stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בריט אירווין
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | דמות | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | The Great Upstanding Member | בוני | קצר |
| 2005 | The Road That Binds Us | אן | קצר |
| 2007 | פעלולן לנצח | קאת'י |  |
| 2007 | Normal | מליסה |  |
| 2012 | לא תשכח | לינה |  |
| 2013 | Lucille's Ball | לוסיל |  |
| 2014 | Feed the Gods | אמה |  |
| 2014 | Mountain Men | לאה |  |
| 2017 | רק לילה אחד | קארי |  |
| 2017 | The Wrong Babysitter | קנדרה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנים | סדרה | דמות |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | מדלן | ניקול | מדבבת |
| 1996 | נילוס איש החלומות |  | מדבבת |
| 1998–1999 | גברים קטנים | אנת'אה הארדינג | תפקיד ראשי (2 עונות): 26 פרקים |
| 2000 | אינויאשה | קוהארו | מדבבת |
| 2000 | Higher Ground | ג'סיקה מריק |  |
| 2001 | בגבולות המסתורין | ג'ודית' ויילדר |  |
| 2001 | Earth Maiden Arjuna | סינדי קליין | מדבבת |
| 2001 | The SoulTaker | רונה טוקיסאקה | מדבבת |
| 2002 | מפגשים | נינה טות' | מיני-סדרה |
| 2003 | Edgemont | פייג' לקי |  |
| 2003 | אקס-מן הדור הבא | לורה קיני |  |
| 2004 | The Days | זאני קולטר |  |
| 2005 | Being Ian | אנדראה |  |
| 2006 | Alice, I Think | ג'יין | סיטקום |
| 2007 | ג'ורג' מלך הג'ונגל | אורסולה |  |
| 2007–2008 | Aliens in America | בקי | סיטקום |
| 2009 | The Assistants | ג'יליאן יוז |  |
| 2009 | V | היילי סטארקס |  |
| 2010 | חיים בלתי צפויים | טרייסי |  |
| 2010 | Freshman Father | קייטי פאטון | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2012 | היפה והחיה | ליילה |  |
| 2012–2018 | הפוני הקטן שלי: חברות היא קסם | לייטנינג דאסט |  |
| 2013 | The Trainer | טינה ואלאס |  |
| 2013 | Garage Sale Mystery | סלסט |  |
| 2013–2014 | משלוח מיוחד מכוכב X | אמנדה |  |
| 2016–2018 | חופי צ'סאפיק | דניאל קליימן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה > סרטי טלוויזיה

| שנה | סרט | דמות | הערה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Angels in the Infield | לורל אוורט |  |
| 2000 | The Wednesday Woman | מימי דייווידסון |  |
| 2000 | Quarantine | מקסין ברונטי |  |
| 2000 | Personally Yours | בריג'ט סטנטון |  |
| 2002 | Wasted | איימי |  |
| 2002 | מדלן היפה | דניאל | מדבבת |
| 2003 | איזה מין מכשפה | קייטי | מדבבת |
| 2003 | Thanksgiving Family Reunion | טוויג סניידר | מדבבת |
| 2003 | Family Curse | מירנדה ווקר |  |
| 2004 | ג'ק | מגי |  |
| 2004 | ספר רות | דייזי |  |
| 2005 | Scary Godmother: The Revenge of Jimmy | קייטי | מדבבת |
| 2006 | Absolute Zero | איי ג'יי קרמייקל |  |
| 2007 | Write and Wrong | סטייסי הרשקוביץ |  |
| 2009 | ספקטקיולר! | איימי |  |
| 2012 | Smart Cookies | פייג' |  |
| 2013 | The Nearlyweds | סטלה |  |
| 2014 | Mr. Miracle | אדי פולסום |  |
| 2015 | הפוני הקטן שלי | סאני פלייר | מדבבת |
| 2017 | The Wrong Babysitter | קנדרה |  |
| 2017 | הפוני הקטן שלי | סאני פלייר | מדבבת |
| 2018 | Reap What You Sew: An Aurora Teagarden Mystery | קרה אמבלר |  |
פילמוגרפיה > הפצה ישירה ל-DVD

| שנה | סרט | דמות |
| --- | --- | --- |
| 2007 | Bratz: Super Babyz | ג'ייד |
| 2008 | Bratz Babyz Save Christmas | ג'ייד |
| 2008 | הפרופסור המטורף 2 | פולי |
| 2010 | Barbie: A Fashion Fairytale | ראקל |
| 2010 | ברבי: סוד הפיות | ראקל |
| 2012 | Bratz: Desert Jewelz | ג'ייד |
| 2012 | ברבי בת הים 2 | השגרירה מירבלה |
| 2012 | Bratz Babyz Save Christmas | ג'ייד |
פרשנות הפשט למקרא

.
פרשנות הפשט למקרא היא פרשנות שמטרתה לברר את המובן הטקסטואלי-היסטורי של המקרא, הן בהקשר הלשוני והנקודתי, הן במכלול הטקסטואלי. הפרשנות נעזרת בכלים בלשניים וספרותיים, תוך ניתוח עומק של ההקשר ושל פרשיות מקבילות, כמו גם השוואה בלשנית לשפות אחרות, ועוד. כלומר, הפרשן מדקדק בטקסט שלפניו, על מרכיביו והקשרו, ומתאמץ לעמוד על כוונת הכותב המקורית. מאפיינים אלו לא קיימים בפרשנויות אחרות, כגון בפרשנות המדרשית או בפרשנות אלגורית.
הפרשנות הקדומה

לא הגיעו לידנו פירושים שיטתיים של המקרא בתקופות הקדומות; לכן קשה להעריך באיזה צורה התפרש המקרא בתקופת בית ראשון ובית שני.
הגישה המקובלת במחקר[דרוש מקור: בפרט לגבי בית ראשון] טוענת שתקופה זו התאפיינה בפירושים מדרשיים ואלגוריים שונים; כנראה ממדרשי ההלכה השונים, הדורשים את הכתוב לפי י"ג מידות שהתורה נדרשת בהן, והם אינם תמיד הפשט במובנו המקובל, ועל פיהם צעדו המשנה והתלמוד. דרך נוספת ללימוד הפסוקים המוצאת ביטוי גם בתלמוד וגם במדרשי האגדה השונים (בראשית רבה, שמות רבה, ויקרא רבה, במדבר רבה, דברים רבה ועוד). הוא פירוש מטאפורי המאופיין בעיקר בדרשות על הטקסט הכתוב, הדרשות במקורות אלו רחוקות מהפשט עצמו, כשהם עוסקות במוסר, במשלים ובמסרים חינוכיים שתובלו בסיפורים שונים.
לעומת גישה זו, יש הטוענים שפרשנות הפשט הייתה קיימת מאז ומעולם, והיוותה למעשה את החלק החשוב יותר של הפרשנות. כחיזוק לטענתם הם מוצאים בתרגומים השונים, כגון תרגום ירושלמי. לדעתם התרגומים מהווים פרשנות פשט קלאסית, ולמעשה תרגום זה היה הפירוש הנפוץ והנלמד בקרב הציבור, עקב היותו נקרא בעת קריאת התורה בבית הכנסת.
צורת פרשנות שהייתה נפוצה בתקופה זו הייתה שכתוב הטקסט, במקום לצטט את הפסוק ולבארו, נהגו לנסח את הפסוק (או את הסיפור כולו) מחדש תוך שילוב יסודות חדשים שיוכלו לעלות על שאלות העולות מן המקור.
פרשנות הפשט בימי הביניים > ביהדות

רש"י עסק בחיפוש אחר 'פשוטו של מקרא', ומזוהה במחקר כראשון שראה את הדרש כשונה במהותו מהפשט. עם זאת, פירושו של רש"י מורכב ברובו מדרשות חז"ל, כך שפירושו נשאר "שמרני". החיפוש אחר הפשט המשיך והתחזק בתלמידיו וממשיכי דרכו של רש"י; רבי יוסף קרא, רשב"ם, רבי יוסף בכור שור ועוד. חלקם ראו בפירוש הפשט את הדרך היחידה המתקבלת על הדעת בהבנת התורה, מהלך שהיווה צעד נוסף ביחס לשיטתו של רש"י, שראה את שני אופני הפירוש כלגיטימיים. אחרים קיבלו אומנם את עמדתו, אך בחרו להתמקד בפרשנות הפשט בלבד. פרשנות הפשט התפתחה גם ביהדות ספרד, בחיבוריהם של פרשנים כראב"ע, רד"ק ויוסף אבן כספי.
בפירושיהם ניתן לראות חיפוש מתמיד אחר פשט הפסוק, המהווה למעשה פרשנות מילולית. נוסף על הפרשנות המילולית, ניתן להצביע על פרשנות הגיונית, בכך שתיאורים מסוימים מפורשים במטרה שלא להתרחק ממסגרת הטבע המוכרת. ניתן לסכם את דרך פירוש זו, כגישה טקסטואלית, השואפת להבין את הפירוש המילולי, גם על פי מכלול גורמים, כגון הבנה בשפה העברית ובדקדוק העברי, בהיסטוריה ובגאוגרפיה המקראית, ואף בשימוש ובהבאת נוסחאות אחרות.
פרשנות הפשט בימי הביניים > בנצרות

גם בסביבה הנוצרית, בתקופה מעט מאוחרת לרש"י ותלמידיו, אנו מוצאים פרשנות פשט. בתקופה הקודמת פרשנות המקרא הנוצרית המסורתית הייתה מושתתת בעיקר על פירושים אלגוריים וכריסטולוגיים, שהתרחקו מהטקסט עצמו; אולם אסכולת הוויקטורינים פרצו דרך חדשה בשאיפתם להבין את הטקסט עצמו, כאשר, כמו בפרשנות היהודית, פרשנות הטקסט קיבלה חשיבות גדולה יותר מהניסיון להקנות אחיזות תאולוגיות מהמקרא, בעזרת פרשנות. כך איג מסן-ויקטור (מת בשנת 1142 לספה"נ), התבטא כי "להתעלם מן המילה פירושו להתעלם ממובנה של המילה וממה שהמילה מרמזת אליו". ניסיונות אלה להבין את הטקסט הובילו לכך שאיג למד עברית, ואף התייעץ עם יהודים לצורך הבנת הטקסט.
פיתוח פרשנות הפשט

מאפיין משותף לפרשנות הפשט היהודית ולפרשנות הפשט הנוצרית הוא הנטייה לתהליך של התפתחות וחיזוק הגישה לאורך הדורות. כפי שרש"י היה חדשן מסוים, וממשיכיו הוסיפו עליו, אף תלמידו של הוגו, אנדריאה מסן-ויקטור צעד צעד נוסף בגישותיו. תופעה זו ניכרת לדוגמה בהישענו על המקורות העבריים. אנדריאס חיפש אחר האמת הטקסטואלית ומשמעותו ההיסטורית, כשהוא מעיד על עצמו שהתייעץ עם יהודים, כדבר מקובל.
ניתן להצביע על היכרות עם פרשנות חילופית למקרא, המשמשת רקע סמוי לפירושים אפולוגטים או פולמוסיים שונים, הניכרות מהפרשנים, הן הנוצרים והן היהודים.
פיתוח פרשנות הפשט > נקודות דמיון בין היהדות והנצרות

במחקר ניתנו כמה הסברים לקווי הדמיון המשותפים בין פרשנות הפשט ביהדות לפרשנות הפשט בנצרות:
א"מ ליפשיץ ראה בשינוי ובמעבר ללימוד הפשט, התפתחות יהודית פנימית, הנובעת מיהדות (הצרפתית) שלא נאלצה להתעמת עם תרבות אחרת (קראים או פילוסופיה יוונית וערבית), וכך התפיסה התלמודית של חיפוש הפשט, הצטרפה לתמימות בפרשנות ואומצו נורמות אלו; גישה זו המציגה עולם רוחני נפרד השלם עם עצמו, יכולה להצביע על קווי הדמיון כתוצאה מקרית, כאשר גם בעולם הנוצרי התפתחה תרבות רוחנית תמימה כזו; אולם בהירות והתייחסות לשאלת הדמיון ניתן למצוא בדברי בריל סמולי המסבירה את הפרשנות הנוצרית כתגובה לפעילות בעולם היהודי, בעקבות ההיכרות עם הטקסט היהודי ופרשנותו, כך שהפנייה של הנוצרים ליהודים נתפסת כחיפוש אחר פתרון חדש ורציונלי אחר תשובות לשאלות שהטרידו את המפרשים הנוצרים. על-פי גישה זו פרשנות הפשט הנה יצירה יהודית מקורית, שאומצה על ידי הפרשנים הנוצרים בעקבות צורך פנימי, בעקבות לימוד מעמיק בכתבי המקרא וסקרנות אינטלקטואלית.
אברהם גרוסמן שיער שפרשנות הפשט צמחה בעולם היהודי בזיקה לפולמוס עם הנוצרים, כך לעומת התאולוגים הנוצרים ששאפו לדון בעקרונות ובראייה כוללת, היהודים כצורך פולמוסי הדגישו והקפידו להיצמד לפשט הלשון ולהקשר לצורך הוכחת גישתם. גישה זו רואה את התהליך כראשוני אצל היהודים, אולם היא מזהה את השפעת הפולמוס על הצורך לחדד את הגישה הפשטנית.
גישה נוספת המובאת על ידי אברהם גרוסמן היא השפעתה של המורשה התרבותית של ארצות האסלאם, והמחקר הפילולוגי שם, שלמעשה השפיע על העולם היהודי בכללותו. בארצות אלו נוצרה פרשנות פשטנית שנדדה אף לשאר העולם היהודי. גם גישה זו מזהה את ראשית התהליך בעולם היהודי.
גישות אלו רואות בדמיון בין הנוצרים ליהודים "תגובות שרשרת" כאשר תופעת פרשנות הפשט התרחשה בעולם היהודי, מסיבות שונות ועברה אף לעולם הנוצרי. חוקרים שונים הצביעו על כך שגישות אלו מתעלמות במידה מסוימת מכך שהתפתחויות תרבותיות (ובהן זו של תושבי צרפת במאה ה-12 לספה"נ) מתרחשות כחלק מהעולם התרבותי הכולל של התקופה, ועל כך שיש בגישות הללו התעלמות מניסיון לתת לתופעת השינוי הכללית מסגרת אחת, אף שהשינוי מתרחש במסגרת אחת. כך יש הרואים ברנסאנס של המאה ה-12 לספה"נ תופעה אחת שהובילה לביטוי זהה (פרשנות הפשט) בחברות שונות (יהודית ונוצרית); כאשר ביטויי הרנסאנס מתבטאים בפרשנות המקראית, בחידוש (דרך מחשבה חדשנות), בחיפוש אחר טקסטים טובים יותר, בביקורת על הסמכות, ברדיפה אחר הידע והתעקשות על עיצוב הישן והחדש, ואף ביצירתיות המדהימה; וכך הרנסאנס הכללי התבטא אף בפרשנות המקראית.
פרשנות הפשט בעת החדשה > פרשנות המקרא כטקסט ספרותי

במחצית השנייה של המאה ה-20 החלו חוקרי התנ"ך לעסוק בפרשנות המקרא מזווית ראייה לשונית-ספרותית במטרה לנסות לגזור תובנות חדשות על הטקסטים המקראיים. הם עשו זאת תוך הסתמכות על מתודולוגיות ותאוריות מגוונות על מנת להבהיר את משמעות הטקסטים, להדגים מבנים בסיסיים צורניים, לחקור עקרונות של פואטיקה, ואסטרטגיות ניתוח של דמויות. בבסיס התפישה המחקרית עמדה השאלה: כיצד לבחון ולהבין את משמעות הטקסט מנקודת מבט ספרותית טהורה ומה עלינו לחפש? כללי ניתוח ספרותי לא תמיד מנוסחים בקלות למערכת מדויקת של הוראות אך אפשר לציין כמה עקרונות ניתוח בולטים המבוססים על גישת "הפרשנות הכוליית" שהתווה מאיר וייס וכוללים התייחסות לתוכן הטקסט, למבנה שלו, לבחירת המילים, לדקדוק, למצלול, ולאמצעים הרטוריים כמו חזרות ודימויים.
פרשנות הפשט בעת החדשה > גישה ליברלית לפרשנות למקרא

ברמה העקרונית והכללית הגישה הזו טוענת כי התנ"ך הוא סופרמרקט גדול של רעיונות ופרשנויות הנתונים בעצם לשיקול דעתו ותובנותיו של הקורא, כל קורא באשר הוא, בכל תקופה ובכל דור.
במאמרו "פשוטו של מקרא" טוען שטיינזלץ כי: "עצם הגישה לתורה בדרך הניתוח של הפשט מבוססת על הכרה מוקדמת כי התורה ניתנת להבנה במתודה זו, וההכרה המוקדמת הזו פירושה שהתורה נכתבה כיצירה אנושית, כיצירתו של אדם מסוים שחי לפני מספר שנים ידוע, וכי כל הדרכים שבניתוח יצירה אנושית יפים גם לתורה."
אתר 929 מיישם בפועל את הגישה הזו. הוא מנגיש את התנ"ך לציבור הרחב בישראל ומאפשר לציבור הרחב לקרוא וגם לכתוב פרשנויות שונות של התנ"ך, הנובעות מהטקסט התנ"כי. באתר זה, מופיעה כמעט על כל פסוק פרשנות פשט הכתוב שנכתבה על ידי עדין שטיינזלץ. וכך, אנשים מכל שכבות האוכלוסייה כותבים את הגיגים, תובנות ולקחים שלהם מפשט הכתוב וכל פרשנות היא לגיטימית. בין הכותבים יש פילוסופים, עיתונאים, אנשי ציבור, אנשי ביטחון, מורים, אנשי אקדמיה, אמנים ועוד. אין בהכרח קשר בין הכותבים למידת האמונה הדתית שלהם.
הגישה הזו מקבלת חיזוק גם מאברהם בורג אשר בספרו "פרשת השבוע בלשון בני אדם" קובע כי: "לאיש אין בעלות או מונופול על הסיפורים הגדולים של העם היהודי.... ", "העבר מעניק לי כר נרחב לחירות וחופש, למחשבות, לדמיון, לעושר רעיוני ורוחניות שאין לה גבולות....". ובורג מוסיף: "דיברה תורה בלשון בני אדם היא השקפת עולם מחייבת המטילה אחריות לפרשנות ולזהות על כל אחד ואחד מאיתנו.... פרשת השבוע היא מחצבה אינסופית של מחשבות וכיוונים שכל דור מוזמן ומחויב לחפור ולכרות מהם לעצמו את משאבי המשמעויות שלו".
גישה דומה ומפורטת יותר מופיעה גם בספרו של אליה ליבוביץ, "לקרוא מחדש את התנ"ך". לטענתו, המקרא הוא ישות עצמאית שיש לה הוויה משלה שאיננה תלויה עוד במחבר. למחבר אין יכולת לקבוע מה תהיה התגובה המחשבתית, האסוציאטיבית והרגשית של הקורא. כך, לדבריו, לכל דוברי השפה יש סמכות להבין את הטקסט או לפרש אותו מיטב הבנתם. ליבוביץ משווה את הפרשן לארכאולוג שחופר בשכבות הטקסט וחושף את מה שחבוי בשכבות השונות של הכתוב. הפרשנות שלו תלויה אך ורק בפרמטרים פנימיים שבתוך הטקסט, סדר הדברים, הדימויים, המבנה התחבירי ומשחקי השפה. ולכן, מהימנות הממצאים של הארכאולוג הספרותי תלויה אך ורק במומחיותו, בהכרתו ובהבנתו את שכבות השפה שבה נכתב הטקסט. "כאמור, דוברי השפה הם השופטים לקבוע האם לתגליותיו בתוך היצירה יש ידיים ורגליים".
בעיני ליבוביץ התורה היא ספר לדורות שניתן למצוא בו פרשנויות שונות בתקופות שונות ולהתאימם למציאות שקיימת בנקודת זמן מסוימת. ההתאמה צריכה להיות בהתאם לכללי השפה העברית המקראית והעקביות עם מובנים ידועים ומקובלים של ביטויים בשפה זו. אלה אמות המידה היחידות שיש להפעיל בהערכה של פרשנות מוצעת למקרא.
ראו גם

פרדס
אין מקרא יוצא מידי פשוטו
דיברה תורה כלשון בני אדם
לקריאה נוספת

אורה לימור, ב': פרשנות המקרא במאה ה-12, בין יהודים לנוצרים, כרך ד': יהודים ונוצרים במערב אירופה עד ראשית העת החדשה, האוניברסיטה הפתוחה, 1993
ערן ויזל, כוונת התורה וכוונת הקורא בה: פרקי התמודדות, ירושלים: מאגנס, 2021
הערות שוליים

↑  הרב מנחם מנדל כשר הרחיב על הנושא בכמה מספריו, שצורפו למהדורות השונות של ספרו "תורה שלמה".
↑  יעקב כדורי, חקר המקרא לתולדותיו, בתוך: ספרות המקרא - מבואות ומחקרים, יד בן צבי, עמ' 6-7
↑  למשל, בפירוש לאיכה, א', א': ”... יש מדרשי אגדה הרבה, ואני באתי לפרש לשון המקרא כמשמעו”.
↑  כך כתב רבי יוסף קרא על ספר שמואל א', פרק א', פסוק י"ז: ”...אך דע לך, כשנכתבה הנבואה, שלמה נכתבה עם פתרונה וכל הצורך, שלא יכשלו בה הדורות הבאים, וממקומו אין חסר כלום ואין צריך להביא ראיה ממקום אחר, ולא מדרש, כי תורה - תמימה נתנה, תמימה נכתבה, ולא תחסר כל בה, ומדרשי חכמינו - כדי להגדיל תורה ויאדיר, אבל כל מי שאינו יודע פשוטו של מקרא, נוטה לו אחר מדרשו של דבר, דומה לזה ששטפתהו שבולת הנהר ומעמקי מים מציפין, ואוחז כל אשר יעלה בידו להנצל, ואלו שם ליבו אל דבר ה', היה חוקר אחר פשר דבר ופשוטו, ומוצא לקיים מה שנאמר "אם תבקשנה ככסף וכמטמונים תחפשנה אז תבין יראת ה' ודעת אלוקים תמצא”.
↑  רשב"ם על בראשית, ל"ז, ב': ”... והראשונים מתוך חסידותם נתעסקו לנטות אחרי הדרשות שהן עיקר, ומתוך כך לא הורגלו בעומק פשוטו של מקרא; ולפי שאמרו חכמים (מסכת ברכות, דף כ"ח, עמוד ב'): "אל תרבו בניכם בהגיון", וגם אמרו (מסכת בבא מציעא, דף ל"ג, עמוד א') "העוסק במקרא - מידה ואינה מידה, העוסק בתלמוד - אין לך מידה גדולה מזו". ומתוך כך לא הורגלו כל כך בפשוטן של מקראות, וכדאמרינן במסכת שבת (דף ס"ג, עמוד א'): הוינא בר תמני סרי שנין, וגרסינ' כולה תלמודא, ולא הוה ידענא דאין מקרא יוצא מידי פשוטו.

וגם רבינו שלמה אבי אמי (רש"י), מאיר עיני גולה, שפירש תורה נביאים וכתובים - נתן לב לפרש פשוטו של מקרא. ואף אני שמואל ב"ר מאיר חתנו זצ"ל, נתווכחתי עמו ולפניו, והודה לי שאילו היה לו פנאי - היה צריך לעשות פירושים אחרים לפי הפשטות המתחדשים בכל יום”.
↑  לדוגמה יוסף בכור שור על בראשית, כ"ח, י"ב; המתאר עליית מלאכים כדבר שהתרחש בחלום.
↑  לדוגמה פרוש רשב"ם לבראשית, מ"ט, י' ושמות, כ', י"ג בהבאת הוולגטה.
↑  לדוגמה פירושו לבראשית, מ"ט, י' וליואל, א', ט"ו.
↑  מבוא לפירושו לספר ויקרא.
↑  לדוגמה, אנדריאס במבוא לספר ויקרא ובפירושו לישעיה, נ"א, ה'
↑  לדוגמה, רשב"ם בפירושו לבראשית, מ"ט, י'
↑  Smalley, Beryl (1964). The Study of the Bible in the Middle Ages. University of Notre Dame Press.
↑  כינוי ההיסטוריונים לתנועה תרבותית חדשנית, סביב שנת 1100 לספה"נ, שמרכזה היה בצרפת הצפונית והתבטאה בתחומים רבים של היצירה התרבותית.
↑  Berlin, A., Motif and Creativity in Biblical Poetry, Prooftexts, 3 3, 1983, עמ' 231-241
↑  עדין שטיינזלץ, פשוטו של מקרא, באתר דעת, ‏1962
↑  אברהם בורג, פרשת השבוע בלשון בני אדם, ישראל: כנרת זמורה ביתן, 2009, עמ' 18-19
1 2  אליה ליבוביץ, לקרוא מחדש את התנ"ך, ישראל: ידיעות אחרונות, 2016, עמ' 36-39
באוזי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  לחמנייה מאודה
 מטבח:  המטבח הסיני
 מוצא:  סין 
 ממציא:  Zhuge Liang 
 מרכיבים עיקריים:  קמח, שמרים
 
בַּאוֹזי (בסינית מפושטת: 包子, פין-יין: bāozi) או בּאוֹ (סינית מפושטת: 包, פין-יין: bāo, יוטפנג: baau1), לעיתים מכונה באן על ידי דוברי עברית, הוא סוג של לחמניית שמרים ממולאת, והיא נפוצה במטבחים סיניים שונים. הבאוזי ממולא מגוון רב של מליות, הן בשריות והן צמחוניות, ומגוון גם בשיטות הבישול והקיפול, אם כי הצורה הנפוצה ביותר של המאכל מבושלת באידוי. הבאוזי דומים למנטו מצפון סין.
ניתן למצוא שני סוגי באוזי ברוב חלקי סין ואינדונזיה: דאבאו (סינית: 大包, פין-יין: Dàbāo; "לחמנייה גדולה"), בגודל של קוטר בן כעשרה סנטימטרים, המוגש כיחידה, ובדרך כלל נרכש לטייק אווי. הסוג השני, שיאבַּאוֹ (סינית: 小包, פין-יין: Xiǎobāo – "לחמנייה קטנה"), בגודל של קוטר בן חמישה סמנטימטרים. הלחמניות הקטנות מוגשות בדרך כלל בישיבה במסעדות ובכני אידוי ייעודי המכילים 3–5 יחידות, ולצידם צלוחית חרסינה למטבלים, הכוללת בדרך כלל חומץ סיני שחור ורוטב סויה, אך ניתן לרכוש גם אותם לטייק אווי. בנוסף מוגשים סוגים שונים של משחות פלפל חריף ושום, כוסברה טרייה וכרישה, שמן שומשום, ותבלינים נוספים. הבאוזי פופולריים ברחבי סין ועשו את דרכם למטבחים של מדינות רבות אחרות באמצעות הגירה סינית.
הבאוזי בתרבות

בשנת 2018 סטודיו ההנפשה פיקסאר פרסם את הסרט "באו" בבימויה של דומי שי שזכה בפרסים רבים, ביניהם בפרס האוסקר לסרט הקצר. הסרט עוסק בחוויותיה של מהגרת סינית בקנדה ובמערכת היחסים המתוחה שלה עם בנה המתבטאת דרך לחמניות הבאוזי שהיא מכינה לו. כדי לקדם את הסרט, הבמאית פרסמה את המתכון הנהוג במשפחתה ללחמניות באוזי בצורת חוברת מאוירת ובה שיחות עם אמה.
גלריה

הבאו המוכר ביותר- צ'אשו באו (באו במילוי חזיר צלוי) בנוסח גואנגדונג, מאודה בכלי יעודי.
שיאולונגבאו בנוסח טאיוואן ממסעדת דין טאי פאנג. הכיסונים ממולאים במלית הכוללת מרק כמהין.
דוכן לממכר באוזי
צ'אשו באו מוגשות אפויות, בניגוד לצורה המאודה, הנפוצה יותר.
הערות שוליים

↑  Phillips, C. (2016). All Under Heaven: Recipes from the 35 Cuisines of China. Ten Speed Press. p. 405. ISBN 978-1-60774-982-0. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  https://thriftyjinxy.com/wp-content/uploads/2018/06/Bao-Buns-Recipe.pdf
אוריינט אקספרס

| --- | --- |
סמל החברה המפעילה Compagnie Internationale" des Wagons-Lits" מצרפתית: "חברת קרונות־לינה בין־לאומית"סמל החברה המפעילה Compagnie Internationale" des Wagons-Lits" מצרפתית: "חברת קרונות־לינה בין־לאומית"
 מידע כללי
 מדינה:  צרפת צרפת
 עיר:   פריז
 מפעיל:  "חברת קרונות־לינה בין־לאומית" (אנ') Compagnie Internationale des Wagons-Lits (CIWL)
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  4 באוקטובר 1883
 סגירת הקו:  14 דצמבר 2009
 מידע על הקו
 תחילת הקו:  פריז
 סיום הקו:  איסטנבול (קו עיקרי)
 מספר כלים:  קטר + 4 קרונות עד 2 קטרים ועד 45 קרונות
 תרשים הקו
 ראו פסקת "תוואי הרכבת"
כרזת פרסומת לאוריינט אקספרס
האוריינט אקספרס (Orient Express) הייתה רכבת נוסעים מהודרת, שפעלה במשך קרוב למאה שנה בין פריז לאיסטנבול. היא יצאה לדרך לראשונה ב-4 באוקטובר 1883 וערכה את נסיעתה האחרונה ב-14 בדצמבר 2009.
הקמת הקו

עד הופעתה של האוריינט אקספרס, הייתה הנסיעה בין אירופה לאימפריה העות'מאנית איטית ומסובכת. בכל מדינה לאורך המסלול הייתה רשת מסילות ברזל נפרדת משלה, ונוסעים שחצו גבולות נאלצו לרדת במעבר הגבול ולהחליף רכבת. יזם בלגי בשם ז'ורז' נאגלמאקר (Nagelmackers) החליט ליצור חלופה נוחה יותר. הוא הצטייד בקרונות שינה מפוארים, והצליח לקבל את אישורן של המדינות לאורך הקו להשתמש ברשת המסילות לנסיעה רציפה, כשרק הקטר הוחלף במעברי הגבול. לצורך הפעלת הקו ייסד את "החברה הבינלאומית לקרונות שינה וקווי אקספרס אירופיים" (Compagnie Internationale des Wagons-Lits et Grands Express Européens), או בקיצור "ואגון לי" (="קרונות שינה") - השם שבו מוכרת החברה עד היום, אף שעיסוקיה מזמן חרגו מתחום הסעת נוסעים בקרונות.
תוואי הרכבת

במהלך השנים הראשונות לפעולתה נוסו חלופות אחדות לנתיבים, כשחלקם עדיין לא ישירים. התוואי המקורי של הרכבת החל מ-1883, היה פריז - שטראסבורג - מינכן - וינה - בודפשט - בוקרשט - איסטנבול, כאשר בשני קטעי נסיעה נצרכו הנוסעים לשירותי מעבורת כדי לחצות מכשולי מים, את נהר הדנובה, וקטע מערבי של הים השחור מוורנה שבבולגריה לאיסטנבול. פתיחת מנהרת סימפלון ב-1906, מנהרה באורך 20 ק"מ בין שווייץ ואיטליה, קיצרה משמעותית את הנסיעה ואפשרה לעשותה רציפה, בנתיב שנקרא "סימפלון אוריינט אקספרס": פריז – לוזאן – מילאנו – ונציה – טריאסטה – בלגרד – סופיה – איסטנבול. הנסיעה במסלול פריז-איסטנבול ארכה כ-80 שעות. בתקופות מסוימות הופעלו עדיין רכבות בנתיבים חלופיים. החל מ-1930 ועד 1962, למעט בשנות מלחמת העולם השנייה, פעל המסלול שנקרא "ארלברג אוריינט אקספרס", ובו נוספו הערים לונדון, ציריך, אינסברוק ואתונה.
מגע של יוקרה

הנסיעה הייתה נסיעת מותרות. הנוסעים ישבו בתאים מפוארים עם כיורי רחצה, ארונות, מיטות נוחות ושאר פינוקים. קרון מסעדה סיפק ארוחות משובחות, ודיילים עמדו לרשות הנוסעים לשמשם. למעשה, היה זה מלון פאר על גלגלים. הנסיעה הייתה יקרה, וקהל הלקוחות בהתאם. הרכבת הסיעה את אצולת אירופה ועשיריה, ראשי מדינות ובני מלוכה, דיפלומטים ואנשי עסקים.
באיסטנבול לא היה בית מלון ברמה הולמת לאכסון הקליינטורה המכובדת, ולכן פתחה החברה בעיר את מלון הפאר "פרה פאלאס" (הפועל בעיר עד היום ומשכן חובבי נוסטלגיה עות'מאנית). ואגון לי, החברה המפעילה, שגשגה והרחיבה את תחומי פעילותה. היא פתחה קווים נוספים ברחבי העולם, רשת בינלאומית של סוכנויות נסיעות, ומלונות.
במהלך שתי מלחמות העולם הפסיקה הרכבת את פעילותה לשנים מספר, אך בין שתי המלחמות חזרה לפעולה מלאה. למעשה, שנות ה-30 היו תור הזהב של האוריינט אקספרס, והיא דהרה במלוא הדרה בשלושה נתיבים שונים: ה"אוריינט אקספרס המקורי", ה"סימפלון אוריינט אקספרס" (דרך מנהרת סימפלון), וה"ארלברג אוריינט אקספרס" (דרך ציריך, אינסברוק, בודפשט ובוקרשט עד אתונה). בתקופה זו התקבעה במידה רבה תדמיתה הזוהרת והאלגנטית, ונוצרו המיתוסים המלווים אותה עד היום.
שקיעת האוריינט אקספרס

לאחר מלחמת העולם השנייה החלה רכבת המותרות לרדת מגדולתה. התפתחות מטוסי הנוסעים, על יתרונותיהם, נגסה בנתח השוק של הסעת העשירים והמפורסמים. המלחמה הקרה וירידת מסך הברזל על אירופה הקשו על פעולתה הסדירה של הרכבת שחצתה את היבשת. הקו הפסיק לשרת את איסטנבול ב-1977, וצומצם לשירות לילה מפריז לבוקרשט, ב-1991 קוצר הקו לבודפשט, ואז ב-2001 לווינה, לפני שיצא בפעם האחרונה מפריז ב-8 ביוני 2007. לאחר מכן, המסלול, שעדיין נקרא אוריינט אקספרס, קוצר והתחיל משטרסבורג, הקו יצא משטרסבורג מדי יום לאחר הגעת רכבת ה-TGV מפריז. ב-14 בדצמבר 2009 הפסיקה האוריינט אקספרס לפעול לחלוטין והמסלול נעלם מלוחות הזמנים של הרכבת האירופית, "קורבן של רכבות מהירות וחברות תעופה מוזלות".
רכבת האוריינט אקספרס עדיין מככבת ברומנים, ספרות מתח וסרטים. בין הנודעים בהם הם ספרה של אגאתה כריסטי "רצח באוריינט אקספרס" וסרטי הקולנוע שהתבססו עליו, משנת 1974 ומשנת 2017.
ראו גם

נורד אקספרס
הערות שוליים

↑  הכיתוב בסמל בתרגום מותאם לעברית: למעלה – "חברת קרונות־לינה בין־לאומית", למטה – "וקווי האקספרס הארופאיים הגדולים (או העיקריים)".
↑  הכיתוב בסמל בתרגום מותאם לעברית: למעלה – "חברת קרונות־לינה בין־לאומית", למטה – "וקווי האקספרס הארופאיים הגדולים (או העיקריים)".
↑  A Journey to History: The Orient Express Story
↑  The Orient Express Takes Its Final Trip, npr, ‏11 דצמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550934305171  LCCN: nb2005009658  NDL: 01187105  VIAF: 166729285   WorldCat (עם VIAF): 166729285 
תוואי הרכבת לאורך השנים
גן הקקטוסים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 תאריך הכרזה:  אמצע שנות ה-80
 נתונים ומידות
 שטח:  0.03 קמ"ר
 צומח:  כ-3,800 מינים וסוגים שונים של קקטוסים
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:   תל אביב-יפו
 קואורדינטות:  32°06′04″N 34°48′50″E﻿ / ﻿32.101222222222°N 34.813972222222°E﻿ / 32.101222222222; 34.813972222222
 he
 
גן הקקטוסים הוא אזור בפארק הירקון בו מצויים סוגי קקטוסים שונים
מרחבי העולם. הקמת הגן החלה באמצע שנות ה-80 ובמהלך שנות ה-90, באמצעות רכישות או תרומות של קקטוסים מאוספים פרטיים. שטח הגן כ-31 דונם.
בגן צמחייה סוקולנטית ומיוצגות בו מספר משפחות אך מרבית הצמחים בגן שייכים למשפחת הצבריים.
הצמחים בגן

בגן נמצאים כ-50,000 קקטוסים מרחבי העולם מ-3,800 מינים וסוגים שונים. על מנת להעשיר את האוסף, הוקמה חממה לטיפוח קקטוסים אשר מובאים כזרעים או כשתילים מארצות שונות, כגון אתיופיה, קניה וטנזניה.
הערות שוליים

1 2  "הגנים הייחודיים". אתר גני יהושע. 20 באפריל 2016
| גנים בוטניים בישראל  |
| --- | --- | --- |
| גנים בוטניים המקבלים מימון ממשלתי | הגן הבוטני הלאומי • הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם • גן וואהל לוורדים • הגנים הבוטניים של אוניברסיטת תל אביב • הגן הבוטני במקוה ישראל • הגן הבוטני בנאות קדומים • הגן הבוטני במכללת אורנים • חוות הנוי בעמק חפר • נקודה ירוקה • הגן האקולוגי בטכניון • יער אילנות |  |
| גנים בוטניים אחרים | גני הטבע • גבעת תום ותומר • הגן הבוטני בארסוף קדם • הגן הבוטני באילת • הגן הבוטני בעין גדי • גן איריס בכפר יהושע • עתי יפה • גן הקקטוסים  • הגן הבוטני-זואולוגי בנהריה • פארק אוטופיה |  |
יוליה פרסילד

| --- | --- |

פרסילד, 2017
 לידה:  5 בספטמבר 1984 (בת 40) פסקוב 
 מדינה:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 בן או בת זוג:  אלכסיי אוצ'יטל 
 צאצאים:  Anna Peresild 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (2018)  פרס ממשל רוסיה הפדרלית (2016)  פרס הממשלה של הפדרציה הרוסית (2016)  פרס הפדרציה הרוסית  פרס נשר הזהב  הקריסטל של טורנדוט  פרס נשיא הפדרציה הרוסית  Government Prize in Culture 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוליה סרגייבנה פֶּרֶסְילד (ברוסית: Ю́лия Серге́евна Переси́льд; נולדה ב-5 בספטמבר 1984) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע רוסייה.
זוכת פרס נשר הזהב.