stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיסא גלגלים
סוגי כיסאות > כיסא גלגלים רובוטי

בשנת 2017 פותח כיסא גלגלים רובוטי. כיסא רובוטי הוא כיסא המשלב טכנולוגיות איסוף מידע (חיישנים) ובינה מלאכותית, מערכות הכיסא אוספות מידע על היושב בו כגון משקל האדם, הלחץ שמופעל בישיבה, דופק ומאפייני הנשימה של היושב, טמפרטורת הגוף ומדדים נוספים. המערכות מחשבות את המדדים המסמנים מצוקה והכיסא הרובוטי מגיב בהתאם לחישוב הנתונים, משנה את מנח גופו של היושב וגורם ליושב לשבת בתנוחה אחרת, נוחה יותר ומונעת פצעי לחץ ופגעים הנוצרים מישיבה ממושכת.
סוגי כיסאות > כיסא גלגלים בעמידה

על מנת לסייע לאנשים הנזקקים לכיסא גלגלים להתנייד אך לא להרגיש נמוכים משאר החברה, הומצא "כיסא גלגלים בגובה העיניים", מדובר במתקן המתחבר לכיסא הגלגלים ומאפשר למשתמש לעמוד ולהמשיך להתנייד גם בעמידה.
המתקן מתחבר לרוב לכיסא גלגלים ממונע בעל מנגנון ייעודי להעמדה. שינוי תנוחת המשתמש מאפשר ניידות לאנשים בעלי מוגבלויות ונותנת את האפשרות להמשיך ולבצע פעולות בתוך הבית, בעבודה או בחצר תוך שימוש בכיסא.
המכשיר מתאים לשימוש למרבית המבוגרים והוא מיועד לנכים שאינם סובלים ממוגבלויות בתפקוד הידיים והכתפיים או בעיות המונעות יישור של הגפיים התחתונות לכדי עמידה.
עיצוב, אבזור והתאמות מכניות

כיסאות גלגלים באים בצורות וצבעים מגוונים ועם אפשרויות רבות לאבזור והתאמה. הכיסאות מעוצבים ומאובזרים על פי טעמו האישי של המשתמש, יכולתו הגופנית, על פי יכולתו הכלכלית וההון שהוא מצליח לגייס עבור קניית הכיסא ואביזריו, על פי הסביבה בה הכיסא צריך לשרת את המשתמש ועל פי הדחיפות בה דרוש הכיסא. אם אי אפשר להתאים את הכיסא הייטב לסביבת המשתמש, אפשר להתאים את הסביבה לכיסא. אפשר, למשל, להרחיב פתחי דלתות בבית המשתמש או להחליף את המעלית שמרימה את כיסא הגלגלים הממונע אל ריכבו של המשתמש.
אבזור והתאמת מערכת ההושבה: ניתן להתאים את צורת משטח המושב ומשטח המשענת, גובה המשענת, הזווית בין המשענת למושב, תכונות הריפוד של שטחים אלה (יש חמישה פרמטרים שונים לתכונות הריפוד, החשוב ביניהם הוא הניטה להגדלת שטח המגע בין הריפוד למשתמש), ניתן לסדר משטחי תמיכה לחלקי גוף שונים (כגון מותניים, חזה ראש), חגורות קשירה לחזה, לאגן ולרגליים, משענות ידיים שונות, מגש, מיקום וסוג משענות הרגליים, התקנים לנשיאת מחשבים ומכשור תקשורת חליפית על הכיסא ועוד. התאמה לא נכונה של מערכת ההושבה יכולה לגרום לפצעי לחץ, ואצל אנשים שמתקשים בישיבה עצמה היא יכולה לדרוש מאמצים גדולים לשם ישיבה ולגרום לירידה דרמטית בתפקוד הידיים.
כיסאות ממונעים מסוימים מאובזרים במערכת Tilt in Space שיכולה להסיט את המסעד ואת המשענת 30 מעלות ויותר אחורה תוך שמירה על הזווית בין המסעד למשענת. אם הסטה כזו, הנעשית שלוש פעמים ביום לפחות ולמשך יותר מדקה בכל פעם, נותנת מנוחה לעור הישבן ומגנה עליו מפצעי לחץ. למערכות Tilt in Space ממונעות יש להן מנוע המופרד ממנוע הכיסא ומאפר למשתמש לשלוט בהן. הפעלת האחרות דורשת סיוע אנושי. לעומת מערכות אלה, כיסאות גלגלים עם משענת שיכולה להתכופף אחורה תוך שינוי הזווית בינה לבין המסעד אינם מומלצים בדרך כלל, כי הם יוצרים חיכוך עם עור הגב, מסכנים אותו בפציעה ואינם יעילים למניעת פצעי לחץ בישבן.
אבזור נדיר לכיסא גלגלים יכול לכלול מערכת להגבהת המושב. כללית, אפשר להוסיף יותר אביזרים על כיסא ממונע מאשר על ידני.
במערכת ההינע של הכיסא הידני ניתן להתאים למשל את גובה הכיסא מהרצפה, הזווית שיוצרים משורי הגלגלים עם מישור הרצפה, מיקום ציר הגלגל האחורי ביחס למרכז כובד הכיסא, ידיות נגד החלקת חישוקי היד של הגלגלים, גודל חישוקי היד של הגלגלים, גודל הגלגלים וסוגם, מוטות אחוריים למניעת התהפכות, ידיות דחיפה לסייע אנושי, פרמטרים שונים הקשורים בגלגלים הקדמיים, סוג המתכת ממנה עשוי הכיסא ועוד. התאמה לא נכונה של מערכת ההנע יכולה להקשות את הנעת הכיסא, את יציבותו ואת יכולתו לעבור במקומות צרים.
במערכת הנע של הכיסאות הממונעים ניתן לשנות תכונות של המנוע, הממסרות, המצבר, מיקום הגלגלים המונעים ביחס למרכז הכובד, תכנות מערכת ההיגוי (כגון קצב תאוצה), מיקום וסוג כלי ההיגוי ועוד.
ספקים וצרכנים של כיסאות גלגלים

כיסא שדרוש לתקופה קצרה או לשעות שימוש מעטות ביום יכול להיות כיסא שאינו מותאם בקפידה למשתמש. כיסא כזה ניתן לשאול מעמותות כגון יד שרה. צרכנים של כיסא כזה יכולים להיות אנשים עם מגבלה זמנית (למשל אנשים ששברו שתי רגליים) אנשים שמבלים את רוב יומם במיטה, אנשים שעל פי רוב יכולים ללכת בכוחות עצמם וזקוקים לכיסא רק כשההליכה קשה או מכאיבה (למשל אנשים הלוקים בדלקת מפרקים) ואנשים שממתינים להרכבה של כיסא שמתאים להם יותר.
אנשים שלא יכולים ללכת אך יכולים לשבת בכוחות עצמם, לעבור מכיסא לכיסא בכוחות עצמם ולשנות תנוחות ישיבה בכוחות עצמם, יצטרכו כיסא שמותאם יותר אישית אך אינו עמוס באביזרים ומערכת ההושבה שלו אינה יקרה ומסובכת. הדבר נכון במיוחד אם לאנשים אלה יש שיווי משקל טוב וכושר גופני טוב. אם גם יש להם ניסיון שימוש בכיסאות גלגלים, הם יצטרכו התייעצות קצרה עם מהנדס אנוש (הנדסת אנוש), מהנדס הנעת כיסאות גלגלים, איש סדנת הרכבה וגורמים מממנים כדי לרכוש את הכיסא.
אנשים שתלותם בכיסא רבה יותר וניסיונם דל יותר יצטרכו התייעצויות ממושכות, אבחונים והדרכות מאנשי המקצוע המוזכרים למעלה וגם ממרפאים בעיסוק. עוד על אודות ספקי כיסאות גלגלים ניתן לקרוא בערך טכנולוגיה מסייעת.
בישראל, חוק ביטוח בריאות ממלכתי קובע כי מימון מכשירי ניידות ובהם כיסאות גלגלים הם באחריות משרד הבריאות, המשתתף במימון המכשיר וקטינים זכאים למימון מלא של מכשירי ניידות. בשנים 2020–2022 הוגשו בין 1,411 ל-1,876 בקשות בשנה לכיסא גלגלים ידני או טיולון ו-170–203 בקשות לכיסאות ממונעים או מנועי עזר.
ראו גם

טכנולוגיה מסייעת
נגישות בנייה למשתמשי כיסאות גלגלים
הערות שוליים

1 2  Butt, Muhammad Bilal (2020-01-22). "Disabled Sports: Sports wheelchairs a hope for disabled sportsman". Youth Press Pakistan. Youth Publishers (Which owns Pakistan Times). נבדק ב-2022-02-19.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  Cross Braces, wheelchairnet.org
↑  Coolmobility.com
↑  עגלת נכים חשמלית בשבת, מכון צומת
↑  ynet, פיתוח ישראלי: הכיסא החכם שמצליח להזיז נכים, באתר ynet, 20 במרץ 2017
↑   הסטארטאפיסטיות, כסא גלגלים רובוטי: היזמת שהפכה 30 שנות ניסיון בטיפול במוגבלויות לסטארט-אפ מהפכני - הסטארטאפיסטיות, באתר TheMarker‏, 29 באוקטובר 2018
↑  ד"ר איתי גל, חדש: כיסא גלגלים שמעמיד את הנכים על הרגליים, באתר ynet, 4 בדצמבר 2018
↑  יובל ניסני, ‏לשנות את המציאות: 4 פיתוחים המסייעים לאנשים עם מוגבלויות, באתר גלובס, 18 ביוני 2019
↑  Manual Wheelchair Components Labeled, Wheelchairnet.org
↑  מרב גבאי פלג, ‏מימון כסאות גלגלים ידניים וממונעים לילדים ולבני נוער על ידי משרד הבריאות, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556020405171  GND: 4032776-0  LCCN: sh85146406  NARA: 10676516  NDL: 00567051  NKC: ph708098 
ממדים מומלצים לכיסא גלגלים מונע עצמאית, ביחס לממדי המשתמש
כיסא גלגלים ידני, מופעל עצמית, עם שילדת "גשר תלויי" וגלגלים מתנפחים
כיסא גלגלים ידני, מופעל עצמית עם שילדת cross braces וגלגלים מגומי מלא
כיסא גלגלים רובוטי של resymmetry
כיסא גלגלים המותאם לתחרויות ספורטיביות
כיסא גלגלים ידני, מופעל עצמית, ייחודי לטניס עם זווית חדה בין משטחי הגלגלים הגדולים למשטח הרצפה ועם גלגלים מתנפחים
סטיבן הוקינג על כיסא גלגלים ממונע עם משענת ראש ומנשא שעליו מכשיר תקשורת חלופית
מוזיקה יוונית

סוגים שונים של נבל יווני
סוגים שונים של קלרינט יווני
סוגים שונים של חליל יווני
המוזיקה היוונית החלה עוד מהעת העתיקה. על פי המיתולוגיה היוונית מספר אלים ובראשם אפולו היו אחראים על המוזיקה. פאן היה האל של המוזיקה הפסטורלית. מספר מוזות, שעל שמן קרואה המילה מוזיקה, היו אחראיות על שירה, שהייתה מלווה במוזיקה, ועל המוזיקה עצמה הייתה אחראית המוזה אוטרפה. מונחים מוזיקליים רבים מקורם ביוונית כדוגמת: מלודיה והרמוניה.
במהלך ההיסטוריה הושפעה המוזיקה היוונית מתרבויות שונות, הן מאירופה והן מאסיה, לעיתים בשילוב ריקודי עם שונים כחלק מההווי החברתי היווני. במאה ה-18 ירד ערכה של המוזיקה היוונית בשל שפל תרבותי.
במהלך המאה ה-19 עברה המוזיקה היוונית שינוי מהותי חיובי, בעקבות עלייתם לבמה של הרכב האופרה ספירידון סמאראס, ספירידון קסינדאס וניקולס מאנטאזרוס.
סגנון

אחד הז'אנרים הידועים במוזיקה היוונית הוא הרבטיקו, סגנון מוזיקלי אשר התפתח בעקבות הגירת המתיישבים היווניים מטורקיה ליוון כתוצאה ממלחמת יוון טורקיה.
סגנון > רשימת חלקית של סגנונות המוזיקה היוונית

רבטיקו - Rembetiko
לאיקו - Laïkó
חסאפיקו - Khasapiko
זבקיקו - Zeibekiko
ציפטטלי - tsifteteli
סירטקי - syrtaki
צמיקו - tsamiko
דימוטיקו - Dimotikou
ניסיאוטיקו - Nissiotiko
ראו גם

מוזיקה יוונית בישראל
לווייתן מקור דרומי

| לווייתן מקור דרומי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: לווייתני מקור
סוג:: מזופלודון
מין:: לווייתן מקור דרומי
שם מדעי
 Mesoplodon grayi ‏האסט, 1876
תחום תפוצה


לווייתן מקור דרומי (שם מדעי: Mesoplodon grayi) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. הוא קרוי גם לווייתן מקור גריי ע"ש המגלה שמו ג'ון אדוארד גריי (1800 – 1875). הוא בין המינים היחידים במשפחה בעלי שיניים עליונות.
זהו מין עם גוף דק יחסית. הוא בעל מצח נמוך מאוד ולסתות בינוניות וישרות יחסית. השיניים מצויות בקדמת הלסת והם מאוד קטנות ומרובות. לזכרים ישנם 2 שיניים באמצע הלסת ויש להם גם שיניים קטנות בלסת העליונה. אורכם 5.5-6 מ' ומשקלם עד 1,100 ק"ג. צבעם אפור כהה עם בן בהירה והלסת לבנה אצל 2 המינים . הם גם בעלי צלקות על גופם עקב מלחמות בין הלווייתנים וגם עקב נשיכות של כרישים.
לעומת שאר לווייתני המקור הם חיים בחבורות גדולות וצוללים לעומק עד 2,000 מ' כדי לחפש טרף כמו דיונונים ודגים. ככל הנראה השיניים העליונות עוזרות ללכידת טרפם.
הם חיים באוקיינוסים הדרומיים ומצפינים עד לאוסטרליה, דרום אפריקה, קצוות דרום אמריקה ואיי פוקלנד, אך הם נפוצים ביותר בחופי ניו זילנד והמין הנפוץ ביותר שם במשפחה, יחד עם לווייתן מקור שיני-מעדר הוא נפוץ בהם בעיקר בחורף.
הערות שוליים

↑  לווייתן מקור דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547153505171
מוזיאון הרצל

| --- | --- |

מיצג אורקולי במוזיאון הרצל
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון היסטורי
 כתובת:  שדרות הרצל 134, ירושלים
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ההסתדרות הציונית העולמית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1960
 תאריך פתיחה רשמי:  1960 
 קואורדינטות:  31°46′21″N 35°10′53″E﻿ / ﻿31.77248333°N 35.1815°E﻿ / 31.77248333; 35.1815
 http://www.herzl.org.il
 he
 
הדמיה של הקונגרס הציוני
מוזיאון הרצל הוא מוזיאון בירושלים, העוסק בפועלו ובחזונו של בנימין זאב הרצל. המוזיאון נמצא ברחבת הכניסה הראשית אל הר הרצל.
היסטוריה

זמן קצר לאחר מותו של הרצל, רכש בנק אנגלו-פלשתינה כ־ 2000 דונם במקום שנקרא לימים יער חולדה (יער הרצל) עבור ההנהלה הציונית לצורך הקמת חווה חקלאית ובית גדול למגורי מנהל החווה שהיה אמור לשמש גם כמוזיאון הרצל, אך המוזיאון לא הוקם שם. ב-1949 תוכנן לקום "מוזיאון הרצל" בווינה, בבית מגוריו של הרצל, אותו רכשה הקהילה היהודית.
רק ב־1960 הוקם לבסוף מוזיאון הרצל בהר הרצל. במוזיאון המקורי הייתה תצוגה על חייו ופועלו, כולל שיחזור חדר עבודתו בווינה על רהיטיו המקוריים שנשמרו על ידי הקרן הקיימת במשך 50 שנה, ומסמכים מארכיונו של הרצל, כמו מכתבים שקיבל מאת העסקן הציוני אבא לפין, פסל בעבודה של פרידריך בר, חברו של הרצל ועוד רבים אחרים. המוזיאון היה קטן וצנוע בהיקפו וכבר ב-1973 הוכרז על תוכנית להרחבתו. שלא יצא לפעול. בדצמבר 1987 אושרה תוכנית שיזמה ההסתדרות הציונית להקמת מבנה חדש למוזיאון, אך הדבר לא בוצע מחוסר תקציב. עם השנים הוזנח המוזיאון ונסגר בשנת 2000.
לרגל 100 שנים לפטירתו של הרצל, הוחלט לשפץ ולשדרג המוזיאון בעלות של שלושה מיליון דולר, במימון הקרן לירושלים, ממשלת אוסטריה וההסתדרות הציונית. הוא נפתח מחדש בשנת 2005 ביוזמת ד"ר דוד בריקסטון. המוזיאון החדש כולל ארבעה מיצגים אורקוליים: אחד על דרכו של הרצל לציונות, השני על פעילותו בפוליטיקה הציונית, השלישי עוסק בחדרו של הרצל והרביעי עוסק בהשוואה בין חזונו של הרצל בספרו אלטנוילנד להישגיה של מדינת ישראל. חדר העבודה המקורי של הרצל משולב אף הוא במוזיאון החדש.
במרכז הרצל נמצא גם מרכז חינוכי ללימודי הציונות על שם ד"ר אריה צימוקי, ובצמוד אל המוזיאון נמצא מדרשת הר הרצל, המשמש כמכון הארצי והלאומי ללימודי ציונות. מוזיאון הרצל, אשר הוקם בסמוך אל בניין מדרשת הר הרצל הסמוך, מכיל את "קמפוס מרכז הרצל" שהוקם במטרה להנציח את פועלו ואת ורעיונותיו של הרצל.
מרכז הרצל הוקם ומנוהל על ידי ההסתדרות הציונית העולמית, ארגון שנוסד בידי הרצל עצמו בקונגרס הציוני הראשון, בשיתוף עם ארגונים רבים נוספים.
במוזיאון מתקיימים סיורים מודרכים בהר הרצל בחלקת גדולי האומה, בבית העלמין הצבאי ובאתרים ממלכתיים נוספים. כמו כן המוזיאון מעביר סיורים בירושלים בעקבות ביקורו ההיסטורי של הרצל בעיר בשנת 1889.
תערוכות ופעילויות

המוזיאון החדש כולל ארבעה סרטים ארבעה ממדיים, המספרים על דרכו ותרומתו של הרצל לציונות, השתתפותו בפעילות ציונית פוליטית ואת חזונו של הרצל כפי שמתואר בספר אלטנוילנד. מתחם המוזיאון כולל שני מרכזים חינוכיים הקשורים לציונות, אשר מנוהלים על ידי ההסתדרות הציונית העולמית.
גלריית תמונות

הכניסה למוזיאון
חזית המוזיאון
הדמיה של הקונגרס הציוני
פסיפס בחזית המוזיאון
הערות שוליים

↑  א. רות, עליה אחרונה לקבר הרצל בוינה, הארץ, 18 ביולי 1949
ש סאמט, ביתו של הרצל בוינה לרשות מדינת ישראל, הארץ, 15 ביולי 1949
↑  מסיבת־סיום להשלמת מוזיאון הרצל, על המשמר, 2 באוגוסט 1960
מוזיאון הרצל ייפתח בכ' בתמוז, למרחב, 11 במאי 1960
↑  "מספיק" בהיסטוריה, הארץ, 11 במאי 1960
↑  תוכנית מפורטת לפיתוח הר הרצל ולהרחבת מוזיאון הרצל, על המשמר, 11 בינואר 1973
↑  אורלי פילוסוף, יוקם מוזיאון הרצל, כל העיר, 11 בדצמבר 1987
1 2  יהונתן ליס, לופוליאנסקי שיכנע את אוסטריה לסייע בשיפוץ מוזיאון הרצל בי-ם, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2003
↑  תום שגב, במוזיאון הרצל החדש ישראל נראית כמו "אלטנוילנד": בלי שטחים, בלי עובדים זרים, באתר הארץ, 18 במאי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310483405171  ISNI: 0000 0001 2167 6710  VIAF: 138193065   WorldCat (עם VIAF): 138193065
מוזיקה טרופית

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  מוזיקה לטינית, מוזיקה קריבית, מוזיקה לטינו-אמריקאית 
 מקורות תרבותיים:  המאה ה-19, האיים הקריביים
 כלים:  טרס (אנ'), פסנתר, חצוצרה, טימבלס, תופי קונגה, תופי בונגו, מרימבה, סינתיסייזר ומכונת תופים
 נגזרות:  טרופיקל האוס
 
מוזיקה טרופית (בספרדית: Música tropical) הוא מונח בתעשיית המוזיקה הלטינית, המתייחסת לסוגות המוזיקליות המושפעים מהאיים הקריביים, הכוללים, בין היתר, את קובה, פוארטו ריקו, הרפובליקה הדומיניקנית, ואזורי החוף הקריביים של קולומביה וונצואלה.
בשנות ה-40 ושנות ה-50 של המאה ה-20, המונח "מוזיקה טרופית" כיסה את כל המוזיקה שנוצרה באיים הקריביים, למעט מוזיקה קובנית, שהייתה לה קטגוריה משלה בשוק המוזיקה האמריקאי (ובמידה פחותה, גם בשוק המוזיקה האירופי). לאחר המהפכה הקובנית, המונח "מוזיקה טרופית" כלל גם מוזיקה קובנית.
מאפיינים

בשל השורשים הגאוגרפיים שלה, מוזיקה טרופית משלבת בדרך כלל עם אלמנטים ממסורות אירופאיות ואפריקניות. דוגמה לכך היא תהליך הבינאריזציה של מקצבים משולשים שהובאו מאפריקה, שהתרחש במקור בקובה, ולאחר מכן התפשט בכל שאר האיים הקריביים ואמריקה הלטינית. בשל הנוכחות של ריבוי קצבים מסונכרנים ממוצא אפריקאי, המוזיקה הטרופית נחשבת כמכונת ריקודים באופן טבעי. נגינה בז'אנר מוזיקלי זה כולל גם נגינה בכלי נגינה אירופאיים (טרס (אנ'), פסנתר, חצוצרה וטימבלס) וכלי נגינה אפריקאיים (תופי קונגה, תופי בונגו ומרימבה). במהלך סוף המאה ה-20, שולבו בז'אנר זה גם כלים עכשוויים, כמו סינתיסייזרים ומכונות תופים.
לקריאה נוספת

Wade, Peter (2000). Music, race & nation: música tropical in Colombia. Chicago studies in ethnomusicology. Chicago: University of Chicago Press. ISBN 978-0-226-86844-8.
הערות שוליים

1 2  Negus, Keith (1999). Music Genres and Corporate Cultures. New York, NY: Routledge. p. 133. ISBN 9780415173995.
↑  Quintero Rivera, Ángel G. (2005). Salsa, sabor y control: sociología de la música tropical (בספרדית) (3rd ed.). Mexico City, Mexico: Siglo XXI. p. 15. ISBN 9682321492.
↑  Pérez Fernández, Rolando Antonio (1986). La binarización de los ritmos ternarios africanos en América Latina (בספרדית). Havana, Cuba: Ediciones Casa de las Americas.
↑  "Tropical". AllMusic. Rovi. ארכיון מ-2023-02-16. נבדק ב-2 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
לווייתן מקור ישר-מקור

| לווייתן מקור ישר-מקור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: לווייתני מקור
סוג:: מזופלודון
מין:: לווייתן מקור ישר-מקור
שם מדעי
 Mesoplodon mirus ‏טרו, 1913
תחום תפוצה


לווייתן מקור ישר-מקור (שם מדעי: Mesoplodon mirus) הוא מין בינוני בגודלו ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים הנפוץ באוקיינוס האטלנטי וההודי, אך לא באזורים הטרופיים.
אורכו 5.3 מטרים ומשקלו 1,400 קילוגרם אצל הנקבות ו-1,010 קילוגרם אצל הזכרים. הצעירים נולדים באורך 2.2 מטרים בלידה. צבעם אפור עד אפור חום ואזור הגב בעל כתם גדול לבן. כמו כן השפתיים לבנות וסביב העין גם יש אזור לבן. הגוף של הזכרים כמו רוב בני הסוג, מכוסה צלקות הנוצרות מנשיכות כרישים.
מין זה קיבל את שמו עקב הלסתות דמויי המקור הישרות והקצרות יחסית והמצח תפוח וגדול בהרבה מהמקובל בסוג זה. סנפיר הגב קטן ומקומט מעט וסנפירי הגפיים קטנים.
המין חי בחבורות קטנות בטבע ויכול לצלול עד 20 דקות לעומקים שם הוא צד בעיקר דיונונים.
הם נצפו באזור הצפוני מנובה סקוטיה עד אירלנד ודרומה עד פלורידה, איי בהאמה והאיים הקנריים. כמו כן הם נצפו בחצי הכדור הדרומי בין השאר בניו זילנד, אוסטרליה ודרום אפריקה. הם כלל לא מופיעים בימים הטרופיים וגם לא באוקיינוס השקט. למעשה זהו אחד מהלווייתנים הנדירים שהכי פחות נמצאו בטבע.
הערות שוליים

↑  לווייתן מקור ישר-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553525305171
מוהאץ'

מוהאץ' (בהונגרית: Mohács; בקרואטית: Mohač; בסרבית: Мохач; בטורקית: Mohaç; בסלובקית: Moháč; בגרמנית: Mohatsch) היא עיירה בדרום הונגריה במחוז באראניה, על גבול קרואטיה ועל גדות הדנובה. העיר הייתה אתרם של שני קרבות גדולים: קרב מוהאץ' הראשון (1526), בראשית שליטת האימפריה העות'מאנית על הונגריה וקרב מוהאץ' השני (1687), עם סיומה.
היסטוריה

העיר הייתה מחנה צבאי רומי, בעת ממלכת הונגריה הייתה העיר מרכז מנהלי של מחוז באראניה (Baranya) ההיסטורי. עם הכיבוש העות'מאני הייתה העיר המרכז המנהלי של סנג'ק מוהאץ'.
ב-1911, כחלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, חיו בעיר  56,909 איש. מתוכם 21,951 היו דוברי גרמנית, 20,699 דוברי הונגרית, 4,312 דוברי סרבית, 421 דוברי קרואטית ו-9,600 דוברי "שפות אחרות", רובם דוברי הדיאלקט הסרבו-קרואטי בונייווק (Bunjevac) וסלובקית.
יהודי מוהאץ'

ב-1941 היה אחוז היהודים באוכלוסייה 4% (707 נפשות). רובם השתייכו לזרם הנאולוגי ועסקו במסחר ותעשייה. ב-1942 הייתה העיר מרכז לגיוס עובדי כפייה (שגויסו בכפייה מקרב הגברים היהודים הבוגרים לשירות במסגרת הצבא ההונגרי) ושליחתם לחזית המזרחית. ובעיר התקיים מחנה עבודה.
הצבא הגרמני כבש את העיר ב-19 במרץ 1944, אז מנו חברי הקהילה הנאולוגית 622 נפש. באמצע מאי רוכזו לשני גטאות שהוקמו בעיר למעלה מ-1,000 מיהודי המחוז. ב-29 ביוני נשלחו תושבי הגטאות (למעט גברים כשירים לעבודה שנשלחו לחזית במסגרת הצבא ההונגרי) למחנה ההשמדה אושוויץ, דרך בירת המחוז, פץ'. בין יהודים אלו היה רב ראשי ארמין פלש שלא שרד את המחנה.
ילידי המקום

לאסלו ז'יגמונד (במקור וייס 1907 – 1992) היה היסטוריון יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט.
שאנדור גאל (במקור גולדארבייטר 1901 – 1966) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-הונגרי.
ינה מוהאצ'י (במקור קליין 1886 – 1944) היה סופר, מחזאי, משורר, מתרגם יהודי-הונגרי.
אנדרה רוז'דה (במקור רוזנטל, 1913 – 1999) היה צייר סוריאליסטי, צלם יהודי-הונגרי-צרפתי.
לקריאה נוספת

אלכסנדרה לוזה, מוהאץ', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך III, עמ' 353–354), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
הערות שוליים

↑  דוד גור, שליחויות לערי השדה מטעם תנועות הנוער הציוניות בהונגריה ב-1944
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564686905171  GND: 4219334-5  LCCN: n83023546  MusicBrainz: 7dbbc118-d53c-4026-af31-c417e9dbc8a1  NKC: ge541117  VIAF: 138409327   WorldCat (עם VIAF): 138409327
לווייתן מקור דרניאגלה

לווייתן מקור דרניאגלה (שם מדעי: Mesoplodon hotaula) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור שבתת-סדרת לווייתני שיניים. על מין זה לא ידוע כמעט דבר והוא מעולם לא נצפה בטבע. המין תואר בשנת 1963 על ידי החוקר פאולוס דרניאגלה ומכאן שמו. בזמנו הוא נחשב לתת-מין של לווייתן מקור הקטור וללווייתן מקור צפון-אטלנטי, אך בשנים האחרונות נחשב למין עצמאי, עקב הסתמכות על בדיקות דנ"א וסידור השיניים שלו.
הלווייתן ידוע רק מפרטים מתים שנלקחו בעיקר מהאיים המלדיביים, איי סיישל, חופי סרי לנקה, איי גילברט, ארכיפלג קיריבטי, אטול פאלמירה ואיי ליין. ככל הנראה הוא חי באזור הטרופי האינדו-פסיפי של האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט.
לא ידוע דבר על חייהם, מצב שימורם והרגליהם אבל מניחים שהם לא שונים מרוב מיני הסוג, חיים בחבורות קטנות בעומק וצדים דגים ודיונונים שם.
הערות שוליים

↑  לווייתן מקור דרניאגלה באתר הרשימה האדומה של IUCN
לווייתן מקור ליארד

| לווייתן מקור ליארד |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: לווייתני מקור
סוג:: מזופלודון
מין:: לווייתן מקור ליארד
שם מדעי
 Mesoplodon layardii ‏גריי, 1865
תחום תפוצה


לווייתן קטלן טורף פרט של לווייתן מקור ליארד.
לווייתן מקור ליארד (שם מדעי: Mesoplodon layardii) הוא מין ממשפחת לווייתני המקור והוא אחד מהמינים הגדולים ביותר בסוגו. הוא קרוי ע"ש המגלה אדגר ליארד (1824 – 1900) ששלח דגימות שלו לזואולוג ג'ון גריי שתיאור אותו כמין חדש ב-1865.
לווייתן זה גוף מוארך וטיפוסי לסוג, אך מבנה הלסתות מוזר ביותר. הלסת התחתונה בעלת זוג שיניים שאורכם 30 ס"מ והם מתפתלות כלפי מעלה כמו קרני צבי ולמעלה מהראש. שיניים אלה נמצאות רק אצל הזכרים הבוגים ולנקבות השיניים קטנות הרבה יותר ומשמשות רק לאכילה. 
האורך שלהם מגיע ל-5.9-6.2 מ' ומשקלם 1,000-1,300 ק"ג, כשהנקבות גדולות יותר. הצאצאים הצעירים מגיעים לאורך 2.8 מ' בלידה. הצבע שחור עם כתמים לבנים לאורך הגוף והחלק הקדמי של הראש והלסתות לבנים. על גופם ישנם הרבה צלקות מנשיכות כרישים ומלחמה בין יריבים, אך השיניים המוזרות לא משמשות אותם ללחימה. לא ברור למה הם משמשים.
הלווייתן נפוץ באוקיינוסים הדרומיים ומגיע אף לרכס האנטארקטי. הוא חי בימים הפתוחים והתגלה כבר בחופי ניו זילנד, אוסטרליה, דרום אפריקה, איי פוקלנד, ארגנטינה, ארץ האש, דרום צ'ילה, אורוגוואי, איי הרד, איי קרגלן וחופי ברזיל. ייתכן שהם גם נצפו באיי ג'ורג'יה הדרומית ובאיי דרום אורקני אך לא ודאי.
מצב שימורם לא ברור אך הם לא נפוצים ביותר והם עלולים להיפגע מציידים בלתי חוקיים. הם חיים בחבורות קטנות וניזונים מדגים ודיונונים, שחלקם מגיעים למשקל 100 ק"ג. אויבם היחיד בטבע הוא האורקה.
הערות שוליים

↑  לווייתן מקור ליארד באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536409105171
מוסה (פקיד מצרי)

מוסה (בתעתיק לאנגלית: Mose) היה פקיד מצרי בימי רעמסס השני במהלך המאה ה-13 לפנה"ס. לא ברור מה היה תפקידו המדויק בחצרו של הפרעה אך ידוע כי הוקמה לכבודו אסטלה שנתגלתה בקנטיר וכיום מוצגת במוזיאון Roemer- und Pelizaeus-Museum Hildesheim (אנ') שבגרמניה ומתוייגת כ: "nr 374", האסטלה מתארת סצנה בה המלך מחלק למוסה שעומד לפניו פריטי יוקרה שמעידה על הכבוד הרב שרכש לו המלך בימיו.
מוסה היה חייל של רעמסס השני בעברו וכונה "אהובו של אתום". הכתובת על האסטלה היא כדלקמן: "המלך בעצמו נותן כסף ואת כל הדברים הטובים מבית המלך, בגלל שהמלך מרוצה מדיבור פיו", רעמסס פונה לחיילים ואומר להם: "אני מאחל שתראו ותעשו את מה שהוד מלכותו אוהב, כמה נפלאים הדברים שהוא (מוסה) עשה! נהדר, נהדר!".
שמו של מוסה מוזכר לרוב בהקשר לחקר יציאת מצרים כאשר חוקרים מנסים לטעון כי יש בסיס במצרית עתיקה לשמו של משה.
הערות שוליים

↑  Kitchen, Kenneth A. Ramesside Inscriptions, Translated and Annotated Translations: Ramesses II, His Contemporaries (Ramesside Inscriptions Translations) (Volume III) Wiley-Blackwell. pp 187-188, 2001 ISBN 978-0631184287
↑  Christine  Raedler: Rank and Favour at the Early Ramesside Court, in: R. Gundlach, J.H. Taylor (editors), Egyptian Royal Residences, 4th Symposium on Egyptian Royal Ideology, KSG 4,1, Wiesbaden, 2009 ISBN 978-3447058889, p.144
↑  Was Moses’ Name Egyptian? by John Huddlestun
↑  פענוח יציאת מצרים
לאו ביינהאקר

לאו בֵּיינהאקר (בהולנדית: Leo Beenhakker; נולד ב-2 באוגוסט 1942 ברוטרדם) הוא מאמן כדורגל הולנדי לשעבר.
קריירת האימון של ביינהאקר, בה החל בגיל 23, נפרשה על פני חמישה עשורים ובמהלכה הוביל ביינהאקר קבוצות ונבחרות מכל רחבי העולם. בקריירת המועדונים שלו ניתן למנות שלוש אליפויות הולנד עם אייאקס ועם פיינורד ושלוש אליפויות ספרד עם ריאל מדריד. במהלך הקריירה הבינלאומית הוביל ביינהאקר את הולנד במונדיאל 1990, העפיל עם טרינידד וטובגו למונדיאל 2006 שהיה הראשון בתולדותיה, ועם פולין ליורו 2008, שהיה הראשון בתולדותיה. בתקופתו בליגה הספרדית כונה ביינהאקר דון לאו, בין היתר בגלל חיבתו הרבה לעישון סיגרים.
קריירה מקצועית > תחילת דרכו

ביינהאקר היה כדורגלן בגילאי הנוער, אך החליט בשלב מוקדם לעבור לתפקיד המאמן. את משרתו הראשונה קיבל בשנת 1965 בקבוצת ס.וו. אפה מהליגות הנמוכות, אותה אימן במשך שנתיים. בעונת 1967/1968 שימש כעוזר מאמן גו אהד איגלס מליגת העל ההולנדית, עונה בה סיימה הקבוצה שלישית בטבלה. ב-1968 התמנה לתפקיד מאמן פיינדאם, אותה העלה כבר בעונתו הראשונה אל ליגת המשנה. בסך הכול הוביל ביינהאקר את הקבוצה במשך ארבע שנים, וממנה עבר לקמבור, גם היא מליגת המשנה, ואימן אותה במשך שלוש עונות. בעונת 1975/1976 היה ביינהאקר לראשונה מאמן ראשי בליגה הבכירה, והוביל את גו אהד איגלס להישרדות בליגה הבכירה. לאחר עונה זו, קיבל ביינהאקר לראשונה משרה במועדון בכיר, כשהתמנה לתפקיד מאמן הנוער של פיינורד, תפקיד אותו ביצע במשך שלוש שנים.