stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ניפר ג'ייסון לי
חיים אישיים

בשנת 2005 נישאה לי לבמאי נואה באומבך הצעיר ממנה ב-7 שנים. בנם של הזוג נולד בשנת 2010, וזמן קצר לאחר הלידה החלה ג'ייסון לי בהליכי גירושין.
פילמוגרפיה

עיני זר (1981) – בתפקיד: טרייסי האריס.
הילדה הקטנה הטובה ביותר (1981) – בתפקיד: קייסי פאואל.
לא נכון זה נכון (1982) – בתפקיד: נערה צעירה.
נעורים בקצב מהיר (1982) – בתפקיד: טרייסי האמילטון.
כסף קל (1983) – בתפקיד: אליסון קאפולטי.
רומן הדמים (1985) – בתפקיד: אגנס.
הטרמפיסט (1986) – בתפקיד: נאש.
מועדון הגברים (1986) – בתפקיד: טינסי.
אחות, אחות (1987) – בתפקיד: לוסי בונארד.
לב של חצות (1988) – בתפקיד: קארול.
התמונה הגדולה (1989) – בתפקיד: לידיה ג'ונסון.
מיאמי בלוז (1990) – בתפקיד: סוזי ואגונר.
ברוקלין - תחנה אחרונה (1990) – בתפקיד: טרללה.
מלכודת אש (1991) – ג'ניפר וייטקוס.
לחץ (1991) – בתפקיד: קריסטן קייטס.
דרושה שותפה רווקה (1992) – בתפקיד: הדרה קארלסון.
תמונות קצרות (1993) – בתפקיד: נערת הטלפון לואיס קייזר.
הקפיצה הגדולה (1994) – בתפקיד: אמי ארצ'ר.
גברת פארקר והחוג המרושע (1994) – בתפקיד: דורותי פארקר.
אחותי ג'ורג'יה (1995) – בתפקיד: סאיידי פלאד.
דולורס קלייבורן (1995) – בתפקיד: סאלינה סנט ג'ורג'.
קנזס סיטי (1996) – בתפקיד: בלונדי או'הרה.
הממזרה מקרולינה (1996) – בתפקיד: אנני בואטרייט.
העלמה מכיכר וושניגטון (1997) – בתפקיד: קאתרין סלופר.
רסיסים של חיבה (1997) – בתפקיד: קארולין קוק.
אקזיסטנז (1999) – בתפקיד: אלגרה גלר.
המלך חי (2000) – בתפקיד: ג'ינה.
דברים שלמדתי מאמא (2000) – בתפקיד: לידיה קאלאהאן.
מסיבת יום נישואים (2001) – בתפקיד: סאלי ת'אריאן.
היי ארנולד: הסרט (2002) – בתפקיד: קולה של בריג'ט.
הדרך לפרדישן (2002) – בתפקיד: אנני סאליבן.
דרכים מצטלבות (2002, סרט טלוויזיה) – בתפקיד: קרלה טאקר.
תשוקה חותכת (2003) – בתפקיד: פאולין.
פלינדרום (2004) – בתפקיד: " מארק " אביבה.
המכונאי (2004) – בתפקיד: נערת הליווי סטיבי.
Childstar‏ (2004) - בתפקיד: סוזנה בארנס.
החליפה (2005) – בתפקיד: ד"ר בת' לורנסון.
מרגו בחתונה (2007) – בתפקיד: פאולין.
סינקדוכה, ניו יורק (2008) – בתפקיד: מאריה.
גרינברג (2010) – בתפקיד: בת' / חבורת בלר.
ג'ייק בריבוע (2013) – בתפקיד: שריל.
לחיות את הרגע (2013) – בתפקיד: שרה קלי.
The Moment‏ (2013) - בתפקיד: לי.
אהבה, שנאה ומה שביניהן (2013) – בתפקיד: קלואי, נערת הליווי המסוממת.
הרוג את יקיריך (2014) – בתפקיד: נעמי גינסברג.
שמונת השנואים (2015) – בתפקיד: הפושעת דייזי דומרגו.
אנומליסה (2016) – בתפקיד: דיבוב קולה של ליסה הסלמן.
LBJ ‏ (2016) – בתפקיד: ליידי בירד ג'ונסון.
אמיטוויל: ההתעוררות (2017) – בתפקיד: ג'ואן ווקר.
העולם שאחרי: הכחדה (2018) – בתפקיד: הפסיכולוגית.
Possessor‏ (2020) – בתפקיד: גירדר.
האישה בחלון (2021) – בתפקיד: ג'יין לראס.
ערים (2021) – בתפקיד: ד"ר מרפי.
מקל מחודד (2022) – בתפקיד: מרילין.
מים רדודים (2023) - בתפקיד: סוזן קרקוביץ'.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

ברטה (1977) – בתפקיד: מרסיה.
משפחה (1978) – בתפקיד: ג'ני בלייר.
עולמו המופלא של דיסני (1978) – בתפקיד: הת'ר.
The Killing of Randy Webster‏(1981 - סרט טלוויזיה של CBS) - בתפקיד: איימי ווילר.
משפחת וולטון (1982) – בתפקיד: קאת'י סילס.
טראפר ג'ון, MD ‏(1982) – בתפקיד: קארן מק'ואל.
המלך היל (1998, דיבוב) – בתפקיד: איימי.
טרייסי אולמן נאבקת ב... (1998) – בתפקיד: פייג' גארלנד.
הרקולס (1998, דיבוב) – בתפקיד: סערה.
פרייז'ר (2001) – בתפקיד: אסטלה.
העשב של השכן (2009–2012) – בתפקיד: ג'יל פרייס-גריי.
נקמה (2012) – בתפקיד: קארה קלארק-מרפי.
טווין פיקס (2017) – בתפקיד: שאנטל האצ'נס.
לא טיפוסי (2017–2021) – בתפקיד: אלסה גרדנר.
פטריק מלרוז (2018) – בתפקיד: אלאונור מלרוז.
הרומן (2019) – בתפקיד: אדליין טיילור.
סיפורה של ליסי (2021) – בתפקיד: דרלה דבושר.
ציידים (2023) - בתפקיד: צ'אווה אפלבאום.
פארגו (2023) - בתפקיד: לוריין.
הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה

| --- | --- |

השופט אשר גרוניס המשמש יו"ר הוועדה
 ייסוד הוועדה:  1999
 יו"ר:  אשר גרוניס
 תחומי שיפוט:  בחינת כשירותם והתאמתם לתפקיד של מועמדים לתפקידים בכירים בשירות המדינה
 חברים
 נציב שירות המדינה: רואי כחלון (מ"מ)  נציג הציבור: משה טרי  נציגת הציבור: טליה איינהורן
.
הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה היא ועדה שהוקמה מכוח החלטת ממשלת ישראל משנת 1999 ומשמשת לבחינת כשירותם והתאמתם לתפקיד של מועמדים לתפקידים בכירים בשירות המדינה. בראשות הוועדה עומד שופט בית המשפט העליון בדימוס, ועל שמו מכונה הוועדה בתקשורת ובפרסומים שונים ("ועדת בך", "ועדת טירקל", "ועדת גולדברג", "ועדת גרוניס").
מלבד ראש הוועדה, מכהנים בה שלושה חברים נוספים: נציב שירות המדינה, ושני נציגי ציבור המגיעים מעשייה בתחומים שונים, ובהם צבא, אקדמיה ומשפט.
שבעת התפקידים שהמועמדים להם נבדקים על ידי הוועדה הם:
הרמטכ"ל
מפכ"ל המשטרה
ראש המוסד
ראש השב"כ
נציב בתי הסוהר
נגיד בנק ישראל
המשנה לנגיד בנק ישראל
סמכויות ותפקיד

תפקידה של הוועדה הוא "להבטיח את טוהר המידות במינויים הבכירים, ולבחון שמא דבקו פגם או דופי כלשהם במינויים המוצעים".
בג"ץ הרחיב בעניין מטרת הוועדה:
עיקר תפקידה של הועדה המייעצת הוא, איפוא, לבדוק את המינוי המוצע מבחינת טוהר המידות במובנו הרחב של מושג זה, הן מבחינת האדם המוצע לתפקיד, הן מבחינת הגורם הממנה, והן מכל היבט אפשרי אחר שעשויה להיות לו נגיעה לשאלת טוהר המידות הכרוך במינוי. פרשנות רחבה זו של סמכות הועדה המייעצת נובעת מנוסחה של החלטת הממשלה ומהתכלית והמטרות שלשמן הוקמה הועדה. פרשנות זו מתיישבת עם התפיסה המדגישה את חשיבותה של הביקורת המינהלית כאמצעי רב חשיבות לבחינה מעמיקה ויסודית של הסוגיה העומדת לדיון. ... ביקורת מנהלית כאמור עשויה להיות אף רחבה יותר מן הביקורת השיפוטית, המתמקדת, על-פי טיבה, בבחינה – האם נפל בהחלטה פגם משפטי.
ראשי הוועדה לדורותיהם

|  | תמונה | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | גבריאל בך | 1999–2010 |
| 2 |  | יעקב טירקל | 2010–2018 |
| 3 |  | אליעזר גולדברג | 2018–2022 |
| (מ"מ) |  | אליקים רובינשטיין | 2022–2024 |
| 4 |  | אשר גרוניס | 2024–מכהן |
חברי הוועדה

כיום מכהנים בוועדה:
יושב ראש: אשר גרוניס
נציב שירות המדינה
נציג הציבור: משה טרי
נציגת הציבור: טליה איינהורן
במאי 2018 מינתה הממשלה את יעקב נגל ואיריס שטרק לנציגי ציבור בוועדה. התנועה לטוהר המידות עתרה לבג"ץ נגד המהלך, וב-6 בספטמבר הקפיא בג"ץ את המינויים. בעקבות זאת פרשו שני הנציגים מהוועדה. בעקבות פרישתם באוקטובר 2018 מינתה הממשלה את משה טרי וטליה איינהורן לשמש כנציגי הציבור בוועדה.
בספטמבר 2022, לאחר פטירת יושב ראש הוועדה אליעזר גולדברג, מינתה הממשלה את מני מזוז ליושב הראש הוועדה על מנת לאפשר את מינוי הרמטכ"ל ה-23. מזוז היה אמור לקבל מינוי קבוע לראשות הוועדה, למשך שמונה שנים, אך בבג"ץ נקבע כי אין למנותו בתקופת בחירות לכהונה מלאה אלא לבצע מינוי זמני. מזוז מסר כי בנסיבות אלה הוא לא יוכל לקבל על עצמו את תפקיד יו"ר הוועדה במתכונת שנקבעה. בעקבות זאת, הממשלה מינתה את אליקים רובינשטיין כמינוי זמני ליושב ראש הוועדה.
במרוצת השנים, כיהנו בוועדה נציבי שירות המדינה שמואל הולנדר ומשה דיין, ונציגי הציבור דורון רובין, שמואל ארד, חיים ארז, תמר בן-דוד, משה נסים וגילה פינקלשטיין.
השפעת הוועדה

בדרך כלל מאשרת הוועדה את המינוי המוצג בפניה. היו מקרים שהוועדה פסלה מועמד אך הדבר לא פורסם, משום שהשר משך את המועמדות בלי לנמקה בסיבה זו. בנובמבר 2018 החליטה הוועדה להמליץ שלא למנות את משה אדרי לתפקיד מפכ"ל המשטרה, והוא הסיר את מועמדותו. לעומת זאת, היו מקרים בהם המינוי אושר, אך המינוי לא נשא פרי לבסוף מסיבות ציבוריות שונות (כך היה לגבי מינויו של יואב גלנט לרמטכ"ל).
ראו גם

הוועדה לבדיקת מינויים בחברות ממשלתיות
הערות שוליים

↑  הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה, הודעה של המשרד לביטחון פנים, 17 במאי 2004
↑  בהתאם להוראת המשנה ליועהמ"ש הודיע יו"ר הוועדה למ"מ נציב שירות המדינה כי לא יוכל להשתתף בישיבת הוועדה לאישור מינויו של אייל זמיר כרמטכ"ל
↑  טל שניידר,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'‏איריס שטרק לא לבד: גם יעקב נגל פרש מהוועדה למינוי בכירים, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018
↑  אדריאן פילוט,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'הממשלה אישרה: משה טרי ופרופ' טליה איינהורן ישמשו כחברים בוועדה למינוי בכירים, באתר כלכליסט, 7 באוקטובר 2018
↑  דרמה בבג"ץ: מינוי מני מזוז בוטל, אישור הרצי הלוי לרמטכ"ל יתעכב, באתר ynet, 22 בספטמבר 2022
↑  יובל אראל,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'‏מהלומה ליועמ"שית: בג"ץ קיבל את העתירה נגד מינוי מזוז, באתר ‏מאקו‏, 22 בספטמבר 2022
↑  מינוי בכירים בשירות הציבורי, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 21 בנובמבר 2018
↑  מורן אזולאי, אלי סניור ואיתמר אייכנר,'"`UNIQ--nowiki-0000000C-QINU`"'דרמה לילית: הוועדה פסלה את מינוי אדרי למפכ"ל, באתר ynet, 30 בנובמבר 2018
סם וונמייקר

| --- | --- |

צילום מ-1961
 לידה:  14 ביוני 1919 שיקגו, אילינוי
 פטירה:  18 בדצמבר 1993 (בגיל 74) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  Samuel Wattenmacker
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  קתדרלת סאת'ק 
 השכלה:  המכון לאמנויות של שיקגו
 תקופת הפעילות:  מ-1934 
 מקצוע:  שחקן, במאי
 בת זוג:  שרלוט הולנד
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  מדליית בנג'מין פרנקלין (1989)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  פרס אוליבייה  פרס מיוחד של אגודת התאטרון של לונדון 
 
סמואל וונמייקר (Samuel Wanamaker, נולד בשם Wattenmacker ווטנמייקר ; 14 ביוני 1919 – 18 בדצמבר 1993) היה שחקן ובמאי יהודי אמריקאי שעבר לבריטניה לאחר שחשש להיכלל ברשימה השחורה בהוליווד, בשל דעותיו הקומוניסטיות. הוא נחשב לאדם העיקרי האחראי להצלת תיאטרון רוז, מה שהוביל להקמתו מחדש של תיאטרון הגלוב של שייקספיר בלונדון, שם אולם התיאוטרון השני באתר קרוי על שמו - תיאטרון סם וונמייקר.
ראשית חייו

וונמייקר נולד בשיקגו, אילינוי, לחייט מוריס ווטמאקר (מאנוס ווטמאכר) ומולי (לבית בובלה). הוריו היו יהודים מניקולאיב באוקראינה, אז באימפריה הרוסית. הוא היה הצעיר מבין שני אחים. אחיו הבכור היה ויליאם, שהיה קרדיולוג שנים רבות במרכז הרפואי סידרס-סייניי Cedars-Sinai בלוס אנג'לס.
הוא למד בבית הספר לדרמה גודמן במכון לאמנות של שיקגו (כיום באוניברסיטת דה פול) ובאוניברסיטת דרייק, והחל לעבוד עם חבורת תיאטרון מלאי הקיץ בשיקגו ובצפון ויסקונסין, שם עזר לבנות את הבמה של תיאטרון שחקני הפנינסולה ב־1937.
קריירה

וונמייקר החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון נודד ולאחר מכן עבד בברודוויי. ב-1942 כיכב עם אינגריד ברגמן בהצגה "ז'אן מלוריין" וביים את "שני ג'נטלמנים מאתונה" בשנה שלאחר מכן.
בשנת 1943, וונמייקר השתתף בהצגת המחזה "מתקפת נגד" בתיאטרון הלאומי, בוושינגטון די.סי. במהלך ההצגה, הוא החל להתאהב באידיאלים של הקומוניזם. הוא למד באוניברסיטת דרייק לפני ששירת בצבא ארצות הברית בין 1943 ל-1946, במהלך מלחמת העולם השנייה. ב-1947 חזר לחיים האזרחיים כשחקן ובמאי. בשנת 1948 הוא ביים את ההפקה המקורית בברודוויי של " Goodbye, My Fancy", וכיכב בה.
בשנת 1951, נשא וונאמייקר נאום בברכה על שובם של שניים מתוך "הרשימה השחורה של הוליווד". ב-1952, בשיא תקופת " הבהלה האדומה " של מקארתי, נודע לוואנמייקר, שפעל אז בבריטניה, שלמרות שירותו המכובד בצבא במהלך מלחמת העולם השנייה, שנותיו כקומוניסט עלולות להביא להכנסתו לרשימה השחורה. בהוליווד. כתוצאה מכך הוא החליט להישאר באנגליה, שם ביסס מחדש את הקריירה שלו כשחקן במה וקולנוע, יחד עם הפיכתו לבמאי ומפיק. הוא הסביר:
ב 1950 נסעתי לאנגליה לשחק במחזה, ובערך באותו זמן החלה תקופת ציד המכשפות של מקארתי להשתלט על הוליווד, אז פשוט נשארתי בבריטניה.
ידעתי שבגלל שעבדתי עם שחקנים שהיו להם בעיות בהוליווד, אולי גם לי יעשו בעיות.
ב-1952 ערך את הופעת הבכורה שלו כשחקן וגם כבמאי בלונדון ב"מסע החורף" של קליפורד אודץ. המחזה, בו כיכב לצד מייקל רדגרייב, נחשב ל"סנסציוני" על ידי המבקרים. מאוחר יותר הופיע במחזות אחרים, ביניהם הסכין הגדולה, השריק, מייצר הגשם וכובע מלא גשם. ב-1956 ביים את הבכורה הבריטית של המחזה המוזיקלי של ברטולט ברכט וקורט וייל אופרה בגרוש (שחודש בניו יורק ב-1954 בתרגום של מארק בליצשטיין.)
ב-1957 מונה וונאמייקר למנהל תיאטרון שייקספיר החדש המוזנח בליברפול. הוא הביא מספר הפקות בולטות לתיאטרון, כמו "מבט מהגשר", חתולה על גג פח לוהט, קעקוע הוורד ותחנת אוטובוס. התיאטרון הפך גם למרכז אמנויות תוסס כתוצאה מהכללת אטרקציות תרבותיות אחרות, כגון סרטים, הרצאות, קונצרטים של ג'אז ותערוכות אמנות.
כתוצאה מכל פעילויותיו השונות, הפך וונמייקר ל"שחקן והבמאי האמריקאי האהוב ביותר בלונדון", ציין ה"גרדיאן". בשנת 1959 הוא הצטרף ללהקת תיאטרון השייקספיר ממוריאל בסטרטפורד על האייבון, ושיחק באותה שנה את יאגו, מול פול רובסון כ"אותלו", בהפקתו של טוני ריצ'רדסון. בשנות ה-60 וה-70, הוא הפיק או ביים מספר יצירות במקומות כגון בית האופרה המלכותי, וקובנט גארדן, וביים את חגיגות יום ההולדת של שייקספיר ב-1974.
כבמאי ושחקן, הוא עבד הן בסרטים והן בטלוויזיה, עם תפקידים ב"המדרגות הלולייניות" (1974), טוראית בנג'מין (1980), סופרמן 4: השאיפה לשלום (1987) ובייבי בום (1987).
ב-1968 הפיק וביים את פרק הפיילוט של סדרת המערבון בטלוויזיה לנסר ; גרסה בדיונית של זה מתוארת בסרט "היו זמנים בהוליווד" משנת 2019, בו גילם ניקולס האמונד את וונאמייקר, ובנובלה באותו שם, משנת 2021.
הוא גם ביים הפקות בימתיות, כולל הפקת בכורה עולמית של האופרה "שבירת הקרח" של מייקל טיפט. ב-1980 הוא ביים את האופרה אאידה של ג'וזפה ורדי בכיכובו של לוצ'יאנו פברוטי באופרה של סן פרנסיסקו (הגרסה המשודרת שוחררה כ-DVD). הוא גם שיחק כבעלים האכזר מאוד והאלמן של חנות הכלבו "סימון ברנג'ר" בדרמת הטלוויזיה קצרת הימים של ברנג'ר ב-1985.
ב-1976 שיחק במותחן "מזימות בירושלים", שצולם בישראל והשתתפו בו גם שחקנים ישראלים, בהם אסי דיין ואורי לוי.
קריירה > שיקום תיאטרון הגלוב

ב-1970 הקריירה של וונמייקר קיבלה תפנית דרמטית לאחר שהתעצבן על כך שבעוד שמספר העתקים של תיאטרון הגלוב של שייקספיר קיימים בארצות הברית - האתר של המקור בלונדון סומן רק על ידי לוח על מבשלת בירה סמוכה. לכן הוא שם לו למטרה לשחזר העתק מדויק של תיאטרון הגלוב, שיוצגו בו מחזות ויכלול גם מוזיאון.
שחזור תיאטרון הגלוב של שייקספיר במיקומו המקורי, הפך ל"אובססיה הגדולה" של וונאמייקר. הוא השיג תמיכה כספית מפילנתרופים ומאוהבי שייקספיר אחרים, כמו שמואל ה. סקריפס, כדי לוודא שהמיזם יקרום עור וגידים. בהמשך, הקים וונאמייקר את קרן הגלוב של שייקספיר, שגייסה יותר מעשרה מיליון דולר.
אף על פי שכמו בסוף המאה ה-16 וה-17, משפחת המלוכה של המאה ה-20 תמכה פחות או יותר בתיאטרון, הממסד הרשמי הבריטי היה מסויג יותר, מכיוון שהם רצו לפתח את האתר למגדלי מגורים חדשים ולשימוש מסחרי. קרן המורשת הבריטית English Heritage, ששלטה באתר, סירבה לתת לוונמייקר את הממדים המדויקים של תיאטרון הגלוב המקורי.
על הגדה הדרומית של נהר התמזה בלונדון, בסמוך למקום שבו עומד היום השחזור המודרני של תיאטרון הגלוב של שייקספיר, נמצא לוח שעליו נכתב: "בהודייה לסם וונמייקר, שחקן, במאי, מפיק, 1919–1993, שחזונו בנה מחדש את תיאטרון הגלוב של שייקספיר, בבנקסייד בקהילה זו". על קיר התיאטרון בצד הנהר קבוע שלט כחול, והתיאטרון היעקוביני המקורה באתר, שנפתח בינואר 2014, נקרא על שמו "אולם המשחק ע"ש סאם וונמייקר ".
על עבודתו בשחזור תיאטרון הגלוב, מונה וונמייקר ביולי 1993 למפקד כבוד במסדר האימפריה הבריטית (CBE). הוא גם זכה במדליית בנג'מין פרנקלין מהחברה המלכותית לאמנויות כהוקרה על תרומתו לתיאטרון.
כאשר השחקן הבריטי זוכה פרסי הטוני, מארק ריילנס, קיבל את הטוני השלישי שלו על הבמה בעיר ניו יורק במהלך הטקס המשודר בטלוויזיה ב-8 ביוני 2014, הוא עשה זאת עם הודעת תודה לוונמייקר.
חיים אישיים

ב-1940 התחתן וונמייקר עם השחקנית הקנדית שרלוט הולנד.
בספר הזיכרונות שלה מ-2014, I Said Yes to Everything, טענה השחקנית לי גרנט שבמהלך הפקת הסרט מסע הארורים Voyage of the Damned (1976), ניהל וונמייקר רומן עם השחקנית הבריטית לין פרדריק, שהייתה אז בת עשרים ואחת.
השחקנית זואי וואנאמייקר היא בתו, והיסטוריון הקולנוע מארק וונמייקר הוא אחיינו.
מותו

וונמייקר מת מסרטן הערמונית בלונדון ב-18 בדצמבר 1993, בגיל 74, לפני הפתיחה החגיגית של תיאטרון הגלוב על ידי המלכה אליזבת השנייה ב-12 ביוני 1997. הוא הותיר אחריו שלוש בנות, אבי, זואי וג'סיקה.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

שואה (מיני-סדרת טלוויזיה 1978) בתור מוזס וייס
תיאטרון קמיאו ב"מנהטן Footstep" (פרק מס' 1.4) 7 ביוני 1950
Danger Man – בתור פטריק לורנס ב"The Lonely Chair" (פרק מס' 1.8) 30 באוקטובר 1960
המגינים – בתור ד"ר ראלף איימס ב"מאה חייו של הארי סימס" (פרק מס' 1.7) 28 באוקטובר 1961
המגינים – בתור ג'יימס הנרי דייוויד ב"ספר לשריפה" (פרק מס' 2.27) 30 במרץ 1963
איש העולם – בתפקיד ניקו ב"השודד" (פרק מס' 2.1) 11 במאי 1963
ריגול - בתור ספראג ב"פסטיבל של פיונים" (פרק מס' 1.10) 11 בדצמבר 1963
הגבולות החיצוניים – כמו ד"ר סיימון הולם ב"מחקר היתכנות " (פרק מס' 1.29) 13 באפריל 1964
The Defenders – בתור אדוארד באנטר ב"ניצחון חלול" (פרק מס' 3.35) 20 ביוני 1964
המגינים - בתור עו"ד ארצות הברית ברוקר ב"טעם של אפר" (פרק מס' 4.8) 12 בנובמבר 1964
המערב הפרוע הפרוע – בתור ד"ר ארקולריס ב"ליל האור המיילל" (פרק מס' 1.14) 17 בדצמבר 1965
Gunsmoke – בתור אסא לונגוורת' ב"פרסון מגיע לעיר" (פרק מס' 11.31) 30 באפריל 1966
Run for Your Life - בתור מייג'ור ג'ו רנקין בשני פרקים
הברון – בתור ספטון פולקארד ב"אתה לא יכול לנצח את כולם" (פרק מס' 1.19) 1 בפברואר 1967
ג'אד להגנה - בתפקיד שלי גולד ב"שערי קרברוס" (פרק מס' 2.8) 15 בנובמבר 1968
תיאטרון בן שלושים דקות ב"A Wen" (פרק מס' 1.233) 27 בדצמבר 1971
ראפרטי – בתור הולנדר ב"רפרטי" (פיילוט) (פרק מס' 1.1) 5 בספטמבר 1977
שיבת הקדוש - בתור דומניקו ב"זרעי דרקון" (פרק מס' 1.22) 25 בפברואר 1979
פילמוגרפיה > במאי

המגינים (סדרת טלוויזיה) - פרק "Eyewitness" (1965)
Court Martial (סדרת טלוויזיה) - פרק "הרוח המרה" (1966)
הוק (סדרת טלוויזיה) – פרקים "אל תפיל מום או ציר", "משחק עם מבוי סתום" ו"כמה קרוב אפשר להגיע?" (1966)
Cimarron Strip (סדרת טלוויזיה) - פרק "כנף שבורה" (1967)
קאסטר (סדרת טלוויזיה) – פרק "Sabres in the Sun" (1967)
Dundee and the Culhane (סדרת טלוויזיה) - פרק "The Jubilee Raid Brief" (1967)
Coronet Blue (סדרת טלוויזיה) - פרקים "המורדים", "אדם רץ", "שבת" ו"נוכחות הרוע" (1967)
לנסר (סדרת טלוויזיה) - פרק "The High Riders" (1968)
בכורה (סדרת טלוויזיה) - פרק "לאסיטר" (1968)
לוחמי הצדק (סדרת טלוויזיה) - פרק "ללכוד עכברוש" (1968)
הקובץ של אווז הזהב (1969)
התליין (1970)
Catlow (1971)
סינבד ועין הנמר (1977)
Columbo: The Bye-Bye Sky High IQ Murder Case (1977) (טלוויזיה)
דייוויד קאסידי - איש סמוי (סדרת טלוויזיה) - פרק "כלוב הפלדה" (1978)
הארט ואשתו (סדרת טלוויזיה) - פרק "Death in the Slow Lane" (1979)
שובו של הקדוש (סדרת טלוויזיה) - פרק "מעגל קסמים" (1979)
גברת קולומבו הלא היא קייט אוהבת תעלומה (סדרת טלוויזיה) - פרקים "פאזל לנביאים" ו"כוכב נופל" (1979)
The Killing of Randy Webster‏ (1981) - סרט טלוויזיה של CBS
Columbo: Grand Deceptions (1989) - סרט טלוויזיה
הערות שוליים

↑  "Who do you think you are – Zoë Wanamaker" BBC/2008.
↑  "Obituaries: Sam Wanamaker". The Daily Telegraph. 20 בדצמבר 1993. p. 21. נבדק ב-26 במאי 2023 – via Newspapers.com. The son of Russian Jews who had fled the 1905 pogrom and found work in the Chicago rag trade, he was born Sam Watenmaker on June 14 1919... {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zoe Wanamaker at bbc
1 2  "Actor Sam Wanamaker, 74; rebuilt Globe Theater", Chicago Tribune, December 19, 1993
↑  Hobe (24 בנובמבר 1948). "Legitimate: Play on Broadway – Gooodbye My Fancy". Variety. 172 (12): 50. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Threepenny Opera". אורכב מ-המקור ב-30 באפריל 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martin Duberman, Paul Robeson, The New Press, New York, 1989, p. 476.
↑  Inlay notes to recording on Virgin Classics VC 7 91448-2.
↑  מותחן מפוקפק - "מזימות בירושלים" (ארצות הברית-ישראל), "העולם הזה", גיליון 2016 מ-20 באפריל 1976, עמוד 28
נתן גרוס,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'בקולנוע - המרגלים עייפים - "מזימות בירושלים" — (בקולנוע "בן"יהודה" ת"א, "הדר" גבעתיים, "אשל" באר"שבע "אמפי'" חיפה), על המשמר, 23 באפריל 1976
1 2  Edward Chaney, "Sam Wanamaker's Global Legacy", Salisbury Review, June 1995, pp. 38–40.
↑  "Sam Wanamaker's Great Obsession," by Karl E. Meyer, The New York Times, December 29, 1996.
↑  Louise Jury (24 בפברואר 2012). "Globe theatre appeal … stage two". Evening Standard. אורכב מ-המקור ב-26 בפברואר 2012. נבדק ב-24 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Moore, Rowan (12 בינואר 2014). "Sam Wanamaker Playhouse – review". The Observer. נבדק ב-21 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Grant, Lee (2014). I said yes to everything : a memoir (1st ed.). Plume. p. 302. ISBN 9780147516282.
↑  "Marc Wanamaker". IMDB.com. Internet Movie Database. נבדק ב-2 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Obituary for Sam Wanamaker, The New York Times, December 19, 1993.
↑  "Shakespeare's Globe :: Sam Wanamaker". אורכב מ-המקור ב-7 באוגוסט 2008. נבדק ב-12 בספטמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461581205171  BIBSYS: 7036765  BNE: XX1520481  BnF: cb139009985 (data)  GND: 12961453X  ISNI: 0000 0001 2279 900X  LCCN: no91003522  NTA: 074172956  SNAC: w6kw6vtf  SUDOC: 089283813  Trove: 985312  ULAN: 500239486  VIAF: 51876902   WorldCat (עם VIAF): 51876902 
בתור סטנלי גולדבלום ב-The Billion Dollar Bubble (1976)
תיאטרון הגלוב המשוחזר של לונדון בשנת 2014
לוח זיכרון כחול לשחזור של וונמייקר
גינוסר

ערך זה עוסק בקיבוץ בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
בתי גינוסר מבית יגאל אלון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק הירדן
גובה ממוצע: ‎-203 מטר
תאריך ייסוד: 1937
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 784 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 728 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) גינוסר(למפת הגליל העליון רגילה) גינוסר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גינוסר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גינוסר32°50′51″N 35°31′24″E﻿ / ﻿32.8475895883682°N 35.5233026409464°E﻿ / 32.8475895883682; 35.5233026409464  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק הירדן באדום - גינוסר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
http://www.ginosar.org.il
גינוסר ממרום הארבל
בניין הספרייה בלב המדשאה המרכזית בקיבוץ, 29 באפריל 2008
חזיתו המזרחית של חדר האוכל בתכנון חנן הברון, 29 באפריל 2008
בית יגאל אלון בתכנון האדריכל חנן הברון, 29 באפריל 2008
אולם חדר האוכל בקיבוץ
סירות בחוף גינוסר
גינוסר (גִּנּוֹסַר) הוא קיבוץ של התנועה הקיבוצית, השוכן לחופה המערבי של הכנרת, 7 ק"מ מצפון לטבריה, על כביש מס' 90. שייך למועצה אזורית עמק הירדן.
תולדות הקבוצה > העלייה לקרקע

הקיבוץ הוקם על ידי קבוצת נערים בוגרי שני המחזורים הראשונים של בית החינוך לילדי עובדים בתל אביב. הנערים התיישבו במחנה ארעי במושבה מגדל בשנת 1934. מאוחר יותר הצטרפו אליהם קבוצות הכשרה של הנוער העובד מעין חרוד, גבעת-ברנר ותל יוסף. לאחר העלייה לקרקע בשנת 1936 הצטרפו ליישוב בוגרי מחזור א' של בית הספר החקלאי כדורי, ובהם יגאל אלון וארנן עזריהו.
בשהותם במגדל התפרנסו חברי הקבוצה מעבודה שכירה בפרדסים ובמטעים של איכרי מגדל, אך גם מעבודה שכירה במקומות מרוחקים. עשרה מחברי הקבוצה נשלחו לעבודה בסדום ואחרים עסקו בהקמת גדר הצפון. חברי הקבוצה ביקשו להתיישב באדמות פיק"א בבקעת גינוסר, אולם חברת פיק"א התנגדה להתיישבות קיבוצית ולטענת חברי הקיבוץ ביקשה להקים באתר שכונת וילות לבעלי ממון.
תולדות הקבוצה > התנהלות מול חברת פיק"א

בשנת 1936, בעקבות פרוץ המרד הערבי הגדול, הסכימה פיק"א להחכיר לחברי הקבוצה 1500 מתוך 4000 דונם של אדמות פיק"א בבקעת גינוסר כדי למנוע מהערבים שעבדו עד אז את האדמות כאריסים להיאחז באדמותיה. בעקבות דבריהם של חברי הקבוצה שלא יוכלו לשמור על המקום ללא שהייה במקום, הסכימה פיק"א שחברי הקבוצה יתגוררו במקום באוהלים. בראשית שנת תרצ"ז עלו חברי הקבוצה להתיישב במקום באוהלים, אולם הקימו מסביב לאוהלים חומה והקימו מגדל ובכך היו ליישוב חומה ומגדל אשר בשונה מהיישובים האחרים שביקשו להערים על שלטונות המנדט הבריטי ביקשו להערים על אגודת פיק"א. פיק"א דרשה מהמתיישבים לפנות את השטח בתום הקציר כפי שסוכם, כדי למנוע מהם להשתלט על האדמות, אולם חברי הקבוצה נמנעו מלפנות את השטח ונהלו משא ומתן עם פיק"א במטרה לקבל רשות להמשיך להיאחז במקום, לטענתם כדי למנוע פינוי שיתפרש על ידי הערבים כניצחון. עם התגברות התנכלויות הערבים בנו חברי הקבוצה במקום בתי קבע, אך נמנעו מהשקעת כספים רבים מידי במקום מחשש שיידרשו להתפנות.
בנובמבר 1940 נתגלע סכסוך בין חברי קבוצת גינוסר לבין תושבי מגדל על חלקה של 250 דונם שתושבי מגדל חכרו מפיק"א. תושבי מגדל טענו שמדובר בחלקה שהם חוכרים זה שנים, עוד לפני הקמת קבוצת גינוסר, בעוד חברי גינוסר טוענים שהחכירה נעשתה לאחר המאורעות במסגרת ניסיון של פיק"א להיעזר באנשי מגדל כדי לסלק את קבוצת גינוסר מאדמותיה. בפברואר 1941 נדונו שניים מחברי גינוסר לעשרה ימי מאסר או תשלום קנס על השחתת יבול של תושב מגדל. רק לאחר משא ומתן של כ-10 שנים, הושג הסדר בין פיק"א לחברי הקבוצה, על פיו יוחכרו להם כ-1000 דונם, אולם הם לא יקבלו הקצבות מפיק"א. עם זאת, השגת ההסכם פתחה פתח לקבלת תקציבים מהסוכנות היהודית. בדצמבר 1947 פרסמו חברי הקיבוץ מודעת התנצלות בפני אגודת פיק"א על השימוש בקרקע שיועדה למתיישבים אחרים ועל פרסומים בלתי מדויקים. בשנת 1951 הופשרו היחסים עם פיק"א אשר הלוותה לקיבוץ 10,000 לירות לפיתוח המשק.
תולדות הקבוצה > התרחבות הקיבוץ

בטיולה בגליל ביולי 1940, התארחה חנה סנש באחד הלילות בקיבוץ וביומנה תיארה את המקום כיישוב של צעירים הנאבקים כנגד הסיכויים וקשיים עם האדמה. ההתפתחות המשמעותית התרחשה בשנת 1954, לאחר שכתוצאה מאוחרת של הפילוג בתנועה הקיבוצית, עברו 70 מחברי קיבוץ עין גב (חברי הקיבוץ המאוחד), ביחד עם ילדיהם וחברי גרעין הכשרה, לגינוסר. הם מנו בסך הכל 140 נפש, והייתה זו תגבורת משמעותית לחברי הקיבוץ.
בשנת 1968 נתגלע סכסוך בין חברי גינוסר וחברת "מען" ממטולה לאנשי יסוד המעלה על שטח אדמה שיובש מאגם החולה.