stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פטר דנוב
חייו והרצאותיו

בשנת 1872 למד דנוב בבית-ספר יסודי שנסגר בגלל המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר שחרור בולגריה מהשלטון העות'מאני, קיבל תעודת בגרות מבית הספר התיכון לבנים בוורנה. בשנת 1886 למד תאולוגיה בבית הספר אמריקני המתודיסטי בסבישטוב. במשך שנתיים לימד בבית הספר היסודי. בשנת 1888 נסע לארצות הברית. בשנת 1890 סיים לימודי תאולוגיה בניו ג'רזי. ב-1893 סיים לימודיו בפקולטה לתאולוגיה באוניברסיטת בוסטון. בשנת 1894 סיים שנת לימוד בתחום הרפואה. פגש בארצות הברית תנועה בשם צלב הוורד. בגיל 31 בשנת 1895 שב לבולגריה ועד שנת 1899 חי בבדידות בוורנה, והקדיש חייו לעבודה הרוחנית. פגש אחות רוחנית בשם מריה שלאחר מכן הייתה תלמידתו.
בשנת 1896 פרסם את ספרו הראשון: "מדע וחינוך" בוורנה. בספרו זה מעמיד את האדם במרכז הדרמה של העולם, ומכין את הבסיס לתרבות החדשה.
על-סמך הספרים שנכתבו עליו, בשנת 1897, בגיל 33, זכה להארה. ומכאן ואילך היה המייסד והמורה הרוחני של האחווה הלבנה שהקים. באותה שנה הוא פרסם חוברת הנחשבת לעקרונות הברית השלישית, שתבוא לאחר הברית החדשה. היא תורתו.
דנוב החל לכתוב את "עשר העדויות של אלוהים", ואת "הבטחת האלוהים" ב-1899. וכן את "שיחות עם רוחו של אלוהים", "ברית עם הרוח", ועוד.
בשנת 1900 ערך את המפגש הראשון של האחווה הלבנה. ומאותה שנה עד 1942 קיים את המפגש השנתי בחודש אוגוסט, במקומות שונים בבולגריה. וליד האגמים בהרי רילה בשנים 1926–1941. תלמידיו הרבים ממשיכים להיפגש בהרי רילה, בחודש אוגוסט, ולרקוד את ריקוד הפנוריתמי שיצר.
בשנים 1901–1912 ערך סיורים והרצאות על הפרנולוגיה של העם הבולגרי.
הרצאתו הראשונה הייתה בסופיה בשנת 1914 על "האדם", וסדרת הרצאות על העקרונות הבסיסיים של תורת האחווה. הרצאותיו נמשכו חודשים רבים. בשנת 1917 קיים הרצאותיו מפברואר עד סוף יוני.
בשנים 1917–1918 דנוב הוגלה על ידי הכנסייה והמשטר מסופיה לוורנה, ונאסר עליו לשוב לבירה ולקיים הרצאותיו. בוורנה הוא פגש את תלמידו הידוע ביותר, אומרם מיכאל איבנהוב. ורק בשנת 1920 חזר להרצות. בשנת 1922 פתח את בית הספר של האחווה הלבנה האוניברסלית. מאותו תאריך ועד דצמבר 1944, קיים הרצאותיו כל בוקר.
דנוב הסביר החל משנת 1923 את תורתו באולם שנבנה במיוחד עבורו בסופיה. ובשנת 1927 הוא ייסד את הכפר (אשראם) הנקרא "איזגרבה" (זריחת שמש), והתגורר בו. הוא התחיל לבנות את תפיסתו לדרכו של התלמיד לצד המורה הרוחני. והציג בפני תלמידיו את ריקוד "הפנוריתמי" ב-1934.
בשנת 1936 חבר ממפלגת "הברית הדמוקרטית הבולגרית" הכה את דנוב, מכות קשות ביותר, וגרם לו שטף דם במוח, ובעקבותיו שיתוק. למרות מחלתו הקשה, הוא יצא למחנה על ההרים ליד שבעת האגמים באזור הרי רילה ובחודש אוגוסט החלים לחלוטין ממחלתו.
תלמידתו הידועה בישראל היא אביבה אורשלום. הסופר והוגה הדעות שלמה קאלו מזכיר את דנוב בכמה מספריו.
ריקוד הפנוריתמי

המיסטיקה והרוחניות אלה הם המרכיבים העיקריים לכל שיריו ולמוזיקה שהלחין עבורם. חלקם הפכו לבסיס לריקוד הפנוריתמי שאורכו כ-60–65 דקות. דנוב הקים את האחווה הלבנה האוניברסלית ואת בית הספר ללימודי החיים, האהבה, האור, החוכמה והאמת. בבית הספר הזה, עד היום רוקדים קרוב ל-900 איש בשלושה מעגלים, כולם לבושים לבן, ובמעגל המרכזי מנגנת תזמורת ושרה מקהלה את מילותיו. הריקוד פתוח לכל הבאים בחודש אוגוסט, על פסגת ההרים, ליד האגם השני באגמי רילה. במקורו, הריקוד נועד לביצוע בזוגות, אך דנוב בעצמו נהג לרקוד אותו לבדו, במרכז המעגל. בסרט וידאו נאמר שדנוב ייצג את עמוד האש, כמו זה המוזכר בתורה, ואילו המעגל של ההמונים ייצג את השכינה. היות שדנוב יצר את ריקוד הפנוריתמי, הוא גם הדגים אותו. בכך מימש את דוגמתו האישית, שהיא הבסיס לדבריו.
הריקוד מחולק לשלושה חלקים. בחלק הראשון ההכנה לקראת הסרת מכשולי העבר, וכניסה אל האביב. בחלק השני ההכנות נושאות את הפרי והאדם נכנס אל החיים החדשים, שזה האביב והקיץ. ואילו בחלק השלישי האדם חי בהרמוניה עם כל כוחות הטבע. למעשה יש גם חלוקה לארבע עונות השנה. הריקוד מיועד לממש את כל הידע, החוכמה והאהבה שרוכש התלמיד במשך השבוע, כדי לממשם בזמן הריקוד. הריקוד מאפשר קשר עם הטבע בדומה לסולם יעקב, בהתאחדות עם אנרגיות חיים הבאות מהקוסמוס וממלאות את גופו של הרוקד. כך הרוקד, מתמלא אור, ומעניק את הידע, החוכמה, האמת והאהבה שבתוכו למען ההרמוניה ביקום.
דנוב והקהילה היהודית > השפעת התנועה בקרב יהודי בולגריה

תורתו של דנוב, לימדה שלום, אהבה ו"אחווה לבנה", בשילוב מאפיינים טקסיים מן המזרח, ותפסה אחיזה גם בקרב מספר אינטלקטואלים יהודים, אם כי מרבית חסידיו היו נוצרים אורתודוקסים.
הרב דניאל ציון מסופיה, חבר בית הדין הרבני וגם רבה ה"שני" של העיר שהיה מיסטיקן ותאולוג, קיים קשרים ענפים עם חברי התנועה והיה חבר קרוב של אחד האישים הבולטים בה, הקולונל ליובומיר לולצ'ב (בבולגרית: Любомир Лулчев). לולצ'ב היה גם ידידו הקרוב ויועצו הלא רשמי של המלך בוריס השלישי. קשריו של הרב ציון עם התנועה הרוחנית, שנתפשה כנוצרית, היו לצנינים בעיני מנהיגי הקהילה. בקרב בני הקהילה נפוצו שמועות שהרב ציון היה חבר בסתר בתנועתו של דנוב, לאחר תום מלחמת העולם השנייה השתתף הרב, יחד עם תלמידיו של דנוב ואינטלקטואלים אחרים בעריכת כתב העת הדתי פילוסופי "סווטלינה" (אור), בבולגרית: светлина. פעילותו המשותפת עם אנשי דת נוצרים גרמה שוב למורת רוח בקרב מנהיגי הקהילה והוא נאלץ בלחצם להפסיקה.
דנוב והקהילה היהודית > מאבקו כנגד רדיפות היהודים

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה החלה הממשלה הבולגרית לנקוט בצעדים אנטי יהודיים. ב-15 בינואר 1941 הועבר החוק להגנת האומה, שדמה במתכונתו לחוקי נירנברג לאישור המלך בוריס השלישי. ארמון המלך הוצף בעשרות מברקי מחאה ובקשות לפגישות, אך המלך נאות להפגש רק עם הקולונל לולצ'ב, לו היה מוכן להקשיב תמיד, אם כי לא בהכרח פעל לפי עצותיו. המלך בוריס היה בעל תפישה מיסטית והושפע מתורתו של דנוב. לולצ'ב כתב למלך מכתב כנגד החוק, שהסתיים באזהרה בדבר גורלם הזהה של בוריס ואביו פרדיננד הראשון. בהמשך, לולצ'ב בא לפגישה אל מורהו דנוב, שביקש ממנו לפעול אצל המלך לביטול החוק. לולצ'ב ביקש, המלך הבטיח לתקן את החוק, אך לא עמד בהבטחתו והוא פורסם ב-23 בינואר 1941.
ב-9 במרץ 1943 נכשל ניסיון גירוש יהודי בולגריה "הישנה" אל מחנות ההשמדה בזכות מאבק עיקש שניהלו מנהיגי הקהילה בסיוע פוליטיקאים ובראשם דימיטר פשב, אנשי דת ובראשם המטרופוליטים סטפן וקיריל ואנשי ציבור נוספים. לאחר לחץ גרמני, הסכים המלך לגרש את יהודי העיר סופיה לערי שדה מרוחקות וב-21 במאי נחתם צו הגירוש. ראשי הקהילה היהודית, הסתייעו ברב דניאל ציון, שפנה אל ידידו הקולונל לולצ'ב בבקשת עזרה. לולצ'ב פנה אל המלך, אך הגירוש יצא אל הפועל.
בספר שיצא לאור בהוצאת "פרוזבטה" צרפת, שהוא אוסף של הרצאותיו של המורה אומרם מיכאל איבנהוב מתאר איבנהוב את קשריו של פטר דנוב עם המלך פרדיננד הראשון, אביו של בוריס ולאחר מכן עם המלך בוריס III. בוריס היה מלך אהוב מאוד בניגוד לאביו. "הוא העריך מאוד את המורה (דנוב) ורצה לתקן את טעותו של אביו ולכן הזמין אותו לפגישות בארמונו. הוא הקשיב לעצותיו, ותמיכתו של דנוב במהלך מלחמת העולם השנייה, חיזקה אותו על מנת למנוע גירוש יהדות בולגריה למחנות ההשמדה".
ב-2024 הגישה עמותת "בית מורשת יהדות בולגריה ביפו", בשם ארגוני יוצאי בולגריה בישראל, בקשה ליד ושם להכרה בדנוב כחסיד אומות העולם.
מספריו באנגלית, במקור נכתבו בולגרית

The Testament of the Colour Rays of Light, (1912)
The New Humanity and the High Ideal, (1969)
Prophet for Our Times: The Life and Teachings of Peter Deunov, (1991)
The Wellspring of Good, (1992)
Sacred Words of the Master. A Call to the Disciple, (1994)
The Way of the Disciple, (1996)
The Great Mother, (1998)
The Master in Varna. A documentary chronicle, (1999)
According of the Human Soul, (2002)
The Mindful Heart, (2003)
Conversations at the Seven Rila Lakes, (2003)
Paneurhythmy: Supreme Cosmic Rhythm, (2004)
He Is Coming, (2004)
The Master Speaks, (2006)
לקריאה נוספת

Milka Kraleva, The Master: Peter Deunov, (His Life and Teaching), Edition Kibea, Bulgarie, 2001.
הערות שוליים

↑  "מעט על שלמה קאלו", סעיף קטן: "קאלו המאוחר: ישוע מנצרת הוא חסד אלוהים מפורש", תומר פרסיקו, לולאת האל. לדעת פרסיקו שלמה קאלו היה מוקסם מפטר דנוב
↑  ראו הערה 1
↑  ריקוד הפנוריתמי בהרים.
1 2  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמודים 45–47.
↑  בר זוהר, מיכאל, עמוד 170.
1 2  חיים קשלס, החוק להגנת האומה, בתוך: אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 792.
↑  אלברט רומנו, יהדות בולגריה, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 494.
↑  חיים קשלס, גירוש היהודים מסופיה, בתוך:אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 868.
↑  Omraam Mikhael Aivanhov: "Auprès du Maître Peter Deunov", éditions Prosveta 2010 Frèjus France, (כותר בעברית: "בקרבת המורה פטר דנוב") בפרק: "נביא מול הכנסיות", עמ' 31–56, שבו מתואר מאבקן של הכנסיות במורה פטר דנוב ובמיוחד עמ' 48, על קשריו עם המלכים פרדיננד ובנו בוריס III
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581282505171  PLWABN: 9810533089205606  BNE: XX4752345  BnF: cb11898374v (data)  GND: 119523221  ISNI: 0000 0004 3351 9677  LCCN: n85327618  LNB: 000004820  MusicBrainz: fbd519db-849b-4593-a258-8653ce09520c  NDL: 001349043  NKC: xx0019489  NLG: 189843  NLK: KAC202106914  NTA: 190864230  RERO: 02-A005952626  SUDOC: 026808293  VIAF: 19676272   WorldCat (עם VIAF): 19676272 
אזור חלקת הקבר של פטר דנוב בסופיה
פטריק מקאו

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1995 (בן 28) סנט לואיס שבמיזורי, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  2.01 מטרים
 מספר:  22
 מכללה:  אוניברסיטת נבדה בלאס וגאס
 דראפט:  בחירה מספר 38, 2016 מילווקי באקס
 קבוצות כשחקן
 2016–2018   2019   2019–2022   2022–:  גולדן סטייט ווריורס   קליבלנד קאבלירס   טורונטו ראפטורס   דלאוור בלו קואוטס
 הישגים כשחקן
 3 זכיות באליפות ה-NBA‏ (2017, 2018, 2019)
 
פטריק אנדרו מקאו (באנגלית: Patrick Andrew McCaw; נולד ב-25 באוקטובר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת דלאוור בלו קואוטס.
נעורים וקריירת מכללות

מקאו נולד וגדל בסנט לואיס שבמיזורי, בנם של ג'פרי ותרזה ולו חמישה אחים. למד בתיכון נוצרי-בפטיסטי ברוקוויל שבמרילנד. ב-2014 הוביל את קבוצת הכדורסל של בית הספר לאליפות התיכונים הנוצריים הארצית.
בליגת המכללות שיחק באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס במשך שתי עונות. הוא נבחר לחמישיית העונה השנייה בליגת מאונטן וסט (Mountain West) ולחמישיית ההגנה של העונה במאונטן וסט.
קריירה מקצועית > גולדן סטייט ווריורס

ביוני 2016 נבחר בבחירה ה-38 בסיבוב השני של דראפט ה-NBA על ידי מילווקי באקס. הזכויות להחתמתו הועברו בערב הדראפט לגולדן סטייט ווריורס תמורת 2.4 מיליון דולר. בעונתו הראשונה בקבוצה שותף ב-71 משחקים ופתח ב-20 מהם. את העונה הסדירה סיים עם ממוצע של 4 נקודות למשחק. בפלייאוף הצטיין בסדרת גמר אזור המערב במשחק השני מול סן אנטוניו ספרס, הוא קלע 18 נקודות, מסר 5 אסיסטים, לקח 4 ריבאונדים ורשם שלוש חטיפות בניצחון הקבוצה. הוא זכה לדקות משמעותיות גם במשחק המכריע בסדרת הגמר מול קליבלנד קאבלירס בו קלע 6 נקודות והיה שותף לזכייה באליפות ה-NBA. בעונה העוקבת רשם ממוצעים דומים, וזכה עם הווריורס באליפות נוספת.
קריירה מקצועית > קליבלנד קאבלירס

בפתיחת עונת 2018/2019 לא הצליח להגיע להסכמה עם הווריורס על תנאי חוזה חדש, וב-30 בדצמבר 2018 חתם בסופו של דבר בקליבלנד קאבלירס. לאחר שלושה משחקים בלבד בקליבלנד, במהלכן קלע 1.7 נקודות בממוצע למשחק, שוחרר מהקבוצה.
קריירה מקצועית > טורונטו ראפטורס

ב-10 בינואר 2019 חתם על חוזה עד סיום העונה בטורונטו ראפטורס. בסיום עונת 2018/2019 זכתה טורונטו באליפות ה-NBA הראשונה בתולדותיה, לאחר שגברה על גולדן סטייט ווריורס בסדרת הגמר בתוצאה 4–2.
קריירה מקצועית > דלאוור בלו קואוטס

ב-11 בפברואר 2022 חתם בדלאוור בלו קואוטס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | גולדן סטייט | 71 | 20 | 15.1 | 0.433 | 0.333 | 0.784 | 1.4 | 1.1 | 0.5 | 0.2 | 4.0 |
| 2017/2018 | גולדן סטייט | 57 | 10 | 16.9 | 0.409 | 0.238 | 0.765 | 1.4 | 1.4 | 0.8 | 0.2 | 4.0 |
| 2018/2019 | קליבלנד | 3 | 0 | 17.7 | 0.222 | 0.250 | 0.000 | 1.0 | 0.7 | 0.7 | 0.0 | 1.7 |
| 2018/2019 | טורונטו | 26 | 1 | 13.2 | 0.444 | 0.333 | 0.867 | 1.7 | 1.0 | 0.8 | 0.1 | 2.7 |
| 2019/2020 | טורונטו | 37 | 12 | 24.5 | 0.414 | 0.324 | 0.722 | 2.3 | 2.1 | 1.1 | 0.1 | 4.6 |
| קריירה |  | 194 | 43 | 17.2 | 0.419 | 0.305 | 0.779 | 1.6 | 1.4 | 0.7 | 0.2 | 3.9 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | גולדן סטייט | 15 | 3 | 12.1 | 0.438 | 0.348 | 0.846 | 2.2 | 1.1 | 0.6 | 0.2 | 4.1 |
| 2018 | גולדן סטייט | 6 | 0 | 2.7 | 0.500 | 0.000 | 1.000 | 0.5 | 0.0 | 0.3 | 0.0 | 0.7 |
| 2019 | טורונטו | 11 | 0 | 4.4 | 0.200 | 0.333 | 1.000 | 0.3 | 0.4 | 0.2 | 0.0 | 0.5 |

| קריירה |  | 32 | 3 | 7.7 | 0.418 | 0.333 | 0.882 | 1.2 | 0.6 | 0.4 | 0.1 | 2.2 |
הערות שוליים

↑  קליבלנד משחררת את מקאו, באתר ESPN,‏ 7 בינואר 2019
↑  מקאו חותם על חוזה בטורונטו, באתר הקבוצה, 10 בינואר 2019
↑  טורונטו אלופת ה-NBA אחרי שגברה 110:114 על גולדן סטייט, באתר וואלה, 14 ביוני 2019
פיג'ו סוג 8

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1894–1896
 יחידות שיוצרו:  18
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו סוג 7
 מודל אחריו:  פיג'ו סוג 19
 אורך:  2,750 מ"מ
 רוחב:  1,500 מ"מ
 בסיס גלגלים:  1,610 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2V צילינדרים, 1,282 סמ"ק (מנוע מסוג "V-twin engine" (אנ'))
פיג'ו סוג 8 (בצרפתית: Peugeot Type 8) היא מכונית קטנה ופתוחה, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1894–1896.
סך הכול יוצרו 18 יחידות.
מאפיינים

מכונית פתוחה
4 מושבים (2+2)
מערכת ההיגוי - מוט
מנוע 1.3 ליטר
מנוע אחורי
מנוע בנזין
תמונות

"פיג'ו סוג 8"
"פיג'ו סוג 8"
"פיג'ו סוג 8"
"פיג'ו סוג 8"
"פיג'ו סוג 8"
"פיג'ו סוג 8"  - מבט למנוע האחורי
"פיג'ו סוג 8"
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו סוג 1
פיג'ו סוג 2
פיג'ו סוג 4
פיג'ו סוג 6
פיג'ו סוג 7
פיג'ו סוג 15
פנחס שחר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1939 פולין
 פטירה:  27 באוקטובר 2023 (בגיל 84 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  פיני
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 עיטורים
  עיטור המופת
 
פנחס שחר (1939 – 27 באוקטובר 2023) היה מפקד משמר הגבול החמישי.
ביוגרפיה

שחר נולד בפולין, ובזמן מלחמת העולם השנייה והשואה, היגר לאזור אזרבייג'ן. בסוף המלחמה חזר לפולין, ומשם עלה לארץ ישראל עם אחיו שבתאי ואחותו חנה. הוא התגורר עם אחותו בקיבוץ דפנה. הוא שירת בצה"ל בחטיבת גולני כמפקד כיתה, קצין ומפקד פלוגה.
שחר התגייס למשמר הגבול ב-1964, שירת כסגן ומפקד פלוגה ה', מפקד פלוגה י"ב ומפקד פלוגה י"ג, קצין המבצעים של מחט"ב 2, מפקד מג"ב איו"ש וסגן מפקד מג"ב בשנים 1978 עד 1983. במהלך שירותו במשמר הגבול קיבל פנחס את עיטור המופת על חילוץ פצוע תחת אש בקרב ליד איבטן.
ב-1983 קודם לדרגת ניצב, ומונה למפקד משמר הגבול, הוא שירת בתפקיד עד 1989. בשנים אלו בוטלו המרחבים הקיימים בארגון והוקמו שלוש מפקדות גזרתיות לאזורי צפון הארץ, דרום הארץ ויהודה ושומרון. כמו כן הוקמו יחידות חדשות לאבטחת הר הבית, הועברה לחיל האחריות על אבטחת נציגויות דיפלומטיות והוקמה מפקדה לביטחון שוטף בירושלים. בתגובה לפרוץ האינתיפאדה הראשונה, בשנת 1988 עם היציאה למבצע מחשבה תחילה קיבל משמר הגבול את אחריות האכיפה במזרח ירושלים ובשנת 1989 קיבל את השליטה על עזה עם אחריות כוללת על יחידות צה"ל בעיר.
הערות שוליים

↑  פנחס שחר, באתר הגבורה
↑  מורשת משמר הגבול, באתר משטרת ישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פנחס רוזובסקי

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1843 כ"א בתמוז ה'תר"ג ניאסוויז', האימפריה הרוסית כיום: בלארוס
 פטירה:  5 בינואר 1904 (בגיל 60) י"ז בטבת ה'תרס"ד שווינציאן, האימפריה הרוסית כיום: בלארוס
 רבותיו:  הנצי"ב, רבי אברהם דוד רוזובסקי
 תלמידיו:  משה סבירסקי
 אב:  יוסף
 אם:  יענטע
 רב העיירה פולונקה
 רב העיר שווינציאן
פנחס רוזובסקי (19 ביולי 1843, ניאסוויז', האימפריה הרוסית – 5 בינואר 1904, שווינציאן, רוסיה) היה רב, למדן, חובב ציון, חוקר, בלשן, פילולוג, ובקיא בחכמת התכונה. היה אוטודידקט ורכש בעצמו שליטה בשפות: רוסית, גרמנית, צרפתית, לטינית, ארמית, סורית ואף מעט ערבית. היה מראשי תנועת המזרחי וממייסדיה.
פנחס נולד בכ"א בתמוז ה'תר"ג, בניאסוויז' שבפלך מינסק באימפריה הרוסית (כיום בלארוס) להוריו יענטע ויוס'ל רוזובסקי, אנשים פשוטים אך אוהבי תורה. לאם היה אח רבי שמעון אריה רשופסקי, אשר כיהן כרב בערים הלוסק ואיהומן שבמחוז מוהילב. הרב רשופסקי נפטר בגיל צעיר, בהיות פנחס ילד קטן בן שנתיים, ולמשפחה הצטרפו יתומיו הרכים של הדוד. למרות הדוחק הכלכלי אליו נקלעה המשפחה, לא חסכו ההורים מכספם כדי להעניק חינוך תורני, ואכן זכו והאח הגדול אברהם דוד רוזובסקי, הוסמך לרבנות על ידי רבי יושֶׁה בֶּר הלוי סולובייצ'יק, והתמנה לרבה של העיר ויאליקאיה בראסטאביצה.

פנחס הלך בדרכי אחיו אשר התווה לו נתיב במסלול לימוד התורה וההנהגות, ובגיל 17 לערך נישא לבת דודו, ובהסכמתה נסע ללמוד בישיבת וולוז'ין. בישיבה למד עד שנת ה'תרכ"ז בפרישות והתמדה רבה, והראה בקיאות גדולה בשני הש"סים ובספרי הראשונים.
בשנת ה'תרכ"ז בהיותו בגיל 24 התמנה לרבה של העיירה פולונקה, ובתפקיד זה שימש במשך 19 שנים, עד לשנת ה'תרמ"ו. היה נוהג לסור אחת לכמה זמן לעיר וילנה, ושם היה מבלה שעות כימים בספריית שטראשון, בה למד בספרי תורה ומדע. במקביל רכש ספרים, שיהיו עזר בידו, לספרייתו הגולה והחשובה, ולשם כך חסך אף לחם מפיו. העובדה שרוזובסקי למד גם מדעים שונים, ייחדה אותו משאר הרבנים בדורו. מעבר לשליטתו בכל הספרות התלמודית, ההלכה והאגדה, שלט גם באלגברה ובהנדסה, שלט בכ-7 שפות,
כתביו

הרב רוזובסקי כתב מאמרים וספרים, אך בשל חסרון כיס לא עלה בידו להביאם אל הדפוס. במלחמת העולם הראשונה הלכו כתבי היד לאיבוד, ואין יודע מה עלם בגורלם. להלן כמה מאמרים שפורסמו בכתבי עת וקבצים תורניים.
הפסגה כתב עת, בעריכת הלל דוד הכהן טריווש – עמ' 66, פנחס רוזובסקי-"פשר דבר" (בעניין "חצר של שותפים"), דפוס האלמנה והאחים ראם, באתר היברובוקס
שיבת ציון, קובץ מאמרים, בעריכת אברהם יעקב סלוצקי – עמ' 36, פנחס רוזובסקי-"וכפר אדמתו עמו" (בעניין "יישוב ארץ ישראל"), דפוס האחים שולדברג, באתר היברובוקס
המזרח, ביטאון תנועת המזרחי בעריכת זאב יעבץ – עמ' מ"א, פנחס רוזובסקי על הפועל "מזרה" בפסוק: ”מֶלֶךְ, יוֹשֵׁב עַל-כִּסֵּא-דִין מְזָרֶה בְעֵינָיו כָּל-רָע” (ספר משלי, פרק כ', פסוק ח')
המזרח, ביטאון תנועת המזרחי בעריכת זאב יעבץ – עמ' קס"ז, פנחס רוזובסקי על הפועל "כון".
המזרח, ביטאון תנועת המזרחי בעריכת זאב יעבץ – עמ' רכ"א, פנחס רוזובסקי על המילה "סלמנדרא".
כנסת ישראל, שנתון בעריכת שאול פנחס רבינוביץ, שנה ב', חלק "בית המדרש", עמ' צ"ח, פנחס רוזובסקי, על "והכתב והמכתב הלוחות", משנה, מסכת אבות, פרק ה', משנה ה'.
הערות שוליים

↑  הרב י. ל. הכהן מימון, "שרי המאה", חלק שישי, עמ' 195, הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים, ה'תשנ"ה
↑  נחלת אבות, מאת: לוי בן הרב דובער יונה אווצינסקי, עמ' 93, דפוס אברהם צבי רוזנקרנץ, וילנה, 1894, באתר היברובוקס
1 2  נחלת אבות, מאת: לוי בן הרב דובער יונה אווצינסקי, עמ' 94, דפוס אברהם צבי רוזנקרנץ, וילנה, 1894, באתר היברובוקס
↑  תולדות ישיבת היהודים בקורלאנד,, מאת: לוי בן הרב דובער יונה אווצינסקי, עמ' 164, דפוס חנוך העניך פאלמאן, פיעטרקוב, 1908, באתר היברובוקס
1 2  יהודה לייב פישמן מימון, פרקי זכרונות על הציוניות, הצופה, 19 בפברואר 1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301709305171  VIAF: 298440969   WorldCat (עם VIAF): 298440969
פגי אשקרופט

| --- | --- |

פגי אשקרופט, 1936
 לידה:  22 בדצמבר 1907 סארי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  14 ביוני 1991 (בגיל 83) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Edith Margaret Emily Ashcroft 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תקופת הפעילות:  1926–1989 (כ־63 שנים) 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 בן או בת זוג:  Jeremy Hutchinson, Baron Hutchinson of Lullington (14 בספטמבר 1940–1966)  Rupert Hart-Davis (1929–?)  Theodore Komisarjevsky  פול רובסון  ג'. ב. פריסטלי 
 צאצאים:  Eliza Hutchinson, Nicholas St. John Hutchinson 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  מדליית ההצטיינות של המלך מזהב (1955)  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1985)  גביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר (1989)  פרס מיוחד של אגודת התאטרון של לונדון (1991)  פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (1986)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (1985)  פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר (1981)  פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר (1985)  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (1956)  פרס לורנס אוליביה לשחקנית הטובה ביותר במחזה חדש (דצמבר 1976)  Evening Standard Theatre Award for Best Actress 
 פרופיל ב-IMDb
 
פגי אשקרופט, 1962
דיים אדית מרגרט אמילי אשקרופט (באנגלית: Edith Margaret Emily Ashcroft;‏ 22 בדצמבר 1907 - 14 ביוני 1991), הייתה שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה, שנודעה בשם פגי אשקרופט (Peggy Ashcroft). זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה

פגי אשקרופט נולדה בקרוידון שבאנגליה, למדה בבית ספר למשחק "Central School of Speech and Drama" בלונדון. החלה להופיע על במות התיאטרון מגיל צעיר, הופעתה הראשונה בווסט אנד הייתה ב-1927, אחרי שלוש שנים גילמה את תפקיד דזדמונה במחזה אותלו לצידו של השחקן האפרו-אמריקאי פול רובסון. המשיכה להופיע בתיאטראות בלונדון ושיחקה בתפקידים רבים לצידו של ג'ון גילגוד. הופעותיה בסרטי קולנוע וטלוויזיה היו מעטות אך בלתי נשכחות. אחד מתפקידה הראשונים בקולנוע היה בסרטו של אלפרד היצ'קוק "39 המדרגות". בשנת 1937 השתתפה בתוכנית טלוויזיה של ה-BBC, בה הוצג קטע מהמחזה "הלילה השנים עשר", זו הייתה הפקה ראשונה של מחזה שייקספירי בטלוויזיה.
התפקיד הידוע ביותר שלה בקולנוע היה בסרטו של דייוויד לין "המעבר להודו" משנת 1984 עבורו זכתה בפרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה. באותה שנה הופיעה בסדרת הטלוויזיה עטורת השבחים "היהלום שבכתר" בתפקיד בארבי בצ'לור, על תפקיד זה זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
אשקרופט הייתה נשואה וגרושה שלוש פעמים, היו לה בן ובת עם בעלה השלישי לורד ג'רמי הצ'ינסון. ב-1951 זכתה באות מסדר האימפריה הבריטית (OBE) וב-1956 קיבלה את התואר "Dame Commander of the British Empire" . ב-14 ביוני 1991 מתה בלונדון משבץ בגיל 83.
רשימת סרטים

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1933 | היהודי הנודד | The Wandering Jew | אוללה קווינטנה |  |
| 1935 | 39 המדרגות | The 39 Steps | מרגרט |  |
| 1936 |  | Rhodes of Africa | אן קרפנטר | הופץ גם בשם Rhodes, the Empire Builder |
| 1940 | היא | Channel Incident |  | סרט קצר |
| 1941 |  | Quiet Wedding | פלוואר לייל |  |
| 1959 | סיפורה של נזירה | The Nun's Story | האם מתילדה | מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר |
| 1968 |  | Secret Ceremony | האנה |  |
| 1969 |  | Three Into Two Won't Go | בל | מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 1971 | יום ראשון הארור | Sunday Bloody Sunday | גברת גרוויל |  |
| 1973 |  | The Pedestrian | ליידי גריי | בגרמנית: Der Fußgänger |
| 1977 | ג'וזף אנדרוס | Joseph Andrews | ליידי טאטל |  |
| 1984 | המעבר להודו | A Passage to India | גברת מור | זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר זכתה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע |
| 1986 | כשהרוח נושבת | When the Wind Blows | הילדה בלוגס | דיבוב |
| 1988 | מאדאם סוזצקה | Madame Sousatzka | ליידי אמילי | מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1937 | הלילה השנים עשר | Twelfth Night |  |  |
| 1965-1966 | מלחמות השושנים: עיבוד למחזות ההיסטוריים של שייקספיר | Wars of the Roses | מרגרט מאנז'ו |  |
| 1967 |  | The Wednesday Play: Days in the Trees |  |  |
| 1971 | גן הדובדבנים | Play of the Month: The Cherry Orchard | רנבסקייה |  |
| 1978 |  | Hullabaloo Over Georgie and Bonnie's Pictures | ליידי ג'י | מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 1978 | אדווארד וגברת סימפסון | Edward & Mrs. Simpson | המלכה מרי | מועמדות לפרס באפט"א לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 1980 |  | Caught on a Train | פראו מסנר |  |
| 1980 |  | Cream in My Coffee | ג'ין וילשר | זכייה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר |
| 1980 |  | BBC2 Playhouse |  |  |
| 1982 | איולף הקטן | Play of the Month: Little Eyolf | אשת העכברים |  |
| 1984 | היהלום שבכתר | The Jewel in the Crown | בארבי באצ'לור | זכייה בפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה מועמדות לפרס אמי |
| 1987 | מרגל מושלם | A Perfect Spy | מיס דובר | מועמדות לפרס אמי |
| 1989 | כחום היום | The Heat of the Day | נטי |  |
| 1989 | היא הייתה שם | Screen One: She's Been Away | ליליאן האקל | זכייה בגביע וולפי לשחקנית הטובה ביותר |
פנטוז

פֶּנְטוֹז הוא חד-סוכר בעל חמישה אטומי פחמן. הנוסחה הכימית שלו היא C5H10O5 והמסה המולרית שלו היא 150.13 g/mol. את הפנטוזות מקובל לחלק לשתי קבוצות:
אלדופנטוזות- פנטוז עם קבוצת אלדהיד בעמדה 1 (כלומר שבקצה יש אטום פחמן הקשור בקשר כפול לאטום חמצן ובקשר יחיד לאטום מימן)
קטופנטוזות - קבוצת קטון בעמדה 2 או 3 (בפחמן השני או השלישי מופיע C=O)
סגירת הפנטוז לצורת טבעת נותנת פוראנוז.
| אננטיומר | אלדופנטוזות | אלדופנטוזות | אלדופנטוזות | אלדופנטוזות | קטופנטוזות | קטופנטוזות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| D |   D-ארבינוז |   D-ליקסוז |   D-ריבוז |   D-קסילוז |   D-ריבולוז |   D-קסילולוז |
| L |   L-ארבינוז |   L-ליקסוז |   L-ריבוז |   L-קסילוז |   L-ריבולוז |   L-קסילולוז |
הערות שוליים

↑  Definition of PENTOSE, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  PubChem, D-Ribose, pubchem.ncbi.nlm.nih.gov (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533820205171  BnF: cb12500431p (data)  GND: 4173707-6  LCCN: sh85099648 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פחה

.
פֶּחָה (מקור ארמי שמגיע מאכדית) הוא תואר של מושל. במקור, שימש התואר באימפריה הפרסית, אשר הייתה מחולקת לאזורים אדמיניסטרטיביים הנקראים פחוות, שנכללו בתוך אזורים גדולים יותר, הנתונים למרותם של האחשדרפנים. נחמיה מתואר בתנ"ך כמי שנשא בתואר זה, ושלט בפַּחְוָות יהודה.
בעברית היהודים השתמשו במונח "פחה" כמילה נרדפת לפאשה, שהיה תואר בכיר באימפריה העות'מאנית, אשר ניתן בדרך כלל למושל מחוז. כיום הקבלה זו אינה מקובלת.