stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפבית עברי
אותיות האלפבית העברי > האלפבית העברי בהשוואה למערכות אלפביתיות עם קרבה אורתוגרפית

| אותיות האלפבית העברי ואותיות הקרובות להן אורתוגרפית ממערכות אלפביתיות אחרות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שם האות | גופנים עבריים שונים | גופנים עבריים שונים | גופנים עבריים שונים | גופנים עבריים שונים | גופנים עבריים שונים | גופנים עבריים שונים | מערכות אלפביתיות אחרות | מערכות אלפביתיות אחרות | מערכות אלפביתיות אחרות | מערכות אלפביתיות אחרות | מערכות אלפביתיות אחרות | מערכות אלפביתיות אחרות | מערכות אלפביתיות אחרות | מערכות אלפביתיות אחרות |  |
| שם האות | דפוס | דפוס | דפוס | סת"ם | כתב | כ. רש"י | פיניקית | ארמית | יוונית | לטינית | קירילית | נבטית | ערבית | ארמית סורית | אמהרית וגעז |
| אל"ף | א | א | א |  |  |  |  |  | Αα | Aa | Аа |  | ا | ܐ | አ |
| בי"ת | ב | ב | ב |  |  |  |  |  | Ββ | Bb | Бб Вв |  | ب | ܒ | በ |
| גימ"ל | ג | ג | ג |  |  |  |  |  | Γγ | Cc Gg | Гг |  | ج | ܓ | ገ |
| דל"ת | ד | ד | ד |  |  |  |  |  | Δδ (νδ) | Dd | Дд |  | د | ܕ | ደ |
| ה"א | ה | ה | ה |  |  |  |  |  | Ηη (Εε) | Hh (Ee) | Ее Єє |  | ه | ܗ | ሀ |
| וי"ו | ו | ו | ו |  |  |  |  |  | Υυ Ϝϝ | FfUuVv WwYy | Ѵѵ Уу |  | و | ܘ | ወ |
| זי"ן | ז | ז | ז |  |  |  |  |  | Ζζ | Zz | Зз |  | ز | ܙ | ዘ |
| חי"ת | ח | ח | ח |  |  |  |  |  | Χχ | - (Ħħ) | χΧ |  | ح | ܚ | ሐ |
| טי"ת | ט | ט | ט |  |  |  |  |  | Θθ | Þþ | Ѳѳ |  | ط | ܛ | ጠ |
| יו"ד | י | י | י |  |  |  |  |  | Ιι | Jj Ii | Јј Іі |  | ي | ܝ | የ |
| כ"ף | כ ך | כ ך | כ ך |  |  |   |  |  | Κκ | Kk | Кк |  | ك | ܟ (בצמד: ܟܟ) | ከ |
| למ"ד | ל | ל | ל |  |  |  |  |  | Λλ | Ll | Лл |  | ل | ܠ | ለ |
| מ"ם | מ ם | מ ם | מ ם |  |  |   |  |  | Μμ | Mm | Мм |  | م | ܡ (ובצמד: ܡܡ) | መ |
| נו"ן | נ ן | נ ן | נ ן |  |  |  |  |  | Νν | Nn | Нн |  | ن | ܢ (ובצמד: ܢܢ) | ነ |
| סמ"ך | ס | ס | ס |  |  |  |  |  | Ξξ | Xx | Ѯѯ |  | س | ܣ | ሰ |
| עי"ן | ע | ע | ע |  |  |  |  |  | Οο | Oo | Оо |  | ع ء | ܥ | ዐ |
| פ"א | פ ף | פ ף | פ ף |  |  |   |  |  | Ππ | Pp | Пп |  | ف | ܦ | ፈ ובדגש: ፐ, בדגש ובאופן מסודק: ጰ |
| צד"י | צ ץ | צ ץ | צ ץ |  |  |  |  | ,  | ϻ | (Ts) | Цц Чч |  | ص | ܨ | ጸ |
| קו"ף | ק | ק | ק |  |  |  |  |  | Ϙϙ | Qq | - |  | ق | ܩ | ቀ |
| רי"ש | ר | ר | ר |  |  |  |  |  | Ρρ | Rr | Рр |  | ر | ܪ | ረ |
| שי"ן | ש | ש | ש |  |  |  |  |  | Σσς | Ss | Сс Шш |  | ش | ܫ | ሠ |
| תי"ו | ת | ת | ת |  |  |  |  |  | Ττ | Tt | Тт |  | ت | ܬ | ተ |

כבר במאה התשיעית לספירה, חוקרים מצרים מוסלמים וביניהם אבן וחשיה הנבטי (אנ') הידוע גם בשם אבו בכר אחמד בן עלי, הצליחו לפענח חלקית כתובות בכתב החרטומים המאוחר (כשחלק מכתב זה כבר שימש כמערכת סימנים עיצורית), על ידי השוואת הסימנים לאותיות בכתב הגעז.
הגיית אותיות האלפבית העברי

| הגיית אותיות האלפבית העברי בעברית ישראלית בייצוג IPA |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| א | [ʔ] |  | ו | [v] |  | כ | [χ] |  | פּ | [p] |
| ב | [v] |  | וֹ | [o] |  | כּ | [k] |  | צ | [ʦ] |
| בּ | [b] |  | וּ | [u] |  | ל | [l] |  | צ' | [ʧ] |
| ג | [g] |  | ז | [z] |  | מ | [m] |  | ק | [k] |
| ג' | [ʤ] |  | ז' | [ʒ] |  | נ | [n] |  | ר | [ʁ] |
| ד | [d] |  | ח | [χ] |  | ס | [s] |  | שׁ | [ʃ] |
| ה | [h] |  | ט | [t] |  | ע | [ʕ] |  | שׂ | [s] |
|  |  |  | י | [j] |  | פ | [f] |  | ת | [t] |
הגיית אותיות האלפבית העברי > ייצוג אורתוגרפי משתמע לשני פנים

בשימוש שעושה העברית (בהגייתה ישראלית) בכתב העברי, ישנן חמש אותיות שמייצגות כל אחת שני הגאים שונים (או יותר). בכתב מנוקד נבדלים ההגאים על פי סימן ניקוד המבחין בין ההגיות השונות:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ב ‏[v] | - | בּ ‏[b] | בּ ‏[b] | בּ ‏[b] |
| ו ‏[v] | - | וּ ‏[u] | - | וֹ ‏[o] |
| כ, ך ‏[χ] | - | כּ, ךּ ‏[k] | כּ, ךּ ‏[k] | כּ, ךּ ‏[k] |
| פ, ף ‏[f] | - | פּ, ףּ ‏[p] | פּ, ףּ ‏[p] | פּ, ףּ ‏[p] |
| שׁ ‏[ʃ] | - | שׂ ‏[s] | שׂ ‏[s] | שׂ ‏[s] |
הגיית אותיות האלפבית העברי > הרחבת הייצוג האורתוגרפי

חמש אותיות עבריות מייצגות כיום הגה חליפי בתוספת גרש:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ג | [g], | - | ג' | [ʤ] |
| ד | [d], | - | ד' | [ð] |
| ז | [z], | - | ז' | [ʒ] |
| צ, ץ | [ʦ], | - | צ', ץ' | [ʧ] |
| ת | [t], | - | ת' | [θ] |
הגיית אותיות האלפבית העברי > אי-התאמות בין ייצוג אורתוגרפי והגייה > ליקויים בייצוג האורתוגרפי וייצוג עיצורים לועזיים

הגאים רבים אינם ניתנים לייצוג באלפבית העברי. הבחנה חשובה שהאלפבית העברי המודרני אינו יכול לייצג היא ההבחנה בין העיצורים [v] ו-[w], אשר שניהם מיוצגים על ידי האות ו (לעיתים מיוצג העיצור [w] על ידי צירוף האותיות וּאָ או וו).
בעברית העדכנית חסרה או הולכת ונעלמת ההבחנה בין תנועות שבעבר יוצגו באופן שונה זה מזה, לדוגמה בין הקמץ במילה כָּל, לחולם במילה חול, וכך גם ההבדלים בין צירה, שווא וסגול. בעברית אין הפרש בין התנועות הרבות והשונות בשפות כמו צרפתית וגרמנית, ואין אפשרות לייצג הרבה מן ההדגשות והאפשרויות הגרוניות המושמעות בשפות שמיות בארצות ערב ובאפריקה.
בעבר, בהמשך לשפת היידיש, נהגו לייצג את צירוף האותיות tch בצורת טש. כיום מקובל לייצג עיצור זה באמצעות האות צ עם תג, כך: צ', לדוגמה במילה צ'יפס. באופן דומה משתמשים באות ת עם תג, כך: ת', לייצוג th. ועבור עיצור th קולי כפי שהוגים אותו במילה האנגלית other, נהוג כיום לרשום ד'. עבור j בהגייה צרפתית, כותבים ז עם תג, לדוגמה ז'ורז', ובהגייה מחוככת – ג עם תג, לדוגמה במילה ג'ימייל.
הגיית אותיות האלפבית העברי > תורת ההגה

האותיות המסמלות עיצורים מתחלקות לחמשת מוצאי הפה:
עיצורים הנחתכים בשפתיים: ב', ו', מ', פ'.
עיצורים הנחתכים בשיניים: ז', ס', צ', שׁ', שׂ'
עיצורים הנחתכים בחיך הקדמי ובלשון: ד', ט', ל', נ', ר', ת'
עיצורים הנחתכים בחיך האחורי: ג', י', כ', ק'
עיצורים הנחתכים בסדק הקול ובלוע: א', ה', ח', ע'
קדושת האלפבית העברי ביהדות

במהלך הדורות התפתח יחס של קדושה כלפי הכתב העברי ביהדות. קדושת הכתב העברי הקדום באה לידי ביטוי בכתבי כת מדבר יהודה, שבחלקם ניתן למצוא את השם המפורש כתוב דווקא בכתב העברי הקדום, אף על פי שהטקסט כולו נכתב בכתב המרובע.
המסורת והקבלה היהודית הקנו לצורת האותיות (המרובעות), לשמותיהן ואפילו לסדר הופעתן באלפבית, משמעות דתית. כך נכתבו פרקי תפילה ותהילים על פי אקרוסטיכון אלפביתי, וכן זמירות ופיוטים לשבת.
בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי, מובא מדרש המספר שהכתב המרובע היה הכתב המקורי בו ניתנה התורה, אך נשכח והוחלף ב"כתב דעץ/רעץ" (המכונה בפי החוקרים הכתב העברי העתיק), עד שעזרא הסופר החזיר לשימוש את הכתב המרובע. מדרש זה אינו משקף את ההיסטוריוגרפיה המחקרית,[דרוש מקור] אך משקף יחס של קדושה שבימי חז"ל יוחס דווקא לכתב המרובע. כך גם נמצא בתלמוד התייחסות ל"גימטריה" כלומר הערך המספרי של האותיות שיש להן משמעות של קדושה. למשל בסיפור מלחמת ארבעת המלכים בחמישה, כאשר אברהם נחלץ לעזרת מלך סדום כדי לפדות את לוט השבוי, נאמר: "וישמע אברם כי נשבה אחיו, וירק את־חניכיו ילידי ביתו שמנה עשר ושלש מאות, וירדף עד דן." וחז"ל דרשו: אליעזר לבדו היה, והוא מניין גימטריא של שמו.
קדושת הכתב העברי לא פגה גם בימי הביניים, והיו יהודים שהקפידו לגנוז מסמכים וכתבי יד שנכתבו בכתב זה, גם אם לא היו כתבי קודש מובהקים. כך, למשל, נתגלו בגניזה הקהירית, מכתבים, כתוּבּות וספרי חולין כתובים בעברית, ואפילו בערבית יהודית.
בשו"ת הרדב"ז (חלק ג' סימן תמ"ב) נשאל המחבר על משמעות קדושת האותיות על רקע הממצאים ההיסטוריים המאחרים את השימוש בכתב זה.
ספר יצירה שהוא כנראה מימי בית שני או כחמש מאות שנה אחריו, סובב סביב שמות האותיות, סדרן, ואופן הגייתן, תוך נתינת פרשנות מיסטית להן.
גימטריה

לאותיות הכתב העברי נהוג להתאים ערך מספרי, בהתאם למיקומן ברשימת האלפבית. כך אל"ף שווה ל-1, בי"ת שווה ל-2 וכך הלאה. החל מן האות יו"ד עולה הערך בעשרות: יו"ד שווה ל-10, כ"ף שווה ל-20, והחל מהאות קו"ף עולה הערך במאות: קו"ף שווה ל-100, רי"ש שווה ל-200 וכן הלאה. השימוש בגימטריה קדום מאוד, וישנן דוגמאות כבר מימי התלמוד לשימוש פרשני, ערכי ודתי לטקסטים יהודיים על פי גימטריה. גם לאותיות הכתב הערבי יש ערכים מספריים, ולמשל המילה בהאא עולה בגימטריה 9, וזהו מספר קדוש לבהאים.
האלפבית העברי במחשבים

ב-Windows ,ISO ומקינטוש נמצאות האותיות העבריות בטווח המספרים 224 עד 250. בעברית של יוניקוד הן נמצאות בטווח המספרים 1488 עד 1514.
בתרבות

לאותיות האלפבית הולחנו מספר שירים, בעיקר לצורך לימוד האותיות לילדים (שירי אלף בית). אחד השירים המפורסמים הוא שירה של
נעמי שמר, "אלף בית". ביהדות עיראק יש פיוט על אותיות האלפבית, המבטא את הקדושה המיוחסת לאותיות.
חלקו הראשון של השיר אויפן פריפעטשיק על לימוד האלפבית (משמש כיום בחדרים החרדים היידישאים, ללימוד האותיות).
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
ראו גם

כתב עברי עתיק
כתב יתדות
ניקוד
כתיב עברי
הגיית העברית
ליטון של עברית
טיפוגרפיה
גופן
תג
לקריאה נוספת

רבקה גונן, תולדות הכתב העברי - בהוצאת משרד החינוך והתרבות ומוזיאון ישראל, תש"ל.
עדה ירדני, ספר הכתב העברי - תולדות, יסודות, סגנונות, עיצוב, הוצאת כרטא, 1991.
עדנה אנגל, התפתחות הכתב העברי ממרד בר-כוכבא ועד שנת 1000, חיבור לשם קבלת התואר דוקטור לפילוסופיה, בהדרכתו של פרופ’ מלאכי בית-אריה, האוניברסיטה העברית, ירושלים טבת תשנ״א 1990.
אות היא לעולם - קובץ מאמרים מוקדש לעיצוב האות העברית, עורך משה שפיצר, בהוצאת האגודה לאמנות יהודית, תשמ"א.
מיכאל לנדמן, תיקון הכתב העברי ירושלים. מרכוס ושות' 1979
ורנר ויינברג, תיקון הכתיב העברי: הבעיה והניסיונות לפתרה (תרגום: רוני פינס), ירושלים: מאגנס, תשל"ב.
ביאורים

↑  בספרו "תורת המלחמה בארצות המקרא" מוכיח ידין בין היתר שהיו כלי זין – כלי מלחמה בצורתה של האות ז', וסולמות מלחמה (סמך=סולם) בצורת האות ס' העתיקה – עמוד אחד מרכזי ומספר שלבים באמצע. לדעתו, זהו המקור לסימן הדולר: '$', שבו מחברים במהירות שלושה קווים דרך הקו המרכזי, ובהמשך מקור האות 'S' שבה הושמט הקו המרכזי.
↑  מם=מים, נון=דג, סמך=אידרת הדג, עין=מעיין, פה=פי באר, צדי=דיג, קוף=חור הקרס, ריש=חוד הקרס ושין=שיני הקרס, תיו=סימון הדג שנדוג. קרס הדיג המשוננת היא פרה-היסטורית, כפי שמעידים ציורי מערות בשוודיה ובצרפת.
↑  ההמזה, ء, מקבילה פונטית לאות א, אך אורתוגרפית היא נגזרת מה־ע הערבית, ع.
1 2  מוולן או מלועלע.
1 2  מלועלע.
1 2 3  יש אומרים שזהו עיצור מסודק, אך סביר להניח שהוא מלועלע.
מקסימיליאן שבד

מקסימיליאן שבד (בפולנית: Maksymilian Szwed; נולד ב-6 באוגוסט 2004) הוא אתלט פולני, סגן אלוף אירופה באולם (אפלדורן 2025) בריצת 400 מטר.
ביוגרפיה

שבד נולד בלודז' שבפולין.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה בירושלים שבישראל באווגוסט זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 46.31 שניות.
ביוגרפיה > 2024

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו שבממלכה המאוחדת במרץ סיים במקום חמישי בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:08.00 דקות.
באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x400 מטר משולב בתוצאה של 3:15.32 דקות. בנוסף, השתתף בריצת שליחים 4x400 מטר, בו נפסלה נבחרתו.
באולימפיאדת פריז שנערכה באוגוסט סיים במקום שביעי בריצת שליחים 4x400 מטר משולב בתוצאה של 3:12.39 דקות. בנוסף, סיים במקום 12 בריצת שליחים 4x400 מטר בתוצאה של 3:01.21 דקות.
ביוגרפיה > 2025 > סגן אלוף אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה באפלדורן שבהולנד במרץ זכה במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אירופה עד גיל 23 ושיא פולין חדשים של 45.31 שניות, אחרי אטילה מולנאר מהונגריה (45.25 שניות) ולפני ז'ימי סודריל מצרפת (45.59 שניות). בשלב המוקדמות קבע שיא אישי חדש של 45.69 שניות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 400 מטר: 45.25 שניות (2024)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 400 מטר: 45.31 שניות (2025), שיא אירופה עד גיל 23 ושיא פולין
הערות שוליים

↑  Aleksandra Leszczyńska, Maksymilian Szwed brązowym medalistą ME do lat 20, Pasja AZS, ‏2023-08-13 (ב־)
↑  Kapitan reprezentacji Polski nie gryzła się w język. Agresja w strefie zmian, sport.interia.pl (בפולנית)
↑  Polska sztafeta w finale. Będą bronić złota. Protest był już złożony, sport.interia.pl (בפולנית)
↑  Men's 4x400m Relay Results - Paris Olympic Games 2024 Athletics | Watch Athletics, www.watchathletics.com (באנגלית)
↑  Skotheim sets European heptathlon record in Apeldoorn | REPORT | World Athletics, worldathletics.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14945080
מחלקה סגורה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון קרפנטר 
 הופק בידי:  דאג מנקוף 
 תסריט:  מיכאל רסמוסן, שון רסמוסן 
 שחקנים ראשיים:  אמבר הרד מיקה בורם ג'ארד האריס לינדסי פונסקה מיימי גאמר דניאל פאנאבייקר פטריק טרדוויי 
 מוזיקה:  מרק קיליאן 
 צילום:  Yaron Orbach 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  BiM Distribuzione, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 בספטמבר 2011 
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה 
 מקום התרחשות:  אורגון 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מחלקה סגורה (אנגלית: The Ward) הוא סרט אמריקאי משנת 2010. זהו מותחן פסיכולוגי מז'אנר האימה בבימויו של ג'ון קרפנטר ובכיכובם של אמבר הרד, מיימי גאמר, דניאל פאנאבייקר וג'ארד האריס. הסרט מביא את סיפור חייה של נערה מאושפזת ותחת השגחה בשם קריסטין (אמבר הרד) שנרדפת על ידי רוח מסתורית בדמות זומבי. ככל שהסכנה מתקרבת יותר ויותר היא מגיעה למסקנה שהרוח הזו עשויה להיות אפלה יותר מכל מה שהיא איי פעם יכלה לדמיין.
הסרט צולם בבית החולים Eastern State Hospital שבמדינת וושינגטון. זהו סרטו הראשון באורך מלא של קרפנטר מאז "רוחות המאדים" משנת 2001.
מרגריטה פיאצולה בלוץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביולי 1879 פרסקטי, איטליה 
 פטירה:  28 בספטמבר 1976 (בגיל 97) רומא, איטליה 
 ענף מדעי:  גאומטריה אלגברית, טופולוגיה אלגברית, פוטוגרמטריה 
 מקום לימודים:  ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 מנחה לדוקטורט:  גווידו קסטלנואובו 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרארה 
 
מצבתה של בלוץ'
מרגריטה פיאצ'ולה בלוץ' (באיטלקית: Margherita Beloch Piazzolla; ‏12 ביולי 1879 - 28 בספטמבר 1976) הייתה מתמטיקאית איטלקית, פרופסורית מן המניין באוניברסיטת פרארה האיטלקית, שהתמחתה בגאומטריה אלגברית, טופולוגיה אלגברית, ופוטוגרמטריה.
הגילוי המרכזי שלה היה שמשטחים היפרפלטיים של דרגה 2 מאופיינים ב-16 עקומות רציונליות.
קורות חיים > משפחתה

בלוץ' נולדה בפראסקאטי, רומא, למשפחה מגוונת ומעורבת מבחינה תרבותית. אביה ארל יוליוס בלוץ' היה ממוצא גרמני ומרצה להיסטוריה עתיקה באוניברסיטת לה סאפינזה שברומא. רק בשנים האחרונות לחייו הצליח להשיג אזרחות איטלקית. אימה, בלה ביילי בלוץ', נולדה בוושינגטון, והיא קרובת משפחה של הנשיא השישה עשר של ארצות הברית, אברהם לינקולן. אחותה הקטנה של בלוץ' נולדה בשנת 1883 והתעסקה בתחום התיאטרון, באופרה, והייתה תלמידתו של פייטרו מסקאנו.
קורות חיים > קריירה אקדמאית

במהלך חייה פרופסור מרגריטה פיאצ'ולה בלוץ' עבדה, למדה וחקרה בספיאנצה – אוניברסיטת רומא, ובאוניברסיטאות פביה, פלרמו ופררה. בשנת 1908 בסיום לימודיה, כתבה בלוץ' את התזה שלה על גאומטריה ביולוגית, מיפוי בחלל והתזה פורסמה בכתבי עת מוכרים ביותר, כגון Annals of Pure ו־Applied Mathematic.
כאשר בלוץ' למדה ברומא באוניברסיטה לגאומטריה האלגברית, היא נבחרה להיות העוזרת של גווידו קסטלנואובו בגאומטריה תאורטית באוניברסיטת פאביה בשנת 1919. קסטלנואובו בחר בה להיות יד ימינו כיוון שזיהה את כישוריה ויכולותיה הגבוהות, והפוטנציאל שלה להתקדם בתחום האקדמי. שנה לאחר מכן בלוץ' עברה לפאלרמו שם שיתפה פעולה במחקר עם המתמטיקאי מישל פרנקיז שמתמחה בגאומטריה אלגברית.
משנת 1924–1954 לימדה בלוץ' באוניברסיטת פררה וחקרה גאומטריה תאורטית, גאומטריה עליונה ומתמטיקה משלימה, עד ליציאה לגמלאות בשנת 1954. אך בשנת 1955 הוענק לה תואר פרופסור אמריטוס שאפשר לה להמשיך להיות חלק פעיל בחייה האוניברסיטאיים.
מרגריטה בלוץ' הייתה חברה במועצת המנהלים באיגוד האיטלקי בפוטוגרמטריה אוגנצ'ו פורו, והאקדמי למדעים של פראר.
בלוץ' הלכה לעולמה ברומא בשנת 1976.
פעילות מחקרית

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: תרגמת, ניסוחים לא ברורים.
מרגריטה בלוץ' חקרה בתחומי הגאומטריה האלגברית, טופולוגיה אלגברית, ופוטוגרמטריה.
פעילות מחקרית > טופולוגיה

טופולוגיה היא ענף במתמטיקה העוסק בחקר התכונות של המרחב הנשמרות תחת דפורמציות רציפות (עיוותי צורה כמו כיווץ, מתיחה, ניפוח). טופולוגיה מעורבת במחקר של אותן תכונות של המרחב המתארות את האופן שבו הוא מקובץ יחדיו, כגון קשירות ואוריינטביליות.
פעילות מחקרית > פוטוגרמטריה

טכניקה למיפוי ומדידות המתבצעים בעזרת תצלומי אוויר, ובמיוחד מודלים לשחזור מיקום עמדת הצילום לצורך מיפוי מרחבית צילום אוויר כולל בתוכו מידע מרחבי בהיקף נרחב כמו גם תיאור סמנטי, מידע מצבי ומידע גאומטרי.
משני תצלומי אוויר שבחלקם חופפים ניתן להפיק מודל סטריאוסקופי. מאחר שכל תצלום מצולם בזווית שונה, ניתן לחברם לתמונה תלת־ממדית אחת. לאחר התזה שלה בלוץ' עבדה על סיווג של משטחים אלגבריים הלומדים את תצורות השורות שעלולות לשכב על משטחים.
הצעד הבא היה ללמוד עקומות רציונליות המונחות על משטחים ובמסגרת זו השיגה בלוץ את התוצאה החשובה הבאה: "משטחים היפרפלטיים של דרגה 2 מאופיינים ב-16 עקומות רציונליות".
בלוץ גם תרמה לתאוריה של עקומות אלגברי הטיה. היא המשיכה לעבוד על תכונות טופולוגיות של עקומות אלגבריות או מישור או שוכב על משוטט או מעוקב משטחים במשך רוב חייה, כותב על תריסר מסמכים על נושאים אלה.
היא ידועה גם על תרומתה למתמטיקה של קיפול נייר ובמיוחד נראה שהיא הייתה הראשונה למסד מהלך אוריגמי המאפשר לבנות על ידי קיפול נייר משיקים משותפים לשתי פרבולות. כתוצאה מכך היא הראתה כיצד לחלץ שורשים מעוקבים על ידי קיפול נייר, דבר שאי אפשר לעשות על ידי הכלל ומצפן, מהלך שנקראה נקרא קיפול בלוץ'.
ספריה (באיטלקית)

* Opere scelte. Fotogrammetria, geometria algebrica, topologia
Lezioni di matematica complementare : (La matematica elementare vista dall'alto
Teoria diametrale delle curve algebriche piane
Geometria descrittiva
Elementi di fotogrammetria terrestre ed aerea by
Sulla configurazione delle curve situate sopra quadriche, e, in particolare, sulla configurazione delle curve algebriche sghembe col massimo numero di circuiti
Sulle trasformazioni birazionali nello spazio
La Matematica in relazione alle sue applicazione e al suo valore educativo
Nuovo metodo per la classificazione delle curve situate sopra superficie cubiche
Intorno alla iperellitticita di certe superficie del 4. ordine con 13 punti doppi : nota
Sulle superficie iperellittiche del 4. ordine con 14 punti doppi : memoria
Sulla configurazione delle curve situate sopra una superficie generale del 3. ordine, con 27 rette reali
ostruzioni di curve sghembe aventi il massimo numero di circuiti
ulle proprietà metriche delle curve algebriche piane e in particolare sulla ricerca effettiva degli assi di simmetria : sugli asintoti d'una curva algebrica piana in relazione alla teoria dei diametri
Sulla risoluzione di un problema di aero-fotogrammetria
I fondamenti matematici della roentgenfotogrammetria
Sulle superficie del 3. ordine possedenti curve con circuiti concatenati
Sulle superficie iperellittiche del 4. ordine con 15 punti doppi : nota
Geometria descrittiva in parte red. dal Alberto Roselli
Sulle immagini proiettive delle superficie iperellittiche di rango 2. : nota
הערות שוליים

1 2 3  Edizione Nazionale Mathematica Italiana - Margherita Beloch Piazzolla, mathematica.sns.it
1 2 3  Elisabetta Strickland, Scienziate d'Italia: diciannove vite per la ricerca, Donzelli Editore, 2011. (באיטלקית)
1 2 3 4  Beloch Piazzolla Margherita — Scienza a due voci, scienzaa2voci.unibo.it (באיטלקית)
1 2  WorldCat Identities
1 2 3  Thomas C. Hull, [https://pdfs.semanticscholar.org/0dc3/9f1534d72dbc7d8531908eddaf3ba3e108ab.pdf Solving Cubics With Creases:
The Work of Beloch and Lill]
↑  T. R. Anderson, T. A. Slotkin, Maturation of the adrenal medulla--IV. Effects of morphine, Biochemical Pharmacology 24, 1975-08-15, עמ' 1469–1474
↑  Y. W. Chow, R. Pietranico, A. Mukerji, Studies of oxygen binding energy to hemoglobin molecule, Biochemical and Biophysical Research Communications 66, 1975-10-27, עמ' 1424–1431
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117707996  ICCU: UBOV010219  MGP: 144934  SUDOC: 223330388  VIAF: 232666314   WorldCat (עם VIAF): 232666314 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרגריטה פיאצולה בלוץ".
מסיאף

| --- | --- |

 מדינה:  סוריה סוריה
 גובה:  447 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  37,109 (2009)
 קואורדינטות:  35°03′55″N 36°20′32″E﻿ / ﻿35.065341666667°N 36.342086111111°E﻿ / 35.065341666667; 36.342086111111 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהמסיאף(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהמסיאף(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהמסיאף(למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהמסיאף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מִסְיַאף (בערבית: مصياف; בתעתיק מדויק: מציאף) היא עיר במערב סוריה במחוז חמאת. במפקד משנת 2004 נמנתה במסיאף אוכלוסייה מגוונת מבחינה דתית של כ-22,000 איסמאעילים, עלווים ונוצרים. העיר ידועה בזכות המצודה הגדולה השולטת על הנוף של העיר. מצודת מסיאף שימשה כמפקדה של מסדר המתנקשים השיעי, החשישיון, לאחר חורבן מרכזם באלמות. מצודת מסיאף נבנתה בידי אנשי המסדר בתקופת הנהגתו של ראשד א-דין סנאן.
אטימולוגיה

שמהּ הערבי של העיר מבוטא בפי תושבי האזור בצורות שונות, בהן מסיאט או מסיאד. השם הערבי מסיאף התפתח לדעת המזרחן אדוארד ליפינסקי (אנ') מהמילה האשורית נצךנ [דרושה הבהרה] (Manṣuate) שפירושה "להקים". לפי ליפינסקי המילה האשורית היא המקור למילה הערבית שפירושהּ המילולי הוא "בימה מוגבהת", ויש בה להצביע על המצוק שעליו בנויה מצודת מסיאף המשקיפה על סביבותיה.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

מסיאף הוא האתר הסביר ביותר של העיר הארמית העתיקה מנסואטה שהתקיימה במאה ה-8 לפני הספירה. מאוחר יותר שימש המרכז האדמיניסטרטיבי של פרובינציה אשורית באותו שם במרכז סוריה של ימינו. מסיאף היא כנראה גם האתר של מרסיאס. היסטוריונים רומיים וביזנטיים הזכירו עיר בשם "מרסיאס" ששלטה בשפלת אל-ע'אב ובבקאע.
המצודה במסיאף עמדה על תילה לפני המאה ה-11 ואפשר לייחס את בנייתה לשושלת החמדאנית, שבסיסהּ היה בעיר חלב, בשל מיקומו של האתר כמאחז אסטרטגי המשקיף על כבישי ההרים. באותה תקופה, המבצר היה חלק מג'ונד קינאסרין (אנ') (חלקיס ההלניסטית והרומית) של הח'ליפות הפאטמית. בסתיו 999 הרס בזיל השני, הקיסר הביזנטי, את הביצורים במסיאף כחלק ממסעו להשגת שליטה על אנטיוכיה וסביבותיה מידי המוסלמים.
מסיאף ומבצרה הוזכרו לראשונה על ידי כרוניקנים צלבניים בתיעוד של ניסיון צלבני בשנת 1099 להשתלט על מסיאף ועל העיר המבוצרת ראפניאה (אנ') שבאותה נקודת זמן הייתה חשובה יותר לצלבנים מבחינה אסטרטגית. לאחר כיבוש טריפולי האטבג הסלג'וקי של דמשק,  טוגתכין (אנ'), פתח במערכה צבאית לבלימת הפסדיו והגיע להסכם קצר-מועד עם הצלבנים לפיו מסיאף וחיסן אל-אכרד יישארו בידיים מוסלמיות, אך יעלו מס לצלבנים. בהמנשך נשלטה מסיאף על ידי השושלת המירדאסית (אנ') שבשנת 1127 מכרה אותו למשפחת באנו מונקיד (אנ') שבסיסה היה בעיר שייזר.
היסטוריה > התקופה האיסמאעילית

בשנת 1140 נפלה מסיאף בידי השיעים איסמאעילים הניזארים. על המצודה הגן לוחם ממלוכי בשם סונקור, מאנשי באנו מונקיד, שנהרג ממארב של כוח איסמאעילי. האיסמאעילים בחרו בסוריה כביתם החדש והתיישבו ברציפות בערים חלב ודמשק ובמבצר עיר החוף הסורית בניאס, בכל פעם נרדפים ונטבחים על ידי השלטונות או המון תושבים מקומיים שהסיתו על ידי אנשי דת שהאשימו את האיסמאעילים באפיקורסים או גורם לבעיות. כתוצאה מכך החליטה ההנהגה האיסמאעילית ששרדה שהקמת בסיסים בערי סוריה ובכך להסתמך על רצונם הטוב של עומארים (נסיכים) שונים אינה בת קיימא. במקום זאת, הם בחרו להתיישב בהרי אנסריה שמצפון להר הלבנון, רכס זרוע מבצרים, כולל מסיאף. לאחר לכידתה שימשה מסיאף כמבצר הראשי של כת האיסמאעילים. יחד עם מבצרים אחרים שעברו לשליטת הכת בערך באותו זמן, כולל אל-כף, ח'וואבי, אל-קדמוס ואל-רוספה, כך הצליחו האיסמאעילים לחצוב לעצמם טריטוריה אוטונומית בתוך שטח שנשלט על ידי מדינות צלבניות עוינות ושושלות מוסלמיות מקומיות המזוהות עם בית עבאס. מסיאף שימשה כמפקדה של רשיד א-דין סינאן ויחידת המתנקשים שלו, שנודעו בכינוי חשישיון.
באמצע שנות ה-70 של המאה ה-12 החל הסולטן האיובי צלאח א-דין בכיבוש סוריה והשתלט על סדרת מבצרים שהיו עד אז בידי הצלבנים מתוך כוונה לאחד את העולם המוסלמי תחת האסלאם הסוני. האיסמאעילים ראו בצלאח א-דין איום מסוכן יותר מהצלבנים והתחברו ליריבו של צלאח א-דין בחלב כדי להביס את האיובים. אנשיו של סינאן ביצעו שני ניסיונות לא מוצלחים להתנקש בחייו של צלאח א-דין ובשנת 1176 פתח צלאח א-דין במסע ענישה נגד המתנקשים במבצר מסיאף המוגן היטב. תוך ימים ספורים לאחר המצור, נסוג צלאח א-דין עקב צורך דחוף בהיערכות מחדש נגד הצלבנים שתקפו את השטח האיובי בבקעה.
במהלך השלטון הממלוכי, בשנת 1249 נבנתה חומה סביב לעיר מסיאף על ידי המנהיג הפרסי של האיסמאעילים, טאג' אלדין אבו'ל פוטוח. בשנת 1260 כבשו המונגולים תחת הולאגו את רוב צפון סוריה וכבשו לזמן קצר את מסיאף. עם זאת, בעקבות תבוסתם של המונגולים בקרב עין ג'לוט ביד הממלוכים הבחריים מאוחר יותר באותה שנה, הם נסוגו ממסיאף.
בשנת 1262 נצטוו שליטי מסיאף לשלם מיסים ולקבל את מרות הסולטן הממלוכי ביברס, ובשנת 1270 נשללה האוטונומיה של הכת, ומסיאף על מבצרה שולבו באופן מלא בסולטנות ב-1270. לקראת סוף המאה הפכה מסיאף לנקודת מרכזית בנתיב הדואר הממלוכי ונשלט על ידי מפקד שענה ישירות לסולטן בשל תפקידו האסטרטגי כמבצר גבול.
בשנת 1320, ציין ההיסטוריון והאמיר האיובי של חמה, אבו אל-פידאא, כי מסיאף הוא "מרכז של תורת איסמאעיל" והפליג בשבחי המקום. לפי אבן בטוטה, שעבר ליד העיירה בשנת 1355, מסיאף היה מרכזו של מחוז השייך למחוז טריפולי, מאוחר יותר הופרדה מסיאף מטריפולי והועברה לרשות מחוז דמשק. באמצע המאה ה-15, תחת הסולטן ברסבאי (אנ'), נסללה דרך שחיברה את מסיאף לעיר טריפולי, אך נתיב הדואר לא עבר עוד בעיירה. בשנת 1446 תיאר ההיסטוריון ח'ליל א-זהירי את מסיאף כ"עיירה נעימה, עם אזור כפרי נרחב".