stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפיקים הפקות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת הפקות סרטים
 מייסדים:  משה אלפרט
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־41 שנים)
 מוצרים עיקריים:  סרטי טבע
  
 אתר אפיקים הפקות
 
אפיקים הפקות היא חברה להפקת סרטי טבע, ובעיקר טבע ישראלי, שנוסדה בשנת 1983 בקיבוץ אפיקים על ידי הצלם והבמאי, משה אלפרט. רוב הסרטים שהפיקה החברה היו ברובם בשיתוף פעולה או עבור רשתות טלוויזיה כמו נשיונל ג'אוגרפיק, BBC ועוד.
כיום, קשורה "אפיקים הפקות" עם חברת סוני בציוד צילום ועם חברת קנון בעדשות האופטיות. במשך השנים זכו סרטי הטבע של "אפיקים הפקות" למוניטין רב, וכמה מהם זכו בפרסים בפסטיבלים לסרטי טבע ברחבי העולם, כשבנוסף, סרטים אלו זכו למיליוני צפיות ברחבי העולם.
סרטים שהופקו על ידי אפיקים הפקות

כנרת – ים של חיים (2021) - סרט באורך מלא העוקב אחר החי בכנרת, תוך כדי שהוא מגולל את סיפור חייה של גורת חתול ביצות שאיבדה את אימה ונותרה לבדה.
יללת הזאבים (2013) - סרט באורך מלא המגולל את סיפור חייו של זאב הודי במשך עשרים שנה מינקותו ועד לזקנתו.
ארץ בראשית (2010) - סרט הטבע הישראלי הראשון באורך מלא, והראשון שהופץ באופן מסחרי. הסרט מתמקד במספר בעלי חיים: זוג חתולי ביצות באזור הכנרת, זוג זאבים ברמת הגולן ועדר יעלים במדבר יהודה לצד בעלי חיים ממינים אחרים וצילומי נופים.
צרעות - העוקץ שבסיפור -  סרט באורך 50 דקות העוקב אחר צרעות בעמק הירדן.
המאבק על הלילה - סרט באורך 52 דקות העוקב אחר חייהם של הקוצן המצוי והקוצן הזהוב במדבר יהודה. הסרט הופק על ידי אפיקים הפקות ו-E.O ההולנדית.
המדבר ההומה - סרט באורך 52 דקות העוקב אחר החיים במדבר בישראל.
ירדן - סרט באורך 52 דקות העוקב אחר בעלי החיים לאורך הירדן ובמימיו. בסרט מופיעים שלדג לבן-חזה, שרקרק, צבי ארץ-ישראלי, אמנון, קורמורן, חתול ביצות, חזיר בר, שפן סלע ועוד.
לאורך החוף -  סרט באורך 52 דקות העוקב אחר החיים לאורך חופי הים התיכון בישראל. הסרט הופק על ידי אפיקים הפקות ו-E.O ההולנדית.
רמון - סרט באורך 52 דקות העוקב אחר החיים במכתש רמון.
החולה - הביצה הבלתי מוחתמת - סרט באורך 50 דקות העוקב אחר החי בשמורת החולה.
אודיסיאת השקנאים - סרט באורך 50 דקות המהווה סרט מחודש של סרט הטבע הראשון של אפיקים הפקות "נדודים בעקבות השקנאים" שצולם ב-1984. הסרט הופק על ידי אפיקים הפקות ו-E.O ההולנדית.
קיר המוות - סרט באורך 50 דקות העוקב אחר חיי היעלים הנוביים במדבר יהודה.
שובם של חיות התנ"ך - סרט באורך 30 דקות העוקב אחר שמורות החי בר - חי-בר יטבתה וחי-בר כרמל והניסיון להשיב בחזרה לטבע את חיות הבר המוזכרות בתנ"ך.
כנרת - סרט באורך 30 דקות העוקב אחר החי בכנרת.
היופי והקלע - סרט באורך 30 דקות העוקב אחר הצבי הארץ-ישראלי.
הר החרמון - הקשוחים בפסגה - סרט באורך 52 דקות העוקב אחר החיים בהר החרמון.
אויבים לתמיד - סרט באורך 50 דקות העוקב אחר תשעה נחשי צפע מצוי.
הזאבים של שדות המוקשים - סרט באורך 52 דקות העוקב אחר הזאבים ברמת הגולן. הסרט הופק על ידי אפיקים הפקות ו-E.O ההולנדית.
הציידים הבלתי נראים - סרט באורך 50 דקות העוקב אחר טורפים קטנים - אלמנה שחורה, עקרב צהוב, קיפוד המדבר ואיזופוד. הסרט הופק על ידי אפיקים הפקות ו-E.O ההולנדית.
דנאיות סיפור אהבה
הערות שוליים

↑  גלאי תקשורת, רצועת סרטי טבע ישראלים של צלם ובמאי סרטי הטבע המוערך משה אלפרט תעלה לשידור בימי שישי בערוץ הראשון, באתר scooper, ‏24 ביוני 2014
↑  ארז ארליכמן, בין צבוע ויעלים במדבר: סדרת טבע חדשה, באתר ynet, 26 ביוני 2014
↑  "צרעות - העוקץ שבסיפור", באתר אפיקים הפקות
↑  "המאבק על הלילה", באתר אפיקים הפקות
↑  "המדבר ההומה", באתר אפיקים הפקות
↑  "ירדן", באתר אפיקים הפקות
↑  "לאורך החוף", באתר אפיקים הפקות
↑  "רמון", באתר אפיקים הפקות
↑  "החולה - הביצה הבלתי מוחתמת", באתר אפיקים הפקות
↑  "אודיסיאת השקנאים", באתר אפיקים הפקות
↑  "קיר המוות", באתר אפיקים הפקות
↑  "שובם של חיות התנ"ך", באתר אפיקים הפקות
↑  "כנרת", באתר אפיקים הפקות
↑  "היופי והקלע", באתר אפיקים הפקות
↑  "הר החרמון - קשוחים בפסגה", באתר אפיקים הפקות
↑  "אויבים לתמיד", באתר אפיקים הפקות
↑  "הזאבים של שדות המוקשים", באתר אפיקים הפקות
↑  "הציידים הבלתי נראים", באתר אפיקים הפקות
ארץ בראשית, אחד מהסרטים שהפיקה החברה
ארגומטריה

גבר מבצע בדיקת מבחן מאמץ כדי לבדוק את התפקודיות של לבו
בדיקת אֶרְגּוֹמֶטְרִיָּיה - בדיקת מאמץ קרדיולוגית - (Ergometric Stress Testing), הנקראת גם "מבחן מאמץ", היא בדיקה רפואית שנועדה לבדוק את השפעת מאמץ גופני מאומץ על הלב, ולהעריך האם קיימת מחלת לב כלילית.
הבדיקה נעשית לחולי לב: כאשר המטופל מתלונן על כאבים בחזה, לאחר אוטם שריר הלב, לאחר צנתור לב או ניתוח מעקפים, וכדי לאתר הפרעות בקצב הלב. לאנשים שמתחילים בעבודה גופנית או פעילות ספורטיבית, ולאחר גיל 50 כבדיקת סקר.
הבדיקה איננה פולשנית ואיננה כרוכה בכאב. לעיתים ייתכן חוסר נוחות עקב המאמץ, במיוחד כאשר האדם איננו בכושר גופני.
הבדיקה מתרחשת בדרך כלל כאשר הנבדק נוסע על אופני כושר או הולך על מסילת כושר, תוך שהוא מחובר לאלקטרוקרדיוגרם ולמד לחץ דם. מפעיל המכשיר מעלה במספר שלבים את המהירות והשיפוע, ומודד את לחץ הדם ואת פעילות הלב בפרקי הזמן השונים. המכשיר מתעד את קצב הלב לכל אורך הבדיקה. הבדיקה היא בדיקת חובה עבור ספורטאים מקצוענים ואף עבור ספורטאים חובבים המשתייכים לאיגוד.
בבדיקה טיפוסית על הליכון ישנם שלושה שלבים עיקריים. שלב ראשון שבו מהירות התנועה היא 2.7 קילומטרים לשעה (שיפוע של 10 מעלות), השלב השני שבו המהירות עולה ל-4 קמ"ש (שיפוע של 12 מעלות), והשלב השלישי שבו המהירות מגיעה ל-5.5 קמ"ש (שיפוע של 14 מעלות). משך הבדיקה הוא כ-10 דקות.
בבדיקה זו נבדקים מספר פרמטרים: שינויי אק"ג המעידים על איסכמיה, ערכי לחץ הדם במאמץ, הפרעות קצב, תגובה פיזית של הנבדק למאמץ, והיכולת התפקודית מבחינת כושרו של הנבדק: האם הנבדק הצליח להגיע לדופק המטרה.
הבדיקה נעשית על ידי טכנאי שעבר הכשרה מתאימה. בסיומה קרדיולוג מנתח את התוצאות, והן נמסרות תוך מספר דקות למטופל.
לנבדקים מומלץ להגיע לבדיקה בבגדים קלים ובנעלי ספורט או נעליים נוחות להליכה, לא לאכול ארוחה גדולה לפניה, ולא לעסוק במאמץ גופני גדול ב-24 השעות שקודמות לבדיקה.
ראו גם

מסילת כושר
אקוקרדיוגרפיה
בוגדן ז'רייץ'

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1886 Nevesinje, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 ביוני 1910 (בגיל 24) סרייבו, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 
בוגדן ז'רייץ' (בסרבית: Богдан Жерајић‏; 1 בפברואר 1886 - 15 ביוני 1910) היה סטודנט בוסני סרבי מאוניברסיטת זגרב אשר ניסה להתנקש בחייו של מושל בוסניה והרצגובינה מטעם האימפריה האוסטרו-הונגרית, מריאן ורשנין. חרף העובדה שז'רייץ' נכשל, מעשהו שימש השראה לצעירים בוסנים רבים אשר התנגדו לאימפריה, ובין היתר השפיע על מבצעי רצח פרנץ פרדיננד.
ביוגרפיה

ז'רייץ' נולד ב-1 בפברואר 1886 בעיר נבסיניה בבוסניה והרצגובינה, אשר באותה עת נשלטו בידי האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא למד בפקולטה למשפטים באוניברסיטת זגרב, בקרואטיה אשר גם כן נשלטה בידי האוסטרו-הונגרים. הוא היה חבר בתנועה המחתרתית "חופש" (Слобода) אשר שמה לה למטרה לשחרר את כל העמים הסלאבים משלטון האוסטרו-הונגרים, לאחד אותם עם ממלכת סרביה ולהקים את "יוגוסלביה". נטען שז'רייץ' גם היה חבר בארגון "היד השחורה", אולם הדבר לא הוכח.
בז'רייץ' גמלה ההחלטה להתנקש בחייו של פקיד אוסטרו-הונגרי בכיר כדי לזעזע את האימפריה. הוא תכנן להתנקש בפרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה כאשר זה ביקר במוסטר ב-3 ביוני 1910, אולם מסיבה לא ידועה לא עשה זאת. במקום זאת, החליט ז'רייץ' לרצוח את מושל בוסניה והרצגובינה הברון ורשנין. ז'רייץ' החליט זאת לאחר שקרא מאמר של העיתונאי ריסטו רדולוביץ' אשר טען כי החיים הציבוריים של בוסניה והרצגובינה שקועים בדיכאון, וכי רק טרגדיה תעורר אותם. כאשר ז'רייץ' קרא מילים אלו, הוא זעק "תהיה טרגדיה!". ב-15 ביוני הוא הגיע לטקס פתיחת הפרלמנט הבוסני בסרייבו, וירה בוורשנין חמש פעמים באמצעות אקדח בעל שישה כדורים. לאחר שהאמין שוורשנין מת, הוא ירה בעצמו את הכדור האחרון והצהיר שהוא מצפה שהסרבים ינקמו את מותו.
למעשה ז'רייץ' לא הצליח להרוג את ורשנין אלא רק לפצוע אותו. המשטרה האוסטרית כרתה את ראשו של ז'רייץ' ושימרה אותו במוזיאון הפשיעה שלה. העיתונות באימפריה וגם בסרביה השכנה תיארה את מעשהו של ז'רייץ' כמעשה של מטורף מופרע, אולם בפועל הוא השפיע על דור שלם של בוסנים צעירים שחפצו להשתחרר מהעול האוסטרו-הונגרי. בין היתר הוא שימש השראה לחלק מהחוליה שביצעה את רצח פרנץ פרדיננד.
הערות שוליים

1 2 3  מקס הייסטינגס, פורענות: 1914, אירופה יוצאת למלחמה, הוצאת מודן, 2014. עמ' 35.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 115974646X  LCCN: n2018046771  NKC: js2016927543  VIAF: 1401147553255353800008   WorldCat (עם VIAF): 1401147553255353800008
בוגוד

בוגוד (בלטינית: Bogud; ביוונית: Βογούας; ‏ ? - 31 לפנה"ס), מלך מאוריטניה מטעמה של הרפובליקה הרומית. לעיתים נקרא גם בוגוס (Bogus).
תולדות חייו

בוגוד היה בנו של בוקכוס (Bocchus), מלך מאוריטניה ששלט בחסות הרומאים. לאחר מות אביו הוא עלה למלוכה בשותפות עם אחיו בוקכוס השני, כשבפועל הממלכה הייתה מחולקת לשני חלקים שבכל אחד מהם אחד האחים שלט.
עם פרוץ מלחמת האזרחים ברומא בין יוליוס קיסר לפומפיוס צידדו בוגוד ואחיו בקיסר. בשעה שקיסר נלחם כנגד פומפיוס ביוון בשנת 48 לפנה"ס הגיש בוגוד סיוע למושלה של היספניה בייטיקה קווינטוס קסיוס לונגינוס בדיכוי מרד שבפרץ בחיל המצב הרומאי שהיה מוצב בפרובינקיה.
בוגוד המשיך בתמיכתו בקיסר לאורך מלחמת האזרחים. הוא הדף ניסיון של גנאיוס פומפיוס ויובה הראשון מלך נומידיה לפלוש לממלכתו, ולאחר תבוסת כוחות פומפיוס באפריקה הוא הצטרף לקיסר בהיספניה ונלחם כנגד בניו של פומפיוס בקרב מונדה בשנת 45 לפנה"ס, שבמהלכו הצטיין בשדה והיה מהגורמים שהטו את כף המאזניים לטובתו של קיסר.
לאחר רצח קיסר באידו של מרץ 44 לפנה"ס צידד בוגוד במרקוס אנטוניוס, דבר שהביא לקרע עם אחיו שהפך לחסידו של אוקטביוס. בשעה שבוגוד שהה בהיספניה בשנת 38 לפנה"ס פרץ נגדו מרד ביוזמת אחיו והוא איבד את חלקו בממלכה לבוקכוס, שהפך למלך על כל מאוריטניה לאחר שאוקטביוס נתן את אישורו להפיכת החצר.
בוגוד הצטרף לאנטוניוס במלחמתו באוקטביוס ביוון, הוא הגן על העיר מטוני שבפלופונסוס, אולם הובס על ידי כוחותיו של אוקטביוס בפיקודו של מרקוס ויפסניוס אגריפס. בוגוד נפטר בשנת 31 לפנה"ס.
לקריאה נוספת

s.v. "Bogud" in: Smith, W. (editor), Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867. Digitized copy in: Perseus.
אתרונגאיוס

אתרונגאיוס (ביוונית: Αθρογγαίος, אַתְּרוֹנְגַיוֹס או אתרו֗נגֶס; המחצית השנייה של המאה ה-1 לפנה"ס) היה רועה יהודי שביקש לעורר מרד כנגד בית הורדוס והרומאים לאחר מותו של המלך הורדוס.
תופעת המרדנות האידאולוגית

תקופת שלטונו של המלך הורדוס הייתה מלווה בניסיונות מרדנות של קנאים יהודים, וזו התמידה גם לאחר מותו. אותם קנאים, חדורי שנאה כנגד הרומאים ומשתפי הפעולה עימם, מונעים על ידי תוצאות המצב הכלכלי והחברתי הבעייתי, רוויים בפרטנזיות אישיות של שלטון ושררה וחלקם מוטמעים ברעיונות משיחיים-גאולתיים, ביקשו לנצל נסיבות היסטוריות נוחות כדי לממש את תוכניותיהם.
רקע היסטורי ואידאולוגי

יוסף בן מתתיהו מציין כי "בימים ההם קמו מהומות רבות בקרב הארץ (הקדם-פרובינקיה) והרבה אנשים מצאו שעת-הכשר לעשות מלוכה". היה זה בתחילת שלטונו של ארכלאוס, בנו של הורדוס, כשהקבוצות הקנאיות בקשו לנצל את הנסיבות ההיסטוריות, למרוד ולהפיל את שלטון בית הורדוס.
בציפורי התקומם יהודה בן חזקיה הגלילי ("ראש השודדים" כהגדרת יוסף בן מתתיהו). הלה פרץ למחסן הנשק המלכותי (של ארכלאוס). בעבר הירדן המזרחי התעורר שמעון, אחד מ"עבדי" (סוכני) המלך, בעל חזות חיצונית נאה וחזקה, והכתיר עצמו למלך. הוא נהג באכזריות ובטרור באזור הירדן הדרומי וצפון ים המלח, ובכלל זאת שריפת ארמון המלך ביריחו ובתי מידות של עשירים, מה שמלמד על הרקע החברתי-כלכלי ואף האמוציונאלי של תופעות המרדנות.
התקוממות אתרונגאיוס

תופעה מרדנית ייחודית התקפלה באישיותו של אתרונגאיוס, רועה בעל נתונים פיזיים חזקים ואומץ לב. השילוב בין דמות עממית, לכאורה גסה, כוח פיזי, חוסן נפשי ושם יווני, מצביע על אידיאליזציה של מיתולוגיות יווניות, כפי שהתגבשו במחשבתו של הכותב, יוסף בן מתתיהו, ואף נפוצו בקרב החברה.
מאפיין נוסף לאותו מורד, כפי שנמצאנו למדים מאירועים אחרים, היה הממד המשפחתי של הנהגת המרידה. ממד זה הבטיח נאמנות, אמינות ובעיקר סודיות טקטית ומבצעית. ארבעת אחיו, כאלה שדמו לו בתכונותיהם, חיזקו את ידיו.
המרד התארגן כשאתרונגאיוס הפקיד בידי כל אחד מהאחים גדוד לוחמים שמנה חמישים איש. הללו התמנו לשרי צבא ועסקו בשוד ובביזה.
אתרונגאיוס ייחס לעצמו תכונות של מלך, מה שמאפיין לא מעט מרידות אחרות, אף מאוחרות (תקופת המרד הגדול ומרד בר כוכבא). יוסף בן מתתיהו מספר כי מנהיג המרד הניח כתר מלכות על ראשו והתמיד במעשי פשיטה ושוד. האויבים הראשונים שסומנו על ידי האחים היו הרומאים ותומכי הנשיא ארכלאוס, אלא שגם יהודים רבים נטבחו על ידם, כאלה שבידיהם היו חפצי חן ונוי.
בשלב מתקדם של המרד התנפלו האחים בראש כוחותיהם על גדוד רומי בקרבת העיר אמאוס והסבו לו אבדות: הקנטוריון אריאוס וארבעים לוחמים רומיים נפלו בקרב.
אתרונגאיוס ואנשיו הסבו נזקים רבים לתושבים הלניסטיים עד שנלכדו בידי הרומאים והומתו. מנהיג המרד נפל בידי כוחותיו של ארכלאוס, שני אחיו נפלו בידי הרומאים והאח הרביעי הסגיר עצמו לידי ארכלאוס.
התמרדויות שמעון ואתרונגאיוס שימשו סימן ואות להתפרצויות נוספות, חלקן בשל שאיפת שלטון וחלקן אידאולוגיות ומשיחיות. באופן זה החלה להתהוות התשתית להתפרצות המרד הגדול ברומאים של שנת 66.
הערות שוליים

↑  כך בתרגום יעקב נפתלי שמחוני ל"תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים".
↑  כך בתרגום אברהם שליט ל"קדמוניות היהודים".
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק ד, פסקה ג; קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק י, פסקה ז, סעיפים 284-278.
1 2  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק ד, פסקה א.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק י, פסקה ה, סעיפים 272-271.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, ספר ב, פרק ד, פסקה ב; קדמוניות היהודים, ספר 17, פרק י, פסקה ו, סעיפים 277-273.
ארמון ברדק-אה סיאה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון, קניין תרבותי 
 מיקום:  Zirrah Rural District 
 מדינה:  איראן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־6 לפני הספירה
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־6 לפנה״ס 
 חומרי בנייה:  אבן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אחמנית 
 מידות
 שטח:  403 מ"ר 
 קואורדינטות:  29°21′15″N 51°06′35″E﻿ / ﻿29.354166666667°N 51.109638888889°E﻿ / 29.354166666667; 51.109638888889
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןארמון ברדק-אה סיאה(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןארמון ברדק-אה סיאה
 
ארמון ברדק-אה סיאה (בפרסית: کاخ بردک‌ سیاه, נהגה: בַּרְדָקֶ-י סִיאָה) הוא שמו של אתר בו שוכן ארמון עתיק, מתקופת השושלת האחמנית - פרסית. האתר ממוקם בסמוך לעיירה בוראזג'אן (אנ') בחלקו הצפוני של מחוז בושהר באיראן.
היסטוריה

האתר נחפר בשנת 1977 על ידי ארכאולוגים איראניים, בראשות אחסן יע'מאי.
חפירות נוספות שבוצעו במקום בשנת 2005, הובילו לגילוי פסל המציג את ראשו של קיסר השושלת האחמנית דריווש הגדול (485-521 לפנה"ס) כשמשרת אוחז במעין מטרייה מאחוריו, וכן בארבע מגילות זהב מקופלות במשקל כולל של כ-3 ק"ג זהב. הארכאולוג הראשי של החפירה טען כי ייתכן שהיו בתוך המגילות כתובות אותם הסתירו במכוון בצורה זו. בנוסף התגלה במקום כתב יד הכתוב בשפה הניאו בבלית. שישה מטבעות ברונזה התגלו ליד הפסל, כמו גם כמה קישוטים העשויים משנהב וכמה שברי לפיס לזולי ואבן-מתכת יחד עם ידית.
כותרות עמודי הארמון היו מקושטות בתמונות של נשרים ואריות. הנשר היה סמל של כוח וחכמה בתקופת השושלת האחמנית. חתיכות של כותרות העמודים, כולל עיניים, כנפיים, ניבים, וזרבוביות, התגלו במהלך החפירות. תמונות מסוג זה ניתן לראות גם בפרספוליס.
צוות הארכאולוגים החל בחפירות תחת פיקוחו של יע'מאי, לאחר שצוות שלו הוא שגילה קודם לכן את הארמון בשנת 1977. ארמון דריווש דומה במקצת לארמון אפדנה שבפרספוליס.
הערות שוליים

1 2  כתבה בנושא המקום
ארמון גולסתאן

ארמון גּוֹלְסְתָאן (בפרסית: کاخ گلستان) היה ארמון מלוכני לשעבר, אשר שומש בידי השושלת הקאג'ארית בבירה האיראנית של טהראן. הארמון אשר ממוקד בדיוק במרכזה של העיר נחשב לאתר מורשת עולמית לפי אונסק"ו.
בניית המבנה החלה עוד במאה ה-16 בהוראת שאה תהמאספ הראשון אך צורת הארמון נבנתה רק במהלך התקופה הקאג'ארית (לאחר שאע'א מוחמד ח'אן קאג'אר הכריז על טהראן כבירתו) והמשיך לשמש מרכז של אירועים וטקסים מלוכניים לתוך שלטונו של רזא ח'אן, מייסד שושלת פהלווי.
רקע

ארמון גולסתאן המפואר הוא יצירת מופת של העידן קאג'ארי, המגלם שילוב מוצלח של עבודות יד ואדריכלות איראנית מוקדמת עם השפעות מערביות. הארמון המוקף חומה, משמש לחלק מאחת מקבוצות הבניינים העתיקות ביותר בטהראן, הפך למושב הממשלה של משפחת קאג'אר, שנכנסה לשלטון בשנת 1779 והפכה את טהראן לבירת המדינה.
נבנה סביב גן עם בריכות כמו גם שטחים נטועים, ומבין הקישוטים העשירים ביותר של הארמון מהמאה ה-19. הארמון הפך למרכז האיחוד בין האדריכלות האיראנית המסורתית רבת שנות הפיתוח והאדריכלות המודרנית אשר השפעותיה החלו מבצבצות מעבר דרכי הסחר עם אירופה במהלך המאה ה-18.
המבנה

ארמון גולסתאן ממוקם בלב הליבה ההיסטורית של טהראן. מתחם הארמון הוא מהעתיקים ביותר בעיר, שנבנה במקור בתקופת השושלת הספווית בין החומה ההיסטורית של העיר. בעקבות הרחבות ותוספות, הארמון פותח והחל עניין רב סביבו כאשר מתחם הארמון נבחר כבית המגורים המלכותי ומושב הכוח על ידי השושלת הקאג'ארית.
נכון להיום, מתחם ארמון גולסתאן מורכב משמונה מבני ארמון מרכזיים המשמשים בעיקר כמוזיאונים ומכל צדיהם גנים מפוארים המוקפים בחומה חיצונית עם שערים. המתחם לא שימש רק כבסיס השלטון של מלכי קאג'אר, אלא גם תפקד כמתחם פנאי ומגורים ומרכז ייצור אמנותי במאה ה-19.
ארמון גולסתאן מייצג עדות ייחודית ועשירה לשפה האדריכלית ולאמנות דקורטיבית בתקופת קג'אר המיוצגת בעיקר במורשתו של נאסר א-דין שאה קאג'אר. המתחם של ארמון גולסתאן מהווה דוגמה חשובה למיזוג האמנות והארכיטקטורה הפרסית עם סגנונות ומוטיבים אירופיים והתאמת טכנולוגיות הבנייה האירופיות, כגון שימוש בברזל יצוק בפרס. ככזה ארמון גולסתאן יכול להיחשב דוגמה יוצאת דופן לשילוב מזרח-מערב באומנויות מונומנטליות, פריסה אדריכלית וטכנולוגיית בניין, שהפכה למקור השראה לאמנים ואדריכלים איראניים מודרניים.
לאורך המאה ה-19, כאשר החברה הייתה נתונה לתהליכי מודרניזציה, עבר הארמון שינויים המייצגים את פיתוחו. התפקיד המשפיע על הערכים האמנותיים והאדריכליים של פרס העתיקה, כמו גם על ההשפעות העכשוויות של המערב על האמנות והארכיטקטורה שולבו בסוג חדש של אמנות וארכיטקטורה בתקופת מעבר משמעותית.
נכון להיום נכס הארמון נקי מכל איומים חריפים לקיומו, במיוחד כאלה אשר עלולים לפגוע בפרספקטיבות החזותיות ובצפיית הנוף הרחב יותר מתוך מתחם הארמון (בשונה משהיה זמן קצר לאחר המהפכה האיראנית אשרהיו רדיקלים ודרשו להשמיד את המוסד המלוכני ה"מושחת" לפיהם).
הארמון ממבט חוץ בערב
באפאטה

| --- | --- |

השוק הישן של באפאטה
 מדינה:  גינאה ביסאו גינאה ביסאו
 מחוז:  באפאטה
 שטח:  837 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  29,556 (1 במרץ 2009)
 קואורדינטות:  12°10′12″N 14°39′24″W﻿ / ﻿12.17°N 14.65666°W﻿ / 12.17; -14.65666
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גינאה ביסאו מוגדלת) ביסאו גאבו בולאמה סנגל גינאה האוקיינוס האטלנטיבאפאטה(למפת גינאה ביסאו רגילה) ביסאו גאבו בולאמה סנגל גינאה האוקיינוס האטלנטיבאפאטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
באפאטה (בפורטוגזית: Bafatá) היא העיר הגדולה במרכז גינאה ביסאו והעיר השנייה בכמות האוכלוסייה במדינה עם 22,501 תושבים (נכון לשנת 2008). העיר מרוחקת כ-45 ק"מ מגאבו וכ-104 ק"מ מביסאו, בירת המדינה.
ענף התעשייה העיקרי של באפאטה הוא הלבנים לבנייה.
אריק צאבל

צאבל, רוכב בקטע הראשון של טור דה פראנס 2006
אריק צאבל (בגרמנית: Erik Zabel; נולד ב-7 ביולי 1970) הוא רוכב אופני כביש ומאמן בעבר. צאבל נחשב לאחד הרוכבים הגרמנים הגדולים בכל הזמנים ולאחד מהמאיצים הטובים בהיסטוריה, עם יותר מ-140 ניצחונות מקצועיים. צאבל ניצח שש פעמים ברציפות בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס (1996–2001), מה שממקם אותו שני, אחרי פטר סאגאן בדירוג הניצחונות בקטגוריה. בנוסף לכך, צאבל ניצח ב-12 קטעים בטור דה פראנס וב-8 קטעים בוואלטה אספנייה. צאבל הצטיין רבות גם במרוצים חד יומיים, כשניצח ארבע פעמים במילאנו – סן רמו, שלוש פעמים באשבורן–פרנקפורט ופעם אחת במרוץ אמסטל גולד. גם באליפות העולם היו לצאבל הישגים, הוא זכה פעמיים במדליית כסף (2006, 2004) במקצה העלית גברים, ופעם אחת במדליית ארד (2002) באותו המקצה. לאחר תום הקריירה שלו ב-2008, צאבל גם עבד בתור מאמן בקבוצות שונות בסבב המקצועי.
ראשית חייו

צאבל נולד ב-7 ביולי 1970 בברלין המזרחית, אביו היה גם רוכב אופניים. הוא התחיל בתור רוכב אופני מסלול. הוא סיים במקום השלישי באליפות העולם עד גיל 19 ברדיפה קבוצתית, ביחד עם נבחרת ברלין המזרחית. ב-1988 סיים חמישי במרוץ הנקודות באותה האליפות. ב-1989, הצטרף לנבחרת ברלין המזרחית לבוגרים באופני מסלול. באותה השנה הוא גם ניצח את אליפות ברלין המזרחית ברדיפה אישית.
אחרי נפילת חומת ברלין, עבר צאבל לדורטמונד במטרה להצטרף לקבוצת החובבים של העיר. הוא ניצח את אליפות נורדריין-וסטפאליה וסיים רביעי באולימפיאדת ברצלונה (אופני כביש), כשהוא מנצח את הספרינט מהפלוטון, 35 שניות אחרי פאביו קאסארטלי.
קריירה מקצועית > קבוצת טלקום (1993–2005) > השנים הראשונות

ב-1993 הצטרף צאבל לקבוצת טלקום הגרמנית, לאחר שבשנת 1992 רכב בקבוצה גרמנית אחרת, לא מקצועית. הוא ניצח קטע וסיים שביעי בטירנו–אדריאטיקו. ב-1994, צאבל התחרה לראשונה בטור דה פראנס אך פרש מהמרוץ בקטע ה-14. צאבל ניצח מספר קטעים בטור דה ל'אווניר, אך הניצחון הגדול הראשון שלו בקריירה הגיע כאשר ניצח את הקלאסיקה פריז–טור בסוף העונה. ב-1995 צאבל המשיך להיראות טוב, מנצח שני קטעים במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, בטור דה סוויס ובטור דה פראנס.
קריירה מקצועית > קבוצת טלקום (1993–2005) > ניצחונות בקטגוריות הנקודות ובמילאנו–סן רמו

ב-1996, זאבל ניצח במרוץ החד יומי בגרמניה, "רונד אום קלן". לאחר מכן, הוא רשם את הניצחון הראשון שלו בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, עם 335 נקודות וניצח גם שני קטעים במרוץ. ב-1997, זאבל ניצח לראשונה במונומנט, לאחר שניצח במילאנו – סן רמו בתום ספרינט רב משתתפים. לאחר מכן ניצח במרוץ החד יומי שלדפרייס. צאבל ניצח בשלושה קטעים בטור דה פראנס וניצח בפעם השנייה בקטגוריות הנקודות, עם 350 נקודות.
ב-1998 צאבל ניצח שנית במילאנו – סן רמו, ואף סיים במקום השישי בגנט–וייפלחם. הוא ניצח את אליפות גרמניה באופני כביש וניצח בפעם השלישית ברצף את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, הפעם בלי לנצח אף קטע ועם 327 נקודות. בעונת 1999, לאחר שני ניצחונות רצופים סיים צאבל שני במילאנו - סן רמו, לאחר שהפסיד לאנדריי צ'מיל. הוא ניצח את מרוץ "רונד אום דן הנינגר טורם" (כיום נקרא אשבורן–פרנקפורט). צאבל ניצח בפעם הרביעית ברציפות את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, גם בשנה הזו לא ניצח קטע וסיים ארבע פעמים במקום השני.
ב-2000, ניצח צאבל בפעם השלישית במילאנו – סן רמו ובפעם הראשונה את מרוץ אמסטל גולד. צאבל סיים שלישי בפריז–רובה, לאחר שסיים שני מתוך הספרינט בפלוטון. הוא ניצח שני קטעים בוולטה אה קטלוניה. צאבל ניצח בפעם השישית ברצף בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, עם 291 נקודות, מקדים את רובי מקיואן.
ב-2001, צאבל ניצח את מילאנו – סן רמו, מקדים את מריו צ'יפוליני ורומאנס ואיינסטיינס. הוא ניצח שני קטעים בטור דה סוויס ואת קטגוריית הנקודות, צאבל ניצח שלושה קטעים בטור דה פראנס ואת קטגוריית הנקודות במרוץ בפעם השישית ברציפות עם 252 נקודות, מקדים את סטיוארט אוג'ריידי ב-8 נקודות בסך הכל. עם ניצחונו של צאבל הפך לרוכב עם הכי הרבה ניצחונות בקטגוריה עם שישה כאלו, שיא שנשבר רק 18 שנים מאוחר יותר על ידי פטר סאגאן שניצח 7 פעמים. אך צאבל ממשיך להוביל את דירוג הניצחונות ברצף, עם שישה, בעוד שלסאגאן יש חמישה. לאחר הטור, ניצח במרוץ HEW Cyclassics. צאבל ניצח בשלושה קטעים בוואלטה אספניה. באליפות העולם שהתקיימה בליסבון, סיים צאבל חמישי.
קריירה מקצועית > פודיומים באליפויות עולם והצלחות בוואלטה

צאבל ניצח בפעם השנייה ברונד אום דן הנינגר טורם, שני קטעים בטור דה סוויס ואת קטגוריית הנקודות במרוץ. הוא ניצח בקטע בודד בטור דה פראנס וסיים שני בקטגוריית הנקודות, לאחר שרובי מקיוואן הקדים אותו. אבל צאבל כן הצליח לנצח את קטגוריית הנקודות בוואלטה, כשסיים עם 188 נקודות, מקדים את אלסנדרו פטאקי שסיים עם 25 נקודות פחות. בסוף העונה צאבל זכה במדליית ארד באליפות העולם, כשמקדימים אותו מריו צ'יפוליני ורובי מקיוואן. ב-2003 צאבל ניצח את אליפות גרמניה ברכיבת כביש בפעם השנייה. בטור דה פראנס, צאבל סיים שני בקטע אחד ושלישי בקטגוריית הנקודות. אך בוואלטה אספנייה ניצח בפעם השנייה ברציפות את קטגוריית הנקודות וגם ניצח שני קטעים. בסוף העונה הוא ניצח את מרוץ פריז–טור בפעם השנייה.
ב-2004 צאבל סיים שני במילאנו - סן רמו וניצח את מרוץ "רונד אום קלן". הוא סיים שוב במקום השני בקטע אחד בטור דה פראנס, בנוסף לכך סיים שלישי כללי. צאבל השתתף באולימפיאדת אתונה במקצה האופני כביש, וסיים רביעי כאשר הוא מנצח את הספרינט מהפלוטון. צאבל ניצח בפעם השלישית ברצף את קטגוריית הנקודות בוואלטה אספנייה וסיים לא פחות משש פעמים במקום השני (אחת הפעמים כוללת נגד שעון קבוצתי). בסוף העונה, צאבל זכה במדליית כסף באליפות העולם שנערכה בורונה, לאחר שהפסיד לאוסקר פריירה. צאבל סיים רביעי ברונדה ון פלנדרן ב-2005, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ זה. הוא ניצח בפעם השלישית ברונד אום דן הנינגר טורם. צאבל התחרה לראשונה בג'ירו ד'איטליה, אך לא בלט במרוץ וסיים במקום השני פעמיים בקטעים. צאבל לא התחרה בטור דה פראנס בעונה זו לראשונה מאז 1993 עקב השתתפותו בג'ירו. בוואלטה אספנייה סיים במקום השני ארבע פעמים. הוא ניצח את מרוץ פריז–טור בפעם השלישית.
קריירה מקצועית > קבוצת מילראם > השנים האחרונות

צאבל הצטרף לקבוצת מילראם הגרמנית ב-2006 לאחר לא פחות מ-13 שנים בקבוצת טלקום. הוא סיים שני בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, עם 199 כאלו. בוואלטה אספנייה ניצח שני קטעים. צאבל זכה שנית במדליית הכסף, לאחר שהפסיד לפאולו בטיני בספרינט וניצח את אלחנדרו ולוורדה בספרינט בין שלושה רוכבים.
ב-2007 ניצח קטע בטור דה סוויס, סיים שני פעמיים בקטעים בטור דה פראנס וסיים שלישי בקטגוריית הנקודות. הוא ניצח קטע אחד בוואלטה אספנייה. בעונתו האחרונה בקריירה (2008), התחרה צאבל בכל שלושת הגרנד טורס. בג'ירו ד'איטליה סיים פעם אחת במקום השני, בטור דה פראנס סיים שלישי בקטגוריית הנקודות בגיל 38 ובוואלטה לא התבלט.
לאחר הפרישה

צאבל הצטרף לקבוצת HTC בתור יועץ. ב-2012 הצטרף לקבוצת קטיושה בתור מאמן ספרינטרים. בנו ריק צאבל, רוכב בקבוצת Israel Start-Up Nation.
פרשיות סמים

צאבל הודה בשימוש ב-EPO בין השנים 1996–2004, במהלך תקופתו בקבוצת טלקום. בהתחלה הכחיש אך אז הודה והתנצל. בעקבות הודאתו הושעה מאימון קבוצת קטיושה, והתפטר מחברותו בארגון ה-UCI.
המגזין דר שפיגל האשים את קבוצתו של צאבל בעבר, טלקום, בסימום שיטתי בשנות ה-90.