stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קו המטרו M3

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:   תל אביב-יפו, הרצליה, פתח תקווה, קריית אונו, אור יהודה, חולון, בת ים
 שם המערכת:  מטרו תל אביב
 מידע על ההקמה
 חברה בונה:  נת"ע
 פתיחת הקו:  2032
 מידע על הקו
 אורך הקו:  כ-39 קילומטרים
 צבע על המפה:  צהוב
 מספר נוסעים ביום:  כ-480,000
 מספר התחנות:  25
 תרשים הקו
   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    תרשים של מערך הדנקל בגוש דן: רכבת (בשחור), הרכבת הקלה - הקו האדום (באדום), הרכבת הקלה - הקו הירוק המתוכנן (בירוק), הרכבת הקלה - הקו הסגול המתוכנן (בסגול), שלושת קווי המטרו M1 (בכחול), M2 (בכתום), M3 (בצהוב). 
 
קו המטרו M3 הוא קו רכבת תחתית עתידי במטרופולין תל אביב, שמתוכנן כחלק ממטרו תל אביב.
הקו

קו M3 הוא קו עתידי המשתלב בדנקל, הקו עתיד להיות רכבת עירונית בהפרדה מלאה (ממונהר או על גבי גשרים) דבר שיאפשר נסיעה במהירות גבוהה בהרבה מקו רכבת קלה.
היסטוריה

תכנון מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב החל בשנות התשעים של המאה הקודמת עם הקמת חברת נת"ע, התוכניות כללו 8 קווי רכבת קלה עיליים עם מקטעים תת-קרקעיים מסוימים, עם זאת במהלך העשור הראשון של המאה הנוכחית לאחר שחלק מקווי הרכבת הקלה כבר עברו את שלב התכנונים התברר כי המערכת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה והוחל התכנון מערכת שתשתלב במערכת הרכבת הקלה ותיתן מענה טוב יותר. בחודש ספטמבר 2016 פרסמה חברת נת"ע מכרז לתכנון שלושה קווי רכבת תחתיים. בחודש פברואר 2017 אושרה עקרונית התוכנית הכוללת שלושה קווים עיקריים.
עד שנת 2021, הקו עבר את הליכי התכנון.
ב-22 במאי 2022 אישרה ממשלת ישראל את תוכניות קו המטרו M3.
באוגוסט 2023 הוכרזו הזוכים במכרז התכנון - ביצוע להקמת הקו..
תוואי

הקו עתיד לנוע בין הערים הרצליה בצפון, לעבור במרכז העיר רמת השרון ובין הערים פתח תקווה, גבעת שמואל ובני ברק. לאחר מכן יעבור הקו בין קריית אונו ורמת גן ויכנס אל הערים חולון ובת ים, שם יסתיים התוואי של הקו. בין אור יהודה ופארק אריאל שרון מתוכננת התפצלות של הקו ויצירת שלוחה אל נמל התעופה בן-גוריון.
תחנות

לאורך הקו מתוכננות תחנות רבות וביניהן תחנות באזורי התעסוקה של הרצליה ורמת השרון, תחנת אצטדיון קריית אריה (המקשרת לדפו הקו האדום ולתחנת הרכבת קריית אריה), תחנת בילינסון (מקושרת לקו האדום), וכו'. לאחר תחנת "יגאל אלון" (אור יהודה) הקו מתפצל לשתי שלוחות: מזרחית ומערבית. בשלוחה המזרחית ישנה תחנה אחת בלבד, אשר עתידה להיות ממוקמת בנמל התעופה בן-גוריון ולקשר אל תחנת הרכבת ואל טרמינל 3 של נמל התעופה. השלוחה המערבית כוללת תשע תחנות, בהן תחנות פארק אריאל שרון, חולון מרכז, יוספטל, ותחנת הקצה בת ים - הקוממיות (התחנה לא מקשרת לתחנת הרכבת הקלה הקוממיות ולתחנת הרכבת בת ים – הקוממיות).
| שם התחנה> זרוע מרכזית | רשות מקומית> זרוע מרכזית | תיאור מקום> זרוע מרכזית | מועד פתיחה> זרוע מרכזית | הערות> זרוע מרכזית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אבא אבן | הרצליה |  | 2032 | תחנת הקצה של הקו, קישור לתחנת אבא אבן של הקו הירוק. |
| אזור תעסוקה רמת השרון | רמת השרון |  | 2032 |  |
| גלילות צפון | רמת השרון |  | 2032 |  |
| גלילות | רמת השרון |  | 2032 | קישור לתחנת גלילות של קו המטרו M1. |
| קריית שאול | תל אביב-יפו |  | 2032 |  |
| פנחס רוזן | תל אביב-יפו |  | 2032 |  |
| הארד | תל אביב-יפו |  | 2032 | קישור לתחנת "הנחושת" של הקו הירוק. |
| קריית אריה | פתח תקווה | דפו הקו האדום, תחנת הרכבת פתח תקווה – קריית אריה, אצטדיון המושבה. | 2032 | קישור לדפו הקו האדום ולתחנת קריית אריה של רכבת ישראל. |
| אזור התעשייה קריית אריה | פתח תקווה |  | 2032 |  |
| בילינסון | פתח תקווה | מרכז רפואי רבין (בית חולים בילינסון), הקניון הגדול, בית משפט השלום פתח תקווה, מלון פרימה לינק | 2032 | קישור לתחנת בילינסון של הקו האדום. |
| כפר גנים | פתח תקווה |  | 2032 | קישור לקו המטרו M2 ולהארכה מתוכננת של הקו הסגול. |
| לוי אשכול | קריית אונו |  | 2032 |  |
| שלמה המלך | קריית אונו |  | 2032 |  |
| בית חולים תל השומר | רמת גן | בית החולים תל השומר | 2032 |  |
| יגאל אלון | אור יהודה |  | 2032 | קישור לקו הסגול. |
זרוע מזרחית
| נמל תעופה בן-גוריון | נמל תעופה בן-גוריון | נמל התעופה בן-גוריון | 2032 | תחנת הקצה של השלוחה המערבית, קישור לתחנת הרכבת נמל התעופה בן-גוריון. |
זרוע מערבית
| בקעת אונו | אור יהודה |  | 2032 |  |
| פארק אריאל שרון | בקעת אונו | פארק אריאל שרון | 2032 |  |
| אזור התעשייה חולון | חולון |  | 2032 |  |
| המלאכה | חולון |  | 2032 | קישור לקו הירוק |
| חולון מרכז | חולון |  | 2032 | קישור לקו האדום |
| גולדה | חולון |  | 2032 | קישור לקו הירוק |
| יוספטל חולון | חולון |  | 2032 | קישור לקו המטרו M1, ולתחנת הרכבת בת ים – יוספטל. |
| יוספטל בת ים | בת ים |  | 2032 | קישור לתחנת יוספטל (בת ים) של הקו האדום. |
| הקוממיות | בת ים |  | 2032 | תחנת הקצה של השלוחה המערבית |
ראו גם

מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קווי מטרו
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קו המטרו M1
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קו המטרו M2
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - קווי רכבת קלה
ביאורים

↑  ישנן שתי תחנות הנקראות "יוספטל" בשלוחה זו: האחת נמצאת בחולון והשנייה בבת ים.
הערות שוליים

↑  מרימים לתחתית: פרויקט המטרו של גוש דן | תמונת מצב, באתר ynet, 13 ביולי 2021
↑  יובל שדה, אמיתי גזית, לפני ההצבעה על חוק המטרו: ועדת השרים אישרה את התוכניות לשני קווי מטרו, באתר כלכליסט, 22 במאי 2022
↑  אסף זגריזק, ‏בעלות של 8 מיליארד שקל: נבחרו הזוכים במכרז תכנון וניהול המטרו, באתר גלובס, 20 באוגוסט 2023
נצרות ליברלית

נצרות ליברלית, הידועה גם בתור תאולוגיה ליברלית ומבחינה היסטורית כונתה מודרניזם נוצרי היא תנועה המפרשת את ההוראה הנוצרית על ידי התחשבות בידע, במדע ובאתיקה מודרניים. היא מדגישה את חשיבות ההיגיון והניסיון על פני הסמכות הדוקטרינרית או טיעונים על סמך פנייה למסורת. נוצרים ליברליים רואים בתאולוגיה שלהם חלופה הן לרציונליזם האתאיסטי והן לתאולוגיות המבוססות על פרשנויות מסורתיות מצד סמכות חיצונית, כגון התנ"ך או מסורת הכנסייה.
התאולוגיה הליברלית צמחה מתוך הרציונליזם של הנאורות והרומנטיקה של המאות ה-18 וה-19. עד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, היא התאפיינה בקבלת האבולוציה הדרוויניסטית, שימוש בביקורת מקרא מודרנית והשתתפות בתנועת הבשורה החברתית. זו הייתה גם התקופה שבה התאולוגיה הליברלית הייתה הדומיננטית ביותר בתוך הכנסיות הפרוטסטנטיות. השפעתה של התאולוגיה הליברלית ירדה עם עליית הנאו-אורתודוקסיה (אנ') והפונדמנטליזם הנוצרי בשנות ה-30 של המאה ה-20 (הפילוג הפונדמנטליסטי-מודרניסטי), ועם "תאולוגיית השחרור" בשנות ה-60. צורות קתוליות של תאולוגיה ליברלית הופיעו בסוף המאה ה-19. עד המאה ה-21, הנצרות הליברלית הפכה למסורת אקומנית (אנ') (ניסיון איחוד בין זרמים שונים בנצרות), הכוללת פרוטסטנטים וגם קתולים.
בהקשר של תאולוגיה, "ליברל" אינו מתייחס לליברליזם פוליטי, ויש להבחין גם בינו לבין הנצרות הפרוגרסיבית (אנ').
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph122295
ראו גם

דת ומדע
דאיזם
אבולוציה תאיסטית
הערות שוליים

↑  ליברליזם תאולוגי, אנציקלופדיה בריטניקה
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמוס ברכה

עמוס ברכה (נולד ב-1934) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי, ראש המועצה המקומית אור עקיבא מ-1959 ועד 1969 ומנכ"ל רשות הדואר.
ביוגרפיה

נולד בטריפולי שבלוב. היה חניך בני עקיבא בעירו. ב-1949 עלה לישראל. שירת כקצין בחיל השריון והתשחרר בדרגת רב-סרן. לאחר שחרורו החל ללמד בבית הספר הדתי באור עקיבא, והיה מעין "כותב הבקשות" בהתנדבות של תושבי העיירה שלא ידעו קרוא וכתוב.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-1959 הוצב בראש רשימת המפד"ל למועצה המקומית. הרשימה זכתה בארבעה מנדטים, והוא נבחר לעמוד בראשות המועצה. ב-1965 עמד שוב בראש רשימת המפד"ל, שזכתה לרוב המושבים במועצה, והוא נבחר לראשות המועצה מבלי שיזדקק לתמיכת נציגי מפלגות אחרות. בבחירות 1969 המפד"ל בראשותו זכתה ב-2 מנדטים בלבד והפסידה לרשימתו של פורש המפד"ל, מנחם ציוני.
ביוני 1970 התמנה לחבר הוועדה הקרואה בבית שאן כנציג משרד הפנים
 והיה אחראי על תחומי תעסוקה ופיתוח, עד לקיום בחירות למועצה ב-1973. בין השנים 1976–1977 היה חבר הוועדה הקרואה במבשרת ציון.
בהמשך דרכו עזב את המפד"ל והצטרף לתמ"י ולש"ס.
ביוגרפיה > קריירה ציבורית

ב-1971 התמנה למנהל מחוז ירושלים ודרום במשרד הסעד.
בדצמבר 1990 התמנה על ידי שר התקשורת רפאל פנחסי לתפקיד מנכ"ל רשות הדואר. מינויו נחשב למינוי פוליטי והוא גרר מחאות ועיצומים של עובדי רשות הדואר ומועצת רשות הדואר, וספג ביקורות רבות. ב-1993 פוטר מתפקידו על ידי השר משה שחל. ברכה טען שהפיטורים לא היו חוקיים, והממשלה מינתה את שר התחבורה ישראל קיסר לערוך לו שימוע, ובסופו החליט קיסר שהפיטורים לא יבוטלו. ברכה עתר לבג"ץ, אך עתירתו נדחתה.
בין 1994 ל-1999 שימש כראש המועצה הדתית האזורית שומרון.
חיים אישיים

בוגר בית הספר לניהול, בית הספר לעבודה סוציאלית ובית הספר לשלטון מקומי באוניברסיטת בר-אילן.
נשוי ואב לשישה.
הערות שוליים

↑  חיים פיקרש, אור הנצחון ב"אור עקיבא", הצופה, 13 בנובמבר 1959
↑  יורם גבע, אור עקיבא רוצה להיגמל מ'מפרעות', מעריב, 24 בנובמבר 1959
↑  ילקוט הפרסומים 1234, עמ' 394 - 395
↑  עמוס ברכה - ראש מועצת אור עקיבא, הַבֹּקֶר, 26 בנובמבר 1965
↑  ילקוט הפרסומים 1580, עמ' 644 - 644
↑  תוצאות הבחירות לעיריות והמועצות, מעריב, 29 באוקטובר 1969
↑  מונתה ועדה קרואה לניהול בית-שאן, למרחב, 4 ביוני 1970
↑  הוועדה הקרואה בבית שאן חילקה תפקידים, על המשמר, 16 ביוני 1970
↑  ועדה קרואה במבשרת ציון, על המשמר, 21 באוקטובר 1976
↑  אייל ארליך, המהפכה הלא מדוברת ברשות הדואר, מעריב, 28 ביוני 1991
↑  אורי שטיין, קיסר אישר את פיטורי מנכ"ל רשות הדואר, חדשות, 1 באפריל 1993
↑  אורי שטיין, בג"ץ: מנכ"ל רשות הדואר לשעבר לא יוחזר לתפקידו, חדשות, 28 באפריל 1993
↑  בשא 3029/05 עמוס ברכה נ' מדינת ישראל, עירית אור עקיבא, מועצה דתית אזורית שומרון
↑  הבהרה, חדשות, 4 במרץ 1991
מגן לקהילות היהודיות (עמותה)

| --- | --- |
לוגו עמותת מגן לקהילות היהודיות
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  בית שמש 
 magen-israel.org
 
מגן לקהילות היהודיות היא עמותה הפועלת בישראל בתחום הסיוע לנפגעי אלימות מינית פיזית ומילולית, ומניעת אלימות במשפחה ומחוצה לה. העמותה פועלת באמצעות הפצת מידע, חינוך והדרכה להורים ואנשי מקצוע, ליווי ותמיכה לנפגעי אלימות ומשפחותיהם בהתמודדות עם רשויות החוק האכיפה.
רקע

באוקטובר 2015, פרסמה אביגיל היילברון (קרלינסקי), חרדית מבית ליטאי, פוסט בפרופיל הפייסבוק האישי שלה שעסק בתחושת הביטחון של נשים. בעקבות פניות רבות שהיא קיבלה מנשים מהחברה החרדית שנפגעו בתקיפות, היא החליטה לפתוח עמוד פייסבוק בשם "לא תשתוק" וצרפה אליה את צביקי פליישמן ורחל גוטליב רושגולד, גם הם מהחברה החרדית. את השם לדף ולתנועה נתן שותפה של היילברון ליוזמה, יעקב מתן, משורר חרדי. עמוד הפייסבוק הזה הפך לכתובת עבור ילדים נפגעי עבירות בחברה החרדית והוביל לשיח על פגיעות, והארבעה אף הקימו יחד עמותה בשם "לא תשתוק". לאחר מספר שנות פעילות החליטה היילברון שלא לקחת חלק פעיל בניהול עמותת "לא תשתוק", שהתפרקה כעבור זמן מה.
עמותת מגן לקהילות היהודיות לקחה על עצמה את האחריות לדף הפייסבוק ולהמשך הסיוע לנפגעי אלימות בחברה החרדית, ואף הוסיפה את ההאשטג "לא תשתוק" ללוגו שלה.
פעילות

העמותה מצהירה שמטרותיה לפעול למען שורדי התעללות וניצול מיני באמצעות מערכת המשפט.
חזון העמותה הוא לפעול לטובת יצירת קהילות יהודיות בטוחות יותר בישראל וברחבי העולם, באמצעות פיתוח ויישום תוכניות ושירותים שמטרתם ליצור שקיפות ולהעמיד בראש סדר העדיפויות את רווחתם של הקורבנות. העמותה פעילה מזה שנים בקהילה החרדית בישראל, ובפעילותה מטילה אחריות על תוקפים, ושואפת לבטל את הסטיגמות הנלוות לנפגעי תקיפות מיניות.
פליישמן ורושגולד הצטרפו לעזור בפעילות, ופליישמן הוא חבר הוועד המנהל של מגן לקהילות היהודיות. השניים נבחרו בשנת 2018 במסגרת פרויקט "40 הצעירים המבטיחים" ורושגולד נבחרה לפרויקט האקטיביסטיות של ישראל 2019, שניהם של היומון הכלכלי גלובס. בשנת 2022 זכתה רושגולד בפרס רפפורט במרץ 2021 לקחו חלק בחשיפת מעשיו של יהודה משי זהב אחרי שרבים אחרים ידעו והשתיקו את הפרשה במשך שנים. השניים גם היו מעורבים בחשיפה של פרשת מלכה לייפר, מנהלת בית ספר חרדי במלבורן שהוסגרה לבסוף לשלטונות האוסטרליים. הם פעלו על מנת להוכיח שלמרות הטענות, לייפר כשירה לעמוד לדין.
הערות שוליים

↑  מגן לקהילות היהודיות (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑   נתי טוקר, "לא תשתוק": החרדיות שהחליטו להילחם בתופעת ההטרדות המיניות במגזר, באתר TheMarker‏, 1 במאי 2017
1 2  about, www.rappaport-prize.org.il
↑  השליחות שלנו – Magen, באתר magen-israel.org
↑  רחלי רושגולד וצביקי פליישמן - 40 עד 40: המנהיגות הצעירה של ישראל - גלובס, באתר Globes
↑  ליידי גלובס מציג: האקטיביסטיות של ישראל 2019 - רחלי גוטליב רושגולד, באתר גלובס, 20 באוגוסט 2018
↑  האישה שעומדת מאחורי חשיפת משי-זהב: "יש לי שמות נוספים שהם פצצות מתקתקות", באתר און לייף, ‏2021-06-29
↑  צפו פגיעה: המהפכה למיגור הפגיעות המיניות בחברה החרדית, באתר www.makorrishon.co.il
RS-26 רובז'

|  מידע בסיסי |
| --- | --- |
 ייעוד:  מודל נשק 
 ארץ ייצור:  רוסיה 
 יצרן:  Moscow Institute of Thermal Technology 
 תקופת השירות:  2016–הווה (כ־9 שנים) 
 משתמשים:  חיל הטילים האסטרטגיים של רוסיה 
 
RS-26 רובז' (ברוסית: РС-26 Рубеж, "גבול", ידוע גם בתוכנית המו"פ שלו כ Авангард) SS-X-31 או SS-X-29B (גרסה אחרת של SS-27),  הוא טיל בליסטי בין יבשתי בעל דלק מוצק המיוצר ברוסיה, המצויד ברש"ק MIRV או MaRV תרמו-גרעיני. הטיל נועד גם להיות מסוגל לשאת את הנשק ההיפרסוני אוונגרד. ה-RS-26 מבוסס על RS-24 יארס, ומהווה גרסה קצרה יותר של ה-RS-24 עם שלב אחד פחות. תהליך הפיתוח של ה-RS-26 היה דומה במידה רבה לזה של ה-RSD-10 Pioneer, נגזרת מקוצרת של ה־RT-21 Temp 2S. לפי ההערכות, לפריסה של ה-RS-26 יש השפעה אסטרטגית דומה לזו של ה-RSD-10.
לאחר כישלון ראשוני ב-2011, הוא הושק בהצלחה מהקוסמודרום פלסצק ב-26 במאי 2012, פגע במטרה שלו בקורה במרחק 5,800 ק"מ משם מספר דקות לאחר מכן. בדיקות מוצלחות נוספות בוצעו מקפוסטין יאר ועד שרי שגן ב-2012 ו-2013. עם זאת, בשנת 2018 דווח כי הפיתוח של ה-RS-26 הוקפא עד 2027 לפחות, כאשר המימון הופנה להמשך פיתוח של רכב הגלישה ההיפרסוני של אוונגרד.
שימוש מבצעי

ב-21 בנובמבר 2024, במסגרת מלחמת אוקראינה–רוסיה דיווח חיל האוויר האוקראיני שרוסיה תקפה מטרה בדניפרו באמצעות טיל RS-26 ששוגר מהעיר אסטרחן לטענתם, הנמצאת באזור הגבול רוסיה–קזחסטן.
ראו גם

טיל בליסטי בין-יבשתי
טיל מרובה ראשי נפץ
טיל בליסטי
הערות שוליים

↑  Kristensen, Hans (7 במאי 2014). "Russian ICBM Force Modernization: Arms Control Please!". Federation Of American Scientists (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-25 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RS-26 Rubezh / Avangard - Road Mobile ICBM". נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia's hypersonic trump card edges closer to reality". 23 אוק' 2013. ארכיון מ-6 בספטמבר 2017. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Forss, Stefan (6 באפריל 2017). "Russia's New Intermediate Range Missiles - Back to the 1970s". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russia tests secret missile after Nato shield launched". BBC News. BBC. 23 במאי 2012. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Podvig, Pavel (23 במאי 2012). "Russia tests prototype of a new ICBM". Russian Strategic Nuclear Forces. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Russia to create new missiles to compete with U.S." Missile Threat. 9 בינואר 2013. אורכב מ-המקור ב-21 בינואר 2013. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Podvig, Pavel (24 אוק' 2012). "New ICBM tested in Kapustin Yar". Russian Strategic Nuclear Forces. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Podvig, Pavel (6 יוני 2013). "Russia continues tests of new ICBM, named Rubezh". Russian Strategic Nuclear Forces. נבדק ב-17 בינואר 2015. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Avangard hypersonic missiles replace Rubezh ICBMs in Russia's armament plan through 2027".
↑  Russia ‘fires intercontinental ballistic missile’ at Ukraine for first time, דיילי טלגרף, 21 בנובמבר 2024.
↑  רויטרס, לראשונה מפרוץ המלחמה: רוסיה שיגרה טיל בליסטי בין-יבשתי לעבר לאוקראינה, באתר ynet, 21 בנובמבר 2024.
אנזו (מפלצת)

| --- | --- |

 תפקיד:  ציפור-סערה אלוהי והאנשה של הרוח הדרומית וענני הרעמים
 שמות נוספים:  זו, אימדוגוד
 תרבות:  מסופוטמית
 אם:  סיריס
אל נלחם במפלגת – אולי האל נינורתה נלחם באנזו
אַנְזוּ, הידוע גם בשמות זו או אִימְדוּגוּד (בשומרית: 𒀭𒅎𒂂 DIM.DUGUDMUŠEN), הוא מפלצת במיתולוגיה המסופוטמית. הוא נולד על ידי המים הטהורים של האבזו (אנ') והארץ הרחבה, או כבנה של סיריס (אנ'). אנזו מתואר כציפור ענקית שיכולה לנשום אש ומים, ולעיתים כנשר בעל ראש אריה.
לאפוס של אנזו שתי גרסאות עיקריות. האחת היא גרסה בבלית עתיקה, קצרה יחסית, מתחילת האלף ה־2 לפנה"ס, שבה ממלא האל נינגירסו את תפקיד הגיבור, וגם שרה (אנ') ממלא תפקיד חשוב; אלים אלה הם פטרונים של הערים גירסו ואומה (בהתאמה), שהיו חשובות בעיקר בסוף האלף ה־3 לפנה"ס. לגרסה זאת אין מקבילה שומרית, ובאפוס השומרי של לוגלבנדה (אנ') אנזו מופיע כדמות ציפור חיובית. גרסה שנייה היא הגרסה הבבלית הסטנדרטית מהאלף ה־1 לפנה"ס, ארוכה יותר מקודמתה, ובה הגיבור הוא נינורתה. ממצאים הקשורים לנינורתה מאותה תקופה מציגים אותו בקרב קוסמי, והתואר הנלווה לאנזו באפוס הוא bel, המקביל ל"בעל" בשמית מערבית.
במיתוס, גנב אנזו את "לוח הגורלות" מאנליל, תופס את השלטון על האלים וגורם לכאוס. נינורתה מביס אותו בקרב, הכאוס חולף, ונינורתה מקבל מעמד חשוב בקרב האלים.
ראו גם

זיז
למסו
לקריאה נוספת

ש. שפרה, "עלילות אנזו הנשר הגדול – שלושה סיפורים ממסופוטמיה ארץ שני הנהרות", הוצאת עם עובד, 2009
הערות שוליים

↑  Schroer, Silvia (2018). Die Ikonographie Palastinas/Israels und der Alte Orient: eine Religionsgeschichte in Bildern, Band 4: Die Eisenzeit bis zum Beginn der achämenidischen Herrschaft (בגרמנית). Schwabe Verlag. p. 611. ISBN 978-3-7965-3879-7. (ניתן להוריד גם בקישור הבא: )
↑  Zu, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Dalley, Stephanie, ed. (2000). "Anzû". Myths from Mesopotamia. Creation, The Flood, Gilgamesh, and Others. Oxford University Press. pp. 203–204.
↑  I.10 Anzû, electronic Babylonian Library
| המיתולוגיה המסופוטמית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון השומרי והאכדי | אבזו – אפסו (אנ') • אוּתוּ – שַמַש (אנ') • איננה – אשתר • אנו • אנכי – אאה • אנליל • אשור • מרדוך • נינגל (אנ') – נִכַּל • נינורתה • נינחורסג – בלת־אילי • נינליל • נינקאסי • נינתינוגה (אנ') • נרגל • ננה – סין • שלמנו • תיאמת • דומוזיד – דואוזו (תמוז) |  |
| יצירות ספרותיות חשובות | אנומה אליש • הוראות שורופק • עלילות גילגמש |  |
| יצורים מיתולוגיים | אנזו (מפלצת) • חומבבה • למסו • פזוזו • פר השמיים (אנ') |  |
| גיבורים | אותנפישתים • אנכידו • גילגמש • זיאוסודרה • אדאפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 241968313
ענת הרשקוביץ (קצינה)

ערך זה עוסק בקצינת צה"ל ענת הרשקוביץ. אם התכוונתם למיקורביולוגית, פרוספור, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקדת מרכז חושן
ענת הרשוקביץ (נולדה ב-1982) היא קצינה בצה"ל בדרגת אלוף-משנה המכהנת כמפקדת מרכז חושן.
ביוגרפיה

הרשוקביץ נולדה וגדלה בקריית אתא למשפחה של עולים מרומניה, אביה עבד ברפא״ל ואמה בבתי הזיקוק. לפני שהתגייסה לצה"ל הייתה קפטנית נבחרת ישראל בכדורעף ונחשבה לאחת השחקניות הטובות בארץ. בשנת 2000 התגייסה לצה"ל כספורטאית מצטיינת ושירתה כפקידה באגף שיקום נכים במשרד הביטחון בחיפה. לאחר חמישה חודשי שירות החליטה לשנות כיוון וביקשה לוותר על מעמדה כספורטאית מצטיינת ולצאת לקורס קצינות. בקשתה נענתה והיא הוצבה במסלול ייעודי לקצונה מבצעית בציר הקרבי של חיל התקשוב ולאחר סיום הקורס מילאה מספר רב של תפקידים טכנולוגיים מבצעיים בהם
מ"פ תקשורת באוגדת הגליל, קצינת אג"ם בחיל התקשוב במלחמת לבנון השנייה, מ"פ בגדוד "איתנים" האחראי על כלל תקשורת צה"ל בצפון, סמג"דית אוגדה 143, מפקדת גדוד איתנים ביחידת חושן, ומג״דית תקשוב של אוגדה 210. בהמשך שימשה כראשת ענף מבצעים הראשונה באגף התקשוב וההגנה בסייבר, ובשנת 2023 מונתה למפקדת על מרכז חושן, היחידה המבצעית טכנולוגית המפעילה את כל התקשורת הצה"לית.
חיים אישיים

הרשקוביץ היא רווקה ומתגוררת ברמת גן. בוגרת תואר ראשון במנהל עסקים ומערכות מידע באוניברסיטת רייכמן.
בבל (אזור היסטורי)

ערך זה עוסק במדינה ואזור תרבותי עתיק במסופוטמיה העתיקה. אם התכוונתם לעיר הבירה של אזור בבל, ראו .
| --- | --- |

 מפת אזור בבל בתקופת חמורבי
 ממשל
 שפה נפוצה:  אכדית   ארמית
 עיר בירה:  בבל
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  1890 לפנה"ס
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  224 לפנה"ס
 ישות יורשת:  האימפריה הפרסית האחמנית
 דמוגרפיה
 דת:  הדת הבבלית(אנ')
 
בבל (באכדית: 𒆳𒆍𒀭𒊏𒆠; בלטינית ושפות אירופאיות אחרות: Babylonia, להבדיל מ־Babylon המתייחס לעיר בבל) הייתה מדינה ואזור תרבותי עתיק דובר אכדית באלף השני לפנה"ס אשר הייתה ממוקמת בחלק הדרום מרכזי של אזור מסופוטמיה, כ-70 קילומטרים דרומית לבגדאד של ימינו. השם "בבל" מתייחס לרוב לחלק הדרומי של מסופוטמיה בכללותו. בירת האזור הייתה העיר בבל אשר הייתה ממוקמת לאורך נהר הפרת, בסביבות 110 קילומטרים דרומית לבגדאד של ימינו. בבל הפכה למעצמה גדולה בעקבות נפילת האימפריה האכדית.
היסטוריה

בתקופת האימפריה האכדית (בסביבות 2335–2154 לפנה"ס) בבל הייתה עיר קטנה וחסרת חשיבות בתחומי האימפריה האכדית העצומה. בבל הפכה למעצמה גדולה בתקופת שלטונו של חמורבי במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-18 לפנה"ס. חמורבי היה מנהיג צבאי מיומן ותחת הנהגתו, בבל כבשה חלק גדולה מאזור מסופוטמיה, והקימה את האימפריה הבבלית הראשונה. בתקופה זו אזור בבל זכה גם לכינוי "ארץ אכד" והיא הייתה ידועה במיוחד בזכות ביצוריה המרשימים, השימוש הרב באריחים מצופים אמייל כחול, בזכות המבנים המרשימים שבה ובזכות הגנים התלויים בבבל אשר היו משבעת פלאי תבל של העולם העתיק. בבל נודעה גם במיוחד בזכות קודקס החוקים חוקי חמורבי אשר היו ממערכות החוקים הכתובות הראשונות בהיסטוריה האנושית.
לאורך שנות קיומה הייתה לבבל יריבות ארוכת שנים עם אשור מצפון ועילם ממזרח. המעצבות השכנות הללו התחרו לעיתים רבות על הדומיננטיות באזור מסופוטמיה.
האימפריה הבבלית הראשונה החלה להיחלש בעקבות מותו של חמורבי. סכסוכים פנימיים ופלישות מצד מעצמות אחרות הובילו לבסוף לכך שבבל חזרה בסופו של דבר להיות ממלכה קטנה.
ראו גם

חוקי חמורבי
הגנים התלויים בבבל
מסופוטמיה
הערות שוליים

1 2 3  1911 Encyclopædia Britannica/Babylon - Wikisource, the free online library, en.wikisource.org (באנגלית)
↑  חיים תדמור, ערך "מסופוטמיה", בתוך: אנציקלופדיה מקראית ה' (ממוכן–סתרי), מוסד ביאליק, 1968, עמ' 60 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
↑  Babylon: Hanging Gardens & Tower of Babel, HISTORY, ‏2023-05-31 (באנגלית)
↑  Babylonian Empire - Livius, www.livius.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4004102-5  NDL: 00560453  NKC: ge134040  VIAF: 245399798   WorldCat (עם VIAF): 245399798
רבקה אנדרדה

רֵבֵּקָה רודריגז דה אנדרדה (בפורטוגזית: Rebeca Rodrigues de Andrade; נולדה ב-8 במאי 1999) היא מתעמלת ברזילאית, אלופה אולימפית בתרגיל הקפיצות (טוקיו 2020) ובתרגיל הקרקע (פריז 2024) ופעמיים אלופת עולם (2021 ו-2023) בתרגיל קפיצות. אלופת עולם (2022) וסגנית אלופת עולם (2023) בקרב רב.
ביוגרפיה

אנדרדה נולגה וגדלה בגווארוליוס, סן פאולו, היא אחת משמונה ילדים של אם חד הורית, רוזה. אמה ניקתה בתים. היא החלה בהתעמלות כשהייתה בת ארבע לאחר שדודתה לקחה אותה לחדר הכושר שבו עבדה. כשהייתה בת תשע עברה להתאמן בקוריטיבה, ושנה לאחר מכן עברה לריו דה ז'ניירו כדי להתאמן בפלמנגו.
ביוגרפיה > 2021 > אלופה אולמפית

באולימפיאדת טוקיו היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתרגיל קפיצות בתוצאה של 15.083 נק', לפני מיקיילה סקינר מארצות הברית (14.916 נק') ויאו סאו-ג'אונג מקוריאה הדרומית (14.733 נק'). מדליית כסף בתחרות קרב רב בתוצאה של 57.298 נק', אחרי סוניסה לי מארצות הברית (57.433 נק') ולפני אנג'לינה מלניקובה מרוסיה (57.199 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בתרגיל קרקע בתוצאה של 14.033 נק'.
ביוגרפיה > 2021 > אלופת עולם בקפיצות

באליפות העולם שנערכה בקיטקיושו, יפן באוקטובר אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בתרגיל קפיצות בתוצאה של 14.966 נק', לפני אסיה ד'אמטו מאיטליה (14.083 נק') ואנג'לינה מלניקובה מרוסיה (13.966 נק') ומדליית כסף בתרגיל מקבילים מדורגים בתוצאה של 14.633 נק', אחרי ויי שיאויואן (14.733 נק') ולפני לו רואי (14.633 נק'), שתיהן מהרפובליקה העממית של סין. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בתרגיל קורה בתוצאה של 12.500 נק'.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם בקרב רב

באליפות העולם שנערכה בליברפול, הממלכה המאוחדת באוקטובר 2022 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתחרות קרב רב בתוצאה של 56.899 נק', לפני שיליס ג'ונס מארצות הברית (55.399 נק') וג'סיקה גאדירובה מהממלכה המאוחדת (55.199 נק'). מדליית ארד בתרגיל קרקע ביחד עם ג'ייד קארי מארצות הברית בתוצאה של 13.733 נק', אחרי ג'סיקה גאדירובה (14.200 נק') וג'ורדן צ'יליס מארצות הברית (13.833 נק'). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 159.661 נק' ופעמיים במקום שמיני בתרגיל מקבילים מדורגים בתוצאה של 12.800 נק' ובתרגיל קורה בתוצאה של 12.733 נק'.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה באנטוורפן, בלגיה באוקטובר 2023 זכתה ב-5 מדליות, 1 זהב,3 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב בתרגיל קפיצות, בפעם השנייה בקריירה שלה, בתוצאה של 14.750 נק', לפני סימון ביילס מארצות הברית (14.549 נק') ויאו סאו-ג'אונג מקוריאה הדרומית (14.416 נק'). מדליות כסף בתחרות הקבוצתית בתוצאה של 165.530 נק', אחרי ארצות הברית (167.729 נק') ולפני צרפת (164.064 נק'), בתחרות קרב רב בתוצאה של 56.766 נק', אחרי סימון ביילס (58.399 נק') ולפני שיליס ג'ונס (56.332 נק') ובתרגיל קרקע בתוצאה של 14.500 נק', אחרי סימון ביילס (14.633 נק') ולפני פלביה סרייבה חברתה לנבחרת (13.966 נק'). מדליית ארד בתרגיל קורה בתוצאה של 14.300 נק', אחרי סימון ביילס (14.800 נק') וג'ואו יקין מהרפובליקה העממית של סין (14.700 נק').
תארים והישגים

בשנת 2021 זכתה בתואר ספורטאית השנה בברזיל.
בדצמבר 2024 דורגה אנדרדה ברשימת מאה הנשים המשפיעות של ה-BBC לשנת 2024.