stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעמי לבוב
ביוגרפיה > בקולנוע ובטלוויזיה

לבוב והשחקן יוגב יפת יצרו יחדיו ודיבבו את כל התפקידים בשני סרטוני אנימציה "סנטרים".
בשנת 2014 דיבבה בשלוש הפקות: תפקידים רבים ב"משלוח מיוחד מכוכב X", "הקופסונים" ו"סרט לגו". בשנת 2008 שיחקה בסרט התדמית "סמים סוף" מטעם הרשות למלחמה בסמים.
שיחקה בסרטי סטודנטים רבים, ודיבבה את הסרט "וביום השלישי" בבימויו של משה איבגי וסרטים נוספים.
בשנת 2012 שיחקה בתפקיד הראשי באופרת הרוק "שכיר" בבימויה של יוליה פבזנר.
היא חברה בקבוצת האימפרוביזציה "פרוביזורי" עם דביר בנדק, ערן איווניר, אבי גרייניק ותומר שרון, לאנסמבל אימפרוביזציה על טהרת נשים בשם "בואנה", ולקבוצת האימפרוביזציה "פלפלים". בשנת 2014 חברה לאנסמבל אימפרוביזציה נוסף "מתוך הריק" שאיגד קבוצת אמנים לטובת עבודה בפריפריה.
ב-2015 שיחקה בסרט הקצר "גבולות" בבימויה של דנה לרר, בו חוזרת לנושא התמודדות עם תקיפה מינית בו דובר גם בהצגת "מחר מלחמה".
בשנת 2016 החלה לשחק בסדרה "מטומטמת" ששודרה ב-HOT, שם מגלמת את דמותה של ד"ר גיתית שלם. באותה שנה גילמה את ורד בסרט "4 על ארבע" שביים שי כנות, לצידם של עוז זהבי, שלומי קוריאט ואושרי כהן.
בשנת 2018 שיחקה לבוב בסדרה הדרמה-קומית "על הספקטרום", שם גילמה את זוהר - אשה צעירה על הספקטרום האוטיסטי החיה בדירת שותפים, ומתמודדת עם פערים, קשיים וחלומות הצפים בחייה מעצם היותה ככזו. על תפקידה זה זכתה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2018 שיחקה בסדרה "אבודים בריבוע" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2019 שיחקה בסדרה "שב"ס", בתור עדי, מנהלת כלא "ענבים".
בשנת 2020 שימשה כחברת פאנל קבועה בעונה החמישית של "עד כאן!", תוכנית טלוויזיה סאטירית ששודרה בכאן 11.
בשנת 2021 שיחקה בסדרה "מותק בול באמצע", שגם היא שודרה בכאן 11.
בשנת 2022 עלתה הסדרה "ילדים ביער" בה שיחקה נעמי את סנדרה, אשתו של עמי.
בשנת 2022 עלתה הסדרה "בלאדי מורי" שם שיחקה בתפקיד הראשי את מורי.
בשנת 2022 הגישה את הפודקאסט "פותחות הכל" עם אמנית הווידאו, קורין קיציס.
ב-7 באוקטובר 2024 עלתה ביס הסדרה שחר אדום, בסדרה לבוב מגלמת את איה מידן, רוכבת אופניים מקיבוץ בארי.
חיים אישיים

החל משנת 2014 הייתה לבוב בזוגיות עם השחקן יוסי מרשק, אותו הכירה במהלך הצילומים לתוכנית הסאטירית "הכל הולך". ב-9 בפברואר 2016 נולדה בתם הבכורה. בסוף ינואר 2018 פורסם כי השניים נפרדו. בשנת 2020 הייתה בזוגיות עם מיכאל הנגבי. באוגוסט 2022 נולד לה בן מבן זוגה לשעבר, יוסי מרשק. את שני ילדיהם הם מגדלים בהורות משותפת בשני משקי בית נפרדים.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | כותרת> סרטים | תפקיד> סרטים | הערות> סרטים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | ד"ר פומרנץ | מזכירה |  |
| 2014 | יונה | יונה וולך | סרט קולנוע מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר (2014) |
| 2014 | סרט לגו |  | דיבוב עברית |
| 2014 | הקופסונים |  | דיבוב עברית |
| 2015 | גבולות | מאיה | סרט סטודנטים |
| 2016 | 4 על ארבע | ורד | סרט קולנוע |
טלוויזיה
| 2011 | 2.3 בשבוע |  | תפקיד אורח |
| 2013–2014 | משלוח מיוחד מכוכב X | דמויות שונות | דיבוב עברית |
| 2014–2018 | הכל הולך | — | משתתפת |
| 2016 | מטומטמת | גיתית שלם | תפקיד אורח |
| 2017 | קומדי סנטרל סטיישן | נעמה | תפקיד אורח |
| 2018 | על הספקטרום | זוהר | זוכת פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (2018) |
| 2018–2020 | אבודים בריבוע | דמויות שונות | גם מנחה |
| 2019–2020 | שב"ס | עדי תורג'מן הראל |  |
| 2020 | מחנה אבא | שיפי לזר |  |
| 2020 | עד כאן! | — |  |
| 2021 | צפוף | נדיה | תפקיד אורח |
| 2021 | מותק בול באמצע | גבי |  |
| 2021 | ערוץ אפס |  | תפקיד אורח |
| 2022 | ילדים ביער | סנדרה שלוש |  |
| 2022 | ריקוד האש | מרים | תפקיד אורח |
| 2022 | בלאדי מורי | מורי | מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשחקנית ראשית בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים (2022) |
הערות שוליים

↑  אלון הדר, על כנפי יונה, עמ' 64–70, 7 ימים, ידיעות אחרונות, 5 בדצמבר 2014
↑  נעמי לבוב, כרטיס שחקן באתר ייצוג 1
↑  רון שוורץ, הטירוף שבפנים / אונס, התאבדות, רצח והתרסקות. "טרוריזם" מציגה את העולם המופרע שבו אנו חיים באפקטיבית וללא הנחות. ביקורת תיאטרון, תרבות גלובס, 11 בנובמבר 2014
↑  עדיאל שביט, ‏"עד כאן" מתחדשת בקאסט חדש, זמרי ופתחי בחוץ,  באתר כיפה
↑  יפעת הללי אברהם, ‏אחרי שלוש וחצי שנים וילדה משותפת: יוסי מרשק ונעמי לבוב נפרדו, באתר ‏מאקו‏, 31 בינואר 2018
↑  וואלה! סלבס‏, נעמי לבוב ומיכאל הנגבי מאוהבים, באתר וואלה, 18 ביוני 2020
↑  בר זגה, בשעה טובה: נעמי לבוב ויוסי מרשק הורים לשניים, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 29 באוגוסט 2022
לוצ'יה פופ

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1939 Záhorská Ves, סלובקיה 
 פטירה:  16 בנובמבר 1993 (בגיל 54) מינכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  Slávičie údolie cemetery 
 מוקד פעילות:  סלובקיה, אוסטריה, צ'כוסלובקיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 מקום לימודים:  Academy of Performing Arts in Bratislava 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן קולורטורה 
 שפה מועדפת:  סלובקית, גרמנית, צ'כית 
 חברת תקליטים:  EMI, דויטשה גרמופון, דקה רקורדס, EMI קלאסיקס, פיליפס רקורדס 
 בן או בת זוג:  Peter Seiffert (1986–?) ג'רג' פישר בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר הצלב הכפול הלבן (7 בינואר 2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוצ'יה פופ (Lucia Popp, ‏12 בנובמבר 1939 - 16 בנובמבר 1993) הייתה אחת מזמרות הסופרן המוערכות ביותר במחצית השנייה של המאה העשרים. פרסומה הגדול הראשון היה ביצירות מוצרט, אך לימים הופיעה באופרות של בטהובן, ריכרד שטראוס וווגנר. שרה בבתי האופרה החשובים ביותר, בהם הלה סקאלה במילאנו, המטרופוליטן אופרה בניו יורק, האופרה הממלכתית בווינה, בבית האופרה המלכותית בקובנט גרדן בלונדון ועוד.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

לוצ'יה פופ נולדה בשם לוצ'יה פופובה בכפר Záhorská Ves (אנ') שבסלובקיה. למשפחה מרקע תרבותי רחב. אמה הייתה זמרת סופרן, שלוצ'יה הצעירה שרה אתה לעיתים קרובות דואטים בבית - לפעמים כפינקרטון (מאדאם בטרפלי) או רודולפו (לה בוהם). אביה היה מהנדס, שכהן בין השאר כנספח תרבותי בשגרירות צ'כיה בלונדון. כבר בצעירותה גילתה כישרונות דרמטיים והופיעה בגיל 16 בשני סרטים צ'כיים. בהמשך הופיעה בסרטים צ'כיים נוספים: "יאנושק" בשנת 1963 ו"הנשים מוינדזור" בשנת 1966. פופ למדה רפואה במשך שני סמסטרים, מתוך כוונה להתמחות ברפואת ילדים, אך עזבה את הלימודים והחלה ללמוד משחק באקדמיה לאומנות בברטיסלבה על מנת להפוך לשחקנית. כישרונה הווקלי התגלה כאשר שיחקה כניקול בקומדיה "גם הוא באצילים" מאת מולייר, תפקיד שדרש ממנה לשיר. אנה ורסובסקה-פרוסנקובה, מורה לזמרה באקדמיה, שמעה את שירתה במחזה והציעה לה ללמוד פיתוח קול. היא עזבה את האקדמיה והחלה ללמוד זמרה בקונסרבטוריונים של ברון ופראג. לאחר מכן עברה לאקדמיה למוזיקה בברטיסלבה, שם למדה ארבע שנים, במהלכן השתלמה במוזיקה כללית ובשירה אמנותית. היא התחילה את לימודיה כמצו סופרן, אך קולה התפתח לפתע למנעד הגבוה והיא הפכה לזמרת סופרן.
ביוגרפיה > התפתחות הקריירה המוזיקלית

הופעת הבכורה שלה הייתה בשנת 1963, באופרה של ברטיסלבה, בתפקיד התובעני של מלכת הלילה באופרה חליל הקסם מאת מוצרט. ביקור אצל קרובי משפחה בווינה הביא אותה למבחן לא מתוכנן באופרה הממלכתית של וינה. המנצח הנודע הרברט פון קאראיין שמע את שירתה ומיד הזמינה להופיע עם האופרה הממלכתית של וינה. הוצע לה חוזה והיה עליה לקבל את ההחלטה הקשה לערוק ממולדתה למערב ולהישאר בווינה, מתוך ידיעה שהשלטון הקומוניסטי בצ'כיה סימן אותה כבלתי רצויה. "תמיד הרגשתי שאני סלובקית", היא סיפרה למראיין גרמני ששאל על הגירתה, "וקיוויתי שאפשר להעלות את כל העניין על בסיס רשמי אחר כך, אבל זה לא היה אפשרי. כך עבר זמן רב עד שהצלחתי לדרוך על אדמת סלובקיה ".
הופעותיה הראשונות באופרה בווינה היו כה מוצלחות שתוך זמן קצר רב הוצע לה חוזה לשלוש שנים עם מוסד זה. באותה שנה צדה את עינו של המפיק המוזיקלי הנודע וולטר לג שהמליץ למנצח אוטו קלמפרר לצרף אותה למיזם ההקלטה של "חליל הקסם" עם תזמורת פילהרמוניה וסולנים ידועים ובניצוחו. קלמפרר חשב על מישהי יותר ידועה, אך אחרי ששמע את זמרתה, הסכים מיד לצרפה להקלטה בתפקיד מלכת הלילה. באותה שנה הופיעה לוצ'יה פופ לראשונה בפסטיבל זלצבורג היוקרתי, בנוסף לתפקיד מלכת הלילה בחליל הקסם, בו נחשבה לטובה ביותר, היא הופיעה בווינה גם בתפקיד ברברינה בנישואי פיגרו ובתפקידים ראשיים אחרים.
מכאן הייתה דרכה סלולה להופעות בבתי האופרה הנודעים ביותר ברחבי העולם. בין השנים 1966 ל 1977 היא הייתה זמרת קבועה בבית האופרה בקלן, בשנת 1966 הופיעה לראשונה בקובנט גרדן הבריטית בנשף המסכות של ורדי ומאז הופיעה בקביעות בבית אופרה זה. שנה לאחר מכן הופיעה לראשונה באופרה המטרופוליטנית בניו יורק בהפקה של הצייר מרק שגאל לחליל הקסם. היא הופיעה לראשונה בלה סקלה במילנו בשנת 1976 בתפקיד סופי, באופרה של ריכרד שטראוס, אביר הוורד. בנוסף לכך הופיעה בבתי אופרה נוספים בתפקידי כוכב אורח, ביניהם בהמבורג, במינכן, בפריז, בזלצבורג ובמקומות רבים אחרים.
אף על פי שהוזמנה והופיע כמעט בכל בית אופרה נחשב, אהבתה האמנותית הייתה לאופרה הממלכתית בווינה, שהיוותה עבורה את "נמל הבית" בשנת 1976 היא קיבלה מבית אופרה זה את התואר המכובד "זמר הבית" תואר כבוד הניתן לזמרים וזמרות יוצאי דופן על תרומתם לאופרה .
לוצ'יה פופ הופיעה במהלך הקריירה שלה עם גדולי המנצחים, ביניהם קלמפרר, הרברט פון קאראיין, ליאונרד ברנשטיין, לורין מאזל, נוויל מרינר, צ'ארלס מקארס, ניקולאוס הרנונקור, רפאל קובליק, ברנרד הייטינק, ג'ורג' שולטי ורבים אחרים.
בנוסף לתפקידיה האופראיים הרבים, לוצ'יה פופ נחלה הצלחות אמנותיות רבות הן בתחום האריות הקונצרטנטיות והן בחום השיר האמנותי. פרשנותה לשירי ריכרד שטראוס זכתה לשבחים רבים . היא הקליטה גם את קרן הפלא של הנער מאת מאהלר, בשתי הקלטות, האחת עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית והשנייה עם תזמורת הקונצרטחבאו, שתיהן בניצוח ליאונרד ברנשטיין.
ביוגרפיה > שנות השמונים והתשעים

כבר באמצע שנות השבעים חשה לוצ'יה פופ שיכולתה להגיע לגבהים הדרושים לאריה של מלכת הלילה יורדת. מתוך הבנה שהיא לא יכולה להישאר זמרת של אריה אחת, היא החלה לשיר תפקידים של סופרן לירי, מאופרות של מוצרט וריכרד שטראוס וכן של המלחין הצ'כי המודרני לאוש יאנאצ'ק.בשנות השמונים, כשקולה הלך ונמך במידה ניכרת, היא התמקדה באריות פחות טכניות אך עמוקות רגש כגון הרוזנת בנישואי פיגרו, ארבלה של ריכרד שטראוס ותפקידים בעלי אותם מאפיינים של ווגנר (אלזה ואווה). בשנת -1982 החליטה לשיר תפקידים ליריים כבדים יותר, כגון "פידליו" מאת בטהובן ותפקידים דרמטיים ב "דער מייסטרזינגר", "טנהאוזר" ו"לוהנגרין " של ווגנר. לקראת שנות התשעים פרסומה גדל והיא הפכה לאחת מזמרות האופרה המפורסמות ביותר בעולם. אולם ב -1993, כשאביה בא לבקרה, ביקשה ממנו במפתיע להישאר במלון ולא להתארח בביתה, כרגיל. כשראה אותה לבסוף, התברר שחלתה בסרטן מוח ולא נשאר לה זמן רב לחיות. לאחר טיפולים רבים היא אושפזה בבית חולים במינכן עם מה שהיא כינתה "dumme dumme Geschichte" (זה דבר מטופש). ארבעה ימים לאחר מכן, ב -12 בנובמבר 1993, הלכה לעולמה. היא הופיעה עד ימיה האחרונים ובאותה שנה שרה ברקוויאם של דבוז'אק, באותה יכולת נשגבת של שיא יכולתה הווקלית, מעין אפילוג לקרירה המפוארת שלה.
ביוגרפיה > חייה האישיים

לוצ'יה פופ נישאה לפסנתרן והמנצח ההונגרי גיאורג פישר, שליווה אותה בפסנתר באודיציה הראשונה שלה בווינה. לימים התגרשה ממנו ונישאה לטנור הגרמני פטר שיפרט, שהיה צעיר ממנה בחמש עשרה שנה
הקלטות

במהלך הקריירה שלה הקליטה לוצ'יה פופ תקליטים ותקליטורים רבים, עם חברות ההקלטה הידועות ביותר ועם מיטב התזמורות בניצוחם של גדולי המנצחים. בנוסף לכך הקליטה רסיטלים רבים במגוון יצירות, ביניהן שירים מאת שוברט, ברהמס, ריכרד שטראוס, ומהלר וינאצ'ק. ההקלטה הראשונה בה השתתפה ושהביאה לה פרסום רב, הייתה האופרה חליל הקסם, בניצוחו של אוטו קלמפרר עם חברת וורנר קלסיקס, בה שרה את תפקיד מלכת הלילה. לאחר פריצת דרך זו, השתתפה לוצ'יה פופ במאות הקלטות של חברות סוני, דויטשה גרמופון, EMI, דקה, הארטהאוז מוזיק, אורפאו, RCA ואחרים. בין המנצחים אתם שיתפה פעולה בהקלטותיה המרובות היו ליאונרד ברנשטיין, רפאל קובליק, ג'ורג' שולטי, אוטו קלמפרר, לורין מאזל, גוויל מרינר, צ'ארלס מקרס ורבים אחרים. לוצ'יה פופ אהבה להשתתף בהקלטות ובאחד הראיונות עמה סיפרה שהיא עונה בחיוב על כל הצעות ההקלטה שהיא מקבלת מכיוון שהן מאפשרות לדעתה להחיות את מהרגעים היפים והקסומים בביצועה שחולפים כה מהר וכך אפשר לשמר חלק מהם, לפחות לזמן מסוים. היא השוותה את אומנותה לציור או ספרות, שם אפשר לתלות את התוצאה על הקיר או לשמרה, בניגוד למוזיקה החולפת כה מהר. הדיסק הוא לא ממש ביצוע מדויק לדעתה, אבל לפחות זה שומר משהו לזמן מסוים. חלק ניכר מהקלטותיה שרד עד עצם היום הזה ומבוקש מאוד בקרב חובבי האופרה והשיר האמנותי.
הערות שוליים

↑  Kozinn, Allan. "Lucia Popp, 54, Lyric Soprano; Specialist in Mozart and Strauss" (באנגלית). נבדק ב-2018-08-10.
↑  AWD Systems, Záhorská Ves - Oficiálna internetová stránka obce, www.zahorskaves.sk (בסלובקית)
1 2 3 4 5 6 7  "The Rule of Threes: Lucia Popp, Arlene Auger, and Tatiana Troyanos". Great Voices of Opera ... plus (באנגלית אמריקאית). 2014-04-28. נבדק ב-2018-08-10.
↑  Lucia Popp | Actress, Soundtrack, IMDb (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5 6  Lucia Popp (Soprano) - Short Biography, www.bach-cantatas.com
↑  The Magic Flute (Mozart) - Synopsis, www.musicwithease.com
1 2 3 4 5  Queen of Hearts, www.operanews.com
↑  Inmagic, Inc., BiblioTech PRO V3.2b, 69.18.170.204
1 2 3 4  "Obituary: Lucia Popp". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-08-10.
↑  Discography | Leonard Bernstein, leonardbernstein.com (באנגלית)
↑  György Fischer - Oxford Reference (באנגלית)
1 2  Lucia Popp | ArkivMusic, www.arkivmusic.com (באנגלית)
↑  Mozart: Die Zauberflote / Klemperer, Gedda, Schwar ... - Warner Classics: 31472548 | Buy from ArkivMusic, www.arkivmusic.com (באנגלית)
↑  "OPERA / The queen of many a night: The death of Lucia Popp has". The Independent (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-08-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277606605171  PLWABN: 9810674120905606  BIBSYS: 1024217  BNE: XX858967  BnF: cb13898610q (data)  CiNii: DA04096602  GND: 122068165  ICCU: RAVV091714  ISNI: 0000 0001 1884 2087  LCCN: n81082516  LNB: 000101190  MusicBrainz: 78fb5470-e2e6-4c56-9d0d-692152c351d4  NKC: xx0029682  NLA: 36549055  NSK: 000069427  NTA: 112399975  RERO: 02-A003705424  SELIBR: 343615  SNAC: w6805p9h  SUDOC: 07022224X  Trove: 1286310  VIAF: 22328398   WorldCat (עם VIAF): 22328398
אדמונד נתן יאפיל

| --- | --- |

 לידה:  1874 אלג'יר, צרפת 
 פטירה:  אוקטובר 1928 (בגיל 54 בערך) אלג'יר, צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 שפה מועדפת:  ערבית 
 
אדמונד נתן בן מימון יאפיל (בצרפתית: Edmond Nathan Yafil;‏ 1874–1928) היה מוזיקאי יהודי-אלג'יראי.
קורות חיים

אדמונד יאפיל נולד באלג'יר. בנעוריו למד מוזיקה מאחד מגדולי המוזיקאים האלג'יראים של התקופה, מוחמד בן עלי ספינג'ה, שנודע בבקיאותו ברזי המוזיקה האנדלוסית הקלאסית כפי שהשתמרה באלג'יריה. ממנו למד יאפיל את ה"צנעה" (מערכת הנובה האלג'יראית), כולל קטעים נדירים מהרפרטואר הקלאסי.
הרפרטואר הקלאסי של המוזיקה האנדלוסית-אלג'יראית הועבר באופן מסורתי בין אמן לתלמיד, ומעולם לא הועלה על כתב. אומנים זכו להכרה וליוקרה לפי מידת בקיאותם ביסודות המוזיקליים הקלאסיים, ולכן מיעטו לשתף את הידע שלהם עם זרים או אף עם תלמידיהם. עקב זאת עלה חשש שלאחר מותם של האמנים הגדולים יישכחו חלק מהמסורות. מודע לצורך לשמר את המסורות, למד יאפיל את יסודות המוזיקה המערבית ואת הרישום בתיווי מערבי. בשיתוף פעולה עם המוזיקולוג הצרפתי הנודע ז׳ול רואנה ועם מורו מוחמד בן עלי ספינג'ה, הוציא לאור עשרים ושבע מחברות של מבחר קטעי נובות אלג'יריות בתיווי מערבי בשם "רפרטואר של מוזיקה ערבית ומאורית" (Répertoire de la musique arabe et maure). בנוסף לשיתוף פעולה זה, עבד יאפיל באופן עצמאי לשימור מאות לחנים ועיבודים, הפיק הקלטות והוציא לאור שני כרכים של שירים - אחד בערבית והשני בערבית יהודית.
כחלק מרוח זו של חידוש המוזיקה המסורתית והפצתה ברבים, ייסד יאפיל בית ספר למוזיקה באלג'יר שבו למדו תלמידים בצורה ממוסדת את המוזיקה המסורתית תוך אימוץ שיטות מערביות, כולל למידת סולפג'. בית ספר זה היה בית הספר המודרני הראשון למוזיקה אלג'יראית-אנדלוסית מסורתית.
בשנת 1911 ייסד אנסמבל בשם "אלמוטרביה", שהורכב מנגנים יהודים כגון אלי מויאל (ידוע בכינוי "לילי עבאסי") וזכה להצלחה רבה. בהמשך הצטרף ללהקה זמר מוסלמי בשם מחיידין בישרתרזי(אנ'), תלמידו של יאפיל, שהיה כוכב עולה במוזיקה האלג'יראית, וביחד איתו ערכה הלהקה סיבובי הופעות רבי פרסום ברחבי אלג'יריה ואירופה. יאפיל העביר לזמר את שרביט ניהול הלהקה בשנת 1927.
בשנת 1922 מונה לבעל הקתדרה למוזיקה ערבית בקונסרבטוריון למוזיקה באלג'יר. הייתה זו הפעם הראשונה שהקונסרבטוריון הצרפתי, שלימד מוזיקה מערבית, החל בלימוד של מוזיקה אלג'יראית מקומית. יאפיל הפך בעיני מעריציו באלג'יריה ובעיני השלטונות הצרפתיים למלחין מייצג וכמפענח וחוקר של יסודות המוזיקה המסורתית. העיתונות בשפה הצרפתית באלג'יריה השתבחה בעובדה ש"בפעם הראשונה מוזיקאים אירופאיים יכולים לבצע מוזיקה ערבית ושמפעלו של יאפיל הוא ניסיון להציל את האמנות המאורית". המוזיקולוגית האלג'יראית נדיה בוזר־קסבדג'י בספרה על המוזיקה האלג'יראית במאה העשרים, מתארת את יאפיל כגורם המוביל בתנועת ההתחדשות של המוזיקה המסורתית הקלאסית של אלג׳יריה וכמי שהעלה את קרנה.
פרסומיו

יידמון נתן יאפיל, דיוואן אלאגאני מן כלאם אלאנדאלוס, Imp. Express Sauveur Solal, ‏1905.‏
ناطان يدمون يافيل. مجموع الاغانى فى الالحان من كلام الاندلس, مطبعة فوجوسو, 4091.
ناطان يدمون يافيل. مجموع زهو الانيس المختص بالتباسي والفوادس, لمركز البحث في الأنثروبولوجيا الاجتماعية و الثقافية, 2007.
Répertoire de musique arabe et maure : collection de mélodies, ouvertures, noubet, chansons, préludes, etc. / recueillie par Edmond-Nathan Yafil, sous la direction de Jules Rouanet.
לקריאה נוספת

אמנון שילוח, ‏פעילותם של מוזיקאים יהודי במוזיקה הקלסית האלג'יירית ובסוגות שהסתעפו ממנה, פעמים 91 (תשס"ב), עמ' 51-64.
Nadia Bouzar-Kasbadji, L'émergence artistique algérienne au XXème siècle: contribution de la musique et du théâtre algérois à la renaissance culturelle et à la prise de conscience nationaliste, Alger: Office des publications unversitaires, 1988.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אמנון שילוח, ‏פעילותם של מוזיקאים יהודי במוזיקה הקלסית האלג'ירית ובסוגות שהסתעפו ממנה, פעמים 91 (תשס"ב), עמ' 51-64.
↑  אמנון שילוח מציין כי אחד משני הכרכים נכתב בעברית, אך ככל הנראה הכוונה היא לספרו של יאפיל "דיוואן אלאגאני" בערבית יהודית.
↑  Nadia Bouzar-Kasbadji, L'émergence artistique algérienne au XXème siècle: contribution de la musique et du théâtre algérois à la renaissance culturelle et à la prise de conscience nationaliste, Alger: Office des publications unversitaires, 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309122705171  BnF: cb13843959n (data)  ISNI: 0000 0001 1638 4545  LCCN: no93008634  MusicBrainz: 47265624-0682-4e89-8551-bca5365b0651  SUDOC: 16947612X  VIAF: 49406904   WorldCat (עם VIAF): 49406904
תיכון קוגל

תבנית:מוסד לימודי
מקיף שש-שנתי על שם ד"ר חיים קוגל ממוקם בשכונת קריית אילון בחולון והוא התיכון הראשון שהוקם בעיר. בית הספר נחשב לאחד מבתי הספר המפורסמים בארץ ובאזור המרכז הודות לבוגריו.
היסטוריה

תחילת פעולתו של בית הספר הייתה ב-1949, במספר מבנים ארעיים.
במאי 1950 הונחה אבן הפינה למבנה בית הספר ברחוב ההסתדרות 22 בחולון בידי ראש המועצה של חולון, ד"ר חיים קוגל, ובנוכחות שר החינוך והתרבות זלמן שזר, שחתם על מגילת היסוד.
בחודש אפריל 1951 נחנך הבניין.
ד"ר חיים קוגל, שהיה ראש העיר הראשון של חולון, נפטר ב-4 בפברואר 1953, ובית הספר נקרא על שמו.
ב-1997 עבר "תיכון קוגל" לרחוב מוטה גור בקריית פנחס אילון.
לאחר מעבר בית הספר למבנה החדש, פעלו במבנה המקורי ברחוב ההסתדרות כיתות של המכללה למנהל למשך מספר שנים, עד שבשנת 2006 נחנך במקום בית ספר תיכון חדש, שנקרא "עתידים" ע"ש מרדכי אלישיב (פרידמן), שהיה מנהלו הראשון של תיכון קוגל, עד 1965.
פעילות

בבית הספר נלמדים כל מקצועות החובה, אך במקצועות הבחירה ישנם שני מסלולים:
פעילות > מסלול עיוני

מקצועות הבחירה ניתן ללמוד מקצועות כגון כימיה, פיזיקה וביולוגיה,
מדעי החברה, היסטוריה, תנ"ך מוגבר, ספרות מוגבר, ערבית, מנהל וכלכלה.
פעילות > מסלולי מצוינות

"מסלול סייבר-גאוגרפי"- בה מרחיבים התלמידים גאוגרפיה ברמה של 5 יחידות לימוד. השעורים כוללים גם יציאות רבות לטיולים ברחבי הארץ.
מסלול מצוינות כיתת נחשון- תוכנית מבוססת בתפיסת החינוך וההכשרה שלה על תוכנית תלפיות. התוכנית מבוססת על למידה עצמית ופעילה של התלמידים בהובלת מחנך.
מסלול תקשורת מדיה ופרסום-מסלול מצוינות המשלב לימודי תקשורת תאורטיים ומעשיים, במסגרתם התלמידים מתנסים בעולם הפוליטיקה והתקשורת, רשתות חברתיות, עולם הפרסום, בניית קמפיין, אסטרטגיה פרסומית, בניית אתרים, עיצוב קראייטיב ותכני מדיה, בניית אתרים.
מסלול הנדסי מדעי- מסלול מצוינות המאפשר לימודים מורחבים של מדעי-המחשב והנדסת-תוכנה שבסופם מקבלים תעודת בגרות עיונית וטכנולוגית. התלמידים לומדים את חלופת טלפונים חכמים בשפת JAVA אנדרואיד, עיצוב אפליקציות, כתיבת יישומים בסיסים, כתיבת אפליקציות, ותכנות מונחה עצמים.
בבית הספר פועלות קבוצות כדורגל וכדורסל אשר משתתפות בתחרויות עירוניות, מחוזיות וארציות.
בוגרים

במשך השנים רבים מבוגרי קוגל התבלטו במהלך השנים כמובילים בתחומים במדינת ישראל כגון: ספרות, מוזיקה, משפטים, פסיכולוגיה, פוליטיקה, תקשורת ובידור.
בין הבוגרים ניתן למנות את עליזה אולמרט, יעקב אור, קארין אלהרר, יואל אסתרון, איתן ארז, אברהם גובר, יוסי דהאן, עדי הימלבלוי, משה זורמן, גיא חיימוב, דני חלוץ, זהבה כספי, רחל לביא-ברקאי, שמרית מאיר, אדיר מילר, יצחק מלאך, יובל נריה, מירון קרן, אבישי רביב, מוטי ששון, ניר אביאלי ושמעון סמוטריצקי.
ראו גם

רשימת בוגרים
הערות שוליים

↑  שלט: חולון - אתרי מורשת בישראל - תיכון קוגל - תיכון "עתידים" ע"ש מ’ אלישיב, באתר שלטי רחובות, ‏2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברידג' בישראל

פעילות ברידג' בישראל מתקיימת כבר מספר שנים רב. פעילות הברידג' כוללת תחרויות ברמה הארצית (אליפויות הארץ, משחקי ליגה ומשחקי גביע וכיוצא בזה), תחרויות מקומיות במועדונים, פסטיבלים בינלאומיים (כל שנה בפברואר בתל אביב ובנובמבר באילת). את ישראל מייצגות בתחרויות בינלאומיות נבחרות פתוחה, נשים, צעירים וסניורים שזכו בתארים שונים. שחקנים ישראלים זכו להישגים גם בתחרויות בינלאומיות שלא במסגרת נבחרות לאומיות. בנוסף לכך מתקיימת פעילות ענפה של הדרכה עם דגש מיוחד על הדרכת הדור הצעיר.
ענף הברידג' התחרותי בישראל מנוהל ומאורגן על ידי ההתאגדות הישראלית לברידג'. התאגדות הברידג' בישראל חברה בהתאחדות אילת - ארגון הגג של ענפי הספורט בישראל, שאינם אולימפיים.
הישגי ישראל בברידג' בזירה הבינלאומית > אליפות עולם

מקום ראשון (מדליית זהב) לנבחרת הנשים של ישראל באליפות העולם 2023 לנבחרות לאומיות Venice Cup שנערכה במרקש במרוקו. השחקניות: נגה טל - דנה טל, עדי אסולין - הילה לוי, אדל פטלקו - זיו רויטמן (הגובה שלה הוא מטר חמישים ושמונה).
מקום ראשון (מדליית זהב) לנבחרת ישראל הצעירה, בתחרות הקבוצות "טרנסנשיונל" (אליפות עולם הפתוחה לקבוצות בהן לא כל השחקנים חייבים להיות מאותה מדינה), במסגרת אליפות העולם ה-40, באיסטנבול 2011, אלון בירמן ודרור פדון, לוטן פישר (אנ') ורון שוורץ (אנ'), גל גרסטנר ומושיקו מיוחס.
מקום ראשון (מדליית זהב) אהוד פרידלנדר וינון לירן זכו במקום הראשון באליפות העולם לזוגות בסין 2014.
האחים אילן ואופיר הרבסט זכו במקום הראשון בתחרות הזוגות של ספורט אקורד במשחקי החשיבה בבייג'ינג בשנת 2014.
מקום שלישי באליפות העולם לזוגות מעורבים 1970 (מיכאל הוכצייט ורימה שינדר)
פעמיים מקום שלישי באליפות העולם לנבחרות, Bermuda Bowl ב-1983 (דוד בירמן, שמואל לב (סם לב) (אנ'), אליקים שאופל, שלום זליגמן, יוליאן פרידריך ומיכאל הוכצייט) וב-1976 (יוליאן פרידריך, מיכאל הוכצייט, שמואל לב, ישעיהו לויט, פנחס רומיק ואליקים שאופל)
הישגי ישראל בברידג' בזירה הבינלאומית > אליפות אירופה

מקום ראשון באליפות מדינות הקהילה האירופית לקבוצות נשים 1991 (מיגרי צור-קמפינלה ורות לויט-פורת, ורדה אברמוב ודניאלה בירמן, חניתה מלך, ו-נורית נווה).
מקום שלישי באליפות אירופה לנבחרות נשים בשנת 1997.
מקום ראשון באליפות אירופה הפתוחה לקבוצות 2003 (ישראל ידלין ודורון ידלין, אופיר הרבסט ואילן הרבסט, אבי קליש, וליאוניד פודגור).
מקום ראשון באליפות אירופה הפתוחה לזוגות 2003 (אמיר לוין ודוד בירמן)
מקום ראשון (מדליית זהב) קבוצות מעורבות אליפות אירופה 2007 (מטילדה פופילוב ולילו פופלילוב)
מקום ראשון (מדליית זהב) אליפות אירופה לקבוצות 2007 (רון פכטמן ואלדד גינוסר).
מקום ראשון (מדליית הזהב) אליפות אירופה לקבוצות סניורים 2007
מקום ראשון (מדליית הזהב) לנבחרת ישראל הפתוחה באליפות אירופה לנבחרות 2014
עדי אסולין והילה לוי זכו במקום ראשון באליפות אירופה לזוגות נשים בשנת 2016 שהתקיימה בבודפשט.
נבחרת הסניורים של ישראל זכתה במקום ראשון באליפות אירופה בשנת 2016 שהתקימה בבודפשט, שלמה זליגמן ואדריאן שוורץ, ליאוניד פודגור ואבי קליש ומאיר בריקמן ונוח טימינקר.
מקום שני (מדליית כסף) באליפות אירופה לזוגות 2011 בפולין, (רון פכטמן ואלדד גינוסר).
מקום שלישי (מדליית הארד) לנבחרת ישראל הפתוחה באליפות אירופה 2010, (מיכאל בראל ויניב זק, רון פכטמן ואלדד גינוסר, אופיר הרבסט ואילן הרבסט).
מקום שני (מדליית כסף) לנבחרת ישראל הפתוחה באליפות אירופה 2018, (אלון בירמן ודרור פדון, אסף לנגי ואילן ברקת, אמיר לוין ויוסי רול).
מקום שלישי (מדליית הארד) לנבחרת ישראל לנשים באליפות אירופה 2022, (עדי אסולין והילה לוי, דנה טל ונגה טל, אדל פטלקו וזיו רויטמן).
מקום ראשון לנבחרת ישראל לזוגות מעורבים באליפות אירופה ב-2024 בדנמרק (עדי אסולין - רון פכטמן, נטלי סעדה - אילן ברקת, רוני בר-בנין - יניב זק)