ג'וזפה סיניורי
קריירת משחק

סיניורי החל את דרכו בקבוצת הנוער של אינטר מילאנו, אך שוחרר ממנה ב-1984. לאחר ששוחרר, החל סיניורי את קריירת הבוגרים כבר בגיל 16, כשעבר לשחק בקבוצת לפה מהליגה האיטלקית החמישית. בעונת 1984/1985, עונתו הראשונה בבוגרים, סייע לקבוצתו לסיים ראשונה בטבלה ולהעפיל לליגה הרביעית, עם חמישה שערים בשמונה הופעות בלבד. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, אך לפה נשרה בחזרה לליגה החמישית.
על אף ירידת הליגה של לפה, סיניורי עצמו עלה לליגה השלישית לקראת עונת 1986/1987, כשעבר לפיאצ'נצה. סיניורי לא הצליח להשתלב כשחקן הרכב, ורשם 14 הופעות ליגה בלבד בהן כבש שער בודד. עונה אחר כך הוא הושאל לטרנטו מהליגה השלישית, במדיה השתלב היטב והיה לשחקן הרכב קבוע. לאחר עונת השאלה אחת חזר סיניורי לפיאצ'נצה. יחד עם סיניורי כשחקן הרכב, הציגה פיאצ'נצה את ההתקפה החלשה ביותר באותה עונה בסרייה ב', עם עשרים שערים בלבד ב-38 משחקים. סיניורי עצמו תרם חמישה שערי ליגה והיה למלך שערי ליגה של קבוצתו, אך פיאצ'נצה סיימה אחרונה בטבלה וירדה לליגה השלישית.
לקראת עונת 1989/1990 עבר סיניורי לפוג'ה מליגת המשנה, תחת המאמן זדנק זמאן. סיניורי השתלב במהרה בקבוצתו החדשה, היה לחלק משמעותי משלישיית ההתקפה של הקבוצה, וכבר בעונת הבכורה שלו כבש 14 שערי ליגה. עונה אחר כך כבש 11 שערים וסייע לפוג'ה לסיים ראשונה בטבלת הליגה ולהעפיל לסרייה א'. בעונת 1991/1992 עשה סיניורי את צעדיו הראשונים בליגה הבכירה. ב-1 בספטמבר 1991 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', מול אינטר ששחררה אותו כבר בגילאי הנוער, במשחק שנערך בסן סירו והסתיים בשוויון 1-1. את שער הבכורה שלו בליגה כבש בסוף אותו החודש, ב-29 בספטמבר, במשחק מול פארמה שהסתיים בשוויון 1-1. סיניורי הפגין יכולת מרשימה באותה עונה, שוב סיים עם 11 שערים בליגה ואף זכה בסיום העונה לזימון בכורה לנבחרת איטליה.
התחנה הבאה בקריירה של סיניורי הייתה הקבוצה עמה הוא מזוהה יותר מכל, לאציו, אליה הצטרף לקראת עונת 1992/1993. הופעת הבכורה של סיניורי בליגה סימנה על הבאות, כשהחלוץ כבש צמד במשחק החוץ מול סמפדוריה שהסתיים בשוויון 3-3, ב-6 בספטמבר 1992. תחת המאמן דינו זוף, קבע סיניורי באותה עונה את שיא הקריירה האישי שלו, עם 26 שערי ליגה ב-32 הופעות. המאזן המוצלח של סיניורי זיכה אותו בתואר מלך השערים של הסרייה א' באותה עונה, והיה גורם משמעותי במקום החמישי אותו השיגה לאציו, שזיכה אותה במקום בגביע אופ"א וחזרה לכדורגל האירופי אחרי 15 שנות היעדרות. עונה אחר כך זכה סיניורי בפעם השנייה ברציפות בתואר מלך השערים, עם מאזן מרשים של 23 שערים ב-24 הופעות, כמעט שער למשחק. עם זוף על הקווים וסיניורי בחוד, טיפסה לאציו מקום נוסף לעומת העונה הקודמת, וסיימה רביעית.
בעונת 1994/1995 חזר סיניורי לשתף פעולה עם זמאן, מאמנו בפוג'ה, שהחליף את זוף על הקווים בלאציו. סיניורי הוסיף להוביל את התקפת קבוצתו עם 17 שערי ליגה בדרך למקום השני בטבלה, מיקום השיא של הקבוצה מאז האליפות בעונת 1973/1974. גם באירופה נחלה הקבוצה הצלחה, כשהעפילה עד לרבע גמר גביע אופ"א, רבע גמר אירופי ראשון בתולדותיה.
עם סיום העונה, ב-11 ביוני 1995, הכריז נשיא הקבוצה על מכירתו של סיניורי לפארמה. ההכרזה גרמה לתרעומת רבה בקרב אוהדי הקבוצה, שהגיעו למשרדי הקבוצה להפגין כנגד השחרור הצפוי של כוכב הקבוצה. ההנהלה, שלא ציפתה לתגובה מסוג זה, הודיעה כבר באותו הערב על ביטול כל משא ומתן למכירת החלוץ. סיניורי פתח לבסוף את עונת 1995/1996 בלאציו, וסיים אותה עם 24 שערי ליגה בדרך למקום השלישי בטבלה, ולזכייה שלישית בקריירה בתואר מלך שערי הליגה (במשותף עם איגור פרוטי).
בתחילת עונת 1996/1997 הציגה לאציו של זמאן יכולת חלשה יחסית לעונותיה הקודמות. סיניורי עצמו גם הוא לא הצליח לשחזר את יכולתו, ועד למחצית העונה כבש שבעה שערים בלבד, ולאציו הגיעה למקום ה-12 בלבד בליגה. ב-2 בפברואר 1997, לאחר 19 מחזורים, חזר דינו זוף לתפקיד המאמן והחליף את זמאן. זוף הכיר היטב את איכויותיו של סיניורי, ואף שינה את שיטת המשחק של הקבוצה (עבר לשחק עם שני חלוצים במקום שלושה) על מנת לנצלן בצורה טובה יותר. סיניורי גמל למאמנו עם שמונה שערים נוספים עד לסיום העונה, שהציבו אותו על 15 שערים, והעלו את לאציו עד למקום הרביעי.
לקראת עונת 1997/1998 הגיע לקבוצה המאמן השוודי סוון-יוראן אריקסון. המאמן שהגיע מסמפדוריה, הגיע יחד עם החלוץ הבכיר של סמפדוריה, רוברטו מנצ'יני. סיניורי פתח את העונה בקופה איטליה היטב, עם שישה שערים בארבעה משחקים, אך שיטת המשחק והעדיפות של אריקסון לחלוצים אחרים הותירו את סיניורי מחוץ להרכב במשחקים רבים. עד לחודש דצמבר שותף סיניורי בשישה משחקי ליגה בלבד, בהם כבש פעמיים. בחלון ההעברות באמצע העונה הוחלט לשחרר את סיניורי, שעבר לסמפדוריה אחרי חמש עונות וחצי בלאציו. סיניורי כבש 127 שערים ב-195 הופעות במדיה של לאציו בכל המסגרות, שני רק לסילביו פיולה. סיניורי רשם את משחקו הראשון בסמפדוריה ב-7 בדצמבר 1997, ושיחק במדיה עד לסיום אותה עונה, תוך שהוא כובש שלוש פעמים ב-17 הופעות.
בקיץ 1998, לקראת עונת 1998/1999 ולאחר חצי עונה בלבד בסמפדוריה, הצטרף סיניורי לבולוניה 1909, בעסקת השאלה עם אופציה למכירה. ההשתלבות של סיניורי בקבוצה הייתה מיידית. הוא סייע לה לזכות בגביע האינטרטוטו ולהעפיל לגביע אופ"א כבר באותו הקיץ. בולוניה הצליחה היטב במפעל האירופי והגיעה עד לחצי הגמר, עם חמישה שערים של סיניורי במהלך הטורניר. בסך הכול באותה עונה כבש סיניורי 23 שערים ב-47 הופעות בכל המסגרות, והיה מהבולטים בשורות הקבוצה. בקיץ 1999 הושלמה עסקת העברתו לבולוניה באופן סופי, כחלק מעסקת קנט אנדרסון שעבר מבולוניה ללאציו. סיניורי כבש 15 שערי ליגה בכל עונה משלוש העונות הראשונות שלו בבולוניה. במהלך עונתו הרביעית בקבוצה, עונת 2001/2002, היה סיניורי קרוב להודעה על פרישה מכדורגל בעקבות פציעה אותה חווה במשחק קבוצתו בגביע. עם זאת, סיניורי התאושש, סיים את העונה בקבוצה ואף שיחק במדיה שתי עונות נוספות, עד לסיום עונת 2003/2004, אז שוחרר בהעברה חופשית. בשש עונות במדי בולוניה כבש סיניורי 84 שערים ב-178 הופעות בכל המסגרות.
בקיץ 2004 השתתף סיניורי במסע משחקים של מילאן בסין, אך לבסוף עזב את איטליה וחתם באירקליס סלוניקי היוונית לקראת עונת 2004/2005. בסך הכול ב-13 עונות בסרייה א', כבש סיניורי 188 שערים ב-344 הופעות, ועד היום הוא נמצא בין עשרת הכובשים המובילים בליגה בכל הזמנים. במדיה של הקבוצה היוונית סבל סיניורי מפציעה קשה שהשביתה אותו לאורך רוב העונה. סיניורי הסתפק בחמש הופעות ליגה בלבד וללא שערים במדי אירקליס, ועזב בתום עונה אחת במועדון.
לקראת עונת 2005/2006 עבר סיניורי לשופרון ההונגרית. סיניורי הצטרף לבני ארצו, הבעלים אנטוניו ריג'י, המאמן דריו בונטי וחבריו לקבוצה ניקולה סילבסטרי ולואיג'י סרטור, במטרה לזכות באליפות. עם זאת, הקבוצה התקשתה להגיע להישגים וסיימה במקום העשירי בלבד. בסיום העונה, לאחר שרשם עשר הופעות ושלושה שערים במדי הקבוצה, פרש סיניורי ממשחק פעיל בגיל 38.