stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דודונה

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  יוון העתיקה 
 תקופות:  התקופה הקלאסית 
 מיקום
 מדינה:  יוון 
 קואורדינטות:  39°32′47″N 20°47′16″E﻿ / ﻿39.546389°N 20.787778°E﻿ / 39.546389; 20.787778
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןדודונה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןדודונה
 
התיאטרון העתיק בדודונה
מפת האתר עם תיארוך
דודונה (ביוונית: Δωδώνη) הוא אתר ארכאולוגי באפירוס שביוון שבו שכן בימי קדם אורקל. על פי הרודוטוס, הוא האורקל הקדום ביותר ומתוארך לאלף ה-2 לפנה"ס. אזכורו הקדום ביותר הוא בכתבי הומרוס, שם הוא מתואר כאורקל של זאוס. הוא נחשב לאורקל השני בחשיבות לאחר האורקל מדלפי.
תיאור

על פי דיווחי ההיסטוריונים בעת העתיקה, במקום הייתה חורשה ובה עץ אלון או אשור. כהני האורקל פירשו את רשרוש עלי העץ כתשובה לשאלות שהופנו אליהם, רשומות על לוח עופרת. על פי הסברים אחרים, העץ הוקף קדרות תלת-רגליות עשויות ברונזה והצלצול שהן השמיעו כשהרוח נשבה, פורשו על ידי הכהנים. גם המיית היונים מוזכרת כקול האורקל. במאה הרביעית לפנה"ס נבנה מקדש עשוי אבן שבחצרו המוקפת גדר שכן העץ המקודש. בשלב כלשהו נתלה על ענפי העץ פסל ברונזה שתפקד כפעמון רוח, אולי כדי לשחזר את צלצול קדרות הברונזה.
ב-290 לפני הספירה, קבע פירוס, מלך אפירוס את דודונה כמרכז הדתי שלו והקים מבנים רבים במקום, בהם התיאטרון. ב-219 לפנה"ס בנה פיליפוס החמישי, מלך מוקדון את המקדש מחדש, לאחר שנחרב במלחמות קודמות. ב-167 לפנה"ס החריבו אותו הרומאים, אך אוגוסטוס קיסר הקים אותו בחזרה ב-31 לפנה"ס. בשנת 362 הגיע הקיסר יוליאנוס הכופר להתייעץ באורקל כחלק מהחייאתו את הפולחן היווני-רומי. הקיסר תאודוסיוס הראשון שהפך את הנצרות לדת הרשמית באימפריה הרומית, אסר כל פעילות פגנית והגדת עתידות. הפעילות במקום הופסקה ב-392 ועץ האלון נגדע.
התיאור בכתובים

הומרוס מכנה את כוהני המקדש "סֶלים" ומתאר אותם ככאלה שאינם רוחצים את רגליהם והם ישנים על האדמה. לעומת זאת, אריסטו מכנה את העם כולו היושב בדודונה סלים.
התיאור בכתובים > אובידיוס

אובידיוס מזכיר במטמורפוזות עץ אלון הקדוש ליופיטר (הוא זאוס), עץ "מזרע דודונה", כחלק מסיפור של איקוס הפונה לאל בתפילה ומקבל ממנו אות.
התיאור בכתובים > הרודוטוס

על פי הרודוטוס, בתחילה הקריבו היוונים קרבנות בדודונה, ללא שייחדו אותם לאל מסוים, ובטרם קראו לאלים בשמות. לאחר מכן נחטפה על ידי הפיניקים כוהנת מנוֹא שבמצרים והגיעה ליוון. כשחיה בדודונה כשפחה, הקימה מקדש לזאוס תחת האלון שצמח שם.
התיאור בכתובים > סטראבון

על פי סטראבון, בתחילה היו הכוהנים גברים, אך מאוחר יותר היו אלה שלוש כוהנות שפירשו את תשובת האורקל לשואלים.
הערות שוליים

↑  ספר שני, פסקה 52
↑  אודיסיאה, שיר 14, פסוק 327-8 ואיליאדה, שיר 16, פסוק 233-235
↑  באנציקלופדיה בריטניקה
↑  באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העתיקה
↑  אריסטו, מטאורולוגיה, ספר 1 פסקה 14
↑  מטמורפוזות, שיר 7, שורה 623
↑  ספר שני, פסקאות 52-57
↑  סטראבון, גאוגרפיקה, 7.7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007291071305171  BnF: cb14546868p (data)  GND: 4091081-7  LCCN: sh00002641  SUDOC: 080487912  VIAF: 242108208   WorldCat (עם VIAF): 242108208
דוד ויהונתן

אהבת דוד ויהונתן. ציור מאת Julius Schnorr von Karolsfeld, ‏ 1860 בקירוב
סיפורם של דָּוִד וִיהוֹנָתָן הוא חלק מתוך סיפור קורות ראשית ממלכת ישראל המאוחדת. יהונתן היה בנו של שאול המלך, ויורש העצר. דוד היה חתנו של המלך, גיסו של יהונתן ובהמשך מלך על ישראל. העובדה שרק אחד מהם יכל למלוך על ישראל הייתה אמורה לגרום להם להיאבק ולהילחם זה בזה, אך הם היו חברים נאמנים ובעלי ברית. בזמן שהמלך שאול רדף את דוד על מנת שמלכותו תמשיך ליהונתן, יהונתן אהב את דוד, דיבר עליו טוב לפני המלך ומסר לדוד מידע שעליו לברוח משאול בטרם יומת. בתנ"ך נכתב על דוד ויהונתן בספר שמואל א ובספר דברי הימים.
יהונתן, הנקרא גם יונתן, היה בנו של שאול המלך והמועמד לרשת את המלוכה מאביו. לאחר שאביו התמנה למלך על ישראל עדיין פלשתים משלו בישראל. יונתן הרג את נציב הפלשתים בגבעון, כתגובה פרצה בין ישראל לפלשתים מלחמה והיא הוכרעה בזכות גבורתו של יהונתן. יהונתן עמד בראש יחידה שמנתה 1,000 חיילים, שליש מצבא הקבע של שאול. בקרב האחרון של שאול מול פלשתים בגלבוע יהונתן נהרג.
ייתכן שדוד פוגש לראשונה את יהונתן בבית שאול, כאשר נקרא לנגן בפני המלך בכינור (שמואל א', ט"ז, כ"א–כ"ג), אך התנ"ך אינו מספר לנו על פגישה בין דוד ליהונתן בשלב זה.
פגישתם של דוד, לימים מלך ישראל, ויהונתן, בנו של שאול המלך, מתוארת מיד לאחר תיאור הקרב בין דוד וגוליית:
בתנ"ך

בקשר בין דוד ויהונתן ניכר אופיו העצמאי של יהונתן. בניגוד לאביו שמפגין עוינות רבה כלפי דוד, יהונתן רואה בו את המלך העתידי ומוכן להתבטל לפניו ולהיות לו למשנה, מה שמעורר את תרעומתו של אביו כלפיו. יהונתן דבק בעמדתו ומוכן להתעמת עם אביו, שמפגין יחס דיכוטומי אל דוד, מצד אחד מבקש להורגו ומצד שני לקרבו.
לעיתים יהונתן מצליח לשכנע את אביו בתומתו של דוד, כאשר הוא מסנגר על דוד לפניו. תגובתו של שאול בפעם אחת היא שבועתו בשם ה' שלא יפגע בדוד. "וַיִּשְׁמַע שָׁאוּל בְּקוֹל יְהוֹנָתָן וַיִּשָּׁבַע שָׁאוּל חַי ה' אִם יוּמָת." (שמואל א', י"ט, ו') ולעיתים הוא נכשל במאמציו, כאשר הוא מזכיר את דוד בסעודת ראש החודש המלכותית.
יהונתן מתעמת עם אביו ואומר: "למה יומת מה עשה". שאלה הגוררת התפרצות זעם של שאול, המנסה להכותו בחניתו. בעקבות כך ועל פי ההסכמה המוקדמת ביניהם, מדווח יהונתן לדוד כי לאור יחסו של אביו אליו, חייו בסכנה.
אצילות נפשו וותרנותו של יהונתן יורש העצר של המלכות, מומחשת בכך, שהוא מוכן לוותר על יעודו להיות מלך ישראל, כאשר הוא נוכח בכישוריו של דוד העולים על שלו. "...וְאַתָּה תִּמְלֹךְ עַל יִשְׂרָאֵל וְאָנֹכִי אֶהְיֶה לְּךָ לְמִשְׁנֶה וְגַם שָׁאוּל אָבִי יֹדֵעַ כֵּן." (שמואל א', כ"ג, י"ז). דבר שלא היה נהוג ונפוץ באותם ימים, שבהם היה נהוג להתנקש לעיתים אף בחיי אחים על מנת לזכות במלכות. דבר זה הוא יוצא דופן וחסר תקדים, בפרט לאור גבורתו הרבה וכישוריו הצבאיים והמנהיגותיים של יהונתן.
אהבת דוד ויהונתן

אהבת דוד ויהונתן מתוארת בפסוקים אחדים, כגון:
”וַיִּכְרות יְהוֹנָתָן וְדָוִד, בְּרִית, בְּאַהֲבָתוֹ אותוֹ, כְּנַפְשׁוֹ.” (שמואל א', י"ח, ג')
שאול המלך הורה להמית את דוד, אך יהונתן המרה את פי אביו והסתיר את דוד: ”וַיְדַבֵּר שָׁאוּל אֶל-יוֹנָתָן בְּנוֹ וְאֶל-כָּל-עֲבָדָיו, לְהָמִית אֶת-דָּוִד; וִיהוֹנָתָן בֶּן-שָׁאוּל חָפֵץ בְּדָוִד מְאוד. וַיַּגֵּד יְהוֹנָתָן לְדָוִד לֵאמֹר, מְבַקֵּשׁ שָׁאוּל אָבִי לַהֲמִיתֶךָ; וְעַתָּה הִשָּׁמֶר-נָא בַבֹּקֶר, וְיָשַׁבְתָּ בַסֵּתֶר וְנַחְבֵּאתָ” (שמואל א', י"ט, א'–ג')
”וַיִּכְרות יְהוֹנָתָן עִם-בֵּית דָּוִד; וּבִקֵּשׁ ה' מִיַּד אויְבֵי דָוִד. וַיּוֹסֶף יְהוֹנָתָן לְהַשְׁבִּיעַ אֶת דָּוִד בְּאַהֲבָתוֹ אותוֹ כִּי אַהֲבַת נַפְשׁוֹ אֲהֵבוֹ” (שמואל א', כ', ט"ז–י"ז)
”וַיִּשְׁתַּחוּ שָׁלשׁ פְּעָמִים וַיִּשְּׁקוּ אִישׁ אֶת רֵעֵהוּ וַיִּבְכּוּ אִישׁ אֶת רֵעֵהוּ עַד דָּוִד הִגְדִּיל. וַיּאמֶר יְהוֹנָתָן לְדָוִד, לֵךְ לְשָׁלוֹם: אֲשֶׁר נִשְׁבַּעְנוּ שְׁנֵינוּ אֲנַחְנוּ, בְּשֵׁם ה' לֵאמר, ה' יִהְיֶה בֵּינִי וּבֵינֶךָ וּבֵין זַרְעִי וּבֵין זַרְעֲךָ, עַד-עוֹלָם.” (שמואל א', כ', מ'–מ"ב)
לאחר מותו של יהונתן בשדה הקרב נושא דוד את קינתו, ובה הוא מבכה את שאול ויהונתן, ואומר: ”צַר-לִי עָלֶיךָ, אָחִי יְהוֹנָתָן, נָעַמְתָּ לִּי מְאוד; נִפְלְאַתָה אַהֲבָתְךָ לִי מֵאַהֲבַת נָשִׁים” (שמואל ב', א', כ"ו)
אהבת דוד ויהונתן > אהבה אפלטונית

בספר שמואל מוצגת אהבתם של דוד ויהונתן ככוללת חיבוקים ונשיקות, כדוגמת רוב מחוות הידידות במקרא (יעקב ולבן, יעקב ועשיו, יוסף ואחיו, משה ואהרן, משה ויתרו, שמואל ושאול, יואב ועמשא). חז"ל פירשו את אהבתם כאהבה אפלטונית ולא יצרית, וציינו אותה כמופת לאהבה שאינה תלויה בדבר.
	
אהבת דוד ויהונתן מוזכרת במסכת אבות, ה', ט"ז:
כל אהבה שהיא תלויה בדבר, בטל דבר, בטלה אהבה. ושאינה תלויה בדבר, אינה בטלה לעולם. איזו היא אהבה התלויה בדבר, זו אהבת אמנון ותמר. ושאינה תלויה בדבר, זו אהבת דויד ויהונתן.
אהבת דוד ויהונתן > בביקורת ובחקר המקרא

סיפור אהבתם זה לזה, כפי שהוא מתואר בתנ"ך, מופלא בעוצמות הרגשיות המופיעות בו. הפרשנים לא הניחו קיומה של אהבה גופנית או מינית בין דוד ויהונתן, והביאו אותה כדוגמה לאהבה שאינה תלויה בדבר.
פרופ' ישראל פינקלשטיין טוען כי סיפור אהבת דוד ויהונתן הוא שיקוף של שאיפת הכותב לאהבת פליטי ממלכת ישראל ושבט בנימין את בית דוד וקבלת שלטונו. כאשר הצדדים האוהבים הם פליטי ממלכת ישראל ושבט בנימין (מסומל על ידי יהונתן) ובית דוד (מסומל על ידי דוד). הסבר זה דומה להסבר רוב החוקרים - אהבת דוד ויהונתן נכתבה בשל היותה סמל לאחדות בין בני לאה ושבט יהודה (דוד) לבין בני רחל וממלכת ישראל (יהונתן). כדוגמת הערבות של יהודה על בנימין אחיו
אהבת דוד ויהונתן > בביקורת ובחקר המקרא > פרשנות גופנית

בשלהי המאה העשרים, בניגוד לעמדה האורתודוקסית ובניגוד לדעת חוקרי ביקורת המקרא, הועלתה פרשנות בדבר אפשרות למערכת יחסים רומנטית בין דוד ויהונתן. עמדה זו יוצגה על ידי אנשים התומכים בנראוּת ושוויון זכויות חברתי ללהט"ב. עד היום מתנהל ויכוח על אופי היחסים בין דוד ויהונתן, כאשר הן החוקרים והן הפרשנים האורתודוקסים מתנגדים לפרשנות האחרונה.
בשנת 1978 תיאר טום הורנר, לראשונה בפירוט ובצורה מפורשת, את יחסי דוד ויהונתן כמערכת יחסים הומוסקסואלית, בספרו Jonathan Loved David שעוסק בהומוסקסואליות במקרא. הורנר מצא תימוכין לפרשנות זו במספר פרטים המוצגים בכתוב המקראי ביחס להתנהגותם של דוד ויהונתן, ובהקשר התרבותי של חברה הנתונה להשפעת התרבות הפלשתית, שלטענתו הייתה סובלנית כלפי הומוסקסואליות. חוקרים מאוחרים מתחו ביקורת על המתודולוגיה של הורנר בניתוח הכתובים. סילביה שרר ותומאס שטאובלי נסמכים בעיקר על עדויות לשוניות לאישוש הפרשנות של יחסים הומוסקסואליים. כנגד זאת נטען כי השימושים הלשוניים שציינו שרר ושטאובלי אינם מחייבים הקשר ארוטי.
משנות התשעים ואילך החלו להתפתח גישות פרשניות בחקר המקרא המבוססות על תאוריה קווירית. חוקרים המחזיקים בגישות אלה אינם מתיימרים לגלות את המשמעות ה"אמיתית" של הטקסט אלא מציעים קריאה חתרנית משלהם. חוקרים אלה מקבלים בדרך כלל את הפרשנות ההומוארוטית של יחסי דוד ויהונתן.
הגישה האורתודוקסית ביהדות ובנצרות מתנגדת לפרשנות זו ורואה בה חילול הקודש. שוללי פרשנות זו מצביעים על העובדה כי התנ"ך, שלא נמנע מלפרט את חטאיו וכשלונותיו של דוד בפרשת בת שבע ובמקרים נוספים, אינו מציג קשר מיני ביחסי דוד ויהונתן האסור באיסור חמור על פי המקרא, וממקרא הפסוקים משתמע תיאור חיובי של אהבה זו, ומשכך אין מקום לפרש כי מדובר באהבה מינית אלא מושג האהבה המדובר הוא רגשי, כמו לאחוות גברים והקרבה עצמית עד מסירות נפש הנפוצה לא אחת בין לוחמים. כמו כן טוענים שברור מצד המקרא שאהבה זאת מודגשת במיוחד, לעומת אהבות אחרות, כדי להבליט את האחדות הנצרכת בין שבט יהודה לבין שבט בנימין, ובין בני לאה (יהודה) לבין בני רחל וממלכת ישראל (בנימין אפרים ומנשה), כדוגמת סיפור ערבות יהודה את בנימין, ועל כן היא אהבה המייצגת אחדות באומה ולא אהבה רומנטית. למשל כפי שמתבטא ב"שיר של רעי" שכתב דן בירן לזכרו של רעו-חברו סא"ל משה (סטמפל) פלס המוכר מאוד בביצוע הגבעטרון.
המפרשים את אהבתם של דוד ויהונתן כאהבה רומנטית סוברים כי מערכת היחסים הקרובה בין דוד ויהונתן, כפי שהיא מפורשת כתנ"ך כפשוטו, חשובה בכך שהיא מציגה מודל אפשרי של אהבה בין גברים. גם גישה זו מסתמכת על היעדר אזכור מפורש ליחסים מיניים. טענת המצדדים בגישה זו, היא כי כותבי התנ"ך בחרו - בעת עריכתם - להשאיר את הנושא מספיק מעורפל. אילו רצו - היו יכולים להבהיר שאין מדובר ב"משכב זכר", שהרי המונחים המדויקים והאיסורים היו מוכרים להם. אלא שתיאורה העז של אהבת יהונתן ודוד, באופן שאינו שולל אהבה גופנית אלא משאיר את התחום מעורפל דיו ולא חד משמעי, הוא תיאור שנעשה באופן חכם ואוהב אדם. מנגד, המתנגדים לפרשנות זו מקשים כיצד דווקא אהבה זו בין שני גברים, אשר במקרה מוצאם משני שבטים שונים ומשני שושלות מלוכה שונות, הובלטה על ידי המקרא לעומת אהבות אחרות, ומסבירים כי מדובר כאן במסר לאחדות באומה ולא במסר רומנטי.
הדיון הציבורי בישראל, בתחום זה, הגיע לשיא בדברים שנשאה חברת הכנסת יעל דיין בכנסת, במסגרת נאום על הצורך בשוויון ללהט"ב, ובו ציטטה את הפסוקים המוכרים מקינת דוד.
בשנת 2015 יצאה לאור אנתולוגיה של שירה הומוסקסואלית בשם "נפלאתה".
ראו גם

קינת דוד
לקריאה נוספת

אברהם, נחום, "לשאלת טיב היחסים בין דוד ויהונתן ('נִפְלְאַתָה אַהֲבָתְךָ לִי מֵאַהֲבַת נָשִׁים' שמ"ב א, 26)", בית מקרא מח/ג (תשס"ג), עמ' 215–222 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
Harding, James E., "David and Jonathan between Athens and Jerusalem", Relegere 1 (2011), pp. 37–92
Horner, Tom, Jonathan Loved David: Homosexuality in Biblical Times, Philadelphia: Westminster, 1978, ISBN 0664241859
Schroer, Silvia and Staubli, Thomas, "Saul, David and Jonathan - The Story of a Triangle? A Contribution to the Issue of Homosexuality in the First Testament", in Athalya Brenner (ed.), Samuel and Kings: A Feminist Companion to the Bible (Second Series), Sheffield: Sheffield Academic Press, 2000, ISBN 1841270822, pp. 22–36
Thompson, J. A., "The Significance of the Verb Love in the David-Jonathan Narratives in 1 Samuel", Vetus Testamentum 24 (1974), pp. 334–338
Zehnder, Markus, "Observations on the Relationship betweeen David and Jonathan and the Debate on Homosexuality", Westminster Theological Journal 69 (2007), 124–174
הערות שוליים

↑  רד"ק מציין שעד לפסוק העוסק ביהונתן ודוד מסופר על "יונתן", ומפסוק זה ואילך מסופר על "יהונתן", אך אינו מציע הסבר לשינוי זה.
↑  Horner 1978, עמ' 26–39
↑  Schroer & Staubli 2000, p. 22 n. 1; אברהם תשס"ג, עמ' 216, הערה 5
↑  Schroer & Staubli 2000
↑  אברהם תשס"ג
↑  Zehnder 2007, pp. 129–130
↑  הסבר דומה לכך מוסבר על ידי חוקרי ביקורת המקרא (דוגמת פרופ' ישראל פינקלשטיין).
↑  "שיר על רעי"-הגבעטרון, מילים: דן בירן, לחן: חיים אגמון, באתר שירונט
↑  דברי הכנסת, הצעה לסדר-היום: אפליה ועיכוב בקידום בצה"ל בשל נטיות מיניות, הישיבה השישים-ושלוש של הכנסת השלוש עשרה, יום רביעי, י"ט בשבט ה'תשנ"ג, 10 בפברואר 1993
↑  רונן סוניס, דורי מנור, נפלאתה, תל אביב: חרגול, 2015
שאול מטיל חנית על דוד
שאול מנסה להרוג את דוד כאשר הוא מנגן לפניו
דוד ויהונתן, איור מקלף צרפתי, סביבות שנת 1300, המוזיאון הבריטי.
ד'תשצ"ה

ד'תשצ"ה (4795)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-16 בספטמבר 1034 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 5 בספטמבר 1035. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תשצ"ג

ד'תשצ"ג (4,793)  – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-9 בספטמבר 1032 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 27 באוגוסט 1033.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 0 שעות וחלק אחד. לפיכך זו שנה מסוג זחא. איננה מעוברת, ואורכה 353 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 5 במחזור העיבור ה-253. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 5 (סימנה הלבא) במחזור השמש ה-172.
שנה זו היא שנת 964 לחורבן הבית, ושנת 1,344 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחא, ובה 353 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תשצ"ו

ד'תשצ"ו (4796)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 1035 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 1036. שנה מסוג זחג, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ד'תשצ"ז

ד'תשצ"ז (4797)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 1036 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 12 בספטמבר 1037. שנה מסוג השא, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השא, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
דופטאנה (בית סוהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 כתובת:  דופטאנה 
 מיקום:  דופטאנה 
 מדינה:  רומניה 
 קואורדינטות:  45°08′12″N 25°46′24″E﻿ / ﻿45.136666666667°N 25.773333333333°E﻿ / 45.136666666667; 25.773333333333
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור דופטאנה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור דופטאנה
 
דופטאנה (ברומנית: Doftana) היה בית סוהר ביישוב דופטאנה שבמחוז פרחובה, ברומניה.
בשנות העשרים והשלושים של המאה ה-20 שימש בית הסוהר דופטאנה לכליאת אסירים פוליטיים. בין שאר האישים שנכלאו בכלא זה ניתן למנות את גאורגה גיורגיו-דז', ניקולאה צ'אושסקו, גאורגה אפוסטול ומקס גולדשטין. בתקופה הקומוניסטית המבנה הפך למוזיאון, אך המחסור בתקציבי החזקה הביא לסגירתו.
ד'תשצ"ד

ד'תשצ"ד (4794)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-28 באוגוסט 1033 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 1034. שנה מסוג גכז, היא מעוברת, ואורכה 384 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ד'תת"א

ד'תת"א (4801)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 1040 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 30 באוגוסט 1041. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ד'תשצ"ט

ד'תשצ"ט (4799)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-2 בספטמבר 1038 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 1039. שנה מסוג זשה, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דגל מישיגן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 קבלת מעמד רשמי:  1 באוגוסט 1911
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול, מוטען בסמל מישיגן.
דגל מדינת מישיגן מציג על רקע כחול כהה את סמל המדינה. סמל המדינה כולל שלט עליו מופיעה צללית אדם אשר ביד אחד מנופפת לשלום ובשנייה מחזיקה רובה. האדם עומד על שפת ימה וברקע נראית השמש הזורחת. הצללית מייצגת את החלוצים האמריקאים אשר נעו מערבה אל מרחבי מישיגן. השלט מוחזק מימין ומשמאל על ידי האייליים: אייל קורא (מימין) ואייל קנדי (משמאל) המייצגים את מישיגן, ומעליו מרחף עיטם לבן-ראש המייצג את ארצות הברית.
על הדגל שלוש כתובות בלטינית:
E pluribus unum – על סרט אדום למעלה, שמשמעותו "מתוך רבים אחד" שהיה מוטו לא רשמי של ארצות הברית
Tuebor – על השלט עצמו, שמשמעותו "אגן על עצמי"
Si Quaeris Peninsulam Amoenam Circumspice – על סרט לבן מתחת לשלט, שמשמעותו "אם אתה מחפש חצי אי נעים, הסתכל סביבך" שהוא המוטו של מישיגן
הדגל הראשון של מישיגן הציג מצד אחד את סמל מישיגן עם חייל ואישה ומן הצד השני את תמונתו של מושל המדינה. בשנת 1865 הדגל שונה ובמקום תמונת המושל הוצג סמל ארצות הברית. הדגל הנוכחי אומץ באופן רשמי ב-1 באוגוסט 1911.
דגל מסצ'וסטס

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 קבלת מעמד רשמי:  1908
 מוטיבים עיצוביים:  דגל לבן, מוטען בסמל המדינה.
דגל מדינת מסצ'וסטס (באנגלית: Commonwealth of Massachusetts' flag) מציג משני צדיו, על רקע לבן, את שלט האצולה של מסצ'וטס. שלט האצולה מציג על רקע כחול אינדיאני נושא חץ וקשת. החץ מופנה כלפי מטה כסמל לשלום. כוכב לבן מופיע על השלט משמאל לראש האינדיאני. מסביב לשלט יש סרט כחול עליו רשום המוטו של המדינה: "בכח החרב אנו מחפשים שלום, אך שלום רק עם חרות". מעל לשלט מופיע ציצה: יד כפופה נושאת חרב.
הדגל אומץ באופן רשמי בשנת 1908, אך היה בשימוש לא רשמי מאז המהפכה האמריקאית. עד שנת 1971, נשא הדגל בצד השני מגן כחול ועליו ארז הלבנון. בשנת 1971 הדגל שונה כדי שיהיה זהה משני צדיו.
דה מוין

דה מוין בלילה
דה מוין (באנגלית: Des Moines; ‏האזנהקובץ:DesMoines.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר הבירה של מדינת איווה שבארצות הברית וכן בירת מחוז פולק. העיר נוסדה בשנת 1843 ולפי מפקד האוכלוסין של 2020, מתגוררים בה 214,133 תושבים.
העיר ממוקמת במרכז המדינה.
מקור השם

העיר ממוקמת על גדת נהר דה מוין שפירושו בצרפתית "נהר הנזירים" (Rivière des Moines).
בניין בית המחוקקים של המדינה, המכונה "הקפיטול של מדינת איווה" ושוכן בדה מוין, הוא ייחודי בכך שכיפתו מצופה זהב. העיר ייחודית בכך שיש בה מערכת סקייווק - מדרכות עיליות - מדרכות אוויריות מקורות המאפשרות לאנשים לנוע מבניין לבניין לאורך 5.6 ק"מ מבלי לצאת מהבניינים.
היסטוריה

עדויות ארכאולוגיות מצביעות על התיישבויות אנושיות עוד מהאלף ה-5 לפנה"ס. ההתיישבות המודרנית החלה כאשר הוקם מבצר אמריקאי בשנת 1843. ב-22 בספטמבר 1851 דה מוין התאגדה כעיר. בשנותיה הראשונות ואף במלחמת האזרחים האמריקנית העיר סבלה משיעור צמיחה איטי, אך המצב השתנה בשנת 1866, כאשר נסלל קו רכבת העובר בסביבת העיר. בשנים אלו החלה גם כריית פחם אשר תרמה לצמיחת העיר. לאחר שהשפל הגדול גרם לאבטלה רבה, הממשל עודד את חיזוק התעשייה על מנת ליצור עוד מקומות עבודה. החל משנות ה-80 היוצרות התהפכו והמשק עבר להתבסס ממקצועות "צווארון כחול" למקצועות חופשיים של "צווארון לבן".
בשנות ה-60 של המאה ה-20 חל דילול מסוים באוכלוסייה כתוצאה מתהליכי פרוור.
שלטון מקומי

העיר מנוהלת על ידי מועצה בראשה עומד ראש העיר - החל משנת 2005 פרנק קוני, שני חברי מועצה הנבחרים על ידי כל העיר וארבעה חברים נוספים המייצגים כל אחד את אחד מרבעי העיר.
גאוגרפיה

שטחה של העיר 200.1 קמ"ר, מתוכם 196.3 קמ"ר שטחי יבשה ו- 3.8 קמ"ר שטחי מים (1.88%).
גאוגרפיה > אקלים

| אקלים בדה מוין > חודש.שיא טמפרטורה מרבית (C°).טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).שיא טמפרטורה מזערית (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בדה מוין > ינואר.19.−0.6.-9.8.−34.25 | אקלים בדה מוין > פברואר.26.2.3.-7.3.−32.33 | אקלים בדה מוין > מרץ.33.9.4.−1.3.−30.58 | אקלים בדה מוין > אפריל.34.16.8.5.1.−13.98 | אקלים בדה מוין > מאי.41.22.4.11.2.−3.120 | אקלים בדה מוין > יוני.39.27.6.16.7.3.125 | אקלים בדה מוין > יולי.43.29.8.19.3.8.114 | אקלים בדה מוין > אוגוסט.43.28.8.18.2.4.105 | אקלים בדה מוין > ספטמבר.38.24.5.12.9.−3.77 | אקלים בדה מוין > אוקטובר.35.17.3.6.1.−14.67 | אקלים בדה מוין > נובמבר.28.8.8.−0.8.−23.56 | אקלים בדה מוין > דצמבר.21.1.1.-7.8.−30.36 | אקלים בדה מוין > שנה.43.15.8.5.3.−34.915 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: NOAA
אוכלוסין

נכון לשנת 2020 מתגוררים בעיר 214,133 תושבים. בעיר נמצאים 80,504 משקי בית ו־48,704 משפחות. צפיפות האוכלוסין היא 1,012.0 נפשות לקמ"ר (2009). להלן נתונים אודות האוכלוסייה בדה מוין:
| שנה | אוכלוסייה |
| --- | --- |
1850: 502
1860: 3,965
1870: 12,035
1880: 22,408
1890: 50,093
1900: 62,139
1910: 86,368
1920: 126,468
1930: 142,559
1940: 159,819
1950: 177,965
1960: 208,982
1970: 201,404
1980: 191,003
1990: 193,187
2000: 198,682
2010: 203,433
2020: 214,133
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
תחבורה

בקרבת העיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי דה מוין, אולם על אף שמו של שדה התעופה הוא משמש לטיסות בינמדינתיות בלבד, ולא לטיסות בינלאומיות.
מכללות ואוניברסיטאות

מכללת AIB לעסקים
המכללה הקהילתית דה מוין
אוניברסיטת דרייק
מכללת גרנד ויו
מכללת המילטון
מכללת סימפסון
אוניברסיטת דה מוין
ערים תאומות

יפן קופו, יפן
צרפת סנט אטיין, צרפת
הרפובליקה העממית של סין שה-ג'יאג'וואנג, הרפובליקה העממית של סין
רוסיה סטברופול, רוסיה
איטליה קטנזארו, איטליה
הערות שוליים

↑
| דגל איווה מדינת איווה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | דה מוין |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של דה מוין • המטרופולין של אומהה וקאונסיל בלאפס |  |
| היישובים הגדולים ביותר | דה מוין • סידר רפידס • דבנפורט • סו סיטי • איווה סיטי • ווטרלו • קאונסיל בלאפס • איימס • וסט דה מוין • דאביוק • אנקני • אורבנדייל • סידר פולס • מאריון • בטנדורף • מרשלטאון • מייסון סיטי • קלינטון • ברלינגטון • אוטאמווה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות איווה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548085905171  BnF: cb12036743q (data)  GND: 4294593-8  LCCN: n79081388  MusicBrainz: 2bda1647-f64b-4277-acce-e9c1296d065e  NARA: 10045506  NKC: xx0117196  SUDOC: 070161623  VIAF: 139010753   WorldCat (עם VIAF): 139010753