stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות העולם באתלטיקה 1993
תוצאות > נשים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | גייל דיברס   ארצות הברית ארצות הברית | 10.82 שניות   שיא אליפות | מרלין אוטי   ג'מייקה ג'מייקה | 10.82 שניות   שיא אליפות | גוון טורנס   ארצות הברית ארצות הברית | 10.89 שניות |
| ריצת 200 מטר | מרלין אוטי   ג'מייקה ג'מייקה | 21.98 שניות | גוון טורנס   ארצות הברית ארצות הברית | 22.00 שניות | אירינה פריבלובה   רוסיה רוסיה | 22.13 שניות |
| ריצת 400 מטר | ג'רל מיילס קלארק   ארצות הברית ארצות הברית | 49.82 שניות | נטשה קייזר-בראון   ארצות הברית ארצות הברית | 50.17 שניות | סנדי ריצ'רדס   ג'מייקה ג'מייקה | 50.44 שניות |
| ריצת 800 מטר | מריה מוטולה   מוזמביק מוזמביק | 1:55.43 דקות | לובוב גורינה   רוסיה רוסיה | 1:57.10 דקות | אלה קובאץ'   רומניה רומניה | 1:57.92 דקות |
| ריצת 1500 מטר | ליו דונג   הרפובליקה העממית של סין  סין | 4:00.50 דקות | סוניה או'סאליבן   אירלנד אירלנד | 4:03.48 דקות | חסיבה בולמרכה   אלג'יריה אלג'יריה | 4:04.29 דקות |
| ריצת 3000 מטר | קו יונשיאה   הרפובליקה העממית של סין  סין | 8:28.71 דקות   שיא אליפות | ז'אנג לינלי   הרפובליקה העממית של סין  סין | 8:29.25 דקות | ז'אנג לירונג   הרפובליקה העממית של סין  סין | 8:31.95 דקות |
| ריצת 10000 מטר | וואנג זונקסיה   הרפובליקה העממית של סין  סין | 30:49.30 דקות   שיא אליפות | ז'ונג הואנדי   הרפובליקה העממית של סין  סין | 31:12.55 דקות | סאלי ברסוסיו   קניה קניה | 31:15.38 דקות |
| ריצת מרתון | יונקו אסארי   יפן יפן | 2:30:03 שעות | מנואלה משדו   פורטוגל פורטוגל | 2:30.54 שעות | טומואי אבה   יפן יפן | 2:31:01 שעות |
| ריצת 100 מטר משוכות | גייל דיברס   ארצות הברית ארצות הברית | 12.46 שניות | מרינה אזיבינה   רוסיה רוסיה | 12.60 שניות | לינדה טולברט-גוד   ארצות הברית ארצות הברית | 12.67 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | סאלי גנל   בריטניה בריטניה | 52.74 שניות   שיא עולם | סנדרה פרמר-פטריק   ארצות הברית ארצות הברית | 52.79 שניות | מרגריטה פונומריובה   רוסיה רוסיה | 53.48 שניות |
| 10 ק"מ הליכה | סרי אסייאח   פינלנד פינלנד | 42:59 דקות | אילאנה סלבדור   איטליה איטליה | 43:08 דקות | אנקרנה גרנדוס   ספרד ספרד | 43:21 דקות |
| ריצת שליחות 4x100 מטר | רוסיה רוסיה   אולגה בוגוסלובסקאיה   גלינה מלצ'וגינה   נטליה פומושניקובה-ורונובה   אירינה פריבלובה | 41.49 שניות   שיא אליפות | ארצות הברית ארצות הברית   מישל פין   גוון טורנס   ונדי וארין   גייל דיברס | 41.49 שניות   שיא אליפות | ג'מייקה ג'מייקה   מישל פרימן   ג'ולייט קמפבל   ניקול מיצ'ל   מרלין אוטי | 41.94 שניות |
| ריצת שליחות 4x400 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   גוון טורנס   מייסל מאלון-ואלאס   נטשה קייזר-בראון   ג'רל מיילס קלארק | 3:16.71 דקות   שיא אליפות | רוסיה רוסיה   ילנה רוזינה   טטיאנה אלכסייבה   מרגריטה פונומריובה   אירינה פריבלובה | 3:18.38 דקות | בריטניה בריטניה   לינדה קיאו   פיליס סמית'   טרייסי גודארד   סאלי גנל | 3:23.41 דקות |
תוצאות > נשים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לרוחק | הייקה דרקסלר   גרמניה גרמניה | 7.11 מטר | לריסה ברז'נייה   אוקראינה אוקראינה | 6.98 מטר | רנטה נילסן   דנמרק דנמרק | 6.76 מטר |
| קפיצה משולשת | אנה ביריוקובה   רוסיה רוסיה | 15.09 מטר   שיא עולם | יולנדה צ'ן   רוסיה רוסיה | 14.70 מטר | איווה פרנג'בה   בולגריה בולגריה | 14.23 מטר |
| קפיצה לגובה | יואמנט קינטרו   קובה קובה | 1.99 מטר | סילביה קוסטה   קובה קובה | 1.97 מטר | זיגריד קירשמן   אוסטריה אוסטריה | 1.97 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | הואנג צ'יהונג   הרפובליקה העממית של סין  סין | 20.57 מטר | סבטלנה קריבליובה   רוסיה רוסיה | 19.97 מטר | קתרין ניימקה   גרמניה גרמניה | 19.71 מטר |
| זריקת דיסקוס | אולגה צ'רניבסקאיה   רוסיה רוסיה | 67.40 מטר | דניאלה קוסטין   אוסטרליה אוסטרליה | 65.36 מטר | מין צ'ונפנג   הרפובליקה העממית של סין  סין | 65.26 מטר |
| הטלת כידון | טרינה הטסטאד   נורווגיה נורווגיה | 69.18 מטר | קארן פורקל   גרמניה גרמניה | 65.80 מטר | נטליה שיקילנקו   בלארוס בלארוס | 65.64 מטר |
| קרב שבע | ג'קי ג'וינר קרסי   ארצות הברית ארצות הברית | 6837 נק' | זאבינה בראון   גרמניה גרמניה | 6797 נק' | סבטלנה בורגה   בלארוס בלארוס | 6635 נק' |
תוצאות > גברים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | לינפורד כריסטי   בריטניה בריטניה | 9.87 שניות | אנדרה קייסון   ארצות הברית ארצות הברית | 9.92 שניות | דניס מיטשל   ארצות הברית ארצות הברית | 9.99 שניות |
| ריצת 200 מטר | פרנקי פרדריקס   נמיביה נמיביה | 19.85 שניות | ג'ון רג'יס   בריטניה בריטניה | 19.94 שניות | קרל לואיס   ארצות הברית ארצות הברית | 19.99 שניות |
| ריצת 400 מטר | מייקל ג'ונסון   ארצות הברית ארצות הברית | 43.65 שניות | בוץ' ריינולדס   ארצות הברית ארצות הברית | 44.13 שניות | סמסון קיטור   קניה קניה | 44.54 שניות |
| ריצת 800 מטר | פול רוטו   קניה קניה | 1:44.71 דקות | ג'וזפה דה אורסו   איטליה איטליה | 1:44.86 דקות | בילי קונצ'לה   קניה קניה | 1:44.89 דקות |
| ריצת 1500 מטר | נור א-דין מורסלי   אלג'יריה אלג'יריה | 3:34.24 דקות | פרמין קאצ'ו   ספרד ספרד | 3:35.56 דקות | עבדי בילה   סומליה סומליה | 3:35.96 דקות |
| ריצת 5000 מטר | איסמאיל קירוי   קניה קניה | 13:02.75 דקות | היילה גבריסלאסי   אתיופיה אתיופיה | 13:03.17 דקות | פיטה בייאיסה   אתיופיה אתיופיה | 13:05.40 דקות |
| ריצת 10000 מטר | היילה גבריסלאסי   אתיופיה אתיופיה | 27:46.02 דקות | מוזס טנוי   קניה קניה | 27:46.54 דקות | ריצ'רד צ'לימו   קניה קניה | 28:06.02 דקות |
| ריצת מרתון | מרק פלצ'ס   ארצות הברית ארצות הברית | 2:13:57 שעות | לוקץ סווארטבוי   נמיביה נמיביה | 2:14:11 שעות | ברט ון פלנדרן   הולנד הולנד | 2:15:12 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | קולין ג'קסון   בריטניה בריטניה | 12.91 שניות   שיא עולם | טוני ג'ארט   בריטניה בריטניה | 13.00 שניות | ג'ק פירס   ארצות הברית ארצות הברית | 13.06 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | קווין יאנג   ארצות הברית ארצות הברית | 47.18 שניות | סמואל מטטה   זמביה זמביה | 47.60 שניות | וינתורפ גרהם   ג'מייקה ג'מייקה | 47.62 שניות |
| ריצת 3000 מטר מכשולים | מוזס קיפטנוי   קניה קניה | 8:06.36 דקות   שיא אליפות | פטריק סנג   קניה קניה | 8:07.53 דקות | אלסנדרו למברוסקיני   איטליה איטליה | 8:08.78 דקות |
| 20 ק"מ הליכה | ולנטי מסנה   ספרד ספרד | 1:22:31 שעות | ג'ובאני דה בנדיקטיס   איטליה איטליה | 1:23:06 שעות | דניאל פלאזה   ספרד ספרד | 1:23:18 שעות |
| 50 ק"מ הליכה | חזוס אנחל גרסיה   ספרד ספרד | 3:41:41 שעות | ולנטין קונונן   פינלנד פינלנד | 3:42:02 שעות | ולרי ספיצין   רוסיה רוסיה | 3:42:50 שעות |
| ריצת שליחים 4x100 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   ג'ון דראמונד   אנדרה קייסון   דניס מיטשל   לירוי בורל | 37.48 שניות | בריטניה בריטניה   קולין ג'קסון   טוני ג'ארט   ג'ון רג'יס   לינפורד כריסטי | 37.77 שניות | קנדה קנדה   רוברט אזמי   גלנרוי גילברט   ברוני סורין   אטלי מהורן | 37.83 שניות |
| ריצת שליחים 4x400 מטר | ארצות הברית ארצות הברית   אנדרו ואלמון   קווינסי ווטס   בוץ' ריינולדס   מייקל ג'ונסון | 2:54.29 דקות   שיא עולם | קניה קניה   קנדי אוצ'יינג   סימון קמבוי   אבדנגו מטילו   סמסון קיטור | 2:59.82 דקות | גרמניה גרמניה   ריקו לידר   קרסטן ג'סט   אוטלף הנזה   תומאס שונליבה | 2:59.99 דקות |
תוצאות > גברים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לרוחק | מייק פאוול   ארצות הברית ארצות הברית | 8.59 מטר | סטניסלב טרסנקו   רוסיה רוסיה | 8.16 מטר | ויטלי קירילנקו   אוקראינה אוקראינה | 8.15 מטר |
| קפיצה משולשת | מייק קונלי   ארצות הברית ארצות הברית | 17.86 מטר | לאוניד וולושין   רוסיה רוסיה | 17.65 מטר | ג'ונתן אדוארדס   בריטניה בריטניה | 17.44 מטר |
| קפיצה לגובה | חאבייר סוטומאיור   קובה קובה | 2.40 מטר   שיא אליפות | ארתור פרטיקה   פולין פולין | 2.37 מטר | סטיב סמית'   בריטניה בריטניה | 2.37 מטר |
| קפיצה במוט | סרגיי בובקה   אוקראינה אוקראינה | 6.00 מטר | גריגורי יגורוב   קזחסטן קזחסטן | 5.90 מטר | מקסים טראסוב   רוסיה רוסיה  איגור טרנדנקוב   רוסיה רוסיה | 5.80 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | ורנר גינתר   שווייץ שווייץ | 21.97 מטר | רנדי בארנס   ארצות הברית ארצות הברית | 21.80 מטר | אלכסנדר באגץ'   אוקראינה אוקראינה | 20.40 מטר |
| זריקת דיסקוס | לארס רידל   גרמניה גרמניה | 67.72 מטר | דמיטרי שבצ'נקו   רוסיה רוסיה | 66.90 מטר | יורגן שולט   גרמניה גרמניה | 66.12 מטר |
| יידוי פטיש | אנדריי אבדובלייב   טג'יקיסטן טג'יקיסטן | 81.64 מטר | איגור אסטפקוביץ'   בלארוס בלארוס | 79.88 מטר | טיבור גצ'ק   הונגריה הונגריה | 79.54 מטר |
| הטלת כידון | יאן ז'לזני   צ'כיה צ'כיה | 85.98 מטר   שיא אליפות | קימו קינונן   פינלנד פינלנד | 84.78 | מיק היל   בריטניה בריטניה | 82.96 מטר |
| קרב עשר | דן אובריאן   ארצות הברית ארצות הברית | 8817 נק'   שיא אליפות | אדוארד המליינן   בלארוס בלארוס | 8724 נק' | פאול מאייר   גרמניה גרמניה | 8548 נק' |
נבחרת ישראל

נבחרת ישראל כללה רק אתלטים גברים ואף לא אתלטית אחת.
נבחרת ישראל > גברים

| שם האתלט | התחרות | שלב בתחרות | תוצאה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אלכסיי בזרוב | ריצת 400 מטר משוכות | מוקדמות | 50.08 שניות | 30 |
| ולדימיר אוסטרובסקי | הליכה ל-20 ק"מ | גמר ישיר | 1:35:41 שעות | 33 |
| רוגל נחום | קפיצה משולשת | מוקדמות | 16.86 מטר | 14 |
| איתי מרגלית | קפיצה לגובה | מוקדמות | 2.20 מטר | 26 |
| דני קרסנוב | קפיצה במוט | מוקדמות | 5.55 מטר | 19 |
| סרגיי לוקשוק | זריקת דיסקוס | מוקדמות | 60.88 מטר | 13 |
| ואדים בביקין | הטלת כידון | מוקדמות | 76.98 מטר | 16 |
טבלת מדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 13 | 7 | 5 | 25 |
| 2 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 3 | רוסיה רוסיה | 3 | 8 | 5 | 16 |
| 4 | בריטניה בריטניה | 3 | 3 | 4 | 10 |
| 4 | קניה קניה | 3 | 3 | 4 | 10 |
| 6 | גרמניה גרמניה (מארחת) | 2 | 2 | 4 | 8 |
| 7 | ספרד ספרד | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 8 | קובה קובה | 2 | 1 | 0 | 3 |
| 9 | פינלנד פינלנד | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 10 | ג'מייקה ג'מייקה | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 11 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 12 | אתיופיה אתיופיה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 13 | נמיביה נמיביה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 14 | אלג'יריה אלג'יריה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 14 | יפן יפן | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 16 | צ'כיה צ'כיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | מוזמביק מוזמביק | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | נורווגיה נורווגיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | שווייץ שווייץ | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | טג'יקיסטן טג'יקיסטן | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 21 | איטליה איטליה | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 22 | בלארוס בלארוס | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 23 | אוסטרליה אוסטרליה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 | אירלנד אירלנד | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 | קזחסטן קזחסטן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 | פולין פולין | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 | פורטוגל פורטוגל | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 23 | זמביה זמביה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 29 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 29 | בולגריה בולגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 29 | קנדה קנדה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 29 | דנמרק דנמרק | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 29 | הונגריה הונגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 29 | הולנד הולנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 29 | רומניה רומניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 29 | סומליה סומליה | 0 | 0 | 1 | 1 |
אמבון

ערך זה עוסק באי באינדונזיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

העיר אמבון. בחזית אוניית בית החולים מרסי של הצי האמריקני
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים בנדה 
 קואורדינטות:  3°36′53″S 128°09′57″E﻿ / ﻿3.6147194444444°S 128.16583055556°E﻿ / -3.6147194444444; 128.16583055556
 שטח:  803.9 קילומטר רבוע
 אורך:  51 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אינדונזיה אינדונזיה
 אוכלוסייה:  501,364 (2014)
 אזור זמן:  UTC +9
 עיר ראשית:  אמבון (עיר) 
 על שם:  טל 
  (למפת אינדונזיה מוגדלת) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פאמבון(למפת אינדונזיה רגילה) ג'קרטה נוסאנטארה סורבאיה מדן מקאסאר פונטיאנאק ג'איאפורה מ האוקיינוס ההודי האוקיינוס השקט מלזיה פאמבון
 
אַמְבּוֹן (באינדונזית: Ambon) הוא אי בקבוצת איי מאלוקו השייכים לאינדונזיה. שטח האי 775 קמ"ר, הוא הררי ברובו, עשיר במים ואדמתו פורייה. העיר הראשית והנמל של האי היא אמבון (על פי הערכה התגוררו בעיר בשנת 2000 312,100 תושבים), שהיא גם בירת מחוז איי מאלוקו.
גאוגרפיה

האי אמבון שוכן מול החוף הדרום-מערבי של האי סראם הגדול ממנו בהרבה. האי הוא שוכן בגבולו הצפוני של ים בנדה, חלק משרשרת האיים הגעשיים היוצרת מעגל סביב ים זה. אורכו 51 קילומטר וצורתו יוצאת דופן. האי מורכב משני חלקים. החלק הקטן יותר, הדרום-מזרחי הוא חצי האי לייטמור (Leitimor) והוא מחובר להיטואה (Hitoe) חלקו הצפוני והגדול יותר של האי במצר יבשה צר. העיר אמבון שוכנת בדרום מערב חצי האי לייטמור כשהיא צופה אל היטואה ולה נמל טבעי, חלק ממפרץ אמבווינה המפריד בין שני חלקי האי.
ההרים הגבוהים ביותר - ואוואני (Wawani‏ - 1,100 מטרים) וסלאהוטו (Salahutu‏ - 1,225 מטרים) הם הרי געש ובמדרונותיהם יש מעיינות חמים ופומרולות. המסלע העיקרי הוא גרניטי וסרפנטיניטי, אך חופי מפרץ אמבווינה בנויים קירטון ובהם מערות נטיפים.
אזורי הבר של האי אמבון מכוסים ביער גשם טרופי, חלק מהאזור האקולוגי "יערות הגשם של סראם", יחד עם האי הסמוך סראם. סראם, אמבון ומרבית איי מאלוקו הם חלק מוואלאסיה, קבוצת איים באינדונזיה המופרדים מיבשות אסיה ואוסטרליה על ידי ים עמוק, ומעולם לא היו מחוברים לאחת היבשות. כתוצאה מבידוד זה יש באמבון מעט יונקים מקומיים. המגוון של מיני העופות גדול יותר. האי עשיר במיני חרקים, בייחוד פרפרים. בחוף הים יש כמות גדולה של צדפות בגדלים ובצורות שונות, אותם נוהגים לאסוף. מהאי מייצאים גם שריונות של צבי ים.
אקלים

אקלים אי טרופי. הטמפרטורה הממוצעת היא 27°C והיא כמעט שאינה יורדת מ-22°C. ממטרים כבדים יורדים באי לעיתים קרובות, בייחוד לאחר המונסונים המזרחיים, והאי חשוף לטייפונים סוערים. העונה השחונה (אוקטובר עד אפריל) תואמת לתקופת המונסון המערבי.
כלכלה

ענפי הכלכלה העיקריים באי הם תיירות המתמקדת בנופש ובצלילה, וחקלאות. היבולים העיקריים הגדלים באי הם מניהוט מצוי וסגו. כמו כן מגדלים באי את תירס, עץ הלחם, קנה סוכר, קפה, קקאו, פלפל שחור וכותנה. לצריכה מקומית מתווספים הציד והדיג. אגוז מוסקט וציפורן, שהיו פעם ענף היצוא העיקרי, מיוצרים בימינו בכמויות קטנות. כמו כן יש יצוא של קופרה מהאי. עץ האמבווינה, שמקורו במין עץ מקומי (Pterocarpus indicus) ושערכו רב עבור עבודות גילוף בעץ גדל בימינו בעיקר באי סראם.
בעיר אמבון יש נמל פעיל, ובצדו המערבי של המפרץ פועל נמל התעופה פטימורה (Pattimura).
אוכלוסייה

על פי הערכה משנת 2000 התגוררו באי 880,200 תושבים. תושבי אמבון (אמבונזים) הם ממוצא מלאי-פפואי מעורב. רובם נוצרים או מוסלמים. השפה השלטת באי היא "מלאית אמבונזית" המכונה בקיצור אמבונזית. השפה התפתחה כשפת המסחר של מרכז מאלוקו, והיא משמשת כשפה שנייה במקומות אחרים במאלוקו. הפורטוגז - שפה קריאולית המבוססת על הפורטוגזית - שהייתה בשימוש נרחב במסחר באזור גוועה במאה ה-19. מרבית התושבים בעיר אמבון דוברים גם אינדונזית. קיים מתח דתי בין הנוצרים למוסלמים באי שהתפרץ בשנת 1999.
הערות שוליים

1 2  Ambon in Britannica
1 2  Ryan Ver Berkmoes, Lonely Planet Indonesia
↑  Sneddon, james (2003)The Indonesian language: its history and role in modern society.(UNSW Press, Sydney, 2003) P.80. In Google Books
↑  ג'יימס מילטון, "אגוז המוסקט של נתניאל", הוצאת זמורה-ביתן 2002
↑  Ambon rioting leaves 100 dead in Indonesia
↑  Jonathan Head, Ambon's troubled history, BBC, 1 June 1999
| סמל האימפריה הפורטוגזית |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אגוז (1506–1525) • אל קאסר אס-סגיר (1458–1550) • ארזילה (1471–1550, 1577–1589) • אזמור (1513–1541) • סאוטה (1415–1640) • מזאגאן (1485–1550, 1506–1769) • אסואירה (1506–1525) • ספים (1488–1541) • אגאדיר (1505–1769) • טנג'יר (1471–1662) • ואדאן (1487–אמצע המאה ה–16) |  |
| אפריקה שמדרום לסהרה | אקרה (1557–1578) • אנגולה (1575–1975) • אנובון (1474–1778) • ארגן (1455–1633) • קבינדה (1883–1975) • כף ורדה (1642–1975) • סאו ז'ורז'ה דה מינה (1482–1637) • ביוקו (1478–1778) • חוף הזהב הפורטוגזי (1482–1642) • גינאה ביסאו (1879–1974) • מלינדה (1500–1630) • מומבסה (1593–1698, 1728–1729) • מוזמביק (1501–1975) • קילווה קיסיוואני וסונגו מנארה (1505–1512) • טירת סאו זואו בפטיסטה דה אז'ודה (1680–1961) • סאו טומה ופרינסיפה 1753–1975 • סוקוטרה (1506–1511) • זנזיבר (1503–1698) • זיגינשור (1645–1888) |  |
| מערב אסיה | בחריין (1521–1602) • הורמוז (1515–1622) • מסקט (1515–1650) • בנדר עבאס (1506–1615) |  |
| תת-היבשת ההודית | ציילון הפורטוגזית (1518–1658) • לקשאדוויפ (1498–1545) • האיים המלדיביים (1518–1521, 1558–1573) • וסאי-ויראר (1535–1739); מומבאי (1534–1661); קז'יקוד (1512–1525); קנאנור (1502–1663); צ'אול (1521–1740); צ'יטגונג (1528–1666); קוצ'י (1500–1663); קאנור (1536–1662); דאדרה ונאגר הבלי (1779–1954); דאמאן (1559–1962); דיו (1535–1962); גואה וגואה העתיקה (1510–1962); הוגלי (1579–1632); נגפטינאם (1507–1657); פוליקאט (1518–1619); פאליפורם (1502–1661); סלסט (1534–1737); מצ'יליפטנאם (1598–1610); מנגלור (1568–1659); סוראט (1540–1612); טהואוטהוקודי (1548–1658); סן תומא דה מליאפור (1523–1662; 1687–1749) |  |
| מזרח ודרום מזרח אסיה | איי בנדה (המאה ה-16 עד המאה ה-18) • פלורס (המאה ה–16 עד המאה ה–19) • מקאו (1557–1999) • מקאסאר (1512–1665) • מלאקה (1511–1641) • איי מאלוקו (אמבון 1576–1605, טרנאטה 1522–1575, טידורה 1578–1650) • נגסאקי (1571–1639) • טימור הפורטוגזית (1702–1975) |  |
| אמריקה הצפונית | ניופאונדלנד (1501–1570?) • לברדור (1501–1570?) נובה סקוטיה (1519–1570?) |  |
| אמריקה המרכזית והדרומית | ברזיל (1500–1822) • ברבדוס (1536–1620) • הפרובינציה הציספלאטינית (1808–1822) • גיאנה הצרפתית (1809–1817) • קולוניה דל סקרמנטו (1680–1777) |  |
| מדיירה והאיים האזוריים | שתי קבוצות איים אלה היוו חלק מהאימפריה הפורטוגזית החל במאה ה-15, וב-1976 היו למחוזות אוטונומיים. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552733905171  GND: 4079745-4  LCCN: n82011708  NDL: 00628197  NKC: ge546897  VIAF: 256242786   WorldCat (עם VIAF): 256242786 
העיר אמבון, איור מ-1724
בסטיון במצודת ויקטוריה
פליטים מהמהומות של 1999 עוזבים את אמבון בליווי צבאי
איי מאלוקו - האי אמבון במרכז המפה
אפרים דוידי (כדורגלן)

אפרים דוידי (נולד ב-15 באוגוסט 1959) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הבלם בהפועל באר שבע ובנבחרת ישראל.
ביוגרפיה

דוידי נולד בטהראן שבאיראן וכשהיה בן ארבע עלתה משפחתו לישראל והתיישבה תחילה בנס ציונה. אביו שימש כסדרן במגרשה של סקציה נס ציונה וכך החל הקשר של דוידי עם מגרש הכדורגל. מאוחר יותר עברה המשפחה לבאר שבע. דוידי החל לשחק כנער במכבי באר שבע במגרשה שבשכונת נווה נוי. מאמנו אז היה שחקן העבר של הפועל באר שבע, ג'קי דקל, ואחיו של דקל סיפר על הצעיר הכישרוני למאמן הפועל באר שבע באותה עת, אמציה לבקוביץ', וכך הגיע דוידי לשורות הקבוצה הבכירה בעיר.
ברוב שנותיו בהפועל באר שבע שיחק דוידי כבלם או כקשר אחורי, לצידו של הבלם שלמה אילוז, והשניים נחשבו כשחקני מפתח במערך ההגנתי של הקבוצה.
בעונת 1995/1996 שיחק עונה אחת כבלם קבוצת מכבי עירוני אשדוד, ששיחקה בזמנו בליגת המשנה.
בקיץ 1996 חתם דוידי בבית"ר באר שבע ושיחק בקבוצה ארבע עונות. בעונת 2000/2001 נאבקה הקבוצה על העלייה מול הפועל באר שבע אך כשלה בפלייאוף העליון וסיימה במקום השלישי, ובסיום העונה פרש דוידי ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו נשאר דוידי לעסוק בין היתר בכדורגל ואימן במחלקות הנוער של הפועל באר שבע, בנוסף שימש כמגלה כישרונות צעירים במהלך השנים.
ב-7 בינואר 2010 הוכנס על ידי הנהלת הפועל באר שבע להיכל התהילה של המועדון, ובכך נחשב לאחד מעשרים השחקנים הטובים בתולדות המועדון.
ביוגרפיה > נבחרת ישראל

דוידי זומן לראשונה לנבחרת ישראל על ידי המאמן הלאומי יוסף מרימוביץ' וערך את משחק הבכורה שלו ב-8 ביוני 1983 בוופרטל, בהפסד 0–2 לנבחרתה האולימפית של גרמניה המערבית במסגרת הטורניר הקדם אולימפי. דוידי שיחק במדי הנבחרת בניצחון 3–0 על ניו זילנד במוקדמות מונדיאל 1986, היה שחקן הרכב קבוע במשחקי מוקדמות מונדיאל 1990 ופתח בהרכב בצמד משחקי ההכרעה מול קולומביה. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך במשחק ידידות מול נבחרת חבר העמים ב-9 באוקטובר 1990, ובסך הכל לזכותו 32 הופעות במדי נבחרת ישראל.
חיים אישיים

נשוי ליהודית ולהם ארבעה ילדים.
בנו, דור דוידי, הפך גם הוא לכדורגלן אשר שימש כשוער מחליף של הפועל באר שבע ושיחק בליגות הנמוכות.
תארים

גביע הטוטו: 1988/1989
גביע ליליאן: 1988
הערות שוליים

↑  תמי לוי אפרים דוידי בכה מהתרגשות, באתר ynet, ‏18 באוגוסט 2009
↑  חיים זלקאי, יקיר לי אפרים, כתבה וריאיון עם אפרים דוידי, זמן הנגב, רשת מקומוני מעריב, 17 ביולי 2009
↑  יגאל ברמן, ‏ב"ש עושה כבוד: 20 הגדולים נכנסו להיכל התהילה, באתר ONE‏, 7 בינואר 2010
אריאל מוניץ

| --- | --- |

 לידה:  27 בינואר 1975 (בן 49) ישראל 
 ענף מדעי:  אימונולוגיה ורפואה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (10 באוקטובר 2018)  אוניברסיטת תל אביב (2 בנובמבר 2013–9 באוקטובר 2018)  אוניברסיטת תל אביב (1 באוקטובר 2009–1 בנובמבר 2013) 
 תרומות עיקריות
 אלרגיה, דלקת, אימונולוגיה, סרטן
 
אריאל מוניץ (נולד ב-27 בינואר 1975) הוא אימונולוג ופרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב. הוא מופקד על הקתדרה על שם רוברטס-גוטמן באימונופרמקולוגיה (The Roberts-Guthman Chair in Immunopharmacology). פרופ׳ מוניץ מתמחה בפעילות מערכת החיסון בתהליכים דלקתיים כרוניים כגון אלו אשר ניתן למצוא במחלות אלרגיות, מחלות מעי דלקתיות ואף סרטן. חלק ניכר ממחקרו עוסק בפעילותם של תאי דם לבנים המכונים אאוזינופילים. הוא מומחה בינלאומי למחלות אאוזינופיליות כגון אסתמה, מחלות מעיים וכן למנגנוני תרופות ביולוגיות אשר מנטרלות את פעילותם של התאים הללו.
מוניץ הוא מהיוזמים והתומכים במודל ״היגיון בריא״ אשר חרת על דגלו הגנה ממוקדת לאוכלוסיות בסיכון והפניית משאבים למערכת הבריאות על פני מדיניות של סגרים ובידודים.
ביוגרפיה

פרופ' מוניץ גדל והתחנך בשכונת בית וגן בירושלים ולמד בישיבה התיכונית ״נתיב מאיר״.
בין השנים 1977–1981 וכן בין השנים 1986–1988 התגורר ביוהנסבורג ובניו יורק, בהתאמה, במסגרת שליחות משפחתית.
פרופ' מוניץ מתגורר בירושלים, נשוי לכנרת ואב לשלושה.
ביוגרפיה > שירות צבאי ביחידת מגלן

מוניץ התגייס לצה"ל בשנת 1993 והשלים קורס קציני חי"ר בהצטיינות. במהלך שירותו, שימש כקצין ביחידת מגלן בשנים 1995–1997. במהלך שירותו כקצין, זכה לתעודת הצטיינות מהרמטכ"ל על פעילות מבצעית.
ביוגרפיה > לימודיו האקדמיים

בשנת 1998, למד לתואר B.Sc.Med במדעי הרפואה הבסיסיים באוניברסיטה העברית והמשיך למסלול הישיר לדוקטורט בפרמקולוגיה במימון מלגת הצטיינות מטעם רקטור האוניברסיטה העברית.
עבודת הדוקטורט שלו עסקה בזיהוי קולטנים שתפקידם לעכב פעילות של תאים אאוזינופילים במחלות אלרגיות ונכתבה בהנחייתה של פרופ' פרנצ'סקה לוי-שפר.
בשנת 2006, התקבל להשתלמות בתר-דוקטורט במעבדתו של פרופ' מארק רוטנברג בבית החולים לילדים בסינסינטי, אוהיו, ארצות הברית.
פועלו בתחום המחקר

בשנת 2009, שב פרופ' מוניץ לישראל והתקבל כמרצה בכיר במחלקה למיקרוביולוגיה ואימונולוגיה קלינית בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. לאחר 4 שנים, בגיל 38 מונה לפרופסור חבר וב-2017 קודם לפרופסור מן המניין. במהלך פועלו המחקרי, פרסם פרופ' מוניץ שלל מאמרים העוסקים בחקר תהליכים דלקתיים המשתתפים במחלות כרוניות. בין מאמריו ניתן למצוא מחקרים רבים המתארים מנגנונים בסיסיים בתגובות אלרגיות, כיצד תאים אאוזינופילים מתפתחים וכיצד הם מתפקדים בסרטן.
הישגים ותרומות

הודות לתרומה הייחודית של מוניץ ושותפיו, הוכתרו הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב ובית החולים מאיר ל-Center of Excellence מטעם ארגון האלרגיה הבינלאומי (World Allergy Organization) (בשנים 2017–2018 ו-2022-2023).
ב-2017, התקבל כחבר ועד באגודה הבינלאומית לאאוזינופילים
בין השנים 2014–2019 שימש מוניץ כעורך בכתב העת המקצועי The Journal of Allergy and Clinical Immunology אשר מדורג כאחד מכתבי העת האימונולוגיים המובילים בעולם.
מוניץ משמש כיועץ למספר חברות פארמה וביוטכנולוגיה מובילות בעולם.
מוניץ הוא בין החוקרים המובילים בישראל המתנגדים למדיניות הממשלה על רקע משבר הקורונה. פרופ' מוניץ טוען כי מדיניות של הגנה ממוקדת על אוכלוסיות בסיכון עדיפה על מדיניות של סגרים קולקטיביים או דיפרנציאליים אשר אינם אפקטיביים למניעת התחלואה לאורך זמן. יחד עם פרופ' אודי קימרון, פרופ' מוטי גרליץ, ד"ר אבי מזרחי ורופאים וחוקרים בכירים אחרים בישראל, ניסח את מודל "היגיון בריא" הקורא ליישום תוכנית אלטרנטיבית להתמודדות עם משבר הקורונה.
באפריל 2020, יזם את הקמתה של מעבדה לבדיקות קורונה במסגרת אקדמית באוניברסיטת תל אביב. בהמשך, יחד עם פרופ' מוטי גרליץ, הוא הקים בשיתוף של אוניברסיטת תל אביב וחברת אלקטרה, את המעבדה המרכזית לבדיקות קורונה בדרום הארץ הממוקמת באזור התעשייה עומר.
פרסים והוקרות

2020: תעודת הערכה ממשרד הבריאות על פעילות מעבדת הבדיקות באוניברסיטת תל אביב בתקופת הקורונה.
2019: מענק מחקר מצטיין מטעם האגודה למלחמה בסרטן.
2013, 2016 ו-2019: פרס הדיקן על הצטיינות בהוראה, הפקולטה לרפואה על שם סקלאר באוניברסיטת תל אביב.
2016: פרס הצטיינות במחקר מטעם חברת טבע.
2013: מצטיין רקטור בהוראה ״רשימת המאה״.
2010-2013: מלגת אלון מטעם המל"ג לחברי סגל בולטים השבים ארצה מהשתלמות בתר דוקטורנטית.
2006-2007: מלגת רוטשילד להשתלמות בתר-דוקטורט.
2006: פרס וולף לתלמידי דוקטורט מצטיינים