stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עידן רייכל
סגנון מוזיקלי

המוזיקה של רייכל היא בעיקר בסגנון מוזיקת עולם, אך היא משלבת בתוכה גם מוזיקה אתיופית, רוק, פופ ופולק. לעיתים, נוהג רייכל לשלב בשיריו קטעים מהתנ"ך, כדוגמת "הנך יפה", שמילותיו מבוססות על פרק ג' בספר שיר השירים. בריאיון ל-ynet, סיפר רייכל כי התנ"ך בשבילו הוא "מקור השראה רציני ליצירה". רוב שיריו הם בשפה העברית, אך משלבים בתוכם גם שפות זרות, בהן אמהרית, ערבית וספרדית. הפרויקט של עידן רייכל, המורכב מזמרים ישראלים יוצאי אתיופיה רבים, ידוע בהשפעתו הרבה על המוזיקה האתיופית בישראל ובעולם.
תגובת המבקרים

רבים ממבקרי המוזיקה התרשמו מאוד מסגנונו המוזיקלי של רייכל. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב ביקורת על סיבוב ההופעות של רייכל, "ממעמקים", ושיבח את סגנונו המוזיקלי של רייכל באומרו: "החוכמה והתחכום שלו מתמצים באיך להגיע אל מועדון הדאנס הקוסמופוליטי, ואז לחזור לפינת הליריות הישראלית בשני שירים חפים מאתניות". גם אסף נבו ממאקו שיבח את סגנונו המוזיקלי, באומרו כי: "המוזיקה של רייכל היא לא רק בעד חופש מחשבתי, מעוף יצירתי ופלורליזם של שפות, סאונדים ומקצבים, היא אומרת שהישראלי שווה לאפריקני, שווה לקולומביאני, שווה לגרמני, שווה לערבי". שרת התרבות והספורט מירי רגב שיבחה אף היא את המוזיקה של רייכל, באומרה: "יצירתך המוזיקלית היא מעיין מים חיים של אהבת ישראל, של אחווה ושל לכידות בעם שלנו".
בשנת 2018, השיר "ואם תבואי אליי" עורר סערה בשל תוכנו המיני, תוך שנמתחה ביקורת על שימוש בשיר כצלצול של בית ספר. בתגובה, משרד החינוך שלל את האפשרות לשימוש בשיר כצלצול.
חיים אישיים

בת זוגו של רייכל משנת 2009 היא דמאריס דויבל, שף קונדיטורית ילידת אוסטריה, אותה הכיר כשהופיע באוסטריה, ולהם שתי בנות ושני בנים.
באפריל 2013, נפרד מתסרוקת הראסטות שהייתה מזוהה איתו במהלך הקריירה. בריאיון ל-"7 לילות" סיפר רייכל כי הורדת הראסטות התרחשה בעקבות דרישת דמאריס: "היא הטילה עליהן וטו. לקחה את מכונת התספורת והודיעה לי, 'זה קורה היום', לקח איזה 20 דקות לעבור על הכל".
חיים אישיים > דעותיו

עידן רייכל התבטא בכמה הזדמנויות כנגד אמנים שהשתמטו מהשרות הצבאי וטען כי אלה האנשים שיגרמו לקרע הכי גדול בחברה ובמדינה. רייכל יצא להגנתו של "קפטן ג'ורג'" שהואשם בהתעללות במוסטפא דיראני, מחוטפי רון ארד. בנוגע למחלוקת בנושא חופש ביטוי ומימון תרבות ממדינת ישראל, טען רייכל כי חופש הביטוי הוא רחב אך צידד בדעה כי מדינת ישראל יכולה לחייב להציב דגל באולמות תרבות ולבחור אילו תכנים וערכים לממן ואילו לא.
בפוסט שפרסם בפייסבוק באפריל 2022 יצא רייכל נגד אובדן המשילות בנגב. הוא חשף כי פעמיים אילצו אותו נהגים בדואים לרדת לשולי הדרך כאשר היה בדרכו לאילת: ”תחושת חוסר האונים, כשאתה נתון לגחמות של פורעי חוק, היא איומה”, כתב וקרא ”להחזיר מיד את השליטה, החוק והסדר לכבישי הדרום”.
פרסים והוקרה

במשך הקריירה, קיבל רייכל פרסים ואותות מטעם ארגונים שונים בישראל וברחבי העולם. בשנת 2003 קיבל את פרס האקו"ם הראשון שלו, "אלבום השנה" עבור אלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל הנושא את שמו של ההרכב. בשנת 2005 קיבל את אותו הפרס עבור אלבומו השני של ההרכב, "ממעמקים". באותו הטקס, קיבל שיר הנושא "ממעמקים" את פרס "שיר השנה". בשנת 2006 זכה בפרס משרד החינוך והתרבות למלחין השנה.
בשנת 2009 זכה השיר "חלומות של אחרים" בפרס אקו"ם לשיר השנה. עוד באותה השנה, נבחר על ידי קוראי העיתון "מעריב", בגיליון ערב ראש השנה תשס"ט, לזמר העשור של ישראל. כמו כן, זכה הפרויקט של עידן רייכל בתואר "הרכב העשור" על ידי ערוץ 24. באותו אירוע, שנערך ב-15 באוקטובר 2009 בבריכת הסולטן שבירושלים, זכה שירו של רייכל, "ממעמקים", בתואר "שיר העשור".
בשנת 2013 קיבל השיר "בלילה" של הפרויקט של עידן רייכל את פרס "שיר השנה" במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ. בשנת 2014 קיבל פרס אקו"ם נוסף למלחין השנה, עבור אלבומו הרביעי של הפרויקט, "רבע לשש". בספטמבר של אותה השנה, נבחר "הפרויקט של עידן רייכל" להרכב השנה ב"מצעד השנתי של ישראל" שערך האתר מאקו. בנובמבר קיבל את פרס "נציג המוזיקה הישראלית בחו"ל", במסגרת פרסי המוזיקה של MTV ישראל.
בשנת 2015 קיבל רייכל את אות יקיר ים המלח בידי דב ליטבינוף, ראש המועצה אזורית תמר בפסטיבל התמר ה-16, על תרומתו להאדרת ים המלח ברחבי העולם וקידום הצלתו. כבר בשנה שלאחר מכן, ב-2016, קיבל את אות "הגיבור האלמוני" על שם מרטין לותר קינג (יחד עם ענת סרגוסטי ופנינה תמנו-שטה) מידי בנו של לותר קינג, על פעילותו למען זכויות אדם, בדגש על פעילות למען עולי אתיופיה ולמען קירוב בין מגזרים בישראל.
ביוני 2016 קיבל תואר עמית של כבוד ממוזיאון ישראל. התואר הוענק לרייכל בהוקרה על "תרומותיו הרבות לאומנויות הבמה בישראל ובעולם". ביולי קיבל אות הוקרה נוסף, על טיפוח הקשר בין ישראל לתפוצות באמצעות אומנות. מתוך נימוקי קבלת הפרס: "שיתופי הפעולה חובקי העולם שעידן יצר במהלך כל שנות הקריירה שלו, הפכו אותו לשגריר תרבותי למיליוני מעריצים למען עולם מלא תקווה, שבו שיתופי פעולה מוזיקליים מסירים מחיצות בין אנשים הבאים מרקעים שונים ותרבויות שונות".
בספטמבר 2019, בסיכומי העשור במוזיקה העברית בתחנת הרדיו "כאן גימל", נבחר "הפרויקט של עידן רייכל" ל"הרכב העשור". בשנת 2020, זכה להשיא משואה בטקס הדלקת המשואות.
במאי 2021 הוענק לרייכל תואר דוקטור לשם כבוד, מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2015: היד החמה
2019: ואם תבואי אליי
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

2017: רייכל - פסנתר - שירים: הקלטות נבחרות מאמפי שוני
2021: The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires)
דיסקוגרפיה > אלבומי "הפרויקט של עידן רייכל" > אלבומי אולפן

2002: הפרויקט של עידן רייכל
2005: ממעמקים
2008: בין קירות ביתי
2013: רבע לשש
2024: מגדל של אור
דיסקוגרפיה > אלבומי "הפרויקט של עידן רייכל" > אלבומי אוסף

2006: The Idan Raichel Project
2011: הביתה, הלוך חזור
דיסקוגרפיה > אלבומי "טורה-רייכל קולקטיב"

2012: The Tel Aviv Session
2014: The Paris Session
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן בשיתוף "בוטן מתוק בקרקס"

2003: כל מה שנשאר
הופעות > סיבובי הופעות

2003: הפרויקט של עידן רייכל
2005: ממעמקים
2009: בין קירות ביתי
2011: מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי
2011: Open Door (עם אינדיה ארי)
2013: רבע לשש
2017: רייכל - פסנתר - שירים
שאריס דייווידס

שאריס דייווידס (באנגלית: Sharice Davids; נולדה ב-1980) היא עורכת דין ופוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת קנזס, מאז 2019.
ראשית חייה והשכלתה

דייווידס היא בת לאומה הילידית הו-צ'ונק. היא גדלה במשפחה חד הורית עם אמה ששירתה בצבא ארצות הברית. דייווידס למדה בתיכון ליוונסוורת', בקולג' הקהילתי של מחוז ג'ונסון ובאוניברסיטת מיזורי-קנזס סיטי, שם סיימה עם תואר ראשון במנהל עסקים בשנת 2007 . בהמשך סיימה את בית הספר למשפטים באוניברסיטת קורנל בשנת 2009.
תחילת הקריירה

דייווידס החלה כלוחמת חובבנית באמנויות לחימה משולבות בשנת 2006, והפכה למקצוענית ב-2013. היא ניסתה את מזלה במבחנים לתוכנית "הלוחם האולטימטיבי" אבל לא התקבלה, מה שגרם לה להפסיק להתמקד בספורט. היא החלה את הקריירה המשפטית שלה בחברת SNR Denton ולאחר מכן שימשה כמנהלת קהילה ופיתוח כלכלי של השמורה הילידית פיין רידג' (Pine Ridge) ופתחה עסק משלה. ב-2016, היא עבדה כעמיתה בבית הלבן בזמן העברת הממשל בין הנשיא אובמה לנשיא טראמפ.
קריירה פוליטית

דייווידס רצה כנציגת המחוז השלישי של קנזס לבית הנבחרים מטעם המפלגה הדמוקרטית, נגד הנציג המכהן קווין יודר מהמפלגה הרפובליקאית. ב-6 בנובמבר 2018, דייווידס ניצחה את יריבה ובכך הפכה לאישה הלהט"בית הראשונה מחוץ לארון ממוצא ילידי-אמריקאי בקונגרס, הנציגה הלהט"בית הראשונה מחוץ לארון שמייצגת את קנזס בבית הנבחרים, ללהט"בית הראשונה מחוץ לארון שמייצגת את קנזס ברמה פדרלית, ויחד עם דב האלנד גם אחת מהנשים הילידיות הראשונות בקונגרס.
הערות שוליים

1 2  "Shawnee resident, White House fellow Sharice Davids enters race for Yoder's seat". 15 בפברואר 2018. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Karim Zidan (6 באוגוסט 2018). "How Sharice Davids traded in MMA for a shot at political history". The Guardian. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Raimondi, Marc (14 במרץ 2018). "Ex-MMA fighter Sharice Davids trying to go from the cage to Congress". MMA Fighting. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stanley-Becker, Isaac (14 באוגוסט 2018). "Sharice Davids, who sees past discrimination as her asset, could become the first gay Native American in Congress". The Washington Post. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kenny, Caroline (9 באוגוסט 2018). "Ex-MMA fighter Sharice Davids could become the first lesbian Native American congresswoman - CNNPolitics". Cnn.com. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sharice Davids edges Brent Welder for Democratic nomination, will face Kevin Yoder in fall". 8 באוגוסט 2018. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lowry, Bryan; Bergen, Katy (6 בנובמבר 2018). "Sharice Davids makes history: Kansas' 1st gay rep, 1st Native American woman in Congress". Kansas City Star. נבדק ב-7 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "CNN.com - Transcripts". Transcripts.cnn.com. 2018-08-23. נבדק ב-2018-11-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1197089128  SNAC: w6rw1d90  US Congress: D000629  VIAF: 8415157162087578980005   WorldCat (עם VIAF): 8415157162087578980005
דינוזאורים

ערך זה עוסק בדינוזאורים כבעלי חיים. אם התכוונתם ליצירות וספרים העוסקים בדינוזאורים, ראו .
| דינוזאוריה |
| --- | --- |
 דינוזאורים שונים:  עמודה ימנית (מלמעלה למטה): דיפלודוקוס, מיקרורפטור, פרזאורולופוס ודיינוניכוס.  עמודה שמאלית (מלמעלה למטה): טירנוזאורוס, טריצרטופס, סטגוזאורוס וארגנטינוזאורוס.
תקופה
טריאס עליון–הווה, כ-235,000,000–0 שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
קבוצה:: ארכוזאורים
קבוצה:: דמויי דינוזאורים
על־סדרה:: דינוזאורים
סדרה:: -
סדרות
 בעלי אגן דמוי לטאה (Saurischia)  בעלי אגן דמוי עוף (Ornithischia)
שם מדעי
 Dinosauria ‏אוון, 1842

אפטוזאורוס (למעלה), טירנוזאורוס (מימין) וטריצרטופס (משמאל) הם הדינוזאורים הידועים והמפורסמים ביותר (תמונה לא בקנה מידה).
דינוזאורים (שם מדעי: Dinosauria, מיוונית: דינוס – אימה, זאורוס – לטאה) הוא השם שניתן לקבוצת מאובנים של יצורים דמויי-זוחלים שנמצאו משלהי המאה ה-18 ועל פי המחקר היו על-סדרה וענף של זוחלים או דמויי-זוחלים שהתקיימו בעידן המזוזואיקון. הדינוזאורים שאינם עופות נכחדו על פי הערכת המדענים כ-66 מיליון שנים לפני זמננו (משל"ז), בסוף תור הקרטיקון, בהכחדת קרטיקון-פלאוגן (K-Pg). קבוצה אחת של דינוזאורים לא נכחדה – העופות – ואלה עדיין חיים כיום במגוון רב של מינים.
אטימולוגיה

השם "דינוזאור" (בלעז: "Dinosaur") נקבע לראשונה בשנת 1842 על ידי סר ריצ'רד אוון, פלאונטולוג וביולוג בריטי, ומקורו מהמילים היווניות "דינוס" (δεινός), שפירושה "נורא, עוצמתי, חזק, מופלא, גדול, מפחיד" ו-"זאורוס" (σαῦρος), שפירושה "לטאה". דהיינו לטאה נוראה, חזקה, מופלאה. למרות התרגום הנפוץ "לטאה נוראה" הפירוש שאוון התכוון אליו היה "לטאה גדולה באופן מפחיד". ישנם ספרים שמעדיפים לתרגם את "זאורוס" ל"זוחל" ולא ל"לטאה" מאחר שהדינוזאורים היו זוחלים אך הם לא היו לטאות.
תיאור הדינוזאורים

הדינוזאורים היו בעלי חיים יבשתיים, בעלי מאפיינים המזכירים זוחלים. כולם היו, ככל הנראה, מטילי ביצים.
עם גילויים הייתה סברה כי היו בעלי דם קר, אך בשנות ה-80 של המאה ה-20 החלה בהדרגה להתחזק תפיסה נגדית שהם הומיאותרמיים – תפיסה שאוששה בניסוי משנת 2020 שהראה שהם יכלו להעלות את טמפרטורת גופם באמצעות מטאבוליזם פנימי. כמו כן, הטענה הרווחת כיום היא שהעופות הם צאצאיהם הישירים של הדינוזאורים, או אף יכולים להיחשב לדינוזאורים בעצמם.
הדינוזאורים תפסו גומחות אקולוגיות רבות על פני כדור הארץ, במשך כ-165 מיליון שנים. הדינוזאורים הראשונים התפתחו כענף של ארכאוזאורים והחלו להופיע כבר לפני כ-243 מיליוני שנים, בתור הטריאס שבראשית עידן המזוזואיקון. בין ראשוני הדינוזאורים ניתן למנות את האאורפטור, שעל פי מגלהו, פול סרנו, היה הקדום ביותר. ב-27 בדצמבר 1994 דווח על גילוי דינוזאור קדום נוסף בפורטוגל, שיוחס לו גיל של 240 מיליון שנה. גם ה-Asilisaurus התקיים בזמן זה הוא מוגדר כ"ארכוזאור" מן הקבוצה שהצמיחה את הדינוזאורים. הדינוזאור הקדום ביותר הידוע הוא ניאסזאורוס מלפני 243 מיליון שנה. הוא התגלה לראשונה בשנת 1930 אבל הערכת גילו היא ממחקר של השנים האחרונות. שני מינים שהופיעו על-פי ההערכה כעשרה מיליון שנים מאוחר יותר, לפני 230 מיליון שנים, הם הררזאורוס ומין נוסף ששרץ במדגסקר. ראשוני הדינוזאורים היו קטנים וזריזים, ונעו על זוג רגליהם האחוריות, בדומה לעופות הקרקע של ימינו. רק כעבור מיליוני שנים הופיעו גם דינוזאורים שהילכו על ארבע גפיים. עם הזמן, אכלסו הדינוזאורים את כל הסביבות היבשתיות: יערות, מדבריות, ערבות, הרים וכו'. תוך כדי כך הם עברו אבולוציה שאיפשרה להם להסתגל לסביבות השונות וגרמה להבדלים חיצוניים והתנהגותיים משמעותיים בין המינים. חלק מהדינוזאורים חולקים תכונות דומות (כגון שריון או קרניים) אף שלא היו קרובים פילוגנטית, תופעה שידועה כאבולוציה מתכנסת (כלומר: תנאי סביבה דומים גרמו למינים שונים לפתח תכונות דומות).
נראה שעצמותיהם היו חלולות וברגליהם האחוריות היו שלוש אצבעות קדמיות ואצבע אחת אחורית. זנבם היה בדרך כלל חזק וכבד וסייע להולכים על שתיים בהשגת שיווי משקל בעת תנועה. לאלה היו גפיים אחוריות הגדולות בהרבה מאשר גפיהם הקדמיות והם נעזרו בידיהם כדי לאחוז בטרף או לעקור צמחים ממקומם. חלק מן הטורפים הקטנים שהיו מראשוני הדינוזאורים, התפתחו אט-אט לצמחוניים ענקיים השונים מאוד במראם מאבותיהם הולכי השתיים. אחרים התפתחו לצמחוניים ההולכים על שתיים, האורניתסקים – שבמהלך תור היורה והקרטיקון התפתחו למספר רב של משפחות וסוגים מגוונים, כולל הולכי על ארבע.
הדינוזאורים היו יצורים בגדלים שונים ונעו בין ענקים כמו זאורופודים שאורכם למעלה מ-30 מטר ומשקלם עשרות טונות, לתרופודים קטנים שגודלם היה כגודל תרנגולת. חלק מהטורפים, כמו גיגאנוטוזאורוס, טירנוזאורוס ומגלוזאורוס, היו גדולים מכל טורף יבשתי שחי כיום, וטרפו דינוזאורים צמחוניים אחרים בכל הגדלים: קטנים, בינוניים וגדולים. דינוזאורים צמחוניים רבים היו בגדלים של קרנף או פיל ואף למעלה מכך.
כיום ידועים מעל 500 סוגי דינוזאורים, ומעל 1,000 מינים (לא כולל עופות). וכל שנה מתגלים מינים חדשים. כמו כן, כיום חיים 10,000 מינים של עופות, דבר ההופך את הדינוזאורים לאחת מקבוצות החולייתנים המגוונות ביותר.
מבחינה טקסונומית שייכים הדינוזאורים לשתי סדרות נפרדות:
בעלי אגן דמוי לטאה (Saurischia, זאוריסקיה) – אגן ירכיים תלת קרני כשל הלטאיים.
בעלי אגן דמוי עוף (Ornithischia, אורניתיסקיה) – אגן ירכיים ארבע קרני כשל הציפורים.
במאה ה-21 פורסמו מחקרים שקראו תיגר על חלוקה זו. בנוסף, עקב אבולוציה מתכנסת השתנתה צורת האגן בחלק מהקבוצות שבשתי סדרות אלה.
תיאור הדינוזאורים > בעלי אגן דמוי עוף

בעלי אגן העוף התחלקו למספר קבוצות עיקריות:
תיראופורה (Thyreophora): היו קבוצה של צמחוניים קטנים ובינוניים (1–10 מטרים לאורך) שרוב חבריה הלכו על ארבע. הם נודעו בלוחות הגרמיים שגדלו על גבם, ביוצרם שריון, בכמה מינים, ובאחרים, רכס. המפורסמים בין מיני הקבוצה הם הסטגוזאורוס בעל הלוחות על גבו והאנקילוזאורוס שגופו מכוסה במעטה שריון גרמי.
סטגוזאוריה (Stegosauria): היו קבוצה של צמחוניים בינוניים ומיעוטם גדולים (4–12 מטר לאורך) שחיו בתור היורה. הם היו צמחוניים שאכלו צמחייה נמוכה ונודעו במוחם הקטן. על גבם הזדקרו לוחיות עצם ודוקרניים שמטרתם שנויה במחלוקת בקרב החוקרים. זנבם כלל דוקרני עצם ושימש להגנה מפני טורפים. סטגוזאורוס וקנטרוזאורוס הם נציגים בולטים של קבוצה זו.
אנקילוזאוריה (Ankylosauria): הדינוזאורים המשוריינים, היו קבוצה של צמחוניים בינוניים וגדולים (4–10 מטר לאורך) שחיו בעיקר בתור הקרטיקון. דינוזאורים אלה היו מכוסים בשריון גרמי של אוסטאודרמים מכוסי קרטין, ובחלקם אף בלטו דוקרני עצם. באנקילוזאורים מאוחרים היה חמוש הזנב במעין אלת עצם כבדה ששימשה ככלי נשק להגנה מפני טורפים. אנקילוזאורוס, אאופלוצפלוס ואדמונטוניה הם נציגים בולטים של קבוצה זו.
צרפודה (Cerapoda):
אורניתופודה (Ornithopoda): היו צמחוניים גדולים עד קטנים (1–15 מטרים לאורך). נראה שכולם היו מסוגלים ללכת על רגליהם האחוריות, אם כי הגדולים שביניהם, נהגו ללכת רוב זמנם על ארבע (כמו הקנגורו האדום של ימינו). מינים מפורסמים הם האיגואנודון וההיפסילופודון.
הדרוזאוריים (Hadrosauridae): דינוזאורים צמחוניים גדולים (8–15 מטרים לאורך) בעלי מקור דמוי-ברווז ובליטות שונות על ראשיהם. היו אוכלי צמחים יעילים מאוד, בעלי סוללות שיניים מפותחות ולחיים המאפשרים את לעיסת המזון. היו נפוצים מאוד בתור הקרטיקון. פרזאורולופוס, קוריתוזאורוס, למבאוזאורוס, שאנטונגוזאורוס ואדמונטוזאורוס הם נציגים בולטים של קבוצה זו.
מרגינוצפליה (Marginocephalia): היו צמחוניים גדולים עד קטנים (1–9 מטרים לאורך). הגדולים שביניהם הלכו על ארבע, בעוד הקטנים יותר, היו דו רגליים. רוב המינים בקבוצה התהדרו בגידולים שונים על ראשיהם: קרניים, לוחות גרמיים, "כרבולות" (crest) ובליטות אחרות. המפורסם שבמיניהם הוא הטריצרטופס בעל שלוש הקרניים. פריחת הקבוצה הגיעה בעידן הקרטיקון.
פכיצפלוזאורים (Pachycephalosauria): דינוזאורים הולכים על שתי רגליים ומאופיינים בגולגולות עבות עם בליטות עצם עבות על פדחתן וחלקם גם היו חמושים בדוקרנים מסביב לכיפת עצם זו. הידועים שבהם הם פכיצפלוזאורוס וסטיגימולוק.
צרטופסים (Ceratopsia): דינוזאורים בעלי מקור דמוי-תוכי, עטרה גרמית ולעיתים גם קרניים. העטרה והקרניים שימשו ככל הנראה בעיקר לצרכים חברתיים אך אצל חלקם, כגון באאוטריצרטופס וטריצרטופס, היוו גם נשק יעיל להגנה מפני טורפים. הם זכו להצלחה בשלהי הקרטיקון, בייחוד במזרח אסיה ואמריקה הצפונית. טריצרטופס, כסמוזאורוס, פכיריינוזאורוס, סטירקוזאורוס, זוניצרטופס, פרוטוצרטופס, פסיטקוזאורוס ויינלונג (מסודרים בסדר כרונולוגי הפוך, מהמאוחר ביותר עד לקדום ביותר) הם נציגים בולטים של קבוצה זו.
לצידן היו מספר לא קטן של סוגי דינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף, שנכון להיום, לא שייכים לאף אחת מהקבוצות הנ"ל.
תיאור הדינוזאורים > בעלי חיים אחרים לצד הדינוזאורים

המונח דינוזאורים כולל מינים מקבוצת הארכוזאוריה להם ישנם רגליים המצויות מתחת לגופם. רבים מיצורים אלה היו ענקיים ובולטים בתקופתם והיו טורפי-על גדולים. לצידם בלטו זוחלי ענק נכחדים אחרים וחיו גם מינים רבים הקיימים היום כמו מרבית חסרי החוליות, הדגים והרבה זוחלים ודו-חיים מודרניים וכן ראשוני היונקים וכמה תראפסידים גדולים כמו הפלסירה.
חלק מהיצורים בעידן המזוזואיקון היו ענקיים כמו הקולסוכוס שהגיע לאורך 5 מטרים, הדג הענקי לידסיכתיס שהגיע לאורך 16 מטר וגם חלק מקרובי הנאוטילוסיים הגיעו לגודל רב.
לצד הדינוזאורים שלטו בעולם זוחלים קדומים אשר התקיימו באותה תקופה: בשמיים שלטו הפטרוזאורים – זוחלים מעופפים שהיו למעופפים הגדולים ביותר מעולם כמו הקוואצלקואטלוס. בימים שלטו מיני פלזיוזאורים וזאורופטריגיים נוספים כמו ההנודוס אוכל הצדפות וכן מוזאזאוריים (לטאות ימיות בעלות לסתות ענקיות) לצד איכתיוזאורים שדמו בצורתם לדולפינים.
בתקופה זו שגשגו גם דמויי תנינאים, ארכוזאורים אף הם, שהיו אבות התנינאים המודרניים. הם אכלסו מגוון גומחות אקולוגיות במים וביבשה. הם כללו יצורים כמו הפוסטוסוכוס שיכלו לנוע על היבשה במהירות, המכימוזאורוס שחי בים וסרקוסוכוס הענק שחי בנהרות צפון אפריקה. באמצע הקרטיקון התפתחו התנינאים המודרניים (ענף Crocodylia), כאשר הגדול שבהם היה הדיינוסוכוס, ואלה נראו כמעט זהים לתנינאים של ימינו ותפסו אותה גומחה אקולוגית: טורפי-על במקווי מים שצדו מהמארב. חלק מהתנינים הקדומים הללו הגיעו לממדי ענק ואף טרפו דינוזאורים.
אנטומיה ופיזיולוגיה > מהו דינוזאור

ישנן שתי הגדרות פילוגנטיות וקלדסטיות (כלומר, מבוססות על "עץ משפחה" וסיסטמטיקה) לקבוצת הדינוזאורים:
כל צאצא של האב הקדמון הצעיר ביותר המשותף למגלוזאורוס ואיגואנודון.
כל צאצא של האב הקדמון הצעיר ביותר המשותף לטריצרטופס ועופות בתראים.
אם מקבלים את התזה הפילוגנטית של בארון ודייוויד ב. נורמן מ-2017 יש להוסיף להגדרות אלו גם את ההררזאורוס והדיפלודוקוס.
בפועל, כדי להבדיל בין הדינוזאורים לשאר הזוחלים הקדומים שחיו בעידן המזוזואיקון יש להסתכל על הסימנים האנטומיים הבאים בשלד:
יציבה זקופה, בה הרגליים נמצאות ישירות מתחת לגוף. יציבה זו אפשרה הליכה מהירה יותר ותמיכה במשקל עצמי גבוה יותר.
באגן הירכיים, בין עצם הכסל לעצמות החיק והשית, במקום שבו משתלב מפרק עצם הירך, אין כיסוי עצם אלא רק רקמה סחוסית (שלא משתמרת במאובנים), בניגוד לזוחלים אחרים בני אותה תקופה. תצורה זו נקראת לעיתים "אגן ירכיים פתוח".
בדינוזאורים הקדומים, הגפיים הקדמיות היו זרועות שבהן כף יד בעלת 5 אצבעות שאחת מהן – האגודל – נמצאת בכיוון נגדי לשאר האצבעות ומאפשרת סגירה ואחיזה (כמו ידיים של פרימטים). ידיים אוחזות אלה אפשרו לדינוזאורים הראשונים לצוד טרף קטן ביעילות רבה יותר ולאוחזו בקלות. בהמשך, עם התפתחות הדינוזאורים ותפיסת גומחות אקולוגיות נוספות, מאפיין זה השתנה באופן ניכר במינים רבים של דינוזאורים. (למשל: ידיהם הקדמיות של זאורופודים וצרטופסיים שהלכו על 4 דמו יותר לעמודים עם אצבעות בעלי פרסות, שלא יכלו לאחוז בכלום. או למשל: ידיהם של הטירנוזאוריים שהיו קצרות וכללו רק 2 אצבעות כל אחת.)
מאפיינים אנטומיים בגולגולת. אחד המאפיינים הבולטים הוא היותם של הדינוזאורים דיאפסידים: כלומר, הגולגולת שלהם היא בעלת שני פתחי צדע מאחורי ארובת העין, פתח אחד גובל בעצם הקשקשת ובעצם הקודקוד. מאפיין אחר הוא קיומה של עצם Quadratojugal (Quadratojugal bone) (רבועה-לחי, QJ בתרשים שלמעלה) וסגירת הפרצה מאחורי הלסת העליונה בעצם. קיום המבנה הזה הוא מהדברים המבדילים בין גולגולת של דינוזאור לבין גולגולת של לטאה. הבדל נוסף נמצא בכך שלא הייתה לדינוזאורים עין הקודקוד הקיימת אצל חלק מן הלטאות ואצל מחודקי ראש. עצם הרבועה אצל דינוזאורים הייתה קבועה במקומה. אצל לפידוזאורים יש לעצם זאת יכולת תנועה.
אנטומיה ופיזיולוגיה > שלד ועצמות

| --- | --- |

 גולגולת  חוליות הצוואר  חוליות עמוד השדרה  חוליות אגן הירכיים  חוליות הזנב  ארובת העין  קדם-לסת עליונה  לסת עליונה  שיניים  לסת תחתונה  מזלג החזה  עצם השכם  Coracoid  עצם החזה  צלעות  עצם הזרוע  עצם החישור  עצם הגומד  כף היד  Gastralia  עצם הירך  שוקה  שוקית  כף הרגל  אגן הירכיים: עצם השת  אגן הירכיים: עצם החיק  אגן הירכיים: עצם הכסל  עצמות השברונים:   Skull  Cervical Vertebrae  Dorsal Vertebrae  Sacral Vertebrae  Caudal Vertebrae  Orbit – Eye Socket  Premaxilla  Maxilla  Teeth  Mandible  Furcula  Scapula  Coracoid  Sternum  Ribs  Humerus  Radius  Ulna  Manus  Gastralia  Femur  Tibia  Fibula  Pes  Ischium  Pubis  Ilium  Chevrons 
  : 
‏ שלד של טריצרטופס עם שמות העצמות. לחצו על התמונה להגדלה.
אנטומיה ופיזיולוגיה > מטבוליזם

עם גילויים של הדינוזאורים הייתה סברה כי היו בעלי "דם קר". תהיות באשר לאופן שבו יצורים כה גדולים הצליחו להתנועע ביעילות ביבשה, ללא חילוף חומרים גבוה (הבא בד בבד עם אנדותרמיה, "דם חם") הביאו לערעור של סברה זו בפרט לאור עבודתו של רוברט בקר בשנות ה-80 של המאה ה-20. שאלה זו קשה לבדיקה ישירה כי במאובנים לא נשמרו תאי דם ורקמות רכות אחרות. גישה אחת לבדיקת השאלה היא בדיקת היחס בין טורפים לצמחוניים בפאונה של הדינוזאורים. בעל-חיים בעל דם חם צריך הרבה יותר מזון מאשר בעל-חיים בעל דם קר, ולכן אוכלוסיית צמחוניים נתונה יכולה להחזיק הרבה פחות טורפים בעלי דם חם מאשר טורפים בעלי דם קר. בדיקה בפאונות של הדינוזאורים הראה שהדינוזאורים היו יותר קרובים ליחס שמתקיים ביונקים, שבו רק 5% מהפאונה היא טורפים, מאשר ליחס שמתקיים עבור זוחלים (בעלי דם קר), שבו קרוב לשליש מהפאונה הם טורפים.
החוקרים גם דנו במבנה הלב של הדינוזאורים. מאחר ששני הענפים הקרובים ביותר לדינוזאורים כיום הם התנינאים והעופות, שלשניהם לב עם מבנה של ארבעה חדרים, הסיקו הפלאונטולוגים שגם לדינוזאורים היה כנראה לב בעל ארבעה חדרים. בשנת 2000 נטען כי נמצאו ראיות לקיום לב בעל מבנה ארבעה חדרים בדינוזאור (מבנה לבם של בעלי דם חם כיום: יונקים ועופות), אולם טענה זו שנויה במחלוקת.
מחקר שנערך ב-2014 טען שהדינוזאורים לא היו הומיאותרמיים כמו יונקים או הטרותרמיים כמו זוחלים אלא שילוב של השניים או משהו באמצע, דבר שלו החוקרים קראו "מזותרמיים". באמצעות ניתוח קצב גדילה ופעילות מטבולית בחולייתנים רבים מצאו החוקרים שיש קשר בין קצב הגדילה לקצב חילוף החומרים. קצב הגדילה של הדינוזאורים היה מהיר יותר מזה של זוחלים אך איטי מזה של יונקים. מכך הסיקו החוקרים שהדינוזאורים יכלו לשנות את הפעילות האנרגטית וקצב חילוף החומרים בגופם כדי להעלות את טמפרטורת הגוף שלהם ולאפשר להם לנוע במהירות (לרדוף אחרי טרף או לברוח מטורף) ומנגד הם יכלו להוריד את קצב חילוף החומרים שלהם על מנת לחסוך באנרגיה ולהקטין את כמות המזון הנדרשת לקיומם התקין. החוקרים סבורים שתכונה זו נתנה לדינוזאורים יתרון אבולוציוני שבזכותו שלטו בכדור הארץ במשך למעלה מ-150 מיליון שנה.
בשנת 2020 פורסם מחקר בהובלת החוקרת הישראלית פרופ' חגית אפק, ובו אישוש להנחה שמינים שונים של דינוזאורים היו בעלי דם חם. המחקר השתמש בשיטת האיזוטופים המצומדים כדי להעריך באיזה טמפרטורת גוף נוצרו ביצי דינוזאורים שהכילו סידן פחמתי, ומצא שהיא עמדה על 35–40 מעלות צלזיוס.
מחקר שפורסם בכתב העת Nature בשנת 2022 ובדק קצב נשימה של חמצן לפי שרידים כימיים-מולקולריים שהשאירה הנשימה על עצמות והשתמרו במאובנים מצא שהדינוזאורים בעלי אגן דמוי לטאה (התרופודים ודמויי-זאורופודים) היו בעלי דם חם ואילו הדינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף היו בעלי דם קר.
אנטומיה ופיזיולוגיה > רבייה

הדינוזאורים התרבו כמו זוחלים ועופות על ידי הטלת ביצים. הרגלי הקינון של הדינוזאורים משתנים ממין למין. חלקם קיננו לבד וחלקם קיננו בעדרים באתרי קינון שנתיים. ישנן עדויות לכך שדינוזאורים מסוימים דגרו על הביצים. ככל הנראה חלק מהדינוזאורים היו הורים טובים וטיפלו בצאצאיהם.
עם זאת, גילוי מאובנים במדגסקר של תינוקות רפטוזאורוס (זאורופוד מקבוצת טיטאנוזאוריה), הראה שהם די מהר נהפכו לעצמאיים ויכלו ללכת בקלות. עוד הראה המחקר שקצב הגדילה של התינוקות היה מהיר ביותר: בתוך כחודשיים אחד התינוקות גדל ממשקל 3.4 ק"ג למשקל של 40 ק"ג.