stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף גולנד

| --- | --- |

גולנד, 1934
 לידה:  6 במאי 1907 קרמנצ'וג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 בדצמבר 1973 (בגיל 66) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמר
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  עברית 
 בן או בת זוג:  מיה ארבטובה 
 
יוסף גולנד משמאל עם שושנה דמארי ומשה וילנסקי מימין בעת מסע ההופעות המשותף בארצות הברית, 1949
עטיפת תקליט של יוסף גולנד
לוחית זיכרון על ביתם של יוסף גולנד ומיה ארבטובה בשדרות בן-גוריון 72 בתל אביב
יוסף גוֹלַנד (6 במאי 1907 – 18 בדצמבר 1973) היה זמר בתקופת היישוב ובימי המדינה. מכוכבי הבידור והזמר העברי בשנות השלושים והארבעים.
ביוגרפיה

יוסף גולנד נולד לחיים, סוחר במוצרי חשמל, ולחסיה לבית צ'רנאבסקי בקרמנצ'וג שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה) כבן הזקונים למשפחת זמרים ומוזיקאים בת שישה ילדים. כילד למד בחדר, התעניין והשתתף בשיעורי הזמרה של אחיו הגדול יצחק.
הוא ניחן בקול טנור ערב ובגיל שמונה הופיע לראשונה בקונצרט. בגיל עשר הצטרף לתנועת מכבי והקים בגיל 14 עם חברים מן הגימנסיה קבוצת תיאטרון. הקבוצה הופיעה בעיקר בפני ילדים וההכנסות שימשו לקניית מזון לילדים נזקקים. בנוסף, הופיעה הקבוצה אף בפני הצבא האדום במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה.
בשנת 1924, בגיל 17, עלה לארץ ישראל עם הוריו ואחותו בעקבות אחיו שלמה, שעלה ארצה בשנת 1920. הוא הצטרף לאחיו, שניהל קבוצת פועלים לסלילת כבישים. גולנד נמנה עם השחקנים הראשונים בתיאטרון האהל (בימים עבד ובערבים ערך חזרות ולמד תפקידים). ב"האהל" הופיע בהצגות 'נשפי פרץ", "יעקב ורחל" "ירמיהו".
בשנים 1930–1932 יצא לברלין, שם עבד אחיו יצחק כזמר אופרה, ולמד בקונסרבטוריון פיתוח קול. במקביל הופיע כסולן בהופעות של מקס ריינהרדט, קורט וייל וברטולט ברכט.
עקב התגברות הנאציזם בעיר, שב ארצה בשנת 1932, הקים תזמורת ג'אז ושר פזמוני ג'אז שמילותיהם תורגמו לעברית על ידי נתן אלתרמן.
בשנת 1933 הצטרף גולנד לתיאטרון המטאטא. השיר ששר על במת המטאטא "דודה הגידי לנו כן", למילים של עמנואל הרוסי ולמנגינה של משה וילנסקי, הפך ללהיט והוקלט בתקליט הראשון של זמר עברי שהופיע בארץ.
בשנת 1934 נבחר על ידי דב מייבלט, בעל חברת התקליטים "אחוה" (הראשונה מסוגה ביישוב), לשיר 30 שירים מהרפרטואר המתהווה של הזמר העברי בעיבודו של משה וילנסקי. כיוון שבארץ לא היה אז אולפן הקלטות יצא גולנד בפברואר 1934 לברלין, שם נעזר באחיו לצורך מציאת אולפן. כל 30 השירים הוקלטו ביום אחד, בליווי להקה מתוך תזמורת ה"קולטורבונד" היהודית בניצוחו של החצוצרן זיגפריד פטרושקה. באותה שנה זכה גולנד במדליית הזהב ביריד המזרח על שירתו.
בשנת 1935 הקליט בחברת התקליטים הבריטית "דֶקָה" (Decca Records) שירים עם משה וילנסקי.
בשנת 1937 יצא לבקשת הקק"ל לסיבוב הופעות בבלגיה עם הרקדנית נעמי ליף והמשיך לסיבוב הופעות בפני יהודי פולין, ליטא ולטביה. באותה שנה הופיע גולנד בזמרתו בסרט הקולנוע העברי "זאת היא הארץ".
בשובו ארצה בשנת 1938, הופיע גולנד באופרות ואופרטות במסגרת האופרה הארצישראלית העממית. באותה שנה הופיעה הרקדנית מיה ארבטובה בקפה "סמדר", ושם הכירה את גולנד. השניים נישאו בשנת 1943, ובשנת 1953 נולדה בתם היחידה, עפרה. השניים ייסדו יחד עם מיכאל גור קברט בשם "אף-על-פי". על להיטיו בשנות ה-30 וה-40 נמנו "קדימה השוטר", "איזה פלא" ו"טנגו תל אביב".
ארבטובה וגולנד החלו להופיע בתיאטרון לי-לה-לו עם הקמתו בשנת 1944.
בשנת 1948, בעיצומה של מלחמת העצמאות, יצאה נבחרת הכדורגל של ישראל לארצות הברית למטרת גיוס כספים למדינה הצעירה. לנבחרת נלוו שושנה דמארי ויוסף גולנד. בתכניה שהוכנה למסע זה תואר גולנד כ"מוריס שבלייה היהודי". גולנד המשיך בסדרת הופעות בדרום אפריקה ואוסטרליה.
בשנת 1960 הופיע יוסף גולנד במופע "היה היו זמנים - מצעד פזמוני היישוב". בשנת 1967 הופיע בסרטו של ג'ורג' עובדיה "הנחשקת".
שיריו הידועים ביותר היו: "דודה הגידי לנו כן", "רינה", "שיר המשטרה" ו"שיר הספן" ("באוניה קוראים לי דב המים").
הופעתו האחרונה התקיימה בדצמבר 1973, בכנס של המשטרה בבנייני האומה. גולנד נפטר שבוע לאחר הופעתו בתל אביב ממחלה ממארת ונטמן בבית עלמין הדרום. הוא הותיר אחריו את רעייתו, מיה ארבטובה, ובתם המשותפת עפרה (נולדה ב-1953).
ב-2013 הונחה לוחית זיכרון על ביתם של יוסף גולנד ומיה ארבטובה בתל אביב.
בתחילת 2015 הופיע לראשונה אוסף משיריו על גבי תקליטור.
הערות שוליים

↑  לפי אנצ' תדהר; לפי לוח הזיכרון על ביתו נולד ב-1906; לפי יוסף גולנד באתר חברה קדישא ת"א–יפו נולד ב-1909.
↑  לפי נירה פז, נישאו השניים ב-1943
↑  http://jwa.org/encyclopedia/article/arbatova-mia
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291506605171  GND: 1224700945  ISNI: 0000 0000 4972 4019  LCCN: nr2005009648  MusicBrainz: 8141f955-3669-4889-85c5-2a71b4587d01  VIAF: 61500985   WorldCat (עם VIAF): 61500985 
יוסף גולנד בשירם של מרדכי זעירא ויעקב אורלנד "הורה טוב" (סובבוני להט אש בוערת). יומן כרמל 13 במרץ 1938
יחסי נפאל – סן מרינו

| יחסי נפאל – סן מרינו |
| --- | --- |
נפאל: סן מרינו


נפאל: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
147,181: 61
אוכלוסייה
29,642,749: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,908: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,380: 55,254
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי נפאל–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רק בעת החדשה והקשר הפוליטי-דיפלומטי בין השתיים הוא זניח. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים במגוון תחומי דעת.
הסכמים דיפלומטיים

בין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד והוא:
הסכם לכינון יחסים דיפלומטיים רשמיים ברמת השגרירות בין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו - 10 באוגוסט 2005.
נציגויות דיפלומטיות

נפאל אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. עם זאת, כמו במרבית המדינות, יכולים לגשת האזרחים הסן מרינזים לשגרירות נפאל ברומא ולקבל שירותים קונסולריים.
סן מרינו אינה מיוצגת בנפאל בשום דרג, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. הקונסוליה האיטלקית בקטמנדו בירת נפאל מעניקה שירותים קונסולריים הכוללים גם את סן מרינו.
יחסי מיאנמר–ספרד

| יחסי מיאנמר–ספרד |
| --- | --- |
מיאנמר: ספרד


מיאנמר: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
676,578: 505,370
אוכלוסייה
54,588,239: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
64,815: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,187: 32,996
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי מיאנמר–ספרד הם יחסי החוץ בין מיאנמר וספרד.
יחסים דיפלומטיים

היחסים הדיפלומטיים השתפרו בשנים האחרונות לאחר פתיחת המשטר הבורמזי. מגעים קבועים בין פקידים ספרדיים ובורמזים מתקיימים בישיבות בינלאומיות. במרץ 2012 ביקר מנכ"ל Asia במיאנמר.
יחסים כלכליים > יחסים עסקיים

יחסי הסחר בין ספרד למיאנמר מצטמצמים ואינם מאוזנים לטובת מיאנמר. הסיבה היא גידול מתמיד ביבוא בשנים האחרונות (מאז 2009, היבוא ממיאנמר צמח ל-36 מיליון אירו). מנגד, גם היצוא גדל במידה ניכרת, 69%, אך מנתונים לא משמעותיים, 3.4 מיליון אירו.
יחסים כלכליים > השקעות

השקעות ספרדיות במיאנמר אינן קיימות.
החדירה לשוק הבורמזי על ידי חברות ספרדיות היא די נמוכה, אם כי גוברת בהתמדה. מספר החברות הספרדיות בתחום הכימיה, האלקטרוניקה והבגדים המייצרות או קונות במיאנמר גדל משמעותית, מה שמסביר את הגירעון הגדול בסחר.
שיתוף פעולה

יחסי שיתוף פעולה קיימים כחלק מהאיחוד האירופי שהפך לאחד התורמים הגדולים במיאנמר עם תקציב בסביבות ה-180 מיליון אירו. המטרה היא לעזור למיאנמר לעמוד ביעדי המילניום, לפתח את החברה האזרחית ולהתקדם בתהליך הרפורמה.
כפי שהוסכם בפורום שיתוף הפעולה בין המדינות, תחומי הפעולה העיקריים לשיתוף פעולה אירופי יהיו: איחוד שלום, ממשל, פיתוח כפרי, בריאות, חינוך ופיתוח המגזר הפרטי. העדיפויות הראשונות יהיו: זכויות אדם, חברה אזרחית, מגדר וסביבה.
נציגויות דיפלומטיות

מיאנמר מיוצגת בספרד באמצעות שגרירותה בפריז, צרפת.
ספרד מיוצגת במיאנמר באמצעות שגרירותה בבנגקוק, תאילנד.
יחסי נפאל–סין

| יחסי סין–נפאל |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: נפאל


סין: נפאל
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 147,181
אוכלוסייה
1,418,507,662: 29,642,749
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 40,908
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 1,380
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה פדרלית דמוקרטית

יחסי נפאל–סין הם היחסים הבילטריליים והמדיניים בין הרפובליקה העממית של סין לבין הרפובליקה הפדרלית הדמוקרטית של נפאל.
יחסים בילטרליים כוננו בין שתי המדינות ב-1955, ולשתיהן יש נציגות בדרג שגרירי.
נפאל וסין חולקות גבול משותף באורך של 1,236 ק"מ.
היסטוריה > נפאל, טיבט וסין

במהלך המאה ה-18, התקיימו סכסוכים בין נפאל לסין (בשלטון שושלת צ'ין) על זכותן בהחזקת שטחים משטחה של טיבט. לאחר ניצחון שושלת צ'ין במלחמת טיבט-נפאל (1788–1792), נאלץ שליט נפאל לחתום על אמנה בה התחייב שלא להפר את גבולותיה של טיבט ולהשיב שלל שנבזז. שושלת צ'ין סירבה לבקשת נפאל לסיוע במלחמת בריטניה-נפאל ב-1814 (אנ'), הלכך נפאל נחלה תבוסה במלחמה זו.
ב-1855, פלשה נפאל לטיבט, מה שהוביל למלחמה בין טיבט לנפאל (אנ'). מלחמה זו הסתיימה ב-1856, עם התערבותה של שושלת צ'ין וחתימת אמנה בין שני הצדדים.
בשנת 1908, במהלך הפלישה הבריטית לטיבט, החליטה נפאל לתמוך ולהיות לצידה של בריטניה. ב-1910, כששושלת צ'ין הביעה את נכונותה להשיב לידה את ריבונותה של טיבט, כרתה נפאל ברית עם הממשלה הטיבטית ועם בריטניה, ויחד הניסו את כוחות סין של שושלת צ'ין ב-1911.
היסטוריה > לאחר ייסוד הרפובליקה העממית של סין

בשנת 1950 פתח צבא השחרור העממי של סין בקרב צ'מדו (אנ') נגד טיבט, ונפאל החלה לדאוג לנושא שלמותה הטריטוריאלית וביטחונה. סין קראה לאסור מעבר גבולי לטיבט מנפאל והביעה את תמיכתה במפלגה הקומוניסטית של נפאל אשר פעלה נגד ממלכת נפאל.
בשנת 1955 נרקמו יחסים בילטרליים בין נפאל והרפובליקה העממית של סין וב-1960, כל אחת משתי המדינות שלחה נציגות דיפלומטית.
ב-1956 פג תוקף הסכם טיבט-נפאל שנחתם ב-1856 ונפאל הכירה בשטחי טיבט כחלק מסין. ב-1960 חתמו נפאל וסין על הסכם גבול בין שתי המדינות. ב-1961 הסכימו נפאל וסין על סלילתו של כביש המחבר בין נפאל לטיבט. בזמן מלחמת הודו–סין ב-1962, נפאל הצהירה על עצמה כמדינה נייטרלית.
יוסף גולדשטיין (איש חינוך)

אין תמונה חופשית
יוסף גולדשטיין (14 באפריל 1926 - 27 ביולי 2020) היה איש חינוך ישראלי, ממקימי ארגון המורים ואוניברסיטת חיפה, מנהל מחוז במשרד החינוך, מקים מרכז חינוך מחוזי חיפה.
ביוגרפיה > לאחר צאתו לגמלאות

עם צאתו לגמלאות, בחר להקדיש את זמנו להקמתו של "מרכז חינוך מחוזי חיפה", לצורך ריכוז, תחת מטרייה ארגונית אחת, של כל שירותי ההכשרה והתמיכה במערכת החינוך במחוז חיפה של משרד החינוך. עד אותה עת, היו מוסדות ההכשרה, ההשתלמויות וההנחיה מפוזרים במקומות שונים בעיר. גולדשטיין כינס אותם תחת קורת גגה של המכללה לחינוך ע"ש א.ד. גורדון. בנוסף, כמנהל מכללת גורדון בשנים 1996-1989, הצעיד אותה להכרה אקדמית ולגידול מתמיד של מספר המבקשים ללמוד בה.
כאשר מונתה הוועדה לבדיקת מצבו של החינוך הבדואי במדינת ישראל, נתבקש לעמוד בראשה.
עד לחודש ינואר 2012 כיהן גולדשטיין כיו"ר פעיל של הוועד המנהל של "מרכז חינוך מחוזי חיפה". ושימש כיועץ לתוכניות הלימודים במינהל החינוך של האוניברסיטה הפתוחה וכחבר הוועדה האקדמית של תוכנית "אלון" של הסוכנות היהודית להחדרת לימודי היהדות באמריקה הלטינית. במשך השנים יזם ופרסם מחקרים רבים הנוגעים כולם למערכת החינוך של ישראל.
גולדשטיין התגורר בחיפה, בה זכה להכרה כיקיר העיר. במאי 2012 התאלמן מרות, מי שהייתה בת כיתתו בבית הספר היסודי בחיפה, חברתו לשולחן הלימודים בבית המדרש למורים בירושלים ומורה בגמלאות. היה אב לשניים.
נפטר ביולי 2020.
הערות שוליים

↑  עיונים במינהל ובארגון החינוך
↑  ד"ר יוסי גולדשטיין ז"ל, באתר "אבלים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011287677605171  VIAF: 4165705958048931361   WorldCat (עם VIAF): 4165705958048931361
יוסף גולדשטיין (כדורגלן)

יוסף גולדשטיין (29 במרץ 1932 – 1 בנובמבר 2020) היה כדורגלן ישראלי, קשר קבוצת מכבי תל אביב במהלך שנות ה-50 ובתחילת שנות ה-60, אשר כבש במדיה 31 שערי ליגה.
ביוגרפיה

גולדשטיין הצטרף למכבי תל אביב לאחר שהלך בדרכו של אחיו, חיים גולדשטיין, אשר שיחק בקבוצה לפני קום המדינה ונהרג במלחמת העצמאות. שיחק בקבוצת הנוער מכבי "אברהם" תל אביב בשנים 1947–1948. הקבוצה החלה להתאמן ב-1946. היה ראש הקבוצה, חלוץ מרכזי ומלך השערים של הקבוצה. כבר בגיל 15 התאמן ושיחק עם הקבוצה הבוגרת במשחקי אימון, ואת הופעתו הראשונה במשחק רשמי ערך בגיל 17, ב-16 ביולי 1949, בניצחון הקבוצה 2–3 על הפועל רמת-גן.
החל מהמכביה השלישית ב-1950 נמנה עם סגל נבחרת צה"ל, ובשנים 1951 ו-1953 נמנה עם נבחרת תל אביב, שהורכבה מקבוצות מכבי, הפועל ובית"ר תל אביב.
ב-1954 עבר גולדשטיין לקבוצה היהודית וינגייט (אנ') מלונדון, שם שיחק עשרה חודשים. לאחר מכן שיחק שנתיים בין השנים 1955–1957
בקבוצת ריינג'רס יוהנסבורג הדרום אפריקאית. ב-1957 חזר למכבי תל אביב בה שיחק עד 1962, ולשורות נבחרת ישראל בה שיחק עד 1961. את הקריירה שלו סיים בבית"ר תל אביב.
לזכותו 25 הופעות בנבחרת ישראל, הראשונה שבהן במשחק במוקדמות מונדיאל 1954 נגד נבחרת יוון ב-1 בנובמבר 1953 באתונה. את שערו היחידי במדי הנבחרת כבש במשחק ידידות נגד נבחרת פולין ב-21 ביוני 1959 בורוצלב.
ב-4 בינואר 1969 עת אימן בקאונטרי קלאב תל אביב, נערך משחק בין נבחרת מערב גרמניה הצעירה עד גיל 21 לבין קבוצת הנוער של הקאונטרי קלאב. יוסף השתתף במשחק זה כשחקן חיזוק ומאמן יחד עם עוד שני שחקנים ממכבי נתניה. היה זה משחק ראשון והיסטורי בין קבוצה גרמנית לקבוצה ישראלית.
אימן קבוצות ילדים ונוער בקאונטרי קלאב תל אביב, הפועל רעננה, הפועל פתח תקווה.
בשנים 1987–1990 אימן קבוצות ילדים ונערים של מכבי תל אביב, הבולטת שבהן קבוצת הילדים מכבי "משה".
ב-1 בנובמבר 2020 הלך לעולמו בגיל 88.
בדצמבר 2020 פרסמה אורלי גולדשטיין, ביתו של יוסף, ספר ביוגרפי בשם "יוסף גולדשטיין האיש והאגדה".
תארים

אליפויות: 4
1949/1950, 1951/1952, 1953/1954, 1957/1958
גביעי מדינה: 3
1953/1954, 1957/1958, 1958/1959
הערות שוליים

1 2  אשר גולדברג, ‏‏הלך לעולמו יוסף גולדשטיין, מכוכבי מכבי ת"א בשנות החמישים, באתר ספורט1, 1 בנובמבר 2020
↑  אורלי גולדשטיין, יוסף גולדשטיין האיש והאגדה, באתר "עברית"
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1960 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  |   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  | ישראל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009877479705171  VIAF: 6162478825037461214   WorldCat (עם VIAF): 6162478825037461214
יחסי נמיביה–שווייץ

| יחסי נמיביה–שווייץ |
| --- | --- |
נמיביה: שווייץ


נמיביה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
824,292: 41,277
אוכלוסייה
3,045,810: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
12,351: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,055: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי נמיביה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נמיביה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין רפובליקת נמיביה לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים שבין שתי המדינות הם חמים וידידותיים ועשויים לצמוח אף יותר בעתיד.
תהליך קבלת העצמאות של נמיביה שנשלטה על ידי דרום אפריקה החל משנת 1920 התרחש בז'נבה תחת הפיקוח של האומות המאוחדות ובתמיכה שווייצרית. המועצה הפדרלית של שווייץ הכירה במדינה החדשה והצעירה מיד לאחר שזו זכתה בעצמאותה בשנת 1990.
נפתח משרד שיתוף פעולה שווייצרי בווינדהוק בשנת 1989 שלאחר העצמאות הפך לקונסוליה כללית. הקונסוליה נסגרה בשנת 1996 ונפתחה מחדש במאה העשרים ואחת.
שווייצרים בנמיביה

בסוף שנת 2015 התגוררו בנמיביה על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה שלוש מאות עשרים ואחת שווייצרים. בנמיביה ישנה נוכחות גדולה של תיירים שווייצרים והיא עולה מדי שנה ושנה.
נציגויות דיפלומטיות

נמיביה אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
שווייץ אינה מיוצגת בנמיביה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בנמיביה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בוינדהוק, בירת המדינה.
יחסי מיאנמר–פקיסטן

| יחסי מיאנמר–פקיסטן |
| --- | --- |
מיאנמר: פקיסטן


מיאנמר: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
676,578: 796,095
אוכלוסייה
54,588,239: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
64,815: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,187: 1,341
משטר
משטר צבאי: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי מיאנמר–פקיסטן הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה של איחוד מיאנמר לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן. בין שתי המדינות קיימים יחסים דיפלומטיים מלאים. למיאנמר שגרירות באסלאמאבאד, בירת פקיסטן, ולפקיסטן שגרירות ביאנגון.
היסטוריה

היחסים בין מיאנמר ופקיסטן כוננו ב-14 באוגוסט 1947 בין בורמה של אז ופקיסטן. בתחילה שתי המדינות חלקו גבול משותף, כשפקיסטן שלטה בבנגלדש של ימינו עד 1971. שגריר מיאנמר הראשון לפקיסטן, או-פה קין היה הנציג הזר הראשון שהציג את כתב ההאמנה שלו למושל הכללי הראשון של פקיסטן, מוחמד עלי ג'ינה.
היסטוריה > התקוממות בדלנית במיאנמר

במאי 1946 נפגשו מנהיגים מוסלמים מחבל ראקין עם מוחמד עלי ג'ינה, המושל הכללי הראשון של פקיסטן וביקשו ממנו לספח שתי עיירות באזור מאיו, סמוך לגבול עם מזרח פקיסטן (בנגלדש של ימינו). חודשיים לאחר מכן נוסדה ליגת המוסלמים בצפון ראקין בעיר אקואב, שביקשה שוב מעלי ג'ינה לספח את המקום. מושל פקיסטן עלי ג'ינה סירב באומרו כי אין ביכולתו להתערב בענייניה הפנימיים של מיאנמר. לאחר סירובה של פקיסטן נעשו ניסיונות שונים מצד המוסלמים להעביר את השליטה באזור לפקיסטן, לרבות פניות לפרלמנט הבורמזי, שדחה אותן.
בשנת 1947 הוקמה מיליציית מוג'אהדין בדלנית מזוינת מקומית, במטרה להקים מחוז אוטונומי אסלאמי בצפון ראקין, שפעלה עד שנות ה-60. המוג'אהידין החלו בפעילות טרור ונחלו הצלחות רבות בתחילה בכבשם כמעט את כל צפון ראקין בשלב מסוים. בשנת 1948 הוכרז משטר צבאי באזור וצבא מיאנמר החל בפעילות לשחרור האזור מידי המוג'אהידין. אולם בשנים הראשונות התקיימו קרבות עקובים מדם והממשל חווה כישלונות רבים.
הטטמדאו יזם מספר מבצעים צבאיים לאורך השנים, הגדולים שבהם "מבצע מאיו" באוקטובר 1952 ו"מבצע מונסון" באוקטובר 1954 שהצליחו לשבור במידה רבה את האחיזה של המוג'אהידין באזור ולחסל מספר מנהיגים בולטים של הארגון.
בתחילה תמכה פקיסטן השכנה בהתקוממות המזוינת של המוג'אהידין נגד בורמה תוך הזדהות עם "אחיהם המוסלמים", אולם בשלב מסוים, לאחר שהחלה לחוות פעילות טרור בתחומה קיימה פקיסטן דיונים עם בורמה על הדרכים לטיפול בבעיית הטרור ובורמה מצידה דרשה הפסקה של התמיכה שהעניקה פקיסטן למוג'אהידין.
משנת 1957 ועד לגסיסת הארגון באמצע שנות ה-60, נכנעו מספר פלגים במוג'אהידין בכל פעם של עשרות או מאות מחבלים.
יחסים דיפלומטיים

חברת פקיסטן אינטרנשיונל איירליינס הפעילה בעבר קו טיסות ליאנגון. מיאנמר סיפקה בעבר מסלול פינוי לטייסת הצבאית הפקיסטנית אחרי ההשתלטות על מזרח פקיסטן על ידי הודו ב-1971.
ב-26 ביולי 2012 השמיע הטליבאן הפקיסטני איום לפיו יתקוף את מיאנמר אלא אם פקיסטן תנתק עמה את היחסים, זאת בתגובה למה שנראה על ידי הארגון כפשעים נגד בני הרוהינגיה.
מסחר

במהלך שנות ה-50 וה-60 המסחר בין מיאנמר ופקיסטן היה הגדול ביותר בהיקפו לעומת יתר מדינות דרום מזרח אסיה, אולם עם השנים הוא הלך והצטמצם. ב-1995 עמד היקף המסחר על 34 מיליון דולר, ובשנת 1999 על 10 מיליון דולר בלבד. עם תחילת שנות ה-2000 חל שיפור מסוים בהיקפי המסחר, ובשנת 2000 עמד היקף המסחר על 24 מיליון, אולם נכון לשנת 2020, היקף הסחורות המועברות בין המדינות נמצא בירידה עם שווי כולל של כ-20 מיליון דולר.
שיתוף פעולה ביטחוני

מיאנמר ופקיסטן מנהלות שיתוף פעולה ביטחוני. פקיסטן מאמנת אנשי צבא ממיאנמר, וכן מכרה לה מטוסי קרב פקיסטניים.
תרומה נוספת של פקיסטן לצבא מיאנמר הייתה אימון צוותי הצוללות של חיל הים. ביוני 2013 דווח כי בסביבות 20 קצינים מחיל הים של מיאנמר ביקרו בעיר הנמל קראצ'י באפריל-מאי אותה שנה כדי להתחיל באימונים בסיסיים בשימוש בצוללות.
יחסי מצרים – ניו זילנד

| יחסי מצרים – ניו זילנד |
| --- | --- |
מצרים: ניו זילנד


מצרים: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,001,450: 268,838
אוכלוסייה
116,996,270: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
395,926: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,384: 48,524
משטר
רפובליקה

יחסי מצרים–ניו זילנד הם היחסים הדיפלומטיים שבין מצרים לבין ניו זילנד.
היסטוריה

ההיסטוריה המשותפת הקצרה של מצרים וניו זילנד התבטאה בכך ששתי המדינות היו חלק מהאימפריה הבריטית. הקשר הרשמי הראשון בין מצרים לניו זילנד היה במלחמת העולם הראשונה. כאשר באוקטובר 1914 נחתו כוחות משלחת של ניו זילנד במצרים וסייעו לכוחות הצבא להדוף מתקפה עות'מאנית על תעלת סואץ. לאחר המלחמה, בפברואר 1922, קיבלה מצרים את עצמאותה מבריטניה.
במהלך מלחמת העולם השנייה חזרו כוחות ניו זילנד למצרים על מנת להילחם בהסתננות ופלישת גרמנים ואיטלקים. מבצע זה נקרא "המערכה במדבר המערבי".
במאי 1941, ביקר ראש ממשלת ניו זילנד, פיטר פרייזר במצרים על מנת לבקר את הכוחות ואנשי המדינה. כוחות הצבא של ניו זילנד השתתפו בכמה קרבות במצרים, כולל הקרבות באל-עלמיין
ב-1974 נקבעו יחסים דיפלומטיים בין מצרים לניו זילנד וב-1974 פתחה מצרים שגרירות בוולינגטון, אך השגרירות נסגרה ב-1988. בנובמבר 2007, במהלך ביקור של ראש הממשלה, הלן קלארק במצרים, ניו זילנד פתחה שגרירות בקהיר.
ב-2010 בעקבות פתיחת השגרירות הניו זילדית בקהיר, נפתחה מחדש השגרירות המצרים בוולינגטון.    
בינואר 2015, ביקר שר החוץ הניו זילנדי, מארי מקאלי במצרים ונפגש עם הנשיא עבד אל-פתאח א-סיסי.
יחסים כלכליים

בשנת 2015, הסחר בין מצרים וניו זילנד הסתכם בסכום של כ-341 מיליון דולר. היצוא העיקרי של מצרים לניו זילנד כולל: כלי רכב, הלבשה, שטיחים ודשנים בעוד שהיצוא של ניו זילנד אל מצרים כולל: מוצרי חלב, ביצים, דבש, מוצרי אוכל ומוצרים מן החי.
יחסי אוסטרליה–מלטה

| יחסי אוסטרליה–מלטה |
| --- | --- |
אוסטרליה: מלטה


אוסטרליה: מלטה
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 316
אוכלוסייה
26,778,707: 541,063
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 20,957
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 38,733
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: רפובליקה

יחסי אוסטרליה–מלטה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקהילייה של אוסטרליה לבין רפובליקת מלטה.
היסטוריה

אוסטרליה ומלטה נהנות מיחסים בילטרליים חזקים. אוסטרליה קבעה מדיניות הגירה ממלטה אליה בשנות החמישים של המאה העשרים ופתחה את הנציבות הגבוהה שלה במלטה בשנת 1967. מלטה לעומתה פתחה את הנציבות הגבוהה שלה בקנברה בשנת 1964 יחד עם שבע קונסוליות שונות המפוזרות בכל הטריטוריות האוסטרליות. ברמה הבינלאומית, אוסטרליה ומלטה נהנות מאינטרסים משותפים שונים ומנצלות את חברותן בחבר העמים הבריטי ובאומות המאוחדות על מנת לשתף פעולה למען אינטרסים משותפים אלו.
המגעים שבין העמים הם במרכז היחסים שבין אוסטרליה למלטה. המהגרים המלטזים הראשונים הגיעו לאוסטרליה בשנת 1810. היישובים המלטזיים הראשונים באוסטרליה נוסדו ב-1838. תקופת השיא בהגירה המלטזית לאוסטרליה היא בשנות החמישים ווהשישים של המאה העשרים. ב-2016 התגוררו באוסטרליה 175,559 אזרחים בעלי מוצא מלטזי ו-37,609 אנשים ילידי מלטה. זוהי הקהילה הגדולה ביותר של מלטזים מחוץ למלטה.
בין מלטה לאוסטרליה שיתוף פעולה צבאי שמתבטא בקניית כלי שיט אוסטרליים למלטה. הצדדים סיכמו על רכישת כלי השיט בזמן ביקורו באוסטרליה של טוניו בורג, שר החוץ של מלטה וסגן ראש הממשלה.
ביקורים רמי דרג > מאוסטרליה למלטה

2015 - מלקולם טרנבול, ראש ממשלת אוסטרליה
2012 - בוב קאר, שר החוץ של אוסטרליה
2009 - סטיבן סמית', שר החוץ של אוסטרליה
ביקורים רמי דרג > ממלטה לאוסטרליה

2018 - ג'וזף מוסקט, ראש ממשלת מלטה
2016 - מארי לואיז קוליירו פרקה, נשיאת מלטה
2011 - ג'ורג' אבלה, נשיא מלטה
2010 - ג'וזף מוסקט, ראש האופוזיציה המלטזית
2009 - אדוארד פנק אדאמי, נשיא מלטה
2009 - טוניו בורג, שר החוץ של מלטה וסגן ראש ממשלת מלטה
אמנות והסכמים בילטרליים

בין מלטה לאוסטרליה נחתמו שישה הסכמים בילטרליים:
הסכם בין הקהילייה של אוסטרליה לרפובליקת מלטה בנושא הגירה. (1970)
הסכם בין הקהילייה של אוסטרליה לרפובליקת מלטה בנושא כפל מס, הכולל בתוכו אמנה למניעת כפל מס. (1985)
הסכם בין הקהילייה של אוסטרליה לרפובליקת מלטה בנושא שירותי בריאות. (1988)
הסכם בין הקהילייה של אוסטרליה לרפובליקת מלטה בנושא ביטחון חברתי. (1991)
הסכם בין הקהילייה של אוסטרליה לרפובליקת מלטה בנושא חופשות מהעבודה. (1996)
הסכם בין הקהילייה של אוסטרליה לרפובליקת מלטה בנושא שירותים אוויריים בין המדינות. (1996)
נציגויות דיפלומטיות

אוסטרליה מיוצגת במלטה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בולטה, בירת המדינה.
מלטה מיוצגת באוסטרליה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה בקנברה, בירת המדינה. מלטה מיוצגת באוסטרליה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שבע קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: אדלייד, בריזביין, קיירנס, מלבורן, מורוול, פרת', וסידני.
יחסי נפאל–ספרד

| יחסי נפאל–ספרד |
| --- | --- |
נפאל: ספרד


נפאל: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
147,181: 505,370
אוכלוסייה
29,642,749: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
40,908: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,380: 32,996
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: מונרכיה חוקתית

יחסי נפאל–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין נפאל וספרד.
יחסים דיפלומטיים

נפאל מקיימת יחסים דיפלומטיים מלאים עם ספרד מאז 14 במאי 1968, אולם היעדר קשרים וביקורים רמי דרג בשנים האחרונות, כמו גם היעדרם המעשי של יחסים כלכליים ומסחריים גורם לכך שליחסים הבילטרליים אין תוכן משמעותי.
ב-19 בספטמבר 1983 ערכו מלכי נפאל ביקור ממלכתי במדריד בליווי שר החוץ, פדמה בהאדור חטרי. בהאדור נפגש עם מקבילו הספרדי, פרננדו מורן. מלכי ספרד, מלווים באינפנטה כריסטינה, ושר החוץ פרנסיסקו פרננדז אורדונז נסעו לנפאל בין התאריכים 22–25 בנובמבר 1987.
שר התיירות, התרבות והתעופה האזרחית בנפאל, פריתווי סובא גורונג, ביקר בספרד באמצע נובמבר 2007 במטרה לקדם יחסים עסקיים וליצור קשר עם משקיעים ספרדים, בעיקר מתחום התיירות. פמפה בחוסאל, שר הרווחה של נפאל, נסע למדריד בתחילת 2008, שם התעניין בהפעלת מרכזי הצעירים של הממשלה האזורית וגילה 74 קטינים נפאליים שאומצו מאז 2003 על ידי משפחות במדריד.