stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השטן לובשת פראדה (מחזמר)
הערות שוליים

↑  חברה זו היא חברת הפקת מופעים מטעם אולפני פוקס המאה ה-20 - המפיקה הרשמית של הסרט
↑  Thompson, Anne (1 ביולי 2016). "'The Devil Wears Prada' At 10: Meryl Streep and More on How Their Risky Project Became a Massive Hit". IndieWire (באנגלית). נבדק ב-26 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paulson, Michael (26 בינואר 2017). "'The Devil Wears Prada' Is Aiming for Broadway, as a Musical". The New York Times. נבדק ב-27 בינואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  McPhee, Ryan (2 ביולי 2019). "Emily Skinner and Krystina Alabado Starring in The Devil Wears Prada Musical Reading". Playbill. נבדק ב-6 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jones, Chris (17 בספטמבר 2019). "'The Devil Wears Prada' musical will premiere in Chicago, with a score by Elton John". Chicago Tribune. נבדק ב-6 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה) With company managers Daniel Hoyos, Alexa Bishop, and Bella Cordova.
↑  Evans, Greg (3 בדצמבר 2019). "Pre-Broadway 'The Devil Wears Prada' Finds Its Fashion Boss From Hell; Chicago Production Postpones Engagement". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-26 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Evans, Greg (8 בספטמבר 2022). "Elton John Says 'The Devil Wears Prada' Musical "Not Ready" For Post-Chicago Stagings". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-9 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rosenbloom, Alli (2024-02-19). "Vanessa Williams will play Miranda Priestly in 'Devil Wears Prada' West End musical". CNN (באנגלית). נבדק ב-2024-04-20.
↑  "The Devil Wears Prada musical to have UK premiere and West End run" (באנגלית אמריקאית). 2023-09-13. נבדק ב-2023-09-16.
↑  Rook, Olivia (2024-06-04). "Complete cast set for 'The Devil Wears Prada' in the West End". London Theatre (באנגלית). נבדק ב-2024-06-04.
↑  Oleksinski, Johnny (7 באוגוסט 2022). "'Devil Wears Prada' musical is a haute mess". New York Post. נבדק ב-18 באוגוסט 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jones, Chris (8 באוגוסט 2022). "Review: 'The Devil Wears Prada' musical opens in Chicago, not yet ready for its runway spotlight". Chicago Tribune. נבדק ב-18 באוגוסט 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Oxman, Steven (8 באוגוסט 2022). "'The Devil Wears Prada' Review: Broadway-Bound Musical Needs to Take a Cue From Miranda Priestly and Get Meaner". Variety. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Marks, Peter (8 באוגוסט 2022). "New musical version of 'The Devil Wears Prada' trips on the runway". The Washington Post. נבדק ב-18 באוגוסט 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Soloski, Alexis (8 באוגוסט 2022). "'The Devil Wears Prada' Review: An Adaptation That Needs Tailoring". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Davenport, Marisha (8 באוגוסט 2022). "Review: THE DEVIL WEARS PRADA at Nederlander Theatre". BroadwayWorld. נבדק ב-18 באוגוסט 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
ורנון דיוק

| --- | --- |

 לידה:  10 באוקטובר 1903 פרפיאנוב, בלארוס 
 פטירה:  16 בינואר 1969 (בגיל 65) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Владимир Александрович Дукельский 
 שם במה:  Vernon Duke 
 מקום קבורה:  בית קברות וודלון ממוריאל 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה של אוקראינה על שם צ'ייקובסקי 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרופיל ב-IMDb
 
ורנון דיוק (ולדימיר דוקלסקי) ((Vladimir Dukelsky) ‏Vernon Duke; ‏ 10 באוקטובר 1903 - 16 ביוני 1969) היה מלחין ופזמונאי אמריקאי-רוסי. כתב בעיקר מוזיקה פופולרית, אך גם מוזיקה קלאסית ושירה. נודע בעיקר בזכות שיריו I Can't Get Started (מילים: איירה גרשווין), Autumn in New York (מילים ולחן) ו-April in Paris (מילים: יפ הרבורג), כולם להיטי ענק בשנות השלושים וסטנדרטי ג'אז פופולריים. את המוזיקה שלו ביצעו מוזיקאים כקאונט בייסי, צ'ארלי פארקר, וינטון מרסליס, בילי הולידיי, בני גודמן, פרנק סינטרה ות'לוניוס מונק. בין שותפיו לכתיבת תמלילים ניתן למנות את איירה גרשווין, אוגדן נאש, ג'וני מרסר ואחרים.
תולדות חייו ועבודתו

ולדימיר אלקסנדרוביץ' דוקלסקי נולד בפרפיאנוב שבבלארוס (דאז באימפריה הרוסית, למשפחה מן האצולה שמוצאה מגאורגיה, ספרד, אוסטריה ורוסיה. הוא גדל בקייב ובקיץ 1915 ביקר במוסקבה וסנקט פטרבורג, ביקור שהותיר עליו רושם רב ושאותו תיעד שנים לאחר מכן באורטוריה שלו "סופה של סנקט פטרבורג" (1931–1937). החל מגיל 11 למד הלחנה בקונסרבטוריון של קייב. ב-1919 נמלטה משפחתו ממלחמת האזרחים ברוסיה והגיעה לאליס איילנד, ניו יורק ב-1921, לאחר שנה וחצי של המתנה בקונסטנטינופול. פחות משנה לאחר מכן התחבר דוקלסקי עם ג'ורג' גרשווין, חברות שתמשך עד מותו של גרשווין. היה זה גרשווין ששכנע את דוקלסקי לשנות את שמו לשם אמריקאי יותר, דוקלסקי שינה את שמו לדיוק אולם שמר על שמו הרוסי כאשר חתם על יצירותיו בשירה רוסית. רק ב-1939 עם התקבלותו הסופית כאזרח אמריקאי נטל לעצמו את השם ורנון דיוק כשמו הרשמי.
ב-1924 נסע דיוק לפריז שם קיבל הזמנה מסרגיי דיאגילב לחבר בלט. הבלט שולב בתוכנית ה"בלט רוס" (Ballets Russes) של 1925 עם כוריאוגרפיה מאת לאוניד מאסין ותפאורה של ז'ורז' בראק. הבלט זכה לשבחים מפיו של סרגיי פרוקופייב, לדבריו היו בבלט מלודיות והרמוניות נפלאות, ו"לא יותר מדי מודרניות." בין דיוק לפרוקופייב המשיכה להתנהל חליפת מכתבים ענפה.
בפריז כתב דיוק גם את הסימפוניה הראשונה שלו שעל בכורתה ב-1928 ניצח סרגיי קוסביצקי. במקביל לפיתוח הקריירה הקלאסית הרצינית שלו בפריז עסק דיוק בכתיבה למחזות זמר בלונדון. ב-1929 שב לארצות הברית. במהלך העשור הבא שילב בין קריירת הלחנה קלאסית וכתיבת לחנים למחזות בברודוויי, בהם מיטב להיטיו שהוזכרו. בשנת 1934 כתב מוזיקה עבור הפקת עונת "שגיונות זיגפלד" (Ziegfeld Follies) של אותה שנה, בהפקת פלורנץ זיגפלד, בכיר אמרגני ברודוויי. ב-1937 התבקש להשלים את עבודתו האחרונה של ג'ורג' גרשווין, אותה לא הספיק להשלים לפני מותו, פסקול לסרט The Goldwyn Follies. ההצלחה הגדולה ביותר שלו בברודוויי הייתה מופע הריקוד "ביקתה ברקיע" (Cabin in the Sky) מ-1940 שהוצגה על ידי צוות מופיעים שכולו אפרו אמריקאי, לכוריאוגרפיה של ג'ורג' בלנשין וליברית מאת יפ הרבורג. כמו גרשווין נטל דיוק שיעורים אצל מורה המוזיקה יוסף שילינגר.
קריירת המוזיקה הרצינית שלו נתמכה על ידי קוסביצקי שהזמין ממנו יצירות עבור התזמורת הסימפונית של בוסטון. בין יצירותיו מהתקופה ניתן למנות קונצ'רטו לפסנתר ולתזמורת עם סופרן אובליגטו (Dédicaces; 1935–1937) והאורטוריה "סופה של סנקט פטרבורג" שהוזכרה.
במהלך שירותו הצבאי במשמר החופים האמריקאי בין השנים 1942–1944 גילה את הסקסופוניסט סיד סיזר והלחין קונצ'רטו לצ'לו וקונצ'רטו לכינור.
ב-1946 הקדיש את הסימפוניה השלישית שלו לזכרה של אשתו של קוסביצקי, נטליה. בני הזוג קוסביצקי, היו עבור דיוק משפחה מאמצת ולכן נפגע מאוד כאשר סירב קוסביצקי לבצע את היצירה. דיוק עזב את ארצות הברית ועבר לצרפת, שם המשיך בקריירה דואלית של מלחין רציני ופופולרי. ב-1948 חזר לארצות הברית, הפעם לקליפורניה, שם חי עד מותו מסרטן הריאות. ב-1957 נשא לאשה את הזמרת קיי מק'קרקן (Kay McCracken).
המוזיקה שלו הושפעה במלודיות שלה בעיקר מפרוקופייב, בעוד המוזיקה שכתב למחזות ולסרטים דמתה לזו של חברו ג'ורג' גרשווין.
אוסף ורנון דיוק

דיוק היה אספן ובעזבונו נמצא מכלול התכתבויותיו עם האחים גרשווין, פרוקופייב, קוסביצקי, ג'וני מרסר, אוגדן נאש, ג'ינג'ר רוג'רס ורבים אחרים. באוספו נמצאו גם תווים מקוריים של אהרן קופלנד וג'ורג' גרשווין, רשימות שערך לעצמו ודפי התווים המקוריים של רבים ממחזות הזמר של ברודוויי וסרטים הוליוודיים.
האוסף, הכולל כ-17,500 פריטים, נתרם על ידי משפחתו של דיוק לספריית הקונגרס ונפתח לעיון הקהל מ-2007.
הערות שוליים

↑  תיאור מפורט של האוסף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282990105171  PLWABN: 9810631416105606  BNE: XX1631253  BnF: cb14044916c (data)  CiNii: DA12879784  GND: 10382247X  ICCU: CFIV205322  ISNI: 0000 0000 8130 7426  LCCN: n80125365  LNB: 000044138  MusicBrainz: 794e6b10-e8e2-4fb1-9013-6a07564b5394  NKC: xx0106379  NTA: 218151748  SNAC: w6280g8k  SUDOC: 164331581  Trove: 1525253  VIAF: 51891012   WorldCat (עם VIAF): 51891012
ואגנר מורה

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1976 (בן 48) סלבדור, ברזיל 
 שם לידה:  Wagner Maniçoba de Moura 
 מדינה:  ברזיל 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפדרלית של בהיה 
 פרסים והוקרה:  Cinema Brazil Grand Prize for Best Actor 
 פרופיל ב-IMDb
 
ואגנר מניסובה דה מורה (בפורטוגזית: Wagner Maniçoba de Moura; ‏27 ביוני 1976) הוא שחקן, במאי קולנוע ומוזיקאי ברזילאי. התפרסם בזכות תפקידיו בסרטים "יחידת עילית", "יחידת עילית 2" ו"אליסיום". גילם את דמותו של פבלו אסקובר בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "נרקוס"; בעבורו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשנת 2016.
ביוגרפיה

מורה נולד בעיירה רודלס וגדל בעיר סלבדור שבמדינת באהיה, בצפון-מזרח ברזיל. אמו הייתה עקרת בית, ואביו היה סמל בחיל האוויר הברזילאי. מורה הוא בוגר "האוניברסיטה הפדרלית באהיה" עם תואר בעיתונאות.
קריירה

הוא החל את דרכו כשחקן בקולנוע הברזילאי בתפקידים קטנים בסרטים שפרצו לתודעה העולמית וזכו להצלחה, כגון "אישה על הגובה", "קראנדירו", "איש השנה" ו"מאחורי השמש" של וולטר סאלס.
הוא פרץ ככוכב מקומי בברזיל בשנת 2005 בזכות תפקיד ראשי בדרמה הארוטית "עיר תחתית", לצדה של אליס בראגה.
בשנת 2007 הופיע מורה באחד הסרטים המצליחים ביותר שהופקו בברזיל – "יחידת עילית". בסרט גילם מורה את קפטן נסימינטו מהגדוד למבצעים מיוחדים של המשטרה הצבאית של ברזיל. לצורך התפקיד הוא התאמן יחד עם סוכני משטרה ברזילאים מיוחדים ובפרט עם פאולו סטובאני, ממפקדי הגדוד. מורה חזר לתפקיד קפטן נסימינטו גם בסרט ההמשך "יחידת עילית 2: האויב מבפנים", שיצא ב-2010 והיה רווחי ואף מוצלח מקודמו.
בשנת 2013 שיחק מורה לראשונה בתפקיד הוליוודי ובשפה האנגלית בסרט האקשן הבדיוני של ניל בלומקאמפ "אליסיום". בסרט שיחק בתור ספיידר, מבריח הפליטים איתו מתקשר מקס דה קוסטה (מאט דיימון).
בשנים 2015–2017 גילם מורה את דמותו של סוחר הסמים הקולומביאני פבלו אסקובר בסדרת הפשע של רשת נטפליקס "נרקוס". עבור תפקיד זה, מורה נאלץ לחזור לקולג' לקחת שיעורים בספרדית כדי שישמע כאילו זוהי שפת האם שלו, והוא אף העלה 18 קילוגרמים בשביל התפקיד. הוא קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה דרמה. כמו כן, ב-2018 הוא ערך גם הופעת אורח באותו תפקיד בסדרת הבת שלה, "נרקוס: מקסיקו".
ב-2019 ביים את סרטו הראשון, "מריגלה", אודות חייו של הסוציאליסט קרלוס מריגלה ובכוונתו לביים עונה בסדרה "נרקוס: מקסיקו".
בשנת 2020 שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "סרז'יו" כנציג האו"ם בעיראק, סרז'יו ויירה דה מלו. באוקטובר 2020 חתם מורה עם סוכנות הכישרונות האמריקאית, WME.
בשנת 2022 דיבב את דמות הזאב הגדול הרע בסרט האנימציה "החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי".
חיים אישיים

מלבד היותו שחקן מצליח בברזיל, מורה הוא גם סולן וחבר בהרכב מוזיקלי הנקרא "Sua Mãe".
מורה נשוי לצלמת סנדרה דלגדו ואב לשני בנים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | אישה על הגובה | רפי |  |
| 2001 | מאחורי השמש | מתאוס |  |
| 2002 | The Three Marias | חסואיו קרוז |  |
| 2003 | God Is Brazilian | טאוקה |  |
| 2003 | איש השנה | סואל |  |
| 2003 | קראנדירו | זיקו |  |
| 2003 | The Middle of the World | רומאו |  |
| 2004 | Nina | איש עיוור |  |
| 2005 | עיר תחתית | נאלדינהו |  |
| 2005 | A Máquina | מנחה טלוויזיה |  |
| 2007 | Ó Paí, Ó | בוקה |  |
| 2007 | Saneamento Básico | חואקים |  |
| 2007 | יחידת עילית | קפטן רוברטו נסקימנטו |  |
| 2008 | Romance | פדרו |  |
| 2008 | Blackout | מרסלו |  |
| 2010 | יחידת עילית 2 | קולונל רוברטו נסקימנטו |  |
| 2010 | VIPs | מרסלו דה רוצ'ה |  |
| 2011 | O Homem do Futuro | ג'ואו "זירו" הנריקה |  |
| 2013 | Father's Chair | תאו |  |
| 2013 | אליסיום | ספיידר |  |
| 2013 | סיירה פלאדה | לינדו ריקו |  |
| 2014 | חוף העתיד | דונטו |  |
| 2014 | ריו, אני אוהב אותך | ג'אי |  |
| 2014 | טראש | חוסה אנג'לו |  |
| 2019 | מריגלה |   | במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2019 | רשת צרעות | חואן פבלו רוק |  |
| 2020 | סרז'יו | סרז'יו ויירה דה מלו | גם מפיק |
| 2022 | החתול של שרק 2: משאלה אחת ודי | הזאב הגדול והרע | דיבוב |
| 2022 | האיש האפור | לזלו סוזה |  |
| 2024 | הקרב על אמריקה | ג'ואל |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003–2004 | Sexo Frágil | אדו / מגאלי | 20 פרקים |
| 2003 | Carga Pesada | פדרינו | פרק: "Carga Perecível" |
| 2005 | A Lua Me Disse | גוסטבו בוקארי | טלנובלה; 143 פרקים |
| 2006 | JK | ז'וסלינו קוביצ'ק | תפקיד ראשי; 47 פרקים |
| 2007 | גן עדן טרופי | אולבו נובהאס | טלנובלה; 156 פרקים |
| 2013 | A Menina Sem Qualidades | אבא של אלכס | מיני-סדרה |
| 2015–2016 | נרקוס | פבלו אסקובר | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
| 2018 | American Experience | קנדידו רונדון | פרק: "American Experience" |
| 2018, 2021 | נרקוס: מקסיקו | פבלו אסקובר | 2 פרקים |
| 2022–הווה | זוהרות | דן ולאסקס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2024 | מר וגברת סמית' | ג'ון סמית' השלישי | 2 פרקים |
הערות שוליים

↑  אמיר קמינר, "אנשים עדיין חושבים שאני פבלו אסקובר", באתר ynet, 15 באפריל 2020
↑  WME Signs ‘Narcos’ Star Wagner Moura, Deadline, ‏1 באוקטובר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327025905171  PLWABN: 9812033678005606  BIBSYS: 11062080  BNE: XX4825333  BnF: cb162398470 (data)  GND: 1062189396  ISNI: 0000 0001 1443 7981  LCCN: no2005015499  NLK: KAC2020R1719  NTA: 318190672  SUDOC: 155584383  VIAF: 51414582   WorldCat (עם VIAF): 51414582
שכנים שכנים

| --- | --- |

 סוגה:  אופרת סבון
 יוצרים:  רג' ווטסון
 ארץ מקור:  אוסטרליה אוסטרליה
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  מלבורן, Erinsborough 
 מספר עונות:  30
 מספר פרקים:  8903
 הפקה
 מפיק:  נטלי לינץ'
 מפיקים בפועל:  Jason Herbison 
 חברת הפקה:  Reg Grundy Organisation, פרימנטל, אולפני אמזון 
 הפצה:  פרימנטל 
 מוזיקה:  טוני האץ' (מלחין פתיח הסדרה)  ג'קי טרנט (כותב מילות שיר הפתיחה)
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 7 האוסטרלי (1985) ערוץ 10 האוסטרלי (1986 עד היום)
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  18 במרץ 1985 – 28 ביולי 2022
 קישורים חיצוניים
 www.neighbours.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שכנים שכנים (באנגלית: Neighbours) היא אופרת סבון אוסטרלית. במקור הסדרה הופקה לשידור עבור ערוץ 7 האוסטרלי, כאשר הפרק הראשון עלה לשידור ב-18 במרץ 1985. עלילת הסדרה עוסקת בחייהם של אנשים הגרים ועובדים בפרבר בדיוני של מלבורן המכונה "ארינסבורו". הסדרה מתמקדת בראש ובראשונה בתושבי רחוב רמזי, ותושבי האזור הסמוך, אשר מכונה מתחם "לאסיטרס", אשר כולל בר, מלון, בית קפה, תחנת משטרה, משרד עורכי דין ופארק.
הסדרה זכתה להצלחה רבה במלבורן אך לא בסידני, ועל כן החליטו בערוץ 7 האוסטרלי לבטל את הסדרה. בעקבות כך נרכשה הסדרה על ידי הערוץ המתחרה, ערוץ 10 האוסטרלי. לאחר הרכישה הם נאלצו ליצור מחדש את התפאורה של הסדרה משום שערוץ 7 הרס את התפאורה המקורית על מנת למנוע מהערוץ המתחרה מלהשתמש בהם. ערוץ 10 האוסטרלי החל לשדר פרקים חדשים בסדרה ב-20 בינואר 1986, אשר המשיכו מהמקום בו הסדרה הקודמת נפסקה (החל מפרק 171).
עם השנים הפכה הסדרה לסדרת הדרמה הארוכה ביותר בטלוויזיה האוסטרלית.
לאורך השנים הסדרה שודרה גם בכ-60 מדינות ברחבי העולם. בישראל שודרה הסדרה באמצע שנות ה-90 בערוץ 2 הניסיוני בשם "שכנים שכנים".
לאחר 37 שנה וכמעט 9000 פרקים, בפברואר 2022, ערוץ 5 הודיע כי הם מבטלים את הסדרה והמפיקים הודיעו כי לא נמצא לה מחליף. הודעה רשמית על ביטול הסדרה הגיעה חודש לאחר מכן במרץ 2022. פרק הסיום של הסדרה שודר כפרק באורך 90 דקות באוסטרליה ב-28 ביולי 2022 בערוץ 10, בעוד שהפרק בבריטניה שודר כפרק בן שעה ב-29 ביולי 2022. הפרק שודר באירלנד ב-3 באוגוסט 2022 ובניו זילנד ב-2 ספטמבר 2022.
בנובמבר 2022 הוכרז כי אמזון פיוי ו-פרמנטל הסכימו על עסקה על החזר הסדרה. הסדרה חזרה לערוץ 10, ב-18 בספטמבר 2023.
צוות השחקנים

הסדרה היוותה קרש קפיצה לקריירה של כמה מהשחקנים שגילמו בה דמויות שונות ובהם: ראסל קרואו, ליאם המסוורת', אלייזה טיילור, כריס המסוורת', מרגו רובי, קיילי מינוג, גאי פירס, ג'סטין הולבורו, ג'ייסון דונובן, ג'סי ספנסר, נטלי אימברוליה, אדלייד קיין והולי ואלנס (אנ').
ויטוריה קולונה

| --- | --- |

 לידה:  1492 מרינו, איטליה 
 פטירה:  25 בפברואר 1547 (בגיל 55 בערך) רומא, מדינת האפיפיור 
 שפות היצירה:  איטלקית 
 סוגה:  שירה 
 בן או בת זוג:  Fernando d'Avalos 
 
וִיטוֹרְיָה קוֹלוֹנָה (באיטלקית: Vittoria Colonna; אפריל 1492 – 25 בפברואר 1547), המרקיזה מפסקארה, הייתה אצילה איטלקית ומשוררת. היא קיימה חברוּת אמנותית עם הפסל והצייר מיכלאנג'לו בואונרוטי, והחליפה עמו שירה. מותו בטרם עת של בעלה, בשנת 1525, איפשר לקולונה לפתח ולקיים את קשריה הספרותיים ולהפוך לאחת מן המשוררים האהודים ביותר של המאה ה-16 באיטליה.
ביוגרפיה > עד התאלמנותה

קולונה נולדה ב
מרינו
,
לאציו
,
מדינת האפיפיור
,
פייף
של
משפחת קולונה
ב
גבעות האלבניות
בסביבת רומא. הוריה היו
פבריציו קולונה
, אציל בכיר ב
ממלכת נאפולי
, וְ
אנְיֵיזֵה דָה מוֹנְטֶפֶלְטְרוֹ
, בתו של
הדוכס מאורבינו
. בגיל 4, בלחץ
פרדיננד השני, מלך נאפולי
, הפכה מאורסת ל
פרנאנדו פרנצ'סקו ד'אוואלוס
, בנו של המרקיז מפסקארה. היא זכתה לחינוך מעולה והפגינה כישרון ספרותי בגיל צעיר. מחזרים רבים ביקשו את ידה, ובהם דוכסי
סבויה
ו
ברגאנזה
, אולם היא נישאה לד'אוואלוס, על פי העדפתה, באי
איסקיה
ב-27 בדצמבר 1509.
שם הצטרפה לחוג הספרותי של דודת בעלה, קוסטאנצה ד'אוואלוס, דוכסית פרנקאווילה.
הזוג התגורר באיסקיה עד 1511, אז יצא בעלה למלחמה בשירות "הליגה נגד צרפת". הוא נשבה בקרב רוונה (1512) והועבר לצרפת. במהלך חודשי שביו, ושנים של מסעות מלחמה לאחר מכן, החליפה קולונה עם בעלה מכתבים מלאי תשוקה ומסירות, בפרוזה ובשירה, אולם רק איגרת שירית אחת לבעלה שרדה עד ימינו.
בין 1516 ו-1522 איבדה קולונה שלושה מבני משפחתה. אחיה הצעיר פדריקו נפטר בשנת 1516, פבריציו ב-1520 ואחותה אנייזה בשנת 1522.
קולונה וד'אוואלוס כמעט שלא התראו, מכיוון שהלה היה אחד הקצינים הפעילים והמוכשרים ביותר בצבאו של הקיסר קרל החמישי. על אף שלא התראו, הצליחה קולונה להשפיע על בעלה שלא יצטרף לליגה נגד הקיסר לאחר קרב פאביה (1525), ושיסרב למלוכה על נאפולי, אשר הוצעה לו כגמול תמורת עריקה אל הצד הצרפתי.
קולונה בילתה את קיץ שנת 1525 בטירת אביה במרינו, ושם חלתה, ונותרה חולה כל חייה. במהלך שהותה שם קיבלה עותק מוקדם של כתב היד של "ספר החצרן" מאת בלדסארה קסטיליונה – ספר מרכזי של הרנסאנס – ותרמה להפצתו ברחבי נאפולי. ב-21 בספטמבר 1525 כתב אליה קסטיליונה והתלונן על שמעשיה אפשרו להעתיק את יצירתו באופן לא-מורשה בטרם השלים אותה ופרסם אותה. הדבר זירז את קסטיליונה להחיש את מועד פרסום הספר.
ביוגרפיה > אלמנוּת (1525–1547)

ב-3 בדצמבר 1525, מת בעלה במילאנו מן הפצעים שספג בקרב פאביה. קולונה, שהייתה בדרכה לסעוד אותו, קיבלה את הידיעה על מותו בויטרבו, ובעקבות זאת עקרה למנזר סן סילבסטרו אין קפיטה ("סילבסטר הקדוש הראשי") ברומא. האפיפיור קלמנס השביעי ואחיה, אסקניו, דחו את בקשתה להיכנס למנזר ולנדור נדרי נזירות, ולכן היא שבה לאיסקיה וחיה שם שנים מספר. לדעת החוקרת אביגייל בראנדין, סיבת הסירוב של השניים לבקשתה של קולונה הייתה תקוותם שהיא תינשא שנית, ובכך תיצור עוד ברית בעלת תועלת פוליטית. ואולם, קולונה סירבה לכמה מחזרים, והקדישה את זמנה לכתיבת שירה.
כיבוש רומא בידי קרל החמישי בשנת 1527 איפשר למשפחת קולונה לשפר את היחסים עם האפיפיור קלמנס השביעי, מבית מדיצ'י, בכך שהציעו סיוע לאוכלוסייה הרומית. אף על פי כן, משתקף הצבא הצרפתי את נאפולי, כל משפחת אוואלוס נמלטה אל האי איסקיה.
תשעה חודשים לאחר כיבוש רומא, הגיע לאיסקיה בהזמנת קולונה ההיסטוריון פאולו ג'וביו, ושהה שם עד 1528. במהלך שהותו באי, חיבר טקסט שלא פורסם, בשם Dialogus de viris ac foeminis nostra aetate florentibus (בלטינית: "דיאלוג על אנשי ונשי פירנצה של ימינו"), אשר משתמש במסגרת של דיאלוג בדוי שמתרחש על איסקיה בסתיו וחורף 1527. בספר השלישי של החיבור כתב ג'וביו שיר הלל לקולונה, באורך עשרה עמודים.
בשנת 1529 שבה קולונה לרומא, וחילקה את זמנה במשך כמה שנים בין רומא, אורבייטו, איסקיה, ומקומות אחרים. בין היתר, ניסתה לתקן עוולות שגרם בעלה המנוח, בכך שהשתדלה אצל בית אוואלוס שיחזירו למנזר מונטקסינו אדמות שנלקחו ממנו שלא כדין.
בשנת 1535 נפרדה גיסתה, ג'ובאנה מאראגון, מאחי קולונה אסקניו, ובאה לאיסקיה. קולונה ניסתה להשכין שלום בית ביניהם, ועל אף שג'ובאנה סירבה, הפכו שתיהן חברות קרובות. הן תמכו בהוגה הנוצרי חואן דה וולדס, וניסו להשתדל עבור אסקניו כשסירב לשלם מס מלח לאפיפיור פאולוס השלישי במסגרת "מלחמת המלח".
בשנת 1536, בגיל 46, שבה לרומא. שם זכתה בהערכה מצד הקרדינל רג'ינלד פול והקרדינל קונטריני. בנוסף, פיתחה ידידות קרובה עם הפסָל מיכלאנג'לו, שהיה בן 61 באותה עת. הוא חיבר עבורה סונטות, הקדיש לה ציורים, ובילה שעות בחברתה. היא העניקה לו כתב יד של שירה דתית. גם משעקרה לאורבייטו ולוויטרבו ב-1541, בעת המאבק של אחיה באפיפיור פאולוס השלישי, לא חדלה מלהחליף מכתבים וביקורים עם מיכלאנג'לו.
ב-8 במאי 1537 הגיעה לפרארה עם נשים אחרות, בכוונה להמשיך משם לוונציה ומשם לארץ הקודש. יש הסוברים שמטרת הגעתה לפרארה הייתה לסייע לברנרדינו אוקינו להקים שם מנזר קפוצ'ין. בשל מצבה הבריאותי, נשארה קולונה בפרארה עד האביב של השנה הבאה. חבריה בעיר הניאו אותה מכוונתה לנסוע לארץ הקודש, והיא שבה לרומא ב-1538.
היא חזרה לרומא שנית, מוויטרבו, ב-1544, והתגוררה כרגיל במנזר סן סילבסטרו. היא מתה במנזר ב-25 בפברואר 1547.
על חבריה בין אנשי הספרות נמנו פייטרו במבו, לואיג'י אלמאני, בלדסארה קסטיליונה, ומרגריט דה נוואר. כמו כן הייתה מיודדת מאוד עם רפורמטורים איטלקיים, כגון אוקינו ופייטרו קרנסקי, אך הלכה לעולמה לפני שמשבר הכנסייה באיטליה התפוצץ. על אף שתמכה ברפורמה בדת, אין סיבה להניח שעמדותיה הדתיות לא יכלו להישאר בגבולות הכנסייה הקתולית, ואין כל סימן שהפכה בעצמה פרוטסטנטית.
כיום יש בפסקארה מוזיאון לאמנות מודרנית על שמה.
יצירתה

שירתה פורסמה בימי חייה, בפארמה, בפרארה, בוונציה, בבולוניה, ועוד. לאחר מותה יצאו מהדורות נוספות של שירתה במשך שאר המאה ה-16, ובשלהי המאה ה-20 יצאו מהדורות מדעיות ראשונות של שירתה.
טרם יצא בעברית ספר משירתה. בשנת 1993 חיברה נירית בן-אריה עבודה לתואר שני בשם "ויטוריה קולונה (1490–1547) מ"תהילת האדם" ל"תהילת השמיים" – דרכה של משוררת רנסאנסית ורפורמטורית אוונגליסטית", אשר זמינה בספרייה הלאומית.
הערות שוליים

1 2 3  Patrizi, Giorgio (1982). "Colonna, Vittoria". Trecanni, l'enciclopedia Italiana. Dizionario Biografico degli Italiani (באיטלקית). Rome.
↑  Robin, Diana Maury, Anne R. Larsen and Carole Levin (2007). Encyclopedia of Women in the Renaissance: Italy, France, and England. ABC-CLIO. p. 9. ISBN 9781851097722.
↑  Brundin, Abigail (2005). "Colonna, Vittoria (1490–1547)". Italian Women Writers. University of Chicago Library. נבדק ב-1 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Charles V (1892). "Letter, no. 20, Emperor Charles V to Vittoria Colonna, 26 March 1525".  In Ferrero, Ermanno and Giuseppe Müller, with a supplement by Domenico Tordi (ed.). IWW Results. Carteggio (2nd ed.). Turin: Loescher. pp. 28–29.
↑  Patrizi, Giorgio (1982). "Colonna, Vittoria". Trecanni, l'enciclopedia Italiana. Dizionario Biografico degli Italiani (באיטלקית). Rome.
↑  von Reumont, Alfred (1892) [1883].  Müller, Giuseppe and Ermanno Ferrero (ed.). Vittoria Colonna, Marchesa di Pescara: Vita, fede e poesia nel secolo decimosesto (באיטלקית). Loescher. p. 88.
↑  Brundin, Abigail (2008). Vittoria Colonna and the Spiritual Poetics of the Italian Reformation. Aldershot: Ashgate. p. 23. ISBN 9780754690214.
↑  Robin, Diana (2012). "The Breasts of Vittoria Colonna". California Italian Studies (3.1): 5. ISSN 2155-7926.
↑  Robin, Diana Maury, Anne R. Larsen and Carole Levin (2007). "Aragona, Giovanna d'". Encyclopedia of Women in the Renaissance: Italy, France, and England. ABC-CLIO. p. 23. ISBN 9781851097722.
↑  [Vittoria Colonna. Sonnets for Michelangelo. Ed. Abigail Brundin. Chicago: Chicago University Press, 2005.]
↑  Colonna, Carteggio, letter no. 85, pp. 143–146.
↑  von Reumont, Alfred (1892) [1883].  Müller, Giuseppe and Ermanno Ferrero (ed.). Vittoria Colonna, Marchesa di Pescara: Vita, fede e poesia nel secolo decimosesto (באיטלקית). Turin: Loescher. pp. 163–165.
↑  von Reumont, Alfred (1892) [1883].  Müller, Giuseppe and Ermanno Ferrero (ed.). Vittoria Colonna, Marchesa di Pescara: Vita, fede e poesia nel secolo decimosesto. Turin: Loescher. pp. 159, 169.
↑  Millington, Ellen J. (1865). "Vittoria Colonna, Marchesana di Pescara".  In Yonge, Charlotte Mary (ed.). Biographies of Good Women. London: J. and C. Mozley. p. 26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259934305171  PLWABN: 9810650444605606  BIBSYS: 14027642  BNC: 000450682  BNE: XX4952289  BnF: cb120325912 (data)  CANTIC: a10943195  GND: 118669818  ICCU: CFIV023417  ISNI: 0000 0001 1774 3087  LCCN: n82255120  MusicBrainz: 60d5353e-dcd3-4407-aa13-faf29b749d4d  NKC: xx0015154  NLA: 61539906  NLG: 167222  NSK: 000072519  NTA: 07040934X  SELIBR: 182861  SNAC: w6tb3kd8  SUDOC: 028502655  Trove: 1842490  ULAN: 500316062  VcBA: 495/52083  VIAF: 90639203   WorldCat (עם VIAF): 90639203 
ויטוריה קולונה, ציור מאת מיכלאנג'לו. קולונה כבת 50, ומיכלאנג'לו בן 65, לפי התאריך על הציור.
עמוד השער של מהדורה משנת 1559 של שירת קולונה.
הכשרת כלים

.
הגעלת כלים במים רותחים בבני ברק בערב פסח
בהלכה, הכשרת כלים היא פרוצדורה המתבצעת על מנת להכשיר לשימוש כלי בישול, אפייה ומאכל שנעשה בהם שימוש קודם במאכלים לא כשרים באופן שגרם להיבלעות טעם האיסור בדפנות הכלי.
הכשרת כלים נעשית גם לצורך השמשת כלים לבישול חלבי לאחר שבושל בהם בשר ולהפך, או לצורך שימוש בכלים במהלך חג הפסח כשנעשה בהם שימוש קודם במאכלי חמץ. ככלל, ההכשרה נעשית באותו אופן שבו נבלע האיסור בדופני הכלי ("כבולעו כך פולטו").
מקור הדין

בספר במדבר מסופר שלאחר מלחמת מדיין, חזרו הלוחמים עם שלל מדיין בידיהם, ואלעזר הכהן צווה אותם להכשיר את כלי המדיינים בטרם ישתמשו בהם: ”כָּל דָּבָר אֲשֶׁר יָבֹא בָאֵשׁ תַּעֲבִירוּ בָאֵשׁ וְטָהֵר אַךְ בְּמֵי נִדָּה יִתְחַטָּא וְכֹל אֲשֶׁר לֹא יָבֹא בָּאֵשׁ תַּעֲבִירוּ בַמָּיִם” (במדבר פרק ל"א פסוק כ"ג).
חז"ל בארו שכתוצאה מבישול מאכל בסיר, טעמו נבלע בדפנותיו. וכיוון שבעת בישול נוסף בסיר, הטעם שנבלע בדפנות נפלט אל התבשיל ונבלע בו, קבעה התורה שיש להכשיר את הכלים שבלעו איסור, אם רוצים לעשות בהם שימוש חוזר. חשש בליעה זה אינו קיים במאכלים קרים שאינם חריפים.