stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאילת מילים
דרכי העברה בשאילת מילים > שאילת מבנים דקדוקיים

שאילת מבנים דקדוקיים נדירה יותר משאילת מילים. לדוגמה, שם סיפורו של חיים נחמן ביאליק, "החצוצרה נתבישה", מכיל פועל בבניין "נתפעל". בניין זה, שכיום הוא נדיר, הושאל לעברית מהארמית והיה נפוץ בשפת חז"ל.
דוגמה עברית נוספת לשאילת מבנה דקדוקי היא שאילת הקידומת "re", משפות אירופה, שפירושה הוא "מחדש". וריאציה על השאילה הזו היא חיקוי המשמעות שלה בעזרת אימוץ הבניין "שפעל".
דוגמה קיצונית לשאילת מבנים דקדוקיים, ניתן למצוא בשפה הארמית החדשה הצפון-מזרחית (המכונה גם "כורדית יהודית"). בניבי שפה זו, אבד חלק נכבד ממערכת הטיית הפעלים של השפות השמיות ובמקומו רובו הושאלה דרך ההטייה של השפות ההודו-אירופיות, הנעזרת בפועל הקיום ("להיות", to be) ובפועל השייכות (to have) כפעליי עזר.
שאילת מילים בעברית

שאילת מילים קיימת בשפה העברית לרבדיה השונים, החל מהעברית המקראית ועד ימינו. מילים שאולות קרויות בדרך כלל מילים לועזיות. מקור המונח "לועזית" או "לעז" בפסוק: ”בְּצֵאת יִשְׂרָאֵל, מִמִּצְרָיִם; בֵּית יַעֲקֹב, מֵעַם לֹעֵז” (ספר תהילים, פרק קי"ד, פסוק א') והוא נגזר מהשורש לע"ז, שמשמעותו ככל הנראה: "דבר סתום" או "מילים לא ברורות" (השוו לערבית: لغز לע'ז = חידה). בתקופה מאוחרת נדרשה המילה לעז כראשי תיבות בדיעבד: "לשון עם זר".
שפות עיקריות מהן ינקה העברית מילים לועזיות (חלק מהמילים הפסיקו להיות בשימוש):
עברית מקראית: אכדית, ארמית, מצרית
עברית משנאית: ארמית בבלית, יוונית קוינה, לטינית, פרסית
עברית של ימי הביניים: ערבית, לטינית
תקופת תחיית הלשון העברית: גרמנית, צרפתית, יידיש, פולנית, רוסית, ערבית
עברית ישראלית: אנגלית, ערבית, יידיש, גרמנית, פולנית, רוסית (יש גם הבדלים בין-דוריים)
מילה לועזית מוגדרת כמילה שמקורה בשפה זרה המתפקדת לצד מילה עברית מקבילה מבחינה סמנטית (לדוגמה: מודל-דגם). חלק מהמילים הלועזיות נטמעו בעברית בתקופות קדומות שלה, ובפי דובר עברית בת זמננו אינן נחשבות ללועזיות. מילים לועזיות שהצטרפו לעברית במאה השנים האחרונות מוצגות ב"מילון לועזי-עברי". גם המילונים העבריים הכלליים כוללים מילים לועזיות רבות, כמו: טלפון, אינדוקטרינציה, ועוד.
האקדמיה ללשון העברית מנסה לתת תחליפים למילים לועזיות. לעיתים התחליף המוצע נקלט בקרב דוברי העברית, ולעיתים הם מעדיפים להמשיך ולהשתמש במונח הלועזי.
יצחק אבינרי תיאר את הגישות השונות ביחס לשימוש במילים לועזיות:
מראשית תחיית הדיבור העברי היה היחס למילה הבינלאומית שנוי במחלוקת נמרצת: בן-יהודה והנוהים אחריו דרשו להכרית מלשוננו את כל המילים הזרות, בלא שריד ופליט; לעומתו היו רבים מן הסופרים מהדרים ומחזרים אחר המילה הזרה וטועמים בה טעם מיוחד.
...
למזלה הטוב מהלכת לשוננו בשביל הזהב מבחינה זו. רק אחינו העבריים באמריקה עודם מוסיפים להחזיק בשיטת בן-יהודה, והם כותבים "דעחיות" במקום ביולוגיה, "דעחליות" – במקום פאתולוגיה, "דעחידקות" – במקום בקטריולוגיה... יש בזה משום שכרון אהבה לעברית, ושכרון זה נובע, אולי, מרוחק המקום שבין אוהב לאהובתו. אין ספק שבבוא רופאינו העבריים מאמריקה לארץ-ישראל יתפכחו משכרונם זה וילכו בדרך הטבעית והנכוחה המקובלת בארצנו. הן סוף-סוף מרובות מאוד המילים הזרות בתלמוד ובמדרשים (באופן יחסי – יותר מאשר בעברית החדשה), וקצת מילים זרות (פתגם, פרבר, פסנתר ועוד) נמצאות אף במקרא.
מעבר מלועזית לעברית מקובל מאוד בישראל בשמות משפחה ושמות פרטיים, תהליך הקרוי עברות (במקור: שיעבור, שהוא חידוש שלא נקלט בשפה).
שאילת מילים בעברית > שאילת מילים מעברית לשפות אחרות

שמות פרטיים רבים, תנכ"יים, הושאלו מעברית לשפות הרבות אליהן תורגם התנ"ך. לרבים מהשמות האלו יש פירוש רק בעברית. למשל, השמות באנגלית Jerome או John, הם שאילה של השמות העבריים "יהורם" ו"יהוחנן", שפירושיהם העבריים הם "אלוהים גדול" ו"אלוהים חנן", בהתאמה. ישנן גם מילים אחרות שהושאלו דרך תרגום התנ"ך לשפות אחרות, וחלקן באמצעות סדר התפילה הנוצרי שעשה שימוש ליטורגי במזמורי תהילים ובביטויי תפילה עבריים, למשל במילים העבריות "הללויה" ו"אמן". לטענתו של אבשלום קור, המילה האנגלית news, מקורה בפסוק ”שָׁמַעְתָּ חֲזֵה כֻּלָּהּ וְאַתֶּם הֲלוֹא תַגִּידוּ הִשְׁמַעְתִּיךָ חֲדָשׁוֹת מֵעַתָּה וּנְצֻרוֹת וְלֹא יְדַעְתָּ” (ספר ישעיה, פרק מ"ח, פסוק ו'). זאת, מכיוון שהמורפולוגיה של המילה news זרה לאנגלית, שהרי אין בה מילים דומות כמו olds.
שפת היידיש שאלה מן העברית מילים רבות בתחומים לקסיקליים מגוונים. בכך השתנתה היידיש מניבים ושפות אחרות שהתפתחו מגרמנית. חלק מהמילים הללו הושאלו מהיידיש לאנגלית. כך, למשל, המילה "חוצפה" עברה מעברית ליידיש ומשם הגיעה לאנגלית.
עברית הייתה שפת שאילת מילים לשפות רבות, במקום שבהם היו היהודים לחלק מרכזי בחברה.
לא כל דמיון מילולי מובהק בין השפות השונות הוא תוצאה של שאילת מילים. לעיתים המדובר בדמיון הנובע ממוצאן ההיסטורי של השפות השונות השייכות במקורן למשפחה לשונית אחת. כך למשל סדר אותיות הלשון העברית (האלפבית העברי), המזכיר את סדר האותיות ואף את שמות האותיות בשפות נוספות (אלפבית יווני שמקורו הקדום באלפבית פיניקי).
ראו גם

תרגום שאילה
מילים ארכאיות או ארכאיזם (אנ') – מילים שדוברי שפה מסוימת חדלו להשתמש בהן ומשמעותן נשכחה
אִנגלוז
ליטון של עברית
הגרמנית והעברית
מילים שאולות בעברית משפות לועזיות, באתר ויקימילון
לקריאה נוספת

נורית שובל־דודאי, גלוסר המילים השאולות מן היוונית ומן הרומית במקורות היהודיים הבתר־מקראיים, ירושלים: האקדמיה ללשון העברית, תשע"ט. 171 עמ'.
הערות שוליים

↑  החצוצרה נתבישה, אתר גוטנברג
↑  ראו הספר "הגיע זמן לשון" מאת אבשלום קור
הפועל חצור (כדורעף)

הפועל חצור (נקראה גם: הפועל חצור/באר טוביה) הייתה קבוצת כדורעף ישראלית מקיבוץ חצור שהשתתפה בליגה הבכירה ואף זכתה בגביע המדינה בשנת 2000.
היסטוריה

קבוצת הכדורעף של הפועל חצור הוקמה על ידי מיכה שמבן כבר עם הקמת הקיבוץ בשנות ה-30. הקבוצה זכתה בשנת 1941 ב"אליפות הפועל" תחת השם "הפועל ראשון לציון" (מיקום הקיבוץ בשנותיו הראשונות היה בעיר ראשון לציון). בהמשך השתתפה בטורניר השנתי של "פסל זייד" וזכתה בו בשנת 1946 תחת השם "הפועל ארצישראלי ג'". בשנת 1963 זכתה הקבוצה באליפות הפועל בדרום.
משחקי הבית של הקבוצה נערכו באולם הספורט של הקיבוץ, שזכה לכינוי "המבצר על התל"
בשנת 1962, לאחר הקמת הליגה הרשמית בכדורעף, נרשמה הקבוצה לליגה ב' (ליגה רביעית), מחוז נגב צפוני. בתום עונת 1963/1964 עלתה לליגה א' דרום ובתום עונת 1966-67 העפילה לראשונה לליגה הלאומית. הקבוצה שרדה עונה אחת בליגה הלאומית ובסיומה נשרה חזרה לליגה א'. בתום עונת 1968-69 העפילה שוב ללאומית ונשארה בה עד עונת 1978-79. הקבוצה ירדה ועלתה שוב בתוך עונה אחת. המאמן נתן בר אימן בקבוצה במשך 19 עונות רצופות.
בעונת 1999-2000 זכתה הקבוצה בגביע המדינה לאחר ניצחון 3:1 בגמר מול קבוצת הפועל קריית אתא. בעונות 2000-2001, 2001-2002, 2004-05 הגיעה הקבוצה שוב לגמר הגביע, אך הפסידה לקבוצות הפועל כפר סבא, הפועל מטה אשר והפועל קריית אתא בהתאמה.
בעונת 2006-2007 הצליחה הקבוצה להישאר בליגה הבכירה לאחר מאבק תחתית מול קבוצת מ.ס. עילבון, אך זמן קצר לאחר מכן, באוגוסט 2007, הכריזה על פירוק בגלל בעיות פיננסיות.
הישגים ותארים

ליגת העל
סגנית (1): 2004/2005
גביע המדינה
זכייה (1): 1999/2000
סגנית (3): 2000/2001, 2001/2002, 2004/2005
גביע פסל זייד :
זכייה (1): 1946
שחקני עבר בקבוצה

גדעון אייזן
יורי בסן
אבירם כהן
חגי פלג
אמציה קונפינו
אבשלום וילן
צחי אלבס
ג'קי גפט
חגי פרגמנט
אהוד רונן
זאב מרקמן
אלכס שפרנוביץ'
יניב בר נצר
זיו בר נצר
אוריאל אייזן
ברוך קויפמן
תומר רוסיאנסקי
וובה טודורוב
סשה אליסטרטוב
ולאדק ארטמנקו
קרול אצ'ולה
רועי קופרמן
איתמר כהן
עמיחי שיף
שי דורון
נתן בר
ז'קו ירון
אנשי מנהלה ולוגיסטיקה

איתמר כהן - מנהל קבוצה
לירון שקד - מנהל עמדת לוח תוצאות
הערות שוליים

↑  בכדורעף: נגבה - מעברות 0-3, בעיתון למרחב 5 בפברואר 1963
↑  טבלאות העונה, בעיתון על המשמר 11 באוגוסט 1963
↑  חצור עלתה לליגה הלאומית, בעיתון "על המשמר" 30 באפריל 1967
עמרי גלפרין

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1975 (בן 49) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האקדמית כנרת  אוניברסיטת חיפה  האוניברסיטה הפתוחה 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  omri.galperin
 www.omrigalperin.com
 
עמרי גלפרין (נולד ב-21 בספטמבר 1975) הוא עיתונאי עצמאי (פרילנסר), במאי ואיש תקשורת בתחום המסעות, התיירות והתרבות, מרצה ומורה בתחום הסוציולוגיה והאנתרופולוגיה וכן כתב את ספר הביכורים: 'האי בקצה האוקיינוס'.
ביוגרפיה

גלפרין הוא נכד, מצד אביו, לניצולי שואה מליטא. סבו, טוביה גלפרין, נמנה עם לוחמי מחתרת הפ.פ.או (ארגון הפרטיזנים המאוחד) בגטו וילנה בהובלת אבא קובנר. מצד אמו הוא נכד למשפחת בצרי, יוצאי עיראק, שעלו בשנת 1951 לישראל במבצע עזרא ונחמיה.
עד גיל 3 גדל ברמת גן ולאחר מכן עברה משפחתו להרצליה. בתום שירותו הצבאי כחובש קרבי בחיל השריון ובחיל הרפואה, החל בלימודיו לתואר ראשון בתקשורת ומדע המדינה במכללה האקדמית כנרת שבעמק הירדן, שם נבחר ליו"ר אגודת הסטודנטים, בתקופה מתוחה של מבצע חומת מגן ופיגועים קשים בשטח מדינת ישראל, שהובילו להתנגשויות בין מגזרים שונים בקמפוס. בה בעת נבחר לתפקיד דובר ארגון הסטודנטים בישראל, בתקופה שבה התאגדו הסטודנטים במכללות בישראל ודרשו השוואה של שכר הלימוד לפי הגובה הנהוג באוניברסיטאות.
את התואר השני למד בתוכנית הבינלאומית ע"ש וייס-לבנת בחקר השואה באוניברסיטת חיפה.
גלפרין בעל תעודת הוראה מטעם המכללה האקדמית לחינוך אורנים ולמד הדרכת טיולים מטעם האוניברסיטה הפתוחה.
גלפרין נשוי ולו שני ילדים. ביתו בישראל נמצא בקיבוץ להבות חביבה. בשנת 2016 עבר להתגורר עם משפחתו בעיר טורשהאון שבאיי פארו ובשנת 2018 עבר לעיירה מרלי שבאנגליה ולאחריה לכפר הגדול ביותר במחוז דורסט הדרומי שבאנגליה, ששמו קורפ מולן, הסמוך לעיר פול.
בתקופת מגוריו באיי פארו עמל על תחקיר לטובת כתיבת ספר ביכורים, וכמו כן התבקש לתת הרצאות וכן ראיונות תקשורתיים רבים הקשורים לתרבות הישראלית, לשואת העם היהודי ולמדיניות ישראל בהיבטים הקשורים ליחסים בינלאומיים.
תקשורת

מאז סיום לימודיו החל, כעיתונאי חופשי, לכתוב בפלטפורמות מגוונות של התקשורת הישראלית ובכללן ynet, מעריב, מגזין טבע הדברים, מגזין מסע עולמי, מגזין מסע אחר, mako, מגזין את ועוד. כמו כן הפיק, ביים והגיש מספר רב של סדרות וכתבות טלוויזיוניות לטובת הערוצים: ערוץ 2 (קשת 12), הערוץ הראשון (כאן11), ערוץ 10 (רשת 13) וערוץ טבע הדברים ששידר בעבר בטלוויזיה בכבלים. גלפרין אף השתתף בתוכנית מסע עולמי עם איל פלד והוא משמש כתב אורח בתוכנית רואים עולם בהגשתו של העיתונאי, חתן פרס ישראל, יעקב אחימאיר.
תחילת דרכו בטלוויזיה הייתה בערוץ טבע הדברים, שם השתתף ככתב שטח ואולפן, וכן ביים והגיש מאות כתבות. סדרת הטלוויזיה הראשונה בבימויו ובהגשתו הייתה נוגע בישראל עם עמרי גלפרין, שסקרה במשך 15 פרקים אתרים רבים ברחבי ישראל ושודרה בערוץ טבע הדברים ובערוץ 10. סדרה אחות נוספת שהגיעה מיד לאחריה הייתה נוגע בעולם עם עמרי גלפרין, ובה הופקו פרקים מרחבי העולם.
רבות מכתבותיו עוסקות באתרים ובאזורים בעולם, שהתיירות איננה נחשבת למרכזית בהן, ובכלל זה היה אחד מהכתבים הישראלים הראשונים שסיקרו את קוסובו בהיבט תיירותי. כמו כן סיקר מקומות בתבל הנחשבים לאתרי שוליים בענף התיירות הבינלאומית, כגון שכונות הסלאמס של הודו, הכור הגרעיני בצ'רנוביל, העיר אושווינצ'ים הצמודה למחנות ההשמדה אוושוויץ-בירקנאו בפולין, וכן את העיר אומן שבאוקראינה. מעת לעת כתבות וטורים פרי עטו מתורגמים לשפות נוספות.
גלפרין הפיק סרטים תיעודיים, ובכללם סרטים עבור ערוץ 10 על אודות כמה מחללי מערכות ישראל. כמו כן יצר את הסרט אזכור את הדרך עבור רשת 13 אודות המנצח הישראלי ניצול השואה, יעקב הולנדר, עמו יצא אל שדות ילדותו בפולין כשהוא מלווה ב-73 חברי וחברות מקהלותיו. בנוסף יצר סרטים דוקומנטריים קצרים על אודות הציירים: יעקב חייט, לאו ריי, יוסל ברגנר, דורית לוי ועוד.
פרסם טורי דעה במעריב nrg והפיק עשרות סרטים בתחום התדמית וההדרכה. מתראיין מעת לעת בערוצי הרדיו בנושאים החופפים את תחום סיקורו התקשורתי.
מוזיקה

גלפרין מנגן בתופים. בעבר ניגן בלהקות השוליים "הפרד ומשול", "סבא", ושימש כנגן מחליף ב"להקת התינוקות". בשנים האחרונות הוא מנגן עם מוזיקאים מתחום הרגאיי, הרוקנרול והסקא. בין היתר היה שותף לפרויקט מוזיקלי עם היוצר הג'מייקני, ישמעאל מקקנוף.
הערות שוליים

↑  הספר האי בקצה האוקיינוס מאת עמרי גלפרין, באתר הספרייה הלאומית של ישראל, ‏12.04.2021
↑  דר' אהרון עינת, התנגדות לנאצים – איגוד יוצאי וילנה והסביבה בישראל, באתר איגוד יוצאי וילנה והסביבה בישראל, ‏2013-02-15
↑  במכללת עמק הירדן קיימו ערבים טקס זיכרון לשאהידים הפלשתינים, באתר ערוץ 7 חדשות, פוליטיקה, תרבות, יהדות ועוד, ‏2002-04-15
↑  אלי סניור, הסטודנטים במכללות ישבתו מחר, באתר ynet, 13 בינואר 2002
↑  Alumni, The Weiss-Livnat International MA in Holocaust Studies (באנגלית)
↑  Bogi Godtfred, Føroyar eiga eisini at viðurkenna Jerusalem, Kringvarp Føroya, ‏2017-12-07 (בפארואזית)
↑  Tiltøk, Vinafelagið Føroyar - Ísrael, ‏2016-04-20 (באנגלית)
↑  Góðan morgun Føroyar, Omri vil lata ostahandil upp í Føroyum, Mixcloud
↑  Er tað kosher?, www.vinnuhaskulin.fo, ‏2017-05-10
↑  birk: Birgir Kruse bloggar um miðlar, mentan og annað mangt, birk, ‏2017-11-14
↑  Rebekka Manuela Behrens, Fyrimunur fyri smáar framleiðarar, kringvarp.fo, ‏2017-03-20
↑  גל איתן, עמרי נוגע בישראל, באתר nrg
↑  סדרה חדשה בערוץ ’טבע הדברים’: ’נוגע בישראל עם עמרי גלפרין’, באתר Bizportal
↑  לקט, לקט: נוגע בעולם עם עמרי גלפרין, ‏2009-07-14
↑  עמרי גלפרין, טיול בין ההריסות, באתר nrg
↑  עמרי גלפרין, סלאמס מומביי: סיור בשכונות עוני בהודו, באתר ynet, 4 ביוני 2015
↑  אורית גלפרין עמרי גלפרין, ‏הכנסת אורחים: מסע בתוך הסלאמס של דלהי, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2019
↑  בעקבות הסדרה: כך נראה סיור יומי בצ'רנוביל, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2019
↑  בתים מטופחים, שבילי אופניים וחיי לילה: העיירה התוססת ליד אושוויץ, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  יגעת ונסעת, באתר מגזין את, ‏2007-01-29
↑  POLOGNE-ISRAËL. Pourquoi il faut continuer à visiter Auschwitz, Courrier international, ‏2009-04-29 (בצרפתית)
↑  הזיכרון עטוף בסרט, באתר nrg
↑  אזכור את הדרך – סרט על יעקב הולנדר ז"ל, באתר חדשות 13, 8 באפריל 2021
↑  אפרת שפירא רוזנברג, 60, 70, 80 עם אפרת רוזנברג: בתוכנית יעקב הולנדר ועמרי גלפרין, באתר ערוץ 2, ‏2012-07-12
↑  להקת סבא - הופעה בפאב הבקתה, להקת סבא, הופעה בהבקתה, באתר GoingOut, ‏2011-09-02
↑  התינוקות | qube.co.il, באתר www.qube.co.il
↑  מוזיקה - התינוקות, באתר www.habama.co.il
↑  Ishmel McAnuff, Music Under Quarentine - Live in love, You Tube, ‏21.10.2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009537845705171  VIAF: 13161693835915931119   WorldCat (עם VIAF): 13161693835915931119
שמואל (שמיל)

| --- | --- |
שמיל גולן
שמיל גולן
 לידה:  18 בפברואר 1946 ברגן-בלזן, גרמניה
 פטירה:  9 בינואר 2020 (בגיל 73)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מג"ד, סמח"ט עוצבת חירם (חטיבה 769), מח"ט, מפקד יחידת הקישור ללבנון (יק"ל), נספח צבאי בזאיר, מפקד המרכז בפיקוד העורף
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 עיטורים
   עיטור המופת
 
שמואל (שמיל) גולן (18 בפברואר 1946, ברגן-בלזן, גרמניה – 9 בינואר 2020, כפר סבא) היה לוחם וקצין, סיים את שירותו הצבאי כתא"ל ולאחר מכן שימש כ-15 שנה בתפקידי פיקוד וניהול במשק לשעת חירום. במלחמת ששת ימים היה סמ"פ א' בגדוד 12 של גולני תחת המ"פ אהרון ורדי והשתתף בקרב תל פאחר, בו סייע לייצב את הכאוס ששרר למרגלות התל ואחר כך הוביל שלושה זחל"מים אל המוצב הדרומי שתפסו אחיזה באחת הנקודות החולשות על השטח. על אף פציעתו המשיך להילחם עד לסיום הקרב. על לחימתו בקרב קיבל שמיל את עיטור המופת. במהלך שירותו הצבאי, אותו סיים בשנת 1995, נפצע שמיל ארבע פעמים.
ביוגרפיה

שמואל (שמיל) גולן נולד ב-18 בפברואר 1946 במחנה הריכוז ברגן-בלזן בגרמניה לחוה, שהייתה פליטת שואה, ועברה את אושוויץ וברגן-בלזן; ומשה גולדברג שלחם כפרטיזן. בשנת 1951 עלתה המשפחה ארצה והשתכנה במעברה בשכונת גיל עמל של המושבה מגדיאל (לימים חלק מארבע המושבות שהתאחדו בשם הוד השרון). שמיל למד בבית ספר תיכון מקצועי "מקס פיין" בתל אביב. במהלך הלימודים סייע בפרנסת המשפחה ועבד במסגריה ברמתיים בשעות אחר הצוהריים. כמי שהתחנך בתנועת הנוער החלוצית "הנוער העובד והלומד", הטמיע שמיל את רעיון ההגשמה והתגייס לנח"ל במטרה להיות שותף להקמת היישוב בירנית.
שירות צבאי

שמיל התגייס לצה"ל בשנת 1964 ושירת כ-31 שנים. שמיל התגייס לנח"ל מתוך כוונה להצטרף לחבריו בגרעין "הנוער העובד" להקמת בירנית. לאחר טירונות וקורס מ"כים הצטרף לנחל המוצנח, סיים קורס קציני חי"ר ושב ליחידתו. במהלך אחת הצניחות נפצע שמיל בגבו והוגדר כ"פסול צניחה". כיוון שלא רצה לשרת ביחידה עורפית, הועבר על פי בקשתו כסג"ם צעיר לגולני.
במלחמת ששת הימים היה שמיל סמ"פ של פלוגה א' תחת פיקודו של אהרן ורדי בגדוד 12 של גולני. במסגרת ההבקעה של צה"ל ברמת הגולן בחזית הסורית, גדוד 12, תחת פיקודו של סא"ל מוסה קליין, הופקד על כיבוש מוצב תל-פאחר. עם הגדוד לחם שמיל בקרב תל פאחר אשר נערך בשעות אחר הצהריים ב-9 ביוני 1967, במהלך הקרב, ולאחר שמתוך שבעת הזחל"מים של פלוגה א' נפגעו ארבעה, אסף שמיל לוחמים כשירים בשלושה זחל"מים נוספים, והוביל הסתערות באש בדרך העוקפת את המוצב מצפונו. גם לכוח הזה היו נפגעים, אולם הוא הגיע למוצב והצטרף ללחימה. התקפות אלה השלימו את כיבוש התל הדרומי, אולם לא היה בכך די להכריע את הקרב בתל הצפוני. תוך כדי לחימה, נפצע שמיל מכדור שפגע בכתפו ויצא דרך גבו. הוא לא יכול היה לירות אבל המשיך לתפקד עם יד כמעט משותקת, סירב להתפנות והמשיך בלחימה ועסק בפינוי נפגעים אחרים. על מעשה זה הוענק לו עיטור המופת. לשמיל הייתה ביקורת רבה על ההכנות לקרב ועל ניהולו והוא טען כי בפיקוד החטיבה לא התעניינו בקרב הזה בכלל, התכנון והשליטה היו כישלון מוחלט, לא היה תדריך לפני היציאה ולא נעשה תחקיר כי לבכירים לא היה נוח עם השאלות הרבות.
לאחר החלמתו מהפציעה חזר גולן לשירות כמפקד פלוגה. באותה תקופה, במהלך שלוש השנים שלאחר מלחמת ששת הימים, תקופת מלחמת ההתשה בבקעת הירדן, התבצעו פעולות רבות של חדירה לתוך שטח ירדן אשר נקראו בשמות הקוד "ינשוף" ו"גירית". במהלך אחת מפעולות אלו, פעולת "צללית", בליל שבין 21–22 באוגוסט 1968, לאחר שהכוח חדר לעומק שטח ירדן, במשימה לפוצץ שלושה בתים בכפר מוחמד סלאח (באזור שמול קיבוץ חמדיה), הוא נתקל בכוח ירדני, במרחק של כעשרה ק"מ מהגבול. הירדנים חסמו את ציר התנועה של הכוח, פתחו עליו באש, הרגו חייל אחד, רב"ט יואב בלמן בן 20 מבית ינאי, ופצעו שלושה. בין הפצועים היה גם גולן שהפעם נפצע ברגלו. החיילים ביצעו קרב נסיגה, תוך שהם מחלצים את ההרוג ואת הפצועים. רגלו של גולן רוסקה והוא אושפז למשך כמה חודשים בבית חולים שם הצליחו להציל את הרגל.
במלחמת יום הכיפורים, הוא נקרא בעת לימודיו באוניברסיטה לפקד על גדוד קציני חי"ר במילואים שהיה מורכב מיוצאי גולני, צנחנים וסיירות שונות. עם הגדוד לחם שמיל ברמת הגולן, משם עבר לסיני ומשם לאזור שממערב לתעלת סואץ, והיה בין כובשי ג'בל עתקה אשר שלט על העיר סואץ. בקרב על ג'בל עתקה נפצע שמיל פעם נוספת מרסיסים בגבו.
בשנים 1978 - 1980 היה שמיל מפקד חטמ"ר הערבה 406.
במלחמת לבנון שירת שמיל כסגן מפקד יחידת הקישור ללבנון (יק"ל) ועסק בהקמת צבא דרום לבנון (צד"ל).
בשנת 1987 היה שמיל מפקד המרכז בפיקוד העורף.
במלחמת המפרץ פיקד גולן על מחוז דן בפיקוד העורף.
בשנים 1991–1994 כיהן כנספח צבאי בזאיר.
קריירה אזרחית

עם שחרורו בשנת 1995 מונה להיות ראש אזור המרכז של משק לשעת חירום (מל״ח) (כיום רשות חירום לאומית (רח"ל)) ובתפקידו האחרון שימש כראש מל"ח עד לפרישתו בשנת 2013.
חיים אישיים

בשנת 1969 התחתן עם שרה טולדנו מרמת השרון, עד שנת 1975 חיו במושבה מגדיאל, אחר כך ברעננה ובשנת 1988 עברה המשפחה לכפר סבא שם חי שמיל עד יום מותו ב-9 בינואר. הובא למנוחות בבית העלמין האזרחי מנוחה נכונה בכפר סבא. 2020.
לשמיל ושרה שתי בנות ובן.
לקריאה נוספת

יעקב אורלנד, יום תל פאחר - בלאדה עם ואריאציות על נושאים קיומיים, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 1976, עמ' 98, 129, 135, 139.
מירב הלפרין, טורפי הלילה - סיפורה של סיירת גולני, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2018, עמודים 39–45.
אהרון ורדי . "בדרכים לא סלולות", הוצאת אוריון, נובמבר 2017, עמ' 46–57.
אלישיב שמשי, "איפה אני נמצא, לעזאזל? - על התמצאות בשדה הקרב", הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2001, עמ' 91–101.
דני אשר, "על משמר הנגב הרחוק - סיפורה של אוגדה 80", הוצאת משרד הביטחון - מנה"ר, 2018, עמ' 157–159.
יזם: יום טוב חזן, מחקר ותיעוד: מוטה הר-לב, כומתה חומה - סיפורם של לוחמי גולני, עריכה והוצאה לאור: שבתאי גל-און, כפר תבור, עמ' 53–62.
הערות שוליים

1 2  ברוך בר סלע, איש מופת תושב כ"ס תא"ל (מיל.) שמואל (שמיל) גולן, גימלתון - עיתון גימלאי כפר סבא גיליון מס' 36 מאי יוני 2009, עמ' 5-6
↑  סגן שמואל גולן (גולדברג), באתר הגבורה
↑  אהרון ורדי, בדרכים לא סלולות, הוצאת אוריון, נובמבר 2017, עמ' 46-57
↑  קולות מ-67: גדוד 12 / תל פאחר, באתר נעמוש / הרמה הסורית / מלחמת ששת הימים, ‏28 באוגוסט 2016
1 2  ג'ני אלעזרי, מל"ח הארץ, "על השרון", 12 באפריל 2002, עמ' 78-83
↑  אבי צור, מי שנלחם בתל-פאחר שותק, ביטאון הלוחם, יוני 2002, עמ' 18-26
↑  דני ביזר ושלמה מן, "לא היה שום ניהול קרב" - שמיל גולן, סמ"פ א', תוקף ללא הנחות את מקבלי ההחלטות בכיבוש תל פאחר (חלק ב' של הראיון), באתר נעמוש, ‏13 במרץ 2014
↑  רב"ט יואב בלמן למנוחות, על המשמר, 23 באוגוסט 1968, עמ' 12
↑  איזי גרנות חמאווי, איזי גרנות חמאווי סופד לשמיל, באתר דף הפייסבוק תל פאחר אז והיום, ‏13 בינואר 2020
ג'ניפר בילס

| --- | --- |

ג'ניפר בילס, 2008
 לידה:  19 בדצמבר 1963 (בת 61) שיקגו, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980
 מקום לימודים:  קולג' ייל  בית הספר על שם פרנסיס פארקר  סטודיו ויליאם אספר  מורס קולג' 
 בן זוג:  אלכסנדר רוקוול (1986–1996)  קן דיקסון (1998–הווה)
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס יופיטר 
 http://jennifer-beals.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר בילס (באנגלית: Jennifer Beals; נולדה ב-19 בדצמבר 1963) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בשל משחקה בדרמה המוזיקלית הפופולרית "פלאשדאנס" ובסדרת הדרמה "ישנן בנות".
ביוגרפיה

בילס נולדה בשכונת סאוט' סייד שבשיקגו לג'יין, מורה, ולאלפרד בילס, בעל חנות מצרכים ממוצא אפרו אמריקאי. בילס גדלה לצד שני אחים, אביה נפטר כאשר הייתה בת תשע. רצתה להפוך לשחקנית לאחר שצפתה במספר מחזות ובהופעתה של השחקנית ג'ואן אלן. לבילס תואר בספרות אמריקאית מ"אוניברסיטת ייל", בה למדה.
קריירת משחק > בקולנוע

פרצה לתודעה ב-1983 בדרמת המחול המוזיקלית "פלאשדאנס" בתפקיד רקדנית הברים האקזוטית אלכסנדרה אוונס, בילס קיבלה את התפקיד כשעוד הייתה תלמידה ב"ייל" והועמדה עליו לפרס גלובוס הזהב להופעה המוזיקלית/קומית הטובה ביותר. לאחר מכן הקדישה את מירב זמנה ללימודים והופיעה רק בסרט אחד, פנטזיית האימה "הכלה" לצידו של זמר הרוק סטינג. ב-1989 הופיעה לצידו של ניקולס קייג' בקומדיית הערפדים השחורה "נשיקה נשיכה".
ב-1994 שיחקה בדרמת העיתונות "גברת פארקר והחוג המרושע" וב-1995 בקומדיה העצמאית "ארבעה חדרים" בתור אנג'לה בעלילת החלק השני בחדר 404 ובסרט המתח "האישה שלבשה כחול" בתור דפני מונט, הנעדרת אותה מחפש הבלש איזי רולינס (דנזל וושינגטון). ב-2002 שיחקה בקומדיה "רוג'ר דוג'ר" לצידם של אליזבת' ברקלי וג'סי אייזנברג בהופעת הפריצה שלו.
ב-2003 השתתפה בילס בדרמת בתי המשפט "משחק המושבעים" בתור חברת המושבעים ונסה לאמבק.
ב-2006 שיחקה במותחן האימה "הטינה 2" בתפקיד טריש הגרה עם בעלה החדש בבלוק המקולל בשיקגו.
ב-2010 הופיעה בילס במותחן הפעולה הבדיוני "הנבחר" בתור קלאודיה הפילגש העיוורת של המפיונר קרנגי (גארי אולדמן).
בשנת 2016 שיחקה בעונה השלישית של סדרת הדרמה הרפואית "משמרת לילה" בתפקיד סיד ג'נינגס. בשנת 2017 שיחקה לצד זואי דויטש בסרט הדרמה הבלשי "לפני שאפול" בבימויה של ריי רוסו-יאנג.
ב-2022, שיחקה בסרט הקולנוע הנערה הכי בת-מזל בעולם.
קריירת משחק > בטלוויזיה

התחילה את דרכה בסדרות טלוויזיה באופרת הסבון "כביש מליבו 2000" לצידה של דרו ברימור. בשנת 2000 היא הצטלמה בסרט טלוויזיה על חייה של אמנדה אמריקה דיקסון וגילמה את התפקיד הראשי.
התפרסמה באופן נרחב בעולם כאשר הובילה את קאסט סדרת הדרמה הגאה "ישנן בנות" במשך שש עונות הסדרה, בסדרה גילמה את האוצרת הלסבית בט פורטר. ב-2019 חזרה והשתתפה בסדרת ההמשך (אנ').
ב-2009 השתתפה בתפקיד משני בסדרת הדרמה " שקר לי" בתור הפרקליטה זואי לנדאו, אשתו לשעבר של המומחה להבעות הפנים קאל לייטמן (טים רות'). ב-2011 שיחקה בסדרת המשטרה "הקוד של שיקגו" בתפקיד השוטרת הקשוחה טרסה קולבין.
ב-2017, בילס גילמה בסדרת חטופה (סדרת טלוויזיה) (Taken) את תפקיד מנהיגת קבוצה קטנה של סוכני ממשלה שעברו הכשרה מיוחדת למבצעים מיוחדים.
חיים אישיים

אביה החורג של בילס אדוארד כהן הוא יהודי, היא מגדירה עצמה כיום כבודהיסטית. היא הייתה נשואה במשך עשר שנים לבמאי אלכסנדר רוקוול, איתו עבדה בסרט "ארבעה חדרים".
בשנת 2005 ילדה בילס את בתה הביולוגית היחידה מבעלה השני, היזם הקנדי קן דיקסון.
פילמוגרפיה > קולנוע

שומר הראש שלי (1980)
פלאשדאנס (1983)
הכלה (1985)
נשיקה נשיכה (1989)
דוקטור מ. (1990)
בתוך המרק (1992)
יום הכפרה (1992)
מת על הראייה (1994)
גברת פארקר והחוג המרושע (1994)
החיפוש אחר ג'ימי עין אחת (1994)
ארבעה חדרים (1995)
תן לזה להיות (1995)
האישה שלבשה כחול (1995)
פנים רבות לאהבה (1997)
דמדומי הגולדים (1997)
הנבואה 2 (1998)
הימים אחרונים של דיסקו (1998)
מסיבת יום הנישואים (2001)
13 ירחים (2002)
רוג'ר דוג'ר (2002)
משחק המושבעים (2003)
תפוס את הילד הזה (2004)
לשבור רגל (2005)
הטינה 2 (2006)
Troubled Waters‏ (2006)
הנבחר (2010)
Cinemanovels‏ (2013)
סיוט של אשה (2014) - סרט טלוויזיה
גלגול מלא (2015)
לילות מנהטן (2016)
לפני שאפול (2017)
סחלב לבן (2018)
אחרי ש... (2019)
הנערה הכי בת מזל בעולם (TBA)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

כביש מליבו 2000 (1992)
ישנן בנות (2004–2009)
שקר לי (2009–2011)
הקוד של שיקגו (2011)
רופא האספסוף (2013-2012)
הוכחה (2015)
משמרת לילה (2016)
חטופה (2018-2017)
היצור מן הביצה (2019)
ישנן בנות: הדור הבא (2019-הווה)
הספר של בובה פט (2021-הווה)