stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לא רואים עליך
הערות שוליים

↑  שני גורקביץ'‏, פרס מיוחד בברלין ל"לא רואים עלייך" של מיכל אביעד, באתר וואלה, 19 בפברואר 2011
↑  נירית אנדרמן, "לא רואים עלייך" - הזוכה בפסטיבל חיפה, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2011
↑  ציון נאנוס, ‏הסיפור מאחורי "האנס המנומס", באתר ‏מאקו‏, 11 בנובמבר 2011
↑  אורי קליין, "לא רואים עלייך": מרשים ומכובד, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380587305171
מגש הכסף (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  יהודה ג'אד נאמן
 הופק בידי:  רוחמה מרטון, יהודה ג'אד נאמן, אילנה שרון
 תסריט:  יהודה ג'אד נאמן, אמנון לורד
 עריכה:  ענת לוברסקי
 שחקנים ראשיים:  גידי גוב דליה שימקו יוסף אבו ורדה
 מוזיקה:  רפי קדישזון
 צילום:  חנניה בר
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1984
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  450,000 ‏$
 הכנסות:  14,700 צופים בישראל
 דף הסרט ב־IMDb
 
מגש הכסף הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1984 בבימויו של יהודה ג'אד נאמן, עם גידי גוב, דליה שימקו, יוסף אבו ורדה ויוסי פולק בתפקידים הראשיים.
התסריט שנכתב על ידי יהודה ג'אד נאמן ואמנון לורד עוסק בסכסוך הישראלי-פלסטיני, צעיר ישראלי השואף לקרב בין יהודים לפלסטיני נקלע ללחץ ואיומים מפלסטינים קיצונים ואנשי הש"ב ומשלם על כך בחייו.
הסרט צולם בישראל - בתל אביב, בעכו וביפו (בית החולים הצרפתי, מנזר אנטוניוס הקדוש (קופטי), נמל יפו ועוד).
שם הסרט הוא שמו של מועדון הלילה "מגש הכסף" בנמל יפו בו מתרחשת חלק מהעלילה ובו שרות נורית גלרון וחנה רוט בליווי הגיטריסט דני רובס.
תקציר העלילה

ברלין 1981, יונתן (יוני, הנס) גולדמן (גידי גוב) לשעבר חבר קיבוץ, לוחם ביחידה מובחרת וזמר, נמצא שלוש שנים בברלין וחבר בקבוצה ישראלית-פלסטינים ששואפת לקדם את פתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. לפני חזרתו לישראל הוא נפגש עם אחד המשפיעים על הקבוצה, פרופסור אולריך שנותן לו חצי מיליון מרקים המיועדים להקמת אוניברסיטה פלסטינית ביפו. מיד לאחר שהוא נפרד מאולריך נורה הפרופסור ונהרג על ידי איש המוסד.
כבר בנתב"ג הוא נמצא במעקב של איש הש"ב מקס (יוסי פולק). הוא נפגש בנתב"ג עם ד"ר וואליד חאדר (יוסף אבו ורדה) שרוצה לפתור את הסכסוך בדרכי שלום על ידי הקמת אוניברסיטה פלסטינית ביפו. וואליד היה מרצה באוניברסיטה ופוטר ונכלא בגלל דעות קיצוניות שהשמיע. כעת הוא התמתן אך נמצא במעקב מתמיד של הש"ב.
הם נוסעים לנמל עכו שם נפגש יונתן עם ג'מילה (סוהיר האני) ואברהים (מוחמד בכרי) מחבריו הפלסטינים שהקצינו את דרכם ודוגלים במאבק מזוין. ג'מילה לוקחת אותו לסוחר נשק (לני רביץ) שדורש מזומן עבור אמצעי לחימה אך יוני מסרב ובכך נפתח מאבק בינו לבינם.
יוני חוזר ליפו ומתארח במועדון "מגש הכסף" בנמל יפו שבבעלותו של ידידו ג'ו (שמואל קראוס) שם מופיעות שתי זמרות (נורית גלרון וחנה רוט). הוא מגיע לבית חברתו לשעבר, טל (דליה שימקו) שעובדת בבית החולים הצרפתי ביפו.
וואליד לוקח את יוני לבניין נטוש ביפו (המנזר הקופטי) בו תוקם האוניברסיטה הפלסטינית.
הם רוצים להפקיד זמנית את הכסף אצל פרופ' נאסר שהוא מנהל אחת האוניברסיטאות בגדה אך הוא מסרב לקבל את הכסף ויוני מעביר אותו לוואליד שעובד בספריה איסלמית ביפו.
מקס עוקב אחריו כל הזמן. יוני מחליט לחזור לברלין ולהחזיר לאולריך את הכסף אך נעצר לחקירה בנתב"ג ופקיד הש"ב (פיטר פריישטדט) לוקח את דרכונו. הפלסטינים עורכים חיפוש בדירת טל אך לא מוצאים את הכסף.
קבב אותו.
גם שם מוצא אותו מקס שמודיע לו כי ממשלת גרמניה בקשה את הסגרתו כחשוד ברצח פרופסור אולריך ומציע לו יציאה מעכו ביאכטה לאחר שימסור את הכסף לפלסטינים שייתפסו "על חם".
יוני מגיע לנמל עכו עם הכסף אך נפגע ביריות גם מאיברהים וגם מאיש ש"ב ונהרג במקום.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גידי גוב | יונתן (הנס) גולדמן |  |
| דליה שימקו | טל |  |
| יוסף אבו ורדה | וואליד |  |
| יוסי פולק | מקס | איש ש"ב |
| מוחמד בכרי | איברהים |  |
| סוהיר האני | ג'מילה |  |
| שמואל קראוס | בעל מועדון |  |
| נורית גלרון | רותה | זמרת |
| פיטר פריישטדט |  | איש ש"ב |
| חנה רוט |  | זמרת |
| מיכל בת אדם |  | פסיכיאטרית |
| יורם לוינשטיין |  | חולה נפש |
| לני רביץ |  | סוחר נשק |
| דני רובס |  | גיטריסט |
הערות שוליים

1 2 3  בין אש לאש - בסרט העומד להסעיר את הארץ, נשחק הגיבור בין קיצונים יהודיים וערבים, "העולם הזה", גיליון 2420 מ-18 בינואר 1984, עמוד 28
לנה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  איתן גרין
 הופק בידי:  נסים דיין
 תסריט:  איתן גרין
 עריכה:  ערה לפיד
 שחקנים ראשיים:  פירה קנטר דב גליקמן
 מוזיקה:  יצחק קלפטר
 צילום:  יכין הירש
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  1982
 משך הקרנה:  88 דקות
 שפת הסרט:  עברית רוסית
 תקציב:  400,000 ש"ח
 הכנסות:  11,600 צופים
 דף הסרט ב־IMDb
לנה הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1982 בכתיבתו ובבימויו של איתן גרין, עם פירה קנטר ודב גליקמן בתפקידים הראשיים. זהו סרטו הראשון של איתן גרין והוא גם מופיע בו בתפקיד קטן. עלילת הסרט עוסקת בעולה חדשה מברית המועצות הנאבקת על שחרור בעלה, אסיר ציון בברית המועצות. במקביל מתפתח קשר בינה לבין גבר אחר.
הפסקול המוזיקלי הוא של יצחק קלפטר שגם מופיע בסרט כזמר.
בסרט משתתפים שחקנים עולים מברית המועצות המדברים ביניהם ברוסית.
תקציר עלילה

לנה גלר (פירה קנטר) היא עולה מברית המועצות שנמצאת שלוש שנים בישראל ומקדישה את רוב זמנה לשחרר את בעלה ד"ר מישה גלר (בוריס סבידנסקי) שנשפט למאסר של שבע שנים בגלל "פעילות ציונית". מישה הוא רופא ספורט ולנה הייתה שחקנית ומאמנת כדורסל.
היא גרה בקריית אונו בדירה עם אחותו של מישה, ורה (אולגה טריגרמן) ובעלה מרק שהוא נגן סקסופון שהקים שלישיית ג'אז של חברים עולים מברית המועצות - הגיטריסט בוריס (יצחק קשת) והקלידן פטר (נחום פפרקוביץ).
לנה לומדת עברית באולפן בהדרכתו של בנימין "בני" שליין (דב גליקמן) הנמצא בתהליך גירושין מאשתו שלומית (טינה טולין). הוא עוזר ללנה לכתוב חוברת בקשר לשחרורו של מישה וכן מצטרף אליה לשביתת רעב לשחרור אסירי ציון. בינו ללנה מתפתח רומן אהבה עם יחסים אינטימיים. בני מסייע לה לקנות רכב אצל המוסכניק שלו, אברם (יצחק ברקת). זה לא מוצא חן בעיני בוריס שמאיים עליו וחובט בו. בוריס ישב בכלא ביחד עם מישה ואומר לכולם כי מישה ביקש ממנו "לשמור" על לנה. בוריס מתנהג באופן קיצוני - ממשיך את שביתת הרעב, מאושפז בבית חולים, בורח משם וחוזר לברית המועצות משם הוא משמיץ את יחס מדינת ישראל לעולים מברית המועצות.
גם אביו של בני (דוד סופר) לא מרוצה מגירושיו של בני ויחסיו עם לנה אבל אמו (רות גלר) מבינה יותר לרוחו.
בני מקבל הצעה למחקר על יהדות צרפת ובריטניה שייעשה בלונדון במשך שלוש שנים. הוא מודיע זאת ללנה והיא מקבלת את זה בצער. היא מרגישה את עצמה יותר קשורה לישראל מאשר למאבק על עליית יהודים ושחרור אסירים מברית המועצות. היא מתקבלת כמאמנת של קבוצת כדורסל נשים בהפועל תל אביב.
מישה משוחרר שחרור מוקדם, מגיע ארצה ומתקבל בהתלהבות אך לנה מקבלת אותו בקרירות. שלישית הג'אז מופיעה במועדון צוותא ביחד עם יצחק קלפטר ולנה מפגישה בין בני למישה. מישה מודיע לה כי נתבקש לטוס לארצות הברית להמשיך את המאבק למען יהודי רוסיה אך היא אומרת לו שהיא רוצה להישאר בארץ ולהמשיך כמאמנת.
לבסוף היא מלווה את בני לשדה התעופה ובני מבקש ממנה להצטרף אליו אבל היא מסרבת.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| דב גליקמן | בנימין שליין |  |
| פירה קנטר | לנה גלר |  |
| בוריס סבידנסקי | ד"ר מישה גלר | אסיר ציון |
| רות גלר | גב' שליין | אמא של בנימין |
| דוד סופר | מר שליין | אבא של בנימין |
| טינה טולין | שלומית | אשתו של בנימין |
| אולגה טריגרמן | ורה | אחותו של מישה |
| בוריס בוטביניק | מרק | בעלה של ורה |
| יצחק קשת | בוריס | גיטריסט |
| נחום פפרקוביץ | פטר | קלידן |
| יצחק ברקת | אברם | בעל מוסך |
| מאיר דורון |  | עיתונאי |
| איתן גרין |  | מנהל קבוצת כדורסל |
| יצחק קלפטר |  | זמר |
פרסים

על תפקידה בסרט זה זכתה פירה קנטר בפרס שחקנית השנה מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע, פרס ורד הכסף לשחקנית השנה מטעם "מעריב", ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל אורליאן בצרפת.
הערות שוליים

1 2 3 4  אורי קליין, במרחב דמויות, דבר, 4 ביוני 1982
↑  סיפורה המפתיעה של לנה, מעריב, 3 בדצמבר 1980
↑  חולקו פרסי "ורד הכסף", מעריב, 1 באוקטובר 1982
המאה ה-8 לפנה"ס

המאה ה-8 לפנה"ס היא התקופה שהחלה בשנת 800 לפני הספירה והסתיימה בשנת 701 לפנה"ס. זוהי המאה השמינית לפני תחילת הספירה הנוצרית.
לפי דעת רוב החוקרים, ביוני 763 לפני הספירה התרחש ליקוי החמה האשורי ותועד כליקוי חמה בשנה התשיעית של שלטונו של מלך אשור אשור-דן השלישי. קביעה זו היא אחד העוגנים המרכזיים המאפשרים את הכרונולוגיה של המזרח הקרוב העתיק.
במצרים העתיקה החלה השושלת ה-25 של הפרעונים השחורים מנוביה.
במסופוטמיה התפשטה האימפריה האשורית החדשה והטילה את חיתתה על כל עמי האזור לאורך המאה כולה.
ביוון התפתח האלפבית היווני והופיעו יסודותיה של תרבות יוון העתיקה ביצירותיהם של משוררים כהומרוס והסיודוס. המשחקים האולימפיים נוסדו, ומתיישבים יוונים הקימו מושבות רבות בארצות הים התיכון והים השחור. בתחום הפוליטי, התעצבה החוקה הספרטנית בידי המחוקק האגדי ליקורגוס, ואילו באתונה חל מעבר משלטון מלוכני לשלטון אצילים ארכוני.
באיטליה נוסדה העיר רומא ואופיה עוצב בידי מלכיה הראשונים והאגדיים. במקביל צמחה באיטליה התרבות האטרוסקית.
באירופה גופה התרחשו נדידות עמים שונות. שבטים גרמאניים חצו את הנהר נמן אשר ליד הים הבלטי בחיפושם אחר שטחי מרעה, וגם החלה ההתיישבות הקלטית בבריטניה.
בסין שלטה שושלת ג'ואו, אך במאה זו היא החלה לאבד בהדרגה את שלטונה הממשי.
באמריקה החלו האולמקים לבנות פרמידות, ובני המאיה החלו להתיישבותם בחצי האי יוקטן.
בארץ ישראל

בהיסטוריה המקראית חלו תמורות גדולות ומרחיקות לכת במהלך המאה ה-8 לפנה"ס.
בראשית המאה הביס המלך יואש את הארמים בעידודו של הנביא אלישע, ושם קץ לשנים רבות של לחץ ארמי קשה על ישראל. בימי בנו ירבעם השני הגיעה ממלכת ישראל לשיא התפשטותה הטריטוריאלית בעידודו של הנביא יונה בן אמיתי. במקביל, עוזיהו מלך יהודה הוביל את ממלכתו לשיאים של עצמה צבאית ושגשוג כלכלי. שגשוג זה הוביל לבסוף לשחיתות וסיאוב שעוררו את תוכחות הנביאים הושע, עמוס ומיכה.
לאחר מות ירבעם השני ורצח בנו זכריהו באמצע המאה, נכנסה ממלכת ישראל לרצף מרידות ומשברים פנימיים שערערו את היחסים עם יהודה והובילו לבסוף לנפילת הממלכה בידי אשור והגליית אוכלוסייתה. ממלכת יהודה סבלה גם היא מהכיבוש האשורי בימי המלך חזקיהו והנביא ישעיהו, ובסופה של המאה הנהיג בה חזקיהו רפורמה דתית שריכזה את הפולחן בירושלים וביערה כל שריד לעבודה הזרה בממלכה.
אירועים בולטים בעולם

פסלם של רמוס ורומלוס, מייסדי רומא עם הזאבה הקפיטולינית. הפסל מתוארך למאה ה-5 לפנה"ס.796 לפנה"ס: מות המלך שלמה ופיצול ממלכת ישראל המאוחדת (לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית)
782 לפנה"ס: העיר ירוואן מוקמת בממלכת אוררטו (כיום זו בירת ארמניה).
776 לפנה"ס: המשחקים האולימפיים נערכים לראשונה ביוון העתיקה.
756 לפנה"ס: העיר היוונית קיזיקוס מוקמת באסיה הקטנה.
763 לפנה"ס: ליקוי החמה האשורי
753 לפנה"ס: אתונה עוברת משלטון מלוכני לשלטון אצילים ארכוני.
753 לפנה"ס: רומולוס רוצח את אחיו רמוס ומייסד את העיר רומא.
747 לפנה"ס: זכריהו מלך ישראל נרצח ושושלת בית יהוא מסתיימת.
745 לפנה"ס: תגלת פלאסר השלישי תופס את השלטון באשור לאחר מרד בעיר הבירה כלח.
743 לפנה"ס: פורצת המלחמה הראשונה בין ספרטה לבין מסניה.
738 לפנה"ס: תגלת פלאסר השלישי מביס קואליציית עמים בהנהגת עוזיהו מלך יהודה ומשליט את מרותו על ארצות סוריה.
735 לפנה"ס: פרדיקס הראשון עוזב את ארגוס וכובש את מקדוניה.
734~לפנה"ס: פקח בן רמליהו מלך ישראל חובר לרצין מלך ארם ויחד הם מורדים באשור וצרים על ירושלים.
734 לפנה"ס: העיר כלקיס מוקמת ביוון.
734 לפנה"ס: העיר סירקוזה מוקמת בסיציליה בידי יוונים דורים מקורינתוס.
732 לפנה"ס: תגלת פלאסר השלישי כובש סופית את ארם, מספח את הגלעד והגליל ומגלה רבים משבטי ישראל. בנוסף הדיח את פקח והמליך תחתיו את הושע בן אלה.
728 לפנה"ס: פִּיי (פיענח'י) מלך נוביה פולש למצרים, מכניע אותה ומייסד שושלת הפרעונים ה-25.סנחריב מלך אשור על מרכבתו מוביל את צבאו.
724 לפנה"ס: שלמנאסר החמישי מלך אשור צר ללא הצלחה על האי צור, ולבסוף נסוג והסתפק בגביית מס.
724 לפנה"ס: סיום מלחמת מסניה הראשונה בניצחונה של ספרטה.
722 לפנה"ס: שומרון נכבשת על ידי שלמנאסר החמישי מלך אשור, וממלכת ישראל נחרבת ותושביה גולים למסופוטמיה.
722 לפנה"ס: התמוטטות השלטון המרכזי בסין ותחילת תקופת האביב והסתיו: להלכה שלטה שושלת ג'ואו, אך בפועל נחלקה סין למספר ממלכות יריבות.
720 לפנה"ס: סרגון השני מלך אשור מביס קואליציה של מלכי חמת, סימירה, ארפד ודמשק, ומחריב את חמת וקרקר.
717 לפנה"ס: סרגון השני מייסד את דור שרוכין כבירתה החדשה של האימפריה האשורית.
716 לפנה"ס: נומה פומפיליוס מולך ברומא לאחר רומולוס.
711 לפנה"ס: שַׁבָּכָּה, מלך נוביה ואחיו של פִּיי, כבש שוב את מצרים וחידש את שלטונו בה.
706 לפנה"ס: העיר טאראנטו מוקמת בדרום איטליה על ידי מהגרים ספרטנים.
704 לפנה"ס: סנחריב מלך אשור מעביר את בירתו לנינוה.
701 לפנה"ס: חזקיהו מלך יהודה מורד באשור יחד עם שַׁבָּכָּה מלך מצרים ונוביה.
701 לפנה"ס: סנחריב מלך אשור פלש ליהודה וכבשה תוך החרבת מרבית היישובים ובכללם העיר השנייה בחשיבותה לכיש, אך המצור שהטיל על ירושלים כשל והוא הסתפק בכניעת חזקיהו ונסוג לאשור.
ערים חדשות

דור שרוכין
טאראנטו
טרבזון
ירוואן
כלקיס
רומא
סופיה
אישים משמעותיים

תגלת פלאסר השלישי. מייסד האימפריה האשורית החדשה.
ארגיסטוס מלך אוררטו. בימיו הגיעה הממלכה לשיא כוחה.
סרגון השני, אחד מגדולי מלכי אשור ואחד מהמצביאים הגדולים בעת העתיקה.
סנחריב מלך אשור.
פִּיי מלך מצרים ונוביה, מייסד שושלת הפרעונים ה-25.
רומולוס ורמוס מייסדי רומא המיתולוגיים.
נומה פומפיליוס, מלכה השני של רומא, לו מיוחס לוח השנה הרומי ומשרת הכהן הגדול, הפונטיפקס מקסימוס.
מידאס מלך פסינוס, עיר בפריגיה.
ליקורגוס, המחוקק האגדי של ספרטה.
הומרוס, גדול משורריה של יוון העתיקה.
הסיודוס, משורר אפי יווני.
אישים משמעותיים > אישים בולטים בישראל

ירבעם השני מלך ישראל.
עוזיהו מלך יהודה.
חזקיהו מלך יהודה.
ישעיהו הנביא, נביא שפעל ביהודה מימי עוזיהו ועד חזקיהו.
יונה בן אמיתי, נביא שפעל בימי ירבעם השני, ונודע בשליחותו הנבואית לנינוה בירת אשור.
הושע בן בארי, נביא שפעל בממלכת ישראל מימי ירבעם השני ועד חורבנה.
עמוס, נביא שפעל בממלכת ישראל בימי ירבעם השני ועוזיהו.
מִיכָה הַמֹּרַשְׁתִּי, נביא שפעל ביהודה בימי יותם, אחז וחזקיה.
תגליות והמצאות

רישום ליקוי חמה ראשון בסין.
פיתוח כתב דמוטי במצרים.
פרסום ספר אופנישדות הקדוש של ההינדים.
האלפבית היווני מן הכתב הפיניקי הקדום.
תרבות ואמנות

נכתבו במאה זו טקסטים שעתידים להיכנס לאנתולוגיית השירה הסינית המוקדמת ביותר שנכתבה, הקלאסיקה של השירים. על פי הערכות, בתקופה זו השירים מתאפיינים בהתמקדות בתיאור ימי הפאר הגדולים ביותר של שושלת ג'ואו, ובתיאור ראשית שקיעתה, שירים ששימשו לפולחן, ושירים המתייחסים ל-15 המדינות שנמצאות לאורכו של הנהר הצהוב.
הערות שוליים

↑  סופיה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
↑  היסטוריה של אמנות סין, באתר New World Encyclopedia
↑  התגבשות השירה הקלאסית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ch460506 
שחזור ארמונו של סרגון השני בדור שרוכין.
מיכאל שלי (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  מיכאל שלי 
 בימוי:  דן וולמן 
 הופק בידי:  אלפרד פליין
 תסריט:  אסתר מור, דן וולמן
 עריכה:  אד אורשן
 שחקנים ראשיים:  עודד קוטלר אפרת לביא מוטי מזרחי(ארבל) אירית מאירי (ירדנה)
 מוזיקה:  אלכס כגן
 צילום:  אדם גרינברג 
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  ברקי פטה המפריס
 הקרנת בכורה:  1975
 משך הקרנה:  87 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  1,000,000 ל"י
 דף הסרט ב־IMDb
 
מיכאל שלי הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1975 בבימויו של דן וולמן עם עודד קוטלר ואפרת לביא בתפקידים הראשיים.
בסרט משתתף גם מוטי מזרחי (ארבל) שהתפרסם בהופעתו כ"אלטמן הקטן" בסרט מציצים.
התסריט הוא של אסתר מור ודן וולמן והוא מבוסס על הספר מיכאל שלי מאת עמוס עוז. צילומי הסרט נערכו באפריל-יוני  1974 בירושלים.  הקרנת הבכורה של הסרט נערכה בקולנוע גורדון בתל אביב, באוגוסט 1975.
דן וולמן היה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בשיקגו, 1975. הסרט זכה בשלושה פרסי כינור דוד.
תקציר העלילה

ירושלים 1950, בניין טרה סנטה בו שוכנת האוניברסיטה העברית. חנה (אפרת לביא) היא סטודנטית לספרות עברית. היא מועדת במדרגות ומיכאל גונן (עודד קוטלר), סטודנט לגאולוגיה תומך בה וכך מתחילה ידידותם.
חנה היא בחורה שקטה ומופנמת. היא מפרנסת את עצמה כעוזרת גננת. חנה מתגעגעת לתקופה לפני המלחמה בו שיחקה עם ילדים תאומים ערבים משכונת קטמון. מיכאל הוא בחור נאה ושקט המרוכז בלימודי גאולוגיה. יחסיהם מתהדקים, חנה נכנסת להיריון ונענית לבקשתו של מיכאל להתחתן.
גניה, דודתו של מיכאל, מנסה לשכנע אותה לדחות את הנישואים אך ללא הצלחה. הם שוכרים דירה בשכונה של קשי יום. מיכאל שקוע במחקריו וחנה משועממת ודיכאונית. היא מתבוננת בהתקפי הטירוף של שכנתה דובה (אולגה שפנדורף) ומרגישה כאילו גם היא על סף טירוף.
נולד להם בן בשם יאיר אך זה לא מועיל למצב רוחה של חנה. חיי המין שלה עם מיכאל הם דלים והיא חולמת כל הזמן על יחסי מין עם תאומים ערבים. לא אכפת לה שמיכאל נמשך אל הסטודנטית שלו ירדנה (אירית מאירי).
חנה נותנת שיעורים בספרות לבן השכנים, יורם (מוטי מזרחי-ארבל). יורם הוא נער מתבגר ומבטים אירוטיים נמשכים בינו לחנה אך לא מתממשים. לבסוף הוא עוזב את השכונה עם משפחתו וחנה מתבוננת בו במבט של געגועים.
חנה מרגישה שחייה משעממים וכל יום דומה לקודמו. היא מטיחה זאת בפני מיכאל אך הוא אינו מתרגש.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
עודד קוטלר: מיכאל גונן
אפרת לביא: חנה גונן
מוטי מזרחי (ארבל): יורם
אולגה שפנדורף: דובה
דינה רויטקוף: גניה
אירית מאירי: ירדנה
ישראל סגל: שכן
הערות שוליים

↑  החלו צילומי "מיכאל שלי", דבר, 19 באפריל 1974
החלו צילומי הסרט "מיכאל שלי", על המשמר, 25 במרץ 1974
↑  אפרת לביא ועודד קוטלר בסרט "מיכאל שלי" שצילומיו הסתיימו בימים אלה., על המשמר, 5 ביוני 1974
↑  טלילה לוי בן-זכאי, נערכה הקרנת בכורה של הסרט "מיכאל שלי", מעריב, 29 באוגוסט 1975
ממעמקי הג'ונגל

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סיפור אמיתי
 בימוי:  יהודה גרובייס
 הופק בידי:  יהודה גרובייס, מרק רוזנבאום
 תסריט:  יהודה גרובייס, אילן אבישר אודי לאון (עריכת תסריט) שולי רנד, מיכל בת שבע רנד (ייעוץ תסריט)
 עריכה:  גבריאל ושלר דיויד שפירו (יוצר הטריילר)
 שחקנים ראשיים:  משה פולקנפליק, וילאז' ויראט
 מוזיקה:  דניאל בנסימיאן
 צילום:  רם שוויקי
 אנימטור:  שוקי רוזנשטיין
 מדינה:  תאילנד תאילנד
 חברת הפקה:  גרובייס הפקות
 חברה מפיצה:  גרינטק
 הקרנת בכורה:  2008
 משך הקרנה:  כ-64 דק' (אורך מלא)
 משך הקרנה של גרסה מורחבת:  כ-114 דק'
 שפת הסרט:  אנגלית, עברית, תאית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט הרפתקאות, קולנוע חרדי
 הסרט באתר גרובייס הפקות
 דף הסרט ב־IMDb
ממעמקי הג'ונגל (באנגלית: "Lost In The Jungle", או "From The Depths Of The Jungle") הוא סרט דרמה ישראלי משנת 2008, שביים והפיק יהודה גרובייס.
עלילה

רוני (משה פולקנפליק) מחליט לצאת למסע בתאילנד לאחר שחווה פוסט טראומה במהלך שירותו הצבאי בצה"ל כמפקד במלחמת לבנון השנייה. רוני שוכר את שירותיו של מורה דרך בשם וילאז' (וילאז' ויראט). במהלך הטיול, מתברר שוילאז' אינו מורה דרך והתחזה עקב חובות לעולם התחתון, השניים מוצאים את עצמם בלב הג'ונגלים ונתונים לחסדיהם של חיות טורפות וסוחרי סמים אלימים.
הפקה והפצה

הסרט צולם בתאילנד, לאורך הסרט הופיעו כ-60 ניצבים וביטים.
בראיון לאתר "חסידיניוז" תיאר גרובייס את הסיכונים שלקח בעת צילומי הסרט: ”אפשר לומר שבסצנות עם הנחש והתנין היינו בסכנת נפשות של ממש, אני בטוח שלא אחזור על זה לעולם”.
הערות שוליים

↑  מבוסס על תקציר העלילה שהופיע על גבי עטיפת הסרט
יאן סוורטס

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1820 אנטוורפן, בלגיה 
 פטירה:  11 באוגוסט 1879 (בגיל 58) מריאנסקה לאזנייה, צ'כיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות אולסני 
 הושפע על ידי:  ניקז דה קייזר 
 
יאן סוורטס (בהולנדית: Jan Swerts;‏ 25 בדצמבר 1820 – 11 באוגוסט 1879) היה צייר בלגי של נושאים היסטוריים ודיוקנאות שעבד במשימות רבות במימון ציבורי. הוא מילא תפקיד מרכזי בהחדרת הציור ההיסטורי הרומנטי הגרמני לבלגיה. הפרסקו שלו באמצעות צבע שמן בישר על תחיית סגנון מרובנס והבארוק הפלמי בשילוב עם ריאליזם היסטורי ופסיכולוגי.
ביוגרפיה

יאן סוורטס היה תלמידו של צייר ההיסטוריה המוביל של אנטוורפן, ניקז דה קייזר, באקדמיה לאמנויות יפות באנטוורפן. למד שם עם גודפריד גופנס, תלמיד נוסף של דה קייזר, שהפך לחברו הקרוב. שני החברים ביקרו יחד בפריז בשנת 1848, שם ראו ציורים של ויקטור אורסל, חסידו הצרפתי של יוהאן פרידריך אורבק. אוברבק היה הצייר המוביל של התנועת הנצרתיים הרומנטית הגרמנית, שמטרתה להחיות את היושר והרוחניות באמנות הנוצרית. סוורטס וגופנס התרשמו מסגנון הציור הזה, עד שהחליטו להמשיך לגרמניה שם ביקרו בציורי הקיר שציירו אנשי התנועה.
הם עזבו באוגוסט 1850 ונסעו לאכן, קלן, דיסלדורף, וערים נוספות. במקומות אלו נפגשו עם חברי תנועת הנצרתיים שעסקו במשימות מונומנטליות שונות. לבסוף, הם הגיעו ב-12 בדצמבר 1850 לרומא, שם התגורר יוהאן אוברבק. הם חזרו לבלגיה מתוך כוונה ליישם את האידיאלים של הנצרתיים בבלגיה.
משימות ראשונות

בשנה 1853 הוזמנו שני האמנים הצעירים לספק את הקישוט ל-"כנסיית גבירתנו לסיוע לנוצרים" בסנט-ניקולאס, אשר נבנתה בתחילת שנות ה-40. היוזמה באה מחבר פרלמנט ופוליטיקאי מקומי ומומנה בתחילה על ידי קהילת המאמינים המקומית. כאשר אזלו הכספים, המדינה הבלגית סיפקה קצבה שנתית של 1,500 פרנק בשנים 1856 עד 1861. הכספים היו חלק מתוכנית של ממשלת בלגיה לפיתוח אמנות מונומנטלית בבלגיה, שכן היא נחשבה מועילה בקידום הלאומיות ותחייתה של האמנויות במדינה הבלגית הצעירה.
שני האמנים היו הראשונים שקיבלו עמלה רשמית עבור פרויקט מונומנטלי חילוני כאשר ממשלת העיר אנטוורפן ביקשה מהם לצייר את קירות הבורסה העתיקה של אנטוורפן ששוחזרה עם תיאורים של עברה המסחרי המפואר של אנטוורפן. הם נעזרו בשני תלמידי האקדמיה באנטוורפן, הגרמני אוטו שוורדבורת' ופלורנטינוס קלאס מאנטוורפן. עבודות אלו נהרסו בשריפה לפני שהבניין היה אמור להיפתח מחדש באופן רשמי.
קידום אמנות מונומנטלית

סוורטס וגופנס קיבלו כספים ממשלת בלגיה כדי להשתתף בתערוכה גדולה של אמנות גרמנית שהתקיימה במינכן ב-1858 עם בקשה לדווח בחזרה. הדו"ח שלהם הגיע למסקנה שיש לתמוך באמנות מונומנטלית מכיוון שהיא קשורה לדת ולמדע, ולכן היא אמנות לאומית. הם גם פרסמו ספר זיכרונות על מסעם לגרמניה.
ב-1859 ארגנו סוורטס וגופנס בבריסל ובאנטוורפן תערוכה של מאסטרים גרמניים, שהייתה לה השפעה חשובה על התפתחות האמנות המונומנטלית בבלגיה. בזמן שהם עדיין עבדו על ציורי הקיר ב״כנסיית גבירתנו לסיוע לנוצרים״. הם התחילו לצייר ציור קיר בכנסיית סיינט ג׳ורג׳ באנטוורפן. זו הייתה העבודה הגדולה ביותר שהם ביצעו, והם עבדו על הפרויקט מ-1859 עד 1871. התמיכה של ממשלת בלגיה באמנות מונומנטלית הלכה ודעכה שכן היא לא נחשבה מספיק במסורת הפלמית עם צבעיה העזים ותנועתה.
האמנות המונומנטלית שיצרו יאן סוורטס וגופנס הייתה בעלת השפעה רבה באותה תקופה ותרמה להפצת רעיונות אסכולה הנצרתיים בבלגיה ומחוצה לה. עבודתם נחשבת כמציגה את החוזקות והחולשות של אסכולת ציור זו. שני האמנים גם מילאו תפקיד כיועצים בשיטות לשיקום אמנות ימי הביניים בבלגיה.
פראג ומוות

כשהמשימות הממשלתיות הבלגיות הופסקו, קיבל סוורטס את תפקיד המנהל של האקדמיה לאמנויות יפות בפראג בשנת 1874. הוא התקבל בהתלהבות. תלמידיו בפראג כללו את וויטק ברטונק, פליקס ינוויין, מיקולש אלס, ופרנטישק ז'נישק.
הוא עבר טרגדיה אישית כאשר בנו ואשתו מתו.
הוא חלה כשעבד על ציורי קיר בקפלת סנט אן בפראג, ומת ב-11 באוגוסט 1879 במרינבאד, לשם עבר לריפוי.
גלריה

שרשרת יפה
בולדווין נפרד מאשתו וביתו
הערות שוליים

↑  Clare A. P. Willsdon, et al. "Mural." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press. Web. 6 Apr. 2014
↑  Biographical details at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
1 2  Jean-Eugene-Emmanuel Swerts at the Biographie Nationale de Belgique (in French)
1 2 3  Anna Bergmans, Middeleeuwse muurschilderingen in de 19de eeuw: studie en inventaris van middeleeuwse muurschilderingen in Belgische kerken, Leuven University Press, 1 January 1998, p. 22 (in Dutch)
↑  Roman Prahl. "Jenewein, Felix." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press.
↑  Roman Prahl. "Aleš, Mikoláš." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Press.
↑  Roman Prahl. "Ženíšek, František." Grove Art Online. Oxford Art Online. Oxford University Pres
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117385166  ISNI: 0000 0000 8361 4024  LCCN: no2015161380  NKC: xx0117651  NTA: 146626281  RKD: 76237  SUDOC: 235034959  ULAN: 500176626  VIAF: 17998391   WorldCat (עם VIAF): 17998391 
יאן סוורטס, כומר נותן שעור ראשון לילדה
לעבור את הקיר

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רמה בורשטין
 הופק בידי:  אסף אמיר
 תסריט:  רמה בורשטין
 עריכה:  יעל חרסונסקי
 שחקנים ראשיים:  נועה קולר   עמוס תמם   עוז זהבי   דפי שושנה אלפרן   רוני מרחבי   עירית שלג   עודד לאופולד  ארז דריגס
 מוזיקה:  רועי אדרי
 צילום:  עמית יסעור
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  נורמה הפקות
 חברה מפיצה:  נורמה הפקות
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 באוגוסט 2016 (ונציה) 27 באוקטובר 2016 (ישראל)
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דרמה, ישראלי
 מקום התרחשות:  ירושלים 
 הכנסות באתר מוג'ו:   theweddingplan
 פרסים:  פרס אופיר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לעבור את הקיר הוא סרט קולנוע ישראלי העוסק בסיפורה של חוזרת בתשובה בשנות השלושים לחייה, המחפשת שידוך לעצמה. הסרט בבימויה, של הבמאית החרדית רמה בורשטין, הוצג לראשונה בפסטיבל ונציה, כמו סרטה הקודם "למלא את החלל".
הסרט זכה בשלושה פרסי אופיר בשנת 2016: בפרס עיצוב התלבושות (חוה לוי רוזלסקי), השחקנית הטובה ביותר (נועה קולר), ופרס התסריט לרמה בורשטין.
בהמשך עובד על ידי תיאטרון בית ליסין כמחזמר, שבו את הדמות הראשית, מיכל, מגלמת חן אמסלם-זגורי.