stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיאון חצר היישוב הישן
בתי הכנסת > בית הכנסת האר"י

בית הכנסת נוסד בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל במקום בו לפי המסורת נולד רבי יצחק לוריא (האר"י) ונקרא על שמו. שימש כבית כנסת לעדת הספרדים, תחילה באופן מוסווה ומאז המחצית השנייה של המאה ה-19 באופן גלוי. היה פעיל עד פרוץ מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט שבמהלכן נשרף ונבזז.
יצחק שלמה בלויא מביא ב"קונטרס ישִבת ציון" סיפור על בית הכנסת יוחנן בן זכאי, אחד מארבעת בתי הכנסת הספרדיים אבל נראה שהוא מכוון לבית כנסת זה או שיש עירוב מסורות משני בתי הכנסת.
לקריאה נוספת

אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, ירושלים: הוצאת יד בן צבי, 1996; עמ' 163.
דוד קרויאנקר, לגור בירושלים.
הערות שוליים

1 2  שלמה סנה, "אני שייכת לעיר העתיקה", למרחב, 7 ביולי 1967
↑  רבקה ויינגרטן, הרובע היהודי הופקר עוד לפני תש"ח, כל העיר, 21 במאי 1982
1 2  בצלאל עמיקם, החצר הישנה ברובע המתחדש, על המשמר, 17 בספטמבר 1976
↑  ביום ד' טקס חנוכת "חצר הישוב הישן" בעיר־העתיקה, דבר, 26 באפריל 1976
1 2  מנחם תלמי, חצר הפלאים של היישוב הישן, מעריב, 4 במרץ 1977
המשך הכתבה, מעריב, 4 במרץ 1977
↑  בית הכנסת, באתר המוזיאון
↑  ראו: קונטרס ישיבת ציון, באתר  hebrewbooks.
מיטת יולדת
מיטת בובה
כלי טחינה
כלי לנטילת ידיים
קומקום
כלי כביסה
פינת כביסה בחצר
מנורת שמן מכוסות
סמובר
כלי הגשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265596805171  ISNI: 0000 0001 2035 1631  LCCN: n2008061461  VIAF: 158501809   WorldCat (עם VIAF): 158501809
מינאטו

מִינָאטוֹ (ביפנית: 港区; נמל) הוא אחד מ-23 הרבעים של טוקיו אשר יחדיו מהווים את לבה של טוקיו, בירת יפן. הרובע נמצא מדרום-מערב לארמון הקיסרי של טוקיו על שטח של מעט יותר מ-20 קמ"ר וגובל ברבעים המיוחדים צ'יודה, צ'ואו, קוטו, שינגאווה, שיבויה ושינג'וקו. בצדו המזרחי נמצא החלק הצפוני של נמל טוקיו, שהעניק לו את שמו. גשר הקשת בענן שנחנך ב-1993 מחבר את הרובע עם האי המלאכותי אודאיבה. ביולי 2015 מנתה אוכלוסיית הרובע 243,094 נפש.
הרובע משופע בגורדי שחקים ונמצאים בו המטות של תאגידים יפניים ובין-לאומיים רבים. בנוסף נמצא בו מגדל טוקיו - המבנה השני בגובהו ביפן. הרובע הוא גם מקום משכנן של רוב השגרירויות הזרות בטוקיו.
היסטוריה

הרובע המיוחד מינאטו נוסד ב-15 במרץ 1947, על ידי איחודם של הרבעים אקסאקה, אזאבו ושיבה.
אוניברסיטת קיו השוכנת ברובע מאז 1858 היא המוסד להשכלה גבוהה הראשון שהוקם ביפן ומדורגת בין עשר האוניברסיטאות הטובות בעולם.
פארק שיבה (Shiba-koen), המשתרע על פני כ-122 אלף מטר רבוע, הוקם על ידי הקיסר מייג'י בשנת 1873 ונחשב לאחד מהפארקים המערביים הראשונים שהוקמו בעיר. בפארק נמצא המקדש הבודהיסטי זוג'וג'י, שבו קבורים שישה מתוך 15 השוגונים של שושלת טוקוגאווה. ברובע נמצא מוזיאון נזו.
הספרייה של מטרופולין טוקיו נפתחה ברובע בשנת 1973.
פוליטיקה וממשל

הרובע מנוהל על ידי מושל הנבחר בבחירות ישירות. המושל הנוכחי הוא איי סייקה, עצמאי שנתמך על ידי כל המפלגות מלבד המפלגה הקומוניסטית של יפן. באספה המחוקקת של הרובע 34 חברים והיא נשלטת על ידי המפלגה הליברל דמוקרטית.
כלכלה

ברובע נמצאים משרדיהן הראשיים של חברות יפניות רבות, בהן הונדה, תעשיות מיצובישי, מיצובישי מוטורס, סוני, פוג'יטסו וטושיבה, שלוחותיהן היפניות של כמה חברות בין-לאומיות, בהן גוגל, אפל ויאהו!, משרדיהן הראשיים של חברות התעופה אול ניפון איירליינס, אייר אסיה יפן ואייר ניפון, וחברות רבות אחרות.  
ברובע נמצאים אזורי עסקים רבים, כולל אזור אקסאקה היוקרתי והתוסס.
נציגויות זרות

רובע מינאטו מארח רבות מהנציגויות הדיפלומטיות הזרות ביפן:
נציגויות זרות > שגרירויות

אוסטריה אוסטריה
אוסטרליה אוסטרליה
אוקראינה אוקראינה
אורוגוואי אורוגוואי
איטליה איטליה
איסלנד איסלנד
איראן איראן
אל סלוודור אל סלוודור
אקוודור אקוודור
אריתריאה אריתריאה
ארצות הברית ארצות הברית
אתיופיה אתיופיה
בוטסואנה בוטסואנה
בוליביה בוליביה
בחריין בחריין
בלארוס בלארוס
בליז בליז
ברזיל ברזיל
גאנה גאנה
ג'מייקה ג'מייקה
גרמניה גרמניה
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
האיטי האיטי
הולנד הולנד
הונדורס הונדורס
הונגריה הונגריה
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
ונצואלה ונצואלה
זימבבואה זימבבואה
טאיוון טאיוון
יוון יוון
כווית כווית
לאוס לאוס
ליבריה ליבריה
ליטא ליטא
מלאווי מלאווי
מדגסקר מדגסקר
מוזמביק מוזמביק
מיקרונזיה מיקרונזיה
מרוקו מרוקו
נורווגיה נורווגיה
ניגריה ניגריה
ניקרגואה ניקרגואה
סודאן סודאן
סוריה סוריה
הרפובליקה העממית של סין  סין
סינגפור סינגפור
סלובניה סלובניה
סלובקיה סלובקיה
סן מרינו סן מרינו
ספרד ספרד
סרי לנקה סרי לנקה
עיראק עיראק
ערב הסעודית ערב הסעודית
פיג'י פיג'י
הפיליפינים הפיליפינים
פינלנד פינלנד
פנמה פנמה
פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה
פקיסטן פקיסטן
צ'ילה צ'ילה
צרפת צרפת
קוסטה ריקה קוסטה ריקה
קזחסטן קזחסטן
קטר (מדינה) קטר
קמבודיה קמבודיה
קנדה קנדה
רומניה רומניה
רוסיה רוסיה
שוודיה שוודיה
שווייץ שווייץ
נציגויות זרות > קונסוליות

טובאלו טובאלו מאוריציוס מאוריציוס מקדוניה מקדוניה קיריבטי קיריבטי
גלריית תמונות

המרכז הלאומי לאמנות של טוקיו
מגדל טוקיו ורובע מינאטו בלילה
קמפוס מיטה של אוניברסיטת קיו
פארק אריגוסאווה
שער הכניסה למקדש זוג'וג'י, ברקע מגדל טוקיו
מבט פנורמי על רובע מינאטו
הערות שוליים

↑  דירוג טיימס להשכלה גבוהה, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550229005171  CiNii: DA05803068  GND: 7742337-9  LCCN: n79096754  MusicBrainz: 6ceb213d-2276-41a8-b8b1-9a2222df4065  NDL: 00263582  NKC: ge1017813  VIAF: 256534583   WorldCat (עם VIAF): 256534583
אלן אייברסון

אלן איזייל אייברסון (באנגלית: Allen Ezail Iverson; נולד ב-7 ביוני 1975 בהמפטון, וירג'יניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי המתנשא לגובה של 1.83 מטר, ששיחק בעמדות הרכז וקלע. נבחר במקום הראשון בדראפט 1996 על ידי פילדלפיה 76' לאחר שנתיים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. נחשב לאחד מגדולי הקלעים בהיסטורית המשחק. בספטמבר 2016 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
נעוריו

אלן אייברסון נולד בהמפטון, וירג'יניה. אימו, אן, ילדה אותו בגיל 15 בלבד, זמן קצר לאחר שהגיעה להמפטון מקונטיקט, מקור משפחתה. אן נישאה בווירג'יניה למייקל פרימן, ולזוג נולדו שתי בנות. פרימן, אביו החורג של אייברסון, הסתבך בפלילים וריצה מספר ענשי מאסר בכלא, בעיקר בשל סחר בסמים. בבית הספר היה אייברסון תלמיד גרוע שנהג להיעדר תכופות מהלימודים.
בהשפעת אימו החל לשחק כדורסל, אף על פי שהעדיף פוטבול. הוא הצטיין בשני הענפים ועם השנים כיכב בנבחרות הכדורסל והפוטבול של בית ספרו, אותה הוביל לזכיות באליפות מדינת וירג'יניה בשני הענפים.
ב-1993 הסתבך אייברסון, יחד עם כמה מחבריו, בקטטה עם חבורת נערים לבנים באולם באולינג בהמפטון. ארבעה שחומי עור נעצרו בעקבות האירוע כולל אייברסון עצמו, שהועמד למשפט ונידון למאסר. לאחר כ-5 חודשים בכלא זכה לשחרור בערבות, כשאחד מתנאי הערבות היה שלא ישחק כדורסל מקצועני עד שישלים את חובותיו הלימודיות.
אימו של אייברסון חיפשה מאמן מכללות קשוח שיהווה עבורו דמות אב וירחיק אותו מצרות. כך הגיע אייברסון לנבחרת הכדורסל של אוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון הבירה, תחת חסותו של המאמן ג'ון תומפסון.
קריירה ככדורסלן מקצועי > שנותיו הראשונות ב-NBA ‏(1996–2000)

לאחר שנתיים בלבד במכללה, נבחר אייברסון על ידי פילדלפיה 76' מה-NBA כבחירה ראשונה בסיבוב הראשון של דראפט 1996. כבר בשנותיו הראשונות בליגה הפגין יכולת גבוהה, שהתבטאה בשליטה מצוינת בכדור, מהירות, זריזות ויכולת קליעה טובה. בעונתו הראשונה ב-NBA שיחק 76 משחקים וקלע 23.5 נקודות למשחק, מסר 7.5 אסיסטים השיג 2.1 חטיפות למשחק ובסוף אותה העונה קיבל את תואר רוקי השנה.
בעונתו השלישית בליגה, קלע אייברסון 26.8 נקודות למשחק וזכה בתואר מלך הסלים הראשון שלו בקריירה. בנוסף רשם גם שיא קריירה בקליטת כדורים חוזרים עם 4.9 בממוצע למשחק וקינח במשחק הגנתי משובח עם 2.3 חטיפות למשחק. בסיום העונה הרגילה הגיעה הקבוצה לראשונה לשלב הפלייאוף, בו, לאחר ניצחון בשלב הראשון על אורלנדו מג'יק בארבעה משחקים, הפסידו ה-76' בסיבוב השני של הפלייאוף לאינדיאנה פייסרס בסדרה של 4 משחקים. במהלך משחקי הפלייאוף הציג אייברסון יכולת לא מבוטלת עם 28.5 נקודות למשחק, בעודו חוטף 2.5 כדורים ואוסף 4.1 כדורים חוזרים למשחק. בסוף עונת 1998/1999 אייברסון חתם על חוזה לשש שנים נוספות במדי פילדלפיה בשווי 70 מיליון דולר.
בעונה הבאה, קלע אייברסון 28.4 נקודות, חטף 2.1 חטיפות, מסר 4.7 אסיסטים ואסף 3.8 כדורים חוזרים בממוצע למשחק. באותה השנה נבחר אייברסון בפעם הראשונה למשחק אולסטאר, בו הבריק עם 26 נקודות ו-9 אסיסטים. אייברסון היה שני באותה שנה ברשימת הקלעים של הליגה, אחרי שאקיל אוניל ופילדלפיה העפילה לפלייאוף שוב. לאחר התמודדות בסיבוב הראשון מול המועדון משארלוט, אותו ניצחו ה-76' בסדרה של 4 משחקים, פגשו שוב בסיבוב השני את הפייסרס להם הפסידו בסדרה של 6 משחקים.
קריירה ככדורסלן מקצועי > שנת השחקן המצטיין (2000/2001)

לאחר ששני ניסיונות הטרייד להעביר את אייברסון לדטרויט פיסטונס נכשלו, היה שותף אייברסון לקבוצתו במאזן הטוב במזרח עם 56 ניצחונות ו-26 הפסדים ולמאזן השני בטיבו בליגה אחרי סן אנטוניו. באותה העונה אייברסון הוביל את רשימת קלעי הליגה ואת טבלת החטיפות. הוא זכה בתואר מלך הסלים השני בקריירה שלו עם 31.1 נקודות למשחק ומלך החטיפות של הליגה עם 2.51 חטיפות למשחק. על ביצועיו המרשימים באותה העונה אייברסון קיבל את תואר השחקן המצטיין של העונה הסדירה.
באותה העונה הוא נבחר בפעם השנייה למשחק אולסטאר, וניצח עם נבחרת המזרח את המערב בעודו קולע 25 נקודות, מוסר 5 אסיסטים וחוטף 4 כדורים באותו המשחק, יכולת שגרמה לבחירתו לשחקן המצטיין של משחק האולסטאר.
אחרי שהגיע עם קבוצתו למקום הראשון במזרח, העפיל איתה גם לגמר הפלייאוף באותה השנה לראשונה מאז שנת 1983. פילדלפיה פגשה את אינדיאנה פייסרס בסיבוב הראשון של הפלייאוף, וניצחה אותם בסדרה של ארבעה משחקים. בסיבוב השני, פגשה את וינס קרטר ואת טורונטו ראפטורס, ניצחה בסדרה של שבעה משחקים והעפילה לגמר המזרח. בגמר המזרח פגשה הקבוצה את מילווקי באקס וניצחה בסדרה של שבעה משחקים לגמר הפלייאוף.
בגמר הפלייאוף פגשו אייברסון ופילדלפיה את לוס אנג'לס לייקרס של שאקיל אוניל וקובי בראיינט. במשחק הראשון בסדרה אייברסון הוביל את קבוצתו לניצחון ראשון בעודו קולע 48 נק' באותו המשחק, אבל לא הצליח לחזור ליכולת זו ב-4 משחקים אחרים שבהם הפסידו בסדרת הגמר.
קריירה ככדורסלן מקצועי > 2002–2006

בעונה הבאה פילדלפיה התקשו לחזור על ההצלחה שלהם, אף על פי שאייברסון סיים בפעם השנייה ברציפות בצמרת רשימת הקלעים של הליגה עם 31.4 נקודות למשחק וזכה בתואר מלך הסלים בפעם השלישית בקריירה שלו. בנוסף, קבע אייברסון שיא קריירה בממוצע חטיפות למשחק, דורג ראשון ברשימת החוטפים עם 2.8 חטיפות למשחק וזכה בפעם השנייה ברציפות בתואר מלך החטיפות של הליגה.
באותה העונה הגיעה הקבוצה למקום השישי במזרח ולסיבוב הראשון של הפלייאוף מול הבוסטון סלטיקס, בו נוצחה פילדלפיה בסדרה של חמישה משחקים. בתקופה זו מערכת היחסים של אייברסון עם מאמנו לארי בראון החלה להתדרדר. בראון מתח ביקורת על אייברסון בטענה שזה לא מופיע לאימונים, ובתגובה לכך אייברסון נשא את נאום "האימון" המפורסם בו חזר על המילה ‏"practice"‏ (אימון או להתאמן) 25 פעמים, בניסיון לבטא את מה שבעיניו נראה כהפרזה בחשיבות האימונים.
עונה לאחר מכן אייברסון הגיע עם פילדלפיה למקום הרביעי במזרח כשהוא קולע 27.6 נקודת וחוטף 2.7 חטיפות למשחק. בסיום אותה השנה, בפעם השלישית ברציפות, היה ראשון ברשימת החוטפים בליגה. באותה עונה אייברסון וקבוצתו התמודדו מול ניו-אורלינס ששיחקו במזרח באותה התקופה ובסדרה של שישה משחקים דילגו לסיבוב השני בפלייאוף. בסיבוב השני אייברסון ופילדלפיה הפסידו בסדרה של 6 משחקים לדטרויט פיסטונס. אחרי אותה העונה מאמנה של פילדלפיה לארי בראון עזב את הקבוצה עקב הכישלון בפלייאוף.
עונת 2003/2004 הייתה קשה לאייברסון, כשבגלל פציעה החמיץ 34 משחקים. עם זאת, בעונה הזאת הצליח להשיג ממוצעים מרשימים של 26.4 נקודות, 6.8 אסיסטים ו-2.4 חטיפות אם כי הקבוצה לא הצליח להעפיל לפלייאוף.
בעונה הבאה, 2004/2005, אייברסון פרח מחדש. אייברסון סיים בראש רשימת הקלעים בפעם הרביעית בקריירה שלו עם 30.7 נקודות וזכה בתואר מלך הסלים הרביעי שלו לקריירה. עם זכייתו בתואר מלך הסלים הרביעי הוא השתווה לג'ורג' גרווין במקום השלישי בהיסטוריה למספר תוארי מלך הסלים. בנוסף לכך, מסר גם 7.9 אסיסטים למשחק, הישג שיא עבורו, השלים 2.4 חטיפות ואסף ארבעה ריבאונדים בממוצע למשחק. פילדלפיה הגיעה למקום החמישי במזרח ולמפגש בסיבוב הראשון של הפלייאוף עם דטרויט של לארי בראון, אך נוצחה בחמישה משחקים.
עונת 2005/2006 תהיה השנה מלאה האחרונה שבה אייברסון שיחק במדי פילדלפיה '76. אף על פי שאייברסון קלע 33.0 נקודות למשחק והיה שני ברשימת קלעים (אחרי קובי בראיינט שקלע באותה עונה 35.4 נקודות למשחק), קבוצתו סיימה רק במקום התשיעי במזרח ולא העפילה לשלב הפלייאוף. בדומה למצב הקבוצה, יחסיהם של אייברסון והמאמן ג'ים אובריין התדרדרו גם כן. אובריין פוטר ובמקומו התמנה מוריס צ'יקס. בקיץ שאחרי אותה העונה נפוצו שמועות בליגה אודות מעבר אפשרי של אייברסון לבוסטון, דנבר או אטלנטה אבל אייברסון הודיע שהוא יישאר בפילדלפיה.
עונת 2006/2007 נפתחה רע עבור אייברסון. יחסיו של אייברסון עם מאמנו ועם ההנהלה רק החמירו מרגע לרגע, וב-8 בדצמבר של 2006 אייברסון הודיע שהוא מעוניין לעבור מפילדלפיה.
קריירה ככדורסלן מקצועי > התחלה חדשה במדי דנוור נאגטס (2006–2008)

אייברסון עבר בטרייד לדנוור נאגטס ב-19 בדצמבר 2006 תמורת הרכז אנדרה מילר, הפורוורד ג'ו סמית' ושתי בחירות סיבוב ראשון בדראפט 2007. באותה העונה בדנוור אייברסון קלע 24.8 נקודות בעודו מוסר 7.2 אסיסטים למשחק. בנוסף לכך, בלטו אייברסון וכרמלו אנתוני בקבוצה בדרכם למקום השישי במערב ופגשו את סן אנטוניו בסיבוב הראשון. דנוור הפסידו בסדרה של 5 משחקים לסן אנטוניו.
עונה לאחר מכן, 2007/2008, אייברסון קלע 26.4 נקודות ומסר 7.1 אסיסטים למשחק. דנוור הגיעה למקום השמיני במערב עם 50 ניצחונות בעונה. בפלייאוף של אותה העונה אייברסון פגש את קובי והלייקרס בסיבוב הראשון, והפסיד בסדרה של ארבעה משחקים.
בקיץ לאחר עונת 2007/2008, היו שמועות בליגה שיש מגעים בין דטרויט לדנוור להעביר את אייברסון או את כרמלו אנתוני תמורת צ'אנסי בילאפס או ריצ'רד המילטון. בסופו של הקיץ, אייברסון הגיב על השמועות ואמר שיש אפשרות לטרייד אך כמה ימים לאחר מכן הודיע שהוא מתכוון להמשיך בדנוור, שהוא אוהב את הקבוצה והעיר, ושהוא ישחק שם עד פרישתו.
קריירה ככדורסלן מקצועי > דטרויט פיסטונס (2008–2009)

ב-3 בנובמבר 2008 אייברסון עבר בטרייד שכלל 3 שחקנים נוספים, לדטרויט. אייברסון הוחלף תמורת הרכז צ'אנסי בילאפס, אנטוניו מקדייס וצ'ייק סאב. אייברסון ששיחק במשך כל הקריירה שלו תחת המספר 3 החליף עם המעבר את מספר גופיית המשחק ל-1.
בעונה זאת אייברסון התדרדר מבחינה סטטיסטית, הוא קלע רק 17.3 נקודות ובכך לראשונה ירד מגבול ה-22 נקודות למשחק. אם לא די בכך, ב-3 באפריל 2009, הודיע הבעלים של דטרויט פיסטונס, שאייברסון לא ישחק עד סוף העונה מפני שסירב לעלות מהספסל כמו שקבע המאמן. אייברסון לא שיחק בסוף העונה הסדירה, או בפלייאוף.
קריירה ככדורסלן מקצועי > החזרה לפילדלפיה (2009–2010)

לקראת עונת 09–10 אייברסון קיבל הצעה ממפיס גריזליס להצטרף לשורותיה והסכים אחרי שהיה מועמד גם למיאמי היט ושארלוט בובקאטס. אבל כמו במקרה עם הפיסטונס, אייברסון סירב להיות שחקן ספסל ותוך שלושה משחקים בלבד, הוא שוחרר מהקבוצה. כאשר שוחרר, היו לו כמה הצעות מקבוצות ב-NBA כמו ניו יורק ניקס, אך לבסוף לא הוחתם עקב הרקורד הבעייתי שלו.
ב-25 בנובמבר, אייברסון הודיע כי הוא מתכנן לפרוש, ובמקביל גם אמר כי "עדיין יש בי את היכולת לשחק ולהגיע לרמה הגבוהה ביותר". תוך פחות משבוע אחרי ההודעה, ב-30 בנובמבר, אייברסון נפגש עם ראשי המועדון של פילדלפיה 76', במטרה לחזור למועדון בו התחיל את הקריירה, וכבר בתחילת דצמבר במסיבת עיתונאים, הודיע אייברסון בדמעות כי הוא חוזר לסיקסרס.
קריירה ככדורסלן מקצועי > המעבר לבשיקטאש (2010)

באוקטובר 2010 חתם אייברסון על חוזה בקבוצת בשיקטאש מליגת העל הטורקית.
לאחר השחרור מבשיקטש, חזר לארצות הברית. עלה ב-2012 לכותרות בגלל חובות גדולים שצבר, והודעתו על פשיטת רגל. ב-30 באוקטובר 2013 הודיע על פרישה מכדורסל.
סטטיסטיקות קריירה > באוניברסיטת ג'ורג'טאון

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994/1995 | ג'ורג'טאון | 30 | 29 | 32.2 | 0.390 | 0.232 | 0.688 | 3.3 | 4.5 | 3.0 | 0.2 | 20.4 |
| 1995/1996 | ג'ורג'טאון | 37 | 37 | 32.8 | 0.480 | 0.366 | 0.678 | 3.8 | 4.7 | 3.4 | 0.4 | 25.0 |
| קריירה | קריירה | 67 | 66 | 32.5 | 0.440 | 0.313 | 0.683 | 3.6 | 4.6 | 3.2 | 0.3 | 22.9 |
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה ב-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996/1997 | פילדלפיה | 76 | 74 | 40.1 | 0.418 | 0.341 | 0.702 | 4.1 | 7.5 | 2.1 | 0.3 | 23.5 |
| 1997/1998 | פילדלפיה | 80 | 80 | 39.4 | 0.461 | 0.298 | 0.729 | 3.7 | 6.2 | 2.2 | 0.3 | 22.0 |
| 1998/1999 | פילדלפיה | 48 | 48 | 41.5 | 0.412 | 0.291 | 0.751 | 4.9 | 4.6 | 2.3 | 0.1 | 26.8 |
| 1999/2000 | פילדלפיה | 70 | 70 | 40.8 | 0.421 | 0.341 | 0.713 | 3.8 | 4.7 | 2.1 | 0.1 | 28.4 |
| 2000/2001 | פילדלפיה | 71 | 71 | 42.0 | 0.420 | 0.320 | 0.814 | 3.8 | 4.6 | 2.5 | 0.3 | 31.1 |
| 2001/2002 | פילדלפיה | 60 | 59 | 43.7 | 0.398 | 0.291 | 0.812 | 4.5 | 5.5 | 2.8 | 0.2 | 31.4 |
| 2002/2003 | פילדלפיה | 82 | 82 | 42.5 | 0.414 | 0.277 | 0.774 | 4.2 | 5.5 | 2.7 | 0.2 | 27.6 |
| 2003/2004 | פילדלפיה | 48 | 47 | 42.5 | 0.387 | 0.286 | 0.745 | 3.7 | 6.8 | 2.4 | 0.1 | 26.4 |
| 2004/2005 | פילדלפיה | 75 | 75 | 42.3 | 0.424 | 0.308 | 0.835 | 4.0 | 7.9 | 2.4 | 0.1 | 30.7 |
| 2005/2006 | פילדלפיה | 72 | 72 | 43.1 | 0.447 | 0.323 | 0.814 | 3.2 | 7.4 | 1.9 | 0.1 | 33.0 |
| 2006/2007 | פילדלפיה | 15 | 15 | 42.7 | 0.413 | 0.226 | 0.885 | 2.7 | 7.3 | 2.2 | 0.1 | 31.2 |
| 2006/2007 | דנוור | 50 | 49 | 42.4 | 0.454 | 0.347 | 0.759 | 3.0 | 7.2 | 1.8 | 0.2 | 24.8 |
| 2007/2008 | דנוור | 82 | 82 | 41.8 | 0.458 | 0.345 | 0.809 | 3.0 | 7.1 | 2.0 | 0.1 | 26.4 |
| 2008/2009 | דנוור | 3 | 3 | 41.0 | 0.450 | 0.250 | 0.720 | 2.7 | 6.7 | 1.0 | 0.3 | 18.7 |
| 2008/2009 | דטרויט | 54 | 50 | 36.5 | 0.416 | 0.286 | 0.786 | 3.1 | 4.9 | 1.6 | 0.1 | 17.4 |
| 2009/2010 | ממפיס | 3 | 0 | 22.3 | 0.577 | 1.000 | 0.500 | 1.3 | 3.7 | 0.3 | 0.0 | 12.3 |
| 2009/2010 | פילדלפיה | 25 | 24 | 31.9 | 0.417 | 0.333 | 0.824 | 3.0 | 4.1 | 0.7 | 0.1 | 13.9 |
| קריירה | קריירה | 914 | 901 | 41.1 | 0.425 | 0.313 | 0.780 | 3.7 | 6.2 | 2.2 | 0.2 | 26.7 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 1998/1999 50 משחקים בלבד.
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | פילדלפיה | 8 | 8 | 44.8 | 0.411 | 0.283 | 0.712 | 4.1 | 4.9 | 2.5 | 0.3 | 28.5 |
| 2000 | פילדלפיה | 10 | 10 | 44.4 | 0.384 | 0.308 | 0.739 | 4.0 | 4.5 | 1.2 | 0.1 | 26.2 |
| 2001 | פילדלפיה | 22 | 22 | 46.2 | 0.389 | 0.338 | 0.774 | 4.7 | 6.1 | 2.4 | 0.3 | 32.9 |
| 2002 | פילדלפיה | 5 | 5 | 41.8 | 0.381 | 0.333 | 0.810 | 3.6 | 4.2 | 2.6 | 0.0 | 30.0 |
| 2003 | פילדלפיה | 12 | 12 | 46.4 | 0.416 | 0.345 | 0.737 | 4.3 | 7.4 | 2.4 | 0.1 | 31.7 |
| 2005 | פילדלפיה | 5 | 5 | 47.6 | 0.468 | 0.414 | 0.897 | 2.2 | 10.0 | 2.0 | 0.4 | 31.2 |
| 2007 | דנוור | 5 | 5 | 44.6 | 0.368 | 0.294 | 0.806 | 0.6 | 5.8 | 1.4 | 0.0 | 22.8 |
| 2008 | דנוור | 4 | 4 | 39.5 | 0.434 | 0.214 | 0.697 | 3.0 | 4.5 | 1.0 | 0.3 | 24.5 |
| קריירה | קריירה | 71 | 71 | 45.1 | 0.401 | 0.327 | 0.764 | 3.8 | 6.0 | 2.1 | 0.2 | 29.7 |
סטטיסטיקות קריירה > שיאי קריירה

נקודות: 60 נקודות נגד אורלנדו מג'יק ב-12 בפברואר 2005.
ריבאונדים: 11 ריבאונדים נגד גולדן סטייט ווריורס ב-30 במרץ 2002.
אסיסטים: מסר פעמיים 16 אסיסטים.
חטיפות: חטף פעמיים תשעה כדורים.
דקות: שיחק פעמיים 54 דקות.
תארים בהם זכה

רוקי השנה: 1997
1 MVP של העונה הסדירה: 2001
4 פעמים מלך הסלים: 1999, 2001, 2002, 2005
2 MVP של משחק האולסטאר: 2001, 2005
11 פעמים אולסטאר: 2000-2010
2 פעמים מלך החטיפות: 2002, 2003
3 פעמים חמישיית העונה הראשונה: 1999, 2001, 2005
3 פעמים חמישיית העונה השנייה: 2000, 2002, 2003
פעם 1 חמישיית העונה השלישית: 2006
הערות שוליים

↑  Special Dime: Greatest shooting guards of all time
↑  שאקיל אוניל, אלן אייברסון ויאו מינג נכנסו להיכל התהילה, באתר וואלה, 10 בספטמבר 2016
| נבחרת ארצות הברית – מדליסטית הארד - אתונה (2004) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 אלן אייברסון •  5 סטפון מרבורי •  6 דוויין וייד •  7 קרלוס בוזר •  8 כרמלו אנתוני •  9 לברון ג'יימס •  10 אמקה אוקפור •   11 שון מריון •  12 אמארה סטודמאייר • 13 טים דאנקן •  14 למאר אודום • 15 ריצ'רד ג'פרסון • מאמן: לארי בראון |  1  •  2  •  3  •  4 אלן אייברסון •  5 סטפון מרבורי •  6 דוויין וייד •  7 קרלוס בוזר •  8 כרמלו אנתוני •  9 לברון ג'יימס •  10 אמקה אוקפור •   11 שון מריון •  12 אמארה סטודמאייר • 13 טים דאנקן •  14 למאר אודום • 15 ריצ'רד ג'פרסון • מאמן: לארי בראון | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810569301305606  ISNI: 0000 0001 1460 8867  LCCN: n97071969  MusicBrainz: 9a3098b3-0ad4-4241-b5cf-ef6e94d10f62  NKC: js20050502005  VIAF: 43588246   WorldCat (עם VIAF): 43588246
מריו שנברג

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1914 רסיפה, ברזיל 
 פטירה:  10 בנובמבר 1990 (בגיל 76) סאו פאולו, ברזיל 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ברזיל
 מקום לימודים:  Polytechnic School of the University of São Paulo  אוניברסיטת ציריך  Federal University of Pernambuco  קולז' דה פראנס 
 מוסדות:  אוניברסיטת סאו פאולו 
 תלמידי דוקטורט:  José Leite Lopes 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות בתרבות של ברזיל (2012)  מלגת גוגנהיים (1940) 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 מחקרים על תהליכים גרעיניים הקשורים להתפוצצות סופרנובה. בהשראתו הכינוי לתהליך אורקה (Urca-process)
 
מריו שנברג (בפורטוגזית: Mário Schenberg, גם Schönberg;‏ 2 ביולי 1914, רסיפה – 10 בנובמבר 1990, סאו פאולו) היה פיזיקאי, מהנדס חשמל, מבקר אמנות וסופר יהודי-ברזילאי. ידוע בעיקר בזכות תרומותיו באסטרופיזיקה ובפרט מחקריו על תהליכים גרעיניים הקשורים בהתפוצצויות סופרנובה.
שנברג נחשב לאחד הפיזיקאים התאורטים החשובים בברזיל. הוא פרסם מחקרים בתרמודינמיקה, מכניקה קוונטית, מכניקה סטטיסטית, תורת היחסות, אסטרופיזיקה ומתמטיקה.
שנברג התעניין באמנות פלסטית והתיידד עם אמנים ברזילאים חשובים, ביניהם אמיליאנו די קוולקנטי, לזר סגל, ז'וזה פנסצ'י, קנדידו פורטינרי וברונו ג'ורג'י וכן אמנים ממדינות אחרות, בהם מארק שאגאל ופבלו פיקאסו. שנברג היה גם מבקר אמנות ופרסם מגוון מאמרים על עבודותיהם של אמנים ברזילאים בני זמנו.
שנברג נודע גם כחבר במפלגה הקומוניסטית הברזילאית, ובשל כך נעצר מספר פעמים על ידי הדיקטטורה הצבאית ששלטה בברזיל באותן שנים. בנוסף היה פעיל מאוד פוליטית ונבחר פעמיים כחבר פרלמנט מטעם מדינת סאו פאולו.
באקדמיה

שנברג החל את לימודיו בפקולטה להנדסה ברסיפה. לאחר מכן, הוא עבר לסאו פאולו (לבית הספר הפוליטכני של אוניברסיטת סאו פאולו), שם גם סיים לימודים בפילוסופיה ובמתמטיקה.
ב-1939, נסע לאירופה, ועבד במכון לפיזיקה של אוניברסיטת רומא עם הפיזיקאי אנריקו פרמי. בהמשך, עבר לציריך, בה עבד עם הפיזיקאי וולפגנג פאולי. עם התקרבות המלחמה, נסע לפריז לעבוד עם פרדריק ז'וליו קירי.
ב-1940, כבר לאחר שחזר לברזיל, הוענקה לו מלגה מטעם קרן סולומון ר. גוגנהיים ועבד עם הפיזיקאי האמריקאי ג'ורג' גאמוב בוושינגטון במחקרים באסטרופיזיקה. לאחר מכן, היה לעמית מחקר במכון למחקר מתקדם בפרינסטון. עבד גם במצפה האסטרונומי של ירקס עם סוברהמניאן צ'נדראסקאר.
ב-1944, חזר שנברג לברזיל, ועבד באוניברסיטת סאו פאולו (USP) עד 1948, עת נסע לאירופה, לשהות של 5 שנים בבריסל, בה עבד בתחומים קרינה קוסמית ומכניקה סטטיסטית. בתקופה זו עבד גם עם הכימאי, הפיזיקאי והמתמטיקאי הבלגי איליה פריגוז'ין ושיתף פעולה עם קבוצתו של ג'יוספה אוכיליאני.
בין השנים 1953 ו-1961, היה ראש המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת סאו פאולו, בה הקים את המעבדה לפיזיקה של המצב המוצק וחנך את הקורסים הראשונים למחשוב באותה האוניברסיטה.
באקדמיה > תהליך אורקה וגבול שנברג-צ'נדראסקאר

בהשראתו הכינוי לתהליך אורקה (Urca-process), תהליך מחזורי בו מתרחשות תגובות גרעיניות, בהן משחרר גרעין האטום אנרגיה תוך בליעה של אלקטרון ופליטת חלקיק בטא וזוג נויטרינו ואנטי-נויטרינו. התהליך עצמו גורם להקטנה של הלחץ הפנימי העומד כנגד כח הכבידה עד כדי חציית הסף הקריטי ומוביל לקריסת הכוכב פנימה לליבתו ולהתפוצצות סופרנובה. ג'ורג' גאמוב נתן לתהליך את שמו, על שם הקזינו הנודע בריו דה ז'ניירו, בעקבות הערה של שנברג - "האנרגיה בליבת כוכב המתפוצץ כסופרנובה חיש נעלמת כמו הכסף בשולחן רולטה".
ב-1942 גילו ופרסמו שנברג והפיזיקאי ההודי סוברהמניאן צ'נדראסקאר את גבול שנברג-צ'נדראסקאר, המבטא את המסה המקסימלית של ליבתו של כוכב היכולה למנוע את קריסתן הכבידתית של השכבות העליונות בכוכב לתוך הליבה, עם כילוי מאגרי המימן בה.
בפוליטיקה

במקביל לפעילותו האקדמית, השתתף שנברג באופן פעיל בשיח על בעיותיה הפוליטיות והכלכליות של ברזיל. הוא יזם בסאו פאולו את מסע התעמולה "הנפט הוא שלנו", נאבק על ההגנה על משאביה המינרליים הגרעיניים של ברזיל, והיה מעורב בדיונים על מתקנים למחקר גרעיני.
ב-1946, הוא נבחר לציר במועצה המחוקקת של מדינת סאו פאולו מטעם המפלגה הקומוניסטית הברזילאית (Partido Comunista Brasileiro, PCB). בהמשך, הודח ונעצר ממניעים פוליטיים. ב-1962 נבחר שוב כציר, הפעם מטעם מפלגת העבודה הברזילאית (Partido Trabalhista Brasileiro, PTB), אך מינויו נשלל, לאחר שהואשם בכך שהשתייך למפלגה הקומוניסטית.
ב-1964, נעצר שוב בידי הדיקטטורה הצבאית, לאחר שהוכרז כנמלט במשך 5 חודשים. בעקבות לחץ של הקהיליה המדעית בעולם, בוטל הצו לאוסרו.
ב-1969, עם ההכרזה על הצו הממסדי מס' 5 (Ato Institucional Número Cinco, AI-5), הוא הוצא לגמלאות בכפייה, ונאסר עליו להיכנס לתחומי הקמפוס האוניברסיטאי של אוניברסיטת סאו פאולו. צו זה בוטל רק ב-1978, כאשר החלה חזרתה ההדרגתית של ברזיל למשטר דמוקרטי. ב-1979, צורף שנברג שוב לסגל האקדמי באוניברסיטת סאו פאולו. באותה התקופה, סוף שנות השבעים, כאשר כבר נחשב שנברג לדמות לאומית ידועה, הגביר את פעילותו הפוליטית. שנברג גינה את הסכם הגרעין בין ברזיל וגרמניה ויצא נגד שימוש בלתי הולם באנרגיה גרעינית. ב-1979 חזר לאוניברסיטת סאו פאולו וב-1987 היה לפרופסור אמריטוס.
שנברג הלך לעולמו בשנת 1990 והותיר אחריו בת, פרופ' אנה קלרה גריני שנברג, גנטיקאית ומיקרוביולוגית באוניברסיטת סאו פאולו.