stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסע המשחקים של מכבי חיפה ב-NBA
תוצאות המשחקים

| תוצאות המשחקים> תאריך | תוצאות המשחקים> קבוצה | תוצאות המשחקים> תוצאה | תוצאות המשחקים> עיר, מדינה | תוצאות המשחקים> אולם | תוצאות המשחקים>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 באוקטובר 2010 | ניו ג'רזי נטס | 108-70 | ניוארק, ניו ג'רזי | פרודינשל סנטר |  |
| 11 באוקטובר 2012 | גולדן סטייט ווריורס | 108-100 | אוקלנד, קליפורניה | אורקל ארנה |  |
| 16 באוקטובר 2012 | מינסוטה טימברוולבס | 114-81 | מיניאפוליס, מינסוטה | טארגט סנטר |  |
| 7 באוקטובר 2013 | פיניקס סאנס | 130-89 | פיניקס, אריזונה | ריסורט ארנה |  |
| 8 באוקטובר 2013 | דטרויט פיסטונס | 91-69 | דטרויט, מישיגן | הפאלאס של אובורן הילס |  |
| 13 באוקטובר 2013 | ממפיס גריזליס | 116-70 | ממפיס, טנסי | פדקס פורום |  |
| 15 באוקטובר 2014 | וושינגטון ויזארדס | 101-95 | וושינגטון די. סי. | ורייזון סנטר |  |
| 17 באוקטובר 2014 | פורטלנד טרייל בלייזרס | 121-74 | פורטלנד, אורגון | מודה סנטר |  |
| 19 באוקטובר 2014 | סקרמנטו קינגס | 91-59 | סקרמנטו, קליפורניה | סליפ טריין ארנה |  |
| 22 באוקטובר 2014 | טורונטו ראפטורס | 92-85 | טורונטו, אונטריו | אייר קנדה |  |
| 8 באוקטובר 2015 | ממפיס גריזליס | 97-84 | ממפיס, טנסי | פדקס פורום |  |
| 11 באוקטובר 2015 | לוס אנג'לס לייקרס | 126-83 | לוס אנג'לס, קליפורניה | סטייפלס סנטר |  |
| 10 באוקטובר 2016 | סקרמנטו קינגס | 135-96 | סקרמנטו, קליפורניה | גולדן ואן סנטר |  |
| 4 באוקטובר 2017 | יוטה ג'אז | 117-78 | סולט לייק סיטי, יוטה | ויוינט סמארט הום ארנה |  |
| 10 באוקטובר 2017 | אינדיאנה פייסרס | 108-89 | אינדיאנפוליס, אינדיאנה | באנקרס לייף פילדהאוס |  |
| 13 באוקטובר 2017 | פורטלנד טרייל בלייזרס | 129-81 | פורטלנד, אורגון | מודה סנטר |  |
| 8 באוקטובר 2018 | סקרמנטו קינגס | 132-100 | סקרמנטו, קליפורניה | גולדן ואן סנטר |  |
| 11 באוקטובר 2018 | לוס אנג'לס קליפרס | 124-76 | לוס אנג'לס, קליפורניה | סטייפלס סנטר |  |
| 6 באוקטובר 2019 | ממפיס גריזליס | 123-88 | ממפיס, טנסי | פדקס פורום |  |
| 10 באוקטובר 2019 | פורטלנד טרייל בלייזרס | 104-68 | פורטלנד, אורגון | מודה סנטר |  |
| 13 באוקטובר 2019 | מינסוטה טימברוולבס | 131-101 | מיניאפוליס, מינסוטה | טארגט סנטר |  |
ביקורות נגד מסע המשחקים

מסע המשחקים יצר ביקורות רבות שהופנו כלפיו. ראשית, למסע המשחקים אין חשיבות - לא מקצועית, בניגוד למשחקי הכנה רגילים מול קבוצות בארץ, ולא תדמיתית, כשההפרש הממוצע כל כך גבוה והקבוצה לא ניצחה בכלל, וכנראה לא תנצח בזמן הקרוב. כמו כן, התזמון בו נערכים המשחקים, ספטמבר ואוקטובר, שבדרך כלל יוצאים לפני תחילת העונה בישראל או בדיוק בזמן הזה, גורם לכך שמשחקי הקבוצה נדחים באופן קבוע ו"תוקעים" את לוח הזמנים של הליגה. בנוסף, לפעמים משחקי הליגה של חיפה נערכים זמן קצר אחרי הנחיתה בארץ, מה שגורם לג'ט לג חמור ולהפסדים של הקבוצה. לדוגמה בעונת 2017/2018 הפסידה מכבי חיפה למכבי אשדוד 90-61 במשחק שנערך פחות מ-48 שעות לאחר נחיתתה בארץ.
עם זאת, יש להדגיש את צדדיו החיוביים של המסע: בכל מסע עורכים שחקני הקבוצה מפגשים עם ילדים ונערים מהקהילה היהודית במסגרת המרכז הקהילתי היהודי בארצות הברית. כמו כן, יש נתונים לפיהם כל מסע מניב לקבוצה רווחים של כרבע מיליון דולר שמשלמות קבוצות ה-NBA בשביל המשחקים.
הערות שוליים

↑  כפיר אדר, ‏העיקר החוויה: מספרי מסעות מכבי חיפה בארה"ב, באתר ONE‏, 14 באוקטובר 2019
↑  דניאל זילברשטיין, ‏תפסה דיל: ה-NBA משלמת למכבי חיפה, הליגה נפגעת, באתר ערוץ הספורט, 6 בנובמבר 2017
מקדש אפולו אפיקוריוס בבאסאי

בּאסָאי (ביוונית עתיקה: Βάσσαι, ביוונית מודרנית: Βάσσες - וָאסֶס) הוא אתר ארכאולוגי בצפון מזרח מחוז מסניה, באזור שהיה חלק מארקאדיה בעת העתיקה. באסאי שוכן צפונית-מזרחית לקיפריסיה, דרומית לאנדריטסאינה ומערבית למגלופוליס. באתר שוכן מקדש יווני לכבוד אפולו אֶפּיקוּרְיוֹס ("אפולו המסייע") שנבנה באמצע המאה ה-5 לפנה"ס והשתמר היטב, והוא שהעניק למקום את פרסומו. פירוש השם "באסאי" ביוונית הוא "נְקִיקֵי סלעים".
על אף שהמקדש מרוחק מבחינה גאוגרפית ממוקדי הממשל של יוון העתיקה, הוא אחד מהמקדשים הנחקרים ביותר ביוון בזכות מספר מאפיינים ייחודיים שלו. באסאי היה האתר היווני הראשון שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1986.
את המקדש תכנן איקטינוס, שהיה האדריכל של מקדש הפייסטוס והפרתנון. לפי עדותו של פאוסאניאס, סופר שחי ביוון הקלאסית, המקדש נבנה בין 450 לפנה"ס ל-425 לפנה"ס, והוא שוכן בגובה של 1,131 מטרים מעל גובה פני הים, על המדרון של הר קוטייליון.
תיאור המבנה

המקדש בנוי מכיוון צפון לדרום, ובכך הוא מנוגד לרוב המקדשים היווניים הבנויים מכיוון מזרח למערב. צורת הבנייה הזו הייתה נחוצה בגלל פני השטח התלולים של מדרון ההר. על מנת להתגבר על המגבלה הזו נבנתה דלת בצד של המקדש, וככל הנראה היא הייתה מיועדת עבור כניסת מאמינים או על מנת שניתן יהיה לפתוח אותה כך שאור השמש יאיר את פסלו של אפולו.
גודלו של המקדש הוא בינוני, והמידות של הסטילובטה הן 38.3 על 14.5 מטרים. בסטילובטה יש פריסטיל דורי הבנוי בצורה של 6 עמודים על 15. הסטילובטה נבנתה מאבן גיר ארקאדית, מלבד האפריז שהיה עשוי משיש. בדומה לרוב המקדשים, למקדש זה יש שלושה חללים: פרונאוס, נאוס (שכולל גם את האדיטון) ואופיסטודומוס. ההשערה  היא שפסלו של אפולו שכן בעבר בנאוס. במקדש בוצעו ליטושים אופטיים, כגון רצפה מעוקלת, הדומים לאלו שבפרתנון.
ייחודיותו של המקדש נובעת מכך שהוא משלב דוגמאות מכל שלושת הסדרים הקלאסיים שבאדריכלות היוונית העתיקה: דורי, איוני וקורינתי. העמודים הדוריים יוצרים את האכסדרה הפתוחה, העמודים האיוניים תומכים בה והעמוד הקורינתי הנמצא בתוך המקדש, הוא הדוגמה הקדומה ביותר המוכרת מסדר זה.
חלקו החיצוני של המקדש מקושט בצורה דלילה. לעומת זאת, בחלק הפנימי של המקדש היה אפריז שתיאר קרב בין היוונים לאמזונות ובין הלפית'ים לקנטאורים. המטופות של האפריז הזה נחשפו על ידי צ'ארלס רוברט קוקרל, והוא לקח אותם למוזיאון הבריטי ב-1815 (המטופות מוצגות עד היום בגלריה מספר 16, ליד שיש אלגין). קוקרל קישט את הקירות של גרם המדרגות הגדול במוזיאון אשמוליאן ומועדון טרבלרס עם חלקים מאותו אפריאז.
החשיפה, החפירות והשימור

המקדש זכה לתשומת לבם של מטיילים מגרמניה וצרפת, ובחלקים ממנו נערכו חפירות על ידי מומחים בפיקוחם של קוקרל ואוטו מגנוס פון סטקלברג ב-1810 (כולל באפריאז). אולם, החפירה המלאה הראשונה בוצעה רק ב-1836. חפירה זו נערכה על ידי ארכאולוגים רוסים בראשותו של קרל בריולוב. התגלית החשובה ביותר הייתה הכותרת הקורינתית שנחשבת לעתיקה ביותר מסוגה. חלק מהחפצים שהתגלו במקום מוצגים במוזיאון פושקין במוסקבה.
ב-1902 נערכה במקום חפירה מקיפה על ידי החברה היוונית לארכאולוגיה בפיקוחם של מספר ארכאולוגים יווניים. חפירות נוספות נערכו ב-1959, 1970 ובין 1975 ל-1979, תחת פיקוחו של ניקולאוס גיאלוריס.
ריחוקו של המקדש ממוקדי הממשל היווניים תרם למצב השימור הטוב שלו. מקדשים אחרים שהיו יותר נגישים נפגעו או נהרסו במלחמות או על ידי המרה לצרכים אחרים, ודברים אלה לא התרחשו במקדש אפולו. בגלל ריחוקו מאזורים בעלי צפיפות אוכלוסין גבוהה המקדש ניזוק פחות מגשם חומצי שגורם להמסה מהירה של אבן גיר ופוגע בחריטות שבשיש.
מקדש אפולו מכוסה באוהל לבן על מנת להגן על השרידים מפגעי מזג האוויר. עבודות החפירה במקום מבוצעות בפיקוחה של ועדת אפולו האפיקוריאני, הנמצאת באתונה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מקדש אפולו אפיקוריוס (משרד התרבות היווני)
↑  מקדש אפולו המסייע - מורשת, אונסק"ו קרייר, ינואר 1996, תאקיס תאודורופולוס
↑  ראו גם אדריכלות קלאסית - מונחים
1 2  הממצאים מבאסאי, המוזיאון הבריטי
↑  ארכיון ביזלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289786505171  BIBSYS: 7032578  BnF: cb12518296v (data)  GND: 4253263-2  LCCN: sh92003474  NLG: 56217  VcBA: 494/54011  VIAF: 144149106004368490490   WorldCat (עם VIAF): 144149106004368490490 
ראש של אמזונה המהווה חלק מאחת המטופות (מוצג במוזיאון הבריטי)
הממצאים שנלקחו מהמקדש בגלריה מספר 16 במוזיאון הבריטי
האוהל המכסה את המקדש
מצוק בנסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  80°00′S 157°57′E﻿ / ﻿80°S 157.95°E﻿ / -80; 157.95
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק בנסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק בנסון
 
מצוק בנסון או סלע בנסון (באנגלית: Benson Bluff) הוא מצוק סלע בצורת משולש, ברכס בריטניה שבאנטארקטיקה.
גובהו של המצוק 1,300 מטרים מעל פני הים.
המצוק נמצא בצידו המערבי של מפל הקרח ראגוצקי.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המצוק ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המצוק נקרא על שמו של דייל פ. בנסון (Dale P. Benson), קרטוגרף שעבד בסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שערך סקרים בתחנת הקוטב הדרומי, בין השנים 1993 – 1994, והשתתף בפרויקט הפוטוגרמטריה הראשון המנוהל על ידי GPS.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
| אתרים ברכס בריטניה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אדמס • אולדריץ' • אופרוס • אסקין • ביל • באנה • בורווזקי • ג'ייקובס • דארטמות' • דגאלאן • דול • דריק • הייבן • הנדרסון • וורד • טרנסטייל • לוסיה • מקלינטוק • סאבורו • סטרנברג • פריצ'רד • קאסאטלי • קריסק • ראמג' • רנד |  |
| רכסי הרים | אונום • אייסנהאואר • באנה • דאנום • דאסקי (רכס) • מגניס • נברסקה • סברינה • פונטס |  |
| מצוקים | בנסון • דאסקי (מדף סלע) • כהן • פורבס |  |
| עמקים | אבוס • אונום • איטונה • איסקה • ביברה • בלום • דובריס • טאמארוס • טיסוביס • לינדום • למאניס • מגניס • מטאריס • סברינה |  |
| מישורים | מישור ואנטייג' • וולדריפ • וורברטון • ונטה |  |
| קרחונים | הוריהאן • יאנסי • מקרו • סנט • פקהאם • ראגוצקי |  |
| נונאטאקים | דארנל • וסטהייבן • טאייק • מארטי • שלושת הנונאטאקים |  |
| מפלי קרח | ברייר • ראגוצקי |  |
מסע המלחמה האתונאי לסיציליה

מסע המלחמה האתונאי לסיציליה היה מסעו של חיל משלוח אתונאי לסירקוסאי שבסיציליה, אשר התנהל במשך שנתיים, בין 415 לבין 413 לפנה"ס. המסע היה חלק מהמלחמה הפלופונסית, ובאמצעותו ניסתה אתונה להשיג שליטה אסטרטגית באי שהיה בעיקר תחת השפעה ספרטנית. המשלחת לא הצליחה להשיג את מטרותיה מלכתחילה בשל אי בהירות מטרותיה ומבנה הפיקוד המעומעם שלה, שכן מונו שני מצביאים למשלחת ערב צאתה: ניקיאס ואלקיביאדס. במהלך הדיונים המקדימים באתונה גדל חיל המשלוח המתוכנן מכוח קטן של 20 ספינות לצי עצום של 134 תלת חתריות. כמו כן האדם הדומיננטי והכוח המניע העיקרי מאחורי מסע המלחמה, אלקיביאדס, נקרא עוד טרם תחילת הלחימה להישפט באתונה באשמות חילול קודש באתונה. למרות ניצחונות ראשוניים מעודדים, המשלחת נחלה תבוסה. המצור שהטילו האתונאים על סירקוסאי כמעט והביא לנפילתה, אך הקערה התהפכה עם הגעתו של המצביא הספרטני גיליפוס, והאתונאים נהפכו מצרים לנצורים. ניקיאס ניסה נואשות לחלץ את צבאו, אך הוא וחייליו הוכו על ידי החיילים הספרטנים ורבים מהם נפלו בשבי. גם לאחר הגעת תגבורת מאתונה לא הצליחו האתונאים להיחלץ מהמצור ובסופו של דבר נאלצו להיכנע. ניקיאס הוצא להורג בפקודת הסירקוסאים ושאר חייליו נמכרו לעבדות.
הסיבות לשיגור חיל המשלוח

לאחר שלום ניקיאס הגיעו לאתונה ידיעות על ידי שליחים, כי בעלות בריתה בסיציליה נמצאות תחת מתקפה מצד סירקוסאי. אנשי סירקוסאי היו דורים במוצאם (כמו הספרטנים), לעומת האתונאים ובני בריתם בסיציליה שהיו איונים. לפיכך חשו האתונאים חובה להגן על אחיהם ועל בני בריתם באי.
אולם יש להניח כי אתונה לא שאפה לפעול מטעמי אחווה וכיבוד הסכם השלום של ניקיאס בלבד. המטרה של סירקוסאי, העיר הדומיננטית באי, הייתה מבחינתם המכשול העיקרי לשאיפתם זו.
בשלבים האחרונים של ההכנות הואשם אלקיביאדס, מפקד המבצע, בהשחתת פסלי האלים. הוא כפר בהאשמות ודרש לעמוד לדין ללא דיחוי, אולם האתונאים החליטו לשלוח אותו למסע בכל זאת (אולי משום שחשבו שכך יהיה קל יותר להרשיעו). ואכן, זמן קצר לאחר הגעתו לסיציליה הוא נקרא לשוב לאתונה כדי לעמוד למשפט. מאחר שחשש כי יורשע על לא עוול בכפו, החליט אלקיביאדס לערוק לצדה של ספרטה והדליף לה את תוכניות המבצע.
הכוח האתונאי כלל יותר מ-100 ספינות מלחמה, למעלה מ-7,000 רגלים וכמות זעומה של 30 פרשים, שהתבררו כנחותים בהתמודדות מול חיל הפרשים הסירקוסאי, שהיה גדול ואיכותי יותר. עם נחיתת כוחות אתונה הצטרפו אליהם כוחות של כמה מבעלות בריתה, אולם במקום לתקוף מיד, החליט ניקיאס, המפקד החדש, להשתהות, על מנת לארגן את כוחותיו ואת בעלות בריתו.
הלחימה

ההתמהמהות האתונאית איפשרה לספרטנים לשלוח עזרה לסיציליה. המצביא הספרטני גיליפוס הגיע עם תגבורות, גייס כוחות נוספים באי, ובסדרה של קרבות הביס את הכוחות האתונאים ופרץ את המצור. בד בבד פתחו הספרטנים במתקפה יבשתית ביוון. על פי עצת אלקיביאדס הם כבשו את מבצר דקליאה ליד אתונה ומנעו מאתונאים לקבל אספקה דרך היבשה. לפיכך, כל האספקה לעיר הייתה צריכה להיעשות דרך הים, דבר שגרע מהמשאבים האתונאיים. חברי הליגה הפלופונסית שלחו תגבורות נוספות לסירקוסאי בניסיון לגרש את האתונאים מאדמת סיציליה. במקום לסגת, שלחו האתונאים עוד 100 ספינות ו-5,000 חיילים. הסירקוסאים ובני בריתם הצליחו בהנהגתו של גיליפוס לנצח שוב את האתונאים בקרב יבשה; הצי הסירקוסאי, שנאסף בעצת המצביא הספרטני, השמיד את צי המשלוח האתונאי שהגיע כדי לנסות ולחלץ את צבא ניקיאס. צבא האתונאים, שהיה כעת מנותק מקווי האספקה, מותש וללא אפשרות ממשית לסגת או להימלט, נאלץ להיכנע. החיילים האתונאים הלכו לשבי ורובם ככולם נמכרו לעבדות. הייתה זאת מכה קשה לאתונה, שאיבדה כמחצית מבניה בהרפתקה זו.
לקריאה נוספת

תוקידידס, תולדות המלחמה הפלופונסית. תרגם מיוונית והוסיף הערות: א"א הלוי. הקדים מבוא: א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט.
Donald Kagan, The Peace of Nicias and the Sicilian Expedition. Cornell University Press, 1981.
Nancy Demand, A History of Ancient Greece. McGraw-Hill, 1996.
הערות שוליים

↑  תוקידידס, 6.43
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541354105171  BnF: cb120318026 (data)  LCCN: sh85122227  SUDOC: 028493117
מפומלנגה

מפומלנגה (באנגלית: ‏Mpumalangaקובץ:Mpumalanga.ogg‏Ⓘ‏) היא אחת מתשע פרובינציות דרום אפריקה.
בירת הפרובינציה והעיר הגדולה ביותר במפולנגה היא נלספרייט.
הפרובינציה שוכנת בצפון מזרחה של דרום אפריקה, וגובלת מצפון בלימפופו, ממזרח במדינות מוזמביק ואסוואטיני, מדרום בקוואזולו-נטאל וממערב במדינה החופשית וחאוטנג.
גאוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
רכס הרי דראקנסברג מחלק את המחוז לחלק ההררי (עליון) והמישורי (תחתון). גובהו של הרכס יכול להגיע לכ-2000 מטרים. לאור השטח הררי והנהרות הרבים, נוצרו מפלים רבים לרבות מק-מק ומפל לון קריק.
הפארק הלאומי קרוגר נמצא בחלקו בתחום המחוז.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
דמוגרפיה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא: מידע זה מקומו ב{{סטטיסטיקה עירונית}} בתוך תבנית:עיר ולא כאן מה שצורך נדל"ן רב.
דמוגרפיה > התפלגות גזעית

| הקבוצות הגזעיות באוכלוסיית מפומלנגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שחורים | 3,662,219 | 90.65% |   |  |
| לבנים | 303,595 | 7.51% |   |  |
| צבעוניים | 36,611 | 0.91% |   |  |
| אסייתים | 27,917 | 0.69% |   |  |
| אחר | 9,597 | 0.24% |   |  |
דמוגרפיה > התפלגות לשונית

| השפות המדוברות באוכלוסיית מפומלנגה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סוואזי | 1,106,588 | 27.67% |   |  |
| זולו | 965,253 | 24.14% |   |  |
| צונגה | 416,746 | 10.42% |   |  |
| נדבלה | 403,678 | 10.1% |   |  |
| אחר | 1,106,460 | 27.67% |   |  |
דמוגרפיה > פריסת אוכלוסין

| פריסת אוכלוסיית מפומלנגה |
| --- | --- | --- | --- |
  פחות מ-1 נפש לקמ"ר  1–3 נפש לקמ"ר  3–10 נפש לקמ"ר  10–30 נפש לקמ"ר  30–100 נפש לקמ"ר  100–300 נפש לקמ"ר  300–1000 נפש לקמ"ר  1000–3000 נפש לקמ"ר  יותר מ-3000 נפש לקמ"ר:
חלוקה מנהלית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מפתח | שם | שם מלא רשמי | בירה | שטח (בקמ"ר) | אוכלוסייה (2011) | מספר רשויות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1–5 | מחוז אהלאנזני | Ehlanzeni District Municipality | נלספרייט | 27,896 | 1,688,615 | 5 |
| 6–11 | מחוז נקאנגאלה | Nkangala District Municipality | מידלבורג | 16,758 | 1,308,129 | 6 |
| 12–18 | מחוז גרט סיבאנדה | Gert Sibande District Municipality | סכונדה | 31,841 | 1,043,194 | 7 |
ראו גם

טרנסוואל (פרובינציה)
הערות שוליים

↑  Mid-year population estimates, 2015 (PDF) (Report). Statistics South Africa. 31 July 2015. p. 3. Retrieved 11 August 2015.
1 2 3  Census 2011: Mpumalanga, Statistics South Africa
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4845978-1  MusicBrainz: fb281ae7-3796-4b5f-9e4d-af96a93c4141  NKC: ge307201 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מקדש בל

שחזור חזית מקדש בל ברישום של לואי-פרנסואה קסאס בביקורו במקום ב-1785
בתי חומר בתוך מתחם המקדש בתחילת המאה ה-20
מקדש בל (ידוע גם בשם מקדש בעל) היה מקדש עתיק בעיר תדמור בסוריה. המקדש הוקדש לאל המסופוטמי בל. אל זה היה חלק משלישיית אלים שתושבי תדמור סגדו להם. האלים האחרים בשלישייה היו אל הירח אגיבול ואל השמש ירהיבול. מרכז זה לשלישיית האלים, הוקם בשנת 32 לספירה. שרידי המקדש היו בין השרידים השמורים ביותר בתדמור. מתחם המקדש הוכרז בשנת 1980 על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
המקדש נהרס בחודש אוגוסט 2015 על ידי ארגון המדינה האסלאמית.
היסטוריה

המקדש נבנה על גבי תל וממוקם בצידה המזרחי של שדרת העמודים הגדולה של תדמור. הסטרטיגרפיה בתל מצביעה שהתל היה מיושב כבר באלף השלישי לפנה"ס. לפני התקופה הרומית שכן במקום מקדש נוסף שנקרא "המקדש הראשון של בל" או המקדש ההלניסטי. תחילת הקמתו של מתחם המקדש היה בשנת 32 לספירה. הקירות של הטמנוס (המתחם המקודש בו רוכזו כמה מקדשים ומזבחות) ושל הפרופילאה (מבנה שער הכניסה לטמנוס) נבנו בשלב מאוחר יותר, בסוף המאה הראשונה ובמחצית הראשונה של המאה השנייה. האדריכל של המקדש היה יווני בשם אלכסנדרס (Αλεξάνδρας). שמותיהם של שלושת היוונים שעבדו על המקדש ידועים מתוך כתובות שנשמרו. בתקופת הביזנטית המקדש הפך לכנסייה. חלקים של המבנה שונו על ידי הערבים בשנת 1132, אבל הם שמרו על המבנה הכללי של המקדש. על רוב העמודים הקורינתיים -הסדר הקורינתי- בתוך האכסדרה הפנימיות ניתן לראות את הכנים שעליהן היו מונחים פסליהם של התורמים להקמת המקדש.
העיר תדמור נשכחה במהלך השנים ממדינות המערב, ביקורים על ידי נוסעים התקיימו במהלך המאות ה-17, 18 וה-19. בתחילת המאה ה-20 החלו חפירות ארכאולוגיות באתר. אזור מתחם מקדש בל היה מיושב על ידי בתי חומר של בדואים, היה צריך לפנות אותם ולכן חפירת המתחם לקחה זמן רב.
ארכיטקטורה

המקדש שילב אדריכלות יוונית-רומית ביחד עם אדריכלות של המזרח הקדום. שרידי המקדש שוכנים בתוך מתחם הכולל אכסדראות, והוא נמצא בקצה השדרה המזרחית של האכסדרה הגדולה. המבנה היה בעל צורה מלבנית שכיוונו הכללי הוא צפון-דרום. המקדש שכן בתוך חצר מרוצפת מוקפת בקיר מסיבי באורך של 205 מטר שכללה פרופילאה. במרכז החצר על גבי פודיום נמצא המקדש עצמו. החדר הפנימי של המקדש (הנאוס) היה מוקף בעמודים קורינתיים. בצלע הארוכה של המבנה נמצא שער הכניסה מהחצר שכלל גרם מדרגות גדול. בתוך החדר הפנימי נמצאו שני חדרי פולחן אחד בצד הצפוני ואחד בצד הדרומי. חדרי הפולחן הוקדשו לאל בל ולאלים נוספים. בחדר הפולחן הצפוני נמצא תבליט של שבעה כוכבי לכת שהיה ידוע לקדמונים כשהוא מוקף ב-12 הסמלים של גלגל המזלות. בנוסף כלל התבליט גילופים של תהלוכת גמלים ונשים מצועפות. האור בחדר הפנימי נכנס באמצעות שני חלונות ששכנו גבוה לאורך שני צידי הקירות הארוכים. בתוך 3 פינות בחדר הפנימי נמצאו גרמי מדרגות שהובילו למרפסות גג.
בתוך החצר היו שרידים של אגן רחיצה, מזבח, אולם אוכל, ובניין עם נישות. בצידה הצפון-מערבי של החצר נמצאה רמפה ששימשה לחיות שהוקרבו במקדש. בחצר היו שלושה שערים מונומנטליים. הכניסה נעשתה דרך השער המערבי. בתקופה הערבית בשנת 1132 נעשו שינויים. הוקם באסטיון, המקדש הפך למסגד. הסבה זאת שמרה על המבנה מהתפוררות נוספת.
הרס המבנה

בסוף חודש אוגוסט 2015 החלו להגיע דיווחים על כך שארגון המדינה האיסלמית הרס חלק מהמקדש, כשהיקף הנזק לא היה ידוע בבירור. ב-1 בספטמבר 2015 פורסמו תצלומי לוויין של המקדש. צילומים אלה הראו שכל מבנה המקדש נהרס לחלוטין. הרס מקדש בל פורסם לאחר ששבוע לפני כן, ב-23 באוגוסט, פוצץ באתר מקדש בעל שמין. ב-5 באוקטובר פורסם שהקשת המונומנטלית, שהייתה חלק חשוב באכסדרה הגדולה בתדמור, פוצצה גם היא.
הערות שוליים

↑  דרכי הבשמים, בעריכת עזרא אורין ואבנר גורן, הוצאת מדרשת שדה בוקר ורשות העתיקות, שנת 2000, עמ' 27
↑   נמשך הרס תדמור: דאעש פוצץ חלקית את מקדש בל, באתר הארץ, 30 באוגוסט 2015
↑  רועי קייס והסוכנויות, ההוכחה המצולמת: דאעש החריב עד עפר אתר עתיקות חשוב בסוריה, באתר ynet, 1 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 252714423   WorldCat (עם VIAF): 252714423 
מתחם המקדש, ובחזיתו החצר המרכזית
מסע הנשים לשלום

מסע הנשים לשלום (באנגלית: The Women's Peace Crusade) הייתה תנועה עממית סוציאליסטית שפעלה ברחבי בריטניה, בין השנים 1916 ל-1918. מטרתה המרכזית הייתה להפיץ את הרעיון של "שלום בין אנשים" כדרך לסיים את מלחמת העולם הראשונה ללא פיצויים וסיפוח שטחים.
התנועה הוקמה בגלאזגו ביולי 1916, ונרשמה באופן רשמי ב-10 ביוני 1917. מאוחר יותר היא התרחבה ברחבי בריטניה ובשיאה הפעילות היו לה 33 סניפים. מסע הנשים לשלום ארגן הפגנות בלידס ברדפורד, לסטר, ברמינגהאם ולנקשייר. אף על פי שלמסע הנשים לשלום היה מספר משמעותי של תומכות, הממשלה והמשטרה התנגדו לפעילות התנועה וחברותיה.
נשים עובדות בבניית ספינות במהלך מלחמת העולם הראשונה.
תחילת הפעילות

מסע הנשים לשלום, המכונה לעיתים גם מסע הנשים למשא ומתן לשלום (Women's Peace Negotiation Crusade), מקורו בדרום גלאזגו בהפגנה שנערכה ב-23 ביולי 1916, בהשתתפות 5,000 אנשים. ההפגנה אורגנה על ידי הלן קרופורד (אנ'), פעילה פמיניסטית, קומוניסטית בת מעמד הפועלים שהובילה גם את שביתת שכר בגלאזגו ב-1915. המניע להפגנה היה מכתב שפרסם בעיתון Labour Leader המבקר את הנשים שהן לא מארגנות פעולות מחאה. המפגשים הראשונים התקיימו בחלקים שונים של העיר גלאזגו, ולאחריהם התקיימו פגישות רחוב, תהלוכות, מכירת תגים והפצה של עלונים.
מטרות

הדרישה המרכזית מסע נשים לשלום היה להביא לסיום מיידי של מלחמת העולם הראשונה באמצעות משא ומתן. בפרסומים של התנועה פורטו מטרות המשנה: לאפשר לכל מדינה לבחור את צורת הממשל המתאימה לה, לקדם פיתוח ושגשוג לכל המדינות, לאפשר גישה לשוקי העולם ולחומרי גלם. הן יצאו נגד התפיסה הקולוניאליסטית שלמדינות אירופה יש זכות לכיבוש וסיפוח, הן התנגדו לניסיון לשמר או להגדיל את הגבלות הסחר, ולכל ניסיון לכפות פיצויים על כל אומה. כמו כן, מסע נשים לשלום תמך בהגבלת החימוש וחיזוק ארגונים בינלאומיים במטרה ליצור הבנה משותפת של אינטרסים משותפים שהן כינו "שלום של אנשים".
חברות

מסע נשים לשלום היה מבין תנועות השלום הגדולות בגלאזגו במהלך מלחמת העולם הראשונה. לתנועה נודעה תמיכה רחבה בקרב מעמד הפועלים והיא נחשבה לתנועה עממית.
הלן קרופורד הייתה אחת ממייסדות מסע הנשים לשלום וייסדה את הסניף בגלאזגו של ליגת נשים בינלאומית לשלום ולחרות. בהמשך היא חזרה בה וטענה כי מעולם לא הייתה פציפיסטית אלא סוציאליסטית בינלאומית עם שנאה עמוקה למלחמה ולאכזריות הנוראית והבזבוז שקשור אליה. חילוקי דעות בין חברות ממעמד הביניים לחברות מעמד הפועלים בסניף של ליגת נשים בינלאומית לשלום חרות בגלאזגו הובילה את קרופורד וחברות נוספות להקים את מסע הנשים לשלום. בעוד ליגת נשים בינלאומית לשלום ולחרות נפגשה אחת לחודש לדיונים ושיחות, מסע הנשים לשלום פעל בקרב מעמד הפועלים והעביר מסרים אנטי מלחמתיים בפעולות הסברה במרחב הציבורי.
האופוזיציה

מסע הנשים לשלום ספג ביקורת מעיתונות ופעילי ימין שמרנים. עיתון הימין מורנינג פוסט תיאר את התנועה בשם "אחד ארגוני התעמולה הפעילים ההרסניים ביותר במדינה". ב-11 באוגוסט 1917, צעדה של כ-1,200 נשים בלנקשייר נתקלה בהפגנת תמיכה במלחמה של 15,000 איש. המפגינים החלו להתעמת עם נשים ולצעוק לעברן "בוגדות! רוצחות!". רק נוכחות המשטרה עצרה את המפגנים מלפגוע פיזית בחברות מסע הנשים לשלום.
הערות שוליים

↑  Poster #4: The Women’s Peace Crusade, 1916 – 1918, the world is my country
↑  Liddington, Jill (1989). The Long Road to Greenham. Virago.
↑  Women’s Peace Crusade: Helen Crawfurd | Peace and Justice, peaceandjustice.org.uk (באנגלית) (ארכיון)
↑  Jill Liddington, The Life and Times of a Respectable Rebel: Selina Cooper, 1864-1946, Random House, 1984
↑  Anne Wiltsher, Most Dangerous Women: Feminist Peace Campaigners of the Great War, Pandora Pr, 1985
↑  Esther Breitenbach & Eleanor Gordon, Out of Bounds: Women in Scottish Society 1800-1945, Edinburgh University Press, 1993
↑  20 Trongate Glasgow Young Scot, Glasgow's Peace Movement, ‏2014-08-03 (באנגלית)
↑  Leneman, Leah (2000). The Scottish Suffragettes. NMS Publishing Limited.
↑  Leneman, Leah (2000). The Scottish Suffragettes. NMS Publishing Limited.
↑  Breitenbach, Esther; Gordon, Eleanor (1992). Out of Bounds: Women in Scottish Society 1800-1945. Edinburgh University press.
↑  Poster #4: The Women’s Peace Crusade, 1916 – 1918, the world is my country
↑  Liddington, Jill (1984). The Life and Times of a Respectable Rebel: Selina Cooper (1864 – 1946). Virago.
מצוק דנקן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,114 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  79°57′00″S 155°58′01″E﻿ / ﻿79.95°S 155.967°E﻿ / -79.95; 155.967
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק דנקן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק דנקן
 
מצוק דנקן (באנגלית: Duncan Bluff) הוא מצוק סלע תלול, בהרי דרווין, בארץ אואטס, שבאנטארקטיקה.
המצוק ממוקם לאורך הגדה הצפונית של קרחון הת'רטון.
המצוק מתנשא לגובה של 1,800 מטרים; המצוק ממוקם בין קרקס קורל, ועמק קוננט.
היסטוריה > מקור השם

המצוק נקרא על שמו של פטריק דנקן סמית' (Patrick Duncan Smith), שעבד במשרד תוכנית הקוטב ( Office of Polar Programs) של הקרן הלאומית למדע של ארצות הברית, בין השנים 1995–2001.
שם זה ניתן למצוק, בדומה לשמות אתרים רבים אחרים באזור - שנקראו על שם אנשי תקשורת, שסייעו למשלחות החקר של התוכנית האנטארקטי של ארצות הברית.
דנקן היה מומחה לטכנולוגית מידע, והיה אחראי על הקשר בין משלחות החקר ללוייני התקשורת, ועל התקשורת בין תוכנית החקר לגופים מחוץ לאנטארקטיקה.