stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדולפו פרס אסקיבל
ביוגרפיה

אסקיבל נולד בבואנוס איירס בשנת 1931 לדייג שהיגר מגליסיה שבספרד. אמו נפטרה כשהיה בן שלוש, ולמרות עוניו למד בבית הספר לאמנויות יפות של מנואל בלגרנו ובאוניברסיטה הלאומית בלה פלאטה, שם הוכשר כצייר ופסל. בסופו של דבר הגיע אסקיבל למשרת פרופסור ולימד במסגרות שונות. בין השאר אסקיבל לימד קבוצות של נוצרים פציפיסטים ובשנת 1974 עזב את ההוראה על מנת לעסוק בעזרה לעניים באמריקה הלטינית.
לאחר ההפיכה הצבאית ב-1976 ועלייתו לשלטון של חורחה רפאל וידלה החל אסקיבל לקשר בין ארגונים לזכויות אדם במדינה. בנוסף על כך, אסקיבל הקים ארגונים לתמיכה במשפחות הרוגי המלחמה המלוכלכת ותמך בארגון אמהות פלאסה דה מאז'ו. בשנת 1977 הוא נאסר העל ידי המשטרה הפדרלית ועונה ללא משפט למשך 14 חודשים.
ב-10 בדצמבר 1980 קיבל פרס נובל לשלום. הוא תרם את כספי הפרס לצדקה. הוא מונה לפרופסור ללימודי שלום וזכויות אדם באוניברסיטת בואנוס איירס בשנת 1998. בזמן 2011 הביע אסקיבל התנגדות עזה למעורבות האירופית במלחמת האזרחים בלוב והזהיר מפני התערבות במלחמת האזרחים בסוריה. ביוני 2017 התבטא בעד שלטונו ניקולאס מדורו בוונצואלה וטען כי ונצואלה "עוברת ניסיון הפיכה בתזמור ארצות הברית".
אדולפו רואיס קורטינס

אדולפו רואיס קורטינס
אדולפו רואיס קורטינס (בספרדית: Adolfo Tomás Ruiz Cortines, [נהגה: aˈðolfo ˈrwis korˈtines]; ‏30 בדצמבר 1889 – 3 בדצמבר 1973) היה נשיא מקסיקו ה-47. קורטינס היה פוליטיקאי מקסיקני חבר המפלגה המוסדית המהפכנית (PRI), וכיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1952–1958. זכור בעיקר בשל מתן זכות הצבעה לנשים בבחירות לנשיאות שניתנה באישורו.
ביוגרפיה

אדולפו רואיס קורטינס, יליד 1890 ממדינת וראקרוס, היה בנם של אדולפו רואיז טג'דה ומריה קורטינס קוטרה. הייתה לו אחות אחת, מריה. אביו נפטר חודשיים לפני שנולד. המשפחה עברה להתגורר אצל חוסה גבריאל קוטרה קלזאדה, אחיה של סבתו מצד אמו. רואיס קורטינס אמר כי דודו גבריאל לימד אותו "ערך הסדר האישי, הערצה לאנשים תומכי הרפורמות והצורך בסדר בכל היבטי החיים."
רואיס קורטינס למד בבית הספר היסודי הישועי הצמוד למקדש לה פסטורה. ב-21 בספטמבר 1901 נכנס למכון וראקרוסנו, שם סיים ארבע שנות לימודי תיכון. בסוף 1905, בגיל שש עשרה, עזב את המכון והחל לעבוד כמנהל חשבונות בחברת בגדים מסחרית, שם שהה עד 1912.
רואיס קורטינס נלחם לצד הפלג 'החוקתי' בראשות ונוסטיאנו קאראנסה במהלך המהפכה המקסיקנית. בשנת 1926 הוענק לו עיטור "ותיק המהפכה, דרג התקופה השנייה: שנים 1913-1916". רואיס קורטינס היה מעורב בממשלותיהם של הנשיאים לאסרו קארדנאס (1934-1940) ומנואל אבילה קמאצ'ו (1940-1946). הוא כיהן בתפקיד מושל מדינת וראקרוס ומאוחר יותר מזכיר הפנים תחת הנשיא מיגל אלמאן ולדס (1946-1952), שקבע אותו ליורשו.
בין השנים 1952–1958 כיהן בתפקיד נשיא מקסיקו. במהלך ממשלתו הוא החל תפנית למודרניזציה וננקטו צעדים לרפורמה בחקלאות, הוא הפקיע אחוזות גדולות זרות בצפון הארץ וקבע מחירי ערבות לגידולים, התעשייה קודמה, הוא הקים את תוכנית פיתוח ימי, שנקראה מארצ'ה מאר (Marcha Mar); וועדת החשמל הפדרלית העניקה את שירותיה ליותר משש מאות יישובים.
רואיס קורטינס הקים את הבונוס לעובדי ציבור בשנת 1954; ונתן זכויות אזרח מלאות לנשים. בסיום נשיאותו הוחלף באדולפו לופס מטאוס. קורטינס רואיס התחתן ב-31 בדצמבר 1915 עם לוסיה קרילו גוטיירס. הם היו הורים לשלושה ילדים: מריה כריסטינה, לוסיה ואדולפו. הם התגרשו בשנת 1935. בתחילת 1941 התחתן בשנית עם מריה איזגווייר. בשנת 1953 נולדה בתו פלור.
רואיס קורטינס פרש מהפוליטיקה לאחר מות בנו בשנת 1962. אדולפו רואיס קורטינס נפטר בווראקרוס ב-3 בדצמבר 1973. כהונתו של הנשיא רואיס קורטינס התאפיינה בצנע. הוא לא השתמש במכוניות רשמיות, הוא העדיף להסיע את עצמו מהבית לעבודה. הוא לא העדיף אף אחד מחבריו וגם לא היה מיליארדר כשעזב את הנשיאות, זאת בשונה מקודמו, מיגל אלמאן ולדס, שאגר הון עתק דרך הונאות ושחיתות שלטונית בתקופת כהונתו.
See You Again (שיר של קארי אנדרווד)

See You Again (בעברית: נתראה שוב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Blown Away. השיר יצא לאור ב-9 ביולי 2012, על ידי חברת התקליטים אריסטה נאשוויל, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השני במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, הילרי לינדזי ודייוויד הודג'ס והופק על ידי מארק ברייט. בטקס פרסי מוזיקת העולם שהתקיים בשנת 2013, קיבל השיר שתי מועמדויות: "שיר העולם הטוב ביותר" ו-"הווידאו קליפ הטוב ביותר". השיר לא הצליח לזכות באף אחת מתוך המועמדויות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-30 מיליון השמעות.
הצלחה

השיר זכה להצלחה נאה, כאשר הגיע למקום השביעי במצעד שירי הקאנטרי ולמקום השני במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד משירי הקאנטרי הנמכרים ביותר במדינה באותה השנה בה יצא.
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-26 ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2013.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הקאנטרי איירפליי | 2 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 45 |  |
|  קנדה | מצעד שירי הקאנטרי | 2 |  |
|  קנדה | AC | 25 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 26 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הקאנטרי איירפליי | 15 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 15 באפריל 2013 | רדיו קאנטרי | — |
| ארצות הברית | 26 באוגוסט 2013 | רדיו להיטים עכשוויים |  |
הערות שוליים

↑  קארי אנדרווד, הילרי לינדזי, דייוויד הודג'ס
1 2  Blown Away - Carrie Underwood | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-07-09
1 2  Release group “Blown Away” by Carrie Underwood - MusicBrainz, musicbrainz.org
1 2  Carrie Underwood - Blown Away, Discogs (באנגלית)
↑  Carrie Underwood, Billboard
↑  Carrie Underwood – See You Again (באנגלית), נבדק ב-2020-07-09
1 2  WebCite query result, www.webcitation.org
↑  Blown Away, נבדק ב-2020-07-09
↑  Carrie Underwood, Billboard
↑  Carrie Underwood, Billboard
1 2  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Hot Country Songs - Year-End, Billboard
↑  Hot/Modern/AC Future Releases | Hot Adult Contemporary Rock Songs and Release Dates | ..., All Access (באנגלית)
| קארי אנדרווד |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | Some Hearts • Carnival Ride • Play On • Blown Away • Storyteller • Cry Pretty • My Gift • My Savior • Denim & Rhinestones |  |
| אלבומי להיטים | Greatest Hits: Decade #1 |  |
| אלבומי וידאו | The Blown Away Tour: Live |  |
| סיבובי הופעות | Some Hearts • Play On • Blown Away • 	Storyteller • Ripcord • Cry Pretty • Denim & Rhinestones |  |
| ערכים קשורים | My Gift: A Christmas Special from Carrie Underwood |  |
| קארי אנדרווד – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Some Hearts | "Jesus, Take the Wheel" • "Some Hearts" • "Don't Forget to Remember Me" • "Before He Cheats" • "Wasted" |  |
| Carnival Ride | "So Small" • "All-American Girl" • "Last Name" • "Just a Dream" • "I Told You So" |  |
| Play On | "Cowboy Casanova" • "Temporary Home" • "Undo It" • "Mama's Song" • "Home Sweet Home" |  |
| Blown Away | "Good Girl" • "Blown Away" • "Two Black Cadillacs" • "See You Again" |  |
| Greatest Hits: Decade #1 | "Something in the Water" • "Little Toy Guns" |  |
| Storyteller | "Smoke Break" • "Heartbeat" • "Church Bells" • "Dirty Laundry" |  |
| Cry Pretty | "Cry Pretty" • "Love Wins" • "The Champion" • "Southbound" • "Drinking Alone" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Just Stand Up!" • "Remind Me" • "Can't Stop Lovin' You" • "Somethin' Bad" • "The Fighter" • "If I Didn't Love You" |  |
| סינגלים אחרים | "Inside Your Heaven" • "I'll Stand by You" • "Ever Ever After" • "Praying for Time" • "There's a Place for Us" • "Hallelujah" • "Ghost Story" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: f7e4fd62-957f-4506-9a5c-728f142375f5
UKIP

| --- | --- |
סמליל המפלגה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מייסד:  Alan Sked 
 מנהיגים:  ניל המילטון
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 אידאולוגיות:  פופוליזם ימני אירוסקפטיות שמרנות ליברליזם כלכלי אסלאמופוביה לאומנות
 מטה:  בית לקסדרום, ניוטון אבוט, מחוז דבון
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין רדיקלי
 ארגונים בינלאומיים:  הברית לדמוקרטיה ישירה באירופה 
 צבעים רשמיים:  סגול-צהוב
 נציגויות בפרלמנטים
 האספה של ויילס:  1 / 60
 אספת לונדון:  1 / 25
 בית הלורדים:  1 / 795
 ukip.org
 
UKIP (ראשי תיבות של: UK Independence Party, או בתרגום חופשי, "מפלגת העצמאות של הממלכה המאוחדת") היא מפלגה ימנית פופוליסטית ואירוסקפטית בבריטניה. נוסדה ב-1993 ומגדירה את עצמה בחוקתה כ"דמוקרטית ליברטריאנית". בין 2006 ל-2009 ובין 2010 ל-2016 כיהן כיושב-ראש נייג'ל פרג'. תחתיו הגיעה לשיא הפופולריות שלה בבחירות לפרלמנט האירופי 2014, שם הגיעה למקום הראשון עם 27.5% מהקולות ו-24 מושבים, ובבחירות הכלליות בבריטניה (2015), עם 12.6% מכלל הבוחרים, אף שלא השיגה מושב. לאחר הניצחון במשאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016), התפטר פרג' בנימוק שמטרותיו הושגו, והמפלגה ספגה מפלה כבדה בבחירות הכלליות בבריטניה (2017) וירדה ל-1.8% מכלל הבוחרים. מאז החליפה חמישה יושבי-ראש, ונכון ל-2022, מנהיג אותה ניל המילטון.
מצע

אחד העקרונות המרכזיים של המפלגה הוא התנתקות חד צדדית מהאיחוד האירופי, האספה האירופית לענייני הגירה והאספה האירופית לענייני זכויות אדם, כדי "לאפשר לנו לגרש פושעים וטרוריסטים זרים על פי הצורך" ובמקביל "לאפשר לנו לתת מקלט מדיני אותנטי בהתאם למחויבויותינו הבינלאומיות". כמו כן, המפלגה מעוניינת לצמצם את היקף ההגירה לתוך בריטניה ולהקפיא ל-5 שנים מתן מעמד של תושבי קבע למהגרים תוך ביסוס מדיניות ההגירה על יכולת מקצועית גרידא.
במצע של 2010 הובעה תמיכה בהעלאה של כ-40% בתקציב ההגנה, בין השאר כדי לרכוש 3 נושאות מטוסים חדשות. המפלגה תומכת בחיים משותפים בין שני אנשים מאותו מגדר אך מתנגדת לכינון מעמד חוקי שכזה (כגון נישואין).
בנושא המלוכה, פרג' קרא בעבר לחזור ולהבטיח כי כל עובדי המדינה יישבעו ישירות לכתר ולא למדינה. כמו כן, מצע המפלגה הציע להשיב חלק מאחוזות הכתר למשפחה המלכותית, וכך לייתר את הצורך בקצבה שנתית.
הישגים בבחירות

| שנת בחירות | # בוחרים סה"כ |  % מסך הבוחרים | # מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | 105,722 | 0.3% | 0 |
| 2001 | 390,563 | 1.5% | 0 |
| 2005 | 603,298 | 2.2% | 0 |
| 2010 | 919,546 | 3.1% | 0 |
| 2015 | 3,881,129 | 12.6% | 1 / 650 |
| 2017 | 593,852 | 1.8% | 0 |
| 2019 | 22,817 | 0.1% | 0 |
| שנת בחירות | # סה"כ בוחרים |  % מסך הבוחרים | # מושבים | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | 155,487 | 1% | 0 / 87 | 8 |
| 1999 | 696,057 | 6.7% | 3 / 87 | 4 |
| 2004 | 2,650,768 | 16.1% | 12 / 87 | 3 |
| 2009 | 2,498,226 | 16.6% | 13 / 87 | 2 |
| 2014 | 4,376,635 | 27.5% | 24 / 87 | 1 |
| 2019 | 554,463 | 3.2% | 0 / 87 | 8 |
הישגים בבחירות > הבחירות לפרלמנט האירופי 2014

במרץ 2014, הכריזה רשות התקשורת הבריטית (Ofcom) על מתן מעמד של "מפלגה עיקרית" ל UKIP, עבור הבחירות לפרלמנט האירופי (אך באופן מוגבל רק באנגליה וויילס). הגדרה זו נותנת למפלגה אותו משקל שידור כמו שלוש המפלגות הגדולות.
בבחירות אלו קיבלה המפלגה יותר קולות (27.49%) מכל מפלגה אחרת בבריטניה וקיבלה עוד 11 מושבים. המפלגה זכתה במושב בכל אחד מאזורי הבחירה ואפילו (בפעם הראשונה) בסקוטלנד, הישג אשר כונה על ידי פרג' "פריצת דרך". בחירות אלו היו לפעם הראשונה בתולדות בריטניה שמפלגה אחרת ממפלגת הלייבור והמפלגה השמרנית, קיבלה את מרבית הקולות.
הישגים בבחירות > בחירות משנה לבית הנבחרים 2014

ב-10 באוקטובר 2014 הצליחה המפלגה לקבל מושב ראשון בבית הנבחרים הבריטי, לאחר שחבר המפלגה השמרנית דאגלס קרסוול, עזב את סיעתו והצטרף למפלגת העצמאות ניצח בבחירות חוזרות כמועמד מטעמה. הוא הושבע לפרלמנט הבריטי ב-13 באוקטובר 2014. לאחר מכן ערק מהמפלגה השמרנית גם מארק רֶקלֶס, הנציג מרוֹצֶ'סטֶר וסְטְרוּד, וניצח בבחירות המשנה ב-20 בנובמבר. קרסוול עזב את המפלגה והפך לחבר פרלמנט עצמאי ב-2017, ורקלס הפסיד את מושבו בבחירות 2015. השניים היו צירי המפלגה היחידים בפרלמנט הבריטי אי-פעם, וקרסוול היה היחיד שזכה במושב כשהוא מתמודד מטעם המפלגה.
הישגים בבחירות > בחירות 2015

יוקי"פ ניהלה מערכה אגרסיבית בחודשים שלפני הבחירות הכלליות ב-2015, ולאור התנופה שיצרו שני העריקים מהמפלגה השמרנית הכריז פרג' כי הוא צופה ניצחון גדול ושיער כי מושבים רבים ייפלו לידי המפלגה. במקביל, הסתבכו חברי המפלגה בכמה תקריות מתוקשרות, כמו הקלטתה של חברת המועצה בדרום תאנט רוזאן דנקן שאמרה "האנשים היחידים שיש לי בעיה עמם הם כושים." יוקי"פ ריבעה את מספר הקולות שקיבלה ביחס ל-2015 והגיעה לכמעט 3.9 מיליון, או 12.6%, השלישית מבחינה זו. מתמודדיה הגיעו למקום השני ב-120 מחוזות בחירה; אך מבין שני ציריה בווסטמינסטר, רק דגלאס קארסוול הצליח להיוותר כחבר פרלמנט. מרק רקלס הובס ברוצ'סטר וסטרוד בהפרש ניכר. פרג' הפסיד במחוז דרום תאנט. בבחירות למועצות האזוריות, הייתה זו של דרום תאנט הראשונה אי-פעם בה השיגה יוקי"פ עם שליטה, עם 33 חברים מתוך 56.
הישגים בבחירות > בחירות 2017

לאחר הבטחת פרישת בריטניה מהאיחוד האירופי והתפטרותו של המנהיג הכריזמטי פרג', קרסה יוקי"פ בבחירות הכלליות. היא קיבלה 593,852 קולות בלבד, בערך שביעית מהישגה בקודמות, ולא הצליחה שוב להיכנס לבית הנבחרים. פול נאטל, מחליפו של פרג', התפטר ומוחלף זמנית על ידי סטיבן קראוטר. באפריל 2018 נבחר לבסוף ג'ררד באטן. בדצמבר עזב פרג' את המפלגה בטענה שבאטן מקדם אסלאמופוביה ותמיכה בטומי רובינסון.
הישגים בבחירות > הבחירות לפרלמנט האירופאי 2019

בעת הבחירות לפרלמנט האירופי 2019 שהתקיימו ב-23 במאי, איבדה יוקי"פ כשבע שמיניות מבוחריה. רק 554,463 הצביעו בעדה.
הקמפיין שלה נפגע עקב מספר שערוריות, בין היתר כשחבר פרלמנט מטעמה נתגלה כתומך באפרטהייד. היא ירדה מן המקום הראשון בין המפלגות הבריטיות בפרלמנט האיחוד למקום השמיני, ואף נציג מטעמה לא נכנס.
היחס לישראל וליהדות

מפלגת העצמאות הבריטית מפגינה עמדות פרו-ישראליות ואף קיימת בה שדולה של תומכי ישראל, הקרויה "ידידי ישראל במפלגת העצמאות הבריטית" (UKIP Friends of Israel). יש אמנם ב-UKIP, גם גוף פרו פלסטיני מקביל, אך הוא קטן יותר ואיננו נתמך על ידי מנהיג המפלגה. חברי הפרלמנט האירופי מטעם המפלגה התנגדו למשל לקריאות להשעות את הסכמי הסחר עם ישראל והתנגדו לעזרה האירופאית לרשות הפלסטינית, בטענה שחלקה מופנה לבתי ספר המחנכים את הדור הבא לג'יהאד ולפעולות התאבדות ומלמדים "איך לטהר את ארצם מהיהודים הציוניים הרשעים". מנהיג המפלגה דאז פרג' אף אמר שהוא "מבין מדוע ישראל נוטה לדאגה עמוקה, כששכנותיה מצהירות בפומבי שהן מעוניינות למחוק אותה מעל פני כדור הארץ".
ב-13 באוקטובר 2014, כשנערכה בפרלמנט הצבעה לא-מחייבת על האפשרות להכיר במדינה פלסטינית, היה חבר המפלגה דאגלס קארסוול, שהושבע באותה ישיבה ממש, בין שלושת הצירים הבודדים שנאמו באותו דיון בעד ישראל ונגד הכרה חד צדדית במדינה הפלסטינית.
במפלגה קיימות גם תופעות אנטישמיות, אך היא ככלל מתנגדת לאנטישמיות, גם מעבר לתמיכתה בישראל. פרג' אף התייצב לצד היהודים והמוסלמים במאבק על השחיטה הכשרה, והצהיר כי היא הומנית יותר משיטות אחרות, בניגוד לדעתם של ארגוני זכויות בעלי חיים.
במהלך 2014 כאשר רשויות מקומיות בבריטניה (עיריית ברדפורד, לסטר ודאדלי) החלו לקדם העברת חוקים והחרמה כללית של ישראל (סחר, תיירות, קשרים אקדמאיים) התייצבו חברי UKIP לצד ישראל.
ראשי המפלגה

| # | מנהיג | כהונה | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלאן סקד | 1993–1997 |  |
| - | קרייג מקינלי | 1997 |   |
| 2 | מייקל הולמס | 1997–2000 | חבר הפרלמנט האירופי בשנים 1999–2004 |
| 3 | ג'פרי טיפורד | 2000–2002 | חפ"א בשנים 1999–2009 |
| 4 | רוג'ר קנפמן | 2002–2006 | חפ"א בשנים 2004–2009 |
| 5 | נייג'ל פרג' | 2006–2009 | חפ"א מאז 1999 |
| 6 | לורד פירסון מראנך | 2009–2010 |  |
| - | ג'פרי טיפורד | 2010 |  |
| (5) | נייג'ל פרג' | 2010–2016 |  |
| (7) | דיאן ג'יימס | 16 בספטמבר – 4 באוקטובר 2016 |  |
| (8) | פול נאטל | 28 בנובמבר 2016 – 8 ביוני 2017 |  |
| (9) | הנרי בולטון | 29 בספטמבר 2017 – 17 בפברואר 2018 |  |
| (10) | ג'ררד באטן | 14 באפריל 2018 – 2 ביוני 2019 |  |
| (11) | ריצ'רד בריין | 10 באוגוסט 2019 – 30 באוקטובר 2019 |  |
ראו גם

המפלגה הלאומית הסקוטית
הערות שוליים

↑  UKIP 2010 Manifesto, עמ' 13.
↑  Bryn Morgan. "General Election results, 1 May 1997" (PDF). House of Commons Library. p. 6. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bryn Morgan. "General Election results, 7 June 2001" (PDF). House of Commons Library. p. 11. נבדק ב-17 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2005 General election results". UK Political Info. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Election 2010 Results". BBC News. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "UNITED KINGDOM ELECTIONS TO THE EUROPEAN PARLIAMENT, 9th JUNE 1994". demon.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2015-12-27. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UK Results - after 12 out of the 12 regions declared". BBC News. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "European Election: United Kingdom Result". BBC News. 14 ביוני 2009. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "European Election 2009: UK Results". BBC News. 8 ביוני 2009. נבדק ב-22 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ukip wins first parliamentary seat with former Tory MP Douglas Carswell, הגרדיאן, 10 באוקטובר 2014
↑  רוונה מייסון, Ukip win in Rochester and Strood piles pressure on David Cameron, הגרדיאן, 21 בנובמבר 2014.
↑  General Election 2015 results: Here's who came second in every seat, including 120 silver medals for Nigel Farage and Ukip; UKIP is running its first council after landslide victory in Thanet - Nigel Farage's target seat. These are the places that Ukip will target in the next five years
↑  "British Jews should be ashamed of not standing up to UKIP",‏ 21 במאי 2014, "הארץ"
↑  "UKIP Leader Nigel Farage Supports Israel,‏ 22 ביולי 2013, The Algemeiner
↑  "Confronting anti-Semitism and Israel hatred in the UK",‏ 11 ביולי 2013
↑  האתר של ידידי ישראל חברי מפלגת העצמאות הבריטית
1 2  Why the creation of a 'European' identity necessitates unashamed antisemitism from Brussels,‏ 6 ביולי 2012, Mail Online
↑  "UK Parliament Votes To Recognise State Of Palestine In Non-Binding, Anti-Israel Supportrs' Motion",‏ 13 באוקטובר 2014
↑  UKIP rocked by Holocaust row and BNP members, as leader Nigel Farage admits the party cannot vet all of its candidates,‏ 25 באפריל 2013, Mail Online
↑  מתן אשר, תופעה: ערים בבריטניה מצטרפות לחרם על ישראל, באתר "מידה", 25 בדצמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416361205171  GND: 1041406436  LCCN: n2005073351  NKC: ko2016927176  SUDOC: 178400688  UKPARL: GcWDomat  VIAF: 147958869   WorldCat (עם VIAF): 147958869 
נייג'ל פרג', מנהיג המפלגה בשנים 2010–2016
אברהם שפירא (פצ'י)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בספטמבר 1935 (בן 89) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
אברהם שפירא (פצ'י) (נולד ב-1935 בחיפה) הוא עורך והיסטוריון תרבותי, מורה, חוקר ומנהיג תרבותי, ממובילי "חוג שדמות" לגיבוש זהות יהודית-חילונית.
ביוגרפיה

אברהם שפירא נולד בחיפה במשפחת פועלים; גדל והתחנך ברוחה של 'ארץ ישראל העובדת'. היה חבר בתנועת הנוער "התנועה המאוחדת". לאחר שהשלים לימודיו בבית-הספר התיכון "חוגים", שם היה תלמידו של ברוך קורצווייל, שהשפיע רבות על דרכו בעתיד, התגייס לצה"ל ושירת בנח"ל.
חבר קיבוץ יזרעאל משנת 1955. היה רועה צאן ועובד מטעים. בשנים 1960‏–1962 למד לימודי יהדות ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים. תוך כדי תקופה זו ייסד וערך את כתב העת "שדמות", ויצר גשר בין גדולי הרוח היהודית וחכמת ישראל בירושלים, מרטין בובר, שמואל הוגו ברגמן, גרשם שלום, עקיבא ארנסט סימון, נתן רוטנשטרייך ואחרים - לבין התנועה הקיבוצית ובייחוד הדור השני בה.
בעת עריכת "שדמות", שהתמיד בה עד 1970, ריכז סביב כתב-העת חבורה של יוצרים ומחפשי–דרך מכל זרמי התנועה הקיבוצית ("חוג שדמות"). יזם יחד עם עמוס עוז, סמוך למלחמת ששת הימים, את הקובץ "שיח לוחמים" והיה עורכו. בקובץ כונסו עדויות הלוחמים בני התנועה הקיבוצית, והוא הפך במשך הזמן לאחת התעודות החשובות של עולמם הרוחני של בני הארץ, באותה עת.
בד בבד עם עבודתו הרוחנית והחינוכית, והעבודה במטעי הקיבוץ, בשנים 1968 – 1991 שימש חבר מערכת "ספרית אפקים" בהוצאת עם עובד. אז ייסד את ספריית "ארון ספרים יהודי" בהוצאת עם עובד, שהוא עורכה. במסגרות אלה יזם ספרים וחיבורי-יסוד רבים, טיפח וליווה סופרים, הוגים וחוקרים. עשה עבודת דוקטורט בבית הספר למדעי היהדות של אוניברסיטת תל אביב, נושא העבודה היה: "מבנים דואליים בהגותו של מ.מ. בובר", היא נעשתה בהדרכת פרופסור אוריאל טל ואושרה ב-1984.
בשנת 1975 היה שותף לכינון מרכז ללימודי יהדות באורנים - המכללה האקדמית לחינוך. בשנת 1985 הוזמן ללמד בחוג לפילוסופיה יהודית ולאחר מכן בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב ומונה לפרופסור באוניברסיטה.
לאורך שנים מיזג את עבודתו כחוקר וכמורה אקדמי עם מפעליו בתחומי "ארון הספרים היהודי" של זמננו. בין השאר יזם את מפעל "מקרא לישראל" – פירוש מדעי-היסטורי למקרא, והיה מרכז המערכת שלו בשנים 1981 – 1989. כינס וערך כתבים של גרשם שלום עוד בחייו, ולאחר פטירתו מונה לעורך אחראי של "מפעל כתבי גרשם שלום" בהוצאת עם עובד. וכן היה אחראי ללימודי יהדות וציונות במכללה לביטחון לאומי של צה"ל, ועיצב בה תוכניות לימודים בתחומים אלו.
זכה בפרס אבי חי על פועלו לקירוב בין דתיים לחילוניים בישראל.
ספריו

אור החיים ב"יום קטנות": משנת א"ד גורדון ומקורותיה בקבלה ובחסידות, תל אביב: עם עובד תשנ"ו 1996.
חוגים לדיון ושיח ביצירות ספרות, האוניברסיטה העברית בירושלים – המרכז לחינוך מבוגרים, 1973.
הרוח במציאות: מגמות העיצוב בהגות בובר, ירושלים: מוסד ביאליק בשיתוף בית-הספר למדעי היהדות באוניברסיטת תל אביב, תשנ"ד-1994.
לקריאה נוספת

שלום רצבי, הערות על משנת גורדון לאור מקורותיה היהודיים, בתוך: בעיונים בתקומת ישראל, 8, 1998.
שרה שטרסברג-דיין, א"ד גורדון ומקורותיו בהגות היהודית, בתוך: במדעי היהדות, 36, תשנ"ו, 1996.
הערות שוליים

↑   רוביק רוזנטל, "קיבוץ ויהדות": כך ניסו הקיבוצים להתרחק מהמסורת אך גם לשמור עליה, באתר הארץ, 21 בינואר 2019
↑  לילי גלילי, היום יש כאלה שיורים ויש כאלה שבוכים, באתר הארץ, 27 במאי 2001
↑  מיכאל ששר, התקווה של גרשום שלום, מעריב, 30 במרץ 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267948105171  BnF: cb12905131r (data)  CiNii: DA14890063  GND: 1055805095  ISNI: 0000 0001 1077 020X  LCCN: n84023990  NKC: jx20091216007  NLA: 35492687  NTA: 072675055  RERO: 02-A003792656  SUDOC: 080922805  Trove: 972774  VIAF: 92571869   WorldCat (עם VIAF): 92571869
See Emily Play

"See Emily Play" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד, שיצא לאור כסינגל השני שלהם ב-16 ביוני 1967 בחברת התקליטים קולומביה. השיר נכתב על ידי הסולן המקורי סיד בארט, ויצא כסינגל שאינו כלול באלבום, אך הופיע כרצועה הפותחת של Pink Floyd, המהדורה האמריקאית של אלבום הבכורה של הלהקה The Piper at the Gates of Dawn.
השיר נכתב על ידי בארט בעקבות ההופעה Games for May, והפך ללהיט טופ 10 כשיצא בבריטניה חודש לאחר מכן. הלהקה הופיעה שלוש פעמים ב-Top of the Pops, שם בארט החל להראות סימנים של התנהגות לא יציבה, מה שהוביל בסופו של דבר לעזיבתו את הלהקה בתחילת 1968. למרות שפינק פלויד ביצעו את השיר לעיתים רחוקות בהופעות חיות, הוא הוקלט לאחר מכן על ידי מספר אמנים שונים ונחשב לסינגל פופ פסיכדלי קלאסי.
כתיבה

"See Emily Play" ידוע גם בשם "Games for May", על שם קונצרט חינמי שנערך ב-12 במאי 1967 באולם המלכה אליזבת בגדה הדרומית של לונדון, בו הופיעה פינק פלויד. זו הייתה ההופעה הראשונה שבה הקימה הלהקה מערכת צליל קוואדרופוני, שתהיה מאפיין קבוע של הופעות עתידיות.
על פי הדיווחים, השיר היה על נערה בשם אמילי, שבארט טען כי ראה בזמן שישן ביער לאחר שלקח סם פסיכדלי. על פי A Saucerful of Secrets: The Pink Floyd Odyssey, מאת ניקולס שפנר, אמילי היא אמילי יאנג המכובדת, בתו של ויילנד יאנג, הברון קנט השני ומכונה "תלמידת בית הספר הפסיכדלית" ב-UFO Club. חברתו דאז של בארט, ליבי גאוסדן, חולקת על תיאוריה זו – היא אמרה שהיא וסיד דנו בנישואים, וש"אמילי" יהיה שמו של ילדם הראשון. הבסיסט רוג'ר ווטרס אמר מאוחר יותר כי היערות המוזכרים בשיר היו ממוקמים ליד גבעות גוג מגוג ליד קיימברידג'.
יש הטוענים כי אפקט גיטרת הסלייד הופק על ידי בארט באמצעות מצית זיפו, אך במקומות אחרים הוא השתמש בסרגל פלסטיק.
הרכבת המתוארת על עטיפת הסינגל צוירה על ידי בארט.
הקלטה

המפיק נורמן סמית' ניסה לשחזר את הצליל של הסינגל הראשון שלהם, "Arnold Layne", שהופק על ידי ג'ו בויד, על ידי חזרה לאולפני סאונד טכניקס בלונדון ב-18 במאי 1967 מכיוון שהוא לא הצליח לקבל את אותו הצליל באולפני אבי רוד המתקדמים יותר. פרטי ההקלטה המדויקים אינם ברורים בשל מחסור בניירת בארכיון EMI. המהנדס ג'ף ג'ארט נזכר שהשיר הוקלט בצורה ארוכה הרבה יותר, ולאחר מכן נערך לשחרור הסינגל. ההקלטה כללה קלטות לאחור ושימוש רב בהד ובהדהוד; גשר הפסנתר הראשון בין הפזמון הראשון לבית השני הוקלט בקצב איטי ואז הואץ לקראת המאסטר האחרון. קלטת המאסטר בת ארבעת הרצועות נמחקה או לא הייתה במקומה. הוא כבר לא קיים ומעולם לא הופק בסטריאו אמיתי; השיר עובד מחדש לסטריאו דופוני באלבום האוסף Relics משנת 1971.
בארט, כביכול, לא היה מרוצה מהקטע הסופי של האולפן, ומחה נגד יציאתו, שנורמן סמית' העריך כי התבססה על חששו ממסחריות. במהלך סשנים של השיר דייוויד גילמור ביקר באולפן, בהזמנתו של בארט, והזדעזע מהשינויים הנתפסים באישיותו של בארט כאשר נראה שהוא לא זיהה אותו. במשך שנים רבות גילמור היה נזכר בכך, ואמר: "אני אגיד שזה היה הרגע שהוא השתנה".