stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צקפר

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אריה ארוך
 תאריך יצירה:  1966
 טכניקה וחומרים:  טכניקה מעורבת על עץ
 ממדים בס"מ
 אורך:  85
 רוחב:  70
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף יוסף חכמי
"צָקְפַר" היא שמה של סדרת ציורים, שנוצרה בין השנים 1961-1966, מאת הצייר הישראלי אריה ארוך. סדרת העבודות, המבוססות על דימוי של מגף, ידועה בהיותה סמל לתפנית אמנותית ביצירתו של ארוך, ולמושג ה"מופשט הקונקרטי" שפיתח.
למרות שארוך טען כי השם "צקפר" הוא חסר משמעות, הרי סדרת העבודות מכילה דימוי משותף - צורה של מעין מגף הנתון בתוך מסגרת אובאלית. בעוד שבציור המוקדם "מגף" (1962),  מאוסף גבי בראון, בולט עדיין הדימוי הפיגורטיבי של הנושא, הרי בעבודות אחרות מן הסדרה ארוך יצר מעין וריאציה על מוטיב זה. בראיון בכתב העת "קו" הסביר ארוך את המקור האיקונוגרפי לציור:
אני זוכר שבעיר מולדתי, חרקוב, היה תלוי, ניצב לקיר, שלט של סנדלר. הסנדלר כבר לא היה שם וגם השלט כבר לא היה. היה מגף ונותר בו זהב לפני שהתחלתי להדביק את הזהב עשיתי סקיצה על קרטון - לשווא. על רקע הזהב רציתי לתאר את המגף. את השלט זכרתי כ"יצירה אמנותית", אך כשביקשתי לציירו מבעד לזיכרון - נכשלתי. התחלתי לשנות את הצורה - בעפרון - גרעתי והוספתי מכאן ולכאן עד שנוצרה צורה שסיפקה אותי כצורת מגף. כשהסתכלתי שוב בצורה, נוכחתי שאיש לא יאמין לי שזה אמנם מגף. מאידך גיסא, הצורה שהתפתחה מהמגף היתה בעיני, צורה קונקרטית (בניגוד למופשטת) אשר זכות קיום לה, זכות קיום שרציתי לגלם בחפץ המופשט, באובייקט, כפי שהגדרתיו קודם. 
[...] את הצקפר ציירתי בחמש צורות. ואגב, בשלט הרוסי היה כתוב אולי 'מתקן נעליים' מעליו או בגופו. עובדה היא שה'צקפרים' עמדו בחדרי, והופיע דן בן אמוץ - זה היה בשוודיה ב-1962 - ואמר לי: 'אתה יודע מה זה מזכיר לי? שלטים ברוסיה'. רציתי לנשק אותו. זהו סיפורו של 'צקפר'.
[...] וכדי להשיב לשאלתך: את הקשר שבין ה'צקפר' שבצורה הסגלגלה לבין דיוקן אבי מ-1955 ימצאו אחרים
במאמר "ארוך: 2x2=5" משנת 1972 חידד אדם ברוך את המשמעות של הצורות ביצירותיו של ארוך כנשאים של זיכרון:
עכשיו 'אגריפס' יצור מופשט לגמרי, שירד מנכסיו. קודם-לכן היה רחוב; הפעם הוא מייצג את מה שנידמה לאריה ארוך כרחוב. כפי שהמגף של הסנדלר, שהיה מגף של סנדלר הוא עכשיו חארקוב כולה, מין צורה שארוך מדמה שהיא חארקוב כולה.
מרדכי עומר תיאר את משמעות סדרת הציורים כשילוב שבין מלאכה ורוח. ארוך, על פי עומר, משתמש בזכרונות ילדותו כדרך להגיע אל משמעות דתית ומטאפיזית של תיקון עולם. ה"צקפר" מתפקד כאן כאפשרות "מתן שם חסר פשר למה שאי אפשר לבטאו במילים, כמו בשפה דתית - המיסטית והמגית"
ב-8 באוקטובר 1998 נמכר הציור "צקפר אפור" במכירה פומבית של בית המכירות סותובי'ס בישראל. שווי הציור הוערך אז ב-40,000-60,000 דולר והוא נמכר ליוסף חכמי תמורת 101,500 דולר.
חלק מציורי הסדרה

צקפר (1961) צבע שמן אבקת זהב על דיקט, 53.5x64.5, אוסף פרטי, לונדון.
"מגף" (1962), צבע מים ועיפרון על נייר, 17x25 ס"מ, אוסף גבי בראון
צקפר (1966) עפרונות צבעוניים על נייר, 35x25 ס"מ, אוסף גבי בראון
מתווה לשער קו, עיפרון על נייר, 35x24 ס"מ, אוסף משפחת ארוך
הערות שוליים

↑  ברוך, אדם, "אריה ארוך: 2+2=5", ידיעות אחרונות, ("7 ימים"), פברואר 1972.
↑  ראו: עומר, מרדכי, אריה ארוך, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2003, עמ' 211-212.
↑  לושי, מאיר, "בשוק", סטודיו, גיליון מס' 97, נובמבר 1998, עמ' 12.
צ'אנה סטאר 9

| --- | --- |

Chana Star 9
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Chana Star 4500 (עד שנת 2014)
 יצרן:  Changan Automobile (אנ')
 שנות ייצור:  2013 - היום
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סיווג:  מיניוואן
 מרכב:  Mid-engine, rear-wheel-drive (אנ')
 אורך:  4,390 מ"מ (דגם Chana Star 4,500)  4,430 מ"מ (דגם Chana Star 9)
 רוחב:  1,655 מ"מ
 גובה:  1,935 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,800 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,299 סמ"ק המפיק 73 כ"ס (הורכב בדגמי "Chana Star 4500", עד שנת 2014, מנוע מיצובישי מסוג "Mitsubishi 4G13S1" (אנ')))  4 צילינדרים, 1,468 סמ"ק המפיק 92 כ"ס (הורכב בדגמי "Chana Star 9", מנוע מיצובישי מסוג "Mitsubishi 4G15S" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  136 קמ"ש (מנוע 1.3 ליטר)
צ'אנה סטאר 9 (בסינית: 长安之星9), נקרא בעבר: Chana Star 4500 (בסינית: 长安星光4500 (דגם "Star 4500" יוצר עד סוף שנת 2014), הוא מיניוואן מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile (אנ') אשר מיוצר משנת 2013 ועד היום.
דגם "Chana Star 4,500"

5 - 11 נוסעים.
5 דלתות (בצדדים 2 דלתות הזזה).
מנוע בנזין.
מנוע מרכזי (אנ').
מחיר היחידה מדגם "Chana Star 4,500" עמד על 50,900-58,800 רנמינבי (2013, בסין).
דגם "Chana Star 4,500" > דגמים

"Base 1.3".
"1.3 Standard".
דגם "צ'אנה סטאר 9"

דגם "צ'אנה סטאר 9" משווק מדצמבר 2014.
5-9 נוסעים.
5 דלתות (בצדדים 2 דלתות הזזה).
מנוע בנזין.
מנוע מרכזי (אנ').
מנוע הנעה אחורית.
צמיגים: 185/80 R14.
מחיר היחידה מדגם "צ'אנה סטאר 9" עמד על 49,800-56,500 רנמינבי (2014, בסין).
דגם "צ'אנה סטאר 9" > דגמים

"Base 1.5" - מחיר היחידה עמד על 49,800-51,500 רנמינבי (2014, בסין).
"1.5 Standard" - מחיר היחידה עמד על 54,800-56,500 רנמינבי (2014, בסין).
תמונות

דגם "צ'אנה סטאר 9"
דגם "צ'אנה סטאר 9"
דגם "צ'אנה סטאר 9"
דגם "צ'אנה סטאר 9"
ראו גם

צ'אנה X70A
צ'אנה CX70
צ'אנה טאורוסטאר
צ'אנגן CM8
צ'אנגן CS15
צ'אנה טאורוסטאר
סדרת "Chana Star" (אנ')
הערות שוליים

↑  דגם "Chana Star 4500"  - מפרט chinaautoweb.com/car-models/chana-star-4500
↑  דגם "Chana Star 4,500" כולל תמונות (טקסט בסינית) autohome.com.cn/2606
↑  דגם "צ'אנה סטאר 9" - מפרט chinaautoweb.com/car-models/chana-star-9
ציקלון (מערכת ניווט)

ציקלון (ברוסית:Циклон) הייתה מערכת ניווט לוויינית שפותחה בברית המועצות והחלה לפעול בשנת 1971. היא פעלה במשך כמה עשרות שנים עד להפעלת מערכת גלונאס. בנוסף על לוויינים היא התבססה על מערכות שהותקנו באוניות הצי הסובייטי ובקרקע לאורך החוף.
פיתוח מערכת ניווט לוויינית החל במכון למחקר של הצי הסובייטי. בשנת 1956 הוקמה יחידה לקידום הנושא. עם הזמן לפרויקט הצטרפו מדענים מיחידות נוספות של משרד ההגנה ואקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1961 מתנגדי הרעיון הצליחו לקצץ שתקציבים להמשך הפיתוח. בשנת 1964 לשלטונות ברית המועצות נודע על הפעלת מערכת "טרנזיט" בארצות הברית. בעקבות כך הוחלט על חידוש הפרויקט והקצאת משאבים לרבות יכולת מחשוב. הוחלט שלוויין בנוסף למערכות ניווט תהווה גם לוויין תקשורת תוכל לספק נתוני מיקום ותקשורת לאוניות הצי כולל צוללות. תכנון הלווין הועבר למערכות המידע הלווייניות רשטניוב. הלוויין הראשון בשם "קוסמוס 192" שוגר ב-23 בנובמבר 1967. לוויין נוסף "קוסמוס 220" שוגר בשנת 1968. הניסוי הראשון הסתיים עם שגיאה של 3 ק"מ אך סוכם להמשיך הפיתוח.
בשנת 1971 אוניית הצי ביצע מסע ימי באורך כ-48 אלף ק"מ במהלכה בוצעו 554 בדיקות מיקום. תוצאות חיוביות של הניסויים אפשרו בשנת 1972 להתחיל בניצול המערכת בשלב ניסוני. המערכת התבססה על 4 לוויינים בגובה של כ-1,000 ק"מ. השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק וקפוסטין יאר תוך שימוש במשגר מדגם קוסמוס. כל הלוויינים שוגרו תחת השם "קוסמוס".
בשנת 1976 המערכת החלה לפעול על בסיס לוויינים של הדור השני במבוסס על לווייני "פארוס". באותה שנה החלה לפעול מערכת ניווט לצורכי הצי המסחרי בשם "ציקדה". המערכות נתנו נתוני מיקום בדיוק של 80–100 מ'.
על פיתוח המערכת מפתחים קיבלו פרס לנין ופרס ברית המועצות.
תיאור לוויינים

לווייני המערכת פעלו במסלול לווייני נמוך.
תיאור לוויינים > ציקלון/זאליב

לוויני ציקלון היו הדור הראשון של לוויני המערכת. השיגורים בוצעו בשנים 1968–1978 וסידרה כללה 31 לוויינים. משקל הלוויין היה 800 ק"ג. השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק וקפוסטין יאר תוך שימוש במשגר מדגם קוסמוס. כל הלוויינים שוגרו תחת השם "קוסמוס".
תיאור לוויינים > פארוס

בשנת 1967 החל פיתוח לוויינים של הדור השני. השיגור הראשון בוצע בשנת 1974 והוא נכנס לשימוש מבצעי בשנת 1976. משקל הלוויין היה 825 ק"ג. המערכת התבססה על 6 לוויינים פעילים עם אורך חיים 18–24 חודשים. לוויינים סיפקו גם שירותי תקשורת. כול השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק תוך שימוש במשגר מדגם קוסמוס. בסך הכול בוצעו 99 שיגורים, רק שיגור בודד נכשל. השיגורים נמשכו עד לשנת 2010.
הערות שוליים

↑  Навигационная спутниковая система Циклон: обзор характеристики, Вооружение.рф (ב־)
קוקריניקסי

גלוה רוסית משנת 2003 לזכר הציירים
קוקריניקסי (ברוסית: Кукрыниксы) הוא שם העט של שלישיית ציירים סובייטים שפעלו ביחד במשך עשרות שנים. על פעילותם הוענקו להם תואר "הצייר העממי של ברית המועצות", גיבור העמל הסוציאליסטי, 6 פעמים פרס ברית המועצות ופרס לנין (1965). שם העט כולל אותיות ראשונות של מיכאיל קופריאנוב, פורפירי קרילוב וניקולאי סוקולוב. עיקר התחום בו הם עסקו היה קריקטורה ואיורים לספרים.
בנוסף לציורים משותפים הם גם ציירו בנפרד.
העבודה המשותפת החלה עוד במהלך הלימודים במוסקבה. החל משנת 1922 קופריאנוב וקרילוב ציירו ביחד תחת שם העט "קוקרי" ו"קריקוף". באותן השנים סוקולוב צייר תחת השם "ניקס". בשנת 1924 השלישייה החלה לצייר ביחד תחת שם העט "קוקריניקסי". רוב העבודות היו קריקטורות לגיבורי הספרות. בהמשך, כאשר הציירים החלו לעבוד בעיתון פראבדה ובכתב עת סאטירי סובייטי קרוקודיל הם החלו להתרכז בסטירה פוליטית. במקביל הם המשיכו באיורים ליצירות של סופרים רוסים כמו מיכאיל סלטיקוב-שצ'דרין, אנטון צ'כוב, מקסים גורקי, אילף ופטרוב ועוד. הם פרצו לתודעה כלל ארצית עם תחילת מלחמת העולם השנייה כאשר כרזה עם ציור שלהם הייתה בין הראשונות שהופיעו ברחובות הערים. קריקטורה פוליטית על ראשי השלטון הנאצי המשיכה להיות במרכז היצירות של קוקריניקסי במשך כל תקופת הלחימה. קריקטורות המשיכו להופיע בדפי פראבדה באופן כמעט יום-יומי גם לאחר המלחמה. לאחר המלחמה הם ציירו מספר ציורים גדולים על הנושאים הקשורים לאירועי המלחמה. קוקריניקסי גם הגיבו בצורה חריפה לאירועים במדיניות פנים כמו משפט הרופאים, המאבק נגד קוסמופוליטיות תוך תמיכה בלתי מסויגת במדיניות הממשל. לאחר שנת 1967 גם המדיניות הישראלית הייתה במוקד הקריקטורות של קוקריניקסי.
מיכאיל קופריאנוב (1903-1991) נולד בעיירה בתחום טטרסטן של היום. בשנת 1921 הגיע למוסקבה והתחיל ללמוד ציור.
פורפירי קרילוב (1902-1990) נולד בכפר במחוז טולה. בשנת 1921 הגיע למוסקבה והתחיל ללמוד ציור. בנוסף ליצירות כחלק של קבוצת קוקריניקסי צייר תמונות נוף רבות כצייר עצמאי.
ניקולאי סוקולוב (1903-2000) נולד בכפר במחוז מוסקבה. בשנת 1923 הגיע למוסקבה והתחיל ללמוד ציור.
ראו גם

תעמולה קומוניסטית
קאחול

| --- | --- |
סמל קאחולסמל קאחול
האוניברסיטה של קאחול
האוניברסיטה של קאחול
 מדינה:  מולדובה מולדובה
 מחוז:  קאחול (מחוז) קאחול
 תאריך ייסוד:  1502 (אזכור ראשון במסמכים)
 שטח:  33.91 קמ"ר
 גובה:  70 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,018 (2014)
  ‑ צפיפות:  1162 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  47°00′50″N 28°51′00″E﻿ / ﻿47.013889°N 28.85°E﻿ / 47.013889; 28.85
 אזור זמן:  UTC +2
 www.primariacahul.md
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מולדובה מוגדלת) קישינב טירספול בלץ טיגינה ריבניצה אונגני סורוקה אורחיי דובסרי אוקראינה רומניהקאחול(למפת מולדובה רגילה) קישינב טירספול בלץ טיגינה ריבניצה אונגני סורוקה אורחיי דובסרי אוקראינה רומניהקאחול  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הבנק החברתי של קאחול
קאחול (ברומנית: Cahul; ברוסית: Кагул, קגול) היא עיר בדרום מולדובה. העיר היא המרכז המנהלי של קאחול. העיר שוכנת בקרבת הגבול עם רומניה.
דמוגרפיה

בקאחול חיים כיום כ-39,400 תושבים.
לפי המפקד האחרון במולדובה משנת 2004 היו 35,488 אנשים החיים בתוך העיר קאחול (מה שהופך אותה לעיר השישית בגודלה במולדובה).
באוכלוסייה זו, 60.5% הם מולדבים/ רומנים, 17.1% רוסים, 11.1% אוקראינים, 6.6% בולגרים, 3,2% אתניים ואחרים 1.5%.
דמוגרפיה > תרבות

בעיר קיים תיאטרון מוזיקלי, דרמה, מוזיאון היסטורי ואנדרטאות ציבוריות אחרות. מדי שנתיים, בתחילת יולי, מתקיים בקאחול פסטיבל חשוב של מוזיקת הפולק, "Nufărul Alb" ("נימפאה לבנה").
דמוגרפיה > תיירות

קאחול גם יעד תיירותי מרכזי לספא, מינרל ובריאות נופש. העיר והסביבה הם עשירים במינרלים המועשרים בברום ויוד.
דמוגרפיה > חינוך

בעיר שוכנת "אוניברסיטת המדינה קאחול", שנפתחה בשנת 1999 ונקראת על שם הסופר הפילולוג הרומני בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו. האוניברסיטה מורכבת מ-3 פקולטות (פילולוגיה - היסטוריה, חוק - מינהל ציבורי, ועסקים - מדעי המחשב - מתמטיקה) עם כ-2150 תלמידים.
תחבורה > רכבת

תחנת הרכבת משרתת את העיר, והיא מופעלת על ידי חברת "סלאה פראטה דין מולדובה". המספקת חיבור לבירה קישינב ברכבת ישירה.
תחבורה > כבישים

קאחול מחוברת למערכת הדרכים הלאומית עם קישינב, גאורגיאולשטי, אואנסה (רומניה) ורהני (אוקראינה). העיר גם מחוברת ישירות למעבר הגבול עם רומניה.
תחבורה > תעופה

בעיר ישנו נמל תעופה בינלאומי קטן (ללא טיסות סדירות), הממוקם 8 ק"מ דרומית מזרחית למרכז העיר.
צ'אנל (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1991 (בת 33) הוואנה, קובה 
 שם לידה:  Chanel de las Mercedes Terrero Martínez 
 שם במה:  Chanel 
 מוקד פעילות:  ספרד ספרד
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 סוגה:  פופ לטיני 
 שפה מועדפת:  קטלאנית, ספרדית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  Sony Music Spain 
 פרסים והוקרה:  bronze microphone (2022) 
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'אנל טררו (בספרדית: Chanel Terrero; נולדה ב-28 ביולי 1991) היא זמרת, שחקנית ורקדנית ספרדית-קובנית. היא ייצגה את ספרד באירוויזיון 2022 עם השיר "SloMo" וזכתה במקום השלישי בגמר.
ביוגרפיה

צ'אנל נולדה ב-28 ביולי 1991 בהוואנה, בירת קובה. בגיל 3, היא עברה עם משפחתה לאולזה דה מונטסראט בקטלוניה שבספרד. בילדותה למדה שיעורי בלט קלאסי, שירה ומשחק. כדי לפתח את קריירת המשחק שלה, עברה למדריד, בירת המדינה. במהלך העשור השני של המאה ה-21 השתתפה צ'אנל במספר מחזות זמר דוגמת מאמה מיה! ומלך האריות. השתתפה כרקדנית בתוכנית "Tu cara me suena". בשנת 2010 רקדה צ'אנל בהופעתה של שאקירה בפרסי המוזיקה של MTV אירופה 2010.
ב-10 בדצמבר 2021 הכריזה רשות השידור הספרדית כי צ'אנל תשתתף במהדורה הראשונה של הבנידורם פסט, הקדם הספרדי לאירוויזיון. שירה לאירוע יצא לאור ב-21 בדצמבר. ב-26 בינואר 2022 ביצעה את "SloMo" בחצי הגמר הראשון של הקדם. היא הגיעה למקום הראשון עם 110 נקודות, והעפילה לשלב הגמר. היא שובצה רביעית בסדר ההופעות של הגמר, לפני ריגוברטה בנדיני ואחרי וארי בראבה. עם תום ספירת הקולות ניצחה צ'אנל בקדם בהפרש של חמש נקודות מהמקום השני. "SloMo" אף הגיע למקום ה-13 במצעד הסינגלים הספרדי.
כיוון שספרד חברה בחמש המדינות הגדולות, היא העפילה לגמר אוטומטית. היא הצביעה בחצי הגמר השני לאחר הגרלה שנערכה על ידי איגוד השידור האירופי. ב-13 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות, כך ששירים דומים לא ישובצו בסמוך זה לזה. ספרד הופיעה עשירית, לפני הולנד ואחרי איטליה. ב-14 במאי ביצעה צ'אנל את "SloMo" בגמר התחרות. היא הגיעה למקום השלישי עם 459 נקודות (231 מהשופטים ו-228 מהקהל).
פילמוגרפיה > סרטי קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Fuga de Cerebros 2 |  |  |
| 2015 | El rey de La Habana‏ (The King of Havana) | יאמילה |  |
| 2018 | El último invierno |  |  |
| 2019 | La llorona |  | סרט קצר |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | תוכנית טלוויזיה | ערוץ | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Águila Roja | TVE |  | פרק אחד |
| 2014 | B&b, de boca en boca | Telecinco | סירה לינדו | פרק אחד |
| 2015 | Los nuestros | Telecinco | גלוריה | שני פרקים |
| 2015–2016 | Gym Tony | Cuatro | דייזי | 236 פרקים |
| 2017 | Centro médico | TVE | גלוריה | פרק 1 |
| 2017 | iFamily | TVE | איסה | שמונה פרקים |
| 2017 | El secreto de Puente Viejo‏ | Antena 3 | לוסיה טורס | 62 פרקים |
| 2017 | Perdóname, Señor | Telecinco | סיבבי | 4 פרקים |
| 2017 | La peluquería | TVE | גוואדלופ "לופ" | 238 פרקים |
| 2018 | Cupido | Playz | ונוס | 6 פרקים |
| 2018 | El Continental | TVE | ג'ולייטה | 10 פרקים |
| 2018 | Wake Up | Playz | דבורה‏ | 6 פרקים |
| 2020 | Paratiisi | YLE | לימון | 2 פרקים |
| 2021 | Convecinos | Movistar Plus+ | איסלנד | 3 פרקים |
| 2022 | El inmortal | Movistar Plus+ |  |  |
דיסקוגרפיה > סנגלים > כאמן ראשי

| שם | שנה | מיקומי שיא> SPA  | מיקומי שיא> LIT  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| "SloMo" | 2021 | 13 | 67 | סינגל שלא מתוך אלבום |
דיסקוגרפיה > סנגלים > כאמן משנה

| שם | שנה | אלבום |
| --- | --- | --- |
| "Mentira" (אלברטו קולאדה בהשתתפות צ'אנל) | 2021 | סינגל שלא מתוך אלבום |
| "México Mágico" (יחד עם הקאסט של Malinche) | 2021 | סינגל שלא מתוך אלבום |
הערות שוליים

↑  ספרד: צ'אנל תבצע באירוויזיון את "SloMo", באתר EuroMix.co.il
↑  Chanel Terrero: "La escena del agua de Flashdance' es muy divertida de hacer"
↑  Así es Chanel, la artista y "fiera luchadora" que nos representará en Eurovisión
↑  ¿Quién es Chanel, la sorprendente ganadora de la primera semifinal del Benidorm Fest?
↑  "Benidorm Fest: Estos son los 14 artistas y canciones de la preselección de España para Eurovisión 2022". rtve.es (בספרדית). RTVE. 10 בדצמבר 2021. נבדק ב-21 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Escucha todas las canciones del Benidorm Fest, en exclusiva en RTVE Play". rtve.es (בספרדית). RTVE. 21 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Navarro, Sergio (28 בינואר 2022). "Benidorm Fest: Orden de actuaciones de la gran final del 29 de enero". FormulaTV (בEuropean Spanish). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bardají, Jordi (2022-02-08). "Ay mamá' de Rigoberta Bandini llega al número 1 oficial en España". Jenesaispop (בספרדית). נבדק ב-2022-02-08.
↑  Eurovision.tv, Eurovision 2022: The Grand Final running order, ‏13/05/2022
↑  eurovisionworld, Eurovision 2022 Grand Final
↑  "El portal de Música".
↑  "2022 19-os savaitės klausomiausi (Top 100)" (בליטאית). AGATA. 13 במאי 2022. נבדק ב-14 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בלאס קנטו עם "Voy a quedarme" | ספרד ספרד באירוויזיון  2022 | הבא: |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5501613  ISNI: 0000 0005 0697 2553  MusicBrainz: 71eeadd0-ba47-4cc9-954f-600271a5e9a2  VIAF: 317029312   WorldCat (עם VIAF): 317029312 
צ'אנל עם המשלחת הספרדית לאירוויזיון 2022
קירית אונגול

קירית אונגול הוא מקום בלגנדריום של טולקין שבו פרודו מורעל על ידי העכבישה שילוב וסם לוקח ממנו את הטבעת.
שר הטבעות

בדרכם אל מורדור, פרודו בגינס, סם גמג'י וסמיאגול (גולום) נתקלים במעבר קירית אונגול. שם, לפני הרבה זמן סמיאגול, וחברתו העכבישה שילוב, רקמו תוכנית: שילוב תהרוג את פרודו, וסמיאגול את סם. כשהם מגיעים למאורת שילוב, אז גולום בחשכה עוזבם והולך אל שילוב. כשהם שומעים לחשושים, פרודו מוציא את צלוחית גלדריאל ששמור בה כוכב אארנדיל, ורואה לראשונה את שילוב. אז היא רודפת אחריו וסם מנסה להדביקו. אך סמיאגול עוצר בעדו. הם מתגוששים בזמן שפרודו ושילוב מנהלים קרב. שילוב מרעילה את פרודו, והוא פוגע בה קשה. פגיעה כזאת לא ראתה מאז ברן. סם, לאחר שסמיאגול ברח, רץ אל פרודו ורואה אותו מוטל כמעט כמו מת. עכשיו הבין: המראה שראה במראת גלדריאל לא פרודו ישן, אלא פרודו מת. הוא לוקח את עוקץ, צלוחית גלדריאל, והטבעת והולך. אך אורקים בשם גורבג ושגרט מגיעים, ורואים שפרודו לא מת ותופסים אותו. הם מביאו לצריח קירית אונגול, שם מפשיטים אותו, ושגרט וגורבג רבים על שריון המיתריל של פרודו. סם מנצל את ההזדמנות ומציל את פרודו.
הערות שוליים

↑  שר הטבעות, שלושה כרכים, אחוות הטבעת, עמוד 350: "בצלוחית הזאת, אצור אורו של כוכב אארנדיל, שנקבע במימי המזרקה שלי. בחשכת הלילה אורו בהיר יותר."
↑  שר הטבעות, שלושה כרכים, אחוות הטבעת, עמוד 336: "ועתה נדמה לא שהוא רואה את פרודו מוטל לפניו, פניו חיוורות, והוא ישן שינה עמוקה לרגלי מצוק גדול ואפל."
| הלגנדריום של טולקין: עולם הפנטזיה של ג'>  ר. ר. טולקין |
| --- | --- | --- |
| ספרים | ראשית הימים והעידן הראשון: הסילמריליון (שלושת הסיפורים הגדולים: ילדי הורין • מפלת גונדולין • סיפורם של ברן ולות'יין)  העידן השני: סיפורים שלא נשלמו  העידן השלישי: ההוביט • שר הטבעות  כרכים נוספים: הרפתקאות תום בומבדיל • עץ ועלה • תולדות הארץ התיכונה |  |
| עיבודים קולנועיים וטלוויזיוניים | ההוביט (1977) • שר הטבעות (1978) • שיבת המלך (1980) • המצוד אחר גולום • ניצוץ של תקווה • טרילוגיית שר הטבעות (אחוות הטבעת • שני הצריחים • שיבת המלך) • טרילוגיית ההוביט (מסע בלתי צפוי • מפלתו של סמאוג • קרב חמשת הצבאות) • שר הטבעות: טבעות הכוח • סדרת הטלוויזיה "ההוביטים" • שר הטבעות: מלחמת הרוהירים |  |
| דמויות | אאומר • אאורל • אארנדיל • אורוון • אזוג • אילובטר • איסילדור • אלרונד (משפחת אלרונד) • אראגורן • ארוון • בולג • בורומיר • בילבו בגינס • בלג קותליון • ברד הקשת • ברן • גולום • גיל גלד • גילדור • גימלי • גלדור הגבוה • גלדריאל • גנדלף • הואור • הורין תליון • טואור • טורין טורמבר • לגולאס • מורגות' • מורוון אלדוון • מיגלין • מים הגמד • מריאדוק ברנדיבאק • נאזגול • ניינור ניניאל • סאורון (העין) • סארומן • סמאוג • סמוויז גמג'י • פינגולפין • פינווה • פינרוד • פרגרין טוק • פרודו בגינס • פרמיר • קירדן • רדגסט • תאודן • תום בומבדיל • תורין צינת-אלון • תינגול סיעות העלפים: האברי • האלדר • הנולדור • הטלרי • הסינדר |  |
| מקומות | מקומות כלליים: אאה • אמן • ארדה • הארץ התיכונה • הארצות הדרומיות • בלריאנד • ולינור • ים בלגירארץ ר'ון • ימת ר'ון •   מהעידן הראשון: ממלכות הארץ התיכונה • ההרים הכחולים • הימרינג • אנפאוגלית • היתלום • אנגבנד • הלקרקסה (שלוש ממלכות העלפים: גונדולין • דוריאת • נרגותרונד) מהעידן השני והשלישי: נומנור • גונדור • ארנור • מינס טירית • מורדור • ים נורנן • רוהן (רשימת מלכים) • מוריה (קהזד דום) • לות'לוריין • ריוונדל • הפלך • ארבור • יער-אופל • קירית אונגול • מיתלונד • אוסגיליאת • ברד דור |  |
| יצורים אגדיים וגזעים | אורק • אדם (אדין • דונאדין) • עלפים • גמד • דרקון • הוביט • וארג • ולאר • מיאר (איסטרי) • בלרוג |  |
| קרבות | מהעידן הראשון: מלחמות בלריאנד (דגור-נואין-גיליאת • דגור אגלרב • דגור ברגולך • נירנית ארנוידיאד • מלחמת החרון) מהעידן השני: מלחמת הברית האחרונה מהעידן השלישי: האסון בשדות הסיפנים • קרב חמשת הצבאות • מלחמת הטבעת (קרב שדות הפלנור) |  |
| שפות | קווניה • סינדרין • הלשון השחורה |  |
| שונות | מושגים • מושגים בארץ התיכונה • המועצה הלבנה • הברית האחרונה • טבעות הכוח • מיתריל • פלנטיר • תורין ושותפיו • Into the West  • כריסטופר טולקין • טולקין (סרט) • השיר האחרון של בילבו |  |
צבי הירש לויטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1840 קובנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1915 (בגיל 75 בערך) ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1915 
 
רבי צבי הירש לויטן (לויתן, ידוע גם כ'רבי הירשל מסלבודקה' (1840, ה'ת"ר – 1915, ה' בכסלו ה'תרע"ו) היה מייסד וראש ישיבת 'אור החיים' שבסלובודקה.
קורות חייו

רבי הירש נולד בקובנה, למד בישיבת רבי יעקב יוסף (חריף) בווילון, לאחר מכן עבר לסלובודקה, היה תלמידו ומקורבו של רבי ישראל סלנטר. נישא לרבקה.
בשנת תרכ"ג ייסד את ישיבת 'אור החיים' בסלבודקה. ישיבה זו שימשה בהמשך לייסוד ישיבת כנסת ישראל בסלבודקה. יסד כולל אברכים, וכן חבורות שונות ללימוד תורה, לפועלים ואנשי מלאכה. כמו כן סייע בהקמת ישיבות וכוללים נוספים ברחבי רוסיה, כדוגמת 'כולל קובנא' ועוד.
בשנת תרס"ב, 1902 עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים בחצר שטרויס במוסררה יחד עם רבנים אחרים שעלו מליטא: רבי יצחק בלאזר, רבי נפתלי אמסטרדם, רבי יצחק מלצן ורבי אריה לייב ברוידא, ואחרים. הוא הקים שם 'בית מוסר', והיה אחד הדרשנים בו. כן שימש כר"מ בבית המדרש שבחצר שטרויס.
בירושלים הקים באלול תרע"ב כולל אברכים בשכונת גבעת שאול שם אף ייסד בית כנסת, וכן ייסד כולל נוסף במוצא בשם 'בית הרבנים המאוחד - גידולי ציון'. כמו כן היה נוסע למקומות שונים ומרוחקים על מנת ללמד תורה ומוסר.
ישיבת אור החיים

כאמור בשנת תרכ"ג, בגיל 23, הקים רבי צבי הירש ישיבה לנערים (=ישיבה קטנה), בפלך בסלבודקה שבפרברי העיר קובנה. שמה הרשמי היה 'ישיבת אור החיים', אך הייתה ידועה יותר בכינויה 'ישיבת רבי הירשל' על שמו.
רבי צבי היה מכתת את רגליו בעצמו ממקום למקום על מנת לאסוף ולשכנע תלמידים לבוא ללמוד בישיבה, בדרך זו הצליח להביא מאות תלמידים לישיבה. עול החזקת הישיבה היה מוטל עליו, ולצורך כך לקח חובות רבים על מנת שהישיבה תצליח לתפקד.
בימי בין הזמנים כאשר לא התקיימו לימודים בישיבה, היה רבי צבי יוצא לכפרים שמסביב על מנת לאסוף מיהודי הסביבה תפוחי אדמה וירקות, אותם היה אוגר במרתפים על מנת שיספקו מזון למשך השנה. אשתו הייתה מבשלת מאותן המצרכים ארוחות לבני הישיבה. בביתו של רבי צבי שרר עוני, ובני ביתו היו ניזונים משאריות מה שאסף, הוא עצמו היה אוכל סעודה אחת ביום בלבד.
בשנת 1876 לאחר סגירת בית המוסר "תלמוד תורה" בקלם, עבר רבי נתן צבי פינקל תחילה לעיירה גרובין עם רבו רבי שמחה זיסל, שם ניהלו "בית מוסר". לאחר שלא הסכימו ביניהם על דרך הנהגת בית המוסר עבר הסבא לעיירה סלבודקה, ונתמנה לכהן כמשגיח בישיבת רבי הירשל. הסבא סייע לכינון הישיבה, הן מהצד הכלכלי - מאחר שהיה מהמשפעים על קרן 'לחמן' שהקים עובדיה לחמן - הוא הקציב משכורת קבועה לרבי צבי, דבר שאיפשר להוציא מהישיבה בחורים שלא התאימו, מאחר שלא היה צריך להתבסס על כספי שכר הלימוד. מכספי הקרן אף הוקם מבנה חדש לישיבה. והן מהצד הרוחני - הוא הוסיף עוד אנשי צוות בישיבה כדוגמת רבי שלמה נטע קוטלר ועוד, ובחר בתלמידים טובים, כדי להרים את דרגת המוסד.
בשנת תרל"ח יסד את הישיבה הגדולה בבית המדרש 'הלווית המת', שממנה התפתח לאחר מספר שנים, בשנת תרמ"ב ישיבת 'כנסת ישראל המפורסמת. הגרעין הראשון של תלמידי הישיבה היו בוגרי הישיבה הקטנה 'אור החיים', שאף שימשה מאותו הזמן כעין מכינה לישיבה הגדולה.
את שיחות המוסר לתלמידי 'הלווית המת' היה מוסר הסבא בחדרו שבישיבת אור החיים.
בשנת תרס"ב לאחר עליית רבי צבי הירש לויטן לארץ ישראל, הישיבה עברה להנהלת חתנו, הרב אביגדור מנקביץ'. הישיבה המשיכה להתקיים עד שהתפרקה בפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הישיבה הוקמה מחדש והמשיכה לפעול עד שנת פטירת הרב מנקביץ' בשנת תרצ"ה.
ישיבת אור החיים > צוות הישיבה

אביגדור מנקביץ, חתנו של רבי צבי הירש לויתן, שימש כראש ישיבה לאחר פטירתו
הרב נפתלי טרופ - ראש הישיבה. שימש בתפקיד כ-7 שנים, ועזב לטובת ישיבת ראדין
הרב יעקב כ"ץ (רב) - ר"מ בישיבה, מחליפו של הרב נפתלי טרופ, לאחר שעבר לישיבת ראדין
הרב ברוך הורוביץ - ר"מ בישיבה
הרב אליהו דב ליזרוביץ - משגיח בישיבה
ישיבת אור החיים > מתלמידי הישיבה

הרב דב מאיר רובמן
הרב יחיאל מרדכי גורדון
ישיבת אור החיים > משפחתו

בתו, רחל ליבא (1877), נישאה לרב אביגדור מנקביץ. בתם, טויבא זלדה נישאה לרבי ישראל איסר שפירא.
בנו, משה יוסף, נישא ליהודית גרשטיין
הערות שוליים

↑  תיעוד קברה בהר הזיתים באתר בית העלמין.
↑  תנועת המוסר, דב כץ חלק ג', עמ' 25-26.