stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בולגריה
פוליטיקה > ימי הממלכה והשלטון הקומוניסטי

בראשית ימיה, הייתה המדינה הבולגרית המודרנית מונרכיה חוקתית. ב-28 באפריל 1879 אומצה חוקת טרנובו והנהיגה איזונים ובלמים למניעת השגת כוח אבסולוטי על ידי המלך הבולגרי. המערכת הפוליטית הבולגרית הייתה רב מפלגתית והתחולל מאבק בין מצדדי הפרלמנטריזם ובין תומכי המלוכה. ב-1893 נכשל ראש הממשלה סטפן סטאמבולוב שכיהן גם כיושב ראש מפלגת העם של בולגריה, בניסיונו לשנות את החוקה ולהגביל עוד את סמכויותיו של השליט. ב-1908 עם ההכרזה הרשמית על עצמאות בולגריה וכינון הממלכה, שונתה החוקה ומוסד המלוכה התחזק בהדרגה.
במאי 1934 התחוללה הפיכה צבאית בממלכה על ידי הליגה הצבאית והפרלמנט פוזר. בינואר פירק המלך בוריס השלישי את הליגה הצבאית והשיב את הפרלמנט לפעילות, אך בפועל הנהיג משטר אוטוקרטי. ב-4 בדצמבר 1947 בוטלה חוקת טרנובו על ידי גאורגי דימיטרוב והונהגה חוקה חדשה שכונתה חוקת דימיטרוב והייתה במתכונת החוקה הסובייטית מ-1936. הונהג משטר חד-מפלגתי ועל אף שבאופן רשמי מפלגת חזית המולדת המשיכה להתקיים, המדינה נשלטה בידי המפלגה הקומוניסטית. ב-1971 הונהגה חוקת ז'יבקוב שהייתה מעט יותר ליבראלית מקודמתה בנושא זכויות האזרח, אך בעיקר התוותה שינויים במנגנוני השלטון ואת יצירתו של תפקיד יושב ראש מועצת המדינה עבור טודור ז'יבקוב. ב-1991 בוטלה חוקת ז'יבקוב.
פוליטיקה > הרפובליקה הבולגרית

ב-12 ביולי 1991 אושרה חוקה חדשה במדינה שהגדירה מחדש את בולגריה כרפובליקה בה מונהגת דמוקרטיה פרלמנטרית. נשיא בולגריה נבחר בצורה ישירה לכהונה בת חמש שנים, והוא משמש כראש המדינה והמפקד העליון של הכוחות המזוינים. הנשיא עומד בראש "המועצה המייעצת לביטחון לאומי", וכאשר אינו יכול ליזום חקיקה הוא יכול להחזיר את הנושא לדיון נוסף, אולם הפרלמנט יכול לעקוף את רצון הנשיא בעזרת רוב פשוט.
הפרלמנט הבולגרי הוא בית יחיד המכונה האספה הלאומית (בבולגרית: Народно събрание). הוא מורכב מ-240 נציגים שנבחרים לתקופה של ארבע שנים ואילו נבחרים באמצעות מפלגותיהם או על ידי קואליציות של כל אחד מ-26 האזורים המנהליים. המפלגה או הקואליציה חייבת לעבור את אחוז החסימה שעומד על 4 אחוזים כדי להשיג מושב בפרלמנט. הפרלמנט אחראי על חקיקת חוקים, אישור התקציב, תכנון הבחירות הנשיאותיות, בחירת ראש הממשלה ושרים אחרים ופיטוריהם, הכרזת מלחמה, פרישת חיילים מחוץ לבולגריה ואישור חתימה על חוזים בינלאומיים.
פוליטיקה > יחסי בולגריה וישראל

בסוף ספטמבר 1944 פורסמה בעיתונות וברדיו הבולגרים הצהרה מטעם דימו קזאסוב שר האינפורמציה בממשלת חזית המולדת ובה הובעה אהדתו של השלטון הבולגרי להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל. ב-1 בדצמבר 1944 ביקר בבולגריה דוד בן-גוריון, נפגש עם ראשי המשטר ודן עימם בחידוש הפעילות הציונית במדינה, השבת הרכוש לבני הקהילה וחידוש ההיתר לעלייה לישראל. עם תום מלחמת העולם השנייה ולקראת כינוס ועידת האו"ם בסן פרנסיסקו (1945), פנה ראש הממשלה הבולגרי קימון גאורגייב ליושב ראש ארגון בני ברית בבולגריה זכריה אלקלעי בבקשה שהארגון יפעיל את השפעתו בארצות הברית, כדי שבולגריה לא תקופח במסגרת חוזה השלום.
ב-29 בנובמבר 1948 הכירה ממשלת בולגריה בראשותו של גאורגי דימיטרוב במדינת ישראל, וב-4 בדצמבר כוננו יחסים דיפלומטיים בין המדינות. ב-1952 נפתחה צירות בולגרית בתל אביב ובראשה עמד מיופה כח. כגרורה נאמנה של ברית המועצות פיתחה בולגריה את יחסיה עם ארצות ערב וצמצמה עד למינימום את קשריה עם ישראל. ביוני 1955 הפילו מטוסי קרב בולגרים מטוס נוסעים של אל על שסטה מנתיבו אל תוך שטח בולגריה. כל הנוסעים ואנשי הצוות נספו בהתקפה. האירוע החריף את המתיחות ביחסי שתי המדינות. ב-10 ביוני 1967, לאחר מלחמת ששת הימים ובעת כהונתו של טודור ז'יבקוב כראש הממשלה, ניתקה בולגריה את יחסיה עם מדינת ישראל כשאר חברות ברית ורשה. לאחר ניתוק היחסים טיפלה שגרירות אוסטריה בישראל בקשרים הרלוונטיים בין המדינות. עם עלית גורבצ'וב לשלטון בברית המועצות החלה בולגריה להפשיר באיטיות את קשריה עם ישראל וקוימו מגעים בלתי רשמיים בין נציגויות שתי המדינות במרכז האו"ם בניו יורק, שהובילו בין 1985 ל-1986 לפגישות לא רשמיות של שרי החוץ שלהן יצחק שמיר ופטר מלאדנוב.
ב-1989, לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי החליטה ממשלתו של אנדריי לוקאנוב לחדש את יחסיה הדיפלומטיים של בולגריה עם ישראל, ובטקס שנערך בסופיה ב-3 במאי 1990 חתמו שר החוץ הישראלי משה ארנס ועמיתו הבולגרי בויקו דימיטרוב על חידוש היחסים בדרג של שגרירויות. מערכת היחסים בין המדינות מוגדרת כאסטרטגית ובאה לידי ביטוי בתחומי הביטחון, הכלכלה והפוליטיקה האזורית, תוך תמיכה הדדית בפורומים בינלאומיים. בדצמבר 2010, במהלך השרפה בכרמל, שלחה בולגריה שני מטוסי כיבוי ו-120 כבאים כדי לסייע בכיבוי האש.
כלכלה > רקע ונתונים

כלכלת בולגריה עברה טלטלה עם התפרקות הגוש הקומוניסטי בשנות ה-90 של המאה ה-20. התוצאה המיידית של העצמאות הכלכלית הייתה אינפלציה גבוהה וזליגת נכסים ומוצרים לטובת מדינות אירופה המערבית ולטובת יזמים ומקורבי שלטון. במחצית שנות ה-90 נוצר מחסור לאומי בשמן בישול, כאשר יזמים זריזים רכשו את כל תפוקת שמן החמניות לשם שילוחה לגרמניה. בשנים 1999–2000 הוחלט על תוכנית כלכלית חדשה, שהביאה לייצוב המשק ולאחר מכן לצמיחה בתמ"ג ובתוצר לנפש.
בולגריה הצטרפה לאיחוד האירופי ב-1 בינואר 2007, יחד עם רומניה. חיבורה של המדינה לרשת נתיבי התעבורה הפאן-אירופיים סייע לפיתוח הכלכלי והקשר עם מדינות אירופה.
כעיקרון, מתבססת בולגריה על כלכלת שוק, אך עם גרעין של חברות ממשלתיות. למרות פיתוח כלכלי ושיפור בנתוני התמ"ג, השכר הממוצע במשק הבולגרי והתמ"ג לנפש הם מן הנמוכים באיחוד האירופי. ב-2009 עמד התמ"ג לנפש בבולגריה על שיעור הקטן ב-55 אחוזים מהממוצע באיחוד האירופי. שער הלב עומד על כ-2 לב לאירו בממוצע. ב-2016 עמד התמ"ג בבולגריה על כ-143 מיליארד דולר אמריקני, כ-20,000 דולר לנפש. השכר הממוצע החודשי עמד ב-2016 על 491 יורו.
כ-63% מהתמ"ג מגיעים ממגזר השירותים, כ-30% ממגזר התעשייה ו-7% ממגזר החקלאות.
ב-2009, כתוצאה מהמשבר הכלכלי העולמי עלה שיעור האבטלה בבולגריה ל-9.1 אחוזים, התמ"ג נפגע למשך מספר שנים וחזר לרמתו הקודמת רק ב-2014.
מסילת הברזל הראשונה במדינה הוקמה בשנת 1864 והיא קישרה את סופיה עם רוסה. בהמשך הוקם רכבת לקונסטנטינופול. מערכת הרכבות הקיימת מנוהלת על ידי חברת הרכבות הממלכתית הבולגרית.
כלכלה > מגזרי התמ"ג ומוצריהם

אוצרות הטבע העיקריים של בולגריה הם נפט, גז טבעי, עופרת, מנגן, עפרת ברזל, ליגניט, פחם קשה ועץ.
בתחום התעשייתי המעסיק קרוב ל-30% מסך המועסקים, מייצרת בולגריה ברזל גולמי, סגסוגת ברזל, פלדה, דשן, חומצה גופרתית, מלט, נייר, בדי כותנה ואריגי צמר.
במגזר החקלאות חלה ירידה הדרגתית בתמ"ג לאורך שלהי המאה העשרים וירידה משמעותית בעשור הראשון של המאה ה-21.
בתחום החקלאי מגדלת בולגריה בעיקר חיטה, תירס, שעורה, סלק, סוכר, זרעוני חמניה, כותנה, טבק, עגבניות, תפוחי אדמה, ענבים וורדים. מבחינת משק החי מייצרת בולגריה בשר, צמר, דבש, ביצים וחלב.
ענף כלכלי משמעותי נוסף הוא התיירות, אזור הים השחור עובר פיתוח מואץ כתוצאה מתיירות נכנסת הולכת וגוברת. ב-2015 ביקרו במדינה כ-10 מיליון תיירים, בהשוואה ל-5.2 תיירים ב-2009. מרבית התיירים מגיעים מהמדינות הסמוכות, רומניה, רוסיה, יוון וגרמניה. מישראל נכנסו לבולגריה כ-155,000 תיירים בשנה זו.
בולגריה מייבאת פלפל, נייר עיתון, כותנה, צמר, צנורות ברזל ופלדה, אוטובוסים, מכוניות, משאיות, סוכר, אנתרציט, פחם, נפט גולמי, בנזין וגז טבעי מרוסיה, איטליה, גרמניה ויוון. היא מייצאת בשר חזיר, עופות, עגבניות, גבינה, יין, טבק, פחממות, נתרן גולמי, קרבאמיד, אמוניום חנקתי, פוליאתילן, נעליים, מוצרי ברזל ופלדה, אבץ ומנועים חשמליים, לרוסיה, לגרמניה, ליוון ולאיטליה.
כלכלה > היבטי מיסוי

קיים מס חברות אחיד, לחברות מקומיות בגובה 10% בגין כל הכנסה ללא קשר למקום הפקתה או צמיחתה, חברות זרות חייבות במס זהה על הכנסתן בבולגריה. תושב בולגריה חייב במס פרוגרסיבי על כל הכנסותיו ללא קשר למקום הפקתן. לעומתו, תושב זר חייב במס בבולגריה רק בגין הכנסות שנצברו בבולגריה. ב-18 בינואר 2000 נחתמה אמנת המס בין ישראל לבולגריה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2003.
כלכלה > משק האנרגיה

צריכת החשמל בבולגריה עמדה ב-2006 על 38.07 מיליארדי קילו ואט שעה. ליד העיר קוזלודוי פועלת תחנת כוח גרעינית בהספק של 2,000 מגה ואט המספקת 34 אחוזים מתצרוכת החשמל של המדינה ומתוכננת תחנת כוח נוספת בהספק דומה. במדינה מיוצרת אנרגיה הידרו אלקטרית בהספק כולל של 1,980 מגה ואט והשאר מיוצר באמצעות תחנות פחמיות ובגז טבעי.
החל משנת 1951 מופק נפט משדה הנפט טיולנובו.
איכות חיים

במדדים שונים שנעשו במהלך העשור הראשון והשני של המאה ה-21 המודדים את רמות האושר או הסבל של אנשים על פי מדינות דורגה בולגריה במיקומים מדאיגים. במדד האושר העולמי משנת 2012 דורגה בולגריה במקום השני מהסוף אחרי גאורגיה. בדו"ח דומה מאותה שנה שהגיש ארגון האומות המאוחדות דורגה בולגריה במקום ה-146 מתוך 155, מה שהופך אותה לאחת מעשר המדינות הכי פחות מאושרות בעולם ולמדינה האירופית האחרונה ברשימה, כאשר מעליה נמצאת שוב גאורגיה.
סקר שערך ארגון ESS בין מדינות אירופה מצא כי הרווחה האישית בבולגריה היא בין הנמוכות ביבשת לצד פולין עם ציון של -0.7 בערך (הציון הגבוה ביותר היה 0.68, אותו קיבלה דנמרק), כשמתחתיה נמצאות צ'כיה וקפריסין עם ציון של -0.15. בשנת 2015 נערך פעם נוספת מדד האושר העולמי, ובו בולגריה הגיעה למקום ה-134, כלומר היא המדינה האירופית הנמוכה ביותר ברשימה. עם זאת מדובר במגמת שיפור מבחינתה, כאשר עקפה מספר מדינות, כגון מדגסקר, גאורגיה וסוריה.
בשנים 2010–2012 סבלה בולגריה מדירוג במקום הראשון בעולם במדד הסבל העולמי. במסגרת סקר שערך ארגון גלאופ האמריקאי נמצא כי 39% מתושבי בולגריה אינם מרוצים מאורח חייהם ומוגדרים כמי שחיים "חיי סבל". היו שטענו כי בעקבות הנתונים הגבוהים הללו פרצו בשנת 2013 מחאות הענק בבירה סופיה שהובילו להחלפת הממשלה, והיו להפגנות הגדולות ביותר במדינה מאז נפילת הקומוניזם.
נכון להיום (ינואר 2021) בולגריה מדורגת במקום 109 במדד האושר העולמי. היא נמצאת במקום האחרון בדירוג סיפוק החיים של מדד האושר האירופי, כך גם בדירוג הרווחה האישית. בנוסף, היא נמצאת במקום 26 מתוך 30 במדד האושר הכללי האירופי.
גאוגרפיה

בולגריה נמצאת בדרום-מזרח אירופה, בחלקו המזרחי של חבל הבלקן. היא גובלת עם רומניה בצפון (608 ק"מ), עם הים השחור (354 ק"מ) במזרח, עם טורקיה (240 ק"מ) ויוון (494 ק"מ) מדרום, ועם מקדוניה הצפונית (148 ק"מ) וסרביה (318 ק"מ) במערב.
שטחה של בולגריה 110,910 קמ"ר, מתוך שטח זה 360 קמ"ר הם מים ו-110,550 יבשה.
בולגריה היא מדינה קטנה, המאופיינת על ידי מגוון של נופים ואזורי אקלים, החל בפסגות אלפיניות מושלגות בהרי הבלקן, הרי רילה, הרי פירין והרי רודופי, ועד לחופים שטופי השמש של הים השחור.
שני רכסי הרים עיקריים, חוצים את בולגריה לרוחבה, ממזרח למערב:
רכס הרי הבלקן, שעל שמו נקרא האזור כולו, חבל הבלקן, הוא הצפוני מבין השניים. בבולגרית ובסרבית הוא נקרא סטארה פלאנינה, שפירושו "ההר העתיק". תחילתו של רכס הבלקן בחופי הים השחור, במזרח, והוא נפרש מערבה אל תוך סרביה. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס הבלקן נמצאת בהר בוטב. גובהה 2,376 מטרים והיא נמצאת במרכזו של הפארק הלאומי של מרכז הבלקן.
רכס הרי רודופי ושני רכסי המשנה שלו הרי פירין והרי רילה, הוא הרכס הדרומי יותר, המשתרע צפונית לגבולה של בולגריה עם יוון. הפסגה הגבוהה ביותר על רכס זה היא פסגת מוסלה, שגובהה 2,925 מטרים, והיא שייכת להרי רילה ונמצאת בתחומי הפארק הלאומי רילה. פסגה זו היא הנקודה הגבוהה ביותר בין שני רכסי ההרים הגבוהים של אירופה – רכס הרי האלפים והרכס הטרנס-קווקזי.
מישור רחב ידיים, הנקרא המישור התראקי או השפלה התראקית (בבולגרית: גורנוטראקיסקה ניזינה), משתרע בין שני רכסי ההרים הללו. הוא מתחיל באזור סופיה במערב ומתרחב ככל שהוא נפרש מזרחה, עד שהוא מגיע אל חופי הים השחור.
נהר הדנובה, הקרוי בבולגרית דוּנַי, מסמן את רובו של הגבול בין בולגריה לרומניה בצפון. נהר מריצה, הנהר הארוך ביותר בבלקן (480 קילומטרים), תחילתו בהרי רילה בבולגריה והוא זורם דרך המישור התראקי וגבול טורקיה-יוון עד הים האגאי. נהר איסקר, הנהר הארוך ביותר (368 קילומטרים) הזורם רק בתחומי בולגריה, מתחיל בהרי רילה, זורם צפונה ונשפך לנהר הדנובה. נהר סטרומה מתחיל בהר ויטושה, מדרום לסופיה, וזורם דרומה, דרך יוון לים האגאי.
חלוקה מחוזית

מ-1987 ועד 1999 הייתה בולגריה מחולקת ל-9 מחוזות ומ-1999 הורחבה החלוקה ל-28 מחוזות (אובלסט) שונים. כל המחוזות קרויים על שם הבירה המחוזית כאשר העיר עצמה מהווה תת-מחוז במחוז שבו היא נמצאת. מטרופולין סופיה היא מחוז עצמאי בשל חשיבותה וכמות האוכלוסין הגדולה שבה. מחוז בורגס הוא הגדול בשטחו ומשתרע על פני 7,748.1 קמ"ר והעיר סופיה היא המחוז הקטן בשטחו 1,349 קמ"ר, אך הגדול ביותר מבחינת כמות האוכלוסין. המחוז הקטן ביותר מבחינת כמות האוכלוסין הוא מחוז וידין אשר נכון ל-2009 מנה 108,067 נפשות.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2022, האוכלוסייה בבולגריה מונה 6.8 מיליון תושבים, ירידה של 22% לעומת שיא כמות האוכלוסין שנרשם בשנת 1985. תוחלת החיים היא 71.4 שנים ושיעור הפריון הוא 1.6 ילדים לאישה. נכון לשנת 2021, בולגריה מדורגת במקום 153 בעולם בשיעורי התמותה בלידה עם ממוצע של 8.1 מיתות ל-1,000 לידות.
ההתפלגות האתנית בבולגריה היא: 83.9% בולגרים, 9.4% טורקים, 4.7% בני רומה ו-2% הם מקבוצות אתניות אחרות או שלא שייכו עצמם לאחת הקבוצות. 96.3% דוברים בולגרית כשפת אם.
ההתפלגות הדתית בבולגריה היא: 59.5% אורתודוקסים, 9.3% חסרי דת, 7.9% מוסלמים, 0.9% פרוטסטנטים, 0.7% קתולים
דמוגרפיה > עיור

נכון לשנת 2022, רוב הבולגרים (72.5%) מתגוררים באזורים עירוניים. כשישית מהם חיים בסופיה, שאוכלוסייתה עולה על 1,200,000 איש.
דמוגרפיה > היסטוריה דמוגרפית

לאחר קבלת עצמאותה מהעות'מאנים מנתה אוכלוסיית בולגריה כ-3 מיליון נפשות. לאחר מלחמת הבלקן השנייה ובעיקר לאחר מלחמת העולם הראשונה איבדו הבולגרים שטחים בתראקיה, מקדוניה הווארדארית ואת חבל דרום דוברוג'ה. התהליך לווה בטרנספר אוכלוסיות והגירת אלפי תושבים ממוצא בולגרי אל תוך שטחי בולגריה. המשבר הכלכלי והחברתי שפקד את ממלכת בולגריה לאחר מלחמת העולם הראשונה, הוביל גם להגירה פנימית לערים הגדולות ובעיקר לבירה סופיה. ב-1940 הוחזר לבולגריה חבל דרום דוברוג'ה הכולל את מרכזי האוכלוסין בסיליסטרה ודובריץ' והחבל נותר בחזקת הבולגרים גם לאחר מלחמת העולם השנייה.
מראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 רדף משטרו של טודור ז'יבקוב את בני המיעוט הטורקי במדינה ומעריכים שעד סוף העשור, כ-300,000 תושבים נאלצו להגר מבולגריה בעיקר לטורקיה. לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי במדינה התחולל משבר כלכלי חריף שלווה בהיפר-אינפלציה, עלייה חדה בשיעור האבטלה ותסיסה חברתית. המשבר הכלכלי הוביל להגירת עבודה משמעותית מבולגריה למערב אירופה וחבר המדינות. בראשית העשור השני של המאה ה-21 מצויה בולגריה במשבר דמוגרפי חריף, תוך ירידה מתמשכת בכמות האוכלוסין, המשתווה לכמות האוכלוסין שהייתה במדינה בשלהי שנות ה-40 של המאה ה-20. ב-31 בדצמבר 2013 התגוררו בבולגריה 7,245,677 תושבים ו-73% מהם התגוררו באזורים אורבניים. ב-2015 התגוררו בבולגריה 7,168,009 תושבים, וב-2021 ירד המספר לכדי 6,520,314 תושבים.
צבא בולגריה

נשיא בולגריה הוא מפקדו העליון של צבא בולגריה ומשרד ההגנה הבולגרי אחראי פוליטית על התנהלותו. לצבא שלוש זרועות מרכזיות, האוויר, הים והיבשה. בולגריה הצטרפה לנאט"ו ב-29 במרץ 2004.
תרבות ואמנות > רקע

התרבות הבולגרית מבוססת בעיקרה על המורשת התראקית, הסלאבית והבולגארית תוך השפעות של התרבויות הרומית, הביזנטית והעות'מאנית. חפצי אמנות ותכשיטים תראקים בני אלפי שנים נתגלו באתרים שונים בבולגריה ושרידי יישובים שנתגלו תוארכו לתקופה הרומית. נדידת השבטים הסלאבים והבולגארים אשר הקימו את האימפריה הבולגרית הראשונה הביאה למיזוג תרבותי שיצר תרבות חדשה ומשולבת ובכלל זה סגנונות אדריכליים, אשר הושפעו לא מעט מאדריכלות ביזנטית.
400 שנות השלטון העות'מאני ביססו בבולגריה אדריכלות עות'מאנית, אך גם סגנונות מוזיקה וציור. תנועת התחייה הבולגרית של אמצע המאה ה-19 החזירה לבולגריה את התרבות הסלאבית ובנוסף הושפעה מסגנונות שונים מרחבי אירופה ובכללם מרוסיה וגרמניה.
תרבות ואמנות > אתרי מורשת עולמית

אזור בולגריה בעל ההיסטוריה העשירה בת אלפי השנים רווי באתרים ארכאולוגיים. בולגריה היא המדינה השלישית באירופה לאחר איטליה ויוון בכמות האתרים הארכאולוגיים שנחפרו. ארגון אונסק"ו הכריז על 9 אתרים בבולגריה כאתרי מורשת עולמית והם: כנסיית בויאנה, הרוכב ממדרה, העיר העתיקה של נסבר, הפארק הלאומי פירין, מנזר רילה, כנסיות איבאנובו, שמורת סרברנה, הקבר התראקי בקאזאנלק, הקבר התראקי בסוושטארי.
תרבות ואמנות > מוזיקה, ספרות ושירה

שורשי המוזיקה העממית הבולגרית נטועים בימי הביניים ולאורך השנים הם ספגו השפעות עות'מאניות, יווניות, סלאביות ושל בני רומה. המוזיקה עשירה בנגינת כלי נשיפה כגון חמת חלילים, הקשה ומיתר כגון הגוּדוּלְקָה הדומה במבנה שלה ללאוטה. ב-1987 זכתה מקהלת הנשים של הטלוויזיה הממלכתית הבולגרית בפרסום עולמי נרחב עם הפקת אריך הנגן הראשון שלה שנקרא "מסתרי הקול הבולגרי" וב-1990 זכתה בפרס גראמי בקטגוריית אלבום המוזיקה העממית הטוב ביותר. המקהלה ליוותה את הזמרת קייט בוש בעת הקלטת אלבומיה עולם חושני (1989) ונעליים אדומות (1993).
מבין המלחינים הקלאסיים הבולגרים בולטים: פאנצ'ו ולדיגרוב ומארין גולמינוב ומבין זמרי האופרה בלט בוריס כריסטוף. היצירות הספרותיות הראשונות נכתבו במהלך המאה ה-9 תקופת האימפריה הראשונה והן עסקו בעיקר בסוגיות תאולוגיות. בתקופת התחייה הבולגרית של אמצע עד שלהי המאה ה-19 חלה התעוררות תרבותית שלוותה בפריחה ספרותית ומהעת הזו נודעו הסופרים איוואן ואזוב ופנצ'ו סלאבייקוב. ב-1981 זכה הסופר אליאס קנטי, שנולד בעיר רוסה, בפרס נובל לספרות. מבין המשוררות הבולטות בבולגרית במאה ה-20 ניתן למנות את אליסבטה בגריאנה ודורה גאבה.
המטבח הבולגרי

המטבח הבולגרי הוא בעיקרו מטבח בלקני ובעל השפעות מהמטבח העות'מאני, היווני, הרומני והרוסי. ישנם מוצרים ומאכלים הייחודיים למטבח הבולגרי כגון:
נקניק הלוּקָנְקָה שהוא הגרסה המקומית של הסלמי
סלט שושקה המבוסס על פלפלים אדומים
סלט קיופולו המבוסס על חצילים
ממרח לְיוּטְנִיצָה המורכב מירקות בתחמיץ ותבלינים
מרק היוגורט הקיצי הטרטור המורכב מיוגורט מלפפונים שמיר ושום
מאפה הבניצ'ה המורכב מדפי עלים וגבינה
מבין הגבינות ניתן למנות את הקשקבל, והגבינה המלוחה המכונה בישראל גבינה בולגרית.
הבישול מבוסס על אידוי, אפיה, על האש והכנת נזידים. צריכת הבשר המרכזית היא של בשר חזיר ואחריו בשר עוף ובשר כבש. בנוסף, מאכלים פופולריים הם, מתאבנים: נקניק דם, מרקים: צ'ורבה, מרק קיבה, מנות עיקריות: מוסקה, גיובץ', סרמאלה, פילאף המלווים בבשרים שונים אם בבישול או על האש כגון קבב או קציצות המכונות כּיוּפְתֶה, קציצות כרישה ופשטידות שונות כגון פָּטַטְנִיק המבוססת על תפוחי אדמה או קָצַ'אמָאק המבוססת על קמח תירס. לקינוח מגישים בקלווה, קוּזוּנָאק שהוא סוג של לחם מתוק, חלבה, לפתני פירות כגון חבושים ורחת לוקום. מבחינת משקאות חריפים, נפוצים סוגים שונים של ערק (רקיאה) המבוססים גם על מגוון פירות, יין העשוי ממסטיקא, יין ענבים וליקרים.
ספורט > רקע וענפי ספורט בולטים

נסיכות בולגריה השתתפה עוד באולימפיאדת אתונה (1896), להוציא שלוש אולימפיאדות השתתפה בכולן וספורטאיה זכו ב-212 מדליות, 51 מהן מזהב.
בבולגריה נפוצים ענפי ספורט הנחשבים מזרח אירופים מסורתיים כגון היאבקות, סמבו, הרמת משקולות ושחמט וגם ענפי ספורט שנטמעו במדינה ברבות השנים כגון כדורגל, כדורסל, כדור עף, התעמלות, אתלטיקה וסומו כאשר קאלויאן מָכְלִיָאנוֹב הידוע בשמו הספורטיבי קוֹטוֹשוּ קָאטְצוּנוֹרִי הגיע לדרגת אוֹסְזֶקִי בליגה הבכירה ביפן ובמאי 2008, היה לאירופי הראשון שזכה בגביע הקיסר היפני. מרים המשקולות הנודע יליד בולגריה נעים סולימנוגלו, שנחשב לאחד ממרימי המשקולות הטובים בכל הזמנים החל את הקריירה במדינה, אך נאלץ להגר לטורקיה בשל רדיפות המשטר ושם זכה בעיקר תהילתו.
ספורט > כדורגל

ענף הכדורגל הוא הפופולרי ביותר בבולגריה. במונדיאל 1994 הגיעה נבחרת בולגריה בכדורגל להישגה הטוב ביותר, כאשר העפילה לחצי הגמר לאחר ניצחון על גרמניה ושם נוצחה על ידי איטליה. מבין הכדורגלנים הבולגרים בולטים ניתן לציין את גאורגי אספרוחוב, חריסטו סטויצ'קוב ודימיטר ברבאטוב. כדורגלנים בולגרים שיחקו גם בישראל ומביניהם בלטו אמיל ולב ודימיטאר מקרייב. שתי הקבוצות הבולטות במדינה הן צסק"א סופיה ולבסקי סופיה.
חגים ומועדים

השנה החדשה
יום העצמאות הבולגרי
מרצ'וריוש
יום העצמאות
פסחא
יום הפועלים
יום גרגוריוס הקדוש
יום קיריליוס ומטודיוס הקדושים
חג המולד
יהדות בולגריה > יסוד הקהילה ותחת האימפריה הבולגרית

ראשוני היהודים באזור בולגריה היו הרומניוטים ומקורות ראשוניים מהכפר גיגן ומהעיר פלובדיב מתארכים את תחילת התיישבות היהודים באזור בין אמצע המאה ה-2 לראשית המאה ה-4. מתקופה זו ועד לתקופת האימפריה הבולגרית השנייה העדויות הן רק שניוניות ומתבססות על השפעות נוכחותם של יהודים באזור, כגון היותם מתווכים בין האימפריה הבולגרית לממלכת הכוזרים והשפעת הכתב העברי על יסוד האלפבית הגלגוליטי.
מתקופת האימפריה הבולגרית השנייה קיימות עדויות ראשוניות רבות להתיישבות יהודים בבולגריה. היהודים התרכזו בבירה טרנובו וזכו לחופש פולחן ומסחר, שהיו חריגים לעת ההיא באירופה. החופש היחסי לו זכו בני הקהילה גרם לכך שבראשית המאה ה-13 קרא האפיפיור גרגוריוס התשיעי למסע צלב כנגד איוון אסן השני, קיסר בולגריה. על מעמדם של היהודים בעת הזו ניתן ללמוד גם מנישואיו של איוון אלכסנדר, קיסר בולגריה לשרה או תמרה בת הקהילה היהודית מטרנובו אשר התנצרה והפכה למלכה תיאודורה.
יהדות בולגריה > תחת שלטון העות'מאנים

לאחר כיבוש בולגריה בידי האימפריה העות'מאנית החלו גלי הגירת יהודים לאזור. בשלהי המאה ה-14 הגיעו יהודים שגורשו מהונגריה על ידי המלך לאיוש הראשון, באמצע המאה ה-15 הגיעו יהודים שגורשו בצו שארל השביעי, מלך צרפת וב-1474 מגורשי בוואריה שגורשו על ידי לודוויג התשיעי, דוכס בוואריה. בשלהי המאה ה-14 החלו להגיע מגורשי ספרד אשר הוזמנו לשטחי האימפריה העות'מאנית על ידי הסולטאן באיזיט השני. בכמותם הרבה החלו יהודי ספרד לשנות את אופי הקהילות בבולגריה אשר קיבלו בהדרגה צביון ספרדי. היהודים עסקו במסחר ונהנו מחופש פולחן. תהליך נסיגתה של האימפריה העות'מאנית שהפך את בולגריה לאזור קרבות, לווה בפגיעות רבות בקהילות היהודיות השונות והוביל גם למשבר כלכלי חריף.
יהדות בולגריה > לאחר עצמאות בולגריה

לאחר קבלת העצמאות מהעות'מאנים חוקקה בבולגריה חוקת טרנובו שהייתה ליבראלית ומתקדמת לזמנה וכללה זכויות רבות למיעוטים ובכלל זה לבני הקהילה היהודית. בני הקהילה זכו לחופש פולחן, עיסוקים והתאגדות קהילתית. בראשית המאה ה-20 התגוררו בנסיכות הבולגרית כ-33,000 יהודים ב-47 יישובים שונים, אשר ב-34 מהם הייתה קהילה מאורגנת, ממוסדת ובעלת פעילות ציונית ענפה. בני הקהילה נטלו חלק במלחמות הבלקן ובמלחמת העולם הראשונה ובמהלכן נפלו כ-1,000 חיילים יהודים.
החל מאמצע שנות ה-30 החלה בולגריה מתקרבת לגרמניה הנאצית ובמקביל התיר השלטון להקים ארגונים אנטישמים ואף נקט באנטישמיות ממוסדת. בספטמבר 1939 גורשו כ-4,000 יהודים מבולגריה במסגרת "המסע לגירוש נתינים זרים" ובינואר 1941 חוקק החוק להגנת האומה. היהודים הוכרחו לענוד כוכב צהוב ו-9,000 גברים בגילאי 20–40 נשלחו לעבודות כפייה. בראשית מרץ 1943 גירשו הבולגרים את 11,343 יהודי תראקיה, מקדוניה הווארדארית ופירוט אל מותם במחנה טרבלינקה. במקביל נכשל ניסיון גירושם של 48,000 יהודי "בולגריה הישנה" בשל מאבק עיקש של הנהגת הקהילה היהודית וראשי הקהילות בערים השונות שנעזרו בפוליטיקאים והנהגת הכנסייה הבולגרית. במאי 1943 גורשו כ-20,000 ביהודי סופיה לערי השדה, אך לא אל מחוץ לבולגריה.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה, הייתה ציפייה בקרב יהודי בולגריה להשבת זכויות הפרט והרכוש שהופקע, אך ציפיות אילו לא התממשו. העובדה שמדובר היה בקהילה בעלת אופי ציוני מובהק, בשילוב אי השבת הרכוש שהופקע כגון מפעלים וקרקעות והפגיעה בחופש הפרט על ידי השלטון הקומוניסטי, הובילה לעלייה ההמונית למדינת ישראל, במסגרתה עלו 45,000 מתוך 51,000 בני הקהילה. השלטון הקומוניסטי הגביל את חופש הפולחן של יהודי בולגריה שנותרו במדינה. ב-1961 הוחרם מבנה בית הכנסת בסופיה. הרב הראשי לבולגריה הרב ד"ר אשר חננאל המשיך לקיים במקום תפילות בניגוד לדרישת השלטונות, נעצר, נכלא ובהמשך נשפט ונדון לשלוש וחצי שנות מאסר. ב-1962 הידרדר מצב בריאותו ולאחר לחץ בינלאומי כבד נערך לו "משפט חוזר" והוא שוחרר מכלאו. ב-1989 לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי היה גל עלייה נוסף של יהודים מבולגריה. ב-2011 התגוררו בבולגריה 4,000 יהודים, מחציתם בסופיה ועוד כ-500 בפלובדיב.
ענת ניר

| --- | --- |

ענת ניר, 2022
 לידה:  3 בנובמבר 1979 (בת 44) גני יהודה, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב-יפו, ישראל
 פעילות בולטת:  יו"ר פמיננסי - מכללה כלכלית לנשים, חברת ועד מנהל באגודת הלהט"ב
 השכלה:  תיכון מקיף יהוד  אוניברסיטה למען השלום 
 מקצוע:  פוליטיקאית
 מפלגה:  מרצ
 www.anatnir.co.il
 
ענת ניר (נולדה ב-3 בנובמבר 1979) היא יזמת תרבות, פעילה חברתית ופוליטית, מרצה ואשת שיווק ישראלית.
ביוגרפיה

ניר היא בתה של ד"ר לילי ניר, פעילה פמיניסטית, מייסדת "פמיננסי - מכללה כלכלית לנשים". היא גדלה בסביון, למדה בתיכון מקיף יהוד ושירתה בצה"ל כמפקדת מחלקה ובהמשך כקצינת הדרכה בחיל האוויר.
בוגרת תואר ראשון במינהל עסקים עם התמחות בשיווק ותואר שני במגדר ויישוב סכסוכים בינלאומיים של האוניברסיטה למען השלום של האו"ם. את התזה שלה כתבה בנושא העצמה כלכלית של נשים בישראל.
בגיל 21 הקימה את הבר הלסבי "מקום" בתל אביב והחלה ליזום ולהפיק אירועי תרבות ופסטיבלים, רבים מהם יחד עם דנה זיו. יחד הן פעלו בשם "דנה וענת".
אחד האירועים הבולטים בהפקתן היה לסבית קטלנית, פסטיבל קולנוע לסבי ישראלי המתקיים אחת לשנה מאז 2008.
בשנת 2015 הצטרפה לחברת "אינטראקטינג טכנולוגיות" כמנהלת השיווק של "Moovz", הרשת החברתית הגדולה בעולם לקהילת הלהט"ב, שם עבדה במשך כשנתיים עד שהחליטה להיכנס לחיים הפוליטיים.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

מאז ינואר 2013 מכהנת ניר כיושבת ראש "פמיננסי", מכללה כלכלית לנשים. בשנים 2015–2017 כיהנה כחברת ועד מנהל באגודה למען הלהט"ב והייתה ממובילי המחאה כנגד משרד התיירות אשר הביאה את משרד האוצר להעביר סכום של 10 מיליון שקלים לטובת פעילות ייעודית של הקהילה הגאה.
ניר שותפה להפקה וניהול התוכן של אירועים רבים. בהם מצעד הגאווה בתל אביב (2012-2009), אירוע הגאווה השני בבאר שבע (2011) והקמפיין לעידוד תיירות גאה מטעם משרד התיירות והתאחדות המלונות אשר זיכה את העיר תל אביב בתחרות בינלאומית בתואר העיר הגאה הטובה בעולם לשנת 2011. היא הייתה מיוזמי כנס הכלכלה הוורודה הראשון שנערך בישראל.
בדצמבר 2018 הייתה ניר אחת מהמקימות של קואליציית ארגוני הנשים "דגל אדום", ויחד איתה הייתה מיוזמות ומובילות מחאת הנשים שכללה שביתה ביום שלישי, 4 בדצמבר, וסדרת אירועי מחאה שהסתיימו בעצרת מרכזית בכיכר רבין. ניר נמנתה עם מארגנות העצרת ובה גם נאמה וקראה למאבק משותף "מעבר לסקטורים וחוצה מגזרים, מעמדות, עדות, ולאומים, שישנה את סדר היום הציבורי ויביא את הקול הנשי לכנסת". על פעילותה זו נבחרה ניר, יחד עם שאר יוזמות מחאת הנשים, לאחת מ-50 הגיבורים החברתיים של שנת 2018, של אתר ynet.