stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיני מאוס
מדבבים

את מיני דיבבו (בשפה האנגלית):
וולט דיסני (1928)
מרסלייט גארנר (1928–1940)
תלמה בורדמן (1940–1942)
רות קליפורד (1942–1952)
ראסי טיילור (1986–2019)
קייטלין רוברוק (2019 ואילך)
ראו גם

מיקי מאוס
דונלד דק
פלוטו
באגס באני
מלוויל (אי, קנדה)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  Viscount Melville Sound, לנקסטר סאונד 
 קואורדינטות:  75°30′N 111°30′W﻿ / ﻿75.5°N 111.5°W﻿ / 75.5; -111.5
 שטח:  42,149 קילומטר רבוע
 אורך:  341 קילומטר
 רוחב:  120 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קנדה 
 אוכלוסייה:  0
 על שם:  רוברט דאנדס 
 תאריך גילוי:  1819 
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מלוויל(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי מלוויל
 
האי מלוויל (באנגלית: Melville Island) הוא אי גדול ולא מיושב המהווה חלק מהארכיפלג הארקטי הקנדי, מאיי המלכה אליזבת ומאיי פארי. גודלו של האי הוא 42,149 קמ"ר והוא מהווה את האי השלושים ושלושה בגודלו בעולם והשמיני בגודלו מבין אייה של קנדה. מבחינה מנהלתית חציו המערבי של האי שייך לטריטוריות הצפון-מערביות ואילו חלקו המזרחי שייך לטריטוריית נונאווט כאשר קו הגבול בין הטריטוריות עובר לאורך קו אורך 110 מערב (אנ').
הפסגות הגבוהות על האי מגיעות לגובה של אלף מטרים והן נחשבות לגבוהות ביותר במערב הארקטי של קנדה. 
על האי ישנה צמחייה מעטה אם בכלל, וכאשר ישנה היא בדרך כלל מורכבת מטחבי עלים, חזזיות, ודשא. מין העץ היחידי על פני האי הוא הערבה הגמדית הגדלה כמין מחצלת צפופה על פני האדמה.
אוכלוסיית החי על פני האי כוללת את – דוב קוטב, אייל הצפון, כבש המושק, הזאב הארקטי, שועל השלג, ארנבת הקוטב וההרמין. ישנם דיווחים על הימצאותם של  דובי גריזלי על האי ואם כן מדובר במקום הצפוני ביותר ממנו עלו דיווחים על הימצאותו של דוב גריזלי.
הביקור הראשון על האי מלוויל של אדם אירופי נערך ב- 1819 על ידי מגלה הארצות סר ויליאם פרי. פרי לא היה הראשון שגילה את האי אולם הוא נאלץ לשהות שם כל החורף כולו ב"עגינת חורף" החל מה- 1 באוגוסט 1820 בשל הקיפאון של הים. האי נקרא על שמו של רוברט דאנדס השני ויקונט מלוויל שכיהן באותו זמן כלורד הראשון של הימייה.
האי נחשב למקום אפשרי למרבצים של גז טבעי. כמו כן החל מהמחצית הראשונה של המאה העשרים ישנן הערכות כי יש בו מרבצים של פחם ופצלי שמן. בשנות ה-70 התגלה כי החלק הצפון מזרחי של האי מכיל שדה גז גדול.
מכבי רעננה (כדורסל נשים)

מכבי רעננה היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית מהעיר רעננה, המתמודדת בליגה הלאומית. הקבוצה מארחת את משחקי הבית שלה באולם היכל הספורט אביב ברעננה. בעבר (2004-2012) הקבוצה הייתה מאוחדת עם 
בנות הרצליה.
היסטוריה

קבוצת כדורסל הנשים הוקמה בשנות ה-80. בשנות ה-90 התחזקה הקבוצה, ובתחילת שנות ה-2000 לקחה הקבוצה 2 גביעי מדינה רצופים (בעונות 1999/2000 ו-2000/2001).
מכבי רעננה התאחדה באוגוסט 2004 עם קבוצת בנות הרצליה.
הקבוצה המאוחדת נקראה בתחילה בנות רעננה הרצליה ובהמשך השם הוחלף והקבוצה נקראה בנות השרון, בדיוק כמו במקרה של קבוצת הגברים שגם היא נוצרה מאיחוד של הערים רעננה והרצליה ונקראה בני השרון.
בסיום עונת 2011/12 פורק האיחוד, הרצליה קבלה קבוצה אחת מהאיחוד בליגה הלאומית ושינתה את שמה חזרה ל"בנות הרצליה" ומכבי רעננה התפצלה גם היא חזרה ונשרה לליגה הלאומית. בשנים שלאחר מכן לא הצליחה הקבוצה להתרומם ולהעפיל לליגת העל, עד סיום עונת 2015/2016 אז עלתה חזרה לליגת העל, שם היא משחקת מאז.
מחלקות ילדים ונוער

לקבוצה מחלקת נערות ובית ספר לכדורסל של אגודת "מכבי רעננה" בו פעילות מאות נערות וילדות, ומחלקת הילדות והנערות שלה נחשבת לאחת המחלקות הבולטות בארץ בפיתוח שחקניות בשכבת ילדות ונערות. בעונת 2015/2016 זכתה קבוצת הנערות של המועדון בגביע המדינה, בעונת 2017/2018 זכתה קבוצת הנערות בדאבל (גביע המדינה ואליפות המדינה בשכבת נערות) ובעונת 2018/2019 זכתה קבוצת הילדות של המועדון בגביע המדינה.
תארים והישגים

ליגת העל :
סגנית (1): 2001/2002
גביע המדינה :
זכייה (2): 1999/2000, 2000/2001
גביע האיגוד :
זכייה (1): 2018/2019
הערות שוליים

↑  מערכת ONE, ‏בקלות: מכבי רעננה מחזיקת גביע המדינה לנערות, באתר ONE‏, 18 באפריל 2016
↑  כדורסל נערות: מכבי רעננה זכתה באליפות עד גיל 16 והשלימה דאבל, mynet רעננה, 28 במאי 2018
↑  מכבי רעננה היא מחזיקת גביע המדינה לילדות לעונת 2018/19, אתר איגוד הכדורסל, 28 באפריל 2019
מלווין אונג

| --- | --- |

מלווין אונג
 לידה:  1975 (בן 49 בערך) סינגפור סינגפור
 מדינה:  סינגפור 
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון  Anglo-Chinese School 
 השתייכות:   הכוחות המזוינים של סינגפור
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הבריגדה ה-7 מפקד המשמר הסינגפורי ראש כוחות ההגנה
 עיטורים
 Singapore Armed Forces (SAF) Scholarship (1994) 
 
מלווין אונג סו קיאט (במנדרינית: 王赐吉; באנגלית: Melvyn Ong Su Kiat‏ נולד ב-1975) הוא לוטננט גנרל סינגפורי המשמש כראש כוחות ההגנה (אנ') (מקביל לרמטכ"ל) של צבא סינגפור.
ביוגרפיה

אונג נולד ב-1975 והתחנך בבית הספר האנגלו-סיני (אנ') ובקולג' הלאומי לצעירים (אנ'). ב-1994 הוא התגייס לצבא סינגפור וקיבל מלגה מיוחדת שאפשרה לו לרכוש השכלה מחוץ לסינגפור. הוא למד בבית הספר לכלכלה של לונדון וסיים תואר ראשון במדעים (אנ') ותואר שני בכלכלה ב-1998. באותה שנה עבר קורס קציני חי"ר בפורט בנינג, ג'ורג'יה. ב-2005 הוא נרשם ללימודים במכללה לפיקוד ולמטה של צבא אינדונזיה (אנ') בבאנדונג. בין 2010–2011 שימש כמפקד הבריגדה ה-7 של צבא סינגפור. בהמשך יצא בראש משלחת סינגפורית לניו זילנד לסייע לנפגע רעידת האדמה בכרייסטצ'רץ'. בין 2013–2014, אונג שימש כסגן מנכ"ל הסוכנות להתפתחות ילדים בגיל הרך (אנ'). בין 2014–2015 שימש כמפקד המשמר הסינגפורי. ב-2015 הוא מונה ליו"ר ועדת מצעד היום הלאומי של סינגפור (אנ'). ב-14 באוגוסט 2015 הוא מונה למפקד צבא סינגפור, וב-1 ביולי 2016 הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל. ב-23 במרץ 2018 הוא מונה לראש כוחות ההגנה.
אונג נשוי לניקול לין מק'ולי ויש להם שלושה ילדים, גבריאל לין אונג, ריאן ג'ושוע אונג שנג-אן ואואן דייוויד אונג יי-אן.
חמודות קטנות

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  רולנד מקסוול
 הופק בידי:  סטפן פרידמן
 תסריט:  קימי פק, דאלן יאינג
 עריכה:  פמברוק הרינג
 שחקנים ראשיים:  כריסטי מקניקול טאטום אוניל מאט דילון ארמנד אסנטה
 מוזיקה:  צ'ארלס פוקס
 צילום:  בדה באלקה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 במרץ 1980
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית, סרט נעורים, סיפור התבגרות 
 תקציב:  5,300,000 דולר
 הכנסות:  34,326,249 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   littledarlings
 דף הסרט ב־IMDb
 
חמודות קטנות (באנגלית: Little Darlings) הוא סרט נעורים אמריקאי משנת 1980 בבימויו של רונלד מקסוול, עם טאטום אוניל, כריסטי מקניקול, מאט דילון וארמנד אסנטה בתפקידים הראשיים.
קריסטי מקניקול הייתה מועמדת לפרס האמן הצעיר (אנ').
זה סרטה הראשון של סינת'יה ניקסון והיא מגלמת בו נערה היפית.
העלילה מתרחשת במחנה קיץ לבנות בג'ורג'יה.
תקציר העלילה

אנג'ל ברייט (כריסטי מקניקול) היא בת לאם יחידנית בשכונת מצוקה באטלנטה, מעשנת סיגריות, מתנהגת כטומבוי וחובטת בנער שמטריד אותה מינית.
פריס ויטני (טאטום אוניל) היא בת להורים עשירים פרודים, גרה בווילה מפוארת ומתנהגת בנימוס כיאה למעמדה.
שתיהן מגיעות למחנה קיץ, אנג'ל מוסעת על ידי אמה ופריס מוסעת במכונית רולס רויס על ידי נהג המשפחה.
כבר באוטובוס הן מתחילות לריב ומחליפות מהלומות. במחנה הן משוכנות זו ליד זו. בחדר האוכל אנג'ל זורקת על פריס אוכל והיא מחזירה בחזרה ומתפתחת קטטה גדולה בין כל הבנות. אנג'ל נכנסת לאוטובוס התלמידות ונוהגת בו עד לדוכן למכירה אוטומטית של קונדומים והבנות מפצחות אותו ולוקחות את הקונדומים.
סינדר (כריסטה אריקסון) מציעה תחרות בין פריס לאנג'ל על מי שתיהפך קודם לאישה (איבוד בתולים). פריס בוחרת במדריך גארי (ארמנד אסנטה). היא "מתלבשת" עליו ורוצה להיות כמו יוליה ב"רומיאו ויוליה". היא מגיעה בלילה לחדרו אך גארי המבוגר מסביר לה שהיא קטינה ושיהיה מוכן להמשיך את היחסים ביניהם כשימלאו לה 21. פריס חוזרת לבנות ונותנת להם את ההרגשה שהיא "עשתה את זה".
אנג'ל בוחרת לעשות זאת עם נער בשם רנדי (מאט דילון) שנמצא במחנה בנים סמוך. בפעם הראשונה היא מהססת והוא עוזב אבל בפעם השנייה הם מקיימים יחסים והיא מרגישה שמגע מיני אינו משהו טכני כפי שחשבה אלא כרוך ברגשות. היא מודיעה לבנות "שלא עשתה את זה".
בסוף התקופה הן נפגשות ומתוודות אחת בפני השנייה ובפרידה הן מבטיחות להמשיך להיות חברות.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| כריסטי מקניקול | אנג'ל ברייט |  |
| טאטום אוניל | פריס וויטני |  |
| מאט דילון | רנדי אדמס |  |
| ארמנד אסנטה | גארי קלהאן |  |
| סינת'יה ניקסון | סנשיין ווקר |  |
| כריסטה אריקסון | סינדר קרלסון |  |
| אלכסה קנין | דנה |  |
מישל הידלגו

הידלגו בשנת 2009
מישל הידלגו (בצרפתית: Michel Hidalgo;‏ 22 במרץ 1933 – 26 במרץ 2020) היה כדורגלן ומאמן צרפתי, ששיחק בעמדת הקשר. היה המאמן של נבחרת צרפת בין השנים 1976–1984.
ביוגרפיה

הידלגו נולד ב-22 במרץ 1933 ב-Leffrinckoucke, נורמנדי, שבצרפת. הוא נקרא על שמו של הכומר המקסיקני מיגל הידלגו וקוסטילה. כשהיה נער שיחק בקבוצה נורמנדי US, וזכה עימה באליפות המחוזית נורמנדי לנערים. הידלגו התחיל את הקריירה שלו בקבוצה לה האבר שם שיחק במשך כשתי עונות, לפני שעבר לסטאד ריימס. עם ריימס זכה בליגה הצרפתית ובגביע האלופות הצרפתי, והגיע עמה לגמר גביע אירופה לאלופות הראשון אי פעם. במשחק הגמר נגד ריאל מדריד כבש הידלגו שער, אך ריימס הפסידה בסיום 4–3. בשנת 1957 עבר הידלגו לשחק במונקו עמה זכה פעמיים בליגה ובגביע, ופעם אחת בגביע האלופות הצרפתי.
לאחר שפרש מקריירת משחק, פנה הידלגו לקריירת אימון. בשנת 1976 מונה למאמן בנבחרת צרפת. הידלגו הוביל את הנבחרת לחצי גמר מונדיאל 1982, בו הודחה לאחר שהפסידה לגרמניה בפנדלים, וזכה עימה ביורו 1984, לאחר ניצחון בגמר על ספרד. לאחר ניצחונו בגמר היורו, הוא העביר את המושכות להנרי מישל שנהיה למאמן, והוא קיבל את תפקיד המנהל הטכני של הנבחרת תפקיד אותו מילא עד שנת 1986.
הידלגו נפטר ב-26 במרץ 2020, במרסיי.
תארים > כשחקן

אליפות צרפת: 1954/55
גביע האלופות הצרפתי: 1955
אליפות צרפת (2): 1960/61, 1962/63
הגביע הצרפתי (2): 1959/60, 1962/63
גביע האלופות הצרפתי: 1961
תארים > כמאמן

יורו: 1984
המאמן הצרפתי של השנה: 1982
מאמן השנה של אירופה: 1984
מאמן השנה של מגזין world soccer לשנת 1984
מיניאטורה

מיניאטורה של טריצרטופס בקנה מידה של כ-1:20.
מיניאטורה של בתים בשכונת מאה שערים בירושלים
דגם מיניאטורי של בוזוקי
הכנת דגם בית מינאטורי
מיניאטורה (בעברית מכונה מִזְעֶרֶת) היא ציור קטן, פסלון, תבנית מבנה או אות מקושטת בכתב יד, המהווה דגם מוקטן של המקור, ושומר על הפרופורציות (יחסי הגודל) המקוריים בקנה מידה. מיניאטורות משמשות לרוב לצורך המחשה חזותית כאשר לא ניתן להציג את המקור.
מקור המילה מהמילה הלטינית, Minium (אנ'), שפרושה צבע אדום העשוי מכספית גופרתית, והחל מימי הביניים יצרו את הצבע מתחמוצת העופרת, וקראו באותו השם. הצבע האדום שימש לקישוט אותיות בספרים ובכתבים חשובים ולעיטור האותיות בציורים קטנים. ברבות השנים הורחב השימוש במילה מיניאטורה גם לתיאור תמונות או דיוקנאות קטנים, ולאחר מכן גם לפסלונים ולדגמים נוספים.
דגמים מיניאטוריים משמשים הן להמחשה ולימוד, והן לשעשוע וקישוט. מיניאטורות באדריכלות משמשות להמחשת המבנה. במשחקי תפקידים (כגון מבוכים ודרקונים) ומשחקי מלחמה משמשות המיניאטורות לדמות את הדמויות והכוחות ולהמחיש באופן ויזואלי את מראן ומקומן במפת הקרב. באמנות היפנית נפוץ השימוש במיניאטורות, בפסלונים, בתמונות זעירות ואף בעיצוב עצים ננסיים המוכרים בשם בונסאי.
צעצועים

מיניאטורות נפוצות מאוד בתור צעצועים לילדים. במיניאטורות שמשמשות כצעצועים לילדים בגילאים הצעירים יש פחות הקפדה על הפרטים לעומת יצירת צעצוע עמיד וקל לייצור המוני. צעצועים לגילאים בוגרים יותר ואף כאלה שנועדו לאספנות גם בידי מבוגרים הם מדויקים ואיכותיים יותר, אך יקרים יותר ופחות עמידים. מיניאטורות שמשמשות כצעצועים כוללות כלי רכב כגון מכוניות מרוץ, ציוד מכני הנדסי ורכבת חשמלית, טנקים, בעלי חיים ובמיוחד דינוזאורים, בובות פעולה ("Action figures") שמבוססות על גיבורי-על ודגמים להרכבה.
ספרים

ספרים מיניאטוריים הם ספרים מודפסים או כתבי יד בפורמט זעיר, הנפוצים בקרב אספנים ברחבי העולם. בשנת 1983 הוקמה באוהיו שבארצות הברית אגודת הספרים המיניאטוריים והגדירה כי ניתן לכנות ספר כמיניאטורי אם גובהו, רוחבו ועוביו אינם עולים על 3 אינץ'. הספרים המיניאטוריים  ריתקו במשך מאות שנים אנשי דת, מדפיסים, מול"ים והשתמשו בהם בתקופות ובתרבויות שונות לצרכים שונים.
בחקירה פורנזית

נעשה שימוש במיניאטורות לצורך שחזור תלת־ממדי מוקטן של זירות עבירה כעזר להבנת האירועים שהתרחשו בהם. פרנסס גלסנר לי פיתחה את השימוש בדגמים מוקטנים לחקירת סיבות מוות בארצות הברית בתחילת המאה ה-20. בישראל אומצה השיטה על ידי מנשה שקמוני והוא הציג מיניאטורות כמוצגים משפטיים בפני בתי המשפט במשפטים פליליים.
משקאות חריפים

מיניאטורות של משקאות חריפים (אנ') הן בקבוקים קטנים של משקאות אלכוהוליים, בדרך כלל בנפח 50 מיליליטר, וכוללות מנה אישית.
מיניאטורות אלה עשויות לשמש כמתנות, דוגמיות, או לקידום מכירות. בסקוטלנד ובצפון מזרח ארצות הברית הן ידועות לעיתים בשם "Nips", ובמקומות אחרים "בקבוקי מטוס". המיניאטורות מצויות לעיתים קרובות במקררי מיני בר בבתי מלון ובמטוסים, וכן נמכרות, לפעמים באריזות מתנה, ומאפשרות להשוות בין טעמי משקאות שונים, או בערכות מתנה עם כוס משקה תואמת.
איסוף בקבוקי מיניאטורות הוא תחביב וישנם מועדונים שזה עיסוקם.
משקאות חריפים > ביהדות

בתפוצות ישראל השונות ניתן היה למצוא מספר שימושים שלישמם היו נוהגים בקרב היהודים משקאות חריפים ובפרט יין בבקבוקונים קטנים בין אנשי הקהילה. ובין המניעים השונים לכך ניתן לציין את:
הגבלות עמי המקום על הסחר היהודי כפי שנהוג בין היתר כלפי יהודים תפוצות ארצות האסלאם האוסרות על שימוש במשקאות אלה, מה שדרש שימוש נרחב בבקבוקים קטנים שניתן להחסנה והסתרה.
דוגמה נוספת לשימוש בבקבוקים אלה ניתן למצוא במנהג לתת יין כחלק ממשלוח המנות של פורים, ובכך לקיים שניים מצוות החג. נוהג זה שהיה נפוץ כל כך העלה את הדיון בקרב הפוסקים האם יש להחשיב את אותו משקה כאחד משני המנות הדרושות לקיום המצווה של משלוח מנות.
בלא מעת מקהילות ישראל מקובל כי לחלק מהמשקאות ניתן גם סגולה ועל כן נהגו לחלק או לאחסן מספר בקבוקים, בין היתר ניתן לציין - יין שקידשו עליו או כי שמש להבדלה, בקבוקי הערק המפורסמים שהבבסלי ברך עליהם ועוד
מנהג של האיסוף משקאות אלה השתמר ועדיין ניתן לצפות בחלק מן בתי הקילות השונות מחזיקות פינה של משקאות חריפים בהכנה עצמית או ביבוא יקר הנשמר לאורחים ומשמש כתחביב.
בסרטים

פעמים רבות משתמשים במיניאטורות על מנת לדמות אפקטים מיוחדים בסרטים. לאחר שבונים את המיניאטורות לסרט, מצלמים אותם ולפעמים מפוצצים אותם. את הפיצוץ אפשר להעצים באמצעות אפטר אפקט. אנימציית סטופ מושן נעשית גם כן באמצעות מיניאטורות.
סרטים שנעשו באמצעות מיניאטורות הם: "מלחמת הכוכבים", "היום השלישי", "וולאס וגרומיט", "פארק היורה" ועוד.
במוזיקה

במוזיקה אמנותית מהתקופה הרומנטית יצירה שאורכה קצר נכללת היום תחת ההגדרה "מיניאטורה". רבות הפעמים שמדובר בפסנתר. אחד האוספים המפורסמים הוא "שירים ללא מילים" של פליקס מנדלסון. דוגמאות נוספות הן פרלודים של שופן, אינטרמצי של ברהמס וקטעים ליריים של אדוורד גריג.
ראו גם

פארק מיניאטורות
דגמי רכבות
וורהאמר
נצקה
ספר מיניאטורי
הערות שוליים

↑  לדוגמה האתר http://www.minibottlelibrary.com
אחד מדגמי מנשה שקמוני מאוסף בית מורשת משטרת ישראל
מיניאטורות של משקאות חריפים
ורנר פון יאנובסקי

| --- | --- |

תמונת המאסר שלו של משטרת קנדה
 לידה:  1904 
 פטירה:  22 בפברואר 1978 (בגיל 74 בערך) 
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 
ורנר פון יאנובסקי (בגרמנית: Werner von Janowski; בשמו המלא ורנר אלפרד ולדמר פון יאנובסקי; נולד באולשטין שבפרוסיה המזרחית) היה מרגל נאצי שנשבה בתקופת מלחמת העולם השנייה שהיה הסוכן הכפול הראשון של משטרת הפרשים הקנדית. בשל מאבקי כוח בין סוכנויות הביון הקנדיות והבריטיות במהלך מלחמת העולם השנייה וחוסר הניסיון של משטרת הפרשים במבצעי ריגול, המבצע להפעלתו הוגדר ככישלון וייתכן ששימש כסוכן משולש. יאנובסקי סיפק מעט מידע מודיעיני משמעותי לבעלות הברית: סוכני אבווהר לא נעצרו ולא נתפסו צוללות גרמניות, למרות שיתוף הפעולה שלו לכאורה. תוך שנה המבצע הופסק ויאנובסקי נשלח לכלא בבריטניה.
יאנובסקי המרגל

ינובסקי ירד מהצוללת הגרמנית U-518 במפרץ צ'אלור, ארבעה קילומטרים מערבית לניו קרלייל, קוויבק, בסביבות השעה 5 בבוקר, ב-9 בנובמבר 1942. יעדו היה מונטריאול, לאחר שעצר תחילה בניו קרלייל כדי שיוכל לקחת את הרכבת הראשונה היוצאת. הוא החביא את מדיו באקדח והתלבש בבגדים אזרחיים לפני שפנה למלון המקומי. בשעה 6:30 בבוקר, תחת הכינוי ויליאם ברנטון, יאנובסקי עשה צ'ק-אין במלון ניו קרלייל וביקש חדר עם אמבטיה. בנו של בעל המלון, ארל אננט ג'וניור, חשד בו, עקב חוסר התאמה לסיפורו של המרגל הגרמני. האיש אמר שהוא לקח את האוטובוס באותו בוקר לפני שהלך למלון, אבל האוטובוס לא עבר דרך ניו קרלייל באותו יום, וגם אם כן, הוא היה מוריד אותו במלון. אננט גם שם לב שהוא מדבר אנגלית במבטא פריזאי, לבגדיו היה סגנון אירופאי ושהוא שילם עבור הסיגריות שלו בשטר דולר קנדי מיושן שלא היה במחזור די הרבה זמן. גם לזר היה ריח מוזר; הוא השתמש בגפרורים בלגיים שלא נשאו את החותם הממשלתי הקנדי שהוחל על קופסאות גפרורים באותה תקופה. פחות משלוש שעות לאחר הגעתו ולפני שאננט הספיק לאשר את חשדותיו, שילם הזר את החשבון שלו ועשה את דרכו לתחנת הרכבת שם שתה קפה בזמן שהמתין לרכבת הבאה.
אננט עקב אחריו לתחנה, התיישב לידו והציע כמה סיגריות. פון יאנובסקי הדליק את הסיגריה באמצעות אותם גפרורים בלגיים שהיו לו במלון. אננט חשדן עוד יותר והתריע בפני השוטר אלפונס דוצ'נו ממשטרת מחוז קוויבק, שעלה על קרון הרכבת בדיוק ביציאה מהתחנה. דוצ'נו עצר את יאנובסקי, שטען שהוא ויליאם ברנטון, מוכר רדיו מטורונטו. הוא דבק בסיפור הזה עד שהשוטר ביקש לחפש בתיקים שלו; יאנובסקי אמר מיד לדוצ'נו, "לא יהיה צורך לחפש את המזוודות שלי. אני קצין גרמני שמשרת את ארצו כפי שאתה משרת את שלך." בדיקה של חפציו האישיים של פון יאנובסקי עם מעצרו גילתה שהוא נשא בידו משדר רדיו חזק, בין היתר. הוא הסכים להפוך לסוכן כפול ולעבוד במשטרת הפרשים המלכותית הקנדית. הוא שלח מידע מקודד לגרמנים במשך שנה וקיבל מידע על ארגון צבאי סודי. עם זאת, התברר כתרומתו למבצעי הביון הקנדיים הייתה מזערית, אם בכלל.
לאחר לכידתו וחקירתו, ניסה הצבא הקנדי לאתר את הצוללת הגרמנית שבה הגיע יאנובסקי. למרות חיפוש נרחב במפרץ צ'אלור, הן ספינת המלחמה HMCS ברלינגטון והן מטוסי חיל האוויר המלכותי הקנדי לא הצליחו לאתר את U-518. בסוף אוגוסט 1943 נשלח יאנובסקי לאנגליה, שם נכלא במחנה 020. הוא נשאר שם למשך כל ימי המלחמה. הוא הוחזר למחנה המעצר באזור הבריטי של גרמניה ביולי 1945.
הוא שוחרר ב-1947. ליאנובסקי לא היה בית לחזור אליו, שכן אלנשטיין ורוב פרוסיה המזרחית סופחו לפולין ואוכלוסייתה גורשה. בסופו של דבר הוא מצא עבודה כמתורגמן ובשנות ה-60 עבד עבור הצי הגרמני. יאנובסקי מת בספרד בשנת 1978.
חיים שחל

| --- | --- |
סא"ל חיים שחל בשרבורג (1967)
סא"ל חיים שחל בשרבורג (1967)
 לידה:  21 בדצמבר 1922 ב' בטבת ה'תרפ"ג תל אביב, פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  21 בינואר 2022 (בגיל 99) י"ט בשבט ה'תשפ"ב ישראל חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   הפלמ"ח  צבא הגנה לישראל חיל הים הישראלי חיל הים
 תקופת הפעילות:  1941–1970 (כ־29 שנים)
 דרגה:   סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד המספנה בשייטת 13   ראש ענף כלי שיט במספן הציוד.  ראש צוות פיקוח ספינות סער בשרבורג.
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני     מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה
 עיטורים
   עיטור לוחמי המדינה פרס ביטחון ישראלפרס ביטחון ישראל
 תפקידים אזרחיים
 מהנדס ראשי במספנות ישראל
חיים שחל (21 בדצמבר 1922 – 21 בינואר 2022) היה מהנדס כלי שיט ישראלי. פיקח על בניית ספינות סער בשרבורג, חתן פרס ביטחון ישראל על תרומתו לפיתוח ובניית ספינות סער 4 במספנות ישראל עבור חיל הים הישראלי.
ילדות ומשפחה

חיים שחל נולד בתל אביב בשנת 1922 בשם חיים לייבל. אביו, שלמה לייבל גדל בטרנוב, שירת בצבא הפולני במלחמת העולם הראשונה ונלחם בקרפטים. בשנת 1920 עלה שלמה לארץ ישראל. במהלך עלייתו פגש בטריאסט את לאה דנף ובהגיעם לארץ, נישאו ונולד בנם הבכור, חיים. שלמה עבד בעבודות שונות עד שהתקבל כמחסנאי בצבא הבריטי. 

בשנת 1927 הועבר שלמה לייבל לרבת עמון והאם, שלא רצתה לגור שם, עברה עם הבן חיים לבית הוריה בפולין. לאחר שנה וחצי חזרו לארץ ישראל. יתר משפחתו מפולין נספתה בשואה ושחל לא ראה אותם עוד.
חיים לייבל למד בבית ספר "גאולה" בתל אביב והיה חבר בתנועת הנוער העובד. היה תלמיד טוב שפיתח חוש טכני ושאף להיות מהנדס או רופא.

בשנת 1931, בהיותו בן תשע, נולדה לו אחות בשם רות.

בסיום בית הספר היסודי עבר ללמוד בבית הספר המקצועי ע"ש מקס פיין.
בשנת 1940 סיים את הלימודים והחל לעבוד בבית מלאכה לתיקון חשמל בתל אביב. משם עבר לעבוד בבית המלאכה של חברת חשמל בתחנת הכוח רידינג.
שירות המדינה בדרך

בשנת 1941 תוך כדי עבודתו בחברת החשמל התגייס לפלמ"ח. האימונים התקיימו בשבתות בחולון לא כללו הפעלת נשק. בסוף השנה עזב את עבודתו המכניסה והשתתף עם חבריו בקורס שנערך על ידי המודיעין הבריטי במשמר העמק. שם למדו חבלה וצליפה באקדחים. כולל פיצוצים שנערכו במחצבת יגור. 

בשנת 1942 עבר קורס מ"כים בתל אביב ובסיומו עבר לעין חרוד כמפקד כיתה בפלמ"ח.
בשנת 1943 עבר קורס מפקדי מחלקות בקיבוץ דליה הקורס ארך שלושה חדשים ובסיומו מונה למפקד מחלקה בשדה נחום.

בשנת 1946 נעשה מפקד פלוגה ב' שהוצבה בגבעת ברנר. הוא תכנן וביצע ב-16 ביוני את פיצוץ גשר הרכבת וגשר הכביש בעזה בליל הגשרים. הפיצוץ נעשה בהצלחה והמבצעים חזרו בלא פגע.
במלחמת העצמאות

בפרוץ מלחמת העצמאות הזמין אותו עוזי שרון לחוליה הימית שהתבססה ביפו. חבלה הייתה מקצוע שלמד אצל הבריטים והתחום הימי היה חדש לו. בחוליה, בניהולו של שמחה בלאס, נעשה פיתוח של כלי תת-מימי חזיר. גוף דמוי טורפדו אורך שמונה מטר מנוע של ג'יפ. החזיר נבדק בכנרת ופעל היטב. הוחזר ליפו.
בוקר אחד הפעיל את המנוע והכלי התפוצץ. נראה שהייתה דליפה של אדי בנזין. שחל נפצע קשה, נחתך בידו השמאלית, שכב שלושה חודשים בתל השומר.
שייטת 13

לאחר הפציעה נרשם בשנת 1951 ללימודים בטכניון שאיפתו הייתה הנדסת מכונות אך לא היה מקום ושחל התקבל למגמת הנדסת חשמל אותה סיים בשנת 1954. והוצב לשרת כקצין הנדסה של שייטת 13 בדרגת סרן.
השייטת רכשה אז כלי שיט במפעל קטניו איטליה ושחל פיקח על הבנייה. תוך כך למד ורכש ידע בהנדסה ימית.
שחל בדק ומצא שיעילות המדחפים בחזירים נמוכה. הוא תכנן מדחפים אחרים והשיג מהירות גבוהה ב-30 אחוז. היו אז תקלות רבות בהפעלת החזירים. סגן מפקד השייטת דב שפיר דרש מחיים שחל וצבי גבעתי לעשות מאמץ ולפתור את הבעיות כדי לשפר את אמינות ההפעלה. לאחר חצי שנה של עבודה מאומצת נערך תרגיל מסכם ללא תקלות.
מפקד השייטת החליט לבנות החזירים בישראל. מפעל הנירוסטה בעין חרוד ייצר שני כלים אך הם היו יקרים. ולשחל בא הרעיון לבנות מפיברגלס הבניה נעשתה במספנת שייטת 13. הבנייה הצליחה כלי השייט היה קל יותר מהמקורי ונוח להפעלה.
פרויקט אחר של שחל במספנת שייטת 13 עסק בהצנחת קיאקים. כולל הצנחת סירת האיסוף במשקל 1 טון. הצנחה נעשתה מהפתח האחורי של מטוס נורד.
ספינות סער

בשנת 1960 כיהן שחל כראש ענף ציוד 4 – תכנון כלי שיט במספן הציוד. כשמפקד חיל הים יוחאי בן נון קיבל את הפיקוד על חיל הים בשנת 1960 ערך סיעור מוחות לגבי סדר הכוחות הדרוש והגיע למסקנה של "הרבה ספינות מהירות". בשנת 1961 יצאה משלחת שכללה את דב שפיר יקותיאל נץ וחיים שחל לאירופה לבדוק כלי שיט פוטנציאליים.
בשנת 1963 יצא שחל עם שלמה אראל למספנות לורסן בגרמניה ובחרו ספינת היגואר הגרמנית. בשנת 1965 התמנה כראש צוות "שלכת" לפיקוח על בניית ספינות סער בשרבורג. בשנת 1968 נעשה ראש צוות פיתוח חיל הים.
תפקידים אזרחיים

בשנת 1970 השתחרר שחל מצה"ל בדרגת סגן-אלוף והתקבל כמהנדס הראשי של מספנות ישראל. מתוקף תפקידו זה המשיך שחל בפרויקט בניית ספינות הטילים עבור חיל הים, עליו קיבל בשנת 1973 את פרס ביטחון ישראל.
שחל נפטר ב-21 בינואר 2022 בגיל 99.
השכלה

בית ספר מקצועי תיכוני מקס פיין בתל אביב.
לימודי תואר ראשון במגמת הנדסת חשמל טכניון אותם סיים בשנת 1954.
מקורות וקריאה נוספת

ביוגרפיה חיים שחל: 3 ראיונות, יולי 2016, טרם פורסם.
ביאורים

↑  משמאל לימין: רס"ן משה טבק, מהנדס המכונות רס"ן זאב בר זאב,  מהנדס הגוף רס"ן עמנואל ינאי,  בעל המספנות פליקס אמיו, ראש המשלחת סא"ל חיים שחל, מנהל המספנה מיסיה פואטו, קצין המכונות אריה רינת, מפקד הפלגה סא"ל עזרא קדם (כריש) ומפקד אח"י מבטח מייק גל.
↑  אל"ם ישראל אביר מחיל הים, חיים שחל ממספנות ישראל ושמואל אלקון מהתעשייה האווירית זכו בשנת 1973 בפרס ביטחון ישראל ”על תרומתם המכרעת לפיתוח ספינת טילים דגם סער 4 - אח"י רשף, אשר הוסיפה ממד נוסף לחיל הים”.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה ראיון ראשון עמ' 5.
↑  ביוגרפיה חיים שחל, ראיון שני, עמ' 3
↑  ביוגרפיה חיים שחל, ראיון שלישי, עמ' 7
↑  ביוגרפיה חיים שחל, ראיון שני, עמ' 6
תרשים תכנון טורפדו 'כריש' שבו השתתף שחל בשנת 1950
משלחת חיל הים לקליטת ספינות הסער בשרבורג, נובמבר 1967
השקת אח"י מבטח בשרבורג 11 אפריל 1967
מכבי רעננה (כדוריד)

| --- | --- |

 מידע כללי
 היכל:  היכל הספורט אביב, רעננה (600 מושבים)
 יו"ר:  ארז גורלנד
 מאמן:  מתי וייסברג
 ליגה:   לאומית
 תארים
 מספר גביעים:  1
מכבי רעננה היא קבוצת כדוריד ישראלית מהעיר רעננה, המתמודדת בליגה הלאומית בכדוריד. הקבוצה עורכת את משחקיה הביתיים באולם אביב בעיר.
היסטוריה

בעונת 1995–1996 הגיעה הקבוצה לגמר גביע המדינה, שם הפסידה להפועל ראשון לציון בתוצאה 26:34. בעונת 1999–2000 זכתה הקבוצה בגביע, לאחר שניצחה במשחק צמוד 23:26 את עירוני רחובות.
בעונת 2010/2011 ירדה הקבוצה מליגת העל בכדוריד לליגה הלאומית בכדוריד, לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה הסדירה. בעונה שלאחר מכן ירדה הקבוצה שוב, הפעם לליגה הארצית בכדוריד, לאחר שסיימה את הליגה הסדירה במקום השמיני מתוך 10 קבוצות; במבחנים על הישארות בליגה ניצחה את קבוצת הפועל נתניה, אך הפסידה לקבוצות א.כ. נס ציונה ומכבי קרייתים, וירדה ליגה.
בעונת 2012–2013 שיחקה הקבוצה בליגה הארצית ועלתה בחזרה לליגה הלאומית תוך שהיא מנצחת את כל 20 משחקיה. הקבוצה גם הגיעה לשלב חצי גמר גביע המדינה ע"ש ישראל ברנר, שם הפסידה לאחר הארכה להפועל פתח תקווה. בסיום העונה סוכם כי החל מעונת 2013–2014 יתקיים שיתוף פעולה עם העירייה שתפרוס את חסותה על מחלקת הנוער.
הישגים ותארים

גביע המדינה :
זכייה (1): 2000