חיים שלום הלוי (גורדין)
ביוגרפיה

הלוי נולד בב' באדר ב' תרס"ח בבריסק דליטא (רוסיה - פולין) לשלמה ולמרי בילה בת יונה אטינגר.
למד לימודי יהדות וב-1925 סיים את לימודיו בגימנסיה עברית של "תרבות" בווילנה.
ביוני 1926 עלה לארץ והתגורר בחיפה וירושלים לסירוגין, בחיפה החל בהוצאת עיתון בשם "בארצנו". ב-1927 התחיל ללמוד במחלקה למדעי היהדות ובהמשך סייע לפרופ' יוסף קלויזנר לבנות את המחלקה בתור הפקולטה למדעי הרוח של האוניברסיטה העברית. הוסמך ב-1932 וזכה בפרס על עבודת מחקר בתחום הקבלה, לימים הוענק לו תואר כדר' לפילוסופיה. 
לפרנסתו בשנות הלימודים התחיל עובד בחצי משרה במרכז הסתדרות מדיצינית הדסה בירושלים, כעוזר במחלקה לסטטיסטיקה. נשאר בשירות מינהל הדסה גם אחרי גמר לימודיו, לימים עלה בדרגת הפקידות, והועמד בראש המחלקה לסטטיסטיקה ולמנגנון.
בבחרותו היה פעיל בגדוד מגיני השפה, בברית הצה"ר בירושלים, ב"הגנה" ואחר כך במחתרת אצ"ל. הוכרח לברוח פעמים לאירופה מאימת הבולשת ואף היה עצור זמן מה במחנה המעצר בלטרון.
בין פעילותיו הראשונות בגדוד מגיני השפה במסגרת לימודיו באוניברסיטה העברית, פעל עם עמיתיו לשכנע את מרטין בובר שלא לנאום בה בגרמנית. מאחר שלא הצליחו להניאו לכך קיימו הפגנת מחאה. כמו כן קבוצתו התנגדה להקמת הקתדרה ליידיש. חלק מפעולות המחאה הגיעו לכדי עימות פיזי. פעולות מעין אלה גררו הענשה מצד האוניברסיטה.
בראשית שנות ה-30 הקים עם שנים מחבריו ללימודים את קבוצת חולדה לאחר שפרש מארגון אל-על. בפברואר 1932 הושהה עם חבריו לקבוצת חולדה לכמה ימים מן הלימודים בעקבות פעולות המחאה של ארגונים לאומיים בזמן נאומו של יוסף בנטואיץ' לכבוד פתיחתה של הקתדרה למשפט השלום הבינלאומי באוניברסיטה העברית.
בספרו של תום שגב: "ימי הכלניות – ארץ ישראל בתקופת המנדט" על תקופת היישוב הוקדש פרק בפני עצמו הנושא את שמו המקורי של הלוי - "יפים גורדין בא לארץ ישראל" כדמות מייצגת לתקופתו זאת מאחר שמכתביו הרבים של הלוי להוריו מאותה תקופה אשר עמדו לרשותו הכילו פירוט רב של הוואי חייהם של העולים בימי העלייה הרביעית.
ב-1935 נישא לצילה קוק בקטריולוגית במקצועה בהדסה.
ב-1946 השתתף במכרז על משרת מזכיר העיר נתניה ונבחר מבין כל המועמדים. אך בסופו של דבר נענה להפצרות ראשי הדסה ונשאר בשירותה, בהיותו אז כבר סגן למשנה המנהל הכללי. ארגן את "השירות הרפואי לעולה" מטעם שותפות הסוכנות היהודית והדסה.
במרץ 1948 חזר עם השיירה האחרונה מתל אביב לירושלים. יומיים אחר כך עלה להר הצופים, וב-20 ימי שהותו שם הוריד והציל לשימוש בחלק היהודי של העיר חלק ניכר מן הציוד הרפואי. יום לפני התחלת המצור הסופי על הרובע היהודי שבעיר העתיקה הכניס מלאי של תרופות לתחנת הדסה. אחרי שמנהל בית החולים, ד"ר חיים יסקי, נהרג בשיירת הדסה בדרכו להר הצופים, נתמנה הלוי לסגן מנהל הדסה בארץ.
מיד אחרי קום המדינה הוזמן לארגן את משרד הבריאות, אך סירב לעזוב את ירושלים, ורק אחרי שהממשלה עברה לירושלים הסכים לעבור לשירות הממשלה ונתמנה לסגן מנהל כללי של משרד הבריאות.
פרסם מאמרים בעיתונות היומית בענייני השעה ובכתבי-עת מקצועיים בארץ ובחו"ל, מאמרים ומחקרים בענייני מינהל רפואי וסטטיסטיקה דמוגרפית. חיבר את הערך "הבריאות בישראל" בשביל האנציקלופדיה העברית, וכן את הספרים: חקירות בתמותת התינוקות היהודיים בארץ (הוצאת דפוס האומן, 1941); לשאלת יכולת הקליטה של א"י (הוצאת קרן תל חי, 1943); ביאוסטטיסטיקה לאחיות (הוצאת משרד הבריאות, 1956) ועוד.
בשנת 1978 הוציא מכון ז'בוטינסקי בישראל את הספר: "המצודה 1933-1932 / חרות 1948-1942" בו לקט מאמרים מאותם שנים ובכללם מאמריו של חיים שלום הלוי.
בשנת תשמ"ב 1981 העניקה לו ירושלים את אות יקיר העיר ירושלים
היה ממניחי היסודות למינהל לכלכלה רפואית, הרצה בבית הספר לרפואה עד לשנותיו האחרונות.
נקבר בירושלים בבית הקברות בהר הזיתים.