stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זהו זה!
היסטוריה > הטלוויזיה החינוכית (1978–1993) > זהו זה בתקופת מלחמת המפרץ (1991)

בתקופת מלחמת המפרץ התכנית חזרה לפורמט של קטעים קצרים שסבבו סביב הווי המלחמה – החדרים האטומים, מסיכות האב"כ, השמועות השונות ואי-הסדר הישראלי הטיפוסי, כמו אזעקות-השווא ("שווא! שווא! סליחה חולון. סליחה רחובות"). במהלך התוכניות הללו קמו ועלו מספר דמויות כמו "שלושת הזקנים" (מושונוב, גוב וקושניר) ושלוש נשותיהם הפולניות, החיילים העיראקים, האישה שהסתובבה עם בעלה ארווין, היקה ה"עצבן", ובכל מקום אליו נכנסה הצהירה "אני עם ארווין פה", הטבח (דובלה), שמכין "טחינה ללא טחינה; דיאטטי!", בובי (מושונוב) ודובי (קושניר). אך הדמות הבולטת ביותר היא דמותו של הבבא בובה, אותו עוזר של הבבא של ריקודי העם, שזכה לפיתוח דמותו על ידי מושונוב (בשילוב קושניר כמנחה תוכנית אירוח) וניבא, את התפתחות המלחמה, באמצעות הגימטריה.
תוכניות מלחמת המפרץ ניסו לשקף את האווירה הישראלית במהלך המלחמה – משפחתיות כפויה, חוסר ודאות, ופנייה לגורמים אזוטריים כמו מקובלים. דוגמה לכך, היא למשל קטע בו ניתח הבבא בובה את המילה "עריק", מילה טעונה בחברה הישראלית באותו פרק זמן, בה השתמש ראש עיריית תל אביב, שלמה להט, כדי לבוז לאותם אנשים שעזבו את העיר מפחד הטילים העיראקיים. מושונוב, בתפקיד הבבא בובה, פתח והסביר שהוא ייקח את המילה הלא-יפה ויעשה ממנה מילה יפה ("ערק, שזה מה ששתה, ראש-העיר, כשהוא דיבר, את המילה, 'עריק'").
לרגל יום סיום המלחמה, שבמקרה "נפל" בדיוק, על חג הפורים, הפיקו אנשי "זהו זה!" תוכנית סיום-עונה חגיגית ומיוחדת, בה חגגו, יחדיו, כל הדמויות כולן – שלושת הזקנים, שלוש נשותיהם הפולניות, הבאבא בובה, השבשב ירקון נגב ועוד.
היסטוריה > ערוץ 2 (1993–1998)

בסוף שנת 1993 השתנתה מפת הערוצים בישראל עם תחילת השידורים המסחריים של ערוץ 2. הטלוויזיה החינוכית חיפשה דרך לשלב את תוכנית הדגל שלה בערוץ החדש וליהנות מהכנסות הפרסומות. תחילה הועברה "זהו-זה!" לשידור במסגרת השעות שקיבלה הטלוויזיה החינוכית בערוץ 2, בימי שישי בשעה 17:30 ובשידור חוזר בהמשך השבוע.
מאוחר יותר נמכרה לזכיינית השידור "רשת" ושודרה החל מנובמבר 1995 בשעות הפריים-טיים, בשם "זהו זה חי!". תקציב ההפקה גדל והתכנית שמה יותר דגש על מערכונים בנושאים שונים ונטשה את המבנה הסיפורי שאפיין אותה מאז שנות השמונים. עם זאת, הטלוויזיה החינוכית המשיכה להפיק את התכנית ואף לשדר את הפרקים בשידור חוזר.
בשנתה האחרונה של התכנית, "רשת" שיבצה אותה כתוכנית הבידור המרכזית של ערוץ 2 בערב שבת, בשם המשודרג "המופע של זהו-זה" תוך שינוי הפורמט – לתוכנית בידור שכללה מערכונים קצרים בנושאים אקטואליים תוך הגברת מינון הסאטירה, פינת נוסטלגיה מיוחדת עם יאצק והסיום הקבוע במערכון שכלל את "הפולניות" אשר דיברו על השבוע שחלף בתחום הפוליטיקה ולעיתים אף ראיינו דמות פוליטית (יעל דיין, לימור לבנת, אחמד טיבי, בנימין בן-אליעזר ועוד). בעונה זו התכנית כללה גם פינה קבועה של ההרכב הקומי "פליטי פלטפוס", בה היו חברים 4 מכוכבי תוכנית המערכונים "פלטפוס". כמו כן, בכל תוכנית בעונה זו התארח שחקן או קומיקאי שהשתתף במערכונים לצד הקאסט הקבוע (בין היתר התארחו ספי ריבלין, שייקה לוי, טל פרידמן וקרן מור), וכן אמן שביצע שיר בליווי שלישיית המנחים (בין היתר התארחו אביב גפן, קורין אלאל, דני סנדרסון ויובל בנאי). בתוכנית סיום העונה, שהתבררה כתוכנית האחרונה של "זהו זה" לפני האיחוד, התארחו שלושת המנחים ה"נשכחים" של התכנית: דליק ווליניץ, מתי סרי ומשה איבגי.
במתכונתה החדשה לא זכתה התכנית להצלחה המצופה ולבסוף ירדה מלוח המשדרים.
בשנים 1999–2000 הגישו מושונוב, קושניר וגליקמן את טקס פרסי הטלוויזיה מסך הזהב בערוץ 2, וביצעו מערכונים ברוח "זהו זה".
לאחר סיום התכנית

תוכניות "זהו זה!" הפכו במשך השנים לקלסיקה ולקאלט בקרב החברה בישראל, וציטוטים של הבבא בובה, הפולניות ויאצק הפכו לנכס צאן ברזל ומוכרים בפי כול. חלק מהדמויות אף זכו לחידושים וקמו לתחייה בקרב הציבור ובתקשורת. פרקי התכנית משודרים בשידורים חוזרים בטלוויזיה החינוכית וזמינים ביוטיוב, ורוכשים לסדרה מעריצים חדשים.
לאחר סיום התכנית > שידורים חוזרים

מאז סוף שנות ה־90 מרבה הטלוויזיה החינוכית לשדר תוכניות קלסיות של זהו-זה בשידור חוזר. לרוב במסגרת שידור מחזורי בסופי שבוע בערוץ 23 של החינוכית. בשנת 2002 קיבלה החינוכית שעת שידור קבועה בערוץ 10 כשערוץ זה פתח את שידוריו, ובמשך תקופה קצרה שיבצה במסגרת שידור זו תוכניות שנערכו לפורמט קצר של 25 דקות, ללא הפינות, החידות והופעות האורח המוזיקליות. כ-40 תוכניות נערכו לפורמט זה, רובן מראשית שנות ה-90, ושידורן הופסק לבסוף כשהחינוכית איבדה את משבצת השידור בערוץ. הרצועה הזו של הפרקים נקראת "זהו זה! קלאסיקה". בשנת 2005 הופקו גרסאות מקוצרות ל-24 תוכניות נוספות במסגרת רצועת הנוסטלגיה ששודרה אז בערוץ 23. הפעם נכללו בלקט תוכניות מכל שנות קיומה של זהו זה, בהן שתי התוכניות המוקדמות ביותר ששרדו בארכיון החינוכית – תוכניות הפתיחה והסיום של עונת קיץ 1979, עונתה השנייה של התכנית והראשונה שהוקלטה. תוכניות אלה בגרסתן הערוכה שודרו בערוץ 23 ברצועה הנקראת "זהו זה! נוסטלגיה". בנוסף, שידרה הטלוויזיה החינוכית רצועה בשם "שירים וזהו זה", ובה שירים של האורחים המוזיקליים מהתכנית לאורך שנותיה. בעשור השני של המאה ה-21 משודרת התכנית בעיקר במהלך ימי חג בעלי אווירה שמחה (כגון ראש השנה ופורים), בהם משודרות מדי פעם התוכניות בגרסתן המלאה כפי ששודרו במקור, כולל הפינות והחידות. בהמשך אותו עשור, התכנית שודרה במרתונים בימי שישי בערב.
לאחר סיום התכנית > מהדורות DVD

ב-2002 הופץ במהדורת DVD אוסף מערכונים מהתכנית אשר שודרו במהלך מלחמת המפרץ בשנת 1991. מהדורה זו נקראת "זהו זה במפרץ". מהדורה מחודשת, שכוללת מערכונים נוספים, מופצת החל מ-2011.
במרץ 2009 הופץ DVD נוסף, "המיטב 1", הכולל 12 פרקים אשר מחולקים לנושאי קולנוע וטלוויזיה. מהדורה זו כוללת בין היתר את הפרקים "צ'רלי צ'פלין", "האחים בוז", "טיסה נעימה", "סרט ערבי", "בשיטור משודר" ו"סיפורים לשעת לילה מיותרת". הפרקים עצמם לא כוללים פינות וקטעים מוזיקליים (להוציא "שיר השבוע"). ה-DVD כולל גם תוספות מיוחדות, ביניהן מספר פינות מהתכנית לאורך השנים, ומערכון העוסק במקור השם "זהו זה!".
לאחר סיום התכנית > "הפולניות עושות שוק" (2014)

בשנת 2014 הופקה סדרת האינטרנט "הפולניות עושות שוק", ביוזמתה של רשות ניירות ערך ובשיתוף הטלוויזיה החינוכית. נכון לחודש מאי 2014, הסדרה כוללת כעשרים פרקים שמשודרים בטלוויזיה החינוכית והועלו גם לאתר יוטיוב. רשות ניירות הערך יזמה את הפקת הסדרה במטרה לקרב את הציבור הרחב לעולם שוק ההון ולהכיר לו מונחים בסיסיים בתחום הפיננסים ולהקנות כלים להתנהלות זהירה בשוק ההון.
סדרת האנימציה, בכיכובן של טולה ובז'יז'ינה, בדיבובם של מוני מושונוב ודבל'ה גליקמן, מציגה את עולם שוק ההון בצורה פשוטה וידידותית, תוך שימוש בהומור האופייני לפולניות של "זהו זה!".
חידוש התכנית

במרץ 2020 פורסם כי תאגיד השידור הישראלי פתח במגעים להפקת עונה חדשה של "זהו זה!" עקב התפרצות נגיף הקורונה, ובין השאר נעשתה פנייה לכוכבי התכנית: שלמה בראבא, מוני מושונוב, אבי קושניר, דובל'ה גליקמן וגידי גוב. התכנית שובצה לשידור בעונה החדשה החל מיום חמישי, 26 במרץ, ב-21:30 בערוץ כאן 11 יחד עם שידורים חוזרים בשישי ב-13:30, כפי שהיה נהוג במשך שנים בחינוכית.
בפרק ראשון הופיעו כל חברי הצוות שביצעו מספר מערכונים עם הדמויות הוותיקות (באבא בובה, יאצק ושלושת הזקנים) ודמויות חדשות. כמו כן, הם ביצעו יחד עם שלמה גרוניך, בפינה המוזיקלית, ביצוע מחודש ומותאם למצב לשיר "פרנויה".
לאחר מכן צולמו ושודרו עוד מספר פרקים בהשתתפות דמויות מהעבר כגון הפולניות ומערכונים הקשורים למגפת הקורונה. לעונה זו צולמו 14 פרקים. בפרק האחרון של העונה הראשונה הם ביצעו יחד עם שלמה גרוניך, בפינה המוזיקלית, ביצוע מחודש ומותאם למצב לשיר "צריך להזיע".
בעקבות הצלחת העונה הראשונה, יצאה עונה נוספת החל מ-23 ביולי. בפרק הראשון של העונה השנייה השחקניות ליא קניג, רבקה מיכאלי וגילה אלמגור הופיעו בתפקידי אורח. בניגוד לעונות המוקדמות של "זהו זה!", הפרקים של העונות החדשות קצרים יותר ואינם מבוססים על קו עלילה אחד ארוך אלא על מספר מערכונים. שינוי נוסף בין התכנית הקלאסית לנוכחית הוא העדר של זמר השבוע ופינות. בנוסף, בכל פרק מבצעים השחקנים שיר ישראלי בעיבוד מחודש ופעם אחת אף הקליטו שיר מקורי, מאת אלון אולארצ'יק. ביצועי השירים, על ידי "חבורת גברים בני כ-70" שאינם זמרים (פרט לגידי גוב) הפתיעו באהדה הציבורית ובפופולריות לה זכו.
ביום העצמאות 2021, העלו תוכנית ספיישל מיוחדת עם 3 שירים בעיבודים מיוחדים לצד התזמורת הפילהרמונית, ועם אורחים. לאחריה, יצאו לחופשה ארוכה וחזרו למסך ב-4 בנובמבר 2021 לעונה נוספת.
ביום העצמאות 2022, העלו תוכנית ספישל מיוחדת, בה השתתף ראש ממשלת ישראל דאז, נפתלי בנט. במרץ 2023 שודרה התכנית ה-100 מאז עליית הגרסה המחודשת.
בקיץ 2023 עלה מופע בימתי של "זהו זה!" המבוסס על השירים אותה ביצעה החמישייה במהלך עונות הגרסה המחודשת, לצד מספר מערכונים.
ב-12 באוקטובר 2023, בצל מלחמת חרבות הברזל, החלה העונה השישית של התוכנית. תחת הכותרת, "זהו זה וכן אחרת!". בהתאם לאירועים, חל שינוי במתכונת התוכנית, והיא כללה, מלבד ההתייחסות לנושאים האקטואליים, גם שיחות וראיונות עם ילדים מיישובי עוטף עזה. בנוסף, אירחו חברי זהו זה לביצועי השירים, גם אמנים בולטים, כגון עידן רייכל, ריטה, שלומי שבת, עמיר בניון ודני סנדרסון וכן הקליטו ביצוע מחודש לשיר "לו יהי" (המזוהה עם מלחמת יום הכיפורים), ביחד עם שייקה לוי וגברי בנאי. כחודש לאחר חזרתה לשידור, נוסף לתוכנית יום שידורים נוסף, ומלבד ימי חמישי היא משודרת גם בימי שני. בהמשך שבה להיות משודרת בימי חמישי בלבד. העונה השישית של הסדרה, ששודרה בצל המלחמה הגיע לסיומה ב-18 באפריל 2024. ב-31 באוקטובר 2024, עלה הפרק הראשון של העונה השביעית של התוכנית.
פרסים

בשנת 2021 זכתה חמישיית "זהו זה" (אבי קושניר, גידי גוב, דב'לה גליקמן, מוני מושונוב ושלמה בראבא) בפרס מפעל חיים של אמ"י (תשפ"ב).
בשנת 2022 זכתה התכנית בפרס מפעל חיים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה.
במאי 2023 הודיעה אוניברסיטת בר-אילן על הענקת תואר דוקטור לשם כבוד מטעמה לחמישיית "זהו זה": גידי גוב, דבל'ה גליקמן, שלמה בראבא, מוני מושונוב ואבי קושניר, על תרומתם המשותפת לתרבות הישראלית בשנת ה־75 למדינת ישראל, ועל יכולתם לשמח וללכד את הציבור סביב יצירתם, הטקס נערך ב-15 במאי.
ביוני 2024 פורסם שהתוכנית בין זוכי פרס "אבירי איכות השלטון" מטעם התנועה לאיכות השלטון.
צוות התוכנית

שחקנים וקומיקאים ישראלים רבים לקחו חלק בתוכנית לאורך השנים, בהם:
צוות התוכנית > מגישים קבועים

דליק ווליניץ (1978–1980)
אבי פניני (1978–1979)
מוני מושונוב (1978–1998, 2020–הווה)
שלמה בראבא (1978–1990, 2020–הווה)
גידי גוב (1979–1993, 1996-1997 (אורח), 2020–הווה)
מתי סרי (1980–1983)
משה איבגי (1983–1984)
תמי גינגולד (1983–1984)
דובל'ה גליקמן (1984–1998, 2020–הווה)
אלי גורנשטיין (1987–1988)
יאיר ניצני (1988–1993)
אבי קושניר (1988–1998, 2020–הווה)
קרן מור (1992–1994, 1998 [אורחת])
דוד קיגלר (1994)
צוות התוכנית > מגישי פינות

אבי פניני
אברהם בורג
אפי בן ישראל
אהרן קפלן
אורי אברהמי
אורלי זילברשץ-בנאי
בלהה בירמן (ריבלין)
ד"ר בני דוידזון
גבי עמרני
גדי פור
גידי אורשר
גני תמיר
דב רייזר
דובי גל
דודו גבע
דודו דותן
דורון צפריר
דורי בן זאב
דני גבע
דני מוג'ה
דני רובס
חגי חיטרון
חנה לסלאו
טוביה צפיר
יואב קוטנר
ד"ר יורם קלמנט
יורם שימרון
יעל לבנטל
יעל עמית
להקת ברוש
מיכאל דק
ניסים עזיקרי
נתן דטנר
סמס הררי
ספי ריבלין
ד"ר עמי שקד
ענת וקסמן
רבקה מיכאלי
רוני בליץ
רותם אבוהב
שולה חן
שמואל וילוז'ני
שלמה גרוניך
תיקי דיין
צוות התוכנית > הכותבים והבמאים > כותבים

חיים אידיסיס
ענת גוב
ניסו כהן
דניאל לפין
ב. מיכאל
שלמה משיח
אפרים סידון
קובי ניב
חנן פלד
שמוליק לוי
ישראל ויסלר
אילנה לופט
חגית רכבי
אבי שמש
דני רווה
רשף לוי
שגיב פרידמן
גיל רימון
גיל קופאטש
שלומי מושקוביץ
שמואל הספרי
בנצי אידיסיס
אברי גלעד
ישראל ברייט
מנחם זילברמן
שלומי גולדשטיין
שרון רוזנמן
אמיל בן שמעון
רמי ורד
אסף בייזר
רן דברת
גאיה וילדמן
נטלי מרכוס
טל גלעד
שרון רוזנמן
צוות התוכנית > הכותבים והבמאים > במאים

שלמה אלברט
דני ולין
דן תגר
יעל גרף
לינדה מישל
דב נתיב
אבינועם דמארי
חיים אידיסיס
מאיר שני
מוטי אבירם
ארוו קפלן
יצחק שאולי
אבישי גולדשטיין
אריה בן ציון
עופר ויצמן
בועז פרמדר
תוכן ועלילה > פינות > פינות חברה ומתבגרים

"על הברזלים" עם דן תורן, איציק גייר, דליה שימקו, שירלי שטרן, אלון אבוטבול, תמי גינגולד ואחרים. הפינה עסקה במתחים של גיל ההתבגרות, והציגה אותם בצורת שיחות שהתנהלו "על הברזלים". "על הברזלים" היה מקום המפגש של "החבר'ה המקובלים", וסימל "מרד נעורים" בהיותו מקום התכנסות מחוץ לגדרות בית הספר. כשמספר פעמים הפינה גלשה לאולפן של זהו זה עצמו, כשהשיא היה שהם הנחו את אחד הספיישלים של חנוכה, שבה גידי עצמו היה על תקן האומן. בשנים מאוחרות יותר עברה הפינה הפופולרית שינויים קלים (בין היתר: בבריכה ציבורית, ובמחנה עבודה), כשבגרסתה האחרונה איציק גייר היה האחרון שנשאר מהצוות המקורי וגילם מדריך בתנועת נוער במחנה קיץ. חניכיו אז היו דנה מודן, אורי גוטליב ואורי בנאי.
"בראש פתוח" פינת הצעירים עם כוכבי להקת צעירי תל אביב. כוכבי הלהקה העלו את נושא הצעירים יחד עם ביצוע שירים נבחרים מקוריים, ושירי כיסוי ללהיטים ישראליים, הפינה המוצלחת ב"זהו זה!" הובילה את חברי הלהקה להפקת הסדרה "החופש האחרון" בשנת 1989, ששודרה בערוץ הראשון.
עלייה בעינה – פינה שבה מראים את החוצפה הישראלית ממבט של עולה חדש (בקולו של צביקה פישזון).
רגע עם שניים – אב (נתן דטנר) ובן (בגילום רן אפלברג) שגרים יחד ומציגים סיטואציות משפחתיות שונות מחיי היום-יום.
תוכן ועלילה > פינות > פינות היסטוריה, ארץ-ישראל, ויהדות

פינה בנושאי יהדות ואזרחות עם אברהם בורג, טרם כניסתו לפוליטיקה.
רבותיי ההיסטוריה חוזרת – פינה בהגשת שמואל וילוז'ני שמראיין אישים היסטוריים כגון: צ'ארלס דרווין, ועל הדרך ישנה חידה לצופים שקשורה לאישיות.
בעקבות חרס – פינה שבה ניסים עזיקרי מבקר ומסביר לבנו (גורי עזיקרי, בנו במציאות של השחקן) על אתרים ארכאולוגיים בארץ.
חדשות טובות – פינה שמציגה אירועים היסטוריים בתוספת ראיונות עם אנשים שקשורים לאישיות או האירוע המדובר.
תוכן ועלילה > פינות > פינות מוזיקה

בכל תוכנית שולבו מספר שירים אשר בוצעו באולפן. בנוסף, חלק מפינות התוכנית עסקו גם הן במוזיקה:
פינת הפופ בהנחייתו של יואב קוטנר. פינה זו רצה לאורך רוב שנות קיומה של "זהו-זה", ובמשך שנים רבות הייתה המקום היחיד כמעט בטלוויזיה הישראלית שבו הוקרנו קליפים חדשים מחוץ לישראל. מלבד קליפים היו מדי פעם הופעות במסגרת פינת הפופ, והופיעו בה הרכבים מחוץ לישראל, שהופיעו בישראל. קוטנר נהג לסיים את הפינה בתנועות ידיים משונות. מנהג זה החל לאחר שעקב תקלת סאונד לא שמעו את קוטנר והוא הגיש את הפינה בתנועות ידיים. בשנת 2020 שב קוטנר במסגרת אחד המערכונים של זהו זה! ששודרו ב-2020.
שיר השבוע – שירים של שלמה גרוניך ובשנים 1982–1983, של להקת "חלב ודבש", שהשיא היה בתקופת "חלב ודבש" בספיישל ראש השנה ששודר בין השנים האלה שבו היה לקט של שירי הלהקה עם קטעי קישור של מנחי התכנית ומגישי הפינות שהתארגנו לקראת סעודת החג והלהקה הופיעה בסופו ובצעה שיר חדש. בתקופת גרוניך (1986–1989) השיר, שבדרך כלל תאם לנושא התוכנית, הושר על ידי כל הצוות. חלק מהשירים ביניהם "הגליל", "פרנויה" ו-"קואי-נה-נאי-נאי" בשיתוף מקהלת העפרוני, יצאו לאחר מכן על גבי התקליט של NMC "אמא שלי תמיד רצתה שהבן שלה יהיה בטלוויזיה". בפרקים מסוימים (בייחוד האלה ששודרו בין 1991–1995) רק מגישי התוכנית היו אלה ששרו שיר בסופו של הפרק. הפינה עם גרוניך חזרה במסגרת העונה החדשה של "זהו זה" כששבה בשנת 2020 עם עיבודים חדשים לשירים שכבר הוצגו בתוכנית. הפינה שבה באופן חד פעמי בשנת 2024.
מפגשים מוזיקליים – פינה שבה דורי בן זאב משחק בעל מועדון שמארח מוזיקאים המנגנים סגנונות מוזיקה מהעולם, כגון מוזיקה ספרדית ומוזיקה יוונית.
מוזיקה עולמית – פינה שבה תזמורת סימפונט רעננה בניצוחו של ירוחם שרובסקי ניגנה יצירות של מלחינים מרחבי העולם.
קצת מוזיקה – בעל מועדון (אסטיבן גוטפריד) שנעזר במוזיקאי שלו (יצחק שטיינר) עבור כל מיני מצבים וסיטואציות, באמצעות המוזיקה שהוא מפיק מפסנתרו.
פנינים שחורות- פינה שבה כיכבה להקה בהשתתפותם של :אילן וייל, מומי לוי, אדריאן בטלר (אייבי) וג'ימי נתנאל, אשר שרה שירי בלוז וסגנון הכנסייה השחורה.
תן ג'אז- פינה שבה השתתפו אילן וייל וגני תמיר, ששרו שירים בסגנון ג'אז במועדון לילה.
מוזיקה קלאסית – פינה שעוסקת במוזיקה קלאסית בהנחיית אבי פניני שמשחק בכל פינה בן של מלחין מפורסם אחר ומציג יצירה של אותו מלחין כפי שהוא מנוגן עם כלים של מוזיקה קלאסית ועיבוד מודרני של אותה יצירה עם כלים עכשוויים.
תוכן ועלילה > פרקים בולטים > תוכניות פורים

בכל שנה בחג הפורים, יצאה התוכנית לחופשה. לכבוד המאורע, הופקה מדי שנה תוכנית מיוחדת.
| שם פרק | תאריך שידור | נושא הפארודיה | משתתפים |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| מפלצות | 1986 | אין | גידי גוב, דבל'ה גליקמן, שלמה בראבא ומוני מושונוב |  |
מפלצות: גליקמן, גוב ובראבא בתפקיד מפלצות העומדות להשתלט על העולם וכמעט נעצרות על ידי חבורת מכסחי השדים, עד שהמאבטח בכניסה לחניון של בניין הטלוויזיה החינוכית, מושונוב מחזיר את הכל על מקומו בשלום.

| האחים בוז | 12 במרץ 1987 | האחים בלוז | גידי גוב, דבל'ה גליקמן, מוני מושונוב, עופרה חזה ויורם בוקר |  |
האחים בוז: מוני וגידי בתפקיד האחים בוז, דובלה הוא סמל המן המנסה למנוע מהם להשיג את מטרתם. עם הופעות חיות של עופרה חזה בתפקיד אסתריקה והפנטומימאי יורם בוקר בתפקיד המלך אחשוורוש השתקן.

| מערבון | 3 במרץ 1988 | מערבונים | גידי גוב, דבל'ה גליקמן, מוני מושונוב, סי היימן, אלי גורנשטיין ודורון צפריר |  |
מערבון: סי היימן כאסתר המלכה, גליקמן כשריף אחשוורוש, גידי גוב כהמן, ומושונוב בשלל תפקידים, כגון: אינדיאני (מרדכי) או ושתי, אשת אחשוורוש, המנסה בכל עת שבעלה יאהב אותה יותר, ועקב כך היא הולכת למרדכי כדי לקבל שיקוי מתאים.
החל מפורים ה'תשמ"ט (1989) עזבו התסריטאים את העיסוקים במגילת אסתר והתעסקו בנושאים ברוח החג. הפרק הראשון שהיה ברוח שונה זו היה "דג ושמו זכריה" ובהמשך נוספו אליו פרקים נוספים התואמים לתחומים שונים, כמו: תחרות מלכת היופי או אגדות, ובאחת מן העונות אף גייסו את חבורת הזקנים המפורסמת מתקופת מלחמת המפרץ לפרק בכיכובם ובהשתתפות גליקמן כהרצל, ובסופו של הפרק ביצעו הכוכבים גרסת כיסוי לשירו של מייקל ג'קסון "לרפא את העולם" (Heal the world).
ביקורת

קלמן ליבסקינד כתב בטור ביקורת על התוכנית כי התוכנית מוגשת מתוך השקפת עולם פוליטית ברורה, וכי חד־צדדיותה של התוכנית, בה מוצגים רק אנשים המשתייכים לימין פוליטי בישראל, פוגע בסאטירה של התוכנית.
דיסקוגרפיה

אמא שלי תמיד רצתה שהבן שלה יהיה בטלוויזיה (1986)
זהו זה! – עונה ראשונה (2021)
זהו זה! – עונה שנייה (2021)
זהו זה! – עונה שלישית (2021)
זהו זה! – עונה רביעית (2022)
זהו זה! – עונה חמישית (2023)
זהו זה! – עונה 6 – חלק 1 (2024)
ביאורים

↑  בנוסף, הופיע בראבא כשחקן אורח בשנים 1995–1998
↑  בנוסף, הופיע בראבא כשחקן אורח בשנים 1995–1998
אביבה מרגלית ממבוש

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1919 דטרויט, ארצות הברית 
 פטירה:  2004 (בגיל 84 בערך) 
 מקום קבורה:  עין הוד 
 מקום לימודים:  הסטודיה 
 בן או בת זוג:  איצ'ה ממבוש (1960–2004) 
 
אביבה מרגלית ממבוש (17 במרץ 1919–2004), הייתה אמנית ישראלית, ילידת ארצות הברית.
אביבה מרגלית ואביגדור סטימצקי, בטקס פרס דיזנגוף, 1954
ביוגרפיה

אביבה מרגלית ממבוש, בת שושנה ומיכאל מרגלית (מרגולין), נולדה בדטרויט, ארצות הברית, בשנת 1919. מיכאל (1967-1887) היה פעיל בתנועת “צעירי ציון”. לאחר נישואיו, בשנת 1913 בקירוב, היגר מבוברויסק שבאימפריה הרוסית לארצות הברית, שם נולדה אביבה ושתי אחיותיה. בשנת 1928 עלתה הממשפחה לארץ ישראל, והתיישבה בתל אביב. המשפחה התגוררה בסמטה פלונית. בנעוריה שימשה מרגלית כמדריכה בצופים באותה תקופה למדה ציור אצל חיים גליקסברג ואצל יוסף זריצקי בתל אביב.
בין השנים 1943-1941 למדה ציור אצל אהרון אבני. בשנת 1943, עם פתיחת "הסטודיה" של אביגדור סטימצקי ויחזקאל שטרייכמן, עברה ללמוד שם עד לשנת 1949.
בשנת 1948 הייתה פעילה בהתארגנות של אמנים צעירים בשם "ארגון ציירים ופסלים צעירים מודרניים". בשנת 1939 הצטרפה לקיבוץ חניתה, שאך זה הוקם. במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20 הייתה נשואה לאיש התעשייה תעשייה האווירית דוד פלינט.
במאי 1950 הפליגה לפריז, צרפת, באוניה "תאודור הרצל". שם, נחשפה להפשטה ולמגמות מודרניסטיות אחרות. ניתן להניח כי היא למדה במסגרות חופשיות כגון "גרנד שומייה". יצירותה לאחר תקופה זו בולטות בהפשטה אקספרסיבית, תוך הדגשת הקומפוזיציה, ובשימוש בצבעוניות עזה. לאחר שובה לישראל, בשנת 1951, עברה להתגורר ב"שטח הגדול" ביפו, יחד עם איצ'ה ממבוש. היא שימשה כמדריכה בקורסים להשתלמות במלאכת יד מטעם לשכת הנוער באגף החינוך בתל אביב.
בשנת 1953, בעקבות הכרותה עם מרסל ינקו, הצטרפה להקמת כפר האמנים עין הוד. בשנת 1960 נישאה לאיצ'ה ממבוש.
בשנים 1953-1952 הוזמנה מרגלית להשתתף כאורחת בשתי תערוכות של קבוצת "אופקים חדשים", שבה היו חברים כמה ממוריה. כמו כן השתתפה בשנות ה-50 ברוב התערוכות הכלליות של אגודת הציירים והפסלים.
בשנת 1954 זכתה על ציור בסגנון קוביסטי, בפרס דיזנגוף. בשנת 1957 החלו לעסוק בקרמיקה, מלאכה אותה למד ממבוש בצרפת. בעוד ממבוש עסק ביצירת הכלים, עסקה מרגלית בזיגוג וציור על הכלים. ב-1966 בקירוב החלו השניים לעסוק באריגת שטיחים אמנותיים, על פי יצירתם של אמנים ישראלים, ובהם גם מרגלית.
גלריה

קיר קרמיקה (1968 בקירוב), בית קנדה, אשדוד
תערוכות יחיד

1973 ציורים ושטחי-קיר, גלריה דבורה שוקן, תל אביב
2005 אביבה מרגלית ממבוש - (אישי), מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
לקריאה נוספת

זומר-טל, רעיה (אוצרת), אביבה מרגלית-ממבוש (אישי), מוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד, 2004
הערות שוליים

↑  ראו: מיכאל מרגלית, באתר קיבוץ בית השיטה
↑  ראו: שבא, שלמה, פחד יצחק, [חמו"ל], 1995, עמ' 4
↑  ראו: זומר-טל, רעיה (אוצרת), אביבה מרגלית-ממבוש (אישי), מוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד, 2004, עמ' 7
↑  ראו: ארגון ציירים ופסלים צעירים מודרניים, על המשמר, 29 ביולי 1948
↑  ראו: מולנר, מרגלית, "יצירה בשניים", נעמת, 1992, עמ' 25
↑  ראו:קורסים להשתלמות מדריכים, הצופה, 20 בדצמבר 1951; תערוכת לשכת הנוער בת"א, חרות, 29 ביוני 1956
↑  ינקו שימש מורה מחליף ב"סטודיה" לאחר שנת 1947. ראו: עפרת, גדעון, הסטודיה: דור הביניים, בית האמנים, תל אביב, 1989, עמ' 9
↑  ראו: פרס דיזנגוף לציור ופיסול, הַבֹּקֶר, 21 במרץ 1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274391  NLI: 987007313139005171  ISNI: 0000 0000 6700 690X  LCCN: nr2006001287  VIAF: 31956370   WorldCat (עם VIAF): 31956370
הזיהום מטביעת אמוקו קדיז

| --- | --- |
המכלית "אמוקו קדיז" שוקעת ליד חוף בריטני, מרץ 1978
המכלית "אמוקו קדיז" שוקעת ליד חוף בריטני, מרץ 1978
 תאריך:  16 במרץ 1978 
 מיקום:  Portsall 
 קואורדינטות:  48°35′34″N 4°43′03″W﻿ / ﻿48.592725°N 4.7176027777778°W﻿ / 48.592725; -4.7176027777778
 הרוגים:  0 
 ניצולים:  44 
  (למפת ברטאן מוגדלת) רן ואן קמפר סן-בריו ברסט תעלת למאנש האוקיינוס האטלנטי  פיי דה לה לואר נורמנדיהזיהום מטביעת אמוקו קדיז(למפת ברטאן רגילה) רן ואן קמפר סן-בריו ברסט תעלת למאנש האוקיינוס האטלנטי  פיי דה לה לואר נורמנדיהזיהום מטביעת אמוקו קדיז(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי הזיהום מטביעת אמוקו קדיז(למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי הזיהום מטביעת אמוקו קדיז
 
הזיהום מטביעת אמוקו קדיז התרחש ב-16 במרץ 1978, כאשר מכלית הנפט "Amoco Cadiz", בבעלות חברת הנפט האמריקאית Amoco, עלתה על סלעי פורטסאל (Portsall), 2 קילומטר מחוף ברטאן, צרפת.
המכלית נשברה לשלושה חלקים ושקעה. הרשות האמריקאית "מינהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי" (NOAA) העריך כי דליפת הנפט הכוללת הסתכמה ב-220,880 טונות של נפט, המסתכמת בלמעלה מ-58 מיליון גלונים או 256.2 מיליון ליטר, מה שהופך אותה לדליפת הנפט הגדולה ביותר בזמנו.
מהלך האירועים

בדרך מהמפרץ הפרסי לרוטרדם, הולנד, דרך עצירה מתוכננת בליים ביי, בריטניה, מכלית הנפט "אמוקו קדיז", בבעלות חברת הנפט האמריקאית Amoco, נתקלה במזג אוויר סוער במיוחד בזמן הפלגתה בתעלת למאנש. בסביבות השעה 09:45, גל כבד נחבט בהגה של הספינה, התקלה גרמה לאיבוד של שמן הידראולי. וכתוצאה מכך אבדה השליטה על הגוי המכלית. נעשו ניסיונות לתקן את הנזק ולהחזיר את השליטה על ההגה אך הם לא צלחו. בשעה 10:20, שלחה המכלית הודעה שהיא "אינה ניתנת לתמרון" וביקשה מכלי שיט אחרים לסיוע גוררת יצאה מאוחר יותר בשעה 11:20.
הגוררת הגרמנית פסיפיק הגיבה לקריאת "אמוקו קדיז" בשעה 11:28, והציעה סיוע שאושר על ידי הקברניט לפי עקרונות החוזה הפתוח של לוידס. הגוררת הגיעה בשעה 12:20, אך בגלל הים הסוער כבל הגרירה לא נקשר עד השעה 14:00, ואז בשעה 16:15 התנתק. נעשו מספר ניסיונות לחבר כבל אחר ו"אמוקו קדיז" הטילה עוגן בניסיון לעצור את הסחיפה לחוף. כבל הגרירה היה במקום בשעה 20:55. אך התברר כי אינו מסוגל למנוע מהמכלית להיסחף לכיוון החוף בגלל המסה העצומה שלה ורוחות הסערה בחוזק 10 בסולם בופור.
בשעה 21:04 עלתה אמוקו קאדיז על שרטון והמים חדרו והציפו את מנועיה. לאחר מספר דקות נבקע גוף הספינה והחלה דליפת הנפט. הצוות שלה חולץ על ידי מסוקים של הצי הצרפתי בחצות. הקברניט וקצין נוסף נשארו על הסיפון עד 05:00 למחרת בבוקר. בשעה 10:00 ב-17 במרץ, נשבר הגוף לשני חלקים ודליפת הנפט גברה. כעבור אחד-עשר יום נשבר אחד השברים שוב מהים סוער.
השברים היוו סיכון לשייט ומאוחר יותר רוסקו לחתיכות עם מטעני עומק. על ידי חבלני הצי הצרפתי.