stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס סנדלין
ביוגרפיה > כהונה בקונגרס

סנדלין נבחר לראשונה לקונגרס בשנת 1996, התקדם והפך לחבר בהנהגת המיעוט הדמוקרטי הבכירה בבית הנבחרים, וכיהן כסגן המצליף הראשי. הוא כיהן בוועדת הדרכים והאמצעים החזקה, בוועדת השירותים הפיננסיים ובוועדת התחבורה והתשתיות. בנוסף, הוא היה נציג נבחר מאוחר יותר בהנהגת ועדת ההכוונה והמדיניות הדמוקרטית, וכן היה חלק מקבוצה מצומצמת של מחוקקים שנבחרו לקבוצת הפרלמנט, קבוצה של נציגים שהיו אחראים לפעולה מהירה בפרלמנט ובעניינים פרוצדורליים בבית הנבחרים של ארצות הברית.
סנדלין היה חבר בקואליציית "Blue Dog" ושימש יו"ר צוות המשימה לאנרגיה של הקואליציה. בנוסף, הוא היה יו"ר צוות המשימה לשירותי פיננסיים של אספת הבחירה הדמוקרטית וחבר בקואליציית הדמוקרטים החדשים.
במהלך כהונתו בבית הנבחרים, סנדלין לעיתים קרובות נדרש להציג ולדון בנושאי מדיניות. העיתון "Austin American-Statesman" ציין כי "סנדלין הוא דובר נמרץ וברור, עורך דין במקצועו שמתייחס לקהל כמו חבר מושבעים שיכול להיות מקסים, משולל רסן, מעורר השראה ומנסה לשכנע".  העיתון "Paris Daily News" ציין כי "סנדלין מלוטש מאוד... עם כישרונות דיבור טבעיים" ויכולת לתקשר בצורה רהוטה.
סנדלין היה ידוע כבונה קונצנזוס, ואלמנך הפוליטיקה האמריקאית ציין כי היה לו "רקורד הצבעות מתון שמאחד את האגפים הדמוקרטיים השונים".  השדולה הדמוקרטית וההנהגה פעמים רבות פנו לכישוריו של סנדלין בהקשרים של בניית קואליציות, וחבר הקונגרס ג'ורג' מילר (דמוקרטי-קליפורניה) ציין: "תמיד חיפשנו דרך לבנות את הגשר הזה [בין ליברלים ומרכזים]. הוא [סנדלין] בהחלט בעל כשרון זה". העיתון "Austin American-Statesman" הוסיף כי "סנדלין הוא קמפיינר גמיש, יכול להרגיש בבית עם יוניטריאנים כמו עם קבוצת 'גוד אול בויז' (גברים פשוטים)".
סנדלין היה יעד עיקרי לתהליך שרטוט המחוזות מחדש של הרפובליקנים ב-2003 שתוזמר בידי מנהיג הרוב בבית הנבחרים, טום דיליי (רפובליקני-טקסס). המחוז שלו שונה בצורה משמעותית והפך לעירוני ורפובליקני הרבה יותר מהעבר. סנדלין גינה את שינוי אזורו, ותקף אותו כמאמץ לא חוקי ובלתי חוקתי לדלל ולהשמיד את קולות המצביעים האזרחיים וההמוניים. סנדלין הפסיד למועמד לשעבר השופט המחוזי, לואי גומרט, בהפסד מכריע, כשקיבל רק 39 אחוזים מהקולות. שלושה חברים נוספים מהקבוצה הידועה כ-"Texas Five" הובסו גם הם אחרי ששינויי המחוזות פגעו בהם.  מאז שעזב את התפקיד, אף דמוקרט לא זכה ביותר מ-35 אחוזי הצבעה באזורו.
חיים אישיים

סנדלין הוא כיום שותף ויו"ר משותף של Mercury, חברת אסטרטגיה ציבורית.
סנדלין הוא מאמן בייסבול, כדורסל וסופטבול לנוער לשעבר. הוא אב לחמישה ילדים, יש לו שלושה נכדים, והוא נשוי לחברת בית הנבחרים לשעבר סטפני הרסת' סנדלין (D-SD).
הערות שוליים

↑  Bogardus, Kevin (2011-03-02). "Blue Dog heads to K Street". The Hill. נבדק ב-2011-03-03. Sandlin is married to former Rep. Max Sandlin (D-Texas), a lobbyist who heads up the government relations and public strategies team at Mercury.
↑  Murray, Matthew (2010-07-26). "GOP Assails Sandlin Family Ties". Roll Call. CQ-Roll Call, Inc. נבדק ב-2011-03-04. Rep. Stephanie Herseth Sandlin’s family situation is becoming a major headache for the South Dakota Democrat in her tough re-election bid, with Republicans ramping up their criticisms of her voting record — and her lobbyist husband’s extensive list of clients.
↑  Carney, Timothy (2011-03-03) The couple that passes through the revolving door together: Congresswoman joins her ex-Rep. husband on K St. (אורכב 18.07.2011 בארכיון Wayback Machine), Washington Examiner
↑  
Lindell (2004-10-23). "Hopefuls Aim To Be 'Right For East Texas'". Austin American-Statesman.
↑  
Madewell (2003-08-20). "Replacing Sandlin Won't Be Easy". Paris Daily News.
↑  Barone, Michael; Ujifusa, Grant (1999). The Almanac of American Politics. Washington, DC: National Journal Group. ISBN 978-0-8129-3193-8.
↑  
Lindell (2004-10-23). "Hopefuls Aim To Be 'Right For East Texas'". Austin American-Statesman.
↑  
Lindell (2004-11-04). "Four of 'Texas Five' Fall to GOP". Austin American-Statesman.
↑  "About".
↑  Anne Schroeder (22 במרץ 2007). "Wedding Bell Bliss". Politico.com. נבדק ב-2007-03-22. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: S000044
רשת אוניברסיטאות מטאריקי

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־15 שנים) 
 אתר רשמי
 
רשת אוניברסיטאות מטאריקי (באנגלית: The Matariki Network of Universities, בראשי תיבות: MNU, במאורית: Matariki) היא קבוצה בין-לאומית של שמונה אוניברסיטאות, המתמקדת בקשרים חזקים בין מחקר להוראה. כל חבר קבוצה מוביל את השיטות הבין-לאומיות הטובות ביותר בתחום המחקר והחינוך על בסיס מסורות אקדמיות ארוכות. הקבוצה הוקמה בשנת 2010 כדי לאפשר לאוניברסיטאות לשפר את הגיוון, לשתף רעיונות ומומחיות וללמוד זה מזה את הטוב ביותר ברמה הבין-לאומית, מתוך הכרה במחויבות המשותפת לאתוס של מצוינות במחקר. מטאריקי בשפה המאורית מתארת את צביר הכוכבים הפליאדות הידוע כשבע האחיות. השם משקף את שיתוף הפעולה בין שבע האוניברסיטאות המייסדות. פרוש נוסף למילה בשפה המאורית הוא המילה לשנה החדשה, המסמנת את עלייתו של מטריקי ואת המראה של הירח החדש. שבעת החברים המייסדים תורמים כל אחד תרומה משמעותית לעיר בה הם ממוקמים.
אוניברסיטת אוטגו - בניין הרישום
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית - אולם וינטרופ
אוניברסיטת אופסלה - הגנים הבוטניים
אוניברסיטת דרהאם - המכללה האוניברסיטאית
אוניברסיטת טיבינגן
אוניברסיטת קווין - אולם אונטריו
דארטמות' קולג' - מבט מספריית בייקר-ברי
הכניסה הראשית לקמפוס אוניברסיטת הכף המערבי
רשת האוניברסיטאות מטאריקי היא קבוצה בין-לאומית של אוניברסיטאות מובילות, שכל אחת מהן בעלת היסטוריה מחקרית מובילה במדינה שלה, ומוכרת כ:
מקום בכורה בלמידה מתקדמת, לאומית ובינלאומית
מחקר עתידי על בסיס נושא רחב
התמקדות במתן חוויית סטודנטים באיכות גבוהה
גמיש, מודרני, חדשני, מקיף ומכוון גלובלי
מוסדות חברי רשת אוניברסיטאות מטאריקי מקדמים מצוינות בחינוך המנוהל על ידי מחקר, במסגרתו הסטודנטים מקבלים השכלה מחוקרים הטובים ביותר בתחומם. כל מוסד חבר מבצע מחקר טרנספורמטיבי (אנ') על בסיס נושא רחב במדעי הטבע, מדעי החברה ומדעי הרוח. כל אחת מקדמת שילוב של למידה אקדמית וצמיחה אישית באמצעות פעילויות חוץ-לימודיות בקהילות מלומדות מגוונות על מנת לפתח את קהילת העולם ומנהיגי העתיד.
חברי הקבוצה ופעילותה

החל מספטמבר 2010, החברים המייסדים של רשת האוניברסיטאות מטאריקי הם:
אוניברסיטת אוטגו (1869), דנידין (ניו זילנד), ניו זילנד ניו זילנד
אוניברסיטת אוסטרליה המערבית (1911), פרת', אוסטרליה המערבית אוסטרליה המערבית, אוסטרליה אוסטרליה
אוניברסיטת אופסלה (1477), אופסלה, שוודיה שוודיה
אוניברסיטת דרהאם (1832), דרהאם, אנגליה אנגליה, בריטניה בריטניה
אוניברסיטת טיבינגן (1477), טיבינגן, גרמניה גרמניה
אוניברסיטת המלכה בקינגסטון (אנ') (1841), קינגסטון (אונטריו), אונטריו אונטריו, קנדה קנדה
דארטמות' קולג' (1769), הנובר (ניו המפשייר) (אנ'), ניו המפשייר ניו המפשייר, ארצות הברית ארצות הברית
בשנת 2024 הצטרפה לקבוצת מטאריקי, אוניברסיטת הכף המערבי (אנ') (1959) מקייפטאון, דרום אפריקה דרום אפריקה.
פעילויות אפשריות לרשת כוללות:
חילופי סטודנטים משופרים
תוכניות משותפות לתארים מתקדמים
פרויקטים של אחריות חברתית
שיתוף פעולה מחקרי
כנסים וסדנאות בנושאים בעלי עניין הדדי
חילופי חוקרים
חילופי סגל וצוותים פקולטיים
מדדי יחוס ושיתוף בשיטות עבודה מומלצות
פעילויות תרבותיות וספורטיביות
חברי הקבוצה ופעילותה > משימה

חזון קבוצת מטאריקי הוא לבנות על חוזקותיהם הקולקטיביות של מוסדות החברים שלה לפתח מצוינות בין-לאומית במחקר וחינוך ולקדם אחריות חברתית מקומית וגלובלית.
מטרת חברי קבוצת מטאריקי, שהם חברים ביקורתיים ושותפים מהימנים התומכים זה בזה, היא לשפר את האיכות בכל תחומי הפעילות המוסדית. הרשת יוצרת הזדמנויות חדשות לשיתוף פעולה בין-לאומי רב-צדדי במחקר וחינוך. זה מאפשר לחברים להעשיר את עבודתם על ידי שיתוף רעיונות ושיטות עבודה מומלצות. הוא מספק פורום בו חברים יכולים לדון ולהרהר בנושאים הנוגעים לדאגה משותפת ולזהות קשרים מועילים הדדית. זה מעודד חברים להקל על גישה למשאבים והזדמנויות במוסדות שלהם בהתאמה לעמיתים מרחבי הרשת.
משימת אוניברסיטאות רשת מטאריקי היא ליצור שותפות עם אתוס משותף אשר ישתף את הידע, המומחיות, המשאב והיצירתיות:
יצירת הזדמנויות רב-צדדיות במחקר וחינוך עבור סגל החוקרים והסטודנטים.
קידום ופיתוח מצוינות עולמית בהעברת השכלה בהשראת מחקר בין-לאומי לסטודנטים.
טיפוח קהילות מחקר חדשניות בעלות השפעה גבוהה המעוררות ומקדמות אחריות חברתית ועולמית.
קידום האתוס המשותף שלנו לחינוך מנהיגים ואזרחי העולם באמצעות למידה חווייתית בקהילות האקדמיות.
קידום חופש אקדמי במחקר וחינוך במוסדות החברים ומחוצה להם.
שיפור פרופילי המוסדות החברים כדי למנף השפעה אסטרטגית בסביבת חינוך גלובלית תחרותית.
חברי הקבוצה ופעילותה > תחומי מחקר משותפים

קידום המחקר והחדשנות מניע את כל המוסדות החברים ברשת מטאריקי. חברי הקבוצה תומכים בפיתוח מחקר בין-תחומי וחדשני המדגים השפעה עולמית כלכלית וחברתית משמעותית באזורים בהם הם יכולים לתרום במשותף, יותר ממה שהם יכולים לתרום באופן אינדיבידואלי. נושאי המחקר של הקבוצה נועדו לאפשר שיתוף פעולה משופר, יישומים / פרסומים משותפים למענקים למחקר, חילופי סטודנטים למחקר, יוזמות בהוראה משותפת ושיתוף קשרים תעשייתיים שלא היו מתפתחים מחוץ לרשת.
נושאי המחקר המשותפים הם: שלום וסכסוך; בריאות עולמית; קיימות, סביבה ומשאבים; אוקיינוסים והכלכלה הכחולה; מוח ונפש (מדעי עצב אינטגרטיביים); הבטחת סייבר; מדעי הקוונטים; ושיתופי הפעולה הבאים: רשת לימודי אפריקה; מחקר לאמנויות ומדעי הרוח לעולם; מדעי הרוח הדיגיטליים; סדנאות אסטרונומיה חוץ-גלקטית; אתיקה מחקרית במדעי החיים.
חברי הקבוצה ופעילותה > חינוך

חברי קבוצת מטאריקי מבקשים לספק תוכנית לימודים בין-לאומית ברמה הגבוהה ביותר, באמצעות השכלה המונחת על ידי מחקר, הן ברמת התואר הראשון והן בתארים מתקדמים. שותפי הקבוצה עובדים יחד על התפתחות / יצירה של תוכניות לימודים בין-לאומיות וחולקים שיטות עבודה מומלצות בתחומי טכנולוגיות הוראה חדשות. יחד, קבוצת מטאריקי שואפת לפתח דרכי לימוד שיתופיות המספקות לסטודנטים הזדמנויות לחוויות בין-לאומיות חדשניות שהופכות אותם לבוגרי העולם הרוכשים "כלים מלאים".
ניידות סטודנטים; חילופי סטודנטים, מלגות ניידות, בתי ספר לקיץ וחורף
תוכנית "אזרחות גלובלית" של מטאריקי
תוכנית לניידות סטודנטים ילידים מטאריקי
רשת המחקרים לתואר ראשון במטאריקי
פעילויות בקביעת קנה מידה; ספריות, פורום סטודנטים ותוכניות עבודה
ראו גם

אוניברסיטאס 21
איגוד של אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי
ברית אוניברסיטאות יורו-טק
ברית האוניברסיטאות האסיאתיות
ברית פלוס
הברית הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר
הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט
רשת אוניברסיטאות עולמית
הערות שוליים

↑  MNU, About Us.
↑  MNU, Our Members.
↑  MNU, Our Mission.
↑  MNU, MNU Research Themes.
↑  MNU, Education.
↑  MNU, Matariki Global Citizenship Programme.
לכודים ברשת

| --- | --- |

 בימוי:  די. ג'יי. קארוסו 
 הופק בידי:  אלכס קורצמן, רוברטו אורקי 
 תסריט:  ג'ון גלן 
 עריכה:  ג'ים פייג' 
 שחקנים ראשיים:  שיה לה-באף ג'וליאן מור אית'ן אמברי ויליאם סדלר אריק כריסטיאן אולסן Madylin Sweeten קמרון בויס אנתוני מאקי מישל מונאהן בילי בוב תורנטון רוזריו דוסון מייקל צ'יקליס ג'רי פררה 
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  דאריוז וולסקי 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  דרימוורקס 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 באוקטובר 2008 
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן טכנולוגי, סרט פעולה, מותחן אקשן, סרט בלשי 
 מקום התרחשות:  וושינגטון די. סי., שיקגו, הקפיטול 
 הכנסות באתר מוג'ו:   eagleeye
 www.eagleeyemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
לכודים ברשת (באנגלית: Eagle Eye) הוא מותחן פעולה אמריקאי משנת 2008 בבימויו של די. ג'יי. קארוסו. הסרט בכיכובם של שיה לה-באף, מישל מונאהן, ורוזריו דוסון. הסרט עוסק בשני אנשים זרים שמוצאים את עצמם נרדפים על ידי ישות מסתורית המשתמשת בטכנולוגיות מידע ותקשורת כדי לשלוט בחייהם. הסרט בוחן את הסכנות הפוטנציאליות של המעקב והשליטה הטכנולוגית בעולם המודרני.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית על ידי סרטי פרמאונט ב-26 בספטמבר 2008. למרות קבלת ביקורות שליליות מהמבקרים, הסרט הכניס 178.8 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב הפקה של 80 מיליון דולר.
עלילה

הסרט מתחיל כאשר ג'רי שו (שיה לה-באף), צעיר חסר כיוון, ומאם יחידנית בשם רייצ'ל הולומאן (מישל מונהאן), מוצאים את עצמם נלכדים בתוך מזימה סבוכה. לאחר שמכשירי הטלפון שלהם מתחילים לשלוח להם הוראות מסתוריות, הם מגלים שהחיים שלהם מנוהלים על ידי ישות אלקטרונית מסתורית המסוגלת לשלוט בטכנולוגיה בכל מקום בעולם. השניים נאלצים לפעול יחדיו ולהתחמק מהכוחות שמנסים ללכוד אותם, בעוד הם מגלים את האמת מאחורי המזימה ואת הסכנה האמיתית האורבת להם.
צוות השחקנים

שיה לה-באף בתפקיד ג'רי שו – צעיר חסר כיוון שמוצא את עצמו נרדף על ידי מערכת טכנולוגית מסתורית.
מישל מונהאן בתפקיד רייצ'ל הולומאן – אם יחידנית שנלכדת במזימה ונאלצת לשתף פעולה עם ג'רי.
רוזריו דוסון בתפקיד זואי פרס – סוכנת ממשלתית שמנסה לחשוף את המזימה ולעצור אותה.
בילי בוב תורנטון בתפקיד תומאס מורגן – סוכן FBI שעוקב אחרי ג'רי ורייצ'ל בניסיון לפענח את המזימה.
מייקל צ'יקליס בתפקיד ג'ורג' קלסו – שר ההגנה שמעורב בסיפור ונתון לאיומים מצד המערכת.
ביקורות

הסרט "לכודים ברשת" קיבל ביקורות מעורבות מצד המבקרים. בעוד שסצנות הפעולה המותחות והמשחק של השחקנים זכו לשבחים, העלילה ספגה ביקורת על חוסר ההיגיון שבה ועל כך שהיא מציגה תסריט צפוי ולא מקורי. הסרט גם נחשב כמותחן קליל ומבדר, אך לא מצליח לעורר דיון מעמיק בסוגיות הטכנולוגיה והמעקב. הסרט קיבל ציון של 26% באתר Rotten Tomatoes וציון של 43 מתוך 100 באתר Metacritic.
הערות שוליים

↑  Eagle Eye, 2008-09-26, נבדק ב-2024-09-02
שכנים 2

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  ניקולס סטולר
 הופק בידי:  אוון גולדברג, סת' רוגן, ג'יימס וובר
 תסריט:  אנדרו ג'יי. כהן, ברנדן אובראיין, ניקולס סטולר, סת' רוגן, אוון גולדברג
 עריכה:  זין בייקר
 שחקנים ראשיים:  סת' רוגן זאק אפרון רוז בירן קלואי גרייס מורץ דייב פרנקו
 מוזיקה:  מייקל אנדרוז
 צילום:  ברנדון טרוסט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Good Universe Perfect World Pictures Point Grey Pictures
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל10 במאי 2016 ארצות הברית20 במאי 2016
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה
 תקציב:  35 מיליון דולר
 הכנסות:  107.2 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   universalcomedy2016
 סרט קודם:  שכנים (2014)
 www.neighbors-movie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
שכנים 2 (באנגלית: Neighbors 2: Sorority Rising; בתרגום לעברית: שכנים 2: עליית אחוות הבנות) הוא סרט קומדיה אמריקאי שיצא לאקרנים ב-10 במאי 2016. את הסרט ביים ניקולס סטולר וכתבו איתו במשותף אנדרו ג'יי כהן, ברנדן אובריאן, סת' רוגן ואוון גולדברג. זהו סרט המשך ל"שכנים" משנת 2014 ומככבים בו סת' רוגן, זאק אפרון, קלואי גרייס מורץ, רוז ביירן, דייב פרנקו.
תקציר העלילה

מק (סת' רוגן) וקלי (רוז ביירן) מצפים לילדם השני ונערכים לביתם החדש שקנו בפרברים, ומנגד לאנשים שלהם מכרו את הבית הישן יש זכות לחזור בהם במשך 30 יום. יחד עם זאת, מועדון נשים חדש "קאפה נו" שנלחם בזכות לארגן מסיבות בראשות שלבי (קלואי גרייס מורץ), עבר לבית הסמוך. כדי לגרום לקונים להשתכנע לקנות את הבית, מק וקלי נעזרים בטדי (זאק אפרון) ויוצאים למלחמה נגד הבנות.
צוות השחקנים

סת' רוגן – מק רנדר
זאק אפרון – טדי סנדרס
רוז ביירן – קלי רנדר
קלואי גרייס מורץ – שלבי
דייב פרנקו – פיט
אייק ברינהולטץ – ג'ימי
קארלה גאלו – פאולה
קירסי סלמונס – בת'
ביני פלדשטיין – נורה
כריס מינץ-פלאס – סקוני
ג'רוד קרמייקל – גארף
סלינה גומז – מדיסון
ליסה קודרו – קרול גלדסטון
הפקה

בפברואר 2015 הוכרז כי יצא סרט המשך ב-2016. עם סרט ההמשך המשיכו השחקנים הראשיים, סת' רוגן, זאק אפרון, רוז ביירן ודייב פרנקו. נודע כי בסרט מק וקלי יאחדו כוחות עם טדי ויצאו נגד בנות האחווה שגרות בבית הסמוך, קאפה-נו.
ב-יולי 2015 לוהקה קלואי גרייס מורץ לדמות הנשית המשנית בסרט ההמשך. אחר כך נודע כי הסרט ייקרא "שכנים 2: עליית אחוות הבנות". ב-7 באוגוסט 2015 נוספו השחקניות קירסי סלמונס וביאני פלדשטיין לשחק את בנות האחווה של שלבי. באותו החודש נודע גם כי השחקן דייב פרנקו יחזור לצילומי הסרט השני. לאחר מכן הצטרפה סלינה גומז לצוות השחקנים בתפקיד אורח, בתור מדיסון, נשיאת אחוות הבנות הקודמת.
צילומי הסרט החלו ב-31 באוגוסט 2015 בג'ורג'יה והסתיימו ב-29 בספטמבר אותה השנה. הטריילר לסרט יצא בתחילת ינואר 2016 מלווה עם כרזת הסרט.
יציאת הסרט לאור

בצפון אמריקה, הסרט יצא ב-20 במאי לאקרנים, יחד עם אנגרי בירדס הסרט. הסרט יצא לאור בסך הכל ב-56 מדינות.
הערות שוליים

↑  תרבות האחוות בארצות הברית מבחינה בין אחוות בנות - Sorority, ובין אחוות בנים - Fraternity
ג'יימי הריסון

ג'יימי ר. הריסון (באנגלית: Jaime R. Harrison; נולד ב-5 בפברואר 1976) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כיושב ראש הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
ביוגרפיה

הריסון נולד וגדל באורנג'בורג (Orangeburg) שבקרוליינה הדרומית. אמו, פטרישיה הריסון, וסביו גידלו אותו בצעירותו. בשנת 1994 הוא נבחר לתוכנית הנוער של הסנאט של ארצות הברית. הוא למד בבית הספר התיכון אורנג'בורג-וילקינסון וקיבל מלגה ללימודים באוניברסיטת ייל, שם למד מדע המדינה. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת ייל בשנת 1998, עבד הריסון כמורה במשך שנה בתיכון בו למד. ב-1999 הוא מונה למנהל התפעול הראשי של קולג' סאמיט (College Summit), מוסד ללא כוונת רווח המסייע לבני נוער בעלי הכנסה נמוכה לרכוש השכלה גבוהה ולהשתלב בשוק העבודה. ב-2004 השלים הריסון לימודי תואר שני במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
לאחר שעזב את קולג' סאמיט החל הריסון להיות מעורב בפוליטיקה של ארצות הברית, ועבד אצל ג'ים קלייבורן כמנהל פעולותיו במליאת בית הנבחרים כאשר קלייבורן היה מצליף סיעת הרוב בבית הנבחרים של ארצות הברית. הריסון התקדם בגבעת הקפיטול כמנכ"ל הסיעה הדמוקרטית בבית הנבחרים וכסגן יושב ראש המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הדרומית. בהמשך עבד כשדלן בארגון הלוביסטים "קבוצת פודסטה". בין לקוחותיו בקבוצת פודסטה ניתן למנות את בנק אוף אמריקה, ברקשייר האת'וויי, וולס פארגו, בתי קזינו, ותאגיד הענק וולמארט. במאי 2013 התמנה הריסון ליושב ראש המפלגה הדמוקרטית בקרוליינה הדורמית. הוא האפרו-אמריקאי הראשון ששירת בתפקיד זה.
בשלהי 2016 ולקראת פברואר 2017, הכריז הריסון על התמודדותו לראשות הוועדה הדמוקרטית הלאומית. על עבודתו כשדלן בקבוצת פודסטה הגן באומרו: ”כך אני משיב את חוב הלוואת הסטודנטים בן 160 אלף הדולרים.” ב-23 בפברואר 2017 פרש הריסון מהמירוץ לראשות הוועדה, והביע את תמיכתו בטום פרז. חרף הפסדו בבחירות לראשות הוועדה, הוא השתלב בה כחבר בכיר וסייע למפלגה הדמוקרטית בעשרות מערכות בחירות מקומיות ברחבי ארצות הברית.
ב-7 בפברואר 2019 הגיש הריסון טופסי התמודדות בבחירות 2020 לסנאט האמריקאי בקרוליינה הדרומית כדי לאתגר את הסנאטור הרפובליקני המכהן לינדזי גרהאם. אף מועמד דמוקרטי לא זכה בבחירות כלל-מדינתיות בקרוליינה הדרומית מאז 2006. ב-29 במאי 2019 השיק הריסון באורח רשמי את מסע הבחירות שלו לסנאט. הריסון זכה במועמדות המפלגה הדמוקרטית ללא התנגדות ב-9 ביוני 2020. ב-3 באוקטובר 2020 נערך עימות בחירות ללא קהל באוניברסיטת אלן שבקולומביה בין גראהם להריסון. עימות נוסף שנקבע ל-9 באוקטובר הוחלף בראיונות נפרדים לעיתונות בטלוויזיה לאחר שגרהאם מיאן לעבור בדיקת קורונה לעימות המקורי.
ברבעון השלישי של שנת 2020 גייס הריסון 57 מיליון דולר, הסכום הרבעוני הגדול ביותר של מועמד לסנאט האמריקאי אי-פעם, ושבר את שיאו של בטו או'רורק שהתמודד בבחירות 2018. כמו כן, בהמשך מסע הבחירות היה הריסון המועמד לסנאט שגייס הכי הרבה כספים בהיסטוריה של ארצות הברית, שיא נוסף שנטל מידיו של או'רורק. הריסון קרא להרחיב את מדיקר ואת היקף הסיוע לנפגעי מגפת הקורונה בארצות הברית, ומתח ביקורת על תמיכתו של גרהאם בביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה. ביום הבחירות הפסיד הריסון לגרהאם בפער של למעלה מעשרה אחוזים, וגרף 44.2% מקולות הבוחרים לעומת 54.5 האחוזים שגרף גרהאם. העיתונאי ניאל סטיינג' מ-"The Hill" סיכם את המערכת הבחירות באומרו: "הריסון ניהל מסע בחירות נמרץ, אך בסופו של דבר גרהאם גבר עליו בקלות".
בעקבות ניצחונו של סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, הריסון הועמד בידי ביידן כיו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית, כיורשו של טום פרז. ב-21 בינואר 2021 נבחר באורח רשמי לתפקיד בידי חברי הוועדה.
הערות שוליים

1 2  אדם האריס, Can Lindsey Graham Be Beat?, באתר The Atlantic‏, 29 במאי 2020 (באנגלית)
1 2  רוברט בהר, Harrison expected to lead Dems, באתר Post and Courier‏, 3 במאי 2013 (באנגלית)
↑  לי טאנט, D.C. lobbyist, former teacher stops by alma mater to encourage students, באתר The Times and Democrat‏, 1 במאי 2010 (באנגלית)
↑  אליה ריץ', LCV ACTION FUND ENDORSES JAIME HARRISON FOR SENATE, באתר League of Conservation Voters‏, 17 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  רמזי טאצ'ברי, Who Is Jaime Harrison? Meet Lindsey Graham's Challenger Who Just Raised $2.1 Million, באתר ניוזוויק, 3 באוקטובר 2019 (באנגלית)
1 2  ג'ונתן מרטין, Ex-Clyburn aide seeks S.C. Dem chair, באתר פוליטיקו, 11 בפברואר 2013 (באנגלית)
↑  לי הנדרן, Orangeburg native seeks chairmanship of S.C. Democrats, באתר The Times and Democrat‏, 12 בפברואר 2013 (באנגלית)
↑  Harrison is voted new chairman of SC Democrats, באתר The Times and Democrat‏, 5 במאי 2013 (באנגלית)
↑  אוורי ג'. וילקס, SC Democrats’ Harrison a frontrunner for DNC chair?, באתר The State‏, 21 באוקטובר 2016 (באנגלית)
↑  אמה דומיין, S.C. Democratic Party Chairman Jaime Harrison launches bid to run DNC, באתר The Post And Courier‏, 14 בנובמבר (באנגלית)
↑  דון קוג'אווה, SC’s Harrison drops bid for DNC chair, באתר The State‏, 23 בפברואר 2017 (באנגלית)
↑  אמה דומיין, Jaime Harrison knows how Democrats can win elections. Are Democrats listening?, באתר The News & Observer‏, 6 בנובמבר 2017 (באנגלית)
↑  אמה דומיין, Jaime Harrison takes first official step to challenge Lindsey Graham for U.S. Senate, באתר McClatchy‏, 17 בפברואר 2019 (באנגלית)
↑  ג'יימי לובגרוב, Lindsey Graham wins SC GOP primary, will face Democrat Jaime Harrison in November, באתר Post and Courier‏, 9 ביוני 2020 (באנגלית)
↑  ג'יימס ארקין, Graham, Harrison spar over SCOTUS and Covid-19 in fiery Senate debate, באתר פוליטיקו, 3 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  ג'יימס ארקין, South Carolina Senate debate scrapped after virus testing fight, באתר פוליטיקו, 9 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  ג'יימס ארקין, Jaime Harrison shatters Senate fundraising record for South Carolina race, באתר פוליטיקו, 11 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  ויקטוריה בקימפיס, Jaime Harrison sets Senate fundraising record in race against Lindsey Graham, באתר הגרדיאן, 11 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  פיל מקאוסלנד, South Carolina voters with no insurance, deep medical debt swayed by health care, באתר NBC News‏, 29 בפברואר 2020 (באנגלית)
↑  אנדרו דסידריו, Graham fends off Harrison in South Carolina Senate race, באתר פוליטיקו, 3 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  ניאל סטיינג', Winners and losers from 2020's election, באתר The Hill‏, 4 בנובמבר 2020 (באנגלית)
↑  נטשה קורקי, הולי אוטרביין וכריסטופר קדלגו, Harrison selected as Biden’s DNC chair, באתר פוליטיקו, 14 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  דן מריקה, Jaime Harrison officially elected Democratic National Committee chair, באתר CNN‏, 21 בינואר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018018997  VIAF: 13152380025101760516   WorldCat (עם VIAF): 13152380025101760516
מאבק האינווסטיטורה

הקיסר היינריך הרביעי ממתין לאפיפיור גרגוריוס השביעי מחוץ לקנוסה באחד משיאי מאבק האינווסטיטורה (ציור מהמאה ה-19)
מאבק האינווסטיטורה הוא מאבק בין הקוריה הרומאית והאפיפיורים לבין המלכים החילוניים של אירופה ובייחוד קיסרי האימפריה הרומית הקדושה, בשאלת סמכות מינוי הבישופים (אינווסטיטורה). עיקרו של מאבק זה התרחש במאות ה-11 וה-12, והוא היה המאבק הגדול ביותר בין שליטים חילוניים לבין הכנסייה באירופה עד לרפורמציה הפרוטסטנטית, כ-400 שנים מאוחר יותר. מאבק האינווסטיטורה עיצב את היחסים בין הקיסרות הרומית הקדושה ושאר מדינות מערב אירופה לבין הכנסייה. ניצחונה של הכנסייה במאבק זה הפך אותה לגורם החזק באירופה, ואת האפיפיור לשליט בלתי מעורער בממסד זה.
תחילתו של מאבק האינווסטיטורה בשורה של מאבקים בין האפיפיור גרגוריוס השביעי לבין הקיסר היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בתחילה הייתה ידו של האפיפיור על העליונה, והקיסר השפיל את עצמו בהליכה לקנוסה, אך מאוחר יותר הצליח הקיסר, באמצעות פלישה צבאית, להשתלט על רומא ולהביא לסילוק האפיפיור ממנה. מאבק האינווסטיטורה המשיך גם לאחר מותם של גרגוריוס והיינריך הרביעי. היינריך החמישי נכנס גם הוא לעימותים כנגד האפיפיורים בימיו, ולאחר שורה של מאבקים וקרבות הסתיים, בשנת 1122, מאבק האינווסטיטורה בחתימת קונקורדט וורמס בין האפיפיור קליקסטוס השני לבין היינריך החמישי. עיקרו של מאבק זה היה באיטליה ובשטחי הקיסרות הרומית הקדושה, אך התקיימו עימותים סביב נושא זה בתקופה זו גם באנגליה ובצרפת.