ים המלח

| --- | --- |
ים המלח, תמונת לווין של נאס"א, 2019
ים המלח, תמונת לווין של נאס"א, 2019
 מידע כללי
 מיקום:  הבקע הסורי-אפריקני, בקעת הירדן בשטח: ישראל וירדן
 סוג:  אגם מלח
 מידות
 שטח:  605 קילומטר רבוע
 גובה:  439.78 מטר מתחת לפני הים  (27 בפברואר 2025, ירידה של 5 ס"מ  מלפני 26  ימים)
 אורך:  67 קילומטר
 רוחב ממוצע:  18 ק"מ 
 מידע נוסף
 מליחות:  33.7 אחוז 
 נהר מזין:  בעיקר נהר הירדן, נחל משמר, נחל הערבה, נחל ארנון, נחל ערוגות, נחל צאלים, נחל אוג, נחל דוד, נחל דרגה, נחל חבר, נחל בוקק, נחל צין, נחל עשהאל, נחל בן יאיר, נחל צרויה, נחל יעלים, נחל ישי, נחל מצדה, נחל מפלט, נחל מור, נחל פרסה, נחל רחף, נחל רום, נחל זוהר, ואדי זרקא-מעין, ואדי חסה, נחל סלוודורה, נחל קדם, נחל קנה, נחל קומראן, נחל פרצים, נחל חימר, נחל חצצון, נחל סמר, נחל קדרון, נחל טור, נחל חמרית, נחל אדמון
 ‏אגן ניקוז:  40,650 קמ"ר
 מדינות באגן הניקוז:  ירדן ירדן  ישראל ישראל  לבנון לבנון  סוריה סוריה  מצרים מצרים
 אורך קו החוף:  135 ק"מ
 קואורדינטות:  31°30′0″N 35°30′0″E﻿ / ﻿31.50000°N 35.50000°E﻿ / 31.50000; 35.50000
  (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ים המלח(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ים המלח(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלים המלח(למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלים המלח    מפת אגן הניקוז של ים המלח
 
גבישי מלח בים המלח
סלעים בים המלח
יַם הַמֶּלַח (‏קובץ:He-Dead Sea.ogg‏Ⓘ‏; באנגלית: The Dead Sea, בערבית: البحر الميت, הים המת; מכונה גם ים המוות) הוא אגם מלח חסר-מוצא לים, הנמצא בתחום הבקע הסורי-אפריקני ובמרכזו עובר הגבול בין ישראל לירדן. ריכוז המלחים בים המלח עומד על 34.2% – פי עשרה יותר מריכוז המלחים בים התיכון. ריכוז גבוה זה נובע מכך שהאגם הוא טרמינלי (למי האגם אין שפך לשום מקום), והוא נמצא באזור בעל אקלים מדברי חם ויבש המתאפיין בשיעורי התאיידות גבוהים. האגם הוא גוף המים הרביעי במליחותו בעולם. הוא זוכה לתיירות בין השאר בשל האפשרות המפורסמת לצוף בקלות על פני מימיו.
ים המלח מוכר כמקום הנמוך ביותר בעולם על פני היבשה (תואר זה הפך לאחד משמותיו של ים המלח). בפועל ים המלח הוא אכן המקום היבשתי הגלוי הנמוך ביותר בעולם.
החל מהמחצית השנייה של המאה ה-20 נמצא מפלסו של האגם בירידה מתמדת בשל מאזן מים שלילי. הסיבות הן: הפחתה דרסטית בכמויות המים הנכנסות בשל שימוש נרחב במקורות המים הנשפכים אליו, שהחשוב שבהם הוא נהר הירדן, ואידוי מוגבר בשל שאיבת המים לאידוי בבריכות בדרום האגן.
אגן ים המלח מורכב משני אגנים, דרומי וצפוני. עומקו הממוצע של האגן הצפוני הוא כ-200 מטרים וקרקעיתו ברום ממוצע 730 מתחת לפני הים. עומקו הממוצע של החלק הדרומי הייתה כעשרה מטרים בלבד טרם תהליך התייבשותו וקרקעיתו הייתה ברום של 401 מטרים מתחת לפני הים. בשל הירידה המתמשכת במפלס, התייבש החלק הדרומי של האגם, שהיה רדוד בהרבה מזה הצפוני. עם ייבושו של האגן הדרומי נבנו בו בריכות לצורך אידוי המים והפקת אשלג וכימיקלים אחרים על ידי מפעלי האשלג בישראל וחברת האשלג הערבית הירדנית. לבריכות אלה נדרשת שאיבה בהיקף נרחב של מי האגם. שאיבת המים לבריכות היא בין הסיבות לירידתו של המפלס. גורם נוסף המשפיע הוא עלייה בתפיסת המים עם הפיתוח האזורי בעשרות השנים האחרונות. מאז הקמת סכר דגניה, הפעלת המוביל הארצי והטיית מי הירמוך לתעלת הע'ור, הוקמו סכרים על כל האגנים המזרחיים הגדולים לצורך תפיסת מים לשתייה ולהשקיה.
קצב הירידה השנתי של מפלס מי הים בעשור האחרון הוא מעט יותר ממטר לשנה. בשנת 2012 התגבר הקצב לכ-1.40 מטרים. ירידת המפלס גרמה לשינוי משמעותי בגבולותיו של האגם, וכתוצאה פחת שטחו בכ-35%. רוחבו של הים באגן הצפוני של ים המלח בנקודה המקסימלית הוא 18 קילומטרים, אורכו כ-51 קילומטרים ושטחו בשנת 2018 היה כ-590 קילומטרים רבועים. ירידת המפלס המצטברת גורמת לשינויים גדולים באגן הים בהם: שינויים בלתי הפיכים בגוף המים באגן הצפוני, יצירת בולענים, נסיגת חופים, פגיעה בתשתיות (כבישים וגשרים) ובשמורות טבע.
לים המלח חשיבות רבה לתעשייה ולתיירות. הרכב מימיו שונה מזה של מי ים רגילים, וכולל ריכוז גבוה של מגנזיום, סידן ואשלגן. עובדה זו מנוצלת על ידי התעשייה הכימית בשטחי ישראל וירדן, בין היתר להפקת אשלג, מגנזיום ותרכובות של ברום.
נופי אגן ים המלח, החשיבות ההיסטורית של האתרים הנמצאים בסמוך לו, כגון מצדה, עין גדי, מכוור וקומראן, ההרכב הכימי המיוחד של מימיו והאקלים המיוחד השורר בו – כל אלה הפכו את ים המלח למוקד תיירות עולמי, ובפרט למרכז של תיירות מרפא. באזור נבנו אלפי חדרי מלון המרוכזים בירדן, בפינה הצפון-מזרחית של האגם, ובישראל בעין בוקק שעל חופי הבריכות באגן הדרומי.
מקור שמו של ים המלח הוא בתנ"ך, שם הוא נזכר לעיתים גם בשמות יָם הָעֲרָבָה והַיָּם הַקַּדְמוֹנִי.