stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמאל מובארכ
ביוגרפיה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה .
גמאל הוא בנם הצעיר של חוסני וסוזאן מובארכ. הוא נקרא על שם נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר. מובארכ סיים תואר שני בעסקים באוניברסיטה האמריקאית בקהיר ושימש כראש הענף המצרי של בנק אמריקה.
על פי פרסומים לא-מצריים, חוסני מובארכ ייעד את גמאל לרשת אותו בתפקיד נשיא מצרים. במסגרת זו מונה גמאל ב-2002 לכהן כראש הוועדה הפוליטית של המפלגה השלטת במצרים, ונחשב לאדם השלישי בכוחו במפלגה. לשם חיזוק נוסף במעמדו, הועברו במרץ 2007 שלושים וארבעה תיקונים בחוקה המצרית אשר יאפשרו את העברת השלטון מהאב לבנו במדינה שבאופן רשמי היא רפובליקה. צורת שלטון זו כונתה גומלוכיה וזכתה למחאות עם הקמת תנועת כפאייה. היו שטענו כי ארצות הברית תמכה בצעדים אלו כי הייתה מעוניינת לראות את מובראכ הבן מחליף בנשיאות את אביו, כיוון שהיה אלטרנטיבה מתונה יחסית לתנועות האופוזיציה המוסלמיות במצרים.
בפברואר 2011, לאחר הימשכות המחאה במצרים, אמר סגן נשיא מצרים עומר סולימאן כי גמאל מובארכ לא יתמודד על הנשיאות.
באפריל 2011, האשים אותו משרד התובע הכללי המצרי בשחיתות והוא נעצר, יחד עם אביו ואחיו עלאא והועמד לדין על עבירות שחיתות. ביוני 2012 הסתיים משפטו בזיכוי מחמת התיישנות, אך בתחילת 2013 הורה בית המשפט לבטל את הזיכוי ולהעמידו למשפט חוזר הוא שוחרר מהכלא בינואר 2015.
בספטמבר 2018, גמאל נעצר יחד עם אחיו עלאא והואשם בביצוע מניפולציה בבורסה. השניים זוכו מאשמת המסחר הבלתי חוקי במניות בפברואר 2020.
ב-12 במרץ 2021 ביטל האיחוד האירופי את הסנקציות שהוטלו ב-2011 נגד תשעה אזרחים מצריים, כולל בני משפחת מובארק.
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, סגן נשיא מצרים, עומר סולימאן: גמאל מובארק לא יתמודד על הנשיאות, באתר הארץ, 3 בפברואר 2011
↑  סוכנויות הידיעות, נשיא מצרים לשעבר, חוסני מובארק, נעצר יחד עם שני בניו בחשד לשחיתות, באתר הארץ, 13 באפריל 2011
↑  Court in Egypt orders retrial for Mubarak after appeal באתר BBC
↑  רועי קייס, אחרי 4 שנים בכלא: שוחררו בניו של מובארק, באתר ynet, 23 בינואר 2015
↑  "Egypt arrests ex-President Mubarak's sons for embezzlement" (באנגלית בריטית). 2018-09-15. נבדק ב-2024-08-22.
↑  Reuters (2020-02-22). "Egyptian Court Acquits Mubarak's Sons of Illicit Share Trading". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-08-22.
↑  הודעת האיחוד האירופי, Egypt: EU revokes sanctions framework and delists 9 people, https://www.consilium.europa.eu/en/, ‏12/03/2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459564805171  ISNI: 0000 0000 6179 7667  LCCN: no2009089672  NTA: 33250090X  VIAF: 90532196   WorldCat (עם VIAF): 90532196
אסתטיקה יפנית

גן קנרוקואן בעיר קנאזווה ביפן
המחקר המודרני של האסתטיקה היפנית במערב החל רק לפני 200 שנים. האסתטיקה היפנית היא אוסף של אידיאלים עתיקים הכוללים את הוואבי-סאבי (היופי הטבעי שבחלודה וההזדקנות) והיוגן (מסתורין).
האידיאלים האלו ואחרים תומכים ברוב המוסכמות של החברה והתרבות היפנית לדברים שנחשבים לטעם טוב או יפה. לכן, למרות שהאסתטיקה היפנית נתפסת כפילוסופיה בעולם המערבי, המושג של אסתטיקה ביפן נחשב כחלק מהותי מחיי היום יום.
האסתטיקה היפנית בימינו מכילה בתוכה מגוון רב של אידיאלים, חלקם מסורתיים בעוד אחרים מודרניים ולעיתים הם אף מגיעים מתרבויות אחרות.
שינטו - בודהיזם

שינטו נחשב לרוב כבסיס לחברה ולתרבות היפנית. עם הדגש הזה על האחדות של הטבע, עם דגש באתיקה, והחגיגה השינטואיסטית של הנופים, הוא קובע חלקים מהאסתטיקה היפנית. עם זאת, האידיאלים היפניים בתחום האסתטיקה מושפעים רבות גם מהבודהיזם. במסורת הבודהיסטית, כל הדברים נחשבים למתפתחים מהכלום או נהפכים אליו. הכלום הבודהיסטי אינו רק חלל, הוא ליתר דיוק חלל לפוטנציאל. אם הים ייצג פוטנציאל, אז כל דבר יהיה גל היוצא מהים וחוזר אליו, כאשר אין גלים נצחיים או מושלמים. בכל נקודה בזמן הגל אינו שלם, אפילו לא כאשר הוא בגובהו המרבי. הטבע נתפס כמכלול שלם ומשתנה שיש להעריך. הערכה זו לטבע היא הבסיס לאידיאלים יפניים רבים שקיימים בתרבות היפנית בתחומי האסתטיקה, האומנות ועוד. מהבחינה הזאת גם האמנות היפנית שונה מאוד מהאומנות המערבית.
אנסו

אנסו (ביפנית: 円相 באנגלית: Ensō ) היא מילה יפנית אשר משמעותה "מעגל". היא מייצגת את המוחלט, ההארה, כוח, אלגנטיות, היקום והריק; לעיתים יהיה ניתן להשתמש במילה זו גם כדי לייצג את האסתטיקה היפנית עצמה. נזירי זן - בודהיזם לעיתים יאמינו כי "האופי של האומן נחשף לחלוטין כאשר היא או הוא מציירים את האנסו. רק אדם שהוא מושלם רוחנית ושכלית יכול לצייר אנסו אמיתי. אמנים מסוימים יתרגלו ציור אנסו על בסיס יומי, כתרגול רוחני".
אסתטיקה והזהות התרבותית של יפן

בגלל הטבע שלה, לאסתטיקה היפנית יש רלוונטיות יותר גדולה מאשר יש לאסתטיקה לרוב במערב. בספרה המהפכני, אייקו איקגאמי (Eiko Ikegami) מגלה היסטוריה מורכבת של חיי חברה אשר בהם אידיאלים אסתטיים נהפכים משמעותיים לזהות התרבותית של יפן. היא מראה כיצד רשתות תקשורת באומנות הייצוגית, טקס התה ושירה עצבו מנהגים תרבותיים ומנהגים פוליטיים. היא מראה כי מה אשר המערב לרוב מפולג, פוליטיקה ואומנות, ביפן היה מאוחד. לאחר ההיכרות של יפן עם האומות המערביות, האידיאלים היפנים של אסתטיקה נבחנו, בידי יפנים ולא יפנים כאחד, תחת תפיסת העולם המערבית ונמצאו כמשקפים את המסורת היהודית-נוצרית והפילוסופיה המערבית.
ראו גם

קינצוגי - אמנות תיקון כלי חרס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000074088 
"נוף של סתיו וחורף", מאת ☀סשו טויו (Sesshū Tōyō), אמן יפני בן המאה ה-15, המוזיאון הלאומי בטוקיו
בריכת דורה

| --- | --- |

שלולית החורף בנתניה במבט מלמעלה
 מידע כללי
 סוג:  פארק
 תאריך הקמה:  2003
 כניסה בתשלום:  חינם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  דרום נתניה
 קואורדינטות:  32°17′29″N 34°50′49″E﻿ / ﻿32.29134°N 34.84694°E﻿ / 32.29134; 34.84694
 אתרים בפארק:  שלולית חורף   גני שעשועים   שביל הליכה   במה   סקייטפארק   מגרש כדורסל   מגרש כדורגל   מתקן כלבים
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בריכת דורה(למפת נתניה רגילה) בריכת דורה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת דורה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בריכת דורה  he בריכת דורהמפת  __ נתניה (in English: Netanya) [‌השרון (in English: Sharon plain)‌]מצפון: __ מועצה אזורית עמק חפר (in English: Hefer Valley Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית לב השרון (in English: Lev HaSharon Regional Council), __ כפר יונה (in English: Kfar Yona), __ פרדסיה (in English: Pardesiya), __ קדימה צורן (in English: Kadima-Zoran) מדרום: __ אבן יהודה (in English: Even Yehuda), __ מועצה אזורית חוף השרון (in English: Hof HaSharon Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגלן חום בבריכה
בריכת דורה או שלולית החורף היא בריכת חורף בדרום העיר נתניה אשר סביבה התפתח פארק ציבורי המהווה את אחד מהפארקים הראשיים בעיר (ובדרום העיר בפרט) ובצידו המערבי אף עובר שביל ישראל.
הבריכה והפארק נמצאים צפונית מזרחית לשמורת האירוסים (כביש ראשי מפריד ביניהן) בין שכונות האירוסים, נוף גלים (גלי ים), נאות שקד (אזורים), רמת יגאל ידין (לשעבר שיכון דורה) ואגמים. השטח סביב השלולית (300 דונם) הוכרז כשמורת טבע. אך תהליכי העיור שחלו סביבה גרמו לפגיעה במגוון הביולוגי העשיר אשר שכן בה, ובנוסף השפיעו על היקוות המים לבריכה.
הבריכה (כמו עוד בריכות חורף רבות וחשובות, כבריכת יער בחדרה), מהווה שריד לבריכות החורף ובתי הגידול הלחים הרבים שכיסו את אזור השרון שיובשו עד תחילת המאה ה-20.
במפת "הקרן לחקר ארץ ישראל" (PEF) משנת 1880 נקראת הביצה "Bass el Hindi"
(בתרגום חופשי מערבית: "הביצה של ההודי" בהקשר לקולניאליזם הבריטי בהודו).
בסיס חטיבת אלכסנדרוני במלחמת העצמאות, המוכר גם כ"בסיס אלכסנדרוני" וקודם להקמת המדינה היה בסיס צבאי בריטי, הקיף את השלולית, ונודע בשם "מחנה דורה" על שם דורה אבן, אשת דן אבן, מפקד החטיבה (בדומה לשיכון דורה).
החיים בשלולית

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (28 בנובמבר 2024)
בשלולית החורף בנתניה חורפים מחודש אוקטובר ועד סוף מרץ מיני עופות מים רבים, כגון: ברכייה, יאורית מצרית, מרית צפונית, אגמייה מצויה, שרשיר מצוי, ברווז חד-זנב (מגיע לעיתים נדירות, בעיקר בסתיו), סופית מצויה, טבלן גמדי, נחליאלי לבן, אנפית בקר ורלית המים.
בין העופות המצויים בשלולית במשך כל השנה הם: שלדג לבן-חזה, פרפור עקוד, שלדג גמדי, בז מצוי וירגזי מצוי.
בתחילת חודש מרץ ניתן לראות גם צבים בהטלת ביצים על שפת השלולית.
באביב, מגיעים לשלולית מיני חסידאים חולפים, כגון: אנפית סוף, אנפת לילה מצויה, לבנית קטנה, אנפה ארגמנית, אנפית גמדית, מגלן חום ולעיתים אף חסידה לבנה. באביב ניתן גם לראות את השרקרק המצוי שמגיע לשלולית בעונה זו, ואת התור המצוי.
לשלולית החורף מגיעים מיני דורסים, כגון: הדאה שחורת הכתף או הבז המצוי שמצויים בשלולית כל השנה.
כמו כן, נמצאים בשלולית במהלך החורף בנתניה בעלי חיים רבים, כגון: קרפדה ירוקה, טריטון הפסים (בסכנת הכחדה), צפרדע נחלים, אילנית מצויה, סרטן דפניה וחפרית מצויה.
בסתיו ניתן לראות בשלולית מיני ציפורי שיר חולפות כגון: חנקן אדום-גב, חנקן נובי, נחליאלי זנבתן, פפיון העצים, חטפית אפורה, זהבן מחלל ומיני סבכיים שונים. כמו כן ניתן לראות בעונה זו גם את הסבראש.
הפארק

הפארק הוכשר בשנת 2003, על ידי תורמים מאנגליה, בעקבות הפיגועים הקשים אשר פקדו את העיר במהלך האינתיפאדה השנייה. הוקמו בו גני שעשועים, שביל הליכה מסביב לפארק ומקומות המתאימים לעשיית פיקניקים.
בפארק הוקמה במה המשרתת את הציבור הדרומי במהלך חגיגות שנתיות במקום בעיקר ביום העצמאות וכן בפורים, וכמו כן סקייטפארק וגשר גדול שמחבר בין השמורה הגדולה ("גשר השמורות") שנחנכו ב-2016.
קיים אזור לא מפותח בשוליים הדרומיים של הפארק, מהווה שדה בור קטן עם מיני צמחים רבים, הגוברת כלפי מערב, לעבר שולי הפארק הקרובים ביותר לשמורת האירוסים. בשטח זה צומחים מיני צמחים רבים, ביניהם: אירוס הארגמן, בן-חצב יקינתוני, שום תל אביב, שומרר בואסייה, רותם המדבר, אטד החוף, מתנן שעיר, חצב מצוי ועוד.
אזור זה מהווה גם בית גידול למיני בעלי חיים כגון: שועל מצוי, נמייה מצויה, קיפוד מצוי וקיפוד חולות. נחושית החולות, נחושית עינונית, תן זהוב, גרביל חוף ודורבן מגיעים משמורת אירוס הארגמן הסמוכה (דרך המעבר לחיות שהוקם בין שמורת האירוסים לפארק). ניתן לראות באזור זה גם בעלי חיים בסכנת הכחדה כגון: שנונית השפלה או צב היבשה המצוי.
גלריה

הכניסה לפארק
יאורית מצרית בבריכת דורה
בריכת דורה
מבט על שלולית החורף בנתניה, ינואר 2009
זוג יאורית מצרית עם אפרוחים בשלולית החורף בנתניה
הערות שוליים

↑  The survey of Western Palestine עמוד 83
↑  אתר טיולי, בריכת דורה - שלולית חורף בנתניה - חדרה וקיסריה | טיולי, באתר טיולי
↑  פארק שלולית החורף בנתניה - טיול חורפי לכל המשפחה, באתר www.eyarok.org.il
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
דאה שחורת כתף בבריכת דורה
קריית שמואל (ירושלים)

| --- | --- |

בית קדימה שבשכונת קריית שמואל
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1926
 על שם:  שמואל סלנט
 קואורדינטות:  31°46′10″N 35°12′40″E﻿ / ﻿31.76944444°N 35.21111111°E﻿ / 31.76944444; 35.21111111
 שכונות נוספות בירושלים
  (למפת ירושלים מוגדלת) קריית שמואל(למפת ירושלים רגילה) קריית שמואל(למפת הרי ירושלים רגילה) קריית שמואל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) קריית שמואל
 
קריית שמואל היא שכונה במרכז העיר ירושלים, הגובלת בשכונות רחביה בצפון, קטמון בדרום וטלביה במזרח. השכונה קרויה על שמו של הרב שמואל סלנט, שהיה רבה של הקהילה האשכנזית בירושלים. היא חלק נכבד וחשוב ממרכזה של ירושלים[דרוש מקור][מפני ש...].
רקע

שכונת קריית שמואל נוסדה בשנת 1926 על ידי "אגודת אוצר החסד קרן שמואל" אחד מגופי המשנה של הוועד הכללי כנסת ישראל. הוועד הכללי ניהל במובנים רבים את חיי הקהילה האשכנזית בירושלים, ותרם להרחבת היישוב היהודי בירושלים ומחוצה לה, באמצעות שליטה על כספי החלוקה שהגיעו לירושלים. אגודת החסד קרן שמואל הוקמה בשנת 1906 כגוף משנה של הוועד הכללי לרגל מלאות 90 שנה לרב שמואל סלנט, והיא שמה לעצמה מטרה לעסוק בגמילות חסדים למטרות מסחר, מלאכה, ובניין בארץ ישראל באמצעות הלוואות לא נושאות ריבית כדי לעודד יצרנות והתבססות בשוק העבודה. בשנת 1924 יזמה אגודת החסד את בנייתה של שכונה, שהושפעה במידה רבה משכונות הגנים היהודיות שתוכננו בעיר לאחר החלת השלטון הבריטי, כגון בית הכרם (1922), תלפיות (1922) ורחביה (1924), ולא כשכונת חצר בה הבתים הטוריים סגרו מכל הצדדים את מרכז השכונה כחומה.
אם בעבר חלק מהדירות של שכונות החצר, שהוקמו על יד הוועד הכללי, יועדו לעניים ולתלמידי חכמים ואברכים, השכונה החדשה שתוכננה נועדה ליצור הזדמנות לבנייה איכותית לאוכלוסיית העובדים, העצמאיים ו'בעלי הבתים הבינוניים' (בלשון מייסדיה) מקרב בני היישוב הישן האשכנזי בעיר. הסיבות הנוספות להעלאת היוזמה היו מורכבות: מענה לגידול המהיר באוכלוסייתה של ירושלים, בניית ירושלים כערך דתי, ושאיפה להנצחת דמותו של הרב שמואל סלנט, שהיה הרב הראשי האשכנזי של העיר, באמצעות בניית שכונה שתישא את שמו. גורם נוסף חיצוני היה הקמת שכונות הגנים החדשות והמודרניות על ידי גופים בעלי אוריינטציה ציונית ובמידה מסוימת גם חילונית. ומכאן, היוזמה נועדה להקים, לחפצים בכך, שכונת גנים עברית מודרנית המתנהלת לפי עקרונות התורה.
היסטוריה > רכישת הקרקע

לצורך הקמת השכונה אותר ונרכש (בעסקה סיבובית), ממסדר נוצרי ישועי בירושלים שטח אדמה שגודלו 54 דונם, שנמצא מדרום לשכונה הוותיקה יותר רחביה. השטח שנרכש כלל את האזור שבין הרחובות עזה, הרב ברלין, מעלות אטינגר, חרל"פ, איתמר בן אב"י, הנשיא, רוטנברג והאר"י של ימינו.
היסטוריה > תכנון השכונה

מלבד הרוח הדתית של השכונה שאפו מייסדיה להקים אף הם שכונת גנים כמו תלפיות, רחביה, בית הכרם, קריית משה, בית וגן ומקור חיים שהוקמו מספר שנים קודם לכן. תוכנית השכונה הוכנה על ידי האדריכל יהושע סלנט, שחילק את השטח מספר פעמים, ולבסוף נקבעה חלוקה ל-130 מגרשים, כל אחת בגודל של 250 מטר רבוע כולל אלו שנועדו לצורכי ציבור, והמרכזי שבהם הוא מגרש מספר 1, עליו הוקם בית הכנסת "אוהל רבקה". השכונה המתוכננת נבדלה בכל זאת משכונות הגנים האחרות בגודל המגרש שבהן שטחו של המגרש נע בין 550 עד 750 מ'. כמו כן, תכנון השכונה הושפע רבות מהתלילות הטופוגרפית ולכן כלל שלושה רחובות אורכיים, אשר ביניהם מחברות מספר סמטאות שחלקן הן מדרגות העבירות להולכי רגל בלבד. ייתכן ששלושה סיבות הביאו לפגיעה במכירת המגרשים לציבור החרדי: גודל שטח הקרקע, התלילות הרבה, והקרבה לשתי שכונות ערביות עוינות.
היסטוריה > בנייה

מכיוון שנרשמו לרכישת מגרש 150 איש, נערכה הגרלה בה נקבע מי יהיו 126 האנשים שיוכלו להצטרף ל"אגודת קריית שמואל" ולבנות בשכונה את ביתם. מרבית המתיישבים הראשונים היו יוצאי היישוב הישן. "אוצר החסד קרן שמואל" העמיד לרשות המתקבלים לאגודה הלוואה ללא ריבית בסך 200 לירות מצריות, שהיו כשני שלישים מעלות הרכישה והבנייה, הלוואה זו ניתנה להחזרה במשך 12 שנים כאשר רק במועד החזרתה המלאה תעבור הקרקע להיות רשומה בטאבו על שם הרוכשים. לאחר ההגרלה, הרישום באגודת קריית שמואל, התבצעה הגרלת מגרשים בניסן תרפ"ח. על פי רוב בשכונות הגנים האחרות רכישת המגרשים נעשתה על פי רצון הרוכשם, ישירות מאת האגודה המנהלת את השכונה. ואלו בשכונה זו התבצעה הגרלה. בד בבד עם הגרלת המגרשים החלו מנהלי האגודה לטפל בפתוח הדרכים והרחובות. כבר בשנת תרפ"ט (1929) ניגשו כמה תושבים לבנות את בתיהם, אך לא כולם קיבלו סיוע מידי כי לא הי בידי אוצר החסד מספיק אמצעים להעניק לכולם.
הנחת אבן הפינה לשכונה נערכה במרכז השכונה, במקום בו נבנה בית הכנסת המרכזי "אוהל רבקה" מנדבתה של רבקה רוטברג, בראש חודש ניסן תרפ"ט, בנוכחות הרב הראשי לארץ ישראל אברהם יצחק הכהן קוק ונכבדים נוספים. בשנת תרצ"ב הונחה אבן הפינה לבית הכנסת המרכזי "אוהל רבקה" בנוכחות הרב קוק וקהל רב.
פרעות תרפ"ט לא פסחו על השכונה הצעירה ששכנה בסמוך לשכונות הערביות של מערב ירושלים. עם שוך המהומות המשיכה תנופת הבנייה בשכונה והחלו להיבנות בה בתים משותפים בגובה 3 קומות, שנועדו לשמש להשכרת דירות. עד תחילת מלחמת העצמאות הוקמו בשכונה כ-50 בתים. בבית קדימה, שנבנה ברחוב הרב ברלין בשכונה, גובשו בחודש אוגוסט 1947 המלצות ועדת אונסקו"פ להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, אשר אושרו לאחר מכן בהחלטת כ"ט בנובמבר באו"ם.
היסטוריה > רחובות השכונה

אנשי אוצר החסד ביקשו לקרוא לשמות הרחובות על שם רבני ירושלים האשכנזים בדור האחרון. מרבית השמות שונו בהמשך. כך למשל, הרחוב המרכזי נקרא בתחילה על שם הרב קוק, נשיא אוצר החסד והרב הראשי, לאחר פטירתו בשנת 1935. אך, לאחר קום המדינה החליטה עיריית ירושלים לקרוא לרחוב הסמוך לביתו ולישיבתו במרכז העיר על שמו, ושם הרחוב הוחלף ונקרא על שם תלמידו הרב חרל"פ ורבה של שכונת שערי חסד. רחוב האר"י, שהחליף שלושה שמות, נקרא במקור על שמו של יוסף ריבלין ממקימי שכונות רבות בירושלים. לאחר שרחוב יוסף ריבלין עבר לנחלת שבעה, לצד ביתו המקורי של ריבלין, הוחלף בקריית שמואל שם הרחוב ל"דוב בן אריה", על שמו של חותנו של ריבלין. רק בשנות החמישים קיבל הרחוב את שמו הנוכחי.
רחובות אחרים נקראו על שם רבנים נוספים -
האדר"ת (רבה של ירושלים וחותנו של הרב קוק), הרב ברלין ששימש רבה של ירושלים ונשיא אוצר החסד בשנים 1908 עד 1913, סמטת רוטנברג נקראה על שם אחד התורמים החשובים בחו"ל לאוצר החסד.
רחוב איתמר בן-אב"י נקרא כך לכבוד רעייתו, לאה אבושדיד, שהתגוררה ברחוב.
הרחוב הרב חן נושא את שמו הרב אברהם יהודה חן מרבני חב"ד והציונות הדתית. לאחר פטירתו בשנת 1957 הנציחה עיריית ירושלים את שמו ברחוב על שמו בשכונות קטמון וקריית שמואל, ברחוב נמצא בית קדימה.
היסטוריה > השכונה במלחמת העצמאות

בעת מלחמת העצמאות עבר קו החזית בסמוך לשכונה שגובלת בשכונת קטמון "הישנה" – אז עדיין שכונה ערבית מבוססת. ביחד עם שכנתה הצמודה, שכונת מרחביה, נקראה בהגנה שמואלי. על השכונה פיקד תושב מרחביה ולטר כץ, אשר בביתו ברחוב הפלמ"ח 9 בוצעה קבוצת הפקודות לקראת כיבוש שכונת סן סימון.
הלחץ על השכונה הוסר עם כיבוש גבעת שהין, קטמון וטלביה במאי 1948. עם תום מלחמת העצמאות הפכה קריית שמואל והשכונות הסמוכות לה משכונות העומדות בספר היישוב היהודי, סמוך לקטמון ולטלביה הערביות לחלק ממרכז ירושלים היהודית.
עם השנים, והגידול של ירושלים והתפשטות השכונות הסמוכות, השתנה אופי השכונה, והיא כמעט והתמזגה בשכונת רחביה הידועה יותר.
בית הכנסת אוהל אהרון

בית הכנסת אוהל אהרון שוכן בטבורה של שכונת קריית שמואל. והוא שונה באופיו משני בתי הכנסת אוהל רבקה ואוהל יוסף שהיו משך שנים ארוכות בתי כנסת בעל גוון חרדי ושמרו משהו מאופייה המקורי של השכונה. מראשית שנותיה הוא היה חלופה צעירה, ציונית וליברלית.
בית הכנסת נקנה מעיזבונו של אהרון טייטלבוים, עובד הסוכנות היהודית, אשר צווה כי באמצעות ירושתו יוקם בסביבה בית כנסת בנוסח ספרד. מנהל העיזבון עורך הדין מנחם ינובסקי קנה את ישיבת כוכב יעקב, בראשותו של הגאון מטשעבין אשר עברו באותה עת ממעונם ברח' חרל"פ למבנה חדש ומרווח בשכונת ארזה. מאחר שהמבנה היה קטן וצר מהכיל את המתפללים שחפצו להצטרף לקהילה הוחלט להרחיב את בית הכנסת. כדי שלא יחלפו ימים רבים בלא שניתן יהיה להתפלל בבניין בגלל הבנייה, הוקם מבנה חדש ומורחב כמעטפת סביב המבנה הישן והמקורי, ורק עם סיום בניית המעטפת הופלו המחיצות הפנימיות. בתקופה עד לתחילת הבנייה הושכרו כמה חדרים במבנה לבית הספר היסודי "דוגמה", שלא קיבל עד אותו הזמן מבנה של קבע. חנוכת הבניין נערכה ברוב עם בליל יום ירושלים תשל"א (1971) בנוכחות הרב של הקהילה ובית הכנסת - אברהם קרול, שר הדתות - ד"ר זרח ורהפטיג ורבה הראשי האשכנזי השלישי של מדינת ישראל - איסר יהודה אונטרמן. כמו כן, נסגרה (תמורת תשלום) הסנדלרייה של 'הסנדלר השחור' ששכנה מתחת לגרם המדרגות המוביל לכניסה הראשית.
בבית הכנסת ספר תורה עתיק שהובא לישראל לאחר מלחמת העולם השנייה וגם ספרייה תורנית גדולה ומרשימה שאת מרב ספריה תרמו משפחות מבני הקהילה. חלק מן הספרים מצויים בארון זכוכית נעול. פריט נוסף היא חנוכיית כסף הניצבת על גביע עמוד התפילה של החזן. בסמוך לארון הקודש. חנוכייה זו, המעוצבת בצורת חומה ושער במרכזה היא מעשה ידיו של האומן הירושלמי פרנק מייזלר. החנוכייה נתרמה על השריד היחיד שנותר לזכר כל משפחתו שנספו בגטו בוכניה. חזית בית כנסת מעל לארון הקודש עשויה ויטראז' המחולק לשלושה חלקים. כל חלק מייצג את אחד משלשת הרגלים ומתחת שמו של כל חג מצוין אחד הפסוקים הקשורים לאותו החג.
אתרים סמוכים

בסמוך לשכונה הוקם בשנת 1971 משכן הנשיא (הידוע גם בשם "בית הנשיא" או "משכן נשיאי ישראל"), שהוא מעונם הרשמי של נשיאי מדינת ישראל.
כמו כן נמצאים בסמוך לשכונה תיאטרון ירושלים, בית הכנסת "אוהל נחמה", המוזיאון לאמנות האסלאם ולשכת עורכי הדין.
לקריאה נוספת

ראובן גפני, בין הפילבוקס לבית הנשיא: סיפורן של קריית שמואל ושכונת מרחביה, ירושלים תש"ע.
הערות שוליים

1 2  ראובן גפני, בין מאה שערים לשכונות הגנים: קריית שמואל, ירושלים (1948-1924) - חלום ומציאות, ירושלים וארץ ישראל 3, תשס"ו, עמ' 135-159
↑  ראובן גפני, מקדש מעט - בתי כנסת מוכרים ונסתרים בירושלים - שערי חסד רחביה קריית שמואל טלביה, ירושלים, תשס"ד, עמ' 122
↑  ראובן גפני, מקדש מעט - בתי כנסת מוכרים ונסתרים בירושלים - שערי חסד רחביה קריית שמואל טלביה, ירושלים, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשס"ד - 2004, עמ' 142-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462428005171 
בית הכנסת אוהל רבקה שבמרכז השכונה
הזמנה לחנוכת הבית ישנה טעות במספר הבית 92 במקום 29
בית כנסת אוהל אהרון
מראה של פנים בית הכנסת מעזרת נשים
חנוכייה בבית כנסת אוהל אהרון מעשה ידיו של האומן הירושלמי פרנק מייזלר
הנריק הרינייבסקי

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1869 (יוליאני) כותאיסי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 במרץ 1938 (בגיל 68) טביליסי, ברה"מ 
 תחום יצירה:  ציור, אדריכלות 
 בן או בת זוג:  Maria Perini 
 
"כרתליס דדה" ("אם גאורגיה"), תיאור בצורת צלמית של האישה הגאורגית על ידי הנריק הרינייבסקי
הנריק הרינייבסקי (בגאורגית: ჰენრიხ ჰრინევსკი, הֶנריך הרינֶבסקי; ברוסית: Генрих Викторович Гриневский;‏ 22 בנובמבר 1869 – 4 במרץ 1938) היה צייר פולני-גאורגי, גרפיקאי, מאייר הידוע גם כאיש-אקדמיה בתחום האדריכלות הגאורגית המסורתית ומחנך. נעצר והוצא להורג במהלך הטיהורים הגדולים של סטלין, ורוב יצירותיו המקוריות הושמדו.
ביוגרפיה

הרינייבסקי נולד כבן לפטריוט פולני גולה במערב גאורגיה, בעיר כותאיסי, שהייתה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (פלך כותאיסי של מלכות המשנה של הקווקז). בין השנים 1895–1898 הוא למד אדריכלות בפירנצה וקארלסרוהה. בשנת 1898 הוא התיישב בטביליסי שם צייר ולימד. בתקופת העצמאות הקצרה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בין השנים 1918–1921, הוא ניהל את בית הספר לאומנויות של טביליסי, ועזר להפיכתה לאקדמיה הגאורגית לאומנויות יפות. בשנת 1922 הוא מונה לפרופסור במוסד, ולאחר מכן בשנת 1927 הוא מונה לתפקיד סגן רקטור האקדמיה.
באותם ימים היה הרינייבסקי מעורב בכל פרויקט תרבותי גדול; הוא היה חלק ממקימי מוזיאון ההיסטוריה של טביליסי והיה חבר בוועדה מיוחדת שפעלה להגן על המורשת התרבותית הגאורגית. הוא לימד פולקלור ואדריכלות כנסייתית והפיק אלבום של אקוורלים בשם "אדריכלות עתיקה של גאורגיה", וניתוח כולל של הלבוש המסורתי הגאורגי וספר לימוד על נקודות המבט החד־ממדיות ותאוריות של הצללים.
איוריו של הרינייבסקי הופיעו בקביעות בעיתונות הגאורגית ובמהדורות של סופרים גאורגים מובילים, במיוחד איליה צ'בצ'בדזה. הוא גם יצר את הקיר עם ציורי הדמויות הדתיות שבכנסיית כשוותי. הוא היה מעורב בפרויקט משותף של הקמת מבנה בנק האצולה הגאורגי (כיום משמש המבנה את ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה). הוא התנגד לתוכנית הרפורמות האידאולוגיות באקדמיה לאומנויות שקידמו השלטונות הסובייטים. בשנת 1937, בתקופת הטיהורים הגדולים, הוא נעצר והוצא להורג בירייה. הסטודיו של נהרס בידי אנשי הנ.ק.ו.ד., וחלק גדול מעבודתו אבד ללא תקנה.
Wings (תסרוקת)

אחד האנשים שהכי מזוהים עם התסרוקת היה הזמר ג'סטין ביבר, אשר השפיע רבות על העלייה בפופולריות של התסרוקת בסוף העשור הראשון של המאה ה-21
Wings היא סוג של תסרוקת בה מאפשרים לשיער לצמוח בגובה האוזניים או הכתפיים, כך שגלים נוצרים באופן טבעי בקצוות השיער.
התספורת הייתה פופולרית בקרב גברים צעירים בשנות ה-60 של המאה ה-20, שנות ה-70 של המאה ה-20, בעשור הראשון של המאה ה-21, ובתחילת העשור השני של המאה ה-21.
הפופולריות בקרב תתי-תרבויות של בני נוער

בתחילת שנות השישים של המאה ה-20 התסרוקת הפכה פופולרית בקרב בטניקים ובקרב גולשים רבים בארצות הברית. להקות רוק כמו הרולינג סטונס והביטלס העתיקו את המראה, אשר בעקבות כך הפך פופולרי בקרב צעירים רבים בעולם המערבי בעקבות הפלישה הבריטית. בארצות הברית התסרוקות היו גם פופולריות בקרב להקות כמו המאנקיז והבירדס.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, חזרה התסרוקת לאופנה, כאשר בין האישים שמזוהים ביותר עם התסרוקת נמנו זמרי הפופ ג'סטין ביבר והארי סטיילס.