stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוב שפילד
הערות שוליים

↑  COVER- Love Is a Mix Tape: Rolling Stone writer on love and loss in Charlottesville, www.readthehook.com (באנגלית)
↑  Blender Magazine | The Ultimate Guide to Music and More, web.archive.org, ‏21 באוגוסט 2013
↑  SPIN, Spin (באנגלית)
↑  She Lives in Song: Rob Sheffield (Grad ’91) documents love and grieving in ‘Mix Tape’ book, Virginia Magazine (באנגלית)
↑  Talking to Girls About Duran Duran, www.goodreads.com
↑  Turn Around Bright Eyes, www.goodreads.com
↑  On Bowie, www.goodreads.com
↑  Dreaming the Beatles, www.goodreads.com
↑  Rob Sheffield, Rob Sheffield, Rob Sheffield on the Beatles' Solo Wilderness Years, Rolling Stone, ‏24 באפריל 2017 (באנגלית)
↑  TV News Desk, Journalists on Beatles & More Receive Deems Taylor/ Virgil Thomson Awards, BroadwayWorld.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7062410  BnF: cb16140131j (data)  GND: 1019849665  ISNI: 0000 0000 7251 5979  LCCN: n2006035932  NDL: 001116283  NKC: jcu20221138491  NLK: KAC200902352  NTA: 40831639X  SUDOC: 132922800  VIAF: 77500537   WorldCat (עם VIAF): 77500537
ריקי פירס

| --- | --- |
 לידה:  19 באוגוסט 1959 (בן 65) דאלאס שבטקסס, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת רייס
 דראפט:  בחירה מספר 18, 1982 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 1982–1983  1983–1984   1984–1991   1991–1994   1994–1995   1995–1996   1996–1997   1997   1997   1997–1998:  דטרויט פיסטונס   סן דייגו קליפרס   מילווקי באקס   סיאטל סופרסוניקס   גולדן סטייט ווריורס   אינדיאנה פייסרס   דנוור נאגטס   שארלוט הורנטס   א.א.ק. אתונה   מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 השתתפות במשחק האולסטאר (1991)   פעמיים השחקן השישי של העונה (1987, 1990)
ריקי צ'ארלס פירס (באנגלית: Ricky Charles Pierce; נולד ב-19 באוגוסט 1959) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1982–1998. זכה פעמיים בפרס השחקן השישי של העונה כשחקן מילווקי באקס, וממוצעיו הכוללים ב-NBA הם 14.9 נקודות, 2.4 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק.
נעורים ומכללות

פירס נולד בעיר דאלאס שבטקסס, ולמד בגרלנד הסמוכה. בשנת 1978 החל ללמוד ב"מכללה קהילתית וואלה וואלה" שבמדינת וושינגטון, ושנה לאחר מכן עבר לאוניברסיטת רייס שביוסטון בה למד ושיחק עד שנת 1982. בעונתו השלישית והאחרונה באוניברסיטה קלע 26.8 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר "שחקן העונה של המחוז הדרום-מערבי" ("Southwest Conference Player of the Year").
קריירה מקצועית

פירס נבחר על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס בבחירה ה-18 של דראפט ה-NBA לשנת 1982.. לאחר עונת רוקי חלשה נשלח בטרייד לסן דייגו קליפרס, בה הראה ניצוצות כשקלע 9.9 נקודות בממוצע למשחק. לפני עונת 1984/1985 הועבר למילווקי באקס, במדיה שיחק ב-6 וחצי העונות הבאות וביסס את מעמדו כאחד משחקני הספסל הטובים בליגה. בעונת 1986/1987, השלישית שלו במילווקי, קלע פירס 19.5 נקודות למשחק כמחליפו מהספסל של פול פרסי, וזכה בפרס השחקן השישי של העונה. בעונת 1989/1990 זכה בשנית בפרס השחקן השישי לאחר שהוביל את קלעי קבוצתו עם שיא קריירה של 23.0 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו של אלווין רוברטסון, ועזר לבאקס להעפיל לפלייאוף בפעם ה-11 ברציפות.
בחציה הראשון של עונת 1990/1991 קלע 22.5 נקודות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר, אך מיד אחריו נשלח בטרייד לסיאטל סופרסוניקס בתמורה לקלע דייל אליס. ב-3 וחצי עונותיו בסיאטל המשיך פירס להציג יכולת גבוהה וקלע 18.5 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 1992/1993 הוביל את הקבוצה, לצד שון קמפ וגארי פייטון הצעירים, לשלב גמר המערב בו הפסידו לפיניקס סאנס בתוצאה 3–4. את העונה העוקבת סיימה סיאטל עם מאזן הניצחונות הטוב בליגה, 63–19, אך הודחה במפתיע כבר בסיבוב הפלייאוף הראשון, על ידי המדורגת השמינית דנוור נאגטס.
בעונות 1995 עד 1997 שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס, אינדיאנה פייסרס, דנוור נאגטס ושארלוט הורנטס, אך תפוקתו נחלשה כשקלע כ-10.6 נקודות למשחק בתקופה זו. בתחילת עונת 1997/1998 שיחק חמישה משחקים בקבוצת א.א.ק. אתונה היוונית, ולאחר מכן חזר למילווקי באקס במדיה שיחק עד סיום העונה, שהייתה האחרונה בקריירה שלו.
בעת פרישתו דורג במקום ה-13 בתולדות ה-NBA באחוזי קליעה מקו העונשין, עם 87.5%.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של פירס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של פירס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1982, באתר basketball-reference.com
↑  פירס נשלח בטרייד למילווקי, באתר הניו יורק טיימס, 30 בספטמבר 1984
↑  פירס נשלח בטרייד לסיאטל, באתר הניו יורק טיימס, 16 בפברואר 1991
↑  רשימת קלעי העונשין הטובים ב-NBA, נכון לשנת 1998, באתר basketball-reference.com
רודריק אוקונור

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1860 Castleplunket, אירלנד 
 פטירה:  18 במרץ 1940 (בגיל 79) Nueil-sur-Layon, צרפת 
 מקום לימודים:  אמפלפורת' קולג'  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן 
 זרם באמנות:  אסכולת פונט אוון 
 הושפע על ידי:  אימפרסיוניזם 
 
רודריק אוקונור ( באנגלית:Roderic O'Conor‏; 17 באוקטובר 1860 – 18 במרץ 1940) היה צייר אירי, שבילה חלק ניכר מהקריירה המאוחרת שלו בפריז וכחלק מאסכולת פונט-אוון. עבודתו של אוקונור מדגימה את ההשפעה האימפרסיוניסטית והפוסט-אימפרסיוניסטית.
ראשית חייו

נולד במילטאון, מחוז רוסקומון באירלנד, אוקונור למד בבית הספר מטרופוליטן ובאקדמיה המלכותית בהיברניאן בתחילת דרכו. אביו, רודריק ג'וזף אוקונור, פעל כשופט שלום ומונה לשריף בכיר של המחוז בשנת 1863. אמו, אלינור מרי, גדלה במשפחת בעלי אדמות ממחוז מית'. המשפחה עברה להתגורר בדבלין כשאוקונור עוד היה ילד. הוא למד במכללת אמפלפורת', וכמו חברו לכיתה, ריצ'רד מוינן, נסע לאנטוורפן לפני שעבר לפריז כדי לצבור ניסיון נוסף.  בהיותו בצרפת הוא הושפע מהאימפרסיוניסטים.
יצירה

בשנת 1892 אוקונור נסע לפונט-אוון שבבריטאני שם עבד בצמוד לקבוצת אמנים סביב הצייר פול גוגן, אתו התיידד. שיטת הציור שלו עם משיכות מכחול של צבעים מנוגדים מושפעת הרבה גם מואן גוך.
במרץ 2011 נמכרה יצירה של אוקונור תמורת 337,250 ליש"ט (383,993 אירו). נוף, שמן על בד, צויר על ידי אוקונור בדרום צרפת בשנת 1913 ונמכר בסותביס במחיר גבוה משמעותית ממחיר האומדן.
היחסים עם סומרסט מוהם

בתחילת המאה העשרים, אוקונור היה אחד מקבוצת הציירים, הסופרים והאינטלקטואלים שפקדו את צ'אט בלאן, מסעדה ברחוב ד'אודסה ליד גאר מונפרנאס בפריז, קבוצה שכללה את ג'רלד קלי, אליסטר קראולי וסומרסט מוהם הצעיר. אוקונור "לא אהב את מוהם, שלימים נזכר כי נוכחותו בשולחן נראתה כמי שעצבנה את האירי והוא היה צריך רק להעיר הערה כדי שאוקונור יתקוף אותה." מוהם נקם באוקונור באמצעותו שימוש בו כבסיס לשתי דמויות בדיוניות - אובריאן ב"הקוסם" וקלוטון ב "שעבוד אנושי". שני הדיוקנאות אינן מחמיאות: אובראיין הוא דמות של מפסידן שמרירותו עיקמה את נשמתו ולא סולח להצלחתם של אחרים ומכה בכל אמן כישרוני", ואילו קלוטון הוא "צייר ששמח מאוד כאשר הוא יכול למצוא קורבן לסרקזם שלו ". עם זאת, באמצעות אוקונור התעניין מוהם לראשונה בפול גוגן. סומסרט מוהם נסע לטהיטי ובסס את הרומן על חייו של גוגן.
חיים אישיים

בשנת 1933 התחתן אוקונור עם בת זוגו הנרייטה (רנה) הונטה, שלעיתים דגמה עבורו. בני הזוג התגוררו בצרפת ובספרד, עד למותו של אוקונור בביתם בצרפת.
הוא נפטר בנוייל-סור-ליאון, ב־18 במרץ 1940.
גלריה

נוף צהוב
ברטונית צעירה
פרחים על מפה
עירום
עירום מול מראה
אשה באדום
פונט אוון
שדה תירס
הערות שוליים

↑  Roderic O’Conor (1860 – 1940), National Gallery of Ireland (באירית)
↑  "Roderic O'Conor Biography"
↑  Campbell, Julian (1984). The Irish Impressionists, Irish Artists in France and Belgium 1850–1914. National Gallery of Ireland
↑  Aidan Dunne, Roderic O’Conor: Ireland’s great forgotten painter, The Irish Times (באנגלית)
↑  Calder, Robert (1990). Willie: The Life of W. Somerset Maugham. Mandarin
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007434465805171  AAG: 370  BnF: cb11970612z (data)  GND: 119008815  ISNI: 0000 0000 6641 7352  LCCN: n87902136  NTA: 107995808  RKD: 207767  SNAC: w65j4vmt  SUDOC: 027724514  TePapa: 1712  ULAN: 500012883  VIAF: 6582149296248080670004   WorldCat (עם VIAF): 6582149296248080670004
רפי ברקוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 66 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1976–1999 (כ־23 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
  מפקד טייסת 253   מפקד טייסת 69  ראש מחלקת אמצעי לחימה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל הצורפים, ראש אגף במשרד הביטחון
 
רפאל (רפי) ברקוביץ' (ברקו) (נולד ב-1958) הוא ראש המרכז למחקר גרעיני שורק. קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. בשירותו הצבאי היה מפקד וטייס קרב בחיל האוויר.
ביוגרפיה

ברקוביץ' נולד בישראל, בנם של חנה וארתור ברקוביץ', ניצולי השואה. למד בבית הספר אורט רמת גן במגמת מכניקה עדינה. ביולי 1976 התגייס לחיל האוויר וסיים קורס טיס ב-1978 במגמת קרב. באוקטובר 1980 נבחר להשתתף בקורס ההסבה הראשון של מטוסי ה-F-16 פייטינג פלקון שנקלטו בחיל. ב-28 באפריל 1981 רשם את הפלת הבכורה העולמית של מטוס ה-F-16, כאשר במהלך פטרול בשמי לבנון הפיל מסוק מי-8 של חיל האוויר הסורי בסמוך לשדה התעופה ריאק. במהלך מלחמת לבנון היה מדריך בבית הספר לטיסה ובהצבת חירום נלחם כטייס קרב בטייסת 117, טייסת F-16 בבסיס רמת דוד. ב-10 ביוני השתתף בקרב אוויר באזור אגם קרעון, הוא הפיל שני מטוסי מיג 23 ומטוס מיג 21 של חיל האוויר הסורי. בהמשך שירותו פיקד על טייסת 253, טייסת מטוסי F-16, כולל במהלך מלחמת המפרץ. פיקד על טייסת 69, טייסת מטוסי F-4 פנטום שעסקה במשימות צילום אוויר. תקופת פיקודו התקצרה עקב אירוע בטיחותי. לאחר מכן שירת כראש מחלקת אמצעי לחימה במטה חיל האוויר. השתחרר משירות הקבע ב-1999. הוא המשיך לשרת במילואים כטייס קרב עד 2012 ולאחר מכן כמדריך במגמת קרב בבית הספר לטיסה עד סוף 2018.
לאחר שחרורו כיהן כראש אגף במשרד הביטחון. בשנים 2007 עד 2012 כיהן כמנכ"ל חברת הצורפים. בתפקידו הבא כיהן כסמנכ"ל בכיר במטה הוועדה לאנרגיה אטומית. בנובמבר 2015 מונה למנהל המרכז למחקר גרעיני - שורק.
ברקוביץ' בעל תואר ראשון בהנדסת אווירונאוטיקה מהפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
הערות שוליים

↑  רפי ברקוביץ מונה למנהל המרכז למחקר גרעיני שורק (ממ"ג), אתר משרד ראש הממשלה, 22 בנובמבר 2015
רובי מקיואן

חבר רוברט "רובי" מקיואן (באנגלית: Robbie McEwen; נולד ב-24 ביוני 1972) הוא רוכב אופני כביש אוסטרלי בעבר, וכיום עיתונאי ופרשן בענף. מקיואן נחשב לאחד הרוכבים האוסטרלים הגדולים בכל הזמנים, ובתקופת שיאו בקריירה נחשב לאחד הספרינטרים החזקים בעולם. הוא ניצח שלוש פעמים בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס ו-12 קטעים במרוץ. בנוסף לכך, ניצח ב-12 קטעים גם בג'ירו ד'איטליה ו-7 קטעים בטור דה סוויס. במהלך הקריירה שלו ניצח בלמעלה מ-100 מרוצים מקצועיים.
ביוגרפיה

מקיואן נולד ב-24 ביוני 1972, בבריזביין שבקווינסלנד.
ביוגרפיה > רבובנק (1996–1999)

הקבוצה המקצוענית הראשונה של מקיואן הייתה רבובנק אליה הצטרף בשנת 1996. ב-1997 השתתף לראשונה בטור דה פראנס. ב-1998 השתתף שנית בטור דה פראנס וסיים שני בקטע בודד, מקיואן השתתף לראשונה בוואלטה אספנייה ולא בלט. ב-1999 ניצח לראשונה קטע בטור דה פראנס כשהוא מקדים את אריק צאבל בספרינט רב משתתפים.
ביוגרפיה > 2000 - 2001

ב-2000 הצטרף לקבוצת "פארם - פריטס". הוא השתתף לראשונה בג'ירו ד'איטליה אך לא בלט, בטור דה פראנס, סיים שני בקטגוריית הנקודות, כשמקדים אותו אריק צאבל. הוא סיים שני גם בקטע ה-20, כשמקדים אותו צאבל, מקיואן השתתף באולימפיאדת סידני וסיים במקום ה-19. ב-2001 עבר לקבוצת " דומו - פארם פריטס", אך לא הגיע להישגים בכירים.
ביוגרפיה > לוטו (2002 - 2008) > הניצחונות בקטגוריית הנקודות בטור דה פראנס

ב-2002 עבר לקבוצת לוטו (שינתה את שמה הרבה במהלך השנים) ורשם בעונה זו הצלחה רבה, כשהוא מנצח את מרוץ "אטואל דה בסז'" ומסיים רביעי באומלופ הט פולק. הוא ניצח שני קטעים בפריז - ניס ואת מרוץ סכלדפרייס. מקיואן הוסיף ניצחון בשני קטעים בג'ירו ד'איטליה, למרות ההישגים האלו, ההצלחה הכי גדולה שלו בעונה זו הגיעה בחודש יולי - כאשר ניצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, מקדים את אריק צאבל וסטיוארט אוג'ריידי ומנצח שני קטעים נוספים במרוץ. לאחר מכן ניצח את מרוץ "פריז–בריסל" וזכה במדליית כסף באליפות העולם, כשמקדים אותו מריו צ'יפוליני.
ב-2003 ניצח את מרוץ דווארס דור פלנדרן, ושני קטעים נוספים בג'ירו ד'איטליה. מקיואן ניצח קטע אחד בטור דה סוויס. בטור דה פראנס, סיים שני בקטגוריית הנקודות, כשמקדים אותו בן מדינתו, ביידן קוק בהפרש של 2 נקודות בלבד, באחת התחרויות הצמודות ביותר בהיסטוריה. את עונת 2004 פתח עם ניצחון ב-2 קטעים בטור דאון אנדר. הוא ניצח קטע אחד בג'ירו ד'איטליה ושניים בטור דה סוויס. בטור דה פראנס שיחזר מקיואן את הצלחתו במרוץ מ-2002, כשניצח בפעם השנייה בקטגוריית הנקודות כשהוא מקדים את תור הוסהובד. בנוסף לכך, ניצח מקיואן בשני קטעים במרוץ. מקיואן השתתף באולימפיאדת אתונה באותה שנה, וסיים שביעי במרוץ הכביש.
ב-2005 ניצח מקיואן את אליפות אוסטרליה באופני כביש, לאחר מכן ניצח בשלושה קטעים בטור דאון אנדר וקטע אחד בטור של קטר. מקיואן המשיך להצליח בג'ירו ד'איטליה, כשניצח שלושה קטעים. הוא ניצח עוד קטע אחד בטור דה סוויס ושלושה בטור דה פראנס, כשהוא מסיים שלישי בקטגוריית הנקודות. בספטמבר ניצח בתוך יומיים שני מרוצים חד צרפתיים, הראשון מביניהם היה פריז–בריסל והשני, למחרת, גרנד פרי דה פורמייה. בסוף העונה סיים במקום הרביעי בפריז–טור.
בעונת 2006 ניצח מקיואן קטע אחד בטור דה רומאנדי ושלושה בג'ירו ד'איטליה ובטור דה פראנס, כשבאחרון הוא גם מנצח את קטגוריית הנקודות בטור דה פראנס, ומציב את עצמו ליד שמות כמו אדי מרקס, דיאמולידין אבדוז'אפארוב, יאן ינסן ופרדי מרטנס בתור רוכבים שניצחו 3 פעמים בקטגוריית הנקודות. הוא ניצח את פריז–בריסל וסיים חמישי באליפות העולם. ב-2007 ניצח קטע בטור דאון אנדר, ובטירנו - אדריאטיקו. הוא סיים רביעי במילאנו - סן רמו ושישי בגנט - וולגם. מקיואן ניצח קטע בטור דה רומאנדי, בג'ירו ד'איטליה, ובטור דה סוויס. הוא ניצח בקטע גם בטור דה פראנס אך נטש את המרוץ לאחר שלא עמד במגבלת הזמן בקטע ה-8. הוא ניצח בקטע באנקו טור ושוב את מרוץ פריז–בריסל.
בעונת 2008 ניצח קטע בטור דה רומאנדי ושני קטעים בטור דה סוויס. הוא התחרה בטור דה פראנס, סיים שני בקטע ה-13 ושמיני בקטגוריית הנקודות. מקיואן ניצח את המרוץ החד יומי הגרמני, קלאסיקת ואנטפול ואת פריז–בריסל בפעם הרביעית ברצף.
ביוגרפיה > קטיושה (2009 - 2010)

ב-2009 עבר לקבוצת קטיושה הרוסית. ב-2010 סיים מקיואן ארבע פעמים במקום ה-4 בטור דה פראנס, וסיים חמישי בקטגוריית הנקודות. לאחר מכן, ניצח קטע באנקו טור.
ביוגרפיה > רדיושק (2011)

ב-2011 עבר לקבוצת רדיושק. ניצח קטע אחד בטור דה וואלני, וניצח את "טור דה וואלני פיקארדי".
ביוגרפיה > אוריקה גרין אדג' (2012)

בעונה האחרונה הקריירה שלו רכב עבור אוריקה גרין אדג', הוא לא הרבה להתחרות בעונה זו ולאחר הטור של קליפורניה במאי, פרש מרכיבה תחרותית.
לאחר הפרישה שימש כמנהל הקבוצה (אוריקה גרין אדג') בעונת 2012 ו-2013.
סגנון ספרינט

מקיואן נודע כספרינטר ערמומי ובעל יכולת טקטית. בשעה שקבוצות רבות יישמו את טקטיקת ה"רכבת" להובלת הספרינטר שלהם במטרה להביאו לעמדת ניצחון, השיג מקיואן חלק נכבד מניצחונותיו בסיוע של רוכב מוביל בודד או גם ללא כל סיוע קבוצתי בקילומטר האחרון במרוץ. הוא הצליח למצב עצמו בקדמת דבוקת הספרינטרים סמוך לקו הסיום על ידי רכיבה אינטליגנטית ואגרסיבית שנשענה על ניצול ה"רכבות" של קבוצות הספרינטרים החזקות.
חיים אישיים

מקיואן הוא פרשן ועיתונאי בענף. יש לו שני אחים ושלושה ילדים. הוא קיבל אות כבוד ממסדר אוסטרליה, בדרגת "חבר".
הערות שוליים

↑  Robbie McEwen - ProCyclingStats, procyclingstats.com
↑  Tour de France 2003, procyclingstats.com
מקיואן לאחר ניצחונו בקטע השלישי של טור דה רומאנדי 2008
רפי הר-לב

| --- | --- |
רפי הר-לב, 2003
רפי הר-לב, 2003
 לידה:  13 בספטמבר 1933 נתניה
 פטירה:  26 במאי 2010 (בגיל 76) רמת השרון
 מקום קבורה:  בית הקברות מורשה 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1952–1977 (כ־25 שנים)
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס קרב   מפקד טייסת 116   מפקד טייסת 119  ראש ענף מבצעים    מפקד בסיס חצור  ראש להק אוויר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
 צל"ש מפקד מחלקת אוויר (צל"ש מח"ט)
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל אל על, יו"ר דירקטוריון ארקיע
 הנצחה
 מטוס על שמו של חברת ארקיע
 
רפי (רפאל) הר-לב (13 בספטמבר 1933 – 26 במאי 2010) היה מנכ"ל אל על במשך 14 שנה ויו"ר הדירקטוריון של ארקיע. שירת שנים רבות בחיל האוויר הישראלי והתקדם עד דרגת תת-אלוף, שימש כראש להק המודיעין בעת מלחמת יום הכיפורים.
קורות חייו

הר-לב נולד בנתניה ועבר בילדותו לתל אביב שם גר עד גיוסו לצה"ל.
ב-1952 התגייס לצה"ל והוא בוגר קורס טיס מס' 13 של חיל האוויר. במרץ 1959 מונה הר-לב לתפקיד מפקד טייסת 113, טייסת קא"ם (קורס אימון מבצעי), והיה הטייס הצעיר ביותר שנשא בתפקיד זה עד היום. במאי 1959 זכה לצל"ש מראש מחלקת אוויר על פעילויות שביצע כטייס קרב. בשנת 1961 יצא עם משלחת גדנ"ע אוויר לארצות הברית. באוקטובר 1961 מונה למפקד טייסת 116, טייסת מיסטרים בתל נוף. בשנים 1963 עד 1965 שירת כמפקד טייסת 119 שהפעילה מטוסי מיראז' 3. בשנת 1966 מונה לראש ענף מבצעים במטה חיל האוויר וכיהן בתפקיד עד 1969. הוא מילא תפקיד זה במהלך מלחמת ששת הימים וניהל מבור השליטה של החיל את מבצע מוקד להשמדת חיילות האוויר הערביים. לאחר המלחמה מונה כמינוי זמני, לעוזר ראש להק אוויר למבצעים בדרגת אלוף-משנה, יצא ללימודים באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בארצות הברית. ביוני 1970 התמנה למפקד בסיס חצור ובאפריל 1973 מונה לראש להק המודיעין, תפקיד בו כיהן במלחמת יום הכיפורים. בקיץ 1975 מונה לראש להק אוויר.
ב-1977 השתחרר הר-לב והתמנה לתפקיד משנה למנכ"ל אל על ולאחר התפטרות מוטי הוד ביולי 1979, מנכ"ל בפועל. לאחר שנתיים וחצי עזב לאחר שלא קיבל מינוי של קבע כמנכ"ל החברה ופנה לעסקים פרטיים, כיועץ בתחום התעופה ושותף בסוכנות נסיעות. ב-1982, כשאל על החלה לעבוד תחת כונס נכסים, מונה הר-לב למנכ"ל החברה, תפקיד בו שימש עד 1996. בתקופתו החברה החלה להרוויח והתרחבה באופן משמעותי.
לאחר שעזב את אל על פנה שוב לעסקים פרטיים, בין השאר נכנס כשותף בחברת התעופה אירואל. באוקטובר 2005 מונה על ידי נאמן ארקיע ליו"ר ומנכ"ל החברה, וקידם את מכירתה לידי האחים נקש. בקיץ 2008 עזב את ארקיע והחל לעבוד כיועץ מיוחד לחברת אל על.
הר-לב היה המנכ"ל הראשון של מכון פישר למחקר אסטרטגי אוויר וחלל.
רפי הרלב נישא לשרה ב-1956 ולזוג נולדו שלושה ילדים. נפטר במאי 2010 לאחר שחלה במחלת הסרטן. בשנת 2014 חברת ארקיע כינתה מטוס (רישום 4X-EMB) על שמו.
הערות שוליים

↑  סרן רפאל הרלב, באתר הגבורה
↑  משלחות של גדנעי־אויר ייצאו לארה"ב ולתורכיה, דבר, 19 ביולי 1961
↑  עדות רפי הר-לב בפני ועדת אגרנט, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
↑  רפאל הר־לב משנה למנכ"ל "אל-על", דבר, 30 באוקטובר 1977
↑  ,ארקיע' נמכרה לחב' 'כנף', מעריב, 17 בפברואר 1980
↑  היעד: 20% צמצום בעובדים ובשכר, מעריב, 28 באוקטובר 1982
↑  דרור מרום, ‏מקלות בגלגלי המטוסים, באתר גלובס, 25 ביולי 1999
↑  דליה טל, ‏רפי הר-לב חוזר לניהול בענף התעופה: מונה ליו"ר ארקיע, באתר גלובס, 19 באוקטובר 2005
קתרין מקינון

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1946 (בת 78) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדע המדינה, שיוויון מגדרי, לימודי מגדר, genocide studies 
 מקום לימודים:  מכללת סמית'  בית הספר למשפט של ייל  אוניברסיטת ייל 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט דאל 
 מוסדות:  אוניברסיטת יורק (1988–1989)  אוניברסיטת מינסוטה (1982–1984)  בית הספר למשפטים בהרווארד  בית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  מדליית וילבור קרוס (1995)  מדליית קולג' סמית (1991)  Corresponding Fellow of the British Academy (2024) 
 
קתרין אליס מקינון (באנגלית: Catharine Alice MacKinnon; נולדה ב-7 באוקטובר 1946) היא פרופסור מן המניין למשפטים באוניברסיטת מישיגן ופעילה פמיניסטית, שהשפיעה עמוקות על החקיקה המשפטית, ההגות והפעילות בתחום זכויות הנשים.
ביוגרפיה

קתרין מקינון נולדה למשפחה מבוססת במינסוטה. אימה היא אליזבת ולנטין דייוויס ואביה ג'ורג' אי מקינון היה עורך דין, חבר קונגרס רפובליקאי (בשנים 1949-1946) ושופט בבית המשפט לערעורים של ארצות הברית מ-1969 עד 1995 (מונה על ידי ריצ'רד ניקסון). למקינון שני אחים צעירים ממנה.
מקינון למדה במכללת סמית', מכללה לנשים ואחת מ"שבע האחיות" (קבוצת מכללות נשים שמקבילה במובן מסוים לליגת הקיסוס), בה למדו גם אימה וסבתה. היא סיימה תואר ראשון בהצטיינות בממשל ב-1969. לאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטת ייל וקיבלה תואר ב-1977, ומאוחר יותר דוקטורט במדע המדינה, אף הוא מאוניברסיטת ייל, בשנת 1987. כיום היא מכהנת כמופקדת הקתדרה ע"ש אליזבת אי לונג בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת מישיגן וכפרופסורית אורחת בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת שיקגו.
נבחרה כחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2005. במאי 2008 קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מן האוניברסיטה העברית בירושלים.
בנובמבר 2008 מונתה כיועצת לענייני מגדר של התובע של בית הדין הפלילי הבינלאומי.
רעיונותיה

ניתן לחלק את רעיונותיה של מקינון לשלושה חלקים:
הטרדה מינית
פורנוגרפיה
משפט בינלאומי
היא אף הקדישה תשומת לב לתאוריה ומתודולוגיה.
רעיונותיה > הטרדה מינית

מקינון החלה להתעניין בסוגיות הנוגעות להטרדה מינית כאשר שמעה שעוזרת מינהלה באוניברסיטת קורנל התפטרה לאחר שסירבו להעבירה כשהיא התלוננה על ההתנהגות המטרידה מצד הממונה עליה, ונמנעו ממנה הטבות של מובטלת מכיוון שהיא התפטרה בשל סיבות "אישיות".
ב-1977, במהלך לימודיה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ייל, כתבה מקינון נייר עמדה על הנושא של הטרדה מינית לפרופסור תומאס אמרסון. שנתיים לאחר מכן, פרסמה מקינון את Sexual Harassment of Working Women (הטרדה מינית של נשים עובדות), שם היא טוענת שהטרדה מינית היא סוג של אפליה מינית, תחת פרק מס' 7 של חוק זכויות האזרח מ-1964.
בספרה טוענת מקינון כי הטרדה מינית היא אפליה מינית מכיוון שהמעשה מעצים את חוסר השוויון החברתי של נשים לעומת גברים (ראו לדוגמה עמ' 166-118; 174). היא מבחינה בין שני סוגים של הטרדה מינית (ראו עמ' 42-32): האחד הוא "דבר תמורת דבר", והכוונה היא להטרדה מינית שבה נעשים כנועים תמורת אפשרות תעסוקה (עמ' 32); והשני הוא מצב קבוע של הטרדה בעבודה (עמ' 32). בשנת 1980 עקבה הוועדה להזדמנות תעסוקה שווה אחר הרעיון שהתוותה מקינון, ואימצה הנחיות האוסרות על הטרדה מינית, הן על בסיס "דבר תמורת דבר" והן ביחס להטרדה היוצרת סביבת עבודה עוינת.
ב-1984 קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית במשפט Meriter Saving Bank v. Vinson, שהטרדה מינית עלולה להפר את החוקים נגד אפליה מינית. בעניין מריטר הכיר בית המשפט גם בהבחנה בין הטרדה מינית של "דבר תמורת דבר" לבין הטרדה של סביבת עבודה עוינת. מקינון חזרה במאמר משנת 2002 על דבריו של ויליאם רנקוויסט, השופט דאז, שכתב את פסק דין שהתקבל פה אחד: "אין צל של ספק, שכשמנהל מטריד מינית כפופה לו בשל מינה, הרי שמדובר באפליה על בסיס מיני".
ספרה של מקינון הטרדה מינית במקום העבודה: מקורה של אפליה מינית, הוא ספר החוק האמריקני השמיני המצוטט ביותר מאז 1978, לפי מחקר שפרסם פרד שפירו בינואר 2000.
רעיונותיה > פורנוגרפיה

בשנת 1980 לינדה בורמן (שהופיעה בסרט הפורנוגרפי גרון עמוק כ"לינדה לאבלייס") סיפרה שבעלה לשעבר, צ'אק טריינור, אילץ אותה באופן אלים להשתתף בסרט זה וסרטים פורנוגרפיים נוספים. בורמן שטחה את האשמותיה במסיבת עיתונאים, ביחד עם מקינון, חברות נשים נגד פורנוגרפיה, והסופרת הפמיניסטית אנדריאה דבורקין, שהביעו את תמיכתן. לאחר מסיבת העיתונאים נועדו דבורקין, מקינון, גלוריה סטיינם ובורמן והחלו לדון באפשרות השימוש בחוק זכויות האזרח הפדרלי על מנת לתבוע נזיקין מטריינור ומיוצרי "גרון עמוק". לינדה בורמן התעניינה אולם נסוגה מכך לאחר שסטיינם גילתה כי חל על התביעה חוק ההתיישנות (Brownmiller 337).
מקינון ודבורקין המשיכו לנסות לגייס את זכויות האדם כגישה אפשרית למלחמה בפורנוגרפיה. מקינון התנגדה לטיעונים מסורתיים נגד הפורנוגרפיה, בהתבסס על טענות של מוסריות התמימות המינית. כמו כן היא התנגדה לשימוש בחוק המסורתי של מעשה מגונה פלילי, על מנת לדכא את הפורנוגרפיה. במקום להוקיע את הפורנוגרפיה בשל הפרת "אמות מידה קהילתיות" של הגינות מינית או צניעות, אפיינו מקינון ודבורקין את הפורנוגרפיה כצורה של אפליה מינית, ותרו אחר הדרך להעניק לנשים את הזכות לתבוע נזק תחת חוק זכויות האזרח.
ב-1983 שכרה ממשלת העיר מיניאפוליס את מקינון ודבורקין על מנת לנסח את חוק זכויות האזרח האנטי-פורנוגרפי, כתיקון לחוק זכויות האזרח של עיריית מיניאפוליס. התיקון הגדיר את הפורנוגרפיה כהפרת זכויות אזרח נגד נשים, ואיפשר לנשים שטענו כי נגרם להן נזק מפורנוגרפיה לתבוע את המפיקים והמפיצים עבור נזקים בבית משפט אזרחי. החוק עבר פעמיים במועצת העיר מיניאפוליס, אולם ראש העיר הטיל עליו וטו. גרסה אחרת של החוק עברה באינדיאנפוליס שבאינדיאנה ב-1984.
מקינון המשיכה לתמוך בגישת זכויות האזרח בכתיבתה ובפעולותיה ותמכה בפמיניסטיות אנטי-פורנוגרפיות, שארגנו מאוחר יותר מסע תעמולה בקיימברידג' שבמסצ'וסטס (1985) ובבלינגהאם שבוושינגטון (1988), על מנת להעביר גרסאות של החוק באמצעות מצביעים.
מקינון אף כתבה בכתב העת "חוק החירויות האזרחיות של זכויות האדם" ב-1985: "אם אתם סבורים שרוב הנשים נשאלו לגבי השתתפותן בפורנוגרפיה, התבוננו מקרוב מפעם לפעם על הברכיים החשופות, החבלות, המלקות מההצלפות, השריטות, החתכים העמוקים. רבים מהם אינם מדומים. דוגמנית של פורנוגרפיה קלה יחסית אמרה: "אני יודעת שהתנוחה נכונה ברגע שהיא כואבת". נראה שחשוב מאוד לצופים שהאירועים בפורנוגרפיה יהיו אמיתיים. בגלל סיבה זו נהפכת הפורנוגרפיה כמניע לרצח, כמו בסרטי "סנאף", שבהם מישהו מעונה למוות על מנת לעשות סרט מין. הם קיימים."
מקינון ייצגה את לינדה בורמן מ-1980 עד למותה (של בורמן) ב-2002.