stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינגיביירג סולרון גיסלדוטיר

אינגיביירג בבית לחם, ספטמבר 2008
אינגיביירג סולרון גיסלדוטיר (באיסלנדית: Ingibjörg Sólrún Gísladóttir; נולדה ב-31 בדצמבר 1954 ברייקיאוויק) היא פוליטיקאית איסלנדית שכיהנה כשרת החוץ של איסלנד ממאי 2007 עד ינואר 2009, וכיושבת ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית באיסלנד מתחילת יולי 2007 עד ינואר 2009 עת פרשה מסיבות בריאותיות. לאחר פרישתה עיקר פועלה מתמקד בנציבות הנשים הבינלאומית. בהשקפתה ופועלה היא פמיניסטית.
השכלה

אינגיביירג קיבלה תואר בוגר בהיסטוריה ואמנות מאוניברסיטת איסלנד בשנת 1979. לאחר מכן עברה לדנמרק ולמדה באוניברסיטת קופנהגן. בשנת 1981 חזרה לאיסלנד וסיימה לימודי מוסמך (cand.mag) בהיסטוריה באוניברסיטת איסלנד.
קריירה פוליטית

אינגיביירג החלה את הקריירה הפוליטת שלה במפלגת הנשים "הברית הנשית", מפלגה שייצגה במועצת העיר רייקיאוויק משנת 1982 לשנת 1988. היא גם ייצגה את המפלגה בפרלמנט בין השנים 1991–1994.
בשנת 1994 היא הפכה לראש עיריית רייקיאוויק והובילה קואליציה של ארבע מפלגות פוליטיות. היא כיהנה כראש עיר עד 2003.
בשנת 2005 הפכה אינגיביירג למנהיגת מפלגת הברית הנשית, לאחר שזכתה בהתמודדות מול המנהיג הקודם אוֹסוּר סְקַרְפְּהְיֵדִ'ינְסוֹן, שר החוץ הנוכחי של איסלנד.
תומכיה של אינגיביירג השוו אותה לטוני בלייר, וראו בה את ראש הממשלה הבאה של איסלנד. עם זאת, לבסוף נתן נשיא איסלנד אולפור רגנר גרימסון את תפקיד ראש הממשלה ליוהאנה סיגורדרדוטיר בינואר 2009, שזכתה בו לאחר מכן בבחירות של אפריל באותה שנה.
אייבי + בין

| --- | --- |
 Ivy + Bean  Ivy + Bean: Doomed to Dance  Ivy + Bean and the Ghost That Had to Go 
 מידע כללי
 מאת:  אנני בורוז 
 איורים:  סופי בלקאול 
 שפת המקור:  אנגלית
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2006 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כתר
 תרגום:  עטרה אופק
 סדרה
 מספר ספרים:  12
 
אייבי + בין (באנגלית: Ivy + Bean) היא סדרת ספרים לילדים שנכתבה על ידי הסופרת האמריקאית אנני בארוז (Annie Barrows) ואוירה על ידי המאיירת סופי בלקאול. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2012 בתרגומה של עטרה אופק, בהוצאת כתר. הסדרה מתארת את עולמן של אייבי ובין- שתי נערות דעתניות שלא מסתדרות, ובכל זאת משהו מחבר ביניהן והופך אותן לבלתי נפרדות. יחד הן חוות הרפתקאות שונות, מסתבכות בצרות ושומרות אחת על השנייה. עד עתה יצאו לאור שנים עשר ספרים וספר בונוס אחד. הספרים כוללים איורים, אך אינם ספרי תמונות; רמת הקריאה מתאימה לקוראי בית ספר יסודי. נכון לינואר 2022, ישנם שנים עשר ספרים בסדרה.
ספר הבונוס נקרא "אייבי + בין + אני - ספר השלימו את החסר", בו ישנן שאלות וניתן למלא פרטים אישיים.
תקציר העלילה

בסיפורים, אייבי (ילדה שקטה ואינטלקטואלית) ובין (ילדה סוערת ופרועה) הופכות במהירות לחברות טובות למרות השוני ביניהן וחוסר הרצון הראשוני שלהן לחבב זו את זו. שתיהן ילדות בנות 7 שמתגוררות ברחוב ללא מוצא בסביבה פרברית ברחבת פנקייק[דרושה הבהרה], בעיירה ששמה לא מוזכר. בכל ספר הן נקלעות להרפתקאות פרועות חדשות עם שאר הדמויות בשכונה.
ספרים

אייבי + בין (אפריל 2006)
אייבי + בין 2: ורוח הרפאים (אוקטובר 2006)
אייבי + בין 3: שוברות שיאים (אוגוסט 2007)
אייבי + בין 4: מטפלות בשמרטפית (2007)
אייבי + בין 5: מחפשות צרות (אוקטובר 2008)
אייבי + בין 6: מוכרחות לרקוד (ספטמבר 2009)
אייבי + בין 7: למי יש רעיון? (ספטמבר 2010)
אייבי + בין 8: מדווחות מהשטח (ספטמבר 2011)
אייבי + בין 9: קובעות את הכללים (ספטמבר 2011)
אייבי + בין 10: פותרות תעלומה (ספטמבר 2013).
אייבי + בין 11: משפחה גדולה ומאושרת (אוגוסט 2018)
אייבי + בין 12: יורדות לעומק העניין (אפריל 2021)
דמויות > דמויות מרכזיות

ברניס (בין) בלו - אחת מהדמויות הראשיות בסדרה. אחותה של ננסי, והחברה הכי טובה של אייבי. בת 7 וגרה ברחבת הפנקייק. יש לה חברים רבים. אוהבת לעשות תעלולים, להציק לאחותה הגדולה ולצאת להרפתקאות. לא אוהבת לקרוא ולצאת לקניות, וחושבת ששני הדברים משעממים.
אייבי - אחת מהדמויות הראשיות בסדרה. אין לה אחיות ואחים, החברה הכי טובה של בין. בת 7 וגרה ברחבת הפנקייק. אוהבת אומנות ומתכננת להפוך למכשפה כשתגדל. אוהבת לקרוא.
ננסי - אחותה הגדולה של בין. מחלקת הוראות לאייבי ובין ומלגלגת עליהן.
דמויות > דמויות משנה

גברת ארובה טייט - מורתן של אייבי ובין. נוהגת לעשות לתלמידים פעילויות שונות, ביניהן קריאה.
רובי וטרוור - אחים, חברים של אייבי ובין. לומדים בחינוך ביתי.
דרו - ילד בכיתתן של אייבי ובין.
זוזו - ילדה בכיתתן של אייבי ובין.
ליאו - ילד בכיתתן של אייבי ובין.
אמה -ילדה בכיתתן של אייבי ובין.
אריק - ילד בכיתתן של אייבי ובין.
ונסה - ילדה בכיתתן של אייבי ובין.
שבסקי - ילד בכיתתן של אייבי ובין.
סופי ו - חברתן של אייבי ובין.
קייטי - חברתן של אייבי ובין.
גברת טראנץ - שכנתה של בין.
עיבודים

בשנת 2020 הוכרז כי נטפליקס תעבד את הספרים לסרט לייב אקשן. בסרט יככבו ג'סי טיילר פרגוסון (Jesse Tyler Ferguson), ג'יין לינץ' (Jane Lynch), סשה פיטרס (Sasha Pieterse), ניה ורדלוס (Nia Vardalos), ג'ייסי דוטין (Jaycie Dotin), גארפילד ווילסון (Garfield Wilson) ומארסי טי האוס (Marci T. House). שלושה סרטים יצאו בשנת 2022.
ביקורות ופרסים

ALA - Notable Children's book (ספרי ילדים בולטים) - 2007
A Kirkus Reviews Best Children’s Book of the Year
A Common Sense Media “50 Books All Kids Should Read Before They’re 12”
Book Links, Best New Books for the Classroom, 2006
New York Public Library’s 100 Titles for Reading and Sharing 2006
New York Times best-selling series
אלפינזו אינסברוק

| --- | --- |

דוב חום באלפינזו אינסברוק
 מיקום:  אינסברוק, אוסטריהאוסטריה
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים)
 מספר מינים:  2,000
 קואורדינטות:  47°16′50″N 11°23′53″E﻿ / ﻿47.2806°N 11.3981°E﻿ / 47.2806; 11.3981
 www.alpenzoo.at
 
אלפינזו אינסברוק (בגרמנית: Alpenzoo Innsbruck) הידוע גם כגן החיות האלפיני, הוא גן חיות באינסברוק, אוסטריה. גן החיות נמצא באלפים האוסטריים בגובה של 750 מטרים, והוא אחד מגני החיות הגבוהים ביותר באירופה כולה. באלפינזו יש 2,000 בעלי חיים מ-150 מינים.
גן החיות נוסד ב-22 בספטמבר 1962 בידי הזואולוג האוסטרי הנס פסנר (Hans Psenner) אשר פסלו מוצב בגן החיות. הגן התמקד בתחילה בעיקר בשיקום מינים אשר נכחדו מאזור טירול או מינים בסכנת הכחדה. בין היתר טיפל הגן בהצלחה ביעל האלפים, במגלן מצויץ צפוני ובפרס המשמש כסמלו של גן החיות. פסנר פרש מניהולו של גן החיות בשנת 1979 והוריש את התפקיד להלמוט פכלאנר (Helmut Pechlaner). פכלאנר פרש מניהול הגן ב-1991 וכיום הוא מנהל את גן החיות שנברון. מאז 1991 מנהל את האלפינזו מיכאל מרטיס (Michael Martys). ב-2002 נפתחה בגן החיות חווה מיוחדת המרכזת חיות בית טירוליות.
ניתן להגיע אל האלפינזו ברכב, או עם קו האוטובוס W. דרך נוספת להגיע היא באמצעות רכבל היוצא מהעיר, אשר התחנה השנייה שלו נמצאת במרחק הליכה קצר מהגן.
בעלי חיים באלפינזו

יעל האלפים
זאב מצוי
פרס
אייל קורא
אליעזר קלינה

נבחרת ישראל על דוכן המנצחים לאחר שזכתה במדליית כסף, בכדורעף נכים
אליעזר קלינה (25 במרץ 1948 – 29 באפריל 2007) הוא שחקן ומאמן כדורעף ואלוף פאראלימפי, בעל 4 מדליות מהן 3 זהב.
ביוגרפיה

קלינה החל לעסוק בספורט בגיל 10 כחבר קבוצת הילדים של הפועל פתח תקווה בכדורגל. בהגיעו לגיל 18 (1966) הוא צורף לקבוצה הבוגרת ובמקביל היה חבר נבחרת הפועל פתח תקווה בכדורעף. קולינה לא הרבה לשחק במדי הקבוצה הבוגרת, ובסך הכל השתתף בחמישה משחקי ליגה. שער הליגה היחיד שלו הובקע במשחק מול מכבי שעריים בעונת 1968/1969. כעבור שלוש שנים הוא עבר לשחק במסגרת הפועל הרצליה, עד לפציעתו במלחמת יום הכיפורים. טרם המלחמה הוא סיים לימודים במכון וינגייט ונסע לארצות הברית בכוונה לממש מלגות לימודים באוניברסיטת קליפורניה, אך הוא שב לשירות מילואים.
ב-18 באוקטובר, במהלך קרב הבלימה מול תל פארס ברמת הגולן, שהה קלינה בזחל"ם בשטח סוריה. הפעולה לשמה נשלחו בוטלה וכח הלחימה נותר בסוריה עד לרדת החשיכה. לאחר שנתגלה הכח הופצץ הזחל"ם וספג פגיעה ישירה, כתוצאה ממנה נהרגו שני חיילים בצוותו ורגלו של קלינה נקטעה. לאחר תקופת שיקום, במהלכה למד משפטים, חזר לעסוק בספורט, כעת ספורט נכים, במסגרת בית הלוחם.
קלינה שיחק בנבחרת הנכים של צה"ל בכדורעף ובשנת 1974 הקים בבית הלוחם את קבוצת הכדורעף ושימש מאמן הקבוצה. הנבחרת זכתה להישגים מראשיתה, החזיקה באליפות העולם בשנים 1975 ו-1976 והשתתפה בהצלחה בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים. כשחקן וכמאמן היה קלינה שותף לזכיית הנבחרת בשלוש מדליות זהב (המשחקים הפאראלימפיים בשנים 1976, 1980 ו-1984) ומדליית כסף (המשחקים הפאראלימפיים 1988). בשנת 1992 הגיעה הנבחרת למקום השישי.
קלינה נותר שחקן פעיל עד לראשית שנות האלפיים. במקביל הוא הועסק כעובד אוניברסיטת תל אביב ובשירות משרד ראש הממשלה וסיים לימודי תואר שני במנהל עסקים ובמדע המדינה.
אינדלף, מלך סקוטלנד

אינדלף או אינדאלב (באנגלית: Indulf, בגאלית סקוטית: אילדאלב מק קאוסנטין- Ildulb mac Causantín באיות עתיק, באירית: Ildulb, כלומר "אינדלף בנו של קונסטנטין"; שנת לידתו לא ידועה. נפטר בשנת 962), המכונה "התוקפן" (An Ionsaighthigh), היה מלך סקוטלנד משנת 954 ועד מותו.
קורות חיים

אינדלף היה בנו של קונסטנטין השני (קאוסנטין מק אאדה). ייתכן ואמו הייתה בתו של הרוזן אדולף הראשון מברניקיה אשר שהה בגלות בסקוטלנד באותה עת.
ג'ון מפרדון העריך כי אינדולף היה מלך סטרת'קלייד בעת כהונתו של קודמו מלקולם הראשון והפך למלך ממלכת אלבה (סקוטלנד הקדומה) עם איחוד הממלכות, אבל היסטוריונים מודרניים מטילים ספק בטענה זו.
על פי "דברי ימי מלכי אלבה" בתקופת מלכותו נכבשה העיר "אופידיון אדן" (היא אדינבורו) - וככל הנראה מדובר בכיבוש העיר על ידי אינדולף וביסוס שלטונו כמלך אלבה.
על פי ה"כרוניקון סקוטורום" נפטר אינדלף בשנת 962. "דברי ימי מלכי אלבה" מציינים כי אינדלף נהרג בעת לוחמה בויקינגים בסמוך לקולן (אנ') ואילו "נבואת ברכאן" מציינת כי אינדלף נפטר ב"בית השליח הקדוש, במקום בו אביו נפטר" - היינו במנזר המוקדש לאנדרו הקדוש.
לאחר מותו של אינדלף עלה לשלטון, דאב בנו של מלקולם הראשון, קודמו. בניו קולן ואמלאיב מלכו אחרי דאב. בנו השלישי, אאוכאיד (Eochaid) נהרג במהלך הבגידה שהביאה למותו של קולן, בסטרת'קלייד בשנת 971.
אלכס רו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1990  (בן 34) וסטמינסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מקצוע:  שחקן
 
אלכסנדר מייקל רו–בראון (באנגלית: Alexander Michael Roe-Brown; נולד ב-9 במאי 1990) הוא שחקן אנגלי, שידוע בעיקר בזכות משחקו בתור אליוט באדן בסדרה "The Cut"‏ (אנ') בסדרה "בילי הנער" (אנ')
ילדותו

רו נולד בשכונת וסטמינסטר בלונדון, הממלכה המאוחדת. יש לו אחות תאומה בשם קתרין אליזבת'. אביו עבד כשרברב ואמו הייתה רקדנית בלט. הוא זכה במלגה לתיכון לטימר ושם למד עד 2009.
קריירה

אלכס רו הופיע לראשונה בפרסומת לממתק Milky Way, עוד בהיותו ילד. התפקיד הראשון שקיבל היה בשנת 2000 כששיחק בסרט האימה "The Calling" כדילן סנט קלייר.
אחרי שג'ניפר סונדרס צפתה בו בהופעה בבית הספר, היא הציעה לו להגיע לאודישן לסדרה הקומית שכתבה, ג'אם וירושלים. הוא השתתף בסדרה, ובשנת 2010 שיחק בסדרה The Cut. ב-2011 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "הולבי סיטי".
ב-2014 קיבל את התפקיד הראשון שלו בארצות הברית, כאשר הצטלם לפיילוט "Unstrung" ששודרה ברשת ABC אך לבסוף בוטלה. לאחר מכן עבר להתגורר בלוס אנג'לס וב-2016 השתתף בסרט המדע הבדיוני "הגל החמישי" ב-2018 גילם את ליאם פייג' בסרט "שלי לעולמים".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | The Calling | דילן סנט קלייר |  |
| 2014 | צלף: מורשת | ריז |  |
| 2016 | הגל החמישי | אוון ווקר |  |
| 2017 | הצלצול 3 | הולט אנטוני |  |
| 2017 | לילות קיץ חמים (אנ') | האנטר סטרוברי |  |
| 2018 | שלי לעולמים (אנ') | ליאם פייג' |  |
| TBA | Bone Lake | וויל |  |
| TBA | Hazard | וויל | גם מפיק |
| TBA | Sic |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | The Fugitives | ג'יי קיטון | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2009 | Jam & Jerusalem | כריסטופר מרטין | פרק: "Dinner Party" |
| 2010 | The Cut | אליוט באדן | תפקיד ראשי (עונות 2–3); 21 פרקים |
| 2011 | הולבי סיטי | קונור ליין | פרק: "Damage Control" |
| 2011 | Doctors | מאט גונן | פרק: "Tricky Dicky" |
| 2011 | הוליאוקס (אנ') | טובי | פרק: "#1.3161" |
| 2011 | The Jury | תלמיד | 2 פרקים |
| 2018–2020 | סירנה | בנג'מין "בן" פונאל | תפקיד ראשי (3 עונות); 36 פרקים |
| 2022–הווה | בילי הנער (אנ') | פאט גארט (אנ') | תפקיד חוזר (עונה 1) תפקיד ראשי (עונה 2); 10 פרקים |
הערות שוליים

↑  alexmroe. "This is my twin sister" – via Instagram.
↑  Della-Ragione, Joanna (22 בינואר 2016). "Alex Roe, interview: 'I try to avoid being friends with actors— most of my tickets for the premiere were for my football team'". Evening Standard. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Get to know Alex Roe, the male lead of new horror-thriller "Rings"". InqPOP!. 17 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (5 במאי 2014). "Alex Roe Set To Star In ABC Family Drama Pilot 'Unstrung'; Jay Karas To Direct". Deadline. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1061618048  LCCN: no2016072406  VIAF: 311639988   WorldCat (עם VIAF): 311639988
אישטוואן שומלו

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 1902 סולנוק, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  5 באפריל 1971 (בגיל 68) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Szontágh István 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1923) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1957)  אמן מצטיין של הונגריה (1956)  אמן דגול של הונגריה (1962) 
 
אישטוואן שומלו (במקור סונטאג, בהונגרית: Somló István; סולנוק, 8 במאי 1902 – בודפשט, 5 באפריל 1971) היה שחקן יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון ובמאי רדיו, זוכה פרס קושוט, (הפרס המקביל בהונגריה לפרס ישראל) מנהל תיאטרון, זוכה פרס האמן המצטיין ופרס האמן הדגול.
ביוגרפיה

אישטוואן סונטאג נולד בסולנוק במשפחה יהודית, כבנם של יעקב/יֶנֶה סונטאג/שומלו מזכיר פיננסי ושל שרולטה ברגר. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בשנת 1923 וחתם ב"תיאטרון רנסאנס" (Renaissance Színház). הוא היה חבר בתיאטרון מרכז העיר של ארתור בארדוש בין 1924 לבין 1926 וב-1926 הפך לחבר בתיאטרון הקומדיה של בודפשט. מ-1928 עד 1931 היה עיתונאי ב"עיתון השחקנים" (Színészújság) ובנפסבה. בשנת 1939 נשא את מרתה, בתם של אוסקר פליישמן ושל מרגיט קראוס. במהלך מלחמת העולם השנייה, נאסר עליו להופיע על הבמה בשל מוצאו היהודי. הוא וגם אשתו שרדו את השואה. הבימוי הראשון שלו לאחר המלחמה היה המחזה בשפל (ברוסית: На дне) מחזה בארבע מערכות, פרי עטו של מקסים גורקי. זהו המחזה הידוע ביותר של גורקי והוא פתח את תיאטרון הקומדיה החדש של בודפשט ב-1 במאי 1945. בין השנים 1948–1949 היה מנהל תיאטרון הקומדיה של בודפשט בשותפות עם קלארי טולנאי ועם דיולה בנקה. בשנים 1949 עד 1951 היה שוב חבר ב"תיאטרון מרכז העיר", ובין 1951 עד 1959 היה חבר בתיאטרון הלאומי של בודפשט. בין 1959 לבין 1962 היה שוב מנהל תיאטרון הקומדיה. הוא פרש בשנת 1962. תפקידו הקולנועי הראשון היה בסרט "וילה זו למכירה" מ-1935, ותפקידו הקולנועי האחרון היה בסרט "השחר מפציע" (Virrad) משנת 1960. הוא כיכב במשחקי רדיו וגם ביים ברדיו. שמו קשור לבימוי מחזה הרדיו הראשון בהונגריה ב-1925 - של Paul Lefèvre-Geraldy : לאהוב .
תפקידי תיאטרון

קינגסלי: הרופא. . . . דוֹקטוֹר
ארנה ספ : תלתן תלת עלים. . . . הסופר
גורקי: בשפל. . . . סאטין
פרנץ מולנר: הברבור . . . . הנסיך אלברט
פריסטלי: אורח לא צפוי. . . . קול המפקח
ג'ולה אייש: להבת הלפיד. . . . לאיוש אוליך
ג'ורג' ברנרד שו : מלאכתה של גברת וורן. . . . פראד
ג'ורג' ברנרד שו: פיגמליון. . . . היגינס
סארטר: נידוני אלטונה. . . . ז'יל פאלוטין
יוג'ין או'ניל: קטע ביניים מוזר (Strange Interlude). . . . גורדון
קלמן מיקסאט : המקרה של הבחור נוסטי עם מרי טוט. . . . מלינקה
גורקי: סומוב והאחרים (Сомов и другие) . . . . בוגומולוב
בימוי

גורקי: בשפל
סרטים

בשפת המקור:
Ez a villa eladó (1935)
Úrilány szobát keres (1937)
Becsület és dicsőség (1951)
Gyarmat a föld alatt (1951)
Nyugati övezet (1952)
A város alatt (1953)
Rokonok (1954)
Különös ismertetőjel (1955)
Budapesti tavasz (1955)
Ünnepi vacsora (1956)
Mese a 12 találatról (1956)
Hannibál tanár úr (1956)
Az élet hídja (1956)
Két vallomás (1957)
A tettes ismeretlen (1957)
Láz (1957)
A császár parancsára (1957)
Éjfélkor (1957)
Sóbálvány (1958)
Pár lépés a határ (1959)
Virrad (1960)
בתרגום:
וילה זו למכירה (1935)
גברת מחפשת חדר (1937)
כבוד ותהילה (1951)
מושבה מתחת לאדמנה (1951)
אזור מערבי (1952)
מתחת לעיר (1953)
קרובי משפחה (1954)
סימן היכר מיוחד (1955)
אביב בבודפשט (1955)
ארוחת ערב חגיגית (1956)
סיפור על ניחוש של 12 תוצאות (1956)
המורה חניבעל (1956)
גשר החיים (1956)
שני וידויים (1957)
העבריין לא ידוע (1957)
קדחת (1957)
בפקודת הקיסר (1957)
חצות (1957)
ניצב מלח (1958)
כמה צעדים לגבול (1959)
השחר מפציע (1960)
ספריו

שחקנים, תפקידים (1957)
שחקנים ובמאים (1965)
גיל וקריירה (1968)
פרסים

פרס האמן המצטיין (1956)
פרס קושוט (1957)
פרס האמן הדגול (1962)
לקריאה נוספת

Magyar színházművészeti lexikon (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה. 1994. אישטוואן שומלו מסת"ב 963-05-6635-4
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. אישטוואן שומלו
תיאטרון הקומדיה של בודפשט
הערות שוליים

↑  "Somló (Szontágh) István születési bejegyzése a szolnoki polgári születési akv. 438/1902. folyószáma alatt".
↑  "Somló István és Fleischmann Márta házassági bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 854/1939. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810599537205606  BnF: cb11464368n (data)  GND: 1224985672  ISNI: 0000 0000 7828 979X  LCCN: no2013004023  VIAF: 76309505   WorldCat (עם VIAF): 76309505
אישטוואן רוז'וש

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1922 אוראדיה, ממלכת רומניה 
 התאבד:  17 בפברואר 1963 (בגיל 40) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  Piarist grammar school Dugonics András (1941) 
 בן או בת זוג:  Dorottya Géczi 
 פרסים והוקרה:  פרס יאסאי מארי (1959)  פרס יאסאי מארי (1962) 
 
אישטוואן רוז'וש (בהונגרית: Rozsos István; אוראדיה, 14 בספטמבר 1922 – בודפשט, 17 בפברואר 1963) היה שחקן יהודי-הונגרי זוכה פעמיים "פרס מארי יאסאי". אשתו הייתה השחקנית דורוטיה גצי.
ביוגרפיה

אישטוואן רוז'וש נולד במשפחה יהודית ועבר עם הוריו מעיר הולדתו לסגד בגיל שבע. הוא רצה להיות שחקן והתכונן ללימודים אקדמיים, אך חוקי התקופה האנטי יהודיים (במיוחד הנומרוס קלאוזוס) לא איפשרו זאת. בשנת 1941 עבר לבודפשט ולמד גרפיקה פרסומית. המלחמה השיגה אותו בסגד. הוריו גורשו למחנות ההשמדה, הוא עצמו נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא שרד את השואה וחזר לסגד בשנת 1945, שם התברר לו שאיבד את הוריו. הוא שיחק תחילה בתיאטרון הקאמרי של סגד ולאחר מכן בתיאטרון העירוני. הוא עבר לבודפשט ושם הופיע בשלישיית אסנבל קברט בשם "עם חופשי" יחד עם סילארד דרווש ובלה גאדור. הם הופיעו במפעלים בבתי תרבות בתוכנית "מרגישים מעולה". רוז'וש התגלה על ידי ארתור בארדוש והצטרף ל"תיאטרון מרכז העיר" (Belvárosi Színház). במחזה "כוס מים", הוא זכה להצלחה כשוער וכך התפרסם שמו בקרב הקהל והמבקרים בבירת הונגריה. כיוון שנכנס לתחום כאוטודידקט זה היה הזמן עבורו לסיים קורס השתלמויות באקדמיה לדרמה.
מקומות משחק אחרים:
1946–1947 תיאטרון "הונגרי", "מדאץ'" ו"האמנים"
1947–1949 תיאטרון מדאץ'
1949–1950 מדאץ' והתיאטרון ההונגרי
1950–1953 תיאטרון הנוער
1954–תיאטרון פטפי
1955–1960 הבמה העליזה
1960–1963 תיאטרון יוקאי
מותו

הצלחה לא עזרה לו להתמודד עם הטראומות שגרמה מלחמת העולם השנייה והשואה. הוא פחד ממזג אוויר גרוע, מהסתיו ועד לאביב הוא נרתע מלצאת לרחובות הקרירים. "אם ישאלו אותי משהו ברחוב בנובמבר, אני אענה על זה רק באביב", אמר במרירות לחבריו. אשתו הייתה דורוטיה גצי. הם התגרשו, אך ידידותם נותרה. הם תכננו להתחתן שוב. עקב מחלתו (תסמונת דחק פוסט-טראומטית) הוא שם קץ לחייו, קפץ מחלון דירתו בקומה השישית ברחוב אטילה יוז'ף.
תפקידיו בתיאטרון

(ברכט: עיצרו את ארתורו אויט) Brecht: Állítsátok meg Arturo Uit! – Gobbola
(דוסטויבסקי: חטא ועונשו) Dosztojevszkij – Baty: Bűn és bűnhődés – Porfir
(פרנץ מולנאר: אדוני הרופא) Molnár Ferenc – Kellér Andor: A doktor úr – Bertalan
(פרנץ מולנר: הנערים מרחוב פאל) Molnár F. – Török S.: A Pál utcai fiúk – Weisz
(פגודין: האריסטוקרטים) Pagogyin: Arisztokraták – Kosztya
(ברנרד שו: פיגמליון) Shaw: Pygmalion – Freddy
(שייקספיר: אילוף הסוררת) Shakespeare: A makrancos hölgy – szabólegény
Szigligeti Ede: Liliomfi – az ifjú Schwartz
Vészi Endre: Don Quijote utolsó kalandja – herceg
תפקידיו בקולנוע

Valahol Európában (film) (1947)
Úttörők (1949) nem mutatták be
Janika (1949)
Ütközet békében (1951) – Kovács
Első fecskék (1952) – Csete
Kiskrajcár (1953)
Föltámadott a tenger 1-2. rész (1953)
Fel a fejjel (film, 1954) (1954)
Az élet hídja (1955)
Tanár úr, kérem (1956)
Az eltüsszentett birodalom (1956) – dalnok
A csodacsatár (1956)
Ünnepi vacsora (1956) – bolti eladó
Éjfélkor (1957) – Emil
A tettes ismeretlen (1957)
La Belle et le tzigane / A Fekete szem éjszakája (1958) francia/magyar
Don Juan legutolsó kalandja (1958)
Micsoda éjszaka! (1958) – Csapodi Tomi, grafikus
Májusi dal (1959) rövid játékfilm
Fapados szerelem (1959)
A megfelelő ember (1959)
Álmatlan évek (1959)
Felfelé a lejtőn (1959) – Frici
Két emelet boldogság (1960) – rádióriporter
Napfény a jégen (1961)
Állítsátok meg Arturo Uit! (1962) tévéfilm
Mici néni két élete (1962)
Csudapest (1962)
תפקידי דיבוב

רובע וויבורג (Vyborgskaya storona, 1939)
בני, המורה (Mio figlio professore, 1946)
סינדרלה (סינדרלה, 1950) ... הדוכס הגדול
המשימה הסודית (Sekretnaya missiya, 1950)
בנות רומאיות (Le ragazze di Piazza di Spagna, 1952)
אורח לא צפוי (An Inspector Calls, 1954)
נמלטים (Les Season, 1955)
היה פעם מלך (Byl jednou jeden král ..., 1955)
נסיכת סנטה לוצ'יה (La duchessa di Santa Lucia, 1959)
נס מלאכי (Das Wunder des Malachias, 1961)
פרסים

פרס מרי יאסאי ( 1959, 1962 )
לקריאה נוספת

בספריית השחקנים, המחקר של אישטוואן טקאץ'
תמונות בספריית השחקנים
הערות שוליים

↑  Gobbi Hilda: Közben... Szépirodalmi Könyvkiadó, 310. old.
איל פארן

איל פארן הוא ציון מקום המופיע פעם אחת בתנ"ך, בסיפור מלחמת ארבעת המלכים את החמישה.
בתנ"ך

בסיפור מלחמת ארבעת המלכים את החמישה מצוין: "ובארבע עשרה שנה בא כדרלעמר והמלכים אשר אתו ויכו את רפאים בעשתרת קרנים ואת הזוזים בהם ואת האימים בשוה קריתים. ואת החרי בהררם שעיר עד איל פארן אשר על המדבר.". בפסוק הבא מתואר המשך מסע ארבעת המלכים: "וישובו ויבואו אל עין משפט היא קדש".
יש המפרשים שארבעת המלכים הגיעו עד "איל פארן". אחרים מפרשים את איל פארן כציון גבול ההתפרשות של החורים בהר שעיר.
זיהוי

פירושים שונים נתנו למילה "איל" בביטוי "איל פארן". ישנם, כמו פירוש רש"י לתורה, שראו בו שם פרטי. אחרים, כמו תרגום השבעים והפשיטתא ורוב החוקרים המודרניים, פירשו את "איל" כמציין עץ או קבוצת עצים. אחרים, כמו אונקלוס והמדרש, פירשו איל כ"מישור".
בנימין מזר כותב: "לפי העניין הכוונה כנראה למקום יישוב בקצהו הדרומי של עבר הירדן מזרחה, דרומה מהר שעיר. ... וייתכן שאין איל פארן אלא אילת.". יוחנן אהרוני יותר נחרץ וכותב ש"איל פארן" הוא בוודאי אילת.
יואל אליצור טוען שאיל פארן מציין מרחב ולא נקודה, ומזהה את "איל פארן" עם הערבה.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק ה'-ו
1 2  יואל אליצור, מקום בפרשה, עמוד 301
↑  אנציקלופדיה מקראית, ערך איל פארן, כרך א', עמ' 265
↑  אנציקלופדיה מקראית, ערך פארן, כרך ו', עמ' 433
אינגילואים

| --- | --- |

אינגילואי מוסלמי. ציור: תאודור הורשלט. 1896
 אוכלוסייה
 12,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 מחוז זגטאלה ומחוז קאח באזרבייג'ן
 שפות
 דיאלקט איגילואי של גאורגית ואזרית
 דת
 אסלאם סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 גאורגים
אינגילואים או הרתים (בגאורגית: ინგილოები/‏ჰერები) הם קבוצה אתנית של הגאורגים המתגוררים בסאינגילו - צפון מערב אזרבייג'ן והם דוברי דיאלקט אינגילואי של הגאורגית.
על פי ההגדרה במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון המילה אינגילואים היא שם נרדף לגאורגים מוסלמים. האינגילואים מחולקים מבחינה דתית לנוצרים ומוסלמים סונים. רוב האינגילואים המוסלמים מתגוררים בכפרים האזריים עליאבד ומוסול שבמחוז זגטאלה וכפר איטיטלה שבמחוז בלקן. האינגילואים הנוצרים מתגוררים במחוז קאח האזרי בכפרים: קאח אינגילוי, בויוק אלאטמיר, קאחבאש, עליביילי, משאבאש, זאגאם, חאלאפטאלה, קאראמשה וקימיר. בתחילת המאה ה-20 היו חמש קהילות נוצריות וארבעה בתי ספר.
כתוצאה מפעילות מיסיונרית של האגודה לשיקום הנצרות האורתודוקסית בקווקז (Общество восстановления православного христианства на Кавказе), שנוסדה ביולי 1860, מונו 12 עמאים ואינגילואים רבים התנצרו באותה שנה. בשנת 1863 9 מאותם עמאים התאסלמו בחזרה. פעילות האגודה נתקלה בהתנגדות המולות. טאראסי איוואנסקי, המפקח על מחוז זקלטה מטעם האימפריה הרוסית, דיווח כי המולות אסרו על האינגילואים (במחוזות זקלטה וקאח) לדבר גאורגית אפילו לשימוש היומיומי. עובדה זו פורסמה בשנת 1915 גם בעיתון קווקזקוי סלובו (Кавказское Слово). העיתון ציין כי אחרי שנות ה-60 של המאה ה-19, לאחר שהאימאם שאמיל נכנע לאימפריה הרוסית, החלו האינגילואים לאבד את שפת האם שלהם. העיתון מייחס זאת למאמצים העיקשים לשחזור הנצרות האורתודוקסית בקירבם, שהובילה להגברת האמונה המוסלמית שלהם ולהתרחקות מכל דבר גאורגי או נוצרי.
העיתון הגאורגי סכרתוולו (საქართველო, הופיע בגאורגיה בשנים 1915-1921) דיווח כי רבים מהכפריים החליטו שאימהות לא ידברו גאורגית עם ילדיהם כדי לזרז את היעלמות השפה הגאורגית. כמו כן, החלו האינגילואים לשאת נשים ממחוזות נוחי וקאזאח, שהיו מאוכלסים באזרים או דאגסטנים מוסלמים. ילדים שההורים שלהם לא דוברי טטרית נשלחו לכפרים טטרים ללימוד השפה וכדי להשכיח מהם את שפת האם הגאורגית. האינגילואים הפסיקו לבקר את המקומות הקדושים (כנסיות) שלהם סגדו על לאותם ימים. על פי העיתון, האינגילואים, קיבלו את מנהגי האזרים המוסלמים והלכו בעיניים פקוחות ובאופן וולנטרי לאיבוד הלאומיות הגאורגית.
האינטליגנציה הגאורגית באותם ימים הקדישה תשומת לב רבה לשחזור הלאומיות הגאורגית בקרב הגאורגים המוסלמים לאחר הפלישה העות'מאנית לאג'ריה. העיתונות הגאורגית ציינה את הצורך המיידי בנחיצות העבודה הרבה הדרושה במחוז זגטאלה לשחזור התרבות המקורית של האינגילואים.