היסטוריה של האנציקלופדיה בריטניקה
מהדורות ראשונות (הראשונה עד השישית, 1768-1824) > המהדורה השלישית

המהדורה השלישית יצאה לאור בין השנים 1788 ו-1797 ב-300 "מספרים" על בסיס שבועי (במחיר שילינג אחד הקונטרס); חוברות אלה חוברו ונכרכו לכדי 30 חלקים (10 שילינג ושש פרוטות האחד) ולבסוף ל-18 כרכים בני 14,579 עמודים ו-542 לוחות תחריטים. מקפרקוואר ערך שוב מהדורה זו עד למאמר "מסתורין" אך נפטר בשנת 1793 (בגיל 48) בשל "לאות מוחית", כך נאמר; את מקומו תפס ג'ורג' גלייג, שלימים, או ב-30 באוקטובר 1808 ליתר דיוק, היה להגמון גלייג מברכין. אנדרו בל, שותפו של מקפרקוואר, רכש מיורשיו את מלוא השליטה בבריטניקה.
בהכפילה כמעט את היקפה של קודמתה, כמעט ונתגשם במלואו חזונו האנציקלופדי של מקפרקוואר במהדורה השלישית. מספר בני-סמכא שזכו לפניית גלייג התגייסו עד מהרה לכתיבת מהדורה זו, כמו הדוקטור תומאס תומפסון, שעשה לראשונה שימוש בסמלים כימיים, או ג'ון רובינסון, מזכיר האגודה המלכותית של אדינבורו, שכתב כמה מאמרים מוערכים בתחום "הפילוסופיה של הטבע" (תחום שהתפתח בעיקר לפיזיקה דהיום). המהדורה השלישית ביססה את מעמדה של האנציקלופדיה בריטניקה כספר-עזר חשוב ומכריע, מעמד שנשתמר במשך מרבית שנות המאה התשע-עשרה. הייתה זו מהדורה רווחית במיוחד, מכירת כ-10,000 עותקי האנציקלופדיה השיאה רווחים נאים שנאמדו ב-42,000 לירות-שטרלינג. במהדורה השלישית החלה מסורת, הנמשכת עד לימינו אנו, של הקדשת האנציקלופדיה בריטניקה למונארך הבריטי המכהן, המלך ג'ורג' השלישי באותה העת; בכנוֹתו "אבי האומה, פטרונם הנאור של האמנויות, המדעים והספרות", איחל לו גלייג:
כי, הודות לחכמת יועציך, שפעת צייך ועוצמת צבאותיך, יצלח בקרוב הוד מעלתך את משימת השבת השלום באירופה על מכונו; כן יהי לך זמן למקד את תשומת-הלב המלכותית בשיפור האמנויות וקידום הידע; כן תמשול ממושכות בבני-עמך הנאמנים, המאושרים ובני-החורין...
המהדורה השלישית ידועה היטב בזכות מאמרה הנועז על "תנועה", הדוחה קטגורית את תאוריית הכבידה של אייזק ניוטון. במקום זאת, כתב דוקטור גלייג כי הכבידה איננה נגרמת בלתי אם על ידי היסוד הקלאסי - האש. נראה ששכנעוֹ המאמר "מסה על העקרונות הראשונים של פילוסופיית הטבע" (1762) שכתב ויליאם ג'ונס, שהסתמך בתורו על עבודת המוסמך של ג'ון האצ'ינסון, "עקרונות משה", שנכתבה בשנת 1724 אך נדחתה על ידי אוניברסיטת אוקספורד. אף על פי כן, גלייג שמר על מצג של השלמה עם שגיאות המהדורה השלישית, בדברים המהווים הד לדברי ויליאם סמלי המצוטטים לעיל:
נראה כי שלמות איננה תואמת את טבען של עבודות הנבנות על-סמך תוכנית שכזו, ומכסות מגוון נושאים שכזה.
המהדורה "האמריקאית" הראשונה, האנציקלופדיה של דובסון, התבססה כמעט לגמרי על המהדורה השלישית של האנציקלופדיה בריטניקה, ויצאה לאור כמעט באותן השנים (1788-1798), בנוסף על כרך מילואים (1803) שכתב המדפיס יליד-סקוטלנד, תומאס דובסון. החוק להגנת זכויות היוצרים התקבל בארצות הברית ב-30 במאי 1790 — הגם שניתן היה לצפותו מהחלק השמיני לפסקה הראשונה בחוקה האמריקאית (שאושררה ב-4 במרץ 1789) - אך חוק זה לא הגן על פרסומים זרים דוגמת הבריטניקה הבריטית. העתקות פיראטיות של הבריטניקה בארצות-הברית היוו בעיה לכל אורך המאה התשע-עשרה, עד למהדורה התשיעית (1889). עותקים פיראטיים נמכרו גם בדבלין על ידי ג'יימס מור, תחת הכותרת, "מהדורת דבלין של מור, האנציקלופדיה בריטניקה"; היה זה שכפול מדויק של המהדורה השלישית של האנציקלופדיה בריטניקה. בניגוד למהדורת מור, האנציקלופדיה של דובסון כללה תוספות ותיקונים רבים בעבור הקוראים האמריקאיים.
באופן כללי, ניתן לומר שמאמרי המהדורות מן המאה התשע-עשרה (הרביעית עד העשירית) היו ארוכים ואקדמיים יותר מאלו של המאה העשרים, מן המהדורה האחת-עשרה ואילך. מהדורות המאה התשע-עשרה של הבריטניקה היו לרוב תוצר עבודת מחקר רבת-ערך מצד כותביהן; בניגוד לכך, מהדורות המאה העשרים ידועות היום בעיקר על שום הצלחתן הרבה בקרב הציבור הרחב, וזאת בשל קלות הבנתן, אך במחיר ירידה ברמתן האקדמית.