stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים אתר
לקריאה נוספת

נ. בן-דבורה, ח. אפתיקר ספר תמונות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, (תש"ז) 1946.
חיים גמזו, ציור ופיסול בישראל, הוצאת דביר, תל אביב, (תשי"ז) 1957.
בנימין תמוז, אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1963.
זוסיא עפרון, חיים אתר (אפתקר), עין חרוד: המשכן לאמנות; משרד החינוך והתרבות, ההסתדרות והקיבוץ המאוחד, 1975.
בנימין תמוז (עורך), דורית לויטה, גדעון עפרת, סיפורה של אמנות ישראל, הוצאת מסדה, 1980.
גליה בר אור וגדעון עפרת, העשור הראשון: הגמוניה וריבוי, בתוך: 60 שנות אמנות ישראל, משכן לאמנות עין חרוד, 2008.
גליה בר אור, חיינו מחייבים אמנות: בניין תרבות כבניין חברה - מוזיאונים לאמנות בקיבוצים 1960-1930, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 2010.
יגאל צלמונה, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010.
יניב שפירא, "חיים אתר: נאמנות כפולה", בתוך: נפש עירומה: חיים סוטין והאמנות הישראלית, המשכן לאמנות עין חרוד, 2019.
הערות שוליים

↑  נכתב גם אפתיקר, אפטיקר.
↑  בכפר - נחנך "המשכן לאמנות" בעין חרוד, דבר, 27 באוקטובר 1948
↑  חיים אתר, באתר BillionGraves
↑  ניצה פלקסר, אתר בראי זמנו, דבר, 22 באוגוסט 1975.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271263  NLI: 987007257907505171  ISNI: 0000 0000 7027 0429  NTA: 14148389X  RKD: 204377  ULAN: 500482438  VIAF: 287519883   WorldCat (עם VIAF): 287519883 
האולם המרכזי במשכן לאמנות עין חרוד ע"ש חיים אתר
חסימת וריד הרשתית המרכזי

| --- | --- |
 תחום:  רפואת עיניים 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  798583 
 
וריד הרשתית המרכזי הוא הוריד המקביל לעורק הרשתית המרכזי, וכמו בכלי הדם, הוא עלול לסבול מחסימה (חסימת וריד רשתית מרכזי נקרא גם CRV). המחלה דומה לזו שנראתה בתסמונת עינית איסכמית, בה אין מספיק אספקת דם וחמצן לעין. מאחר שעורק הרשתית המרכזי והווריד הוא המקור הבלעדי של אספקת דם וניקוז לרשתית, חסימה כזו יכולה להוביל לנזק חמור לרשתית ולעיוורון, בשל איסכמיה (הגבלה באספקת דם) ובצקת (נפיחות). מצב זה יכול גם לגרום לגלאוקומה.
CRVO לא- איסכמי הוא הצורה המתונה יותר של המחלה, אולם מצב זה עשוי להתקדם לסוג איסכמי החמור יותר.
טיפול

הטיפול כולל תרופות נוגדות VEGF כמו אווסטין (ללא קשר להתוויתו גם כנגד סרטן), Lucentis (לוסנטיס, רניביזומאב) ואפליברספט או שתל סטרואידי לזגוגית (Ozurdex, אוזורדקס) וטיפול פוטוקואגולציה בלייזר.
יש CRVO ללא מצב איסכמי שהפרוגנוזה שלו טובה יותר מאשר מצב איסכמי.
מחקרים

מטרת מחקר GALILEO היה להעריך את היעילות ובטיחות של זריקות אפליברספט (אייליה) לטיפול בבצקת משנית לחסימת וריד רשתית מרכזית (CRVO). זהו מחקר אקראי בשלב 3 שכלל 177 חולים שטופלו ב-2 מ"ג זריקות אפליברספט לזגוגית או זריקות דמה כל 4 שבועות ל-20 שבועות. משבוע 24 הטיפול ניתן לפי הצורך וקבוצת הביקורת המשיכה לקבל זריקות דמה.
תוצאות: לאחר 52 שבועות נמצא שיפור בראייה של 15 אותיות ב-60.2% מהמטופלים שקיבלו אפליברספט בהשוואה ל-32.4% בקבוצת הביקורת. באופן משמעותי נמצא שיפור גבוה יותר במדד ראייה BCVA (שיפור ב-16.9 אותיות בקב' אפליברספט לעומת 3.8 אותיות בקב' ביקורת) וכן נמצאה ירידה בעובי הרשתית המרכזי (423.5 מ"מ לעומת 219.3 מ"מ בהתאמה ) תופעות הלוואי העיניות שנצפו בקבוצת אפליברספט היו קשורות להליך ההזרקה או למחלה עצמה בצקת מקולרית ( 33.7%), הגדלת לחץ תוך עיני (17.3%) וכאבי עיניים (14.4%).
מטרת מחקר COPERNICUS הייתה להעריך את זריקות אפליברספט (אייליה)
לחולים עם בצקת מקולרית משנית במחלת חסימת וריד הרשתית המרכזי. זהו מחקר רב מרכזי בו טופלו באופן אקראי 189 חולים ב-6 זריקות חודשיות של 2 מ"ג אפליברספט או בטיפול דמה. משבוע 24 ועד שבוע 52, כל החולים קיבלו 2 מ"ג אפליברספט לתוך הזגוגית לפי הצורך ועל פי קריטריונים לטיפול חוזר.
תוצאות: בשבוע 24, 56.1% מהחולים שטופלו באפליברספט שיפרו את הראייה ב-15 אותיות מנקודת ההתחלה, לעומת 12.3% בקבוצת הביקורת.
בשבוע 52, 55.3% מהמטופלים שיפרו את הראייה ב-15 אותיות לעומת 30.1% בקבוצה השנייה שטופלה מאוחר יותר באפליברספט. בשבוע 52, החולים שיפרו ראייה בממוצע של 16.2 אותיות, לעומת שיפור רק ב-3.8 אותיות, בקבוצה שטופלה מאוחר יותר. תופעות לוואי הנפוצות ביותר עבור שתי הקבוצות היו דימום של הלחמית, כאבי עיניים, צמצם בחדות ראייה, והגברת הלחץ התוך עיני.
הנס ביבוב

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1902 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 הוצאה להורג:  24 באפריל 1947 (בגיל 44) לודז', רפובליקת פולין 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
הנס ביבוב (מימין) וחיים רומקובסקי בגטו לודז' .
הנס ביבוב במהלך משפטו ב-1947.
הנס ביבוב (בגרמנית: Hans Biebow; ‏18 בדצמבר 1902 - 23 ביוני 1947) היה ראש הממשל הנאצי הגרמני בגטו לודז' בפולין הכבושה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ביבוב נולד בברמן, בנו של יוליוס ביבוב, מנהל חברת ביטוח. הוא עבד בחברתו של אביו כמתמחה בשטוטגרט. הוא תכנן להגיע למשרתו של אביו. עקב המשבר הכלכלי של 1929 נפגעו עסקי האב. ביבוב עזב את עבודתו בחברתו של האב ועבר לבנק בברמן. בגיל 22 החל לנהל סניף של חברת דגנים בגטינגן. משנת 1924 עסק במסחר בקפה.
ב-1939 הצטרף למפלגה הנאצית.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, העסיק כ-250 עובדים וגלגל מחזור שנתי של מיליון רייכסמארק.
ביוגרפיה > בתקופת השואה

לאחר מכן הפך ביבוב לממונה על גטו לודז'. הוא הפך את גטו לודז למתחם החזקת עובדי כפייה כדי להניב רווחים לגרמניה הנאצית.
תחת ניהולו נדחסו 164,000 יהודי לודז', העיר השנייה בגודלה בפולין, לאזור קטן בעיר. התקשורת בין תושבי הגטו והעולם החיצוני נותקה והיצע המזון הוגבל, מה שגרם לתמותה מרעב בגטו. בשנות קיומו של הגטו עברו בו 204,000 איש, בהם יהודים ממרכז אירופה. ממשל הגטו התקיים מאפריל 1940 עד קיץ 1944, ומהגטו יצאו טרנספורטים למחנות ההשמדה (בעיקר אושוויץ וחלמנו).
ביבוב היה אחראי ישירות להרעבת אוכלוסיית הגטו וסייע לגסטפו לאסוף יהודים לגירוש.
ביבוב הפעיל את שליטתו באמצעות ממשל יהודי בראשות מרדכי חיים רומקובסקי. רומקובסקי האמין שהיהודים יכולים לשרוד אם ייצרו סחורות זולות וחיוניות עבור הנאצים. ביבוב הרוויח ממכירת תוצרת שייצרו יהודים וכן מרכושם המוחרם. מפעלי הגטו ייצרו מוצרים כגון מגפי חיילים גרמנים והיו רווחיים עבור הגרמנים מכיוון שהיהודים, שהיו מנותקים מכל משאב, עבדו תמורת שכר שכלל מזון בסיסי וצורכים חיוניים נוספים בלבד. הפרודוקטיביות של הגטו הייתה גורם בהישרדותו הארוכה יחסית. התושבים סבלו ארבע שנים של רעב, מחלות וצפיפות לפני שנשלחו למחנות ההשמדה חלמנו ואושוויץ. מתוך 204,000 תושבים, כ-10,000 שרדו.
בתחילה עודד ביבוב שימוש ביהודים כמקור לעבודה זולה במקום רציחתם, אך הוא הסתגל מהר למדיניות ההשמדה. הוא עודד את אחרוני היהודים בגטו בקיץ 1944 לעלות לרכבות לאושוויץ בנאום בו הבטיח להם שיעבדו במערב.
לפני שחרור לודז' על ידי הצבא האדום בינואר 1945, הורה ביבוב לחפור בורות קבורה גדולים בבית הקברות המקומי, מתוך כוונה שהגסטאפו יוציא להורג את 877 היהודים הנותרים ששירתו כצוות ניקיון בגטו. ייתכן שזה היה ניסיון של ביבוב לחסל עדים לתפקידו בפעילות הגטו. למעשה רובם לא שיתפו עמו פעולה, ורק כ-150 יהודים נאספו למקום הבורות על פי ציוויו. גם אלו שוחררו, אחר כניסת הצבא האדום ב-19 בינואר למחנה, לפני שהספיק להוציאם להורג.
ביוגרפיה > לאחר השואה

לאחר הכניעה ללא תנאי של גרמניה בשנת 1945 הצליח ביבוב לברוח ולהתחבא בגרמניה, אך זוהה על ידי ניצול הגטו ונעצר לאחר מכן בברמן. הוא הוסגר על ידי בעלות הברית ללודז', הועמד לדין ב-23 באפריל 1947 וכעבור שבוע נפסק דינו. הוא הוצא להורג בתלייה ב-23 ביוני 1947.
לקריאה נוספת

ליב שטקאטש, "תעלולי הרוצח האנס ביבאו בגיטו לודז", בתוך: קול ישראל, כ"א באב תש"ז, עמ' 3
הערות שוליים

↑  על השימוש ביהודים למטרות עבודה וייצור בגטו לודז' במקום השמדתם, באתר יד ושם
↑  Jockusch, Laura (ביולי 2015). Collect and Record!: Jewish Holocaust Documentation in Early Postwar Europe. ISBN 9780190259334. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385990105171  PLWABN: 9810570651505606  GND: 124034748  ISNI: 0000 0000 3647 1374  LCCN: n2003110468  SNAC: w6p27fmt  VIAF: 62470789   WorldCat (עם VIAF): 62470789
המפלצת מהים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  כריס ויליאמס
 הופק בידי:  כריס ויליאמס ג'ד שלאגנר
 תסריט:  כריס ויליאמס נל בנג'מין
 מדבבים:  קארל אורבן זאריס אנג'ל הייטור ג'ארד האריס מריאן ז'אן-בפטיסט דן סטיבנס קתי ברק
 מדבבים בעברית:  דן שצברג הילה קאופמן צביקה פורמן נורית בנאי קורן איילת רובינסון יהויכין פרידלנדר שירלי לילו גדי לוי יובל בינדר אורלי קטן עמי מנדלמן שרית סרי
 מוזיקה:  מארק מנקינה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית קנדה קנדה
 חברת הפקה:  נטפליקס אנימציה
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 24 ביוני 2022 (קולנוע) ארצות הברית 8 ביולי 2022 (נטפליקס)
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, סרט פנטזיה, סרט ילדים 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המפלצת מהים (באנגלית: The Sea Beast) הוא סרט הרפתקאות אמריקאי-קנדי בהנפשה ממוחשבת, אשר בוים על ידי כריס ויליאמס כסרטו הראשון בבימויו. בסרט מדבבים במקור קארל אורבן, זאריס אנג'ל הייטור, ג'ארד האריס, מריאן ז'אן-בפטיסט, דן סטיבנס וקתי ברק.
הסרט הופק באולפני נטפליקס אנימציה, והופץ בבתי קולנוע נבחרים ב-24 ביוני 2022, לפני שהופץ בנטפליקס ב-8 ביולי 2022.
תקציר העלילה

צייד מפלצות ים אגדי יוצא למסע התגלות יחד עם ילדה סקרנית נוסעת סמויה אשר מתיידדת עם מפלצת מסוכנת מאוד.
צוות המדבבים

קארל אורבן - ג'ייקוב הולנד
זאריס אנג'ל הייטור - מייסי בראמבל
ג'ארד האריס - קפטן קרו
מריאן ז'אן-בפטיסט - שרה שארפ
דן סטיבנס - אדמירל הורנאגולד
קתי ברק - גוון באטרבי
ג'ים קרטר - המלך
דון מקיצ'ן - המלכה
צוות המדבבים > דיבוב עברי

דן שצברג - ג'ייקוב הולנד
הילה קאופמן - מייזי בראמבל
צביקה פורמן - קפטן קראו
נורית בנאי קורן - שרה שארפ
איילת רובינסון - מיס מרינו
יהויכין פרידלנדר - ניק הזקן
שירלי לילו - פן
גדי לוי - אדמירל הורנאגולד
יובל בינדר - ג'ים ניקלבונז
אורלי קטן - מלכה
עמי מנדלמן - מלך
שרית סרי - גוון באטרבי
חיים אדן
לורה שופוב
פז פרל - מלח צעיר
לביא מור
איתמר אולייר
דניאל שופוב
טליה ברקאי
יולי סקר
ספיר רון ארגמן
תומר קאופמן
הפקה

ב-5 בנובמבר 2018, הכריזה נטפליקס כי כריס ויליאמס יכתוב ויביים סרט בשם "ג'ייקוב והמפלצת מהים". ב-7 בנובמבר 2020, נודע כי השם השתנה ל-"המפלצת מהים".
הסרט הונפש על ידי אולפני Sony Pictures Imageworks.
מארק מנקינה ניצח על המוזיקה בסרט.
הפצה

במרץ 2022, נודע כי הסרט יופץ ב-8 ביולי 2022. הסרט הופץ ב-24 ביוני 2022 על ידי AMC, Cinemark, Regal, Cineplex Entertainment ואולמות קולנוע נוספים לפני הפצתו בנטפליקס.
הערות שוליים

1 2  Lang, Brent (5 בנובמבר 2018). "Netflix Backs 'Jacob and the Sea Beast' From 'Big Hero 6' Director Chris Williams (EXCLUSIVE)". Variety. ארכיון מ-5 בנובמבר 2018. נבדק ב-20 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Amidi, Amid (30 במרץ 2022). "Netflix Debuts First Trailer For 'The Sea Beast'". Cartoon Brew. ארכיון מ-31 במרץ 2022. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "The Sea Beast". Netflix. 7 בנובמבר 2020. ארכיון מ-5 באוקטובר 2020. נבדק ב-14 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Sea Beast". Sony Pictures Imageworks. נבדק ב-8 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mark Mancina Scoring Chris Williams' Netflix Animated Film 'The Sea Beast'". Film Music Reporter. 24 בנובמבר 2021. ארכיון מ-25 בנובמבר 2021. נבדק ב-24 בנובמבר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Busch, Jenna (30 במרץ 2022). "The Sea Beast Trailer: True Adventure Begins In The Latest Netflix Animated Film". Slash Film. ארכיון מ-31 במרץ 2022. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Netflix's 'The Sea Beast' Rises from the Depths with Teaser, Cast & Date Reveal". Animation Magazine. 30 במרץ 2022. ארכיון מ-31 במרץ 2022. נבדק ב-30 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Konrad, Jeremy (7 ביוני 2022). "The Sea Beast Trailer & Poster Debut On Netflix Geeked Week". Bleeding Cool. ארכיון מ-7 ביוני 2022. נבדק ב-7 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Felperin, Leslie (22 ביוני 2022). "The Sea Beast review – feisty stowaway hunts monsters in lavish fantasy epic". The Guardian. נבדק ב-26 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
חסימת צינור הזרע

| --- | --- |

 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D014659
חסימת צינור הזרע (בלועזית: וָזֶקטוֹמיה) הוא הליך כירורגי בלתי הפיך שנועד לעיקור זכרים, ומשמש גם כאמצעי מניעה קבוע. בתהליך זה נאטמים או נקטעים צינורות הזרע ובכך נמנע מתאי זרע להגיע לשופכה.
חיתוך צינור הזרע אינו פוגע בתפקוד המיני הגברי, בייצור הורמוני המין הגבריים על ידי האשך ואינו משנה את מראה ומרקם נוזל הזרע.
ניתוח חסימת צינור הזרע נחשב הליך פשוט יחסית. הניתוח מתבצע בדרך כלל במרפאה או אף במשרדו של הרופא, ואורך עד 30 דקות. הניתוח מבוצע בהרדמה מקומית או בהרדמה מלאה קלה לפי בחירת המנותח. ההכנה לניתוח וההתאוששות ממנו אינן כרוכות באשפוז, ולרוב אחרי התאוששות קצרה במשרד של הרופא, החולה נשלח הביתה לנוח.
על אף שמדובר בהליך פולשני, רוב המנותחים מצליחים לחזור לשגרת החיים תוך שבוע, כשתקופת ההתאוששות כרוכה באי נוחות מינימלית.
התהליך

התהליך מתבצע בדרך כלל תחת הרדמה מקומית של כיס האשכים או הרדמה כללית קלה. לאחר ההרדמה מבוצעים שני חתכים בכיס האשכים, דרכם מאותרים צינורות הזרע. הצינורות נחתכים (לעיתים אף מוסר קטע מהם) ואז נאטמים על ידי צריבתם או תפירתם לפחות בצד אחד.
ישנן כיום מספר טכניקות המשפרות את זמן הריפוי, יעילות התהליך ומקטינות את הסיכוי להופעת כאבים בטווח הארוך.
הערות שוליים

↑  ניתוח לחיתוך צינור הזרע (וזקטומיה) - מידע רפואי, רופא מייעץ: ד"ר רענן טל, באתר מכבי שירותי בריאות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534285505171  GND: 4283936-1  LCCN: sh85142370  NKC: ph921673 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הנשיקה (אייץ)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פרנצ'סקו אייץ
 תאריך יצירה:  1859
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  88 ס״מ 
 גובה:  112 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  Troubadour style 
 מספר יצירה:  6335 (גלריית האומנות בררה) 
 מיקום:  גלריית האומנות בררה (אנ') מילאנו
 
הנשיקה (באיטלקית: Il Bacio) היא ציור משנת 1859 מאת הצייר האיטלקי פרנצ'סקו אייץ. זו ככל הנראה עבודתו הידועה ביותר.
הרוזן אלפונסו מריה ויסקונטי די סאליסטו הזמין מאייץ ציור שיבטא את התקווה לאיחוד איטליה שהתעוררה בקרב האיטלקים עם חתימת הברית בין צרפת וממלכת סרדיניה נגד אוסטריה ב-1859. אייץ צייר באופן אלגורי את תמיכתו בברית והציור הפך לאחד מסמלי המאבק לאיחוד איטליה. לאחר מותו של הרוזן היצירה נתרמה לגלריית האומנות בּרֶרָה (אנ') שבמילאנו.
רקע היסטורי

ב-1814, לאחר תבוסת צרפת במלחמות הנפוליאוניות, התכנס קונגרס וינה במטרה להשיב את הסדר המדיני לאירופה ולשרטט מחדש את גבולות המדינות ביבשת. איטליה המפוצלת למספר ממלכות ודוכסיות הייתה בעלת השפעה חלשה בקונגרס והוחלט על חלוקת השליטה בה בין מספר גורמים, ביניהם האימפריה האוסטרית. בתגובה לשלטון האוסטרי התעוררו בקרב האיטלקים רגשות לאומיים והחלו קריאות לאיחוד איטליה. מספר קבוצות פוליטיות בעלות נטייה דמוקרטית רדיקלית קמו, ביניהן תנועת איטליה הצעירה ואגודות סתרים של הקרבונארי. השפעתן של קבוצות אלה הייתה חלשה אך הן תרמו לחיזוק הזיקה הלאומית בקרב האוכלוסייה.
מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה (1848–1849) נגמרה בתבוסת האיטלקים. ב-1858 נחתם הסכם פלומביאר (אנ') בין קמילו בנסו די קאבור, ראש ממשלת ממלכת סרדיניה לבין נפוליאון השלישי מלך צרפת. הסכם זה הניח את היסודות לברית אנטי-אוסטרית. הברית הוכיחה את עצמה כשהכוחות המשותפים של האיטלקים והצרפתים הכריעו את הצבא האוסטרי בממלכת לומברדיה-ונציה בקרב שנערך ב-1859 במסגרת מלחמת העצמאות האיטלקית השנייה. ניצחון זה הניע את תהליך איחוד איטליה וב-1861 הוכרזה עצמאותה של ממלכת איטליה.
על רקע אירועים אלה הרוזן אלפונסו מריה ויסקונטי די סאליסטו הזמין מאייץ ציור שיבטא את הרגשות הפטריוטיים האיטלקיים והתקווה לאיחוד איטליה. כדי להתחמק מהצנזורה שהפעיל השלטון האוסטרי אייץ העביר את המסר בציור בעזרת אלגוריה. אייץ צייר את הציור ב-1859. הציור הוצג תחילה בגלריית האומנות בררה (אנ') במילאנו ולאחר מכן הועבר למעונם של בית ויסקונטי למשך יותר מ-25 שנים. ב-1886 היצירה הוחזרה לגלריה שם היא מוצגת עם היום.
תיאור

במרכז הציור נראים גבר ואשה בלבוש מתקופת ימי הביניים כשהם מתנשקים בתשוקה. זהו אחד מהייצוגים הנועזים ומלאי התשוקה של נשיקה בהיסטוריה של האמנות המערבית. הגבר לובש בגד אדום, גלימה חומה ופיסת בד ירוק מציצה מתחת לגלימה (בכתף ומתחת לכף יד ימין). לראשו כובע עם נוצה ומעט משיערו מציץ מהכובע. רק זווית הפה וקצה אפו נראים. הוא מטה את ראשה של האשה לאחור בשתי ידיו ומנשק אותה. נעליו חומות ורגלו מונחת על המדרגה הראשונה. הוא נראה כמי שעומד לעזוב את המקום. פגיון מציץ במעלה ירכו. האשה לבושה שמלה בגון כחול עם תוספת בד לבן באזור המרפק וכמה קישוטי בד בצבע זהב. היא רוכנת לאחור, תופסת בכתפו של הגבר ומתמסרת לנשיקה. רק זווית פיה ועין אחת נראים. שערה הארוך משתפל על גבה.
הזוג המתנשק נמצא ככל הנראה בטירה, אולי במרתף הטירה. מימין מדרגות ומעליהן רואים תחתית של אשנב. בצד שמאל רואים מעבר ובתחתיתו צללית.
קומפוזיציה

הקומפוזיציה בציור מבוססת על קווים אלכסוניים המקבילים לקוי המדרגות שמתכנסים לנקודת המגוז שמשמאל לזוג. קווים אלה מכוונים את מבטו של המתבונן לזוג. צבעי הציור הם בסגנון אסכולת אמני ונציה מתקופת הרנסאנס ממנה הושפע אייץ. הרקע מצויר בצבעים נייטרליים כדי להבליט את הזוג. אור מגיע מצד שמאל וממקד את מבטו של הצופה בזוג. כמו כן, כדי למקד את מבטו של הצופה בנשיקה פניהם של הזוג חשופות באופן חלקי בלבד.
פרשנות

ניתן לפרש את הציור בשתי דרכים:
פירוש ראשון- כאמור אייץ צייר את הציור על רקע המאבק לאיחוד איטליה. הגבר מנשק את אהובתו רגע לפני יציאתו לקרב נגד אוסטריה ולמען אחדות איטליה. ברוח הרומנטיקה, הנשיקה מלאת התשוקה מייצגת את עוצמתם של הרגש והאהבה (אהבת הזוג ואהבה פטריוטית) לעומת המחשבה הרציונלית.
פירוש שני- אלגוריה פוליטית- הציור מבטא הכרת תודה לצרפתים על הברית שנחתמה עם ממלכת סרדיניה כנגד האוסטרים (הסכם פלומביאר (אנ')). הגבר, לבוש בגדים שרומזים לדגל איטליה (אדום, קצת ירוק) מסמל את איטליה. האשה, לבושה בגדים שמרמזים על דגל צרפת (גונים של כחול, לבן) מסמלת את צרפת. הנשיקה מסמלת את הברית שנחתמה. כדי להסוות את המסר בציור עוד יותר, הגבר והאשה לבושים בלבוש מתקופת ימי הביניים ולא בלבוש התקופה. הפגיון שמגיח מבעד לגלימתו של הגבר והתחושה שהוא עמוד לעזוב מסמלים את המרד ההולך וקרב כנגד שלטון בית הבסבורג. הצללית בצד שמאל מסמלת את הסכנה האורבת בפתח.
גרסות הציור

מלבד גרסה זו של הציור שהיא המוכרת ביותר, אייץ צייר שלוש גרסות נוספות, שתיים בשמן ואחת בצבע מים. ב-1859 (שנת הגרסה המקורית) אייץ צייר את הגרסה היחידה בצבע מים. צורת ציור זה אובלית. אייץ העניק את הציור לאחותה של קרולינה זוקי (תלמידתו ואהובתו של אייץ) והיום הוא מוצג בספרייה האמברוזיאנית במילאנו. אייץ צייר את הגרסה השנייה בצבע שמן ב-1861 עבור משפחת מיליוס (Mylius). בגרסה זו שמלת האשה לבנה. הציור נשלח לתצוגה בתערוכה העולמית של פריז ב-1867. ב-2008 גרסה זו נמכרה בסותבי'ס בסכום של 780,450 פאונד. בגרסה האחרונה, מ-1867, בגד לבן מונח על המדרגות וצדה הימני של גלימת הגבר ירוקה.
גרסת 1859 (הציור המקורי)
גרסת 1861
גרסת 1867
השפעות

הציור זכה לפופולריות רבה מרגע הצגתו לראשונה. "הנשיקה" מופיעה בציורו של הצייר האיטלקי ג'רולאמו אינדונו (אנ') מ-1862. בשנות ה-20 של המאה ה-20 הארט דיירקטור של יצרנית השוקולד פרוג'ינה עיצב מחדש את עטיפת השוקולד הפופולרי "Baci" וצייר עליה זוג אוהבים בהשראת ה"נשיקה". ב-1954 הבמאי האיטלקי לוקינו ויסקונטי קיבל מהציור השראה לסצנה מרכזית בסרטו סנסו (אנ').
ראו גם

איחוד איטליה
הערות שוליים

↑  Mathis, Laura H.; Fusari, Martina (22 April 2016).A kiss to celebrate the birth of a nation". Christie's.
↑  The Kiss by Hayez. www.wga.hu
↑  Francesco Hayez, Sotheby's.
פני הזוג המתנשק מקרוב
קווי הפרספקטיבה מתכנסים אל נקודת המגוז
ציורו של הצייר האיטלקי ג'רולאמו אינדונו (אנ') מ-1862. "הנשיקה" תלויה ברקע
הנס פון האייק

| --- | --- |

 לידה:  19 בדצמבר 1869 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  17 בינואר 1940 (בגיל 70) מינכן, גרמניה הנאצית 
 
הנס פון האייק (בגרמנית: Hans von Hayek‏; 19 בדצמבר 1869 – 17 בינואר 1940) היה צייר אימפרסיוניסטי גרמני יליד אוסטריה.
ביוגרפיה

בשנת 1891, לאחר תקופת לימודים קצרה באוניברסיטה לאמנויות יישומיות בווינה, עבר למינכן ונרשם לאקדמיה לאמנויות, שם למד אצל גבריאל פון האקל (אנ'), וילהלם פון לינדנשמיט (אנ') וקרל פון מאר. מאוחר יותר הוא פגש את צייר בעלי-החיים היינריך פון ציגל, שבסופו של דבר השפיע ביותר על סגנונו.
לאחר שעזב את מינכן הוא שהה באולכינג (גר') זמן מה ובשנת 1900, התיישב במושבת האמנים בדכאו. שם הוא הקים בית ספר פרטי שהוקדש לציור באוויר הפתוח, אותו הפעיל עד 1915. ציירים בולטים רבים למדו בו, ביניהם הוגו האצלר (גר'), הרמן שטנר, אנה קליין ונורברטין ברסלרן-רוט. אחד מתלמידיו, קרל תימן, כתב בזכרונותיו כי החקלאים המקומיים התלוננו לעיתים קרובות על כך שהאומנים דורכים על הדשא ומשאירים צבעי שמן מאחור.
ההצלחה הכלכלית של בית ספרו אפשרה לו לערוך טיולים לימוד תכופים ברחבי אירופה. כחבר מועצת המנהלים של הזצסיון במינכן, הוא עזר בארגון תערוכת 1904 שלהם. הוא הציג גם עם Deutscher Künstlerbund ובשנת 1908 הפך לאזרח גרמני.
במהלך מלחמת העולם הראשונה עבד כצייר צבאי. לאחר המלחמה הוא נסע לטיולים ממושכים באינדונזיה וציילון. רבות מיצירותיו אבדו בשריפה שהרסה את גלאספלאסט במינכן בשנת 1931. אחרות אבדו שנים ספורות לאחר מותו כאשר הסטודיו שלו נפגע במהלך הפצצה בשנת 1945. עם זאת, יצירות רבות שרדו, בעיקר אלה בגמדלגאלרי  דכאו ("Gemäldegalerie Dachau") שהוא סייע בהקמתה.
האייק מונצח בשמה המדעי של מין לטאה סומטרית, Bronchocela hayeki.
הערות שוליים

↑  Beolens, Bo; Watkins, Michael; Grayson, Michael (2011). The Eponym Dictionary of Reptiles. Baltimore: Johns Hopkins University Press. xiii + 296 pp.
↑  Hayek, Hans von in: Thieme-Becker: Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Vol. 18, E. A. Seemann, Leipzig 2008. ISBN 978-3-86502-177-9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 11655343X  ISNI: 0000 0000 7257 4872  NKC: xx0107197  RKD: 36649  SELIBR: 243506  SUDOC: 26218642X  ULAN: 500008990  VIAF: 22896733   WorldCat (עם VIAF): 22896733
הנס פון זקט

| --- | --- |

 לידה:  22 באפריל 1866 שלזוויג, דוכסות שלזוויג  
 פטירה:  27 בדצמבר 1936 (בגיל 70) ברלין, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  Invalids' Cemetery 
 מדינה:  גרמניה 
 בן או בת זוג:  Dorothee von Seeckt 
 השתייכות:  צבא הקיסרות הגרמנית 
 תקופת הפעילות:  מ-1885 
 דרגה:   גנרל-אוברסט
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  הקרב הראשון על המארן  מתקפת גורליצה-טרנוב 
 עיטורים
 פור לה מריט  מסדר כתר הברזל  מסדר אישטוון הקדוש של הונגריה  צלב הנזה  מסדר אוסמאני  מסדר הגבורה  מסדר המג'ידיה  צלב ההצטיינות הצבאית  מסדר הכתר  מסדר הכתר  הצלב הגדול של מסדר לאופולד  Military Merit Cross II. Class  המסדר הצבאי של מקס יוזף  מסדר העיט האדום דרגה 4  צלב הברזל  מסדר אלברט  1st class, Order of the Medjidie 
 
יוהנס "הנס" פרידריך לאופולד פון זקט (בגרמנית: Johannes "Hans" Friedrich Leopold von Seeckt‏; 22 באפריל 1866 – 27 בדצמבר 1936) היה גנרל גרמני, מפקד צבא גרמניה (רייכסווהר) לאחר מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

זקט נולד למשפחת אצולה פומרנית, לאב שהיה גנרל פרוסי. בניגוד לגנרלים אחרים בני זמנו הוא לא למד בבית ספר צבאי, אלא למד בבית ספר רגיל בשטרסבורג ולאחר סיום לימודיו בשנת 1885 התגייס לצבא.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, כיהן זקט כראש מטה בדרגת אוברסט בארמייה השלישית. הוא צעד ביחד עם הגייסות לתוך צרפת בתחילת המלחמה והוכיח את עצמו בקרב. במרץ 1915 הוא היה לראש המטה של הארמייה ה-11, בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן ונחשב לאדריכל הניצחון הגדול של מתקפת גורליצה-טרנוב, עליה זכה בפור לה מריט. ביוני 1915 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובספטמבר 1915 השתתף בקרב נגד סרביה בטימישוארה. ביוני 1916 הוא היה לראש המטה של הארמייה האוסטרו-הונגרית השביעית.
בספטמבר 1919 הוא מונה למפקד הראשון של משרד הגייסות הגרמני שהחליף את המטה הכללי שפורק בהתאם לחוזה ורסאי. לאחר הפוטש של קאפ הוא התמנה למפקד הצבא הגרמני. זקט הלך על חבל דק בין התנגדותו לרפובליקת ויימר לבין הגנה על הרפובליקה ומניעת פוטש של הצבא. בעת המשבר של סוף 1923 הוא כתב לגוסטב פון קאהר שהחוקה של ויימר מנוגדת להשקפתו הפוליטית, אולם סירב לקחת חלק בפעולה נגד הממשלה. בשנת 1926 הוא פרש לגמלאות.
בשנים 1930–1932, כיהן זקט כחבר הרייכסטאג מטעם מפלגת העם הגרמנית. בין השנים 1933–1935 הוא נטל חלק ראשי בסיוע צבאי גרמני שהושיטה גרמניה לצ'יאנג קאי שק. זקט גם יעץ לקאי שק במישור הפוליטי, בין השאר יעץ לו להימנע מעימות חיצוני כל עוד הצבא שלו לא סיים את הרפורמה שלה.
הערות שוליים

↑  Carsten, Francis Ludwig (1973). Reichswehr Politics. University of California Press. p. 104. ISBN 978-0-520-02492-2.
↑  Bangsbo, Jens; Reilly, Thomas; Hughes, Mike (1997). Science and Football III: Proceedings of the Third World Congress of Science and Football, Cardiff, Wales, 9-13 April, 1995. Taylor & Francis. p. 300. ISBN 978-0-419-22160-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299985205171  PLWABN: 9810634767605606  BIBSYS: 90643103  BnF: cb124946416 (data)  CiNii: DA04863042  GND: 118612603  ISNI: 0000 0000 8117 1688  LCCN: n80138423  NDL: 00526040  NKC: uk2016902096  NLA: 35388023  NLG: 243620  NTA: 071206167  RERO: 02-A013456205  SNAC: w6tv55xz  SUDOC: 034160485  Trove: 934929  VcBA: 495/194890  VIAF: 37709327   WorldCat (עם VIAF): 37709327
הנס פון מארי

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1837 אלברפלד, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  5 ביוני 1887 (בגיל 49) רומא, ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  בית העלמין הפרוטסטנטי של רומא 
 מקום לימודים:  האקדמיה הפרוסית לאמנות 
 זרם באמנות:  סימבוליזם 
 הושפע על ידי:  קרל שטפק 
 
הנס פון מארי (בגרמנית: Hans von Marées‏; 24 בדצמבר 1837 – 5 ביוני 1887) היה צייר גרמני. בתחילה התמחה בדיוקנאות ובהמשך פנה לנושאים מיתולוגיים. את השנים האחרונות של חייו בילה באיטליה.