stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל נילסן
רשימת יצירות

אופרות
מוזיקה תזמורתית
מוזיקה כוראלית
מוזיקה לקול סולו
מוזיקה קאמרית
מוזיקה לפסנתר
מוזיקה לעוגב
הערות שוליים

↑  "(6058) Carlnielsen =‏ 1974 OM =‏ 1978 VL5 =  ‏ 1981 UF13". Minor planet center.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296448705171  PLWABN: 9810553265705606  BIBSYS: 90529263  BNE: XX1048320  BnF: cb13897965k (data)  CANTIC: a10438324  CiNii: DA06859975  GND: 118786180  ICCU: ATMV002587  ISNI: 0000 0001 0861 7388  KulturNav: 3ff46315-7497-4471-a859-538785465f5f  LCCN: n83017365  MusicBrainz: 1be1367d-119f-4b08-bdfe-50b95043e544  NDL: 00621213  NKC: jn19990006110  NLA: 35387309  NTA: 069829527  SELIBR: 210646  SNAC: w6n018bw  SUDOC: 027835758  Trove: 934676  VcBA: 495/177522  VIAF: 197250   WorldCat (עם VIAF): 197250 
קרל נילסן ואשתו
ריצ'רד ווסטמאקוט

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1775 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  1 בספטמבר 1856 (בגיל 81) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תקופת הפעילות:  1790–1851 (כ־61 שנים) 
 תחום יצירה:  פיסול 
 יצירות ידועות:  Statue of Horatio Nelson 
 צאצאים:  ריצ'רד ווסטמאקוט, Robert Marsh Westmacott, Horatio Westmacott 
 
ריצ'רד ווסטמאקוט (באנגלית: Richard Westmacott; ‏ 1775, לונדון – 1856, לונדון) היה פסל אנגלי.
ביוגרפיה

ווסטמאקוט החל את לימודיו אצל אביו אשר נקרא גם ריצ'רד ווסטמאקוט בסטודיו שלו בלונדון, ובגיל 18 עבר לרומא שם למד אצל אנטוניו קנובה, והתמקד בפיסול קלאסי, וכעבור שנה זכה בפרס ראשון מטעם האקדמיה הפלורנטינית לאמנויות וכעבור שנה זכה במדליית זהב מטעם האקדמיה של סן לוקא על תבליט יוסף ואחיו.
ווסטמאקוט חזר לאנגליה בגיל 24 והקים שם סטודיו בו רכשו ניסיון הפסל האירי ג'ון אדוארד קארו והפסל האנגלי מוסגרייב ווטסון.
לווסטמאקוט היה בית יציקה עצמאי בפימליקו שם הוא יצק הן את עבודותיו שלו וגם של פסלים אחרים ביניהם פסל ג'ון מור של ג'ון פלקסמן בגלאזגו, וכאן היה לו סידור עם המוזיאון הבריטי ליצירת תבניות של פסלים מהמוזיאון וליצור העתקים לבתים פרטיים, אקדמיות ומוסדות.
ווסטמאקוט הציג באקדמיה המלכותית בין השנים 1797 ו-1839 ונבחר בשנת 1805 כחבר באקדמיה המלכותית וכחבר בכיר בשנת 1811. ווסטמאקוט קיבל בשנת 1837 תואר אבירות.
יצירותיו

פסלי הגמלון בחזית המוזיאון הבריטי נוצרו בהשראת פסלי החזית המזרחית של הפרתנון (שיש אלגין) המוצגים בתוך המוזיאון.
פסלי הגמלון מתארים משמאל לימין את ההתפתחות האנושית ביחס לטבע מחברה פרימיטיבית בימי קדם דרך חברה חקלאית, דרך התפתחות הקידמה והנאורות בייצוגים אלגוריים נשיים של ציור, פיסול, אסטרונומיה ומתמטיקה לצד בעלי חיים אחרים מרחבי האימפריה הבריטית של המאה ה-19.
הגמלון מקדם את הבאים בשערי המוזיאון על ידי יצירת ציפייה לחווית הארה המחכה להם בתוכו. מבנה המשולש מבטא את זקיפת הקומה באמצעות אלגוריה של אסטרונומיה.
משפחתו

שני אחיו ג'ורג' והנרי היו גם פסלים ובנו ריצ'רד ווסטמאקוט הצעיר היה גם פסל.
גלריה

פסל בראש עמוד הדוכס מיורק
אגרטל ווטרלו בגן ארמון בקינגהאם
אנדרטת ולינגטון בהייד פארק
פסלי הגמלון בחזית המוזיאון הבריטי.
פסל צ'ארלס ג'יימס פוקס בכיכר בלומסברי
פרנסיס ראסל, הדוכס החמישי של בדפורד בכיכר ראסל
פסל ג'ורג' קנינג בכיכר הפרלמנט
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428984705171  BNE: XX4946676  BnF: cb12520869w (data)  GND: 119252082  ISNI: 0000 0000 6675 7744  LCCN: n93067787  NGV: 16768  NTA: 126885311  RKD: 83899  SNAC: w6sx7b76  SUDOC: 03445439X  ULAN: 500117773  VIAF: 22947096   WorldCat (עם VIAF): 22947096 
מקור השראה לגמלון מתוך המוזיאון משני צידי המשולש
רפואת אף אוזן גרון

.
בדיקה במחלקת אף אוזן גרון, בבית חולים ברוסטוק שבגרמניה המזרחית, 1970
רפואת אף אוזן גרון וניתוחי ראש צוואר (בלועזית: אוֹטוֹרִינוֹלָרינגוֹלוֹגְיָה; באנגלית: Otorhinolaryngology), היא ענף ברפואה כירורגית המתמחה בטיפול במחלות במערכת האף, האוזן, הגרון, הראש והצוואר בגוף האדם.
שמה המלא של המומחיות בתחום זה בישראל: "מומחה במחלות אף, אוזן וגרון וכירורגיה של ראש-צוואר". כדי לקבל תואר מומחה בתחום זה בישראל יש להתמחות חמש שנים וחצי לפחות, מהן ארבע שנים וחצי במחלקה למחלות אף אוזן וגרון, חצי שנה במחלקה לכירורגיה כללית וחצי שנה נוספת במגוון של מחלקות אחרות (כגון: הרדמה, טיפול נמרץ, נוירוכירורגיה, כירורגיה פלסטית ועוד). לאחר תום התמחותם, בוחרים חלק מן המומחים בתחום זה להתאמן בתת-התמחות המתמקדת באחד מתחומי ההתמחות כולה.
רופא אף אוזן גרון הוא מומחה המטפל בכל ההיבטים הרפואיים והאסתטיים של האף האוזן והגרון.
התמחות רפואית זו מאחדת את איברים אילו לידי התמחות לא בהכרח בגלל תפקודם והאנטומיה שלהם. אפשר לראות קשרים אנטומיים (חשופים, פתוחים ומנהרתיים) הבאים לידי ביטוי בחצוצרת השמע מקשרת בין הגרון לאוזן התיכונה. את החיבור בין האוזן לחלל האף והגרון ניתן להמחיש על ידי סגירת האף והפה וניסיון נשיפה. הלחץ הנוצר באוזן בפעולה זו הוא כתוצאה מהלחץ הנוצר בתעלה המובילה לאוזן התיכונה. האף, האוזן והגרון הם חללים פתוחים היוצרים את המגע החושי עם הסביבה, ולכן תפקודם התקין הוא חיוני ביותר. מעבר לכך חלוקה למומחיות היא לעיתים צורך שרירותי או היסטורי ולא נובע מהגיון רפואי בדומה למומחיות עור ומחלות מין.
הערות שוליים

↑  תקנות הרופאים (אישור תואר מומחה ובחינות), התשל"ג-1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553476005171  BnF: cb11935522c (data)  GND: 4023088-0  LCCN: sh85096050  NDL: 00574631  NKC: ph123870
קייט איסיט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979 (בת 45 בערך) 
 מדינה:  אנגליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 בן או בת זוג:  נייג'ל קול 
 פרופיל ב-IMDb
 
קייט איסיט (באנגלית: Kate Isitt; נולדה ב-1979) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מתפקידה כסאלי הארפר הקוסמטיקאית בסיטקום "זיווגים" של ה-BBC.
ביוגרפיה

בשנים 1995 ועד 1998 שיחקה איסיט בתפקיד אליסון, פקידה במשרד עורכי דין, בסדרה הקומית "Is It Legal?". ב-1997 השתתפה בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "המלאך". ב-1998 שיחקה לצדו של אלן דייוויס בפרק "Black Canary" בסדרת המסתורין "ג'ונתן קריק". היא גם הופיעה בתפקיד אשתו של דייוויס בפרק פיילוט של הסדרה הקומית "אין לעמוד בפניה", שהופקה בשנת 2000. באותו זמן איסיט הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "זיווגים" בה הופיעה על לשנת 2004. בשנת 2000 הופיעה איסיט בדרמה הטלוויזיונית של סטיבן פוליאקוף "The Tribe" לצדן של אנה פריל וג'ואלי ריצ'רדסון. ב-2006 שיחקה בסדרת הדרמה "Strictly Confidential" ובסרט הקולנוע "דמדומים" (Half Light) בכיכובה של דמי מור ובבימויו של קרייג רוזנברג.
ב-2015 הופיעה איסיט בעונה השלישית של סדרת הדרמה המצליחה "הטנגו האחרון בהליפקס" בתפקיד פליסיטי, אשתו של גארי (רופרט גרייבס).
ביוגרפיה > חיים אישיים

איסיט למדה בבית הספר "Arts Education School".
בן זוגה הוא הבמאי נייג'ל קול (אנ') ולהם שני ילדים.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | היידי | Heidi | בריג'יט | סרט טלוויזיה |
| 1994 |  | Magic Grandad | פלורנס נייטינגייל | בפרק " Famous People: Florence Nightingale" |
| 1995 |  | Chiller | מרדית' מינס |  |
| 1997 |  | A Dance to the Music of Time | ברברה גורינג | מיני-סדרה |
| 1998 |  | Peak Practice | קיי בימר | בפרק "All Fall Down" |
| 1998 |  | The Tribe | קרוליין |  |
| 1995–1998 |  | Is It Legal? | אליסון | 21 פרקים |
| 1999 | קורוניישן סטריט | Coronation Street | ד"ר ויקרס |  |
| 2000 | אין לעמוד בפניה | A Many Splintered Thing | סוזנה בויד | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2001 | רופאים | Doctors | ליזה מתיוס | סדרת טלוויזיה (בפרק "Partners") |
| 2000–2004 | זיווגים | Coupling | סאלי הרפר |  |
| 2006 |  | Half Light | שרון וינטון |  |
| 2006 |  | Strictly Confidential | פני נלסון | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2007 |  | The Afternoon Play | ג'קי | בפרק "Come Fly with Me" |
| 2008 |  | What's Virgin Mean? | אמא | סרט קצר |
| 2015 | הטנגו האחרון בהליפקס | Last Tango in Halifax | פליסיטי | סדרת טלוויזיה (עונה שלישית) |
הערות שוליים

↑  Guide, TV; Magazine, Editors of TV Guide (באוקטובר 2005). TV guide: TV on DVD 2006 : the ultimate resource to television programs on DVD. Macmillan. pp. 59–. ISBN 978-0-312-35150-2. נבדק ב-3 ביולי 2011. {{cite book}}:  (עזרה); |first2= has generic name (עזרה)
↑  "Coupling is back!". BBC Press Office. 16 ביוני 2004. נבדק ב-8 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0922 3884  LCCN: n2013029908  VIAF: 302457480   WorldCat (עם VIAF): 302457480
קיגלר: חייו ומותו

כרזת ההצגה
מימין לשמאל: מימין לשמאל: פלורנס בלוך, דוד קיגלר, יוסי טולדו ודינה בליי-שור
מימין לשמאל: דינה בליי-שור, יוסי טולדו, דוד קיגלר ופלורנס בלוך
קיגלר: חייו ומותו הוא מחזה פרי עטו של  עודד ליפשיץ שהוצג בבימויו של ליפשיץ באוקטובר 2012 בפסטיבל עכו ובתיאטרון אנסמבל הרצליה בשלהי 2012 בעונת 2012/13.
תקציר העלילה

קיגלר מקבל שיחת טלפון מאחיו החי בקנטקי, המודיעה לו שאחיו עומד למות. הוא נוסע על מנת להתרגש מחדש מהמפגש עם אחיו הגוסס ג'ון, בתקווה שהמפגש שוב יעורר בו זיק של חיים. לאחר תקופה של התעוררות רוחנית נוכח הגסיסה, ג'ון ניצל מן המוות ברגע האחרון והקשר בינו ובין קיגלר חוזר לסורו. המזכירה של קיגלר, רוחמה, בוחרת להישאר עם ג'ון בקנטקי, שהיה תמיד בין השניים האח המועדף.
קיגלר פותח עסק משלו, ומנסה להמשיך בתוכנית למציאת העצמי, עד שגם אותו תוקפת מחלה קטלנית. שוב נרקם קשר כנה בין האחים לנוכח המוות הממשמש של קיגלר, שלעומת אחיו ג'ון לפניו, בסופו של דבר אינו יוצא מהמחלה ומת.
אחרי התאבלות משותפת וכנה בין השלושה בה שותף גם קיגלר והתעוררות הזוגיות מצדם של ג'ון ורוחמה, לצלו של המוות, ממשיך קיגלר במסעו במחוזות המתים, שם הוא פוגש את ורגיליוס, שליווה את דנטה אל התופת. ורגיליוס מלווה גם את קיגלר, ומלמד אותו את סודו של הסבל והאושר שתכליתו: 'הסתפק במה שיש, תיקח מה שנותנים, והכי חשוב – היה נחמד לעצמך'.
ג'ון ורוחמה רואים את קיגלר נושא מונולוג בביקורו בתופת, ביקור שלמעשה הופך הצגה, לעיניהם של הצופים החדשים. האחים שוב נפגשים כצופה ופרפורמר. לאחר ההצגה פוקד קיגלר את חלומו של ג'ון, שם השניים מחליטים להתאחד ולהיות 'אחים לנצח'.
אמם של השניים מודיעה שאחרי שקיגלר עזב את הארץ, היא החליטה בעצמה למות. הם חוזרים לארץ כדי לחגוג את מותה של האם ולהקים מחדש את העסק המשפחתי, חברת ביטוח שתובעת את לקוחותיה, מתוך הטיעון 'כי רק הסבל מביא לתוצאות'.
הרופאה שוב מופיעה, ומודיעה שהמוות של קיגלר היה טעות. בנוסף, היא מגלה, התהליך כולו היה חלום, אירוע טיפולי שהוזמן עבורו. הדמויות מתפזרות. קיגלר שוב מתעורר במשרדו, ומגלה שלא השתנה כלל, כפי שהבטיח כבר בהתחלה ('קיגלר שמופיע במערכה הראשונה, במערכה החמישית הוא לא משתנה'), אבל משוכנע שהיד עוד נטויה, והשינוי המיוחל הוא רק עניין של זמן.
אודות ההצגה

שי בר יעקב כתב על ההצגה בידיעות אחרונות:
"זוהי דרמה מלאת מודעות עצמית על דמות אפורה ומרוכזת בעצמה היוצאת למסע גילוי עצמי רוחני דרך מפגש עם אחיה הנוטה למות החי באמריקה. הטקסט השנון והמתוחכם הופך בידיהם של השחקנים המצוינים – דוד קיגלר (המגלם בחינניות רבה את הדמות הראשית), יוסי טולדו, אלברט כהן, דינה בליי-שור ורחל דובסון – למסע טרגי-קומי מפתיע ואירוני. מעל לכולם בולטת פלורנס בלוך הנהדרת כמזכירה רוחמה המלווה את קיגלר במסעו הרוחני ונוטשת אותו לטובת האח. בסך הכל, זוהי הצגה חכמה ומגרה שחושפת כותב צעיר ומוכשר בעל סגנון כתיבה מקורי ורענן – אחר במובן הטוב של המילה."
מרט פרחומובסקי כתב על ההצגה בטיים אאוט תל אביב:
'"קיגלר, חייו ומותו" היא הצגה שיתרונה המרכזי הוא הטקסט. מדובר בעבודה דרמטית רצינית וחכמה, שמשתעשעת (שוב, בדומה ללוין) עם החיים כתיאטרון ותיאטרון כחיים, תוך כדי הבחנות אקזיסטנציאליסטית חכמות ולא מעט הומור קר כקרח. מכיוון שלליפשיץ יש קבוצה של שחקנים טובים מאוד, ההצגה מצליחה לעניין לכל אורכה. עם זאת, יש פער בין הטקסט המרשים לבין הבימוי של ליפשיץ, שנותר רוב הזמן זהיר ומהסס, ואינו מצליח לתרגם את החומר הכתוב למציאות בימתית חיה ונושמת. יש אמנם רגעי ברק מובהקים על הבמה, בכל הנוגע במיזאנסצנה והשימוש בתפאורה, אך הסך הכל נותר עדין ומנומס מדי, מכדי להתרומם באמת.'
היוצרים

מחזאי -  עודד ליפשיץ
במאי - עודד ליפשיץ
עיצוב תפאורה - אנה זיו
עיצוב תלבושות- אנה זיו
הלחנת מוזיקה - דודי זבה
עיצוב תאורה - עומר שיזף
השחקנים (לפי סדר הופעתם)

קיגלר - דוד קיגלר
אמו של קיגלר - רחל דובסון
רוחמה, מזכירתו של קיגלר - פלורנס בלוך
ג'ון, אחיו של קיגלר - יוסי טולדו
הרופאה - דינה בליי-שור
ורגיליוס - אלברט כהן
הערות שוליים

↑  שי בר-יעקב, "שי בר-יעקב בפסטיבל עכו – מחפשים אחר", בעיתון ידיעות אחרונות, 2 באוקטובר 2012, עמ' 22.
↑  מרט פרחומובסקי, ‏ביקורת תיאטרון: "פופר" בקאמרי + "קיגלר" באנסמבל הרצליה, באתר "במחשבה שנייה", 1 בנובמבר 2012, התפרסמה במקור בטיים אאוט תל אביב
ריזופוריים

| ריזופוריים |
| --- | --- |
 מנגרובה צעירה, אחד ממיני הריזופריים
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: מלפיגאים
משפחה:: ריזופוריים
שם מדעי
 Rhizophoraceae ‏פרסון, 1806

שבט Gynotrocheae:‏ Carallia brachiata
שבט Macarisieae: תפרחת ועלים של Sterigmapetalum tachirense
שבט Rhizophoreae:‏ Bruguiera gymnorrhiza
שבט Rhizophoreae:‏ Rhizophora mangle
רִיזוֹפוֹרִיִּים (שם מדעי: Rhizophoraceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים טרופיים או סובטרופיים בסדרת המלפיגאים. היא כוללת כ-147 מינים ב-15 סוגים של עצים ושיחים ירוקי-עד. מתחת לרמת המשפחה קיימים שלושה שבטים: Rhizophoreae‏, Gynotrocheae‏ ו-Macarisieae. אף על פי שמשפחת הריזופריים ידועים במיני המנגרובים שלה, רק הסוגים מתחת ל-Rhizophoreae גדלים בבתי הגידול של המנגרובים והחברים הנותרים חיים ביערות בפנים הארץ.
טקסונומיה

משפחה זו ממוקמת כעת בסדרת המלפיגאים, אם כי תחת מערכת המיון של קרונקויסט (אנ') (הקרויה על שם יוצרה, ארתור קרונקויסט) הם יוצרים סדרה משל עצמם (Rhizophorales). זוהי קבוצת אחות של המשפחה Erythroxylaceae (אנ'). קבוצת האחות לשבט Rhizophoreae היא Gynotrocheae. היחסים של הסוגים בתוך השבט ה-Macarsiae אינם מובנים במלואם.
בתוך שבט המנגרובים Rhizophoreae, ישנם ארבעה סוגים: Rhizophora (אנ')‏, Kandelia (אנ')‏, Ceriops (אנ') ו-Bruguiera (אנ')}‏. Bruguiera הוא הסוג הבסיסי ו-Rhizophora הסוג הנגזר ביותר בשבט. Rhizophora הוא הסוג הטרופי היחיד המופץ לאורך אזורי הגאות והשפל של אזורי הודו-מערב האוקיינוס השקט (IWP) וגם באזור האטלנטי-מזרח האוקיינוס השקט (AEP). שאר סוגי המנגרובים מוגבלים לאזור IWP.
סוגים במשפחה

Anopyxis
Anstrutheria
Baraultia
Blepharistemma
Bruguiera
Bruguieria
Carallia
Cassipourea
Ceriops
Comiphyton
Crossostylis
Gynotroches
Haplopetalon
Kandelia
Kanilia
Karekandelia
Legnotis
Macarisia
Paradrypetes
Pellacalyx
Rhizophora
Richaeia
Sagittipetalum
Sterigmapetalum
Tomostylis
מאפיינים מורפולוגיים

העלים רובם נגדיים או כפולים (שני זוגות של עלים), בחלק ממיני ה-Cassipourea, שלושה עלים בדור על הענפים. העלים על עוקץ אזמליים וגלדניים; בעלי שוליים שלמים או בעלי קצוות חרוקים, משוננים או משוריים. אופייניים עלי לוואי גדולים הצומחים בין הפטוטרות, בעלי תוספות בלוטות באזור התחתון בצד הפונה לענפים.
הפרחים בודדים או שנוצרים בתפרחת מסוימת באשכול או במקבצים דמויי תפרחת.
הפרחים הדו-מיניים נכונים רב-סימטריים עם עטיף כפול. עלי הגביע הגלדניים או הבשרניים בדרך כלל מקיפים את הניצן בלי חפיפה. עלי הכותרת בדרך כלל שעירים, ולעיתים קרובות יש להם בליטות דמויות ריסים. כל עלה כותרת מקיף אבקן אחד או יותר. יש בפרח בין 8 ל-40 אבקנים שאינם מאוחים לעלי הכותרת. האבקנים יכולים להיות מאוחים בבסיסם. בין 2 ל-5 (לעיתים נדירות 20) עלי שחלה גדלים יחד כדי ליצור שחלה עילית או תחתית. יש בדרך כלל שתי ביציות בכל לשכה של שחלה. עמוד העלי מסתיים בצלקת דו-אונתית או דמוית כרית.
הפרי הוא ענבה או הלקט עסיסי מוצק. השרצה מתרחשת במיני המנגרובים (ראו בהמשך). לזרעים ייתכנו כנפיים.
שבט ה-Macarisieae מאופיין בכמה מאפיינים פלזיומורפיים (אנ') שאינם קיימים בשאר המשפחה, כגון שחלה עילית, נוכחות של ספח לזרע והיעדר שורשי נשימה.
בתוך Gynotrocheae‏ הסוג Crossostylis נבדל מורפולוגית מסוגי Gynotrocheae אחרים בכך שיש לו פירות בצורת הלקט המתפצלים עם הבשלת הזרע וספח על זרע בוגר. בנוסף, ל-Crossostylis יש ארכיספוריום רב-תאי בביציות בדיוק כמו המינים בשבט ב-Macarisieae, בעוד שהארכיספוריום הוא חד-תאי במיני ה-Gynotrocheae האחרים.
בין מיני ה-Rhizophoreae, ישנם שלושה מאפיינים ייחודיים הידועות כתכונות ההסתגלות לבתי הגידול של המנגרובים: השרצה, סבילות גבוהה למלח ושורשי אוויר.
השרצה: העובר של Rhizophoreae מתחיל לנבוט ללא תרדמה. הוא צומח מתוך קליפת הזרעים והפרי בעודו מחובר לצמח האם. אף על פי שתכונת העוברים החיים נמצא בסוגים של מנגרובים בלתי קשורים, כגון  Avicennia (משפחת הקוציציים), Nypa (משפחת הדקליים) ו-Pelliciera (משפחת Tetrameristaceae), הם רק שוברים את קליפת הזרע אך לא את קיר הפרי לפני שהם מתפצלים. עוברים חיים ב-Rhizophoreae כוללים מספר מאפיינים: (1) צמיחה פעילה של מריסטמה היפוקוטילית בגוף הפסיג, עם גלישת אנדוספרם משק העובר. הצמיחה של אנדוספרם יכולה לפתוח את פומת הביצית בכוח, כך שהעובר יתפתח מחוץ למעטה הביצית. 2) התפתחות פסיגים כגוף גלילי. (3) התפתחות של עובר אחד בלבד, כאשר ביציות אחרות מנוונות לאחר אַנְתֶּזִיס.
אנטומיה של העצה: לריזופוריים יש עורקים צרים וצפופים. מבני עץ אלו שומרים על מוהל העצה במתח גבוה לספיגת מים, וכתוצאה מכך ריכוז נתרן כלורי גבוה ופוטנציאל אוסמטי גבוה. מינים יבשתיים של Rhizophoreae לא יכולים לשרוד באזור הגאות והשפל מכיוון שהפוטנציאל האוסמטי במי הים יהיה גבוה בהרבה מזה שבמוהל העצה של העץ, וכתוצאה מכך לאובדן מים והפרעה בתפקוד התאים.
שורשי אוויר: במקום שורשים שיפודיים עמוק מתחת לאדמה, מפתחים מיני ה-Rhizophoreae שורשים המסתעפים מהגבעול במרחק מה מעל פני הקרקע. שורשים תת-קרקעיים, כמו כל רקמות הצמח, דורשים חמצן לנשימה. בקרקעות תת-קרקעיות של בתי גידול יבשתיים מתרחשים חילופי גזים בנקבוביות הביניים בין חלקיקי הקרקע. בקרקעות ספוגות מים, קצב הדיפוזיה של החמצן נמוך ביותר. מיני ה-Rhizophoreae מסתגלים לקרקעות אנאירוביות על ידי שורשים נרחבים מעל פני הקרקע אשר מגדילים את שטח הפנים לחילופי גזים. פני השטח של שורשי האוויר נושאים נקבוביות חילופי גזים רבות הנקראות עדשיות, שדרכן יכול החמצן להתפזר לתוך הרקמות התת-קרקעיות עם חללים מלאי אוויר.
היסטוריה אבולוציונית

האב הקדמון של הריזופוריים חווה שני אירועי שכפול גנום שלם. אירוע השכפול הראשון תואם לשכפול המשותף בין בעלי הפרחים. אירוע השכפול השני תוארך ל-74.6 מיליון שנה בערך (למ"ש). בסביבות 66 למ"ש, כוכב הלכת עבר את הכחדת קרטיקון-פלאוגן. ואז בסביבות 56.4 למ"ש, שושלת המנגרובים התפצלה מקרוביה היבשתיים. ההתפצלות התרחשה במסגרת הזמן עם אירוע ההתחממות הגלובלית הקיצונית, המקסימום התרמי פלאוקן-אאוקן (אנ') (PETM). במהלך תקופת זמן זו, יש מעבר מסביבה יבשתית לימית, שעלולה להיות אנוקסית (חסרת חמצן), סביבת משקעים, מה שמרמז על עליית פני הים. לאחר תקופת ההתחממות הגלובלית הדרמטית, מיני המנגרובים בתוך הריזופוריים התגוונו בתוך 10 למ"ש, שהוא קצר יחסית במובן האבולוציוני. אף על פי שרצף האירועים אינו מצביע על קשר סיבתי מוחלט בין הראשונים לאחרונים, ניתן היה לנסח השערה סבירה לגיוון של הריזופוריים: האירוע השני של שכפול הגנום השלם הגביר את כושר ההסתגלות של האב הקדמון של הריזופוריים ואת הסיכויים של הישרדות במהלך ההכחדה ההמונית קרטיקון-פלאוגן על ידי יצירת חומרים גנטיים חדשים לאבולוציה לעבוד עליהם. במהלך תקופת ההתחממות הגלובלית של PETM, אבותיהם הקדמונים היבשתיים של ריזופוריים החיים קרוב לחוף נאלצו להיכנס לאזור הגאות והשפל בגלל עלייה בקנה מידה גדול של מפלס הים. שינוי זה בגובה פני הים הפעיל לחץ סלקטיבי מסוים על אבותיהם של הריזופוריים ואלה שהותאמו בהצלחה לאזור הגאות והשפל התפצלו מקרוביהם היבשתיים והתיישבו בבית גידול חדש זה. בסופו של דבר, בתי גידול דיפרנציאליים בתוך אזור הגאות והשפל הביאו להתמיינות בתוך שושלת המנגרובים של הריזופוריים.
ביאורים

↑  תכונות שמקורן באב הקדמון של השבט
↑  archesporium הם תאים של הספורנגיום (מנבג)
↑  מריסטמה היא רקמת תאים מיוחדת בצמחים המכילה תאים בלתי ממויינים בה מתרכזת הגדילה של הצמח והיפוקטיל הוא החלק בצמח שנמצא מתחת לעלים הראשוניים עד לפני הקרקע
↑  רקמת האגירה להזנת העובר
↑  micropyle, פתח בקצה החופשי של הביצית
↑  עת הבשלת המאבקים והביציות
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Guo, W., Wu, H., Zhang, Z., Yang, C., Hu, L., Shi, X., Jian, S., Shi, S., & Huang, Y. (2017). Comparative Analysis of Transcriptomes in Rhizophoraceae Provides Insights into the Origin and Adaptive Evolution of Mangrove Plants in Intertidal Environments. Frontiers in Plant Science, 8, 795. doi:10.3389/fpls.2017.00795
1 2 3 4 5 6  Setoguchi, H., Kosuge, K., & Tobe, H. (1999). Molecular Phylogeny of Rhizophoraceae Based on rbcL Gene Sequences. Journal of Plant Research, 112(4), 443–455. doi:10.1007/PL00013899
↑  Juncosa, A. M., & Tomlinson, P. B. (1988). A Historical and Taxonomic Synopsis of Rhizophoraceae and Anisophylleaceae. Annals of the Missouri Botanical Garden, 75(4), 1278. doi:10.2307/2399286
1 2  Takayama, K., Tateishi, Y., & Kajita, T. (2021). Global phylogeography of a pantropical mangrove genus Rhizophora. Scientific Reports, 11(1), 7228. doi:10.1038/s41598-021-85844-9
1 2 3  Juncosa, A., & Tomlinson, P. (1987). Floral Development in Mangrove Rhizophoraceae. American Journal of Botany, 74(8), 1263–1279. doi:10.2307/2444162
1 2 3  Sheue, C.-R., Chen, Y.-J., & Yang, Y.-P. (2012). Stipules and colleters of the mangrove Rhizophoraceae: Morphology, structure and comparative significance. Botanical Studies, 53(2), 243–254.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Xu, S., He, Z., Zhang, Z., Guo, Z., Guo, W., Lyu, H., Li, J., Yang, M., Du, Z., Huang, Y., Zhou, R., Zhong, C., Boufford, D. E., Lerdau, M., Wu, C.-I., Duke, N. C., & Shi, S. (2017). The origin, diversification and adaptation of a major mangrove clade (Rhizophoreae) revealed by whole-genome sequencing. National Science Review, 4(5), 721–734. doi:10.1093/nsr/nwx065
קיגאלי

| --- | --- |
מרכז קיגאלי
מרכז קיגאלי
 מדינה:  רואנדה רואנדה
 ראש העיר:  אייסה קירבו קקירה
 תאריך ייסוד:  1907 
 שטח:  730 קמ"ר
 גובה:  1,567 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,156,663 (5 בספטמבר 2019)
 קואורדינטות:  1°56′38″S 30°03′34″E﻿ / ﻿1.94389°S 30.05944°E﻿ / -1.94389; 30.05944
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kigalicity.gov.rw
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רואנדה מוגדלת) גיסאניי מוחנגה בורונדי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  טנזניה אוגנדהקיגאלי(למפת רואנדה רגילה) גיסאניי מוחנגה בורונדי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו  טנזניה אוגנדהקיגאלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הר קיגאלי
קיגאלי (באנגלית: Kigali) היא בירת רואנדה. אוכלוסיית העיר הוערכה במיליון נפש נכון ל-2006.
קיגאלי היא המרכז הפוליטי, הכלכלי, התחבורתי והתרבותי של רואנדה, והיא העיר היחידה במדינה שמספר תושביה עולה על 100 אלף.
קיגאלי היא אחת מחמש יחידות-משנה אזוריות של רואנדה, במעמד השווה לזה של ארבע הפרובינציות שלהן מחולקת המדינה. העיר מחולקת לשלושה מחוזות.
גאוגרפיה ואקלים

העיר ממוקמת מעט מדרום לקו המשווה, במרכזה של רואנדה. היא בנויה על ארבעה רכסים, על גבעות שגובהם בין 1433 ל - 1645 מטרים מעל פני הים. 
בתי התושבים האמידים יותר ומבני הציבור והמשרדים מתרכזים בגבעות, והתושבים העניים מתגוררים בעמקים שביניהן. העיר מוקפת בפסגות גבוהות יותר, ובהן הר קיגאלי המתנשא לגובה 1,850 מטרים, והיא מתפשטת בהדרגה בכיוונן.
הרום הגבוה ממתן את השפעת קו הרוחב הטרופי, ולכן הטמפרטורות אינן עולות בדרך כלל על 25 מעלות צלזיוס. גשם יורד בעיקר בשתי עונות גשומות מובחנות, מאוקטובר עד נובמבר וממרץ עד מאי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא כ-1000 מילימטרים.
היסטוריה

קיגאלי לא הייתה בירתה ההיסטורית של ממלכת רואנדה בתקופה שקדמה לקולוניאליזם. היא נוסדה בשנת 1907 בידי האימפריה הגרמנית ששלטה באזור זה. הגרמנים, שנוכחותם ברואנדה הייתה דלה, הקימו במקום תחנה מסחרית ובסיס צבאי. ב-1916 נכבשה רואנדה בידי הבלגים. תחת שלטונם התפתחה קיגאלי במידה מועטה, ואוכלוסייתה מנתה כמה אלפים כאשר רואנדה זכתה בעצמאות בשנת 1962. עם קבלת העצמאות הפכה קיגאלי לבירת המדינה, בזכות מיקומה המרכזי, ומאז התפתחה במהירות.
רצח העם ברואנדה החל ב-7 באפריל 1994 בקיגאלי, והתפשט במהירות רבה לאזורים הכפריים. בקיגאלי נמשכו מעשי הטבח עד נפילתה בידי כוחות המורדים מן החזית הפטריוטית הרואנדית בתחילת יולי. העיר ניזוקה בלחימה, אך הנזקים הפיזיים תוקנו זמן קצר לאחר המלחמה.
תחבורה

התחבורה הציבורית בתוך עיר נעשית על ידי מוניות ומוניות שירות, וכן מוניות-אופנוע.
קיגאלי מצויה במוקד רשת הכבישים ברואנדה וקווי אוטובוס ומיניבוס מחברים אותה עם כל ערי המדינה. קווי אוטובוסים בינלאומיים מחברים את קיגאלי עם קמפאלה, בוג'ומבורה, דאר א-סלאם וניירובי, וכן עם ערים במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בעיר שוכן נמל התעופה הבין-לאומי קיגאלי שדרכו פועלות טיסות נוסעים למדינות שונות באפריקה, באסיה, באירופה ובמזרח התיכון. החל משנת 2019 מפעילה חברת התעופה הלאומית של רואנדה, רואנדאייר, טיסות נוסעים סדירות לנמל התעופה בן-גוריון בתל אביב.
חינוך ותרבות

לצד העיר בוטרה בדרום, בה שוכנת האוניברסיטה הלאומית של רואנדה, בקיגאלי שוכנים מספר מוסדות להשכלה גבוהה:
מכון קיגאלי לטכנולוגיה ומדע (Kigali Institute of Science and Technology - KIST)
האוניברסיטה החופשית של קיגאלי
האוניברסיטה האדוונטיסטית של מרכז אפריקה
כמו כן, ממוקמים בעיר בתי הספר הלאומיים לרפואה, לסיוד ולבנקאות.
בשנת 2006 קרול קרמרה הקימה בעיר מרכז לאמנות שהתפתח עם הזמן לתיאטרון הראשון בעיר.
תיירות

אתר התיירות המרכזי של העיר הוא אתר ההנצחה לרצח העם קיגאלי בשכונת גיסוזי שנבנה בהשראה חלקית של מוזיאון יד ושם בירושלים. האתר כולל מוזיאון עם תערוכת קבע ותערוכות מתחלפות וגן שבו נבנו קברי אחים לאלפי הנרצחים.
רוב הבנייה בעיר היא מודרנית ורק מיעוט מן מבנים מהתקופה הקולוניאלית שרדו את הזמן. למרות מיעוט אתרי תיירות מובהקים, העיר אטרקטיביות לתיירים בגלל מיקומה על הגבעות, רמת הביטחון האישי הגבוהה יחסית, אפשרויות הבילוי הרבות, התשתיות הטובות, הניקיון והירק בו היא טובלת.
רות מושכל

| --- | --- |
אל"ם רות מושכל
אל"ם רות מושכל
 לידה:  1935 חיפה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  11 ביוני 2015 (בגיל 80 בערך) תל אביב, ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי חוף הכרמל 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  רותי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1955–1975 (כ־20 שנה)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצינת ח"ן פיקוד מרכז  קצינת ח"ן ראשית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 תפקידים אזרחיים
 חברת מועצת העיר חולון
 הנצחה
 לוח זיכרון באתר גבעת התחמושת
 
רות (רותי) מושכל (1935 – 11 ביוני 2015) הייתה קצינת ח"ן ראשית של צה"ל בין השנים 1973–1975, בדרגת אלוף-משנה, כולל במלחמת יום הכיפורים.