המשבר הכלכלי בטורקיה (2018 ואילך)
גירעון בחשבון השוטף וחוב במטבע החוץ

הכלכלה הטורקית מתאפיינת מזה שנים בשיעור חיסכון נמוך. מאז תחילת שלטונו של ארדואן בשנת 2002, גירעונותיה של טורקיה היו עצומים – 33.1 מיליארד דולר ב-2016, 47.3 מיליארד דולר ב-2017, ועד ל-51.6 מיליארד דולר ב-2018. מדובר בגרעונות מהגדולים בעולם. קודם למשבר, כלכלת טורקיה הסתמכה על זרימת הון מבחוץ כדי לממן עודפים במגזר הפרטי, כאשר הבנקים והחברות הגדולות של טורקיה נהגו ליטול הלוואות עתק, לעיתים קרובות במט"ח. המשמעות היא שכדי לממן את הגרעון שלה, טורקיה נדרשה לכ-200 מיליארד דולר בשנה, אך בפועל, יתרות המט"ח שלה עמדו על כ-85 מיליארד דולר בלבד.
מדיניותו של ארדואן טרם המשבר התמקדה בהוצאות ממשלתיות רחבות, במיוחד בתחומי הבניה, המחקר והחינוך. לדברי מזכ"ל איגוד העסקים של טורקיה, מאחורי התנהלות זו עמד חוסר האמון של ארדואן בקפיטליזם המערבי מאז המשבר הכלכלי העולמי של 2008. בנוסף, התנהלותו האגרסיבית של ארדואן בסוריה הביאה להוצאות כלכליות משמעותיות נוספות, במיוחד הפלישה הטורקית לכורדיסטן הסורית, שמעבר לעלויותיה, הביאה לערעור ביחסי ארצות הברית-טורקיה והובילו לתפיסה מערבית של משטר ארדואן כתוקפן.
כבר בתקופה שקדמה למשבר, זרימת ההשקעות הזרות בטורקיה החלה לרדת בשל חילוקי דעות פוליטיים בין ארדואן לבין מדינות שהיוו מקורות עיקריים להשקעות אלו (כגון גרמניה, צרפת והולנד). בעקבות ניסיון ההפיכה ב-2016, תפסה הממשלה את נכסיהם של אזרחים טורקים רבים, בטענה שלאחרונים היה קשר מסוים להפיכה. בנוסף, כישלון ניסיון ההפיכה הביא לכך שארדואן חיזק את אחיזתו בטורקיה, ומנע דיווחים חופשיים ומהימנים אודות המצב הפיננסי של טורקיה, ובכך הרחיק משקיעים זרים נוספים. למרות הירידה בהשקעות, ארדואן לא התייחס ברצינות לחששות לפיהם חברות זרות המשקיעות בטורקיה עלולות להירתע מחוסר היציבות הפוליטית של המדינה. לצד זאת, ערך הלירה הטורקית החל לרדת, מה שפגע עוד יותר באטרקטיביות ההשקעות הזרות. לצורך השוואה, בין ינואר למאי 2017, משקיעים זרים מימנו 13.2 מיליארד דולר מהגירעון הטורקי, שהיה אז בגובה 17.5 מיליארד דולר. במהלך אותם חודשים ב-2018, ההשקעות מימנו 763 מיליון דולר בלבד מתוך גירעון רחב יותר, של 27.3 מיליארד דולר.
עד סוף 2017, החוב התאגידי במטבע חוץ בטורקיה יותר מהכפיל את עצמו ביחס לגודלו בשנת 2009, והגיע עד לגובה של 214 מיליארד דולר. החוב החיצוני הגולמי של טורקיה, הציבורי והפרטי כאחד, עמד בסוף שנת 2017 על 453.2 מיליארד דולר. נכון למרץ 2018, הטורקים היו צריכים לפרוע חוב חיצוני (ציבורי ופרטי) של 181.8 מיליארד דולר בתוך שנה. אחזקות תושבי חוץ במניות מקומיות טורקיות עמדו בתחילת מרץ על 53.3 מיליארד דולר ובאמצע מאי על 39.6 מיליארד דולר, והחזקות תושבי חוץ באג"ח ממשלתיות מקומיות עמדו על 32.0 מיליארד דולר בתחילת מרץ ועל 24.7 מיליארד דולר באמצע מאי. הבעלות הכוללת של תושבי חוץ במניות טורקיות, אג"ח ממשלתיות וחוב תאגידי צנחה משיא של 92 מיליארד דולר באוגוסט 2017 ל-53 מיליארד דולר בלבד נכון ל-13 ביולי 2018.
במהלך שנות המשבר, הציעה הממשלה תוכניות פעולה שונות להתמודדות עמו. אלו כללו הפחתה בהוצאות הממשלתיות, השהיית פרויקטים שטרם יצאו לפועל והגדלת הייצור באופן שיגדיל את מקומות העבודה. עם זאת, תוכניות אלו לא הצליחו לבלום את המשבר.
במהלך שנת 2021, חתכו סוכנויות דירוג האשראי מודי'ס ופיץ' את דירוג החוב הטורקי לדרגה B2, ו-BB (בהתאמה) עם תחזית שלילית.
ב-4 ביולי בשנת 2022 הגיע שיעור האינפלציה השנתי בטורקיה ל-78.6%, כאשר מחירי המזון הוכפלו ועלויות ההובלה גדלו ב-123%. מתחילת השנה, הלירה הטורקית איבדה 20% מערכה מול הדולר. יצוין, כי מאז 2021 קיים גל אינפלציה עולמי, אך שיעור האינפלציה בטורקיה הוא גבוה במיוחד ביחס לשיעור האינפלציה ביתר מדינות העולם.