stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חואן חלמן
קורות חיים

חואן חלמן בוריקסון נולד ב-3 במאי 1930 בשכונת וילה קרספו בואנוס איירס למשפחת מהגרים יהודים מאוקראינה. בילדותו קרא ספרות רוסית ואירופאית בהדרכת אחיו בוריס. אביו, חוסה חלמן, היה מהפכן חברתי שהשתתף במהפכת 1905 ברוסיה; הוא היגר לארגנטינה, שב לרוסיה לפרק זמן קצר לאחר המהפכה הבולשביקית ואז חזר לארגנטינה לתמיד, מאוכזב.
חלמן למד לקרוא כשהיה בן שלוש, ובילה חלק גדול מילדותו בקריאה ומשחק כדורגל. הוא פיתח עניין בשירה בגיל צעיר מאוד, בהשפעת אחיו בוריס, שנהג להקריא לו שירים ברוסית, שפה שהילד לא ידע. חוויית הקריאה בגיל שמונה, של הספר "אנשים עלובים" של פיודור דוסטויבסקי (1861) הותירה בו רושם עמוק.
בצעירותו היה חבר בכמה קבוצות ספרותיות מכובדות ובהמשך הפך לעיתונאי בולט. הוא גם עבד כמתרגם באו"ם. הוא תמיד היה פעיל פוליטי נלהב. בשנת 1975 הצטרף לפעילות המונטנרוס – קבוצת גרילה עירונית שמאלנית ארגנטינאית, אם כי בהמשך הרחיק עצמו מהקבוצה. לאחר הפיכת 1976 שהעלתה לשלטון את הימין, הוא נאלץ לגלות מארגנטינה. בשנת 1976 נחטפו מביתם בנו מרסלו בן ה-20 וכלתו ההרה, מריה קלאודיה, בת ה-19. הם הפכו לשניים מתוך 30,000 איש ואישה (desaparecido) שהועלמו בכפייה ובכוח, בלא להותיר עקבות, בתקופת שלטון החונטה הצבאית. בשנת 1990 הובא חלמן לזהות את שרידי גופת בנו (הוא הוצא להורג ונקבר בחבית מלאה בחול ומלט), ושנים לאחר מכן, בשנת 2000, הוא הצליח להתחקות אחר נכדתו שנולדה בסתר בירכתי בית חולים זמן קצר לפני שאמה, מריה קלאודיה נרצחה, ונמסרה למשפחה תומכת הממשלה באורוגוואי. שרידי גופתה של מריה קלאודיה טרם אותרו.
במהלך שנות גלותו הארוכה התגורר חלמן באירופה עד 1988, לאחר מכן בארצות הברית ובהמשך במקסיקו, יחד עם אשתו, הפסיכולוגית הארגנטינאית מארה לה מדריד.
בשנת 1997 זכה חלמן בפרס השירה הלאומית הארגנטינאית, כהוקרה על מפעל חייו, ובשנת 2007 זכה בפרס סרוונטס, הפרס החשוב בספרות בשפה הספרדית. הייתה לו גם קריירה ארוכה ומבריקה כעיתונאי, והוא כתב בעיתון הארגנטינאי "פחינה / 12" עד מותו.
חלמן כלל את קצין המשטרה האורוגוואי, הוגו קמפוס הרמידה, בתביעה משפטית שהגיש בספרד בגין "היעלמות" כלתו באורוגוואי.
קורות חיים > נכדתו

בתחילת המאה ה-21 הורה נשיא אורוגוואי חורחה באז'ה איבנייס על חקירה בעקבותיה אותרה נכדתו של חלמן, מקארנה, שגדלה כילדה מאומצת. היא הוסיפה לשמה את שמות המשפחה של הוריה והחלה בקריירה כפעילת זכויות אדם.
קורות חיים > מוות

חלמן מת בגיל 83 מסיבוכים של התסמונת המיאלודיספלסטית ממנה סבל, בביתו בשכונת קונדסה במקסיקו סיטי. נכדתו, מקארנה, הגיעה מאורוגוואי להשתתף בהלוויה. נשיאת ארגנטינה, כריסטינה פרננדס דה קירשנר הכריזה על שלושה ימי אבל לאומיים.
ניירות אישיים

הארכיון של חואן חלמן שכולל טיוטות לכתבים ואוסף קבצים ששמר בנוגע לחקירות זכויות האדם שביצע, זמין למחקר באגף כתבי היד שבמחלקת הספרים הנדירים והאוספים המיוחדים באוניברסיטת פרינסטון.
יצירות > פורסמו בתרגום לעברית

בספר "השירים" שראה אור בשנת 1997 בהוצאת ידיעות אחרונות הופיעו לראשונה תרגומים עבריים משירת חואן חלמן. שירי חלמן התפרסמו בספר שהוא אנתולוגיה של פסטיבל המשוררים הבין-לאומי שנערך בירושלים. עורכי הפסטיבל היו ויויאן אדן ודן לאור, ושירי חלמן שתורגמו בידי רמי סערי מופיעים בספר, במקור ובתרגום, בעמודים 138–149.
יצירות > פורסמו בתרגום לאנגלית

"רכות בלתי נתפסת: שירים נבחרים", תרגום: ג'ואן לינדגרן, הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, 1997
"שירי סידני ווסט", תרגום: קתרין מ.
"בין מילים" : מכתב פומבי של חואן חלמן, תרגום: ליסה רוז ברדפורד, CIAL, 2010
"פרשנויות וציטוטים", תרגום: ליסה רוז ברדפורד, מהדורות קוימברה, שירה בתרגום, 2011
"ציפורי לילה שוב", תרגום: JS Tennant, בסקירת MPT, סדרה 3 מס' 11 גבולות, 2011
"קומפוזיציות", תרגום: ליסה רוז ברדפורד, מהדורות קוימברה, שירה בתרגום, 2013
יצירות > פורסמו בספרדית > שירה

"כינור ועוד שאלות" – Violín y otras cuestiones – בואנוס איירס, גליזר, 1956.
"המשחק בו אנו נמצאים" – El juego en que andamos, בואנוס איירס, נואבה אקספרסיונס, 1959.
"נר היחיד" – Velorio del solo, בואנוס איירס, Nueva Expresión, 1961.
"גוטן" (1956–1962), בואנוס איירס, לה רוזה בלינדאדה, 1962. (Neuauflage 1996)
"זעם השור" – Cólera Buey, לה הבנה, לה טרטוליה, 1965. (Neuauflage 1994)
"הפואמות של סידני ווסט" – Los poemas de Sidney West Buenos Aires, Galerna, 1969. (Neuauflage 1995)
"אגדות" – Fábulas, בואנוס איירס, לה רוזה בלינדאדה, 1971.
"יחסים" – Relaciones, בואנוס איירס, La Rosa Blindada, 1973.
"עובדות ויחסים" – Hechos y Relaciones, ברצלונה, לומן, 1980.
"אם במתיקות" – Si dulcemente, ברצלונה, לומן, 1980.
"הכרויות והערות" – Citas y Comentarios ,Visor Madrid 1982
"לעבר הדרום" – Hacia el Sur, מקסיקו, מרצ'ה, 1982.
"קומפוזיציות" – Com/posiciones (1983–1984) Barcelona, Ediciones del Mall, 1986
"הפרעות 1" – Interrupciones I, Buenos Aires, Libros de Tierra Firme, 1986.
"הפרעות 2" – Interrupciones II ,Buenos Aires, Libros de Tierra Firme, 1988.
Interrupciones I, Buenos Aires, Libros de Tierra "הפרעות 1" – Firme, 1986.
"הפרעות 2" – Interrupciones II, בואנוס איירס, Libros de Tierra Firme, 1988.
"הכרזות" – Anunciaciones,מדריד, Visor, 1988.
"מכתב לאמא" – Carta a mi madre, בואנוס איירס, Libros de Tierra Firme, 1989.
"דיבקסו" – Dibaxu בואנוס איירס, סייקס בראל, 1994.
"שכר הרשעים" – Salarios del impío, בואנוס איירס, Libros de Tierra Firme, 1993.
"לא מושלם" – Incompletamente, Buenos Aires, Seix Barral, 1997.
Tantear la noche, Lanzarote, Fundación César – "לגשש בלילה" Manrique, 2000.
"שווה את זה" – Valer la pena, בואנוס איירס, Seix Barral, 2001.
"הארץ שהייתה תהייה" – País que fue será, בואנוס איירס, סייקס בראל, 2004.
"מונדר" – Mundar, בואנוס איירס, Seix Barral, 2007.
"מאחור לקדימה בעיקשות" – De atrásalante en su porfía, מדריד, Visor, und Buenos Aires, Seix Barral, 2009
"הלב מלא התקווה אוהב" – El emperrado corazón amora, ברצלונה, Tusquets und Buenos Aires, Seix Barral, 2011
יצירות > פורסמו בספרדית > אנתולוגיות

"פואמות", קאסה דה לאס אמריקאס, לה הבנה, 1960.
"יצירה פואטית" – Obra poética, Corregidor, Buenos Aires, 1975.
"שירה" – קאסה דה לאס אמריקאס, לה הבנה, 1985.
"אנתולוגיה פואטית" – Antología poética, Vintén, Montevideo, (1993).
"אנתולוגיה אישית" – Antología personal, Desde la Gente, Instituto Movilizador de Fondos Cooperativos, בואנוס איירס, 1993.
"האפלה הפתוחה" – En abierta oscuridad, Siglo XXI, México, 1993.
"אנתולוגיה פואטית" – Antología poética, Espasa Calpe, בואנוס איירס, 1994.
"המילה" – (1971–1987). Prefazione di Julio Cortázar, Visor, מדריד, 1994.
"משימה בוערת" – Oficio Ardiente (2005), Patrimonio Nacional y la Universidad de Salamanca.
"בוהק מהאוויר" – Fulgor del aire (2007), LOM Ediciones, Santiago del Chile
De palabra: Poesía III (1973–1989) (2008), Visor "אודות המילה" – Libros, מדריד
"תחת גשם של אחרים" – Bajo la luvia ajena (2009), "סייקס בררל", ברצלונה
יצירות > פורסמו בספרדית > פרוזה

"פרוזה של עיתונות" – Prosa de prensa, Ediciones B, España, 1997
"גם לא הסליחה הרפה של אלוהים/ילדים של נעדרים" – Ni el flaco perdón de Dios / Hijos de desaparecidos (coautore con Mara La Madrid), פלאנטה, בואנוס איירס, 1997
Nueva prosa de prensa, Ediciones B ארגנטינה, "פרוזה עיתונאית חדשה" בואנוס איירס, 1999
"אפגניסטן / עיראק: באימפריה התקועה" – el imperio empantanado, בואנוס איירס, 2001
"מבטים" – Miradas, Seix Barral, Buenos Aires, 2005
Escritos urgentes, Capital Intellectual, בואנוס איירס, "כתבים דחופים 1" – 2009
"כתבים דחופים 2" – Escritos urgentes II, אינטלקטואל קפיטל, בואנוס איירס, 2010
"מרבה הרגלים והעכביש" –El ciempiés y la araña ilustraciones de Eleonora Arroyo, אינטלקטואל קפיטלי, מקסיקו, 2011
יצירות > ביקורת על יצירותיו

Juan Gelman y su tiempo: Historias, poemas y reflexiones / Hernán Fontanet, 2015.
חלמן. Un poeta y su vida / הרנן פונטנט, 2015.
"חואן חלמן: תקווה, אוטופיה והתנגדות" – esperanza, utopía y resistencia / Pablo Montanaro, 2006
La escritura del duelo en la poesía de Juan Gelman "כתיבה של כאב ושירתו של חואן חלמן" / Geneviève Fabry, 2005
"אודות השירה: קריאתם של הנעדרים" – El llamado de los desaparecidos : sobre la poesía de Juan Gelman / אדמונדו גומז מנגו, 2004
"השירה ההיספנואמריקאית החדשה – חואן חלמן" y la nueva poesía hispanoamericana / Miguel Correa Mujica, 2001
"חואן חלמן – שירה של צללים וזכרונות" poesía de sombra de la memoria / Elena Tamargo Cordero, 2000
"התקרבויות" – Acercamientos a Juan Gelman / José Bru, 2000
"מילה של חלמן" en entrevistas y notas periodísticas / Pablo Montanaro, 1998
"שירתו של חלמן – כאשר יוצאות המילים" – La poesía de Gelman: cuando surgen las palabras / דניאל פריידברג, 1997
"חואן חלמן – אסטרטגיית השונות – הטרונימיות, אינטר-טקסטואליות" – las estrategias de la otredad : heteronimia, intertextualidad, traducción / María del Carmen Sillato, 1996
"כמו רטט באוויר – שירתו של חואן חלמן", מאמרי ביקורת la poesía de Juan Gelman, ensayos críticos / Lilián Uribe, 1995
"להאמין בתעלומה – מסע בשירתו של חואן חלמן" – Confiar en el misterio : viaje por la poesía de Juan Gelman / חורחה בוקאנרה, 1994
"חואן חלמן – כנגד האגדות של העולם" : contra las fabulaciones del mundo / מיגל דלמארוני, 1993
Conversaciones con Juan Gelman שיחות עם חואן חלמן : contraderrota, Montoneros y la revolución perdida / Roberto Mero, 1987
La poesía de Juan Gelman o la ternura desatada / שירתו של חואן חלמן והרכות המשוחררת Hugo Achugar, 1985
"חואן חלמן, משורר ארגנטינאי" / ביאטריס וארלה דה רוזאס, 2004
ראו גם

המלחמה המלוכלכת
הערות שוליים

↑  "Encabeza Peña Nieto la ceremonia por el XXV Aniversario de Conaculta". Fondo de Cultura Económica. נבדק ב-18 ביולי 2015. Antes de iniciar su mensaje, el mandatario rindió homenaje a la memoria del poeta argentino, naturalizado mexicano, Juan Gelman, por quien se ofreció un minuto de silencio. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Fallece a los 83 años el escritor Juan Gelman". Excélsior. נבדק ב-18 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Juan Gelman Papers, 1927-2014". findingaids.princeton.edu. נבדק ב-2016-10-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261646205171  PLWABN: 9810619414605606  BIBSYS: 90242650  BNE: XX920540  BnF: cb11904535v (data)  CANTIC: a10921874  CiNii: DA11750148  GND: 119048485  ICCU: UR1V002836  ISNI: 0000 0001 2120 0894  LCCN: n84144283  NDL: 01206477  NKC: jo2004249883  NLA: 35117357  NLK: KAC201301327  NTA: 069461430  RERO: 02-A003286694  SELIBR: 261974  SNAC: w60h7cnq  SUDOC: 035356294  Trove: 831555  VIAF: 9846589   WorldCat (עם VIAF): 9846589
טקברה

טקברה היו חיילים שהיו בשימוש בממלכת פרס האחמנית.
תיאור

הטקברה היו לרוב שכירי חרב, שבאו מהאזורים השונים שבשליטת האימפריה הפרסית. הם היו ככל הנראה סוג של פלטסטים, אולם נלחמו במערך המוכר האופייני לאזור שממנו גויסו הלוחמים, עם ציוד שהכירו זה מכבר ובשיטות המקומיות שלהם, ללא ניסיון ליצור אינטגרציה בינם לבין הלוחמים ממוצא פרסי.
בדרך כלל חימושם היה קל, וגם הם התקשו להתמודד עם הפלנקס היווני הכבד. הם שימשו לרוב כחיל מצב ופחות נשלחו לחזית.
הטקברה גויסו מאזורים שנמצאים באזורי עיראק ואיראן של היום.
יונתן מור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בפברואר 1995 (בן 29) רמת גן, ישראל 
 עמדה:  פורוורד
 גובה:  2.05 מטר
 קבוצות כשחקן
 2013–2014   2014–2015   2015–2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021–2022   2023-2022   -2023:  האקדמיה וינגייט   הפועל תל אביב   הפועל כפר סבא   הפועל חולון   בני הרצליה   עירוני קריית אתא   מכבי חיפה   הפועל תל אביב   הפועל חבל מודיעין מכבי ראשון לציון   מכבי עירוני רעננה
 הישגים כשחקן
 ה-MVP הישראלי בליגה הלאומית (2022)
 
יונתן מור (נולד ב-11 בפברואר 1995) הוא כדורסלן ישראלי בגובה 2.05 מטר, המשחק במכבי עירוני רעננה מהליגה הלאומית בעמדת הפורוורד. מור שיחק בליגת העל במדי הפועל תל אביב, הפועל חולון, בני הרצליה ומכבי חיפה וכן בנבחרות הצעירות של ישראל.
קריירת משחק

מור החל את דרכו בכדורסל במחלקת הנוער של מכבי שוהם. בקיץ 2013 שיחק מור בנבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה לדרג ב' שנערכה במקדוניה, בה זכתה ישראל במקום החמישי.
לקראת עונת 2013/14 חתם מור בהפועל תל אביב ומיד הושאל לקבוצת האקדמיה של איגוד הכדורסל במכון וינגייט במדיה שיחק בליגה הארצית.
בקיץ 2014 שיחק מור בנבחרת העתודה באליפות אירופה שנערכה ביוון בה זכתה הנבחרת במקום השביעי.
בעונת 2014/15 שיחק מור בהפועל תל אביב בליגת העל אך שותף לדקות מועטות בחמישה משחקים בלבד. בקיץ 2015 שיחק מור שוב במדי נבחרת העתודה באליפות אירופה שנערכה באיטליה בה זכתה ישראל במקום העשירי.
בעונת 2015/16 שיחק מור במדי הפועל כפר סבא בליגה הלאומית וקלע בממוצע כ-9 נקודות בכ-18 דקות בממוצע למשחק. בעונת 2016/17 עבר מור להפועל חולון שם שותף ב-22 משחקים בהם קלע בממוצע 3 נקודות בכ-7 דקות. בדצמבר 2017 ביקש מור להשתחרר מהפועל חולון לאחר שזכה לדקות משחק מועטות וחתם בבני הרצליה. עד תום עונת 2017/18 שיחק מור 15 משחקים במדי הרצליה וקלע כ-2 נקודות בכ-9 דקות בממוצע למשחק.
בעונת 2018/19 עבר מור לעירוני קריית אתא בליגה הלאומית במדיה קלע כ-14 נקודות בכ-27 דקות בממוצע למשחק. באוגוסט 2019 חתם מור במכבי חיפה. במדי חיפה קלע מור 7 נקודות בכ-18 דקות בממוצע למשחק. בעונת 2020/21 שיחק מור בהפועל תל אביב וקלע כ-5 נקודות בכ-16 דקות בממוצע למשחק. ביולי 2021 עבר מור להפועל חבל מודיעין מהליגה הלאומית. בעונת 2021/2022 קלע כ-17 נקודות בממוצע למשחק נבחר לשחקן הישראלי המצטיין של העונה.
בקיץ 2022 חתם יונתן מור במכבי ראשון לציון. בעונת 2022/23 קלע מור כ-12 נקודות בבמוצע למשחק והגיע עם ראשון לציון לרבע גמר הפלייאוף. בקיץ 2023 עבר מור למכבי עירוני רעננה. בעונת 2023/24 קלע מור כ-16 נקודות בממוצע למשחק. רעננה העפילה לסדרת רבע גמר הפלייאוף, שם הפסידה לעירוני נהריה.
קריירת משחק > בנבחרות ישראל

מור שיחק בנבחרת הנוער של ישראל באליפות אירופה דרג ב' שנערכה במקדוניה ב-2013 וסיים איתה במקום החמישי. ב-2014 השתתף עם נבחרת העתודה באליפות אירופה שנערכה ביוון שם סיימה הנבחרת במקום השביעי. ב-2015 הגיעה עם נבחרת העתודה למקום העשירי באליפות אירופה שנערכה באיטליה.
הערות שוליים

↑  חושבת קדימה: יונתן מור הצעיר חתם בהפועל ת"א, באתר ‏מאקו‏, 17 באוקטובר 2013
↑  אור שקדי‏, בני הרצליה החתימה את יונתן מור, שעזב את הפועל חולון, באתר וואלה, 12 בדצמבר 2017
↑  ‏יונתן מור חתם במכבי חיפה: "מחכה לשחק מול הקהל הירוק", באתר ספורט1, 1 באוגוסט 2019
↑  שב לארץ: אנטון שוטבין חתם בהפועל עפולה, באתר ONE‏, 20 ביולי 2021
↑  יונתן מור נבחר לישראלי המצטיין בלאומית, באתר ערוץ הספורט, 4 באפריל 2022
טקאקי קג'יטה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1959 (בן 65) Higashimatsuyama, יפן 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  יפן יפן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סאיטאמה  אוניברסיטת טוקיו  Kawagoe Kōtō Gakkō 
 מנחה לדוקטורט:  מסטושי קושיבה 
 מוסדות:  אוניברסיטת טוקיו  המכון לחקר הקרינה הקוסמית 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (2015)  הפרס לפיזיקה יסודית (2016)  פרס יוליוס וס (2013)  פרס ההצטיינות בתרבות (2015)  פרס פנופסקי (2002)  מסדר התרבות (2015)  פרס ברונו רוסי (1989)  פרס אשאסי (1987)  פרס לזכר נישינה (1988)  פרס אשאסי (1999) 
 www.ipmu.jp/takaaki-kajita
 תרומות עיקריות
 גילוי תנודות הנייטרינו, המראה שלנייטרינו יש מסה.
 
טקאקי קג'יטה (ביפנית: 梶田 隆章; נולד ב-9 במרץ 1959) הוא פיזיקאי יפני.
בשנת 2015 זכה בפרס נובל לפיזיקה יחד עם ארתור מקדונלד על גילוי תנודות בחלקיקי נייטרינו, ובעקיפין גילוי העובדה שלחלקיקי נייטרינו יש מסה.
ביוגרפיה

קג'יטה נולד ב-9 במרץ 1959 במחוז סאיטאמה. הוא למד באוניברסיטת סאיטאמה עד 1981, וב-1986 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת טוקיו. החל מ-1988 הוא עובד במכון לקרינה קוסמית באוניברסיטת טוקיו, ב-1992 התמנה לעוזר פרופסור, וב-1999 לפרופסור. ב-1999 מונה למנהל אגף למחקר חלקיקי הנייטרינו הקוסמיים במכון.
ב-1998 גילה עם צוותו כי קרניים קוסמיות פוגעות בכדור הארץ וגורמות לחלקיקי נייטרינו לשנות את טעמם, גילוי שנודעת לו משמעות מכרעת באשר לקביעה בדבר היותם של חלקיקי הנייטרינו נושאי מסה. הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2015, יחד עם ארתור מקדונלד, על גילוי התופעה וחקר משמעותה לגבי מסת החלקיקים. בשנת 2016 זכה בפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית יחד עם שותפים עמיתים.
טומי עמנואל

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1955 (בן 69) מיוזוולברוק, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה 
 מוקד פעילות:  נאשוויל 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 מקום לימודים:  Parkes High School 
 סוגה:  קאנטרי, מוזיקת פולק עכשווית, רוק, בלוז 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מנדולינה, בנג'ו 
 פרסים והוקרה:  חבר מסדר אוסטרליה (14 ביוני 2010) 
 www.tommyemmanuel.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
תצלומו של עמנואל בעת נגינה
טומי עמנואל (באנגלית Tommy Emmanuel ; נולד ב-31 במאי 1955) הוא אמן וגיטריסט אוסטרלי המנגן על גיטרה אקוסטית. עמנואל ידוע בשימושו הווירטואוזי בטכניקת הפריטה "פינגר סטייל" וכן ביכולתיו להשתמש בגיטרה ככלי הקשה בנוסף לנגינה הרמונית. הוא בעל התואר Certified Guitar Player, תואר שניתן לו על ידי צ'ט אטקינס בנוסף לשלושה נגנים נוספים, ג'רי ריד, סטיב וורנר וג'ון נוולס. במהלך הקריירה המוזיקלית שלו ניגן עם מספר אמנים רבים, ביניהם אטקינס עצמו, אריק קלפטון, סר ג'ורג' מרטין וג'ון דנוור.
חייו

עמנואל נולד במדינת ניו סאות' ויילס באוסטרליה למשפחה מוזיקלית אשר היוותה גם להקה נודדת. הוא החל לנגן בגיטרה בגיל 4 ולמרות היותו חסר השכלה מוזיקלית רשמית, שנים רבות מילדותו עברו בסבבי הופעות באוסטרליה כחלק מהלהקה המשפחתית בהם פיתח את סגנונו הייחודי. ב-1966, עם פטירתו של אביו, התפרקה הלהקה ועמנואל החל ללמד נגינה בגיטרה.
פריצתו לתודעה הציבורית הייתה בזכות זכייתו במספר רב של תחרויות כישרונות צעירים. עד מהרה חזר להופיע, הפעם עם אחיו פיל בלהקה "גולדראש". במהלך שנות השבעים והשמונים המשיך להופיע כחלק מהרכבים או כנגן עבור אמני סולו ולאחר מכן הכריז על קריירת סולו.
במסגרת הקריירה המוזיקלית שלו, הוציא עמנואל 18 אלבומים. הישגיו המוזיקליים זיכו אותו בהכרה רבה בקרב קהל הנגנים וקהל חובבי המוזיקה כאחד. הופעותיו מתאפיינות בחופשיות והנאה גלויה של טומי עצמו מהנגינה שלו. רוב הקטעים שהוא מנגן אינם קטעי מקור אלא עיבודים ייחודיים לקטעים מוכרים מתחום הפופ או הבלוז והקאנטרי, אשר מדגישים את טכניקת הנגינה הווירטואוזית של עמנואל.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | העיבוד הטוב ביותר, אינסטרומנטלי או א-קפלה | "Folsom Prison Blues" | זכייה |  |
אלבומיו

2015 It's Never Too Late
2013 Live And Solo in Pensacola, Florida
2013 The Colonel and The Governor (with Martin Taylor)
2011 All I Want For Christmas (Holy day Album)
2010 Tommy Emmanuel Essential 3.0
2010 Little by Little
2009 Just Between Frets (with Frank Vignola)
2008 Center Stage
2006 The Mystery
2006 Happy Hour (with Jim Nichols)
2005 Live One
2004 Endless Road
2001 Greatest Hits
2000 Only
1998 Collaboration
1997 The Day Finger Pickers Took Over The World (With Chet Atkins)
1997 Midnight Drive
1996 Can't Get Enough
1995 Classical Gas
1995 Initiation
1994 Back On Terra Firma
1993 The Journey Continues
1993 The Journey
1992 Determination
1990 Dare To Be Different
1987 Up From Down Under
1979 From Out Of Nowhere
הערות שוליים

↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139825568 (data)  GND: 134874463  ISNI: 0000 0001 1470 3135  LCCN: no98038363  MusicBrainz: 50c629c6-6f22-4bf9-a3c2-f2855e6704be  NKC: xx0103401  NTA: 204486149  VIAF: 32192424   WorldCat (עם VIAF): 32192424 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסיף הרבסט

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1875 אדירנה, האימפריה העות'מאניתהאימפריה העות'מאנית
 נרצח:  16 באפריל 1925 (בגיל 49) סופיה ממלכת בולגריהממלכת בולגריה
 מדינה:  ממלכת בולגריה
 מקום קבורה:  לא נודע
 ידוע בשל:  היותו עיתונאי, פובליציסט, סופר ודיסידנט
 השכלה:  האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי
 תקופת הפעילות:  1901–1925 (כ־24 שנים)
 בן או בת זוג:  Viola Karavelova (1921–?) 
 
משמאל בתמונה אברהם תג'ר, לצידו מורנו גרציאני. מימין בתמונה רחמים מושונוב ולצידו יוסיף הרבסט ויושבת סולטנה מושונוב, רעייתו של רחמים. התמונה צולמה בינואר 1896
יוסיף יאקוב (יעקב) הֶרְבְּסְט (בבולגרית: Йосиф Яков Хербст; ‏20 בנובמבר 1875, אדירנה, האימפריה העות'מאנית – 16 באפריל 1925, סופיה, ממלכת בולגריה) היה עיתונאי, פובליציסט, איש ציבור, ודיסידנט יהודי-בולגרי, אשר נרצח במהלך תקופת הטרור שהחלה לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה.
קורות חיים

יוסיף הרבסט נולד באדירנה. אביו, המהנדס יעקב הרבסט מצ'רנוביץ מונה למנהל תחנת הרכבת באדירנה, והמשפחה עברה להתגורר בעיר. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) היגרה המשפחה לסופיה בירת נסיכות בולגריה. הרבסט סיים את האקדמיה הצבאית הבולגרית והוצב בגדוד רגלים, ובהמשך הוצב במח' טופוגרפיה במשרד המלחמה הבולגרי.
בשנים 1901–1909 כתב וערך במספר ביטאונים. ב-1907 נבחר לנשיא אגודת העיתונאים בסופיה. במהלך מלחמת הבלקן השנייה נפצע ועוטר בעיטור הגבורה של צבא בולגריה. בין 1913 ל-1918 כיהן כמזכיר העיתונות הבולגרי.
לאחר רציחתו של ראש ממשלת בולגריה אלכסנדר סטמבוליסקי וניסיון ההפיכה הקומוניסטי הכושל בספטמבר 1923, רדף משטרו של אלכסנדר צאנקוב מתנגדי משטר, בעיקר מהשמאל הפוליטי בבולגריה. הרבסט הוציא לאור את כתב העת "הזעקה לאנשים חופשיים" (בבולגרית: Вик за свободни хора) ושלושה עיתונים יומיים שביטאו התנגדות נחרצת למשטרו של צאנקוב ורדיפת החופש בבולגריה. הרבסט היה פוליגלוט וערך בעיתונים גרמניים, אוסטריים ורומניים, שהופצו בבולגריה. הוא תרגם לבולגרית מספר ספרים מרוסית, גרמנית, צרפתית ואנגלית. ב-1923 הוציא לאור את הנובלה שלו "אתמול, היום ומחר" (בבולגרית: Вчера, днес и утре).
מאבקו נגד משטרו של צאנקוב, מיצב אותו כמטרה לנאמני משטר זה. להרבסט היה מידע מוקדם על הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה והוא פרסם אותו. לאחר הפיגוע, ניצל משטרו של צאנקוב את מצב החירום, כדי להיפרע מגורמי אופוזיציה. יוסיף הרבסט נעצר על ידי המשטרה הבולגרית ו"נעלם" במהלך מעצרו. חקירה שהתקיימה שנים מאוחר יותר קבעה שנרצח ומקום קבורתו לא נודע.
משפחתו

יוסיף הרבסט היה נשוי לוויולטה בתו של פטקו קרבלוב ראש ממשלת בולגריה. רעייתו של פטקו קרבלוב אקטרינה קרבלובה הייתה דמות משמעותית במאבק נגד רדיפת יהודי בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.
אחיו של יוסיף הרבסט, קרל הרבסט נמנה עם מייסדי התנועה הציונית בבולגריה, היה ציר מטעמה לקונגרס הציוני הראשון ובהמשך חבר הוועד הפועל הציוני הגדול.
אחותו למחצה של יוסיף הרבסט, רגינה זילברשטיין (1880, סופיה, נסיכות בולגריה - 1 בנובמבר 1963, מעברות, ישראל) הייתה פעילה מרכזית בארגון ויצו, יושבת ראש תא הנשים בחזית המולדת היהודית וצירה לקונגרס הציוני ה-22 שנערך ב-1946 בבזל.
הערות שוליים

↑  עיתונאי פרסם מידע מוקדם על הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה, באתר www.168chasa.bg (בבולגרית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313250205171  GND: 119497131  ISNI: 0000 0000 6678 3360  LCCN: n82032623  VIAF: 64818765   WorldCat (עם VIAF): 64818765
טומי פרנקס

| --- | --- |
פרנקס, 2010
פרנקס, 2010
 לידה:  17 ביוני 1945 (בן 79) ויינווד, אוקלהומה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  תיכון רוברט א. לי  אוניברסיטת טקסס בארלינגטון  Joint Forces Staff College 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1965–2003 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית החי"ר השנייה  מפקד הארמייה השלישית  מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת וייטנאם מלחמת המפרץ מלחמת אפגניסטן מלחמת עיראק
 עיטורים
   מדליית החירות הנשיאותית   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (3)   מדליית השירות המצוין (2)  לגיון ההצטיינות (3)  כוכב הארד (5, כולל אות V)   לב הארגמן (3)   מדליית האוויר (10, כולל אות V)
 
פרנקס בעת תדרוך לתקשורת על מבצע חופש לעיראק, 22 במרץ 2003
טומי פרנקס (באנגלית: Tommy Franks; נולד ב-17 ביוני 1945) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל בצבא ארצות הברית, שימש מפקד פיקוד מרכז של ארצות הברית ופיקד על כוחות ארצות הברית ובעלות בריתה במלחמת עיראק ובמלחמת אפגניסטן.
ביוגרפיה

פרנקס נולד בויינווד שבאוקלהומה, בנם המאומץ של ריי ולורן פרנקס. בגיל שש עבר עם משפחתו לסטרטפורד שבאוקלהומה, ולאחר מכן עברו למידלנד שבטקסס שם למד בתיכון המקומי. הוא החל ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין אך נשר לאחר שנתיים. ב-1971, בעת שירותו הצבאי, השלים תואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת טקסס בארלינגטון ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת שיפנסברג בפנסילבניה.
ב-1965 התגייס לצבא ארצות הברית, לאחר תקופת שירות נבחר לצאת לקורס קצינים והוכשר ב-1967 כקצין ארטילריה. הוצב בגדוד השני של רגימנט הארטילריה הרביעי בדיוויזיית החי"ר התשיעית, ושירת במלחמת וייטנאם כקצין טיווח ארטילריה ומטוסים, ועוזר קצין אג"ם. כמו כן שירת במלחמה כקצין שיתוף ארטילרי בגדוד החמישי של רגימנט החי"ר ה-60.
פיקד על סוללת תותחים במרכז האימונים פורט סיל שבאוקלהומה. ב-1973 הוצב במערב גרמניה כמפקד סוללה בגדוד הראשון של רגימנט הפרשים המשורין השני. בתפקידו הבא שימש קצין אג"ם של הגדוד. לאחר מכן שימש מפקד פלוגת הנדסה ועוזר קצין אג"ם של הרגימנט המשורין ה-84.
ב-1981 מונה למפקד הגדוד השני רגימנט הארטילריה ה-78 שהוצב במערב גרמניה. ב-1987 מונה למפקד הארטילריה של דיוויזיית הפרשים הראשונה. הוא לחם עם הדיוויזיה במלחמת המפרץ. לאחר המלחמה שימש עוזרו של מפקד בית הספר לארטילריה בפורט סיל.
ב-1995 מונה למפקד דיוויזיית חיל הרגלים השנייה המוצבת בדרום קוריאה. ב-1997 מונה למפקד הארמייה השלישית/פיקוד כוחות צבא היבשה בפיקוד מרכז של ארצות הברית.
ביוני 2000 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד מרכז. לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, הוביל את התכנון וניהול הלחימה ב"מבצע חירות מתמשכת" באפגניסטן וב"מבצע חופש לעיראק".
ב-2003 הוגשה נגדו תביעה בבלגיה, על בסיס סמכות שיפוט אוניברסלית, בגין פגיעה באזרחים במלחמת עיראק. התביעה הוגשה על ידי 19 אזרחים עיראקים, שטענו שנחתים אמריקאים השתמשו בפצצות בעלות טווח פגיעה גדול מהרגיל, ותקפו גם אמבולנסים ואזרחים. ראש ממשלת בלגיה, גי ורהופשטט, הודיע כי הפרקליטות הבלגית תעביר לבית משפט בארצות הברית את התביעה.
הוא סיים את תפקידו ביולי 2003 ופרש מהצבא.
ביוגרפיה > לאחר השירות הצבאי

ב-2004 פרסם אוטוביוגרפיה בשם "American Soldier". הספר שיצא לאור בהוצאת הרפר קולינס נכנס ישר עם פרסומו למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. בדצמבר 2004 העניק לו ג'ורג' ווקר בוש את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
הוא כיהן בדירקטוריונים של חברות בולטות בהן בנק אוף אמריקה, "אאוטבק סטייקהאוס" ו"צ'אק-אי-צ'יז".