stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספנים אמיצים (ספר)
עלילת הספר > על סיפון ספינת הדייג

לאחר נפילתו נאסף הרווי על ידי מלחיה של ספינת דיג מדגם סקונר בשם "אנחנו פה" מגלוסטר שבמדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. קברניטה של הספינה הוא דיסקו טרופ והיא נמצאת בתחילתו של מסע דייג בקלה (מופיע בספר כ"שיבוטה") לחופי ניופאונדלנד. כשניפגש הרווי עם טרופ הוא מציע לו להחזירו מיידית לניו יורק וזאת בתמורה לפיצויים נכבדים שיקבל מאביו העשיר. לאחר דין ודברים טרופ אף מכה אותו באגרופו כשהרווי מאשים אותו בגנבת דמי הכיס שלו. טרופ אינו מאמין לסיפוריו של הרווי ומסרב לוותר על עונת דייג ומצרף אותו לצוות האונייה.
על הספינה פוגש הרווי את צוותה שכולל את דן טרופ (בנו של הקברניט), מנואל הפורטוגלי, פנסילבניה פרט המכונה פן (שמו הקודם היה יעקב בולר), ג'ק הארוך מבוסטון, טום פלט (שהיה מלח בצי האמריקאי), מר סולטרס טרופ (אחיו של הקברניט) ומקדונלד הטבח כהה העור. את הדגים שתופס הצוות במהלך מסע הדייג מעבירים לאנייה, שם מנקים, ממליחים ומאחסנים אותם בבטן האונייה.
במהלך שלושת חודשי עונת הדייג, אותם "מבלה" הרווי על הספינה, הוא עובר שלל חוויות, חלקן טובות וחלקן פחות, שמביאות אותו לשינוי גמור באופן הסתכלותו על העולם. הוא לומד על ערכה של עבודה קשה, את הקושי להרוויח את לחמך בזיעת אפך, את משמעות החברות בין אנשים והעזרה לזולת, על הסכנות האורבות בים ועל מנהיגות ומקצועיות.
באוגוסט מצליח הצוות למלא את כל מחסני הספינה בדגים מומלחים ולהיות הצוות הראשון שעוזב את הרמה הגדולה בדרך לנמל הבית בגלוסטר.
עלילת הספר > השיבה הביתה

עם שובם ליבשת מוזמן הרווי להתארח בביתו של דן טרופ ולמחרת הוא שולח מבית הדואר מברק לאביו על מקום הימצאו. המברק מגיע להוריו ששוהים בסן דייגו והאב משתמש בכל קשריו כדי לארגן מסע רכבת מסן דייגו לבוסטון. ביום ראשון לפנות בוקר יוצא המסע מזרחה לדרך לאורך 2350 מייל ולאחר 87 שעות ו-35 דקות הם מגיעים לתחנת הרכבת בבוסטון, שם מחכה להם הרווי.
הפגישה של הוריו של הרווי עם דיסקו טרופ וצוות הספינה מרגשת מאוד ואביו של הרווי אינו מוצא דרכים לפצות את מציליו של בנו. הוא מציע לדיסקו טרופ להכשיר את בנו דן להיות רב חובל באחת מאוניות המסע של הקו שהוא מחזיק בין ארצות הברית ליפן. מקדונלד הטבח הופך להיות משרתו האישי של הרווי.
חזרתו של הרווי מחזקת מאוד את הקשר בינו ובין אביו (שהיה עד אז עסוק בעיקר בעסקיו) ובעקבות זה משנה גם האב את תפיסותיו על החיים. הבן והאב מחליטים שהרווי יצא ל-4 שנות לימוד באוניברסיטה ואז יצטרף לעסקי אביו.
עלילת הספר > תרגומים לעברית

ספנים אמיצים. מאנגלית: אמציה פורת. ציורים מאת שמעון צבר. תל אביב, עם עובד, תשכ"ו-1966.
הספר במדיה

לאחר יציאת הספר לאור הופקו ממנו 3 סרטים:
ב-1937 הופק סרט קולנוע בבימויו של ויקטור פלמינג ובכיכובם של ליונל ברימור, פרדי ברת'ולומיו, מלווין דאגלס, מיקי רוני וספנסר טרייסי שאף זכה על תפקידו זה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ב-1977 הופק סרט טלוויזיה בכיכובו של קארל מולדן.
ב-1996 הופק פעם נוספת כסרט טלוויזיה.
ב-1999 הופק כמחזמר באחד מתיאטראות אוף ברודוויי.
הערות שוליים

↑  אזור זה עשיר בדגה ולכן נמצאות בו ספינות דיג רבות
↑  דמי כיס אלו נמצאו על סיפון ספינת הטיולים במקום ממנו נפל הרווי
↑  הרווי צורף זמן קצר לאחר שמלח של האוניה בשם אוטו טבע
↑  בסוף המאה ה-19 החזיקו חברות שונות בקטעים שונים של המסילות שחצו את היבשת לכן נדרשו תיאומים רבים בין חברות אלו
↑  המסלול המתוכנן החל בסן דייגו, לוס אנג'לס, פלגסטף, אלבקרקי, סנטה פה, דודג' סיטי, קנזס סיטי, שיקגו, דטרויט, בפאלו, אולבני, בוסטון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2007022758  NKC: aun2010565294   WorldCat (עם LCCN): n2007-022758
עטלפון אריאל

עטלפון אריאל (שם מדעי: Hypsugo ariel) הוא עטלף חרקים קטן ממשפחת הנשפוניים. זהו מין מדברי המוכר מדרום חצי האי-ערב ואזור השבר הסורי-אפריקני. בישראל נמצא מאילת ועד צפון ים המלח. בעבר נחשב למין נפרד מהמין עטלפון בודנהיימר, אך כנראה שמדובר במין אחד.
מאפיינים

זהו העטלף הקטן בישראל ומשקלו 2.5–4 גרם, אורך האמה 28–32 מ"מ. צבע הגב בז' בהיר עם גחון בהיר יותר. אקולוקציה במין זה מאופיינת באות QCF-FM בתדרים 45–70 קילו-הרץ.
תזונה ורבייה

עטלפון אריאל שוכן בסדקים וככל הנראה חיים בישראל אלפי פרטים, אך לא מוכרות מושבות. הזדווגויות מתרחשות בסתיו והנקבה ממליטה תאומים באביב. תזונתו מורכבת מחרקים מעופפים כגון חיפושיות, עשים וזבובאים.
הערות שוליים

↑  עטלפון אריאל באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  יורם יום-טוב, הרואים את הקולות: עטלפים – בין מיתוס למציאות, מסת"ב 978-965-572-563-6
עונת 2003 בליגת העל הרוסית בכדורגל

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  15 במרץ 2003 – 1 בנובמבר 2003 (232 ימים) 
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  צסק"א מוסקבה
 מספר משחקים:  240 
 → 20022004 ←
 
עונת 2003 בליגת העל הרוסית הייתה העונה השנייה של הפרמייר-ליג הרוסי במתכונתו החדשה והעונה ה-12, מאז 1991. העונה שוחקה מה-15 במרץ ועד ה-1 בנובמבר 2003.
צסק"א מוסקבה זכתה לראשונה באליפות הליגה הרוסית, לאחר שהוליכה את טבלת האליפות לאורך כל העונה.
מבנה

העונה נפתחה עם 16 קבוצות ונערכה בשיטת טבלת אליפות בעלת 2 סבבים, בדומה לאליפויות הקודמות.
בסיכום העונה הודחו אוראלאן אליסטה וצ'רנומורץ נובורוסיסק. במקומן העפילו אמקאר פרם וקובאן קרסנודאר.
שינויים

קבוצת רוסטסלמאש הפכה לרוסטוב.
קבוצת טורפדו-זי"ל שינתה שמה ל"טורפדו-מטאלורג". הקבוצה סיימה את העונה במקום ה-14 פעם שלישית ברציפות.
לראשונה, קבוצה שאך העפילה מליגת המשנה הרוסית סיימה את העונה במקום השלישי. עשתה זאת רובין קאזאן הטטארית.
הקבוצות

בעונת 2003 של הפרמייר-ליג הרוסי נטלו חלק הקבוצות הבאות:
| קבוצה | עיר |
| --- | --- |
ספרטק מוסקבה: מוסקבה
לוקומוטיב מוסקבה: מוסקבה
טורפדו מוסקבה: מוסקבה
רובין קאזאן: קאזאן
דינמו מוסקבה: מוסקבה
צ'רנומורץ נובורוסיסק: נובורוסיסק
זניט סנקט פטרבורג: סנקט פטרבורג
צסק"א מוסקבה: מוסקבה
סאטורן ראמנסקו: ראמנסקו
אלניה ולדיקווקז: ולדיקווקז
רוטור וולגוגרד: וולגוגרד
רוסטסלמאש: רוסטוב על הדון
קריליה סובייטוב סמרה: סמרה
טורפדו-מטאלורג: מוסקבה
אוראלאן אליסטה: אליסטה
שיניק ירוסלבל: ירוסלבל
הסופר קאפ הרוסי

משחק הסופר קאפ הרוסי 2003 הפגיש בין אלופת רוסיה 2001 צסק"א מוסקבה ומחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2001/2002 לוקומוטיב מוסקבה. המשחק נערך ב-8 במרץ 2003 בRZD ארנה, שאז נקרא אצטדיון לוקומוטיב.
היה זה טורניר הסופר קאפ הרוסי הראשון שנערך אי פעם. הטורניר סימן את פתיחת עונת 2002 וזכתה בו לוקומוטיב מוסקבה לאחר שגברה על יריבתה בתוצאה 3:4 בבעיטות עונשין, לאחר שהמשחק הסתיים בשוויון 1:1.
טבלת האליפות

| # | קבוצה | מש' | נצ' | תיקו | הפ' | ה"ש | יחס | נק' | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏1 | ‏צסק"א מוסקבה | ‏30 | ‏19 | ‏9 | ‏2 | ‏46 - 14 | ‏+32 | ‏66 | שלב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות |
| ‏2 | לוקומוטיב מוסקבה | ‏30 | ‏21 | ‏3 | ‏6 | ‏60 - 26 | ‏+34 | ‏66 | שלב המוקדמות השני בליגת האלופות |
| ‏3 | ‏ספרטק מוסקבה | ‏30 | ‏16 | ‏7 | ‏7 | ‏49 - 36 | ‏+13 | ‏55 | ‏שלב המוקדמות בגביע אופ"א |
| ‏4 | ‏טורפדו מוסקבה | ‏30 | ‏14 | ‏8 | ‏8 | ‏47 - 32 | ‏+15 | ‏50 | ‏שלב המוקדמות בגביע אופ"א |
| 5 | קריליה סובייטוב סמרה | 30 | 15 | 4 | 11 | 39 - 32 | +7 | 49 |  |
| 6 | סאטורן ראמנסקו | 30 | 13 | 8 | 9 | 41 - 37 | +4 | 47 |  |
| 7 | שיניק ירוסלבל | 30 | 13 | 8 | 9 | 42 - 37 | +5 | 47 |  |
| 8 | דינמו מוסקבה | 30 | 12 | 6 | 12 | 38 - 33 | +5 | 42 |  |
| 9 | רוטור וולגוגרד | 30 | 11 | 5 | 14 | 27 - 34 | -7 | 38 |  |
| 10 | זניט סנקט פטרבורג | 30 | 8 | 9 | 13 | 36 - 42 | -6 | 33 |  |
| 11 | רוסטוב | 30 | 7 | 10 | 13 | 29 - 49 | -20 | 31 |  |
| 12 | אלניה ולדיקווקז | 30 | 8 | 6 | 16 | 31 - 42 | -11 | 30 |  |
| 13 | רובין קאזאן | 30 | 6 | 11 | 13 | 32 - 42 | -10 | 29 |  |
| 14 | טורפדו-מטאלורג | 30 | 6 | 10 | 14 | 20 - 39 | -19 | 28 |  |
| ‏15 | אוראלאן אליסטה | ‏30 | ‏5 | ‏10 | ‏15 | ‏22 - 43 | ‏-21 | ‏25 | ‏הדחה לליגת המשנה הרוסית |
| ‏16 | צ'רנומורץ נובורוסיסק | ‏30 | ‏5 | ‏8 | ‏17 | ‏24 - 45 | ‏-21 | ‏23 | ‏הדחה לליגת המשנה הרוסית |

מק' - מיקום; מש' - משחקים; נצ' - ניצחונות; הפ' - הפסדים; ש"ז -שערי זכות; ש"ח - שערי חובה; ה"ש - הפרש שערים; נק' - נקודות
הערות שוליים

↑  Протокол матча по версии РФПЛ
↑  Отчет о матче в газете "Спорт-Экспресс"
סדריק ברדון

סדריק ברדון (בצרפתית: Cédric Bardon; נולד ב-15 באוקטובר 1976 בליון) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי.
קריירה

ברדון החל את הקריירה בקבוצת אולימפיק ליון מעיר הולדתו בעונת 1992/1993. הוא נשאר במועדון הפאר עד לסוף עונת 1997/1998, כאשר הצליח להוכיח במועדון את יכולותיו. ברדון שיחק בסטאד רן בין עונות 1998/1999 ו-2000/2001, ומשם עבר לגנגאן עד לינואר 2004, אז חתם לזמן קצר בלה האבר.
ברדון המשיך את הקריירה שלו בבולגריה, כאשר חתם בלבסקי סופיה, עימה שיחק בגביע אופ"א בעונת 2005/2006, וכבש שער חשוב במשחק בו הפסידה לבסקי לאוסר 2-1. בשנתיים וחצי בהן שיחק בקבוצה, כבש ברדון 30 שערים בליגת העל הבולגרית.
ב-14 בינואר 2008 הגיע ברדון לישראל, וחתם בקבוצת בני יהודה תל אביב. בהופעת הבכורה שלו בישראל כבש צמד בניצחון 2-3 על מועדון ספורט אשדוד.
לאחר חצי עונה בבני יהודה עבר ברדון לקבוצה הקפריסאית אנורתוסיס פמגוסטה ששילמה עבורו 200 אלף דולר. באנורתסיס היה ברדון שותף להעפלה הראשונה אי פעם של קבוצה קפריסאית לשלב הבתים של ליגת האלופות. ביולי 2009 שב ברדון לשחק בלבסקי סופיה, אך לא הצליח לשחזר את ימיו הגדולים בקבוצה, וכעבור עונה אחת חתם בקבוצת סט. רפאל מהליגה השלישית בצרפת, במדיה פרש ממשחק פעיל בקיץ 2011.
הערות שוליים

↑  שירלי בר דיין, בני יהודה שחררה את סדריק בארדון, באתר ערוץ הספורט, 26 ביוני 2008
סידר ולטון

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1934 דאלאס, ארצות הברית 
 פטירה:  19 באוגוסט 2013 (בגיל 79) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Cedar Anthony Walton, Jr. 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דנבר 
 סוגה:  ג'אז, סווינג 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Cobblestone Records, קולומביה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  אמני הג'אז של NEA 
 פרופיל ב-IMDb
 
סידר ולטון (באנגלית: Cedar Anthony Walton, Junior;‏ 7 בינואר 1934, דאלאס שבטקסס - 19 באוגוסט 2013, ברוקלין) היה פסנתרן ג'אז אמריקאי אשר עסק בעיקר בתחום ההארד בופ.
חייו

ולטון למד לנגן בפסנתר מאמו בילדותו. בשנת 1955 עזב ולטון את דאלאס לטובת ניו יורק במטרה לנגן מוזיקה, אך במקום זאת התגייס לצבא ארצות הברית. ולטון הוצב בגרמניה לשנתיים, שם ניגן עם מוזיקאים אמריקאים שגרו באזור. לאחר שחרורו הצטרף להרכב של קני דורהאם ואחר כך להרכב של ג'יי ג'יי ג'ונסון, במקביל ניגן בג'אזטט של בני גולסון וארט פארמר. ב-1959 השתתף בהקלטת אלבומו של ג'ון קולטריין "Giant Steps".
פריצת הדרך של ולטון כפסנתרן ומלחין הגיעה עם שליחי הג'אז של ארט בלייקי. הוא הצטרף לשליחים ב-1961 שם ניגן עם וין שורטר ופרדי האברד. כבר בתחילת דרכו עם השליחים הלחין את שיר הנושא של האלבום Moasic אשר הצליח מאוד. ולטון ניגן עם שליחי הג'אז כשלוש שנים, בהן הלחין כמה קטעים שהפכו לקלאסיקות של ההרכב, ועזב ב-1964. במחצית השנייה של שנות השישים היה פסנתרן הבית של חברת התקליטים "Prestige". ב-1967 הקליט בחברה זו את אלבומו הראשון כמוביל, אלבום הנקרא בפשטות "!Cedar", בו מנגנים בן השאר קני דורהאם (חצוצרה) ובילי היגינס (תופים.
במהלך שנות השבעים ולטון הוביל את הרכב הפאנק שלו, וכן ניגן עם מוזיקאים כגון לי מורגן, האנק מובלי וקליפורד ג'ורדן. בהמשך חזר לנגן הארד בופ, ואף שב לסיור הופעות ביפן עם ארט בלייקי והשליחים. במשך כל הזמן הוא גם הוביל הרכבים, נפטר בביתו בברוקלין לאחר מחלה ב-19 באוגוסט 2013 הוא המשיך להקליט ולהופיע כמעט עד יומו האחרון.
ספניה

| --- | --- |

 
 ספניה בהיקף הגדול ביותר שלה, בערך בזמן הקמתה
 ממשל
 עיר בירה:  מאלאקה או קרתגו ספרטריה
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  552 
 תאריכי פירוק:  624 
 ישות קודמת:  ממלכת הוויזיגותים
 ישות יורשת:  ממלכת הוויזיגותים
 
ספניה (באנגלית: Province of Spania, בלטינית: Provincia Spaniae – פרובינקיית ספרד) הייתה פרובינציה רומאית של האימפריה הרומית המזרחית משנת 552 ועד שנת 624 בדרום חצי האי האיברי והאיים הבאלריים. היא יוסדה על ידי יוסטיניאנוס הראשון, בניסיון להחזיר לתחומי שלטון האימפריה את הפרובינציות המערביות שהיו בשליטתה בעבר.
רקע

במהלך המאה החמישית לספירה שבטים רבים ובהם הוונדלים, הסואבים, האלאנים והוויזיגותים, נלחמו ביניהם על השליטה על איבריה, בה שלטה האימפריה הרומית עד אותה תקופה. האימפריה הרומית המערבית איבדה מכוחה, והשבטים השונים ניצלו זאת כדי לכבוש ולהשתלט על טריטוריות נרחבות. לאחר הגירה של הוונדלים לצפון אפריקה החלו הוויזיגותים, שבתחילה הוזמנו על ידי האימפריה הרומית להתיישב באקוויטניה, להשתלט על חלקים נרחבים בחצי האי האיברי. בשנת 473 השלימו הוויזיגותים את כיבושו וסיימו בו את הממשל הרומי באופן רשמי.
בשנת 534, יזם יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הרומית המזרחית, מסע כיבושים לצפון אפריקה ואיטליה. במהלך מסע זה, כבש כוח ימי ויבשתי גדול בהובלתו של ליביריוס הפטריקי את ספטם (אנגלית: Septem) (סאוטה של ימינו) שבצפון אפריקה. כוח זה הוצב שם כדי לאפשר שליטה על מיצרי גיברלטר והתערבות בספרד וגאליה במקרה הצורך.
בשנת 549 קרו שני מאורעות עיקריים שהחלישו את הממשל הויזגותי בחצי-האי האיברי. האירוע הראשון הוא מאבק שהתנהל במשפחה השולטת באצולה הוויזיגותית: אתאנאגילד (Athanagild), אציל ויזיגותי, מרד באגילה (Agila) היורש של המלך הויזגותי המנוח תיאודיגיסל (אנגלית: Theudis, לטינית: Thiudigisclus). האירוע השני שקרה באותה שנה הוא מרד שפרץ בכמה ערים באיבריה, ובראשן קורדובה.
כיבוש הפרובינציה וייסודה

המאבקים הפנימיים בממשל הוויזיגותי וההתקוממות העממית בקורדובה החלישו את כוחם של הוויזיגותים. כאשר נקלעו הוונדלים בצפון אפריקה למלחמה ממושכת עם הרומאים, הם שלחו בקשת עזרה לוויזיגותים. הוויזיגותים נענו לבקשה, דבר שהחליש את שליטתם הצבאית באיבריה אף יותר. זאת מכיוון שכוחם הצבאי העיקרי נשלח לצפון אפריקה, וכוח קטן יחסית נשאר באיבריה.
שליחת הכוח הוויזיגותי לצפון אפריקה איפשרה לחיל המצב הרומאי בספטם לנוע לכיבוש האיים הבלאריים. משם, המשיך הכוח הרומאי לחוף הדרומי של איבריה וכבש שם רצועת חוף בסביבות 551–552, המקורות חלוקים בקשר לתאריך המדויק. דבר נוסף שיש עליו מחלוקת במחקר היא האם צד מסוים במאבקי השלטון הוויזיגותים (אגילה ואתאנאגילד) שלח בקשת עזרה לרומאים ואלו ניצלו פתח זה לצרכיהם, או שמא הם שמעו על הנעשה באיבריה והחליטו לנסות את מזלם בהחזרת שלטונם על ספניה או חלקה. על-פי המחקר עיקר תשומת הלב הרומאית הופנתה באותן שנים למלחמה האוסטרוגותית באיטליה (535–552), ולא שלחה כוחות למקומות נוספים. לכן, כיבוש השטח באיבריה התאפשר רק בזכות חולשתם של הוויזיגותים באותן שנים ולאו דווקא של יכולתם הצבאית של הרומאים.
בשנת 555, לאחר סיום המלחמה הממושכת באוסטרוגותים באיטליה, נשלחה משלחת שנייה לספרד. משלחת זו הרחיבה את כיבושי הרומאים לתחומי באייטיקה (אנגלית: Boetica) וכבשה שם ערים נוספות דוגמת סביליה, קרתגו ומאלגה. הוויזיגותים חשו מאוימים מהתרחבות זו של המובלעת הרומאית. תומכיו של המלך אגילה החליטו להתנקש בחייו ולהמליך תחתיו את מתנגדו אתאנאגילד. האחרון פתח בקרב נגד הרומאים בניסיון להחזיר את השטח הכבוש לממלכה הוויזיגותית, אך נכשל בניסיונו. הפרובינציה הגיעה בתקופה זו לשיא גודלה, ונשארה בגודלה זה עד שנת 570.
כיבוש הפרובינציה וייסודה > שמירת הגבולות

הגבול בין ספניה לממלכה הוויזיגותית נשמר בשקט יחסי עד שנת 614, למעט בתקופת שלטונו של לאוויגילד (Leovigild) (570-585) בממלכה הוויזיגותית. ישנן שתי תאוריות הנוגעות לדרך בה שמרו הרומאים על שקט זה. הראשונה נקראת "תאוריית הביצורים" (the limes theory) והיא טוענת שהיה קו ביצורים צבאי ששמר על הגבול בין הויזגותים לרומאים. על-פי תאוריה זו, החזיקו הרומאים קו ביצורים עם מגדלים, דרך צבאית מהירה המחברת ביניהם, וחומות טבעיות ומלאכותיות המחברות בין המגדלים. בדרך זו השתמשו הרומאים באנגליה ובצפון ספרד. על-פי תאוריה זו למדו הוויזיגותים מהרומאים והשתמשו באסטרטגיה זו נגד הבסקים והקנטברים בצפון ספרד.
התאוריה השנייה מדברת על ביצורים ספציפיים לכל עיר ושמירה על גבולות באמצעות דיפלומטיה ואינטרסים פוליטיים. אתאנאגילד הסכים לוותר על השטחים בדרום חצי האי האיברי בתמורה לתמיכה רומאית בשלטונו ומסחר פורה בין הפרובינציה הרומאית לממלכתו. על-פי תאוריה זו היו הגבולות פתוחים ותנועת אזרחים התאפשרה בחופשיות בין הממלכה לפרובינציה.
כיבוש הפרובינציה וייסודה > שיטת ממשל וחשיבות הפרובינציה

האדם האחראי מטעם הממשל הרומי בפרובינקיה ספניה, כמו במקומות נוספים באותה תקופה, היה המגיסטר מיליטום (בלטינית: magister militum, מפקד החיילים). הוא שלט על עניינים צבאיים ואזרחיים כאחד, והיה כפוף לקיסר בלבד. ממלא תפקיד זה היה פטריקי מהדרגה הבכירה ביותר, תמיד מבכירי האריסטוקרטיה הרומית. לספניה היה מפעל מטבעות משלה, והיא הטביעה מטבעות הייחודיים לה בלבד. נוסף על כך נמצאו כתובות מאותה תקופה, המעידות על רצון הרומאים להשאיר את אחיזתם בספרד לעד:
"לכן ספרד תתברך לנצח במושל שכזה כל עוד הקטבים סובבים על צירם וכל עוד השמש מקיפה את הארץ" (ספטמבר 589-אוגוסט 590)
בשל עובדות אלו, נראה שחשיבותה של ספניה הייתה גדולה בעיני הקיסרות הרומית המזרחית, ושהיה בה יותר מאשר "מאחז מערבי" גרידא. נראה שהיו להחזקת פרובינציה זו שתי מטרות עיקריות:
חשיבות כלכלית - בכירי מעמד הפטריקים הם שאיישו תמיד את משרת מושל הפרובינציה כדי להעשיר את הונם האישי. בכך נראה שהיה ניסיון לנצל את עושרה של ספניה לטובת האימפריה.
חשיבות תדמיתית – נראה שההפרדה בין "מינים" ל"נוצרים" על רקע היותם של הוויזיגותים נוצרים אריאנים ולא קתולים, כבר לא שיחקה תפקיד משמעותי בתודעה הרומית. זאת מכיוון שבשנת 586 המירו הוויזיגותים את דתם לקתוליות. מכתובת שנשתמרה מתקופת שלטונם של הרומאים בפרובינציה זו, נראה שהטרמינולוגיה חזרה להיות ה"ברבריים" למול "התרבותיים". בספרד היה קל לשליטי האימפריה להשתמש שוב במונח זה בשל ריבוי השבטים בחצי-האי.
שקיעה וכיבוש ויזיגותי

בשנת 570 יצא לאוויגילד, מחליפו של אתאנאגילד, למלחמה ממושכת ברומאים. הוא היה המלך הוויזיגותי הראשון שהצליח להחזיר לשטחי ממלכתו חלק מהשטח שנכבש על ידי הרומאים. הוא פלש לאזור בסטניה (Bastania) ונחל ניצחון נגד כוח רומאי שנשלח ממלגה, וב-571 כבש מחדש את אסינודה (Asinoda), מדינה-סידוניה של ימינו. בשנת 572 כבש לאוויגילד את קורדובה.
בתקופת שלטונו של ממשיכו של לאוויגילד, ריקארד (אנגלית: Reccared, לטינית: Reccaredus, ספרדית: Recaredo) (586-601), כבשו הרומאים מחדש חלק מהשטחים שנכבשו על ידי לאוויגילד, אך לא החזירו לידיהם את מלוא השטח. עד שנת 614 ניסו המלכים הוויזיגותים להחזיר לידיהם את השטח שנכבש על ידי הרומאים אך המלך שהצליח בכך יותר מכולם היה סיסבוט (Sisebut) (612-621).
סיסבוט עלה בתקופה של חוסר יציבות שלטונית בממלכה הוויזיגותית. חוסר יציבות זה נבע, בין השאר, ממאבקי המלכים שהמירו את דתם לנצרות הקתולית בשנת 586, באציליהם האריאנים. הוא חוקק חוקים נוקשים יותר מכל קודמיו כנגד היהודים ואף יזם גירוש לאלו שלא הסכימו להתנצר. בשנים 614–615 הוא הוביל שני מסעות קרב מוצלחים נגד הרומאים. הוא כבש את מלגה וקרתגו, והגיע עד חוף הים התיכון. את הערים שכבש הוא השמיד, כנראה כיוון שלא רצה שביצוריהן, שנבנו על ידי הרומים, ישמשו אויבים עתידיים. יורשו של סיסבוט, סונת'ילה (Suinthila) כבש את הערים הנותרות שהיו בשליטת הרומאים, ועד 624 לפי רוב הדעות, או 629 לכל המאוחר, השלים את כיבוש חצי-האי האיברי.
האיים הבאלאָריים לא נכבשו על ידי הוויזיגותים, אך הם היו רומיים רק בשם, בדומה לקורסיקה וסרדיניה באותה תקופה. בפועל לא היה שלטון רומאי במקומות אלו באותה תקופה, ולבסוף במאה השמינית נכבשו האיים הבאלאָריים רשמית על ידי המוסלמים.
הערות שוליים

↑  Jordanes, Getica, Cambridge, 1915
↑  Jamie Wood, Defending Byzantine Spain: Frontiers and Diplomacy, Blackwell, 2010
1 2  Roger Collins, Visigothic Spain, Blackwell, 2004
↑  Procopius, תרגום: H. B. Dewing, History of the Wars, Loeb Classical Library, 1914
1 2  Isidore, תרגום: Stephen A. Barney, W. J. Lewis, J. A. Beach and Oliver Berghof, Historia Gothorum, New York: Cambridge University Press, 2006
↑  The Editors of Encyclopædia Britannica, Limes, Encyclopedia Britannica, ‏2008
↑  A. Barbero, M. Vigil, Sobre los orígenes sociales de la Reconquista, Barcelona: Ariel, 1974
1 2  Jamie Wood, Defending Byzantine Spain: frontiers and diplomacy, Early Medieval Europe, Blackwell, 2010
↑  J.R. Martindale, The Prosopography of the Later Roman Empire, Cambridge University Press, 1992
↑  E.A. Thompson, The Goths in Spain, Oxford, 1969
↑  M. Vallejo Girvés, Commentiolus, Magister militum Spaniae missus a Mauricio Augusto contra hostes barbarous: The Byzantine Perspective on the Visigothic Conversion to Catholicism, Romano-Barbarica, 1996
↑  Bernard S. Bachrach, A Reassessment of Visigothic Jewish Policy, The American Historical Review, Oxford University Press, 1973
סדריק גרולה

סדריק גרולה (בצרפתית: Cédric Grolet, נולד ב-28 באוגוסט 1985 פירמיני) הוא שף קונדיטור (פטיסיה) צרפתי, החל משנת 2012 מכהן כשף פטייסייה ראשי בבית המלון "לה מריס" (Le Meurice) בפריז.
קינוחיו של גרולה מתמקדים בפירות ובפירושים חדשים לקינוחים מסורתיים צרפתים. הוא נודע ביצירת קינוחים שיש להם דמיון לפירות שמהם נוצרו. 
הוא נעזר לשם כך בקליפה דקה של שוקולד לבן וצביעה עדינה כדי משחזר את המראה ואת המרקם של פירות כמו לימונים, תפוחים ותאנים.
במרץ 2018 הוא פתח את חנות הפטיסרי הראשונה שלו בתוך המלון "לה מריס" בפריז.
ביוגרפיה

סדריק גרולה נולד בשנת 1985 בפירמיני במחוז לואר. למד בישול מגיל 12 במטבח של המלון של סביו באנדרזייה-בוטאון במחוז הולדתו.
בגיל 13 היה לחניך מטבח ובגיל 14 התחיל להתמחות במגדנאות.
הוא סיים בשנת 2002 לימודי קונדיטוריה עם תעודת במקצועות האפייה, ייצור השוקולדים והגלידות בבית ספר ב-לה פווי אן-ולה. בשנת 2004 זכה בתעודה נוספת ואחר כך בתעודת הסמכה (brevet technique) בבית הספר הלאומי הגבוה לפטיסריה ENSP באיסנז'ו. מאז הוא הצטיין  בתחרויות רבות.
בשנת 2006 הגיע לפריז כדי להצטרף לצוותי השף "פושון" למשך חמש שנים. הוא עורר את תשומת לבם של השפים כריסטוף אדאן, בנואה קובראן וכריסטוף אפר שצירפו אותו למסעותיהם בכל רחבי העולם כדי להשתתף בהכנת הסגל של הבוטיקים החדשים של פושון. אחרי שנה הועלה לתפקיד אחראי בתחום המחקר והפיתוח בחברה.
עם יצירותיו הקולינריות ניתן לציין אפרסק עם חלב שקדים, טארט משמש-רוזמרין, באבא עם אתרוג צהוב, מדלנים עם ברגמוט,
אקלר יסמין-תפוז, אקלר אבוקדו-קוקס, טארט סופלה-בננה וכו'.
פרסים ואותות הוקרה

2015 - הוכתר כ"פטיסייה הטוב ביותר" של השנה" על ידי המגזין Magazine Le Chef
2016 - הפרס "רלה דסר" (Relais desserts) למגדנאי הטוב ביותר בצרפת
2016 - המגדנאי הטוב ביותר - בטקס פרסי הגסטרונומיה והיינות בליון
2017 - הפרס השנה של המגזין "אומניבור "
2017 - תואר המגדנאי הטוב ביותר בעולם - נבחר על ידי les Grandes Tables du Monde
2018 - נבחר לשף פטיסייה הטוב ביותר - על ידי המדריך הגסטרונומי "גו-מיו"
2018 - נבחר לשף פטיסייה הטוב ביותר בעולם - על ידי האיגוד the World's 50 Best Restaurants
ספרים

Fruits - ספר גסטרונומי המציג את קינוחיו המבוססים על פירות
עונת 2018/2019 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  24 באוגוסט 2018 – 18 במאי 2019 (268 ימים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן 
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  943 (3.08 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  12,879,271 (42,089 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  פולין רוברט לבנדובסקי (22 שערים)
 → 2017/20182019/2020 ←
 
עונת 2018/2019 הייתה העונה ה-56 של ליגת הבונדסליגה הגרמנית. העונה נפתחה ב-24 באוגוסט 2018 והסתיימה ב-18 במאי 2019. באיירן מינכן זכתה באליפות בפעם השביעית ברציפות. את הזכייה הבטיחה רק במחזור האחרון.
קבוצות ואצטדיונים

18 קבוצות משתתפות במשחקי הליגה. פורטונה דיסלדורף ונירנברג הצטרפו לליגה לאחר שסיימו את העונה הקודמת בשני המקומות הראשונים בליגת המשנה, בהתאמה. דיסלדורף חזרה לליגה לאחר 5 עונות בליגה השנייה ונירנברג לאחר 4 עונות. פ.צ. קלן והמבורג, שסיימו את העונה הקודמת בשני המקומות האחרונים, תפסו את מקומן של העולות. נירנברג סיימה את הליגה במקום האחרון ובסיומה חזרה לליגת המשנה. אליה הצטרפה קבוצת הנובר 96.
| קבוצה | עיר | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| אאוגסבורג | אאוגסבורג | WWK ארנה | 30,660 |
| איינטרכט פרנקפורט | פרנקפורט | קומרצבנק ארנה | 51,500 |
| באייר לברקוזן | לברקוזן | באיי ארנה | 30,210 |
| באיירן מינכן | מינכן | אליאנץ ארנה | 75,000 |
| בורוסיה דורטמונד | דורטמונד | זיגנאל אידונה פארק | 81,360 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | מנשנגלדבך | בורוסיה פארק | 54,010 |
| הופנהיים 1899 | זינסהיים | ריין-נקר ארנה | 30,150 |
| הנובר 96 | הנובר | HDI ארנה | 49,000 |
| הרטה ברלין | ברלין | האצטדיון האולימפי של ברלין | 74,475 |
| וולפסבורג | וולפסבורג | פולקסווגן ארנה | 30,000 |
| ורדר ברמן | ברמן | וזרשטדיון | 42,100 |
| נירנברג | נירנברג | אצטדיון נירנברג | 49,923 |
| פורטונה דיסלדורף | דיסלדורף | מרקור שפילארנה | 54,600 |
| פרייבורג | פרייבורג | שוורצוואלדשטדיון | 24,000 |
| מיינץ 05 | מיינץ | אופל ארנה | 34,000 |
| ר.ב. לייפציג | לייפציג | רד בול ארנה | 42,959 |
| שאלקה 04 | גלזנקירכן | פלטינס ארנה | 62,271 |
| שטוטגרט | שטוטגרט | מרצדס-בנץ ארנה | 60,449 |
שינויי מאמנים

| קבוצה | מאמן יוצא | סיבת עזיבה | תאריך עזיבה | מיקום | מאמן נכנס | תאריך המינוי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| באיירן מינכן | גרמניהיופ היינקס | סיום חוזה | 30 ביוני 2018 | טרום עונה | קרואטיהניקו קובאץ' | 1 ביולי 2018 |
| איינטרכט פרנקפורט | קרואטיהניקו קובאץ' | מעבר לבאיירן מינכן | 30 ביוני 2018 | טרום עונה | אוסטריה אדי הוטר | 1 ביולי 2018 |
| בורוסיה דורטמונד | אוסטריהפטר שטוגר | סיום חוזה | 30 ביוני 2018 | טרום עונה | שווייץלוסיאן פאברה | 1 ביולי 2018 |
| ר.ב. לייפציג | אוסטריהראלף האזנהוטל | התפטרות | 30 ביוני 2018 | טרום עונה | גרמניהראלף ראנגניק | 9 ביולי 2018 |
| שטוטגרט | טורקיה טייפון קורקוט | פיטורים | 7 באוקטובר 2018 | 18 | גרמניה מרקוס ויינצירל | 9 באוקטובר 2018 |
| באייר לברקוזן | גרמניה הייקו הרליך | פיטורים | 23 בדצמבר 2018 | 9 | הולנד פיטר בוס | 23 בדצמבר 2018 |
| הנובר 96 | גרמניה אנדרה ברייטנרייטר | פיטורים | 27 בינואר 2019 | 17 | גרמניה תומאס דול | 27 בינואר 2017 |
| נירנברג | גרמניהמיכאל קלנר | פיטורים | 12 בפברואר 2019 | 18 | גרמניה בוריס שומרס | 12 בפברואר 2019 |
| שאלקה 04 | גרמניהדומניקו טדסקו | פיטורים | 14 במרץ 2019 | 14 | הולנד הוב סטיבנס | 14 במרץ 2019 |
| אאוגסבורג | גרמניהמנואל באום | פיטורים | 9 באפריל 2019 | 15 | שווייץמרטין שמידט | 9 באפריל 2019 |
| שטוטגרט | גרמניה מרקוס ויינצירל | פיטורים | 20 באפריל 2019 | 16 | גרמניהניקו ווילינג | 20 באפריל 2019 |