stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המערכה במרחב וורונז'-וורושילובגרד
מהלך הקרבות > סיכום השלב השני

יחידות הצבא האדום לא הצליחו לייצב את החזית לאורך נהר דון. נסיגה, אף מאורגנת לא איפשרה להוציא את התותחים וציוד כבד אחר. הכוחות הנסוגים התמקמו לאורך כבישים והיו מטרה קלה ללופטוואפה. לאור כך, במערכה על קווקוז רק הארמייה ה-51 הייתה מצוידת בתותחים בקוטר 122 מ"מ ו-152 מ"מ.
למזלה של החזית הדרומית של רודיון מלינובסקי, ב-23 ביולי החליט הפיקוד הגרמני להעביר יחידות שריון צפונה לטובת מתקפה לכיוון סטלינגרד. הארמייה ה-11 שהשתחררה ממצור סבסטופול בסופו של דבר לא עברה לטובת מערכה בקווקז כפי שתוכנן ועברה לסביבות לנינגרד עם הציוד הכבד שהיה ברשותה כולל תותחים בעלי קוטר גדול במיוחד. כתוצאה מכל השינויים, כיווני מהתקפה של קבוצות הארמיות הגרמניות התפזרו והחלו שתי מערכות נפרדות - קרב סטלינגרד ומערכה על קווקז. פיזור הכוחות בסופו של דבר גרם לכך שמבחינה גרמנית אף אחת ממערכות אלו לא הצליחה.
ב-25 ביולי החזית הדרומית פורקה ומפקדה רודיון מלינובסקי מונה למפקד הארמייה ה-66. הוא היה אחרון בין שלושת מפקדים סובייטים שנכנסו למבצע זה כמפקדי חזית ושלמו על שגיאות פיקוד במהלכו.
מרגיטה גומל

מרגיטה הלמבולד-גומל (בגרמנית: Margitta Helmbold-Gummel; ‏29 ביוני 1941 – 26 בינואר 2021) הייתה אתלטית מזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) ושיאנית עולם בהדיפת כדור ברזל.
גומל הייתה האישה הראשונה בעולם שהדפה כדור ברזל מעבר ל-19 מטר והראשונה בעולם שנמצאה חיובית באמרוץ כתוצאה משימוש בסטרואידים אנבוליים (1968).
ביוגרפיה

גומל נולדה במגדבורג, סקסוניה-אנהלט.
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיימה גומל במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 16.91 מטר.
ביוגרפיה > סגנית אלופת אירופה

באליפות אירופה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1966 זכתה גומל במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.05 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה מברית המועצות (17.22 מטר) ולפני בת ארצה מריטה לנגה (16.96 מטר).
ביוגרפיה > שיאנית עולם ואלופה אולימפית

חודש לפני אולימפיאדת מקסיקו סיטי, בתחרות שנערכה בפרנקפורט על האודר ב-22 בספטמבר 1968 קבעה גומל בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 18.87 מטר, שיפור לשיא העולם בן החמישה חודשים של נדז'דה צ'יז'ובה (18.67 מטר). במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא עולם חדש של 19.61 מטר, לפני מריטה לנגה (18.78 מטר) ונדז'דה צ'יז'ובה (18.19 מטר). בהדיפה הראשונה היא קבעה שיא אולימפי חדש של 18.53 מטר. בהדיפה השלישית היא קבעה שיא עולם חדש של 19.07 מטר ובכך הייתה לאישה הראשונה בהיסטוריה שהדפה מעבר ל-19 מטר.
שבוע לפני אליפות אירופה, בתחרות שנערכה במזרח ברלין ב-11 בספטמבר 1969 קבעה גומל בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 20.10 מטר, שיפור בס"מ אחד לשיאה בן החודשיים של נדז'דה צ'יז'ובה. באליפות עצמה שנערכה באתונה, יוון ב-16 בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.58 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה שקבעה שיא עולם חדש של 20.43 מטר ולפני מריטה לנגה שקבעה שיא אישי חדש של 19.56 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכתה גומל במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.22 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה (20.16 מטר) ומריטה לנגה (19.25 מטר).
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה גומל במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 20.22 מטר, אחרי נדז'דה צ'יז'ובה שקבעה שיא עולם חדש של 21.03 מטר ולפני איבנקה חריסטובה מבולגריה (19.35 מטר) ולא הצליחה להגן על תוארה.
שיאים אישיים

הדיפת כדור ברזל: 20.22 מטר (1972)
ראו גם

התפתחות שיא העולם בהדיפת כדור ברזל לנשים (ויקיפדיה האנגלית)
אדי האו

אדוארד ג'ון פרנק האו (באנגלית: Edward John Frank Howe; נולד ב-29 בנובמבר 1977) הוא מאמן כדורגל אנגלי בקבוצת ניוקאסל יונייטד ושחקן כדורגל בעבר.
קריירת מועדונים

האו נולד באמרשם, כשהיה צעיר מאוד עבר עם משפחתו לורווד בדורסט, ובהמשך החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצות נוער מקומיות לפני שהחל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת בורנמות'. האו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של המועדון בדצמבר 1995 נגד הול סיטי. האו ביסס עצמו כשחקן חשוב בהגנת בורנמות' ובשנת 1998 זומן לסגל הנבחרת הצעירה של אנגליה עד גיל 21.
במרץ 2002 חתם בפורטסמות' בסכום של 400,000 ליש"ט, מה שהפך אותו להחתמה הראשונה של המאמן הארי רדנאפ. זמן קצר לאחר החתמתו, נפצע בברך וסיים את העונה בטרם החלה.
הוא חזר מהפציעה למשחק הפתיחה של עונת 2002–2003 מול נוטינגהאם פורסט, אך הוא נפצע שוב לאחר 9 דקות בלבד וסיים שוב את העונה. הוא חזר לכושר מלא רק בינואר 2004 אחרי 18 חודשים מחוץ למגרשים. הוא הושאל לסווינדון טאון עד לתום העונה, אך לא שותף. פורטסמות' השאילה את האו בחזרה לבורנמות' בשלושה החודשים הראשונים של 2004. הוא הוכיח את עצמו כשחקן מן המניין על אף הפציעות הקשות שחווה. בשנה זו נקלע המועדון לקשיים כלכליים והאו יחד עם חבריו לקבוצה גייסו 21,000 ליש"ט למען המועדון. בשנת 2007, לאחר שלוש עונות נוספות במדי הקבוצה, ויותר מ-270 הופעות, פציעות נוספות אילצו את האו לפרוש בגיל 30 בלבד ומיד מונה למאמן קבוצת הנוער של המועדון.
קריירה כמאמן

בדצמבר 2006, בגיל 29, האו מונה למאמן זמני בקבוצת המילואים של בורנמות' בעודנו שחקן פעיל, בסוף עונה זו פרש ממשחק פעיל ומונה כמאמנה הקבוע של הקבוצה. בספטמבר 2008, פוטר האו מתפקידו בעקבות עזיבת המנהל המקצועי של המועדון.
קריירה כמאמן > בורנמות'

האו חזר לבורנמות' כמאמן קבוצת הנוער ב-31 בדצמבר 2008.
בתחילת עונת 2009/10, האו ניצח שמונה מתוך תשעת המשחקים הראשונים, שיא מועדון. בנובמבר 2009, אלופת הליגה לנוער, פיטרבורו יונייטד פנתה להאו, אך האו דחה את הצעתם. בתום העונה, בורנמות' והאו הבטיחו את עלייתם לליגה הראשונה לנוער. בתחילת 2011 פנו להאו מספר מועדונים אך ב-11 בינואר הודיע שהוא נשאר בבורנמות'. עם זאת, ב-14 בינואר 2011, האו מונה למאמנה החדש של ברנלי.
קריירה כמאמן > ברנלי

ב-16 בינואר 2011 הוכרז האו כמאמנה החדש של ברנלי לאחר שחתם על חוזה לשלוש וחצי במועדון. האו עזב את ברנלי באוקטובר 2012 כשהוא מסביר את העזיבה מ"סיבות אישיות".
קריירה כמאמן > חזרה לבורנמות'

באוקטובר 2012 הצטרף האו מחדש לבורנמות' כמאמן הקבוצה. הוא זכה בפרס מאמן חודש נובמבר לאחר שהוביל את המועדון לשלושה ניצחונות ליגה ושתי תוצאות תיקו, כמו גם ניצחון בגביע הליגה. ב-20 באפריל 2013, הוא הבטיח עלייה עם המועדון לצ'מפיונשיפ לראשונה מאז 1990. בסיום עונת 2013/14 הוביל האו את בורנמות' למקום העשירי בליגה, שש נקודות מחוץ לפלייאוף העלייה, זהו מיקום השיא של המועדון אי פעם.
ב-27 באפריל 2015, האו הבטיח את עליית בורנמות' לראשונה בהיסטוריה לפרמייר ליג. לאחר שסיימו במקום הראשון בליגה והוכרזו כאלופי ליגת המשנה האו צוטט לאחר העלייה כשאמר על אוהדי הקבוצה: "זה לא צריך להיות שהם אלו שיודו לי, זה אני זה שצריך להודות להם. זה מועדון משפחתי אשר ראוי להיות במקום אליו הגיע."
בעונת 2015/2016, עונתה הראשונה של הקבוצה בליגה הבכירה, נשארה הקבוצה בליגה כשהיא מסיימת במקום ה-16 עם 5 נקודות מעל לקו האדום. עונה טובה עוד יותר, בעונת 2016/2017 הובילה את האו ובורנמות', לסיים בחלק העליון של הטבלה, במקום התשיעי. בעונת 2017/2018 סיימה הקבוצה במקום ה-12 והבטיחה למועדון עונה רביעית ברציפות בפרמייר ליג. בסיום עונת 2019/2020 ירד עם הקבוצה לצ'מפיונשיפ, לאחר חמש עונות בפרמייר ליג. לאחר מכן, ב-1 באוגוסט 2020, החליט לעזוב את המועדון לאחר שמונה שנים בתפקיד.
קריירה כמאמן > ניוקאסל יונייטד

ב-8 בנובמבר 2021 מונה למאמנה של ניוקאסל יונייטד במקומו של סטיב ברוס, וחתם על חוזה עד קיץ 2024. בפברואר 2022 זכה בתואר מאמן החודש בפרמייר ליג.
חיים אישיים

האו נשוי לויקי ולהם שלושה ילדים. ב-5 במרץ 2019 הוענק להאו פרס חופש העיר (אנ') על ידי מועצת העיר בורנמות'.
האו אוהד אברטון.
סטטיסטיקות כמאמן

נכון ל-11 במרץ 2022
| קבוצה | מאז | עד | מאזן> מ | מאזן> נצ | מאזן> ת | מאזן> הפ | מאזן> % נצ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בורנמות' | 31 בדצמבר 2008 | 16 בינואר 2011 | 102 | 51 | 18 | 33 | 50.00 |
| ברנלי | 16 בינואר 2011 | 12 באוקטובר 2012 | 87 | 34 | 19 | 34 | 39.08 |
| בורנמות' | 12באוקטובר 2012 | 1 באוגוסט 2020 | 356 | 143 | 77 | 136 | 40.17 |
| ניוקאסל יונייטד | 8 בנובמבר 2021 | הווה | 17 | 7 | 5 | 5 | 41.28 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 545 | 228 | 114 | 203 | 41.81 |
תארים > בורנמות'

אליפות הצ'מפיונשיפ: 2014/2015
תארים > אישיים

מאמן החודש בפרמייר ליג (4): מרץ 2017, ינואר 2018, אוקטובר 2018, פברואר 2022
הערות שוליים

↑  The return of Eddie Howe, web.archive.org, ‏22 בדצמבר 2014
↑  "My heart is at Bournemouth - Howe" (באנגלית בריטית). 2009-11-12. נבדק ב-2020-07-09.
↑  "Howe confirmed as Burnley manager" (באנגלית בריטית). 2011-01-16. נבדק ב-2020-07-09.
↑  "Eddie Howe: I had to leave Burnley for Bournemouth". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2012-10-13. נבדק ב-2020-07-09.
↑  AFC Bournemouth Home Page for the 2013-2014 season - Statto.com, web.archive.org, ‏11 במאי 2015
↑  Never been a day like it! Cherries achieve the impossible dream of Premier League football, Bournemouth Echo (באנגלית)
↑  2016/17 preview: Cherries primed for second term, www.premierleague.com (באנגלית)
↑  PICTURES: Cherries claim Leicester draw to seal ninth-place Premier League finish, Bournemouth Echo (באנגלית)
↑  Bournemouth's 12th-place Premier League finish a huge achievement, says Eddie Howe, Sky Sports (באנגלית)
↑  אנגליה: מנצ'סטר יונייטד וצ'לסי באלופות, ווטפורד ובורנמות' ירדו, באתר וואלה, 26 ביולי 2020
↑  Statement: Eddie Howe leaves club by mutual consent, AFCB
↑  Eddie Howe: Newcastle appoint former Bournemouth manager as replacement for Steve Bruce, Sky Sports (באנגלית)
פול נילסן

נילס פול "טיסט" נילסן (בדנית: Niels Poul "Tist" Nielsen; 25 בדצמבר 1891 –  9 באוגוסט 1962) היה כדורגלן דני שהוא מלך השערים במשותף עם יון דאל תומסון בכל הזמנים של דנמרק עם 52 שערים ב-38 הופעות.
נילסן זכה במדליית כסף עם הנבחרת הלאומית באולימפיאדת הקיץ 1912. הוא שיחק בקריירה שלו כחלוץ עבור קופנהגן בולקלוב, איתה זכה בשש אליפויות כדורגל בדנמרק. בקנדה, הוא שיחק עבור CNR מונטריאול, וזכה באליפות דומיניון קנדה ב-1929.
ביוגרפיה

כילד צעיר, נילסן היה מתגנב לצפות במשחקי כדורגל מבלי לשלם נולד בקופנהגן, נילסן התחיל לשחק כדורגל עם קופנהגן בולקלוב, שם בילה את כל הקריירה הבוגרת שלו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק ב-5 במאי 1910 כשחקן הצעיר ביותר דאז, בגיל 18 ו-131 ימים (מעל שיא הגיל של וילהלם וולפגגן מ-1908). השיא של נילסן יישאר שמונה שנים, עד ש וולדמאר לורסן בן ה-18 וה-51 יום הפך לבכורה הצעירה ביותר של נבחרת דנמרק.
תארים

אליפות דנמרק : 1912/13, 1913/14, 1916/17, 1917/18, 1921/22, 1924/25
הערות שוליים

↑  "Poul Nielsen". Olympedia. נבדק ב-24 במאי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
ניקולס אוונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביולי 1950 ברומסגרוב, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  9 באוגוסט 2022 (בגיל 72) אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  סנט אדמונד הול, אוקספורד, בית הספר ברומסגרוב 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות פנטזיה, מסתורין 
 יצירות בולטות:  הלוחש לסוסים 
 בן או בת זוג:  שרלוט גורדון קאמינג 
 מספר צאצאים:  4 
 www.nicholasevans.com
 
ניקולס אוונס (באנגלית: Nicholas Evans;‏ 26 ביולי 1950 – 9 באוגוסט 2022) היה עיתונאי, תסריטאי, מפיק טלוויזיה וקולנוע וסופר אנגלי. אוונס למד בברומסגרוב ואחר כך, לפני שהמשיך בלימודי משפטים באוניברסיטת אוקספורד, עשה תקופת מה באפריקה מטעם שירות המתנדבים לעבודת צדקה מעבר לים (VSO). בהמשך עסק בעיתונאות ועבד ככתב עיתונות וכתסריטאי טלוויזיה.
נולד בבברומסגרוב, וורסטרשייר, אנגליה. ספרו, "הלוחש לסוסים" היה במקום העשירי ברשימת רבי-המכר בארצות הברית לשנת 1995, לפי קביעת הניו יורק טיימס. את הסרט שנוצר על פי הספר ביים רוברט רדפורד, שגם כיכב בו מול קריסטין סקוט תומאס.
עלילות ספריו של אוונס מתרחשות באמריקה, בעיקר במרחביה הפתוחים, בהרי הרוקי המושלגים של מונטנה. הוא היה מודע לכך, שקולו הוא של סופר אמריקאי, בניגוד לקרקע גידולו האנגלית, אך זאת משום אהבתו מילדות לכל מה שקשור במערבונים, אינדיאנים ובוקרים, שהביאה אותו, בבגרותו, להציב את עלילות ספריו במערב אמריקה. הוא בילה תקופה ממושכת בארצות הברית בכיסוי מסע הבחירות הנשיאותי של 1976 ולאחר מכן עשה שבועות אחדים במונטנה, שם פגש אנשים ששימשו לו דגם לטום בוקר, הלוחש לסוסים.
אוונס נפטר ב-9 באוגוסט 2022. הותיר אחריו אישה, הזמרת-יוצרת שרלוט גורדון קאמינג. התגורר בדבון.
ספריו שתורגמו לעברית

הלוחש לסוסים (1995) The Horse Whisperer תרגום עידית פז, הוצאת מעריב, 1996.
הלולאה (1998) The Loop תרגום עידית פז, הוצאת הד ארצי, 1999.
בלב האש (1999) The Smoke Jumper תרגום עידית פז, הוצאת מעריב, 2003.
קו פרשת המים (The Divide (2005 תרגום עידית שורר, הוצאת מעריב, 2006.
ארון קרסוול

ארון ויליאם קרסוול (באנגלית: Aaron William Cresswell; נולד ב-15 בדצמבר 1989) הוא כדורגלן אנגלי המשחק כמגן שמאלי בוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים > טרנמיר רוברס

קרסוול החל את הקריירה שלו באקדמיה של ליברפול, אך שוחרר בשנת 2005 כשהוא בן 15. לאחר שחרורו מליברפול הוא הצטרף לאקדמיה של טרנמיר רוברס וביולי 2008 חתם על חוזה מקצעוני בקבוצה שהתחרתה בפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית בחשיבותה באנגליה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת הוא ערך ב-1 בנובמבר 2008 במסגרת הליגה בהפסד 0–1 למילטון קיינס דונס. ב-5 באפריל 2009 כבש קרסוול את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 2–0 על בריסטול רוברס. ואת העונה סיים קרסוול עם 14 הופעות ושער אחד בכל המסגרות. קרסוול שיחק שתי עונות נוספות במדי טרנמיר רוברס, כשבעונת 2009/2010 הוא שיחק 17 פעמים ולא כבש בכלל. אך בעונה לאחר מכן הוא הפך להיות בורג משמעותי בקבוצה. כשסיים את העונה עם 49 הופעות ו-5 שערים בכל המסגרות, מה שעורר את סקרנותם של מועדונים מליגות בכירות יותר.
קריירת מועדונים > איפסוויץ' טאון

ביוני 2011, לאחר סאגה משפטית חתם קרסוול באיפסוויץ' טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, ליגת המשנה האנגלית, שניצחה במירוץ להחתמתו את וסט ברומיץ' אלביון ודונקסטר רוברס על חוזה ל-3 שנים. את הופעת הבכורה שלו במועדון הוא ערך ב-6 באוגוסט 2011, בניצחון 3–0 על בריסטול סיטי במסגרת הליגה. ב-17 במרץ 2012, הוא כבש את שער הבכורה שלו עבור המועדון בניצחון 3–2 על פיטרבורו יונייטד. הוא רשם 46 הופעות בכל המסגרות במהלך עונתו הראשונה במועדון, וזכה בפרס שחקן העונה של המועדון לעונת 2011/2012. גם בעונות הבאות בקבוצה המשיך קרסוול לתקוע יתד בהרכב ולהתבלט כשסיים את עונת 2012/2013 עם 4 שערים ב-49 הופעות בכל המסגרות ואת עונת 2013/2014 עם שני שערים ב-43 הופעות בכל המסגרות.
קריירת מועדונים > וסטהאם יונייטד

לאחר שהסתיים חוזהו באיפסוויץ' טאון, ב-3 ביולי 2014, חתם קרסוול על חוזה ל-5 שנים בוסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. את הופעת הבכורה שלו בוסטהאם ובפרמייר ליג הוא ערך ב-16 באוגוסט 2014 בהפסד 0–1 לטוטנהאם הוטספר. ב-29 בנובמבר 2014 הוא כבש את שערו הראשון עבור המועדון, בניצחון 1–0 על ניוקאסל יונייטד. במאי 2015, נבחר קרסוול לשחקן העונה של המועדון כשהוא משחק בכל 38 משחקי הליגה ובכל 4 משחקי הגביע של המועדון. ובסך הכל היו לו 2 שערים ב-42 הופעות בעונה זו. בעקבות העונה המוצלחת ביוני 2015, חתם קרסוול על חוזה חדש עד 2020, עם אופציה לשנתיים נוספות. כמו כן בעונה זו זכתה וסטהאם בכרטיס לליגה האירופית לעונה הבאה בעבור משחק הוגן. בעונת 2015/2016 כבש קרסוול 2 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות והיה לשחקן וסטהאם עם מספר ההופעות הרב ביותר בעונה זו. קרסוול ערך הופעת בכורה אירופית בעונה זו בשלבי המוקדמות של הליגה אירופית נגד בירקירקארה ממלטה. ביולי 2016, נפצע קרסוול במשחק קדם עונה נגד קרלסרוהה הגרמנית, לאחר שנפגע ברצועת הברך. הוא חזר לפעילות באוקטובר וסיים את עונת 2016/2017 עם 29 הופעות וללא שערים. קרסוול המשיך להיות בורג מרכזי במועדון, את עונת 2017/2018 הוא סיים עם שער אחד ב-39 הופעות. ואת עונת 2018/2019 הוא סיים עם 22 הופעות וללא שערים לאחר שנעדר מספר שבועות בעקבות פציעה. באוקטובר 2019 לאחר פתיחת עונה מוצלחת חתם קרסוול על חוזה חדש במועדון עד 2023. ואת עונת 2019/2020 סיים עם 3 שערים ב-33 הופעות בכל המסגרות. בעונת 2020/2021 ששוחקה ללא קהל בעקבות מגפת הקורונה רשם קרסוול 39 הופעות, וסייע למועדון לסיים במקום ה-6 בליגה שזיכה אותו בכרטיס לשלב הבתים של הליגה האירופית. את עונת 2021/2022 סיים קרסוול עם 2 שערים ב-42 הופעות כולל 9 הופעות בליגה האירופית במסעה של וסטהאם עד לחצי הגמר. עונת 2022/2023 הייתה עונה פחות מוצלחת עבור וסטהאם בפרמייר ליג. קרסוול רשם 28 הופעות בליגה בעונה זו. אך בעונה האירופית היה קרסוול בורג משמעותי בסגל הקבוצה שזכתה בגביע הקונפרנס ליג לאחר ניצחון על פיורנטינה האיטלקית בגמר שהביא תואר למועדון לאחר 43 שנים שחונות. בעונת 2023/2024 בליגה האירופית כבש קרסוול את שערו הראשון באירופה בניצחון 5–0 על פרייבורג הגרמנית בשלב שמינית הגמר. לעומת זאת בעונת 2023/2024 בליגה מעמדו ירד והוא הופיע ב-11 משחקים בלבד, וסיים את העונה עם 18 הופעות ושער אחד בכל המסגרות.
קריירה בינלאומית

ב-7 בנובמבר 2016, קיבל קרסוול זימון ראשון לנבחרת אנגליה לקראת משחק מוקדמות מונדיאל 2018 נגד סקוטלנד ומשחק הידידות נגד ספרד, לאחר פרישתו של דני דרינקווטר מהסגל עקב פציעה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-15 בנובמבר 2016, בתיקו 2–2 עם ספרד באצטדיון ומבלי.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

מעודכן ל-31 במאי 2024
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סה"כ> הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| טרנמיר רוברס | 2008/2009 | הפוטבול ליג הראשונה | 13 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | - | - | 0 | 0 | 14 | 1 |
| טרנמיר רוברס | 2009/2010 | הפוטבול ליג הראשונה | 14 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | - | - | 1 | 0 | 17 | 0 |
| טרנמיר רוברס | 2010/2011 | הפוטבול ליג הראשונה | 43 | 4 | 1 | 1 | 2 | 0 | - | - | 3 | 0 | 49 | 5 |
| טרנמיר רוברס | סה"כ | סה"כ | 70 | 5 | 2 | 1 | 4 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 80 | 6 |
| איפסוויץ' טאון | 2011/2012 | הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ | 44 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | - | - | - | - | 46 | 1 |
| איפסוויץ' טאון | 2012/2013 | הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ | 46 | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | - | - | - | - | 49 | 4 |
| איפסוויץ' טאון | 2013/2014 | הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ | 42 | 2 | 1 | 0 | 0 | 0 | - | - | - | - | 43 | 2 |
| איפסוויץ' טאון |  |  | 132 | 6 | 3 | 0 | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 138 | 7 |
| וסטהאם יונייטד | 2014/2015 | הפרמייר ליג | 38 | 2 | 4 | 0 | 0 | 0 | - | - | - | - | 42 | 2 |
| וסטהאם יונייטד | 2015/2016 | הפרמייר ליג | 37 | 2 | 6 | 0 | 1 | 0 | 3 | 0 | - | - | 47 | 2 |
| וסטהאם יונייטד | 2016/2017 | הפרמייר ליג | 26 | 0 | 1 | 0 | 2 | 0 | - | - | 0 | 0 | 29 | 0 |
| וסטהאם יונייטד | 2017/2018 | הפרמייר ליג | 36 | 1 | 1 | 0 | 2 | 0 | - | - | - | - | 39 | 1 |
| וסטהאם יונייטד | 2018/2019 | הפרמייר ליג | 20 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | - | - | - | - | 22 | 0 |
| וסטהאם יונייטד | 2019/2020 | הפרמייר ליג | 31 | 3 | 1 | 0 | 2 | 0 | - | - | - | - | 33 | 3 |
| וסטהאם יונייטד | 2020/2021 | הפרמייר ליג | 36 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | - | - | - | - | 39 | 0 |
| וסטהאם יונייטד | 2021/2022 | הפרמייר ליג | 31 | 2 | 1 | 0 | 1 | 0 | 9 | 0 | - | - | 42 | 2 |
| וסטהאם יונייטד | 2022/2023 | הפרמייר ליג | 28 | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 8 | 0 | - | - | 38 | 0 |
| וסטהאם יונייטד | 2023/2024 | הפרמייר ליג | 11 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 6 | 1 | - | - | 18 | 1 |
| וסטהאם יונייטד | סה"כ | סה"כ | 294 | 10 | 18 | 0 | 11 | 0 | 26 | 1 | 0 | 0 | 349 | 11 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 496 | 21 | 23 | 0 | 18 | 0 | 26 | 1 | 4 | 0 | 567 | 24 |
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת

| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| אנגליה | 2016 | 1 | 0 |
| אנגליה | 2017 | 2 | 0 |
| סה"כ | סה"כ | 3 | 0 |
תארים > קבוצתיים

וסטהאם יונייטד
הקונפרנס ליג: 2022/2023
תארים > אישיים

שחקן העונה של איפסוויץ' טאון: 2011/2012
נבחרת העונה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2013/2014
שחקן העונה של וסטהאם יונייטד: 2014/2015
הערות שוליים

↑  "Aaron Cresswell: I was left devastated by Liverpool rejection". Sky Sports. 9 בנובמבר 2016. נבדק ב-11 במאי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Town win race for Cresswell". TWTD.co.uk. 30 ביוני 2011. נבדק ב-1 ביולי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ipswich Town sign Tranmere defender Aaron Cresswell". BBC Sport. 1 ביולי 2011. נבדק ב-1 ביולי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bristol City 0–3 Ipswich Town". BBC Sport. 6 באוגוסט 2011. נבדק ב-19 בדצמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Gooderham, Dave (22 באפריל 2012). "Aaron Cresswell wins Supporters Player of the Year". East Anglian Daily Times. Ipswich. אורכב מ-המקור ב-6 בדצמבר 2017. נבדק ב-5 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Transfer news: West Ham boss Sam Allardyce delighted with Aaron Cresswell deal". Sky Sports.
↑  "Hammers snap up Cresswell". West Ham United F.C. אורכב מ-המקור ב-7 ביולי 2014. נבדק ב-3 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rose, Gary (16 באוגוסט 2014). "West Ham United 0–1 Tottenham Hotspur". BBC Sport. נבדק ב-11 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chowdhury, Saj (29 בנובמבר 2014). "West Ham United 1–0 Newcastle United". BBC Sport. נבדק ב-11 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Aaron completes Player Awards hat-trick!". West Ham United F.C. 6 במאי 2015. אורכב מ-המקור ב-10 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aaron Cresswell: West Ham defender signs five-year contract". BBC Sport. 29 ביוני 2015. נבדק ב-11 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "England call up Aaron Cresswell and Jordan Pickford for Scotland qualifier". The Guardian. London. 7 בנובמבר 2016. נבדק ב-8 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McNulty, Phil (15 בנובמבר 2016). "England 2–2 Spain". BBC Sport. נבדק ב-17 בנובמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stone, Simon (7 ביוני 2023). "Fiorentina 1–2 West Ham United: Jarrod Bowen goal decides Europa Conference League final". BBC Sport. נבדק ב-7 ביוני 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Luis Suarez: Liverpool striker wins PFA Player of the Year award". BBC Sport. 28 באפריל 2014. נבדק ב-15 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
קרסוול במדי איפסוויץ' טאון, 2011
קרסוול מדי וסטהאם יונייטד, 2014
איי (נהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 יובלים:  אמסטל, Slooter, Westertoegang, Zijkanaal I, Oostertoegang, ספרנה, Westerkanaal, Buiksloterkanaal 
 שפך:  IJmeer 
 מדינות באגן הניקוז:  הולנד 
 
מפה טופוגרפית המראה את נהר האיי, סביבות 1850
תמונת לוויין של נהר האיי, 2020
מעבורת על האיי המתופעלת על ידי עיריית אמסטרדם
גשר סכלינגואודה על נהר האיי
עומס על האיי במהלך אירוע SAIL בשנת 2015
אָיי (בהולנדית: IJ) הוא נהר, לשעבר שפך, בצפון הולנד. האיי עצמו, הנקרא האיי הפנימי (Binnen-IJ) מפריד בין מרכז העיר אמסטרדם לצפון אמסטרדם, והיה במקור שלוחה של הזאודרזיי (אנ'). השם IJ קשור ל־Ae, Ee או Die בפריזית, שפירושה 'מים'.
היסטוריה

ישנן מספר תיאוריות כיצד נוצר האיי. על פי אחת מהן האיי התחיל כנחל, כתוצאה מפריצה של דיונה ליד קסטריקום בצפון הולנד. תיאוריה יותר סבירה היא שה-IJ הוא שריד של זרוע צפונית של הדלתא של הריין. על פי סברה אחרת, ה-IJ יכול היה להגיע גם מאגם אלמיירה (כיום האייסלמיר). בכל מקרה, בתקופה הרומית, האיי הקדום קישר בין אגם אלמיירה ונהר האוטרכטסה פכט מחד, והים הצפוני מאידך. הקשר עם הים הצפוני נעלם מאוחר יותר, בעוד שה-IJ נעשה רחב יותר ויותר בימי הביניים. תופעה זו קשורה להיווצרות הזאודרזיי, בעצמו תוצאה של מספר גלי סערה ושיטפונות.
בימי הביניים נבנו סוללות לאורך האיי. בסוף ימי הביניים קמו כפרים לאורך הסוללות.
אחזור קרקע ובניית תעלות

באמצע המאה התשע-עשרה הוחלט לייבש את חלקו הגדול ביותר של שפך הנהר, שהשתרע מערבה עד פלסן (אנ') ובוורווייק (אנ'), להפכו לפולדרים, ולסגור את שארית הזאודרזיי באמצעות סכר ותאי השייט באורנייסלאוזן.
תעלת הים הצפוני (נפתחה ב-1876), שנבנתה באותו זמן, מחברת את נהר האיי הסגור עם תאי השיט באיימאודן והנמל החדש שנבנה שם. האיי החיצוני (Buiten-IJ) ממוקם מזרחית לאורנייסלאוזן ומתחבר לאגם האיי (איימיר) ולמרקרמיר .
הוספת איים

מהמאה ה-17, החלו ליצור איים בנהר האיי על ידי השלכת סחף וחול על הקרקעית עד שנוצרה אדמה מוצקה. כחלק מהתרחבות נוספו שלושה איים ממזרח לעיר הקיימת ומדרום לאיי ב-1593. בשנת 1634, הושלמה גם יצירת האי ואלסנאיילנד.
שלושת האיים המערביים נבנו בין 1611 ל-1615. האיים המזרחיים באו בעקבותיהם כמה עשורים מאוחר יותר, בסביבות 1650.
במהלך בניית תעלת הים הצפוני, בין השנים 1870 ו-1880, נוספו שלושה איים באיי בגובה שפך האמסטל לשעבר, באמצעות חול מהדיונות ליד איימאודן, שהועבר לאחר חפירת תאי השייט שם. על האיים הללו נבנתה התחנה המרכזית של אמסטרדם, שנפתחה ב-1889. אי התחנה הפריד בין מרכז העיר העתיקה של אמסטרדם לבין האיי, ועל כן היה צורך להעביר את הנמל למקום אחר.
בחלק המזרחי של האיי הסגור, נבנו הרציפים המזרחיים של הנמל בסוף המאה ה-19 על חצאי איים שהוקמו באיי, כולל האי יאווה הנוכחי ואי ה-KNSM. בסוף המאה ה-20, הפך האזור לאזור מגורים, השוכן ישירות על מי הנהר. באיימיר, רובע אייבורך החדש נמצא בבנייה מאז 2002, גם הוא על איים שנוצרו בעזרת חול שהובא מאזור לייליסטאט.
מעבורות

המעבורות של אמסטרדם מספקות שירותים על האיי. מאז 1897, השירות בין התחנה המרכזית לטולהאוס (בית המכס) בצפון אמסטרדם מתופעל על ידי עיריית אמסטרדם (GV). עוד כמה נוספו במהלך המאה ה-20. בשנת 1943 נוצרה חברת התחבורה העירונית באמצעות מיזוג החשמלית העירונית עם המעבורות העירוניות.
לאחר בניית גשר סכלינגואודה (1957) ומנהרת קון (1966), נותרו שתי מעבורות נוסעים ועם פתיחת מנהרת האיי (1968) נסגרו שתי מעבורות הנוסעים וכן המעבורת מדרך אדלאר. בשנת 1974, עקב משבר הנפט של 1973, חזרה המעבורת בדרך אדלאר לפעולה. מאז 1988, מעבורת זו מופעלת עם סירה קטנה, המיועדת אך ורק להולכי רגל ותנועת אופניים. שירות המעבורת הנוכחי (סדרה 50) פועל מאז 1995 / 2002. המעבורות הגדולות, שהובילו גם מכוניות ומשאיות שלא הורשו לנסוע במנהרות, הפליגו רק במסלול אחד. מאז אפריל 2007, מכוניות כבר לא מורשות לעלות אליו ותנועת המשאיות מוגבלת לקו אחד בין אזור הנמל במערב העיר וזאנדאם.
שירותי מעבורת חדשים נוספו בשנת 2007, כאשר אזור ה-NDSM (אנ') קיבל שירות מעבורות, ובשנת 2014, כאשר הוקמה המעבורת המזרחית.
גשרים

מאז אמצע המאה ה-19 היו תוכניות רבות לגשר מעל האיי באמסטרדם. התוכנית המוקדמת ביותר היא משנת 1839. בין 1851 ל-1886, הוצעו עיצובים שונים לגשר מעל הנהר אך אלא לא יושמו כי משום שהדבר היה מפריע לתנועת ספינות גדולות.
גשרים > גשר סכלינגואודה

בשנת 1957 נבנה חיבור גשר מעל ה-Buiten-IJ בקצה המזרחי של אמסטרדם. יתרה מזאת, רק צפון אמסטרדם נותרה תלויה בקשרי מעבורת לתנועה עם שאר חלקי העיר.