stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצ'א צארום
מידותיו

היה בעל חסד גדול, ומראשי גבאי הצדקה המתרימים לנישואי יתומים. היה בעל קול ערב ויכולת חיבור הספדים, ונשא דרשות מרגשות אחר מיטות הנפטרים. היה משורר מומחה, במסיבות מצווה היה שר שירי קודש, ומדי פעם היה עוצר ומסביר את תוכן השיר.
למרות היותו מגדולי חכמי דורו, לא נתכנה "מארי", וכאשר כינו אותו כך היה מוחה.
השקפתו

היה פעיל נלהב ומראשי תנועת הדרדעים, אשר כפרו באמיתות ספר הזוהר ויחוסו לרבי שמעון בר יוחאי. היה מוביל משלחות לוויכוחים עם פלג העיקשים בראשות מארי יחיא יצחק הלוי.
ראו גם

דרדעים
הרב שלום רדאעי
לקריאה נוספת

ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 512
הרב יוסף קאפח, דברי זיכרון לרה"ג רצון (רצ'א) צארום, בתוך: הרב יוסף קאפח (מתרגם), תורת חובות הלבבות, ירושלים ה'תשל"ג (1973)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  הרב יוסף קאפח, דברי זיכרון לרה"ג רצון (רצ'א) צארום, בתוך: הרב יוסף קאפח (מתרגם), תורת חובות הלבבות, ירושלים ה'תשל"ג
↑  מסמכי עלייתו לארץ, תאריך: כ"ד בתשרי ה'תש"י (17/10/49), באתר הג'וינט, מספר 8 ברשימה
↑  יוסף חבארה, בתלאות תימן וירושלים, ירושלים, ה'תש"ל (1970), עמ' 66
↑  ד"ר משה גברא, אנציקלופדיה לחכמי תימן, כרך א', המכון לחקר חכמי תימן, בני ברק, ה'תשס"א (2001), עמ' 512
↑  הרב עמרם עוזירי, מלאך ה' - מתולדות חיו של רבינו ישראל עוזירי זתע"א, ה'תש"ף (2020), עמ' צ
↑  ד"ר משה גברא (עורך), רבי שלום רדאעי וחיבוריו: תאניה ואניה, האסיף ומערכי לב, ספר האסיף
↑  יחיאל חבשוש, שני המאורות
הספר תורת חובות הלבבות שיצא לאור לזכרו
שיבה (שיר)

המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
"שִׁיבָה" הוא אחת מארבע הטיוטות שכתבה רחל המשוררת.
מבנה השיר ותכניו

השיר משולב בחריזה והוא בנוי מפתיח ושלושה בתים.
כפי שנהגה רחל בעוד משיריה, היא פותחת את השיר בציטוט מהתנ"ך. בשיר היא מוצאת לומר כי אף על פי שהלב עושה טעויות רבות, האדם יחזור בתשובה. רחל אומרת שטוב לה כשמצב רוחה נרגע בחושך. הלב מחפש ורוצה להיות רגוע. הלב הוא הפכפך. פעם אחת הוא מקשיב לרעיון ופעם אחרת הוא בוגד. פעם הוא רוצה להמריא ופעם אחרת הוא רוצה ליפול. תחושתה היא כי טוב לה לשהות בחדר אפל, שבו אף אחד לא ישים לב לבכי השקט שלה. בסופו של דבר, היא מבינה כי הלב ההפכפך שלה לא נדיר.
את השם "שִׁיבָה" בחרה רחל משום שלטעמה אחרי שהלב עושה טעות, האדם ישוב למצב הקודם לו. המשוררת בחרה דווקא לקשר את הפסוק ממגילת קהלת כי כמו שהלב הוא הפכפך וחוזר על עצמו, כך גם הרוח.
שבי בן נחש

| --- | --- |
 לידה:  985 לפנה״ס 
 פטירה:  915 לפנה״ס (בגיל 70 בערך) 
 
שבי העמוני הוא דמות מקראית, בנו של נחש העמוני. בתקופת דוד מלך ישראל אחיו חנון בן נחש ירש מאביו נחש העמוני את מלכותו על ממלכת בני עמון שבעבר הירדן המזרחי. בימיו נכבשה ממלכת בני עמון על ידי ממלכת ישראל המאוחדת.
הקשר בין שבי למשפחת המלוכה העמונית

”ויהי כבוא דוד מחנימה ושבי בן נחש מרבת בני עמון ומכיר בן עמיאל מלא דבר וברזלי הגלעדי מרגלים” (שמ"ב י"ז 27)
הקשר בין שבי למשפחת המלוכה העמונית > הסבר הפסוק בספרות בתר־מקראית

ייתכן ששבי בן נחש הוא בנו של נחש העמוני ואחיו של חנון בן נחש, והוא מלך ממשפחת המלוכה הנאמן לדוד, שדוד הציב בעמון כשכבשה, כמו שפרעה המליך את צדקיהו; אך גם ייתכן שנחש העמוני אביו של שבי בן נחש אינו "נחש העמוני", ושלשבי אין כל קשר למשפחת המלוכה העמונית.
הערות שוליים

↑  מדרש תנחומא (בובר) פרשת וירא, כ"ה. ראו: עומר פדור, "איסור בני לוט לבוא בקהל", ביטאון אסיף, א, עמ' 22–23, הערה 22
↑  שבי, באתר tora.us.fm
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיבאם

שיבאם (בערבית: شبام), היא עיירה בת כ-2,000 שנה בחצרמוות שבתימן, המונה כ-7,000 איש. בעבר שימשה כבירת ממלכת חצרמוות במשך מספר תקופות החל במאה ה-3 לפנה"ס. לעיתים מתייחסים את העיר כ"שיבאם חצרמוות", על מנת להבדילה מהעיירה שיבאם שבקרבת צנעא.
בתים מסורתיים בשיבאם
מראה בשיבאם
אתר מורשת תרבות עולם

שיבאם מהווה את אחת הדוגמאות הראשונות לתכנון עירוני, המתבסס על בנייה לגובה. האדריכלות הייחודית שבה זיכתה אותה בהכרה כאתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו, בשל העובדה כי על אף שבתיה של העיירה עשויים כולם מלבני בוץ, כ-500 בניינים עתיקים שגובהם 5–8 קומות נישאים לגובה ברחבי העיירה. הבניין הגבוה ביותר בעיירה הוא בגובה 29.15 מטר, וגובהו 8 קומות. ישנם עוד מספר בניינים בני 6–7 קומות, אך גובהם של רוב הבניינים הוא 5 קומות. העיר העתיקה, שצורתה מלבנית, מוקפת חומה ושטחה פחות מחצי קמ"ר בלבד.
מיקומה של העיירה על תלולית, הצילה את בתיה מהרס על ידי השיטפונות התכופים בוואדי חצרמוות, הזורם בקרבת מקום. עם זאת, השיטפון הגדול של 1532–1533 הגיע אף לשיבאם, והרס רבים מבנייניה. על כן, רוב המבנים בעיר הם מהמאה ה-16. עם זאת, נשארו בעיר מספר מבנים חשובים מהמאות הראשונות של האסלאם, כמו מסגד יום השישי, שנבנה בשנת 904, או הארמון משנת 1220 המשמש כמושב הממשלה. המראה המרשים של בנייניה המיתמרים מהמישור כצוק, זיכתה את שיבאם בכינוי "עיר גורדי השחקים העתיקה בעולם" או "מנהטן של המדבר". עם הכרזתה כאתר מורשת עולמית, המליצה הוועדה להרחיב את שטח האתר כדי שיכלול גם את וואדי חצרמוות הזורם בקרבת מקום, אשר בקרבתו אתרים היסטוריים רבים.
שארל העשירי, מלך צרפת

שארל העשירי, מלך צרפת (9 באוקטובר 1757 – 6 בנובמבר 1836) היה מלך צרפת משנת 1824 עד ל-1830.
ביוגרפיה

שארל העשירי נולד בארמון ורסאי כנכדו של המלך לואי ה-15. אביו לואי פרדיננד, דופן צרפת, היה יורש העצר המיועד, אך הוא מעולם לא עלה לשלטון כיוון שהוא נפטר לפני אביו, המלך המכהן. שארל היה אחיהם של לואי ה-16 שהוצא להורג בתקופת המהפכה הצרפתית ולואי ה-18 אשר מלך לאחר תקופת נפוליאון.
בסוף תקופת שלטונו של לואי ה-18 החל שארל לצבור כוח והשפעה ועלה על כס המלכות עם פטירתו של לואי ה-18 בשנת 1824. מדיניותו הייתה שמרנית ולא מאופקת. הוא ניסה להחזיר את הגלגל לאחור (בהתאם למדיניות הרסטורציה של קנצלר אוסטריה קלמנס פון מטרניך), לימים שלפני המהפכה הצרפתית וכתוצאה מכך איבד עד מהרה את תמיכתה של הבורגנות. במדיניותו הריאקציונרית החזיר שארל את השליטה על בתי הספר לכנסייה ושילם פיצוים לאצולה בגין הנזקים שנגרמו להם בעת המהפכה.
מדיניותו של שארל העשירי לא התאימה לעידן החדש שעמד בפתח. בעקבות הבחירות בשנת 1830, שבהן האופוזיציה הצליחה להגדיל את כוחה באופן ניכר, פיזר שארל את הפרלמנט והקטין ב-75% את רשימת בעלי זכות הבחירה. צעדיו הקיצוניים גרמו לכעס רב בקרב הבורגנים, שרבים מהם איבדו את זכות בחירתם. מדיניותו פגעה בכלכלתם של הבורגנים ולכן ביולי אותה שנה פרצה הפיכה, הידועה בשם "מהפכת יולי". לאחר שלושה ימים, הנקראים שלושת ימי התהילה, סירב שארל להשתמש בכוח צבאי וניסה לוותר על הכתר לטובתו של נכדו, אנרי, שהיה בן 10 בזמן זה. ההמונים לא הסכימו לפשרה ושארל נאלץ לצאת לגלות לאנגליה, שם מת בגיל 79.
לאחר יציאתו לגלות, משלא נמצא יורש ובתמיכת העם, עלה לכס המלכות המלך לואי פיליפ, והחלה תקופת השלטון המכונה המונרכיה של יולי.
משפחתו

בשנת 1773 התחתן שארל עם מריה תרזה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה ומריה אנטוניה פרננדה, נסיכת ספרד, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
לואי אנטואן, דוכס אנגולם (1775–1844)
סופי ד'ארטואה (1776–1783)
שארל פרדינן, דוכס ברי (1778–1820)
מארי תרז ד'ארטואה (1783)
שוקי לוי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1947 (בן 77) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל ארצות הברית ארצות הברית
 סוגה:  פסקולים של סדרות טלוויזיה
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  RCA ויקטור, פיליפס רקורדס, AB Disques 
 shukilevy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יהושע (שוקי) לוי (נולד ב-3 ביוני 1947) הוא  זמר ומלחין ישראלי-אמריקאי. עבודותיו המוכרות ביותר הם הפסקולים מתוכניות טלוויזיה משנות השמונים, כמו "חוש-חש הבלש", "ערי הזהב הנסתרות", "הי-מן ושליטי היקום", "דרגון בול Z" ועוד.
בשנות התשעים, הוא התפרסם בעיקר בזכות עבודתו בהפקת הסדרה פאוור רינג'רס. הוא גם כתב וביים פרקים לסדרות טלוויזיה, ביניהם הפאוור ריינג'רס וכמה סרטים, כמו "Eye of Doom‏" (1987), "Perfect Victims"‏ (1988) ו-"Blind Vision"‏ (1991).
ביוגרפיה

לוי נולד בתל אביב בשנת 1947, לאב ממוצא יהודי-אשכנזי ולאם ממוצא יהודי-ספרדי. התחיל את הקריירה שלו כזמר ואמן במועדונים שונים בתל אביב. הוא גם השתתף בלהקת השוקולדה יחד עם צביקה פיק וגבי שושן, והופיע במחזמר שיער.
במהלך שנות השבעים, לוי זכה לפרסום רב כאשר הופיע יחד עם אשתו הזמרת אביבה פז בצמד "שוקי ואביבה" וזכה להצלחה רבה באירופה. הזוג ביצע את הלהיט "סניורינה - קונצרטינה" שמכר מעל שני מיליון עותקים.
לוי הלחין עבור הכל עובר חביבי את השיר "הלילה" שייצג את ישראל באירוויזיון 1981. באותה תחרות הלחין גם את השיר "מונה ליזה" שביצעה עירית בולקא.
לאחר שהשניים התגרשו פז חזרה לישראל ולוי עבר ללוס אנג'לס, שם החל לעבוד בכתיבת מוזיקה לסרטים ולסדרות אנימציה בטלוויזיה. יחד עם שותפו לעסקים חיים סבן, השניים ניהלו את חברת ההפקות Saban Entertainment (אנ'), אשר הפיקה רבות מסדרות האנימציה הפופולריות בשנות התשעים ובהן הסדרה "פאוור ריינג'רס". החברה נמכרה לבסוף לחברת וולט דיסני בסוף העשור.
לוי הלחין אף מחזות זמר ישראליים בהם המחזה לילדים הכל אגדה בבימויו של אורי פסטר.
ללוי יש בסך הכל 14 תקליטי זהב ופלטינה, הוא הלחין מנגינות הפתיחה ליותר מ-130 תוכניות טלוויזיה ומכר מעל ל-14 מיליון תקליטים ברחבי העולם.
חיים פרטיים

לוי היה נשוי לאנגלייה בשם קרלה וייט, אותה הכיר בשנות ה-60 כשהופיע באנגליה עם צביקה פיק. לשניים אף נולד בן משותף.
בשנות ה-70 חי עם אביבה פז. השניים נישאו באמצע שנות ה-70 והתגרשו זמן קצר לאחר מכן.
שוקי לוי התחתן ב-1977 עם שחקנית הטלוויזיה דבורה שלטון ("דאלאס"). לשניים בת משותפת, תמרה (ילידת 1981). כמו כן, קיים מערכת יחסים עם השחקנית שרה בראון ("ג'נרל הוספיטל", וי אר טרופרס). לשניים בת משותפת, ג'ורדן (ילידת 1998).
פסקולים לסדרות טלוויזיה

"דרגון בול Z"‏, 1996
"אקס-מן", 1992
"החתולים הסמוראים", 1991
"לאקי לוק", 1990
"קפטן אן", 1989
"שוטרים וגנבים", 1988
"דני שובבני", 1986
"פאנקי השובבה", 1984
"חוש-חש הבלש", 1983
"הי-מן ושליטי היקום", 1983
"ערי הזהב הנסתרות", 1982
הערות שוליים

1 2  הכוונה לגרסה האנגלית המצונזרת של Toonami ששודרה בארצות הברית בתחילת שנות האלפיים, ולא לדיבוב ששודר בישראל. הדיבוב ששודר בישראל הכיל את הפסקול היפני המקורי
↑  שרגא הר-גיל, להקות הקצב (חלק 4) - אבא, תגיד לי אבא כי אתה גדול!, מעריב, 30 בנובמבר 1970
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007339654205171  PLWABN: 9810607431905606  BNE: XX895773  BnF: cb138966107 (data)  ISNI: 0000 0000 5949 5619  LCCN: no2010015006  MusicBrainz: 2a3ef858-6a9a-42ca-a14d-4abe0bc61bf2  NKC: xx0280907  NTA: 073794619  SUDOC: 151887586  VIAF: 49408633   WorldCat (עם VIAF): 49408633
שוקי בן פורת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בנובמבר 1950 (בן 73) ישראל חפציבה, ישראל
 סוגה מועדפת:  קולנוע, טלוויזיה, עסקים
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1977
 עיסוק:  במאי, מפיק, תסריטאי, איש עסקים, יזם
 יצירות בולטות:  קשר האורניום (אנ'), גולאג (אנ'), לילה בגומחה, דג מלוח, שדה מוקשים, הנבל הכחול
 בת זוג:  ציפי רפאלי (1973–1983) ענת זמיר קים בן פורת תמר בן יעקוב
 צאצאים:  ניל בן פורת 
 מספר צאצאים:  5
 פרופיל ב-IMDb
 
יהושע (שוקי) בן פורת (נולד ב-ט' בכסלו ה'תשי"א, 18 בנובמבר 1950) הוא איש עסקים, יזם, במאי, תסריטאי ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יהושע בן פורת נולד בקיבוץ חפציבה שבגלבוע, למרים ורומי בן פורת. בגיל 14 עבר לגור באתיופיה עקב שליחותו של אביו כנספח צבאי.
בהמשך חזר ארצה לבדו ונרשם אל הכפר הירוק, שם היה ראש ועדת תרבות במשך ארבע שנים.
התגייס לקורס טיס והודח. היה חבר להקת חיל התותחנים, עזב וסיים את תפקידו בצה"ל בתפקיד מדריך סיירי אוויר.
לאחר שחרורו הכיר את ציפי לוין, לימים ציפי רפאלי. הם חיו בלונדון ושם נולד בנם הבכור המשותף, ניל בן פורת (יליד 1976). חזרו ארצה והקימו את "המועדון" ביחד עם רפי ותדי שאולי. בתקופה זאת נולד הירחון מוניטין אותו יזמו שוקי ורפי בשותפות עם שאול אייזנברג, דוד מושביץ, עו"ד גדעון קריב, מיקי אלבין ועוד. המועדון נסגר לאחר תקלת חשמל שגרמה לשרפתו. גם מוניטין נסגר לאחר מותו של מיקי אלבין. עם סגירתו של מוניטין הקים תחנת הכבלים הראשונה בישראל בטלוויזיה פיראטית בנתניה.
בשנת 1978 יצר וכתב את הסרט הישראלי-הוליוודי, "קשר האורניום" (אנ') בבימוים של ג'אנפרנקו בלדנלו (אנ') ומנחם גולן, ובכיכובם של פאביו טסטי, ג'נט אוגרן, אסי דיין, זיגפריד ראוך, עודד קוטלר, ג'יאני ריזו והרברט פוקס.
בשנת 1985 יצר וכתב את הסרט ההוליוודי, "גולאג" (אנ') בבימויו של רוג'ר יאנג (אנ') ובכיכובם של דייוויד קית', מלקולם מקדואל, דייוויד סושה, וורן קלארק וג'ון מקאנרי.
הנישואין לציפי הסתיימו כעבור 10 שנים. שוקי נשא בשנית את סגנית מיס עולם ענת זמיר. אך השניים התגרשו לאחר 5 שנים. אז הכיר את קים, אשתו השלישית, הם נישאו ונולדו להם ארבעה ילדים: אליהו (יליד 1988), שיר (ילידת 1992), שני (ילידת 1994), וזוהר (ילידת 1995). ב-1991, חזר בתשובה בגיל 40. בת זוגו הנוכחית היא תמר בן-יעקוב.
הקים בישראל חברת חקלאות אורגנית בשם "אסיף השדה" בשותפות עם שוקי שלמון. טבע את המונח השיווקי דלורית ויזם את מרוץ הסוסים הגדול בגעש במרץ 1991. יזם את הקמת היישוב "ארסוף" ליד קיבוץ שפיים.
הפיק כמה סרטים דוקומנטריים עם מיכה לימור. בשנת 1997 הפיק ויזם בן פורת את תוכנית הבידור והאירוח של "אורי זוהר" בהפקת הערוץ הראשון שזכו ל-43% רייטינג. התוכנית המשיכה לעונה שנייה בשם "אורי זוהר 2", והיא שודרה לפרקים עד שנת 1999. סך הכל צולמו 15 תוכניות, בכל תוכנית זוהר אירח ארבעה אורחים לשיחה אישית, והיה יוצא לצילומים מחוץ לאולפן בנושאי דת ונושאים נוספים. לאחר תום העונה השנייה לא הופיע יותר לכלל הציבור.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היה תלמידו הקרוב ביותר של הרב מוטי גל ושותפו להפקת 4 סרטי קולנוע חרדי: "לילה בגומחה", "דג מלוח", "שדה מוקשים" ו"הנבל הכחול", חלקם השאירו חותם בציבור החרדי וזכו לאהדה גדולה, והציבו רף גבוה בתעשיית הקולנוע החרדי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978 | קשר האורניום (אנ') | יוצר, תסריטאי | עלילתי, דרמה |
| 1985 | גולאג (אנ') | יוצר, תסריטאי | עלילתי, דרמה |
| 1999 | לילה בגומחה | במאי, יוצר, תסריטאי, מפיק | עלילתי, דרמה |
| 2000 | דג מלוח | במאי, יוצר, תסריטאי, מפיק | עלילתי, דרמה |
| 2001 | שדה מוקשים | במאי, יוצר, תסריטאי, מפיק | עלילתי, דרמה |
| 2001 | שדה מוקשים (חלק 2) | במאי, יוצר, תסריטאי, מפיק | עלילתי, דרמה |
| 2003 | הנבל הכחול | במאי, יוצר, תסריטאי, מפיק | עלילתי, דרמה |
| 2003 | הנבל הכחול (חלק 2) | במאי, יוצר, תסריטאי, מפיק | עלילתי, דרמה |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997-1999 | אורי זוהר | יוצר, מפיק | תוכנית אירוח |
| 1997-1999 | אורי זוהר 2 | יוצר, מפיק | תוכנית אירוח |
הערות שוליים

↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏בעלה לשעבר של ציפי רפאלי: "רשות המסים צריכה לשלם לבר רפאלי על הפרסום", באתר מעריב אונליין, 31 בינואר 2016
↑  דניאל שירין, היוצרים של הקולנוע החרדי הנשכח, נזכרים בלהיטים הגדולים, מקור ראשון
שהרן שלח

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1945 (בן 79) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  תורת המודלים, לוגיקה מתמטית, תורת הקבוצות, מתמטיקה 
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  מיכאל רבין 
 מוסדות:  אוניברסיטת ראטגרס  הפקולטה למדעי הטבע, האוניברסיטה העברית בירושלים  האוניברסיטה הטכנית של וינה  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת רוטגרס - ניו ברונסוויק 
 תלמידי דוקטורט:  רמי גרוסברג, זיו שמי, איתי קפלן, Shmuel Lifsches, חיים הורוביץ, מתתיהו רובין, מנחם קוג'מן, אורי אברהם, שי בן-דוד, Alexander Usvyatsov 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל (תשנ"ח) ופרס וולף (2001)   פרס רולף שוק (2018)
 shelah.logic.at
 תרומות עיקריות
 מחקרים בלוגיקה מתמטית, תורת המודלים ותורת הקבוצות
 
שַׂהֲרֹן שֶׁלַח (נולד ב-3 ביולי 1945) הוא מתמטיקאי ישראלי, פרופסור אמריטוס למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים ובאוניברסיטת רטגרס בניו ג'רזי, ארצות הברית. חתן פרס ישראל לחקר המתמטיקה לשנת תשנ"ח (1998), פרס וולף (2001) ופרס א.מ.ת (2011).
שהרן שלח
קורות חייו

שלח הוא בנו של המשורר יונתן רטוש (שמו הספרותי של אוריאל שלח) ושל דבורה, בתם של שמואל ורודה כצנלסון ואחותו של העיתונאי הרוויזיוניסט קלמן כצנלסון. נולד בירושלים ולמד בבית הספר תיכון חדש בתל אביב. בתחילת שנות ה-60 סיים לימודים לתואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן שירת ביחידת אכ"א למחשב ליד מרכז המחשבים של צה"ל (ממר"ם). את תואר הדוקטור קיבל בשנת 1969 באוניברסיטה העברית, על עבודה שכותרתה "קטגוריות של מחלקות מודלים" שנעשתה בהנחייתו של מיכאל רבין.
שלח עוסק בלוגיקה מתמטית, תורת המודלים ותורת הקבוצות.
שלח הוא אחד המדענים הפוריים בעולם, כשהוא זוקף לזכותו מספר מאמרים רב, מהגבוהים בהיסטוריה, כ-1,100 מאמרים.
שלח פתר בעיות מתמטיות רבות. בין הישגיו:
בתורת המודלים פיתח תחום הקרוי classification theory ובאמצעותו פתר את בעיית Morley
הוכיח שבעיית וייטהד אינה ניתנת להכרעה במסגרת תורת הקבוצות המקובלת.
פיתח את תאוריית Possible Co-Finalities - PCF ואת המושג של Proper Forcing והוכיח עקביות של אקסיומות כפייה שונות.
שלח הוא חתן פרס ארדש (1977), פרס פוליה (1992), נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים בשנת 1988, נבחר כחבר זר של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1991 וב-1998 זכה בפרס ישראל לחקר המתמטיקה. זכה גם בפרס וולף (2001) ובפרס א.מ.ת (2011).
בשנת 2018 זכה בפרס רולף שוק ללוגיקה ופילוסופיה.
אחיו היה השופט חמן שלח, אשר נרצח ביחד עם אשתו אילנה שלח ובתם צליל בפיגוע בראס בורקה.
הערות שוליים

↑  רשימת מאמריו בארכיון שלח באוניברסיטה הטכנית של וינה (אנגלית)
↑  A mathematician, a logician, a soloist and an Italian avant-gardist are awarded the Rolf Schock Prizes 2018 זוכי פרס רולף שוק ל-2018, 15 במרץ 2018, אתר פרסי רולף שוק
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267931405171  PLWABN: 9810542135605606  ACM DL: 81100305582  BnF: cb12306562b (data)  dblp: s/SaharonShelah  GND: 120062755  ISNI: 0000 0001 2145 7489  LCCN: n83217792  MGP: 22575  NKC: mub2012685358  NTA: 069198926  ORCID: 0000-0003-0462-3152  SUDOC: 031943179  VIAF: 101618567   WorldCat (עם VIAF): 101618567
שוק עבודה מפולח

שוק עבודה מפולח הוא מושג שטבע הסוציולוג מייקל פיורה לתיאור מצב בו באותה מערכת כלכלית מתקיימים שני שוקי עבודה או יותר, ובכל אחד מהם קיימים תנאי העסקה ושכר שונים.
הגדרה

בתאוריה הכלכלית המודרנית, ההנחה היא כי קיים שוק עבודה אחד – כל העובדים יכולים להגיע לכל המשרות. התאוריה של שוק עבודה מפולח טוענת כי בחברות קפיטליסטיות רבות זה אינו המצב, והיכולת של עובדים לתפוס מקומות עבודה תלויה, פרט לכישוריהם, גם במאפיינים נוספים, לא רלוונטיים לכאורה, כמו מוצא אתני ומגדר.
מאפיינים

שוק עבודה מפולח מתאפיין בחלוקת שוק העבודה למספר מקטעים (סגמנטים), בדרך-כלל שניים – שוק ראשוני (או שוק ליבה) ושוק משני. מאפייני השוק הראשוני הם שכר גבוה יחסית, תנאים סוציאליים טובים וקביעות במקום העבודה, בעוד מאפייני השוק המשני הם הפוכים – עבודה זמנית בשכר נמוך וללא הטבות.
גורמים ליצירת שוק עבודה מפולח

קיימים שלושה הסברים לקיומו של שוק העבודה המפולח, הבאים מגישות תאורטיות שונות. חוקרים רבים אינם מסתפקים בהסבר אחד ומאמצים שני הסברים או אף את שלושתם.
גורמים ליצירת שוק עבודה מפולח > הסבר מבני

במשק הקפיטליסטי קיים ניגוד מובנה בין הון לעבודה. בעוד השקעת הון במיכון היא קבועה וארוכת טווח, השקעה בכוח עבודה מאפשרת גמישות, מכיוון שניתן לפטר את העובדים שנשכרו. דרישת העובדים של תחומים שונים במשק היא שונה עקב עובדה זו: ענפים בהם הביקושים הם קבועים מעדיפים השקעה בטכנולוגיה, ולכן זקוקים לעובדים קבועים ומיומנים. לעומתם, ענפים הסובלים מעונתיות יעדיפו שלא להשקיע במיכון ולשכור עובדים משניים.
חלוקה זו יוצרת שני סוגים של שווקים – אחד המיועד לעובדים מיומנים וקבועים, והשני לעובדים חסרי זכויות. עם זאת, הכישורים הנדרשים בכל אחד מהשווקים אינם שונים בהכרח – ייתכן מצב בו שני עובדים בעלי אותם כישורים יגיעו האחד לשוק הראשוני והשני לשוק המשני.
גורמים ליצירת שוק עבודה מפולח > הסבר מעמדי

הסבר אחר לתופעת שוק העבודה המפולח מגיע מתאוריות נאו מרקסיסטיות ומתמקד בקונפליקט הבין-מעמדי. לפי הסבר זה, הסיבה להיווצרותו של שוק העבודה המפולח היא היותו אינטרס של המעסיקים – קיומו של שוק עבודה כזה יוצר שתי קבוצות עובדים נפרדות, שלכל אחת מהן יש אינטרסים שונים והן חסרות את המוטיבציה לשיתוף פעולה. עובדים מפוצלים שאינם מאורגנים הם עובדים שאינם יכולים להיאבק על זכויותיהם, וזהו אינטרס ברור של המעסיקים.
גורמים ליצירת שוק עבודה מפולח > מאבקים בין עובדים

ההסבר השלישי בא מרקע תאורטי נאו וובריאני ומדגיש את חשיבותן של קבוצות הסטטוס בהסבר תופעה זו.
לפי טיעון זה, עובדים השייכים לקבוצות סטטוס הנמצאות במעמד סוציו אקונומי גבוה משתמשות בכוחן על מנת ליצור את פילוח שוק העבודה, ועל ידי כך להבטיח לחבריהן עמדה בשוק העבודה הראשוני וכך גם משרות יציבות ובעלות תנאים טובים. היתרון של תיאור זה הוא בכך שהוא מתאר היטב את ההרכב של שוקי העבודה השונים ואת ההבדלים בין הקבוצות המאכלסות אותם, שהם בדרך-כלל הבדלים אתניים או מגדרים – קבוצות סטטוס שונות.
שוקי המוזיקה המוקלטים הגדולים ביותר

שוקי המוזיקה המוקלטת הגדולים בעולם רשומים מדי שנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית (IFPI). הדירוג מבוסס על שווי קמעונאי שכל שוק מייצר בהתאמה לשנה. מכיוון שכל הנתונים הכספיים ניתנים בדולר אמריקני, שיעורי השינוי השנתיים עבור כל המדינות שאינן ארצות הברית מושפעים מאוד מתנודות בשערי חליפין וכן משינויים בפועל בהכנסות במונחי מטבע מקומי.
המידע להלן הוא על הכנסות מתעשיית המוזיקה המוקלטת: מוזיקה מוקלטת והכנסות עזר שנוצרו מהקלטות אלה.
נתוני IFPI 2017

| דירוג | שוק | שווי קמעונאי  US $  (במיליונים) | פיזיים | דיגיטליים |  ביצועיים | זמניים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית | 5,916.1  | 15% | 75% | 7% | 3% |
| 2 | יפן | 2,727.5 | 72% | 21% | 5% | 1% |
| 3 | גרמניה | 1,323.1  | 43% | 36% | 20% | 1% |
| 4 | בריטניה | 1,310.7  | 30% | 50% | 18% | 2% |
| 5 | צרפת | 925.1  | 36% | 34% | 27% | 3% |
| 6 | דרום קוריאה | 494.4 | 37% | 59% | 4% | 0% |
| 7 | קנדה |  437.2 | 21% | 65% | 14% | 1% |
| 8 | אוסטרליה | 412.9  | 19% | 68% | 11% | 2% |
| 9 | ברזיל | 295.8  | 5% | 60% | 34% | 0% |
| 10 | סין | 292.3 | 3% | 90% | 7% | 0% |
| 11 | הולנד | 269.5 | 22% | 50% | 27% | 0% |
| 12 | איטליה | 247.9 | 39% | 36% | 22% | 3% |
| 13 | ספרד | 205.8 | 26% | 49% | 24% | 2% |
| 14 | שוודיה | 199.5 | 10% | 72% | 17% | 1% |
| 15 | נורווגיה | 139.0  | 9% | 71% | 19% | 1% |
| 16 | דנמרק | 137.9 | 7% | 56% | 36% | 1% |
| 17 | שווייץ | 137.8 | 27% | 52% | 21% | 0% |
| 18 | מקסיקו | 137.0 | 15% | 79% | 4% | 1% |
| 19 | הודו | 130.7 | 7% | 78% | 9% | 6% |
| 20 | ארגנטינה | 130.0 | 8% | 31% | 60% | 1% |

|  | סך הכל | 17,270 | n/a | n/a | n/a | n/a |

מקור: הנתונים בטבלה מבוססים על דו"ח המוזיקה העולמי של IFPI 2018.
נתוני IFPI 2016

| דירוג | שוק | שווי קמעונאי  US $  (במיליונים) | פיזיים | דיגיטליים | ביצועיים | זמניים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית | 5,318.2  | 18% | 70% | 8% | 4% |
| 2 | יפן | 2,745.9 | 73% | 20% | 6% | 1% |
| 3 | בריטניה | 1,251.1  | 32% | 47% | 19% | 2% |
| 4 | גרמניה | 1,212.0  | 52% | 32% | 16% | 1% |
| 5 | צרפת | 849.5  | 38% | 30% | 29% | 3% |
| 6 | קנדה |  367.9 | 27% | 63% | 9% | 0% |
| 7 | אוסטרליה | 357.2  | 23% | 64% | 11% | 2% |
| 8 | דרום קוריאה | 330.1 | 35% | 59% | 5% | 0% |
| 9 | איטליה | 263.7  | 41% | 34% | 22% | 3% |
| 10 | הולנד | 243.3 | 28% | 43% | 29% | 1% |
| 11 | ברזיל | 229.8 | 14% | 49% | 37% | 0% |
| 12 | סין | 202.2 | 4% | 96% | 0% | 0% |
| 13 | שוודיה | 192.4 | 12% | 70% | 18% | 0% |
| 14 | ספרד | 190.8 | 27% | 46% | 26% | 1% |
| 15 | מקסיקו | 133.5  | 24% | 66% | 4% | 6% |
| 16 | שווייץ | 117.7 | 34% | 45% | 21% | 0% |
| 17 | בלגיה | 117.1 | 37% | 30% | 33% | 0% |
| 18 | נורווגיה | 114.1 | 12% | 66% | 22% | 0% |
| 19 | הודו | 111.6 | 11% | 65% | 9% | 15% |
| 20 | ארגנטינה | 111.4 | 16% | 24% | 59% | 0% |

|  | סך הכל | 15,700 | n/a | n/a | n/a | n/a |

Source: Figures within the table are based on IFPI Grobal music report 2017.