stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דון מאליק
קריירה בנאס"א > NACA/נאס"א לנגלי, וירג'יניה

בתחילת עבודתו בנאס"א הצטרף כטייס מחקר ביוני 1957. קיץ 1957 הפך לעסוק ביותר בקריירה שלו. בתפקידו בחן סוגי מטוסים רבים, מאחר ש-NACA עסקה במגוון רב של תוכניות שהיו בתהליך ביצוען, אבל סבלה ממחסור בטייסים באותה העת.
מאליק בחן כלי טיס חדשים החל ממטוסי קרב, מסוקים, מטוסים רבי-מנועים ואפילו מספר דגמי ניסוי של כלי טיס בעלי יכולת המראה ונחיתה אנכיים (VTOL). במשך תקופה זאת הוא נטל חלק במספר תוכניות מחקר של כלי טיס בעלי יכולת המראה ונחיתה אנכיים במסלול קצר מאוד, כולל של מטוס בשם VZ-2.
נוסף על תפקידו כטייס מחקר, היה עליו לבצע טיסות מנהלתיות במטוסי תובלה שונים כולל מטוס אמפיבי דו-מנועי בשם JRF, אשר שימש להעברת מטענים ואנשים למרכז ניסויי רקטות באי וולאפס. הניסויים אשר בוצעו עתה בנאס"א לנגלי כללו מחקרים לשיפור היכולות של יציבות וניהוג מטוסים ומסוקים. מאליק ניהל גם שלוש תוכניות שהוגדרו בעלות חשיבות בדרגת 'עניין לאומי' אשר משמעותן היא כי ארגוני תעופה אחרים והמדינה יעשו שימוש בתוצאותיהן. התוכניות הללו מפורטות להלן:
מטוס סייבר, F-86D - תוכנית מחקר על תגובות כנף אשר כללה בדיקות של תגובת מבנה הכנף לדינמיקת המטוס, במהירויות עד 0.9 מאך. הכנף נבחנה על ידי עירור תדירויות שונות על ידי מערכת מרעדים אשר הותקנו בכנף. במספר מקרים נגרמו תנודות במטוס אשר לא איפשרו לטייס את לקרוא את נתוני המחוונים בלוח המכשירים בתא הטייס. תוכנית הכנת המטוס נמשכה שנתיים, כאשר בהמשך, טיסות הניסוי ארכו שלושה חודשים.
מטוס קרוסיידר 3, F8U-3 - תוכנית מחקר של בום על-קולי. זו הייתה התכנית הראשונה של נאס"א לתעוד המקור, העוצמה וההתפשטות של בומים על-קוליים אשר נשמעים ומגיעים עד לקרקע. הבדיקות בוצעו מטיסות בגבהים עד 60,000 רגל ומהירויות טיסה של למעלה מ-2.0 מאך. זאת הייתה גם ההתנסות הראשונה של מאליק בטיסה עם חליפת לחץ.
מתקן דימוי קרקעי של תא ההטסה במשימת הטיסה והנחיתה על הירח. מטרת המחקר הייתה הדמיה של הטיסה לירח בתנאי סביבה אמיתיים. הטיסה לירח הייתה אמורה להתבצע מתוך תא קטן בחללית אשר נמצא למעשה בסביבה סגורה ומנותקת מכל הסובב אותו. נאס"א העניקה חוזה לחברת מרטין מרייטה לביצוע דימוי, כדי להחליט באם יש בעיה באכלוס שלושה אסטרונאוטים הטסים לירח, בסביבה צפופה וסגורה של תא החללית למשך הזמן הצפוי להשלמת המשימה. טייסי נאס"א, ממרכזי מחקר אחרים, חברו למאליק במחקר זה. במסגרת הדמיה זאת בוצעו מחקרי מורכבים רבים בהם על הטייסים היה לזכור פעולות רבות אותן נדרשו לבצע בטיסה, יחד עם דימוי של טיסות רבות, בעלות תמרונים אשר נדרשים בעת הטיסה לירח תוך ביצועם בעזרת לוח מכשירי ההטסה. תא הנחיתה על הירח של החללית הותקן בחדר גדול וחשוך אשר בו בוצע דימוי של משימת הטיסה לירח לאורך של שבוע אחד. התוצאות הצביעו כי היו בעיות פסיכולוגיות גדולות עם הצוות. אבל, יעילות ואופן ביצוע המשימות של הצוות לא ירדו עם הזמן, כאשר הצוות התרגל בקלות למחזורי השינה בהתבסס על זמני המשמרות. המידע שהושג במחקר זה שימש לתמיכה במאמץ שנעשה לשליחת האסטרונאוטים לירח בתוכנית אפולו.
למשימות של מאליק, בשנים 1957 עד 1963, נוספו גם תוכניות עבור מטוסים אזרחיים, בהמשך לתוכניות של הליקופטרים או כלי טיס בעלי יכולת המראה ונחיתה אנכיים או מסלול קצר. באותה עת, נאס"א לנגלי קיבלה משימות טיסה מנהלתיות במטוס המנהלים קונבייר 240. נושא זה הוסיף למאליק שעות טיסה במטוס נוסעים אזרחי, וכן היעדרויות רבות מהבית.
קריירה בנאס"א > נאס"א דריידן NASA Dryden, בסיס חיל האוויר אדוארדס, קליפורניה, Edwards AFB, CA

בשנים 1963 עד 1981 מאליק היה טייס מחקר בנאס"א דריידן (עתה נאס"א ארמסטרונג) במרכז לחקר הטיסה. מאוחר יותר הוא מונה לסגן המנהל של חטיבת מבצעי מטוסים, במשרה ניהולית בעלת מידה מוגבלת של פעילויות טיסה.
קריירה בנאס"א > נאס"א דריידן NASA Dryden, בסיס חיל האוויר אדוארדס, קליפורניה, Edwards AFB, CA > השתתפות בתוכניות עיקריות

כאשר מאליק הצטרף למרכז מחקר הטיסות של נאס"א דריידן בבסיס חיל האוויר אדוארדס בשנת 1963, זה היה בשיא של תקופת טיסות ניסוי כולל של מטוס רקטי היפרסוני בשם X-15. מאליק הוקצה בתחילה לנושא קליטת מטוס בעל ארבעה מנועי טורבו-סילון מסוג ג'ט סטאר מתוצרת חברת לוקהיד. המטוס שימש כמעבדה מעופפת במגוון תוכניות ניסויים משך 20 שנה, כולל מערכת לבחינת תופעת זרימת על (למינארית) אשר הותקנה בכנף של מטוס. אחת התוכניות העיקריות במסגרת זאת הייתה פיתוח של מערכת נחיתת מכשירים עבור מעבורות החלל אשר פועלת בתחום תדרי המיקרוגל. מטוס זה שימש גם לאימון טייסי מעבורות החלל בביצוע הנחיתה בחזרה לכדור הארץ.
בקיץ שנת 1964, מאליק עבר לבית הספר לטייסי ניסוי, הנמצא בבסיס אדואדרס של חיל האוויר האמריקאי. הוא סיים תוכנית הכשרה של שישה חודשים וחזר לדריידן כדי להשלים את המטלות שלו. משך השנים בדריידן, מאליק נטל חלק בהרבה תוכניות, כאשר שלוש מהן היו בעלות 'חשיבות לאומית', כדלקמן:
מחקר רכב הנחיתה על הירח-LLRV. המחקר היה חלק מתוכנית אפולו ונועדה לדמות ולתרגל את השלב הסופי של הנחיתה על פני הירח. הניסיון בעבר של מאליק בהטסת מסוקים וכלי טיס בעלי יכולות המראה ונחיתה קצרים הביאו לשיבוצו בתוכנית הזאת.
מטוס XB-70. מטוס זה היה אב-טיפוס של מפציץ אסטרטגי גרעיני B-70 לפעולה בעומק שטח האויב אשר תוכנן בסף שנת 1950 על ידי חברת נורת-אמריקן. המטוס נקרא בשם וולקירי והיה בעל שישה מנועים ובעל יכולת שיוט לטווחים של אלפי מיילים במהירות העולה על מאך 3.0 בגובה של 70,000 רגל (21,000 מטר).
מטוסים ממשפחת "הציפור השחורה". המטוסים, מתוצרת חברת לוקהיד, שכונו, YF-12 וה-SR-71, היו מטוס סילוני דו - מנועי המהיר מסוגו בעולם עד היום. מטוסים אלו נועדו במקור לביצוע טיסות צילום למטרות ביון ויירוט בשיוט לאורך זמן רב במהירות על-קולית, מעל מאך 3.0 ובגובה רב, של כ-85,000 רגל. שני מטוסים כאלו הועברו לנאס"א, כחלק מתוכנית מחקר הזאת לאחר הפסקת פעילות פעילות הפיתוח שלהם כמיירטים ארוכי טווח עבור חיל האוויר האמריקאי. במהלך תוכנית מחקר משותפת עם חיל האוויר האמריקאי ונאס"א, מאליק הטיס מטוסים אלו משך עשר שנים לבחינת מערכות הנעה, סוגי דלק, השפעות של טמפרטורות גבוהות, בקרת טיסה ודימוי אויב בניסויי יירוט. מטרות המחקר היו גם לפתח מספר שיפורים משמעותיים עבור מטוס על-קולי עתידי. תוכנית נאס"א הזאת כללה מספר ניסויים כגון: בחינת יכולת פעולה של מטוסי בקרת התראה מקדימה וגילוי בתצורת מטוס על-קולי, וגם בחינת מערכת בקרת הנעה שיתופית (Cooperative Airframe-Propulsion Control System (CAPCS לשיפור השליטה על המטוס בטיסות על קוליות, נתח ביצועים מרכזי מוטס (CAPA) Central Airframe Propulsion Analyzer אשר העביר נתוני מנוע לטייסים בזמן אמת, וגם בחינת היבטים שונים במבני כלי טיס על-קולי, חימום, יציבות ובקרת טיסה וכדומה.
קריירה בנאס"א > נאס"א דריידן NASA Dryden, בסיס חיל האוויר אדוארדס, קליפורניה, Edwards AFB, CA > תפקידים והישגים בנאס"א

הניסיון אשר מאליק רכש, בהטסת מטוסים רבי-מנועים ובמשימות מנהלתיות בתחילת דרכו כטייס ניסוי, תרם לשיבוצו בתוכניות המחקר של ה-XB-70 והציפור השחורה. מסלול ההסמכה להטסת מטוסים אלו כלל הסמכות להטיס מפציצי B-52 (מטוס ארבע-מנועי גדול) וגם מפציצי B-58 (מפציץ על-קולי ארבע מנועי עם כנפי דלתא) אשר היה הקרוב ביותר בביצועים שלו לאלו של הציפור השחורה וה-XB-70. בהמשך הקריירה שלו, הסמכות שלעיל תרמו לשיבוצו בטיסות מחקר נוספות שבוצעו במטוסים רבי-מנועים.
מאליק ביצע את הטיסה של גוף עילוי קל משקל בשם M2-F1 מתוצרת נאס"א ב-30 בינואר 1960. הידע שנרכש בפיתוח גופי עילוי (שהוא למעשה מטוס ללא כנפיים), שימש בתכנון מעבורת החלל ומסייע גם כיום בתכנון מעבורות החלל העתידיות.
באוגוסט 1967, מאליק קודם להיות הטייס הראשי של מרכז המחקר לטיסה של נאס"א דריידן (עתה נאס"א ארמסטרונג). במסגרת זאת היה גם בתפקיד טייס בתוכניות של המטוסים מסוג YF-12 ו-XB-70 בסוף שנות ה-60 ושנות ה-70 של המאה העשרים.
אף על פי שקודם מאוחר בקריירה שלו, תפקיד הטייס הראשי היה התפקיד המועדף שלו. בתור שכזה, הוא ראה באופן רחב את תוכניות ניסויי הטיסה בדריידן, והיה אחראי בהן לבטיחות של הטייסים, יחד עם האחריות לבצע בהצלחה ולהשלים את הניסויים של התוכניות השונות. מאליק שירת 17 שנים כטייס הראשי של נאס"א ולא איבד אף טייס בתקופה הזאת. הוא ראה זאת כהצלחה והישג החשוב והמוצלח ביותר של הקריירה שלו.
בשנת 1984 מאליק קודם להיות סגן המנהל בחטיבת תפעול מטוסים של דריידן. הוא שירת בתפקיד זה עד שנת 1987.
במהלך כל הקריירה התעופתית שלו, מאליק צבר מעל 11,000 שעות טיסה ביותר מ-125 כלי טיס שונים.
פרסים ואותות כבוד

של חיל הים האמריקאי
National Defense Service Medal
United Nations Medal
China Service Ribbons
Navy Occupation (European Clasp)
Korean Service Medals
של נאס"א
NASA Superior Performance Award - 1968
Commendation for Performance GPAS Flight Test - 1973
Selected “FELLOW” in SETP Organization - 1975
YF-12 Group Achievement Flight Test - 1976
ALT Inert Flight Test Team Award - 1977
JetStar Flight Test Team Award - 1977
YF-12 Propulsion Research Team Group Achievement - 1978
Monetary Award for Performance as member of SES - 1980
Langley Special Achievement Award - 1986
Honoree at City of Lancaster “Aviation Walk of Honor” - 2000
NASA biography book “The Smell of Kerosene” - 2004
Cornell High School “Wall of Honor” - 2010
השנים שלאחר הפרישה מחיל הים ונאס"א

בשנת 1972, מאליק פרש רשמית מהשירות המילואים בחיל הים של ארצות הברית בדרגת רב-סרן.
בשעות הפנאי מאליק הכין ספר של היסטורית המשפחה הנמצא כעת ברשותה.
בזמן עבודתו בנאס"א, מאליק התבקש לעזור בהכנת ספר על היסטורית הטיסות שלו שנקרא בשם 'ריח הקרוסין', כלומר הריח של דלק מטוסים. הכנה וכתיבת הספר ארכה מספר שנים, עד אשר פורסם לאור על ידי נאס"א, בשנת 2004. הספר תורגם לאחרונה גם לעברית על ידי יעקב סימן-טוב.
לאחר הפרישה, מאליק עבד בהתנדבות משך שלוש שנים בקבוצת האזרחים הוותיקים בגיל השלישי בעיר לנקסטר כמפקח על שתי תוכנית, 'ארוחות על גלגלים' ו-'חייג להסעה', עבור אזרחים ותיקים מקומיים.
הוא גם עבד בהתנדבות, משך שמונה עשרה שנים, בתוכנית העוזרת לאזרחים ותיקים וכאלו בעלי הכנסות נמוכות, בהכנה והגשה של דו"חות על הכנסותיהם לרשויות המיסים.
במשך השנים, לפי בקשת נאס"א, מאליק נטל חלק במספר סקירות ותדריכים על היסטוריית התעופה שנערכו בנאס"א.
לקריאה נוספת

ביוגרפיה רשמית בארכיון נאס"א. אורכב ב-06.04.2013, בארכיון Wayback Machine.
דון מאליק ריח הנפט-אודיסאה של טייס ניסוי. תרגום לעברית של הספר The Smell of Kerosene, אשר יצא לאור בסוף שנת 2023 בישראל, בהוצאת ספרי ניב, דאנאקוד 1272–2443.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2003013312  VIAF: 68300224   WorldCat (עם VIAF): 68300224 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דון מאליק".
פרנקה ויולה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בינואר 1948 (בת 77) Alcamo, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 ידועה בשל:  סירובה ל"נישואין משקמים" עם האנס שלה לאחר שנחטפה, והוחזקה כבת ערובה במשך יותר משבוע, ונאנסה פעמים רבות. היא נחשבת לאישה האיטלקית הראשונה שנאנסה וסירבה בפומבי להתחתן עם האנס שלה.
 פרסים והוקרה:  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (2014) 
 
פרנקה ויולה (באיטלקית: Franca Viola; נולדה ב-9 בינואר 1948) היא אישה איטלקייה, שהתפרסמה בשנות השישים באיטליה בעקבות סירובה להתחתן עם האדם שאנס אותה, לאחר שנחטפה והוחזקה כבת ערובה במשך יותר משבוע. היא נחשבת לאישה האיטלקית הראשונה שנאנסה וסירבה בפומבי להתחתן עם האנס שלה. במקום זאת היא ומשפחתה פנו לבית המשפט וביקשו להעמיד לדין את האנס. למשפט היה תהודה רחבה באיטליה, שכן התנהגותה של ויולה התנגשה עם המוסכמות החברתיות המסורתיות בדרום איטליה, לפיה אישה תאבד את כבודה אם לא תתחתן עם האדם שאנס אותה. פרנקה ויולה הפכה לפיכך לסמל לשחרורן של נשים באיטליה שלאחר המלחמה.
חטיפה ואונס

פרנקה ויולה נולדה בעיירה אלקאמו, סיציליה, בתם הבכורה של ברנרדו ויולה, חקלאי, ואשתו, ויטה פרה. בשנת 1963, בגיל 15, היא התארסה לפיליפו מלודיה, אחיינו של חבר המאפיה וינצנצו רימי, אז בן 23. לאחר מכן נעצר מלודיה בגין גניבה, ואביה של ויולה התעקש שהיא תנתק את קשריה עימו, וכך עשתה. לאחר מכן עבר מלודיה לגרמניה. עד 1965 ויולה הייתה מאורסת לגבר אחר, ומלודיה חזר לאלקאמו וניסה להיות חלק מחייה של ויולה, הוא עקב אחריה ואיים גם על אביה וגם על החבר.
ב-26 בדצמבר 1965 פרצו מלודיה וקבוצה של 12 אנשים חמושים לביתה של ויולה, וחטפו אותה כשהם גוררים אותה בכוח למכונית, תוך כדי שהם מכים את אמה של ויולה ולוקחים את אחיה בן ה-8, מריאנו, שהחזיק באחותו וסירב לשחרר אותה. האח מריאנו שוחרר מידי החוטפים כעבור כמה שעות, אך ויולה הוחזקה במשך 8 ימים בבית אחותו של מלודיה ובעלה (בית חווה בפאתי העיירה), שם נאנסה שוב ושוב. מלודיה אמר לה שעכשיו היא תאלץ להתחתן איתו כדי לא להפוך לאישה "לא מכובדת", אך ויולה השיבה כי אין בכוונתה להינשא, ויתרה מכך - היא תתבע אותו על חטיפה ואונס. ב-31 בדצמבר מלודיה יצר קשר עם אביה של ויולה, ברנארדו, לצורך "פיאקאטה" (בסיציליאנית "פיוס"), כלומר פיוס בין משפחות הגבר והאישה. ברנרדו האב ניהל משא ומתן עם החוטפים, באומרו כי הוא מסכים לנישואין, תוך שהוא משתף פעולה עם המשטרה. ויולה שוחררה וחוטפיה נעצרו ב־2 בינואר 1966, שבעה ימים לפני יום הולדתה ה-18. היא אמרה שאביה שאל אותה אם היא מעוניינת להתחתן עם מלודיה, וכשסירבה, הוא אמר לה שהוא יעשה כל שניתן כדי לתמוך בה.
סירובה לינשא לאנס

מלודיה הציע לוויולה "נישואין משקמים", כלומר - נישואי האנס לנאנסת, אך היא סירבה, ובכך פעלה ויולה נגד המקובל בחברה הסיציליאנית של אז. על פי הקוד החברתי המסורתי, בחירה זו הפכה אותה ל"דונה סברגוגנאטה", או "אישה ללא כבוד" ("אישה חסרת בושה"), מכיוון שאיבדה את בתוליה מבלי להתחתן. מושגים אלה לא היו בלעדיים לסיציליה או לאזורים כפריים; במידה מסוימת, הם נרמזו גם בחוק העונשין האיטלקי של אותה תקופה, דהיינו סעיף 544, אשר השווה אונס לפשע נגד "המוסר הציבורי" ולא עבירה אישית, ובכך ביסס את הרעיון של "נישואי שיקום" ("matrimonio riparatore"), וקבע כי אם אנס נישא לקורבן האונס שלו אז התיק נגדו יסגר.
משפט

לאחר שוויולה סירבה להתחתן עם האנס שלה, על פי הדיווחים, בני משפחתה אוימו, הודרו ונרדפו על ידי מרבית תושבי העיר,  והכרם והאסם שלהם נשרפו עד היסוד. לאירועים אלה ולמשפט היה תהודה רחבה בתקשורת האיטלקית, והפרלמנט האיטלקי עצמו היה מעורב ישירות, מכיוון שהתברר שחלק מהקוד החברתי הקיים התנגש עם דעת הקהל. עורכי הדין של מלודיה טענו שויולה ברחה עמו כדי להתחתן איתו בסתר והיא לא נחטפה, אך בית המשפט מצא את מלודיה אשם והוא נידון ל-11 שנות מאסר, ובהמשך הצטמצם עונשו ל-10 שנים. חמישה מחבריו זוכו, והאחרים קיבלו עונשים קלים יחסית. מלודיה שוחרר מהכלא בשנת 1976, ונהרג באפריל 1978 בהוצאה להורג בסגנון המאפיה לפני שהספיק לחזור לסיציליה.
לאחר המשפט

חוק נישואי האונס לאנוסתו בוטל באיטליה בשנת 1981.
אלימות מינית הפכה לפשע (במקום עבירה "נגד המוסר הציבורי") בשנת 1996.
נישואין לפי בחירה, חייה של ויולה פרנקה לאחר המשפט

פרנקה ויולה התחתנה עם ג'וזפה רואי בדצמבר 1968, כשהייתה כמעט בת 21. הם חיבבו זה את זה מאז ילדותם. רואי, רואה חשבון, התעקש לשאת את הנערה שאהב זה מכבר למרות האיומים והשמועות, אך נאלץ לבקש רישיון נשק לאחר קבלת רישיון הנישואין, כדי להגן על עצמו ועל אשתו לעתיד. גם נשיא איטליה ג'וזפה סרגאט וגם האפיפיור פאולוס השישי הביעו בפומבי את הערכתם לאומץ לב של פרנקה ויולה ולסולידריות של בני הזוג. הנשיא סרגאט שלח לבני הזוג מתנה ביום חתונתם, והאפיפיור קיבל אותם לפגישה פרטית זמן קצר לאחר מכן. לויולה ורואי נולדו שלושה ילדים.
פרנקה ויולה עדיין גרה באלקאמו עם בעלה.
בשנת 1970, הבמאי דמיאנו דמיאני צילם את הסרט "האישה הכי יפה", בכיכובה של אורנלה מוטי, המבוסס על המקרה של ויולה. בשנת 2012 הסופרת הסיציליאנית ביאטריס מונרוי פרסמה את סיפורה של ויולה תחת הכותרת "Niente ci fu" ('לא היה כלום'). בשנת 2017, סרט בן חמש עשרה דקות המבוסס על סיפורה של ויולה, שכותרתו "ויולה, פרנקה", הגיע לגמר פסטיבל הסרטים הקצרים במנהטן.
הערות שוליים

↑  Craniz, Guido (2005). Storia del miracolo italiano: culture, identità, trasformazioni fra anni cinquanta e sessanta. Donzelli Editore. p. 252. ISBN 9788879899451. נבדק ב-13 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Pirro, Deirdre (2009). Italian Sketches: The Faces of Modern Italy. Prato: The Florentine Press. pp. 94–95. ISBN 9788890243448. נבדק ב-14 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Pablo Dell'Osa (25 בדצמבר 2018). "26 dicembre". il Centro (באיטלקית). נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cullen, Niamh (25 בפברואר 2016). "The case of Franca Viola: Debating Gender, Nation and Modernity in 1960s Italy". Contemporary European History. 25 (1): 97. doi:10.1017/s0960777315000491. נבדק ב-3 ביוני 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ettore Ferrari (10 בינואר 2018). "La Storia di Franca Viola". ilpost.it. נבדק ב-1 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "La fuitina e il disonore: storia di Franca Viola" (באיטלקית). 3 במאי 2012. אורכב מ-המקור ב-3 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Appiah, Kwame Anthony (2011). The Honor Code: How Moral Revolutions Happen. W. W. Norton & Company. pp. 143–144. ISBN 9780393080711. נבדק ב-15 במאי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Niente di straordinario (in italian)
↑  Van Cleave, Rachel A. (2007). "Rape and the Querela in Italy: False Protection of Victim Agency". Golden Gate University School of Law. p. 283.
↑  legislature.camera.it (law no. 442 5 August 1981)
↑  Fiandaca, Giovanni; Musco, Enzo. Diritto penale. Parte speciale. 2.1, I delitti contro la persona (באיטלקית) (4. ed.). Zanichelli. p. 206. ISBN 9788808263063.
↑  "La Donna che disse No: Franca Viola, L'attualità di una ribelle". La Repubblica.it (באיטלקית). 18 במאי 2012. נבדק ב-10 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Manhattan Short - Finalists". www.manhattanshort.com. נבדק ב-2017-10-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1090811306  LCCN: no2016153629  VIAF: 887145857886023020994   WorldCat (עם VIAF): 887145857886023020994
אדולף אנגל

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1820 פץ', הונגריה 
 פטירה:  10 בינואר 1903 (בגיל 82) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דבלינג 
 
יאנושי אדולף אנגל (בהונגרית: Jánosi Engel Adolf; פץ', 6 בפברואר 1820 – וינה, 10 בינואר 1903) היה תעשיין יהודי-הונגרי, אביו של יוז'ף אנגל, המלחין, בעל מפעל ובעל אדמות.
קורות חיים

אדולף אנגל יצר את הונו העצום מאפס. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 11 ברוכלות מבית לבית של מכירת עפרונות ואחר כך של מכשירים להצתת אש. במחיר של חיי מחסור גדול הוא חסך מעט כסף, ממנו פתח חנות בגדים משומשים וחנות רהיטים. לאחר מהפיכת 1848 בהונגריה (מכונה בהונגריה כמלחמת העצמאות בשנים 1848-1849), בה לחם במשמר הלאומי, החל לסחור בעצים. עסקיו הוכיחו את עצמם כמבריקים. מכאן ואילך, הונו, שהשקיע בעסקים שונים, גדל במהירות. הוא לקח על עצמו עבודות בנייה, הקים ספא, מסור קיטור, ולאחר מכן מפעל פרקט. הוא קנה יערות וביצע הובלות עצים בקנה מידה גדול בהונגריה ולחוץ לארץ. הוא זכה במדליית זהב גדולה ביריד העולמי של פריז ב-1878, וקיבל מדליית זהב מוכתרת ממלך הונגריה (פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה). ב-1880 הוא קנה את האחוזה של יאנושי מהנסיך מונטנואובו (Montenuovo), שעליה בנה דירות מרווחות ובית ספר. ב-1884 קנה מפעל פרקט באוברדובלינג (Oberdöbling) ושנה לאחר מכן קנה מהרוזן דרסקוביץ' את האחוזה של אצ'ארד-פאזדאן. בשנת 1886 קיבל תואר אצולה הונגרית עם הקידומת "יאנושי". הוא היה כבר בן 72 כאשר ייסד את מחצבת קומלו ואת מסילת הרכבת המקומית באקוצה-פלשמינדסנטי ב-1892. אנגל עבר לווינה בזקנתו ומת שם ב-1903.
אנגל פעל גם כפילנתרופ. במשך תקופה ארוכה הוא היה נשיא הקהילה היהודית בפץ' והקים קרן גדולה לקהילה. הוא קידם מאוד את התפתחותה של העיר פץ' ולכן נקרא שם רחוב על שמה. חברותיו בקנה מידה גדול נוהלו על ידי בניו לאחר מותו.
עבודותיו

יאנושי אדולף אנגל: מחיי; ערכו לדפוס:: טמאש מולנאר, אילדיקו גאידוש, פץ', 2009 ,ISBN 9639893146
הספר מפרסם את התרגום להונגרית של זכרונות אדולף אנגל בשם מחיי שנכתבו במקור על ידי אנגל בשפה הגרמנית; (הספר פורסם על ידי שני צאצאיו החיים אנה שטיין, המתגוררת בצרפת, ופיטר אנגל, המתגורר בארצות הברית);
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. אדולף אנגל
הערות שוליים

↑  http://mek.oszk.hu/04000/04093/html/szocikk/11227.htm
↑  https://or-zse.hu/hacofe/vol4/olah-angyalcsalad-zsidocsalad2012.htm
↑  https://pecsizsidosag.wordpress.com/2011/08/25/janosi-engel-adolf/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138413061  ISNI: 0000 0000 8399 4354  LCCN: n2010045031  VIAF: 89957732   WorldCat (עם VIAF): 89957732
מטהר אוויר

מכשיר לטיהור החדר מאבק ועשן
מטהר אוויר הוא מוצר המפחית ריח רע או זיהום האוויר בחלל סגור או באוויר הנשאף.
שיטות

ספיגה: ניתן לספוג ריחות כך שהם לא יורגשו. לשם כך משתמשים בחומרים כגון פחם פעיל (משמש גם במקרים של הרעלות על ידי הזרמתו לקיבה) או סיליקה ג'ל.
חיטוי: ריחות שנגרמים מפעילות בקטריאלית ניתן לנטרל על ידי חומרי חיטוי כמו מי חמצן, כלור או היפוכלורידים, או באמצעות אוזון.
סינון: ניתן לסנן ריחות, אבק וזיהום על ידי הזרמת האוויר דרך מסנן פחם פעיל ומסנן לפי תקן HEPA.
סוגי מטהרי אוויר

מטהרי אוויר יכולים לבוא בצורת מגוון מוצרים:
מכשירי טיהור אוויר – מכשירים המכילים מפוח וכן מסנן, על פי רוב מסנן HEPA (אנ'), ותפקידם להזרים את האוויר דרך המסנן על מנת לסנן את האוויר הנמצא בחדר. מכשירים אלו משמשים למשל בבתי חולים, אשר צריכים סביבה סטרילית ונטולת חיידקים.
מסכות סינון אוויר – מסכות המכילות מסנן פחמי וכן מסנן HEPA (אנ'), ותפקידן לאפשר שהייה בטיחותית באזורים מזוהמים, למשל לצוות רפואי.
צמחים מסנני אוויר – צמחים שפולטים חמצן בכמות גדולה.
נורות אולטרה סגול – נורות הפולטות קרינה אולטרה סגולה באורכי גל קצרים של UV-C על מנת להרוג נגיפים וחיידקים. נמצאות בשימוש בבתי חולים.
ראו גם

מסכת סינון אוויר
מבשם אוויר
שמואל שמעלקה שימחוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  סביבות 1824 סביבות ה'תקפ"ד מינסק, האימפריה הרוסית
 פטירה:  1896 ג' באדר ה'תרנ"ו סלוצק, האימפריה הרוסית
 מקום קבורה:  בלארוס סלוצק, בלארוס
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום פעילות:  סלוצק, לונדון
 תקופת הפעילות:  ? – מרץ 1896 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  מחקר תורני, פובליציסטיקה, מסחר, נדבנות
 בני דורו:  רבי יוסף דוב סולובייצ'יק, רבי יהושע צייטלין
 
ר' שמואל שמחוביץ (גם: שימחאוויץ ~ה'תקפ"ד – ג' באדר ה'תרנ"ו, 1896) היה נדבן, איש אשכולות, סופר ופובליציסט יהודי.
קורות חיים

נולד במינסק לאביו ר' צבי הירש, ולאמו בתו של ר' שמואל לנדא, בן ר' אברהם, בן רבי צבי הירש לנדא המכונה ר' הירש וויטש, מפרנסי ועד ארבע ארצות. בימי נעוריו עזב את מינסק ללמוד בסלוצק בתלמוד תורה של הגביר, העתיד להיות חותנו, ר' שכנא איסרלין, עוד בילדותו נודע כ"העילוי ממינסק".
נישא לריבעלע בתו של הגביר ר' שכנא איסרלין מסלוצק, בן ר' יונה, בן ר' "אברהם ר' איסר'ש". שבנה בית המדרש בסלוצק שהיה נקרא "ר' איסערקעס קלויז" (לאחר שגרשה ר' צבי הירש אורנשטיין).
לאחר שאשתו הראשונה מתה, נישא שנית לזיסל בתו של הגביר ר' יעקב נפתלי הרץ ברנשטיין, מלבוב, מצאצאי הרב יעקב יהושע פלק בעל "פני יהושע".
ר' שמואל היה סוחר תבואה עשיר ודמות מפורסמת בעיר סלוצק, שהתבלט בתחומים רבים. הוא היה חכם ומלומד, בעל ידע נרחב במדעי היהדות וכן בתחומי מדע כלליים. הוא היה דובר שפות רבות וסוחר עולמי, ועסק רבות במסחר הבורסה בלונדון. הוא היה מנוי לעיתונים בעברית, ברוסית, בגרמנית ובאנגלית, ופרסם כתבות בעיתון הגרמני בסט. פטרבורג, "פטרבורגר הראלד"(גר'). בשל השפעתו ורום מעמדו, הוזמן ר' שמואל בשנת ה'תרנ"ד, 1894 על ידי הממשלה הרוסית לסנקט פטרבורג כדי להשתתף בוועדת הרבנים ה"ראווינסקי קאמיסיע".
בנה לו בית המדרש, והציעו לו כיסאות רבנות בערים שונות, ואף בווינה, וכאשר עזב ר' יעקב גזונדהייט רבנותו בוורשה בשנת ה'תרל"ד, הציע לו את הרבנות, אבל לא רצה לשמש ברבנות.
היה בידידות עם ר' יהושע צייטלין(אנ'), שותפו במסחר, ולמד יחד עמו.
היה לו ריב עם הגאון ר' יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק ה"בית הלוי", ובעבורו בשנת תרל"ה 1875 עזב ה"בית הלוי" את העיר סלוצק, ועבר להתגורר בוורשה.
חיבר כמה חבורים, שלא נדפסו, שו"ת וחדושים על הש"ס.
נפטר ג' באדר ה'תרנ"ו 1896.
ועל מצבת קברו נחרת:
מצבת אבן

שמואל מת פה ינוח ישכון אדמה

מה אתם מחשים הרימו יללת שממה

ושאו מספד מר על שבר ישראל

אהה כי איננו נפקד מקום שמואל

לחם מלחמת ה' כארי בגבורה

במושב ועד רבנים בעיר הבירה

נועם לקח תורתו הראה לעמים ושרים

צדקת אמרי י' תמימים וישרים

בכו בכו להולך זה גדול הכאב מאוד

ימים ושנים יעברו ושמואל לא ישוב עוד

שמחה ערבה והנה יגון צרה ואפלה

אחת ינחמנו שמו אל מות לא ירד שאולה



נאסף אל עמיו כבוד הרב הגאון חכם הכולל בו תורה וגדולה יחדיו נצמדו מוהר"ר שמואל בן הרב מוהר"ר צבי שימחאוויץ נפטר לעולמו ביום ב' ג' אדר שנת תרנ"ו לפ"ק, סלוצק ת.נ.צ.ב.ה
כה סיפר בן עירו ר' אהרן הימן:
וסיפר לי הגאון הרידב"ז שלעת זקנותו התפלל עמו בביהמ"ד אחד והיו מחכים תמיד על ביאת הרב, פעם אחת ציווה הרב ר' שמואל להתפלל לבלי לחכות עליו, וכאשר בא הרב וישאל מי הוא שצוה לבלי חכות עלי, ויאמר לו ר' שמואל אני צויתי, ויאמר לו הרב נראה מי הוא הלמדן היותר גדול, וישאלהו ר' שמואל ג' קושיות בירושלמי, וידוע שהגאון הרידב"ז היה מרא דירושלמי, ולא יכול לתרץ לו, אז א"ל אם כן אתה גדול ממני ולך נאה לצוות, כן סיפר לי הגאון בהיותו בפה בשנת תרס"ז כשנפטר אז הגאון ר' אליעזר מטעלז בלונדון
משפחתו

מאשתו הראשונה:
בנו - ר' שכנא. נפטר בצעירותו בשנת ה'תרמ"א (1881), עשה חיבור בשם "der positivismus im msaismus".
בנו - ר' חיים מויטבסק. חתנו של הגביר ר' שמריהו צוקרמן ממוהילב.
בנו - ר' אליעזר ממוהילב. חתנו של הגביר ר' י. סעדיה שור.
בנו - ר' יונה מקרלין.
בתו - רוזה (רו') הייתה מורה ופסיכולוגית, ופעילה בייווא.
בנו - יעקב נפתלי שמחוני.
לקריאה נוספת

פרופ' ד"ר מאיר בלבן, יעקב נפתלי הירץ שמחוביץ (שמחוני) ז"ל (למלאת שנה לפטירתו), הצפירה, 10 ביוני 1927
פנקס סלוצק ובנותיה, ניו יורק-תל אביב תשכ"ב, 1962.
ר' אהרן הימן, בתוך: הדרום, כרך נא, עמ' 196–197.
ר' מאיר בר-אילן, "פון וואלאזין ביז ירושלים", א, עמ' 192.
הערות שוליים

↑  לפי שבנו י. נ. שמחוני נולד כשהוא בן ששים.
↑  אודותיו ראו: דוד טבלי אפרתי, תולדות אנשי שם, ורשה תרל"ה, עמ' 35 הערה נג-נו, באתר היברובוקס
↑  כ"ה בכל המקורות, וגם בדוד טבלי אפרתי, תולדות אנשי שם, ורשה תרל"ה, עמ' 35 הערה נו, באתר היברובוקס. אבל לפי הרב ניסן וואקסמאן, בתוך: פנקס סלוצק ובנותיה, עמ' 316, ולפי ר' אהרן הימן היה חתנו של ר' יונה, אביו של ר' שכנא.
↑  ראו: העבר, ג, עמ' 87.
יורוסטפ

יורוסטפ (נקרא גם באנגלית two-step או long lateral) הוא מהלך כדורסל שבו שחקן התקפה מפסיק את הכדרור שלו, עושה צעד בכיוון אחד, ואז עושה במהירות צעד שני בכיוון אחר. המהלך נועד לאפשר לשחקן ההתקפה להתחמק ממגן ולתקוף את הסל.