stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה ליב בן-זאב
קורות חייו

נולד בכ' באב תקכ"ד, 18 באוגוסט 1764, בעיירה ללוב שבפולין. בילדותו קיבל חינוך תורני מקובל, כלומר תורה (ולא שאר התנ"ך) ותלמוד. בגיל שלוש-עשרה השיאו אותו לאישה בשם רייזל והוא עבר, כמקובל בתקופה, להתגורר בבית חותנו בקרקוב למשך שלוש שנים. שם החל ללמוד בסתר נ"ך, דקדוק עברי ומדע, חרף התנגדות אשתו וחותנו. ב-1780, כשהורע המצב הכלכלי של אביו וחותנו, החל לעבור בעיירות הסמוכות לקרקוב ולשמש שם כמלמד-ילדים. ב-1787, שנה לאחר מות משה מנדלסון, השתקע בברלין והצטרף לחוג המשכילים הראשונים. הוא פרסם כמה מאמרים ושירים בכתב העת המשכילי "המאסף", וביקש להראות כי העברית, בעיקר ה"צחה", המקראית, יכולה לשמש לכל צורך שבעולם. לשם כך כתב גם "שיר עגבים", שיר פורנוגרפי בוטה שאיש לא העז להדפיסו עד המאה העשרים והוא עבר בין דורות המשכילים בהעתקות בכתב יד. את חיבוריו חתם תחילה בשם יל"ק, כלומר "יהודה ליב קראקא" (קר קוב), ואחר כך עבר להשתמש בשם העט "בן-זאב".
לאחר ששהה כשלוש שנים בברלין חזר אל אשתו לקרקוב, אבל שם נרדף על ידי היהודים האדוקים שראו בו אפיקורס. הוא עבר לברסלאו, שם שהה כעשר שנים, עבד בבית דפוס וגם הדפיס כמה מספריו. אחר כך חזר לקרקוב, ושם התגרש מאשתו (הייתה לו ממנה בת אחת), שלא ראתה בעין יפה את דעותיו המחודשות. ב-1799 עבר לעיר וינה, שם עבד כמגיה ועורך בבתי הדפוס של הראשנצקי (בשנים 1799 - 1804) ושל אנטון שמיד (בשנים 1804 - 1811) והוציא לאור עוד כמה מספריו. בכ"ג בשבט ה'תקע"א, 17 בפברואר 1811, הלך לעולמו והוא בן 47 שנים בלבד.
חשיבותו של בן-זאב לתולדות ההשכלה והספרות העברית התבטאה בכמה תחומים:
הוא כתב ספרי לימוד לדקדוק עברי, והשפיע רבות על דרך לימוד השפה העברית עד ראשית תקופת התחייה. לאורך כל תקופת ההשכלה היה לימוד העברית והדקדוק העברי אחד הצעדים הראשונים של כל בחור ישיבה שנהפך למשכיל, ומשום כך הפך ספרו של בן-זאב "תלמוד לשון עברי" לסמל של עזיבת הדת אל ההשכלה.
הוא היה מן הראשונים שעסקו במחקר ביקורתי של המקרא והתלמוד.
יציאתו מברלין לקרקוב, לברסלאו ולווינה הייתה חלק מהתפשטותה של תנועת ההשכלה החוצה מברלין בסוף המאה ה-18.
בן-זאב נתפס בעיני שומרי המסורת, בעיקר החסידים, לאורך כל המאה ה-19 כאבטיפוס של דמות המשכיל הכופר. הוא כונה על ידם "בן זאב לכלב" (על פי התלמוד במסכת ברכות, "משיבחין בין זאב לכלב"), וגם "בן-כלב" סתם, והם סיפרו עליו שמת מיתה משונה ומלאת ייסורים.
חיבוריו

תלמוד לשון עברי (ברסלאו תקנ"ו, 1796): ספר דקדוק של השפה העברית, הראשון הערוך בצורה שיטתית ועוסק גם בתחביר ובסגנון, ומביא רבים מחידושי המחקר המודרני של זמנו. הספר הפך מיד לספר הלימוד העיקרי של הדקדוק העברי, ויצאו ממנו עשרים מהדורות במהלך המאה ה-19.
אוצר השורשים (וינה תקס"ז-תקס"ח, 1807 - 1808): מילון לעברית מקראית, כולל תרגום לגרמנית, ולצדו מילון גרמני-עברי. גם הוא נדפס במהדורות רבות, ושימש את המשכילים בפולין וברוסיה במאה ה-19 לצורך לימוד הגרמנית.
בית הספר (חלק א' - מסילת הלימוד, חלק ב' - לימודי מישרים, וינה תקס"ב, 1802): ספר לימוד קריאה ומקראה לילדים.
יסודי הדת (וינה תקע"א, 1811): קיצור בסיסי של עיקרי הדת היהודית, לילדים. מלבד עצם החיבור, שהיה בו חידוש, יש בו שני חידושים נוספים ביחס לחינוך היהודי באותה תקופה: שהוא מיועד גם לבנות ולא רק לבנים, ושלגבי המצוות שבין אדם למקום הובאו בו רק דינים שבמקרא, ולא ההלכות שבתלמוד.
מבוא אל מקראי קודש (וינה תק"ע, 1810): מבוא לספרי המקרא. חלק מן המבואות נדפסו גם בתחילת כרכי "הביאור" למקרא מיסודו של מנדלסון. בן-זאב היה מן הראשונים שאמצו חלק ממסקנות ביקורת המקרא המודרנית (לפי שיטתו של אייכהורן), למשל את ההנחה שחלקו השני של ספר ישעיהו נכתב על ידי אדם מתקופה מאוחרת יותר ("ישעיהו השני"). דבר זה תרם להתנגדות החריפה של שומרי המסורת כנגדו.
חכמת יהושע בן סירא (ברסלאו תקנ"ח, 1798): תרגום עברי ותרגום גרמני של ספר בן סירא, על פי הנוסח הסורי שלו, עם הקדמה. על תרגום זה זכה לשבחים מן ההבראיסט פרנץ דליץ', שאמר שהתרגום הוא "מעשה אמן בחיקויה של לשון המשלים המקראית".
מגילת יהודית (וינה תקנ"ט, 1799): תרגום עברי וגרמני של ספר יהודית.
אמונות ודעות (ברלין תקמ"ט, 1789): ספרו של רס"ג, אמונות ודעות, עם ביאור והקדמות.
מליצה לפורים (וינה, בלי שנת הדפוס): קובץ של "תפילות" ו"סליחות" לפורים עם דברי לגלוג ופרודיות על ההלכות והתפילות.
דברי חכמים או ספורי חכמי יון (וילנה תרכ"ד, 1864): אוסף מאמרים מובחרים מהפילוסופיה היוונית, ביידיש ובעברית.
מלבד חיבורים אלה פרסם עוד מספר שירים ומאמרים ב"המאסף" ובמקומות אחרים.
לקריאה נוספת

משה מנדלסון, פני תבל, אמסטרדם, תרל"ב, באתר היברובוקס
יוסף קלוזנר, היסטוריה של הספרות העברית החדשה, חלק א', ירושלים תשי"ב, עמ' 178 - 190
טטיאנה בקלצ׳וק

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1975 (בת 48) Gazoprovod, רוסיה 
 שם לידה:  טטיאנה ולדימירובנה קים
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  Moskovskiĭ gosudarstvennyĭ oblastnoĭ sot︠s︡ialʹno-gumanitarnyĭ institut (1997) 
 בן או בת זוג:  Vladislav Bakalchuk 
 
טטיאנה ולדימירובנה קים (ברוסית: Татьяна Владимировна Ким; נולדה ב-16 באוקטובר 1975) היא אשת עסקים רוסייה, מייסדת ומנכ"לית Wildberries (אנ'), חנות מקוונת רוסית בינלאומית של ביגוד, הנעלה, מוצרי בית ומוצרים אחרים.
לפי פורבס, נכון לאוגוסט 2021, טטיאנה בקלצ׳וק הייתה האישה העשירה ביותר ברוסיה עם הון של 13 מיליארד דולר. נכון ליולי 2024 הונה הוערך ב-8.1 מיליארד דולר, לפי מדד המיליארדרים של בלומברג, בהתבסס על בעלותה על 99% ממניות ויילדבריז (Wildberries).
טטיאנה בקלצ׳וק נולדה למשפחה של קוריאנים סובייטים.
הערות שוליים

↑  https://www.tycoon.co.il/profile/tatyana-bakalchuk
↑   בלומברג, סוכנויות הידיעות, האישה העשירה ברוסיה, המנהיג הצ'צ'ני והסכסוך העסקי שהוביל לגירושין, באתר TheMarker‏, 1 באוגוסט 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חשיבה מתכנסת

חשיבה מתכנסת מערבת פתרון בעיה המוביל לפתרון בודד אחד, שהוא נכון ומכריע.
מאפיינים

החשיבה המתכנסת שונה מחשיבה מסתעפת, הכוללת המצאה של פתרונות מרובים עבור בעיה או מטלה מסוימת.
חשיבה מתכנסת עושה שימוש בתהליכים מנטליים סטריאוטיפיים המתכנסים אל עבר פתרון אפשרי אחד בלבד.
היא מדגישה מהירות, דיוק, לוגיקה וההתמקדות בזיהוי המוכר, שימוש חוזר בסדרה של טכניקות וצבירת מידע.
חשיבות ותרומה

החשיבה המתכנסת יעילה ביותר במצבים בהם קיימת תשובה מוכנה מראש, שיש רק לשלוף אותה מהזיכרון או להסיק אותה מתוך הידוע על ידי שימוש בלוגיקה קונבנציונלית, זיהוי או אסטרטגיות לקבלת החלטות.
החשיבה המתכנסת, אשר משלימה ומאזנת את החשיבה המסתעפת, מרכיבות יחדיו את שני התהליכים החיוניים של יכולת היצירה.
התהליך של חשיבה מסתעפת מכוון להעלאת רעיונות ודעות רבים ככל הניתן, באופן פתוח ויצירתי ללא שיפוט והערכה.
עבור יכולת היצירתיות החשיבה המתכנסת משלימה את החשיבה המסתעפת.
זאת משום שהפקה חופשית של חידושים באמצעות החשיבה המסתעפת טומנת בחובה לא רק הבטחה ליצירתיות פורייה, אלא גם את הסיכון למראית עין כוזבת של יצירתיות במקרים בהם היא אינה תואמת את המציאות.
התהליך של כינוס החשיבה מיועד לארגן ולמיין את מגוון הרעיונות שעלו במהלך החשיבה המסתעפת.
בעוד שהחשיבה המתכנסת עורכת מניפולציות על ידע קיים באמצעות פרוצדורות סטנדרטיות, התוצר העיקרי שלה הוא הפקה של ידע חדש.
פיתוח חשיבה מתכנסת

צבירה של ידע יכולה לתרום לחשיבה המתכנסת באופן משמעותי. זאת משום שהוא יכול לשמש כמקור לרעיונות, להציע דרכי פתרון אפשריות וקריטריונים להערכת מידת היעילות והחידוש.
בהתאם לכך, לרכישת השכלה והרחבת הידע הכללי ישנה חשיבות רבה לפיתוח החשיבה המתכנסת.
ראו גם

אבולוציה מתכנסת
הערות שוליים

1 2  Lewis, C., & Lovatt, P. J. (2013). Breaking away from set patterns of thinking: Improvisation and divergent thinking. Thinking Skills and Creativity, 9, 46-58.
1 2 3 4 5 6 7  Cropley, A. (2006). In Praise of Convergent Thinking. Creativity Research Journal, 18(3), 391-404.
↑  Kooraeim, M. A., Bayrami, M., Nazari, M. A., Heshmati, R., & Moslemifar, M. (2012). Investigation on EEG pattern differences in males and females during convergent and divergent thinking. Procedia-Social and Behavioral Sciences,46, 2796-2800.
↑  Zhang, W., Sjoerds, Z., & Hommel, B. (2020). Metacontrol of human creativity: The neurocognitive mechanisms of convergent and divergent thinking. NeuroImage, 116572.
1 2  מירה קרניאלי, (2010). סקרנות וחקרנות - אבני יסוד בהתעצמות המורה. רעננה: רמות.
↑  Chakravarty, A. (2010). The creative brain–Revisiting concepts. Medical hypotheses, 74(3), 606-612.
יגאל שפירא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יגאל שפירא הוא תסריטאי ויוצר טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

בשנת 2005 יצר עם חן אביגדורי ואורי כץ את היכל התרבות של אדיר מילר ושלישיית מה קשור. בשנת 2007, יצר וכתב יחד עם אורי כץ את הישראלים, גם היא למה קשור. כתב גם לרצועה בביפ, לתוכנית של רמי ורד בערוץ 10 ומי שואל אותך? עם ליאור כלפון.
בשנת 2007 היה מועמד לפרס התסריטאי הטוב ביותר בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה יחד עם אורי כץ על הישראלים.
בשנת 2010 מונה לעורך בכיר בערוץ קומדי סנטרל של הוט.
כתב לשבוע סוף ברשת ואת כאן ואומן לחינוכית 23. לכאן 11 משתתף בכתיבת אנחנו כאן והשופטת ליטל.
שפירא יצר עם רמי פרג את תוכנית המדע הקומית החפרנים, שזכתה בשנת 2018 בתואר התוכנית הטובה ביותר בקטגוריית מגזין ילדים ונוער על ידי האקדמיה לטלוויזיה, ושודרה בחינוכית 23 ובהמשך בכאן 11, וכן שימש כעורך הראשי שלה.
לאחר מכן יצר יחד עם לי-אור אברבך את תוכנית הרדיו שלושה שיודעים, המשודרת בכאן תרבות, בתאגיד השידור הישראלי, בהגשתו של דודו ארז.
ערך את קאמבק, מחוץ לחוק, ו"בייב מגנט" לקומדי סנטרל. שפירא היה העורך הראשי של "פרצופה של המדינה" ששודרה בערוץ 10, ו"מתחת לעור" ואנחנו כאן ששודרו בכאן חינוכית.
בשנת 2020 היה מיוצרי וכותבי המוקומנטריה מצולמים.
ב-2021 יצר יחד עם שירילי דשא ורועי שגב את סדרת הנוער מי פה הבוס?.
ב-2023 יצר יחד עם משה מלכה את הסדרה  מלון הוטל ששודרה בכאן חינוכית
שפירא בעל תואר ראשון בתקשורת.
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך, ‏יגאל שפירא מונה לעורך בכיר בערוץ קומדי סנטרל של HOT, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007577480805171
חסידות קופיטשניץ

חסידות קופיטשניץ (בכתיב יידי: קאפיטשיניץ) היא חצר חסידית ממשפחת חסידויות בית אפטא-זינקוב ורוז'ין.
היסטוריה

מקים החסידות היה רבי יצחק מאיר העשיל מקופיטשניץ (תרכ"ב-תרצ"ו), בן רבי אברהם יהושע השיל ממז'יבוז', בנו של רבי משולם זוסיא מזינקוב ונינו של רבי אברהם יהושע השיל, בעל ה"אוהב ישראל" מאפטא. רבי יצחק מאיר נישא לבתו של האדמו"ר הראשון מהוסיאטין, רבי מרדכי שרגא פייבוש פרידמן, בנו של רבי ישראל מרוז'ין. עם פטירת רבי מרדכי שרגא בשנת תרנ"ד עבר רבי יצחק מאיר עם משפחתו לקופיטשניץ, שם הקים את חצרו. במלחמת העולם הראשונה ברח לווינה עם משפחתו ומשפחת אדמור"י רוז'ין.
לאחר פטירתו בראש השנה תרצ"ו מילא את מקומו בנו רבי אברהם יהושע השיל (קופיטשניץ) (תרמ"ח-תשכ"ז). הוא הוכתר לאדמו"רות בווינה, ולאחר האנשלוס נסע לארצות הברית ומשם ניסה לפעול להצלתם של יהודי אירופה[דרושה הבהרה]. הקים את חצרו באיסט סייד ובהמשך בבורו פארק. הקים מוסד לפליטות בפתח תקווה, בשם "בית אברהם". ביקר בארץ ישראל עשר פעמים.
לאחר פטירתו בה'תשכ"ז מילא את מקומו בנו רבי משה מרדכי, שעסק קודם לכן במסחר. תחילה סירב לקבל את ההנהגה, אולם נענה לאחר הפצרות. בי"ז בניסן ה'תשל"ה נפטר ונטמן בבית הקברות היהודי העתיק בטבריה על יד אביו. הותיר אחריו שלשה בנים ובת.
החסידות כיום

בסביבות שנת תשמ"ח הוקמו מוסדות "אוהב ישראל - קופיטשניץ" בירושלים, בית מדרש וכולל אברכים, ומכון הוצאת ספרים "שפתי צדיקים", על ידי רבי יצחק מאיר פלינטנשטיין נכדו של רבי אברהם יהושע השיל.
בשנים הבאות, בסביבות שנת ה'תשנ"ה, החל לכהן כאדמו"ר מקופיטשניץ. מרכז חצרו בשכונת עזרת תורה בירושלים, ובתי מדרש נוספים ברמת בית שמש (שם מכהן כרב בנו רבי בנימין) ובלייקווד (שם מכהן כרב בנו רבי יהושע העשיל).
בשנת ה'תשע"ז החל רבי יקותיאל זוסיא השיל, בנו של רבי משה מרדכי, לכהן כאדמו"ר מקופיטשניץ בבית מדרשו של אביו וסבו בבורו פארק.
לקריאה נוספת

"מלאכי רחמים" - משנת חייהם של רבותינו הקדושים אוהבי ישראל מקפיטשניץ, מכון שפתי צדיקים - קאפיטשיניץ, ה'תשפ"א
טטואבה

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־18 שנים) 
 tatoeba.org
 
טטואבה (Tatoeba; ביפנית: たとえば – "לדוגמה") הוא פרויקט של שיתוף פעולה בינלאומי שמטרתו לאסוף ולרכז מספר רב של משפטים, המתורגמים ממספר רב של שפות למגוון שפות אחרות.
שם הפרויקט הוא המילה היפנית שפירושה "לדוגמה", כלומר, דוגמה לשימושי לשון שונים במילים ובביטויים. בסיס הנתונים של טטואבה מכיל מספר רב של משפטים לדוגמה, שתורגמו ועדיין מתורגמים למכלול רחב של שפות. מכלול התרגומים משמש מעין מילון תרגום רב-לשוני; כאשר מחפשים בו תרגום למילה כלשהי, האתר מציג משפטים לדוגמה שבהם משולבת המילה המבוקשת. האתר ממשיך להתעדכן ולהתרחב מדי יום, כאשר הגולשים באתר ממשיכים להעלות משפטים משלהם, בשפת האם שלהם או בשפות אחרות, או לתרגם משפטים קיימים לשפתם או לשפות אחרות.
הרכב

אוסף הטקסטים של טטואבה מבוסס על קורפוס "טאנאקה" (אוסף גדול של משפטים מקבילים ביפנית ובאנגלית), שנוספו אליו שפות רבות אחרות החל משנת 2006, תחת ניהולה של טראנג הו (Trang Ho).
אתר הפרויקט

אתר פרויקט טטואבה מכיל מגוון כלים ואמצעים המאפשרים חיפוש ועריכה של המשפטים. בפרויקט משתתפת קהילה רחבה של תורמים דוברי שפות רבות, העוסקים בהזנה, בתרגום ובעריכה של המשפטים בשפות השונות, ואף בהגהה ובתיקון של משפטים קיימים, כל אחד בשפתו הוא.
נכון לסוף אוקטובר 2015, טטואבה כוללת כ-4,389,000 משפטים ב-221 שפות. שבע השפות המכילות את המספר הרב ביותר של משפטים בפרויקט נכון לנקודת הזמן האמורה הן אנגלית, אספרנטו, איטלקית, טורקית, רוסית, גרמנית, וצרפתית.
תצוגה גרפית: כל צומת מייצג משפט; כל חץ מצביע על קישור בין שני משפטים; כאשר שני משפטים מחוברים, יש להם אותה משמעות.
יגאל שילה

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 ביולי 1937 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  14 בנובמבר 1987 (בגיל 50)
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס ירושלים לארכאולוגיה
 תרומות עיקריות
 תל חצור, עיר דוד
 
יגאל שילה (6 ביולי 1937 - 14 בנובמבר 1987) היה ארכאולוג ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בחיפה. רכש את כל השכלתו האקדמית באוניברסיטה העברית בירושלים. את עבודת הדוקטורט כתב בהדרכתו של פרופסור נחמן אביגד בנושא בניית הגזית בתקופת הברזל בארץ ישראל. עבודה זו פורסמה מאוחר יותר כספר.
שילה היה חבר המכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית, תחילה כמרצה בכיר ולאחר מכן כפרופסור חבר.
במשך השנים היה חבר צוות בחפירות אחדות בניהולם של אחרים, ובהן חפירות יגאל ידין בתל מגידו (1968, 1969) וחפירות יגאל ידין בתל חצור (1968). בחצור ניהל את חפירת מפעל המים התת-קרקעי מתקופת הברזל השנייה.
חפירתו העצמאית הגדולה הייתה זו שערך בעיר דוד בירושלים, בין השנים 1985-1978. חפירה זו הביאה לו מוניטין רב הן בשל ממצאי החפירה (בעיקר קבוצת הבולות מתקופת הברזל השנייה, הנושאות שמות באלפבית עברי עתיק), והן בגלל עימות שפרץ בעקבותיה עם אגודת אתרא קדישא. עימות זה שהגיע לפסים אלימים ביותר נסב על השאלה אם היו באתר קברי יהודים והתרכז בשטח חפירות G שבראש המדרון המזרחי של הגבעה. נדרשה התערבותו של בית המשפט העליון כדי לאפשר את המשך החפירות. המתנגדים הפגינו נגדו וכן נערך נגדו טקס פולסא דנורא.
כמה שנים לאחר מכן חלה שילה בסרטן העצמות, ונפטר כעבור שנתיים בירושלים, בגיל 50. הוא הובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
יגאל שילה היה חתן "פרס ירושלים לארכאולוגיה".
בגבעת רם שבמערב ירושלים, בצומת בו פוגש רחוב אליעזר קפלן את שדרות וולפסון, מוצבת אנדרטה לזכרו.
מפרסומיו

חפירות עיר דוד (קדם 19), האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1984
מפעלי מים תת-קרקעיים בתקופת הברזל, האדריכלות בארץ ישראל בימי קדם, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים, 1987
The Proto-Aeolic Capital and Israelite Ashlar Masonry, Qedem 11, Hebrew University, Jerusalem, 1979
הערות שוליים

↑  בג"ץ 512/81 המכון לארכאולוגיה נ' שר החינוך והתרבות,
↑  המצבה ומקום הקבר של יגאל שילה, באתר "פרויקט גלעד"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268018905171  BIBSYS: 90556248  BnF: cb16259171b (data)  GND: 1089164416  ISNI: 0000 0001 2127 0921  LCCN: n82134079  NTA: 070798850  SUDOC: 127872191  ULAN: 500212686  VIAF: 33350377   WorldCat (עם VIAF): 33350377
יהודה ליב גמזו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בדצמבר 1869 דאוגבפילס, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  31 בדצמבר 1941 (בגיל 72) 
 מדינה:  ברית המועצות 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
יהודה לייב גמזו (יל"ג) (י"ז בטבת תר"ל, 21 בדצמבר 1869, דווינסק – 31 בדצמבר 1941) היה משורר, מחזאי ומתרגם עברי ויידי, שעסק בנושאים לאומיים ברוח תנועת ההשכלה היהודית.
קורות חיים

יהודה ליב בן עזריאל זליג נולד בדווינסק. בגיל 12, בהיותו חפץ ללמוד בסמינר, החל להתכתב, בין השאר, עם הרב ד"ר עזריאל הילדסהיימר מברלין ועם בנדיקט צוקרמן (אנ') מברסלאו. כשהיה בן 13 החל ללמוד לימודי חול, למד את שפות אירופה, ולקרוא את כתבי שילר, גתה, היינה, ברנה, לסינג וכדומה. החל מ-1886 כתב ב"המליץ" (במדור "עזרת סופרים"), כמו כן כתב ב"הצפירה" וב"היום". בין היתר הגן על מעמדה של לשון היידיש בעיתונות העברית.
בשנת 1897 פרסם מחזה בשם "עזרא או שיבת ציון". כן תרגם מרוסית לעברית את מחזותיו של משה לייב חשקס "אברבנאל" (ורשה: האלטער ואייזענשטאדט, תרנ"ד) ו"מראות אלהים או ראש עפרות תבל".
בין שתי מלחמות העולם חי ברוסיה הסובייטית.
הוא נפטר בכפר הקטן טַוְודה שבסיביר ב-1941, בגיל 72.
כתביו

עזרא או שיבת ציון: שיר חִזיון יסודתו בכתבי הקֹדש: ערוך במבוא וחמש תמונותו, נֶזין: דפוס ווענגער, תרנ"ח.
יצירות גנוזות; הביא לדפוס, הקדים מבוא והוסיף הערות: אליעזר פודריאצ'יק, תל אביב : המכון לחקר התפוצות – האגודה לחקר תולדות היהודים, תשל"ח 1977. (כולל תרגומו העברי של גמזו למחזה הרוסי "חזות קשה, או המצור על טולטשין" מאת ניקולאי וילנקין־מינסקי (עמ' 33–155), וכן שירים ומכתבים)
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים כרך א, הוצאת ספרית פועלים, 1965, עמ' 493.
ל. פּאָדריאַטשיק, 'יעהודע-לייב גאמזו', סאָוועטיש היימלאנד 12 (1970), 127–133. (ביידיש)
ל. פּאָדריאַטשיק, 'יהודה-לייב גמזו', פּנקס פאר דער פאָרשונג פון דער יידישער ליטעראטור און פּרעסע, כרך ג, ניו יורק: אלוועלטלעכער יידישער קולטור-קאָנגרעס, תשל"ו, עמ' 378 ואילך. (ביידיש)
אליעזר פודריאצ'יק, הצצה מזווית ישרה: מסות ומחקר, תל אביב: ישראל-בוך, תשנ"א 1991.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007523187105171  GND: 143829866  LCCN: nr91010915  VIAF: 313007415   WorldCat (עם VIAF): 313007415 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משוררים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חשיבה חברתית

חשיבה חברתית או לחשוב באופן חברתי מתייחסת למתודולוגיה שיצרה מישל גרסיה ווינר; חשיבה חברתית מתוארת כתהליך מוחי הנחווה בזמן בניסיון להבין את המחשבות, הרגשות והכוונות של האחרים סביבנו בהקשר לקיומנו, לתקשורת שלנו עם אחרים ולהבנה של סיטואציות רחוקות יותר מאיתנו כמו הבנת סיטואציות מורכבות חברתית במדיה, בספרות וכדומה. היכולת לחשיבה חברתית היא חלק מלמידה חברתית שמתחילה בלידה ומתפתחת לאורך החיים. חשיבה חברתית בהקשר זה, מכונה גם קוגניציה חברתית.
החשיבה החברתית היא מתודולוגיה מתפתחת, מבוססת שפה ומבוססת חשיבה (מטקוגניטיבית) המאפשרת מסגרת חזותית, אוצר מילים ייחודי, אסטרטגיות ודרכי פעולה על ידי טיפוח מיומנות חברתית למתודולוגיה יש מרכיבי הערכה וטיפול לחלק של ההתערבות ולחלק החברתי. המתודולוגיה כוללת מרכיבים של התערבויות ידועות אחרות ומבוססות ראיות כגון סיפורים חברתיים, תוכנית לימודים נסתרת, סולם 5 נקודות, ועוד  וכו'. לחשיבה חברתית מכנה משותף חלקי גם עם ויסות עצמי, תפקוד ניהולי, בעיות קוהרנטיות מרכזיות וקבלת פרספקטיבה
הִיסטוֹרִיָה

מתודולוגיית החשיבה החברתית פותחה במקור על ידי מישל גרסיה ווינר כמסגרת התערבות והערכה המיועדת לסייע בהתמודדות עם אתגרים מורכבים של למידה רגשית וחברתית עבור אנשים עם אתגרי למידה חברתית.  בתחילת הדרך של מתודולוגיה זו, לפני מעל לעשרים שנה, פורסמו יחסית מעט טיפולים מבוססי מחקר אשר נתנו המלצות אופרטיביות ל"התערבויות" המלמדות כיצד ללמד אנשים על תהליך הלמידה החברתי שלהם. מחסור יחסי זה במחקר טיפולי, שגם כיום הוא מצומצם, ממשיך להוות מגבלה. המניע הבסיסי ליצירת מתודולוגיית החשיבה החברתית היה, ועודנו, של ולמען אנשים עם בעיות למידה חברתיות, שצריכים נגישות להתערבויות ואסטרטגיות המבוססות הן על יכולות הלמידה האישיות של הפרט והן על הדרישות של הקהילה שבתוכה הם חיים. בעוד שהכלים והאסטרטגיות במסגרת המתודולוגיה פותחו תוך כדי עבודה עם תלמידי תיכון נורמטיביים, הגישה המעשית של מישל גרסיה ווינר להוראת מיומנויות חברתיות אומצה במהירות על ידי הורים ומורים העובדים עם אלו בקהילת ADHD ובקהילת הספקטרום האוטיסטי
מתודולוגיית החשיבה החברתית מלמדת את המטופלים להתבונן ולקחת בחשבון את נקודות המבט, הרגשות והכוונות של אחרים. במתודולוגיה זו, חשיבה חברתית ומיומנויות חברתיות הן דינמיות ותלויות. לכן, ההחלטה להשתמש במיומנויות חברתיות המותאמות לסיטואציה מסוימת (למשל חיוך לעומת "להיראות מגניב", עמידה כלאחר יד לעומת פורמלית, קללות/דיבור לא רשמי לעומת דיבור בנימוס) אינה מבוססת על שינון כללים חברתיים ספציפיים (כפי שנלמד לעיתים קרובות בקבוצות לימוד של מיומנויות חברתיות), אלא על תהליך נפשי של קבלת החלטות חברתיות.
חשיבה חברתית (Social Thinking®)והבסיס הראייתי (Evidence Based)

המתודולוגיה של חשיבה חברתית מאמצת מה שנאמר בספרות על עבודה ישירה עם אנשים מאותגרים בתחום של למידה חברתית (לדוגמה, ASD, הפרעה חברתית תקשורתית / אוטיזם, ADHD, לקויות למידה, וכדומה) ומקדמת את השימוש בעזרים חזותיים, מודלינג, הוראה נטורלית, הוראה בסביבה הטבעית וניהול עצמי. כמו כן, המתודולוגיה מעוגנת במחקרים מתחומים שונים החוקרים איך מתפתחת למידה חברתית לצורך תפקוד בחברה: אנתרופולוגיה, תורת עיבוד מידע (Information Processing Theory) בלשנות תרבותית, פסיכולוגיה חברתית, התפתחות הילד, ואחרים. רבים מהמרכיבים של חשיבה חברתית (Social Thinking®)מתאימים היטב למסגרות העבודה היישומיות מבוססות המחקר רב השכבתיות של התערבות ותמיכה התנהגותית חיובית (PBIS- Positive Behavioral Intervention and Support). בעוד ש- PBIS איננה גישה, היא מסגרת עבודה המעודדת בתי ספר לשקול לאמץ מגוון פרקטיקות בהן מודגש הקשר, המועיל לשני הצדדים, בין הצלחה אקדמית וחברתית של תלמידים (Chard, Harn, Sugai, & Horner, 2008; Sugai, Horner, & Gresham, 2002).
באותו הלך רוח, חמשת מרכיבי היסוד של למידה חברתית רגשית של CASEL (Collaborative for Academic Social, and Emotional Learning), משתקפים לאורך ובתוך המתודולוגיה של חשיבה חברתית (http://www.casel.org/social-­‐and-­‐emotional-­‐learning/core-­‐competencies)
על-פי התפיסה של חשיבה חברתית (Social Thinking®), מי שחושב חברתית באופן יעיל, יכול לקחת בחשבון את נקודת המבט, הרגשות, המחשבות, אמונות, ידע קודם, וכוונות של עצמו ושל אחרים (מה שלעיתים קרובות נקרא לקיחת-פרספקטיבה). חשיבה חברתית מדגימה את הקשר בין יכולת הלמידה החברתית של הפרט לבין היכולת שלו או שלה לעבד ולהגיב לכל הקשר לימודי/אקדמי, מקצועי ו/או אחר המתבסס על שימוש במח החברתי (לדוגמה, בתוכנית הלימודים הבית ספרית - הבנת הנקרא בספרות, הבעה בכתב וכדומה, בתחום התעסוקתי – עבודה בצוות, ביצוע משימות וכדומה).
וינר ועמיתים טוענים כי אנשים החולקים את אותה תווית אבחונית (לדוגמה, הרצף האוטיסטי) מציגים למרות זאת, יכולות שונות בתכלית של למידה חברתית או, בשפת המתודולוגיה, פרופילים שונים של תודעה חברתית – Social Mind (Social Thinking®-Social Communication Profile ST-SCP) ולכן, יתרמו מדרכי טיפול ייחודיות שמותאמות להם.
ללמד כשירויות חברתיות: יותר ממיומנויות חברתיות

מתודולוגיית החשיבה החברתית אינה ישות נפרדת אלא תפיסת עולם. זו איננה מערכת של התנהגויות שאפשר ללמד. זה איננו "ספר מתכונים" של צעד אחר צעד ולא תוכנית או גישה בודדת. חשיבה חברתית היא שפה ומתודולוגיה מבוססת קוגניציה המתמקדת באופי הדינמי והסינרגיסטי של פרשנות חברתית ומיומנויות תקשורת חברתית, שבשניהם נדרש פתרון בעיות חברתיות המתודולוגיה היא התפתחותית, משתמשת בהיבטים של עקרונות התנהגותיים והתנהגותיים קוגניטיביים כמו גם במידע מהקהילה כדרך לתרגם מושגים מבוססי ראיות למסגרות מושגיות, מסגרות מבוססות על אסטרטגיות, תוכניות לימודים, פעילויות וכלים מוטיבציוניים.
המתודולוגיה מתייחסת לעובדה שהמטפלים הראשונים (אנשי מקצוע והורים) צריכים לבנות עבור אנשים עם אתגרים חברתיים ידע על התהליך של הלמידה החברתית (כיצד העולם החברתי מתנהל) לפני שמלמדים אותם כיצד להתנהל בחברה (מיומנויות חברתיות). ההבנה איך אנשים חולקים מרחב ביחד ומתנהלים בתוך הֶקְשֶר, תרבות ורעיונות ודעות משתנים, מוטיבציות וכוונות, נעדרת מרוב גישות המבוססות על מיומנויות בלבד.
המתודולוגיה מתייחסת לרעיון שהמפתח להבנה של הצרכים הלימודיים החברתיים הייחודיים מחייב שמטפלים יעזרו לאדם להיות בעל תובנה למשתנים שתורמים ל"עצמי החברתי" שלו עצמו, בנוסף לצפיות שלו מאנשים אחרים.
מבט ייחודי זה על טיפול חברתי, בשיתוף עם שכבות רבות של המתודולוגיה משמעותו שהמרכיבים של חשיבה חברתית לא מתואמים במדויק עם אף התערבות מסורתית במיומנויות חברתיות. כמו כן, חשיבה חברתית איננה מחוברת לאבחנה ספציפית (כגון, ASD), אלא מכוונת לצרכים ספציפיים למי שמאותגר בלמידה חברתית ( ADHD, בריאות הנפש, twice exceptional, מחוננים, ללא אבחון כשלהו וכדומה), בלא קשר לאבחנה.
דוגמאות של איך אדם עם בעיות תקשורת יחווה את סביבתו

לאנשים עם אוטיזם יהיה קשה להבין לפעמים כוונות של אנשים אחרים, לדוגמה;
אם שני חברים נפגשו לעשות שיעורי בית במחשב (והם יושבים אחד מול השני) ולאחד מהם יש אוטיזם והוא שמוע מוזיקה בטון נמוך יחסית, אך עדיין ניתן לשמוע מספיק בשביל שיפריע לחברו, והוא שואל אותו "נהנה מהמוזיקה?".
כנאה שבהתחלה האדם עם האוטיזם לא יבין את כוונתו ויענה לו רק בחיוב, בלי לשים אוזניות במקביל, אלא אם חברו יבקש זאת במפורש.
לאנשים יהיה קשה להבין מה הסביבה מצפה מהם;
אם אדם עם אוטיזם יהיה במרחב ציבורי ויחכה (בתחנה/ בקולנוע / בתור לפלפל) לאירוע כלשהו שיקרה והוא שומע שני אנשים מדברים והשיחה היא אישית, ואותו אדם מתעניין בשיחה, אין זה מצופה ממנו להשתתף בה, אך יש סיכוי שהוא כן ינסה להשתתף מתוך כוונה טובה להיות חלק ולהתעניין, אך שוב, בסיטוציה הזו אין זה מצופה.
לאדם עם אוטיזם יהיה קשה להשתלב בשיחות
בשיביל להשתלב בשיחה, אדם עם אוטיזם צריך לאסוף הרבה נתונים על הסיטואציה ואז לחבר אותם, הנתונים הם:
הסיטואציה - איפה אנחנו נמצאים? מי האנשים? מה קורה?
לקרוא את שפת הגוף - אם, לדוגמה, שני אנשים עומדים ומדברים, והכתפיים שלהם ממעוף הציפור יוצרות ריבוע/ מלבן (אילו כל זוג כתפיים הן קודקודים), סימן שאין הם מעוניינים שהוא / היא תצתרף לשיחה. אך אם הכתפיים שלהם יוצרים (ממעוף הציפור) צורת תרפז, סימן שאותו אדם מוזמנ/ת להצתרף לשיחה.
עיניים - בשיחה, אנשים משמשים בחוש זה בשביל, להביע רגשות, מחשבות להבין סיטאציות ועוד
(אנא הוסיפו עוד)
כל אספת הנתונים יכולה להיות מעייפת מנטלית עבור אדם עם אוטיזם.