stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יסמין הכחולה
הערות שוליים

1 2  יונתן גת, "יסמין הכחולה": וודי אלן אכזרי ומשובח, באתר nrg‏, 18 באוקטובר 2013
1 2  מאיר שניצר, "יסמין הכחולה": מסתבר שוודי אלן באמת משפיל נשים, "סופהשבוע", 16 באוקטובר 2013
↑  Susan King, 'Blue Jasmine': The strange history of the tune 'Blue Moon', Los Angeles Times, August 30, 2013
 Ivan Radford, 10 best music moments from Woody Allen films, Den Of Geek, September 30, 2013
1 2 3   אורי קליין, "יסמין הכחולה": ההפתעה הגדולה של וודי אלן, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2013
↑  יאיר רוה, "יסמין הכחולה", ביקורת, בבלוג הקולנוע "סינמסקופ", 18 באוקטובר 2013
| סרטים בבימויו של וודי אלן |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | מה חדש, טייגר לילי? ‏ (1966) • קח את הכסף וברח (1969)   |  |
| שנות ה-70 | בננות (1971) • כל מה שרצית לדעת על מין (ולא העזת לשאול) (1972) • ישנוני (1973) • אהבה ומלחמה (1975) • הרומן שלי עם אנני (1977) • רגשות (1978) • מנהטן (1979) |  |
| שנות ה-80 | אבק כוכבים (1980) • קומדיה סקסית של ליל קיץ (1982) • זליג (1983) • דני רוז האיש מברודוויי (1984) • שושנת קהיר הסגולה (1985) • חנה ואחיותיה (1986) • ימי הרדיו (1987) • ספטמבר (1987) • אישה אחרת (1988) • סיפורי ניו יורק (1989) פשעים ועבירות קלות (1989) |  |
| שנות ה-90 | אליס (1990) • צללים וערפל (1991) • בעלים ונשים (1992) • תעלומת רצח במנהטן (1993) • קליעים מעל ברודוויי (1994) • אל תשתו מהמים (1994) • אפרודיטה הגדולה (1995) • כולם אומרים אני אוהב אותך (1996) • לפרק את הארי (1997) • סלבריטי (1998) • מתוק ומרושע (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נוכלים בגרוש (2000) קללת אבן העקרב הירוקה (2001) • סוף הוליוודי (2002) • כל דבר אחר (2003) • מלינדה ומלינדה (2004) • נקודת מפגש (2005) • סקופ (2006) • חלומה של קסנדרה (2007) • ויקי כריסטינה ברצלונה (2008) • מה שעובד (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | כשתפגשי זר גבוה ומסתורי (2010) • חצות בפריס (2011) • לרומא באהבה (2012) • יסמין הכחולה (2013) • קסם לאור ירח (2014) • איש ללא הגיון (2015) • קפה סוסייטי (2016) • גלגל ענק (2017) • יום גשום בניו יורק (2019) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 53145067179766630622   WorldCat (עם VIAF): 53145067179766630622
נקמה כפולה

ערך זה עוסק בסרט אימה משנת 1983. אם התכוונתם לחידוש לסרט משנת 2009, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  מארק רוזמן
 הופק בידי:  מארק רוזמן ג'ון קלארק
 תסריט:  מארק רוזמן
 עריכה:  פול טרחו
 שחקנים ראשיים:  קייט מק'ניל איילין דייווידסון ג'ניס ווארד רובין מלוי הארלי ג'יין קוזאק
 מוזיקה:  ריצ'רד באנד
 צילום:  טים שורסטדט
 מדינה:  ארצות הברית
 חברה מפיצה:  Film Ventures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בינואר 1983
 משך הקרנה:  92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אימה, סרט סלאשר 
 תקציב:  $425,000
 הכנסות:  $10,604,986
 הכנסות באתר מוג'ו:   houseonsororityrow
 דף הסרט ב־IMDb
 
נקמה כפולה (באנגלית: The House on Sorority Row, בתרגום חופשי: הבית בְּשׁוּרַת אחוות הנשים) הוא סרט סלאשר אמריקאי בתקציב נמוך משנת 1983, אשר בוים ונכתב על ידי מארק רוזמן.
עלילה

7 בנות אחווה, ויקי, ליז, ג'יני, דיאן, מורגן, סטיבי וקייטי, מחליטות לערוך מסיבת סיום בבית האחווה שלהן, אך גברת דורותי סלייטר, אם הבית שלהן, מסרבת לאפשר להן לעשות זאת. כנקמה, מחליטות הבנות למתוח את גברת סלייטר, אך המתיחה יוצאת משליטה כאשר אם הבית נורית בטעות על ידי ויקי. הבנות מחליטות להסתיר את מה שקרה, ומסתירות את הגופה של אם הבית בתוך הבריכה שמאחורי בית האחווה. בעוד הן חושבות שהן נחלצו מהתסבוכת שהן נכנסו אליה, הן לא יודעות שמישהו צפה בהן וראה את כל המעשה.
צוות שחקנים

קייט מק'ניל - קתרין
איילין דייווידסון - ויקי
ג'ניס ווארד - ליז
רובין מלוי - ג'יני
הארלי ג'יין קוזאק - דיאן
ג'ודי דראגי - מורגן
אלן דורשר - סטיבי
לויס קלסו האנט - גברת דורותי סלייטר
כריסטופר לורנס - ד"ר נלסון בק
הפקה

"נקמה כפולה" צולם בבולטימור, מרילנד בשנת 1982, עם תקציב של $425,000 בלבד. בריאיון עם הבמאי מארק רוזמן, התגלה כי הביצועים של קלסו האנט מדובבים לחלוטין, שכן קולה נחשב "לא מפחיד" מספיק לתפקיד.
רימייק

באוקטובר 2008 החלו צילומי הסרט, בכיכובם של בריאנה אביגן, ליאה פייפס, רומר ויליס, ג'יימי צ'אנג, מרגו הרשמן, אודרינה פטרידג', ג'וליאן מוריס וקארי פישר בתור גברת קרנשו, אם הבית. את הסרט ביים סטיוארט הנדלר. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-11 בספטמבר 2009.
הפצה מחודשת

ב-6 ביולי 2021 יופץ הסרט מחדש בפורמט בלו-ריי, על ידי חברת "MVD Entertainment" (אנ'), במסגרת אוסף סרטים במהדורות רטרו שמפיצה החברה תחת הכותרת "MVD Rewind Collection". המהדורה החדשה כוללת שתי גרסאות של הסרט:
גרסה בהפרדה גבוהה, בפורמט 1080p וביחס גובה-רוחב של 1.78:1, עם צליל סטריאו באפנון דופק מקודד ליניארי 2.0.
גרסה חלופית עם סצנה שלפני כתוביות הפתיחה (אנ'), כפי שאישר אותה הבמאי, עם צליל מונו.
כמו כן, תכיל מהדורת הבלו-ריי את התוספות הבאות::
התייחסויות והסברים של הבמאי מארק רוזמן, והשחקניות איילין דייווידסון וקייט מק'ניל.
ראיונות עם רוזמן, השחקניות דייווידסון, מק'ניל והארלי ג'יין קוזאק, המלחין ריצ'רד באנד, והמפיק איגור קנטור.
הסצנה המקורית שלפני כתוביות הפתיחה.
טיוטות של סוף חלופי.
פרסומות טלוויזיה.
קדימון הקולנוע.
עבודות ציור לפעילות עצמית.
כרזה מיניאטורית לאספנים.
להדפסה הראשונה בלבד של המהדורה, יצורף כיסוי מגן לתקליטור בסגנון רטרו.
הערות שוליים

↑  הכנסות הסרט באתר Box Office Mojo
↑  IMDb - מיקומי הצילום של "נקמה כפולה"
↑  IMDb - תקציב הסרט של "נקמה כפולה"
↑  ריאיון עם הבמאי מארק רוזמן באתר The Terror Trap
↑  קארי פישר עשויה להצטרף לנקמה כפולה, שרה רולו, 18 בספטמבר 2008
1 2  Squires, John (March 9, 2021). ’80s Slasher ‘The House on Sorority Row’ Joining the MVD Rewind Collection With New Blu-ray Release. Bloody Disgusting. Retrieved March 10, 2021
סופיה ליליס

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 2002 (בת 22) קראון הייטס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 עיסוק:  שחקנית קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  מכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע 
 פרופיל ב-IMDb
 
סופיה ליליס (באנגלית: Sophia Lillis; נולדה ב-13 בפברואר 2002) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, המוכרת בעיקר מתפקידה בתור בוורלי מארש (אנ') בסרט "זה" (2017) ובהמשכו "זה: חלק 2" (2019), בתור ננסי דרו בסרט "ננסי דרו והבית המסתורי" (2019) ובתור גרטל בסרט "גרטל & הנזל" (2020).
קריירה

ליליס הופיעה לראשונה בסרט הקולנוע "37" בשנת 2016. היא שיחקה בתפקיד משנה בהפקה הבימתית של ג'ולי טיימור של המחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר, שצולמה בהופעה חיה.
תפקיד הפריצה של ליליס היה בשנת 2017, כששיחקה בתפקיד ראשי, בסרט האימה "זה", עיבוד לרומן של סטיבן קינג באותו השם. את הסרט ביים אנדי מושיאטי, שיחקו בו בין היתר ג'יידן מארטל, פין וולפהארד ויאט אולף, ביל סקושגורד, ג'ק דילן גרייזר, ג'רמי ריי טיילור, ושוזן ג'ייקובס. על תפקידה הייתה מועמדת לפרס בחירת הנוער לשנת 2018 בקטגוריית "הפריצה הנבחרת בסרט" ולפרס סאטורן. מאוחר יותר באותה שנה, היא גילמה את אחד מילדיהם של קריסטן בל ודאקס שפרד בקליפ של סיה לשיר Santa's Coming for Us.
בשנת 2018 הופיעה ליליס במיני סדרת הטלוויזיה "חפצים חדים" של HBO, בה גילמה את הגרסה הצעירה של קמיל פריקר, בגילומה של איימי אדמס בבגרותה. בשנת 2019, ליליס כיכבה בתור המתבגרת ננסי דרו בעיבוד הקולנועי של האחים וורנר, "ננסי דרו והבית המסתורי". בעוד שהסרט זכה לביקורות מעורבות עד חיוביות, הופעתה של ליליס זכתה לשבחים. מאוחר יותר ב-2019, היא שחזרה את תפקידה בתור בוורלי מארש בסרט "זה: חלק 2".
בשנת 2020, ליליס גילמה את גרטל בסרט האימה "גרטל & הנזל", עיבוד מחודש של המעשייה הנזל וגרטל. הסרט הכניס 22 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 5 מיליון דולר וזכה לביקורות חיוביות בדרך כלל מהמבקרים. בחודש שלאחר מכן, ליליס שיחקה בתפקיד הראשי בסדרה המקורית של נטפליקס, "זה מה שחסר לי עכשיו". מאוחר יותר באותה שנה, היא הופיעה עם פול בטאני וקולטון ראיין בסרט הקולנוע "דוד פרנק", שהוקרן בבכורה באמזון פריים בנובמבר 2020.
ליליס לוהקה לתפקיד לצד נעמי ווטס בסרט "The Burning Season" של קלייר מקארתי. היא לוהקה גם לסרט הקולנוע "Before I Sleep". במרץ 2021, פורסם שליליס לוהקה לתפקיד בסרט הקולנוע "מבוכים ודרקונים: כבוד בין גנבים".
ליליס לוהקה לתפקיד לצד סקרלט ג'והנסון וטום הנקס, לסרטו של וס אנדרסון "אסטרואיד סיטי", שייצא לאקרנים במהלך ב-2023.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | 37 | דבי ברנשטיין |  |
| 2017 | זה | בוורלי מארש (אנ') |  |
| 2019 | ננסי דרו והבית המסתורי | ננסי דרו |  |
| 2019 | זה: חלק 2 | בוורלי מארש הצעירה (אנ') |  |
| 2020 | דוד פרנק | בת' בלדסו |  |
| 2020 | גרטל & הנזל | גרטל |  |
| 2023 | אסטרואיד סיטי | שלי |  |
| 2023 | מבוכים ודרקונים: כבוד בין גנבים | דוריק |  |
| TBA | The Burning Season | סיליה |  |
| TBA | The Thicket |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | עקרות בית אמיתיות מניו יורק | עצמה |  |
| 2018 | חפצים חדים | קמיל פריקר הצעירה | מיני סדרה |
| 2020 | זה מה שחסר לי עכשיו | סידני נובאק | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 2020 | Acting for a Cause | הלן | פרק: "Jane Eyre" |
פילמוגרפיה > סרטים קצרים

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | The Lipstick Stain | אדי |  |
| 2016 | The Garden | לוק |  |
| 2017 | Tiny Mammals | סופיה |  |
סו נבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בפברואר 1968 (בת 56) אלג'יר, אלג'יריה 
 שם לידה:  Youcef Nabi 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  École nationale du génie de l'eau et de l'environnement de Strasbourg 
 
סוּ יוסף נָבִּי (בצרפתית: Sue Youcef Nabi; נולדה ב-13 בפברואר 1968) היא יזמית צרפתייה ילידת אלג'יריה העוסקת בתחום היופי. נבי היא המייסדת של קו טיפוח העור הטבעוני "אורוודה" (Orveda), שהושק ב-2017. קודם לכן היא עבדה 20 שנה בחברת לוריאל, שבמהלכן הייתה נשיאה של לנקום ושל לוריאל.
ביולי 2020 נבי מונתה לתפקיד מנהת כללית שלחברת היופי הרב-לאומית קוטי (יופי) (אנ').
בשנת 2023 היא השתכרה 149 מיליון דולר והייתה בין (מקום חמישי) שיאני שכר המנכ"לים בארצות הברית.
השכלה

לנבי תואר ראשון בהנדסה ותואר שני בניהול שיווק (1991).
קריירה > בלוריאל

בשנת 1993 החלה נבי לעבוד בחברת לוריאל כנציגת מכירות קמעונאיות של טיפוח השיער המקצועי "ז'אק דסאנג'" (Jacques Dessange) בדרום מערב צרפת, וכעבור שנה ב-1994 היא קודמה למנהלת המותג "מֶנֶן (Mennen). בין 1996 ל-2000 היא שימשה כמנהלת שיווק בחברה ואז מונתה לתפקיד מנהלת כללית של לוריאל בצרפת.
בשנת 2005, נבי מונתה לנשיאה עולמית של לוריאל וזכתה להצלחות רבות. היא ידועה בביטחון העצמי והכריזמה שלה. וכמי שמעורבת בשיווק ובפרסום של מוצרי החברה.
בשנת 2009, בגיל 41, נבי מונתה לנשיאה העולמית של לנקום, שבאותה עת היה מותג בדעיכה. היא הצליחה בתפקידה ושימשה בו עד ב-2013 ואז עזבה את חברת לוריאל.
קריירה > באורוודה

לאחר ההתפטרות, עברה נבי מפריז ללונדון ובהשראת הדאואיזם ומסע בריאות אישי שכלל נטורופתיה ואיור ודה, היא הקדישה 3 שנים לפיתוח של Orveda, קו טיפוח לעור שהוקם יחד עם שותפה העסקי, ניקולס וו (Nicolas Vu) והושק ב-2017.
קריירה > בקוטי

ביולי 2020, היא מונתה למנכ"לית "קוטי" (Coty) חברה אמריקאית, רב-לאומית שתחומי עיסוקה הם פיתוח, יצור ושיווק בשמים, קוסמטיקה וטיפוח שיער. ב-6 שנים שקדמו למינוי הוחלפו 4 מנכ"לים והחברה הייתה בקשיים.
פרטיים אישיים

נבי היא טרנסקסואלית. היא נולדה באלג'יר בשנת 1968, כבן לאב שהיה שר האנרגיה באלג'יר (מהנדס בהכשרתו וצייר כתחביבו) ואמא שהייתה מורה לצרפתית שמה היה יוסף ובבגרותה היא עברה ניתוח לשינוי המין ושינתה את שמה ל-סוּ.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  De La Horie, Marine. "Le bon génie de Lancôme". LePoint.fr. Le Point. נבדק ב-19 יוני 2024.
↑  ג'ף זומר, איך שלא מחשבים את זה, שכר המנכ"לים בארה"ב לא יודע גבולות, דה מרקר, 19 יוני 2024, עמ' 19
↑  Wendlandt, Astrid. "L'Oreal says president of Lancome resigns". Reuters. Reuters. נבדק ב-19 יוני 2024.
1 2  Omokolade Ajayi, Algerian-born French entrepreneur Sue Nabi makes $20.6 million in six days, Billionaires.Africa, ‏2024-01-11 (באנגלית)
↑  Our leaders & Executive Commitee - Coty, www.coty.com (באנגלית)
↑  Bloomberg - Are you a robot?, www.bloomberg.com
↑  Maria Hvorostovsky, Sue Nabi: Leadership Vision and Turnaround Plans at Coty, HVO website ready, ‏2020-09-09 (באנגלית)
↑  Beauté : Sue Y. Nabi, une patronne hors norme, Les Echos, ‏2021-02-25 (בצרפתית)
↑  Jean-Jacques Manceau, L’Incroyable Ascension De Sue Y. Nabi, Nommée DG de Coty, Forbes France, ‏2020-07-03 (בצרפתית)
31 באוקטובר

31 באוקטובר הוא היום ה-304 בשנה, (305 בשנה מעוברת) בשבוע ה-44 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 61 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

475 – פלביוס אורסטס מכתיר את בנו רומולוס אוגוסטולוס לקיסר. שנה אחרי כן מודח רומולוס על ידי אודואקר והופך לקיסר האחרון של האימפריה הרומית
802 – הקיסרית אירנה האתונאית מודחת מן השלטון ומוגלית לאי לסבוס; הקושרים מכתירים במקומה את שר האוצר ניקפורוס
1503 – יוליוס השני אפיפיור ה-216 לאחר מות פיוס השלישי
1517 – מרטין לותר, מייסד הנצרות הפרוטסטנטית, מפרסם את "95 התזות"
1756 – ג'קומו קזנובה נמלט מהכלא בוונציה
1864 – נבדה מצורפת כמדינה ה-36 בארצות הברית
1893 – ננעלת התערוכה העולמית של שיקגו (נפתחה ב-1 במאי)
1898 – מסע וילהלם השני לארץ ישראל: חנוכת כנסיית הגואל
1905 – ההפגנה המהפכנית הראשונה בסנקט פטרבורג
1914 – בריטניה וצרפת מכריזות מלחמה על טורקיה
1917 – קרב באר שבע – פרשים אוסטרלים וניו זילנדים מהכוחות הבריטיים כובשים את באר שבע מידי הצבא העות'מאני במסגרת מלחמת העולם הראשונה
1920 – רומניה מספחת את בסרביה
1922 – בניטו מוסוליני הופך לראש הממשלה הצעיר ביותר בהיסטוריה האיטלקית
1937 – ממשלת ספרד עוברת מולנסיה לברצלונה
1940 – מסתיים "הקרב על בריטניה" בין חיל האוויר המלכותי ללופטוואפה
1948 – מסתיים מבצע חירם שבסופו משיגה ישראל שליטה בגליל
1954 – תנועת "חזית השחרור הלאומי האלג'יראי" מתחילה במרד נגד השלטון הצרפתי
1956 – מלחמת סיני – בריטניה וצרפת מתחילות בהפצצת מצרים, במטרה לכפות עליה את פתיחת תעלת סואץ; במקביל, נפתח קרב המתלה
1959 – לי הארווי אוסוואלד מכריז במוסקבה שהוא לעולם לא יחזור לארצות הברית
1959 – ברית המועצות ומצרים חותמות על חוזה להקמת סכר אסואן
1961 – בברית המועצות, גופתו של יוסיף סטלין מסולקת מהמאוזוליאום של לנין
1967 – נגוין וון טיו מושבע לנשיאה הראשון של דרום וייטנאם
1968 – נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון מורה על הפסקת כל ההפצצות על צפון וייטנאם
1968 – מבצע הלם – פשיטה של צה"ל על שלושה יעדים בעומק מצרים
1975 – קווין מוציאים את הסינגל "רפסודיה בוהמית"
1980 – ממשלת הרפובליקה העממית של פולין מכירה בארגון העובדים "סולידריות"
1984 – ראש ממשלת הודו אינדירה גנדי נרצחת על ידי שני שומרי הראש הסיקים שלה. בנה רג'יב גנדי מושבע כמחליפה. בעקבות הרצח, פרצו בניו דלהי מהומות, בהן נהרגו כ־2,000 סיקים
1986 – דליקה פורצת במחסני קונצרן הכימיקלים סנדוז בבזל, שווייץ, גורמת לשפיכת כ-30 טונות חומרים רעילים לנהר הריין ויוצרת זיהום חסר תקדים לכל אורך הנהר
1989 – טורגוט אזאל נבחר לתפקיד נשיא טורקיה
1992 – הוותיקן מבטל רשמית את פסק דינו של גלילאו גליליי ומודה שכדור הארץ אינו סטציונרי
2000 – טיסה 006 של סינגפור איירליינס מתנגשת בציוד בנייה בעת ההמראה עקב טעות אנוש, 83 נהרגים
2014 – התרסקות רכב החלל VSS Enterprise מתרחשת, אדם אחד נהרג
2015 – טיסה 9268 של מטרוג'ט מתפוצצת מעל חצי האי סיני עקב פצצה שהוטמנה במטוס, 224 נהרגים
2017 – פיגוע הדריסה בניו יורק מתרחש, 8 נהרגים
2017 – לאחר 24 שנות שידור, נסגר ערוץ 2 ומוקמים במקומו שני ערוצים חדשים: קשת 12 ו-רשת 13
2019 – מתרחשת שריפת הרכבת בפקיסטן, 71 אנשים נהרגים
2020 – נחנך נמל התעופה הבינלאומי ברלין ברנדנבורג
2021 – נפתחה ועידת האומות המאוחדות לשינוי אקלים
נפטרו

932 – אל-מקתדר, הח'ליף העבאסי שמשל בבגדאד (נולד ב-895)
994 – וולפגנג מרגנסבורג, קדוש נוצרי (נולד ב-924)
1214 – אלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה (נולדה ב-1162)
1448 – יוחנן השמיני, קיסר האימפריה הביזנטית (נולד ב-1392)
1517 – פרא ברתולומאו, צייר איטלקי (נולד ב-1472)
1926 – הארי הודיני, קוסם ופעלולן יהודי (נולד ב-1874)
1984 – אינדירה גנדי, ראש ממשלת הודו (נולדה ב-1917)
1993 – פדריקו פליני, במאי קולנוע איטלקי (נולד ב-1920)
1993 – ריבר פיניקס, שחקן קולנוע יהודי-אמריקאי (נולד ב-1970)
2005 – אמריטה פריטם, סופרת, משוררת ומסאית הודית (נולדה ב-1919)
2006 – פיטר וילם בותה, נשיא וראש ממשלת דרום אפריקה (נולד ב-1916)
2008 – מרטין מוסקוביץ', מלחין, מעבד מוזיקלי, מנצח ומנהל מוזיקלי ישראלי (נולד ב-1938)
2011 – עלי סייבאו, הנשיא השלישי של ניז'ר (נולד ב-1940)
2018 – ישראל לרמן, סופר ילדים ישראלי (נולד ב-1923)
2018 – אשר קלדרון, מעצב גרפי, מאייר, צייר ומורה לעיצוב הגרפי ישראלי (נולד ב-1929)
2019 – יאניס ספנוס, מלחין יווני (נולד ב-1934)
2019 – יוסי חכם, כדורגלן ישראלי (נולד ב-1949)
2020 – שון קונרי, שחקן קולנוע בריטי ממוצא סקוטי (נולד ב-1930)
2020 – נורית שילה כהן, חוקרת ואוצרת אמנות רב-תחומית (נולדה ב-1949)
2020 – יהונתן בריק, כנר, ויולן ומורה לכינור וויולה ישראלי (נולד ב-1968)
2020 – אם אף דום, ראפר אמריקאי (נולד ב-1971)
2021 – פרנק פאראר, פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי (נולד ב-1929)
2021 – יעקב יהושע רוס, פילוסוף ישראלי וחוקר המחשבה הדתית והיהודית (נולד ב-1929)
2021 – אוסקר סירקוביץ'-סער, מהנדס בניין וחוקר ישראלי (נולד ב-1931)
2021 – קתרין טיזרד, פוליטיקאית ניו זילנדית שכיהנה בתפקיד ראש עיריית אוקלנד ובתפקיד המושלת הכללית של ניו זילנד (נולדה ב-1931)
2021 – אאורל ויינר, פרופסור לכלכלה, חבר הפרלמנט של רומניה מטעם פדרציית הקהילות היהודיות של רומניה ונשיא הקהילה היהודית ברומניה (נולד ב-1932)
2023 – אריה לבנון, מנצח, מלחין, מעבד ומנהל מוזיקלי ישראלי (נולד ב-1932)
2023 – קן מטינגלי, אסטרונאוט בתוכנית אפולו (נולד ב-1936)
חגים ואירועים החלים ביום זה

ליל כל הקדושים (הלוויין)
יום החיסכון הבינלאומי (אנ')
(Samhain) – ראש השנה הקלטי ובמספר דתות נאו-פאגאניות
יום הרפורמציה - חג פרוטסטנטי שמציין את תחילת הרפורמציה הפרוטסטנטית וראשית הפילוג בנצרות
30 באוקטובר – 1 בנובמבר
אוקטובר
לוח אירועים שנתי
95 התזות של מרטין לותר
כריסטופר קולומבוס
ג'ון קיטס
צ'יאנג קאי שק
מייקל קולינס
הודיני
אינדירה גנדי
קוטג' (מבנה)

איליה רפין, קוטג' אוקראיני (1880)
קוטג'ים טוריים בגרמניה.
קוטג'ים בשכונת רמות בבאר שבע. מימין קוטג' דו משפחתי, שרק חציו השמאלי הורחב במהלך השנים. משמאל, קוטג' שטרם הורחב. רמות הישנה נבנתה בתחילת שנות התשעים בחופזה, כדי לסייע בקליטת גל העלייה.
קוטג' הוא בית מגורים צמוד קרקע, עם חלקת גינה פרטית, לרוב בסביבה כפרית או בסביבה המדמה עצמה ככזו. קוטג' מאפשר לדיירים בו יותר פרטיות מאשר לדיירי בית משותף, אך פחות פרטיות מאשר לדיירי וילה.
בישראל

בישראל משתמשים בביטוי לתיאור בית מגורים הצמוד לאחד או יותר מגבולות המגרש שלו. בדרך כלל הוא נבנה בצמוד לבית מגורים זהה, או למספר בתים. בכך הוא נבדל מהווילה שהיא בית מגורים צמוד קרקע המוקף שטח אדמה.
קוטג' נפוץ הוא קוטג' דו-משפחתי: בית החולק קיר משותף עם בית אחד נוסף. בדרך כלל ייבנו בו זמנית על ידי קבלן אחד לפי תוכנית דומה. קוטג'ים חד ודו-משפחתיים, נפוצים בישראל, באזורי בנה ביתך.
קוטג' מסוג אחר הוא קוטג' טורי - בית צמוד קרקע אשר הוא חלק מקומפלקס הכולל לפחות שלושה בתים צמודי קרקע הצמודים זה לזה, ובנויים בשורה. בניגוד לבית טורי, בקוטג' טורי אין דירות מעל דירות אחרות ולכל דירה יש שטח גינה פרטי משלה.
בניית קוטג' במקום וילה מאפשרת שימוש יעיל יותר בקרקע, דבר אשר מוזיל את מחירו של הבית והופך אותו למוצר בר השגה עבור אנשים רבים יותר. הדבר נכון במיוחד, כשמדובר בקוטג'ים קטנים, שיש להם רישיונות להרחבת המבנה. זוג צעיר או עולים חדשים יוכלו הרבה פעמים להרשות לעצמם קנייה של קוטג' קטן בעיר ספר, תוך מחשבה, שכאשר הם יתבססו מבחינה כלכלית, הם ירחיבו את ביתם.
ישנם גם קוטג'ים הצמודים למגדלי מגורים. בדרך כלל זה משום, שבמקור היו במקום שני קוטג'ים והשכונה הייתה שכונה צדדית בעיר. לאחר שהעיר התפתחה והשכונה הפכה למרכזית, אחד מהם נהרס ותחתו נבנה מגדל מגורים.
בישראל > שיכוני שטיח

"שיכוני שטיח" הם דגם של שיכונים, שנבנה בישראל בסוף שנות החמישים, בעיקר בבאר שבע. שיכוני שטיח הם שיכונים של קוטג'ים טוריים, קטנים משמעותית מהמקובל, עם חצרות קטנות משמעותית מהרגיל (סך כל מגרש משפחתי פחות ממאה מטר מרובע, במקום רבע דונם, כמקובל), בהם החצרות מגודרות בקירות גבוהים ובין הקוטג'ים ישנם שבילים להולכי רגל, ברוחב שלושה מטרים. הקוטג'ים יכולים להיות חד קומתיים או דו קומתיים. בחלק מהמקרים, חלק מהקומה השנייה של הקוטג'ים, מקרה לסירוגין את השביל שבין הקוטג'ים. זו שיטת בנייה זולה ומהירה, עבור אוכלוסייה ענייה יחסית, על קרקע זולה, שלא הופכת את השיכון לשכונת מצוקה.
הערות שוליים

↑  שלוש תפישות של מקום בשיכון הציבורי של ישראל בשנות החמישים, הדס שדר, עמוד 378
↑  ערן טמיר – טאוויל, ערסיטקטורה, שיכון לדוגמה 2007 אוקטובר 21, 2007, 9
פייר קרדן

| --- | --- |

פייר קרדן, 2009
 לידה:  2 ביולי 1922 Sant'Andrea di Barbarana, איטליה 
 פטירה:  29 בדצמבר 2020 (בגיל 98) ניי-סיר-סן, צרפת 
 שם לידה:  Pietro Costante Cardin 
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 תקופת הפעילות:  1936–2020 (כ־84 שנים) 
 תפקיד:  UNESCO Goodwill Ambassador 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד (1996)  מסדר פרנציסק סקורינה (16 באוקטובר 2002)  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3  מפקד במסדר ההצטיינות הלאומי  עיטור הידידות (רוסיה)  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 חתימה:   
 pierrecardin.com/en/
 
עיצוב הפנים של מכונית 1972 AMC Javelin שעיצב קרדן
שמלה שעיצב קרדן, 1967
פייר קרדן (בצרפתית: Pierre Cardin; ‏2 ביולי 1922 – 29 בדצמבר 2020) היה מעצב אופנה צרפתי יליד איטליה. קרדן נודע בשל סגנונו האוונגרדי והעיצובים בהשראת עידן החלל (space age). הוא העדיף צורות ומוטיבים גאומטריים, לעיתים בניגוד למבנה גוף האישה. הוא קידם את אופנת היוניסקס, לעיתים באופן ניסיוני ולאו דווקא פרקטי. נודע גם בשל "שמלת הבועות" אותה הציג ב-1954. פייר קרדן התמנה לשגריר של רצון טוב של אונסק"ו ב-1991‏, וב-16 באוקטובר 2009 התמנה לשגריר של רצון טוב של ארגון המזון והחקלאות (FAO).
קריירה

קרדן נולד כפייטרו קרדן (Pietro Cardin) בסאן ביאג'ו די קלאלטה, ליד טרוויזו.
ב-1945 עבר לפריז, שם למד אדריכלות ועבד עם ז'אן פאקן. הוא עבד גם עם אלזה סקיאפארלי עד שנעשה המעצב הראשי של כריסטיאן דיור ב-1947, אבל פוטר מעבודתו בבית האופנה של כריסטובל בלנסיאגה.
ב-1950 הוא ייסד בית אופנה משלו.
פרסומו החל כאשר עיצב כשלושים תלבושות ל"מסיבת המאה", נשף מסכות בפאלאצו לאביה בוונציה, שהתקיים ב-3 בספטמבר 1951.
קרדן החל לעצב אופנה עילית ב-1953.
קרדן היה מעצב האופנה הראשון שעיצב בגדי יוקרה בשוק היפני, אחרי שסייר ביפן ב-1959.
באותה שנה גורש מהתאחדות האופנאים לאחר שהשיק קולקציית בגדים להמונים בעבור מחלקת הפרנטאן בפריז, אולם במהרה הושב לארגון. הוא פרש מהארגון ב-1966 והציג את הקולקציות שלו במקום משלו, "Espace Cardin", (נפתח ב-1971) בפריז, שם שכן בעבר "Théâtre des Ambassadeurs", ליד שגרירות ארצות הברית בעיר. "Espace Cardin" משמש גם לקידום כישרונות אמנותיים חדשים, כמו אנסמבלי תיאטרון ומוזיקאים. הוא גם חתם על חוזה עם חברת התעופה פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס לעצב מדים לצוותי מטוסיהם; המדים הוצגו ב-1966 וב-1971, והפכו ללהיט.
קרדן הרחיב את פעילותו לשווקים נוספים. הוא חתם על חוזה עם חברת המכוניות "אמריקן מוטורס"‏ (AMC) בעקבות הצלחתו של אלדו גוצ'י שעיצב את חללה הפנימי של המכונית המשפחתית "Hornet Sportabout". עיצובו הנועז והמוזר של קרדן "עם כמה מהאריגים והצורות הפרועים ביותר שנראו אי-פעם במכונית אמריקאית", נכלל בדגמי 1972 ו-1973 של AMC Javelins‏. המכירות המקוריות נאמדות ב-2,500 מכוניות יוקרה של muscle cars‏. ‏4,152 מכוניות AMC Javelin קיבלו צורות כפלים מרובות ונועזות בגוונים של אדום, שזיף, לבן וכסף כנגד רקע שחור. הייתה זו אחת המכוניות האמריקאיות הראשונות שהציעו עיצוב פנים חדש מאת מעצב אופנה ידוע. לרכב ג'וולין הוצמד גם סמל המעצב על הפגוש הקדמי. נכללה בו בחירה מוגבלת של צבעי חזית המכונית (אדום בוהק, לבן כשלג, כסף מבריק, כחול יהלום, ושזיף אדום) על מנת שיתאמו עם מראה הפנים הייחודי שלה.
קרדן היה חבר ב-"Chambre Syndicale de la Haute Couture et du Prêt-à-Porter" בין השנים 1953 ל-1993. כמו מעצבים אחרים, החליט קרדן ב-1994 להציג קולקציה רק למעגל מצומצם של לקוחות ועיתונאים נבחרים. אחרי הפסקה של 15 שנים, הוא הציג קולקציה חדשה לפני קבוצה של 150 עיתונאים בבית הבועה שלו בקאן.
עמיתו המעצב אנדרה אוליבר, שחבר אליו ב-1971, התמנה לאחראי על קולקציות האופנה העילית ב-1987, עד מותו ב-1993.
קרדן נפטר ב-29 בדצמבר 2020 בגיל 98.
מיזמים אחרים

קרדן רכש את מסעדת מקסים בפריז ב-1981, ופתח סניפים נוספים של המסעדה בניו יורק, בלונדון ובבייג'ינג (1983). רשת מלונות מקסים נכללת היום בין נכסיו. על שמו של קרדן קרויים מותגי מזון רבים.
ב-2001 קנה קרדן את חורבותיה של טירה בלאקוסט, ווקלוז שפעם התגורר בה המרקיז דה סאד. הוא שיפץ באופן חלקי את האתר וקיים בו מופעי מוזיקה. בין השאר הזמין להופעה ב-2003 את להקת הילדים הרקדנים הצ'צ'נית עטורת הפרסים "לובזאר", להציג את המופע המוזיקלי טריסטן ואיזולדה בו הופיעו במוסקבה.
הערות שוליים

↑  פייר קרדן באתר אונסק"ו
↑  ביוגרפיה של פייר קרדן באתר שלו
↑  עומר קוריישי, Pierre Cardin comes to PIA,
Dawn Newspapers, May 4, 2003,
↑  Mitchell, Larry G. (2000). AMC Muscle Cars. MotorBooks/MBI Publishing Company. pp. 55–56. ISBN 978-0760307618.
↑  Mays, James C. (2006). The Savvy Guide to Buying Collector Cars at Auction. Indy-Tech Publishing. p. 28. ISBN 9780790613222.
↑  Foster, Patrick. "Pierre Cardin Meets the Javelin" Hemming's Classic Car Magazine, #31, April 2007.
↑  איתי יעקב, מעצב האופנה פייר קארדן מת בגיל 98, באתר כלכליסט, 29 בדצמבר 2020
↑  Lichfield, John (2009-08-19), "Does Lacoste want the grand designs of Pierre Cardin? Non merci", The Independent,
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007422766905171  PLWABN: 9811766712905606  BIBSYS: 5084772  BNE: XX5630276  BnF: cb122668507 (data)  GND: 119359332  ICCU: RMRV013003  ISNI: 0000 0000 8070 4235  KulturNav: 87f96228-9899-47fd-a43f-7778d24c7406  LCCN: n85383617  LNB: 000268099  MusicBrainz: b510c209-2159-418c-8a12-7d3d7e6635be  NDL: 01095584  NGV: 7139  NKC: xx0086576  NLK: KAC202100466  NTA: 068715552  RERO: 02-A003076590  RKD: 248520  SNAC: w64n1g8c  SUDOC: 031456340  TePapa: 27949  ULAN: 500101312  VIAF: 5254149198374874940001   WorldCat (עם VIAF): 5254149198374874940001