stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאוס (סדרת טלוויזיה)
דמויות > שב"ד

ארנון שלום (זהר שטראוס) (עונה 2): סגן ראש השב"ד. פוטר מתפקידו משום שלא עצר את גנבת דאוס.
אילנה ברגר (לימור גולדשטיין) (עונה 2): ראש השב"ד. אשה מרשימה מוכשרת וקשוחה ביותר השולטת בשב"ד ביד רמה. שאפתנית בצורה יוצאת דופן ואפילו מסוכנת, שכן היא מוכנה להיות חסרת מעצורים בדרך למטרות שהיא מאמינה בהן.
דמויות > דמויות נוספות

ד״ר דויד גולד (דרור קרן): המייסד של "תאגיד גולד". הנבל הראשי של הסדרה. תאב לכוח ומסיר את הקוד המוסרי של דאוס כדי להשיג שליטה עולמית. נעצר בסוף עונה 1. בעונה 2 חזר ורוצה להרוג את דאוס אבל בסוף הסדרה דאוס מביס אותו.
פרופ' וורנר (עונה 1: צחי חנן; עונה 2: אלון נוימן): מדען. הממציא של דאוס. אביה של גאיה. במהלך עונה 1 משמש בתור ה"לב" של דאוס ומוחזק בחדר סודי בתאגיד גולד עד לסוף העונה בה משוחרר על ידי דני. בעונה 2, נלקח ורנר לחקירה בידי השב"ד, וברגע שמגלה כי דאוס שרד, הוא הופך לאובססיבי בכל הנוגע לדאוס וביטחונו.
מר אקללו (מאיר דסה): אביה של אדיסה. עולה מאתיופיה. הוא רוצה שמשפחתו תלך בדרך הישרה והמסורתית.
ברקן (אורי קלאוזנר) (עונה 1): עבריין. סוחט את דני ובעקבות כך גורם לדני לשתף איתו פעולה. שיתוף הפעולה עם דני הביא לידי סגירת חברת התרופות ואף גרמו למפלה של הארגון של שונצינו. ברקן הציל את דני בכך שרצח את נמרוד.
שונצינו (ערן שראל) (עונה 1):  ראש ארגון פשע. בעל רשת קזינואים לא חוקיים וחברת תרופות מפוקפקת.
המקרר (קובי מאור) (עונה 1): חייל בארגון פשע של שונצינו ומנהל עבורו את הקזינו בגבעתיים.
איילה (עדיאל זמרו) (עונה 1): ראפר. חבר ילדות של אדיסה. מעוניין באדיסה כבת זוג אך היא לא בעניין. נעזר בכישורי האקינג של אדיסה בכך שמתעסקת עם הרמזורים ובאופן זה מאפשרת לו ולחבריו לעשות כסף בשטיפת מכוניות. מתנגד לקדמה הטכנולוגית ולחיבור לדאוס.
ד"ר הוניג (סבטלנה דמידוב) (עונה 1): מנתחת מוח. חלק מצוות הפיתוח של דאוס. נרצחת על ידי ד"ר גולד לאחר שמאיימת לחשוף את סודו.
אריאל (אריאל דר): ילד העוזר לחבורה להביס את דאוס.
שראל בונה (שרון אלכסנדר) (עונה 2): איל הון חידתי. אחראי על "פרויקט העתיד". מתברר בסוף עונה 2 כתחפושת לגולד.
ליליה (מירב פלדמן) (עונה 2): כוכבת רוק שתום התאהב בה. נוהגת להתלבש בבגדים שמתאימים למקצועה כזמרת. מעריצה הגדול ביותר הוא תום, המנסה לכבוש את לבה. הוא מבקש ממנה עזרה בפרויקט מוזיקלי. תום פרץ למחשב שלה וגילה איפה היא והיא נפגשת איתו והיא יוצרת קשר איתו. היא מקליטה שיר בהשמעת בכורה עם תום.
יודה (שלומי בן עטר) (עונה 2): חברו הטוב ביותר של רוי. מזלזל ברוי. הוא גם סקייטר שמתאמן לקרו יחד עם רוי. יודה מגלה שיש לרוי DMS ומספר על כך לעולם התחתון בשביל סקייט חדש.
קינג (דרור זיו) (עונה 2): עבריין. מנהיג על החברים העבריינים של יודה. הוא מנסה בכוח, עם הבריונים שלו, להעביר את ה-DMS מידיהם של תום ורוי אליו, כאשר באחד הפרקים הוא חוטף אותם.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 50 | 50 | 23 בנובמבר 2008 | 29 בינואר 2009 |
|  | 2 | 48 | 48 | 20 בדצמבר 2009 | 10 במרץ 2010 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק |
| --- | --- | --- |
| 1 | 1 | העונש |
| 2 | 2 | הפריצה |
| 3 | 3 | הנקמה |
| 4 | 4 | החקירה |
| 5 | 5 | המעצר |
| 6 | 6 | ההיעלמות |
| 7 | 7 | דאוס מגיע |
| 8 | 8 | עליתי עלייך |
| 9 | 9 | מפגשים אנושיים |
| 10 | 10 | חבר אמיתי |
| 11 | 11 | העולם התחתון |
| 12 | 12 | המשימה הראשונה |
| 13 | 13 | צירוף מקרים |
| 14 | 14 | הימור מסוכן |
| 15 | 15 | קזינו שונצינו |
| 16 | 16 | חיסול חשבונות |
| 17 | 17 | בשירות המדינה |
| 18 | 18 | סכנה אסייתית |
| 19 | 19 | הקורע מקוריאה |
| 20 | 20 | היכרויות |
| 21 | 21 | הנבואה |
| 22 | 22 | הגילוי |
| 23 | 23 | סחיטה |
| 24 | 24 | ההגרלה |
| 25 | 25 | הביקור |
| 26 | 26 | המסיבה |
| 27 | 27 | התנגדות מבפנים |
| 28 | 28 | השלב האחרון |
| 29 | 29 | דז'ה וו |
| 30 | 30 | ללא עקבות |
| 31 | 31 | המעבדה |
| 32 | 32 | הירייה האחרונה |
| 33 | 33 | הסוד |
| 34 | 34 | חינוך מחדש |
| 35 | 35 | נקודת חולשה |
| 36 | 36 | המלכודת |
| 37 | 37 | המלאך השומר |
| 38 | 38 | דאוסקרטיה |
| 39 | 39 | הכוח מהמכונה |
| 40 | 40 | הקרב האחרון |
| 41 | 41 | רגע האמת |
| 42 | 42 | שטיפת מוח |
| 43 | 43 | המחתרת |
| 44 | 44 | מכורים |
| 45 | 45 | סכסוך דיגיטלי |
| 46 | 46 | משפט מפתח |
| 47 | 47 | הבוגד |
| 48 | 48 | מתחת לאדמה |
| 49 | 49 | הכניסה לדאוס |
| 50 | 50 | הסוף |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק |
| --- | --- | --- |
| 51 | 1 | חזרה לבית הספר |
| 52 | 2 | DMS |
| 53 | 3 | ליגת הסקייטרים |
| 54 | 4 | המורה |
| 55 | 5 | פרידה מדני |
| 56 | 6 | השקר |
| 57 | 7 | החקירה |
| 58 | 8 | פורץ הצללים |
| 59 | 9 | הגילוי של רונה |
| 60 | 10 | הטעות של דני |
| 61 | 11 | קוד אלפא |
| 62 | 12 | הסוכנת |
| 63 | 13 | פינלנד |
| 64 | 14 | צלילים מהחלל |
| 65 | 15 | קולו של דאוס |
| 66 | 16 | תרגיל בעוורון |
| 67 | 17 | הקפאה |
| 68 | 18 | הפגישה עם אדיסה |
| 69 | 19 | אהבה דיגיטלית |
| 70 | 20 | הסיוט מתגשם |
| 71 | 21 | הסמל |
| 72 | 22 | ההקלטה |
| 73 | 23 | מבט לעתיד |
| 74 | 24 | מכת חשמל |
| 75 | 25 | התאגיד |
| 76 | 26 | אדיסה מגלה |
| 77 | 27 | הדלת הסודית |
| 78 | 28 | הטקס |
| 79 | 29 | לנתק את דאוס |
| 80 | 30 | הרכבת היפנית |
| 81 | 31 | דאוסון ותום |
| 82 | 32 | האחרון |
| 83 | 33 | העסקה של וורנר ושראל |
| 84 | 34 | האסטרונאוט הסיני |
| 85 | 35 | גאיה |
| 86 | 36 | הליבה |
| 87 | 37 | העופרת |
| 88 | 38 | הפעולה |
| 89 | 39 | הפריצה |
| 90 | 40 | שראל |
| 91 | 41 | החלק האפל |
| 92 | 42 | ג'ורג |
| 93 | 43 | סוד המשחק |
| 94 | 44 | לשחרר את גאיה |
| 95 | 45 | הגמר |
| 96 | 46 | מתקפת הווירוסים |
| 97 | 47 | המשחק האמיתי |
| 98 | 48 | הקרב האחרון |
מושגים

דאוס - תוכנת אינטליגנציה מלאכותית שתפקידה במקור לעזור למשתמש. בעונה 1, המערכת המגבילה את דאוס מושבתת ובכך הופכת התוכנה לרעה. בעונה 2, קטעי קוד מתוכנת דאוס הופכים לדאוסונים ומופצים ברשת.
תיכון מהר"ל - בית הספר בו לומדים נערי הסדרה. זהו המיקום המרכזי לחלקים גדולים והתרחשויות רבות מהסדרה. במהלך עונה 1 נסגר בית הספר, אך זה נפתח מחדש בעונה 2.
דאוסונים - שאריות מתוכנת דאוס. השב"ד (שירות הביטחון הדיגיטלי) מנסים לגלות כיצד נוצרו ומה הם מסוגלים לעשות.
השב"ד - שירות הביטחון הדיגיטלי - מתעסק בתחומי דיגיטציה, מחשבים ורשת, אחראי על תפיסת הדאוסונים.
תאגיד גולד - תאגיד בבעלותו והקמתו של פרופסור וורנר. זהו התאגיד שפיתח את דאוס. את התאגיד מנהל מר גולד.
פרויקט העתיד - ארגון עולמי בהנהגתו של שראל בונה, אחראי על מיזם בית ספרי כלל עולמי שמטרתו להביא תלמידים לפתח טכנולוגיה עתידית. הארגון מתברר ככיסוי לכת אפלה שמטרתה להשמיד את כל הטכנולוגיה בעולם.
צופן דאוס

פרקי הסדרה "דאוס" שודרו בימים ראשון עד רביעי, וביום חמישי שודרה תוכנית מגזין בשם "צופן דאוס" שסיכמה את השבוע שהיה. זו הייתה הפעם הראשונה שערוץ הילדים הפיק תוכנית מגזין עבור סדרת טלוויזיה ביס, שכללה פינות קבועות (כגון תקציר הפרקים האחרונים, פינת מומחה אותה הנחה עומרי גיסין, "דאוס אונליין" לשאלות גולשים, "עתידאוס" עם הצצה לפרקים הבאים ועוד), אורחים (שחקנים) מתוך הסדרה, ותחרויות נושאות פרסים. את התוכנית הנחה בעונתה הראשונה מנחה ערוץ הילדים קובי מחט (שהוחלף בעונה השנייה על ידי מירב פלדמן), והיא הוקלטה מראש מול קהל ילדים שנכח באולפן. התוכנית האחרונה (שהייתה גם גמר התחרות "מאסטר דאוס") צולמה ושודרה בשידור חי. עורך התוכנית בעונה הראשונה היה אורי גושן.
הקמפיין הדיגיטלי

לקראת ההשקה של הסדרה, "yes" פרסמו קמפיין מסתורי, שבו הראו את היכולות של "דאוס". הקמפיין התנהל במספר שלבים:
בשלב הראשון, פרסמו באמצעות מודעות באנר הגרלה לפגישת כוכבי הסדרה בפרימיירה באתר "וואלה", בו הם נתבקשו לתת פרטים אישיים, ולהזמין חברים להצטרף גם. עוגייה עם מידע נשמרה על גבי המחשב בו נרשמו.
בשלב השני, לאחר שבועיים, לאחר שהקמפיין הקודם נעלם ונשכח, הופיע קמפיין חדש (גם הוא בבאנר באתר "וואלה!") שהציג בפניהם מסך שחור עם כיתוב כחול, המזכיר את ה-Console המזוהה עם טכנולוגיית מחשבים והאקרים. לכל משתמש הוצג באנר שונה, בו הוא מציג עליו מידע אישי. סקרנות המשתמשים הובילה לכמות הקלקות שוברת שיאים על המודעות שהופצו. הקלקה על המודעה הובילה את המשתמשים לאתר פרסומת מסתורי שככל הנראה ידע הכל על המשתמשים: תאריך לידה, תחביבים, בית הספר בו הם לומדים, ואפילו את שמות חבריהם הטובים ביותר. כתוצאה מכך, פורומים הוצפו בהודעות על הנושא – אודות האקר שיודע הכל על המשתמשים, הודעות אזהרה הופצו ברחבי האינטרנט והאתרים הפופולריים ביותר בישראל הוצפו באלפי בהודעות מהורים מודאגים. לאחר 3 ימים בלבד הקמפיין ירד.
בשלב השלישי, לאחר שבוע, התעלומה נפתרה כשהמודעות חזרו כפי שהופיעו בפעם הקודמת, רק כשהפעם הם חושפים את הסדרה דאוס.
בעקבות כך, לפרימיירה של "דאוס" הגיעו אלפי בני נוער. באינטרנט משתמשים רבים דנו על הקמפיין החדשני ועל נושא הסכנות באינטרנט.
לקראת העונה השנייה של הסדרה, אתר "וואלה" יצר קמפיין בפורמט דומה – משחק בו דאוס "פורץ" לשידור באולפן ("צופן דאוס").
בעקבות הסדרה

בסיום הסדרה חברת yes הוציאה לאור ספר המבוסס על הסדרה, בשם "דאוס: האל שבתוך המכונה". שם הספר נלקח מהביטוי "דאוס אקס מכינה". הספר נכתב על ידי הסופרת תמי שם טוב, והופץ ברשת "סטימצקי". באתר ערוץ הילדים פורסם חידון קצר ונערכה הגרלה, בה 25 הזוכים בהגרלה זכו בעותק של הספר במתנה. את הספר היה ניתן לרכוש גם בתשלום. באותו יום בו הזוכים הוזמנו להגיע לקבלת הפרס בסניף סטימצקי בקניון איילון ברמת גן ביום ה־14 במרץ 2010, הגיעו גם השחקנים הראשיים בסדרה, כדי לחתום על הספרים עבור הרוכשים.
ראו גם

האח הגדול
1984 (ספר)
בינה מלאכותית
ביקורת על חברת גוגל
ביאורים

↑  דאוס (בכתיב לועזי: Deus) הוא המילה הלטינית ל"אל". הכוונה ככל הנראה היא לכך שהתוכנה דאוס מכוונת ומובילה את העלילה ללא ידיעת האנשים, כמו אל.
↑  התוכנית נקראה במקור "האח הגדול", אך שמה שונה בעקבות תחילת שידורה של תוכנית המציאות "האח הגדול". סיבות נוספות לשינוי שם הסדרה הן מניעת הבלבול עם המשמעות של אח בכור או עם הפקה נוספת של yes ו"ערוץ הילדים": ראש גדול.
הערות שוליים

↑  מתן אברמוביץ', עכבר העיר, פרסי הטלוויזיה: "חטופים" זכתה - ובגדול, באתר הארץ, 13 ביולי 2010
↑  דורון חלוץ, הארץ, מיכאל מושונוב: לא רק הבן של מוני, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2008
↑  נבחרי הילדים 2010: מי יהיה שחקן השנה?, באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2010
↑  רותה קופפר, המלצות טלוויזיה: בכל אשם האינטרנט, באתר הארץ, 12 בפברואר 2009
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏בין הזוכים ב"גולדן דראם": באומן ומוטי שרף, באתר גלובס, 11 באוקטובר 2009
↑  מתוך סרטון ב-YouTube המסביר את התהליך בו התנהל הקמפיין.
↑  דורי בן ישראל, לעולם אל תקחו עוגייה מאדם זר, באתר מזבלה, ‏20 בנובמבר 2008
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2008 – האי | פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה – תוכנית ילדים ונוער  2009, 2010 - דאוס | הבא: 2011 – חסמבה דור 3 |
עטיפת הספר
אנטה ספורט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בהונג קונג (10 ביולי 2007–2020) 
 מוטו:  חנות אנטה ספורט בהונאן, אפריל 2012
 מייסדים:  דינג שיז'ונג
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־34 שנים)
 חברות בנות:  Amer Sports 
 מיקום המטה:  ג'ינג'יאנג, פוג'יאן, סין
 שליטה בחברה:  אנטה אינטרנשיונל (BVI) (61.84%) ציבורי (38.16%)
 ענפי תעשייה:  תעשיית מוצרי ספורט 
 מוצרים עיקריים:  סניקרס 
  
 anta.com
 
אנטה ספורט הוא תאגיד רב-לאומי סיני למכירת ציוד ספורט, הממוקם בג'ינג'יאנג. מבחינת גובה הכנסות, החברה דורגה במקום השלישי בעולם נכון לשנת 2019.
מאז הווסדה, בשנת 1994, החברה עוסקת בעיצוב, פיתוח, ייצור ושיווק של מוצרים, לרבות בגדי ספורט, הנעלה, הלבשה ואביזרים תחת מותג משלה.
היסטוריה

אנטה נוסדה על ידי דינג שיז'ונג בשנת 1991. בשנת 2008, אולימפיאדת בייג'ינג היוותה הזדמנות עבור אנטה לשווק את הנעליים שייצרה.
אנטה ספורט נסחרה בבורסה של הונג קונג החל משנת 2007 ומחיר ההנפקה שלה לפי 5.28 דולר HK למניה. בשנת 2009, החברה רכשה מבל אינטרנשיונל  את סימן המסחר של פילה בסין, הונג קונג ומקאו. מאז, החברה מפעילה את עסקי פילה בשלושת האזורים הללו. הפורוורד לשעבר של מינסוטה טימברוולבס, קווין גארנט, עזב באוגוסט 2010 את נותנת החסות  אדידס, וממומן מאז על ידי אנטה. גארד גולדן סטייט ווריורס, קליי תומפסון, עזב גם הוא את נותנת החסות נייקי, והוחתם באנטה בפברואר 2015.
אנטה ספורט החלה בחרם על ה-NBA באוקטובר 2019 כתוצאה מציוץ מחדש של גורם בהנהלת יוסטון רוקטס לתמיכה בהפגנות הונג קונג. עם זאת, ב-14 במאי 2020, וילסון ספורט, מותג אנטה ספורט, הודיע כי יחליף את ספולדינג בבעלות ברקשייר האת'וויי כספקית כדור ה-NBA החל מעונת 2021/2022 ב-NBA.
חסויות

אנטה ספורט היא הספקית והנותנת החסות של קבוצות רבות, שחקנים והתאחדות:
חסויות > כדורסל

ארצות הברית אלכס קארוסו
ארצות הברית קוון לוני
ארצות הברית קליי תומפסון
ארצות הברית גורדון הייוורד
ארצות הברית ג'ייקוב אוונס
ארצות הברית המידו דיאלו
ארצות הברית ראז'ון רונדו
ארגנטינה לואיס סקולה
ארצות הברית ג'יימס וייסמן
חסויות > אגרוף

הפיליפינים מני פקיאו
חסויות > שחקני עבר

צ'נדלר פארסונס
קווין גארנט
אנטה העניקה חסות ל-26 נבחרות סיניות בענפי ספורט חורף, אגרוף, טאקוונדו, התעמלות, הרמת משקולות, היאבקות, ג'ודו, גלישת גלים, כדורמים וגולף.
המשחקים הפאן-הלניים

המשחקים הפאן־הלניים היו ארבע תחרויות ספורט שנערכו ביוון העתיקה:
פסל של זורק דיסקוס מהמאה השנייה לפנה"ס
המשחקים האולימפיים היו החשובים בתחרויות שנערכו ביוון העתיקה. תחרויות אלה נערכו מדי ארבע שנים ליד אליס, לכבוד האל זאוס.
המשחקים הפיתיים שנערכו מדי ארבע שנים בסמוך לדלפי, לכבוד האל אפולון.
המשחקים הנמאיים שנערכו מדי שנתיים, בסמוך לעיר נמאה, לכבוד האל זאוס.
המשחקים האיסתמיים שנערכו מדי שנתיים, בסמוך לקורינתוס לכבוד האל פוסידון.
המשחקים ולוח השנה

כל מחזור של ארבע שנים נקרא האולימפיאד (המחזור האולימפי), ושימש את היוונים כלוח שנה. ספירת השנים החלה בכל אולימפיאדה, כאשר שנת האולימפיאדה הייתה השנה הראשונה במחזור. בשנה השנייה נערכו המשחקים הנמאיים והמשחקים האיסתמיים (בחודשים שונים) ובשנה השלישית המשחקים הפיתיים, ושוב, בשנה הרביעית – המשחקים הנמאיים והאיסתמיים – דבר שאפשר לאתלטים להשתתף בכל המשחקים.
השנה שלאחר מכן הייתה השנה הראשונה של האולימפיאד הבאה.
השתתפות במשחקים

במשחקים השתתפו אתלטים מכל רחבי העולם היווני, ואף ממושבות יווניות קרובות (כגון מושבות אסיה הקטנה) ומרוחקות (מושבות בסיציליה ובספרד). האתלטים היו ככל הנראה אנשים אמידים או עשירים, או באו ממשפחות עשירות בשל העלויות הגבוהות של המסע והשהות באתרי המשחקים (לא כל שכן עלויות האימונים עבור המשחקים).
במשחקים נכחו גברים חופשיים בלבד, ונאסר על נשים או על בני עמים אחרים להשתתף במשחקים (למעט יוצאים מן הכלל – כך לדוגמה, הקיסר נירון הורשה להשתתף במשחקים).
השתתפות במשחקים > השתתפות זרים במשחקים

המשחקים הפאן־הלניים היו פתוחים, למעשה, רק להלנים (יוונים); עם זאת, לעיתים גם בני עמים לא הלנים השתתפו במשחקים. השתתפות עיר שאיננה יוונית במשחקים התרחשה במקרה של רומא, שלאחר שצבאה נלחם נגד האילירים, אויבי היוונים, גמלו להם הקורינתים בהזמנה להשתתף במשחקים האיסתמיים; פתיחת המשחקים בפני הרומאים התאפשרה בזכות התייחסות אליהם כאל הלנים, ככל הנראה בשל מוצאם מאוליסס או מהטרויאנים. גם פיליפוס השני ממוקדון וניקוקראון (אנ') מלך סלמיס הדגישו את מוצאם מגיבורים הלנים קדומים כדי להשתתף במשחקים. הצידונים השתתפו במשחקים הנמאים, לפי עדות כתובת דיוטימוס. בכתובת יש אזכור של פורונאוס (אנ') מלך ארגוס, אגנור מלך פיניקיה (שלפי הלאניקוס איש לסבוס היה בנו של פורונאוס) המוצג כאבי הצידונים, וקדמוס בן אגנור מייסד תבאי – אזכור רב של מסורות מיתולוגיות חריג בכתובות הקדשה למנצחי משחקים, והוא התרחש בכתובת זאת כדי להדגיש את שייכותם של הצידונים לאבות הלניים, כמו גם להזכיר את תרומתם של הגיבורים הפיניקיים הקדומים ליוון.
התחרויות

התחרות המרכזית בכל המשחקים היו מרוצי מרכבות, היאבקות, אגרוף, פנטאתלון וסטאדיון (תחרויות ריצה).
הפנטאתלון כלל היאבקות, תחרות ריצה, קפיצה לרוחק, זריקת חנית וזריקת דיסקוס.
למעט מרוץ המרכבות, כל התחרויות נערכו בעירום מלא.
היסטוריה

על פי התיעוד ההיסטורי הקיים, המשחקים הפאן-הלניים החלו להיערך בד בבד עם המשחקים האולימפיים הראשונים של שנת 776 לפנה"ס אולם ההיסטוריונים סבורים כי המשחקים החלו להיערך מאות שנים קודם לכן. שלושת המשחקים האחרים החלו להיערך במאה השישית לפנה"ס.
ראו גם

המשחקים הפאן-אתנאיים
הערות שוליים

↑  פוליביוס, ההיסטוריות, 2.12.8 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  E. Bikerman, "Sur une inscription agonistique de Sidon", en: Mélanges syriens offerts à Monsieur René Dussaud, tome premier, Geuthner, 1939, p. 94
↑  Corinne Bonnet, "The Religious Life in Hellenistic Phoenicia: ‘Middle Ground’ and New Agencies", in: Jörg Rüpke (ed.), The Individual in the Religions of the Ancient Mediterranean, Oxford University Press, 2013, p. 51–52, doi:10.1093/acprof:oso/9780199674503.003.0002
↑  Corinne Bonnet, "The Hellenistic Period and Hellenization in Phoenicia", in: Brian R. Doak, Carolina López-Ruiz (eds.), The Oxford Handbook of the Phoenician and Punic Mediterranean, Oxford University Press, 2019, p. 108, doi:10.1093/oxfordhb/9780190499341.013.8
אצטדיון המשחקים הפיתיים בדלפי
מיכלאנג'לו

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1475 קפרזה מיכלאנג'לו, רפובליקת פירנצה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  18 בפברואר 1564 (בגיל 88) רומא, מדינת האפיפיור 
 שם לידה:  Michelangelo di Lodovico Buonarroti Simoni 
 מקום קבורה:  בזיליקת סנטה קרוצ'ה 
 לאום:  איטלקים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פירנצה 
 תקופת הפעילות:  1496–1564 (כ־68 שנים)
 זרם באמנות:  הרנסנס הגבוה, ציור רנסנס 
 הושפע על ידי:  דומניקו גירלנדיו, ברטולדו די ג'ובאני, פוליציאנו 
 יצירות ידועות:  דוד, מדונה של המדרגות, תקרת הקפלה הסיסטינית, הספרייה הלורנציאנית, טונדו דוני, עבד גוסס, יום הדין האחרון, פייטה, ברוטוס, עבדים, בכחוס, בזיליקת פטרוס הקדוש, מת'יו הקדוש, הפייטה של רונדניני, הפייטה הפלורנטינית, העבד המורד, קרב הקנטאורים, גאונות הניצחון, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 בן או בת זוג:  תומאזו דיי קאוואליירי 
 חתימה:   
 
פרט מתוך "בריאת האדם", הקפלה הסיסטינית בוותיקן
"יום הדין", הקפלה הסיסטינית בוותיקן
מדליה לציון 88 שנים להולדתו של מיכלאנג'לו מאת לאונה לאוני, העתק מהמאה התשע עשרה
מצבת מיכלאנג'לו בבזיליקת סנטה קרוצ'ה במיזם של ג'ורג'ו וזארי
מיכֶּלָאנְגֶ'לוֹ דִי לוֹדוֹבִיקוֹ בּוּאוֹנָארוֹטִי סִימוֹנִי (באיטלקית: Michelangelo di Lodovico Buonarroti Simoni; 6 במרץ 1475 –  18 בפברואר 1564) היה איש אשכולות איטלקי - פסל, צייר, אדריכל, מהנדס, משורר, ואחת הדמויות הבולטות בתקופת הרנסאנס האיטלקי ובתולדות האמנות. יצירותיו, כגון הפסל דוד, הפרסקאות בקפלה הסיסטינית ויצירות נוספות, נחשבות לחלק מפסגת האמנות המערבית.
תולדות חייו > שנותיו המוקדמות

מיכלאנג'לו נולד בקַפֶּרְזֶה, כפר טוסקני קטן בנפת אַרֶצוֹ, כ־50 ק"מ מזרחית לפירנצה. אביו, לודוביקו די סימוני (Lodovico di Leonardo di Buonarotti Simoni), שימש בתפקיד פקיד ממשל (Magistrate) באזור. כשהיה מיכלאנג'לו בן שש נפטרה אמו (מבית רוּצֶ'לַאי - משפחה בעלת שם באותה תקופה), מה שהוביל בסופו של דבר את משפחתו לעבור לכפר סטיניאנו מזרחית לפירנצה. אף שנולד בכפר קפרזה, החשיב את עצמו מיכלאנג'לו לאיש פירנצה עד יומו האחרון. עוד בהיותו נער רצה לעסוק באמנות, ולמרות התנגדות אביו יצא מיכלאנג'לו ללמוד אצל האמן גִירְלַנְדָיוֹ שהיה צייר ידוע בעיר פירנצה.
תולדות חייו > הכנה לקריירה כאמן

לאחר שנה בסדנתו של גירלנדיו, שם התנסה באמנות הפרסקו, עבר ללמוד אצל ברטולדו די ג'ובאני בגן הפיסול שהקים לורנצו דה מדיצ'י, וכתוצאה מכך הפך לבן חסותו וגר בארמונו.
בתקופת שהותו בארמון נחשף למיטב המשוררים והפילוסופים של תקופתו, ולמד על התרבות היוונית והרומית מאנשי האקדמיה האפלטונית, שנהגו להיפגש בארמון מדיצ'י. עם פטירתו של לורנצו בשנת 1492 עזב מיכלאנג'לו את הארמון אך שמר אמונים כל חייו לבית מדיצ'י.
תולדות חייו > יצירותיו הראשונות

את שתי יצירות הפיסול הראשונות שלו השלים בטרם מלאו לו 16 שנים, בעודו חניך בגן הפיסול של לורנצו דה מדיצ'י. האחת היא תבליט של המדונה אשר מניקה את ישו התינוק, והשנייה היא תבליט של קרב הקנטאורים. מיכלאנג'לו מעולם לא מכר את יצירותיו הראשונות, ודאג לכך שתמיד יהיו תלויות על קירות ביתו.
תולדות חייו > קריירה כאמן

ב-1496, בגיל 21, הגיע לרומא, שם יצר את פסליו הראשונים. אחד המפורסמים שבהם נקרא "פייטה" (רחמים), פסל המדונה המחזיקה בזרועותיה את גופתו של ישו לאחר שהורד מהצלב. ייחודו של הפסל הוא באנטומיה המדויקת שהפגין בפיסולו של ישו ובמבטה המהורהר של המדונה. לאחר שהונח הפסל במקומו שמע מיכלאנג'לו אנשים מדברים על כך שכריסטופורו סולארי פיסל את הפייטה. מתוך זעם הוא חרט על הפסל את המשפט "Michel Angelus Bonarotus Florent Facubat" (מיכלאנג'לו בואונרוטי מפירנצה פִּסְּלוֹ). לאחר מכן נשבע כי לעולם לא יחתום שוב על שום יצירה מיצירותיו, ואכן, ה"פייטה" היא יצירתו החתומה היחידה של מיכלאנג'לו. באותן שנים פיסל גם את "בכחוס", אל הפריון והיין. יש הטוענים כי דמותו השאננה והמעט מתנשאת של בכחוס באה לבקר את הלך הרוח המסוכן של רומא באותה העת.
בשנת 1501 חזר לפירנצה עקב לחצים מאביו שיתמוך בכלכלת הבית. ארבע שנים בילה מיכלאנג'לו בפירנצה כשהוא כבר פסל ידוע ומבוקש. באותן שנים פיסל את "דוד", שהפך לאחד מסמליה של העיר. מיכלאנג'לו זכה בזכות לפסל את דוד מגילדת הצמר, ויצר אותו מגוש שיש פגום שאף פסל אחר לא הצליח לפסלו. תוך כדי פיסול "דוד", הוא גם צייר את טונדו דוני, הציור הראשון שאותו מכר. טונדו זה היה הצעד הראשון שלו בתחום הציור ופתח לו את הדלת לציור ותכנון פרסקאות, כמו אלו שבתקרת הקפלה הסיסטינית וה"רוחצים".
בשנת 1505 הזמין אותו האפיפיור יוליוס השני לרומא, ושם יצר בין היתר את הפסל "משה", עליו החל לעבוד בשנת 1513 וסיים בשנת 1542. הפסל מוצב כיום בכנסיית סן פייטרו אין וינקולי. מיכלאנג'לו דימה את משה כבעל קרניים בגלל התרגום הלטיני של התנ"ך, אשר טעה בהבנת קרינת פני משה בפסוק "קרן עור פני משה" (שמות ל"ד פסוק 35).
יצירתו הגדולה והמרשימה ביותר היא ציור הפרסקו בקפלה הסיסטינית (אולם התפילות) בוותיקן שברומא, יצירה שהחל בשנת 1508 והקדיש לה ארבע שנים וחצי.
תכנונו המקורי של מיכלאנג'לו היה לצייר את שנים-עשר השליחים כמסגרת לתקרה, אך מהר מאוד הבין כי הוא רוצה למלא את כולה בפרסקאות שיתארו את בריאת העולם. תחילה הסתייע בעוזריו, אך עבודתם לא נראתה לו, והוא מחק הכול והחל לצייר בעצמו. העבודה הייתה קשה לביצוע, ואילצה את מיכלאנג'לו לטפס לתקרת הכנסייה על פיגומים בגובה 19 מטרים (שאת אופן הרכבתם על התקרה פיתח בעצמו) ולעבוד בתנאים קשים. הוא היה קנאי ביותר לעבודתו וסירב לכך שמישהו מלבדו ומלבד האפיפיור יראה אותה. בסופו של דבר השפיעה עבודתו רבות על ציירים ואמנים גדולים באותה עת, כמו רפאל, שסגנון ציוריו השתנה באופן ניכר לאחר שנחשף לתקרת הקפלה.
בין סיפורי הבריאה שצייר על תקרת הקפלה – הפרדת היום והלילה, בריאת אדם וחוה, הפיתוי, הגירוש מגן עדן, וסיפור המבול.
תולדות חייו > בזקנתו

מיכלאנג'לו המשיך לצייר ולפסל גם בימי זקנתו, ובגיל 72 היה לאדריכל הראשי של בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. בעשור השביעי לחייו, בעת שחי ברומא, קשר ידידות אמיצה (ואולי התאהב) בויטוריה קולונה, משוררת והוגה דתית.
הביוגרפיה של מיכלאנג'לו נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
תכונותיו ומורשתו

מיכלאנג'לו נודע באופיו המלנכולי והזעוף, ומשום כך לא נמשך לחברת אנשים ונהג להתבודד. בנוסף, נודע בהרגלי היגיינה גרועים.
מיכלאנג'לו השפיע על פסלים רבים שבאו אחריו, בהם אוגוסט רודן ואחרים.
ב-1961 ראה אור ספרו של אירווינג סטון, The Agony and the Ecstasy: A Novel of Michelangelo, אשר ראה אור בעברית כחיי מיכלאנג'לו, בסדרת ספריה לעם בהוצאת עם עובד, בתרגום שמואל שניצר. סטון שהה באיטליה מספר שנים לצורך כתיבת הספר, שהיה פסגת יצירתו. על ספרו זה קיבל אות הוקרה מיוחד מממשלת איטליה על תרומה למורשת התרבותית של הארץ.
במלאת 3,000 שנה לכיבוש ירושלים על ידי דוד העניקה לה עיריית פירנצה העתק של הפסל "דוד", במטרה להציבו במוזיאון מגדל דוד. בשל לחץ של גופים חרדים ודתיים בעיר, בהיות דמותו של דוד מוצגת עירומה, נדחתה מחווה זו, והוענק פסל אחר של דוד, מעשה ידיו של אנדראה דל ורוקיו.
"פייטה" (1499)
פסל דוד (1501-1504)
"משה" (1513-1515)
מיכלאנג'לו מתבונן בפסל "גו בלוודרה"; ציור של ז'אן-לאון ז'רום, 1849
המדונה מברוז'