stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניזאוריים

| אוניזאוריים |
| --- | --- |
 שחזור של מקרוקולום (Macrocollum) לעומת אדם
תקופה
טריאס עליון, 225–209 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: אוניזאוריים
שם מדעי
 Unaysauridae

אוניזאוריים (שם מדעי: Unaysauridae) היא משפחה של דינוזאורים בעלי אגן דמוי לטאה, שהתקיימו במהלך סוף הטריאס באמריקה הדרומית לפני 225 עד 209 מיליון שנה מזמננו. המשפחה הוגדרה בשנת 2018 בידי החוקר מולר וצוותו (Müller) והמאובנים שלהם התגלו בברזיל ובהודו.
מיני משפחה קטנה זו היו פרוזאורופודים קטנים באורך של 2.5 מטר וגובה של 80 סנטימטרים בקירוב ומבנה הגולגולת שלהם הזכיר את הפלטאוזאוריים, להם הם משויכים לעיתים. בניגוד לזאורופודים הגדולים יותר הם היו יכולים לעמוד על שתי רגליים, כנראה כדי להזדקף ולתלוש ענפי עצים. בכך הם דמו לעצלני קרקע או לתריזינוזאוריים שחיו באותה צורה. עם זאת רוב זמנם הם נעו על ארבע רגליים שתמכו במשקלם.
למרות דמיונם לפלטאוזאוריים הם קרובים יותר לגואייבסזאוריים ולתקודונטוזאורוס.
סוגים

Jaklapallisaurus
Macrocollum
אוניזאורוס (Unaysaurus)
אולפן עברית

אולפן עברית בדימונה, 1955
גן-שמואל-אולפן לעברית 1975-6
אולפן עברית (מכונה בקיצור אולפן; מקור המילה בארמית "בית אולפנא", משמעותה: מקום לימוד) הוא בית ספר ללימוד אינטנסיבי של השפה העברית. האולפנים מיועדים בראש ובראשונה לעולים חדשים במסגרת תהליך הקליטה. בנוסף יכולים ללמוד בהם גם תושבי חוץ ותיירים.
מדינת ישראל מפעילה אולפנים באמצעות המשרד לקליטת עלייה, משרד החינוך והסוכנות היהודית. עולים חדשים זכאים לפטור משכר לימוד באולפנים. אולפנים מתקיימים בערים, קיבוצים ובאוניברסיטאות. קיימים אולפנים בהם לומדים לא רק עולים חדשים אלא גם תיירים ודיפלומטים כמו אולפן "עקיבא" ו"אולפן רעננה" או לעובדים זרים כמו אולפן "גורדון" בתל אביב.
באולפן בסיסי נלמדות כ-500 שעות לימוד במתכונת בוקר (במשך כחמישה חודשים) או במתכונת ערב (במשך כעשרה חודשים).
האולפן נועד להקל על שילוב מהיר ככל האפשר של העולה במדינה ועל התערותו החברתית, התרבותית והכלכלית בה. להשגת מטרה זו נלמדת עברית ברמה המאפשרת קיום שיחה, קריאה והבנה בסיסית של השפה. בנוסף, אולפנים רבים מלמדים גם נושאי תרבות ישראלית, היסטוריה וגאוגרפיה.
האולפן הראשון נוסד בירושלים ב-1949. האולפנים היוו כלי ליישום תפיסת כור ההיתוך כיוון שאפשרו לפתח תחושת זהות משותפת ורגשי שייכות בקרב יהודים בני תרבויות שונות. במהלך השנים סיימו את האולפנים יותר מ-1.3 מיליון עולים חדשים.
בנוסף לאולפן הבסיסי קיימים סוגי אולפן נוספים:
"בית ראשון במולדת" - העולים מתגוררים ולומדים בקיבוץ בחצי השנה הראשונה שלהם בארץ.
אולפן קיבוץ - אולפן לצעירים בקיבוץ, כולל מגורים ועבודה במשק.
אולפן סטודנטים - מופעל על ידי מנהל הסטודנטים.
אולפן לקשישים - בתשלום סמלי, ללא מגבלת זמן לימוד.
אולפני המשך - ממומנים על חשבון העולה, הלימודים נערכים לרוב במתכונת ערב.
אולפני תעסוקה - מיועדים להכוונה מקצועית או לבעלי מקצועות בתחומים ספציפיים (רפואה, טכנולוגיה), תוך חיזוק ידיעת השפה.
אולפני הזדמנות שנייה - לעולים עד 10 שנים בארץ, לשיפור כישורי השפה. בתשלום סמלי במימון העולה.
מסגרת האולפן היא גישה ייחודית וחדשנית ללימוד שפה בשל היותה מבוססת תרבות. בשל כך אומצה ומיושמת על ידי עמים אחרים השואפים להחיות שפות נכחדות או שאינן בשימוש. במדינות כגון ויילס, אזרבייג'ן, קטלוניה וניו זילנד ביססו את לימודי השפה המקומית על שיטת האולפן; בוויילס אף משתמשים בשם "אולפן" כשמו של אחד מקורסי המתחילים (באיות המקומי: Wlpan).
ביקורת

מחקר ממשלתי שנערך ב-2007 הראה שאפילו לאחר חמישה חודשים של לימוד עברית אינטנסיבי באולפן, 60% מהעולים מעל גיל 30 לא יודעים לקרוא, לכתוב או לדבר עברית ברמה מינימלית. המצב באוכלוסייה הרוסית גרוע אף יותר, ו-70% מהעולים דוברי הרוסית אינם יכולים להבין את החדשות בעברית.
כתוצאה מהמחקר הכנסת הקימה ועדה כדי לבדוק את המצב ולתת המלצות לשיפור ושינוי שיטת האולפן. מספר אלטרנטיבות כבר נשקלו כשיטות לימוד באולפן.
ב-2011 דווח על הישגים בינוניים של מרבית הלומדים באולפנים, ועל נשירה מהלימודים, בשל מבני לימוד מוזנחים ורעועים, מספר תלמידים גבוה בכיתה, מחסור בציוד, ושיטות מיון והוראה מיושנות.
כמענה לביקורות ולכשלים המובנים באולפנים הרגילים הוקמו בשנים האחרונות אולפנים חדשניים הפועלים בשיטות עדכניות לרכישת שפה שנייה, כגון אולפן אור, "כאן זה לא אולפן", אולפן בית, ועוד.
ראו גם

מחסום שפה
הערות שוליים

↑  http://www.haaretz.com/news/most-ulpan-grads-over-30-unable-to-read-write-hebrew-fluently-1.210009
↑  תומר ולמר, קשה שפה: הזנחה, מחסור ונשירה מאולפני עברית, באתר ynet, 15 בינואר 2011
↑  נועם כהן, ‏בניין פעיל: בית הספר לעברית ולערבית שלא מתבייש באג'נדה שלו, באתר "Time Out ישראל"
↑  "Ulpan Bayit: "We Want Our Students to Be Themselves, In Hebrew"". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2023-05-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544095805171  LCCN: sh92000093  NKC: zmp20221160962
אוליבר קרויצר

אוליבר קרויצר (בגרמנית: Oliver Kreuzer, נולד ב-13 בנובמבר 1965 במנהיים שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הבלם בקרלסרוהה, באיירן מינכן ופ.צ. בזל.
קריירת מועדונים

קרויצר החל את קריירת הבוגרים שלו בקרלסרוהה מליגת הבונדסליגה בשנת 1985. קרויצר שיחק בקבוצה 182 משחקים לאורך שש עונות, כבש שמונה שערים והפך למעין גיבור תרבות מקומי.
בשנת 1991 חתם קרויצר בבאיירן מינכן, עמה זכה בשתי אליפויות, והיה שותף מלא לזכייה בגביע אופ"א בשנת 1996, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר מול בורדו. בשנת 1997, לאחר שש עונות בבאיירן מינכן, בהן שיחק 150 משחקים וכבש שמונה שערים, חתם קרויצר בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית. עם בזל זכה קרויצר בדאבל בשנת 2002, ופרש בתום אותה עונה מכדורגל בגיל 36, לאחר חמש עונות בבזל, בהן שיחק 119 משחקים וכבש 16 שערים.
קריירה בינלאומית

קרויצר מעולם לא שיחק בנבחרת גרמניה הבוגרת, אך שיחק בנבחרות הצעירות, ולזכותו הופעה אחת בנבחרת האולימפית.
לאחר הפרישה

קרויצר עסק בתפקיד ניהולי בפ.צ. בזל עם פרישתו ממשחק. לאחר מכן עסק בתפקיד המנהל הספורטיבי בקבוצות שונות כרד בול זלצבורג, שטורם גראץ, קרלסרוהה והמבורג, ממנה פוטר עקב טענות ההנהלה להפרת המחויבות שלו למועדון.
בנובמבר 2015 החל קרויצר לעבוד במינכן 1860 כמנהל הספורטיבי של המועדון.
תארים

עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה (2): 1993/94, 1996/97
גביע אופ"א: 1995/96
עם פ.צ. בזל:
אליפות ליגת העל השווייצרית: 2001/02
הגביע השווייצרי: 2001/02
אוניקס (נהר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  32 קילומטרים
 שפך:  אגם ונדה 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאוניקס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיאוניקס
 
מפה של עמק רייט ובה נהר אוניקס ואגם ונדה
אוניקס (באנגלית: Onyx) הוא נהר מי קרחונים מומסים, הגדול בנהרות אנטארקטיקה. אורכו מגיע ל-32 קילומטרים.
האוניקס זורם רק בחודשי הקיץ האנטארקטי בעמק רייט מכיוון קרחון רייט התחתון ואגם בראונוורת לכיוון אגם ונדה והוא בעל אגן ניקוז סגור. בנהר אין דגים, אך יש בו מיקרואורגניזמים ופריחת אצות.
אוניות מחופות שריון מסדרת טרפלגר

| --- | --- |

אה"מ טרפלגר
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה קודמת:  אוניות מחופות שריון מסדרת ויקטוריה
 סדרה עוקבת:  אוניות המערכה מסדרת רויאל סובריין
 אוניות בסדרה:  HMS Trafalgar, HMS Nile 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  בסיס הצי המלכותי בפורטסמות' 
 תחילת הבנייה:  1886
 הושקה:  1887–1888
 תקופת הפעילות:  1890–1911 (כ־21 שנים)
 אחריתה:  2 נגרטו
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 11,940 טון, מקסימלי: 12,590 טון
 אורך:  105 מטר
 רוחב:  22 מטר
 שוקע:  8.38 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  16.4 קשרים
 גודל הצוות:  577 איש
 טווח שיוט:  8,740 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  8 דוודים המזינים 2 מנועי קיטור בהספק 11,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 356–508 מ"מ, שריון סיפון – 76 מ"מ, מחיצות – 356–406 מ"מ, צריחי תותחים – 457 מ"מ, קזמטים – 102–127 מ"מ, מגדל הניווט – 356 מ"מ
 חימוש:  4 תותחים 13.5 אינץ' (343 מ"מ), 6 תותחים 4.7 אינץ' (120 מ"מ), 8 תותחים 6 ליטראות (2.2 אינץ', 57 מ"מ), 9 תותחים 3 פאונד (1.9 אינץ' (47 מ"מ)), 6 צינורות טורפדו
 
שתי האוניות מחופות שריון מסדרת טרפלגר של הצי המלכותי הבריטי היו אוניות מחופות שריון מסוף המאה ה-19. שתיהן נקראו על שם קרבות ימיים שבהם ניצחו הבריטים במהלך מלחמות נפוליאון בפיקודו של אדמירל נלסון. שתי האוניות נקראו אה"מ נייל ואה"מ טרפלגר.
תכנון

האוניות הונחו בשנת 1886, לאחר שתוכננו על ידי ויליאם הנרי וייט להיות גרסאות משופרות של סדרת אדמירל, בעלות הדחק גדול יותר כדי לאפשר הגנה משופרת. עם זאת הם הקריבו חגורת שריון מלאה עבור עובי גדול יותר באמצע האונייה בחגורה חלקית.
הן נועדו במקור לכלול חימוש משני של שמונה תותחי 5 אינץ' אבל זה שונה לשישה תותחי ירי מהיר 4.7 אינץ' לשימוש נגד סירות טורפדו תוקפות, מה שהוביל לעלייה במשקל של 60 טון, בין השאר בשל כמות התחמושת המוגברת שנישאה. זה היה אחד השינויים שהובילו לכך שהאוניות היו עם עודף משקל של 600 טון, מה שגרם לעלייה בשוקע של רגל.
אוניות הסדרה היו אוניות המלחמה עם בולט נמוך הלפני אחרונות שנבנו עבור הצי המלכותי. עיצוב זה היה מועדף במשך מספר שנים משום שהקטין את גודל המטרה שהאוניות הציגו לתותחי האויב בקרב, ומכיוון ששטח הגוף הקטן יותר איפשר שריון עבה יותר. עם זאת, כתוצאה מכך שהיה להן בולט של כ-15 רגל בלבד, כלי השיט לא היו מסוגלים להתמודד עם ים סוער מאוד. זה הוקל על ידי כך שהם בילו את רוב שירותם הפעיל בים התיכון הרגוע יחסית.
כאשר הן נבנו, משקיפים רבים העריכו יתר על המידה את פגיעותן של אוניות גדולות לטורפדות ואת חוסר היכולת הנתפסת להימנע מהן, מה שגרם להם להאמין שספינות מלחמה גדולות יוחלפו בהכרח בספינות קטנות יותר, פחות פגיעות ופחות יקרות. לדוגמה, ג'ון היברט, המזכיר הפרלמנטרי של האדמירליות, אמר לפרלמנט במרץ 1886: "אני חושב שאני יכול לומר בבטחה ששתי האוניות מחופות שריון הגדולות הללו יהיו ככל הנראה האחרונות מטיפוס זה שייבנו אי פעם במדינה זו או כל מדינה אחרת. בצרפת מפסיקים להמשיך בבנייה של אוניות מחופות שריון גדולות".
אוניות הסדרה

| שם האונייה | המספנה | הונחה | הושקה | כניסתה לשירות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| טרפלגר | מספנת פורטסמות' | 18 בינואר 1886 | 20 בספטמבר 1887 | 1890 |
| נייל | מספנת פמברוק | 8 באפריל 1886 | 27 במרץ 1888 | 10 ביולי 1891 |

תוכנית גובה וסיפון הימני, על פי הדיווח השנתי של Brassey 1888–9, מציג את החימוש המשני המתוכנן המקורי של שמונה תותחי 5 אינץ'
אידיר

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1945 Larbaâ Nath Irathen, צרפת 
 פטירה:  2 במאי 2020 (בגיל 74) הרובע השמונה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  El Hamid Cheriet 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מוקד פעילות:  אלג'יריה, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1976–2020 (כ־44 שנים)
 סוגה:  Berber music, מוזיקת פולק, מוזיקת עולם 
 שפה מועדפת:  קבילית 
 כלי נגינה:  גיטרה, חליל צד, דרבוקה 
 חברת תקליטים:  Wrasse Records 
 www.idir-officiel.fr
 פרופיל ב-IMDb
 
אידיר (25 באוקטובר 1949 – 2 במאי 2020) היה שם הבמה של חמיד שֶריֶה, זמר ממוצא אלג'יראי-ברברי.
חייו

הוא נולד ב-Ait lachene, שבקביליה, לאיכר. השם אידיר בקבילית היא "הוא יחיה", שם שניתן על פי המסורת הקבילית לילד שלידתו לוותה בקשיים כדי לעודד אותו לחיות. אידיר למד גאולוגיה ויועדה לו קריירה בתעשיית הנפט האלג'יראית לפני שהחל להתפרסם כאמן. הקריירה שלו התחילה במקרה בשנת 1973 כאשר החליף ברדיו אלג'יר זמרת ששרה אחד משיריו. הביצוע שלו לשיר "Rsed A Yidess" ("שהשינה תיפול") היה ההצלחה הראשונה שלו.
ב-1975 הוציא בפריז את האלבום הראשון שלו "a vava inouva" שנחל הצלחה מסחררת. שיר הנושא הושמע ב-77 ארצות ותורגם ל-15 שפות. ב-1979 יצא לאור הדיסק השני שלו: "Ay Arrac-Nneɣ" ("עבור ילדינו"), וב-1999 אידיר הקליט את הדיסק Identités ("זהויות").
אידיר נפטר ב-2 במאי 2020.
סגנון מוזיקלי

הסגנון של אידיר נולד מתוך שילוב של כלים שונים, אולם הכלי שהיווה את בסיס הנגינה שלו היה חליל הרועים הקבילי בו הוא למד לנגן בגיל צעיר ביותר. שאר הכלים שליוו אותו היו: גיטרות, חליל, דרבוקות וקסטנייטות. על אף שהוא שר בשפה הקבילית (שפה המדוברת על ידי לא יותר ממיליון וחצי איש בעולם) שיריו הצליחו להישמע קליטים במקומות רבים בעולם ותויגו כ"מוזיקת עולם".
שיריו נגעו בנושאים כמו הגלות (A Vava Inouva), חגיגה (Zwit Rwit) וזכרונות (Cfir), והיו גם פופולריים מאוד בחתונות קביליות.
הערות שוליים

↑  "Le chanteur Idir, l'un des principaux ambassadeurs de la chanson kabyle, est mort". Le Monde.fr (בצרפתית). 2020-05-03. נבדק ב-2020-05-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139627343 (data)  GND: 1071924141  ISNI: 0000 0000 7981 2028  LCCN: no00055479  MusicBrainz: e6e4079d-ecf9-477f-8ac2-25b4ce17709b  RERO: 02-A005886625  SNAC: w6dz3959  SUDOC: 094235570  VIAF: 2663628   WorldCat (עם VIAF): 2663628
אולפני Imangi

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  נטליה לאקיאנובה קית' שפרד
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים) 
 מיקום המטה:  קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  Temple Run 
  
 imangistudios.com
 
אולפני Imangi (באנגלית: Imangi Studios) היא חברת משחקי וידאו עצמאית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות יצירת משחקי המובייל החינמיים "Temple Run".
החברה נוסדה על ידי הצמד נטליה לאקיאנובה וקית' שפרד, והמעצב הראשי בחברה הראשי הוא קיריל צ'אנגוב.
משחקים שפותחו

| משחק | תאריך שחרור | הערות שוליים |
| --- | --- | --- |
| Imangi | 29 ביולי 2008 |  |
| Imangi Word Square | 9 בנובמבר 2008 |  |
| Little Red Sled | 3 ביולי 2009 |  |
| Harbor Master | 7 באוגוסט 2009 |  |
| Hippo High Dive | 30 בנובמבר 2009 |  |
| geoSpark | 4 בדצמבר 2009 |  |
| Max Adventure | 4 בדצמבר 2010 |  |
| Temple Run | 4 באוגוסט 2011 |  |
| Temple Run: Brave | 14 ביוני 2012 |  |
| Temple Run 2 (אנ') | 16 בינואר 2013 |  |
| Temple Run: Oz | 27 בפברואר 2013 |  |
| Temple Run VR | 23 בדצמבר 2014 |  |
| Temple Run: Puzzle Adventure | 17 בספטמבר 2021 |  |
| Temple Run: Idle Explorers | 6 ביוני 2023 |  |
ביקורת

Pocket Gamer (אנ') מיקם את החברה במקום 13 ברשימת "50 המפתחים המובילים של 2013", ובמקום 36 ב"50 המפתחים המובילים של 2014".
בשנת 2013, הניו יורק טיימס דיווח שהאולפנים הפכו פופולריים יותר מזינגה.
הערות שוליים

↑  "Going free quintupled Temple Run's revenue". macgasm. 24 בינואר 2012. נבדק ב-4 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Today, Laura Petrecca, USA (2012-08-13). "'Temple Run' Game Creators Find Strength in Small Size". CNBC (באנגלית). נבדק ב-2022-05-04.
↑  "Imangi word puzzle game arrives on the App Store". 29 ביולי 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Imangi Word Squares". Metacritic.
1 2  "Little Red Sled". Metacritic.
↑  "Hippo High Dive". Metacritic.
↑  "GeoSpark - WARNING: Highly Addictive!". Metacritic.
↑  "Max Adventure". Metacritic.
↑  "Temple Run (iOS)". IGN. נבדק ב-18 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Temple Run Brave (iOS)". Slide to Play. נבדק ב-18 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  KS Sandhya Iyer (8 ביוני 2012). "Temple Run: Brave coming to iOS, Android on June 14". NDTV Gadgets. נבדק ב-18 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Temple Run 2 released for iOS, Android version hitting Google Play next week". T3. 17 בינואר 2013. נבדק ב-17 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nelson, Randy (4 בפברואר 2013). "Temple Run: Oz the Great and Powerful (apparently) landing this month on iOS". TÚAW. נבדק ב-5 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Temple Run goes first person as it supports Samsung Gear VR". 3 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Top 50 Mobile Game Developers of 2013". 18 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Top 50 Mobile Game Developers of 2014". 18 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brian X. Chen (1 במרץ 2012). "How Temple Run Became More Popular Than Zynga Games". The New York Times. נבדק ב-29 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוניזאורוס

| אוניזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס עליון, 225.42 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
משפחה:: אוניזאוריים
סוג:: אוניזאורוס
שם מדעי
 Unaysaurus ‏Leal, 2004

איור של אוניזאורוס אוכל עלים
אוניזאורוס (שם מדעי: Unaysaurus; מילולית: "לטאת מים שחורים", "Unay" בשפת הטופי" – מים שחורים) הוא סוג של דינוזאור דמוי-זאורופוד פרימיטיבי שחי בברזיל בסוף הטריאס והיה קרובו של הפלטאוזאורוס האירופאי.
מאפיינים

יצור זה חי לפני 225 מיליון שנה מזמננו והיה מראשוני דמויי-הזאורופודים. מאובניו התגלו בריו גראנדה דו סול שבברזיל ב-1998 וקיבלו שם ב-2004. מאובנים אלה כללו שלד כמעט מלא המורכב מגולגולת מלאה כמעט, לסת תחתונה שלמה ועצמות מחוברות יחדיו והוא השלד השלם ביותר שנמצא בברזיל.
האוניזאורוס היה דומה במראהו לזאורופודים האמיתיים אך היה הרבה יותר קטן. הוא הגיע לאורך 2.5 מטר, לגובה 70–80 ס"מ ולמשקל 70 קילוגרם. ככל הנראה היה דו-רגלי והשתמש ברגליו הקדמיות כדי לתלוש ענפי עלים מהצמחים בדומה לעצלני קרקע.
הוא חי בברזיל הקדומה באקלים טרופי וניזון מצמחייה כמו שרכים ענקיים, ציקסיים ומחטניים כשסביבו חיו דינוזאורים קדומים כמו האאורפטור, כמה ארכוזאורים גדולים טורפים וסינאפסידים גדולים בעלי כסות פרווה.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע במשחק עולם היורה: המשחק.
אונירודיים

| אונירודיים |
| --- | --- |
 Dermatias platynogaster
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: חכאים
תת־סדרה:: Ceratioidei
משפחה:: אונירודיים
שם מדעי
 Oneirodidae ‏גיל, 1878

אונירודיים (שם מדעי: Oneirodidae) היא משפחת דגים מסדרת החכאים החיים באוקיינוסים השונים באזורים טרופיים עד ממוזגים וחיים רק בתהומות. זוהי משפחה הכוללת מינים רבים החיים בעומק ורובם כמעט ולא נחקרו.
אורכם של המינים הגדולים מגיע ל-20 ס"מ ורוב המינים קטנים בהרבה. כמו הרבה מהמינים הנקבות גדולות בהרבה מהזכרים. צורתם של דגים אלה כדורים עם ראשים גדולים המזכירים צפרדעים אך חלקם בעלי לסתות מוארכות. על חלק מהראשים צומחים זיזי קרניים מרתיעים. לכולם גם סנפיר גבי המתפתל ומכיל איבר זוהר המשמש כפיתיון לטרף. סנפיריהם קטנים ומצוייצים.
הם טורפים מיני דגים וחסרי חוליות ימיים שהם מושכים לפיהם.
סוגים

סוג ומין יחיד Bertella idiomorpha
Chaenophryne
סוג ומין יחיד Chirophryne xenolophus
סוג ומין יחיד Ctenochirichthys longimanus
סוג ומין יחיד Danaphryne nigrifilis
סוג ומין יחיד Dermatias platynogaster
Dolopichthys
סוג ומין יחיד Leptacanthichthys gracilispinis
Lophodolos
Microlophichthys
Oneirodes
סוג ומין יחיד Pentherichthys atratus
Phyllorhinichthys
סוג ומין יחיד Puck pinnata
Spiniphryne
סוג ומין יחיד Tyrannophryne pugnax
אידיל איברהים

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 סומליה 
 מדינה:  סומליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 בן או בת זוג:  טים הטרינגטון 
 פרסים והוקרה:  מאה הנשים של אוקיי אפריקה (2018) 
 https://www.idilibrahim.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אידיל איברהים (באנגלית: Idil Ibrahim; בערבית: إيديل إبراهيم) (נולדה ב-ינואר 1989) היא במאית קולנוע, מפיקה, סופרת ושחקנית סומלית-אמריקאית.
ביוגרפיה

איברהים קיבלה תואר ראשון באומנויות בשנת 2002 מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת הלימודים האחרונה שלה במוסד, היא התקבלה לאקדמיה לטלוויזיה ולמדעים (ATAS). במהלך זמנה כמחנכת גשר לאמנויות, איברהים לימדה ניתוח סרטים דוקומנטריים והפקת סרטים לתלמידי תיכון ברקלי. בנוסף, אברהים למדה לימודי תואר שני באוניברסיטת ניו יורק.
איברהים זכתה בפרס אומנויות נדין אברגל.
בשנת 2022 כתבה את אחד מפרקי הסדרה "אמריקה הקטנה" שנוצרה על ידי קומייל ננג'יאני ומשודרת בשירות אפל TV פלוס.
חיים אישיים

היא מתגוררת כיום בניו יורק. איברהים היא אלמנתו של הצלם והעיתונאי הנודע טים הטרינגטון שנהרג בזמן שהותו במצרים במהלך מלחמת האזרחים בלוב ב-2011.
הערות שוליים

↑  UC Berkeley, באתר Cal at Sundance, 22 בינואר 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אידיליה

ג'ון קונסטבל, עגלת החציר (1821)
אידיליה היא סוגה ספרותית, לרוב שירית, העוסקת בתיאור חיי כפר פשוטים, שלווים והרמוניים. מקור המושג ביוונית עתיקה: אידיליון - ציור קטן, ציור של החיים הפשוטים, בדרך כלל של רועי-צאן וחקלאים, החיים באחווה ובקרבה אל חליפות הטבע ועונותיו.
האידיליה יכולה להיות פסטורלית (תיאור חיי-רועים), או אפית (תיאור "עולם קטן" של חיי-עם באופן נשגב), או לירית (השתפכות נפש), או ביקורתית (ריאליסטית ושיפוטית). מבחינה צורנית, בין אם בשירה בין אם בפרוזה, האידיליה היא התבוננות מושהית, המתעכבת על פרטי פרטים באורח החיים הכפרי ובנוף הטבעי המתוארים.
לפעמים בטעות מבלבלים בין אידילי, כלומר דבר הכתוב בסוגת האידיליה, לבין אידיאלי - הרצוי, שאינו קיים בחיים הנוכחיים. האידיליות התפתחו מאז ראשיתן בעולם הקלאסי, מיצירות ריאליסטיות מובהקות, שתיארו בעיקר את חיי הכפר, ליצירות ספרותיות יותר משוכללות. בתקופה המודרנית, עם ההתרחקות מן הטבע וחיי הכפר, הפכה האידיליה לסוגה ספרותית שעוסקת בגעגועים לעבר אידילי ואידיאלי מושלם, שלא בהכרח היה קיים במציאות.
בין האידיליות המפורסמות: האידיליות של תיאוקריטוס, "הרמן ודורותיאה" מאת גתה, "אידיליות המלך" מאת אלפרד טניסון, "תחת עץ היער" מאת תומאס הרדי.
בספרות העברית החדשה

למחזה "מגדל עוז" מאת הרמח"ל היה נופך אידילי, שהשפיע על הספרות העברית בדורות הבאים. כתב יעקב פיכמן: 'החרוזים בשבח “נאות השלום” שבשדה ויתרונם על “הערים הבצורות” אשר “רק מרורים סוּגרו בהנה”, היו שגורים בפי דורות ואת בת קולם נשמע כמעט בכל שירת ישראל החדשה, מספורי מאפּו ועד אידיליות שמעונוביץ. מאירים מתוכם פסוקים מוצקים, אשר לא יצוירו אף הם בלי גלגולי צמיחה חדשה, ולא לחנם הניבו לב משוררים רבים כל כך. בחרוזים על אושר חיי הרועה היה מקצבה הקדמוני של שירת המקרא ומסורתה, בה במידה שהיה בהם מחנם של קצב חדש ומסורת חדשה'.
בתקופת ההשכלה חוברו שתי יצירות אידיליות: הרומן "אהבת ציון" מאת אברהם מאפו, שהוא במידה רבה רומן אידילי על חיי הרועים בארץ ישראל בתקופת ישעיהו וחזקיהו; והאידיליה "דוד וברזילי" מאת יל"ג העוסקת ביתרון חיי הרועים הפשוטים הצנועים והשוקטים על חיי העיר הרועשים והעשירים. כתב יעקב פיכמן: "שוב נוספה לשירת התקופה אידיליה, אשר מתוכה עולה קצב-השקט של נוף-שדה, של געגועי הדור על הטבע שהלכו הלוך וחזוק. יצירת נוער היא עם איזו צלילות שאינה שכיחה בנוער. משהו מוגבל בתוכנו, אך שלם בבניינו. מחוץ לחזיונות מאפו היא כמעט היחידה בתקופה בחמדת סגנונה ובתום מיליה וציוריה. יצירה טיפוסית כל כך לתקופת ההשכלה, ועם זה - כמה היא, בכל סגנונה, טיפוסית גם ליל"ג העולה! שירת קדומים מובהקת: תום נעורים בה וחכמת זקנים".
האידיליה ההפכה לסוגה מרכזית בספרות העברית החדשה בתקופת התחייה. בשנת תרמ"ח (1888) יצאה לאור האידיליה "ארץ הפלאות" מאת זאב קפלן, שהייתה עדיין כתובה בנוסח ההשכלה. האידיליות המודרניות הראשונות יצאו לאור בתחילת המאה ה-20 על ידי שאול טשרניחובסקי, שנחשב לאבי האידיליה העברית. שלוש האידיליות הידועות מביניהן הן "ברית מילה", "לביבות" ו"כחום היום". בעקבותיהן נכתבו בא"י אידיליות ארץ-ישראליות על ידי דוד שמעוני, יעקב פיכמן, שמשון מלצר, ראובן גרוסמן, ואחרים. בתקופת התחייה ובשנים הראשונות שלאחר קום המדינה, האידיליות של שמעוני ("ביער חדרה", "יובל העגלונים", "מלחמת יהודה והגליל", "כרמית", "מצבה", ועוד) ביטאו את שירת התחייה של האומה במולדתה, ובפרט של אנשי המעשה והחזון של העלייה השנייה. הן היו חביבות על הציבור, והייתה להן השפעה חינוכית על הנוער הישראלי.
כתב ישראל כהן: "מקובלים אנו, שאידיליה היא פרי חיים מגובשים ומכובשים של עם בעל מסורת עתיקה, המחוברת לקרקע. היא נובעת מן הקבע ומן השלווה שבהווי הלאומי. לפיכך הייתה הצלחתו של צ’רניחובסקי באידיליותיו כטבעיות בעינינו. שהרי הוא חצבן מן המוצק והמלוטש בחיי היהדות הרוסית בת הדורות. ועל כל פנים היסוד האידילי כשלעצמו היה נתון ונראה לעין, אלא שבא המשורר הגדול ונפח בו נשמה גדולה. מה שאין כן האידיליות של שמעוני. הן נס יצירי ממש. הגע בעצמך: הכל מסביב רופף ותוסס ורופס; הכל שרוי בסימן של יציקה וטביעה; כיבוש העבודה; לבטי המשכיל בן־העיירה שנהפך לפועל עברי; גלגולו של איש־ביל“ו שהיה למעביד ולמתנכר; נפתולי הלשון העברית הענוגה, שנקראה פתאום לצאת לרחוב ולהיות מדוברת בפי ההמון; תלאות המשק היהודי המתהווה; סבלות הילד הנולד לתוך מציאות חדשה; פסיעות החברה העברית המתחדשת; השיתופיות המתהווה; ניצני הממלכתיות העברית; שינוי תבנית העיתון העברי והספר העברי; צפירת אניות המבשרות עלית חלוצים ויציאת ותיקים. ובתוך אותו מצב של היוליות וקדחת העשייה קם המשורר ויוצר אידיליה".
מאוחר יותר אידיליות שימשו לתיעוד ספרותי והנצחת חיי העם היהודי בגולה. גישה זו קיבלה דחיפה נוספת לאחר השואה, כאשר ניסו להחיות את העולם היהודי שחרב באמצעות אידיליות. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 ואילך סוגה זו כמעט נעלמה מנוף הספרות העברית.
לקריאה נוספת

שאול טשרניחובסקי, ספר האידיליות, ברלין: מוריה תרפ"ב.
דוד שמעוני, ספר האידיליות, תל אביב: מסדה תש"ד.
רחל פרנקל-מדן, שמחות קטנות של יום חולין: האידיליה בראיה רב תחומית, הוצאת מכון מופ"ת, תל אביב תשס"ג, מסת"ב 9657182352
יעקב רבינוביץ, על האידיליה של שמעונוביץ, דבר, 23 באוגוסט 1946
מנחם ריבולוב, דוד שמעונוביץ - משורר האידיליה הארץ-ישראלית, הדואר, שנה 27, גיליון ג', עמ' 56–58, כ"א בחשון תש"ז. (בלקסיקון הספרות העברית החדשה)
הערות שוליים

↑  יעקב פיכמן, "משה חיים לוצטו"
↑  יעקב פיכמן, מבוא לכתבי יהודה ליב גורדון - שירה, תל אביב: דביר, תשי"ט.
↑  ישראל כהן, "דוד שמעוני"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph562929 
יוחנן סימון, שבת בקיבוץ (1944)
אולפן קולנוע

אולפן קולנוע פשוט
אולפן קולנוע הוא מקום שבו מצלמים סרטים ופרסומות. לרבות מחברות הפקת הסרטים בעולם יש אולפן קולנוע ואזורי הפקה ייעודיים משלה, כך למשל אולפני הוליווד של דיסני, או אולפני יוניברסל המפורסמים בארצות הברית.
בדרך כלל אולפן יכלול: חדרי הקלטת קול, חדרי איפור והלבשה, חדרי הלבשה וכביסה, חדרי הפקה, עריכה וניהול, חדרי עריכת סאונד וקול, ספרייה, אזורי צילום חיצוניים ופנימיים באזור האולפן, חדרי אוכל ושתייה, חדרי תצוגה בקדמתו. לכל אזור צילום יש את העיצוב הייחודי לו, קירות מעוצבים לכל סט, תאורה ייחודית וחלקי צילום מסומנים.
"אולפן" לבדו, משמעותו "בית מלאכה" עבור אמנים, צלמים, שחקנים ורקדנים. בהקשרו לעולם הקולנוע בית המלאכה מתקשר לעולם הסאונד, מוזיקה וההקלטה ולמעשה נקרא "במה". כל בתי המלאכה יחד נקראים אולפן קולנוע.