stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיקה (מחשב)
מאפייני פסיקות

פרט לחלוקת הפסיקות לפי מקור הפסיקה (פנימית או חיצונית) קיימים מספר מאפיינים נוספים לפסיקות:
מצב המערכת – פסיקות המשאירות את המערכת במצב מוגדר נקראות "פסיקות מדויקות". פסיקות אלה חייבות לקיים את התנאים הבאים: פסיקות אשר אינן עומדות בקריטריונים אלה נקראות "פסיקות לא-מדויקות".
תוכן מונה הפקודות נשמר במקום ידוע.
כל הפקודות שלפני הפקודה אליה מצביע מונה הפקודות בוצעו.
אף אחת מהפקודות הנמצאות לאחר הפקודה אליה מצביע מונה הפקודות טרם בוצעה.
מצב הפקודה שנמצאת במונה הפקודות ידוע (האם יש לבצע אותה או לא).
חידוש התהליך – פסיקות המאפשרות את המשך התהליך מהפקודה במונה הפקודות (הפקודה שגרמה לעירור הפסיקה) נקראות "פסיקות חוזרות". פסיקות הממשיכות את ביצוע התוכנית מהפקודה הבאה שאחרי הפקודה שבמונה הפקודות שהייתה אמורה להתבצע נקראות "פסיקות ממשיכות". פסיקות העוצרות את ביצוע התוכנית נקראות "פסיקות עוצרות".
בעיות בטיפול בפסיקות

סדר הטיפול בפסיקות – בעת טיפול בפסיקות, הן בטיפול בשתי פסיקות המגיעות בו-זמנית והן בטיפול בפסיקה המגיעה בעת טיפול בפסיקה אחרת, חלק ממערכות ההפעלה ישעו את האפשרות לקבל פסיקות נוספות בעת הטיפול בפסיקה. כאשר משתמשים בשיטה זו, המעבד אינו יכול לטפל בפסיקות נוספות בזמן טיפול בפסיקה. שיטה זו עשויה לגרום לאובדן של פסיקות או לאי-הרצתן בזמן של פסיקות חשובות. מערכות הפעלה אחרות קובעות עדיפות לכל פסיקה (בדרך כלל דרך הכניסות של בקר הפסיקות, כך שפסיקות בכניסות נמוכות יותר מקבלות עדיפות על פני פסיקות בכניסות גבוהות יותר) ומטפלות בהן לפי סדר עדיפויות זה. כאשר מגיעה פסיקה המחוברת לכניסה נמוכה בזמן טיפול בפסיקה גבוהה, שומר המעבד את מצב המערכת (כפי שנעשה לתוכנית רגילה) ועובר לטפל בפסיקה הנמוכה.
ביצועים – פסיקות משמשות כדי להחליף את מנגנון ההמתנה הפעילה: על ידי הרדמת תהליכים הממתינים להתקני קלט/פלט והערתם באמצעות פסיקות ניתן לחסוך זמן עיבוד משמעותי המוקדש לתשאול ההתקן. עם זאת, טיפול בפסיקה מחייב הכנסה ושליפה של מצב המערכת מהמחסנית והחלפת הקשר כפולה עבור כל פסיקה.
ראו גם

| תחומים במדעי המחשב |
| --- | --- | --- |
| יסודות מתמטים | לוגיקה מתמטית • תורת הקבוצות • תורת המספרים • תורת הגרפים  • תורת הטיפוסים •  תורת הקטגוריות  • אנליזה נומרית • תורת האינפורמציה |  |
| תורת החישוביות | תורת האוטומטים • תורת הרקורסיה • תורת הסיבוכיות • מחשוב קוונטי |  |
| אלגוריתמים ומבנה נתונים | אנליזה של אלגוריתמים • גאומטריה חישובית |  |
| שפות תכנות ומהדרים | מפרש • פרדיגמת תכנות (תכנות פרוצדורלי • תכנות מונחה עצמים • תכנות פונקציונלי • תכנות לוגי) |  |
| חישוב מבוזר ועיבוד מקבילי | עיבוד מקבילי • מחשוב סריגי • בקרת מקביליות |  |
| הנדסת תוכנה | ניתוח מערכות מידע • עיצוב תוכנה • תכנות מחשבים • שיטות פורמליות • בדיקות תוכנה • מתודולוגיית פיתוח תוכנה |  |
| תקשורת | ניתוב • טופולוגיית רשת • קריפטוגרפיה |  |
| מסד נתונים | מסד נתונים יחסי • SQL • תנועה • אינדקסים • כריית מידע • CAP theorem |  |
| בינה מלאכותית | חשיבה אוטומטית • בלשנות חישובית • ראייה ממוחשבת • עיבוד שפה טבעית • בינה חישובית • מערכת מומחה • למידה חישובית • רובוטיקה |  |
| גרפיקה | הדמיה ממוחשבת • הנפשה ממוחשבת • עיבוד תמונה |  |
| שפות פורמליות | שפה רגולרית • שפה חסרת הקשר • שפה תלוית הקשר • ההיררכיה של חומסקי |  |
| שימושים במדע | ביואינפורמטיקה • מדעים קוגניטיביים • כימיה חישובית • פיזיקה חישובית • אנליזה נומרית |  |
לקריאה נוספת

ארגון המחשב ותכנותו כרכים א'–ב', אריה פיקז, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, מהדורת תשנ"ט.
מערכות מיקרו מחשבים, מיכאל קונג'ה, הוצאת שורש, 2012
מחשבים ספרתיים ומיקרו מחשבים, מיכאל קונג'ה, הוצאת שורש, 2008
Andrew S. Tanenbaum, Modern Operating System, Second Edition, Prentice Hall International, 2001 ISBN 0-13-092641-8.
Kernel Extensions and Device Support Programming Concepts, IBM website.
הערות שוליים

↑  פְּסָק במילון טכנולוגיית המידע: טכניקות (תשס"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  תהליך הנקרא Hooking
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558878605171  BnF: cb12457456k (data)  GND: 4625501-1  LCCN: sh94000530 
תרשים תהליך הטיפול בפסיקה
אילזה קוך

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1906 דרזדן, סקסוניה, הקיסרות הגרמנית
 התאבדה:  1 בספטמבר 1967 (בגיל 60) המלין, סקסוניה התחתונה
 מדינה:  גרמניה, גרמניה הנאצית 
 כינוי:  המכשפה מבוכנוואלד  הכלבה מבוכנוואלד
 בן או בת זוג:  קרל אוטו קוך (מאי 1937–5 באפריל 1945) 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית   אס אס
 תקופת הפעילות:  1936–1945 (כ־9 שנים)
 תפקידים בשירות
 שמירה במחנות ריכוז
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 
אילזה קוך (בגרמנית: Ilse Koch;‏ 22 בספטמבר 1906 – 1 בספטמבר 1967) הייתה פושעת מלחמה נאצית. במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה בתור משגיחה (בגרמנית: Aufseherin) במספר מחנות ריכוז ואשתו של קארל קוך, מפקד מחנה הריכוז בוכנוואלד שבגרמניה ומחנה השמדה מיידנק בפולין.
היא נודעה לשמצה עקב אכזריותה והתנהגותה הסדיסטית והסאדו מינית כלפי האסירים במחנה. נטען בין היתר כי קוך נהגה לקחת מזכרות מגופות הקורבנות, ובחלק מהן היא השתמשה כדי להכין אביזרים כאהילים, כפפות ועטיפות ספרים. היא נודעה בכינויים "המכשפה מבוכנוואלד" (גרמנית: Die Hexe von Buchenwald) ו"הכלבה מבוכנוואלד".
ביוגרפיה > פשעי מלחמה

בעוד בני הזוג קוך חיו בצניעות יחסית לפני שקארל קוך מונה למפקד מחנה בוכנוואלד. החל משנת 1937, הם החלו לחיות חיי פאר במתחם במטה האס אס של המחנה שכונה "ווילה בוכנוואלד" ויועד למגורי מפקד המחנה ומשפחתו. הדבר התאפשר בעיקר עקב מעילה נרחבת וחילוט רכוש של אסירי המחנה, תוך הגדרתו כ"רכוש המדינה" ושיעבוד אסירים לביצוע עבודות לטובתם האישית, בנוסף לעבודת כפייה שביצעו לטובת הרייך השלישי.
בזמן שהותה במחנה בוכנוואלד השתתפה קוך בניסויים במטרה לסייע לרופא הכלא אריך ווגנר במחקרו על הקשר בין פשיעה וכתובות קעקע וכללו בין היתר רציחת אסירים מקועקעים ופשיטת עורם.
סופר שהייתה נוהגת לרכב ברחבי המחנה על סוסה בלבוש פרובוקטיבי ולהצליף באסירים עם שוט רכיבה כמו כן הואשמה באונס של אסירים ואף נהגה לכפות על אסירים לאנוס אסירות ואסירים אחרים.
במאמר מקיף שפורסם אודותיה ואודות בן זוגה על ידי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת וושינגטון ולי שאסף בין היתר עדויות מפורטות של ניצולים סיפרו שני עדים:
היא אמרה לבן זוגה קארל קוך: 'החזיר המלוכלך הזה העז להסתכל עליי' אז הוא היכה את האסיר ההוא כל כך קשה עד שהיה צורך לסחוב אותו בזמן שקוך צפתה.
עד נוסף העיד:
היא אמרה לבן זוגה קארל "תסתכל על החזיר היהודי המלוכלך הזה שם, עצלן מכדי לעבוד. אני לא רוצה לראות אותו יותר", ואז קארל המשיך לבעוט והלקה אותו קשות עם שוט רכיבה.. בפעם אחרת קוך ראתה אסיר משלשל על עצמו והורתה לסגן הממונה לעצור זאת לאחר מכן הקצין הכה אותו יתר על המידה והאסיר שהתמוטט מת למחרת.
אסיר נוסף העיד:
קבוצת אסירים צ'כים חפרו תעלה וקוך עמדה מעל התעלה הזאת בחצאית קצרה ללא תחתונים וכשאלה הרימו אליה את מבטם היא הכתה אותם בשוט הרכיבה שלה; אסירים אחרים, שהיו חלשים ולא יכלו לברוח, נאלצו לשאת אבנים לווילה של קוך והיא הצליפה בהם עם שוט הרכיבה שלה מה שגרם להם
ליפול ולהפיל אחרים ורבים מהם נפצעו כתוצאה מכך;
כמו כן הואשמה ביחד עם בן זוגה קארל קוך בין היתר במעילה ורציחת אסירים על מנת למנוע מהם למסור עדות.
ביוגרפיה > משפט ראשון לאחר המלחמה

בשנת 1947 הועמדה קוך לדין בבית הדין הצבאי האמריקאי בדכאו ביחד עם שלושים פושעי מלחמה נוספים על ידי השופט האמריקאי רוברט ל. קונציג והואשמה ב"השתתפות בתוכנית פלילית לסיוע והשתתפות ברציחות בבוכנוולד".
קוך הצהירה במהלך המשפט כשהיא בחודש השמיני להריונה אך ב-19 באוגוסט 1947 נשלחה למאסר עולם באשמה של "הפרה של חוקי ונוהגי המלחמה".
ביוגרפיה > הפחתת העונש

ב-8 ביוני 1948 הפחית הגנרל האמריקאי, לושיוס קליי מפקד אזור הכיבוש האמריקאי בגרמניה דאז את עונשה לארבע שנים בכלא לאחר שכבר ריצתה שנתיים בטענה "שאין ראיות משכנעות שקוך בחרה אסירים להשמדה על מנת להשתמש בקעקועים שעל עורם או שהיא מחזיקה בחפצים עשויים מעור האדם".
למרות זאת הציע קליי שתישפט תחת החוקה של גרמניה המערבית ואף אמר:
אין לי סימפטיה לאילזה קוך, היא היתה בעלת אופי מושחת ובעלת שם רע ועשתה דברים רבים הראוים לגינוי ועונש בלי שום ספק לפי החוק הגרמני. אך לא העמדנו אותה לדין בהאשמות האלו, העמדנו אותה לדין בהאשמות ספציפיות כפושעת מלחמה.
ב-19 בספטמבר 1948 עם פרסום ההודעה בדבר ההפחתה בגזר הדין קמה התנגדות ציבורית נרחבת. שנים לאחר מכן הצהיר:
לא הייתה שום ראיה בתמליל המשפט, מלבד שהיא יצור מתועב למדי, שיתמכו בגזר דין המוות. אני מניח שקיבלתי יותר התעללות על כך מאשר על כל דבר אחר שעשיתי בגרמניה. כתב כלשהו כינה אותה "הכלבה מבוכנוולד", כתב שיש לה בביתה אהילים עשויים מעור אדם. וזה הוצג בבית המשפט, שם הוכח לחלוטין שהאהילים עשויים מעור עיזים. בנוסף לכך, פשעיה היו בעיקר נגד העם הגרמני; הם לא היו פשעי מלחמה נגד אסירים אמריקאים או בעלות הברית [...] מאוחר יותר היא נשפטה על ידי בית משפט גרמני על פשעיה ונידונה למאסר עולם. אבל הייתה להם סמכות שיפוט ברורה. שלנו לא הייתה.
הקרן לזיכרון בוכנוואלד הצהירה שלקיומם של אהילים מעור אדם ישנם שני עדים מהימנים: ד"ר גוסטב וורגר (Gustav Wegerer) קאפו ואסיר פוליטי אוסטרי ויוזף אקרמן גם כן אסיר פוליטי ששימש כמזכיר של רופא המחנה וולדמר הובן. ופרסמה את עדותם.
דר גוסטב וורגר העיד:
יום אחד בערך באותה שעה 1941 הופיעו מפקד המחנה קוך והדוקטור מולר האס אס בפיקוד עבודתי במרפאה. באותה הזמן הכינו אהיל העשוי קלף שזוף ומקועקע מעור האדם. קוך ומולר בחרו את חתיכת העור השזופה ביותר, עם הקעקועים המתאימים ביותר לאהיל. מהשיחה בין השניים התברר כי חתיכות העור שנבחרו בעבר לא שימחו את אילזה קוך. לאחר מכן הושלמה המנורה ונמסרה לקוך.
ד"ר האנס מולר, לימים רופא האס אס באוברסברג, היה פתולוג בבוכנוולד ממרץ 1941 עד אפריל 1942. ניתן להגדיר את תקופת הזמן בצורה מדויקת יותר באמצעות הצהרתו של אקרמן שהעביר את המנורה, כפי שהעיד בשנת 1950 בבית המשפט.
רגל המנורה הייתה מיוצרת מכף רגל אנושית ועצם שוק; בצללית של אחת המנורות הוא ראה קעקועים ואפילו פטמות. לרגל מסיבת יום ההולדת של קוך באוגוסט 1941 הוטל עליו על ידי דוקטור המחנה הובן להביא את המנורה לווילה של קוך. וכך עשה. אחד מאורחי המסיבה אמר לו אחר כך כי הצגת המנורה זכתה להצלחה אדירה. המנורה נעלמה מיד לאחר שהנהגת האס אס שמעה על המקרה. לא ניתן היה להאשים את אילזה קוך ביצירת המנורה.
ביוגרפיה > משפט חוזר

עם היוודע דבר ההפחתה בעונש ערכה ועדת הסנאט שימוע בנוגע להפחתה, בתום תחקיר בנושא קבעה ועדת הסנאט שהפחתת עונשה של קוך הייתה מוטעית אך גם בלתי הפיכה. עם זאת דחקה בממשלת גרמניה המערבית להעמיד את קוך לדין על פשעים נגד אזרחים גרמנים, דבר שלוועדת דכאו לא היה סמכות לעשות, והורתה לצבא לתת סיוע מלא לחוקרים ממערב גרמניה.
מיד לאחר מכן נעצרה קוך שוב לאחר שחרורה ב-1949, והועמדה לדין במערכת המשפט המערב גרמנית.
המשפט נפתח בבית המשפט המחוזי באאוגסבורג ב-27 בנובמבר 1950, ונמשך כשבעה שבועות. במהלכו העידו 250 עדים כשמתוכם 50 עדי הגנה. בשלב מסוים במהלך המשפט קוך אף התמוטטה ופונתה מהאולם מספר פעמים.
במהלך המשפט עומתו לפחות כארבעה עדים מטעם התביעה באשר לטענות שראו את קוך בוחרת אסירים מקועקעים שלאחר מכן הוצאו להורג או לחלופין שהיו עדים להליך של הכנת אהילים מעור אדם. למרות זאת חזרה בה התביעה מטענה זו מאחר שלא הצליחה להוכיח קיומם של חפצים מעור אדם מקועקע.
ב-15 בינואר 1951 פרסם בית המשפט פסק דין בן 111 עמודים ללא נוכחותה של קוך. וב-15 בינואר נידונה למאסר עולם עם עבודת פרך וחילוט קבוע של זכויותיה האזרחיות.
ב-15 ביוני 1951 החלה קוך באופן רשמי לרצות את מאסרה. קוך ערערה על פסק הדין, אך הערעור נדחה ב-22 באפריל 1952 על ידי בית המשפט הפדרלי לצדק. מאוחר יותר היא הגישה כמה עתירות לחנינה, שכולן נדחו על ידי משרד המשפטים הבווארי. קוך מחתה על עונש מאסר העולם, ללא הועיל, בפני ועדת זכויות האדם הבינלאומית.
היא הייתה לאישה היחידה שקיבלה עונש מאסר עולם מבין פושעי המלחמה הנאצים שהורשעו (לעומת 165 גברים).
ביוגרפיה > התאבדות

קוך התאבדה בתלייה ב-1 בספטמבר 1967 בכלא נשים בעיירה אייכאך שבדרום גרמניה, לאחר שסבלה מהזיות והייתה משוכנעת שניצולי מחנות ריכוז יבואו להתנקם בה בתאה.
ביוגרפיה > אזכורים בתרבות

בשנת 1949 הוציא הגיטריסט וודי גאת'רי שיר בשם  Ilse Koch.
בשנת 1963 תוארה ברומן "Le Grand Voyage" על ידי ניצול מחנה בוכנוואלד הסופר הספרדי חורחה סמפרון.
בשנת 1952 פרסמה הסופרת דומיניקה די קוסטנצה רומן בשם "La Chienne de Buchenwald".
בשנת 1956 פורסמו בירחון האמריקאי "Male" "הרפתקאותיאה של הכלבה מבוכנוואלד".
בשנת 1959 הירחון "Battlefield" מפרסם כתבה על הכלבה מבוכנוואלד.
בין השנים 1961–1963 סדרת הספרים סטאלג שנכתבה בין היתר בהשראתה זוכה להצלחה רבה בישראל.
בשנות ה-70 ייצגה מיניות סאדיסטית במספר סרטים שיצאו לאקרנים בצרפת:
Ilsa, la louve des SS – 1975
Ilsa, gardienne du harem – 1976
Ilsa, ultimes perversions – 1977
Elsa, fraulein SS – 1977
ראו גם

בוכנוואלד
קרל אוטו קוך
נשים בשורות הנאצים
הערות שוליים

↑
1 2 3 4  https://scholarlycommons.law.wlu.edu/cgi/viewcontent.cgi?article=1686&context=wlufac
↑
↑  https://auschwitz.be/images/_bulletin_trimestriel/100-cazenave.pdf
1 2  https://readerslibrary.org/wp-content/uploads/Bestie-Hexe-Kommandeuse-von-Buchenwald.pdf
1 2  https://www.zeit.de/1967/36/der-tod-der-ilse-koch
1 2  https://www.vr-elibrary.de/doi/book/10.7788/boehlau.9783412323141
↑  השערוריה אילזה קוך, חרות, 24 באוקטובר 1948
↑  מדוע המתקתי דינה של אילזה קוך, מעריב, 18 באפריל 1950
↑  מפלצת בוכנוואלד למאסר עולם, הצופה, 16 בינואר 1951
1 2  https://www.ifz-muenchen.de/heftarchiv/2008_4_4_eichmueller.pdf
↑
↑
1 2 3
↑
↑
↑
↑
1 2
↑
1 2
↑
↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458952205171  PLWABN: 9810676495305606  BnF: cb11954928q (data)  GND: 118723995  ISNI: 0000 0000 5535 7892  LCCN: n83010330  NKC: jn20000700930  NTA: 141390492  SNAC: w6k07mqm  SUDOC: 027528162  VIAF: 67260535   WorldCat (עם VIAF): 67260535 
Buchenwald 16 אפריל 1945. אוסף של איברים של איברים פנימיים של אסירים ממחנה בוכנוואלד ניתן לראות גם שני ראשים (למעלה משמאל) ודוגמאות של עור מקועקע
כרזת הסרט Ilsa, la louve des SS משנת 1975
קרחון דייל

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Robert L. Dale 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  78°17′00″S 162°01′59″E﻿ / ﻿78.2833°S 162.033°E﻿ / -78.2833; 162.033
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דייל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דייל
 
קרחון דייל (באנגלית: Dale Glacier) הוא קרחון המנקז את המדרונות המערביים של הר האגינס ברכס החברה המלכותית שבאנטארקטיקה. הקרחון זורם מערבה מהר האגינס אל קרחון סקלטון.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הראשונים שהגיעו אל הקרחון היו פ. ר. ברוק (F.R. Brooke) וברנרד מ. גאן (Bernard M. Gunn), חברי הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956-1958.
היסטוריה > מתן השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים בשנת 1963, והוא נקרא על שם רוברט ל. דייל (Robert L. Dale), מצי ארצות הברית, שהיה הקצין האחראי של טייסת VX-6 בעת שהיית החורף שלה בתחנת מקמרדו ב-1960.
ראו גם

קרחון אליסון
קרחון פוטר
קרב צושימה

נזקים שנגרמו לסיירת אולג
אוניות שנפלו שלל בידי היפנים
אוניית הדגל מיקאסה של אדמירל היהאצ'ירו טוגו שמוצגת כיום בנמל יוקושוקה ביפן
קרב צושימה הוא קרב ימי שניטש ב-27 וב-28 במאי 1905 והיה אחד הקרבות המכריעים במלחמת רוסיה–יפן. הוא היה גם הקרב הגדול ביותר עד אז שבו השתתפו אוניות מערכה מדגם פרה-דרֶדנוט.
במהלך מלחמת רוסיה–יפן נלכדו רוב ספינות צי האוקיינוס השקט של רוסיה בנמל פורט ארתור, שהיפנים הטילו עליו מצור. לכן החליט הפיקוד הרוסי לשלוח לעזרה חלק גדול מאוניות הצי הבלטי, בפיקודו של תת-אדמירל זינובי רוז'סטבנסקי, כדי לסייע לצי הרוסי במזרח הרחוק. כוח התגבורת, שאורגן בשתי שייטות - השייטת השנייה של צי אוקיינוס השקט והשייטת השלישית של צי האוקיינוס השקט - הגיע לזירת האוקיינוס השקט לאחר מסע ימי ארוך (מסע הצי הבלטי) סביב כף התקווה הטובה. במצר צושימה שבין קוריאה ליפן נתקל הצי הרוסי בצי הקיסרי היפני המשולב בפיקודו של האדמירל היהאצ'ירו טוגו, ובקרב שפרץ הובסו הרוסים ואיבדו את השליטה הימית בזירה.
לקחי קרב צושימה השפיעו רבות על התפיסה החדשה של בניית הדור הבא של אוניות המערכה, ובעקבותיו הופיעה בזירות הים אוניית המערכה המהפכנית הבריטית "דרֶדנוט".
רקע

כדי לרכז כוח של ממש באוקיינוס השקט, החליט הפיקוד הרוסי העליון להעביר חלק ניכר מכוחו בים הבלטי לאוקיינוס השקט ולשכנו בנמל ולדיווסטוק. הפיקוד הרוסי העליון חשב שדי בכוח זה כדי להתגבר על הצי היפני, המתקדם יותר מבחינה טכנולוגית, באוקיינוס השקט.
שני הצדדים האמינו כי הקרב הזה יקבע את כיוון המלחמה כולה. ניצחון רוסי יוביל לשליטה רוסית על הים ממערב לאיי יפן וכתוצאה מכך לשליטה על מעבר סחורות ואנשים ליבשת אסיה. דבר זה היה יכול לאפשר לצבא האימפריה הרוסית למחוץ את כוחות היבשה היפנים במנצ'וריה ולהכריע את המלחמה.
לכוחות הימיים הרוסים תחת פיקודו של זינובי רוז'סטבנסקי היה יתרון כמותי משמעותי במספר אוניות המלחמה ובתותחים בעלי קוטר גבוה, שני גורמים בעלי משמעות רבה בקרב ימי. היו לו 41 תותחים בקוטר 254 ו-305 מ"מ (10 ו-12 אינץ') בעוד שלאדמירל טוגו היו רק 17 תותחים בעלי קליבר זהה. לעומת זאת ליפנים היה יתרון משמעותי בכמות התותחים בקוטר בינוני וכן בכמות המשחתות (16 לעומת 8) וכמות ספינות הטורפדו (69 לעומת 9). יתרון משמעותי נוסף ליפנים היה המהירות: אוניות המערכה היפניות יכלו לנוע במהירות של 15 קשר לעומת 11 או פחות של הרוסים. כלי השייט היפנים היו באיכות בנייה גבוהה יותר והיפנים עצמם היו בעלי מוטיבציה ורוח לחימה גבוהה יותר משל הרוסים. האימונים היפניים היו אינטנסיביים יותר ומעל לכל היה להם ניסיון קרבי מקרב הים הצהוב, יתרון משמעותי שהיה קשה להעריך את תרומתו לפני שהקרב הסתיים.
אדמירל טוגו קיבל מידע סדיר ורציף על התקדמות הצי הרוסי ותכנן להתעמת איתו ברגע שיגיע לקרבת יפן. הוא העריך כי רוז'סטבנסקי יעבור דרך מצרי צושימה ולכן החליט למקם את הצי שלו באזור לפני הגעת הרוסים. רוז'סטבנסקי אכן החליט לעבור דרך מיצרי צושימה ולאחר ששלח את ספינות האספקה שלו לשאנגחאי, חילק את אוניותיו לשני טורים. בטור המזרחי מוקמו שבע אוניות המלחמה העיקריות כשבראש הטור הובילו ה"קניאז סובורוב", "אלכסנדר השלישי", "בורודינו", "אוריול" וסיירת נוספת, בעוד בטור השני שטו במקביל כל שאר כלי השייט כשבראשם אוניית המלחמה "אוסליאביה" תחת פיקודו של תת-אדמירל ניקולאי נבוגטוב.
הקרב

ערפל כבד כיסה את אזור המעבר המשוער של הצי הרוסי במשך יותר מ-10 ימים, בניגוד לכל התוכניות של טוגו, מה שגרם לו לאבד מביטחונו העצמי. אך ב–26 במאי 1905 הצליחה אחת מהספינות היפניות לזהות את הצי הרוסי ומיד קראה לתגבורת. במשך הבוקר כולו ליוו הספינות היפניות את השייטות הרוסיות החזקות אך המגושמות, בעוד אדמירל טוגו צובר כח ללא הפרעה.
הרוסים הבחינו בכוחות היפנים בערך בשעה 13:15 ב-27 במאי 1905, ובשלב זה טוגו ועיקר הכוח שלו כולל ארבע אוניות המערכה שלו, מיקאסה, שיקישימה, אשאי ופוג'י ובנוסף שתי סיירות משוריינות: קשוגה ונישהין, פנו דרומה. טור הספינות היפני נע בכיוון 90 מעלות לחרטום השיירה הרוסית ואז ביצע תמרון מסוכן הידוע בשם חציית ה-T: הצי היפני ביצע פניה מתוזמנת תוך שהוא משלים את המעבר הקלאסי לטור במיקום מושלם. הצי הרוסי בפיקוד רוז'סטבנסקי נכשל בריכוז אש לנקודה זו והחמיץ את נקודת המפנה האפשרית.
כשהוא נהנה מיתרון המהירות, טוגו החל שוב בחציית הטור הרוסי כשהוא שוב מנסה להגיע לתצורת ה-T הקלאסית מול הצי הרוסי בדיוק כפי שביצע בעבר בהצלחה חלקית בלבד בקרב הים הצהוב. לאחר הפנייה הצטרפו אליו השייטת השנייה תחת פיקודו של תת אדמירל קמימורה היקונוג'ו. הקו היפני המחוזק ריכז בתחילה אש לכיוון האונייה הרוסית הראשונה בכל טור הקניאז סובורוב והאוסליאביה. רוז'סטבנסקי הגיב בניסיון לשנות כיוון למזרח אולם ספינת הדגל שלו נפגעה קשות ויצאה מחוץ למעגל הלחימה. האוסליאביה טבעה בשעה 14:45. כתוצאה מכך, האונייה אלכסנדר השלישי קיבלה את הובלת הכוח הרוסי, וניסתה לחצות מאחורי הטור היפני במאמץ להגיע לולדיווסטוק.
טוגו הגיב בשינוי קורס למסלול חלופי שאילץ את הרוסים לפנות דרומה. המרחק בין הכוחות עמד כעת על בערך 1,500 מטר אולם הראות הייתה לקויה עקב הערפל שכיסה את הזירה. כתוצאה מכך, כאשר הרוסים פנו שוב צפונה בערך בשעה 17:00 איבדו היפנים באופן זמני מגע עם הרוסים. הצי הרוסי, ללא מפקדו, איבד עוד הזדמנות להחלץ מהקרב. לאחר שעה טוגו איתר שוב את ספינות הקרב הרוסיות ופתח שוב באש. הנפגעת הראשונה הייתה אלכסנדר השלישי שנפלה בשבי, בורודינו התפוצצה כאשר פגז פגע במחסני התחמושת שלה והקניאז סובורוב הוטבעה על ידי טורפדו.
רוד'סטבנסקי, שהיה פצוע קשה ומחוסר הכרה כבר משלב הלחימה המוקדם הועבר קודם לטביעת האוניה למשחתת "בואיני". עם ירידת החשיכה הורה טוגו ליחידות המשחתות וספינות הטורפדו לתקוף את אוניות המלחמה הרוסיות הישנות באמצעות טורפדו. בשלב הזה הנברין טבעה והסיסוי ווליקי נפגעה קשות וחוררה מאוחר יותר. מגורל דומה סבלו הסיירת הוותיקה וולדימיר מונומך ואדמירל נחימוב שהוטבעו למחרת בבוקר.
במהלך הלילה, מספר ספינות רוסיות התנתקו מהכוח הכללי תחת פיקודו של ניקולאי נבוגטוב. נכון לסוף יום 28 במאי 1905, אלו היו היחידים מבין האוניות הרוסיות הכבדות ששרדו. למראה הכוח היפני שהופיע באופק בשעה 10:00, החליט ניקולאי נבוגטוב להיכנע. כתוצאה מכך גם רוז'סטבנסקי נפל לידי היפנים כאשר המשחתת בדובי, אליה הוא הועבר נכנעה באותו יום אחה"צ.
הוא היה חסר הכרה בכל מהלך התבוסה והכניעה הרוסית. רק מספר קטן של כלי שיט רוסיים כגון 3 סיירות קלות עליהם פיקד תת-אדמירל אוסקר אנקוויסט הצליחו להימלט למנילה. כל אוניות המלחמה הרוסיות הושמדו: 8 הוטבעו ו-4 נלקחו בשבי. רק שתי משחתות והיכטה החמושה אלמז הצליחו להשלים את המסע ולהגיע לוולדיווסטוק ללא פגע.
אבדות > אבידות הרוסים

במהלך הקרב נהרגו 4,380 חיילים רוסים ויותר מ-5,917 נשבו. רוב השבויים היו פצועים ונכללו בהם שני אדמירלים, ו-1,862 אנשי צוות שהוחזקו בהסגר בנמלים נייטרליים. כמעט כל כלי השייט הרוסיים שהשתייכו לצי הבלטי הוטבעו או נלקחו בשבי על ידי האויב. בעקבות ההפסד, איבדו הרוסים את כח הרצון להמשיך במלחמה והם פתחו במשא ומתן לשלום שהוביל להסכם פורטסמות' שנחתם שלושה חודשים מאוחר יותר.
אבדות > אבידות היפנים

במהלך הקרב נהרגו 117 חיילים יפנים ו-587 נפצעו. היפנים איבדו 3 ספינות טורפדו בלבד, ואף לא אחת מאוניות המלחמה הכבדות, אף על פי שכמה מהן ספגו פגיעות קשות.
השפעות פוליטיות

יוקרתה של רוסיה בעיני העולם נפגעה קשות. כמעט כל הצי הרוסי אבד בקרב צושימה, רק שתי המשחתות, הגרוזני והבראווי, והיאכטה אלמז הצליחו להגיע לולדיווסטוק. ניתן לומר שההשפלה הפוליטית וההפסד במלחמה תרמו לקיום המהפכה הרוסית ב-1905.
לניצחון היו השפעות פוליטיות ותרבותיות ביפן, זו הייתה הפעם הראשונה בה מעצמה מערבית מובסת על ידי מדינה אסיאתית תוך שימוש בטכנולוגיות מודרניות.
הניצחון הביא את הצי היפני למעמד של הכוח השישי בגודלו, בעוד שהצי הרוסי ירד מגדולתו. הניצחון עודד את חיזוק כוחה הפוליטי והצבאי של יפן.
השפעות טכנולוגיות

קרב צושימה סיפק את הניסיון המבצעי הנדרש להוכחת התפיסה החדשה של בניית הדור הבא של אוניות מערכה, הופעתה של אוניית המערכה המהפכנית אה"מ דרדנוט. בקרב זה הצי היפני שהיה מצויד באוניות מודרניות יותר, רובן מתכנון וייצור בריטי, הביס את הצי הרוסי. מסקנות הקרב הוכיחו, שהנשק העיקרי בקרב ימי כזה היה התותחים בעלי הקוטר הגדול. הנזק שגרמו תותחים אלה היה משמעותי בהרבה מהנזק שגרם החימוש המשני; מעבר לכך, הוכח שניתן לנהל קרב יעיל גם בטווחים גדולים, מעל 11 קילומטר, טווח גדול מדי לחימוש המשני. ארצות הברית, יפן ובריטניה למדו את לקחי הקרב והחלו בתכנון הדור הבא של אוניות המערכה.
אוניית הצי הקיסרי היפני סאטסומה הייתה האונייה הראשונה בעולם שתוכננה והוחל בבנייתה כאוניית מערכה מן הדגם החדש, בעלת חימוש עיקרי גדל קוטר בלבד. שדרית האונייה הונחה חמישה חודשים לפני הנחת זו של אה"מ דרדנוט, ואולם מחסור בתותחים הביא לכך שחימושה כלל רק ארבעה תותחי 12 אינץ' ולא שנים עשר, כפי שתוכנן.
גם בארצות הברית נעשתה עבודה בכיוון זה. ב-1904 הובאה לאישור הקונגרס הצעה לבניית שתי אוניות מערכה שתוכננו על פי העיקרון האמור, ואולם רק באביב 1905 אושרה ההצעה ורק בסתיו 1906 הונחו השדריות של שתי האוניות, כאשר אה"מ דרדנוט כבר הושקה. פריסת התותחים עליהן הייתה שונה מזו שעל דרדנוט, ומנועיהן לא היו משוכללים כשלה.
ציר הזמן

27 במאי 1905
04:45 שיננומרו (יפן) מבחינה בצי הבלטי ושולחת הודעת טלגרף
05:05 הצי היפני המשולב עוזב את הנמל ושולח טלגרף למטה "היום מזג האוויר טוב, אך הגלים גבוהים"
13:39 הצי היפני המשולב מבחין בצי הרוסי בעיניו ומניף את דגל הקרב.
13:55 במרחק: 12,000 מטר, מיקאסה מניפה את דגל ה-Z
14:05 במרחק: 8,000 מטר, הצי היפני מתחיל בתפנית שמאלה.
14:07 במרחק: 7,000 מטר. מיקאסה משלימה את התפנית. הצי הרוסי מתחיל לירות בתותחים.
14:10 במרחק: 6,400 מטר, כל הספינות היפניות משלימות את הסיבוב.
14:12 במרחק: 5,500 מטר, מיקאסה נפגעת ראשונה.
14:16 במרחק: 4,600 מטר, הצי היפני מרכז כוח אש לעבר קניאז סובורוב.
14:43 אוסליביה וקניאז סובורוב נפגעות, עולות באש ושוברות את הקו.
14:50 אוניית הקרב הקיסר אלכסנדר ה-III מתחילה לפנות לצפון ומנסה לעזוב את קו הלחימה.
15:10 האוסליביה טובעת, והקניאז סובורוב מנסה להימלט.
18:00 שני הציים מתקרבים זה לזה (מרחק 6,300 מ')יש חילופי אש.
19:03 הקיסר אלכסנדר ה-III טובעת.
19:20 הקניאז סובורוב, בורודינו, וסיסוי וליקי מוטבעות.
28 במאי 1905
09:30 הצי היפני המשולב מאתר את הצי הרוסי שוב.
10:34 המפקד הרוסי מאותת "XGE" הקוד המקובל באותם ימים שאומר "אני נכנע".
10:53 הצד היפני מקבל את הכניעה.
סרט

ב-1969 יצא סרט בשם הקרב של ימת יפן (日本海大海戦) אשר מתאר את הקרב. בסרט השחקן היפני טושירו מיפונה גילם את היהאצ'ירו טוגו. את האפקטים המיוחדים של הסרט ביצע אייג'י צובוראיה, אמן האפקטים המיוחדים של הסרט גודזילה.
ראו גם

מסע הצי הבלטי
לקריאה נוספת

רותם קובנר, המערכה הנשכחת, שעוסק במלחמת רוסיה יפן ומורשתה, הוצאת מערכות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005.
Kowner, Rotem (2017). Historical Dictionary of the Russo-Japaneese War. Rowman & Littlefield. ISBN 978-1442281837.
Kowner, Rotem (2022). Tsushima. Oxford University Press. ISBN 978-0198831075.
Cassell's History of the Russo-Japanese war, vol. V, 1905-1906
David Howarth, Famous Sea Battles. Little & Brown and Company.
The War between Russia and Japan.
כניעתו של אדמירל זינובי רוז'סטבנסקי
חגיגות ניצחון ביפן
אוניית המערכה היפנית מיקאסה. צילום משנת 1905 בערך
קרב מפרץ הלגולנד השני

קרב מפרץ הלגולנד השני (בגרמנית: Zweite Seeschlacht bei Helgoland), היה קרב ימי בין שייטות בריטיות וגרמניות שנערך ב-17 בנובמבר 1917 במהלך מלחמת העולם הראשונה.