stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי
עלילת הסרט

בתחילת הסרט, דוקטור רשע חוזר מהחלל החיצון למפקדה שלו בסיאטל. ד"ר רשע מוצג בפני שכפול ננסי של עצמו לו הוא קורא מיני מי. עם זאת, ד"ר רשע פיתח מכונת הזמן באמצעותה הוא מתכנן לחזור לשנות השישים ולגנוב את המוג'ו של אוסטין ובכך לגזול ממנו את מקור החוזק שלו.
בינתיים, אוסטין פאוורס נמצא בירח דבש עם אשתו הטרייה, ונסה קנזינגטון (מגולמת על ידי אליזבת הרלי). אוסטין מגלה כי היא למעשה אחד מהרובוטים של ד"ר רשע שנשלחה לחסל את אוסטין, אבל בסופו של דבר היא משמידה את עצמה. הוא בוכה בתחילה מעט אבל לאחר מכן נכנס ללובי של המלון בעירום וחוגג את היותו רווק.
לאחר שד"ר רשע מגיע לשנות השישים יש קטע משעשע כשהוא רואה את מספר שתיים צעיר אך פראו פראביסינה הזקנה נראית עדיין באותו הגיל בו נראתה בשנות התשעים (דוקטור רשע: "מספר שתיים! אתה נראה כל כך צעיר! פראו! את נראית כל כך... [שתיקה]").
באותו זמן מתחילה גם המריבה בין סקוט רשע, לבין מיני-מי, השיבוט הננסי של דוקטור רשע.
בינתיים אוסטין פוגש את הסוכנת שתעבוד איתו, פליסיטי שאגוול, והם מתאהבים. הם חוזרים ביחד אל שנות השישים כדי לעצור את דוקטור רשע.
דוקטור רשע מאיים על נשיא ארצות הברית בכך שאם לא ישלמו לו כופר של $100,000,000,000 (סכום-כסף אשר אינו קיים בשנות השישים) הוא ישמיד את וושינגטון הבירה בעזרת לייזר ענקי המוצב על הירח, "כוכב המוות" כלשונו, ומדגים את עוצמת הלייזר על ידי קטע מהסרט "היום השלישי". במהלך השיחה נוצרות אי-הבנות רבות בגלל השימוש של דוקטור רשע במושגים משנות התשעים.
קטע מרכזי שמהווה פרודיה על סדרת הסרטים "מלחמת הכוכבים" הוא כאשר דוקטור רשע עוצר את אוסטין פאוורס רגע לפני שהוא יורה בו ואומר לאוסטין פאוורס בקול עמוק ומחריד: "אוסטין, הנני אביך!" - המשפט המזוהה ביותר עם דארת' ויידר מסדרת "מלחמת הכוכבים". אולם מיד לאחר מכן כשאוסטין שואל אותו האם זו היא האמת, דוקטור רשע עונה שאין לכך הוכחות מוצקות.
דוקטור רשע מתכנן להשמיד את וושינגטון הבירה. הוא יורה ואוסטין מצליח להסיט את התותח והלייזר לא פוגע בכדור-הארץ, אך פליסיטי מתה, לכן הוא חוזר בזמן עשר דקות, פוגש את עצמו והם ממציאים תוכנית שבה אוסטין מהעבר יציל את העולם ואוסטין מהעתיד מציל את פליסיטי, הם חוזרים לשנות התשעים ואוסטין מגלה שדוקטור רשע לא גנב לו את המוג'ו כלל.
צוות השחקנים

מייק מאיירס - אוסטין פאוורס / דוקטור רשע / ממזר שמן
הת'ר גראהם - פליסיטי שאגוול
מייקל יורק - באזיל אקספוזישן
רוברט וגנר - מספר שתיים
רוב לאו - מספר שתיים (בשנות השישים)
סת' גרין - סקוט רשע
מינדי סטרלינג - פראו פארביסינה
ורן טרויר - מיני-מי
אליזבת הרלי - ונסה קנזינגטון-פאוורס
ג'יאה קאריידס - רובין שפיץ-סוואלוס
ויל פרל - מוסטפא (שנות השישים)
אוליבר מאריהד - האלוף-משנה הבריטי
קלינט האוארד - מפעיל המכ"ם ג'ונסון
קריסטן ג'ונסון - איוואנה המפאלוט
צוות השחקנים > הופעות אורח קצרות

ברט בכרך - עצמו
אלביס קוסטלו - עצמו
ג'רי ספרינגר - עצמו
רבקה רומיין - עצמה
וודי הרלסון - עצמו
טים רובינס - בתור הנשיא
וילי נלסון - עצמו
פסקול הסרט

"Beautiful Stranger" - Madonna
"My Generation" - The Who (live)
"Draggin' the Line" - R.E.M.
"American Woman" - Lenny Kravitz
"Word Up" - Melanie B - credited as "Melanie G (aka Scary Spice)"
"Just The Two Of Us" - Dr. Evil (Dr. Evil mix) (Mike Myers)
"Espionage" - Green Day
"Time of the Season" - Big Blue Missile/Scott Weiland
"Buggin'" - The Flaming Lips
"Alright" - The Lucy Nation
"I'll Never Fall in Love Again" - Burt Bacharach/Elvis Costello
"Soul Bossa Nova (Dim's Space-A-Nova)" - Quincy Jones & His Orchestra
הערות שוליים

1 2  הוצאות והכנסות הסרט אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי באתר Box Office Mojo
↑  ריצ'רד נאטלה, מרגיש 'גרובי': אוסטין פאוורס, המרגל שהוא מס' 1, באתר הלוס אנג'לס טיימס, 14 ביוני 1999 (באנגלית)
אלדו אוליביירי

אלדו אוליביירי (באיטלקית: Aldo Olivieri;‏ 2 באוקטובר 1910 – 5 באפריל 2001) היה כדורגלן ומאמן איטלקי, ששיחק בעמדת השוער. זכה עם נבחרת איטליה במונדיאל 1938.
ביוגרפיה

אוליביירי נולד ב-2 באוקטובר 1910 בסן מישל אקסטרה שבממלכת איטליה. את הופעת הבכורה עשה במדי הלאס ורונה, מועדון עיר הולדתו, בעונת 1930/31 בסרייה ב'. הוא עבר לשחק בליגה הראשונה עם פאדובה בעונת 1933/34 אך שיחק רק ב-8 משחקים עקב פציעה בה שבר את גולגולתו. אחרי כמעט שנה לאחר הפציעה החליט אוליביירי לשוב אל המגרשים בניגוד לעצתם של רופאיו, ושב בחזרה אל הליגה השנייה הפעם עם לוצ'סה. בשנים שלאחר מכן התפתח להיות לאחד השוערים הטובים ביותר באיטליה, ובעונת 1935/36 העפיל עם לוצ'סה לליגה הראשונה. בנוסף לכך גם היה לשוער הנבחרת האיטלקית.
בעונת 1938/39 עבר אוליביירי לטורינו בה שיחק תחת המאמן היהודי, ארנ ארבשטיין. הוא העריך את אוליביירי מאוד על האומץ הרב לעלות להתקפות יחד עם חברי קבוצתו בשל לנסות להבקיע. בזכות זה קיבל את הכינוי "Rango Nero" (עכביש שחור). במדי טורינו ערך 172 משחקים בשבע עונות. אוליביירי סיים את הקריירה שלו בסוף עונת 1942/43 במדי ברשיה.
אוליביירי ערך את הופעתו הראשונה בנבחרת איטליה ב-15 בנובמבר 1936 נגד גרמניה תחת המאמן ויטוריו פוצו. למונדיאל 1938 בה כשוער הקבוע וגם זכה עימה בטורניר לאחר ניצחון 2–4 על הונגריה בגמר. הוא שיחק בכל ארבעת המשחקים וזכה בתואר הקבוצתי הראשון והיחיד שלו בקריירה. את הופעתו האחרונה עשה שוב נגד גרמניה, ב-5 במאי 1940. בכל 24 המשחקים בהם שיחק הפסיד רק במשחק אחד.
אוליביירי נפטר ב-5 באפריל 2001 בלידו די סמאייר שבאיטליה בגיל 90. עם פטירתו היה לכדורגלן השני שנשאר בחיים מכלל השחקנים ששיחקו בגמר מונדיאל 1938, אחרי פייטרו ראבה אשר נפטר ב-2006.
איתמר מרכוס

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1953 (בן 71) ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 
איתמר מרכוס (נולד ב-29 באוגוסט 1953) הוא פעיל פוליטי ימני וחוקר ישראלי, מומחה לאידאולוגיה ומדיניות פלסטינית, מייסד ומנהל מכון המחקר "מבט לתקשורת פלסטינית".
ביוגרפיה

איתמר מרכוס נולד בניו יורק לארתור והדסה מרכוס, אשר משפחותיהם היגרו לארצות הברית שנים קודם. האב היה בעלים של חברת הטקסטיל "Marcus Brothers Textiles", אשר נוסדה על ידי המשפחה ב-1911, ופעיל בבית הכנסת. האם עסקה בפעילות למען מטרות ישראליות וציוניות, והקימה ב-1979 את "הקרן המרכזית לישראל", המסייעת לארגונים ציוניים ויהודיים, ותורמת כספים לקידום מטרות צדקה בישראל. עד שנת 2010 שימש מרכוס כסגן נשיא של הקרן.
מרכוס למד בבית הספר התיכון "רמז", ישיבה תיכונית מעורבת של גברים ונשים הממוקם באפר איסט סייד. השלים תואר ראשון במדע המדינה בסיטי קולג' של ניו יורק. למד בישיבת הכותל במהלך הלימודים לתואר הראשון ובסיומם. התנדב לשירות בצה"ל בתפקיד "משנה טכני" בחיל התותחנים. אחרי השירות שב לארצות הברית והשלים תואר שני בתרבות יהודית. ב-1974 עלה לישראל יחד עם אשתו והחל ללמד בתיכונים דתיים, בהם בית הספר "פלך" ותרבות ומחשבת ישראל בגימנסיה רחביה בירושלים.
מרכוס כתב ופרסם שלושה ספרי ילדים.
נשוי לשלי, מתאמת אקדמית של לימודי תואר ראשון בריפוי בעיסוק לסטודנטיות חרדיות בבני ברק. מתגוררים באפרת יחד עם שאר בני המשפחה שעלו לישראל. לזוג חמישה ילדים וארבעה נכדים.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית והקמת "מבט לתקשורת פלסטינית"

ב-1992 היה יועצו של שר הדתות, שמעון שטרית, וסייע לו בתחומים שונים, בהם הצעות לשיפור יחסי חילונים-דתיים בחברה הישראלית וקידום נושא הגישור בבתי הדין הרבניים. בזמן הסכמי אוסלו הביא מרכוס אל שטרית ואל חבר הכנסת עמנואל זיסמן הקלטות של שידורי הטלוויזיה הפלסטינית, בהם נאומים שנשא יאסר ערפאת ודברים של בכירים ברשות הפלסטינית, הנוגדים את רוח הסכמי אוסלו, במטרה לתת להם חשיפה נרחבת. ההקלטות נחשפו במסיבות עיתונאים יזומות בכנסת. אחת ההקלטות פורסמה שבוע לפני הבחירות לכנסת הארבע עשרה, בה נראה מרואן כנפאני, דוברו של ערפאת מתייחס לביטול האמנה הלאומית הפלסטינית.
ב-1996 הקים מרכוס את מכון המחקר "מבט לתקשורת פלסטינית" באמצעות כספי תרומות של יהודים ונוצרים אוונגליסטים בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה. בין 1998 ל-2000 שימש מרכוס כמנהל "המרכז למעקב אחר השפעות השלום" ("The Center for Monitoring the Impact of Peace"; כיום "The Institute for Monitoring Peace and Cultural Tolerance in School Education"). במסגרת תפקיד זה מונה על ידי בנימין נתניהו לשמש כחבר בוועדה המשולשת הישראלית-פלסטינית-אמריקאית למניעת הסתה שהוקמה לאחר הסכמי וואי.
בפברואר 2007 הציג מרכוס לצידה של הסנאטורית הילרי קלינטון דו"ח המנתח את ספרי הלימוד החדשים לתלמידי י"ב ברשות הפלסטינית במסיבת עיתונאים בסנאט האמריקני בוושינגטון. ב-2011 כתב מרכוס יחד עם נאן ז'אק זילברדיק, חוקרת במכון "מבט לתקשורת פלסטינית", את הספר "Deception: Betraying the Peace Process", שבחן במשך שנה שלמה את התקשורת הפלסטינית ובעיקר את שידורי הטלוויזיה החל ממאי 2010 בסמוך למשא ומתן בין ישראל לפלסטינים. ממצאי הספר קובעים שהרשות הפלסטינית מעודדת הסתה ואלימות כלפי ישראל החותרים תחת הניסיונות להגיע להסכמה ופתרון של הסכסוך הישראלי-פלסטיני.
מרכוס הרצה והציג את ממצאי המחקרים של "מבט לתקשורת פלסטינית" בפני חברים בקונגרס האמריקני וחברי פרלמנט בקנדה, בריטניה, צרפת, גרמניה, האיחוד האירופי ועוד. כמו כן, הרצה בכנסים ובאוניברסיטאות ונוהג להתראיין ולתת פרשנויות ברשתות BBC, פוקס ניוז, CNN, ולהכין ניירות עמדה ותדרוכים בנושא ההסתה עבור משרד ראש הממשלה ומשרד החוץ. מרכוס שימש כעד מומחה בסדרה של תביעות שהגישו נגד הרשות הפלסטינית משפחות ישראלים שנרצחו במהלך האינתיפאדה השנייה. באוגוסט 2013 דחתה השופטת דליה גנות את התביעות ובפסק הדין מתחה ביקורת על חוות דעתו של מרכוס.
בשנת 2015 זכה מרכוס בפרס הישראלי לביקורת התקשורת ע"ש אברמוביץ' המוענק על ידי האגודה לזכות הציבור לדעת על פועלו ב"מבט לתקשורת פלסטינית". באותה שנה החל להופיע בפינה שבועית בערוץ 20 בה הוא מביא סיקור של התקשורת הפלסטינית.
הערות שוליים

↑  אתר החברה (באנגלית)
↑  ברק רביד, המידע של רה"מ על הסתה פלסטינית בא מהימין, באתר הארץ, 31 בינואר 2012
1 2   יפעת ארליך, היחידה ללוחמה בשנאה, באתר "ידיעות אחרונות", 17 בדצמבר 2015
↑  עפרה לקס, צריך להקשיב לאויב, בשפה שלו, באתר ערוץ 7, 13 בדצמבר 2013
↑  איתמר מרכוס, באתר "Jerusalem Summit"‏ (באנגלית)
↑  ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 22 במאי 2000
↑  יצחק בן-חורין, "ספרי לימוד פלסטינים מציגים עולם בלי ישראל", באתר ynet, 8 בפברואר 2007
↑  חגי הוברמן, 'ספרי לימוד פלשתינים הם ספרי תעמולה', באתר ערוץ 7, 9 בפברואר 2007
↑  שמעון כהן, ספר חדש חושף את שקר השלום הפלשתיני, באתר ערוץ 7, 15 בדצמבר 2011
↑  אבי יששכרוף, ההסתה לא נעלמת מהטלוויזיה של הרשות הפלסטינית, באתר הארץ, 19 בפברואר 2012
↑  אודות איתמר מרכוס, באתר מבט לתקשורת פלסטינית
↑  יזהר באר, ההסתה הפלסטינית. ההיית או שחלמתי חלום?, באתר העוקץ, 5 בפברואר 2014
↑  ת"א 1321-03 עזבון פלוני ז"ל ואח' נ' אלעלול ואח', 28 באוגוסט 2013
↑  אורן פרסיקו, אין צורך בתואר בסטטיסטיקה, באתר העין השביעית, 9 בספטמבר 2013
↑  אלכסנדר כץ, זכות הציבור לדעת: אילה חסון ואיתמר מרכוס יקבלו את פרס ביקורת התקשורת, באתר אייס
↑  ערוץ 20, הטלוויזיה הפלסטינית: "מחכים לגשם שישטוף את עקבות היהודים", באתר ynet, 22 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301835405171  BIBSYS: 12033267  ISNI: 0000 0000 6699 1979  LCCN: no2003062470  SUDOC: 179797360  VIAF: 39066333   WorldCat (עם VIAF): 39066333
אוסטין פאוורס - גולדממבר

| --- | --- |

 בימוי:  ג'יי רואץ' 
 הופק בידי:  טובי אמריץ' ריצ'רד ברנר ג'ון ליאונס אריק מקלאוד דמי מור מייק מאיירס ג'ניפר טוד סוזאן טוד
 תסריט:  מייק מאיירס, מייקל מקולרס 
 עריכה:  גרג היידן ג'ון פול
 שחקנים ראשיים:  מייק מאיירס ביונסה נואלס סת' גרין מייקל יורק רוברט וגנר מינדי סטרלינג ורן טרויר מייקל קיין
 מוזיקה:  ג'ורג' סטנלי קלינטון 
 צילום:  פיטר דמינג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 ביולי 2002
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פרודיה, סרט ריגול 
 תקציב:  63,000,000 דולר
 הכנסות:  296,655,431 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   austinpowers3
 סרט קודם:  אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי (1999)
 www.austinpowers.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אוסטין פאוורס - גולדממבר (באנגלית: Austin Powers in Goldmember) הוא סרט משנת 2002 בבימויו של ג'יי רואץ', בכיכובו של מייק מאיירס. הסרט הוא השלישי מבין סדרת סרטי קומדיה אשר הפכו לסרטי פולחן בסוף שנות ה-90 ובמהלך העשור הראשון של המאה ה-21.
הסרט מכיל אזכורים רבים לסרטי ג'יימס בונד שונים, בהם "גולדפינגר", "אתה חי רק פעמיים", "מונרייקר", "המרגלת שאהבה אותי" ו"גולדן איי".
עלילת הסרט

בעוד שאוסטין מצלם את הסרט האוטוביוגרפי "Austinpussy" (משחק מילים על שם הסרט "Octopussy" מסדרת סרטי ג'יימס בונד), דוקטור רשע, אשר התמקם בבסיס חדש הממוקם מאחורי השלט הנודע של הוליווד שם הוא רוקם את התוכנית הזדונית החדשה שלו. דוקטור רשע מתכנן לחזור בזמן לשנת 1975 על מנת להחזיר עמו לעתיד בעל מועדון הולנדי המכונה "גולדממבר" שאהבתו הגדולה ביותר בחייו היא זהב. אהבתו אל זהב כה גדולה עד שהוא איבד את איבר מינו כאשר עסק בהתכת זהב. גולדממבר תכנן קרן מיוחדת המסוגלת ליצור כוח-כבידה שבעזרתו ניתן לגרום למטאור ענק עשוי זהב מותך להתרסק על כדור הארץ ולגרום נזק כבד לאנושות. אוסטין מצליח לפרוץ לבסיס הסודי ולעצור את דוקטור רשע. עם זאת, לאחר מכן אוסטין מגלה שאביו נייג'ל נחטף. אוסטין מבקש את עזרת דוקטור רשע, אשר מסרב לעזור לו, אלא אם כן יועבר לכלא רגיל שם הוא יוכל להיות יחד עם מיני-מי. אוסטין מסכים ובעקבות כך דוקטור רשע מספר לו כי נייג'ל נחטף על ידי גולדממבר.
אוסטין חוזר בזמן לשנת 1975, שם הוא פוגש ידידה ותיקה בשם פוקסי קלאופטרה. השניים מוצאים את נייג'ל, אך גולדממבר מצליח לברוח בתוך מכונת הזמן לשנת 2002. אוסטין ופוקסי עוקבים אחריו במכונת הזמן שלהם. בינתיים, דוקטור רשע מגלה כי בנו סקוט הפך לאדם זדוני והקריח. סקוט נותן לדוקטור רשע מפתח אותו הוא הצליח להבריח אל תוך הכלא. במהלך התפרעות בכלא, דוקטור רשע ומיני-מי מצליחים לברוח מהכלא אל הבסיס הסודי החדש של דוקטור רשע אשר ממוקם במפרץ טוקיו בתוך צוללת ענקית הבנויה בצורת דוקטור רשע.
במעונו החדש, סקוט מעניק לדוקטור רשע את הכרישים בעלי אקדחי הלייזר המחוברים לראשיהם אותם דוקטור רשע רצה עוד מהסרט הראשון, ודוקטור רשע מקבל סוף סוף את סקוט כבנו.
אוסטין ופוקסי נוסעים לטוקיו שם הם פוגשים את ממזר שמן אשר משתתף בתחרויות סומו. השניים מגלים כי מר רובוטו אחראי לבניין בו מצויה הקרן המיוחדת של גולדממבר. לאחר שהם פורצים למפעל של רובוטו הם מגלים שנייג'ל מוחזק שם כבן ערובה על ידי גולדממבר. אוסטין ופוקסי מצילים את נייג'ל, אך גולדממבר בורח יחד עם הקרן המיוחדת. אוסטין ונייג'ל חושפים האחד בפני השני את תחושות חוסר הכבוד המושרשות שלהם כלפי השני, עד לנקודה בה אוסטין מאשים את נייג'ל בכך שהוא היה אב רע. בעקבות כך נייג'ל עוזב את המקום.
מיני מי הדחוי מחליט להצטרף לאוסטין, ויחד עם פוקסי קלאופטרה, השלושה מצליחים לחדור לצוללת של דוקטור רשע. אוסטין נלכד בהמשך על ידי אנשיו של דוקטור רשע אך פוקסי ומיני-מי מצליחים להציל אותו. נייג'ל מופיע ומגלה בפני אוסטין ודוקטור רשע כי הם למעשה אחים, וכי שמו האמיתי של דוקטור רשע הוא דאגי. סקוט, אשר מתרגז על כך שלאחר שהוא סוף סוף הפך למרשע, אביו הפך לאדם טוב, ובשל כך בורח מהמקום.
לאחר מכן גולדממבר מופיע ומצהיר כי הוא מתכנן להוציא לפועל את התוכנית המקורית. הוא מפעיל את הקרן המיוחדת, אבל אוסטין ודוקטור רשע, פועלים יחד על מנת להטות את הקרן כדי להשמיד את המטאור.
צוות השחקנים

מייק מאיירס - אוסטין פאוורס / דוקטור רשע / גולדממבר / ממזר שמן
ביונסה נואלס - פוקסי קלאופטרה
מייקל יורק - באזיל אקספוזישן
מייקל קיין - נייג'ל פאוורס
רוברט ואגנר - מספר שתיים
סת' גרין - סקוט רשע
ורן טרויר - מיני-מי
מינדי סטרלינג - פראו פארביסינה
פרד סבאג' - מספר שלוש/החפרפרת
נובו מאטסוהיסה - מר רובוטו
אהרן הימלשטיין - אוסטין פאוורס (1958)
ג'וש צוקרמן - דוקטור רשע (1958)
אדי אדמס - באזיל אקספוזישן (1958)
אוון פארמר - מספר שתיים (1958)
קלינט האוארד - מפעיל המכ"ם ג'ונסון
צוות השחקנים > הופעות אורח קצרות

טום קרוז - עצמו בתפקיד אוסטין פאוורס
דני דה ויטו - עצמו בתפקיד מיני-מי
גווינת' פלטרו - עצמה בתפקיד דיקסי נורמוס
קווין ספייסי - עצמו בתפקיד דוקטור רשע
ג'ון טרבולטה - עצמו בתפקיד גולדממבר
סטיבן ספילברג - במאי הסרט "Austinpussy"
קווינסי ג'ונס - עצמו
דיק ואן דייק - עצמו
בריטני ספירס - עצמה (רובוטית)
פסקול הסרט

"Work It Out" – ביונסה נואלס
"Miss You" (Dr. Dre Remix 2002) – הרולינג סטונז
"Boys" (Co-Ed Remix) – בריטני ספירס עם פארל מ-N*E*R*D
"Groove Me" - אנג'י סטון
"Shining Star"‏ – Earth, Wind & Fire
"Hey Goldmember" –‏ פוקסי קלאופטרה (ביונסה נואלס) עם דווין וסונג' נואלס
"Ain't No Mystery" – סמאש מאות'
"Evil Woman" – סול הוליגן עם דיאנה קינג
"1975" -‏ פול אוקנפולד (כולל דגימה של "A Fifth of Beethoven" מאת וולטר מרפי)
"Hard Knock Life (Ghetto Anthem)" (Dr. Evil Remix) – ד"ר איוול
"Daddy Wasn't There" – מינג טי עם אוסטין פאוורס
"Alfie (What's It All About, Austin?)" – סוזנה הופס
הערות שוליים

1 2  הוצאות והכנסות הסרט "אוסטין פאוורס - גולדממבר", באתר Box Office Mojo
אטא-אקוורידים

| --- | --- |

 סוג:  שנתי
 שביט/אסטרואיד אב:  שביט האלי
 תקופת פעילות המטר:  21 באפריל עד ה-20 במאי
 סביבות תאריך השיא:  6 במאי
 הרדיאנט בקבוצת:  דלי
 קז"ש בשנה רגילה:  60
 מהירות כניסה לאטמוספירה:  66 ק"מ/שנייה
 
מטר אטא-אקוורידים הוא מטר מטאורים בינוני (כ-60 קז"ש בשיא) המגיע לשיאו כל שנה ב-6 במאי, כאשר כדור הארץ חולף דרך שובל האבק שמותיר אחריו שביט האלי. האטא-אקוורידים קרויים כך משום שנקודת ההקרנה (radiant) שלהם נמצאת בקבוצת הכוכבים דלי, סמוך לכוכב שסימולו האות היוונית אטא (בלועזית: Eta Aquarii).
מטר האטא-אקוורידים הוא מטר קשה לצפייה בחצי הכדור הצפוני, כיוון שנקודת ההקרנה שלו דרומית יחסית, וזורחת בשעה מאוחרת (מישראל בסביבות 01:30). עקב כך שגובה נקודת ההקרנה נמוך, צופה בישראל יראה לכל היותר כמחצית הקז"ש המקסימלי. צופים באתרים צפוניים יותר (מעל קו רוחב 45) ייראה מטאורים בודדים או אף כלל לא.
לאטא-אקוורידים ולאוריונידים שביט אב משותף, שביט האלי.
אוסטין פריוויי

| --- | --- |

אוסטין פריוויי
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  British Motor Corporation (Australia)
 שנות ייצור:  1962–1965
 הרכבה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מודל אחריו:  Austin 1800 (ADO17)
 חברת אם:  Austin Motor Company (בבריטניה)
 אורך:  4,432-4,500 מ"מ
 רוחב:  1,615 מ"מ
 גובה:  1,490-1,500 מ"מ
 משקל:  1,166.6 ק"ג (דגם סדאן)
 בסיס גלגלים:  2,450 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 2,433 סמ"ק  (מנוע מסוג "Blue Streak")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
אוסטין פריוויי (באנגלית: Austin Freeway) היא מכונית משפחתית גדולה, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי חברת המכוניות האוסטרלית "British Motor Corporation (Australia)" בין השנים 1962–1965.
אוסטין פריוויי

דגם ה-"אוסטין פריוויי" התבסס על דגם ה-אוסטין קיימברידג' (סדרה A60) שיוצר ב-בריטניה על ידי חברת המכוניות הבריטית "Austin Motor Company" בין השנים 1961-1969.
בין השנים 1962-1965 יוצרו כ- 27,000 יחידות. בשנת 1962 יוצרו 3,090 יחידות.
דגמי "אוסטין פריוויי"

סדאן - 4 דלתות
סטיישן - 4.5 דלתות (החלון האחורי נפתח כלפי מעלה, המכסה האחורי מתחת לחלון האחורי מורד בזווית של 90° עד מעל לפגוש)
תמונות

אוסטין פריוויי, שנת 1960
אוסטין פריוויי, שנת 1960
אוסטין פריוויי
אוסטין פריוויי - סטיישן
אוסטין פריוויי
לוגו אוסטין פריוויי שנת 1964
אוסטין פריוואי
אוסטין פריוויי  - סטיישן
אוסטין פריוויי  -  סטיישן
אוסטין פריוויי
דגם "Austin Cambridge מודל A60" - עליו התבסס דגם "אוסטין פריוויי" (חיצונית, זהה)
ראו גם

אוסטין קיימברידג'
אוסטין A30
אוסטין קימברלי
לקריאה נוספת

אוסטין פריוויי (Austin Freeway - The Cambridge-Oxford Owners Club)
הערות שוליים

↑  אוסטין פריוויי Joe Kenwright, BMC's last stand: Aussie Originals, www.tradeuniquecars.com.au Retrieved 29 January 2017
↑  אוסטין פריוויי - היסטוריהThe Morris Freeway, www.bluestreaksix.com Retrieved on 10 November 2012
איירון מן: אקסטרמיס

| --- | --- |

כריכת האוגדן Iron Man: Extremis
 מידע קומיקס
 יוצר:  וורן אליס אדי גרנוב
 תקופת פרסום מקורית:  ינואר 2005 – אפריל 2006 (כשנה)
 סינדיקציה:  מארוול קומיקס
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפת המקור:  אנגלית 
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס 
 מספר החוברות:  6
 
אקסטרמיס (באנגלית: Extremis) היא קשת סיפור שפורסמה בחוברות הקומיקס איירון מן למשך שש חוברות בין ינואר 2005 לאפריל 2006, בכתיבתו של וורן אליס ובאיורו של אדי גרנוב. עלילת הסיפור מגדירה מחדש את סיפורו של איירון מן, ומעצימה את כוחותיה של חליפת השריון שלו.
קשת הסיפור קיבלה ביקורות חיוביות, והיא נחשבת לאחד הסיפורים המוצלחים של איירון מן. חלקים מקשת הסיפור עובדו לסרטי הלייב אקשן "איירון מן", "איירון מן 2", "הנוקמים" ו"איירון מן 3".
רקע

"אקסטרמיס" היה הסיפור הראשון של איירון מן לאחר אירועי "האוונג'רס מתפרקים", שאמנם רצו בחוברות השונות של מארוול, אך השפיעו בעיקר על קבוצת האוונג'רס. הסיפור נועד להיות מעין התחלה חדשה של הדמות - להגדיר אותו מחדש מימי מקורו כסוחר בכלי נשק ועד להיותו "טייס הניסוי החדש של העתיד", עתיד כפי שייחל לו הכותב וורן אליס. הסיפור כמעט ומזכיר את עברו של איירון מן, והאזכורים לשאר יקום מארוול הם קצרים ומעטים. הסיפור מתרחש למשך שלושה עד ארבעה ימים שבין הקמת הקבוצה החדשה האוונג'רס החדשים לבין האירועים שהציתו את תחילתה של מלחמת האזרחים של מארוול על חוק רישום העל-אנושיים.
הערות שוליים

↑  Alternate Cover: the best and worst Iron Man stories, James Hunt, April 28th 2008
↑  10 Must-Read Stories Before You Watch ‘Iron Man’ in Theaters, Alan Kistler, April 30th 2008
↑  Ultimate Bookshelf 2.0: Iron Man, Jesse Schedeen], April 3rd 2008
אלומה הפיכה

במתמטיקה, ובמיוחד בתורת האלומות, אלומה הפיכה היא אלומה קוהרנטית  \,{\mathcal {F}} על מרחב מחויג X, כך שקיימת אלומה קוהרנטית  \,{\mathcal {G}} שהפוכה ל \,{\mathcal {F}} ביחס לפעולת המכפלה הטנזורית של אלומות של  \,{\mathcal {O}}_{X}-מודולים (כאן,  \,{\mathcal {O}}_{X} היא אלומת המבנה של X). במילים אחרות, מתקיים  \,{\mathcal {F}}\otimes {\mathcal {G}}\cong {\mathcal {O}}_{X}. אלומות הפיכות הן האנלוג הגאומטרו-אלגברי של אגדים קוויים.
דוגמאות

אם X יריעה חלקה ו-L הוא אגד קווי על X, אלומת החתכים של L היא אלומה הפיכה וההופכית שלה היא אלומת החתכים של האגד הדואלי.
אם  X=Spec(R) היא יריעה אפינית, אלומות קוהרנטיות על  X מתאימות למודולים מעל  R ואלומות הפיכות מתאימות למודולים פרויקטיבים מדרגה 1.
עבור  X=\mathbb {P} _{k}^{n} האלומות ההפיכות הן  {\mathcal {O}}(n) עבור  n\in \mathbb {Z} .
חבורת פיקאר

אוסף מחלקות האיזומורפיזם של אלומות הפיכות על מרחב מחוייג   X מהווה חבורה ביחס לפעולת המכפלה הטנזורית. חבורה זו נקראת חבורת פיקאר (Picard) של  X.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלדו אדורנו

אלדו אוסמר אדורנו (בספרדית: Aldo Osmar Adorno; נולד ב-8 באפריל 1982) הוא כדורגלן עבר פרגוואי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

אדורנו שיחק במספר קבוצות בפרגוואי ובמקסיקו, ובשנת 2003 הגיע לישראל ושיחק עונה אחת במכבי תל אביב.
חוץ מדרכון פאראגוואי, יש לאדורנו גם דרכון ספרדי, ולאחר שעזב את ישראל שיחק בספרד עד שהגיע לקפריסין בשנת 2006. אדורנו שיחק במספר קבוצות מליגת העל הקפריסאית, ובשנת 2011 חתם באפואל ניקוסיה. בספטמבר 2014 חתם במטאלורג דונצק האוקראינית. לאחר חצי עונה באוקראינה חזר לקפריסין וחתם בארמיס ארדיפו. בקיץ 2015 חתם בקבוצת נאה סלמיס פמגוסטה.
ב-25 ביולי 2019 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
הערות שוליים

↑  אלדו אדורנו הכריז על פרישה ממשחק פעיל, באתר ערוץ הספורט, 25 ביולי 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איתמר פוגש ארנב

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  דויד גרוסמן 
 איורים:  אורה איל
 סוגה:  ילדים
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  תשמ"ח (1988)
 סדרה
 סדרת ספרים:  סיפורי איתמר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001075375, 003534777, 003909407
 
איתמר פוגש ארנב הוא אחד הספרים בסדרת "סיפורי איתמר" מאת דויד גרוסמן.
עלילה

גיבור הסדרה, הילד איתמר, ניחן באומץ-לב ואינו חושש ולו אף בקצת מיצורים מטילי-אימה. אולם הוא משוכנע כי ארנב הוא יצור מפחיד מאין כמוהו בעוד שכידוע לכולם מדובר בחיה עדינה יחסית. יום אחד הוא נפגש עם ארנב. הארנב היה משוכנע כי ילד הוא יצור מפחיד מאין-כמוהו, בדיוק כמו שאיתמר היה משוכנע לגבי ארנבים. אולם כל אחד מהם זכה לדעת להקלתו: "היצור המפחיד" ממנו פחד כל אחד מהם אינו מפחיד ואפילו נחמד. השניים התיידדו ואף לימדו זה את זה קריאות-הבהלה בהן הם נוהגים להשתמש ("ג'ימליה ג'ים" ו"זוזו בוזו ים פם פוזו").
מחזמר

הסיפור עובד על ידי מיכאל גורביץ' להצגה, יוני רכטר הלחין, התזמורת הפילהרמונית הישראלית מנגנת והשירה מבוצעת על ידי מקהלה, בהשתתפות השחקנים אלי גורנשטיין ועדי צ'זרה בתפקידי הארנב ואיתמר.
לקריאה נוספת

רבקה גירון, "איתמר פוגש ארנב (עיון ספרותי והצעות דידקטיות)", הד הגן, 1994, גיליון נ"ט, עמ' 103-101.
משה רון, "נקודת התצפית של הארנב", תיאוריה וביקורת, 1995, גיליון 6, עמ' 185-177
הערות שוליים

↑  ביקורות:
נעם בן זאב, לא רק לילדים: יצירת המופת של גרוסמן ורכטר, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2009
מיכאל הנדלזלץ, איתמר פוגש ארנב ומגלה שארנבים זה שמחה, באתר הארץ, 29 ביולי 2009
| יוני רכטר |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | התכוונות (1979) • בגובה העיניים (1985) • מחשבות ואפשרויות (1995) • עוד סיפור (2003) • סביבנו (2017) • יוני ג'ירף (2020) |  |
| אלבומים בהשתתפותו | האהבה פנים רבות לה (1976) • באופן קבוע וחד פעמי (1979) • קווים (1981) • משירי אברהם חלפי (1988) • האריה, היונה ותרנגולת כחולה (1992) |  |
| הופעות, אוספים ומארזים | העיקר זה הרומנטיקה (1991) • ממש עכשיו - מנגנים יוני רכטר (1991) • משירי יוני רכטר (2004) • בכל פעם שאני מנגן (2005) • העיקר זה המוזיקה (2012) • האלבומים המקוריים (2013) |  |
| הרכבים | ארבע-עשרה אוקטבות • כוורת • הכבש השישה עשר |  |
| שירים | דמעות של מלאכים (1975) • עטור מצחך (1977) • הילדה הכי יפה בגן (1978) • ערב עירוני (1987) • קילפתי תפוז (1989) • ואלה שמות (1990) |  |
| הצגות ומופעים | אגדה בחולות (1979) • איתמר פוגש ארנב (2012) |  |
| שיתופי פעולה | שיתופי פעולה |  |
| מוזיקה | דני סנדרסון • גידי גוב • אריק איינשטיין • אבנר קנר • עלי מוהר • יוסי בנאי • נורית גלרון • יהודית רביץ • רונה קינן • אסתר עופרים |  |
אלדו דושר

אלבארו פדרו דושר (בספרדית: Alvaro Pedro Duscher; נולד ב-22 במרץ 1979 באסקל שבפטגוניה, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. דושר מחזיק בדרכון אוסטרי.