stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Up! (שיר של שאניה טוויין)
הערות שוליים

↑  מקסי סינגל • תקליטור 5 אינץ' • תקליטור 3.5 אינץ'
↑  Shania Twain - Up!, Discogs (באנגלית)
↑  Shania Twain - Up!, Discogs (באנגלית)
↑  "Hits of the World" (PDF). Billboard. March 29, 2003. Retrieved April 28, 2017.
↑  Shania Twain - Whose Bed Have Your Boots Been Under, Discogs (באנגלית)
↑  Shania Twain - The Woman In Me (Needs The Man In You), Discogs (באנגלית)
1 2  Shania Twain – Up! (באנגלית), נבדק ב-2019-09-03
↑  Shania Twain - Greatest Hits, Discogs (באנגלית)
↑  Latest Music News | MetroLyrics, www.metrolyrics.com
↑  Shania Twain - Up! (Green Version), נבדק ב-2019-09-03
| שאניה טוויין |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • וידאוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Shania Twain • The Woman in Me • Come On Over • Up! • Now • Queen of Me |  |
| אלבומי הופעה | Still the One: Live from Vegas |  |
| אלבומי אוסף | The Complete Limelight Sessions • Greatest Hits • Not Just a Girl (The Highlights) |  |
| אלבומי וידאו | Shania Twain Live • The Platinum Collection • The Specials • Up! Live in Chicago • Up! Close and Personal • Still the One: Live from Vegas |  |
| סיבובי הופעות | Come On Over Tour • Super Bowl XXXVII halftime show • Up! Tour • Shania: Still the One • Rock This Country Tour • Now Tour • Let's Go! • Queen of Me Tour |  |
| טלוויזיה וקולנוע | "למה לא? עם שאניה טוויין" • "טריידינג פיינט" • "להאמין בך" |  |
| ערכים קשורים | "שאניה: חיים בשמונה אלבומים" • מרכז שאניה טוויין • רוברט ג'ון "מאט" לאנג |  |
| שאניה טוויין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| Shania Twain | "What Made You Say That" • "Dance with the One That Brought You" • "You Lay a Whole Lot of Love on Me" |  |
| The Woman in Me | "Whose Bed Have Your Boots Been Under?" • "Any Man of Mine" • "The Woman in Me (Needs the Man in You)" • "(If You're Not in It for Love) I'm Outta Here!" • "You Win My Love" • "No One Needs to Know" • "Home Ain't where His Heart Is (Anymore)" • "God Bless the Child" |  |
| Come On Over | "Love Gets Me Every Time" • "Don't Be Stupid (You Know I Love You)" • "You're Still the One" • "From This Moment On" • "When" • "Honey, I'm Home" • "That Don't Impress Me Much" • "Man! I Feel Like a Woman!" • "You've Got a Way" • "Come On Over" • "Rock This Country!" • "I'm Holdin' On to Love (To Save My Life)" |  |
| Up! | "I'm Gonna Getcha Good!" • "Up!" • "Ka-Ching!" • "Forever and for Always" • "Thank You Baby! (For Makin' Someday Come So Soon)" • "She's Not Just a Pretty Face" • "When You Kiss Me" • "It Only Hurts When I'm Breathing" |  |
| Greatest Hits | "Party for Two" • "Don't!" • "I Ain't No Quitter" |  |
| Now | "Life's About to Get Good" • "Swingin' with My Eyes Closed" • "Who's Gonna Be Your Girl" • "We Got Something They Don't" |  |
| Queen of Me | "Waking Up Dreaming" • "Giddy Up!" |  |
| שירים אחרים | "Shoes" • "Today Is Your Day" • "Endless Love" • "Forever and Ever, Amen" • "Unhealthy" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 3f5cd643-200e-3d31-976f-87b7f79c97a3
יוכי בן-נון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 
יוכבד (יוכי) בֶּן-נוּן (27 בספטמבר 1946, תל אביב – 5 באוגוסט 2015, רעננה) הייתה פסיכולוגית התפתחותית ורפואית ישראלית, כיהנה כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל.
ביוגרפיה

יוכבד בן-יעקב נולדה בשנת 1946 בתל אביב. קיבלה תואר מוסמך בפסיכולוגיה קוגניטיבית מאוניברסיטת תל אביב (1973) ותואר דוקטור בפסיכולוגיה מטעם אוניברסיטה זו ב-1979 (נושא העבודה: "שלבים בתהליך עיבוד המשפט: מדד אישון למעמס קוגניטיבי עקב דו משמעות מילונית"). המשיכה לפוסט-דוקטורט בפסיכולוגיה רפואית של ילדים באוניברסיטת נורת'ווסטרן בשיקגו. ב-1988 הוסמכה כמומחית-מדריכה בפסיכולוגיה התפתחותית, וב-2001 כמומחית-מדריכה בפסיכולוגיה רפואית.
בן-נון הייתה ממקימי המכון להתפתחות הילד במרכז הרפואי מאיר בכפר סבא, ומשנת 1983 כיהנה כפסיכולוגית אחראית במכון וכפסיכולוגית הראשית של מרכז רפואי מאיר. כן הייתה ממקימי החטיבה לפסיכולוגיה התפתחותית בהסתדרות הפסיכולוגים בישראל. כיהנה כיו"ר הסתדרות הפסיכולוגים עד מרץ 2014. הייתה ממקימי כתב העת המקצועי של הסתדרות הפסיכולוגים, "פסיכואקטואליה", עורכת וחברת מערכת בכתב העת.
בן-נון הייתה חברת במספר ועדות מקצועיות של משרד הבריאות, בהן יו"ר הוועדה המקצועית לפסיכולוגיה רפואית במועצת הפסיכולוגים.
בשנים 1974–1986 הרצתה בחוג לפסיכולוגיה ובחוג להפרעות בתקשורת באוניברסיטת תל אביב, ומשנת 1995 במסלול לגיל הרך בסמינר הקיבוצים.
ב-1973 נישאה ליצחק בן-נון. הייתה אם לשניים. התגוררה ברעננה.
יוכי בן-נון נפטרה ב-2015, בגיל 68. נטמנה בבית העלמין בעירה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  יוכבד בן-נון באתר prabook (באנגלית).
↑  הודעה על פטירתה של ד"ר יוכי בן-נון, הסתדרות הפסיכולוגים.
↑  בן נון יוכבד בפנקס הפסיכולוגים.
↑  פסיכואקטואליה, באתר הסתדרות הפסיכולוגים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258570605171  VIAF: 297369992   WorldCat (עם VIAF): 297369992 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דבי הס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 (בת 61 בערך) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 מדינה:  ישראל, ארצות הברית 
 ידועה בשל:  מיס ישראל (1982)
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1995) 
 
דבורה (דבי) נעמי הס אל-יניב (נולדה ב-1963) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1982 ופסיכולוגית קלינית.
ביוגרפיה

דבי הס נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס שבארצות הברית לאב פיזיקאי ואם מורה לאנגלית. בגיל 5 עלתה עם הוריה ואחותה לישראל, והשתלבה כרקדנית בלהקות ג'אז בירושלים, עיר מגוריה.
בשנת 1981 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים.
בגיל 19, ובזמן שירותה בצה"ל (שם הייתה חברה בצוות הווי צבאי) ניגשה הס לתחרות מלכת היופי וזכתה במקום הראשון. היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1982.
בסיום שנת כהונתה כמלכת היופי הופיעה במספר סרטי סטודנטים ובסרט "אהבה ראשונה" לצד גילה אלמגור, יפתח קצור וחנן גולדבלט.
בשנת 1985 החלה ללמוד באוניברסיטה העברית פסיכולוגיה וסיימה תואר שני ב-1995. הס לימדה פסיכולוגיה התפתחותית בגבעת רם, עבדה כפסיכולוגית קלינית של מתבגרים ואף ריכזה את פרויקט "נוער עונה לנוער". הס הייתה נשואה בעבר והתגרשה ובהמשך נישאה בשנית.
כיום היא פסיכולוגית קלינית ומרצה לפסיכולוגיה קלינית והתפתחותית.
הערות שוליים

↑  מס רישיון 27-5010
↑  דבורה הס-חבר, השוואה בין התגובתיות של אימהות ואבות כלפי תינוקם באינטראקציה מוקדמת, עבודה לתואר שני, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1995
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
מעשי פטרוס

מעשי פטרוס (באנגלית: Acts of Peter) הוא טקסט השייך לספרים החיצוניים של הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות. ספר זה הוא אחד הספרים האפוקריפיים הקדומים ביותר של כתבי הקדוש הנוצריים, מהמאה השנייה לספירה.
הספר שרד עד ימינו בתרגומו הלטיני בכתב יד ורצ'לי(אנ'), וידוע בתיאור שני אירועים: הקרב בין השליח פטרוס לשמעון מאגוס, ותיאור צליבתו של פטרוס כשראשו כלפי מטה (משום שרצה למות בדרך שונה מאשר ישו).
הספר נכתב במקורו ביוונית, ככל הנראה במחצית השנייה של המאה השנייה, ככל הנראה באסיה הקטנה. החיבור מוכר כיום בעיקר דרך תרגומים ללטינית, לצד מקטעים ביוונית, קופטית וסורית.
תוכן הספר

הספר מתאר את הקרב בין פטרוס לשמעון מאגוס. במסגרת קרב זה מבצע פטרוס ניסים כגון החיאת דגים מעושנים, וגורם לכלבים לדבר. מספר גרסאות של הספר כוללות סיפורים בהם מתוארת אישה המעדיפה שיתוק על קיום יחסי מין - ובאחת הגרסאות מדובר בבתו של פטרוס (כפי שמופיע בגרסת קודקס ברלין).
בסופו של הספר מתוארת סצנת מותו של פטרוס שהוא נצלב שראשו כלפי מטה. תיאור זה מופיע בטקסטים קדומים נוספים ובהם טקסטים בקופטית, געז, ערבית וארמנית ולכן משערים כי חלק זה של הספר הוא הקדום ביותר, ושאר התיאורים נוספו בשלב מאוחר יותר.
ראו גם

מעשי פטרוס ואנדריאס
מעשי פטרוס ושנים עשר השליחים
מעשי פטרוס ופאולוס
הערות שוליים

↑  James, Montague Rhodes (1924). "Acts of Peter". The Apocryphal New Testament (1 ed.). Oxford: Oxford University Press. pp. 300–36. ISBN 0198261217.
↑  Kirsch, Johann Peter (1911). "St. Peter" . Catholic Encyclopedia. Vol. 11.
| ספרי הברית החדשה |
| --- | --- | --- |
| הבשורות | הבשורה על-פי מתי • הבשורה על-פי מרקוס • הבשורה על-פי לוקאס • הבשורה על-פי יוחנן |  |
| מעשי השליחים | מעשי השליחים |  |
| איגרות פאולוס | אל הרומאים • הראשונה אל הקורינתים • השנייה אל הקורינתים • אל הגלטים • אל האפסים • אל הפיליפים • אל הקולוסים • הראשונה אל התסלוניקים • השנייה אל התסלוניקים • הראשונה אל טימותיוס • השנייה אל טימותיוס • אל טיטוס • אל פילימון • אל העברים |  |
| האיגרות הכלליות (קתוליות) | איגרת יעקב • איגרת פטרוס הראשונה • איגרת פטרוס השנייה • איגרת יוחנן הראשונה • איגרת יוחנן השנייה • איגרת יוחנן השלישית • איגרת יהודה |  |
| חזון יוחנן (ההתגלות) | חזון יוחנן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12068412q (data)  GND: 4173964-4  LCCN: n00087605  SUDOC: 028955552  VIAF: 185068871   WorldCat (עם VIAF): 185068871 
המאבק בין פטר וסימון מאגוס
פטר על הצלב כשראשו כלפי מטה, המאה ה-15 לערך
אטימה אדומה: תיאטרון

| --- | --- |

 פרטים
 מקום תצוגה:  הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה
 תאריך פתיחה:  1 ביוני 1980 
 תאריך סגירה:  28 בספטמבר 1980 
 שנה:  1980
 אוצר:  אמנון ברזל 
 
"אטימה אדומה: תיאטרון" הוא שמו של מיצב פיסולי אשר הציג האמן הישראלי משה גרשוני בשנת 1980. המיצב נתפש בהיסטוריה של תולדות האמנות כנקודת מפנה ביחס של האמנות הישראלית אל השואה.
התערוכה, שהוצגה בביתן הישראלי בביאנלה לאמנות של ונציה בשנת 1980, כללה גם עבודות של מיכה אולמן. את התערוכה אצר אמנון ברזל והיא הוקדשה לזכר יצחק דנציגר. המיצב בא לאחר מיצב נוסף - "בדם ליבי", שאותו הציג גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות בשנה זו.
במיצב ביצע גרשוני פעולות של איטום סדקים בחלל הביתן בצבע אדום עז. בנוסף יצר גרשוני פינות שונות בהן נבנו מעין בריכות אגירה עשויות מתכת אשר תחתיתן צבועה באדום ואליהן הובילו צינורות מתכת, שני דליים אשר צידם הפנימי צבוע בלבן ולצידם מגבת ותצלום משפחתי, כיסא עץ המופנה אל הקיר ותחתיו צלחת צבועה אדום. בפינה אחרת הוצג תצלום אוזנו של הפסנתרן סביאטוסלאב ריכטר, אשר תחתה מסומן כתם צבע אדום, כשהיא תלויה מן התקרה ועל הקיר מאחוריה היו כתובות המילים בגרמנית "DOCH" ו-"NOCH", שפרושן, בתרגום חופשי, הוא "עדיין", ו"למרות הכל".
פעולת האטימה בעבודה התפרשה, בעיני גרשוני, כסמן וכנוכחות מהדהדת של עול אשר אינה יכולה להיעלם. בדיעבד גרשוני אף הציג את העבודה גם "כמו סצנה של רצח" אמנון ברזל, אוצר התערוכה, תיאר את העבודה באופן טרנסנדנטי, כמנגידה בין פעולת הטבע לבין פעולת האדם. אולם, בדברי גרשוני עצמו על העבודה היא מתוארת כזעקה אירונית אל מול עוולות העולם:
אני מכנה את הפרויקט שלי בשם תיאטרון, משום שהספק שיצירת אמנות, או צבע אדום, מסוגלים להעיד על החיים עצמם או להגיב עליהם במידה מספקת [...] הצעקה של היחיד היא הצידוק היחיד לחברה, ויצירת אמנות הן ההצדקה היחידה לקיום בתוך אי-הצדק והמלחמות.
הערות שוליים

↑  טלמור, יאיר, "התרבות שועטת קדימה, ואנחנו איתה", אתר gogay.
↑  גרשוני, משה, שתי פגישות עם משה גרשוני, סטודיו, מס' 76, אוקטובר-נובמבר 1996, עמ' 63.
↑  גרשוני, משה, בתוך: ברזל, אמנון (אוצר), ישראל / הביינאלה של ונציה 1980, משרד החינוך והתרבות, 1980 (ללא מספרי עמודים).
| משה גרשוני |
| --- | --- | --- |
| פיסול | הנייר נראה לבן מבחוץ אבל בפנים הוא שחור (1970) • אבי זקני (1970) • יד ענוגה (1978) • מי ציוני ומי לא (1979) • בדם ליבי  (1980) • אטימה אדומה: תיאטרון (1980) • חייל! חייל! (1981) • תשיר, חייל: (1981) • איזה חייל נהדר (1982) • ח"י רקפות (1984) • אבינו מלכנו (1984) • קדיש (1984) • יצחק יצחק (1985) • במראה ובחידות (1986) • י"ג תחריטים לשירי חיים נחמן ביאליק (1987) • בודפשט (1988-1987) • צדק לפניו יהלך (1988-1987) • ללא כותרת (מגן דוד שחור) (1992) • ללא כותרת (אל מלא רחמים) (1996-1995) |  |
I'm Gonna Getcha Good!

"I'm Gonna Getcha Good!" (בעברית: "אני הולכת לתפוס אותך!") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקנדית שאניה טוויין, מתוך אלבומה הרביעי, Up!. השיר יצא לאור ב-23 בספטמבר 2002, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, וכסינגל העשרים וארבעה של טוויין.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 במצעד של קנדה.
רקע וכתיבה

בדומה ל-"Whose Bed Have Your Boots Been Under?" ו-"The Woman in Me (Needs the Man in You)" השיר נכתב, הולחן והופק על ידי שאניה טוויין ורוברט ג'ון "מאט" לאנג. השיר הוא שיר בסגנון הקאנטרי, המשלב בתוכו גם את סגנון הפופ.
בשנת 2004, הוציאה טוויין את אלבום הלהיטים הראשון שלה Greatest Hits, בו נכלל השיר.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי פול בויד. הקליפ צולם ב-22 וב-23 באוגוסט 2002, בלונדון שבבריטניה. הקליפ פורסם לראשונה באם טי וי ב-4 באוקטובר 2002. הקליפ זכה בקטגוריית "קליפ השנה" בטקס פרסי מוזיקת הקאנטרי של קנדה.
נכון ל-3 בספטמבר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-35 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2002–2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2002–2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2002–2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2002–2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 14 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 14 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 4 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 14 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 7 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 7 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 15 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 6 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 12 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 6 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 4 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 21 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 4 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 8 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 4 |  |
|  פולין | ZPAV | 3 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 7 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 25 |  |
|  צרפת | SNEP | 15 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 8 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 10 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אורוגוואי | מוניטור לטינו | 9 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2002)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 60 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 122 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 93 |  |
|  צרפת | SNEP | 79 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 80 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 79 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2003)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 91 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2004)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 98 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| בריטניה (BPI) | — | 181,000 |
מכתבים מרישיקש

| --- | --- |

 בימוי:  דניאל וקסמן
 הופק בידי:  שרה וקסמן
 תסריט:  דניאל וקסמן, עמית ליאור, עדי שמואלי
 שחקנים ראשיים:  ולדימיר פרידמן לוסי דובינצ'יק עדי שמואלי יונתן רוזן
 מוזיקה:  אורי אופיר
 צילום:  אמנון זלאיט
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2004
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  עברית, אנגלית, הינדית, רוסית
 דף הסרט ב־IMDb
מכתבים מרישיקש הוא סרט טלוויזיה ישראלי משנת 2004 שהופק במסגרת המיזם "סרטים מכאן" של חברות הכבלים בבימויו של דניאל וקסמן, עם ולדימיר פרידמן, לוסי דובינצ'יק, עדי שמואלי ויונתן רוזן בתפקידים הראשיים.
התסריט של דניאל וקסמן, עמית ליאור ועדי שמואלי הוא על אב ישראלי, המחפש אחר בתו הנעדרת ברחבי הודו. הסרט צולם בהודו ומרבית השחקנים בו הם הודים.
תקציר העלילה

אלכס ויסמן (ולדימיר פרידמן) בן 45, טס להודו כדי לפגוש שם את בתו אנה (לוסי דובינצ'יק) שנמצאת שנתיים בהודו ומזמינה אותו לפגישה במלון "אום" בניו דלהי. כשהוא מגיע לשם הוא אינו מוצא אותה ובשגרירות ישראל מבררים ואומרים שהיא נמצאת ברישיקש ושינתה את שמה למאיה.
אלכס מתחיל במסע ארוך ברכבת לצפון הודו ובקרון הוא נפגש עם צעירים ישראלים שחלקם תחת השפעת סמים. במלון ברישיקש מתברר לו שאנה עזבה למקום לא ידוע. אנה שינתה את שמה למאיה, למדה ריקוד הודי והשתתפה בהפקת סרט הודי עם חברה מוש (יונתן רוזן).
אלכס מוצא בחדרה את יומנה ובו היא מתארת את חוויותיה בהודו וכן נפגש עם עיתונאית ישראלית בשם רוני ברמן (עדי שמואלי) שריאיינה את אנה שספרה לה על אביה השיכור שזנח את אמה המנוחה. אלכס מתקרב לרוני אך יחסיהם לא מתמששים.
הוא פוגש במוש שנמצא תחת השפעת סמים ומספר לו כי אנה עזבה אותו לטובה מנזר בעיירה לארניש. אלכס נוסע ללארניש, פוגש באנה/מאיה והם משוחחים מעט ברוסית והיא מודיעה לו שהיא נשארת בהודו.
אלכס חוזר ברכבת ומדמה את בתו יושבת מולו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ולדימיר פרידמן | אלכס ויסמן |  |
| לוסי דובינצ'יק | אנה/מאיה ויסמן |  |
| עדי שמואלי | רוני ברמן | עיתונאית |
| יונתן רוזן | מוש | חבר של אנה/מאיה |
אבן משתלבת (גבול לבנון)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מחסום הפרדה 
 על שם:  אבן משתלבת 
 
פרויקט אבן משתלבת הוא מכשול הנדסי שנבנה על ידי צה"ל לאורך הגבול בין ישראל ללבנון, ושינוי תוואי השטח במטרה להקשות על חזבאללה לפלוש לשטח ישראל כאשר תפרוץ מלחמה בין ישראל לארגון.
מכשול ההפרדה כולל גדרות, חומת בטון מודולרית שגובהה נע בין 7 ל-9 מטרים, סוללות עפר, מגדלי פילבוקס ממוגנים, עשרות מצלמות ואמצעים טכנולוגיים נוספים לאיסוף מודיעין. המכשול החדש נבנה בדומה למכשול החדש שהקימה ישראל בשנים האחרונות סמוך לעזה.
באפריל 2020 הושלמו בנייה של כ-15 ק"מ של חומה (התקציב שאישרה עד כה המדינה הספיק לאורך זה בלבד), זאת מתוך כ-130 הקילומטרים של גבול. מנהלת גדר ההפרדה טוענת כי חסר 1.7 מיליארד שקל חדש להשלמת הפרויקט כולו לאורך כל הגדר כולה. לחומה הנבנית יש חלק תת-קרקעי, שמעליו 6 מטרים של חומה יצוקה ושלושה נוספים של מוטות ברזל.
מתוך 15 הק"מ של הפרויקט: כ-5.2 ק"מ הם סביב הגדר שמראש הנקרה ועד שלומי, וכ-4.6 ק"מ באזור המזרחי, הם מסביב לגדר שבסמוך למטולה ומשגב עם.
ראו גם

המכשול נגד מנהרות בגבול רצועת עזה
גדר הגבול ישראל–מצרים
הערות שוליים

↑  אור רביד, ‏המכשול בגבול לבנון - תמונת מצב, באתר ‏מאקו‏, 8 באפריל 2020
גלית אטלס

| --- | --- |

גלית אטלס מרצה בכנס (2015)
 לידה:  12 בספטמבר 1971 (בת 53) תל אביב
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פסיכואנליזה
 עיסוק:  הגישה ההתייחסותית
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק
 https://www.galitatlas.com/
גלית אטלס (נולדה ב-12 בספטמבר 1971) היא פסיכואנליטיקאית אמריקאית ילידת ישראל, הנמנית עם מובילי הגישה ההתייחסותית בפסיכואנליזה וידועה בעיקר בגלל הגישה החדשה שפיתחה באשר למקומן של המיניות והתשוקה בתיאוריה ובפרקטיקה בת זמננו.
קורות חיים

אטלס נולדה וגדלה בתל אביב. בצעירותה עסקה במוזיקה, ובשנות לימודיה בתיכון היא כיכבה בלהקת צופי תל אביב ובהמשך שירתה בלהקה צבאית בניהולו של מתי כספי. גם אחרי שחרורה המשיכה אטלס לעסוק במוזיקה, הוציאה אלבום בשם "ולהפך" בחברת הד ארצי. והופיעה במועדון הלוגוס ובמועדון הבארבי.
במקביל לעיסוקה במוזיקה השלימה אטלס לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני בדרמה תרפיה. בתחילת שנות האלפיים נישאה אטלס, וזמן קצר אחר כך קיבל בעלה הצעת עבודה זמנית בניו יורק, אך שהותם שם נמשכה זמן רב. במהלך השנים סיימה אטלס לימודי דוקטורט והכשרה בפסיכואנליזה, החלה לפרסם מאמרים בכתבי עת, ובהמשך קיבלה משרה באוניברסיטת ניו יורק.
במהלך עבודתה באוניברסיטה הכירה אטלס את לואיס ארון, שהיה אז ראש החוג שבו לימדה, ולאחר גירושיה הוא היה בן זוגה עד למותו בשנת 2019.
קריירה

אטלס עוסקת בפסיכואנליזה ומשמשת כמנחה קלינית בפרקטיקה הפרטית במנהטן. היא כתבה מאמרים רבים ופרקים לספרים תוך התמקדות בנושאי מגדר ומיניות. אטלס היא גם מדריכה ופרופסור בתוכנית לפוסט-דוקטורט בפסיכותרפיה ובפסיכואנליזה באוניברסיטת ניו יורק. היא חברת סגל במכון האנליטי (NIP) ובתוכנית הבינלאומית NTP, וכמו כן היא חברת דירקטוריון בכתב העת Psychoanalytic Perspectives. אטלס מופיעה גם ברשימת המרצים האורחים במסגרת הלימודים המתקדמים בפסיכותרפיה באוניברסיטת תל אביב.
אטלס זכתה בפרס המחקר על שם אנדרה פרנסואה ובפרס מחקר מטעם האגודה לדרמה טיפולית של צפון אמריקה (NADTA).
ספרים > אנגלית

The Enigma of Desire: Sex, Longing and Belonging in Psychoanalysis (Routledge, 2015).
Dramatic Dialogue: Contemporary Clinical Practice (Routledge, 2017). The book is co-authored with Lewis Aron.
Emotional Inheritance: A Therapist, Her Patients and the Legacy of Trauma (Little, Brown Spark, 2022).
ספרים > תרגומים לעברית

שני ספריה הראשונים של אטלס מיועדים לאנשי מקצוע ולא תורגמו לעברית. ספרה השלישי, המיועד לקהל הרחב, תורגם ל-17 שפות, ובהן עברית.
ירושה רגשית – סיפורי טיפול על סודות, אהבה וטראומה בין דורית, תרגמה עירית שורר, ידיעות ספרים, 2022.
פרסומים נבחרים

Atlas, G. (2022). Emotional inheritance: A therapist, her patients and the legacy of trauma. Little, Brown Spark.
Atlas, G., & Aron, L. (2017). Dramatic dialogue: Contemporary clinical practice. Routledge.
Atlas, G. (2017). El enigma del deseo: Sexo, anhelo y pertenencia en psicoanálisis. (M. Saba, Trans.). Karnac. (Original publicado en 2016).
Atlas. G. (2015). The enigma of desire: sex, longing and belonging in psychoanalysis. Routledge.
Atlas. G. (2015). Confusion of tongues: Trauma and playfulness. In: "The legacy of Sandor Ferenczi: from ghost to ancestor” S. Kuchuck & A. Harris (Eds.). Routledge.
Atlas, G, & Benjamin, J. (2015). The “Too Muchness” of Excitement: Sexuality in Light of Excess, Attachment and Affect Regulation. International Journal for Psychoanalysis. 96(1), 39-63.
Aron. L., & Atlas. G. (2015) Generative enactment: Memories from the future. Psychoanalytic Dialogues: The International Journal of Relational Perspectives, 25: 309-324.
Atlas. G. (2014). What’s love got to do with it. In: The bonds of love, revisited. E. Rozmarin (Ed.). Routledge.
Atlas, G. (2015). Touch me, know me: The enigma of erotic longing. Psychoanalytic Psychology. 32(1), 123-139.
Atlas, G. (2014). Fireworks. Psychoanalytic Perspective. 10, 390-391.
Atlas, G. (2014). Sex lies and psychoanalysis- In: When the personal becomes professional: Clinical implications of the psychoanalyst’s life experience. S. Kuchuck (Ed.). Routledge.
הערות שוליים

1 2 3 4 5   שירלי גל, גלית אטלס, כוכבת פסיכואנליזה בניו יורק, על הורשת טראומות ועל מיניות, באתר הארץ, 23 ביוני 2022
↑  טלי ארטמן, חזקה יותר במילים, באתר ynet, 3 באוקטובר 2000
1 2  מידע על גליית אטלס באתר האיגוד הישראלי לפסיכותרפיה
↑  רשימת חברי הסגל באתר התוכנית ללימודי פוסט-דוקטורט בפסיכותרפיה ופסיכואנליזה באוניברסיטת ניו יורק
↑  עמוד הקורס "פסיכותרפיה פסיכואנליטית בגישה התייחסותית"
↑  מידע על גלית אטלס באתר "בטיפולנט"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011217873105171  PLWABN: 9813202483705606  BIBSYS: 1512647515233  GND: 1121821618  ISNI: 0000 0004 5213 8394  LCCN: n2015048941  NKC: jo20231190278  NTA: 438602048  SUDOC: 268705941  VIAF: 2725168109541043630001   WorldCat (עם VIAF): 2725168109541043630001
רונית פלוטניק

אין תמונה חופשית
רונית פלוטניק (נפטרה ב-24 בספטמבר 2021) הייתה דוקטור לפסיכולוגיה חינוכית והתפתחותית מדריכה, מרצה בסמינר הקיבוצים ומחברת ספרים בתחום הטיפול בילדים, בתחומי לקויות למידה, הפרעות קשב וריכוז והורות לתאומים.