stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציידות אוניות הסוחר הגרמניות במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  בגרמנית: Handelskrieg (מלחמת סחר), בצרפתית: guerre de course, באנגלית: commerce raiding.
האדמירל הגרמני פון שפה
הסיירת "אמדן" בנמל צינגטאו, תחילת 1914
"קרמניה" מטביעה את "קאפ טרפלגר" ליד חופי טרינידד,‏ 14 בספטמבר 1914
ציידת הסוחר "מייווה" תופסת בשבי את אוניית הנוסעים הבריטית APPAM,‏ 16 בינואר 1916
ציידת הסוחר הגרמנית "זייאדלר"
קוסן דה ליון

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדנאות, מזון 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  שוקולד 
 
קוסנים של ליון
קוסן דה ליון (בצרפתית: Coussin de Lyon; מילולית כרית של ליון) הוא התמחות מתוקה של ליון, צרפת, המורכבת משוקולד ומרציפן ונוצר על ידי וואזן (אנ'), שוקולטייר צרפתי. יצירת הקונדיטוריה היא חתיכת מרציפן ירוק בהיר, עם פס ירוק כהה, במילוי גנאש שוקולד בטעם ליקר קוראסאו.
היסטוריה

במהלך מגפת הדבר ב-1643, נשבעו חברי מועצת העיר של ליון לארגן תהלוכה בפורבייר (אנ'), אחד הרבעים של ליון כדי להפציר במרים, אם ישו להציל את העיר. הם נשאו נר שעווה של 3.2 ק"ג וכתר זהב על כרית משי. זה נתן לשוקולטייר Voisin, שבסיסו בליון מאז 1897, את הרעיון להשתמש בצורת הכרית כדי ליצור את הממתק הזה ב-1960. הוא הפך לממתק הצרפתי הפופולרי ביותר המכיל גנאש שוקולד.
המעדן הזה הפך לפופולרי מאוד. אפשר לקנות את ה"כריות" בנפרד, וגם בקופסאות קטיפה שמזכירות את הצורה המקורית של כרית משי.
למשפחת בוקו יש מונופול בשיווק הקוסן, שהיא מייצרת ברשת החנויות הקמעונאיות שלה ברחבי אזור רון-אלפ ובמרסיי. בשנת 2010, מנהל החברה פול בוקו אמר כי Voisin ייצרה 94 טון של קוסן דה ליון מדי שנה וכי הייצור גדל ב-10% משנה לשנה. המשפחה אינה משתמשת בקמעונאים גדולים כדי לשווק את המוצר שלה.
לקריאה נוספת

מטבח ליונז
רשימת מאפים
הערות שוליים

↑  "Le Coussin de Lyon". Cuisine Lyonnaise. 13 באפריל 2007. אורכב מ-המקור ב-15 באוגוסט 2010. נבדק ב-27 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קוסן דה ליון".
חתך של קוסן
צ'צ'לקה

| צ'צ'לקה |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: צ'צ'לקה
שם מדעי
 Ortalis ‏מרם, 1786

צָ'צָ'לָקָה (שם מדעי: Ortalis) הוא סוג של עופות קרקע ממשפחת ההוקיים החיים בדרום ובמרכז אמריקה וגם בדרום ארצות הברית. הם קרובי משפחה של עופות הפנלופה.
מאפיינים

עופות אלה הם חברתיים וקולניים מאוד. הם נראים כמו תרנגולות גדולות בעלות צוואר אפור ועור פנים ורוד. הם מותאמים הן לחיים על הקרקע והן לחיים על העצים. אצבעות רגליהם אדומות וארוכות ועוזרות להם לרוץ מהר כדי לברוח מטורפים.
צבע נוצות הגוף שלהם צהוב עד חום והם בעלי זנב גדול ומקושט. הם חיים ביערות גשם, סבכים וערבות עשב.
מינים

Ortalis vetula
Ortalis cinereiceps
Ortalis garrula
צ'צ'לקה אדמונית (Ortalis ruficauda)
Ortalis erythroptera
צ'צ'לקה אדמונית-בטן (Ortalis wagleri)
Ortalis poliocephala
Ortalis canicollis
Ortalis leucogastra
צ'צ'לקה מנומרת (Ortalis guttata)
Ortalis araucuan
Ortalis squamata
Ortalis columbiana
Ortalis motmot
Ortalis ruficeps
Ortalis superciliaris
צ'פקה

צ'פקה של אולאנים פולנים במלחמת העולם הראשונה
צ'פקה (בפולנית: Czapka) הוא כובע בעל עיצוב ייחודי, המזוהה בעיקר עם הכוחות הצבאיים של פולין ועם יחידות אולאנים ונושאי רומח רכובים החל מתחילת המאה ה-19.
כיום כובעי צ'פקה נמצאים בשימוש מצומצם במדים ייצוגיים של מספר מדינות באירופה. עיצוב נוסף הדומה ומבוסס על הצ'פקה, הרוגטיווקה (Rogatywka) הכולל גם הוא חלק עליון מרובע אך נוטה לאחור, נמצא בשימוש נרחב ברחבי הצבא הפולני כאשר עיצוב זה כמו גם הצ'פקה מזוהים במיוחד עם הלאומיות הפולנית ועם סמלי פולין.
היסטוריה

הצ'פקה עוצבה כשאקו בעל חלק עליון מרובע, ככל הנראה התבסס העיצוב בכיסוי ראש מסורתי שהיה נהוג בצפון-מזרח אירופה. השימוש הראשון של הצ'פקה ככובע צבאי החל ב-1784 בקרב אולאנים אוסטרים מגליציה (אז חלק מממלכת הבסבורג). במהלך המלחמות הנפוליאוניות נושאי רומח פולנים בלגיון הפולני בשירות צבא נפוליאון עשו שימוש בעיצוב גדול ומהודר יותר של הצ'פקה, והביאו לעלייה בפופולריות של נושאי רומח רכובים והעיצוב הייחודי. צבאות אירופה החלו להקים יחידות אולאנים ונושאי רומח ועשו שימוש בעיצוב הצ'פקה כאלמנט מבדיל משאר יחידות הפרשים.
במהלך המאה ה-19 כובעי צ'פקה נותרו בשימוש יחידות נושאי רומח (ואולאנים) ברוב צבאות אירופה, ערב מלחמת העולם הראשונה הם היו בשימוש במדים הייצוגיים של בריטניה, ארצות הברית, בלגיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, האימפריה הגרמנית ורוסיה. הרבה מיחידות אלו המשיכו לעשות שימוש בצ'פקה במהלך המאה ה-20 ועד ימינו בעיקר במדים ייצוגיים ומדי שרד.
ראו גם

אולאן
פיקלהאובה
קבוצת ה-131

קבוצת ה־131 היא קבוצת ילדים יהודים מקובנה, שבליטא, שהובלו בין מספר מחנות ריכוז גרמניים במהלך מלחמת העולם השנייה. רק ארבעים ילדים שרדו את המסע וזכו לראות את החופש. תשעים מהם נספו במחנה אושוויץ-בירקנאו בשתי סלקציות שנערכו בראש השנה וביום כיפור התש"ד (1944). ילד נוסף נהרג על רכבת בדרך למחנה הריכוז מאוטהאוזן בעת הפצצה של בעלות הברית, בראשית שנת התש"ה (1945).
האירועים המתוארים התרחשו בסוף שנת 1944 וראשית 1945, בעת שהיה ברור שגרמניה הנאצית נמצאת על סף תבוסה.
מחיסול גטו קובנה ועד לאושוויץ

בחודש יולי 1944, עם חיסול גטו קובנה, נשלחו אל המחנות אלפי יהודים ובהם ילדים ששרדו את "אקצית הילדים" בגטו. בתחנת רכבת בקרבת מחנה הריכוז שטוטהוף הורדו הנשים והילדים מן הרכבת. מספר ילדים בחרו שלא לרדת מן הרכבת והמשיכו יחד עם הגברים המבוגרים למחנה לנדסברג.
לאחר שהות של שבוע במחנה, באחד ממפקדי הבוקר, הופרדו 130 ילדים מהמבוגרים יותר ונכלאו במכלאה. אח בוגר של אחד מהם התגנב למכלאה כדי לשמור על אחיו הצעיר וכך נוצרה קבוצת ה־131.
הילדים הועברו למחנה הריכוז דכאו בו שהו שבוע ימים. במהלך שהותם במחנה החל האח הבוגר לגבש את חבורת הילדים הזרים זה לזה לקבוצה. הוא בחר לעשות זאת על ידי לימוד תרגילי סדר ומשמעת שהיו חיוניים להישרדותם במחנה. הודות לבגרותו וכושר מנהיגותו קיבלו הילדים את סמכותו והפכו לקבוצה מגובשת.
בתום שבוע הועמסה הקבוצה על שלושה קרונות רכבת ונשלחה למחנה ההשמדה בירקנאו. במהלך הנסיעה קפצו שני ילדים מן הרכבת. אחד נהרג בעת הקפיצה והשני ניצל (דניאל בורשטין, לימים ענבר). עם הגעתם למחנה בליל 31 באוגוסט 1944 הורדה קבוצת הילדים אל הרמפה. במהלך ההמתנה החלו מתרגלים תרגילי סדר כשהאח הגדול מפעיל אותם. מסיבה לא ידועה לא נשלחו להשמדה מיידית.
לאחר שבועות מספר, בראש השנה וביום כיפור של שנת 1944, נשלחו 90 מהם להשמדה בשתי סלקציות. 39 מילדי הקבוצה נשארו בחיים. חמישה חודשים וחצי ארכה שהותם בבירקנאו בתנאים קשים וברעב תמידי. עם התקרבות החזית הרוסית הובלו הילדים עם אסירים אחרים ב"צעדת מוות" למחנה מאוטהאוזן שבאוסטריה ושוחררו במחנה הריכוז גונסקירכן ב־5 במאי 1945. שניים אבדו בדרך וגורלם לא נודע. אחדים הובאו לבוכנוואלד שבגרמניה ושוחררו שם ב־11 במאי 1945.
פגישת מחזור של ניצולי הקבוצה

מדי שנה נפגשים הניצולים ביום השנה לשחרור. בספטמבר 2001 חזרו שמונה מהניצולים יחד עם משלחת תלמידי מחזור י"ב של בית הספר "הר וגיא".
בספטמבר 2014 חזר אחד מהניצולים יחד עם משלחת תלמידי מחזור ל"ג של בית הספר "שיטים דרכא" אל מסלול המוות, אל קובנה, עיר הולדתם, אל שטוטהוף, לנדסברג, דכאו, בירקנאו, מאוטהאוזן ואל גונסקירכן.
סרט - מסיבת יום הולדת

סרט דוקומנטרי בבימויה של רות ולק מספר את סיפורה של הקבוצה דרך "מסיבת יום ההולדת" הנערכת מדי שנה, במועד הקרוב לתאריך שחרורם של הניצולים.
ראו גם

אורי חנוך
לקריאה נוספת

סופי בן ארצי, אחד מכולם, הוצאת הקיבוץ המאוחד - ספרית פועלים, 2007.
הערות שוליים

↑  בית ספר אזורי השוכן בקיבוץ דפנה.
צ'קוואלה

| צ'קוואלה |
| --- | --- |
 צ'קוואלה מצויה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: איגואנות
משפחה:: איגואניים
סוג:: צ'קוואלה
שם מדעי
 Sauromalus

צַ'קְוַלָּה (שם מדעי: Sauromalus) הוא סוג של לטאה ממשפחת האיגואניים הנפוצה באמריקה הצפונית בעיקר בדרום מערב ארצות הברית וצפון מקסיקו.
מקור השם המדעי הוא מיוונית עתיקה שבו σαῦρος ‏(sauros) הוא לטאה ו-ομαλυς ‏(omalus) פירושו שטוח. מה שמתאר את הסוג הזה של לטאות שטוחות.
בסוג זה 5 מינים ידועים:
צ'קוואלה מצויה (Sauromalus ater)
Sauromalus hispidus
Sauromalus klauberi
Sauromalus slevini
Sauromalus varius
הערות שוליים

1 2  לפי אתר reptarium.cz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558475405171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'פרג

צ'פרג (בהונגרית: Csepreg) היא עיר במחוז ואש, שבצפון-מערב הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בצ'פרג מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בעיר 3,935 תושבים ובשנת 2021 רק 3,315 תושבים.
יהודי צ'פרג

האזכור העתיק ביותר של יהודים בצ'פרג הוא במסמך מ-1492 שם נזכר רחוב יהודי בעיר. היהודים גורשו משם כנראה בשנת 1526.
הקהילה היהודית נוסדה בשנת 1860, והוקם בה בין היתר בית כנסת וחברה קדישא. יהודי צ'פרג הוגדרו בתחילה כקהילת "סטטוס קוו" ובהמשך נעשתה הקהילה לנאולוגית. בשנת 1930 מנתה הקהילה 61 יהודים.
ב-19 במרץ 1944 רוכזו היהודים בגטו שהוקם בעיר ואליו הובאו גם יהודים מיישובים קטנים באזור. ומשם הועברו לשארוואר. ב-29 ביוני 1944 שולחו עם כלל יושבי הגטו בשארוור למחנה אושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו יהודים לעיר והקימו אנדרטת זיכרון ל-225 יהודי המקום והסביבה שנספו בשואה. רוב החוזרים עזבו את הכפר תוך זמן קצר, וב-1955 נותרה בעיר משפחה יהודית אחת.
לקריאה נוספת

צ'פרג בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 459
צ'אפראג, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 347. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  הקהילה היהודית בצ'פרג מאת חוקרי בית התפוצות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 238780166   WorldCat (עם VIAF): 238780166 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוריום

קוּרְיוּם או קִירְיוּם (Curium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מסדרת האקטינידים, שסמלו הכימי Cm ומספרו האטומי 96. היסוד הטרנס-אורני הרביעי.
הקוריום זוהה על ידי צוות המדענים גלן סיבורג, רלף ג'יימס, אלברט גיורסו בשנת 1944 והוא קרוי על שמם של מארי ופייר קירי - זוג מדענים נשואים שתרמו רבות למחקר תופעת הרדיואקטיביות. מארי קירי אף הייתה האישה היחידה שזכתה פעמיים בפרס נובל. היסוד נוצר על ידי הפצצת 239Pu בקרינת אלפא.
את הקוריום ניתן למצוא במקרים נדירים מאוד בתוך גושי אורניום.
שימושים

עדיין לא נמצאו שימושים ממשיים לקוריום, אך משערים שישמש את החוקרים במחקר גרעיני בעתיד. איזוטופ קוריום יכול לשמש גם כרדיו–איזוטופ המפיק אנרגיה שהאדם יכול להשתמש בה, 242Cm מפיק כ-120 ואט אנרגיית חום לגרם, אך זמן מחצית החיים הקצר שלו לא הופך אותו למקור אנרגיה לטווח הארוך.
243Cm בעל זמן מחצית חיים של 30 שנה מפיק בערך 1.6 ואט לגרם, אך בשל קרינת הגמא וקרינת הבטא שהוא מפיק הוא נהפך ממקור אנרגיה יעיל בפוטנציה לרעל מסוכן.
תרכובות

לקוריום מעט תרכובות.
בין התרכובות המעטות נמצאו קוריום דו חמצני (CmO2), קוריום שלוש-חמצני (CmO3),
קוריום שלוש-ברומי (CmBr3), קוריום שלוש-כלורי (CmCl3), קוריום ארבע-פלואורי (CmF4) וקוריום ארבע-יודי (CmI4)
איזוטופים

איזוטופ 248Cm סונתז רק בכמות של מיליגרמים, אבל איזוטופים אחרים, 242 ו-244, סונתזו בכמויות של כמה עשרות גרמים שעזרו לקבוע את תכונות החומר על ידי ניסויים.
קיט למברט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 במאי 1935 נייטסברידג', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  7 באפריל 1981 (בגיל 45) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Christopher Sebastian Lambert 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברומפטון 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג', Mons Officer Cadet School 
 סוגה:  רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  טראק רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר "קיט" סבסטיאן למברט (אנגלית: Christopher Sebastian "Kit" Lambert;‏ 11 במאי 1935 - 7 באפריל 1981) היה מפיק אלבומי מוזיקה והאמרגן של להקת הרוק הבריטית המי.
ביוגרפיה

למברט נולד לשושלת אמנים ידועה, בשנות בחרותו שירת בצבא הבריטי לאחר תקופה בה למד באוניברסיטת אוקספורד. עם שחרורו, שב למברט לבריטניה ועבד כעוזר במאי בסרטים "תותחי נברון" ו"מרוסיה באהבה".
בשנת 1966, בחר עם חברו כריס סטאמפ ליצור סרט על להקה אנונימית בראשית דרכה. הלהקה שנבחרה נקראה The High Numbers, ולימים שינתה את שמה ללהקת המי. במהלך ההפקה, עזב למברט את תפקידו בסרט והפך לאמרגנה של הלהקה הצעירה.
למברט היה זה שדחף ותמך בפיט טאונסנד, לעבור משירים קלילים שאפיינו את ראשית דרכה של הלהקה, ליצירות כבדות ועמוקות יותר, מה שהוביל ליצירת אופרות הרוק ובראשן Tommy. למרות זאת, הופיעו חילוקי דעות בינו לבין חברי הלהקה ובשנת 1971 פוטר למברט מתפקידו ופנה ללהקות פאנק שזכו להצלחה.
למברט היה מכור לסמים, דבר שסיבך אותו לא מעט עם שלטונות החוק, יחד עם זאת, הודות לכישרונו כאמרגן זכה להון גדול אותו השקיע בנכסי מקרקעין. בשנת 1981 נפל למברט במדרגות ביתה של אימו ונפטר כתוצאה מדימום תוך-גולגולתי.
לאחר מותו יצא לאור ספר המבוסס על זיכרונותיו ובו סיפורים שטרם סופרו על סצנת המוזיקה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
קהילות צעירים תוצרת הארץ

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל 
 עובדים:  57 
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים) 
 tozerethaarez.org.il
 
קהילות צעירים תוצרת הארץ (בעבר: קהילת הסטודנטים בלוד) הוא השם המוכר של עמותת "סטודנטים חלוצים למען ישראל", עמותה הפועלת עם סטודנטים וצעירים ששמה לה למטרה לעודד התיישבות קהילתית צעירה, והחלה את פעילותה בעיר לוד.
פעילות העמותה

העמותה הוקמה בשנת 2011 על ידי התאחדות הסטודנטים בישראל שבראשה עמד איציק שמולי בשיתוף מפעל הפיס, משרד החינוך וארגונים פילנתרופיים ועסקיים נוספים לאחר המחאה החברתית שהתרחשה בישראל בקיץ באותה השנה.
במהלך אסטרטגי העתיקו סטודנטים את חייהם ללוד: עברו להתגורר בה, לעבוד בה וליזום בתוכה. כל זאת מתוך שאיפה שבהמשך יקשרו את גורלם בגורל העיר ויבחרו בה כמקום המועדף לבנות בו את חייהם. המטרה המרכזית היא לשנות את תדמיתה של העיר לוד ולהצליח למשוך סטודנטים וצעירים רבים לגור ולפעול בלוד.
העמותה היא אחת מהעמותות הגדולות שפועלות בלוד ומתעסקות ביצירת חיי קהילה במרכז הארץ עם ציבור הסטודנטים.
מארגני הפרויקט בחרו בלוד משתי סיבות עיקריות. לדבריהם, האתגר והפוטנציאל הטמון בעיר הוא אדיר, אף על פי שהיא מזוהה כיישוב עם אתגרים ובעיות רבות ומעמדה נפגע בשל כך. הסיבה השנייה היא מיקומה של העיר במרכז הארץ ובקרבת אמצעי תחבורה רבים כל כך, יחד עם ההיסטוריה והמורשת של העיר.
לפי מארגני הפרויקט, לוד מזמנת הזדמנויות רבות בתחום הדיור, התרבות וההגשמה הקהילתית וניתן לגשר על הפער בין מצבה כיום למימוש הפוטנציאל שלה
העמותה מגייסת סטודנטים וסטודנטיות מ-23 מוסדות לימוד להשכלה גבוהה במרכז הארץ שעוברים ללוד, שוכרים דירה באחת משכונות העיר ומתחילים בפעילות קהילתית. מודל העמותה משלב בין מגורי הסטודנטים בעיר ובין בין עשייה חברתית משמעותית בתחומי החינוך, התרבות והרווחה.
במקביל, פועלת העמותה בשיתוף עיריית לוד לספק מענה הוליסטי לצורכי הסטודנטים (כגון תחבורה ותעסוקה) ותעודד את עשיית הסטודנטים בתחומי היזמות, התרבות והאמנות. המודל יאפשר גמישות לסטודנטים המעוניינים לגור בעיר, וכן לאלו המעוניינים להשתלב בעשייה החברתית, ולהשתלב בה באופן הדרגתי.
הסטודנטים הפועלים בעמותה מגיעים מכל קצוות הקשת החברתית הישראלית- יהודים וערבים, דתיים וחילוניים, ימניים ושמאלניים, וכולם יחד יוצרים פסיפס מגוון של עשייה משותפת. 
כל סטודנט המצטרף לעמותה מקבל מלגת לימודים על סה”כ של 10,000 ₪ בשנה והשתתפות בשכר הדירה על סה”כ של 250 ₪ לחודש, סה”כ מלגה של 13,000 ₪ בשנה.
בתמורה הסטודנט משקיע כ-7 שעות שבועיות בפעילות חברתית וקהילתית.
בשנים האחרונות פעלו במסגרת העמותה בלוד למעלה מ-350 סטודנטים. כ-50% מהסטודנטים הם בני העיר לוד, יהודים וערבים, שנשארו להתגורר בעיר ולצאת כנגד מגמת ההגירה השלילית שאפיינה את העיר והצטרפו גם כן לתוכנית. נכון לשנת 2015 פזורות בעיר 13 קהילות סטודנטים, אשר 3 מתוכן הן קהילות בוגרות אשר סיימו את המודל הסטודנטיאלי ונשארו להתגורר ולפעול בעיר ללא מלגה. 
כמו כן במקביל לפעילות העמותה, קיימת בלוד פעילות נרחבת של קהילות צעירים כמו הגרעין התורני בלוד, עמותת איילים, מרכז הצעירים וגופים נוספים. 
למעלה מ-500 סטודנטים וסטודנטיות פועלים בלוד בכל הגופים.
גופים ממשלתיים וארגונים פרטיים וציבוריים מהארץ ומחו"ל תומכים ברעיון העמותה כלכלית ופדגוגית, בראשם עומדים התאחדות הסטודנטים בישראל, משרד החינוך, מפעל הפיס, חברת בזק, עמותת שח"ף וגופים רבים נוספים.
ראו גם

כפר סטודנטים
צ'קוואלה מצויה

| צ'קוואלה מצויה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: איגואנות
משפחה:: איגואניים
סוג:: צ'קוואלה
מין:: צ'קוואלה מצויה
שם מדעי
 Sauromalus ater ‏דומריל, 1856
תחום תפוצה


צַ'קְוַלָּה מצויה (שם מדעי: Sauromalus ater, בעבר Sauromalus obesus) היא לטאה ממשפחת האיגואניים הנפוצה באמריקה הצפונית.
מאפיינים

אורך גופה 40-50 ס"מ ומשקלה כ-1.5 ק"ג. נקבת הצ'קוואלה מטילה כ-10 ביצים. הצ'קוואלה אוכלת פירות, ניצנים, פרחים ועלים.
צבע גופה חום-אדמדם כהה. הראש, החזה והגפיים של הזכר שחורים. לנקבה ולצעירים פסים לבנים המצטלבים על הגוף והזנב. הראש משולש והצוואר עבה. סביב הצוואר והכתפיים יש קפלי עור. הגוף מכוסה קשקשים גרעיניים. צורת גופה שטוחה וזנבה ארוך, כמעט כאורך הגוף. הרגליים חזקות ואצבעותיה ארוכות, ובקצותיהן טפרים כפופים, קצרים וחדים. מפתח הפה רחב ועבה. השיניים מחוברות בצד הפנימי של הלסת והן מתחלפות.
היא שוכנת בשטחי מדבר ובאזורים מסלע, בהם הצמחייה נמוכה. ממקום מסתורה היא יוצאת בשעות הבוקר ומתחממת בשמש. אחרי שחום גופה עלה היא פונה לחפש מזון. בשעות היום החמות היא שוהה במקום מוצל ולעת ערב היא עוסקת שוב באכילה. כדי להתגונן מפני אויביה, היא מאבדת את זנבה ונמלטת למקום מחסה בתוך נקיק סלע. שם היא מנפחת את ריאותיה ובכך מכפילה את ממדיה ולא ניתן להוציאה משם. זנבה מתחדש כעבור שבועות מספר, אך הוא לא יתארך לממדיו המקוריים.
הפעילות העיקרית שלה היא בחודשים מרץ-אוגוסט. זוהי לטאה צמחונית וכשיש מחסור בצמחייה בעונה הקרה, היא נכנסת לתרדמת חורף לתקופה של חצי שנה. על אף שהזכר והנקבה מזדווגים בכל עונה, הטלת הביצים מתרחשת פעם בשנתיים, וזאת בשל תרדמת החורף הממושכת. הנקבה מזדווגת עם זכרים שונים במשך מספר פעמים, כדי להבטיח את הפריית הביצים. הצאצאים הבוקעים מהביצים מפותחים היטב ועצמאיים.
הערות שוליים

↑  צ'קוואלה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
צ'צ'לקה אדמונית

| צ'צ'לקה אדמונית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: צ'צ'לקה
מין:: צ'צ'לקה אדמונית
שם מדעי
 Ortalis ruficauda ‏ג'רדין, 1847
תחום תפוצה


להקת צ'צ'לקות
צָ'צָ'לָקָה אדמונית (שם מדעי: Ortalis ruficauda) היא מין של דמוי תרנגול ממשפחת ההוקיים החי בדרום ומרכז אמריקה.
מאפיינים

הצ'צ'לקות הם עופות הקרובות לתרנגולים ומזכירות תרנגול הודו קטן וצהבהב. אורכם 53-58 ס"מ ומשקלם 540-640 גרם. הם עופות קרקעיים החיים ברחבי יערות וחורשים אך גם באזורים יבשים יותר. צבעם זהוב עם ראש וצוואר אפור, מקור לבן ודלדול בשרני אדום תחתיו. הכנפיים והזנב חומים-אדמוניים עם שוליים לבנים. הזכרים של הצ'צ'לקה גדולים מהנקבות וכן צבעונים יותר.
תפוצת הצ'צ'לקה משתרעת מוונצואלה וקולומביה וצפונה לאורך אמריקה המרכזית לעבר האיים הקאריביים. היא מין חברותי החיה בלהקות משפחתיות. היא נזונה מזרעים, פירות וחרקים.
הצ'צ'לקה האדמונית היא הציפור הלאומית של האי טובגו, ויחד עם מגלן שני שהוא הציפור הלאומית של האי טרינידד, הן הציפורים הלאומיות של טרינידד וטובגו, ואף מופיעות בסמל המדינה.
תת-מינים

O. r. ruficauda
O. r. ruficrissa
הערות שוליים

↑  צ'צ'לקה אדמונית באתר הרשימה האדומה של IUCN
קנה שורש

קנה-שורש של נענע, ובמרכזו הסתעפות כלפי האדמה שתיהפך בסופו של תהליך לשורש של צמח נפרד. הנענע הוא דוגמה לצמח בעל קני-שורש עיליים.
שורש הזנגביל הוא קנה שורש
קנה שורש הוא סוג של גבעול שמסוגל להצמיח הן שורשים והן גבעולים, מתוך ניצניו. לרוב קנה השורש הוא תת-קרקעי, אך יש צמחים בעלי קנה שורש שגדל מעל פני האדמה, כמו מינים מסוימים של אירוס. אם חלק מקנה השורש נשבר, הוא יכול לבדו להצמיח צמח חדש, ולכן הוא משמש לרבייה וגטטיבית.
עם הצמחים בעלי קנה השורש נמנים: אספרגוס, חיננית, שן-ארי, אירוס, יבלית, זנגביל (ג'ינג'ר), גלנגל, נענע וסוגים שונים של דשאים.
בלעז קנה השורש נקרא "ריזום", מילה שמקורה ביוונית עתיקה, rhizoma, ופירושה מסה של שורשים.
בפילוסופיה יש קונספט בשם ריזום, שפותח על ידי ז'יל דלז ופליקס גואטרי בהשפעת המושג הבוטני. משמעות המונח היא התרחשותם של מספר דברים שונים בו זמנית המשפיעים אחד על השני. דוגמה טובה לכך נמצאת בסרט "ספרות זולה" שבו התרחשו מספר עלילות שאינן קשורות אחת לשנייה במקביל אך הייתה להן השפעה גדולה זו על זו.
צ'קה

| --- | --- |


תג היחידה של הצ'קה
 מידע כללי
 מדינה:  הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 תחום שיפוט:  Council of people's commissars of the RSFSR 
 סוכנות אם:  מועצת השרים של ברית המועצות 
 תאריך הקמה:  20 בדצמבר 1917 
 סוכנות קודמת:  Military Revolutionary Committee 
 תאריך פירוק:  6 בפברואר 1922 
 סוכנות מחליפה:  גפא"ו 
 ראש:  פליקס דזרז'ינסקי
 מטה מרכזי:  פטרוגרד (עד 1918), מוסקבה
 
צֶ'קַה - הוועדה המיוחדת הכלל-רוסית למאבק במתנגדי המהפכה ובחבלה (Всероссийская чрезвычайная комиссия по борьбе с контрреволюцией и саботажем, ЧК) היה שמה הרשמי של המשטרה החשאית הסובייטית הראשונה ושירות הביטחון, שעם מייסדיה נמנים פליקס דזרז'ינסקי וקלימנט וורושילוב.
היסטוריה

הצ'ה-קה הייתה המשטרה הסובייטית החשאית הראשונה. היא הוקמה ב-20 בדצמבר 1917 על פי צו רשמי של ולדימיר לנין, שמינה בראשה את האריסטוקרט הפולני שהפך לקומוניסט, פליקס דזרז'ינסקי.
בשנות קיומה הוצאו להורג מתנגדים רבים ורבים מהמתנגדים לשלטון נשלחו למאסר. פעילותו של הגוף הזה הטילה אימה ועד היום מכונים עובדי שירותי הביטחון ברוסיה "צ'קיסטים".
למן הקמתה הייתה הצ'קה הזרוע הצבאית והביצועית של המפלגה הבולשביקית, הגוף העיקרי שתחזק את מחנות המעצר ומנגנון הדיכוי הממשלתי.
ב-1918, כאשר מקום מושבה של הממשלה עבר למוסקבה, גם מטה הארגון עבר מרחוב גורוחובאיה בפטרוגרד לכיכר לוביאנקה במוסקבה, במבנה ששימש בתקופת הצאר כמטה חברת ביטוח פרטית. ב-1924 שינתה הכיכר את שמה לכיכר דזרז'ינסקי 1, כשם מייסד הארגון. ב-1922 הצ'קה הוחלפה על ידי גפא"ו.
עד היום תאריך ה-20 בדצמבר (יום היווסדה של הצ'קה) הוא יום השנה של עובדי שירותי הביטחון והמודיעין הרוסיים.
ראו גם

משטרה חשאית
ק.ג.ב.
נקוו"ד
מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות
קוריולנוס

| --- | --- |

 כתיבה:  ויליאם שייקספיר 
 סוגה:  טרגדיה 
 שפה:  אנגלית 
 
ניקולא פוסן, דימוי אמנותי נוסף של אותה סצנה
הדף הראשון של המחזה במהדורת הפוליו הראשונה
קוריולנוס (Coriolanus) הוא מחזה מאת ויליאם שייקספיר. חוקרים מעריכים כי המחזה חובר בין 1605 ל-1608. המחזה מבוסס באופן ספרותי על דמותו של המצביא הרומי גאיוס מרקיוס קוריולנוס (Caius Marcius Coriolanus) לפי התרגום והעיבוד של תומאס נורת' מ-1579 לספרו של פלוטרכוס "חייהם של גדולי יון ורומי". המחזה נחשב לפחות-מוכר מכל הטרגדיות של שייקספיר ואינו מכיל מונולוגים בני-אלמוות, עם זאת המחזה זוכה להערכה כאמירה פוליטית חדה ומועלה בתקופה המודרנית בקונטקסטים אקטואליים שונים. המחזה מטיל ספק הן בדמוקרטיה והן בדמות הגיבור (ההופך על נקלה לבוגד כשכבודו נפגע) ופתוח לפרשנויות נרחבות.
הדמויות

קָיוּס מַרְסְיוּס, אחר כך קָיוּס מַרְסְיוּס קורילאנוס
טיטוס לַרְטְיוּס, קוֹמִינְיוּס - גנרלים נגד הוֹולְסְקִים
מֶנֶנְיוּס אַגְריפָּה - פטריקי, חבר של קוֹרִיוֹלנוּס
סיסיניוס וֵולוּטוּס, יוניוס בּרוּטוּס - טְרִיבּוּנִים של העם
מַרְסְיוּס הצעיר - בנו של קוֹרִיוֹלנוּס
כרוז רומאי
ניקנור - רומאי
טוּלוּס אוֹפִידְיוּס - גנרל הוֹולְסְקִים
סגן של אוֹפִידְיוּס
קושרים עם אוֹפִידְיוּס
אדריאן - וֹולְסְקִי
אזרח של אַנְטְיוּם
שני שומרים וֹולְסְקִים
ווֹלוּמְנִיָה - אמו של קוֹרִיוֹלנוּס
וירג'יליה - אשתו של קוֹרִיוֹלנוּס
ולריה - חברה של ווירגיליה
סֵנָאטורים רומאים ווֹולְסְקִים, פַּטְריקים, אאדילים, ליקְטורים, חיילים, אזרחים, שליחים, משרתים של אוֹפִידְיוּס, ובני לוויה אחרים.
תקציר העלילה

המחזה נפתח ברומא, מיד לאחר תום שלטונו של המלך לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס. בעיר שוררים רעב ומהומות עקב החלטתו של המצביא קאיוס מרסיוס (קוריולנוס, שעדיין לא נקרא כך) לאגור את גרעיני החיטה במחסנים (לטובת החיילים) ולא לשחררם לציבור. כשהציבור מתעמת אתו, קוריולנוס נושא נאום ובו הוא אומר שלפלבאים (המון העם) לא מגיע כלל מזון מהשלטון, משום שאי אפשר לסמוך עליהם כי הם הפכפכים, והוא מכנה אותם "עודף אוכלוסין רקוב". הפטריקי (אציל) מנניוס אגריפה, ידידו של קאיוס מרסיוס, והטריבונים ברוטוס וסיקיניוס מגנים את קוריולנוס, והוא נאלץ לעזוב את העיר עם צבאו לאחר שמגיעות ידיעות על התקדמותו של צבא הוולסקים, ובראשם אויבו המושבע - טולוס אופידיוס.
קוריולנוס (שעדיין נקרא בשלב זה קאיוס מרסיוס) מכהן כסגנו של מפקד הצבא קומיניוס, ומוביל התקפה משנית ומצור על העיר קוריולי, בעוד החלק העיקרי של הצבא הרומי מתקיף את אופידיוס בשדה. לאחר כיבוש העיר מגיע אליה אופידיוס התשוש, ומוכה על ידי קוריולנוס בקרב-ביניים, אך לא נהרג.
לאות הוקרה על כיבוש העיר מעניק קומיניוס לקאיוס מרסיוס את השם "קוריולנוס". עם חזרתו לרומא מעודדת אותו אמו, וולומניה, להציג את מועמדותו למשרת קונסול. למרות היסוסו, הוא זוכה באהדת הסנאט הרומי אך המון העם מתקומם, בהנהגתם של הטריבונים. קוריולנוס מתקיף את שיטת הבחירות הרומית הנותנת בידי ההמון כוח כנגד מעמד הפטריקים. בתגובה הוא מוקע כבוגד על ידי הטריבונים ומוגלה מרומא.
בגלותו יוצא קוריולנוס לבירת הוולסקים, אנטיום, ומוצא את אופידיוס. קוריולנוס מציע לאופידיוס לצאת יחדיו למסע הרג ברומא, כדי להעניש את העיר שהגלתה אותו.
העיר רומא נתקפת בהלה ושולחת שליחים אל קוריולנוס כדי שיעצור את מסע הנקם שלו. כל השליחים נכשלים, עד שאמו וולומניה יוצאת לקראתו יחד עם אשתו וירג'יליה, בנו מרסיוס ועלמה בשם ולריה. בעצתם מסכים לבסוף קוריולנוס לכרות ברית שלום בין רומא לוולסקים, ומציג את קבלת ברית השלום על ידי רומא כחרפה לרומאים. אך עם שובו לבירת הוולסקים, אנטיום, נרצח קוריולנוס כבוגד בידי מתנקשים שארגן אופידיוס.