stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרין גרהאם
הישגים נוספים ופרסים

גרהאם שירתה כחברת מועצה של אוניברסיטת רוקפלר, והייתה חברה במוזיאון לאומנות מודרנית, שם זכתה בפרס דייוויד רוקפלר על תרומה ועשיה תרבותית וחברתית.
ב-1973 קיבלה גרהאם את פרס אלייג'ה פאריש לאבג'וי (Elijah Parish Lovejoy), וגם תואר דוקטור במשפטים מקולבי קולג' (Colby College).
ב-1975 קיבלה גרהאם את פרס ס' רוג'ר הורצ'ו (S. Roger Horchow) על שירות ציבורי מטעם אזרח פרטי, פרס שמוענק מדי שנה על ידי קרן פרסי ג'פרסון (קרן שנוסדה ב-1972 על ידי ג'קלין קנדי אונאסיס, רוברט ג'י.אר טפט וסמואל בירד).
ב-1979 פרסמה דבורה דייוויס (Deborah Davis) ספר בשם "Katharine the Great" על גרהאם.
ב-1987 זכתה גרהאם בפרס וולטר קרונקייט על מצוינות בתחום העיתונות.
ב-1988 נבחרה גרהאם לחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ב-1997 היא קיבלה את מדליית החופש (Freedom Medal) שמעניק מכון רוזוולט. באותה שנה היא פרסמה את האוטוביוגרפיה שלה, "היסטוריה אישית" (Personal History). הספר זכה לשבחים על כנות התיאור של מחלת הנפש של פיליפ גרהאם, ועל סיפור חייה שכרוך בשינויים בתפקידן של נשים לאורך חייה של גרהאם.
בשנת 2000 דורגה גרהאם כאחת מבין 50 גיבורי החופש של International Press Institute.
ב-2002 קיבלה גרהאם את מדליית החירות הנשיאותית מנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש.
מותה

ב-2001 מעדה גרהאם על מדרכה במהלך ביקור בעמק השמש באיידהו. שלושה ימים אחר כך היא נפטרה בבית חולים כתוצאה מפציעת ראש. הלווייתה נערכה בקתדרלה הלאומית בוושינגטון. גרהאם נקברה בבית הקברות ההיסטורי אואק היל (Oak Hill Cemetry).
ראו גם

וושינגטון פוסט
פיליפ גרהאם
פרשת ווטרגייט
לקריאה נוספת

Garham, Katharine (1997). Personal History. New York: Knopf.
Brdalee, Ben (1995). A Good Life: Newspapering and Other Adventures. New York: Simon & Schuster.
הערות שוליים

1 2  שגיא גרין, מתה קתרין גרהאם, מו"ל "ואשינגטון פוסט", באתר הארץ, 18 ביולי 2001
↑  Graham, Katharine (July 22, 1997). Personal History. Alfred A. Knopf. p. 465.
↑  Graham, Katharine (January 28, 1997). "The Watergate Watershed -- A Turning Point for a Nation and a Newspaper". The Washington Post.
↑  Bernstein, Carl; Woodward, Bob (1974). All The President's Men. New York: Simon and Schuster. p. 105.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310071205171  BIBSYS: 90671585  BNE: XX1333277  CiNii: DA10735659  GND: 119069245  ISNI: 0000 0001 1455 5435  LCCN: n79109289  LNB: 000123044  NARA: 10581919  NDL: 00665084  NKC: mzk2005282369  NLA: 35139105  NLK: KAC201721803  NSK: 000386928  NTA: 160815622  SNAC: w65h7qtn  SUDOC: 07990307X  Trove: 839089  VIAF: 115577779   WorldCat (עם VIAF): 115577779
רוקסטדי

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  סקא • נשמה
 מקורות תרבותיים:  אמצע שנות ה-60 של המאה ה-20, ג'מייקה
 מוצא:  ג'מייקה 
 כלים:  תופים • בס • גיטרה • אורגן חשמלי • כלי נשיפה • מלודיקה
 נגזרות:  רגאיי
 
רוקסטדי (Rocksteady) הוא סגנון מוזיקלי שהיה פופולרי בעיקר בג'מייקה, החל מ-1966. מקור השם הוא מסגנון ריקוד שהוזכר בשיר של אלטון אליס. סגנון הרוקסטדי התפתח מן הסקא ומאוחר יותר התפתח בעצמו לסגנון הרגאיי.
סגנון הרוקסטדי התפתח בג'מייקה בתקופה בה צעירים רבים נהרו מן האזורים הכפריים של המדינה אל הבירה קינגסטון, שם התגוררו בשכונות עוני, דוגמת ריברטון סיטי, גרינוויץ' וטרנצ'טאון (בה התגורר אף בוב מארלי). צעירים אלו היו ממורמרים ומתוסכלים ונחשבו לעושי צרות ולכן זכו לכינוי הכולל "rude boys". אף כי תופעה זו התקיימה גם בזמן פריחת הסקא, היא באה לידי ביטוי בעיקר בתקופת הפריחה של הרוקסטדי. ההבדל העיקרי בין השניים הוא המקצב: הרוקסטדי איטי יותר מן הסקא, וכן נעשה בו יותר שימוש בבס.
מילות השירים עסקו בעיקר באהבה ותרבותם של צעירים אלו, אך רוב השירים נוצרו למטרת הנאה וריקוד ולאו דווקא להעברת מסרים.
כסגנון מוזיקלי, הרוקסטדי היה קצר ימים והתקיים במשך כשנתיים. הסקא הוסיף להתקיים במקביל אליו ולאורך מספר שנים, והרגאיי המקורי שהיה המשכו (רוטס רגאיי) התקיים במשך כעשור.
בישראל, דוגמה ללהקת רוקסטדי ניתן למצוא בהרכב בשם "Young Israelites".
רוח נושבת על הירח

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אריק לינקלייטר
 איורים:  ניקולס בנטלי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת מקמילן 
 תאריך הוצאה:  1944
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך:  1977
 תרגום:  צבי ארד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001982025
 
רוח נושבת על הירח (באנגלית: The Wind on the Moon: A story for children) הוא ספר הילדים הראשון שחיבר אריק לינקלייטר (מחברם של רומנים למבוגרים, ספרי היסטוריה צבאית ועוד). הספר ראה אור לראשונה ב-1944 וזיכה את מחברו במדליית קרנגי. הספר משלב פנטזיה, אבסורד, הומור וסוריאליזם על רקע מדיני מומצא המזכיר את העולם בתקופת מלחמת העולם השנייה. הספר תורגם לעברית על ידי צבי ארד וראה אור בשנת 1977 במסגרת ספריית דן חסכן של הוצאת עם עובד.
עלילה

גיבורות הספר הן שתי אחיות, דינה ודורינדה, שאביהן, קצין בצבא, יצא לשליחות לארץ רחוקה. על אף שהאב הזהיר את הילדות שיתנהגו יפה, כיוון שרוח נושבת על הירח, והדבר טומן בחובו סכנות, נקלעות שתי הילדות עד מהרה להתפתקאות שונות ומשונות. הן נפגשות עם מכשפה, הופכות לזוג קנגורו הנכלאים בגן החיות ומשחררות ממנו פומה זהובה ונץ כסוף. בהמשך יוצאות האחיות להציל את אביהן משביו של הרודן האכזר הוגלו בלוט ונפגשות עם דמויות שונות, בהן שני חיילים זקנים מחיל החפרים של מלחמת העולם הראשונה.
יחיעם פדן כתב על הספר: "ההומור המרומז והפנטזיה הצנועה, שאינה נדרשת לכשפים רעשניים, השפה היפהפייה והשילוב הייחודי המעניין בין ילדים ובין בעלי חיים".
הערות שוליים

↑  יחיעם פדן, "ספרים חסרי מזל"
ריקן סייוקאי

| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה היפנית 
 מנהיגים:  איטו הירובומי, סיונג'י קינמוצ'י, ימאמוטו גונבאה, טקהאשי קורקיו, הארה טקאשי, טנאקה גיאיצ'י
 תקופת הפעילות:  1900 – 30 ביולי 1940 (כ־40 שנה) 
 אידאולוגיות:  שמרנות
 מטה:  טוקיו
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז - ימין
 
מטה המפלגה בשנות ה-30
ריקֶן סֵייוּקאי (ביפנית: 立憲政友会, מילולית: "ידידי הממשלה החוקתית") הייתה מפלגה באימפריה היפנית בתקופה שלפני מלחמת העולם השנייה.
את המפלגה יסד איטו הירובומי ב-15 בספטמבר 1900, כהמשכה של מפלגת קנסייטו, והיא הייתה למעשה ברית פוליטית של אנשי ממשל ובירוקרטיה. סייוקאי הייתה המפלגה החזקה ביותר בבית התחתון של הדיאט של יפן מ-1900 ועד 1921. המפלגה תמכה בממשלה ריכוזית ובהוצאות גדולות על עבודות ציבוריות. אף על פי שחבריה כינו עצמם ליברלים, במונחים מודרניים נחשבת המפלגה לשמרנית. לעיתים קרובות התנגדו חבריה לרפורמות סוציאליות, ותמכו בשליטה ביורוקרטית ובמיליטריזם על מנת להשיג קולות. סייוקאי ראתה במפלגת ריקן מינסייטו יריבתה העיקרית.
מפלגת סייוקאי תפסה את השלטון באוקטובר 1900, עם הקדנציה הרביעית של איטו הירובומי. תחת מנהיגה השני היה סיונג'י קינמוצ'י שכיהן במשך שתי קדנציות בין 1906 ל-1912, ולאחר מכן תחת ימאמוטו גונבאה בין 1913 ו-1914. מנהיג המפלגה (ולאחר מכן ראש ממשלת יפן) חיזק את קשריה עם הזאיבצו, ובכך חיזק את הבסיס הכלכלי של המפלגה.
הארה טקאשי, מנהיגה השלישי של המפלגה, היה לראש הממשלה בספטמבר 1918, ומילא את כל ממשלתו בחברי מפלגתו, מלבד שר הצבא, שר הימייה ושר החוץ. המפלגה הגיעה לשיא הפופולריות שלה בשנות ה-20.
לאחר ההתנקשות בחייו של הארה ב-1921, עזב חלק גדול מחברי המפלגה למפלגה אחרת, אך סייוקאי הצליחה לשמור על מירב הקולות בדיאט, ומנהיג המפלגה, טנאקה גיאיצ'י, כיהן בתפקיד ראש הממשלה מ-1927 עד 1929.
מפלגת סייוקאי תקפה את מפלגת מינסייטו, שבראשה עמד ראש הממשלה המאגוצ'י אוסאצ'י, על חתימה על אמנת לונדון, שהגבילה את החימוש הימי. חברי המפלגה טענו השאמנה מפרה את סעיף 11 לחוקת מייג'י, הקובע את הפרדת הממסד הצבאי מזה האזרחי.
לאחר הניצחון בבחירות ב-1932, הקים אינוקאי צויושי ממשלה, העלה את ערך הין ונקט בפעולות אחרות להחייאת הכלכלה היפנית. אך לאחר ההתנקשות באינוקאי בניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932, החלו להופיע במפלגה סימני פילוג שהקשו על המשך פעילותה.
חברי המפלגה החליטו לפרק אותה ב-1940, ולהצטרף לטאיסיי יוקוסאנקאי, המפלגה הפשיסטית שהנהיג פומימרו קונואה במשטר החד-מפלגתי שקם ביפן.
איצ'ירו הטויאמה, שהיה חבר מפלגת סייוקאי, הוביל מספר חברים-לשעבר נוספים, והקים את המפלגה הליברלית ב-1945.
לקריאה נוספת

Spencer, David S. Some Thoughts on the Political Development of the Japanese People: Part V'', in The Journal of International Relations, Vol. 10, No. 3 (Jan., 1920), pp. 313-336.
ריקנבאקר

| --- | --- |


ריקנבאקר 330JG
 נתונים כלליים
 מייסדים:  אדולף ריקנבאקר 
 תקופת הפעילות:  1931–הווה (כ־93 שנים) 
 מיקום המטה:  סנטה אנה 
 מוצרים עיקריים:  גיטרה חשמלית, console steel guitar, lap steel guitar, גיטרה בס חשמלית, מגבר גיטרה 
  
 www.rickenbacker.com
 
ריקנבאקר (באנגלית: Rickenbacker) היא חברה אמריקאית לייצור גיטרות חשמליות. חברה זו הייתה הראשונה שייצרה את הגיטרה החשמלית בשנות ה-30. כל הייצור נעשה במפעלים בסנטה אנה שבקליפורניה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשם Electro String Instrument Corporation על ידי אדולף ריקנבאקר וג'ורג' בושון. ריקנבאקר שהיגר לארצות הברית משווייץ, שינה את הכתיב של שמו ל-Rickenbacker כדי להיראות פחות גרמני ולהקל על דוברי אנגלית.
הגיטרות הראשונות שהחברה זכו לכינוי "גיטרות מחבת", מכיוון שהצד הקדמי של הגוף שלהן היה עשוי ממתכת והיה בעל צורה עגולה.
החברה ייצרה גם מגברים תואמים לגיטרות האלה. את המגבר הראשון של Electro String עיצב ואן נסט (Van Nest) ושיכללו על ידי ראלף רוברטסון (Ralph Robertson) ו ב. לאנסינג (James B. Lansing). ב-1940 ליאו פנדר הקים בית מלאכה לתיקון מגברי Electro String, שהתפתח מאוחר יותר לפנדר, אחת החברות הגדולות לייצור מגברים וגיטרות.
עד אמצע שנות ה-50 חברת ריקנבאקר ייצרה בעיקר גיטרות Lap Steel, הנפוצות במוזיקת קאנטרי, אך מ-1956 החלה להתמקד בגיטרות חשמליות שאפיינו את הרוק אנד רול, שהחל להיכנס אז לאופנה.
ב-1963 ריקנבאקר פיתחו גיטרה חשמלית עם 12 מיתרים, שבה המיתרים הורכבו בזוגות. תחילה זה היה אבטיפוס נסיוני בלבד, אך צלילו הבהיר משך תשומת לב של מוזיקאים רבים והוא יוצר באופן המוני.
גיטרות של ריקנבאקר זכו לפרסום רב בשנות ה-60 בזכות העובדה שכל חברי הביטלס הרבו להשתמש בהן - ג'ון לנון וג'ורג' האריסון השתמשו בגיטרות חשמליות, פול מקרטני השתמש בגיטרה בס של ריקנבאקר ואף המתופף רינגו סטאר ניגן בה באלבומי הסולו שלו. לאור ההשפעה שהייתה לביטלס על עולם המוזיקה של שנות ה-60, גיטריסטים של להקות רבות אחרות השתמשו בגיטרות ריקנבאקר, ביניהן - הרולינג סטונז, המי, הבירדס, הביץ' בויז, הצבים, קרידנס קלירווטר רבייבל, ג'פרסון איירפליין.
בעקבות ירידת קרנו של סגנון הפלישה הבריטית בסוף שנות ה-60, פחת גם השימוש בגיטרות ריקנבאקר ואת מקומן תפסו גיטרות פנדר וגיבסון, שהתאימו יותר לרוק הכבד שהחל להיכנס לאופנה. עם זאת, גיטרות ריקנבאקר שימשו כמה אמנים בולטים בשנות ה-80, ביניהם אר.אי.אם., טום פטי ו-U2. עם חזרתה לאופנה של מוזיקת שנות ה-60 שהתרחשה בשנות ה-90 (למשל, כבריטפופ), חזרו גם גיטרות לשמש כמה אמנים ידועים, ביניהם אואזיס, ג'ף באקלי, רדיוהד, הלהקה הישראלית רוקפור והזמר אביב גפן.
קריסט נובוסליץ'

| --- | --- |

קריסט נובוסליץ', 2011
 לידה:  16 במאי 1965 (בן 59) קומפטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Krist Anthony Novoselić 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 מקום לימודים:  Aberdeen High School, Lower Columbia College 
 סוגה:  גראנג' 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, גיטרה 
 חברת תקליטים:  סאב פופ 
 בן או בת זוג:  Darbury Stenderu (2004–?) 
 www.novoselic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קריסט אנתוני נובוסליץ' (Krist Anthony Novoselic; נולד ב־16 במאי 1965 בקומפטון, קליפורניה) הוא מוזיקאי רוק אמריקאי ממוצא קרואטי, אשר נודע ביותר כבסיסט של להקת נירוונה.
רקע

נובוסליץ' נולד בקומפטון שבקליפורניה להורים שהיגרו מקרואטיה. כשהיה תינוק עברה משפחתו ללוס אנג'לס והתגוררה שם בשכונה שמרבית תושביה קרואטים. ב־1971 עברה המשפחה לאברדין שבמדינת וושינגטון, ושם הוא בילה את מרבית שנות נעוריו. בשנת 1980 למד נובוסליץ' בתיכון בזאדאר, יוגוסלביה דאז. שם הוא נחשף למוזיקת פאנק והאזין ללהקות כסקס פיסטולז והראמונס וללהקות מקומיות. כשחזר לארצות הברית הוא המשיך להתעניין במוזיקה. נובוסליץ' סיים את תיכון אברדין ב־1983.
יום אחד הביא הביתה אחיו הצעיר רוברט את ידידו קורט קוביין. קוביין שמע מוזיקה רועשת מחדרו של קריסט והתעניין לְמה הוא מאזין. קוביין ונובוסליץ' הפכו לידידים וחלקו את הערכתם ללהקה המקומית המלווינס. קוביין נתן לנובוסליץ' קלטת דמו של שיריו שקרא לה "Fecal Matter". נובוסליץ' האזין לה, ולאחר כמה חודשי התלבטות החליט להקים להקה עם קוביין.
נירוונה

להקתם הראשונה של קוביין ונובוסליץ' שרדה אך שבועות מספר עד שהתפרקה. אבל משגילה הצמד כי המלווינס מרוויחים שמונים דולר לערב הופעה, הוא החליט לשוב לבמה כלהקת כיסוי לשירים של קרידנס קלירווטר רבייבל שבה תופף קוביין ונובוסליץ' שר וניגן בגיטרה. גם להקה זו הייתה קצרת ימים, שכן לאחר חודשים אחדים הצטרף אליהם ארון בקהארד למה שהיה גלגולה הראשון של נירוונה.
בקהארד עזב לאחר תקופה קצרה ומתופף המלווינס, דייל קרובר, החליף את מקומו עד אשר הצמד פגש את צ'אד צ'אנינג. שלישייה זו הקליטה את אלבום הבכורה של נירוונה, "Bleach", ב־1989.
צ'אנינג עזב גם הוא לאחר שנה ושוב קרובר מילא את מקומו, לצד מתופף מאדהאני, דן פיטרס.
בשנת 1990 המליץ באז אוסבורן מהמלווינס שקוביין ונובוסליץ' יאזינו למתופף להקת הפאנק סקְרים, דייב גרוהל. הם התרשמו ממנו מאוד, ולאחר שסקרים התפרקה יצר גרוהל קשר באמצעות אוסבורן עם נובוסליץ', וזה הזמין אותו לסיאטל להצטרף אליו ואל קוביין.
כמה חודשים לאחר מכן, ב־1991, הם הקליטו את אלבומם השני "Nevermind", שהקנה להם פרסום עולמי.
ברוב חייו העדיף נובוסליץ' את הכתיב המערבי של שמו הפרטי, Chris (כריס). בעקבות טיול לקרואטיה ב־1993 הוא החליט לכבד את מורשתו ולחזור לכתיב המקורי Krist (קריסט).
לאחר שקוביין התאבד, באפריל 1994, נסוג נובוסליץ' מאור הזרקורים. הוא הופיע רק בטקס פרסי MTV, שבו קיבלו הוא וגרוהל את פרס "הקליפ האלטרנטיבי הטוב ביותר" על הקליפ לשיר Heart Shaped Box.
לאחר נירוונה

נובוסליץ' פעיל בסיאטל כנגד יוזמות של הממשל הפדרלי להגביל אלבומים ולסווגם כ"ארוטיים" או "מזיקים לקטינים". הוא ייסד ארגון בשם JAMPAC (Joint Artists and Musicians Political Action Committee)‎ שבמשך השנים הבאות נלחם כנגד חוקים והגבלות שונים, בין היתר הצעות להגבלת השתתפות קטינים באירועי מוזיקה המוניים.
נובוסליץ' גם המשיך בפעילותו המוזיקלית: בשנת 1995 הוציא אלבום אחד של להקתו Sweet 75, ובהמשך שיתף פעולה עם מוזיקאים שונים והיה חבר בלהקת Eyes Adrift.
הוא גם ממשיך בפעילות פוליטית ואף שקל להתמודד למשרת סגן מושל מדינת וושינגטון ב־2004. ספרו הראשון "Of Grunge and Government: Let's Fix This Broken Democracy", ראה אור באוקטובר 2004.
קרסנודאר-3

"קרסנודאר-3" הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר קרסנודאר, המהווה לקבוצת המילואים השנייה של מועדון הכדורגל "קרסנודאר" (נוסף לקבוצת "קרסנודאר-2"). המועדון נוסד בשנת 2014 על מנת לקלוט שחקנים צעירים שסיימו את לימודי הכדורגל באקדמיה של מועדון הכדורגל "קרסנודאר".
היסטוריה

בשנים 2014-2018 המועדון השתתף בטורנירים חובבניים. ב-26 ביוני 2018 "קרסנודאר-2" קיבלה מקום בליגת הכדורגל הלאומית ובשל כך, ב-24 ביולי "קרסנודאר-3" הפכה למועדון כדורגל מקצועני וצורפה למחוז "דרום" של אליפות ליגת הכדורגל המקצוענית, בעונת 2018/19.
בעונת 2020 חזרה לליגה החובבנית.
הערות שוליים

↑  «Краснодар-2» заменит «Анжи» в Первенстве ФНЛ-2018/19
↑  «Краснодар-3» сыграет в ПФЛ
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל רוסי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קריסטבל

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1992 (בת 32) מג'אר, מלטה 
 שם לידה:  קריסטבל בורג
 מוקד פעילות:  מלטה 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מלטה, Mount Saint Mary's University, Los Angeles 
 סוגה:  מוזיקת פופ, R&B עכשווי, דאנס-פופ, רית'ם אנד בלוז 
 
קריסטבל בורג (במלטית: Christabelle Borg, נולדה ב-28 באפריל 1992) היא זמרת מלטזית, אשר ייצגה את מלטה באירוויזיון 2018 עם השיר "taboo". היא משתמשת בשם הפרטי שלה קריסטבל.
קריירה

כנערה, קריסטבל החלה את הקריירה שלה כשהנחתה תוכניות מלטזיות לנוער. קריסטבל התחילה לנסות לייצג את מלטה באירוויזיון 2014 עם השיר "lovetricty" אך הגיע רק למקום השמיני. קריסטבל ניסתה גם לייצג את מלטה באירוויזיון 2015 עם השיר "rush" אך הגיע למקום השני אחרי אמבר אשר ייצגה את מלטה באותה שנה עם השיר "warrior". קריסטבל גם ניסתה לייצג את מלטה באירוויזיון 2016 עם השיר "kingdom" אך הגיע למקום הרביעי. קריסטבל ניסתה לייצג את מלטה באירוויזיון 2018 עם השיר "taboo", בניגוד לשנים הקודמות הצליחה קריסטבל לנצח בקדם ולייצג את מלטה באותה שנה. קריסטבל גם ניסתה לייצג את מלטה באירוויזיון הילדים 2005 עם השיר "going wild" אך לא הצליחה.
באירוויזיון 2018

קריסטבל ייצגה את מלטה באירוויזיון 2018 עם השיר "Taboo" בחצי הגמר השני. בסיום הקראת התוצאות התברר שמלטה לא עלתה לגמר וסיימה במקום ה-13. זאת לאחר שאצל השופטים הגיעה למקום החמישי עם 93 נקודות, ואצל הקהל הגיעה למקום האחרון עם 8 נקודות בלבד.
הערות שוליים

↑  MALTESE NATIONAL FINAL 2016, natfinals.50webs.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7568 6465  MusicBrainz: d7a7bc4d-63ef-4f40-b991-f7f34f9a2210  VIAF: 285163706537529420814   WorldCat (עם VIAF): 285163706537529420814 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ריק סמיתס

| --- | --- |

ריק סמיתס
 לידה:  23 באוגוסט 1966 (בן 58) איינדהובן שבהולנד
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.24 מטר
 מכללה:  מכללת מאריסט
 דראפט:  בחירה שנייה, 1988 אינדיאנה פייסרס
 קבוצות כשחקן
 1988–2000:  אינדיאנה פייסרס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז של העונה (1989)   השתתף במשחק האולסטאר (1998)
ריק סמיתס (בהולנדית: Rik Smits; נולד ב-23 באוגוסט 1966, באיינדהובן, הולנד) הוא כדורסלן עבר הולנדי ששיחק לאורך קריירת המקצוענים שלו באינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA.
סמיתס, שמתנשא לגובה 2.24 ס"מ, היה אחד הסנטרים הטובים בליגה לאורך שנות ה-90. סגנון משחקו של סמיתס התבסס בעיקר על יכולת קליעה טובה מחצי מרחק. למרות גובהו לא הצטיין סמיתס בתחום הכדורים החוזרים ונחשב לשחקן "רך" בהגנה.
קריירת NBA

לאחר קריירת מכללות בארצות הברית, נבחר סמיתס על ידי אינדיאנה בדראפט ה-NBA של שנת 1988 בבחירה השנייה, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הליגה שנבחר שחקן אירופאי באחת משלוש הבחירות הראשונות.
בשנתו הראשונה בליגה פתח סמיתס בחמישייה ב-71 משחקים והעמיד ממוצעים של 11.7 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק. בסוף השנה נבחרת סמיתס לחמישיית הרוקיז של העונה.
תוך מספר עונות ביסס סמיתס את מעמדו כאחד הסנטרים הטובים בליגה ואף נבחר למשחק האולסטאר של שנת 1998.
לאורך שנותיו בליגה היה סמיתס כוכב משני לצד חברו רג'י מילר שהיה המנהיג הבלתי מעורער של הקבוצה. בעונתו האחרונה בקריירה, עונת 1999/2000, הצליחה הקבוצה להגיע לגמר ה-NBA אך נוצחה על ידי הלוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4.
סמיתס נאבק לאורך הקריירה בפציעות רבות בכף הרגל, ובסופו של דבר פציעה כזו הובילה לפרישתו. ממוצעי הקריירה של סמיתס הם 14.8 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק.
ריקן דושיקאי

| --- | --- |
 מדינה:  יפן 
 מייסד:  קאצורה טרו 
 מנהיגים:  קאצורה טרו קאטו טקאקי
 תקופת הפעילות:  1913 – 10 באוקטובר 1916 (כ־3 שנים) 
 מטה:  טוקיו
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 
ריקן דושיקאי (ביפנית: 立憲同志会; מילולית: איחוד חברי החוקה) הייתה מפלגה פוליטית שפעלה בתקופה האימפריה היפנית, בשנות ה-20 של המאה ה-20.
היסטוריה

ראש ממשלת יפן קאצורה טרו יסד את המפלגה ב-7 בפברואר 1913, כמענה למפלגת ריקן סייוקאי, בהנהגת אינוקאי צויושי, שהחזיקה במירב המושבים בבית הנבחרים של הדיאט של יפן. קאצורה הצליח לשכנע תשעים חברי דיאט להצטרף למלגתו החדשה.
המפלגה שרדה את מותו של קאצורה ב-1913, ותחת הנהגתו של קאטו טקאקי, ישבו חמישה מחבריה בממשלתו של אוקומה שיגנובו בין 1914 ל-1916. לאחר הבחירות הכלליות ביפן 1915, הפכה המפלגה למפלגת הרוב, לאחר שהשיגה 153 מושבים.
לאחר התפרקות ממשלת אוקומה, התאחדה דושיקאי עם מספר מפלגות אחרות, ויחד יסדו את מפלגת קנסייקאי בחודש אוקטובר 1916.
רוד איילנד לבן

| --- | --- |

 מיון
 משפחה:  פסיוניים
 מין:  תרנגול בנקיבה
 שם מדעי:  Gallus gallus
רוד איילנד לבן (באנגלית: Rhode Island White) הוא גזע תרנגול מבוית שמקורו במדינת רוד איילנד, בארצות הברית. על אף שמם הדומה ואזור המוצא הזהה שלהם, הרוד איילנד הלבן הוא גזע נפרד מהרוד איילנד האדום. למרות זאת ניתן לזווג בין הרוד איילנד האדום ללבן וליצור תרנגולות בנות-כלאיים.
היסטוריה

הגזע פותח בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 והוכר על ידי האגודה האמריקאית לגידול עופות בשנת 1922. פופולריות הגזע ירדה באופן מתון עד שנות ה-60 של המאה ה-20, וכעת זהו גזע נדיר יחסית עם פחות מ-3000 פרטים מאז שנת 2003.
מאפיינים

רוד איילנד לבן משמש הן להפקת בשר והן להפקת ביצים. משקל הזכר 3.9 קילוגרמים, ומשקל הנקבה 3 קילוגרמים. נוצותיו לבנות לגמרי, הדלדל אדום, גודל הכרבולת בינוני וצבעה גם אדום.
הערות שוליים

↑  רוד איילנד לבן באתר Livestock Conservancy
↑  רוד איילנד לבן באתר Domestic Animal Breeds
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרסנודון

קרסנודון (אוקראינית: Краснодон) היא עיר בשטח הרפובליקה העממית של לוהנסק (עד 2014 נודעה כמחוז לוהנסק, אוקראינה).
היסטוריה

היישוב הוקם ב-1914 לאחר שבקרבת המקום התגלו מצבורי פחם גדולים והחל פיתוחם. שמו הראשון היה סורוקינה, ב-1916 התגוררו כאן כבר 3,105 תושבים ושנה מאוחר יותר נפתח כאן בית ספר ראשון.
ב-1938 היישוב קיבל מעמד של עיר ואת שמו הנוכחי. ב-19 ביולי 1942 העיר נכבשה על ידי הצבא הגרמני ושוחררה על ידי הצבא האדום ב-14 בפברואר 1943.
מאז 2014 העיר נמצאת בשליטת הבדלנים של הרפובליקה העממית של לוהנסק.
אוכלוסייה

אוכלוסיית קרסנודון לפי שנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | שנה | מספר תושבים |
| 1 | 1979 | 47,868 |
| 2 | 1989 | 52,885 |
| 3 | 2001 | 50,560 |
| 4 | 2005 | 48,026 |
| 5 | 2006 | 47,237 |
| 6 | 2007 | 46,625 |
| 7 | 2010 | 45,127 |
קרב מרס אל כביר

קרב מרס אל כביר היה קרב ימי אשר התרחש ב-3 ביולי 1940 בין בריטניה לכוחות צרפת הכבושה כחלק מזירת הים התיכון במלחמת העולם השנייה. לאחר כניעת צרפת לגרמניה הנאצית חששו הבריטים שהגרמנים יוכלו לנצל את הצי הצרפתי החזק ובכך ישתנה מאזן הכוחות הימי. במטרה למנוע אפשרות זו, יצאו הבריטים למבצע קטפולט ובמסגרתו הושמדה השייטת הצרפתית בנמל מרס אל כביר שבצפון אפריקה הצרפתית (כיום אלג'יריה) על ידי הצי המלכותי הבריטי ב-3 ביולי 1940 לאחר שהצרפתים לא נענו לאולטימטום בריטי.
רקע

ב-1940, לאחר כניעת צרפת לגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, לא ידעו הבריטים האם תנאי הכניעה שקיבלו הצרפתים יאפשרו שימוש גרמני בשייטת הצרפתית נגד בריטניה. שינוי שכזה ביחסי הכוחות בים עשוי היה לאיים באופן חמור על יכולתם של הבריטים לשמור על קווי האספקה שלהם ולהעמיד בסכנה את בריטניה. וינסטון צ'רצ'יל החליט אפוא שעל הצי הצרפתי להילחם יחד עם הצי המלכותי הבריטי או שעליו להיות מנוטרל בדרך כלשהי, כדי למנוע את נפילתו לידיים גרמניות. כדי לבצע זאת יצאו הבריטים ל"מבצע קטפולט" (כף הקלע).
הצי הצרפתי היה מפוזר באופן נרחב. כמה ספינות היו בנמלי צרפת, בעוד שאחרות נמלטו לנמלים בשליטה בריטית, בעיקר בבריטניה עצמה או לאלכסנדריה שבמצרים. בשלב הראשון של המבצע השתלטו הבריטים על הספינות שבנמלים הבריטים בפלימות' ובפורטסמות' בליל 3 ביולי 1940, עם אבדות מעטות לכל אחד מהצדדים שנגרמו במהלך ההשתלטות על הצוללת הגדולה בתבל באותה העת, סורקוופ. ספינות נוספות שעליהן השתלטו הבריטים היו אוניות המערכה המיושנות פריז וקורבט וכמה משחתות וצוללות. אניות רבות הועברו לשימוש כוחות צרפת החופשית וכמה מלחים הצטרפו לכוחות צרפת החופשית. מלחים אחרים הוחזרו לצרפת.
הקרב

הריכוז המשמעותי ביותר של ספינות מלחמה צרפתיות באותה העת היה השייטת שבמרס אל כביר הסמוכה לאוראן שבאלג'יריה הצרפתית. היו בה אוניות המערכה הישנות פרובנס וברטאן, אוניות המערכה המודרניות (או סיירות הקרב) דנקירק ושטרסבורג, נושאת המטוסים קומנדנט טסט, ושש משחתות. השייטת הייתה תחת פיקודו של אדמירל מרסל-ברונו גנסול. האדמירל הבריטי של כוח ח', ג'יימס סומרוויל, שבסיסו היה בגיברלטר, קיבל הוראה להעביר לצרפתים אולטימטום שבו נאמר:
אין זה אפשרי בעבורנו, חבריכם עד עתה, לאפשר לספינותיכם הנאות ליפול לידי האויב הגרמני. אנו נחושים להילחם עד הסוף, ואם ננצח, כפי שאנו מאמינים, לעולם לא נשכח שצרפת הייתה בעלת בריתנו, שהאינטרסים שלנו זהים לשלה, ושאויבנו המשותף הוא גרמניה. אם ננצח אנו מכריזים חגיגית שנחזיר את הטריטוריה ואת גדולתה של צרפת. למטרה זו עלינו להיות בטוחים שספינותיו הטובות ביותר של הצי הצרפתי לא ינוצלו כנגדנו על ידי אויבנו המשותף. בנסיבות אלו, ממשלת הוד מלכותו הנחתה אותי לתבוע שהשייטת הצרפתית שנמצאת כעת במרס אל כביר ובאוראן צריכה לפעול בהתאם לאחת האלטרנטיבות הבאות:
אם תסרבו להצעות הוגנות אלו, אני חייב בצער עמוק לדרוש מכם להטביע את ספינותיכם תוך שש שעות.
לבסוף, אם לא יקוים הכתוב לעיל, יש בידי הוראות ממשלת הוד מלכותו להשתמש בכל כוח שיידרש כדי למנוע את נפילת ספינותיכם לידיים גרמניות.
סמרוויל לא הציג את האולטימטום באופן אישי ובמקום זאת הועבר האולטימטום על ידי הקפיטן קדריק הולנד דובר הצרפתית מנושאת המטוסים הבריטית אה"מ ארק רויאל. אדמירל גנסול שנעלב מכך שהמגעים לא נוהלו על ידי קצין בכיר, שלח את סגנו, ברנרד דפי, פעולות שהובילו לעיכוב רב ולבלבול. כשהמגעים נמשכו ונמשכו היה ברור שלא סביר שאחד הצדדים יוותר ושהמפקד הצרפתי סירב להסכים לדרישות שנעשו תחת תוקפנות בריטית. לפני שהסתיימו המגעים באופן רשמי, החלו מטוסי פיירי סורדפיש בריטים שהמריאו מנושאת המטוסים ארק רויאל להטיל מוקשים מגנטיים בנתיב הבריחה של הספינות הצרפתיות. זמן קצר לאחר מכן, בהתאם להנחיות מצ'רצ'יל, פתחו הספינות הבריטיות באש.
הכוח הבריטי היה מורכב מסיירת המערכה הוד, משתי אוניות המערכה 'וליאנט' ו'רזולושן' ומנושאת המטוסים 'ארק רויאל'. למרות יחס הכוחות הכמעט שווה, היו לבריטים כמה יתרונות מכריעים. השייטת הצרפתית לא הייתה ערוכה לקרב, הספינות הצרפתיות עגנו בנמל צר, ולא ניתן היה להכניס לפעולה באופן מיידי את החימוש העיקרי של דנקירק ושטרסבורג שהיה מקובץ בחרטומן. הספינות הבריטיות הראשיות, עם תותחי 15 אינץ', ירו גם מטחי תותחים כבדים יותר מאלו של הצרפתים.
הבריטים פתחו באש ממרחק רב ב-3 ביולי 1940 בשעה 16:56. בסופו של דבר השיבו הצרפתים, אך תגובתם לא הייתה אפקטיבית. המטח השלישי מהכוח הבריטי והראשון שפגע בספינות הוביל לפיצוץ של ברטאן שטבעה בשעה 17:09. לאחר כ-30 מטחים הפסיקו הספינות הצרפתיות לירות. הכוח הבריטי זז כדי להימנע מאש מהמבצרים. פרובנס, דנקירק והמשחתת מוגאדור נפגעו או עלו על שרטון. שטרסבורג הצליחה להימלט מן הנמל עם 4 משחתות. במהלך ניסיון הבריחה היא הותקפה על ידי מפציצים אך בסופו של דבר הצליחה להימלט. היא הגיעה לנמל צרפתי בטולון ב-4 ביולי.