stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אי-ספיקת כליות חריפה
הטיפול

באי ספיקת כליות חריפה, יש ראשית לדאוג להחזרת נוזלים ובמידת הצורך מתן וואזופרסורים. במידה והנזק נגרם מגורם ידוע כגון תרופות שונות (מעכבי ACE, נוגדי דלקת שאינם סטרואידים, אמינוגליקוזידים) יש להפסיק השימוש בהן אם ניתן.
במידת הצורך יש לדאוג לדיאליזה- האינדיקציות לדיאליזה כוללות מצב שאינו מגיב לטיפול תרופתי, היפרקלמיה, חמצת מטבולית, או סיבוכים חמורים של אורמיה כגון אנצפלופתיה, תפליטים ריאתיים ופריקרדיאליים, דימום. מועד תחילת הדיאליזה הוא נושא שנוי במחלוקת, מאחר שתחילת דיאליזה מאוחר מדי מביאה לסיבוכים אלקטרוליטריים והפרעות מטבוליות, ומנגד התחלתה מוקדם מדי חושפת את החולה לסכנות שבביצוע הפרוצדורה כולל זיהומים, דימומים ותת לחץ דם. בכל מקרה, במצבים מסכני חיים אין להשתהות בביצוע הדיאליזה, וכן פעמים רבות ניתן להתחיל דיאליזה כאשר ה- BUN עולה על 100 אצל חולים ללא סימנים להתאוששות כלייתית.
במידה ומזוהה הפגיעה הספציפית בכליה, יש להתאים את הטיפול, כך למשל-
פגיעה כלייתית הנובעת כתוצאה מגלומרולונפריטיס חריפה או ווסקוליטיס יכולה להגיב לטיפולים מדכאי חיסון או פלסמהפרזיס.
אצל מטופלים הסובלים מרבדומיוליזיס- יש חשיבות בהחזרת נוזלים באופן אגרסיבי ומוקדם- לעיתים עד 10 ליטר נוזלים ליום.
טיפול בחסימה פוסט רנאלית- יכול להיעשות באמצעות הכנסת קתטר לשלפוחית השתן או לשופכה כדי להביא לריקון השתן. לעיתים אין מנוס מנפרוסטום במצבים בהם יש היצרות של השופכה או השמת סטנט.
טיפול באי ספיקת כליות חריפה המקושרת ב-Hepatorenal syndrome הוא מורכב. בחולים אלו קשה להעריך את מידת הנפח התוך ווסקולרי ועל כן טיפול באמצעות נוזלים איננו פשוט. מתן נוזלים יהיה באופן מסוים גם דיאגנוסטי לבעיה עצמה- למשל, הוספת נוזלים יכולה לגרום להחמרה במיימת והחמרה בתפקודי ריאות. הטיפול הדפינטיבי הוא השתלת כבד ולכן ניתן לשקול טיפולים מגשרים כגון מתן טיפול קומבינטורי הכולל אנלוגים לסוטמטוסטטין (אוקטראוטיד), נוראפינפרין ואלבומין למשל.
סיבוכים

הסיבוכים העיקריים של אי-ספיקת כליות חריפה הם היווצרות של חמצת מטבולית והיפרקלמיה (יתר אשלגן בדם) – ולכן יש לשקול מתן סודיום ביקרבונט (לטיפול בחמצת) וטיפול אנטי-היפרקלמי.
אכיליון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון, מוזיאון, אחוזה 
 על שם:  אכילס 
 כתובת:  Gastouri 
 מיקום:  Municipality of Central Corfu and Diapontia Islands 
 מדינה:  יוון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1890
 תאריך פתיחה רשמי:  1962 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית, neo-pompeian style 
 קואורדינטות:  39°33′45″N 19°54′15″E﻿ / ﻿39.562444444444°N 19.90425°E﻿ / 39.562444444444; 19.90425
 אתר רשמי
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאכיליון(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןאכיליון
 
האכיליון (ביוונית: Αχίλλειο או Αχίλλειον) הוא ארמון קיץ באי קורפו שנבנה בשנת 1891 בהזמנת הקיסרית האוסטרית אליזבת נסיכת בוואריה, המכונה סיסי, שהייתה בדיכאון על מותו הטרגי של בנה רודולף, נסיך הכתר האוסטרי בשנת 1889.
המבנה

האכיליון נטוע בלב סביבה ירוקה כעשרה קילומטרים דרומית לעיר קורפו, על הר המשקיף אל הים היוני. יש בו גנים מרהיבים ונוף עוצר נשימה. הקיסרית אליזבת אהבה את דמותו של אכילס המיתולוגי שפאריס נסיך טרויה ירה חץ מורעל בעקבו, וקראה לארמון על שמו. בגן ניצבים פסלים של אכילס, ובאולם הארמון ציורים בהם הוא מוצג. בגן פזורים פסלים של דמויות נוספות מהמיתולוגיה היוונית.
סיסי רכשה את המקום מפטרוס ורילאס ארמנסיס (Petros Vrailas Armenis). הארמון תוכנן על ידי האדריכל רפאלה קאריטו (Raffaele Caritto). לאחר רצח הקיסרית אליזבת בז'נבה בשנת 1898 נרכש הארמון בשנת 1907 על ידי וילהלם השני, קיסר גרמניה והוא הפך למרכז דיפלומטי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה שימש האכיליון כבית חולים צבאי על ידי הכוחות הצרפתים והסרביים. לאחר המלחמה עבר המקום לבעלות ממשלת יוון.
במלחמת העולם השנייה הייתה באכיליון מפקדה צבאית של מדינות הציר. לאחר המלחמה עבר ניהול הארמון לידי ארגון התיירות היווני הלאומי שהוא מחלקה של משרד התיירות ביוון. בשנת 1962 הוחכר האכיליון לחברה פרטית שהפכה את חלקו העליון לקזינו ואת קומת הקרקע למוזיאון. בשנת 1983 חזר ניהול המקום לידי ארגון התיירות היווני והקזינו חדל לפעול. בשנת 1981 צולמה באכיליון סצנת הקזינו בסרט לעינייך בלבד שהוא אחד מסרטי ג'יימס בונד.
יצירות מפורסמות

הפסל הגרמני הרנסט הרטר (Ernst Herter) פיסל את אכילס הגוסס בשנת 1884.
הפסל הגרמני יוהנס גוטס (Jonhannes Gotz) פיסל את אכילס הגיבור בסביבות שנת 1907.
הצייר פרנס מטצ' (Franz Matsch) צייר בשנת 1892 את הניצחון של אכילס כשהוא גורר את גופת הקטור במלחמת טרויה.
תמונות

פסל של אכילס הגוסס מחץ שנורה בעקבו
ציור של אכילס גורר את גופת הקטור
פסל סיסי באכיליון
פסל אכילס הגיבור באכיליון
דיוקן של הקיסר וילהלם השני באכיליון
האוכף של וילהלם השני באכיליון
טרסת המוזות באכיליון
אחת המוזות באכיליון
אחת המוזות באכיליון
שומרי הסף בגן הארמון
איגור טר-אובניסיאן

איגור ארמוביץ' טר-אובניסיאן (ברוסית: Игорь Арамович Тер-Ованеся; נולד ב-19 במאי 1938) הוא אתלט סובייטי בעבר,  זוכה שתי מדליות ארד אולימפיות (רומא 1960 וטוקיו 1964), 3 פעמים אלוף אירופה (סטוקהולם 1958, בלגרד 1962 ואתונה 1969), 3 פעמים ברציפות אלוף האוניברסיאדה (סופיה 1961, פורטו אלגרה 1963 ובודפשט 1965) ושיאן עולם בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

טר-אובניסיאן נולד וגדל בקייב להורים ספורטאים, אבא ארמני, זורק דיסקוס, ארם אבטיסוביץ' טר-אובניסיאן ואמא אוקראינית, ולנטינה אילינסאיה, שחקנית כדורעף. הוא התאמן בתחילה בקייב אחר כך בלבוב ואחר כך במוסקבה.
באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה בשנת 1958 זכה טר-אובניסיאן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בשיא לאומי ואליפות חדש של 7.81 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) זכה טר-אובניסיאן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.04 מטר, אחרי רלף בוסטון מארצות הברית שקבע שיא אולימפי חדש של 8.12 מטר ובו רוברסון מארצות הברית (8.11 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בסופיה, בולגריה  בשנת 1961 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.90 מטר.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בירוואן, ארמניה ב-10 ביוני 1962 קבע טר-אובניסיאן בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 8.31 מטר, שיפור ב-3 ס"מ לשיא בן השנה של רלף בוסטון. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר על ידי רלף בוסטון (8.34 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בבלגרד, באותה העת יוגוסלביה בשנת 1962 זכה טר-אובניסיאן במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.19 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 3.2 מטר/שנייה ובכך הגן על תוארו.
באוניברסיאדה שנערכה בפורטו אלגרה, ברזיל בשנת 1963 הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה טר-אובניסיאן במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.99 מטר, אחרי לין דייוויס מבריטניה (8.07 מטר) ורלף בוסטון (8.03 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.19 מטר, לפני לין דייוויס האלוף האולימפי המכהן (7.89 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט בשנת 1966 זכה טר-אובניסיאן במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.88 מטר אחרי לין דייוויס (7.98 מטר).
בתחרות שנערכה במקסיקו סיטי ב-19 באוקטובר 1967 השווה טר-אובניסיאן בקפיצה לרוחק את שיא העולם לאחר שקפץ למרחק של 8.35 מטר.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) סיים טר-אובניסיאן במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.12 מטר, אחרי בוב בימון מארצות הברית שקבע שיא עולם מדהים של 8.90 מטר, קלאוס בר ממזרח גרמניה (8.19 מטר) ורלף בוסטון (8.16 מטר). הוא קבע בתחרות עוד 3 קפיצות מעולות מעל 8 מטר (8.09 מטר, 8.10 מטר ו-8.08 מטר) שהיו טובות מיתר הקפיצות של הזוכים במדליות.
באליפות אירופה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1969 זכה טר-אובניסיאן במדליית זהב בפעם השלישית בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.17 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 4.4 מטר/שנייה, לפני לין דייוויס (8.07 מטר בעזרת מהירות רוח של 2.2 מטר/שנייה).
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1971 זכה טר-אובניסיאן במדליית כסף בפעם השנייה בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.91 מטר בעזרת מהירות רוח בית מעל המותר של 2.3 מטר/שנייה, אחרי מקס קלאוס ממזרח גרמניה (7.92 מטר).
לאחר שפרש מספורט תחרותי נהיה למאמן הלאומי בשנים 1983–1989.
חיים אישיים

טר-אובניסיאן התחתן פעמיים, מאשתו הראשונה נולדו לו בן (1963) ובת (1967) ומאשתו השנייה נולדה לו בת (1982).
תארים והישגים

טר-אובניסיאן קבע 2 אישי עולם ו-8 שיאי אירופה בקפיצה לרוחק והיה לאתלט האירופי הראשון שקפץ מעבר ל-8 מטר.
4 שנים הוא דורג ראשון בעולם, ב-1962 עם קפיצה של 8.31 מטר, ב-1966 עם קפיצה של 8.23 מטר, ב-1967 עם קפיצה של 8.35 מטר וב-1969 עם קפיצה של 8.21 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 8.35 מטר שיא עולם בעבר (1967)
אילוח (מוליכים למחצה)

אילוח (נקרא גם זיהום, סימום או הסממה; באנגלית: Doping) של מוליך למחצה הוא הוספה של חומר זר בריכוז מזערי למצע כלשהו, לשם הגברת המוליכות החשמלית שלו.
מוליך למחצה נקי מאוד נקרא עצמותי (אינטרינזי) (אנ'), ולעומתו מוליך למחצה שתכונותיו החשמליות נובעות מהאילוח נקרא לא־עצמותי (אקסטרינזי) (אנ'). מוליך למחצה מאולח ברמות גבוהות עד כדי כך, שהתנהגותו דומה יותר למוליך מאשר למוליך למחצה, נקרא מנוון. מוליך למחצה המאולח בשני סוגי האילוח, n ו־p, במידה שווה נקרא מקוזז ויש לו תכונות דומות למוליך למחצה עצמותי, אם כי מקדם המוליכות שלו נמוך יותר.
אילוח אשר מוסיף אלקטרונים חופשיים יוצר מוליך למחצה מסוג n, מהמילה negative (שלילי) באנגלית, כיוון שנוספים מטענים שליליים הנמצאים ברמות אנרגיה גבוהות בחומר, ועל כן הם חופשיים להוליך זרם חשמלי. לעומתו, אילוח מסוג p, מהמילה positive (חיובי) באנגלית, יוצר מצבים ריקים במבנה הסריג המולקולרי, מצבים המכונים "חורים", אליהם נכנסים אלקטרונים מאטומים סמוכים, ובכך מייננים את האטומים.
אילוח קפדני ומבוקר של מוליך למחצה הוא היסוד לתעשיית השבבים והמחשבים, שכן לחומרים נקיים או מאולחים מאוד אין התכונות הנדרשות ליצירתם.
היסטוריה

אילוח מוליכים למחצה פותח במקור על ידי ג'ון רוברט וודיארד (John Robert Woodyard) אשר עבד בחברת "ספרי ג'יירוסקופ" במהלך מלחמת העולם השנייה. הביקוש לעבודותיו בתחום המכ"ם מנע ממנו את האפשרות להמשיך במחקר בתחום אילוח המוליכים למחצה, אולם לאחר שהמלחמה הסתיימה, הפטנט שלו הניח את היסוד לפיתוח מסיבי של החברה שלו. מאוחר יותר, הוצגו עבודות קשורות במעבדות חברת בל.
עקרון הפעולה

מוליך למחצה הוא חומר בעל רמת ביניים של מוליכות, בטווח שבין מבודד למוליך. כאשר הטמפרטורה שלו עולה, מוליכותו עולה באופן מעריכי.
שבבי צורן נקי הם בעלי מוליכות נמוכה מאוד, עקב הקשרים הקוולנטיים בין האטומים. קיים הפרש גדול בין האנרגיה של האלקטרונים, אשר נמצאים בתחום אנרגיה הנקרא פס הערכיות, לאנרגיה של הרמות הפנויות בתחום פס ההולכה. עקב עקרון האיסור של פאולי, אלקטרונים לא יכולים לנוע אם כל המצבים מלאים, שהוא בקירוב המצב במוליך למחצה אינטרינזי, כמו צורן נקי.
הוספה של חומר זר עם אלקטרונים חופשיים מוסיפה רמות אנרגיה אלקטרוניות הסמוכות לפס ההולכה, כך שאלקטרונים עוברים בקלות ביניהן, בעקבות תוספת אנרגיה קטנה מחום או משדה חשמלי, וחופשיים להוליך זרם חשמלי.
סוגי אילוח

אילוח n‏ (n doping) – הוספת אטום בעל אלקטרון ערכיות אחד יותר מאשר בצורן (כמו זרחן). האלקטרון הנוסף מהווה נושא מטען חופשי, ובכך מגביר את המוליכות.
אילוח p‏ (p doping) – הוספת אטום בעל פחות אלקטרון ערכיות אחד פחות מאשר בצורן (כמו בור או אבץ); החסר באלקטרון מאפשר לאלקטרונים מקום רב יותר לנוע, ובכך משפר את המוליכות. המקום החסר של האלקטרון נקרא גם חור.
תהליך האילוח

בתהליך הגידול של מצע החומר הטהור (בדרך כלל היסוד צורן, הקרוי בלעז סיליקון), מוכנסים לחומר אטומי יסוד זר, אשר יוצר בכל פרוסת סיליקון אילוח ראשוני כמעט אחיד. כדי להגדיר אלמנטים רצויים במעגל, אזורים נבחרים מאולחים עוד יותר, על ידי פעפוע או השתלה של יונים. השיטה השנייה נפוצה יותר בייצור המוני, בשל יכולת השליטה הטובה על התהליך.
מספר אטומי המאלחים אשר נדרשים כדי ליצור הבדל ביכולתו של המוליך למחצה להוליך הוא קטן ביותר. כאשר מוסיפים מספר קטן (יחסית למספר אטומי החומר הטהור) של אטומי מאלח, בסדר גודל של אחד ל-100 מיליון אטומים (0.01 ppm), החומר נקרא "מאולח קלות" (Lightly Doped). כאשר מוסיפים הרבה אטומים נוספים, בסדר גודל של אחד לעשרת אלפים, החומר נקרא "מאולח בכבדות" (Heavily Doped). בדרך כלל הסימון הוא +n כאשר המוליך למחצה הוא מסוג n, או +p כאשר המוליך למחצה הוא מסוג p.
ראו גם

מוליך למחצה
ניידות חשמלית
הערות שוליים

↑  הַסְמָמָה במילון מיקרואלקטרוניקה (תשמ"א), באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000310204 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלכסיי יארושבסקי

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1984 (בן 40) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 השכלה:  אוניברסיטה ממלכתית לבלשנות במוסקבה 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  AlexeyYaroshevsky
 טוויטר:  yarolfc
 
אלכסיי יארושבסקי (ברוסית: Алексей Ярошевский; נולד ב-13 ביוני 1984 במוסקבה) הוא כתב רוסי ברשת Russia Today, שנחשב לכתב הוותיק ביותר ברשת שעובד בה כבר 16 שנים. הוא משמש גם בתור הפרשן המרכזי של ליגת העל הרוסית בכדורגל בשפה האנגלית. קודם, שימש כראש לשכת Russia Today במזרח אירופה ולאחר מכן כפרשן הספורט של הערוץ והוא מנחה ברשת Okko Sport, בעלת זכויות השידור ברוסיה של משחקי הפרמייר ליג.
קריירה

אביו של אלכסיי היה ניסיון של למעלה מ-45 שנה כעיתונאי, כמו גם דודו וסבו (שעבד בטלוויזיה כמעט 50 שנה). למעשה מילדותו רצה להיות עורך דין. בסופו של דבר, כשהיה צריך לבחור אוניברסיטה, החליט להיכנס לאוניברסיטה הלשונית הממלכתית במוסקבה. הוא חשב שלימוד שפות תמיד שימושי ועם ידע בשפות יוכל להתמקצע בתחומים שונים. בשנה השנייה נשלח להתמחות והוריו הציעו לו לעשות התמחות ברשת הטלוויזיה NTV, בה הם עבדו באותה תקופה, במחלקה הבינלאומית. לפני כן עבד ברשת REN TV כעורך אינטרנט, בתחילת שנות האלפיים.
אחרי שסיים את הלימודים באוניברסיטה, חודש וחצי לפני הסוף, הוריו סיפרו לו שערוץ טלוויזיה בינלאומי חדש בשם RT יוצא לדרך והם הציעו לשלוח קורות חיים. חודש לאחר מכן נקרא לראיון. הוא עבד שם זמן קצר כד שהוכנס לסגל הכתבים. יארושבסקי הצטרף לרשת RT בשנת 2005 והפך מאז לכתב הוותיק ביותר של הרשת, שעדיין עובד בה.
בשנת 2007 הוא יצר סרט תיעודי על צפון קוריאה. בשנים 2009–2012, שימש יארושבסקי כראש הלשכה של RT במזרח אירופה, שבסיסה בקייב שבאוקראינה. הוא כמעט נהרג במהלך דיווח על מהפכת יברומאידן. לאחר מכן נשלח להיות הכתב החדש של RT בניו יורק לפני שעבר לוושינגטון די.סי. בשנת 2015 והתמקד בדיווח חקירות עבור RT America בתחומי הסכנות הסביבתיות וסיפורים גאופוליטיים מרכזיים. במסגרת פרויקט ללימוד השפה האנגלית הוא מנחה את פרויקט "Speak Easy" מטעם רשת RT.
יארושבסקי היה מועמד לפרס אמי הבינלאומי מטעם RT והיה מועמד לפרסים בפסטיבל הטלוויזיה במונטה קרלו בשנת 2014 וזכה להכרה פעמיים בטקס פרסי המצוינות של AIB Media.
הערות שוליים

↑  אלכסיי יארושבסקי באתר Everipedia.org
1 2 3 4  ИНТЕРВЬЮ С КОРРЕСПОНДЕНТОМ «RT»
1 2  אלכסיי יארושבסקי באתר RT
↑  RT опубликовал выпуск проекта «Спик Изи» о сленге барабанщиков
↑  На канале «Спик Изи» Алексей Ярошевский рассказал про стереотипы о шотландском акценте
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אייר פוגה

| --- | --- |
 סמלה הראשון של החברה  סמלה של החברה לאחר שהפכה ליצרנית כלי טיס
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  גאסטון פוגה
 תקופת הפעילות:  1920 – מיזוג לתוך "פוֹטֵז" (אנ')‏ - בשנת 1958
 חברת אם:  Établissements Fouga et Cie 
 מיקום המטה:  בזייה, צרפת
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית
 מוצרים עיקריים:  מטוסים
 
פוגה או בשמה המלא אייר פוגה (Air Fouga) הייתה חברה צרפתית בבעלות פרטית ליצור כלי טיס.
החברה הוקמה תחת השם Les Etablissements Fouga & Cie (חברת פוגה ושו"ת), על ידי גאסטון פוגה, בשנת 1920 בעיר בזייה. בתחילה עסקה החברה בתיקון קטרים, קרונות רכבת וייצור טרקטורים. לבסוף עברה החברה לייצר כלי טיס ונודעה בעיקר בזכות עובדה זו.
בשנת 1936, בהמשך לקבלת ייעוץ טכני ממהנדסי חברת ברגה תעופה (אנ'), החלה "פוגה" לייצר כלי טיס, באמצעות עיצובים שנרכשו מפייר מאובוסין, טייס צרפתי ומעצב כלי טיס (בעל חברת יצור כלי הטיס קאסטל מאובוסין - Castel Mauboussin) שגויס גם הוא על ידי החברה. אליו הצטרף רוברט קסטלו (צר'), מהנדס אווירונאוטיקה שהשתייך בעבר ליצרנית התעופה Dewoitine (אנ'). דגמי כלי טיס מוקדמים ורבים של חברת "פוגה", נושאים את השם "Castel Mauboussin". אפילו מאוחר יותר, נשאו דגמי החברה, בדרך כלל את ראשי התיבות "CM" כחלק מכינוי כלי הטיס.
הצלחתה הגדולה ביותר של חברת "פוגה" הייתה המטוס "CM.170 מגיסטר", מטוס אימון צבאי סילוני, שעיצובו נבע מעבודה על דאונים, שנעשתה לאחר מלחמת העולם השנייה. עבודה אשר שיקפה את מסורת עיצובי הדאונים של החברה, שאופיינו בכנפיים דקות גזרה, ההולכות ונהיות צרות וחדות בקצותיהן. עם הצלחתו של מטוס המגיסטר, הוקם מפעל חדש במיוחד עבור ייצורו, בטולוז בשנת 1953.
במאי 1958 נקנתה החברה ומוזגה לתוך חברת "פוֹטֵז" (אנ')‏ כדי ליצור את החברה "פוטז אייר-פוגה" (Potez Air-Fouga). השם "פוגה" כחברה, נמחק לחלוטין בסוף שנת 1961. חברת "פוטז" כשלה מבחינה כלכלית ולבסוף נסגרה ונכסיה נקנו על ידי סוד אוויאסיון בשנת 1967. "סוד אוויאסיון" מוזגה בשנת 1970 לתוך SNIAS (ששמה שוּנה לאיירוספסיאל בשנת 1984) כך שבספרים ופרסומים שונים, מופיעים מטוסי חברת "פוגה" כשהם נושאים, לאו דווקא את קידומת השם "פוגה", אלא את שם אחת החברות שירשו אותה: "פוטז אייר-פוגה", "סוד אוויאסיון", "SNIAS" או "איירוספסיאל".
כלי טיס של החברה בשירות חיל האוויר הישראלי

המטוס CM.170 מגיסטר - בשנים 1957-2010.
אוניות תרשיש

| --- | --- |
סמליל חברת אוניות תרשיש צבוע על ארובת האונייה
 נתונים כלליים
 סוג:  ספנות
 מייסדים:  ישראל אוירבך ויהודה רתם
 תקופת הפעילות:  1954–1992 (כ־38 שנים)
 מיקום המטה:  חיפה 
 משרד ראשי:  חיפה, רח' העצמאות
 בעלות:  הקיבוץ המאוחד
 ענפי תעשייה:  ספנות
 מוצרים עיקריים:  הובלה ימית בינלאומית
 
אוניות תרשיש הייתה חברת ספנות של הקיבוץ המאוחד אשר הוקמה בשותפות עם חברה לשירות ימי עתיד ופעלה בשותפות עם חברת צים.
פעילות מקדימה

הקיבוץ הימי הראשון הוקם בשנת 1926, על גדות הירקון בתל אביב. קבוצת צעירים מברית המועצות, חברי השומר הצעיר, התארגנה, בברכת ומימון "ההגנה", רכשה מספר סירות בהן הובילה על הירקון חול, אבנים וזיפזיף לרמת-גן ופתח-תקווה ומשם, בדרך היבשה, לתל אביב. בשבתות עסקו הסירות בטיולים על הנהר. אנשי הקבוצה זכו בכינוי, "הקוזקים של הירקון". התעסוקה הזאת לא ספקה להם פרנסה מצופה וכעבור שנתיים, הקבוצה נטשה את המקום והייתה בין מקימי הקיבוץ "אפיקים".
בשנת 1935, הקים הקיבוץ המאוחד את "פלוגת הים" שמטרתה הייתה לשלב את חברי הקיבוצים בעבודת הסוורות בנמל חיפה.
חברי הקיבוצים היוו מרכיב חשוב בפלי"ם ועסקו רבות בנושאי ההעפלה. פעילות זו היוותה שלב בכיבוש עבודת הים, של חברי הקיבוצים. התנועה הקיבוצית הקימה 13 יישובים ימיים אשר עיסוקם בדייג.
בתקופת מלחמת העצמאות נרכשה האנייה האיטלקית "שיאו" על ידי משרד הביטחון לצורך העברת חימוש בצורה סמויה. להימנע מהצורך להעסיק איטלקים הועברה לדגל הונדורס והוחכרה לקיבוץ המאוחד. בתחילת שנת 1952 פג תוקף חוזה החכירה ולא חודש. לא היה צורך במשלוחים סודיים ומבחינה מסחרית לא הייתה כדאית.
הקמה

בשנת 1954 עם חתימת הסכם השילומים מגרמניה נוצרו תנאי מימון טובים, והתאפשר מימושו של רעיון הקמת הספנות קיבוצית. מאחר שלקיבוץ המאוחד לא היה ניסיון ניהולי בספנות, הקים ועדה מיוחדת בשם "ועדת הספנות" שניהלה משא ומתן עם חברה לשירות ימי עתיד שם החברה החדשה היה "עתיד, קו ים התיכון בע"מ". האנייה הראשונה "פלמ"ח" הפליגה בסוף אוקטובר 1956. עד תחילת 1959, נבנות מכספי השילומים, עוד שלוש אניות. "פל-ים", "עתיד" ו"עמל".
התנהלות

החיים באניות שבבעלות הקיבוץ התנהלו על פי העקרונות הקיבוציים, ללא הפרדה בין הדרגות בכל התחומים. באניות הקיבוץ שירתו לראשונה גם נשים.
בשנת 1960 פורקה "עתיד, קו ים התיכון". הקיבוץ נשאר עם שתי אוניות: "פלים" ו"עתיד". שם האנייה "עתיד" הוחלף ל"פלמ"ח". חברת עתיד משנה את השם האנייה "פלמ"ח" ל"עצמאות". בפסק דין הפירוק נקבע שהקיבוץ יפעיל אוניותיו בקו לים האדריאטי וחברת עתיד תפעל בקו גינואה - מרסיי.
אחרי פירוק השותפות עם עתיד רשם הקיבוץ המאוחד שלוש חברות לצורך עיסוק בספנות: "אניות תרשיש בע"מ" בעלת האוניות, "סלע שירותי ים בע"מ" שנועדה להפעיל את האוניות ולטפל במערכת המסחרית. וחברת "יורדי ים בע"מ" אחראית לטיפול בצוותים.
חברת סלע הזמינה שתי אוניות במספנת בהולנד "דרור" ו"החלוץ" אשר הוכנסו לשירות בשנת 1964. תרשיש מפעילה גם אוניות חכורות זרות. באוניות הקיבוץ שירתו 45 אנשי קיבוצים ו-30 זרים. מתעוררת בעיה חברתית-אידאולוגית, על רקע העסקת שכירים והפיכת החברה לחברה כלכלית טהורה, הוחלט להעביר את הצד המסחרי לגוף חיצוני. בראש חברת "סלע" הועמד איש קיבוץ שדות ים, יהודה רתם. בין המנהלים שוררים יחסי עבודה טובים ושיתוף הפעולה בין החברות.
התנהלות > חבירה לצים

ב-1967 מציע מנכ"ל צים מאיר גירון למנהל סלע יהודה רותם עסקה בה צים חוכרת את האוניות מהקיבוץ המאוחד ההסכם נחתם ב-1968. הקיבוץ הסכים למזג את החברה עם צים היות שלא נראה שניתן להמשך להפעיל אוניות בצורה רווחית ולשמור את עקרונות הקיבוץ. לקיבוץ לא הייתה עתודה בכוח אדם לאייש אוניות רבות יותר.
חברת "סלע" למעשה אינה קיימת יותר אך "תרשיש" מראה תוצאות טובות, חלקן מדמי חכירת אוניותיה לצים ומרווחים בתחומים כלכלים אחרים. החברה משנה את שמה ל"חברה לתעשייה וספנות תרשיש 1978" בע"מ.
בסוף שנות השמונים נקלעה החברה לקשיים פיננסים. גם הבעיות החברתיות-אידאולוגיות מציקות לה. החברה מפעילה 18 אוניות חכורות ורק ארבע אוניות בבעלותה. מתנהלות שיחות למכירת האוניות ל-"צים". במאי 1992 נמכרות לצים שתי האוניות האחרונות של הקיבוץ, "פלמ"ח II" ו"מורן", אשר משנה את שמה ל"צים אפריקה". צים קולטת את הצוותות של האוניות הנ"ל. בכך הסתיים חלום הספנות הקיבוצית.
אוניות החברה

האונייה "פל-ים" במהלך בנייתה במספנה 1954
אוניית חברת אונייות תרשיש "פלים"א/מ 119.
אוניית חברת תרשיש "החלוץ" א/מ 148.
אוניית חברת תרשיש "דרור" א/מ 140.
האנייה "החלוץ" בנמל קליארי נוטה על צידה עקב תנועת המטען בתחתית המחסן, 1967.
אונייה "מורן" א/מ 259, של חברת אוניות תרשיש נמכרה לצים ושמה שונה ל"צים אפריקה".
מנהלים

ישראל אוירבך - איש קיבוץ מעגן מיכאל. הוסמך בשנת 1950, לדרגת קצין שני ועד סוף 1951 שימש, לסירוגין, כרב חובל של האונייה "שיאו", בדגל איטלקי שהוחלף להונדורס, אשר היוותה את הגרעין הראשון ממנו צמחה, חברת הספנות הקיבוצית "אוניות תרשיש".
דוד מימון (רב חובל) - איש קיבוץ שדות ים. נסע להולנד לפקח על בניית שתי אוניות "דרור" ו"החלוץ". כאשר הסתיימה בניית האוניות, עבד בחברת "סלע". בשנת 1967 אוחדה "סלע" עם "צים", לחברת "צים-סלע", ומימון הפך לעובד "צים". ניהל את החברה מ-1973 עד 1980.
יהודה רותם - איש קיבוץ שדות ים, דיג לשעבר. הועמד בראש חברת "סלע". הוא האיש שהחליף את ד"ר נפתלי וידרא, כראש מחלקת הים והדיג בסוכנות. והיה לו קשר אישי טוב איתו.
מנהלים > ימאים בכירים

באוניות החברה שירתו ימאים, חברי קיבוצים, מבכירי הצי העברי. רבי חובלים: ישראל אוירבך, מנחם כהן (קצין), יוסף דרור- מקיבוץ מעגן מיכאל, דוד מימון (רב חובל), קברניט אריה כץ "אסד" - איש קיבוץ נתיב הל"ה, אבנר גלעד מקיבוץ נחשולים, ונתן הכהן - מקיבוץ דפנה. מכונאי ראשי ג'ון אוארבך משדות ים, אלחוטן זהר ליאור מקיבוץ נען, חובל ראשון משה אוריול ממעגן מיכאל.
קצין סיפון דב קלעי (סטרליץ) מסיירת שקד.
מנהלים > תמונות

ישראל אוירבך בגשר אחת האוניות.
דרורה ודוד מימון.
יהודה רתם.
מנחם כהן על גשר ה"כמיקל אנטרפרייז" של חברת "גדות ים".
רב חובל נתן הכהן בגשר אוניית תרשיש.
קצין ים אריה כץ "אסד" בגשר אוניית תרשיש.
האלחוטן זהר ליאור, בחדר האלחוט של א/מ פלמ"ח.
רב חובל נתן הכהן 1980.
מקורות וקריאה נוספת

זאב הים (רב חובל), נתיבי ים, הוצאת מילוא, 1972, "תרשיש - סלע" עמ' 81, "שיאו" עמ' 115–123.
צבי הרמן, הכובשים בים נתיבות, תולדות הספנות העברית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1978 עמ' 268.
י זק, רעיון וכסף, רוח וחומר, עמ' 161.
ישראל אוירבך, ים רוגש, גבה גלי, הוצאת הקיבוץ המאוחד והחבל הימי לישראל 1992, עמ' .
חיים בר-תקווה, 'חמשים שנות הצלחה של חברת ספנות 1995-1945, (באנגלית) הוצאת צים, 1995, עמ' 145.
הלל ירקוני, 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל 2002-1927, הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2005, עמ' 148,189,190,210,220.
הלל ירקוני, הים האנייה ועם ישראל, הוצאת פרדס 2009, עמ' 279.
זהר ליאור, SPARKY, הוצאת קיבוץ נען, 2011.
זהר ליאור, אסד האריה מהפלמ"ח, הוצאת קיבוץ נען, 2012.
נתן הכהן, "פה ושם על קיבוץ ועל ים, סיפורים והיגדים גם", טוי פרינט כרמיאל, 2019.
ראו גם

חברה לשירות ימי עתיד
הערות שוליים

↑  צבי הרמן, עמ' 270.
↑  הלל ירקוני 75 שנות ספנות עברית בארץ ישראל עמ' 148.
↑  צבי הרמן עמ' 273.
↑  "מוקלה" אוריול מאתר הנצחה מעגן מיכאל
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
האנייה "שיאו" בדגל איטלקי בשירות משרד הביטחון הישראלי 1952.
האונייה פלמ"ח שנבנתה בגרמניה בפיקוח ופיקוד של ישראל אוירבך.
אייר סלובקיה

אייר סלובקיה הייתה חברת תעופה סלובקית לטיסות שכר, אשר בסיסה בנמל התעופה בברטיסלאבה.
תולדות החברה

החברה נוסדה בתחילת שנת 1993 לאחר פירוק צ'כוסלובקיה תחת השם טרקס סלובקיה.
החברה הוקמה בגלל שחברת התעופה הצ'כוסלובקית CSA הפכה לחברת התעופה הלאומית של צ'כיה.
טיסתה הראשונה של החברה התקיימה בינואר 1994 בין ברטיסלבה לתל אביב.
בשנת 1995 שינתה החברה את שמה לאייר סלובקיה. בסוף שנת 2008 התברר כי לחברה חובות גדולים, בין השאר לביטוח הלאומי הסלובקי. בתחילת מרץ 2010 איבדה החברה את הרישיון להפעלת טיסות בשל חובותיה, וב-25 במאי באותה שנה הודיעה על הליך פירוק  החברה.
צי המטוסים (נובמבר 2009)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| בואינג 737-200 | 1 | 123 |  |
| בואינג 737-300 | 3 | 136 |  |
אייר ערביה איג'יפט

אייר ערביה איג'יפט (בערבית: العربية للطيران مصر, באנגלית: Air Arabia Egypt) היא חברה לטיסות חסך מצרית שבסיסה נמצא בנמל התעופה בורג' אל-ערב שליד העיר אלכסנדריה. החברה שייכת לשלושה גופים: 10% בידי אייר עראביה איג'יפט, 40% בידי אייר ערביה ו-50% בידי Travco Group. החברה החלה את פעילותה ב-1 ביוני 2010, והיא מפעילה טיסות מנמל התעופה בורג' אל-ערב לתשעה יעדים, ובהם עמאן, כווית סיטי, ביירות, ח'רטום, מילאנו, איסטנבול ואבו דאבי.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון למאי 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 3 | — | 162 | 162 |  |
| סה"כ | 3 | — |  |  |  |
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של אייר עראביה איג'יפט, באתר airfleets.net (באנגלית)