stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קיום שאינו ראוי
היסטוריה

המושג "קיום שאינו ראוי" הופיע לראשונה בספרם של המשפטן הגרמני פרופ' קרל בינדינג (Karl Binding) מאוניברסיטת לייפציג והפסיכיאטר הגרמני פרופ' אלפרד הוכה (Alfred Hoche) מאוניברסיטת פרייבורג - "הרשות לחסל חיים שאינם ראויים לחיים" (בגרמנית Die Freigabe der Vernichtung Lebensunwerten Lebens). הספר נכתב בשני כרכים, הראשון בזמן מלחמת העולם הראשונה והשני בשנת 1920. הטענה בספר היא שאנשים הסובלים מנזק מוחי, פיגור שכלי או מחלות פסיכיאטריות קשות אינם אלא "מתים מוחית", "עול לאנושות", "עטיפה ריקה של בני אנוש", "נטל כלכלי" ועוד. על כן, בני אנוש אלו חסרי כל תועלת לעם ולמדינה, קיומם אינו משתלם, ויש לחסלם. בהמשך, רעיון זה הורחב לאנשים שהוגדרו כשייכים לגזע בלתי טהור או נחות.
תוכנית אותנסיה הנובעת מהרעיון שבמושג "קיום שאינו ראוי" הופעלה בשנת 1939, לפי הנחיה אישית של אדולף היטלר וכונתה Aktion T4. היות שרובם ככולם של קורבנות תוכנית זו היו גרמנים, נוצרה בהדרגה התנגדות ציבורית אליה, המבצע הופסק באופן רשמי ב-1941, אך המשיך, בצורה בלתי רשמית, עד סוף המלחמה.  לאחר מכן נעששתה אקציית החיסול 14f13 כנגד אסירי מחנות הריכוז. מעשי הרצח בוצעו בהתחלה על ידי זריקות רעל וכאשר גבר זרם הנרצחים, על ידי הרעלה בגז (שיטה שהועברה במהרה למחנות ההשמדה). בפועל, הנאצים המשיכו להמית מפגרים, נכים ומוגבלים פיזית או נפשית אחרים עד לסוף מלחמת העולם השנייה. תוכנית אותנסיה שבהם בעלי הלקויות נרצחו בזריקת רעל או בגז רעיל, הובילה להקמת תאי גזים ולמחנות השמדה שנועדו להשמיד כליל את היהודים והצוענים באירופה.
במחקרו על שיתוף הפעולה של רופאים ופסיכיאטרים בהשמדת עם, חילק הפסיכיאטר רוברט ג'יי ליפטון (Robert Jay Lifton) את התפתחות האותנסיה להשמדת עם ל-5 שלבים:
עיקור כפוי של ה-"בלתי ראויים לקיום".
רצח ילדים "פגועים" בבתי החולים, בעיקר חולים שנלקחו מבתי חולים למחלות נפש למרכזי המתה ובהם גז פחמן חד-חמצני לביצוע ההרעלה
רצח מבוגרים "פגועים" במתקנים מיוחדים המיועדים לכך, בעזרת זריקות רעל וגז.
רצח שבויי מלחמה ואסירים באותם מתקנים.
העברת ידע ושיטות השמדה ממתקנים אלו למחנות שהפכו למחנות השמדה.
ביטוי זה הגיע לשיא כוחו עם הקמתם והפעלתם של מחנות הריכוז וההשמדה בפולין, מבנים שנועדו לסייע ברצח והשמדה שיטתית של כל אלה שלפי האידאולוגיה הנאצית היו מיותרים ונחותים. השימוש בביטוי גם עודד ואפשר ביצוע ניסויים רפואיים אכזריים בבני אדם, מחקרים בתחום האאוגניקה ועידודה וכן חקיקת חוקים גזעיים.
ראו גם

סימון אסירים במחנות ריכוז נאציים
השמדת לא-יהודים במלחמת העולם השנייה
תעודת ייחוס ארי
לקריאה נוספת

האנציקלופדיה של השואה, כרך ה', עמ' 1151
הערות שוליים

↑  הרופאים הנאצים: המתה רפואית ופסיכולוגיה של רצח עם
↑  מקורות רצח העם שביצעו הנאצים: מאותנסיה ועד לפתרון הסופי
↑  רוברט ג'יי ליפטון: רופאים גרמנים והפתרון הסופי (באנגלית)
↑  Lifton, Robert J. THE NAZI DOCTORS: Medical Killing and the Psychology of Genocide.
↑  החיים ללא זכות לחיים ותוכניות המתה רפואיות
ציור מילים

ציור מילים (באנגלית: Word painting, מוכר גם כ-tone painting - "ציור צלילי" או text painting - "ציור טקסט") היא טכניקה מוזיקלית של חיקוי באמצעות המוזיקה את המשמעות המילולית של שיר. לדוגמה, סולמות עולים ילוו מילים המתארות עליה; מוזיקה איטית וקודרת תלווה מילים העוסקות במוות.
את ציורי המילים הקדומים ביותר אפשר למצוא במזמור גרגוריאני, אם לא קודם לכן. תבניות מוזיקליות קטנות הן מילים מוזיקליות, המבטאות לא רק רעיונות רגשיים כגון שמחה, אלא גם משמעויות תאולוגיות במוזיקה הגרגוריאנית. לדוגמה, התבנית פה-מי-סול-לה מרמזת להשפלתו ומותו של ישו ולעלייתו מקברו אל התהילה. פה-מי מרמז לגינוי, סול הוא צליל התחייה המחודשת ולה מתאר את המצב שמעל התחייה, את תהילת הנצח במרומים ("surrexit Jesus"). מילים מוזיקליות כאלה מוצבות מעל מילים מן הטקסט הלטיני של כתבי הקודש; לדוגמה, כאשר הצירוף פה-מי-סול-לה מוצב מעל et libera פירושו של דבר, שישו גואל את המאמינים בו מחטאיהם באמצעות מותו ותחייתו.
מלחינים ערכו ניסויים בציורי מילים גם במדריגלים איטלקיים במאה ה-16 וה-17. ציור המילים המשיך להיות מקובל על מלחינים גם בתקופת הבארוק. דוגמה מפורסמת לכך מופיעה במשיח של הנדל, באריה לטנור על הטקסט:
”כל גיא ינשא וכל הר וגבעה ישפלו והיה העקוב למישור והרכסים לבקעה” (ישעיהו מ' ד)
במלודיה של הנדל, המילה "עמק" מסתיימת על צליל נמוך, "יינשא" היא תבנית עולה; המילה "הר" יוצרת פסגה במלודיה, "גבעה" היא פסגה קטנה יותר, ואילו "ישפלו" יורדת שוב אל צליל נמוך. "העקוב" מושרת על תבנית מהירה של ארבעה צלילים שונים, ואילו "למישור" מושרת על צליל יחיד. ב"והרכסים לבקעה", "הרכסים" מושרת על צלילים קצרים, נפרדים ואילו המילה המסיימת "לבקעה" נמשכת על פני תיבות אחדות בשורה של צלילים נמוכים. להמחשת העניין ראו את הדוגמה הבאה:
דוגמה מודרנית לציור מילים משלהי המאה ה-20 מופיעה בשיר Friends in Low Places מאת גארת' ברוקס. בזמן שירת המקהלה, ברוקס שר את המילה "low" על צליל נמוך. בדומה לכך, באלבום "טומי" של להקת The Who, השיר Smash the Mirror מכיל את השורה
Can you hear me? Or do I surmise
כל חזרה של "עולה" גבוהה בחצי טון מקודמתה ויוצרת דוגמה מובהקת לציור מילים.
שירו של ג'סטין טימברלייק What goes around גם הוא דוגמה פופולרית לציור טקסט. המילים
("מה שמסתובב, מסתובב, מסתובב/חוזר לבסוף לתחילת הסיבוב")
יורדות באוקטבה ואחר חוזרות אל האוקטבה העליונה.
בקטע המקהלה של Up Where We Belong המלודיה עולה במילים Love lift us up where we belong ("האהבה נושאת אותנו למעלה, למקום שנועד לנו")
דוגמאות מהזמר העברי ניתן לראות בשיר "הנה הנה" של מתי כספי, בו המנגינה עולה במילים "והנה היא עולה, עולה", וכן ברבים משיריה של נעמי שמר.
מלחין עשוי לעיתים לנקוט בטכניקה ההפוכה להשגת אפקט הומוריסטי. במחזמר של ברודוויי Once Upon a Mattress, מרי רוג'רס, בתפקיד הראשי של הנסיכה ויניפרד, מספרת על ביישנותה בשיר פזיז ומחוצף, בשם "ביישנית".
לקריאה נוספת

M. Clement Morin and Robert M. Fowells, "Gregorian Musical Words", in Choral essays: A Tribute to Roger Wagner, edited by Williams Wells Belan, San Carlos (CA): Thomas House Publications, 1993
Sadie, Stanley. Word Painting. Carter, Tim. The New Grove Dictionary of Music and Musicians. Second edition, vol. 27.
How to Listen to and Understand Great Music, Part 1, Disc 6, Robert Greenberg, San Francisco Conservatory of Music
מ. קלמנט מורין ורוברט מ. פואלס, "מילים מוזיקליות גרגוריאניות", ב"מאמרים כוראליים: מנחה לרוג'ר וגנר, בעריכת ויליאם ולס בלאן, קליפורניה, בית ההוצאה תומאס, 1993.
סיידי, סטנלי, "ציור מילים". קרטר, טים. מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים, הוצאה שנייה, כרך 27
"איך להאזין למוזיקה גדולה ולהבין אותה", חלק 1, דיסק 6, רוברט גרינברג, הקונסרבטוריון למוזיקה של סן פרנסיסקו
צ'רנומורץ נובורוסיסק

צ'רנומורץ נוֹבוֹרוֹסִיסְק (ברוסית: Футбольный клуб «Черноморец» Новороссийск) הוא מועדון כדורגל מקצועני מעיר הנמל נובורוסיסק שלחוף הים השחור ברוסיה והיא מהווה לאחת מקבוצות הכדורגל הוותיקות ביותר ברוסיה. הקבוצה מתמודדת בליגה הרוסית הראשונה.
שמות הקבוצה

1907—1930 — אולימפיה
1931—1941 — דינמו
1945—1957 — סטרויטל
1960—1969, 1978—1991 — צמנט
1970 — טרוד
1992—1993 — גרקיס
1993—2004, משנת 2005 — צ'רנומורץ
2005 — נובורוסייסק
היסטוריה

הקבוצה הוקמה לראשונה ב-1907 כ"אולימפיה נובורוסיסק".
ב-1931 השתלטה אגודת דינמו על הקבוצה והיא נקראה בשם זה במשך עשור. ב-1945 שינתה שמה לסטרויטל לאחר שהועברה לבעלות מפעל בנייה מקומי ופורקה כעבור זמן. ב-1960 הוקמה מחדש בשם צמנט נובורוסיסק וב-1992 החלה להיקרא בשמה הנוכחי, צ'רנומורץ נובורוסיסק.
לאורך כל התקופה הסובייטית, החל משנת 1960 שיחקה בדרג ב' של האליפות הסובייטית. ב-1992, עם הקמת ליגת העל הרוסית הקבוצה קיבלה הזמנה מהתאחדות הכדורגל הרוסית להתמודד בליגת המשנה, ב-1994 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הבכירה והתמודדה בליגת העל הרוסית עד 2001 כאשר הישג השיא שלה היה המקום השישי (שבשל כך קיבלה זכות להתמודד בסיבוב הראשון בגביע אופ"א. היא נפגשה במשחק הראשון מול ולנסיה הספרדית ובמשחק הראשון, שנערך בביתה, הקבוצה הפסידה 1:0 והשאירה סיכוי להעפיל אם תנצח בחוץ, אך במשחק הגומלין היא נמחצה על ידי הספרדים, לאחר שהובסה בתוצאה 0:5 והודחה מהטורניר). בסיום עונת 2002 סיימה במקום ה-16 והאחרון ונשרה לליגת המשנה.
בעונת 2002 התמודדה הקבוצה בליגה הרוסית הראשונה, אך לא הצליחה להעפיל שוב לליגה הבכירה, אף שהעפילה לגמר גביע הליגה הרוסית, בו הפסידה לזניט סנקט פטרבורג, 5:2 בסיכום הכללי. ב-2005 הקבוצה נשרה לליגה החובבנית, תחת השם "פ.צ. נובורוסיסק" וזמן קצר לאחר מכן העפילה לליגה השנייה. ב-2007 העפילה לליגת המשנה, אלא שבעונת 2009 הודחה בחזרה לליגה השנייה.
ב-2010 הקבוצה הבטיחה את מקומה בליגת המשנה 3 מחזורים לסיום העונה וזכתה בגביע ליגת הכדורגל המקצוענית להכרעת מנצחת הליגה הרוסית השנייה. אלא שבהתאם לתוצאות העונה, ירדה ליגה וחזרה לליגה השנייה בשנת 2011.
מאז עונת 2013 מתמודדת הקבוצה בליגה הרוסית השנייה. בתום עונת 2022/2023 חזרה לליגה המשנה.
צ'רנומורץ במפעלים האירופיים

| עונה | טורניר | שלב | מדינה | יריבה | משחק בית | משחק חוץ | בסיכום הכולל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ‏2001 | גביע אופ"א | סיבוב ראשון | ספרד ספרד | ולנסיה | 1-0 | 0-5 | 0-6 |
צ'רנומורץ במפעלים האירופיים > סטטיסטיקה

| טורניר | הופעות | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גביע אופ"א | 2 | 0 | 0 | 2 | 0 | 6 |
האצטדיון המרכזי

האצטדיון המרכזי בנובורוסיסק, נבנה ב-1930 במימון כוחות הביטחון הסובייטיים, באמצעות אגודת "דינמו". תחילה נשא האצטדיון את השם "דינמו" ובשנות ה-70 נקרא אצטדיון טרוד.
עד 1996 האצטדיון הכיל עד 8,000 צופים, באותה שנה הוא שופץ והורחב וכיום מכיל 12,910 מקומות ישיבה. האצטדיון מכיל 4 יציעים: יציע מערבי (3,000 מקומות), יציע מזרחי (2,500), יציע צפוני (5,000) ויציע דרומי (2,000 מקומות ישיבה). בשנת 2014 שופץ שוב..
תארים והישגים

ליגת העל הרוסית בכדורגל
מקום 6: 1997, 2000
גביע הליגה הרוסית
גמר: 2002
הגביע הרוסי בכדורגל
רבע גמר: 1993/1994
ליגת המשנה
זכייה: 1993, 1994
אליפות רוסיה הסובייטית
זכייה: 1988
גביע רוסיה הסובייטית
זכייה: 1988
גביע ליגת הכדורגל המקצוענית
זכייה: 2010
הליגה הסובייטית השנייה / הליגה הרוסית השנייה
זכייה: 1969, 1988, 1989, 2007, 2010, 2023
הערות שוליים

↑  האצטדיון המרכזי של נובורוסיסק
|  כדורגל באימפריה הרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תחרויות ליגה | אליפות האימפריה הרוסית בכדורגל • גביע טוסמן • ליגת הכדורגל המוסקבאית • ליגת הכדורגל הפטרבורגית • ליגת הכדורגל של אודסה |  |
| הנבחרת וקבוצות כדורגל בולטות | אולימפיה • זאמוסקבורצקי • סוקולניקי • OBAK אודסה • ספורט סנקט פטרבורג • קולומיאגי • מרקורי • מורזינקה • OLLS • ויקטוריה • הנבחרת הלאומית |  |
| ראשי איגוד הכדורגל הכל-רוסי | ארתור מקפרסון (1912—1914) • רוברט פולדה (1914—1915) • גאורגי דיופרון (1915—1917) |  |
דגל חיל הים הרוסי, הנחשב גם לדגל הקבוצה
קטופיטקוס

| קטופיטקוס |
| --- | --- |
 מאובן של גולגולת קטופיטקוס
תקופה
סוף האאוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: Oligopithecidae
סוג:: קטופיטקוס
מין:: 'Catopithecus browni
שם מדעי
 Catopithecus

קטופיטקוס (שם מדעי: Catopithecus; מילולית: "לפני מי שעושה טריקים" כלומר "לפני קוף") הוא סוג של פרימט קטן נכחד שחי בסוף תקופת האאוקן. מאובנים של 16 פרטים מהמין Catopithecus browni נמצאו בחפירות במצרים ב-1989.
מאובניו של היצור מזכירים מראה של קופים צרי-אף, אך גם בעלי דמיון מסוים למאובני קופים רחבי אף.
היו לו שיניים טוחנות קטנות וחסרות התמחות, כך שכנראה היה אוכל חרקים. הוא היה בעל מוח קטן יחסית, וחוש ריח מפותח יותר משל הקופים הרגילים.
ככל הנראה הוא חי ביערות גשם, גדות נהר וביצות, בהם חיפש חרקים ומזון קטן דומה. לצידו חיו מיני פרימטים כמו האגיפטופיתקוס ופרסתנים כמו הארסינויתריום האמפיבי.
מספר מדענים טענו שהסוג ניחן דו-צורתיות זוויגית, אך גישה זו אינה מקובלת על ידי רוב המדענים.
קלצ'ב

קלצ'ב (בפולנית: Kleczew) היא עיירה במחוז קונין שבפרובינציית פולין גדול בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

לקלצ'ב הוענקו זכויות עיר בשנת 1366, ועד תחילת המאה ה-19 הייתה בבעלות פרטית. במהלך המאה ה-17 ניזוקה העיירה כתוצאה משריפה גדולה שפקדה אותה, ובהמשך, כתוצאה מפלישת האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין השנייה, בשנת 1793, נכללה העיירה בתחום פרוסיה, ובשנת 1815 נכללה בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי קלצ'ב

יהודים ישבו בעיירה מהמחצית השנייה של המאה ה-18, אך בין השנים 1823 ו-1862 נאסר על יהודים נוספים להתגורר בה, בשל קרבתה לגבול. טרם מלחמת העולם הראשונה פעלו בעיירה שני בתי כנסת ובית מדרש.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, קרוב ל-40% מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית.
לאחר כיבוש העיירה בידי הגרמנים בספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכומי כופר, תוך לקיחת בני ערובה להבטחת התשלומים, החרמת רכוש ודירות וחיוב כלל היהודים בענידת סרט זרוע. בד בבד, נצטווה יודנרט שמונה בעיירה לספק לשלטונות עובדי כפייה יהודים.
ב-17 עד 18 באוגוסט 1940 גורשו כל יהודי העיירה למספר יישובים בסביבתה. רובם נרצחו לאחר מכן ביערות קז'ימייז' ביסקופי.
המבנה בו שכן בית הכנסת המקומי אשר הפך לבית קולנוע.
קים פוסיבול (סרט, 2019)

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 מבוסס על:  הסדרה "קים פוסיבול" מאת מארק מקורקל ובוב סקוליי
 בימוי:  זאק ליפובסקי, אדם סטיין 
 הופק בידי:  בוב סקוליי מארק מקורקל אדם ב. סטיין זאק ליפובסקי זאנה דיווין
 תסריט:  ג'וש א. כגן, מארק מקוקל, בוב סקולי 
 שחקנים ראשיים:  שון גיאמברון (Ron Stoppable) טוד סטאשוויק (Dr. Drakken) Sadie Stanley (Kim Possible) אריקה טאם (Bonnie Rockwaller) אליסון הניגן (Ann Possible) פאטון אוסוולט קיארה וילסון קוני ריי כריסטי קרלוס רומנו ננסי קארטרייט 
 מוזיקה:  ג'יימס דולי 
 צילום:  Christopher Baffa 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Middleton Productions Omnifilm Entertainment
 חברה מפיצה:  Disney–ABC Domestic Television
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 15 בפברואר 2019 ישראל 11 באפריל 2019
 משך הקרנה:  86 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיית-פעולה הרפתקאות סרט לכל המשפחה
 דף הסרט ב־IMDb
 
קים פוסיבול (באנגלית: Kim Possible) הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני שהופק לטלוויזיה ומבוסס על סדרת אנימציה באותו השם ששודרה במקור בערוץ במהלך העשור הראשון של המאה ה-21. הסרט מהווה את עיבודה השלישי במספר של הסדרה לסרט באורך מלא, אחרי "קים פוסיבול: מפגש בזמן" ו"קים פוסיבול: כה הדרמה". בסרט מככבים סיידי סטנלי ושון גיאמברון בתפקידים הראשיים והוא עלה לשידור בערוץ דיסני ב-15 בפברואר 2019. בישראל, הסרט עלה לשידור ב-11 באפריל 2019 בגרסה מתורגמת ולא מדובבת, בניגוד לסדרת האנימציה ולסרט הקודם שלה.
צוות השחקנים

סיידי סטנלי - קים פוסיבול.
שון גיאמברון - רון סטופבל, יד ימינה של קים וחברה הטוב ביותר.
אליסון הניגן - ד"ר אן פוסיבול, נוירוכירורוגית מוכשרת ואמה של קים.
קוני ריי - ננה פוסיבול, סבתה של קים.
טוד סטאשוויק - ד"ר דראקן, מדען מטורף והנמסיס הקבוע של קים.
טיילור אורטגה - שיגו, יד ימינו של ד"ר דראקן בעלת היכולת להשמיד אובייקטים באמצעות ידיה.
אריקה טאם - בוני רוקוולר, חברה/אויבת של קים לספסל הלימודים מאז הילדות.
קיארה וילסון - אתנה, סטודנטית חדשה בתיכון של קים ורון.
אייזק ראיין בראון - וייד, גאון מחשבים וממציא מוכשר העוזר לקים ורון במשימותיהם.
ננסי קארטרייט - רופוס (דיבוב), חולד עירום המחמד של רון, קארטרייט דיבבה את רופוס גם בסדרה המקורית.
פאטון אוסוולט - פרופסור דמנטור, מדען מטורף שמדבר במבטא גרמני גבוה ועתיק. אוסוולט שב לגלם את הדמות לאחר שדיבב אותה בסדרה המקורית.
כריסטי קארלסון רומנו - פופי בלו, זמרת פופ מפורסמת. רומנו דיבבה את דמותה של קים פוסיבול בסדרה המקורית.
הפקה

הפקת הסרט הוכרזה לראשונה ב-7 בפברואר 2018, יחד עם מעורבותם של יוצרי הסדרה המקורית בהפקה, ועם מעורבותו של בליית' ניילינג שישמש כאחראי ליהוק. ליהוקם של סטנלי וגיאמברון לדמויות הראשיות הוכרז ב-25 אפריל 2018, באמצעות סרטון קידום בכיכובם של כריסטי קארלסון רומנו וויל פרידל, שדיבבו במקור את דמויותיהם של קים פוסיבול ורון סטופבל. הניגן, ריי, סטאשוויק, אורטגה, טאם ווילסון הצטרפו לצוות השחקנים ב-25 במאי.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-4 ביוני 2018 בוונקובר, קנדה, תחת הכותרת "אפשרות" ("Possibility"), ותמו ב-24 ביולי 2018.
שידור

הסרט עלה לשידור בהקרנת בכורה ב-15 בפברואר 2019, ובישראל ב-11 באפריל 2019 בערוץ דיסני ישראל.
הערות שוליים

↑  Laura  Prudom, (7 December 2018). "Disney Channel's Kim Possibe Live-Action movie gets new trailer and premiere date". IGN.
1 2 3 4 5 6  Swift, Andy (May 25, 2018). "Kim Possible Movie: Alyson Hannigan Playing Mom, 5 Other Key Roles Cast". TVLine. Retrieved May 25, 2018.
↑  Petski, Denise (June 22, 2018). "'Kim Possible': 'Raven's Home' Star Issac Ryan Brown Joins Cast Of Disney Channel Movie". Deadline. Retrieved June 22, 2018.
↑  Disney Channel (January 14, 2019). "Nancy Cartwright Reprises Rufus Role". YouTube.
1 2  Drum, Nicole (August 11, 2018). "'Kim Possible' Live-Action Film Adds Original Stars Christy Carlson Romano, Patton Oswalt". TV Shows. Retrieved 2018-08-11.
↑  Falcone, Dana Rose (January 29, 2019). "Call Her, Beep Her! See Christy Carlson Romano's Character in the New Kim Possible Movie". People.
↑  Nordyke, Kimberly (February 7, 2018). "Live-Action 'Kim Possible' Movie in the Works at Disney Channel". The Hollywood Reporter. Retrieved April 26, 2018.
↑  Nordyke, Kimberly (April 25, 2018). "Disney Channel's Live-Action 'Kim Possible' Movie Finds Its Stars". The Hollywood Reporter. Retrieved April 26, 2018.
↑  "Kim Possible: Live-Action Movie Based on Disney's Popular Animated Series Filming in Vancouver". What's Filming. April 10, 2018. Retrieved April 26, 2018.
↑  Prasad, R.A. Karthik (March 29, 2018). "Disney Channel's Kim Possible Live-Action Movie Gets Filming Start Date". Pursue News. Retrieved April 26,2018.
↑  Deitchman, Beth (April 25, 2018). "The Live-Action Kim Possible Finds its Stars". D23. Retrieved April 26, 2018.
קנולפ

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הרמן הסה
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  Erzählung 
 מקום התרחשות:  גרמניה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך הוצאה:  1979
 מספר עמודים:  114 (כריכה קשה)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ד"ר בצלאל וכסלר
 סדרה
 ספר קודם:  Rosshalde 
 הספר הבא:  דמיאן 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001339207
 
קנולפ (בגרמנית : Knulp)  הוא רומן מאת הרמן הסה אשר ראה אור בשנת 1915.
תקציר העלילה

הרומן מחולק לשלושה חלקים סביב דמותו של קנולפ - נווד עני וחביב על הבריות. 
הסיפורים מתארים בפירוט הפואטי האופייני להרמן הסה את נדודיו של קנולפ בין חברים ותיקים, זכרונותיו ונופי ילדותו.
בספרו זה, הסה מדגיש מחד את הכמיהה העזה לנדודים בדמותו של קנולפ, אך בד בבד מבקש להראות כי הנווד שבחר בנדודים מבחירה חופשית מביע לעיתים חרטה על דרכו בעולם.
ציטוט מהסיפור

"אדם עובד, המתקדם מכוח עבודתו, חי ביתר נוחות בשטחים רבים מאשר קנולפ; אולם, לעולם לא יהיו לו ידיים כל כך נאות ועדינות, ולעולם לא יוכל להלך על רגליו בזקיפות קומה כזאת ובגמישות, כמו קנולפ."
קלצ'ינסק

| --- | --- |
סמל קלצ'ינסקסמל קלצ'ינסק
קלצ'ינסק
קלצ'ינסק
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסטי:  מחוז אומסק מחוז אומסק
 חבל ארץ:  סיביר
 תאריך ייסוד:  1794
 שטח:  24 קמ"ר
 גובה:  100 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  20,825 (2023)
 קואורדינטות:  55°03′00″N 74°35′00″E﻿ / ﻿55.05°N 74.583333333333°E﻿ / 55.05; 74.583333333333 
 אזור זמן:  UTC +6
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקלצ'ינסק(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקלצ'ינסק(למפת מחוז אומסק רגילה) אומסק טרה בולשרצ'יה טיוקלינסק נזיבאייבסק ליובינסקי איסילקול טאבריצ'סקויה צ'רלאק קזחסטן נובוסיבי. טומסק טיומןקלצ'ינסק(למפת מחוז אומסק מוגדלת) אומסק טרה בולשרצ'יה טיוקלינסק נזיבאייבסק ליובינסקי איסילקול טאבריצ'סקויה צ'רלאק קזחסטן נובוסיבי. טומסק טיומןקלצ'ינסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קלצ'ינסק (ברוסית: Кала́чинск) היא עיר ברוסיה במחוז אומסק.
היסטוריה

בשנת 1755 באזור נעשה גישוש ראשוני. בין 1783–1794 במקום הוקם כפר קלצ'יקי. ב-1795 התגוררו כאן כבר 14 משפחות אשר מנו 130 אנשים.
עד 1816 מספר המשפחות בכפר הוכפל והיו כאן 203 תושבים. לאחר ביטול הצמיתות באימפריה הרוסית אוכלוסיית המקום החלה לגדול. תמריץ נוסף אשר גרם להתפתחות נוספת של המקום הייתה בניית מסילת הרכבת הטרנס-סיבירית ב-1896, אז כבר התגוררו כאן 400 איש, ב-1904 היו כבר 691 תושבים.
בראשית 1918, לאחר המהפכה, התקיימה כאן ישיבה ראשונה של המועצות. במרץ 1918 התרחש במקום מרד כנגד השלטונות הקומוניסטיים בעקבות רצון להלאים רכוש פרטי. לאחר מכן נכנסו לכאן הכוחות הלבנים שר הוציאו להורג את הבולשביקים המקומיים.
ב-21 בנובמבר 1919 הצבא האדום כבש את קלצ'ינסק.
ב-1922 בקלצ'ינסק היו 521 בתי אב שמנו 3,967 תושבים. ב-1943 קלצ'ינסק הפכה למושבת פועלים וב-1952 קלצ'ינסק קיבלה מעמד של עיר.
בתקופת מלחמת העולם השנייה פעלו כאן בית חולים לפצועי מלחמה, בית ספר להכשרת צלפים פנימייה ילדים אשר פונו מלניגרד הנצורה.
אוכלוסייה

אוכלוסיית קלצ'ינסק לפי שנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | שנה | מספר תושבים |
| 1 | 1939 | 9,300 |
| 2 | 1970 | 20,809 |
| 3 | 1989 | 25,014 |
| 6 | 2002 | 24,247 |
| 7 | 2009 | 23,444 |
| 8 | 2010 | 23,556 |
| 9 | 2015 | 22,656 |
| 10 | 2021 | 22,297 |
ציור אלה פרימה

וינסלו הומר, "חתירה הביתה" (1890); דוגמה לציור צבעי מים בסגנון אלה פרימה. ניתן לראות זאת במיוחד בשמיים שבציור.
ציור אלה פרימה הוא תרגום כלאיים של המונח האיטלקי ‘pittura alla prima’, אשר משמעו המילולי ציור ראשוני. מונח זה הוטבע במאה ה-16 בניגוד ל-‘disegno alla prima’, אשר משמעו המילולי עיצוב ראשוני, ואשר לא חדר לשפה העברית.
מזווית מתודית, ‘disegno alla prima’ מציין רישום מוקדם המשמש כתשתית לציור. רישומים כאלו היו מן הסתם בשימוש נפוץ כבר בעת העתיקה. הם נעשו בדרך כלל בפחם, עפרון, או עט והועתקו לעיתים אל לוח העץ, הבד, האגרטל או הקיר שעליו הונח אחר כך הצבע. מצד שני, ‘pittura alla prima’ מציין ציור ישיר שאינו מבוסס על רישום מוקדם. לפי וזארי, ההיסטוריון של תקופת הרנסאנס, הצייר הראשון שעבד באופן חדשני זה היה ג'ורג'ונה.
עם זאת, המונח הרחב ‘disegno’ משמעו רישום, עיצוב, תוכנית, קומפוזיציה, סדר, קונספציה, רעיון או אידיאה. הדיון האמנותי בתקופת הרנסאנס מדגיש במיוחד מונח מרכזי זה, למשל ‘arti di disegno’ – אמנויות הארכיטקטורה, הפיסול והציור – וכן ‘disegno poetico’, ‘disegno musicale’, או אפילו ה-‘disegno divino’ של בורא העולם, אשר נזכר לעיתים בהקבלה אל ה-‘disegno artistico’ של האמן. נראה איפה שהציור אלה פרימה עורר בזמנו סוגיות נרחבות הרחק מעבר לתחום הטכני.
הופעת הציור אלה פרימה בהיסטוריה של האמנות הייתה מרובת פנים והדרגתית, לעיתים חלקית ולעיתים כמעט סמויה. פיטר פול רובנס, למשל, בהתאם להערותיו, הגביל את הציור אלה פרימה לשלב ביניים, לפני הגימור הסופי אך אחרי הרישום הראשוני החיוור בו הוא השתמש למרות הכל. דוגמאות מרשימות של הציור אלה פרימה של רובנס נראות בכמה מתמונותיו הבלתי גמורות, המאופיינות במשיכות מכחול חזקות ואקספרסיביות, כאילו שבזמן הציור הוא המשיך אורגנית את ה-‘disegno’, מה שנראה מאוד 'מודרני'.
אפשרויות ההבעה והספונטניות הטיפוסיות לציור אלה פרימה מתגלות במלואן בעידן המודרני, כפי שניתן לראות במספר דוגמאות בולטות של האימפרסיוניזם, האקספרסיוניזם, הפוביזם, המופשט הלירי והמופשט האקספרסיוניסטי, מה שמעורר מספר סוגיות מעניינות בנוגע למושג 'המודרניזם'.
בוב רוס ניצל טכניקה זו בתוכנית הטלוויזיה שלו שזכתה לפופולריות בארצות הברית.
ראו גם

רנסאנס
לקריאה נוספת

The materials of the artist, Max Doerner, Harcourt 1934
תיאור השיטה
קלפסידרה

קלפסידרה פרסית עתיקה
קלפסידרה (ביוונית עתיקה: κλεψύδρα, בלטינית: clepsydra) הוא שעון מים ששימש באתונה העתיקה בבתי הדין ובאסיפות, לקציבת זמן הנואמים. הייתה זו קערה שמולאה כמות מדודה של מים, זמן התרוקנות הקערה היה משך הזמן שניתן לנואם לשאת את דבריו. 
הקלפסידרה נתגלתה בפינה הדרום מערבית של האגורה. כמות המים בכלי היא כ-6.4 ליטר. מניסויים שערכו מסתבר כי כמות זו הספיקה לנאום בן כ-6 דקות. על דופן הקערה מופיע שם השבט לו השתייכה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ציור (זריצקי, 1964)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  יוסף זריצקי
 תאריך יצירה:  1964 
 טכניקה וחומרים:  צבע שמן על בד (שלושה חלקים)
 ממדים בס"מ
 רוחב:  408 ס״מ 
 גובה:  270 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B67.0599
 מיקום:  אוסף מוזיאון ישראל
 
ציור (1964) הוא ציור שמן מאת הצייר הישראלי יוסף זריצקי.
היצירה

זריצקי יצר את הציור בשנת 1964 על שלושה בדים זהים בגודלם (130 על 270 ס"מ) והוא מהווה חלק מסדרה של ציורים שנוצרו באותה עת וכונו בידי מרדכי עומר כ"נגיעות בירוק". קבוצת יצירות זו מכילה קבוצה של קומפוזיציות מופשטות, בהן שולט הגוון הירוק. מבנה הציור של זריצקי מושתת על צורות גאומטריות המצוירות בעזרת משיכות מכחול חופשיות. צורת ציור זו מעניקה ליצירה אופי אקספרסיבי.
בשנת 1968 זכה זריצקי ב"פרס סנדברג", שהוענק לו ב-2 בינואר 1968. בין חברי ועדת הפרס היו וילם סנדברג ויונה פישר. בעקבות הזכייה בפרס נרכש הציור על ידי מוזיאון ישראל. בראיונות רבים שהעניק לרגל קבלת הפרס הדגיש זריצקי את תפיסת העולם שלו ביחס לעצמאותו של מעשה הציור. "אסור למסתכל לראות יותר ממה שיש בתמונה", הסביר זריצקי. "אסור לו לפתח דמיון בקשר למה שהוא רואה. זה מה שהוא רואה זה מה שיש. תמונה זה לא חלום".
מאז שנרכש הוצג הציור דרך קבע בתצוגות האוסף של מוזיאון ישראל. בשנת 1984 הוצג הציור במסגרת רטרוספקטיבה שנערכה לזריצקי במוזיאון תל אביב לאמנות. החל משנת 2010 שולב הציור בתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון ישראל.
הערות שוליים

↑  ראו: עומר, מרדכי, זריצקי, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1984, עמ' 128.
↑  "דבר", 19 בינואר 1968