יוזף פילסודסקי
המלחמה הפולנית – סובייטית

חזונו של פילסודסקי היה ליצור פדרציה שתיקרא "Międzymorze” ("בין הימים") ותשתרע בין הים הבלטי והים השחור, ובה יכללו פולין, ליטא, בלארוס ואוקראינה בדומה לאיחוד הפולני-ליטאי, אשר במהלך ארבע מאות שנים היה הכוח המוביל במזרח אירופה, והגן על חבריו מפני הגורמים העוינים באזור: האבירים הטווטונים, המונגולים, העות'מאנים, האימפריה הקולוניאלית השוודית, עד לחלוקתה של פולין במאה ה־18. תוכנית זו לא הגיעה לידי מימוש בשל תוצאות המלחמה הפולנית-סובייטית.
גבולה של פולין במזרח לא נקבע, בניגוד לגבולה במערב, עם גרמניה, שנקבע בהסכם ורסאי. על השולחן הייתה מונחת הצעתו של שר החוץ הבריטי, הלורד ג'ורג' נתניאל קרזון לקו גבול שיגדיר את שטח המדינה הפולנית במזרח במקומות בהם קיים רוב אתני פולני. פילסודסקי סירב לקבל את קו קרזון, ופעל במרץ להרחיב את גבולה של פולין במזרח, מעבר לקו קרזון, אל עבר שכנותיה של פולין ליטא, אוקראינה ובלארוס.
במרץ 1920 קיבל פילסודסקי את דרגת "מרשל פולין" ובאפריל של אותה השנה חתם על ברית עם הלאומנים האוקראינים שבהנהגת סימון פטליורה, על מנת להילחם בצוותא נגד רוסיה הסובייטית. המלחמה בין הפולנים והסובייטים הייתה למעשה עובדה מוגמרת מזה מספר חודשים, ותקריות גבול שהלכו והחריפו ניצתו לאורך כל גבולותיה המזרחיים של פולין. הכוחות האוקראינים והפולנים בראשות פילסודסקי התקיפו את הרוסים באוקראינה, וב־7 במאי כבשו, כמעט ללא התנגדות, את בירתה של אוקראינה קייב.
הסובייטים החלו בהתקפת נגד מכיוון בלארוס והתקדמו לתוך פולין, כשמטרתם להגיע לגרמניה על מנת לסייע לפועלים שם במאבקם המהפכני. באוגוסט 1920 עמדו הסובייטים, בפיקודו של הגנרל מיכאיל טוכאצ'בסקי בכוח גדול בשערי ורשה. תוכניתו של פילסודסקי הייתה כי הצבא הפולני ייסוג לאורך נהר הוויסלה ויגן על ראשי הגשר באזור ורשה, וכרבע מן הכוח ירוכז בדרום למתקפת נגד אסטרטגית. על פי התוכנית, שתי ארמיות פולניות בפיקודו של הגנרל יוזף הלר אשר ניצבו מול הכוחות הרוסים המתקיפים מן המזרח, יחזיקו בעמדותיהם בכל מחיר. בה בעת, ארמייה בפיקודו של הגנרל ולדיסלב שיקורסקי תכה בפולשים מצפון, מאחורי העיר ורשה, ותמנע את תוכניות הרוסים להקיף את העיר בתנועת מלקחיים. את התפקיד החשוב ביותר העניק פילסודסקי ל"צבא מילואים" בן 20,000 איש אשר הושם תחת פיקודו האישי, וכלל את היחידות הנחושות והמנוסות ביותר בצבא הפולני. תפקידם היה לתקוף במהירות מצפון, על נהר הוויסלה, בנקודה אותה זיהה פילסודסקי כנקודת תפר בין הארמיות הרוסיות המתקיפות מצפון ומדרום. מתקפה זו תפריד את הכוחות הרוסיים, ותפעל בעורפם לניתוק קווי אספקה ותקשורת. לבסוף, הפער בין צבאות פילסודסקי ושיקורסקי ייסגר, וכך יכותרו הכוחות המתקיפים.
תוכנית זו ספגה ביקורת חריפה, ורק מצבו הנואש של הצבא הפולני הביא להסכמה על ביצועה. על אף שהתוכנית התבססה על מידע מודיעיני מוצק, שהתקבל כתוצאה מהישג טכנולוגי של המודיעין הפולני, אשר הצליח לפענח את תשדורות הרדיו הרוסיות המוצפנות, לא האמינו רבים בפיקוד הפולני באפשרות ביצועה. התוכנית בוצעה כלשונה, והביאה למהפך בלחימה שכונה "הנס על הוויסלה". הגעתם של יועצים צרפתים בראשות הגנרל מקסים וייגאן, שלישו לשעבר של המרשל האגדי פרדיננד פוש, (והאיש שעתיד לעמוד בראש הצבא הצרפתי המובס ב־1940), הביאה לייחוס הניצחון על הוויסלה לווייגאן, על אף שהיה זה פילסודסקי אשר הגה את התוכנית וביצעה, ותרומתו של וייגאן, חסיד המגננה הקווית מבית המדרש הצרפתי במלחמת העולם הראשונה, הייתה שולית. שנים לאחר מכן יישם קצין צעיר במשלחת הצרפתית בשם שארל דה גול את האלמנטים של מלחמת תנועה והפתעה שראה בזירה זו, למטרותיו הוא.
מוורשה המשיך צבא פולין מזרחה כמעט ללא מעצור. כעבור ארבעה חודשים, ב־12 באוקטובר נאלץ פילסודסקי לקבל הפסקת אש שלה שיווע הצבא האדום, ועליה לחצו מעצמות המערב. במרץ 1921 בחתמו הצדדים על הסכם ריגה, שסיים את המלחמה הפולנית-סובייטית. הסכם זה העניק לפולין שטחים נרחבים במזרח, אך חלק ניכר מבלארוס ומאוקראינה נותר בשליטה סובייטית, וכך הושם קץ לחלומו הפדרליסטי של פילסודסקי.