stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיפה
אתגרים > פיתוח מעורר מחלוקת

בחיפה, שנודעת כעיר בעלת ערכי סביבה מפותחים, מתקיים מתח מתמיד בין שאיפות גופי נדל"ן ותחבורה להביא לפיתוח ובינוי של אזורי הטבע העירוני – רבות בתמיכת העירייה, ובין אלו מקרב התושבים והאזרחים המבקשים לשמור על מבנה התנהלות עירונית שמכבדת את הנוף והמקומות הציבוריים, ההיסטוריים והירוקים. אחד מהם הוא "מגדלי חוף הכרמל" שקמו בשנות ה-90 על החוף מול נוה דוד ועליו נסובו מאבקים משפטיים. באותה עת ומעט לאחר מכן קידמה העירייה את תוכנית הקמת המרינה בשכונת בת גלים, שאיימה הן על אזור ראש הכרמל והן על תמהיל הפעילות העירונית הייחודי לשכונה. במקרה זה מאבק-הנגד כבר היה מוצלח יותר, עם זאת התוכנית עדיין לא נגנזה סופית.
פרויקטים אחרים שנמצאים במחלוקות עקרוניות כוללים את הרחבת הנמל, ומספר תוכניות לכבישי גישה חדשים ולשכונות שיוקמו לכאורה על חשבון מקומות ירוקים. במסגרת פרויקט מנהרת הכרמל נסלל כביש מהיר מפתח המנהרה המרכזי שבנווה שאנן צפונה אל מרכז העיר בערוץ נחל הגיבורים (ואדי רושמיה), וכן יציאות שונות שמסתעפות מהמנהרה לנווה שאנן ולאחוזה, כל אלה משולבים במחלף שהוא מהגדולים בארץ.
סמוך לתום העשור הראשון של המאה ה-21 התגלה כי חיל הים מתכנן את הרחבת שטחו הבנוי של בסיסו בבת גלים אל תוך הים. החלק העיקרי בתוכנית הוא מבנה מעגן הפולינום המיועד לתחזוקת כלי שיט ובהם צוללות. הוא מיועד להיבנות על שובר הגלים שמול המושבה הגרמנית וצפוי להיות ברוחב של 150 מטר וגובה של 21 מטר. באופן זה, הקמתו צפויה לחסום את הנוף מאזור המושבה הגרמנית ומהכרמל לעבר הים.
פרויקטים אחרים שסביבם התעורר פולמוס:
על המדרונות המערביים של אחוזה, באזור לינקולן-תל אהרון, מתוכננת בנייה של שכונה חדשה.
תוכנית להרחבת שכונת כבאביר וסלילת כביש גישה נוסף אליה מאיימת על אזור נחל שיח. נחל זה הוא האתר היחיד בישראל בו גדל חלבלוב השיח, והאתרים הקרובים ביותר שלו נמצאים במרחק מאות קילומטרים.
תוכנית להקמת כביש גישה נוסף ממבואות העיר הדרומיים אל אזור אחוזה, מאיימת על נחל עובדיה ונחל נדר.
באזור מנזר סטלה מאריס קיימת ריאה ירוקה, ששטחה עתיד להצטמצם עקב הקמת שכונה חדשה ובתי מלון במקום.
בגבול פארק הכרמל מתוכננת הקמת בית מלון ושכונה חדשה בשטחו של נחל נדר. אזור זה מהווה חלק מרצף השטחים הירוקים של הפארק.
שפך הקישון – אזור בו נשמרו ערכי טבע ייחודיים (לדוגמה תלתן צר-עלים – האתר היחיד בארץ) למרות הזיהום הרב בנחל. כיום מתוכננת באזור הרחבת נמל חיפה.
כביש המחבר בין רמת בגין לכביש פרויד – מעורר התנגדויות בקרב תושבי רמת בגין בכך שהתשתיות בשכונה אינן מתאימות לעומסי תנועה.
רמת שמיר – שכונה חדשה המתוכננת מתחת לשכונת רמת בגין – קיימות התנגדויות רבות על הפגיעה בנוף ובשטחים הירוקים.
שכונות ורבעים

על פי עיריית חיפה מתחלקת העיר לרבעים כדלהלן:
| רובע | שטח בקמ"ר | מספר תושבים | אחוז משטח השיפוט העירוני | אחוז מאוכלוסיית העיר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קריית חיים + קריית שמואל | 4.16 | 32,370 | 6.5 | 12.1 |
| מפרץ חיפה | 20.51 | - | 31.8 | - |
| העיר התחתית | 1.92 | 11,430 | 3.0 | 4.3 |
| מערב חיפה | 9.76 | 40,870 | 15.1 | 15.3 |
| הכרמל | 7.86 | 44,270 | 12.2 | 16.6 |
| הדר | 2.83 | 37,580 | 4.4 | 14.1 |
| נווה שאנן | 3.03 | 37,210 | 4.7 | 13.9 |
| רמות נווה שאנן | 3.82 | 19,470 | 5.9 | 7.3 |
| רמות הכרמל | 10.67 | 39,260 | 16.5 | 14.7 |
שכונות ורבעים > קריית חיים – קריית שמואל

הרובע הכולל את קריית חיים וקריית שמואל מהווה 6.5% משטח השיפוט של העיר.
נכון ל-2008 מתגוררים בו 32,600 תושבים המהווים 12.3% מתושבי העיר. הרובע מחולק לשתי קריות, קריית חיים (שבעצמה מחולקת לקריית חיים מזרחית וקריית חיים מערבית) וקריית שמואל.
שכונות ורבעים > מפרץ חיפה והצ'ק פוסט

רובע מפרץ חיפה הוא אזור רחב ידיים המשתרע מצפון-מזרח לעיר התחתית לשפת מפרץ חיפה ונחצה על ידי נחל קישון. אזור זה משמש כאזור התעשייה הראשי של חיפה מאז הניחו הבריטים את התשתית לבתי הזיקוק ולתעשיות שסביב הנמל. שטח הרובע מהווה כשליש משטחה המוניציפלי של חיפה אולם אוכלוסייתו מועטה. בדרומו נמצא הצ'ק פוסט. לפי החלוקה הסטטיסטית העירונית רובע המפרץ מתחלק בחלוקת משנה לשלושה תתי-רובע: "חלוצי התעשייה", "לב-המפרץ" ו"נמל חיפה – נמל הקישון".
שכונות ורבעים > העיר התחתית

העיר התחתית, כשמה, היא החלק של חיפה ששוכן לאורך המדרגה הנמוכה של העיר וכולל את הנמל, את מרכז העסקים הראשי ושכונות מגורים כוואדי ניסנאס, חליסה והמושבה הגרמנית.
ברובע, שבמשמעותו המצומצמת שטחו כ-3% מכלל השטח העירוני, מתגוררים כ-11,440 נפש (נכון ל-2007) המהווים כ-4.3% מכלל תושבי חיפה, מתוכם כ-70% הם ערבים בני דתות שונות.
שכונות ורבעים > מערב חיפה

ברובע מערב חיפה מתגוררים כ-40,000 תושבים (2006) ושטחו 9.76 קמ"ר. ברובע מתקיימת זהות בין אחוז האוכלוסייה לבין אחוז השטח מכלל שטח חיפה, שניהם כ-15%. גבולות הרובע הם חוף הים התיכון במערב ובצפון, המושבה הגרמנית בצפון-מזרח, שכונות הכרמל במזרח וטירת כרמל מדרום. רוב שכונות הרובע שוכנות במישור החוף, למורדות הכרמל. אלו כוללות את בת גלים, קריית אליעזר, עין הים, קריית שפרינצק, שער העלייה, נווה-דוד, רמת הנשיא ואזור התעסוקה והפנאי בדרום-מערב העיר, הכולל את פארק מת"ם ולצידו שכונת נאות פרס.
שכונות ורבעים > כרמל

הכרמל הוא רובע הבנוי לאורך חלקו הצפוני של רכס הכרמל ועל שלוחות שלו מערבה. שטחו הוא כ-7.85 קמ"ר, והוא הרובע המאוכלס ביותר בחיפה, עם כ-45,000 תושבים המהווים כ-17% מכלל תושבי העיר.
הכרמל היה מאוכלס עוד טרם תחילת העליות הציוניות לארץ ישראל. בין המתחמים הבנויים בו היו כרמלהיים, המנזר הכרמליתי, המגדלור וכבאביר. ההתיישבות היהודית החלה באמצע שנות ה-20 של המאה ה-20, והתגברה בשנות ה-30 בימי העלייה החמישית. בין שכונות הכרמל נמנות כרמל מרכזי, כרמל מערבי, כרמל צרפתי ואחרות.
שכונות ורבעים > הדר הכרמל

הדר הכרמל (קרויה בקיצור "הדר") היא מהשכונות הוותיקות של חיפה ורובע-מגורים מרכזי וצפוף. השכונה הוקמה כ"עיר גנים" על פי תכנונו של ריכרד קאופמן משנת 1922, ונמצאים בה כמה מבנים שנבנו בסגנון הבין-לאומי המושפע מאסכולת הבאוהאוס הגרמנית. כיום כולל רובע הדר את אוסף השכונות שבין העיר התחתית והכרמל. שכונת הדר המקורית הייתה מצומצמת יותר והשתרעה ממזרח לשכונת הרצליה, שהוקמה בשנת 1907, ועד מעט מזרחה מרחוב בלפור של היום. השכונות המזרחיות יותר הן רמת ויז'ניץ ושכונת נחלה, שהיום נשכח שמה והיא כלולה ב"הדר הכרמל". בדרום, במעלה ההר, משתרעת הדר-עליון.
שכונות ורבעים > נווה שאנן

נווה שאנן שבליבה שכונת זיו, שדרות טרומפלדור ורחוב חניתה היא הגדולה בין שכונות העיר. בתיה הראשונים הוקמו בימי העלייה הרביעית ולאחר קום המדינה היא התפתחה משמעותית. כיום מורכבת אוכלוסייתה מתושבים הבאים כמעט מכל מגזרי החברה הישראלית, ומונה, נכון לשנת 2005, 37,200 תושבים מה שהופך אותה לאחת השכונות הגדולות בישראל.
שכונות ורבעים > רמות הכרמל

"רמות הכרמל" הוא השם שהעניקה העירייה לרובע שנמשך לאורך גב ההר ושלוחותיו הדרומיות, כאשר שיפוליו הצפוניים-מזרחיים צופים על מפרץ חיפה והדרומיים-מערביים על מישור חוף הכרמל. הרובע כולל את אחוזה, הרוממות (רוממה ורמת בן-גוריון), שכונות ציר חורב ובהן רמת בגין ורמת אשכול, ושכונות ציר אבא חושי ובהן דניה, רמת גולדה ורמת אלמוגי.
אחוזה (או בשמה המלא אחוזת שמואל) נקראה על שם הנציב הבריטי הראשון בארץ ישראל, סר הרברט סמואל. השכונה הוקמה בשנות ה-20 וה-30 כהתרחבות של היישוב היהודי בכרמל, בעיקר על ידי עולים מרומניה ומגרמניה. אחוזה היוותה את גרעין ההתיישבות על הרכס וסביבה התפתחו השכונות הנוספות.
ספורט

בחיפה מועדוני ספורט רבים הפועלים במגוון תחומים, לרבות כדורגל, כדורסל וספורט ימי (מועדון בשם "בים הקרוב"). הגדול בהם הוא אגודת מכבי חיפה, שבראשה עומד רועי שווץ, והיא מאגודות הספורט הגדולות והוותיקות בארץ, ומאגדת ענפי ספורט בכל התחומים: כדורסל, כדוריד, שחייה, כדורמים, שחמט, טניס, טניס שולחן, אתלטיקה קלה, הרמת משקולות, סיף ועוד. אגודת הפועל חיפה, השנייה בגודלה, מטפחת בעיר בין היתר את ענפי הסיף והאתלטיקה.
ספורט > כדורגל

בחיפה פועלים מספר מועדוני כדורגל, כשהבולטים שבהם הם מכבי חיפה והפועל חיפה.
מכבי חיפה הוא אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים בישראל ובעל היסטוריה הכוללת 15 אליפויות, 6 גביעים, 5 גביעי טוטו ושלוש העפלות לשלב הבתים בליגת האלופות. בשנת 1992 נרכשה הקבוצה מידי אגודת מכבי חיפה על ידי חברת "קשר ספורט" בבעלותו של יעקב שחר, והמשיכה להתבסס כשם דבר בכדורגל הישראלי. בשנת 2006 זכתה מכבי חיפה באליפות הליגה בפעם השלישית ברציפות. בשנת 2023 זכתה מכבי חיפה באליפות בפעם השלישית ברציפות וה-15 בסה"כ.
הפועל חיפה זכתה באליפות יחידה ב-1999 ובארבעה גביעים, אך מאז שנת האליפות הידרדר מצבו של המועדון. נכון לשנת 2024 הקבוצה משחקת בליגת העל ובראשה עומד איש העסקים יואב כץ.
מגרשן הביתי של שתי הקבוצות תחילה היה אצטדיון קריית חיים, לאחר מכן אצטדיון קריית אליעזר עד סגירתו בשנת 2014 וכיום אצטדיון סמי עופר.
בנוסף, משחקות בליגות נמוכות יותר מספר קבוצות, שהבולטת מביניהן היא קבוצת האוהדים הפועל רובי שפירא חיפה המשחקת ליגה ב' (כדורגל).
ספורט > כדורסל

בתחום הכדורסל יש לעיר חיפה שתי נציגות, מכבי חיפה, המשחקת כיום בליגה הארצית ושזכתה בעונת 13–2012 באליפות המדינה בכדורסל. קבוצה זו הייתה אחת משמונה הקבוצות שייסדו את "ליגת המבחן" בשנת 1954 ומגרשה הביתי של הקבוצה הוא היכל הספורט רוממה. בנוסף קיימת קבוצת כדורסל נשים מכבי חיפה שמשחקת בליגת העל לנשים.
קבוצה נוספת הפועל חיפה משחקת בליגת העל ומנוהלת על פי מודל קבוצת אוהדים (שבו האוהדים הם בעלי הקבוצה). כמו כן בבעלות הפועל חיפה קבוצת כדורסל נשים בשם הפועל חיפה נשים המשחקת כיום בליגה השלישית.
ספורט > ענפי ספורט אחרים

"אגודת מכבי חיפה" מועדון ספורט רב ענפי מהגדולים במדינה שכולל 17 ענפי ספורט אולמפיים
"מועדון השייט חיפה" ע"ש רב החובל ראובן סדנאי, הנמצא בשכונת בת-גלים, נחשב לאחד ממועדוני השייט החזקים בישראל ומדי שנה שייטים שלו מהווים חלק מנבחרת השייט הישראלית.
לחיפה מועדון הוקי קרח בשם "נצים חיפה", מליגת ההוקי הישראלית.
"חיפה אנדרדוגס" היא קבוצת פוטבול המשחקת בליגת הפוטבול הישראלית.
בשכונת נווה שאנן נבנה אצטדיון האתלטיקה ע"ש קרלי קריגר.
ראשי העיר

במשך שנים היו מרבית התושבים בחיפה ערבים ולכן ראשי העיר היו ערבים. עם הזמן הפכו היהודים לרוב, ובשנת 1940 נבחר לראשונה ראש עיר יהודי. מאז עלה ראש-העיר העברי הראשון ובמשך יותר מ-60 שנה כל ראשי עיר השתייכו למפלגת העבודה. בשנת 2003 נבחר לראשונה ראש עיר שאינו חבר במפלגה זו, יונה יהב.
1873–1877 – נג'יב אפנדי אל-יאסין
1877–1881 – אחמד אפנדי ג'לבי
1881–1884 – מוסטפא בר אל-סאלח
1885–1903 – מוסטפא פאשה אל-ח'ליל
1904–1910 – ג'אמל צאדק
1910–1911 – רפעת אל-צאלח
1911–1913 – אברהים אל-ח'ליל
1914–1920 – חסן שוכרי – על שמו נקרא הרחוב בהדר הכרמל שבו שוכן בניין העירייה.
1920–1927 – עבד אל-רחמן אל-חאג'
1927–1940 – חסן שוכרי
1940–1951 – שבתי לוי – ראש העיר היהודי הראשון, על שמו נקרא רחוב ראשי המפריד בין הדר וואדי ניסנאס במרכז העיר.
1951–1969 – אבא חושי – על שמו נקרא הציר המרכזי של דניה ופארק הכרמל, שדרות אבא חושי, שבו נמצאת אוניברסיטת חיפה שהוקמה ביוזמתו ועומדת על גבעה הנקראת כיום "רמת אבא חושי". כמו כן נמצא בנווה שאנן המרכז הקהילתי "בית אבא חושי"
1969–1973 – משה פלימן – על שמו בית החולים הגריאטרי בעיר, בית הספר עירוני ה' וכן רחוב ראשי בדרום-מערב העיר.
1974–1975 – יוסף אלמוגי – על שמו שכונת רמת אלמוגי.
1975–1978 – ירוחם צייזל – שמו ניתן לדרך המובילה ממחלף פז אל כיכר פייסל.
1978–1993 – אריה גוראל
1993–2003 – עמרם מצנע – עזב לאחר זכייתו בבחירות לראשות מפלגת העבודה.
2003 – גיורא פישר – מראשי המנהיגים הפוליטיים של קריית חיים, שימש ממלא מקום ראש העיר בתקופה שלאחר התפטרות עמרם מצנע.
2003–2018 יונה יהב – בעבר כיהן כחבר מפלגת העבודה וח"כ מטעמה, בהמשך עבר ל"שינוי" ועם הקמתה של "מפלגת קדימה" הצטרף אליה.
2018 –2024 עינת קליש-רותם  – בעברה אדריכלית, מתכננת ערים ואזורים ישראלית.
2024–מכהן יונה יהב – נבחר שוב לראשות העיר לאחר שניצח בבחירות 2024, בעבר כיהן כראש העיר במשך 15 שנה.
דת בחיפה > רבני העיר

הרב הראשי הראשון של חיפה בעידן המודרני היה הרב ברוך מרקוס. מרקוס נולד בליטא והוסמך בה לרבנות. לאחר עלייתו לארץ ישראל, ייסד בירושלים את ישיבת "אור חדש". בשנת 1906 התמנה כרב הראשי האשכנזי של חיפה וכיהן בתפקיד זה 55 שנה. הוא כיהן כיושב ראש הראשון של בית הדין הרבני בעיר. כתב את הספר "אמרי ברוך".
במקביל כיהן כרב ראשי הרב יהושע קניאל עד לפטירתו בשנת 1970.
כרב הראשי הספרדי בעיר שימש הרב ניסים אוחנה, שנולד באלג'יריה והגיע ארצה בגיל ארבע עם הוריו. הוא הוסמך לרבנות בישיבות הספרדים בירושלים, שימש רב בעזה ובניו יורק, רב ראשי בקהילת מלטה ובקהילת פורט סעיד שבמצרים, וכן כראש בית הדין הרבני בקהיר וסגן ראש רבני מצרים. בשנת 1947 התמנה לתפקיד הרב הראשי הספרדי בקהילת חיפה.
משנת 1968 כיהן כרב העיר הספרדי הרב יוסף משאש, ששימש קודם ברבנות באלג'יריה. הוא כיהן עד לפטירתו בשנת 1974.
בשנת 1975, נבחרו לרבנות חיפה הרבנים שאר ישוב כהן, אשר התפטר בשנת 2011, והרב אליהו בקשי דורון. לאחר בחירתו של הרב דורון כרב ראשי לישראל בשנת 1993, התמנה הרב שלמה שלוש כרבה הספרדי הראשי של חיפה, עד לפטירתו בשנת 2014.
דת בחיפה > הבישופות היוונית-קתולית בחיפה

בחיפה יושב בישוף יווני-קתולי שתוארו הרשמי הוא ארכיבישוף של חיפה. היום משמש בתפקיד זה יוסף מתא.
דת בחיפה > העדה האחמדית בחיפה

בחיפה ישנה קהילה קטנה של מוסלמים מהזרם האחמדי שחבריה מתגוררים בשכונת כבאביר.
ערים תאומות

לחיפה 23 ערים תאומות (בסוגריים – שנת חתימת הברית):
הממלכה המאוחדת פורטסמות', הממלכה המאוחדת (מ־1962)
צרפת מרסיי, צרפת (מ־1962)
הממלכה המאוחדת האקני, לונדון, הממלכה המאוחדת (מ־1968)
אזרבייג'ן באקו, אזרבייג'ן
הפיליפינים מנילה, הפיליפינים (מ־1971)
ארצות הברית סן פרנסיסקו, ארצות הברית (מ־1973)
דנמרק אלבורג, דנמרק (מ־1973)
דרום אפריקה קייפטאון, דרום אפריקה (מ־1975)
גרמניה ברמן, גרמניה (מ־1978)
הממלכה המאוחדת  ניוקאסל על הטיין, הממלכה המאוחדת (מ־1979)
בלגיה אנטוורפן, בלגיה (מ־1986)
גרמניה  מיינץ, גרמניה (מ־1987)
גרמניה  דיסלדורף, גרמניה (מ־1988)
ארגנטינה רוסאריו, ארגנטינה (מ־1988)
אוקראינה אודסה, אוקראינה (מ־1992)
הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין (מ־1994)
קפריסין לימסול, קפריסין (מ־2000)
ארצות הברית  פורט לודרדייל, ארצות הברית (מ־2002)
גרמניה  ארפורט, גרמניה (מ־2005)
גרמניה  מנהיים, גרמניה (מ־2005)
הרפובליקה העממית של סין שנג'ן, הרפובליקה העממית של סין (מ־2012)
הרפובליקה העממית של סין צ'נגדו, הרפובליקה העממית של סין (מ־2013)
הרפובליקה העממית של סין שאנטואו, הרפובליקה העממית של סין (מ־2015)
ערים תאומות > הסכמי ידידות

| --- | --- |
 ארצות הברית  בוסטון, ארצות הברית (מ־1999)  ברזיל פורטו אלגרה, ברזיל  צרפת מחוז אלפ קוט ד'אזור, צרפת  צרפת מחוז לה בוש דה רון, צרפת:  הרפובליקה העממית של סיןרובע הונגקו של שאנגחאי, סין - הסכם עם קריית חיים
ערים תאומות > הסכמי שיתוף פעולה

איטליה טורינו, איטליה
איטליה לה ספציה, איטליה
ארצות הברית דייטון, ארצות הברית
רוסיה סנט פטרסבורג, רוסיה
גלריית תמונות נוף של חיפה

מראה העיר מהקצה העליון של הגנים הבהאיים, רחוב יפה נוף
מבט פנורמי אל מפרץ חיפה מרחוב יפה נוף
מבט פנורמי אל בת גלים וקריית אליעזר מסטלה מאריס
ראו גם

היסטוריה של חיפה
אתרים בחיפה
לקריאה נוספת

אבא חושי,מ. אבניאל וא סאכנין, חיפה בעשור לישראל, עירית חיפה, 1958.
יוסי בן-ארצי (עורך), חיפה: היסטוריה מקומית, הוצאת אוניברסיטת חיפה, תשנ"ח (הספר בקטלוג ULI)
תמיר גורן, ההיסטוריה של חיפה, אוניברסיטת חיפה ועיריית חיפה, תשס"ח 2007
דוד דה פריס, אידיאליזם וביורוקרטיה: שורשיה של חיפה האדומה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1999, 380 עמ' (הספר בקטלוג ULI)
דפנה שרפמן ואלי נחמיאס (עורכים), תה על מרפסת הקזינו - דו-קיום בחיפה בתקופת המנדט הבריטי 1920–1948, הוצאת משפטון חיפה, 2006 (הספר בקטלוג ULI)
ענת קדרון, בין לאום למקום: הקהילה העברית בחיפה המנדטורית, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
נילי שרף גולד, חיפה אהובתי, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2018 (הספר בקטלוג ULI)
פנחס פיק, כיבוש חיפה במלחמת העולם הראשונה, בתוך חיפה ואתריה (בעריכת אלי שילר ובהשתתפות יוסי בן ארצי), "אריאל - כתב עת לידיעת ארץ ישראל" 37–39, הוצאת אריאל, ירושלים, 1985
נתן שור, חיפה במסע נפוליאון, אריאל, חוברת 37–39, 1985, עמ' 61
ביאורים

↑  בתעודה יוונית מהמאה ה-4 לפנה"ס נמצא קטע שבו כתוב "הכרמל הר קדוש לזאוס...פה עיר הצורים", האותיות פ.ה יכולות להיות סיומת למילה "חיפה".
↑  בתי הקולנוע שנסגרו: בהדר - "דומינו", "גל אור", "תמר", "חן", "רון", "אורה", "אמפי", "ארמון", "מאי", "מאיון", "פאר",
"אוריון", "מירון" ו"עצמון", בוואדי ניסנאס - "רב גת", בעיר התחתית - "כרמל", "גנים",
"חיפה", "עין-דור", בוואדי סאליב - "הדר", בחליסה - "ורד", בקריית חיים - "היובל" ו"בית העם", בבת גלים - "תכלת", בכרמל - "אורלי" ו"שביט" ובנווה שאנן - "זיו"
↑  להרחבה בנושא היריבות המסורתית בין הקבוצות, קראו על הדרבי של חיפה
ג'ביסיה לסלי

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1987 (בת 37) אאוגסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת המפטון 
 javicia.com
 
לסלי ב-2022
ג'ביסיה לסלי (באנגלית: Javicia Leslie נולדה ב-30 במאי 1987) היא שחקנית אמריקאית. לאחר שזכתה בתפקיד הגדול הראשון שלה בסרט "Swim at Your Own Risk" ב-2016 היא החלה להופיעה ב-2018 בתפקיד קבוע בדרמות "עסק משפחתי" (אנ') ו"אלוהים שלח לי בקשת חברות" (אנ'). היא גם כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "תמיד שושבינה" (אנ'). בשנת 2021, לסלי החלה לגלם את רייאן וילדר בעונה השנייה של סדרת גיבורי העל "באטוומן", ואת המוות האדום בחמשת הפרקים הראשונים של העונה התשיעית והאחרונה של "הפלאש".
תחילת חייה

לסלי נולדה למשפחה צבאית באוגסבורג, גרמניה. בילדותה משפחתה עברה למרילנד שם גדלה. היא גדלה כנוצריה. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת המפטון שם הופיעה במחזות שונים.
קריירה

לאחר סיום לימודיה בקולג', לסלי עברה ללוס אנג'לס כדי להמשיך בקריירת משחק.
בשנת 2020, לסלי נבחרה לתפקיד תפקיד ראשי בסדרה "באטוומן" בעקבות עזיבתה של רובי רוז. היא משחקת את ריאן ויילדר, דמות מקורית שנוצרה עבור התוכנית החל מהעונה שנייה, וכן את הכפילה הרעה שלה המכונה מוות אדום בחמשת הפרקים הראשונים של העונה התשיעית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה "הפלאש".
חיים אישיים

לסלי מזדהה כביסקסואלית. היא הוכשרה באגרוף תאילנדי. בנוסף היא טבעונית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | MuSicktuation | קיוקו | סרט קצר |
| 2017 | Neva~eh | הנסיכה אומני | סרט קצר |
| 2018 | Pas Honteux | מישל | סרט קצר |
| 2019 | Stuck | הָבְנֶה | סרט קצר |
| 2019 | First Day Back | לינדה ג'ונס | סרט קצר |
| 2019 | תמיד שושבינה (אנ') | קורינה ג'יימס |  |
| 2020 | Roped | בריטני |  |
| 2022 | We Are Gathered Here Today | ג'ן סטון-שפיץ |  |
| 2022 | Something from Tiffany's | סופיה |  |
| 2023 | Double Life | ג'ו קרוזוט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015–17 | Chef Julian | מונישה | תפקיד חוזר |
| 2016 | Hello Cupid Reboot | מו | תפקיד ראשי |
| 2016 | Swim At Your Own Risk | סמנתה מורגן |  |
| 2016 | Prototype | מלצרית | סרט טלוויזיה |
| 2017 | Broke & Sexy | מונישה | פרק: "Broke&Sexy Finale" |
| 2017–18 | מקגייוור | ג'סי קולטון | פרקים: "Hook" ו "Riley + Airplane" |
| 2018–21 | עסק משפחתי (אנ') | פריס דונקאן | תפקיד חוזר (עונות 1–2 ועונה 4); אורח (עונה 3) |
| 2018–20 | אלוהים שלח לי בקשת חברות (אנ') | אלי פינר | תפקיד ראשי |
| 2021–22 | באטוומן | ריאן ויילדר / באטוומן | תפקיד ראשי (עונות 2–3) |
| 2021–23 | הפלאש | ריאן ויילדר / באטוומן וריאן ויילדר/מוות אדום (ארץ-4125) | 5 פרקים |
| 2023 | המרוץ לדראג: אולסטארס עונה 8 | שופטת אורחת |  |
| 2024 | פוטנציאל גבוה | דפני | תפקיד ראשי |
הערות שוליים

↑  Hampton University (19 באוגוסט 2019). "Javicia Leslie Welcomes Onyx 12". נבדק ב-8 ביולי 2020 – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Erin Crabtree, Javicia Leslie Cast as New Batwoman for Season 2: 5 Things to Know, Us Weekly, ‏2020-07-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Bucksbaum, Sydney (24 באוקטובר 2022). "'The Flash' casts 'Batwoman' star Javicia Leslie in mystery role for final season". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2022-10-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cordero, Rosy; Andreeva, Nellie (16 במאי 2023). "ABC Picks Up Kaitlin Olson-Led 'High Potential' Series From Drew Goddard". Deadline Hollywood. נבדק ב-23 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
גאוגרפיה של יפן

| --- | --- |
 (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט +(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט +
 יבשת:  אסיה 
 קואורדינטות:  35°N 136°E﻿ / ﻿35°N 136°E﻿ / 35; 136
 שטח
 דירוג שטח:  63
 שטח:  377,915 קמ"ר
   אדמה:  364,485 קמ"ר (96.45%)
   מים:  13,430 קמ"ר (3.55%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  4 מטר מתחת לפני הים  (אגם האצ'ירו)
 גובה ממוצע:  438 מטר
 הנקודה הגבוהה:  3,776 מטר (הר פוג'י)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  29,751 ק"מ
 אורך הגבולות:  0 ק"מ
 מדינות גובלות:  רוסיה, הרפובליקה העממית של סין, ארצות הברית, טאיוואן, קוריאה הדרומית, הפיליפינים 
 
תמונת לוויין של אזור יפן
יפן היא מדינת איים במזרח אסיה השוכנת במערבו של האוקיינוס השקט. הארכיפלג היפני כולל יותר מ-3,000 איים, אך רק כמה מאות מהם מיושבים, ומתוכם ארבעה הם האיים המרכזיים: הוקאידו, הונשו, שיקוקו וקיושו. זוהי מדינה הררית ומיוערת, שמרבית אוכלוסייתה מתגוררת למרגלות ההרים ולאורך החופים, דבר המעצים את צפיפות האוכלוסין באזורים המיושבים. האקלים השורר במדינה הוא ממוזג ומשתנה בין חבלי הארץ שבה. יפן נמצאת באזור בעל פעילות סייסמית גבוהה, ולעיתים תכופות מתרחשות בה רעידות אדמה והתפרצויות געשיות. בירת יפן, טוקיו, היא המטרופולין המאוכלסת ביותר בעולם.
גבולות

יפן היא מדינת איים, וככזו היא אינה גובלת במדינות אחרות. עם המדינות הסמוכות ליפן נכללות רוסיה, שמרחק האי סחלין שבתחומה מהאי הוקאידו הוא כ-40 ק"מ, קוריאה הדרומית, הרחוקה כ-50 ק"מ מהאי צושימה והרפובליקה הסינית שרחוקה כ-110 ק"מ מהנקודה המערבית ביותר של יפן – האי יונאגוני. איי יפן, הגם שחלקם קטנים מאוד, משתרעים על פני חלקים נרחבים באוקיינוס השקט. דוגמה לכך היא איי בונין המרוחקים כ-1,000 ק"מ מטוקיו הבירה והאטול מינאמיטורישימה המרוחק עוד כ-1,300 ק"מ מהם. להלן טבלה עם נקודות הקצה מבחינה גאוגרפית:
|  | שם | קואורדינטות | מיקום כללי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| צפון | בנטנג'ימה | 45°31′35″N 141°55′09″E﻿ / ﻿45.52639°N 141.91917°E﻿ / 45.52639; 141.91917 | אי במצר לה פרוז | יפן טוענת לריבונות על האיים הקוריליים הדרומיים אשר בשליטת רוסיה, ולפי טענה זו כף קוריצקי היא הנקודה הצפונית ביותר. |
| צפון | כף קוריצקי (כף קמואיוואקה) | 45°33′28″N 148°45′14″E﻿ / ﻿45.55778°N 148.75389°E﻿ / 45.55778; 148.75389 | כף באי איטורופ | יפן טוענת לריבונות על האיים הקוריליים הדרומיים אשר בשליטת רוסיה, ולפי טענה זו כף קוריצקי היא הנקודה הצפונית ביותר. |
| דרום | אוקינוטורישימה | 20°25′N 136°05′E﻿ / ﻿20.417°N 136.083°E﻿ / 20.417; 136.083 | אטול בים הפיליפינים על רכס פלאו-קיושו |  |
| מזרח | מינאמיטורישימה | 24°17′12″N 153°58′50″E﻿ / ﻿24.28667°N 153.98056°E﻿ / 24.28667; 153.98056 | אטול מבודד באוקיינוס השקט, כ-1,300 ק"מ מזרחית לאיי בונין |  |
| מערב | כף איריזאקי | 24°26′58″N 122°56′01″E﻿ / ﻿24.44944°N 122.93361°E﻿ / 24.44944; 122.93361 | כף באי יונאגוני |  |
גבולות > שטחים במחלוקת

יפן טוענת לריבונות על האיים הקוריליים הדרומיים: איטורופ, קונשיר, שיקוטן ואיי הבומיי, אשר נמצאים כיום בשליטת רוסיה. ברקע הסכסוך הטריטוריאלי על איים אלה, הנקראים בפי היפנים "השטחים הצפוניים", עומדים מספר הסכמים שחתמו ביניהן האימפריה היפנית והאימפריה הרוסית. הראשון שבהם היה חוזה שימודה משנת 1855, שקבע את הגבול בין יפן לרוסיה במצר פריס שבין האי איטורופ לאי אורופ והניח בשליטת יפן את ארבעת האיים. עשרים שנה לאחר מכן נחתם בין האימפריות חוזה נוסף, חוזה סנקט פטרבורג, שבו ויתרה יפן על האי סחלין תמורת שליטה בכל האיים הקוריליים עד לחצי האי קמצ'טקה. הסכם פורטסמות', שסיים את מלחמת רוסיה–יפן, העניק ליפנים את חלקו הדרומי של האי סחלין. במבצע סערת אוגוסט, עם תום מלחמת העולם השנייה, נכבשו האיים הקוריליים על ידי ברית המועצות והיו בשליטתה עד להתפרקותה, אז עברו לשליטת רוסיה. חוזה סן פרנסיסקו שנחתם בין יפן לבעלות הברית קובע כי על יפן לוותר על הדרישה לריבונות באיים הקוריליים, אולם העמדה היפנית גורסת שאיים אלה אינם חלק מהאיים הקוריליים, ולכן חוזה זה לא חל עליהם.
יפן טוענת לריבונות גם על סלעי ליאנקור, או כפי שנקראים ביפן, טקשימה, אשר בשליטת קוריאה הדרומית. יפן כבשה סלעים אלה בשנת 1910, אך בחוזה סן פרנסיסקו הם לא צוינו במפורש כשטחים שעל יפן לוותר עליהם. בתום הכיבוש האמריקאי של יפן שורטט קו הגבול הימי בין יפן לקוריאה בידי הכוחות האמריקאיים ממזרח לסלעים, והדבר הותיר אותם בשליטה קוריאנית. כמו כן, יפן מחזיקה באיי סנקאקו, ונמצאת בסכסוך על הריבונות עליהם, עקב טענות הרפובליקה העממית של סין והרפובליקה הסינית (טאיוואן). הן האיים הקוריליים הדרומיים, הן סלעי ליאנקור והן איי סנקאקו מאופיינים בעושרם בדגה ובעתודות נפט וגז פוטנציאליות, והריבונות עליהם מרחיבה את האזור הכלכלי הבלעדי, שמאפשר את ניצולם של משאבים טבעיים אלה.
פני השטח

שטחה הכולל של יפן משתרע על פני 377,923 קמ"ר, מתוכם 374,834 קמ"ר (99.2%) הם שטחי יבשה ו-3,091 קמ"ר (0.8%) הם שטחי מקורות מים. איי יפן הם למעשה פסגות של רכסי הרים שהתרוממו מעבר למדף היבשתי של מזרח אסיה, ורוב שטחם הוא הררי, אולם מרבית האוכלוסייה מתרכזת במישורים לאורך החופים ובאגנים בין ההרים.