גראץ
היסטוריה

גראץ הייתה במקורהּ מקום מבצר של הצבא הרומי. מאוחר יותר נבנתה באזור טירה קטנה בידי הסלובנים, שבמהלך הזמן הפכה להיות מבצר כבד, שהגן על האזור בהצלחה רבה. 'גראדֶץ', שם העיר בסלובנית, משמעו "טירה קטנה". הסלובנים היו יושבי המקום בעת הקמת העיר ומקימיה. השם הגרמני 'Graz', גראץ, מתועד לראשונה בשנת 1128, באותה העת דוכסים שחיו תחת שלטון בית באבנברג הפכו את העיר למרכז מסחרי חשוב. מאוחר יותר השתלטו על העיר בני הבסבורג, וב־1281 ניתנה לעיר פריבילגיות מיוחדות מידי רודולף הראשון, מלך גרמניה.
במאה ה-14 הפכה גראץ לעיר משכנם של אצילי בית הבסבורג. הם שוכנו בטירת "שלוסבורג" (Schlossburg) וממקום זה שלטו על המחוזות שטיריה, קרינתיה, וחלקים מסלובניה ומאיטליה של היום – קרניולה, גוריציה וגראדיצה.
במאה ה-16, בוצעו תכנון העיר ועיצובה בעיקר בידיהם של אומנים ואדריכלים איטלקים בהשפעת הרנסאנס. אחד הבניינים המפורסמים שנבנו באותה תקופה הוא ה"לאנדהאוס" (Landhaus), שעוצב בידי האומן דומניקו דל'אליו, השליטים המקומיים השתמשו במבנה כמפקדה הממשלתית שלהם.
"קארל-פרנצנס אוניברסיטֵט" (Karl-Franzens Universität), הידועה בשם אוניברסיטת גראץ, היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בעיר. היא נוסדה בשנת 1585 בידי הארכידוכס קארל השני. ברוב שנות קיומה נשלטה האוניברסיטה בידי הכנסייה הקתולית, והיא נסגרה בשנת 1782 בידי יוזף השני במטרה לנסות להשיג שליטה מדינית על מוסדות החינוך. יוזף השני הפך את המוסד למוסד אימונים לעובדי ציבור וצוותים רפואיים. ב־1827 היא חזרה להיות אוניברסיטה בידי הקיסר פרנץ הראשון, שהקנה לה את שמה הנוכחי, "קארל-פרנצנס אוניברסיטט", דהיינו "אוניברסיטת קארל-פרנץ". כיום לומדים באוניברסיטה למעלה מ־30,000 תלמידים.
ניקולה טסלה למד הנדסה-אלקטרונית במכון הפוליטכני בגראץ ב־1875. זוכה פרס נובל אוטו לוי לימד באוניברסיטת גראץ בין השנים 1909–1938. ארווין שרדינגר היה לזמן קצר ראש האוניברסיטה של גראץ בשנת 1936, אך משום התנגדותו המוצהרת לנאצים עזב את אוסטריה אחרי האנשלוס.
גראץ כאמור מצויה בתוך מדינת שטיריה, או בשמה בגרמנית Steiermark. פירוש המונח ההיסטורי Mark (מארקה) הוא אזור סְפר חשוב המשמש כגבול הגנתי בפני פלישה. בגלל מיקומה האסטרטגי של העיר בראש השטח פתוח הפורה של "עמק המורה", הייתה גראץ נתונה למתקפות של ההונגרים בפיקודו של מתיאש קורבינוס ב-1481 ולמתקפות של העות'מאנים ב־1529 ו־1532 אלה נכשלו הודות למיקומה של גראץ וביצורה היעיל. בגראץ שוכן מוזיאון "נשקיית המדינה" (Landeszeughaus) המכיל את אוסף כלי הנשק הגדול בעולם. האוסף נצבר מאז 1551, וכיום נמצאים בו למעלה מ-30,000 פריטים.
מאז תחילת המאה ה-15 הייתה גראץ משכנם של צעירי האצולה של בית הבסבורג, שהשתלטה על כס המלכות. קרל השני, ארכידוכס אוסטריה גרם לשריפת 20,000 ספרים פרוטסטנטים בכיכר שכיום נמצא בה בית חולים, והצליח להחזיר את שטיריה לשליטת רומא. בשנת 1619, העביר פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, את תואר הבירה לווינה. ביצורים חדשים בוצעו על השלוסברג בסוף המאה ה־16. הקמתם נעצרה כאשר צבאו של נפוליאון פלש לגראץ וכבש אותה ב־1797. בזמן הפלישה הורה מפקד הביצורים להגן על השלוסבורג בכל מחיר. כוחותיו של נפוליאון מנו 3,000 חיילים לעומת 900 בלבד שהגנו על השלוסברג. מפקד השלוסבורג הצליח להגן עליה מול 8 התקפות, אבל הוא ניכנע, בהוראת הקיסר, לאחר שהגרנד ארמה של נפוליאון כבש את וינה. מבצר גראץ נראה באותה ההתקפה כמבצר החזק והאיתן ביותר שנבנה אי פעם.
בעקבות תבוסת הכוחות האוסטרים לצבא נפוליאון בקרב וגראם ב־1809, הושמדו ביצורי גראץ באמצעות חומרי נפץ, כתנאי שנכפה על אוסטריה בהסכמי השלום בשנת 1815. מגדל הפעמונים ומגדל השעון האזרחי, המשמשים לעיתים קרובות כסמלה של גראץ, שרדו את גורל העיר (בניגוד לשלוסבורג) כיוון שתושבי גראץ שילמו כופר רב על מנת לשמר אותם.
הארכידוכס פרנץ פרדיננד נולד בגראץ, במקום שבו נמצא היום מוזיאון העיר.
בתקופת השואה הציל תושב העיר יוזף שלייך, ככל הנראה, אלפי יהודים מידי הנאצים.