stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבני הר הבית
כיפות > כיפת שלמה

כיפת שלמה (בערבית: قبة سليمان - "קובת סולימאן", נקראת גם "קובת א-צחרא א-זעירא" או "קובת יעקוב") היא מבנה שנבנה על הר הבית ככל הנראה במאה ה-12 (ייתכן שנבנה על ידי הצלבנים).
על פי האמונה המוסלמית במקום זה התפלל שלמה המלך לאחר שסיים לבנות את בית המקדש הראשון.
מרצפת המבנה בולט סלע הקרוי "א-צחרא א-זעירא" - האבן הקטנה - שבר מהסלע הגדול. על פי אמונת המוסלמים נטלו בני ישראל אבן זו (חלק מאבן השתיה) לבבל בצאתם לגלות, ועם שובם החזירו אותה.
במקור היה המבנה כיפה על קשתות, הנישאות על שמונה עמודים (מבנה מתומן), אולם אלה נאטמו על ידי המוסלמים, בתקופה הממלוכית או העות'מאנית. קוטרו של המבנה כ-5 מטרים.
המבנה נמצא צפונית לכיפת הסלע, כ-40 מטרים דרומית לשער החשוך (שער המלך פייסל).
מקשתים

בהר הבית שמונה מקשתים (בערבית: "קנאטיר" = קשתות או "מאואזין" = מאזניים) - מבנים הכוללים שלוש, ארבע או חמש קשתות, המוצבים בראש גרמי המדרגות המובילים ממשטח הר הבית למשטח המוגבה של כיפת הסלע.
מקור שם המקשתים "מאואזין" נובע מהאמונה המוסלמית שביום הדין לאחר שכל הצדיקים יגיעו להר הבית (ועל פי המסורת כל הרשעים יפלו קודם לקדרון בטרם יספיקו לעבור בשער הרחמים), ויתלו מהקשתות מאזניים אשר ישקלו את מעשיו הטובים של כל צדיק כדי שיינתן לו גמולו.
מקשתים > המקשת הצפון מערבי

מקשת זה נבנה בשנת 1376 בתקופה הממלוכית על ידי המלך אל-אשרף א-דין שעבאן (الأشرف زين الدين شعبان) ושופץ בשנת 1520. מקשת זה מורכב מארבע קשתות הנתמכות במרכזן בשלושה עמודים קדומים יותר שלראשיהם כותרות קורינתיות.
מקשתים > המקשת הצפוני

מקשת זה נבנה בשנת 1321 בתקופה הממלוכית. הוא מורכב משלוש קשתות הנתמכות על שני עמודי שיש ביזנטיים, וממוקם ממול הפתח הצפוני של כיפת הסלע.
מקשתים > המקשת הצפון מזרחי

מקשת זה נבנה בשנת 1325 בתקופה הממלוכית בזמן הסולטן מוחמד בן קלאוון. הוא בנוי משלוש קשתות אבן הנשענות על שני עמודים ביניהן.
מקשתים > המקשת המערבי

מקשת זה נמצא כ-15 מטרים מערבית לכיפת הסלע.
מקשת זה הוא ייחודי בין המקשתים. בעוד שיתר המקשתים נמצאים על קצהו של המשטח הראשי של הר הבית, מקשת זה נמצא בתוך המשטח, והמדרגות המובילות אליו חודרות לשטח המשטח. המקשת מעוטר בשעון שמש בחלקו המערבי לפני גרם המדרגות העולה אל כיפת הסלע.
מקשתים > המקשת הדרום-מערבי

מקשת זה נבנה בשנת 1472 בתקופה הממלוכית על ידי האמיר נאצר א-דין נשאשיבי בזמן שלטונו של הסולטן קאיתבאי. מקשת זה עשוי שלוש קשתות שביניהם שני עמודי אבן.
מקשתים > המקשת הדרומי

מקשת זה בנוי מארבע קשתות הנשענות על שלושה עמודי אבן. לפי המדריך של הווקף, מקשת זה נבנה בתקופה העבאסית. מקורות מוסלמים אחרים מתארכים את המקשת לתקופה האומאית. פרופ' דן בהט, לעומתם, סבור שהמקשת בראש גרם המדרגות הוא דווקא מהתקופה הממלוכית.
מדרסות > מדרסת אשרפיה

מדרסת אשרפיה היא בית ספר ללימודי דת איסלמיים. המדרסה נבנתה בשנת 1482 בפאר רב, על חורבות מבנה קדום יותר. המדרסה קרויה על שמו של הסולטאן הממלוכי אל-מלכ אל-אשרף קאיתביי.
כיום עיקר פעולתה של המדרסה הוא כבית ספר לבנות. אגף אחד במבנה משמש כמכון לשחזור כתבים מוסלמים עתיקים, אשר כתובים בערבית ופרסית.
הכניסה אל המדרסה היא מתוך מתחם הר הבית אך חלק מחדריה מצויים מחוץ למתחם ובהם אפשר למצוא קברים של כמה שייח'ים ואצילים (הקבורה בתוך המתחם עצמו אסורה).
המדרסה בנויה בסגנון המפואר של המדרסות במצרים. עיטורי הכניסה המפוארת כוללים כמה מהדוגמאות המובהקות לאדריכלות ממלוכית בשיאה: פיתוחי אבן, השתלבות גאומטרית, מוקרנס, אבלק, כרכוב הממסגר את הכניסה ושבכות סורגים. המדרסה, שהיא היחידה שהכניסה אליה היא משטח הר הבית, היא המפוארת ביותר בעיר. מוג'יר א-דין (שופט ירושלמי בן המאה ה-16) תיאר אותה כ"פנינת הר הבית" ו"שנייה רק לכיפת הסלע ואל-אקצא".
מדרסות > מדרסת אסערדיה

מדרסת אסערדיה (בערבית: مدرسة الأسعردية) היא בית ספר ללימודי האסלאם שנבנה בשנת 1359 (בתקופה הממלוכית) בצמוד לחומה הצפונית של הר הבית.
מבנה זה ייחודי בכך שניתנה חשיבות רבה לאולם התפילה בו - גומחת התפילה (ה"מחרב") בולטת מחזית הבניין אל תוך רחבת הר הבית, על מנת להדגיש את כיוון התפילה ואת מיקום אולם התפילה במבנה.
הקשתות בקומה התחתונה נאטמו בתקופה מאוחרת יותר.
רהטים

בהר הבית נבנו רהטים (מבנים שעיקרם הוא מתקן ציבורי לאספקת מי שתיה) אחדים, וביניהם:
רהט א סולטאן סולימאן
רהט א שיח בודיר
רהט עלא א דין אל בוצירי
רהט קאסם פאשה
רהט קאית-ביי
רהט שעלאן (בערבית: سبيل شعلان)
מינרטים (צריחים) > מינרט מסגד פח'ריה

מינרט מסגד פח'ריה (בערבית: مئذنة باب المغاربة) הוא צריח לקריאה לתפילה שנבנה בדרום-מערב הר הבית בשנת 1345 (התקופה הממלוכית), אך חרב ונבנה בשנית בתקופה העות'מאנית. בהמשך שוקמו הקומה העליונה ויציע המואזין בשנת 1924.
למרות היותו הנמוך מבין המינרטים הוא בולט למתבוננים בהר הבית מדרום ומדרום-מערב העיר בשל גובהו ביחס לבסיס חומת המתחם מבחוץ.
המינרט ממוקם מימין לשער המוגרבים מעל מסגד פח'ריה ("מסגד הנשים") והוא בנוי כמגדל מרובע ולו ארבע קומות (שלוש קומות ביניים וקומת מרפסת) בראשו כיפה דמוית בצל מנחושת ומעליה סהר מוסלמי.
מינרטים (צריחים) > מינרט שער השלשלת

מינרט שער השלשלת (בערבית: مئذنة باب السلسلة) נבנה בשנת 1329 על ידי תנכיז, כחלק ממכלול אל-מדרסה א-תנכזיה ("המחכמה"). לדברי מוג'יר א-דין משאת נפשם של מואזיני ירושלים הייתה לשאת קולם מעל מינרט זה דווקא. גם מינרט זה שוקם בתקופה העות'מאנית ותוקן שוב בתקופת המנדט הבריטי, בשנת 1924.
מינרטים (צריחים) > מינרט שער השבטים

מינרט שער השבטים או צריח ישראל (בערבית: منارة الأسباط, או مئذنة باب الأسباط) הוא צריח לקריאה לתפילה שנבנה על הר הבית בין השנים 1367–1368 (התקופה הממלוכית) על יסודותיו של מינרט קדום ממנו.
המינרט נבנה על ידי האמיר סיף א-דין קטלובע'א (سيف الدين قطلوبغا).
הוא ניזוק ברעידת אדמה בשנת 1927 ותוקן על ידי המועצה המוסלמית העליונה.
המינרט דומה למבנה הצריח במגדל דוד, אולם הדבר יוצא דופן בבנייה הממלוכית אשר אופיינה בצריחי תפילה מרובעים ולא מעוגלים (צריחי תפילה מעוגלים אפיינו את הבנייה העות'מאנית).
מבנה הצריח מעוגל, ובבסיסו פרמידה ה"מחברת" את המבנה למבנה המרובע שתחתיו.
במבנה חמש קומות ומדרגות לולייניות מובילות למרפסת המואזין שבראשו של המינרט. המרפסת מקורה ומעליה כיפה.
המינרט קרוי על שם שבטי ישראל, שלפי המסורת המוסלמית יצאו דרך השער שבקרבתו לאחר תפילה בבית המקדש.
לפי סברה אחרת, הצריח קרוי על שם בריכת ישראל הסמוכה.
המינרט נמצא 57 מטרים מערבית לשער השבטים.
מינרטים (צריחים) > מינרט מסגד ע'וונאמה

מינרט מסגד ע'וונאמה ניצב בפינה הצפון-מערבית של ההר. בסיסו חצוב בסלע והוא חלק ממסגד ע'וונמה (בני שייח' ע'אנם אבן עלי), שהוקם במאה ה-13. חלקו העליון של המינרט וגג יציע המואזין שוקמו ב-1924.
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער המוגרבים

שער המוגרבים ("המערביים", כינוי לבני צפון אפריקה המרוקאים שהתגוררו בשכונה הסמוכה לו, בערבית: باب المغاربة; בּאבּ אל-מַעַ'ארִבּה) נקרא גם שער הרמב"ם, ומאז שנת 2021 מכונה "שער הלל" בפי עולי הר הבית. ממוקם בסמוך לרחבת הכותל המערבי. שער זה הוא השער היחיד שמשמש כיום לכניסה של יהודים בהר הבית, הן אזרחים ישראלים, והן אנשי כוחות הביטחון, וכן תיירים לא-מוסלמים. שער המוגרבים הוא היחיד משערי ההר שמצוי בשליטה בלעדית של משטרת ישראל, בניגוד ליתר השערים שמצויים גם בשליטת הוואקף המוסלמי.
עד לחורף 2004 הייתה העלייה לשער המוגרבים דרך סוללת עפר. בחורף 2004 התמוטטה הסוללה עקב שלגים, ונבנה תחתיה גשר עץ. בתחילת 2007 החלו עבודות חפירה של רשות העתיקות לצורך בניית גשר חדש, שלוו במהומות חריפות במזרח ירושלים.
שער המוגרבים, מראה מחוץ להר הבית
שער המוגרבים, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער השלשלת

שער השלשלת (בערבית: باب السلسلة; באב א-סִלסִלה), נמצא בכותלו המערבי של הר הבית, בין שער המוגרבים ושער הטהרה, והוא השער הכי קרוב ליציאת יהודים לכיוון הכותל.
בתיאורים בני המאה העשירית לספירה מכונה "שער דוד". כי הרחוב משער השלשלת עד שער יפו נקרא קו דוד מפני שהייתה מחילה מתחת לאדמה משער השלשלת עד מגדל דוד..
השער מורכב משני שערים סמוכים - שער השלשלת ושער השכינה שסגור ברוב הזמן.
השער, שהעניק את שמו לרחוב כולו, נקרא כך על שם שרשרת ברזל שהייתה תלויה בתקרה בקירוב לשער זה. ומסורת הייתה בקרב יהודי ירושלים שעד לאותה שרשרת מותרת הגישה.
השער בנוי על שרידיו של שער קדום, והרחוב המוביל אליו בנוי על גבי קשת וילסון.
בית השער, מכיוון הרחוב, הוא מן התקופה הצלבנית ומשקף מציאות בה רוחב רחוב השלשלת היה בעבר כפול מאשר בימינו.
שער השלשלת, מראה מחוץ להר הבית
שער השלשלת, מראה מתוך הר הבית
שער השלשלת, מראה מתוך הר הבית
שער השלשלת, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער הטהרה

שער הטהרה (ערבית: باب المطهرة; באב אל-מֻטַהַרה) הוא שער קטן הנמצא בדיוק מול כיפת הסלע, שאינו משמש כניסה ויציאה רשמית, אלא מעבר אל השירותים הציבוריים של הר הבית שממוקמים לידו מחוץ למתחם ההר. בעבר שימש שער זה למעבר בין הר הבית ובתי המרחץ הסמוכים לו, חמאם א-שפע וחמאם אל-עין, ומכאן שמו.
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער מוכרי הכותנה

שער מוכרי הכותנה, נקרא גם שער הכותנה (ערבית: باب القطانين; באב אל קטאנין) נבנה בין השנים 1336–1337 על ידי תנכיז מושל דמשק בתקופה הממלוכית (תקופת הסולטאן אל-נאצר מחמד בן קלאוון). ונקרא כך על שם השוק של מוכרי כותנה שהיה סמוך לו.
בספר דרך הקודש מרבי חיים אלפאנדרי מביא מסורת כי מקום זה הוא מקום גניזת הארון מזמן בית ראשון ומקום מושב הסנהדרין אחרי גלותם מהמקדש. כמו שאמרו בגמרא (שבת טו,ב) ארבעים שנה עד שלא חרב הבית גלתה הסנהדרין וישבה לב בחנויות.
השער בנוי במבנה אבלק בצבעי אדום צהוב שחור ולבן ובראשו מעוטר במוקרנס.
השער המקורי היה בעל חזית כפולה, אך רק החזית הפונה מערבה לשוק השתמרה.
השער נמצא כ-240 מטרים צפונית לקצה הדרום מערבי של הכותל המערבי ומתוך השערים המשמשים כניסה ויציאה הוא השער הקרוב ביותר לכיפת הסלע בהיותו ממוקם בדיוק כמעט מרבי ממולה, שיש הסוברים שזהו מקום קודש הקודשים, בעקבות כך במהלך השנים היו יהודים שבאו להתפלל בשער זה דווקא, כיום חודשה מסורת זו, ומדי יום שישי מתקיים מניין ותיקין במקום.
שוק מוכרי הכותנה (سوق القطانين; סוק אל-קטאנין) המוביל אל השער נבנה אף הוא על ידי תנכיז, ושימש מבואה ראשית להר הבית.
שער מוכרי הכותנה, מראה מתוך השוק אל הר הבית
שער מוכרי הכותנה, מראה מתוך הר הבית
שער מוכרי הכותנה, מראה מתוך הר הבית לכיוון השוק
המדרגות היורדות לשער מוכרי הכותנה
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער הברזל

שער הברזל (ערבית: باب الحديد; באב אל-חדיד) ממוקם מצפון לשער הכותנה. משערים כי שמו של שער זה ניתן לו מכיוון שבעבר היה היחיד משערי ההר שהיה מברזל ולא מעץ (כיום השער עשוי עץ). שער זה מפורסם בזכות הכותל הקטן הממוקם בסמוך אליו, המשמש מקום תפילה ליהודים.
שער הברזל, מראה מחוץ להר הבית
שער הברזל, מראה מחוץ להר הבית
שער הברזל, מראה מתוך הר הבית
שער הברזל, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער המשגיח

שער המשגיח, או שער המפקח (ערבית: باب المجلس; באב אל-מג'לִס; בעברית: "שער המועצה"), ממוקם ברחוב עלאא' א-דין, ומשמש אחת הכניסות הראשיות להר. יש הסבורים כי שמו ניתן לו בשל מיקום משרד הוואקף, המפקח על סדרי ההר, בצמוד לשער. סברה אחרת גורסת כי בסמוך לשער היה בית הכלא הראשי של ירושלים, ומפקדת המשטרה (לפני בניית הקישלה).
שער המשגיח, מראה מחוץ להר הבית
שער המשגיח, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער הסראיה

שער הסראיה (ערבית: باب السرايا; באב א-סראיא; בעברית: "שער בית הממשל") הוא שער קטן מצפון לשער המשגיח, שער זה כיום נעול.
שערי הר הבית > שערים מצד מערב > שער בני ע'ואנימה

שער בני ע'ואנימה (ערבית: باب الغوانمة; באב אל-ע'ואנימה) ממוקם בפינה הצפון-מערבית של ההר, מתחת לבית הספר אל עומריה. השם של השער והצריח הסמוך אליו מזכיר את "שער הצאן" (באב אל-ע'נאם) שהיה ליד מגדל המאה ומגדל חננאל בקצה המערבי של החומה הצפונית (נחמיה ג: א). לכן קורים לשער בעברית כיום שער הצאן.
שער בני ע'ואנימה, מראה מחוץ להר הבית
שער בני ע'ואנימה, מראה מתוך הר הבית
שער בני ע'ואנימה, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים מצד צפון > השער החשוך

השער החשוך מכונה גם שער המלך פייצל (باب الملك فيصل), על שם פייסל הראשון מלך עיראק. שער זה בנוי בתוך מנהרה ארוכה וחשוכה מתחת לבית הספר אל-דואדריה, שיוצאת מרחוב ויה דולורוזה עד להר הבית.
השער החשוך, מראה מחוץ להר הבית
השער החשוך, מראה מחוץ להר הבית
השער החשוך, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים מצד צפון > שער הסליחה

שער הסליחה (ערבית: باب حطة באב חוטא) מכונה גם שער האנטוניה. השכונה הסמוכה לשער מכונה על שמו שכונת באב-חוטא.
ב-14 ביולי 2017 התרחש פיגוע בשער הסליחהובו נהרגו שני שוטרים שאבטחו את הכניסה להר הבית. בתגובה לפיגוע הוצבו לראשונה בשערי הר הבית מגנטומטרים לבדיקת הנכנסים להר. המגנטומטרים הוסרו ב-25 ביולי לאחר אירועי מחאה בעידוד הוואקף.
שער הסליחה, מראה מחוץ להר הבית
שער הסליחה, מראה מחוץ להר הבית
שער הסליחה, מראה מתוך הר הבית
שער הסליחה, מראה מתוך הר הבית
שער הסליחה, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים מצד צפון > שער השבטים

שער השבטים (ערבית: باب الأسباط באב אל-אסבאט, אל-אסבאט בערבית הוא כינוי ל-12 שבטי ישראל) נמצא בפינה הצפון-מזרחית של הר הבית. השער נמצא בסמוך לשער האריות, שאף הוא נקרא בעבר שער השבטים.
ייתכן אף ששם זה מעיד על שימוש של שער זה לעלייתם של יהודים להר הבית, דבר המשתקף אף בשמם של "בריכת ישראל" ו"צריח בני ישראל" הסמוכים.
דרך שער זה, פרצו הצנחנים מחטיבה 55 של צה"ל אל הר הבית, ומשם לכותל, במלחמת ששת הימים.
שער זה ראה מספר פיגועי טרור בשנת 2020. ב-22 בפברואר מחבל חמוש בסכין נכנס דרך שער האריות ופנה לכיוון שער השבטים. ב-6 באפריל ערבי ישראלי תושב חיפה פתח באש על השוטרים בכניסה להר ופצע שוטר קל בידו. ב-17 באוגוסט התרחש פיגוע בשער זה, ובו נפצע בינוני שוטר שאבטח את הכניסה להר הבית.
שער השבטים, מראה מחוץ להר הבית
שער השבטים, מראה מחוץ להר הבית
שער השבטים, מראה מחוץ להר הבית
שער השבטים, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים בצד מזרח

בצד מזרח אין שערים פתוחים כיום, אך יש שערים סתומים ששמשו בעבר למעבר.
שערי הר הבית > שערים בצד מזרח > שער הרחמים

שער הרחמים ממוקם בצדה המזרחי של החומה בסמוך אליו נמצאו שרידי שער מתקופת בית שני. השער מורכב משני פתחים חסומים, האחד "שער התשובה" והשני "שער הרחמים".
על פי המסורת הנוצרית, בשער זה עבר ישו ועל כן הוא נקרא בפיהם "שער הזהב".
על פי אגדה יהודית עממית, בשער זה יעבור המשיח ויביא את הגאולה.
אגדה נוספת, מספרת כי הסולטאן סולימאן הראשון, ששמע על מסורת זו, החליט למנוע את ביאת משיח היהודים על ידי חסימת השער, ועל ידי הקמת בית קברות מוסלמי גדול מולו, שכן אליהו, הנלווה למשיח, הוא כהן, ולכהנים אסור לעבור בתחום בית קברות. אך הוא לא ידע שבתי קברות של גויים וכן גוי מת אינם מטמאים את ישראל.
כיום נמצא במבנה השער בית תפילה ולימוד מוסלמי. הכניסה למבנה השער היא דרך הר הבית בלבד.
שער הרחמים, מראה מחוץ להר הבית
שער הרחמים, מראה מחוץ להר הבית
שער הרחמים, מראה מחוץ להר הבית
שער הרחמים, מראה מתוך הר הבית
שער הרחמים, מראה מתוך הר הבית
שערי הר הבית > שערים בצד מזרח > שער המזרח

שער המזרח הנקרא גם שער שושן בזמן הבית היה בכותל המזרחי, ועליו הייתה צורה של שושן הבירה ובו כהן גדול השורף את הפרה ופרה וכל מסעדיה יוצאים להר המשחה.
שער המזרח, דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
שער המזרח, דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
שערי הר הבית > שערים בצד דרום

בצד דרום אין שערים פתוחים כיום, אך יש בו שערים סתומים ששימשו בעבר למעבר.
שערי הר הבית > שערים בצד דרום > שערי חולדה

שערי חולדה מורכבים משלוש מערכות שערים, השער היחיד, השער הכפול, והשער המשולש. לשלושת השערים היו בעבר מנהרות מדורגות שהובילו אל פני הר הבית. אין זה ברור האם המשנה במסכת מידות מתייחסת למתחם הר הבית החשמונאי, או אף להרחבותיו של הורדוס, כך שייתכן שלא מדובר באותם השערים.
לדעת פרופ' דן בהט, השם "שערי חולדה" לא מתייחס לשערים אלו, אלא לזוג בורות בתוך מתחם הר הבית משני צידי מתקן הכוס.
שערי חולדה, דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
שערי חולדה, דגם ירושלים בסוף ימי בית שני
קברים

לאורך הדופן המערבית של הר הבית ישנם קברים רבים של נכבדים ערבים ירושלמים. מצפון לשער מוכרי הכותנה ישנה חלקת הקבר של משפחת אל-חוסייני, בה קבורים זה לצד זה מוסא כאט'ם אל-חוסייני, בנו עבד אל-קאדר אל-חוסייני ובנו של האחרון, פייסל אל-חוסייני. מצפון להם ממוקמת חלקת הקבר של המשפחה ההאשמית, משפחת המלוכה של ירדן, בה נקבר ב-4 ביוני 1931 השריף חוסיין בן עלי.
בינואר אותה שנה, נקבר שם מוחמד עלי, חכם הדת החשוב ביותר בתת-היבשת ההודית. כולם נקברו באחוזת קבר בדאר אל-ח'טיב, מאחורי החומה המערבית של החרם א-שריף. אחוזה זו הייתה במקורה בית מדרש שניתן כהקדש על ידי אצילה אנטולית במאה ה-14.
מוזיאון האסלאם

מוזיאון האסלאם נוסד על ידי המועצה המוסלמית העליונה בשנת 1923, והוא היה בזמנו אחד המוזיאונים הראשונים בארץ ישראל.
המוזיאון נועד להציג את התרבות והמורשת המוסלמית, להמחיש את החשיבות האמנותית של כיפת הסלע ומסגד אל-אקצא ולשמר את השרידים שמקורם בשחזורים השונים הנערכים בהר הבית.
המוזיאון, שהיה סגור במשך שנים רבות נפתח מחדש ב-1979. לקראת פתיחתו נערכו בו שינויים יסודיים, והממצאים בו סודרו מחדש. המוזיאון נמצא במבנה ששימש בימים עברו כ"מסגד המוגרבים" - כשמו של השער הסמוך. "המוגרבים" היו עולי רגל מוסלמים מצפון אפריקה, שמקום זה היה מוקד שלהם. כאשר פחתה תנועת עולי הרגל המוגרבים בתקופת המנדט, הפך המקום למוזיאון. אגף זה, וכמוהו מסגד הנשים לשעבר בסמוך, הם חלקים נספחים למסגד אל-אקצא, שנבנו ככל הנראה בתקופה האיובית ושוקמו בתקופה העות'מאנית.
המוזיאון נחלק לשלושה אגפים עיקריים: האגף הראשון, סמוך לכניסה, כולל חפצי אמנות וכלים שונים. האגף השני מוקדש ברובו לספרי קוראן ומסמכים. האגף השלישי, הגדול ביותר, כולל ברובו פריטים ארכיטקטוניים ואמנותיים ממסגדי הר הבית.
בחצר המוזיאון, מוצגות כותרות עמודים שמקורן בשיפוצים שנערכו במבני הר הבית - ובעיקר במסגד אל-אקצא. בולטות במיוחד כותרות הענק שהוסרו מהאולם המרכזי של המסגד בשיפוצים שנערכו בשנים 1938 - 1942.
בתרבות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דימויים של מבני הר הבית, צילומים ודגמים שלהם, שכיחים בתרבות העממית. כך למשל, כיפת הסלע היא דימוי שכיח בציורי קירות בתים של מוסלמים.
ראו גם

אורוות שלמה
מסגד אל-בוראק
לקריאה נוספת

דן בהט, אטלס כרטא הגדול לתולדות ירושלים, ירושלים: הוצאת כרטא, 1994.
דן בהט, מנהרות הכותל המערבי, ירושלים 2003.
נחמן אביגד, העיר העליונה של ירושלים, ירושלים: הוצאת שקמונה, 1980.
עמוס קלונר, סקר ירושלים, האזור הצפוני-מערבי, מבוא ומפתחות, ירושלים תשס"ג.
אילת מזר, המדריך השלם לחפירות הר הבית, ירושלים 2000.
הר הבית ואתריו, אריאל, 64-65, אריאל, ינואר 1989.
דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, ירושלים, כתר הוצאה לאור, 1996.
ברוך ספיר, הר הבית, נופים ואתרים, תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1973.
אייל מירון, ירושלים וכל נתיבותיה, ירושלים, יד בן צבי - הוצאה לאור, 1996
א' אייבשיץ, חומת הר הבית המקודש - בבניין הורדוס, סיני, צ"ג, (תשמ"ג), עמ' קצג-רד.
הערות שוליים

↑  הר הבית ואתריו, אריאל, 64-65, עמ' 120.
↑  יוצא מהכלל בולט הוא אולג גרבר טוען כי היה זה יכול להיות כל אחד מהח'ליפים האומיים, ורומז לכך שייתכן שהבניין אף מאוחר לכך;

Oleg Grabar, The shape of the holy - early Islamic Jerusalem, Princeton University Press, Princeton, 1996, pg. 130
↑  הר הבית ואתריו, אריאל, 64-65, עמ' 136-137.
↑  חזקי ברוך, שער המוגרבים יקרא "שער הלל", באתר ערוץ 7, ‏3 ביוני 2021
1 2  הרב רבינוביץ שמואל, ספר הכותל המערבי, עמ' עמוד רסג הערה מב
↑  ראה בערך שוק הכותנה
↑  הרב שמואל רבינוביץ, הכותל המערבי, עמ' רסה ובהערות
↑  זכריה שבתאי, ירושלים הבלתי נודעת, עמ' 143
↑  https://tora-forum.co.il/attachments/הר-הבית-png.116553/
↑  עידן יוסף, שני שוטרים נהרגו בפיגוע בשער הר-הבית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 ביולי 2017
↑  אלי סניור, הסרטון המשטרתי מהפיגוע: ירי מתוך מתחם הר הבית, באתר ynet, 14 ביולי 2017
↑  גם משער הסליחה נכנסו צנחנים להר הבית
↑  ארנון סגל, בודקים רק יהודים: פלסטינים ביצעו 17 פיגועים בהר הבית בפחות משש שנים, באתר מקור ראשון, ‏20 בפברואר 2023
↑  או חריטה או דגם
1 2  משנה מדות א, ג
↑  דן בהט, הר הבית בתקופה ההלניסטית ובימי בית חשמונאי (בערך 280 לפסה"נ – בערך 22 לפסה"נ)
↑  אילן פפה, אצולת הארץ: משפחת אל-חוסייני, עמ' 280.
↑  הר הבית ואתריו, אריאל, 64-65, אריאל, ינואר 1989. עמ' 145.
| הר הבית |
| --- | --- | --- |
| מבני הר הבית | מסגד אל-אקצא • כיפת הסלע • אורוות שלמה • כיפת השלשלת • כיפת שלמה • כיפת הרוחות • כיפת הדקדוק • כיפת העלייה • המינרטים בהר הבית • הכוס • מוזיאון האסלאם |  |
| הר הבית בדתות המונותאיסטיות | הר הבית ביהדות • הר הבית בנצרות • הר הבית באסלאם |  |
| הכותל המערבי | שער קיפונוס • רחבת הכותל המערבי • הכותל הקטן • קשת רובינסון • שער ברקלי • קשת וילסון • שער וורן • שער המוגרבים • שער השלשלת • שער הטהרה • שער מוכרי הכותנה • שער הברזל • שער המשגיח • שער בני ע'ואנימה • מנהרות הכותל |  |
| הכותל הדרומי | שערי חולדה • השער הכפול • העופל • הגן הארכאולוגי ירושלים |  |
| הכותל המזרחי | שער הרחמים • שער שושן |  |
| הכותל הצפוני | שער טדי • השער החשוך • שער הסליחה • שער השבטים |  |
| מבנים בהר בעבר | בית המקדש הראשון • בית המקדש השני • מקדש הורדוס • מקדש יופיטר • בית המקדש של יוליאנוס |  |
| מבנים מתוכננים בעתיד | מעלית הכותל • הרכבל לכותל • בית המקדש השלישי |  |
| עליית יהודים להר הבית | כניסה להר הבית (הלכה) • הגבלת כניסה להר הבית |  |
| שונות | הסטטוס קוו בהר הבית • זיהוי מקום המקדש • פגיעה ארכאולוגית בעתיקות הר הבית |  |
| אתרי העיר העתיקה של ירושלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 : 
שערי ירושלים
 שער האריות • שער הפרחים • שער שכם • השער החדש • שער יפו • שער ציון • שער האשפות • שער הרחמים • שערי חולדה: 
"הכוס", מזרקת הטהרה שהתקין תנכיז
כיפת הרוחות
כיפת השלשלת
המקשת הצפון מערבי
עיטורים על המקשת הצפון מערבי
שער מדרסת אשרפיה
סביל קאית-ביי
צריח מסגד פח'ריה
צריח שער השבטים
דגם של כיפת הסלע בפארק המניאטורות מיני ישראל
Met Him Last Night

"Met Him Last Night" (בתרגום חופשי: פגשתי אותו אתמול בלילה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית דמי לובאטו בהשתתפות אריאנה גרנדה. השיר יצא לאור ב-1 באפריל 2021, על ידי חברות התקליטים איילנד רקורדס, כסינגל הרביעי מתוך האלבום, Dancing with the Devil... the Art of Starting Over.
גרסת הרמיקס של דייב אודה קיבלה מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריה הקלטת הרמיקס הטובה ביותר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 29 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 52 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 32 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 61 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 32 |  |
|  ארצות הברית | מיינסטרים טופ 40 | 37 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 37 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 44 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 88 |  |
|  ליטא | AGATA | 66 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 39 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 80 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 42 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 33 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 48 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 88 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 1 באפריל 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | איילנד רקורדס |  |
| ארצות הברית | 13 באפריל 2020 | רדיו להיטים עכשוויים | איילנד רקורדס |  |
| אוסטרליה | 16 באפריל 2021 | רדיו להיטים עכשוויים | יוניברסל מיוזיק אוסטרליה |  |
גנתון

ערך זה עוסק במושב באזור בן שמן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חבל מודיעין
גובה ממוצע: ‎57 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,018 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,014 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גנתון(למפת גוש דן רגילה) גנתון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גנתון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גנתון31°57′47″N 34°54′50″E﻿ / ﻿31.9629529702824°N 34.9139602886951°E﻿ / 31.9629529702824; 34.9139602886951  heמפת היישובים של מועצה אזורית חבל מודיעין באדום - גנתון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

גִּנָּתוֹן הוא מושב עובדים השוכן במועצה אזורית חבל מודיעין בסמיכות לעיר לוד ולמושב בן שמן. במושב כ-750 איש והוא משתרע על שטח של כ-2,200 דונם. גנתון שוכן ממזרח לכביש 40, דרומית לכביש 1, צפונית לכביש 443 ומערבית לכפר הנוער בן שמן.
מקור השם

השם גנתון לקוח מתוך רשימת משפחות הכהנים  בספר נחמיה, פרק י, פסוק ז: "דָּנִיֵּאל גִּנְּתוֹן, בָּרוּךְ.". השם דומה במקצת לשמו של האתר הארכאולוגי הסמוך ג'ינדאס מהתקופות הצלבנית, הממלוכית והעת'מאנית, שעל אדמותיו הוקם המושב.