stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לן ביאס
ביוגרפיה > קריירת המכללות

ביאס החל להשתלב בקבוצה, ובעונת הסופומור כבר היה לקלעי השני בטיבו באוניברסיטה עם 15.2 נקודות, שני רק לבן קולמן עם 15.3 נקודות, וסייע לקבוצתו להעפיל עד לשלב שמינית-גמר טורניר אליפות המכללות.
כשהיה ג'וניור, כבר היה ביאס לקלעי המוביל של קבוצתו. הוא רשם לאורך העונה 18.9 נקודות, והוביל את קבוצתו לאליפות החטיבה ולשמינית גמר טורניר אליפות המכללות, ונבחר לשחקן השנה בחטיבה, ולחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות כולה.
בעונתו האחרונה במכללות המשיך ביאס לשמור על יכולתו הגבוהה. הוא קלע לאורך העונה 23.2 נקודות, כולל תצוגה של 35 נקודות מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, המדורגת ראשונה בליגה, ונבחר פעם נוספת לשחקן השנה בחטיבה, ולחמישייה המצטיינת של העונה בליגת המכללות כולה.
ביוגרפיה > דראפט ה-NBA

לאחר ארבע שנים בליגת המכללות, עמד ביאס לבחירה בדראפט ה-NBA. הוא נבחר בבחירה השנייה על ידי בוסטון סלטיקס שזכתה באליפות הליגה רק כשבוע קודם לכן. נשיא הקבוצה, רד אאורבך, תכנן שביאס ייקח חלק כשחקן שישי שייתן גיבוי כמחליפו של לארי בירד, ולאחר פרישתו של בירד יהיה השחקן המוביל של הקבוצה בשנות ה-90 של המאה ה-20.‏
סטטיסטיקת הקריירה > ליגת ה-NCAA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982/1983 | מרילנד | 30 | 22.0 | 0.478 | 0.636 | 4.2 | 0.7 | 0.3 | 0.5 | 7.2 |
| 1983/1984 | מרילנד | 32 | 34.5 | 0.567 | 0.767 | 4.5 | 1.5 | 0.4 | 0.8 | 15.3 |
| 1984/1985 | מרילנד | 37 | 36.5 | 0.528 | 0.777 | 6.8 | 1.8 | 0.9 | 0.9 | 18.9 |
| 1985/1986 | מרילנד | 32 | 37.0 | 0.544 | 0.864 | 7.0 | 1.0 | 0.8 | 0.4 | 23.2 |
| קריירה |  | 131 | 32.8 | 0.536 | 0.795 | 5.7 | 1.3 | 0.6 | 0.7 | 16.4 |
הערות שוליים

↑  The legend of Len Bias באתר ESPN
↑  1983-84 Maryland Terrapins Roster and Stats
↑  Rise and fall of Len Bias
↑  Len Bias dies of cocaine overdose באתר ESPN
↑  גיל קדרון‏, במותו ציווה, באתר וואלה, 3 ביולי 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2813 1548  LCCN: n88265079  VIAF: 11413429   WorldCat (עם VIAF): 11413429
הימור

בלק ג'ק
הימור הוא כל פעולה המערבת סיכון של כסף או רכוש, עם ניחוש הקשור במאורע בלתי ידוע, מתוך כוונה לזכות בסכום או רכוש גדול יותר. המאורע עליו מתבצע ההימור יכול להיות תוצאה עתידית של הגרלה אקראית (כגון תוצאת רולטה, קובייה, הטלת מטבע), התמודדות (כגון תחרות, אירוע ספורט, בחירות) או מערכת כאוטית (מזג אוויר, בורסה), ויכול גם להיות מצב קיים שאינו ידוע למהמר (כמו "מה נמצא מאחורי הוילון" בשעשועון עשינו עסק). הימור מוצלח הוא זה שבו הניחוש נמצא נכון (או בתחום המוגדר כהצלחה בהימור), ובמקרה זה המהמר זוכה בתמורה, שהיא לרוב מוגדרת מראש, אך יכולה להיות אקראית (כמו במכונת מזל או חישגד); אם הניחוש אינו נכון, המהמר מפסיד את הנכס שעליו הימר, כולו או חלקו.
המילה "הימור" יכולה להתייחס, בהשאלה, גם לכל פעילות שבה הסיכון גבוה וההחלטות שנעשות מתבססות על מידע לא שלם, וגם אם הנכס שאותו מסכנים אינו כסף או רכוש. לדוגמה, השקעה במניות, בחירת אסטרטגיה עסקית או צבאית, בחירת מסלול נסיעה מבין כמה אפשרויות, ואפילו החלטות במערכות יחסים.
הימורים הם תופעה מוכרת בתרבויות רבות משחר ההיסטוריה, ונחשבת לרוב לצורה של בילוי. הימורים יכולים להתבצע בין אנשים בודדים (במקרה זה קרוי ההימור לעיתים התערבות), אך הנטייה האנושית להמר מולידה אנשים וארגונים המספקים שירותי הימור ומתפרנסים מהם, כגון בתי קזינו, מפעל הפיס, וסוכנויות הימורים. הימורים יכולים להפוך להתנהגות התמכרותית ופוגעת, בשל הצורך של האדם להרוויח בצורה מהירה וקלה באופן יחסי.
סוגי הימורים נפוצים

הימורי ספורט הם הימורים על תוצאות משחקי ספורט, כגון מרוצי סוסים, כדורגל, כדורסל, אגרוף. בישראל מופעלים הימורים על ידי המועצה להסדר ההימורים בספורט תחת המותג ווינר (שהחליף את המותג טוטו, הימור הטוטו המקורי קרוי כיום ווינר 16). במדינות אחרות בעולם נפוצים הימורי ספורט מסוגים מגוונים המופעלים על ידי סוכנויות הימורים פרטיות.
משחקי קזינו כוללים משחקי קלפים (בעיקר פוקר, בלאק ג'ק ובאקארה) ומשחקים אחרים (רולטה, מכונת מזל, ועוד). בעבר בוצעו כל ההימורים מול מפעיל אנושי, אך כיום ניתן למצוא בבתי קזינו גם מכונות משחק ממוחשבות המדמות את כל המשחקים הקלאסיים.
הגרלה כגון משחקי לוטו, בינגו, הטלת מטבע ("עץ או פלי").
אופציה בינארית הימור על תנועות שוק ההון, האם יעלה או ירד.
שבע פי שלוש משחק קובייה.
כדאיות ההימור

המדד המשקף את רמת הכדאיות של ההימור הוא תוחלת הזכייה היחסית (בתיאור אינטואיטיבי, הסכום שצפויים לזכות בו, בממוצע, על כל שקל שמושקע בהימור). מדד זה מחושב בדרכים שונות בהתאם לסוג ההימור.
בהגרלה, שבה הפרסים אינם קבועים מראש, מדד זה ניתן לחישוב כשיעור הפרסים מתוך כלל ההכנסות. בהגרלה בקבוצה קטנה, שנעשה שלא מטרת רווח של המארגן, ניתן להגיע למצב שבו 100% של ההכנסות מחולק כפרסים. למשל, במצב שבו כל אחד מהמשתתפים שם סכום כלשהו בקופה, מוטל גורל והזוכה לוקח את כל הקופה. בהגרלות בהיקף רחב יותר שיעור הפרסים מתוך כלל ההכנסות קטן מ-100%, משום שחלק מההכנסות הולך לכיסוי הוצאות התפעול של ההגרלה וחלק אחר הוא רווחיו של המפעיל. ככל ששיעור זה נמוך יותר, כך ההפסד הכולל של המהמרים גדול יותר.
ברולטה, הפרס במקרה של זכייה הוא כפולה של סכום ההימור במספר התלוי בסוג ההימור (מספר בודד, תחום מספרים, צבע, וכו') באופן שהתוחלת היחסית ידועה וקטנה במעט מ-100%, מאחר שיש תוצאה אחת לפחות ("0", ולעיתים גם "00") שלא ניתן להמר עליה ולכן תגרום תמיד להפסד.
במשחק בלאק ג'ק משחקים מול מחלק שהתנהגותו מוגדרת מראש. התוחלת היחסית תלויה באסטרטגיה שבה נוקטים, וקיימות שיטות מפורטות שמבוססות על חישובים סטטיסטיים ומנסות להגיע לתוחלת זכייה גבוהה ככל האפשר. עם זאת, תוחלת הזכייה תמיד נמוכה מ-100%, אחרת למחלק (המייצג את הקזינו) לא כדאי לשחק.
בהימורים הכוללים מרכיבים אנושיים (כגון משחקים מרובי משתתפים, הימורי ספורט) או כאוטיים, תוחלת הזכייה אינה ניתנת לחישוב, כי אין מודל מתמטי המתאר היטב את ההימור. מארגני הימורים בספורט מציעים למהמר יחס הימורים עבור כל אירוע עליו הוא יכול להמר. מארגני הימורים יכולים לעיתים להבטיח שתוחלת הזכייה למהמר תהיה נמוכה מ-100% על ידי איזון בין מהמרים שונים וגביית דמי השתתפות. לדוגמה, אם מתקיים משחק בין קבוצה א' וקבוצה ב', וקיימים 100 מהמרים המעוניינים להמר על ניצחון של קבוצה א' ו-50 המעוניינים להמר על ניצחון של קבוצה ב' (בסכום קבוע לכל מהמר), המארגן יכול להציע יחס הימורים של 2:3 לניצחון של קבוצה א' ו-1:3 לניצחון של קבוצה ב', ולגבות דמי השתתפות קבועים מכל מהמר; כך המארגן למעשה מרוויח מהעמלות ללא סיכון כסף מצידו. סוכנויות הימורים גדולות מתמחות באיסוף מידע ובמודלים מתמטיים שאמורים לאפשר להן להרוויח גם ללא איזון הימורים.
רבים סבורים שהימורים הם התנהגות כלכלית שגויה, משום שתוחלת הזכייה היחסית תמיד קטנה מ-100%. זו גישה פשטנית, משום שהיא בוחנת רק את התועלת הכלכלית ומתעלמת מהמשקל שמייחס המהמר לתוצאות האפשריות: זכייה בפרס גדול לעומת הפסד ההשקעה ברכישת כרטיס. בנוסף לכך, חלק מהמהמרים אינם מונעים רק משיקולים כלכליים, אלא גם מתחושת הריגוש המלווה להימור ומהתקווה להתעשרות מהירה. עם זאת, התעלמות מוחלטת משיקולים כלכליים יכולה להוביל להתמכרות.
רגולציה של הימורים

הימורים מוגבלים על-פי חוק במרבית המדינות. ישנן ממשלות המארגנות הימורים בעצמן, באמצעות גוף הפועל מטעמן ומשתמש ברווחי ההימורים למטרות לאומיות. הימורים המאורגנים על ידי המדינה מתוארים לעיתים כמס רגרסיבי, מפני שרבים מקוני הכרטיסים הם האנשים הפחות אמידים בחברה. הסיכוי הקלוש לזכות בפרס הראשון בהימור כדוגמת הלוטו והעובדה שתוחלת הזכייה קטנה ממחיר הכרטיס הובילו לכינויים כמו "מס על טיפשות". הביטוי הוא רטורי (המשחק בלוטו הוא בהתנדבות; תשלום המיסים איננו בהתנדבות), אבל הוא בא לרמוז שמשחקי הימורים הם מנגנונים להעלאת ההכנסה הממשלתית, שתמשוך רק את הלקוחות שנכשלו לראות שהמשחק הוא למעשה עסקה גרועה.
רגולציה של הימורים > בישראל

| --- | --- |
 :  ראו גם – מפעל הפיס, טוטו, לוטו
בישראל מותרים ההימורים רק באמצעות גופים שקיבלו רישיון לכך מהמדינה. בהתאם לכך אסורה הפעלת בתי קזינו, אך פועלים שני גופי הימורים גדולים שחלק מהכנסותיהם מועבר לשימוש לטובת הציבור, מפעל הפיס והטוטו, המשתמשים בפרסום אינטנסיבי לשם פיתוי מהמרים להמר באמצעותם. לעיתים נערכות הגרלות בהיתר גם כחלק ממסעות פרסום אחרים. בישראל, כמו במדינות רבות אחרות, על זכייה בהימור מוטל מס המקטין עוד יותר את תוחלת הזכייה ואת כדאיות ההימור.
בשנת 2007, תוקן חוק העונשין כך שנאסר על מכירת כרטיסי מפעל הפיס, טוטו ולוטו לקטינים עד גיל 18.
למרות האיסור בחוק, מתקיימים בישראל הימורים, ומערכת האכיפה בישראל פועלת בתחום זה. לפי הערכות, תעשיית ההימורים הבלתי חוקיים בישראל גלגלה בתחילת שנות ה-2000 בין 3 ל-5 מיליארד שקל בשנה, בעיקר הימורי ספורט, כתוצאה מפתיחת האפשרות להימורים באינטרנט.
על פי מחקר אפידמיולוגי שנערך בישראל ב-2023 (לפני אירועי 7 באוקטובר 2023) ופורסם ביולי 2024 על ידי פרופ' גבריאל-פריד, ד"ר נועה ונה ועמית לוונטל, קצת פחות מ-50% מהישראלים נוהגים להמר לפחות פעם בשנה, בהשוואה לכ-70% במדינות אחרות. לעומת זאת אחוז הישראלים שסובלים מבעיות הקשורות בהימורים עומד על כ-16.7% מכלל האוכלוסייה בישראל - נתון גבוה באופן יחסי למדינות אחרות בעולם. המחקר מראה עוד כי אחוז המכורים להימורים בישראל ­­גבוה ביחס לעולם. בישראל יש 1.3% מהמרים בסיכון גבוה, לעומת 0.5%-1% בשאר העולם. אחוז המהמרים בסיכון בינוני בישראל עומד על 5%, לעומת 2%-3% בשאר העולם. לפי המחקר יש בישראל כ-400,000 מהמרים בסיכון בינוני וגבוה. הנתונים מראים שאחוז המהמרים בסיכון בישראל גבוה ביחס לשאר העולם, למרות שבישראל אין בתי קזינו חוקיים ושוק ההימורים החוקיים מוסדר ושמרני יותר ביחס למדינות אחרות.
רגולציה של הימורים > בישראל > הימורים באינטרנט

| --- | --- |
 :  ראו גם – הימורים חברתיים, הגרלה
רשויות האכיפה הישראליות מתייחסות להימורים באינטרנט כנופלים במסגרת האיסור הכללי על הימורים במדינת ישראל. רשויות החוק פועלות במספר מישורים נגד הימורים אלה: חסימת אמצעי תשלום לצורך ביצוע הימורים באינטרנט, חסימת העברות לחשבונות בנק זרים המזוהים כמשויכים למפעילי הימורים באינטרנט והגשת כתבי אישום ומעצרים של גורמים שונים שמעורבים בתעשייה זו.
ביולי 2010 הוצא צו משטרתי שהורה לספקי אינטרנט לחסום גישה לשמונה אתרי הימורים. הצו התבסס על סעיף 229 לחוק העונשין, שקובע כי "מפקד משטרת מחוז במשטרת ישראל רשאי להורות על סגירתו של מקום משחקים אסור או מקום לעריכת הגרלות או הימורים". במשטרה טענו כי אתר אינטרנט הוא "מקום", ועל כן החוק חל עליו. בתגובה, הגיש איגוד האינטרנט הישראלי עתירה לבית המשפט לעניינים מנהליים בתל אביב, שקיבל את טענתו, ופסק באפריל 2012 שלמשטרה אין סמכות להורות על חסימת אתרים. המשטרה ערערה לבית המשפט העליון, וזה דחה את הערעור ברוב של שניים נגד אחד, והותיר את ההחלטה על כנה. בעקבות פסיקה זו חוקקה הכנסת העשרים את חוק סמכויות לשם מניעת ביצוע עבירות באמצעות אתר אינטרנט, המקנה למשטרה סמכות להורות על הסרת אתר אינטרנט או חסימת הגישה אליו, לשם מניעת ביצוע עבירות בתחומי זנות, סמים, הימורים וטרור.
עם זאת, למרות הפסיקה הנרחבת נגד הפעלת פלטפורמות הימורים בישראל דרך האינטרנט, נראה שישראלים שרק מעניקים שירות לפלטפורמות אלו, מבלי שהם מפעילים אותן באופן ישיר, אינם נמצאים בסכנה ממשית של העמדה לדין. אף על פי כן, עיסוק במתן שירותים לאתרי הימורים באינטרנט יכול להיות בעייתי מכיוונים אחרים, למשל קושי בפתיחת חשבון בנק למי שעוסק בתחום.
מהבחינה המהותית, בתי המשפט ככלל תומכים בטיעון של רשויות האכיפה הישראליות כי האיסור הכללי על הימורים חל גם על הימורים באינטרנט, וכי איסור זה חל גם ביחס לפעילות הימורים באינטרנט המבוצעת כל כולה מחוץ לגבולות ישראל, על סמך רישיון רגולטורי שהוצא כדין, מהטעם שהמהמר הוא ישראלי.
נכון לשנת 2021, הגוף היחיד המפעיל הימורים באינטרנט הוא הטוטו, ומאפשר משלוח טפסים ישירות דרך האתר. מפעל הפיס, שעד עתה לא נכח באינטרנט ואת מקומו תפסו חברות פרטיות אשר אינן קשורות אליו צפוי לאפשר משלוח טפסים באתר ייעודי גם כן החל מהחצי השני של אותה השנה.
רגולציה של הימורים > בסין

בתרבות הסינית מקובל מאוד לשחק משחקי לוח, דוגמת מה-ג'ונג, תמורת כסף; יותר מכך, אצל חלק מהסינים נחשב רק משחק שבו כסף מחליף ידיים כמשחק "אמיתי". עם זאת קיימת אצל הסינים דיכוטומיה בין הגדרת עיסוק במשחק חברתי, גם אם הוא מלווה בהפסד כספי ניכר, כ"משחק" (waan2 בג'וטפינג), מונח בעל משמעות חיובית המציין פעילות חברתית רצויה, לבין הגדרת העיסוק כ"הימור" (do2), מונח בעל משמעות שלילית המתאר התמכרות להימורים עד כדי פגיעה בחובותיו של האדם כלפי חבריו ומשפחתו. בשל הפופולריות של משחקי מזל אצל הסינים הייתה פעילות של הימורים נפוצה בסין, אם כי השלטונות ראו פעילות זו בעין רעה ולעיתים קרובות אסרו עליה.
רגולציה של הימורים > במדינות האסלאם

הימורים אסורים באופן רשמי במדינות האסלאמיות.
רגולציה של הימורים > פורטוגל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רגולציה של הימורים > ברוסיה

הימורים ברוסיה חוקיים בארבעה אזורים ייעודיים - אזורי אלטאי, קרסנודר, קלינינגרד ופרימוריה. בשאר המדינה ההימורים אסורים.
רגולציה של הימורים > בארצות הברית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| --- | --- |
 :  ראו גם – פולימרקט, קזינו, פוקרסטארס, מכונת מזל
ביהדות

ככלל הימורים ביהדות אסורים והעיסוק הקבוע בהם נחשב לחמור אף יותר. ישנם פוסקים מעטים הטוענים כי יש סוגים של הימורים שיותרו, כאשר מדובר במשחק לא רציני בלבד.
בתלמוד העוסקים בהימורים מקצועיים נקראו "מפריחי יונים ומשחקים בקוביה" (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"ד, עמוד ב') והיו פסולים לעדות מפני שנחשב הדבר כעין גזל משום שהמפסיד לא מקנה בלב שלם את כספו לזוכה, או מפני ששקעו בפעילות זו ולא עסקו ביישובו של עולם.
ראו גם

הימור פתולוגי - הפרעה נפשית המתבטאת בהתמכרות להימורים.
בעיית מונטי הול
סוכן הימורים
קבלת החלטות
רציונליזם
פרדוקס אלסברג
כשל המהמר
טריק שלושת הקלפים
כפול או כלום
הימור הולנדי
מרטינגל (תורת ההסתברות)
ההימור של פסקל
לקריאה נוספת

אייל דותן, "על משחקי מזל והימורים", בתוך: משחק - איך הוא משפיע על מציאות חיינו, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2021, עמודים 145–155
הערות שוליים

↑   יאן מלניקוב, הקשרים הכספיים בארה"ב בין הספורט לתעשיית ההימורים מתחזקים, ושחקנים לא עומדים בפיתוי, באתר הארץ, 11 ביוני 2024
↑   רותי לוי, ארבעה דברים שלמדנו על הימורים (הודות למדע), באתר TheMarker‏, 17 בפברואר 2016
↑  תמי פרי-בר, כמו בסיגריות - מפעל הפיס צריך להזהיר מהתמכרות, באתר הארץ, 7 בינואר 2007
↑
מומי דהן, ההימורים של העניים מממנים את העשירים, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2016
↑  יניב פגוט, ‏למה לא לפתוח קזינו בישראל?, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2013
↑  שחר אילן, חוק חדש אוסר על מכירת כרטיסי מפעל הפיס, טוטו ולוטו לקטינים עד גיל 18, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007
↑  חוק העונשין (תיקון - איסור מכירת כרטיסי הגרלה לקטינים), התשס"ו-2006, הצעת חוק העונשין (תיקון - איסור הגרלות לקטינים), התשס"ז-2006, חוק איסור מכירה של כרטיסי הגרלה והימורים לקטינים (תיקוני חקיקה), התשס"ח-2007
↑  רון קופמן, פה זה לא הטוטו, באתר הארץ, 20 בפברואר 2002
↑  דרור פויר, "במקום להביא מכה, הגיעו אל ההורים שלי גובי חובות": אחד מכל שישה ישראלים מכור להימורים, באתר ynet, 7 באוגוסט 2024
↑  הימורים באינטרנט, באתר פרקליטות המדינה
↑  אלה לוי-וינריב, ‏14 חשודים בהעלמת מס בהיקף 4.6 מיליארד שקל, באתר גלובס, 9 בפברואר 2014
↑  בית המשפט העליון: למשטרה אין סמכות להורות על חסימת אתרים, באתר איגוד האינטרנט הישראלי, ‏24 במרץ 2013
↑  עו"ד צחי זך, סיכונים משפטיים לישראלים המעניקים שירותים לאתרי הימורים בחו"ל, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏אוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558071805171  GND: 4021329-8  HDS: 016562  LCCN: sh85052909  NARA: 10636709  NDL: 00573140
האדונית והרוכל

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שמואל יוסף עגנון 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1943 
 
האדונית והרוכל הוא סיפור קצר עברי מאת ש"י עגנון. הסיפור מכיל רבדים רבים העוסקים בהתבוללות, ביחסי אהבה ואינטימיות שבין גבר לאשה, בפסיכולוגיה ובמאגיה. הוא נחשב ליצירת מופת, בין היתר בזכות ההרמזים הרבים שהוא מכיל לטקסטים שונים, והמבנה הייחודי שלו.
הסיפור נדפס לראשונה בשנת תש"ג (1943) בקובץ בסער שבעריכת יעקב פיכמן (בהוצאת אגודת הסופרים העברים), אשר נועד למתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה. במסגרת הוצאתם לאור של כל כתבי עגנון, נכלל הסיפור בכרך סמוך ונראה, שיצא לאור בהוצאת שוקן בשנת תשי"א (1950).
הסיפור תורגם לסרט טלוויזיה בבימויו של חיים גיל, בהפקת רשות השידור ושודר בערוץ הראשון בשנת 1989, בכיכובם של לאורה ריבלין (האדונית) ושלמה תרשיש (הרוכל).
תקציר העלילה

רוכל יהודי מהלך ביער, ומחפש קונים. את מרכולתו הוא נושא על גבו בתוך "קופה" (מעין תרמיל גדול) כבדה. הוא מגיע לביתה של אדונית נוצרייה שקונה ממנו סכין ציידים (אנ'), אך מסרבת לתת לו מחסה ומגרשת אותו. הרוכל ממשיך ללכת ביער ועם רדת החשכה הוא מאבד את דרכו ונקלע לסערה. לפתע הוא רואה בית בודד, וניגש לבקש עזרה. מסתבר לו, כי חזר לבית האדונית, והפעם היא מרשה לו להישאר עד הבוקר, וללון ברפת. כשמגיע הבוקר, היא מרשה לו להישאר ללון במחסן בתמורה לתיקון שנדרש בגג הבית, בשל הגשם. בימים שלאחר מכן הוא ממשיך לבצע עבודות ותיקונים בביתה, עד שהופך לבן בית. הרוכל עובר מהמגורים במחסן לבית עצמו, ולאחר מכן לחדר השינה שלה, כבן זוגה. הוא מפסיק לעבוד, וחי על חשבונה של האדונית, אשר מטפלת בו ומונעת ממנו לעבוד בבית או בשדה. במקביל ובהדרגה, מפסיק הרוכל לקיים את מצוות היהדות ומתחיל לחיות כגוי גמור.
לאחר זמן מה מבחין הרוכל שהאדונית אינה אוכלת בחברתו. כאשר נשאלת לפשר הדבר, היא מתבדחת ואומרת שהיא אוכלת בשר אדם, וסופו שתאכל גם אותו. בדיחותיה של האדונית נאמרות באופן תכוף ומאיים יותר, ככל שעובר הזמן. היא אף מוסיפה ומספרת לרוכל על בעליה הקודמים שנאכלו על ידה. לאחר סיוט שחולם בחדר הסמוך לחדרה של האדונית, במהלכו מצא עצמו נאכל על ידי האדונית, מבין הרוכל שהוא חייב להסתלק מהבית, אך בגלל אופיו החלש אינו עושה זאת. לילה אחד הוא חש צורך עז לקרוא קריאת שמע על המיטה, אך אינו רוצה לעשות זאת בחדר, שתלוי בו צלם ישו. הוא יוצא מהבית ונכנס ליער.
בחזרו מהיער מוצא הרוכל את האדונית שרועה על הרצפה בחדרו, מתבוססת בדמה, כשהיא אוחזת בידה את הסכין שמכר לה ביום בואו. מצעי המיטה שלו מלאים חורים וקרעים. מתברר שבאותו ערב באה האדונית לחדרו כדי לאכול אותו. מתוך טירוף של רעב ורצחנות התנפלה בדקירות על מיטתו ותוך כדי כך פצעה את עצמה קשות. הוא מתכופף כדי לעזור לה, אך היא מזנקת ונושכת את צווארו ללא הצלחה כיוון שדמו היה קר כקרח. למרות שהיא ניסתה לטרוף אותו, הרוכל מטפל בה ככל יכולתו, אך לאחר כמה ימים היא מתה מפצעיה. הוא מנסה לקבור אותה, אך לא מצליח כי האדמה קפואה ואי אפשר לחפור בה. לבסוף מניח את גופתה בארון על הגג, בתוך ערימת שלג, אך עופות אוכלי נבלות מגיעים אליה ואוכלים את בשרה. לאחר מכן טוען הרוכל את קופתו על גבו ויוצא שוב לדרך, למכור את מרכולתו במקום אחר.
משמעות אלגורית

חוקר הספרות דן לאור מציין:
לא רק הבמה שבה פורסמו הדברים אלא עצם התכנים שהסיפור עושה בהם שימוש מזמינים פירוש אלגורי: זה מול זה ניצבים היליני הפונדקית, כנציגתו של העולם הנוצרי או אף של "האריות בת זמננו" (כניסוחו של יעקב בהט) ויוסף הרוכל, המגלם את היהודי הנצחי, זה הנודד בין העמים ומוצא עצמו סמוך על שולחנם תוך ביטול זהותו העצמית. מפגש זה נושא עמו בשורת רצח ואבדון, ואין לו מוצא של תקווה.
הסיפור מעביר ביקורת חריפה על ההתבוללות של העם היהודי. אחת האינטרפרטציות של הסיפור הוא כאלגוריה למצבם של היהודים בגולה וליחסיהם עם הגויים. במשך כל הסיפור אפשר לראות את ההידרדרות ביחס של יוסף (הרוכל) לדת, וכשלבסוף הוא מקיים מצווה אחת - היא שמצילה אותו. ברגע שהרוכל יוצא לקרוא קריאת שמע הוא ניצל מהנוכריה. לקראת סוף הסיפור כשהיא כבר גוססת, מנסה האדונית לנשוך את יוסף אך היא אינה אוהבת את טעמו בגלל שהתפלל בחוץ, בשלג, ועל כן דמו היה קר.
יוסף מסמל בסיפור את היהודי המתבולל, התמים, שנופל קורבן לתוכנית הזדונית של הנוכריה. יוסף מתבולל בגלל קרבתו לסיר הבשר: הוא מסכים לוותר על זהותו כדי להתקבל בחברה. ככל שהיהודי מתרחק משורשיו, מתבולל וזונח את דתו (בעיקר דרך מוטיב האוכל), הוא מתקרב למותו, אך ברגע שהוא חוזר לדת ולמסורת הוא ניצל, כיוון שיהודי תמיד יכול לכפר על חטאיו.
מערכת היחסים בין השניים היא אנלוגיה למערכת היחסים בין היהודים והגויים בגולה. יוסף היהודי תלוי בהילני הנוצרייה לחלוטין: היא מאכילה ומשקה אותו, מחליטה מתי ואיפה הוא יישן. הוא מצידו, משרת אותה בתמורה - השורש ת.ק.נ. מופיע בחלק הראשון של הסיפור מספר פעמים, בהתייחסות לעבודות שהוא עושה בשבילה. האדונית, כפי שנרמז מכינוייה, היא השולטת במערכת היחסים, מקור הכוח, והרוכל אפילו אינו מנסה להתנגד לה, אלא להפך, הוא נותן לה לשלוט בו בשמחה. אולם, כל טובות ההנאה שהאדונית מעניקה לרוכל הן תכסיס בלבד כדי לפטם ולאכול אותו לבסוף.
עגנון טוען שהמערכת בין יהודי הגולה לבין הגויים זהה. היהודים תלויים בטוב הלב השקרי של הגויים, הם הולכים אחריהם ועוזרים להם בתמורה למקום לינה ולאוכל, מבלי לראות את פניהם האמיתיות של הגויים.
משמעות אלגורית > משמעויות השמות

שמו של הרוכל, יוסף, הוא שם מקראי, הנפוץ בקרב יהודים, ומדגיש את אפיונו כיהודי. כמו כן, ישנה אנלוגיה ניגודית בין הרוכל ויוסף המקראי: יוסף המקראי חוזה את העתיד דרך חלומותיו, ולעומתו יוסף שבסיפור עיוור לחלוטין לעתיד לבוא ולא מצליח לראות את הרמזים שחוזים את סופו, בין השאר בחלומו. יוסף מצליח להתגבר על פיתוייה של אשת פוטיפר, בניגוד לרוכל שמתאהב באדונית הנוכרייה. הניגודיות בין השניים מגיעה לשיא בחלום הסיוטי של הרוכל שפירושו ברור למדי: הרוכל חייב להסתלק מביתה של האדונית, ולמרות זאת הוא אינו מבין זאת ונשאר, כאשר יוסף לעומתו היה פרשן חלומות.
אפילו הכינוי "האדונית" מרמז על אישיותה השולטת. אפשר להבין חלק ניכר מאישיותה כבר מכינויה, המופיע בכותרת היצירה. ניתן ללמוד עוד משמה האמיתי, "הילני", שם נוכרי מובהק העומד בניגוד גמור ל"יוסף". הילני קורץ אל ההלניסטיות, כתרבות יפה ומרשימה מחד גיסא (בהקשר ליופייה של הילני), ומאידך גיסא להתבוללות והשקיעה של הדת היהודית בימי בית שני. שמה רומז גם להלנה, אשר בדומה להילני, הייתה אישה יפה אשר הובילה לחורבן העיר במלחמת טרויה.
מוטיב הסעודה

המוטיב הבולט ביותר בסיפור זה, כמו בסיפורים רבים של עגנון, הוא מוטיב האכילה. כמעט כל הסיפור מובל דרך המוטיב הזה, דוגמה מובהקת לכך היא ההתבוללות של יוסף. כבר כשהוא אוכל אצל האדונית הוא עובר על איסור "פת גויים", ואילו כשהוא רואה אותה שוחטת עוף הוא מתרחק עוד יותר מהדת (השחיטה אינה כשרה). תיאורי האוכל בסיפור נהיים תכופים יותר דרך המבע המשולב בין יוסף למספר ככל שהרוכל מתרחק מהדת.
הצד השני של אותו מטבע הוא האכילה של הנוכריה, המובילה את יוסף דרך האכילה, מפתה אותו ואינה משחררת, בעזרת המאכלים שהיא מתקינה בעבורו. ואילו היא עצמה לא אוכלת דבר, מלבד את בעליה. האכילה היא הכוח של האדונית כנגד יוסף, דרך האכלתו היא שולטת בו ודרך האכילה היא מתכננת להרוג אותו.
כאשר הילני גוססת, יוסף מבשל בעבורה ("התקין לה תבשיל"), ובכך נוהג בה כפי שנהגה עמו. במעשה זה מתבטאת אהבתו ודאגתו של הרוכל לאדונית למרות הכל, וכן נסגר מעגל הקשור במוטיב האכילה. עגנון אולי מבקש להראות במעשה זה גם את החמלה והאנושיות היהודית.
מוטיב האכילה מופיע רבות בספרות של ש"י עגנון, ולרוב הוא בא בהקשר של אובדן הזהות היהודית, ושל התבוללות, סיפור זה הוא אחת הדוגמאות המובהקות ביותר לכך. בתיאורי המזון הוא משלב גרוטסקה כדי להבהיר את אופיו ההרסני.
האירוניה הדרמטית בסיפור

במשך כל הסיפור יש מערכת מורכבת של אירוניה דרמטית, המערכת היא משולשת. האדונית או המחבר המובלע יודעים יותר ממה שיודעים הקוראים לאורך רוב היצירה, אבל הקוראים יודעים יותר ממה שיוסף יודע.
במשך כל הסיפור לא ברור לחלוטין אם האדונית רצינית או צוחקת בקשר לבעליה הקודמים, אך ברור למדי שהיא זוממת משהו, בדרך זאת נבנית אירוניה דרמטית הפוכה, הקוראים אינם יודעים לְאילו מבין הדברים שהיא אומרת להאמין. לעומת זאת יש אירוניה דרמטית ישירה בכך שהקוראים יודעים הרבה יותר ממה שיוסף יודע.
מוטיב השורש ח.ז.ר מופיע בסיפור מספר פעמים ומרמז לקורא מספר דברים שעוזרים לו להבין את העלילה, לדוגמה: "הרוכל חזר לביתה של האדונית בלילה", "הרוכל חיזר אחרי האדונית", "הרוכל חזר ללון במחסן".
הסיפור כסיפור אהבה כוזבת

עגנון מציג סיפור על גבר ואישה שנמצאים במערכת יחסים לא בריאה, שגרעינה הוא אהבה התלויה בדבר: הוא אוהב אותה בזכות המזון והמחסה שהיא מספקת לו, והיא אוהבת אותו מתוך רצונה להחזיק בו על מנת לאוכלו בסופו של דבר. עגנון מראה שאהבה התלויה בדבר לעולם אינה מניבה מערכת יחסים בריאה, ואינה יכולה להמשך לאורך זמן.
כמו כן ניתן לראות במערכת היחסים בין האדונית לרוכל עוד מאפיינים של קשר זוגי לא בריא, ואף פתולוגי, שסופו להסתיים בטרגדיה:
שני האוהבים לא בחרו זה בזה מראש, אלא נקלעו למצב שבו דרו ביחד ונצרכו זה לשירותיו של זה, וכך 'נגררו' לאהוב זה את זה.
בקשר תמיד היה מימד של מסתורין וחוסר שקיפות, שכן האדונית לא מספרת לרוכל מה עלה בגורל בעלה, וכאשר עם הזמן היא חושפת עוד ועוד עובדות מעברה, הרוכל כבר אינו מבין מה אמת ומה בדיה.
הרוכל נוטש את אורח חייו היהודי שנהג בו מלפנים, ולא מבחירה אלא מתוך שהוא מתרגל באורח החיים החדש ושוכח את זהותו המקורית.
השראה לסיפור

ד"ר אלי אשד הציע שמקור ההשראה של עגנון בסיפור "האדונית והרוכל" היה רומן שאותו יכול היה לקרוא ביידיש וגם בגרמנית - "מלכת אטלנטיס" מאת פייר בנואה (אנ'), סיפור שפורסם ב-1919 ומתאר מלכה בעיר נסתרת במדבר סהרה שלוכדת כל גבר שמגיע לעירה, נישאת לו ולאחר שנה מוציאה אותו להורג ומפחלצת אותו. את הסיפור מספר חייל צרפתי שמצליח להימלט מהעיר. קווי העלילה מקבילים לאלו של עגנון וייתכן שסיפור זה, שיכול היה גם לצפות בו כסרט בשנות ה-30, היה מקור ההשראה שלו.
תרגום

תרגומים לאנגלית:
"The Lady and the Peddler"; tr. Mayer Shevin, The Jewish Spectator, 30,5 (May 1965), 11–14, 19–20. (נדפס שוב בתוך: The Jewish Spectator, 31,10 (Dec. 1966), 9–14)
"The Lady and the Peddler"; tr. Robert Alter, Commentary, 42,6 (Dec. 1966), 37–42. (נדפס שוב: "The Lady and the Peddler"; tr. Robert Alter, in: Robert Alter (ed.), Modern Hebrew Literature, New York: Behrman House, 1975, pp. 201-212)
"The Lady and the Peddler"; tr. G. S. [=G. Schocken], Ariel, 17 (Winter 1966/67), 116–126.
תרגום לצרפתית:
La dame et le colporteur; traduction, présentation et analyses thématique et linguistique par Hervé Krief, Lausanne: Zèbre, 1999.