stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
למברוסקו

| --- | --- |

 סוג:  זן ענבים 
 מוצא:  איטליה 
 צבע:  שחור 
 
בקבוק למברוסקו
למברוסקו (באיטלקית: Lambrusco) הוא שמו של זן ענבים המשמש להכנת יין אדום, וכמו כן, שמו של היין המבעבע האיטלקי המיוצר מאותו זן ענבים. מקורם של הענבים והיין בארבעה אזורים שונים במחוז אמיליה-רומאניה, ובאזור אחד במחוז לומברדיה, בעיקר בסביבת מרכזן של הערים מודנה, פארמה, רג'ו אמיליה ומנטובה.
לזן הענבים היסטוריה ארוכה כמשמש לצורך הכנת יין, כאשר ישנן עדויות ארכאולוגיות כי עוד האטרוסקים השתמשו בגפניו. בתקופה הרומית הייתה הערכה רבה ללמברוסקו, בשל התשואה הגבוהה מגידולו - כך למשל, קאטו הזקן ציין כי התפוקה משני שלישים דונם של גפני למברוסקו יכולה להספיק להכנת יין שימלא לא פחות מ-300 אמפורות.
מבין יינות הלמברוסקו, אלו הזוכים לדירוג הגבוה ביותר הם היינות המבעבעים האדומים הצעירים, מחמשת אזורי הכרמים המפוקחים לפי תו התקן האיטלקי למוצרי מזון (DOC): למברוסקו גראספרוסה די קסטלוטרו, למברוסקו די סורבארה, למברוסקו סאלמינו די סנטה קרוצ'ה, למברוסקו רג'יאנו ולמברוסקו מנטובנו. במהלך שנות השבעים והשמונים של המאה ה-20 היה הלמברוסקו היין המיובא הנמכר ביותר בארצות הברית. באותה תקופה היין נמכר גם בסגנונות של יין לבן ושל יין רוזה.
הלמברוסקו מוזכר על ידי רבי נתן מרומי בעל הערוך (המאה ה-11) בפירושו למילה "גפנן" המופיעה במשנה:
גפנן [...] פירשו בגמרא גופנן שילהי גפנא ובלעז קורין אותו למב"רוסקו והוא הנראה בסוף הבציר
מאפייני הזן

ענב הלמברוסקו פיתח מספר שיבוטים ותתי זנים מעצמו, כך שלא ניתן עוד להתייחס אל ענבי הלמברוסקו ככאלו שמוצאם מזן יחיד. לרוב נוטעים את גפני הלמברוסקו בגובה מסוים הרחק מהאדמה, כדי שלא יצמח עליהם עובש. בעבר הרחוק, היה מקובל לנטוע את גפני הלמברוסקו כך שיטפסו על עצי צפצפה. ענב הלמברוסקו אינו מתוק במיוחד בפני עצמו, ומשקאות הלמברוסקו המתוקים מקבלים את מתיקותם באמצעות תהליך של התססה, או באמצעות תוספת של ענבי האנצ'לוטה (Ancellotta) המתוקים, בשיעור שנע בין 10% ועד ל-15% מסך המשקה. כאשר ענבי הלמברוסקו לא מותססים עד לשלב בו הם מתוקים, ניתן להפיק מהם גם יין יבש, המתאפיין בנגיעות של טעמי תות ומרירות עדינה. נכון לסוף המאה ה-20, בוטניקאים אבחנו 60 זנים שונים של ענבי למברוסקו המפוזרים ברחבי איטליה, לרבות אזורי פיימונטה, סיציליה וונטו. הזן הנפוץ מכל זני הלמברוסקו הוא שיבוט הסלמינו.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת דמאי, פרק א', משנה א'
נעילת גאות

משמאל - נעילת גאות: זמן הקפת הירח סביב כדור הארץ שווה לזמן הסיבוב העצמי של הירח; מכדור הארץ רואים תמיד את אותו הצד של הירח.
מימין - אילו הירח לא היה מסתובב סביב עצמו כלל, היה ניתן לראות את צדו הרחוק מכדור הארץ.
נעילת גאות היא מצב בו גרם שמים הנמצא במסלול סביב גוף נוסף מפנה תמיד את אותו צד כלפי הגוף האחר; בלשון אחרת, זמן הסיבוב של גרם השמים זהה לזמן בו הוא משלים הקפה אחת סביב הגוף השני.
התופעה

נעילת גאות נוצרת בגרם שמיים המקיף גוף כבד ממנו, אשר מפעיל כוח משיכה שונה על צדדיו השונים של גרם השמיים. מצב כזה יתקיים באחד משני תרחישים: תרחיש אחד הוא שחלוקת המסה של גרם השמיים המקיף אינה סימטרית, ולכן מרכז הכובד שלו לא נמצא במרכזו. במצב כזה, כוח המשיכה שמפעיל הגוף המרכזי גורם למומנט סיבוב על גרם השמיים, עד למצב בו מרכז הכובד מופנה כלפי הגוף המרכזי. אפשרות אחרת מתרחשת כאשר גרם השמיים מאורך, ואז יפעל מומנט סיבוב על גרם השמיים עד שצירו הארוך יפנה כלפי הגוף המרכזי.
הדוגמה המוכרת ביותר לנעילת גאות היא הירח הנעול על ידי כדור הארץ. מרכז הכובד של הירח נמצא במרחק 1,900 מטרים ממרכזו, ועם חלוף הזמן מומנט הסיבוב על הירח גרם לכך שמרכז הכובד יפנה תמיד לכיוון כדור הארץ. אדם העומד על כדור הארץ רואה רק צד אחד של הירח –  הצד הקרוב של הירח (אנ'). עם זאת, נעילת הגאות של הירח אינה מושלמת. שינויים קטנים הנגרמים מהאקסצנטריות של מסלול הירח, הנקראים ליברציות, מאפשרים צפייה בכ-59% מפני הירח מכדור הארץ. עם זאת, ברגע נתון ניתן לצפות רק בכמחצית פני שטחו של הירח.
רשימת גופים נעולים במערכת השמש

| גוף מרכזי | ירחים נעולי-גאות |
| --- | --- |
שמש: כוכב חמה (מרקורי) (הערה: אינו נעול כבידתית לגמרי. נמצא בתהודה מסלולית).
ארץ: הירח
מאדים: פובוס · דימוס
צדק: מטיס · אדרסטאה · אמלתאה · תבה · איו · אירופה · גנימד · קליסטו
שבתאי: פאן · אטלס · פרומתאוס · פנדורה · אפימתאוס · יאנוס · מימס · אנקלדוס · טלסטו · טתיס · קליפסו · דיוני · ריאה · טיטאן · יאפטוס
אורנוס: מירנדה · אריאל · אומבריאל · טיטניה · אוברון
נפטון: פרוטאוס · טריטון
פלוטו: כארון (פלוטו עצמו נעול בפני כארון)
גופים שמימיים העשויים להינעל בנעילת גאות

כל גוף שמימי הנמצא במסלול מול גוף אחר עשוי לעבור תהליך של נעילת גאות. לשם כך נדרשים שני תנאים:
חלוקת המסה של הגוף אינה סימטרית ולכן מרכז הכובד שלו אינו המרכז הגאומטרי שלו, או שצורתו אינה כדורית.
די והותר זמן של קיום ההקפה על מנת שתיווצר נעילת גאות.
גופים שמימיים העשויים להינעל בנעילת גאות > אסטרואידים, ירחים וכוכבי לכת

רוב הירחים הגדולים במערכת השמש נעולים, כיוון שרובם במסלול קרוב יחסית לכוכב הלכת אותו הם מקיפים, וכוח הגאות גדל בחזקה השלישית עם ירידת המרחק. החריגים הם לוויינים בעלי מסלול מרוחק של ענקי הגז. במערכת השמש אין אף כוכב לכת הנמצא בנעילת גאות מול השמש, אך ככל הנראה התגלו כאלה סביב כוכבים אחרים.
אמנם פיזיקלית אין מניעה שאסטרואידים ינעלו בנעילת גאות, אך לא ידועה דוגמה לכך במערכת השמש, בשל הקפי המסלול הגדולים של האסטרואידים.
גופים שמימיים העשויים להינעל בנעילת גאות > כוכבים

כוכבים עשויים להיות בסוג שונה של נעילת גאות, הן זה עם זה והן עם כוכבי הלכת שלהם. הנעילה במקרה זה אינה יכולה להיות עם הכוכב עצמו, שכן הוא עשוי מגז, ואין לו פני שטח קבועים שיכולים להיות נעולים (קצב הסיבוב שלו משתנה עם קו הרוחב). עם זאת, יכולה להתרחש נעילה מול השדה המגנטי של הכוכב. ייתכן שדוגמה לכך היא ברועה דובים (Tau Boötis), שאולי נעול מול אחד מכוכבי הלכת שלו.
הזמן לנעילת גאות

נוסחה להערכת הזמן של גוף עד שיגיע לנעילת גאות:
t_{lock}\approx {\omega a^{6}IQ \over 3Gm_{p}^{2}k_{2}R^{5}}
\omega  = קצב הסיבוב הראשוני המבוטא ברדיאנים לשנייה.
a = חצי הציר המרכזי של הגוף המוקף.
I\approx 0.4m_{s}R^{2} = מומנט האינרציה של הלוויין, שבו  m_{s} הוא המסה של הלוויין ו- R הוא הרדיוס הממוצע של הלוויין.
Q = פונקציית הפיזור של הלוויין.
G = קבוע הכבידה.
m_{p} = מסת הגוף המוקף.
k_{2} = מספר הגאות והשפל של הלוויין.
ראו גם

הקפה סינכרונית
גאות ושפל
תהודה מסלולית
כוח גאות
הירח
פלוטו
כוכב כפול
גבול רוש
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of the Solar System, edited by Tilman Spohn, Doris Breuer, Torrence Johnson, p541
↑  עיני אדם חזו בצדו הרחוק של הירח רק ב-1959, כאשר הקיפה הגשושית הסובייטית לוּנַה 3 את הירח וצילמה אותו.
↑  Nobili, A. M. (באפריל 1978), "Secular effects of tidal friction on the planet-satellite systems of the solar system", Moon and the Planets, 18: 203−216, Bibcode:1978M&P....18..203N, doi:10.1007/BF00896743. {{citation}}:  (עזרה) "The following satellites seem to corotate: Phobos and Deimos, Amalthea, Io, Europa, Ganymede, Callisto, Janus, Mimas, Enceladus, Tethys, Dione, Rhea, Titan, Hyperion, Japetus, Miranda, Ariel, Umbriel, Titania, and Oberon."
↑  Correia, Alexandre C. M. (באוקטובר 2009), "Secular Evolution of a Satellite by Tidal Effect: Application to Triton", The Astrophysical Journal Letters, 704 (1): L1−L4, arXiv:0909.4210, Bibcode:2009ApJ...704L...1C, doi:10.1088/0004-637X/704/1/L1. {{citation}}:  (עזרה)
↑  Walker, G. A. H.; Croll, B.; Matthews, J. M.;  et al. (2008-02-25). "MOST detects variability on τ Boötis A possibly induced by its planetary companion". Astronomy & Astrophysics. EDP Sciences. 482 (2): 691–697. doi:10.1051/0004-6361:20078952. ISSN 0004-6361.
בעקבות נעילת הגאות, מכדור הארץ הצד המרוחק אינו נראה לעולם.
מאחר שהירח טרם הגיע לנעילת גאות מלאה, הוא מיטלטל מול כדור הארץ, כפי שניתן לראות בסימולציה זו, הכוללת חודש ירחי שלם (29.5 ימים). כתוצאה מטלטלות אלו, הקרויות ליברציות (librations) אפשר לראות כ-59 אחוזים מפני הירח, למרות שבכל רגע נתון רק חצי משטחו גלוי.
המחשה של נעילת גאות של גוף שאינו כדורי. סיבוב לא מותאם (באדום) נמנע על ידי כח המשיכה עד כדי שבסופו של התהליך מגיעים להתייצבות (בירוק).
רוני בליץ

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1959 (בן 65)
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  מדבב
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוני בליץ (נולד ב-22 בינואר 1959) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

בליץ הוא בוגר בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בית צבי. במהלך השנים שיחק בסרטים וסדרות טלוויזיה רבות. בשנת 1984 שיחק במחזה "הערב אימפרוביזציה". בשנת 1987 שיחק בסרט הקולנוע "אהבה צעירה", סרט שביעי בסדרת הסרטים של אסקימו לימון. בשנת 1989 גילם את דמותו של "שרמן" בסרט "אבא גנוב 2", בשנת 1990 לוהק לסרט הטלוויזיה "כתר בראש", שהוקרן בערוץ הראשון, לסרטו של גדעון גנני "אש צולבת", ולסרט הקולנוע "נשיקה במצ"ח", בו גילם את דמותו של "בליץ". באותה שנה דיבב בסדרת האנימציה "אבירי האור הקסום".
בשנת 1991 השתתף בסדרת הטלוויזיה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת", בפרק "התאונה", לצדה של מיכל זוארץ. באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה של הערוץ הראשון "חמישייה על הגג". בשנת 1994 שיחק בסדרת המתח של הערוץ "רצח בים המלח". בין השנים 1996-1995 גילם את דמותו של "יוסף בחבושי", בסדרת הפשע "תמונות יפואיות".
בשנת 1997 שיחק בעונה הרביעית של אופרת הסבון "רמת אביב גימל", ששודרה בערוץ 2 בטלעד, וכן שיחק במחזה "הלילה השנים עשר", שהוצג בתיאטרון הקאמרי. בשנת 1998 שיחק במחזה "שידוכים", שהוצג אף הוא בקאמרי. בשנת 1999 שיחק בסרט הקולנוע "החברים של יאנה". בשנת 2006 דיבב את דמותו של "וינסטון" בסרט האנימציה ""גארפילד 2". ב-2010 דיבב את דמותו של "ברני ראבל" בסדרת האנימציה "משפחת קדמוני". בשנים 2011 ו-2013 שיחק את דמותו של "מר לרנר", בסדרה "חסמבה דור 3".
בשנת 2012 שיחק בסדרה הישראלית "החממה" וגם בסרט הקולנוע "אנחנו לא לבד". בשנת 2013 שיחק בעונה הראשונה בתפקיד אורח בסדרה הקומית "שנות ה-80", פרי עטם של מני ושלום אסייג ששודרה בערוץ 2. שיחק בתפקיד מנהיג תנועת המערך בעיר טירת הכרמל. איש מושחת. ב-2014 שיחק בסרט "טוביאנסקי בבימויו של ריקי שלח. בשנת 2015 השתתף במופע "שכונה" בתור הסקאוטר של ברצלונה שהגיע לבחון את לירון.
כמו כן, הוא שיחק בתיאטרון גשר במחזות "יאקיש ופופצ'ה" ו"רומן בעבודה". הוא שיחק בתיאטרון הקאמרי במחזות "מידה כנגד מידה", "כולם רוצים לחיות" ו"רולטה צרפתית". בתיאטרון הבימה שיחק במחזות "הדיבוק", "הבחורים בדלת ממול", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "ביקור הגברת הזקנה" (בשיתוף עם הקאמרי), "החייל האמיץ שווייק" ובמחזה "סירנו".
בתיאטרון בית ליסין שיחק במחזה "הזוג המוזר". בתיאטרון באר שבע לקח חלק במחזות "אילוף הסוררת", "עקרונות הכתיבה", "קומדיה של טעויות", "הביצה", "קיץ ועשן" ו"נוכלים ואוהבים". בתיאטרון הספרייה הוא שיחק במחזות "כאילו חלום", "התור", "מלכודת", "מלקולם הקטן ומלחמת בסריסים", "בודדה באפלה" ו"הלוויה חורפית". הוא שיחק במחזה "ברנשים וחתיכות" שהוצג בתיאטרון חיפה. בתיאטרון לילדים ולנוער הוא שיחק במחזות "חנה סנש" ו"אודיסינדבר".
בתיאטרון המסחרי שיחק במחזמר "טרזן וג'יין".
ב-2016 החל לשחק במחזה "פרוספרו בירושלים" בתיאטרון תמונע מאת ובבימויו של יוסי יזרעאלי. באותה שנה שיחק בסרט "שבוע יום" של אסף פולונסקי.
ב-2018 שיחק בעונות הראשונה, השלישית, והרביעית של הסדרה "קופה ראשית" שמשודרת בכאן 11. בתפקיד יששכר שקדי (שקדיסלבסקי) מנכ"ל רשת הסופרמרקטים "שפע יששכר".
בשנת 2020 התחיל לעבוד בבית הספר הדמוקרטי "טבע הדברים" בנס ציונה בתור מורה לתיאטרון ופסיכולוגיה.
תפקידים בקלנוע ובטלוויזיה

2024- קופה ראשית - יששכר שקדי
2016- שבוע ויום - אח בהוספיס
2015- טוביאנסקי - שלמה לוי
2014- החממה - פולי
2013- שנות ה-80 - רוני
2012- אנחנו לא לבד- ניסו
2011- השועלים - מוטי
2011- חסמב"ה דור 3 - מר לרנר
2011 - פולישוק - מנחם פרעסער
2003- צימרים - בנצי
2003- חלומות מתוקים - מר פיטוסי
1999 - החברים של יאנה - מעקל
1999- עשרים פלוס
1997- רמת אביב גימל- דידי קמינסקי
1996- תמונות יפואיות - יוסף בחבושי
1995- הלו פנינה - פקיד
1994- רצח בים המלח - עיתונאי
1993- נקמתו של איציק פינקלשטיין - נזיר
1993- עניין של זמן - בומה
1993- זהו זה!
גלגלי צדק: מומו / דמויות שונות
1992- בסוד העניינים
1992- הופה היי
1991- שבט כהן - חביב
1991- סיפורים לשעת לילה מאוחרת
הפרק: התאונה
1990- חמישייה על הגג - מר ברכה
1990-קריאת כיוון
1990- נשיקה במצ"ח - בליץ
1989- הצצקנים
1989- כתר בראש- חלץ בן יועץ
1989- אש צולבת
1989- אבא גנוב 2 - שרמן
1987- אסקימו לימון 7: אהבה צעירה - מוסכניק
1986-נסיך צפרדע - יועץ
מסינה

ערך זה עוסק בעיר באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מסינה או מיסינה (באיטלקית: ‏Messinaקובץ:It-Messina.ogg‏Ⓘ‏, בסיציליאנית: Missina) היא העיר השלישית בגודלה באזור האוטונומי סיציליה שבאיטליה וכן בירת נפת מסינה. בעיר מתגוררים כ-243,000 תושבים (2009).
מסינה נמצאת בפינה הצפון-מזרחית של סיציליה, מול העיר וילה סן ג'ובאני שבצדו השני של מצר מסינה, במחוז רג'ו די קלבריה שבאיטליה גופא. הענף הכלכלי העיקרי של העיר הוא הנמל, אשר משמש גורמים מסחריים כמו גם את חיל הים האיטלקי. באזור גדלים גם פירות הדר וירקות, ומיוצר יין. העיר היא ארכידיוקסיה של הכנסייה הקתולית מאז 1548 ומארחת כל שנה יריד בינלאומי.
היסטוריה

היוונים הקימו את מסינה במאה השמינית לפנה"ס. היא נקראה בתחילה זָנְקְלֶה שפירושה ביוונית עתיקה "חרמש", על שום צורת הנמל הטבעי שלחופו הוקמה. במאה החמישית לפנה"ס כבש אותה אנאקסילס מרגיום, והוא קרא לה על שמה של העיר היוונית מסניה. ב-397 לפנה"ס כבשה אותה קרתגו, אך היא נכבשה מחדש בידי דיוניסיוס הראשון, טיראן סירקוסאי.
ב-288 לפנה"ס השתלטו על העיר המאמרטינים, טבחו בגברים ולקחו את נשותיהם. העיר הפכה לבסיס ממנו פשטו על הכפרים שבסביבה, עד שהיירון השני כבש אותה בחזרה. ב-264 לפנה"ס הגיעו הרומאים, שחששו מהתגברות השפעתה של קרתגו באזור. בתום המלחמה הפונית הראשונה הייתה מסינה (אז מסאנה; Messana) עיר חופשית, הקשורה בברית עם רומא. בהמשך שימשה את סקסטוס פומפיוס כבסיס למלחמתו באוגוסטוס קיסר.
לאחר נפילת האימפריה הרומית, נכבשה מסינה בידי הגותים, ואחר כך בידי האימפריה הביזנטית (535) הערבים (842) והאחים הנורמנים רוג'רו הראשון ורובר גיסקאר (1061). ריצ'רד לב הארי עבר בה במהלך מסע הצלב השלישי (1189) ואף הוא כבש אותה לזמן קצר.
מסינה הייתה ככל הנראה המקום בו פרצה המגפה השחורה שפקדה את אירופה במאה ה-14, כאשר חיילים גנואים ששבו מחצי האי קרים נשאו עמם את המחלה, וספינתם עגנה כנראה בנמל מסינה.
במאות ה-16 וה-17 שלטו במסינה הספרדים. לשיא גדולתה הגיעה בראשית המאה ה-17, אז הייתה אחת מעשר הערים הגדולות באירופה. ב-1674 מרדו תושבי העיר בספרדים, בעזרתו של לואי ה-14, ולזמן מה הייתה מסינה לעיר עצמאית. בעקבות הסכמי ניימכן ב-1678 שבו הספרדים והשתלטו על העיר. הכיבוש המחודש היה אגרסיבי, והאוטונומיה היחסית ממנה נהנו התושבים עוד מהתקופה הרומית נשללה מהם. לאחר הכיבוש המחודש, נבנה מבצר להגנה על העיר.
ב-1847 הייתה מסינה אחת הערים הראשונות באיטליה שפתחו במאבק לאיחוד איטליה. ב-1848 היא הייתה אחת מהערים הראשיות במהפכת 1848 בסיציליה נגד מלכי בית בורבון ששלטו על ממלכת שתי הסיציליות, אך המרד דוכא והיא נכבשה על ידי הכוחות המלוכנים. ב-1860 שחררו את העיר כוחותיו של ג'וזפה גריבלדי.
מסינה נחרבה כמה פעמים על ידי צונאמי ורעידות אדמה. לאחר רעידת האדמה שפקדה אותה ב-5 בפברואר 1783, נבנה ארמון מסינה מחדש, לפי תוכניותיו של ג'אקומו מינוטולי. ב-28 בדצמבר 1908 הכו בה רעידת אדמה וצונאמי, הרעידה הייתה בעוצמה של 7.5 בסולם ריכטר ונמשכה בין 30 ל 40 שניות. לאחר כמה דקות הכה גל צונאמי בגובה של 12.5 מטר בחוף מסינה. למעלה מ-60 אלף בני אדם מצאו את מותם, ורוב העיר העתיקה חרבה. רוב העיר נבנתה מחדש לפי תוכניותיו של לואיג'י בורצי, אדריכל בן העיר. ב-1943 ניזוקה העיר מההפצצות של בעלות הברית, שאף במהלכן נהרגו אלפים.
ב-1955 אירחה מסינה ועידה של שרי החוץ של איטליה, בלגיה, גרמניה המערבית, הולנד, לוקסמבורג וצרפת, שהובילה לכינונו של השוק האירופי המשותף.
יהודי מסינה

במסינה התקיימה קהילה יהודית עוד מהתקופה הרומית. עד 1453 הקהילה היהודית במסינה נהנתה משוויון זכויות ומאוטונומיה, אך רדיפות היהודים בספרד, החלו להשפיע על סיציליה, שהחלו לבצע פרעות ביהודי האי. ב-1474 נערכה עלילת דם ביהודי מסינה וב-1493, שנה לאחר תחילת גירוש ספרד, גורשו גם יהודי מסינה, ועברו להתגורר באיסטנבול. למרות זאת במאות ה-16 וה-17 מלכים שונים הזמינו למסינה מגדלי משי יהודיים, על מנת שיעזרו לתעשיית המשי של מסינה להתפתח, וכדי להפוך את העיר לנמל חשוב הזמינו מלכים את היהודים לחזור ולהתיישב במסינה. בשנת 1695 נתן קארלוס השני מבית הבסבורג הספרדי שוויון חוקי ליהודים והוקם בעיר גטו מסינה. עד היום קיים במסינה רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (ויה דל ג'ודקה).
אתרים > כנסיות

כנסיית הדואומו מהמאה ה-12 כוללת את שרידיו של קונראד הרביעי, שליט גרמניה וסיציליה. היה צורך לבנות מחדש כמעט את כל המבנה ב-1919 לאחר החורבן של רעידת האדמה ב-1908, ושוב ב-1943 לאחר הפצצה של בעלות הברית על העיר. בחזית הכנסייה ישנם שלושה שערים גותיים, שהמרכזי שבהם מתוארך למאה ה-15. המשקוף מעוטר בפסל של ישו בין האוונגליסטים ובייצוגים שונים של אנשים, צמחים וחיות. הטימפנון של הקתדרלה מתוארך לשנת 1468. בפנים הכנסייה ניצבים שני מעברים עם 28 עמודים ארוכים ושווים בגודלם כל אחד. חלק מהפריטים האומנותיים שייכים לכנסייה המקורית, בעוד הפסיפס והאפסיס משוחזרים. במגדל הפעמונים של הכנסייה נמצא אחד השעונים האסטרונומיים הגדולים בעולם, המתוארך ל-1933. פסלי המגדל מופעלים על ידי אנימציה מכנית, המדגימה אירועים מההיסטוריה האזרחית והדתית של העיר בכל יום בצהריים, ומהווים אטרקציה פופולרית לתיירים.
כנסיית בשורת הקטאלנים מתוארכת לתקופה הנורמנית. ראויים לציון הם הקישוטים החיצוניים של האגף ואזור הכיפה, עם סדרה של קשתות המופרדות בידי עמודים קטנים. הכנסייה משקפת בבירור השפעות אדריכליות ערביות.
סנטה מריה דל אלמאני נבנתה כקפלה של המסדר הטבטוני. הכנסייה מהווה דוגמה נדירה לאדריכלות גותית טהורה בסיציליה.
כנסיית סנטה מריה דל כרמלו נבנתה בשנת 1931, וכוללת פסלים של מריה הבתולה מהמאה ה-17.
כנסיית הבתולה שעל ההר, המכילה את גופתה של אוסטשיה סמרלדה קלפאטו.
אתרים > מזרקות

מזרקת אוריון הממוקמת סמוך לקתדרלה נבנתה בידי ג'ובאני אנג'לו מונטורסולי בשנת 1547.
מזרקת נפטון הממוקמת סמוך לנמל נבנתה בידי מונטורסולי בשנת 1557.
המזרקה הסנאטורית (1619).
ארבע המזרקות, שכיום נותרו מהן רק שתיים.
אתרים > מוזיאונים

המוזיאון המחוזי המארח יצירות של קאראווג'ו ואנטונלו דה מסינה.
מוזיאון התרבות והמוזיקה הפופולריות, המוקדש למסורת המוזיקלית המקומית.
אתרים > ציוני דרך נוספים

המגדלור של סן רניארי (1555).
הגן הבוטני פייטרו קאסטלי באוניברסיטת מסינה.
ארמון קלאפיי, דוגמה לאדריכלות מסינית מן המאה ה-18 ששרדה את רעידת האדמה.
שער החסד הסמוך לנמל ומתוארך למאה ה-16.
המגדל של מסינה שנבנה ב-1957 יחד עם מגדל נוסף הנמצא על פני מצר מסינה היה מקור חשמל עיקרי לאי סיציליה. בזמן בנייתם היו צמד המגדלים הגבוהים בעולם מסוגם. קווי ההולכה כבר הוחלפו בכבל חשמל תת-ימי, אך המגדל עדיין משמש אטרקציה תיירותית חופשית ונגישה.
אוכלוסייה

| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1450: 30,000
1606: 110,774
1681: 62,279
1714: 60,382
1748: 40,293
1861: 104,036
1871: 112,512
1881: 126,776
1901: 147,589
1911: 128,121
1921: 177,196
1931: 179,914
1936: 191,966
1951: 220,668
1961: 254,603
1971: 250,546
1981: 260,118
1991: 231,693
2001: 252,026
ראו גם

האירוע המסיני
הערות שוליים

↑  בעולם המדעים, השקפה, 3 בינואר 1908
↑  חרבן!, הצבי, 31 בדצמבר 1908
↑  החרבן, הצבי, 4 בינואר 1909
↑  משינה שוב הורעשה קשה, המשקיף, 28 ביוני 1943
400 אלף ליטר פצצות על מסינה, המשקיף, 16 ביולי 1943
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559515305171  BNE: XX453846  BnF: cb138822010 (data)  GND: 4038833-5  ICCU: PALV021482  ISNI: 0000 0001 2184 6492  LCCN: n79046135  MusicBrainz: 77d7d0f1-9761-40b7-acb2-c2464e93920b  NARA: 10044907  NKC: ge671387  NLG: 262099  NSK: 000611482  SUDOC: 02757895X  VcBA: 494/54375  VIAF: 146699997   WorldCat (עם VIAF): 146699997 
הדואומו והשעון האסטרונומי של מסינה (2009)
חזית כנסיית סנטה מריה דל כרמלו
המגדל של מסינה
חיים אברהם אישטרושה

| --- | --- |
 לידה:  1760 שאלוניקי
 פטירה:  1829 (בגיל 69 בערך)
 מדינה:  יוון העות'מאנית
 מקום מגורים:  שירון (סרס)
 בני דורו:  הרב חיים פאלאג'י
 חיבוריו:  ירך אברהם (שני חלקים), בן לאברהם
 אב:  הרב דוד
 
רבי חיים אברהם אישטרושה או איסטרושה או איסטרולסה היה אב"ד, רבה של שירון (סרס) שביוון בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, ומחבר שו"ת ירך אברהם.
ביוגרפיה

נולד בשנת התק"ך (1760) בשאלוניקי לרבי דוד איסטרושה, בן בנו של הרב דניאל בן משה אישטרושה, ראש ישיבת פורטוגל - יחיא בסלוניקי ומחבר ספר "מגן גיבורים".למד בצעירותו בביתו, שם היה בית המדרש שבראשו עמד אביו. זמן מה לאחר שהוסמך להוראה, יצא לשמש ברבנות בעיר קומוטיני, בצפון-מזרח יוון, כמו כן כיהן כרב גם בערים לאריסה וקסטוריה. הרב חיים פאלאג'י מביא אותו בספריו, ומכנה אותו ”עמיתנו בתורה”
בט' בטבת ה'תקס"ד מונה לרבה של הקהילה היהודית בשירון, שם התפרסם ובתקופה זו הדפיס את ספריו. לאחר זמן מה שב לשאלוניקי היה רגיל לדרוש בבית המדרש "מגורשי קאשטיליה" שבעיר, כמו למשל בשנת התקד"ן (1794), אז דרש לכבוד פטירת סבתו מצד אמו, פלור. בשנת התקס"ח דרש בק"ק "קאטאלטן ישן" שבעיר לכבוד פטירת גיסו, אמו של האחרון ויצחק מאטאלון בשנת התקס"ג חנך את בית הכנסת "איטליא חדש" שבסלוניקי. כיהן כרבה של קהילת איטליא ישן בעיר.
נפטר בשנת התקפ"ט (1829) ונספד באזמיר על ידי רבי דוד אמאדו.
ספריו

ירך אברהם חלק א' (שאלוניקי תקע"ה) - שאלות ותשובות בנושאים השייכים לחלקים אורח חיים, יורה דעה ואבן העזר בשולחן ערוך, ובסופו שאלות בנושאים אבן העזר וחשן משפט שהשיב סבו, רבי דניאל וכן קונטרס שמות גיטין שחיבר זקנו. בתוך הספר ישנם גם תשובות מאת אבי המחבר, רבי דוד.
ירך אברהם חלק שני (שאלוניקי התקע"ה) - שאלות ותשובות בנושאים השייכים לחלק חשן משפט בשולחן ערוך.
בן לאברהם (שאלוניקי התקפ"ו) - דרושים על סדר פרשות השבוע, וביניהם דרושעם שחיבר אביו, כמו למשל דרוש שכתב לו אביו לומר בבר המצווה שלו, ודרוש א' בפרשת וישב. עוד בחיבור דרושים להספד יוסף מרדכי מיוחס (בעל ספר ברכות המים), החיד"א, חכם אברהם הלוי ועוד. בספר דרושים לשבת הלבשה
לקריאה נוספת

רבי שלמה חזן, המעלות לשלמה, ערך רבי אברהם איסטרושה.
הערות שוליים

↑  שם משפחתו הארוך גרם לשיבושים רבים. "אישטרושה" הוא השם בו חתם ומופיע על ספריו, אך האחרונים מכנים אותו גם כדוגמה השנייה. הדוגמה האחרונה מופיעה גם היא, למשל בספר תורה וחיים אות רטו"ב
↑  שאלוניקי תקי"ד
1 2  בן לאברהם דרוש א'
↑  החבי"ף, תורה וחיים אות רטו"ב
↑  בן לאברהם, פרשת ויגש, דרוש ראשון
↑  בן לאברהם, פרשת וירא
↑  בן לאברהם, פרשת חיי שרה, דרוש ראשון
↑  תהלה לדוד, חלק א', דרוש ט"ז לשבת הלבשה
↑  כך בכותרת הספר, אך בכותרות שבראשי העמודים כתוב "בן אברהם"
↑  פרשת ויצא דרוש א'
↑  שמות, דרוש ג'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4796649   WorldCat (עם VIAF): 4796649 
שער ספר ירך אברהם חלק שני
אדית הופמן-בירקין

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1927 פראג, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  20 בספטמבר 2018 (בגיל 90) הרפורד, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1946
 תחום יצירה:  ציור
 יצירות ידועות:  "גטו לודז': עגלת המוות", "מסדר נוכחות - בלזן 44", "6 מיליון +"
 
"היום הראשון בגטו", 1990
"גטו לודז', עגלת המוות", סביבות 1980
אדית הופמן-בירקין (באנגלית: Edith Hofmann-Birkin;‏ 13 בנובמבר 1927 – 20 בספטמבר 2018) הייתה אמנית יהודייה-בריטית, ניצולת השואה.
חייה ופועלה

נולדה בפראג, צ'כיה, למשפחת הופמן. ב-1941, והיא בת 13, נכלאה עם משפחתה בגטו לודז' בפולין. הוריה מתו שם בתוך שנה, והיא התקיימה בכוחות עצמה. בעת חיסול הגטו ב-1944 הועברה למחנה הריכוז אושוויץ מונוביץ וממנו נשלחה למחנה עבודה כריסטיאנשטט (מחנה-משנה של גרוס-רוזן) והועבדה במפעל תחמושת תת-קרקעי.
בהתקרב הצבא האדום הובלה בצעדת המוות לפלוסנבירג ולברגן-בלזן, משם שוחררה ב-15 באפריל 1945. בשובה לפראג גילתה שבני משפחתה נספו.
ב-1946 עברה לאנגליה. הוכשרה ועבדה כמורה, נישאה ואימצה שלושה ילדים. בשנות ה-70 למדה אמנות מודרנית לתואר אקדמי.
אדית בירקין כתבה על קורותיה מיד לאחר השחרור, והדברים עובדו על ידיה אחרי שנים לסיפורת (Unshed Tears) באנגלית. ספרהּ, שפורסם ב-2001 וזכה למהדורות נוספות, הופיע בשם נעוריה – אדית הופמן. עיקר יצירתה היו הציורים שבהם תוארו חוויותיה בשנות השואה. ב-2012 פרסמה ספר שירה גדוש בציוריה (The Last Goodbye), גם הוא בשם אדית הופמן.
אדית בירקין נפטרה ב-20 בספטמבר 2018 בגיל 90. הציורים שהותירה נמסרו מידי משפחתה למוסדות שונים: מוזיאון המלחמה האימפריאלי בלונדון, גלריית בן אורי, מוזיאון אושוויץ בירקנאו, קרן המוזיאונים של בירמינגהם (אנ'), מוזיאון מחוז הרפורד (אנ'), ועוד.
לקריאה נוספת

Unshed Tears: a novel – but not a fiction, Newark, Nottinghamshire: Quill Press, 2001
The Last Goodbye, Cirencester, Gloucestershire: Memoirs Publishing, 2012
קיאנה ג'יימס

| --- | --- |
 לידה:  23 במאי 1997 (בת 27) סו סיטי, איווה, ארצות הברית 
 שם במה:  קיאנה ג'יימס קיילה אינלאי צ'טינה קאי
 גובה:  1.73 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  11 בספטמבר 2021 – הווה (3 שנים)
 מאמנים:  שון ספירס טיילר בריז
 ליגות:  WWE
 
קיילה קליגנסמית' (באנגלית: Kayla Klingensmith; שמה לפני הנישואים אינלאי; נולדה ב-1 במאי 1999) הידועה יותר בשם הבמה שלה, קיאנה ג'יימס היא מתאבקת אמריקאית, המופיעה בארגון ההיאבקות WWE בתוכנית הדגל Raw. ג'יימס זכתה באליפות זוגות הנשים של NXT.
ביוגרפיה

קיילה אינלאי נולדה ב-23 במאי 1997. היא למדה בתיכון המזרחי של סו סיטי ולאחר מכן סיימה את לימודיה באוניברסיטת מורנינגסייד בשנת 2019 עם תואר במדעים.
קריירת היאבקות מקצועית > תחילת הקריירה (2021–2022)

ב-21 בספטמבר 2021 בפרק של התוכנית AEW Dark, ערכה אינלאי את קרב הבכורה שלה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling‏ (AEW) תחת שם הבמה צ'טינה קאי, כשבאותו הקרב היא הפסידה לבאני.
קריירת היאבקות מקצועית > WWE‏ (2022–היום) > Raw‏ (2024–היום)

בלילה הראשון של הדראפט של ה-WWE, שהתקיים ב-26 באפריל 2024 בפרק של התוכנית סמאקדאון, ג'יימס הועברה למותג Raw. ב-3 ביוני בפרק של התוכנית Raw, ג'יימס ניצחה את נטליה בקרב הבכורה שלה ברוסטר הראשי.
אליפויות והישגים

הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
PWI דירג אותה במקום ה-166 מתוך 250 המתאבקות הטובות ביותר לשנת 2023
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE
אליפות זוגות הנשים של NXT (פעם אחת)  - עם פלון הנלי
הערות שוליים

↑  בוגרי אוניברסיטת מורנינגסייד מקבלים את תעודות הגמר בטקס חלוקת התארים המסורתית
עם ישראל חי (אלבום)

"עם ישראל חי" הוא האלבום ה-28 של הזמר הישראלי איל גולן בהוצאת חברת התקליטים ליאם הפקות. האלבום יצא לאור ב-14 באפריל 2024.