stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניקי ג'ובאני
הערות שוליים

↑  Poetry Foundation 2010
↑  המשוררת ניקי ג'ובאני הלכה לעולמה בגיל 81, באתר ynet, 10 בדצמבר 2024
↑  Wordsworth Companion 1998 ע' 369
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261876605171  PLWABN: 9810539202405606  BIBSYS: 90187671  BnF: cb120252269 (data)  CiNii: DA01047622  GND: 120928906  ISNI: 0000 0001 1467 8830  LCCN: n80014902  MusicBrainz: 7e820444-47d7-4e81-8018-60353e1b8458  NDL: 00440984  NKC: jn20000601823  NLA: 35126203  NLK: KAC200610037  NSK: 000102353  NTA: 073419885  RERO: 02-A003298549  SNAC: w6fr04x6  SUDOC: 028412281  VIAF: 12321760   WorldCat (עם VIAF): 12321760
פטרישה בל-סקוט

| --- | --- |
 לידה:  צ'טנוגה, טנסי
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידועה בשל:  אחת ממייסדות תחום לימודי מגדר והפמיניזם השחור באקדמיה
 מקצוע:  חוקרת מגדר, סופרת
 מעסיק:  אוניברסיטת ג'ורג'יה 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר ע"ש ליליאן סמית' (2017) 
 patriciabellscott.com
 
פטרישיה בל-סקוט (באנגלית: Patricia Bell-Scott) (נולדה ב-20 בדצמבר 1950) היא אקדמאית אפרו-אמריקאית וחוקרת בתחומים של לימודי נשים ופמיניזם שחור. היא פרופסור אמריטוס בלימודי נשים והתפתחות האדם ומדעי המשפחה באוניברסיטת ג'ורג'יה. הספרים שהיא חיברה פורסמו ונאספו על ידי ספריות ברחבי העולם.
קריירה

ספרה האחרון של בל-סקוט, The Firebrand and the First Lady: Portrait of a Friendship Pauli המתאר את החברות בין פולי מארי ואלינור רוזוולט במסגרת המאבק למען צדק חברתי, זכה בפרס ליליאן סמית, ומונה על ידי איגוד הספריות האמריקאי כספר העיון הטוב ביותר של השנה. הספר גם היה ברשימה הקצרה למדליית אנדרו קרנגי למצוינות בתחום הספרות, ומועמד לפרס הספרות הלאומי. ספריה הקודמים כוללים את Life Notes: Personal Writings by Contemporary Black Women, אשר היה ספר נבחר במועדון הספר האיכותי; Flat-footed Truths: Telling Black Women’s Lives; Double Stitch: Black Women Write about Mothers and Daughters, אשר זכה בפרס הספר על שם לטישיה וודס בראון, ו-All the Women Are White, All the Blacks Are Men, But Some of Us Are Brave: Black Women’s Studies, ספר לימודים עטור פרסים אשר נמנה ברשימת הספרים הגדולים של המאה של כתב העת Black Issues Books Review.
בל-סקוט שימשה במשך עשור כעורכת ומייסדת שותפה של כתב העת SAGE: A Scholarly Journal on Black Women. היא תורמת לשעבר למגזין Ms.. היא גם ממקימות האגודה הלאומית ללימודי נשים.
היא קיימה השתלמויות פוסט-דוקטורט בבית הספר לממשל ג'ון פ. קנדי, ובמכון ו. א. ב. דו בויז באוניברסיטת הרווארד, וכן במרכז ג'יין והארי וילסון למדעי הרוח והאמנויות באוניברסיטת ג'ורג'יה.
היא החזיקה בתפקידי פרופסורה, מחקר וניהול באוניברסיטת קונטיקט, במרכז לחקר נשים במכללת ולסלי, במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, ובמוסד בו למדה בעצמה, אוניברסיטת טנסי. היא ממקימי אקדמיית ההוראה באוניברסיטת ג'ורג'יה. היא גם זכתה לאותות כבוד מידי מגוון קבוצות ומוסדות מקצועיים, כולל קבוצת עניין מחקר נשים באיגוד המחקר החינוכי האמריקאי, חטיבה 35 (פסיכולוגיית נשים) של האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה, הקואליציית 100 נשים שחורות; The Journal of Negro Education; המועצה הלאומית ליחסים משפחתיים, האגודה הלאומית לנשים בחינוך, והמכון הלאומי לנשים של צבע.
ילידת צ'טנוגה שבטנסי, בל-סקוט חייה באתנס, שבג'ורג'יה עם בעלה, צ'ארלס ורנון אנדרווד ג'וניור.
פרסומים

But Some Of Us Are Brave: All the Women Are White, All the Blacks Are Men: Black Women's Studies (1982)
Black Adolescence: Current Issues and Annotated Bibliography
Double Stitch: Black Women Write about Mothers and Daughters (1991)
Life Notes: Personal Writings by Contemporary Black Women (1994)
Flat-Footed Truths: Telling Black Women's Lives (1998)
The Firebrand and the First Lady: Portrait of a Friendship (2016)
הערות שוליים

↑  "Patricia Bell-Scott". University of Georgia Institute for Women's Studies.
↑  "Bell-Scott, Patricia". WorldCat.org.
↑  "2017 Lillian Smith Book Award winners | UGA Libraries". www.libs.uga.edu (באנגלית).
↑  "The Carnegie Interviews: Patricia Bell-Scott". The Booklist Reader (באנגלית אמריקאית). 2016-12-19.
↑  "Patricia Bell-Scott | Institute for Women's Studies". iws.uga.edu (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452659205171  ISNI: 0000 0003 8457 2526  LCCN: n91018542  LNB: 000164779  NTA: 073489999  SUDOC: 077238745  VIAF: 276710055   WorldCat (עם VIAF): 276710055
סלמה פרייברג

| --- | --- |

 לידה:  8 במרץ 1918 דטרויט, מישיגן, ארצות הברית
 פטירה:  19 בדצמבר 1981 (בגיל 63) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 פעילות בולטת:  פסיכולוגיה, פסיכואנליזה, עבודה סוציאלית
 ידועה בשל:  ידועה בתחום הפסיכואנליזה ובריאות הנפש של תינוקות
 מעסיק:  אוניברסיטת מישיגן, אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו 
 תפקיד:  עובדת סוציאלית
 תואר:  דוקטור
 
פרופ' סלמה פרייברג (באנגלית: Selma Fraiberg; ‏8 במרץ 1918 – 1981) הייתה פסיכואנליטיקאית ילדים ועובדת סוציאלית אמריקאית. פרסמה מאמרים וספרים מקצועיים חשובים בתחום הקשר בין הורים לתינוקם; ספריה "רוחות רפאים בחדר הילדים" ו"השנים המופלאות" נודעו כבעלי השפעה רחבה בפסיכולוגיה.
בשנות השבעים של המאה ה-20 עסקה בחקר תינוקות עם עיוורון מולד. תיארה בממצאיה שלושה קשיים שתינוקות עם עיוורון צריכים להתגבר עליהם בהתפתחותם המוקדמת: ללמוד לזהות את הוריהם על פי קול בלבד, ללמוד על קביעות אובייקט וכן לרכוש דימוי עצמי תקין ובריא. היא הבחינה כי לראייה תפקיד ריכוזי בגירוי התפתחותו התקינה של המוח והעדר הראייה מאט את התפתחות התינוק.
בנוסף לעבודה זו עם תינוקות עיוורים, הייתה פרייברג ממייסדות תחום בריאות הנפש של תינוקות ופיתחה גישות טיפוליות המתאימות לתינוקות, ילדים קטנים ומשפחותיהם.
עבודתה על העברה בין-דורית של טראומה תוארה בספרה פורץ הדרך שנקרא "רוחות רפאים בחדר הילדים" והשפיעה על עבודתם של פסיכולוגים וחוקרים קליניים כמו אליסיה ליברמן
ודניאל שכטר. כמו כן, תרומתה המכוננת לידע על התפתחות פסיכולוגית של ילדים שהובאה בספר "השנים המופלאות" עדיין רלוונטית ונלמדת עד היום. ספר זה תורגם ל-11 שפות, כולל עברית, ונכתב כאשר לימדה בבית הספר לרפואה טולאן בניו אורלינס.
עד מותה, הייתה סלמה פרייברג פרופסור של פסיכואנליזה של הילד באוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו, ומטפלת קלינית אשר הקדישה את הקריירה שלה כדי לעזור לילדים עם קשיים רגשיים. הייתה גם פרופסור אמריטוס של פסיכואנליזה של הילד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מישיגן, שם לימדה משנת 1963 עד 1979, ועמדה גם בראש פרויקט התפתחות הילד במחוז וושנטאו, מישיגן (Washtenaw, Mich).
עבודתה של פרייברג מוערכת על ידי רבים כמקבילה בחשיבותה לזו של אנה פרויד, שהייתה חלוצה בתחום הפסיכואנליזה של הילד. שתיהן התעניינו בעיוורון של ילדים. במשך 15 שנים למדה פרייברג את התפתחותם ילדים עיוורים מלידה, וכתבה "תובנות מהעיוורים: מחקרים השוואתיים של תינוקות עיוורים ורואים" שפורסם בשנת 1977. באותה השנה, היא כתבה "זכות מולדת של כל ילד: בהגנה על הטיפול האמהי". זהו מחקר של קשרי אם-ילד מוקדמים שטענתו כי איכות ההתקשרות הראשונית אם-ילד משפיעה על כל התפתחותו העתידית של הילד.
חייה האישיים

סלמה פרייברג נולדה כסלמה הורביץ ב-8 במרץ 1918 בדטרויט, מישיגן. הוריה היו דורלה וג'ק הורוביץ, סלמה הייתה הבכורה מבין שלושת ילדיהם. אביה עבד בעסק העופות המשפחתי ואמה הייתה עקרת בית. המשפחה המורחבת הייתה אמידה ומעורבת בחיי הקהילה היהודית בעיר. לפרייברג היו יחסים קרובים עם סבתה מצד אמה, ג'ני ג'ייקובס, סופרז'יסטית לשעבר בעלת אופי חזק, שכמו נכדתה, לא התעניינה בעסקי המשפחה.
ב-1945 נישאה לפרופסור לואיס פרייברג, אותו פגשה בזמן לימודיה ב-Wayne State University. הזוג אימץ ילדה, ליסה, ב-1956. פרייברג נשארה עם בתה בבית, ובשנים אלו כתבה את הספר "השנים המופלאות", שזכה ב-1959 בפרס הספר הטוב של השנה מטעם האגודה האמריקאית לחקר הילד. ב-1979 עברה המשפחה לסן פרנסיסקו.
באוגוסט 1981, אובחנה פרייברג כסובלת מגידול ממאיר במוח. היא נפטרה ארבעה חודשים מאוחר יותר, ב-19 בדצמבר 1981, בגיל 63.
קריירה אקדמית

פרייברג סיימה את לימודיה ב-Wayne State University עם תואר שני בעבודה סוציאלית ב-1940 ועברה למכון הפסיכואנליטי בדטרויט במכון כדי להשלים את הכשרתה הפסיכואנליטית. מ-1963 עד 1979 הייתה פרופסור לפסיכואנליזה באוניברסיטת מישיגן. במהלך תקופה זו הייתה גם מנהלת פרויקט מקומי להתפתחות הילד. בסן פרנסיסקו עמדה בראש התוכנית "תינוק-הורה" בבית החולים הכללי של סן פרנסיסקו.
תרומותיה > מחקרי עיוורון תינוקות

סלמה פרייברג בדקה במחקרה את ההשפעה של העדר אפקטים חזותיים על התפתחות תינוקות. היא רצתה להבין את השפעות העיוורון על ארגון ההתנסויות והתפתחות האגו אצל תינוקות. דוגמה לחשיבות עבודה זו ניתן למצוא בתיאור פעוט אחד, טוני, שנבדק על ידי פרייברג במחקר והוגדר על ידה כ"עיוור נורמלי", כלומר בעל התפתחות תקינה. המעקב אחריו תרם לשני ממצאים חדשים: לפני המחקר הייתה סברה כי תינוק מחייך רק כתגובה לגירוי חזותי - ראייה של אדם אחר. סברה זו הופרכה כאשר טוני נמצא מחייך לאחר ששמע את קול אימו, כלומר כתגובה לגירוי קולי. חרדת זרים נחשבה גם היא כמושפעת מההבחנה הוויזואלית שעושה התינוק המתפתח בין פנים מוכרות ללא מוכרות. גם הנחה זו הופרכה כאשר נמצא כי טוני לא חייך כתגובה לשום קול מלבד קולה של אימו, בהיותו בן שמונה חודשים.
פרייברג גם הדגישה את חשיבות הפה אצל התינוק העיוור במילוי החסכים בגירויים חזותיים. היא ראתה כי תינוקות עיוורים משתמשים בפה שלהם כדרך להבין את העולם הרבה יותר מאשר תינוקות רואים. מאחר שלתינוקות עיוורים חסרה תפיסה חזותית, הם מסתמכים על הפה שלהם כדי לחקור את העולם בשנתיים הראשונות. בנוסף הם משתמשים יותר גם באמצעים טקטיליים (מישוש) כדי לפתח את ההבחנה בין מה שבפנים ומה שמחוץ לעצמי. ניכר איחור מסוים בהבחנה בין מה שהוא "עצמי" ל"לא עצמי" אצל ילדים עיוורים, כנראה בשל הצורך בגיוס מתווכים חושיים שונים.
תרומותיה > טיפול נפשי לילדים - "טיפול שולחן המטבח"

בנוסף לחקר השפעות העיוורון על התפתחות תינוקות, לסלמה פרייברג היה חלק בפיתוח גישות חדשות עבור טיפול נפשי בילדים צעירים. גישה מרכזית חדשה שהציעה נקראה "טיפול שולחן המטבח". פרייברג נהגה ללכת לביתם של הורים עם תינוקות עד גיל שנתיים לצורך הטיפול בהם.
בכך אימצה ערך חשוב מהעבודה הסוציאלית אל תוך הגישה הפסיכואנליטית, "לפגוש את האנשים היכן שהם נמצאים" (במרחב הביתי ובסביבה הטבעית שלהם, ולא בקליניקה של המטפל). מכיוון שתינוקות, וגם הוריהם, עצורים יותר בסביבה זרה, הבית מאפשר למטפל לראותם בסביבתם הטבעית ולצפות בטווח האופטימלי של יכולות התינוק, יכולות ההורה ואיכות התקשורת שלהם. כתוצאה מעבודתה, ביקורי בית נעשו פרקטיקה מקובלת ביותר בתחום זה.
יש שלושה סוגי טיפול שהיא הציעה ב"טיפול שולחן המטבח": התערבות קצרה במשבר, טיפול תמיכתי-ייעוצי מכוון התפתחות, ופסיכותרפיית הורה-ילד. כל סוג של טיפול משמש עבור מצבים שונים, והבחירה הייתה תלויה בהערכה של פרייברג או עמיתיה לגבי מקור הבעיות ביחסי ההורה-ילד. התערבות קצרה במשבר הופעלה כאשר אבחנו כי יחסי הורה-ילד הם כללית תקינים וכי ההורה מתקשה לסייע בהתפתחות הילד רק סביב מצבים או עניינים ספציפיים. טיפול תמיכתי-ייעוצי מכוון התפתחות שימש במצבים בהם לתינוק אובחנה מחלה כרונית או הפרעה, וההורים נאבקו למצוא דרך להתגבר על הבעיה הזאת; טכניקת טיפול זו התאימה כאשר הוערכה יכולת מספקת של ההורים לתפקד, והדרכה יכלה לכוונם לכך. פסיכותרפיית תינוק-הורה התאימה להורים אשר קשיים רגשיים ומאבקים בלתי פתורים מעברם שלהם כילדים עצרו אותם מלפתח קשר רגשי עם הילד שלהם; מטרת הטיפול במקרה זה הייתה לסייע להם לפתור את סוגיות העבר, ובכך למנוע העברה בין-דורית של הקשיים שלהם לילדיהם.
שלוש דרכי הטיפול הללו נועדו למנוע עיכובי התפתחות אצל ילדים. טכניקות הטיפול משלבות עקרונות מן הפסיכואנליזה, הפסיכיאטריה והעבודה הסוציאלית כדי לעזור להורים וילדיהם לבסס את היסודות להתפתחות והתקשרות תקינה של הילד בשנות החיים הראשונות.
מורשתה

פרייברג פיתחה גישה חדשה לטיפול בהורים ותינוקם. גישה זו לפיתוח יחסי התינוק עם ההורים בשלב מוקדם, הביאה את הטיפול לתוך ביתם. עבודתה היוותה נקודת פתיחה לגישה לבריאות הנפש של התינוק, והיא עדיין בשימוש היום, בהתאמות הלוקחות בחשבון הבדלים תרבותיים וסגנונות חיים שונים (עיר-כפר וכדומה). גישתה לבריאות הנפש של התינוק היוותה חידוש בזמנה וממשיכה להיות מאבני הבניין של בריאות הנפש של תינוקות היום.
בספרה "רוחות רפאים בחדר הילדים", הסבירה כי בעיות בהתפתחות והתקשרות טובה של תינוקות נובעות מ"רוחות הרפאים" של הוריהם: חוויות העבר הקשות והנשכחות של ההורים מפריעות בפיתוח התקשרות עמוקה עם תינוקם אשר כה חיונית להתפתחותו. הטיפול, לגישתה, מכוון לחיבור של ההורה לחוויותיו אלו, כדי לעבדן ולהתגבר עליהן ולאפשר בכך יצירת קשר טוב יותר ומשוחרר עם התינוק. לדברי פרייברג, "רק כשיישמע בכיין של האימהות, הן (האמהות) תוכלנה לשמוע את בכיו של ילדן". מושג ה"רוחות" משמש גם בפסיכותרפיה כללית באותה פונקציה של שחרור המטופלים ממשאות העבר כדי לאפשר להם להתקדם בחייהם.
אליסיה ליברמן, פסיכואנליטיקאית ידועה שהושפעה מאוד מגישתה של פרייברג, פיתחה בעקבות מאמרה את המונח "מלאכים בחדר הילדים", כדי לתאר דווקא את ההשפעות ההוריות המיטיבות על הילדים, המתפתחות מחוויות מיטיבות שעברו כילדים בעצמם; לטענתה, שבאמצעות פסיכותרפיה ניתן לשלוף אותן ולהסתייע בהן כדי לשפר קשיים בקשר הורה-תינוק.
ספרים > ספרים שתורגמו לעברית

השנים מופלאות. ספריית הפועלים, [1977] 1985. תרגום: אליהו פורת
זכותו הטבעית של הילד. הוצאת מודן. תרגום: 1984 נורית פלד
ספרים > פרסומיה

1959: The Magic Years: Understanding and Handling the Problems of Early Childhood
1968: Parallel and Divergent Patterns in Blind and Sighted Infants.” Psychoanalytic Study of the Child 23
1969: Libidinal Object Constancy and Mental Representation. Psychoanalytic Study of the Child 24
1975: Ghosts in the Nursery: A Psychoanalytic Approach to the Problems of Impaired Infant-Mother Relationships,” with Edna Adelson and Vivian Shapiro. Journal of the American Academy of Child Psychiatry 14
1977: Every Child’s Birthright: In Defense of Mothering (1977
1977: Insights from the Blind: Comparative Studies of Blind and Sighted Infants, with Louis Fraiberg
1980: The First Year of Life, edited with Louis Fraiberg
1987: Selected Writings of Selma Fraiberg.Edited by Louis Fraiberg
1989: Introduction to Assessment and Therapy of Disturbances in Infancy, editor
הערות שוליים

↑  Fraiberg S, Adelson E, Shapiro V (1975).
↑  Lieberman AF, Padron E, Van Horn P, Harris WW (2005).
↑  Schechter DS, Coots T, Zeanah CH, Davies, M, Coates SW, Trabka KA, Marshall RD, Liebowitz MR, Myers MM (2005).
1 2 3 4 5 6 7 8  Constance, Brown.
↑  "Dorella Horowitz in the 1940 Census".
1 2 3  Selma Fraiberg | Jewish Women's Archive, jwa.org
1 2 3  Ennis, Thomas (22 December 1981).
1 2 3 4  Spiegel, Rose (April 1978).
1 2  Arnheim, Rudolf (undefined NaN).
1 2 3 4  Weatherston, Deborah J. (23 April 2001).
1 2  Rabin, A.I. (January 1982).
↑  Weatherston, Deborah (October–November 2000).
↑  Fraiberg, Selma; Adelson, E; Shapiro, V (1975).
↑  פסיכולוגיה או מיסטיקה - תיאוריית ההעברה הבין-דורית, באתר הארץ, 11 במרץ 2010
↑  Holmes, Jeremy (April 1999).
↑  אליסיה ליברמן, מלאכים בחדר הילדים: העברה בין-דורית של השפעות הוריות מיטיבות, תרגום לעברית של המאמר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312338805171  BnF: cb12985215f (data)  GND: 12037031X  ISNI: 0000 0001 1070 3787  LCCN: n80040827  NKC: xx0004531  NLK: KAC199609160  NTA: 068279256  SELIBR: 261024  SNAC: w64t7k3c  SUDOC: 057122008  VIAF: 72222949   WorldCat (עם VIAF): 72222949
ענת פלג

אין תמונה חופשית
ענת פלג (נולדה ב-2 באוקטובר 1957) היא חוקרת ישראלית בתחום התקשורת והמשפט, ובעבר כתבת רדיו לענייני משפט בקול ישראל. מכהנת כמנהלת המרכז לתקשורת ומשפט באוניברסיטת בר-אילן, ומרצה בנושא יחסי המשפט באוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב. מכהנת כיו"ר ועדת האתיקה הפנימית של תאגיד השידור הציבורי כאן 11.
ביוגרפיה

נולדה ב-1957, בתם של דליה גותן (לבית ציזלינג), שהייתה יו"ר מועצת ארגוני נשים בישראל ומראשי תנועת הנשים ויצו בישראל, ושל עורך הדין יעקב גותן. פלג היא נינתם של לאה ודוד איזמוז'יק, ממייסדי תל אביב.
בשנים 1978-1983 למדה לתואר ראשון בספרות אנגלית ומדעי המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-2004 חזרה לספסל הלימודים באוניברסיטת בר-אילן, והשלימה תואר שני ב-2006 ודוקטורט בתקשורת בשנת 2010.
פלג היא חברת נשיאות מועצת העיתונות בישראל, וחברה בוועדה הציבורית, בראשות שופטת בית-המשפט העליון בדימוס, עדנה ארבל, להגנה על הציבור מפני פרסומים פוגעניים ברשת. בעבר כיהנה כיו"ר תא כתבי המשפט באגודת העיתונאים בתל אביב. היא מרצה בהשתלמויות שופטים, עורכי-דין ובכנסים בינלאומיים בנושא משפט ותקשורת.
נשואה לד"ר ישראל פלג, ואם לשניים.
ביוגרפיה > עבודה עיתונאית

במסגרת שירותה הצבאי בשנים 1978-1975, שימשה כעורכת תוכניות דוקומנטריות בתחנת הרדיו הצבאית גלי צה"ל. עם שחרורה עברה לעבוד בקול ישראל ובטלוויזיה הישראלית. עבדה במשרה מלאה בקול ישראל בין השנים 2011-1983.
במשך 17 שנים, בין השנים 1993-2010, התפרסמה ככתבת קול ישראל לענייני משפט בתל אביב. במסגרת תפקידה סיקרה משפטים מפורסמים רבים שבמרכזם אישי ציבור, ידוענים וראשי פשע מאורגן. במקביל הייתה פרשנית בתוכנית "ערב חדש" בטלוויזיה החינוכית.
במקביל לסיקור תחום המשפט, עסקה בסיקור תיאטרון ותרבות ברשת ב'.
בין השנים 1988-1992, במסגרת שליחותו של בעלה כקונסול כללי בפילדלפיה, ארצות הברית, כתבה פלג מדורים קבועים לעיתונים "העיר" ו"את" בישראל. כן כתבה תסריט והפיקה סרט הדרכה לילדים הזקוקים לניתוח.
ביוגרפיה > המרכז לתקשורת ומשפט באוניברסיטת בר-אילן

פלג יזמה והקימה את המרכז לתקשורת ומשפט באוניברסיטת בר-אילן, בראשות פרופ' אריאל בנדור. המרכז עוסק בקידום וטיפוח מחקר בינתחומי של ההשלכות החברתיות, המשפטיות והתקשורתיות של סיקור המשפט בתקשורת הישראלית והשינויים המתחוללים בו. פלג ניהלה כנסים רבים של המרכז החל משנת 2010, בין השאר בנושאים כגון טובת הלקוח מול לחצי התקשורת, אסטרטגיות תקשורתיות בשירות המשפט, אתיקה עיתונאית, משפט וכלכלה בשיח הציבורי, צנזורה צבאית וחופש העיתונות, המשפט בעידן המדיה, מבקר המדינה בעידן המדיה, האפקטיביות של צווי איסור פרסום בעידן האינטרנט, היבטים משפטיים ואתיים בעבודתם של יועצי תקשורת, מאפייני סיקור הפוליטיקה בעיתונות הישראלית, ועוד.
הספר "דלתיים פתוחות"

ספרה של פלג "דלתיים פתוחות: השפעת התקשורת על המשפט בישראל" יצא ב-2012 בהוצאת מטר. הספר מבוסס על עבודת דוקטורט בנושא זה באוניברסיטת בר-אילן. מול תפיסת המשפט כהליך אובייקטיבי, חסר פניות וחסין מפני השפעה חיצונית, שאלה פלג בעבודתה 92 שופטים, תובעים, עורכי-דין פרטיים בכירים ועיתונאים ידועים, אם לחציה של התקשורת מאפשרים לקיים בישראל הליך משפטי הוגן ואובייקטיבי, ועד כמה הם עצמם בהתנהלותם המקצועית "משוחררים" מהשפעת התקשורת. הספר מתאר שינויים שחלו בסגנון סיקור תחום המשפט בתקשורת הישראלית המסחרית, ובשינויים שחלו בפסקי-דין שבהם נדרשים השופטים להגיב לסגנון סיקור זה ולשימוש הגובר שעושים עורכי-הדין בתקשורת. בהתבסס על ניתוח הפסיקה שניתנה בישראל, ועוסקת ביחסים שבין המשפט לתקשורת, וניתוח סיקורם העיתונאי של 8 משפטים פליליים, שזכו לפרסום רב (משנות השישים ועד למשפט נשיא המדינה משה קצב), הספר דן בשאלה האם אפשר לזהות במערכת המשפט תהליך של "מדיאטיזציה" (Mediatization), כנטען לגבי השפעת התקשורת על מוסדות פוליטיים.
ממאמריה

פלג, ע. ובוגוש, ר. "הפרקליט כדובר": השינוי ביחסם של עורכי-הדין הפליליים לתקשורת בישראל. המשפט, ט"ו (ספטמבר 2010) (1) 111-159.
פלג, ע. ובוגוש, ר., ‏הגלימה השחורה והעיתונות הצהובה – חדירת התקשורת לשפיטה, מסגרות מדיה 5 (אוקטובר 2010), 13-57 .
ענת פלג, ‏הערכאה העיתונאית: סיקור משפטים פליליים פופולריים בעיתונות הישראלית, קשר 42, סתיו 2011, 46-35
פלג, ע. "דמעה אחת שווה אלף מילים – הזיקה בין התנהלותם התקשורתית של נפגעי עבירות למעמדם בהליך המשפטי". קריית המשפט, (2014) י' 211-185.
פלג, ע' ובוגוש, ר'. "חולשת העוצמה" - האוטונומיה של כתבי המשפט בישראל. מעברים ספר לכבוד פרישתו של פרופ' דן כספי. 2015
המלכוד של עיתונאי המשפט בישראל בעידן המקוון - מסגרות מדיה, באתר מסגרות מדיה, ‏10 בפברואר 2022
Peleg, A & Bogoch, R. (2012). "Removing Justita's Blindfold: The Mediatization of Law in Israel", Media Culture and Society, 34, 8, 961-978.
Peleg, A & Bogoch, R. (2014). "Mediatization, Legal Logic and the Coverage of Israeli Politicians on Trial", Journalism Practice, 8:3, 311-325.
Bogoch, R & Peleg, A. (2014). "Law in the age of Media-Logic", Communication handbooks of communication sciences Volume 21: Editor: Knut Lundby Publishers: De Gruyter Mouton
Pugach, D., Peleg, A. & Ronel. N. (2017). "Lingual Injury: Crime Victims between the Criminal Justice System and the Media". Journal of  International Review of Victimology 24(1):026975801773019
צבי מלטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במרץ 1867 ז'אבנו, רפובליקת פולין 
 פטירה:  5 באפריל 1925 (בגיל 58) פילדלפיה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  Arab philosophy, חקר התלמוד, אסטרונומיה, סעדיה גאון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג 
 מוסדות:  היברו יוניון קולג' (1900)  Dropsie College for Hebrew and Cognate Learning 
 
צבי הירש (הנרי) מַלְטֵר (Henry Malter;‏ 23 במרץ 1867, ז'אבנו, גליציה - 1925) היה רב וחוקר יהדות אמריקאי.
חייו

מלטר התחנך בבית ספר יסודי בז'אבנו, ובאוניברסיטאות ברלין (1889-1892) והיידלברג (דוקטורט, 1894). הוא היה תלמידו של משה שטיינשניידר בין השנים 1890 ל-1898, והוסמך שם כרב. הוא שימש ספרן בספרייה המדעית של הקהילה היהודית בברלין בשנת 1899.
בשנת 1900 התמנה לפרופסור במכללת היברו יוניון קולג' בסינסינטי, אוהיו. שם לימד פילוסופיה יהודית של ימי הביניים, תנ"ך, משפט עברי, ספרות וערבית. במקביל לתפקידו במכללה, החל משנת 1902 שימש גם כרב בקהילת שארית ישראל בעיר. ביקורתו על הגישה התאולוגית של היהדות הרפורמית האמריקאית הובילה לסכסוך בינו לבין הרב קאופמן קוהלר, מחלוצי התנועה היהודית-רפורמית באמריקה שבאותה עת שימש כנשיאה של מכללת היברו יוניון קולג' בה לימד. בעקבות סכסוך זה מלטר עזב את המכללה בשנת 1907.
מייסוד מכללת דרופסי בשנת 1907 ועד יומו האחרון, כיהן בה כפרופסור לספרות חז"ל, אתיקה ופילוסופיה של ימי הביניים, ופרסם בתקופה זו מספר מאמרים חשובים שזכו לפרסום בכתבי עת מוכרים דוגמת Jewish Quarterly Review ואחרים.
כתביו

בעברית חיבר בין היתר:
מסכת תענית מן תלמוד בבלי: הוצאה מדויקת על פי עשרים וארבעה כתבי-יד ועל פי נוסחאות הראשונים והוצאות עתיקות עם מראה מקומות והערות המכילות חלופי נוסחאות והרבה באורים ופרושים, ירושלים, תשל"ג
ספרות ישראל, תרגום מוער מגרמנית של חיבורו של שטיינשניידר (1897)
סעדיה גאון: חייו ויצירותיו (1926)
כמו כן פרסם מאמרים ומחקרים בכתבי העת "המגיד", "השילוח", "ממזרח וממערב", "Jüdischer Volkskalender", "American Journal of Semitic Languages", ו-"Hebrew Union College Journal".
פאל דיאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1909 טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 פטירה:  27 ביולי 1965 (בגיל 56) הרובע החמישי של בודפשט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 שם לידה:  Deuts Pál 
 לימודי רפואה:  סורבון, אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, רדיולוג 
 
פאל דיאק (במקור דויטש עד 1917, בהונגרית: Deák Pál;‏ בודפשט, 9 במאי 1909 – בודפשט, 27 ביולי 1965) היה רופא (MD), רדיולוג, פרופסור באוניברסיטה, דוקטור למדעי הרפואה PhD) (1959)).
קורות חיים

פאל דויטש נולד במשפחה יהודית כבנם של הנריק דיאק (דויטש) (1877–1932), פקיד, ושל מינה אייזנברג (1882–1938). הוא סיים את בית הספר התיכון יוז'ף אטווש בבודפשט. בשל החוק המפלה יהודים, הנומרוס הקלאוזוס, הוא לא יכול היה להתקבל לאוניברסיטה בהונגריה, על כן החל את לימודיו בסורבון בפריז, ולאחר מכן הצליח להיכנס לאוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) בבודפשט, שם קיבל למעשה את תואר ברפואה ב-1934. ב-1935 החל לעבוד בסנטוריום המלכה אליזבת (אליזבת, נסיכת בוואריה – מלכת הונגריה) בבודפשט, אך בדצמבר אותה שנה הפך לרדיולוג בפוליקליניקה אפוני בבודפשט.
קורות חיים > בתקופת השואה

מ-1939 עד 1941, בגלל החוקים ה (אנטי) יהודיים, ובמיוחד החוק היהודי השני והחוק היהודי השלישי, עבד בבית החולים היהודי (שמו כיום המרכז הרפואי הלאומי). בין השנים 1943–1944 הוא נלקח מספר פעמים למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא גורש למחנה ריכוז בנובמבר 1944, אך הצליח לחזור לבודפשט. בהיעדרו נלקחה אשתו ונרצחה. הוא בילה חודשים בחיפוש אחריה בטרם התמודד לבסוף עם מותה. אחרי 1945 החל לעבוד שוב כמומחה במוסד לביטוח הלאומי ההונגרי. משנת 1950 הפך לרופא הראשי של בית החולים בדרך טטני (Fővárosi Tétényi úti Kórház). ב-1956 מונה לסגן מנהל המכון הלאומי לפיזיקת רנטגן וקרינה ולאחר מכן למנהל המכון הלאומי משנת 1962. ב-1956 נסע לווייטנאם, שם הרצה באוניברסיטת האנוי במשך שנה ועזר בארגון הטיפול הרדיולוגי ובהכשרה המקצועית בצפון וייטנאם. בשנת 1962 הפך לראש מחלקת רנטגן של אוניברסיטת זמלווייס. עבודתו המדעית כיסתה את תחום צילומי הרנטגן והדיאגנוסטיקה של העצמות. מחקריו פורסמו בכתבי עת מקומיים וזרים. הוא נבחר כחבר באגודה הרדיולוגית של מזרח גרמניה ובאגודה הרפואית של פריז. דיאק היה יושב ראש ועדת הרדיולוגיה של המועצה למדעי הבריאות, חבר מועצת המנהלים של קבוצת הרדיולוגים ההונגרית, ועורך ראשי של כתבי העת "עלוני רדיולוגיה" ו"רדיולוגיה הונגרית".
אשתו הייתה אווה גוטמן (1915–1945), לה נישא ב-22 בנובמבר 1938. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה (5ב-5–7).
עבודותיו העיקריות

תמונת רנטגן – ממצאי רנטגן (בודפשט, 1963)
Diagnostik der Knochen und Gelenke nach führenden Röntgensymptomen (אבחון של עצמות ומפרקים על פי תסמיני רנטגן מובילים) (בודפשט, 1965)
פרסים והוקרה

עיטור מסדר העמל (1958)
עיטור מדליית הידידות (1962)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגר המוזיאון הספרותי פטפי)
Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967. (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי של רופאים הונגרים)
Nádor Jenő: למותו של ד"ר פאל דיאק (1965. augusztus 15.) Uj Élet, 21. évfolyam, 16. szám
„S meddig tart az ámokfutásom?" Dr. Deák Pál 1945-ös naplója. (2004. augusztus) Mozgó Világ, 30. évfolyam, 8. szám