stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כלכלת האיחוד האירופי
נתונים כלכליים

| נתונים כלכליים של מדינות האיחוד (מעודכן לשנת 2021)> דירוג תמ"ג | נתונים כלכליים של מדינות האיחוד (מעודכן לשנת 2021)> מדינה | נתונים כלכליים של מדינות האיחוד (מעודכן לשנת 2021)> אוכלוסייה | נתונים כלכליים של מדינות האיחוד (מעודכן לשנת 2021)> תמ"ג (נומינלי, במיליוני דולר) | נתונים כלכליים של מדינות האיחוד (מעודכן לשנת 2021)> תמ"ג לנפש (נומינלי) | נתונים כלכליים של מדינות האיחוד (מעודכן לשנת 2021)> פיתוח אנושי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | האיחוד האירופי האיחוד האירופי | 447,199,800 | 17,177,419.59 | 38,411 | 0.896 |
|  |  גוש האירו | 343,067,846 | 14,563,282.82 | 42,450 |  |
| 1 | גרמניה גרמניה | 83,196,078 | 4,259,934.91 | 51,204 | 0.942 |
| 2 | צרפת צרפת | 67,749,632 | 2,957,879.76 | 43,659 | 0.903 |
| 3 | איטליה איטליה | 59,109,668 | 2,107,702.84 | 35,658 | 0.895 |
| 4 | ספרד ספרד | 47,415,750 | 1,427,380.68 | 30,104 | 0.905 |
| 5 | הולנד הולנד | 17,533,044 | 1,012,846.76 | 57,768 | 0.941 |
| 6 | פולין פולין | 37,747,124 | 679,444.83 | 18,000 | 0.876 |
| 7 | שוודיה שוודיה | 10,415,811 | 635,663.80 | 61,029 | 0.947 |
| 8 | בלגיה בלגיה | 11,592,952 | 594,104.18 | 51,247 | 0.937 |
| 9 | אירלנד אירלנד | 5,033,165 | 504,182.60 | 100,172 | 0.945 |
| 10 | אוסטריה אוסטריה | 8,955,797 | 480,368.40 | 53,638 | 0.916 |
| 11 | דנמרק דנמרק | 5,856,733 | 398,303.27 | 68,008 | 0.948 |
| 12 | פינלנד פינלנד | 5,541,017 | 297,301.88 | 53,655 | 0.94 |
| 13 | רומניה רומניה | 19,119,880 | 284,087.56 | 14,858 | 0.821 |
| 14 | צ'כיה צ'כיה | 10,505,772 | 281,777.89 | 26,821 | 0.889 |
| 15 | פורטוגל פורטוגל | 10,325,147 | 253,663.14 | 24,568 | 0.866 |
| 16 | יוון יוון | 10,641,221 | 214,873.88 | 20,193 | 0.887 |
| 17 | הונגריה הונגריה | 9,709,891 | 181,848.02 | 18,728 | 0.846 |
| 18 | סלובקיה סלובקיה | 5,447,247 | 116,527.10 | 21,392 | 0.848 |
| 19 | לוקסמבורג לוקסמבורג | 640,064 | 85,506.24 | 133,590 | 0.93 |
| 20 | בולגריה בולגריה | 6,877,743 | 84,056.31 | 12,222 | 0.795 |
| 21 | קרואטיה קרואטיה | 3,899,000 | 68,955.08 | 17,685 | 0.858 |
| 22 | ליטא ליטא | 2,800,839 | 66,445.26 | 23,723 | 0.875 |
| 23 | סלובניה סלובניה | 2,108,079 | 61,748.59 | 29,291 | 0.918 |
| 24 | לטביה לטביה | 1,884,490 | 39,853.50 | 21,148 | 0.863 |
| 25 | אסטוניה אסטוניה | 1,330,932 | 37,191.17 | 27,944 | 0.89 |
| 26 | קפריסין קפריסין | 1,244,188 | 28,407.87 | 31,552 | 0.896 |
| 27 | מלטה מלטה | 518,536 | 17,364.04 | 33,487 | 0.918 |
מגזרים כלכליים > תעשייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מגזרים כלכליים > חקלאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מגזרים כלכליים > תיירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מגזרים כלכליים > אנרגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לחקלאות תפקיד חשוב באירופה. בתמונה: שדה חקלאי בספרד.
עיקר הנפט שמופק במדינות האיחוד האירופי מגיע מהים הצפוני.
לתיירות תפקיד חשוב בכלכלת האיחוד האירופי. בתמונה: מגדל אייפל, אחד האתרים המתוירים ביותר באיחוד.
פרנקפורט, גרמניה, היא אחד המרכזים הכלכליים החושבים של האיחוד האירופי.
מסחר

האיחוד האירופי הוא היצואן הגדול ביותר בעולם והחל משנת 2008 הוא גם היבואן הגדול ביותר בעולם של סחורות ושירותים.
שותפות הסחר הגדולות ביותר של האיחוד האירופי, הן: ארצות הברית (497,658 מיליון דולר), סין (433,789 מיליון דולר), רוסיה (336,474 מיליון דולר), שווייץ (237,885 מיליון דולר), נורווגיה (150,258 מיליון דולר), טורקיה (122,961 מיליון דולר), יפן (119,303 מיליון דולר) וברזיל (76,685 מיליון דולר).
| מדינות היצוא המרכזיות של האיחוד האירופי>  | מדינות היצוא המרכזיות של האיחוד האירופי> מדינה | אחוז מהיצוא |
| --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 17.3% |
| 2 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 8.5% |
| 3 | שווייץ שווייץ | 7.9% |
| 4 | רוסיה רוסיה | 7.3% |
| 5 | טורקיה טורקיה | 4.5% |
| 6 | יפן יפן | 3.3% |
| 7 | נורווגיה נורווגיה | 3.0% |
| מדינות היבוא המרכזיות של האיחוד האירופי>  | מדינות היבוא המרכזיות של האיחוד האירופי> מדינה | אחוז מהיבוא |
| --- | --- | --- |
| 1 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 16.2% |
| 2 | רוסיה רוסיה | 11.9% |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | 11.5% |
| 4 | שווייץ שווייץ | 5.8% |
| 5 | נורווגיה נורווגיה | 5.6% |
| 6 | יפן יפן | 3.6% |
| 7 | טורקיה טורקיה | 2.7% |
מיסוי

מדינות האיחוד האירופי רשאיות להגדיר לעצמן מדיניות מס ערך מוסף שתואם את התקנות האירופיות, ועשוי להשתנות ממדינה למדינה. בלוקסמבורג המס עומד על 17% ואילו בהונגריה על 27%. סך מס הערך המוסף שאותו גובות חברות האיחוד הוא חלק מהחישוב המשמש לקביעת תקציב האיחוד. המדיניות מבוססת על תשלום המס הערך המוסף על פי מדינת היעד בה נרכש המוצר.
בדצמבר 2022 אימץ האיחוד האירופי החלטה של OECD לפיה תאגידים בינלאומיים עם מחזור של מעל 750 מיליון אירו ידרשו לשלם מס שלא יפחת מ-15% במטרה למנוע ממשלות להוריד מיסים לחברות גדולות.
ראו גם

הבנק המרכזי האירופי
משבר החוב האירופי
הערות שוליים

↑  Retrieved 26 April 20111="Eurostat – Tables, Graphs and Maps Interface (TGM) table". Epp.eurostat.ec.europa.eu. Retrieved 26 April 2011.
↑  European Commission, The European Union Budget at a Glance, p. 2
↑  "EU budget at a glance". Europa, EU information website. Retrieved 6 November 2007.
↑  נתוני אוכלוסייה, תמ"ג, ותמ"ג לנפש על בסיס נתונים של הבנק העולמי לשנת 2021. נתוני אינדקס הפיתוח האנושי על בסיס משרד דוח הפיתוח האנושי של האו"ם לשנת 2021.
↑  "Central Intelligence Agency". Cia.gov. Retrieved 26 April 2011.
↑  "World trade report 2009". WTO information website.
↑  EU top trading partners
1 2  European Commission, Directorate-General for Trade
↑  Request a country profile | TMF Group, https://www.tmf-group.com (באנגלית)
↑  International taxation: Council reaches agreement on a minimum level of taxation for largest corporations, www.consilium.europa.eu (באנגלית)
↑  "EU adopts global minimum 15% tax on big business". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-12-16. נבדק ב-2022-12-17.
שותפות הסחר של האיחוד האירופי:
  האיחוד האירופי
  10 שותפות הסחר הגדולות
  10 שותפות הסחר הבאות בגודלן
מס ערך מוסף במדינות האיחוד האירופי
הר הייל (ניו המפשייר)

ערך זה עוסק בהר במדינת ניו המפשייר שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,234 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  ניו המפשייר, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס טווין 
 קואורדינטות:  44°13′18″N 71°30′43″W﻿ / ﻿44.2217°N 71.512°W﻿ / 44.2217; -71.512
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר הייל(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר הייל(למפת ניו המפשייר רגילה) קונקורד מנצ'סטר נשואה דרי לבנון ברלין קנדה ורמונט מסצ'וסטס מיין האוק. האטלנטי הר הייל(למפת ניו המפשייר מוגדלת) קונקורד מנצ'סטר נשואה דרי לבנון ברלין קנדה ורמונט מסצ'וסטס מיין האוק. האטלנטי הר הייל
 
הר הייל (באנגלית: Mount Hale) הוא הר במחוז גרפטון, במדינת ניו המפשייר שבארצות הברית.
גובהו של ההר 1,234 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 187 מטרים מעל סביבתו.
ההר הוא חלק מרכס טווין שבהרים הלבנים.
צידו המערבי של הר הייל מנוקז על ידי נהר ליטל, וצידו המזרחי של הר הייל מנוקז על ידי נהר זילנד. נהר ליטל נשפך אל נהר אמונוסק, אשר בתורו נשפך אל נהר קונטיקט, אשר נשפך אל מפרצון לונג איילנד שבמדינת קונטיקט.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שמו של הכומר, הסופר וההיסטוריון אדוארד אוורט הייל.
תיירות

שביל הר הייל הוא שביל הליכה פופולרי מוביל במעלה ההר, אל פסגת הר הייל, וממנו אל בקתת מפלי זילנד, הממוקמת 4.5 קילומטרים מהפסגה.
שבילים נוספים, ובהם שביל ברוק הייל, שאורכו 6.4 קילומטרים, מובילים לפסגת ההר.
פעילויות הנופש והפנאי בהר כוללות מחנאות, ומסלולי טיול. המסלולים פופולריים מאחר שקל לטפס לפסגה ההר (בשל השיפוע המתון).
ראו גם

היער הלאומי הר וייט
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי
↑  לפי מקור אחר ומקור נוסף גובהו של ההר 1,236 מטרים מעל פני הים
↑  לפי מקור אחר גובהו של ההר 925 מטרים מעל פני הים
↑  מידע על גובהו של ההר
↑  שביל ברוק הייל
↑  מסלולי הטיפוס הקלים ביותר בהרים הלבנים
↑  תיאור מסלול הטיפוס
↑  מידע תיירותי על ההר
הקסמה

סירנות, ציור מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס
הקסמה (באנגלית: Enchantment) הוא מונח בספרות הפנטזיה שמשמעותו היא השפעה ואף שליטה על אדם אחר באמצעות קסם כגון אמירת לחש מפורש או באמצעות קסם אישי על-טבעי (למשל: יופי שמיימי או קול ערב במיוחד). דמויות של נשים רבות, חלקן טובות וחלקן מכשפות או מפלצות, אופיינו ביכולת הקסמה. כך לדוגמה הסירנות מהמיתולוגיה היוונית הקסימו ימאים בקולן הערב וגרמו למותם. בלגנדריום של טולקין העלפית הנאווה והאדירה גלדריאל הייתה בעלת יופי כה רב, שבכוחה היה להקסים אנשים ולגרום להם לאהוב ולהעריץ אותה. במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים" קיים לחש בשם "הקסמה" המאפשר למכשף לשלוט ביצור דמוי-אדם למשך פרק זמן מסוים, התלוי בדרגתו של מטיל הלחש. ישנם גזעים ומפלצות שלהם יכולת הקסמה טבעית, רובם מבוססים על מיתולוגיות או יצירות פנטזיה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לריסה מנואלה

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 2000 (בת 23) Guarapuava, ברזיל 
 שם לידה:  Larissa Manoela Taques Elias Santos 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ 
 מדינה:  ברזיל 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 בן או בת זוג:  André Frambach (18 בדצמבר 2023–?)  Léo Cidade (2017–2021)  Thomaz Costa (2013–2015)  João Guilherme Ávila (2015–2016)  André Frambach (2022–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לריסה מנואלה (בפורטוגזית: Larissa Manoela Taques Elias Santos; נולדה ב-28 בדצמבר 2000, גוארהפואבה) היא זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ברזילאית.
ביוגרפיה

לריסה מנואלה נולדה בעיר גוארהפואבה שבמדינת פרנה. היא התחילה להופיע בגיל ארבע ובגיל שש השתתפה בסדרת הטלוויזיה "Mother". בשנת 2012 היא שיחקה בהצלחה בסדרת הטלוויזיה "Carrossel". היא המשיכה בקריירה שחקנית והצטלמה במספר סדרות.
בשנת 2017 לריסה מנואלה פרסמה את ספרה "The Diary of Larissa Manoela" ובשנת 2017 את The World" of Larissa Manoela".
תחום נוסף של לריסה מנואלה היא שירה ובשנת 2017 היא שחררה את אלבומה הראשון Up! Tour.
בשנת 2020 שיחקה מנואלה בתפקיד ראשי בסרט של נטפליקס "מצב טיסה". בשנת 2021 היא שיחקה בסרט "יומנה הסודי של סטודנטית זרה" של נטפליקס, לצד ברונו מונטלאונה. בשנת 2022 שיחקה בסרט נוסף של נטפליקס; "לולי" בתפקיד הראשי של לולי. בהמשך השנה החלה לככב בטלנובלה הברזילאית "Além da Ilusão" בתפקיד כפול בדמותן של האחיות אלסה ואיזדורה.
על עבודתה כשחקנית לריסה מנואלה זכתה במספר פרסים ברזילאים.
הערות שוליים

↑  Intérprete de Maria Joaquina, de Carrossel, quer ser atriz da Broadway, O Fuxico, ‏12 באוקטובר 2012 (בפורטוגזית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016160435  MusicBrainz: a5bdc1b1-8e56-4958-9c64-a99267f77dda  VIAF: 208148209323100460003   WorldCat (עם VIAF): 208148209323100460003
לזכר הרצל

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  בוריס שץ
 תאריך יצירה:  1925-1905
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 רוחב:  7
 גובה:  5.5
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון ישראל
"לזכר הרצל" הוא תבליט, שנוצר על ידי בוריס שץ ומציג את דמותו של בנימין זאב הרצל.
תיאור

הלוח "לזכר הרצל" הוא אחד משני דיוקנאות של הרצל שיצר שץ. הראשון מביניהם, נוצר בין השנים 1905-1903 בווינה ונוצק בחומר. דיוקן שני זה נוצר בין השנים 1925-1905, כנראה בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות בירושלים. בשנת 1925 הופיע תצלום הלוח במונוגרפיה של שץ בהוצאת "בני בצלאל". בשנת 1927 העניק שץ עותק של התבליט לבית הנכות בצלאל.
כמו "תבליט לזכר יוסף טרומפלדור", גם דיוקן זה נתון במסגרת דקורטיבית ובה שני עמודים, כמעין מצבה. שם התבליט, "לזכר הרצל", חקוק בחלקה העליון והתחתון של המסגרת. במרכז הלוח מופיעה דמותו של הרצל, המתוארת בפרופיל. מתחתיה מופיעה הכתובת "אם תרצו אין זו אגדה", הלקוחה מספרו של הרצל "אלטנוילנד". מצדו הימני של הרצל מופיע תיאור של משה, אוחז מקל הליכה ומשקיף על הארץ המובטחת. תיאור זה מתבסס על פסלו המוקדם "משה על הר נבו" (1890 בקירוב). חיבור זה, המשווה בין הרצל ומשה מופיע גם ביצירות אחרות שנוצרו ב"בצלאל", כגון "שטיח הר סיני, אשל אברהם וארז הרצל". מימין מופיע ציטוט נוסף של מתוך "אלטנוילנד", כשבראשו תיאור של המנורה: "אאמינה כי עוד יקום דור יהודים מופלאים, המכבים עוד יקומו שנית ועִם עוד נחשל הדור הזה בוא יבוא אחריו הדור הנעלה עליו הרם המעולה, יהודים הרוצים בגאולה ואשר יגאלו".
עיצובו של שץ מופיע במספר דגמים. בין השאר הוא מופיע בריקוע נחושת גדול הנמצא באוסף הכנסת.
הערות שוליים

↑  ראו: בבית הנכאת הלאומי "בצלאל", דואר היום, 1 ביולי 1927
לבוש מסורתי ביישוב הישן

לבוש מסורתי ביישוב הישן (נקרא גם לבוש חסידי ירושלמי, ביידיש: ירושלמע'ר מלבושים) הוא שם כולל ללבוש האופייני של אנשי היישוב הישן בארץ ישראל. עד אמצע המאה ה-19, כלל רוב היישוב הישן ספרדים ויוצאי ארצות האסלאם אשר נהגו להתלבש כמקובל ברחבי האימפריה העות'מאנית. סגנון לבוש זה אומץ על ידי האשכנזים הירושלמים והשתרש בקרבם.
משלהי המאה ה-19, כאשר היישוב גדל וחלו תמורות בתרבות, ובכלל זה במנהגי הלבוש, בחרו חברי קהילות ותיקות וחצרות חסידיות שנוסדו במשך המאה ה-20, להמשיך ולשמר את סגנון הלבוש, בצד אי אילו שינויים שהוכנסו בטיב אריגיו, אופן הכנתו ואף בגזרתו. כיום, בראשית המאה ה-21, לבוש זה עדיין משמש קהילות אלו וגם חרדים המגדירים עצמם כ"ירושלמים", ללא קשר להשתייכות קבוצתית או קהילתית זו או אחרת. הלבוש השתמר במלואו בחסידות תולדות אהרן כשהוא מעוגן בתקנות הקהילה, ואילו בשאר החצרות נותרו רק חלק מהפריטים.
היסטוריה > בתקופה העות'מאנית

רבי יהודה החסיד עמד בראש קבוצה גדולה של כאלף עולים שהגיעו לארץ בשנת תס"א (1700). הוא נפטר ימים ספורים לאחר הגעתו. העולים לוו סכומי כסף גבוהים מהמוסלמים בעיר ולא הצליחו להשיבם. הנושים החשיבו כל יהודי אשכנזי כאחראי לפירעון החוב וכך נמנעה התיישבותם של אשכנזים בירושלים. מי שרצו בכל זאת לגור בעיר נאלצו להתחפש לספרדים, לאמץ את לשונם וללבוש את בגדיהם.
היהודים המזרחיים נהגו להתלבש ככלל בעלי האזרחות באימפריה העות'מאנית - קַפטָן פסים, ג'ובה וטורבן.
אולם עם שינוי אפנת הלבוש באזור, החלו תושביה היהודים המזרחיים והערבים של ירושלים ללבוש בגדים אירופיים, ואילו היהודים האשכנזים שדבקו במסורת נותרו עם הלבוש המזרחי; בימים עברו היה מקובל בקרב האוכלוסייה החרדית שיהודי העולה לירושלים פושט את בגדיו הגלותיים, דהיינו האירופאים, ולובש את בגדי ירושלים. וכאשר היה זה רב מוכר, אף הייתה החלפת הבגדים נעשית בטקס לפני שערי העיר.[דרוש מקור]
בשלהי המאה ה-19, הקימו עולים מהונגריה את שכונת בתי אונגרין, שנבנתה בירושלים, סמוך לשכונת מאה שערים. העולים היהודים החסידיים מהונגריה היו נתיני הקיסרות האוסטרו-הונגרית - מעצמה אירופאית רבת כוח באותם ימים - ובשל אזרחותם האוסטרית הזרה והסכמי הקפיטולציות, נמנעו בדרך כלל השלטונות העותמאניים, מושלים, שוטרים ונתינים רגילים, מלהתנכל להם. עולי הונגריה החסידים התבלטו באותה עת בכובעם הייחודי - מעין מגבעת רחבת שוליים.[דרוש מקור] היהודים הירושלמים סברו שאותה מגבעת מגוננת על החסידים ההונגרים מפני צרות ונזקים, והחלו אף הם לחבוש אותה מתוך אמונה ותקווה שתגונן גם עליהם. לימים כונתה מגבעת זו 'מגבעת סופר' - על שמו של בית החרושת שייצר אותה. היא זכתה גם לכינוי 'מגבעת ירושלמית' בשל תפוצתה בעיר, ו'צלחת מעופפת', בשל צורתה רחבת השוליים. בני העדה הירושלמיות המשיכו בחבישתה, גם כהצהרת גאווה על מסורת זו שנמשכה דורי דורות.
ייצור פרטי הלבוש

במאה ה-19 החלו לייצר בישראל פרטי לבוש מסוימים ממערכת הלבוש הירושלמי, כמו הירמולקה (כיפת צמר, סרוגה בעבודת יד, שבתחילה היה גובהה כ-19 ס"מ וקוטרה כ-16 ס"מ)[דרוש מקור], או הקאפטן - קפוטה ירושלמית.
לאחר שהתקבל הלבוש אצל היהודים החסידיים, בני היישוב הישן החלו לייצרם במקומות שונים, בהתאם לדרישות ולמנהגים המתחדשים. המלבושים שהחלו ליצור בישראל ענו על דרישות הלבוש של קהל היעד החרדי בדייקנות, ולכן היו צרכנים רבים לקנייתם. בישראל, צריכתם הייתה נמוכה, כיוון שבידי מרבית קהל היעד כבר היו מצויים פריטי לבוש אלה.
בתחילה נעשה ייצור הבגדים בעבודת יד, ומאוחר יותר באמצעות מכונות. פריט הלבוש שיוצר דרך קבע בישראל היה השטריימל החסידי. עם התפתחות תעשיית השטריימלים, החלו גם ליצרו באירופה ובארצות הברית. כבעיירות, עקב מחירו היקר של השטריימל והעוני ששרר בירושלים, נהוג היה גם בירושלים להעביר שטריימל בירושה, מאב לבן.
הנהגת הלבוש ועיצובו המחודש

כעבור שנים ארוכות של לבישת הביגוד הערבי בקרב יהודי אשכנז הירושלמים, קבעו רבי אלעזר מנדל בידרמן, האדמו"ר השלישי מלעלוב והראשון שכיהן כאדמו"ר בירושלים, כלבוש הירושלמי, המכונה ביידיש 'געלע קאפטן', 'גלימה צהובה'; כאביו וסבו, השתייך ר' מנדל ליישוב הישן, ואת הלבוש הנהוג בו ראה כלבוש הירושלמי. ברבות השנים הפך ביגוד זה ללבוש מוכר ומכובד בציבור החרדי, אותו לובשים אלפי חסידים וחרדים ירושלמיים.
ברבות הזמן, מטעמי נוחות, מסורת, מנהגים ובדלנות, השתנה הלבוש המקורי והוכנסו בו אי אילו שינויים.
הנהגת הלבוש ועיצובו המחודש > החמרות הלבוש

עם השנים חלו תמורות מקצה לקצה בסגנון הלבוש הנהוג בארץ ובעולם, ובמקביל להן הותקנו החמרות רבניות בתנאי הלבוש החסידי. כתוצאה מכך, התבדלו והתבלטו החסידים בהופעה המזכירה את מראם של יהודי מזרח אירופה. בנוסף לשינויים שמקורם בתקנות המחמירות, שונו בגדי החסידים גם על מנת לשוות להם מראה נקי וצנוע.
הנהגת הלבוש ועיצובו המחודש > שינויים בלבוש

שינוי ראשון בקאפטן היה קיצורו והחלפת כיוון פסיו. צבע הקאפטן אף הוא השתנה במעט, וגם הוספו לו פרטי לבוש שונים, כגון, המגבעת ההונגרית ירושלמית (מגבעת סופר) וגרביונים המבדילים בצבעיהם את הגברים הנשואים מן רווקים. תקנות חדשות גם חייבו לבישת סעדריה- וסט שנתפר מאותו בד של הבגד העליון.הסעדריה נלבשת כפשרה במחלוקת האם ללבוש את הטלית קטן מעל הבגד או מתחתיו כך יוצא שטלית קטן נלבשת מעל החולצה אך מתחת לווסט. מקור המילה סעדריה היא בערבית במילה صدريه ופירושה חזייה. בנוסף חויבו ללבוש גם מכנסי חצי, נעליים בסגנון חדש הנקראים ביידיש פערטיל שיך "נעליי רבע" נעלי הד, וחגורת גרטל.
תפוצת הלבוש בקרב חסידויות שונות

חצר חסידות תולדות אהרן היא בין החסידויות היחידות שהלבוש החסידי הירושלמי נחשב אצלן לתקנה בספר תקנות החסידות.
טקס ייחודי לחסידות תולדות אהרן מתקיים בל"ג בעומר אשר במהלכו, לפני שהאדמו"ר מתחיל להדליק את המדורה, הוא מעביר בפני כל חסידיו גיליון נייר עליו חתומות כל נשות הקהילה ובו הן מתחייבות להמשיך ולקיים את תקנות הלבוש גם בשנה הבאה. למעמד זה, קודם מעמד חתימת הגברים על גיליון נייר בפני האדמו"ר, בו הם מתחייבים לקיים את תקנות החסידות ואת תקנותיו של הספר שומר אמונים.
קבוצות נוספות שמושרש בהן מנהג הלבוש של היישוב הישן: חסידות תולדות אברהם יצחק | חסידות משכנות הרועים | חסידות שומרי אמונים | חסידות דושינסקיא | קהל עדת ירושלים | קהל חסידי ירושלים | פלג "השול" של חסידי ברסלב | חסידות לעלוב | חסידות פינסק-קרלין | חסידות קרלין סטולין | נטורי קרתא מכל הקבוצות האלו רק בתולדות אהרן ותולדות אברהם יצחק נוהגים עד היום ללבוש ביום חול את הקאפטן לעומת הקבוצות האחרות שבהן לובשים את הקאפטן רק בשבתות וחגים, ובימות החול לובשים בגד שנקרא "חלאט" הדומה לחליפה החסידית אך עם גארטל קבוע קשור על החליפה צווארון מעוגל.
הלבוש הגברי

ישנם סממנים בלבוש שמבדילים בין רווקים לנשואים, סממנים אלו ניתן למצוא בפרטי הלבוש של ימות החול ובפרטי הלבוש של שבתות וחגים.
הסממן המובהק ביותר של ימות החול מצוי בבגד העליון - גברים רווקים לובשים חלאט שחור ואילו נשואים לובשים קאפטן ירושלמי, הארוג פסים אפורים ושחורים. בלבוש ימות הקודש החגיגי מצוי סממן יחיד המבדיל בין הרווקים והנשואים והוא צבע הגרביים. ברוב חצרות החסידות, צבע גרביי הרווקים שחור כבכל ימות השנה ואילו זה של הנשואים לבן. אדמו"רים ורבנים נוהגים ללבוש מעל הלבוש קפוטה שחורה מבהיקה. הדבר נועד כדי להבדילם מהחסידים הפשוטים ולהבליט את חשיבותם וייחוסם.
הלבוש הגברי > קאפטן

מערכת הלבוש של נכבדי הערבים, כשל רבים מתושבי אימפריה העות'מאנית, כללה את הדגם המקורי של מעיל הקאפטאן - מעיל פסים, בהיר בדרך כלל, וארוך. הקפטאן נקרא בערבית: قُفْطَان (קֻפְטַאן), בטורקית: kaftan, ובפרסית, שהיא כנראה מקור השם:  خفتان (ח'פתאן). שמו ביידיש, כשגור בפי אנשי היישוב הישן האשכנזים, היה געלע קאפטן.
"'קאפטן ירושלמי" - מכונה גם "כתונת פסים", או "געלע קאפטן" (בתרגום מיידיש לעברית: קאפטן צהוב).
הוא סוג של מעיל ארוך השייך לסוגי המעילים הנקראים קפוטה, הוא אחד פריטי הלבוש היותר מוכרים בקבוצת פרטי הלבוש של חסידי ירושלים והוא אחד פרטי הלבוש המסמלים צורת לבוש זו.
אנשי היישוב הישן בירושלים, הלובשים קאפטן ירושלמי, נוהגים לקרוא לו "קאפטן" - קיצור, ללא תוספת. (להבדיל מה"עס חלאט" שהוא הכינוי הירושלמי לבעקיטשע ותרגומו: "בגד לארוחות").
הלבוש הגברי > קאפטן > מבנה הקאפטן

מבנה הקאפטן נקבע על ידי רבי אלעזר מנדל מלעלוב, על גזרה זו מקפידים עד היום כדי לא לשנות בה מאומה. בגזרה ישנם כמה מוטיבים יהודיים:
היא מורכבת מ-26 חלקי בד, כגימטריא של שם ה'.
הצווארון בצד ימין ארוך יותר (עד שולי הבגד) מצד שמאל (עד המותן), כמו הרצועות של התפילין של ראש.
קצה השרוול מתקפל כלפי חוץ, וחתוך בצורת משולש מעל התפר שמחבר את השרוול לאורך, כך שנוצר צורת האות שין.
קדמת הבגד ואחוריו הם מחלק אחד ואינם שני חלקים שמתחברים בכתף, דוגמת טלית קטן שהוא חלק אחד.
הדוגמה (ה"פסים"), הם לאורך הבגד, אך בשרוולים הם לרוחבו, כדוגמת רצועות התפילין של ראש לאורך, ושל יד לרוחב.
הלבוש הגברי > קאפטן > גארטל

הגארטל היא חגורת בד רחבה. מקורה במנהג לענוד "אזור"; כלומר חגורה כלשהי, שתפריד בין פלג הגוף העליון לתחתון בעת תפילה.
ולפיכך יש החוגרים בעת תפילה חגורה דקה נוספת על גבי הגארטל. בספר "משנה ברורה" נאמר שחגירת גארטל היא "דרך חסידות" וספר פסקי תשובות מסביר: "כדרך הגיבורים והרצים לשנס מותניהם כשרוצים להתגבר".
הלבוש הגברי > קאפטן > אבנט

אבנט הוא מין סוג של גארטל הנלבש על ידי החסידים הנוטלים את לבושו המסורתי של היישוב הישן, את האבנט לובשים חסידים הנמנים עם היישוב הישן אך ורק כשהם לבושים בבגדים של שבת ויום טוב. 
 גובהו של האבנט הוא 18 סנטימטר, הוא מן סוג של גארטל המייחד את חסידי ירושלים מכלל החסידים.
הלבוש הגברי > קאפטן > ג'ובה

ג'ובה (בערבית: جبة) - כפי רוב המלבושים החסידים ירושלמים שרובם מתבססים על מנהגי הערבים.
ג'ובה או גֻ'בָּה, הוא מעיל חום עליון, שכמוהו לבשו הגברים הפולנים מכל שכבות החברה החל מסוף המאה ה-16.
כיום אינו נלבש על ידי חסידי חצרות פולין אלא על ידי חסידים בחצרות ירושלמיות. הוא נהוג ללבישה אצל כל חצרות ירושלים, ונחשב לבגד מפואר ומהודר; מחירו גבוה. הוא פריט לבוש גם בחסידויות ובקבוצות שאמצו פריטים מהלבוש החסידי ירושלמי.
הלבוש הנשי

בתחילה לא הייתה שום התייחסות ללבושי הנשים ולא נקבעו תקנות בעניין זה ולכן כל אישה התלבשה לפי הנהוג במדינת מוצאה. בשלב מאוחר יותר החלו להיקבע כללי לבוש מחמירים לנשים.[דרושה הבהרה] צורת הלבוש של הנשים נקבעה אך ורק מענייני צניעות, בעוד אצל הגברים היו צורות הלבוש כסמן להתבדלות מן הגויים וכשמירה על המסורת.
הנשים חויבו ללבוש לבוש צנוע יותר משאר נשות החסידים (הלא ירושלמיים). הן מחויבות לשמור על התקנות ולגרוב גרביון שחור עבה בכל ימות השנה, ולחבוש מטפחת ראש הדוקה שחורה, המכונה: "יאזמה", גם כן בכל ימות השנה, מקורה בנשות היהודים הספרדים והמזרחיים, ועל פי הנהוג באימפריה העות'מאנית במאה ה-18.[דרוש מקור]
הלבוש הנשי > מהתקנות

הרב אהרן ראטה, מייסד חבורת שומר אמונים ומחבר הספר "שומר אמונים" בו הוא קבע תקנות שונות המתייחסות לנושאים שונים הנוגעים במנהגים, מסורת והשקפת עולם כללית, ובהם גם צורות הלבוש. בפרק העוסק בלבוש החסידי מתייחס ר' ראטה אך ורק ללבוש האישה. בניגוד לתקנות לבוש הגברים המנומקות במנהגים ובמסורת, תקנות לבוש הנשים מקורן בטעמי צניעות בלבד. ציטוט מן הספר שומר אמונים המתייחס ללבוש האישה:
”אל תלכו עם הגויים ואל תראו אותם כמשלכם, לכו בדרככם ללא להתערב עם צורות חיי העמים הזרים, הס מלהזכירם!”. ”וכל אישה שתלך בגרביניים דקים או כפולים בצבעים שאינם צבעוניים לעובר ושב שלא ייראה בשרן בצורה ובדרך כל שהוא”. ”הזהרו מפיתויי העולם שבחוץ, אתן ובנותיכן”.
לבוש ילדים

לילדי החסידים אין תקנות הכתובות בספר שומר אמונים שקבע האדמו"ר הזקן מחסידות שומר אמונים, אולם הן ידועות לכל החסידים. לדוגמה, כל לבושי הילדות המוכתבות כנורמה, מיועדות לבנות אשר טרם הגיעו אל גיל מצווה. לבושן של הבנות מעל גיל מצווה (נערות) ושל נשים נשואות כמעט זהה. ההבדל המהותי בין הנערות לבין הנשים הנשואות הוא בכך שלנשים הנשואות תקנוני צניעות כתובים בספר תקנות החסידות.
לדוגמה נורמה בחסידות תולדות אהרן היא שכל הבנות אשר טרם חגגו גיל מצוות קולעות את צמותיהן, המכונות ביידיש: צעפאלא'ך. מנהג זה, לפי תפיסת הקהילה, מסמל חן יהודי נשי.