stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לגניצה
היסטוריה

לגניצה שוכנת על חורבותיה של לוגידונום, שהייתה בגבול בין הקלטים לשבטים גרמאניים. לאחר שהשבטים הגרמאניים עזבו התיישבו באזור שבטים סלאבים.
החל משנת 1004 נקראה העיר ליגניצה (היא נקראת כך גם היום בשפה המדוברת על ידי הפולנים). ההתיישבות במקום מתוארכת החל מהמאה השביעית.
העיר ידועה בזכות קרב לגניצה בשנת 1241 במהלך הפלישה המונגולית לאירופה.
בתחילת המאה ה-14 הייתה לגניצה בירת דוכסות לגניצה, הייתה אחת הערים החשובות במרכז אירופה וחיו בה 16,000 תושבים. בשנים שלאחר מכן צמחה העיר וגדלה במהירות בזכות הזהב שנמצא בקרבת מקום.
במהלך ההיסטוריה נכבשה העיר על ידי האימפריה הרומית ופרוסיה. בשנת 1871, במסגרת איחוד גרמניה, הוכללה לגניצה באימפריה הגרמנית. בספטמבר 1890, התקיימה בעיר פגישת פסגה בין וילהלם השני, קיסר גרמניה ופרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה.
בפברואר 1945 נכבשה העיר על ידי הצבא האדום. לאחר תום מלחמת העולם השנייה חזרה לשטח הפולני, כאשר נהר נייסה מהווה את הגבול בין פולין לגרמניה. בין השנים 1945 ל-1947 גורשה האוכלוסייה הגרמנית מן העיר לתחומי גרמניה ולעיר הגיעו יהודים רבים להתיישב בדירות הריקות של הגרמנים.
במהלך המלחמה הקרה שכנה בעיר מפקדת הכוחות ברית המועצות בפולין. החל משנת 1945 הייתה מחולקת לשכונות של פולנים ושכונות של סובייטים, לאחר שהסובייטים גירשו את האזרחים הפולנים משכונות שחשקו בהן. במהלך כל התקופה ההיא שרר מתח גדול בין שתי האוכלוסיות בעיר אך כמעט ולא היו מקרי אלימות, וזאת בגלל המשטר הסובייטי המחמיר. בשנת 1946 חיו בעיר 16,700 פולנים, 12,800 גרמנים ו-60,000 רוסים. היחידה האחרונה של הצבא הסובייטי עזבה בשנת 1993 אך עד היום ישנה אוכלוסייה רוסית גדולה בעיר (אם כי בימינו מהווה מיעוט בעיר).
במהלך שנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 תעשיית נחושת וניקל היוו מקור חשוב לכלכלת העיר. עם השנים נחלשה תעשיית הניקל, אך הנחושת עדיין מהווה חלק חשוב מכלכלת העיר.
יהדות לגניצה

החוקרים סבורים שיהודים ישבו במקום כבר בסוף המאה ה-13. באיגרת הדוכס משנת 1345 הותר לעירונים לעשות שימוש במצבות של יהודים לצורכי בנייה. באותה העת עמד בית-כנסת על תלו. בהשפעת הסתה אנטישמית גורשו ב-1453 כל תושבי הרחוב היהודי.
במאה ה-16 הותר ליהודים מעטים להתיישב בעיר והוטלו עליהם הגבלות קשות.
בעת חלוקות פולין בסוף המאה ה-18 עבר האזור לשליטת פרוסיה.
באמצע המאה ה-19 ישבו בעיר קצת יותר מ-250 יהודים, ובסוף המאה עלה מספרם ל־970 (יותר מ-2.5% מכלל האוכלוסייה).
ב-1932 החזיקה הקהילה בית-ספר, ספרייה ומושב-זקנים (מ-1928).
יהדות לגניצה > תקופת הנאצים והמלחמה

ב"ליל הבדולח" (אור ליום 10 בנובמבר 1938) הועלה בית-הכנסת באש והמגרש שעליו עמד נעשה למגרש-חניה. במאי 1939 נותרו בעיר 188 יהודים, ומספרם הלך וירד ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה (ספטמבר 1939)
בימי המלחמה, בסוף יולי 1941 שולחו ו-41 יהודים מליגניצה למחנה טרזיינשטאדט על אדמת צ'כוסלובקיה.
יהדות לגניצה > לאחר מלחמת העולם השנייה

עם סיום המלחמה נאספו בעיר, במסגרת תנועת השומר הצעיר, ניצולי מלחמה שהקימו את גרעין נתיב הגאולה. כשעלו ארצה הם הצטרפו ביחד עם חברים נוספים כהשלמה לקיבוץ אילון.
אחרי המלחמה שבה ליגניצה לגבולות פולין. יהודים מעטים חזרו לעיר והתיישבו בה. בסוף שנות השישים ישבו בליגניצה רק כמה יהודים.
יהדות לגניצה > המאה ה-21

בשנת 1993 הוקמה הקהילה היהודית בעיר על בסיס הקהילה שהייתה בעבר והיא אחראית על כל המחוז. היא חברה באיגוד הקהילות היהודיות בפולין (כולל בתוכו שמונה קהילות). בשנת 2016 היו חברים בה 40 יהודים ובראש הקהילה עמד אז יענקל קולביץ (Jankiel Kulawiec). הקהילה נהנית מסיוע של הג'וינט.
ברשות הקהילה בית תפילה שבו מתקיימות תפילות בימי שבת ובחגים. כן ברשותה מטבח ומסעדה בשרית, שמנפיקים כמה עשרות ארוחות ביום.
הקהילה גם מטפלת בבית הקברות היהודי הישן ברחוב ורוצלבסקה (Wroclawska 104).
ערים תאומות

רוסיה אורנבורג, רוסיה
צ'כיה בלנסקו, צ'כיה
אוקראינה דרוהוביץ', אוקראינה
גרמניה וופרטל, גרמניה
צרפת רואן, צרפת
הערות שוליים

↑  דברי הימים, הצפירה, 27 באוגוסט 1890
טלגרמות - ליגניץ, המליץ, 22 בספטמבר 1890
↑  נצחון גדול לצבא האדום נכבשו ליגניץ ודויץ' קרונה, משמר, 12 בפברואר 1945
↑  מ. צאנין, שלזיה התחתית בירו בידזשאן של פולין, הצופה, 30 ביולי 1948
↑  תיעוד בארכיון יערי
↑  תיעוד בארכיון יערי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555089805171  BnF: cb123075481 (data)  GND: 1050857-0  LCCN: n79131060  MusicBrainz: ada369e4-9d33-4693-92e4-7499143bd5bb  NKC: ge235302  SUDOC: 127103236  VIAF: 130177207   WorldCat (עם VIAF): 130177207
נועם (מושב)

| --- | --- |
הכניסה ליישוב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שפיר
גובה ממוצע: ‎161 מטר
תאריך ייסוד: 1955
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 466 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎36.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הר חברון מערב מוגדלת) נועם(למפת הר חברון מערב רגילה) נועם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נועם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נועם31°34′05″N 34°47′20″E﻿ / ﻿31.5681420546824°N 34.7887892736581°E﻿ / 31.5681420546824; 34.7887892736581  heמפת היישובים של מועצה אזורית שפיר (in English: Shafir Regional Council) באדום - נועם בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

צילום אוויר של המושב
תצלום אווירי של המושב משנת 2022
נועם (נֹעַם) הוא מושב עובדים ציוני דתי השוכן בחבל לכיש, שהוקם בשנת 1955 על ידי הפועל המזרחי. המתיישבים הראשונים היו עולים ממרוקו. המושב שוכן סמוך לקריית גת והוא נמצא בתחום מועצה אזורית שפיר. ענפי גידול עיקריים: גידולי שדה, תרנגולי הודו, פרחים וגידולי פלחה.
במושב מתגוררות כמאה משפחות.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588153405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מושבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברוטש מופטה

| --- | --- |

ברוטש מופטה שנת 1957
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Egon Brütsch Fahrzeugbau
 שנות ייצור:  1956–1958
 יחידות שיוצרו:  14 
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכונית מיקרו
 אורך:  1,765 מ"מ
 רוחב:  880-910 מ"מ
 גובה:  1,000-1,080 מ"מ
 משקל:  60-78 ק"ג (ריק), משקל כולל - עד 150 ק"ג
 בסיס גלגלים:  1,029 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 2 פעימות, 50 סמ"ק המפיק 1.5 כ"ס, 1.8 כ"ס ו-2.3 כ"ס (מנוע מרכזי)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  45 קמ"ש
 צריכת דלק:  2 ליטר ל-100 ק"מ (קיבולת מכל דלק - 7 ליטר)
 מעצב:  אגון ברוטש (Egon Brütsch)
 
ברוטש מופטה
ברוטש מופטה
ברוטש מופטה (בגרמנית: Brütsch Mopetta) היא מכונית מיקרו. גוף הרכב בנוי מפיברגלס בתצורת קבריולה (רודסטר), חסר דלת, ובעל 3 גלגלים (בדומה לתלת אופן). המכונית יוצרה על ידי חברת "ברוטש" הגרמנית (Egon Brütsch Fahrzeugbau) בין השנים 1956–1958.
חברת Egon Brütsch Fahrzeugbau התמחתה ביצירת מכונית מיקרו עשויות מפיברגלס. סך הכל יוצרו 14 יחידות, ומתוכן שרדו רק 5. הרכב יועד לנוסע יחיד, והיה לרכב הקטן ביותר שתוכנן על ידי אגון ברוטש. הגה הרכב היה בצורת כידון, והמהירות המקסימלית אליה הגיעה המכונית היא 35 קמ"ש.
קיימת רפליקה מודרנית של המכונית בעלת מנוע הונדה אוטומטי.
דגמי ברוטש מופטה

מנוע 50 סמ"ק, 1.5 כ"ס
מנוע 50 סמ"ק, 1.8 כ"ס
מנוע 50 סמ"ק 2.3 כ"ס (גרסה מיוחדת)
תמונות

ברוטש מופטה (מנוע מרכזי)
ברוטש מופטה
ברוטש מופטה - מבט לתא הנהג ומערכת ההיגוי
ברוטש מופטה, שנת 1957 - מבט לתא הנהג ומערכת ההיגוי
ברוטש מופטה דגם GmbH
ברוטש מופטה דגם GmbH
ברוטש מופטה שנת 1957
ברוטש מופטה שנת 1957
ראו גם

מכונית מיקרו
פיברגלס
תלת אופן
ברוטש V2
ספאץ
לקריאה נוספת

ברוטש - מכוניות קלסיות  (Classic Car Catalogue)
וילהלמינה כהן

אין תמונה חופשית
וילהלמינה כהן (10 באוקטובר 1916 – 16 בינואר 2000) הייתה רופאת ילדים ישראלית, ילידת איי הודו ההולנדיים (כיום אינדונזיה), הראשונה שעבדה במקצוע שלה בבאר שבע. היא ייסדה וניהלה את מחלקת הילדים הראשונה בבית החולים המרכזי לנגב, לימים המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. בנוסף, כהן הייתה פרופסור חבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכן  יקירת באר שבע.
ביוגרפיה

כהן נולדה וגדלה באינדונזיה (אז בשליטת הולנד). בסיום לימודי התיכון שלה, בשנת 1935 נסעה להולנד ללמוד רפואה באוניברסיטת אמסטרדם, לימודים שהופסקו עקב מלחמת העולם השנייה. ב-17 במרץ 1948 היא סיימה את לימודי הרפואה שלה והתמחתה ברפואת ילדים.
ב-20 בפברואר 1950 עלתה לישראל, ושבוע לאחר מכן החלה לעבוד בבית החולים "הדסה" בבאר שבע כרופאת ילדים. היא נסעה בקטנוע מסוג וספה במשך שנים רבות, אתו נסעה לביקורי בית ובהמשך רכשה את מכונית הסוסיתא. עם רכבים אלה היא הגיעה גם ליישובי הערבה הרחוקים במשך שנים רבות והם הפכו לסימני ההיכר שלה.
ב-22 במרץ 1960, עם פתיחת בית החולים המרכזי לנגב, היא מונתה למנהלת מחלקת הילדים. היא הקימה מרפאת מעקב של המחלקה ומרפאה למחלות כליה ודרכי השתן בילדים. בית החולים היה ביתה השני והיא הייתה רופאה תורנית כמעט בכל ימות השנה.
ב-1 באוקטובר 1974 קיבלה מינוי של פרופסור חבר באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 1977 פרשה לגמלאות, אך למרות זאת היא המשיכה לעבוד עד שנת 1990 במשרה חלקית במרפאה של קופת חולים כללית באופקים.
בשעות הפנאי שלה עסקה כהן בנגינה בכינור ובוויולה, וכן עסקה בצורפות.
בשנת 1991 זכתה כהן באות יקירת באר שבע.
וילהלמינה כהן נפטרה ב-16 בינואר 2000 בשכונת גני עומר שביישוב עומר, בו התגוררה.
הנצחה

בשנת 2010 נחנך אודיטוריום חדש בחטיבה לרפואת ילדים בבית החולים סורוקה הנקרא על שמה של וילהלמינה כהן.
לקריאה נוספת

נח קפלינסקי, 'ד"ר וילהלמינה כהן (עולמו של פנסיונר)', מידע לרופא (כתב-עת לבעיות רפואה) 35 (1983), 35–37.
רפאל גורודישר, 'פרופ' וילהלמינה כהן ז"ל', מכתב לחבר 62, 2 (2000), 53.
הערות שוליים

↑  עודד בר-מאיר, נחנך אודיטוריום ע"ש פרופ' וילהלמינה כהן ז"ל, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 29 בנובמבר 2010
לירן רוטמן

לירן רוטמן (נולד ב-7 ביוני 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר והקיצוני בהפועל תל אביב מהליגה הלאומית.
ביוגרפיה

רוטמן החל את דרכו במחלקת הילדים של הפועל ראשון לציון. ב-2010 עבר רוטמן למחלקת הנוער של סקציה נס ציונה. ב-2 במאי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, כשפתח במשחק נגד מועדון ספורט כפר קאסם שנגמר בניצחון 0–2 בעת ששיחקה נס ציונה בליגה א'. עונה לאחר מכן המשיך לשחק רוטמן בקבוצת הנוער ואף הספיק לרשום הופעה בגביע המדינה ובמשחק ליגה נוסף לפני שעזב את הקבוצה בינואר 2015.
בינואר 2015 חתם רוטמן במכבי פתח תקווה מליגת העל. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק בעיקר במחלקת הנוער ועלה רק פעם אחת כמחליף בדקה ה-87 בניצחון 0–2 על מכבי תל אביב ב-1 ביוני 2015 במשחק בו גם הספיק לכבוש. בעונת 2015/2016 זכה רוטמן עם מכבי פתח תקווה בגביע הטוטו כאשר הוא אף כבש שער בניצחון 0–3 על עירוני קריית שמונה בגמר ב-2 בפברואר 2016. באותה עונה שיחק רוטמן תשעה משחקים בכל המסגרות בהן פתח בארבעה מהם. גם בעונת 2016/2017 רוטמן לא הרבה לקבל הזדמנויות ושיחק רק בשישה משחקים ופתח רק במשחק בודד.
בעונת 2017/2018 הושאל רוטמן להפועל רמת-גן גבעתיים עד תום העונה. ב-3 באוגוסט 2017, שיחק רוטמן את משחקו הראשון בקבוצה כשפתח במשחק גביע הטוטו של הליגה הלאומית מול הפועל תל אביב שנגמר בתוצאה 0-0. את שערו הראשון בקבוצה כבש חמישה ימים לאחר מכן במשחקו השני בקבוצה מול הפועל פתח תקווה שנגמר בניצחון 0–2. ברמת גן קיבל רוטמן הזדמנות כשחקן מרכזי וב-42 משחקים בהם שיחק פתח ב-33 וכבש שבעה שערים בכל המסגרות.
לקראת 2018/2019 חזר רוטמן למכבי פתח תקווה. ב-27 בפברואר 2019 חתם רוטמן בבית"ר ירושלים וסוכם שיעבור לשם בתום העונה. באותה עונה שיחק ב-20 משחקים, מתוכם פתח בשבעה, וכבש שער בודד. בתום אותה עונה ירד עם מכבי פתח תקווה לליגה הלאומית.
בעונת 2019/2020 עבר רוטמן לבית"ר ירושלים. את משחקו הראשון בקבוצה שיחק בניצחון 1–2 על סקציה נס ציונה, קבוצת נעוריו, ב-28 ביולי 2019 במהלך שלב הבתים של גביע הטוטו. מאוחר יותר באותה עונה זכה עם בית"ר ירושלים בגביע הטוטו לאחר שגברה הקבוצה בגמר על מכבי תל אביב. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-22 בדצמבר 2019 במהלך הניצחון 0–5 על הפועל ראשון לציון בגביע המדינה.
ב-4 בפברואר 2021 הושאל רוטמן להפועל חדרה עד לסיום עונת 2020/2021. ב-7 ביוני 2022 חתם במכבי נתניה, ובינואר 2023 זכה עימה בגביע הטוטו השלישי שלו.
ב-30 באפריל 2022 כבש צמד (בהפרש של 16 דקות) במדי בית"ר ירושלים במסגרת ליגת העל מול מכבי פתח תקווה, במשחק שהסתיים בתיקו ביתי 2–2.
ב-6 באוגוסט 2024 חתם רוטמן לשנתיים בהפועל תל אביב מהליגה הלאומית.
תארים

גביע הטוטו: 2015/2016
גביע הטוטו: 2019/2020
גביע הטוטו: 2022/2023
גביע הטוטו לאומית:‏ 2024/2025
הערות שוליים

↑  עמית קרקו, סוף לסאגה: לירן רוטמן ושלום אדרי בהפועל חדרה, באתר ONE, ‏4 בפברואר 2021
↑  רענן ברנובסקי‏, נשאר בצהוב-שחור: לירן רוטמן סיכם לשנתיים במכבי נתניה, באתר וואלה, 7 ביוני 2022
↑  Beitar Jerusalem vs. Maccabi Petah Tikva - 30 April 2022 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  איציק כלפי, רכש משמעותי: לירן רוטמן חתם בהפועל ת"א, באתר ynet, 6 באוגוסט 2024
לירן רוטמן (במרכז) לצידם של איגור זלטנוביץ' (מימין) ופטריק טומאסי במדי מכבי נתניה 2022
אסתר אבוטבול

| --- | --- |

 לידה:  1936 אוג'דה, מרוקו 
 פטירה:  26 במרץ 2022 (בגיל 86 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אסתר אבוטבול (1936 – 26 במרץ 2022) הייתה סופרת ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1936 בעיר אוג'דה שבמרוקו. בשנת 1948 עלתה עם משפחתה לישראל. במשך 27 שנים ניהלה מוסדות לילדים חסרי בית מטעם עיריית ירושלים ומשרד הסעד. החל משנת 1981 הייתה פעילה במאבק נגד פינוי חצי האי סיני. משנת 1983 הובילה את סניף ירושלים של המחנה הלאומי ותנועת התחיה. אבוטבול פעלה שנים רבות בנושא הר הבית ונמנתה עם מייסדי תנועת נאמני הר הבית. כמו כן, הייתה ממייסדי הפדרציה העולמית של יהדות מרוקו ושימשה כחברת הנהלה.
כתיבתה

רבים מספריה של אבוטבול הם בנושאי ארץ ישראל והר הבית. כמו כן, פרסמה כתבות וטורים בעיתונים שונים בנושא ארץ ישראל ובנושאים חברתיים.
רשימת ספרים

מלחמת הקיום של עמנו (הספר בקטלוג ULI)
צירי לידה, מדינה מתגבשת וציונות מתחדשת - תקציר הציונות והקמת המדינה
תרזה - ילדה מסכנה - רגליה היחפות על רצפת הבטון (הספר בקטלוג ULI)
צריך שני צדדים לשלום: הרצוי והמצוי
זרע הפורענות
הר הבית זועק לשמים
קריית מלך רב
לקריאה נוספת

יואל לרנר, אסתר - קורות חייה, דעותיה ופועלה למען ארץ ישראל ועם ישראל, תשנ"ט
הערות שוליים

↑  הר המריבה, נדב שרגאי עמ' 186
↑  הר המריבה, נדב שרגאי עמ' 186-188
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297411905171  ISNI: 0000 0000 8458 2175  LCCN: n2010042662  VIAF: 298326159   WorldCat (עם VIAF): 298326159 
אסתר אבוטבול מעניקה את הספר "הר הבית זועק לשמים" לנשיא המדינה, שמעון פרס, באזכרה לספינת אגוז (בתקופה בה כיהן כשר)
לילה מוראד

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1918 קהיר, סולטנות מצרים 
 פטירה:  21 בנובמבר 1995 (בגיל 77) קהיר, מצרים 
 מקום קבורה:  קהיר 
 שם לידה:  ليليان زكي إبراهيم مراد مردخاي 
 סוגה מועדפת:  מוזיקה פופולרית 
 מדינה:  מצרים 
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 בן או בת זוג:  אנוור וג'די (1947–1954)  פאטין עבד אל-והאב 
 צאצאים:  זאכי פאטין עבד אל-והאב 
 פרופיל ב-IMDb
 
לילה מוראד עם השחקן והבמאי יוסף ואהבי
לילה מוראד (בערבית: ليلى مراد, תעתיק מדויק: לילא מראד) (17 בפברואר 1918 – 21 בנובמבר 1995) הייתה שחקנית וזמרת מצרייה ממוצא יהודי.
ביוגרפיה

מוראד נולדה בשם ליליאן מרדכי ברובע עבאסיה בקהיר למשפחה יהודית דתית אדוקה, משפחה של רבנים מפורסמים ודיינים. אביה, איברהים זאכי מרדכי (כונה מאוחר יותר זאכי מוראד), שנולד באלכסנדריה, היה מוזיקאי וזמר מפורסם בשנות העשרים ונחשב לאחד הזמרים האחרונים אשר שר לפי אסכולת המוזיקה הערבית הישנה.[דרושה הבהרה] אמה, ג'מילה, הייתה ממשפחת סלומון שמוצאה בפולין. למוראד היו עוד שלושה אחים ואחות. אחד מאחיה, מוניר מוראד, התפרסם בפעילות בימתית והיה שחקן.
דאוד חוסני עזר לה להתחיל צעדיה הראשונים בקריירה כאשר הלחין עבורה את שירה הראשון. עם זאת, פריצתה הראשונה התרחשה כאשר מוחמד עבד אל-והאב, אחד המלחינים החשובים במצרים, שמע את שירתה ונתן לה תפקיד בסרטו "יַחיא אל-חֻבּ" (يحيا الحب - "תחי האהבה") בשנת 1938. בשנות ה-40 היא התחילה להצטלם בסרטים של טוגו מזרחי.
שמועה על ביקור של מוראד בישראל ומתן תרומה למדינה הציבה אותה כחשודה בריגול ואף גרמה למספר תחנות רדיו ערביות להחרימה. היא הכחישה בתוקף את ההאשמות הללו, ואף קיבלה תעודה מכוחות הביטחון של מצרים המזכה אותה מן ההאשמות.
מוראד חדלה לשחק לקראת סוף שנות החמישים של המאה העשרים, והפסיקה לשיר לאחר 1973, אך השאירה מורשת מוזיקלית של מעל ל-1200 שירים.
מוראד נישאה לאנוור וג'די בשנת 1947, ובעקבות זאת המירה את דתה לאסלאם. לאחר שהתאסלמה, הושפעה ממנה אחותה ואף היא המירה את דתה והתאסלמה. וג'די ומוראד התגרשו ב-1954 השמועות אמרו שוג'די בגד בה ואומרים שהיה עקר.
לאחר מכן מוראד נישאה בשנית למוחמד ואג'י אבאזה, קצין ממשפחת אבאזה המפורסמת, וולשניים נולד בן בשם אשרף. לאחר מספר שנים התגרשו בני הזוג.
לאחר מכן מוראד נישאה בשלישית עם במאי הסרטים פאטין עבד אל-והאב, ממנו התגרשה ב-1969. לשניים נולד בן, זאכי פאטין עבד אל-והאב.
מעט מאוד ידוע על חייה של מוראד, מכיוון שסיפורה של לילה נשמר כסוד בין בני המשפחה, ביניהם קרובי משפחה בישראל שעלו לארץ והתגוררו בנתניה, אשר מיעטו לדבר בעניין מהסיבה שהתביישו בעובדה שבחורה יהודיה התאסלמה. הבושה והמבוכה היו כה עזות עד שלא העלו את שמה על דל שפתם, ואף כאשר מישהו אחר שאל אודותיה חתמו את שפתיהם והכחישו כל קשר אליה.[דרוש מקור] בישראל היא הייתה ידועה מתפקידיה הרבים ב"סרטים הערבים" ששודרו בימי שישי בערוץ הראשון.
לקריאה נוספת

Hanan Hammad, Unknown Past: Layla Murad, the Jewish-Muslim Star of Egypt, Stanford University Press 2022
ג'ון פרדריק לאמפ

| --- | --- |

 לידה:  1703? בראונשווייג, נסיכות בראונשווייג-וולפנביטל 
 פטירה:  25 ביולי 1751 (בגיל 48 בערך) אדינבורו, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מקום קבורה:  Canongate Kirkyard 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרומית הקדושה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  אנגלית, גרמנית 
 כלי נגינה:  בסון 
 בן או בת זוג:  איזבלה לאמפ 
 
ג'ון פרדריק לאמפ (באנגלית: John Frederick Lampe‏; 1703–1751) היה מלחין אנגלי, יליד סקסוניה.
ביוגרפיה

לאמפ נולד בסקסוניה, אך היגר לאנגליה בשנת 1724 וניגן בסון בבתי אופרה. אשתו, איזבלה, הייתה גיסתו של המלחין תומאס ארן, שלאמפ עבד לצדו בעונות קונצרטים רבות. בדומה לארן, לאמפ כתב יצירות אופראיות באנגלית, כאקט של התרסה מול השתלטות האופרה האיטלקית, שהנדל ופורפורה קירבו אל לב הקהל הרחב. לאמפ, יחד עם הנרי קארי וג'. סץ סמית', ייסדו את מיזם האופרה האנגלית, שלא האריך ימים. הוא היה לידיד של צ'ארלס וסלי. בין יצירותיו לבימה האופרות הלעגניות "פירמוס ותיסבי" (1745) ו"הדרקון מוונטלי" (1734), שהצגותיהן לא ירדו מן הבימה במשך 69 לילות רצופים, שיא לימים ההם, מעבר להישג של "אופרת הקבצנים". במשך זמן מה התגורר בדבלין ואחר באדינבורו, שם נפטר.
Homework

Homework (בעברית: שיעורי בית) הוא אלבום הבכורה של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, שיצא בתאריך ה-17 בינואר 1997 תחת הלייבלים וירג'ין רקורדס ו-Soma Quality Recordings.
הצמד הפיקו את השירים מבלי תוכניות להוציא אלבום. לאחר עבודה שהתפרשה על גבי חמישה חודשים, ובה עבדו על חומרים שהיו אמורים להיות סינגלים נפרדים, הם החשיבו את החומר טוב מספיק על מנת שיכללו בתוך אלבום.
הצלחת האלבום הביאה תשומת לב עולמית למוזיקת ההאוס הצרפתית. Homework נכנס למצעדי מוזיקה ב-14 מדינות שונות, והיה בשיאו כאשר הגיע למקום השלישי במצעד האלבומים הצרפתיים, למקום 150 במצעד בילבורד 200 האמריקאי, ולמקום השמיני במצעד האלבומים הבריטי.
עד לפברואר 2001, האלבום מכר מעל לשני מיליון עותקים ברחבי העולם וצבר תארים של אלבום זהב ופלטינה. סך הכל, Homework קיבל ביקורות חיוביות.
באלבום נמצאים סינגלים אשר השפיעו משמעותית על מוזיקת ההאוס הצרפתי ועל סצנת מוזיקת הדאנס העולמית, כולל הסינגלים "Da Funk" ו-"Around the World" אשר נכנסו למצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד, ושהשני מביניהם נכנס למצעד בילבורד הוט 100 והגיע למקום ה-61.
רקע והקלטה

בשנת 1993, תומא בנגלטר וגי-מנואל דה הומם-קריסטו, חברי הצמד דאפט פאנק, הציגו דמו של המוזיקה האלקטרונית שלהם לדיג'יי סטיוארט מקמילן במסיבת רייב ביורודיסני. התכנים שעל הקלטת יצאו לאור על הסינגל "The New Wave" ב-11 באפריל 1994, על ידי "Soma Quality Recordings", לייבל טכנו והאוס סקוטי אשר נוסד ב-1991 ובין מקימיה נמנית להקתו של מקמילן, "Slam".
דאפט פאנק שבו לסטודיו במאי של 1995 על מנת להקליט את הסינגל "Da Funk", אשר יצא מאוחר יותר באותה שנה בנוסף לשיר "Rollin' & Scratchin'" תחת הלייבל "Soma".
בהתאם לפופולריות הגוברת של הסינגלים של הצמד, לייבלים התחילו מעין "מלחמת הצעות" בינם, דבר אשר הוביל לכך שהצמד הוחתם בסופו של דבר בחברת וירג'ין רקורדס בשנת 1996.
מאוחר יותר, ריצ'רד בראון מ-"Soma" ציין לגבי הצמד ועזיבתם: "אומנם היינו עצובים לאבד אותם לוירג'ין, אבל היה להם את הסיכוי להצליח בגדול, דבר שהם רצו, וזה לא קורה הרבה ללהקה שהוציאה רק שני סינגלים. אנחנו שמחים בשבילם".
וירג'ין הוציאו מחדש את "Da Funk" בנוסף לבי סייד "Musique" ב-1996, שנה לפני שהוציאו את "Homework". בנגלטר ציין מאוחר יותר כי הבי סייד "לעולם לא היה אמור להיכלל באלבום, ולמעשה, 'Da Funk' נמכר כסינגל יותר מאשר Homework, אז כך או כך, יש יותר אנשים שיש להם את השיר כסינגל בפני עצמו מאשר שהוא היה על האלבום. זה בגדול הופך את הסינגל לפיצ'ר כפול."
האלבום הוקלט ומוקסס בסטודיו של דאפט פאנק, ה"דאפט האוס" בפריז. הוא עבר מאסטרינג על ידי נילש פאטל בסטודיו "The Exchange" בלונדון.
בנגלטר ציין כי "על מנת להיות חופשיים, היינו חייבים להיות בעלי השליטה. כדי להיות בשליטה, היינו צריכים לממן את מה שהיינו עושים בעצמנו. הרעיון העיקרי היה להיות חופשיים." דאפט פאנק דנו בשיטה שלהם עם ספייק ג'ונז, במאי הקליפ לשיר "Da Funk". הוא ציין כי "הם עשו הכל על סמך איך שהם רצו לעשות את זה. לעומת 'הו, הוחתמנו בלייבל הזה, אנחנו מוכרחים להשתמש בתוכנית שלהם'. הם לעולם לא רצו לעשות משהו שיגרום להם להתבאס מליצור מוזיקה."
על אף שוירג'ין רקורדס מחזיקים בזכויות הפצה בלעדיות על החומר של דאפט פאנק, הקלטות המאסטר של הצמד עדיין בבעלותם דרך לייבל התקליטים שהקימו, "Daft Trax".
סינגלים

ב-Homework מוצגים סינגלים אשר השפיעו משמעותית על מוזיקת האוס צרפתית ועל סצנת מוזיקת הדאנס העולמית. הסינגל הראשון מהאלבום, "Alive", נכלל כבי סייד בסינגל "The New Wave", אשר יצא באפריל של שנת 1994.
הסינגל השני מהאלבום היה הסינגל "Da Funk". תחילה הוא יצא על ידי הלייבל "Soma" בשנת 1995, ולאחר מכן יצא מחדש תחת הלייבל של וירג'ין רקורדס בשנת 1996. השיר נהפך לסינגל הראשון של הצמד אשר דורג במקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד. הסינגל הגיע למקום השביעי במצעד הבריטי והצרפתי. הסינגל השלישי, "Around the World", היה להצלחה מסחרית ומבוקרת והיה הסינגל השני של הצמד אשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד. בנוסף, הגיע הסינגל למקום ה-11 במצעד הסינגלים האוסטרלי, למקום החמישי במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום ה-61 במצעד בילבורד הוט 100.
באוקטובר 2011, מגזין NME דירגו את "Around the World" במקום ה-21 ברשימתם "150 השירים הטובים ביותר מ-15 השנים האחרונות".
הסינגל השלישי מהאלבום, "'Burnin", יצא בספטמבר של שנת 1997 ונבחר למקום ה-30 במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל האחרון מהאלבום היה "Revolution 909". הוא שוחרר בפברואר של שנת 1998 והגיע למקום ה-47 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום ה-12 במצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד.
עטיפת האלבום

עטיפת האלבום מציגה את הסמליל של הלהקה הצבוע באדום כשהוא על גבי רקע של בד סאטן שחור. את הסמליל עיצב חבר הצמד דה הומם-קריסטו. הקונספט של העטיפה ילווה את דאפט פאנק באלבומיה הבאים כאשר על העטיפות יופיעו הלוגו של הלהקה, אך בצבעים וטקסטורות שונות, ומאחוריו יופיע רקע שחור (כדוגמת Discovery שבו הכתב מופיע בצבע כסוף, השתקפות הכתב היא בצבעי הקשת והטקסטורה של הלוגו נראית כמו מתכת במצב צבירה נוזל).