stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנסון (סדרת טלוויזיה)
עלילה > פרק הסיום

בסיום הסדרה מתמודד המושל גטלינג על תקופת כהונה נוספת כמועמד עצמאי מול בנסון, שמתמודד כמועמד מפלגתו לשעבר של גטלינג.
בפרק הסיום, בנסון וגטלינג, שיחסיהם הפכו למתוחים בשל ההתמודדות, מתפייסים איש עם רעהו וצופים יחדיו במשדר ליל הבחירות, שהיו צמודות. ברגע בו שדר הטלוויזיה מתחיל להודיע שסוף כל סוף יש מועמד שניצח, מסתיים הפרק בהקפאת תמונה ומשאירים את הסדרה בקליף האנגר מבלי לדעת מי המושל הנבחר.
ב-2007 אמר המפיק הראשי של הסדרה, בוב פרייזר, שהסדרה הסתיימה באופן זה לבקשת הרשת. לאחר שעלה לאוויר פרק סיום זה, ירדה הסדרה מהאקרנים. פרייזר ציין שאם הסדרה הייתה ממשיכה, הכוונה הייתה שגטלינג ינצח בבחירות כמושל ובנסון ייבחר כסנאטור.
לדבריו של גארי בראון, שביים את פרק הסיום ועשרים פרקים נוספים בסדרה, צולמו שלוש גרסאות לפרק ההמשך, כשבראשונה ניצח בנסון, בשנייה גטלינג, ובשלישית נוצר תיקו בין השניים. הכוונה הייתה שבמהלך פגרת הקיץ יוחלט איזו גרסה תשודר. בראון גם ציין, שללא קשר לגרסה שתיבחר, הכוונה לטווח ארוך הייתה שבעונה הבאה יהיה בנסון בסופו של דבר המושל.
דמויות

בנסון דובואה (רוברט גיום) - הדמות הראשית בסדרה. נשכר כדי לשמש כמנהל משק הבית של המושל גטלינג ושל בתו קייטי. כאדם בעל חושים חדים ומחשבה מהירה, מסייע בנסון למושל בכמה הזדמנויות ומחלץ אותו מכמה מצבים לחוצים מבחינה פוליטית וציבורית.
יוג'ין גטלינג (ג'יימס נובל (אנ')) - המושל האלמן ופזור הנפש (אך בעל הכוונות הטובות). לגטלינג הייתה נטייה להאריך בדבריו, לחרדתם של בנסון ושאר אנשי צוות מעון המושל.
גרטשן קראוס (אינגה סוונסון) - טבחית בית המושל. כמהגרת גרמניה גאה, נמצאה לעיתים קרובות בעימות עם בנסון והטיחה בו עלבונות. בדיחה מתמשכת בסדרה הייתה שכאשר היא הייתה יוצאת מן החדר, היה בנסון מגניב אמירה עוקצנית כלפיה, ובתגובה הייתה עונה מחוץ לחדר "שמעתי אותך!". על אף היריבות ביניהם, הפכו בנסון וקראוס לידידים קרובים. בהמשך היא הייתה לתומכת החזקה ביותר של בנסון בהתמודדתו על משרת המושל מול גטלינג.
קייטי גטלינג (מיסי גולד) - בתו של המושל גטלינג, ילדה בגיל טרום-נעורים.
ג'ון טיילור (דייוויד הדיסון בפרק הפיילוט ולאחר מכן לואיס סטדלן) - ראש הסגל של המושל גטלינג (עונה 1).
מרסי היל (קרוליין מק'ויליאמס) - המזכירה האישית של המושל (עונות 1 - 2). ידידתו הקרובה ביותר של בנסון בבית המושל ואשת סודו. לרוב חסרת מזל בקשרי זוגיות, אך בסוף העונה השנייה היא נישאת.
דניס סטיבנס (דידי קון) - מחליפתה של מרסי (עונות 3 - 5).
פיט דאוני (אית'ן פיליפס) - מזכיר העיתונות של המושל גטלינג (עונות 2 - 5).
קלייטון אנדיקוט השלישי (רנה אוברז'ונואה) - החליף את טיילור כראש הסגל בראשית העונה השנייה. קלייטון הוא בעל אופי יהיר, אף בהשוואה לקודמו בתפקיד, ולוקה בהיפוכונדריה.
רוז קסידי (בילי בירד) - הטבחית של בית המושל החל מהעונה השישית שמחליפה את קראוס כאשר זו מקודמת לעוזרת המנהלית של בנסון.
הערות שוליים

↑  "37th Emmy Awards Nominees and Winners".
↑  דני בטלמן, הכושי עושה את שלו, מעריב, 23 באוקטובר 1980, עמוד 33 ובעמוד 34 (לוח השידורים).
↑  O'Connor, Joh' J. (September 13, 1979). "TV: Move To Mansion By Benson". The New York Times.
↑  "Benson". TV Series Finale. Archived from the original on November 20, 2008.
↑  Daniel D'Addario. "Surprise! "Benson" filmed three endings — find out which one was most likely". salon.com.
ססיל רודס

ססיל ג'ון רודס (באנגלית: Cecil John Rhodes; ‏5 ביולי 1853 – 26 במרץ 1902) היה איש עסקים בריטי ומדינאי בדרום אפריקה ששירת כראש ממשלת מושבת הכף משנת 1890 עד לשנת 1896. כמאמין נלהב של האימפריאליזם הבריטי, רודס, ביחד עם חברת דרום אפריקה הבריטית, ייסד את הטריטוריה הדרום אפריקאית רודזיה (כיום זימבבואה וזמביה), שנקראה על שמו בשנת 1895. אוניברסיטת רודס של דרום אפריקה גם נקראת על שמו. בנוסף, הוא השקיע הרבה מאמץ להגשים את חזונו של רכבת ממושבת הכף אל פורט סעיד, דרך טריטוריה בריטית.
ביוגרפיה > ילדות > אנגליה וג'רזי

רודס נולד בשנת 1853 בדרום אנגליה, בן חמישי לכומר פרנסיס ויליאם רודס ואשתו לואיסה פיקוק. בתור ילד אסתמטי חולני, הוציאו אותו ב-1869 מבית ספרו והוא עבר ללמוד תחת אביו. הוא גר תקופה אצל דודתו, ולאור מצבו הבריאותי, החליט אביו לשלוח אותו לכף התקווה כשהיה בן 17, משום שהייתה מדינה דרומית וחמה יותר.
ביוגרפיה > ילדות > דרום אפריקה

בדרום אפריקה רודס פיתח עניין בחקלאות ואף הצטרף לאחיו הרברט בחוות הכותנה שלו באומקומאזי, אמנם מאוחר יותר האדמה לא התאימה לגידול כותנה והחווה נסגרה. בגיל 18, הוא ואחיו הגיעו למרבצי יהלומים שבצפון כף התקווה, בעזרת מימון של בנק רוטשילד הצרפתי. רודס הקים חברה שבמשך 17 שנים קנתה עסקי יהלומים קטנים מהסביבה. כדי לשלוט במחירי היהלומים הוא הקים ארגון וצירף אליו שותפים למטרתו שמאוחר יותר הקימו איתו את תאגיד De Beers. במקביל, בשנת 1880 רודס מפתח מחדש עניין בחקלאות, הפעם בדגש על סחר והפצה של פירות.
ביוגרפיה > השכלה

בשנת 1873 חזר רודס לאנגליה כדי ללמוד באוקספורד, ואחרי סמסטר אחד החליט לחזור לדרום אפריקה, עד לשנת 1876, בה חזר ללימודים. בלימודים אלו הוא הושפע רבות מג'ון ראסקין, מבקר אומנות ותרבות בריטי, שחיזק אצלו את הנטייה לאימפריאליזם. רודס העריץ את המערכת של אוקספורד והאמין שבוגרי האוניברסיטה צריכים להוביל בכל תחום. במהלך לימודיו המשיך לטפח את עסקיו בדרום אפריקה, שגדלו והתעשרו.
פוליטיקה ועסקים בדרום אפריקה

ב-1880 תכנן רודס להיכנס לחיים הפוליטיים וב-1881 הוא נבחר לפרלמנט של מושבת הכף. ב-1884 התמנה לשר האוצר. ב-1889 הוא הקים את חברת דרום אפריקה הבריטית בכדי לנצל את מכרות הזהב והיהלומים בשטחי הילידים. פעילות זו לוותה בדיכוי אכזרי של הילידים משנת 1883 והלאה. ב-1890 התמנה לראש הממשלה ובתקופה זו חברות היהלומים שלו הגיעו לשליטה של 90% מתעשיית הפקת היהלומים בעולם.
הרחבה של האימפריה הבריטית > רודס והגורם האימפריאלי

רודס השתמש בעושרו ובכספיו של חברו אלפרד ביית ובמשקיעים אחרים בכדי לממש את חלומו של יצירת אימפריה בריטית בשטחים חדשים בצפון על ידי השגת זיכיונות מינרלים ממנהיגים עוצמתיים. היתרון של רודס על מחפשי מינרלים אחרים היה עושרו והאינסטינקטים הפוליטיים שלו, שגם נקרא "הגורם האימפריאלי", מכיוון שלעיתים קרובות שיתף פעולה עם ממשלת בריטניה. הוא התחבר עם נציבים בריטים, ודרכם ארגן מדינות בריטיות המגינות על אזורי זיכיון המינרלים על ידי אמנות שונות אך קשורות. בדרך זו הוא השיג חוקיות והגנה לפעולות החציבה, ואז הוא יכל להשיג עוד משקיעים.
אבל הגורם האימפריאלי הוא חרב דו-כיוונית: רודס לא רצה שהבירוקרטים של המשרד הקולוניאלי בלונדון יפריעו לאימפריה באפריקה. הוא רצה שמתיישבים בריטים ופוליטיים מהאזור ינהלו אותה. זה הציב אותו במסלול מכשולים עם רבים מבריטניה, יחד עם מיסיונרים בריטים, שהעדיפו את מה שהם ראו בתור החוק הישיר היותר מוסרי מלונדון. אך רודס המשיך להתעקש כיוון שהוא ישלם את המחיר הדרוש לפקח על השטחים שבצפון דרום אפריקה המתנגדות לרווחיו העתידיים מהחציבות. למשרד הקולוניאלי לא היה מספיק תקציב עבור זאת. רודס קידם את רצונותיו העסקיים בעזרת הרצון האסטרטגי של בריטניה: מניעת הפורטוגזים, הגרמנים או הבוארים מהתיישבות בדרום-מרכז אפריקה. הפלוגות והסוכנים של רודס ביצרו יתרונות אלו בכך שהשיגו זיכיונות חציבה רבים.
הרחבה של האימפריה הבריטית > הסכמים, זכרונות ואמנות

רודס כבר ניסה ונכשל בהשגת זיכוי חציבה מלובנגולה, מלך הנדאבאל במטאבלאלאנד. ב-1888 הוא ניסה שוב: הוא שלח את ג'ון מופת, בנו של המיסיונר רוסרט מופת, בו לובנגולה בטח, לשכנע אותם לחתום על הסכם שלום עם בריטניה ולהסתכל בחיוב על הצעותיו של רודס. עמיתו צ'ארלס ראד, יחד עם פרנסיס תומפסון רוצ'פורט מגוויר, הבטיחו ללובנגולה שלא יותר מעשרה אנשים לבנים יחצבו במאטאבלאלנד. הגבלה זו לא הוזכרה במסמך, הידוע בתור "זיכיון ראד", שנחתם על ידי לובנגולה. בנוסף לכך, הוא הצהיר שפלוגות החציבה יכלו לעשות את כל מה שהיה נחוץ לחציבות שלהם. כשלובנגולה גילה לאחר מכן את ההשפעות האמיתיות של הזיכיון, הוא ניסה לבטלו, אבל הממשלה הבריטית התעלמה ממנו.
בימיה הראשונים של פלוגתו של רודס, רודס ועמיתיו הכינו את עצמם להרוויח מיליונים (מאות מיליונים בפאונד מודרני) במהלך השנים הבאות דרך מה שתואר בתור "supperssio veri…"(דיכוי האמת) שמוכרח להחשב בתור אחד ממעשיו הכי פחות ראויים לשבח של רודס. בניגוד למה שהורשה לממשלה הבריטית והציבור לחשוב, זיכיון ראד לא הוענק לחברה הבריטית בדרום אפריקה, אך בדאגה נלווית של רודס, ראד ומעט אחרים פנו לארגון חיפוש המרכז, שנוצר בשקט בלונדון בשנת 1889. דמות זו קראה לעצמה "פלוגת הזיכויות המאוחדת" ב-1890, וזמן קצר לאחר מכן מכרה את זיכיון ראד לפלוגה המוסמכת ל-1,000,000 חלוקות. כשפקידים מהמשרד הקולוניאלי גילו את התחבולה ב-1891, הם הציעו למזכיר המדינה של המושבות, שמו קנוטספורד, לבטל את הזיכיון, אך דבר לא נעשה בנדון.
בעזרת זיכיון ראד, ב-1889 רודס השיג אמנה מהממשלה הבריטית לפלוגת דרום אפריקה הבריטית למשול, לפקח וליצור הסכמים וזיכויים חדשים מנהר לימפופו אל האגמים הגדולים של מרכז אפריקה. הוא השיג בהמשך עוד זיכויות והסכמים מצפון לזמבזי, כמו אלו בבארוטסלאנד (זיכיון לוכנר עם מלך לאוואניקה ב-1890, שהיה דומה לזיכיון ראד). רודס גם שלח את שארפה לקבל זיכיון על קאטאנגה העשירה במינרלים, אבל אדם השווה לו באכזריות: כאשר שליטו של שארפה, מסירי, התנגד לו, המלך לאופוד השני של בלגיה השיג זיכיון על גופתו המתה של מסירי בעבור מדינת קונגו החופשית שלו.
רודס גם רצה את פרוטקטורט בצ'ואלנד (כיום בוטסוואנה) משולב באמנת חברת דרום אפריקה הבריטית. אבל שלושה ממלכי טסוואנה, כולל קאמה השלישי, הגיעו לבריטניה וניצחו בקעה בריטית ציבורית בעד להשאיר את זה נשלט על ידי המשרד הקולוניאלי בלונדון. רודס הגיב: "זה מביש להיות מובסים לחלוטין על ידי הניגרים (שחורים) האלה".
המשרד הקולוניאלי הבריטי גם החליט להנהיג על מרכז אפריקה הבריטי (ניאסלנד; מלאווי של ימינו) חייבים לפעולה של דייוויד ליוינגסטון המנסים לשים סוף לסחר העבדים הערבי-סוואהילי במזרח אפריקה. רודס שילם חלק גדול מהמחיר על מנת שנציב מרכז אפריקה הבריטית מר הארי ג'ונסטון, ויורשו אלפרד שארפה, יעזרו עם ביטחון עבור רודס בשטחים הצופן-מזרחיים של חברת דרום אפריקה הבריטית. ג'ונסטון חלק את מחשבות ההתפשטות של רודס, אהל גם הוא וגם יורשיו לא היו פרו-מתנחלים כמו רודס, והתנגדו לעסקאות עם האפריקאים.
הרחבה של האימפריה הבריטית > "קו קייפ אל קאריו האדום"

אחד מחלומותיו של רודס (משותף על ידי חברים אחרים באימפריה הבריטית) היה ל"קו אדום" על המפה מקייפ עד קאירו (על מפות גאו-פוליטיות, שליטות בריטיות סומנו בורוד או אדום). רודס תמיד היה אינסטרומנטלי בלהגן על ארצות דרום אפריקאיות בשביל האימפריה. הוא ואחרים הרגישו שהדרך הטובה ביותר "לאחד את הרכוש, להקל על המשילות, לאפשר לצבא לזוז במהירות מאזור פרוע לאזור פרוע או לנהל מלחמה, לעזור להתיישבות, ולטפח סחר" היא לבנות את "מסילת הברזל מקייפ לקאריו".
הפרויקט הזה לא בא בלי הבעיות שלו. לצרפת הייתה אסטרטגיה סותרת לקראת 1900 לחבר את המושבות ממערב למזרח דרך היבשת והפורטוגזים הפיקו את "המפה הורודה", המייצגת את טענותיהם לריבונות באפריקה. בסופו של דבר, בלגיה וגרמניה הוכיחו את עצמן להיות המכשולות העיקריים למטרה הבריטית עד שהממלכה המאוחדת הביסה ולכדה את טנגניקה מהגרמנים בתור מנדט ליגת האומות.
יחסים אישיים > חיים אישיים

רודס אף פעם לא התחתן, טוען, "יש לי יותר מדי עבודה על הידיים שלי" ואומר שהוא לא יהיה בעל שממלא את חובתו. הסופר רובין בראון טען ב-"האוכלוסייה הסודית: התכנית של ססיל ג'ון רודס לסדר עולם חדש" שרודס היה הומוסקסואל שהיה מאוהב במזכיר האישי שלו, נוויל פיקרינג, ושהוא ביסס "...הגמוניה הומוסקסואלית—שכבר הייתה בפעולה באוכלוסייה הסודית—הלך להשפיע, אם לא לשלוט, על פוליטיקה בריטית בהתחלה של המאה העשרים". פול מיילאם מאוניברסיטת רודס ביקר את הספר בביקורת של השיחה בתור "מבוססת משמעותית על שיעור וקביעה" ומחסור ב"מקור מיוחס כדי לאמת את טענותיו", וזאת ביחד עם זה שהוא מנוקב בשקרים עובדתיים בסיסיים.
יחסים אישיים > נסיכת ראדזוויל

בשנים האחרונות לחייו, עקבה אחרי רודס הנסיכה הפולית קאת'רין ראדזוויל, נולדה רזאווסקית, שהתחתנה אל תוך המשפחה הפולית ראדזוויל. הנסיכה טענה טענה שקרית שהיא הייתה נשואה אל רודס, ושהיה ביניהם רומן. היא ביקשה ממנו להתחתן איתה, אבל רודס סירב. בתגובה, היא האשימה אותו בהונאת הלוואה. הוא היה חייב ללכת לבית משפט ולהעיד כנגד ההצהרה שלה. היא רשמה ביוגרפיה של רודס שנקראת "ססיל רודס: אדם ויוצר אימפריות". ההאשמות שלה הוכחו לבסוף כשגויות.
מוות

למרות שרודס נשאר דמות מובילה בפוליטיקה של אפריקה הדרומית, בסופו של דבר בריאותו הרופפת היוותה לו בעיה בזמן חייו הקצרים יחסית.
הוא נשלח למושבת הכף בגיל 17 כי האמינו שמזג האוויר יוכל לעזור עם בעיות הלב שלו. כשחזר לאנגליה ב-1872, בריאותו התדרדרה שוב עם בעיות לב וריאה, ברמה שרופאו, אדון מורל מקנזי, האמין שישרוד רק שישה חודשים. הוא חזר לקימברלי, שבה בריאותו השתפרה. מגיל 40 בעיות הלב שלו חזרו בחומרה גדלה עד שמת מדום לב ב-1902, בגיל 48.
מורשת

ביקורת מודרנית רבה מופנית אל רודס, בטענה שהיה גזען ואימפריאליסט חסר רחמים, והמשך קיום קברו בגבעות מטובוס הוא נושא שנוי במחלוקת בזימבבואה המודרנית, ואף בשנת 2012 הועלתה דרישה להוציא את עצמותיו מקברו ולהחזירן לבריטניה, דרישה שנדחתה.
בצוואתו השנייה, בטרם צבר את הונו, ביקש להקים "חברה סודית" שמטרתה להחיל את שלטון בריטניה על כל העולם, כולל המזרח הרחוק, אפריקה ואמריקה. צוואתו האחרונה, לאחר שהתעשר, הייתה יותר מציאותית והתמקדה יותר בלימודים; הוא הוריש חלקת אדמה גדולה בהר השולחן, שלימים שימשה לאוניברסיטת קייפ טאוון, הגנים הבוטאנים ושמורת טבע.
מורשת > מלגת רודס

בצוואתו האחרונה, הוא תרם למלגת רודס, שאפשרה לגברים ממקומות שנשלטים או נשלטו על ידי בריטניה או מגרמניה ללמוד באוניברסיטת אוקספורד. מטרתו הייתה לקדם מנהיגות שנשענת על אנושיות טובה ומקדמת חברות בין המדינות הגדולות על מנת למנוע מלחמה.
מורשת > הנצחה

אתר ההנצחה של רודס נמצא במקום האהוב עליו בקייפטאוון. בין 1910 עד 1984 ביתו שימש כביתו של ראש ממשלת דרום אפריקה, ולאחר מכן כביתו של הנשיא. במקום הולדתו הוקם מוזיאון ומקום מותו נחשב מקום הנצחה יותר צנוע. מקום זה כעת מנוהל כמוזיאון פתוח לקהל, ובו מוצגים חפציו האישיים.
מורשת > הנצחה > התנגדות

התנגדות להנצחה של רודס קיימת מאז לפחות שנות ה-50, כאשר תלמידים אפריקנרים דרשו להסיר פסל שלו מאוניברסיטת קייפ טאוון. ב-2015 קמה תנועת "רודס חייב ליפול" (RhodesMustFall#), שהצליחה בדרישתה להסיר את פסלו של רודס מהקמפוס.
ההתנגדות להנצחתו של רודס התפשטה גם מחוץ לדרום אפריקה, והועלו דרישות לשנות את שם אוניברסיטת רודס וכן להסיר את פסלו מקולג' באוקספורד, דרישה שהגיעה להחלטה סופית רק ביוני 2020 עם התעצמותה של תנועת Black Lives Matter. למרות תמיכה מהמוסד ומהתלמידים, הסרת הפסל מהקולג' לא בוצעה בשל טענות המוסד לעלויות כספיות גבוהות.
ראו גם

רודזיה (חבל ארץ)
רודז מאפריקה (סרט על חייו של רודז) (1936)
הערות שוליים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275304405171  PLWABN: 9810574048705606  BIBSYS: 90396474  BnF: cb14977272t (data)  GND: 117527017  ISNI: 0000 0001 2098 6207  LCCN: n50044847  NDL: 00552174  NLA: 36586890  NLG: 241992  NTA: 071085696  RERO: 02-A010140720  SNAC: w6t43vbm  SUDOC: 028437497  Trove: 1307097  ULAN: 500235214  VcBA: 495/320318  VIAF: 3250843   WorldCat (עם VIAF): 3250843
האישה הביונית

| --- | --- |

 מבוסס על:  סייבורג, סטיב אוסטין, האיש השווה מיליונים 
 סוגה:  מדע בדיוני, סדרת גיבורי על, סדרת פעולה 
 יוצרים:  קנת' ג'ונסון 
 שחקנים:  לינדזי וגנר   מרטין א. ברוקס   ריצ'רד אנדרסון   טד קסידי  
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  1976 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  58 
 הפקה
 חברת הפקה:  ABC 
 הפצה:  יוניברסל טלוויז'ן 
 מוזיקה:  ג'רי פילדינג 
 אורך פרק:  48 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 תקופת שידור מקורית:  14 בינואר 1976 – 13 במאי 1978 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האישה הביונית (באנגלית: The Bionic Woman) היא סדרת פעולה אמריקאית בכיכובה של לינדזי וגנר, ששודרה בין השנים 1976 ו-1978. הדמות הראשית של הסדרה היא ג'יימי סומרס, שמבצעת משימות בסיכון גבוה עבור ממשלת ארצות הברית בעזרת יכולות על-אנושית ביוניות (Bionics). הסדרה היא ספין אוף לסדרה "האיש השווה מיליונים", שמספרת את עלילותיו של סטיב אוסטין, האיש הביוני.
| עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 14 | 14 | 14 בינואר 1976 | 26 במאי 1976 |
| 2 | 23 | 23 | 22 בספטמבר 1976 | 4 במאי 1977 |
| 3 | 22 | 22 | 10 בספטמבר 1977 | 13 במאי 1978 |
רקע

הדמות של ג'יימי סומרס הופיעה לראשונה בעונה ה-2 של הסדרה "האיש השווה מיליונים". סטיב נוסע לעיירת הולדתו אוג'אי, קליפורניה, כדי לקנות חווה שעומדת למכירה ולבקר את אמו ואביו החורג. במהלך ביקורו, הוא מצית מחדש את מערכת היחסים שלו עם אהובת התיכון ג'יימי סומרס, שהיא שחקנית טניס מקצועית. הם אף מתארסים.
כשג'יימי וסטיב אוסטין, צונחים ממטוס, חוטי המצנח שלה מסתבכים עקב תקלה והיא צונחת ארצה, נופלת דרך ענפי עצים, פוגעת בקרקע וסובלת מפציעות טראומטיות בראשה, ברגליה ובזרועה הימנית.
סטיב משכנע את המפעיל שלו בסוכנות הביון, אוסקר גולדמן, להציל את חייה דרך הטמעת טכנולוגיה קיברנטית, כפי שעשו לו, ושגם היא תעבוד עבור הסוכנות בתמורה. גולדמן מסכים, וד"ר רודי ולס מבצע את התהליך. הוא מחזק באופן זה את שתי רגליה - דבר המאפשר לה לרוץ במהירות של מכונית, זרוע ויד ימין, וכן את אוזנה, מה שמאפשר לה לשמוע ממרחקים עצומים.
במבצעה הראשון, היא חווה כאבי ראש קשים ומשתקים. ד"ר רודי ולס קובע שגופה דוחה את השתלים הביוניים שלה וקריש מוחי מסיבי גורם לה לכאבי ראש ולתקלות, ולבסוף מתה בעת ניתוח שנועד להצילה.
הדמות הייתה כל כך פופולרית ש-ABC ביקשה מהכותבים למצוא דרך להחזיר אותה. כך שבפרק הראשון של העונה ה-3, סטיב מגלה שג'יימי לא מתה, כשהוא מאושפז בבית החולים לאחר שסבל מנזק חמור ברגליו הביוניות, הוא רואה את ג'יימי לפני שהוא נכנס לתרדמת.
עוזרו של וולס, ד"ר מייקל מרצ'טי, דחק בד"ר רודי לנסות את טכניקת ההקפאה הקריוגניות עליה עבד ושבה ניתן יהיה לשמור על ג'יימי ב"אנימציה מושעה" ,(אנאביוזה- עצירת תהליכים חיוניים בגוף), עד שניתן יהיה להסיר את הקריש המוחי בבטחה, לאחר שעברה את התהליך ליבה חזר לפעום והיא חזרה לחיים.
תופעת לוואי של ההליך גורמת לג'יימי לפתח "אמנזיה רטרוגרדית" שיכחון למוקדם, ומונעת ממנה להיזכר באירועים קודמים כולל מערכת היחסים שלה עם סטיב. כל ניסיון להיזכר גורם לה לכאבי ראש ולכאבים. כשסטיב הבין שהוא הגורם העיקרי לזיכרונות הכואבים שלה, סטיב מבקש מאוסקר באי רצון להעביר את ג'יימי למתקן רפואי אחר הרחק ממנו.
עלילת הסדרה

ג'יימי מתחילה לצאת למבצעים חשאיים עבור הסוכנות, בזמן שהיא עובדת בעבודת כיסוי כמורה בחטיבת ביניים. היא מתגוררת בחווה של הוריו של אוסטין, שמודעים לפיזיולוגיה הביונית של שניהם. סאמרס ואוסטין מפתחים חברות קרובה, ולעיתים יוצאים יחד למבצעים.
מאוחר יותר בסדרה, מצטרף לסומרס גם כלב ביוני, שמסתבר כניסוי מוקדם בשיטות הביוניות. הסוכנות רצתה להמית אותו בשל התנהגות אגרסיבית, אך סומרס גילתה שהבעיה הייתה פסיכולוגית, ועזרה לכלב להתגבר, והשניים נהיו צמד.
הפקה והצלחת הסדרה

הסדרה הייתה פופולרית מאוד ברחבי העולם, וקיבלה רייטינג גבוה במיוחד בארצות הברית ובבריטניה (שם הייתה זו סדרת המדע הבדיוני היחידה להגיע למקום ראשון ברייטינג במהלך המאה ה-20). הסדרה רצה במשך שלוש עונות, מ-1975 עד 1978, בתחילה ברשת ABC ולאחר מכן ברשת NBC בעונה האחרונה. שנים לאחר שהסדרה בוטלה, יצאו שלושה סרטי ספין אוף בטלוויזיה בין השנים 1987 ל-1994. שידורים חוזרים של הסדרה שודרו בערוץ Sci-Fi מ-1997 עד 2001. גרסה מחודשת של הסדרה הופקה בשנת 2007.
בכורת הסדרה ב-ABC הייתה בינואר 1976, כסדרת תחליף אמצע עונה לשתי סדרות סיטקום. עם שידורם של שלושה עשר פרקים עד מאי 1976, הפכה התוכנית לחמישית הנצפית ביותר לכל עונת 1975–1976 – למרות ששודרה רק חצי עונה – כאשר דורגה מאחורי "מוד", "לוורן ושירלי", "איש עשיר, איש עני", ו"הכל נשאר במשפחה", ולפני "האיש ששווה מיליונים". העונה השנייה, בת 22 פרקים, גם השיגה דירוגים גבוהים (14 בסך הכל), וכללה את הפרקים הבולטים שהציעה הסדרה, והניבה ללינדזי וגנר פרס אמי. למרות הביצועים טובים במהלך העונה השנייה, ABC בחרו שלא לחדש את הסדרה, כי רצו לפנות לדמוגרפיה אחרת. NBC העלו את העונה השלישית (והאחרונה). בגלל השינוי ברשת, כבר לא היה אפשרי לכלול את דמותו של אוסטין בחייה של סאמרס, והרשת יצרה לה מוקד רומנטי חדש. לעומת זאת, הדמויות של ד"ר ולס ואוסקר גולדמן גולמו על ידי אותם השחקנים בשתי הרשתות המתחרות, מצב שנחשב לייחודי בהיסטוריה הטלוויזיונית.
סרטים לטלוויזיה

שלושה סרטי טלוויזיה הופקו אשר הרחיבו את "המשפחה הביונית" ובחנו את האהבה בין ג'יימי לסטיב.
הסרט הראשון במחזור היה "שובו של האיש השווה מיליונים והאישה הביונית" (The Return of the Six Million Dollar Man and the Bionic Woman) ב-1987. לאחר שחיו חיים נפרדים לגמרי במשך כעשור, זכרונה של ג'יימי חוזר, והיא צריכה להתמודד עם רגשותיה, בזמן שהיא גם אחראית להכשרתו של בנו של סטיב שגם הוא משופר קיברנטית.
הסרט השני, Bionic Showdown: The Six Million Dollar Man and the Bionic Woman, (1989) הציג את סנדרה בולוק כקייט מייסון, אישה משותקת שהופכת לדור הבא של האישה הביונית, וסאמרס שוב אחראית על הכשרת סוכנת ביונית חדשה.
בסרט האיחוד האחרון, מר איחוד הסרט, Bionic Ever After? (1994), וירוס מחשב משחית את המערכות הביוניות של ג'יימי. ד"ר ולס מודיע לסטיב כי "היא לעולם לא תהיה שוב ביונית", אך סטיב מבקש רק שתחיה. בסופו של דבר, היא עוברת שדרוג משמעותי, אשר לא רק מגביר את הכוח הביוני שלה, אלא נותן לה בנוסף ראיית לילה. סוף סוף, אחרי כל כך הרבה שנים של המתנה, הזוג הביוני נישא.
ספרים וקומיקס

1976: Welcome Home, Jaime, Eileen Lottman
1977: Extracurricular Activities, Eileen Lottman
-19771976: The Bionic Woman, Comics series, Charlton Comics
1976-1979: The Bionic Woman, Comic strip, written by Angus P. Allan, drawn by various artists
Super Jaimie, Télé-Junior comic
2012-2013: Bionic Woman comics, Dynamite Entertainment
הערות שוליים

↑  "The Bionic Woman (1976): Season 1". DVD Talk. נבדק ב-2014-09-03.
↑  Herbie J. Pilato, The Bionic Book (BearManor Media, 2007), p. 332.
ג'יימי מתחזה למופיעה בלאס וגאס כדי לאסוף מידע על צבא רובוטיות ("fembot") של מדען מרושע.
מסע בין כוכבים: הדור הבא

| --- | --- |

כתוביות הפתיחה
 מבוסס על:  מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 יוצרים:  ג'ין רודנברי
 שחקנים:  ראה פירוט
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  אנטרפרייז 
 מספר עונות:  7
 מספר פרקים:  178
 תוכנית המשך:  מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ג'ין רודנברי 
 חברת הפקה:  הטלויזיה הביתית של פרמאונט 
 הפצה:  הטלויזיה הביתית של פרמאונט, הטלויזיה הבייתית של CBS פרמאונט, CBS מדיה ונצ'רס, נטפליקס, הולו 
 אתר צילומים:  Paramount Stage 8, Paramount Stage 9, Paramount Stage 5, Paramount Stage 6 
 מוזיקה:  דניס מקארתי 
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  סינדיקציה
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית  ערוץ המזרח התיכון
 תקופת שידור מקורית:  28 בספטמבר 1987 – 23 במאי 1994
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מסע בין כוכבים: הדור הבא (באנגלית: Star Trek: The Next Generation; או בקיצור ST:TNG) היא סדרת טלוויזיה מסדרת מסע בין כוכבים, שנוצרה על ידי ג'ין רודנברי. הסדרה מתרחשת במאה ה-24, כמעט 80 שנה לאחר סדרת מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, כאשר היא מציגה צוות חדש וספינת חלל מדגם חדש, "אנטרפרייז NCC-1701-D". הסדרה שודרה בסינדיקציה לאורך שבע עונות, 178 פרקים בין 28 בספטמבר 1987 ל-23 במאי 1994.
הסדרה זכתה ב-18 פרסי אמי, ובמהלך עונתה השביעית הייתה מועמדת לאמי בקטגוריית "סדרת הדרמה הטובה ביותר". הסדרה אף הייתה מועמדת לשלושה פרסי הוגו, מהם זכתה בשניים. נכון לשנת 2020, צוות הדור הבא כיכב בארבעה סרטים מתוך עשרת סרטי "מסע בין כוכבים".
בארצות הברית הסדרה שודרה בסינדיקציה. בישראל הסדרה שודרה בשעות אחר הצהריים במסגרת הרצועה היומית "רואים 6/6" ששודרה בטלוויזיה החינוכית בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים, וגם בערוץ המזרח התיכון. כמו כן, בסוף שנות התשעים שודרה הסדרה מחדש בימות השבוע בערוץ 23 של הטלוויזיה החינוכית.
הפקה

את הרעיון להפקת סדרה חדשה שתתמקד בצוות חדש ובספינה חדשה, ולא בצוות הסדרה המקורית, הגה יוצר הזיכיון, ג'ין רודנברי. הצלחת הסרט "מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה" שכנעה את סרטי פרמאונט שבשלו התנאים להחזיר את הסדרה למסך הקטן, והם היו משוכנעים שהצלחתו הקולנועית של הזיכיון תעניין את הרשתות הגדולות והסדרה תירכש בנקל. תגובות נזעמות מצד מעריצי הסדרה הביאו את האולפנים הגדולים לחשוש מלהשקיע בסדרה, שנחשבה יקרה במיוחד להפקה. הרשתות ABC ו-NBC כלל לא הביעו בסדרה עניין. רשת פוקס הסכימה לממן הפקת 13 פרקים (חצי עונה) בלבד ורשת CBS הסכימה לעבד את ההצעה לסרט טלוויזיה. פרמאונט החליטה שלא ניתן לקחת את הסיכון שבהשקעת הכספים הנדרשים להשקעה הראשונית, ללא התחייבות להפקת עונה שלמה. הפתרון שעליו הוחלט נחשב בתקופתו ראשוני ונועז לסדרה שעלות הפקה גבוהה, כשפרמאונט החליטה לממן מכיסה את הפקת העונה הראשונה כולה, ולמכור אותה בסינדיקציה ישירות לרשתות בשווקים מקומיים, ללא מעורבות של רשת גדולה. שיווק מסוג זה היה שמור עד אז לסדרות דלות תקציב כמו קומדיות מצבים ותוכניות ילדים. בעקבות הצלחתה הגדולה של הסדרה הפכה שיטת הפצה זו למקובלת, וסדרות כמו זינה הנסיכה הלוחמת ומשמר המפרץ הופצו מראש ללא מעורבות של רשת גדולה.