stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המטבח האירי

בירת סטאוט ופרוסת לחם סודה.
המטבח האירי הוא סגנון בישול שנוצר באי אירלנד החל מתקופת הדרואידים. בתקופה הקלטית גידלו באי בקר והכינו גבינות, חמאה וחלב כמו כן שימרו בשר לימות החורף. רוב המאכלים קיבלו צורת נזיד ובושלו במשך זמן רב בקדירות גדולות.
משך מאות השנים בהן שלטו הבריטים באירלנד, ספח המטבח האירי השפעות קולינריות בריטיות כגון פיש אנד צ'יפס וכן ארוחת הבייקון בביצים הנאכלת בבוקרו של יום. הוא הושפע גם מהגעת תפוחי האדמה לאירלנד. הירק היה כה דומיננטי בחקלאות האירית עד כי הכימשון שהכה ביבול גרם לרעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד. אירים רבים גוועו ברעב ואחרים היגרו לארצות הברית ולמדינות אחרות. עד היום נותר תפוח האדמה מרכיב מרכזי במטבח האירי.
מאכלים

כרי הדשא הנרחבים באי מספקים מרעה רב לצאן ולבקר, מהנהרות והחופים נשלים דגי סלמון וטרוטה הישר אל המטבח. המטבח מיסודו הוא מטבח כפרי, פשוט, בו נתלה סיר הבישול מעל האח בבקתה. המאכלים לא מורכבים ולא מסובכים מידי. המטבח משופע בירקות שורש כגון גזר לבן, שורש כרפס, לפת, גזר ועוד. ומכאן מרק ירקות האירי ומרק הסרפד. גידול הצאן הוא ענף חקלאי בולט באירלנד ולכן רבים הם המאכלים המשלבים תפוחי אדמה ובשר טלה או כבש, בהם נזיד בשר אירי הקרוי אייריש סטו והוא צלי בשר הכולל בשר טלה, בצל, תפוחי אדמה ותבלינים שונים כמו מלח, פלפל וטימין שלעיתים מושרה בבירה. כמו כן קיימים בשר מעושן, לחם סודה. שפרדס פאי שהוא בשר טחון עם תפוח אדמה, מאכל רועים במקורו. וכן בייקון עם כרוב. בוקסטי הוא פנקייק אירי מתפוח אדמה.
אירלנד מפורסמת גם בייצור האלכוהול – בירה, בעיקר בירות כהות כגון קילקני וגינס, בוויסקי, ובליקרים שונים כמו אייריש קרים.
תעלת מוזר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מצר ים 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  24°42′00″N 81°10′11″W﻿ / ﻿24.7°N 81.16972222°W﻿ / 24.7; -81.16972222
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה תעלת מוזר(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה תעלת מוזר(למפת פלורידה רגילה) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי תעלת מוזר(למפת פלורידה מוגדלת) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי תעלת מוזר
 
מבט אל תעלת מוזר מגשר שבעת המיילים, פלורידה, 2008.
תעלת מוזר (באנגלית: Moser Channel) היא מצר ים ותעלת מים עמוקים תת-ימית, המפרידה בין איי הקיז המרכזיים ואיי הקיז הדרומיים במדינת פלורידה שבארצות הברית.
התעלה התת-ימית מקשרת בין האוקיינוס האטלנטי במזרח לבין הים הקריבי (מפרץ פלורידה ומפרץ מקסיקו) במערב.
התעלה מאפשרת החלפת מים בין מפרץ פלורידה הסגור באופן יחסי, לבין האוקיינוס הפתוח שממזרח לו, והיא אחת מארבע תעלות המים העמוקים שמאפשרים החלפת מי החופים של דרום מערב פלורידה (יחד עם תעלת הוק, ותעלת לונג קי).
מעל התעלה עובר גשר שבעת המילים.
| פלורידה קיז |
| --- | --- | --- |
| הפארק הלאומי ביסקיין | סולג'ר קי • ראגד קיז • בוקה צ'יטה קי • סנדס קי • אליוט קי • אדמס קי • אולד רודס קי • איילנדיה |  |
| הקיז העליונים | קי לארגו • פלנטיישן קי • וינדלי קי • קי מטקומבה העליון • אינדיאן קי • ליגנומוויטאה קי • קי מטקומבה התחתון • איילאמורדה |  |
| הקיז האמצעיים | קרייג קי • פייסטה קי • לונג קי • לייטון • קונק קי • דק קי • גראסי קי • קרול קי • לונג פוינט קי • פט דיר קי • קי וקה • מרתון (פלורידה) • חוף קי קולוני • בוט קי • נייטס קי • פיג'ן קי |  |
| הקיז התחתונים | ליטל דק קי • מיזורי קי • אוהיו קי • ביאה הונדה קי • ספאניש הארבור קי • וסט סמרלנד קי • נו ניים קי • ביג פיין קי • ליטל טורץ' קי • מידל טורץ' קי  • ביג טורץ' קי  • רמרוד קי  • סמרלנד קי • נוקמידאון קי •  שוגרלוף קי • פארק קי • שוגרלוף קי התחתון • סאדלבאנץ' קי • שארק קי • גייגר קי •  ביג קוקפיט קי • רוקלנד קי המזרחי • רוקלנד קי • בוקה צ'יקה קי • קי הייבן •  קי וסט • סיגסבי פארק • פלמינג קי • סנסט קי • ויטסריה |  |
| איים מרוחקים | מיו קיז • באלאסט קי • מרקיז קיז • טורטוגס היבשים |  |
| אזורים | מפרץ פלורידה •  הפארק הלאומי דריי טורטוגס • השמורה הימית הלאומית פלורידה קיז •  שמורת האיילים הלאומית קיז •  מפרץ ביסקיין •הפארק הלאומי ביסקיין • שמורת הטבע הלאומית קי וסט • שמורת הטבע הלאומית אגם קרוקודיל |  |
| נושאים אחרים | מחוז מונרו • רפובליקת קונק • הכביש המהיר מעל הים • הרכבת מעל הים • גשר קארד סאונד • גשר שבעת המילים • גשר בהיה הונדה • הוריקן וילמה • הוריקן יום העבודה של 1935 • איל הקיז • פאי קי ליים |  |
המוזיאון הרומי-גרמאני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארכאולוגיה
 כתובת:  Belgisches Haus 
 מיקום:  קלן 
 מדינה:  גרמניה 
 מבקרים בשנה:  181,009 (נכון ל־2017)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1946
 תאריך פתיחה רשמי:  24 בנובמבר 1961 
 קואורדינטות:  50°56′26″N 6°57′32″E﻿ / ﻿50.940542°N 6.958931°E﻿ / 50.940542; 6.958931
 דף הבית
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהמוזיאון(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניהמוזיאון
 
המוזיאון הרומי-גרמאני (גרמנית Römisch-Germanisches Museum) הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן במרכזה של העיר קלן בגרמניה. הוא מוקדש לממצאים מהתקופה הרומית ומימי הביניים המוקדמים, שנמצאו בעיר "קולוניה קלאודיה ארא אגריפינסיום" (Colonia Claudia Ara Agrippinensium) ששכנה במקום בו ניצבת כיום קלן.
היסטוריה

רובו של האוסף נכלל עד שנת 1946 במחלקה הרומית והגרמנית של מוזיאון ולראף-ריכרץ (Wallraf-Richartz-Museum) בקלן. באותה שנה הוא הופרד ממנו. מבנה המוזיאון עצמו הוקם בשנת 1974 ליד קתדרלת קלן, במקום בו ניצבה וילה רומית. רצפת הפסיפס של הווילה, המוקדשת לדיוניסוס, התגלתה באקראי בשנת 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, אגב חפירת מקלט. היא מתוארכת למחצית הראשונה של המאה ה-3. מבנה המוזיאון נבנה סביב הרצפה, באופן הנדמה לדרך בה הוקמו ווילות רומיות סביב חצרן הפנימית. הרצפה מוצגת כיום אין סיטו במרתף הבניין, המתוכנן כך שהיא נראית גם מכיכר רונקליפלאץ (Roncalliplatz) שבחזית המוזיאון. עוד שוכנים במתחם שרידיה של דרך רומית מקורית המוצגת גם היא במיקומה ההיסטורי, ובמובן זה המוזיאון הוא גם אתר ארכאולוגי. מוצג ידוע נוסף של המוזיאון הוא אנדרטת הקבר המשוחזרת של פובליקיוס (Poblicius), לגיונר רומי, המתוארכת לשנת 40 לספירה לערך. גם שערה הצפוני של העיר הרומית הוצב בחזיתו של המוזיאון, והוא נושא את ראשי התיבות של שמה הרומי של העיר (CCAA).
בנוסף מוצגים במוזיאון אוסף גדול של כלי זכוכית מהתקופה הרומית ומימי הביניים המוקדמים, וכן תכשיטים, כתובות, דיוקנים, חרסים, פריטים אדריכלים, פסיפסים, פרסקאות וממצאים רומיים נוספים. עוד כולל האוסף ממצאים פרהיסטוריים מקלן ומסביבתה, וממספר אתרים ארכאולוגים באירופה. במוזיאון שוכנת המחלקה הארכאולגית של העיר קלן, המפקחת, בין היתר, על עבודות הקמת קו הרכבת הקלה התת-קרקעי בעיר, מרכז מחקר וארכיון.
גלריה

רצפת דיוניסוס
קבר פובליקיוס
קטע מהדרך הרומית באתר
השער הצפוני של העיר הרומית העתיקה בקלן, ניצב בחזית המוזיאון. מימין נראה חלק קטן מקתדרלת קלן
המערכת הלימבית

| --- | --- |

 שיוך:  organ component cluster, ישות אנטומית מסוימת 
 מזהים
 מזהה נרוניימס:  2055 
 FMA:  242000 
 קוד MeSH:  A08.186.211.180 
 מזהה MeSH:  D008032 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0023715 
 
מיקום המערכת הלימבית במוח האנושי.
המערכת הלימבית (limbus בלטינית: קצה) היא חלק ממערכת העצבים, הכולל מבנים במוח האנושי המעורבים ברגשות, מוטיבציה, זיכרון, למידה, הרחה והקשרים ביניהם.
החלקים העיקריים של המערכת הלימבית הם קליפת המוח הלימבית, האמיגדלה וההיפוקמפוס.
המערכת הלימבית אחראית על הישרדות. זהו חלק קדום שנשאר בתהליך האבולוציה אצל כל המינים מאז התפתחות הזוחלים, משום שאותם הדברים הנחוצים לחיה כדי לשרוד, נשארו זהים: הגנה, אוכל ומין.
תפקוד

המערכת הלימבית מבצעת פעולות אחזקה שונות ומווסתת את חום הגוף, לחץ הדם ורמות הסוכר בדם.
בנוסף, המערכת הלימבית היא המקור לרגש, לזיכרון וללמידה.
המערכת הלימבית משפיעה על היווצרות זיכרון על ידי שילוב של מצבים רגשיים עם זיכרונות מאוחסנים של תחושה פיזית.
המערכת הלימבית קשורה ליכולת הוויסות הרגשית-חברתית.
כמערכת עתיקה, המערכת הלימבית היא מערכת שפועלת בצורה לא מודעת, רגשית ולא שכלית, ייצרית ואימפולסיבית. בהתאם לכך היא מגיעה להחלטה בתוך שניות.
התפתחות

מבחינת ההתפתחות האבולוציונית המערכת הלימבית נחשבת לחלק פרמיטיבי וקדום יותר של המוח. התפתחותה אפשרה לנהל תגובות הילחם או ברח ומעניקה יתרון לזוחלים וליונקים (לרבות האדם).
המערכת הלימבית מתפתחת לאורך חייו של האדם.
בגילאי הינקות, המערכת הלימבית מתחילה להבין קשרי סיבתיות בין גירוי לתוצאה. בשלב זה הפעוט מסוגל לצפות קבלה או אובדן של חיזוק על פי רמזים מהסביבה.
אנטומיה

המערכת הלימבית כוללת מספר אזורים של קליפת המוח הלימבית ומבנים נוספים הנמצאים סביב הליבה של המוח הקדמי forebrain.
להלן האזורים שבדרך כלל נחשבים לחלק מהמערכת הלימבית:
אמיגדלה: מעורבת באיתות לקליפת המוח על גירויים מניעים משמעותיים כמו אלו הקשורים בפחד או בתגמול; אחראית על תגובת הילחם או ברח
היפוקמפוס: דרוש ליצירת זיכרונות ארוכי טווח.
פיתול החגורה (גירוס הסינגולום): מסדיר פונקציות אוטונומיות, כמו קצב לב ולחץ דם, וכן פעילות קוגניטיבית וריכוזית. הוא כולל את הסינגוליט קורטקס הקדמי.
היפותלמוס: מווסת את מערכת העצבים האוטונומית על ידי ייצור ושחרור הורמונים. משפיע על לחץ הדם, קצב הלב, רעב, צמא, עוררות מינית, ומחזור השינה.
הגוף הפטמתי: חשוב להיווצרות זיכרון.
גרעין האקומבנס: מעורב בתגמול, עונג והתמכרות.
קליפת המוח הארובתית-מצחית: מעורבת בקבלת החלטות.
הפיתול הפארהיפוקמפאלי: חלק מההיפוקמפוס, ממלא תפקיד ביצירת זיכרון מרחבי.
תלמוס: 'תחנת הממסר' לקליפת המוח.
אופן הפעולה

המערכת הלימבית פועלת בעזרת השפעה על המערכת האנדוקרינית ומערכת העצבים האוטונומית. המערכת הלימבית קשורה הדדית היטב למבנה הידוע כגרעין האקומבנס, הנקרא לעיתים מרכז העונג במוח. לגרעין תפקיד בעוררות מינית ובהשפעה המענגת של סמים פסיכואקטיביים מסוימים. תגובות אלה מווסתות על ידי הפרשות דופמינרגיות מהמערכת הלימבית.
המערכת הלימבית קשורה היטב גם לקליפת המוח הקדם-מצחית. מדענים מסוימים טוענים שקשר זה קשור לעונג המושג בפתרון בעיות. בעבר, כדי לפתור הפרעות רגשיות חמורות, היו קוטעים קשר זה בהליך ניתוחי שנקרא לובוטומיה. מטופלים שעברו הליך זה לעיתים קרובות נהיו פאסיביים ואיבדו כל מוטיבציה.
היסטוריה ומחקר

הרופא הצרפתי פול ברוקה קרא לראשונה לחלק הזה של המוח "le grand lobe limbique" ב-1878, אך ההבנה על תפקידו ברגש לא התפתחה עד 1937, כשהרופא האמריקאי ג'יימס פפז תיאר לראשונה את המודל האנטומי שלו לרגש, הנקרא עדיין מעגל פפז. רעיונותיו של פפז הורחבו לאחר מכן על ידי פול ד. מקלין שכלל מבנים נוספים ב'מערכת לימבית' מורחבת יותר. הקונספט של מערכת לימבית הורחב מאז ופותח על ידי אחרים.
ניסוי שנערך ב-1939 חיזק את הסברה שהמערכת הלימבית היא האזור המוחי שקשור לרגשות. שני חוקרים מאוניברסיטת שיקגו, קלובר וביוסי, בדקו ומצאו שקופה שאיבדה את האמיגדלה באחד מצדי מוחה הפכה לבעלת מזג נוח, אפשר היה לדקור אותה, לצבוט אותה ולהציק לה, התגרויות שאמורות היו לגרור אחריהן תגובות אלימות. כמו כן התנהגותה הייתה מוזרה: נראה כי היא אינה מזהה את קערת המזון שלה, לעיתים קרובות תנגוס החיה בחפצים בלתי אכילים ולעיתים אף תבלע אותם, היא נוגעת בכל חפץ שהיא רואה, ועסוקה ללא הרף בפעילות מינית.
ניסוי שנערך ב-1954 הראה שחולדות עם אלקטרודות מתכתיות שהושתלו לגרעין האקומבנס שלהן לחצו שוב ושוב על ידית המפעילה את האזור, והעדיפו פעילות זו על אכילה ושתייה, עד שלבסוף מתו מתשישות.
עם זאת, ישנם חוקרים, ובהם ג'וזף לדו, הכופרים לחלוטין בקיומה של המערכת הלימבית, והצורך בה לשם הסבר תהליכי הפקת חוויות רגשיות במוח. לדו מדגיש את פעולתם של גורמים מסוימים בלבד במערכת, כגון חשיבותה ומיידיותה של פעולת האמיגדלה.
יש עדות נסיבתית לכך שהמערכת הלימבית מספקת גם תחזוקה של מצב הכרתי נורמלי ובריא.
הערות שוליים

1 2  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
1 2  מוניץ, ח' (עורך). (2016). פרקים נבחרים בפסיכיאטריה מהדורה שישית. תל אביב: דיונון.
1 2  גריג ר. ג. וזימברדו פ.ג. (2010). מבוא לפסיכולוגיה. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
↑  שרה דרויאן (1999). עקרונות אבולוציוניים בהתפתחות החשיבה. רעננה: רמות.
↑  Rueda, M., Checa, P., & Rothbart, M. K. (2010). Contributions of Attentional Control to Socioemotional and Academic Development. Early Education And Development, 21(5), 744-764.
1 2  Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association.
↑  Broca, P. Anatomie comparée des circonvolutions cérébrales: le grand lobe limbique. Rev. Anthropol. 1878;1:385-498
↑  Papez JW. A proposed mechanism of emotion. 1937. J Neuropsychiatry Clin Neurosci. 1995;7(1):103-12. PMID 7711480
↑  Maclean, PD. Some psychiatric implications of physiological studies on frontotemporal portion of limbic system (visceral brain). Electroencephalogr Clin Neurophysiol 1952;4(4):407-18. PMID 12998590
↑  Olds, J., Milner, P. 1954. Positive reinforcement produced by electrical stimulation of septal area and other regions of rat brain. J.Comp. Physiolo. Psycholo. 47, 419- 427
↑  ג'וזף לדו, "המוח הרגשי", עמ' 79-89
| תפקוד מערכת העצבים והמוח |
| --- | --- | --- |
| תקשורת במערכת העצבים | תא עצב • דחף עצבי • סינפסה • מוליך עצבי • העברה סינפטית • רשת עצבית • הפלסטיות של מערכת העצבים • אפנון עצבי |  |
| מערכות תפקודיות | מערכות חישה • המערכת המוטורית • המערכת הלימבית • מערכת החיזוק • המערכת הנוירואנדוקרינית |  |
| תפקודים קוגניטיביים | תפיסה • זיכרון • קשב • תפקודים ניהוליים |  |
| בדיקות למדידת תפקודים עצביים | EEG - אלקטרואנצפלוגרם • NCT - בדיקת מוליכות עצבית • fMRI - דימות תהודה מגנטית תפקודי • MEG - מגנטואנצפלוגרפיה • PET - טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים |  |
מיקום האמיגדלה במוח
היפרדות רשתית

| --- | --- |
רשתית מנותקת
רשתית מנותקת
 שמות נוספים:  ניתוק רשתית
 תחום:  אופתלמולוגיה
 מיקום אנטומי:  עין אנושית 
 שכיחות:  כ-1 ל-10,000
 סיבות:  הרשתית נפרדת מהשכבה שמתחת
 גורמי סיכון:  ניתוק זגוגי אחורי, פגיעה בעין, דלקת בעין, קוצר ראייה, ניתוח קטרקט קודם
 אבחון:  בדיקת ראייה, אולטסאונד
 טיפול:  אבזם סקלריאלי, רטינופקס פניאומטי, כריתת הרשתית
 סיבוכים:  איבוד מוחלט של הראייה
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  798501 
 MeSH:  D012163
 סיווגים
 ICD-10:  Chapter H 33
 ICD-11:  9B73 
 
היפרדות רשתית או ניתוק רשתית (באנגלית: Retinal detachment) היא הפרעה בעין בה מצטבר נוזל תת-רשתי והרשתית הסנסורית נפרדת משכבת האפיתל הפיגמנטרי של הרשתית. כלומר, התופעה כוללת את ניתוקה של הרשתית ממקומה התקין בעין  ומרקמות דופן העין שמזינות אותה. היפרדות רשתית גורמת לפגיעה בכושר הראייה, וללא טיפול מתאים, עלולה לגרום לפגיעה בלתי הפיכה בעין, עד כדי עיוורון.
אפידמיולוגיה

שכיחות ההפרעה היא בין כ־0.6 ל 1.8 ל־10,000 אנשים בשנה. כ־0.3% מהאנשים נפגעים מההפרעה הזו בשלב כלשהו בחייהם. זה נפוץ בעיקר בקרב אנשים שנמצאים בשנות ה-60 או ה-70 לחייהם. גברים נפגעים לעיתים קרובות יותר מאשר נשים. היפרדות רשתית רגמטוגנית היא הסוג הנפוץ ביותר להפרעה זו, על פי מחקרים אפידימיולוגיים השכיחות להיפרדות רשתית רגמטוגנית בשנה היא 12.6 מתוך 100,000 איש.
סימנים וסימפטומים

התסמינים כוללים עלייה במספר העצמים הצפים בעין הגורמים להפרעה בשדה הראייה בתוך הגוף הזגוגי של העין. כמו כן הניתוק עלול לגרום לבזקי אור קצרים מאוד בחלק ההיקפי הקיצוני (מחוץ למרכז) של שדה הראייה. כחלק מהשלב המקדים להיפרדות הרשתית עשוי להופיע צל צפוף שמתחיל בראייה ההיקפית ומתקדם לאט לאט לעבר הראייה המרכזית. אפשר לתאר את התופעה כהיווצרות של ווילון הנרקם על חלק משדה הראייה שמופיע בצורת קווים ישרים שנראים לפתע מעוקלים. בערך 7% מהמקרים שתי העיניים מושפעות. ללא טיפול עלול להתרחש אובדן קבוע של הראייה.
אטיולוגיה > גורמי סיכון

גורמי סיכון להיפרדות רשתית כוללים:
קוצר ראייה חמור.
חבלה שנגרמת מחדירה לעין.
ניתוח עיניים קודם (קטרקט).
אירוע קודם של היפרדות רשתית בעין השנייה אצל אותו מטופל.
גנטיקה- נטייה משפחתית להיפרדות רשתית.
ניתוק זגוגי אחורי(אנ')- הג'ל שממלא את חלל העין מכונה זגוגית העין. בין העשורים ה-5 ל-7, זגוגית העין נוטה להשתנות, ולהפוך נוזלית. שינוי מרקם הזגוגית עלול למשוך אחריות את רשתית העין, לגרום להיפרדות שלה, ואף לקרע ברשתית.
בהיפרדות רשתית משיכתית- גם סוכרת יכולה להוות כגורם מסכן.
בהיפרדות רשתית אקסודטיבית- גידול בעין או דלקות עיניים חוזרות מעלים את הסיכוי לניתוק הרשתית.
איידס
עישון ועישון פאסיבי
אבחנה > בדיקה גופנית

אבחון הפרדות רשתית מתבצע על ידי רופא העיניים. נדרשת הרחבת האישונים ובדיקת הרשתית בעזרת מכשירים שונים. לעיתים, יש צורך בעדשת מגע ייחודית עם מראות על מנת לאבחן אותה ישנם מקרים של דימום בזגוגית (מסיבות שונות) שמתלווה להיפרדות רשתית, ואז יש לבצע בדיקת אולטרה סאונד של העין עקב חוסר היכולת לראות את הרשתית דרך הדימום.
אבחנה > בדיקה גופנית > סוגים של ניתוקי רשתיות

ניתן לחלק את סוגי היפרדות הרשתית לשלושה סוגים:
היפרדות רשתית רגמטוגנית – היא הסוג הנפוץ ביותר לתהליך של ניתוק הרשתית. נוצרת כתוצאה מחור או קרע ברשתית, שמאפשר מעבר נוזלים בין הרשתית והשכבות החיצוניות בעין. ישנן גורמי סיכון אשר מעלים את הסיכוי להיפרדות רשתית רגמטוגנית, כגון: קוצר ראייה, היסטוריה משפחתית, היפרדות רשתית או קרע ברשתית בעין השנייה בעבר, היפרדות זגוגית לאחרונה, טראומה, שינויים טרשתיים בפריפריה.
היפרדות רשתית משיכתית – נגרמת מרקמה צלקתית בעין שמושכת את הרשתית ממקומה התקין בעין. ממשיכה זו גורמת למשיכת הרשתית הסנסורית משכבת האפיתל הפיגמנטרי והיווצרות היפרדות רשתית משיכתית. להבדיל מהיפרדות רשתית רגמטוגנית בהיפרדות משיכתית הרשתית אינה מתנפנפת ויכולה להתמקם במרכז הרשתית. במקרים מסוימים הרקמה שנוצרה יכולה לגרום לפעולה כפולה ובנוסף להיפרדות הרשתית המשיכתית ליצור קרע ונוזלים מחלל הזגוגית יעברו אל החלל בין הרשתית הסנסורית לשכבת האפיתל הפיגמנטרי. במצב כזה ההיפרדות תהיה משיכתית ורגמטוגנית יחדיו.
היפרדות רשתית אקסודטיבית – היפרדות רשתית שנגרמת עקב הצטברות נוזלים מתחת לרשתית שגורמת לניתוק הרשתית משכבת כלי הדם בעין. היפרדות מסוג זה נוצרת כתוצאה מדלף כלי דם רשתיים או נזק לתאי האפיתל הפיגמנטרי, דבר אשר גורם להיווצרות נוזל בחלל תת-רשתי. היפרדות מסוג זה מתרחשת בעיקר על רקע גידול בעין או דלקות עיניים חוזרות.
טיפול > מניעה ראשונית

כמו במקרים רבים, מניעה היא הטיפול הטוב ביותר. העלאת המודעות לסימנים המחשידים לקרעים או הפרדות (הופעה של גופים צפים חדשים, הבזקי אור, מסך או חסר של חלק משדה הראייה או ירידה חדה בראייה שלא מלווה בכאב) יביאו אנשים לבדיקת עיניים מהר יותר. אם יש קרעים ברשתית ללא הפרדות, או עם הפרדות רשתית מוגבלת סביבם, ניתן להגבילם סביב בצלקות לייזר או קריותרפיה. מדובר בפעולה מרפאתית (לא בחדר ניתוח) ופשוטה יחסית, היכולה לעצור את התהליך ולמנוע התקדמות להפרדות רשתית כוללת ועיוורון.
מקרים הקשורים לטראומה של ניתוק רשתית נפוצים בקרב ספורטאים מענפי ספורט עם השפעה גבוהה או בספורט במהירות גבוהה. רופאי עיניים ממליצים לאנשים עם דרגות קוצר ראייה חמורות להימנע מחשיפה לפעילויות שיש בהן פוטנציאל לטראומה, כלומר פעילויות המגבירות לחץ בתוך העין, כולל צלילה, נסיעה ברכבות הרים וצניחה חופשית.
טיפול > טיפול בלייזר

קרע ברשתית ללא היפרדות יטופל על ידי קרני לייזר, בהרדמה מקומית. הטיפול כולל מתן כויות עדינות סביב הקרע באמצעות קרן לייזר. לאחר 1–2 שבועות, נוצרת צלקת סביב הקרע אשר מונעת מהרשתית להיפרד. לעיתים ההיפרדות מאובחנת כבר בבדיקתו הראשונה של החולה. אז לא יעזור רק טיפול בלייזר ויהיה צורך לבצע ניתוח לתיקון הפרדות הרשתית.
טיפול > ניתוחים לאיחוי היפרדות הרשתית

אופי הניתוח תלוי בסוג הניתוק:
הזרקת גז- כשמופיע קרע בחלקה העליון של הרשתית ניתן לטפל בו באמצעות הזרקת גז לחלל זגוגית העין וכך למנוע את התפתחות הפרדות הרשתית. טיפול זה מבוצע בהרדמה מקומית, ובמהלכו מוזרקת כמות קטנה של גז לחלל הזגוגית, באמצעותו מוצמדת הרשתית לדופן העין. לאחר הצמדת הרשתית והחזרתה למיקומה התקין, יאוחה הקרע בטיפול בקרני לייזר. מספר שבועות לאחר הניתוח, יחליפו נוזלי העין בהדרגה את בועת הגז, וזו תיעלם מהעין.
חיגור- ניתוח הנחת חיגור מבוצע בהרדמה כללית. לאחר וידוא ההרדמה מניח המנתח רצועת חיגור עשויה ספוג או סיליקון מתחת לשרירי גלגל העין, בהתאם למיקום הקרע ברשתית. מטרת החיגור היא להקטין את משיכת הרשתית לכיוון פנים העין, כך שהיא תישאר במקומה התקין. הקרע עצמו מאוחה בטיפול בקרני לייזר, או בקריותרפיה (טיפול בהקפאה).
כריתת זגוגית (ויטרקטומי)- ניתוח לכריתת ג'ל הזגוגית. מבוצע אם קיימת משיכה של הרשתית על ידי זגוגית העין. ניתוח זה מבוצע בהרדמה כללית, דרך חתכים קטנים בדופן העין, דרכם מחדיר המנתח את כלי הניתוח. במהלך הניתוח תוצמד הרשתית לדופן העין. קרע ברשתית יאוחה על ידי קרני לייזר. לאחר שהרשתית תוצמד למקומה התקין, ימלא המנתח את חלל העין בגז או בשמן סיליקון. מספר שבועות לאחר הניתוח, יחליפו נוזלי העין בהדרגה את בועת הגז, וזו תיעלם מהעין.
לעיתים, בהתאם למצב הרשתית, ניתן לבצע ניתוח משולב שכולל חיגור וכריתה של זגוגית העין.
פרוגנוזה

85 אחוז מהמקרים יטופלו בהצלחה בהליך אחד, כאשר 15 האחוזים הנותרים ידרשו 2 ניתוחים או יותר. לאחר הטיפול הראייה של החולים תשתפר בהדרגה לאורך מספר שבועות, אם כי חדות הראייה עשויה להיות לא טובה כמו שהייתה לפני הניתוק. לפני 1920 הייתה הפרדות רשתית מצב מעוור לצמיתות. בשנים שלאחר מכן, ביצע ד"ר גונין (Jules Gonin, MD) את ניתוח התיקון הראשון של הפרדות רשתית בלוזאן, שווייץ. בשנת 1945, לאחר פיתוחו של מכשיר האופתלמוסקופ העקיף שופרו טכניקות הטיפול. ב-50 השנים האחרונות שיפרו טכניקות החיגור, הזרקת הגז וכריתת הזגוגית את היכולת לטפל ואת התוצאות. נכון לעכשיו, ניתן לתקן בהצלחה כ־95 אחוז מהמקרים של ניתוק רשתית. כשלים בטיפול כרוכים בדרך כלל באי הכרת כל אתרי הניתוק, היווצרות היפרדויות חדשות ברשתית או ויטראורטינופתיה מתפשטת.
ראו גם

עין אנושית
רשתית
עצמים צפים בעין
אופטלמוסקופיה
לקריאה נוספת

"הפיזיולוגיה של היפרדות הרשתית". מיכאל וילקסון. 1990.
"שימוש בסיליקון נוזלי בניתוחים לתיקון רשתית מופרדת" (PDF). פאול א. סיביס. 1962.
הערות שוליים

1 2  Scott Fraser, David Steel, Retinal detachment, BMJ Clinical Evidence 2010, 2010-11-24
1 2 3 4 5 6 7 8 9  היפרדות רשתית: ניתוחים לטיפול, באתר המרכז הרפואי תל אביב
↑  D. Mitry, D. G. Charteris, B. W. Fleck, H. Campbell, The epidemiology of rhegmatogenous retinal detachment: geographical variation and clinical associations, The British Journal of Ophthalmology 94, 2010-06, עמ' 678–684 doi: 10.1136/bjo.2009.157727
↑  Ray F. Gariano, Chang-Hee Kim, Evaluation and management of suspected retinal detachment, American Family Physician 69, 2004-04-01, עמ' 1691–1698
1 2 3 4  ד"ר אסף דותן, היפרדות רשתית | קרע ברשתית, באתר האתר הישראלי לרפואת עיניים, ‏18/08/2017
↑  Scott Fraser, David Steel, Retinal detachment, BMJ clinical evidence 2010, 2010-11-24
↑  At a glance: Retinal Detachment, National eye institute, ‏June 26, 2019
↑  Mitry, D; Charteris, DG; Fleck, BW; Campbell, H; Singh, J, "The epidemiology of rhegmatogenous retinal detachment: geographical variation and clinical associations".., The British Journal of Ophthalmology
↑  Christopher D. Gelston, Common eye emergencies, American Family Physician 88, 2013-10-15, עמ' 515–519
↑  Ophthalmology, 3rd ed, [Edinburgh]: Mosby Elsevier, 2009
↑  Sema DÜNDAR; Fatih ÖZCURA; İbrahim METEOĞLU; Mehmet Erkut KARA, Eff ects of long-term passive smoking on the vascular
endothelial growth factor and apoptosis marker expression in
the retina and choroid: an experimental study, Turk J Med Sci, 2013-11-03 doi: 10.3906/sag-0912-457
1 2  ד"ר נדב בלפר, הפרדות רשתית - Retinal detachment, באתר ויקירפואה
↑  ד"ר שירין חאמד-עזאם וד"ר ירון לנג, מחלקת עיניים בית חולים העמק, היפרדות רשתית, באתר כללית
1 2  Ophthalmology, 3rd ed, [Edinburgh]: Mosby Elsevier, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534078905171  GND: 4171513-5  LCCN: sh85113333  NDL: 01145417  NKC: ph268203 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הדמיה: הבזקים הנגרמים כתוצאה מהיפרדות הזגוגית מהרשתית. אחד מהסימפטומים העיקריים להיפרדות רשתית.
ניתוק של רשתית באולטרסאונד
בדיקת עיניים מקיפה לאבחון של ניתוק הרשתית
תמר מייסנר

תמר מייסנר (נולדה בשנת 1959) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה התמחתה בסגנון חזה ובסגנון מעורב אישי.
ביוגרפיה

מייסנר היא בתם של רות ואריק מייסנר. התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל קריית טבעון בהדרכת יורם שניידר.
ביוגרפיה > 1973 > המכביה ה-9

בתחרויות השחייה של המכביה ה-9 שנערכו בבריכת "גלי גיל" ברמת גן ביולי 1973 סיימה מייסנר במקום שישי במשחה ל-100 מטר חזה. באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בספטמבר אותה שנה היא זכתה בשלוש מדליות, כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.2 דקות, אחרי נאוה כגן (1:23.3 דקות) ולפני בת אגודתה נוגה גרנוב (1:26.0 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:06.9 דקות, אחרי כגן (3:00.0 דקות) וגרנוב (3:04.9 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 6:11.8 דקות, אחרי גלינה ויינר (6:02.0 דקות) וענת וייס (6:02.5 דקות).
ביוגרפיה > 1974

בתחרות מבחן למשחקי אסיה שנערכה בבריכת השחייה של מכון וינגייט בתחילת אוגוסט 1974 קבעה מייסנר את מינימום ההשתתפות במשחה ל-200 מטר חזה (2:55.2 דקות), לאחר ששחתה שיא אישי חדש של 2:55.0 דקות, 6 עשיריות אחרי נאוה כגן ובכך הבטיחו שתי השחייניות את מקומן במשלחת הישראלית. חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם שנערכו בטהראן שבאיראן בתחילת ספטמבר, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:43.84 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:23.72 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:03.49 דקות.