עמידר
היסטוריה של החברה

החברה נוסדה בשנת 1949, כדי לסייע במציאת פתרונות דיור לעולים במסגרת העלייה ההמונית. הממשלה מסרה לידי החברה את ניהול נכסי הנפקדים ובנוסף, עמידר נטלה חלק בהקמת שיכונית חדשים החל מראשית שנות ה-50, כמו גם בניהולם ותחזוקתם מאז הקמתם ועד היום. שיכונים אלו הפכו בחלקם לריכוזים של אוכלוסייה חלשה מבחינה סוציו אקונומית, ותפקידה ההיסטורי של עמידר, במרוצת השנים, היה גם מימוש מדיניות רווחה, ומתן אפשרות לדיור בשכר דירה סוציאלי שיענה על צורכי אוכלוסייה זו. ב-1949 (שנת ההקמה של החברה) היו בבעלותה כ-10,000 דירות, ב-1958 125,000 דירות וב-1962 היה מספר הדירות בניהולה של החברה 200,000. בתחילת 1966 ניהלה עמידר כ-50,000 נכסים של נכסי נפקדים ועוד כ-87,000 יחידות דיור. מספר הדיירים בשיכוני עמידר עלה על מיליון נפש, כמחצית מאוכלוסיית מדינת ישראל. משנת 1963 ועד סוף 1965 הרחיבה עמידר 4,500 דירות עבור משפחות גדולות. מראשית פעילותה בשנות ה-50 הושפע מלאי הדירות ממדיניות שעודדה את דיירי הדיור הציבורי לרכוש את הדירות. מראשית שנות ה-50 עד שנת 1989 נמכרו כ־180 אלף דירות בניהול עמידר לדיירים. כבר בשנות ה-60 קנו כ-50% מהדיירים את דירותיהם.
ב-1961 הוקמו שתי חברות ממשלתיות נוספות, "חלמיש" ו"חברת פרזות", שהיו חברות עירוניות לשיכון בתל אביב ובירושלים.
בשנת 1963 הוגרו לראשונה תפקידי החברה:
בעלות על השיכון הציבורי, אחזקתו, שדרוגו והשכרתו
אכלוס שיכוני העולים בהתאם להוראות משרד השיכון ומחלקת הקליטה של הסוכנות
שיפור תנאי המגורים של הדיירים והגדלת דירות למשפחות גדולות
גביית תשלומי משכנתאות מרוכשי דירותיה עבור הבנקים המלווים
ניהול רכוש של מינהל מקרקעי ישראל
ארגון עבודה קהילתית בשיכונים שבניהולה
ב-1972 הביאו מאורעות פוליטיים לפיצול החברה. הסוכנות היהודית הקימה חברה פרטית בשם "עמיגור", אליה הועברו כרבע מן הנכסים שהיו בטיפול עמידר.
פרויקט שיקום שכונות עליו הכריזה ממשלת ישראל השמונה עשרה בראשות מנחם בגין ב-1977 הביא, בשנת 1978, משימות חדשות לחברה, בשיפוץ הבתים, וביצירת סביבת מגורים יפה יותר ומרווחת יותר.
לקראת סוף שנות ה-80 היה מעמדה של החברה בירידה, שכן בניהם של הדיירים הוותיקים עזבו את בתי החברה, והייתה ירידה משמעותית בביקוש לדירותיה, כאשר מרבית עיסוקה של החברה היה טיפול במצוקתם של הדיירים הוותיקים. העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90 החייתה את החברה, והשיבה אותה לייעודה ההיסטורי. החברה השתתפה בטיפול בקליטה החל מהקמתם של מגורונים באתרים שהוקמו לכך ברחבי הארץ, ולאחר מכן פינויים של המגורונים ומתן מענה של קבע לצורכי הדיור של העולים.
בסוף שנות ה-90 נחקקו שני חוקים שנועדו לעגן את מצבם החוקי של הדיירים. המצב בו הדייר הוותיק התגורר כל ימי חייו בשכירות, ולא קנה בדירה זכות הניתנת להורשה לילדיו, קיבל משמעות, כאשר החל הדור הוותיק של הדיירים שעלו בשנות ה-50 להגיע לגיל מתקדם. חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה), התשנ"ט-1998, אותו יזם חבר הכנסת רן כהן, קבע תנאים בהם יכול דייר, או קרוב משפחתו שגר עמו בדירה, לרכוש את הדירה בהנחה משמעותית. חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, התשנ"ח-1998, אותו יזמה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי, קבע תנאים וקריטריונים למתן הזכות לקרוב משפחתו של דייר להמשיך ולגור בדירה בתנאי השכירות של הדייר המקורי, גם לאחר פטירתו או עזיבתו למוסד סיעודי של אותו הדייר. כן קבע החוק זכויות רבות נוספות לדיירי החברות המשכנות הממשלתיות, ועיגן, לראשונה, את מערכת היחסים בין הדייר ובין החברה, שעד אז הייתה נתונה לשרירות המחליטים במשרד השיכון או בחברה הממשלתית.
חוק הדיור הציבורי נועד לחולל מהפכה בדיור הציבורי בישראל, וליצור מצב בו רובן של הדירות, בהן החזיקו הדיירים במשך שנים רבות ועבורן שילמו שכר דירה בסכומים המצטברים לסכומים גבוהים, תהפוכנה לרכושם הפרטי. עם זאת, החוק מעולם לא נכנס לתוקף. מדי מספר שנים, לרוב במסגרת חוק ההסדרים, דוחה הכנסת את יישום החוק. עמידר נוהגת, עם זאת, להציע לדייריה הוותיקים את רכישת דירותיהם במבצעי רכישה, שתנאיהם קרובים לתנאים אותם קבע חוק הדיור הציבורי. בניגוד לחוק הדיור הציבורי הכסף שהתקבל ממבצעי מכירה אלו לא יועד לבניה ציבורית חדשה. מלאי הדירות שבידי עמידר אינו עונה על צורכי חסרי הדיור ומשך ההמתנה לדירה של זכאי הדיור עשוי להיות שנים רבות. כך למשל דיווח מנהל עמידר באזור השרון על עשרות מועמדים לכל דירה פנויה של עמידר באזורו.
בשנת 2013 ניהלה עמידר כ-41,000 דירות ציבוריות ועוד כ-1,300 בבעלותה נמסרו לגופים אחרים כמשרד הביטחון ועמותת איילים.
עמידר החדשה משקיעה בשנים האחרונות משאבים ביצירת פעילות קהילתית בשיתוף הדיירים מתוך מטרה להעניק כלים להעצמה וחיזוק אישי משפחתי וקהילתי, במטרה לשפר את איכות חייה ולצמצם את תלותו של הדור הבא בדיור הציבורי.
בשנים האחרונות הוקמו 10 מרכזים קהילתיים בהן מתקיימים פעולות חינוכיות, חברתיות ומעצימות לילדים, נוער ומבוגרים "מתחת לבית", בבנייני המגורים בשכונות. המרכזים מעודדים מעורבות תושבים, מהווים אבן שואבת לילדי השכונה ומקום מפגש היוצר קהילה פעילה ותומכת. במקביל, מפעילה עמידר החדשה קבוצות כדורגל וספורט ב-30 ערים ברחבי הארץ בשיתוף עם מפעלות חינוך וחברה, קבוצות העצמה כלכלית לנשים, הדרכה לניהול פיננסי חכם, קבוצות יזמות עסקית לנוער, מלגות לסטודנטים דיירי הדיור הציבורי ועוד.
בשנת 2019 היו הכנסות עמידר 476 מיליון שקלים, ההשקעות בשיפוצים ואחזקה 235 מיליון והרווח כ-55 מיליון שקלים.
בשנת 2020 היו הכנסות עמידר 401 מיליון שקלים, ההשקעות בשיפוצים ואחזקה 171 מיליון והרווח כ-33 מיליון שקלים.
בשנת 2021 היו הכנסות עמידר 396 מיליון שקלים, ההשקעות בשיפוצים ואחזקה 148 מיליון והרווח כ-83 מיליון שקלים.
מבקר המדינה מצא כי הסכומים שהשקיע עמידר מדי שנה בתחזוקת הדיור הציבורי: 125 מיליון שקלים בשנת 2018 ו-156 מיליון בשנת 2019 היו נמוכים משמעותית מהסכום הדרוש לפי הערכות החברה עצמה: כ-400 מיליון שקלים. בספטמבר 2021 החזיקה עמידר דירות ב-35 מבנים שהיא הגדירה כמסוכנים, בבניינים אלו 138 דירות בניהול החברה.