stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זכויות להט"ב בפינלנד
הכרה במערכות יחסים חד מיניות > שנות ה-2010

בהתבסס על תמיכת חמש מתוך שמונה המפלגות בפרלמנט שנבחרו ב-2007, שוער כי נישואים חד-מיניים יהפכו לחוקיים לאחר הבחירות לפרלמנט ב-2011 בעוד הנושא יהפוך למרכזי. כתוצאה מהכללת הנוצרים-דמוקרטים בקבינט - יו"ר הנוצרים-דמוקרטים, הפכה לשר הפנים ולא נכללה במצע הממשלתי הצעת חוק המאפשרת נישואים חד-מיניים לחוקיים. עם זאת, דווח כי סוכם במהלך המשא ומתן על הרכבת הממשלה, שאם תוצע על ידי חברי פרלמנט בודדים, הצעת חוק כזו תאושר על ידי כל שאר המפלגות בקואליציה הממשלתית (הקואליציה הלאומית, הסוציאל-דמוקרטים, ברית השמאל, הליגה הירוקה ומפלגת העם השוודית).
קבוצת עבודה להצעת החוק, בראשות חבר הפרלמנט של הקואליציה הלאומית, לאסה מניסטו, הושקה והחלה לפעול בספטמבר 2011. לאחר מכן הוצגה הצעת חוק לפרלמנט הפיני ב-8 בפברואר 2012, כאשר 76 מתוך 199 חברי הפרלמנט המצביעים ציינו את תמיכתם. לפי חברת השידור Yle, להצעת החוק היה סיכוי מופחת לעבור מכיוון שהוגשה כהצעת חוק פרטית, ולכן היו צריכים להיות לפחות 100 חותמים על מנת לזכות להליך ההכנה בוועדה פרלמנטרית – בניגוד להצעת ממשלה שעוברת ישירות לוועדה ולהצבעה בישיבת מליאה פרלמנטרית.
ב-27 בפברואר 2013, הצעת החוק הודחה בוועדת המשפטים בהצבעה של 9–8. לפני הדחייה, תומכי הצעת החוק האשימו את יו"ר הוועדה, אן הולמלונד (שהתנגדה באופן אישי להצעת החוק), בעיכוב התהליך. הולמלונד הכחישה זאת. תיקון לחוקה הפינית שהתקבל ב-1 במרץ 2012 מאפשר לשקול יוזמות של אזרחים עם לפחות 50,000 חותמים בתוקף על ידי הפרלמנט. ככזה, קמפיין אזרחי בשם "Tahdon2013" ("אני עושה 2013") הוחל במהירות, ואסף את החתימות הדרושות להצעת החוק עד 19 במרץ 2013, מתוכן למעלה מ-100,000 חתימות מקוונות ביומו הראשון. בסך הכול, היוזמה נתמכה במעל 166,000 עד המועד האחרון שלה, 19 בספטמבר, והוגשה לפרלמנט בדצמבר 2013. הצעת החוק הובאה לדיון מבוא בישיבת מליאה ב-20 בפברואר 2014, ולאחר מכן הועברה לוועדה לענייני משפט. ב-25 ביוני נדחתה הצעת החוק על ידי הוועדה לעניינים משפטיים בהצבעה של 10–6 בעוד שניים מחבריה לא נכחו אשר התנצלו על היעדרותם. הוועדה המליצה לפרלמנט לדחות את הצעת החוק.
ב-28 בנובמבר 2014, הפרלמנט הפיני הצביע ברוב של 105–92 על דחיית המלצת הוועדה, בעוד הכשרת הצעת החוק אושרה ברוב של 101–90 על ידי הפרלמנט ב-12 בדצמבר, מה שהפך אותה ליוזמה האזרחית הראשונה שהתקבלה בפרלמנט. ההצעה נחתמה לחוק על ידי הנשיא סאולי ניניסטה ב-20 בפברואר 2015. ראש ממשלת פינלנד אלכסנדר סטוב תמך בהצעת החוק, וכינה אותה כ-"דוגמה מצוינת לכוח האזרח". לאחר מספר מעקבים חקיקתיים, החוק נכנס לתוקף ב-1 במרץ 2017, מה שהפך את פינלנד למדינה האירופית ה-12 אשר מכשירה נישואים חד מיניים.
הורות ואימוץ

אימוץ משותף לזוגות חד מיניים נכנס לתוקף ב-1 במרץ 2017. אישור הפרלמנט הפיני להכשרתם של נישואים חד מיניים בסוף 2014 כלל הוראות לאימוץ בקרב זוגות חד מיניים. אימוץ חורג של היה לחוקי מאז 2009. גישה להפריה חוץ גופית (IVF) והזרעה מלאכותית הותרה בשנת 2006 לזוגות לסביות.
בשנת 2016, הושקה יוזמה אזרחית הקוראת לפרלמנט לתקן את החוק כך שיאפשר לזוגות חד מיניים לקבל הכרה אוטומטית של הורים בחוק. בעבר, זוגות אלה נאלצו לבצע אימוץ תוך-משפחתי כדי להיות מוכרים כהורים לילדים שנולדו באמצעות טיפולי פוריות. בפברואר 2018, הפרלמנט העביר חוק בהצבעת רוב של 42–122 הכולל זוגות לסביות בכל הזכויות של דמי לידה וזכויות הורות מלאות. הוא נחתם על ידי הנשיא ב-20 באפריל 2018 ונכנס לתוקף ב-1 באפריל 2019.
הגנה מפני אפליה

אפליה על רקע נטייה מינית מופללת מאז 1995 ועל רקע זהות מגדרית או ביטוי מגדרי מאז 2005. חוק השוויון בין נשים וגברים אוסר על אפליה על רקע מין וזהות מגדרית. בשנת 2014, הפרלמנט הפיני תיקן את החוק, וקבע הגנות נוספות בתעסוקה, באספקת סחורות ושירותים, בחינוך ובשירותי בריאות.
סעיף 8 (1) לחוק האפליה נכתב באומרו כי:
"אין להפלות איש על בסיס גיל, מוצא, לאום, שפה, דת, אמונה, דעה, פעילות פוליטית, פעילות איגודי מקצועית, יחסי משפחה, מצב בריאותי, מוגבלות, נטייה מינית או מאפיינים אישיים אחרים. אפליה אסורה, בין אם היא מבוססת על עובדה או הנחה הנוגעת לאדם עצמו או לאחר".
המשטרה הפינית דיווחה על 73 תקיפות אלימות נגד להט"ב בשנת 2018, אשר הוגדרו כעלייה של 27% בהשוואה ל-2017. התקפות הקשורות לנטייה מינית היו הסוג היחיד של מניע השנאה שעלה, כאשר התקפות הקשורות לרקע לאומי, נכות או דת פחתו. בנובמבר 2019, המכון לבריאות ורווחה דיווח כי ילדים ונוער בקרב חברי הקהילה מתמודדים עם אלימות משמעותית יותר, בריונות, פיזית, פסיכולוגית ומינית מאשר בני גילם ההטרוסקסואלים, וכן נוטים יותר לסבול מאלימות בביתם.
זהות מגדרית ואינטרסקס

בפינלנד, אנשים המעוניינים להקצות מחדש את מינם החוקי במסמכים רשמיים, כגון דרכונים, תעודות לידה ותעודות זהות, חייבים להיות מעוקרים או מסיבה אחרת "לא פוריים". בשנת 2012, שינוי אפשרי של החוק הובא לבחינה על ידי משרד הרווחה והבריאות הפיני. המלצה של מועצת זכויות האדם של האו"ם לבטל את דרישת העיקור עבור הכרה בשינוי מגדר נדחתה על ידי ממשלת פינלנד ב-2017. באוקטובר 2017, הצעת חוק לתיקון החוק נכשלה מכיוון שלא מספיק חברי פרלמנט תמכו בצעד. הצעת החוק הוגשה על ידי חברת הפרלמנט סילביה מודיג ב-2016, ואספה 85 חתימות בפרלמנט הפיני.
סקריס קופילה, פעילה טרנסג'נדרית וסטודנטית לרפואה, נדחתה הסרה מגדרית משפטית לאחר שסירבה לעבור תהליך זה, וניהלה יחד עם ארגון זכויות האדם הבינלאומי אמנסטי אינטרנשיונל דרישה לשנות את החוק. טרנסג'נדרים חייבים לקבל גם אבחנה של הפרעה נפשית על מנת לשנות את מגדרם החוקי.
בשנת 2019, הקבינט החדש של ראש הממשלה רינה פרסם את תוכניות החקיקה שלהם ל-4 השנים הבאות, אשר כולל את הסרת דרישת העיקור לשינוי מגדר בחוק ואיסור על התערבויות רפואיות בתינוקות אינטרסקסים (בעלי מאפייני מין זכרים ונקביים כאחד) על מנת לשנות את מאפייני המין שלהם.
שירות צבאי

לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות ההגנה של פינלנד.
תרומת דם

בפינלנד, כמו במדינות רבות אחרות, גברים הומוסקסואלים וביסקסואלים לא הורשו בעבר לתרום דם. בדצמבר 2013, סוכנות התרופות הפינית שינתה את הכללים שלה לגבי תרומות דם וביטלה את האיסור הקבוע על גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) לתרום דם בעודה קבעה תקופת דחייה של שנה. מאז 2021, תקופת הדחייה צומצמה ל-4 חודשים.
תנאי מחיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – מצעד הגאווה בלפלנד
פינלנד מכונה לעיתים קרובות כאחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם עם קבלה ציבורית רחבה. במרץ 2019 דורגה פינלנד כיעד הטיולים הידידותי ללהט"ב הרביעי הטוב בעולם, עם מספר מדינות אירופיות אחרות, בהן הולנד, אוסטריה, מלטה ואיסלנד בין היתר.
מספר ערים פיניות מחזיקות בארגונים למען זכויות להט"ב. הקבוצה הגדולה ביותר מסוג זה היא "SETA" אשר נוסדה בשנת 1974. קבוצות ארגונים נוספים כוללים את "Trasek" עבור זכויות טרנסג'נדרים ואינטרסקס ו-"Rainbow Families". קבוצות אלו דוגלות בזכויות משפטיות שוויוניות לזוגות חד מיניים וטרנסג'נדרים באמצעות פעילות הסברה, הפצת מידע וארגון אירועים חברתיים המציעים עזרה, הכוונה וייעוץ בנוגע ליציאה מהארון, בריאות, מערכות יחסים ועוד.
בבירה הלסינקי ישנה סצנה גלויה של חברי קהילת הלהט"ב הפינית עם ברים הומוסקסואלים שונים, מועדונים, בתי קפה ואירועים מגוונים. ההפגנה הפומבית הציבורית הראשונה בפינלנד עבור זכויות הומוסקסואלים נערכה בשנת 1981 בהלסינקי תחת השם "ימי השחרור". מצעדי גאווה מתקיימים בערים שונות ברחבי פינלנד בעיקר בבירה הלסינקי אך גם בערים רבות נוספות בהן: אואולו, ייבסקילה, טורקו, טמפרה, רובניימי, לאפנראנטה, לוביסה, פורי, ריהימקי, לאהטי, קובולה וקוסאמו. בשנת 2018 על פי דיווחים מעל 100,000 איש השתתפו במצעד הגאווה של הלסינקי, בעוד שנה לאחר מכן ראש הממשלה אנטי רינה השתתף בציונו. בצפון הרחוק של פינלנד מתקיים מצעד הגאווה בחבל הארץ של לפלנד אשר מתחלף מדי שנה בין המדינות הסקנדינביות של פינלנד, שוודיה ונורווגיה. בשנים 2017 ו-2021 נערך בפינלנד בערים אינארי ואוצ'וקי, בהתאמה.
תנאי מחיה > פוליטיקה

בשנת 2011, פאקה האביסטו, חבר הומוסקסואלי גלוי בפרלמנט הפיני והשר לאיכות הסביבה לשעבר, היה מועמד מפלגת הליגה הירוקה לבחירות לנשיאות פינלנד 2012. בסיבוב הראשון של הבחירות ב-22 בינואר 2012, הוא סיים במקום השני עם 18.8 אחוזים מהקולות, אך בשלב ההתמודדות ב-5 בפברואר הפסיד למועמד מפלגת הקואליציה הלאומית, שר האוצר לשעבר סאולי ניניסטה עם 37.4 אחוזים מהקולות. בפברואר 2017 הודיע כי ישיב את מועמדותו בבחירות לנשיאות 2018. ההחלטה התקבלה לאחר שהאביסטו פנה מספר פעמים מהליגה הירוקה. בבחירות, זכה במקום השני עם 12.4 אחוזים מהקולות, בעוד שניניסטה המשיך את כהונתו השנייה.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1971)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים (16):  (מאז 1999)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 1995)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 1995)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (מאז 1995)
חוקים נגד אפליה הכוללים זהות מגדרית וביטוי מגדרי:  (מאז 2005)
נישואים חד מיניים:  (מאז 2017)
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור):  (מאז 2002)
הורות אוטומטית בתעודות לידה לאחר לידה לשני ההורים:  (מאז 2019)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  (מאז 2017)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  (מאז 2009)
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא: 
זכות לשינוי מגדר בחוק:  (מאז 2002, ניתוח ועיקור נדרשים, מאז 2023 לא נדרש עיקור)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות:  (מאז 2006)
טיפולי המרה אסורים בחוק: 
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם: / (לאחר 4 חודשים מאז 2021)
טובה מילוא

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1964 (בת 60)
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  כתריאל בארי 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  Omar Benjelloun, Bogdan Cautis, דניאל דויטש 
 פרסים והוקרה:  פרס אלברטו מנדלסון "מבחן הזמן" 2010, פרס אשת מחקר בסיסי נתונים של אגודת VLDB, פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים 2017, פרס IEEE TCDE ,Impact Award 2022 דוקטוראט של כבוד מאוניברסיטת ציריך 2023
 תרומות עיקריות
 מודלים ואלגוריתמים לניהול מידע ברשת, מבני נתונים חלקיים ו-XML, איסוף מידע על סמך ההמונים
 
טובה מילוא (נולדה ב-3 ביולי 1964) היא פרופסור מן המניין בבית הספר למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב ודיקאנית הפקולטה למדעים מדויקים. היא מחזיקת הקתדרה לניהול מידע וכיהנה בין השנים 2011–2014 כראש החוג למדעי המחשב באוניברסיטה.
ביוגרפיה

מילוא נולדה וגדלה בנתניה ומתגוררת בתל אביב.
היא סיימה את התואר הראשון בטכניון כעתודאית בשנת 1985 ולאחר מכן התגייסה ליחידה 8200. את התואר השני סיימה באוניברסיטת תל אביב בשנת 1989. בשנת 1992 קיבלה תואר דוקטור מאוניברסיטה העברית בירושלים, בהנחייתו של פרופסור כתריאל בארי. את הפוסט-דוקטורט עשתה באוניברסיטת טורונטו ובמוסד הצרפתי למחקר במדעי המחשב ואוטומציה INRIA (אנ') לפני שהצטרפה לסגל באוניברסיטת תל אביב בשנת 1995. בשנת 2020 נבחרה לדקאנית הפקולטה למדעים מדויקים. היא נשואה ואם לשניים.
עבודתה האקדמית

מילוא היא ראש הקבוצה למערכות בסיסי נתונים בבית הספר למדעי המחשב. היא כותבת לכנס לעקרונות בסיסי נתונים והיא האישה הראשונה (והיחידה, נכון לשנת 2015) שנשאה את נאום המפתח בכנס.
היא השתתפה בצוות העריכה של כתבי עת בנושא בסיסי נתונים, בהם כתב העת VLDB (אנ') וכתב העת TODS. היא שימשה כיושבת ראש בכנסים רבים, בהם: PODS'03, VLDB'09, ICDT'11 ועוד.
הקימה מיזם בשם "מדויקות", לקידום נשים במדעים מדויקים.
עבודתה האקדמית > נושאי מחקר

תחומי המחקר של פרופסור מילוא עוסקים במערכות בסיסי נתונים וניהול מידע ברשת האינטרנט. היא עוסקת גם באיסוף מידע על סמך ההמונים, באינטגרציית מידע, ב-XML ומידע מבני באופן חלקי; שירותי ויישומי רשת; תהליכים עסקיים; שפות בסיסי נתונים ותבנית מידע.
מאמרים ופרסומים

מילוא השתתפה בכתיבת מעל 290 מאמרים שהתפרסמו בכנסים ובכתבי העת בתחום בסיסי נתונים. בנוסף, היא כתבה ספר על תהליכים עסקיים. מאמריה צוטטו למעלה מ-13,000 פעמים במאמרים שונים, ומדד h-index שלה הוא 61.
פרסים והוקרה

בשנת 2010 זכתה על עבודה בנושא "מערכת טיפוסים עבור שפות מעבר ל-XML" עם שני שותפיה ויקטור ויאנו ודן סוציו בפרס ע"ש אלברטו מנדלסון "מבחן הזמן"
בשנת 2011 קיבלה מענק ERC Advanced Investigators של האיחוד האירופי לקידום מחקר בנושא חוכמת ההמונים
בשנת 2012 נבחרה לעמית ACM על "תרומותיה בתחום תאוריית בסיסי הנתונים וניהול תהליכים עסקיים"
בשנת 2014 נבחרה כחברת האקדמיה האירופאית למדעים Academia Europaea
בשנת 2016, לרגל יום האישה הבינלאומי, נבחרה כאחת מ-11 חוקרות מעוררות השראה באוניברסיטת תל אביב
בשנת 2017, זכתה בפרס VLDB Women in Database Research Award שניתן על ידי אגודת VLDB על "תרומותיה למחקר נתונים מובנים-למחצה, מידע ברשת האינרנט, וניהול תהליכים עסקיים"
בשנת 2017, זכתה בפרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים שניתן על ידי עיריית תל אביב
בשנת 2022, זכתה בפרס IEEE TCDE Impact Award שניתן עי ארגון IEEE על "תרומותיה לביסוס היסודות של תהליכים עסקיים ומיקור המונים מבוסס נתונים".
בשנת 2022, קיבלה מענק מחקר פורץ דרך מהקרן הלאומית למדע על לקידום מחקר בתחום הביג-דאטה
בשנת 2023, קיבלה דוקטוראט של כבוד מאוניברסיטת ציריך
הערות שוליים

↑  מבוסס על מידע שנמסר על ידי פרופסור מילוא
1 2  דליה בן ארי, "15 שנה הרגשתי בודדה": הדיקנית הראשונה של הפקולטה למדעים כמעט למדה ספרות, באתר "את", 10 בנובמבר 2021
↑  דקאנית הפקולטה - פרופ' טובה מילוא, באתר exact-sciences.tau.ac.il
↑  אתר הקבוצה
↑  Symposium on Principles of Database Systems
↑  דוברי המפתח
↑  אתר TODS
↑  ICDT
↑  מועצת ICDT
↑  VLDB
↑  "מדויקות": הושקה תוכנית לקידום נשים במדעים מדויקים באונ' תל אביב, באתר ynet, 11 בנובמבר 2021
↑  רשימת פרסומים של טובה מילוא, באתר dblp
↑  חושב באמצעות google Scholar
↑  פרס מבחן הזמן
↑  ACM
↑  הצהרת הפרס
↑  Academia Europaea
↑  מדעניות מעוררות השראה > פרופ' טובה מילוא, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  IEEE TCDE Awards
↑  דוקטורט של כבוד מאוניברסיטת ציריך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601425605171  ACM DL: 81100573833  dblp: m/TovaMilo  GND: 1020540192  ISNI: 0000 0001 2043 9262  LCCN: no2011098148  MGP: 56452  ORCID: 0000-0002-8566-8821  SUDOC: 082112894  VIAF: 171347644   WorldCat (עם VIAF): 171347644
מוזיאון חיל האוויר

ערך זה עוסק במוזיאון חיל האוויר הישראלי. אם התכוונתם למוזיאונים של חיילות אוויר אחרים, ראו .
תבנית:מבנה
מוזיאון חיל האוויר הישראלי נמצא בבסיס חצרים הנמצא מערבית לבאר שבע.
פעילות

אבן הפינה למוזיאון הונחה ב-16 ביולי 1985, בעיקר הודות לפועלו של תא"ל (מיל') יעקב טרנר. המוזיאון נפתח לקהל ב-20 ביוני 1991.
במוזיאון נמצאים מאות דגמים של מטוסי קרב ששירתו בחיל האוויר הישראלי וגם מטוסי קרב אמיתיים שיצאו משירות או נפלו שלל בידי ישראל. חלק ממטוסים אלו, כמטוס הספיטפייר "הספיט השחור" של עזר ויצמן, ומטוס ההרווארד הצהוב נשמרים בכושר טיסה ואף טסים במפגנים שונים. במוזיאון כלי טיס היסטוריים בהם מיראז' 3 שחק 159 עם 13 הפלות, מטוס המיג-21 שהוברח מעיראק במבצע יהלום, מטוס הלביא תוצרת התעשייה האווירית, מטוס F-15 בז עם 4 הפלות ומטוס F-16 נץ 107 שלו 6.5 הפלות. קיימת גם תצוגה של חלקי מטוסי קרב עם הסבר למה משמשים כל החלקים הללו, תצוגת כלי נ"מ, תערוכת צילומים ותערוכת "משיכה לחיים" על היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669).
בחול המועד פסח וביום העצמאות מציב חיל האוויר לתצוגה במוזיאון גם כלי טיס פעילים דוגמת F-15I רעם, F-16I סופה וAH-64 אפאצ'י, וכן מציג מטסים מיוחדים ומציע הפעלות לילדים.
במוזיאון משרתים חיילי חיל האוויר הישראלי כסגל המוזיאון.[דרוש מקור]
חובבי תעופה רבים בישראל מתרעמים על מדיניותו של המוזיאון, המדגישה את משיכת קהל ההמונים על פני הדיוק ההיסטורי, ולפיה נצבעים מטוסים בסכימות שאותן לא נשאו מעולם. כמו כן מובעת ביקורת קשה לגבי הזנחה של המוצגים.
בפברואר 2015 נשרף כליל המטוס בואינג-סטירמן הכסוף עקב תחזוקה לקויה. המטוס היה בכושר טיסה ואף טס במפגנים, במשך שנים הוא הוטס על ידי יעקב טרנר.
ב-6 בנובמבר 2016 הכריזו אגף ההנדסה והבינוי במשרד הביטחון וחיל האוויר, על תחרות אדריכלים לתכנון מוזיאון חיל האוויר החדש בחצרים, ש"יהווה מרכז מורשת לחיל האוויר וחלון ראווה לעולם התעופה הישראלי", כך על פי הודעת משרד הביטחון. בתחרות זכה משרד האדריכלים החיפאי "שוורץ בסנוסוף".
בפברואר 2022 הוחלט להעביר לגריטה 20 מטוסים שהוצגו במוזיאון, ביניהם הבואינג שהיה מפקדה מעופפת במבצע אנטבה.
גלריית תמונות

תצוגה ראשית - מבט על
מטוס הלביא המוצג במוזיאון, בתמונת פרופיל
מטוס הלביא
מטוס כפיר
התצוגה הראשית במוזיאון
מיג-23 סורי לשעבר
זנב של מטוס Su-7 מצרי שהופל ב-10 באוקטובר 1973
הערות שוליים

↑  מוזיאון חיל האוויר בחצרים – ביקורת, הבעת דעות ותמונות באתר "פרש", דיון החל מ-20 באפריל 2010
↑  תחרות אדריכלים פתוחה לתכנון מוזיאון חה"א, באתר משרד הביטחון, 6 בנובמבר 2016
↑  חלון הראווה של חיל-האוויר, באתר חיל האוויר הישראלי, 22 בנובמבר 2016
↑  אודי עציון, כנפיים שבורות: חיל האוויר נפרד מעשרות מטוסים ומסוקים ישנים, באתר ynet, 13 בפברואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308250405171  VIAF: 243231073   WorldCat (עם VIAF): 243231073 
בואינג סטירמן של מוזיאון חיל האוויר הישראלי, מרץ 2007. נשרף על הקרקע ב-2015
האוסף (אלבום של אריק איינשטיין)

האוסף הוא אוסף של מארז תקליטורים המאגד שירים בולטים שהקליט הזמר אריק איינשטיין במהלך כל הקריירה שלו. האלבום יצא לאור בשנת 2000.
המארז מקיף את כל הקריירה הארוכה של איינשטיין החל משנות ה-60 ועד האלבום האחרון שהוציא לפני יציאת המארז, "מוסקט", המשותף לו ולשלום חנוך.
הרכב המארז

דיסק 1: אוסף זה כולל שירים ישנים שאיינשטיין ביצע בסדרת האלבומים "ארץ ישראל הישנה והטובה" ולביצועים חדשים לשירים ישנים שביצע ב"שירים" ו"קצת לקחת חזרה".
דיסק 2: אוסף זה כולל שירים בולטים משנות ה-70 ותחילת הקריירה של איינשטיין, מהאלבומים: "מזל גדי", "פוזי" (תקופת להקת "הצ'רצ'ילים"), "שבלול", "פלסטלינה", "יסמין" ו-"בדשא אצל אביגדור".
דיסק 3: אוסף זה כולל שירים בולטים מאמצע שנות ה-70 ועד לשנות ה-80 המוקדמות, עם שינוי השותפים המוזיקליים שלו בתכיפות יתר בשנים אלו ושינוי סגנון. האוסף מתוך האלבומים: "יסמין", "קצת לקחת חזרה", "סע לאט", "האהבה פנים רבות לה", "משירי אברהם חלפי", "חמוש במשקפיים" ו"יושב על הגדר"
דיסק 4:אוסף זה כולל שירים בולטים משנות ה-80 (אז הפסיק איינשטיין להופיע בפני קהל). באלבום זה ניכר כי איינשטיין מעורב יותר בכתיבת והלחנת השירים שלו. האסוף מתוך האלבומים: "יושב על הגדר", "שביר" (שנכתב בהשראת תאונת דרכים קשה שאיינשטיין היה מעורב בה), "פסק זמן", "תוצרת הארץ", "אוהב להיות בבית" ו"הייתי פעם ילד".
דיסק 5: אוסף זה כולל שירים מהתקופה היותר מאוחרת של איינשטיין בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90, עם שיתופי פעולה חדשים עם אמנים צעירים: אביב גפן ("לבכות לך"), ארקדי דוכין ("יש בי אהבה" ו"בגללך"), ושירים קומיים כמו "ואלה שמות" ו"אמרו לו". השירים באוסף מתוך האלבומים: "אוהב להיות בבית", "יש בי אהבה", "האריה, היונה ותרנגולת כחולה", "לאן פרחו הפרפרים" ו"מוסקט" בו חזר לשתף פעולה עם שלום חנוך, ויצא שנה לפני יציאת המארז.
קרדיטים

הפקת אלבום: ארנון אורבך
עוזרת הפקה: פרידה ארבלי
עריכה מוזיקלית: אריק איינשטיין ויואב קוטנר
עריכה דיגיטלית ומאסטרינג: אלידע רמון, האולפן של יזהר אשדות
עיצוב עטיפה ואותיות: מנחם רגב
גרפיקה: אסתדר מדר
צילומים באלבום: אלונה איינשטיין, אבי ולדמן, מנחם סקס
קואליציה

ערך זה עוסק בברית בין ישויות שונות. אם התכוונתם למונח בתורת המשחקים, ראו .
קוֹאָלִיצְיָה (בעברית: יַחְדָּה) היא מעין ברית בין ישויות שונות, המשתפות פעולה לקידום עניין משותף.
קואליציה, על פי רוב, מוקמת אד הוק ליצירת חזית בנושא ספציפי וממוקד, ובכך היא נבדלת מ"ברית" במובנה המלא או "איחוד", מונחים המבטאים קשר יציב וקבוע יותר. קואליציה עשויה להתקיים בין מדינות, למשל למלחמה באויב משותף, כגון הקואליציה שהקימה ארצות הברית עם מדינות נוספות למלחמה נגד עיראק במלחמת המפרץ הראשונה והשנייה.
קואליציה בדמוקרטיות פרלמנטריות

בדמוקרטיות פרלמנטריות נזקקת הממשלה (הרשות המבצעת) לתמיכת הפרלמנט (הרשות המחוקקת) כדי לפעול (זה מקור המושג "דמוקרטיה פרלמנטרית").
אם אחת מסיעות הפרלמנט מהווה רוב, די בתמיכתה כדי להקים ממשלה ולאפשר את פעולתה (הממשלה עצמה מורכבת, רובה ככולה, מחברי אותה סיעת רוב). מצב זה נפוץ בדמוקרטיה פרלמנטרית בעלת מערכת דו מפלגתית.
אולם, בדמוקרטיה פרלמנטרית רב-מפלגתית, ייתכן מצב שבו אין סיעה המהווה רוב בפרלמנט. כדי להשיג רוב כזה, נדרשת אחת הסיעות (בדרך כלל הסיעה הגדולה ביותר) לצרף אליה סיעות נוספות, ולכרות איתן ברית פוליטית. הגוף הפרלמנטרי הנוצר מצירוף זה של סיעות מכונה "קואליציה".
כדי להקים קואליציה, על הסיעות לחתום על הסכם קואליציוני, המגדיר את מדיניות הממשלה ותומכיה בפרלמנט באמצעות "קוי יסוד", ואת בעלי התפקידים השונים שימונו מתוך הסיעות (שרים וסגני שרים בממשלה, יושבי ראש של ועדות בפרלמנט, וכדומה).
הסיעות מתחייבות לתמוך בממשלה בהצעות אי אמון, לרוב כנגד התחייבות מפלגת השלטון לתמוך במרכיבים מהאידאולוגיה שלהן.
את מפלגות הפרלמנט שאינן חברות הקואליציה, מקובל לכנות "אופוזיציה" (או נגדה).
בין המפלגות החברות בקואליציה למפלגת השלטון, נחתמים הסכמים קואליציוניים שמפרטים את התחייבות המפלגה וההתחייבויות כלפיה. להסכמים הקואליציוניים יש תוקף משפטי ומפלגה שלדעתה הופרו ההתחייבויות שניתנו לה בו, יכולה לפנות לבית משפט. עם זאת, היות שזה לא הסכם משפטי רגיל, בית המשפט יכול רק לקבוע שהייתה הפרה של ההסכם אבל אינו יכול להכריח את אחד הצדדים לקימו. במקרה של הפרת הסכם כלפי אחת המפלגות, מותר לה לא לכבד סעיפים אחרים בהסכם ואף לפרוש מהקואליציה.
החוק מחייב את המפלגות לפרסם את ההסכמים הקואליציוניים שלהם גם בשביל האזרחים וגם בשביל חברי המפלגות.
קואליציה בדמוקרטיות פרלמנטריות > יתרונות וחסרונות

לסיעה המרכזית:
יתרונות: ראש הסיעה הוא שישמש כראש הממשלה והסיעה היא שתוביל את הממשלה והפרלמנט, וזאת על אף שלא זכתה ברוב בפרלמנט.
חסרונות: הסיעה נתונה לסחטנות פוליטית מצד הסיעות האחרות, ועלולה לסטות באופן משמעותי מהמצע עליו נבחרה לשם שמירה על שלמות הקואליציה.
לסיעות החברות:
יתרונות: השתתפות בממשלה ובפרלמנט בתפקידים משפיעים, ומניעת פעולות ממשלתיות מסוימות המנוגדות למצען. השפעתה של סיעה על התנהלות הממשלה והקואליציה עשויה להיות גדולה יותר מגודלה היחסי בפרלמנט.
חסרונות: על הסיעה להתפשר על חלק מהמצע עליו נבחרה, ואף לקחת חלק בפעולות שמנוגדות לו.
באופן כללי:
יתרונות: מאזנת היטב בין הצרכים השונים של כל סיעה.
חסרונות: פוגעת בעקרון הייצוגיות השווה, אותו נועדה שיטת הבחירה היחסית להגשים, שכן קולם של מצביעי סיעות הקואליציה מתורגם לכוח פוליטי רב משל מצביעי הסיעות שבאופוזיציה.
ככל שקואליציה מורכבת ממספר גדול יותר של סיעות, היא משפרת את יציבותה הפרלמנטרית, אך מקטינה את חופש הפעולה שלה ושל הממשלה, מכיוון שהיא נדרשת לאזן בין מגוון גדול של אינטרסים מפלגתיים.
קואליציה בדמוקרטיות פרלמנטריות > אפיונים של קואליציות

קואליציה רחבה - קואליציה שחבריה מהווים רוב גדול בפרלמנט. ראשי ממשלה מעוניינים בדרך כלל להקים קואליציה כזו מפני שכך מפלגה או צירים בודדים אינם יכולים לאיים על שלמות הקואליציה כי יש רוב בלעדיהם ויש פחות כח לאופוזיציה שנאבקת מול ראש הממשלה, בנוסף לממשלה כזאת יש יותר לגיטימיות ציבורית ציבור גדול יותר מרגיש מיוצג על ידי הממשלה ובמיוחד כשהממשלה מורכבת ממפלגות יריבות (למשל: ממשלה שהשתתפו בה המפד"ל ומרצ). עם זאת, חופש הפעולה של הממשלה קטן אם היא מבוססת על סיעות רבות בעלות מצע שונה.
קואליציה של ממשלת אחדות לאומית - נוצרת כאשר שתי הסיעות הגדולות ביותר בפרלמנט נמצאות יחד בקואליציה. קואליציה כזו מקובלת במצבי חירום (בדרך כלל מלחמה), וכן כאשר גודלן של שתי הסיעות הגדולות שווה (פחות או יותר), אך אף אחת מהן אינה יכולה להקים קואליציה ללא השנייה. דוגמה לקואליציה כזו הייתה בתקופת "ממשלת הרוטציה" בין יצחק שמיר (הליכוד) לשמעון פרס (העבודה).
קואליציה צרה - קואליציה שחבריה מהווים רוב קטן בבית הנבחרים. קואליציה כזאת מתאפיינת בחופש ביצוע רב יותר עקב מיעוט דעות מנוגדות, אך גם בסחטנות פוליטית של סיעות קטנות ואף של חברי פרלמנט יחידים.
קואליציית מיעוט - כאשר מספר החברים בקואליציה קטן ממספר החברים באופוזיציה. מצב זה נוצר בדרך כלל לאחר פרישת סיעות מן הקואליציה או לאחר בחירות בהן יש סיעה שאינה מעוניינת בהצטרפות לקואליציה (תמיכה מבחוץ). קואליציית מיעוט יכולה להתקיים באחד משני מצבים:
לאחר הצבעת אי אמון, כאשר הממשלה היא ממשלת מעבר. דוגמה לקואליציית מיעוט היא הקואליציה של רה"מ לשעבר אהוד ברק בסוף כהונתו.
כאשר חלק מסיעות האופוזיציה מספקות לממשלה "רשת ביטחון" בכך שהן מונעות את הפלתה בהצבעת אי אמון או אישור תקציב. הממשלה מוגדרת במקרה כזה כממשלת מיעוט. דוגמאות למצב כזה:
ממשלת רבין, לאחר פרישת ש"ס מהקואליציה ולפני אישור הסכם אוסלו ב', שנתמכה על ידי הסיעות הערביות מן האופוזיציה.
ממשלת שרון בזמן ביצוע תוכנית ההתנתקות, שנתמכה על ידי סיעת שינוי מהאופוזיציה רק לצורך השלמת נסיגת ישראל מרצועת עזה, שלאחריה תוכננו להתקיים בחירות.
שיטות להימנעות מהצורך בקואליציה

קואליציה בדמוקרטיה פרלמנטרית רב מפלגתית מהווה אילוץ, אשר עלול לגרום לתוצאות שליליות כמו שחיתות, סחטנות פוליטית, איוש הממשלה באנשים לא מתאימים וכו', ומטבע הדברים עולה השאלה כיצד ניתן לעקוף אילוץ זה (באופן דמוקרטי).
התשובה היא כי ישנן שתי שיטות עיקריות בדמוקרטיות יצוגיות, המונעות את הצורך בקואליציה, והן:
יצירת מערכת דו מפלגתית, כפי שהוזכר לעיל. חסרונה הבולט של שיטה זו הוא פגיעה ביחסיות ההצבעה (המפלגות הגדולות "גוזלות" חלק ניכר מקולותיהן של המפלגות הקטנות) ובאפשרויות יצוג מגוונות יותר של הציבור (ערך דמוקרטי בפני עצמו).
הפרדת רשויות רבה יותר בין הרשות המבצעת לבין הרשות המחוקקת, כפי שמתקבל משימוש בשיטות שונות של דמוקרטיה נשיאותית, כמו בארצות הברית או בצרפת. בשיטה זו הרשות המבצעת אינה זקוקה לאמון הרשות המחוקקת כדי לכהן: הנשיא נבחר ישירות על ידי העם לתקופה קצובה, וממנה את חברי ממשלתו כרצונו (באישור הרשות המחוקקת). חברי הרשות המחוקקת מבקרים את פעולת הרשות המבצעת ועשויים לאלץ אותה לשנות את מדיניותה ופעילותה (בעיקר באמצעות חקיקה ושליטה בתקציב), אך אינם יכולים להפילה בהצעת אי אמון.
שינוי מנגנון ההצבעה בפרלמנט מהצבעה בכן ולא, תמיכה או התנגדות, להצבעה באמצעות נקודות, הנותנות ביטוי גם לעוצמת התמיכה או ההתנגדות.
ראו גם

הנהלת הקואליציה
ברית פוליטית
הערות שוליים

1 2 3 4  תחדיש של האקדמיה ללשון העברית, שלא נקלט בציבור.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph683993