stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תמ"א 35
היסטוריה > יישום התוכנית

בשנים שלאחר אישורה של תמ"א 35, בעקבות שיקולים פוליטיים, התוכנית לא יושמה כמתוכנן. מרבית הבנייה החדשה נעשתה בעיקר בשטחים פתוחים, התכנון היה מוטה לרכב פרטי ולא לתחבורה ציבורית ומגמת הפרוור התחזקה. השיקול פוליטי היה הרצון להציף את אזור המרכז במהירות בקרקעות לבנייה, מתוך מחשבה שהדבר יביא להוזלת מחירי הדיור.
בנובמבר 2010, פורסם דו"ח מעקב שנערך על ידי צוות הכולל 17 אנשי מקצוע, בראשות האדריכלים ארי כהן, ירון טוראל ומוטי קפלן, עבור מינהל התכנון במשרד הפנים, בשם "תמ"א 35 ליווי, מעקב ועדכון", בו נמצא כי היקף עתודות הקרקע במדינת ישראל לבנייה למגורים הגיע באותה עת ל-985.5 אלף דונם, כ-100 אלף דונם יותר מסך מהשטחים הבנויים אז. ושבפועל אחוז מיצוי העתודות הללו נע בין 5% ברמת הגולן ל-20% בלבד ברחובות. בתל אביב ניצולת עתודות הקרקע הגיעה ל-13% בלבד, ואילו בשרון ובפתח תקווה היא הגיעה לקצת פחות מ-18%. כלומר היו באותה עת מספיק עתודות קרקע לפיתוח ללא צורך לבנות בשטחים פתוחים או חקלאיים. בנובמבר 2013, אף קידם מינהל התכנון במשרד הפנים שורת שינויים בתוכנית, במטרה לאפשר הרחבה ניכרת של בנייה בשטחים פתוחים, כחלק מהמאמצים ליצור עתודות קרקע נוספות לבנייה ולהגדיל את היצע הדירות.
שיקול פוליטי נוסף שעמד בניגוד לתוכנית, היה הרצון להקמת יישובים חדשים. עוד בעת הליך אישור תמא 35, ביולי 2002, אישרה הממשלה החלטה על הקמת הקמת 14 יישובים חדשים – מהגליל התחתון ועד הערבה. בספטמבר 2011, ממשלת ישראל החלה לקדם הצעת החלטה הקובעת להקים עשרה יישובים חדשים באזור ערד באוקטובר 2013, בעקבות החלטת הממשלה, החל משרד הבינוי והשיכון בתכנון הקמת חמישה יישובים חדשים לאורך כביש באר שבע־דימונה. בנובמבר 2013, הממשלה אישרה את הקמת היישוב חירן ליד ערד. בשנת 2013, חידשה החטיבה להתיישבות את תוכנית "ייהוד הגליל" ("תוכנית המצפים בגליל") ויצירת איזון דמוגרפי עם האוכלוסייה הערבית. על ידי הקמת יישובים חדשים והרחבת יישובים קיימים, מעבר למגבלות שנקבעו בתמ"א 35. התוכנית הוקפא אך נעשה ניסיון לחדשה שלוש שנים אחר כך.
גורם נוסף שפעל נגד יישום תמ"א 35 היה מועצת מקרקעי ישראל, שהתנגדה להגבלות שכופה התוכנית על בניית הרחבות קהילתיות ליישובים חקלאים (במטרה להגן על השטחים הפתוחים בישראל), והעבירה החלטות להגדלת מספר ה"נחלות" ביישובים אלו, כדי לאפשר את הרחבתם.
היסטוריה > עדכון התוכנית

בסוף 2012 יזם מינהל התכנון במשרד הפנים מהלך של עדכון התוכנית. זאת לאחר החלטת ממשלה בעקבות המחאה החברתית בישראל ב-2011, לנסות להוריד את מחירי הדיור באמצעות הגדלת השטחים הזמינים לבנייה, בעיקר במרכז הארץ.
העדכון כלל שלושה שינויים מרכזיים:
שינוי הקובע כי המרקם העירוני יורחב ב-2% אל שולי הערים שבהם שטחים פתוחים.
שינוי באופן שבו מגדירה התוכנית אזורים עם חשיבות של ערכי טבע ונוף, בעלי ערכים וחשיבות היסטורית, לאומית וחינוכית. תמ"א 35 מטילה מגבלות רבות על בנייה ופיתוח אזורים אלו, והצעת השינוי הייתה להסיר חלק מהמגבלות ולהגדיל את השטח הכולל של מכלולי הנוף.
שינוי שהתייחס להקמת יחידת מגורים שלישית בנחלות במושבים במקום שניים. את השינוי קידם מנהל מינהל מקרקעי ישראל בנצי ליברמן. לאחר שנים שבהן הגביל המינהל את מימוש זכויות הבנייה למגורים במושבים, הוא ביטל את כל המגבלות לבנייה החלות על חלקת המגורים בנחלה. לטענת המינהל, תיקון פשוט זה של תמ"א 35, ישחרר לבנייה 100 אלף יחידות מגורים, ללא צורך בהפשרת קרקע חקלאית וללא פגיעה בשטחים פתוחים, אלא בהגדלת הצפיפות בשטח הקיים כבר היום בייעוד "מגורים". עם זאת הוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים ושר הפנים גדעון סער התנגדו לשינוי.
השינויים המוצעים עוררו מחלוקת בין תומכים ומתנגדים, גררו ביקורת קשה מצד ארגוני איכות הסביבה ואנשי תכנון, ואף גרמו למחלוקת קשה במינהל התכנון, ובין משרד הפנים למשרד השיכון. ראש עיריית חיפה יונה יהב התקיף את שינוי בתמ"א 35 שכלל הסטת עיקר מאמץ התכנון למרכז הארץ. עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל אף פנתה לבג"ץ בבקשה לדחות דיון בתמ"א 35 במועצה הארצית.
במרץ 2016, המועצה הארצית לתכנון ולבנייה אימצה את עדכון התוכנית, במטרה להוסיף כ-40 אלף דונם לשטחים שבהם תתאפשר בנייה עירונית. בהתאם להחלטה גם אישרה את הרחבת העיר רחובות ב-1,000 דונם על חשבון שטחי הפרדסים שהקיפו אותה.
ביוני 2018, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה את המתווה המאפשר למשקי העזר במושבים להוסיף יחידת דיור נוספת שאינה נספרת בתמ"א 35, ולקדם בנייה של בית מגורים נוסף בנחלה.
באוגוסט 2019, אישרה המועצה הארצית לתכנון ובנייה שינוי בלוח הצפיפויות של תמ"א 35, בין השאר בערים מעל 200 אלף תושבים, הצפיפות תעלה ממינימום של 14 נפש לדונם ל-20 נפש לדונם. המטרה של הציפוף היא להוסיף יחידות דיור על שטח נתון, וליצור סביבה עירונית טובה יותר שמציעה יותר שירותים קרובים ומתבססת על תחבורה ציבורית יעילה יותר.
ראו גם

תוכנית מתאר ארצית
תמ"א 38
תמ"א 1
עונת 2024/2025 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  15 באוגוסט 2024 – 25 במאי 2025 (284 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 מספר משחקים:  278
 מספר שערים:  729 (2.62 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  8,320,700 (29,931 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פולין רוברט לבנדובסקי   (22 שערים)
 → 2023/20242025/2026 ←
 
עונת 2024/2025 בלה ליגה היא העונה ה-94 במסגרת הלה ליגה, תחרות הכדורגל הבכירה בספרד. העונה החלה ב-15 באוגוסט 2024 וצפויה להסתיים ב-25 מאי 2025.
קבוצות

20 קבוצות מתמודדות בליגה, 17 הקבוצות שסיימו ב־17 המקומות הראשונים בעונת 2023/2024, אליהן התווספו שתי המסיימות ראשונות בסגונדה ליגה בעונת 2023/2024 לגנס וריאל ויאדוליד, ואספניול שניצחה בפלייאוף העלייה של הסגונדה ליגה. הן החליפו את גרנדה, אלמריה וקדיס שירדו לסגונדה ליגה בסיום עונת 2023/2024.
קבוצות > הקבוצות

| קבוצה | מאמן | קפטן | יצרנית חולצות |
| --- | --- | --- | --- |
| אוססונה | ספרד ויסנטה מורנו | ספרד סרחיו הררה | מקרון |
| אלאבס | ארגנטינה אדוארדו קודט | ספרד אנטוניו סיברה | פומה |
| אספניול | ספרד מנולו גונסאלס | ספרד סרג'י גומס | קלמה |
| אתלטיק בילבאו | ספרד ארנסטו ואלוורדה | ספרד אוסקר דה מרקוס | קסטור |
| אתלטיקו מדריד | ארגנטינה דייגו סימאונה | ספרד קוקה | נייקי |
| ברצלונה | גרמניה האנזי פליק | גרמניה מארק-אנדרה טר שטגן | נייקי |
| ויאריאל | ספרד מרסלינו | ספרד ראול אלביול | ג'ומה |
| ולנסיה | ספרד קרלוס קורבראן | ספרד חוסה לואיס גאיה | פומה |
| ז'ירונה | ספרד מיצ'ל | אורוגוואי כריסטיאן סטואני | פומה |
| חטאפה | ספרד חוסה בורדאלאס | טוגו ג'נה | ג'ומה |
| לאס פאלמס | ספרד דייגו מרטינס | ספרד קיריאן רודריגס | הומל |
| לגנס | ספרד בורחה חימנס | ספרד סרחיו גונסאלס | ג'ומה |
| מיורקה | ספרד יאגובה ארסאטה | ספרד אנטוניו ראיו | נייקי |
| סביליה | ספרד פרנסיסקו גארסיה פימיינטה | ספרד חסוס נבאס | קסטור |
| סלטה ויגו | ספרד קלאודיו חיראלדס | ספרד יאגו אספאס | הומל |
| ראיו ואיקאנו | ספרד איניגו פרס | ספרד אוסקר ולנטין | יומברו |
| ריאל בטיס | צ'ילה מנואל פלגריני | ספרד אייטור רויבאל | הומל |
| ריאל ואיאדוליד | ארגנטינה דייגו קוקה | ספרד חאבי סאנצ'ס | קאפה |
| ריאל מדריד | איטליה קרלו אנצ'לוטי | קרואטיה לוקה מודריץ' | אדידס |
| ריאל סוסיאדד | ספרד אימנול אלגואסיל | ספרד מיקל אויארסבאל | מקרון |
קבוצות > חילופי מאמנים

| קבוצה | מאמן יוצא | סיבת עזיבה | תאריך עזיבה | מיקום בטבלה | מאמן נכנס | תאריך כניסה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברצלונה | ספרד צ'אבי הרננדס | פוטר | 26 במאי 2024 | טרום עונה | גרמניה האנזי פליק | 29 במאי 2024 |
| מיורקה | מקסיקו חאבייר אגירה | סיום חוזה | 30 במאי 2024 | טרום עונה | ספרד יאגובה ארסאטה | 10 ביוני 2024 |
| אוססונה | ספרד יאגובה ארסאטה | סיום חוזה | 30 במאי 2024 | טרום עונה | ספרד ויסנטה מורנו | 27 במאי 2024 |
| סביליה | ספרד קיקה סאנצ'ס פלורס | הסכמה הדדית | 30 במאי 2024 | טרום עונה | ספרד גארסיה פימיינטה | 2 ביוני 2024 |
| לאס פאלמס | ספרד גארסיה פימיינטה | הסכמה הדדית | 30 במאי 2024 | טרום עונה | ספרד לואיס קריון | 26 ביוני 2024 |
| לאס פאלמס | ספרד לואיס קריון | פוטר | 8 באוקטובר 2024 | 20 | ספרד דייגו מרטינס | 9 באוקטובר 2024 |
| ריאל ואיאדוליד | אורוגוואי פאולו פצולאנו | פוטר | 30 בנובמבר 2024 | 20 | ספרד אלבארו רוביו (מאמן זמני) | 2 בדצמבר 2024 |
| אלאבס | ספרד לואיס גרסיה | פוטר | 2 בדצמבר 2024 | 16 | ארגנטינה אדוארדו קודט | 2 בדצמבר 2024 |
| ריאל ואיאדוליד | ספרד אלבארו רוביו | מאמן זמני | 14 בדצמבר 2024 | 19 | ארגנטינה דייגו קוקה | 14 בדצמבר 2024 |
| ולנסיה | ספרד רובן בראחה | פוטר | 23 בדצמבר 2024 | 19 | ספרד קרלוס קורבראן | 25 בדצמבר 2024 |
קבוצות > אצטדיונים

| קבוצה | עיר | קהילה אוטונומית | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוססונה | פמפלונה | נווארה נווארה | אצטדיון אל סדאר | 23,576 |
| אלאבס | ויטוריה | חבל הבסקים חבל הבסקים | אצטדיון מנדיסורוצה | 19,840 |
| אספניול | ברצלונה | קטלוניה קטלוניה | אצטדיון RCDE | 40,000 |
| אתלטיק בילבאו | בילבאו | חבל הבסקים חבל הבסקים | אצטדיון סן ממס | 53,289 |
| אתלטיקו מדריד | מדריד | הקהילה האוטונומית של מדריד מדריד | אצטדיון ונדה מטרופוליטנו | 68,456 |
| ברצלונה | ברצלונה | קטלוניה קטלוניה | האצטדיון האולימפי ליואיס קומפאניס | 55,926 |
| ויאריאל | ויאריאל | ולנסיה (קהילה אוטונומית) ולנסיה | אצטדיון לה סרמיקה | 24,890 |
| ולנסיה | ולנסיה | ולנסיה (קהילה אוטונומית) ולנסיה | אצטדיון מסטאייה | 49,500 |
| ז'ירונה | ז'ירונה | קטלוניה קטלוניה | אצטדיון מונטיליבי | 11,200 |
| חטאפה | חטאפה | הקהילה האוטונומית של מדריד מדריד | קולוסיאום אלפונסו פרס | 17,393 |
| לאס פאלמס | לאס פאלמאס | האיים הקנריים האיים הקנריים | אצטדיון גראן קנריה | 31,250 |
| לגנס | לגנס | הקהילה האוטונומית של מדריד מדריד | אצטדיון בוטארקה | 12,454 |
| מיורקה | פלמה דה מיורקה | האיים הבלאריים האיים הבלאריים | אצטדיון סון מוש | 23,142 |
| סביליה | סביליה | אנדלוסיה אנדלוסיה | אצטדיון רמון סאנצ'ס פיחואן | 43,883 |
| סלטה ויגו | ויגו | גליסיה גליסיה | אצטדיון באלאידוס | 29,000 |
| ראיו ואיקאנו | מדריד | הקהילה האוטונומית של מדריד מדריד | אצטדיון ואיקאס | 14,708 |
| ריאל בטיס | סביליה | אנדלוסיה אנדלוסיה | אצטדיון בניטו ויימרין | 60,721 |
| ריאל ואיאדוליד | ואיאדוליד | קסטיליה ולאון קסטיליה ולאון | אצטדיון חוסה סורייה | 28,012 |
| ריאל מדריד | מדריד | הקהילה האוטונומית של מדריד מדריד | אצטדיון סנטיאגו ברנבאו | 81,044 |
| ריאל סוסיאדד | סן סבסטיאן | חבל הבסקים חבל הבסקים | אצטדיון אנואטה | 39,500 |
טבלת הליגה

מעודכן ל-16 במרץ 2025
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברצלונה | 27 | 19 | 3 | 5 | 75 | 27 | 48+ | 60 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 2 | ריאל מדריד | 28 | 18 | 6 | 4 | 59 | 27 | 32+ | 60 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 3 | אתלטיקו מדריד | 28 | 16 | 8 | 4 | 46 | 22 | 24+ | 56 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 4 | אתלטיק בילבאו | 28 | 14 | 10 | 4 | 46 | 24 | 22+ | 52 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 5 | ויאריאל | 27 | 12 | 8 | 7 | 49 | 38 | 11+ | 44 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 6 | ריאל בטיס | 28 | 12 | 8 | 8 | 38 | 35 | 3+ | 44 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 7 | מיורקה | 28 | 11 | 7 | 10 | 28 | 34 | 6– | 40 | העפלה לשלב הפלייאוף בקונפרנס ליג |
| 8 | סלטה ויגו | 28 | 11 | 6 | 11 | 41 | 41 | 0 | 39 |  |
| 9 | ראיו ואיקאנו | 28 | 9 | 10 | 9 | 31 | 31 | 0 | 37 |  |
| 10 | חטאפה | 28 | 9 | 9 | 10 | 25 | 23 | 2+ | 36 |  |
| 11 | סביליה | 28 | 9 | 9 | 10 | 32 | 37 | 5– | 36 |  |
| 12 | ריאל סוסיאדד | 28 | 10 | 5 | 13 | 25 | 30 | 5– | 35 |  |
| 13 | ז'ירונה | 28 | 9 | 7 | 12 | 36 | 41 | 5– | 34 |  |
| 14 | אוססונה | 27 | 7 | 12 | 8 | 33 | 39 | 6– | 33 |  |
| 15 | אספניול | 27 | 7 | 7 | 13 | 26 | 39 | 13– | 28 |  |
| 16 | ולנסיה | 28 | 6 | 10 | 12 | 31 | 46 | 15– | 28 |  |
| 17 | אלאבס | 28 | 6 | 9 | 13 | 32 | 42 | 10– | 27 |  |
| 18 | לגנס | 28 | 6 | 9 | 13 | 26 | 43 | 17– | 27 | ירידה לליגה השנייה |
| 19 | לאס פאלמאס | 28 | 6 | 7 | 15 | 32 | 47 | 15– | 25 | ירידה לליגה השנייה |
| 20 | ריאל ואיאדוליד | 28 | 4 | 4 | 20 | 18 | 63 | 45– | 16 | ירידה לליגה השנייה |
סטטיסטיקה > מלך השערים

מעודכן ל-16 במרץ 2025
| מיקום | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פולין רוברט לבנדובסקי | ברצלונה | 22 |
| 2 | צרפת קיליאן אמבפה | ריאל מדריד | 20 |
| 3 | קרואטיה אנטה בודימיר | אוססונה | 15 |
| 4 | ספרד אויהאן סאנסט | אתלטיק בילבאו | 13 |
| 4 | ברזיל ראפיניה | ברצלונה | 13 |
| 6 | ספרד קיקה גרסיה | אלאבס | 11 |
| 6 | ארגנטינה חוליאן אלברס | אתלטיקו מדריד | 11 |
| 6 | נורווגיה אלכסנדר סרלוט | אתלטיקו מדריד | 11 |
| 6 | ספרד איוסה פרס | ויאריאל | 11 |
| 6 | בלגיה דודי לוקבאקיו | סביליה | 11 |
סטטיסטיקה > מלך הבישולים

מעודכן ל-16 במרץ 2025
| מיקום | שחקן | קבוצה | בישולים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד לאמין ימאל | ברצלונה | 11 |
| 2 | גאנה איניאקי ויליאמס | אתלטיק בילבאו | 8 |
| 2 | ברזיל ראפיניה | ברצלונה | 8 |
| 4 | ספרד אלכס באנה | ויאריאל | 7 |
| 5 | ספרד אלכס ברנגר | אתלטיק בילבאו | 6 |
| 5 | ספרד סרז'י קרדונה | ויאריאל | 6 |
| 5 | ספרד דני רודריגס | מיורקה | 6 |
| 5 | ספרד סאול ניגס | סביליה | 6 |
| 5 | אנגליה ג'וד בלינגהאם | ריאל מדריד | 6 |
פרסים > שחקן החודש

| חודש | שחקן | מועדון |
| --- | --- | --- |
| אוגוסט | ברזיל ראפיניה | ברצלונה |
| ספטמבר | ספרד לאמין ימאל | ברצלונה |
| אוקטובר | פולין רוברט לבנדובסקי | ברצלונה |
| נובמבר | ברזיל וינסיוס ז'וניור | ריאל מדריד |
| דצמבר | אנגליה ג'וד בלינגהאם | ריאל מדריד |
| ינואר | צרפת קיליאן אמבפה | ריאל מדריד |
| פברואר | ספרד אויהאן סאנסט | אתלטיק בילבאו |
הערות שוליים

↑  Spanish La Liga Top Scorers, BBC Sport (באנגלית)
↑  Spanish La Liga Top Scorers, BBC Sport (באנגלית)
חניתה צימרין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 במרץ 1945 ירושלים, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  4 במאי 2021 (בגיל 76) הרצליה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 ידועה בשל:  הקמת האגודה להגנת הילד, ומחקריה בתחום ההגנה על ילדים
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מקצוע:  עובדת סוציאלית
 בן זוג:  ישראל צימרין
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  1980 - פרס הנרייטה סאלד מטעם איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים. 1990 - אות הנשיא להתנדבות, "על פעילותה הנחשונית החשובה למען ילדים מוכים בישראל". 1996 - פרס הקריירה מהאגודה הבינלאומית למניעת התעללות והזנחה בילדים. 2000 - פרס אדלר לשלום הילד, מוענק מטעם אוניברסיטת תל אביב. 2008 - פרס ראש הממשלה עבור חיים של פעילות למען ילדים בישראל. 2009 - אות הוקרה על מפעל חיים מטעם לשכת רואי חשבון בישראל.
חניתה צימרין (17 במרץ 1945 – 4 במאי 2021) הייתה מייסדת ונשיאת אל"י – האגודה להגנת הילד ב-1979, הארגון ההתנדבותי הראשון בישראל המתמקד במאבק בהתעללות בילדים. צימרין החדירה בישראל את הידע המקצועי וישומו בנושא המאבק בתעללות בילדים.
ביוגרפיה

חניתה צימרין נולדה בירושלים בשם חניתה גולדשמיד, לצד שתי אחיות גדולות ואח קטן וגדלה בשכונת בית הכרם. דור שמיני בירושלים. אביה, דוד גולדשמיד, יליד ירושלים, ניהל את חברת האוטובוסים יונייטד טורס, שנמכרה לחברת דן. לפני כן היה נהג מונית על קו ירושלים – ביירות. אמה, ציפורה (פלה) גולדשמיד לבית ציטרין, ילידת פולין. התייתמה בצעירותה וגדלה בבית היתומים של יאנוש קורצ'אק עד שעלתה לישראל. חניתה למדה בגן אצל חסיה סוקניק, בבית הספר היסודי למל ובגימנסיה העברית רחביה במגמה הספרותית. בתיכון ובתקופת שירותה הצבאי למדה בלט אצל רינה ניקובה ונסעה עם הלהקה להופעות בחו"ל. בצה"ל עברה קורס חובשים ושירתה במרפאת שנלר.
למדה לימודים גבוהים בבית הספר לעבודה סוציאלית, האוניברסיטה העברית בירושלים ב-1969 סיימה תואר ראשון. ב-1973 סיימה תואר שני. עבודת המוסמך שלה, בהדרכת פרופ' יונה רוזנפלד, הייתה בנושא "פגיעה בילדים על ידי אמהות מוגבלות ולא מוגבלות".
 היה זה המחקר הראשון בישראל על התעללות בילדים.
ב-1974 יזמה ביחד עם פרופ' אלכסנדר ראסל והביאה לתיקון סעיף 2א' של חוק הנוער (טיפול והשגחה), שחייב אנשי מקצוע וקציני רווחה לדווח על מקרי התעללות בילדים.
ב-1978 הגישה את עבודת הדוקטור באוניברסיטת העברית בנושא "התערבות המכוונת למניעת פגיעה בילדים על ידי אמותיהם" והיא נעשתה בהדרכת פרופ' יונה רוזנפלד. לפי מחקרה רוב ההורים המכים היו ילדים מוכים. כן גילתה שרוב ההכאות מתרחשות במשפחות המבודדות בקהילה, הממעטות בקשרים חברתיים. ההורה המכה סובל מנישואים מעורערים ומכה את ילדו כדי לנקום בבן הזוג. רבים מההורים הם אלכוהוליסטים, מכורים לסמים, ונכים. רוב המכים הם אמהות, בניגוד לערבים, שם רוב המכים הם האבות. רוב הנפגעים הם ילדים בני פחות משנתיים.
ב-1979 הקימה צימרין את אל"י – האגודה להגנת הילד, הארגון ההתנדבותי הראשון בישראל המתמקד בהתעללות בילדים והחדירה בישראל את הידע המקצועי וישומו בנושא התעללות בילדים.
ב-1984 הגישה סדרת שיחות ברשת א' בנושא יחסי הורים-ילדים.
ב-1996 הרצתה במסגרת העצרת הכללית של האומות המאוחדות בנושא קידום זכויותיהם של ילדים והגנה עליהם.
לפי מחקריה של צימרין בכל רמות ההכנסה והמעמדות החברתיים ניתן למצוא הורים המכים את ילדיהם. המחקרים מתארים קשר לקוי בין הורה לילד ומערך רגשי ובעיות הסתגלות המובילות למצב זה.
במאמרה "דיוקן של שרידות", שפורסם בכתב העת Child Abuse & Neglect, חקרה כיצד הבנת תגובת האדם למצבי לחץ קשים, ותבניות התנהגות, יכולים לסייע בהבנת הגורמים האישיים והנסיבתיים החיוניים להתמודדות מוצלחת ושרידותם של ילדים שעברו התעללות. המחקר עקב במשך 14 שנים אחרי ילדים שעברו התעללות ושרדו את הטראומה וגדלו למתבגרים בריאים, תוך השוואה לקבוצת ילדים אחרת, שסבלו מרמה גבוהה של פתולוגיה פסיכולוגית. המחקר הראה שהשוני בין הקבוצות היה בפטאליזם, הערכה-עצמית, יכולות קוגניטיביות והרס-עצמי.
צימרין שימשה במשך עשרים שנה כמרצה בבית הספר לעבודה סוציאלית, אוניברסיטת תל אביב. הייתה חברת דירקטוריון קופת חולים כללית, מאמנת מטעם משרד החוץ בבניית שירותים בארצות העולם השלישי ונשיאת מועדון רוטרי תל אביב יפו. בשנים 2009–2012 ישבה בצוות ההיגוי של תוכנית מצוף להגברת איתור ודיווח על ילדים, צעירים ובוגרים עם מוגבלות נפגעי התעללות, אותה אל"י פיתחה והפעילה, בשיתוף הג'וינט ומשרדי הרווחה, הבריאות והחינוך.
כתבה שני ספרים על ילדים מוכים, האחד בהוצאת פפירוס, השייכת לאוניברסיטת תל אביב ופרסומי מועצת בתי-הספר לעבודה סוציאלית בישראל, השני בספרית פועלים, בשיתוף הפסיכולוגית ד"ר עפרה אילון. בנוסף לכך, ערכה יחד עם פרופסור אמנון כרמי ספר על ניצול ילדים, בהוצאת שפרינגר.
חיים אישיים

חניתה צימרין התגוררה בהרצליה, הייתה נשואה לישראל צימרין, אדריכל, להם שלושה ילדים. בנה, ערן צימרין, הוא נשיא אל"י. ב-2024 החליטה עיריית הרצליה לקרוא רחוב על שמה.
פרסים ואותות

1980 – פרס הנרייטה סאלד מטעם איגוד העובדות והעובדים הסוציאליים.
1990 – אות הנשיא להתנדבות, "על פעילותה הנחשונית החשובה למען ילדים מוכים בישראל".
1996 - פרס הקריירה מהאגודה הבינלאומית למניעת התעללות והזנחה בילדים.
2000 - פרס אדלר לשלום הילד, מוענק מטעם אוניברסיטת תל אביב.
2008 - פרס ראש הממשלה עבור חיים של פעילות למען ילדים בישראל.
2009 - אות הוקרה על מפעל חיים מטעם לשכת רואי חשבון בישראל.
ספרים

חניתה צימרין. ילדים מוכים: בעיה רבת פנים, תל – אביב, פפירוס, פרסומי מועצת בתי-הספר לעבודה סוציאלית בישראל, 1985.
עפרה אילון, חניתה צימרין. ילדות כואבת: מבט שני על ילדים מוכים, תל אביב, ספרית פועלים, 1990.
Amnon Carmi, Amnon and Hanita Zimrin (editors). Child Abuse. Berlin; New York: Springer-Verlag, Medicolegal* library collection, 1984.
ליאו כהן

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.[[קטגוריה:ערכים להחלפת תמונה בחופשית|ליאו כהן מנגן בחלילית]]
ליאו כהן מנגן בחלילית
 לידה:  15 באוקטובר 1913 ליבק שבגרמניה
 נרצח:  28 בדצמבר 1944 (בגיל 31) מחנה השמדה אכטרדינגן
 עיסוק:  פעיל מרכזי בתנועת הצופים היהודיים בצרפת בזמן מלחמת העולם השנייה
ליאו-יהודה כהן (בצרפתית: Léo Cohn‏, 15 באוקטובר 1913 - סוף 1944) היה פעיל מרכזי בתנועת הצופים היהודיים בצרפת בזמן מלחמת העולם השנייה. כהן נתפס על ידי הנאצים בצרפת ונרצח בסוף 1944.
ילדות ונעורים

ליאו כהן נולד בליבק שבגרמניה למשפחה אורתודוקסית, ששילבה חיי מצוות עם פתיחות למדע. סבו של ליאו מצד אמו מרים היה הרב שלמה קרליבך, והמשפחה התגוררה בליבק בסמוך אליו. ב-1919, לאחר פטירתו של הסבא שלמה קרליבך, עברה המשפחה להמבורג.
בהמבורג למד כהן בבית הספר תלמוד תורה ריאלשולה (גר'). לליאו כהן היו יכולות לימודיות גבוהות, אך בצד לימודיו העדיף מגיל צעיר לטייל, לנגן, לשיר ולארגן פעילויות שונות.
מסגרת מתאימה לכל עיסוקיו מצא ליאו בתנועת הנוער עזרא, שבה הקים מקהלה וניצח עליה. שם גם פגש את מי שלימים תהיה אשתו, רחל שלוס.
לאחר לימודיו החל לעבוד כשוליה בעסק של אביו יבוא ויצוא בהמבורג, ובהמשך עבר לעבוד בבית המסחר הגדול שלו בפרנקפורט.
צרפת > פעילות 1933–1939

לאחר עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 היגרה המשפחה לפריז שבצרפת. שם ניהל כהן במשך שנתיים את המשרד של החברה שהקים אביו, עד שבשנת 1935 החברה קרסה ופורקה.
יחד עם עבודתו, מיד עם הגיעו לצרפת הצטרף כהן לתנועת הצופים היהודיים בצרפת. לאחר שהחברה של אביו התפרקה, השקיע את כל מרצו בתנועת הנוער ובפעילות החינוכית.
בשנת 1935 עלו הוריו ואחיו הצעיר מצרפת לארץ ישראל, אך ליאו כהן בחר להישאר בצרפת, כדי להמשיך בהנהגה בתנועת הצופים. בתנועה הוביל כהן את הפעילות הרוחנית, וחינך לאהבת הדת ולחיבור רוחני אליה. הוא גם הקים מקהלה של התנועה, לימד עברית וניהל את בית הצופים "קרייתנו", ששכן ברחוב ויטאל.
בפברואר 1936 נישאו ליאו ורחל כהן, לאחר שרחל באה לצרפת מגרמניה, ובסוף 1937 עברו לנהל את חינוך הנוער היהודי בשטרסבורג. בשטרסבורג נולדה בתם הבכורה, נעמי. בשטרסבורג ניהל כהן את מקהלת הצופים היהודיים "Eclaireurs", ששרה שירים דתיים ושירי ארץ ישראל, ובמסגרת פעילותם אף הוקלטו השירים בפריז ב-1936.
לקראת מלחמת העולם השנייה נדרש ליאו כהן כפליט גרמני בצרפת להתייצב לגיוס, ובדצמבר 1939 גויס ללגיון הזרים ונשלח לצפון אפריקה.
צרפת > פעילות במהלך מלחמת העולם השנייה

בראשית המלחמה שהה כהן בצפון אפריקה עם לגיון הזרים, שם שירת במחלקת המוזיקאים. לאחר לידת בנו, אריאל, ובעקבות מחלת דיזנטריה קשה שתקפה אותו, שוחרר מהשירות.
לאחר השחרור הוא הצטרף למשפחתו שנדדה למואסק (אנ') שבצרפת, לשם הגיעו עם חברי הצופים היהודיים.
עם תחילת הכיבוש הגרמני החלו חברי התנועה לפעול במטרה להוציא את הילדים מהערים הגדולות, להעניק להם חינוך לערכים אנושיים ורוחניים כנגד אנטישמיות וגם חינוך מקצועי-חקלאי שיוכל להבטיח להם קיום בכל מקום אליו יגיעו. את כל זאת הם שאפו לעשות במסגרת יהודית, תוך הקניית ערכי דת ותרבות יהודית יחד עם הקניית השפה העברית וידע על ארץ ישראל. לשם כך הוקמו מרכזי נוער בחוות חקלאיות, במיוחד בדרום צרפת. החוות המפורסמות שבהן היו מואסק (Moisac), לוטרק (Lautrec) וטאלויה (Taluyers). ליאו כהן מונה למנהיג הרוחני של המרכזים השונים, ועבר ביניהם בתעודות מזויפות. כהן ומשפחתו התגוררו בחווה בלוטרק (באזור טארן). ביולי 1942 היו לצופים היהודיים שבעה מרכזים, שהתקיים בהם הווי מיוחד של עבודה משולבת בלימוד ובאורח חיים יהודי-ציוני. האחראים, כמו משפחת ליאו כהן, חיו עם משפחותיהם בחוות וחלקו עם החניכים את חיים היומיום.
בסוף אוגוסט 1942 החלה הקמת זרוע מחתרתית של תנועת הצופים, זרוע שנקראה "השישית", מפני שהייתה חלק מהמחלקה השישית במדור הנוער של הארגון הכללי של יהודי צרפת UGIF‏. אנשי השישית עסקו בהברחת יהודים אל מחוץ לצרפת, בהכנת תעודות מזויפות, בהסתרת בני נוער יהודיים ובהפצת תכנים יהודיים חינוכיים לבני הנוער. ליאו כהן היה מופקד על הצד הרוחני, ובמסגרתו ארגן שיעורים, סדנאות, תפילות, חגיגות לכבוד החגים ועוד. הפעילות נמשכה גם אחרי שפורקה החווה בלוטרק בסוף שנת 1943.
באפריל 1944 החליטה ההנהגה הארצית של תנועת הצופים להעביר את הנשים והילדים לשווייץ, וחברי התנועה הגברים יכלו לבחור האם לפעול במסגרת השישית, לעלות לארץ ישראל או להצטרף לזרוע הצבאית שהקימה התנועה. אשתו של כהן, רחל, יחד עם שלושת ילדיהם, יצאו לכיוון שווייץ, מתוך רצון להגיע ממנה לארץ ישראל. כהן חזר כדי להוביל קבוצת בני נוער שבחרה לנסות לעלות דרך הרי הפירנאים לארץ ישראל.
ב-2 במאי 1944 הגיעו רחל והילדים בשלום לשווייץ. הם נעזרו בחברת "השישית" מריאן כהן, שהמשיכה בפעילות ההברחה ונעלמה. רק לאחר המלחמה נתגלתה גופתה. כהן נשאר בצרפת כדי לארגן את העלייה המחתרתית, וב-14 במאי 1944 מינה אותו רובר גמזון להיות הנציג הכללי של תנועת הצופים היהודיים בארץ ישראל. הקבוצה יצאה לדרכה ביום ג', 16 במאי, אך ב-17 במאי 1944 נעצר כהן וחמישה בחורים נוספים על ידי הגסטאפו בפרברי טולוז. מסע ההברחה נכשל, אך כעבור שבועיים התארגנה הקבוצה מחדש והצליחה לעבור לספרד, משם עלו לארץ ישראל. כהן נתפס בטולוז, ושם נחקר בידי הגסטאפו. המחתרת עשתה ניסיונות ליצור איתו קשר ואפילו חשבה לארגן פעולה לשחרורו, אך הוא הועבר ביוני למחנה הריכוז דראנסי. משם עוד כתב מכתבים לאשתו עד ט' באב 1944, אז נשלח משם למקום אחר.
לפי ידיעות שהגיעו למשפחה, ליאו הגיע לאושוויץ, ומשם נשלח למכרות המלח בשלזיה, שם כנראה נספה בראשית 1945, לפי עדויות שנמסרו למשפחה.
עם זאת, מיכאל לוי מציע, לאור מחקר שערך, שליאו כהן נספה כבר ב-28 בדצמבר 1944 במחנה עבודה בשדה התעופה של שטוטגרט.
העדויות מספרות שליאו שמר במחנות על אופטימיות, עודד את האחרים סביבו והמשיך לספק תמיכה רוחנית ודתית לאנשים סביבו.
הנצחה ומורשת

בשנת 1980 הקימו שלושת אחיו של ליאו כהן מצבת אבן לזכרו, מעל קבר ההורים בתל אביב. על המצבה נחרת הפסוק מספר ישעיהו: ”ושמחת לבב כהולך בחליל לבוא בהר ה' אל צור ישראל” (ספר ישעיהו, פרק ל', פסוק כ"ט).
בשנת 1991 (תשנ"ב) הוציאה יהודית בר-חן, בתו של אחיו חיים כהן, ספר בהוצאת משרד הביטחון המציג בהרחבה את קורות חייו של כהן. הספר, ששמו "ליאו 1913–1945", נכתב על בסיס מכתבים ועדויות שאספה ותרגמה בר-חן מצרפתית ומגרמנית.
בערכת כרזות של בית ברל בנושא "חינוך ומחנכים בימי השואה" עסקה אחת הכרזות בליאו כהן.
בשנת תשע"ב יצא הספר "אנו הולכים בראש מורם", המציג את העמידה הרוחנית בצרפת בימי השואה בראי התיעוד. שמו של הספר מבוסס על משפט שכתב כהן, כנראה, במחנה דארנסי.
במרכז קהילתי של בית הכנסת השלום בשטרסבורג הוקם חדר על שמו של ליאו, והוצבה טבלת הנצחה לזכרו.