stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מור ליפשר
פרסים והוקרה

תג עיטור של הצלב האדום עם אנדרטה צבאית (1917)
הנצחה

גיולה ברץ עיצב פסל בקומרום עוד במהלך חייו ב-1927, אך יצירה זו כנראה נהרסה
בשנת 2016 חנכה הקהילה היהודית בקומארום שלט לכבודו על הקיר החיצוני של בית החולים הציבורי לחסדים לשעבר.
לקריאה נוספת

csemadok.sk
Adalékok dr. Lipscher Mór életrajzához. (תוספות לקורות חייו של מור ליפשר)
Tihamér Lacza 2013: שליחי המדע, עוקבים אחר מדענים הונגרים בשטחה של סלובקיה של היום.
deltakn.sk
הערות שוליים

↑  "Egyetemes orvosdoktorokká felavattattak". Orvosi Hetilap. 1894-11-11. נבדק ב-2022-05-11.
↑  Gyógyászat, 1896. április 12. (36. évfolyam, 15. szám)
↑  Hivatalos Közlöny, 1896. augusztus 15. (4. évfolyam, 16. szám)
↑  Pesti Napló, 1903. május 15. (54. évfolyam, 132. szám)
↑  Budapesti Közlöny, 1917. szeptember 11. (51. évfolyam, 209. szám)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מור ליפשר".
מיקאל מלסה

מיקאל רומן מלסה (בצרפתית: Mickaël Ramon Malsa; נולד ב־12 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן מרטיניקי, המשחק בעמדת הקשר בריאל ואיאדוליד ובנבחרת מרטיניק.
קריירה

מלסה, שנולד בפריז, החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של סושו הצרפתית. ב-8 בפברואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, בהפסד 0–2 לליל במסגרת משחקי הליג 1. בסוף העונה ירד עם הקבוצה לליגה הצרפתית השנייה.
בינואר 2015 עבר לרויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית.
בפברואר 2017 עבר לארוונש מהליגה הצרפתית השלישית.
ביולי 2017 עבר לפורטונה סיטארד מהליגה ההולנדית השנייה. בינואר 2018 הושאל לפלטניאס מליגת העל היוונית עד לתום העונה. בסוף העונה חזר לפורטונה סיטארד, אך הושאל לאלבסטה מהליגה הספרדית השנייה עד לתום העונה.
ב-3 בספטמבר 2019 חתם על חוזה לעונה אחת במירנדס, גם היא מהליגה השנייה.
ב-22 ביולי 2020 חתם על חוזה לארבע עונות בלבאנטה מהלה ליגה.
הערות שוליים

↑  "Lille vs. Sochaux - 8 February 2014 - Soccerway".
↑  Grote kuis bij Antwerp: tweede speler op één dag verlaat de club‚ voetbalkrant.com, 12 January 2017
↑  "michael malsa op huurbasis naar griekse super league club". www.fortunasittard.nl (בהולנדית). 31 בדצמבר 2017. נבדק ב-5 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mickaël Malsa se pone la camiseta del Alba" [Mickaël Malsa puts in the shirt of Alba] (בספרדית). Albacete Balompié. 23 ביולי 2018. אורכב מ-המקור ב-24 ביולי 2018. נבדק ב-23 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mickaël Malsa, nuevo jugador del Club Deportivo Mirandés" [Mickaël Malsa, new player of Club Deportivo Mirandés] (בספרדית). CD Mirandés. 3 בספטמבר 2019. נבדק ב-4 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Malsa, Levante UD's first signing for the 20-21 season". Levante UD. 22 ביולי 2020. נבדק ב-1 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מיקאל מלסה".
מילפיורי

קערה בדוגמת מילפיורי
חרוזי מילפיורי ממוראנו, שנות ה-20 של המאה ה-20
מילפיורי (באיטלקית: Millefiori - "אלף פרחים") היא טכניקת להכנת יצירות אמנות מזכוכית. נקראת גם מורין Murrine, בהיותה בשימוש בעיקר במוראנו.
במחצית השנייה של המאה ה-15 לפנה"ס פותחה במסופוטמיה טכניקה ליצירת כלים ותכשיטים עתירי צבע מזכוכית. טכניקה זו התפתחה מאוד במצרים העתיקה והגיעה לשיא פריחתה בסדנאות ההלניסטיות והרומיות. שמה היה "זכוכית הפסיפס".
שלבי עבודה

ישנם שלושה שלבים ליצור דוגמאות זכוכית הפסיפס; ראשית, מצמידים כמה מוטות זכוכית בצבעים שונים לפי הדגם הרצוי ומתיכים אותם יחדיו למוט אחד בעל צבעים רבים. שנית, מותחים את המוט המורכב בעזרת צבת עד שמתקבל חוט ארוך ודק. צורת הדגם שעוצב קודם לכן נשמרת אך הוא הולך וקטן. בשלב השלישי והאחרון, חותכים את המוט הצבעוני לפרוסות דקות, שעל פניהן מתקבל ציור דו-ממדי.
בעת האחרונה הועתקה הטכניקה לשימוש בחומרים רכים כמו בצק סוכר וחימר פולימרי. החימר הפולימרי הפופולרי בשימוש אמנים ומעצבים בני זמננו רך מטבעו ועל כן את פעולת ה"התכה" והצמצום מבצעים בגלגול ובהידוק ידניים המקנים תוצאות חדות מדויקות ועשירות יותר מן הזכוכית.
אימוץ הטכניקה

במקור, הטכניקה העתיקה אומצה כדי לעקוף את האיסור שהטיל הקיסר קונסטנטינוס בשנת 313 לפני הספירה על שיבוץ עלי זהב בעבודות זכוכית.
ברבות השנים התגלגלה הטכניקה למקומות רבים ומגוונים בעולם עד לנחיתתה במאה ה-14 באי מוראנו בוונציה שבאיטליה. בגלגולה הנוכחי שמהּ "מילפיורי" – אלף פרחים באיטלקית, על שם הדוגמה הצבעונית המפורסמת.
ראו גם

מילפלר (Mille-Fleurs) - מונח המתייחס לרקע עמוס ציורי פרחים
מוראנו
הערות שוליים

1 2  A Stunning Technique: Millefiori, Made Murano Glass-סדנא לעבודות זכוכית מורנו, ‏אפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531330205171  LCCN: n99024916  VIAF: 184006354   WorldCat (עם VIAF): 184006354
מנהלת המבצעים המיוחדים

| --- | --- |

 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מטה הארגון:  לונדון 
 תקופת הפעילות:  1940–1946 (כ־6 שנים) 
 
מנהלת המבצעים המיוחדים (Special Operations Executive; בראשי תיבות: SOE) היה ארגון שהפעילה בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה. הארגון הוקם ביולי 1940 על פי הוראתו של וינסטון צ'רצ'יל תחת פיקודו של ד"ר יו דלטון, במטרה שיוביל לחימה בגרמנים באמצעים אחרים מלבד התנגשות צבאית ישירה. הארגון העסיק והפעיל למעלה מ-13 אלף איש. הארגון אסף מודיעין וביצע פעולות חבלה במדינות הכבושות באירופה. לעיתים זכה הארגון לכינוי "נערי רחוב בייקר" ("the Baker Street Irregulars") על שם קבוצה בדיונית שהופיעה בסיפורי שרלוק הולמס.
היסטוריה

הארגון הוקם ממיזוג של שלוש מחלקות חשאיות שהתקיימו קודם לכן: מחלקה D, שהייתה חלק מ-SIS ושעליה פיקד לורנס גראנד, מחלקה של משרד המלחמה ששימשה למחקר מודיעין צבאי, וארגון תעמולה שנקרא מחלקה EH. בהמשך הוצאה מחלקת התעמולה מה-SOE ושימשה להקמתו של גוף חדש, מנהלת הלוחמה הפוליטית (Political Warfare Executive). הראשון להתמנות למפקדו של הארגון היה סיר פרנק נלסון. באפריל 1942 הוחלף על ידי צ'ארלס האמברו, ובספטמבר 1943, בעקבות התפטרות של האמברו, הוחלף על ידי קולין גובינס.בתקופה זו הארגון תכנן התנקשות באדולף היטלר - מבצע פוקסלי.
משימתו של הארגון הייתה לעודד ולקדם ריגול וסבוטז' מעבר לקווי האויב ולשמש כליבת ההתנגדות בבריטניה עצמה במקרה של פלישה של מדינות הציר למדינה, תרחיש שאליו התכוננו בבריטניה בשנותיה הראשונות של המלחמה. על הארגון היה ממונה השר ללוחמה כלכלית (בתחילה דלטון, בהמשך לורד סלבורן).
מנהלת המבצעים המיוחדים קיימה במידה מסוימת תחרות אל מול SIS, ותחרות זו פגעה בשיתוף הפעולה בין שני הארגונים. בעוד שב-SIS הועדפו תנאים שקטים שבהם יוכל הארגון לאסוף מודיעין ולעבוד אל מול אישים בעלי השפעה ורשויות, SOE העדיפו תנאים של תסיסה ולעיתים קרובות תמכו בארגונים לא ממוסדים, כדוגמת קבוצות קומוניסטים במדינות שונות. במספר מקרים פעילות זו של SOE הובילה לעימות עם משרד החוץ, על אף שהארגון היה מחויב לכלל ש"אין לפוצץ בלא הסכמת משרד החוץ".
הארגון פורק באופן רשמי ב-1946.
מרכזי פעולה

מיקומו של מטה הארגון היה ברחוב בייקר 64 (64 Baker Street). אתר חשוב נוסף בלונדון ששימש את הארגון היה בית האסטון, שבו נעשה מחקר בנשק ובטקטיקה. תחת שם הכיסוי ISRB (הלשכה למחקר בין שירותים; Inter Services Research Bureau) הוקם מוסד לפיתוח ציוד לשימוש במלחמה חשאית. המוסד פעל מחוץ לולוויאן גרדן סיטי, ובו פותחו מכשירי רדיו, כלי נשק, חומרי נפץ ומלכודות פתאים (Booby traps).
מרכז האימונים של הארגון היה בגילדפורד (Guildford). סוכנים שיועדו לשרת בתחום עברו אימוני קומנדו באריסאיג (Arisaig) שבסקוטלנד ואימונים מיוחדים במיומנויות כדוגמת שיטות חבלה, וטלגרפיה באמצעות קוד מורס במגוון מבנים ברחבי בריטניה. לאחר הכשרות אלו קיבלו הסוכנים הכשרה בצניחה, כאשר היה צורך בכך, בבית הספר לצניחה בשדה התעופה רינגוואי שבאזור מנצ'סטר.
סוכנים

מנהלת המבצעים המיוחדים הבריטית גייסה אנשים מרקע מגוון שעסקו לפני המלחמה בשלל מקצועות. בין הסוכנים המגויסים היו גם נשים. לרוב נדרשו הסוכנים להכיר היטב את המדינה שבה פעלו, ולשלוט היטב בשפה המדוברת בה. לסוכנים בעלי אזרחות כפולה היה יתרון, ולכך נודעה חשיבות מיוחדת בצרפת. במקומות אחרים, כדוגמת הבלקנים, הייתה חשיבות פחותה יותר ליכולתם של הסוכנים להיטמע באוכלוסייה, שכן תנועות המחתרת התקוממו בצורה גלויה יותר ולפיכך הצורך בכך שקיומם של סוכנים בשירות הבריטים יישמר בסוד היה קטן יותר.
אנשי צבא גולים או נמלטים ממדינות שנכבשו, ובמיוחד בהולנד ובנורווגיה, שימשו כמקורות חשובים לגיוס סוכנים. במקומות אחרים, כדוגמת צרפת ופולין, גילו הסוכנים נאמנות ראשונה במעלה לממשלות הגולות, ושירותם לטובת המודיעין הבריטי היה רק אמצעי במטרה לקדם את שאיפתם להשתחרר מעול הכיבוש הנאצי. הבריטים לא נמנעו מלגייס כסוכנים גם אנשים בעלי רקע מפוקפק, בעלי עבר פלילי וקומוניסטים.
SOE הפעיל קנדים רבים; הממשלה הקנדית גייסה מתנדבים לשירות חשאי ב-SOE וב-MI9.
בין הסוכנים הנודעים והמבצעים שהפעיל הארגון היו:
סא"ל פורסט פרדריק אדוארד יאו-תומאס (F. F. E. Yeo-Thomas, הידוע בכינוי "הארנב הלבן"), קצין חיל האוויר הבריטי, אשר הוצנח ב-1943 מאחורי קווי האויב בצרפת הכבושה ועוטר על פעולותיו בעיטור צלב ג'ורג' והצלב הצבאי
בריגדיר סר פיצרוי מקלין (Sir Fitzroy MacLean), איש הקומנדו הבריטי והשירות אווירי מיוחד בעת מלחמת העולם השנייה, אשר הפך לשליחו האישי של וינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, במבצעים חשאיים ובהם הקשר עם טיטו והפרטיזנים ביוגוסלביה במהלך המלחמה .
וירג'יניה הול שהגיעה ב-1941 הייתה אחת הנשים הראשונות ששרתו תקופה ממושכת בצרפת. היא שמשה כמרכזת הלא רשמית של כמה רשתות של SOE.
יאן באלסרוד (Jan Baalsrud), הניצול היחידי מצוות קומנדו שיצא לבצע פעולת חבלה בנורווגיה אשר ביצע מסע ארוך ומפרך בשטח הארקטי עד שהצליח להימלט מפני הצבא הגרמני עד לשוודיה.
קים פילבי, אשר היה האחראי על אימוני סוכנים בארגון
השחקן כריסטופר לי
חנה סנש, אשר הייתה לוחמת ומשוררת יהודייה, מצנחני היישוב שהתנדבה לשרת בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה נגד גרמניה הנאצית, צנחה לשטח הונגריה הכבושה, נתפסה, נחקרה בעינויים והוצאה להורג על ידי הנאצים.
המבצע בו נהרגו כ"ג יורדי הסירה, שהיו לוחמי "ההגנה", יחד עם קצין בריטי בשם פאלמר, היה משימה שהוטלה על "ההגנה" על ידי ה-SOE בתחילת מאי 1941.
היחידות הראשונות של הפלמ"ח, בפיקודם של יגאל אלון ומשה דיין, הוקמו במהירות בעזרת ה-SOE והופעלו בפלישת הבריטים ללבנון בתחילת יוני 1941.
פיליס "פיפה" לטור שהתקבלה למסדר האימפריה הבריטית על פעילותה.
נור אינייאט חאן, שהייתה אלחוטנית ברשת הריגול שכינויה היה "רופא" (Physician). לאחר התמוטטות הרשת, היא נותרה האלחוטנית היחידה בפריז והוסיפה לשדר מסרים מהסוכנים הנותרים. לאחר מותה הוענק לה צלב ג'ורג' - העיטור האזרחי הבריטי הגבוה ביותר, וכן צלב המלחמה הצרפתי.
תקשורת

SOE היה תלוי במידה רבה בביטחון של תשדורות הרדיו. שלושה מרכיבים היו מעורבים בכך:
יכולותיהם של מכשירי הרדיו
נוהלי הביטחון בשידורי הרדיו
אמצעי הצפנה טובים
מכשירי הרדיו הראשונים ששימשו את הארגון סופקו על ידי SIS. אלו היו גדולים, מגושמים ובעלי צריכת חשמל גבוהה. SOE רכש מספר מכשירי רדיו מתאימים בהרבה מפולנים גולים, ובהמשך פיתח וייצר מכשירי רדיו משל עצמו. כמה מאלו, יחד עם הסוללות, שקלו 4 ק"ג ויכלו להיכנס למזוודה קטנה, על אף שלטווחים ארוכים מ-800 ק"מ נדרש סט גדול יותר של משדרי רדיו.
נוהלי ההפעלה הביטחוניים של מכשירי הרדיו היו בתחילה לא בטוחים; המפעילים נדרשו להעביר תמסורות ארוכות בפרקי זמן קבועים. לאחר שכמה מפעילים נהרגו או נתפסו על ידי הרשויות הגרמניות, שופרו הנהלים, שהפכו לגמישים ובטיחותיים יותר.
בדומה למכשור הרדיו, גם מכשור ההצפנה הראשוני ששירת את הארגון הגיע מ-SIS. לאו מרקס, הקריפטוגרף הראשי של הארגון, היה אחראי על פיתוח קודים טובים יותר שיחליפו את ההצפנה באמצעות שירים (Poem code).
ראו גם

אנדרטת מנהלת המבצעים המיוחדים בצרפת
צנחני היישוב
x troop
לקריאה נוספת

רוני ברבש, לוחמה חשאית במלחמת העולם השנייה, אוריון הוצאת ספרים, 2023, חלק ראשון – המודיעין הבריטי, עמ' 21–149.
הערות שוליים

↑  אירי ריקין, "קארט בלאנש" מאת ג'פרי דיבר | בונד? ג'יימס בונד?, באתר הארץ, 31 באוגוסט 2011
↑  דויד הוארת, לבדו ימות האדם, הוצאת עם עובד, 1958.
| ביון במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| בעלות הברית המערביות | בעלות הברית המערביות |  |
| גופים | MI9 • MI6 • MI5 • מנהלת המבצעים המיוחדים • ועדת XX • המשרד לשירותים אסטרטגיים • קבוצת הארמיות הראשונה / הארמייה ה-14 (ארצות הברית) |  |
| אישים | ארצ'יבלד וייוול • ג'ספר מסקליין • דאדלי קלארק • ג'ון גודפרי • יו דלטון • איאן פלמינג • ג'ון לה קארה • יואן מונטגיו • חואן פויול גארסיה • אדי צ'פמן • אלן טיורינג • אנשי סגל בלצ'לי פארק • פריץ קולבה • אלן דאלס • אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים (OSS) |  |
| מבצעים | מבצע ברקלי / מבצע קציצה • מבצע שומר ראש / מבצע פורטיטיוד |  |
| מושגים קשורים נוספים | אניגמה • אולטרה • PURPLE • מג'יק • התזמורת האדומה (טרפר) |  |
| ברית המועצות | ברית המועצות |  |
| גופים | נקוו"ד • ג.ר.או • סמר"ש • המשרד לביטחון המדינה |  |
| אישים | לברנטי בריה • ויקטור אבאקומוב |  |
| גרמניה | גרמניה |  |
| גופים | אבווהר • גסטפו • אס דה • המשרד הראשי לביטחון הרייך |  |
| אישים | וילהלם קנריס • הנס אוסטר • הנס ברנד גיזביוס • ארווין פון לאהוסן • הנס פון דוהנאני • ריינהרד היידריך • אוטו אולנדורף • ארנסט קלטנברונר • ולטר שלנברג |  |
| מבצעים | תקרית גלייביץ • פרשת ציצרו • מבצע פסטוריוס • מבצע בוליבאר • מבצע נורדפול (אנ') |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397564705171  BIBSYS: 8068041  BnF: cb119548618 (data)  GND: 5525581-4  ISNI: 0000 0001 2295 1497  LCCN: n79091133  NKC: kn20020322121  SELIBR: 129058  SNAC: w6dg7j87  SUDOC: 027527336  VIAF: 147516475   WorldCat (עם VIAF): 147516475 
יו דלטון
חברי המחתרת הצרפתית במחוז סבואה עילית באוגוסט שנת 1944. השלישי והרביעי משמאל הם סוכני מנהלת המבצעים המיוחדים
הספינה "ארי הים" בה הפליגו כ"ג יורדי הסירה
מור סלארדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באפריל 1851 בודה, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  8 באוקטובר 1914 (בגיל 63) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 שם לידה:  Spitzer Mór 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 השכלה:  אוניברסיטת וינה  סורבון 
 
מור סלארדי מִראקושפלבה, (במקור שפיצר; בהונגרית: Rákosfalvi Szalárdi Mór אובודה, 13 באפריל 1851 – בודפשט, 18 באוקטובר 1914) היה רופא יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה. הוא פעל רבות בעניין הקמת בתי יתומים ובארגון הקמת מוסדות למקלטי ילדים בהונגריה. על זכויותיו אלה קיבל תואר אצולה הונגרית עם הקידומת "ראקושפלבי".
ביוגרפיה

מור (מוריץ) שפיצר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר ברנאט שפיצר ושל פאני מייטנר. הוא סיים את מבחני הבגרות בגימנסיה הריאלית הראשית ברובע 4 של בודפשט, לאחר מכן למד רפואה בווינה ובפריז ולבסוף בשנת 1874 קיבל את התואר דוקטור לרפואה בווינה.
משנת 1876 עבד בבית החולים רוקוש בבודפשט. שפיצר שינה את שם משפחתו לסלארדי ב-1877. הוא קיבל תואר פרופסור חבר באוניברסיטה בשנת 1881 והפנה את תשומת הלב למאבק בתמותת תינוקות במאמריו ובעלונים שפרסם. בשנת 1884 ייסד את אגודת בית היתומים הלאומית של הצלב הלבן ("אגודת הצלב הלבן להגנת ילדים").
בשנת 1885 השתתף ביחד עם ד"ר יוז'ף באנוצי. וברנאט אלכסנדר בהקמת בית החולים לילדים של הצלב הלבן (היום קליניקה לילדים של אוניברסיטת זמלווייס). בשנת 1898 הפקיד ראש ממשלת הונגריה, קלמן סל, בידיו את האחריות על אגודת בית היתומים את הארגון הלאומי להגנת הילדים ואת הטיפול בילדים נטושים. משנת 1902 היה סלארדי סגן המנהל והרופא הראשי של מעון הילדים הממלכתי שארגן. בשלב זה הגנת ילדים כבר כללה 17,000 ילדים בממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. סלארדי ייצג את נושא הגנת הילדים גם בקונגרסים זרים.
כהוקרה על זכויותיו והישגיו אלה העניק לו מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה את צלב הכבוד המוכתר בדרגת זהב ותואר אצולה (כמו Sir בבריטניה).
אשתו הייתה אנה פלדיאק, אותה נשא לאישה בבודפשט ב-12 בנובמבר 1883. הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברקושקרסטור.
עבודותיו העיקריות

יתומי החברה (שבועון רפואי, 1876);
בית היתומים הציבורי ותמותת ילדים בהונגריה, עם 4 טבלאות (1879);
תמותה בבתי חולים לתינוקות (1898);
תזונה מלאכותית של תינוקות, תוך התייחסות מיוחדת לבתי היתומים (1899)
Les enfants abandonnés (פריז, 1900)
ענייני בתי יתומים (1902)
טיפול מוסדי בילדים (1903)
הנצחתו

רחוב נקרא על שמו ברובע 20 של בודפשט.
ראו גם

Szana: Szalárdi Mór (Orvosi Hetilap 1914. 785. sz.);
Fritz Sándor: A magyar szociálhigiéne úttörői. Szalárdi Mór élete és működése (Orv. L., Népegészségügy, 1946. 12. sz.).
orvostortenet.hu
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. מור סלארדי
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים
בלה קמפלן: אלמנך האצולה ההונגרית (בודפשט, 1910)
הערות שוליים

↑  pl. Magyar zsidó lexikon
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 1412/1914. folyószáma alatt.
↑  Magyar zsidó lexikon
↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma:	45709/1877. Névváltoztatási kimutatások 1877. év 5. oldal 18. sor.
↑  egyes források szerint 1885-ben
↑  http://www.elib.hu/04000/04093/html/szocikk/11857.htm
↑  A pesti neológ izr. hitközség házassági anyakönyve, 400/1883. folyószám.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1049862961  VIAF: 307324486   WorldCat (עם VIAF): 307324486
מוזיאון האדם והחי

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון טבע
 כתובת:  בפארק הלאומי ברמת גן
 מיקום:  רמת גן 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1983
 תאריך פתיחה רשמי:  1983 
 קואורדינטות:  32°02′48″N 34°49′26″E﻿ / ﻿32.046555555556°N 34.823916666667°E﻿ / 32.046555555556; 34.823916666667
 http://www.adamvechai.org.il/
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מוזיאון האדם והחי(למפת גוש דן רגילה) מוזיאון האדם והחי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון האדם והחי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון האדם והחי  he מוזיאון האדם והחיhe מוזיאון האדם והחימפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שעון שמש אנלמטי בחזית המוזיאון
מוזיאון האדם והחי הוא מוזיאון טבע ומרכז חינוכי שהוקם בשנת 1983 בפארק הלאומי ברמת גן.
המוזיאון הוקם מנוהל ומופעל על ידי "אגודת שוחרי מוזיאון האדם והחי"  הנתמכת על ידי עיריית רמת גן, משרד התרבות והספורט – מנהל התרבות ומשרד החינוך, והוא מוזיאון מוכר לעניין חוק המוזיאונים.
במוזיאון ניתן לבקר בתצוגות הקבע בהן מוצגים מהאוסף הביולוגי של המוזיאון הכולל אדרים (פוחלצים), שלדים, מאובנים ועוד, המאפשרות למבקרים לבחון היבטים שונים הקשורים לבעלי חיים ולהשפעת האדם על סביבתו.
במוזיאון מוצגות גם תערוכות מתחלפות בנושאים מגוונים.
ייעודו של המוזיאון הוא ליצור מרחב דיאלוגי בו המבקרים יוכלו לשאול, לחשוב ולחקור דרך תחומי דעת מגוונים.
אוסף המוזיאון

במוזיאון האדם והחי קיים אוסף של מעל 500 פריטים כגון שלדים, גולגולות, פוחלצים, דגמי בעלי חיים, פריטים משומרים, קונכיות, מוצגים ארכאולוגיים ועוד. האוסף נחלק בין האוסף המוזיאלי המשמש לתצוגה והאוסף החינוכי, המשמש לפעילויות מודרכות לבתי ספר, לגני ילדים ולקהל הרחב.
האוסף מוצג בחלקו בתערוכות הקבע, וחלקו שמור במחסנים, בתנאי אקלים מיוחדים, והוא מוצג לקהל בתערוכות מתחלפות. עם זאת, אוספים מוזיאליים לא תמיד מוצגים לקהל הרחב. לעיתים חשיבותם היא מחקרית בעיקרה. מוזיאונים בארץ ובעולם נוהגים להשאיל זה לזה פרטי אוסף לצורך הצגתם בתערוכות.
איסוף הפריטים החל בשנות ה-80 של המאה ה-20 ממקורות מגוונים כמו הספארי ברמת גן, אוספי טבע באוניברסיטאות ואנשים פרטיים. האוסף ממשיך לגדול ולהתחדש באופן שוטף.
החזקת אוספי טבע הכוללים פוחלצים, שלדים ופריטים נוספים מעולם החי, דורשת היתר מיוחד מרשות הטבע והגנים בו מוודאים שמקור האוסף חוקי ושהאוסף נבנה בהתאם לכללי האתיקה והחוקים של אמנות בינלאומיות המפקחות על סחר של פריטים מעולם החי.
תערוכות > תערוכות קבע

בתערוכות הקבע במוזיאון האדם והחי ניתן להתבונן בפוחלצים, שלדים ודגמים של בעלי חיים. בתערוכות משולבים משחקים ומתקנים בעזרתם ניתן לחקור נושאים מדעיים שונים.
שתיים מהתצוגות הבולטות הן הדיורמה של חיות מדבר יהודה ותצוגת האדם הקדמון.
תצוגת הדיורמה של מדבר יהודה - תצוגה גדולה ותלת־ממדית הכוללת פוחלצים ומדמה נוף ובעלי חיים שחיו באזור זה בעבר ובהווה.
תצוגת האדם הקדמון - תערוכה פרהיסטורית, העוסקת בתולדות האדם, בשלבים השונים של התפתחותו, במקומות התרחשותם ובדרכי התפשטותו על פני כדור הארץ.
תערוכות > תערוכות מתחלפות

נושאי התערוכות המתחלפות עוסקים במערכת היחסים בין האדם לסביבה כאשר בכל תערוכה נבחנת שאלה מהותית בנוגע לטיבו של הקשר. להלן דוגמאות של תערוכות מתחלפות מהשנים האחרונות:
משפחה עם זנב – על אנשים וחיות מחמד.
אפריל-דצמבר 2022.
תערוכה בשיתוף הקהילה בה נבחן המקום של חיות המחמד בחיים המודרניים ובמהלך ההיסטוריה וההבדלים ביניהן לבין חיות הבר. בתערוכה הציגו מעל 400 תושבים מרמת גן והסביבה.
איזה פחד - על פחדים דמיוניים וחיות אמיתיות
דצמבר - יוני 2022.
התערוכה עסקה בפחד האנושי מבעלי חיים, בעבר ובהווה, דרך זווית מבט מדעית, תרבותית וכפי שהוא נחווה ומיוצג על ידי אומנים ומאיירים מקומיים.
ים יבשה – מסעה של קונכייה.
יולי 2023 - מאי 2024.
התערוכה עוסקת בקשר בין האדם לים וליצורים החיים בו ונוצרה בשיתוף פעולה עם המרכז לחקר העיצוב בישראל של מכללת שנקר. התערוכה משלבת את האוסף הביולוגי של המוזיאון, שכולל קונכיות וחיות ים, לצד עבודות עיצוב, אומנות, טכנולוגיה, מיצבים אינטראקטיביים וחוויה קולית.
פעילות חינוכית

במוזיאון מתקיימת פעילות חינוכית לקהל הרחב ולמוסדות חינוך. הפעילות החינוכית כוללת סיור במוזיאון, בשילוב פעילות במרחב הלימודי במבנה הסמוך למבנה המוזיאון ובגינת המוזיאון.
שעון השמש

בחזית מבנה המוזיאון מוצב שעון שמש אנלמטי. השעון הוקם באמצעות תרומתה של תמר מינטוס, תושבת העיר
הקמת השעון ארכה מספר חודשים, בהתאם לתכנון האסטרונומי של עדן אוריון, והעיצוב של סטודיו יואב שביט. חנוכת השעון התקיימה ב-8 במרץ 2013.
שעון השמש האנלמטי בחזית המוזיאון שטוח, אופקי וצורתו אליפסה. הקוטר הקטן של אליפסת השעון נמצא על קו צפון-דרום. מעל הקוטר הקטן מונח לוח ועליו מסומנים החודשים בשנה.
השעון מאפשר לדעת את השעה ביום כאשר אדם העומד על החודש המתאים בלוח חודשי השנה, משמש כמחוג האנכי (גנומון) של השעון והצל שלו נופל על השעה הנכונה. השעון מביא בחשבון את מסלול כדור הארץ סביב השמש, את נטיית סיבוב כדור הארץ סביב צירו ואת מיקום השעון על פני כדור הארץ מבחינת הקואורדינטות הגאוגרפיות של השעון.
על קיר בחזית המוזיאון תלוי שילוט שכותרתו 'על גדות הזמן'. השילוט מספק מידע כללי קצר על שעון שמש ודרך פעולתו ופרטים על שעון שמש אנלמטי.
גלריית תמונות

דיורמת מדבר יהודה
מהמוצגים במוזיאון

שונר צפוני
ארמדיל שעיר
צ'ינצ'ילה מצויה
איגואנה ירוקה
עטלף מסוג נשפון
נשר מקראי
אוח עיטי
גולגולת דוב חום
קרני אייל
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  אגודת שוחרי מוזיאון האדם והחי (ע"ר) | גיידסטאר - אתר התאגידים של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑  מדינת ישראל,משרד החינוך, פעילויות חינוך במוזיאונים, באתר פורטל מוסדות חינוך
↑  כתב מקומונט, שעון שמש בפארק הלאומי ברמת-גן, באתר מקומונט גבעתיים - חדשות מקומיות גבעתיים, ‏2013-03-03
↑  חנוכת שעון השמש בפארק הלאומי ברמת-גן – עדן אוריון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310484305171  LCCN: no2019061744  VIAF: 142431793   WorldCat (עם VIAF): 142431793
מסריים

| מסריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: מסריים
שם מדעי
 Sciaenidae ‏קיווייה, 1829

להקה של אוכמים גדולי-קוצים
מַסָּרִיִּים (שם מדעי: Sciaenidae) היא משפחה של דגים מסדרת הדקראים החיים בחופי הימים הטרופיים וחלק במים מתוקים. זוהי משפחה גדולה ובה 275 מינים ו-70 סוגים. רבים מהם הם דגי מאכל וחלקם גם חיים בחופי ישראל.
דגים אלה הם בעלי סנפיר גב גדול וקוצני מעט, המגיע כמעט עד לזנב. חלקם בעלי קשקשים צבע כסופים כשאחרים בעלי צבעים שחורים-לבנים. הזנב שלהם מעוגל, הסנפירים קטנים והם לא מהירי תנועה. הלסת נוטה כלפי מטה. רובם הגדול הם דגים טורפים.
הם חיים רק באזורים חמימים וטרופיים כמו באזור הנהרות של דרום-מזרח אסיה, צפון-מזרח אמריקה הדרומית, מפרץ מקסיקו ומפרץ קליפורניה.
סוגים

Aplodinotus
מסר (Argyrosomus)
Aspericorvina
Atractoscion - בו אטרקטוסקיון נוביליס
Atrobucca
Austronibea
Bahaba - בו בהאבה סיני
Bairdiella
Boesemania
Cheilotrema
Chrysochir
Cilus
Collichthys
Corvula
Ctenosciaena
Cynoscion
Daysciaena
Dendrophysa
Elattarchus
Equetus
Genyonemus
Isopisthus
Jefitchia
Johnius
Kathala
Larimichthys
Larimus
Leiostomus
Lonchurus
Macrodon
Macrospinosa
Megalonibea
Menticirrhus
Micropogonias
Miichthys
Miracorvina
Nebris
Nibea
Odontoscion
Ophioscion
Otolithes
Otolithoides
Pachypops
Pachyurus
Panna
Paralonchurus
Paranebris
Paranibea
Pareques
Pennahia
Pentheroscion
Petilipinnis
Plagioscion
Pogonias - בו פוגוניאס קרומיס
Protonibea
Protosciaena
Pseudotolithus
Pteroscion
Pterotolithus
Robaloscion
Roncador
Sciaena
מוסר בריכות (Sciaenops)
Seriphus
Sonorolux
Stellifer
טוטואבה (Totoaba)
Umbrina
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560879105171  BnF: cb12310133d (data)  LCCN: sh85118543  NDL: 00568153