סאבה הקדוש
ביוגרפיה > האוטוקפליה וארגון הכנסייה

כל עוד הכנסייה הסרבית לא הייתה עצמאית הפיכת סרביה לממלכה עצמאית לא הייתה מושלמת. שליטי מדינות שבהן הכנסיות היו כפופות לקונסטנטינופול, נחשבו כבעלות מעמד נמוך כלפי ראש העולם הנוצרי האורתודוקסי, הקיסר הביזנטי. התנאים בסרביה כבר בשלו להשגת אוטוקפליה. היו בה מספר רב של נזירים מלומדים, חיי מנזרים מסודרים, הייררכיה כנסייתית יציבה. לכן נראה שהאוטוקפליה היא רק עניין של זמן. מצד שני היה חשוב לסאבה שראש הכנסייה הסרבית ימונה על ידי קונסטנטינופול ולא על ידי רומא.
ב-15 באוגוסט 1219 בחג עליית מרים (דורמיציון) סאבה הוסמך על ידי הפטריארך מנואל הראשון בניקיאה כארכיבישוף הראשון של הכנסייה האוטוקפלית הסרבית. הפטריארך והסינוד שלו מינו את סאבה כארכיבישוף ראשון של "ארצות סרביה והחוף", בתמיכת הקיסר תאודורוס הראשון לסקריס ו"הוד אושרו הפטריארך וכל אספת קונסנטנטינופול" הסמיכו את סאבה לדאוג שהארכיבישופים הסרבים ימונו על ידי האספות הבישופיות וללא אישור הפטריארך הלטיני של קונסטנטינופול. בדרך זו הבטיח סאבה את עצמאות הכנסייה המקומית. בימי הביניים הכנסייה הייתה גורם חשוב בריבונות המדינה ובזהות הפוליטית והלאומית. בו זמנית תאודורוס לסקריס והפטריארך מנואל שמחו להיווכח שהמדיניות הסרבית פונה באופן מתמיד אל מורשתו של קונסטנטינוס הגדול והביזנטיון יותר מאשר אל רומא.
מניקאה חזר הארכיבישוף סאבה להר אתוס, והעניק שם שפע תרומות למנזריו. בחילנדר היה לו חשוב ללמד את הנזירים כללי מנהל ראויים. כעדותו של תאודוסיה, הוא דרש מהאיגומנים לתת דוגמה אישית בכל המידות ומהנזירים מן השורה דרש "להקשיב לאיגומנים ביראת קודש"
מחילנדר נסע סאבה לתסלוניקי אל מנזר פילוקאלוס והתארח בו כאורח של מיטרופוליט תסלוניקי, קונסטנטין המסופוטמי, שהיה ידידו מצעירותו.
הוא שקד שם על העתקת כמה כתבי משפט שהיו נחוצים לו.
בשובו לסרביה, השקיע סאבה מאמצים בארגון הכנסייה הסרבית, במיוחד בבישופויות שפעלו בגבול הרגיש עם המערב הקתולי. באספה בז'יצ'ה ב-1219, כדברי דומנטיאן, הוא בחר בין תלמידיו "אנשים מביני דרכי האל ויראי שמיים ונכבדים, המסוגלים לנהוג לפי חוקי האל ולפי מסורת השליחים הקדושים, ולשמור על גילויי האבות הקדושים נושאי - האל. הוא קידש אותם והסמיך אותם כבישופים". הבישופים החדשים קיבלו ממנו ספרי חוקים ונשלחו לשרת בבישופויות בכל חלקי סרביה.לא ברור כמה בישופויות הוא הקים. ידוע כי פעלו תחת חסותו הבישופויות הבאות: זטה ("זצקה") שמושבה היה במנזר הארכאנגל הקדוש מיכאיל בפרוולאקה, על יד קוטור;חום ("חומסקה") שמושבה היה במנזר אם הקדושה בסטון;אפרכיית דאבאר שמושבה נמצא במנזר ניקולאי הקדוש בלים; מורביצה, שהמושב שלה נמצא במנזר אכיליוס הקדוש בחבל מורביצה;בודימליה, שמושבה היה במנזר גאורגי הקדוש; טופליצה, שפעלה במנזר ניקולאי הקדוש בחבל טופליצה; חבוסנו, שהתמקמה במנזר האם הקדושה בחבל חבוסנו;ז'יצ'ה שפעלה בז'יצ'ה, מושב הכנסייה;ראשקה שפעלה במנזר השליחים פטר ופאבל בפץ';ליפליאן שמושבה היה בליפיאן;פריזרן, שמושבה נמצא בפריזרן.
. עם הבישופים שלו נמנו אילריון ומטודיה (מסרביה).
באותה שנה פרסם סאבה עת ה"זאקונופראבילו" או ה"נומוקאנון של סאבה הקדוש", הנחשב ל"חוקה" הראשונה של סרביה. בנסיבות אלה זכו הסרבים לשתי צורות של עצמאות: פוליטית ודתית,.
עבודתו הארגונית של סאבה הייתה נמרצת מאוד ומעל הכל, לבשה צביון לאומי מובהק. הבישוף היווני מפריזרן הוחלף בבישוף סרבי, תלמיד של סאבה. גם קביעת מושבם של הבישופים נעשה על ידו מתוך מחשבה מדינית-דתית. מושב הארכיבישופות נקבע במנזר ז'יצ'ה, שנבנתה בעזרת המלך שטפן.
. הבישופות דאבאר שעל נחל לים התמקמה בגבול עם בוסניה, כדי לחזק את היסוד האורתודוקסי ולדכא עת תורה הבוגומילית. הבישופות זטה הוקמה בחצי האי פרוולאקה במפרץ קוטור, מחוץ לנחלת זטה עצמה והבישופות חום בסטון. שתיים האחרונות נמצאו כמעט בגבול הממלכה, וזאת במטרה להיאבק בהשפעה הקתולית שנפוצה מכיוון הדיוקסיות קוטור ודוברובניק.
קודם לכן גם מנזרים אורתודוקסים היו נתונים בחסות הארכידיוקסיה הקתולית של באר; פעילותו של סאבה התכוונה לשנות את המצב בכיוון הפוך. בעקבות ההסדר של סאבה, הנצרות האורתודוקסית הפכה באמת לדת המדינה הסרבית. מבחינה זאת, פעל סאבה בעקביות וללא הנחות :הכפירה הבוגומילית נאסרה בחוק עוד על ידי אביו, נמאניה, בעוד שסאבה, כבוגר אתוס שונא לטינית עשה את כל מה שביכולתו כדי למנוע ולהחליש את השפעת הכנסייה הקתולית.
באמצעות כמריו, שעליהם השתדל להשפיע דרך דוגמתו האישית ותורתו, הרים סאבה את הרמה התרבותית הכללית של עמו, תוך שאיפה לפתח את המידות האנושיות ואת חוש החובה האזרחית. פרויקט המדינה הסרבית של שושלת נמאניץ' יושם ברמה פוליטית על ידי נמאניה, אבל ברמה רוחנית ואינטלקטואלית על ידי סאבה,