stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבחרת ישראל בכדורגל חופים
הסגל הנוכחי

נכון למשחק הידידות נגד כוכבי נבחרת ברזיל שנערך ב-5 ביולי 2019
הסגל הנוכחי > צוות מקצועי

מאמן - מאמון עאמר
עוזר מאמן - לירון פרטוק
מנהל הנבחרת - נימר עאמר
מאמן שוערים - דני שושן
מאמן כושר - איתן פרידמן
רופאת הנבחרת - ד"ר מיכל גולדוירט
מפעלים בהן הנבחרת לקחה חלק

מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל חופים: אתונה, יוון, 2007
טורניר היהלומים: נתניה, ישראל, 2007 - מקום ראשון
גביע האתגר: נתניה, ישראל, 2008 - מקום ראשון
מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים: קאסטיון דה לה פלאנה, ספרד, 2009
מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים: ביביונה, איטליה, 2010
מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל חופים דרג ב': ברן, שווייץ, 2011
ראו גם

כדורגל חופים בישראל
נבחרת ישראל בכדורגל
הערות שוליים

↑  סנסציה בנתניה - נבחרת ישראל נצחה את נבחרת אנגליה
↑  ישראל הפסידה לרוסיה בתוצאה 12-13
↑  סנסציה באתונה!!! נבחרת ישראל בכדורגל חופים ניצחה את המארחת בתוצאה 2-1
↑  סיכום המסע - נבחרת ישראל בכדורגל חופים
↑  טורניר היהלומים של נתניה מביא אקשן יוצא מן הכלל לישראל - beachsoccer.com (באנגלית)
↑  גרמניה הדהימה את צרפת ופוגשת את המארחת ישראל בגמר - beachsoccer.com (באנגלית)
↑  ישראל משאירה את התואר בבית
↑  מילן בן דוד, ‏כדורגל חופים: ישראל זכתה בטורניר היהלומים, באתר ONE‏, 10 באוגוסט 2007
↑  טורקיה וצ'כיה הבריקו ועלו לחצי גמר - beachsoccer.com (באנגלית)
↑  ישראל ריגשה ועלתה לגמר גביע האתגר - beachsoccer.com (באנגלית)
↑  נבחרת ישראל מחזיקת גביע הצ’לנג’ - Challenge Cup
↑  חול יכול - נבחרת ישראל זכתה בצ'לנג' קאפ - Sport5
↑  ישראל - כל הדרך אל הגמר - beachsoccer.com (באנגלית)
צחי אילוז כובש במספרת
נגיחה של ערן לוי
ערן לוי מול ברזיל
נווה הדסה

| --- | --- |

 כפר נוער
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־75 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°15′03″N 34°52′32″E﻿ / ﻿32.250727777778°N 34.875691666667°E﻿ / 32.250727777778; 34.875691666667
  (למפת נתניה מוגדלת) נווה הדסה(למפת נתניה רגילה) נווה הדסה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה הדסה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נווה הדסה
 
בני נוער בנווה הדסה, 1950
נְוֵה הֲדַסָּה הוא כפר נוער באזור השרון ליד נתניה, צמוד לקיבוץ תל יצחק, בתחום המועצה האזורית חוף השרון.
היסטוריה

המוסד הוקם בשנת 1949 על ידי הארגונים "עליית הנוער", "ארגון נשות הדסה", קיבוץ תל יצחק וארגון "יסודות". הוא נועד לקלוט את הנוער והילדים שבאו עם שארית הפליטה מאירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
הכפר כולל פנימייה ובית ספר לנוער בכיתות ז'-י"ב. בשלב מאוחר יותר החלה גם קליטת חניכים עולים ממדינות אמריקה הלטינית כגון פרו, ארגנטינה וקובה, מחבר המדינות ומצרפת. בעבר עבדו תלמידי התיכון בענפי המשק השונים, בקיבוץ תל יצחק.
נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן

נסיכות שוורצבורג-זונדרסהאוזן (גרמנית: Fürstentum Schwarzburg-Sondershausen), הייתה רוזנות שהוקמה בשנת 1552 בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1697 שודרגה למעמד של נסיכות, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

בשנת 1552 מת גינטר האחד עשר, רוזן שורצבורג, ובעקבות מותו חולקה רוזנות שוורצבורג בין ארבעת בניו: גינטר קיבל את רוזנות שוורצבורג-ארנסטדט, יוהאן גינטר קיבל את רונות שוורצבורג-זונדרסהאוזן, וילהלם קיבל את רוזנות שוורצבורג-פרנקנהאוזן, ואלברכט קיבל את רוזנות שוורצבורג-רודולשטדט.
בשנת 1599 נחתמה אמנת סטאדטילמר בין הענפים השונים של בית שוורצבורג, אולם אף לאחר מכן נמשכו הסכסוכים במשפחה, עד לחלוקת הרוזנות בשנת 1681 בין כריסטיאן וילהלם הראשון, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן לאנטון גינטר השני, רוזן שוורצבורג-זונדרסהאוזן-ארנסטדט. בשנת 1697 העניק לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לענפים השונים של בית שוורצבורג את התואר נסיך, אולם כריסטיאן וילהלם קיבל את התואר באופן רשמי רק בשנת 1719 לאחר ששילם 7,000 טאלרים לקופת הקיסרות.
בשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ולאחר מפלת נפוליאון הצטרפה בשנת 1815 לקונפדרציה הגרמנית. בשנת 1816 נתן גינטר פרידריך קרל הראשון, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן חוקה לתושבי הנסיכות, אשר הוחלפה בשנת 1841 על ידי בנו גינטר פרידריך קרל השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן בחוקה יותר ליברלית, ובשנת 1843 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט במדינה. בשנת 1835 הצטרפה הנסיכות לצולפריין.
על אף הרפורמות שנערכו במדינה פרצו בשנת 1848 מרידות בנסיכות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גינטר פרידריך קרל השני, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן לתת חוקה חדשה לנסיכות, אולם בשנת 1857 היא שונתה מחדש לחוקה יותר שמרנית. בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות גאורג ויקטור לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1868 החלה פרוסיה לנהל את הנסיכות, אולם היא שמרה על מעמדה הריבוני. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
בשנת 1909 מת קרל גינטר, נסיך שוורצבורג-זונדרסהאוזן ללא ילדים, ובעקבות כך ירש את הנסיכות קרובו גינטר ויקטור, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט. ב-25 בנובמבר 1918 התפטר מתפקידו גינטר ויקטור, נסיך שוורצבורג, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן

כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1920, אז מוזגה לתוך תורינגיה.
שליטי שוורצבורג-זונדרסהאוזן > רוזני שוורצבורג-זונדרסהאוזן

יוהאן גינטר הראשון (1552–1586)
גינטר הארבעים ושניים (1586–1643)
אנטון היינריך (1586–1638)
כריסטיאן גינטר הראשון (1586–1642)
אנטון גינטר הראשון (1642–1666)
כריסטיאן וילהלם הראשון (1666–1697)
אנטון גינטר השני (1666–1697)
שליטי שוורצבורג-זונדרסהאוזן > נסיכי שוורצבורג-זונדרסהאוזן

כריסטיאן וילהלם הראשון (1697–1721)
אנטון גינטר השני (1697–1716)
גינטר הארבעים ושלושה (1721–1740)
היינריך השלושים וחמישה (1740–1758)
כריסטיאן גינטר השלישי (1758–1794)
גינטר פרידריך קרל הראשון (1794–1835)
גינטר פרידריך קרל השני (1835–1880)
קרל גינטר (1880–1909)
גינטר ויקטור (1909–1918)
שליטי שוורצבורג-זונדרסהאוזן > ראשי בית שוורצבורג-זונדרסהאוזן

גינטר ויקטור (1918–1925)
זיצו (1925–1926)
פרידריך גינטר (1926–1971)
מריה אנטוינטה (1971–1984)
פרידריך מגנוס (מאז 1984)
נחל בית לחם

| --- | --- |

גשר שהוקם על אחד מיובלי הנחל במסגרת תוכנית השיקום
 מידע כללי
 אורך:  כ-7 ק"מ
 מוצא:  בית לחם הגלילית
 גובה מוצא הנהר:  כ-180 מטרים
 יובלים:  נחל טבעון 
 שפך:  נחל הקישון
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
 
נחל בית לחם הוא נחל איתן קצר הזורם במערב עמק יזרעאל בבקעה שבין גבעות אלונים. מוצא הנחל במעיינות אלוני אבא, נשפך לנחל הקישון.
מסלול הנחל

מקור הנחל בשלושה יובלים הזורמים דרומה מגבעות אלוני אבא ונפגשים בשדות צפונית לרמת ישי, דרומית לכביש 77. משלב זה הנחל זורם בתעלות תת-קרקעיות מתחת לרמת ישי, ויוצא לפני השטח שוב דרומית ליישוב בסמוך לתל ריסים. הנחל זורם דרומה ונפגש עם נחל טבעון בין היישובים שדה יעקב וכפר יהושע, במקטע זה של הנחל נבנה שביל הולכי רגל ואופניים באורך 4.7 קילומטר שנקרא על שמו של סג"ם בר רהב. לצידי הנחל יש מעיינות רבים, מאגרי מים. הנחל נשפך לנחל הקישון כחצי קילומטר דרומית לתחנת הרכבת יקנעם – כפר יהושע.
שיקום הנחל

ב-2018 החל פרויקט משותף למועצה המקומית ברמת ישי, רשות ניקוז ונחלים קישון, משרד התחבורה וקרן קיימת לישראל, בו הוחלט לשקם את הנחל ולפתחו לטובת מטיילים במסגרת פרויקט "שביל סובב רמת ישי". תוואי הנחל נוקה, עצים נשתלו על גדותיו כדי ליצבו ונבנה בסמוך אליו שביל בטון באורך 4.7 קילומטר המקשר בין רמת ישי ותחנת הרכבת ליד כפר יהושע. לאורך השביל, שכולל מסלול אופניים ושביל להולכי רגל, נבנו פינות ישיבה. עלות הפרויקט כ-3 מיליון שקלים.
מסלול הנחל החדש נחנך במסגרת פסטיבל "טעמים ועמקים" בט"ו בשבט תש"ף, ינואר 2019, שהיה בסימן "קיום וקיימות", ובמסגרתו הועברו סיורים מודרכים לאורך הנחל.
גלריית תמונות

מתווה זרימת הנחל התת-קרקעי בתוך רמת ישי
מבט לנחל בית לחם מכיוון תל ריסים
שביל הבטון שנסלל על הגדה המערבית של הנחל
הערות שוליים

1 2  העבודות להכשרת שביל סובב רמת ישי מתקדמות על פי התכנון, מקומון מרכז העניינים, 17 בספטמבר 2018
1 2  זיו ריינשטיין‏, ירוק וגם טעים: השביל החדש של עמק יזרעאל יפתח לכם את התיאבון, באתר וואלה, 13 בינואר 2019
↑  מפה טופוגרפית בישראל, נחל בית לחם, 1:50,000, עמוד ענן
↑  אילנה קוריאל, הפארקים והטיילות: הפרויקטים הסביבתיים שנהנה מהם בקרוב, באתר ynet, 20 בינואר 2020
↑  פרויקט שיקום נחל בית לחם, מועצה מקומית רמת ישי
↑  אורלי גנוסר, ‏בין תיירות לקולינריה: מה בתפריט של פסטיבל טעמים בעמקים?, באתר גלובס, 5 בינואר 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משמר המולדת

משמר המולדת הוא חיל מתנדבים שהוקם ביישוב בתקופת סכנת כיבוש ארץ ישראל על ידי הנאצים.
משמר המולדת הוקם במסגרת ארגון ההגנה בשנת 1942, בתקופת מאתיים ימי החרדה, בהם עמד היישוב בפני סכנת פלישת הצבא הנאצי, שהתקדם בצפון אפריקה לכיוון תעלת סואץ.
המשמר הורכב ממתנדבים, בעיקר תושבי תל אביב, שהיו מעבר לגיל הגיוס לצבא הבריטי או בעלי כושר גופני נמוך, אשר עברו אימון בסיסי בנשק בפרדסי השפלה והשרון, במחזורים מקוצרים בני 7 ימים, כשבסיומם נערך מטווח ברובים וברימוני יד.
המשמר מנה למעלה מ־5,000 איש.
המשמר פורק עם חלוף הסכנה ליישוב לאחר ניצחון הבריטים בקרב אל עלמיין השני ב־3 בנובמבר 1942 ואנשיו השתלבו ברובם במסגרות אחרות של ארגון ההגנה.
ראו גם

משמר העם
תוכנית המבצר האחרון
התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש (1941)
משמר המולדת הנורווגי

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 Overalt - alltid 
 פרטים
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 שיוך:   צבא נורווגיה
 בסיס האם:  Terningmoen 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  6 בדצמבר 1946 – הווה (77 שנים)
 מלחמות:  מלחמת אפגניסטן 
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  פרוד אומונדסן
 
משמר המולדת הנורווגי (בנורווגית: Heimevernet, או בקיצור HV) הוא זרוע מיוחדת בתוך הכוחות המזוינים של נורווגיה. תפקידו העיקרי להגן על שטחה של נורווגיה עצמה, אולם הוא לוקח חלק גם במשימות בינלאומיות שונות. במשמר משרתים אנשי חובה לצד מתנדבים, אולם השירות מחוץ לנורווגיה הוא על בסיס התנדבותי בלבד.
ארגון

במשמר משרתים 40,000 גברים ונשים. חלקם על בסיס התנדבותי וחלקם על בסיס גיוס חובה. חיילי המשמר מחולקים ל-11 "מחוזות" שונים, שבעצמם מתחלקים ליחידות נפרדות לפי המחוזות של נורווגיה. מפקדי המחוזות כפופים למפקדה הראשית באוסלו, אולם נהנים מעצמאות רבה. מפקדי המחוז אחראים על שיתוף הפעולה של כוחות המשמר מול הרשויות האזרחיות וכוחות המשטרה המקומיים. החל משנת 2005 פועל בתוך המשמר כוח מיוחד המכונה "כוח התגובה המהירה" (Innsatsstyrke). הכוח כולל 3,000 אשר נבחרים בקפידה ומאומנים להגיב במהירות לפעולות טרור ואיומים מיידיים אחרים.
נצר השרון

| --- | --- |
לוגו
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 משרד ראשי:  ישראל רמת השרון, ישראל
 ענפי תעשייה:  מוקד ידע לאומי לשיקום של קרקעות ומי תהום מזוהמים
 מנכ"ל:  מנכ"לית בפועל, רונית בן אדיבה
  
 netzer-hasharon.co.il/
 
נצר השרון בע"מ (לשעבר: התעשייה הצבאית לישראל בע"מ), היא חברה ממשלתית הפועלת לשיקום קרקעות של מפעלים ביטחוניים שבהם פעלה התעשייה הצבאית בטרם מכירתה בשנת 2018. לאחר העברת הפעילות של התעשייה הצבאית לחברת "תעש מערכות" ומכירת "תעש מערכות" לחברת "אלביט מערכות" הוטל על "נצר השרון" (השם החדש שניתן לתעשייה הצבאית), בתחילת שנת 2016, לטפל בבעיות הסביבתיות הקשות שהותירה "תעש מערכות" כתוצאה מעשרות שנות פעילותה. "נצר השרון" מטפלת בחקר ושיקום של קרקעות ומי תהום מזוהמים, וכן טיהור, פירוק, הריסה ופינוי של ציוד, מבנים ותשתיות מזוהמים במתחמים ביטחוניים.
הפרויקט העיקרי של החברה הוא הטיפול בקרקעות מתחם "תעש השרון", הממוקם ברמת השרון. מדובר בשטח בהיקף כולל של כ-6,000 דונם, שבבעלות רשות מקרקעי ישראל, וכיום פועלת בו אלביט מערכות, שעתידה להעתיק את פעילותה מהמתחם לנגב. קרקעות המתחם מיועדות לאחר טיהורן מזיהומים, להקמת כ-32 אלף דירות. זוהי אחת מחטיבות הקרקע הגדולות והמבוקשות ביותר בישראל.
עד תחילת 2021 פינתה "נצר השרון" מהקרקע פסולות תעשייתיות שהוטמנו בה, ונערכה חקירת קרקע ראשונית במתחם הראשון המיועד לתכנון. הפרויקט בוצע על פני שטח של 1,600 דונם, בצד הדרום מערבי של האתר, הסמוך לבתי המגורים של רמת השרון.
הפעילות המתוכננת בשלב הבא היא העמקת חקירת הקרקע לאיתור, אפיון ותיחום המזהמים בתת-הקרקע והכנת תוכנית שיקום. בנוסף, מתוכנן להתבצע פיילוט להריסה ופינוי של מבנים, כהקדמה להריסה ופינוי של כ-1,000 מבנים ותשתיות.[דרוש מקור]
בנוסף לטיפול בקרקעות ומבנים בתעש השרון, נצר השרון מבצעת פרויקטים סביבתיים נוספים במתחמי תעש הפעילים בישראל, ובהם מתחם גבעון, שגרם לזיהום מי בארות ברחובות. החברה אינה מטפלת בקרקעות מזוהמות אחרות שהותירה תעש, כגון המתחם בנחלת יצחק והמתחם שמצפון לנוף ים.
מנכ"ל החברה היה יפתח נאור. בתחילת 2023 מונתה רונית בן אדיבה למנכ"לית החברה בפועל.
ראו גם

תעש מערכות#זיהום
הערות שוליים

↑  מידע על נצר השרון בע"מ
↑  יובל אזולאי, ‏צעד נוסף לקראת ההפרטה: "תעש הישנה" תיקרא "נצר השרון", באתר גלובס, 22 בנובמבר 2015
↑  'נצר השרון': החברה הממשלתית שתטפל באלפי דונם של קרקעות מזוהמות של תעש, אתר Info Spot, ‏7 בספטמבר 2017
↑  משה גלעד, הפארק המסתורי בלב השרון שלא רוצים שתכירו, באתר הארץ, 22 במאי 2021
↑   יורם גביזון, מה מסתיר משרד הביטחון מתושבי רמת השרון בנימוק של ביטחון המדינה?, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2020
↑   צפריר רינת, המדינה: יש למגן מבני מגורים שיוקמו ברמת השרון בשל זיהום ממתקני תע״ש, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2020
↑  אילנה קוריאל, אין תקציב לטיהור מי תהום, הזיהום מתקרב לרחובות, באתר ynet, 14 באוקטובר 2020
↑  ענת רואה, עתירה לבג"ץ: לטפל בדחיפות בהתפשטות זיהום מי תהום שמקורו בתע"ש ברחובות, באתר כלכליסט, 5 באוגוסט 2021
↑  עמי רוחקס דומבה, יפתח נאור ימונה כמנכ"ל החברה הממשלתית-ביטחונית 'נצר השרון', באתר Israel Defense,‏ 31 באוקטובר 2018
| דגל ישראל חברות ממשלתיות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אוצר | ענבל חברה לביטוח |  |
| אנרגיה | חברת החשמל לישראל • המכון הגיאופיסי לישראל • נתיבי הגז הטבעי לישראל • תשתיות נפט ואנרגיה • החברה הלאומית לאספקת פחם • חקר ימים ואגמים לישראל • מקורות |  |
| ביטחון | רפאל מערכות לחימה מתקדמות (SCD) • התעשייה האווירית לישראל • אלתא מערכות • תומר חברה ממשלתית • נצר השרון |  |
| בינוי ושיכון | האגודה לתרבות הדיור • דירה להשכיר • חלמיש • עמידר • ערים • חברת קרתא |  |
| דת | המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים |  |
| חינוך | הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי • הכפר הירוק • מאיר שפיה • מדרשת שדה בוקר • מקוה ישראל • החברה למתנ"סים |  |
| ירושלים | החברה לפיתוח מזרח ירושלים • החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי |  |
| כלכלה | אשרא • המועצה הישראלית לצרכנות |  |
| סביבה | החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון • החברה הממשלתית להגנות ים המלח • פארק אריאל שרון • החברה לשירותי איכות הסביבה |  |
| רווחה | המשקם |  |
| תחבורה | חברת כביש חוצה ישראל • נתיבי איילון • נתיבי ישראל • נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים • רכבת ישראל • נמל אשדוד • חברת נמלי ישראל |  |
| תיירות | החברה לפיתוח עכו העתיקה • החברה הממשלתית לתיירות |  |
| חברות ממשלתיות בעבר | אל על • בזק • נמל אילת • נמל חיפה • צים • תעש מערכות • עשות אשקלון • תדמור• דואר ישראל • בנק הדואר |  |
רשות החברות הממשלתיות • הפרטה בישראל
נמל התעופה הבין-לאומי אורלנדו

נמל התעופה הבין-לאומי של אורלנדו הוא נמל תעופה גדול הממוקם שישה קילומטרים דרומית־מזרחית לאורלנדו, פלורידה בארצות הברית. נמל התעופה הוא השני בעומס שלו בפלורידה וה-14 בגודל תעבורת הנוסעים בארצות הברית. הנמל שימש בראשיתו כבסיס צבאי ולאחר מכן הפך לנמל תעופה אזרחי. בתוך נמל התעופה קיים בית מלון.
טיסות לישראל וממנה

בפברואר 2019 הודיעה אל על על הפעלת קו עונתי שבועי בין הנמל לתל אביב שהחל ב-2 ביולי 2019 וימשיך עד 20 באוגוסט 2019, ומופעל במטוסי הבואינג 200–777 והבואינג 787.
סטטיסטיקות > יעדים עיקריים

| דירוג | נמל תעופה | נוסעים | חברות תעופה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אטלנטה, ג'ורג'יה | 1,375,000 | דלתא, פרונטיר, סאות'ווסט, ספיריט |
| 2 | פילדלפיה, פנסילבניה | 822,000 | אמריקן, פרונטיר, סאות'ווסט |
| 3 | ניוארק, ניו ג'רזי | 821,000 | ג'ט בלו, סאות'ווסט, יונייטד |
| 4 | ניו יורק, ניו יורק | 745,000 | אמריקן, דלתא, ג'ט בלו |
| 5 | שיקגו-או'הייר, אילינוי | 737,000 | אמריקן, פרונטיר, ספיריט, יונייטד |
| 6 | דאלאס/פורט וורת', טקסס | 612,000 | אמריקן, ספיריט |
| 7 | דטרויט, מישיגן | 590,000 | דלתא, פרונטיר, סאות'ווסט, ספיריט |
| 8 | בולטימור, מרילנד | 553,000 | ג'ט בלו, סאות'ווסט, ספיריט |
| 9 | ניו יורק–לה גוארדיה, ניו יורק | 545,000 | אמריקן, דלתא, ג'ט בלו |
| 10 | דנוור, קולורדו | 540,000 | פרונטיר, סאות'ווסט, יונייטד |
סטטיסטיקות > Airline market share

| Rank | Airline | Passengers | Share |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | סאות'ווסט איירליינס | 10,650,182 | 25.40% |
| 2 | דלתא איירליינס | 6,051,046 | 14.43% |
| 3 | אמריקן איירליינס | 5,770,978 | 13.77% |
| 4 | ג'ט בלו איירווייז | 5,640,840 | 13.46% |
| 5 | יונייטד איירליינס | 3,757,125 | 8.96% |
| 6 | פרונטיר איירליינס | 2,695,950 | 6.43% |
| 7 | ספיריט איירליינס | 1,984,515 | 4.73% |
| 8 | אחרות | 5,372,763 | 12.81% |
סטטיסטיקות > International statistics

Orlando International Airport was the 14th largest international gateway in the יונייטד States and second largest in Florida (behind Miami International Airport) for the year ending June 2013. The airport handled 3,694,774 arrivals on international flights during that period, of which 82.9% were carried by a foreign airline and 17.1% by a domestic airline.
סטטיסטיקות > International statistics > Top destinations

| דירוג | עיר | נושאים | Top carriers |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל סאו פאולו (גוארולוס), ברזיל | 977,850 | TAM, דלתא |
| 2 | קנדה טורונטו (פירסון), קנדה | 950,611 | אייר קנדה, אייר קנדה רוז', אייר טראנסט, סאנווינג, וסט ג'ט |
| 3 | פנמה פנמה סיטי, פנמה | 870,390 | קופה איירליינס |
| 4 | קולומביה בוגוטה, קולומביה | 713,389 | אוויאנקה, LAN קולומביה |
| 5 | הממלכה המאוחדת לונדון (גטוויק), הממלכה המאוחדת | 677,193 | בריטיש איירווייז, נורוויג'ן, וירג'ין אטלנטיק איירווייז |
| 6 | מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו | 616,437 | אארומקסיקו, וולריס |
| 7 | הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית | 524,962 | ג'ט בלו, GOL |
| 8 | מקסיקו קנקון, מקסיקו | 450,904 | דלתא, ג'ט בלו |
| 9 | איי בהאמה נסאו, איי בהאמה | 423,303 | Bahamasair, ג'ט בלו |
| 10 | הממלכה המאוחדת מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת | 421,997 | וירג'ין אטלנטיק, תומאס קוק |
סטטיסטיקות > International statistics > Airline market share

| דירוג | חברת תעופה | נוסעים 2015/2016 | שינוי | יעדים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | וירג'ין אטלנטיק | 15: 820,688  16: 863,387 |  5.2% | לונדון גטוויק, מנצ'סטר (UK) עונתי: בלפסט, גלאזגו |
| 2 | אייר קנדה | 15: 571,336  16: 648,950 |  13.5% | מונטריאול–טרודו, אוטווה, טורונטו–פירסון עונתי: הליפקס |
| 3 | קופה איירליינס | 15: 386,291 16: 393,334 |  1.8% | פנמה סיטי |
| 4 | וסט ג'ט | 15: 337,068 16: 370,399 |  9.8% | קלגרי, הליפקס, סנט ג'ונס, טורונטו–פירסון עונתי: שארלוטטאון, אדמונטון, המילטון (ON), קיצ'נר–ווטרלו, לונדון (ON), מונקטון, מונטריאול–טרודו, אוטווה, רג'ינה, ונקובר, ויניפג |
| 5 | בריטיש איירווייז | 15: 291,673 16: 279,486 |  4.1% | לונדון גטוויק |
| 6 | LATAM ברזיל | 15: 338,123 16: 268,125 |  20.7% | סאו פאולו–גוארולוס |
| 7 | תומאס קוק איירליינס | 15: 141,825 16: 247,046 |  74% | עונתי: בלפסט, קארדיף, גלאזגו, לונדון גטוויק, לונדון סטנסטד, מנצ'סטר (הממלכה המאוחדת) |
| 8 | לופטהנזה | 15: 232,162 16: 233,220 |  0.45% | Frankfurt |
| 9 | אזול נתיבי אוויר ברזילאיים | 15: 194,609 16: 203,129 |  4.3% | קמפינאס, רסיפה |
| 10 | אארומקסיקו | 15: 198,871 16: 201,896 |  1.5% | מקסיקו סיטי |
↑  כולל את אייר קנדה רוז'
סטטיסטיקות > Annual traffic

| שנה | נוסעים ('000) | שינוי מהשנה האחרונה |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 30,823,509 |  5.6% |
| 2001 | 28,253,248 |  8.3% |
| 2002 | 26,653,672 |  5.7% |
| 2003 | 27,319,223 |  2.5% |
| 2004 | 31,143,388 |  14.0% |
| 2005 | 34,128,048 |  8.4% |
| 2006 | 34,640,451 |  1.5% |
| 2007 | 36,480,416 |  5.3% |
| 2008 | 35,660,742 |  2.3% |
| 2009 | 33,693,649 |  5.5% |
| 2010 | 34,877,899 |  3.5% |
| 2011 | 35,356,991 |  1.4% |
| 2012 | 35,214,430 |  0.4% |
| 2013 | 34,973,645 |  0.8% |
| 2014 | 35,714,091 |  2.7% |
| 2015 | 38,727,749 |  8.4% |
| 2016 | 41,923,399 |  8.0% |
הערות שוליים

↑  קובץ PDF מהאתר של נמל התעופה הבינלאומי של אורלנדו
↑  אל על משיקה טיסות ישירות לאורלנדו, באתר פספורטניוז, ‏2019-02-12
1 2  "Orlando, FL: Orlando International (MCO)". Bureau of Transportation Statistics. נבדק ב-16 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. International Air Passenger and Freight Statistics: June 2013" (PDF). dot.gov. U.S. Department of Transportation, Office of the Assistant Secretary for Aviation and International Affairs. באוקטובר 2013. p. 36. אורכב מ-המקור (PDF) ב-10 בינואר 2014. נבדק ב-8 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S.-International Passenger Raw Data for Calendar Year 2014". יונייטד States Department of Transportation. בדצמבר 2014. נבדק ב-13 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.orlandoairports.net/site/uploads/pshrcy2016.pdf
↑  "Traffic Statistics". Orlando Airports. נבדק ב-5 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n95091218  VIAF: 130346825   WorldCat (עם VIAF): 130346825
משטח מינימלי

משטח מינימלי הליקואידי הנוצר באמצעות טבילת מסגרת בורגית בסבון
משטח מינימלי במתמטיקה הוא משטח שממזער באופן מקומי את השטח שלו. הגדרה זו שקולה לכך שהמשטח יהיה בעל עקמומיות ממוצעת אפס (ראו פרק ההגדרות למטה).
במונח "משטח מינימלי" נעשה שימוש מכיוון שמקורם של המשטחים הללו הוא בבעיות שעסקו במציאת המשטח שממזער את שטח הפנים הכולל שלו בהינתן אילוצים מסוימים. ניתן להכין מודלים פיזיקליים למשטחים מינימליים באמצעות טבילת מסגרת תיל בסבון, מה שיוצר קרום סבון המהווה פתרון מתמטי לבעיה של מציאת משטח בעל שטח מינימלי ששפתו היא מסגרת התיל. עם זאת, במונח נעשה שימוש גם כדי להתייחס למשטחים יותר כלליים שיכולים לחתוך את עצמם או שאינם נתונים לאילוצים. באופן כללי, בהינתן אילוץ ספציפי עשויים להתקיים מספר משטחים מינימליים, כל אחד עם שטח שונה: ההגדרות הסטנדרטיות מתייחסות לאופטימום מקומי, ולא לאופטימום גלובלי.
הגדרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
משטחים מינימליים יכולים להיות מוגדרים בכמה דרכים שקולות ב-R3. העובדה שהן שקולות מדגימה כיצד התאוריה של משטחים מינימליים מהווה צומת חשוב ביחסי הגומלין בין כמה תחומים מתמטיים, בייחוד גאומטריה דיפרנציאלית, חשבון וריאציות, תורת הפוטנציאל, אנליזה מרוכבת ופיזיקה מתמטית. להלן מוצגות כמה מן ההגדרות למשטח מינימלי.
ההגדרה הזו היא מקומית: ייתכנו משטחים אחרים בעלי אותה שפה הממזערים שטח טוב יותר.
הגדרה זו הופכת את המושג של משטחים מינימליים לאנלוג הדו-ממדי לגיאודזות.
לפי משוואת יאנג-לפלס העקמומיות הממוצעת בנקודה של קרום סבון פרופורציונלית להפרש בלחץ משני צידי המשטח: אם הוא שווה לאפס, אז לממברנה יש עקמומיות ממוצעת אפס. שימו לב שבהתאם להגדרה הזאת, בועות סבון כדוריות אינן משטחים מינימליים: בעוד הן ממזערות את השטח הכולל בהינתן אילוץ של נפח פנימי קבוע, יש להן עקמומיות ממוצעת חיובית.
השלכה ישירה של ההגדרה הזאת היא שכל נקודה על משטח מינימלי היא נקודת אוכף עם ערכי עקמומיות ראשיים שווים והפוכים בסימנם.
משוואה דיפרנציאלית חלקית זאת נמצאה ב-1762 על ידי לגראנז'.
היסטוריה

מקורה של התאוריה של משטחים מינימליים הוא בעבודתו של לגראנז' אשר ב-1762 חקר את הבעיה הווריאציונית של מציאת המשטח (z = z(x, y בעל שטח מינימלי הנמתח לאורך מתאר סגור נתון. הוא גזר את משוואת אוילר-לגראנז' של הפתרון:
אך לא הצליח במציאת פתרון אחר פרט למישור. ב-1776, Jean Baptiste Meusnier גילה שההליקואיד והקטנואיד מקיימים את המשוואה הדיפרנציאלית, והראה שהביטוי הדיפרנציאלי שמופיע במשוואה שווה לפעמיים העקמומיות הממוצעת של המשטח. מכך הוא הסיק שמשטחים עם עקמומיות ממוצעת אפס הם ממזערי-שטח.
באמצעות פיתוח של משוואת לגראנז' ל-:
גספאר מונז' ואדריאן-מארי לז'נדר גזרו ב-1795 נוסחאות הצגה למשטחים המהווים פתרונות אפשריים. אף על פי שנעשה בהן שימוש בידי היינריך שרק (Heinrich Scherk) ב-1830 כדי לגזור את משטחי Scherk, הנוסחאות הללו נחשבו באופן כללי לבלתי שמישות. אז'ן שרל קטלן הוכיח ב-1842/43 שההליקואיד הוא משטח הישרים המינימלי היחיד.
ההתקדמות בנושא הייתה איטית עד אמצע המאה ה-19, כאשר בעיית Björling נפתרה באמצעות שיטות סבוכות. כך החל "תור הזהב" הראשון של המשטחים המינימליים. שוורץ מצא את הפתרון לבעיית פלטיאו בעבור מרובע רגולרי ב-1865 ובעבור מרובע כללי ב-1867 (מה שאפשר את הבנייה של משפחות המשטחים המחזוריות שלו) באמצעות שיטות מאנליזה מרוכבת. ויירשטראס ואלפרד אנפר פיתחו נוסחאות הצגה שימושיות יותר, מה שיצר זיקה בין התאוריה של משטחים מינימליים לאנליזה מרוכבת ופונקציות הרמוניות. תרמו גם בלטראמי, בונה, דארבו, לי, רימן, סרה וויינגרטן.
בין השנים 1925 ל-1950 חלה תחייה מחודשת בעיסוק בתאוריית המשטחים המינימליים, שכעת כוון בעיקר לחקר משטחים מינימליים לא פרמטריים. הפתרון המלא לבעיית פלטיאו בידי ג'ס דגלאס היה נקודת ציון, והוביל לזכייתו באחד מפרסי פילדס הראשונים. בעיית ברנשטיין ועבודתו של רוברט אוסרמן על משטחים מינימליים שלמים בעלי עקמומיות כוללת סופית היו גם הן בעלות חשיבות.
בשנות ה-1980 חלה תחייה נוספת. סיבה אחת הייתה התגלית של Celso Costa מ-1982 של משטח שהפריך את ההשערה שהמישור, הקטנואיד וההליקואיד הם המשטחים המינימליים השלמים היחידים המשוכנים ב-R3 ובעלי טיפוס טופולוגי סופי (כלומר שנוצרים על ידי מספר ניקובים סופי של משטח קומפקטי).
העיסוק העכשווי על התאוריה של משטחים מינימליים כולל גם את החקר של תת-יריעות מינימליות בגאומטריות משכנות אחרות, מה שהפך את התאוריה לרלוונטית בפיזיקה מתמטית (השערת המסה החיובית, השערת פנרוז) ובחקר יריעות תלת-ממדיות (השערת פואנקרה והשערת הגאומטריזציה של תרסטון).