stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחנה הריכוז סולדאו
היסטוריית המחנה

העיירה דזיאלדובו שכנה בחלק של פולין הכבושה שסופח לרייך השלישי. האסירים האזרחיים הראשונים הגיעו במשאיות וברכבות מהעיירות בגבול פולין-פרוסיה המזרחית, שגורשו מבתיהם על ידי הנאצים בניסיון לטהר אתנית את האזור מנוכחות מי שאינם גרמנים. כמו כן, המחנה ערך ניסויים מוקדמים בגז. בהתאם לתוכנית T4, חולי נפש בסנטוריות בפרוסיה המזרחית, כמו בית ההבראה הנפשי הפרובינציאלי קורטאו, נלקחו למחנה סולדאו. 1,558 חולים נרצחו על ידי הרברט לנגה באמצעות גז, מ-21 במאי עד 8 ביוני 1940. לנגה השתמש בניסיונו עם גזי פליטה שנרכשו בסולדאו בעת הקמת מחנה ההשמדה חלמנו לאחר מכן.
במחנה לא היו צריפי שירותים, רק שני חורים באדמה עם לוחות מונחים על פני כל אחד מהם, בחוץ. בעקבות התנאים ההיגיינים הירודים, מגפת טיפוס פרצה במחנה והרגה שישה שומרים גרמנים לצד אסירים רבים. במהלך קיץ 1941 מחנה סולדאו אורגן מחדש כ"מחנה חינוך לעבודה". אסירי מחנה העבודה, שחולקו בין מחנות משנה נפרדים, עסקו בעבודות כפייה בחקלאות ובבנייה. המחנה נסגר בינואר 1945. על פי הערכות רשמיות פולניות, כ-13,000 אסירים מתוך 30,000 נספו במהלך פעילותו של מחנה הריכוז.
ההרג ההמוני בוצע ביער ביאלוקי (Las Białucki) שהתפרס על פני כמה מאות דונם. הגישה אליו הייתה באמצעות כביש שנבנה על ידי האסירים עצמם. הקורבנות הובלו למקום ההוצאה להורג. היה שם צריף קטן לכיתת היורים של ה-SS שנבנה ביער יחד עם חמישה בורות גדולים בצד ימין של הכביש. מחקר מודרני מצביע על כך שמספר הקורבנות עשוי היה להיות גדול ממה שחשבו במקור, וייתכן שהגיע עד לכדי 20,000 איש. ביניהם היו לא רק פולנים ויהודים שנכלאו בסולדאו, אלא גם שבויים סובייטים ועוד. בסוף 1944 הובאו עשרות יהודים לשרוף גופות. כולם נטבחו לאחר מכן.
בשנת 2019 התגלו 1.5 טון שרידים שרופים של אסירי המחנה שנרצחו ליד הכפר ביאלוטי (אנ'). עד יולי 2022 אותרו שני קברי אחים ביער ביאלוטי, שהכילו כ-17 טונות של אפר אנושי אשר הוערך כשייך לגופותיהם של 8,000 נפש, שרובם היו אסירים במחנה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015041088  VIAF: 315534259   WorldCat (עם VIAF): 315534259
מחלף נתניה

| --- | --- |
 כינוי:  מחלף נתניה צפון, מחלף הרצל
 תאריך הקמה:  1979
 מיקום:  נתניה
 כבישים במחלף:    כביש 2   כביש 57 (רחוב הרצל)
 אתרים סמוכים:  קניון השרון, אזור התעשייה קריית אליעזר
 קואורדינטות:  32°19′31″N 34°52′03″E﻿ / ﻿32.32522222°N 34.8675°E﻿ / 32.32522222; 34.8675
 
 he
 
תאורת לילה במחלף, יוני 2009
מחלף נתניה (או "מחלף נתניה צפון" או "מחלף הרצל") הוא מחלף המקשר בין כביש 2 (כביש החוף) לכביש 57 ולכניסה הצפונית של נתניה. המחלף בנוי מגשר שמחבר בין כביש 57 לבין רחוב הרצל וחולף מעל כביש 2. המחלף נפתח לתנועה בשנת 1979‏.
המעבר בין כבישי המחלף מתבצע באמצעות שתי לולאות, שתי רמפות ומערכת רמזורים. מבנה המחלף משלב רמפות של מחלף יהלום ומחלף עלה תלתן.
משני צידי המחלף, על כביש 2, קיימים מסעפים לתחבורה ציבורית של קווי אגד,  מטרופולין, ומוניות שירות, אשר משרת את הנוסעים בתחבורה הציבורית בין תל אביב לחיפה.
מחלף נתניה מהווה עורק תחבורה ראשי, מפני שהוא מצוי בכניסה הראשית לנתניה, בהמשך רחוב הרצל ממוקם קניון השרון והמרכז העירוני של נתניה. ממזרח למחלף נמצאות השכונות המזרחיות של נתניה, נווה איתמר, נאות גנים וקרית השרון ואזור התעשייה קריית אליעזר - אזור תעשייה אשר מאוכלס ברובו בתעשייה כבדה, תעשייה זעירה, מוסכים בתי מסחר ומסעדות. בהמשך ניתן להגיע דרך כביש 57 לצומת השרון ("צומת בית ליד"), כביש 4, כפר יונה ויישובי עמק חפר.
החברה לפיתוח נתניה החלה להאיר את המחלפים והגשרים בעיר בנורות צבעוניות במסגרת פרויקט עירוני. סימון הגשרים נועד לסייע בזיהוי כניסות מרכזיות לעיר. תאורת הגשרים בוצעה באמצעות פסי 'לד'.
הערות שוליים

↑  אתר החברה הלאומית לדרכים בישראל, סעיף בדרכים / מחלפים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף גשר השלום | מחלפים בכביש 2 | הבא: מחלף איינשטיין |
מישל (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1972 (בת 52) וילינגן שוונינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם במה:  Michelle 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת שלאגר 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Albert Oberloher (1995–1999)  Matthias Reim (1999–2001) 
 צאצאים:  Céline Oberloher, מארי ריים 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  Goldene Stimmgabel (1999)  פרסי אמדאוס למוזיקה אוסטרית 
 www.michelle-aktuell.de
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מישל (בגרמנית: Michelle; נולדה ב-15 בפברואר 1972) הוא שם הבמה של הזמרת הגרמנייה טניה היואר. היא ייצגה את גרמניה באירוויזיון 2001.
ביוגרפיה

מישל נולדה בבאדן-וירטמברג בשם טניה הוור, הוריה היו אלכוהוליסטים ומגיל עשר גדלה במשפחה אומנת.
היא ניהלה מערכות יחסים עם מספר ידוענים ויש לה שלוש בנות. היא גרה בקלן.
קריירה

בגיל ארבע עשרה החלה לשיר בלהקה מקומית.
ב-1993 הופיעה לראשונה בטלוויזיה הגרמנית והזמרת קריסטינה באך זיהתה את כשרונה, לאחר מכן הוציאה שיר שזכה להצלחה בהשמעות במדיה והוצע לה גם להופיע ב-ZDF-Hitparade, אחת מתוכניות המוזיקה המצליחות בגרמניה.
היא השתתפה במספר פסטיבלי מוזיקה, באירוויזיון 2001 ייצגה את גרמניה עם השיר "Wer Liebe lebt" שם הגיעה למקום ה-8.
ב-2005 יצא אלבומה "Leben" שזכה במספר פרסים, ב-2006 היא גם דגמנה תקופה.
ב -2014 הוציאה את האלבום "The Ultimate Best of" שכלל שבעה שירים חדשים.
מיירל לדרמן יוקלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בת 85 בערך) דנוור, קולורדו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  קולג' ברנרד (1961)  אוניברסיטת ניו יורק (1973) 
 תקופת הפעילות:  1980–1992 (כ־12 שנים) 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1985)  Anonymous Was A Woman Award (2001) 
 
מיירל לדרמן יוקלס (באנגלית: Mierle Laderman Ukeles; נולדה בשנת 1939, דנוור, קולורדו, ארצות הברית) היא אמנית יהודייה-אמריקאית, הפועלת בניו יורק. יצירתה כוללת אמנות קונספטואלית, מיצג, מיצב וטקסטים ופעמים רבות מבקשת לחקור ולהחיות את המהות האורבנית על כל צדדיה: אנשים, תחזוקה, קיימות, זבל וסביבה.
ביוגרפיה

לדרמן יוקלס נולדה וגדלה בדנוור, קולורדו. אבי היה רב ומורה לעברית בקהילה היהודית המקומית ואמה הייתה עקרת בית. את לימודיה הגבוהים עשתה בניו יורק, תחילה למדה היסטוריה ויחסים בינלאומיים ולאחר מכן עברה ללמוד אמנות במכון פראט. ב-1974 קיבלה תואר שני באמנויות מאוניברסיטת ניו יורק.
בשנת 1969 כתבה מניפסט לו קראה "מניפסט אמנות התחזוקה 1969!", תחילה כהצעה לתערוכה בשם "CARE". המניפסט מאתגר את תפיסת תפקידה הביתי של האישה ומאיר את פעולת התחזוקה. במניפסט היא כתבה על סוגיה השונים של התחזוקה, מהאישיים והקטנים ביותר (להתאפר מדי בוקר, למשל) ועד היבטים הציבוריים של תחזוקה כמו שמירה על העולם. העבודה שלה כוונה להעלות את המודעות לפעולות התחזוקה השונות, שלרוב סמויות מן העין ומבוצעות בתגמול זעום, בין אם כספי ובין אם חברתי. היא הגדירה את עצמה מאז "אמנית תחזוקה" ובתערוכותיה ביצעה מיצגים של פעילויות יומיומיות שהיא ונשים רבות, ובמיוחד עקרות בית עושות כל הזמן על מנת להחזיק את המשך פעילותם של הדברים.
יצירתה הזו הקנתה לה, החל משנת 1977 את עמדת "אמנית הבית" של מחלקת הסניטציה של עיריית ניו יורק (והיא היחידה בהיסטוריה להחזיק בעמדה זו). עובדי הניקיון והתחזוקה של העירייה, כמו גם עבודתם היוו השראה ליצירות רבות שלה.
יצירתה

מיירל לדרמן יוקלס ראתה בתפקיד האמן תפקיד של אקטיביסט, להעניק השראה ולעודד אנשים לפעול על מנת לשנות נורמות חברתיות והרגלים. לטענתה, אמנות היא תהליך תמידי ומתמשך השזור ביומיום ובפעולות היומיומיות. לאחר לידת בנה הראשון, בשנת 1968 היא הרגישה שהזהות הציבורית שלה כאמנית וכאקטיביסטית נדחקת למקום משני ומפנה מקום לתפקידה כאמא, תפקיד הכולל פעולות רבות ומתמשכות על מנת לשמור על הניקיון ועל הסדר. תנאים אלה היוו את הבסיס לכתיבת המניפסט של אמנות התחזוקה.
יצירתה > "מניפסט אמנות התחזוקה 1969!"

המניפסט נכתב תחילה כבסיס לתערוכה, לאחר לידת בנה הראשון. לראשונה היא הייתה לצריכה לחלק את זמנה בין האמהות לבין יצירת אמנות והרגישה כי המקום של היצירה בחייה מצטמצם. היא ציינה שכל האמנים הגברים המפורסמים בהיסטוריה מעולם לא נדרשו להקרבות שכאלה. את כתיבת המניפסט היא תיארה כהתגלות שאיחדה את כל האנשים להם הפכה להיות, ובעיקרם האמנית והאמא.
הערות שוליים

↑  ג'סיקה וייסברג, The Hardworking Artist Mierle Laderman Ukeles Is Here To Clean Up Your Mess, tablet magazine
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010266806905171  PLWABN: 9811552879605606  BIBSYS: 1512647516564  GND: 12314969X  ISNI: 0000 0001 1452 5164  LCCN: n97842994  RKD: 395768  SNAC: w6wq21sm  SUDOC: 183937775  ULAN: 500002812  VIAF: 1151897065424070963   WorldCat (עם VIAF): 1151897065424070963
מחלף עידן הנגב

| --- | --- |

 תאריך הקמה:  14 ביוני 2022
 כבישים במחלף:    כביש 40   כביש 310
 קואורדינטות:  31°22′21″N 34°47′37″E﻿ / ﻿31.372437335465°N 34.793739998732°E﻿ / 31.372437335465; 34.793739998732
 
  (למפת הר חברון מערב מוגדלת) מחלף עידן הנגב(למפת הר חברון מערב רגילה) מחלף עידן הנגב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף עידן הנגב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחלף עידן הנגב he
 
מחלף עידן הנגב הוא מחלף בסמוך לאזור התעשייה עידן הנגב וליישובים להבים ורהט, מחבר את כביש 40 לכביש 310. את המחלף תכנן משרד האדריכלים מזור – פישט. במכרז לביצוע הפרויקט שהתבצע באפריל 2020 על ידי חברת נתיבי ישראל זכתה קבוצת "אורון אחזקות". תקציב הפרויקט נאמד בכ־200 מיליון ש"ח. המחלף נפתח ב־14 ביוני 2022.
מחלף עידן הנגב, יוני 2022
הערות שוליים

↑  כביש 40 מחלף להבים, באתר "מזור – פירשט, אדריכלים ומתכנני ערים"
↑  עודד בר-מאיר, יש צפי: זה התאריך בו מתוכנן להיפתח לתנועה מחלף להבים, באתר מיינט באר שבע, ‏6 באוגוסט 2020
מיירון הריק

מיירון טימותי הריק (באנגלית: Myron Timothy Herrick;‏ 9 באוקטובר 1854 –  31 במרץ 1929) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אוהיו ה-42 בשנים 1904–1906, וכשגריר ארצות הברית בצרפת בשנים 1912–1914 ומשנת 1921 ועד למותו.
ראשית חייו

מיירון הריק נולד בהנטינגטון שבמחוז לוריין, אוהיו, כבנם של מרי (לבית הלברט) וטימותי רובינסון הריק, חוואי מקומי. הוא למד באוברלין קולג' ובאוניברסיטת אוהיו וסליין, אך לא סיים את לימודיו בשני מוסדות הלימוד. ב-1880 נשא הריק לאישה את קרוליין מרינה פמרלי מדייטון. לזוג נולד בן אחד, פמרלי וב הריק.
קריירה

ב-1878 התקבל הריק ללשכת עורכי הדין של קליבלנד. ב-1886 הוא הצטרף לבנק "החברה לחיסכון" (Society for Savings), שהיה אחד הבנקים שמוזגו לימים לקי-בנק (KeyBank), כמזכיר וגזבר הבנק, וב-1894 הוא היה לנשיא הבנק.
בשנים 1885–1888 היה הריק חבר במועצת העיר של קליבלנד. ב-1886 הוא סייע לממן ולייסד בקליבלנד את "חברת הפחמן הלאומית" (National Carbon Company), יחד עם וושינגטון ה. לורנס, ג'יימס פרמלי וג'יימס ווב קוק הייז, בנו של נשיא ארצות הברית רתרפורד הייז. חברה זו, קודמתן של החברות "יוניון קרביד" (Union Carbide), "אנרג'ייזר" (Energizer) ו"אברידיי" (Eveready), הפכה לימים לחברה בולטת בהיסטוריה של צריכת סוללות חשמליות ופנסים.
בבחירות לנשיאות של 1892 היה הריק בחבר האלקטורים, והצביע עבור בנג'מין הריסון.
ב-1902 העניק הריק לכפר ולינגטון שבאוהיו תרומה של 20,000 דולר לבניית ספרייה שנקראה ספריית הזיכרון של הריק. בצוואתו הוא הוריש לספרייה סכום נוסף של 70,000 דולר.
ב-1903 נבחר הריק כמושל אוהיו, וכיהן בתפקיד בשנים 1904–1906. כסגנו כיהן וורן הרדינג, לימים נשיא ארצות הברית. הריק היה בן חסותו של הבוס הפוליטי מארק האנה, אך ב-1905 הוא נוצח בבחירות בניסיונו להיבחר לכהונה שנייה כמושל בעקבות מאמציהם של ויין וילר והליגה נגד משקאות חריפים, לאחר שהוא סירב לתמוך בתוכניתם לחוקק חוק יובש באוהיו.
בשנים 1912–1914 ולאחר מכן בשנים 1921–1929 כיהן הריק כשגריר ארצות הברית בצרפת. הוא היחיד מבין שגרירי ארצות הברית בצרפת לדורותיהם שעל שמו קרוי רחוב בפריז, ברובע השמיני של פריז. הוא גם עוטר באות לגיון הכבוד. כשגריר אירח הריק את צ'ארלס לינדברג בפריז לאחר טיסתו המוצלחת מניו יורק לפריז ב-1927. ב-1916 התמודד הריק ללא הצלחה בבחירות לסנאט של ארצות הברית ונוצח על ידי אטלי פומרן.
מותו

מיירון הריק נפטר בפריז בעת כהונתו כשגריר בצרפת ב-31 במרץ 1929 כתוצאה מהתקף לב. הוא נטמן בבית הקברות לייק ויו בקליבלנד.
הערות שוליים

↑  The Book of Clevelanders: A Biographical Dictionary of Living Men of the City of Cleveland. Cleveland: The Burrows Bros. Company. 1914. pp. 129-130.
↑  Village of Wellington. "Herrick Library".
↑  Theiss, Evelyn (October 18, 2009). "Former Ohio Gov. and U.S. Ambassador Myron Herrick was much beloved by French: Elegant Cleveland". Cleveland.com.
↑  avenue Myron Herrick
↑  Chris Dickon Chris Dickon, Americans at War in Foreign Forces: A History, 1914-1945, McFarland, 2014, p. 21.
↑  Myron Herrick, US Ambassador to France, describes Lindbergh's arrival and stay in Paris
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277086005171  PLWABN: 9810637607505606  BIBSYS: 90721536  BnF: cb11111927f (data)  GND: 1050545540  ISNI: 0000 0001 0913 4097  LCCN: n88274747  Léonore: 184960  SNAC: w6dn4408  SUDOC: 076954749  VIAF: 71383653   WorldCat (עם VIAF): 71383653
מחוזות ערב הסעודית

מחוזות ערב הסעודית הם המחוזות האדמיניסטרטיביים המרכיבים את ערב הסעודית. ערב הסעודית מחולקת ל-13 אזורים מנהליים (מִנְטָקָה אִדַארִיָּה, منطقة إدارية), אשר מחולקים ל-118 מחוזות משנה (מֻחַאפָזָה, תעתיק מדויק: מחאפט'ה, محافظة) המחולקים למרכזים (מַרְכַּז, مركز). כל אזור מנהלי הוא למעשה נסיכות (אִמַארָה, إمارة) שבראשה עומד אחד מבני המלוכה הסעודית.
על החלוקה הנוכחית הוחלט בשנת 1992 בהתאם לצו המלך. בראש כל מחוז עומד מושל שממונה על ידי המלך.
מחוזות

להלן רשימה של מחוזות ערב הסעודית עם פרטי המחוזות:
| מס' | שם המחוז | שם בערבית | בירת המחוז | אוכלוסייה (מפקד האוכלוסין 2022) | שטח קמ"ר | צפיפות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז אל-באחה | الباحة | אל-באחה | 339,174 | 9,921 | 34.19 |
| 2 | מחוז אל-חודוד א-שמאליה | الحدود الشمالية | ערער (אנ') | 373,577 | 111,797 | 3.342 |
| 3 | מחוז אל-ג'וף | الجوف | סכאכא (אנ') | 595,822 | 100,212 | 5.946 |
| 4 | מחוז אל-מדינה | المدينة | אל-מדינה | 2,389,452 | 151,990 | 15.72 |
| 5 | מחוז אל-קסים | القصيم | בוריידה | 1,336,179 | 58,046 | 23.02 |
| 6 | מחוז ריאד | الرياض | ריאד | 8,591,748 | 404,240 | 21.25 |
| 7 | מחוז א-שרקייה | الشرقية | דמאם | 5,125,254 | 672,522 | 7.621 |
| 8 | מחוז עסיר | عسير | אבהא | 2,024,285 | 76,693 | 26.39 |
| 9 | מחוז חאיל (אנ') | حائل | חאיל (אנ') | 746,406 | 103,887 | 7.185 |
| 10 | מחוז ג'אזאן | جازان | ג'יזאן (אנ') | 1,404,997 | 11,671 | 120.4 |
| 11 | מחוז מכה | مكة | מכה | 7,769,994 | 153,128 | 50.74 |
| 12 | מחוז נג'ראן (אנ') | نجران | נג'ראן | 592,300 | 149,511 | 3.962 |
| 13 | מחוז תבוכ (אנ') | تبوك | תבוכ | 886,036 | 146,072 | 6.066 |
הערות שוליים

↑  Saudi Arabia, City Population
| חלוקה מנהלית של מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
|  | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה[3] • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה[1] • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טאיוואן[2] • טג'יקיסטן • טורקיה[1] • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור[3] • מיאנמר • מלזיה • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • הרשות הפלסטינית[2] • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן[1] • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה[1] • תאילנד • תימן |  |
1 חלק משטח המדינה נמצא באירופה. 2 המדינה לא מוכרת על ידי האומות המאוחדות כמדינה רשמית. 3 חלק משטח המדינה נמצא באוקיאניה.
מור ורטנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 ביולי 1849 שפאצ'ינצה, סלובקיה 
 פטירה:  8 ביוני 1921 (בגיל 71) שטורובו, סלובקיה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת וינה 
 תפקידים:  רופא, גנאלוג, היסטוריון של הרפואה, היסטוריון 
 
מור ורטנר (בהונגרית: Wertner Mór; אישפצה, 26 ביולי 1849 – שטורובו, 8 ביוני 1921) היה היסטוריון, גנאלוג, רופא יהודי-הונגרי. מחקריו הרבים היו משמעותיים ופורסמו בלמעלה מעשרה כתבי עת בשפות שונות.
קורות חייו

מור ורטנר נולד במשפחה יהודית כבנם של אברהם ורטנר ושל דבורה וינקלר. הוא סיים את לימודיו התיכוניים ואת בחינות הבגרות בטמשוואר ולאחר מכן הלך ללמוד באוניברסיטת וינה, שם קיבל תואר ברפואה בשנת 1872 ועבד כרופא כללי בצ'יצ'וב עד 1874. מאז ואילך החל ללמוד היסטוריה. לאחר מכן עבר לסנץ. בין השנים 1890–1893 התגורר בפוז'ון (אז הונגריה, כיום בירת סלובקיה) כרופא המחוזי הראשי ובשנת 1894 עבר לעיר מוז'לה כרופא מחוזי. ב-1908 עבר שטרובורו, שם שהה עד סוף ימיו. גם מקום מנוחתו נמצא שם. הוא היה חבר ועדה של החברה ההונגרית להרלדיקה וגנאלוגית (הו') ובכמה אגודות גנאלוגיות זרות. חלק ממורשתו הוכנס לאוסף של אגודת יוקאי (הו'), שמחומר הארכיון שלה הועברו מסמכים ארכיוניים אחדים לרבות לארכיון העיר קומארום ב-1954.
פרסומיו בכתבי עת

עד 1884 הוא כתב כמעט אך ורק מאמרים על תולדות הרפואה ובריאות הציבור, אך לאחר מכן עסק בעיקר במחקרים היסטוריים, בעיקר גנאלוגיים. הוא פרסם את מחקריו וחיבוריו החשובים בכתבי עת רבים מאוד:
רפואה (הו')
מדריך לבריאות הציבור (Közegészségi Kalauz)
טורול (הו')
כרוז כתב עת (בלועזית הרולד מכאן השם הרולדיקה)
אדלר (הו')
מאות (הו')
המוזיאון הטרנסילבני (הו')
מוזיאון היסטורי (Történelmi Tár)
השפה ההונגרית (הו')
Ungarische Revue
Ungarische Rundschau
ובמקומות נוספים.
אשתו הייתה קורנליה, בתם של דיולה קותי ויוזפה ריכטר, שאיתה התחתן ב-24 בפברואר 1906 בארז'בטווארוש, בודפשט.
מחקריו עבודותיו (מבחר)

Die Pest in Ungarn 1708–1777 (לייפציג, 1880)
מחקרי ארכאולוגיה רפואית (בודפשט, 1883)
Historisch-genealogische Irrthümer (וינה, 1884)
Genealogie und Geschichte (וינה, 1884)
ההיסטוריה הגנאלוגית של השליטים הדרום-סלאביים מימי הביניים (טמשוואר, 1891)
הקלאנים ההונגרים עד אמצע המאה ה-14 I-II. (טמשוואר, 1891)
ההיסטוריה המשפחתית של בני שושלת ארפאד Ferencz Könyvnyomdája, Nagy-Becskerek, 1892)
ההיסטוריה של המלך בלה הרביעי (טמשוואר, 1893)
ההוניאדים (דווה, 1900)
מטה הקצינים העתיק ביותר של מחוז הוניאד (דווה, 1900)
הסברי שמות I. שמות זכרים ומקומות (בודפשט, 1916)
הסברי שמות II. שמות נשיים הונגריים ישנים (בודפשט, 1917)
לקריאה נוספת

H: J.: W. M., Turul 1918, 21.
hj.: W. M., Tört. Szemle, 1921
Magyarország vármegyéi és városai: Magyarország monografiája – A magyar korona országai történetének, földrajzi, képzőművészeti, néprajzi, hadügyi és természeti viszonyainak, közművelődési és közgazdasági állapotának encziklopédiája. Szerk. Borovszky Samu – Sziklay János. Budapest: Országos Monográfia Társaság. 1896–1914. → elektronikus elérhetőség Pozsony megye, 409. Esztergom megye, 168.
Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969.
Kiss, L.: Mór Wertner (1849-1921) – spoluzakladateľ modernej uhorskej a maďarskej genealógie, Genealogicko-Heraldický Hlas 1/1998
Révai nagy lexikona XIX. kötet (Vár–Zsüri; kiegészítés: Aachen–Beöthy). Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1926.
Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái XIV. (Telgárti–Zsutai). Budapest: Hornyánszky. 1914.
Tolnai új világlexikona I–XVIII. + I–II. (pótkötetek). Budapest: Tolnai Nyomdai Műintézet és Kiadóvállalat Rt. 1926–1933.
Bokor József (szerk.): A Pallas nagy lexikona XVI. kötet, 1023. o., és XVIII. kötet 211. o.
Petrik Géza: Magyar Könyvészet 1886–1900 (I–II.). Budapest: (kiadó nélkül). 1913. → elektronikus elérhetőség: Arcanum
Zsinka Ferenc: W. M., Századok 1922
הערות שוליים

↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 210/1906. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-05-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1208467689  ISNI: 0000 0000 7821 1060  LCCN: n2002022739  VcBA: 495/272668  VIAF: 37294856   WorldCat (עם VIAF): 37294856
מוקדמות יורו 1984

מוקדמות יורו 1984 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה בין מאי 1982 לדצמבר 1983, ובמסגרתו התמודדו 32 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על שבעה מקומות ביורו 1984 שנערך בצרפת.
הנבחרות חולקו לשבעה בתים, ובסיום הטורניר שבע הנבחרות שסיימו בראש כל בית העפילו, יחד עם צרפת המארחת שהעפילה אוטומטית, לטורניר הגמר.
הגרלת הבתים

הגרלת שלב הבתים נערכה ב-8 בינואר 1982 בפריז, עם 32 נבחרות שנכנסו להגרלה. משחקי המוקדמות החלו במאי 1982 והסתיימו בדצמבר 1983. הנבחרות התחלקו לשבעה בתים, מתוכם ארבעה הכילו חמש נבחרות, ושלושה בתים הכילו ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום.
קבוצות הדירוג בהגרלה היו:
| קבוצה 1 | קבוצה 2 | קבוצה 3 | קבוצה 4 | קבוצה 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|   גרמניה המערבית    פולין    ספרד    איטליה    יוגוסלביה    אנגליה    בלגיה |   צ'כוסלובקיה    אוסטריה    הולנד    ברית המועצות    גרמניה המזרחית    הונגריה    ויילס |   סקוטלנד    צפון אירלנד    אירלנד    רומניה    יוון    פורטוגל    בולגריה |   שוודיה    דנמרק    שווייץ    פינלנד    טורקיה    נורווגיה    איסלנד |   אלבניה    מלטה    קפריסין    לוקסמבורג |
מלך השערים

גרמניה המערבית קרל היינץ רומניגה
ספרד סנטיאנה
הנבחרות המעפילות

| נבחרת | כרטיס | הופעות קודמות ביורו 1 |
| --- | --- | --- |
|  צרפת | נבחרת מארחת | 1 (1960) |
|  בלגיה | מנצחת בית 1 | 2 (1972, 1980) |
|  פורטוגל | מנצחת בית 2 | 0 |
|  דנמרק | מנצחת בית 3 | 1 (1964) |
|  יוגוסלביה | מנצחת בית 4 | 3 (1960, 1968, 1976) |
|  רומניה | מנצחת בית 5 | 0 |
|  גרמניה המערבית | מנצחת בית 6 | 3 (1972,  1976, 1980) |
|  ספרד | מנצחת בית 7 | 2 (1964, 1980) |

1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
מחוזות עיראק

מחוזות עיראק הם המחוזות האדמיניסטרטיבים המרכיבים את עיראק. עד לשנת 2014 עיראק מחולקת ל-18 מחוזות אשר נקראים בערבית מֻחאפַט'את (محافظات, צורת יחיד מֻחאפַט'ה محافظة) וכל מחוז מחולק למספר נפות הנקראות בערבית קדאא (قضاء, צורת יחד אקדיה أقضية).
החלוקה הנוכחית של המחוזות בוצעה בשנת 1978.
בינואר 2014 הממשל המרכי בבגדאד הכריז על כוונתו להקים מספר מחוזות חדשים.
במרץ 2014 שלטונות כורדיסטן העיראקית החליטו על הפרדת חלק מהשטח של מחוז סולמאניה למחוז נפרד - מחוז חלבג'ה.
מחוזות

| מס' | מיקום יחסי | מחוז | שם בשפת המקור | שטח, קמ"ר | אוכלוסייה, 2018 | בירה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | מחוז בגדאד | محافظة بغداد | 734 | 8,126,755 | בגדאד |
| 2 |  | סלאח א-דין | محافظة صلاح الدين | 24,751 | 1,595,235 | תיכרית |
| 3 |  | דיאלא | محافظة ديالى | 17,685 | 1,637,226 | בעקובה |
| 4 |  | ואסט | محافظة واسط | 17,153 | 1,378,723 | אל-כות |
| 5 |  | מיסאן | محافظة ميسان | 16,072 | 1,112,673 | עמארה |
| 6 |  | מחוז בצרה | محافظة البصرة | 19,070 | 2,908,491 | בצרה |
| 7 |  | ד'י קאר | محافظة ذي قار | 12,900 | 2,095,172 | נאסריה |
| 8 |  | אל-מות'נא | محافظة المثنى | 51,740 | 814,371 | סמאווה |
| 9 |  | אל-קאדסיה | محافظة القادسية | 8,153 | 1,291,048 | א-דיוואניה |
| 10 |  | באבל | محافظة بابل | 5,603 | 2,065,042 | אל-חלה |
| 11 |  | כרבלה | محافظة كربلاء | 5,034 | 1,218,732 | כרבלא |
| 12 |  | א-נג'ף | محافظة النجف | 28,824 | 1,471,592 | נג'ף |
| 13 |  | אל-אנבאר | محافظة الأنبار | 138,501 | 1,771,656 | רמאדי |
| 14 |  | נינוה | محافظة نینوى | 37,323 | 3,729,998 | מוסול |
| 15 |  | דהוכ | محافظة دهوك | 6,553 | 1,292,535 |  דהוכ |
| 16 |  | ארביל | محافظة أربيل | 15,074 | 1,854,778 | ארביל |
| 17 |  | כירכוכ | محافظة كركوك | 9,679 | 1,597,876 | כירכוכ |
| 18 |  | סולמאניה | محافظة السليمانية | 17,023 | 2,053,305 | סולימאניה |
הערות שוליים

↑  http://www.cabinet.iq/ArticleShow.aspx?ID=4226
↑  http://www.krp.org/english/articledisplay.aspx?id=JDcr+40ccEs=
| חלוקה מנהלית של מדינות אסיה |
| --- | --- | --- |
|  | אוזבקיסטן • אזרבייג'ן • איחוד האמירויות הערביות • אינדונזיה[3] • איראן • אפגניסטן • ארמניה • בהוטן • בחריין • בנגלדש • ברוניי • גאורגיה[1] • הודו • המלדיביים • הפיליפינים • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טאיוואן[2] • טג'יקיסטן • טורקיה[1] • טורקמניסטן • יפן • ירדן • ישראל • כווית • לאוס • לבנון • מונגוליה • מזרח טימור[3] • מיאנמר • מלזיה • נפאל • סוריה • סינגפור • סרי לנקה • עומאן • עיראק • ערב הסעודית • הרשות הפלסטינית[2] • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן[1] • קטר • קירגיזסטן • קמבודיה • קפריסין • רוסיה[1] • תאילנד • תימן |  |
1 חלק משטח המדינה נמצא באירופה. 2 המדינה לא מוכרת על ידי האומות המאוחדות כמדינה רשמית. 3 חלק משטח המדינה נמצא באוקיאניה.
מלחמת לנדסהוט

מלחמת לנדסהוט (בגרמנית: Landshuter Erbfolgekrieg) הייתה מלחמת אזרחים בגרמניה, שהתחוללה על רקע ויכוח על ירושת דוכסות בוואריה-לנדסהוט, (דרום מזרח בוואריה) בין השנים 1503 ו-1505.
הרקע לפרוץ המלחמה

הדוכס מלנדסהוט, גאורג, דוכס בוואריה ואשתו ידוויגה יגלו, דוכסית בוואריה מתו בזה אחר זה, (1502–1503), ולא השאירו יורש זכר. על פי החוק הקיסרי, נכסים אלו היו "נכסי מתנה" ורק יורש זכר יכול לרשת אותם. בתו של גאורג, אליזבת, שהייתה נשואה לרוזן רופרכט מפפאלץ, בישוף פרייזינג, (בנו של פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ) ניסתה יחד עם בעלה ובתמיכת הנסיך לתפוס את השלטון על לנדסהוט. משפחת ויטלסבאך, שהייתה אז השלטת בבוואריה, ובייחוד אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה ממינכן, החליטו להעביר את העניין לבית הדין של הקיסר מקסימיליאן הראשון, שהכריע לטובתם. משסירב הרוזן רופרכט, פקד הקיסר לגרשו מגרמניה, וכן את הנסיך הבוחר מפפאלץ. מאותו רגע פרצה מלחמה, שהקיפה את כל חבל הריין, עד לשלהי 1505.
מהלך המלחמה וסיומה

כוחות פפאלץ היו מלכתחילה קטנים למדי, ומה גם שהקיסר צירף לכוחות בית ויטלסבאך את חייליו השכירים. בהדרגה נחלשו כוחות פפאלץ, עד שבשנת 1505 מתו הרוזן רופרכט ואשתו אליזבת. באספת הממלכה בקלן חילק הקיסר את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, כאשר רובה ניתנה לבית ויטלסבאך, ומיעוטה, בעיקר רוזנות פפאלץ-נויבורג, ניתן לבנם של רופרכט ואליזבת, אוטו היינריך, רוזן פפאלץ-נויבורג, וכך נחתם ההסכם ב-30 ביולי 1505.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4166655-0