stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיונית
בקרה על פתיחת הפיונית וסגירתה > מצוקת מים

בצמחים החווים מצוקת מים (בצורת) נסגרות הפיוניות על מנת למנוע בריחת מים מהצמח. תהליך זה מותנע על ידי ההורמון הצמחי חומצה אבציסית:
ההורמון נקשר לקולטן בתא השמירה. חלק מקולטני ההורמון הם חלבוני ממברנה וחלקם נמצא בציטופלסמה.
הקולטן גורם לייצור רדיקלים חופשיים המבוססים על חמצן, וכן מימן על-חמצני. הרדיקלים ומי החמצן מיוצרים על ידי NADPH, אשר תורם אלקטרונים ופרוטונים למולקולות חמצן ומים.
הרדיקלים משמשים כשליחי העברת אותות וגורמים להפעלת תעלות יוני סידן המכניסות יונים אלו אל תוך התא.
יוני הסידן בציטוזול גורמים ליציאת יוני סידן מהחלולית.
קשירת חומצה אבציסית לקולטן גורמת גם להפעלת אנזימים המייצרים תרכובות שונות, בין השאר חנקן חמצני. תרכובות אלו גורמות אף הן בסופו של דבר ליציאת יוני סידן מהחלולית.
יוני הסידן מעכבים תעלות אשלגן בממברנה (תעלות המזרימות יוני אשלגן אל התא) וגורמים לפתיחת תעלות המזרימות יוני כלור אל מחוץ לתא. שינוי מאזן היונים גורם לדפולריזציה (ירידה בהפרש הפוטנציאלים) של הממברנה—התהליך ההפוך לזה שמתרחש בעת פתיחת הפיונית בתגובה לאור כחול.
בנוסף מעוכבים אנזימי ה-H+-ATPase כתוצאה מהעלייה בריכוז הסידן בתא. דבר זה תורם אף הוא לדפולריזציה.
לבסוף מתרחשת פתיחה של תעלות המוציאות יוני אשלגן מהתא. יוני אשלגן יוצאים במהירות מהחלולית ומהתא—ועמם המים. הירידה בנפח החלולית גורם לסגירת הפיונית.
ראו גם

איזוהידרי
פרחון

ערך זה עוסק בשלב בחיי העוף. אם התכוונתם למילונאי יהודי-ספרדי, ראו .
פִּרְחוֹן (באנגלית: Fledgling) הוא שלב בחיי עופות צעירים כשנוצותיהם ושרירי כנפיהם התפתחו די הצורך לתעופה, והם פרחו מהקן, אולם עדיין תלויים בטיפול הוריהם לצורך תזונה והישרדות.
באורניתולוגיה, משמעות המונח "פרחון" משתנה בהתאם למין. לעיתים עופות נחשבים לפרחונים ברגע שהם עוזבים את הקן, אף על פי שהם עדיין לא מסוגלים לעוף. לעיתים המונח מתייחס לגוזלים בלתי תלויים בבוגרים, על אף שהבוגרים יאכילו אותם לעיתים קרובות לאחר שפרחו מהקן והם מסוגלים לעוף.
המין מורלט קשיש ממשפחת האלקיים, פורח יומיים בלבד לאחר הבקיעה, ורץ מהמחילה שלו לאוקיינוס ולעבר הוריו הקוראים לו. ברגע שהוא מגיע לאוקיינוס הוריו יגדלו אותו במשך מספר שבועות. מינים אחרים, כגון האוריה וכמה קורמורניים, עוזבים את אתרי הקינון לפני שהם מסוגלים לעוף, או מסוגלים לעוף ממש בקושי. בוגרי האוריה יובילו את הפרחונים דרך מושבת האוריות במידת האפשר, ובמורדות תלולים כגון צוקים הם יעופו מטה ויקראו לפרחונים. הפרחונים ישגרו עצמם מהצוק, ינסו לעוף רחוק ככל האפשר עד האוקיינוס או שיבצעו נחיתת התרסקות על הקרקע, אז טורפים שונים כמו שועל שלג יטרפו אותם אם לא יגיעו לים.
גלריית תמונות

שתי סנוניות בריכה (Hirundo neoxena) לאחר הפריחה מהקן. גם אצלם בסיס המקור הצהוב מצביע על כך שהם פרחונים.
פרחון פתיאלי שחור ראש (Pheucticus melanocephalus).
פרחון של עקעק זנבתן
ראו גם

אפרוח
גוזל (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא חסר ישע)
אבקוע (ולד הבוקע מהביצה כאשר הוא עצמאי)
הערות שוליים

↑  מילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
פיוניר (חברת פינטק)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  יובל טל
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 משרד ראשי:  ניו יורק; פתח תקווה
 מוצרים עיקריים:  העברת כספים אלקטרונית וביצוע תשלומים במסחר אלקטרוני
 שווי שוק:  3.00 מיליארד דולר (10 באוקטובר 2024)
 מנכ"ל:  ג׳ון קפלן מנכ"לית פיוניר ישראל: קרן לוי
 עובדים:  1,871 בשאר העולם (יוני 2022)
  
 www.payoneer.com
 
פיוניר בע"מ (באנגלית: Payoneer Inc.) היא חברה לשירותי העברת כספים אלקטרונית וביצוע תשלומים במסחר אלקטרוני. מטה החברה נמצא בניו יורק, ולה סניפים במדינות נוספות, אך מרבית עובדיה מועסקים במרכז המחקר והפיתוח של החברה, הקרוי פיוניר מחקר ופיתוח בע"מ ושוכן בפתח תקווה. לחברה שיתוף פעולה עסקי עם חברת כרטיסי האשראי מאסטרקארד.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2005, על ידי יובל טל ובן יניב צ'צ'יק, שכיהן כסמנכ"ל הטכנולוגיות של החברה ופרש ממנה ב-2015. ביוני 2006 השלימה סבב גיוס הון ראשוני בהיקף של מיליון דולר.
בשנת 2007 חברת ההון סיכון "גריילוק" השקיעה בחברה ארבעה מיליון דולר. בשנת 2008 גייסה החברה 8 מיליון דולר וקרן ויולה ונצ'רס (אז כרמל ונצ'רס) הצטרפה להשקעה.
במרץ 2016, רכשה החברה את הסטארט-אפ האמריקאי Armor Payments, שעסק בהפחתת הסיכון הכרוך בעסקות בין עסקים שאינם מכירים זה את זה.
באוקטובר 2016 השלימה פיוניר גיוס של 180 מיליון דולר בהובלת Technology CrossOver Ventures, ובסך הכל גייסה 245 מיליון דולר מאז הקמתה.
בפברואר 2021, הודיעה החברה על תוכנית למיזוג עם חברת ספאק הנסחרת בנאסד"ק, לפי שווי חברה של 3.8 מיליארד דולר. המיזוג הושלם ב-30 ביוני 2021 והחברה החלה להיסחר בנאסד"ק. במסגרת המיזוג הושקעו בחברה 1.05 מיליארד דולר, מתוכם 450 מיליון דולר נכנסו לקופת החברה, 450 מיליון דולר שמשו לרכישת מניות מבעלי מניות קיימים, 135 מיליון דולר כיסו את עלויות העסקה ו-40 מיליון דולר נוספים שימשו לתשלום חוב. אחד המשקיעים בחברה בתחילת דרכה הוא נפתלי בנט ולפי הערכות הרוויח כ-5 מיליון דולר על השקעתו זו.
ביולי 2021 הטיל משרד האוצר האמריקאי קנס של 1.4 מיליון דולר על החברה, עקב העברת תשלומים בניגוד לסנקציות שהטילה ארצות הברית.
במאי 2022 החלה החברה להציע שירות בשם Checkout Payoneer המאפשר לסוחרים לבצע סליקה ישירות מהצרכנים (DTC), ללא צורך בחנות מקוונת "שגרתית".[דרושה הבהרה]
באוגוסט 2024 רכשה החברה את חברת Skuad מסינגפור.
פעילות

החברה מאפשרת העברת תשלומים בין עסקים ברחבי העולם באמצעות כרטיסי אשראי, כרטיסי חיוב, ארנקים אלקטרוניים והעברות בנקאיות. לחברה יש שלושה מיליון משתמשים ביותר ממאתיים מדינות, והיא מבצעת עסקות ביותר מ-150 מטבעות. עם לקוחותיה נמנות החברות גוגל, Airbnb ואמזון.
הערות שוליים

↑  טלי ציפורי, ‏גיוס הפינטק הגדול ביותר בישראל: פיוניר גייסה 90 מיליון דולר, באתר גלובס, 5 באוקטובר 2016
↑  בתיה פלדמן, ‏"פיוניר הוקמה כך שיתאפשר אקזיט בשלב מוקדם", באתר גלובס, 8 ביוני 2006
↑  בתיה פלדמן, ‏הסטארט-אפ פיוניר השלים סבב גיוס הון ראשון בהיקף 4 מיליון דולר, באתר גלובס, 25 במרץ 2007
↑  בתיה פלדמן, ‏כרמל הצטרפה להשקעה בפיוניר שגייסה 8 מיליון דולר, באתר גלובס, 27 ביולי 2008
↑   אלירן רובין, פיוניר הישראלית רוכשת את Armor - סטארט-אפ להעברת תשלומים בין עסקים, באתר TheMarker‏, 15 במרץ 2016
↑  ג'ון בן-זקן, ‏פיוניר השלימה גיוס ענק – ושלשלה לקופתה 180 מיליון דולר, באתר "אנשים ומחשבים", 9 באוקטובר 2016
↑   עמרי זרחוביץ', אחרי שנה של צמיחה חד-ספרתית: פייוניר הולכת לבורסה בשווי של 3.8 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 3 בפברואר 2021
↑   עמרי זרחוביץ', פייוניר החלה להיסחר בנאסד"ק; המניה – ללא שינוי, באתר TheMarker‏, 28 ביוני 2021
שירי חביב ולדהורן, ‏פיוניר תתחיל להיסחר היום בנאסד"ק בעקבות השלמת המיזוג ל-SPAC בשווי 3.3 מיליארד דולר, באתר גלובס, 28 ביוני 2021
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏האקזיט השלישי של בנט נחשף: כמה שווה המיזוג של פיוניר לראש הממשלה המיועד?, באתר גלובס, 7 ביוני 2021
איתי זהוראי, ‏האקזיט החדש של בנט נחשף: ירוויח לפחות 5 מיליון דולר מהנפקת פיוניר, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2021
↑  מאיר אורבך, ארה"ב קנסה את פיוניר הישראלית בשל הפרת סנקציות על איראן וסוריה, באתר כלכליסט, 25 ביולי 2021
↑  Tech in Asia - Connecting Asia's startup ecosystem, www.techinasia.com (באנגלית אמריקאית)
↑  סופי שולמן, פיוניר רוכשת חברה בסינגפור ב-60 מיליון דולר ומעלה את התחזית השנתית, באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2024
↑  הגר רבט, מקום שני - Payoneer: הארנק משתנה, ואיתו גם התשלומים, באתר כלכליסט, 1 במאי 2017
↑  רועי גולדנברג, ‏אמזון תשתמש בשירותי התשלום של פיוניר הישראלית, באתר גלובס, 4 בנובמבר 2015
פייר מוו-דה-סרנה

פייר מוו-דה-סרנה (בצרפתית: Pierre des Vaux de Cernay) היה נזיר ציסטרציאני הנחשב אחד המתעדים העיקריים של מסע הצלב האלביגנזי בתחילת המאה ה-13.
מסע הצלב הרביעי

פייר השתייך למנזר וו-דה-סרנה ששרידיו נמצאים כיום במחוז איוולין, שבצפון צרפת (ממערב לפריז). ידוע כי השתתף בחלקו הראשון של מסע הצלב הרביעי יחד עם דודו, גי דה-וו-סרנה, שהיה אב המנזר שלו מ-1181. ידוע שפייר הגיע לפחות עד זאדאר שנכבשה ב-1202.
ב-1207, בזמן שגי שימש כמטיף, הובא גי על ידי סימון הרביעי דה מונפור במטרה שיטיף כנגד הקתרים. לאחר מכן, ב-1212, הוא מונה לבישוף של קרקסון.
מסע הצלב האלביגנזי

פייר תיעד את מסע הצלב האלביגנזי בספר ששמו "Albigensis Historia" המהווה מקור עיקרי למסעות, בייחוד לתקופה שבין 1203 ובין 1208, אך עוסק גם במאורעות מאוחרים יותר. התיעוד נרשם בין 1212 ובין 1218 כאשר פייר היה נוכח בחלק מהמסעות.
פיוניק ירוואן

מועדון הכדורגל פיוניק ירוואן (ארמנית: Ֆուտբոլային Ակումբ Փյունիկ) הוא מועדון כדורגל מהעיר ירוואן, בירת ארמניה.
היסטוריה

המועדון נוסד בשם הומנטמן ירוואן עם הקמת ליגת העל הארמנית בשנת 1992. בעונה הראשונה של הליגה זכה המועדון באליפות משותפת עם קבוצת שיראק. בעונת 1995/1996 שינתה הקבוצה את שמה לפיוניק ירוואן וזכתה באליפות השנייה שלה. בעונת 1996/1997 זכתה באליפות שנייה ברציפות ושלישית בסך הכל. למרות ההצלחה המקצועית בשנים אלו, המועדון נקלע לאחריהן לבעיות כלכליות. בעונות 1999 ו-2000 עוד שיחקה הקבוצה תחת השם קיליקיה אך לאחר מכן נסגרה.
בעונת 2001 הקבוצה הוקמה מחדש על בסיס מועדון ארמניקום ירוואן שעלה לליגה הראשונה ושינה את שמו לפיוניק ירוואן. המעדון נחשב על ידי התאחדות הכדורגל הארמנית לממשיך דרכו של המועדון המקורי. באותה עונה זכה המועדון באליפות שפתחה רצף של 10 אליפויות רצופות (מ-2001 עד 2010).
משחקים באירופה

הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בליגת האלופות בעונת 1997/1998. בשלב ההעפלה הראשון נפגשה הקבוצה עם MTK בודפשט והפסידה בשני משחקי הגומלין ולכן לא עלתה לשלב הבא.
הפעם הבאה בה השתתפה הקבוצה במפעל אירופי כלשהו היה בליגת האלופות בעונת 2002/2003, הקבוצה נפגשה בשלב ההעפלה הראשון עם טמפרה יונייטד הפינית וניצחה בשני משחקי הגומלין בתוצאות 0:4 ו־0:2. בשלב ההעפלה השני פגשה הקבוצה את דינמו קייב וסיימה משחק אחד בהפסד 4:0 ומשחק שני בתיקו 2:2 אך לא העפילה לשלב ההעפלה השלישי בגלל הפרש שערים עדיף לדינמו קייב.
הקבוצה הופיעה שנה לאחר מכן, בליגת האלופות בעונת 2003/2004 כאשר בשלב ההעפלה הראשון נפגשה עם קיי. אר. רייקיאוויק האיסלנדית וסיימה את המשחק הראשון בניצחון 0:1 ואת המשחק השני בתיקו 1:1 ועלתה בגלל הפרש שערים עדיף. בשלב ההעפלה השני נפגשה עם צסק"א סופיה והפסידה בשני המשחקים ולכן לא עלתה לשלב ההעפלה השלישי.
בעונת 2004/2005 השתתפה הקבוצה עוד פעם בליגת האלופות. בשלב ההעפלה הראשון נפגשה עם אף. קיי. פודבה המקדונית וניצחה אותה במשחק הראשון בתוצאה 1:3 ואת המשחק השני סיימה בתיקו 1:1 ולכן עלתה לשלב הבא בגלל הפרש שערים עדיף. בשלב ההעפלה השני נפגשה עם קבוצת שחטר דונצק והפסידה בשני משחקי הגומלין ולכן לא העפילה לשלב ההעפלה השלישי.
הקבוצה השתתפה בליגת האלופות גם בעונת 2005/2006, אז נפגשה כבר בשלב ההעפלה הראשון עם קבוצת פ.צ. האקה, עימה סיימה במשחק הראשון בהפסד 1:0 ובמשחק השני סיימו הקבוצות בתיקו 2:2 אך האקה עלתה שלב בגלל הפרש נקודות.
בעונת 2012/2013 שיחקה בפעם הראשונה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון הפסידה לקבוצת זטה והודחה מהטורניר. בעונת 2013/2014 שיחקה בפעם השנייה בליגה האירופית. בסיבוב המוקדמות הראשון ניצחה את קבוצת טטקס טטובו. בסיבוב המוקדמות השני הפסידה לקבוצת ז'לגיריס וילנה והודחה מהטורניר.
תארים

ליגת העל הארמנית:
אליפות (16): 1992, 1996, 1997, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2015, 2022, 2024
גביע הארמני:
זכייה (8): 1996, 2002, 2004, 2009, 2010, 2013, 2014, 2015
הסופר-קאפ הארמני:
זכייה (8): 1998, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008, 2010, 2011
שחקנים מפורסמים

זורה הובאניסיאן
המלט מחיטאריאן
ארטבזד קרמיאן
אדגר מנוצ'ריאן
עמנואל אמבולה
הנריך מחיתריאן
פסגת לינדר (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,010 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  גבעות אנטרפרייז 
 קואורדינטות:  79°52′00″S 83°12′00″W﻿ / ﻿79.8667°S 83.2°W﻿ / -79.8667; -83.2
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת לינדר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת לינדר
 
פסגת לינדר (באנגלית: Linder Peak) הוא פסגה נמוכה ברכס הריטג', בהרי אלזוורת', בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בסמוך מדרום להר דולנס.
גובהה של הפסגה 2,010 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה התגלתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שהתבסס על תצלומי אוויר של צי ארצות הברית שנערכו בין השנים 1961–1966.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שם הרלוד וו. לינדר (Harold W. Linder), גאופיזיקאי, בתוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, שהיה חלק ממשלחת חקר מדף הקרח רוס, שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962.
לקריאה נוספת

• Castillo, Paula & Fanning, Christopher & Fernandez, Rodrigo & Poblete, Fernando & F., Hervé. (2017), , Geological Society of America Bulletin. 10.1130/B31686.1.
• Darren E. Randall, Conall Mac Niocaill, , Geophys. J. Int. (2004) 157, 105–116 doi: 10.1111/j.1365-246X.2004.02192.x
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר, גובהה של הפסגה 1,514 מטרים מעל פני הים; ולפי אותו מקור פסגת לינדר היא הפסגה ה-2,899 בגובהה באנטארקטיקה
↑  ראו בספר Mountaineering in Antarctica: complete guide: Travel guide המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
| מסיב אנדרסון |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גריימס • ספלטסטוסר |  |
| בתרונות | שדה הבתרונות בואי |  |
| רכסים, רמות ומצוקים | רמת אנדרסון • רכס סיפקר |  |
| הרים | האגלר • ראלמן |  |
| גבעות אדסון |
| --- | --- | --- |
| פסגות | אלברס • באגיש • לסטר • קוסקו |  |
| קרחונים | הייד • יוניון |  |
| מפלי קרח | דרייק |  |
| גבעות אנטרפרייז |
| --- | --- | --- |
| עמקים | עמק בל • עמק הורסשו • קניון קונל |  |
| רכסים | רודס |  |
| הרים | דולנס • פאריש • צ'אפל • שוק |  |
| מצוקים | נקודת אורבן |  |
| קרחונים | אהרנסבראק • ארבן • סיל |  |
| רכס פרייז'ר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | קרחון ובסטר |  |
| הרים | מויר |  |
| אתרים נוספים ברכס הריטג' |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | גוואן • מינסוטה • סטיגול |  |
| זרמי קרח | ראטפורד |  |
| מצוקים | פאונדרז |  |
| נונאטאקים | היי • ויבר • פאסקו |  |
| פסגות | הוטו • לינדר • לנדמארק • רובינסון |  |
| הרים | ברסיק • ג'ונס • וולארד • רודג'ר |  |
פרס בודיל

| --- | --- |
 מיקום הטקס:  קופנהגן 
 מדינה:  דנמרק 
 הגוף המעניק:  Danish Film Critics Association 
 תקופת הפרס:  1948–הווה (כ־76 שנים) 
 נקרא על שם:  Bodil Kjer, Bodil Ipsen 
 www.bodilprisen.dk
 
פרס בודיל (בדנית: Bodilprisen) הוא פרס המוענק על ידי איגוד מבקרי הקולנוע הדני (אנ') עבור הישגים בתחום הקולנוע. הפרס, שהוענק לראשונה בשנת 1948, הוא מפרסי הקולנוע הוותיקים ביותר באירופה. הוא נקרא על שם שתי דמויות חשובות בתולדות הקולנוע הדני: השחקנית בודיל קייר (אנ') והבמאית בודיל איפסן (אנ').
הזוכים נבחרים על ידי ועדה של עיתונאים דנים, בדגש על חדשנות אמנותית ולא על הצלחה מסחרית. הפרס מוענק מדי שנה בקופנהגן. את פסלון הפרס, שעשוי מפורצלן לבן ומתאר אישה מביטה במראה, עיצב אבה סדולין (שו').
הערות שוליים

↑  Georg Szalai, From Blue Dragons to Lolas, A Global Guide to Foreign Countries’ Oscars, The Hollywood Reporter, ‏2016-02-24 (באנגלית אמריקאית)
פייר לה מואן ד'איברוויל

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1661 מונטריאול, קנדה 
 פטירה:  9 ביולי 1706 (בגיל 44) הוואנה, האימפריה הספרדית 
 מדינה:  צרפת 
 תפקיד:  מושל לואיזיאנה 
 פרסים והוקרה:  מסדר לואי הקדוש 
 
פייר לה מואן ד'איברוויל (בצרפתית: Pierre Le Moyne d'Iberville; ‏ 16 ביולי 1661 - 9 ביולי 1702) היה פריבטיר (שודד ים), מגלה ארצות, רב חובל, קולוניאליסט ומייסד לואיזיאנה הצרפתית.
תולדות חייו

נולד ב-Ville-Marie (מונטריאול), בנו השלישי (מתוך 12) של שארל דה-מואן במקור מדייפ, צרפת.
החל את הקריירה שלו כחובל בשירות "חברת מפרץ האדסון" (Compagnie de la Baie d'Hudson), שנועדה לייצוא פרוות מקוויבק. ספינות החברה נועדו גם לסיור וניתקלו באופן אלים עם ספינות בריטיות מתחרות. ב-1686, במסגרת ריכוז מאמץ צרפתי להדרת הבריטים מצפון אמריקה (Compagnie du Nord), כבש ד'איברוויל מצודה בריטית והחזיק בה במשך שנה. ב-1688 שב לצרפת וחזר לקוויבק על סיפון ספינה משלו לצורך השתתפות במלחמת המלך ויליאם, בה נטל חלק בפשיטה על ניו יורק וטבח שנקטדי (Schenectady massacre;‏ 8 בפברואר 1690).
בהמשך, בין השנים 1692 ל-1697 ניצח על תנועת ספינות אספקה מצרפת לאקדיה, קוויבק, חסימת גישה של ספינות אספקה בריטיות לניו אינגלנד ופשיטות על חופי צפון החוף המזרחי הבריטי.
ב-1698 הטיל לואי פליפו, רוזן פונשנטרה (Louis Phélypeaux, comte de Pontchartrain), שר הימייה הצרפתי והאחראי על המושבות מעבר לים על ד'איברוויל לחקור את דלתת המיסיסיפי בשפכו למפרץ מקסיקו. המיסיסיפי אמנם נחקר כבר ב-1682 על ידי רנה-רובר קוואלייה, אדון לה-סאל, אך כיוון שהאזור נתבע על ידי ממלכת ספרד, לא חזרו מאז צרפתים לפקוד את המקום. באוקטובר יצא ד'איברוויל מנמל ברסט עם ארבע ספינות. במרץ 1699 הגיע לאזור הדלתא ורק לאחר שפגש מספר אמריקאים ילידים (אינדיאנים) שזכרו את קוואלייה היה בטוח שהגיע למיסיסיפי. הוא הקים מבצר במקום בו נמצאת כיום העיר בילוקסי, הותיר בו 81 איש ושב לצרפת. בינואר 1700 שב והקים את מבצר מיסיסיפי 40 מייל במעלה הנהר. בפברואר 1701 הקים מבצר במוביל. באפריל 1702 עזב את האזור. בשנת 1719 יסד אחיו, ז'אן-בטיסט לה מואן ד'איברוויל (Jean-Baptiste Le Moyne de Bienville) את העיר ניו אורלינס. בשנים 1699 - 1702 נשא ד'איברוויל בתואר "מושל לואיזיאנה".
במהלך מלחמת המלכה אן יצא ב-1706 עם ארבע ספינות. באפריל כבש את האי נוויס משם התקדם להוואנה, ממנה יצא להתקפה על ההתיישבות הבריטית צ'ארלסטון (קרוליינה הדרומית) במהלכה מת, ככל הנראה מקדחת צהובה.
ד'איברוויל נחשב לגיבור לאומי קנדי-צרפתי, הלוחם הראשון יליד קנדה, על שמו מקומות בקוויבק בהם Mont D'Iberville, ההר הגבוה בקוויבק ופסלו ניצב בין 14 פסלי הגיבורים באנדרטת הגיבורים באוטווה הבירה.
הערות שוליים

↑  פייר לה מואן ד'איברוויל באתר אנציקלופדיית בריטניקה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273635305171  BNE: XX1715116  BnF: cb11990553p (data)  GND: 123238617  ISNI: 0000 0000 7358 7296  LCCN: n80070332  NARA: 10581036  NKC: jo20211125374  NLA: 35207301  NTA: 069136467  SNAC: w6h99cmm  SUDOC: 027615588  Trove: 865259  VIAF: 7399987   WorldCat (עם VIAF): 7399987
פייר לואי מופרטואי

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1698 סן-מלו, צרפת 
 פטירה:  27 ביולי 1759 (בגיל 61) בזל, שווייץ 
 ענף מדעי:  מתמטיקה, אסטרונומיה, מכניקה, גאודזיה 
 מקום מגורים:  צרפת צרפת
 מנחה לדוקטורט:  יוהאן ברנולי 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1728) 
 
פייר לואי מורו דה מופרטואי (1698 - 27 ביולי 1759) היה מתמטיקאי, פילוסוף ואינטלקטואל צרפתי. הוא הפך למנהל האקדמיה למדעים, ולנשיא הראשון של האקדמיה הפרוסית למדע, בהזמנתו של פרידריך הגדול.
הישגיו המדעיים

דה מופרטואי ערך משלחת ללפלנד כדי לקבוע את צורת כדור הארץ. לעיתים קרובות מיוחסת לו המצאת "עקרון הפעולה המינימלית"; בגרסה המוכרת בתור העיקרון של מופרטואי (אנ') - משוואה אינטגרלית שקובעת את הנתיב שלאורכו תתקדם מערכת פיזיקלית. עבודתו בהיסטוריה של הטבע מעניינת ביחס למדע המודרני, שכן הוא נגע בהיבטים של תורשה והמאבק על הקיום (אנ').
הערות שוליים

↑  שמואל סמבורסקי, המחשבה הפיזיקאלית בהתהוותה: מן הפילוסופיה הקדם סוקראטית עד הפיזיקה של הקוואנטים, מוסד ביאליק, 1987, באתר מט"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265145005171  PLWABN: 9810572102305606  BIBSYS: 90177313  BNC: 000109691  BNE: XX956036  BnF: cb11915229j (data)  BPN: 09817263  CANTIC: a10121924  CiNii: DA01134738  GND: 118731998  HDS: 041462  ICCU: CFIV096096  ISNI: 0000 0001 2321 3314  LCCN: n81043717  MGP: 235010  NKC: ola2014822026  NLA: 35713480  NLG: 140170  NLK: KAC2018A9424  NTA: 069349258  RERO: 02-A003574680  SELIBR: 214395  SNAC: w69p35hf  SUDOC: 027018512  Trove: 1053810  VcBA: 495/86192  VIAF: 95152459   WorldCat (עם VIAF): 95152459 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פלישת טורקיה לקפריסין

חוף הנחיתה בפנטמילי
פלישת טורקיה לקפריסין (בטורקית: Kıbrıs Barış Harekâtı - "מבצע השלום בקפריסין", ביוונית: Τουρκική εισβολή) התרחשה ב-20 ביולי 1974, בעקבות ההפיכה הצבאית בקפריסין ותפיסת השלטון בידי ארגון קפריסאי יווני לאומני אשר רצה לספח את האי ליוון חמישה ימים קודם לכן. המערכה זכתה לשם הקוד הצבאי "מבצע אטילה" ונמשכה עד תחילת חודש אוגוסט 1974, תוך שהיא מבססת מסדרון בשליטה טורקית מחופו הצפוני של האי עד לבירה ניקוסיה. לאחר שלא הושגה הפסקת אש כבש הצבא הטורקי את כל חלקו הצפוני של האי במסגרת "מבצע אטילה 2", וביסס את חלוקת האי לשתי ישויות נפרדות. בחלקו הצפוני של האי הוקמה הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין, וחלקו הדרומי המשיך להתקיים כרפובליקה של קפריסין. שתי הישויות המדיניות הנפרדות ממשיכות ומתקיימות מאז זו לצד זו.
רקע

שורשיה של הפלישה הטורקית לקפריסין מזכירים בעקיפין את מה שהתרחש במאה ה-16, עת הצבא העות'מאני כבש את האי מידי הוונציאנים ב-1570. בכך החלה שליטה עות'מאנית באי, אשר נמשכה עד שנת 1878 ואשר במהלכה היגרו טורקים רבים אל האי. לאחר קונגרס ברלין ב-1878 עבר האי לשליטה בפועל של הבריטים, אשר סיפחו אותו באופן רשמי ב-1913.
בראשית 1955 החל המצב בקפריסין להתדרדר ועימו גם יחסי טורקיה ויוון. יורגוס גריווס (Γεώργιος Γρίβας) הקים את אאוקה, "ארגון הלוחמים הקפריסאים הלאומי", והחל בהתנגדות אלימה לשלטון הבריטי באי מתוך כוונה מוצהרת להביא לסיומו ולאיחוד האי עם יוון. מנגד העלו גורמים בקרב האוכלוסייה הטורקית באי את דרישתם ל"טקסים", חלוקת האי לשתי ישויות אתניות נפרדות. יחסי הקהילות היוונית והטורקית באי הורעו וגלשו לאלימות שנמשכה עד סוף שנות השישים. עם זאת, ב-19 בפברואר 1959 נחתם בלונדון הסכם שהתקבל על ידי טורקיה, יוון, בריטניה ושתי הקהילות האתניות באי, ואשר לפיו תסתיים השליטה הבריטית בקפריסין והאי יזכה בעצמאות. ההסכם קבע כי האי לא יאוחד עם יוון ולא יחולק לשתי מדינות אתניות נפרדות, ובסעיף 3 קבע כי טורקיה, יוון ובריטניה ישמשו ערבות לשלום האי ולביטחונו, וכי ידונו יחדיו ביישומו התקין של ההסכם. עוד קבע סעיף 3 להסכם כי אם שלוש המדינות לא יבססו הסכמה בענייניו של האי, רשאית כל אחת מהן לעשות באופן חד-צדדי את הנדרש כדי להביא ליישומם של כללי ההסכם. בכך ניתנה לשלוש המדינות זכות להתערב בענייניו הפנימיים של האי.
ב-1960 זכתה קפריסין בעצמאותה, אך יחסי שתי הקהילות באי לא השתפרו, ואף החמירו לאחר שנשיא קפריסין הארכיבישוף מקאריוס השלישי הציע לערוך 13 תיקונים בחוקת המדינה. תהליך הקיטוב באי הלך והתעצם, והאוכלוסייה הטורקית, שהיוותה מיעוט, החלה מתרכזת במובלעות. ב-1964 הוקם "כוח שמירת השלום של האומות המאוחדות בקפריסין", או "אונפיסי"פ" (UNFICYP, United Nations Peacekeeping Force in Cyprus). הן ממשלת טורקיה והן ממשלת יוון, שנשלטה החל מ-1967 בידי החונטה הצבאית, התערבו באופן תדיר בענייניו של האי, אשר נע בלאו הכי בין רעיון האיחוד עם יוון לבין רעיון ה"חלוקה" (Taksim) הטורקי. ב-1971 שוב הקים גריווס כוח מעין-צבאי קפריסאי-יווני, אשר נטל לעצמו את השם EOKA-B, בתגובה לכך שמקאריוס נטש לדעתו את רעיון האיחוד. הכוח, שהוגדר כארגון טרור הן על ידי טורקיה ובריטניה והן על ידי מקאריוס, נתמך בידי המשטר הצבאי היווני. לאחר מותו של גריווס בינואר 1974 הגבירה החונטה הצבאית היוונית את שליטתה בארגון, ובעידודה, ב-15 ביולי 1974, תפס הארגון את השלטון באי במסגרת הפיכה צבאית. בעקבות כך הורתה ממשלת בולנט אג'וויט לצבא טורקיה לפלוש אל האי.
מבצע אטילה השני

עם כישלונן של השיחות בז'נבה החל "מבצע אטילה השני" ב-14 באוגוסט 1974 וצבא טורקיה הביא את הפסקת האש לסיומה בהתקפה מוצלחת שנמשכה שלושה ימים. בו ביום כבשו הטורקים את גוזליורט (Güzelyurt, ביוונית Μόρφου) במערב. ב-15 באוגוסט 1974 בשעה 19:00 קרסה סופית ההגנה היוונית-קפריסאית בפמגוסטה ואחרון רובעיה נכנע. הכוח היווני-קפריסאי נסוג לניקוסיה ובעיר נערכו קרבות טנקים. ב-16 באוגוסט 1974 בשעה 18:00 כבשו הטורקים את לפקה (Lefke, Λεύκα) והגיעו עד ל"קו אטילה". טורקיה הודיעה כי היא מקבלת את הפסקת האש אך הלוחמה המשיכה באזור שדה התעופה עד שההגנה היוונית התפוררה. ב-17 באוגוסט 1974 איגף הצבא הטורקי את ניקוסיה ממזרח, ניתק את הכביש המוביל מהעיר דרומה לכיוון לרנקה (כיום כביש B17) ושחרר את המובלעת הטורקית בלורוג'ינה (Lurucina, כיום Akıncılar), שהייתה לנקודה הדרומית ביותר שאליה הגיעו הטורקים במהלך הפלישה. סך הכול כבש הצבא הטורקי כשליש מהאי והבירה ניקוסיה נחצתה לשתי ערים נפרדות.
תוצאות

ימים ספורים לאחר סיום הלוחמה בקפריסין, ובמידה רבה כפועל יוצא מהתבוסה היוונית הצבאית, בא לסיומו שלטון החונטה הצבאית ביוון. צבא טורקיה לא התפנה מהאי וב-1975 הכריזו הטורקים באי על הקמתה של "המדינה הפדרלית הטורקית של קפריסין". הכרזה זו הייתה אמורה להיות צעד לקראת הקמת מדינה פדרלית שתכלול את כל שטחו של האי, אך היוזמה נדחתה על ידי קפריסין, האומות המאוחדות והקהילה הבין-לאומית. לאחר שמונה שנות משא ומתן חסר תוצאות בין שתי הישויות המדיניות באי, הכריזה הישות הטורקית על עצמאותה ב-15 בנובמבר 1983 ואימצה את השם "הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין". למעט טורקיה, לא הכירה אף מדינה בעולם בריבונותה של הרפובליקה של צפון קפריסין, ומאידך מכנים הטורקים את קפריסין היוונית באופן רשמי בשם "Güney Kıbrıs Rum Yönetimi, GKRY", היינו "המינהל היווני של דרום קפריסין". אף על פי שהמדינה הטורקית היא ישות ריבונית דה פקטו, היא מתנהלת באופן המזכיר נפה טורקית יותר מאשר מדינה עצמאית, וההמנון, המטבע והשפה זהים לאלה של טורקיה. למול זאת, קפריסין היוונית חולקת את שפתה ואת המנונה עם יוון, ועם הצטרפותה לאיחוד האירופי היא מקושרת אליה גם באופן פוליטי רשמי.
בצעד שהזכיר עד מאוד את חילופי האוכלוסייה בין טורקיה ויוון לאחר הסכם לוזאן מ-1923, נמלטו או גורשו 200,000 קפריסאים-יוונים שהתגוררו בצפון האי אל דרומו, ובמקביל נמלטו או גורשו 60,000 קפריסאים-טורקים אל צפון האי. בנוסף היגרו מטורקיה עשרות אלפי טורקים אל חלקו הצפוני של האי. כ-2,000 אזרחים בני שתי הקהילות נותרו בחזקת נעדרים מהתקופה שבין 1960 ו-1974.
ראו גם

הקו הירוק (קפריסין)
הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין
לקריאה נוספת

Operación Atila: Conflicto Griego-Turco en Chipre, 1974 (ספרדית)
Europe & Cold War Database
Volkan, V. D Cyprus: War and Adaptation: A Psychoanalytic History of Two Ethnic Groups in Conflict ISBN 0813907756