stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזבלה רוסליני
ביוגרפיה > רקע

נולדה ברומא שבאיטליה, למשפחה קתולית. רוסליני היא בתם של השחקנית השוודית אינגריד ברגמן, ושל הבמאי האיטלקי רוברטו רוסליני. לה שלושה אחים ואחיות מאמה: אחותה התאומה איזוטה אינגריד רוסליני, שמשמשת כפרופסור לספרות איטלקית; אח בשם רוברטו אינגמר רוסליני, שעוסק בפיננסים; ואחות-למחצה מנישואיה הראשונים של אמה, פיה לינדרטום, שעבדה בעבר בטלוויזיה. לה ארבעה אחים ואחיות משני נישואיו של אביה: רומאנו (מת בגיל 9); רנצו, גיל ורפאלה.
רוסליני נולדה ברומא וגדלה בה, כמו גם בסנטה מרינלה (Santa Marinella) ובפריז. בהיותה בת 13 אובחנה אצלה עקמת. על מנת ליישר אותה היה על איזבלה לעבור 18 חודשים קשים של מתיחות אינטנסיביות, עיצוב הגוף וניתוח בעמוד השדרה שלה בו השתמשו בחתיכות מעצמות השוק שלה (בהן נעזרו על מנת לתמוך בחוליה הבודדת בלי לסכן את דחיית הגוף הזר) ותקופת התאוששות מניתוח. כתוצאה מכך, נוצרו אצלה צלקות בגבה ובשוקה.
בגיל 19 טסה לניו יורק על מנת ללמוד בקולג' פינץ' בעודה עובדת כמתורגמנית, מנהלת זירה בקרקסים וככתבת ברשת הטלוויזיה האיטלקית RAI. היא גם הופיעה לסירוגין במופע הקומי האיטלקי של רוברטו בניני, The Other Sunday. אולם, היא לא החליטה לעבור לגור בניו יורק לתמיד עד לנישואיה עם מרטין סקורסזה (1979–1982). נישואיה הבאים היו לג'ון ויידמן (Jon Wiedemann‏; 1983–1986), דוגמן בוגר אוניברסיטת הרווארד שמוצאו מטקסס (כיום מנהל במיקרוסופט), והיא ילדה את בתה אלטרה (Elettra Rossellini Wiedemann, לימים דוגמנית). אחרי כן היא יצאה עם דייוויד לינץ', גארי אולדמן וגרגורי מושר (Gregory Mosher).
ביוגרפיה > קריירת הדוגמנות

היא החלה את קריירת הדוגמנות שלה בגיל 28, כשצילם אותה ברוס ובר, צלם הווג הבריטי וביל קינג, צלם הווג האמריקני. במהלך הקריירה שלה, היא גם עבדה עם הרבה צלמים ידועים אחרים, בכללם ריצ'רד אבדון, סטיבן מייזל, הלמוט ניוטון, פטר לינדברג (Peter Lindbergh), נורמן פרקינסון, איב ארנולד, פרנסצקו סקאבולו (Francesco Scavullo), אנני ליבוביץ', דניס פיל (Denis Piel) ורוברט מייפלת'ורפ. תמונתה הופיעה במגזינים כמו מארי קלייר (Marie Claire), הארפר'ס בזאר, ואניטי פייר (Vanity Fair) ו־Elle. תערוכה המוקדשת לתצלומים שלה, שנקראה "דיוקן של אשה" (Portrait of a Woman), הוצגה במוזיאון לאמנות מודרנית (Musee d'Art Moderne) בפריז.
קריירת הדוגמנות של רוסליני הובילה אותה לעולם הקוסמטיקה, שם היא נעשתה הפרזנטורית של לנקום ב-1982, בהחליפה את ננסי דוטי (Nancy Dutiel) בארצות הברית ואת קרול אלט (Carol Alt) באירופה. בעת ששמשה בתפקיד, ב-1990, היא נהייתה מעורבת בפיתוח הבושם של טרזור (Trésor) של לנקום. מאוחר יותר, ב-1995, היא עבדה עם חברת קוטי (Coty Group) ופיתחה את קו הקוסמטיקה האישי שלה "איזבלה רוסליני מניפסטו". אולם, ב-1996, אחרי 14 שנים בחברה, היא הוחלפה בשל היותה "זקנה מדי", מאחר שהיא הייתה בשנות הארבעים לחייה באותה העת. היא חתומה בסוכנות הדוגמנות של דונלד טראמפ, טראמפ מודל (Trump Model Management).
ביוגרפיה > פרסים

ב--1987 רוסליני זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט עבור התפקיד הראשי הנשי בסרט קטיפה כחולה. ב-1997 קיבלה שתי מועמדויות חשובות. היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור ההופעה הטובה ביותר של שחקנית במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה עבור משחקה בסרט "Crime of the Century" ולפרס אמי עבור הופעת שחקנית אורח בסדרת דרמה בשל משחקה בסדרת הטלוויזיה "שיקגו הופ".
ב-2025 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע על תפקידה ב"עד שיצא עשן לבן".
ביוגרפיה > אקטיביזם

פרט למשחק, דוגמנות וקוסמטיקה, רוסליני לוקחת חלק במאמצי שימור. היא חברת הנהלה של Wildlife Conservation Network. בנוסף לכך היא נשיאה ומנהלת של קרן הווארד גילמן, מכון בינלאומי המתמקד בשימור חיות הבר, האמנויות, הצילום והריקוד.
חברת וולט דיסני העניקה לה 100,000$ על מנת לסייע למאמצי השימור שלה בשני הארגונים הללו.

היא גם תרמה לשימור סנטרל פארק. מלבד זאת רוסליני היא התורמת העיקרית של החברה ההיסטורית Bellport-Brookhaven בבלפורט, ניו יורק, שם היא מתגוררת חלק מזמנה.
רוסליני גם מעורבת בחברה המאמנת כלבי נחייה לעוורים.
פרט לכך היא הייתה נאמנה של בית ג'ורג' איסטמן וב-1997 זכתה לאות הוקרה מהבית בשל תמיכתה בשימור תעשיית הצילום.
היא גם שגרירה לאומית של הארגון האמריקאי התומך בקרן החירום הבינלאומית של האומות המאוחדות לילדים.
ביוגרפיה > כתיבה

רוסליני כתבה שלושה ספרים. הראשון הוא ספר זכרונות בדוי, "Some of Me", שפורסם ב-1997. ספרה השני, Looking at Me (שעסק בתמונות וצלמים) ראה אור ב-2002. ספרה השלישי, In the name of the Father, the Daughter and the Holy Spirits: Remembering Roberto Rossellini, יצא לאור ב-2006 ולווה בסרטו הקצר של גי מאדין (Guy Maddin), ‏ My Dad Is 100 Years Old. בסרט היא משחקת כמעט את כל התפקידים, בכללם את דייוויד או. סלזניק, אלפרד היצ'קוק ואת אמה אינגריד ברגמן.
חייה האישיים

איזבלה רוסליני היא בעלת אזרחות כפולה: אמריקאית ואיטלקית.

לה בת, אלטרה רוסליני-ויידמן (נולדה ב-1983) ובן מאומץ, רוברטו (נולד ב-1992).
הערות שוליים

↑  https://nypost.com/2000/09/16/isabella-rossellini-goes-into-training-to-play-a-jewish-mother-weighty-cultural-baggage/
↑  Geoffrey Macnab,
Like father ...,
guardian, 6 September 2004
↑  Actress Isabella Rossellini Joins Silversea,
Silversea Cruises,
October 11, 2004
↑  "Episode 4: Isabella Rossellini + Dean Kamen", conoclasts: change the way you see celebrity. Sundance Channel L.L.C.
↑  אריק קירשבאום, רויטרס, פסטיבל ברלין: מתרבים כמו זבובים, באתר הארץ, 14 בפברואר 2008
↑  יאיר רוה, 'עד שיצא עשן לבן': סרט מצוין שהופך את הליך בחירת האפיפיור לדרמת מתח, באתר כלכליסט, 29 בינואר 2025
↑  Matthew Barnard, NOMINATIONS ANNOUNCED FOR 82nd ANNUAL GOLDEN GLOBES®, Golden Globes, ‏2024-12-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  קרן הווארד גילמן, ctivistCash.com. Center for Consumer Freedom.
↑  משמרים מפורסמים: איזבלה רוסליני, Disney Worldwide Outreach Disney.
↑  "Environmentality: Disney Wildlife Conservation Fund", Disney Worldwide Outreach. Disney.
↑  ג'וליה מיד, EXHIBITS; How the Gruccis' Pyrotechnics Grew, הניו יורק טיימס, 24 באוגוסט 2003
↑  "Puppy Program", Guide Dog Foundation for the Blind, Inc.
↑  Isabella Rossellini visits Eastman House May 1, eorge Eastman House: International Museum of Photography and Film. George Eastman House.
↑  Actress Isabella Rossellini Joins Silversea,
Cruise Critic News,
October 11, 2004
↑  ISABELLA ROSSELLINI,
In Defense of Fallaci,
New York Times, Nov. 5, 2001
↑    Michael Shelden, ‏People always say: 'It's Ingrid', The Telegraph, 16 June 2006
↑  Rivkin, Annabel (2004-11-12). "She's Elettra". Evening Standard (Associated Newspapers Ltd.).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431257605171  PLWABN: 9810619551805606  BNE: XX1112479  BnF: cb13523151r (data)  GND: 118880810  ICCU: LO1V007554  ISNI: 0000 0001 0891 872X  LCCN: n87862404  LNB: 000169636  MusicBrainz: 63253909-f555-48bd-8ec6-ccaed3ebdca1  NKC: xx0037695  NTA: 073386995  RKD: 371400  SELIBR: 277192  SNAC: w64j1k3b  SUDOC: 050289705  VIAF: 41998870   WorldCat (עם VIAF): 41998870 
רוסליני עם דייוויד לינץ' בפסטיבל קאן 1990
כביש 471

| --- | --- |

ראשיתו של כביש 471 במחלף בר-אילן
ראשיתו של כביש 471 במחלף בר-אילן
 מידע כללי
 כינוי:  כביש מכבית
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 כביש מהיר:  ממחלף בר-אילן עד מחלף נחשונים
 אורך:  10 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  קריית אונו, פתח תקווה, גבעת שמואל
 נקודת התחלה:  מחלף בר-אילן
 נקודת סיום:  צומת מגדל אפק
 
 קואורדינטות:  32°04′11″N 34°53′23″E﻿ / ﻿32.069638888889°N 34.889722222222°E﻿ / 32.069638888889; 34.889722222222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) כביש 471(למפת גוש דן רגילה) כביש 471(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 471(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 471  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 471 בכניסה לפתח תקווה במהלך מלחמת חרבות ברזל
גשר מחלף אונו
כביש 471 (המוכר גם ככביש מכבית) הוא כביש רוחב (ממערב למזרח) המקשר בין כביש 4, כביש 6 וכביש 444, ועובר דרך פתח תקווה, קריית אונו וגבעת שמואל. הכביש מהווה את גבולו הצפוני של אזור בקעת אונו. בינואר 2013 הוכרז קטע הכביש ממחלף בר-אילן עד מחלף נחשונים ככביש מהיר ומהירות הנסיעה המרבית המותרת בו היא 110 קילומטר לשעה.
היסטוריה

מסמכי התכנון הכילו תשריטים המציגים כביש מהיר בתוואי מקורב לכביש 471 כבר בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20‏. הכביש תוכנן להוביל ליישוב עירוני בשם "מכבית" שתוכנן כבר בשנות ה-60 להיבנות בשטחים הפתוחים באזור מדרום-מזרח לאלעד, ולידו הוצע גם גן לאומי בשם "נוף מכבית". גם תוכנית מתאר ארצית לדרכים (תמ"א 3) מ-1976‏ כללה את תוואי הכביש, אך חלפו שנים רבות עד שהחלו העבודות לבנייתו. עבודות התכנון של כביש 6 בשנות ה-90 ובנייתו החל מ-1999 חייבו את המדינה לזרז את בנייתו של הכביש כדי לתמוך בהקמת מחלף נחשונים. חלקו המזרחי של הכביש, באזור נחשונים, נחנך בשנת 2003 בסמוך למועד חנוכת הקטע הראשון בכביש 6.
במשך שנים התעכב המשך פיתוח הכביש בגין מחלוקת בין משרד הפנים לבין תושבי גת רימון ההיסטורית, שתושביה לא הסכימו להסדר הפינוי שהוצע להם על מנת לאפשר את חיבור חלקי הכביש. ביוני 2006, החליט שר הפנים רוני בר-און על בניית מעקף שיחבר את חלקי הכביש מצפון לבתי גת-רימון, והכביש נפתח ב-16 באוקטובר 2007. הכביש המשיך לעורר התנגדויות מצד עיריית קריית אונו ועקב כך הקישור לפתח תקווה במחלף אונו נותר סגור זמן רב אך לבסוף נפתח לתנועה ב-1 במאי 2008.
בחודש יולי 2010 הוסר צו מניעה שעיכב את המשך פיתוח הכביש מצומת גת רימון עד לצומת שעריה, והוחל בביצוע עבודות הכנה לבניית מחלפים בצמתים אלו, על מנת לאפשר נסיעה רציפה ללא רמזורים לאורך הכביש. כמו כן הסתיים פינוי הבתים האחרונים בגת רימון שמנעו את בניית המחלף (שהחל עוד ב-2003). במהלך שנת 2011 נמשכה עבודת השדרוג למחלפים של הצמתים שערייה וגת רימון, והתבצעו עבודות להרחבת קטע כביש זה. באפריל 2012 נחנך מחלף גת רימון. השלמת הכביש הסתיימה בינואר 2013, והוא הוכרז כדרך מהירה.
כביש 471 מהווה עורק תחבורה ציבורית משמעותי, הן כנתיב הרוחב בין היישובים ממזרח לבין גוש דן שבמערב והן כחולייה המקשרת בין כביש 6 לבין גוש דן. לפי נתוני "מוביט", בשעות השיא עוברים במקטע המרכזי של הכביש (בין מחלף נחשונים לבין מחלף בר-אילן) כ-25 אוטובוסים לכל כיוון. לכן, כחלק ממדיניות משרד התחבורה לתעדף תחבורת המונים הוחלט להקים בכביש נתיב תחבורה ציבורית. באוקטובר 2019, החלה הקמת מקטע של הנתיב בין מחלף גת רימון לבין צומת בר-אילן באורך 3.8 ק"מ – והוא נפתח לנסיעה כשנה לאחר מכן. במאי 2021, החלה הקמת המקטע בין מחלף עמישב לבין צומת מגדל אפק לכיוון מזרח. כשנה לאחר מכן, הנתיב נפתח לנסיעה. ביולי 2023, החלו העבודות להקמת נתיב מלא בכל תוואי הכביש הן לכיוון מזרח והן לכיוון מערב, והן עתידות להסתיים בשלהי 2025. כל תוספות נתיבי התחבורה הציבורית לא נעשו באמצעות צביעת נתיב קיים, אלא באמצעות הרחבה חדשה של הכביש.
מסלול הכביש

הכביש מתחיל במחלף בר-אילן דרומית לאוניברסיטת בר-אילן וממשיך, דרך מנהרה, מצפון לקריית אונו. משם הוא ממשיך בין פתח תקווה למושב גת רימון וחוצה את כביש 40 בסמוך למושב נחלים. בהמשך הוא חוצה את כביש 6 ומסתיים בצומת מגדל אפק סמוך לקיבוץ נחשונים.
| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 471 ממערב למזרח
| 0 | מחלף בר-אילן |  | רמת גן |   כביש 4 |
| 1 | צומת בר-אילן וגשר הרצל\ז'בוטינסקי |  | קריית אונו/גבעת שמואל | רחוב יגאל אלון, דרך קרן היסוד רחוב הרצל, רחוב ז'בוטינסקי,   כביש 4612 |
| 2 | מחלף אונו |  | קריית אונו/פתח תקווה |  כביש 4622 |
| 4.5 | מחלף גת רימון |  | פתח תקווה | רחוב זרובבל |
| 6.5 | מחלף פתח תקווה דרום |  | פתח תקווה |   כביש 40 |
| 7.5 | מחלף עמישב |  | פתח תקווה | כניסה אל שכונת הדר גנים |
| 9.5 | מחלף נחשונים |  | נחשונים |   כביש 6 |
| 10 | צומת מגדל אפק |  | נחשונים |   כביש 444 |
הערות שוליים

↑  תשריט תוכנית בינוי עיר פת/5/1002, משנת 1971
↑  תשריט תמ"א 3, משנת 1976
↑  מע"צ מתחילה בעבודות כביש מכבית, באתר גלובס, 9 ביוני 1997
↑  כביש חוצה ישראל יחובר באמצע חודש ספטמבר לכביש מכבית 471 עד מחלף גת רימון, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2003
↑  אורלי וילנאי פדרבוש וגיא מרוז, כביש ללא מוצא, באתר nrg‏, 27 באוגוסט 2007
↑  בני ברק, כביש 471 נפתח - מחלף אלוף שדה הפך לפקק, באתר ynet, 29 באוקטובר 2007
↑  ניצן ינקו, פתח תקוה: כביש מכבית - כביש לשומקום?, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 26 בנובמבר 2009
↑  מארק שון, העליון: העבודה על כביש 471 צריכה להתחיל ללא דחיות, באתר כלכליסט, 9 באוגוסט 2010
↑  ניר ארנון, שכונת גת רימון – הסוף, באתר ynet, 27 באפריל 2003
↑  אייל עצמון, נתיב לאוטובוסים ייסלל בכביש 471 – הפקקים יימשכו לפחות עד יולי 2019, באתר mynet‏ פתח תקוה, 28 בנובמבר 2018
↑  הרשות הארצית לתחבורה ציבורית, משרד התחבורה החל בסלילת נתיב תחבורה ציבורית חדש על כביש 471 (הודעה לעיתונות), 25 במאי 2021
↑  מתן דויטש, נפתחו 5 קילומטר של נת"צים בכבישים 471 ו-444, mynet פתח תקווה, 20 באוקטובר 2022
סטאר וורלד

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  הונג קונג 
 תאריך השקה:  1994 
 בעלות:  קבוצת פוקס נטוורקס, חברת וולט דיסני 
 משרד ראשי:  הונג קונג 
 
 starworldasia.tv
 
סטאר וורלד (STAR World) הוא ערוץ טלוויזיה אסייתי המשדר בשפה האנגלית. זהו אחד מערוצי רשת Star TV (אסיה) (אנ').
הערוץ משודר, בין השאר, בהונג קונג, בהודו, באינדונזיה, במלזיה, בפקיסטן, בפיליפינים, בסינגפור, בקוריאה הדרומית, בטאיוואן, בתאילנד, ובישראל (בעבר).
לוח השידורים של הערוץ בנוי ברובו מתוכניות וסדרות בידור רבות מארצות הברית ומבריטניה, כגון "אמריקן איידול", "בטי", "עקרות בית נואשות", "משפחת סימפסון", "החוף הצפוני", "פרקינסון", "מלך השכונה", "כולם אוהבים את ריימונד", "סיינפלד", "מסע בין כוכבים: הדור הבא", "באפי ציידת הערפדים", "אנג'ל", "משמר המפרץ", "היפים והאמיצים", "8 חוקים פשוטים", "המופע של אופרה וינפרי", "המופע של דרו קארי", "כוכבים בריבוע", "מלקולם באמצע", "של מי השורה הזאת בכלל?", "חברים", "גיבורים", "סקראבס" ו"נמלטים".
שידור הערוץ בעבר בישראל

שידורי הערוץ בישראל החלו בשנות התשעים, כאשר הוחלט בכבלים להפסיק את שידוריו של ערוץ "סטאר פלוס" (השייך לאותה הרשת) ולהעלות את "סטאר וורלד" במקומו. בסוף שנת 2003 גם חברת הלוויין Yes החלה לשדר את הערוץ, אך בתחילת שנת 2007 הפסיקה לשדר אותו עקב צפייה נמוכה בערוץ שנבעה מכפילות תכנים רבה בינו לבין ערוצי הבית של yes - ערוצי yes Stars. ב-25 באוגוסט 2008 הודיעה חברת HOT כי תחל לשדר את הערוץ בליווי כתוביות בשפה העברית. על-פי פרסומי החברה, תרגום הערוץ היה מיועד להתחיל ב-1 בספטמבר, עם זאת, החברה נאלצה לחזור בה מהפרסומים וההצהרות כאשר התברר כי לא רכשה זכויות תרגום לתכנים אשר שודרו בערוץ. שידורי הערוץ הסתיימו בישראל ב-4 בינואר 2009.
ערוץ MGM

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  קולנוע
 סוג:  סרטים
 תאריך השקה:  2000
 תאריך סגירה:  31 במרץ 2016
 בעלות:  צ'לומדיה 
 שפה:  אנגלית
 משרד ראשי:  בואנוס איירס 
 אזור קליטה:  ישראל
 שיטת שידור:  PAL, DVB
 הצפנה:  NDS
 
 http://www.telad.co.il/mgmchannel.html
 
MGM היה ערוץ טלוויזיה אשר נמצא בבעלות חברת MGM. הערוץ משדר בכ-120 מדינות. ומציע סרטים מהספרייה של אולפני MGM, הכוללת מעל 4,000 סרטים שונים ונחשבת לספריית הקולנוע הגדולה בעולם.
בתאריך 31 במרץ 2016 ערוץ MGM ו-MGM HD סיימו את שידוריהם בישראל, והוחלפו בערוץ AMC.
ערוץ MGM בישראל

ערוץ MGM היה ערוץ סרטים אשר נכלל בחבילות הבסיס בשידורי הלוויין והכבלים הן ב-YES והן ב-HOT, אשר שידר במהלך 24 שעות ביממה, לא כלל פרסומות והציג סרטים באנגלית עם תרגום לעברית.
הערוץ החל בשידוריו בשנת 2000. לאחר מספר שנים הועלה בנוסף ערוץ MGM HD, אשר שידר במשך רוב שעות היממה סרטים מבית MGM באיכות HDTV, בהמשך לשידורי הערוץ המקורי בגרסת ה-SD.
בישראל זכיינית הערוץ היא חברת "טלעד", המפעילה גם את ערוץ ההיסטוריה, ביוגרפיה (בהמשך הוחלף שמו לערוץ "לייף טיים"), E!, שלושה ערוצים בינלאומיים ואת ערוץ SHE שנמצא בבעלותה.
במרץ 2016 הודיעו חברות הכבלים והלווין (יס והוט) כי ערוץ MGM ו-MGM HD צפויים לסיים את שידוריהם בסוף אותו חודש, ובמקומם עלה AMC.
כביש 461

| --- | --- |

מבט מערבה אל כביש 461 וצומת אור יהודה
מבט מערבה אל כביש 461 וצומת אור יהודה
 מידע כללי
 כינוי:  כביש בני עטרות-תל אביב, דרך לוד
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  12 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  תל אביב, רמת גן, אור יהודה, יהוד
 נקודת התחלה:  מחלף קיבוץ גלויות
 נקודת סיום:  צומת הטייסים
 
 קואורדינטות:  32°02′19″N 34°49′38″E﻿ / ﻿32.038666666667°N 34.827305555556°E﻿ / 32.038666666667; 34.827305555556
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) כביש 461(למפת גוש דן רגילה) כביש 461(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 461(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 461  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קטע מכביש 461 בין יהוד לנתב"ג
כביש 461 (כביש זה ידוע בשמות רבים: דרך לוד או דרך בר לב או לחי או דרך קיבוץ גלויות או כביש בני עטרות - תל אביב-יפו) הוא כביש רוחב אזורי בדרומו של גוש דן, המוביל ממחלף קיבוץ גלויות בו הוא נפגש עם נתיבי איילון במערב ועד צומת הטייסים עם כביש 40. הכביש הוא אחד מכבישי הגישה החשובים לתל אביב מכיוון מזרח, ובדומה לכבישי רוחב אחרים באזור הוא מקשר בין צירי האורך החשובים של מישור החוף - כביש 40, כביש 4 (במחלף מסובים) ונתיבי איילון בתל אביב. אורכו של הכביש הוא כ-12 ק"מ והוא עובר בחלקו הגדול בשטח בנוי.
כביש 461 עד לבני עטרות נמצא על תשתית דרך היסטורית שהובילה מיפו ללוד. הדרך התחילה ביפו כדרך סלמה והמשיכה דרך הכפרים סלמה, אל-ח'ירייה, יהודייה (עבאסייה), עד וילהלמה (בני עטרות) ומשם ללוד. בתל אביב הוא נקרא דרך קיבוץ גלויות, רחוב לח"י ודרך חיים בר-לב, ומרמת גן דרך אור יהודה ויהוד-מונוסון עד צומת הטייסים הוא נקרא "דרך לוד". דרך זו נסללה בין השנים 1935 - 1938 כדי לאפשר גישה נוחה לנמל התעופה ולקצר את הדרך ממנו לתל אביב. קטע הכביש העוקף את שכונת התקווה באורך 3.5 קילומטר נחנך בפברואר 1952. בשנת 1969 הוחל בהרחבת הקטע המזרחי בין אור יהודה לבני עטרות לשלושה נתיבים.
בשנת 2004‏ אישרה הוועדה לתשתיות לאומיות את הארכתו של הכביש לכיוון מזרח, עד למחלף גבעת כ"ח שם הוא יתחבר לכביש 6. בכך יהפוך כביש 461 לכביש רוחב נוסף המחבר את כביש 6 עם כבישי האורך המערביים לו. תוכנית זו זכתה להתנגדות והוצאתה אל הפועל מוטלת בספק.
אתרים ראויין לציון לאורכו של הכביש הם פארק מנחם בגין, אצטדיון וינטר, פארק אריאל שרון, הספארי ברמת גן ושרידיהם המעטים של הכפר הערבי אל-ח'ירייה ושל עתיקות בני ברק הקדומה.
צמתים ומחלפים עיקריים לאורך הכביש

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 461 ממערב למזרח
חלק א' – ציר עירוני בתל אביב
| 0 | מחלף קיבוץ גלויות |  | תל אביב |   כביש 1   כביש 20   כביש 2 |
| 0.8 | צומת חירתנו |  | עזרא | רחוב חירותנו |
| 1 | צומת אצ"ל |  | שכונת התקווה | רחוב אצ"ל |
| 1.5 | צומת משה דיין |  | נווה כפיר | דרך משה דיין |
| 2 | צומת לובטקין |  | נווה כפיר | רחוב צביה לובטקין |
| 2.5 | צומת ששת הימים |  | ניר אביב | שדרות ששת הימים |
| 3 | צומת טייסים |  | ניר אביב | דרך הטייסים |
חלק ב' – דרך לוד
| 4.5 | מחלף מסובים |  | רמת גן |   כביש 4 |
| 4.8 | צומת ללא שם (בהקמה) |  | אור יהודה (פארק סנטרל מסובים) | כביש גישה למתחם פארק סנטרל מסובים |
| 5 | צומת גור |  | רמת גן | רחוב מוטה גור |
| 6 | צומת קזז |  | רמת פנקס | רחוב יחזקאל קזז |
| 7 | צומת יגאל אלון |  | אור יהודה | שדרות יגאל אלון |
| 7.5 | צומת ללא שם (בהקמה) |  | אור יהודה (בית בפארק) | שדרות שמעון פרס |
| 8 | צומת סביון |  | אור יהודה |   כביש 4622 |
| 9.5 | צומת יהוד מערב |  | יהוד |   כביש 412 שדרות מנחם בגין |
| 10.5 | צומת יהוד |  | יהוד | רחוב ויצמן |
| 11.5 | צומת ביג יהוד |  | יהוד | רחוב אלטלף |
| 12 | צומת הטייסים |  | בני עטרות |   כביש 40 |
| 16 | מחלף גבעת כ"ח (בתכנון) |  | גבעת כ"ח |   כביש 6   כביש 444 |
הערות שוליים

↑  תל אביב - נחנך כביש המקצר את הדרך מתל אביב לשדה התעופה בלוד, דבר, 15 בפברואר 1952
↑  הורחב כביש ת"א - לוד, מעריב, 14 במאי 1969
↑  על פי אישור תוכנית מתאר תת"ל 3/3, מיום 27 ביוני 2004
↑  גיא מי-טל, חשש לביטול פרויקטים שנכללו בתוכנית ההאצה, באתר ynet, 26 בינואר 2009
יאן אלזינחה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1920 Aldegea, הולנד 
 פטירה:  9 באפריל 2003 (בגיל 82) חרונינגן, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  שוטר, לוחם מחתרת 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (14 בנובמבר 1988) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יאן אלזינחה
 
יאן אלזינחה (בהולנדית: Jan Elzinga‏; 24 באוקטובר 1920 – 9 באפריל 2003) היה שוטר הולנדי שנשלח למחנה ריכוז לאחר שסירב, יחד עם עמיתיו, לעצור שבעה יהודים קשישים.
ביוגרפיה

ב-9 במרץ 1943 קיבלו יאן אלזינחה ועמיתיו – דירק בונסטרה, יאן דדנס, קלאס ברחה, תוניס בולטהויס, תאודורוס בואנק, צ'רק ואן דר האו, חירט הולפאסט, רולף מולדר ווילם פליים – אשר שירתו בתחנת המשטרה בגרוטחסט שבמחוז חרונינגן ובכפרים נוספים בסביבה, הוראה לעצור שבעה יהודים קשישים ולשלחם למחנה וסטרבורק. השוטרים סירבו למלא את הפקודה.
יומיים לאחר מכן זומנו אלזינחה ועמיתיו למפקד המחוזי ולאחר מכן ננזפו על ידי מפקד המחוז של חרונינגן. השניים ניסו לשכנע אותם לציית להוראה, אך השוטרים עמדו בסירובם. בעקבות זאת, הם נשלחו למחנה הריכוז פוכט. אלזינחה הוחזק בבידוד במשך שמונה שבועות, ובעקבות כך הפך לנכה לצמיתות. הוא שוחרר באוגוסט 1944.
ב-14 בנובמבר 1988 הוענק לו אות חסיד אומות העולם מיד ושם.
כביש 466

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  "דרך רמאללה"
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  28 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  רמאללה
 נקודת התחלה:  מחסום קלנדיה
 נקודת סיום:  צומת עם כביש 60
 
 קואורדינטות:  31°55′45″N 35°13′16″E﻿ / ﻿31.929166666667°N 35.221055555556°E﻿ / 31.929166666667; 35.221055555556
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) כביש 466(למפת דרום השומרון רגילה) כביש 466(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 466(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 466  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 466 הידוע גם בשם "דרך רמאללה" ו"כביש 60 הישן", הוא כביש אורך במרכז השומרון. הכביש מתחיל במחסום קלנדיה, חוצה את רמאללה ומסתיים במפגש עם כביש 60 צפונית לעפרה.
היסטוריה

רובו של הכביש היה במקור כביש 60.
בעקבות הסכמי אוסלו בשנת 1994, נסלל קטע חדש של כביש 60 מזרחית לכביש הישן, שחיבר את גבע בנימין עם ואדי חרמייה צפונית לעפרה. בהתאם לכך, הקטע של כביש 60 הישן שמחבר היום את כביש 466 לכביש 60 נחשב היום לחלק מכביש 466. במהלך האינתיפאדה השנייה נחסם, סמוך לכניסה לאל-בירה, לתנועת ישראלים כדי למנוע את כניסתם לרמאללה ואל-בירה, מחסום הDistrict Coordination Office - DCO - (מנהלת תיאום וקישור). מעט לאחר מכן נחסם הכביש גם לתנועת פלסטינים. באמצע שנות ה-2000 הועברה החסימה לנקודה אחרת באותו כביש בכניסה להתנחלות בית אל. על הפלסטינים תושבי האזור נאסר לנסוע בכביש והם נאלצים להשתמש בדרכים חלופיות.
ב-2014 הגישו עשרה ראשי מועצות בכפרים שממזרח לרמאללה, עתירה לבג"ץ, בדרישה שהצבא יפתח את המחסום עבור כל הפלסטינים. בדצמבר 2016 קיבלו העותרים את המלצת בית המשפט למשוך את עתירתם לאחר שהמשיבים הודיעו כי התחייבותם לפתוח את הצומת עומדת בעינה אך אינה עומדת בראש סדר העדיפויות.
צמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | מיקום | דרכים מצטלבות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 466 מדרום לצפון
| 0 | קלנדיה | קלנדיה |   כביש 45 |  |
| 1 | מחסום קלנדיה | קלנדיה |  |  |
| 3 | צומת ללא שם | רמאללה |  |  |
| 5 | צומת ללא שם | רמאללה | כביש מקומי (חסום) |  |
| 8 | צומת ללא שם | רמאללה |  כביש מקומי |  |
| 10.8 | צומת ללא שם | רמאללה |  כביש מקומי |  |
| 12 | מחסום DCO | בית אל |  |  |
| 15 | צומת אום-ספא | אום צפא | כביש מקומי (חסום) |  |
| 18 | כניסה לעטרת | עטרת | כניסה ליישוב |  |
| 22 | צומת עם כביש 465 | ואדי אל-בלט |   כביש 465 |  |
| 28 | צומת עם כביש 60 | סילואד |   כביש 60 |  |
ראו גם

מועצה אזורית מטה בנימין
יהודה ושומרון
הערות שוליים

↑   חיים לוינסון, הפרקליטות הצבאית מציגה: אם העובדות מפריעות, שנו אותן, באתר הארץ, 10 בפברואר 2014
↑  החומות השקופות של הכיבוש: בורקה, מחוז רמאללה – מקרה מבחן אוקטובר 2014
↑  .בג"ץ 970/14 - ראש עיריית רמאללה ואח' נ' המפקד הצבאי לאזור הגדה המערבית ואח' עתירה למתן צו על תנאי
↑  בג"ץ 970/14 מוסא פרח מוסא חדיד, ראש עיריית רמאללה ואחרים נ' המפקד הצבאי לאיזור הגדה המערבית ואחרים
| כבישי השומרון |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 446 • כביש 466 • כביש 578 (כביש אלון) • כביש 596 • כביש 5444 • כביש 5066 • כביש 5504 • כביש 5788 (מעלה שי) |  |
| כבישי רוחב | כביש 5 • כביש 55 • כביש 57 • כביש 465 • כביש 505 • כביש 555 • כביש 557 • כביש 585 • כביש 611 • כביש 4775 • כביש 5050 • כביש 5533 • כביש 5615 • כביש 6115 • כביש 6513 • כביש 6235 |  |
אווה פרנסיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 טנג'יר, האזור הבין-לאומי של טנג'יר 
 פטירה:  2 בפברואר 2025 (בגיל 73 בערך) 
 שם לידה:  שריתה אלפסי 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
אווה פרנסיס (1952 – 2 בפברואר 2025) היה שם הבמה של שריתה אלפסי, שהייתה זמרת ישראלית. הייתה ידועה כמבצעת המקורית של השיר "ים של דמעות".