stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שי אבוחצירה
פעילות ציבורית

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2008, הקים אבוחצירה, יחד עם גרעין מייסד של פעילי ציבור צעירים, את רשימת צעירי חיפה שהתמודדה על מקום במועצת העיר חיפה כרשימה על מפלגתית. הרשימה נחלה הצלחה והצליחה להשיג שני מנדטים. במסגרת ההסכם הקואליציוני שנחתם עם רשימתו של ראש העיר הנבחר, יונה יהב, סוכם כי אבוחצירה יכהן כסגן ראש העיר ברוטציה וכמחזיק תיק הצעירים במועצת העיר.
בחודש מאי 2011 החל אבוחצירה לכהן כסגן ראש העיר בפועל. בחודש מאי 2012 נבחר לנהל את סניף מפלגת יש עתיד במחוז חיפה, ולעמוד בראש הרשימה המשותפת של המפלגה וצעירי חיפה.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2013, זכתה הרשימה המשותפת ב-3 מנדטים, ואבוחצירה נתמנה לכהן כסגן ראש העיר בפועל ומחזיק תיק החינוך. בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשלהי 2018, התמודד עם רשימתו יחד עם ראש העיר יונה יהב, כמספר 2 ברשימת "יונה יהב וצעירי חיפה", אולם אלה הפסידו בבחירות ולאחר הבחירות פינה יונה יהב את מקומו במועצת העיר ואבוחצירה הפך לראש הרשימה וחבר באופוזיציה.
הערות שוליים

↑  אלירן טל, ברית פוליטית, באתר News חיפה קריות 9 באפריל 2018
↑  רשימת "צעירי חיפה", בראשות שי אבוחצירה, תכריז השבוע על התמודדותה בבחירות למועצת העיר
↑  מיכל ירון, הנשק החיפאי הסודי של יאיר לפיד - סגן ראש העיר, שי אבוחצירה, באתר http://www.mynet.co.il, ‏23.10.12 (ארכיון)
↑  שמעון בן עמי, שי אבוחצירה ישמש יו"ר תנועת יש עתיד בחיפה, מתוך "מגזין זאפו", 1 במאי 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיעור לחיצה

שיעור לחיצה (CTR, click-through rate) הוא מדד מקובל להצלחה של קמפיין פרסום מקוון. הוא מבטא את היחס בין מספר החשיפות שמקבלת פרסומת לבין מספר הלחיצות עליה. לפי מדד זה, הפרסום נחשב לאפקטיבי יותר ככל ששיעור הלחיצה על פרסומת גדול יותר. על פי רוב ניתן ערך ה-CTR באחוזים. לדוגמה, אם על כל מאה חשיפות לפרסומת היא מקבלת לחיצה אחת, ה-CTR שלה הוא 1%.
מדידת ה-CTR היא תוצאה של הצורך של המפרסמים להבין את תגובת המשתמשים למסרים המוצגים להם. בהיעדר יכולת להעריך במדויק את התגובה הרגשית ואת ההשפעה של המסר על המשתמש, שיעור הלחיצה מפורש כביטוי כמותי מדיד של הצלחתה של פרסומת לעורר במשתמש עניין. מטרתם של מפרסמים (שמטרותיהם מסחריות או אחרות) היא כמעט תמיד לגרום למשתמש לעשות פעולה כלשהי: לקנות מוצר או שירות, להירשם או למסור מידע, להשתמש בשירות כלשהו, להוריד תוכנה, להיחשף לתוכן כלשהו, וכדומה. לחיצה על פרסומת המביאה אותם ליעד המבוקש או לעשיית הפעולה הרצויה פירושה שהחשיפה לפרסום הצליחה לסקרן או לעניין את המשתמש.
במהלך השנים ירד שיעור הלחיצה על פרסומות באינטרנט. המשתמשים למדו להתעלם מפרסומות שהם רואים (תופעה הנקראת "עוורון באנרים"). כיום שיעור לחיצה של למעלה מאחוז אחד על באנר נחשב לגבוה. אך שיעור הלחיצה הרצוי (ובהתאם לכך התגמול שמוכנים המפרסמים תמורת הלחיצות) תלוי בגורמים שונים. לדוגמה, שיעור לחיצה גבוה אשר אינו מוביל בסופו של דבר למכירה הוא מצב פחות רצוי למפרסמים משיעור לחיצה נמוך יותר אך עם שיעור גבוה יותר של מכירות בעקבות הלחיצות שהפרסום מצליח להשיג.
שיעור לחיצה גבוה יותר מושג כאשר הפרסום נעשה באתר המושך קהל יעד מוגדר המתעניין בנושא הפרסום. לדוגמה, פרסום של מוצר לרכב צפוי להשיג שיעור לחיצה גבוה יותר באתר העוסק ברכב מאשר באתר כללי או העוסק בנושא אחר לגמרי. פרסום במנועי חיפוש מניב שיעור לחיצה גבוה ככל שהוא רלוונטי למונחי החיפוש ולכוונות החיפוש של המשתמש, וככל שהפרסומת נראית אינפורמטיבית יותר. לדוגמה, כאשר בעקבות חיפוש מקבל המשתמש פרסום המציע בדיוק את המוצר שאותו חיפש, או פרטים שימושיים על אודות עסק המוכר אותו, שיעור הלחיצה נוטה להיות גבוה.
השימוש ב-CTR אינו מוגבל רק לאתרי אינטרנט. הוא נכון ללחיצות באפליקציות למכשירים ניידים ובמיוחד למדידת הצלחה של דיוור אלקטרוני שיווקי. גם במקרים אלה מושפע שיעור הלחיצה מגורמים שונים, ביניהם השעה והיום בשבוע, מאפייני קהל הנמענים ומידת ההומוגניות שלהם, ניסוח וצורת ההבלטה של הקישור, ורבים אחרים.
רחל מורפורגו

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1790 טריאסטה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  24 באוגוסט 1871 (בגיל 81) טריאסטה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 שפות היצירה:  עברית 
 
רחל מוֹרפּוּרגוֹ (באיטלקית: Rachel Morpurgo;‏ 8 באפריל 1790 – 1871, ז' באלול תרל"א) הייתה משוררת איטלקייה, הראשונה שכתבה שירה עברית. מכונה "המשוררת העברייה הראשונה".
ביוגרפיה

נולדה בטריאסטה שבאיטליה, בת לבנדטו (ברוך) וברכה לוצאטו, ממשפחת לוצאטו המפורסמת; מצד אביה היא נכדתו של המשורר יצחק לוצאטו, ומצד אמה היא דודניתו של שמואל דוד לוצאטו (שד"ל). עד גיל 12 למדה את התורה מפי דודיה, ובת ארבע-עשרה למדה פירוש רש"י, תלמוד ו"חובות הלבבות" של רבינו בחיי.
למדה את אומנות הליתוגרפיה (דפוס אבן) ועזרה לקרוביה במלאכתם. בגיל 29 נישאה ליעקב מורפורגו.
כתבה את שיריה הראשונים בעברית בגיל 18, אך פרסמה לראשונה את שיריה רק בגיל 57, בכתב העת "כוכבי יצחק". שירתה זכתה למן ההתחלה להצלחה רבה בקרב הקוראים.
שירתה שואבת מטקסטים עבריים קאנונים, כך למשל בשיר "ואלה דברי רחל" בו היא מדמה את עצמה לכנסת ישראל.
האמונה בביאת המשיח היא היסוד העיקרי בשירתה וכתיבתה. אמונה זו הובעה בתוקף גדול יותר בשירה האחרון, "עמק עכור", שכתבה בשנתה השבעים ושבע. כתבה גם שירי הגות.
במלאת מאה שנה להולדתה הופיע מבחר שיריה בשם "עוגב רחל", משיריה שהובאו לדפוס בכתבי עת עבריים עוד בחייה על ידי סגן הרב הראשי לטריאסטה, יצחק חיים קסטיליוני. שיריה של מורפורגו זכו להערכה מצד שד"ל, שהיה בן דודה.
לקריאה נוספת

טובה כהן, עוגב נאלם - חייה ויצירתה של המשוררת העברייה-איטלקייה רחל מורפורגו, הוצאת כרמל, 2016.
משה אונגרפלד, "רחל מורפורגו, מאה שנה למותה, הדאר, ניו יורק, נ', 1971.
טובה כהן, "מה לי ולאשה חכמת לב", עיצובה הספרותי של המשכילה העבריה מנקודות תצפית מגדריות שונות, ספרות וחברה בתרבות העברית החדשה, 2000.
Yael Levine, “Rachel Morpurgo”, Judaism, 49, 1, Winter 2000, pp. 13–29
גבריאלה מוסקטי-שטינדלר, "טריאסטי ותרבותה לאור שירתה של רחל מורפורגו"את, הודפס על ידי "ברית עברית עולמית" לרגל הכנס ה-15 של הארגון, 2002.
יפה ברלוביץ, "רחל מורפורגו - התשוקה אל המוות, התשוקה אל השיר, לטיבה של המשוררת העברית הראשונה בעת החדשה", סדן, ב'.
יעל לוין, "האישה שתרגמה את ההגדה לאיטלקית: סיפורה של פלורה רנדגר פרידנברג", קולך 67 (תשס"ג), עמ' 2–4.
יעל לוין, "'כה כתבה הצעירה מן הצאן': על תפילת 'מי שבירך' לרחל מורפורגו", הצופה, יום שישי, כ"ו באדר תשס"ד, 19 למארס 2004, סופרים וספרים, עמ' 11, 14.
יעל לוין, "מסה על מעמד האישה ביהדות לרב יצחק חיים קסטיליוני", מילין חביבין ב (תשס"ו), החלק העברי, עמ' טו-כד.
הערות שוליים

↑  פרופ' זיוה שמיר, הניצנים הראשונים של שירת הנשים האנגלו-אמריקנית, באתר מחקרים בספרות עברית, ‏13 בדצמבר 2021
↑  ימימה חובב, שירת רחל, סגולה, נובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265516505171  BnF: cb18052544s (data)  GND: 1023493012  ISNI: 0000 0000 6634 2231  LCCN: nr88002496  NTA: 29931216X  VcBA: 495/229376  VIAF: 17066028   WorldCat (עם VIAF): 17066028
שואת יהודי צפון טרנסילבניה

צפון טרנסילבניה ביחס למפת רומניה
ביום 30 באוגוסט 1940, בהתאם לתכתיב וינה, הועברה הריבונות על צפון טרנסילבניה מרומניה להונגריה.
במפקד התושבים של שנת 1930 נחלקה האוכלוסייה של אזור זה כך:
| הלאום | אוכלוסייה | אחוזים |
| --- | --- | --- |
| רומנים | 1.304.898 | 50.1 % |
| הונגרים | 968.371 | 37.2 % |
| יהודים | 148.620 | 5.7 % |
| גרמנים | 72.108 | 2.8 % |
| רוסים | 28.089 | 1.1 % |
| אחרים | 81.494 | 3.1 % |
המבנה האתני של צפון טרנסילבניה 
על פי מפקד שערכו השלטונות הרומנים, היו בשנת 1941 בצפון טרנסילבניה 151,126 יהודים, אך למספר זה נוספו עוד כ-10% נוצרים שנחשבו ליהודים על פי חוקי הגזע ההונגרים (סב אחד יהודי) וכך הגיע המספר ליותר מ־166,000 איש. על פי ההערכה, בתקופה זו הושמדו יותר מ־146,000 יהודים שהגיעו לאושוויץ מצפון טרנסילבניה.
השנים 1940–1944

השלטון ההונגרי הפשיסטי, שקיבל את השלטון על צפון טרנסילבניה בספטמבר 1940, השליט בהדרגה משטר של איסורים ומגבלות כנגד היהודים, בתחומי הכלכלה, החברה והתרבות, בהתאם לחקיקה ההונגרית. מיומו הראשון של השלטון ההונגרי נאסרה פעילותה של עיתונות יהודית בפרט ופעילות ציונית בכלל. היהודים פוטרו מהמשרות המשפטיות והציבוריות ומספר התלמידים היהודים הורד מתחת ל-4%. הארגונים היהודים נקטו באמצעים משלהם כדי להתמודד עם המצב החדש והקימו שני בתי ספר תיכוניים, אחד בקלוז' והשני באורדאה. הקהילות האורתודוקסיות והקהילות הנאולוגיות שיתפו פעולה במרכזי סיוע.
בשנת 1942 גייסו שלטונות הונגריה 50,000 איש, 15,000 מהם מצפון טרנסילבניה, מבין הגברים היהודים הכשרים לעבודה (גילאי 18 עד 25 בהתחלה ובהמשך הועלה הרף העליון ל-60), ומרביתם נשלחו לעבודות כפייה בחזית המזרחית, באוקראינה. מבין המגויסים נשאר בחיים אחד משבעה והיתר מתו מרעב, קור, מכות, ירי ושריפה.
יחד עם יהודי צפון טרנסילבניה נשלחו למחנות ההשמדה גם סקלרים סובוטניקים, שסירבו להתכחש ליהדותם.
בשנת 1944 נשלחו למחנה אושוויץ כ־150,000 מיהודי צפון טרנסילבניה. כ־70 עד 75 אחוזים ולפעמים גם 80 אחוזים מהנשלחים הועברו מהקרונות ישירות למתקני ההריגה. הנותרים נשלחו למחנות ריכוז ועבודת כפייה.
על סמך מספרים אלה, ההערכה היא שבתקופה זו הושמדו יותר מ־146,000 יהודים שהגיעו לאושוויץ מצפון טרנסילבניה.
המשלוחים

ביום 3 במאי 1944 בשעה 5:00 התחיל ריכוז יהודי החבל לתוך גטאות, הגדול שבהם הוא גטו קולוז'וואר שהיה בעיר קלוז'. יהודי מרמורש, סאטו מארה, באיה מארה וסביבתן רוכזו ב־11 גטאות ובו זמנית יהודי קלוז', ביסטריצה ואורדאה בודדו.
היהודים נשלחו למחנות השמדה ברכבות שעברו דרך תחנת "קושיצה" ובתחנה נרשמו נתונים על מספר הנוסעים והמקום ממנו הובאו, בהתאם לנתונים שנאספו על ידי מנהל התחנה, Miklós Gaskó:
ביום 16 במאי 3,007 יהודים שהובאו מסיגט.
ביום 17 במאי 3,052 יהודים שהובאו מאקרמזה (היום באוקראינה).
ביום 18 במאי 3,248 יהודים שהובאו מסיגט.
ביום 19 במאי 3,032 יהודים שהובאו מווישאו דה סוס.
ביום 19 במאי 3,006 יהודים שהובאו מסאטו מארה.
ביום 20 במאי 3,104 יהודים שהובאו מסיגט.
ביום 21 במאי 3,013 יהודים שהובאו מווישאו דה סוס.
ביום 22 במאי 3,490 יהודים שהובאו מסיגטו מרמאציי.
ביום 22 במאי 3,300 יהודים שהובאו מסאטו מארה.
ביום 23 במאי 3,023 יהודים שהובאו מווישאו דה סוס.
ביום 23 במאי 3,110 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 25 במאי 3,148 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 25 במאי 3,130 יהודים שהובאו מקלוז'.
ביום 25 במאי 3,317 יהודים שהובאו מאקנסלטינה (היום באוקראינה).
ביום 25 במאי 3,006 יהודים שהובאו מווישאו דה סוס.
ביום 26 במאי 3,336 יהודים שהובאו מסאטו מארה.
ביום 27 במאי 3,183 יהודים שהובאו מטרגו מורש.
ביום 28 במאי 3,150 יהודים שהובאו מדז'.
ביום 28 במאי 3,227 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 29 במאי 3,417 יהודים שהובאו מקלוז'.
ביום 29 במאי 3,306 יהודים שהובאו מסאטו מארה.
ביום 29 במאי 3,166 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 30 במאי 3,203 יהודים שהובאו מטרגו מורש.
ביום 30 במאי 3,187 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 30 במאי 3,300 יהודים שהובאו מסאטו מארה.
ביום 31 במאי 3,270 יהודים שהובאו מקלוז'.
ביום 31 במאי 3,073 יהודים שהובאו מבאיה מארה.
ביום 31 במאי 3,106 יהודים שהובאו משימלאו סילבאניי.
ביום 1 ביוני 3,059 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 1 ביוני 2,615 יהודים שהובאו מסאטו מארה.
ביום 2 ביוני 3,106 יהודים שהובאו מביסטריצה.
ביום 2 ביוני 3,100 יהודים שהובאו מקלוז'.
ביום 3 ביוני 2,972 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 3 ביוני 3,161 יהודים שהובאו משימלאו סילבאניי.
ביום 4 ביוני 3,149 יהודים שהובאו מרגין (אנ').
ביום 5 ביוני 2,972 יהודים שהובאו מאורדאה.
ביום 5 ביוני 2,844 יהודים שהובאו מבאיה מארה.
ביום 6 ביוני 3,160 יהודים שהובאו מדז'.
ביום 6 ביוני 2,875 יהודים שהובאו מביסטריצה.
ביום 6 ביוני 1,584 יהודים שהובאו משימלאו סילבאניי.
ביום 8 ביוני 1,364 יהודים שהובאו מדז'.
ביום 8 ביוני 1,784 יהודים שהובאו מקלוז'.
ביום 8 ביוני 1,163 יהודים שהובאו מטרגו מורש.
ביום 9 ביוני 1,447 יהודים שהובאו מקלוז'.
ביום 27 ביוני 2,819 יהודים שהובאו מאורדאה.
משפטי פושעי המלחמה בקלוז'

לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הוקם בקלוז', ב-22 ביוני 1945, בית דין עממי, שבו נשפטו פושעי המלחמה, שנמצאו אשמים בפשעים, שבוצעו בצפון טרנסילבניה לרבות ויקטור קפיסיוס שנידון למוות שלא בפניו.
ראו גם

מגילת החורבן של יהודי רומניה
טבח סרמאשו
הערות שוליים

↑  Minoritatea evreiască din România(I), עמוד 89 (ברומנית)
↑  Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie (תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה) - הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה - עמוד 127
↑  Contribuţia evreilor din România la cultură şi civilizaţie (תרומת יהודי רומניה לתרבות ולציוויליזציה) - הפדרציה של הקהילות היהודיות ברומניה - עמוד 128
↑  רשימת רכבות המוות
↑  PROCESUL  GHETOURILOR  DIN  NORDUL  TRANSILVANIEI (ברומנית)
אנדרטה לזכר יהודי סאטו מארה וקאריי שנספו בשואה, בבית הקברות בחולון
שוכה

ערך זה עוסק בתל במבואות ירושלים. אם התכוונתם לאתר בשם זה בצפון הארץ, ראו .
מצפה
רמון
מצפה
רמון
חומת אבן בתל שוכה. ברקע עמק האלה
שֹוֹכֹה (גם: שֹוכו או שֹׂכֹה במקרא, וסוכו בלשון חז"ל) הוא שמן של מספר ערים בארץ ישראל הנזכרות בתנ"ך, בספרות חז"ל ובמקורות נוספים, לרבות מקורות ארכאולוגיים.
היסטוריה

העיר הנזכרת בדרום הר חברון, העיר הידועה הנזכרת בעמק האלה והעיר הנזכרת באזור עמק חפר בתיאור נפות שלמה המלך - כולן השתמרו עד ימינו בצורה הייחודית "שְוֵיכָּה" או "ח'רבת שְוֵיכָּה".
בסמוך לתל א־נצבה שבבנימין מוכרת עד ימינו "ח'רבת סוֵיכָּה", הנזכרת כבר במפת הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל, ואשר ייתכן כי משמרת את שם עיר מוצאו של התנא אנטיגנוס איש סוכו.
בקרב בין דוד לבין גָּלְיָת, נאספו צבא פלשתים בשוכה שבעמק האלה.
"שוכה" הנזכרת כעירו של אחד מנציבי שלמה המלך אשר ישב בארובות (מזוהה בח'ירבת אל־חמאם), מזוהה עם הכפר שְוֵיכָּה הסמוך לטולכרם (מצפון לכפר מצוי תל בשם "ח'רבַּת שויכה א־רָאס").
העיר שוכה מופיעה גם בחותמות "למלך" כאחד מארבעה מקומות הנזכרים בשורה השנייה של החותמות: חברון, זיף, ממשת ושוכה. חותמות למלך הן הטְבּעות על ידיות קנקנים, מתקופת הברזל ב'. ההשערה המקובלת היא כי מדובר בארבעת המחוזות העיקריים של מלכות חזקיהו, שאגר מזון לקראת התקפה אפשרית על הממלכה. בסביבת התל עצמו נמצאו 13 חותמות למלך.
בנוסף, נזכרת בספר מקבים א' עיר ביהודה בשם "בית סוכו", עליה צר בקכידס. אוסביוס מזכיר באונומסטיקון מקום בשם "סוכו" בין בית גוברין לבין ירושלים, והעיר מופיעה במפת מידבא.
כיום, "שוכה" שבעמק האלה היא גבעה הידועה בשל פריחת תורמוס ההרים בשלהי החורף מדי שנה.
אזכורים מהתנ"ך

בנחלת שבט יהודה בדרום הר חברון
וּבָהָר – שָׁמִיר וְיַתִּיר וְשׂוֹכֹה, וְדַנָּה וְקִרְיַת סַנָּה הִיא דְבִר, וַעֲנָב וְאֶשְׁתְּמֹה וְעָנִים, וְגֹשֶׁן וְחֹלֹן וְגִלֹה, עָרִים אַחַת עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן.
בנחלת שבט יהודה בעמק האלה
בַּשְּׁפֵלָה – אֶשְׁתָּאוֹל וְצָרְעָה וְאַשְׁנָה, וְזָנוֹחַ וְעֵין גַּנִּים, תַּפּוּחַ וְהָעֵינָם, יַרְמוּת וַעֲדֻלָּם, שׂוֹכֹה וַעֲזֵקָה, וְשַׁעֲרַיִם וַעֲדִיתַיִם וְהַגְּדֵרָה וּגְדֵרֹתָיִם, עָרִים אַרְבַּע עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן.
וַיַּאַסְפוּ פְלִשְׁתִּים אֶת מַחֲנֵיהֶם לַמִּלְחָמָה וַיֵּאָסְפוּ שֹׂכֹה אֲשֶׁר לִיהוּדָה, וַיַּחֲנוּ בֵּין שׂוֹכֹה וּבֵין עֲזֵקָה בְּאֶפֶס דַּמִּים. וְשָׁאוּל וְאִישׁ יִשְׂרָאֵל נֶאֶסְפוּ וַיַּחֲנוּ בְּעֵמֶק הָאֵלָה, וַיַּעַרְכוּ מִלְחָמָה לִקְרַאת פְּלִשְׁתִּים.
בתיאור נפות שלמה המלך
וְלִשְׁלֹמֹה שְׁנֵים עָשָׂר נִצָּבִים עַל כָּל יִשְׂרָאֵל ... בֶּן חֶסֶד בָּאֲרֻבּוֹת, לוֹ שֹׂכֹה וְכָל אֶרֶץ חֵפֶר
ברשימת הערים המבוצרות של רחבעם
וַיֵּשֶׁב רְחַבְעָם בִּירוּשָׁלִָם וַיִּבֶן עָרִים לְמָצוֹר בִּיהוּדָה. וַיִּבֶן אֶת בֵּית לֶחֶם וְאֶת עֵיטָם וְאֶת תְּקוֹעַ, וְאֶת בֵּית צוּר וְאֶת שׂוֹכוֹ וְאֶת עֲדֻלָּם, וְאֶת גַּת וְאֶת מָרֵשָׁה וְאֶת זִיף, וְאֶת אֲדוֹרַיִם וְאֶת לָכִישׁ וְאֶת עֲזֵקָה, וְאֶת צָרְעָה וְאֶת אַיָּלוֹן וְאֶת חֶבְרוֹן אֲשֶׁר בִּיהוּדָה וּבְבִנְיָמִן, עָרֵי מְצֻרוֹת.
חפירות ארכאולוגיות

עונת חפירות ראשונה בתל שוכה שבעמק האלה התקיימה בחודש יולי 2012 על ידי משלחת מן החוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום של אוניברסיטת תל אביב בהנהלת פרופ' יובל גורן וד"ר ארז בן יוסף. החפירה נערכה בשני שטחים בפסגת התל בפינתו הצפון־מערבית (שטחים A ו־C) ובעמק שלמרגלותיו מדרום (שטח B). בחפירות בפסגת התל התגלו שרידים דלים מתקופת הברזל המשויכים לימי חזקיהו שהושתתו ישירות על פני הסלע, אך הוסרו ברובם בראשית התקופה הרומית עת נבנתה מצודה איתנה הניכרת בראש התל. לבנית המצודה קדמה הקמת במה גבוהה הנתמכת בקירות תמך גבוהים ובתעלות יסוד שהעמיקו עד לסלע הטבעי ומולאו בשפכים שנחפרו משכבות קדומות יותר בתל. בשפכים אלה נמצאו ממצאים רבים מתקופת הברזל, התקופה הפרסית, התקופה ההלניסטית והתקופה הרומית.
בשטח B נמצאו עדויות לקיומו של בית יוצר, ככל הנראה מתקופת הברזל, בצורת פסולות ייצור אופייניות. בעונת החפירות הראשונה טרם נמצאו שרידיו של בית היוצר עצמו.
טבע

תל שוכה שבעמק האלה והאזור שמסביבו עשירים בפריחה. מגוון הפרחים כולל בין השאר את תורמוס ההרים, ציפורני חתול, כלנית מצויה, מקור חסידה גדול, רקפת מצויה, חרצית עטורה וחרדל השדה. התל מפורסם בעיקר בזכות פרחי תורמוס ההרים היוצרים מרבדים כחולים בשלהי החורף.
שביל ישראל עובר בתל.
ראו גם

תל שוכה (עמק בית שאן)
הערות שוליים

↑  זאת, לאור השתמרות האות סמ"ך של השם העברי כסמ"ך גם בשם הערבי, בעוד ששי"ן שמאלית בעברית תישמר לעולם כשי"ן ימנית בערבית; השוו לגלגולי השם "מכמש" (בתקופת בית ראשון) - "מכמס" (בתקופת בית שני) - "מח'מאס" (בימינו).
↑  אפרים תלמי ומנחם תלמי, כל ארץ ישראל, הוצאת דבר - תשל"א 1971, עמ' 282.
↑  ספר מקבים א, ז, י"ח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007361244805171  LCCN: sh2017000126 
בור מים בתל שוכה
מרבדים כחולים של תורמוס ההרים בתל שוכה שבעמק האלה, 2013
סימון שביל ישראל בתל שוכה, ברקע רקפות מצויות
שועל מקרוטיס

.
| שועל מקרוטיס |
| --- | --- |
 שועל מקרוטיס סאן חואקיני
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: שועל
מין:: שועל מקרוטיס
שם מדעי
 Vulpes macrotis ‏מריאם, 1888
תחום תפוצה


שועל מַקְרוֹטִיס (שם מדעי: Vulpes macrotis, נקרא גם שועל קִיט) הוא מין בסוג שועל החי בדרום-מערב ארצות הברית ובצפון מקסיקו.
שמותיו

"מקרוטיס", מ-macrotis ביוונית, פירושו "גדול-אוזניים". באנגלית "Kit fox", כינוי שמקורו ב-Kitten, "חתלתול", או ב-Kit, גור שועלים, משום שהוא קטן (שמות דומים קיימים גם בשפות אחרות).
מיון

חוקרי יונקים אחדים תמכו במיון שועל המקרוטיס תחת אותו המין עם השועל המהיר (Vulpes velox), ועקב כך בעבר שניהם כונו "שועל קִיט". אולם, מחקרים מולקולריים מרמזים כי אלו שני מינים נפרדים.
מאפיינים

גופו של שועל המקרוטיס אפור ברובו. יש לו אזורים עם גוון דהוי יותר, וקצה זנבו הוא שחור. בניגוד לשועל האפור המצוי, לשועל המקרוטיס אין פס לאורך הזנב.
שועלי מקרוטיס בדרך-כלל חיים במדבר פתוח או בערבות רחבות ידיים, בהעדיפם אזורים יבשים. הם חופרים מאורה קטנה, ממנה הם יוצאים למרחקים קצרים, שלרוב אינם עולים על קילומטרים בודדים. הם פעילי לילה, אף שלעיתים ניתן למצוא אותם יוצאים ממאורתם גם ביום. הם יוצאים לצוד מעט אחרי השקיעה, והם ניזונים מחיות קטנות כמו עכבר קנגורו (Dipodomys), ארנבות, חרקים, דגים וציפורים קטנות. קבוצות של שועלי מקרוטיס יכולות לאכלס את אותו אזור מחיה וציד, אך במצב זה הן נוטות לצוד בזמנים שונים. שועלי המקרוטיס אינם פוחדים מהאדם.
שועלי המקרוטיס מוצאים לעצמם בני זוג בחודשים אוקטובר ונובמבר. הזוגות יכולים להשתנות משנה לשנה. הם מזדווגים בין דצמבר לינואר, לרוב במאורות גדולות יותר ממאורות המחיה הרגילות. הגורים יוצאים לאוויר העולם בסביבות החודשים מרץ ואפריל. הנקבה ממליטה שלושה עד שבעה גורים בכל פעם.
מאפיינים > תת-מינים

שועלי המקרוטיס מתחלקים לשלושה תת-מינים מוכרים:
שועל המקרוטיס הסאן חואקיני (Vulpes macrotis mutica) - בעבר חי בעמק סאן חואקין שבקליפורניה. תפוצתו הצטמצמה וב-1990 נאמדה אוכלוסייתו בכ-7,000 פרטים. הוא נחשב לתת-מין המאוים בסכנת הכחדה.
שועל המקרוטיס המדברי (Vulpes macrotis arsipus) - נפוץ במדבר מוהאבי, קליפורניה.
שועל המקרוטיס הדרום קליפורני (Vulpes macrotis macrotis) - אוכלוסייה של שועלי מקרוטיס שהייתה נפוצה באזורי המדבר בדרום קליפורניה, אולם היא נכחדה ב-1903.
הערות שוליים

↑  שועל מקרוטיס באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  שהפך גם לשם המדעי של המין הטקסונומי הנ"ל.
↑  ראו Kit-fox באתר etymonline.com.
| כַּלְבִּיִּים (מתת-משפחת הכלבים) |
| --- | --- | --- |
| שבט כלבים, תת-שבט כלבים ("דמויי-זאב") | סוג כלב, מינים: זאב מצוי · (תת-מין כלב הבית) • זאב ערבות • זאב אדמוני • זאב אלגונקווין • זאב חבשי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב ♦ סוג ומין יחיד זאב טלוא ♦ סוג תן, מינים: תן שחור-גב • תן לבן-פס ♦ סוג ומין יחיד דול מצוי |   |
| שבט כלבים, תת-שבט כלביים דרום-אמריקאיים | סוג ומין יחיד זאב הרעמה ♦ סוג ומין יחיד זאב היער ♦ סוג שועל דרום אמריקאי, מינים: שועל הפמפס • שועל דרווין • שועל ארגנטינאי אפור • שועל ארגנטינאי לבן • שועל ערבות פרואני • שועל קולפאו ♦ סוג ומין יחיד שועל הסרטנים ♦ סוג ומין יחיד שועל קטן-אוזן |   |
| שבט שועלים אפורים | סוג שועל אפור, מינים: שועל אפור מצוי • שועל איים אפור |   |
| שבט שועלים | סוג שועל-רקון, מינים: שועל-רקון מצוי • שועל-רקון יפני ♦ סוג ומין יחיד שועל אוזנן ♦ סוג שועל (שועלים אמיתיים), מינים: שועל מצוי (אדום) • שועל פנק • שועל החולות • שועל הכף • שועל שלג • שועל צוקים • שועל בנגלי • שועל קורסאקי • שועל מקרוטיס • שועל מהיר • שועל חיוור • שועל חול טיבטי |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545799205171  GND: 4627917-9
שיוותריום

| שיוותריום |
| --- | --- |
 שלד של שיוותריום
תקופה
פליוקן-הולוקן כ-5,000,000–8,000 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
על־ממלכה:: אוקריוטים
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה::  מעלי גירה 
קבוצה:: פקוריים
משפחה:: ג'ירפיים
סוג:: שיוותריום
מינים
 S. giganteum S. maurusium S. hendeyi?
שם מדעי
 Sivatherium ‏פלקונר, קוטלי, 1758

שיוותריום (שם מדעי: Sivatherium; מיוונית: "הבהמה של שיווה") הוא סוג של יונק נכחד ממשפחת הג'ירפיים שחי באפריקה, במזרח התיכון, ובתת-היבשת ההודית החל מלפני 5 מיליון שנה עד לפני כמיליון שנה. ישנן טענות שהמין S. Maurusium שרד עד כ-8,000 שנה לפני זמננו, בהתבסס על ציורי מערות מסהרה ומהודו, אך אין מאובנים של שיוותריום שמתוארכים לתקופה זו. המין שיוותריום גיגנטאום (Sivatherium giganteum) היה הגדול מבין מיניו, והגיע ל-1,246 קילוגרמים, ובכך היה הגדול ביותר מבין המינים במשפחת הג'ירפיים, ואחד מבין מעלי הגירה הגדולים ביותר.
מאפיינים

לשיוותריום היה מבנה ייחודי בקרב הג'ירפיים, שכלל צוואר קצר יחסית, רגליים קצרות ועבות, זוג קרניים שמזכירות במראה קרני אייל קורא, וזוג קרניים נוסף קטן יותר מעל לעיניים. הקרניים היו מכוסות בעור, כמו אצל הג'ירף. גובהו עד לצוואר היה 2.2 מטרים, וגובהו הכולל כ-3 מטרים. משקלו, לפי מחקר שפורסם בשנת 2016, היה 1.2 טון מטרי, אך ההערכה לא כללה את הקרניים. משקל זה מתחרה בגדולים מבין מעלי הגירה המודרניים, כגון הגאור או הג'ירף. לשיוותריום היו רגליים קדמיות חזקות יחסית לבני משפחתו. הסיבה לעובי עצמות הרגליים הייחודי בקרב בני משפחת הג'ירפיים היא שהגולגולת של השיוותריום גדולה וכבדה מזו של ג'ירפיים דומים בגודלם ועצמות הרגליים הקדמיות מספקות תמיכה.
השיניים של המין S. Hendeyi מדרום אפריקה היו קצרות ושטוחות, ארוכות משל הג'ירף, אך קצרות משיני רוב לוחכי העשב. תזונתו הייתה מעורבת וכללה גם עשב וגם עלים. במין זה התקיימה דו-צורתיות זוויגית כאשר לזכרים היו הקרניים הגדולות, אשר שימשו כנראה לניגוח יריבים.
היסטוריה

מאובני השיוותריום התגלו לראשונה על ידי יו פלקונר ופרובי תומאס קוטלי בשנת 1836 למרגלות רכס ההימלאיה. היצור קיבל את שמו עקב גודלו ועקב מאובניו שנמצאו בהודו. בתחילה סברו החוקרים שהשיוותריום הוא חוליה מקשרת בין מכפילי הפרסה לבין הפילאים. הבלבול נגרם ממבנה השלד של השיוותריום. עקב כך, ההערכות ראשוניות של המסה היו כ-6.5 טון מטרי, כמסת פיל אפריקני בוגר. מאובני שיוותריום התגלו בקניה, תוניסיה, אתיופיה, מרוקו, דרום אפריקה, אוגנדה, צ'אד, הודו, מלאווי, רוסיה, טג'יקיסטן, טורקיה, ג'יבוטי ופקיסטן.
בשנת 1873, העלה ג'יימס מורי את ההשערה שמדובר בחוליה קדומה בענף של האנטילוקפרה. בשנת 1988 ר' ל' קרול העביר את השיוותריום למשפחת הג'ירפיים ובשנת 2010 הועבר השיוותריום לתת משפחת השיוותרים במשפחה זו.
הערות שוליים

↑  Rock paintings show species that roamed India, The New Indian Express, ‏01st December 2009
↑  Christopher Basu, Peter L. Falkingham and John R. Hutchinson, The extinct, giant giraffid Sivatherium giganteum: skeletal reconstruction and body mass estimation, The Royal Society, ‏01 January 2016
↑  Tamara A Franz-Odendaal and Nikos Solounias, Comparative dietary evaluations of an extinct giraffid (Sivatherium hendeyi) (Mammalia, Giraffidae, Sivatheriinae) from Langebaanweg, South Africa (early Pliocene), ResearchGate, ‏December 2004
↑  Fossilworks: Sivatherium, fossilworks.org
↑  Alexandros Xafis and Serdar Mayda, The first record of Sivatherium (Mammalia, Giraffidae) from the early Pleistocene of Anatolia, ResearchGate, ‏July 2019
↑  RILEY BLACK, The Biggest Giraffe of All Time, National Geografic, ‏FEBRUARY 10, 2016
↑  PBDB, paleobiodb.org
איור של שיוותריום מאת היינריך הארדר.
שירת הסירנה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  איתן פוקס
 הופק בידי:  יונתן ארוך
 תסריט:  עירית לינור   רון גואטה
 עריכה:  זוהר סלע
 שחקנים ראשיים:  דלית קהן בועז גור-לביא יאיר לפיד אורלי זילברשץ
 מוזיקה:  עדי כהן
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי טליסמה הפקות
 הקרנת בכורה:  24 באוקטובר 1994
 משך הקרנה:  83 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  קומדיה רומנטית
 דף הסרט ב־IMDb
 
שירת הסירנה הוא סרט קולנוע ישראלי מסוגת הקומדיה הרומנטית, בבימויו של איתן פוקס ובהפקת יונתן ארוך, אשר יצא לאקרנים בשנת 1994, עם דלית קהן, בועז גור-לביא ויאיר לפיד בתפקידים הראשיים.
הסרט מבוסס על ספר בעל אותו שם שכתבה עירית לינור.
תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בינואר 1991, על רקע מלחמת המפרץ.
טלילה כץ (דלית קהן) היא פרסומאית תל אביבית שנונה ויאפית, שמתאהבת בנוח נאמן (בועז גור-לביא), מהנדס מזון מרובע, השונה מטלילה ומסביבתה. כששיחת טלפון מדנה (אביטל דיקר) חברתו לשעבר של נוח מגיעה טלילה מתעצבנת ובורחת לבית של אביה, ולאחר מכן היא ונוח נפרדים.
בינתיים חוזר לחייה של טלילה האקס עופר שטרסברג (יאיר לפיד) והיא מסכימה להצעת הנישואין שלו, אולם בשיא הלחץ, כשיש אזעקה והם יושבים במקלט עם משפחתה של טלילה היא מחליטה לבטל את החתונה ונפרדת מעופר סופית.
כשהמלחמה נגמרת והיא מגיעה לדירה שלה, היא מוצאת את נוח מחכה לה, והם חוזרים להיות ביחד.