stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התפתחות הזהות המגדרית
גיבוש הזהות המגדרית > הגבלות אתיות על חקר התהליך

בעבר עלתה השאלה, האם גיבוש התחושה או הזהות המגדרית הוא תהליך "מולד או נרכש" (שאלה שננטשה בקרב כלל המדענים) ובמסגרתה גם עלתה השאלה אם ילד או ילדה שיחונכו לתחושה או זהות מגדר "הפוכה", יזדהו עימה וירגישו נוח בה; מכיוון שהניסיון לחנך ילדים להיות בעלי מגדר שונה מזה המתאים למינם הביולוגי באופן סטטיסטי-מובהק ותרבותי-חברתי נחשב ללא אתי (בין היתר, מכיוון שהילדים אינם יכולים לתת הסכמה מדעת בגיל ההסכמה), הרי שלא בוצעו מחקרים שיבדקו במישרין בתנאים שונים אם סוציאליזציה מכוונת משחקת תפקיד משמעותי בהתפתחות התחושה (תפישה שספגה הפרכות רבות כפי שהודגם במחקר על תשתית ביולוגית לתחושת המגדר).
ישנם כמה אנשים אשר איבר מינם הושחת לחלוטין בתאונות שונות עוד כשהיו תינוקות וניסו לחנכם כבנות עוד מינקותם. מקרה בולט כזה הוא מקרהו הטראגי של דייוויד ריימר. הביולוג מילטון דיאמונד (Milton Diamond) טען שמקרה דייוויד ריימר ומקרים דומים מלמדים כי ההשפעה הביולוגית על גיבוש תחושת המגדר היא עצומה וגם אם קיימת השפעה פסיכו-חברתית היא מתונה או מזערית וממילא לא תאוחר מן הינקות והביע צער על שנכפו על אנשים כאלה תהליכי "תיקון מין" שלדעתו אינם אפקטיביים והרסניים; במקרה של ריימר ובמספר מקרים של אנשים שנולדו אינטרסקסים, התינוקות שעברו ניתוחי תיקון מין לקו במשך חייהם בדיכאון, הידרדרו לסמים, פיתחו נטיות אובדניות ואף התאבדו בעצמם. כמו כן, אין זה סביר שתחושה מגדרית קבועה תשתנה באופן עיקרי על ידי סוציאליזציה, תהליך שבכל הנוגע לשינוי התפתחות טבעית סבירה של מגדר נחשב לניסיוני ומסוכן. יצוין כי כיום המגמה בקרב רופאים היא להימנע ככל הניתן מניתוחי תינוקות אינטרסקסואלים או תינוקות עם מצב כמו של דייוויד ריימר ומצבים דומים הן בשל ידע מחקרי על תוצאותיהם ההרסניות בחלק ניכר מן המקרים, הן בשל הוספת טיפולים חדשים פולשניים פחות ושיפור של טיפולים חלופיים (כמו טיפולים הורמונליים ותרופתיים חדשים מתוקף התפתחות הטכנולוגיה) והן בשל קבלה רבה יותר של שונות מינית ומגדרית בעולם בכלל ובמערב בפרט.
בעוד שמחקר התערבותי ישיר כפי שתואר בפסקה הקודמת אינו מותר מתקנות אתיקה מחמירות, מן המאה ה-20 הצטבר מעט ידע מדעי על תהליך זה, המתבסס למשל על ניתוח התנהגות בסביבה טבעית-למחצה (כמו תינוקיות וגני ילדים), מחקרי אורך ועוד.
גיבוש הזהות המגדרית > השערות פסיכולוגיות שנזנחו

כבר משחר הפסיכולוגיה עלו רעיונות ותאוריות שונות על התפתחות התחושה המגדרית ובפרט כאלה שניסו להסביר מדוע מתרחשים המצבים שאנו מכנים כיום "נון קונפורמיות מגדרית בילדות" אשר קשורים בשיעורים גבוהים יותר להומוסקסואליות בחיים הבוגרים. הגישה הכוללת של התאוריות הראשוניות נטתה להתעלמות מגורמים ביולוגיים והדגישו את מושג ה"הזדהות הפסיכולוגית" אך כפי שהוסבר אין מדובר בגישה המקובלת בקרב חוקרים כיום.
בין התאוריות שהתעלמו מגורמים ביולוגיים ונזנחו על ידי רוב החוקרים:
1. השערת האם השתלטנית של פרויד: הפסיכואנליטיקן זיגמונד פרויד הציע כי אם דומיננטית או מגוננת מדי מעלה הסיכוי לגיבוש תחושה מגדרית נשית ולהומוסקסואליות בעתיד אצל צאצא זכרי. השערה זו לא זכתה לכל תמך אמפירי ואף זכתה להפרכות רבות ומוסכם כיום בקרב כלל החוקרים כי אין בה ממש – הן במחקר על התפתחות תחושת המגדר והן במחקר על התפתחות הנטייה המינית.
2. השערת היעדר הדמות האבהית (פסיכולוגים שונים): לפי השערה זו, דמות אב דומיננטית דיה בשנה וחצי (או 3 השנים הראשונות) לחיים נדרשת להתפתחות מגדרית תקינה. ההשערה זכתה לתמך מעורב אך נזנחה מאוחר יותר ספציפית בהקשר של תחושה מגדרית בעקבות מחקרים על משפחות חד הוריות (בעיקר על בנים לאימהות חד-הוריות) וכן ממחקרים על הורות להט"בית (של זוג נשים הומוסקסואליות); מגוון מחקרים מראים כי דמות אבהית איננה קשורה באופן מובהק לתחושה עצמה אך ישנה תמיכה מחקרית קמעה בטענה שהיא משפיעה על שכיחותן של תכונות התנהגות הטיפוסיות למגדר הגברי הן בבנות והן בבנים (אם כי קשה להבדיל בין תכונת התנהגות כללית לתכונת התנהגות מגדרית).
באחד המחקרים נמצא כי כלל הגברים שגודלו על ידי אם חד הורית או שתי אימהות במסגרת הורות להט"בית הם בעלי זהות מגדרית גברית ורובם (בהתפלגות דומה לשאר האוכלוסייה) הטרוסקסואליים. החוקרים דיווחו שבקבוצת הילדים להורות-יחידות (בהשוואה לקבוצת הילידים של זוג הורות) הייתה שכיחות מעט גבוהה יותר של בעיות פסיכיאטריות (הקשורות לכאורה להיעדר הורה נוסף ולקשיים של גידול ילד לבד). אם כי החוקרים Stacey ו Biblarz שאישרו את הממצא ספציפית לגבי הורות להט"בית, הציעו שאין הכרח להסיק התפלגות דומה לחלוטין. סך ממצאים אלה תואמים במידת מה את השקפתה של הפסיכולוגית אלנור מקובי לפיה הסביבה הכוללת (ובמידה רבה קבוצת השווים) היא זו שמשפיעה על התפתחות המגדר באופן כללי (אך גם כאן, לאו דווקא על תחושה מגדרית כשלעצמה).
3. השערת הטריאדה של ניקולוסי: הפסיכולוג ג'וזף ניקולוסי סיניור הציע תאוריה פסיכואנליטית, לפיה יחס בין אם שתלטנית מדי לבין אב רכרוכי מדי יכול לגרום להזדהות מגדרית עם האם ומכאן לגיבוש תחושה מגדרית נשית (או גברית, בבנות, במקרה ההפוך) ולהומוסקסואליות בהמשך החיים הבוגרים; השערה זו, אותה הציג בספריו והרצאותיו השונות, לא הוכחה אמפירית.
הקשר בין זהות מגדרית לנטייה מינית

רוב החוקרים מסכימים כי התפתחות התחושה או הזהות המגדרית קשורה במידה רבה בהתפתחות הנטייה המינית.
ספרות מחקרית ענפה מראה שנון קונפורמיות מגדרית בילדות היא משתנה מנבא חזק להומוסקסואליות ולטרנסג'נדריות בהמשך החיים אם כי אין ספק כי משתנה זה אינו מוחלט (כלומר אינו מנבא הומוסקסואליות ובוודאי לא טרנסג'נדריות ב-100% מהמקרים); ילדים נון קונפורמיים מגדרית שיחוו דעיכה טבעית של נון קונפורמיות מגדרית בילדות (desistance) סביר פחות שיהיו טרנסג'נדרים אך כן סביר שיבטאו הומוסקסואליות או ביסקסואליות בבגרותם[דרוש מקור]. כבר בשנות ה-70 מצא ריצ'רד גרין קשרים סטטיסטיים מובהקים בין נון קונפורמיות מגדרית בילדות (עם או ללא דעיכה טבעית של נון קונפורמיות מגדרית בילדות) לבין הומוסקסואליות בחיים הבוגרים.
חלק ניכר ממלכות הדראג למשל (אשר לפי דעה רווחת רובם גברים הומוסקסואלים או ביסקסואלים) מדווחים לעיתים כי ביצוע הדראג מהווה עבורם דרך לבטא את עצמם מגדרית, כלומר את דמות הדראג שלהם או לחלופין, להחצין נשיות מודחקת הקיימת עמוק בתוכם. לפי אחד המחקרים, מדובר בשיטת סימון (signaling) המקנה מעין ייחודיות או הגנה בתוך הקהילה ההומוסקסואלית. עם זאת, ייתכן גם מניע בידורי לתופעה זו וכן ישנן אף נשים שהן ככלל סטרייטיות או ביסקסואליות המופיעות כמעין מלכת דראג בעצמן, תופעה הנקראת בשמות "נאו דראג" או "פואו קווין" (neo drag/faux queen). לפי הנאו-דראג ויקטוריה סין (Victoria Sin) למידתה על תאוריה קווירית הביאה אותה למסקנה שזהויות מגדריות הן רעיונות מובנים ועשיית דראג היא סוג של "ליצנות מגדרית" שמטרתה פרודיה על תפישות מגדריות נפוצות; הסבר אחר סיפקה הנאו דראג לולו ברו (Lolo Brow) לפיו מצד אחד היא אוהבת לאתגר תפישות מגדריות על ידי קומדיה אך מצד שני וללא קשר לכך מניע נוסף שלה לניאודראגיסטיות הוא דרך להתמודד עם מעין אינדוקטרינציה מגדרית שעברה כשחונכה לנשיות מוחצנת כילדה וכן הרגשתה שעל ידי ניאודראגיסטיות היא מבטאת גרסה מוגברת ודומיננטית יותר של עצמה (hyperversion).
קיימים מקרים בהם אין כל קשר בין זהות מגדרית לבין נטייה מינית הומוסקסואלית או ביסקסואלית וייתכנו הסברים נוספים משוערים לשיעורים מעט שונים של נטיות מיניות באוכלוסיות השונות.
ביאורים

1 2  ייצור עודף או מועט של הורמונים באופן טבעי עשוי להיגרם הן מתסמונות אנאפלואידיות כגון תסמונת קליינפלטר והן מתסמונות נון-אנאפלואידיות כגון תסמונת אדרנוגניטלית (Adrenogenital syndrome), תסמונת עודף ארומטאז (Aromatase excess syndrome), תסמונות אי רגישות לאנדרוגן (Androgen Insensitivity Syndrome ובקצרה AIS) לסוגיהן כגון PAIS ו CAIS, ועוד. להרחבה ראו אינטרסקס.
↑  Anti-androgenic effect / Feminizing effect
וידאוגרפיה

וידאוגרפיה (באנגלית: Videography) הוא התהליך של לכידה אלקטרונית של תמונות נעות במדיות אלקטרוניות (כגון, קלטות וידאו, והקלטות ישירות לדיסקים קשיחים וכוננים שבביים). כיום, כל עבודת וידאו יכולה להיכנס לווידאוגרפיה, ואילו הפקת סרטי קולנוע מסחרית תיקרא סינמטוגרפיה (קולנוע).
במדעי החברה, וידאוגרפיה מתייחסת גם לשיטת מחקר ספציפית של ניתוח וידאו, המשלבת אתנוגרפיה עם הקלטת רצפי אינטראקציה המנותחים לפרטי פרטים.
ראו גם

סרט תלת-ממד
קולנוע
צילום וידאו תת-מימי
לקריאה נוספת

Knoblauch H, Tuma R (2011) Videography: an interpretive approach to video-recorded micro-social interaction. In: Margolis E., Pauwels L. (eds) The Sage Handbook of Visual Methods. Thousand Oaks, CA: Sage, 414–430.
הערות שוליים

↑  Videography: Definition, Basics, and Practical Tips to Get Better, Riverside.fm (ארכיון)
↑  Barbara Rosenstein, Video Use in Social Science Research and Program Evaluation, Sage Journals, 2002 doi: 10.1177/160940690200100302
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זוטי 2008

| --- | --- |

Zotye 2008
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  "Autorrad Outsider" (צ'ילה)  "LUIS 4U green" (גרמניה)  "Premier RiO" (הודו)  "Zotye 5008" (לאחר מתיחת פנים בשנת 2013)  "Zotye T200" (לאחר מתיחת פנים בשנת 2013)  "Zotye Hunter" (דגמי ייצוא)  "Zotye Nomad" (דגמי ייצוא)
 יצרן:  Zotye Auto (אנ') (שם מלא: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd)
 שנות ייצור:  2005 – 2016
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout  Front-engine, four-wheel-drive layout
 אורך:  3,900 מ"מ
 רוחב:  1,555 מ"מ
 גובה:  1,670 מ"מ
 משקל:  960-1,220 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,420 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 12 שסתומים, 1,298 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, מנוע מיצובישי מוטורס מסדרה "Mitsubishi Orion engine" (אנ') מסוג "4G13"  4 צילינדרים, 1.3 ליטר המפיק 92 כ"ס ב-6,000 סל"ד, דגם "Zotye Hunter"  4 צילינדרים, 1.3 ליטר המפיק 88 כ"ס, דגם "Zotye Nomad"  4 צילינדרים, 1,468 סמ"ק המפיק 110 כ"ס, מנוע מיצובישי מוטורס מסדרה "Mitsubishi Orion engine" (אנ') מסוג "4G15"  4 צילינדרים, 1.5 ליטר המפיק 105 כ"ס ב-6,000 סל"ד, דגם "Zotye Hunter"  4 צילינדרים, 1.5 ליטר המפיק 106 כ"ס, דגם "Zotye Nomad"  4 צילינדרים, 1,584 סמ"ק המפיק 98 כ"ס, מנוע מיצובישי מוטורס מסדרה "Mitsubishi Orion engine" (אנ') מסוג "4G18"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תיבת הילוכים רציפה (משודך לדגמי 1.5 ליטר)
"זוטי 2008" (בסינית: 众泰2008, באנגלית: Zotye 2008) הוא דגם של קרוסאובר בגודל קטן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Zotye Auto (אנ') (שם מלא: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd) אשר יוצר בין השנים 2005–2008 בסין.
"זוטי 2008"

מכלולים וחלקים רבים לדגמי "זוטי 2008" נלקחו ברישיון מדגם "Daihatsu Terios" (אנ') (דור ראשון) מתוצרת דייהטסו היפנית.
קרוסאובר קטן.
5 דלתות - הצ'בק.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
הנעה קדמית 4x2.
הנעה כפולה 4x4.
משנת 2013 הדגם היה קרוי "Zotye 5008" לאחר שעבר מתיחת פנים.
תמונות

"זוטי 2008"
"זוטי 2008", שנת 2009
"זוטי 2008" (דגם "LUIS 4U", בגרמניה, שנת 2008)
"זוטי 2008" (קרוי "Zotye Hunter", דגם ייצוא, שנת 2009)
"זוטי 5008"
"זוטי 5008" - מבט לתא הנהג
דייהטסו טריוס (דור ראשון) מתוצרת דייהטסו היפנית, מדגם זה נלקחו מכלולים וחלקים רבים לבניית: זוטי 2008"
הערות שוליים

↑  דגמי "Zotye Hunter" web.archive.org/web/20120904075950
↑  דגמי "Zotye Nomad" chinamobil.ru/eng/zotye/2008
↑  "זוטי t200" - תצורה חדשה של "דייהטסו טריוס", שנת 2013 chinaautoweb.com/2013/04/upcoming-release-zotye-t200-mini-suv-a-new-variant-of-daihatsu-terios
↑  דגם rs-5 rediff.com/money/report/auto-the-cheapest-suv-from-premier-auto-at-rs-5
↑  "זוטי 2008" (בסינית) web.archive.org/web/20130305130511
↑  "זוטי 5008" (בסינית) web.archive.org/web/20120817041943
התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית

| --- | --- |
כריכת המהדורה הגרמנית הראשונה של הספר, משנת 1913
כריכת המהדורה הגרמנית הראשונה של הספר, משנת 1913
 מידע כללי
 מאת:  יצחק משה אלבוגן 
 שפת המקור:  גרמנית 
 תורגם לשפות:  עברית, אנגלית
 סוגה:  מונוגרפיה היסטורית
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  G. Fock, 1913; J. Kauffmann, 1924, 1931; Georg Olms Verlagsbuchhandlung, 1962, 1967, 1995
 תאריך הוצאה:  1924 (מהדורה ראשונה, חלקית); 1972 (מהדורה שנייה); 1975; 1998; 1995 (מהדורה דיגיטלית)
 מספר עמודים:  XVI + 619 (המהדורה הגרמנית הראשונה והשנייה); XV + 635 (המהדורה הגרמנית השלישית); 140 (המהדורה העברית הראשונה); י"ט + 496 (המהדורה העברית השנייה); XXI + 501 (המהדורה האנגלית)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת דביר; הוצאת כנרת, זמורה - ביתן, דביר
 תרגום:  ברוך קרופניק (קרוא); יהושע עמיר
 סדרה
 סדרת ספרים:  Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaft des Judentums
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9789650102364; 9650102361
 
התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית (במקור בגרמנית: Der jüdische Gottesdienst in seiner geschichtlichen Entwicklung), היא מונוגרפיה מאת החוקר יצחק משה אלבוגן, שיצאה לאור לראשונה בשנת 1913. החיבור מתאר את חלקי התפילה היהודית והתפתחותה, מתחילתה לפני חורבן בית שני ועד לזמן כתיבת החיבור לראשונה, על מנהגיה השונים; וכן את מבנה בית הכנסת ונושאי המשרה שבו.
פרטים כלליים על הספר

נחשב לספר החשוב והמפורסם ביותר שכתב אלבוגן, והוא הספר המדעי הראשון שעיקרו מוקדש לתפילת הקבע ולא לפיוט. במרכז הדיון של הספר עומד נוסח אשכנז אך הוא מתייחס גם למנהגי שאר העדות. הספר אינו כולל דיון במנהגי השומרונים והקראים.
אל חקר התפילה הגיע אלבוגן במקרה, לאחר שבזמן לימודיו, בשנת 1898, בבית המדרש לרבנים בברסלאו הוכרזה תחרות לכתיבת חיבור על תפילת שמונה עשרה. אלבוגן כתב את חיבורו (בגרמנית): "ההיסטוריה של שמונה עשרה הברכות" (Geschichte des Achtzehngebets)‏, וזכה בגינו בפרס הראשון. הזכייה הובילה אותו להמשיך ולחקור את תחום התפילה, ובהמשך לכתוב את הספר "התפילה בישראל".
מיד עם צאתו זכה הספר לביקורות חיוביות ולפופולריות רבה, ולמעשה עד היום אין כמעט מחקר או ספר היוצאים בתחום התפילה והפיוט שאינם מתבססים עליו או מאזכרים אותו, לרבות מחקרים וספרים שיצאו מתוך זרם היהדות האורתודוקסית ומחקרים מאת חוקרים לא יהודים.
לאור חשיבותו הרבה של הספר, הוא זכה לשלוש מהדורות בשפה הגרמנית, שתי מהדורות בשפה העברית ושתי מהדורות באנגלית. כמו כן, יצא הספר בהדפסות נוספות, בגרמנית ובעברית.
פרקי הספר

פתח הספר: ביבליוגרפיה נבחרת על התפילה. המחקרים המפורטים ברשימה הביבליוגרפיה מעודכנים לשנת הוצאת המהדורה העברית השנייה (1972).
מבוא (סעיפים 1 - 5): במבוא תוחם אלבוגן את הנושאים בם יעסוק ספרו - תפילה בציבור בקהילות ישראל, ארגון התפילה ובתי התפילה ואישים הקשורים בכך, ומוציא מתחום הספר את העיסוק בשאלות תאולוגיות הקשורות לתפילה, סדר הקורבנות (שבדרך-כלל נתלוו להם תפילות) ותפילות היחיד (כגון ברכת המזון וכו'). אחר-כך הוא משרטט בקווים כללים את ההתפתחות ההיסטורית של התפילה, ודן במושגים כלליים, כגון: "תפילה", "ברכה", "סידור", ו"מחזור", וכן מגדיר ומפרט את הנוסחים והמנהגים השונים לתפילה. לבסוף הוא מפרט את המקורות לתולדות התפילה ומסביר את סדר כתיבת הספר.
חלק ראשון – תיאור סדר התפילה (סעיפים 6 - 33): עוסק בתפילות החול (תפילת שחרית, מנחה וערבית) על כל חלקיהן (בין היתר, קריאת שמע, תפילת העמידה, הקדושה, ברכת הכהנים וקדיש, שלו הוא מקדיש נספח מיוחד), ובתפילות לשבתות, לחגים ולימים מיוחדים (ראש חודש, תענית, חנוכה ופורים). אלבוגן מברר מה הם חלקי הברכות והתפילות, כיצד נתחברו חלקים אלה, מה מקורם, התפתחותם במשך השנים, משמעותם, השוני בין הנוסחים וכן מה הן התוספות לימים המיוחדים. כמו כן עוסק חלק זה בסדר קריאת התורה (וכן בתפילות שלפני ואחרי קריאת התורה), תרגום קריאת התורה, ההפטרה והדרשה, ולבסוף הוא דן בתוספות הפיוטיות.
חלק שני – תולדות התפילה בישראל (סעיפים 34 - 47): עוסק במקור ההיסטורי של התפילה מתקופת התנאים, קודם לחורבן הבית ולאחריו, התוספות לתפילה, הפייטנים ופיוטיהם, השפעות תורת הסוד על התפילה והרפורמים בעת החדשה (בתקופת חיי המחבר), בגרמניה ומחוצה לה.
חלק שלישי – ארגון התפילה היהודית (סעיפים 48 - 54): חלק זה דן בהתפתחות ההיסטורית של בתי הכנסת, תפוצתם, הארכיטקטורה של בתי הכנסת מהזמן הקדום עד לעת החדשה וכן הציוד בהם. בנוסף, עוסק חלק זה בקהילה ובפקידיה (בעת העתיקה והחדשה). ולבסוף הוא מברר את דרך ביצוע התפילה, על ידי שליח הציבור, הקהל והחזן.
מהדורות הספר > המהדורה הגרמנית

הספר יצא לאור לראשונה בגרמנית, בשנת 1913, ומאז יצא בשתי מהדורות נוספות בגרמנית וכן במהדורות צילום, כדלקמן:
המהדורה הגרמנית הראשונה, משנת 1913, נושאת כאמור את השם: Der jüdische Gottesdienst in seiner geschichtlichen Entwicklung (בעברית: "התפילה היהודית בהתפתחותה ההיסטורית"), והיא יצאה לאור במסגרת סדרת ספרי יסוד במדעי היהדות מטעם החברה לקידום ההיסטוריה וחכמת ישראל (Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaft des Judentums), בברסלאו שבגרמניה.
מהדורה שנייה בשפה הגרמנית יצאה לאור בשנת 1924, בתוספת עמוד אחד של תיקונים. כמו כן סודרו הערות השוליים בסידור חדש.
מהדורה שלישית יצאה לאור בשנת 1931; אולם מחמת המצב הכלכלי הקשה בגרמניה בשנות השפל הגדול, לא בוצע עדכון מהותי אלא נוספו מספר הערות בלבד.
מהדורת צילום של המהדורה השלישית של הספר יצאה לאור בשנת 1962. מהדורת הצילום, בכריכה רכה, יצאה לאור בשנת 1967, ופעם נוספת בשנת 1995.
מהדורות הספר > המהדורה העברית > המהדורה העברית הראשונה (1924)

ברוך קרופניק (קרוא), תלמידו של אלבוגן, תרגם את הספר לעברית בשנת 1924, על-פי המהדורה הגרמנית השנייה, והוא ראה אור בשם: תולדות התפלה והעבודה בישראל, מאת פרופ. ד"ר יצחק משה אלבוגן, חלק ראשון, ירושלים – ברלין: הוצאת דביר, תרפ"ד.
מהדורה זו יצאה בעריכת אלבוגן, והיא כוללת רק את השער הראשון: סדר התפלה (המקביל ל"חלק ראשון: תיאורו של סדר התפילה", במהדורה העברית השנייה), אף שהספר תורגם במלואו, כפי שציין המחבר עצמו, בהקדמה למהדורה זו:
ההוצאה העברית נחלקת לשלשה חלקים והשלישי שבהם מכיל "נספחות", והן נוסחות מפורטות של תפלות שאינן נהוגות או שמצויות בשינוי סגנון ותוכן, ובשעת הצורך ניתנות להשוואה שתי נוסחאות ויותר.
עשר שנים חלפו מיום שיצא הספר במהדורה הגרמנית. ואף על פי שהיו שנות חרום מאין כמוהן לא בטלה תורה וחכמה מישראל, ועד כמה שידי מגעת השתדלתי להוסיף חידוש שנתחדשו בבית המדרש בזמן האחרון ולמלאות אחרי דברי המהדורה הראשונה ההיא. כנגד זה קיצרתי לפעמים בעברית במקומות שראוי היה להאריך בהסברם רק בשביל הקורא הגרמני. – ההערות שבאו במהדורה בגרמנית במדור מיוחד בסוף הספר נתונות כאן בגוף הספר.
החוקר אברהם מאיר הברמן סבר כי אלבוגן הוא שעיכב את הוצאת שאר חלקי הספר, ולביסוס טענתו הוא מצטט, במאמר הביקורת שכתב על המהדורה החדשה, מכתב של חיים נחמן ביאליק (ממייסדי הוצאת הספרים "דביר") לאלבוגן, ביום כ"ד בחשוון תרפ"ו, שבו כותב ביאליק:
מאוד הייתי שמח אילו נזדרז אדוני להמציא ל'דביר' את תרגום החלק השני של ספרו 'תולדות התפילה והעבודה'. כבר הגיעה השעה להשלים את החסר. שמעתי, כי יצא המקור הגרמני של הספר בהוצאה מתוקנת ומשוכללת, ולא תהא כוהנת - העברית - כפונדקית.
מהדורות הספר > המהדורה העברית > המהדורה העברית השנייה (1972)

לאחר מלחמת העולם השנייה ביקשה בתו של אלבוגן, שושנה, להוציא את הספר כולו בעברית, אך הדבר לא יצא לפועל מיידית. בשנת 1968, נתכנסה חבורה של תלמידיו לשעבר של אלבוגן בירושלים, במלאת עשרים וחמש שנים לפטירתו, וביקשה מחיים שירמן להכין מהדורה עברית חדשה "שתשקף את כל החידושים העיקריים שנתחדשו בתחומו (של הספר)". הספר יצא לאור במימון הקרן על שם וורצוילר בארצות הברית.
במקום להוציא לאור את הספר בתרגום הקיים (של קרופניק) הוחלט לתרגמו מחדש. המהדורה העברית החדשה יצאה בסופו של דבר רק בשנת 1972, ובשם חדש: התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית.
המהדורה החדשה נכתבה על ידי חבר מומחים, כדלקמן: ד"ר יהושע עמיר, אף הוא מתלמידיו של אלבוגן בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין, תרגם את הספר, על-פי המהדורה הגרמנית השלישית (נפתלי גינתון ערך את התרגום); פרופ' יוסף היינמן ערך אותו והשלים את מרבית חלקיו, כדי להתאימו ולעדכנו בהתאם לחידושים והמחקרים שהתפרסמו לאחר יציאתה לאור של המהדורה האחרונה, וכן דאג לשוות אחידות להערות ולתוספות (הערותיו ועדכוניו של היינימן שולבו בטקסט ובהערות השוליים בתוך סוגריים מרובעים); פרופ' חיים שירמן עדכן את פרקי הספר שעל שירת הקודש (בעיקר על הפיוטים והסליחות ועל הפייטנים הראשונים מארץ ישראל, מאשכנז ומספרד, סעיפים 31 - 33, 39 - 42); פרופ' יעקב פטוחובסקי עדכן את הפרקים על התנועה הרפורמית וספרי תפילותיה (סעיפים 45 - 47); ד"ר אברהם נגב הוסיף פרטים נוספים על בתי הכנסת הקדומים (סעיפים 48 - 49); וד"ר ישראל אדלר הוסיף ועדכן פרטים על תולדות המנגינות והזִמרה בבתי הכנסת (סעיף 54). את שני המפתחות בסוף הספר הכין אביגדור שנאן.
מלבד החידושים בחקר התפילה, צוינו במהדורה זו ההבדלים בין מנהג ארץ ישראל (בזמן כתיבת המהדורה העברית החדשה) לבין מנהג חו"ל (שרק אליו מתייחסת המהדורה הגרמנית). בנוסף, הוחזרו במהדורה עברית זו הערות הספר לסוף הספר, כפי שיצאו במקורן במהדורה הגרמנית, ובניגוד למהדורה העברית הראשונה.
במאמר הביקורת על המהדורה החדשה, טען הברמן, כי ניתן היה להשתמש בתרגום של קרופניק, בעריכה קלה, ואף מדגים מספר דוגמאות בהן לדעתו תרגומו של קרופניק עדיף על התרגום החדש.
המהדורה העברית השנייה זכתה לפופולריות רבה ויצאה לאור בהדפסה השנייה, בשנת תשל"ה. הדפסה נוספת, בכריכה רכה, יצאה לאור בשנת 1988. בשנת 2006 יצאה לאור מהדורה דיגיטלית של מהדורה זו.
מהדורות הספר > המהדורה האנגלית > המהדורה האנגלית המוקדמת

בשנת 1958 יצאו לאור שתי עבודות דוקטורט מאת מקס סלינג'ר (Max Selinger) וג'רום שלדון גורלנד (Jerome Sheldon Gurland), הכוללות תרגומים חלקיים של המהדורה הגרמנית השלישית, משנת 1931. העבודה של סלינג'ר כוללת תרגום של עמודים 1 - 201, והעבודה של גורלנד כוללת תרגום של עמודים 206 - 454, וכן את העדכונים שנוספו למהדורה הגרמנית השלישית. העבודות הוגשו להיברו יוניון קולג', אך לא יצאו לאור בהוצאת ספרים אקדמית או מסחרית.
מהדורות הספר > המהדורה האנגלית > המהדורה האנגלית המודפסת

שם הספר במהדורה האנגלית המודפסת הוא: Jewish Liturgy, A comprehensive history by Ismar Elbogen (בעברית: "ליטורגיה היהודית, היסטוריה מקיפה"). הספר יצא לאור בשנת 1993, בהוצאת The Jewish Publication Society, Philadelphia and Jerusalem ו-The Jewish Theological Seminary of America, New York and Jerusalem, ובעידודו ובתמיכתו של הרמן אלבין, בנו של אלבוגן.
הוא תורגם לאנגלית, בתרגום חדש, על ידי ריימונד פ' שיינדלין (Raymond P. Scheindlin), על-פי המהדורה הגרמנית השלישית (הדפסה שנייה משנת 1967), ובעיקר על פי התרגום העברי של המהדורה השלישית (המהדורה העברית השנייה). אף שחלפו למעלה מעשרים שנה מאז פרסום המהדורה העברית השנייה, לא שולבו במהדורה האנגלית עדכונים בתחום חקר התפילה. עם זאת תוקנו שגיאות דפוס שנמצאו במהדורות הגרמנית והעברית, הובא אינדקס ברכות בשפה האנגלית, וכן שולבו הסברים מאת המתרגם לקורא שאינו מצוי בטקסט התפילה.
פרטים ביבליוגרפיים על הספר

Der jüdische Gottesdienst in seiner geschichtlichen Entwicklung, Leipzig: G. Fock, 1913; second edition: Frankfurt a.M.: J. Kauffmann, 1924; third edition: Frankfurt am Main: J. Kauffmann, 1931; other edition: Hildesheim: Georg Olms Verlagsbuchhandlung, 1962; paperback edition: Hildesheim: Georg Olms Verlagsbuchhandlung, 1967, 1995.
המהדורה העברית הראשונה: תולדות התפלה והעבודה בישראל, תרגם מגרמנית, על פי המהדורה השנייה: ברוך קרופניק, חלק א', ירושלים: דביר, תרפ"ד.
המהדורה העברית השנייה: התפילה בישראל בהתפתחותה ההיסטורית, תרגם מגרמנית על פי המהדורה השלישית: יהושע עמיר, ערך והשלים: יוסף היינמן, בהשתתפות ישראל אדלר, אברהם נגב, יעקב פטוחובסקי וחיים שירמן; תל אביב: הוצאת דביר, תשל"ב-1972 (הדפסות נוספות: תשל"ה-1975; 1988, כריכה רכה; 1995, מהדורה דיגיטלית בהוצאת כנרת, זמורה - ביתן, דביר).
Max Selinger, Der jüdische Gottesdienst in seiner geschichtlichen Entwicklung, Thesis/dissertation, H.U.C., 1958. עבודת דוקטורט הכוללת תרגום חלקי לאנגלית, של עמ' 1 - 205, של המהדורה הגרמנית השלישית.
Jerome Sheldon Gurland, Der jüdische Gottesdienst in seiner geschichtlichen Entwicklung, Thesis/dissertation, Hebrew Union College - Jewish Institute of Religion, 1958 (454 pages). עבודת דוקטורט הכוללת תרגום חלקי לאנגלית של עמ' 206 - 443, של המהדורה הגרמנית השלישית, וכן העדכונים שהוספו במהדורה זו.
Jewish Liturgy: A Comprehensive History, by Ismar Elbogen, translated by Raymond P. Scheindlin, The Jewish Publication Society, Philadelphia and Jerusalem; The Jewish Theological Seminary of America, New York and Jerusalem, 1993. המהדורה האנגלית המודפסת.
לקריאה נוספת

א. מ. הברמן, "התפילה בישראל מאת י"מ אלבוגן", מסכת סופרים וספרות (פורסם במקור בקריית ספר מ"ט, תשל"ד, עמ' 203 – 206), ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ז-1976, עמ' 170 – 177.
דניאל גולדשמידט, "מחקר הליטורגיה היהודית בגרמניה", מחקרי תפילה ופיוט, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשל"ט (מהדורה שנייה מתוקנת: תש"ם-1980; הדפסה חוזרת: תשנ"ו-1996), עמ' 429 - 444; הדיון על "התפילה בישראל" בעמ' 439 – 440.