stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Yaogan

דגם לוויין Yaogan
Yaogan (בתרגום לעברית:לוויין חישה מרחוק) הוא שם שקיבלו לווייני ריגול מתוצרת סין ששוגרו למטרות שונות. הלוויין הראשון שוגר בשנת 2006 ושיגורים נמשכים עד היום. הלוויינים החליפו בהדרגה לווייני סדרה FSW. נכון אוגוסט 2023 בוצעו 123 שיגורים.
הלוויינים מעבירים את המידע לחיל התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי. כל הלוויינים נבנו בסין ושוגרו מאתרי שיגור שונים ברחבי המדינה. בנוסף למספר ייעודי (למשל Yaogan-18) הלוויינים משויכים לסדרה Jianbing ("שומר" או "סייר") בהתאם לדגם וייעוד הלוויין (לוויין FSW ראשון היה משויך כ-Jianbing-1).
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 מדעני סינים החלו לפתח טכנולוגיה של מכ"ם מפתח סינתטי. בין המטרות היה לאפשר קבלת מידע עדכני ולא תלוי בתנאי מזג אוויר על היקף כוחות הצי במצר טאיוואן. הפיתוח הסתיים רק בשנת 2006 כאשר שוגר לוויין Yaogan-1 שמשויך לסדרה Jianbing-5. הלוויין נבנה במכון לטכנולוגיית חלל בשנחאי. הלוויין היה במשקל 2,700 ק"ג ופעל במסלול מסונכרן-שמש. בהמשך שוגרו לוויינים נוספים שהיו מתקדמים יותר. לוויין אחרון מסדרות אלו Yaogan 33-2 שוגר בשנת 2022.
להשלמת תמונה מודיעינית שוגרו לווייני צילום. לוויין ראשון Yaogan 2 שוגר בשנת 2006 והוא שייך לסדרה Jianbing-6. לוויינים אלו היו בעלי רגישות עד 0.8 מ'. לוויינים אלו החליפו לוויינים מסדרה Ziyuan 2. הם פעלו במסלול לווייני נמוך ושיגורים נמשכו עד לשנת 2016. בשנת 2011 לוויין מסוג זה נמכר לוונצואלה והיה לוויין צילום ראשון שנמכר על ידי סין למדינה זרה. אחרי 2016 פותחו דגמים מתקדמים יותר מסדרות Jianbing-12, ianbing-11, Jianbing-10, Jianbing-9
בתחום מודיעין אותות הפעילות החלה בשנת 2010 עם שיגור לוויין מסדרה Jianbing-8. לוויינים אלו פועלים בשלשות. עד לשנת 2022 שוגרו תשע שלשות של לווייני מודיעין אותות. בשנת 2017 החלו שיגוריי לוויינים מסדרה CX-5, מכיוון שהם משוגרים בשלשות, הערכה היא שהם מבצעים מודיעין אותות.
הערות שוליים

↑  https://www.worldcat.org/title/727359166
דניאל מאתסון

דניאל מאתסון (באנגלית: Daniel Matheson; נולד ב-12 בספטמבר 2002) הוא שחיין אמריקאי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

מאתסון נולד וגדל בארצות הברית.
ביוגרפיה > 2024 > אלוף עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט שבהונגריה בדצמבר זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, לאחר ששחה בשלב המוקדמות של המשחה.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

400 מטר חופשי: 3:48.57 דקות (2024)
800 מטר חופשי: 7:49.34 דקות (2024)
1500 מטר חופשי: 14:59.51 דקות (2024)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

800 מטר חופשי: 7:45.88 דקות (2024)
1500 מטר חופשי: 14:37.56 דקות (2024)
עקרון הויגנס

שבירת גלים על פי עקרון הויגנס
עקרון הויגנס (ידוע גם כעקרון הויגנס-פרנל) קובע כי ניתן להתייחס לכל נקודה בחזית גל כמקור נקודתי של גל חדש: כל נקודה שמופרעת על ידי מעבר של גל דרכה הופכת למקור של גל כדורי, וההתאבכות של כל הגלים הכדוריים היא הגל הכולל המתקדם במרחב.
העיקרון נוסח על ידי כריסטיאן הויגנס ואוגוסטן ז'אן פרנל. על עיקרון זה מבוסס הניתוח המתמטי של תופעת העקיפה כמו בניסוי שני הסדקים של תומאס יאנג. באמצעות עיקרון זה ניתן גם להסביר תופעות התאבכות נוספות ושבירה.
היסטוריה

ב-1678 הציע הויגנס כי כל נקודה אליה מגיעה הפרעה גלית הופכת למקור של גלים כדוריים; הסיכום של כל הגלים המשניים האלו קובע את צורת הגל בכל רגע נתון. הוא הניח שהגלים המשניים נעים פחות או יותר רק בכיוון "חזיתי", אולם לא הסביר מדוע זה כך לפי התאוריה שלו. הויגנס היה מסוגל לתת הסבר איכותי להתקדמות קווית וכדורית של גלים ולגזור את חוקי ההחזרה והשבירה באמצעות העיקרון הזה; אבל הוא לא הסביר את הסטיות מתנועה ישרה המתרחשות כאשר אור פוגש בפינות, מפתחים ומסכים, אפקטים שזכו לשם "תופעות עקיפה". את הסיבה לשגיאה הזאת שלו הסביר דייוויד מילר ב-1991; הפתרון הוא שמקור הגלים הוא דיפול (ולא המונופול שהויגנס הניח), אשר מתקזז בכיוון המוחזר[דרושה הבהרה].
ב-1818 הראה פרנל שעקרון הויגנס יחד עם עקרון ההתאבכות שלו יכולים להסביר הן את ההתקדמות הקווית של אור והן את תופעות העקיפה. כדי להשיג התאמה עם תוצאות ניסוייות, הוא היה חייב לכלול בתאוריה שלו הנחות שרירותיות נוספות על הפאזה והמשרעת של הגלים המשניים, כמו גם גורם ההטיה (obliquity factor). להנחות הללו לא היה בסיס פיזיקלי מוצק, אולם הן הובילו לתחזיות שהסכימו עם תצפיות ניסוייות כמו כתם אראגו (Arago spot).
כתם אראגו התגלה בעקבות רעיונו של פואסון, חבר האקדמיה הצרפתית שבחן את עבודתו של פרנל. הוא נעזר בתאוריה של פרנל כדי להסיק שאמור להופיע כתם בהיר במרכז הצל של דיסקה קטנה, והסיק מכך שזה לא נצפה שהתאוריה שגויה. מאוחר יותר, אראגו, חבר אחר בוועד השופטים, ערך את הניסוי והראה שהתחזית נכונה. זו הייתה אחת החקירות שהובילו להעדפת התאוריה הגלית על פני התאוריה החלקיקית של האור, שהייתה דומיננטית במאה שעברה.
נוסחת העקיפה של קירכהוף סיפקה מסגרת מתמטית ריגורוזית לעקיפה, המתבססת על משוואת הגלים. ההנחות השרירותיות אותן עשה פרנל כדי להגיע לניסוח המתמטי של עקרון הויגנס עולות באופן טבעי מהמתמטיקה של תורת העקיפה של קירכהוף.
היסטוריה > הניסוח המתמטי של העיקרון

נתייחס למקרה של מקור נקודתי הממוקם בנקודה P0, המייצר גלים בתדירות f. את ההפרעה ניתן לתאר על ידי המשתנה המרוכב U0, הנקרא גם משרעת מרוכבת. הוא מפיק גלים כדוריים עם אורך גל λ ומספר גל k = 2π/λ. המשרעת המרוכבת של הגל הראשי בנקודה Q הממוקמת במרחק r0 מהנקודה P0 ניתנת בביטוי:
U(r_{0})={\frac {U_{0}e^{ikr_{0}}}{r_{0}}}
מכיוון שהמשרעת קטנה ביחס הפוך למרחק ממקור הגל, והפאזה משתנה לפי מכפלת מספר הגל k במרחק מהמקור.
באמצעות התאוריה של הויגנס ועקרון הסופרפוזיציה של גלים, המשרעת המרוכבת בנקודה מרוחקת יותר P נמדדת על פי סיכום התרומות מכל נקודה על פני הכדור ברדיוס r0. כדי להשיג התאמה עם תצפיות ניסוייות, פרנל מצא שהתרומות מהגלים המשניים שנוצרים מנקודות על פני הכדור חייבים להיות מוכפלים בקבוע  -i/\lambda  (כאשר  i={\sqrt {-1}}), ובפקטור הטיה נוסף  K(\chi ). ההתאמה הראשונה פירושה שהגלים המשניים מאחרים ביחס לגל הראשי ברבע מחזור גל, ושהמשרעת של הגלים המשניים היא ביחס של  1:\lambda  עם משרעת הגל הראשי. הוא הניח גם של- K(\chi ) יש ערך מרבי כאשר  \chi =0 (כלומר: בכיוון התקדמות הגל הראשי), וערך מאופס כאשר  \chi =\pi /2 (כלומר: בניצב לכיוון התקדמות הגל הראשי).
על כן, המשרעת המרוכבת ב-P נתונה בנוסחה:
U(P)=-{\frac {i}{\lambda }}U(r_{0})\int _{S}{\frac {e^{iks}}{s}}K(\chi )\,dS
כאשר S הוא המשטח של הכדור, ו-s הוא הרדיוס-וקטור (אנ') בין Q ל-P.
ההנחות השונות שעשה פרנל מתקבלות באופן אוטומטי בנוסחת העקיפה של קירכהוף (אנ'), אשר ניתן לראות את עקרון הויגנס-פרנל כקירוב לה. עם זאת, התוצאה של קירכהוף נבדלת מזו של פרנל בפקטור ההטיה  K(\chi ):
~K(\chi )={\frac {1}{2}}(1+\cos \chi )
ל-K יש מקסימום ב-  \chi =0 כמו בעקרון הויגנס-פרנל; אף על פי כן, K לא שווה לאפס כאשר  \chi =\pi /2. נוסחת קירכהוף מסבירה מדוע בכלל גלים מתקדמים בכיוון מוגדר מסוים: כאשר  \chi =\pi , מקבלים
0 =  K(\chi ), כלומר הגלים המשניים כלל לא מועברים לאחור.
עקיפה

בניסויי עקיפה, גל מישורי פוגע במחסום בעל מיפתח בצורה כלשהי (סדק יחיד, סדק כפול, שריג וכדומה), ומודדים את תבנית ההתאבכות של הגל על מסך שנמצא בעברו השני של המחסום. לפי עקרון הויגנס, התבנית המתקבלת זהה לזו שמתקבלת מאוסף אינסופי של מקורות נקודתיים הממלאים את המפתח. כתוצאה מכך מגיע הגל, מעבר למחסום, גם לאזורים שבהם הוא כביכול לא יכול להגיע על פי אופטיקה גאומטרית, העוסקת בתנועת אור בקווים ישרים בלבד.
עקיפה > תיאור מתמטי

המשוואה שמקיים גל ממקור נקודתי היא משוואת הלמהולץ הלא-הומוגנית:
כאשר  \delta ({\vec {r}}-{\vec {r'}}) היא פונקציית דלתא של דיראק התלת-ממדית, המתאפסת בכל המרחב פרט לנקודה  {\vec {r}}={\vec {r'}}. הגל המונוכרומטי התלוי בזמן שפותר את משוואת הגלים מתקבל על ידי הכפלת  U({\vec {r}},{\vec {r'}}) בפונקציה  \ e^{-i\omega t}.
מאחר שפונקציית דלתא תלויה רק במרחק מהראשית ולא בזווית המרחבית, כי אז לאחר החלפת המשתנים:  {\vec {R}}={\vec {r}}-{\vec {r'}} ניתן להשתמש רק בחלק הרדיאלי של אופרטור הלפלסיאן בקואורדינטות כדוריות:
כאשר  R=|{\vec {R}}|.
מאחר שהפונקציה R מתאפסת בנקודה היחידה שבה פונקציית דלתא איננה מתאפסת, אגף ימין של המשוואה מתאפס באופן זהותי. פתרון המשוואה בקואורדינטות המקוריות הוא:
זוהי משוואה המתארת גל כדורי, הבוקע מהנקודה  {\vec {r'}}. את קבוע הפרופורציה ניתן למצוא באמצעות תנאי שפה. בנוסף, הפונקציה שהתקבלה היא לפי ההגדרה פונקציית גרין של המשוואה. לפי משפט גרין, משוואת הגל שנוצר ממקור דו-ממדי שאינו נקודתי ניתנת לחישוב באמצעות פונקציה זו על ידי האינטגרל המשטחי:
כאשר  \ U_{0} הוא מקור הגל,  \theta  היא הזווית בין וקטור השטח האינפיניטסימלי לבין הווקטור  {\vec {r}}-{\vec {r'}}, והאינטגרל הוא על המשטח המחולל את הגל. אינטגרל זה מבטא את הגל הנצפה כסופרפוזיציה של גלים כדוריים, הבוקעים מנקודות שונות על פני המשטח.
שבירה

כאשר גל מישורי פוגע בגוף העשוי משני חומרים שונים, המוצמדים במישור, הגל מעורר על המישור אוסף של גלים כדוריים ממקורות נקודתיים, שממלאים את כל מישור ההפרדה. מהירות האור בחומר דיאלקטרי תלויה במקדם השבירה שלו. לכן, אם שני החומרים הם בעלי מקדמי שבירה שונים, אז חצי הכדור המתפשט לעבר החומר האחד יתקדם במהירות שונה מאשר חצי הכדור המתפשט לעבר החומר האחר. במקרה הכללי, שבו הגל מגיע למישור המפריד בזווית כלשהי שאינה אפס (כלומר, לא בניצב למישור), תיווצר זווית (שאינה אפס) בין הכיוון המאונך לחזית הגל הפוגע לבין זה של הגל הנשבר. תופעה זו מודגמת, למשל, במקרה של שבירה של אור במעבר הגבול בין שני חומרים. את זווית השבירה ניתן לחשב משיקולים גאומטריים, ולקבל את חוק סנל.
לקריאה נוספת

Joseph W. Goodman, Introduction to Fourier Optics, 2nd edition, McGraw-Hill, 1996, Chapter 3
ריצ'רד פיינמן (1988), אור וחומר, הוצאת הקיבוץ המאוחד
המחשה גאומטרית לחישוב של פרנל.
עקיפה בסדק יחיד
מסעי גוליבר

| --- | --- |

עמוד השער והעמוד שמולו, במהדורה הראשונה של מסעי גוליבר משנת 1726. הספר יצא לאור בעילום שם ומיוחס בעמוד השער למחבר "למיואל גוליבר" ולא לסוויפט.
 מסע לליליפוט  A Voyage to Laputa, Balnibarbi, Luggnagg, Glubbdubdrib, and Japan  מסע לברובדינגנאג  A Voyage to the Country of the Houyhnhnms 
 מידע כללי
 מאת:  ג'ונתן סוויפט 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  Benjamin Motte 
 תאריך הוצאה:  28 באוקטובר 1726 
 
מסעי גוליבר (באנגלית: Gulliver's Travels) מאת ג'ונתן סוויפט הוא אחד הספרים הסאטיריים המוכרים בעולם כולו. המהדורה הראשונה שלו יצאה לאור בשנת 1726 בשם: "מסעות אל כמה אומות נידחות בעולם" (Travels into Several Remote Nations of the World), והייתה לרב-מכר בן-לילה.
העלילה מספרת על מסעותיו של הגיבור, למיואל גוליבר, בארצות דמיוניות. בספר ארבעה חלקים שכל אחד מהם מתאר מסע אחר. החלק הראשון מספר על מסעו של גוליבר לארץ ליליפוט שתושביה הם גמדים, החלק השני מתאר מסע לארץ ברובדינגנאג שתושביה הם ענקים, בחלק השלישי נקלע גוליבר אל אי מעופף שנקרא "לפוטה" שתושביו הם מדענים, ובחלק הרביעי הוא מגיע לארץ הויהנהמס שתושביה הם סוסים בעלי תבונה.
שני החלקים הראשונים עובדו גם לסיפור לילדים, דבר שהעלה את הפופולריות של הספר מחד, אך הקהה את העוקץ הסאטירי שלו מאידך. הספר המקורי כתוב למבוגרים והסיפורים עצמם משמשים את הסופר כדי לנגח את סדרי השלטון הלקויים, וכדי לחשוף את צביעותה של החברה. פגעי התקופה לבשו צורה של אגדה והביקורת הוסוותה בעלילה דמיונית. בנוסף נחשב הספר כפרודיה מוצלחת על ספרות המסעות שהייתה פופולרית מאוד בזמנו - תקופת התגליות באמריקה באפריקה ובאסיה, זמן קצר לפני גילוי אוסטרליה. סוויפט, שנרדף במהלך חייו על רקע פוליטי, חשש שיתנכלו לו, ובחר לפרסם את הספר בעילום שם. גם כך, שינה המוציא לאור כמה פרטים שנראו לו בעייתיים לפני שהוציא את הספר לאור.
חיזוי מדעי

בספרו של סוויפט מצויות שתי עובדות מדהימות מתחום האסטרונומיה שנתגלו דורות רבים אחרי כן. למשל, האסטרונומים של לאפוטה גילו אצל הכוכב מאדים שתי הילות, כפי שגילו מדענים 156 שנים אחרי כן, כי למאדים שני ירחים. כמו כן הצליח לנבא באופן משונה את משך סיבובם של ירחים אלה, ואת מרחקם ממאדים. כאשר כתב כי פובוס מקיף את הירח ב-10 שעות, ונמצא במרחק של שלוש קוטר מאדים אחד מהם, פובוס, מקיף את מאדים בשליש הזמן שנמשך סיבובו של מאדים סביב צירו. על ידי כך נוצר הרושם כי הוא עולה במערב ושוקע במזרח. זהו הגוף היחיד הידוע עד כה שמקיף גוף אחר מהר יותר מאשר מסתובב הגוף האחר סביב צירו.
בשל ניבוי זה, נקרא מכתש על פני ירח דימוס על-שם סוויפט, "מכתש סוויפט", ומכתש נוסף על פני הירח פובוס נקרא "גוליבר". מכתשים נוספים נקראים על שמם של דמויות מהספר.
תרגומים לעברית

הספר תורגם לעברית פעמים רבות. רוב התרגומים אינם מלאים.
תרגומים לעברית > תרגומים לנוער ולמבוגרים

מסעי גוליבר, תרגום: מ' מבש"ן, ירושלים: דפוס כהנא, תרפ"ג 1923. (יצא שוב במהדורה משופרת בהוצאת שוקן בתש"ה-1945)
גוליבר בארצות הפלאות, תרגום: אברהם אריה עקביא, איור: בינה גבירץ, יזרעאל, 1946, 153 עמ'
מסעי גוליבר: א. לארץ הגמדים : ב. לארץ הענקים, תרגום: יעקב ניב, מסדה, 1961. 143 עמ'
מסעי גוליבר, ירושלים: שוקן, תרגום: מ. מבש"ן, 1968, תרגום: ג' אריוך, 2000
גוליבר, תרגום: מיכל אלפון, עם עובד, תל אביב, 2004, 143 עמ'
מסעות גוליבר, תרגום: יותם בנשלום, כרמל, ירושלים, 2022, 426 עמ'
תרגומים לעברית > עיבודים לילדים קטנים

מסעי גוליבר לארץ הגמדים ולארץ הענקים, עיבוד: פלק הלפרין, ורשה: ברקאי, תרפ"ג
מסע ללילפוט : ממסעי גוליבר, עיבוד: פסח גינזבורג, י. שרברק
גולור באי הגמדים, עיבוד: ליפה שפר, דעת, 1945
גוליבר בארץ-הגמדים, עיבוד: ש. סקולסקי, איור: צבי לבני, עמיחי
מסע גוליבר ללילפוט ארץ הננסים, עיבוד: אברהם כהנא, הוצאת סיני, 1954. 64 עמ'
גוליבר במדינת הגמדים, עיבוד: מ.ט., הוצאת טי-אל. 18 עמ'
מסעות גוליבר, עיבוד: יצחק לבנון, איור: גואי פין, מ. מזרחי, 1966. 30 עמ'
גוליבר בארץ הגמדים, עיבוד: נילי ארקין, איור: תרצה טנאי, עופר, 1975. 13 עמ'
גוליבר בארץ הגמדים, עיבוד: עדנה פלג, איור: זיוית שפיר, כנרת (כנרת מספרת), 1986. 29 עמ'
גוליבר, עיבוד: תלמה אליגון-רוז, כנרת (כנרת מספרת - לילדי הגן), 1998, 19 עמ'
תרגומים לעברית > קומיקס

גוליבר בארץ הגמדים, עיבוד: יורם מארק רייך, איור: גיל בשן, משכל, 1993. 42 עמ'
עיבודים למדיה

סיפורי המסעות של גוליבר עברו הרבה עיבודים לסרטים, ביניהם הסרט הקצר משנת 1934 "גוליבר מיקי" בכיכובו של מיקי מאוס, הסרט "מסעות גוליבר" שיצא בשנת 2010 והסרט ההנפשה הרוסי "מסעות גוליבר" שבה גוליבר שב לליליפוט אחרי ארבעים שנה (שעל פי החוק של יום-שנה, חלפו למעשה רק ארבעים ימים), בחברת עכבר שהכיר באחד ממסעותיו ומתגלה שתושבי ליליפוט באותו גובה זהה לשלו, ושגובהו העצום הייתה רק שמועה.
בשנת 2000 עלה בישראל המחזמר "גוליבר" בו שיחקו שרון צור, גדי יגיל, אדם, אורי גבריאל וקרן שמש.
גרסאות אחרות לסיפור

"גוליבר בארץ הבבלונגי" - מסע נוסף, המתאים לדרך חשיבתו של יונתן סויפט, שנכתב על ידי דוד שחם. גם סיפור זה הוא פרודיה על תפיסת העולם השונה של אנשים מתרבויות שונות. בסיפור של דוד שחם נקלע גוליבר למקום שבו אכילה היא דבר שראוי שיעשה בצנעה, משום שהוא מבזבז את משאבי כלל האוכלוסייה למטרות אישיות, לעומת עשיית הצרכים, שהיא יצרנית, ראויה לכבוד ונעשית בחברותא.
"הגוליבר האחרון" - ספר מאת קרטר קרוקר שיצא לאור בשנת 2012, ותורגם לעברית בשנת 2013. בספר מסופר על הנער מייקל, אשר פוגש בגוליבר, נצר לגוליבר הראשון והידוע, אשר שומר על עיר הליליפוטים הממוקמת בגינת ביתו.
לקריאה נוספת

אלכסנדר פופ – ארבעה שירים בעקבות גוליבר (מאנגלית: יותם בנשלום), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך יג, 2021
הערות שוליים

↑  אנקדוטה מעניינת היא שאפיון המחלוקת שסוויפט השתמש בו - Big Endian מול Little Endian, אומץ על ידי עולם המחשוב המודרני. ראו: "סדר בתים".
פרשנויות נוספות מייחסות מחלוקת זו למלחמות הדת בין הקתולים לפרוטסטנטים או ליריבות בין המפלגות הפוליטיות באנגליה.
↑  מסעי גוליבר, מסע 3 פרק 3, 

They have likewise discovered two lesser stars, or satellites, which revolve about Mars; whereof the innermost is distant from the centre of the primary planet exactly three of his diameters, and the outermost, five; the former revolves in the space of ten hours, and the latter in twenty-one and a half; so that the squares of their periodical times are very near in the same proportion with the cubes of their distance from the centre of Mars; which evidently shows them to be governed by the same law of gravitation that influences the other heavenly bodies.
↑   עופרה רודנר, גוליבר חוזר - והסאטירה הפוליטית הנוקבת שלו רלוונטית יותר מתמיד, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2022
↑  הספר "מסעי גוליבר לארץ הבבלונגי", באתר "סימניה"
↑  יותם שווימר, "הגוליבר האחרון": זה הגדול נשאר קטן, באתר ynet, 6 במרץ 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595160805171  BNE: XX2200129  BnF: cb11943872g (data)  GND: 4099380-2  LCCN: n80075627  SUDOC: 027385426  VIAF: 184681829   WorldCat (עם VIAF): 184681829 
כריכת התרגום העברי השני של הספר
חוברת קומיקס של מסעי גוליבר
אלף (תקופה)

.
אֶלֶף (בלועזית: מילניום) הוא תקופה בת 1000 שנה. ימי הביניים, לדוגמה, נמשכו לאורך אלף אחד, פחות או יותר, מהמאה ה-5 ועד למאה ה-15.
רבים ייחסו למעבר לאלף השלישי חשיבות רבה. חגיגות ענק ומופעי ראווה נערכו בכל רחבי העולם, לציון סיום תקופה (המאה העשרים והאלף השני) וגם תחילת תקופה חדשה, אירוע המתרחש אחת לאלף שנים. התקרבות האלף השלישי לוותה בחרדה רבה מפני תקלות הנובעות מ"באג 2000", ובהשקעות עתק כדי להתגבר עליו, שבסופו של דבר הצליחו ולא התרחשו תקלות מהותיות.
לרגל המאורע, ביומו הראשון של האלף השלישי הנפיק השירות הבולאי בישראל סדרה של ארבעה בולים בנושא השגי האנושות בפתח האלף החדש, אותה עיצב משה פרג. התחומים בהם עסקו הבולים הם האינטרנט, חקר החלל, איכות החיים והביוטכנולוגיה.
ננופוטוניקה

ננופוטוניקה היא שם כולל לתחום המחקר והטכנולוגיות המשלבים מערכות שגודלן האופייני הוא בסדר גודל של 1–400 ננומטר
, לבין תחום הפוטוניקה, כלומר תת-תחום באלקטרואופטיקה הדן בפוטונים. תחום זה דן בספקטרום החל מאזור התת אדום ועד האולטרה סגול.
תחומי המחקר

הן המחקרים והן הטכנולוגיות משתייכים למגוון נושאים בתחומי המדעים וההנדסה ובניהם:
פיזיקה והנדסת חשמל - מעבד אופטי, התקנים מוליכים למחצה, התקנים תוך סיביים, נקודה קוונטית.
ביולוגיה ורפואה - בדיקות חדשניות, שליטה בתהליכים ביולוגיים.
כימיה - תהליכים חדשניים, תא פוטואלקטרי .
הערות שוליים

↑  The Journal of Nanophotonics
| פוטוניקה |
| --- | --- | --- |
| תחומים | ביו-פוטוניקה • ננו-פוטוניקה • מיקרו-פוטוניקה • מחשוב פוטוני |  |
| כלים | ביו פוטון • ODPSK • אינרפרומטר השהייה • EDWA • לייזר • מרבב אופטי • הייבריד אופטי • מעגל משולב פוטוני • גביש פוטוני • סיב גביש פוטוני • מוליך גל חריץ • SDOF • סופר מנסרה • TS-ADC • העברת אנרגיה אלחוטית |  |
| עקרונות | מערך מוליכי גל • סריג עקיפה • סריג הולוגרפי • שיטת מונטה קרלו • מיתוג ארכי גל • קוהרנטיות אטומית • מיקרוגל פוטוניקה • שיבוט אוטומטי • מצב חשוך • דיפוסיה פוטונית |  |
| יישומים | רשת ניורונית אופטית • מפרש שמש • תקשורת אופטית |  |
| ראו גם | אופטיקה • אלקטרואופטיקה |  |
| תקשורת אופטית |
| --- | --- | --- |
| משדר אופטי | לייזר • דיודת לייזר • LED • אור |  |
| תווך שידור | סיב אופטי • מוליך גל • אוויר • ואקום |  |
| מקלט אופטי | פוטודיודה • חיישן |  |
| רכיבי תקשורת אופטית | מגבר אופטי • מעבד אופטי • מתג אופטי • מצמד סיבים אופטיים • מנחת אופטי • מערך מוליכי גל • WDM • מסנן אופטי |  |
| שימושי תקשורת אופטית | תקשורת מבוססת סיב אופטי • הליוגרף • סמפור • מנורת איתות • פוטופון • מיקרופון לייזר |  |
אופטיקה • פוטוניקה • ננופוטוניקה • אלקטרואופטיקה
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אי-תלות ברקע

אי-תלות ברקע היא תנאי בפיזיקה תאורטית, המחייב את המשוואות המגדירות של התיאוריה להיות בלתי תלויות בצורתו בפועל של המרחב ובערך השדות השונים בתוך המרחב. בפרט פירוש הדבר שניתן לא להתייחס למערכת קואורדינטות ספציפית – התיאוריה חייבת להיות נטולת קואורדינטות. בנוסף, על התצורות השונות (או הרקעים השונים) להופיע באופן טבעי כפתרונות שונים של המשוואות הבסיסיות, שמנוסחות מלכתחילה ללא תלות באותן תצורות.
תיאור

אי-תלות ברקע היא תכונה של תיאוריות פיזיקליות שאינה מוגדרת באופן ריגורוזי. באופן גס, הדרישה מגבילה את מספר המבנים המתמטיים המשמשים לתיאור המרחב והזמן שמוסיפים אותם כאילוץ חיצוני. במקום זאת, מבנים שאינם תלויים ברקע הם תוצאה של משוואות דינמיות, כמו משוואת איינשטיין, כך שאפשר לקבוע מהעקרונות הראשוניים של התיאוריה איזו צורה עליהם ללבוש. ואכן, הדוגמה המובהקת ביותר לתיאוריה שאינה תלויה ברקע היא תורת היחסות של איינשטיין. מכיוון שצורת המטריקה קובעת את תוצאת החישובים, תיאוריה שאינה תלויה ברקע נותנת תחזיות רחבות יותר מתיאוריה בלעדיה, מכיוון שהתאוריה דורשת פחות מידע חיצוני לתיאוריה כדי להניב תחזיות. זאת, בדומה לשאיפה בבניית מודל שיהיו לו כמה שפחות פרמטרים חיצוניים חופשיים.
ניתן לראות באי-תלות ברקע את הדרישה שהאובייקטים המתמטיים שיש לחזות מהתיאוריה יכללו לא רק את הפרמטרים, אלא גם את המבנים הגאומטריים. הפרופסור דין ריקלס, שעיקר מחקרו עוסק בפילוסופיה של הפיזיקה, מנסח זאת כך: "מבני רקע מנוגדים למבנים דינמיים, ותאוריה בלתי תלויה ברקע מחזיקה רק בסוג האחרון, ואילו תיאוריות שכן תלויות רקע הן אלה שיש להם את הסוג הקודם בנוסף לסוג האחרון."
בתורת היחסות הכללית, אי תלות ברקע מזוהה עם המאפיין שמטריקת המרחב היא הפתרון של משוואה דינמית. לא כך במכניקה קלאסית, שבה המטריקה נקבעת על ידי הפיזיקאי כדי להתאים לתצפיות הניסוייות. באופן כללי זהו מצב שאיננו רצוי, מכיוון שצורת המטריקה משפיעה על התחזיות הפיזיקליים, אך היא עצמה אינה ניתנת לניבוי באמצעות התיאוריה.
אי-תלות גלויה ברקע

אי-תלות גלויה ברקע היא בעיקרה דרישה אסתטית ולא פיזיקלית. תכונה זו מקבילה וקשורה קשר הדוק לדרישה בגאומטריה דיפרנציאלית שמשוואות תכתבנה בצורה שאינה תלויה בבחירת התרשימים והקואורדינטות. אם קיים פורמליזם שאינו תלוי ברקע, הוא יכול להוביל למשוואות פשוטות ואלגנטיות יותר. עם זאת, אין כל תוכן פיזיקלי המחייב שתאוריה תהיה בלתי תלויה ברקע באופן גלוי - לדוגמה, ניתן לכתוב את המשוואות של תורת היחסות הכללית בקואורדינטות מקומיות מבלי להשפיע על ההשלכות הפיזיקליות.
תורות כבידה קוונטיות

בגלל האופי הספקולטיבי של חקר כוח הכבידה, יש ויכוחים רבים לגבי יישום נכון של אי-תלות ברקע. בסופו של דבר יש להכריע את הסוגיות באמצעות ניסוי, אך עד שנוכל לבצע ניסויים שיוכלו לחקור תופעות של כבידה בקנה מידה קוונטי, הפיזיקאים צריכים להסתפק בדיון. להלן סיכום קצר של שתי תורות הכבידה הקוונטית החשובות ביותר.
פיזיקאים חקרו מודלים של כוח כבידה קוונטי תלת-ממדי, בעיה הרבה יותר פשוטה מכוח כבידה קוונטי ארבע-ממדי (הסיבה לכך היא שבתלת מימד, לכבידה קוונטית אין דרגות חופש מקומיות). במודלים אלה קיימות אמפליטודות שונות מאפס למעבר בין שתי טופולוגיות שונות, או במילים אחרות, הטופולוגיה עצמה יכולה להשתנות. תוצאות ותוצאות דומות אחרות גורמות לפיזיקאים להאמין שכל תיאוריה קוונטית עקבית של כוח הכבידה צריכה לכלול שינוי טופולוגיה כתהליך דינאמי.
תורות כבידה קוונטיות > תורת המיתרים

תורת המיתרים מנוסחת בדרך כלל עם תורת הפרעות סביב רקע קבוע. אמנם ייתכן שתיאוריה שהוגדרה בדרך זו אינה תלויית רקע באופן מקומי, אך אם זה המצב, מדובר באי-תלות שאינה גלויה, וכלל לא ברור מה המשמעות המדויקת של תוצאה כזו. ניסיון אחד לנסח את תורת המיתרים בצורה בלתי תלויה בעליל ברקע הוא תורת שדות המיתרים, אך מעט התקדמות הושגה בהבנתה.
גישה נוספת היא ההשערה הבלתי מוכחת של שניות AdS / CFT, שלפי ההערכה עשויה לספק הגדרה שלמה, ללא תורת הפרעות, של תורת המיתרים במרחב בעל אסימפטוטיקת אנטי דה סיטר. אם השערה זו נכונה, התורה יכול לתאר סוג של סקטור בחירת-על של התיאוריה הבלתי תלויה ברקע המשוערת. עם זאת, התוצאה לעיל תהיה עדיין מוגבלת לאסימפטוטיקה בחלל אנטי דה סיטר בלבד, מבנה שאינו מתאים לתצפיות הידועות של היקום שלנו. כיום הגדרה שלמה, ללא שימוש בתורת הפרעות, של תורת המיתרים ברקע מרחבי שרירותי עדיין אינה בנמצא.
שינוי טופולוגיה הוא תהליך מבוסס בתורת המיתרים.
תורות כבידה קוונטיות > כבידה קוונטית לולאתית

גישה שונה מאוד לכבידה קוונטית הנקראת כבידה קוונטית לולאתית היא תורה לא הפרעתית, שאינה תלויה ברקע: במסגרתה גדלים גאומטריים כגון שטח, ניתנים לניבוי מבלי התייחסות לרקע המרחבי או לאסימפטוטיקה שלו (למשל אין צורך בערך רקע או אנטי -הסיטר אסימפטוטיקה), אלא רק לטופולוגיה נתונה.
ראו גם

תורת היחסות הכללית
תורת המיתרים
טריאנגולציה דינמית סיבתית
תורת השדות הקוונטית
לקריאה נוספת

Rozali, M. (2009). "Comments on Background Independence and Gauge Redundancies". Advanced Science Letters. 2 (2): 244–250. arXiv:0809.3962. doi:10.1166/asl.2009.1031.
Smolin, L. (2005). "The case for background independence". arXiv:hep-th/0507235.
Colosi, D.;  et al. (2005). "Background independence in a nutshell". Classical and Quantum Gravity. 22 (14): 2971–2989. arXiv:gr-qc/0408079. Bibcode:2005CQGra..22.2971C. doi:10.1088/0264-9381/22/14/008.
Witten, E. (1993). "Quantum Background Independence in String Theory". arXiv:hep-th/9306122.
Stachel, J. (1993). "The Meaning of General Covariance: The Hole Story".  In Earman, J.; Janis, A.; Massey, G.; Rescher, N. (eds.). Philosophical Problems of the Internal and External Worlds: Essays on the Philosophy of Adolf Grünbaum. University of Pittsburgh Press. pp. 129–160. ISBN 0-8229-3738-7.
Stachel, J. (1994). "Changes in the Concepts of Space and Time Brought About by Relativity".  In Gould, C. C.; Cohen, R. S. (eds.). Artifacts, Representations and Social Practice. Kluwer Academic. pp. 141–162. ISBN 0-7923-2481-1.
Zahar, E. (1989). Einstein's Revolution: A Study in Heuristic. Open Court Publishing Company. ISBN 0-8126-9066-4.
הערות שוליים

↑  Rickles, D. "Who's Afraid of Background Independence?" (PDF).
↑  Baez, John C (28 בינואר 1999). "Higher-Dimensional Algebra and Planck-Scale Physics – The Planck Length". {{cite web}}:  (עזרה) Published in Callender, Craig; Huggett, Nick, eds. (2001). Physics Meets Philosophy at the Planck Scale. Cambridge U. Press. pp. 172–195.
↑  Ooguri, Hiroshi (1992). "Partition Functions and Topology-Changing Amplitudes in the 3D Lattice Gravity of Ponzano and Regge". Nuclear Physics B (פורסם ב-בספטמבר 1992). 382 (2): 276–304. arXiv:hep-th/9112072. doi:10.1016/0550-3213(92)90188-H. {{cite journal}}:  (עזרה)