stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נילי פרידלנדר
ביוגרפיה

פרידלנדר נולדה בשנת 1939 בווילנה שבליטא ערב מלחמת העולם השנייה. השם נילי הוענק לה במקור, על ידי הוריה הציונים, שבחרו את השם בעקבות האהבה לארץ ישראל בכלל, ולסיפור הגבורה של מחתרת ניל"י בפרט.
נילי נולדה זמן קצר לפני שהוריה ביקשו לעלות לארץ ישראל. מאחר שהיא לא הייתה רשומה עדיין בדרכון של הוריה, לא אישרו לה לעלות איתם. אביה פנה למשרד לביטחון המדינה, ובסופו של דבר אושרה יציאתם. המשפחה החלה במסע המפותל לארץ ישראל: הם הגיעו לאודסה, משם נסעו בטרמפים יבשתיים וימיים (באוניות ובכלי רכב אחרים) לאיסטנבול ומשם לקפריסין. בקפריסין הצליחו לעלות על אוניית הצבא הבריטי, שהייתה בדרכה לישראל, ולקחה אותם עד נמל חיפה. לאחר מסע מפרך שארך כשנה וחצי, בשנת 1941 הגיעה המשפחה לארץ ישראל והשתקעה בחיפה. הוריה היו חובבי ארכאולוגיה וטיולים בארץ ואוהבי טבע, מה שהשפיע על בחירת הקריירה של פרידלנדר בהמשך.
פרידלנדר למדה בתיכון עירוני קריית חיים והייתה עיתונאית צעירה ב"הארץ שלנו". את שירותה בצה"ל עשתה ביחידת המיעוטים (יחידה 300) שחייליה היו דרוזים, צ'רקסים וערבים נוצרים, דבר שגם כן עתיד היה לנווט את בחירות הכתיבה העיתונאיות שלה.
לאחר סיום שירותה הצבאי עברה פרידלנדר להתגורר בירושלים והחלה בלימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית. בשנת 1963, במהלך לימודי התואר הראשון, החלה לכתוב ב"מעריב".
בתחילת דרכה העיתונאית ב"מעריב" כתבה פרידלנדר בעיקר על השכונות שריתקו אותה בירושלים, ולאחר מכן הרחיבה בהדרגה את נושאי כתיבתה לכל חלקי ארץ ישראל.
לאחר מלחמת יום הכיפורים הגיעה למסקנה שציבור קוראי העיתונים לא נחשף מספיק לתכנים העוסקים בטבע בארץ.
במהלך השנים בהן כתבה עבדה בשיתוף פעולה צמוד עם פקחי רשות הטבע והגנים, שחשפו אותה להיכרות עם צמחים, צורות נוף ובעלי חיים שונים, ואף שיתפה פעולה איתם בנושאים שונים הקשורים לשמירת הטבע ועוד.
פרידלנדר אהבה לכתוב על מקומות שאינם מוכרים, חלקם בכפרי הדרוזים והצ'רקסים איתם שמרה על קשר מאז שירותה הצבאי, והקפידה לחשוף את קוראיה לטיולים פשוטים, שלא דורשים מאמץ וכסף רב על מנת ליהנות מהם.
במהלך הקריירה העיתונאית שלה כתבה פרידלנדר טורים שונים, בין היתר טור שבועי בעיתון מעריב שנקרא "סוגרת שבוע", המלצה שבועית על טיולים בעיתון סופשבוע בשם "טיול סופשבוע" ובמגזין סגנון מעריב.
בעקבות הצלחת הטור שלה במעריב, הוחלט על ידי הוצאת מעריב לאגד את כל הטורים לספר, ובשנת 1996 יצא ספרה הראשון: "קרוב לבית". הספר הפך בתוך זמן קצר לרב-מכר ופרידלנדר החלה לעבוד על ספר שני. ספרה השני אמור היה במקור לעסוק בטיולים באזור איטליה, אך עם פרוץ האינתיפאדה השנייה נפלה ההחלטה לכתוב ספר נוסף שיעסוק בישראל, ובשנת 2001 יצא ספרה: "ההנאות שבדרך: 40 סופי שבוע.
בשנת 2003 יצאה לגמלאות ממעריב לאחר 40 שנות עבודה. התגוררה בתל אביב.
ספריה

ההנאות שבדרך: 40 סופי שבוע, יצא לאור על ידי הוצאת מעריב – הד ארצי, בשנת 2001, מכיל 294 עמודים
קרוב לבית, יצא לאור על ידי הוצאת מעריב – הד ארצי, בשנת 1996, מכיל 287 עמודים
הערות שוליים

↑  אביב לביא, מה מאיים על האלה העתיקה בצפון הארץ?, באתר nrg‏, 22 בינואר 2011
↑  אביבה לורי, לא כל הנאה צריכה להיות אטרקציה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2001
מאת עירית רוזנבלום, לילה בספסופה, באתר הארץ, 25 במרץ 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458334105171  ISNI: 0000 0000 3480 3515  LCCN: n96102457  VIAF: 9117957   WorldCat (עם VIAF): 9117957
ניצחון גלתיאה (רפאל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רפאל
 תאריך יצירה:  1512
 טכניקה וחומרים:  פרסקו
 ממדים בס"מ
 רוחב:  225 ס״מ 
 גובה:  295 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרנסנס הגבוה 
 מיקום:  וילה פארנזינה רומא שבאיטליה
 
ניצחון גלתיאה (באיטלקית: Trionfo di Galatea) הוא פרסקו מעשה ידי הצייר רפאל משנת 1512. היצירה מוצגת בוילה פארנזינה ברומא.
היסטוריה

וילה פארנזינה ברומא נבנתה בין השנים 1506–1511 בידי האדריכל בלדסרה פרוצי בעבור אגוסטינו קיגי. זמן קצר לאחר השלמת החדרים החלו ציורי הפרסקו בידי טובי האמנים של התקופה, כולל פרוצי עצמו, רפאל, איל סודומה וסבסטיאנו דל פיומבו. "ניצחון גלתיאה" הוא הידוע שבין הפרסקאות והוא מוצב בחדר "גלתיאה" בוילה.
תיאור היצירה

גלתיאה (אין מדובר בגלתיאה) היא נימפת ים יפה, בתו של אל הים נראוס, המוזכרת באודיסיאה מאת הומרוס וכן בספר השלושה-עשר בשיר האפי מטמורפוזות של אובידיוס, כמושא אהבתו של הקיקלופ פוליפמוס (הנראה בפרסקו הצמוד משמאל, מעשה ידי סבסטיאנו דל פיומבו), ממנו היא מנסה להימלט.
רפאל לא תיאר בציור אף אחד מהאירועים המרכזיים של הסיפור המיתולוגי. במקום זאת הוא בחר להתרכז בהאדרת דמות הנימפה, המתוארת כשהיא מוקפת יצורים מיתולוגיים: מימין, קנטאור (חלקו אדם, חלקו סוס) חוטף נימפת ים. משמאל, טריטון (חלקו אדם, חלקו דג) חוטף נימפת ים אחרת. מאחוריהם, טריטון נוסף משתמש בקונכייה של חצוצרה אצילה (המזוהה עם טריטון) בתור חצוצרה. גלתיאה רוכבת על מרכבת-קונכייה הנגררת בידי שני דולפינים, מעליה שלושה קופידונים (או פוטי) עם חצים המכוונים לעברה. בפינה השמאלית העליונה נראה קופידון רביעי עם אשפת חיצים.
יש תנועה רבה בציור כאשר כל הדמויות נמצאות בתנועה כלשהי. גלתיאה עצמה נראית שלווה מאוד, אך גלימתה ושיערה מייצרים תחושה ברורה שהיא נעה כנגד רוח חזקה. אף כי נושא הפרסקו מרמז על מהומה, נראה שבריחה אינה עומדת בראש דאגתן של הדמויות, אשר מבטן הרב-כיווני כמעט ולא מעיד על סנטימנט היסטרי. קומפוזיציה בצורת הספרה "8" (אשר מוקדה בראשה של אלתיאה) מסייעת לציור להימנע מלהיראות כאוטי מדי.
זהו ציור מורכב האופייני לרנסאנס הגבוה. הדמויות מוצגות תוך פיתולים שמראים את הידע של רפאל באנטומיה האנושית ומזכירים את פסלי העבדים של מיכלאנג'לו, שנוצרו בערך באותו הזמן. הרוח הנושבת בעוצמה מימין גורמת לגלימה ולשיער של גלתיאה להתעופף בכיוון כמעט אופקי שמאלה. בו זמנית, זרועותיה של גלתיאה אוחזות במושכות הדולפין תוך כדי תנועה ימינה, וכך מודגש הפיתול בגופה. רפאל מבליט את השרירים של יצורי הים תוך שימוש במשחקי אור וצל (קיארוסקורו) המעניקים לדמויות מסה ותחושת תנועה במרחב, ובכך נבדלת יצירה זו מיצירות מוקדמות יותר בנושאים דומים המבוססות על קווי מתאר, כגון הולדת ונוס של סנדרו בוטיצ'לי.
הקורטיזנה "אימפריה" (אנ'), אהובתו של אגוסטינו קיגי וידידתו של רפאל, נחשבה כמודל עבור גלתיאה. עם זאת, ג'ורג'ו וזארי כתב כי רפאל לא התכוון לצייר את גלתיאה בדמותה של אישה מסוימת, אלא לייצג יופי אידיאלי. הוא יצר שילוב של איכויות שראה אצל נשים שונות.
הערות שוליים

↑  
"SALA DI GALATEA". וילה פארנזינה. (באנגלית)
1 2  
"Raphael, Galatea". אקדמיית קהאן. (באנגלית)
↑  
di Galatea "THE LOGGIA OF GALATEA". Miami University School of Creative Arts. {{cite web}}: Check |url= value (עזרה) (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 302093 
וילה פארנזינה. משמאל, פוליפמוס של סבסטיאנו דל פיומבו. מימין, ניצחון גלתיאה של רפאל
ניצחון אפל

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Dark Victory 
 בימוי:  אדמונד גולדינג 
 הופק בידי:  האל ואליס
 תסריט:  קייסי רובינסון 
 עריכה:  וויליאם הולמס 
 שחקנים ראשיים:  בטי דייוויס   ג'ורג' ברנט   המפרי בוגרט   ג'רלדין פיצג'ראלד   רונלד רייגן
 מוזיקה:  מקס שטיינר
 צילום:  ארנסט הולר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, First National, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 באפריל 1939
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ניצחון אפל (באנגלית: Dark Victory) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1939 בבימויו של אדמונד גולדינג. בסרט מככבים בטי דייוויס, ג'ורג' ברנט, המפרי בוגרט, ג'רלדין פיצג'ראלד ורונלד רייגן. תסריט הסרט נכתב על ידי סיסי רובינסון ומבוסס על מחזה כושל בעל אותו שם שנכתב על ידי ג'ורג' ברוואר וברטרם באלש משנת 1934.
צוות שחקנים

בטי דייוויס - ג'ודית' טראהן
ג'ורג' ברנט - ד"ר פדריק סטיל
המפרי בוגרט - מייקל או'לארי
ג'רלדין פיצג'ראלד - אן קינג
רונלד רייגן - אלק האם
הנרי טרברס - ד"ר פארסונס
הפקה

טלולה בנקהאד גילמה את ג'ודית' במחזה משנת 1934. המחזה היה כישלון ורץ רק 51 פעמים.
ב-1935, דייוויד או. סלזניק רצה ללהק את גרטה גרבו לסרט, אך היא בחרה לשחק בסרט "אנה קרנינה".
זה היה שיתוף הפעולה השמיני של בטי דייוויס וג'ורג' ברנט. בתקופת הסרט דייוויס ניהלה מערכות יחסים עם ויליאם ויילר והווארד יוז, דבר שגרם לבעלה, האם נלסון, להגיש בקשת גירושין ממנה. בעקבות כך היא רצתה לפרוש מהסרט, אך המפיק האל וויליס שכנע אותה להמשיך בחוזה הסרט. באותה שנה ברנט התגרש מרות צ'טרטון, והוא ודייוויס ניהלו מערכת יחסים שהתחילה בצילומי הסרט.
מפיקי הסרט החליטו להחתוך את סצנת הסיום שזכתה לביקורות קטלניות. הסצנה כללה את התחרות שבה סוסה של ג'ודית' ניצח. ובעקבות כך רואים את מייקל (המפרי בוגרט) בוכה.
לסרט נעשו מספר אתחולים בטלוויזיה ובקולנוע.
פרסים ומועמדויות

בטי דייוויס הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, אך היא הפסידה לויוויאן לי ששיחקה ב"חלף עם הרוח". מקס שטיינר היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר, אך הוא הפסיד להרבט סטושארד שהלחין את "הקוסם מארץ עוץ". הסרט עצמו היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לסרט "חלף עם הרוח".
בשנת 2002, הסרט דורג במקום ה-32 ברשימת "מאה שנים... מאה תשוקות" של מכון הסרטים האמריקאי.
נוסטלגיה

מחול הילדוּת
נוסטלגיה הוא מונח שמשמעותו געגועים והתרפקות על העבר, על פי רוב תוך אידיאליזציה שלו.
מאפייני נוסטלגיה

את המושג נוסטלגיה טבע בשנת 1688 יוהנס הופר, רופא שווייצרי, לתיאור תופעה אצל חיילים שווייצרים שנשלחו אל שדה הקרב רחוק מביתם. המונח הורכב משתי מילים יווניות: נוסטוס (νόστος), שמשמעותה שיבה הביתה, בעיקר ביצירות ההומריות, ואלגוס (ἄλγος), שפירושה כאב. הופר הגדיר נוסטלגיה כמחלה המתאפיינת בתשוקתו של אדם לחזור למולדתו. במרוצת המאה ה-19 השתנתה משמעות המושג, וכיום אין מתייחסים עוד לנוסטלגיה כאל מחלה. מתקנים חברתיים שונים ביקרו את הנוסטלגיה כמנוגדת להיסטוריה, כריאקציונית וכאסקפיסטית. אחרים ראו בה תופעה חיובית, המאפשרת דיאלוג בין העבר להווה.
על פי רוב קשורה הנוסטלגיה לזיכרונות ילדות. כאשר אדם בוגר מבקר במחוזות ילדותו, הוא נזכר בעברו. התחושות המלוות זיכרונות אלה עשויות להיות נעימות ולעורר געגוע. חוויית הנוסטלגיה מרמזת כאילו השתבש עניין יסודי כלשהו מאז תקופת הילדות וכי יש צורך לחזור ולהתחיל הכול מחדש. נוסטלגיה (לטינית) פירושה - הבט לאחור בכאב. על כך כתב הסופר דייוויד סלע בספרו "בשבוע הבא - אמריקה": "...מאז עברו שנים רבות. מקצתן טובות, מקצתן פחות, אך תמיד הסיעו אותי מחשבותיי אל נוף ילדותי, כנווט הטועה בדרך וחוזר למקום האחרון שבו היה הכול ברור, ידוע ומסומן..." מנגנוני הזיכרון ההפכפכים מסננים את הזיכרונות הבלתי נעימים, מצרפים זיכרונות חיוביים זה לזה, מתבלים בקורט גוזמה ומשאלות לב, ויוצרים תודעת עבר נוכחת המגינה מפני אימי ההווה.
לנוסטלגיה גם היבט תרבותי. אופנות רטרו מכתיבות חזרה לסגנונות העבר. אפשר לאתר זאת בתחומים שונים, החל בעיצוב המוצר ואופנה ועד סגנונות מוזיקה וספרות. טיפוח העבר מתבטא גם בחזרה אל השורשים המשפחתיים באמצעות טיולים, כתיבה ובניית עץ יוחסין, כמו גם חיטוט בארכיונים. הנוסטלגיה ואופנות הרטרו הן אבן שואבת עבור צעירים החותרים לייחד עצמם מסביבתם או המתגעגעים לדבר מה שמעולם לא חוו, אלא רק שמעו על אודותיו מהוריהם ומבני משפחתם המורחבת. העבר הערטילאי הופך בעקבות מעורבותם הרגשית לישות חיה ואהובה.
הסופר עלי מוהר עשה שימוש רב בנוסטלגיה. בטורו "מהנעשה בעירנו" הרבה לעסוק בעיר תל אביב וגייס לצורך טיעוניו את זיכרונותיו מן העיר בתקופות מוקדמות יותר (בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20) ואת המשורר האהוב עליו, נתן אלתרמן. הוא התרפק על העבר מתוך גישה של עצב נוסטלגי, שהיה מהול בהומור רך וסרקסטי.
ראו גם

פרזנטיזם
הערות שוליים

↑  Leo Spitzer, Hotel Bolivia: The Culture of Memory in a Refuge from Nazism, (New York: Hill and Wang, 1998), 143
↑  מהנעשה בעירנו, באתר www.am-oved.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536211205171  BnF: cb122410794 (data)  GND: 4131814-6  LCCN: sh85092773  NKC: ph804329 
ילדים משחקים במשחקים נוסטלגיים
אישה אירית טווה באמצעות כישור, תמונת פוטוכרום, בין 1890 ל-1900. זוהי תמונה מבוימת המשלבת יסוד של נוסטלגיה, מאחר שבעת צילום התמונה, חלפה כמחצית המאה מאז היה הכישור בשימוש יומיומי.
נילי פורטוגלי

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1948 (בת 76) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  בית הספר לאדריכלות של איגוד האדריכלות בלונדון 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה הספרייה למוזיקה בבית אריאלה
 www.niliportugali.com
 
מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה ברחוב ביאליק, תל אביב
בניין ברחוב השומר בתל אביב בתכנונה של נילי פורטוגלי
"מרכז יום לקשיש" ברחוב רש"י בתל אביב
נילי פורטוגלי (נולדה בחיפה ב־15 במרץ 1948) היא אדריכלית ומרצה בכירה נלווית בפקולטה לאדריכלות ותכנון ערים שבטכניון. עד לשנת 2006 הייתה מרצה בכירה במחלקה לאדריכלות בבית הספר לאמנות בצלאל בירושלים.
ביוגרפיה

פורטוגלי היא בוגרת בית הספר לאדריכלות ה- A.A בלונדון (1973) ולימודי תואר שני באדריכלות ובודהיזם באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה, ארצות הברית. בשנים אלה הייתה שותפה לעבודה ומחקר ב"מרכז למבנה סביבתי" שבברקלי בראשותו של פרופ' כריסטופר אלכסנדר.
עבודתה מתמקדת הן בצד התאורטי והן בצד המעשי שבאדריכלות.
פורטוגלי היא בעלת משרד עצמאי, העוסק בתכנון ערים, אדריכלות, תכנון פנים ותכנון נוף.
בין הפרויקטים שתכננה: מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בכיכר ביאליק בתל אביב, מרכז יום לקשיש ברחוב רש"י בתל אביב, מתחם רחוב יפת ורחוב הצורפים ביפו, שכונת מגורים בקיבוץ מעגן מיכאל, מרכז משאבים וספרייה בבית הספר "אהל שם" ברמת גן, הספרייה למוזיקה בבית אריאלה בתל אביב, בנין מגורים וחנויות ברחוב השומר בתל אביב, בית כנסת הספרדי המרכזי ע"ש הרמב"ם בחדרה, שכונות פינוי בינוי ובתים פרטיים בקיסריה, זכרון יעקב, הרצליה פיתוח וירושלים.
פורטוגלי משתתפת בתערוכות ומרצה בכנסים בישראל ומחוץ לה ומכהנת בוועדות מקצועיות, ואף זכתה בפרסים בתחרויות שבהן השתתפה. פרסמה מאמרים רבים בתחום האדריכלות ועבודתה תועדה בכתבי עת מקצועיים, בעיתונות ובטלוויזיה.
ב-2018 הפיקה סרט בשם "ואת הסמטה היא סיידה בתכלת", אותו כתבה, ביימה ועיצבה אומנותית..
.
פרסומיה

בשנת 2006 יצא לאור ספרה בנושא אדריכלות:
The Act of Creation and the Spirit of a Place: A Holistic- Phenomenological Approach to Architecture, Edition Axel Menges, Stuttgart / London 2006
הספר נכלל ברשימת 24 הספרים הנבחרים לשנת 2007, בתחרות ספר השנה על ידי אגודת האדריכלים הבריטית.
ספרה השני שיצא לאור: תפיסה הוליסטית באדריכלות - "מרכז למוזיקה וספריה ע"ש פליציה בלומנטל",
כיכר ביאליק, תל אביב. ספר דו-לשוני (עברית-אנגלית (בהוצאת עם עובד תל אביב 2011/
Nili Portugali /
A Holistic Approach to Architecture - "The Felicja Blumenthal Music Center and Library" / AM OVED Publishers Ltd / Tel-Aviv/ 2011
ספרה השלישי שיצא לאור: And the alley she whitewashed in light blue-
The secret of all those timeless places where one feels »at home«
לוח עם שמה של האדריכלית בחזית מתחם מגורים בתל אביב
הערות שוליים

↑   אברהם בלבן, מרכז צוקר לקשיש, יצירתה של האדריכלית נילי פורטוגלי, מגשים את הרעיון ההוליסטי, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2018
↑  מיכאל יעקובסון: סיבוב בספרייה למוזיקה שתכננה נילי פורטוגלי בבית אריאלה, באתר 'חלון אחורי', 14 באפריל 2018
↑  ואת הסמטה היא סיידה בתכלת, באתר הארץ, 17 במרץ 2018
↑  ואת הסמטה היא סיידה בתכלת, באתר ארכיון הסרטים הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298411005171  BIBSYS: 6084265  BnF: cb161507275 (data)  GND: 131775286  ISNI: 0000 0000 7851 4088  LCCN: no2006126726  NKC: stk2008441724  SUDOC: 145153649  VIAF: 74994323   WorldCat (עם VIAF): 74994323
נמל התעופה דונג הוי

נמל התעופה דונג הוי (בווייטנאמית: Cảng hàng không Đồng Hới או Sân bay Đồng Hới) הוא נמל תעופה בכפר לוק נינה, 6 ק"מ מצפון לעיר דונג הוי, שהיא בירת מחוז קואנג בינה בווייטנאם, כ-500 ק"מ דרום-מזרח מהאנוי דרך כבישים. מסלול ההמראה נבנה תחילה ללא בטון על ידי גורמים צרפתיים בשנות השלושים של המאה ה-20 כדי לסייע במלחמת הודו-סין הראשונה. לוחמי צפון וייטנאם שיפרו את המסלול כדי להיעזר בו כבסיס במלחמת וייטנאם.
ב-30 באוגוסט 2004 החלו עבודות לשחזור נמל התעופה, ואלו יועדו להסתיים ב-2006, אבל בפועל לא נפתח נמל התעופה עד 2008. ב-18 מאי 2008 נפתח נמל התעופה לטיסה הראשונה מנמל התעופה נוי באי בהאנוי.
הערות שוליים

↑  "Khởi công xây dựng sân bay Đồng Hới". Thanh Nien. 2004-08-30. אורכב מ-המקור ב-2017-01-04. נבדק ב-2008-07-05.
↑  "Gov't to expand Dong Hoi airport". Vietnam News. 2008-05-07. אורכב מ-המקור ב-2012-02-13. נבדק ב-2008-07-05.
↑  "Khai trương cảng hàng không Đồng Hới". Tuoi Tre. 2008-05-19. אורכב מ-המקור ב-2012-06-29. נבדק ב-2008-05-19.
ערך זה הוא קצרמרבנושא שדות תעופה ובנושא וייטנאם. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמל התעופה דוד הבנאי - כותאיסי

נמל התעופה דוד הבנאי (בגאורגית: ქუთაისის საერთაშორისო აეროპორტი) הוא נמל תעופה הממוקם כ-14 ק"מ מערבית לעיר כותאיסי ו-10 ק"מ מהעיר סמטרדיה, והוא אחד משלושת נמלי התעופה הבינלאומיים של גאורגיה, הוא קרוי על שם דוד הבנאי.
חברות תעופה ויעדים

"S7 איירליינס" - מוסקבה (נמל התעופה דומודדובו)
"אורל איירליינס" - מוסקבה (נמל התעופה דומודדובו)
"בלאביה" - מינסק
"ג'ורג'יאן איירווייז" - טביליסי, מוסקבה (נמל התעופה הבינלאומי ונוקובו), תל אביב (נמל התעופה בן-גוריון, בטיסת "צ'ארטר" מטעם החברה)
"ויז אייר" - קטוביץ (נמל התעופה קטוביצה-פיז'וביצה, 30 ק"מ מקטוביץ), ורשה (נמל התעופה ורשה פרדריק שופן), וילנה, בודפשט (החל מ-30 בספטמבר 2014)
"ויז אייר יוקריין" (החטיבה האוקראינית של "ויז אייר") - קייב, דונצק, חרקוב
"עיראקי איירווייז" - בגדאד
נוסטה נובוטרויצק

נוסטה הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר נובוטרויצק, שנוסד בשנת 1991 על בסיס מועדונים קודמים ומתמודד בליגת הכדורגל המקצוענית מאז 2010. הקבוצה זכתה באליפות אורל של הליגה השנייה (1999, 2006) והישג השיא שלה הוא מקום חמישי בליגת הכדורגל הלאומית (2008). בגביע הרוסי העפילה שלוש פעמים לשמינית גמר הטורניר (1993/94, 1998/99, 2001/02).
סניף אורל של חברת Metalloinvest משמש כספונסר הקבוצה.
שמות

1991-1994: "מטלורג"
משנת 1995: "נוסטה"
היסטוריה

מועדון מטלורג לקח חלק באליפות ובגביע מחוז אורנבורג מאז שנות השבעים. בשנת 1989 (תחת השם "סטארט").
ב-21 באפריל 1991, מועדון מטאלורג נובוטרויצק ערך את הופעת הבכורה שלו בתחרויות באליפות ברית המועצות (באזור 7 בליגה השנייה התחתונה, כלומר הליגה הרביעית בחשיבותה במדינה). בעונת הבכורה המועדון הגיע למקום 16, שנה לאחר מכן, כבר באליפות רוסיה, הקבוצה התגלתה כמוצלחת יותר - מקום 7 באזור החמישי בליגה השנייה (השלישית בחשיבותה).
בשנת 1993, מטלורג עלתה למקום השני באזור השישי בליגה השנייה. בשנת 1995 מועדון הכדורגל הפך למועדון נוסטה (בחסות חברת "נוסטה" לייצור פלדה). בשנת 1998, "נוסטה" סיימה כסגנית אלופת אזור אורל מהליגה השנייה (עם 29 ניצחונות, 3 שוויונות ו-2 הפסדים), בה זכתה קבוצת אמקר פרם. בשנת 1999, "נוסטה" העפילה לפלייאוף ההעפלה לליגת המשנה, אחרי שזכתה באליפות "אוראל" והתמודדה על הזכות להעפיל לליגה הראשונה נגד מטלורג נובוקוזנצק והעפילה על חשבונה.
עונת הבכורה בליגה הראשונה התגלתה כבלתי מוצלחת. הניצחון הראשון הגיע רק במחזור הרביעי על ספרטק נלצ'יק ואף על פי שהכדורגלנים מנובוטרויצק הפסידו בבית רק 4 פעמים (7 ניצחונות ו-8 שוויונות), במשחקי חוץ הם החזיקו במאזן של 5 ניצחונות בלבד, עם 2 שוויונות ו-12 הפסדים. נוסטה סיימה במקום 16 מתוך 20 וחזרה לליגה השנייה.
בשנים 2001–2006 המועדון שיחק שוב בליגה השנייה (בשנים 2001–2002 - באזור אורל, 2003-2006 באזור אורל-וולגה). בשנת 2001, עקב שינוי בהנהלת "נוסטה", מועדון הכדורגל התמודד עם קשיים כלכליים רבים. כתוצאה מכך, מרבית השחקנים בסגל עברו למועדונים אחרים.
בשנת 2002 חברת "נוסטה" משכה את ידיה מהקבוצה ותקציבה הצטמצם. בשנים 2003–2004, חברת "אורל פלדה" הפכה לבעלים החדשים ובתמיכתה בשנת 2005, "נוסטה" הגיעה למקום השלישי באזור שלה ובשנת 2006 זכתה באליפות אורל של הליגה השלישית והעפילה שוב לליגה הראשונה.
בעונת 2007 בליגה הראשונה היא סיימה במקום השביעי, בשנת 2008 התמקמה במקום החמישי, כאשר במשחק הלפני אחרון היא ניצחה את טורפדו מוסקבה ושלחה אותה לליגה השנייה. בשנה שלאחר מכן "נוסטה" חזרה לליגה השנייה אחרי שסיימה במקום 16.
מאז 2010 "נוסטה" משחקת באליפות השנייה / אליפות הליגה המקצוענית (באזור "אורל-וולגה").
בגביע הרוסי "נוסטה" הגיעה שבע פעמים לשלב 16 האחרונות בגביע, בהן הצליחה שלוש פעמים לגבור על קבוצות ליגת העל ולהעפיל לשמינית הגמר. ב-8 בספטמבר 2000, בנובוטרויצק, נערך משחק 16 האחרונות של הגביע הרוסי 2000/2001 בין "נוסטה" לספרטק מוסקבה שבו לנוסטה לא היה סיכוי והובסה בתוצאה 4:1.
בעונת 2020/2021 הליגה השנייה אורגנה מחדש ו"נוסטה" ממשיכה להשתתף בה, הפעם כחלק מבית 4. בעונת 2020/2021 הקבוצה השתתפה בשלב 1/128 אך לא העפילה לשלב הבא לאחר שספגה הפסד טכני בעקבות אי עמידה בתקני עריכת בדיקות קורונה, יומיים לפני עריכת המשחק נגד צ'ליאבינסק.
הערות שוליים

↑  История первенств CCCР среди КФК (таблицы). 1989 год
↑  История первенств CCCР среди КФК (таблицы). 1990 год
↑  "Носта (Новотроицк)".
↑  Неудачник первого дивизиона «Носта» продолжит участие в первенстве
↑  "ВОПРЕКИ ОЖИДАНИЯМ ЧЕМПИОН ИГРАЛ СИЛЬНЕЙШИМ СОСТАВОМ". sport-express.ru. 2000-09-09.
| הליגה הרוסית השנייה בכדורגל • קבוצות הכדורגל בעונת 2024 |
| --- | --- | --- |
| בית A | בית A |  |
| בית זהב | אוונגרד קורסק • לנינגראדץ • וולגר אסטרחן • ולס מוסקבה • וולגה אוליאנובסק • ספרטק קוסטרומה • קובאן • קלוגה • צ'ליאבינסק • טקסטילשצ'יק איוואנובו |  |
| בית כסף | קרסנודאר-2 • אירטיש אומסק • מטאלורג ליפצק • סיביר • מורום • וולגה אוליאנובסק • מאשוק-KMV • רודינה-2 • חימיק דזרז'ינסק • טורפדו מיאס • דינמו בריאנסק |  |
| בית B | בית B |  |
| 1 | אמקאר פרם • צ'רטנובו • פורטה טאגאנרוג • סאליוט בלגורוד • ביולוג נובוקובאנסק • דרוז'בה מייקופ • דינמו סטברופול • קובאן הולדינג • דינמו-2 מחצ'קלה • סבסטופול • ספרטק נלצ'יק • פובדה חסביורט • רובין יאלטה • וולנה ניז'ני נובגורוד |  |
| 2 | דינמו וולוגדה • דינמו סנקט פטרבורג • בלטיקה-BFU קלינינגרד • זניט-2 • טורפדו ולדימיר • לוקי אנרגיה • קוונט אובנינסק • ספרטק טמבוב • ריאזאן • צ'יטה |  |
| 3 | אנגושט נזראן • ניז'ני נובגורוד-2 • רוסטוב-2 • נארט צ'רקסק • נוסטה נובוטרויצק • אורנבורג-2 • לאדה טוליאטי • אוראלץ-TS • אורל-2 • אקרון-2 • דינמו קירוב • סטרויטל קאמינסק-שחטינסקי • זניט פנזה • סוקול קאזאן • רובין-2 קאזאן • בלאשיחה • זנאמיה נוגינסק • זנאמיה טרודה אורחובו-זויבו • קולומנה • סאטורן ראמנסקויה • קריליה סובייטוב-2 |  |
| 4 | אירקוטסק • דינמו ולדיווסטוק • דינמו ברנאול • חימקי-M • פרסבט דומודדובו • מטאלורג וידנויה • סחלין • סק"א חברובסק-2 • אוריול • זורקי קרסנוגורסק • טורפדו-2 מוסקבה • רודינה-M • סטרוגינו מוסקבה • ספרטק-2 מוסקבה • דינמו-2 מוסקבה |  |
נורית (יישוב)

| --- | --- |
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגלבוע
גובה ממוצע: ‎130 מטר
תאריך ייסוד: 1950
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 254 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎4.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) נורית(למפת עמק בית שאן רגילה) נורית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נורית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נורית32°32′27″N 35°21′35″E﻿ / ﻿32.5407771615309°N 35.3597623627418°E﻿ / 32.5407771615309; 35.3597623627418  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגלבוע (in English: Gilboa Regional Council) באדום - נורית בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

אימוני גדנ"ע במחנה נורית
נוּרִית הוא יישוב אקולוגי תיירותי קהילתי השוכן על הר הגלבוע. בעבר שכנו באתר היישוב כפר עבודה ולאחריו בסיס גדנ"ע. המושב נורית נקרא על שם פרח הנורית המצוי בגלבוע. הפרח הוא אדום כאש, ולפיכך השם נורית, מלשון נור - אש.
היסטוריה

נורית הוקמה ביוני-יולי 1950 ככפר עבודה על ידי עולים מתימן. הוא קיבל את שמו בהשראת שמו של הכפר הערבי נוריס ששכן בבקעה הסמוכה ונכבש ב-29 במאי 1948. תושבי המושב נטשוהו בהדרגה לאחר כתשע שנים של התיישבות במקום, פרט לתושבת אחת, נדרה "הסבתא של הגדנ"ע", שהמשיכה לגור במקום גם כשהפך לבסיס גדנ"ע ונשארה בו עד סוף שנות ה-90.
ביוני 1958 עלה למקום גרעין ההקמה של רם און, להתיישבות זמנית עד הקמת יישובם הקבוע. ב-1962 הפך המקום לבסיס גדנ"ע. הבסיס ננטש בשנת 1994 ובמקום נותרו רק נדרה וכן טפת נבו ומשפחתה בחוות בודדים הצמודה לגדר הבסיס הנטוש.
בשנת 2010 יזמה המועצה האזורית גלבוע, בראשות דני עטר, הקמת יישוב קהילתי ואקולוגי תיירותי על חורבות בסיס הגדנ"ע. המועצה האזורית גלבוע הקימה את היישוב בעזרתה של החטיבה להתיישבות.
היישוב נבנה מחדש כ"ישוב אקולוגי". נכון לינואר 2023 מתגוררות ביישוב כ-90 משפחות ועוד כשבע בונות את בתיהן. שלב א' של נורית החדשה כולל כ-125 שטחים, ביניהם שטחים עם תב״ע לתיירות, כמו אירוח לינה (צימרים), מסעדות וכו'.
בסוף 2015 הוקם ועד חדש בשיתוף עם מועצה אזורית גלבוע ונציגי מתיישבים כדי לנהל את ענייני האגודה השיתופית.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  2 כפרי עולים חדשים בעמק, על המשמר, 10 ביולי 1950
↑  יוצאי נח"ל הקימו מושב עובדים, דבר, 10 ביוני 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588152405171
ניצוצות בחינוך

| --- | --- |

 פעילות:  חינוך למשמעות
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  הרצליה
 מייסדים:  אורי שנער ויואב ארמוני
 יושב ראש:  אורי שנער
 מנכ"ל:  שרון יהושע
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 http://www.nitzotzot.org.il/
 
ניצוצות פותחים את השנה בבית הנשיא
ניצוצות היא עמותה שמפעילה תוכנית בשם "ניצוצות" בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, ונכללת במאגר התוכניות החינוכיות החיצוניות של משרד החינוך, לצורך יצירת מוטיבציה פנימית אצל תלמידים.
פעילות העמותה

ניצוצות הוקמה בשנת 2012 על ידי אורי שנער וד"ר יואב ארמוני, ופעילה בפריסה ארצית. על פי נתוני העמותה, בשנת 2019 השתתפו בתוכנית כ-7,000 תלמידים מכ-38 בתי ספר, מכיתות ז' עד י"א. במסגרת הפעילות נפגשים מנחים מתנדבים בעלי תחומי עניין מגוונים, אשר עברו הכשרה ועומדים בתנאי משרד החינוך. המפגשים מועברים בקבוצות קטנות (ממוצע 14 ילדים), רב-גיליות בימי שישי, אחת לשבוע לאורך כל השנה.
התוכנית מפגישה תלמידים עם בוגרים (מנחים) בעלי ניצוץ מתוך מטרה לסייע לתלמידים לגלות את תחומי העניין שלהם.