stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאו"ר

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1979–הווה (כ־45 שנים)
תנועת לאו"ר היא תנועה ציונית רעיונית אשר הוקמה בשנת 1979. שמה של התנועה נגזר מראשי התיבות "לב אחד ורוח חדשה". לאו"ר השתתפה פעמיים במערכות הבחירות, בפעם הראשונה במסגרת הבחירות לכנסת השתים עשרה בשם לאו"ר ובפעם השנייה במסגרת הבחירות לכנסת השמונה עשרה בשם "אחריות – לב אחד ורוח חדשה". בשתי ההתמודדויות התנועה לא עברה את אחוז החסימה ולפיכך לא נכנסה לכנסת.
יו"ר התנועה מאז הקמתה הוא יעקב חסדאי.
לאו"ר כתנועה לא הצליחה להפיץ את רעיונותיה בציבור וניסיונותיה לתקן את החברה לא נחלו הצלחה רבה. לאו"ר מתכנסת בפורום רחב לאורך השנים בשני כנסים גדולים הנערכים מדי שנה, כנס סוכות וכנס פסח.
רקע היסטורי

שורשי התנועה נעוצים במלחמת יום הכיפורים. מייסד התנועה יעקב חסדאי היה עקב חבר בוועדת אגרנט, בה נחשף חסדאי לחומרי חקירה מסווגים שבעקבותיהם התוודע לכשלים בכל רמות הפיקוד. חסדאי קיים דיונים עם אחרים שעתידים להיות ממייסדי התנועה מאמצע שנות ה-70 ואילך. הדחיפה העיקרית להפיכתו של החוג לתנועה הייתה הכישלון של ד"ש. חוסר הצלחתה לקדם את רעיונותיה, אשר הוצגו לבוחר במערכת הבחירות, גרם לביקורת וספקנות מצד הציבור לגבי תנועות חדשות.
בינואר 1979 קיבל חסדאי מכתב מקצין שהיה תחת פיקודו בצבא, שבו הסביר מדוע ירד מהארץ. בתגובה למכתב זה פרסם חסדאי מכתב תשובה ארוך שכלל בתוכו התייחסות לשחיקתה של ד"ש. המאמר פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות" תחת הכותרת "עמוד והילחם". המאמר עורר תגובה ציבורית נרחבת וגרר אחריו כ-300 מכתבי תשובה.
בשנת 1979 הוחלט על כינוס מכונן של חסדאי וחבריו לחזון, באותו הכנס הונחו היסודות של תנועת לאו"ר. המסר המרכזי בכנס זה היה כי הבעיה של החברה הישראלית אינה מושפעת מסוגיות של שטחים ושלום אלא נובעת מתהליך פנימי של משבר חברתי עמוק בכל תחומי החיים. לפיכך יש להקים תנועה אשר תגדיר את הבעיות של מדינת ישראל בצורה מדויקת ומתוך ראייה לטווח רחוק, תציע פתרונות לבעיות ותפעל להפצתן בציבור. לאחר כשנתיים הוציאה התנועה מניפסט בכותרת "חיים של אחריות ובחירה", בו מתוארת התפיסה הכוללת של התנועה.
שנות השמונים

תנועת לאו"ר התמודדה בבחירות לכנסת השתים עשרה תחת השם לאו"ר (אותיות ענף). לאו"ר הכריזה כי לא תצטרף לשום קואליציה ותהווה אופוזיציה בכנסת. לאו"ר קיבלה 4182 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. רשימת המועמדים של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-12 :יעקב חסדאי, ישעיה בן-יהודה, ברכה יהושפט-רונן, אילנה שמש, אריה בוסק, חיים אטיאס, יעקב וימן, יוסף שיף, יעקב גילת, רפאל בוגנים, משה אבלס.
שנות השמונים > בג"ץ לאו"ר

בעתירה לבית המשפט הגבוה לצדק ביקשה תנועת לאו"ר לבטל את החלטת ועדת הכספים של הכנסת, להוסיף רטרואקטיבית כחמישים אחוזים לתקציב הבחירות של המפלגות. העתירה הופנתה נגד ועדת הכספים ונגד כל המפלגות שאמורות לקבל את התוספת. תנועת לאו"ר ביקשה להוציא צו ביניים אשר ימנע את תשלום הכסף בתקופה שעד לסיום הדיון המשפטי. צו הביניים ניתן, ובסופו של דבר בג"ץ ביטל את החוק, לאחר שקבע שתהליך חקיקתו לא ענה על דרישת סעיף משוריין בחוק יסוד: הכנסת.
שנות התשעים

לאחר הפרשה הפוליטית הידועה בתור "התרגיל המסריח" יצאו חברי לאו"ר במחאה על התופעה הפוליטית. חברי לאו"ר, ובראשם יעקב חסדאי, היו שותפים בניסוח האמנה של "התנועה לשינוי שיטת הממשל" אולם פרשו ממנה לאחר כניסת פוליטיקאים מקצועיים לתנועת המחאה.
אנשי לאו"ר בין היוזמים והפעילים עם פרופ' דב יזרעאלי בניסיון לאחד תנועות שונות תחת קורת גג אחת: "מירקמי ישראל לאחריות חברתית".
חברים רבים מתנועת לאו"ר פעלו יחד עם אורי גורדון, ראש מחלקת העלייה והקליטה בסוכנות היהודית, בתכנון ויישום הקונגרס הציוני-ישראלי הראשון שהתקיים בשנת 2000.
שנות התשעים > אזרחים למען חוק משאל עם

בתוך תנועת לאו"ר פעלו מספר חברים בניסיון לקדם חוק משאל עם, ואף הקימו עמותה נפרדת לקידום הנושא. הקווים המנחים היו כי מי שיוכל להציע שאילתא למשאל עם יהיה: נשיא מדינת ישראל, שליש מחברי הכנסת או עשרה אחוזים מבעלי זכות הבחירה.
חוק שיתקבל במשאל עם יהווה חוק יסוד שאינו ניתן לשינוי מהותי או ביטול על ידי הכנסת. שינוי חוק שכזה יצריך משאל עם חוזר לאחר פרק זמן מינימלי שיקבע בחוק. משאל העם יכריע רק בשאלות עקרונית, יקבע כללים בלבד וישאיר לממשלה חופש בקביעת מדיניות וניהול שוטף. תיקבע שיטה לניסוח האלטרנטיבות לבוחר וכל שאלה תהיה חייבת אישור של בית המשפט העליון. בסופו של דבר הרעיון לא יצא אל הפועל ולאחר 8 שנים הפסיקה העמותה את פעילותה.
שנות התשעים > המינהל הקהילתי "לב העיר" בירושלים

אחד מן החברים המובילים בתנועת לאו"ר הוא אורי עמדי. על פי הערכים והעקרונות של התנועה הקים עמדי את מודל הקהילה ברובע "לב העיר" בירושלים אשר כולל את שכונות ה"נחלאות", שוק מחנה יהודה והאזורים המסחריים בסביבתם. רובע זה סבל בשנות ה-80 מנטישה של אוכלוסייה והזנחה סביבתית גדולה. קהילה זו מורכבת מאוכלוסייה דתית, חרדית וחילונית, צעירים וקשישים, ותיקים ועולים, אשכנזים ובני עדות המזרח, סטודנטים ועובדים יהודים וערבים הפועלים כולם במרחב גאוגרפי מוגדר. פעולתו של עמדי הייתה בניגוד לדעתו של ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, שטען כי הרס המרכז הישן הוא תהליך טבעי בכל העולם. כמו כן לא האמין קולק שסוחרי השוק יסכימו לשתף פעולה עם הממסד. בסיום הפעולה, שנמשכה שנים רבות, הפך שוק מחנה יהודה למקום חדש ואטרקטיבי ו"לב העיר", בעיקר שכונות הנחלאות, הפך מוקד משיכה לאוכלוסייה חדשה ולתיירות.[דרוש מקור]
המאה ה-21 / מפלגת "אחריות-לב אחד ורוח חדשה"

לאו"ר החליטה להתמודד בשנית כמפלגה בבחירות לכנסת ה-18, והפעם בשם  אחריות - לב אחד ורוח חדשה" (השם לאו"ר לא היה מתקבל על ידי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת היות שהייתה רשומה כבר מפלגה בשם "אור", ולכן החליטה מזכירות התנועה להתמודד תחת השם אשר מבטא את הערך המרכזי ברעיונותיה). "אחריות" (אותיות נפ) קיבלה בבחירות אלו 802 קולות בלבד ולא עברה את אחוז החסימה.
רשימת המועמדים של המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-18 :יעקב חסדאי, יעקב וימן, חיים ספיריה, לאוניד טוקרסקי, נעמי כהן-טל, נחמיה ראם, ייבגני ויינשטיין, אליהו ולינסקי, יחזקאל שנאן, גאולה צרויה, ברוך גרוס, אריה תמם, רחל טורפוסמן, אבי רוזנסל, יוסף רגב.
בשנת 2015, בבחירות לכנסת ה-20, שימשה אחריות מפלגת מדף לפעילותה של "ובזכותן – חרדיות עושות שינוי". מפלגה זו שמה לה למטרה לפעול למען טובתה ורווחתה של האישה החרדית אשר אינה יכולה להשתלב במפלגות קיימות מן המגזר החרדי, ולכן, נושאים שונים החשובים לאישה החרדית אינם זוכים לטיפול ולקידום על ידי מפלגות אלו.
הנקודות העיקריות עליהן שמה דגש המפלגה.
הבטחת תשלום שכר על פי חוק לגננות ומורות חרדיות ומאבק ב"מעשרות" הנגבות מהגננות כבר בתלוש השכר.
קידום הכרה בתארים של משרד החינוך במוסדות החינוך העצמאי הממומנים על ידי המדינה לצורך תשלום גמולים.
רפורמה כוללת בבתי הדין הרבניים.
קידום תוכנית אשר תמגר את אפליית הבנות הספרדיות בקבלה למוסדות לימוד אשכנזיים.
הקמת מקלטים לנשים מוכות עבור נשים חרדיות.
רשימת המועמדים של מפלגת "ובזכותן" לקראת הבחירות לכנסת ה-20:רות קוליאן, שרה נעה ארז, תמר בלוי, גילה ישר, שלמה מורציאנו, גילה וייס, נתן דוד לנגר, מרב אלישבע יצחקי, שרה יזדי.
"ובזכותן-חרדיות עושות שינוי" (אותיות נז) קיבלה בבחירות אלו 1802 קולות בלבד ולא עברה את אחוז החסימה.
אידאולוגיה

תנועת לאו"ר טוענת כי הבעיה העיקרית של מדינת ישראל הן הבעיות הפנימיות ובראשן מבנה החברה, המשטר וחלוקת הסמכויות בין האזרח לשלטון. התנועה חותרת להדגשת ערכי כבוד, אחריות ובחירה, בניית שיטת משטר המחלקת אחריות וסמכות בין השלטון המרכזי לקהילות, והפעלת יסודות של שותפות ותחרות באופן מאוזן בחיי החברה תוך בנייה של מעורבות אישית בחיי הקהילה.
התנועה הציעה שינוי המערכת הפוליטית בישראל, כאשר הרשות המבצעת תורכב ממוסד הנשיאות ומהממשלה. הנשיאות אחראית לעיצוב מדיניות לאומית ולהתוויית מגמות לטווח ארוך. הממשלה אחראית לניהול השוטף של המדינה. הנשיא ייבחר בבחירות ישירות, ולידו תפעלנה ארבע מועצות: המועצה לביטחון לאומי, המועצה לענייני תרבות, חינוך וחברה, המועצה לענייני משק וכלכלה, והמועצה לחוק ולמינהל. נשיא המדינה ימנה את ראש הממשלה וראש הממשלה יבחר את שריו.
על פי הצעת התנועה, הכנסת תורכב משני בתים: בית תחתון ובית עליון. הבית התחתון יהיה אחראי לחקיקה רגילה, לפיקוח על הפעילות השוטפת של הממשלה ולקביעת תקציב המדינה. חבריו ייבחרו בבחירות כלליות ויחסיות. הם יהיו אמורים לייצג את הכוחות והקבוצות השונים הפועלים בחברה ולבטא את הנטיות העכשוויות של הציבור. משך הכהונה של חברי הבית התחתון ייקבע באופן שימנע הצמדות לכיסאות, אך יאפשר צבירת ניסיון לחברי הכנסת הנהנים מאמון רחב. הבית העליון יעסוק בנושאים של עיצוב מדיניות, בהתוויית מגמות חברתיות, בהכרעה בשאלות חוקתיות ובבקרת מוסדות השלטון. תימסרנה לו סמכויות בנושאים המחייבים את המדינה לטווח ארוך, כגון הסכמים בינלאומיים או הלוואות לטווח ארוך של המדינה, וכן בשאלות הקשורות בחלוקת אחריות בין השלטון המרכזי לבין הקהילות. מספר חברי הבית העליון לא יעלה על ארבעים והם ייבחרו על בסיס אישי בבחירות בלתי-ישירות, כלומר על ידי נציגי הציבור. ייקבע גיל מינימום לכניסה לבית העליון, כל נבחר יתחייב להפסיק כל פעילות פוליטית ועסקית, הוא יכהן תקופה ארוכה אחת בלבד. לאחר מכן לא ישוב למלא תפקידים פוליטיים.
חלוקת תחומי הפעולה בין הקהילות והשלטון המרכזי, מערכת הסמכויות והיחסים בין הנשיא, הממשלה, הבית העליון והתחתון, יוגדרו בחוקה. החוקה תובא לאישור משאל עם. לאחר אישור החוקה יוקם, במסגרת הבית העליון, בית-דין שישמש פרשן לחוקה.
ישראל בהגדרתה היא מדינה יהודית ודמוקרטית ועל כן, להשקפת תנועת לאו"ר, אי-אפשר להפריד בין המדינה לדת. כדי למנוע סתירה בין עקרונות הדמוקרטיה לבין הגדרת זהותה היהודית של המדינה, וכדי להבטיח שהכרעות בעלות אופי תרבותי-יהודי תהיינה בעלות גיבוי דמוקרטי, מציעה תנועת לאו"ר שתי דרכים: ניתוק הקשר בין דת לפוליטיקה וקביעה כי הכרעה בשאלות דתיות תיעשה במשאל עם (לאומי או אזורי, לפי אופי העניין) שיהיה מחוץ לזירה הפוליטית. הקטנת תלותם של מוסדות דתיים במערכות השלטון, הן מבחינת התקציב והן מבחינת מינוי בעלי התפקידים למוסדות הדתיים.
הערות שוליים

↑  ספר יחזקאל, פרק י"א, פסוק י"ט
↑  מפלגת אחריות – בחירות 2009
↑  יעקב חסדאי, בעט ברזל, קבוצת לאו"ר ירושלים, 1983,(עמ' 23-13)
↑  יעקב חסדאי,אמת בצל המלחמה, זמורה, ביתן, מודן 1979 (עמ' 21-10)
↑  חסדאי, 1983, עמ' 187
↑  תשדירי בחירות 1988: מי זוכר את תנועת לאו"ר?, באתר וואלה, 2 בנובמבר 2012
↑  פרסום רשמי של רשימות המועמדים לכנסת ה-12 https://www.nevo.co.il/law_html/Law10/YALKUT-3588.pdf
↑  בג"ץ 142/89 תנועת לאו"ר - לב אחד ורוח חדשה נ. יושב ראש הכנסת ו-16 אחרים, ניתן ב-1 ביולי 1990 פ"ד מד (3) 529.
↑  ענבל בר-און, בג"צ לאור נ' יו"ר הכנסת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 ביולי 2009
↑  פרטים נוספים על מפלגת "אחריות" בתקופת הבחירות ניתן למצוא בקישור לדף המפלגה באתר תנועת לאו"ר
↑  פרסום רשמי של רשימות המועמדים לכנסת ה-18 https://bechirot24.bechirot.gov.il/election/about/Documents/yalkut_5909.pdf
↑  רשימות המועמדים לכנסת ה-20 של "ובזכותן – חרדיות עושות שינוי"
עטיפת החוברת הכחולה
להרוג טורקי ולנוח

להרוג טורקי ולנוח הוא ביטוי בעברית מדוברת שמשמעו להתקדם אט־אט, שלב אחר שלב, בביצוע משימה. גרסה מקוצרת ומרומזת של הביטוי היא "טורקי טורקי". הביטוי עלול להתפרש כגזעני, ויש המעדיפים את הביטוי "פרה פרה" שמשמעותו זהה ואינו גורר אי־הבנות.
מקור הביטוי

מקור הביטוי בבדיחה יהודית עממית שבה אומרת אֵם לבנהּ היוצא למלחמת רוסיה-טורקיה: "תשמור נפשך" ומלמדת אותו כיצד: "הרגת תורכי – דַּיֶּךָ, שֵׁב וְהִנָּפֵשׁ".
רעיון זה מופיע גם בשיר של נתן אלתרמן ושלמה שמולביץ', "מכתב מאמא", שבאחד מבתיו נאמר:
ואם בשבי טנקים יש לקחת

אל תעשה את זה בבת אחת

אל תתאמץ לסחוב שני טנקים יחד

מוטב תסחב אותם אחד אחד
אלתרמן השתמש בבדיחה על הריגת הטורקי גם באחד משירי "הטור השביעי":
תקלע בתורכי, ותשכב קצת לנוח,

תקלע בתורכי, ותלך קצת לשוח,

תקלע בתורכי, ותשב לאכול,

וזכור: הבריאות היא למעלה מכל.
דוגמאות בולטות לשימוש בביטוי

בספרה של גבריאלה אביגור-רותם "אדום עתיק", כאשר המספרת יוצאת לתל אביב כדי לבצע כמה משימות, היא אומרת: "ואני נוסעת לי לתל אביב כדי להרוג כמה תורכים בסופשבוע אחד".
בשיר "בצהרי יום" מאת מאיר אריאל נכתב: "אולי נספיק עוד להרוג תורכי קטן של ערב / במצפה רמון!" - בהתייחסות לקפה טורקי.
בתקשורת הספורט הישראלית משמש הביטוי (לעיתים רחוקות) בעת סיקור משחקים שבהם מעורבות קבוצות ספורט טורקיות.
ביטויים דומים

השימוש במינוח "להרוג טורקי" קיים לפחות משנותיה הראשונות של האימפריה העות'מאנית. עוד לפני כן הייתה נהוגה בקרב הצלבנים במסעות הצלב האמרה "אם אינך יכול להרוג טורקי, הרוג יהודי". ההצלחה המוסלמית במלחמה נגד הצלבנים, ולאחריה עליית העות'מאנים, כיבושיהם באסיה הקטנה ונפילת האימפריה הביזנטית, עוררו פחד ושנאה בקרב האוכלוסייה הנוצרית כלפי הטורקים.
המלומד הנוצרי ארסמוס כתב במאה השש עשרה כי:
"טועים המוני הנוצרים בסוברם כי מותר להם להרוג טורקי כמו היה כלב שוטה, רק משום שהוא טורקי. אם זה היה נכון, כי אז כל אחד היה מורשה להרוג יהודי, אך אז הוא לא היה חומק מעונש..."
אף שבניגוד לשימושים בשפות אחרות, השימוש בביטוי בעברית אינו גזעני כלל, הוא עשוי להתפרש ככזה כאשר הוא מחוץ להקשרו. השימוש בביטוי בשפת היומיום מנותק לחלוטין מכל קשר לטורקים, קל וחומר להריגת טורקים, אך לאוזניים טורקיות הוא עלול להישמע כפוגע.
בטורקיה

במהלך טיסה לביקור רשמי לטורקיה השתמש נשיא המדינה עזר ויצמן בביטוי וגרם לתקרית דיפלומטית זוטא.
הביטוי "להרוג טורקי ולנוח" (טורקית: Bir Türk öldür, rahat et - "הרוג טורקי (ו)נוח") מוזכר בספרו של ד"ר ג'מאל אנאדול "טורקיה בצבתות ישראל והציונות". לפי אנאדול, זמן קצר לאחר הפצצת הכור הגרעיני בעיראק הזכיר ראש ממשלת ישראל מנחם בגין את הביטוי בראיון שהעניק למגזין הלונדוני "מידל איסט רוויו". ההתבטאות גרמה לסערה בקרב בכירים במשרד החוץ הטורקי, שדרשו לדעת את משמעות הביטוי. מיופה הכוח של ישראל באנקרה באותם הימים הוזמן למשרד החוץ ונשאל למה הכוונה ב"תהרוג טורקי, ותנוח!". תחילה טען מיופה הכוח כי לא ייתכן שבגין אמר זאת, אבל כשהציגו לפניו את המגזין, נאלץ להודות: "זה ביטוי", הוא אמר, "זו אמרה ישראלית!".
לביטוי Bir Türk öldür, rahat et מספר מופעים רב ברשת האינטרנט, בחלקם בהקשרים אנטי-ישראליים.
הערות שוליים

↑  רוביק רוזנטל, חדוות הלשון – שיחות על העברית הישראלית, תל אביב תשס"ד, עמ' 102–103.
↑  ספר הבדיחה והחידוד מאת אלתר דרויאנוב
↑  נתן אלתרמן, ישן אבל נכון, דבר, 28 ביוני 1946
↑  אדום עתיק (כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2007) עמ' 268, ובהמשך אותו פרק
↑  מילות השיר באתר שירונט
↑  ‏להרוג טורקי ולנוח, באתר סל ניוז 
 ‏להרוג טורקי ולנוח? לא אצל פאו, באתר וואלה
↑  Jack L. Arnold, Medieval Church History
↑  q:עזר ויצמן, באתר ויקיציטוט
↑  קישור
אלתר דרויאנוב, ספר הבדיחה והחידוד, בדיחה מספר 2715
להקה רטורית

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1983 – 1989 (עם הפסקות)
 סוגה:  רוק ישראלי, פופ, פוסט-פאנק
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית
 חברת תקליטים:  התקליט חיפה
 מספר יצירות ידוע:  "סדר יום", "Last Night"
 חברים לשעבר
 יוסי אלפנט עופר הררי מוסה נחמיאס ירון בכר אריק צוקר אורי מילס אייל גולדשטיין ישראל נחום דני אברהם
 
להקה רטורית הייתה להקת רוק ישראלית שפעלה לסירוגין בשנים 1983—1989 והונהגה בידי יוסי אלפנט. הלהקה זכתה להצלחה עם להיטיה "סדר יום" ו-"Last Night", אך פעלה זמן קצר בלבד.
היסטוריה

"להקה רטורית" הוקמה ב-1983 על ידי יוסי אלפנט וחברו עופר הררי (תופים) יחד עם דפנה שדה (גיטרה בס) בכרכור, שם התגוררו באותה עת. בהמשך החליף אריק צוקר את דפנה שדה. הלהקה ניסתה להשיג חוזה הקלטות עם חברת תקליטים, אך לא הצליחה וחברי הלהקה החליטו לממן בעצמם את ההקלטות של מקסי סינגל, עם ארבעה שירים ("סדר יום", "שומר אריות", "טריק מיפן" ו"הלם כרך"). לאחר שסיימו את ההקלטות חתמו על חוזה הדפסה של אלף עותקים עם חברת "ישראפון", בסיוע ניצן זעירא. הצ'ק שנתן זעירא לחברה חזר ואביו של ניצן זעירא, דב זעירא, שהיה בעלי חברת "התקליט חיפה" סייע לכיסוי החוב והפיץ את התקליט. במהלך ההקלטות הגיע העיתונאי אייל גודלשטיין לראיין אותם, באותה עת הלהקה חיפשה נגן קלידים וגודלשטיין הצטרף להרכב כנגן סינטיסייזר. מתוך המקסי סינגל זכה השיר "סדר יום" להשמעות ברדיו וצעד במצעד הפזמונים של רשת ג'.
מאוחר יותר התחלפו חברי "להקה רטורית" עם מוסא נחמיאס (בס), ירון בכר (קלידים) ויניב עצמון (תופים). בסוף 1984 נסעו אלפנט ונחמיאס לניו יורק, לאחר שהרגישו שהקהל לסוג המוזיקה שלהם בישראל מצומצם, שם הקליטו תחת השם "חדר 101" (מקור השם בספר "1984" מאת ג'ורג' אורוול) עם בת זוגו עדנה דה-בר ודויד גרוואי. ב־1986 חזר אלפנט לישראל השתתף באופרת הרוק מאמי והצטרף לאהוד בנאי ו"הפליטים" כנגן גיטרה ומעבד מוזיקלי.
בתחילת 1988 החליטה חברת "האוזן השלישית" להדפיס מחדש את המקסי סינגל "סדר יום", והוא נמכר תוך זמן קצר במאות עותקים. בקיץ 1988, ערכה "להקה רטורית" מספר הופעות איחוד ב"מועדון הפינגווין" בתל אביב. באיחוד השתתפו בנוסף לאלפנט, עופר הררי בתופים ומשה נחמיאס בבס, ואת מקומם של ירון בכר ויניב עצמון תפסו אורי מילס, בקלידים (שהיה אז גם חבר בלהקת בטאטו), וישראל נחום בכלי הקשה.
באוקטובר 1989, התאחדה הלהקה שוב להופעת מחווה ליוסי אלפנט "הדיל של פיל", ולכבוד יציאת האלבום "הופעה רטורית", אלבום שהוקלט בהופעה חיה בקיץ 1988 וכלל גם חמישה שירים חדשים שהלהקה ניגנה במסגרת הופעות האיחוד. באיחוד זה ניגנו: מוסה נחמיאס בבס, עופר הררי בתופים, יניב עצמון בכלי הקשה ורני עפרון בקלידים.
חברים

יוסי אלפנט – סולן, גיטריסט
ירון בכר – קלידים
דני אברהם – גיטרה בס
עופר הררי – כלי הקשה
אייל גולדשטיין – סינתיסייזר
אריק צוקר – גיטרה בס
דיסקוגרפיה

"סדר יום", מקסי סינגל, התקליט חיפה (1983)
"הופעה רטורית", אלבום הופעה חיה, נענע דיסק (1989)
הערות שוליים

↑  ביקורת על המקסי סינגל - גידי אביבי, הטריק מיפן - ,להקה רטורית', כותרת ראשית, 4 בינואר 1984
↑  יוסי חרסונסקי, "להקה רטורית": מחתרת כחול-לבן?, מעריב, 9 בפברואר 1984
↑  מקום בצמרת - מצעד הפזמונים הישראלי, דבר, 15 בספטמבר 1983
↑  אבי מורגנשטרן, חדר 101 של להקה רטורית, מעריב, 5 בספטמבר 1985
↑  יוני הראל, מי שאומר שהיה נפלא, משקר, חדשות, 29 באוקטובר 1987
↑  בחזרה לעבר, מעריב, 2 במרץ 1988
↑  גיורא פרבר, שובה של להקה רטורית, חדשות, 26 במאי 1988
↑  דני אמיר, לא למות מסומם בסוהו, חדשות, 23 ביוני 1988
↑  ביקורת על ההופעה - אבי מורגנשטרן, הערה רטורית, מעריב, 3 ביולי 1988
↑  גיורא פרבר, אולי יגמרו את הערב ביחד, חדשות, 19 באוקטובר 1989
↑  אבי מורגנשטרן, יוסי אלפנט - איש הפיל, מעריב, 20 באוקטובר 1989
↑  למה פיל? יוסי אלפנט מארח, ה' 21:00, קולנוע אלנבי ת"א, חדשות, 20 באוקטובר 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300067105171  VIAF: 124869205   WorldCat (עם VIAF): 124869205
מאכיירוצרטופס

| מאכיירוצרטופס |
| --- | --- |
 איור של הגולגולת
תקופה
קרטיקון עליון, 80.1–77 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: צרטופסיים
סוג:: מאכיירוצרטופס
מינים
 Machairoceratops cronusi
שם מדעי
 Machairoceratops ‏2016

מאכיירוצרטופס (שם מדעי: Machairoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שהתקיים בתקופת הקרטיקון בגיל הקמפן כ-77 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש השם הוא "פנים בעלי קרניים עם חרב מעוקלת" (machairis ביוונית זו חרב מעוקלת). הוא תואר וסווג מדעית ב-2016, ונתגלה ביוטה, ארצות הברית.
המאכיירוצרטופס היה בעל עטרה שמשוליה בלטו בלטו שני דוקרנים ארוכים ומעוקלים, שהעניקו לו את שמו (הדוקרנים דומים לחרב מעוקלת, ביוונית machairis) ושם המין קרונוס הוא על שם הטיטאן מהמיתולוגיה היוונית שהדיח את אביו אורנוס באמצעות מגל או חרמש). קרני הגבה שלו היו בינוניות. קרן האף הייתה קצרה מאוד.
המאובנים שנתגלו כוללים גולגולת חלקית בלבד, וקוטלגו כהולוטיפ UMNH VP 20550 שנמצא במוזיאון להיסטוריה של הטבע ביוטה. חלקי הגולגולת שנתגלו כוללים חלק מעצמות העטרה, כולל את הדוקרנים המעוקלים הארוכים שבלטו מחלקה המרכזי העליון, קרני הגבה, עצמות הלחיים המחודדות וקופסת המוח.
כמהין (מושב)

| --- | --- |
מושב כמהין
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: רמת הנגב
גובה ממוצע: ‎225 מטר
תאריך ייסוד: 1988
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 198 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-21.1% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) כמהין(למפת צפון הנגב רגילה) כמהין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כמהין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כמהין30°54′39″N 34°25′53″E﻿ / ﻿30.9108097626331°N 34.4312892897358°E﻿ / 30.9108097626331; 34.4312892897358  heמפת היישובים של מועצה אזורית רמת הנגב (in English: Ramat HaNegev Regional Council) באדום - כמהין בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10
http://kmehin.net/
כְּמֵהִין הוא מושב עובדים שיתופי במועצה אזורית רמת נגב, באזור יישובי פתחת ניצנה, כ-50 ק"מ מדרום מערב לבאר שבע. המושב הוקם בשנת 1988 על ידי גרעיני נח"ל של תנועת המושבים. בסמוך למושב נמצאת שמורת הטבע חולות עגור. מקור שם המושב בפטריית הכמהין.
כמהין הוא מושב בעל אופי חקלאי חילוני המונה כ-50 משפחות. בשנת 1992 הפך כמהין ממושב למושב עובדים השייך לתנועת המושבים, מאז החל בתנופת קליטה של זוגות ומשפחות צעירות. כבכל מושב כל משפחה היא יחידה כלכלית עצמאית, יחד עם זאת קיים דגש על הפן הקהילתי.
חברי המושב פעילים בוועדות השונות: קליטה, תרבות, ספורט, נוער, חינוך, ביקורת וביטחון. בנוסף, ועד הנהלה המורכב מחמישה חברי אגודה. במושב ספריה, מועדון למבוגרים, מועדון לילדים, מזכירות מושב, גן משחקים ומכינה קדם צבאית חצי שנתית של דרך ארץ.
חלקן הגדול של המשפחות במושב עוסקות בחקלאות. במקרים רבים משלבת המשפחה משק חקלאי ועבודה במקצועות חופשיים (עבודה-סוציאלית, תיירות, הנדסה, עריכת-דין, חינוך והוראה, כלכלה).
החקלאות במושב היא חקלאות מתקדמת ומיועדת לייצוא. ענף הגידול העיקרי הוא עגבניות שרי בחממות. השקיה באמצעות מי התהום המליחים הקיימים באזור מונעת מחסור במכסות המים. כמו כן, היא משפרת את איכות הגידול. ענפי גידול נוספים כוללים תבלינים, פלפלים ותפוחי אדמה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588268805171
להק ראש המטה

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 בסיס האם:  מחנה רבין
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 בדצמבר 1983 – הווה (40 שנה)
 נוצרה מתוך:  להק אוויר
 פיקוד
 יחידת אם:   חיל האוויר הישראלי
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  עומר טישלר
 מפקדים:  להלן
להק ראש המטה (למ"ט) הוא יחידה ראשית במטה חיל האוויר הישראלי.
הלהק מופקד על בניין הכוח בחיל האוויר, מבקר את מימושו ומתאם את עבודת המטה הבין-להקית. ראש המטה הוא קצין בדרגת תת-אלוף ואיש צוות אוויר המכונה רמ״ט, הוא משמש גם כסגנו של מפקד חיל האוויר וממלא את מקומו בהיעדרו.
ראש מטה חיל האוויר מספטמבר 2023 הוא תא"ל עומר טישלר.
הלהק הוקם ב-15 בדצמבר 1983 כתוצאה מארגון מחדש של חיל האוויר וקיבל חלק מתחומי האחריות של להק האוויר.
ארגון ותחומי אחריות

תכנון וארגון סד"כ חיל האוויר
אפיון צורכי החיל באמצעי לחימה ובמידע, וקביעת עדיפויות בתחומי ההצטיידות והפיתוח של אמצעים אלה
אחריות לתקציבי חיל האוויר
קביעת תוכנית העבודה השנתית והרב-שנתית
ייצוג החיל בפני המטה הכללי של צה"ל, משרדי הממשלה ומדינות זרות.
תחת הלהק פועלות מחלקת תקשוב, מחלקת תוא"ר (תכנון וארגון), מחלקת אמל״ח (אמצעי לחימה), מחלקת תקציבים ובקרה (מת"ב), מנהלת מגן, ומנהלת החלל.
ענף חקר ביצועים

ענף חקר ביצועים הוא גוף חקר הביצועים של חיל האוויר. על היחידה מפקד כיום קצין בדרגת סגן אלוף, המשמש כיועץ המדעי של מפקד חיל האוויר. החוקרים ביחידה הם קצינים אקדמאים מתחומי המדעים המדויקים בשירות חובה וקבע, רובם בוגרי תוכנית תלפיות של חיל האוויר.
גוף חקר הביצועים של חיל האוויר הוקם בשנת 1963 כמדור בענף אוויר-2, נכון ל-2021, מחלקת אמל"ח בלהק ראש המטה. לפי ביטאון חיל האוויר, קציני היחידה החלו בתכנון מבצע מוקד, המתקפה האווירית שפתחה את מלחמת ששת הימים בשנת 1967, עוד בשנת 1964.
הגוף עוסק בחקר ביצועים מערכתי בנושאי רכש ופיתוח אמל"ח. בין היתר, פורסמה מעורבות הענף בהחלטה על רכישת מסוק הקרב שצפוי להחליף את מסוק היסעור המשמש את צה"ל. מחקרי הענף משמשים לייעול ושיפור פעולות חיל האוויר, כמו התאמת פעילותו למאפייני העימות המוגבל המאפיין את מלחמות ישראל ופעילות הביטחון השוטף בעשורים האחרונים, או שמירת העליונות האווירית הנדרשת לצורך המערכה בין המלחמות. תפקיד זה כולל ליווי צמוד של כלל פעילות חיל האוויר, בין היתר בנושאי יכולות אמל"ח וצמצום פגיעה בבלתי מעורבים.
ענף חקר ביצועים עלה לכותרות בתחילת המאה ה-21, בעקבות הריגתו של סלאח שחאדה ב-22 ביולי 2002, שלוותה בהריגת עוזרו ו-14 אזרחים נוספים, בהם 11 ילדים. לפי נחום ברנע, בטורו בעיתון ידיעות אחרונות, "ההערכה של אנשי חקר-ביצועים הייתה שהבניינים מסביב לא יתמוטטו כתוצאה מההפצצה. רק הזגוגיות יתנפצו. הם לא הביאו בחשבון את המבנים הרעועים – חושות – שמילאו את החצר הסמוכה לביתו של שחאדה".
בין בוגריה ומפקדיה הבולטים של היחידה נמנים אדיר פרידור, אמיר גוטפרוינד, איל פכט ויצחק בן ישראל, ששירתו כמתמטיקאים ביחידה. במהלך שירותו ביחידה בדרגת רב-סרן עסק בן ישראל בתכנון תקיפת הכור הגרעיני בעיראק.