stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסיס דה טוקוויל
לקריאה נוספת

אלכסיס דה-טוקוויל, הדמוקרטיה באמריקה, תרגם מאנגלית: אהרן אמיר, ירושלים, הוצאת שלם, 2008. [מהדורה עברית קודמת: אלכסיס דה-טוקוויל, הדמוקרטיה באמריקה, ירושלים, מוסד ביאליק, 1970].
אלכסיס דה-טוקוויל, המשטר שהיה והמהפכה, ירושלים, מוסד ביאליק, 1962.
הערות שוליים

↑  תואר אצולה צרפתי
↑  אלכסיס דה טוקוויל באתר העיתון The Atlantic.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268935505171  PLWABN: 9810701767905606  BIBSYS: 90163496  BNC: 000034671  BNE: XX933321  BnF: cb119267448 (data)  CANTIC: a10163955  CiNii: DA00577518  GND: 118642871  ICCU: CFIV010440  ISNI: 0000 0001 2137 1933  LCCN: n79099318  LNB: 000035806  Léonore: 359799  NARA: 10582116  NDL: 00458854  NKC: jn20000701824  NLA: 35551490  NLG: 126934  NLK: KAC199627642  NSK: 000051022  NTA: 068682735  RERO: 02-A000162666  RSL: 000084013  SELIBR: 207616  SNAC: w67h1rw9  SUDOC: 027164675  Trove: 993161  VcBA: 495/8089  VIAF: 66474207   WorldCat (עם VIAF): 66474207
איליה איוואניוק

איליה דמיטרייביץ' איוואנוק (ברוסית: Илья Дмитриевич Иванюк; נולד ב-9 במרץ 1993) הוא אתלט רוסי, בעל מדליות ארד מאליפות העולם (דוחה 2019) ומאליפות אירופה (ברלין 2018) בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

באליפות העולם לנוער (עד גיל 19) שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2012 סיים איוואניוק במקום רביעי בקפיצה לגובה ביחד עם דמיטרי קרויטר מישראל בתוצאה של 2.21 מטר.
באליפות אירופה (עד גיל 23) שנערכה בטאלין, אסטוניה ב-11 ביולי 2015 זכה איוואניוק במדליית זהב לאחר שקפץ לגובה של 2.30 מטר, לפני דמיטרי קרויטר (2.24 מטר).
באליפות העולם שנערכה בלונדון, הממלכה המאוחדת ב-13 באוגוסט 2017 הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 2.25 מטר.
ביוגרפיה > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה ב-11 באוגוסט 2018 זכה איוואניוק במדליית ארד לאחר שקפץ לגובה של 2.31 מטר, אחרי מטאוש פז'יבילקו מגרמניה (2.35 מטר) ומקסים נדסקאו מבלארוס (2.33 מטר).
ביוגרפיה > מדליית ארד באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-4 באוקטובר 2019 זכה במדליית ארד בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 2.35 מטר, אחרי מועתז עיסא בראשים מקטר (2.37 מטר) ובן ארצו מיכאיל אקימנקו (2.35 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לגובה: 2.35 מטר (2019)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לגובה: 2.31 (2017)
התקופה הלחה באפריקה

סהרה הירוקה בתקופה הלחה באפריקה, פני השטח היו מכוסים בצמחיית סוואנה עם צמחייה ים תיכונית בהרים ובקרבת הים, נחלים רבים זרמו לאגמי ענק במקומות הנמוכים או לנהרות הניז'ר במערב ולנילוס במזרח. יער הגשם הטרופי התפשט לאזורים צפוניים בהרבה מהאזורים שבהם הוא צומח היום.
התקופה הלחה באפריקה (באנגלית: African Humid Period; בראשי תיבות: AHP) הייתה תקופה בה שרר אקלים לח בצפון אפריקה ומדבר הסהרה היה מכוסה צמחייה.
התקופה החלה בסיום עידן הקרח האחרון 14 אלף שנה לפני זמננו והסתיימה כ- 5000 שנה לפני זמננו (12000 עד 3000 לפנה"ס). גם לפני תקופה זו התחלפו בסהרה תקופות יובש עם תקופות לחות יותר.
מקובל במחקר כי התייבשות הסהרה הייתה השינוי האקלימי המשמעותי ביותר בהולוקן.
מינוח

מקובל במחקר המינוח African humid period (AHP) אף על פי שככול הנראה האקלים הלח היה רק באפריקה שמצפון לקו המשווה וייתכן שאפילו פחות מכך, מונחים חלופיים הם "התקופה הלחה בצפון אפריקה" (North African humid period) וסהרה הירוקה (Green Sahara).
גורמים > היווצרות התקופה הלחה

ככול הנראה הגורם המשמעותי ביותר להיווצרות התקופה הלחה הם שינויים במסלול ובנטיית כדור הארץ (מחזורי מילינקוביץ), שינויים אלו גורמים להגברת שטף קרינת השמש המגיעה לסהרה ולהתחממותה, התחממות המדבר גורמת להתחממות האוויר שמעליו ולעלייתו, עליית האוויר גורמת ליצירת שקע ברומטרי וכניסת אוויר לח מהאוקיינוס האטלנטי במקומו של האוויר שעלה למעלה, האוויר הלח הגורם לגשמי קיץ כחלק ממערכת המונסון.
גורם נוסף שהוצע הוא הדרמה של מסלולי השקעים נושאי הגשם העוברים בים התיכון.
גורמים > סיום התקופה הלחה והיווצרותו של מדבר סהרה הנוכחי

בעוד שתחילתה של התקופה והמנגנונים שאפשרו אותה ידועים, סופה של התקופה והמנגנונים האקלימיים שגרמו לה ברורים פחות.
נראה כי 8,000 שנה לפני זמננו החל תהליך התייבשות איטי שארך כאלפיים שנה, תהליך שהואץ בצורה פתאומית לפני כ-5,500 שנה ויצר את תנאי המדבר תוך כמה מאות שנים. התייבשות נוספת, איטית, חלה גם לאחר מכן.
ברור שהשינויים במסלול כדור הארץ שהחלו את התקופה תרמו גם לסיומה. אך ייתכן שרעיית יתר ושריפות המוצתות על ידי רועים על מנת לחדש את הצמחייה העשבונית הרצויה להם תרמו גם הם לתהליך המדבור על ידי הפחתת כמות הצמחייה, הפחתת הצמחייה צמצמה את כמויות המים הנפלטים מהצמחים בתהליך הדיות, הפחתת הדיות הפחיתה את הלחות באוויר שבתורה הפחיתה את כמות הגשם.
בנוסף אזורים מכוסי צמחייה צבעם כהה ביחס לאזורים חסרי צמחייה הנתונים לרעיית יתר והם בולעים יותר קרינה המגיעה מהשמש.
הסרת כיסוי הצמחייה על ידי רעיית יתר ושריפתה, הפחיתה את בליעת הקרינה על ידי הקרקע, הפחתת בליעת הקרינה הביאה להפחתת התחממות פני השטח, שגרמה בתורה להפחתה בטמפ' האוויר וכך גרמה לצמצום ממדיי השקע הברומטרי ולהקטנת גשמי המונסון.
עדויות לקיומה של התקופה הלחה > ציורי סלע

במקומות רבים בסהרה קיימים ציורי סלע בהם מתוארים בעלי חיים שאינם קיימים במדבריות צחיחים אך קיימים באזורים לחים יותר כמו פילים, ג'ירפות וקרנפים, בנוסף באותם אזורים שכיום הם צחיחים בצורה קיצונית מתועדים בציורים אנשים הרועים עדרי בקר ושוחים במים.
נושאי ציורי הסלע משתנים לאורך הזמן.
בציורים המוקדמים המתוארכים לתחילת התקופה מתארים חיות בר, מאוחר יותר מתוארים בעיקר עדרי בקר, לאחריהם מופיעים גם ציורי מרכבות, סוסים ופרשים ובסופה גמלים רוכבי גמלים.
הציורים מהווים עדות לשינויים שעברו הן האקולוגיה בסהרה והן החברה האנושית.
בתחילה ציירו ציידים. לקטים את חיות הבר שבקרבם הם חיו ואותם צדו.
מאוחר יותר, ייתכן כתגובה ליובש הגובר, התפתחה חקלאות המבוססת על מרעה עדרי בקר בדומה לחקלאות הקיימת היום מאות ק"מ דרומה משם ואילו מספר חיות הבר קטן.
עם המצאת הגלגל מתוארות גם מרכבות הרתומות לבקר.
בעקבות ביות הסוסים והשימוש בהם במצרים הפרעונית והאימפריות שהגיעו אחריה הגיעו גם סוסים, פרשים ומרכבות שהטביעו את חותמם בדמיון הציירים (ושכנראה גם השתמשו בהם).
סיומה של התקופה הפך את האזור לעוין לכל סוגי המקנה וחיות הבית למעט גמלים ומעט עזים. תושבי הסהרה וקיום חברה האנושית היה תלוי באופן כמעט בלעדי בגמל לנשיאת משאות, הפקת חלב ומוצריו, אריגת אוהלי המגורים, בגדים, שמיכות וגם כמזון.
עדויות לקיומה של התקופה הלחה > בעלי חיים וצמחים רליקטיים (שורדים)

בהרים הגבוהים שבמרכז הסהרה קיימים צמחים ים תיכוניים במרחק מאות ק"מ מקרוביהם השוכנים לאורך חוף הים התיכון, צמחים אלו כמו זית Olea europaea subsp. laperrinei (צר') והברוש הסהרה (Cupressus dupreziana) (אנ') מעידים שבעבר הרחוק השתרעה חגורת הצומח הים תיכוני מאות ק"מ דרומה, עם התייבשות הסהרה נכחדו הצמחים שצמחו בה ושרדו רק אלו הצומחים בראשי ההרים והנהנים מקצת יותר גשמים ובעיקר מזרימת המים בערוצי הסלעים.
במקומות אחרים שרדו בנאות מדבר כנאות המדבר אגמי אוניאנגה ורמת אנדי בעלי חיים החיים במים כמו תנין המדבר וסוגי דגים הקיימים במערכת הנילוס ונהרות מערב אפריקה אך אינם קיימים במדבר.
עדויות לקיומה של התקופה הלחה > ערוצים ואגמי ענק יבשים

בתקופה הלחה זרמו מים אשר יצרו ערוצים במדבר ונשפכו לימות ענק שכיום הם יבשות, מימות אילו שרדו רק אגם צ'אד אגמי אוניאנגה המכסים רק שטח קטן מגודלם בתקופה הלחה.
יש חוקרים הטוענים שלמעט אגם צ'אד שהיה באותה תקופה ימת ענק, מרבית האגמים היו דומים יותר לביצות (Wetland) מאשר לאגמים.
כיום חלק ניכר מהערוצים קבורים תחת החול וניתן לראות אותם רק על ידי הדמיות מכ"ם מלווין.
עדויות לקיומה של התקופה הלחה > אקוויפרים מאובנים

אבן החול הנובית מהווה שכבת סלע רציפה בתת-הקרקע של מדבר הסהרה, שכבת אבן חול זו רוויה במים שחלק קטן מהם פורץ החוצה בנאות המדבר, אך רובם נשארים כאקוויפר בתת-הקרקע, בדיקות איזוטופיות שנעשו למים העלו כי הם ירדו לפני אלפי שנים ומאז אינם מתחדשים מאז ולכן הם נקראים אקוויפר מאובן.
לקראת סוף המאה העשרים החלה לוב בבנית מיזם ענק הנקרא הנהר הגדול מעשי ידי אדם השואב את המים מהמדבר ומזרים אותם למישור החוף המאוכלס.
עדויות לקיומה של התקופה הלחה > מחקרי אקלים ומחקרים ארכאולוגים נוספים

בשנים האחרונות מתרבים מחקרי מיקרו ארכאולוגיה, שיטות המאפשרות לתארך ולנתח במדויק ממצאים ארכאולוגיים באמצעות ניתוח שרידים מיקרוסקופיים ושיטות טכנולוגיות מתקדמות אחרות, בין שיטות המחקר נמצאות ניתוח גרגירי אבקת פרחים שהשתמרו בבוץ שהיה בקרקעית אגמים וביצות שיבשו, גם מחקרים אלו מצביעים בבירור כי הצמחייה שצמחה בסהרה מאפיינת כיום אזורים לחים בהרבה.
אדם בסהרה הירוקה

בתקופות היבשות הסהרה משמשת מחסום לנדידת קבוצות אוכלוסייה בין צפון אפריקה ואירו אסיה לחלקים הדרומיים יותר של אפריקה וחלק מאוכלוסיות האדם בה נכחדות. כאשר הסהרה נמצאת בתקופה לחה מתאפשרת נדידת אוכלוסין בין חלקי אפריקה והסהרה עצמה משמשת כאבן שואבת לבני האדם הנהנים משפע המים והמזון.
תקופות מעבר מאקלים גשום ליבש גורמות ככול הנראה בתחילה ליתרון לרועיי פרות על פני ציידים לקטים ולאחר מיכן ליתרון לחקלאות משולבת המתבססת על גידול דגנים, עצי פרי (בעיקר תמרים)בנאות מדבר ומרעה עזים ולקט על פני כלכלת לקט או כלכלה המבוססת על רעיית פרות.
ייתכן גם שהאדם מאיץ את התייבשות הסהרה ולא רק מגיב לתהליך.
כאשר האקלים הופך לאקלים קיצוני, ננטשים יישובים מתפתחת תרבות המבוססת על הגמל ומעט חקלאות בנאות המדבר.
בתקופות שפע שבהם מתפתחות תרבויות עשירות משני עברי הסהרה, רועי הגמלים המכירים את מקורות המים המעטים משמשים כגשר בין תרביות אלו ומתפתח סחר חוצה סהרה.
באזור פזאן שבלוב הגיע השילוב שבין הסחר לחקלאות לשיא והתפתחה התרבות הידועה בשם גרמנטי (אנ') וכיום ממלאים תפקיד זה שבטי הטוארג.
הוצע שתקופות מעבר גורמות גם לנדידת אוכלוסייה אל ומהסהרה תופעה הנקראת במחקר תאוריית משאבת הסהרה (אנ').
הוצע גם שתקופות מעבר מאקלים יבש לגשום הגורמות לשיטפונות בעמק הנילוס, גורמות לנדידת אוכלוסייה מעמק הנילוס החוצה. ואילו תקופות התייבשות גורמות להתרכזות האוכלוסייה בעמק, האוכלוסייה הגדולה והמחסור במשאבים גורם למעבר מכלכלה המבוססת על ציד ולקט להתפתחות חקלאות המבוססת על שיתוף פעולה וחפירת תעלות השקיה, הצורך בארגון הביא להתפתחות מוסדות חברתיים-שלטוניים וליצירת תרבות מצרים העתיקה, וממלכת כוש.
התקופה הלחה והאקלים בנגב

הנגב מהווה את המשכו של מדבר סהרה ברצועת המדבריות העולמית ולכן רק הגיוני להניח שגם הוא חווה תקופה לחה (Negev Humid Periods – NHP) במקביל למדבר סהרה.
אולם מחקרי פליאו-אקלים המבוססים על השקעת נטיפים אינם תומכים בהשערה זו.
מחקרים אילו זוכים לאישוש ממחקר נוסף שבדק את השקעת האבק ולפיו הגבול הצפוני של התקופה הלחה בחלקה המזרחי של סהרה היה דרומי בהרבה מנגב.
התקופה הלחה בסהרה כמודל אקלימי

התקופה הלחה בסהרה וההיווצרות הפתאומית של המדבר שבאה אחריה משמשים כמודל אקלימי הן להשפעת ההתחממות הגלובאלית על חגורת המדבריות העולמית שישראל נמצאת בחלקה הצפוני והן להשפעה של תהליך מדבור פתאומי על האוכלוסייה האנושית והמערכות האקולוגיות.
בעוד שמחקרים מצביעים על שחגורת המדבריות תתרחב צפונה ו"הסהרה תגיע לספרד" על כל ההשלכות הנובעות מכך על החקלאות בפרט והאוכלוסייה האנושית ככלל, קיימים מחקרים המצביעים על כך שייתכן וההתחממות הצפויה בסהרה תניע מנגנון שיביא לחזרה, חלקית לפחות, של התקופה הלחה.
לקריאה נוספת

היסטוריה עתיקה: חורבות העיר ג'אדו, פלא נסתר של הסהרה
Great Green Wall פרויקט שנועד לעצור את התקדמות מדבר סהרה דרומה וייתכן אפילו לגרום לחזרה חלקית של גשמי המונסון לחלקיו הדרומיים.
Younger Dryas שינוי אקלימי פתאומי שהביא להתקררות בחצי הכדור הצפוני לפני כ-13,000 שנה לפני זמננו.
אירוע 8200 שינוי אקלימי פתאומי שהביא להתקררות פתאומית בחצי הכדור הצפוני לפני כ-8200 שנה לפני זמננו.
אירוע 4.2 שינוי אקלימי שהביא לקריסת האימפריה האכדית, הממלכה הקדומה במצרים ותרבות הברונזה הקדומה בארץ ישראל וסוריה לפני כ-4200 שנה לפני זמננו.
משבר תקופת הברונזה המאוחרת קריסה תרבותית שייתכן ואחת הסיבות לה הייתה בצורת בת 200 שנה שאירעה כ-3200 שנה לפני זמננו.
האופטימום הרומא, התקופה הרומית החמה (אנ'), תקופה חמה יוצאת דופן שנטען שהביאה לשגשוג האימפריה הרומית.
האופטימום האקלימי של ימי הביניים תקופה שבה בסוריה, בארץ ישראל ובמצרים גרמו רצף של שנות בצורת לדעיכה ולהתמוטטות של מערכות יישוב בעוד שבמרכז הים התיכון, במערבו ובאירופה הייתה תקופה זו תקופת שפע.
תקופת הקרח הקטנה, שינוי אקלימי שהחל לפני כ-400 שנה והסתיים לפני כ-200 שנה ושהביא לשינויים תרבותיים באירופה והעלמות מושבות הוויקינגים בגרינלנד.
Akon Lighting Africa

Akon Lighting Africa (בתרגום חופשי: אייקון מאיר את אפריקה) הוא פרויקט שהחל ב-2014 על ידי זמר ההיפ-הופ אייקון עם סמבה בת'ילי ות'יון ניאנג, השואף לספק חשמל באמצעות אנרגיה סולארית באפריקה.
הפרויקט > היסטוריה

על פי אייקון, הוא ות'יון ניאנג גדלו במחוז קאולאק שבסנגל, בעיר ללא חשמל. ב-2013 שניהם החליטו לעזור להניע את הטרנספורמציה באפריקה. סמבה בת'ילי, יזם ממאלי, הצטרף אליהם וסיפק פתרונות ממוקדים דרך החברה שלו, Solektra INT, אשר מספקת ציוד המופעל באמצעות אנרגיית שמש. באמצעות השילוב בין הרשתות, הם החלו פרויקט בפברואר 2014. הפרויקט כעת מספק חשמל ב-14 מדינות אפריקאיות ומעסיק יותר מ-5,000 אנשים צעירים ברובם המתקינים ומתחזקים ציוד סולארי.
הפרויקט > מדינות

מאז השקת הפרויקט ב-2014, הצוות של אייקון פועל ב-11 אומות, וביניהן: גינאה, סנגל, מאלי, ניז'ר, בנין, ו-סיירה לאון.
הפרויקט > האקדמיה הסולארית

צוות הפרויקט הודיע על השקת האקדמיה הסולארית בבמקו, מאלי ב"פורום אנרגיה בת קיימא" השני של האומות המאוחדות, בעיר ניו יורק. האקדמיה הסולארית תלמד תלמידים על שימוש בלוחות סולארים שבעזרתם הם יוכלו להאיר את אפריקה. סמבה בת'ילי אמר בראיון: "יש לנו את השמש ואת הטכנולוגיות החדשניות כדי להביא חשמל לבתים ולקהילות. כעת עלינו לגבש מומחיות אפריקאית, וזאת המטרה שלנו."
ספקטרוסקופיית מסבאואר

ספקטרום בליעה של מוסבאואר עבור ברזל-57
ספקטרוסקופיית מסבאואר היא טכניקת ספקטרוסקופיה המבוססת על אפקט מסבאואר ועל אפקט דופלר. אפקט מסבאואר, שהתגלה על ידי רודולף מסבאואר (גרמנית: "Mößbauer") ב-1958, מסביר כיצד קרני גמא נפלטות ונבלעות במעברים ברמות האנרגיה של הגרעין כמעט ללא רתיעה כאשר האטום הפולט הוא חלק מסריג מוצק. באמצעות אפקט מסבאואר ניתן לבצע ספקטרוסקופיה הרגישה מאוד לסביבה הכימית של הגרעין הנחקר.
בדרך כלל, ניתן להשתמש בשיטה כדי לאפיין שלושה סוגים של אינטראקציות המשפיעות על רמות האנרגיה של הגרעין: הסטה איזומרית - שינוי בהזזת האנרגיה המשותף לכל המצבים הקוונטיים של הגרעין ונובע מהבדלים בצפיפות האלקטרונים הסמוכה (נקראת גם הסטה כימית), פיצול קוודרפול -פיצול של רמות האנרגיה עקב גרדיאנט בשדה החשמלי בסביבות הגרעין, ופיצול זימן מגנטי - פיצול ברמות האנרגיה עקב שדות מגנטיים הנובעים מהאלקטרונים בסביבת הגרעין.
בשל האנרגיה הגבוהה ורוחב הקו הצר של קרני גמא ממעברים גרעיניים, ספקטרוסקופיית מסבאואר היא טכניקה רגישה ביותר מבחינת רזולוציית אנרגיה (ומכאן תדר), המסוגלת לזהות שינויים של עשרות ננו אלקטרון וולט ביחס למעברי אנרגיה של קילו אלקטרו וולט.
עיקרון פעולה בסיסי > קרני גמא גרעיניות ורוחב הקו

כאשר גרעין דועך באופן רדיואקטיבי לגרעין אחר (לדוגמה באמצעות דעיכת בטא), המצב האנרגי הקוונטי של הגרעין החדש שונה מהמצב ברמת היסוד. במצב כזה, הגרעין החדש ידעך לרמת היסוד הגרעינית ויפלוט קרינה אלקטרומגנטית שתסחוב איתה את עודף האנרגיה. הפרשי האנרגיה בין מצבי האנרגיה השונים של הגרעין הם מסדר גודל של עשרות קילו אלקטרון וולט (לדוגמה - בדעיכת של ברזל-57 האנרגיה היא 14.4 קילו אלקטרון וולט) ולכן הפוטונים הנפלטים במהלך הדעיכה הם באנרגיה מסדר גודל כזה, ולכן הם מהווים קרינת גמא.
הזמן האופייני לדעיכה בין רמות האנרגיה הגרעיניות הוא מסדר גודל של מאות ננו-שניות (לדוגמה - בברזל-57 הזמן האופייני הוא 140 ננו-שניות). בהתאם לעקרון אי-הודאות של הייזנברג הזמן האופייני קובע אי-ודאות באנרגיה של הדעיכה מסדר גודל של ננו-אלקטרון וולט בודדים (בברזל-57 - 2.4 ננו אלקטרון וולט). אי הודאות הזו היא אינהרנטית לדעיכה, ואיננה נובעת משגיאה באמצעי המדידה. להרחבה הזו של הקו הספקטרלי קוראים הרחבה טבעית. באופן דומה, כאשר קרינת גמה עוברת בקרבת גרעין היא יכולה לערער את הגרעין לרמה שונה מרמת היסוד אם ההפרש בין האנרגיה של הקרינה לאנרגיה של המעבר הגרעיני הוא מסדר גודל של רוחב הקו.
עיקרון פעולה בסיסי > רתיעה גרעינית

בדיוק כפי שאקדח נרתע כאשר כדור נורה, שימור התנע דורש שגרעין הפולט קרינה אלקטרומגנטית יירתע במהלך הפליטה של קרן הגמא. אם גרעין במנוחה פולט קרן גמא, אנרגיית הגמא קטנה מעט מהאנרגיה של המעבר בין רמות האנרגיה הגרעיניות. על מנת שגרעין במנוחה יספוג קרן גמא, אנרגיית קרן הגמא צריכה להיות מעט גדולה מאנרגיית המעבר הטבעית.
ביחס לאנרגיה של המעבר האנרגיה של הפוטון היא מסדר גודל של  E_{\gamma }=E_{t}\left(1\pm {\frac {E_{t}}{2MC^{2}}}\right) (כאשר  E_{t} אנרגיית המעבר, ו- MC^{2} אנרגיית המנוחה של הגרעין, המינוס מתקבל עבור קרינת גמא הנפלטת מדעיכה והפלוס עבור קרינה הפוגעת בגרעין ומערערת אותו). מאחר שאנרגיית המנוחה של הגרעין היא מסדר גודל של מאות ג'יגה אלקטרון וולט נקבל שההפרש בין האנרגיה של קרינת הגמא לאנרגיה של המעבר היא מסדר גודל של מילי אלקטרון וולט. כלומר ההפרש גבוה בהרבה מרוחב הקו של המעבר. המשמעות היא שפליטה ובליעה של אותה קרן גמא על ידי גרעינים זהים באמצעות מעבר בין אותם רמות אנרגיה בגרעינים שונים אינה אפשרית עם גרעינים חופשיים, מכיוון שהרתיעה גורמת לכך שהאנרגיה של הקרינה הנפלטת קטנה מדי. כאשר פליטה ובליעה כזו אפשריות חלק ניכר מהקרינה ייבלע והבליעה תיקרא בליעה בתהודה.
עיקרון פעולה בסיסי > אפקט מסבאואר

גרעינים בגביש מוצק, לעומת זאת, אינם חופשיים להירתע מכיוון שהם קשורים במקומם בסריג. כאשר גרעין במוצק פולט או סופג קרן גמא, אנרגיה מסוימת עדיין יכולה ללכת לאיבוד כאנרגיית רתיעה, אך במקרה זה היא האנרגיה של הרתיעה היא ברמות אנרגיה מקבלות ערכים בדידים, רמות אנרגיה אלה מאפיינות תנודה של הסריג ונקראות פונונים. בבליעה או פליטה כזו, ניתן לפלוט כל מספר שלם של פונונים, כולל אפס, אירוע הידוע כאירוע "ללא רתיעה". במקרה כזה, שימור התנע מסופק על ידי התנע של הגביש בכללותו, כך שלמעשה האנרגיה הקינטית של הסריג היא אפסית, וכל האנרגיה של המעבר הגרעיני עוברת לקרינת הגמא.
מסבאואר מצא שבסריגים מסוימים חלק ניכר מאירועי הפליטה והספיגה יהיו נטולי רתיעה. כמות האירועים הללו ניתנת לכימות באמצעות פקטור לאמב-מסבאואר. האפקט בו גרעין בסריג פולט קרינה ללא רתיעה נקרא אפקט מסבאואר, והוא שמאפשר את ספקטרוסקופיית מסבאואר העושה שימוש בקרינת גמא הנבלעת בתהודה, כאשר גם הפליטה וגם הבליעה מתבצעות ללא רתיעה.
עיקרון פעולה בסיסי > הסחת דופלר

אפקט מסבאואר מאפשר לקרינה הנפלטת מסריג מסוים להיקלט בתהודה בסריג של אותו חומר בדיוק בו אנרגיות המעבר הגרעיניות שוות בדיוק. אולם אין בכך די כדי לאפשר ספקטרוסקופיה של דגימות שונות במקצת. כדי לאפשר ספקטרוסקופיה כזו, נעשה שימוש באפקט דופלר. אם הגרעין שפולט את הקרינה נמצא בתנועה ביחס לגרעין שקולט אותה, מתבצעת הסחת דופלר של הקרינה, והאנרגיה של הגמא כפי שנצפית בגרעין הקולט היא  E_{\gamma }=E_{t}(1+v/c) (כאשר  v היא המהירות היחסית בין הגרעינים ו- c מהירות האור). באמצעות הזזה של הגרעין הפולט במהירויות שונות, ניתן למדוד את המהירות בה יש להזיז את הסריג בו נמצא הגרעין הפולט כדי לאפשר לו להיקלט בגרעין בדגימה. מאחר שאנרגיית המעבר היא מסדר גודל של קילו אלקטרון וולט, מספיק להזיז את הסריג הפולט במהירות של מילימטרים בודדים לשנייה כדי לאפשר הזזה של אנרגיית הפוטון בעשרות ננו אלקטרון וולט.
שיטה אופיינית

בצורה הנפוצה ביותר ספקטרוסקופיית מסבאואר מבוצעת באמצעות בליעה. בשיטה זו, דגימה בסריג מוצק נחשפת לקרן של קרינת גמא הנפלטת מסריג אחר, וגלאי מודד את עוצמת הקרן המועברת דרך הדגימה. הגרעינים שבמקור הפולטים את קרני הגמא חייבים להיות מאותו איזוטופ כמו הגרעינים בדגימה הקולטת אותם.
כמוסבר לעיל, אם הגרעינים הפולטים והבולעים היו בסביבות כימיות זהות, אנרגיות המעבר הגרעיניות היו שוות בדיוק וחלק ניכר מהקרינה הייתה נבלעת בתהודה. במקרה המורכב יותר, ההבדל בסביבות הכימיות בין הסריגים, גורם לרמות האנרגיה הגרעיניות להשתנות בכמה דרכים שונות, כמתואר להלן. אף על פי ששינויי האנרגיה הללו הם זעירים (לעיתים קרובות פחות ממיקרו אלקטרון וולט), הרוחב הטבעי הצר של קרינת הגמא מונעת מהקרינה הנפלטת להיקלט בתהודה בסריג המטרה. כדי לגרום למצב בו כן מתקיימת תהודה בקליטת קרינת הגמא, נעשה שימוש בהסטת דופל.
במהלך ספקטרוסקופיית קליטה של מסבאואר, המקור מואץ בטווח מהירויות באמצעות מנוע ליניארי כדי לייצר אפקט דופלר ולמצוא באיזה מהירויות של המקור מתבצעת בליעה של קרני הגמא במטרה. טווח אופייני של מהירויות עבור ברזל-57, למשל, עשוי להיות ±11 מ"מ\שנייה (עבור ברזל-57 הזזה במהירות של 1 מ"מ\שנייה תוביל לשינוי של כ-50 ננו אלקטרון וולט באנרגיה של קרינת הגמא).
בספקטרום המתקבל, עוצמת קרינת הגמא בגלאי שמוצב מאחורי המטרה משורטטת כפונקציה של מהירות המקור. במהירויות שמתאימות לרמות האנרגיה התהודה של הדגימה, נספגים חלק גדול של קרני הגמא ביחס למהירויות בהם קרינת הגמא לא נספגת בתהודה. כתוצאה מכך, ניתן לראות במהירויות אלה ירידה בעוצמה הקרינה הנמדדת בגלאי, המתאפיינת בירידה מתאימה בספקטרום. מספר המקומות בהן קיימת ירידה כזו, המיקומים של הירידות והעוצמה שלהן (כלומר כמות הקרינה הנבלעת) מספקים מידע על הסביבה הכימית של הגרעינים במטרה וניתן להשתמש בהם כדי לאפיין את הדגימה.
בחירת מקור מתאים

מקורות קרני גמא מתאימים מורכבים מגרעין רדיואקטיבי שמתפרק לאיזוטופ רצוי שלאחר מכן דועך לרמת היסוד הגרעיני באמצעות פליטת קרינת גמא. לדוגמה, המקור לספקטרוסקופייה באמצעות ברזל-57 הוא קובלט-57, שמתפרק על ידי לכידת אלקטרון למצב מעורר של ברזל-57, אשר בתורו דועך למצב היסוד באמצעות סדרה של פליטות קרני גמא הכוללות את זו בה חלק ניכר מהגרעינים פולטים קרינה ללא רתע ובה נעשה שימוש בספקטרוסקופיית מסבאואר. באופן אידיאלי לאיזוטופ הראשוני יהיה זמן מחצית חיים נוח, כלומר לא קצר מדי, שידעך באופן מהיר וידרוש תחלופה קבועה של המקור, ולא ארוך מדי שיספק שטף נמוך מדי של קרינת גמא. לדוגמה, זמן מחצית החיים של קובלט-57 הוא 270 ימים. כמו כן, אנרגיית קרני הגמא צריכה להיות נמוכה יחסית, אחרת רוב הפליטות בסריג יהיו עם רתיעה וכתוצאה מכך יחס אות לרעש בספקטרוסקופייה יהיה נמוך והספקטרוסקופיה תדרוש זמני איסוף ארוכים. שיקולים אלו גורמים לכך שברזל-57 הוא האלמנט הנפוץ ביותר המשמש בספקטרוסקופיה, אם כי נעשה שימוש באופן יחסית שכיח גם ביוד-129, בדיל-119 ואנטימון-121.
ניתוח ספקטרום של ספקטרופיית מסבאואר

כפי שתואר לעיל, לספקטרוסקופיית מסבאואר יש רזולוציית אנרגיה עדינה ביותר והיא יכולה לזהות אפילו שינויים עדינים בסביבה הגרעינית של האטומים הרלוונטיים. בדרך כלל, ישנם שלושה סוגים של אינטראקציות המשפיעות על רמות האנרגיה הגרעיניות שנצפים: הסטה איזומרית, פיצול קוודרופול ופיצול מגנטי על-דק.
ניתוח ספקטרום של ספקטרופיית מסבאואר > הסטה איזומרית

הסטה איזומרית (δ) (נקראת לפעמים גם הסטה כימית, במיוחד בספרות הישנה יותר) היא מדד יחסי המתאר שינוי לא זהה בהפרשי האנרגיות הפנימיות של הגרעין (ולכן שינוי באנרגיית המעבר) (ראה איור 2) עקב ההשפעה של האלקטרונים באטום. האלקטרונים באורביטל s, יכולים בסיכוי מסוים לחפוף את הגרעין. החפיפה בין מיקומי האלקטרונים לגרעין משנה את רמות האנרגיה של הגרעין עצמו כתוצאה מהאינטראקציה החשמלית בין הגרעין לאלקטרונים. מאחר שהגרעין במצב המעורר הוא בעל נפח שונה מהגרעין במצב היסוד, השינוי באנרגיה של מצב היסוד לא זהה להשינוי באנרגיה של המצב המעורר, ולכן אנרגיית המעבר בין המצבים משתנה בהתאם לצפיפות האלקטרונים באורביטל s באזור הגרעין.
רק לאלקטרונים באורביטלים s יש הסתברות שאינה אפס להימצא בגרעין (ראה אורביטלים אטומיים). עם זאת, אלקטרונים באורביטלים p, d ו-f משפיעים על צפיפות האלקטרונים באורביטל s באמצעות אפקט מיסוך.
את ההסטה האיזומרית ניתן לבטא באמצעות הנוסחה:  {\text{CS}}=K\left(\langle R_{e}^{2}\rangle -\langle R_{g}^{2}\rangle \right)\left([\Psi _{s}^{2}(0)]_{b}-[\Psi _{s}^{2}(0)]_{a}\right)
כאשר K הוא קבוע גרעיני (כלומר הערך של K זהה בכל מצב בו העשה שימוש בברזל-57, אך עבור איזוטופ אחר כדוגמת יוד-129 יהיה ערך שונה ל-K),  R_{e} הוא הרדיוס האפקטיבי של הגרעין במצב המעורר ו- R_{g} הוא הרדיוס במצב היסוד.  [\Psi _{s}^{2}(0)]_{a} הוא הסיכוי למצוא אלקטרון בקרבת הגרעין בסריג שפולט את הקרינה ו- [\Psi _{s}^{2}(0)]_{b} הוא הסיכוי למצוא אלקטרון כזה בסריג שקולט אותה.
כדי להבהיר את המשמעות הפיזיקלית של משוואה זו נראה שתי דוגמאות:
עלייה בסיכוי למצוא אלקטרונים באורביטל s בספקטרום של ברזל-57 נותנת תזוזה שלילית כיוון שהשינוי במטען הגרעיני האפקטיבי הוא שלילי (עקב  R_{e}<R_{g} ), עלייה בצפיפות האלקטרונים הללו בבדיל-119 מוביח להסטת איזומרים חיובית (כי עבור בדיל  R_{e}>R_{g}).
ליוני ברזל מחומצנים (Fe 3+) יש הזזות איזומריות נמוכות יותר מאשר ליוני ברזל (Fe 2+) מכיוון שצפיפות האלקטרונים באורביטל ה-s באזור הגרעין של יוני ברזל גדולה מהצפיפות ביוני ברזל מחומצנים עקב אפקט מיסוך חלש יותר על ידי אלקטרונים באורביטל d.
ההיסט האיזומרי כפי שמתואר כאן אינו משתנה עם הטמפרטורה, עם זאת, לספקטרום מסבאואר יש רגישות לטמפרטורה עקב אפקט יחסי המכונה אפקט דופלר מסדר שני. ככלל, השפעה זו קטנה, ותקן IUPAC מאפשר לדווח על היסט האיזומר מבלי לתקן עבורה.
הסטת האיזומר שימושית לקביעת מצב חמצון ועוד.
ניתוח ספקטרום של ספקטרופיית מסבאואר > פיצול קוודרופול

פיצול קוודרופול משקף את האינטראקציה בין רמות האנרגיה הגרעינית לבין גרדיאנט השדה החשמלי מסביב לגרעין. גרעינים במצבים עם התפלגות מטען לא כדורית, כלומר כל אלה עם מספר ספין קוונטי (I) גדול מ-1/2, עשויים להיות בעלי מומנט קוודרופול גרעיני. במקרה זה שדה חשמלי א-סימטרי (המיוצר על ידי חלוקת מטען אלקטרוני א-סימטרי) מפצל את רמות האנרגיה הגרעינית.
במקרה של איזוטופ עם מצב מעורר בו המספר הקוונטי הוא I=3/2, כגון ברזל-57 או בדיל-119, המצב המעורר מפוצל לשני מצבי משנה mI=±1/2 ו-mI=±3/2. המעבר האטומי ממצב היסוד למצבים המעוררים מופיע כשתי פסגות ספציפיות בספקטרום, המכונה לפעמים "דאבלט". פיצול קוודרופול נמדד כהפרדה בין שתי הפסגות הללו ומשקף את אופי השדה החשמלי בגרעין.
ניתן להשתמש בפיצול הקוודרופול לקביעת מצב החמצון, מצב הספין, סימטריית האתר וסידור הליגנדים.