stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קובלא חאן (פואמה)
רקע וההקדמה

בסתיו 1797 חי קולרידג' בנת'ר סטווי שבדרום אנגליה, ובילה בטיולים בסביבה ויצירה משותפת עם חברו המשורר ויליאם וורדסוורת' ואחותו דורותי. באוקטובר אותה שנה חלה במהלך טיול ונאלץ לנוח מספר ימים בבקתה בחווה סמוכה. לפי ההקדמה לפואמה היה עמו באותה עת ספרו של סמיואל פרצ'ס "מסע הצליינות" (Pilgrimage,‏ 1613). הספר מכיל בין היתר את תיאורו של ארמונו של הקיסר קובלאי חאן, כפי שנמסר על ידי מרקו פולו. התיאור פותח במילים:
| --- | --- |
 תרגום לעברית בזאנאדה הקים קובלאי חאן ארמון שחומתו הקיפה 16 מייל רבועים של כרים פוריים, מעיינות נאים, נחלים משובבי נפש, שלל חיות יאות-לציד, ובמרכז - בית תענוגות מפואר הניתן להזזה ממקום למקום. -- תרגום: אסף ענברי:  אנגלית  In Xanada did Cublai Can build a stately Pallace, encompassing sixteene miles of plaine ground with a wall, wherein are fertile Meddows, pleasant Springs, delightful Streames, and all sorts of beasts of chase and game, and in the midst thereof a sumptuous house of pleasure, which may be removed from place to place. 
לדברי קולרידג', הוא סבל מכאב בטן ונטל מנת אופיום לשם הקלה, לאחר מכן קרא שורות אלה בספר ושקע בשינה עמוקה. בשנתו חווה חיזיון מוחשי ביותר, במהלכו נגלו אליו הארמון, הגנים, הנהר "אלף" התת-קרקעי ועוד. החיזיון אף נרקם והוכתב עבורו בכ-200 עד 300 טורי-שיר. לאחר שהתעורר מהשינה מיהר המשורר לכתוב את השורות שזכר. אולם, לאחר שכתב 54 שורות הופרע לפתע על ידי "אדם מפורלוק" (a person from Porlock), שהפריע לו. לאחר שסיים את עניינו עם האיש, חזר קולרידג' אל שולחן הכתיבה רק על מנת לגלות ששאר טורי השיר פרחו מזכרונו.
הסיפור בהקדמה מעורר תהיות רבות. ראשית, ספרו של פרצ'ס היה ספר עב-כרס ביותר (בין 900 ל-1,000 עמודים), לא ספר שנוטל עמו איש לטיול. שנית, הפואמה פותחת אמנם בתיאור הארמון, אך עד מהרה עוברת לתמונה שונה, נושא העלמה החבשית, שאינו קשור לחיזיון לפי ההקדמה.
שורות לדוגמה מהפואמה > הפתיחה

| --- | --- |
 תרגום לעברית בְּזַנַּאדוּ, קוּבְּלָא חָאן  עַל הֵיכַל־תַּעֲנוּגוֹת נֶאְדָּר צִוָּה:  שָׁם אַלְף, נְהַר הַקֹּדֶשׁ, זָרַם  בֵּין מְעָרוֹת לֹא כָל (מָדָד) אָדָם  מַטָּה, אֶל יָם נְטוּל־שֶׁמֶשׁ. -- תרגום: נחום ונגרוב:  אנגלית  In Xanadu did Kubla Khan  A stately pleasure-dome decree :  Where Alph, the sacred river, ran  Through caverns measureless to man  Down to a sunless sea.
שורות לדוגמה מהפואמה > פתיחת החלק השני

| --- | --- |
 תרגום לעברית עַלְמָה עִם קַתְרוֹס  בַּמַּחֲזֶה רָאִיתִי:  אָמָה כּוּשִׁית זוֹ הָיְתָה,  וּבַקַּתְרוֹס הִיא נִגְּנָה,  שׁוֹרְרָה עַל הַר אָבוֹרָה. -- תרגום: נחום ונגרוב:  אנגלית  A damsel with a dulcimer  In a vision once I saw:  It was an Abyssinian maid,  And on her dulcimer she played,  Singing of Mount Abora.
ביקורת ופרשנות

עוד לפני שהשיר פורסם הראה אותו קולרידג' ללורד ביירון, שאהב אותו והאיץ בו לפרסמו, כך נהג גם וולטר סקוט. אולם משפורסם השיר בחוברת שכללה את השירים "קריסטבל" ו"מכאובי השינה", ב-1816, היא לא זכתה למכירות והתגובות עליה היו מעטות וגרועות ביותר. ויליאם הזליט כתב את הביקורת המלגלגת הראשונה, אשר עיצבה את הטון של אלה שבאו אחריה. "קובלא חאן", הוא כתב, "מראה שמר קולרידג' יכול לכתוב נונסנס יותר טוב מכל אדם אחר באנגליה". עם זאת, הזליט הכיר במוזיקליות של היצירה, כשכתב "זו לא פואמה אלא קומפוזיציה מוזיקלית" וסיכם שגם אם משמעות השורות אינה מובנת, הקוראים נמשכים לחזור עליהן שוב ושוב. ביקורת עוקצנית אחרת, שפורסמה בעילום שם, התייחסה למכלול השירים ולהקדמה בציינה ש"השיקול האמנותי פגום בעת השינה".
רק ב-21 באוקטובר 1821 חלה תפנית לקראת קריאה חיובית ושונה בפואמה, כאשר לי האנט ציין ב"אקזמינר" שאין להתייחס אל הפואמה כאל שיר אלא כאל "מוזרות פסיכולוגית" המציגה לקורא מראות עומק ציוריים בדרך חדשה ובלשון חדשה. לאורך המשך המאה ה-19, ככל שגבר העניין בפסיכולוגיה ובחקר החלומות הלכו ורבו ההתייחסויות לחוויה של קולרידג' וליכולתו של האדם לראות מראות אמת בחלומו, עם או בלי הסתייעות בסם פסיכואקטיבי.
ב-1927 טען ג'ון לווס (John Lowes) בספרו Road to Xanadu ("הדרך לזאנאדו"), מחקר בדרכי הדמיון, שהפואמה היא אחת היצירות הראויות לציון ביותר בספרות האנגלית. הוא מציין את יכולתו של קולרידג' לצייר מראות חיים ומלאי דמיון באמצעות שימוש יצירתי וחדשני בשפה ובסמלים. צירופם של הארמון, הנהר התת-קרקעי, הנקיקים ומערות הקרח, סילון המים הפורץ ועוד, יוצרים, לדבריו, מכלול שלם שלא נוצר מכל אחד מהדימויים בנפרד ומקנה תחושת מציאות למראה הדמיוני. במאמרו "The use of poetry and the use of criticism" ("השימוש בשירה והשימוש בביקורת") מ-1933 פתח טי אס אליוט במתקפה על ההילה לה החלה זוכה הפואמה. הוא טען שלא ניתן להתייחס לצמד הבתים כאל השיר כולו. השיר מעולם לא נכתב. השראה, דמיון ומקור יצירה מסתורי אינם די, יש צורך בארגון צורני וביצירה אמנותית כדי שאוסף שורות יוכל להיקרא שיר. מאמר זה פתח בדיון על הקשר שבין צורת השיר ובין תוכנו ומה שהיה ברצונו להביע.
במהלך השנים נפוצו עשרות פרשנויות, בהן מרחיקות לכת, הקשורות לשדות הפסיכואנליזה, הפאראפסיכולוגיה, מין, שימוש בסמים, ואף היסטוריה ופוליטיקה.
ההתייחסות של בורחס

הסופר הארגנטיני חורחה לואיס בורחס הוקסם מסיפור הפואמה וחזר אליו מספר פעמים. בחיבור קצר בשם "חלומו של קולרידג'" (שפורסם בספר "חקירות נוספות" מ-1952 וראה אור בעברית בספר "מבוכי הזמן" בתרגומו של יורם ברונובסקי ב-1986) מצביע בורחס על העובדה שב-1836 יצא בצרפת תרגום של "ספר ההיסטוריות" של רשיד אלדין המדאני, ספר פרסי שחובר במאה ה-14 ושבו מופיעה הפסקה: "...הקים קובלאי חאן ארמון, הוא בנה אותו לפי תוכנית שנתגלתה לו בחלום ואשר נשמרה בזיכרונו". בורחס מפליג מצירוף המקרים אל רעיון לפיו הארמון והפואמה אינם אלא התגלויות בעולמנו של חפץ מיסטי, שנגלה ליחידי סגולה שמימשו אותו, איש איש לפי יכולתו ודרכו, בהכרח באופן עמום ומקוטע ביחס למקור השמימי.
התייחסויות נוספות

בסרט המוזיקלי "זאנאדו" מ-1980, שהפך מאז לסרט פולחן, מצוטטת הפואמה.
האדם מפורלוק

המכר שהתדפק על דלתו של קולרידג' והפריעו מעבודתו זכה אף הוא להתייחסות נרחבת. יש שראו בו את האבטיפוס של הגורם המפריע, המעכב את היצירה ומונע את הוצאתה לאור, הגורם הארצי המטשטש את ההשראה האלוהית.
הדמות זכתה למספר התייחסויות בתרבות וה"אדם מפורלוק" היה למטבע לשון:
בספרו של ולדימיר נבוקוב "לוליטה" נרשם אדם במלון בכינוי "א.דם, פורלוק, אנגליה" (A. Person, Porlock, England).
ברומן "שלג" מאת אורהאן פאמוק, הדמות קא חושב לרשום שיר במחברת באמרו - "שום אדם לא יבוא מפורלוק הפעם".
בספר "סוכנות הבילוש של דירק ג'נטלי" מאת דאגלס אדמס נוסע דירק ג'נטלי בזמן ומפריע לקולרידג' להשלים את הפואמה.
בקומיקס "סאנדמן" של ניל גיימן יש התייחסות לאדם מפורלוק, כאשר גיבור מנסה להזכר נואשות בשורות משיר.
בספר "עמק הפחד" מאת ארתור קונאן דויל מפריעה דמות בשם "פרד פורלוק" לשרלוק הולמס במהלך עבודתו.
בספר "גר בארץ נוכרייה" מאת רוברט היינליין נגרמת לסופר ג'ובאל הרשו הפרעה במחשבותיו על ידי שיחת טלפון, לה הוא עונה במילים: "הפרעת למחשבה עמוקה, את איתות מפורלוק".
התייחסות בתרבות העברית

המשורר העברי משה דור חיבר בעקבות הפואמה את השיר "כְּסָנָדוּ בשנית".
הערות שוליים

↑  במאמר ב"הארץ", מנוע החיפוש google scholer מצא ביולי 2010 למעלה מ-12,000 מאמרים אקדמיים בנושא הפואמה
↑  J.R. de J. Jackson, "Introduction", in Samuel Taylor Coleridge: The Critical Heritage, Volume 1, (Routledge: 2002), pp. 10
↑  J.R. de J. Jackson, "Introduction", in Samuel Taylor Coleridge: The Critical Heritage, Volume 1, (Routledge: 2002), pp. 216
↑  Leigh Hunt, in Samuel Taylor Coleridge: The Critical Heritage, Volume 1, (Routledge: 2002), pp. 475
↑  Lowes, John. The Road to Xanadu. Boston: Houghton Mifflin, 1927, pp. 3
↑  The use of poetry and the use of criticism מאת Thomas Stearns Eliot, pp. 139
↑  בין היתר בחיבור "הפרח של קולרידג'" שנדפס ב"גן השבילים המתפצלים" ובו השאלה "אם היה אדם עובר בחלומו בגן העדן ופרח היה ניתן בידו... ואם לאחר שהתעורר היה הפרח עדיין בידו - מה אז?"
↑  השיר התפרסם בכתב העת הספרותי יוֹכָנִי, ג (אדר ב' תשכ"ב, מארס 1962), 19 (יוכָני: עיתון לספרות, בלקסיקון הספרות העברית החדשה). ביקורת: מנחם בן, "כסאנאדו" לדור – חגיגה קטנה של דמיון, דבר, 14 ביולי 1972.
קסניה פוליקרפובה

קסניה אולגובנה פוליקרפובה (נולדה ב-11 במרץ 1990) היא שחקנית בדמינטון ישראלית-רוסייה.
ביוגרפיה

נולדה ברוסיה הסובייטית.
בשנת 2009 היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה לנוער במילאנו, איטליה, כנציגה של רוסיה. בשנת 2010 היא זכתה במדליית כסף עם נבחרת רוסיה באליפות אירופה לנבחרות נשים בוורשה, פולין. כמו כן, היא זכתה במדליית ארד באליפות אירופה מעורב בקבוצות בשנים 2011, 2013 ו-2015 עם נבחרת רוסיה בבדמינטון. עד 2017 ייצגה רשמית את רוסיה.
במאי 2017 הפכה לאזרחית ישראלית מכוח חוק השבות וזכתה במדליית זהב במשחקי המכביה 2017.
היא ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020), בה הודחה לאחר הפסד במשחקה השני נגד יריבה מהונג קונג, יי נגאן צ'ונג.
הערות שוליים

↑  "Players: Ksenia POLIKARPOVA". bwfbadminton.com. Badminton World Federation. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ksenia POLIKARPOVA Full Profile". bwf.tournamentsoftware.com. Badminton World Federation. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "EUROPEAN JUNIOR CHAMPIONSHIPS, INDIVIDUALS". badmintoneurope.com. Badminton Europe. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ксения Поликарпова". xn--80aalwkhe.xn--p1ai (ברוסית). Komanda.RF. נבדק ב-24 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mirskiy, Dmitriy (18 באוקטובר 2017). "Бадминтонистка Ксения Поликарпова будет выступать за Израиль" (ברוסית). vesty.co.il. נבדק ב-1 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הפסד נוסף לקסניה פוליקרפובה, הודחה מטוקיו, באתר ONE‏, 27 ביולי 2021
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שלומי חיימי • עומר שפירא |  |
|  אתלטיקה | גירמה אמרה • סלאמוויט באיולין-טפרי • דיאנה ויסמן • מאור טיורי • מארו טפרי • אדוה כהן • איימרו עלמיה • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן • קסניה פוליקרפובה |  |
|  בייסבול | נבחרת ישראל בבייסבול (ג'רמי בלייך • ג'ונתן דה-מארטה • ג'ואי ווגמן • בן וונגר • זאק וויס • ג'וש זייד • ג'ייק פישמן • אלכס כץ • אלון ליישמן • שלמה ליפץ • ג'ון מוסקוט • די ג'יי שרעבי • טל אראל • ריאן לברנוואי • ניק ריקלס • סקוט בורצ'ם • מיץ' גלסר • דני ולנסיה • זאק פנפראס • איאן קינסלר • טיי קלי • בלייק גיילן • אסף לוונגרט • רוב פולר) |  |
|  ג'ודו | גילי כהן • גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון    נבחרת ישראל בג'ודו (גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  הרמת משקולות | דוד ליטבינוב |  |
|  התעמלות אמנותית |  לינוי אשרם • ניקול זליקמן   נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אופיר דיין, קארין וקסמן, יוליאנה טלגין, יאנה קרמרנקו, נטלי רייץ) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז • אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו |  אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | רן שגיב • שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתי גולדפדן • אנסטסיה גורבנקו • מירון חרותי • יעקב טומרקין • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • מיכאל לייטרובסקי • אנדראה מורז • דניאל נמיר • רון פולונסקי • תומר פרנקל |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • עדן בלכר |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | איתי שני |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל גולדשטיין-וולדמן • אלברטו משען • טדי ולוק |  |
|  שיט | נויה בר עם • שחר טיבי • יואב כהן • קטי ספיצ'קוב • שי קקון |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קישטפולצה

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  דרום טרנסדנוביה
 מחוז:  באראניה באראניה
 נפה:  שיקלוש
 שטח:  3.57 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  204 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  45°49′16″N 18°23′05″E﻿ / ﻿45.8212°N 18.384619444444°E﻿ / 45.8212; 18.384619444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kistapolca.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קישטפולצה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קישטפולצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קישטפולצה (בהונגרית: Kistapolca) הוא כפר במחוז באראניה, נפת שיקלוש בהונגריה.
מיקום

היישוב הקטן נמצא בדרום הונגריה דרום-מזרחית לעיר שיקלוש. מספר תושביו כ-160.
היסטוריה

פירוש שמו הוא: מקור מים חמים, ממילת היסוד הסלאבית העתיקה. אזכורו המתועד לראשונה לשנת 1294 כ"טופולצהה", שם זהה למקום המים התרמי שכבר פעל אז בשטח היישוב. ייתכן שבמקום היה במקור ישוב שנקרא סקיינאג'פאלו (Székelynagyfalu). מתי והיכן הוא השתרע בדיוק, לא נמצאו לכך מקורות בטוחים. ליד מקור המעיין החם ובסמוך לבית ההלוויות נמצאו כמה כלי חרס, אך עד כה לא הובהר מתי הוקם היישוב שמוכר משנות ה-30 של המאה ה-18, ולאן עברו תושביו שמקור היגרו לשם מגרמניה. גם יהודים מעטים גרו במקום, אך אין תיעוד לגביהם. על פי הרישום, הכינוי המדויק לכפר כקישטפולצה הוזכר לראשונה בשנת 1904.
היסטוריה > אגמי הדיג של קישטפולצה

אגם הדיג מלומרטי
האגם הוקם בשנת 2000 על ידי הפניית המעיין הטבעי המקומי לשקע מלאכותי שמשתרע על שטח של 3.5 דונם. הוא מנוהל על ידי "איגוד הדייגים של דנובה-דראווה".
אגם דיג בורבאלה
שטח האגם הוא 7.2 דונם. הוא נמסר בשנת 2004. המשתמשת והמפעילה שלו היא עמותת הדייגים קישטפולצה והאזור. זהו שטח רבייה של ציפורים נדירות וממוקם בסביבה ציורית. מספק בעיקר בילוי נעים לדייגים.
אתרים בעלי חשיבות

קפלה: הקפלה בקישטפולצה הוקמה על גבעה קטנה בשנת 1783 על ידי הרוזנת בורבאלה פרניי. את הגבעה מכנים בפי העם הגבעה הטורקית. המסורת של הגבעה הטורקית נפוצה כמקום קבורה של נופלי קרב נגד הטורקים. הקפלה שייכת לכנסייה הרומית-קתולית ועומדת על קברי המתים בקרב מוהאץ' (1678) שמכונה בהונגרית קרב נאג'הרשאני (Nagyharsányi csata) שהיה הקרב המכריע לגירוש הטורקים מהונגריה ושחרור האיום המוסלמי על אירופה הנוצרית.
ילידי המקום

לאיוש ברטה, נולד לאיוש קראוס (1878 – בודפשט, 1964) היה סופר ועיתונאי יהודי-הונגרי, זוכה פרס קושוט.
הערות שוליים

↑  "Archivált másolat". אורכב מ-המקור ב-2009-09-03.
↑  "Archivált másolat". אורכב מ-המקור ב-2008-09-15.
קונסואלו ואנדרבילט

קונסאלו ואנדרבילט עם הדוכס התשיעי ממרלבורו ושני ילדיהם (ג'ון סינגר סרג'נט, 1905)
ואנדרבילט ווינסטון צ'רצ'יל
קונסואלו ואנדרבילט (אנגלית: Consuelo Vanderbilt‏; 2 במרץ 1877 - 6 בדצמבר 1964), הידועה גם כקונסואלו בלסאן וקונסואלו, הדוכסית ממרלבורו, הייתה חברה בולטת במשפחת ואנדרבילט האמריקנית ובאצולה האנגלית.
לקריאה נוספת

Stuart, Amanda Mackenzie, "Consuelo and Alva Vanderbilt: The Story of a Daughter and Mother in the Gilded Age", Harper Perennial, 2005, ISBN 978-0-06-093825-3
הערות שוליים

↑  סטיוארט, עמוד 84
↑  סטיוארט, עמוד 493
↑  סטיוארט, עמודים 412- 425
↑  סטיוארט, עמודים 486 - 494
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289205705171  BNE: XX5306765  BnF: cb15082747k (data)  GND: 130639400  ISNI: 0000 0001 1679 064X  LCCN: nr95017529  NTA: 084824174  SNAC: w6107wb1  ULAN: 500042380  VIAF: 208093448   WorldCat (עם VIAF): 208093448
קונסול דיפלומטי

קונסול (באנגלית: Consul) הוא תואר דיפלומטי הנגזר ישירות מרמת המשלחת הדיפלומטית הפועלת באותה מדינה, וניתן לנציג הבכיר בקונסוליה. ישנן כמה דרגות בשירות החוץ הקשורות לבעלי תפקידים בקונסוליה: קונסול כללי, קונסול, סגן הקונסול.
בעבר, "קונסול" היה הדרגה הבכירה בדיפלומטיה, ורק במחצית המאה ה-20 התווספו תוארי השגרירים. כיום, במדינות שבהן הקונסוליה היא הנציגות הדיפלומטית היחידה המייצגת מדינה כלשהי, ייתכן שהקונסול ישמש כדיפלומט הבכיר של מדינתו במקום בו הוא מוצב וימלא גם תפקידים בתחומי מדיניות החוץ של ארצו, בדומה לפעילותו של שגריר. במקרה כזה הוא ייקרא "הקונסול הכללי" ויפעל ממבנה המכונה "הקונסוליה הכללית".
במדינת ישראל ובמדינות נוספות, כלי רכב הנמצאים בשימוש קונסול או אנשי קונסוליה, נושאים לוחיות רישוי עליהן מצוינות האותיות CC (להבדיל מרכבי שגרירים, הנושאים לוחיות רישוי עליהן מופיעות האותיות CD).
באימפריה העות'מאנית החזיקו הקונסולים של מדינות אירופה וארצות הברית גם בסמכויות שיפוט כלפי אזרחי מדינותיהם אשר היו בתחום סמכותם הגאוגרפי. סמכות זו באה להם ממשטר הקפיטולציות שאילץ את האימפריה העות'מאנית להעניק סמכויות שיפוט לנציגים דיפלומטיים זרים. משטר הקפיטולציות בוטל לאחר מלחמת העולם הראשונה.
במצרים, במאה התשע עשרה, למשל, מילא הלורד קרומר, ששימש כקונסול בריטניה במצרים, תפקיד מדיני בכיר. דוגמה עדכנית יותר ניתן למצוא בסמכותו של הקונסול האמריקאי בירושלים אשר מהווה את הנציגות הדיפלומטית הבכירה של ארצות הברית כלפי הרשות הפלסטינית.
בקונוסליה יש בדרך כלל קונסול לעניינים קונסולאריים - פקיד, לרוב דיפלומט, העוסק במכלול של תחומים ובהם: הנפקת דרכונים ותעודות מסע לאזרחיה של המדינה שאותה הוא מייצג, הנפקת אשרות כניסה למדינה לאזרחים זרים, יצירת קשר עם אזרחי המדינה המצויים בצרה ומתן אישורים נוטריוניים על מסמכים. לעיתים הקונסול עורך טקסי נישואים אזרחיים בין אזרחי מדינתו המצויים במקום בו מצויה הקונסוליה.
קונסולים בארץ ישראל

הקונסולים הראשונים בארץ ישראל היו בדרך כלל תושבי הארץ, יהודים או נוצרים. כך למשל היה בן למשפחת דמיאני הנוצרית מיפו קונסול של מדינות אירופאיות בארץ ישראל בסוף המאה השמונה עשרה ואברהם פינצי מעכו היה קונסול בריטניה בעירו במחצית הראשונה של המאה התשע עשרה. קונסולים אלו עסקו בעיקר בפעילות מסחרית ולמעשה דמו בתפקידם יותר לקונסול כבוד מאשר לקונסול דיפלומטי מקצועי.
כבר בשנת 1829 נשלח על ידי ממשלת האימפריה האוסטרית לחיפה שליח מיוחד בשם אנטון פון פרוקש. תפקידו של פון פרוקש היה להשגיח על זכויותיהם של יהודים ונוצרים נתיני האימפריה האוסטרית שקופחו בימיו של מושל ישראל עבדאללה פאשא.
עם זאת קונסולים דיפלומטים מקצועיים מהסוג המוכר כיום הגיעו לארץ ישראל רק עם הקמתן של קונסוליות בישראל. הראשונה למנות קונסול מקצועי הייתה בריטניה שמינתה קונסול בירושלים, ויליאם טאנר יאנג, בשנת 1838, בימי השלטון המצרי בארץ ישראל. ב-1839 הורה לו משרד החוץ "לתת חסות ליהודים בכלל". יאנג שימש סגן-קונסול עד 1841 ובשנה זו מונה לקונסול, עד 1845. ב-1843 הופיעו קונסוליות של צרפת, פרוסיה וסרדיניה.
לאחר מספר תקריות בהן הותקפו יהודים בירושלים ב-1847, הוציא משרד החוץ הבריטי הוראה שבמקרה שיהודי אירופי נרדף או נעשה לו אי-צדק והקונסול שלו לא עוזר לו, הקונסול הבריטי יהיה רשאי להתערב בעניינו.
ב-1849 פעולתה של הקונסוליה הסרדינית הופסקה ובאותה שנה החלה הקונסוליה האוסטרית את פעולתה (הקונסול הראשון היה פיצאמאנו מוונציה). ב-1854 נוסדה קונסוליה ספרדית. בתוך עשרים שנה מאז באו לירושלים קונסולים דיפלומטים מקצועיים כמעט מכל מדינות אירופה באותה העת. לעיתים היה הקונסול בירושלים כפוף לקונסוליה הכללית של ארצו בביירות. כך היה המצב עם הקונסולים האמריקאים הראשונים.
בשנת 1831 מונה לסוכן קונסולרי אמריקאי ביפו ובירושלים, נתין צרפתי, היהודי דוד דארמון, אולם כעבור 3 שנים הוא הודח. ב-1844 מונה וארדר קרסון לקונסול בירושלים, אולם כעבור זמן קצר המינוי בוטל והוא התגייר. בשנת 1856 נפתחה מחדש הקונסוליה האמריקאית בירושלים, עם מינויו לקונסול של וארן גורהאם.
הקונסולים של מדינות אירופה וארצות הברית היו פעילים מאוד בחיים הציבוריים בארץ ישראל במאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים.
לצד הקונסולים תפקדו סגני קונסולים מקצועיים בערי הארץ מחוץ לירושלים (וזאת להבדיל מנוצרים ויהודים מקומיים שמילאו תפקידים אלו). כך למשל מינתה בריטניה סגן קונסול בעיר חיפה כבר בסוף שנות החמישים של המאה התשע עשרה. אחד מהם בשם תומאס ב. סנדוויט (Thomas B. Sandwith) אף העלה את זכרונותיו מתקופה זאת על הכתב.
הסיבה לכך הייתה שיטת הקפיטולציות שהעניקה כוח רב לקונסולים כנציגים הרשמיים של מדינותיהם. המיעוטים הנוצריים וגם אנשי היישוב היהודי בארץ ישראל (הישן והחדש) נעזרו רבות בהשפעתם של קונסולים אלה על מנת לקדם את ענייניהם.
גם לאחר מינוים של קונסולים מקצועיים בארץ ישראל המשיכו יהודים ובני מיעוטים אחרים (למשל ארמנים) לשמש כחלק מהסגל הקונסולרי. בעיר צפת, שלא היו בה קונסולים רשמיים דרך קבע, מונו נכבדים מתושבי העיר לשמש כסגן הקונסול ('ויקי' או 'ויצי' קונסול) בעירם. כך למשל היה היהודי מרדכי סגל סגן קונסול בריטניה בצפת בשנת 1875. מקור אחר מספר על סגני קונסול יהודים אחרים בצפת ובהם סגן הקונסול מטעם צרפת שמואל עבו ופרוסיה. לעיתים נקראו אנשים אלו סוכנים קונסולריים.
ראו גם

אמנת וינה בדבר יחסים קונסולריים
דרג דיפלומטי
קונסול כבוד
הערות שוליים

1 2  ג'יימס פין, עתות סופה, עמ' 52.
↑  ג'יימס פין, עתות סופה, עמ' 66.
↑  מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים בארץ-ישראל, עמ' 524-523, הערות 55, 56.
1 2  ויליאם פראנסיס לינטש, מסע מחקר אל הירדן וים המלח, ההדיר רחבעם זאבי, תרגם שלמה גונן, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ד 1984; עמ' 206, הערה יג.
↑  ג'יימס פין, עתות סופה, עמ' 69.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557837405171  BnF: cb11979990r (data)  GND: 4165110-8  LCCN: sh85031467  NDL: 00569873
קישלה

ערך זה עוסק בבית מעצר בירושלים. אם התכוונתם לבית מעצר בתל אביב, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר, מוזיאון 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1835
 תאריך פתיחה רשמי:  1835 
 קואורדינטות:  31°46′33″N 35°13′44″E﻿ / ﻿31.77581111°N 35.22877222°E﻿ / 31.77581111; 35.22877222
 he
 
חזית הקישלה בעיר העתיקה בירושלים (2007)
מראה כללי של מתחם הקישלה מצריח מגדל דוד
מוחמד עלי, השליט שהקים את מבנה הקישלה
מראה כללי של החפירה מתחת למבנה המעצר ההיסטורי במתחם (2013)
קישלֶה (מטורקית: kışla, כלומר - "מקלט לחורף", מ kış "חורף") הוא כינוי לבית המעצר שהוקם בעיר העתיקה בירושלים בתקופה העות'מאנית. המבנה שוכן בצמוד למגדל דוד מדרום, בשולי הרובע הארמני, ומשמש כיום את מטה מרחב דוד של מחוז ירושלים של משטרת ישראל.
המבנה

הקישלה הוא מבנה רבוע בעל חצר גדולה וקטוּרה (לא מקוּרָה), הדומה במתכונתו לחאן. הוא בנוי שתי קומות, כאשר הקומה התחתונה גבוהה בהרבה ביחס לשנייה. צדו המערבי נסמך אל החומה העות'מאנית; צדו הצפוני פונה לכיוון חפיר המצודה; צדו המזרחי פונה אל העיר העתיקה, וצדו הדרומי פונה אל פרברי הרובע הארמני. הכניסה אל המבנה מצפון דרך שער מסוגנן.
המבנה > משמעות השם

לאחר נפילת שלטונם של מוחמד עלי ובנו, שימש המבנה את הצבא העות'מאני למגורי חיילים עבור שומרי העיר. משמעות השם בטורקית היא אפוא "קסרקטין", וצורת הגייתו היא קישְלָה (במלרע). ותיקי ירושלים טוענים כי במהלך הפרות סדר והפגנות היו החיילים צועקים אל הקהל המתגודד: "קישְלָה! קישְלָה!", כאומרים: "התפזרו מיד, לפני שניקח אתכם לבית המעצר" ומזה נולדה המילה "קישטה!"[דרוש מקור]
יש הטוענים כי המילה ״קישלה״ באה מן המילה בארמית של יהודי כורדיסטן ״קשלה״ שפירושה בית ממשל (אשר היה מימי קדם המקום בו שכן בית המעצר)[דרוש מקור].
היסטוריה

המבנה הוקם במחצית הראשונה של המאה ה-19 על ידי שליט מצרים מוחמד עלי ובנו אבראהים פאשא כארמון קיץ. המיקום בסמוך למצודה לפנים מן החומה לא היה מקרי, שכן המבנה הוקם באותן עשר שנים בהן מרדו מוחמד עלי ובנו בשלטון המרכזי באיסטנבול, וביקשו להבטיח את שלומם.
לאחר כיבוש העיר בידי הבריטים, נמשך השימוש בקישלה כבסיס צבאי וכרחבת המסדרים המרכזית בעיר העתיקה. על רחבה זו נערך, בין היתר, טקס השבעתם של הז'נדרמים המקומיים, שהמשיכו בשירותם תחת הממשל הצבאי הבריטי.  בשנת 1921, לאחר הקמת משטרת המנדט, עבר מתחם הקישלה לרשותה. במשך כשנה פעל במקום בית הספר הראשון לשוטרים בארץ ישראל. במקביל הוצבה בו יחידת משטרה קטנה, שפעלה בעיר העתיקה. בתקופת המרד הערבי הגדול, בשנים 1939-1936, הוצבה בקישלה תזמורת המשטרה, אשר מילאה תפקיד מבצעי ופיקחה על הנעשה ברובע היהודי. במקביל נמשך השימוש בקישלה כבית כלא, אליו נוסף בשנות הארבעים גם בית מעצר לאסירי המחתרות היהודיות. בין היתר, נכלאו בקישלה עשרים מלוחמי הגדודים העבריים ובהם זאב ז'בוטינסקי, לאחר שהגנו על תושבי ירושלים במהלך התקפות הערבים עליהם באפריל 1920 (מאורעות תר"פ).
לאחר כיבוש העיר העתיקה על ידי הלגיון הערבי במלחמת העצמאות, הוחזקו בקישלה הלוחמים היהודים שנשבו, עד שעברו למחנה שבויים בירדן. לאחר שביתת הנשק, המשיכו הירדנים להשתמש בקישלה כמתקן המשטרתי המרכזי בעיר העתיקה וכבית כלא.
לאחר איחוד ירושלים במלחמת ששת הימים, הוצבה בקישלה משטרת העיר העתיקה, בפיקודו של מפקח מרדכי ישראלי. בנוסף לשוטרים הישראלים, שירתו ביחידה גם שוטרים ירדנים לשעבר, שהתגייסו למשטרת ישראל. היחידה החלה לפעול כמה ימים לאחר סיום המלחמה. בקישלה נערכו גם מכירות פומביות של משטרת ישראל של אבידות ומציאות שבעליהן לא אותרו וחפצים שנתפסו בפעילות מבצעית. חלק ממצודת מגדל דוד גם היה בשימוש בתקופה הירדנית, אך הוסב למוזיאון לתולדות של ירושלים ותוספות בנייה שהירדנים בנו בו נהרסו.
בינואר 1984 התמוטט הקיר החיצוני של מבנה אורוות הסוסים של המשטרה בקישלה. בעקבות חפירה ארכאולוגית שנערכה בין הקישלה ומגדל דוד, בה חיפשו אחר ארמון הורדוס. עקב כך אוכסנו 15 הסוסים שהיו במקום באורווה פתוחה, שהוקמה בחצר הקישלה.
ב-2011 הוסב צד אחד של המבנה לאולם הופעות ותערוכות, בנוסף שומרו בו הממצאים של ארמון הורדוס.משטרת ישראל המשיכה להשתמש בשלוש מצלעות המבנה ובחצר המתחם. בקישלה מוצבים מטה מרחב דוד, שבתחום אחריותו האזור הרגיש של העיר העתיקה, על מורכבותו הפוליטית, הדתית והדמוגרפית. כן פועלות מהמתחם יחידות נוספות, השייכות למרחב ולמחוז ירושלים (משטרה).
ממצאים ארכאולוגיים

הקישלה עומד במקום בו עמד ארמונו של המלך הורדוס בשלהי המאה הראשונה לפני הספירה. שרידי הארמון נחשפו לראשונה בחפירה ארכאולוגית שנערכה ברחבה שלפני המבנה ב-1984. ב-1999 החל להיחפר גם המבנה המוארך הצמוד לחומה, ששימש בעיקר לחדרי מעצר. בחפירות נתגלו קירות מאסיביים, שזוהו באופן כמעט ודאי עם ארמונו של הורדוס, והיוו אישוש ראשון להנחה ההיסטורית שהארמון רחב המידות היה באזור זה. בנוסף נתגלתה במקום חומה מימי בית המקדש הראשון, המתוארכת לימי חזקיהו מלך יהודה.
בשנת 2018 שולב המבנה המוארך והממצאים ארכאולוגים שבו במוזיאון מגדל דוד הסמוך למבנה.
מבני "קישלה" נוספים

מבנים נוספים שנבנו בתקופה העות'מאנית כבית מעצר או בית כלא וקיבלו את הכינוי "הקישלה" היו:
"הקישלה" ביפו - מבנה בכיכר השעון ששימש כתחנת משטרת יפו ואחר כך הוסב למלון
"הקישלה" בחיפה -