stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולי מדינת ישראל - שנת 1957
בולי זיכרון קבועים > מועדים לשמחה

בול מועדים לשמחה
חותם סוס
בול מועדים לשמחה
חותם אריה
בול מועדים לשמחה
חותם צביים
מעטפת היום הראשון
הבולים עוצבו בידי מרים קרולי.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 50 פרוטות | 137 | 04.09.1957 | 15.06.1958 | 15,546,000 | 20 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
| 160 פרוטות | 138 | 04.09.1957 | 15.06.1958 | 4,459,000 | 20 | 5 | שקע | מסרק 13x14 |
| 300 פרוטות | 139 | 04.09.1957 | 15.06.1958 | 4,733,000 | 20 | 5 | שקע | מסרק 13x14 |
בולי זיכרון > ביטחון

בול ביטחון
בול ביטחון
בול ביטחון
מעטפת היום הראשון
הבולים עוצבו בידי אוטה וליש.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20+80 פרוטות | 134 | 01.01.1957 | 15.01.1958 | 8,708,000 | 100 | 10 | שקע | מסרק 14x13 |
| 50+150 פרוטות | 135 | 01.01.1957 | 15.01.1958 | 3,968,000 | 100 | 10 | שקע | מסרק 14x13 |
| 50+350 פרוטות | 136 | 01.01.1957 | 15.01.1958 | 2,712,000 | 100 | 10 | שקע | מסרק 14x13 |
בולי יובלות > יובל בצלאל

בול יובל בצלאל
מעטפת היום הראשון
הבול עוצב בידי מקסים וגבריאל שמיר.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | מספר גלופה | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | בולים בגיליון | שבלים בגיליון | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 400 פרוטות | 131 | 29.04.1957 | 31.03.1958 | 4,153,000 | 20 | 5 | פוטוליטו | מסרק 14 |
בולי אירוע > תביל

גיליונית זיכרון תביל
מעטפת היום הראשון
הגיליונית עוצבה בידי ר. אראל, תוך שיתוף פעולה טכני עם דוד פגץ, ראש מחלקת הבולים במדפיס הממשלתי.
להלן ריכוז המידע על הנפקת הבולים:
| ערך נקוב | יום ההופעה | יום הפסקת המכירה | מספר פריטים שנמכרו | שיטת הדפסה | שיטת הפרדה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1000 פרוטות | 17 באפריל 1957 | 23 בספטמבר 1957 | 2,313,000 | פוטוליטו | דיקור קו |
הפרדת הבולים נעשתה בשיטה חריגה זו על מנת שלא לפגוע בשלמות גלגל המזלות המופיע בגיליונית..
לקריאה נוספת

עלון INDEPENDENCE DAY - 9 (1957), באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון FESTIVALS5718 (1957), באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון DEFENCE, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון יובל בצלאל, באתר התאחדות בולאי ישראל
עלון TABIL - SOUVENIR SHEET, באתר התאחדות בולאי ישראל
הערות שוליים

↑  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 45-42.
1 2 3 4  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 43.
1 2  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 44.
1 2  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 42.
1 2 3  בולי ישראל - קטלוג מספר 14, השירות הבולאי, 2008, עמ' 45.
↑  מדור בולים ובולאים, למרחב, יום שישי, 17 במאי 1957, עמוד 6
| בולי מדינת ישראל לפי שנת הנפקה |
| --- | --- | --- |
| 1948 - 1949 | 1948 • 1949 |  |
| 1950 - 1959 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 |  |
| 1960 - 1969 | 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 |  |
| 1970 - 1972 | 1970 • 1971 • 1972 |  |
מרדכי בירדוגו

| --- | --- |
 לידה:  1715 
 פטירה:  3 באוגוסט 1762 (בגיל 47 בערך) י"ד באב ה'תקכ"ב מקנס, מרוקו 
 מקום פעילות:  מרוקו מקנס
 תקופת הפעילות:  ? – 3 באוגוסט 1762 
 רבותיו:  רבי משה בירדוגו
 
 תפקידים נוספים:  רב, דיין, ראש ישיבה 
 
הרב מרדכי בירדוגו (ה'תע"ה - י"ד אב ה'תקכ"ב 1762) המכונה: המרבי"ץ, היה ראש ישיבה, דרשן ודיין ופרשן מקראי ותלמודי בעיר מקנס שבמרוקו ומחבר ספרים פורה.
קורות חייו

נולד בשנת ה'תע"ה לרב יוסף, נכדו של רבי משה בירדוגו (הקדמון), ראש משפחת בירדוגו. אחיו הוא רבי יהודה בירדוגו מחבר הספר "מים עמוקים".
קורות חייו > בחרותו

בצעירותו למד בבית מדרשו של בן דודו רב ואב"ד מקנס, רבי משה בירדוגו, המכונה "המשבי"ר". ישיבתו של המשבי"ר נודעה לתהילה במקנס ורוב תלמידי החכמים של העיר למדו בה.
למרות גילו הצעיר בין הלומדים, התבלט בכשרונותיו ובהתמדתו, ורבו, המשבי"ר, נהג לפלפל עמו בדברי תורה. חידושים רבים שהעלו השניים מתקופה זו הודפסו לימים בספרי הרב ותלמידו, "ראש משביר" ו"תורת המרבי"ץ" (ראו להלן). בדרך לימודו אחז בעקבי שיטת רבו שהייתה העמקה בפשט הסוגיה, תוך התרחקות מפלפולים. כך למשל, בסיום מערכה ארוכה על סוגיה במסכת פסחים כתב: ”ויש דרך אחרת... ומשום שאינו אוחז בעקבי הפשט לא נכון בעיני, והמעיין יבחר ויקרב”.
קורות חייו > רבנות העיר מקנס

עם הגיעו לפרקו נישא לבליידא, בתו השלישית של רבו. לאחר פטירת רבו, היה המרבי"ץ הרוח החיה בהנהגת הישיבה והוא אף ירש את מקומו ברבנות העיר. לפרנסתו עסק בתקופה זו[דרושה הבהרה] כשוחט. בערך בשנת ה'תק"ב מונה גם לדיין, לצד רבי יעקב טולידאנו (מהרי"ט) ואחיו רבי חיים טולידאנו, עמם חתם על פסקי דין. כן נמצא שחתם על פסקי דין לצד גדול דורו רבי יעקב אבן צור (היעב"ץ). בתפקידיו השיב המרבי"ץ תשובות הלכתיות לכל רחבי מרוקו וחתם על תקנות רבות בעירו.
קורות חייו > פטירתו והנצחתו

בשנת ה'תק"ז נפטרה אשתו, ורבי מרדכי נישא בשנית לבתו הרביעית של רבו - ריינא, לאחר פטירת בעלה רבי יחיא לכרייף.
נפטר בי"ד באב ה'תקכ"ב. משורר התקופה חתנו רבי דוד חסין חיבר קינה על פטירתו.
הותיר אחריו יבול רב של חידושי תורה בכל מקצועות התורה: שו"ת, חידושים על הש"ס ועל התנ"ך ודרשות. רובם נותרו עדיין בכתובים, וחלקם נדפסו בספר "תורת המרבי"ץ" שבהוצאת מכון אהבת שלום.
למרות שנפטר צעיר, הותיר את חותמו על רבים מחכמי צפון אפריקה, שנים רבות אחר פטירתו.
קורות חייו > צאצאיו

רבי יקותיאל בירדוגו - בנו הבכור מאשתו הראשונה, ממלא מקומו ברבנות העיר.
רבי רפאל בירדוגו - מחבר השו"ת "משפטים ישרים" שנודע לימים בכינויו "המלאך רפאל".
בת נוספת (מנישואיו הראשונים) נישאה לרבי דוד בן חסין.
מנישואיו השניים נולדה לו בת בשם בליידא, שנישאה לרבי יהודה בירדוגו קרוב משפחתו.
חיבוריו

שו"ת דברי מרדכי - שאלות ותשובות על ארבעת חלקי השולחן ערוך
תקנות
חידושים על הש"ס - שלשת החיבורים הללו רוכזו בספר 'תורת המרבי"ץ' בהוצאת חברת אהבת שלום ה'תשע"ז.
דורש טוב - דרשות (בכתב יד).
פרשת מרדכי - דרשות והספדים (בכתב יד).
משנה למלך - פירוש לספר משלי (בכתב יד).
פירוש למסכת אבות (בכתב יד).
צרור הכסף - צרור המור - פירושים לספר תהילים (בכתב יד).
פירושים על המקרא (בכתב יד).
לקריאה נוספת

תורת המרבי"ץ, הוצאת מכון אהבת שלום - יד שמואל פרנקו, ירושלים תשע"ז.
הערות שוליים

↑  משפט וצדקה ביעקב ח"א סימן קטו, רטו, שז, ועוד.
↑  משפט וצדקה ביעקב ח"א סימן רסה.
↑  רבי יוסף אלמליח, שו"ת תוקפו של יוסף, סימן מג.
↑  רבי דוד בן חסין, תהלה לדוד, יקרא דשכבי, תרצ"א (דף עט ע"ב). מלבד קינה זו חיבר רבי דוד בן חסין גם שיר לכבודו בעודו בחיים (שם דף מח ע"א).
↑  איגוד עמלי התורה, לוח הקהילות - גיליון ה', ירושלים: הוצאת טקסט רץ, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313982105171  LCCN: n2020051631  VIAF: 47160059960235600063   WorldCat (עם VIAF): 47160059960235600063
האסון בתל א-סולטאן

| חלק ממלחמת חרבות ברזל |
| --- | --- |
 תאריך:  26 במאי 2024
 מקום:  מחנה תל א-סולטאן
 סוג:  תקיפה אווירית וסיכול ממוקד
 תוקף:   חיל האוויר הישראלי
 יעדים:  בכירים ב"מטה הגדה" של ארגון הטרור חמאס
 תוצאות:  שני מחבלים נהרגו, ומחבלים נוספים.[דרוש מקור][דרושה הבהרה] עשרות פלסטינים נספו בשרפה שפרצה בעקבות התקיפה.
 אבדות:  לפחות 45 פלסטינים, מתוכם מספר מחבלים.
 אמצעי תקיפה:  פצצת SDB 
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) תל א-סולטאן(למפת מערב הנגב רגילה) תל א-סולטאן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל א-סולטאן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל א-סולטאן
 
אסון תל א-סולטאן התרחש ב-26 במאי 2024, במהלך קרב רפיח, כשחיל האוויר הישראלי הפציץ מכונית שבה היו שני מחבלים ב"מטה הגדה" של ארגון הטרור חמאס. כתוצאה מכך התלקחה אש באוהלי עקורים בתל א-סולטן שברפיח, ונספו כ-50 פלסטינים. בצה"ל מעריכים שהשרפה פרצה בשל מחסן נשק של חמאס שהתפוצץ מרסיס שניתז ממקום התקיפה. אירוע זה קיבל הדים בין-לאומיים, בצל החלטת בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) ב-24 במאי, שהורתה על הפסקת התמרון ברפיח, בעקבות תלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם.
רקע

במסגרת התמרון הקרקעי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, ב-6 במאי 2024 החלו כוחות צה"ל לתמרן גם במרחב רפיח. התמרון החל בשכונות המזרחיות של רפיח ובצד הפלסטיני של מעבר רפיח, שנכבש בידי כוחות צה"ל בתחילת התמרון. בהמשך התרחב התמרון לשכונות המרכזיות ואף המערביות של רפיח. נכון ל-23 במאי 2024 נהרגו 200 מחבלים ברפיח.
בעקבות תלונתה של דרום אפריקה לבית הדין הבין-לאומי בהאג על ישראל בטענה לרצח עם ברצועת עזה, ב-24 במאי 2024 קיבל בית הדין החלטה, ברוב של 13 מול 2, להורות לישראל לחדול מהתמרון ברפיח. בנוסף, הופעלו לחצים בין-לאומיים על ישראל, טרם התמרון ברפיח ובמהלכו, לחדול מהתמרון. כל אלו הובילו לבחינה מדוקדקת בין-לאומית של הפעילות הצבאית הנעשית במסגרת התמרון ברפיח.
כשבוע לפני האירוע פיזר מטוס של חיל האוויר הישראלי פתקים עם הוראה לתושבי מספר שכונות במזרח העיר לעבור למקלטים בדיר אל באלח, או לאזור ההומניטרי בשכונת תל א סולטאן שבמערב העיר, דרך כביש החוף.
ההתרחשות

בשעות הערב של 26 במאי 2024 הפציץ כלי טיס של חיל האוויר הישראלי, בהכוונה מודיעינית של אמ"ן ושב"כ, צריף פח במחנה עקורים בשכונת תל א סולטאן ברפיח. בהפצצה נהרגו אנשי חמאס וביניהם יאסין רביע, ראש "מטה הגדה" של חמאס, וח'אלד נג'אר, בכיר במטה הגדה, שניהם ריצו מאסרים ממושכים בישראל בגין רצח ישראלים במסגרת טרור, ושוחררו לרצועת עזה במסגרת עסקת שליט.
ההפצצה בוצעה במחנה העקורים "מחנה השלום הכוויתי 1" שהוקם על ידי כווית בינואר 2023[דרוש מקור] שבו שורות צפופות של צריפי פח מוארכים. מסביב לנקודה שהופצצה היו גם אוהלים רבים ובהם משפחות עקורים.
חלקים מהטילים ששוגרו ניתזו לצריפים אחרים ובין האוהלים, גרמו פציעות קשות והבעירו דליקה. על פי תחקיר הארץ גם אילו לא הייתה פורצת אש היו נפגעים רבים.
לפחות 50 פלסטינים נספו, גברים, נשים וילדים, ו-240 נפצעו.
בצה"ל דבקו בטענה כי לא ידעו שבצריפים ובאוהלים הצמודים ליעד התקיפה שהו עשרות אזרחים. בנוסף אמרו שנעשה שימוש בטילים מדויקים במשקל 17 ק"ג, שהם הקטנים ביותר שמטוסי הקרב יכולים לשגר, ולא אמורים לגרום נזק היקפי גדול. על פי הכיתוב על שברי הטילים במאהל קבע תחקיר הוושינגטון פוסט שאלה טילים מסוג SDB GBU-39 מתוצרת ארצות הברית. מדובר בפצצות השוקלות 113 ק"ג כל אחת, כאשר 17 ק"ג זה רק מטען הנפץ של כל פצצה. דובר מחלקת המדינה של ארצות הברית אמר כי התקיפה בוצעה "באמצעות הפצצה הקטנה ביותר בארסנל של צה"ל, במטרה לפגוע במחבלים", חלקים ממנה הגיעו למאהל במרחק מטרים ספורים.
כמו כן צה"ל טען שהמחנה איננו באזור ההומניטרי כפי שהוגדר באותה עת, ונמצא במרחק של 1.7 קילומטר ממנו. אך תושבי המחנה לא הצטוו לעזוב אותו כפי שהצטוו תושבים בשכונות המזרחיות, וגם מחנה העקורים הקרוב במתחם האו"ם לא פונה.
בצה"ל העלו השערה שהדליקה פרצה בעקבות פיצוצי משנה של אמל"ח שהיה בקרבת מקום והתפוצץ מחמת התקיפה. ההשערה התבססה על הקלטה של שיחת טלפון בין שני עזתים, בה אחד הדוברים אומר שבמבנה שהותקף היה מחסן תחמושת כמו כן תועדו פיצוצי משנה שלדברי דובר צה"ל מעידים על הימצאות אמל"ח במקום. בנוסף שיערו בצה"ל שזיהו מה שנראה כבורות שיגור טילים 47 מטרים מנקודת התקיפה, אך בצידו השני של המחנה.
רבים מהפליטים הגיעו מבית לאהיא בעקבות המלחמה בצפון הרצועה. בתוך שלושה ימים פונה המחנה ופונה גם מחנה העקורים במתחם האו"ם.
בעקבות האסון

בעקבות האסון החלו גינויים לתקיפה הישראלית, והאשמת ישראל בטבח שהיא מבצעת באוכלוסייה האזרחית ברצועת עזה. באוניברסיטה העברית בירושלים נערכה הפגנה פרו-פלסטינית "נגד ההשמדה והטבח בעזה", ביוזמת תא חד"ש באוניברסיטה. גם בחיפה התקיימה הפגנה של ערבים ישראלים בעקבות מה שכונה בפי המפגינים "הטבח ברפיח".
אלג'יריה הגישה למועצת הביטחון של האו"ם טיוטת הצעת החלטה שתורה לישראל להפסיק את המבצע ברפיח.
ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, אמר כי מדובר ב"תקלה טראגית" והביע צער על מותם של בלתי מעורבים, למרות מאמציהם של חיילי צה"ל להימנע מכך ככל האפשר.
ב-27 במאי קרא נשיא צרפת עמנואל מקרון בטוויטר להפסקת אש מיידית, בטענה שאין שום אזור בטוח ברפיח לאזרחים פלסטינים. שליח האו"ם למזרח התיכון תור ונסלן מסר כי הוא "מוטרד מאוד" ממותם של ילדים ונשים רבים כל כך, באזור ששימש כמחסה, וקרא לרשויות הישראליות לערוך חקירה מקיפה ושקופה לתקרית הזו, למצות את הדין עם כל מי שפעל שלא כדין ולנקוט צעדים מיידיים כדי להגן טוב יותר על אזרחים.
הערות שוליים

1 2  A. B. C. News, Israel-Gaza updates: Death toll in Rafah airstrike rises to 50: Action Aid UK, ABC News (באנגלית)
↑  https://x.com/MyLordBebo/status/1796183561529163799 הוראות לתושבים לעבור למקלטים המוכרים ולאזורים ההומניטריים]
1 2 3  תצלומי לוויין מראים: התקיפה שבה נהרגו עשרות ברפיח כוונה למתחם צריפים צפוף, באתר הארץ, ‏3 ביוני 2024
↑   ניו יורק טיימס,, "איזה אוהל יכול להגן עלינו מפני טילים ופגזים?": לניצולי התקיפה ברפיח כבר אין לאן ללכת, באתר הארץ, 27 במאי 2024
↑  אתי בלומנטל, צה"ל על התקרית ברפיח: נגרמה מפיצוץ משנה של אמל"ח, באתר כאן 11, ‏28 במאי,
2024
↑  Experts say Israel used U.S.-made bomb in deadly Rafah strike, הוושינגטון פוסט, ‏29 במאי 2024
↑  Israel could have used smaller weapons against Hamas to avoid deaths in Gaza tent fire, experts say, AP News, ‏2024-05-30 (באנגלית)
↑  ישראל גראדווהל, ‏"הפצצה הקטנה ביותר בארסנל של צה"ל" | גיבוי אמריקני לצה"ל, באתר כיכר השבת, 28 במאי 2024
↑  הערכה בצה"ל: תחמושת חמאס גרמה להרס הרב ברפיח | אלו הראיות | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il, ‏2024-05-28
1 2  דובר צה"ל: מסתמן - אמצעי לחימה של חמאס הם שגרמו לשריפה במחנה העקורים ברפיח, באתר ‏מאקו‏, 28 במאי 2024
↑  איתי בלומנטל, צה"ל על התקרית ברפיח: נגרמה מפיצוץ משנה של אמל"ח, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 28 במאי 2024
↑  ‘Bodies everywhere’: the horrors of Israel’s strike on a Rafah camp, הגרדיאן, ‏29 במאי 2024
↑  תיעוד: הפגנה פרו פלסטינית באוניברסיטה העברית, באתר ערוץ 7, 28 במאי 2024
↑   כתבי "הארץ", צה"ל: שני כטב"מים ששוגרו ממזרח ייורטו; עצורים בהפגנה נגד המלחמה בחיפה, באתר הארץ, 27 במאי 2024
↑  ברק רביד‏, אלג'יריה הפיצה למועצת הביטחון טיוטה המורה לישראל להפסיק את המלחמה ברפיח, באתר וואלה, 29 במאי 2024
↑  כתבי ynet, זעזוע בעולם מהאסון ברפיח: "הכול עלה באש, הילדים צרחו". חקירה עצמאית בצה"ל, באתר ynet, 27 במאי 2024
↑  זעזוע בעולם מהאסון ברפיח: "הכול עלה באש, הילדים צרחו". חקירה עצמאית בצה"ל, באתר ynet, 27 במאי 2024
טיסה 370 של מלזיה איירליינס

| --- | --- |
המטוס האבוד 9M-MRO בנמל התעופה שארל דה גול ב-2011
המטוס האבוד 9M-MRO בנמל התעופה שארל דה גול ב-2011
 תאריך:  8 במרץ 2014
 מיקום:  דרום האוקיינוס ההודי, כ-2,400 ק"מ מערבית לפרת'
 גורם:  לא ידוע
 קואורדינטות:  42°32′43.1″S 95°6′40.7″E﻿ / ﻿42.545306°S 95.111306°E﻿ / -42.545306; 95.111306
 הרוגים:  0
 פצועים:  0
 נעדרים:  239
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  בואינג 777-200ER
 מספר זנב:  9M-MRO
 מוצא:  קואלה לומפור, מלזיה
 יעד:  בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
 מפעיל:  מלזיה איירליינס
 נוסעים:  227
 אנשי צוות:  12
נתיב הטיסה המשוער על פי איתותי פינג של הלוויין Inmarsat
אזורי החיפוש השונים אחר המטוס
מקום מציאת שבר הכנף בראוניון
טיסה 370 של מלזיה איירליינס המכונה גם MH370 הייתה טיסה מסחרית וסדירה של חברת מלזיה איירליינס מקואלה לומפור לבייג'ינג. ב-8 במרץ 2014 הטיסה נעלמה מהמכ"ם ולא הגיעה ליעדה. למעלה משנה לא היה ברור מה עלה בגורל הנוסעים והמטוס, עד שבסוף יולי 2015 נמצאו שרידים מועטים מהמטוס שנסחפו לחופי האי ראוניון שבאוקיינוס ההודי. מקום ההתרסקות עדיין לא אותר. עוד קודם לכן הוכרזו 227 הנוסעים ו-12 אנשי הצוות רשמית כהרוגים.
הטיסה

טיסה 370 הייתה טיסה בינלאומית וסדירה שהופעלה על ידי מלזיה איירליינס במטוס נוסעים מסוג בואינג 777-200ER. הטיסה המריאה מנמל התעופה בקואלה לומפור שבמלזיה, והייתה אמורה לנחות כעבור שש שעות בבייג'ינג שבסין.
ב-8 במרץ 2014 בשעה 00:41 המריאה הטיסה מקואלה לומפור כמתוכנן. המטוס יצר קשר אחרון עם מגדל הפיקוח ב-01:19, פחות משעה לאחר ההמראה. הוא נעלם ממסכי המכ"ם של מגדל הפיקוח בהו צ'י מין סיטי שבווייטנאם מספר דקות לאחר מכן, אך המשיך להיות מזוהה על ידי המכ"ם של חיל האוויר המלזי, תוך שהוא פונה בחדות מערבה וחוצה את חצי האי המלאי, תוך המשך טיסה במסלול זה עד שיצא מטווח המכ"ם הצבאי בשעה 02:22, צפונית מערבית לאי פנאנג שבצפון–מערב מלזיה.
החקירה

ה-FBI חקר אפשרות של פעולת טרור, אפשרות שקיבלה חיזוק משנמצא שארבעה נוסעים עלו לטיסה באמצעות דרכונים גנובים.
מפקד חיל האוויר המלכותי המלזי, רודזלי דאוד, טען כי הקלטות של אותות המכ"ם הצביעו על אפשרות שהמטוס חזר על נתיב הטיסה שלו.
בהודעה רשמית של ממשלת מלזיה מ-15 במרץ, נמסר כי כיוון החקירה המרכזי הוא חטיפה יזומה של המטוס ולא תאונת מטוס.
ב-24 במרץ 2014 הודיעה מלזיה כי המטוס התרסק ללא ניצולים באוקיינוס ההודי, הרחק ממסלול טיסתו המתוכנן. ההודעה התבססה על ניתוח מידע לווייני אודות המטוס, בלא שנמצאו שרידיו. ההודעה חיזקה את החשד כי אדם כלשהו שהיה על המטוס בעת הטיסה פעל במכוון כדי לגרום להתרסקות המטוס. בחיפושים אחר המטוס ושרידיו הושקעו משאבים רבים, ובהם לוויינים, מטוסי תצפית ואוניות.
בתחילת מאי 2014 נעצרו בקואלה לומפור, בירת מלזיה, 11 פעילים בתא המזוהה עם ארגון הטרור אל-קאעידה בחשד למעורבות בהיעלמות המטוס.
ב-27 במאי פורסם דו"ח לפיו המטוס הנמיך טוס כשעה לאחר ההמראה, לאחר שאזל לו הדלק. לפי אותו דוח, הטיסה התרסקה בחלק מבודד של האוקיינוס ההודי, במרחק של כ-25 מיילים ימיים מנקודת התשדורת האחרונה.
על פי תוכנית "תעופה בחקירה" המטוס שידר במשך 7 שעות מזמן שנותק איתו הקשר איתותי פינג ללוויין אינמרסט. על פי השדרים הללו, המטוס היה באוויר במשך כל הזמן הזה, והמסלול שלו היה דרומה לכיוון אנטארקטיקה. משוער כי אדם שהיה בתא הטייס (ייתכן שהקברניט) ניתק בכוונה תחילה מערכות שיכלו לתת אינדיקציה על מיקום המטוס, אך לא היה לו את הידע הטכני לנתק את איתותי הפינג ללווין. עוד משוער כי המטוס טס על טייס אוטומטי והתרסק באוקיינוס ההודי לאחר שאזל הדלק שלו.
בשנת 2022 פורסם [דרושה הבהרה] דו"ח ממנו עולה שככל הנראה הטייס ריסק את המטוס בכוונה.
חיפושים אחר המטוס

ביום ה-16 להיעלמות המטוס התמקדו החיפושים בדרום האוקיינוס ההודי, שם דיווח מטוס חיפוש סיני על הימצאות "חפצים לבנים".
ב-28 באפריל 2014, הודיע ראש ממשלת אוסטרליה טוני אבוט, כי החיפושים האוויריים אחר המטוס הופסקו, מכיוון שלא סביר למצוא חלקים על פני האוקיינוס לאחר 52 ימים מהיעלמות המטוס, וכי החיפושים התת-ימיים בעזרת צוללות נמשכים.
במאי 2015, לאחר שלא נמצאו כל עדויות למטוס האבוד בשטחי החיפוש, הודיעו הרשויות האוסטרליות על הגדלת שטחי החיפוש. בהמשך ההודעה נמסר שאם המטוס לא יימצא גם בשטחים אלה, לא ידוע היכן עוד אפשר יהיה למצוא אותו.
ב-29 ביולי 2015 מצא מנקה חופים מהאי ראוניון שבאוקיינוס ההודי שבר מכנף מטוס, שככל הנראה נסחף לחופי האי.
ב-5 באוגוסט 2015 אישר ראש ממשלת מלזיה כי הכנף שנמצאה שייכת למטוס הנעדר.
ב-16 בינואר 2017 הכריזו מלזיה, אוסטרליה וסין שהן מפסיקות את החיפושים אחר המטוס. חברה פרטית המשיכה את מלאכת החיפוש תוך הסכם לקבלת תשלום רק אם היא תביא תוצאות, אך ב-30 במאי 2018 הודיעה כי היא ויתרה, והחיפושים אחר המטוס הנעדר הסתיימו.
ב-25 בפברואר 2025 הודיעה חברת אושן אינפיניטי (אנ') כי היא תחדש את החיפושים אחר המטוס.
נעדרים לפי מדינות

| מדינה | נעדרים |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: 152
מלזיה מלזיה: 50
אינדונזיה אינדונזיה: 7
אוסטרליה אוסטרליה: 6
הודו הודו: 5
צרפת צרפת: 4
ארצות הברית ארצות הברית: 3
קנדה קנדה: 2
איראן איראן: 2
ניו זילנד ניו זילנד: 2
אוקראינה אוקראינה: 2
הולנד הולנד: 1
רוסיה רוסיה: 1
הונג קונג הונג קונג: 1
טאיוואן טאיוואן: 1
סך הכול: 239
השערות אפשריות > חטיפה

האפשרות לחטיפה פשוטה של המטוס הועלתה על ידי כלי חדשות שונים. עלו ספוקלציות שונות לפיהן החוטפים תכננו לקחת את המטוס לאי נידח, אולם אף קבוצה לא לקחה אחריות. חוקרים עצמאיים זיהו 600 מסלולים אפשריים שבהם יכול היה המטוס לנחות, אולם לא התקבל לכך אישור רשמי ממלזיה. אמינות מספר מהתיאוריות נפגעה כשנמצאו שברים ראשונים מהמטוס ביולי 2015.
השערות אפשריות > חטיפה > מתקפת טרור

זמן קצר אחרי היעלמות המטוס, נטען שמדובר בפעולת טרור. בין ה-9 ל-14 במרץ צייץ איל התקשורת האוסטרלי רופרט מרדוק כי היעלמות טיסה MH370 "מאשרת שהג'יהאדיסטים פונים לעשות בעיות לסין". מאוחר יותר הציע שהטיסה מוסתרת בצפון פקיסטן "כמו בן לאדן". טענות אלו לא אושרו, והוגדרו כתיאוריות קונספירציה על ידי הגרדיאן. בחודש שלאחר מכן, עיתון רוסי העלה השערה דומה, לפיה "טרוריסטים לא ידועים" חטפו את המטוס והטיסו אותו לאפגניסטן, שם החזיקו את הצוות והנוסעים כבני ערובה.
השערות אפשריות > חטיפה > האי דייגו גרסיה

חוקרים הציעו כי המטוס נתפס על ידי ארצות הברית והוטס לבסיס האמריקאי באי דייגו גרסיה, או שהמטוס נחת שם אחרי שקיבל הוראה לנחות שם. התיאוריה הועלתה בתדרוך היומי של הבית הלבן ב-18 במרץ, ונשללה על ידי דובר הבית הלבן. בבסיס התיאוריה כמה מרכיבים, ביניהם שיתוף הקשר של הטלפון הנייד של טייס המשנה, והפניה מערבה על ידי המטוס, שניהם תאמו נתיב טיסה לעבר האי.
ברוח זו, דווח בדיילי מירור כי הקפטן התאמן על נחיתה באי באוקיינוס ההודי עם מסלול קצר, באמצעות סימולטור הטיסה בבית שלו. מספר מקורות דיווחו כי הקפטן התאמן על נחיתה בחמישה מסלולים, כל אחד באורך של לפחות 1,000 מטרים, באזור האוקיינוס ההודי, בהם דייגו גרסיה, נמל התעופה הבינלאומי של מאלה ומנחתים אחרים בהודו ובסרי לנקה. טענות אלה הוכחשו על ידי ה-FBI שטען כי לא נמצאו ראיות לתוכן הסימולטור שדווח בדיילי מירור.
במאמר שפורסם ב-18 במרץ 2014 כתבו עיתונאים מהמלדיבים כי מספר תושבים ראו "מטוס ג'מבו נמוך" בסביבות 06:15 ביום היעלמות הטיסה. דווח כי המטוס היה לבן עם פסים אדומים לאורכו – תיאור המתאים למטוסי מלזיה איירליינס. עדי ראייה הסכימו שהמטוס טס לכיוון דרום–מזרח, וציינו את הרעש החזק שהטיסה השמיעה מעל האי, וכי יכלו להבחין בדלתות המטוס.
גילוי הראיות הראשונות של המטוס באי ראוניון ביולי 2015 הביאו רבים לטעון שהמטוס הופל בסמוך לאי דייגו גרסיה, כ-2,400 ק"מ מראוניון. עם זאת, אוקיינוגרפים הסבירו כי הגעת שרידי המטוס לאי תואם את זרמי האוקיינוס מהנקודה בה המטוס התרסק בנתיב הטיסה המשוער שלו.
השערות אפשריות > חטיפה > התאבדות או חטיפה על ידי הצוות

בתא הטייס היו דלתות מבוצרות נגד חוטפים שהיו יכולות למנוע מאנשי צוות או מנוסעים להפריע להתאבדות או לחטוף אותו לאוקיינוס הדרומי. ניתן להשוות זאת לטיסה 185 של סילק אייר (בה התאבד טייס ב-1997), לטיסה 990 של איג'יפטאייר ולטיסה 470 של LAM מוזמביק איירליינס, כמו גם להתאבדות המאוחרת של הטייס בטיסה 9525 של ג'רמנווינגס. פחות משלושה שבועות לפני שנעלמה טיסה 370, נחטפה טיסה 702 של אתיופיאן איירליינס על ידי טייס המשנה שנעל את הקברניט מחוץ לתא הטייס במטרה לבקש מקלט בשווייץ.
זמן קצר אחרי היעלמות הטיסה נחשף שאשתו ושלושת ילדיו של הקברניט, זהארי אחמד שאה, עזבו את הבית יום לפני ההיעלמות; חבר של שאה טען כי הוא נפגש עם אישה נוספת ושגם יחסיו עימה היו בקשיים. טענות לבעיות במשפחה נדחו על ידי משפחתו של שאה. טייס עמית ומקורב של אחמד שאה טען כי הקפטן היה "נסער מאוד" מנישואיו המתפרקים. המשטרה חקרה גם דיווחים על כך שלפני יציאת המטוס קיבל שיחה בת 2 דקות מטלפון נייד בזהות בדויה. בנוסף, הקברניט היה תומך של פוליטיקאי מהאופוזיציה המלזית שנידון למאסר יום לפני הטיסה אחרי שזיכוי מוקדם יותר שלו נפסל במה שהיה נראה כמניע פוליטי.
החוקרים ציירו תמונה מוזרה של הקברניט שעלתה מ-170 שיחות שקיימו - ביניהן, שהוא לא ערך תוכניות לימים שאחרי ה-8 במרץ. ב-23 ביולי 2014 דווח כי המשטרה המלזית בדקה את כל הנוסעים במטוס, כשהקברניט היה החשוד הראשי, במידה ויוכח שההיעלמות בוצעה כתוצאה מהתערבות אנושית. הסאנדיי טיימס דיווח כי בין נתיבי הטיסה שנמצאו על הסימולטור של הקברניט נמצא נתיב טיסה לאוקיינוס הדרומי שבו בוצעה נחיתה על אי עם מסלול המראה קצר. ב-2016 דלף מסמך אמריקאי שקבע כי במהלך ניתוח של הסימולטור נמצא נתיב הדומה לנתיב המשוער בטיסה דרומה, אך הודגש שהדבר לא מוכיח את מעורבות הטייס. בנוסף, נטען שמסלול המטוס אפשר צפייה בנוף של אי הבית של הקברניט, פנאנג.
השערות אפשריות > שריפה

בתקרית קודמת שבה היה מעורב מטוס מסוג בואינג 777, ב-29 ביולי 2011, בטיסה 667 של איג'יפט אייר, נגרמה שריפה ממקור חמצן בתא הטייס כשהמטוס עודנו על הקרקע, שהרסה את מערכת בקרת הטיסה והמכשירים וגרמה לחור בגוף המטוס. למרות הגעת כבאים בתוך שלוש דקות, כיבויה ארך 90 דקות.
הצעה אחרת היא שהטייסים פנו בחזרה וניסו לבצע נחיתת חירום בשדה התעופה הקרוב ביותר בצפון מלזיה, ייתכן בפנאנג או באי לנגקאווי, שם ניתן להגיע למסלול הנחיתה מעל המים וללא מכשולים. ייתכן שמצב החירום נבע מתקרית דומה שהתרחשה ב-11 ביולי 1991, אז במטוס מדגם דאגלס DC-8 של טיסה 2120 של ניגריה איירליינס עלה באש צמיג בעת ההמראה, והתלקחותו הובילה להתרסקות המטוס עם מותם של 261 נוסעים. בתאונה אחרת, בטיסה 111 של סוויסאייר שריפה בתא הטייס הובילה לאובדן מערכות השליטה של המטוס. המטוס התרסק לאוקיינוס האטלנטי ו-229 נהרגו, כ-8 ק"מ דרומית מערבית לנמל התעופה הבינלאומי הליפקס שבנובה סקוטיה, שם ניסו הטייסים לבצע נחיתת חירום.
השערות אפשריות > יירוט

בראיון ל-CNN ב-24 באפריל 2014 הצהיר ראש ממשלת מלזיה כי המכ"ם של חיל האוויר המלזי "עקב אחרי כלי טיס שעשה סיבוב אחורה, אבל לא היה בטוח שזהו ה-MH370. מה שכן בטוח הוא שהמטוס לא נחשב עוין".
ב-22 בדצמבר 2014 טען מנהל פרוטאוס איירליינס לשעבר, מארק דוגיין, כי ייתכן שהמטוס הופל על ידי אנשי צבא אמריקאים מחשש להתקפה דומה להתקפת ה-11 בספטמבר על בסיס הצי שלהם בדייגו גרסיה. הטענות הוגדרו כ"פרועות".
השערות אפשריות > מתקפת סייבר

קיימת השערה שמדובר בהתקפת סייבר, וקיים ויכוח האם במטוסים מסחריים קיימת ההגנה המספקת מפני התקפות כאלו, אם כי חברת בואינג פסלה את האפשרות. דוברת החברה אמרה כי החברה "בטוחה בהגנה החזקה על כל המערכות הקריטיות לטיסה ובחוסר היכולת של האקר לקבל גישה לאמצעים חיצוניים או פנימיים על ה-777 ובכל מטוסי בואינג".