stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיק ג'אגר
תדמיתו הציבורית וחייו האישיים > שערוריית אלטמונט

שערורייה טראגית נוספת שזכתה עם השנים לתואר האירוע ש"הרג" את שנות השישים, מקורה בהופעה של הלהקה בפסטיבל אלטמונט בשנת 1969. להופעה פתוחה לקהל הרחב במגרש אופנועים, שכרו חברי הרולינג סטונז, בהמלצת הגרייטפול דד, כנופיית אופנוענים בשם "מלאכי הגיהנום" מאחר שהמשטרה לא הסכימה לאבטח אותו. שכרם של חברי הכנופיה הסתכם בחמש מאות דולר בלבד ובירה חינם. עם תחילת ההופעה נהיה ברור לכל כי התוצאה תהיה אסון כאשר הקהל, שהסתכם בשלוש מאות אלף איש, החל להתפרע, מה שגרם לחברי הלהקה לקטוע את ההופעה פעם אחר פעם. אולם, ההחלטה לשכור את כנופיית האופנועים הייתה מה שעלה ביוקר לכל הנוגע בדבר, כאשר במהלך ההופעה הכנופיה פצעה מספר צופים, ואף דקרה למוות אחד, צעיר שחור בן שמונה עשרה בשם מרדית' האנטר, אשר היווה איום כשהניף אקדח אל כיוון הבמה. כמו כן נטען כי החבורה סיפקה לקהל הצופים סמים במהלך ההופעה. שנה מאוחר יותר יצא הסרט התיעודי "תן לי מחסה" שעקב אחר מהלך ההופעה והרצח.
השמועות טוענות שחברי הלהקה, וג'אגר בפרט, לא רק שלא ניסו לעצור את המהומות, אלא גם עודדו אותן, כאשר בזמן שבו האנטר מת הלהקה ביצעה את השיר "Sympathy for the Devil" (סימפתיה לשטן). שמועה זו התבררה כמופרכת, שכן האנטר נדקר ארבעה שירים לאחר ביצוע אותו השיר. כך או כך, בעקבות לחץ תקשורתי, הלהקה הפסיקה לבצע את השיר במשך רוב שנות השבעים כשהופיעו בארצות הברית. שמועה מופרכת נוספת טענה שג'אגר, על אף ההשראה שלו ממוזיקת בלוז שחורה, הוא גזען ולא רצה שיהיו אנשים שחורים בקרב הקהל שלו. כל השמועות הנ"ל בוטלו לאחר ששוחררה הקלטה של ההופעה בה ג'אגר מנסה לשכנע את הצופים להפסיק עם האלימות.
תדמיתו הציבורית וחייו האישיים > מערכות יחסים

מיק ג'אגר ידוע בין השאר בזכות מערכות היחסים שלו עם נשים מפורסמות. יש לו שמונה ילדים מחמש נשים שונות, והיה מושא שערוריות מין שונות במהלך השנים.
בתו הראשונה נולדה לזמרת מרשה האנט. השניים לא נישאו ונפרדו זמן קצר לאחר הולדת בתם.
בין 1971–1978 היה נשוי לביאנקה מורנה דה מאסיאס, פעילה פוליטית וחברתית מניקרגואה. לשניים נולדה בת.
בין 1990–1999 היה נשוי לדוגמנית העל ג'רי הול. הול הופיעה על מספר מאלבומי הסולו של ג'אגר, והוא כתב עליה את השיר "Miss You". לזוג ארבעה ילדים, מתוכם שניים מלפני נישואיהם.
ב-1999 טענה הדוגמנית לוסיאנה גימנז שהיא בהיריון מג'אגר, ובדיקת DNA הוכיחה זאת. הול גילתה שטקס הנישואין של שניהם בבאלי לא הוכר כחוקי בממלכה המאוחדת. הול ביקשה לבטל את הנישואין, ומערכת הזוגיות בת 22 השנים הסתיימה. לגימנז נולד בן.
ג'אגר קיים במהלך שנות השישים המאוחרות מערכת יחסים עם הזמרת קארלי סימון. בשנת 1973, הקליטה סימון את הלהיט המצליח ביותר שלה, "You're So Vain" (אתה כה יהיר), שלטענתה נכתב על בן זוג לשעבר שהוא כה יהיר, וכמו שאומרות מילות השיר "אני בטוחה שאתה חושב שהשיר הוא עליך". מאז נישואיה, רבים חושדים כי השיר נכתב על וורן בייטי, או קט סטיבנס, או קריס קריסטופרסון, וכן או על ג'אגר, ששר יחד איתה בשיר. ג'אגר מעולם לא הוכיח את הטענה אם כי סימון אמרה כי הוא נכתב הן על ג'אגר והן על ביטי. בגרסת הכיסוי מיוחדת לשיר עם ג'נט ג'קסון, רמזה סימון כי אכן מדובר בג'אגר.
משנת 2001 ועד מותה בשנת 2014 היה ג'אגר במערכת יחסים עם מעצבת האופנה והדוגמנית האמריקאית ל'ורן סקוט (L'Wren Scott). מאז מותה ג'אגר במערכת יחסים עם רקדנית הבלט האמריקאית, מלאני המריק, שבשנת 2016 ילדה את ילדו השמיני.
ג'אגר גם ניהל בעבר מערכות יחסים מתוקשרות עם מריאן פיית'פול ועם קרלה ברוני.
תדמיתו הציבורית וחייו האישיים > המאה ה-21

במהלך השנים, זכו ג'אגר וריצ'רדס בפרסים על שותפות בכתיבת השירים כגון כניסה להיכל התהילה של הכותבים בשנת 1993, וניצחון בפרס המיוחד 'אייבור נובלו' לכתיבת שירים בשנת 2005.
בשנת 2002 נבחר במקום הרביעי כ'המוזיקאי הכי סקסי' על ידי VH1.
בשנת 2003 קיבל תואר אבירות מהנסיך צ'ארלס.
הופיע על השער של מגזין ה'רולינג סטון' עשרים פעמים. הפעם הראשונה הייתה בשנת 1968, והאחרונה (עד כה) הייתה בשנת 2013.
נכון ל-2012, הונו עומד על כ-305 מיליון דולר.
בסוף ספטמבר 2023 בריאיון לעיתון וול סטריט ג'ורנל אמר ורמז ג'אגר כי הוא מתכוון לתרום את הונו, 500 מיליון דולר, לצדקה וכי לא יוריש את הונו לילדיו
דיסקוגרפיה > אלבומים

She's The Boss
Primitive Cool
Wandering Spirit
Goddess in the Doorway
דיסקוגרפיה > אוספים

The Very Best of Mick Jagger
דיסקוגרפיה > אלבומים בשיתופי פעולה

Alfie (soundtrack, with Dave Stewart)
SuperHeavy (by SuperHeavy)
דיסקוגרפיה > סינגלים

Memo from Turner
Don't Look Back
State of Shock
Just Another Night
Lonely at the Top
Lucky in Love
Hard Woman
Dancing in the Street – עם דייוויד בואי
Ruthless People (שיר הנושא מהסרט באותו שם, ובעברית – "חטיפה נעימה")
Let's Work
Throwaway
Say You Will
Sweet Thing
Wired All Night
Don't Tear Me Up
Out of Focus
God Gave Me Everything – עם לני קרביץ
Visions of Paradise
Old Habits Die Hard – עם דייב סטיוארט
Charmed Life
Miracle Worker – עם SuperHeavy
T.H.E (The Hardest Ever)‎ – עם will.i.am וג'ניפר לופז
פילמוגרפיה

Charlie Is My Darling
Sympathy for the Devil
Performance
Invocation of My Demon Brother
Gimme Shelter
Ned Kelly
Umano non-umano
Wings of Ash
All You Need Is Cash
Fitzcarraldo
Burden of Dreams
Let's Spend the Night Together
Running Out of Luck
At the Max
Freejack
Bent
Mein liebster Feind (aka My Best Fiend)‎
Enigma
Being Mick
Mayor of the Sunset Strip
Shine a Light
Stones in Exile
Ladies and Gentlemen: The Rolling Stones
Some Girls: Live in Texas '78
האיש משדות גן עדן (2001) – בתפקיד: לושיוס פוקס
הציור (2019) – בתפקיד: ג'וזף קאסידי
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | שיר הרוק הטוב ביותר | "Angry" (בתור פזמונאי) | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גראמי | העיבוד הטוב ביותר, אינסטרומנטלי או א-קפלה | "Paint It Black" (בתור מעבד) | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Rolling Stones agreed to censor Super Bowl show: NFL February 6, 2005. breitbart.com.
↑  Andy Greene, Mick Jagger Forms Supergroup with Dave Stewart, Joss Stone and Damian Marley, באתר הרולינג סטון, ‏20 במאי 2011.
↑  מיק ג'אגר לא מתכוון להוריש את הונו לילדיו: "לא צריכים 500 מיליון דולר", באתר כלכליסט, 2 באוקטובר 2023
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520769405171  PLWABN: 9810632192405606  BIBSYS: 98012543  BNC: 000290545  BNE: XX979112  BnF: cb13895554b (data)  CANTIC: a10884336  CiNii: DA16525160  GND: 118556592  ICCU: RAVV027535  ISNI: 0000 0001 2130 5506  LCCN: n81120315  LNB: 000097966  MusicBrainz: b5ffc3aa-b868-4b88-905f-d73d51dbe51c  NDL: 00620874  NKC: jn20000700790  NLA: 35703785  NLG: 183234  NLK: KAC2020N3552  NSK: 000055715  NTA: 070213828  RERO: 02-A003417767  SELIBR: 229372  SNAC: w6z60x4j  SUDOC: 11068771X  Trove: 1050011  VIAF: 44485393   WorldCat (עם VIAF): 44485393 
ג'אגר בהופעה בניו יורק, 1972
מיק ג'אגר ורון ווד בהופעה של הרולינג סטונז, 1975
מיק ג'אגר בהופעה, 2007
ג'יימס וייל (מגיש רדיו)

| --- | --- |

ג'יימס וייל
 לידה:  13 במאי 1951 (בן 73) יואל, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  אנגליה
 מקום מגורים:  Church Farm Cottage 
 מעסיק:  ITV, LBC, Talk 
 jameswhaleradio.co.uk
 
מייקל ג'יימס וייל (אנ' James Whale) (נולד ב-13 במאי 1951) הוא איש רדיו, מגיש טלוויזיה, מנחה פודקאסט וסופר בריטי. וייל התפרסם לראשונה בשנות ה-80 כמנחה של תוכנית הרדיו של ג'יימס וייל ברדיו אייר אשר בלידס, שהועברה בסימול-שידור בטלוויזיה הלאומית. משנת 1995 עד 2008, וייל הנחה תוכנית רדיו לילית ב- (Talk Radio 1995–2000), ואחריה הופיעה ב־LBC ובתחנות רדיו שונות של BBC.
לווייתן הוא המנחה הנוכחי של הפודקאסט שלו The James Whale Show ותוכנית רדיו שבועית לילית בטוק רדיו.
חיים מוקדמים

וייל נולד ב-13 במאי 1951 בעיר אייול ל"משפחה רגילה ממעמד הביניים". אביו, דייוויד עבד בעסק המשפחתי S&R Whale, שיצר שמלות, סינרים וסרבלים במפעל בבריקסטון, לונדון. אימו, שמוצאה מוולש, הייתה רקדנית בלט מקצועית. הוריו החזיקו מאוחר יותר בפאב The Green Man ב-Ewell. לווייתן יש אח צעיר יותר, קית'. וייל לא נהנה מחיי בית הספר שלו. לאחר שנכשל בבחינה של אחת עשרה פלוס הוא למד בבית הספר התיכון המודרני של Linton's Lane ו-Longmead County Secondary Boys School, שניהם באפסום.
מגיל ארבע עשרה עד שש עשרה,וייל החל לקשת והפך לאלוף סארי לנוער. הוא עבר לאזור קינגס קרוס בלונדון, שם הוריו ניהלו פאב. הוא רצה להיות שחקן, אבל אמו יעצה לו "למצוא עבודה ראויה". בין העבודות הראשונות של וייל היה כקניין מתלמד עבור הרודס בעבודה זו הוא בא במגע עם דיג'יי שהשפיע עליו להפוך לאחד זמן קצר לאחר מכן, וציטט את טוני בלקברן, וקיד ג'נסן בין האהובים עליו. לאחר שנודע לו ש-Watneys עומד לפתוח רשת של דיסקוטקים, Whale לקח את קורס הכשרת הדיג'יי שלהם ונחת את ההופעה הראשונה שלו ב-The Bird's Nest במוסוול היל צפון לונדון. הוא מצא את החוויה "משעממת", אבל הבין שיש לו יכולת להציג תקליטים ועבד במקום בווטני בשוודיה במשך כמה חודשים. כשחזר הביתה וייל חידש את עבודת הדיג'יי, לקח שיעורי משחק ועבד כנציג, אבל הרוויח מעט כסף.
קריירה > 1970–1995: קריירה מוקדמת ותוכנית טלוויזיה ITV

וייל החל את קריירת השידור שלו ב-1970 בעקבות ביקור בחנות של טופשופ ברחוב ריג'נט, לונדון. הוא שוחח עם המנהל שסירב בתחילה לשכור תקליטן לחנות, ולאחר מכן עבד כעוזר מנהל במה בתיאטרון באוקספורד. לווייתן הוזמן במהרה לחזור לטופשופ וקיבל לעבוד כאחד מתקליטני ההשקה של רדיו טופשופ, תחנת הרדיו הפנימית. ב-1974, הוא הפך למנחה של תוכנית רדיו אירוח בערב ב־Metro Radio, ששירת את צפון מזרח אנגליה מאולפנים בסוואלוול, גייטסהד. הוא היה המגיש הראשון של תוכנית Nightowls המצליחה והמדוברת, אותה המשיך להנחות עד תחילת שנות ה-80. במהלך תקופה זו, וייל לקח עבודה נוספת כשחקן, ושיחק בתפקידים שונים. מאוחר יותר הוא עבר לבי.בי.סי דארבי אדיו כדי להנחות טלפון בוקר, ועבד עם טרי כריסיאן שלימים הפך לעמית ב-talkSPORT.
ב-1982, וייל הצטרף לרדיו אייר בלידס כדי להנחות את תוכנית האירוח המאוחרת בלילה; עד 1986 הוא עבר לתוכנית ארוחת הבוקר, לפני שחזר להופעה המאוחרת בתחילת 1987. הוא הוציא שני סינגלים ב-1987: "The Whaley Rap" / "I Hear James (On the Radio)"  ו-"Wrap it Up for Xmas".
בסוף שנות ה-80, הושפע וייל ממארחי רדיו אמריקאים ושינה את סגנונו, לאחר שנמאס לו מ"שיחות הטלפון המקסימות" שהיה רגיל אליהם.  החל ב"ליל שישי" של 24 בספטמבר 1988 - שעת ההתחלה של 01:00 מה שהופך אותו מבחינה טכנית לשבת בבוקר - תוכנית הרדיו של וייל ברדיו אייר שודרה במקביל עם הטלוויזיה של יורקשייר ונקראה תוכנית הרדיו של ג'יימס וייל, עם אורחי אולפן חיים, מוזיקה ו שיחות טלפון מאזינים. התוכנית הפכה להצלחה רייטינג, ותוך פחות משבעה חודשים היא החלה לעלות לאומית ב־ITV .  לפרלמנט השמרני ג'רי הייז היה משבצת קבועה בתוכנית וגם סטיב קוגן יופיע באופן קבוע. עד ספטמבר 1989, התוכנית משכה למעלה ממיליון צופים. זה עלה לתחנת הטלוויזיה 15,000 פאונד להפעיל כל שעה.
קריירה > 1995–2008: Talk Radio/TalkSPORT

במאי 2008, פוטר וייל מכיוון שקרא פעמיים למאזינים להצביע עבור בוריס ג'ונסון לפני הבחירות המוניציפליות בלונדון.
קריירה > 2008–2013: LBC

ב-7 במאי 2008 הודיע וייל שיצטרף ל־Bid TV .  הוא המשיך לשדר ב-JamesWhaleRadio.co.uk. ב-20 במאי 2008, החל וייל להנחות ערב שבועי של ארבע שעות בתחנת הרדיו האינטרנטית Play Radio UK,  אולם ב-2 בספטמבר 2008 הוא אמר בשידור שהוא עוזב את Play Radio לצורך קידום ספרים ועבודה בטלוויזיה. הוא אמר שהוא ימשיך בבלוג שלו.
קריירה > 2013–2016: פרויקטים שונים

לאחר שעזב את LBC 97.3 Whale הציג תוכניות ב־BBC Radio Berkshire, BBC Three Counties Radio, BBC WM, מדי פעם BBC Radio Kent ופורמט מקוון חדש של תוכנית הטלוויזיה המצליחה שלו משנת 1989, Whales Weekly .
בספטמבר 2013 השיק וייל את הפודקאסט השבועי שלו, The James Whale Radio Show, המופק על ידי רוב אולדפילד. הפודקאסט רץ מאז למעלה מ-300 פרקים מקוריים.
ב-13 בדצמבר 2013, הכריז וייל שהוא יהיה המגיש הקבוע החדש של תוכנית ארוחת הבוקר של BBC Essex . הוא הציג את התוכנית האחרונה שלו בתחנה ב-23 בספטמבר 2016.
ב-28 ביולי 2016, נכנס וייל לבית "האח הגדול סלבס". הוא היה השישי שהודח והגיע למקום התשיעי בסך הכל.
וייל החל לסקר תוכניות ב־talkRADIO באוקטובר 2016 והוא החל להגיש את התוכנית של שני עד חמישי בערב בין 7 אחר הצהריים ו-10 אחר הצהריים מ-7 בנובמבר 2016.
באוגוסט 2018, וייל הושעה על ידי talkRADIO, עד לחקירה מלאה, לאחר ראיון עם עיתונאית שעברה תקיפה מינית. talkRADIO תיאר לאחר מכן את הראיון כ"התנהל באופן שאינו משקף את ערכי התחנה וחסר רגישות לחלוטין".  בקטע וידאו מהראיון נראה וייל צוחק כשהמרואיינת תיארה את מה שקרה לה.
וייל חזר לאוויר ב-13 באוגוסט.  ג'יימס מציג כעת את James Whale Unleashed ב-TalkTV וב-TalkRadio החל מהשעה 19:00 בערב.
חיים אישיים

בשנת 1970, וייל התחתן עם מלינדה מקסטד. יש להם שני בנים, ג'יימס ופיטר. בשנת 1997 התפרסם הרומן בן 18 החודשים של וייל עם מאזינה של תוכנית הרדיו שלו.  בפברואר 2018, וייל הודיע שמקסטד אובחן כחולה בסרטן ריאות בשלב רביעי. היא מתה ב-12 במאי 2018.  ב-13 במאי 2021, יום הולדתו ה-70, וייל הכריז על אירוסיו בטוויטר, אך לא חשף את זהותה של ארוסתו. באוקטובר, וייל התחתן לבסוף, עם נדין למונט-בראון.
בפברואר 2000, אובחן וייל כחולה בסרטן הכליות. הוא לא חווה תסמינים כלשהם עד שהבחין בדם בשתן שלו, שנגרם מגידול גדול בכליה השמאלית. הוא עבר ניתוח ממנו היו לו סיכויי הישרדות של 50%, ובחר שלא לעבור כימותרפיה לאחר מכן. ב-2006 הוא השיק את קרן על שמו, כדי לממן מחקר ולהעלות את המודעות למחלה. הקרן הפכה לסרטן הכליות בבריטניה ב-2016. באוגוסט 2020, וייל חשף כי הסרטן שלו התפשט לעמוד השדרה, למוח ולריאות שלו.
וייל דיבר לא פעם על הדיסלקסיה שלו והוא פטרון של האגודה הלאומית לאוריינות.
וייל מונה לחבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE) ב־2024 עבור שירותים לשידור וצדקה.
ביבליוגרפיה

Whale, James (1997). Bald on Top. Michael O'Mara Books Ltd. ISBN 978-0-86051-991-1.
Whale, James (2007). Almost a Celebrity: A Lifetime of Night-Time. Robson Books Ltd. ISBN 978-1-84317-261-1.
אומרים ישנה ארץ

ערך זה עוסק בשיר מאת שאול טשרניחובסקי. אם התכוונתם לאלבום מוזיקה של שלמה ארצי, ראו .
| נוסח ראשון | נוסח שני |
| --- | --- |
 אוֹמְרִים: יֶשְׁנָהּ אֶרֶץ,  אֶרֶץ שְׁכוּרַת שֶׁמֶשׁ…  אַיֵּה אוֹתָהּ אֶרֶץ,  אַיֵּה אוֹתָהּ שֶׁמֶשׁ?    אוֹמְרִים: יֶשְׁנָהּ אֶרֶץ,  עַמּוּדֶיהָ שִׁבְעָה,  שִׁבְעָה כוֹכְבֵי-לֶכֶת  צָצִים עַל כָּל גִּבְעָה.    אֶרֶץ – בָּהּ יִתְקַיֵּם  כָּל אֲשֶׁר אִישׁ קִוָּה –  אֵיפֹה הִיא הָאָרֶץ?  אַיֵּה אוֹתָהּ גִּבְעָה?    נִכְנַס כָּל הַנִּכְנָס,  פָּגַע בְּאָח כְּהִגָּמְלוֹ,  פּוֹרֵשׂ אֵלָיו שָׁלוֹם –  וְאוֹר לָאִישׁ וְחָם לוֹ.    אַיָּם: אוֹתָהּ אֶרֶץ,  כּוֹכְבֵי אוֹתָהּ גִּבְעָה?  מִי יַנְחֵנוּ דֶרֶךְ  יַגִּיד לִי הַנְּתִיבָה?    כְּבָר עָבַרְנוּ כַמָּה  מִדְבָּרִיוֹת וְיַמִּים,  כְּבָר הָלַכְנוּ כַמָּה,  כֹּחוֹתֵינוּ תַמִּים.    כֵּיצַד זֶה תָעִינוּ?  טֶרֶם הוּנַח לָנוּ?  אוֹתָהּ אֶרֶץ-שֶׁמֶשׁ,  אוֹתָהּ לֹא מָצָאנוּ.    אוּלַי… כְּבָר אֵינֶנָּהּ?  וַדַּאי נִטַּל זִיוָהּ!  דָּבָר בִּשְׁבִילֵנוּ  אֲדֹנָי לֹא צִוָּה…:  אוֹמְרִים: יֶשְׁנָהּ אֶרֶץ,  אֶרֶץ רְוַת שֶׁמֶשׁ...  אַיֵּה אוֹתָהּ אֶרֶץ?  אֵיפֹה אוֹתוֹ שֶׁמֶשׁ?    אוֹמְרִים: יֶשְׁנָהּ אֶרֶץ  עַמּוּדֶיהָ שִׁבְעָה,  שִׁבְעָה כּוֹכְבֵי-לֶכֶת  צָצִים עַל כָּל גִּבְעָה.    אֶרֶץ – בָּהּ יְקֻיַּם  כָּל אֲשֶׁר אִישׁ קִוָּה,  נִכְנַס כָּל הַנִּכְנָס –  פָּגַע בּוֹ עֲקִיבָא.    "שָׁלוֹם לְךָ, עֲקִיבָא!  שָׁלוֹם לְךָ, רַבִּי!  אֵיפֹה הֵם הַקְּדוֹשִׁים,  אֵיפֹה הַמַּכַּבִּי?"    עוֹנֶה לוֹ עֲקִיבָא,  אוֹמֵר לוֹ הָרַבִּי:  "כָּל יִשְׂרָאֵל קְדוֹשִׁים,  אַתָּה הַמַּכַּבִּי"
אומרים ישנה ארץ הוא שיר עברי מאת המשורר שאול טשרניחובסקי, שנכתב בשנת 1923. לשיר שני נוסחים אותם כתב המשורר בהפרש זמן קצר בין זה לזה. הנוסח הראשון מבטא אכזבה וייאוש, בעוד השני מבטא תקווה. השיר הולחן מספר פעמים וזכה לביצועים רבים, אולם הלחן הידוע ביותר הוא מאת נעמי שמר.
תוכני השיר > הנוסח הראשון

הנוסח הראשון של השיר נכתב בשנת 1923, במהלך נסיעתו של המשורר בחשמלית בברלין. בנוסח זה מופיעות שאלות רבות על הארץ והדרך אליה, ותשובות להן אין, כפי שממחיש הבית הבא:
אַיָּם: אוֹתָהּ אֶרֶץ,

כּוֹכְבֵי אוֹתָהּ גִּבְעָה?

מִי יַנְחֵנוּ דֶּרֶךְ

יַגִּיד לִי הַנְּתִיבָה?
בנוסח זה ניכרת נימה של אכזבה וייאוש מהארץ וממה שלכאורה היא מבטיחה. השיר מסתיים בדברים הבאים:
אוּלַי כְּבָר אֵינֶנָּה?

וַדַּאי נִטַּל זִיוָהּ.

דָּבָר בִּשְׁבִילֵנוּ

אֲדֹנָי לֹא צִוָּה.
השורה האחרונה מכילה ציטוט של מגילת איכה, טקסט מקראי של חורבן ואובדן תקווה.
תוכני השיר > הנוסח השני

לקראת הוועידה העולמית של תנועת "החלוץ" שהתקיימה בברלין באביב 1923, כתב המשורר שני בתים נוספים וגם הקריא בוועידה את הנוסח המורחב. בנוסח זה, ששני בתיו הראשונים כמעט זהים לאלה של הנוסח הראשון, ניתנות תשובות לתהיות שמובעות בתחילתו; והדובר משוחח כביכול עם רבי עקיבא, שהוא סמל של גבורה והקרבה, ושומע מפיו את המילים: ”אַתָּה הַמַּכַּבִּי!”, כלומר עליך להביא את הגאולה. נימת הייאוש שבבתים הראשונים מוחלפת באזכור של מורשת העבר היהודי הקדום, המוצגת כדרך לגבור על הייאוש.
ביצועים ועיבודים

השיר הולחן לראשונה על ידי יואל אנגל בשנת 1924, וזכה לביצועים רבים, אחד המוקדמים שבהם בוצע על ידי החזן ישראל אלטר, אשר הקליט יצירה זו (בנוסח השני) בעת כהונתו כחזן בעיר הנובר שבגרמניה (ככל הנראה בסוף שנות ה-20/תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20). קיימים ביצועים נוספים, בהם של עדה שור, ושל שולמית לבנת ולהקת רון הכרמל.
לחן פופולרי לנוסח זה נכתב על ידי שלמה ארצי בשנת 1973, שגם שר את השיר. ארצי השמיט את הבית השלישי של הנוסח המקורי, ואת הבית האחרון הפך לפזמון חוזר.
נעמי שמר יצרה בשנת 1979 גרסה המשלבת את שני נוסחיו של טשרניחובסקי. בניגוד לשלמה ארצי, שהפך את הבית המסיים, הפסימי, לפזמון חוזר, שמר השמיטה בית זה מגרסתה. שמר חיברה לחן משלה לגרסתה, ואף ביצעה גרסה זו. גרסה זו זכתה לביצוע גם על ידי ירדן בר-כוכבא, ושימשה כפתיח הסדרה בנות בראון, בה השתתפה.
הזמרות אסתר שמיר, מירי אלוני וצילה דגן השתמשו בלחן של נעמי שמר לביצוע גרסה שבה מושמעים שני נוסחיו של טשרניחובסקי גם יחד.
השיר בלחן של נעמי שמר בוצע גם כחלק מהמַסֶּכֶת בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות ה-70 למדינת ישראל.
קישורים ללחנים השונים

יואל אנגל:
אומרים ישנה ארץ, בביצוע החזן ישראל אלטר, סרטון  באתר יוטיוב
אומרים ישנה ארץ, בביצוע לוסי ארנון, סרטון  באתר יוטיוב
אומרים ישנה ארץ, בביצוע שלמה ארצי, סרטון  באתר יוטיוב
אומרים ישנה ארץ, בביצוע נעמי שמר, סרטון  באתר יוטיוב
הערות שוליים

↑  הביטוי "ישראל קדושים" מובא בתלמוד בבלי, מסכת נדה, דף י"ז ועוד
↑  מגילת איכה, פרק ג', פסוק ל"ז
↑  החזן ישראל אלטר - אומרים ישנה ארץ (שאול טשרניחובסקי), נבדק ב-2022-08-21
↑   אומרים ישנה ארץ, בביצוע שלמה ארצי, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מילות השיר "אומרים ישנה ארץ", באתר שירונט  - גרסת נעמי שמר
↑  מילות השיר "אומרים ישנה ארץ", באתר שירונט  - הגרסה בביצוע ירדן בר-כוכבא
↑   אומרים ישנה ארץ, בביצוע שמיר, חיטמן, סיני ובן-ישראל, סרטון  באתר יוטיוב
↑   אומרים ישנה ארץ, בביצוע צילה דגן, מירי אלוני ומקהלת רננים, סרטון  באתר יוטיוב
↑  כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי (2018-04-18), חוגגים 70: טקס הדלקת המשואות (דקה 29:30) | יום העצמאות תשע"ח - 2018, נבדק ב-2018-04-23
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 9be9de86-dde8-4a92-869e-a31dde748b5b
Cabotegravir

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 כתיב כימי:  C19H17F2N3O5
 מסה מולרית:  405.114 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 מזהים
 מספר CAS:  1051375-10-0
 PubChem:  54713659
 ChemSpider:  30829503
 
Cabotegravir‏ (בעברית: קבוטגרביר או קבוטגרוויר; ידוע גם בשמות S/GSK1265744 ו-GSK744) היא תרופה שנמצאת תחת פיתוח שאמורה להילחם ב-HIV. מבנה התרכובת הוא מעכב אינטגראז (אנ'), אשר דומה לדולטגרייוויר (אנ').‏ במחקר שבוצע על התרכובת, התרכובת מתפצלת לננו-חלקיקים (GSK744LAP) שמעניקים מחצית חיים ביולוגית (אנ') ארוכה במיוחד של כ-21–50 יום לאחר מנת יחידה אחת. לכן, לפי התאוריה, הדבר יאפשר דיכוי של הנגיף מסוג רטרו-וירוס, HIV, עם מינון של פעם ב-2–3 חודשים.
התרופה נבדקה במחקרים הקליניים HPTN 083 ו-HPTN 084.‏
הערות שוליים

↑  "Adopted USANs" (PDF). American Medical Association. נבדק ב-19 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "WHO Drug Information, Vol. 28, No. 2, 2014" (PDF). WHO Publications. ארכיון (PDF) מ-2018-10-31. נבדק ב-19 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Borrell, Brendan (2014). "Long-acting shot prevents infection with HIV analogue". Nature. doi:10.1038/nature.2014.14819.
↑  פריצת דרך: יש אלטרנטיבה ל-PrEP שלוקחים רק פעם בחודשיים, באתר ‏מאקו‏, 19 במאי 2020
↑  PrEP GSK744 Integrase Administered Monthly Perhaps Quarterly Prevents HIV-Infection in Monkeys (אורכב 29.01.2020 בארכיון Wayback Machine). 20th Conference on Retroviruses and Opportunistic Infections. Atlanta, GA March 3–6, 2013.
↑  "The HIV Prevention Trials Network | Prevention Now". www.hptn.org (באנגלית). ארכיון מ-2018-07-27. נבדק ב-2017-12-02.
↑  "The HIV Prevention Trials Network | Prevention Now". www.hptn.org (באנגלית). ארכיון מ-2018-07-27. נבדק ב-2017-12-02.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אלכסיס דה טוקוויל

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1805 פריז, הקיסרות הראשונה 
 פטירה:  16 באפריל 1859 (בגיל 53) קאן, צרפת 
 שם לידה:  Alexis-Charles-Henri Clérel de Tocqueville 
 מדינה:  צרפת 
 מקום מגורים:  Château de Tocqueville 
 מקום לימודים:  סורבון, Lycée Fabert 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  הדמוקרטיה באמריקה, The Old Regime and the Revolution 
 הושפע מ:  מונטסקייה, וולטר, ז'אן-ז'אק רוסו, בלז פסקל, אריסטו
 השפיע על:  מקס ובר, ג'ון סטיוארט מיל, אלן פינקלקראוט, פרידריך האייק, קמילו בנסו די קאבור, רמון ארון, ליאו שטראוס
 בן או בת זוג:  מארי מוטלי טוקוויל 
 פרסים והוקרה:  פרס מונטיון (1835)  אביר בלגיון הכבוד 
 
קריקטורה 1849
אלכסיס-שארל-אנרי קלרל דה טוקוויל (בצרפתית: Alexis-Charles-Henri Clérel de Tocqueville;‏
29 ביולי 1805 - 16 באפריל 1859) היה הוגה דעות והיסטוריון צרפתי.
חייו

טוקוויל נולד בשנת 1805 בוורניי-סיר-סן (Verneuil-sur-Seine) שבפריז, כבנם השלישי של ארוה ולואיז מדלן. אביו ארוה היה צאצא של משפחת האצולה העתיקה "קלרל דה טוקוויל", אמו לואיז מדלן השתייכה מצד אביה לבית האצולה "לטיה דה-רוזאנבו" ומצד אמה הייתה נכדתו של קראטיון גיום דה מאלזרב מבכירי שריו של לואי ה-16. בשל היותו של סבה סניגורו של לואי ה-16, נרצחה כל משפחתה של לואיז בתקופת הטרור, הוריו של טוקוויל גם הועמדו לדין, אך התמוטטות שלטון רובספייר ב-1794 הצילה את חייהם. בתקופת הרסטורציה הצרפתית הפך אביו לפירג' ולנציג מחוז. אביו היה מלוכן נאמן למשטרו של שרל ה-10, ואף כיהן כחבר פרלמנט. עם הדחתו של שרל ה-10, פרש ארוה מהחיים הפוליטיים והיה להיסטוריון.
טוקוויל למד משפטים במכללת מץ. בשנת 1827 מונה לתפקיד מגשר בוורסאי, כנציג בכיר של מסורת הליברליזם הקלאסי היה טוקוויל שותף פעיל במערכת הפוליטית, תחילה תחת המונרכיה של יולי (1830–1848) ולאחר מכן, כאשר הופלה השושלת הבורבונית במהפכת יולי 1830 נסגרו דרכיו של טוקוויל לקידום פוליטי, ואי לכך החליט לצאת למסע ברחבי ארצות הברית, שם סייר בשנים 1831–1832 במשימת המונרכיה שהטילה עליו לבחון את מערכת בתי הסוהר.
פעילותו הפוליטית בצרפת התחדשה בימי הרפובליקה הצרפתית השנייה (1849–1851) שבאה בעקבות מהפכת אביב העמים שהתרחשה בצרפת בפברואר 1848. על פי אחד הדיווחים הפך מעמדו הפוליטי כה בלתי נסבל בשנים אלו, עד כדי כך שסבל מחוסר אמונם של שני הצדדים הפוליטיים, ימין ושמאל כאחד, וחיפש תירוץ לעזוב את צרפת. הוא פרש מהחיים הפוליטיים לאחר ההפיכה של נפוליאון השלישי ב-2 בדצמבר 1851 והחל לעבוד על הכרך הראשון של ספרו, המשטר הישן והמהפכה.
כחבר פרלמנט, תמך טוקוויל בקידום סחר חופשי והגן על פעילי התנועה לביטול העבדות. לצד זאת, תמך טוקוויל בהתנחלויות באלג'יריה, מדיניות שיצאה לפועל תחת משטרו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
הגותו

ספריו התבססו על מסעותיו בארצות הברית, וספרו "הדמוקרטיה באמריקה" מהווה חיבור יסודי להבנת ההיסטוריה של ארצות הברית במאה ה-19. חיבור זה נחשב לאחת העבודות המוקדמות החשובות בהיסטוריה בתחומי הסוציולוגיה ומדע המדינה.
בחיבור זה עמד על יתרונותיה של הדמוקרטיה האמריקנית ובמיוחד על רוח החירות ועל חלוקת הכוח והסמכויות השלטוניות בין הרשויות. חלוקת סמכויות זאת, טען, מבטיחה פלורליזם ומונעת ריכוזיות. הוא הילל גם את חשיבות השלטון המקומי כבלם בפני נטיות לריכוזיות יתר, את חשיבותם של הארגונים הוולונטריים ואת העיתונות החופשית.
בצד היתרונות הצביע טוקוויל גם על החסרונות העלולים להתגלות בדמוקרטיה האמריקנית ולמעשה בכל דמוקרטיה. עיקר חששו היה עריצות הרוב ומניפולציה של הציבור על ידי השלטון. הוא טוען כי העובדה שבני אדם מתקבצים לכדי רוב אינה הופכת אותם סובלניים למיעוט, ולא מצטמצם הסיכוי כי הם יפעילו שלטון בלתי מוגבל וישתמשו בו לרעה כנגד המיעוט נטול הכוח. משמע, עצם היות הרוב מאמין בטענה מסוימת, אין זה אומר שהרוב צודק. ואם אינו צודק, בהכרח יפעיל את כוחו על המיעוט.
בשנים 1841 ו-1846 נסע בשליחות גם לאלג'יריה, ופרסם דו"ח שבו הוא מפציר בממשל הצרפתי לא לחזור על הטעויות שביצעו המעצמות האירופאיות בקולוניות בצפון אמריקה. הוא הרחיק לכת ודגל בגלוי בהנהגת הפרדה גזעית בין המתיישבים האירופים לבין ה"ערבים" באמצעות יישום של שתי מערכות חקיקה שונות.
טוקוויל נפטר בקאן בשנת 1859 ממחלת השחפת.
משנתו

כתביו המפורסמים ביותר של טוקוויל הם: הדמוקרטיה באמריקה, שהופיע בשני כרכים ב-1835 ו-1840, והמשטר הישן והמהפכה, שהופיע ב-1856.
בשתי יצירות אלה, הוא חקר את ההשפעות של הגידול בשוויון התנאים החברתיים על הפרט ועל המדינה בחברות המערביות.
טוקוויל דגל, להלכה ולמעשה, בדמוקרטיה וחירות, וניסה לקדם ערכים אלה בכתביו. אחת מהערותיו הידועות היא שלעולם הרבה יותר קל לקבל שקר פשוט מאשר אמת מורכבת.
טוקוויל היה מחשובי ההוגים המדיניים באשר לדמוקרטיה, והיה פילוסוף מרכזי של שיטת משטר זו, שיטה אותה ראה כמשוואה המאזנת בין חירות ושוויון, בין דאגה לפרטים ודאגה לקהילה. טוקוויל דיבר על הדמוקרטיה כעל שיטת משטר בה יש איזונים ובלמים המאפשרים חירות ושוויון לאזרח ולקהילה גם יחד.
הוא האמין כי חירות מקסימלית מובילה לבידוד ולאנרכיה, ולעומתה, התאגדות של אנשים המתכנסים יחד למען מטרה משותפת, למרות הכבלים שהיא צופנת בחובה, קושרת את האמריקנים לרעיון של אומה, החשוב יותר מהרצון האנוכי של הפרטים בחברה.
טוקוויל חזה באופן מדויק כי הדמוקרטיה באמריקה תתרחב, ולבסוף תעניק זכויות לנשים, לאינדיאנים ולאפרו-אמריקנים. הוא היה ממעודדי הקידמה הפוליטית, והתעניין בשיפור חייהם של כל האזרחים.