stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רואנדה-אורונדי
שלטון

בין 1916 ל-1926 נשלטה רואנדה-אורונדי על ידי נציב מלכותי (commissaire royal) לאחר מכן נשלטה הטריטוריה על ידי המושל הכללי (gouverneur général) של קונגו הבלגית באמצעות סגן מושל (Vice-gouverneur général) שישב בבוג'ומבורה (בירת בורונדי כיום) ותחתיו שני תתי-מושלים תושבים (résidents). תחת הממשל הבלגי התקיימה כאמור היררכיה מקומית שבראשה ניצבו המלכים (Mwami בשפת הקירונדי, צ'יף עליון):
שלטון > מלכי רואנדה

יוהי החמישי, מלך רואנדה (מלך מנובמבר 1896 עד נובמבר 1931), הודח על ידי השלטונות הבלגיים
מוטרה השלישי, מלך רואנדה (נובמבר 1931 - יולי 1959), בנו, מלך רואנדה הראשון שהוטבל לנצרות, הומלך בחסות הבלגים
קיגלי החמישי, מלך רואנדה (יולי 1959 - ספטמבר 1961), אחיו למחצה של מוטארה ובנו של יוהי
שלטון > מלך אורונדי

מואמבוטסה הרביעי, מלך בורונדי, (דצמבר 1915 - אפריל 1966), עד 1929 מלך תחת מועצת עוצרים, בשל גילו הצעיר
רומיאו ויוליה (סרט, 1908)

| --- | --- |

דו-קרב בין טיבלט למרקוציו
 מבוסס על:  רומיאו ויוליה מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  ג'יי סטיוארט בלקטון 
 הופק בידי:  ג'יי סטיוארט בלקטון 
 תסריט:  ג'יי סטיוארט בלקטון 
 שחקנים ראשיים:  פול פנזר פלורנס לורנס
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני ויטאגרף 
 חברה מפיצה:  אולפני ויטאגרף 
 הקרנת בכורה:  6 ביוני 1908
 שפת הסרט:  סרט אילם
 סוגה:  סרט אילם, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רומיאו ויוליה (באנגלית: Romeo and Juliet) היה סרט אילם קצר משנת 1908, הנחשב כעיבוד האמריקאי הראשון של המחזה "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר. הסרט בוים על ידי ג'יי סטיוארט בלקטון והופק על ידי חברת Vitagraph Studios, כאשר הוא צולם בבתאסדה טראס (Bethesda Terrace) במנהטן שבניו יורק. בסרט כיכבו פול פנזר בתפקיד רומיאו, ופלורנס לורנס בתפקיד יוליה.
נכון לשנת 2020 הסרט נחשב כאבוד.
צוות השחקנים

פול פנזר – רומיאו
פלורנס לורנס – יוליה
ג'ון ג. אדולפי – טיבלט
ג'וזפין אטקינסון – ביט
לואיז קארבר – האומנת
צ'ארלס צ'פמן – מונטגיו
גלדיס יולט
צ'ארלס קנט – קפולט
ויליאם ו. ראנוס – האב לורנס
ויליאם שיאה – פיטר
הארי סולטר
פלורנס טרנר
הערות שוליים

↑  "Romeo and Juliet (1908)". BFI (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008173859   WorldCat (עם LCCN): no2008-173859
רשימה של מחנות ריכוז נאציים

על פי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות היו 23 מחנות ריכוז עיקריים (בגרמנית: Stammlager), אשר לרובם הייתה מערכת של מחנות לוויין. לפי אומדן אחד, לפחות 1,000 מחנות ומחנות לוויין התקיימו בתקופת השואה. מדובר במספר הכולל של מחנות ריכוז נאצים שהיו קיימים בנקודת זמן ספציפית. עם זאת, לפי האנציקלופדיה של המחנות והגטאות, מספר המחנות, הגטאות ואתרי ההרג יחדיו היה מעל 44,000. לאור נתון זה, ולאור העובדה שמספר הגטאות היה כ-1,200, ומספר אתרי ההרג היה כ-1,000, נראה שהיו מעל 41,000 מחנות ריכוז ותת מחנות.
רשימת מחנות

הרשימה הבאה היא רשימה חלקית, לאור העובדה שמספר המחנות הכולל היה מעל 41,000, כמפורט בפסקה הקודמת. בנוסף לכך, לרוב המחנות שברשימה הבאה היו מחנות משנה ותת-מחנות, שאינם רשומים כאן. חלקם רשומים בערכים הספציפיים על כל מחנה ומחנה.
אבנזה
אולדרני
אושוויץ
אלאך
ארבייטסדורף
בוכנוואלד
בולצאנו
ברגן-בלזן
ברינליץ
ברנדונק
ג'אדו
גברסדורף
גרוס-רוזן
דורה-מיטלבאו
דכאו
הינצרט
ה.ק.פ.
ואיווארה
וסטרבורק
ורשה
זקסנהאוזן
חיידרי
טרזיינשטט
טרנסניסטריה
יונגפרנהוף
ינובסקה
מאוטהאוזן
מיידנק
מכלן
נאצוויילר-שטרוטהוף
נובקי
נוינגמה
נידרהאגן
סיימישטה
סלספילס
סרד
פוסולי
פיכט
פלאשוב
פלוסנבירג
פרמונטי די טרזיה
קובנה
קייזרוואלד
קישטרצ'ה
ראוונסבריק
ריזיירה די סן סאבה
שטוטהוף
הערות שוליים

↑  Volume 1, table of contents
↑  Karin Orth in the same encyclopedia, p. 195, fn 49
↑  מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות, באתר מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, ‏14 ביולי 2020
↑  יד ושם, האנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם
↑  המכון לחקר השואה ביד ושם, פרויקט Untold Stories  - רצח יהודי ברית המועצות והשטחים המסופחים לה, באתר יד ושם
שורש 10

שורש 10, או אר בּוּ (בסינית: 儿部, פיניין: Er bù) הוא השורש העשירי של הכתב הסיני. פירושו "רגליים" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משני קווים.
במילון קאנגשי יש 52 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 儿
+1: 兀
+2: 允兂(=簪->竹)元
+3: 兄
+4: 充兆兇先光兊(=兌)尧SC (=堯->土)
+5: 克兌兎JP/variant (= 兔)兏(=長->長)児JP (=兑) 兑 SC/HK (= 兌)
+6: 免兒兓兔兕兖SC / וריאנט (=兗)
+7: 兗兘兙
+8: 党(גם טופס SC/JP של黨->黑)兛
+9: 兜兝兞
+10: 兟兠
+11: 兡
+12: 兢
+14: 兣
+18: 兤GB גרסת TC
+19: 兤 גרסה מסורתית
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.
לוי לי: "התחקות אחר שורשי הדמויות הסיניות: 500 מקרים". בייג'ינג 1993,ISBN 978-7-5619-0204-2
רשימות על המקדש היהודי

עמוד מתוך כתב היד המכיל את הביטוי בעברית: ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד בכתב ידו של אייזק ניוטון.
מילים בעברית משובצות בכתב היד.
רשימות על המקדש היהודי (באנגלית: Notes on the Jewish Temple) הוא כתב יד מאת אייזק ניוטון הכתוב בלטינית, עברית, ארמית ויוונית, אשר מכיל רשימות אודות המקדש היהודי ומנהגי הפולחן בו. כתב היד מצוי באוספי הספרייה הלאומית בירושלים.
תיאור

כתב היד כולל ביטויים בעברית ובארמית אשר הועתקו באותיות עבריות על ידי ניוטון, ביניהם משפטים דוגמת "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד".
לצד הביטויים בעברית ובארמית, מופיע בכתב היד תרגומם ללטינית ומופיעים הסברים נוספים אשר מובאים מתוך "אודות הקיצורים העבריים" של ההבראיסט הנוצרי יוהאן בוקסטורף.
כתב היד מכיל הפניות למגוון מקורות ובהם המקרא, המדרשים (דברי התנאים הלל ושמאי), התלמוד, ספר הזוהר, תרגום יונתן.
גודל כתב היד 31 על 20 סנטימטרים.
היסטוריה

ניוטון מבסס את כתביו על נבואת ספר יחזקאל בה מופיע תיאור בית המקדש.
כמו כן, ניוטון מתבסס על הפירוש שנכתב על ידי הנזיר הישועי הספרדי חואן בטיסטה וילאלפאנדוס, ועל הביקורת שנכתבה על פירוש זה על ידי לואיס קאפלוס. ביקורת זו הופיעה במהדורת התנ"ך הרב-לשוני של בריאן וולטון, אשר הייתה ברשותו של ניוטון.
כתב יד זה מתוארך לאחר שנת 1675 ולפני שנת 1685.
לקריאה נוספת

טמיר ונדיר - מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית, הספרייה הלאומית, 2011, עמ' 30-31.
רוסיה-1

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קטגוריה:  כללי, בידור, חדשות
 סוג:  ערוץ טלוויזיה מסחרי
 תאריך השקה:  4 בנובמבר 1967;   13 במאי 1991
 בעלות:  VGTRK 
 שפה:  רוסית + 54 שפות עממיות ברוסיה
 משרד ראשי:  מרכז אוסטאנקינו, מוסקבה
 אזור קליטה:  רוסיה, אוקראינה, בלארוס, אסטוניה,   לטביה, ליטא, קזחסטן, אירופה,   אפריקה, צפון אמריקה, ישראל ומדינות חבר העמים.
 שיטת שידור:  PAL, DVB, HDTV
 הצפנה:  וידאוגרד, שידור לוויני חופשי, הפצה ברשתות הכבלים והלוויין
 זמינות
 חבילה:  שידור חופשי
 http://russia.tv
 
סמליל הערוץ בזמן מגפת הקורונה ברוסיה, החל ממרץ 2020.
רוסיה-1 (ברוסית: Россия-1), הוא ערוץ טלוויזיה ממשלתי, השני בפופולריות שלו במדינה ונחשב לערוץ הטלוויזיה הגדול במדינה ולו ערוצי בת בכל אחד ממחוזות רוסיה. הערוץ משדר לכמאה ועשרים מיליון איש ובאמצעות הערוץ הבינלאומי RTR-Planeta הוא משדר למערב אירופה ולמזרח התיכון.
הפקות מקור בולטות בערוץ > הפקות קולנוע

סרטי רוסיה-1
הפקות מקור בולטות בערוץ > תוכניות בידור

"בסוד כל העולם" (По секрету всему свету), תוכנית מסעות בהנחייתם של השחקנים מארק בוגאטירב ואולגה קוזמינה, כוכבי הסדרה "המטבח".
"אנדריי מלאחוב. שידור חי" (Андрей Малахов. Прямой эфир), תוכנית טוק שואו בידורית בהנחיית אנדריי מלאחוב.
"סטויאנוב" (100янов) תוכנית מערכונים בכיכובו של יורי סטויאנוב עם כוכבי קולנוע רוסים בתפקידי אורח.
"מופע מלא" (Аншлаг) תוכנית הומוריסטית
הפקות מקור בולטות בערוץ > סדרות דרמה

"רחובות הפנסים השבורים" (У́лицы разби́тых фонаре́й), סדרת פשע.
"גודונוב", סדרת טלוויזיה היסטורית
"דרוז'ינה", סדרה היסטורית
"האמן ומרגריטה", סדרת פנטזיה מצליחה
"המוסד לנערות אצולה", דרמה רומנטית
"הפשע", סדרת מתח. עיבוד לסדרה המתח הדנית "Forbrydelsen"
"הגווארדיה הלבנה", סדרת דרמה היסטורית
"השמיים נמדדים במיל", סדרת דרמה אודות מיכאיל מיל
"חיים וגורל", סדרת דרמה
"יקטרינה", סדרת דרמה היסטורית
"דברי ימי המהפכה הרוסית", סדרה היסטורית
"ליקווידציה", סדרת פשע פופולרית
"מזג אוויר סגרירי", סדרת דרמה עטורת שבחים
"סודות הגברת קירסאנובה", דרמה היסטורית
"סודות החקירה", סדרת פשע
"סודות הפיכות החצר", סדרת דרמה היסטורית
"סופיה", סדרת דרמה
"ריכטר", סדרת דרמה רפואית, עיבוד להאוס.
"רשומותיו של שליח הלשכה החשאית", סדרת דרמה היסטורית
"שד המהפכה", סדרת דרמה היסטורית
"שרלוק הולמס", עיבוד לסיפורי ארתור קונן דויל אודות שרלוק הולמס
"החוקר טיכונוב", סדרת דרמת פשע
"מולדת", סדרת מתח. עיבוד לחטופים
"פיוטר הראשון: הצוואה", סדרת דרמה ביוגרפית
"איוואן האיום", סדרת דרמה ביוגרפית
"האיום", סדרת דרמה ביוגרפית
"האידיוט"
"אנה קארנינה: סיפורו של ורונסקי", עיבוד חופשי של אנה קארנינה
"זולייכה פותחת עיניים", עיבוד לספר באותו שם
"הסוד של לילית", סדרה מיסטית
הפקות מקור בולטות בערוץ > תוכניות אקטואליה ותחקיר

"וסטי" (Вести), מהדורת החדשות המרכזית של הערוץ.
"וסטי השבוע" (Вести недели), מהדורת חדשות שבועית.
"60 דקות" (60 минут), תוכנית טוק-שואו חדשותית, בהנחייתם של יבגני פופוב ואולגה סקאבייבה.
"ערב עם ולדימיר סולוביוב" (Вечер с Владимиром Соловьёвым), תוכנית טוק-שואו חדשותית בהנחיית ולדימיר סולוביוב.
"מוסקבה. הקרמלין. פוטין." (Москва. Кремль. Путин), תוכנית חדשותית אודות פוליטיקה, נשיא רוסיה וענייני חוץ.
"וסטי מוסקבה" (Вести-Москва), מהדורת החדשות של העיר מוסקבה.
"וסטי בשבת" (Вести в субботу) תוכנית חדשות סוף השבוע.
"וסטי: זמן מקומי" (Вести. Местное время), חדשות מקומיות ממחוזות רוסיה.
"בוקר רוסיה" (Утро России) תוכנית הבוקר של הערוץ
"על החשוב ביותר" (О самом главном) תוכנית בריאות
"חכה לי", תוכנית לחיפוש קרובים
הפקות מקור בולטות בערוץ > שעשועונים

"פי התינוק" (Устами младенца) תוכנית שעשועונים לילדים
"מאה לאחד" (Сто к одному) תוכנית שעשועונים
Smotrim.ru

ב־2 בנובמבר 2020, חברת VGTRK השיקה בכפוף להרשמה את שירות הסטרימינג החינמי Smotrim.ru (‏Смотрим.рф), הכולל גם יישומון לאנדרואיד ואפל ומאפשר צפייה ישירה בחינם בכל התכנים והפקות המקור של החברה וערוצי הבת שלה. השירות נגיש לכל העולם.
מנכ"לי הערוץ

סרגיי פודגורבונסקי (1991-1996)
קיריל לגאט (1996)
אלכסנדר אקופוב (1996-2002)
אנטון זלאטופולסקי (מ-2002)
ראו גם

הערוץ הראשון (רוסיה)
רשות התאגידים

| --- | --- |
סמליל רשות התאגידיםסמליל רשות התאגידים
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 משרד אחראי:  משרד המשפטים
 תאריך הקמה:  1 באוקטובר 2006 
 ראש:  עו"ד שולי אבני שוהם
 אתר רשמי
 
רשות התאגידים היא רשות הפועלת במסגרת משרד המשפטים ומאגדת את גופי הרישום, הפיקוח והאכיפה הפועלים במשרד: רשם החברות, רשם השותפויות, רשם המשכונות, רשם העמותות, רשם ההקדשות ורשם המפלגות.
היסטוריה

רשות התאגידים הוקמה ב-1 באוקטובר 2006 על פי החלטת הממשלה. המטרה שעמדה מאחורי הקמת הרשות ואיחוד שש היחידות תחת גוף אחד היא שיפור השירות לציבור וייעול הפיקוח והאכיפה של דיני התאגידים בישראל. איחוד ששת הרשמים נועד לאפשר ליחידות השונות עבודה יעילה יותר תוך הגברת השקיפות הציבורית ושיפור השירות. מטרה נוספת של השינוי הארגוני הייתה חיסכון במשאבים - מנכ"ל משרד המשפטים דאז, אהרון אברמוביץ', קידם את הרפורמה בין השאר כדי להביא לניהול מרוכז של כח האדם והמשאבים של היחידות השונות.
באוקטובר 2010 פתחה רשות התאגידים במבצע אכיפה כנגד חברות מפרות חוק. חוק החברות מחייב כל חברה להגיש דו"ח שנתי לרשם החברות ולשלם אגרה. חברות שלא הגישו דו"חות שנתיים מנעו מן הציבור הרחב ומן הסקטור העסקי לקבל מידע בסיסי על התנהלותן. כהכנה למבצע תוקן חוק החברות, כך שניתנה לרשות הסמכות להכריז על חברה כ"חברה מפרה". על "חברה מפרה" יופעלו סנקציות ישירות (קנסות עליה ועל הדירקטורים שלה) וסנקציות עקיפות (למשל, הימנעות מרישום שעבודים על נכסי החברה, מצב המקשה על חברה ללוות כספים; ורישום משכונות לזכותה).
יחידות הרשות

הרשות מאורגנת בשלוש זרועות:
זרוע עסקית
רשם החברות
רשם השותפויות
רשם המשכונות
זרוע מלכ"רים
רשם העמותות
רשם ההקדשות
זרוע פוליטית-פרלמנטרית
רשם המפלגות
סמכויות הרשות

רשות התאגידים ויחידותיה מפעילות שלושה סוגי סמכויות:
פעולות מכוננות - מתן תוקף חוקי לפעולות משפטיות של פרטים, דוגמת רישום תאגידים או שינויי סטטוס לגביהם.
פעולות הצהרתיות - שעניינן הבטחת זרימה חופשית של מידע והבטחת פומביות של מידע על-פי הוראות החוק. למשל פרסום שחברה היא בערבון מוגבל, רישום משכונות על ידי רשם המשכונות או רישום שעבודים על שותפויות וחברות.
אישור משפטי - הכשר משפטי לכך שפעולות או תנאים המנויים בחוק בוצעו כנדרש. דוגמאות לכך הן מתן אישור ניהול תקין לעמותות וחיסול חברות.
ראשי רשות התאגידים

| שם | התחלת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| עו"ד ירון קידר | אפריל 2006 | פברואר 2008 |
| עו"ד אלון בכר | פברואר 2008 | יוני 2014 |
| עו״ד אייל גלובוס | יוני 2014 | אוקטובר 2020 |
| עו"ד זמר בלונדהיים | אוקטובר 2021 | מרץ 2022 |
| עו"ד שולי אבני שוהם | מרץ 2022 |  |
ראו גם

תאגיד
דיני תאגידים
הערות שוליים

↑  ענת רואה, צמצומים: רשמי העמותות, החברות וההקדשות יאוחדו ל"רשות התאגידים", באתר הארץ, 6 בנובמבר 2005
↑  נועם שרביט, ‏הממשלה אישרה הקמת רשות תאגידים שתאחד את פעילות הרשמים הפועלים במשרד המשפטים, באתר גלובס, 13 במרץ 2006
↑  נורית רוט, רשות התאגידים יוצאת במהלך אכיפה נגד חברות שלא הגישו דו"חות שנתיים, באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2010
↑  רשות התאגידים במהלך אכיפה נגד חברות מפרות חוק, באתר רשות התאגידים
↑  נועם שרביט, ‏פרידמן מינה את עו"ד אלון בכר לראש רשות התאגידים במשרד המשפטים, באתר גלובס, 6 בפברואר 2008
↑  חן מענית, ‏אושר מינויו של עו"ד אייל גלובוס לראש רשות התאגידים, באתר גלובס, 29 ביוני 2014
↑  ניצן שפיר, ‏"יש היום אלפי עמותות המתנהלות מתחת לרדאר של המדינה", באתר גלובס, 7 ביוני 2021
| ישראל מוסדות ממשלתיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| כלכלה | המוסד לביטוח לאומי • שירות התעסוקה • רשות התחרות • בנק ישראל • רשות המסים בישראל • רשות ניירות ערך • הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה • מכון התקנים הישראלי • רשות החברות הממשלתיות • הרשות הלאומית להסמכת מעבדות • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • רשות החדשנות • הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן • רשות ההשקעות |  |
| תחבורה | הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים • רשות שדות התעופה • רשות התעופה האזרחית • רשות הספנות והנמלים • הרשות הארצית לתחבורה ציבורית |  |
| אנרגיה ותשתיות | רשות החשמל • רשות הגז הטבעי • רשות המים • השירות המטאורולוגי הישראלי |  |
| סביבה | רשות הטבע והגנים • רשות העתיקות |  |
| בינוי ושיכון | המרכז למיפוי ישראל • הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית • רשות מקרקעי ישראל • הרשות לאכיפה במקרקעין • מינהל התכנון • הרשות לפיתוח והתיישבות הבדואים בנגב |  |
| דת | הרבנות הראשית לישראל • מערך הגיור |  |
| תקשורת וטכנולוגיה | רשות השידור (בעבר) • תאגיד השידור הישראלי • הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו • המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין • דואר ישראל • ארכיון המדינה • לשכת העיתונות הממשלתית • מערך הסייבר הלאומי • רשות התקשוב הממשלתי • מערך הדיגיטל הלאומי |  |
| חברה | רשות השירות הלאומי-אזרחי • הרשות לשיקום האסיר  • הרשות לקידום מעמד האישה  • הרשות לפיתוח כלכלי של מגזר המיעוטים • מבקר המדינה • נציבות פניות ילדים ונוער בהשמה חוץ ביתית • הרשות לזכויות ניצולי השואה • יד ושם • הרשות לפיתוח כלכלי-חברתי של המגזר החרדי |  |
| בריאות | רשות בתי החולים הממשלתיים (בעבר) • התאגיד לפיקוח וטרינרי |  |
| משפטים | רשות התאגידים • רשות האכיפה והגבייה • הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור • היחידה הממשלתית לחופש המידע • הרשות להגנת הפרטיות • רשות הפטנטים • הרשות לרישום והסדר זכויות מקרקעין |  |
| חינוך | המועצה להשכלה גבוהה |  |
| ביטחון לאומי | שירות בתי הסוהר • הרשות הארצית לכבאות והצלה • הרשות להגנה על עדים • רשות המאגר הביומטרי הלאומי • הרשות הלאומית לביטחון קהילתי |  |
| פנים | רשות האוכלוסין וההגירה |  |
| ביטחון | רשות מעברים יבשתיים • הרשות לפינוי מוקשים • רשות חירום לאומית |  |
שטוג סימן 4

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם כלי רכב 
 מדינה מייצרת:   גרמניה הנאצית
 שנת ייצור:  1943 
 תקופת השימוש:  1943–1945 (כשנתיים) 
 דגם קודם:  שטוג סימן 3
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  1,139 
 מידע טכני
 אורך:  6.70 מטר
 רוחב:  2.95 מטר
 גובה:  2.20 מטר
 משקל:  23 טון
 מהירות:  40 קמ"ש
 טווח פעולה:  210 ק"מ
 מנוע:  בנזין, 296 כוח סוס
 שריון:  88-10 מ"מ
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 7.5 ס"מ KwK 40 ‏(63 פגזים) 
 חימוש משני:  מקלע 7.92 מ"מ MG34
 
שטורמגשיץ 4 (בגרמנית: Sturmgeschütz IV) או בשמו המקוצר שטוג 4 (Stug 4), היה תותח סער/משחית טנקים גרמני ששירת במלחמת העולם השנייה.
פיתוח

השטוג 4 פותח על ידי חברת קרופ הגרמנית, לדרישת הוורמאכט לתותח סער מתקדם. שטוג 4 נבנה על שלדת הפאנצר סימן 4 וכלל מספר שינויים קלים לעומת קודמו שטוג סימן 3. מדצמבר 1943 עד מאי 1945, חברת קרופ בנתה 1,108 יחידות של שטוג 4, והסבה עוד 31 טנקי פאנצר 4 שנפגעו בקרב לשטוג 4.
שטוג 4 שירת בעיקר ביחידות רגלים, ונודע כמשחית טנקים מצוין, במיוחד בחזית המזרחית.
במוזיאון בפולין נמצאים שני תותחי סער שטוג 4 היחידים ששרדו את המלחמה.
ראו גם

שטוג סימן 3
רשימות היכל הקש לבחינת הדקויות

רשימות היכל הקש לבחינת הדקויות (סינית מפושטת: 阅微草堂笔记, סינית מסורתית: 閱微草堂筆記, פין-יין: yuè wēi cǎo táng bǐ jì) הן אוסף של סיפורים קצרים מוזרים מתקופת שושלת צ'ינג. האוסף חובר החל משנת 1789, השנה ה-54 לשלטונו של הקיסר צ'יינלונג, ועד שנת 1798, השנה השלישית לשלטונו של הקיסר ג'יאצ'ינג, בידי גִ'י יוּ'ן הקרוי גם גִ'י שְׂיָאולָאן, בן למשפחת מתלמדים מצטייני בחינות מאקדמיית האנלין.
הספר מורכב ממקטעים קצרים, וזכה לתהילה דומה לזו של ספר אחר הכתוב באותה צורה: "החכם לא ידבר" של יְוֵּ'אן מֵיי. למעשה הספרים קיבלו את השם המשותף "יו'אן מהדרום וג'י מהצפון". שני הספרים גם כוללים לא מעט סיפורים זהים.
"רשימות היכל הקש לבחינת הדקויות" התרכז באיסוף מעשיות התקופה העוסקות בשדים ורוחות, בענייני קארמה ובצדק פואטי, כמו גם סיפורים בעלי אופי יוצא דופן על עניינים שונים אשר שמע המחבר מפי מקורביו. התפוצה הגאוגרפית המוצגת בסיפורים נרחבת מאוד, ומגיעה מיִינִינְג בקצה צפון מערב סין של היום, ועד לדְייֵנְצְ'ייֵן בדרום סין של היום, ולטאיוון וארצות דרום-מזרח אסיה במזרח.
ביקורת ספרותית

ב"קווים להיסטוריה של הרומן בסין" מביע לו שו'ן הערכה רבה כלפי "רשימות היכל הקש לבחינת הדקויות", וטוען כי סגנון הכתיבה של ג'י יו'ן מחושב, מתוחכם, לעיתים אף משעשע, וכולל תובנות. השפה הטבעית והשפע המרתק תרמו, לדבריו למקום המשמעותי של היצירה בדורות מאוחרים יותר.
חלקי היצירה

היצירה מתחלקת לחמישה ספרים, בעשרים וארבע מגילות. ישנם בספר 1208 מקטעים המורכבים מ-400 אלף סימנים.
אלו הם חמשת החלקים:
| מספר | שם ספר | כמות מגילות | מספרי מגילות ביצירה כולה | שנת פרסום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | רשומות חופשת הקיץ בלְווָאן-יָאנְג | 6 | 1-6 | 1789 |
| 2 | כך שמעתי | 4 | 7-10 | 1791 |
| 3 | שלל התיעודים של חְווָאיְשִׂי | 4 | 11-14 | 1792 |
| 4 | אשר הקשבתי לו בלי חשבון | 4 | 15-18 | 1793 |
| 5 | המשך רישומי לְווָאן-יָאנְג | 6 | 19-24 | 1798 |
תרגומים

סיפורים מתוך הספר תורגמו לאנגלית בשני ספרים אשר מכילים מאה סיפורים כל אחד. ישנו גם תרגום לאיטלקית של חלק מהסיפורים.
מעולם לא יצא לאור תרגום של הספר לעברית.
הערות שוליים

↑  紀昀
↑  紀曉嵐
↑  南袁北紀
↑  中国小说史略
↑  《鲁迅全集》 （9） 　《中国小说史略》第二十二篇 《清之拟晋唐小说及其支流》 ISBN 7-02-001532-8/Z·116
רומיאו אנטוניאצי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 במאי 1862 קרמונה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  7 במאי 1925 (בגיל 63) מילאנו, ממלכת איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 
רומיאו אנטוניאצי (באיטלקית: Romeo Antoniazzi;‏ 4 במאי 1862 – 7 במאי 1925) היה בונה כלי קשת איטלקי.
חייו

רומיאו אנטוניאצי נולד בקרמונה, בנו השמיני של בונה כלי הקשת הנודע, גאטנו אנטוניאצי. הוא למד את אומנותו אצל אביו ובראשית דרכו עבד עמו ועם אחיו, ריקארדו, בבניית כלי קשת בשביל ליאנדרו ביזיאק. בהמשך עבד במקומות שונים, גם באופן עצמאי וגם עם אחרים.
חוסר היציבות בחייו ניכר באיכות תוצרתו, שהייתה נתונה לשינויים רבים ובולטים. כלי הנגינה המעניינים ביותר שיצר, כמו אלה של אחיו ריקארדו, נבנו בסוף המאה ה-19. הוא הכשיר למקצוע מספר רב של תלמידים. הכלים שיצר, אם גם לא היו משוכללים ומעודנים כאלה של אחיו (בייחוד בתקופה המאוחרת של עבודתו), הצטיינו באישיות ייחודית ובספונטניות, תכונות המזכות אותם כיום בהערכה רבה. הלכה שלו משתנה בצבע ובאיכות בהתאם לתקופות הייצור, החל בכתום-צהוב בהיר וכלה בחום-כתום ולעיתים חום כהה (בכלים מתקופת חייו המאוחרת הייתה הלכה מועדת לדהייה והכלים נראים לא פעם חסרי ברק ועמומי-גוון). רומיאו אנטוניאצי השתמש בתוויות שונות. בשלהי חייו השתמש בתווית שעליה המילים ‘fece in Cremona’ ושלט האצולה של קרמונה, אף כי הוא לא חזר מעולם לעבוד בעיר הולדתו (סביר להניח, שהשתמש בתווית זו מסיבות עסקיות וכדי להיבדל מאחיו).
מקור

אריק בלוט, "אנטוניאצי" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
לקריאה נוספת

La Liuteria Italiana / Italian Violin Making in the 1800s and 1900s - Umberto Azzolina
I Maestri Del Novecento - Carlo Vettori
La Liuteria Lombarda del '900 - Roberto Codazzi, Cinzia Manfredini  2002
Dictionary of 20th Century Italian Violin Makers - Marlin Brinser 1978
Vannes, Rene (1985) [1951]. Dictionnaire Universel del Luthiers (vol.3). Bruxelles: Les Amis de la musique. OCLC 53749830.
William, Henley (1969). Universal Dictionary of Violin & Bow Makers. Brighton; England: Amati. ISBN 0901424005.
Walter Hamma, Meister Italienischer Geigenbaukunst, Wilhelmshaven 1993, ISBN 3-7959-0537-0
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123591759  ISNI: 0000 0000 4675 9742  LCCN: no2002057301  VIAF: 50139308   WorldCat (עם VIAF): 50139308
רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד

רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד (בצרפתית: Les cent livres du siècle) היא רשימה של 100 הספרים הטובים ביותר של המאה ה-20, על פי סקר שנערך באביב 1999 על ידי הרשת הקמעונאית הצרפתית Fnac(אנ'), ועל ידי העיתון הפריזאי לה מונד.
הרשימה החלה מרשימה ראשונית של 200 כותרים שנוצרו על ידי חנויות ספרים ועיתונאים. לאחר מכן 17,000 צרפתים הצביעו על הספרים על ידי מתן תשובה לשאלה, "איזה ספרים, מבין אלו שברשימה, נחרתו ברמה הרבה ביותר בזכרונך?".
ברשימה שנוצרה, בעלת 100 הספרים, נמצאים רומנים גדולים יחד עם שירה ותיאטרון, כמו גם מספר ספרים מסוגת הקומדיה.
ראו גם

פרס בלצן - בורחס
הערות שוליים

↑  http://he.shvoong.com/books/mystery-and-thriller/30921-
רירי סילביה מנור

| --- | --- |
רירי מנור
רירי מנור
 לידה:  18 באוגוסט 1935 (בת 89) בוקרשט, רומניה
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 שפות היצירה:  עברית, רומנית
 תחום כתיבה:  שירה
 prof.ririsylviamanor.com
 
רירי סילביה מנור (נולדה ב-18 באוגוסט 1935) היא פרופסורית לאופתלמולוגיה ונוירו-אופתלמולוגיה ומשוררת ישראלית.
ביוגרפיה

מנור נולדה כרירי סילביה אברפלד בבוקרשט, רומניה. בגיל 9 החלה לכתוב שירה. יותר מאחור החלה ללמוד רפואה באוניברסיטת בוקרשט ובשנת 1960 קיבלה היתר יציאה לישראל.
פעילות בתחום הרפואי

בארץ סיימה מנור את הסטאז' והשתלמה בתחום האופתלמולוגיה ונוירו-אופתלמולוגיה. משנת 1976 שימשה כמנהלת היחידה הראשונה שנפתחה בתחום הנוירו-אופתלמולוגיה בישראל בבית החולים בילינסון פתח-תקווה. - ב-1978 עבדה ביחידה לוירו-אופתלמולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, עם פרופ' ויליאם הויט. כאשר חזרה לישראל ריכזה את הכנס הראשון בארץ בנושא הנוירו-אופתלמולוגיה בשנת 1982. לאורך השנים התקבלה מנור כחברה בחברה הבינלאומית לנוירו-אופתלמולוגיה, בחברה הצפון אמריקאית לנוירו-אופתלמולוגיה ובחברה האירופאית לנוירו-אופתלמולוגיה וכמו כן בחברה הבינלאומית לשדות ראייה. פרסמה יותר מ-70 עבודות מחקר ופרקים בספרים וקיבלה פרופסורה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב בשנות השמונים. {דרוש מקור}
משנת 1995 ועד שנת 2001 ניהלה את היחידה הארצית לנוירו-אופתלמולוגיה בבית החולים מאיר בכפר סבא ויזמה כנס שנתי בנושא נירואופתלמולוגיה באוניברסיטת תל אביב, ובמסגרתו הוזמנו ארצה מומחים עולמיים בתחום, מה שהוביל ארגון שליחת רופאים ישראלים לפאלושיפ לארצות הברית {דרוש מקור}, וכמו כן בוצעו ייעוצים לחולים ישראלים קשים. משנת 2001 עובדת מנור בבית החולים רבין פתח-תקווה במשרה חלקית.
בשנת 1990 לאחר נפילת הקומוניזם ברומניה וחילופי המשטר, ארגנה מנור משלחת של רופאי עיניים רומנים להשתלמויות בארץ ושליחתם של רופאים ישראליים להרצאות ברומניה. כמו כן ארגנה פרופ' מנור בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות הרומני, שליחתם של 80 עיוורים רומנים לניתוחים בישראל.