stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פונולוגיה יפנית
ביאורים

↑  יחידות איזוכרוניות משמעותן: יחידות זמן זהות, או: יחידות בעלות משך זמן זהה.
בהקשר של השפה היפנית: משך זמן ההגייה של כל המֿוֹרוֹת ביפנית - זהה (אין מֿוֹרָה אחת הנהגית בזמן קצר, ומֿוֹרָה אחרת - הנהגית בזמן ארוך).

לשם הידיעה, המילה "אִיזוֹכְרֿוֹנְיָה" (או "יחידה אִיזוֹכְרֿוֹנִית") מקורה ביוונית: "אִֿיזוֹ"=זהה, "כְרֿוֹנוֹ" = זמן.

* המילה "אִֿיזוֹ" משמשת בעיקר בענפי מדע שונים: "אִיזוֹמֿוֹרְפִיָה" = צורה זהה, "אִיזוֹתֶֿרְמִיָה" = טמפרטורה זהה, וכדומה.
* בהמשך לכך, שעון כְרוֹנוֹגְרַֿף, למשל, הוא שעון של כְרֿוֹנוֹ (זמן) ושל גרף (תצוגה גרפית); כלומר: שעון זה מציג את הזמן באופן גרפי.
1 2 3  המילית が - ga משמשת ביפנית אינדיקציה לכך, שהמילה הכתובה (או הנאמרת) לפניה - משמשת כנושא המשפט
(במקרה זה: מקלות האכילה הם נושא המשפט - במשפט שלם, שאינו קטוע, בניגוד לדוגמה זו).
הדוגמה שניתנה כאן משמשת לצורך ההסבר של מושג ההטעמה האינטונטיבית בלבד, ואינה מייצגת משפט שלם תקין ביפנית.
1 2  הסימון ꜜ מסמן ירידת גובה הצליל (אינטונציה) במיקום ההטעמה (מיקום שינוי האינטונציה זהה למיקום ההטעמה) של המילה.
1 2  נקודה עדינה, הדורשת תשומת לב מיוחדת:
יפנית אינה נחשבת שפה אינטונטיבית. משמעות הדבר היא, שאילו (במצב היפותטי) הייתה המילה "Haꜜsiɡa" נהגית דווקא "Haꜛsiɡa"
(כלומר, מיקום הטעם היה נותר זהה, אך האינטונציה הייתה משתנה: במקום שהצליל יירד - הוא היה דווקא עולה) - משמעות המילה לא הייתה משתנה.
מסקנה: עליית הטון או הירידה שלו בשתי המילים: "Haꜜsiɡa" ו- "Haꜛsiɡa" - אינה משנה את משמעות שתי המילים הללו. היא רק מצביעה על שימוש באותה המילה בהקשרים שונים, או בסוגי משפטים שונים (שאלה, חיווי).

לפרטים ולמידע נוסף בנושא שפות אינטונטיביות, ראו: טון (בלשנות) ואינטונציה (בלשנות).
↑  במילה זו אין עליית או ירידת טונים כלשהם. על כן, (אי קיום) האינטונציה בה (במילה ספציפית זו בלבד, כאמור, יפנית אינה שפה אינטונטיבית) אכן מעניקה לה משמעות שונה משתי המילים הקודמות: "Haꜜsiɡa" ו- "Hasiꜜɡa". מכאן, שמתקיים במילה ספציפית זו בלבד - אלמנט של שפה אינטונטיבית.
↑  הגיית עיצור זה עשויה להשתנות במקצת בין הניבים היפניים (אנ') השונים, המדוברים ברחבי המדינה.
פורט (תקשורת)

בתוכנה, פורט (Port) או פִּתְחָה הוא תהליך[דרוש מקור] ספציפי שדרכו יכולות תוכנות להעביר נתונים באופן ישיר, במקום אמצעים אחרים כגון העברת קובצי נתונים.
השימוש הנפוץ ביותר בפורט הוא בתקשורת מחשבים במסגרת הפרוטוקולים הנפוצים בשכבת התעבורה: TCP ו-UDP. פורט מזוהה לכל כתובת או פרוטוקול מסוים על ידי מספר באורך 16 ביטים היוצר 65,536 כתובות אפשריות ל-UDP ו-65,535 כתובות אפשריות ל-TCP. כתובת זו נקראת "מספר הפורט".
פורטים ב-TCP וב-UDP > רישום פורטים

פורטים מוכרים הם פורטים המשמשים פרוטוקולים מוגדרים כסטנדרט. הצורך בפורטים מוכרים קיים כדי לקבוע סטנדרטים בהתחברות לשרתים המספקים שירותים מסוימים. לדוגמה: על מנת שהדפדפן יפנה לאתר אינטרנט ב-HTTP, הדפדפן צריך לפנות לפורט פתוח על השרת שיקבל את הפניות אליו ויטפל בהן, והפורט הזה הוא הפורט המוכר לתעבורת HTTP – פורט 80.
הארגון האחראי על תיאום ורישום הפורטים המוכרים הוא IANA (קיצור של Internet Assigned Numbers Authority) המחלק את מרחב הפורטים לשלושה:
0–1023 – פורטים מוכרים, Well Known Ports
1024–49151 – פורטים רשומים, Registered Ports
49152–65535 – פורטים פרטיים או דינמיים, Dynamic or Private Ports
פורטים ב-TCP וב-UDP > רישום פורטים > דוגמאות לפורטים מוכרים

21 ,20 – פרוטוקול העברת קבצים (FTP)
22 – פרוטוקול SSH
23 – פרוטוקול Telnet
25 – דואר יוצא (SMTP)
53 – פרוטוקול DNS
68 ,67 – פרוטוקול הקצאת כתובות דינמית (DHCP)
80 – פרוטוקול העברת דפי אינטרנט HTTP
110 – דואר נכנס (POP3)
162 ,161 – פרוטוקול SNMP
443 – פרוטוקול HTTPS להעברת דפי אינטרנט מאובטחים
1433 – פרוטוקול גישה לשרתי SQL
3389 – חיבור לשולחן עבודה מרוחק
פורטים ב-TCP וב-UDP > שימוש ב-URL

כתובות URL מתאימות כברירת המחדל את מספר הפורט בתחילית לפי רשימת הפורטים המוכרים. http מפנה לפורט 80, https לפורט 443 וכן הלאה. כדי להגדיר פורט השונה מברירת המחדל, יש לציין אותו עם נקודתיים לאחר שם התחום. למשל: http://www.example.com:8000/blah מפנה לשרת HTTP בפורט 8000 בכתובת www.example.com, לעמוד blah. בצורה זו הדפדפן לא יפנה לפורט ברירת המחדל אלא לפורט שהתאמנו אישית.
הערות שוליים

↑  פִּתְחָה במילון טכנולוגיית המידע: עיבוד נתונים מבוזר (תשס"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
פורט אוגוסטה

| --- | --- |

פורט אוגוסטה
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  24 במאי 1852
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  6,562 (9 באוגוסט 2016)
 קואורדינטות:  32°29′33″S 137°45′57″E﻿ / ﻿32.4925°S 137.765833°E﻿ / -32.4925; 137.765833 
 אזור זמן:  UTC +9:30
 https://www.portaugusta.sa.gov.au/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןפורט אוגוסטה(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןפורט אוגוסטה(למפת אוסטרליה הדרומית רגילה) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי פורט אוגוסטה(למפת אוסטרליה הדרומית מוגדלת) אדלייד מאונט גמבייר מארי ברידג'  פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי פורט אוגוסטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פורט אוגוסטה (באנגלית: Port Augusta) היא עיר במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה. העיר היא עיר נמל וצומת רכבות השוכנת בנמל טבעי על חופו המזרחי של חצי האי אייר (Eyre), בקצהו של מפרץ ספנסר (Spencer), במרחק 322 ק"מ מצפון לבירת המדינה אדלייד.
העיר נוסדה ב-24 במאי 1852 ונקראה על שם ליידי אוגוסטה יאנג, אשתו של מושל דרום אוסטרליה, סר הנרי אדוארד פוקס יאנג. אוכלוסיית העיר מנתה 13,504 תושבים במפקד 2011.
תחבורה

פורט אוגוסטה נמצאת בצומת רכבות מרכזי באוסטרליה. העיר יושבת על מסילות הרכבת בין סידני לפרת' ובין אדלייד לדרווין וממנה יוצאת מסילת ברזל לקלגורלי שבאוסטרליה המערבית. משדה התעופה המשרת את העיר יוצאות שתי טיסות יומיות לאדלייד.
אקלים

האקלים בפורט אוגוסטה הוא אקלים צחיח, כמות המשקעים השנתית עולה במקצת על 200 מילימטר בשנה, והטמפרטורה היומית המרבית מגיעה בקיץ ל-32 מעלות צלזיוס בממוצע. טמפרטורת השיא שנמדדה בעיר הייתה 48.9 מעלות, בינואר 2019.
הערות שוליים

↑  פורט אוגוסטה במפקד 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534246305171  GND: 4340721-3  LCCN: n82070048  SUDOC: 139255281  VIAF: 145438050   WorldCat (עם VIAF): 145438050
עקרון החוקיות

עקרון חוקיות המנהל הוא עקרון מן המשפט המינהלי והמשפט הציבורי. משמעותו היא שהרשות מוסמכת לפעול רק מכוח הסמכה מפורשת בחוק או מכוחו, וכל מה שאינו מותר לה על פי הדין - אסור לה. פעולה של הרשות השלטונית ללא הסמכה מפורשת בחוק היא חריגה מסמכות: קרי פעולה לא חוקית. לגבי הפרט בחברה חל עיקרון זה באופן הפוך - עיקרון בסיסי בדיני עונשין קובע כי לאדם נתונה החירות לעשות כל דבר שלא נאסר במפורש בחוק.
עקרון החוקיות נועד להגן על זכויות אדם ולשמר את עקרון שלטון החוק וחירויות הפרט, ולהגביל את כוחו של השלטון והמינהל הציבורי. תפיסה זו הפוכה לתפיסות שלטוניות אחרות, שהיו רווחות יותר בעבר, הגורסות כי השלטון עומד מעל לחוק, או כי דברו של השליט הוא-הוא החוק, תפיסה שגולמה בין היתר בדבריו של המלך לואי ה-14 מצרפת - "המדינה זה אני".
לעקרון החוקיות מספר כללי משנה -
האיסור על חקיקה למפרע: ככלל, החוק לא יקנה לרשות סמכות להטיל חיובים על האזרח באופן רטרואקטיבי, ולא יקבע תחולה רטרואקטיבית של עבירות פליליות, אלא אם נאמר כך במפורש בחוק, משיקולים ראויים ובאופן מידתי. קביעות רטרואקטיביות עלולות לפגוע בזכויות הפרט ובאינטרס ההסתמכות שלו. במשפט הפלילי מתבטא כלל זה באימרה "אין עונשין אלא אם מזהירין".
שוויוניות: הואיל והרשות פועלת על פי חוק, וכל האזרחים כפופים לחוק - על הרשות להחיל את החוק באופן שווה והוגן כלפי כל האזרחים, ללא הפליה.
פומביות החוק - פרסום: הסדרי חוק ודין החלים על הכלל חייבים להתפרסם ולהיות נגישים וידועים - שאחרת אין להם תוקף.
בהירות וודאות בניסוח החוק: על איסורים המוטלים על האזרחים להיות בהירים וחד משמעיים. ככל שאיסור פלילי עשוי להשתמע לשתי פנים - יש להעדיף את הפרשנות המקילה עם האזרח.
עקרון החוקיות במשפט הפלילי

עקרון החוקיות הוא עקרון יסוד בדיני העונשין בכל שיטות המשפט, על פיו "אין עבירה ואין עונש עליה אלא אם כן נקבעו בחוק או על-פי חוק" (“nullum crimen sine lege”) וכן "אין עונשין למפרע". עיקרון זה הוכלל בחוק העונשין באופן הצהרתי בשנת 1994, אך זכה להכרה כבר מראשיתה של הפסיקה הישראלית, בדברי השופט משה זילברג אשר קבע:
"עקרון החוקיות משפיע גם על פרשנות החוק הפלילי הישראלי, אולם היקף ההשפעה שנוי במחלוקת. בסעיף 34כא לחוק העונשין נקבע:
ונטען שהוראה זאת נובעת מעקרון החוקיות. עם זאת, רוב שופטי בית המשפט העליון ובראשם אהרן ברק נותנים לסעיף זה היקף מצומצם בהדגישם את המילים "לפי תכליתו" כקודמים להוראה לבחור בפרשנות המקילה. הסביר את עמדתו השופט אהרן ברק:
כנגד עמדה זאת הושמעה ביקורת בתוך בית המשפט ומחוצה לו. נטען שיש לתת לעקרון החוקיות עדיפות מכיוון שהיא מצמצמת את גדרי האיסור הפלילי ומשמיעה חירות רבה יותר לפרט. בנוסף, מרדכי קרמניצר וליאת לבנון הזהירו מפני מתן פרשנויות שונות לאותו חוק בזמנים שונים לנאשמים שונים, והשופט אשר דן גרוניס, דרש בעמדת יחיד מול שמונת עמיתים את עליונות עקרון החוקיות גם אם זה יביא "לזיכויו של אדם שביצע מעשים מכוערים ובלתי מוסריים", שכן "אין להימלט מכך, על פי שיטתי, אם רוצים אנו לקיים את העקרונות הבסיסיים ביותר של המשפט הפלילי""
השופטת עדנה ארבל הציעה דרך ביניים על פיה יש להבחין "בין הוראה פלילית שעניינה באיסור המצמצם את חירות הפעולה של אדם לבין הוראה "פלילית" שאינה עוסקת בהתוויית גדרי המותר והאסור של ההתנהגות". בהתאם לעמדה זאת, כאשר מפרשים את החוק כדי לברר האם מעשה בכלל אסור, יש לפרשו באופן מצומצם בהתאם לעקרון החוקיות, אולם כאשר מפרשים הוראת חוק לגבי העונש, יש מקום לפרשנות תכליתית יותר.
הערות שוליים

↑  בג"ץ 5870/14 חשבים ה.פ.ס. מידע עסקי בע"מ נ' הנהלת בתי המשפט: "רשות מינהלית מוגבלת בפעולתה לאותן ד' אמות שהתיר לה המחוקק; זאת בניגוד לאדם הפרטי, החופשי לעשות כרצונו כל עוד אין בנמצא חוק שיגבילו – לשון אחר, ההבדל בין הגוף הפרטי לציבורי הוא בנקודת המוצא לגבי חוקיות פעולתם. המינהל זקוק להיתר פרטני, ואילו הפרט חופשי בהיעדר איסור פרטני."
↑  חוק העונשין, התשל"ז– 1977 (תיקון 39)
↑  בועז סנג'רו - פרשנות מרחיבה בפלילים?!, עלי משפט ג' תשס"ג
↑  דברי השופט זילברג בע"פ 53/54 אש"ד, מרכז זמני לתחבורה נ' היוהמ"ש
↑  ע"פ 8831/08 מדינת ישראל נ' אחמד אלשחרה, פסקה 20
↑  ע"פ 787/79 מזרחי נ' מדינת ישראל, פ"ד לה (4) 421, 427 (1980), כמצוטט ב-ע"פ 4654/03 חרב וליד נ' מדינת ישראל, סעיף 10
↑  דנ"פ 10987/07 מדינת ישראל נ' ברק כהן, ניתן ב־2 במרץ 2009], דברי השופט אשר גרוניס, סעיפים 2-3
↑  ע"פ 4654/03 חרב וליד נ' מדינת ישראל, סעיפים 9-11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX532155  BnF: cb13328301m (data)
פיוטר ספיבק

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1911 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 במרץ 1992 (בגיל 81) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג 
 מוסדות:  מכון קורצ'טוב 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  עיטור אות הכבוד  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליית קורצ'טוב 
 
פיוטר ספיבק (ברוסית: Пётр Ефимович Спивак‏; 24 במרץ 1911 -  30 במרץ 1992) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בפיזיקה ניסויית.
קורות חיים

פיוטר ספיבק נולד בשנת 1911 בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. לאחר סיום בית ספר הוא למד במכון הפוליטכני בלנינגרד אותו סיים בשנת 1936.
לאחר סיום לימודים ספיבק התחיל לעבוד במכון לפיזיקה וטכנולוגיה על שם יופה. בתקופה זו הוא עשה מספר ניסויים בתחום חקר קרינה קוסמית. ביחד עם סגל המכון הוא הצליח לעזוב את לנינגרד הנצורה. הוא הגיע לאזור הקווקז והמשיך בחקר קרינה קוסמית.
בהזמנת איגור קורצ'טוב ספיבק הצטרף לצוות שעבד על פצצה גרעינית סובייטית בשנת 1943. בהמשך הוא עבד במכון קורצ'טוב. החל משנת 1949 הוא היה מנהל מעבדה במכון.
ספיבק היה אחראי על בניית והכנסה לניצול של כור גרעיני לייצור טריטיום. על עבודה זו בשנת 1953 הוא קיבל פרס ברית המועצות. בהמשך הוא עשה ניסויים בתחום חקר נייטרון ונייטרינו. על בסיס מכלול עבודות שהוא עשה בשנת 1962 הוענק לספיבק תואר "דוקטור למעדים" (שווה ערך לסיום עבודת פוסט-דוקטורט). בשנת 1962 לספיבק הוענקה מדליית זהב על שם קורצ'טוב (הענקה ראשונה של המדליה). בשנת 1964 ספיבק התקבל כחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. כמו כן הוענקו לו עיטורים נוספים.
לספיבק היו שתי אחיות (אחת מהן נפטרה במהלך מצור לנינגרד). הוא היה נשוי פעמיים והייתה לו בת מנישואים הראשונים.
ספיבק נפטר בשנת 1992 ונטמן בבית העלמין דונסקויה החדש.
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1827 האימפריה הרוסית
 פטירה:  26 בפברואר 1914 (בגיל 87) סנקט פטרבורג
 לאום:  רוסי
 צאצאים:  Andrey Semyonov-Tyan-Shansky, Valere Tian, Benjamin Semyonov-Tyan-Shansky, Dmitry Semyonov-Tyan-Shansky, Olga Semyonova Tian-Shanskaia, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  1849–1897 (כ־48 שנים)
 מספר מסעות:  5
 גילויים בולטים:  חקר אזור טיין שאן ואזורים נוספים ברוסיה
 פרסים והוקרה:  אות מסדר כוכב הקוטב - מפקד הצלב הגדול (3 ביוני 1873)  מדליית קרל ריטר (1900)  מדליית המייסדים (1897)  מסדר דנבורג (1873)  מפקד במסדר כוכב הקוטב (1867)  מסדר פרנץ יוזף  אות מסדר כוכב הקוטב  מסדר כתר הברזל  מסדר לאופולד  מסדר האריה של הולנד  מסדר העיבור ללא חטא של וילה ויצ'וזה  מסדר כתר הברזל  מסדר המושיע  מסדר כוכב אתיופיה  קצין גבוה במסדר סנט מוריס ולזרוס  אביר הצלב הגדול של מסדר הכתר האיטלקי  צלב פיליפ הנדיב  פור לה מריט  מסדר סטניסלב הקדוש  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  אות מסדר העיט הלבן  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  מסדר מיכאל הקדוש  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3  אות המסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 1  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש  מסדר ולדימיר הקדוש, דרגה 2  מסדר ולדימיר הקדוש  עיטור אנדריי הקדוש  אביר במסדר אלכסנדר נבסקי 
 
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי (2 בינואר 1827 - 26 בפברואר 1914, התאריכים לפי הלוח היוליאני כפי שהיה מקובל בתקופת חייו) היה מגלה ארצות, בוטנאי וסטטיסטיקאי רוסי שעסק גם בפעילות ציבורית ענפה. לאות הוקרה לחשיבות פעילותו לחקר הרי טיין שאן בשנת 1906 לשם משפחתו התווספה תוספת "טיין-שאנסקי" וזאת לפי החלטת ניקולאי השני
חייו

פיוטר סמיונוב נולד באחוזה משפחתית בכפר במחוז ליפצק למשפחת קצין. עד לגיל 15 הוא התחנך בבית. בגיל 15 פיוטר סמיונוב החל ללמוד בפנימייה של קציני חיל הפרשים בסנקט פטרבורג. עם סיומה הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בשנת 1849, לאחר סיום האוניברסיטה סמיונוב התקבל לחברה הגאוגרפית הרוסית.
מסע החקר הראשונה של פיוטר סמיונוב היה במרכז רוסיה, בעיקר במחוז וורונז' של היום. על בסיס המחקרים שבוצעו הוענק לו תואר שני בבוטניקה. בשנת 1851 פיוטר סמיונוב נסע לאירופה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת ברלין, נפגש עם אלכסנדר פון הומבולדט וביקר במדינות אירופה רבות.
בשנת 1856 פיוטר סמיונוב פרסם תרגום של הכרך הראשון של ספרו מעת קרל ריטר בהקשר לגאוגרפיה של אסיה. התרגום כלל הרחבה משמעותית. בשנת 1856 פיוטר סמיונוב נסע לשנתיים לאזור אסיה המרכזית וחקר הרי אלטאי, אזור איסיק קול ובעיקר הרי טיין שאן. במהלך המסע נאסף חומר רב בתחום בוטניקה, גאולוגיה והיסטוריה של האזור. בהתאם לצו קיסרי מ-23 בנובמבר 1906 לאות הוקרה על פעילותו לחקר האזור לשם משפחתו התווספה סיומת "טיין-שאנסקי".
בשנת 1858 פיוטר סמיונוב הוזמן להשתתף בהכנת רפורמה בתחום האיכרים באימפריה רוסית. הרפורמה שבוצע בשנת 1861 הוכנה בהשתתפות פעילה של פיוטר סמיונוב.
בשנת 1863 פורסם הכרך הראשון של "מילון גאוגרפי-סטטיסטי של האימפריה הרויסת" שסמיונוב שקד על הכנתו. בשנים 1865, 1867, 1870 ו-1880 יצאו לאור כרכים נוספים.
בשנת 1864 פיוטר סמיונוב התמנה ליו"ר הוועדה לסטטיסטיקה. הוא היה פעיל בתחום עד לשנת 1897. בשנת 1897 בהתאם להנחיותיו אורגן לראשונה מפקד אוכלוסין ברוסיה. בשנת 1873 הוא נבחר לסגן נשיא של החברה הגאוגרפית הרוסית. באופן פורמלי הנשיא של החברה היה נציג המשפחה הקיסרית ומעשית סמיונוב עמד בראש החברה במשך עשרות שנים וניהל את פעילותה. בהיותו בראש החברה הגאוגרפית הרוסית פיוטר סמיונוב קידם מסעות לאסיה המרכזית של פיוטר קוזלוב וניקולאי פרז'וואלסקי.
בשנת 1888 סמיונוב השתתף במסע לחקר אסיה המרכזית. ממסע חקר זה סמיונוב הביא אוסף עשיר של חרקים.
בשנים 1894 ו-1895 סמיונוב פרסם שני כרכים נוספים של ספר מעת קרל ריטר עם תוספות רבות בהתאם למחקרי האזור שהוא ביצע. לקראת יובל ה-50 של החברה הגאוגרפית הרוסית סמיונוב פרסם "היסטוריה של עבודת החברה הגאוגרפית" ב-3 כרכים.
בשנת 1897 סמיונוב התמנה לחבר בהמועצה המדינית.
על פעילותו המדעית והציבורית פיוטר סמיונוב קיבל מספר רב של עיטורים של האימפריה הרוסית כולל עיטור אנדריי הקדוש בשנת 1911 שהיה העיטור הגבוה ביותר של המדינה. כמו כן הוא קיבל עיטורים של מדינות אחרות.
פיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי נפטר מדלקת ריאות והוטמן בית העלמין סמולנסקי בעיר.
לפיוטר סמיונוב טיין-שאנסקי היה אוסף גדול של ציירים הולנדים. לאחר פטירתו האוסף נתרם לארמיטאז'.
על שמו נקראו מספר מקומות באסיה, קווקז, אלסקה ומעל 100 מינים של צמחים וחיות.
סמיכות פרשיות

סמיכות פרשיות (או כתובים סמוכין) היא אחת הדרכים שבהן התורה נדרשת, ועל פיה יש להסיק על תוכנה של פרשיה מסוימת בתורה מן הפרשה הסמוכה לה.
נימוק

הפסוקים בתורה סדורים פעמים רבות על פי מבנה ברור וסדר פנימי בין הפסוקים, כמו, למשל, פרשת ויקרא, המפרטת את דיני הקורבנות בצורה מסודרת, פרשיה אחרי פרשיה. לעומת זאת, פעמים רבות מצוות התורה כתובות ללא קשר ברור בין מצווה מסוימת לבין מצווה הסמוכה לה. כך, למשל, פרשת "קדושים תהיו" כוללת מצוות רבות הכתובות בקיצור, מתחומים הלכתיים מגוונים, שקשה להסביר את המכנה המשותף להם. באמצעות הכלל האמור קבעו חז"ל, שפסוקים חסרי קשר לכאורה נכתבו זה לצד זה כדי שנסיק מסמיכותם על קשר כלשהו ביניהם, ונלמד מאחד מהם פרט מסוים גם לגבי השני. הגמרא במסכת יבמות דף צ"ז ע"א מציינת ששתי הפרשיות צריכות להיות סמוכות ממש כדי שיהיה אפשר לפרש את הנושא על פי שיטת סמיכות הפרשיות.
מקור הלימוד

(ברכות דף י עמוד א) רבי יוחנן אמר סמוכין מן התורה מניין? שנאמר:"סמוכים לעד לעולם עשויים באמת וישר" (תהילים קי"א, ח')
המחלוקת בדברי חז"ל

במדרש ההלכה ספרי פרשת בלק (במדבר פיסקא קלא) נחלקו תנאים אודות כלל זה:
רבי עקיבא אומר: כל פרשה שהיא סמוכה לחברתה - לְמֵידָה הימנה. רבי אומר: הרבה פרשיות סמוכות זו לזו, ורחוקות זו מזו כרחוק מזרח ממערב.
מערער נוסף על שיטה דרשנית זו הוא רבי יהודה:
בן עזאי אומר: נאמר (שמות כב, יז): 'מכשפה לא תחיה', ונאמר (בפסוק הבא): 'כל שוכב עם בהמה מות יומת'. סמכו עניין לו, מה שוכב עם בהמה בסקילה - אף מכשפה בסקילה. אמר לו רבי יהודה: וכי מפני שסמכו עניין לו נוציא זה לסקילה?!
האמורא רב יוסף הבחין בין ספר דברים ("משנה תורה") לבין שאר חומשי התורה, ולדעתו גם רבי יהודה מודה שבספר דברים ניתן לדרוש "סמוכין". הוא הוכיח זאת מדברי רב, שהסביר דין מסוים של רבי יהודה עצמו בעזרת "סמוכין" בספר זה. הראב"ן מסביר את טעמו של הבדל זה בין הספרים: ספר דברים הוא נאום של משה רבנו, שסודר על ידו על פי קשר ענייני מסוים, מה שאין כן שאר חלקי התורה, שנאמרו ישירות מפי הגבורה, וסדר הפסוקים הכתוב איננו בהכרח תואם לסדר אמירתם.
בתקופת האמוראים התקבלה שיטת הלימוד באמצעות סמיכות פרשיות ללא עוררין. התלמוד אף מביא מקור מדרשי מאת רבי יוחנן לביסוס שיטת הדרישה על פי סמיכות הפרשיות:
סמוכין מן התורה מניין? שנאמר (תהלים קיא, ח): סְמוּכִים לָעַד לְעוֹלָם, עֲשׂוּיִם בֶּאֱמֶת וְיָשָׁר.
מכאן נקראת שיטת לימוד זו בקיצור "סמוכין".
במקום אחר בתלמוד נאמר שהנושא היה שנוי במחלוקת בין חכמי ישראל לבין המינים: "אמר ליה ההוא מינא לרבי אבהו... אמר ליה: אתון דלא דרשיתון סמוכין - קשיא לכו, אנן דדרשינן סמוכים - לא קשיא לן". תרגום: אמר לו אותו מין לרבי אבהו... אמר לו: אתם, שלא דורשים סמוכים - קשה לכם; אנחנו, שדורשים סמוכים, לא קשה לנו".
יחס פרשני המקרא לסמיכות פרשיות > גישת רש"י

רש"י בפרושיו, כולל סמיכות פרשיות אך ורק כאשר הפסוק אינו מובן ופרוש בדרך של סמיכות פרשיות תפתור את הקושי ותיישב את פשט הפסוק. ניתן לדייק ולומר כי רש"י מביא בפירושו סמיכות פרשיות רק בשני מקרים. כאשר הפרשה אינה כתובה במקומה או כאשר אין קשר כלל בין פרשיות סמוכות.
יחס פרשני המקרא לסמיכות פרשיות > גישת ראב"ע

בחומש
ויקרא, מזכיר הראב"ע את הכלל שהציב: "וכבר אמרתי לך בפרשת ואלה המשפטים,
שכל מצווה ומצוה עומדת בפני עצמה לכן יש כדמות סמך להדביק הפסוקים" כך גם התייחסותו של הראב"ע לסמיכות מינוי שופטים לשלושת הרגלים, פותחת בכלל:
"אף על פי שכל מצווה ומצוה עומדת בפני עצמה יש כדמות דרש להדבק הפרשיות" אזכור נוסף של הראב"ע לגבי סמיכות פרשיות: "והסומכים על הסמך הפרשיות,
איננה טענה כי כל מצווה עומדת בפני עצמה, והסמיכות כדרך דרש". כמו כן מכנה
הראב"ע בפירושו את סמיכות הפרשיות כ'דרך דרש'.
יחס פרשני המקרא לסמיכות פרשיות > גישת ספורנו לסמיכות פרשיות

הספורנו השתמש בפירושו לתורה בשני טיפוסים של סמיכות. בראשון עמד הפרשן על הקשר המיידי - המקומי בין פסוקים או פרשיות; ובשני ביקש להראות את המבנה של היחידה הגדולה, דהיינו, להציג את מבנה הפרשייה ואת הקשרים הפנימיים שבין חלקיה, או לשרשר רצף של פרשיות ולחשוף את הקשרים הקושרים אותן למסגרת רציפה אחת.
דוגמאות בהלכה

סמיכות פרשת "לא תחסום שור בדישו" לפרשת ייבום (דברים כה, ד-ה) מלמדת שכאשר האח המועמד לייבם הוא מוכה שחין - אין לכפות את היבמה להינשא לו, ו"לחסום את פיה" מלטעון שאינה רוצה בו.
סמיכות פרשת שעטנז לפרשת ציצית (דברים כב, יא-יב) מלמדת שמצוות ציצית דוחה איסור שעטנז, וכאשר הבגד עשוי מפשתן - יש לתת בו ציצית עם תכלת מצמר.
סמיכות פרשת נזיר לפרשת ברכת כהנים (במדבר ו, כא-כג) מלמדת שכהן ששתה יין לא יברך את ברכת הכהנים.
דוגמאות באגדה

סמיכות הפרשיות בין מכירת יוסף וירידתו למצרים לבין מעשה יהודה ותמר (בראשית פרקים לז-לט) מלמדת על קשרים שונים בין הדברים.
מיתת מרים הנביאה הוזכרה בסמוך לפרשת פרה אדומה (במדבר פרקים יט - כ) להורות שמיתת הצדיקים מכפרת.
פרשת איסורי גילוי עריות נסמכה לפרשת "קדושים תהיו" (ויקרא פרקים יח-כ) ללמד שעיקרה של הקדושה הוא פרישה מן העריות.
מידות דרש דומות

בין שלוש עשרה המידות שהתורה נדרשת בהן הוזכרו שתי מידות: "דבר הלמד מעניינו" ו"דבר הלמד מסופו", הדומות במידת מה ל"סמוכין". פירוש המידות הללו, שכאשר יש פסוק סתום - יש ללמוד על כוונתו מן הפסוקים הסמוכים לו, בעניין הבא אחריו ("מעניינו") או מהמשך אותו עניין עצמו ("מסופו"). הדרשה מסמיכות הפרשיות השנויה במחלוקת היא באופן אחר: כוונת הפסוק ידועה, ואין צורך להסיק על עצם פירושו מן ההקשר. רק פרט מסוים בדין זה אנו באים ללמוד מהשוואה למצוות אחרות שנאמרו בסמוך לו, ועל כך נחלקו התנאים.
מידת דרש נוספת הדומה לסמיכות פרשיות היא היקש, וכתבו התוספות שההבדל ביניהן הוא שהיקש הוא דווקא בין שני דברים הכתובים בפסוק אחד, ושבזה גם רבי יהודה מודה. על פי זה יוצא שבכמה מקומות בתלמוד שכתוב ש"הוקשו" שני דברים זה לזה, והדברים כתובים בשני פסוקים נפרדים, הכוונה היא לסמיכות פרשיות ולא להיקש. אמנם כאשר בין שני הפסוקים יש ו' החיבור, נקרא הדבר וי"ו מוסיף על עניין ראשון, שהוא סוג של היקש.
לקריאה נוספת

יצחק גוטליב, יש סדר למקרא - חז"ל ופרשני ימי הביניים על מוקדם ומאוחר בתורה, הוצאת מאגנס והוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2009.
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ד', עמוד א'
↑  ספר ראב"ן.. הוא אבן העזר.. סימן לד, מובא בהגהות מהר"ב רנשבורג על הדף ביבמות שם, וראו גם בהערות מהר"ץ חיות שם.
↑  במקבילה ביבמות ד, א הדברים מופיעים בשם רבי אלעזר תלמידו.
↑  הדברים מוסבים על "פִּקּוּדָיו", המצוות, המוזכרות בפסוק הקודם. מכל מקום, בפשטות "סְמוּכִים" פירושו: חזקים, ראו במפרשים שם.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י', עמוד א'
↑  אותו מין דן על קושי כרונולוגי בסדר הפרקים בספר תהלים, שהמעשה המוזכר בכותרת פרק נז (בריחת דוד מפני שאול) מוקדם למעשה שבכותרת פרק ג (בריחת דוד מפני אבשלום).
↑  קופרמן י (2001). רש"י כפרשן שלא אליבא דהילכתא. פשוטו של מקרא. עמ' 48-55.
↑  אוצר פירושים על התורה, ארבעה פירושים על פירוש רש"י. רבינו אליהו מזרחי, גור אריה, לבוש האורה ושפתי חכמים. ירושלים: תשי"ח. נדלה בתאריך 02/07/2013 מתוך:
http://hebrewbooks.org/14294 פרוש המזרחי, לפרשת נשא, פרק י', פסוק ב'.
↑  פרוש ראב"ע על ויקרא, פרק י"ט, פסוק ג'.
↑  פרוש ראב"ע על דברים פרק ט"ז, פסוק
י"ח.
↑  פרוש ראב"ע על דברים פרק כ"ט, פסוק
י"ג.
↑  גוטליב ז. (תשמ"ד). ביאור הספורנו על התורה לרב עובדיה ספורנו. ירושלים: מוסד הרב קוק.
↑  יבמות, שם
↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ"ו, עמוד ב'; תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ד', הלכה א'
↑  בראשית רבה פרשה פה, ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף כ"ח, עמוד א'
↑  ויקרא רבה פרשה כד, ו
↑  אנציקלופדיה תלמודית ערך דבר הלמד מעניינו, הערה 8, בשם יבין שמועה כלל קמז. שו"ת שאילת יעבץ חלק ב סימן צב. וראו שו"ת יהודה יעלה חלק א סימן קצ.
↑  תוספות, מסכת סוכה, דף לא, עמוד א
↑  אנציקלופדיה תלמודית, כרך י, ערך היקש, טור תקסא
פונה טונאקי

פונה טונאקי (ביפנית: 渡名喜風南; נולדה ב-1 באוגוסט 1995) היא ג'ודוקא יפנית, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג, סגנית האלופה האולימפית מאולימפיאדת טוקיו 2020 ואלופת העולם (2017).