stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איינר גרהרדסן
הערות שוליים

↑  ממשלת נורווגיה חזרה, הצופה, 28 במאי 1945
↑  אחר חצות, משמר, 1 ביוני 1945
↑  The Norwegian Armed Forces and Defense Policy, 1905-1955, page 415
↑  סוציאליסט ראש הממשלה בנורבגיה, הַבֹּקֶר, 20 ביוני 1945
↑  ממשלה קואליציונית בנורבגיה, לחייל, 22 ביוני 1945
↑  נצחון לסוציליסטים בנורבגיה, דבר, 10 באוקטובר 1945
↑  ממשלה סוציאליסטית בנורבגיה, דבר, 24 באוקטובר 1945
↑  הלאמת משק נורבגיה, לחייל, 15 באוקטובר 1945
↑  הקומוניסטים בנורבגיה עלולים להפסיד נציגותם בפרלמנט, הצופה, 12 באוקטובר 1949
↑  מדיניות הממשלה הנורווגית עד שנת 1953, דבר, 2 בינואר 1950
↑  א. בורה, התפטרותו של גרהרדסן, למרחב, 27 באוגוסט 1963
↑  נפלה ממשלת נורבגיה, על המשמר, 25 באוגוסט 1963
↑  גרהרדסן מרכיב ממשלה בנורווגיה, דבר, 22 בספטמבר 1963
↑  גרהאדסן השלים הרכבת ממשלתו , הַבֹּקֶר, 25 בספטמבר 1963
↑  נצחון הימין בנורבגיה, הצופה, 20 בספטמבר 1965
↑  תבוסה לסוציאליסטים בנורבגיה - אחר שלושים שנה בשלטון, מעריב, 14 בספטמבר 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810641520505606  BIBSYS: 90080628  BnF: cb13563748b (data)  GND: 123282322  ISNI: 0000 0000 7865 9738  KulturNav: 036bc4d7-c094-4c14-8024-311986e5b5ff  LCCN: n79043704  NARA: 25341200  NTA: 070507392  SELIBR: 188142  SUDOC: 052556425  VIAF: 67369661   WorldCat (עם VIAF): 67369661
צבי קורצווייל

פרופ' צבי קורצווייל
צבי (אריך) קורצווייל (29 ביולי 1911, ד' באב ה'תרע"א – 4 בינואר 1992, כ"ח בטבת ה'תשנ"ב) היה פרופסור בטכניון, ראש המחלקה ללימודים כלליים, ממקימי המחלקה להכשרת מורים למדעים בטכניון. עיקר עיסוקו האקדמי היה בפילוסופיה של החינוך היהודי.
תולדות חייו

צבי קורצווייל נולד בעיירה פירניץ שבמוראביה (בצ'כית שמה ברטניצ'ה Brtnice) בשטח האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה), בן לרב העיירה אברהם אריה קורצווייל. בגיל 14 נשלח ללמוד בישיבה בפרנקפורט. במקביל ללימודיו בישיבה למד לימודי תיכון בבית הספר הכללי 'הלמהולץ'. בשנת 1932 נרשם ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת גתה בפרנקפורט, שם היה תלמידו של תאודור אדורנו. לאחר עליית הנאצים לשלטון, עזב את גרמניה ועבר ללמוד באוניברסיטת קארל בפראג. את הדוקטורט שלו כתב בנושא: "היסודות הלוגיים של תורת ההכרה של ברנרד בולצאנו".
בשנת 1936 עם קבלת תואר דוקטור, עבר ללמוד בישיבת מיר. הוא זכה במלגה מטעם המועצה העליונה של יהדות בוהמיה-מוראביה ובתנאי שאחרי לימודיו ישמש כרב באחת מקהילות היהודיות באזור.
כדי לקבל תעודת הסמכה לרבנות, עבר בשנת 1937 מהישיבה במיר ללמוד להסמכה לרבנות בבית המדרש לרבנים בברלין. באביב 1938 קיבל הסמכה לרבנות מהרב ד"ר יחיאל יעקב וינברג ועבר לשמש כרב הקהילה היהודית בנאכוד (אנ'), צ'כיה.
ב-16 במרץ 1939 פלשו הנאצים לנאכוד וב-31 ביולי 1939 עזב את צ'כיה ונמלט לאנגליה. באנגליה עסק בהוראה.
בתחילת יוני 1950 עלה לישראל ומשנת 1957 החל לעבוד בטכניון
תפיסת עולמו

קורצווייל חונך על משנת 'תורה עם דרך ארץ' כפי שעוצבה בידי הרב שמשון רפאל הירש. לדידו, לא קיימת סתירה בין הנאמנות לתורה ולמסורת היהודית לנאמנות אל תרבות הזמן. כיהודי אורתודוקסי 'קלאסי' סירב להידחק אל מחוץ למעגל התרבותי של סביבתו. הוא היה שומר מצוות ומשכיל, בן בית בשני עולמות ובשתי תרבויות (לפחות).
חיים אישיים

במוצאי ראש השנה תרצ"ט (27 בספטמבר 1938) נשא לאשה את פועה (פאולה) לבית רוזנר. נולדו להם 3 ילדים (ביניהם הרב אברהם קורצוייל ראש ישיבת ההסדר קרני-שומרון).
מספריו ומחקריו

משנתו החינוכית של ד"ר יאנוש קורצ'אק, הוצאות תרבות וחינוך, 1968
מרטין בובר והמחשבה החינוכית המודרנית, הוצאת שוקן, 1978
כיוונים בחינוך היהודי, תל אביב, הוצאת עם עובד, 1981
סיום וראשית, מזכרונותיו של מחנך, תל אביב, עקד, 1992
צבי קורצווייל, הרב שמשון רפאל הירש (מאה וחמישים שנה להולדתו), סיני, מ"ה, תשי"ט
צבי קורצווייל, ר' ישראל מסלאנט והתנועה המוסרית, סיני, מ"ז, תש"ך
Zvi Kurzweil, "Three Views on Revelation and Law", Judaism (1960) 9, pp. 292–298
צבי קורצווייל, בובר ודפוסי היחס בין מורה לתלמיד, עיונים בחינוך 5, תשל"ה, עמ' 63 - 70.
צבי קורצווייל, חזונו החינוכי של הרב קוק, בתוך כיוונים בחינוך היהודי, ירושלים, תשל"ט, עמ' 107 - 109
צבי קורצווייל, משנתו החינוכית של א.ד גורדון, בתוך כיוונים בחינוך היהודי, תל אביב, תשמ"א, עמ' 121–127
צבי קורצווייל, תורה מן השמים בפרספקטיבה נאו-אורתודוקסית, בתוך הקובץ: 'שיטת הבחינות' של הרב מרדכי ברויאר, תבונות, תשס"ה, עמ' 257–269
מספריו ומחקריו > ספר לזכרו

לעטרת צבי: מנחת ידידות לכבוד הרב פרופסור צבי א. קורצוייל / המערכת: י"ת רדאי, נ. אררט, ונ. בן בסט; הוצאת המחלקה ללימודים כלליים, טכניון, חיפה, תש"ם
הערות שוליים

↑  הפקולטה לחינוך, למדע ולטכנולוגיה, ציוני דרך של הפקולטה לחינוך למדע ולטכנולוגיה בטכניון, באתר טכניון, ‏לא מצויין שנה
↑  צבי קורצווייל, סיום וראשית, תל אביב: עקד, 1992, עמ' 125
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264031605171  GND: 119071347  ISNI: 0000 0000 8166 2372  LCCN: n83148278  VIAF: 93625774   WorldCat (עם VIAF): 93625774
ג'ון סדה

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1970 (בן 54) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  תיכון קליפטון 
 מספר צאצאים:  4
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן סדה (באנגלית: Jonathan Seda; נולד ב-14 באוקטובר 1970) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי ממוצא פורטו ריקני. התפרסם בסדרת המלחמה "הפסיפיק" בדמותו של גיבור המלחמה האמריקאי ג'ון בזילון, שיחק בסרטים "12 קופים", "בחורים רעים 2", "סלינה" ו"פחד ראשוני".
ביוגרפיה

סדה נולד במנהטן, ניו יורק לאחר שהוריו היגרו לשם מפוארטו ריקו. גדל בניו ג'רזי, ולאחר שסיים את לימודיו בתיכון שוכנע על ידי חבריו לעסוק באגרוף, לאחר אימונים בחדר כושר החל להתאגרף בזירות חובבים בעיר והגיע עד לשלבים המאוחרים של תחרות אגרוף מקצוענית. בתור מתאגרף חובבן רשם לעצמו סדה 21 ניצחונות והפסד אחד.
את הופעות הבכורה שלו בקולנוע ערך סדה ב-1992 בדרמת האגרוף "גלדיאטור" בדמותו של מתאגרף רחוב בשם רומנו ובדרמת הפשע העצמאית "ראש זברה". שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד קטן בסרט הפשע "שוטר בניו יורק" לצד טוני סיריקו. קיבל את הכרת מבקרי הקולנוע לראשונה בשנת 1995 כששיחק בתפקיד צ'ינו ליאנרס בדרמה "אני אוהב את זה ככה" והועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הראשי הטוב ביותר.
באותה השנה גם התפרסם סדה גם ברמה העולמית במותחן האפוקליפטי של טרי גיליאם "12 קופים" בדמותו של ג'וזה שעוזר ומדריך את האסיר ג'יימס קול (ברוס ויליס) במשימתו בזמן.
ב-1996 שיחק את הנער האינדיאני חולה הסרטן בלו מונרו בסרטו של מייקל צ'ימינו "מרדף השמש", השתתף בתפקיד משני גם במותחן הפשע "פחד ראשוני", ובקומדיה "אלוהים היקר" של הבמאי גארי מרשל.
זכה לפרסום נרחב ב-1997 על תפקידו בדרמה המוזיקלית "סלינה" בתור הגיטריסט המכסיקאני כריס פרז, בעלה של מלכת מוזיקת ה"טחאנו" הלטינית סלינה פרז (ג'ניפר לופז).
שיחק במשך 46 פרקים בסדרת הפשע "רצח מאדום לשחור" בתור הבלש פול פלשסון, ובשלושה פרקים בסדרת כותלי הכלא המפורסמת "אוז" בתור הגנגסטר האיטלקי דינו אורטולני שנכלא על רצח ועל ניסיון חיסולו של ראיין אוריילי. ב-2001 שיחק בסרט הדרמה "חבטה כפולה" לצד אליזבת מיטשל.
בנוסף השתתף בסדרת דרמה "שיקגו FIRE" בתפקיד השוטר אנטוניו דוסון - תפקיד אותו שב לגלם בסדרת הבת "שיקגו PD" ולאחר מכן ב"שיקגו JUSTICE".
שיחק ב-2002 בדרמת הפשע "אהבה בדרך הקשה" לצדו של זוכה האוסקר אדריאן ברודי, בסרט "המלך ריקי" שמבוסס על המחזה ריצ'רד השלישי, ובסרט אמנויות הלחימה "אלוף ללא עוררין" בכיכובו של וסלי סנייפס.
ב-2003 בסרט הפעולה שובר הקופות של מייקל ביי "בחורים רעים 2" בתור רוברטו. ב-2004 החל לגלם את דמיאן רואיז בסדרת הדרמה המשפטית "קווין היל" ב-UPN, שבוטלה לאחר עונה אחת.
את מירב פרסומו קיבל סדה בשנת 2010 בסדרת המלחמה המופתית של טום הנקס וסטיבן ספילברג "הפסיפיק". בסדרה גילם סדה את דמותו של לוחם חיל הנחתים האמריקני הנערץ ג'ון בזילון שאולץ לחזור לארצות הברית כגיבור מלחמה ונלחם כדי לחזור לשדה הקרב בתור מפקד כיתה. בפרק השמיני בסדרה חוזר בזילון לפעילות מבצעית ונהרג בתחילתו של קרב איוו ג'ימה. ב-2011 הצטרף לעונה השנייה של הסדרה "טרמיי" (אנ') ברשת HBO, בתפקיד נלסון הידאלגו, קפיטליסט.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרת המדע בדיוני "לה בראה" של רשת NBC, בדמותו של ד"ר סם ואלז, אביה של ריילי, פיזיקאי ויוצא יחידת אריות הים.
חיים אישיים

סדה נישא לבת זוגו בשנים האחרונות, ליסה גומז בשנת 2000. השניים מתגוררים בלוס אנג'לס עם ארבעת ילדיהם.
סאמי אבו שחאדה

סאמי אבו שחאדה (בערבית: سامي ابو شحادة; נולד ב־19 בדצמבר 1975) הוא פוליטיקאי ערבי־ישראלי המכהן כיושב ראש מפלגת בל"ד ולשעבר חבר הכנסת מטעם המפלגה.
ביוגרפיה

אבו שחאדה נולד למשפחה ערבית בלוד, למד בתיכון טרה סנטה האיטלקי־נוצרי ביפו. בהמשך למד באוניברסיטת תל אביב לתואר ראשון בהיסטוריה ומדע המדינה, ולתואר שני בהיסטוריה של המזרח התיכון, וחקר את הנושא "יפו כמרכז תרבות בתקופת המנדט הבריטי".
אבו שחאדה חבר באספה השנתית של מדה אל־כרמל – מרכז ערבי למחקר חברתי יישומי, העוסק במחקר ומדיניות על ערביי ישראל, ומותח ביקורת חריפה על מדיניותה של ממשלת ישראל.
קריירה פוליטית

אבו שחאדה היה חבר עיריית תל אביב-יפו מטעם מפלגת בל"ד משנת 2011 ועד שנת 2013, במסגרת רוטציה בסיעת יאפא. הסיעה בראשותו, שהייתה בעלת מושב אחד בלבד, חתמה על הסכם קואליציוני עם ראש העיר רון חולדאי בשנת 2012. לקראת הבחירות באוקטובר 2013, הודיע שותפו לרשימה מטעם מפלגת חד"ש, עומר סיקסיק, על תמיכתו ברשימת עיר לכולנו, ולבסוף לא עברה רשימת יאפא את אחוז החסימה.
בבחירות לכנסת ה־22 הוצב במקום השלישי ברשימת בל"ד, לאחר פרישתו של מאזן גנאים. במסגרת איחוד המפלגות הערביות הוצב במקום ה־13 בסיעת הרשימה המשותפת. הרשימה קיבלה 13 מנדטים והוא נכנס לכנסת.
בבחירות לכנסת ה־23 הוצב במקום השלישי ברשימת בל"ד ובמקום ה־13 בסיעת הרשימה המשותפת. הרשימה קיבלה 15 מנדטים והוא נכנס לכנסת.
בבחירות המקדימות לראשות מפלגת בל"ד שנערכו ב־23 בינואר 2021 הביס אבו שחאדה את היו"ר ח"כ מטאנס שחאדה, ונבחר לראשות המפלגה. במסגרת האיחוד בין בל"ד לתע"ל וחד"ש הוצב אבו שחאדה במקום השלישי ברשימה המשותפת.
ב-15 בספטמבר 2022, לקראת הגשת הרשימות לבחירות לכנסת העשרים וחמש ובעקבות מחלוקות על מיקומי החכי"ם ברשימה - התפצלה הרשימה המשותפת ל-2 רשימות שונות, רשימה משותפת של חד"ש ותע"ל בראשות איימן עודה ואחמד טיבי, ורשימה נפרדת של בל"ד בראשות אבו שחאדה. רשימת בל"ד בבחירות לא עברה את אחוז החסימה (קיבלה 2.91% מהקולות) שחאדה נותר מחוץ לכנסת.
עמדותיו

השקפתו של אבו שחאדה לגבי פתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני, אותה הוא ביטא בראיון אצל ינון מגל ובן כספית, היא שיש להקים שתי מדינות: מדינה אחת לפלסטינים הקרויה בשם "פלסטין", ולצידה מדינת כל אזרחיה, בעלת שוויון זכויות מלא ליהודים ולערבים.
אבו שחאדה טוען כי מדינת ישראל מנהלת משטר אפרטהייד, ומבצעת פשעים נגד האנושות. בנוסף, לדעתו צה"ל הוא "צבא כיבוש" וכי "יש חיילים רוצחים בצבא".
חיים אישיים

אבו שחאדה הוא כבד ראייה ונשוי לאיחסאן סרי, בוגרת בית הספר הצרפתי־נוצרי קולג' דה פרר ואוניברסיטת תל אביב, ויועצת חינוכית. השניים מתגוררים ביפו, ולהם שני ילדים.
הערות שוליים

↑  בית ספר טרה סנטה – יפו: תלמידים ערבים בלב ליבה של החברה הישראלית, באתר משמר ארץ הקודש
↑  אתר הכנסת ,חברי הכנסת ה-24: ח"כ סאמי אבו שחאדה
↑  יפו – עיר של דו קיום?, באתר "פורטל יפו"
↑  תמי מאור, תל אביב-יפו: נחתם הסכם קואליציוני עם סיעת יאפא, באתר הפורטל המקומי local,‏ 2 באוקטובר 2012(הקישור אינו פעיל, 5.6.2020)
↑  חשש במגזר בת"א: לא יהיה נציג ערבי במועצה, אוקטובר 2013(הקישור אינו פעיל, 5.6.2020)
↑   ערן אלדר, להפריד את יפו מתל אביב?, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2013,
 בשנת 2018 עברה הרשימה שוב, הפעם בראשות עבד אל־קאדר אבו שחאדה
↑  דני זקן, ‏מהפך בבחירות לראשות בל"ד: סמי אבו שחאדה הוא היו"ר הבא, באתר גלובס, 23 בינואר 2021
↑   ג'קי חורי, מהפך בבל"ד: ח"כ אבו שחאדה ניצח בפריימריז את יו"ר הרשימה ח"כ שחאדה, באתר הארץ, 24 בינואר 2021
↑  רשימת מועמדי הרשימה המשותפת באתר ועדת הבחירות המרכזית לכנסת
↑  103fm, ח"כ סמי אבו שחאדה: שתי מדינות – אחת פלסטינית ואחת מדינת כל אזרחיה, באתר ערוץ 7, 1 ביוני 2020
↑  עודד בן עמי, ‏לא מתנצל - יו"ר הרשימה המשותפת עודה: "קורא לאזרחים הערבים – אל תשרתו בכוחות הכיבוש", באתר ‏מאקו‏, 11 באפריל 2022
↑  אביחי חיים, להיות ח"כ זה מאתגר, להיות ח"כ עם מוגבלות זה מאתגר יותר, באתר Shavvim.co.il, ‏31 בינואר 2021
↑  אחסן סירי אבו שחאדה – מורה לאנגלית, באתר LinkedIn ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416562705171  VIAF: 34156674993633581501   WorldCat (עם VIAF): 34156674993633581501 
אבו שחאדה מתראיין ברדיו 103fm
ג'ורג' שארקזי

| --- | --- |

 לידה:  22 בינואר 1899 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  8 במרץ 1945 (בגיל 46) באלף, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 שפות היצירה:  גרמנית, הונגרית 
 בן או בת זוג:  מרתה שארקזי 
 צאצאים:  מתיאש שארקזי 
 
לוח זיכרון על שמו ברובע 7 בבודפשט
אתר זיכרון לאומי בכפר באלף לאלפיים שנרצחו במקום במלחמת העולם השנייה
ג'ורג' שארקזי (בהונגרית: Sárközi György, בודפשט, 22 בינואר 1899 – באלף, 8 במרץ 1945) היה משורר הונגרי יהודי מומר, סופר פרוזה, עורך מגזינים, מתרגם ספרות.
ביוגרפיה

ג'ורג' שארקזי הוא בנם של וילמוש שארקזי ששינה את שמו מפוגל בשנת 1881, והיה פקיד בחברת מניות משותפת ושל ז'ופיה קובאץ' (1945-1862) ילידת שימג, משפחה יהודית מרובע 7 של בודפשט. הוא למד בבית הספר התיכון בעיר ואץ (כיתות א'-ב', בשנים מ-1909- עד 1911 ולאחר מכן בבית הספר התיכון דניאל ברז'ניי בבודפשט, אחד מבתי הספר הטובים ביותר בהונגריה כולה. ארנו אושבאט, שהיה העורך של כתב העת הספרותי החשוב ניוגט, גילה אותו בשנת 1917. בשנת 1918 היה שארקזי סטודנט בפקולטה למשפטים ומדע המדינה באוניברסיטת אטווש לוראנד בבודפשט במשך חצי שנה. הלימודים האלה לא היו לרוחו ולכן הצטרף לחברת הוצאת לאור החשובה אתנאום כלקטור בשנת 1919, שם עבד עד שנת 1938 והוא אכן התמקם בתוך עולם הספרות כשאיפתו. ב־5 במרץ 1921 המיר את דתו לקתולית. כרך השירים הראשון שלו ראה אור בשנת 1926, תחת הכותרת "קרב המלאכים". כבר באותה תקופה חבריו הטובים ביותר היו המשורר לרינץ סאבו והסופר לאסלו נמט, שהתרגשותם האינטלקטואלית הפריעה לשארקזי בתפיסת עולמו ההרמונית. בכרך השירים הבא שלו, אפשר היה כבר להתחקות אחר המשבר הרוחני שלו, כפי שנאמר בכותרת הספר (כשמו): עם "נשמה משתנה". בשנת 1927 השתתף בעריכת אנציקלופדיה. בין 1935 לבין 1938 היה העורך של כתב העת "ואַלַאס" (תשובה-Válasz).
בשנת 1936 השיק סדרת ספרים סוציוגרפיים ספרותיים תחת הכותרת "גילוי הונגריה". בשנת 1933 התחתן עם מרתה מולנאר, בתם של פרנץ מולנר ומרגיט וסי. בשנת 1937 היה אחד ממנהיגי "החזית של מרץ" ( Márciusi Front ) שהייתה תנועה רעיונית ופוליטית. התוכנית של החזית קראה לשינוי דמוקרטי בהונגריה, לחופש העיתונות, לחופש ההתאגדות, לעדכון המבוסס על ריבונותם של עמי הדנובה, להפקעת האחוזות הפיאודליות הגדולות, הגבלת המונופולים, להעלאת המודעות לסטיגמה הלא הוגנת כלפי היהדות ולסכנות ההתפשטות של הרייך הגרמני. תצהירי ועלוני החזית נוסחו בדירתו של שארקזי באוקטובר 1937 הוא ארגן יחד עם פרנץ ארדאי את מפגש מאקו. הוא הועמד לדין בשנת 1938 משל פרסום קריאת החזית בכתב העת "ואלאס" ששארקזי היה עורכו. בשנת 1939 השתתף זמן מה בעבודתם של כתב העת "עם המזרח" שהיה כתב עת לספרות יפה, למדעי החברה ולביקורת חברתית. עקב מחלת ריאות הוא טופל בבית הבראה בשנת 1944, ומשם גויס לשרות העבודה, (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי והגרמני). הוא נפטר ב-8 במרץ 1945 בבלפ (כפר במערב הונגריה שהוקם שם מחנה ריכוז באלפ. הכפר היה של כ-1000 תושבים על גבול הונגריה אוסטריה. בעקבות הסכם השלום בטריאנון לאחר מלחמת העולם הראשונה החל הכפר לפרוח כמו אתרי נופש אחרים בהונגריה, בהם היו מעיינות מרפא. במהלך מלחמת העולם השנייה הוקם בכפר מחנה עבודה בו מתו כאלפיים יהודים, ביניהם גם הסופר אנטאל סרב), אלפים מיהודי בודפשט בעיקר שנמסרו שם לפיקוד האס אס לבנית וביצור החומה הדרומית-מזרחית של הרייך.
כתביו

Angyalok harca. Versek; Athenaeum, Bp., 1926
Váltott lélekkel. Versek; Athenaeum, Bp., 1929
Mint oldott kéve. Történelmi regény, 1-3.; Pantheon, s.l., 1932
Szilveszter; Nagy K. és Társai, Debrecen, 1933 (Új írók)
Viola; Athenaeum, Bp., 1935
Dózsa. Történelmi dráma; Kelet Népe, Bp., 1939
Higgy a csodában. Versek; Athenaeum, Bp., 1941
Sárközi György összes verse és kisebb műfordításai; Sarló, Bp., 1947
Sárközi György válogatott versei; vál., bev. Illyés Gyula; Szépirodalmi, Bp., 1954
Babaváros; ill. F. Győrffy Anna; Ifjúsági, Bp., 1955 (lengyelül, németül, oroszul is)
Sárközi György válogatott versei; vál., bev. Kalász Márton, jegyz. Szíjgyártó László; Móra, Bp., 1959 (A magyar irodalom gyöngyszemei)
Ég és föld között. Sárközi György összegyűjtött versei és versfordításai; sajtó alá rend. Kőháti Zsolt, bev. Illyés Gyula; Szépirodalmi, Bp., 1976
Babits és Sárközi György. Levelek, tanulmányok; szerk., vál., szöveggond., jegyz. Téglás János; Ságvári Nyomdaipari Szakközépiskola–Zrínyi Ny., Bp., 1985 (A nyomdaipari szakközépiskola és a Zrínyi Nyomda Babits-sorozata)
Sárközi György válogatott versei; vál., szerk., utószó Lator László; Orpheusz Könyvek, Bp., 1993
Sárközi György összegyűjtött versei és versfordításai; szerk., utószó Palkó Gábor; Unikornis, Bp., 1999 (A magyar költészet kincsestára)
בתרגום לעברית:
קרב המלאכים. שירים ; אתינאום, ב ', 1926
בנפש חלופית. שירים ; אתנהאום, ב ', 1929
כמו עומרים רופפים. רומן היסטורי, 1-3. ; פנתאון, Sl, 1932
סילבסטר ; ק. נגי ושותפים, דברצן, 1933 (סופרים חדשים)
ויולה ; אתינאום, ב ', 1935
דוז'ה. דרמה היסטורית ; Eastern People, Bp., 1939
האמינו בנס. שירים ; אתנהאום, ב ', 1941
כל השירים והתרגומים המשניים של György Sárköz ; Sarló, Bp., 1947
שירים נבחרים מאת גיורגי סרקוז ; בחירה, עלות גיולה איליש; בדיוני, עמ ', 1954
בייבי טאון ; בהתאמה. פ. גיארפי אנה; נוער, עמ ', 1955 (פולנית, גרמנית, רוסית)
שירים נבחרים מאת גיורגי סרקוז ; בחירה, עלות מרטון קלש, הערה יצרן החגורה László; Móra, Bp., 1959 (פניני הספרות ההונגרית)
בין שמים לארץ. אספו שירים ותרגומים של גיורגי סרקוז ; הודעה לעיתונות Zsolt Kőháti, bev. גיולה איליש; בדיוני, עמ ', 1976
תינוקות. מכתבים, מחקרים ; עריכה, שינוי, טקסט, הערה ג'ון טגלס; בית הספר הדפוס המקצועי לסאג'אר Ságvár - Zrínyi Ny., Bp., 1985 (סדרת Babits של בית הספר התיכון לדפוס ובית הדפוס Zrínyi)
שירים נבחרים מאת גיורגי שארקזי ; עורכת, עורכת, אחרית דבר László Lator ; Orpheus Books, Bp., 1993
אוסף שירים ותרגומים של גיורגי שארקזי ; עורכת, אחרית דבר Gábor Palkó; Unikornis, Bp., 1999 (אוצר השירה ההונגרית)
לקריאה נוספת

ג'ורג' שארקזי (בהונגרית) Sárközi György
לקסיקון ביבליוגרפי הונגרי (בהונגרית) Magyar életrajzi lexikon
תולדות הספרות ההונגרית (בהונגרית) A magyar irodalom története
Ki kicsoda a magyar irodalomban? Tárogató könyvek
Sárközi György; Akadémiai, Bp., 1971 (Irodalomtörténeti füzetek)
Sárközi Mátyás: Mi erősebb: a dal vagy az orkán? Sárközi György életpályája. ISBN 978-963-435-010-1
לקסיקון יהודי הונגרי.
הערות שוליים

↑  Halálesete bejegyezve a Bp. II. ker. állami halotti akv. 163/1949. folyószáma alatt.
↑  Az elhalálozás dátuma, 1945. május 15. bíróilag lett megállapítva (a budapesti I-III. ker. járásbíróság P. k. III. 59353/1948/4. sz. végzése).
↑  "Sárközi Vilmosné Kovács Zsófia halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 1030/1945. folyószáma alatt".
↑  Születése bejegyezve a Bp. VI. ker. polgári születési akv. 247/1899. folyószáma alatt.
↑  HU BFL - VII.5.c - 1938 - 4406
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a pesti izr. hitközség házassági akv. 101/1895. folyószáma alatt".
↑  A kegyes-tanítórendiek váczi főgimnáziumának értesítője, 1909/1910, 1910/1911.
↑  A budapest-lipótvárosi r. kat. plébániahivatal lelkésze által 250/1921 szám alatt kiállított keresztlevél alapján.
↑  "Sárközi György és Molnár Mária házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 131/1933. folyószáma alatt".
↑  Illyés Gyula: A vak remény - A Márciusi Frontról.
↑  A Márciusi Front tíz esztendje
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267557505171  PLWABN: 9810555998105606  BnF: cb123870934 (data)  GND: 1041676832  ISNI: 0000 0001 1070 7745  LCCN: nr95026000  NTA: 132278731  SUDOC: 185936830  VIAF: 73934864   WorldCat (עם VIAF): 73934864
שייח' אימאם

| --- | --- |

 לידה:  2 ביולי 1918 Abu El Numrus, מצרים 
 פטירה:  6 ביוני 1995 (בגיל 76) קהיר, מצרים 
 מוקד פעילות:  מצרים 
 שפה מועדפת:  ערבית מצרית 
 כלי נגינה:  עוד 
 
שייח' אימאם (בערבית: إمام محمد أحمد عيسى; ‏ 2 ביולי 1918 – 7 ביוני 1995) היה זמר ומלחין מצרי. רוב חייו הופיע לצד אחמד פואד נגם.
ביוגרפיה

אימאם נולד למשפחה ענייה באזור גיזה. הוא התעוור בילדותו. לאחר מספר שנים של לימודי קוראן הוא עבר לקהיר והתנהג כדרוויש. במקביל הוא למד מוזיקה והחל להופיע בחתונות ואירועים משפחתיים אחרים. בשנת 1962 הוא הכיר את אחמד פואד נגם והם התחילו להופיע כדואט. לרוב הם שרו שירים פוליטיים לזכות אנשים עניים ונגד מדיניות השלטונות. בעקבות כך שירים שלהם נאסרו להשמעה ברדיו ובטלוויזיה. למרות זאת הם היו מאוד פופולריים במהלך שנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה ה-20. לאחר מלחמת ששת הימים הם כתבו מספר שירים בהם האשימו את מנהיגי המדינה בכישלון צבאי. בעקבות כך הם נעצרו מספר פעמים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הדואט ביצע סבב הופעות בצרפת, לבנון, לוב, תוניסיה ואלג'יריה.
שייח' אימאם נפטר בגיל 76 לאחר מחלה ממושכת.
משטר חצי-נשיאותי

רפובליקות נשיאותיות עם משטר נשיאותי מלא  רפובליקות נשיאותיות עם משטר חצי-נשיאותי, או ממשל מעורב  רפובליקות (ללא הבדל צורת משטר) עם נשיא ביצועי הנבחר על ידי הפרלמנט  רפובליקות פרלמנטריות עם נשיא ייצוגי וראש ממשלה ביצועי  מונרכיות חוקתיות עם ראש ממשלה ביצועי  מונרכיות חוקתיות עם מלך ביצועי  מונרכיות אבסולוטיות  מדינות בעלות משטר חד-מפלגתי
משטר חצי-נשיאותי היא רפובליקה שבה מתקיים נשיא לצד ראש ממשלה וקבינט, כאשר שני האחרונים אחראים לבית המחוקקים של המדינה. היא נבדלת מרפובליקה פרלמנטרית בכך שיש לה ראש מדינה שנבחר בציבור, שהוא יותר מדמות טקסית, ומהמשטר הנשיאותי בכך שהקבינט, למרות שמו של הנשיא, אחראי לרשות מחוקקת, מה שעשוי לכפות על הממשלה ליפול בהצעת אי-אמון.
בעוד שרפובליקת ויימאר (1919–1933) ופינלנד (מ-1919 עד 2000) הדגימו מערכות חצי-נשיאותיות מוקדמות, המונח "חצי-נשיאותי" או "נשיאותי למחצה" הוצג לראשונה ב-1959 במאמר של העיתונאי הוברט בוב-מרי, וזכה לפופולריות על ידי עבודה משנת 1978 שנכתבה על ידי המומחה למדע המדינה מוריס דוברגר, ששניהם התכוונו לתאר את הרפובליקה החמישית הצרפתית (הוקמה ב-1958).
הגדרה

ההגדרה המקורית של מוריס דוברגר לחצי נשיאותיות קבעה שהנשיא צריך להיבחר, להחזיק בכוח משמעותי ולכהן לתקופת כהונה קבועה. הגדרות מודרניות רק מצהירות שעל ראש המדינה להיבחר, ושראש ממשלה נפרד התלוי באמון הפרלמנטרי צריך להוביל את הרשות המבצעת.
תת-סוגים

ישנם שני תת-סוגים ברורים של משטרים חצי-נשיאותיים: ראש הממשלה-נשיאות ונשיא-פרלמנטריות.
תחת שיטת ראש ממשלה-נשיאות, ראש הממשלה והקבינט אחראים בלעדית לפרלמנט. הנשיא רשאי לבחור את ראש הממשלה והקבינט, אך רק הפרלמנט רשאי לאשר אותם ולהוציא אותם מתפקידם עם הצבעת אי אמון. השיטה הזו קרובה הרבה יותר לרפובליקה פרלמנטרית טהורה. תת-סוג זה נמצא בשימוש ב: אלג'יריה, בורקינה פאסו, קייפ ורדה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (דה פקטו, דה יורה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היא דיקטטורה), מזרח טימור, מצרים, צרפת, האיטי, ליטא, מדגסקר, מאלי, מונגוליה, ניז'ר, פולין (דה פקטו, דה יורה פולין היא רפובליקה פרלמנטרית), פורטוגל, רומניה, סאו טומה ופרינסיפה, סרביה (דה פקטו, דה יורה סרביה היא דמוקרטיה פרלמנטרית), סרי לנקה ואוקראינה (מאז 2014; בעבר, בין 2006 ל-2010). בעבר שימש גם את גאורגיה (2013–2018).
תחת שיטת נשיא-פרלמנטריות, ראש הממשלה והקבינט אחראים ביחד לנשיא ולפרלמנט. הנשיא בוחר את ראש הממשלה ואת הקבינט, אך חייב לקבל תמיכה של רוב פרלמנטרי לבחירתו. כדי להדיח ראש ממשלה, או את כל הקבינט, מהשלטון, הנשיא יכול לפטר אותם, או שהפרלמנט יכול להדיח אותם באמצעות הצבעת אי אמון. צורה זו של חצי-נשיאותיות קרובה הרבה יותר למשטר נשיאותי טהור. השיטה משמשת ב: אזרבייג'ן, רפובליקת קונגו, גינאה ביסאו, מאוריטניה, מוזמביק, נמיביה, הרשות הפלסטינית, רוסיה, סוריה וטאיוואן. הוא שימש גם באוקראינה (תחילה בין 1996 ל-2005; אחר כך מ-2010 עד 2014), בגאורגיה (מ-2004 עד 2013), בדרום קוריאה תחת הרפובליקה הרביעית והחמישית, ובגרמניה בתקופת רפובליקת ויימאר.
סוכן אקס

| --- | --- |

סוכן אקס, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Agent X #14 מדצמבר 2003. אמנות מאת אודון סטודיוס
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Deadpool #65 (מאי 2002)
 יוצרים:  גייל סימון אודון סטודיוס
 מידע
 שם אמיתי:  ניג'ו (שם משפחה לא ידוע)
 כינויים:  אלכס היידן, ניג'ו מינאמיורי
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  יכולת ריפוי עצמי, אריכות ימים, כוח וסיבולת על-אנושיים, חסינות טלפתית
 חבר בקבוצה:  סוכנות אקס
 חבר לשעבר בקבוצה:  שותף של טאסקמאסטר וברבור שחור מעסיק של דדפול
 דמויות קשורות
 משפחה:  מינאמוירי (אח, מת) וייד וילסון וברבור שחור (איחוד חלקי)
סוכן אקס (באנגלית: Agent X) הוא דמות בדיונית של גיבור-על ושכיר חרב המופיעה בחוברות הקומיקס דדפול ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Deadpool #65 ממאי 2002, ונוצר בידי הכותבת גייל סימון והמאייר אודון סטודיוס.
סוכן אקס הוא האלטר אגו של ניג'ו, גיבור-על בעל כוחות דומים לכוחותיו של האנטי גיבור דדפול ושל נבל-העל ברבור שחור, ומנהיג סוכנות אקס.