stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיגפריד זיידל
ביוגרפיה

זיידל נולד ב-24 באוגוסט בטולן שבאוסטריה והיה תלמיד משפטים שנשר מלימודיו, הוא הצטרף למפלגה הנאצית באוסטריה בשנת 1930 וב-1932 הצטרף גם לס"ס. במרץ שנת 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית והפכה למחוז שלה, אירוע שגרם לזינוק בקריירה הצבאית של זיידל.
ב-2 במרץ 1939 זיידל נישא לאליזבת' סטיבר, גננת לשעבר ותומכת בס"ס.
בשנת 1939, הפך זיידל למפקח משטרת הביטחון בעיר וינה. שנה לאחר מכן שירת במשרד הראשי לביטחון הרייך במחלקת IVB4. כמו כן שירת במשרד הראשי להעברת האוכלוסייה היהודית והפולנית בעיר בלודז'. במסגרת תפקידו גירש אוכלוסיות פולניות ויהודיות משטחי הוורתגאו אל שטחי הגנרלגוברנמן.
ד"ר זיידל נודע בשל כישוריו הקרביים והלוגיסטיים וב-1941 מונה למפקד גטו טרזין העתיד לקום. לפי הוראותיו של אייכמן ניצב זיידל לפגישה עם הנס גינתר (קצין בס"ס) בפראג וביום למחרת נסע למבצר טרזיינשטט לשיחה עם מפקד חיל המצב על פינוי המבצר מאנשי הורמאכט והכנתו להתיישבות אסירים. עם ביקורו במבצר התנגד בחריצות להצעת משרדו המרכזי של אייכמן, שתכנן ליישב שמונים אלף אסירים בגטו העתיד לקום. זיידל טען כי תכולת הגטו המרבית לא תעלה על שלושים אלף אסירים.
זיידל היה מפקד נוקשה שהנהיג בגטו כללים מחמירים מאוד ועונשים כבדים שכללו: כליאת האסירים בתנאים קשים, שימוש באלימות ואפילו הוצאות להורג במקרים חריגים. בתקופת כהונתו כמפקד הגטו נספו אלפי אסירים יהודים. ב-1943 קודם בתפקידו ושימש כאחראי על אסירים יהודים במחנה הריכוז ברגן-בלזן שבסקסוניה.
בשנת 1945, בסוף המלחמה, זיידל נמלט והסתיר את זהותו. בסתיו 1946 הועמד לדין בווינה, נידון לעונש מוות והוצא להורג בפברואר 1947.
הערות שוליים

↑  ג. אנדרל, Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950, 2005
1 2  זיידל זיגפריד, באתר יד ושם
↑  Terezin - The perpetrators, אתר לזכר השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267987805171  BnF: cb137495214 (data)  GND: 120713764  ISNI: 0000 0001 1438 4752  LCCN: no98115944  VIAF: 15607704   WorldCat (עם VIAF): 15607704
זיגפריד טרביטש

| --- | --- |

 לידה:  21 בדצמבר 1869 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 ביוני 1956 (בגיל 86) ציריך, שווייץ 
 מדינה:  אוסטריה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
זיגפריד טרביטש (גרמנית: Siegfried Trebitsch;‏ 22 בדצמבר 1868, וינה – 3 ביוני 1956, ציריך) היה סופר, מחזאי ומתרגם אוסטרי. הוא ידוע בעיקר מתרגומיו לגרמנית של יצירות מאת ג'ורג' ברנרד שו.
ביוגרפיה

זיגפריד טרביטש נולד בווינה למשפחה יהודית עשירה לפי זיכרונותיו " לא לימדה אותו שום דבר על יהדות ונוצרות". הוא נכנס לעסקים של המשפחה עד לשנת 1903 כאשר החליט לערוך נסיעה לארצות אירופה ואמריקה.
את היצירה הראשונה של טרביטש יצאה לאור בשנת 1889. בשנת 1890 הוא תרגם מחזה שנכתב על ידי אנג'לו דה גוברנטיס.
בהיותו באנגליה הוא הכיר את ג'ורג' ברנרד שו והתיידד איתו. טרביטש הפך למתרגם של מחזות של שו לגרמנית. ההצגות הראשונות בדרך כלל נערכו בווינה. בשנת 1923 שו תרגם מחזה של טרביטש Frau Gitta's Sühne לאנגלית.
בנוסף לכך טרבישט תרגם יצירות של סופרים צרפתים.
טרביטש התגורר בווינה בה בנה וילה יוקרתית שאדריכל שלה היה ארנסט גוטהילף. בשנת 1907 הוא התחתן לבת אצולה הונגרית. באותה שנה הוא קיבל אזרחות כבוד מעיירה שאחרי מלחמת העולם הראשונה הפכה לחלק מצ'כוסלובקיה. בעקבות כך בשנת 1920 הוא קיבל אזרחות צ'כית.
בשנת 1920 על בסיס תרגום שביצע טרביטש של מחזה בלגי, אריך וולפגנג קורנגולד ובנו כתבו אופרה Die tote Stadt שזכתה להצלחה.
בשנת 1938 אוסטריה סופחה לגרמניה. תחילה טרביטש חשב שמוצאו היהודי לא יעשה בעיות. תוך זמן קצר הוא הבין שעדיף לעזוב את וינה. המשפחה עזבה את עיר עם מזוודה בלבד. כל רכושו נותר מאחור. טרביטש ואשתו נמלטו לצרפת בה הם קיבלו אזרחות הודות לפעולות של טרביטש לקידום התרבות הצרפתית באוסטריה. בשנת 1940 הם נמלטו לציריך. בשנת 1941 הוא ביקש לעבור לארצות הברית, אך בעקבות שינויים במצב הלחימה בחזית והתבוסה המסתמנת של גרמניה הם נותרו בציריך.
לאחר מלחמת העולם השנייה וילה של טרביטש הוחזרה, אך הוא לא רצה לחזור לעיר ומכר אותה לשגרירות צ'כוסלובקיה. הוא ביקר את שו באנגליה ותרגם את המחזה האחרון של המחזאי Buoyant Billions שהועלה על הבמה בבית של טרביטש.
בשנת 1951 טרביטש כתב ספר אוטוביוגרפי Chronik eines Lebens שתורגם לאנגלית.
לאחר פטירת שו, טרביטש החליט לפרסם את המכתבים הרבים שהיו לו. אחרי שמכירה אורגנה, הוא הלך לבנק לקחת את החבילה עם המכתבים אך ספג התקף לב ונפטר תוך זמן קצר.
הערות שוליים

↑  Weintraub, Stanley, Shaw's People, Pennsylvania State University Press, 1996, pp.204ff
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311586105171  PLWABN: 9810585047805606  BnF: cb12122526k (data)  GND: 118840150  ISNI: 0000 0001 1637 9201  LCCN: n79043471  NKC: mzk2015853848  NTA: 072929367  SUDOC: 029643171  VIAF: 49258314   WorldCat (עם VIAF): 49258314
זולצבורג

| --- | --- |
סמל זולצבורגסמל זולצבורג

מראה העיירה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  באדן-וירטמברג באדן-וירטמברג
 מחוז:  ברייסגאו-הוכשוורצוולד
 שטח:  22.73 קמ"ר
 גובה:  337 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,781 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  47°50′25″N 7°42′33″E﻿ / ﻿47.840277777778°N 7.7091666666667°E﻿ / 47.840277777778; 7.7091666666667 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.sulzburg.de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניזולצבורג(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניזולצבורג(למפת באדן-וירטמברג רגילה) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןזולצבורג(למפת באדן-וירטמברג מוגדלת) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןזולצבורג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
זולצבורג (בגרמנית: Sulzburg) היא עיירה במחוז ברייסגאו-הוכשוורצוולד(אנ') במדינת באדן-וירטמברג שבגרמניה. מיקומה של העיירה בקצה הדרומי של היער השחור, כ-20 ק"מ דרומית לפרייבורג וכ-48 קילומטר צפונית לבזל, בסמוך למשולש הגבולות גרמניה-צרפת-שווייץ. את העיירה חוצה נחל הזולצבך (אנ'), אחד מיובלי הריין. בסמוך לעיירה עובר "שביל הקבצנים" (גר'), דרך נוף שאורכה כ-27 ק"מ.
העיר הוזכרה בפעם הראשונה בכתובים בשנת 821 בשם זולצבורגהיים (Sulzibergeheim) ברשומות של מנזר. החל מימי הביניים המאוחרים ועד המאה ה-19 השתייכה העיירה למחוז ההיסטורי מרקגרפלרלנד (אנ') של האימפריה הרומית הקדושה ונשלטה ברוב התקופה על ידי הדוכסים של באדן.
הקהילה היהודית

לקהילה היהודית של זולצבורג שורשים עוד מימי הביניים. במאה ה-15 זכתה הקהילה היהודית לכתב הגנה קיסרי (גר') ובאותה תקופה נחנך בית העלמין של הקהילה בדרום-מזרח העיירה. במאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היו כשליש מתושבי העיר יהודים שעסקו ברובם במסחר. העיירה מוקפת מצפון ומדרום בכרמים שמענביהם הפיקו יין בו סחרו היהודים.
מבני הקהילה הידועים היה המזרחן גוסטב וייל (אנ').
בליל הבדולח נותץ בית הכנסת (שנבנה בשנים 1821–1822. להבדיל מעיירות סמוכות לא שרפו את בית הכנסת כי הוא עמד סמוך מידי לבניינים השכנים. ב-22 באוקטובר 1940 (שנפל על חג הסוכות) נלקחו היהודים שלא הצליחו או לא רצו לעזוב את זולצבורג למחנה המעצר גירס בצרפת, חלקם מתו במחנה והשאר הועברו משם למחנות ההשמדה בפולין.
בית הכנסת בסגנון הנאו-קלאסי של העיר הקטנטנה הזו - שנוצר על ידי אחד האדריכלים הגדולים של באדן, פרידריך וויינברנר - שוקם כמצבת זיכרון ותרבותית בשנת 1977. כיום משמש כמוזיאון ואולם קונצרטים וניתן לבקר בו. בסמוך לעיירה נמצא בית העלמין של הקהילה היהודית שב-1970 הוקם בו ציון לקורבנות השואה.
הערות שוליים

↑  Sulzburg, germany.travel(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535578205171  GND: 4058582-7  LCCN: n93076463  MusicBrainz: b40f1743-27df-4a07-be98-8ac0736ac0df  VIAF: 149900793   WorldCat (עם VIAF): 149900793 
בית הכנסת
הכניסה לבית העלמין
מראה בית העלמין
ורמיצ'לי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה, מקרוני ומוצרי קמח שווי־ערך, מוצרי מקרוני דמויי־חוט 
 מרכיבים עיקריים:  חיטה 
 
ורמיצ'לי
ורמיצ'לי (באיטלקית: Vermicelli) באיטליה, הם סוג של פסטה ארוכה ויבשה מחיטת דורום עם חתך עגול ועם קוטר גדול יותר מאשר ספגטי. אם הקוטר קטן יותר ניתן להשתמש במונח ההקטנה vermicellini.
היסטוריה

בהגהות של המאה ה-12 המשלימות את הפירושים שכתב רש"י (שנחשב כידוע לאחד מגדולי הפרשנים של כתבי הקודש השונים) לתלמוד הבבלי, מופיעים "ורמיצ'לי" עם התעתיק "ורמישלש", שבשל משמעותו הסמויה מוביל למוצא המילה בשפה האיטלקית. זוהי אחת מצורות הפסטה העתיקות ביותר, לטענת חלק מהחוקרים מקור הפסטה והמילה באזור נאפולי ולפי מה שדווח ב-1338 על ידי יצרנית הפסטה המאסטר ברנבה דה ריטניס, הוורמיצ'לי כבר היו מוכרות באותה התקופה בשמות אחרים גם בצפון איטליה. המונח vermicelli מופיע גם, עם השם vermiculi, בספר אמנות הבישול (Liber de Coquina), ספר מתכונים שחובר על ידי מחבר לא ידוע מהאזור הנאפוליטני בין המאה ה-13 והמאה ה-14.
בשפות אחרות

המונח אומץ בשפות שונות, אם כי בחלק מהן הוא מציין לעיתים סוגי פסטה שונים בצורתם ובהרכבם. באנגלית, בהולנדית ובספרדית המונח מציין סוג של פסטה כמו ספגטי אך עם חתך דווקא דק יותר, בעוד שבצרפתית משתמשים במונח vermicelle, אשר בתורו מציין פסטה עם חתך עגול ורזה במיוחד.
ראו גם

ספגטי
אטריות
הערות שוליים

1 2  "Vermicelli".
↑  "Vermicello" (באנגלית).
↑  La pasta: Storia e cultura di un cibo universale. Gius.Laterza & Figli Spa. ISBN 9788858102077.
↑  "Rashi's Method of Biblical Commentary" (באנגלית).
↑  "Vermicelli".
↑  "Vermicelli" (באנגלית).
↑  "Vermicelli" (בהולנדית).
↑  "Vermicelli" (בספרדית).
↑  "Vermicelle" (בצרפתית).
זיגפריד וגנר

| --- | --- |
וגנר
וגנר
 לידה:  6 ביוני 1869 טריבשן, שווייץ 
 פטירה:  4 באוגוסט 1930 (בגיל 61) ביירוית, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  זיגפריד הלפריך ריכרד וגנר
 מקום קבורה:  Stadtfriedhof Bayreuth 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  ויניפרד וגנר 
 צאצאים:  Wieland Wagner, Wolfgang Wagner, Verena Wagner Lafferentz, Friedelind Wagner, Walter Aign 
 מספר צאצאים:  4
 
זיגפריד וגנר (בגרמנית: Siegfried Wagner; 6 ביוני 1869 – 4 באוגוסט 1930) היה מלחין ומנצח גרמני, בנו של ריכרד וגנר וקוזימה, ונכדו של פרנץ ליסט. בין השנים 1908–1930, וגנר ניהל את פסטיבל ביירוית.
ביוגרפיה

עד שנת 1882, וגנר נהג לכתוב מספר אופרות שלא ראו אור מעולם. בשנת 1889, לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים, החל ללמוד מוזיקה אצל תלמידו של אביו, אנגלברט הומפרדינק. כיוון שלא אהב לעסוק במוזיקה, החל ללמוד אדריכלות בברלין ובקרלסרוהה. ב-1892, הוא וחברו, קלמנט האריס, טיילו ביבשת אסיה. במהלך הטיול, החליט וגנר לנטוש את האדריכלות, ולהתחיל ללמוד מוזיקה מחדש. בעודו על סיפון ספינתו בחזרה לגרמניה, כתב את הפואמה סימפונית הראשונה שלו, Sehnsucht, בהשראת שירו של פרידריך שילר. כשעבד בביירוית, רוב עבודותיו לא נכנסו לרפרטואר הפסטיבל. את הופעתו הראשונה ביירוית, עשה כעוזר המנצח ב-1894. בשנת 1896, נכנס וגנר למצבת המנצחים הרשמית של הפסטיבל, וחלק את האחריות על ניהול "טבעת הניבלונג" עם פליקס מוטל והנס ריכטר. בשנת 1908, אימו, קוזימה, פרשה מניהול הפסטיבל, ווגנר החל לנהל אותו. ב-22 בספטמבר 1915, וגנר נישא לוינפריד. במרוץ השנים, לשניים נולדו ארבעה ילדים, וילנד (1917–1966), פרידלינד (1918–1991), וולפגנג (1919–2010) וורנה (1920–2019)
וגנר נפטר ב-1930, בגיל 61, כארבעה חודשים אחרי אימו. מכיוון ששני בניו הבכורים היו נערים, ניהול הפסטיבל עבר לאלמנתו.
חיים אישיים

וגנר היה ביסקסואל מוצהר.
הערות שוליים

↑  Jonathan Carr, The Wagner Clan, Faber and Faber, 2007, pp. 111–130.
↑  Peter P. Pachl, booklet notes to cpo 999 366-2.
↑    Wagner's most fascinating work was his family, The Telegraph, 4 October 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278442005171  PLWABN: 9810616496005606  BNE: XX1477450  BnF: cb120778730 (data)  GND: 118628429  ICCU: TO0V181421  ISNI: 0000 0001 1040 5851  LCCN: n82078407  LNB: 000257730  MusicBrainz: e14012c0-56bf-4746-8b94-1df391fac113  NKC: xx0069491  NTA: 075064391  SELIBR: 263067  SNAC: w6gh9q5p  SUDOC: 033543933  Trove: 1530005  VIAF: 14794453   WorldCat (עם VIAF): 14794453
זיגפריד הניקה

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1878 קונסטנץ, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית 
 פטירה:  19 בפברואר 1946 (בגיל 67) מחנה מיוחד של נקוו"ד 1, שטח הכיבוש הסובייטי בגרמניה ברית המועצות 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1907–1945 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-61   מפקד הקורפוס ה-38
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   פור לה מריט    צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
זיגפריד הניקה (בגרמנית: Siegfried Haenicke;‏ 8 בספטמבר 1878 – 19 בפברואר 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

הניקה נולד ב-8 בספטמבר 1878 בקונסטנץ, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1897 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-49 (פומרניה ה-6). ב-18 במאי 1907 הועלה לדרגת אובר-לויטננט, וב-18 בדצמבר 1912 הועלה לדרגת האופטמן. בשנת 1913 הועבר לרגימנט הרגלים ה-150 (ורמיה ה-1), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי הפור לה מריט, צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הניקה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1925 הוא הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בפברואר 1929 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 בנובמבר 1930 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-2 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-30 בספטמבר 1932 הוא פרש מהצבא.
ב-1 ביולי 1939 הוא התגייס לוורמאכט ובתחילת אוגוסט מונה למפקד דיוויזיית הרגלים ה-61, וב-27 באוגוסט 1939 הוא הועלה לדרגת גנרל לויטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1939 לחם הניקה עם הדיוויזיה במערכה בפולין כחלק מהקורפוס הראשון אשר היה חלק מהארמייה השלישית של גאורג פון קיכלר. הדיוויזיה נלחמה במהלך קרב מלאווה, ולאחר מכן חצתה את הנהר נרב ליד פולטוסק, ונשאר עד סוף המערכה בקרבת ורשה. ב-1940 השתתפה הדיוויזיה בפיקודו במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כחלק מהקורפוס הרביעי אשר היה חלק מהארמייה השישית של ולטר פון רייכנאו. הדיוויזיה השתתפה בקרב על בלגיה, וסייעה לכוחות המוטסים בקרב על מצודת אבן אמאל. לאחר כיבוש בלגיה חדרה הדיוויזיה לצרפת והשתתפה בהתקדמות אל דנקירק. לאחר מכן שימשה הדיוויזיה ככוח כיבוש בברטאן.
ב-1941 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, וביוני של אותה שנה השתתפה במבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס ה-26 אשר היה חלק מהארמייה ה-18 של קיכלר. הדיוויזיה השתתפה בכיבוש אסטוניה, ולאחר מכן ב"ניקוי" הכוחות הסובייטיים מאיי הים הבלטי, וב-17 בספטמבר 1941 הוא קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר מכן הדיוויזיה השתתפה במצור על לנינגרד, וב-1 באפריל 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים ב-23 באפריל 1942 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-38, וב-4 בספטמבר 1942 הוענק לו עיטור הצלב הגרמני בזהב על הישגיו. ב-1 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד המחוז הצבאי קרקוב, וביוני 1944 הוא מונה אז למפקד הצבא בגנרלגוברנמן. ב-31 בינואר 1945 הוא פרש מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי הצבא האדום.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה נשלח הניקה למחנה מיוחד של נקוו"ד 1, שם מת ב-19 בפברואר 1946.
המכביה השתים-עשרה

| --- | --- |

סמל המכביה השתים-עשרה
 עיר מארחת:   תל אביב-יפו, ישראל
 מדינות משתתפות:  39
 ספורטאים משתתפים:  4,000
 טקס הפתיחה:  15 ביולי 1985
 טקס הנעילה:  25 ביולי 1985
 נפתח רשמית על ידי:  נשיא המדינה, חיים הרצוג
 הדליק את הלפיד האולימפי:  מארק ספיץ ביחד עם,    שירלי שפירא (בתו של עמיצור שפירא),   אנוק שפיצר (בתו של אנדריי שפיצר)    שלומית רומנו (בתו של יוסף רומנו)
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון רמת גן
 → המכביה האחת-עשרה המכביה השלוש-עשרה ← 
המכביה השתים-עשרה הייתה אירוע ספורט המוני יהודי, שנערך בישראל, ביולי 1985, כחלק מסדרת אירועי המכביה.
במכביה זו השתתפו כ-4,000 ספורטאים מ-39 מדינות השתתפו ב-28 ענפי ספורט.
טקס הפתיחה נערך באצטדיון רמת גן במעמד נשיא המדינה חיים הרצוג, ראש הממשלה שמעון פרס ומכובדים נוספים ב-15 ביולי 1985. מארק ספיץ מארצות הברית נשא את לפיד המשחקים באצטדיון ביחד עם שירלי שפירא (בתו של עמיצור שפירא), אנוק שפיצר (בתו של אנדריי שפיצר) ושלומית רומנו (בתו של יוסף רומנו), שלושת ילדי הנרצחים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן וביחד הדליקו את לפיד המשחקים.
טקס הסיום נערך בבריכת הסולטן בירושלים במעמד ראש הממשלה שמעון פרס ב-25 ביולי 1985.
לראשונה השתתפו ספורטאים מהמדינות הבאות:
איי הבתולה של ארצות הברית איי הבתולה של ארצות הברית
גואם גואם
גיברלטר גיברלטר
זאיר זאיר
פנמה פנמה
לראשונה נערכה מכביה לנוער.
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה > אתלטיות > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| ריצת 100 מטר | ליזה גוריפ   בריטניה בריטניה | 12.00 שניות | אורית קולודני   ישראל ישראל | 12.35 שניות | דלית בונין   ישראל ישראל | 12.54 שניות |
| ריצת 200 מטר | ליזה גוריפ   בריטניה בריטניה | 24.43 שניות | אורית קולודני   ישראל ישראל | 24.69 שניות |  |  |
| ריצת 400 מטר | אורית קולודני   ישראל ישראל | 55.85 שניות   שיא מכביה | אנדריאה פוקס   ארגנטינה ארגנטינה |  | נועה בן מלך   ישראל ישראל |  |
| ריצת 800 מטר | עדנה לנקרי   ישראל ישראל | 2:13.74 דקות | הדס למדני   ישראל ישראל | 2:14.36 דקות | אנדריאה פוקס   ארגנטינה ארגנטינה | 2:16.75 דקות |
| ריצת 1500 מטר | נורה קולאס   ארצות הברית ארצות הברית | 4:30.13 דקות | הדס למדני   ישראל ישראל | 4:35.04 דקות | עדנה לנקרי   ישראל ישראל | 4:37.74 דקות |
| ריצת 3000 מטר | נורה קולאס   ארצות הברית ארצות הברית | 9:44.92 דקות | שרה קולאס   ארצות הברית ארצות הברית | 10:13.85 דקות | מזל שלום   ישראל ישראל | 10:14.62 דקות |
| חצי מרתון | שרה קולאס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:23.18 שעות | איזבל קרמייקל   ארצות הברית ארצות הברית | 1:23.54 שעות | מזל שלום   ישראל ישראל | 1:25.03 שעות |
| ריצת 100 מטר משוכות | דליה נבות   ישראל ישראל | 14.33 שניות | פועה נייגר   ישראל ישראל |  | דבורה ברגר   קנדה קנדה |  |
| ריצת 400 מטר משוכות | דלית בונין   ישראל ישראל | 1:01.89 דקות | פועה נייגר   ישראל ישראל | 1:02.0 דקות | עידית מורלי   ישראל ישראל | 1:03.29 דקות |
| ריצת שליחות 4x100 | ישראל ישראל   דליה נבות   סיגל קוגון   אורית קולודני   דלית בונין | 47.45 שניות   שיא מכביה |  |  |  |  |
ריצת שליחות 4x400:
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה > אתלטיות > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| קפיצה לגובה | דליה נבות   ישראל ישראל | 1.72 מטר | גבי רוזן   ישראל ישראל | 1.69 מטר | סיגל בסון   ישראל ישראל | 1.64 מטר |
| קפיצה לרוחק | סיגל גונן   ישראל ישראל | 6.13 מטר   שיא מכביה | דליה נבות   ישראל ישראל | 5.80 מטר | שרה לנצ'נר   ישראל ישראל | 5.62 מטר |
| זריקת דיסקוס | סינדי דורשלג   ארצות הברית ארצות הברית | 48.14 מטר   שיא מכביה | לוריין אנדראוס   ארצות הברית ארצות הברית | 45.44 מטר | לאה ברינג   ישראל ישראל | 37.70 מטר |
הטלת כידון: 
| הדיפת כדור ברזל | לוריין אנדראוס   ארצות הברית ארצות הברית | 14.65 מטר   שיא מכביה | סינדי דורשלג   ארצות הברית ארצות הברית | 13.60 מטר | לאה ברינג   ישראל ישראל | 12.51 מטר |
| קרב שבע | צפנת אייל   ישראל ישראל |  |  |  |  |  |
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה > אתלטים > מסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| ריצת 100 מטר | גרי וילסון   בריטניה בריטניה | 10.58 שניות   שיא מכביה | סנפורד קומבס   ארצות הברית ארצות הברית | 10.82 שניות | יואב שרון   ישראל ישראל | 10.89 שניות |
| ריצת 200 מטר | גרי וילסון   בריטניה בריטניה | 21.40 שניות   שיא מכביה | סנפורד קומבס   ארצות הברית ארצות הברית | 21.57 שניות | פרדריקו כהן   ארגנטינה ארגנטינה |  |
| ריצת 400 מטר | מרק רוזנברג   אוסטרליה אוסטרליה | 46.54 שניות   שיא מכביה | מרק הנדלסמן   ישראל ישראל | 48.20 שניות | ניבריל   ארגנטינה ארגנטינה | 49.67 שניות |
| ריצת 800 מטר | מרק הנדלסמן   ישראל ישראל | 1:49.27 דקות   שיא מכביה | עוז כץ   ישראל ישראל | 1:50.24 דקות | שלומי אזולאי   ישראל ישראל | 1:50.69 דקות |
| ריצת 1500 מטר | ג'יימס אספיר   בריטניה בריטניה | 3:44.66 דקות | עוז כץ   ישראל ישראל | 3:46.13 דקות | רוני מעוז   ישראל ישראל | 3:46.34 דקות |
| ריצת 5000 מטר | לארי גרין   ארצות הברית ארצות הברית | 14:12.72 דקות | אריה גמליאל   ישראל ישראל | 14:13.33 דקות | יחזקאל חליפה   ישראל ישראל | 14:21.89 דקות |
| ריצת 10000 מטר | דניאל שלזינגר   ארצות הברית ארצות הברית | 29:34.70 דקות   שיא מכביה | אריה גמליאל   ישראל ישראל | 29:44.14 דקות | יאיר קרני   ישראל ישראל | 30:16.34 דקות |
| חצי מרתון | דניאל שלזינגר   ארצות הברית ארצות הברית | 1:05.56 שעות   שיא מכביה | לארי גרין   ארצות הברית ארצות הברית | 1:08.10 שעות | דייוויד אולדס   ארצות הברית ארצות הברית  רוברט פירס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:09.52 שעות |
| 20 ק"מ הליכה | איוון פוקס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:43.08 דקות |  |  |  |  |
| ריצת 110 מטר משוכות | גורדון אורליקוב   קנדה קנדה | 15.11 שניות | ברוס קאן   קנדה קנדה | 15.46 שניות | אילן גולדווסר   ישראל ישראל | 15.54 שניות |
ריצת 110 מטר משוכות: במהלך קרב עשר קבע גורדון אוליקוב מקנדה בריצת 110 מטר משוכות שיא מכביה חדש של 14.73 שניות
| ריצת 400 מטר משוכות | רונלד בלומברג   ארצות הברית ארצות הברית | 54.01 שניות | יוסף אסקס   ארצות הברית ארצות הברית |  | צפריר נלקין   ישראל ישראל | 55.48 שניות |
| ריצת שליחים 4x100 | ארצות הברית ארצות הברית | 41.67 שניות |  |  |  |  |
| ריצת שליחים 4x400 | ארצות הברית ארצות הברית   דייוויד קסוטו   סנפורד קומבט   מרק קיבורט   רונלד בלומברג | 3:13.03 דקות | ישראל ישראל   מרק הנדלסמן   עוז כץ   מני רוזנברג   יואב מקל | 3:16.32 דקות | אוסטרליה אוסטרליה |  |
המתחרים והזוכים > אתלטיקה קלה > אתלטים > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| קפיצה לגובה | דייוויד קהאן   ארצות הברית ארצות הברית | 2.10 מטר | ג'ייסון מייזלר   ארצות הברית ארצות הברית | 2.07 מטר | צפריר מינצר   ישראל ישראל | 1.96 מטר |
| קפיצה לרוחק | ג'רמי דיאמונד   ארצות הברית ארצות הברית | 7.40 מטר | טאפאני טאביצאינן   (Tapani Taavitsainen)   פינלנד פינלנד | 7.21 מטר | רמי לברן   ישראל ישראל | 7.07 מטר |
| קפיצה במוט | לייל אסטרקין   ארצות הברית ארצות הברית | 4.60 מטר |  |  |  |  |
| קפיצה משולשת | ולד סורין   ישראל ישראל | 15.14 מטר   שיא מכביה | לאון אמיליו   בריטניה בריטניה | 14.53 מטר | ש. פיביש   ישראל ישראל | 14.31 מטר |
| זריקת דיסקוס | גרי ויליקי   ארצות הברית ארצות הברית | 58.12 מטר   שיא מכביה | טוד קאופמן   ארצות הברית ארצות הברית | 53.16 מטר | בועז אזולאי   ישראל ישראל | 46.00 מטר |
| הטלת כידון | צ'ארלס גרין   ארצות הברית ארצות הברית | 69.60 מטר | עמי ברן   ישראל ישראל | 66.68 מטר | קרייג גלפנד   ארצות הברית ארצות הברית | 64.72 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | גרי ויליקי   ארצות הברית ארצות הברית | 18.70 מטר   שיא מכביה | הרווי הורביץ   ארצות הברית ארצות הברית | 18.10 מטר | טוד קאופמן   ארצות הברית ארצות הברית | 17.67 מטר |
| יידוי פטיש | קנת' פלקס   ארצות הברית ארצות הברית | 68.34 מטר   שיא מכביה | טוד קאופמן   ארצות הברית ארצות הברית | 53.02 מטר | עמיהוד רבינוביץ'   ישראל ישראל | 44.26 מטר |
| קרב עשר | גורדון אורליקוב (Gordon Orlikow)  קנדה קנדה | 7141 נקודות | בריאן מונשיין   ארצות הברית ארצות הברית | 7024 נקודות | מרק קיבורט   ארצות הברית ארצות הברית | 6921 נקודות |
קרב עשר: במהלך קרב עשר קבע גורדון אוליקוב מקנדה בריצת 110 מטר משוכות שיא מכביה חדש של 14.73 שניות
המתחרים והזוכים > בדמינטון

- בריטניה בריטניה 

 - ארצות הברית ארצות הברית 

 - קבוצה מעורבת (צרפת, הודו, קנדה)
המתחרים והזוכים > הוקי שדה

17 ביולי 

דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה (מכבי מודיעים) 5 - 0 אוסטרליה אוסטרליה 

ארגנטינה ארגנטינה 5 - 0 ישראל ישראל
17 ביולי 

דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה (מכבי מודיעים) 4 - 0 ישראל ישראל 

הולנד הולנד 3 - 0 בלגיה בלגיה
המתחרים והזוכים > הרמת משקולות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 התחרות:  
| משקל 56 ק"ג | מאיר דלויה   ישראל ישראל | 215 ק"ג שיא מכביה   הנפה - 93.5 ק"ג שיא מכביה   דחיקה - 120 ק"ג שיא מכביה |
| משקל 60 ק"ג | לוינשטיין   אוסטרליה אוסטרליה | 245 ק"ג שיא מכביה   הנפה - 107.5 ק"ג שיא מכביה   דחיקה - 137.5 ק"ג שיא מכביה |
| משקל 82.5 ק"ג | ויינשטיין   קנדה קנדה | 277.5 ק"ג שיא מכביה |
| משקל 90 ק"ג | מייקל כהן   ארצות הברית ארצות הברית | הנפה - 142.5 ק"ג שיא מכביה |
| משקל 100 ק"ג | סקוט בלק   ארצות הברית ארצות הברית | הנפה - 127.5 ק"ג שיא מכביה |
| משקל 110 ק"ג | אלי סדרס   ישראל ישראל | 325 ק"ג שיא מכביה   הנפה - 150 ק"ג שיא מכביה   דחיקה - 175 ק"ג |
המתחרים והזוכים > התעמלות

- ארצות הברית ארצות הברית 180.80 נקודות 

 - קנדה קנדה 176.15 נקודות 

 - ישראל ישראל 174.15 נקודות
- קייטי פרי (ארצות הברית ארצות הברית) 36.95 נקודות 

 - מרני ויגר (ארצות הברית ארצות הברית) 36.20 נקודות 

 - דינה מרגולין 36.00 נקודות (ארצות הברית ארצות הברית)
- לימור פרידמן (ישראל ישראל)
- לימור פרידמן (ישראל ישראל)
- 

 - טלי סירק (ישראל ישראל)
- ישראל ישראל 260.40 נקודות 

 - ארצות הברית ארצות הברית 257.30 נקודות 

 - קנדה קנדה
- ריסקין (ארצות הברית ארצות הברית) 55.75 נקודות 

 - ג'ון לוי (ארצות הברית ארצות הברית) 54.15 נקודות 

 - רנדי בסוסה (ארצות הברית ארצות הברית) 54.00 נקודות
המתחרים והזוכים > חתירה

- סוזנה חייט (הולנד הולנד) 

 - דבי שור (ישראל ישראל) 

 - רינה יהודה (ישראל ישראל)
המתחרים והזוכים > טניס שולחן

- איריס שטיין (ישראל ישראל) 

 - לאורה גולדשמיט (בריטניה בריטניה)
- איריס שטיין וסיגל לב (ישראל ישראל) 

 - שטופמייקר ו  (ארצות הברית ארצות הברית)
- דרור פולק (ישראל ישראל) 

 - יוסי בוגן (ישראל ישראל)
- יוסי בוגן וגיל ברכה (ישראל ישראל) 

 - דרור פולק ומנחם שטיין (ישראל ישראל)
- יוסי בוגן ועינת קורסיה (ישראל ישראל) 

 - דרור פולק ואיריס שטיין (ישראל ישראל)