stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המודל הסטרוקטורלי
הקדמה

במאה ה-19 רווחו שתי תפיסות מנוגדות על נפש האדם: התפיסה המכניסטית שסברה כי הנפש היא חלק פיזי (מכני) מגוף האדם, ולכן ניתן לחקור ולהבין אותה, ואף לחזות את צעדיה הבאים באופן מדעי וניסויי; לעומתה, סברה התפיסה הוויטליסטית כי החומר ופעולותיו אינם שולטים על הנפש, ולכן לא ניתן להבין את הנפש ופעולותיה בעזרת כלים מדעיים.
פרויד, שהיה רופא בהשכלתו, הושפע מן התאוריות הרפואיות ומפילוסופים יוונים, שגרסו כי פעולות הנפש הן התבטאויות של האיזון הפיסי בגוף. לאחר סיום לימודיו, הוא למד טיפול בהיפנוזה אצל שרקו בפריס, והושפע רבות מיכולתו של שרקו לפעול על הגוף והנפש כאחד. כשהתחיל פרויד לפתח את גישתו החלוצית, הוא ניסח את שיטתו כגישה מכניסטית, על פיה קיימת בנפש חוקיות הדומה לחוקיות הביולוגית (מוניזם). הוא ניתח את הנפש כמבנה המורכב משלושה גורמים מרכזיים:
סתמי - איד (id): מרכז ה"יצרים הטבעיים" של הנפש, הכולל את דחפיו הראשוניים והקמאיים ביותר של האדם, ופועל על פי עקרון העונג.
אני - אגו (ego): מרכז הבקרה של כוחות הנפש, השואף לאיזון על פי עקרון המציאות. האגו הוא זירת הפעילות המודעת של נפש האדם, והוא מסוגל לשלוט בכוחות האיד מחד ולווסת את דרישות הסופר-אגו מאידך.
אני עליון - סופר אגו (super-ego): המרכז המופנם של דרישות המוסר וצורכי החברה בנפש האדם, השואף לכך שהאדם יעמוד בקריטריונים מחמירים של התנהגות נורמטיבית גם על חשבון סיפוק צרכיו האישיים - ומסוגל לגרום לאדם סבל נפשי במקרה שחרג מכך.
שלושת החלקים הללו נמצאים בסתירה זה לזה; בתיווכו של האגו הם שואפים להגיע לאיזון, כשמגמתם המשותפת היא להגיע למקסימום סיפוק (הנאה) במחירו של סבל מינימלי ככל הניתן.
ניתן לדמות את הנפש לבית, בו גרים הורים, ילד, וסבא וסבתא. הילד מפונק ואינו יודע שובע. ההורים מנסים לרצות את ילדם ולמנוע ממנו להיפגע. הסבא והסבתא, אחראים על המסורת והחוקים. הם גוערים בילד ולא מרשים לו לקבל את כל מה שהוא מבקש. ההורים תפקידם לקשר בין הילד, הסבים והעולם החיצון.
נדמה שעל חדרו של הילד שומר אחד ההורים, ולא נותן לכל דבר להיכנס ולהגיע לעיני הילד, שמא יפגע בו הדבר. ישנם דברים, שהם כל כך מסוכנים לילד, שההורים שומרים אותם במחסנים נעולים, שמא ייוודע לו הדבר. ההורים משולים לאני, הסבים - לאני העליון, הילד - לאיד, ההורה השומר - למנגנוני ההגנה של האני, והמחסנים - לנבכי הלא מודע.
"האיד" (הסתמי)

אחת ממסקנותיו של פרויד נובעת מכך שבעולם התקיימו, במשך כ-400 מיליון שנים, בעלי חוליות שלהם (וגם ליצורים שקדמו להם) היה מכנה משותף, מעבר למאפיינים הפיזיים, הבא לידי ביטוי בכך שכולם מונעים על ידי יצרים.
על פי הלך מחשבה זה, אין זה הגיוני כלל לסבור שהיצרים החייתיים, נעלמו כלא היו בנפשו של האדם. פרויד הניח כי היצרים החייתיים עודם קיימים, גם אם בצורות עקיפות. כך ניתן לנסח את ה"רשות" הנפשית הראשונה מבין שלוש: האיד, או - הסתמי.
טבעו של הסתמי הוא טבעו הביולוגי, התורשתי, המולד של האדם. האדם הוא יצור אגואיסטי ביסודו, אשר נדחף על ידי יצריו וצרכיו.
האיד הוא, לדברי פרויד: "כל אשר ילוד אישה מביא איתו מלידה, כל אשר טבוע בו מראש מכוח מבנהו, הווה אומר, כל הדחפים שמקורם בארגון הגופני", כלומר - סך היצרים הנפשיים הקמאיים שלנו, בצורתם הפשוטה ביותר. האיד נוהג לפי עקרון ההנאה והכאב: חיפש הנאות והימנעות מכאב, ללא התחשבות בגבולות ובצווי המוסר של החברה. מטרת האיד היא סיפוק מיידי של הדחף ברגע שהוא מתעורר. זהו חלק האישיות היחיד שהאדם נולד איתו ולכן התינוק מתנהג רק לפי דחפים וחלק זה אינו משתנה במהלך החיים.
בתחילה ציין אותו פרויד בליבידו - יצר המין, האנרגיה המינית, אך החל מ-1920, בעקבות מלחמת העולם הראשונה, קבע שני יצרים שונים בבסיס האיד: הארוס - אינסטינקט המין, החיים - כל הצרכים השומרים על קיומנו (מזון, שתייה, אוויר ומין), פרויד התכוון למין במובן רחב של יצירה ובנייה ולא רק במובן הגופני, והתנטוס - אינסטינקט ההרס והמוות, דחפים המביאים את האדם לפגוע בעצמו או בזולת. בשל הסתירה בין היצרים, מתגבר דחף החיים, ומונע ביטוי של דחף המוות המתבטא בתוקפנות. יש לציין, כי כל בני האדם מונעים על ידי שני הדחפים.
המקור לדחפים באיד הוא בתהליכים ביולוגיים מולדים. האיד מתרגם תהליכים ביולוגיים לדחפים נפשיים. זהו עקרון ההומיאוסטזיס - כשמתעורר דחף האדם נמצא בחוסר שיווי משקל והמטרה היא לספק אותו ולחזור למצב של שיווי משקל. דוגמה: ירידת רמת הסוכר בדם (תהליך ביולוגי המוציא משיווי משקל) יוצר תחושות נפשיות של עוררות, רעב ומתח (מניע לפעולה), ומוביל ללקיחת אוכל (פעולה) ועל ידי כך חזרה לשיווי משקל.
לרשות הסתמי עומדים שני אמצעים:
פעולות רפלקסיביות כמו יניקה
תהליכי חשיבה ראשוניים שהכוונה בהן שקיימת חשיבה של משאלה, כמו תינוק שחושב על אוכל ומשליך חמימות על השד (עקרון ההנאה). מצבים אלו קיימים גם במצבי חלימה ואצל חולי נפש: מותיר את האדם עם העולם הפנימי בלבד.
"האגו" (האני)

בניגוד לאיד, הטבוע באדם מלידה ומהווה תוצר של אבולוציה בת מיליוני שנים, עם הרשות השנייה, שהיא האגו, או האני, בני האדם אינם נולדים, והיא מתפתחת אגב מגע עם המציאות בסביבות גיל שנתיים עם תחילת שלב החינוך לניקיון בו החברה מציבה לראשונה מגבלות על התינוק.
האגו פועל על פי עקרון המציאות - סיפוק הצרכים תוך התחשבות במגבלות שמציבה החברה. הדחפים מסופקים בזמן ובמקום המאפשר את סיפוקם. דוגמה: כאשר הילד הרך, שלצורך הדוגמה גדל בבית עם נימוסים ויקטוריאניים, אין הוא פשוט לוקח עוגייה מהצנצנת. ההיגיון שלו מזהיר אותו שלא יקבל עוגייה אם לא יבקש בנימוס, או יחכה לסוף הארוחה. זוהי בעצם ההכרה הנפשית שכדי לספק את יצריי ולהימנע ממכאוב, עלי לנהוג לפי חוקים אובייקטיביים שקיימים במציאות, השונים מהדרך שבה אני רוצה ומרגיש.
האני מסוגל לסבול דיחוי ועמידה במתח ובמהלך חיינו אנו רוכשים דרכים לספק את דחפי האיד תוך התחשבות בערכים ובנורמות החברתיות. האגו ממשיך להתפתח כל החיים והוא החלק היחיד שנמצא במגע ישיר עם המציאות והוא למעשה "הזרוע הביצועית" המקבל את ההחלטה כיצד להתנהג כדי לספק את דרישות האיד תוך התחשבות במגבלות המציאות.
האיד אינו מבחין בין מציאות אובייקטיבית לסובייקטיבית. דוגמה לכך היא התינוק היושב בעריסה. ההתפתחות של האגו מגיעה כאשר התינוק רוצה חלב, או את מגע האם, ואינו מקבלו. בתחילת שלב זה, האני עדיין אינו קיים. עם הזמן מתפתחת אצל התינוק הפרדה בינו לבין האם, ואיתה הכרה ראשונית בעולם חיצוני, השונה ממנו-גופו, שלא תמיד נענה לרצונותיו. ניתן לומר שעם הכרה זו נוצר האני.
לאיד יש כוח אנרגטי - הליבידו שדוחף למימוש יצרים. הליבידו עובר תהליך חסימה (עצירת יצרי התינוק) ונוצר מבנה שבא לספק את צורכי האיד מבלי להענש. במבנה זה נבנים תהליכי חשיבה שניוניים, והמבנה פועל בהתאם לעקרון המציאות האגו מתווך ונמנע מעונש ואשמה. מנגנוני הגנה מתפתחים ומונעים מהאיד להתנהג על פי עקרון העונג.
קשר על פי פרויד נוצר מתוך השקעת אנרגיה נפשית באובייקט. ההתקשרות הראשונית של תינוק היא לאמו ובעיניו היא אובייקט מרגיע אליו הוא משתוקק. יש הבחנה בינה לבין השאר, כשישנה השקעה ליבידנאלית (אנרגיה יצרית) של הסתמי.
"סופר אגו" (האני העליון)

לפי תורתו של פרויד, הסתמי פועל לפי עקרון ההנאה, בעוד האני, לפי עקרון המציאות. מלבד שני אלה, קיימת רשות שלישית בלתי מודעת והיא האני העליון המתפתח בסביבות גיל שלוש. חלק אישיות זה הכולל את ערכי החברה, הנורמות וכללי המוסר מורכב משני חלקים:
המצפון - מלמד מה אסור לעשות. אם בכל זאת נבצע משהו בניגוד לכללי המצפון, נחוש תחושת אשמה.
האני האידיאלי - מלמד מה רצוי לעשות. אם לא נעמוד בסטנדרטים שהוא מציב, נחוש רגשי נחיתות.
לרשות זו ניתן תפקיד מכריע בדרך בה שומרת וממיינת הנפש את המידע שהיא מקבלת.
חלק זה פועל על פי עקרון המוסר: שאיפה לשלמות ולמימוש האידיאלים החברתיים. במרבית המקרים האגו מוצא פשרה בין הציוויים המוסריים של הסופר האגו לבין הדחפים שמקורם באיד. הוא השומר המוסרי, ובזכותו, על-פי פרויד, יכולים בני האדם לקיים חברה. רוב תהליכיו הם בלתי מודעים לנו, כפי שמשאלות איד רבות אינן ידועות לנו, ואנו יכולים להרגיש את פועלו, במוסר הכליות וברגשות האשם שאנו מרגישים, לעיתים אף ללא סיבה רציונלית-מוסרית מוצדקת.
במקום מצב שבו החברה תפעל בדיכוי ובאלימות כלפי היצרים שלנו (כפי שקורה בחברת קופים למשל, או אריות, כאשר הזכר השליט כופה את שלטונו בכוח), מבנים הפרטים חלק של החברה, החלק ששומר על הסדר החברתי, בתוכנו.
ניתן לראות את תפקידו של האני העליון "כזרוע חברתית", המצויה עמוק בנפש האדם. אותה זרוע, מקורה בשנים הראשונות של הילדות, אך עם ההתבגרות היא נפרדת מהעולם החיצון ובעלת ישות משל עצמה.
חרדות

לדעת פרויד, הנפש האנושית עשויה לפתח בתוכה הסתבכויות, המונעות מן האדם תפקוד מתאים כלפי המציאות. תהליכים אלו מכונים חרדה, ופרויד הבחין בין שלושה סוגים שלהן:
חרדה מציאותית: סכנה פוטנציאלית מהסביבה החיצונית. כלומר, האגו מתמודד עם בעיה ריאלית מהסביבה החיצונית.
חרדה נוירוטית: דחפים של האיד עלולים להיות חזקים מההתנהגות הרציונלית של האגו. כלומר, חרדה שנובעת מהחשש שהדחפים יפרצו את השליטה של האגו.
חרדה מוסרית: כשלא עומדים בסטנדרטים המוסריים של עצמנו או שלוקחים חלק בהתנהגות לא אתית. כלומר, חרדה שנובעת מההתמודדות שלנו עם המצפון והסטנדרטים המוסריים שלנו.
ראו גם

המודל הטופוגרפי
המודל הדינאמי
המודל הפסיכוסקסואלי
הערות שוליים

↑  Frederick Crews, The Verdict on Freud, Psychological Science 7, 1996-03, עמ' 63–68 doi: 10.1111/j.1467-9280.1996.tb00331.x
↑  Mario Bunge, The philosophy behind pseudoscience, Skeptical Inquirer, 2006, עמ' 29-37
↑  James Butcher, Hooley, Jill, Cham: Springer International Publishing, 2017, עמ' 1–2, ISBN 978-3-319-15877-8
העימות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יחיאל די-נור 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת א. לוין אפשטיין 
 תאריך הוצאה:  1989 
 
העימות הוא ספרו של ניצול השואה יחיאל די-נור שנכתב תחת שם העט ק. צטניק. זהו הכרך החמישי בסדרת "סלמנדרה - כרוניקה של משפחה יהודית במאה העשרים", אשר עוסקת בנושא השואה.
הספר עוסק בהמשך חייו של הארי, לאחר עלייתו לארץ. הוא מדבר על התמודדותו עם עברו, ועם הקונפליקט הערבי-יהודי.
הספר יצא לאור לראשונה בשם כחול מאפר בסוף 1966 בהוצאת עם עובד וזכה להוצאה מחודשת בשנת 1989 בשם החדש בידי הוצאת הקיבוץ המאוחד.
הערות שוליים

↑  ק. צטניק, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  כחול מאפר, באתר סימניה
↑  העימות, באתר הקיבוץ המאוחד, ספריית פועלים
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה ובנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפארק הלאומי סטלביו

| --- | --- |

מבט על הפארק
 מידע כללי
 סוג:  פארק לאומי
 תאריך הקמה:  1935
 נתונים ומידות
 שטח:  130,734.0 הקטאר
 גובה ממוצע:  690 עד 3,905 מטר
 מיקום
 מדינה:  איטליה איטליה
 מיקום:  ברשה, טרנטו, סונדריו, דרום טירול 
 קואורדינטות:  46°27′58″N 10°30′22″E﻿ / ﻿46.466°N 10.506°E﻿ / 46.466; 10.506
 www.stelviopark.it
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןהפארק הלאומי סטלביו (למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןהפארק הלאומי סטלביו (למפת לומברדיה רגילה) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץהפארק הלאומי סטלביו (למפת לומברדיה מוגדלת) מילאנו ברשה מונצה ברגמו קומו וארזה קרמונה טרנטינו אלטו אדיג'ה  ונטו אמיליה-רומאניה פיימונטה שווייץהפארק הלאומי סטלביו 
 
הפארק הלאומי סטלביו (באיטלקית: Parco nazionale dello Stelvio; בגרמנית: Nationalpark Stilfser Joch) הוא פארק לאומי בצפון מזרח איטליה, שהוקם בשנת 1935.
הפארק הוא הגדול ביותר באיטליה ומשתרע על שני מחוזות: טרנטינו-אלטו אדיג'ה ולומברדיה, ונפרס על פני 24 רשויות שונות.
הפארק הלאומי סטלביו גובל בפארק הלאומי השווייצרי בשווייץ בצפון ובדרום בפארק הטבע אדמלו-ברנטה ובפארק המחוזי אדמלו. יחד, הפארקים הללו מהווים שטח כולל של 3,884 קמ"ר של סביבה טבעית מוגנת. הפארק הלאומי כולל שטחים נרחבים של עמקים והרים גבוהים, הנעים בין הגבהים 650 מטר ועד לשיא הפארק בגובה 3,905 מטר.
הערות שוליים

1 2 3  Parco nazionale dello Stelvio, באתר האינטרנט הרשמי של הפארק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb145374589 (data)  GND: 4678687-9  NKC: ge823742  SUDOC: 080488684  VIAF: 159120485   WorldCat (עם VIAF): 159120485 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפל הזורם בפארק הלאומי
מבט על מונטה צ'וודלה
הנס אגנרסון

הנס אגנרסון (בפארואזית: Hannes Agnarsson; נולד ב־26 בפברואר 1999) הוא כדורגלן פארואזי המשחק בעמדות הקיצוני והקשר במועדון B36 טורסהאבן ובנבחרת איי פארו.
קריירת מועדונים

משנת 2016 שיחק אגנרסון במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון B36 טורסהאבן, ועד שנת 2021 הבקיע לזכותו 11 שערים ב־82 משחקים. בשנת 2022 חתם במועדון HIK (אנ') מהליגה הדנית השנייה ורשם בו 11 הופעות. לאחר מכן הושאל בחזרה למועדון B36 טורסהאבן.
קריירה בין־לאומית

אגנרסון שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של איי פארו.
ב־9 באוקטובר 2021 ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת כאשר עלה כמחליף בדקה ה־68 בהפסד 0–2 לאוסטריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Hannes Agnarsson - Stats and titles, Footballdatabase (באנגלית)
הכוחות המזוינים של יוון

| --- | --- |

 מדינה:  יוון
 תקופת הפעילות:  ייסוד הצבא 1828 ארגון נוכחי 1975 – הווה
 זרועות בצבא:   הצבא היווני   הצי היווני   חיל האוויר היווני
 מטה:  אתונה 
 מנהיגות
 המפקד העליון:   נשיא יוון
 שר ההגנה:   ניקולאוס פנאגיוטופולוס
 ראש המטה:   גנרל קונסטנטינוס פלורוס
 כוח אדם
 סוג שירות:  חובה לגברים, נשים בהתנדבות.
 גיל הגיוס:  גיל 18
 אורך השירות:  בין 9 ל-12 חודשים
 זמינות לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  גברים בגילאים 15–49: 2,668,872
 מתאימים לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  גברים בגילאים 15–49: 2,034,192
 גודל מחזור שנתי המגיע לגיל הגיוס:  גברים: 58,399
 כוחות פעילים:  141,000
 תקציב
 תקציב שנתי:  4.230 מיליארד אירו (2019)
 אחוזי תמ"ג:  2.24% (2019)
 תעשייה
 ספקים זרים:  אוסטריה אוסטריה  ברזיל ברזיל  קנדה קנדיה  פינלנד פינלנד  צרפת צרפת  איטליה איטליה  הולנד הולנד  פולין פולין  שוודיה שוודיה  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  ארצות הברית ארצות הברית
 מלחמות שהשתתף בהן
 מלחמת יוגוסלביה  מלחמת קוסובו  מלחמת בוסניה  מלחמת אפגניסטן (2001–2021)
 http://www.mod.mil.gr/
 
כוחות יווניים בבוסניה
הכוחות המזוינים של יוון (ביוונית: Eλληνικές Ένοπλες Δυνάμεις, Ellinikés Énoples Dynámis) מורכבים מצבא יוון הכולל עתודות המשמר הלאומי, הצי היווני וחיל האוויר היווני הכולל הגנה אווירית. בראשם עומד המטה הכללי של ההגנה הלאומית (ביוונית: Γενικό Επιτελείο Εθνικής νμυνας, בקיצור ΓΕΕΘΑ או HNDGS). ראש המטה הכללי הוא קצין בדרגת גנרל. הרשות האזרחית המפקחת על הכוחות המזוינים היא משרד ההגנה הלאומית.
מידע כללי > חובת גיוס

ביוון קיים גיוס חובה לגברים מגיל 18, משך תקופת גיוס החובה ביון נע בין 9 חודשים (בצבא יוון) ל-12 חודשים (בחיל האוויר היווני ובצי היווני). נשים יכולות לשרת בצבא יוון בהתנדבות, אך אינן חייבות בגיוס.
מידע כללי > תקציב

לשנת הכספים 2018 הוערך תקציב ההגנה ב־4.3 מיליארד אירו במחירים קבועים לשנת 2010 או 4.1 מיליארד אירו במחירים שוטפים, שווה ערך ל-2.27% מהתמ"ג.
מידע כללי > כוח אדם

מספר אנשי הצבא נאמד בכ-141,000: 90,000 בצבא, 16,000 בצי, 25,000 בחיל האוויר, 10,000 בשירות משותף, תמיכה ומטה וכ-35,000 משמר לאומי
מידע כללי > ציוד ורכש צבאי

ציוד הכוחות הצבאיים של יוון מורכב ברובו משילוב של כלי נשק מיובאים מאירופה וארצות הברית, וכן ממספר מצומצם של מערכות מתוצרת מקומית, במיוחד ספינות ימיות; גרמניה היא הספקית המובילה של מערכות נשק ליוון מאז 2010, ואחריה צרפת וארצות הברית; התעשייה הביטחונית של יוון מסוגלת לייצר ספינות ימי ותתי מערכות נלוות (הערכת 2019)
מידע כללי > פעולות בינלאומיות

יוון חברה באיחוד האירופי ובנאט"ו ומשתתפת בעיקר בפעולות שמירת שלום. פעולות כאלה הן ISAF באפגניסטן, EUFOR בבוסניה והרצגובינה וצ'אד ו-KFOR בקוסובו.
מבנה הכוחות המזוינים > המטה הכללי של ההגנה הלאומית

למטכ"ל ההגנה הלאומי סמכויות פיקוד על המפקדות של הצבא היווני, הצי היווני וחיל האוויר היווני. והיחידות הכפופות להן. הוא אחראי לארגון ויישום מבצעים ותרגילים של הכוחות המזוינים, תיאום ויישום מבצעים במהלך ניהול משברים, בזמן המלחמה ובימי השלום, ופיקוח על פעולות הכוחות המזוינים מחוץ לשטח הלאומי של יוון.
מבנה הכוחות המזוינים > הצבא היווני

הצבא היווני הוא הכוח היבשתי של יוון. משימתו להבטיח את הגנת המדינה, עצמאותה הלאומית ושלמותה הטריטוריאלית של המולדת. משימת הצבא וכלל הכוחות המזוינים נקבעת על ידי מדיניות ההגנה הלאומית והאסטרטגיה הצבאית הלאומית, לפיה על הצבא להרתיע איומים או תוקפנות נגד המדינה, לנהל משברים ביעילות, ואם ההרתעה נכשלת, לבצע את הפעולות הדרושות על מנת להגן על שלמות השטח הלאומי ולהשיג את היעדים הלאומיים.
בעתות שלום חובות הצבא כוללות:
שמירה על מוכנות מבצעית גבוהה בשיתוף פעולה עם שאר שירותי הכוחות המזוינים, כדי להרתיע איומים חיצוניים.
שמירה על גבולות המדינה, והאיים והאיונים של מזרח הים האגאי ושל הדודקאנס.
תרומה לפעילויות של תוכניות סיוע חברתי, סיוע לשעת חירום, תמיכה בשירותים ציבוריים, תרומה לעבודות הגנה ושיקום סביבתי, ארגון אירועי תרבות וספורט וכו".
הצבא מורכב מארמיות וחילות. הארמיות כוללות את היחידות הלוחמות: חי"ר, שריון וארטילריה ואת יחידות התמיכה הקרבית: הנדסה, קשר וחיל האוויר של צבא. החילות מספקים את התמיכה הלוגיסטית. הוא מאורגן בחטיבות המורכבות על פי הדגם של נאט"ו משלושה גדודים מתמרנים, גדוד ארטילריה, וגדוד תמיכה.
ארבעה פיקודים מפקחים על כל יחידות הצבא:
הארמייה הראשונה, שבסיסה בלאריסה, אחראית על הגנת גבולות הצפון והמזרח. היא כוללת את החיל הרביעי, אוגדת החי"ר ה-1 ואוגדת חי"ר ממוכנת ה-2.
הפיקוד הצבאי העליון של פנים יוון והאיים שבסיסו באתונה אחראי לספק כיסוי לאיים בים האגאי.
פיקוד התמיכה הצבאי העליון - מבצע משימות לוגיסטיות וארגוניות שונות.
כוח משלוח של נאט"ו, שבסיסו בסלוניקי, מקדוניה כולל את החיל השלישי. ותפקידו לתמוך במשימות נאט"ו ביוון.
מבנה הכוחות המזוינים > הצי היווני

הצי היווני הוא צי מודרני המורכב מיחידות תקיפה, כגון פריגטות, ספינות תותחים, צוללות וספינות טילים ומספר סוגים של ספינות תמיכה. תפקידו להגן על האינטרסים הלאומיים של יוון ושלמות המים הטריטוריאליים שלה, ביבשת ובאיים.
כוחות הלחימה
פיקוד הפריגטות (FGF)
פיקוד ספינות סיור מעקב
פיקוד ספינות תקיפה מהירה (ITS)
פיקוד הצוללות (SU)
פיקוד כוחות תקיפה אמפיביים.
נחתים מהחטיבה הימית 32 של הצבא.
פיקוד הריסה תת-ימי (IMS)
פיקוד התעופה של חיל הים (DAN)
כנף קרב 12
טייסת מסוקי חיל הים ה-1 (MEN 1) - מפעילה מסוקי אוגוסטה בל 212 ASW (אנ')
טייסת מסוקי חיל הים ה-2 (MEN 2) - מפעילה מסוקי סיקורסקי S-70
מבנה הכוחות המזוינים > חיל האוויר היווני

חיל האוויר היווני משלב צי מטוסים מודרני ומערך גמיש, בשילוב מערכת הגנה אווירית מקיפה המורכבת מרשת נרחבת של מערכות נגד מטוסים. תפקידו העיקרי להגן על המרחב האווירי היווני ולספק תמיכה קרבית לצבא ולצי היווני.
ארגון
מטכ"ל חיל האוויר בבסיס הצבאי פאפאגו
הפיקוד הטקטי של חיל האוויר (Αρχηγείο Τακτικής Αεροπορίας, ATA), בבסיס האוויר לריסה
פיקוד ההכשרה של חיל האוויר (Διοίκηση Αεροπορικής Εκπαίδευσης, ΔΑΕ), בבסיס האוויר דקליה
פיקוד התמיכה של חיל האוויר (Διοίκηση Αεροπορικής Υποστήριξης, ΔΑΥ), בבסיס האוויר אלפסינה
ראו גם

הכוחות המיוחדים של יוון
הכוחות מזוינים של איטליה
הכוחות המזוינים של טורקיה
הערות שוליים

↑  The World Factbook, CIA, ‏9 אוקטובר 2020
1 2  "Defence Expenditure of NATO Countries (2012-2019)" (PDF). NATO Public Diplomacy Division. 25 ביוני 2019. נבדק ב-31 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ב־2010, כאשר הממשלה קיצצה לראשונה בתקציב הביטחון, עלויות הצבא ירדו בכמעט 30%. חיל האוויר היווני היה ללא חלקי חילוף לתיקון מטוסי הקרב היקרים שלו ה-F-16, חיל הים נותר ללא אספקת דלק לביצוע תרגילים וסיורים מורחבים בים האגאי, והצבא לא הצליח לשלם עלויות הובלה עבור כ-400 טנקים מתוצרת ארצות הברית שהמדינה כבר רכשה. Greece – Military Spending, www.globalsecurity.org
1 2  The World Factbook, CIA, ‏9 אוקטובר 2020
↑  Greece - Hellenic Army, Global Security
| נאט"ו ארגון האמנה הצפון-אטלנטית (NATO) |
| --- | --- | --- |
| הכוחות המזוינים של המדינות החברות | איטליה • איסלנד • אלבניה • אסטוניה • ארצות הברית • בולגריה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • מונטנגרו • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קנדה • קרואטיה • רומניה |  |
| פעולות צבאיות עיקריות | מלחמת המפרץ • מבצע משמר משותף • מבצע כוח מאוחד • מלחמת אפגניסטן • מלחמת עיראק • מבצע מגן האוקיינוס • התקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב • מבצע המאמץ הפעיל • מבצע שומר הים |  |
העיירה שלנו (סרט, 1940)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של תורנטון וילדר
 בימוי:  סם ווד 
 הופק בידי:  סול לסר 
 תסריט:  תורנטון ויילדר, פרנק קרייבן, הרי צ'נדלי 
 עריכה:  שרמן טוד 
 שחקנים ראשיים:  ויליאם הולדן מרתה סקוט פיי ביינטר
 מוזיקה:  אהרן קופלנד 
 צילום:  ברט גלנון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סול לסר
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 במאי 1940
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פנטזיה, סרט רומנטי 
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
העיירה שלנו (באנגלית: Our Town) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1940 בבימויו של סם ווד עם ויליאם הולדן ומרתה סקוט (אנ') בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על מחזה בשם זה מאת תורנטון וילדר משנת 1938 שזיכה אותו בפרס פוליצר. המחזה עבר מספר עיבודים לסרט טלוויזיה, לבלט ולאופרה. וילדר השתתף בכתיבת התסריט והסכיס לדרישת המפיק סול לסר לשנות את הסוף ליותר אופטימי בכך שהגיבורה לא מתה אלא נשארת בחיים.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר - פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (מרתה סקוט), פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אהרן קופלנד) ופרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.
כמו במחזה, יש כאן דמות של "מנהל במה" (Stage Manager) המספר לאורך הסרט על העיירה ואנשיה, אותו מגלם פרנק קרייבן (אנ'), שהשתתף גם בכתיבת התסריט.
הסרט מתאר את החיים בעיירה קטנה בניו המפשייר בשנים 1901–1913.
תקציר העלילה

העיירה Grover's Corners (שם פיקטיבי) נמצאת בניו המפשייר. אין בה כל דבר מיוחד, 2,642 תושבים, רחוב ראשי, רופא, חלבן, מחלק עיתונים, כומר, קברן, מנצח מקהלת הכנסייה, רכלנית העיירה ועוד. העלילה מתחילה ב-1901 ומתרכזת בשתי משפחות שגרות זו לצד זו.
משפחת גיבס - מר גיבס (תומאס מיצ'ל), גב' גיבס (פיי ביינטר) וילדיהם ג'ורג' (ויליאם הולדן) ואחותו הצעירה רבקה. מר גיבס הוא רופא העיירה.
משפחת וב - מר וב (גאי קיבי), גב' וב (באולה בונדי) וילדיהם אמילי (מרתה סקוט) וואלי. מר וב הוא בעל העיתון המקומי.
ג'ורג' ואמילי לומדים באותה כיתה ומתפתחת בינם אהבה שיודעת עליות ומורדות. אמילי מאשימה את ג'ורג' שהוא שקוע כל הזמן בבייסבול ומזניח אותה. ג'ורג' רוצה לעזוב את הבית וללמוד חקלאות כדי לרכוש לבסוף את החווה של דודו אבל כשהוא מתבונן באמילי העצובה הוא מודיע לה כי החליט להישאר בעיירה וללמוד חקלאות בדרך עצמאית. הם מחליטים להתחתן.
1904 - חתונתם של ג'ורג' ואמילי נערכת בכנסייה. לאחר החתונה רוכש ג'ורג' חווה בכסף שנתנה לו אמו שחסכה כל חייה 350 דולר כדי לראות פריז. העלילה עוברת ל-1913. אמילי חולה מאוד בעת לידת בנה השני. היא הוזה ובדמיונה היא רואה עצמה כבת 16, מבקרת בבית הקברות בעיירה וצופה על קברות האנשים שהכירה, נכנסת לביתה וצופה בהוריה ובאחיה החוגגים לה יום הולדת. לבסוף נשמעת בכיית תינוק. ג'ורג' נכנס לחדרה והיא פוקחת את עיניה ומחייכת בשמחה (בניגוד למחזה בו היא מתה).
הדיוויזיה ה-97 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 בספטמבר 1918   25 בפברואר 1943 – 20 בנובמבר 1918   31 במרץ 1946
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
הדיוויזיה ה-97 הייתה דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה כונתה "דיוויזיית הקלשון" בגלל תג הכתף שלה, קלשון אנכי בלבן על רקע כחול, היא אומנה במקור בהתקפות אמפיביות כהכנה לפריסה בזירת האוקיינוס השקט, אולם היא נפרסה לאירופה בשנת 1944 כאשר היה צורך להחליף את הנפגעים מהקרב על הבליטה.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הדיוויזיה הוקמה רשמית ב-5 בספטמבר 1918 בניו מקסיקו. היא כללה את בריגדות הרגלים ה-193 וה-194, ואת חטיבת ארטילריית השדה ה-172. הדיוויזיה הייתה אמורה למעשה להישלח לאירופה כחלק מחיל המשלוח האמריקאי, אך הדיוויזיה לא נשלחה לחזית עקב מקרי מוות רבים של השפעת הספרדית וסיום המלחמה בנובמבר 1918. הדיוויזיה פורקה ב-20 בנובמבר 1918.