stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן-פול סארטר
לקריאה נוספת

שרה בייקוול, בבית הקפה האקזיסטנציאליסטי: חירות, ישות וקוקטייל משמש, הוצאת עם עובד, 2019.
מנחם ברינקר, ז’ן פול סרטר: דרכי החירות - ספרות, פילוסופיה ופוליטיקה ביצירת סרטר, האוניברסיטה המשודרת, תשנ"ב 1992.
אני כהן-סולל, סארטר, תרגם מיכה פרנקל, הוצאת דביר, 1996.
פול סטראת'רן, שעה קלה עם סארטר, תרגמה עפרה אביגד, הוצאת מודן, 2000.
הייזל רולי, בארבע עיניים, ז'אן-פול סארטר וסימון דה בובואר - חייהם, אהבתם ואהבותיהם, תרגמו עפרה אביגד וטל ארצי, כתר ספרים והוצאת עברית, 2007.
רונלד ארונסון, קאמי וסארטר, סיפורה של ידידות והריב אשר שם לה קץ, תרגם רפי קינן, ספרי עליית הגג, 2008.
יפה וולפמן, התיאטרון של סארטר, הוצאת רסלינג, 2009.
רועי קלי, סארטר: אקזיסטנציאליזם ורומנטיקה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2013.
מאמרים על יצירתו:
ישראל מרגלית, "השאלה היהודית במשנתו של ז’אן פול סארטר", בתפוצות הגולה ח'(4), תשכ"ז 1967.
תיאודור דרייפוס, "בחינות בזיקת "האני-הזולת" לפי מ"מ בובר וז’אן פאול סארטר", שנתון בר-אילן י"ב, תשל"ד 1973.
מנחם ברינקר, "המפגש בין האנטישמי ליהודי על פי סרטר", בתפוצות הגולה י"ט, 1978.
יהודית אוריין, "היהדות כאימפריאליזם של התבונה", מעריב, דצמבר 1978.
זאב לוי, "הרהוריו של סארטר בשאלה היהודית", מבפנים מ"א(2), תשל"ט 1979.
צבי מגן, "סארטר והשאלה היהודית", כיוונים 2, תשל"ט 1979.
דניאל בן נחום, "האמנם סארטר אביו הרוחני של הטרור הבינלאומי?", על המשמר, פברואר 1981.
ישראל אלדד, "כמה הערות על הפילוסופיה של סרטר והבעיה היהודית", כיוונים 32, תשמ"ו 1986.
רוני קליין, "המילים של סארטר: ניצחונה האולטימטיבי של הילדות", דפים למחקר בספרות, 20, 2017. עמ' 64–82. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יוסף צוריאל

| --- | --- |

צוריאל, 2009
 לידה:  20 ביולי 1936 (בן 88) צנעא, תימן 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  דבר לילדים  מעריב לנוער  הבקר  מעריב
 תחום סיקור:  פוליטי
 
יוסף צוריאל - עיתונאי וסופר
יוסף צוריאל (נולד ב-20 ביולי 1936 בתימן) הוא עיתונאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

יוסף צוריאל נולד בצנעא שבתימן ועלה לישראל כנער עם משפחתו בשנת 1949. הקריירה העיתונאית שלו החלה ב"דבר לילדים" ו"מעריב לנוער". לאחר מכן כתב בעיתון "הבקר" ולבסוף ב"מעריב", שם עבד שלושים שנה. במסגרת עבודתו ב"מעריב" שימש במשך עשרים שנה ככתב במזרח ירושלים ובשטחים, ועשר שנים ככתב בכנסת.
יצירתו הספרותית

ספריו של יוסף צוריאל עוסקים בהוויה של יהדות תימן, בגולה ובישראל, וחושפים היבטים בחיי היום-יום של החברה היהודית בתימן, שעד כה הובלטו בספרות ומחוצה לה רק הסממנים הפולקלוריסטיים החיצוניים שלה.
רומן הבכורה שלו כלולות, שאף עובד לסרט טלוויזיה, מתאר מצד אחד משפחה בדלת אמותיה, תוך הדגשת מאמציהן של הנשים להשפיע במעט על מהלך החיים בעולם פטריארכלי נוקשה, ומצד שני, קהילה קרתנית, שמרנית ומרושעת, נוקמת ונוטרת, הנתפשת לכל בדל רמז לחריגה מהנורמות הנהוגות בה.
הרומן השני קרעים הוא סיפור מורכב על זעם, מבוכה, וחידלון בסביבה שאינה יודעת חרטה מהי, על סירוב עיקש לראות דברים נכוחה, על עקיפת האמת, על הטלת ספק בזכות הקיום של החריג, ועל שיגעון שנתפס כעונש.  זהו סיפור על חברה המטריפה את עצמה לדעת.
ברומן השלישי חלמתי יונים מתוארת משפחה תימנית הנעקרת משורשיה, מגיעה לירושלים של שנות החמישים ונגררת לכרוניקה אכזרית של התאזרחות בחברה הישראלית המתהווה. ראש המשפחה משתלט על בית ערבי נטוש ומשכן בו את אשתו ושבעת ילדיו, ממלא את חדריו בחפצים מרהיבים שהוא בוזז מבתים סמוכים, וממנה עצמו לאחראי על האכלוס בשאר חלקי השכונה. כך הוא ממציא עצמו מחדש בירושלים.
טיירון לו

| --- | --- |

טיירון לו, 2015
 לידה:  3 במאי 1977 (בן 47) מקסיקו שבמיזורי
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.83
 מכללה:  אוניברסיטת נברסקה
 דראפט:  בחירה מספר 23, 1998 דנוור נאגטס
 קבוצות כשחקן
 1998–2001   2001–2003   2003–2004   2004   2004–2008   2008   2008–2009   2009:  לוס אנג'לס לייקרס   וושינגטון ויזארדס   אורלנדו מג'יק   יוסטון רוקטס   אטלנטה הוקס   דאלאס מאבריקס   מילווקי באקס   אורלנדו מג'יק
 הישגים כשחקן
 2 זכיות באליפות ה-NBA‏ (2000, 2001)
 קבוצות כמאמן
 2013–2009 2015–2013 2016–2015 2016–2018   2019–2020   2020–:  בוסטון סלטיקס (עוזר) לוס אנג'לס קליפרס (עוזר) קליבלנד קאבלירס (עוזר) קליבלנד קאבלירס לוס אנג'לס קליפרס (עוזר) לוס אנג'לס קליפרס
 הישגים כמאמן
 זכייה באליפות ה-NBA ‏(2016)  מאמן נבחרת המזרח במשחק האולסטאר (2016)
טיירון ג'מאר לו (באנגלית: Tyronn Jamar Lue; נולד ב-3 במאי 1977) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, המשמש כמאמנה הראשי של קבוצת לוס אנג'לס קליפרס מליגת ה-NBA. שיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA, במהלכן זכה בשתי אליפויות במדי לוס אנג'לס לייקרס.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל ב-2009 החל לשמש כעוזר מאמן, תחילה של דוק ריברס בבוסטון סלטיקס ובלוס אנג'לס קליפרס, ולאחר מכן של דייוויד בלאט בקליבלנד קאבלירס. בינואר 2016, לאחר פיטוריו של בלאט מאימון הקאבלירס, מונה במקומו כמאמן הראשי, ובסיום עונת 2015/2016 הוביל את הקבוצה לזכייה באליפות הליגה.
קריירת משחק

לו נולד בעיר מקסיקו שבמיזורי, ארצות הברית, ושיחק כדורסל באוניברסיטת נברסקה – לינקולן. בדראפט ה-NBA‏ 1998 נבחר במקום ה-23, על ידי דנוור נאגטס, אולם הועבר מידית בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס. כשחקן הלייקרס זכה לו בשתי אליפויות תוך כדי שהוא מגלה תפקיד משמעותי בסדרת גמר ה-NBA של עונת 2000/2001, מול פילדלפיה 76', בשמירה על כוכב היריבה אלן אייברסון. בשנת 2001 חתם על חוזה בוושינגטון ויזארדס ובהמשך הקריירה, שהסתיימה בשנת 2009, שיחק גם עבור אורלנדו מג'יק, יוסטון רוקטס, אטלנטה הוקס, דאלאס מאבריקס ומילווקי באקס.
קריירת אימון

לאחר פרישתו ממשחק הצטרף לצוותו של דוק ריברס כעוזר מאמן בבוסטון סלטיקס, עמו נדד בעונת 2013/2014 ללוס אנג'לס קליפרס.
ב-2014 היה מועמד למשרת המאמן הראשי בקליבלנד קאבלירס, שבחרה להחתים את דייוויד בלאט. לאחר מינויו של בלאט מונה לו כעוזרו הראשי תוך שהוא מקבל את השכר הגבוה ביותר לעוזר מאמן בליגה.
ב-22 בינואר 2016 החליט הג'נרל מנג'ר של הקאבלירס דייוויד גריפין על פיטוריו של בלאט ומינויו של לו כמאמן הראשי לשלוש שנים. בעונתו הראשונה כמאמן זכה לו עם קליבלנד באליפות ה-NBA לאחר ניצחון בסדרת הגמר על גולדן סטייט ווריורס, מה שהייתה האליפות הראשונה בתולדות הקבוצה. בעונות 2017 ו-2018 זכתה קליבלנד של לו באליפות המזרח אך כשלה לנצח את גולדן סטייט בגמר ה-NBA. בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתו של כוכב הקבוצה לברון ג'יימס ופתיחת עונה עם שישה הפסדים רצופים, פוטר לו מקליבלנד.
בעונת 2019/2020 חזר לצוות האימון של דוק ריברס בלוס אנג'לס קליפרס. באוקטובר 2020 החליף את ריברס כמאמן הראשי של הקבוצה.
הערות שוליים

1 2  מערכת וואלה! ספורט‏, דיוויד בלאט פוטר מקליבלנד: "גאה במה שהשגנו", באתר וואלה, 22 בינואר 2016
↑  בעקבות מאזן 6:0, טיירון לו פוטר מקליבלנד, באתר ONE‏, 28 באוקטובר 2018
↑  טיירון לו מונה למאמן הראשי של הקליפרס, באתר הקבוצה, 20 באוקטובר 2020
יורמאיה

| יורמאיה |
| --- | --- |

תקופה
יורה עליון 160.89–160.25 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סוג:: יורמאיה
מין:: Juramaia sinensis
שם מדעי
 Juramaia

יורמאיה (שם מדעי: Juramaia; מילולית: "אם היורה") הוא סוג של יונק קדום שחי בתור היורה העליון באסיה והוא נחשב לראשון מבני הקבוצה אאותריה, ממנה התפצלו השלייניים. המאובנים שלו התגלו בתצורת טיאוג'ישאן (אנ') שבליאונינג בסין והוא הוגדר לראשונה בשנת 2011 בידי החוקרים זה-שי לואו, Chong-Xi Yuan‏, Qing-Jin Meng ו-Qiang Ji. משמעות שמו הוא: "אם היורה". הסוג הכיל מין אחד: Juramaia sinensis.
היורמאיה היה יונק קטן באורך של 70 עד 100 מילימטרים בלבד, והוא היה ראשון בעלי השליה בעולם. במראהו דמה לאאומאיה מהקרטיקון והיה בעל רגליים קצרות, חוטם מוארך עם לסתות שהתאימו לציד חרקים, וממבנה הגולגולת נראה שהיה פעיל בלילות, דבר שעזר לו להימנע מטריפה בידי הדינוזאורים ששלטו באזור. למרות מראהו השלייני הוא לא היה שלייתן אמיתי ועדיין הנקבה החזיקה את הצאצא שלה בתוך רחם פרימיטיבי עד שהיה מוכן ליציאה.
כשיונק קדום זה התגלה הוא הפריך את ההנחה שיונקי השליה התפתחו מיונקי הכיס (המטאתריה), מאחר שראשון בני הקבוצה - הסינודלפיס התפתח רק בקרטיקון התחתון שלפני 125 מיליון שנה מזמננו. ככל הנראה שני סוגים אלה התפצלו ממיני תריה מוקדמים בעלי מאפיינים פרימיטיביים.
חמצן-מימן

| --- | --- |
 מרכיבים:  חמצן ומימן, לרוב ביחס של 2:1 (שני שלישים מימן ושליש חמצן)
 צבע:  חסרת צבע
 
חמצן-מימן היא תערובת של הגזים חמצן ומימן, לרוב ביחס של 2:1 (שני שלישים מימן ושליש חמצן), אותו היחס בין היסודות כמו במים. התערובת משמשת לריתוך וחיתוך על ידי מבער וכן יש לה שימושים נוספים, כמו תאורה וריתוך תת-ימי.
ניתן לייצר תערובת זו על ידי אלקטרוליזה של מים, המבצעת הפרדה של היסודות על ידי העברת זרם חשמלי בנוזל.
מאפיינים כללים

בטמפרטורה ולחץ רגילים תערובת של חמצן-מימן יכולה לבעור כשהיא מכילה בין 5% ל-95% מימן ליחידת נפח. כאשר התערובת ניצתת היא הופכת לקיטור ומשחררת חום. בתערובת סטויכיומטרית טמפרטורת הבעירה יכולה להגיע עד ל-2800 °C, כ-700 °C יותר מאשר בעירה של מימן בתוך אוויר. זוהי תערובת נפיצה מאוד ומסוכנת בשימוש לא נכון; לכן נדרשים אמצעי בטיחות מיוחדים, כמו הפרדת המימן מהחמצן וערבובם רק ברגע ובמקום השימוש.
שימושים אפשריים > תאורה

בעבר תערובת של חמצן-מימן שימשה לבניית מנורות שונות כמו למשל מנורת הסיד ששימשה לתאורה בהופעות ומחזות.
שימושים אפשריים > מבער חמצן-מימן

ניתן להשתמש בתערובת חמצן-מימן כדי להפעיל מבער. המימן משמש כמקור דלק והחמצן הכרחי לבערה. המבער משמש לריתוך וחיתוך של חלקי מתכת, זכוכית, וטרמופלסטיק. בתעשיית הזכוכית משמש המבער לביצוע פוליש לשטח החיצוני של הזכוכית על ידי המסת שטח זה והעלמת שריטות כתוצאה מכך. הלהבות של חמצן מיימן הם בחום של 2000 מעלות (°C) ומעלה.
שימושים אפשריים > מבער תת-ימי

מבער תת-ימי משתמש בתערובת של חמצן-מימן הנוצרת במקום הבעירה על ידי אלקטרוליזה של מים. המתקן חוסך את הצורך במכלי מימן וחמצן אך דורש חשמל ומים מזוקקים לצורך פעולתו.
מרבית סוגי המבערים מערבבים ישירות בזמן האלקטרוליזה את שני הגזים לתערובת אחידה, הדבר גורם ליצירת תערובת יותר מדויקת לבעירה. בדגמים אלו עלה הצורך למנוע אפשרות של פלאשבק (ניצוץ המדליק את כל הגז עד למכל שבו מתבצעת האלקטרוליזה) ונעשה שימוש ברכיב המשמש מעצור לפלאשבקים כדי למנוע תאונות. קצב הפקת הגזים מימן וחמצן חייב להיות בלחץ מספיק גבוה, אחרת נוצר פלאשבק ופעולת המכשיר אינה חלקה.
שימושים אפשריים > תחבורה

התערובת חמצן-מימן מוזכרת לעיתים בתור התערובת שמניעה רכב הנוסע על מים. האנרגיה הנצרכת לצורך פיצול מים ליסודות תמיד תהיה גבוהה מהאנרגיה שניתן להפיק משריפה של התערובת חמצן-מימן, או, במקרה האידיאלי, שווה לה. לכן, כל טענה של רכב הנוסע על מים היא בגדר הונאה. כמו כן קיים ויכוח ציבורי רחב על האפשרות לבצע שיפור נצילות המנוע בעזרת חמצן-מימן. בעבר הוכח כי הזרקה של חמצן-מימן משפרת את ביצועי המנוע אך הוויכוח הוא סביב השאלה האם אלקטרוליזה של מים בזמן נסיעה מכוח חשמלי של האלטרנטור משפרת או גורעת מהביצועים וצריכת הדלק.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7731691-5 
מנורת סיד
התא של סטנלי מאייר שהוכח בבית המשפט כהונאה
חגי ארליך

| --- | --- |

 לידה:  29 במרץ 1942 (בן 82) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה 
 
פרופסור חגי ארליך 2016.
ארליך משמאל, בעת קבלת פרס לנדאו 2010, במרכז פרופ שולמית מיכאלי, ראשון מימין המנחה טל ברמן.
חגי ארליך (נולד ב-29 במרץ 1942) הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת תל אביב. עד 2012 היה יועץ אקדמי באוניברסיטה הפתוחה, שם הוא אחראי על פיתוח לימודי המזרח התיכון. הוא זכה בפרס מפעל הפיס ע"ש לנדאו בתחום לימודי אפריקה לשנת 2010.
חייו ופועלו

חגי ארליך גדל במשפחת פועלים בצפון תל אביב, בנעוריו היה חניך ומדריך בתנועת השומר הצעיר ולמד בבית ספר הר נבו ובמגמה מזרחנית בתיכון עירוני ד'. את שירות החובה של בצה"ל עשה בנח"ל מוצנח, במלחמת ששת הימים נלחם עם גדוד 28 של הצנחנים, שהשתייך לחטיבת המילואים 55 של מוטה גור, אשר נמנתה על החטיבות שלחמו על שחרור ירושלים. כתב שירי צנחנים המושרים עד היום ("בית נבאללה" ו"שיר הצניחה"). בין השנים 1959 ל-1969 היה מקום ראשון ושני בישראל בקפיצה לגובה, בשנת 1989 היה מקום שני בעולם ב-World Masters Game (אולימפיאדת הוותיקים) בקפיצה לגובה עד גיל חמישים (1.65). בשנות השישים שיחק כדורסל בליגה הלאומית (אס"א ת"א, אליצור ת"א, הפועל רמת גן).
השלים את חוק לימודיו לתואר הראשון בהיסטוריה כללית והיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב ותואר שני באוניברסיטה העברית בהיסטוריה של עמי האסלאם. סיים את המאסטר בהצטיינות אצל פרופסור גבריאל בר בשנת 1969, נושא התזה היה "השבטים בתימן ותפקידם במלחמה 1962 - 1969". עשה דוקטורט בבית הספר ללימודי המזרח ואפריקה שבאוניברסיטת לונדון SOAS, הדוקטורט הוגש בשנת 1973 ונושאו היה ביוגרפיה של ראס אלולה, הגיבור הלאומי של אתיופיה. מדריכיו היו פרופסור ריצ'רד גרי ופרופסור אדוארד אולנדורף.
ארליך כיהן כמרצה באוניברסיטת תל אביב מ-1973 עד פרישתו ב-2004, והיה ראש לימודי התואר השני בהיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת קונקורדיה במונטריאול 1978 - 1979, באוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון, 1985 - 1986, ו-1992 - 1993, ובאוניברסיטת סן-דייגו, 1999 - 2000.

עד 2002 היה עורך נלווה לכתב העת Northeast African Studies היוצא במישיגן. היה עורך ערכי האסלאם ב-Encyclopaedia Aethiopica היוצאת בהמבורג עד השלמת הפרויקט בשנת 2015. היה ראש מערכת כתב העת הראשי של המזרחנות הישראלית – "המזרח החדש" עד 2012, וחבר הוועדה הבינלאומית לחקר אתיופיה שהיא גוף העל המנווט את פעילות קהילת החוקרים העולמית בתחום זה עד שנת 2007. מאז 1983 ועד 2012 היה האחראי על פיתוח לימודי המזרח התיכון באוניברסיטה הפתוחה.
ב-2004 פרש כאמריטוס מאוניברסיטת תל אביב, בדרגת פרופסור מן המניין והתמקד בהעמקת לימודי המזרח התיכון באוניברסיטה הפתוחה. התוכנית שפיתח, המבוססת בין היתר על שורה ארוכה של ספרים שחיבר, קיבלה ב-2007 אישור מהמל"ג כתוכנית לתואר ראשון ב"היסטוריה של המזרח התיכון ותרבויותיו". הדגש בה הוא על רב-תרבותיות, כלומר לימוד תולדות האזור לא רק כאסלאמי וערבי, אלא גם כמרחב התפתחותן של קהילות יהודיות ונוצריות, וכל זאת גם תוך לימוד תולדות הציונות כחלק ממרחב היסטורי זה.
נשוי ליוכי לבית ליברמן ולו ארבעה ילדים וחמישה נכדים. אב לתסריטאי עמרי ארליך.
מחקריו > תיאור מחקריו

מחקריו של חגי ארליך עוסקים בהיסטוריה של אתיופיה, בהיסטוריה של המזרח התיכון הערבי-אסלאמי, ובקשר שבין היסטוריות אלה. מחקריו על אתיופיה מתמקדים ביריבות הפנימית בין העמים החבשים התגרים לאמהרים, בהיבטים המזרחניים של אתיופיה, בנצרותה המזרחית, באסלאם שלה כשלוחה של האסלאם המזרח תיכוני, בבעיית אריתריאה, ביחסים בין אתיופיה למצרים סביב הנילוס, וביחסי אתיופיה ושאר ארצות המזרח התיכון, סעודיה, סודאן, המערכת הכול-ערבית, וישראל. מחקריו על המזרח התיכון מתמקדים בעיקר בהיסטוריה של מצרים, בהיסטוריה של סטודנטים, חינוך גבוה ונוער בפוליטיקה הערבית.
מחקריו > אתיופיה ואריתריאה, ראס אלולה, 1875 - 1897

ספרו הראשון (1875 - 1897 ,Ethiopia and Eritrea, Ras Alula) של חגי ארליך הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט שלו. זוהי ביוגרפיה של הגיבור הלאומי של אתיופיה, אלולה אנגדה אשר כונה "ראס אלולה", האיש שבסוף המאה ה-19 היה אדריכל הניצחונות של אתיופיה על האיטלקים, המצרים, והסודנים המהדיסטים. ניצחונות אלה הבטיחו את עצמאותה של אתיופיה, בעידן בו האימפריאליזם משל בכיפה. ראס אלולה היה בן איכרים פשוט שעלה לגדולה כמצביא ומדינאי, ודרך הפריזמה של השתלשלות חייו ונסיקתו בסולם החברתי, חקר ארליך את הקשר שבין החברה, תרבותה, מוסדותיה, לבין הפוליטיקה והאסטרטגיה. ראס אלולה היה מושל מחוז מארב מאלש (אריתריאה של היום) והקים את אסמרה כבירת המחוז. הוא השתייך לקבוצה אתנית קטנה יחסית, התגרים, שמאז 1991 חזרו להנהיג את אתיופיה עד היום. המחקר הזה והמחקרים שבאו בעקבותיו תורגמו לאמהרית. הספר על ראס אלולה נבחר לאחד מעשרת הספרים המשפיעים ביותר בחקר אפריקה על ידי האתר האקדמי האמריקאי H-Africa.
מחקריו > המאבק על אריתריאה 1962 - 1978

ספר זה (The Struggle Over Eritrea, 1962 - 1978) עוסק בניתוח לידתה של התנועה הלאומית של אריתריאה ומאבקה לעצמאות. הספר מתמקד בעיקר במאבקים הפנימיים של האריתראים שהיו שזורים בשתי התפתחויות בעת ובעונה אחת. האחת, ענייני הפנים של אתיופיה בשלהי מלכותו של היילה סלאסי ותקופת החונטה הצבאית האתיופית. השנייה, ההתפתחויות שחלו בעולם הערבי והקונפליקט הישראלי-ערבי באותה עת.
מחקריו > אתיופיה והאתגר של העצמאות

זוהי אסופה (Ethiopia and The Challenge of Independence) של תריסר מאמרים שפורסמו בכתבי עת שונים, כולם נסובים סביב החוויה האתיופית המודרנית, ומהווים ניסיון לתהות על קנקנה של הצלחתה הייחודית של הארץ בשמירתה על עצמאותה.
מחקריו > סטודנטים ואוניברסיטה בפוליטיקה המצרית של המאה העשרים

ספר זה (Students and University in Twentieth Century Egyptian Politics) מתחקה אחר שני ממדים בהיסטוריה של מצרים המודרנית האחד הוא פיתוח האוניברסיטה כרעיון לאומי וכמוסד חינוכי. הספר משחזר את תפקיד הפוליטיקאים בעיצובה של ההשכלה הגבוהה החל מ-1908, עת נוסדה האוניברסיטה המצרית ומגיע עד ההרחבה המהפכנית של סאדאת את מערכת ההשכלה. המימד האחר הוא תפקידם של הסטודנטים בפוליטיקה. הספר מנתח את השפעת מערכת ההשכלה הגבוהה על עיצוב הסטודנטים כמעמד סוציו-פוליטי פעיל, הוא סוקר את תפקיד הסטודנטים בצמתים היסטוריים רבי חשיבות, ומתאר את התפקיד המרכזי של הנוער המשכיל בעשייה הפוליטית המודרנית בארץ.
מחקריו > נוער ופוליטיקה במזרח התיכון: דורות ומשברי זהות

ספר זה הוא דיון בהיסטוריה המודרנית של המזרח התיכון כפי שהתפתחה סביב מספר סוגיות: א. תפקיד החינוך הגבוה. ב. תפקידם של "דורות פוליטיים" – בעיקר הללו של 1906, 1919, 1935 ודור שנות השבעים, במאבק לשחרור תוך פרשנויות מתחדשות של הפוליטיקה והזהויות העצמיות.
מחקריו > אתיופיה והמזרח התיכון

בספר זה (Ethiopia and the Middle East) עורך ארליך דיון במערכת היחסים בין אתיופיה למזרח התיכון מימי הביניים להווה. הוא מתחקה אחרי שני אספקטים השלובים זה בזה. האחד הוא שיחזור הצמתים העיקריים של המפגשים הפוליטיים וההתנגשויות אסטרטגיות. השני הוא ניתוח הדימויים ההדדיים שעוצבו מלכתחילה בראשית האסלאם ועוצבו מחדש תוך כדי ההתפתחות ההיסטורית. הספר דן בקשר בין דימויים אלה, על השתנותם, למערכות היחסים הקונקרטיות ועושה כך מימי הנביא מוחמד ויחסיו עם מלך אתיופיה (לשעבר, קיסרות אקסום) ועד בעיות ימינו – הנילוס, אריתראה, העימות הישראלי-ערבי.
מחקריו > הנילוס - היסטוריות, תרבויות ומיתוסים

יחד עם פרופסור ישראל גרשוני ארגן ארליך שתי ועידות בינלאומיות על הנילוס כמערכת רב-תרבותית. זהו ניסיון לחבר מחדש את ההיסטוריות של מצרים, אתיופיה וסודאן והספר (The Nile – Histories, Cultures, Myths, Boulder 2000) הוא אסופה של 18 מאמרים שכתבו משתתפי הוועידה, היסטוריונים של מצרים, סודאן ואתיופיה. המבוא שוטח את התמות המרכזיות של הספר: תפקידו של הנהר הגדול בתקשורת, אך גם בהפרדה בין החברות והתרבויות שלחופיו.
מחקריו > הצלב והנהר - אתיופיה, מצרים והנילוס

ארליך מנתח בספרו (The Cross and the River –Ethiopia, Egypt and the Nile) היסטוריה של שש עשרה מאות של תלות הדדית: אתיופיה הייתה המקור העיקרי לנילוס של מצרים, מצרים הייתה המקור הראשי לנצרות האתיופית. המורכבויות של שכנות טובה וקונפליקטים, של חשדות, מיתוסים, ומלחמות נדונה מהמאה הרביעית עת נוצרה הכנסייה האורתודוקסית האתיופית כשלוחה של הכנסייה המצרית ועד בעיות ימינו סביב חלוקת מימי הנילוס.
מחקריו > אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות

הספר 'אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות', שכתב ארליך ביחד עם הגר סלמון וסטיבן קפלן, פורש היסטוריה דתית מפורטת של אתיופיה. דיון בפרשנות האתיופית של כל אחת משלוש מערכות האמונות האלו, המוסדות המקומיים שלהן, והיחסים הפנימיים ביניהן. זהו מבוא (חגי ארליך הוא העורך הראשי) המסכם את טבעה הגמיש של הדתיות האתיופית. החלק "נצרות", אותו חיבר פרופסור סטיב קפלן, מנתח את ההיסטוריה ופניה הרבות של הדת ההגמונית של הארץ. החלק "אסלאם" אותו כתב חגי ארליך, דן בהתפתחות דת זאת בקרב מיעוטים אתניים ובשוליים החברתיים עד חדירתה לליבת הארץ בשנות התשעים. החלק "יהדות", אותו חיברה הגר סלמון, סוקר את תרבות ביתא ישראל.
מחקריו > ערב הסעודית ואתיופיה - נצרות, אסלאם ופוליטיקה שזורים

ספר זה (Saudi Arabia and Ethiopia – Christianity, Islam and Politics Entwined) הוא היסטוריה של היחסים המודרניים בין המדינה הווהאבית-אסלאמית ואתיופיה, שתחילתם בשנות השלושים של המאה העשרים ושיאם בחדירתו בימינו של אסלאם רדיקלי לקרן אפריקה. הספר מתחקה אחר התפתחות היחסים האסטרטגיים מאז כיבושו של מוסוליני את אתיופיה דרך מלחמת אוגדן ופעילויות טרור מקומיות של ארגוני מחבלים בשנות התשעים. הדילמות הרעיוניות של האתיופים הנוצרים, של הקהילות המוסלמיות של אתיופיה ושל הסעודים מנותחים על רקע תמורות אלה.
מחקריו > אתיופיה והמזרח התיכון – תרבות מצור ואלפיים שנות

הספר פורש ומבאר את תולדות הארץ מהתנצרות שליטיה במאה הרביעית ועד עליית יהודיה לישראל בימינו. הוא מנסה לפצח את החידה כיצד הצליחה אתיופיה לשמור על חירות מדינית לאורך אלפיים שנה אל מול שניים מהכוחות הראשיים בהיסטוריה – האימפריאליזם האירופי והאסלאם הפוליטי. לוז הדיון הוא מערכת היחסים עם ארצות האסלאם המזרח-תיכוני אך הוא כולל גם ניתוח מערכות הפנים של אתיופיה ומרקם יחסיה עם היהדות וישראל.
מחקריו > אסלאם ונצרות בקרן אפריקה – סומאליה, אתיופיה, סודאן

הספר (Islam and Christianity in the Horn of Africa, Somalia, Ethiopia, Sudan) מהווה דיון היסטורי במרחב בו נפגשו מוסלמים ונוצרים לראשונה בהיסטוריה ובו הם עדיין מתעמתים בימינו אלה. בחלקו הראשון עוסק הספר ביחסים המורכבים בין אתיופיה לסודאן ובין אתיופיה לסומאלים בסוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. היו אלה שנות שיא לפוליטיקה הדתית, הנוצרית צלבנית מצד אחד, והאסלאמית לוחמנית מצד שני. בחלקו השני דן הספר ביחסים ובעימותים בדורנו, עת שבה הקנאות הדתית להשפיע על תולדות קרן אפריקה ועל יחסי מוסלמים ונוצרים בעולמות שסביבה. הספר ממחיש עד כמה מושגי היסוד שנוצרו בימי הבראשית של דתות אלה עדיין רלוונטיים לתהפוכות ימינו.
מחקריו > דורות של מרי – סטודנטים ואוניברסיטאות במזה"ת

ניתוח תולדות החינוך הגבוה במזרח התיכון המוסלמי מראשית העת החדשה, משולב בדיון בתפקיד הסטודנטים בהנעתן של שמונה מהפכות היסטוריות - מהופעתן של התנועות הלאומיות המודרניות בראשית המאה העשרים ועד "האביב הערבי" והמצב באזור בראשית המאה העשרים ואחת.
מחקריו > ברית ושבר – ישראל ואתיופיה בימי הילה-סלאסה

דיון במערכת היחסים בין היישוב והמדינה היהודית לבין אתיופיה בימי הילה-סלאסה על רקע תרבותה הנוצרית. תוך הסתמכות על שלל מקורות ארכיוניים נשפך אור חדש על דרמה שהחלה כברית השואבת גם ממסרים דתיים-היסטוריים, והסתיימה בשבר וקרע דווקא בשעתה הקשה של ישראל בימי מלחמת יום הכיפורים. קרע שתרם גם לקריסת משטרו של הקיסר "אריה יהודה".
ספר יובל לכבודו ולקריאה נוספת

Israel Gershoni and Meir Hatina (eds.), Narrating the Nile: Politics, Cultures, Identities - Essays in Honor of Haggai Erlich, Lynne Rienner Publishers, Boulder, 2008.
בספר היובל מופיע מאמר פרי עטו של פרופסור ישראל גרשוני שמסכם את מחקריו של חגי ארליך:
Israel Gershoni, 'Honoring Haggai Erlich" (pp. 233 - 239)
ספריו

חגי ארליך, מבוא להיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה, חמישה כרכים, האוניברסיטה הפתוחה, 1987 - 1991
נוער ופוליטיקה במזרח התיכון: דורות ומשברי זהות, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ח 1998
חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, חמישה כרכים, האוניברסיטה הפתוחה, 1992 - 2003
מצרים – האחות הבכירה, האוניברסיטה הפתוחה, 2003
חגי ארליך, הגר סלמון, סטיבן קפלן; אתיופיה: נצרות, אסלאם, יהדות, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג 2003
חגי ארליך, אתיופיה והמזרח התיכון: תרבות, מצור ואלפיים שנות, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, אוניברסיטה משודרת, תשס"ח, 2008
עריכת סדרת הספרים המזרח התיכון בימינו בהוצאת האוניברסיטה הפתוחה
דורות של מרי – סטודנטים ואוניברסיטאות במזה"ת, האוניברסיטה הפתוחה, 2012, 299 ע"ע.
ברית ושבר – ישראל ואתיופיה בימי הילה-סלאסה, תל אביב, מרכז דיין, 2013, 260 ע"ע.
ניצחונה של אתיופיה : ראס אלולה הגיבור הלאומי, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2016, (237 עמודים).
מאסואן לרנסאנס – מצרים, אתיופיה, והנילוס, 2016, מרכז דיין, אוניברסיטת תל אביב.
המזרח התיכון – המשבר הגדול מאז מוחמד, ידיעות ספרים, 2017
היילה-סלאסה: אריה יהודה מלך המלכים, הוצאת מאגנס 2019.
חגי ארליך, הזיות סיפוח, עוברים כול גבול במזה"ת, הוצאת למדא, האוניברסיטה הפתוחה, 2020.
חגי ארליך, ים-סוף – הים העצוב, הוצאת רסלינג, 2021.
חגי ארליך, המגנט המסתורי – חיי עם אתיופיה וישמעאל, הוצאת כרמל וידיעות ספרים, 2023.
ספריו > ספרים באנגלית

Haggai Erlich, Ethiopia and Eritrea, Ras Alula, 1875 - 1897, Michigan State University Press, 1982. (Reprint, new preface, Red Sea Press, New Jersey and Asmara 1997)
Haggai Erlich, The Struggle Over Eritrea, 1962 - 1978, Hoover Institution, Stanford, 1983
Haggai Erlich, Ethiopia and The Challenge of Independence, Lynne Rienner Press, Boulder 1986
Haggai Erlich, Students and University in Twentieth Century Egyptian Politics, Frank Cass Publishers, London 1989
Haggai Erlich, Youth and Revolution in the Changing Middle East, 1916 – 2014, Lynne Rienner Publishers.
Haggai Erlich, Ethiopia and the Middle East, Lynne Rienner Press, Boulder, 1994
Haggai Erlich and Israel Gershoni (eds.) The Nile – Histories, Cultures, Myths, Lynne Rienner Publishes, Boulder 2000
Haggai Erlich, The Cross and the River –Ethiopia, Egypt and the Nile, Lynne Rienner Publishers, Boulder 2002
Haggai Erlich, Islam and Christianity in the Horn of Africa, Somalia, Ethiopia, Sudan, Lynne Rienner Publishers, 2010.
Haggai Erlich, Alliance and Alienation – Ethiopia and Israel in the Days of Haile Selassie, Red Sea Press, New Jersey, 2014, 274 pp.
Haggai Erlich, Haile Selassie – His Rise His Fall, Lynne Rienner Publishers, 2019. (Amharic translation, Eclipse Publishers, Addis Ababa, 2021).
Haggai Erlich, Greater Tigray, Hurst Publishers, London 2023.
Haggai Erlich, Rediscovering the Strategic Importance of the Red Sea, Springer, New York, forthcoming.
גלריה

השקת הספר "ניצחונה של אתיופיה" אוניברסיטת תל אביב מאי 2016
פרופ חגי ארליך עם סטודנטים באוניברסיטה העברית מרץ 2016.