stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חנן קולמן
ביוגרפיה

קולמן נולד בעיר גלדסקסה, הסמוכה לקופנהגן שבדנמרק לאם ישראלית ולאב אמריקאי. בגיל 9 החל לשחק כדורסל. נכלל בסגל המורחב של נבחרת דנמרק כבר בגיל 17‏, ושיחק בנבחרת זו במשך כמה שנים.
בגיל 18 החל ללמוד ולשחק בצ'יפולה ג'וניור קולג' במאריאנה, פלורידה שבארצות הברית. כעבור שנתיים עזב את המכללה והחל לשחק בקבוצת הכדורסל של לאפנראנטה בפינלנד. בקבוצה זו שיחק שנתיים ואף זכה עימה בדאבל.
לאחר מכן הגיע לישראל בה זכה באזרחות מכוח חוק השבות ומשחק כישראלי. בעונתו הראשונה בישראל (2006/2007) שיחק בקבוצת אליצור אשקלון מליגת העל, קלע בממוצע 8.4 נקודות למשחק ונטל חלק בזכייתה של הקבוצה בגביע ווינר. בשנה שלאחריה (2007/2008) שיחק בקבוצת הפועל גלבוע/עפולה באותה הליגה. ממוצע הנקודות שלו עלה ל-9.4 נקודות אם כי הקבוצה ירדה לליגה הלאומית בתום העונה. לקראת עונת 2008/2009 הוחתם על ידי האלופה הפועל חולון אך שוחרר לאחר זמן קצר בשל חוסר התאמה מקצועית ובשל פציעה במפשעה. קולמן חזר לסקנדינביה ושיחק ברוסקילדה בליגה הדנית. לאחר מכן חזר לאפנראנטה בפינלנד, עבר לקבוצת הונקה שמשחקת גם כן בליגה הפינית ואז חזר לליגה הדנית לקבוצת סוונדבורג, זכה איתה בגביע המקומי ואף נבחר לשחקן העונה בדנמרק ב-2012.
לקראת עונת 2012/2013 חזר לישראל וחתם במכבי חיפה. קולמן החמיץ חלק ניכר מהעונה בשל פציעה ושותף רק בשבעה משחקים בעונה הסדירה. עם זאת, קולמן שותף בשמונה מתוך תשעת משחקי הפלייאוף של חיפה ונטל חלק בזכייתה ההיסטורית באליפות המדינה לאחר ניצחון במשחק הגמר ברוממה על מכבי תל אביב. בעונה העוקבת עבר להפועל ירושלים אך שוחרר באמצע העונה לאחר ששותף רק בכ-9 דקות בממוצע למשחק ועבר לשחק במכבי ראשון לציון עד תום העונה. קולמן חזר לאחר מכן לליגה הדנית אך בדצמבר 2014 שב למכבי חיפה ועד לסיום עונת 2014/15 עלה בחמישייה הפותחת ברוב המשחקים וקלע כ-8 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2015/16 מונה לקפטן הקבוצה וקלע כ-10 נקודות בממוצע למשחק. לקראת עונת 2016/17 עבר להפועל אילת, שם קלע כ-8 נקודות בממוצע למשחק ולמעט משחק אחד עלה בחמישייה הפותחת בכל המשחקים בהם שותף.
ביולי 2017 הצטרף קולמן להפועל חולון. בחולון היה שותף מלא לזכייה בגביע המדינה ולעלייה לגמר הפלייאוף. הוא סיים עם 3.4 נקודות, 1.2 ריבאונדים ו-0.7 אסיסטים בממוצע למשחק ב-14.9 דקות על הפרקט.
ב-30 ביולי 2018 חתם בהפועל באר שבע בני שמעון. במדי באר שבע עלה קולמן בחמישייה הפותחת ברוב המשחקים וקלע כ-9 נקודות בכ-27 דקות בממוצע למשחק. באפריל 2019 השתתף קולמן לראשונה במשחק האולסטאר של ליגת העל. לאחר סיום עונת 2018/19 הודיע קולמן לבאר שבע כי אין בכוונתו להמשיך בקבוצה. בספטמבר 2019 חזר קולמן לדנמרק כאשר חתם בקבוצת קופנהגן וולף פאק.
בפברואר 2021 שב קולמן לישראל כאשר הוחתם בהפועל חיפה במקומו של טיילור רוצ'סטי. קולמן העמיד ממוצעים של כ-5 נקודות למשחק בעונה הסדירה וכ-9 נקודות למשחק בפלייאוף, שם הודחה הפועל חיפה על-ידי הפועל אילת בסדרת רבע הגמר.
הערות שוליים

↑  יובל פייס, אמיר בוגן, חנן קולמן: הדבר הישראלי (והדני) הבא, באתר ynet, 20 בנובמבר 2001
↑  דף נבחרת דנמרק באתר Eurobasket
↑  חנן קולמן, ‏ספסל
↑  רועי פרקש, ‏חנן קולמן: אני ישראלי לכל דבר, באתר ONE‏, 15 בספטמבר 2007
↑  שי לוי, ‏הפועל חולון החליפה את חנן קולמן בליאור ליפשיץ, באתר ONE‏, 15 באוקטובר 2008
↑  הגארד חנן קולמן חתם לשנתיים במכבי חיפה, באתר ONE‏, 12 באוגוסט 2012
↑  ורד כהן, אור שקדי‏, תרגיל בחיבור: חנן קולמן מדביק את כל החלקים בהפועל אילת, באתר וואלה, 8 במאי 2017
↑  ממשיכה להתחמש: חנן קולמן חתם לעונה בהפועל חולון, באתר nrg‏, 15 ביולי 2017
↑  אור שקדי‏, הפועל באר שבע: חנן קולמן חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 30 ביולי 2018
↑  ברק חקלאי, חנן קולמן צפוי לפרוש מכדורסל, באתר ynet, 15 ביוני 2019
↑  יעקב מאיר, חנן קולמן עובר לשחק כדורסל בקופנהגן, באתר ישראל היום, ‏12 בספטמבר, 2019
↑  עמרי מנהיים, ‏המחליף של רוצ'סטי: קולמן חתם בהפועל חיפה, באתר ערוץ הספורט, 25 בפברואר 2021
קולמן במדי מכבי חיפה
כלא אווין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכלול מבנים, בית סוהר 
 כתובת:  Evin 
 מיקום:  מחוז 2 
 מדינה:  איראן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1963
 תאריך פתיחה רשמי:  1971 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות פהלווית 
 
 קואורדינטות:  35°47′46″N 51°23′02″E﻿ / ﻿35.796°N 51.384°E﻿ / 35.796; 51.384
  (למפת טהראן מוגדלת) כלא אווין(למפת טהראן רגילה) כלא אווין
 
כלא אווין
כלא אֵווין (בפרסית: زندان اوین) הוא בית סוהר בעל רמת ביטחון מרבית, השוכן בשכונת אווין שבצפון-מערב טהראן, ומיועד לאסירים מסוכנים ולאסירים פוליטיים. הכלא הוקם על ידי המשטרה החשאית של השאה האיראני (הסאוואכ) ונחשב לקשה ביותר במדינה בכל הקשור לתנאי המחיה בו וביחס כלפי האסירים. בשל ריבוי האסירים הפוליטיים והאינטלקטואלים השוהים בו, הוא זכה לכינוי "אוניברסיטת אווין".
היסטוריה

בית הסוהר הוקם בשנת 1972 על ידי המשטרה החשאית האיראנית, הסאוואכ, בתקופת שלטונו של השאה מוחמד רזא שאה פהלווי. הוא שוכן למרגלות רכס הרי אלבורז במבנה בו התגורר בעבר ראש ממשלת איראן לשעבר זיאדין טאבאטבה.
מתחם הכלא בנוי מחצר המיועדת להוצאות להורג, בית משפט ומספר אגפים נפרדים לאסירים ואסירות. במקור, נועד הכלא לאכלס 320 אסירים, מתוכם 20 בתאי בידוד והשאר בשני אגפים נפרדים. בשנת 1977, הורחב הכלא והוא אכלס כ-1500 אסירים, מתוכם כ-100 אסירים פוליטיים.
לאחר המהפכה האיסלאמית במדינה, שהתרחשה בשנת 1979, הורחב הכלא בצורה משמעותית, דבר שאפשר את אכלוסם של למעלה מ-15,000 אסירים.
במקור נועד הכלא לשמש כבית מעצר לעצורים אשר ממתינים לסיום ההליכים המשפטיים בעניינם. לאחר הרשעתם אמורים היו העצורים לעבור לבתי כלא אחרים, דוגמת גאזל חסאר. בפועל הפך לבית כלא מן המניין, בו שוהים עצורים למשך זמן ממושך, לעיתים מספר שנים, עד לתחילת משפטם או שחרורם.
בשנת 2005 פרסמה מערכת המשפט האיראנית דו"ח המכיר בהפרת זכויות אדם בכלא, לרבות שימוש בשיטות עינויים שונות ובידוד אסירים.
ב-27 ביולי 2008 נתלו בחצר הכלא 29 אסירים, לאחר שבית המשפט העליון האיראני אישר את הוצאתם להורג. מהלך זה הוביל למחאה מצד ארגוני זכויות אדם, אשר מחו נגד השימוש המוגזם לטענתם שעושה איראן בהחלת עונש מוות במדינה.
ראו גם

כלא אל-ח'יאם
כלא אבו גרייב
לקריאה נוספת

Ervand Abrahamian, Tortured Confessions: Prisons and Public Recantations in Modern Iran, University of California Press, 1999
הערות שוליים

↑  Perry Chiaramonte, Hell on Earth: Inside Iran's brutal Evin prison, fox news, January 28 2013
↑  שמואל רוזנר, אבוד בטהרן: סיפורו של העיתונאי האמריקני הבכיר שכלוא באיראן, באתר מעריב, 29 ביולי 2015
↑  "Iran executes 29 in jail hangings." BBC. Sunday July 27 2008
↑  פרטי הספר "האסירה מטהראן", באתר טקסט
↑  מיה סלע, המהפכה שבפנים: הבריחה מטהראן של הסופרת מרינה נעמת, באתר הארץ, 20 בפברואר 2011
↑  המכון לחקר תקשורת המזרח התיכון, האסיר הפוליטי האיראני אכבר גנג'י במכתב מן הכלא, 14 ביולי 2005
↑  חדשות נענע 10, "פניי המרוסקות וגופי התשוש", באתר נענע 10, 11 ביולי 2005
↑  קנדה מחזירה השגריר מטהרן, באתר וואלה, 23 ביולי 2003
↑  דודי כהן, איראן: הורשע בריגול למען ישראל ונידון למוות, באתר ynet, 30 ביוני 2008
↑  אירן: הוצאנו להורג את המרגל הישראלי, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, סטודנטית אמריקאית הכינה סרט על אפליית נשים באיראן ונעצרה על "פגיעה בביטחון", 4 בנובמבר 20008 באתר וואלה News
↑  דודי כהן, דיווח: בלוגר איראני שביקר בישראל נעצר בטהרן, באתר ynet, 18 בנובמבר 2008
↑  "אבי הבלוגים" האיראניים שביקר בישראל נידון ל-19 שנות מאסר, באתר TheMarker‏, 29 בספטמבר 2010
↑  צרפת: סטודנטית נעצרה באיראן באשמת ריגול, באתר ynet, 6 ביולי 2009
↑  איראן: הסטודנטית הצרפתיה שוחררה מהכלא, באתר ynet, 16 באוגוסט 2009
↑  8 שנות מאסר לאמריקאית שהואשמה בריגול, באתר וואלה, 18 באפריל 2009
↑  אירן: העיתונאית האמריקאית שוחררה, באתר וואלה, 11 במאי 2009
↑  מדען איראני כותב מהכלא: "לא אעבוד בתכנית הגרעין", באתר וואלה, 28 באפריל 2013
↑  אורלי נוי, "לאגף 350 אי-אפשר להבריח דבר פרט לאהבה ומוזיקה", באתר שיחה מקומית, 23 באפריל 2014
↑  עצומה ברשת קוראת לשחרור של מדען איראני, באתר ‏מאקו‏, 28 באפריל 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011288874805171  LCCN: nr94005295  VIAF: 132968284   WorldCat (עם VIAF): 132968284
סי. ג'יי. ברוטון

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1975 (בן 49) ארצות הברית ויצ'יטה, קנזס, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטר
 דראפט:  בחירה מספר 52, 1997 ונקובר גריזליס
קלווין תומאס "סי. ג'יי." ברוטון הבן (באנגלית: .Calvin Thomas "C. J." Bruton, Jr; נולד ב-13 בדצמבר 1975) הוא כדורסלן אוסטרלי-אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הרכז בין השנים 1994-2016 בנבחרת אוסטרליה בכדורסל.
ביוגרפיה

ברוטון נולד בארצות הברית ובגיל שלוש עבר לאוסטרליה, שם זכה בשתי אליפויות מקומיות.
בשנת 1997 נבחר בדראפט על ידי ונקובר אך מעולם לא שיחק ב-NBA. הרכז השתתף בשתי אולימפיאדות ב-אולימפיאדת 2004 וב-אולימפיאדת 2008. בשנת 2006 היה חלק מנבחרת אוסטרליה באליפות העולם.
ברוטון סיים את העונה בקבוצת ניו זילנד ברייקרס מהליגה האוסטרלית והעמיד ממוצעים של 16.7 נק' ו-4.3 אסיסטים למשחק.
בעונת 2008/2009 שיחק ברוטון בקבוצה עירוני אשקלון מליגת העל הישראלית.
הערות שוליים

↑  אהוד כהנים, אוניקווה סיים את העונה, ניובל חתם בבני השרון, באתר ynet, 17 במרץ 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ישראל ברטל

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1946 (בן 78) גבעתיים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  היסטוריוגרפיה, היסטוריה של עם ישראל, תנועת ההשכלה היהודית 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה 
 תלמידי דוקטורט:  שמואל פיינר
 
ישראל ברטל (נולד ב-1946) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים ולשעבר דקאן הפקולטה למדעי הרוח. משנת 2016 הוא חבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. תחומי מחקרו: תולדות עם ישראל בארצות מזרח אירופה במאות הי"ח והי"ט; השלטון העצמי היהודי במרחב התרבות האשכנזית; תנועת ההשכלה היהודית; זרמים דתיים ותרבותיים ביהדות מזרח אירופה; צמיחת האורתודוקסיה במזרח אירופה; "מבשרי הציונות"; הלאומיות היהודית המודרנית וראשית הציונות; היישוב היהודי בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית; צמיחת התרבות העברית החדשה בארץ ישראל; ספרות והיסטוריה.
ביוגרפיה

ישראל ברטל גדל בשכונת בורוכוב בגבעתיים, והיה מדריך בתנועת הנוער "התנועה המאוחדת". הוא שירת בנח"ל בצה"ל. בשנות השישים החל את לימודיו בחוג להיסטוריה של עם ישראל ובחוג לספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים. שם עבודת הדוקטור שלו שהוגשה בתשמ"א 1980 הוא: "הלא-יהודים וחברתם בספרות עברית ויידיש במזרח אירופה בין השנים 1856-1914".
ברטל הוא תלמידם של ההיסטוריונים שמואל אטינגר ויעקב כ"ץ, והכיר מקרוב את חבר המלומדים של האסכולה הירושלמית אשר התפתח בין כותלי המכון למדעי היהדות של האוניברסיטה העברית בירושלים.

הוא היה מראשוני סגל האוניברסיטה הפתוחה ומכותבי הקורסים במדעי היהדות בה. הוא מראשוני החוקרים שפעלו ביד יצחק בן צבי. נמנה עם מייסדי כתב העת קתדרה, רבעון לחקר תולדות ארץ ישראל ויישובה (1976) והיה אחד מעורכיו משך שנים רבות. בשנים 1979-1977 כתב מצע היסטורי למוזיאון צה"ל שאמור היה להיבנות בהרי ירושלים.
בשנים 1995 -2003, שימש ברטל יושב ראש "ועדת התוכנית" בהיסטוריה מטעם משרד החינוך לחטיבה העליונה של החינוך הממלכתי ("ועדת ברטל") שחיברה את תוכנית הלימודים המשמשת כיום בבתי-הספר התיכוניים בישראל. תוכנית זו הותקפה מחד על ידי גורמים המזוהים עם הימין (כגון ד"ר יורם חזוני) אשר טענו כי היא מטשטשת את תפקידה ואת חשיבותה של הציונות; ומאידך על ידי גורמים מחוגי השמאל הבלתי-ציוני שקבלו על היותה 'ציונית' מדי. בתשובה לביקורות טען ברטל כי מקצוע ההיסטוריה, מעצם טיבו ומהותו, מרגיז את כולם - אך במיוחד הוא מאיים על שלמות תפיסת עולמם החד-ממדית של כל האוחזים באידאולוגיות טוטליטריות.
ברטל התפלמס ארוכות עם מסכת הטענות שהציג שלמה זנד בספרו מתי ואיך הומצא העם היהודי? (2008). זנד טען כי עם ישראל הוא "המצאה", שכן הוא מורכב מקבוצות אתניות שונות שהסתפחו זו אל זו במרוצת הדורות. ברטל ביטל את טיעוניו "החדשניים" כביכול של זנד, והראה שלא רק שהם חסרי בסיס היסטורי, אלא שאין בהן שום חידוש וכי הם אינם אלא מיחזור של תיאוריות מיושנות אודות מוצא היהודים, וכי כל כוונתן פוליטית, כוונה שלא הוכחשה מעולם על ידי זנד ופסיבדו-היסטוריונים דומים אחרים, הרואים ב"היסטוריה החדשה" שלהם כלי למאבק נגד מדינת ישראל.
בשנים 2006–2010 כיהן בתפקיד דיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטה העברית. היה יושב ראש החברה ההיסטורית הישראלית (2007–2015). בשנים 2015–2016 לימד היסטוריה של ארץ-ישראל במכללה האקדמית תל-חי.
בסוף שנת 2016 צורף לאקדמיה הלאומית למדעים.
נשוי לנירה, נכדתו של חוקר הפולקלור הישראלי יום-טוב לוינסקי, ולהם ארבעה ילדים.
ביוגרפיה > פרסים

ברטל זכה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר מטעם מפעל הפיס לשנת 2009, על חקר תולדות ארץ-ישראל בעת החדשה.
מחקריו

ברטל עוסק בתולדות ארץ-ישראל ויישובה היהודי ובנושאים בהיסטוריה יהודית מודרנית (ובהם חקר האוטונומיה היהודית; תולדות תנועת ההשכלה היהודית; צמיחתה של תרבות יהודית מודרנית במזרח אירופה והופעתה של האורתודוקסיה היהודית). עבודתו בנושאים הקשורים בתולדות ארץ ישראל שלובה בהקשרים הרחבים של ההיסטוריה היהודית במרכז אירופה ובמזרחה. הוא מגדיר את הקהילות ההיסטוריות בארץ ישראל כ'גלות בארץ': קהילות שהווייתן התרבותית, ארגונן החברתי ופעילותן הכלכלית ניתנים להבנה מלאה בעיקר כסניפים של קהילות המוצא בארצות מרכז וממזרח אירופה ובאגן הים התיכון.
מחקריו > תולדות היישוב

ברטל עסק מראשית דרכו באקדמיה במחקר ההיסטורי של ארץ ישראל והיישוב היהודי בה מן המאה השבע עשרה ועד ראשית המאה העשרים. עבודותיו המדעיות מתמקדות בעיקר בתמורות החברתיות והכלכליות שחלו בקהילות היהודים בארץ בשלהי התקופה העות'מאנית (1800-1914); בקשרים ובזיקות שבין קהילות אלו לתפוצות השונות מהן הגיעו היהודים; במפגש טעון המתחים בין היישוב הישן הטרום ציוני לעולים שהגיעו לארץ ישראל בין השנים 1882-1914; בשלבים הראשונים של התגבשות חברה יהודית חדשה ותרבות עברית בתקופת העלייה ה'ראשונה' והעלייה ה'שנייה' ובביקורת הכתיבה ההיסטורית על תולדות היהודים בארץ בתקופה העות'מאנית המאוחרת.
מאמרו המדעי הראשון בתחום, שראה אור בשנת 1976, פתח כיוון חדש בחקר היישוב המכונה 'ישן' ובישר מגמה ביקורתית שאומצה לימים על ידי מרבית הכותבים האקדמיים בתחום. ברטל ביקש ל'שחרר' את הכתיבה ההיסטורית על היישוב הישן בארץ הן מן המגמה לראות בו מעין מבשר של מפעל ההתיישבות הציוני המאוחר בזמן, והן מן הסטיגמות השליליות דבקו בו בשל הביקורת המשכילית שטבעה אף היא חותמה במחקר. זאת עשה על יסוד קריאה ביקורתית של המקורות הראשוניים (וגם תוך תוספת חומר ארכיוני שלא נחקר קודם); חשיפת המגמות ההיסטוריוגרפיות שעיצבו כיווני מחקר קודמים; הצלבת חומרים ממקורות יהודיים, אירופאיים ומקומיים והצבת שאלות מחקר חדשות. כמה מעבודותיו הוקדשו למקומה של הפילנתרופיה היהודית בעיצוב היישוב, והוא היה אחד הראשונים שעמד על מורכבות מניעיו ומעשיו של הנדבן היהודי הבריטי משה מונטיפיורי בזיקתם ליישוב בין השנים 1827–1875.
חידוש אחר העולה מעבודותיו של ברטל הוא הקשר של מה שהתרחש במחצית השנייה של המאה התשע עשרה בערי ארץ ישראל עם התגבשות האורתודוקסיה היהודית באירופה. הוא הצביע על הזיקה בין התמורות הדתיות והחברתיות שהולידו תופעה דתית חדשה זו, לבין דפוסי ההתנהגות של הקהילות האשכנזיות בארץ ישראל לפני 1881. עבודותיו המדעיות של ישראל ברטל בתחום זכו להשפעה גדולה בשיח המדעי ההיסטורי בארץ ובעולם. הן מצוטטות בעשרות חיבורים מדעיים שראו אור בשלושת העשורים האחרונים, מעוררות דיון ביקורתי ער ונלמדות באוניברסיטאות העולם. פולמוס אקדמי אחד בו נטל חלק (סביב התאוריה של ד"ר אריה מורגנשטרן על הרקע והנסיבות של עליית תלמידי הגאון מווילנה לארץ ישראל בראשית המאה התשע עשרה) הוליד סדרת מאמרים וגם נכתבו עליו עבודות מחקר בישראל ובארצות הברית. מבחר מאמריו המדעיים על היישוב הישן ראה אור במהדורה מעודכנת בספרו גלות בארץ (1994); מבחר ממחקריו על ראשית היישוב החדש ראה אור בספרו קוזק ובדווי (2006). באנציקלופדיה Jews in Eastern Europe‏ (Yale University Press, 2008) ראה אור מאמר רחב-היקף שלו על יהודי מזרח אירופה וארץ ישראל, בו סיכום מעודכן של שיטתו בחקר היישוב במאה התשע עשרה.
מחקריו > לתקן עם: נאורות ולאומיות

את שיטתו בחקר התנועה הלאומית היהודית הציג ברטל בספר לתקן עם. פרקי הספר מביאים סיפוריהם של זרמים רעיוניים, ארגונים פוליטיים ותופעות חברתיות ששינו את פניה של החברה היהודית בעת החדשה והשפעתם ניכרת עד ימינו. הספר עוסק בעימותים בין מסורת לחדשנות, סגירות ופתיחות, בנייה ופירוק הנמשכים והולכים מאז ראשית תנועת ההשכלה בארצות מרכז אירופה ומזרחה, לפני יותר ממאתיים שנה, ועד לחברה הרב-תרבותית בישראל של היום. מאז שלהי העת העתיקה היו היהודים 'אומה' (nation) טרום-מודרנית. אומה זו קיימה רשת בין-יבשתית של קהילות בעלות מוסדות שלטון עצמי, לשונות מיוחדות, תרבויות מובחנות וזהות ברורה. ערב העת החדשה שכנה ה'אומה' היהודית, רובה ככולה, באימפריות רב-לאומיות גדולות ששלטו במרכז אירופה ומזרחה. העם עתיק היומין שעבר גלגולים רבים ושינה את שמותיו, לשונותיו ומלבושיו נחשף מאז המאה השמונה עשרה לתמורות שחוללה המודרניזציה.
הספר עוקב אחר דרכי ההתמודדות של יהודי מזרח אירופה עם אתגרי העת החדשה ומצביע על שורת זהויות חלופיות שבאו למלא את מקומה של הישות הקהילתית הטרום-מודרנית שחלפה מן העולם. זהויות אלו התגלגלו בסופו של דבר אל הלאומיות המודרנית. הלאומיות נוצרה בתוך הקבוצה האתנית ובה בעת 'הלאימה' אותה. כתנועה מודרניסטית מובהקת הציעה הלאומיות קריאה חדשה של העבר, הבנה מהפכנית של המורשת התרבותית (ובתוכה הדת) ותמורה ביחס לזמן ולמקום.
ספריו (מבחר)

ברטל פרסם ספרים ומאמרים בעברית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית ופולנית.
ספריו (מבחר) > ספרים מפרי עטו

גלות בארץ: יישוב ארץ ישראל בטרם ציונות, קובץ מחקרים ומסות, ההסתדרות הציונית העולמית, ירושלים: הספרייה הציונית, תשנ"ה 1994. (הספר בקטלוג ULI)
מאומה ללאום: יהודי מזרח אירופה 1881-1772, תל אביב: סדרת האוניברסיטה המשודרת, הוצאת משרד הביטחון, תשס"ב 2002. (הספר בקטלוג ULI)
קוזק ובדווי: עם וארץ בלאומיות היהודית, תל אביב: ספרית אפקים, הוצאת עם עובד, תשס"ז 2007. (הספר בקטלוג ULI)
לתקן עם: נאורות ולאומיות במזרח אירופה, ירושלים: כרמל, תשע"ג 2013. (הספר בקטלוג ULI)
Poles and Jews: a Failed Brotherhood, Brandeis University/ New England University Press, Hannover, NH 1992 (הספר בקטלוג ULI)
The Jews of Eastern Europe, 1772-1881, University of Pennsylvania Press, Philadelphia 2005, 2006 (הספר בקטלוג ULI)
Geschichte der Juden im östlichen Europa, 1772-1881 ,Aus dem Englischen von Liliane Granierer. Mit einem Vorwort von Dan Diner, Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
Tangled Roots, The Emergence of Israeli Culture, Brown Judaic Studies, Providence RI, 2020 (הספר בקטלוג ULI)
ספריו (מבחר) > ספרים בעריכתו

יומן מסע ואגרות ארץ ישראל בשנות השלושים למאה הי"ט, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשל"ד 1974. (הספר בקטלוג ULI)
יעקב צור, דיוקנה של התפוצה, ירושלים: הוצאת כתר, 1975. (הספר בקטלוג ULI)
(עם יהושע בן אריה), הכרך על שלהי התקופה העות'מאנית בסדרה ההיסטוריה של ארץ ישראל, ירושלים: הוצאת כתר.
משה בדורו, על משה מונטיפיורי ופעליו, אסופת מאמרים, מירושלים: שגב ירושלים - המכון לחקר מורשת יהדות ספרד והמזרח, תשמ"ז 1987. (הספר בקטלוג ULI)
(עם שמואל אטינגר ומיכאל גרץ), ישן מול חדש: פעולותיהם של ארגונים יהודיים עולמיים בארץ-ישראל, במאה הי"ט ובימי המנדט, ירושלים: מרכז שזר, תש"ן-1990.(הספר בקטלוג ULI)
(עם חוה טורניאנסקי ועזרא מנדלסון), כמנהג אשכנז ופולין: ספר יובל לחנא שמרוק, קובץ מחקרים בתרבות יהודית, ירושלים: מרכז שזר, תשנ"ג 1993. (הספר בקטלוג ULI)
(עם יונתן פרנקל), בין פולין לרוסיה, מחקרים בתולדות יהודי מזרח אירופה, ספר זיכרון לשמואל אטינגר, ירושלים: מרכז שזר, ירושלים תשנ"ה 1994. (הספר בקטלוג ULI)
(עם ישראל גוטמן), קיום ושבר, יהודי פולין לדורותיהם, ירושלים: מרכז שזר, תשנ"ז 1997-תשס"א 2001. (הספר בקטלוג ULI)
(עם יהושע קניאל וזאב צחור), העלייה השנייה, א-ג, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן צבי, תשנ"ח 1997.
(עם ישעיהו גפני), ארוס, אירוסין ואיסורים, מיניות ומשפחה בהיסטוריה, ירושלים: הוצאת מרכז שזר, תשנ"ח 1998. (הספר בקטלוג ULI)
הקריאה לנביא, מחקרי היסטוריה וספרות, מאת חנא שמרוק, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תש"ס 1999 (הספר בקטלוג ULI)
(עם יוסי בן-ארצי ואלחנן ריינר), נוף מולדתו: מחקרים בגאוגרפיה של ארץ ישראל ובתולדותיה מוגשים ליהושע בן אריה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ס 1999. (הספר בקטלוג ULI)
(עם דוד אסף), מווילנה לירושלים: מחקרים בתולדותיהם ובתרבותם של יהודי מזרח אירופה מוגשים לפרופסור שמואל ורסס, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ב 2002. (הספר בקטלוג ULI)
העגלה המלאה: מאה ועשרים שנות תרבות בישראל, ירושלים: הוצאת ספרים על שם י"ל מאגנס, תשס"ב 2002. (הספר בקטלוג ULI)
(עם רחל אליאור וחנא שמרוק) צדיקים ואנשי מעשה מחקרים בחסידות פולין, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ד 1994. (הספר בקטלוג ULI)
(עם שמואל פיינר), ההשכלה לגווניה: עיונים חדשים בתולדות ההשכלה ובספרותה, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ובית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, תשס"ה 2005.
(עם שמואל פיינר), היסטוריוגרפיה במבחן: עיון מחודש במשנתו של יעקב כ"ץ, ירושלים: מרכז שזר, תשס"ח 2007. (הספר בקטלוג ULI)
(עם חיים גורן), ספר ירושלים בשלהי התקופה העות'מאנית (1917-1800), ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תש"ע 2010. (הספר בקטלוג ULI)
(עם אברהם גרינבוים ודן חרוב), ספרא וסייפא: שמעון דובנוב - היסטוריון ואיש ציבור, ירושלים: מרכז זלמן שזר, תשע"א 2010 (הספר בקטלוג ULI)
ברטל הוא העורך הראשי של הסדרה: תולדות יהודי רוסיה, הפורשת את ההיסטוריה של יהודי רוסיה מן העת העתיקה ועד לעידן הפוסט-סובייטי. בסדרה שלושה כרכים (שראו אור במקביל בעברית וברוסית) בעריכת פרופ' אלכסנדר קוליק, ד"ר איליה לוריא וד"ר מיכאל בייזר. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ישראל ברטל, פרוגרמה למוזיאון צה"ל, מה"ד, מטכ"ל תל אביב: צה"ל, 1979
↑  אנשיל פפר, מה הם לומדים שם בהיסטוריה ולמה גם ראש הממשלה מודאג ?, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2003.
↑  קובי בן-שמחון, סיור מודרך בנפתולי ההטיות הפוליטיות באוניברסיטאות, באתר הארץ, 2 באפריל 2011
↑  ישראל ברטל, המצאת ההמצאה, באתר הארץ, 28 במאי 2008.
↑  אפרים קארש, פיברוק ההיסטוריה הישראלית, תל אביב, הקבוץ המאוחד 1999
↑  ירדן סקופ, שישה מצטרפים חדשים לאקדמיה הלאומית למדעים, באתר הארץ, 27 בדצמבר 2016
↑  פרס קרן מפעל הפיס ע"ש מיכאל לנדאו לשנת 2009 להיסטוריה של ארץ ישראל בעת החדשה יוענק לפרופ' ישראל ברטל מהאוניברסיטה העברית, באתר האוניברסיטה העברית, 10 במרץ 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258371605171  PLWABN: 9810616329805606  BnF: cb12512744j (data)  GND: 124043011  ISNI: 0000 0001 1877 722X  LCCN: n79090961  LNB: 000182564  NKC: zmp2016919121  NTA: 217690742  SELIBR: 336557  SUDOC: 034364382  VIAF: 71498793   WorldCat (עם VIAF): 71498793
מאט די אנג'לו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1987 (בן 37) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  מריו אנג'לו קונסטנטינו
 מדינה:  אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק של סילביה יאנג  בית הספר סאות'גייט 
 בן או בת זוג:  פלביה קאקייס (2007–2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריו אנג'לו קונסטנטינו (באנגלית: Mario Angelo Constantinou); נולד ב-1 במאי 1987 הידוע בשם הבמה מאט די אנג'לו. הוא שחקן וזמר בריטי. תפקידו הידוע ביותר הוא בדמות דין ויקס באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס". עוד כיכב בתפקיד שון קנדי בסדרת הטלוויזיה "הנוכלים".
ביוגרפיה

די אנג'לו נולד בלונדון להורים ממוצא יווני ואירי. הוא למד בבית הספר סאות'גייט, והחל ללמוד משחק, שירה ומחול בבית הספר בודן סטודיוס (אנפילד/ברנט). אחר כך למד בבית הספר לתיאטרון של סילביה יאנג. הוא החל ללמוד אמנות הבמה ב-BTEC אבל לא סיים את הלימודים.
התפקיד הראשון של די אנג'לו היה בדמות רובי בסדרת הטלוויזיה "Harbour Lights" בפרק "Rites of Passage" ששודר ב-28 במאי 2000. ב-2004 שיחק בתפקיד פליקס בסדרה הקומית מוזיקלית "I Dream" של ערוץ CBBC. בהמשך הופיע בתוכנית לילדים "Smile". ב-2006 שיחק בסרט "Telling Lies".
באותה שנה לוהק לתפקיד המוכר ביותר שלו דינו ויקס באופרת הסבון הפופולרית של ה-BBC "איסטאנדרס", בה הופיע לראשונה ב-2 בינואר 2005. הוא שמע שקיבל את התפקיד כשעבד בחנות נעליים. ב-18 באוגוסט 2007 פורסם שדי אנג'לו עוזב את הסדרה בעקבות פיל דניאלס (שגילם את אביו קווין ויקס). הופעתו האחרונה על המסך ב"איסטאנדרס" הייתה ב-7 בפברואר 2008.
די אנג'לו הופיע בפרסומות טלוויזיה ועסק בדוגמנות. הוא השתתף כאורח בתוכניות טלוויזיה שונות כגון "המופע של פול או'גריידי", תוכניות הבישול "Saturday Kitchen" ו-"Ready Steady Cook", השעשועונים "Hole in the Wall", "החוליה החלשה" ו-"Alan Carr's Celebrity Ding Dong" ותוכנית הבידור "The Sunday Night Project".
מ-11 בדצמבר 2008 עד 31 בינואר 2009 שיחק די אנג'לו בתפקיד האל במחזה "שלל" בתיאטרון טריסייקל שבצפון לונדון, ובין 3 ל-7 בפברואר בתיאטרון רויאל בניוקאסל.
ב-2009 החל די אנג'לו לגלם את שון בעונה החמישית של סדרת הלהיט "הנוכלים" של ערוץ BBC One, ושיחק בתפקיד זה עד העונה השמינית. הוא שיחק בתפקיד פיץ קריינר במחזה אודיו של "דוקטור הו" בשם "The Company of Friends".
באפריל 2012 פורסם שדי אנג'לו לוהק להופיע במותחן הפשע הבריטי "Two Days in the Smoke" לצדם של סטיבן מרקוס, אלן פורד, לילי בורדן ושל וליבור טופיק.
באפריל 2014 חזר די אנג'לו להופיע ב"איסטאנדרס" ולגלם את דמותו של דין ויקס. באוקטובר 2015 פורסם שהוא שוב עוזב את הסדרה. הפרק האחרון בהשתתפותו שודר ב-5 בפברואר 2016.
ב-2016 השתתף די אנג'לו בעונה השנייה של הסדרה "שקרים פשוטים". צילומי הסדרה החלו ב-21 במרץ 2016 בקארדיף שבוויילס.
ביוגרפיה > Strictly Come Dancing

ב-2007 השתתף די אנגלו בעונה החמישית של תחרות הריקודים "Strictly Come Dancing", והיה בן זוגה של הרקדנית פלביה קקאצ'ה (Flavia Cacace). השניים סיימו את התחרות במקום שני והפסידו לאלישה דיקסון ומתיו קטלר. השניים השתתפו בתחרות ספיישל חג המולד של 2007 והגיעו למקום השלישי.
בני הזוג הופיעו יחד גם בסיבוב הופעות של התוכנית "Strictly Come Dancing" בין ינואר לפברואר 2008, וזכו במספר הגבוה ביותר של תחרויות. בסך הכל הגיעו 16 פעמים למקום הראשון ו-10 פעמים למקום השני.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  | Harbour Lights | רובי | בפרק "Rites of Passage" |
| 2004 |  | I Dream | פליקס | סדרת טלוויזיה |
| 2006–2008, 2014–2016 | איסטאנדרס | EastEnders | דין ויקס | סדרת טלוויזיה |
| 2007 |  | Strictly Come Dancing | מתחרה |  |
| 2007 |  | Ready Steady Cook | מתחרה |  |
| 2008 |  | Dani's House | מיילד | בפרק "Luck" |
| 2008 |  | Telling Lies | דרק |  |
| 2009–2012 | הנוכלים | Hustle | שון קנדי | סדרת טלוויזיה |
| 2009 | חדר מיון | Casualty | טום | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2010 |  | Following Footsteps | ג'ק סטדלר |  |
| 2011 |  | Death in Paradise | דארן מור | בפרק "Wicked Wedding Night" |
| 2012–2014 | בורג'ה | Borgia | פרנצ'סקו אלידוסי | סדרת טלוויזיה |
| 2012 |  | Two Days in the Smoke | בראד ווקר |  |
| 2016 | שקרים פשוטים | Ordinary Lies | פלטש | עונה שנייה |