צ'ימויו
היסטוריה ונקודות ציון > קולוניה פורטוגזית

הפורטוגזים, שכבר היו מבוססים היטב באזורי החוף של מזרח אפריקה מאז המאה ה-15, פנו גם הם לאדמות פנים היבשת האלה וחיפשו את האימפריה מוטאפה המפורסמת והתיישבו בה בהדרגה כקולוניסטים. אזור זה במוזמביק הוענק אז על ידי חברת צ'רטר לחברת מוזמביק (אנ'), שאחת ממטרותיה העיקריות הייתה לטפח את ההתיישבות החקלאית. מכאן שהחברה התחייבה ליישב באזור פורטוגזים וצאצאיהם. אחת העיירות הראשונות שנוצרו באותה תקופה הייתה וילה בארטו . היא הוקמה ב־24 בפברואר 1893, קרוב לעיר צ'ימויו הנוכחית. היא הוקמה על בסיס מחנה ההקמה והבנייה של מסילת הרכבת ביירה-זימבבואה. העיר נקראה על שם הקפיטאו-מור הפורטוגזי (מושל/קפטן צבאי) פרנסיסקו בארטו (אנ'), שב־1572 פיקד על המשלחת הצבאית הראשונה לממלכת מוטאפה. במשך מספר שנים נבנה קו הרכבת בווילה בארטו, מה שתרם לצמיחתה המרשימה. העיירה נהנתה מתקופת שפע, להקמת בתי מלון, זרם מטיילים ותיירים קבוע, שהיו בדרך למניקה (אנ') ורודזיה או, בכיוון השני, לביירה. בסוף 1897 הגיעו עבודות בניית מסילת רכבות לגבול עם זימבבואה, דבר שפגם בדינמיקת התיירות שהשתרשה בווילה בארטו.
בשנת 1899 החליטה חברת מוזמביק להעביר את מטה המחוז מווילה בארטו להתיישבות בשם צ'ימיאלה, שנקראה מנדיגוס. זה היה השם הראשני של העיר צ'ימויו הנוכחית במשך זמן מה. העיר מנדיגוס הייתה ידועה הודות לשפע היבולים החקלאיים שלה, שמשך אליה סוחרים, שירותי מלונות ושירותים חברתיים. ההתיישבות במניקה קיבלה את הדחיפה העיקרית שלה בשנת 1910 עם הגעתו של המושל הפורטוגזי ז'ואאו פרי דה לינד שקבע מספר נהלים לקידום הפיתוח של צ'ימויו. ב־17 ביולי 1916 שונה שמה של העיר מנדיגוס לווילה פרי כהוקרה לכבודו של המושל ז'ואו פרי דה לינד, שמאמציו הנבונים הפכו את צ'ימאיו לאחד המרכזים החקלאיים הגדולים ביותר במוזמביק. כמה קילומטרים ממרכז העיר צ'ימויו הנוכחית נמצאת שכונת סאלפו, המעידה על ההתפתחות של התעשייה החקלאית שהפכה את מחוז מניקה לאחד היעדים העיקריים להשקעות חקלאיות במושבה הפורטוגזית. בשנת 1944 "עיירה קטנה קרובה לעיר צ'ימאיו" נבנתה על ידי SOALPO (Sociedade Algodoeira de Portugal, או חברת הכותנה הפורטוגזית). מטרת החברה הייתה לעודד ייצור כותנה וטקסטיל. רובע סאלפו הפך עם הזמן מוזיאון חי.
ב־17 ביולי 1969 העיירה וילה פרי הועלתה למעמד עיר על ידי המושל הכללי של מחוז מוזמביק בפורטוגל, בלטזר רבלו דה סוסה (אנ'), כהוקרה להצלחת פעילותה הכלכלית והחברתית.
קבוצת הכדורגל של וילה פרי זכתה בתואר אליפות מוזמביק הראשונה בכדורגל בשנת 1969. מועדון הספורט, שנוסד בשנת 1928, תרם לפיתוח פעילויות הספורט והתרבות. רוב הבניינים בעיר צ'ימויו מציינים אבני דרך לדינאמיות בחיי העיר תחת השלטון הפורטוגזי. מלון וילה פרי שנבנה בשנת 1920 הפך למרכז החברתי של המשטרה, היה המלון הראשון בוילה פרי. בית הספר היסודי Caldas Xavier, שנבנה בשנת 1948, היה בית הספר הראשון בוילה פרי. עם השנים וילה פרי ההיסטרית הפכה ליישוב במועצה העירונית צ'ימויו.
קולנוע מונטלטו, שנבנה בשנת 1969 שננטש מאוחר יותר, נקרא על שם ההר "אלט המונטה" או "ההר הגבוה" של מוזמביק (הר בינגה (אנ')) הנמצא ברמת מניקה (אנ').
התשתיות המנציחות את תור הזהב של העיר. עסקו, בקטיף כותנה, ייעור, גידול פירות (כולל הדרים) ותעשיות טקסטיל, מזון ועץ. תעשיות אלה היו המעסיקים העיקריים בעיר יחד עם שירותים ומנהלה.
בשנת 1974, במהלך המלחמת הקולוניאלית הפורטוגזית (אנ')/ מלחמת העצמאות (אנ') של מוזמביק, קבוצת גרילה המרקסיסטית פרלימו פתחה במתקפת מרגמות נגד וילה פרי (ששמה הוסב לצ'ימויו), שהייתה עיר חשובה במוזמביק הפורטוגזית (אנ'). בהתקפות אלה, וילה פרי הפכה לאזור המאוכלוס בפורטוגזים הראשון (והיחיד) שנפגע באופן כבד מה- FRELIMO במהלך כל המלחמה הקולוניאלית. לאחר הפיכה צבאית בליסבון, מהפכת הציפורן בשנת 1974, השלטונות הפורטוגזים הציעו עצמאות לשטחי אפריקה, ומוזמביק הפכה למדינה עצמאית.