stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קישה קול
קריירה > 2004–2006: The Way It Is

במרץ 2004, קול הוציאה את סינגל הבכורה שלה, בשם " Never ", תוך שיתוף פעולה עם הראפרית איב. הוא יצא לאור כסינגל שני מהפסקול לסרט הקומדיה של קווין רודני סאליבן (אנ') Barbershop 2: Back in Business (2004). בפברואר 2005 לקראת אלבומה הבא, קול ודי ג'יי גרין לנטרן, הוציאו אוסף אישי של שירים (מיקסטייפ-mixtape) בשם, Team Invasion Presents Keyshia Cole, הכולל רמיקסים של היפ הופ אינסטרומנטלי וקטעים מהאלבום בלונד רדהד (אנ'). קול הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, The Way It Is (אנ'), ב-21 ביוני 2005, באמצעות חברת התקליטים A&M Records, האלבום הופיע לראשונה במקום השישי בבילבורד 200 ונמכר בכמות של 89,000 עותקים בשבוע הראשון שלו. האלבום כולל הופעות אורח של ג'יידאקיס, Chink Santana, Metro City ו-Eve; האלבום הופק על ידי קול, רון פייר, שון גארט, האחים קרי ג'וניור, ג'ון לג'נד, צ'ינק סנטנה וקניה וסט. אלבום זה נוצר מהסינגלים " I Changed My Mind ", " (I Just Want It) To Be Over ", " I Should Have Cheating " ו-" Love ". כולם הופיעו במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ החמים והמגזין בילבורד. כאשר "I Should Have Cheated (אנ')" ו-"Love (אנ')" הגיעו לעשירייה הראשונה. עם שחרורו האלבום, The Way It Is קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את השירה והנושאים המוזיקליים של קול. האלבום קיבל תעודת פלטינה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות של אמריקה (RIAA) וזיכה את קישה קול במספר שבחים, כולל מועמדות לפרס NAACP Image ושתי מועמדויות לפרס Soul Train Music בשני הטקסים שהתקיימו ב-2006. כדי לקדם את האלבום, קול השתתפה כאורחת מוזמנת בסיבוב ההופעות Touch the Sky (אנ') של קניה ווסט, שהתקיים מאוקטובר עד דצמבר 2005.
ביוני 2006, קול הופיעה עם השיר " (When You Gonna) Give It Up to Me " בפסקול הסרט מאת שון פול שהיה סרט הריקוד הרומנטי שנקרא Step Up (2006). השיר Give It Up to Me בביצועה של קול הגיע למקום השלישי ב־Billboard Hot 100 והפך ללהיט מבין 20 המובילים גם במספר מדינות, כולל קנדה, שווייץ ופינלנד. ב-9 ביולי 2006, דווח שקול חתמה על חוזה בערוץ הטלוויזיה BET להופעה בסדרת ריאליטי בשם, Keyshia Cole: The Way It Is. בסדרה היא מתארת את חייה האישיים, הדינמיקה המשפחתית והקריירה המקצועית שלה.
קריירה > 2010–2013: Calling All Hearts and Woman to Woman

ב-27 ביוני 2010, שלושה חודשים לאחר לידת בנה הבכור, חזרה קול להופיע ומילאה את מקומה של היילי ויליאמס בפזמון ל-" Airplanes (Part II) " של B.o.B בהשתתפות הראפר אמינם במהלך טקס פרסי BET לשנת 2010. ב-16 באוקטובר 2010, הופיעה קול בטקס השנתי החמישי של Black Girls Rock!. הטקס, נערך בתיאטרון פרדייז (אנ') בברונקס, ניו יורק. ב-21 בדצמבר 2010, קול הוציאה את אלבום האולפן הרביעי שלה, Calling All Hearts (אנ'), ובו הופעות אורח של ניקי מינאז', טנק, פיית' אוונס, טימבלנד ואמה המאמצת איבון קול. לאחר יציאת האלבום, בינואר 2011, הודיעה קול באמצעות טוויטר כי פיטרה את המנהל שלה מני האלי ונפרדה מחברת הפרסום והבידור שלו בשם, Imani Entertainment. בספטמבר 2011, החלה קול לעבוד על אלבומה החמישי, שבמקור היה צפוי לצאת חמישה חודשים לאחר מכן.
אלבומה החמישי, Woman to Woman (אנ'), הושק ב-19 בנובמבר 2012, שהפך לפרויקט הראשון שלה, שלא הפך ללהיט ב־A&R. האלבום הופיע לראשונה במקום ה-10 ב־Billboard 200 ונמכר ב-96,000 עותקים בשבוע הראשון שלו בארצות הברית. בשבוע השני עלה האלבום למקום השלישי, באותו שבוע מכר 37,100 עותקים. בשבוע השלישי, האלבום ירד שני מקומות למקום החמישי, ומכר 28,600 עותקים. האלבום מכר למעלה מ-246,300 עותקים נכון לינואר 2013.
הסינגל המוביל באלבום מאישה לאישה, בשם " Enough of No Love ", בהשתתפות ליל וויין נשלח לרדיו ושוחרר להורדה דיגיטלית ב-3 ביולי 2012. השיר נכתב על ידי Redd Stylez וקול, הוא הופק על ידי Harmony בסוגת R&B עכשווי. הוא הגיע למקום השביעי במצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ של בילבורד. ב-9 באוגוסט, הסינגל הופיע לראשונה במקום ה-94 ב־Billboard Hot 100, שם הגיע בסופו של דבר לשיא במקום ה-84.
בספטמבר 2013, לאחר שחברת התקליטים גפן נסגרה, קול חתמה חוזה, עם חברת האם של גפן, אינטרסקופ רקורדס ובהמשך קול החלה להקליט את האלבום השישי שלה. ב-2 באוקטובר 2013, לאחר שנפתרו המחלוקות של קול עם חברת הניהול והשיווק שלה היא חתמה על חוזה חדש עם מני האלי.
קריירה > 2014–2017: Point of No Return and 11:11 Reset

במרץ 2014, קול חשפה את הכותרת של אלבום האולפן השישי שלה היא קראה לו להיות Point of No Return (אלבום באותו שם הוציא פרנק סינטרה בחודש ספטמבר 1961). הסינגל המוביל באלבום נקרא, "Next Time (Won't Give My Heart Away)" והוא שוחרר כהורדה דיגיטלית, ב-31 במרץ 2014. הסינגל "Rick James", בהשתתפות הראפר Juicy J, שוחרר יחד עם הסינגל "Next Time (Won't Give My Heart Away)" כהורדה דיגיטלית במרץ 2014, בעוד שהשיר "She" יצא כסינגל השלישי מהאלבום ב-8 ביולי 2014. האלבום Point of No Return שהושק ב-7 באוקטובר 2014, נמכר ביותר מ-100,000 עותקים.
בפברואר 2015, קול גילתה למגזין Rap-Up TV כי בעקבות הפקתו הכושלת של האלבום Point of No Return, שנמכר בצורה גרועה, היא הייתה חופשית חוזית מחברת התקליטים אינטרסקופ ועל כן היא התכוונה להתקדם כאמנית הקלטות עצמאית. באותה הזדמנות, קול גם אישרה שהיא עובדת על אלבום האולפן השביעי שלה. בדצמבר 2016, הוכרז שקול חתמה על חוזה תקליטים חדש עם חברת התקליטים אפיק רקורדס של סוני.
ב-27 בינואר 2017, הוציאה קול את הסינגל המוביל " You (אנ')" (בהשתתפות רמי מא ופרנץ' מונטנה) מתוך אלבום האולפן השביעי שלה. בראיון למגזין Rap-Up, היא הכריזה על שם האלבום, 11:11 Reset (אנ'). ב-25 באוגוסט 2017, היא הוציאה את הסינגל השני " Incapable ". האלבום יצא ב-20 באוקטובר 2017. הוא מכר 15,000 עותקים במהלך השבוע הראשון, מה שסימן את השבוע הראשון הנמוך ביותר של הזמרת אי פעם. בהמשך, האלבום נמכר בכ-100,000 עותקים.
קריירה > 2024-2018: אלבום האולפן השמיני והפקה טלוויזיונית

בשנת 2019, קול הופיעה עם הסינגל " All Me (אנ')" מאת קלאני. הסינגל הושק ב-23 דצמבר 2019 על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. בחודש מאי 2024 הוא הועלה לערוץ היוטיוב של קול וזכה במהלך אותו חודש ל-14 מיליון צפיות. במקביל, בספוטיפיי הוא הושמע 90.7 מיליון פעמים. בנוסף, בשנת 2019 קול החלה להנחות תוכנית אירוח משלה בשם, One on One with Keyshia Cole, ששודרה בערוץ Fox Soul (אנ'). ביוני 2020, דווח שקישה קול חתמה על הסכם ניהול עם חברת ניהול הכישרונות Primary Wave. במהלך מגפת הקורונה, קול הוציאה סינגל ללא אלבום בשם " I Don't Wanna Be in Love ", באמצעות חברת התקליטים העצמאית שלה ואת הסינגל, Hearts and Stars, היא הפיקה בתמיכת חברת התקליטים ברטלסמן מיוזיק גרופ.
ב-23 ביוני 2023, הוציאה קול את הסינגל הראשון שלה מאז "I Don't Wanna Be in Love", בשם "Forever is a Thing", כדי לתמוך בסרט הטלוויזיה הביוגרפי שלה שנקרא, Keyshia Cole: This Is My Story. הסרט הוצג לראשונה ב-24 ביוני. הסינגל והסרט נוצרו על רקע מות אמה של קול ובנוסף הוא מתייחס לאירועים מרכזיים אחרים בחייה ובקריירה שלה. הסרט זכה לשלושה מיליון צופים במהלך סוף שבוע הבכורה שלו והיה השידור מספר 1 בטלוויזיה בכבלים בערב הבכורה שלו. בדצמבר 2023 הופיע קול בסינגל " Love Me Enough " לצד ניקי מינאז' ומוניקה בגרסת הדלוקס "Gag City" של האלבום Pink Friday 2 של Minaj.
חיים אישיים

במאי 2009, קול החלה להיפגש עם שחקן ה-NBA לשעבר דניאל גיבסון. בני הזוג התארסו ב-1 בינואר 2010. קול ילדה את בנם הבכור, דניאל גיבסון ג'וניור, ב-2 במרץ 2010. קישה קול ודניאל גיבסון התחתנו רק ב-21 במאי 2011, טקס הנישואין התקיים בהוואי בספטמבר 2011. בו אמרה קול "בעלי רצה שאקיים את חתונת החלומות שלי, לכן הוא הטיס את כל בני המשפחה שלנו לכאן". באוקטובר 2012 כל סוף השבוע של החתונה שצולם, שודר בסדרת ריאליטי בערוץ BET. ב-21 במרץ 2014, קול הודיעה במהלך ראיון שהיא וגיבסון עומדים להתגרש, אך הם עדיין לא הגישו את הבקשה לגירושין. במאי 2016, היא הכירה את אביה הביולוגי, וירג'יל האנטר, לאחר שבדיקת אבהות אישרה את הקשר ביניהם. ב-3 במאי 2019, קול הודיעה שהיא מצפה ללדת את בנה השני. הוא נולד ב-1 באוגוסט 2019, לקול והחבר שלה ניקו קייל. ב-3 בספטמבר 2020, קול הודיעה באינסטגרם שהיא וגיבסון התגרשו רשמית וכעבור חודש, באוקטובר 2020, קול וקייל אבי בנה השני, סיימו את מערכת היחסים שלהם. אמה של קול, פרנקי לונס נפטרה ב-18 ביולי 2021. סיבת המוות התגלתה כמנת יתר של סמים.
דיסקוגרפיה

זו רשימה חלקית הרשימה המלאה נמצאת כאן (אנ').
The Way It Is (2005)
Just like You (2007)
A Different Me (2008)
Calling All Hearts (2010)
Woman to Woman (2012)
Point of No Return (2014)
11:11 Reset (2017)
סבבי הופעות

סבבי הופעות לפרסום האלבומים שבדרך
A Different Me Tour (2009)
Woman to Woman Tour (2013)
Point of No Return Tour (2014)
Love Hard Tour (2024)
סבבי הופעות לתמיכה בזמרים, חברים שלה
Sweatsuit Tour (תומכת בנלי) (2005)
Touch the Sky Tour (תומכת ב-קניה וסט) (2005)
Double Up Tour (תומכת ב-אר. קלי) (2007)
I Am Music Tour (תומכת בליל וויין) (2008)
Love Letter Tour (תומכת באר. קלי) (2011)
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | איך היא זזה How She Move | עצמה |  |
| 2008 | שושנה בגטו A Ghetto Rose | עצמה | סרט דוקומנטרי |
| 2018 | מקסים   Charming | סינדרלה # 2 | מדבבת ושרה, קישה קול |
| 2023 | קישה קול: זה הסיפור שלי Keyshia Cole: This is My Story | עצמה | סרט טלוויזיה ביוגרפי על חיי מפיקה בפועל |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | כולנו All of Us | עצמה | פרק: "Hollywood Swinging" |
| 2006–2008 | קישה קול: זה הסיפור שלי Keyshia Cole: The Way It Is | עצמה | 33 פרקים |
| 2007 | הוד האבא של סנופ דוג Snoop Dogg's Father Hood | עצמה | פרק: "Snow in da Hood" |
| 2008 | ה-BFF החדש של פריס הילטון Paris Hilton's My New BFF | עצמה |  |
| 2008 | מה אדון פרזסז What Perez Sez | עצמה | פרק: "אודות דיוות" |
| 2012 | קישה ודניאל: המשפחה תחילה Keyshia & Daniel: Family First | עצמה | 8 פרקים; גם מפיק |
| 2015 | Keyshia Cole: All In | עצמה | 8 פרקים |
| 2017 | Lip Sync Battle | עצמה | פרק: "ספיישל רכבת הנשמה" |
| 2017 | אהבה והיפ הופ: הוליווד Love & Hip Hop: Hollywood | עצמה | 16 פרקים |
| 2017 | נִלעָגוּת Ridiculousness | עצמה | פרק: "קיישיה קול" |
| 2018 | הפסיד Tanked | עצמה | פרק: "טנק החלומות של Keyshia Cole" |
| 2019 | קישה קול: החיים החדשים שלי Keyshia Cole: My New Life | עצמה | סרט תיעודי ביוגרפי על BET |
| 2019–2020 | אחד על אחד עם קישה קול One on One with Keyshia Cole | מנחה; עצמה | תוכנית אירוח ב־Fox Soul |
| 2023 | הזמר במסכה The Masked Singer | עצמה בדמות קנדלברה (פמוט ל-3 נרות) | מתמודדת בעונה 10 |
מועמדויות ופרסים

בין השנים 2005–2017 לקישה קול היו 32 מועמדויות לפרסים על הביצועים והמכירות שלה, מתוכם היא זכתה ב-6 פרסים.
| שנה | מעניק הפרס | קטגוריה | סינגל/טלוויזיה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Vibe Award | קול השנה R&B Voice of the Year |  |
| 2005 | Billboard Music Awards | אלבום הרגאיי הנמכר ביותר של השנה (אמנית בולטת) Top Selling Reggae Album of the Year (as featured artist) |  |
| 2007 | ASCAP | R&B/Hip Hop Song | Love |
| 2008 | BMI Urban Award | פרס לשירים ההמנצחים Award Winning Songs | Let It Go |
| 2008 | Early Entertainment Awards | הווידאו של השבוע Video of The Week | Heaven Sent |
| 2011 | Mp3 Music Awards | פרסי JSB The JSB Award | Take Me Away |
ראו גם

מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ
נישואים של זוגות מאותו המין בצרפת

נישואים חד מיניים מוכרים על ידי מוסדות המדינה בצרפת כנישואים חוקיים מאז אומץ החוק בנושא על ידי האספה הלאומית באפריל 2013. עד למועד זה, בני זוג מאותו מין שהיו מעוניינים למסד את הקשר ביניהם יכלו לעשות זאת תחת הסכם של איחוד אזרחי (PACS) בלבד, שהחיל עליהם חלק מוגבל מהזכויות והחובות החלות על זוגות נשואים.
בנובמבר 2012 הוצגה בפני האספה הלאומית הצעת חוק שנועדה להעניק מעמד חוקי לנישואים חד מיניים. הצעת החוק 344, הובאה על ידי ראש הממשלה הסוציאליסטית, ז'אן-מארק איירו, בתמיכת הנשיא פרנסואה הולנד, שבמהלך מסע הבחירות שלו לנשיאות הכריז על כוונתו לתמוך בחקיקה. בפברואר 2013 אישרה האספה הלאומית את הצעת החוק ברוב של 329 מול 229, ובאפריל 2013 אושרה ההצעה בסנאט ברוב של 171 מול 165. שני בתי המחוקקים עדיין עתידים להצביע על תיקונים שנערכו בהצעת החוק על ידי הסנט בקריאה שנייה.
סקרי דעת קהל הצביעו על עלייה עקבית בתמיכת העם הצרפתי בנישואים חד מיניים בעשור הראשון של המאה ה-21, בין 54 ל-66 אחוזי תמיכה.
רקע היסטורי

בשנת 1999 אישר הפרלמנט הצרפתי את חוק ברית הסולידריות האזרחית (PACS), שפתוח לזוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד. במהלך השנים הורחבה ברית זו והתקרבה לנישואים בכל הנוגע להתחייבויות ההדדיות בין השותפים, אך היא נותרה חסרת כל השפעה בכל הנוגע להורות וסמכות הורית.
בשנת 2004 ערך נואל מאמר (Mamère), ראש העיר של פרבר בבורדו מטעם מפלגת הירוקים, טקס נישואין בין שני גברים, בטענה שהקודקס האזרחי (קוד נפוליאון) אינו מציין את מין הנישאים וכי יפנה לבית הדין האירופי לזכויות אדם אם יערערו על מעשיו. שר המשפטים הצרפתי דומיניק פרבן הצהיר כי איחוד כזה בטל מבחינה חוקית, וקרא להתערבות שיפוטית לעצירת הטקס. ביולי אותה שנה ביטל בית משפט כללי בבורדו את הנישואים. התובע הכללי טען בית היתר כי הקודקס מדבר במפורש בסעיף אחר על "בעל ואישה". פסק הדין אושר באפריל 2005 גם בבית המשפט לערעורים של בורדו, שדחה ערעור נוסף שהגישו שני הגברים בשנת 2007, וקבע כי "נישואים הם איחוד של גבר ואישה, עיקרון זה אינו סותר אף אחת מהוראות האמנה האירופית לזכויות אדם ומגילת זכויות האדם של האיחוד האירופי".
לאחר קיום הטקס הושעה מאמר מתפקידו על ידי שר הפנים דומיניק דה וילפן למשך חודש. במאי 2004 הודיע מזכיר המפלגה הסוציאליסטית פרנסואה הולנד כי יבקש ממפלגתו לקדם הצעת חוק שיהפוך נישואים כאלה לחוקיים באופן חד משמעי. חלק ממנהיגי המפלגה, בהם ראש הממשלה לשעבר ליונל ז'וספן, התנגדו לנישואים חד מיניים, בעוד בת זוגו של הולנד, סגולן רויאל, הצהירה על תמיכתה.
דו"ח פרלמנטרי משנת 2006 המליץ להגדיל חלק מהזכויות שמוענקות במסגרת ה-"PACS", אך המליץ לשמר את האיסורים על נישואין, אימוץ, וגישה לטיפולי הפריה בטענה כי שלשת הסוגיות הללו הן בלתי ניתנות להפרדה והתרתן מנוגדת למספר אמנות של האו"ם בנוגע לזכויות הילד, שצרפת חתומה עליהן. בעקבות איסורים אלה נדחה הדו"ח על ידי חברי הוועדה ממפלגות השמאל.
בשנת 2010 בחנה המועצה החוקתית בצרפת החוקיות של נישואים חד מיניים תוך סקירת הסעיפים השונים בקודקס האזרחי, וב-28 בינואר 2011 החליטה המועצה כי נישואים חד מיניים אינם מנוגדות לחוקה וקבעה כי על הפרלמנט להכריע בסוגיה זו. ביוני 2011 הצביעה האספה הלאומית של צרפת, ברוב של 222–293, נגד הענקת מעמד חוקי לנישואים חד מיניים.
הצעת החוק ב-2012

במהלך הקמפיין שלו לבחירות לנשיאות ב-2012 מנה מועמד המפלגה הסוציאליסטי פרנסואה הולנד את תמיכתו בנישואים חד מיניים בין 60 התחייבויות שממשלתו תבצע אם ייבחר. לאחר ניצחונו במאי 2012, וניצחון מפלגתו ברוב מוחלט באספה הלאומית ב-17 ביוני, הבטיח לחוקק חוק נישואים חד מיני לפני אביב 2013, והצעת החוק אכן הוגשה לפרלמנט ב-7 בנובמבר 2012. במהלך דיוני ההכנות של החוק, שנחשב לאחד השינויים החשובים במדינה מאז בוטל בה עונש המוות בשנת 1981, התעוררו חילוקי דעות חריפים ומחאות קשות במדינה, אותן הובילו מנהיגים חברתיים, דתיים ופוליטיים. בינואר צעדו כ-340,000 בני אדם ברחובות פריז כאקט התנגדות לחוק, ובהפגנת התמיכה שנערכה בהמשך השתתפו כ-125,000 בני אדם.
טיוטת החוק הציעה לקבוע את השינויים הבאים: החוק יכיר בנישואים בין בני זוג מאותו מין החיים בצרפת; יאפשר לבני הזוג לשנות את שמות משפחתם; לאמץ ילד; וכן יכיר בנישואים חד מיניים שנערכו מחוץ לצרפת. כמו כן תבוצע התאמה של הקודקס האזרחי: המילים "אב" ו"אם" יוחלפו ב"הורה" ו"בעל" ו"אישה" ב"בן/בת זוג". סוגיית מימון טיפולי פוריות ופונדקאות לא נכללו בטיוטה.
האספה הלאומית אישרה את הסעיף הראשון בחוק בפברואר 2013, לאחר מספר ימי דיונים שבמהלכם העלו המתנגדים 5,000 תיקונים כדי להאט את אישורו. ביום 12 בפברואר 2013 אישרה האספה הלאומית את הצעת החוק כולה בהצבעה של 229–329 והיא הועברה לסנט. רוב חברי המפלגה הסוציאליסטית הצביעו בעד הצעת החוק (למעט ארבע שהתנגדו) ואילו חברי מפלגת האופוזיציה UMP הצביעו נגד (למעט שני תומכים).
הערות שוליים

↑  Débat parlementaire J+10 : hausse de l'adhésion des Français au mariage homosexuel mais baisse sur l'adoption, באתר אטלנטיקו, 9 בפברואר 2013
↑  L’Opinion en direct : « Les Français, le mariage des couples homosexuels et l’adoption»
↑  Dossiers législatifs - Projet de loi ouvrant le mariage aux couples de personnes de même sexe (JUSC1236338L), באתר legifrance.gouv.fr
רעמסס הרביעי

רַעְמְסֵס הָרְבִיעִי (בתרגום ממצרית עתיקה: "בנו של רע") היה הפרעה השלישי של השושלת ה-20 (אנ') של הממלכה החדשה של מצרים העתיקה. הוא היה בנו השני של רעמסס השלישי והפך ליורש העצר כאשר אחיו הבכור אמון-הר-חפשף מת בגיל 15 בשנת 1164 לפנה"ס, כאשר רעמסס היה רק בן 12.
כיורשו הנבחר של אביו, השתמש הנסיך בשלושה תארים ייחודיים: "נסיך תורשתי", "סופר מלכותי" ו"גנרליסימו". שני התארים האחרונים מוזכרים בטקסט במקדש אמנחותפ השלישי בסולב (אנ') וכל שלושת התארים מופיעים על משקוף כעת בפירנצה, איטליה. כיורש הוא לקח על עצמו אחריות הולכת וגוברת; לדוגמה, בשנת 27 למלכות אביו, הוא מתואר כמי שממנה אמנמופה מסוים לתפקיד החשוב של נביא אמון השלישי בקבר TT 148 של האחרון. הקבר בתבאי של אמנמופה מעניק גם לנסיך רעמסס את כל שלושת תארים מלכותיים שהוזכרו לעיל. למרות 31 שנות שלטונו של אביו רעמסס השלישי, רעמסס הרביעי היה רק בן 22 כשהפך לפרעה. שלטונו תוארך ל-1155 עד 1149 לפני הספירה.
משפחה

כיום מקובל כי אימו של רעמסס הרביעי הייתה ככל הנראה המלכה טייטי (אנ') מרשימות שהתגלו לאחרונה, שפורסמו בגיליון 2010 של Journal of Egyptian Archaeology הן חושפות שטייטי - שהייתה בת מלך, אשת מלך ואם מלך בפני עצמה - זוהתה בפפירוס BM EA 10052 (כלומר, הפפירוס של שוד הקברים) כמלכה של רעמסס השלישי, אביו של רעמסס הרביעי. בעבר חשבו כי הייתה אימו של פרעה אחר, רעמסס ה-11. את רעמסס הרביעי ירש בנו רעמסס החמישי, בן ה-13.
פרויקטים

רעמסס הרביעי הגיע לכס המלכות בנסיבות קשות. רעמסס השלישי, אביו, נרצח על ידי קושרים בראשות טייה, אחת מנשותיו המשניות, כדי להעלות את פנטאוור (אנ'), בנה ואחיו החורג של רעמסס הרביעי, על כס המלוכה. רעמסס הרביעי, התגבר על הקושרים, עלה על כס המלכות, והורה לאסור ולהוציא להורג את הקושרים.
בתחילת שלטונו, יזם רעמסס הרביעי תוכנית בנייה משמעותית בקנה מידה של רעמסס השני על ידי הכפלת גודלן של חבורות העבודה בדיר אל-מדינה לסך של 120 איש ושיגור משלחות רבות למחצבות האבן של ואדי חמאמת (אנ') ומכרות הטורקיז של חצי האי סיני. אסטלת הסלע הגדול של רעמסס הרביעי בוואדי חמאמת מתעדת כי המשלחת הגדולה ביותר, מתוארכת לשנת שלטונו השלישית, כללה 8,368 גברים, כולל 5,000 חיילים, 2,000 אנשי מקדשי אמון, 800 עפירו ו-130 סתתים וחוצבים בפיקודו האישי של הכהן הגדול של אמון, רעמססנחט (אנ'). הסופרים שחיברו את הטקסט ציינו גם כי נתון זה כלל 900 איש "מתים והושמטו מרשימה זו", שיעור תמותה של 10.7%. חלק מהאבנים שנגררו 100 קילומטרים לנילוס מוואדי חמאמת שקלו 40 טון או יותר. מחצבות מצריות אחרות כולל אסואן היו ממוקמות הרבה יותר קרוב לנילוס, מה שאפשר להן להשתמש בדוברות להובלת סלעים למרחקים ארוכים.
חלק מתוכניתו של המלך כללה הרחבה נרחבת של מקדש ח'ונסו (אנ') של אביו בכרנכ ובניית מקדש קבורה גדול ליד מקדש חתשפסות. רעמסס הרביעי שלח גם כמה משלחות למכרות הטורקיז בסיני; ידוע על ארבע משלחות לפני שנתו הרביעית. אסטלת סרביט אל-ח'אדם של המשרת המלכותי סובחותפ קובעת: "שנה 3, חודש שלישי של שמו (קיץ). הוד מלכותו שלח את החביב והאהוב עליו, שאדונו בוטח בו, המפקח על אוצר הכסף והזהב, ראש הסודות של הארמון המכובד, סובחותפ, להביא עבורו את כל מה שלבו חפץ בטורקיז (במשלחת הרביעית שלו)." משלחת זו מתוארכת לתקופת שלטונו של רעמסס השלישי או הרביעי מאז שסובחותפ אושר בתפקידו עד לפחות שלטונו של רעמסס החמישי. המיזם האחרון של רעמסס הרביעי למכרות הטורקיז של סיני מתועד על ידי אסטלה של סופר בכיר בצבא בשם פאנופר. פאנופר קובע כי משימתה של משלחת זו הייתה גם להשיג טורקיז וגם להקים מקדש פולחן למלך רעמסס הרביעי במקדש חתור של סרביט אל-ח'אדם.
עדויות

על רעמסס הרביעי מעידות פעילות הבנייה בוואדי חממאת ובסרביט אל-ח'אדם בסיני וכן כמה פפירוסים ואפילו אובליסק אחד. יצירת כת מלכותית במקדש חתור ידועה בתקופת שלטונו בסרביט אל-ח'אדם בעוד שפפירוס מאלט (או P. Louvre 1050) מתוארכת לשנים 3 ו-4 של שלטונו. פפירוס מאלט הוא טקסט בשישה טורים העוסק בחלקו בענייני חקלאות; העמודה הראשונה שלו מפרטת את המחירים עבור סחורות שונות בין שנה 31 של רעמסס השלישי עד שנה 3 של רעמסס הרביעי. ארבעת הטורים האחרונים מכילות תזכיר של 2 מכתבים שחיבר המפקח על הבקר של אחוזת אמן-רה, בקנחונס, לכמה מנהלי דרג בינוני ולכפופים להם. המונומנטים ששרדו של רעמסס הרביעי בדלתא מורכבים מאובליסק ששוחזר בקהיר וזוג כרטושים שלו שנמצאו על שער עמוד, שניהם במקור מהליופוליס.
המסמך החשוב ביותר ששרד משלטון פרעה זה הוא פפירוס האריס א, המכבד את חייו של אביו, רעמסס השלישי, על ידי פירוט הישגיו ומתנותיו הרבים של האחרון למקדשי מצרים, ופפירוס המפה של טורינו (אנ'), המפה הגאולוגית העתיקה ביותר הידועה. רעמסס הרביעי היה אולי מלך הממלכה החדשה האחרון שעסק בבנייה מונומנטלית בקנה מידה גדול אחרי אביו שכן "חלה ירידה ניכרת בבניית המקדש אפילו בתקופת שלטונם הארוכים יותר של רעמסס התשיעי והשישי. היוצא מן הכלל היחיד שנראה לעין היה הניסיונות של רעמסס החמישי והשישי להמשיך את מקדש המתים העצום והלא מושלם של רעמסס הרביעי באססיף".
בביירות, פיר קבורה מהמאה ה-12 כלל קמע מעצם עם הכרטוש של רעמסס הרביעי.
מוות

למרות מאמציו הרבים של רעמסס הרביעי לאלים ותפילתו לאוסיריס - שנשמרה על אסטלה מהשנה 4 לשלטונו באבידוס - ש"תתן לי את העידן הגדול עם שלטון ארוך [כקודמי]", המלך לא חי מספיק זמן כדי להגשים את מטרותיו השאפתניות. התאריך הידוע הגבוה ביותר של רעמסס הרביעי ברשומות הארכאולוגיות הוא אוסטרקון אשר, לפי שיטת התיארוך המצרית, פירושו שהיה שליט של רק יותר מ-6 שנים תמימות.
לאחר שלטון קצר של כשש שנים וחצי, מת רעמסס הרביעי ונקבר בקבר KV2 בעמק המלכים. מומיה שלו נמצאה במטמון המלכותי של קברו של אמנחותפ השני KV35 בשנת 1898. אשתו הראשית היא המלכה דואטנטופט (אנ') או טנטופט או שנקברה ב-QV74. בנו, רעמסס החמישי, יירש את כס המלכות.
במקור נבנה הקבר עבור רעמסס הרביעי בעמק המלכות, QV53.
באפריל 2021 הועברה המומיה מהמוזיאון לעתיקות מצרים למוזיאון הלאומי לתרבות מצרית יחד עם מומיות של 17 מלכים נוספים ו-4 מלכות באירוע שנקרא מצעד הזהב של הפרעונים (אנ').
גלריה

טבעת עם ברווזים עם שמו של רעמסס הרביעי
תבליט של רעמסס הרביעי במקדש ח'ונסו (אנ')
המומיה של רעמסס הרביעי
אושבטי של רעמסס הרביעי במוזיאון הלובר
תבליט של רעמסס הרביעי במקדש ח'ונסו בכרנכ
לקריאה נוספת

Gabriella Dembitz, Les inscriptions de Ramsès IV de l'allée processionnelle nord-sud à Karnak révisées. Karnak Varia (§6), in: Cahiers de Karnak 16 (2017), 167-178.
David F. Wieczorek, A Rock Inscription of Ramesses IV at Gebelein, a previously unknown New Kingdom expedition, in: Études et Travaux XXVIII (2015), 217-229.
הערות שוליים

1 2  Jacobus Van Dijk, 'The Amarna Period and the later New Kingdom' in The Oxford History of Ancient Egypt, ed. Ian Shaw, Oxford University Press paperback, 2002, p.306
↑  Mark Collier, Aidan Dodson, Gottfried Hamernik, P. BM EA 10052, Anthony Harris, and Queen Tyti
↑  Pharaoh Ramses V
↑  Tomb of Ramses IV
↑  Parisse, Emmanuel (5 באפריל 2021). "22 Ancient Pharaohs Have Been Carried Across Cairo in an Epic 'Golden Parade'". ScienceAlert. {{cite news}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: רעמסס השלישי | פרעוני מצרים | הבא: רעמסס החמישי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272672005171  GND: 11874903X  ISNI: 0000 0000 8775 7508  LCCN: n92068037  VIAF: 127422598   WorldCat (עם VIAF): 127422598 
קטע של "כתב העת של הנקרופוליס" על חילופי השלטון מרעמסס השלישי לרעמסס הרביעי. המוזיאון המצרי בטורינו.
אוסטרקון מאבן גיר המתאר את רעמסס הרביעי מכה את אויביו.
פסל רעמסס הרביעי, כרטושים של שמו על הכתפיים, שוכן כיום במוזיאון הבריטי
טרסות האורז בחונגחה האני

טרסות האורז בחונְגְחֶה הָאנִי (בסינית: 红河哈尼梯田, בפין-יין: Hónghé hāní tītián), או ליתר דיוק "הנוף התרבותי של טרסות האורז בחונְגְחֶה הָאנִי" (באנגלית: "Cultural Landscape of Honghe Hani Rice Terrace"), הן אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בנציבות האוטונומית חונְגְחֶה הָאנִי ויִי (红河哈尼族彝族自治州, בפין-יין: Hónghé Hānízú Yízú Zìzhìzhōu) במחוז יונאן שברפובליקה העממית של סין. מרבית התושבים המתגוררים משתייכים לקבוצה האתנית של ההאני, שבניה מתגוררים בדרום מחוז יונאן כ-1,300 שנים. ההאני פיתחו טכנולוגיה לגידול אורז על מדרונות ההרים התלולים המתבססת על מערכת אקולוגית ייחודית המבטיחה יבולים קבועים גם בשנות בצורת.
תרבותם של בני ההאני משקפת את עיסוקם בחקלאות. חגיהם קשורים לשתילת האורז ולקציר, שיריהם מתארים בצורה לירית את הפעולות השונות שעליהם לבצע במהלך הזריעה, השתילה והקציר, ואף מבנה בתיהם וכפריהם נגזרים מהקשר לחקלאות. ההכרזה על המקום כאתר מורשת עולמית נועדה, בין השאר, לשמר מורשת תרבותית ייחודית זו.
הקבוצה האתנית של ההאני

האני (哈尼族, בפין-יין: Hāní zúì) היא קבוצה אתנית שבניה מתגוררים בדרום-מזרח אסיה. בסין מתגוררים מעל ל-700,000 נפשות המהווים מעל ל-90% מבני הקבוצה, רובם בדרום מחוז יונאן על רכס הרי אָילָאו בין הנהר האדום לנהר המקונג. בווייטנאם מתגוררים כ-20,000 מבני ההאני, ובלאוס, שבה הם מכונים הוֹ ("Ho"), מתגוררים כאלף מבני ההאני.
המקור של בני ההאני אינו ידוע במדויק, אף שמשערים שאבותיהם הקדומים, שבט צ'יאנג הקדום היגר דרומה מרמת צ'ינגהאי-טיבט לפני המאה השלישית לספירה. על פי המסורת של בני ההאני הם צאצאים של הקבוצה האתנית של בני היי והם התפצלו ממנה כשבט נפרד לפני חמישים דורות. אחת מהמסורות העוברות בעל פה בכל משפחה היא דקלום של שמות האבות הקדומים של ההאני מהמשפחה הראשונה ועד למשפחתו של המדקלם.
ההאני דוברים שפה ייחודית, שפת האני, השייכת לשפות הלולו-בורמזיות, ענף של משפחת השפות הסינו-טיבטיות. על פי המסורת בעל פה היה פעם גם כתב לשפה, אך הוא אבד בעת ההגירה מסצ'ואן.
מרבית בני ההאני מוגדרים כבעלי מעמד סוציואקנומי נמוך. אחוז האוריינות בקרבם הוא 29% בלבד, והממשל המרכזי דרג אותם במקום הנמוך ביותר בין הקבוצות האתניות הרשמיות של סין כשהם מקבלים ציון של 38.3% ב"מדד איכות החיים" בהשוואה לממוצע בסין של 62.7%. הם גם מדורגים במקום הגבוה ביותר בתמותת תינוקות, 107 תינוקות מתוך 1,000, ותוחלת החיים היא רק 58 שנים.