stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוליוס מאז'ק
ביוגרפיה

אביו היה מבקר ורשם מקרקעין. את שיעורי הציור הראשונים שלו הוא קיבל עוד כשהיה בגימנסיה, אף שהתקשה להחליט בין קריירה אמנותית או מוזיקלית, כי כמה מבני המשפחה היו זמרים ומוזיקאים. בשנים 1852–1853, הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות, פראג, אצל מקס האוסהופר, ולאחר מכן למד באקדמיה לאמנויות יפות, מינכן, שם מדריכיו היו לאופולד רוטמן ואדוארד שליך.
בשנים 1855–1858, הוא נדד ברחבי בוהמיה, חיפש השראה, לבסוף התיישב בווינה. כשהיה שם, הוא למד תחריט, ונתן שיעורי ציור וכן סיפק איורים למספר מגזינים מקומיים. באותה תקופה השפעות אסכולת ברביזון החלו להופיע ביצירתו, אף על פי שמעולם לא היה בצרפת. מאוחר יותר ערך סיור בבלקן ובטירול.
הוא חזר לפראג בשנת 1887 כאשר יוזף הלבקה הציע לו משרת פרופסור לציור נוף באקדמיה. בין תלמידיו היו אוטאקר לבדה, אנטונין סלוויצ'ק, פרנטישק קוואן ואלואיס קלבודה, שהקימו את מה שנודע כבית הספר לנוף מאז'אק.
בשנת 1893, הוא חלה במחלה קשה ונאלץ להסתמך על עזרת תלמידיו כדי להשלים את העבודות שלו.
בין ההזמנות העיקריות שלו היו עיטורים לתיאטרון הלאומי החדש בפראג וציורים עבור גרם המדרגות של המוזיאון הלאומי. הוא גם יצר קבוצת ציורים, עבור הוצאת גופיל וקייזר, המתארים את ארבע העונות. הם הפכו לסדרה של תחריטים פופולריים על ידי אדוארד ווילמן (1820–1877) מקרלסרוהה.
גלריה

שירת הבוקר
ביער
סלעים
בשולי היער
הערות שוליים

↑  Naděžda Blažíčková-Horová: Julius Mařák a jeho žáci (Julius Mařák and His Pupils), Národní galerie (exhibition catalog), Prague, 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596978105606  BnF: cb149123014 (data)  DSI: 8660  GND: 121859746  ISNI: 0000 0000 8413 8832  LCCN: nr00019542  NKC: jk01080423  RKD: 52443  SUDOC: 05953334X  ULAN: 500087091  VIAF: 117203851   WorldCat (עם VIAF): 117203851
יושיביה

| --- | --- |
בית העם במרכז היישוב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: שדות נגב
גובה ממוצע: ‎132 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 747 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎1.9% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת מערב הנגב מוגדלת) יושיביה(למפת מערב הנגב רגילה) יושיביה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יושיביה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יושיביה31°26′38″N 34°36′33″E﻿ / ﻿31.4437861239481°N 34.6092458491514°E﻿ / 31.4437861239481; 34.6092458491514  heמפת היישובים של מועצה אזורית שדות נגב (in English: Sdot Negev Regional Council) באדום - יושיביה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10

יושיביה (יוֹשִׁבְיָה) הוא מושב במערב הנגב הצפוני, מצפון מזרח לנתיבות השייך למועצה אזורית שדות נגב.
היסטוריה

המושב נוסד ביולי 1950 על ידי עולים מאלג'יריה וקיבל את שמו על שם יואל בן יושיביה, אישיות ממשפחות שבט שמעון שישבו במקום על פי ספר דברי הימים א', ד', ל"ה. המושב נבנה על אדמות ממשלתיות ששימשו את הכפר הערבי אל-מוח'רקה שתושביו ברחו במהלך מלחמת העצמאות.
כחודש לאחר הקמת המושב התגוררו בו כ־25 משפחות במחנה אוהלים ולהם צריפים לבית כנסת, צרכנייה, בית ספר ומרפאה. בשנים שלאחר הקמת המושב נוספו לו עוד משפחות ובשיאו הגיע ל־92 משפחות. בסוף שנת 1954, עבר המושב מטיפול ישיר של הסוכנות היהודית לעבודה מול חברת "המכשיר" של הפועל המזרחי.
אחר שנתיים תחת אחריות חברת "המכשיר" הגיעו היחסים לידי משבר. תושבי המקום טענו שהסוכנות וחברת המכשיר רימו אותם ושהמדריכים נתנו להם הוראות סותרות ומבלבלות, בעוד הסוכנות וחברת המכשיר טענו שהשקיעו במושב מעל ומעבר לכל מושב אחר, אך התושבים רימו אותם, לקחו הלוואות והשתמשו בהם לצריכה במקום השקעה במשק ומכרו את יבוליהם בשוק השחור. כן נטען שסכסוכים פנימיים במושב גרמו לכך שלא ניתן היה לעבוד מול התושבים. המושב שקע בחובות כבדים והופסק למושב אספקת מים לחקלאות, שירותי קופת חולים והדרכה. רבים עזבו את המושב ובשנת 1962 נותרו במושב 35 משפחות שהיו שקועות בחובות, דבר שהביא שוב לניתוק אספקת המים, שירותי טלפון וקופת חולים.
בשנת 1958 שימש המושב כמקום הכשרה עבור חברי הגרעין של בני עקיבא שייסד את כפר מימון. מצב המושב המשיך להיות קשה ובשנת 1968 הוגדר כנמצא בתהליך גסיסה.
בשנת 2008 נפתחה שכונת הרחבה לטובת צעירי המושב וכיום מתגוררים בו כ-150 משפחות
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ה. בן עדי, ביקרתי באהלי יעקב, מעריב, 20 באוגוסט 1950
↑  צבי לביא, מותו של מושב:יושיביה הולכת לגלות, מעריב, 5 ביולי 1957
↑  הובטחו מי שתייה לכפר יושיביה בנגב, דבר, 15 באוגוסט 1962
↑  ישוב אחרון, מעריב, 11 בנובמבר 1958
↑  שלמה גבעון, חקלאות בנגב - בעלייה גדולה, מעריב, 17 ביולי 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590411405171
טיבור בנדק (שחקן כדורמים)

טיבור בנדק (בהונגרית: Benedek Tibor; בודפשט, 12 ביולי 1972 – בודפשט, 18 ביוני 2020) היה שחקן ומאמן כדורמים הונגרי ממוצא יהודי. שלוש פעמים ברציפות אלוף אולימפי (סידני 2000, אתונה 2004 ובייג'ינג 2008), אלוף עולם (ברצלונה 2003) ואלוף אירופה (סביליה 1997) בכדורמים ומאמן ראשי של נבחרת הונגריה בכדורמים (2013–2016).
משפחתו

אביו, מיקלוש בנדק, היה שחקן יהודי-הונגרי עטור פרסים, אמו הייתה אווה בנדק (Hodgyai), סבו היה טיבור בנדק ואחיו, אלברט בנדק, הוא עוזר במאי ושחקן.
בנדק היה נשוי פעמיים; כיוון שהיה לו חוזה באיטליה הוא גר שם משנת 1996. שם הכיר את אשתו הראשונה, פדריקה סלבטורי ילידת רומא, אותה הכיר ב-1998. הם התחתנו ב-3 באוגוסט באותה השנה. מנישואיו אלה נולדה בתם ב-1999 בשם ג'ינברה. הוא חזר להונגריה ב-2004 לאחר גירושיו והפך לבן זוגה של הדוגמנית פאני אפרש (Eperes Panni), אותה הכיר כבר ב-1994, אך מערכת היחסים ביניהם לא הפכה רצינית באותה תקופה. לאחר שובו הפכו לשותפים לחיים ונולדו להם שני ילדים. ב-2007 נולד בנם מור וב-2009 נולדה בתם בארקה. הם נישאו ב-2010 לאחר 8 שנים של חיים משותפים. ב-2014 הקימו עסק בבעלות משותפת, את מסעדת Trattoria Gusto בבודפשט. בשנת 2018 הובילו במשותף קמפיין פרסום עבור "סוכנות התיירות ההונגרית" לקידום התיירות להונגריה. בנדק דיבר אנגלית ואיטלקית טובה, התחביביו היו שייט וקריאה.
ביוגרפיה

בנדק התוודע לספורט לראשונה כשהיה בן חמש ואמו לקחה אותו לשחות בגלל בעיות בעמוד השדרה שלו. הוא היה ילד מאוד חרוץ אהב לשחות, אבל מצא את משחקי הכדור מרגשים יותר. את לימודיו התיכוניים השלים בגימנסיה על שם פרנץ ראקוצי. ב-1989 הפך לאלוף אירופה לנוער, ב-1990 שיחק כבר בהצלחה בנבחרת הבוגרת וב-1991 זכה במדליית הארד באליפות העולם לנוער. באותה שנה סיים את לימודיו כמאמן במכללה לחינוך גופני, ומשנת 1993 הפך לסטודנט להיסטוריה בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה, שם קיבל את התואר לבסוף רק ב-2006.
באפריל 2010 ביקש ממנו מאמן נבחרת הכדורמים, דנש קמני, שיעזור באימון הנבחרת הלאומית להתכונן, לאחר מכן הפך לעוזר קבוע של דנש קמני. ב-2012, בנדק הוביל את הקבוצה מהספסל במשחקי הנבחרת האחרונים של דנש קמני, ובינואר 2013 מונה למאמן הראשי של נבחרת הונגריה בכדורמים. בהדרכתו, הקבוצה הפכה לאלופת העולם ב-2013. ב-2014 זכתה הנבחרת במדליות כסף גם בליגת הכדורמים העולמית בדובאי ובאליפות אירופה בבודפשט. באוגוסט 2014 זכה עם הנבחרת במדליית כסף בליגה העולמית באלמטי. סיים את תפקידו כמאמן לאומי ב-31 בדצמבר 2016.
ב-1 במאי 2020 הוא פרש מכל הפעילויות הקשורות לכדור מים, בשל מחלת הסרטן. הוא נפטר ב-18 ביוני אותה שנה.
הנצחה

בדצמבר 2020, הוא נבחר לשחקן הכדורמים הטוב ביותר בעשרים השנים הקודמות על ידי הצבעה בפורטל המקצועי total-waterpolo.com.
ביוני 2021 נחנכו בעיר רקו, איטליה, לוח הזיכרון והטיילת הקרויה על שמו.
הישגיו הספורטיביים > כשחקן

בנבחרת :
אלוף אולימפי : 2000, 2004, 2008
אלוף העולם : 2003
אליפות העולם מקום שני: 1998, 2007
גביע העולם מקום שלישי : 1991
אלוף אירופה : 1997
אליפות אירופה מקום שני : 1993, 1995
אליפות אירופהמקום שלישי : 2001, 2003, 2008
זוכה הליגה העולמית : 2003, 2004
זוכה גביע העולם : 1995
אלוף העולם לנוער מקום שלישי : 1991
אליפות אירופה לנוערמקום שלישי : 1990
אלוף אירופה לנוער: 1989
הישגיו הספורטיביים > כמאמן

נבחרת הונגריה (2016-2013) :
אלוף עולם : 2013
אליפות אירופה מקום שני 2014
אליפות אירופה מקום שלישי 2016
הליגה העולמית מקום שני פעמיים 2014, 2013
גביע העולם השני מקום שני 2014
פרסים והוקרה

בשנת 2016 זכה בנדק להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

רשימה של בעלי מדליות זהב אולימפיות מרובות
לקריאה נוספת

Benedek Tibor profilja az Olympic Channel oldalán
Benedek Tibor profilja az Olympedia oldalán
Ki kicsoda a magyar sportéletben?: I. kötet (A–H). Szekszárd: Babits. 1994. 122. o. ISBN 963-495-008-6 ISSN 1218-0807
MTI hírarchívum. mti.hu. (Hozzáférés: 2010. augusztus 29.)
Újpesti Sport – Elhunyt Benedek Tibor – utolsó interjú az ÚKTV-n.
הערות שוליים

↑  "promosse in A2". archiviostorico.gazzetta.it (באיטלקית).
↑  Ősz Katalin (1999). "Ginevra kétnyelvű lesz". Anyák Lapja.]
↑  "Benedek Tiborral és Epres Pannival erősít a Trattoria Gusto" (בהונגרית).
↑  A feltöltődés télen is hagyomány.
↑  "Benedek Tibor a Rákócziban - 2014". youtube.com. 2014-03-25.
↑  "Sikeres pázmányosok-Benedek Tibor". btk.ppke.hu. 2014-08-23. אורכב מ-המקור ב-2014-08-26.
↑  "Pázmány Péter Katolikus Egyetem- Alumni". אורכב מ-המקור ב-2018-03-30.
↑  "Élete egyik nagy kihívása előtt áll Benedek Tibor!". szeretlekmagyarorszag.hu. 2014-07-12. אורכב מ-המקור ב-2014-10-07.
↑  "Vízilabda: a magyar legendából vezetőedző lesz!?". 2012-05-27. אורכב מ-המקור ב-2014-08-26.
↑  "Benedek Tibor lett Kemény Dénes utóda - hivatalos". nemzetisport.hu. 2013-01-03.
↑  "Világbajnok a férfi vízilabda-válogatott". sport.hir24.hu. 2013-08-03. אורכב מ-המקור ב-2015-01-07.
↑  "Férfi vízi-vl: sima magyar vereség Szerbia ellen, ezüst". nemzetisport.hu. 2014-06-21.
↑  "Videó: Egyszer fent, egyszer kicsit lejjebb - Benedek". nemzetisport.hu. 2014-07-27.
↑  "Világkupa:Ezüstérem, büntetők után". waterpolo.hu. 2014-08-24.
↑  "life.hu". אורכב מ-המקור ב-2016-10-20.
↑  ""Benedek Tibor minden vízilabdával kapcsolatos tevékenységtől visszavonult"". index.hu. 2020-05-04.
↑  "Vízilabda: Benedek Tibor az elmúlt húsz év legjobbja a szakportálnál". Nemzeti Sport Online. 2020-12-27.
↑  "Sétányt neveztek el Benedek Tiborról Olaszországban". index.hu. 2021-06-25.
↑  Tibor Benedek (HUN) Honor Water Polo Player (2016), באתר International Swimming Hall of Fame (באנגלית)
טטה (הונגריה)

טָטָה (בהונגרית: Tata, בלטינית: Dotis) היא עיר בצפון מערב הונגריה במחוז קומארום-אסטרגום. בעיר כ-24,000 תושבים (נכון לשנת 2014).
העיר ממוקמת בעמק בין הרי גרצ'ה (Gerecse) לבין הרי ורטש (Vértes) במרחק כ-70 ק"מ מערבה מהבירה בודפשט. היא מהווה צומת תחבורה: מסילת הברזל בין בודפשט לווינה עוברת דרכה והכביש המהיר M1 עובר לידה.
היסטוריה

האזור היה מיושב עוד בתקופות פרה היסטוריות, במכרה בסביבה נמצאו שרידים מלפני 100,000 שנה. מתקופה מאוחרת יותר נמצאו באזור שרידי התיישבות של שבטים גרמאניים ואווארים. טָטָה מוזכרת בכתובים לראשונה בשנת 1221. במהלך המאה ה-13 ועד שנת 1326 שלט בית צ'אק בטָטָה, בתקופתם אף החלה בניית המצודה. בסוף המאה ה-14 המלך זיגמונד הסב את המצודה לארמון מלכותי. בארמון זה אירח את מלך דנמרק אריק מפומרניה ואת מלך פולין ולדיסלאב השני יגיילו (Władysław II Jagiełło). העיר הגיעה לשיא פריחתה במחצית השנייה של המאה ה-15 בימי המלך מתיאש הראשון. בשנת 1457 הוא החזיר את הטירה לבעלות בית המלוכה ושיפץ אותה בסגנון הגותי המאוחר.
בשנת 1526, לאחר ניצחון העות'מאנים בקרב מוהאץ', נשארה טָטָה בשטח שלא נכבש על ידי העות'מאנים. במאבק שהתפתח בין האצילים ההונגרים תומכי  בית הבסבורג לבין תומכי מלך הונגריה יאנוש סאפויאי נמנה מפקד טירת טָטָה בין תומכי בית הבסבורג, אולם הוא נכנע לכוחות העדיפים של תומכי יאנוש זפוליה לאחר שאלו הטילו מצור על הטירה. בשנת 1543 העות'מאנים כבשו את טטה. במשך 145 שנות השלטון העות'מאני בהונגריה טָטָה החליפה ידיים 9 פעמים, ובסך הכל הייתה תחת שלטון עות'מאני רק 16 שנים. לאחר השחרור הסופי העיר השתקמה במהירות. כל תקופת הכיבוש העות'מאני של הונגריה שימשה טירת טָטָה מצודה חשובה של השלטון ההבסבורגי. הטירה נשרפה בתחילת המאה ה-18על ידי הכוחות ההבסבורגיים במהלך דיכוי מרידת פרנץ ראקוצי.
בשנת 1727 רכש הרוזן יוז'ף אסטרהאזי את טָטָה והעיירות שבסביבתה. בהמשך, עד למחצית השנייה של המאה ה-18, שימשה טָטָה כמרכז של האחוזות הנרחבות של בית אסטרהאזי. בתקופה זו עוצבה טָטָה בסגנון הבארוק השולט עד היום במבנים המרכזיים של העיר.
בשלב האחרון של המרד ההונגרי של 1848 היוותה המצודה של טָטָה בסיס של הכוחות ההונגריים.
בעקבות הפשרה של 1867 החלה בטָטָה (כמו בהונגריה כולה) תקופת פריחה מואצת, הוקמו בה מפעלי תעשייה, אורוות סוסים והיפודרום. בשנת 1884 הושלם החיבור למסילת הברזל המובילה לבודפשט.
במלחמת העולם השנייה, באביב 1945 התחוללו קרבות באזור טָטָה, שנכבשה על ידי הצבא האדום ב-19 במרץ.
הקהילה היהודית

קהילה יהודית התקיימה בטָטָה כבר בימי הביניים. יהודי העיר גורשו באמצע המאה ה-15 בתקופתו של מלך הונגריה לאיוש הגדול. 
יהודים התיישבו מחדש בטָטָה החל מתחילת המאה ה-18, הם הגיעו בעיקר מבוהמיה ומוראביה. בית הקברות היהודי הוקם ב-1740, ובית כנסת הוקם כנראה עוד קודם לכן. 
השגשוג של יהדות הונגריה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 לא פסח על טָטָה. יהודים היו הבעלים של מפעלים חשובים בעיר, ביניהם שני מפעלי התעשייה הכי חשובים: היקב ומפעל שטיחים, וגם בית דפוס בו הודפס העיתון המקומי החשוב ביותר. 

במפקד האוכלוסין של 1941 היו בטָטָה 527 יהודים. הם השתייכו לזרם הנאולוגי של היהדות ההונגרית. בעיר התקיים בית ספר יסודי יהודי. איזידור גולדברגר כיהן כרב הקהילה.
שואת יהודי הונגריה לא פסחה על הקהילה היהודית בטָטָה. 650 יהודי העיירה והסביבה רוכזו בגטו שהוקם במבנה של רפת. ב-6 ביוני 1944 הובלו על ידי שוטרים הונגריים לרכבת שהובילה אותם למרכז איסוף בעיר קומארום, משם נשלחו להשמדה באושוויץ. רק מעטים מהם ניצלו.
במרכז העיר, ליד מבנה בית הכנסת, הוקמה אנדרטה מרשימה לזכר יהודי טטה שהושמדו בשואה. בית הכנסת עצמו משמש כמוזיאון אמנות. בית הקברות היהודי, הנמצא בפאתי העיר, פעיל גם כיום (2007), אמנם אין שם כיום תושבים יהודיים, אולם צאצאים של יוצאי העיר מבקשים עדיין להיקבר שם.
ילידי המקום

מוריץ פישר 1799 – 1880) היה תעשיין הונגרי-יהודי, יצרן חרסינה אביר מסדר פרנץ יוזף. ייסד למעשה את תעשיית החרסינה של הרנד בהונגריה
דיולה באואר, שמו העברי יעקב בן צבי (1862 – 1940) היה גנרל שני כוכבים יהודי-הונגרי, אחד ממפקדי שדה הקרב המצטיינים במלחמת העולם הראשונה.
איוב פאל, במקור אישטוואן מרקוס פוסל (1888 – 1962) עיתונאי, כתב יהודי-הונגרי.
אנדור דארדאי (1914 – 1986) מזכירו האמנותי של בית האופרה הממלכתי של בודפשט, יהודי-הונגרי, דמות מכרעת ומגדירה בהנהלת בית האופרה.
דיולה בקה במקור בק (1832 – 1918) היה רופא יהודי-הונגרי, חבר באקדמיה ההונגרית למדעים.
ארנולד דניאל במקור שנוולד (1878 – 1968) היה כלכלן יהודי-הונגרי, עיתונאי וסופר.
יוהנה בישיץ לפני נישואיה פישר (1827 – 1898) הייתה יהודייה-הונגרייה מפורסמת בזכות מתן הצדקה שלה.
לילי וספרמי במקור אליס רוטהאוזר (1901 – 1982) הייתה מורה לפסנתר, מומחית  למוזיקה, יהודייה-הונגרייה אשתו של האדריכל ג'רג' אלמאר.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555388405171  BnF: cb12182165m (data)  GND: 4405846-9  LCCN: n83238322  MusicBrainz: d135994b-eec3-4853-97ce-98c85e119683  NKC: ge760248  SUDOC: 124199402  VIAF: 134911731   WorldCat (עם VIAF): 134911731 
בית הכנסת בטטה. משמש כיום (2007) כמוזיאון אומנות
אנדרטה לזכר יהודי טטה שהושמדו בשואה
מצבות בבית הקברות היהודי בטטה
יאנה יאנבסקי

יאנה (אלכסנדר) יאנבסקי (במקדונית: Александър Јане Јаневски‏; 1 בינואר 1920, ממלכת יוגוסלביה – ?) היה כדורגלן ומאמן כדורגל יוגוסלבי ששיחק בעמדת החלוץ ומזוהה עם קבוצת וארדאר סקופיה. אימן בישראל את קבוצות שמשון תל אביב, מכבי יפו ומכבי שעריים.
קריירה > קריירת משחק

יאנבסקי החל את קריירת המשחק שלו לאחר סיום מלחמת העולם השנייה. בעונת 1946–1947 שיחק כחלוץ בקבוצת פרטיזן בלגרד וזכה עמה באליפות ליגת העל היוגוסלבית ובגביע היוגוסלבי. ב-1947 עבר לשחק בווארדאר סקופיה וכיכב בשורותיה עד 1955. הוא שיחק ב-242 משחקים בשורות הקבוצה ומהם 120 משחקי ליגה, ובהם כבש למעלה מ-100 שערים ומתוכם 27 שערי ליגה. יאנבסקי היה קפטן קבוצתו וב-1949 נבחר לספורטאי השנה במקדוניה תחת יוגוסלביה.
קריירה > קריירת אימון

ב-1949 בעודו שחקן פעיל בווארדאר סקופיה, אימן יאנבסקי את קבוצת הנוער וזכה עימה באליפות הנוער של יוגוסלביה. בעונת 1964/1965 בליגה הלאומית של ישראל, אימן יאנבסקי את קבוצת שמשון תל אביב אשר סיימה את העונה במקום התשיעי. בעיצומה של עונת 1965/1966 בליגה הלאומית שוחרר יאנבסקי מתפקידו ובמקומו מונה עמי פזטל. בראשית עונת 1966/1968 בליגה הלאומית "העונה הארוכה", אימן יאנבסקי את מכבי שעריים מתחתית הליגה הראשונה. מייד לאחר מלחמת ששת הימים ניתקו מדינות הגוש המזרחי ובכלל זה יוגוסלביה את יחסיהן הדיפלומטיים עם ישראל, ויאנבסקי נקרא לשוב לארצו. בעונת 1967–1968 אימן יאנבסקי בטורקיה את קבוצת בשיקטש ובעונת 1968–1969 אימן ביוון את קבוצת פאוק סלוניקי. בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 שב לישראל. מכבי יפו אשר אומנה בעונת 1970/1971 בליגה א' על ידי משה וארון, עלתה לליגה הלאומית לאחר עונה אחת. לקראת תחילת עונת 1971/1972 בליגה הלאומית פיטרה הנהלת יפו את וארון, ויאנה יאנבסקי מונה למאמן הקבוצה. יפו הציגה יכולת טובה לאורך העונה וסיימה אותה במקום החמישי, שמונה נקודות מתחת לאלופה מכבי תל אביב. בסיום העונה קיים יאנבסקי משא ומתן עם בית"ר ירושלים, אך זו לא הסכימה לדרישותיו הכספיות. יאנבסקי עזב את ישראל ועבר לאמן ביוון עד ל-1977. בסיום עונת 1979/1980 בליגה הלאומית אומנה מכבי יפו על ידי שמואל פרלמן וניצלה במחזור האחרון מירידה לליגה השנייה בזכות הפרש שערים. בראשית עונת 1980/1981 בליגה הלאומית פיטרה הנהלת יפו את פרלמן ובמקומו נקרא יאנבסקי לאימון הקבוצה. עונת 1980/1981 הייתה עונתה הטובה ביותר של מכבי יפו בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובסיומה התברגה במקום השלישי בטבלה, ארבע נקודות פחות מהאלופה הפועל תל אביב. בהמשך, שב יאנבסקי ליוגוסלביה ואימן את קבוצת נעוריו וארדאר סקופיה.
הישגים > כשחקן

אליפות יוגוסלביה: 1946–1947
מחזיקת הגביע היוגוסלבי: 1947
הישגים > כמאמן

אלופת הנוער של יוגוסלביה: 1949
הערות שוליים

↑  SPORTS TIMELINE: Football player Jane Janevski - the first best athlete of Macedonia, 2020, באתר ekipa.mk (במקדונית). המקור מציין כי יאנבסקי הלך לעולמו.
↑  מאמן מסקופליה ל"שמשון" ת"א, מעריב, 12 באוגוסט 1964.
↑  יהושע כהנא, עמי פזטל: החלום הבלתי צפוי-התגשם, מעריב, 7 ביוני 1966.
↑  א. אבי-רועי, גם בלוק הקרח לא עזר..., מעריב, 13 בנובמבר 1966.
↑  המאמן ינבסקי משעריים-לבשיקטאש, מעריב, 2 באוגוסט 1967.
↑  הוחלף המאמן ביפו-התפטר מאמן הכושר, דבר, 19 בדצמבר 1971.
↑  אברהם טבק, בית"ר והפועל ירושלים מתחרים על שרותו של אמציה לבקוביץ', מעריב, 28 ביוני 1972.
↑  יעקב אלג'ם, ינבסקי יקיים היום אימון ראשון ביפו, מעריב, 12 בדצמבר 1980.
↑  ספאסוב מועמד לאמן מכבי יפו, דבר, 16 באפריל 1981.
↑  אלכס פרלסמן, ינבסקי הגיע לביקור חברתי, מעריב, 30 במרץ 1987.
יושיאו נישינה

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1890 Satosho, יפן 
 פטירה:  10 בינואר 1951 (בגיל 60) 
 ענף מדעי:  פיזיקה גרעינית 
 מקום קבורה:  בית הקברות טאמה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוקיו 
 תלמידי דוקטורט:  Shoichi Sakata 
 פרסים והוקרה:  מסדר התרבות (1946)  פרס אשאסי (1944) 
 
יושיאו נישינה (ביפנית: 仁科芳雄; ‏ 6 בדצמבר 1890 – 10 בינואר 1951) היה פיזיקאי יפני שכונה: "האב המייסד של המחקר המודרני בפיזיקה ביפן". היה ממובילי תוכנית הגרעין היפנית במלחמת העולם השנייה.
חייו

נישינה נולד בעיירה סאטושו שבמחוז אוקיאמה ב-6 בדצמבר 1890. הוא סיים את לימודיו בהנדסת חשמל באוניברסיטה הקיסרית של טוקיו בשנת 1918. לאחר סיום לימודיו, הוא הפך לחבר צוות המכון לכימיה פיזיקלית וכימית (כיום משתייכת לחברת RIKEN).
בשנת 1921 הוא נשלח לעסוק במחקר באירופה. הוא ביקר בכמה אוניברסיטאות ומוסדות אירופיים, כולל במעבדת קוונדיש שבאנגליה, באוניברסיטת גטינגן שבגרמניה, ובאוניברסיטת קופנהגן שבדנמרק. בזמן שהותו בקופנהגן נישינה ביצע מחקר משותף יחד עם הפיזיקאי היהודי נילס בוהר, והשניים הפכו לחברים טובים. בשנת 1928 כתב מאמר על אפקט קומפטון יחד עם הפיזיקאי השוודי אוסקר קליין בקופנהגן. השניים ביצעו תיקון לגילויו של ארתור קומפטון על האפקט, ועל שמם קרויה נוסחת קליין-נישינה.
בשנת 1929 חזר נישינה ליפן, ושם ניסה ליצור סביבה מדעית לחקר מכניקת הקוונטים. הוא הקים את מעבדת נישינה בחברת RIKEN בשנת 1931, והזמין כמה חוקרים מערביים מפורסמים למעבדתו, כגון ורנר הייזנברג, פול דיראק ונילס בוהר וזאת על מנת לעודד פיזיקאים יפנים להצטרף לפרויקטים שלו. מעבדת נישינה נפגעה קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, ורוב הציוד היה צריך להיזרק בשל ההרס, ולהירכש מחדש לאחר המלחמה.
נישינה מת מסרטן הכבד בשנת 1951.
לכבודו של נישינה קרוי מכתש נישינה שעל הירח.
עבודתו המדעית

נישינה חיבר יחד עם עמיתו אוסקר קליין את נוסחת קליין-נישינה. המחקר שלו התייחס לחלקיק קרן קוסמית ופיתוח מאיץ חלקיקים ציקלוטרון בעבודתו בחברת RIKEN, על מנת לחקור את אותו חלקיק. בפרט, הוא הבחין בחלקיק שהתברר מאוחר יותר להיות מיואון בקרן קוסמית. הוא גילה גם את האיזוטופ אורניום-237 ובכך סלל את הדרך עבור מחקרים על תופעות ביקוע סימטריות שהתרחשו בהקרנת נייטרון מהיר של אורניום (בשנים 1939–1940), ופיספס רק במעט את גילוי היסוד טרנס-אורני הראשון - נפטוניום.
הוא היה חוקר ראשי של RIKEN וחינך כמה דורות של פיזיקאים, ביניהם שני חתני פרס נובל: הידקי יוקאווה ושינאיצ'ירו טומונאגה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא היה ראש תוכנית הגרעין היפנית (אנ'), במטרה לפתח נשק גרעיני עבור האימפריה היפנית ולהכריע את המלחמה.
הערות שוליים

↑  "Yoshio Nishina". Atomic Heritage Foundation (באנגלית). נבדק ב-2017-12-03.
1 2 3  Sin-Itiro Tomonaga Yoshio Nishina, His Sixtieth Birthday (אורכב 26.03.2009 בארכיון Wayback Machine), November 20, 1950 (updated January 11, 1951)
↑  Yoshio Nishina – Father of Modern Physics in Japan. Nishina Foundation
↑  Ikeda, Nagao (25 ביולי 2011). "The discoveries of uranium 237 and symmetric fission — From the archival papers of Nishina and Kimura". Proceedings of the Japan Academy, Series B: Physical and Biological Sciences. 87 (7): 371–6. Bibcode:2011PJAB...87..371I. doi:10.2183/pjab.87.371. PMC 3171289. PMID 21785255. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344878105171  BIBSYS: 90163517  BnF: cb15746361c (data)  CiNii: DA04363185  GND: 119021021  ISNI: 0000 0000 8111 849X  LCCN: n88135246  NDL: 00055388  NTA: 318886979  SNAC: w6gm8ffm  SUDOC: 124309437  VIAF: 280799400   WorldCat (עם VIAF): 280799400
יושי שדה

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1956 (בן 68) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  רוק 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 בן או בת זוג:  מזי כהן 
 פרופיל ב-IMDb
 
להקת תיסלם במהלך הופעה בחוף אכזיב לרגל חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל. ראשון מימין: יושי שדה.
יושי (יהושע) שדה (נולד ב-6 באפריל 1956) הוא פזמונאי, מלחין, מעבד, זמר וגיטריסט. חבר בלהקת תיסלם.
ביוגרפיה

שדה החל את דרכו כטכנאי הקלטות באולפן "טריטון". בתחילת שנות השמונים החל להקליט את שיריו, ויחד איתו באולפן עבדו יזהר אשדות ויאיר ניצני ששמעו אותו מבצע את שירו באנגלית "See You Around", והזמינו אותו להצטרף לפרויקט שהם מקימים. לימים להקת תיסלם.
השיר שהשמיע לאשדות וניצני נכלל באלבומה הראשון של תיסלם (שהיה באנגלית), ובאלבום בכורה בעברית הפך השיר ל"כלניות".
קריירה

בשנת 1981 הקליטה תיסלם את "לילה לילה" (מילים של שדה ולחן של שדה, אשדות וניצני) ובהמשך זכתה להצלחה רבה כששדה היה שותף לכתיבה של להיט הלהקה "לראות אותה היום" שזכה במקום הראשון במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת 1981. ו"שנה שנייה" שהגיע למקום ה-15 במצעד הפזמונים העברי השנתי לשנת 1983.
במקביל לפעילותו בתיסלם הקליט קולות רקע ב"שחרר אותי" של שלום חנוך, "חמוש במשקפיים" של אריק איינשטיין ומיקי גבריאלוב, "שביר" של איינשטיין ויצחק קלפטר ובתקליט של דודה.
בשנת 1984 הוציא את תקליט הסולו "שמועות", היה הראשון לעשות כן לאחר פירוקה של הלהקה וכלל שני שירים מצליחים: "בוא איתי ו"שיר לעת", אך התקליט לא הצליח ובשנת 1985 נסע שדה לארצות הברית שם עסק בהקלטות. בשנת 1991 חזר לישראל ועבד בג'ינגלים. בשנת 1993 הצטרף אל קובי רכט והשניים הקימו את להקת "ההוא", והקליטו והוציאו אלבום חדש - "נגד הלב". באותה השנה שר בתקליט האריה היונה ותרנגולת כחולה והופיע בקלטת ווידאו "כמו גדולים 2" של איינשטיין.
בשנת 2000 זכה במקום הראשון בפסטיבל הזמר העברי עם השיר "תפילת האור" למילים של נורית בת-שחר צפריר בביצוע של אקי אבני וחיה סמיר.
בשנת 2006 הלחין את המוזיקה עבור הסרט הישראלי אין לה אלוהים. בשנת 2014 הוציא אלבום סולו בשם "י ו ש י", בו התארחו מזי כהן (בשיר "וירטואלי") וחבריו ללהקת תיסלם (בשיר "רק אותך רוצה לאהוב").
בשנת 2018 הוציא את אלבום הסולו השלישי שלו, "יהושע". האלבום כולל חומרים שהוקלטו בין השנים 2014–2017.
חיים אישיים

שדה הוא בן זוגה של הזמרת מזי כהן.
לשדה יש בן מזוגתו לשעבר עמנואלה סטרוטי.