הנקרא בלשונות רבות "ונוס", ויום שישי, ששמו מכיל בלשונות לטיניות רבות את שמה של ונוס.
סימול היסוד נחושת.
היוניקוד של הסמל הוא U+2640.
ראו גם

סמל מרס
יחיעם ששון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בן 76 בערך) חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1999 (כ־34 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד שריון 126  מפקד עוצבת הסוס הדוהר  מפקד חטיבה 211  סגן מפקד עוצבת געש  ראש צוות כשירות וכוננות במשרד מבקר מערכת הביטחון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה  מבצע תופת   מלחמת יום הכיפורים   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  מבצע חוק וסדר
 תפקידים אזרחיים
 ראש המטה ללוחמה בטרור
 
יחיעם ששון (נולד ב-1948) הוא תת-אלוף במילואים בצה"ל, כיהן כראש המטה ללוחמה בטרור.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1948 בחיפה, שבה גדל והתחנך. סיים את לימודיו בבית הספר 'תיכון חדש' בעיר. היה חניך בתנועת הצופים ושימש בה גם כמדריך וגם כראש שבט.
ששון התגייס לצה"ל בנובמבר 1965 והתנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם והשתתף באימונים ופעילות מבצעית במסגרת הגדוד והחטיבה, וכן עבר קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר שסיים את קורס הקצינים וקורס קומנדו ולוחמה זעירה, שובץ כמפקד מחלקה בסיירת חרוב של פיקוד המרכז, והשתתף בקרבות מלחמת ששת הימים בחזית הירדנית ולאחר מכן בעשרות מרדפים ובקרבות עם מחבלים בארץ המרדפים. כקצין ב"חרוב" השתתף במבצע תופת פשיטה נרחבת של צה"ל, ב-21 במרץ 1968, על הכפר הירדני כראמה שבדרום בקעת הירדן, שנערכה כנגד מפקדת הפת"ח בכפר. בראשית 1970, בעיצומה של מלחמת ההתשה שהתנהלה לאורך תעלת סואץ, התנדב לשרת כ"נמר" (הכינוי שניתן לקציני מילואים שהתנדבו לשמש כמפקדי מעוזים). בתפקיד זה פיקד על מעוז "פזמון" בגזרת קנטרה. בהמשך שב ששון לשירות קבע בתפקיד מטה וכמדריך בבה"ד 1.
בעת שעבר הסבה לשריון מונה למפקד פלוגת חרמ"ש בגדוד 79 בסיני והוביל אותה בקרבות הבלימה הקשים של מלחמת יום הכיפורים. ביומה הראשון של המלחמה נלחמה פלוגתו במסגרת גדוד שריון 9, בפיקודו של סא"ל יום-טוב תמיר. במהלך הקרבות בגזרת העיר קנטרה ספגה פלוגתו אבדות קשות, אך המשיכה להילחם. במהלך הקרבות הצליח ששון לאסוף נגמ"שים ולוחמים מיחידות אחרות והקים את הפלוגה מחדש. זו המשיכה להשתתף במלחמה ובקרבות ההתשה בגזרת פאיד ממערב לתעלה.
סיפור גבורתם של לוחמי הפלוגה ומפקדיה ותיאור לחימתה של פלוגה י' בפיקודו של ששון הונצחו במיצג מלחמת יום הכיפורים באתר ההנצחה יד לשריון בלטרון. בשנת 2011 קיבלה פלוגה י' תעודת הערכה על פועלה במלחמת יום הכיפורים מטעם האלוף טל רוסו, מפקד פיקוד הדרום.
לאחר מלחמת יום הכיפורים המשיך בהסבה לשריון ומילא תפקידי מ"פ, סמג"ד ומפקד גדוד שריון 126 של חטיבה 211. כסגן מפקד חטיבה טנקים סדירה 211 נלחם בקרבות מלחמת לבנון הראשונה בגזרה המערבית ובעיר ביירות ופיקד על פעולת החילוץ של פלוגת חי"ר מגדוד 450 (האריה המעופף) שהייתה כפופה לחטיבה ונקלעה לקרב קשה בצומת אל-באץ. על חלקו בחילוץ זה הומלץ לעיטור העוז לאחר המלחמה אבל סירב להתייצב בפני הוועדה בגלל ביקורתו על התנהגות המח"ט במלחמה. בשנת 1983 מונה למפקד עוצבת הסוס הדוהר ובשנת 1985 מונה למפקד חטיבת הטנקים הסדירה 211. במאי 1988, בהיותו סגן מפקד אוגדה 36, השתתף במבצע חוק וסדר – הפשיטה על בסיס החזבאללה בכפר מיידון שבדרום לבנון. שירת כמפקד מחוז חיפה בפיקוד העורף ובהמשך שימש ראש צוות כשירות וכוננות במשרד מבקר מערכת הביטחון בדרגת תא"ל. השתחרר מצה"ל והצטרף למטה ללוחמה בטרור שבראשו עמד מאיר דגן. בשנת 1999 מונה לראש המטה, תפקיד אותו מילא עד פרישתו בשנת 2002.
הוא בעל חברה לייעוץ ביטחוני בישראל ובעולם, ומנהל חברה בשם מעגלי אבטחה בע"מ המספקת אבטחה לאוניות הנוסעים הישראליות ואניות הצי הסוחר הישראליות כנגד איומי טרור ופיראטים ברחבי העולם.
לששון תואר ראשון בהיסטוריה וביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה.
יחיעם התאלמן מרעייתו ואם שלושת ילדיו מירי ששון (דגן) בשנת 1999. נישא בשנית בשנת 2008 לפרידה ששון (נודלמן).
לקריאה נוספת

משה גבעתי, בדרך המדבר והאש, הוצאת מערכות וההוצאה לאור של משהב"ט, 1994.
דרורי, פלוגה י' בסופה, הוצאה עצמית, 2005.
Clostridium acetobutylicum

| Clostridium acetobutylicum |
| --- | --- |
 חיידקי Clostridium acetobutylicum מבעד למיקרוסקופ ניגוד מופעים
מיון מדעי
ממלכה:: חיידקים אמיתיים
מערכה:: Firmicutes
מחלקה:: Clostridia
סדרה:: Clostridiales
משפחה:: Clostridiaceae
סוג:: Clostridium
מין:: Clostridium acetobutylicum
שם מדעי
 Clostridium acetobutylicum

Clostridium acetobutylicum (בתעתיק לעברית: קלוסטרידיום אצטובוטיליקום) הוא מין של חיידק גראם-חיובי בעל צורת מתג שמכונה לעיתים גם אורגניזם ויצמן על שם פרופסור חיים ויצמן. בשנת 1916, בעת ששימש כמרצה בכיר באוניברסיטת מנצ'סטר שבאנגליה, השתמש ויצמן בחיידק זה בתור כלי ביוכימי על מנת לייצר אצטון, אתנול ובוטנול מעמילן בשיטה הקרויה Acetone–butanol–ethanol fermentation (ABE process). בשיטה זו ניתן לייצר 3 מולקולות של אצטון, 6 של בוטנול ו-1 של אתנול מעמילן. השיטה אפשרה ייצור מהיר וקל יותר של Cordite שהוא אבק שרפה נטול עשן אשר החליף את אבק השריפה השחור בצבא הבריטי. שיטה זו סללה גם את הדרך להשגת דלקים לרכבים וכן לייצור של גומי סינתטי.
בשונה משמרים אשר מתסיסים סוכרים לכוהל ופחמן דו-חמצני, חיידקים מסוג Clostridium מסוגלים להתסיס חומרים שונים
(מי גבינה, סוכר, עמילן, תאית וייתכן שגם ליגנינים) על מנת לייצר בוטנול, חומצה פרופנואית, אתר וגליצרין.
שימושים בהנדסה גנטית

בשנת 2008 הצליחו מדענים לייצר זן מהונדס גנטית של E. coli שמסוגל לייצר בוטנול. על מנת לייצר את הזן השתמשו המדענים בגנים של C. acetobutylicum. בשנת 2013 הצליחו מדענים לייצר זן מהונדס גנטית של חיידקים המסוגל לייצר אלקאנים. לשם כך השתמשו החוקרים בגנים האחראים לאנזים fatty acyl-CoA reductase (אנ') שמקורו
ב-C. acetobutylicum.