stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בור (אב נזיקין)

| --- | --- |
 מקרא:  שמות, כ"א, ל"ג–ל"ד
 משנה:  מסכת בבא קמא, פרק ה'
 משנה תורה:  הלכות נזקי ממון, פרקים י"ב-י"ג
 שולחן ערוך:  חושן משפט, סימן ת"י
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה רל"ח ספר החינוך, מצווה נ"ג
 
בור פתוח ברשות הרבים
בהלכות נזיקין,  בור הוא אחד מאבות הנזיקין העוסקים בנזקי ממון. מושג הבור הוא אב-טיפוס לכל מפגע דומם הנמצא ברשות הרבים, שבני אדם או בעלי חיים ההולכים שם עלולים להיפגע ממנו.
על פי ההלכה, המתבססת על החוק המקראי בפרשת משפטים, האחראי ליצירת המפגע ברשות הרבים חייב לשלם פיצויים על כל נזק שנגרם על ידיו לבני אדם או לבעלי חיים. לעומת זאת, ההלכה קובעת כי אין חיוב בתשלומים עבור נזקים שנגרמו בדרך זו לחפצים שונים, וכן אין חיוב לשלם פיצויים במקרה שהמפגע גרם למותו של אדם.
הדין ומקורו > מקור מקראי

המקור המקראי לדין בור הוא בפרשת משפטים
וְכִי יִפְתַּח אִישׁ בּוֹר, אוֹ כִּי יִכְרֶה אִישׁ בֹּר וְלֹא יְכַסֶּנּוּ, וְנָפַל שָׁמָּה שּׁוֹר אוֹ חֲמוֹר – בַּעַל הַבּוֹר יְשַׁלֵּם, כֶּסֶף יָשִׁיב לִבְעָלָיו, וְהַמֵּת יִהְיֶה לּוֹ.
במקרא מפורטות שתי דרכים ליצירת מפגע – כריית בור חדש בלא לכסותו, או פתיחת בור שהיה מכוסה. בכל מקרה, האחריות על הנזק שנגרם בנפילת בהמות לבור מוטלת על יוצר המפגע.
הדין ומקורו > תולדות הבור

חז"ל נקטו בפרשנות מרחיבה למושג המקראי בור, כך שיכלול כל מפגע שהוא. הבור נקרא משום כך 'אב נזיקין', מכיוון שיש לו 'תולדות' – מקרים דומים שדינם כמותו. התולדות הקלסיות של בור הם מפגעים שונים שהונחו ברשות הרבים כגון אבן או סכין, ואפילו הניח שם את משאו. תולדות ייחודיות המוזכרות במשנה הן החלקה על מים שנשפכו לרשות הרבים, דקירה מגדר קוצנית הבולטת לתוך רשות הרבים, וכן היתקלות באדם הניצב ברשות הרבים.
הדין ומקורו > אדם וכלים

בעניין אחריות יוצר המפגע לנזקים אחרים מלבד פגיעה בבעלי חיים, נקטו חז"ל בפרשנות מצמצמת, ודרשו את המקרא: "שור" – ולא אדם, "חמור" – ולא כלים. לכן, על פי ההלכה, אם נפל חמור טעון משא לבור, חיוב הפיצוי הוא רק על הנזקים שנגרמו לחמור ולא על הנזקים שנגרמו למשא. לעומת זאת, אין כוונת הביטוי "שור – ולא אדם" לפטור על נזקים הנגרמים לאדם הנופל לבור, אלא רק כאשר האדם נהרג כתוצאה מנפילתו לבור.
הבל וחבטה

חז"ל הבחינו בכך שבור יכול לפגוע בבעלי החיים הנופלים לתוכו בשני אופנים שונים: על ידי 'חֲבָטוֹ' של הבור – המכה שסופג בעל החיים בפגיעתו בקרקעית הבור, ועל ידי 'הֶבְלוֹ' של הבור – ההרעלה שמקבל בעל החיים מהאדים שבבור. לדעות אחדות באמוראים ובראשונים שלא התקבלו להלכה, החיוב בבור הנמצא ברשות הרבים הוא רק על ההבל, ואילו על החבטה פטור משום ש'קרקע עולם הזיקתו', כלומר אין לחופר הבור אחריות על נזק שנגרם מחמת קרקעית הבור שאינה שייכת לו ושהייתה במקומה מאז ומעולם. עם זאת, שיטה זו מודה לחייב בכל הנזקים שנגרמו לבהמה שנפלה לבור, מכיוון שיש לתלות שכל הנזקים נגרמו מחמת ההבל.
בעקבות זאת, הובאו בתלמוד תוצאות רבות מן ההבחנה בין נזקי חבטה לנזקי הבל (וכאמור, להלכה זה אינו נוגע, כיוון שנפסק שמחייבים גם על חבטה מקרקע עולם):
התלמוד מציין שיש בורות שלא ניתן להיפגע בהם מהחבטה אלא רק מההבל, כגון בור שקרקעיתו מרופדת.
אם המפגע אינו בור, אלא תל שהוגבה באמצע רשות הרבים – אין בו הבל אלא רק חבטה, ולכן לפי השיטה שאין חיוב על חבטה, לא יהיה חיוב על נזקי מפגע שכזה. אמנם יש ראשונים הסוברים שבמקרה שנחבטה הבהמה בתל כזה, יודו גם בעלי שיטה זו שיש חיוב על חבטה, שאין זו 'קרקע עולם', אלא קרקע שהוגבהה באופן מלאכותי. לשיטה זו המחלוקת בין השיטות השונות תתבטא במקרה שהתל גרם לבהמה להיחבט בקרקע שלידו, או במקרה שהתל לא נעשה על ידי הגבהת הקרקע על ידי חציבה בה.
בור שרוחבו יותר מעומקו – על פי דברי התלמוד, אין בו הבל, ולכן לפי השיטה שאין חיוב על החבטה בבור, לא יהיה חיוב על נזקי בור שכזה. האמוראים נחלקו מה הדין כאשר רוחב הבור שווה בדיוק לעומקו.
אם נפלה בהמה לאחוריה לתוך בור, כך שראשה פונה כלפי מעלה – היא נפגעת בכך רק מהחבטה ולא מההבל, ולכן לפי השיטה שאין חיוב על החבטה בבור, פטור בעל הבור מתשלום.
במקרה שבו אדם חפר בור, ובא אדם אחר והצר את רוחב הבור כך שההבל שבו נהיה רב יותר, ואז נפלה בהמה לבור ומתה – האחריות לכך עלולה ליפול על כתפי השני אם יתברר שתוספת ההבל שהוא אחראי לה היא שהפכה את הבור להיות קטלני. התלמוד והפוסקים דנים גם במקרה ההפוך, שהשני הרחיב את הבור ומיעט את ההבל שבו, ונאמרו כמה דעות בעניין.
הבל וחבטה > מדע

גם במאה ה-21, אדים רעילים או חונקים בבורות חקלאיים מהווים סכנת חיים מוכרת, כאשר הגזים מופקים מזבל בעלי חיים המופקד בבורות.
פרטי הדין > עומק הבור

המשנה קובעת שיש שיעור מינימלי של עשרה טפחים (כשמונים סנטימטרים) לעומק הבור "שיש בו כדי להמית", ובבור שעומקו פחות מכך אין חיוב אלא במקרה שהבהמה הנופלת נפצעה ולא מתה. האמורא שמואל קובע שיש חיוב אם נהרגה הבהמה מנפילה בבור שעומקו רק שמונה טפחים, בתנאי ששני טפחים מעומק הבור מלאים במים. התלמוד מסתפק אם כך יהיה הדין גם בבור בעומק תשעה טפחים כשטפח אחד מלא מים, וכן בבור בעומק שבעה טפחים כששלושה טפחים מלאים מים. התלמוד תולה את הדיון הזה בכך שעומק הבור וכמות המים משפיעים על ההבל שבבור.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית, בור, כרך ג', עמ' כ"ג
הערות שוליים

↑  ספר שמות, פרק כ"א, פסוק ל"ג-לד
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ג', עמוד א'
↑  משנה, מסכת בבא קמא, פרק ג'
↑  משנה, מסכת בבא קמא, פרק ה', משנה ו'; תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף נ"ג, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף כ"ח, עמוד ב'
↑  פירוש רש"י ותוספות, בבא קמא, כט, א
↑  בבלי בבא קמא, כט, ב
↑  בבלי בבא קמא, מט, ב
↑  רמב"ם, משנה תורה, נזקי ממון, פרק יב, הלכה ב
↑  פירוש רש"י, בבא קמא, נ, א ד"ה בעל התקלה
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, סימן תי, סעיף ו
↑  שולחן ערוך, חושן משפט, סימן תיב, סעיף ד
↑  בבלי בבא קמא, נ, ב; הלכות הרי"ף, בבא קמא, כב, א
1 2  בבלי בבא קמא, נ, ב
↑  תוספות, בבא קמא, נ, ב, ד"ה לשמואל
1 2  בבלי בבא קמא, נא, ב
↑  בבלי בבא קמא, נב, א
↑  Manure Storage Poses Invisible Risks
↑  בבא קמא, פרק ה, משנה ה
| ספר שמות |
| --- | --- | --- |
| פרשת שמות | גזירות פרעה • שעבוד מצרים • משה בתיבה • בתיה בת פרעה • בריחת משה למדין • הסנה הבוער • צפורה במלון • משה בארמון פרעה |  |
| פרשת וארא | עשר מכות מצרים • מכת דם • מכת צפרדע • מכת כינים • מכת ערוב • מכת דבר • מכת שחין • מכת ברד |  |
| פרשת בא | מכת ארבה • מכת חושך • פסח מצרים • מכת בכורות • יציאת מצרים • קידוש בכורות • תפילין |  |
| פרשת בשלח | עמוד הענן ועמוד האש • קריעת ים סוף • שירת הים • שירת מרים • מרה • אילם • מן • פרשת המן • תחום שבת • מסה ומריבה • רפידים • מלחמת עמלק |  |
| פרשת יתרו | יתרו וצפורה • עצת יתרו • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לא תעשון אתי |  |
| פרשת משפטים | עבד עברי • אמה עברייה • חובל • נזקי בהמה (קרן, שן ורגל) • נזקי בור • נזקי אש • גנבה והבא במחתרת • דיני שומרים • מפתה • כל אלמנה ויתום לא תענון • טרפה • אחרי רבים להטות • ברית האגנות • לוחות הברית |  |
| פרשת תרומה | בניית המשכן • ארון הברית • הכפורת • הכרובים • השולחן • המנורה • יריעות המשכן • קרשי המשכן • האדנים • הפרוכת • מזבח הנחושת • קלעי חצר המשכן. |  |
| פרשת תצוה | הדלקת הנרות במקדש • בגדי כהונה • קורבן התמיד • שבעת ימי המילואים • חנוכת המשכן • מזבח הזהב |  |
| פרשת כי תשא | מחצית השקל • כיור הנחושת • קטורת הסמים • שמן המשחה • חטא העגל • שבירת הלוחות • שלש עשרה מידות הרחמים • קרינת פני משה |  |
| פרשת ויקהל | יריעות המשכן • קרשי המשכן • הארון • השולחן • המנורה • מזבח הזהב • מזבח הנחושת • כיור  • קלעי החצר |  |
| פרשת פקודי | סיכום הקמת המשכן • חנוכת המשכן |  |
| דמויות בספר | שפרה ופועה • עמרם • יוכבד • משה • אהרן • מרים הנביאה • פרעה • בתיה • יתרו • צפורה • נחשון בן עמינדב • יהושע בן נון • בצלאל בן אורי • אהליאב בן אחיסמך |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
רוז'י בן יוסף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1929 סופיה, בולגריה
 פטירה:  13 במאי 2008 (בגיל 79 בערך)
 מדינה:  ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין בסביון
 מקצוע:  מעצבת אופנה
 
רוז'י בן יוסף (1929 - 13 במאי 2008) הייתה מעצבת אופנה ישראלית.
ביוגרפיה

בן יוסף נולדה בסופיה שבבולגריה, אמה אידה הייתה בעלת חנות לנז'רי בעיר ואביה שלמה היה יבואן בדים. בילדותה החלה לעסוק באומנות והיא ציירה ופסלה מקרמיקה.
היא הכירה את בן זוגה יוסף בן יוסף כשנשכר על ידי הוריה כמורה הפרטי שלה, ב-1948 עלה הזוג לישראל, שנתיים לאחר מכן עלו לארץ גם הוריה.
ב-1951 הקים אביה מפעל רקמה להלבשה תחתונה והיא החלה לעבוד ביחד איתו במפעל, היא ניסתה תקופה לשווק דגמים של המפעל בצרפת אך לא זכתה להצלחה יתרה, לאחר מכן הכירה את יונתן מולר, בנו של אריך מולר, מייסד מפעל תעשיית הטקסטיל אתא, והם יזמו ביחד תוכנית לעיצוב וייצור בגדים אתניים, היא עיצבה בין היתר שמלות ארוכות והשתמשה בחומרים ואביזרים ייחודיים לישראל כמו חרוזי זכוכית חברון וחרוזי עץ.
עיצוביה הושפעו רבות מהשינויים במדינה ומהאירועים האקטואליים שסבבו אותה, למשל כשהוציאה קולקציית טליתות בעקבות מלחמת ההתשה, מרבית התוצרת שיצרה יוצא לחוץ לארץ ומעט נמכר בארץ.
היא הייתה מבין מקימי המכללה לעיצוב שנקר שבו גם נשמר אחרי מותה, האוסף שלה בארכיון האופנה.
ב-1972 הוצגו דגמים שעיצבה בתצוגת אופנה שנערכה בשגרירות ישראל בפריז כחלק מסדרת אירועי אופנה שהתקיימו בעיר.
ב-1973 עיצבה את שמלת האירוויזיון לאילנית, בפעם הראשונה בה ישראל השתתפה בתחרות הזמר האירופאית.
עיצוביה הוצגו פעמים רבות בשבוע האופנה הישראלי.
היא נודעה בתחום האופנה כפורצת דרך שהתרכזה בסגנון הישראלי האותנטי וגילתה את הפוטנציאל שבו ובעיצוביה לא ניכרו באופן בולט השפעות מאופנת המערב.
ב-2012 יצאה הפקת אופנה במחווה לבן יוסף.
ב-13 במאי 2008, הלכה בן יוסף לעולמה אחרי שסבלה ממחלה קשה.
נכדתה היא השחקנית שלי בן יוסף.
הערות שוליים

↑  רותם רוזנטל, המעצבת רוז'י בן יוסף הלכה לעולמה, באתר nrg‏, 14 במאי 2008
↑  שולמית קיסרי, לא לנשים בלבד, מעריב, 5 בנובמבר 1972
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271712  NLI: 987007440840005171  ISNI: 0000 0000 7591 9792  LCCN: no2010005374  ULAN: 500485361  VIAF: 106867198   WorldCat (עם VIAF): 106867198
חיים רבין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בנובמבר 1915 גיסן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  13 במאי 1996 (בגיל 80) ירושלים 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  גרמניה, בריטניה, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  כרייסט צ'רץ'  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון 
 תלמידי דוקטורט:  טקמיצו מוראוקה, מנחם דגוט, אבי הורביץ, יונתן שונרי, רחל לנדאו 
 הערות:  אחיהם למחצה של פרופ' מרים בן פרץ, חוקרת חינוך והוראה, ופרופ' מיכאל רבין, חוקר בתחום מדעי המחשב תמונתו כמקים מפעל המקרא באונ' העברית
 תרומות עיקריות
 חקר לשון מגילות מדבר יהודה ואת לשון ימי-הביניים. חקר העברית המודרנית; חקר בלהגים הערביים הקדומים ובשאלת חלוקת הלשונות השמיות לקבוצות
 
חיים מנחם רבין (ט"ו בכסלו ה'תרע"ה, 22 בנובמבר 1915 - כ"ד באייר ה'תשנ"ו, 13 במאי 1996) היה פרופסור לבלשנות וחוקר הלשון העברית והלשונות השמיות.
חייו

חיים רבין נולד בגרמניה לד"ר ישראל אברהם רבין ולמרטל לבית וולודרסקי (Martel Wolodarsky).
בשנת 1938 התמנה כמרצה ב-School of African and Oriental Studies באוניברסיטת לונדון. בשנת 1941 עבר לאוניברסיטת אוקספורד, ושם מונה למרצה לעברית שלאחר המקרא בשנת 1943. במשרה זו החזיק עד שנת 1956, אז עלה לישראל, ומאז כיהן כפרופסור ללשון העברית באוניברסיטה העברית. בנוסף הוא צורף אז לאקדמיה ללשון העברית. בשנת 1964 הוא לימד עברית בסורבון כמרצה אורח. בסוף שנות ה-60 עמד בראש המכון למדעי היהדות באוניברסיטה העברית. בתחילת שנות ה-70 שימש אחראי לצד הלשוני לימודי של סדרת לימוד העברית עברית בסימן טוב. בשנת 1978 כיהן בוועדה שבחרה את זוכה פרס ישראל ללשון עברית.
חיים רבין הוא אחיהם למחצה של פרופ' מרים בן פרץ, חוקרת חינוך והוראה, ופרופ' מיכאל רבין, חוקר בתחום מדעי המחשב.
מחקר

בתחום העברית, חקר חיים רבין את לשון מגילות מדבר יהודה ואת לשון ימי-הביניים כפי שהיא משתקפת בסגנונו של רס"ג ובמערכת הזמנים של ספר חסידים. בתחום העברית המודרנית פרסם רבין מחקרים רבים הבוחנים שאלות כגון "תחיית הלשון העברית", נורמטיביות לשונית ועוד.
בתחום הלשונות השמיות עסק רבין, בין השאר, בלהגים הערביים הקדומים ובשאלת חלוקת הלשונות השמיות לקבוצות.
שני הערכים הגדולים שכתב באנציקלופדיה המקראית, "עברית" ו"שפות שמיות", הם למעשה חיבורים העומדים בפני עצמם כמונוגרפיות. הערך "שפות שמיות" אף יצא כספר בסדרת ספריית האנציקלופדיה המקראית (רבין תשנ"א).
רבין היה בעמדת מיעוט בטענו שמגילות מדבר יהודה אינם של האיסיים אלא של כת הקרובה לפרושים, בעקבות תיאור דרכי קבלת חברים חדשים.
רבין אף היה מהעורכים הראשיים של האנציקלופדיה הכללית "מסדה", בהוצאת אלומות.
בתחום תחיית הלשון העברית, מונח שהתנגד לו, רבין היה הראשון שזיהה את השינוי בעברית שעשה "מנדלי מוכר ספרים", שלום יעקב אברמוביץ', והראשונה בהם "בסתר רעם" בשנת 1886. עד פרסום דבריו של רבין סברו החוקרים שחידושו של מנדלי היה יצירת שפה חדשה מלאכותית בהרכבה סינתטית של רבדים שונים של העברית. לעומתם, רבין הראה שהשפה לא הייתה מתה, אלא שלא שימשה מעולם ל"כתיבה חיה" והוא הוציא אותה מאיבּון הטהרנות המקראית וצחות הלשון של רבי סעדיה גאון, בעזרת עיצוב אמנותי לצורת לשון קיימת, על ידי אימוץ מונחים מהעברית היידישאית המדוברת שאימצה, שאלה ושיבשה בחופשיות ביטויים מכל רובדי העברית לדורותיה. כך, בהיותו ראשון מחדשי הלשון הכתובה (ולא המְחַייה אותה), לדברי רבין השפיע מנדלי כמעט מיד גם על הסוגות אחרות, שחיקו את סגנונו, ויחד הפכו לאבות היסוד של ספרות הבידור, העיון - אחד העם במאמרו לא זה הדרך, והשירה - חיים נחמן ביאליק בשירו אל הציפור.
פרסומים > ספרים בעברית

תש"ל: אוצר המילים, (מלים, צירופים ואמרות מסודרים לפי תחומי משמעות), תכנון מדעי: פרופ' חיים רבין, ערך: ד"ר צבי רדי, קריית ספר (הוצאת ספרים), ירושלים, (2 כרכים).
תשל"ב: מבוא לתורת התרגום (מקראה לשיעורים של ח' רבין וש' בלום), המרכז לבלשנות שמושית, האוניברסיטה העברית, ירושלים.
תשנ"א: שפות שמיות: פרקי מבוא. ספריית האנציקלופדיה המקראית, מוסד ביאליק, ירושלים (הדפסה שנייה: תשנ"ג). ISBN 965-342-575-7
תשנ"ט: משה בר-אשר וברק דן (עורכים), חקרי לשון: אסופת מאמרים בלשון העברית ובאחיותיה. מוסד ביאליק, ירושלים.
פרסומים > מאמרים בעברית

תש"ה (1944): "ר' אברהם בר חייא ותחיית הלשון העברית בימי הביניים", בתוך: מצודה, ג'-ד', עמ' 158–170.
תש"ך: "התנועות הקטנות בעברית הטברנית", בתוך: ספר טור-סיני (החברה לחקר המקרא, ירושלים), עמ' 169–206.
תש"ך: "ā שמית והשתקפויותיה בעברית", בתוך: תרביץ, ל', עמ' 99–111.
תשכ"ג: "עברית מדוברת לפני 125 שנה", בתוך: לשוננו לעם, קונטרס קל"ז, עמ' 111–145.
תשכ"ד: "בעיית הלשון העברית הנכונה מנקודת מבטה של הבלשנות", בתוך: לשוננו לעם, קונטרס קמ"ט, עמ' 161–173.
תשכ"ט: "זמנים ודרכים בפועל שבלשון 'ספר חסידים'", בתוך: דברי הקונגרס העולמי הרביעי למדעי היהדות, ב', עמ' 113–116.
תשל"ב: "עִבְרִית", בתוך: אנציקלופדיה מקראית, ו', טורים 51–73.
תשל"ב: "הרקע ההיסטורי של העברית של קומראן", בתוך: מ' בר-אשר (עורך), קובץ מאמרים בלשון חז"ל, א', עמ' 355–382.
תשל"ט: "גיוון סגנוני בגוף הסתמי במקרא", בתוך: ספר מאיר ולנשטיין (החברה לחקר המקרא וקרית ספר, ירושלים), עמ' 256–268.
תש"ם: "מה הייתה תחיית הלשון העברית", בתוך: ספר הזיכרון לשלום סיון (קריית ספר, ירושלים), עמ' 125–140.
תשמ"ב: "שפות שמיות", בתוך: אנציקלופדיה מקראית, כרך ח', טורים 337–386.
פרסומים > ספרים בשפות אחרות

1947: (with H. M. Nahmad) Arabic Reader. London: Lund Humphries & Co.
1948: Hebrew Reader. London: Lund Humphries & Co.
1951: Ancient West-Arabian. London: Taylor's Foreign Press.
1954: The Zadokite Documents. Oxford: Clarendon Press.
1957: Qumran Studies. London: Oxford University Press.
1958: The Revival of Hebrew. (Israel Digest, Israel Today, 5), Jerusalem.
1988: Die Entwicklung der hebräischen Sprache. Wiesbaden.
2000: The Development of the Syntax of Post-Biblical Hebrew. Leiden: Brill.
פרסומים > מאמרים בשפות אחרות

1943: "Saadya Gaon's Hebrew Prose Style", in: E. J. Rosenthal (ed.), Saadya Studies (Manchester University Press), pp. 127–138.
1952: "The Revival of Hebrew", in: Israel Cohen (ed.), The Rebirth of Israel (London: Goldston), pp. 108–119
1955: "The Dead Sea Scrolls and the History of the O.T. Text", in: Journal of Theological Studies 6, pp. 174–182.
1958: "The Historical Background of Qumran Hebrew", in: C. Rabin & Y. Yadin (eds.), Aspects of the Dead Sea Scrolls, pp. 144–161.
1973-1974: "The Song of Songs and Tamil Poetry", in: Studies in Religion-Sciences Réligieuses 3, pp. 205–219.
1996: "De la spécificité des langues juives", in: Histoire, épistémologie, langage 18/1, pp. 11–19.
ספר יובל לכבודו

משה גושן-גוטשטיין, שלמה מורג ושמחה קוגוט (עורכים), שי לחיים רבין: אסופת מחקרי לשון לכבודו במלאת לו שבעים וחמש. ירושלים, התשנ"א.
הערות שוליים

↑  הגיעו צירים לקונגרס העברי, חרות, 2 ביולי 1950
↑  כנס לחקר המגילות במדבר יהודה, חרות, 19 במרץ 1957
↑  חברי האקדמיה ללשון העברית, הצופה, 3 באפריל 1957
מנויים חדשים באקדמיה ללשון העברית, הצופה, 24 באפריל 1957
↑  ח. רבין ול. גולדברג יורו עברית בסורבון, מעריב, 29 בדצמבר 1963
קורס ללימוד תולדות השפה העברית בסורבון, חרות, 14 במאי 1964
בצלאל עמיקם, עברית בסורבון, דבר, 29 בנובמבר 1964
↑  הוצאה מדעית של מנדלי, מעריב, 19 בספטמבר 1969
↑  חיים איזק, עברית לא קשה שפה, דבר, 27 בדצמבר 1974
↑  חתני פרס ישראל תשל"ח, דבר, 10 במאי 1978
↑  עיונים במגילות מדבר יהודה, הצופה, 1 בנובמבר 1957
↑  בין תכלת ללבן, הצופה, 20 בדצמבר 1957
↑  מה הייתה תחיית הלשון העברית, חיים רבין, אתר ספרי גוגל
↑  ספר טור סיני, חרות, 9 בדצמבר 1960
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266709605171  PLWABN: 9810600922505606  BIBSYS: 90082156  BnF: cb12059563x (data)  CANTIC: a10390352  GND: 119299682  ISNI: 0000 0001 0870 2283  LCCN: n50054957  NKC: uk2009425345  NLG: 250564  NTA: 073419567  SNAC: w6895nsg  SUDOC: 028844343  VcBA: 495/244142  VIAF: 12329318   WorldCat (עם VIAF): 12329318
כיפה אדומה סוגרת חשבון

| --- | --- |

כרזת הסרט כיפה אדומה סוגרת חשבון
 בימוי:  מייק דיסה 
 הופק בידי:  מוריס קאנבאר  דויד לאבגרין  סו בי מונטגומרי  פרסטון סטוטצמן
 תסריט:  קורי אדוארדס   טוני ליץ'   טוד אדוארדס
 עריכה:  טוני ליץ'
 שחקנים ראשיים:  אן האת'ווי   גלן קלוז   ג'יימס בלושי   אנדי דיק   אנתוני אנדרסון   אקזיביט   קורי אדוארדס
 מדבבים:  אנדי דיק (Boingo) איימי פולר דיוויד אוגדן סטיירס (Nicky Flippers) פטריק וורברטון (Wolf W. Wolf) ביל היידר גלן קלוז (Granny Puckett) היידן פנטייר (Red Puckett) מרטין שורט (Kirk Kirkendall) קורי אדוורדס היידי קלום פיל למאר ויין ניוטון ביל מארי טומי צ'ונג דייוויד אלן גריר בראד גארט ג'ואן קיוזאק צ'יץ' מרין דברה וילסון 
 מוזיקה:  ג'ון מרק פינטר   כריסטין וילקינסון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Kanbar Entertainment, חברת ויינסטין, Summit Entertainment 
 חברה מפיצה:  The Weinstein Company
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 באפריל 2011 (ארצות הברית   13 ביולי 2011 (ישראל)
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט ילדים, סרט פנטזיה 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  16,960,968 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hoodwinked2
 סרט קודם:  כיפה אדומה: הסיפור האמיתי
 www.hoodwinkedtoomovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
כיפה אדומה סוגרת חשבון (באנגלית: Hoodwinked Too! Hood vs. Evil) הוא סרט אנימציה ממוחשבת תלת־ממדית אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2011. זהו סרט המשך ל"כיפה אדומה: הסיפור האמיתי" שיצא ב-2005.
תקציר העלילה

ניקי פליפרס הצפרדע-בלש, מזמין את החבורה שגיבש "באושר ובעושר" להציל את עמי ותמי מהמכשפה המרושעת. המכשפה חוטפת את סבתא ומתברר שסבתא מחזיקה בידע לייצור ממתק על, שהאוכל ממנו נהפך לגיבור על. עמי ותמי הם בעצם שותפיה של המכשפה למזימה. כיפה אדומה, שעברה אימונים במסדר "אחיות הכיפה" נחלצת להצלת סבתא ביחד עם הזאב וטוויצ'י הסנאי. המכשפה מצליחה להכריח את סבתא לגלות לה את המתכון ולייצר לה את ממתק העל. עמי ותמי אוכלים את הממתק ונהיים ענקיים, אך החבורה מצליחה בכוחות מאוחדים וביחד עם המכשפה שעברה לצד הטוב, לגבור על עמי ותמי אף על פי שאכלו את ממתק העל.
ביקורות

בניגוד לסרט הראשון בסדרה, הסרט זכה לביקורות שליליות ביותר בארצות הברית והיה "קטסטרופה קופתית". בישראל הביקורות היו סלחניות יותר. טל ניב שיבח את חברת ההפקות הקטנה של בוב והארווי ויינסטיין על שהצליחה לייצר סרט ראשון שהפתיע את חברות ההפקה הגדולות, וסרט שני, שלמרות פגמים מסוימים באיכות האנימציה וסצנות האקשן, הוא בסך הכל סרט חביב ואהוב על הילדים.
פיתוח

"Hoodwinked!‎" ("כיפה אדומה הסיפור האמיתי"; שמו בישראל) היה אחד מסרטי ההנפשה הראשונים הממומנים במלואם, והופק בתקציב של פחות מ-8 מיליון דולר, הרבה פחות מהתקציב של רוב סרטי האנימציה שהופקו על ידי אולפן.
הסרט בוים ונכתב על ידי קורי אדוארדס, טוד אדוארדס וטוני ליץ', והופץ על ידי חברת ויינשטיין, אשר לא חתמה עד קרוב לסיום ההפקה.
הוא יצא בדצמבר 2005 וקיבל ביקורות מעורבות, אך זכה להצלחה כלכלית, כאשר הרוויח מעל 110 מיליון דולר ברחבי העולם.
בפברואר 2006 הכריז קורי אדוארדס כי הוא, טוד אדוארדס וטוני ליץ בתהליך כתיבת סרט המשך, אם כי הם לא יחזרו לתפקיד במאים.
קורי אדוארדס ציין סיבות רבות לאי חזרתו כבמאי סרט ההמשך, בנוסף לרצון להתמקד בסרטים אחרים, בעיקר סרטי פעולה וכדי לא להיות מוגבל לאנימציה, היה לו ניסיון גרוע בעבודה על הסרט הראשון. לדבריו, הרגיש שלא קיבל יחס טוב. הוא גם הטיל ספק ביושרה של ז'אנר האגדות השבור, ש Hoodwinked! הוא חלק ממנו, וכינה אותו "מגמה שנאנחתי עליה אפילו כשסיימתי את הסרט הראשון ". בתחילה הסרט אמור היה להיות ממומן באופן עצמאי על ידי קנבר אנטרטיינמנט, ומופץ על ידי חברת ויינשטיין, כפי שנעשה עם הסרט הקודם; אולם שתי החברות התקשרו בהסכם מימון משותף, לפי בקשת חברת ויינשטיין.
קול ודיבוב הדמויות

| דמות | מדבב/ת בגרסה המקורית | מדבב/ת בגרסה העברית |
| --- | --- | --- |
| "כיפי" (כיפה אדומה) | היידן פנטייר | לני כהן |
| הזאב | פטריק וובורטון | יהויכין פרידלנדר |
| הסבתא | גלן קלוז | הילה סורג'ון פישר |
| הצייד | מרטין שורט | מולי שולמן |
| קפיצי ניקי פליפרס הצפרדע | דייוויד אוגדן סטירס | אוהד שחר |
| עמי | ביל היידר | גלעד קלטר |
| תמי | איימי פולר | הדר שחף-מעיין |
| טוויצ'י | קורי אדוארדס | עפרון אטקין |
| התיש המזמר | בנג'י גיית'ר | מומי לוי |
| בוינגו |  | יפתח אופיר |
הערות שוליים

↑  Kaufman, Amy (April 28, 2011). "Movie Projector: 'Fast Five' looks to shift the box office
↑  הארץ, 28 באוגוסט 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוקזיונליזם

אוקזיונליזם (באנגלית: Occasionalism) (המושג תורגם בעברית ל"תורת ההזדמנות") היא תפיסה שפותחה בעקבות תורתו של דקארט, המחלקת את העולם לחומר ולרוח ושוללת כל השפעה של החומר על הרוח ושל הרוח על החומר. קשר כזה מתקיים רק ברצונו של אלוהים. מפתחיה העיקריים (בנפרד זה מזה) של תפיסה זו הם ארנולד חלינקס וניקולא מלבראנש.
הבעיה עולה מהחלוקה שעשה דקארט בין חומר לרוח, הידועה בשם "הבעיה הפסיכו-פיזית". השאלה היא האם אפשרית השפעה של הרוח על החומר, ולהפך.  לדעת דקארט, הרוח והחומר משפיעים זה על זה, למשל בתהליך של הבנה (בו נפש מבינה התרחשות חומרית), או של בחירה (בו הרצון לנקוט בפעולה גורם לגוף האנושי לנקוט באותה פעולה). הפתרון של דקארט היה שהקשר בין הרוח לחומר מתבצע בתוך בלוטת האצטרובל במוח האדם. הפתרון הזה נגד את האינטואיציה והשכל הישר, וגם הפילוסופים שהלכו בדרכו של דקארט התקשו לקבלו.
לפי האוקזיונליזם (תורת ההזדמנות, שפותחה בנפרד על ידי ארנולד חלינקס ועל ידי ניקולא מלבראנש) החומר והרוח אינם משפיעים זה על זה, אלא אלוהים הוא המקשר ביניהם. כל תהליך חומרי שמתרחש מאפשר לאלוהים להשפיע, בעקבות ההתרחשות החומרית, על נפש האדם. ובאופן דומה האל מתערב גם בכיוון השני, כלומר יצירת התרחשות חומרית בעקבות התרחשות נפשית. אלוהים יכול לבחור גם לא להשפיע ולא לחבר כך בין עולם החומר לעולם הרוח (כל מקרה פרטי הוא הזדמנות בלבד ולא הכרח), אך מתוך הנחה שאלוהים הוא ישר והגון וטוב (הנחה שהרבו להשתמש בה בתאולוגיה הנוצרית), האוקזיונליסטים האמינו שאלוהים לא יעשה כן אלא ישפיע תמיד, ובכך האל ערב לחיבור המתמיד בין עולם הרוח ועולם החומר.
אוניברסיטת קיימברידג'

| --- | --- |
סמליל מרכז הבחינות הבינלאומי  של אוניברסיטת קיימברידג'

סמל אוניברסיטת קיימברידג'
 collegiate university
 מוטו:  Hinc lucem et pocula sacra (מכאן האור ומשב הקדושה)
 תקופת הפעילות:  1209–הווה (כ־815 שנים) 
 קמפוס:  עיר אוניברסיטאית
 בעלי תפקידים
 נשיא:  דיוויד סיינסברי (אנ')
 סגן נשיא:  דבורה פרנטיס (אנ')
 צוות:  6,525 (לא כולל קולג'ים) (2022/23)
 סגל:  5,940 (2022/23)
 תלמידים
 כלל הסטודנטים:  22,975 (2022/23)
 סטודנטים לתואר ראשון:  13,750 (2022/23)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  9,225 (2022/23)
 מיקום
 מיקום:  קיימברידג', אנגליה אנגליה
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  52°12′19″N 0°06′47″E﻿ / ﻿52.205355979758°N 0.11315726963969°E﻿ / 52.205355979758; 0.11315726963969
 www.cam.ac.uk
  (למפת קיימברידג'שייר מוגדלת) פטרבורו לינקולנשייר נורת' האמפט ונשייר  בדפורדשייר הרטפורדשייר אסקס ס א פ ו ק אוניברסיטת קיימברידג'(למפת קיימברידג'שייר רגילה) פטרבורו לינקולנשייר נורת' האמפט ונשייר  בדפורדשייר הרטפורדשייר אסקס ס א פ ו ק אוניברסיטת קיימברידג'
 
אוניברסיטת קיימברידג' (באנגלית: University of Cambridge) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית הממוקמת בעיר קיימברידג' שבאנגליה. היא מהקדומות ומהגדולות שבאוניברסיטאות העולם, והשנייה שנוסדה בעולם דובר האנגלית (אחרי אוניברסיטת אוקספורד). סיפור עם מספר כי האוניברסיטה הוקמה בשנת 1209 על ידי קבוצת מלומדים שנאלצו להימלט מאוקספורד לאחר ריב עם המקומיים.
אוניברסיטת קיימברידג' נמנית עם שורת האוניברסיטאות היוקרתיות ביותר בעולם. חוקרי האוניברסיטה זכו ב-121 פרסי נובל – יותר מכל מוסד אקדמי אחר. קיימברידג' מוליכה בדרך כלל את טבלת דירוג האוניברסיטאות באנגליה, ומדורגת אקדמית בין האוניברסיטאות הטובות בעולם.
בין אוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג', המכונות באנגליה אוקסברידג', שוררת יריבות היסטורית שמקורה במאבק על תואר האוניברסיטה הבכירה בממלכה המאוחדת. שיעור ניכר מקרב מדעניה, סופריה ומדינאיה של בריטניה הם בוגרי האוניברסיטאות הללו.