stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאקוב ינקטו
הערות שוליים

↑  ינקטו לא שיחק אף משחק בליגה, ועכשיו הכישרון מסלביה נמכר לאודינזה
↑  ינקטו מצטרף לסמפדוריה בהשאלה
↑  ינקטו חזר לסרייה א', וישחק עם קליארי
↑  הציוץ ובו ההודעה
↑  "לא רוצה להסתתר יותר - אני הומוסקסואל", באתר ONE‏, 13 בפברואר 2023
| נבחרת צ'כיה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואצליק •  2 קדראבק •  3 צ'לוסטקה •  4 בראבץ •  5 צופאל •  6 קאלאס •  7 ברק •  8 דרידה •  9 הולש •  10 שיק •   11 קרמנצ'יק •  12 מסופוסט • 13 שבצ'יק •  14 ינקטו • 15 סוצ'ק • 16 מנדוס • 17 זימה • 18 בוריל • 19 הלוז'ק • 20 וידרה • 21 קראל • 22 מאתיו • 23 פבלנקה • 24 פקהארט • 25 פשק • 26 סאדילק • מאמן: שילהאבי |  1 ואצליק •  2 קדראבק •  3 צ'לוסטקה •  4 בראבץ •  5 צופאל •  6 קאלאס •  7 ברק •  8 דרידה •  9 הולש •  10 שיק •   11 קרמנצ'יק •  12 מסופוסט • 13 שבצ'יק •  14 ינקטו • 15 סוצ'ק • 16 מנדוס • 17 זימה • 18 בוריל • 19 הלוז'ק • 20 וידרה • 21 קראל • 22 מאתיו • 23 פבלנקה • 24 פקהארט • 25 פשק • 26 סאדילק • מאמן: שילהאבי | צ'כיה |
ז'אקרי

מרד הז'אקרי היה התקוממות איכרים רחבת היקף שפרצה בצרפת ב-1358, בתקופת מלחמת מאה השנים בין צרפת לממלכת אנגליה, וזכורה כאחת ממרידות האיכרים הקשות שהכירה המדינה בתולדותיה. מקור השם "ז'אקרי": כינוי נלעג לאיכר – "ז'אק התם", ששורשו במושג "jacque" – מדי הקרב הבלויים שלבש האיכר בצאתו למלחמה. בראש האיכרים המורדים עמד גיום קאל, בן פיקרדיה.
לקריאה נוספת

ברברה טוכמן, ראי רחוק: המאה ה-14 הרת הפורענויות, תרגמה מאנגלית כרמית גיא, הוצאת דביר, תל אביב תשנ"ה, 1995.
אוקטובר (כתב עת)

| --- | --- |

 תאריכי הופעה:  1924–הווה (כ־100 שנה) 
 שפה:  רוסית 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 ISSN:  0132-0637
 
גליונות של הירחון, 2016
אוקטובר (ברוסית: Октябрь) הוא ירחון ספרותי הרואה אור מאז 1924 בברית המועצות וברוסיה שלאחר התפרקות ברית המועצות.
היסטוריה

כתב העת נוצר על ידי קבוצת סופרים ומשוררים בשם "אוקטובר" (על שם מהפכת אוקטובר) וגיבש קו קומוניסטי המקורב לתכתיבי המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. בשנותיו הראשונות היה ביטאון איגוד הכותבים הפרולטרים במוסקבה ולאחר מכן השתייך לאיגוד היוצרים של ברית המועצות. גם בתקופה הקשוחה פחות, ההפשרה של חרושצ'וב, שמר הכתב העת על קו סטליניסטי נוקשה.
בין היתר פורסמו בירחון יצירות מאת סרגיי יסנין, ולדימיר מאיאקובסקי, מיכאיל זושצ'נקו, אנדריי פלטונוב, ארקדי גאידר, אלכסנדר טברדובסקי, קונסטנטין פאוסטובסקי, אלכסיי טלסטוי וולנטין קטייב. כן פורסמו תרגומי שירה כגון יצירות מאת ליון פויכטוונגר, אנרי ברביוס, רומן רולן, תאודור דרייזר, מרטין אנדרסן נקסה, היינריך מאן ועוד, שנודעו בהשקפת עולם סוציאליסטית.
החל משנות השבעים פורסמו גם יצירות ליברליות יותר, אך עדיין היטב בתחומי המותר לפי תכתיבי המפלגה. כך התפרסמו בירחון מיצירות אנטולי ריבקוב, בלה אחמדולינה, אנדריי ווזנסנסקי, יבגני יבטושנקו ועוד.
בתקופת הגלאסנוסט החלו להתפרסם בירחון יצירות שהיו אסורות בברית המועצות, כגון "חיים וגורל" מאת וסילי גרוסמן, שהתפרסם רק ב-1988, אף שחובר כעשרים שנה קודם לכן או המחזה "אדם וחוה" מאת מיכאיל בולגקוב ואף יצירות מאת דיסידנטים כאנדריי סחרוב, אנה אחמטובה, אלכסנדר גאליץ' ואנטון דניקין. כן ראו אור באותה עת יצירות מאת גולים רוסים שהיו אסורים בפרסום כוולדימיר נבוקוב, סרגיי דובלטוב ואחרים. באותה עת, עוד טרם התפרקות ברית המועצות, הפך הירחון לכתב העת הראשון שקיבל מימון ממשלתי ללא התערבות בתכנים וסימל את עידן הפרסטרויקה וחופש הביטוי. להגדרה זו הוביל מכתב תמיכה פומבי בירחון שחיברו מספר אנשי רוח, בהם דמיטרי ליכצ'וב, אולג יפרמוב, מארק זכארוב ואלפרד שניטקה.
לאחר התפרקות ברית המועצות המשיך הירחון להופיע.
תכנים

כתב העת מפרסם סיפורים בהמשכים, פואמות, סקירות וביקורת ספרות וקולנוע. זהו כתב העת החשוב ביותר בתחום הקולנוע הסובייטי.
Thank You Aimee

| --- | --- |

 שיר בביצוע טיילור סוויפט
 מתוך האלבום The Tortured Poets Department: The Anthology
 יצא לאור:  19 באפריל 2024
 תאריך הקלטה:  2022–2023
 סוגה:  מוזיקה פופולרית 
 שפה:  אנגלית
 אורך:  4:23
 חברת תקליטים:  ריפבליק רקורדס
 כתיבה:  טיילור סוויפט, ארון דסנר
 לחן:  טיילור סוויפט, ארון דסנר 
 הפקה:  טיילור סוויפט, ארון דסנר, ג'ק אנטונוף
 
"Thank You Aimee" (מעוצב כ-"thanK you aIMee"; בעברית: "תּוֹדָה לָךְ אֵיּמִי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. את השיר הוציאה ב-19 באפריל 2024 לאור חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה ה-24 מתוך מהדורתו המורחבת, The Anthology Edition, של אלבומה ה-11 של סוויפט, The Tortured Poets Department.
רקע

ב-21 באוקטובר 2022 פרסמה סוויפט את אלבומה העשירי, Midnights, שזכה להצלחה אדירה והפך למוקד התעניינות גדול בקרב כלי התקשורת בעולם. ביום הראשון לצאתו הושמע כ-186 מיליון פעמים בספוטיפיי – שיא כל הזמנים. בשנת 2023 הוציאה את Speak Now (Taylor's Version) ואת 1989 (Taylor's Version) כחלק מפרויקט הקלטת כל ששת אלבומיה הראשונים מחדש עקב מחלוקת המאסטרס שלה עם חברת התקליטים ביג משין רקורדס. ב-4 בפברואר נערך טקס פרסי גראמי ה-66 בו הועמד Midnights לכמה פרסים שונים. כמה ימים לפני הטקס שינתה סוויפט את תמונת הפרופיל שלה ברשתות החברתיות לתצלום בשחור-לבן. מעריצים רבים סברו כי היא עתידה להכריז על מועד הוצאתו של Reputation (Taylor's Version), ההקלטה החוזרת של אלבום האולפן השישי שלה, Reputation‏ (2017), שאופיין באותם צבעים. בד בבד הייתה באתר האינטרנט של סוויפט מעין תקלה, שדיווחה על קוד HTTP‏ 321. בנוסף, נרשם על הצג קוד שגיאה אחר בשם "hneriergrd", שפוענח מאוחר יותר על ידי הסוויפטיז בתהליך אנגרמה כ-"Red herring", מונח המתאר אדם שמנסה להסיח את דעת הקהל מפתרון הבעיה האמיתית. קוד המקור של האתר היה בג'יבריש.
בטקס פרסי גראמי ה-66 זכתה סוויפט בשני פרסים עבור "אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר" ו"אלבום השנה". בנאום הזכייה הראשון שלה הכריזה על תאריך צאתו של The Tortured Poets Department, וסיפרה כי היא עבדה על יצירתו עוד מ-2022. עטיפתו הרשמית הועלתה לחשבונות השונים שלה ברשתות החברתיות יחד עם צילום של פתק לבן בכתב יד, אשר שילב תרגומים לאנגלית מקוד המקור של אתר האינטרנט ה"תקול" שלה:
וכך אני בודקת את כל ההוכחות / סמל האצולה המוכתם שלי / המוזות שלי נרכשו כמו חבורות / הקמעות והקסמים שלי / צלילי הטיקטוק של פצצות האהבה / הוורידים שלי התמלאו בדיו שחור כזפת / הכל הוגן באהבה ובשירה...

בכבוד רב, יושבת ראש מחלקת המשוררים המעונים.
ב-19 באפריל הכריזה סוויפט בהפתעה על פרסומו של The Tortured Poets Department: The Anthology, אלבום המשך ל-The Tortured Poets Department.‏ "Thank You Aimee" הוכלל בגרסה זו כרצועה ה-24.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 29  |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 43  |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 28  |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 23  |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 21  |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 4  |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 29  |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 25  |  |
פרוטוגנתוזאורוס

| פרוטוגנתוזאורוס> תקופה |
| --- | --- |
יורה תיכון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: איהלופיים
סוג:: פרוטוגנתוזאורוס
מין:: Protognathosaurus oxyodon
שם מדעי
 Protognathosaurus

פרוטוגנתוזאורוס (שם מדעי: Protognathosaurus; מילולית: "לסת לטאה קדומה") הוא סוג של דינוזאור זאורופוד פרימיטיבי שהתקיים במשך היורה התיכון.
הממצאים המאובנים שלו התגלו בתצורות שקסימיאו (Shaximiao Formation) שבסצ'ואן, סין ואלה כללו רק שרידי לסת תחתונה חלקית ומספר שיניים שדומות במתאר לאלה של זאורופודים קדומים, אשר חלקם בעלי חילופי שיניים חדים. כיום מרבית החוקרים רואים בסוג זה טקסון מוטל בספק מחמת היעדר ממצאים מזהים.
הסוג תואר ב-1991 בידי החוקר גאורג אולשבסקי (George Olshevsky), כשבמקור נקרא בשם פרוגנתוס (Protognathus) ב-1988 בידי החוקר זנג ייהון (Zhang Yihun). ואולם שם זה ניתן כשם נרדף לסוג החיפושית Pseudognathaphanus ממשפחת הרצניתיים.
הערות שוליים

↑  Basilewsky, P. (1950b) Nouveaux Cossyphodides du Congo belge (Col. Cossyphodidae). Revue de Zoologie et de Botanique Africaines, 43, 240–243.
↑  Zhang, Y., 1988, The Middle Jurassic Dinosaur Fauna from Dashanpu, Zigong, Sichuan. Vol. II. Sauropod Dinosaurs (I), Sichuan Publishing House of Science and Technology, Chengdu, China, 89 pp
אנלי יטנמקי

אנלי יטנמקי מציגה את עצמה (באנגלית)
אנלי טוליקי יטנמקי (בפינית: Anneli Tuulikki Jäätteenmäki; נולדה ב-11 בפברואר 1955, לאפואה) היא פוליטיקאית ומדינאית פינית. הייתה האישה הראשונה שכיהנה כראשת ממשלת פינלנד אף שהיה זה לתקופה קצרה בין 17 באפריל 2003 ל-24 ביוני 2003. משפטנית בהכשרתה.
חייה

אנלי יטנמקי עבדה כעורכת דין בשנים 1981–1987. בשנת 1987 נבחרה לפרלמנט מטעם מפלגת המרכז (Suomen Keskusta).
כיהנה כשרת המשפטים בשנים 1994–1995. בין השנים 2000–2003 הייתה יושבת ראש מפלגת המרכז.
בזמן הקצר של כהונתה כראשת ממשלה הייתה פינלנד המדינה היחידה בעולם שבה גם ראש המדינה (נשיאה במקרה של פינלנד) וגם ראש הממשלה היו נשים, בנוסף לכך שמחצית השרים בממשלה היו נשים.
חייה > פרשת "עיראק-גייט"

ב-18 ביוני 2003 התפטרה יטנמקי מראשות הממשלה כתוצאה מלחצים שהופעלו עליה בעקבות פרשת "עיראק-גייט", שעוררה סערה בפינלנד. היא הואשמה בכך ששיקרה לפרלמנט ולציבור בקשר לדרך בה השיגה מסמכים סודיים של משרד החוץ, בהם עשתה שימוש לצרכים פוליטיים במערכת הבחירות. המסמכים כללו מידע דיפלומטי ממפגש בין נשיא ארצות הברית ג'ורג' וו. בוש וראש ממשלת פינלנד, פאבו ליפונן בנוגע לעמדת פינלנד כלפי מלחמת עיראק.
אנלי יטנמקי השתמשה במסמכים כדי לרמוז כי יריבה, ראש הממשלה דאז ליפונן, הציע בחשאי את תמיכת פינלנד בקואליציית המלחמה נגד עיראק בהנהגת ארצות הברית. למעשה האשימה אותו בהפרת המדיניות הרשמית של פינלנד בדבר נייטרליות בענייני חוץ, ותמיכה במלחמה שפינים רבים ראו בה מלחמה תוקפנית בלתי חוקית.
יטנמקי הפרה את המסורת של אחדות וחשאיות בנושאי מדיניות ביטחון. בבחירות שהתקיימו במרץ 2003, זכתה מפלגת המרכז בראשותה בניצחון דחוק על הסוציאל-דמוקרטים השולטים, שחשדו כי מערכת הבחירות הלא קונבנציונלית שניהלה יטנמקי הכריעה את הכף. הדבר העכיר את היחסים בין שתי מפלגות שהיו שותפות אז בקואליציה.
ליפונן, ראש הממשלה היוצא שהובס בבחירות וכן שר החוץ שלו Erkki Tuomioja הכחישו בתוקף כל שינוי במדיניות החוץ הנייטרלית של המדינה. לדבריהם, הבטיחו שהפינים יוכלו לעזור בשיקום של עיראק אבל לא לקחת חלק בפעולות צבאיות.
השערורייה קיבלה תפנית חדשה כאשר יטנמקי הצהירה בנאום בפרלמנט שלא חיפשה באופן פעיל את המסמכים הסודיים. אולם, כמה שעות לאחר הדיון בפרלמנט, מרטי מננן, עוזר הנשיאה טאריה הלונן, אמר שיטנמקי ביקשה ממנו את המסמכים.
מחוקקים מכל הקשת הפוליטית דרשו הצבעת אמון או את התפטרותה האישית. ב-18 ביוני, שלושה חודשים בלבד לאחר שהפכה לראש הממשלה הראשונה של פינלנד, אנלי יטנמקי הודיעה על התפטרותה.
לאחר התפטרותה מראשות המפלגה ומראשות הממשלה, נבחר במקומה מאטי ואנהנן. מאוחר יותר היא נבחרה כחברת הפרלמנט האירופי.
הערות שוליים

↑  Finland's PM quits over 'Iraqgate', The Sydney Morning Herald, ‏2003-06-19 (באנגלית)
↑  הארץ, ר"מ פינלנד הודיעה כי תתפטר עקב חשיפת מידע סודי על עיראק, באתר הארץ, 19 ביוני 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1202579760  ISNI: 0000 0000 4390 6962  LCCN: nb2001031340  VIAF: 46264790   WorldCat (עם VIAF): 46264790
דייבי פרפר

דייוויד פטרוס ונססלאוס הנרי "דייבי" פְּרֶפֶּר (הולנדית: David Petrus Wenceslaus Henri "Davy" Pröpper; נולד ב-2 בספטמבר 1991) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

פרפר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ההולנדית במדי ויטסה ב-17 בינואר 2010 כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-84 במשחק נגד ניימכן. את הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח ערך שלושה חודשים מאוחר יותר נגד נאק ברדה. את שערו הראשון בקבוצה כבש בהפסד 2–4 לאייאקס.
ב-8 בדצמבר 2015 הבקיע פרפר את שער הניצחון נגד צסק"א מוסקבה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, שער זה היה חשוב משום שהוא העלה את איינדהובן לשלב 16 הקבוצות האחרונות במפעל לראשונה מזה תשע שנים.
ב-7 באוגוסט 2017 פרפר חתם על חוזה לארבע שנים עם קבוצת ברייטון מהפרמייר ליג בעבור סכום ששבר את שיא העברה של הקבוצה.
ב-24 ביוני 2021 פרפר חתם על חוזה לשנתיים עם קבוצת פ.ס.וו איינדהובן. החוזה נחתם ללא דמי העברה, אולם נקבע כי פ.ס.וו איינדהובן תשלם על סעיפים שונים בשווי מעורך בכ-2 מיליון.
ב-4 בינואר 2022 לאחר פציעות חוזרות ונשנות פרפר הודיע על פרישה מכדורגל.
נבחרת הולנד

פרפר ייצג את נבחרת הולנד הן בנבחרת עד גיל 19 והן בנבחרת עד גיל 21. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת ערך ב-5 ביוני 2015 בהכניסו כמחליפו של הקפטן רובין ואן פרסי בהפסד במשחק הידידות נגד נבחרת ארצות הברית באצטדיון אמסטרדם ארנה.
חיים אישיים

דייבי הוא האח הבוגר של רובין פרפר, המשחק בקבוצת הראקלס. אחיו הצעיר מייק, משחק בקבוצת דה חראפסחאפ.
תארים

אליפות הולנד (1): 2015/16
מגן יוהאן קרויף (3): 2015, 2016, 2021
הערות שוליים

↑  פרפר מצטרף לברייטון בעבור סכום ששבר את שיא העברות במועדון
↑  העברות בעולם - 24.6: מרסלו יישאר בריאל מדריד, באתר וואלה, 24 ביוני 2021
כישור (טווייה)

a - כישור, b - פלך
מימין - טוויה בכישור ופלך, משמאל טווייה בכישור וגלגל טווייה
טווה בכישור ופלך
כישור הוא מכשיר ששימש לטווייה כבר בעת העתיקה ואחר כך בתקופת ימי הביניים, ביחד עם פלך או עם גלגל טווייה. טוויית הצמר, שהייתה אחת מהמלאכות העיקריות שניצבו בפני הנשים בתקופה זו, נעשתה על ידי סיבוב הפלך ופיתול סיבי הצמר סביבו, דבר שגרם להם להתלפף לכדי חוט אחיד. הכישור עוזר לשמור ולאחסן את הסיבים שעדיין לא נטוו, כך שלא יסתבכו ושיהיו קלים לטווייה. השימוש בכישור חשוב במיוחד כאשר טווים פשתן, שכן סיביו ארוכים ונוטים יותר מסיבים קצרים יותר להסתבך אחד בשני.
כישור פשוט הוא מקל ארוך, אך במהלך ההיסטוריה פותח הכישור ובאזורים שונים בעולם נפוצו צורות שונות של כישור, כדוגמת כישור בצורך קלשון בעל שיניים שעזרו להחזיק את הסיב הנטווה, או כישור בצורת מחתה, בעל ראש רחב ושטוח.
בחלק מגלגלי הטוויה, ניתן למצוא כישור מובנה עליו יכולה הטווה לקשור את סיביה בזמן הטוויה.
מיומנות הטוויה הייתה מיומנות נדרשת ביותר במהלך, ולכן כל אדם למד לטוות, ונדרש לעשות זאת על מנת לעזור בנטל הכנת הבגדים לבני הבית, וכן להגדלת ההכנסה המשפחתית ממכירת החוטים המוכנים.  עם המהפכה התעשייתית והמצאת מנוע הקיטור, הוחלפו הכישור והפלך, שהיו עד אז הדרך היחידה לטוויית חוטים לבגדים, על ידי המכונות, והטוויה במכשירים אלו כיום הוא בעיקר כתחביב.
הכישור והטוויה כסמל

הכישור והפלך מסמלים מלאכה נשית, מאחר שבעבר כמעט כל אישה ידעה לטוות (להבדיל מאריגה שהייתה מסובכת יותר).
במעשייה "היפהפייה הנרדמת", מטילה המכשפה הרעה קללה על הנסיכה, ואומרת שתידקר על ידי פלך. למעשה, בפלך אין חלק חד שיכול לדקור, והוא מופיע כאלמנט הדקירה רק בעיבוד מאוחר של האגדה. באגדה המקורית הנסיכה אכן נדקרת במהלך הטוויה, אך לא מפלך, אלא מסיבי פשתן שחודרים תחת ציפורנה. במהלך שנתה, מגיע הנסיך ואונס אותה. הנסיכה מתעוררת רק כאשר התאומים שילדה יונקים את אצבעה ומוציאים את הסיבים. פשתן הוא סיב חזק שפוצע בקלות את היד, ונהוג להרטיבו לפני הטווייה.
אגדה נוספת שבה מוזכרים הכישור והפלך היא "עוץ לי גוץ לי", שבה הייתה צריכה בת הטוחן לטוות זהב מקש. בעיבוד המחזה לעברית שכתב אברהם שלונסקי נכתב: "(בת הטוחן): מה זאת נטפל עליי המלך?/ שוב עליי לטוות בפלך/לטוות מקש זהב טהור/ואיזה לילה, איזה קור."
הכישור מוזכר במקרא פעם אחת בלבד (מילה יחידאית), בשיר המפורסם הפותח במילים "אשת חיל מי ימצא" (משלי פרק לא) שבו נאמר (פסוק יט): "יָדֶיהָ שִׁלְּחָה בַכִּישׁוֹר וְכַפֶּיהָ תָּמְכוּ פָלֶך".
גלגל טוויה הוא גם סמלה של הודו. עד לשנת 1947 הוצג במרכזו של דגל הודו ה"צ'רקהה" (Charkha) שסימל את גלגל טווייה של מהאטמה גנדי. לאחר מכן הוחלף לגלגל אחר בשם "אשוקה צ'קרה".
ראו גם

אריגה
סריגה
אמנות סיבים
רקמה
הערות שוליים

↑  במקרא נזכרות הנשים כמי שעוסקות במלאכת הטווייה: ”וכל אשה חכמת לב בידיה טוו” (ספר שמות, פרק ל"ה, פסוק כ"ה), ”וכל הנשים בחכמה [...] טוו את העזים” (ספר שמות, פרק ל"ה, פסוק כ"ו) וכן: ”ידיה שלחה בכישור וכפיה תמכו פלך” (ספר משלי, פרק ל"א, פסוק י"ט).
↑  Sleeping Beauty is Based on a Story Where a Married King Finds a Girl Asleep and Can't Wake Her, So Rapes Her Instead, Today I Found Out, ‏2012-10-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  By Steven Ford, Original story of Sleeping Beauty would have terrified even Maleficent, orlandosentinel.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557957705171  BnF: cb150951157 (data)  GND: 4695462-4  LCCN: sh85038506 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טקסטיל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קונסטנס מרקייביץ'

קונסטנס ג'ורג'ין מרקייביץ' (באנגלית: Constance Georgine Markievicz, לבית גור-בות (Gore-Booth); 4 בפברואר 1868 - 15 ביולי 1927) הייתה מהפכנית לאומנית אירית, פוליטיקאית, סופרג'יסטית וסוציאליסטית. מרקייביץ' הייתה חברה מייסדת של פיאנה ארין, קומן נה מאן וצבא האזרחים האירי, ונטלה חלק מרכזי במרידת חג הפסחא ב-1916. היא נידונה על כך למוות, אך עונשה הומתק בשל מגדרה. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לבית הנבחרים הבריטי, אך מעולם לא פעלה בו, מכיוון שייסדה יחד עם חבריה למפלגת שין פיין את הפרלמנט האירי (דאל אירן). היא גם הייתה האישה השנייה בעולם שכיהנה בממשלה כלשהי (כשרת העבודה של אירלנד בשנים 1919-1922).
ראשית דרכה

קונסטנס גור-בות נולדה בשנת 1868 בלונדון למשפחת אצולה. אביה היה סר הנרי גור-בות, בעל קרקעות אנגלו-אירי, וליידי ג'ורג'ינה גור-בות לבית היל. במהלך רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד בשנים 80–1979, סר הנרי חילק אוכל לאריסיו בצפון מחוז סלייגו. מעשיו היוו השראה עבור מרקייביץ' ואחותה, אווה גור-בות, ושתיהן נהיו לפעילות למען עובדים ועניים בהמשך חייהן. האחיות היו חברות ילדות של המשורר ויליאם בטלר ייטס, והושפעו מרעיונותיו האמנותיים והפוליטיים. ייטס כתב שיר על האחיות בשם "In Memory of Eva Gore-Booth and Con Markiewicz". אווה הצטרפה לתנועת העבודה ולתנועה הסופרג'יסטית באנגליה, אך בתחילה לא הייתה קונסטנס שותפה לרעיונותיה.
השכלה ונישואים

בצעירותה רצתה גור-בות להיות ציירת, אך רק בית ספר לאמנות אחד בדבלין קיבל נשים. בשנת 1892 החלה ללמוד בלונדון, וחייתה בבית לתלמידות אמנות שיסד דודה העשיר של מוד גון, אשר מאוחר יותר השפיעה על גור-בות, שהתחילה בתקופה זו את מעורבותה הפוליטית. היא הצטרפה לארגון הסופרג'יסטי האיחוד הלאומי של הארגונים למען זכות בחירה לנשים ‏(NUWSS) (National United Women's Suffrage Societies). לאחר מכן החלה ללמוד במוסד היוקרתי אקדמיה ז'וליאן שבפריז, שם פגשה את בעלה לעתיד, קזימיר מרקייביץ', אמן ממשפחה פולנית עשירה מאוקראינה. מרקייביץ' היה מוכר כ"הרוזן מרקייביץ'", אך כשמשפחתה של קונסטנס בדקה את הרקע שלו, נמסר להם מפי המשטרה הסודית של רוסיה שהוא אימץ את התואר ללא זכות, ושמעולם לא היה "רוזן מרקייביץ'" בפולין. עם זאת, המחלקה לגנאלוגיה בסנט פטרבורג קבעה שהוא זכאי להיחשב כבן אצולה. כשנפגשו, מרקייביץ' היה נשוי אך פרוד. אשתו נפטרה בשנת 1899, והוא וגור-בות נישאו בלונדון ב-29 בספטמבר 1900. היא נודעה מאז כ"הרוזנת מרקייביץ'". היא ילדה את בתם מייב בנובמבר 1901. את מייב גידלו הוריה של קונסטנס, ונוצר ניכור בין האם והבת. לעומת זאת, קונסטנס שמשה כאם לסטניסלאס, בנו של קזימיר מנישואיו הראשונים.
התעוררות פוליטית

בשנת 1903 הזוג התיישב בדבלין. בשנת 1905 מרקייביץ' החלה לפתח שם כציירת נופים, ואף יסדה מועדון אמנים ביחד עם וולטר אוסבורן ושרה פורסר. בין חבריו נמנו פעילים מובילים בליגה הגאלית, תנועה אשר מטרתה הייתה שימור התרבות והשפה האירית. על אף שהארגון היה א-פוליטי מבחינה רשמית, הייתה לו זיקה לאומנית, וכללה רבים ורבות מהמנהיגים העתידיים של התנועה הלאומנית. במעגלים אלו פגשה מרקייביץ' מהפכנים לאומניים דוגמת מייקל דאוויט, ג'ון אולירי ומוד גון. כששכרה קוטג' בכפר בו התגורר קודם לכן המשורר פטריק קולום, היא מצאה חוברות שהשאיר מאחור - The Peasant ו-Sinn Féin - אשר הטיפו לעצמאות אירית ושחרור משליטה בריטית. הטקסטים עוררו את מרקייביץ' לפעולה.
מרקייביץ' החלה להיות פעילה בתנועה הלאומית האירית בשנת 1908, כשהצטרפה לשין פיין ולאיניניה נה הרין, או "בנות אירלנד", ארגון נשים מהפכני אשר הקימה מוד גון. מרקייביץ' הגיעה לאספה הראשונה בארגון הישר מאירוע בטירת דבלין, המרכז הממשלתי של השלטון הבריטי באירלנד, כשהיא לבושה בשמלת נשף ונזר יהלומים. הנשים שם הסתכלו עליה בעוינות, דבר שמרקייביץ' חוותה כשינוי חיובי מהיחס המתרפס שהורגלה אליו כאצילה מיוחסת, והיא גמרה אומר בלבה להפוך לחלק מהתנועה. היא פיתחה חברות קרובה עם מוד גון, ואף הופיעה עמה במספר הצגות שהיו חלק מפעילויות תחיית התרבות האירית. באותה שנה, היא פרצה לבמה הלאומית גם באנגליה, כמתנגדת לבחירתו של וינסטון צ'רצ'יל כחלק מן הקמפיין הסופרג'יסטי, בו נטלה חלק גם אחותה אווה. צ'רצ'יל אכן הפסיד, בין היתר בשל התנגדות תנועות הנשים.
ב-1909 יסדה מרקייביץ' יחד עם בולמר הובסון את פיאנה ארין, ארגון צופים פארה-מיליטריסטי, שאימן בני נוער לשימוש בנשק. במפגש הראשון של הארגון כמעט גורשה, בטענה שאין לנשים מקום בארגון לוחמני, אך הובסון תמך בה, והיא נבחרה לוועד המנהל. היא נעצרה בפעם הראשונה בשנת 1911 על כך שנאמה מול 30,000 מוחים בעצרת של האחווה הרפובליקנית האירית כנגד ביקורו של ג'ורג' החמישי באירלנד. מרקייביץ' לקחה חלק מרכזי בעצרת, שבמהלכה שרפה את הדגל הבריטי ואף השתתפה ביידוי אבנים לעבר תמונות של המלך והמלכה. מרקייביץ' התקוממה על כך שכלאו על כך את הפעיל ג'יימס מקרדל למשך חודש, אפילו שהיא העידה בבית המשפט שהיא אחראית על מעשים אלו. חברתה הלן מולוני גם נעצרה על יידוי אבנים, והייתה לאישה הראשונה להישפט ולהיכלא בגין מעשים פוליטיים מאז תקופת ליגת הנשים למען האדמה, ארגון שפעל לטובת מאות אלפי האיכרים האירים שגורשו מאדמותיהם על ידי הבריטים או באי כוחם במהלך מלחמות האדמה של אמצע המאה ה-19.
מרקייביץ' גם הצטרפה לצבא האזרחים האירי (ICA), מיליציה לאומנית-סוציאליסטית שהקים ג'יימס קונולי בתגובה לנעילה הגדולה, שביתת הפועלים הגדולה בהיסטוריה של דבלין, אשר אירעה ב-1913. הארגון ההתנדבותי קם כדי להגן על העובדים ומשפחותיהם במהלך השביתה. מרקייביץ' עבדה בעת זו במטבחים שהוקמו בליברטי הול, ובהפצת מזון למשפחות. היא שילמה על פעולות אלה מכספה, ואף מכרה תכשיטים ולקחה הלוואות למטרה זו. במסגרת פעילותה באיניניה נה הרין, היא גם הקימה מטבח מזון למען ילדים נזקקים. במהלך פעילות זו היא התקרבה למספר רב של פעילות לאומניות איריות, ואף השפיעה של חלק מהנשים להתחיל פעילות לאומנית. ביניהן – קתלין לין ומדלן פרנץ'-מאלן.
ב-1914, הייתה מרקייביץ' בין החברות המייסדות של ארגון הנשים המהפכני קומן נה מאן. הארגון קם בעקבות האיסור בארגונים כמו האחווה הרפובליקנית האירית לקבל נשים לשורותיהם. הנשים היו לאומניות מסורות, והשתתפו הן בלחימה והן בפוליטיקה הלאומנית. הן השתתפו במרידת חג הפסחא גם כלוחמות, והיו בין מובילי ההתנגדות לאמנה האנגלו-אירית.
מרידת חג הפסחא

באותה השנה חזר קזימיר לאוקראינה לצמיתות, אך שמר על קשר עמה באמצעות מכתבים, והיה לצידה כשנפטרה בשנת 1927. באפריל 1916 לקחה חלק מרכזי במרידת חג הפסחא נגד השלטון הבריטי, יחד עם נשים נוספות מקומן נה מאן (בה שירתה כנשיאת הארגון מזמן המרידה ועד 1923) ופעלה כצלפית, כשהיא פוצעת צלף בריטי, ועל פי חלק מן הדיווחים, אף ירתה בשוטר בריטי למוות. בימים שלפני המרידה, היא עיצבה את מדי צבא האזרחים, ואף חיברה את המנונו. במרידה עצמה, נלחמה מרקייביץ' בסנט סטיבן גרין, אחת העמדות המרכזיות של המהפכנים. היא הייתה בכירה בשרשרת הפיקוד שם, והייתה אחראית על הקמת הבריקדות באזור.
הלוחמים בגרין החזיקו מעמד מול הבריטים שישה ימים עד שנכנעו. הקצין הבריטי שקיבל את כניעתם היה קרוב משפחה רחוק של מרקייביץ'. הוא עצר את מרקייביץ' יחד עם שאר המהפכנים. הם נלקחו לטירת דבלין, ומשם מרקייביץ' נשלחה לכלא קילמיינהאם. היא הייתה אחת מכ-70 נשים שנכלאו שם, אך הייתה היחידה שהוחזקה בבידוד. במשפט הצבאי שלה ב-4 במאי 1916, כפרה מרקייביץ באשמת "השתתפות במרד מזוין... לצורך סיוע לאויב", אך הודתה בניסיון "לגרום לניכור מצד אזרחיו של הוד מעלתו". היא אמרה לבית המשפט: "יצאתי להיאבק על חירותה של אירלנד, ואין זה משנה מה יקרה לי. עשיתי מה שנראה לי לנכון, ואני עומדת מאחורי החלטתי". היא נידונה למוות, אך עונשה הומתק למאסר עולם בשל היותה אישה. כשהתבשרה על כך, אמרה: "הלוואי שהייתה לכם את ההגינות לירות בי". בניגוד לדיווח זה, כתב מאוחר יותר התובע הצבאי שהיא "התקפלה" ולא הפסיקה לבכות, ועתרה בהם ש"אני רק אישה, ואין אתם יכולים לירות באישה".
מרקייביץ' הועברה לכלא מאונטג'וי, ומשם לכלא אייסברי שבאנגליה. היא שוחררה ב-1917 אחרי יותר משנה בכלא, יחד עם מורדים נוספים, לאחר קבלת חנינה כללית מהממשלה הבריטית. בתקופה זו, מרקייביץ', שנולדה לתוך כנסיית אירלנד, המירה את דתה לקתוליות.