stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תומאס איגלטון
הערות שוליים

↑  Thomas F. Eagleton Papers, באתר The State Historical Society of Missouri (באנגלית)
↑  תומאס איגלטון, במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  אדם קליימר, Thomas F. Eagleton, 77, a Running Mate for 18 Days, Dies, באתר הניו יורק טיימס, 5 במרץ 2007 (באנגלית)
↑  אדוארד ה. קון, Eagleton's Reelection Bid Interrupted By Trial of Niece on Extortion Charge, באתר וושינגטון פוסט, 20 באוקטובר 1980 (באנגלית)
↑  אליס נובל, A niece of Sen. Thomas F. Eagleton, D-Mo., testified, באתר UPI‏, 23 באוקטובר 1980 (באנגלית)
1 2  הליברל ממדינה שמרנית, דבר, 21 ביולי 1972
↑  שמואל שגב, הסיאט האמריקני אישר הגדלת הסיוע לישראל ל־250 מיליון דולאר, מעריב, 2 באוקטובר 1974
↑  טרי גאני, A slice of history, מאורכב מאתר Wayback Machine מקולומביה טריביון, 19 באוגוסט 2007 (באנגלית)
↑  ‘Meet the Press’ transcript for July 15, 2007, באתר NBC News‏, 15 ביולי 2007 (באנגלית)
↑  נחום ברנע, איגלטון ידחה בקשת מק-גוורן לפרוש מהמירוץ, דבר, 1 באוגוסט 1972
↑  מקגוורן ושרייבר, דבר, 7 באוגוסט 1972
↑  AP‏, Ex-Sen. Thomas Eagleton, D-Mo., dies at 77, באתר NBC News‏, 4 במרץ 2007 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327543205171  GND: 1019486007  ISNI: 0000 0000 8236 7690  LCCN: n81095877  NARA: 10568747  NTA: 250396688  SNAC: w6rj62c6  SUDOC: 079883346  US Congress: E000004  VIAF: 55473914   WorldCat (עם VIAF): 55473914 
דיוקן של איגלטון מימיו כסגן מושל מיזורי, 1965
מות אהרן הכהן

מותו של אהרן הכהן התרחש, כמתואר בתורה, ביום א' באב, בשנת הארבעים ליציאת מצרים, לפני שעם ישראל נכנס לארץ ישראל. אהרן עלה להור ההר, ולאחר שתפקיד הכהן הגדול הועבר לבנו אלעזר, נפטר אהרן, ונקבר בהור ההר. מות אהרן, כמו מות משה, בא כעונש על חטא מי מריבה. האירוע מתואר בהרחבה בפרשת חקת שבספר במדבר, ונזכר בכמה מקומות נוספים במקרא.
לפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית, מותו של אהרן אירע בשנת ב'תפ"ח לבריאת העולם.
מותו של אהרן > הרקע

עם ישראל נסע אל הר ההר שבגבול ארץ אדום, שם ציווה ה' את משה ואת אהרן שבאותו מקום אהרן ימות ולא יכנס לארץ בגלל מקרה מי מריבה בו משה ואהרן המרו את פי הקב"ה - ”עַל אֲשֶׁר מְרִיתֶם אֶת פִּי לְמֵי מְרִיבָה”.
מותו של אהרן > הפטירה

הקב"ה מצווה את משה שייקח את אהרן ואת אלעזר בנו אל הר ההר. שם, משה יפשיט את אהרן מבגדיו וילביש אותם את אלעזר ואחר כך אהרן ימות.
משה מעלה את אהרן ואלעזר לעיני כל העדה ומקיים את ציווי ה'. לאחר מכן גופת אהרן נשארת בהר ומשה ואלעזר יורדים אל העם.
ברש"י מובא תיאור של הכניסה למערת הקבורה בהר - ”אמר לו הכנס למערה, ונכנס. ראה מטה מוצעת ונר דלוק. אמר לו עלה למטה, ועלה. פשוט ידיך, ופשט. קמוץ פיך, וקמץ. עצום עיניך, ועצם”.
בילקוט שמעוני מובאים שני תיאורים בנוגע למה קרה בהר ההר כשמת אהרן:
אחר כך ירד הקב"ה ונטל נשמתו בנשיקה שנאמר על פי ה', והיו משה ואלעזר מנשקין את אהרן, משה על לחיו אחד ואלעזר על לחיו אחד, ויש אומרים משה מפשיטו מן קרסוליו ועלה ענן הכבוד וכסה אותו, אמר לו משה: "מה אתה רואה?", אמר לו: "איני רואה כלום אלא שענן הכבוד מלביש את אברי שאתה מפשיט". והפשיטו עד ירכו ועלה ענן הכבוד וכסה אותו, והפשיטו עד צוארו, אמר לו: "אהרן אחי מה אתה רואה מה היא המיתה?", אמר לו: "עד עכשיו ולא כלום אלא שעלה ענן כבוד וכסה אותי עד צוארי". כיון שהפשיט את כלו כסה הענן את כלו, והיה משה קורא:"אהרן אחי! מה היא מיתתן של צדיקים, היכן אתה?", אמר לו: "איני כדאי לומר לך אלא הלואי מקודם זמן באתי לכאן". כשראה משה היאך מת אהרן נתאוה משה למיתתו, וכשאמר לו הקב"ה: "כאשר נאסף אהרן אחיך.." אמר יפקוד ה' א-להי הרוחות וכו', וכשם שלא שלט מלאך המות באהרן אלא בנשיקה כך אתה לא ישלוט בך מלאך המות ותפטר בנשיקה שנאמר על פי ה', מיד נתישבה דעתו של משה.
מותו של אהרן > הפטירה > התגובה לפטירה

לאחר מות אהרן התאבלו עם ישראל 30 יום. המדרש מספר שכיוון שהיה אהרן משכין שלום בכל חלקי העם בכו אותו כל עם ישראל, אנשים ונשים.
המדרש ממחיש את תגובת עם ישראל למות אהרן:
כיוון שירדו משה ואלעזר מן ההר נתקבצו כל הקהל עליהם ואמרו להם היכן אהרן? אמרו להם: מת! אמרו: היאך מלאך המוות יכול לפגוע בו? אדם שעמד במלאך המוות ועצרו דכתיב (במדבר יז) ויעמד בין המתים ובין החיים, אם אתם מביאין אותו מוטב, אם לאו נסקל אתכם!! באותה שעה עמד משה בתפלה ואמר: רבש"ע הוציאנו מן החשד. מיד פתח הקדוש ברוך הוא את המערה והראהו להם, שנאמר:"ויראו כל העדה כי גווע אהרן".
מסורות על מקום קבורתו של אהרן

מותו של אהרן הכהן מצוין בתורה במספר מקומות שונים.
בספר במדבר, פרק כ', פסוקים כ"ב–כ"ח: וַיִּסְעוּ מִקָּדֵשׁ וַיָּבֹאוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל כָּל הָעֵדָה הֹר הָהָר:...וַיָּמָת אַהֲרֹן שָׁם בְּרֹאשׁ הָהָר…" בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוק ל"ז: וַיִּסְעוּ מִקָּדֵשׁ וַיַּחֲנוּ בְּהֹר הָהָר בִּקְצֵה אֶרֶץ אֱדוֹם: וַיַּעַל אַהֲרֹן הַכֹּהֵן אֶל הֹר הָהָר עַל פִּי יְהֹוָה וַיָּמָת שָׁם …וכן בספר דברים, פרק י' וּבְנֵי יִשְׂרָאֵל נָסְעוּ מִבְּאֵרֹת בְּנֵי יַעֲקָן מוֹסֵרָה שָׁם מֵת אַהֲרֹן וַיִּקָּבֵר שָׁם וַיְכַהֵן אֶלְעָזָר בְּנוֹ תַּחְתָּיו:
מהפסוקים האלה, עולה שאלה לגבי זיהוי מקום מותו וקבורתו של אהרן: היכן באמת מת אהרן והיכן נקבר. חז״ל אמרו: ״ובני ישראל נסעו מבארות בני יעקן מוסרה שם מת אהרן״ וכי שם מת אהרן? והלא בהר ההר מת! שנא׳ ״וימת אהרן שם בהר ההר״.במדבר רבה, פרשה י"ט, פסקה כ' ייתכן שכוונתם לומר כי מת במוסרה, אך נקבר בהר ההר.
שאלות נוספות עולות באשר לזיהוי המיקום הגאוגרפי: האם ״קדש״ הוא אתר אחד או יותר? מה היחס בין קדש הסמוכה במסעות להר ההר לבין קדש ברנע? היכן היא ״ארץ אדום״? מהם גבולותיה? האם ארץ אדום כוללת, מלבד הרי אדום ממזרח לערבה, גם חלק מהנגב? האם ייתכן שהר ההר ומוסרה זהות?
החוקרים  מציעים תשובות שונות:
רובינסון מציע את ג׳בל מד׳רה, שכיום ידוע כהר ציון, כמקומו ליד הר הר, תוך התייחסות לשם ״מסורה״. המקור הקדום ביותר המזכיר את קבר אהרן בג׳בל הארון הוא יוסף בן מתתיהו, ב״קדמוניות היהודים״: ״שמו פטרה. והמקום מוקף הר גבוה. שם עלה אהרן על ההר, פשט את בגדי הכהונה הגדולה ומסרו לבנו אלעזר, ומת וכל העם מביט בו. ״
גם בכתבי אבות הכנסייה מופיע תיאור דומה:״ הר ההר, אשר מת בו אהרן, אצל עיר פטרה, אשר מראים עד היום את הסלע אשר נתן מים על פי משה״
הסלע נמצא שם גם בימינו, מעל נביעה בשם עין מוסה, הצמודה לפטרה ממזרח. במקום ישנה בריכת מים קטנה, שתושבי המקום מתייחסים אליה בקדושה בשל זיהויה כמקום קבורת אהרן.
לאחר מות אהרן

לאחר מות אהרן, ממשיכו בתפקיד הכהן הגדול היה אלעזר בנו.
התורה מספרת שלאחר מות אהרן, תקף הכנעני מלך ערד שיושב בנגב את ישראל לאחר ששמע שהם מתקרבים לארצו, והצליח לשבות שבי מעם ישראל. חז"ל אמרו שהתקיפה הייתה בעקבות מות אהרן - ”מה שמועה שמע? שמע שמת אהרן ונסתלקו ענני כבוד, וכסבור ניתנה רשות להלחם בישראל”.
הערות שוליים

1 2  רש"י על ספר במדבר, פרק כ', פסוק כ"ד
↑  מדרש אגדה (בובר) במדבר פרשת חוקת פרק כ', סימן כ"ט
↑  במדבר רבה יט, כ
↑  זאב ארליך, ג'בל הארון (הר ההר, קברו המסורתי של אהרון הכהן), אריאל; כתב עת לידיעת ארץ-ישראל 110–111 (תשנו) 268-273
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף ג', עמוד א'
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
יורו 1988

| --- | --- |

 מארחת:  גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 תקופת התחרות:  10 ביוני 1988 – 25 ביוני 1988 (16 ימים)
 מספר משתתפות:  8  (מתוך 32 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:   הולנד
 מספר משחקים:  15
 מספר שערים:  34 (2.27 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  887,844 (59,190 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  הולנד מרקו ואן באסטן   (5 שערים)
 → צרפת 1984שוודיה 1992 ←
אליפות אירופה בכדורגל 1988 הידועה גם בשם יורו 1988 היא אליפות אירופה בכדורגל השמינית שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בגרמניה המערבית בין ה-10 ביוני ל-25 ביוני 1988. בטורניר השתתפו שמונה נבחרות. גרמניה המערבית, המארחת בטורניר, העפילה אוטומטית ואליה הצטרפו שבע נבחרות מטורניר המוקדמות.
אל משחק הגמר העפילו נבחרות הולנד וברית המועצות. שערים של רוד חוליט ומרקו ואן באסטן הכריעו את תוצאת המשחק, 2-0 להולנד, שזכתה בתואר בפעם הראשונה והיחידה עד כה. באופן חריג, הטורניר הסתיים ללא שנשלף במהלכו אף כרטיס אדום, ללא תוצאות שוויון נטולות שערים וללא משחקי נוק-אאוט המגיעים להארכה או דו-קרב פנדלים.
מוקדמות

הגרלת מוקדמות יורו 1988 התקיימה ב-14 בפברואר 1986 בפרנקפורט. 32 הנבחרות החברות באופ"א התחלקו לשבעה בתים בני ארבע או חמש נבחרות כל אחד, והנבחרות שסיימו כראשי בתים הצטרפו לגרמניה המערבית המארחת לטורניר הגמר.
אלופת אירופה המכהנת צרפת לא צלחה את שלב המוקדמות ולא השתתפה בטורניר, בעוד אירלנד העפילה להופעה ראשונה בתולדותיה באליפות אירופה.
מוקדמות > הנבחרות המעפילות

| נבחרת | כרטיס | הופעות קודמות ביורו 1 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | נבחרת מארחת | 4 (1972, 1976, 1980, 1984) |
|  ספרד | מנצחת בית 1 | 3 (1964, 1980, 1984) |
|  איטליה | מנצחת בית 2 | 2 (1968, 1980) |
|  ברית המועצות | מנצחת בית 3 | 4 (1960, 1964, 1968, 1972) |
|  אנגליה | מנצחת בית 4 | 2 (1968, 1980) |
|  הולנד | מנצחת בית 5 | 2 (1976, 1980) |
|  דנמרק | מנצחת בית 6 | 2 (1964, 1984) |
|  אירלנד | מנצחת בית 7 | 0 |

1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
אצטדיונים

טורניר הגמר נפרש על פני שמונה אצטדיונים בשמונה ערים שונות בגרמניה המערבית.
עקב התנגדותן של מדינות הגוש המזרחי להכיר בברלין המערבית כחלק מגרמניה המערבית, הסכימה התאחדות הכדורגל הגרמנית להוציא את העיר מרשימת הערים המארחות, ובכך להבטיח את השתתפות מדינות הגוש המזרחי בטורניר.
האצטדיון שנבחר לארח את משחק הגמר של הטורניר היה האצטדיון האולימפי במינכן.
תכולת האצטדיונים נכונה לזמן הטורניר.
שלב הבתים

שמונה הנבחרות שהעפילו לטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית זכו בכרטיס לשלב חצי הגמר, כך שהמנצחת בכל בית פגשה את סגנית הבית המקביל. כל ניצחון בשלב הבתים זיכה את הנבחרת המנצחת בשתי נקודות, ולא בשלוש כפי שנהוג כיום.
שלב הבתים > בית א'

גרמניה המערבית המארחת סיימה בראש הבית ללא הפסד, כשהיא מקדימה בפער שערים בלבד את סגניתה איטליה. ספרד נכנעה לשתי הנבחרות המעפילות וסיימה במקום השלישי, מעל דנמרק שסיימה את שלב הבתים ללא נקודות.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 1 | 4 |
|  איטליה | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 4 | 1 | 3 |
|  ספרד | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 5 | -2 |
|  דנמרק | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 7 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | 1 – 1 | איטליה   |
|  דנמרק | 2 – 3 | ספרד   |
|  גרמניה המערבית | 2 – 0 | דנמרק   |
|  איטליה | 1 – 0 | ספרד   |
|  גרמניה המערבית | 2 – 0 | ספרד   |
|  איטליה | 2 – 0 | דנמרק   |
שלב הבתים > בית ב'

ברית המועצות העפילה מראש הבית וללא הפסד, והקדימה בנקודה את הולנד שסיימה כסגנית. ההולנדים פתחו את שלב הבתים בהפסד לברית המועצות, אך השיגו לאחר מכן שני ניצחונות, כולל במשחק ראש בראש עם אירלנד במחזור האחרון על הכרטיס לחצי הגמר. אנגליה סיימה את הטורניר במקום האחרון בבית וללא נקודות.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 2 | 3 |
|  הולנד | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | 2 |
|  אירלנד | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  אנגליה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 7 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אנגליה | 0 – 1 | אירלנד   |
|  הולנד | 0 – 1 | ברית המועצות   |
|  אנגליה | 1 – 3 | הולנד   |
|  אירלנד | 1 – 1 | ברית המועצות   |
|  אנגליה | 1 – 3 | ברית המועצות   |
|  אירלנד | 0 – 1 | הולנד   |
שלבי הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | 21 ביוני - המבורג | 21 ביוני - המבורג |  |  |  |  |
|  |   גרמניה המערבית | 1 |   |  |  |  |
|  |   הולנד | 2 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | 25 ביוני - מינכן | 25 ביוני - מינכן |
|  |  |  |   |  |   הולנד | 2 |
|  |  |  |   |   |   ברית המועצות | 0 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | 22 ביוני - שטוטגרט | 22 ביוני - שטוטגרט |   |   |  |  |
|  |   איטליה | 0 |   |   |  |  |
|  |   ברית המועצות | 2 |   |   |  |  |
שלבי הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 ביוני 1988 |  הולנד | 2–1 |  גרמניה המערבית | פולקספארקשטדיון, המבורג |
| 21 ביוני 1988 | רונאלד קומאן  74' (פ)   מרקו ואן באסטן  88' | (סיקור) | לותר מתאוס  55' (פ) | פולקספארקשטדיון, המבורג |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 ביוני 1988 |  ברית המועצות | 2–0 |  איטליה | נקרשטדיון, שטוטגרט |
| 22 ביוני 1988 | גנאדי ליטובצ'נקו  58'   אולג פרוטאסוב  62' | (סיקור) |  | נקרשטדיון, שטוטגרט |
שלבי הנוק-אאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 25 ביוני 1988 |  הולנד | 2–0 |  ברית המועצות | האצטדיון האולימפי, מינכן |
| 25 ביוני 1988 | רוד חוליט  32'   מרקו ואן באסטן  54' | (סיקור) |  | האצטדיון האולימפי, מינכן |
מלך השערים

5 שערים
הולנד מרקו ואן באסטן
2 שערים
גרמניה המערבית רודי פלר
ברית המועצות אולג פרוטאסוב
נבחרת הטורניר

| שוערים | הגנה | קשרים | חלוצים |
| --- | --- | --- | --- |
| הולנד הנס ואן ברויקלן | איטליה ג'וזפה ברגומי   הולנד רונאלד קומאן   הולנד פרנק רייקארד   איטליה פאולו מלדיני | איטליה ג'וזפה ג'אניני   גרמניה לותר מתאוס   הולנד יאן ואוטרס | הולנד רוד חוליט   איטליה ג'אנלוקה ויאלי   הולנד מרקו ואן באסטן |
הישגי הנבחרות ביורו 1988
יורו 1992

| --- | --- |
הסמל של יורו 1992
 מארחת:  שוודיה שוודיה
 תקופת התחרות:  10 ביוני 1992 – 26 ביוני 1992 (17 ימים)
 מספר משתתפות:  8
 הזוכה:   דנמרק
 מספר משחקים:  15
 מספר שערים:  32 (2.13 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  430,111 (28,674 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  הולנד דניס ברגקאמפ   שוודיה תומאס ברולין   דנמרק הנריק לארסן   גרמניה קרלהיינץ רידלה   (3 שערים כל אחד)
 → מערב גרמניה 1988אנגליה 1996 ←
אליפות אירופה בכדורגל 1992, הידועה גם בשם יורו 1992 היא אליפות אירופה בכדורגל התשיעית שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך בשוודיה בין ה-10 ביוני ל-26 ביוני 1992.
הטורניר היה לטורניר האחרון בו משתתפות שמונה נבחרות בלבד. שוודיה המארחת העפילה לטורניר באופן אוטומטי, ואליה היו אמורות להצטרף שבע עולות מטורניר המוקדמות, אם כי כשבועיים טרם פתיחת הטורניר, פרשה ממנו יוגוסלביה בעקבות המלחמה בחבל הבלקן. היא הוחלפה על ידי סגניתה בשלב הבתים במוקדמות, דנמרק, שבסופו של דבר אף זכתה בטורניר. ברית המועצות סיימה בראש הבית שלה בטורניר המוקדמות, אך בעקבות התפרקות ברית המועצות הופיעה הנבחרת תחת השם נבחרת חבר המדינות העצמאיות.
למשחק הגמר התמודדה גרמניה, לראשונה כנבחרת מאוחדת, מול דנמרק. הדנים הפתיעו במשחק את אלופת העולם המכהנת ממונדיאל 1990, וניצחו בתוצאה 2-0 משערים של ג'ון ינסן וקים וילפורט, ובכך השלימו זכייה ראשונה, ויחידה עד כה, של נבחרתם בתואר.
מוקדמות

הגרלת מוקדמות יורו 1992 התקיימה ב-2 בפברואר 1990. בתחילה כללה ההגרלה 34 נבחרות, שחולקו לשבעה בתים (מתוכן שישה בני חמש נבחרות, ואחד בן ארבע נבחרות). אמנם, לאחר איחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990, הפסיקה גרמניה המזרחית את פעילותה, והיא נגרעה משלב הבתים. גרמניה תפסה את מקומה ותוצאותיה של גרמניה המערבית. שבע הנבחרות שסיימו בראש הבית העפילו לטורניר לצידה של שוודיה המארחת, אך זוכת בית 4, יוגוסלביה, הוחלפה על ידי סגניתה דנמרק בעקבות מלחמות יוגוסלביה, והחלטת האו"ם. דנמרק סיימה את שלב הבתים עם נקודה בלבד פחות מיוגוסלביה.
מוקדמות > הנבחרות המעפילות

| נבחרת | כרטיס | תאריך העפלה | הופעות קודמות ביורו1 |
| --- | --- | --- | --- |
|  שוודיה | נבחרת מארחת | 2 בפברואר 1990 | 0 |
|  צרפת | מנצחת בית 1 | 12 באוקטובר 1991 | 2 (1960, 1984) |
|  סקוטלנד | מנצחת בית 2 | 13 בנובמבר 1991 | 0 |
| חבר המדינותחבר המדינות העצמאיות2 | מנצחת בית 3 | 13 בנובמבר 1991 | 5 (1960‏3, 1964‏3, 1968‏3, 1972‏3, 1988‏3) |
|  דנמרק | סגנית בית 4‏4‏ | 30 במאי 1992 | 3 (1964, 1984, 1988) |
|  גרמניה | מנצחת בית 5 | 20 בנובמבר 1991 | 5 (1972‏5, 1976‏5, 1980‏5, 1984‏5, 1988‏5) |
|  הולנד | מנצחת בית 6 | 4 בדצמבר 1991 | 3 (1976, 1980, 1988) |
|  אנגליה | מנצחת בית 7 | 13 בנובמבר 1991 | 3 (1968, 1980, 1988) |

1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
2 החליפה את ברית המועצות
3 כברית המועצות
4 החליפה את יוגוסלביה
5 כגרמניה המערבית
אצטדיונים

טורניר יורו 1992 נפרש על פני ארבעה אצטדיונים בארבע ערים שונות. האצטדיון שנבחר לארח את משחק הגמר היה אולבי בגטבורג.
תכולת האצטדיונים נכונה לזמן הטורניר.
שלב הבתים

שמונה הנבחרות שהעפילו לטורניר חולקו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית זכו בכרטיס לשלב חצי הגמר, כך שהמנצחת בכל בית פגשה את סגנית הבית המקביל. בפעם האחרונה בתולדות הטורניר, הוענקו שתי נקודות לניצחון בשלב הבתים, ולא שלוש כפי שנהוג מאז.
שלב הבתים > בית א'

שוודיה המארחת סיימה בראש הבית ללא הפסד, בבית צמוד בו פגשה את דנמרק, צרפת ואנגליה. דנמרק ניצחה בתוצאה 2-1 את צרפת במחזור האחרון, בקרב ראש בראש על ההעפלה שסיים את דרכה של צרפת בטורניר ללא ניצחון. תוצאה זהה לטובתה של שוודיה מול אנגליה באותו מחזור, במה שהיה למשחקו האחרון של קפטן אנגליה גארי ליניקר בשורות הנבחרת, סיימה את דרכם של האנגלים בטורניר במקום האחרון בבית וללא ניצחון.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  שוודיה | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 4 | 2 | 2 |
|  דנמרק | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  צרפת | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 2 | 3 | -1 |
|  אנגליה | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 1 | 2 | -1 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שוודיה | 1 – 1 | צרפת   |
|  דנמרק | 0 – 0 | אנגליה   |
|  צרפת | 0 – 0 | אנגליה   |
|  שוודיה | 1 – 0 | דנמרק   |
|  אנגליה | 1 – 2 | שוודיה   |
|  צרפת | 1 – 2 | דנמרק   |
שלב הבתים > בית ב'

הנבחרות הבכירות בבית, הולנד וגרמניה, היו גם אלו שהעפילו בסיום השלב, כשהולנד בראש הבית ללא הפסד. שתי הנבחרות הגיעו למחזור האחרון עם שלוש נקודות (ניצחון ותיקו), והתמודדו ביניהן על המקום הראשון. ניצחון הולנדי בתוצאה 3-1 הכריע את ראשות הבית. סקוטלנד, בהופעת הבכורה שלה בטורניר, רשמה את ניצחונה הראשון במחזור הנעילה, 3-0 על חבר המדינות העצמאיות, שנפרדה מהטורניר ללא ניצחון.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 4 | 1 | 3 |
|  גרמניה | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 | 0 |
|  סקוטלנד | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 3 | 0 |
|  חבר המדינות | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 1 | 4 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הולנד | 1 – 0 | סקוטלנד   |
|  גרמניה | 1 – 1 | חבר המדינות   |
|  סקוטלנד | 0 – 2 | גרמניה   |
|  חבר המדינות | 0 – 0 | הולנד   |
|  הולנד | 3 – 1 | גרמניה   |
|  סקוטלנד | 3 – 0 | חבר המדינות   |
שלבי הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | 21 ביוני - סטוקהולם | 21 ביוני - סטוקהולם |  |  |  |  |
|  |   שוודיה | 2 |   |  |  |  |
|  |   גרמניה | 3 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | 26 ביוני - גטבורג | 26 ביוני - גטבורג |
|  |  |  |   |  |   גרמניה | 0 |
|  |  |  |   |   |   דנמרק | 2 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | 22 ביוני - גטבורג | 22 ביוני - גטבורג |   |   |  |  |
|  |   הולנד | 2 (4) |   |   |  |  |
|  |   דנמרק | 2 (5) |   |   |  |  |
שלבי הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 ביוני 1992 |  גרמניה | 3–2 |  שוודיה | אצטדיון רוסונדה, סטוקהולם |
| 21 ביוני 1992 | תומאס הסלר  11'   קרלהיינץ רידלה  59', 88' | (סיקור) | תומאס ברולין  64' (פ)   קנט אנדרסון  89' | אצטדיון רוסונדה, סטוקהולם |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 ביוני 1992 |  דנמרק | 2–2‏ה |  הולנד | אולבי, גטבורג |
| 22 ביוני 1992 | הנריק לארסן  5', 33' | (סיקור) | דניס ברגקאמפ  23'   פרנק רייקארד  86' | אולבי, גטבורג |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   |  הנריק לארסן    פלמינג פאולסן    לארס אלסטרופ    קים וילפורט    קים כריסטופטה | 5–4 |  רונאלד קומאן    מרקו ואן באסטן    דניס ברגקאמפ    פרנק רייקארד    רוב ויטסחה |   |
שלבי הנוק-אאוט > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 ביוני 1992 |  דנמרק | 2–0 |  גרמניה | אולבי, גטבורג |
| 26 ביוני 1992 | ג'ון ינסן  18'   קים וילפורט  78' | (סיקור) |  | אולבי, גטבורג |
מלך השערים

3 שערים
דנמרק הנריק לארסן
גרמניה קרלהיינץ רידלה
הולנדדניס ברגקאמפ
שוודיה תומאס ברולין
2 שערים
צרפת ז'אן-פייר פאפן
גרמניה תומאס הסלר
הולנד פרנק רייקארד
שוודיה יאן אריקסון
נבחרת הטורניר

| שוערים | הגנה | קשרים | חלוצים |
| --- | --- | --- | --- |
| דנמרק פטר שמייכל | צרפת ז'וסלין אנגלומה   צרפת לורן בלאן   גרמניה אנדראס ברמה   גרמניה יורגן קולר | גרמניה שטפן אפנברג   הולנד רוד חוליט   גרמניה תומאס הסלר   דנמרק בריאן לאודרופ | הולנד מרקו ואן באסטן   הולנד דניס ברגקאמפ |
הישגי הנבחרות ביורו 1992
טוקומאן (פרובינציה)

טוקומאן (בספרדית: Tucumán) היא פרובינציה בצפון-מערב ארגנטינה. שטחה כ-22 אלף קמ"ר, והיא הפרובינציה הקטנה ביותר בארגנטינה פרט לטיירה דל פואגו. היא גובלת בסלטה בצפון, בסנטיאגו דל אסטרו במזרח ובקטמרקה בדרום ובמערב. בשנת 2001 התגוררו בה כמיליון ו-300 אלף תושבים, מהם כ-800 אלף במטרופולין הסובב את עיר הבירה, טוקומאן, שעל שמה קרויה הפרובינציה כולה.
גאוגרפיה

טוקומאן מחולקת לשני אזורים גאוגרפיים עיקריים. במערב ובצפון מורדותיהם של הרי האנדים, ואילו הדרום והמזרח אופייניים לאזור הצ'אקו. בשני האזורים האקלים הוא סובטרופי, אך בעוד שבהרים כמות המשקעים השנתית היא כ-1,500 מ"מ, באזורים הנמוכים יותר היא מגיעה ל-600 מ"מ בלבד. הפסגה הגבוהה ביותר היא הר בולסון, על גבול קטמרקה, שגובהה 5,550 מטר מעל פני הים.
בפרובינציה מספר נהרות הזורמים ממערב למזרח, הגדול שבהם סאלי (Salí). לאורך כמה מהנהרות סכרים שנועדו להפקת אנרגיה הידרואלקטרית.
דמוגרפיה

אף שטוקומאן היא אחת הפרובינציות הקטנות בשטחן, היא גם אחת המאוכלסות שבהן - בשנת 2001 התגוררו בה כמיליון ו-300 אלף בני אדם, והיא הייתה הפרובינציה השישית בגודלה מבחינת מספר התושבים. צירוף נתונים זה הופך את טוקומאן לצפופה בפרובינציות ארגנטינה - 59 תושבים לקמ"ר. העיר טוקומאן, בה התגוררו ב-2001 כ-527 אלף תושבים, היא העיר השישית בגודלה בארגנטינה, אחרי בואנוס איירס, קורדובה, רוסאריו, לה פלאטה ומאר דל פלאטה. מבחינה מינהלית מחולקת הפרובינציה ל-17 דפרטמנטוס.
הערים הגדולות ביותר בטוקומאן (נכון ל-2001):
טוקומאן (כ-527 אלף תושבים)
בנדה דל ריו סאלי (כ-65 אלף תושבים)
ז'רבה בואנה (כ-50 אלף תושבים)
ויז'ה מריאנו מורנו (כ-49 אלף תושבים)
קונספסיון (כ-46 אלף תושבים)
כלכלה

בעבר נחשבה טוקומאן לאחת הפרובינציות הפחות מפותחות בארגנטינה, אך ב-2006 כבר הייתה לכלכלה השביעית בגודלה בארגנטינה, עם תוצר שנאמד ב-7.2 מיליארד דולרים. בתוצר לנפש, מדובר בשיעור של 5,400 דולר לנפש, הנמוך בכ-40% מהממוצע הארצי, אך גבוה מאשר בפרובינציות השכנות.
חרף משבר הסוכר בשנות ה-60, קני סוכר הם עדיין הגידול החקלאי המשמעותי ביותר בטוקומאן. מטעי הקנים משתרעים על פני 2,300 קמ"ר (כ-10% משטחה של הפרובינציה), והם מהווים כ-60% מקני הסוכר בארגנטינה כולה. גידולים נוספים כוללים לימון, קיווי, תות שדה, שעועית, תירס, אלפלפה ופולי סויה. גידול בקר, כבשים ועזים הוא בעיקר לצריכה מקומית.
חלק ניכר מהתעשייה מבוססת על מוצרי לוואי של קני הסוכר - הסוכר עצמו וכן נייר ואלכוהול. תעשיות נוספות כוללות מוצרי מזון, טקסטיל ומטלורגיה. אחד המפעלים הגדולים הוא מפעל של יצרנית המשאיות השוודית סקאניה (חברה). טוקומאן אינה עשירה במחצבים, והכרייה היא בעיקר של מלח, חרסית וסיד.
הפרובינציה אינה מהמתוירות בארגנטינה, אך יש בה מספר אתרי תיירות. עיקר התיירים מבקרים בעיירת הנופש טאפי דל ואז'ה, אתר העתיקות בקילמס, עמקי קלצ'אקי, הפארק הלאומי קאמפו דה לוס אליסוס והעיר טוקומאן עצמה.
נהר סאלי
חורבות קילמס
הבית בו נערך קונגרס טוקומאן, בתמונה מ-1868
כנסיית סן פרנסיסקו, טוקומאן
מקסנס ריברה

מקסנס ריברה (בצרפתית: Maxence Rivera; נולד ב-30 במאי 2002 בפרפיניאן שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סנט אטיין מליגת המשנה הצרפתית.
קריירת מועדונים

ריברה גדל במחלקות הנוער של רושואז, בורגואן-ז'לייה וסנט אטיין. בשנת 2019 החל לשחק בקבוצת המילואים של סנט אטיין, ובשנת 2020 החל לשחק בקבוצה הראשונה של המועדון במסגרת ליגת העל הצרפתית.
ב-31 באוגוסט 2022 הושאל ריברה למשך עונת 2022/2023 ללה פווי מהליגה הצרפתית השלישית. הוא ערך 22 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.
בתום תקופת ההשאלה חזר לסנט אטיין.
הערות שוליים

↑  Maxence Rivera prêté au Puy Foot באתר הרשמי של סנט אטיין, 31 באוגוסט 2022 (בצרפתית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מקסנס ריברה".