stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ישראל – סרי לנקה
ניתוק היחסים > ניתוק רשמי

ב-1970 נותקו היחסים באופן רשמי. באותו הנאום שנשאה ב-14 ביוני אמרה בנדרנאיקה כי היחסים הדיפלומטיים וכל הקשרים האחרים בכל המישורים יושעו עד שישראל תפעל לפי החלטה 242 של מועצת הביטחון של האו"ם ועל פי יתר החלטותיה ותיסוג משטחיהן של מצרים, סוריה וירדן או שתגיע לפתרון מדיני כלשהו שיהיה מקובל על כל המדינות הערביות הנוגעות בעניין. למחרת, ב-15 ביוני, פורסמה תגובה מטעם דובר משרד החוץ של ישראל ובה נכתב שהחלטת ממשלת ציילון מראה על משׂוא פָּנִים.
ב­-18 ביוני 1970 שיגר שגריר ישראל באומות המאוחדות למזכ"ל האו"ם איגרת להפצה בקרב נציגי שאר המדינות בעצרת הכללית של האומות המאוחדות, ובה ציטט את חלקים מנאומה של ראשת ממשלת ציילון שנשאה בפרלמנט ימים אחדים לפני כן ביחס לישראל והוקיע את עמדתה של ממשלת ציילון אשר נציגה כיהן באותה העת כיושב ראש הוועדה המיוחדת שהקים האו"ם לחקירת המצב בשטחים הכבושים. חרף זאת, ממשלת ישראל שיתפה פעולה עם ממשלת ציילון בתוכניות הפיתוח שלה בשטחים שונים. לאחר השעיית היחסים ביקשה ממשלת ישראל מממשלת שווייץ לייצג אותה בציילון וב-26 באוגוסט הודיע משרד החוץ של שווייץ על נכונותו לעשות כן.
ניתוק הקשרים בין ישראל לציילון לא הביא, באופן די אירוני, לגידול כלשהו בסיוע הטכני או הכלכלי של מדינות ערב לציילון. אדרבא - ציילון (שנקראת מאז 1972 "סרי לנקה") לא ניצלה מעליית מחירי הנפט ב-1973 ועובדה זו הייתה מהלומה קשה עבור ממשלת בנדרנאיקה. היא קיוותה שארצות ערב יעניקו לה תמורה כלשהי עקב ניתוק הקשרים עם ישראל וגילתה שהן לא העניקו לה יחס מיוחד בעת משבר הנפט. למרות זאת, נמשכה מדיניותה העוינת של בנדרנאיקה כלפי ישראל. הדבר מצא את ביטויו בהתקפות קבועות באו"ם, וב-1975 תמכה סרי לנקה בהחלטה 3379 של העצרת הכללית של האו"ם, שקבעה כי הציונות היא גזענות. בנדרנאיקה גילתה מדיניות רדיקלית וקיצונית גם בתחומים נוספים ובבחירות שנערכו ב-1977 הפסידה את ראשות הממשלה.
על אף ניתוק היחסים המשיכו להתקיים מפעם לפעם קשרים מצומצמים בין ישראל וסרי לנקה. לדוגמה, סרי לנקה לא מנעה את השתתפות נציגים ישראלים בפגישות של ארגונים בין-לאומיים בקולומבו ובשנת 1979 אף נערכו בסרי לנקה סמינרים מטעם ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. לעומת זאת, באותה השנה סירבה הנבחרת הלאומית של סרי לנקה בקריקט לשחק מול ישראל. באפריל 1982 העניקה ממשלת סרי לנקה למשרד הארגון לשחרור פלסטין בקולומבו מעמד של שגרירות.
היחסים במסגרת מלחמת האזרחים בסרי לנקה

| --- | --- |
 :  ראו גם – מלחמת האזרחים בסרי לנקה
בתחילת מלחמת האזרחים בסרי לנקה עדיין היו היחסים בין ישראל וסרי לנקה בהשעיה. בשנת 1982 פתחו בני המיעוט הטמילים בהתקוממות אזרחית כנגד הממשלה ובני הרוב הסינהאלזי. באותה השנה קמה לה תנועת מחתרת בדלנית בשם "טיגריסי השחרור של טמיל אילם" שתבעה להקים מדינה טמילית עצמאית בצפון-מזרח האי. לוב והארגון לשחרור פלסטין הגישו סיוע כלכלי וצבאי למורדים. ב-29 באפריל 1983 פורסמו ידיעות האומרות כי הארגון לשחרור פלסטין מספק כלי נשק ואימונים למחתרת הטמילית בדלנית וב-23 בספטמבר 1984 ידיעות אלו אומתו על ידי מנהיג המורדים בעצמו.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה שבה צבא הגנה לישראל טרוריסטים טמילים שהשתייכו לטיגריסי השחרור של טמיל אילם שהתאמנו במחנות החזית העממית לשחרור פלסטין. כיוון שהיה נדמה כי ממשלת הודו בראשות אינדירה גנדי סיפקה גם כן סיוע לטיגריסי השחרור של טמיל אילם, חיפשה ממשלת סרי לנקה נשק וסיוע מארצות שונות ולכן החלה לפתוח במגעים עם ישראל. מגעים אלו התקיימו בוושינגטון הבירה. ידיעות רבות על סיוע מישראל ביועצים צבאיים ובנשק שניתן לסרי לנקה פורסמו בעיתונים אחדים בארצות הברית, בממלכה המאוחדת, בהודו, בפקיסטן, בהונג קונג, בארצות ערב ואף בישראל.
חידוש היחסים (1983)

בשנת 1983 נבחר ג'וניוס ג'אייווארדנה לנשיא סרי לנקה. ג'אייווארדנה היה ידיד ותיק של ישראל, בעל אישיות דומיננטית שהתערב במהלכים מדיניים של הממשלה בניגוד לקודמיו בתפקיד שנהגו שלא להתערב בהחלטותיהם של ראשי הממשלה השונים שכיהנו בימי כהונתם. באותה התקופה החל משא ומתן עם ישראל בחשאי. לישראל הוצע לחדש את היחסים באופן חלקי תוך הקמת "מדור אינטרסים" שיפעל בחסות אחת מהשגרירויות של אחת ממדינות העולם המערבי בקולומבו. בסרי לנקה הסכימו לכך, בתנאי ש"מדור האינטרסים" יפעל בחסות שגרירות ארצות הברית בעיר. בראשית שנת 1984 מחלקת המדינה של ארצות הברית הודיעה כי היא מסכימה לתוואי, אם כי הוחלט שה"מדור" לא ישוכן במשכן השגרירות עצמה אלא במשרד נפרד משלו.
ב-1 ביוני 1984 נחתם הסכם בנדון. לראש המדור נתמנה דוד מתני. בתחילת דרכו של ה"מדור" דאג הנשיא ג'אייווארדנה להסתיר את הידיעה על חידוש היחסים הדיפלומטיים עם ישראל מפני שר החוץ שאהול חאמיד המוסלמי, אך לא לאורך זמן. חאמיד לא גילה התנגדות לכך ובצעד מפתיע סייע לנשיא להתגבר על המחלוקת שצעד זה הביא אתו. משרד החוץ של סרי לנקה פרסם הודעה ובה נכתב שהאמריקאים סייעו לסרי לנקה להשיג סיוע מישראל בלחימה נגד הטרור הטמילי. סרי לנקה פנתה בנוסף לישראל למדינות אחרות בבקשת סיוע, אך רק ישראל נענתה לכך.
חידוש היחסים (1983) > תגובות מחאה

הקמת "מדור האינטרסים" הובילה לגל של תגובות מחאה. נציגי ארצות ערב בקולומבו תקפו וגינו את הממשלה על צעד זה, המוני מוסלמים הפגינו באלימות במסגד בקולומבו וכמוהם גם בני העדה הטמילית. מפלגות שמאל בסרי לנקה ערכו הפגנות משלהן והיו פצועים והרוגים בכל ההפגנות הללו. באוגוסט נערך דיון בפרלמנט בסוגיית חידוש היחסים עם ישראל והנשיא ג'אייווארדנה הגן על צעדיו באומרו כי האינטרס הלאומי הוא מעל לכול. גם ראש הממשלה ראנסינגה פרמאדאסה הגן על החלטתו של הנשיא והממשלה להזמין את ישראל לסייע ולעזור במלחמה נגד הטרור הטמילי. ראש הממשלה הסביר שהממשלה הזמינה יועצים ישראלים כדי שיסייעו בהדרכת הכוחות המזוינים של סרי לנקה כיוון שלישראל הידע הטוב ביותר בענייני לחימה בטרור. שר החוץ חאמיד, על אף נטיותיו הפרו-ערביות, הפתיע את האופוזיציה כאשר אמר שהוא הסביר למנהיגים ערבים את ההחלטה לפתוח את מדור האינטרסים בסרי לנקה. הוא אמר שפתיחת המדור אינה מעידה על כינון יחסים דיפלומטיים מחדש והבטיח שלכל זה לא תהיה השפעה על סרי לנקה בעניין הערבי.
חידוש היחסים עם ישראל פגע ביחסי סרי לנקה-ארצות ערב; עיראק החזירה את שגרירה בסרי לנקה לארצו, ואילו כווית וערב הסעודית השעו הלוואות לסרי לנקה למימון מיזם השקיה עצום. נוסף על כך, הסעודים סירבו לקבל את שגרירה החדש של סרי לנקה שהגיע לריאד ב-1984. גם איראן, שהייתה ספקית נפט גדולה לסרי לנקה, החזירה את שגרירה המיועד לארצו. מצרים, שהייתה אז כבר חתומה על הסכם השלום בין ישראל למצרים צמצמה את רכישות התה. מאותה השנה פחת באופן משמעותי מספר הסרי-לנקים שקיבלו אשרות עבודה בנסיכויות המפרץ (איחוד האמירויות הערביות, קטר ובחריין). בעקבות זאת פחתו ההכנסות ממטבע חוץ ששלחו ה-300 אלף הפועלים מסרי לנקה שעבדו באותן הנסיכויות. מטבע החוץ היה המקור השני בגודלו שתרם להעצמת כלכלת סרי לנקה לאחר יצוא התה. בין כה וכה, בספטמבר 1984 הסתיים תפקידם של המדריכים הישראלים שעבדו בסרי לנקה. ב-28 ביוני 1984 ביצעו מורדים טמילים פיצוץ בבית מלון בקולומבו שבו השתכן הנציג הישראלי דוד מתני, אך הוא לא שהה בעיר בזמן הפיצוץ.
חידוש היחסים (1983) > תקרית ליאנאגה

נוסף על כל הקשיים שהגיעו עם חידוש היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, אירעה תקרית שהביכה את ממשלת סרי לנקה. באוגוסט 1984, ביקר המנהל הכללי של משרד הפנים של סרי לנקה, דאגלס ליאנאגה, בישראל. היה זה ביקור ראשון של פקיד סרי לנקי כה בכיר בישראל מאז ניתוק היחסים ב-1970. ליאנאגה נועד עם מנכ"ל משרד החוץ דוד קמחי וביקר במקומות שונים ומרכזיים בישראל. בנוסף דיבר עם עיתונאים על יחסי ישראל-סרי לנקה ועל הסיוע הישראלי ללוחמה בטרור הטמילי, וקרא להדק עוד יותר את היחסים עם ישראל.
המחלוקת שעורר ביקורו בפרלמנט הסרי לנקי וליבוי המחאות הערביות על חידוש היחסים העיבו על ממשלת סרי לנקה, ואירועים אלו גרמו לה להתנער מדבריו ולטעון כי ביקורו בישראל היה "אישי" וללא ידיעתה. בשובו של ליאנאגה לקולומבו הוא נועד לשיחת הבהרה עם הנשיא ג'אייווארדנה. לאחר השיחה הגיש ליאנאגה מכתב התפטרות שבו כתב שאינו רוצה להביך עוד את הממשלה. עניין זה נוצל שוב על ידי ממשלת סרי לנקה, שהדגישה פעם נוספת שהיחסים הדיפלומטיים עם ישראל נשארו מושעים וש"מדור האינטרסים" נפתח למטרה אחת מובהקת - לאפשר קבלת הערכת מודיעין מישראל ללוחמה במיעוט הטמילי הבדלני, הסבר שכבר נדחה בעבר על ידי ארצות ערב.
חידוש היחסים (1983) > הידוק היחסים

בהדרגה, החל "מדור האינטרסים" לפעול כנציגות דיפלומטית לכל דבר ועניין, ללא קשר לעובדה שהיה כפוף לשגרירות ארצות הברית בקולומבו. למרות תגובות המחאה ותקרית ליאנאגה, פעילות המדור הלכה והתרחבה - נשכרו עבורו משרדים, נערכו פגישות עם שרי הממשלה ועם פקידים, כאשר אפילו עם הנשיא ג'אייווארדנה התקיימו פגישות אחדות. לסרי לנקה הגיעו מומחים ישראלים בנושאים שונים ועשרות רבות של משתלמים סרי לנקים הגיעו לישראל, נושאי דרכונים ישראליים קיבלו אשרות שהייה ללא קושי, התקיימו קשרי מסחר הדדיים ונקשר קשר טלפוני ישיר בין שתי המדינות. התחום העיקרי שעניין את נשיא סרי לנקה מבחינת היחסים עם ישראל, היה הסיוע הצבאי. ג'אייווארדנה ביקש לשאול מישראל חלקים מאמצעי הלחימה של צה"ל. בראשית שנת 1984 רכשה סרי לנקה ספינות מסוג "דבור" וב-1985 הזמינה ספינה מסוג "דבורה". בעיתונים הופיעו ידיעות על כך שסרי לנקה רכשה בישראל כלי טיס בלתי מאוישים, סוגים שונים של נשק קל וציוד אלקטרוני. בשנת 1987 נרכשו ספינות "דבור" נוספות. ממשלת הודו התנגדה לכל הקשרים הצבאיים הללו.
חידוש היחסים (1983) > ביקורים מטעם המדינות

התקיימו פגישות אחדות בין אישים מישראל וסרי לנקה. במאי 1985 ביקר בישראל השר לתעשיות כפריות של סרי לנקה. שר החוץ שאהול חאמיד ושר החוץ יצחק שמיר נועדו בספטמבר בניו יורק. חודש לאחר מכן, באוקטובר, נפגש ראש ממשלת ישראל שמעון פרס עם נשיא סרי לנקה ג'וניוס ג'אייווארדנה בפריז שבצרפת. משלחת מסחר ישראלית בת שלושה חברים ביקרה בקולומבו במאי 1986 וקיימה פגישות רבות עם פקידי ממשל ועם אנשי עסקים. הביקור המפתיע מכל, לאור הגישה ההססנית הידועה של סרי לנקה היה ביקורו של נשיא מדינת ישראל חיים הרצוג באי שנערך בנובמבר 1986 במסגרת ביקורו בארצות נוספות בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה. הביקור נערך למרות מחאותיהן של מדיניות ערביות ומוסלמיות כדוגמת אינדונזיה ופקיסטן וגם מצד הודו. הנשיא הרצוג התקבל בכל גינוני הטקס הרשמיים ובעת הביקור סופר לו שפצועים מסרי לנקה נשלחו לשיקום בבתי חולים בישראל.
ניתוק היחסים (1990)

הנשיא ג'וניוס ג'אייווארדנה אהד ותמך בישראל וסבר בכך שקשרים עמה יועילו לו גם בארצות הברית. הוא רצה להביא את היחסים בין ישראל וסרי לנקה לידי נורמליזציה מלאה, אך היסס לעשות כן מהסיבות הידועות - חשש מפני תגובותיהן של המדינות הערביות והמוסלמיות ושל הודו, השכנה הגדולה, מפני תגובותיהן של מפלגות האופוזיציה השמאליות ובייחוד מהתגובות של הקהילה המוסלמית המקומית רבת ההשפעה. ואמנם, בלחץ המוסלמים ומדינות ערב היחסים והקשרים של ישראל וסרי לנקה נותקו שנית ב-20 באפריל 1990 ומדור האינטרסים נסגר. ניתוק זה קרה בימי כהונתו של הנשיא רנאסינגה פרמאדאסה שנבחר לתפקיד בדצמבר 1988 ונרצח על ידי מחבל מתאבד טמילי ב-1993.
ניתוק היחסים (1990) > שיתוף פעולה

בניגוד לניתוק ב-1970, לא גרם ניתוק היחסים ב-1990 להפסקה מוחלטת של קשרי שתי המדינות. על אף הניתוק הרשמי של היחסים דיפלומטיים וסגירתו של מדור האינטרסים, נמשכו הקשרים הכלכליים והביטחוניים בין שתי המדינות גם בשנות ה-90 של המאה ה-20. נציגות של חברת כור תעשיות המשיכה לפעול בסרי לנקה באמצעות משרד בפיליפינים. משתלמים סרי לנקים המשיכו להשתתף בקורסים בישראל במקצועות שונים, כגון חינוך, פיתוח קהילתי ורפואה ותיירים ישראלים המשיכו לבקר בסרי לנקה ללא כל קשיים. בשנת 1994 מכרה התעשייה האווירית לישראל לחיל האוויר של סרי לנקה חמישה מטוסי קרב מסוג "כפיר" באישור ארצות הברית. במאי 2000 נחתמה עסקת המשך בה סופקו 15 מטוסי כפיר נוספים. נוסף על כך, באמצע שנות ה-90 נמכרו לסרי לנקה ספינות מסוג "דבורה 2" וציוד צבאי אחר.
קשרים ביטחוניים אלו גרמו לכך שבראשית יולי 1995 חתמו 65 חברי פרלמנט מסרי לנקה, בהם חמישה שרים, על עצומה לנשיא ובה דרישה שלא לחדש את היחסים עם מדינת ישראל. מפלגת "הקונגרס המוסלמי של סרי לנקה", שהייתה חברה בקואליציה, אף איימה שתפרוש ממנה אם יחודשו היחסים ויכוננו מחדש.
חידוש היחסים (2000)

באוגוסט 1994 נבחרה צ'נדריקה קומרטונגה לנשיאת סרי לנקה. בשנת 1999 היא נבחרה לתקופת כהונה שנייה ואז החליטה לתת פומבי לעובדת קיומם של הקשרים בין שתי המדינות. קומרטונגה החליטה לכונן שוב באופן רשמי יחסים דיפלומטיים עם ישראל. המניע העיקרי לכך היה רצונה של ממשלת סרי לנקה לרכוש ציוד צבאי ואמצעי לחימה מצבא הגנה לישראל. אלא שבפעם הזאת גילתה ישראל פחות להיטות לכך. ראשית, משום שישראל "נכוותה" פעמיים מההתנהגות ההפכפכה של סרי לנקה כלפיה; ושנית, בינואר 1992 כוננו יחסי הודו–ישראל והחשיבות של קיום נוכחות דיפלומטית בסרי לנקה פחתה. בישראל הבהירו שאין לישראל עניין בייצוג דיפלומטי בדרג נמוך, אלא בשגרירות. כמו כן, ישראל תבעה מסרי לנקה שהיא תודיע בעצמה על כינון היחסים, וכך היה.
אף על פי שהיחסים נותקו ב-1990, המשיכו להתקיים יחסים בילטרליים בחשאי בין שתי המדינות. כשהודו, כאמור השכנה הגדולה ומדינה בעלת השפעה רבה בסרי לנקה, כוננה יחסים דיפלומטיים עם ישראל בסרי לנקה כבר לא חששו מתגובתה על יחסיהם עם ישראל, שכן בעבר, כשבין ישראל והודו שררה עוינות, הגיבה הודו בזעם לכל מהלך משותף של ישראל וסרי לנקה. ב-15 במאי 2000 נחתם בניו יורק הסכם על חידוש היחסים הדיפלומטיים על כל צורותיהם בדרג של שגרירויות. סרי לנקה פתחה, לאחר כמעט 43 שנים של קשרים בין שתי המדינות, שגרירות בתל אביב-יפו ב-16 בנובמבר של אותה השנה ושלחה אליה שגריר תושב ימים אחדים לאחר מכן, ואילו ישראל החליטה להסתפק בשגריר לא-תושב. לתפקיד השגריר הישראלי הלא-תושב הראשון לסרי לנקה נתמנה שגריר ישראל בבנגקוק דוד מתני.
היחסים משנת 2000 ואילך > ביקורים והסכמים

בשנת 2002 היו לישראל וסרי לנקה קורסים ופרויקטים בנושאים שונים כגון חקלאות, פיתוח כלכלי וחברתי, פיתוח קהילתי, פיתוח כפרי ועירוני, רפואה ציבורית, מינהל ציבורי, מדע וטכנולוגיה וחינוך. לעומת זאת, ב-2005, שיתפו ישראל וסרי לנקה פעולה רק בתחומי החקלאות, הפיתוח הכפרי והעירוני, הרפואה הציבורית והחינוך בעוד סרי לנקה שיגרה 25 משתלמים לקורסים שונים בישראל.
בינואר 2002 נחתמה עסקה לאספקת ספינות שלדג מתוצרת מספנות ישראל.
במרץ 2008 ביקר ראש ממשלת סרי לנקה רטנסירי ויקרמניאקה בישראל ונפגש בין היתר עם ממלאת מקום ראש הממשלה ושרת החוץ ציפי לבני. היה זה הביקור הראשון של ראש ממשלה סרי לנקי בישראל.
ב-9 בינואר 2014 נערך הביקור הראשון בתולדות היחסים של נשיא סרי לנקה בישראל. הנשיא מהינדה ראג'פקסה התארח במשכן הנשיא אצל נשיא מדינת ישראל שמעון פרס.
בשנת 2016 שלחה ישראל סיוע הומניטרי לאזורים מוכי אסון בסרי לנקה.
היחסים משנת 2000 ואילך > ייצוג

תחילה, כאשר שלחה סרי לנקה מטעמה שגריר תושב לתל אביב-יפו, האמינה ישראל את שגרירה בתאילנד, דוד מתני, לשגריר לא-תושב בקולומבו. כעבור זמן מה הוחלט להאמין את הטיפול בענייני סרי לנקה לשגריר ישראל בהודו, ונכון ל-2017, אמונה שגרירות ישראל בהודו גם על ענייני סרי לנקה ושגרירי ישראל בהודו נאור גילאון מכהן כשגריר לא-תושב לסרי לנקה. פריאסמיי פילאי סלווראג', דיפלומט סרי לנקי שהצטרף לשירות החוץ של סרי לנקה ב-1994, מכהן כשגריר סרי לנקה בישראל. ב-2 בנובמבר 2015 הגיש את כתב האמנתו לנשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין.
היחסים משנת 2000 ואילך > יחסים כלכליים

היקף המסחר ההדדי בין ישראל לסרי לנקה עמד בשנת 2006 על 85 מיליון דולר בשנה. תחומי שיתוף הפעולה העיקריים בין שתי המדינות כוללים חקלאות וחומרי גלם, יהלומים, תיירות, טקסטיל ומוצרי היי-טק.
היקף המסחר בין ישראל לסרי לנקה בשנת 2015 היה 169.6 מיליון דולרים אמריקנים. הייצוא מישראל לסרי לנקה עמד על 55.6 מיליון דולרים אמריקנים וכלל בעיקר יהלומים, מיצי פירות, ניטריט ופוספט. הייצוא מסרי לנקה לישראל עמד על 114 מיליון דולרים אמריקנים וכלל בעיקר יהלומים, דגים טריים, תה ופלפלים ממגוון מינים.
בשנת 2010 החליטה ממשלת ישראל השלושים ושתיים לפעול להעסקת 300 מהגרי עבודה מסרי לנקה בחקלאות לתקופה בת חצי שנה. ב-30 במרץ 2016 החליטה ועדת שרים לענייני חברה וכלכלה (הקבינט החברתי-כלכלי) של ממשלת ישראל השלושים וארבע להתיר בכל אחת מהשנים 2016–2018 את הבאתם והגעתם של עד 500 מהגרי עבודה עונתיים מסרי לנקה לתקופה של 4 עד 8 חודשים ממועד הגעתו של מהגר עבודה. נוסף על כך, ועדת השרים החליטה להסמיך את הצוות הבין-משרדי לעניין הסכמים דו-צדדיים לגיוס מהגרי עבודה להאריך בשנתיים נוספות לשנים 2019–2020 את המכסה המרבית להבאה ולהעסקה של עד 500 עובדים עונתיים מסרי לנקה בענף החקלאות, וזאת ללא צורך בקבלת החלטת ממשלה חדשה בעניין, כל זאת בכפוף לקביעת הסדר דו-צדדי בין ממשלת ישראל לממשלת סרי לנקה. בסוף שנת 2016 שהו בישראל כ-6,855 מהגרי עבודה מסרי לנקה בתחום הסיעוד, 713 מהם לא חוקיים.
לקריאה נוספת

משה יגר, המסע הארוך לאסיה: פרק בתולדות הדיפלומטיה של ישראל, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 2004
משה יגר, יוסף גוברין וריי עודד, משרד החוץ: 50 השנים הראשונות, כתר ספרים, 2002
נתנאל לורך, היום יפנה: שבעים שנותי הראשונות ומשהו על שקדם להן, מעין אוטוביוגרפיה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997
חיים הרצוג, דרך חיים: סיפורו של לוחם, דיפלומט ונשיא, ידיעות ספרים, 1996
משה אראל, צילינדר וחרב: זכרונות שגריר ישראלי, הוצאת ראובן מס, 1992
משה יגר, לתולדותיה של מערכת הסברת החוץ של ישראל, בית הוצאה לור בע"מ, 1986
יעקב שמעוני, ארצות דרום אסיה: תנועתן הלאומית, דרכן לעצמאות ויחסיהן הבינלאומיים (פקיסטן, ציילון, בורמה), בית ההוצאה של הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית, 1963
משה יגר, ראשיתו של שירות החוץ 1948–1967, הוצאת כרמל, 2021, עמ' 195–197
בנזאי פייפליין

| --- | --- |

'צינור' מים בבנזאי פייפליין
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  פופוקיאה, הוואי
 קואורדינטות:  21°39′50″N 158°03′14″W﻿ / ﻿21.664°N 158.054°W﻿ / 21.664; -158.054
  (למפת הוואי מוגדלת) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטבנזאי פייפליין(למפת הוואי רגילה) הונולולו הילו ליהואה קאהולואי קאפאה קאונקאקאי לאנאי האוקיינוס השקטבנזאי פייפליין
 
בנזאי פייפליין (באנגלית: Banzai Pipeline; לעיתים בקצרה: פייפליין או פייפ; Pipeline או Pipe בהתאמה; מילולית: צינור בנזאי) הוא אתר גלישת גלים מפורסם, השוכן בפארק חוף אהוקאי (Ehukai) בפופוקיאה (אנ') בנורת' שור שבהוואי.
מבנה קרקעית הים בסמוך לחוף גורם לשבירת גלים היוצרת תצורות מים דמויות צינור, בכך נעשה החוף מקום אטרקטיבי לגולשי גלים. שונית חדה שוברת את הגלים המגיעים במלוא עוצמתם למים הרדודים ובכך יוצרת מעין תלתלי מים גדולים, עבים וחלולים שהגולשים רוכבים על גבם.
מבנה הקרקעית מהווה גם סיכון מוגבר לתאונות, וגולשים אחדים קיפחו את חייהם בתאונות גלישה במקום זה, אחד הידועים שבהם הוא רוכב הגלים מאליק ג'ויו (אנ') בן טהיטי שנחבל ומת בתאונה במקום זה בדצמבר 2005.
הערות שוליים

↑   Mechanics of Pipeline, סרטון בערוץ "Surfline", באתר יוטיוב (אורך: 06:07)
ערך זה הוא קצרמרבנושא הוואי. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יונינה אלדר

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1973 (בת 52) טורונטו, קנדה 
 ענף מדעי:  הנדסה, חישה מרחוק, מכ"ם, למידה עמוקה, עיבוד אותות, ביולוגיה חישובית, עיבוד תמונה, אמידה, טומוגרפיה ממוחשבת, אולטרה סאונד, אופטימיזציה קמורה, דימות תהודה מגנטית, הנדסת חשמל, דימות רפואי, חישה דחוסה, תאוריית גילוי האותות 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב (1998)  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (2002) 
 מנחה לדוקטורט:  אלן ו. אופנהיים 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  מכון ברוד  מכון ויצמן למדע  אוניברסיטת דיוק 
 תלמידי דוקטורט:  יואב שכטמן, משה משעלי, תומר מיכאלי, צביקה בן-חיים 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2025)  IEEE Kiyo Tomiyasu Award (2016)  עמית IEEE (2013)  פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (2011)  פרס מיכאל ברונו (2010)  פרס קריל (2005) 
 מספר צאצאים:  5
 
יוֹנִינָה אֶלדר (נולדה ב-25 בינואר 1973) היא פרופסור להנדסת חשמל בפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב במכון ויצמן למדע, ומהחוקרות הבולטות בעולם בתחום דגימת אותות. היא כלת פרס ישראל לחקר ההנדסה לשנת תשפ"ה.
ביוגרפיה

יונינה אלדר נולדה בטורונטו, קנדה למאיר ורבקה ברגלס, שלישית במשפחה של שמונה ילדים, ובגיל 6 עלתה עם משפחתה לישראל. תחילה התגוררה המשפחה בפתח תקווה, ובהמשך עברה לגינות שומרון. היא למדה באולפנית בני עקיבא תל אביב, ולאחר שנתיים של שירות לאומי כקומונרית במרכז שפירא, נרשמה ללימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל ופיזיקה במסלול למצטיינים.
בשנת 1995 סיימה לימודי תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות יתרה, ובשנת 1996 סיימה לימודי הנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב בהצטיינות. בשנת 1996 החלה בלימודי מסלול ישיר לדוקטורט בהנדסת חשמל באוניברסיטת תל אביב, אולם המשיכה לימודיה בארצות הברית וסיימה בדצמבר 2001 לימודי דוקטורט בהנדסת חשמל ובמדעי המחשב במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בנושא עיבוד אותות קוונטיים, בהנחיית פרופ' אלן אופנהיים. בשנת 2002 השלימה פוסט דוקטורט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 2002 שבה לישראל, והחלה לעבוד כמרצה בכירה בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. בשנת 2005 הועלתה לדרגת פרופסור חבר ובשנת 2010 לדרגת פרופסור מן המנין, והייתה לפרופסור הצעיר ביותר בתולדות הטכניון.
בשנת 2019 עברה לפקולטה למתמטיקה ומדעי המחשב במכון ויצמן למדע, והיא עומדת גם בראש המרכז להנדסה ביו-רפואית במכון.
מחקריה

ועדת פרס ישראל תיארה את מחקריה של פרופ' אלדר:
אלדר תיארה את המעבדה שהקימה בטכניון:
אלדר תיארה את המעבדה שלה במכון ויצמן למדע:
בין השאר הובילו מחקריה לפיתוח מכשיר אולטרה סאונד ממוזער, המספק מידע רב יותר מאשר מכשיר אולטרה סאונד שגרתי. פיתוחיה בתחום המכ"ם משמשים במערכות אבטחה, בכלי רכב אוטונומיים וברפואה, וכוללים בין השאר מכשיר מכ"ם זעיר המאפשר מדידה של סימנים חיוניים של הנוכחים בחדר שבו הוא נמצא.
אלדר היא מחברת הספר Sampling Theory: Beyond Bandlimited Systems, שיצא לאור בשנת 2015 בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג', והיא עורכת משותפת של הספרים:
Convex Optimization Methods in Signal Processing and Communications‏, 2010, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
Compressed Sensing‏, 2012, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
Compressed Sensing in Radar Signal Processing‏ 2019, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
Machine Learning and Wireless Communications‏, 2022, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
Artificial Intelligence in Covid-19‏, 2022, הוצאת שפרינגר
Deep Learning for Biomedical Image Reconstruction‏, 2023, הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
Integrated Sensing and Communications‏, 2023, הוצאת שפרינגר
על שמה רשומים 14 פטנטים.
מחקריה > חיים אישיים

יונינה אלדר גרה ברחובות, והיא אם לחמישה ילדים.
הוקרה

2002 – זכתה במלגת אלון.
2005 – זכתה בפרס קריל, על פיתוח אלגוריתמים להצגת אותות ועיבודם בהדגשת שיטות לשערוך פרמטרים, תורת הדגימה, עיבוד אותות למערכות תקשורת, גילוי בערוצים קוונטיים, ושיטות אופטימיזציה לעיבוד אותות.
2011 – נבחרה על ידי המגזין גלובס לאחת מ-50 הנשים המשפיעות בישראל על שפתחה, יחד עם ד"ר משה משעלי, אבטיפוס של כרטיס אלקטרוני, היחיד מסוגו בעולם, המאפשר לדגום בתדר נמוך מתדר נייקוויסט. בכך מתאפשר מזעור מכשירים בתחומים שונים, בעיקר בתחום הרפואה והתעשיות הביטחוניות.
2011 – זכתה בפרס ויצמן למדעים מדויקים המוענק על ידי עיריית תל אביב-יפו.
2013 – זכתה בפרס האגודה לעיבוד אותות.
2013 - נבחרה לעמיתת IEEE.
2015 – זכתה בפרס הנרי טאוב להצטיינות אקדמית.
2023 – זכתה בפרס לנדאו למדעים ולמחקר.
2025 - זכתה בפרס ישראל לחקר ההנדסה ומדעי ההנדסה.
חברויות ציבוריות

פברואר 2012 – נבחרה כחברה במועצה להשכלה גבוהה, ובשנת 2019 מונתה ליו"ר ועדת ההיגוי והשיפוט לקידום הוגנות מגדרית של המועצה.
נובמבר 2012 – נבחרה לחברת האקדמיה הצעירה הישראלית.
יוני 2017 – נבחרה לחברה באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
הערות שוליים

↑  The Israel Academy of Sciences and Humanities (2018-06-20), "כנס אדמס " 2018 | 2/4 שחזור מידע אבוד בעולם הדיגיטלי - פרופ' יונינה אלדר, נבדק ב-2024-07-09 - בהקדמה של פרופסור מוטי שגב.
↑  שר החינוך, יואב קיש, מודיע על חתני וכלת פרס ישראל תשפ"ה, באתר משרד החינוך, 12 בפברואר 2025
1 2 3  איתי נבו, אותות ומופת, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 6 במרץ 2025
↑  אסף גולן, מכשיר אולטרסאונד חדש יאפשר ניתוח בשטח של התוצאות, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2016
↑  Eldar, Yonina C. (2015). Sampling Theory: Beyond Bandlimited Systems. Cambridge University Press. doi:10.1017/CBO9780511762321. ISBN 978-1-107-00339-2.
↑  Palomar, Daniel P.; Eldar, Yonina C., eds. (2010). "Convex Optimization in Signal Processing and Communications". Cambridge University Press.
↑  Eldar, Yonina C.; Kutyniok, Gitta, eds. (2012). Compressed Sensing: Theory and Applications. Cambridge University Press. doi:10.1017/CBO9780511794308. ISBN 9781107005587.
↑  Patents by Inventor Yonina C. Eldar, באתר Justia
↑  יונינה אלדר, באתר פרס קריל
↑  M. Mishali and Y. C. Eldar,, Sub-Nyquist Sampling: Bridging Theory and Practice, IEEE Transactions on Signal Processing, 28 6, 2011, עמ' 98-124
↑  נורית דברת, ‏פרופ' יונינה אלדר, באתר גלובס, 13 בספטמבר 2011
↑  פורסמו פרסי ויצמן למדעים מדויקים. רשת ב', 3 ביולי 2011
↑  הטכניון, ‏פרסים לחוקרים בטכניון מרק זילברשטיין ויונינה אלדר, באתר "הידען", 25 בדצמבר 2013
↑  Yonina Eldar, באתר IEEE
↑  פרופ' יונינה אלדר, באתר של מפעל הפיס
↑  כבוד למגזר: פרס ישראל בחקר ההנדסה לחוקרת הסרוגה פרופ' יונינה אלדר, באתר "סרוגים", 4 בפברואר 2025
↑  אושרה הצעת שר החינוך להרכב המועצה להשכלה גבוהה, אתר משרד החינוך, 26 בפברואר 2012
↑  נשים בהשכלה הגבוהה, באתר המועצה להשכלה גבוהה, 24 באוקטובר 2022
↑  שישה מדענים בכירים נבחרו לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. אתר האקדמיה הלאומית למדעים, 27 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461495605171  BIBSYS: 10027983  dblp: e/YoninaCEldar  GND: 1043849696  ISNI: 0000 0000 7812 9577  LCCN: no2010062198  MGP: 91026  NKC: ntk2013780064  NTA: 357360966  ORCID: 0000-0003-4358-5304  SUDOC: 147017645  VIAF: 120554103   WorldCat (עם VIAF): 120554103
אנדי סמברג

| --- | --- |

סמברג, 2016
 לידה:  18 באוגוסט 1978 (בן 46) ברקלי, קליפורניה קליפורניה 
 שם לידה:  David A. J. Samberg 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות על שם טיש (2000)  תיכון ברקלי (1996)  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז 
 בן או בת זוג:  ג'ואנה ניוסם (21 בספטמבר 2013–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס האמי לבידור בפריים‑טיים על מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל (2007)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סדרה מוזיקלית או קומדיה (2014) 
 https://www.thelonelyisland.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
דייוויד אנדרו ג'יי. "אנדי" סמברג (באנגלית: David Andrew J. "Andy" Samberg; נולד ב-18 באוגוסט 1978) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה, קומיקאי, תסריטאי, מפיק ומוזיקאי אמריקאי-יהודי. סמברג היה אחד מחברי הצוות הקבועים בתוכנית המערכונים הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב", מ-2005 עד 2012. זכה בשני פרסי גלובוס הזהב על תפקידו הראשי בסדרה "ברוקלין תשע-תשע" שבה שיחק את ג׳ייק פרלטה. חבר בהרכב המוזיקלי-קומי לונלי איילנד.