stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדומה העירונית של מוסקבה

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 סוג:  בית מחוקקים חד-ביתי
 הרכב
 מספר מושבים:  45
 
      רוסיה המאוחדת (25)       המפלגה הקומוניסטית (12)       יאבלוקו (5)       רוסיה הוגנת (3)
 בחירות
 בחירות קודמות:  8 בספטמבר 2019
 בחירות הבאות:  2024
 מנהיגים
 יושב ראש:  אלכסיי שפושניקוב (אנ')
 משכן
  
 קואורדינטות:  55°45′52″N 37°37′02″E﻿ / ﻿55.764503°N 37.61722°E﻿ / 55.764503; 37.61722
 אתר אינטרנט
 duma.mos.ru
 
הדומה העירונית של מוסקבה (ברוסית: Моско́вская городска́я Ду́ма, בקיצור: Мосгордума או МГД) הוא בית המחוקקים של העיר מוסקבה. הדומה מורכבת מארבעים וחמישה חברים.
היסטוריה

הדומה העירונית של מוסקבה היא אחת מבתי המחוקקים העירוניים הוותיקים ברוסיה. בתקופת האימפריה הרוסית התקיימה הדומה העירונית החל משנת 1862 ועד לפרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה ב-1917. קודם לשנת 1862 התקיימה הדומה בת ששת הקולות (Шестигласная дума) שהייתה מועצה מייעצת למושל העיר.
בתקופת ברית המועצות המועצה העירונית של מוסקבה (Московский городской совет) תפקדה הן כעירייה והן כפרלמנט עירוני, בשנים 1917–1993. הדומה מתכנסת בהרכב מלא אחת לחודש, כשמדי יום מתכנסים רק יושב ראש הפרלמנט, סגניו ויושבי ראש ועדות.
מאז 2009 הדומה העירונית נבחרת לתקופת כהונה של 5 שנים. בשנת 2015 הדומה העירונית של מוסקבה עברה למשכן במתחם ההיסטורי של בית החולים נובו-יקטרינה, מבנה שנבנה בשנת 1740 ונהרס בינואר 2013, חרף התנגדות רבים להרס המבנה ההיסטורי.
יושבי ראש הדומה

| דיוקן | מושב | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | מושב 1, 2, 3, 4, 5 | ולדימיר פלאטונוב | 1994 – 2014 |
|  | מושב 6 | אלכסיי שפושניקוב | 2014 - מכהן |
גלריה

בית הדומה העירונית של מוסקבה בכיכר האדומה, 1905
בית הדומה העירונית של מוסקבה ברחוב פטרובקה 22
משכן הדומה מאז 2015
בניין הדומה החדש לישיבות ודיונים ציבוריים
ראו גם

האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג
עיריית מוסקבה
הבחירות לדומה העירונית של מוסקבה (2019)
הדומה החמישית

| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה רוסיה
 גוף פרלמנטרי:  הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית
 תקופת כהונה:  2 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011  (4 שנים)
 מערכת בחירות:  בחירות 2007
 הנהגה
 יו"ר הדומה:  בוריס גריזלוב
 הרכב
 
 סיעות הקואליציה:       רוסיה המאוחדת (315)
 סיעות האופוזיציה:       הקומוניסטים (47)      הליברל-דמוקרטים (40)      רוסיה הוגנת (38)
 מפלגת השלטון:  רוסיה המאוחדת
 אתר אינטרנט
 http://www.duma.gov.ru
 → הדומה הרביעית הדומה השישית ← 
ולדימיר פוטין, בעת מינויו לתפקיד ראש הממשלה, 8 במאי 2008.
הדומה הממלכתית של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית החמישית במספר הוא מושב הדומה של הפדרציה הרוסית שנבחר בשנת 2007 וכיהן מה-21 בדצמבר 2011 ועד ה-5 באוקטובר 2016.
הדומה נבחרה בנובמבר 2007 ובשל אחוז החסימה שעמד על 7%, ארבע מפלגות בלבד נכנסו לפרלמנט: המפלגה הקומוניסטית, המפלגה הליברל-דמוקרטית הלאומנית, רוסיה הוגנת הסוציאל-דמוקרטית ורוסיה המאוחדת השמרנית, כאשר מפלגתו של פוטין, רוסיה המאוחדת שוב זכתה במרבית המושבים בדומה.
סיעות

| סיעה | סיעה | מושבים | מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
|  | רוסיה המאוחדת | 315 |  |
|  | המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית | 57 |  |
|  | המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה | 40 |  |
|  | רוסיה הוגנת | 38 |  |
בעלי תפקידים

ב-24 בדצמבר 2007 הפרלמנט בחר מחדש את בוריס גריזלוב מרוסיה המאוחדת לתפקיד יושב ראש הדומה הממלכתית. באותה עת, עד לבחירות (על פי המסורת) כיהן חבר הפרלמנט המבוגר ביותר כיושב ראש זמני, היה זה ז'ורס אלפרוב בן ה-77.
| משרה | חבר פרלמנט | חבר פרלמנט | כהונה | שיוך מפלגתי | שיוך מפלגתי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יושב ראש |  | בוריס גריזלוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגן ראשון ליושב ראש |  | אולג מורוזוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגני היושב ראש |  | ליובוב סליסקה | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגני היושב ראש |  | סבטלנה ז'ורובה | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגני היושב ראש |  | ויאצ'סלב וולודין | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגני היושב ראש |  | יורי וולקוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגני היושב ראש |  | ולרי יאזב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגני היושב ראש |  | נאדז'דה גראסימובה | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| סגני היושב ראש |  | איוואן מלניקוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | המפלגה הקומוניסטית |
| סגני היושב ראש |  | אלכסנדר בבאקוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה הוגנת |
| סגני היושב ראש |  | ולדימיר ז'ירינובסקי | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | המפלגה הליברל-דמוקרטית |

| מנהיגי הסיעות |  | בוריס גריזלוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה המאוחדת |
| מנהיגי הסיעות |  | גנאדי זיוגאנוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | המפלגה הקומוניסטית |
| מנהיגי הסיעות |  | איגור לבדב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | המפלגה הליברל-דמוקרטית |
| מנהיגי הסיעות |  | סרגיי מירונוב | 24 בדצמבר 2007 – 21 בדצמבר 2011 |  | רוסיה הוגנת |
חקיקות עיקריות

8 במאי 2008: אושר מינויו של ולדימיר פוטין לתפקיד ראש ממשלת רוסיה ברוב של 392.
21 בנובמבר 2008: אושרו תיקונים לחוקת רוסיה ברוב של 392, ביניהם גם הארכת כהונת הנשיא לשש שנים.
2 בפברואר 2011: אושר חוק המשטרה שהביא להקמת משטרת הפדרציה הרוסית במקום המיליציה שפורקה.
הערות שוליים

↑  The re-election of the Speaker of the State Duma Boris Gryzlov
↑  State Duma has selected the vice-speakers
↑  Putin appointed Prime Minister
↑  Duma finally approved the amendments to the Constitution
| כינוסי הדומה הממלכתית |
| --- | --- | --- |
| הדומה הקיסרית | כינוס 1906 • כינוס 1907 • כינוס 1907–1912 • כינוס 1912–1917 | רוסיה |
| הדומה הפדרלית | כינוס 1993–1995 • כינוס 1995–1999 • כינוס 1999–2003 • כינוס 2003–2007 • כינוס 2007–2011 • כינוס 2011–2016 • כינוס 2016–2021 • כינוס 2021–2026 | רוסיה |
| יושבי ראש | סרגיי מורומצב • פיודור גולובין • ניקולאי חומיאקוב • אלכסנדר גוצ'קוב • מיכאיל רודזיאנקו • איוואן ריבקין • גנאדי סלזניוב • בוריס גריזלוב • סרגיי נארישקין • ויאצ'סלב וולודין | רוסיה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: הדומה הרביעית   2003 – 2007 | הדומה החמישית  דצמבר 2007 - דצמבר 2011 | הבא: הדומה הששית |
הרכב הסיעות:


  רוסיה המאוחדת (315)
  המפלגה הקומוניסטית (57)

  המפלגה הליברל-דמוקרטית (40)
  רוסיה הוגנת (38)
הכרוניקה המאוירת

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מארק מקאלט 
 שפת המקור:  לטינית 
 
הכרוניקה המאוירת או הכרוניקה המאוירת של הונגריה או של ההונגרים (בלטינית: Chronicon Pictum, או Chronicon (Hungariae) Pictum, בהונגרית: Képes Krónika, בסלובקית: Obrázková kronika, מכונה גם Chronica de Gestis Hungarorum או Chronica Hungarorum - היא כרוניקה מאוירת מימי הביניים המוקדשת לדברי ימי ממלכת הונגריה במחצית השנייה של המאה ה-14. עיצובה היא דוגמה לסגנון האמנותי הבינלאומי האופייני לחצרות המלכות האירופיות ושאומץ גם בחצרו של לאיוש הגדול לבית אנג'ו, מלך הונגריה.
כותרתו המלאה הייתה Chronicon pictum, Marci de Kalt, Chronica de gestis Hungarorum - הכרוניקה המאוירת, הכרוניקה של מרק (מארצי) איש קאלט על אודות מעשי ההונגרים הגדולים".
ההיסטוריה של הכרוניקה

הכרוניקה נכתבה זמן קצר אחרי שנת 1358 על ידי מארק איש קאלט (אנ') או, בהונגרית, קאלטי מארק או מארצי. האיור האחרון בה הושלם בשנים 1370–1373. הכרוניקה הוענקה על ידי המלך לאיוש הגדול למלך הצרפתי שארל החמישי, לרגל אירוסיה של בתו של לאיוש, קטלין (1378-1370) עם בנו של שארל, לואי הראשון, דוכס אורליאן.
ב-1456 עברה הכרוניקה לידי הדספוט הסרבי ג'ורג' ברנקוביץ'. אז היא הועתקה ולבסוף אבדה, ייתכן אחרי שהייתה זמן מה בבעלות עות'מאנית.
היא נתגלתה שוב במפתיע במחצית הראשונה של המאה ה-17 בארכיון המלכותי בווינה ומאז נקראת "הכרוניקה המאוירת מווינה". כתב היד שלה מוחזק בימינו בספרייה הלאומית על שם סצ'ני בבודפשט, בירת הונגריה.
הערות שוליים

1 2 3  מארק איש קאלט - הכרוניקה המאויירת (בהונגרית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn2010583720
הבחירות לפרלמנט האירופי 2014

הבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו ב-28 המדינות החברות באיחוד האירופי ב-22 במאי עד ה-25 במאי 2014, כללו את בחירתם של 751 חברי הפרלמנט האירופי אשר נבחרו לייצג את 500 מיליון אזרחי האיחוד האירופי.
הליך > שיטה

בהתאם לאמנת ליסבון, המושבים בפרלמנט מוקצים לכל מדינה בהתאם לגדול אוכלוסייתה. בשש מהמדינות החברות באיחוד האירופי (בלגיה, צרפת, אירלנד, איטליה, פולין ובריטניה), הטריטוריה הלאומית מחולקת למספר אזורי הבחירה. במדינות החברות הנותרות, המדינה כולה מהווה מחוז הבחירה אחד. כל המדינות קיימו את הבחירות לפרלמנט במסגרת בחירות יחסיות.
הליך > חלוקת המושבים לפי מדינות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מדינה חברה | מושבים | מדינה חברה | מושבים |
| גרמניה גרמניה | 96 (12.9%) | אוסטריה אוסטריה | 18 (2.5%) |
| צרפת צרפת | 74 (9.7%) | בולגריה בולגריה | 17 (2.3%) |
| בריטניה בריטניה | 73 (9.5%) | דנמרק דנמרק | 13 (1.7%) |
| איטליה איטליה | 73 (9.5%) | פינלנד פינלנד | 13 (1.7%) |
| ספרד ספרד | 54 (7.0%) | סלובקיה סלובקיה | 13 (1.7%) |
| פולין פולין | 51 (6.7%) | אירלנד אירלנד | 12 (1.6%) |
| רומניה רומניה | 32 (4.3%) | ליטא ליטא | 12 (1.6%) |
| הולנד הולנד | 26 (3.4%) | קרואטיה קרואטיה | 11 (1.6%) |
| בלגיה בלגיה | 21 (2.9%) | לטביה לטביה | 8 (1.2%) |
| צ'כיה צ'כיה | 21 (2.9%) | סלובניה סלובניה | 8 (1.0%) |
| יוון יוון | 21 (2.9%) | אסטוניה אסטוניה | 6 (0.8%) |
| הונגריה הונגריה | 21 (2.9%) | לוקסמבורג לוקסמבורג | 6 (0.8%) |
| פורטוגל פורטוגל | 21 (2.9%) | מלטה מלטה | 6 (0.8%) |
| שוודיה שוודיה | 20 (2.6%) | קפריסין קפריסין | 6 (0.8%) |
| האיחוד האירופי האיחוד האירופי | 751 |  |  |
הליך > ימי הבחירות

הבחירות במדינות האיחוד, נערכו על פני ארבעה ימים, כאשר:
ב-22 במאי: בחרו הממלכה המאוחדת והולנד
ב-23 במאי: בחרו צ'כיה (יום הצבעה ראשון) ואירלנד
ב-24 במאיי: בחרו קומונות צרפתיות מעבר לים, לטביה, מלטה, סלובקיה וצ'כיה (יום הצבעה שני)
ב-25 במאי: בחרו אוסטריה, בלגיה, בולגריה, קרואטיה, קפריסין, דנמרק, פינלנד, אסטוניה, גרמניה, צרפת, יוון, הונגריה, איטליה, ליטא, לוקסמבורג, פולין, פורטוגל, רומניה, שוודיה, סלובניה וספרד
הליך > מפלגות מתחרות

שש מפלגות עיקריות התחרו בבחירות:
מפלגת העם האירופי (EPP): מפלגת מרכז-ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (S&D): מפלגת מרכז-שמאל אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאל-דמוקרטיות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה (ALDE): מפלגת מפלגת מרכז אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות ונאו-ליברליות ותומכת בהרחבת האיחוד האירופי ובהעמקת האינטגרציה בין חברותיו.
הברית החופשית של הירוקים האירופאים (Greens-EFA): מפלגת שמאל אירופית הדוגלת בפוליטיקה ירוקה הכוללת שמירה על איכות הסביבה. בנוסף, המפלגה מחזיקה בעמדות סוציאליסטיות וחתירה לאינטגרציה אירופאית.
השמרנים והרפורמיסטים האירופים (ECR): מפלגת מפלגת ימין אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת ליתר אינטגרציה של האיחוד האירופי.
השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק (GUE-NGL): מפלגת שמאל רדיקלית באירופה. המפלגה דוגלת העמדות סוציאליסטיות ואף קומוניסטיות.
אירופאים למען חירות ודמוקרטיה (EFD): מפלגת ימין רדיקלית אירופית. המפלגה מחזיקה בעמדות שמרניות וליברליות ומתנגדת באופן חריף לאינטגרציה של האיחוד האירופי.
ז'אן-קלוד יונקר, יו"ר מפלגת העם האירופי (EPP)
מרטין שולץ, יו"ר הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים (S&D)
גי פרהופשטט, יו"ר הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה (ALDE)
ז'וזה בוו, היו"ר המשותף הברית החופשית של הירוקים האירופאים (Greens-EFA)
סקא קלר, היו"ר המשותף הברית החופשית של הירוקים האירופאים (Greens-EFA)
אלכסיס ציפראס, השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק (GUE-NGL)
מסע הבחירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תוצאות

| מדינה | EPP | S&D | ALDE | Greens-EFA | ECR | GUE-NGL | EFD | אחר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמניה גרמניה | 34 | 27 | 4 | 12 | - | 7 | - | 12 |
| צרפת צרפת | 20 | 13 | 7 | 6 | - | 4 | - | 24 |
| בריטניה בריטניה | - | 20 | 1 | 6 | 20 | 1 | - | 24 |
| איטליה איטליה | 16 | 31 | - | - | - | 3 | 5 | 10 |
| ספרד ספרד | 17 | 14 | 2 | 5 | - | 5 | - | 11 |
| פולין פולין | 23 | 5 | - | - | 19 | - | - | 4 |
| רומניה רומניה | 9 | 16 | 6 | - | - | - | - | 1 |
| הולנד הולנד | 5 | 3 | 7 | 2 | 1 | 2 | 1 | 5 |
| בלגיה בלגיה | 4 | 4 | 6 | 6 | - | - | - | - |
| צ'כיה צ'כיה | 7 | 4 | 4 | - | 2 | 3 | - | 1 |
| יוון יוון | 5 | 3 | - | - | - | 8 | - | 6 |
| הונגריה הונגריה | 12 | 4 | - | 2 | - | - | - | 3 |
| פורטוגל פורטוגל | 7 | 8 | - | - | - | 4 | - | 2 |
| שוודיה שוודיה | 4 | 5 | 3 | 4 | - | 1 | - | 3 |
| אוסטריה אוסטריה | 5 | 5 | 1 | 3 | - | - | - | 4 |
| בולגריה בולגריה | 6 | 4 | 4 | - | - | - | - | 3 |
| פינלנד פינלנד | 3 | 2 | 4 | 1 | - | 1 | 2 | - |
| דנמרק דנמרק | 1 | 3 | 3 | 1 | - | 1 | 4 | - |
| סלובקיה סלובקיה | 6 | 4 | 1 | - | 1 | - | - | 1 |
| קרואטיה קרואטיה | 5 | 3 | 1 | 1 | 1 | - | - | - |
| אירלנד אירלנד | 4 | 0 | 2 | - | - | 3 | - | 2 |
| ליטא ליטא | 2 | 2 | 3 | - | 1 | - | 2 | - |
| לטביה לטביה | 4 | 1 | - | 2 | 1 | - | - | - |
| סלובניה סלובניה | 5 | 1 | 1 | - | - | - | - | 1 |
| אסטוניה אסטוניה | 1 | 1 | 3 | 1 | - | - | - | - |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 3 | 1 | 1 | 1 | - | - | - | - |
| מלטה מלטה | 3 | 2 | - | - | - | - | - | - |
| קפריסין קפריסין | 2 | 2 | - | - | - | 2 | - | - |
| האיחוד האירופי האיחוד האירופי | 214 | 190 | 64 | 53 | 46 | 45 | 38 | 101 |
הערות שוליים

↑  "Composition of the European Parliament". CVCE. Retrieved 19 April 2013.
↑  "Members". European Parliament. Retrieved 27 October 2007.
↑  Goldirova, Renata (19 October 2007). "EU agrees new 'Treaty of Lisbon'". EU Observer. Retrieved 19 November 2007.
מחוזות הבחירה לפרלמנט האירופי
ימי ההצבעה בבחירות בכל מדינה:


  ב-22 במאי
  ב-23 במאי

  ב-24 במאי
  ב-25 במאי
המפלגות שקיבלו את מרב הקולות בכל מדינה:
  מפלגת העם האירופי
  הברית הפרוגרסיבית של סוציאליסטים ודמוקרטים
  הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה
  הברית החופשית של הירוקים האירופאים
  השמרנים והרפורמיסטים האירופים
  השמאל האירופי המאוחד/השמאל הנורדי הירוק
  אירופאים למען חירות ודמוקרטיה
  מפלגות בלתי משויכות
הדיוויזיה השביעית (סוריה)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיות הרגליות בצבא הסורי
סמל הדיוויזיות הרגליות בצבא הסורי
 פרטים
 מדינה:  סוריה סוריה
 סוג:  אוגדה ממוכנת
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־56 שנים)
 מלחמות:  מלחמת יום הכיפורים
 פיקוד
 יחידת אם:  הקורפוס הראשון
 מפקדים:  סבאח אל-אתאסי (מלחמת ההתשה) עומאר אברש (מלחמת יום הכיפורים) עלי חביב מחמוד
הדיוויזיה הממוכנת השביעית היא דיוויזיה ממוכנת בצבא הסורי, המשתייכת לקורפוס הראשון.
מלחמת יום הכיפורים

במהלך מלחמת יום הכיפורים, הוצבה הדיוויזיה, תחת פיקודו של עומאר אברש, בגזרה הצפונית של רמת הגולן, בין החרמון לקוניטרה. בשלבי הפתיחה של המלחמה, היא השתתפה במספר התקפות על כוחות חטיבה 7, שהגנה על הגזרה, ונטלה חלק בקרב עמק הבכא. ב-1973 עדיין הייתה הדיוויזיה דיוויזיית חי"ר, וכללה את חטיבת החי"ר 85, חטיבת החי"ר 68, החטיבה הממוכנת 121, אגד ארטילרי 70, חטיבת שריון עצמאית 78 (מסופחת לדיוויזיה), הכוח מרוקאי, וכן גדוד קומנדו 183. מצבת הכוחות של הדיוויזיה כללה כ-10,000 חיילים, 200 טנקים, 78 תותחים וכ-78 כלי נ"מ. בשלבים המאוחרים של המלחמה, סופחו גם חטיבת השריון 81 (מהדיוויזיה השלישית) והחטיבה הממוכנת המרוקאית ה-1 לשורות הדיוויזיה ולחמו במסגרתה.
הדיוויזיה כיום

כיום הדיוויזיה נמצאת תחת פיקוד הקורפוס הראשון, אשר ממוקם באזור דמשק. הדיוויזיה עצמה נמצאת בבסיס הממוקם כ-15 ק"מ מהגבול הישראלי, בין רמת הגולן לדמשק, היא הדיוויזיה הממוקמת הכי קרוב לגבול לאורך כביש 7 שהוא הנתיב הכי מהיר לדמשק. משום כך, הדיוויזיה השביעית ניצבת בקו החזית מבין דיוויזיות הקורפוס הראשון להגנה על קו הגבול עם ישראל.
לפי ההערכות שונות, הדיוויזיה מורכבת מארבע חטיבות; החטיבה הממוכנת ה-58, החטיבה הממוכנת ה-68, החטיבה המשוריינת ה-78, החטיבה הממוכנת ה-121 ורגימנט ארטילריה.
הערות שוליים

↑  פסח מלובני, מצפון תפתח הרעה: צבא סוריה - עלילותיו ומלחמותיו - מבט מדמשק, תל אביב: המכון לחקר מלחמות ישראל, 2014, עמ' 280.
↑  מלובני, 2014, עמ' 295.
↑  , עמ' 94
↑  ד' אשר, ‏סיפורה של מפה, מערכות 366, אוקטובר 1999
↑  Joseph Holliday, The Syrian Army: Doctorinal Order of Battle, US:Institute for the study of war, 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוריה ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדיוויזיה השביעית (מצרים)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  מצרים מצרים
 שיוך:  הצבא המצרי הצבא המצרי
 אירועים ותאריכים
 מלחמות:  מלחמת ששת הימים מלחמת יום הכיפורים
 
דיוויזיה 7 היא דיוויזיית חיל רגלים בצבא מצרים. בסיסיה ממוקמים באזור הקילומטר ה-101 (101 ק"מ ממזרח לקהיר).
מלחמת ששת הימים

הדיוויזיה הייתה מוצבת בגזרה הצפונית של גבול ישראל-מצרים ושם השתתפה במלחמת ששת הימים. פיקד על הדיוויזיה, מפקד בית הספר לחי"ר של הצבא המצרי, גנרל עבד אל עזיז סולימאן.
הרכב הדיוויזיה היה:
חטיבת חי"ר 16
חטיבה חי"ר 11
חטיבת המשמר הלאומי
חטיבה ארטילרית
בנוסף לגדודי הטנקים שהיוו חלק אורגני מחטיבות החי"ר תוגברה הדיוויזיה בגדוד טנקים נוסף. ובסך הכל, 80 טנקים מהדגמים: T-34, IS-3 וטנקי שרמן עם צריחים של AMX-13.
הדיוויזיה לחמה לעצירת פריצת אוגדה 84 של צה"ל לרצועת עזה, ח'אן יונס ורפיח. לאחר כישלונה לעצור את ההתקדמות הישראלית, נכשלה הדיוויזיה גם במניעת כיבושם של אל עריש, שדה התעופה שלה וביר לחפן על ידי צה"ל. במהלך הקרבות ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות ואיבדה את כושר הלחימה שלה.
לאחר המלחמה טענו מפקדיה, כי חיילי הדיוויזיה סבלו מאימון לקוי, נשק מיושן ומהעדר מוחלט של הגנה אווירית.
מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים השתתפה במבצע באדר - צליחת תעלת סואץ ובלחימה בגדה המזרחית שלה במסגרת הארמייה המצרית השלישית.
על הדיוויזיה פיקד בריגדיר גנרל אחמד בדאווי (שהיה במלחמת ששת הימים קצין המבצעים של הדיוויזיה), הדיוויזיה הייתה חלק מהארמייה המצרית השלישית והיא כללה שלוש חטיבות:
חטיבת חי"ר 11
חטיבת חי"ר 12
חטיבה ממוכנת 8
ערב המלחמה נפרשו כוחות הדיוויזיה באזור שלופה (בין האגם המר הגדול והעיר סואץ) ומטרתם הייתה כיבוש האזור המוביל למעבר הגידי. כוחות מדיוויזיה 7 היו הראשונים בצבא המצרי שהצליחו לצלוח את תעלת סואץ ולהשתלט על שטח בגדה המזרחית של התעלה. בסיום המלחמה נמנתה דיוויזיה 7 על כוחות הארמייה השלישית שכותרו על ידי צה"ל.
הערות שוליים

↑  אהוד יערי, ‏צפו: סיור וירטואלי במוקדי המהפכה, באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2011
↑  אברהם זהר, אוגדה 84 במערכת רפיח במלחמת ששת הימים 1967, אתר יד לשריון
1 2 3  ריאיון עם לוטננט ג'נרל ספידין אבו שנף, אתר אל אהראם, 5-11 ביוני 1997
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדיוויזיה השביעית (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בספטמבר 1818 – 20 ביוני 1919 (100 שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה השביעית (בגרמנית: 7. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה במגדבורג בנובמבר 1816 כחטיבה, וב-5 בספטמבר 1818 הפכה לדיוויזיה ה-7. חיילי הדיוויזיה גויסו מפרובינציית סקסוניה, ובפרט מאזור מגדבורג. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה והשתתפה בקרב קניגרץ, ובמלחמת צרפת-פרוסיה היא לחמה בקרבות בומון, סדאן והמצור על פריז.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-4 בפיקוד פרידריך זיקסט פון ארמין, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. בשנת 1915 נטלה הדיוויזיה חלק בקרב ארטואה השני ובקרב ארטואה השלישי, ולאחר מכן לחמה בקרב לוס, ובשנת 1916 היא לחמה במהלך הקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה בקרב אראס, קרב מסין ובקרב פשנדל, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב הגרמנית ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-20 ביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

אדולף אדוארד פון תילה (1830–29 במרץ 1838)
אוגוסט, נסיך וירטמברג (6 באפריל 1854–4 באוגוסט 1856)
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד (5 באוגוסט 1856–11 ביוני 1860)
אלברכט פון זידוב (12 ביוני 1860–12 במרץ 1861)
וילהלם פון שמידט (13 במרץ 1861–14 באפריל 1862)
בוגיסלב פון צ'יסילסקי (15 באפריל 1862–10 בנובמבר 1862)
קונסטנטין ברנהרד פון ווייץ-רץ (24 בינואר 1863–16 באוקטובר 1864)
אדוארד פון פרנצ'קי (21 בנובמבר 1864–10 ביולי 1870)
יוליוס פון גרוס (11 ביולי 1870–22 בספטמבר 1873)
ריכרד פון מירוס (27 במרץ 1874–14 באוקטובר 1874)
לואיס פון רוטמלר (15 באוקטובר 1874–24 במאי 1875)
קרל יוהאן פון שמידט (25 במאי 1875–25 באוגוסט 1875)
גוסטב פון שטילה (28 באוקטובר 1875–17 באוגוסט 1881)
לודוויג פון זלמות (18 באוקטובר 1881–2 ביולי 1887)
אדוארד פון ינה (16 במאי 1891–18 בדצמבר 1893)
יוהנס פון דיטינגר (22 בדצמבר 1893–21 במרץ 1895)
ורנר אוטו (19 באפריל 1896–14 ביוני 1899)
קונרד פון הוגו (15 ביוני 1899–25 במרץ 1902)
ארמנד ליאון פון ארדן (1 באפריל 1902–14 באפריל 1904)
פרידריך פון ברנהרדי (24 באפריל 1904–19 בדצמבר 1907)
אדולף פון אופן (19 בדצמבר 1907–4 בנובמבר 1911)
בוגיסלב פון שוורין (5 בנובמבר 1911–1 באפריל 1913)
יוהנס רידל (2 באפריל 1913–24 בנובמבר 1916)
הנס פון דר אש (24 בנובמבר 1916–3 בנובמבר 1918)
קרל נהבל (4 בנובמבר 1918–26 בינואר 1919)
יוהנס פון מלאכובסקי (27 בינואר 1919–21 בפברואר 1919)
קרל פון שטומף (22 בפברואר 1919–20 ביוני 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
ה'תקי"ט

ה'תקי"ט (5,519) ובקיצור תקי"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 באוקטובר 1758, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 1759.
המולד של תשרי חל ביום שני, 17 שעות ו-701 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-291. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 3 (סימנה גיוא) במחזור השמש ה-198.
שנה זו היא שנת 1,690 לחורבן הבית, ושנת 2,070 לשטרות.
אירועים

עלילת דם בעיר פשמישל בפולין, שבסופה הוצאו להורג חמישה יהודים
כ"ג בתמוז – ויכוח בין הפרנקיסטים לרבני פולין בראשות הרב חיים רפפורט, שבסופו התנצרו הפרנקיסטים
נולדו

הרב משה טייטלבוים, ממפיצי תנועת החסידות בהונגריה ואבי חסידות סיגט. (נפטר בה'תר"א)
הרב דניאל פרוסטיץ, ראב"ד בעיר פרשבורג. (נפטר בה'תר"ו)
נפטרו

י"ב בתשרי – רבי יוסף יוזפא סג"ל, מורה הוראה בדייץ שבגרמניה ומחבר "נוהג כצאן יוסף" על מנהגי פרנקפורט דמיין.
כ"ט בסיוון – רבי יעקב שאול, דיין באזמיר ומחבר "קול יעקב".
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
הדיוויזיה השביעית (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1811 1914 1938 – 1814 1919 1939 (כ־3 שנים)
 מלחמות:  המלחמות הנפוליאוניות מלחמת הבורים מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
 מפקדים
הדיוויזיה השביעית של הצבא הבריטי היא דיוויזיה בריטית, אשר לחמה במלחמות השונות של בריטניה מתחילת המאה ה-19.
היסטוריה > המלחמות הנפוליאוניות

הדיוויזיה הוקמה על ידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון במהלך מלחמת חצי האי, ובראשה עמד ג'ורג ראמזי, רוזן דאלהוסי התשיעי, ולאחריו קרלוש פרדריקו לקור, רוזן לגונה, והיא כללה כוחות אנגלים ופורטוגזים. הדיוויזיה לחמה בקרבות השונים בחצי האי האיברי, ופורקה בשנת 1814.
היסטוריה > מלחמת הבורים

הדיוויזיה הוקמה מחדש במלחמת הבורים השנייה, אולם פורקה עם תום המלחמה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה מחדש עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא הורכבה מחיילים סדירים ששבו מרחבי האימפריה הבריטית. הדיוויזיה נשלחה בתחילה לאנטוורפן לסייע לכוחות הצבא הבלגי, אולם נסוגה לאחר כניעת העיר ולחמה בקרב איפר הראשון. הדיוויזיה לחמה ברוב הקרבות הגדולים בחזית המערבית עד 1917, ובכלל זה קרב לוס, הקרב על הסום וקרב פשנדל, ולאחר מכן נשלחה לחזית האיטלקית להמשך המלחמה ואף השתתפה בקרב ויטוריו ונטו. בשונה משש הדיוויזיות הסדירות הראשונות של חיל המשלוח הבריטי (BEF), ששליש מכוחו היה מורכב ממילואימניקים קבועים, הדיוויזיה השביעית הורכבה במקור רק מחיילים סדירים, שהולידו את כינוי הדיוויזיה, 'השביעית האלמותית'.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ריצ'רד אוקונור כיהן כמושל צבאי של ירושלים וכמפקד הדיוויזיה השביעית, בפלסטין ובמצרים החל מה-29 בספטמבר 1938 עד 3 בנובמבר 1939. מפקדת הדיוויזיה עברה מירושלים לקהיר ב-31 באוגוסט 1939, וויתרה על הפיקוד על הכוחות לעיל והשתלטה על הכוחות באזור קהיר (חטיבת קהיר הפכה לחטיבת הרגלים ה-29 ב-20 בספטמבר 1939). הדיוויזיה השביעית עברה לאחר מכן למרסא מטרוח ב-4 בספטמבר, והשתלטה על כל הכוחות באזור למעט דיוויזיית השריון. הדיוויזיה עוצבה מחדש כדיוויזיה השישית ב-3 בנובמבר 1939 והפכה למפקדת כוח המדבר המערבי בשנת 1940.