stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ורחובקה
תולדות הקהילה היהודית > בתקופת השואה

בשנת 1926 חיו במקום כ־420 יהודים. בזמן מלחמת העולם השנייה, בסוף יולי 1941 כבשו הגרמנים את ורחובקה ולאחר זמן קצר הקימו בה גטו. באחד בספטמבר 1941 סופחה העיירה ורחובקה לטרנסניסטריה שבשליטת רומניה. בסתיו 1941 גורשו לוורחובקה כ-1,200 יהודים מבוקובינה ומבסרביה. היהודים שוכנו בצפיפות גדולה בבניין ציבורי בעיירה. היציאה מהגטו נאסרה, ותושבי הגטו נצטוו לשאת טלאי צהוב. חלקם נשלחו לעבודות כפייה במחנות מרוחקים. היהודים בגטו ורחובקה חגגו את החגים היהודיים ואף ערכו תפילות בציבור.
בחורף 1941–1942 מתו כמחצית מתושבי הגטו ממגפת טיפוס הבטן, מקור ומרעב. שני רופאים שעבדו בגטו עשו כמיטב יכולתם לצמצם את התפשטות המגפה. הרופאים היחידים בגטו, דוקטור לקסר ודוקטור ניקולאיה, הקימו בית תמחוי, ואף רקחו במו ידיהם תרופות שנועדו לחולים וליתומים. בשנת 1943 התירו השלטונות הרומניים לנשים תושבות הגטו לעבוד בכפרים הסמוכים תמורת מזון. בקיץ 1943 הועברו לגטו כספי סיוע שאספו יהודי רומניה, ובעזרתם הקימו בית חולים קטן. בשלב הזה הועברו מרבית יושבי הגטו לגטאות אחרים בטרנסניסטריה, אך נותרו בה כמה עשרות יהודים.
ורחובקה שוחררה ב-15 במרץ 1944.
תולדות הקהילה היהודית > חינוך היהודים

בית הספר היהודי הוקם בתוך מבנה בית הכנסת, והוא התנהל בשפת היידיש. בוורחובקה היו בין שניים - לארבעה בתי מדרש. חלקם התנהלו בידי הרב יוסף מושקוביץ', שחי בעיירה במאה ה-20. חוץ ממוסדות החינוך היהודים, היה במקום בית ספר נוצרי אחד ובית יתומים, אשר נהרס על ידי הנאצים, ולכן הילדים היתומים נשלחו אל מחוץ לעיירה, אל טרוסטיאנץ (אנ').
תולדות הקהילה היהודית > בית עלמין

ידוע שהיה בוורחובקה בית עלמין יהודי. משום שלא היה בו די מקום לקבורתם, הם נקברו בקברי אחים ובעומק קטן מאוד מפני שהקרקע הייתה קשה לחפירה בשל הקור.
במהלך השואה נהרס חלק נרחב מבית העלמין, ושטחו שימש את המקומיים לחקלאות. לאחר דיונים משפטיים הוחזר בית העלמין לידיים יהודיות, והוא עבר שיקום ושיפוץ שכלל הקמתה המחודשת של מצבה על קברו של רבי שמריה מוורחובקה ועל קבר האחים של יהודי העיר שהושמדו בשואה.
לקריאה נוספת

אלכסנדרה לוסה, ורחובקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 816–817), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  ורחובקה ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית).
1 2 3  ורחובקה (Verkhovka), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
1 2 3  וורחובקה, באתר יהודי בוקובינה
1 2 3  פנקס קהילות ורחובקה
1 2  אלכסנדרה לוסה, ורחובקה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 816–817), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
↑  ורחיבקה: הוקם ציונו של תלמיד הבעל שם טוב
↑  ורחיבקה: שוקם ציון הרה"ק רבי שמעריל מורחיבקה זיע"א תלמיד הבעש"ט
↑  ורחיבקה:  ניקוי, שיפוץ והקמת מצבות
ח'אדם עלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בן 46 בערך) כוויתה, פקיסטן 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו סאות' ויילס 
 תחום יצירה:  ציור 
 
ח'אדם עלי  (באנגלית: Khadim Ali,באורדו: خادم علی; נולד ב-1978) הוא צייר פקיסטני-אוסטרלי ממוצא אפגני, בן לקבוצה האתנית הזארה.
ביוגרפיה

ח'אדם עלי נולד בעיר כוויתה שבפקיסטן במשפחה של פליטים מאפגניסטן, שהתשייכה למיעוט האתני הזארה.
שנאלצו להימלט בזמנו להודו הבריטית עקב מעשי טבח נגד בני עמם. בילדותו נחשף ליופייה של היצירה האפית הפרסית של פירדוסי (1020-940). "שאהנאמה" ולציורי המיניאטורה שאיירו אותה.
בשנים 1999-1998 הוא למד בטהראן ציור קיר וקליגרפיה בשנת 2003 סיים תואר ראשון באמנות במכללה הלאומית לאומנויות בלהור שבפקיסטן, בה התמחה בציור מיניאטורות מסורתיות.
אחרי שבשנת 2006 התארח ביפן כאמן אורח במוזיאון לאמנות אסייתית פוקואוקה, בשנת 2010 עבר עלי לגור בסידני באוסטרליה. בשנת 2012 סיים תואר שני באמנויות באוניברסיטת ניו סאות' ויילס.
תוך שימוש בשיטות מיניאטורה קלאסיות צייר עלי איורים חדשים ל"שאהנאמה" . עלי משתמש בדימויים מן ההיסטוריה, השירה, המיתולוגיה והפוליטיקה כדי לחקור באמצעים אמנותיים אירועי המלחמות באפגניסטן, את הרדיפות, ההגליות והאפליות.
בשנת 2006 השתתף האמן בביאנלה של ונציה וב-2012 בתערוכת הדוקומנטה (documenta) לאמנות עכשווית בקאסל.
ציורים עדינים שלו בצבע מים וגואש מוצגים במוזיאונים גוגנהיים בניו יורק וויקטוריה ואלברט ובמוזיאון הבריטי בלונדון וכן בגלריה הלאומית לאמנות בקנברה, בגלריה לאמנות של מדינת ניו סאות'ק ויילס בסדיני ובגרליה לאמנות מודרנית של מדינת קוינסלנד QAGOMA בבריסביין.
יצירות של חאדם עלי נמצאות באוספים פרטיים רבים בארצות הברית, בריטניה, הולנד, הונג קונג, קנדה, יפן, סינגפור
בשנת 2006 ביקר האמן במכורת משפחתו, במיאן, בה הרסו הטליבאנים במרץ 2001 את שני פסליו הענק של בודהה וניהל שם את המיזם Bamyan drawing project איתו שהפך לחלק היצירות שתרם לטריאנלה אסיה-האוקיינוס השקט בבריסביין בשנת 2006. במסגרת המיזם הזמין ילדים מקומיים לצייר סיפורים. בעת עבודתו במוזיאון בפוקואוקה הוא ביקש מילדים יפניים לצייר ציורי תגובה לציורי הילדים מאפגניסטן.
על בסיס ציורים אלה יצר חאדם עלי את סדרת "Absent Kitchen" (2006-) (מטבח נעדר)
ח'אדם עלי חזר לבמיאן בשנת 2008 ושיתף שם פעולה עם האמן הלבנוני-קנדי ג'ייס סאלום בתיעוד אמנותי שירי של חורבות במיאן תחת הכותרת "the heart that has no love/pain/generosity is not a heart (הלב שאין בו אהבה/כאב/נדיבות אינו לב). היצירה כוללת אינסטלציה של צילומים, צילומי וידאו, מסמכים, חפצים וציורים.
בציוריו עוסק האמן תכופות במסורת עמו, בני הזארה, על ידי הצגת דמויות מנוגדות של בודהה ושל שדים.
ח'אדם עלי חי ופועל לסירוגין בסידני, בכוויתה ובקאבול.
פרסים ואותות הוקרה

Western Sydney Arts Fellowship - 2016 בשווי 50,000 דולר אוסטרלי
Sidney Myer Creative Fellowship, בשווי 160,000 דולר אוסטרלי
2016 - הוזכר שמו במגזין "אפולו" לאמנות עכשווית כאחד מ-40 האמנים הצעירים המובילים באזור אסיה - האוקיינוס השקט.
יצירות

2004 - Jashn-e-Gul-e-Surkh (ג'שן-א-גול-א-סורח - חגיגת הטוליפ האדום)
2005 - Qaseeda-e Rivazi (קסידה-א ריווזי -קסידה של יום)
2009 - רוסטם (לפי שם הגיבור של הפואמה "שאהנאמה")
2012-2011 The Haunted Lotus’ (הלוטוס הרדוף)
2014 - ‘Transition / Evacuation’ (מעבר/פינוי) עם שר עלי
On Return and What Remains - 2015 (על שיבה ומה שנשאר)
2016 - Refugees - פליטים\
2017 - Arrival of demons - הגעת השדים
2018 - Fragmented Memories (זיכרונות מקוטעים).
חגית גלזר

| --- | --- |
חגית גלזר
חגית גלזר
 לידה:  1969 (בת 55 בערך)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  צ'לנית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  צ'לו
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
חגית גלזר (נולדה ב-1969) היא צ'לנית ישראלית.
ח'אולה אבו בכר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בינואר 1955 (בת 69) עַכּוֹ, ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי ההתנהגות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה 
 מוסדות:  המכללה האקדמית עמק יזרעאל  מכללת אלקאסמי 
 בן זוג:  מוחמד מאי
 
ח'אולה אבו בַּכְּר (בערבית:  خولة ابو بكر, תעתיק מדויק: ח'ולה אבו בכר; נולדה ב-19 בינואר 1955) היא מרצה וחוקרת במדעי ההתנהגות במכללה האקדמית עמק יזרעאל. היא הערבייה הישראלית הראשונה שקיבלה דרגת פרופסור בישראל.
ביוגרפיה

הוריה של אבו בכר הגיעו לעכו כפליטים לאחר מלחמת העצמאות וגרו בשכונת וולפסון המעורבת, שם אביה היה בעל מכבסה. ח'אולה למדה בבית הספר הפרנציסקני טרה סנטה. היא עברה את הבחינות בהצלחה ונרשמה ללימודי רפואה בטכניון. לאחר שפגשה במוחמד מאי ונישאה לו, הקפיאה לבקשתו את לימודיה בטכניון. לזוג נולדו שתי בנות, והם עברו לירושלים, שם אבו בכר למדה באוניברסיטה העברית בחוג ללימודי אפריקה. בשנה השנייה ללימודיה אובחנה אצל בעלה מוחמד מחלה, והזוג חזר לעכו. מוחמד נפטר ב-1985.
ב-1980 החלה ללמוד באוניברסיטת חיפה ובשנת 1984 סיימה תואר ראשון בחוג לסוציולוגיה ואנתרופולוגיה, ובחוג לחינוך במגמת ייעוץ חינוכי. בשנת 1991 סיימה תואר שני בייעוץ חינוכי בהצטיינות יתרה באותה אוניברסיטה. עבודת התזה שלה עסקה בבדיקת ההשפעה הנפשית והחינוכית של הספרות הפוליטית על ילדים פלסטינים. ב-1994 נסעה ללימודים בפלורידה שם קיבלה בשנת 1997 תואר דוקטור בטיפול משפחתי מבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת נובה דרום-מזרח בפלורידה. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה "השפעת ההגירה על משפחות ערביות בדרום פלורידה". בנובמבר 2009 קיבלה מעמד של פרופסור, ובכך הייתה לאשה הערבייה הראשונה בדרגת פרופסור באקדמיה הישראלית.
בשנת 1998 יצא ספרה "בדרך לא סלולה: נשים ערביות כמנהיגות פוליטיות בישראל" שבה היא חוקרת את תופעת התרחבות מעורבותן של נשים ערביות בישראל בפוליטיקה המקומית והארצית ובו היא מביאה את סיפורן של נשים ערביות אחדות שהצליחו להגיע לעמדות השפעה ומנהיגות, וכיצד הן משלבות בין הקריירה לבין משפחה.
בשנת 2002 יצאה ספרה המשותף עם דני רבינוביץ, "הדור הזקוף". הספר דן בדור השלישי של הערבים בישראל, כדור שלא חושש להילחם על זהותו הלאומית הפלסטינית, זאת בניגוד לדור ההורים, שאותם הגדירו "הדור השחוק" ואת הסבים "דור השורדים", שעסקו בלחימה על הישרדות.
מחקריה האקדמיים עוסקים בתחום בריאות הנפש בחברה הערבית. אבו בכר פרסמה מחקרים קליניים ואמפיריים בנושאים מגוּונים, כגון החברה הערבית בישראל, המשפחה הפלסטינית, נשים פלסטיניות ופוליטיקה, בריאות הנפש במשפחה הערבית, טיפול קליני רגיש לתרבות, השפעת טראומה (בעקבות אירועים כמו מלחמה, אלימות מינית וכדומה) על הפרט והמשפחה הפלסטיניים, השפעתם של יחסי מגדר על הזוגיות במשפחה הערבית ועוד.
היא עובדת גם כמטפלת משפחתית מורשית ומנהלת בקליניקה בעכו בה היא מקיימת טיפול פרטני וייעוץ וטיפול בבעיות בין בני זוג וטיפול בנפגעי אלימות מינית ומשפחותיהם. חברה בהנהלת האגודה הבינלאומית לטיפול משפחתי (International Family Therapy Association).
מספריה

בדרך לא סלולה: נשים ערביות כמנהיגות פוליטיות בישראל, המכון לחקר החברה הערבית בישראל, 1998
הדור הזקוף, יחד עם דני רבינוביץ, הוצאת כתר, 2002
החברה הערבית בישראל:יחידה 5, המשפחה הפלסטינית, האוניברסיטה הפתוחה, 2007
הערות שוליים

↑  ניב יהב וקובי מנדל‏, כבוד למגזר: פרופסור ערבייה ראשונה, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302218105171  BIBSYS: 5087290  BnF: cb14514129r (data)  GND: 1089812760  ISNI: 0000 0000 6657 9714  LCCN: no99027344  NLA: 61539969  NTA: 290681340  SUDOC: 106945386  VIAF: 46994335   WorldCat (עם VIAF): 46994335
חוות הגמלים אילת

| --- | --- |

 מיקום:  נחל שלמה דרומית לאילת, מערבית לריף הדולפינים.
 תאריך פתיחה:  1987
 אתר נופש:  ספורט אתגרי, רכיבה ונהיגת שטח.
 תמה:  "שילוב אותנטיות ואטרקטיביות, כדי לשמר את היופי והעוצמה של הטבע ולצבוע אותם בעשייה עכשווית"
 קואורדינטות:  29°31′37″N 34°54′50″E﻿ / ﻿29.526882785301°N 34.914005869119°E﻿ / 29.526882785301; 34.914005869119
 http://www.camel-ranch.co.il/
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןחוות הגמלים אילת(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןחוות הגמלים אילת  he חוות הגמלים אילתhe חוות הגמלים אילתמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חוות הגמלים אילת היא מתחם "נופש פעיל" עם מספר אטרקציות תיירותיות, ומשמש לקיום אירועי תרבות. הוקמה בשנת 1987 בנחל שלמה, דרומית לאילת.
החווה מציעה מסלולי טיול בנחלים הסמוכים לאילת, שכוללים ספארי גמלים, כרכרות אתונות, מסלולי רייזרים, ואירוח במאהל בסגנון בדואי. בנוסף, בחווה פועל פארק החבלים הגדול והגבוה בישראל.
בחווה מתקיימות פעילויות לבתי ספר, ואירועים פרטיים וציבוריים. מדי חודש מתקיים בחווה "שוק נבטי", במהלכו נפתחים שלושה רחובות שוק מזון בסגנון מזרחי, לצד פעילויות נוספות.
הערות שוליים

↑
ח' בתמוז

ח' בתמוז הוא היום השמיני בחודש העשירי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השמיני בחודש הרביעי 
למניין החודשים מניסן. ח' בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז".
אירועים היסטוריים

ה'תקנ"ו – שרפה פרצה ברחוב היהודים בפרנקפורט כתוצאה מהתקפת צבא צרפת במלחמת הקואליציה הראשונה. נגרם נזק רב לבתי מגורים ולרכוש, אך לא נגרמו אבדות בנפש ובית הכנסת לא נפגע.
ה'תרפ"ד – נוסדה המושבה נווה יעקב מצפון לירושלים
ה'תש"ח – הקרב על בארות יצחק במלחמת העצמאות
ה'תשס"ב – הפיגוע בקו 32א', 19 הרוגים בפיגוע התאבדות בצומת פת בירושלים
ה'תשס"ג – ויקיפדיה העברית החלה לפעול
נולדו

ה'תרפ"ו – רחבעם זאבי, אלוף במילואים, חבר הכנסת ושר (נרצח ב-ה'תשס"ב)
ה'תרס"ו – אסתי לאודר, חלוצת קוסמטיקה (נפטרה ב-ה'תשס"ד)
ה'תש"ב – יורם ארבל, שדרן ספורט וזמר ישראלי
ה'תשי"ז – ברי סחרוף, זמר ומלחין
ה'תשל"ה – אלי פיניש, שחקן ובדרן ישראלי
ה'תשמ"ד – סיון קליין, דוגמנית, מנחת טלוויזיה ומגישת רדיו ישראלית
נפטרו

ה'תרל"ז – רבי מאיר הורוביץ (האמרי נועם), האדמו"ר השני בשושלת דז'יקוב (נולד ב-ה'תקע"ט)
ה'תרנ"ט – הרב אליהו מני, רב העיר חברון (נולד ב-ה'תקע"ח)
ה'תשל"ג – בן-ציון דינור, שר, חבר הכנסת, היסטוריון ומחנך (נולד ב-ה'תרמ"ד)
ה'תשמ"ג – שמחה ארליך, פוליטיקאי ישראלי (נולד ב-ה'תרע"ה)
ה'תשנ"א – יצחק וולפסון, איש עסקים ופילנתרופ יהודי-בריטי (נולד ב-ה'תרנ"ח)
ה'תשפ"ב – הרב חיים גדליה צימבליסט, היה רב ליטאי ישראלי ודיין בבית הדין הרבני הגדול.
ז' בתמוז – ט' בתמוז
תמוז
חגית בריל

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1974 פתח תקווה, ישראל 
 פטירה:  22 ביולי 2024 (בגיל 49)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  טניס שולחן פאראלימפי, Para powerlifting 
 הישגים
 דירוג שיא:  מקום שני בעולם, אלופת אירופה לשנים 2019, 2020
 
חגית יונה בריל (‏10 בדצמבר 1974 –  22 ביולי 2024) הייתה טניסאית שולחן ומרימת משקולות פאראלימפית ישראלית.
ביוגרפיה

בריל גדלה ברמת גן ובילדותה התאמנה בשחיה בכפר המכביה. בתיכון למדה במגמת ספורט, הוכשרה כמדריכת ספורט במכון וינגייט והדריכה חוגי שחיה עד גיוסה לצה"ל. במהלך שירותה הצבאי בחיל המודיעין נפצעה בריל בעת פעילות מבצעית שפרטיה אסורים בפרסום. על אף הפציעה השלימה את שירותה הצבאי. לאחר הפציעה נעזרה במקל הליכה ולאחר מכן בקביים עד ששתי רגליה שותקו לחלוטין – מצב שחייב מעבר לכיסא גלגלים. לאחר כשנה חזרה בריל לבריכה והחלה להתאמן באופן יום יומי.
תחילת דרכה בספורט מקצועני לנכים הייתה בהרמת משקולות. ענף שאליו הגיעה בעקבות מפגש עם אבי ברונר, מאמן נבחרת הרמת המשקולות, שפגש אותה בעת שהייתה בטיפול רפואי ושכנע אותה לבוא ולהתאמן בהדרכתו. דרכה בענף זה הגיעה לשיאה במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) שם קבעה בריל שיא לאומי בהרמת משקולות כשלחצה 62.5 ק"ג ודורגה במקום התשיעי. אך כשנה לאחר האולימפיאדה, בעקבות הליך רפואי, שותקה ידה השמאלית והיא נאלצה לפרוש מהענף.
בשנת 2010 שימשה כעוזרת פרלמנטרית של חבר הכנסת ישראל חסון ובכך הייתה לעוזרת הפרלמנטרית הראשונה בתולדות הכנסת, הרתוקה לכיסא גלגלים ממונע.
בשנת 2015 החלה להתחרות בטניס שולחן ברמה הבינלאומית וזכתה במדליית כסף באליפות גרמניה הפתוחה בדרגת הנכות הגבוהה, במדליית ארד באליפות צ'כיה הפתוחה ובהישגים נוספים שדרגו אותה במקום גבוה מספיק לצורך הקריטריון הפאראלימפי להשתתפות במשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016) בטורניר היחידות ובטורניר הצוותים יחד עם קרולין טביב.
במשחקים הפאראלימפיים בריו הפסידה בשני המשחקים בשלב הבתים של טורניר היחידות ולא עלתה לרבע הגמר.
בספטמבר 2019 שבה חגית מאליפות אירופה עם מדליית ארד.
החל משנת 2014 התנדבה בריל בבסיס הפעלה של משמר הגבול. התנדבות זו החלה לאחר שכמה פעמים שוטרי מג"ב עזרו לה בתיקונים דחופים בבית ובחצר שבהם לא יכלה לטפל בשל נכותה.
נפטרה ב-22 ביולי 2024.
הערות שוליים

↑  אולימפיאדת הנכים: שיא ישראלי למרימת המשקולות, באתר וואלה, 23 באוקטובר 2000
↑  אברהם תשובה, טנ"ש נכים: מדליות לישראל באליפות גרמניה, באתר ynet, 28 במאי 2015
↑  ידיעה באתר המרכז הירושלמי לטניס שולחן
↑  שמעון איפרגן, ‏נכת צה"ל שהפכה לקצינת המבצעים של בסיס מג"ב, באתר ‏מאקו‏, 18 באפריל 2015
↑  ההתאחדות הישראלית לספורט נכים בפייסבוק
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | נחמן וולף •  יוגב קנזי |  |
|  הרמת משקולות | חגית בריל |  |
|  טניס | גיל נאור • אייל שרטוב |  |
|  טניס שולחן |  זאב גליקמן |  |
|  כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (יאיר בן-דור, אבי בן-שמחון, דניאל גלעדי, גיל גרוס, עדי דויטש, חגי זמיר, גיל חבה, נסים פרנקו, חן צור, אליעזר קלינה, צבי קרש (קפטן)) |  |
|  סיף | אלישע עזרא |  |
|  קליעה | אברהם הדסי •  דורון שזירי • אליהו חברה |  |
|  רכיבה | איתי צוק |  |
|  שחייה | חנוך בודין • רון בולוטין • יזהר כהן •  קרן לייבוביץ' • אוריאל מוזס • יצחק ממיסטבאלוב • ערן שמש |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, דרור כהן, גדי ספקטור) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ריו דה ז'ניירו (2016)  |
| --- | --- | --- |
|  אופני יד | קובי ליאון |  |
|  אתלטיקה | גדי ירקוני |  |
|  בוצ'ה | נדב לוי |  |
|  חתירה |  מורן סמואל • חתירה זוגית (ראובן מגנאג'י ויוליה צ'רנוי) |  |
|  טניס | איתי ארנליב • אדם ברדיצ'בסקי • שרגא ויינברג |  |
|  טניס שולחן | דני בוברוב • חגית בריל • קרולין טביב • שי סיאדה |  |
|  כדורשער | נבחרת ישראל (נשים) (סיון אברבאיה, ירדן אדיקה, רוני אוחיון, ליהיא בן-דוד, גל חמרני, אלהאם מחאמיד רוזין (קפטן)) |  |
|  קיאק | פסקל ברקוביץ |  |
|  קליעה |  דורון שזירי |  |
|  שחייה | יוליה גורדיצ'וק • ורוניקה גירנקו • אראל הלוי • יואב ולינסקי • יצחק ממיסטבאלוב •  ענבל פיזרו • איאד שלבי |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, שמעון בן-יעקב, דרור כהן) • צוות סקאד (הגר זהבי, משה זהבי) |  |
חיפה, הטכניון

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  יוסף זריצקי
 תאריך יצירה:  1924
 טכניקה וחומרים:  צבע מים ועיפרון על נייר
 ממדים בס"מ
 אורך:  24.5
 רוחב:  35
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף יוסף חכמי
"חיפה, הטכניון" הוא ציור בצבעי מים מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי. הציור, עליו מופיע התאריך 16 בדצמבר 1924, נחשב לאחת מן העבודות הידועות מן התקופה המוקדמת ביצירתו של זריצקי.
הציור מתאר מסדרון בבניין הטכניון הישן, ששימש בעבר את הטכניון ומשמש היום את המדעטק - המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל. במסדרון שורה של חלונות מחודדים בסגנון "מזרחי". זריצקי בחר בזווית אלכסונית, המדגישה את תחושת החלל בציור. הקירות כחולים מצוירים בעזרת כתמים חופשיים ובהירים.
חוק 30

חוק 30 הוא חוק בינארי חד-ממדי של אוטומט תאי שהוצג על ידי סטיבן וולפרם בשנת 1983. וולפרם תיאר אותו כ"החוק האהוב עלי בכל הזמנים" ופירט עליו בספרו, "A New Kind of Science". לפי שיטת הסיווג של וולפרם, חוק 30 הוא חוק ברמה 3, המציג התנהגות כאוטית.
חוק זה מעורר עניין מיוחד, משום שהוא יוצר דוגמאות מורכבות ואקראיות לכאורה על ידי כללים פשוטים ומוגדרים היטב. לכן, וולפרם מאמין שחוק 30, ואוטומט תאי בכלל, הם המפתח להבנה כיצד חוקים פשוטים יוצרים מבנים והתנהגויות מורכבים בטבע. לדוגמה, דפוס צבע שמייצג חוק 30 מופיע על קונכייתו של מין של חלזון ימי הנקרא חרוטון הטקסטיל. בנוסף, חוק 30 שימש כמחולל מספרים אקראיים בתוכנה שיצר וולפרם, Mathematica, והוצע גם לשימוש כצופן זרם בקריפטוגרפיה. עם זאת, בחינתו של חוק 30 כמייצר מספרים רנדומליים במבחן כי בריבוע הציגה תוצאות ירודות בהשוואה לחוקים אחרים המבוססים על אוטומט תאי.
מערכת כללים

בכל האוטומטים התאיים היסודיים של וולפרם, אינסוף מערכים חד-ממדיים של תַאֵי אוטומט תאי נלקחים בחשבון, כאשר כל תא נמצא במצב התחלתי כלשהו. במרווחי זמן בדידים, כל תא משנה ספונטנית את מצבו, בהתבסס על מצבו הנוכחי ומצבם של שני התאים השכנים לו. עבור חוק 30, מערכת הכללים שקובעת את המצב הבא של האוטומט הם:
| דפוס נוכחי | 111 | 110 | 101 | 100 | 011 | 010 | 001 | 000 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מצבו החדש של התא האמצעי | 0 | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 |
מבנים ותכונות

הדפוס הבא נוצר ממצב התחלתי שבו תא יחיד במצב "1" (שחור) מוקף בתאים במצב "0" (לבן).
פה, הציר האנכי מייצג זמן (עם הירידה בציר האנכי הזמן עולה) וכל קטע בציר האופקי מייצג את מצבם של כל התאים במערך בנקודת זמן מסוימת במהלך התפתחות הדוגמה. מספר מוטיבים מופיעים במבנה, כמו הופעות תכופות של משולשים לבנים ורצועת דפוס קבועה בצדו השמאלי של המבנה; עם זאת, למבנה כולו אין דפוס שאפשר להבחין בו. מספר התאים השחורים בדור  n נקבע על ידי הרצף:
והוא בערך  n.
כפי שניתן לראות בתמונה הנ"ל, חוק 30 מייצר לכאורה אקראיות למרות העדר כל דבר שיכול להחשב במידה סבירה כקלט אקראי. סטיבן וולפרם הציע להשתמש בטור האמצעי כמחולל פסבדו אקראי; הוא עבר מבחני רנדומליות סטנדרטיים רבים, ווולפרם השתמש בחוק זה בתוכנה Mathematica ליצירת מספרים שלמים אקראיים. למרות שחוק 30 מייצר אקראיות בדפוסי קלט רבים, יש אינסוף דפוסי קלט שמביאים לדפוסים חוזרים. דוגמה טריוויאלית לדפוס כזה היא דפוס קלט המורכב מ-"0" בלבד. דוגמה טריוויאלית פחות, שמצא מתיו קוק, היא קלט המורכב מאינסוף חזרות על הדפוס '00001000111000', עם חזרות אפשריות שמופרדות על ידי שש "1". דוגמאות נוספות רבות נמצאו על ידי Frans Faase, ראו דפוסים חוזרים בחוק 30.
הערות שוליים

↑  Wolfram, S. (1983). "Statistical mechanics of cellular automata". Rev. Mod. Phys. 55: 601–644. doi:10.1103/RevModPhys.55.601.
↑  On Starting a Long-Term Company, S. Wolfram, 2005.
↑  Sipper, Moshe; Tomassini, Marco (1996). "Generating parallel random number generators by cellular programming". International Journal of Modern Physics C. 7 (2): 181–190. doi:10.1142/S012918319600017X.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)

קונכייה של חרוטון ארסי, שדפוס צבעה דומה לחוק 30
ח'אלד, מלך ערב הסעודית

ח'אלד בן עבד אל-עזיז בן עבד א-רחמאן (בערבית: خالد بن عبد العزيز آل سعود, 1912[דרושה הבהרה] – 13 ביוני 1982) היה מלכה הרביעי של ערב הסעודית (בשנים 1975–1982) ומנהיגו התשעה-עשר של בית סעוד.
ח'אלד עלה לשלטון לאחר ההתנקשות בחייו של אחיו-למחצה, המלך פייצל. הוא נבחר ליורש עוד בשנת 1965, זאת אף על פי שלא היה האח המבוגר ביותר, ולפיכך לא אמור היה לקבל את הכתר; סירובו של אחיו הבכור מוחמד בן עבד אל-עזיז הקנה לו את המלוכה.
מלכותו > ענייני פנים

הגם שניחן בניסיון שלטוני רב - הוא שימש כמושל חג'אז בשנים 1932–1934 וכשר הפנים של הממלכה (החל מ-1934) - ח'אלד לא הביע עניין רב בפוליטיקה ולמעשה הפקיד חלק ניכר מניהול המדינה בידי אחיו הצעיר, סגן ראש הממשלה ונסיך הכתר פהד. ברוח זו, ח'אלד העניק ליועציו ולשריו סמכות רחבה יותר. הוא התיר למושלים האזוריים אוטונומיה ניכרת ואף הגדיל את המימון הממלכתי.
זמן לא רב לאחר שעלה לשלטון, הציג ח'אלד תוכנית חומש שבבסיסה עמד הצורך לתחזק, לפתח ולייעל את תשתיתה של הממלכה, כדי שתוסיף לשגשג כלכלית. הוא פתח את שערי ממלכתו בפני נחשולי עובדים זרים, בעיקר ירדנים, פלסטינים, מצרים וסורים, כדי שיסייעו בפיתוחה (באמצע שנות ה-80 היו כבר כמחצית מכוח העבודה הסעודי). בימי שלטונו הגיעו הפקת הנפט והכנסותיו לשיאן, תוך הלאמתה המוחלטת של חברת הנפט עראמקו.
בתקופת שלטונו של ח'אלד הורגשה תסיסה פנימית מסוימת ברחבי הממלכה. ב-1979 התרחשה התפרצות אלימות חמורה כאשר קבוצת קנאים השתלטה על מסגד הכעבה במכה, ודוכאה באכזריות. תסיסות מסוימת הורגשה גם בקרב השיעים שבסעודיה שלחוף המפרץ הפרסי בנובמבר 1979 ובפברואר 1980, לנוכח המתיחות בין ערב הסעודית ואיראן שעברה לא מכבר מהפכה אסלאמית.
מלכותו > ענייני חוץ

ח'אלד המשיך במאמצי הייצוב והפיוס של סביבתו הקרובה בהם החל אחיו פייצל עוד בשנות השישים. באפריל 1975 הגיע להסכמה עם שליטי עומאן ואבו דאבי בדבר מעמדו של נווה המדבר בוריימי, נקודת המפגש בין שלוש המדינות, שחוללה בעבר מחלוקת רבה. שנה אחר כך 1976 ערך ח'אלד ביקורים מדיניים בכל מדינות המפרץ הפרסי, בתקווה לעודד שיתוף פעולה הדוק יותר, לבסס את היציבות האזורית ולהבטיח כי מדינות המפרץ העשירות תיוותרנה תחת השפעה סעודית ולא איראנית. ביקורים אלה עמדו, ככל הנראה, ביסודה של מועצת המפרץ לשיתוף פעולה, אשר נוסדה בשנת 1981. באותה שנה כינס ח'אלד פסגה ערבית היסטורית בערים טאיף ומכה.
בניגוד למצופה, ביקורו של נשיא מצרים אנואר סאדאת בישראל בשנת 1977 גרם לח'אלד לסטות ממתינותו האופיינית ולהצטרף למדינות העימות הנוקשות בגינוי ובהחרמתה של מצרים. היחסים הרשמיים נותקו, ואולם קשרי המסחר, התעבורה, ההשקעות והתיירות הוסיפו להתקיים.
המלך המשיך לקיים יחסים הדוקים עם ארצות הברית והמערב. בינואר 1978 ביקר אותו הנשיא האמריקני ג'ימי קרטר, ובפגישה סיכמו השניים על הסכם מכירת נשק אמריקני מתקדם (הסכם דומה נחתם ב-1981). יצוין, כי עסקאות הנשק הלכו ונעשו מסובכות יותר, במידה רבה בשל דאגתם של גורמים פרו-ישראליים בממשל. ח'אלד נאלץ לפנות לאירופה (ובמיוחד לצרפת, בה ביקר ביוני 1981) על מנת לחזק את צבאו, ואולם היחסים עם ארצות הברית לא נתרופפו: ב-1980 הסעודים הסכימו - בחשאי - להעמיד לרשות האמריקנים בסיסי אחסון ופריסה לצרכיו של "כוח הפריסה המהירה" שתכננו האמריקנים להציב באזור על מנת להגן על המפרץ הפרסי.
בערוב ימיו של ח'אלד גבר בסעודיה החשש מפני מלחמת איראן–עיראק. אהדתו של ח'אלד, שסלד ממשטר האייאתולות האיראני, מקיצוניותו ומשאיפותיו ההגמוניאליות, הייתה נתונה לעיראק, חרף מהפכנותו וחילוניותו של שליטה, סדאם חוסיין. אף ששמרה על חזות נייטרלית (המלך ח'אלד השתתף בניסיונות השווא לתווך בין עיראק ואיראן), סעודיה מימנה חלק ניכר מהמאמץ המלחמתי העיראקי, וסבלה בשל כך מהפצצות איראניות על מערך הובלת הנפט הימי שלה.
מוות

כמו רבים מבני משפחת סעוד, היה ח'אלד חולה לב. הוא אף רכש מטוס פרטי מדגם בואינג 747 הכולל חדר ניתוח למקרה שיתמוטט במהלך טיסה. ב-13 ביוני 1982 עבר התקף לב מסיבי ומת. אחיו, נסיך הכתר פהד, הומלך תחתיו.
נמל התעופה החדש של ריאד נקרא על שמו, כמו גם העיר הצבאית המלך ח'אלד שבצפון הממלכה.
לקריאה נוספת

עוזי רבי, סעודיה – ממלכת נפט במבוכי הדת והפוליטיקה (ספר 7 בסדרה המזרח התיכון בימינו), האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ח–2007, פרק 7.6 שלטון המלך ח'אלד, עמ' 118–125.
חגית גרוסמן

| --- | --- |

חגית גרוסמן, 2009
 לידה:  26 בספטמבר 1976 (בת 48) ראשון לציון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 
חגית גרוסמן (נולדה ב-26 בספטמבר 1976) היא משוררת וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

חגית גרוסמן נולדה בראשון לציון. למדה תיאטרון בבית צבי, צילום סטילס בקאמרה אובסקורה וציור במדרשה לאמנות. בוגרת תואר ראשון בספרות עברית וכללית מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בספרות עברית מאוניברסיטת בן-גוריון. פרסמה רומנים, ספרי שירה וספר סיפורים קצרים. גרוסמן קראה שירים ברחבי העולם והוזמנה לבמות רבות.
לימדה שירה במוסררה, ירושלים.
נשואה ליהונתן דיין, חוקר ספרות ומתרגם, להם שתי בנות, והם מתגוררים בתל אביב.