stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארל ג'ונסון
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973–1974 |  | Rainbow | קארל | סדרת טלוויזיה לילדים |
| 1981 | בנים ואוהבים | Sons and Lovers | פול מורל | מיני-סדרה |
| 1989 | בין שתי ערים | A Tale of Two Cities | ברסאד | מיני סדרה |
| 1995 |  | An Independent Man | ביל רתרפורד | סדרת טלוויזיה |
| 1996 | קתרינה הגדולה | Catherine the Great | ששובסקי | סרט טלוויזיה |
| 1997 |  | The Temptation of Franz Schubert | רופא | סרט טלוויזיה |
| 1998 | יריד ההבלים | Vanity Fair | מייג'ור לודר | מיני-סדרה |
| 1999 | דייוויד קופרפילד | David Copperfield | טונגי | מיני-סדרה |
| 2000 |  | Without Motive | רוברט ג'קסון | סדרת טלוויזיה |
| 2003 |  | Born and Bred | אלק רוזנדייל | בפרק "Lost Souls" |
| 2003 | ראש העיר קסטרברידג' | The Mayor of Casterbridge | פול |  |
| 2004 | כשאהיה בן 64 | When I'm 64 | בילי | סרט טלוויזיה |
| 2005 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | דרק לוקווד | בפרק "Sauce for the Goose" |
| 2005 | רומא | Rome | קאטו הצעיר |  |
| 2006 | תחבולות חדשות | New Tricks | גארי קנדל | בפרק " Congratulations" |
| 2006 | פרשת צ'טרלי | The Chatterley Affair | מר ג'סטיס ביירן | סרט טלוויזיה |
| 2006 | נוסטרדמוס | Nostradamus |  | סרט טלוויזיה |
| 2006 | רומא העתיקה | Ancient Rome: The Rise and Fall of an Empire | מרסלוס | מיני-סדרה |
| 2008–2011 | הדרך לקנדלפורד | Lark Rise to Candleford | טוויסטר טוריל | סדרת טלוויזיה (37 פרקים) |
| 2009 |  | Small Island | ארתור בליי | סרט טלוויזיה של BBC One |
| 2013 | תקראו למיילדת | Call the Midwife | מר מסטרסון | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015–2016 | עלילות דיקנס | Dickensian | הסבא של נל הקטנה | סדרת טלוויזיה |
| 2018 | המלך ליר | King Lear | פול | סרט טלוויזיה |
| 2021 | קרוב מדי | Too Close | ג'יימס | מיני-סדרה |
| 2023 | מבוסס על ערימת שקרים (אנ') | The Following Events Are Based on a Pack of Lies | ביל ניומן | תפקיד ראשי; 5 פרקים |
תפקידים בתיאטרון

"The Seafarer", ג'יימס 'שארקי' הרקין, התיאטרון המלכותי הלאומי
"Tales From The Vienna Woods", התיאטרון הלאומי, לונדון
"Scenes from the Big Picture", התיאטרון הלאומי, לונדון
"The Walls", התיאטרון הלאומי, לונדון
"Cardiff East", התיאטרון הלאומי, לונדון
"The Ends of the Earth", התיאטרון הלאומי, לונדון
"Machine Wreckers", התיאטרון הלאומי, לונדון
"The Shape of The Table", התיאטרון הלאומי, לונדון
"Black Snow", התיאטרון הלאומי, לונדון
"Golden Boy", התיאטרון הלאומי, לונדון
"עלייתו הנמנעת של ארתורו אוי", התיאטרון הלאומי, לונדון
"The Sea", התיאטרון הלאומי, לונדון
"הדוד וניה", התיאטרון הלאומי, לונדון
"דון קישוט", התיאטרון הלאומי, לונדון
"חלום ליל קיץ", התיאטרון הלאומי, לונדון
"The Fawn", התיאטרון הלאומי, לונדון
"גלנגרי גלן רוס", "Glengarry Glen Ross", התיאטרון הלאומי, לונדון
"דבש פרא", "Wild Honey", התיאטרון הלאומי, לונדון
"היריבים", "The Rivals", התיאטרון הלאומי, לונדון
"The Mysteries", התיאטרון הלאומי, לונדון
"Animal Farm", התיאטרון הלאומי, לונדון
Almost Nothing/At The Table, תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"Not Not Not Not Not Enough Oxygen", תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"This Is A Chair", תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"The Night Heron", תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"Boy Gets Girl", תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"The Weir", תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"Sudlow's Dawn", תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"Irish Eyes and English Tears", תיאטרון רויאל קורט, לונדון
"In The Company of Men", הלהקה השייקספירית המלכותית, סטרטפורד
"TV Times", הלהקה השייקספירית המלכותית, סטרטפורד
"Knight of the Burning Pestle", הלהקה השייקספירית המלכותית, סטרטפורד
"אמדאוס", להקת פיטר הול
"The Country Wife", סנטרליין פרודקשנס
"The Last Yankee", תיאטרון לסטר היימרקט
"וויצק", תיאטרון ליריק המרסמית'
"War Crimes", כ Institute of Contemporary Arts כ ICA
"המלביש", ליתרהד
"הדה גאבלר", איבון ארנוד גילפורד
"מהומה רבה על לא דבר", Open Air Theatre, Regent's Park
"כטוב בעיניכם", תיאטרון אולד ויק
"Vieux Carre", וסט אנד
פרנקנשטיין, התיאטרון הלאומי, לונדון
"Barking in Essex", תיאטרון ויינדהם
הערות שוליים

↑  Open Culture: Wittgenstein. Accessed 7 May 2014
↑  BBC One - Lark Rise to Candleford. Accessed 7 May 2014
↑  "Irish Film Board - Film Directory - Features - The Pier". Directory.irishfilmboard.ie. נבדק ב-2013-02-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323430405171  PLWABN: 9811713406405606  BNE: XX4612247  BnF: cb14190887v (data)  GND: 1061887006  ISNI: 0000 0001 1960 8196  LCCN: no2007147481  MusicBrainz: 1581014a-7d4e-4f29-9ead-dc05600a6ade  NTA: 108726126  SUDOC: 077487397  VIAF: 43091031   WorldCat (עם VIAF): 43091031
קייזר פרמננטה

| --- | --- |


בניין המשרדים הראשיים באוקלנד
 נתונים כלליים
 מייסדים:  הנרי ג'יי קייזר, סידני גרפילד 
 תקופת הפעילות:  1945–הווה (כ־79 שנים) 
 חברות בנות:  Hawaii Permanente Medical Group  Kaiser Foundation Hospital – Fontana  Kaiser Permanente Walnut Creek Medical Center  Kaiser Permanente Sacramento Medical Center  Kaiser Permanente San Diego Medical Center  Kaiser Permanente Vallejo Medical Center  Kaiser Permanente South San Francisco Medical Center  Kaiser Permanente Anaheim Medical Center  Kaiser Permanente Riverside Medical Center  Kaiser Permanente Redwood City Medical Center  Permanente Medical Groups  Kaiser Permanente Hayward Medical Center  Kaiser Permanente Santa Clara Medical Center  Kaiser Foundation Hospital  Kaiser Foundation Hospital  Bess Kaiser Hospital  Kaiser Permanente San Francisco Medical Center  Kaiser Foundation Hospital  Kaiser Permanente Moanalua Medical Center  Los Angeles Medical Center  המרכז הרפואי אוקלנד  Kaiser Permanente Center for Health Research  Kaiser Permanente Medical Center 
 מיקום המטה:  אוקלנד 
 ענפי תעשייה:  שירותי בריאות 
 מנכ"ל:  גרג א. אדאמס 
  
 אתר רשמי
 
קייזר פרמננטה (באנגלית: Kaiser Permanente) היא חברת ביטוח הבריאות הגדולה בארצות הברית.
קייזר פרמננטה היא קונסורציום (מאגד) לניהול-טיפול (בדומה לקופת חולים או חברה לביטוח בריאות), שבסיסה באוקלנד, קליפורניה, בארצות הברית. הקונסורציום נוסד בשנת 1945 על ידי התעשיין הנרי ג'יי קייזר והרופא סידני גארפילד. קייזר פרמננטה מורכב משלוש קבוצות נפרדות של גופים הפועלים בתלות הדדית: תוכנית ביטוח הבריאות של קרן קייזר והחברות-בנות התפעוליות-אזוריות שלה; בתי החולים של קרן קייזר; והקבוצות הרפואיות האזוריות של פרמננטה.
היקף הפעילות

נכון לשנת 2014, קונצורסיום קייזר פרמננטה פועל בשמונה מדינות בארצות הברית ובמחוז קולומביה (DC), והוא ארגון ניהול-הטיפול (מבטח הבריאות) הגדול בארצות הברית. לארגון 9.6 מיליון מבוטחים בביטוח הבריאות, 177,445 עובדים, 17,791 רופאים, 49,778 אחיות, 38 מרכזים רפואיים, ו-620 מרפאות. בשנת 2014, תוכנית ביטוח הבריאות של קרן קייזר ובתי החולים שלה, שהם מוסדות ללא כוונת רווח (מלכ"ר), דיווחו יחד על 3.1 מיליארד דולר הכנסות נטו, על 56,400,000,000 $ הכנסות תפעוליות.
כל קבוצה רפואית של פרמננטה פועלת באופן עצמאי, באזור שלה, כשותפות למטרות רווח או כתאגיד מקצועי. אף על פי שאף אחת מהן אינה מדווחת ציבורית על הישגיה הפיננסיים, ידוע שכל קבוצה כזו ממומנת בעיקר על ידי התשלומים וההחזרים מתוכנית ביטוח הבריאות של קרן קייזר, ביחס למבוטחיה שבאותו אזור.
תוכנית ביטוח הבריאות של קרן קייזר היא אחד המלכ"רים הגדולים בארצות הברית.
ביקורת

כלפי קייזר פרמננטה הועלו במשך השנים טענות מצד איגודי העובדים שלה, האשמות פליליות ואזרחיות על "סילוק מבוטחים" (Patient dumping), ביקורת וסנקציות מצד הרגולטורים על איכות הטיפול שסופק, במיוחד בתחום בריאות הנפש, וביקורת על גודל עתודות המזומנים של הקונסורציום.
הערות שוליים

↑  "Kaiser Permanente 2014 Annual Report". Kaiser Permanente. אורכב מ-המקור ב-2015-08-02. נבדק ב-2015-08-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007352283905171  ISNI: 0000 0000 9957 7758  LCCN: n90644002  VIAF: 147877401   WorldCat (עם VIAF): 147877401
קמינאר

קמינאר (ברומנית: Căminar) היה בנסיכויות הרומניות דרגטור שגבה את המיסים על בתי המרזח.
בימי הביניים הקמינאר הייתה משרה של פקיד, שהוטל עליו לגבות מיסים מסוימים, בתחילה המיסים על השעווה. במאה ה-17 נקבע תפקיד של "קמינאר גדול" ובהמשך, בתקופתו של דימיטריה קנטמיר, הקאמינר הגדול נכלל בשורת הבויארים הגדולים.
קורנל האוושי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בינואר 1892 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 בינואר 1945 (בגיל 53) מחנה השמדה 
 מדינה:  הונגריה
 
קורנל האוושי (בהונגרית: Havasi Kornél;‏ בודפשט, 10 בינואר 1892 – ברוק אן דר לייטה (אנ') 15 בינואר 1945) היה שחמטאי יהודי-הונגרי, ניצח באליפות הונגריה בשחמט בשנת 1922, ניספה בשואה.
קריירה

האוושי ניצח בתחרות בודפשט בשנת 1911, הגיע למקום התשיעי בתחרות טמשוואר בשנת 1912 (אליפות הונגריה, ניצח גיולה ברייר), חלק מקום 4–5 בתחרות בודפשט 1917 (ניצח: גיולה ברייר), הגיע רביעי בתחרות בודפשט 1918 (ניצחו: זולטן פון באלה וריכרד רטי), חלק מקום 9–11 בתחרות קושיצה בשנת 1918 (ניצח: ריכרד רטי), חלק מקום 1–2 עם סאוואי בתחרות בודפשט 1920, הגיע שישי בתחרות גיולה 1921 (ניצח: בוריסלב קוסטיץ').
האוושי ניצח באליפות הונגריה השישית שהתקיימה בבודפשט בשנת 1922. הוא הגיע שלישי בתחרות בשנת 1923, חלק מקום 6–7 בתחרות גיולה בשנת 1923 (ניצח: גרובר), הגיע עשירי בתחרות גיור 1924 (אליפות הונגריה השביעית, ניצח: גזה נאגי), חלק מקום 6–10 בתחרות דברצן בשנת 1925 (ניצח: הנס קמוך), חלק מקום 3–4 בתחרות בודפשט בשנת 1926 (ניצח: אנדרה שטיינר), חלק מקום 12–14 בתחרות בודפשט בשנת 1926 (אליפות פיד"ה הראשונה לאמנים, ניצחו: ארנסט גרינפלד ומריו מונטיצ'לי), חלק מקום 2–4 באליפות הונגריה בשחמט בשנת 1928 (ניצח: ארפאד ויידה), חלק מקום 7–8 בתחרות בודפשט בשנת 1928 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), וניצח את תחרות מזוקוסד בשנת 1929.
האוושי חלק מקום 4–5 בתחרות בודפשט 1931 (אליפות הונגריה בשחמט, ניצח: לאיוש שטיינר), הגיע רביעי בתחרות שופרון בשנת 1934 (ניצח: רודולף שפילמן), חלק מקום 5–6 בתחרות בודפשט 1934 (ניצח: אריך אליסקסיס), חלק מקום 12–14 בתחרות בודפשט 1934 (ניצח: אנדור לילינטל), חלק מקום 5–6 בתחרות טאטאווארוש 1935 (ניצח: לאסלו סאבו), חלק מקום 5–7 בתחרות בודפשט 1936 (אליפות הונגריה בשחמט, ניצחו: לאיוש שטיינר ומיגל ניידורף), חלק מקום 3–4 בתחרות מילנו (ניצחו: אריך אליסקסיס ומריו מונטיצ'לי) וחלק מקום 4–6 בתחרות בודפשט 1939 (ניצחו: באלה ולאסלו סאבו).
האוושי נפטר לקראת סוף מלחמת העולם השנייה בעיירה אוסטרית, לאחר שעבר כמה וכמה מחנות של שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים במסגרת הצבא ההונגרי). לקראת סוף המלחמה עשרות אלפי יהודים הונגרים הוצעדו מערבה לכיוון אוסטריה למחנות עבודה וריכוז גרמניים. שם מצא את מותו.
השתתפות באולימפיאדות

האוושי שיחק בנבחרתה האולימפית של הונגריה בשבע אולימפיאדות רשמיות ובשתים בלתי רשמיות OlimpBase :: the encyclopaedia of team chess, www.olimpbase.org.
בשנת 1924, באולימפיאדה הבלתי רשמית הראשונה שהתקיימה בפריז, נבחרת הונגריה זכתה במדליית הכסף והאוושי השיג תוצאה של +6 -5 =0 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו)
באולימפיאדת השחמט 1927, האולימפיאדה הראשונה שהתקיימה בלונדון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +4 -1 =3, הונגריה זכתה במדליית הזהב
בשנת 1928, באולימפיאדה השנייה שהתקיימה בהאג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +6 -1 =9, הונגריה זכתה במדליית הזהב
בשנת 1930, באולימפיאדה השלישית שהתקיימה בהמבורג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +10 -0 =4, הונגריה זכתה במדליית הכסף
בשנת 1931, באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +7 -4 =3 הונגריה הגיעה למקום ה-10
בשנת 1933, באולימפיאדה החמישית שהתקיימה בפולקסטון, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +5 -1 =6 הונגריה הגיעה למקום החמישי
בשנת 1935, באולימפיאדה השישית שהתקיימה בורשה, בלוח השלישי השיג תוצאה של +5 -0 =6 וזכה במדליית כסף קבוצתית וכן במדליית כסף אישית
בשנת 1936, באולימפיאדה השלישית הבלתי רשמית שהתקיימה במינכן, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +4 -0 =12, הונגריה זכתה במדליית הזהב
בשנת 1937, באולימפיאדה השביעית שהתקיימה בסטוקהולם, בלוח הרביעי השיג תוצאה של +6 -4 =5, הונגריה זכתה במדליית הכסף  OlimpBase :: 7th Chess Olympiad, Stockholm 1937, Hungary, www.olimpbase.org
ספר שכתב

בשנת 1935 פרסם ספר בשם : A soproni jubiláris sakkverseny, 1934
הערות שוליים

↑  טבלאות 1934, אתר השחמט של רוג'ר לזלי פייג', אורכב ב-15 בדצמבר 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0874 1477  LCCN: no96036754  NTA: 152644393  VIAF: 16818709   WorldCat (עם VIAF): 16818709
פרשת פטרוב

יבדוקיה פטרובה בנמל התעופה מסקוט, סידני, נלקחת על מסלול ההמראה למטוס ממתין, על ידי שני דיפלומטים סובייטים חמושים (19 באפריל 1954).
פרשת פטרוב הייתה תקרית ריגול בעת המלחמה הקרה באוסטרליה, בנוגע לעריקתו של ולדימיר פטרוב, קצין ק.ג.ב, מהשגרירות הסובייטית בקנברה, אוסטרליה, בשנת 1954. העריקה הובילה להקמת ועדה מלכותית והמחלוקת שנוצרה תרמה לפילוג מפלגת הלייבור האוסטרלית ב-1955.
רקע

פטרוב, למרות מעמדו הדיפלומטי הזוטר יחסית, היה קולונל במה שהפך בשנת 1954 לק.ג.ב., המשטרה החשאית הסובייטית, אשתו הייתה קצינת משרד הפנים. בני הזוג פטרוב נשלחו לשגרירות קנברה ב-1951 על ידי ראש מנגנון הביטחון הסובייטי, לברנטי בריה. לאחר מות יוסיף סטלין במרץ 1953, בריה נעצר ונורה על ידי ממשיכי דרכו של סטלין, ולדימיר פטרוב כנראה חשש שאם ישוב לברית המועצות, הוא יטוהר כ"איש בריה".
עריקה

פטרוב יצר קשר עם ארגון הביון והביטחון האוסטרלי (ASIO) והציע לספק ראיות לריגול סובייטי בתמורה למקלט מדיני. העריקה אורגנה על ידי מייקל ביאלוגוסקי, רופא ומוזיקאי פולני וסוכן ASIO במשרה חלקית, שטיפח את פטרוב במשך כמעט שנתיים, התיידד איתו ולקח אותו לבקר זונות באזור קינגס קרוס בסידני. ביאלוגוסקי הכיר לפטרוב קצין ASIO בכיר בשם רון ריצ'רדס, שהציע לפטרוב מקלט ותוספת 5,000 פאונד בתמורה לכל המסמכים שהוא יכול להביא איתו מהשגרירות. תכנון עריקתו של פטרוב קיבל את שם הקוד מבצע בקתה 12, לאחר תקופה קצרה הפך למבצע בקתה 11, בהתאם לנוהג המקובל להתייחס לעריקים פוטנציאליים כ"מועמדים לבקתה". פטרוב ערק ב-3 באפריל 1954.
עריקה > יבדוקיה פטרובה

פטרוב לא סיפר לאשתו יבדוקיה על כוונותיו; ככל הנראה הוא תכנן לערוק בלעדיה. לאחר טענה שגויה שהרשויות האוסטרליות חטפו את פטרוב, משרד הפנים הסובייטי שלח שני שליחים לאוסטרליה להביא את יבדוקיה פטרובה. השמועה על כך דלפה החוצה וב-19 באפריל התקיימו הפגנות אנטי-קומוניסטיות אלימות בנמל התעופה של סידני, כאשר יבדוקיה פטרובה לוותה על ידי אנשי הק.ג.ב. אל המטוס. במטוס, בהוראת ראש הממשלה רוברט מנזיס, דיילת שאלה אותה אם היא שמחה שחוזרת לברית המועצות, אך היא לא ענתה תשובה ברורה - לעריקה עלולה להיות השלכות קשות על משפחתה בברית המועצות. מנזיס החליט שהוא לא יכול לאפשר להרחיק אותה בדרך זו, וכשהמטוס עצר לתדלוק בנמל התעופה של דרווין, היא נתפסה אצל אנשי משרד הפנים על ידי אנשי ASIO (כדי להפריד את פטרובה מהקצינים הסובייטיים, אנשי ASIO התעמתו איתם בטענה שהם נושאים נשק, מה שלא חוקי לעשות במטוס). אנשי ASIO הציעו לפטרובה מקלט, שאותו היא קיבלה, לאחר ששוחחה עם בעלה בטלפון. זה היה בשעות המוקדמות של 20 באפריל 1954.
אירועים דרמטיים אלו הופיעו בתקשורת ברחבי העולם והעניקו תחושה מיידית של הדרמה האמיתית שהתרחשה. תמונותיה של יבדוקיה פטרובה מטופלת בגסות על ידי סוכני ק.ג.ב בנמל התעופה של סידני והחלטתה המייסרת ברגע האחרון לערוק עם בעלה, שנעשתה בנמל התעופה דרווין, הפכו לתמונות אוסטרליות אייקוניות של שנות החמישים.
עריקה > ועדה מלכותית

הפרשה נעשתה דרמטית יותר כאשר מנזיס אמר לבית הנבחרים כי פטרוב הביא עמו מסמכים הנוגעים לריגול סובייטי באוסטרליה. הוא הודיע כי ועדה מלכותית תחקור את הנושא, הוועדה המלכותית לריגול. המסמכים של פטרוב הוצגו לחברי הוועדה, אם כי מעולם לא פורסמו ברבים. לכאורה, המסמכים מספקים ראיות לטבעת ריגול סובייטית נרחבת באוסטרליה, ונמצאו בהם שמות של שני אנשי צוות של מנהיג מפלגת הלייבור האוסטרלית, ד"ר ה. אוואט, במהלך ההליכים, אוואט, לשעבר שופט בית המשפט העליון של אוסטרליה והנשיא השלישי של העצרת הכללית של האו"ם, הופיע בפני הוועדה המלכותית כיועץ של חברי הצוות שלו. חקירתו הנגדית של קצין מפתח ב-ASIO שינתה את דיוני הוועדה והטרידה מאוד את הממשלה. כמעט מיד, הוועדה המלכותית פשוט משכה את רשותו של אוואט להופיע. אוואט טען כי שופטי הוועדה היו מוטים כלפי ממשלת מנזיס בעקבות שלילה חסרת תקדים זו של זכותו להופיע.
אדם נוסף שנחקר ארוכות (למעלה משבוע) על פעילותו וקשריו היה ריק ת'רוסל, דיפלומט ויועצו לשעבר של אוואט. אמו, הסופרת קתרין סוזנה פריצ'רד, הייתה קומוניסטית מושבעת והציעו בתוקף שלפחות בהיסח הדעת, אם לא בשכל, נתן לה מידע מסווג, כמו גם ביצוע ריגול פעיל למען ברית המועצות. הדו"ח הסופי לא אישר את ההאשמות הללו, אך הקריירה שלו מכאן ואילך נפגעה מהחשדות הללו.
תוצאות ומורשת

כתוצאה מהעריקות נסגרו שגרירות אוסטרליה במוסקבה ושגרירות ברית המועצות בקנברה. היחסים הדיפלומטיים לא כוננו מחדש עד 13 במרץ 1959.
תוצאות ומורשת > השלכות פוליטיות

העריקות הגיעו זמן קצר לפני הבחירות הפדרליות של 1954. אוואט האשים את מנזיס בכך שסידר את העריקות בחפיפה עם הבחירות, לטובת המפלגה הליברלית.
לטענת חלק מהמבקרים, בין השאר כתוצאה מפרשת פטרוב, מנזיס הצליח בבחירות, שבהן ציפו הלייבור לנצח. הוועדה המלכותית המשיכה לפעול לשארית 1954 וחשפה כמה עדויות לריגול עבור ברית המועצות על ידי כמה חברים ותומכים של המפלגה הקומוניסטית של אוסטרליה במהלך ומיד לאחר מלחמת העולם השנייה, אך איש מעולם לא הואשם בעבירת ריגול כתוצאה מעבודת הוועדה ולא נחשפה טבעת ריגול משמעותית. (אף אחד לא הואשם מסיבות שונות: לאחד ניתנה חסינות מהעמדה לדין, אחרים שטיפלו במסמכים לא עברו על החוק מבחינה טכנית, אחד היה בפראג ונשאר שם, ולא ניתן היה להציג ראיות נגד אחרים כי הם יחשפו כי שירותי המודיעין המערביים פיצחו קודים סובייטיים).
ההפסד של אוואט בבחירות ואמונתו שמנזיס קשר קשר עם ASIO כדי להמציא את עריקתו של פטרוב הובילו לביקורת במפלגת הלייבור על החלטתו להופיע בפני הוועדה המלכותית. הוא הוסיף זאת בכך שכתב לשר החוץ הסובייטי, ויאצ'סלב מולוטוב, ושאל אם ההאשמות על ריגול סובייטי באוסטרליה נכונות. כשמולוטוב השיב, והכחיש את ההאשמות, קרא אוואט את המכתב בפרלמנט, מה שעורר פליאה ולעג מצד מתנגדיו.
מעשיו של אוואט עוררו את זעם האגף הימני של מפלגת הלייבור, שהושפע מהאנטי-קומוניזם הקתולי של ב.א. סנטמאריה ו"תנועתו" החשאית. אוואט האמין שגם התנועה הייתה חלק מהמזימה נגדו, והוקיע בפומבי את סנטמאריה ותומכיו באוקטובר 1954, מה שהוביל לפילוג גדול במפלגת הלייבור, שלא זכתה שוב בשלטון עד 1972.
תוצאות ומורשת > גורלם של הפטרובים

בני הזוג פטרוב, לאחר שקיבלו מקלט מדיני, התיישבו בסופו של דבר בפרברי מלבורן תחת השמות סוון ומריה אליסון וקיבלו פנסיה. לפני כן, הם בילו תקופה של 18 חודשים בבית בטוח בפאלם ביץ', סידני, עם קצין ASIO דאז מייקל ת'ווייטס, שכתב את זיכרונותיהם, שפורסמו ב-1956 בשם Empire of Fear.
הם חיו באפלה יחסית למשך שארית חייהם. העיתונות התבקשה רשמית על ידי משרד ההגנה, בדרך של הודעת D, שלא לחשוף את זהותם או מקום הימצאם, אך הדבר לא תמיד כובד. ולדימיר פטרוב הלך לעולמו ב-1991 ויבדוקיה ב-2002.
תוצאות ומורשת > לאחר הפרשה

האמונה שהייתה "מזימת פטרוב" הפכה לאמונה במפלגת הלייבור ובתנועות השמאל במשך שנים רבות, אם כי אפילו היסטוריונים תומכי הלייבור הודו שהתנהלותו האקסצנטרית של אוואט תרמה רבות לפילוג הלייבור. הגרסה ה"שמאלית" לסיפור פטרוב ניתנה בשנת 1974 ב"קן הבוגדים: פרשת פטרוב", על ידי ניקולס ויטלם (בנו של גוף ויטלם, שהיה ראש ממשלת הלייבור בזמן הפרסום) וג'ון סטאבס. ספר זה נכתב ללא גישה למסמכים מסווגים. מנזיס הכחיש כי היה לו ידע מוקדם על עריקתו של פטרוב, אם כי הוא לא הכחיש שניצל אותה ואת הסנטימנט האנטי-קומוניסטי של המלחמה הקרה. קולונל צ'ארלס ספריי, ראש ASIO באותה תקופה, כאשר התראיין לאחר פרישתו, טען כי אף על פי שנדרשו כמה חודשים של משא ומתן כדי להביא לעריקתו של פטרוב, הוא לא סיפר למנזיס על המשא ומתן הזה וכי עיתוי העריקה היה ללא קשר לבחירות.
בשנת 1984, קובצי ASIO על פטרוב והרשומות של הוועדה המלכותית הועמדו לרשות היסטוריונים. ב-1987 פרסם ההיסטוריון רוברט מאן את "פרשת פטרוב: פוליטיקה וריגול", שנתן את התיאור המלא הראשון של הפרשה. הוא הראה שהחשדות של אוואט היו מופרכים, שמנזיס וספריי דיברו אמת, שלא הייתה שום קונספירציה, ושההתנהלות של אוואט עצמו הייתה אחראית בעיקר לאירועים הפוליטיים שקרו לאחר מכן. אבל מאן גם הראה שאף על פי שהיה ריגול סובייטי מסוים באוסטרליה, לא הייתה רשת ריגול סובייטית גדולה ושרוב המסמכים שמסר פטרוב ל-ASIO הכילו מעט יותר מאשר רכילות פוליטית שיכולה הייתה להיערך על ידי כל עיתונאי. זה כלל את "מסמך J" הידוע לשמצה, אשר נכתב על ידי רופרט לוקווד, חבר במפלגה הקומוניסטית של אוסטרליה המביע את אמונתו בנושא. עמוד 35 של המסמך הביא את המידע לאנשי הצוות של אוואט, פרגן או'סאליבן, אלברט גרונדמן ואלן דאלזאל. אוואט התעקש שעמוד 35 הוא מידע שגוי שנוסף במיוחד כדי לפגוע במפלגת הלייבור האוסטרלית. הוא הצליח להוכיח שהצוות שלו לא חיבר את המסמך. הוועדה המלכותית הגיעה למסקנה שמסמך J היה כולו עבודתו של לוקווד.
יצירות בדיוניות

פרשת פטרוב שימשה השראה למספר יצירות בדיוניות, שרבות מהן זכו בפרסים.
פרשת פטרוב, מיני סדרת טלוויזיה משנת 1987.
הנעל האדומה, רומן מאת אורסולה דובוסרסקי, שזכה בפרס הספרותי של ניו סאות' ויילס ובפרס הספרותי של קווינסלנד לשנת 2006.
הנעל של גברת פטרוב, מחזה מאת נואל יאנצ'בסקה, שזכה בפרס הספרות של ראש ממשלת קווינסלנד לדרמה בשנת 2006.
הבית הבטוח, אנימציה מאת לי ויטמור, שזכתה בפרס האנימציה הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בסידני 2006.
Document Z, רומן מאת אנדרו קרום, שזכה בפרס הספרות האוסטרלי/וגל בשנת 2008.
שירי פטרוב, רומן-פתגמים משנת 2013 מאת לסלי לבקוביץ'. ספר זה היה ברשימה הקצרה לפרס ACT בקטגוריית ספר השנה לשנת 2014 וזכה בפרסי 2014 ACT Writing and Publishing: Category Book Poetry.
לקריאה נוספת

Vladimir and Evdokia Petrov, Empire of Fear, Frederick A. Praeger, New York, 1956 (these memoirs were ghost-written for the Petrovs by the then ASIO officer Michael Thwaites)
Nicholas Whitlam and John Stubbs, Nest of Traitors: The Petrov Affair, University of Queensland Press, Brisbane, 1974
Michael Thwaites, Truth Will Out: ASIO and the Petrovs, William Collins, Sydney, 1980
Robert Manne, The Petrov Affair: Politics and Espionage, Pergamon Press, Sydney, 1987
Ursula Dubosarsky, The Red Shoe, Allen and Unwin, Sydney, 2006
Rowan Cahill. "Rupert Lockwood (1908–1997): Journalist, Communist, Intellectual", Doctor of Philosophy thesis, School of History and Politics, University of Wollongong, 2013
Andrew Croome, Document Z, Allen and Unwin, Sydney, 2009
Ann Curthoys and John Merritt (editors), Australia's First Cold War, 1945-59, Vol. II : 'Better Dead Than Red', Chapter 6: "A Labor Myth?", Allen & Unwin, 1986
ראו גם

יחסי אוסטרליה–רוסיה
הערות שוליים

↑  "Mrs Petrov's death brings bizarre affair to end". 27 ביולי 2002. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Obituary: Evdokia Petrov". 27 ביולי 2002. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Spies who loved us". 27 ביולי 2002. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Petrov Affair". The National Museum of Australia.
↑  MacMillan, Margaret; McKenzie, Francine (2003). Parties Long Estranged: Canada and Australia in the Twentieth Century. UBC Press. pp. 191–195. ISBN 978-0-7748-0976-4.
↑  "The Petrov Affair - The Affair". Museum of Australian Democracy. נבדק ב-2021-12-19.
1 2  ""Quit Moscow" Move Tonight: Breach Over Petrov Case". The Sun-Herald. Sydney. 25 באפריל 1954. p. 1. נבדק ב-2021-12-19. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Royal Commission on Espionage, 1954–55". naa.gov.au. National Archives of Australia. נבדק ב-2021-12-19.
↑  Triska, Jan F.; Slusser, Robert M. (1962). Theory, Law and Policy of Soviet Treaties. Stanford University Press. p. 167. ISBN 9780804701228. LCCN 62-11989.
↑  "Fact sheet 49 – D Notices". National Archives of Australia. אורכב מ-המקור ב-27 בספטמבר 2011. נבדק ב-2021-12-19. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whitlam, Nicholas. (1974). Nest of traitors : the Petrov affair. Stubbs, John, 1938-2015. Milton, Q.: Jacaranda. ISBN 0701607963. OCLC 2237709.
↑  "The Petrov Affair". Museum of Australian Democracy at Old Parliament House (moadoph.gov.au).
↑  The Petrov Affair. IMDb
↑  Dubosarsky, Ursula (2006) The Red Shoe. Allen & Unwin. ISBN 9781741142853
↑  "Previous winners". The State of Queensland. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2012. נבדק ב-2021-12-19. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  retrieved LEE WHITMORE. Leewhitmore.com.au.
קארל בראון

| --- | --- |

בראון בשנת 1959
 לידה:  25 בספטמבר 1927 ברוקלין שבניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  10 בפברואר 2010 (בגיל 82) סטיוארט שבפלורידה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.96 מטר
 מספר:  4
 מכללה:  אוניברסיטת קולגייט
 דראפט:  לא נבחר, 1947
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 2019
 קבוצות כשחקן
 1947–1950   1952–1961   1961–1962:  ניו יורק ניקס   ניו יורק ניקס   בוסטון סלטיקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1962)   2 בחירות לחמישייה השנייה של העונה (1948, 1954)   5 בחירות למשחק האולסטאר (1953–1957)
 קבוצות כמאמן
 1959–1961:  ניו יורק ניקס
קארל אוגוסט בראון הבן (באנגלית: .Carl August Braun Jr;‏ 25 בספטמבר 1927 – 10 בפברואר 2010) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-BAA וה-NBA בין השנים 1947–1962, ואימן במקביל בשנים 1959–1961. לאורך קריירת ה-NBA זכה באליפות אחת (בעונת 1961/1962), השתתף 5 פעמים במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 13.5 נקודות, 3.4 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק.
בספטמבר 2019 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
ביוגרפיה

בראון נולד ברובע ברוקלין שבעיר ניו יורק, ובנערותו עבר עם משפחתו לגארדן סיטי שבלונג איילנד. בין השנים 1945–1947 למד באוניברסיטת קולגייט.
ביוגרפיה > ניו יורק ניקס

לאחר שלא נבחר בדראפט ה-BAA‏ 1947 חתם בראון על חוזה בקבוצת ניו יורק ניקס, לקראת עונתה השנייה בליגת ה-BAA (שהפכה בהמשך לליגת ה-NBA). במשחקו העשירי בקריירה שבר את שיא הליגה לנקודות במשחק בודד, כשקלע 47 נקודות בניצחון קבוצתו על פרובידנס סטימרולרס. מלבד עונות 1951 ו-1952, בהן שירת בצבא ארצות הברית, המשיך בראון לשחק עבור הניקס עד סיום עונת 1960/1961, כאשר בשתי עונותיו האחרונות הוא שימש במקביל גם כמאמן הקבוצה. בכל אחת מ-7 עונותיו הראשונות בניו יורק הוביל את קלעי הקבוצה, עם ממוצע של כ-14.8 נקודות למשחק, ובעת עזיבתו בשנת 1961 היה הקלע המוביל בתולדות המועדון עם 10,449 נקודות בסך הכול. ב-8 מתוך 12 עונותיו עם הניקס העפילה הקבוצה לשלב הפלייאוף, ובעונת 1952/1953 אף הגיעה לגמר הליגה, בו הפסידה למיניאפוליס לייקרס בתוצאה 1–4.