stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנריקו לוי
מאמרים שכתב

אנריקו לוי, בית ספר ימי להרחבת אופקים, 'מערכות ים', יוני 1952, עמ' 54.
אנריקו לוי, חימושן של אוניות-סוחר, 'מערכות ים', י"ז, דצמבר 1953, עמ' 17–18.
אנריקו לוי, שיירות בעת מלחמה, 'מערכות ים ל"ב', מרץ 1957, עמ' 38–42.
אנריקו לוי ואברהם דוד, מבעיות הניווט בחלל, מערכות ים ל"ו, אפריל 1958, עמ' 46.
מקורות וקריאה נוספת

סופרנו בחיפה, ועדת חקירה לבית הספר לקציני ים תגיש מסקנותיה בעוד שבועיים עיתון חרות, 24 בדצמבר 1959.
קאדט לשעבר, האשמה בסגל בית הספר, מעריב קוראים כותבים, 3 בינואר 1960.
אלוף טנקוס נכנס לתפקידו עיתון חרות 1 באפריל 1960.
ראובן בן-צבי, העומס יופחת המשטר יותר אנושי שינויים בתוכנית הלימודים של בית הספר לקציני ים בעכו, מעריב, 13 בינואר 1960.
אדיר כהן, כרוח סערה, פרקים מחייו ומפעלו של יהודה ארזי, הוצאת בית אליהו – בית ההגנה, דצמבר 1966, עמ' 71–73.
עדה סירני, ספינות ללא דגל, עם עובד, 1975, עמ' 30.
גבי שריג, הגדעונים באניות ההעפלה, הוצאת המרכז לתולדות כח המגן, עמ' 80–84.
פלויוס סרפינו  Il Vela Sull’oceano. - תולדות הספינה פאטריה, 1986. בספר מתועדים כל מסעותיה של הספינה, וכן רשומים כל הקדטים שהפליגו על סיפונה.
חיים גורי, עוד פעם בבית ר/ח אנריקו לוי חוזר לחיפה דבר (עיתון) 1 בספטמבר 1995.
מייק אלדר, T.T.G – אנשי הצללים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997, עמ' 92–93, 101–102 116–105.
ראובן אהרוני, מטות תורן, ספינות ההעפלה והרכש לאחר מלחמת העולם השנייה, המרכז לתולדות כוח המגן וההגנה, 1997 עמ' 35, 129, 135.
מרדכי נאור, ההעפלה 1948–1937, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997, עמ' 58.
דניאלה רן, ראיון מס 1 עם אנריקו לוי, במסגרת פרויקט תיעוד תולדות הספנות בארץ-ישראל, 2 בפברואר 1997.
שמואל ינאי ויוסף אלמוג, השערים פתוחים אסופת זכרונות העפלה 1945–1948, הוצאת הפלי"ם, 2001, עמ' 300–302.
שמחה בינות, יובל לבית הספר לקציני ים עכו, הוצאת בית הספר לקציני ים, 2003.
צדוק אשל, שמואל טנקוס מהירקון עד חיל הים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2003, עמ' 117–122.
רב חובל אנריקו לוי 1918–2007 ביטאון חברת צים, 2007, עמ' 64.
רב חובל ומחנך, אנריקו לוי מנהל בית הספר לקציני ים, מנהל נמלי אילת ואשדוד 1918–2007, הארץ 7 בפברואר 2007.
דניאלה רן, בין ספינה לרציף תולדות לשכת הספנות הישראלית 1982-1932, פרדס הוצאה לאור, 2008, עמ' 161, 167, 187, 214.
הילל ירקוני, הים האנייה ועם ישראל הוצאת פרדס, 2009, עמ' 151–152.
ליליאנה פיצ'וטו, הצלה: יהודי איטליה בתקופת השואה 1943–1945. באיטלקית, הוצאת אינאודי, טורינו 2017. עדותו של רב חובל אנריקו לוי בעמ' 361–358, וסיפורה של משפחת ניסים בעמ' 432–435.
Leo Heiman, SEA WOLF People, 1955, P 15-16 .
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  זכרונות מדודי אנריקו לוי ז"ל באתר משמר המורשת הימית.
1 2  דניאלה רן, ראיון 1.
↑  משפחת לוי מימין לשמאל: סבא ויטוריו לוי אחות עדה בן דוד ג'יוג'יו בסאני גיספה האבה של אנריקו אמא ג'מה ולפניה האחות הקטנה אנה אנריקו מאחרי המצלמה
↑  דניאלה רן ראיון ראשון.
↑  אניית הדרכה פטריה באיטלקית סרט משנות ה-30 של המאה ה-20.
↑  בשנת 1986 יצא לאור באיטליה ספר על תולדות הספינה "פאטריה", שנכתב על ידי קומנדר פלויוס סרפינו
Il Vela Sull’oceano. בספר מתועדים כל מסעותיה של הספינה, וכן רשומים כל הקדטים שהפליגו על סיפונה.
↑  אנה סלה מוונציה Sala.html אנה סלה, באתר יד ושם
↑  ניקולה ניאפוליטנו, מועמד העיר מונופולי למדליה כבוד באתר העיר מונופולי באיטליה, 1 במרץ 2011.
↑  ראובן אהרוני, עמ' 35.
↑  מייק אלדר, עמ' 115
↑  לפי מייק אלדר עמ' 119: 79 מעפילים.
↑  סיפור הפלגת פטר א' באתר הפלי"ם וההעפלה.
↑  שמואל ינאי ויוסף אלמוג, השערים פתוחים, עמ' 301.
↑  מאסימו טליו, באתר ארגון הפרטיזנים
↑  הצילומים מפרשת לה ספציה נעשו על ידי אנריקו לוי.
↑  שמואל ינאי ויסף אלמוג, עמ' 301.
↑  עדה סירני עמ' 152–153.
↑  קדמה יוצאת מנמל מרסיי 17 מאי 1948 באתר יוטיוב.
↑  את סיפור הפעמון מתאר אבנר שץ תשובה לרב חובל איטלקי
↑  מאיר זורע אלוף ראש מחלקת הדרכה בצה"ל במכתב מ-23 בדצמבר 1953.
↑  מיכאל בר-זוהר הנוקמים הוצאת לוין אפשטיין בע"מ, 1969, עמ' 26, 29.
↑  סיפור חייו של יעקב אגייב כולל פרסומים בעיתנות באתר משפחת אגייב.
↑  יושבים, מימין לשמאל: ראשון טרם זוהה, במרכז, רב אלוף יעקב דורי, יו"ר מועצת המנהלים משמאל משה פומרוק, יו"ר החבל הימי לישראל. עומדים, מימין לשמאל: יעקב יפה, המנהל האדמיניסטרטיבי; זאב הים (רב חובל); לא מזוהה; שילה, נציג משרד הביטחון, שנעשה מאוחר יותר ליו"ר מועצת המנהלים בעצמו; ר/ח אנריקו לוי; סא"ל יצחק גזית מחיל הים ומפקד הקדטים סא"ל יהודה קלאוז.
↑  שמחה בינות, חוברת היובל 2003, עמ' 33.
↑  מימין לשמאל: רב אלוף יעקב דורי, יו"ר מועצת המנהלים; שר התחבורה יוסף ספיר; הרב שלום לופס, רבה של עכו (מאחור); אלוף שמואל טנקוס, מפקד חיל הים; רב חובל אנריקו לוי.
↑  מימין לשמאל: רב אלוף יעקב דורי, שר התחבורה יוסף ספיר, אלוף שמואל טנקוס, רב חובל אנריקו לוי, משה פומרוק, רב חובל זאב הים.
↑  אותו רקמו אמו ובנות משפחתו של רב חובל אנריקו לוי.
↑  הלל ירקוני, הים האניה ועם ישראל, עמ' 266.
↑  תעודת אישור הכבוד שהוצאה על ידי המסדר.
↑  חוברת 'יובל לבית הספר לקציני ים', עמ' 35
↑  איתן-מור, האניה הראשונה 'ירדן' נקשרה לרציף בנמל אשדוד, הארץ באותו עניין הגיעה האניה הראשונה לנמל אשדוד, למרחב 12 ביולי 1965.
אלבום הופעה

אלבום הופעה (באנגלית: Live album) הוא אלבום המכיל הקלטה של הופעה מוזיקלית, או קטעים מתוך הופעות שונות. אלבומי הופעה החלו לצאת לאור בשנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר אלבומים החלו להיחשב ליצירות בפני עצמן, ולא כאסופה מקרית של שירים.
רוב האמנים המקליטים המצליחים מוציאים לפחות אלבום הופעה אחד במשך הקריירה שלהם. רוב אלבומי ההופעה נחשבים לחלקים פחות חשובים בקריירה של אמן, ואינם נמכרים בכמויות שבהם נמכרים אלבומי אולפן. עם זאת, קיימים אמנים שמכרו יותר אלבומים בהופעה מאלבומי אולפן, למשל קיס, ג'יימס בראון וגרייטפול דד. לעיתים מקליטים האמנים הופעות מיוחדות, כגון הופעות רוק ומטאל בליווי תזמורת סימפונית. אלבומי הופעה לעיתים קרובות הם בעצם אלבומים כפולים הנפרשים על שני תקליטורים, שכן הופעת רוק גדולה מתמשכת בדרך כלל כשעתיים, בעוד שכל תקליטור יכול להכיל עד כ-70 דקות של מוזיקה.
אלבומי ההופעה הנמכרים ביותר

אלבום ההופעה הנמכר ביותר בכל הזמנים בישראל הוא "ריטה רמי – המופע המשותף" של ריטה ורמי קלינשטיין משנת 2001, שנמכר בלמעלה מ-150,000 עותקים.
אלבומי ההופעה הנמכרים ביותר > בישראל

| שם האומן | שם האלבום | שנת יציאה | סוגה | סך כל עותקים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ריטה ורמי קלינשטיין | ריטה רמי – המופע המשותף | 2001 | פופ | למעלה מ-150,000 עותקים |
| שלמה ארצי | עונת ההופעות | 2010 | ישראלי • פופ | למעלה מ-80,000 עותקים |
| שירי מימון ושמעון בוסקילה | המופע המשותף | 2011 | פופ • מזרחית | למעלה מ-40,000 עותקים |
| ריטה | One | 2006 | פופ | למעלה מ-20,000 עותקים |
| אברהם פריד | כמה טוב שנפגשנו | 2017 | חסידית | למעלה מ-20,000 עותקים |
| כוורת | כוורת – המופע האחרון | 2013 | רוק • פופ | למעלה מ-10,000 עותקים |
הערות שוליים

1 2  יוכלמן-אשר הפקות, באתר www.yap.co.il
↑  אסף נבו, ‏לשלמה ארצי יש 80 אלף סיבות לחייך, באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2010
↑  המופע המשותף, 2011-01-01, נבדק ב-2022-01-29
↑  One, ריטה
↑  הפתעה כפולה לאברהם פריד - על הבמה, באתר ערוץ 7
↑  אסף נבו, ‏כוורת נפרדה: "לא נשכח את זה כל החיים", באתר ‏מאקו‏, 8 באוגוסט 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעין קרת

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1976 (בת 48) צפָת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 http://www.maayankeret.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
מעין קרת (נולדה ב-24 באפריל 1976) היא דוגמנית, יזמית, מרצה ישראלית ופעילה חברתית למען דימוי גוף בריא.
ביוגרפיה

מעין קרת נולדה בצפת, גדלה בראש פינה, בגיל 15 עברה עם משפחתה לרמת השרון. היא הילדה האמצעית במשפחה בת שלוש אחיות. אמה, דבי, היא אשת חינוך; אביה, מנשה, הוא גנן.
ביוגרפיה > קריירת דוגמנות בחו"ל

בהיותה בת שש עשרה (בשנת 1992) קרת עזבה את לימודיה ואת ישראל כדי לעסוק בדוגמנות וחייתה בחו"ל במשך שנתיים, בבירות האופנה מילאנו, ניו יורק ובמשך ארבע שנים בפריז. היא הצטלמה במקומות שונים בעולם: איי קיימן, האיים הקריביים, מאוריציוס, מרוקו, דרום אפריקה, מונגוליה, יפן, תאילנד ועוד.
בתקופת שהותה במילאנו, הקמפיין הגדול הראשון שלה, היה לבגדי ההיריון של "פארנטל".
קרת התפרסמה כשסגרה את תצוגותיו של איב סן-לורן, אחרי שנים רבות בהן הוא לקח דוגמנית אחרת. היא עשתה לו קמפיין איפור וכונתה בפי כלי התקשורת המוזה שלו. היא השתתפה בתצוגות אופנה של קרל לגרפלד, ניקול מילר, ז'אן פול גוטייה, דרי ואן נוטן, שאנטל תומאס, עמנואל אונגרו, מריתה ופרנסואה ז'ירבו, מארק ג'ייקובס, יוז'י ימאמוטו, פאקו רבאן, רומאו ג'יג'לי, רוברטו קוואלי, לוליטה למפיקה, קתרין הנט, כריסטיאן לקרואה, פלשו אה-למונז, דונה קארן, רוברטו ורינו וקלווין קליין. היא הצטלמה לכתבות אופנה ושערים למגזינים הבאים: "ווג", "Elle", "דפש מוד", "קוסמופוליטן", "הרפרס בזאר", "סבנטין", "גלאמור", "בלינק" ו"מארי קלייר". בין הצלמים עימם עבדה היו ג'יל בן-סימון, מייקל תומפסון, פטריק דה מרשלייה, ניק נייט ומריו טסטינו. קרת כיכבה בקמפיינים עולמיים רבים, רבים מהם לשיער, בהם ללוריאל, קליירול, טריומף, ג'ודית ליבר, בנטון, פנטן, שוורצקוף, ג'ון פרידה ולקוסט.
ביוגרפיה > השיבה לישראל

בגיל 22 (בשנת 1998) קרת שבה להתגורר בישראל.
בשנים 2003–2004 יצרה כתבה והנחתה, ביחד עם איריס אייזנברג את התוכנית "צעדים ראשונים", בערוץ "טבע הדברים". התוכנית עוסקת בהורות לילדים עד גיל שנה.
ב-2006–2007 הפיקה ביחד עם יואב ודוד גורפינקל את הסרט התיעודי "החנויות של פעם", בבימויו של יואב גורפינקל, לערוץ יס דוקו.
קרת כתבה טורי דעה בעיתונים ובאתרים הארץ, ישראל היום, וואלה!, nrg מעריב ו-ynet.
ביוגרפיה > פעילות חברתית בנושא דימוי גוף

בשנת 2003 בעקבות מהפך משמעותי בחייה ועזיבת קריירת הדוגמנות הבינלאומית שלה החלה קרת להסתובב בארץ ובעולם ולספר את הסיפור שלה - לחשוף את הקשיים מאחורי תעשיית היופי והזוהר. קרת לקחה על עצמה כשליחות לפנות לנשים ונערות ולנסות לנפץ את התדמית שבה כלואות נשים רבות בעולם שישנו מודל יופי אחד שאליו כולן צריכות להתאים את עצמן ולהשתעבד אליו. קרת שגרירה בכל הקשור לדימוי גוף מאוזן ובהמשך החלה להעביר הרצאות, סדנאות פסיכו-חינוכיות וכתיבת תוכניות התערבות המחזקות נערות ונשים ביחס לגופן. התכנים בהם קרת מתמחה הם: מהפכת היופי הפלורליסטי, סטראוטיפים של נראות המשפיעים עלינו, נשיות בתקשורת ובניית יחסים טובים עם הנראות.
בשנת 2003 ראה אור בהוצאת ידיעות אחרונות ספרה של קרת "הנשים היפות", שמאגד ארבעה עשר מונולוגים של דוגמניות, שחקניות ורקדניות, מהארץ ומהעולם על בעיות אכילה. הספר נותן מבט רחב על תופעה חברתית. קרת חשפה בספר גם את הבעיות אכילה ממנה סבלה בהיותה דוגמנית. מאז שהתפרסם הספר מעין קרת מעבירה הרצאות על דימוי גוף והשלמה עם המראה ברחבי הארץ. היא מרבה להרצות בבתי ספר. עבדה עם גופים, ארגונים ועמותות על העלאת המודעות ובניית קו חם לבנות הסובלות מבעיות אכילה ודימוי גופני נמוך.
בשנת 2013 קרת ייסדה בשותפות עם סמדר גנזי את "המסלול שלך" - מיזם לסדנאות לנערות והרצאות לנשים שמטרתו שינוי תפיסת היופי, אידיאל היופי ודימוי הגוף של כל אחת ואחת.
בשנת 2016 ייסדה קרת באופן עצמאי עסק חברתי-עסקי לשיפור דימוי גוף שנקרא Changing Model הרצאות, סדנאות, הכשרות ותוכניות התערבות ברחבי הארץ וגיוון והרחבת אידיאל היופי. במסגרת זו, פיתחה ערכת קלפים טיפוליים "מראות".
בשנת 2021 ייסדה קרת את המרכז לדימוי גוף חיובי, במרכז מנחים ומנחות חוץ ממנה, 14 אנשי טיפול/חינוך ומדיה שמעבירים הרצאות וסדנאות מותאמות גיל, סביבה ומגדר לנערים/נערות/הורים/צוותים חינוכיים.
בשנת 2024 קרת יצרה והקימה ביחד עם פרופסור רפי חרותי את "מרחב גוף" תוכנית המתמחה בדימוי גוף והערכה עצמית לפצועות ופצועים ופגועי ופגועות פעולות איבה כחלק מהתהליך השיקומי אותו הם והן עוברים.
ביוגרפיה > משחק בקולנוע

בשנת 1999 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 בשם "מבחן החלב".
בשנת 2000 שיחקה בסרטו של אורון אדר "שחרר את הנסיכה".
ב-2004 שיחקה בסרטו של שמואל קלדרון "תגובה מאוחרת".
חיים אישיים

בן זוגה של קרת הוא פז הירשמן ומתגוררים בתל אביב. למעין שני בנים מזוגיות קודמת לבמאי יואב גורפינקל.
הערות שוליים

↑  אתר "המסלול שלך"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302931505171  ISNI: 0000 0003 7874 2584  LCCN: n2003064046  VIAF: 256816210   WorldCat (עם VIAF): 256816210
38 (שיר)

| --- | --- |
 שיר בביצוע פאר טסי
 מתוך האלבום רדיו שטח
 יצא לאור:  10 בנובמבר 2022
 שפה:  עברית
 אורך:  3:02
 כתיבה:  פאר טסי, איתן דרמון
 לחן:  פאר טסי, איתן דרמון
 הפקה:  אלון פרץ
 עיבוד:  אלון פרץ
 
"38" הוא שיר של הזמר הישראלי פאר טסי, מתוך אלבום האולפן השביעי שלו, רדיו שטח. השיר יצא לאור ב-10 בנובמבר 2022, כרצועה התשיעית באלבום. הוא נכתב והולחן על ידי טסי עצמו, יחד עם איתן דרמון, והופק ועובד על ידי אלון פרץ.
הצלחה מסחרית

השיר, לצד "אהבה חולה", היה לאחד משני השירים המצליחים ביותר מהאלבום "רדיו שטח". הוא זכה להצלחה בעיקר בסטרימינג, כשבשיאו הגיע למקום ה-11 במצעד הישראלי השבועי של פלטפורמת ספוטיפיי. גם בתחנות הרדיו זכה השיר להצלחה, והגיע למקום השני במצעד העשירייה של כאן גימל, כשמעליו "אהבה חולה" מאותו האלבום. במצעד הרשמי של גלגלצ, הגיע השיר למקום השישי.
38 & חוץ מכדורגל

| --- | --- |

 סינגל בביצוע חנן בן ארי ופאר טסי
 יצא לאור:  13 בספטמבר 2023
 תאריך הקלטה:  אולפני "גיטר לופט", ישראל
 סוגה:  מאשאפ
 שפה:  עברית 
 אורך:  4:44
 הפקה:  מתן דרור
 עיבוד:  מתן דרור
 
ב-13 בספטמבר 2023 פרסמו הזמרים חנן בן ארי ופאר טסי גרסת מאשאפ של "חוץ מכדורגל" עם "38" מתוך החזרות לפסטיבל התמר 2023. הגרסה הופקה ועובדה בידי מתן דרור, העטיפה נוצרה על ידי חן מכבי, בעוד הקליפ נערך על ידי אלמוג מיימוני וצולם על ידי עומרי רוזי שגם שימש כבמאי.
38 & חוץ מכדורגל > קבלה ביקורתית

מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כתב כי אלו שני שירים של מחשבות גבריים: פאר טסי אשר שר על עצמו בראי הזמן ובן ארי אשר שר על הכדורגל כחלק מהפסקול היומי שלו. הוא הוסיף כי החיבור בין השירים, בין הקולות והלבבות יפהפה, והגשר בין שני השירים יוצר מעין קומפוזיציה חדשה מפעימה.
38 & חוץ מכדורגל > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט | 15 |  |
|  ישראל | היטליסט | 6 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 36 |  |
|  ישראל | היטליסט | 22 |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | העשירייה | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 6 |  |
|  ישראל | היטליסט | 6 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (התשפ"ג)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | גלגלצ ו-ynet | 11 |  |
|  ישראל | כאן גימל וטיקטוק | 8 |  |
|  ישראל | היטליסט | 6 |  |
הערות שוליים

↑   בן שלו, פאר טסי מוסגר כזמר של להיט אחד. האלבום החדש שלו מראה שזה לא נכון, באתר הארץ, 25 בינואר 2023
↑  יאיר מור, מי הזמרת ששברה את כל השיאים? דירוג ספוטיפיי, באתר אייס, 1 בפברואר 2023
↑  המצעד השבועי הישראלי, באתר ספוטיפיי, 2 בפברואר 2023
1 2   חנן בן ארי ופאר טסי - 38 & חוץ מכדורגל | מתוך חזרות לפסטיבל התמר 2023, סרטון בערוץ "פאר טסי Peer Tasi", באתר יוטיוב (אורך: 04:45)
↑  אריאל פייגלין, השכנים מפרדס חנה: חנן בן ארי ופאר טסי - 38 & חוץ מכדורגל, באתר ערוץ 7, 13 בספטמבר 2023
↑   צפו בחנן בן ארי ופאר טסי במשאפ יפהפה ללהיטי הענק שלהם, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2023
↑  חנן בן ארי ופאר טסי במשאפ מפתיע לשירים החשופים שלהם,  באתר כיפה, 13 בספטמבר 2023
↑  חנן בן ארי פאר טסי 38 & חוץ מכדורגל, באתר יוסמיוסיק, ‏9 באוקטובר 2023
↑  30-09-23, מדיה פורסט, המצעד הישראלי השבועי
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים | היטליסט, ‏3 באוקטובר 2023
↑  המצעד השנתי הישראלי תשפ"ג, באתר גלי צה"ל, 14 בספטמבר 2023
↑  דורית אסרף מזרחי, אתם בחרתם: "יוניקורן" הוא שיר השנה של כאן גימל וטיקטוק, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 14 בספטמבר 2023
↑  תוצאות המצעד השנתי 2023 של היטליסט, באתר מאקו
בקינגהאמשייר

בקינגהאמשייר (באנגלית: Buckinghamshire) הוא מחוז בדרום-מזרח אנגליה. בירת המחוז היא איילסברי, וסביבו מצויים המחוזות לונדון רבתי, ברקשייר, אוקספורדשייר, נורת'האמפטונשייר, בדפורדשייר והרטפורדשייר.
שטחו של המחוז הוא 1,874 קמ"ר (724 מייל רבוע) ואוכלוסייתו מנתה 840,138 נפש במפקד 2021.
מלבד מילטון קינס שנמצאת בצפון-מזרח, היישובים הגדולים ביותר נמצאים בחציו הדרומי של המחוז וכוללים את איילסברי (Aylesbury), היי וויקומב (High Wycombe) וצ'שאם (Chesham). לצורכי ממשל מקומיים בקינגהמשייר מורכבת משני אזורי רשות יחידים, בקינגהמשייר ומילטון קינס. למחוז ההיסטורי היו גבולות מעט שונים, והוא כלל גם את העיירה סלאו (Slough).
צ'ילטרן הילס (Chiltern Hills), אזור יופי טבעי יוצא דופן, מהווה את רוב דרום המחוז (מילטון קיינס) ומכיל את הנקודה הגבוהה ביותר באזור, האדינגטון היל (267 מ'). הצ'ילטרנים הם המקור של נהר אוזל (River Ouzel), שזורם על פני עמק השפלה של איילסברי (Aylesbury Vale) בצפון המחוז ודרך מילטון קינס לפני שהוא חובר לנהר אוז הגדול (River Great Ouse) בניופורט פנגל (Newport Pagnell). נהר התמזה מהווה חלק מהגבול הדרומי של המחוז.
החברות הידועות במחוז הם אולפני הסרטים פיינווד (Pinewood Studios), אגם החתירה דורני (Dorney Lake) וחלק ממסלול המרוצים של סילברסטון (Silverstone Circuit) על גבול נורת'המפטונשייר (Northamptonshire). לחברות ממשלתיות ולאומיות רבות יש משרדים ראשיים או מרכזים מרכזיים במילטון קיינס. התעשייה הכבדה והחציבה מאוד מוגבלת, כאשר ענף החקלאות היא השולטת לאחר ענפי השירותים.
עסאם שחאדה

עסאם שחדה (בערבית: عصام شحادة, תעתיק מדויק: עצאם שחאדה; נולד ב-6 בנובמבר 1968) הוא ראש המועצה המקומית כפר יאסיף.
ביוגרפיה

נולד לנעים ואבתיסאם וגדל בכפר יאסיף.
הבכור מתוך ארבעה. אביו נעים עבד כקבלן ושימש כסגן ראש המועצה, חבר מועצת כפר יאסיף במשך 48 שנים.
למד בבית ספר יסודי אלביאדר יסודי א' ובית ספר תיכון ע"ש יני-יני כפר יאסיף.
משנת 1987 הוא בעל חברת קבלנות לבניין, תשתיות ופיתוח כבישים. המתמחה בעבודות ביוב, ניקוז ומים.
בשנים 2020—2024 שימש יועץ לראש המועצה שאדי זידאן.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מטעם חד"ש ונתמך בידי ראש המועצה המכהן שאדי זידאן, נבחר עם 91.78% (3862 קולות) לאחר שהיה מועמד יחיד.
הוא בוגר לימודי תעודה טכנאי בניין מהמכללה האקדמית גליל מערבי, מנהל עבודה מאוניברסיטת חיפה, הנדסאי בניין ממכללת סכנין ומנהל פרויקטים מטעם התאחדות בוני הארץ.
שחאדה נשוי לזמורוד מורה במקצועה ואב לשניים. מתגורר בכפר יאסיף.
הערות שוליים

↑  כתב עתי"ם, ‏ראש המועצה המקומית כפר יאסיף ובכירים במועצה מואשמים במירמה, באתר גלובס, 13 בינואר 1998
↑  קבלן רשום - נעים שחאדה ובניו בע"מ - ביצוע קווי מים, ביוב וניקוז, באתר isradb
↑  חד"ש מתמודדת ביותר מ-40 יישובים ביניהם ת"א-יפו, חיפה, באר שבע, עכו, נוף הגליל וכרמיאל, באתר זו הדרך
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12193, התשפ"ד, 14 במרץ 2024, עמ' 5086
אי די בי חברה לאחזקות

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  משפחת רקנאטי ומשפחת קרסו
 תקופת הפעילות:  1969–2015 (כ־46 שנים)
 משרד ראשי:  מדינת ישראל, הרצליה 91
 הכנסות:  41 מיליארד ש"ח (2011)
 רווח:  הפסד של 3.2 מיליארד ש"ח (2011)
 
סמליל החברה בשנות ה-70 או ה-80
אי די בי חברה לאחזקות (אי-די-בי אחזקות, IDB) היא חברה ישראלית. מקור השם הוא בראשי התיבות באנגלית של בנק דיסקונט לישראל, שהיה בעבר אחת האחזקות העיקריות של החברה. החברה הוקמה בשנת 1969 והפכה לחברת החזקות שהיוותה חלק מפירמידת שליטה. בעקבות התדרדרות עסקיה הפכה לריקה מפעילות, ובשנת 2015 נמכרה כשלד בורסאי.
היסטוריה > בשליטת משפחת רקנאטי ומשפחת קרסו

החברה נוסדה בשנת 1969 כחברת החזקות, כשותפות של בנק דיסקונט והחברה הכלכלית לארץ ישראל, לצורך החזקת מניות בנק דיסקונט והחברה הכלכלית. קבוצת אי די בי הייתה אז בבעלות משפחת רקנאטי ומשפחת קרסו. השקעות החברה, דרך החברות הבנות שלה, כללו בנקים, מפעלי תעשייה, חברות ספנות, בנייה, חקלאות ועוד. ב-1981 נוסדה חברת הבת אי די בי פיתוח כדי לשמש לקבוצה זרוע השקעות בנכסים שאינם בנקאיים.
מסוף שנות ה-70 ועד 1983 הייתה מניית החברה אחת מהמניות שווסתו במסגרת ויסות מניות הבנקים, וסופה שהוכנסה להסדר מניות הבנקים, אף שהחברה החזיקה גם בהשקעות שאינן בנקאיות. לאחר שגובש הסדר מניות הבנקים ויצא לדרך, הוצאו ממנה מניות בנק דיסקונט והועברו לבעלות המדינה, ובסופו של דבר הונפקו לציבור. השליטה בחברה עצמה נשארה בבעלות משפחות רקנאטי וקרסו. ב-2001 רכש איש העסקים אליעזר פישמן כ-5% ממניות החברה.
היסטוריה > בשליטת נוחי דנקנר

במאי 2003 נרכש גרעין השליטה של החברה על ידי גנדן השקעות שבשליטת נוחי דנקנר, משפחת מנור יבואנית פיג'ו וסיטרואן ובעלת השליטה בבנק אגוד, ומשפחת לבנת, בעלת השליטה בקבוצת תעבורה.
החברה נחשבה לקונצרן הגדול במשק הישראלי. היא השקיעה בתחומים נרחבים ומגוונים, בעיקר בענפי התקשורת, הנדל"ן, הפיננסים והמסחר. עם החברות המוכרות שהיו בשליטתה נמנו חברת התקשורת "סלקום", הרשת הקמעונאית "שופרסל", חברת הביטוח "כלל ביטוח", חברת האגרוכימיה "מכתשים אגן", חברת המלט "נשר", חברת הנדל"ן "נכסים ובניין" ומפעלי נייר חדרה.
את אחזקותיה החזיקה באמצעות חברת הבת אי די בי חברה לפיתוח, שהייתה חברה ציבורית עד ל-26 בפברואר 2009. ביום זה הגישה החברה הצעת רכש למחזיקי המניות מקרב הציבור בסך של 41 ש"ח למנייה. מרבית המחזיקים במניות החברה, שהיו בעיקר משקיעים מוסדיים, נענו להצעת הרכש, ואי די בי פיתוח נמחקה מהמסחר בבורסה.
דרך אי די בי פיתוח שלטה החברה ב"השקעות דיסקונט", ב"כלל עסקי ביטוח" ובכלל תעשיות. ירידת ערך של חלק ניכר מהחזקותיה, בתחילת העשור השני של המאה ה-21, והפסדים גדולים, בעיקר על השקעותיה בבנק השווייצרי קרדיט סוויס ובפרויקט הדגל של הקמת מלון בלאס וגאס, הביאה לכך שהיקף חובות החברה עלה על שווי החזקותיה. בעקבות זאת מכרה החברה ביולי 2012 את כלל תעשיות (49% ממניות החברה) תמורת 1.275 מיליארד ש"ח.
מאז מכירת כלל תעשיות ועד מאי 2014 החזיקה החברה רק ב"השקעות דיסקונט" וב"כלל עסקי ביטוח", ודרכן בשאר חברות הקבוצה שנותרו בידה.
למרות המכירה של כלל תעשיות, נכון לאוגוסט 2012 נסחרו איגרות החוב של החברה בתשואה לפדיון של בין 50% ל-100% ועלה חשש שהתברר כמוצדק, כי החברה תגיע לחדלות פרעון. הדו"חות שפרסמה החברה לרבעון השני של 2012 הציגו הפסד של 1.27 מיליארד ש"ח, וכללו הערת עסק חי.
בספטמבר 2012 החברה לא העבירה במועד תשלום למחזיקי אג"ח סדרה ב' של החברה. כתוצאה מכך חברת "מעלות" הורידה את דירוג המנפיק של החברה ל-"SD" (חדלות פרעון סלקטיבית), את דירוג אג"ח סדרה ב' ל-"D" (חדלות פרעון), ואת דירוג שאר סדרות האג"ח ל-"CC".‏
היסטוריה > הסדר החוב

לאחר השקעה כושלת של חברות בקבוצה בקרדיט סוויס (השקעה אשר תחילה הניבה רווחים נאים ולאחר מכן ספגה הפסדים כבדים) ולאחר צניחה בערכן של חלק מהחזקות הקבוצה, התברר לקראת סוף 2012 שחברת אי. די. בי אחזקות לא תוכל לעמוד בהתחייבויותיה לבעלי איגרות החוב שלה. החובות של הקבוצה כולה לא היו רק לבעלי איגרות חוב מהציבור הישראלי אלא גם חובות של מאות מיליוני ש"ח לבנקים הישראלים בנק לאומי, בנק הפועלים, בנק דיסקונט ובנק מזרחי-טפחות, גורמים מוסדיים ישראלים (למשל קרנות פנסיה) וכן למספר בנקים וגורמים בחו"ל. לאי. די. בי אחזקות היו גם חובות לבנק לאומי (כ-100 מיליון) ולבנק קרדיט סוויס (כ-160 מיליון) אך החובות לבעלי האג"ח היו משמעותיים הרבה יותר ועמדו על כ-1.8 מיליארד. כתוצאה מהאפשרות הממשית של חדלות פרעון, ניתנה לחברה הערת עסק חי על ידי רואי החשבון המבקרים.
בפני בעלי האג"ח הועלתה האפשרות של תשלום חלקי של חובות תמורת מחיקת חלק משמעותי מהם. הניסיון להסדיר את החובות כלפי בעלי האג"ח באי. די. בי החל כבר בספטמבר 2012 והסתיים בינואר 2014. כבר במאי 2013 דובר על כוונה לנשל את נוחי דנקנר מהשליטה בחברת אי. די. בי.
ב-5 בינואר 2014 פסק בית המשפט המחוזי בתל אביב כי השליטה בחברת הבת אי.די.בי פיתוח תימכר לקבוצת אקסטרה-אלשטיין של אדוארדו אלשטיין ומוטי בן משה. בעלי החוב של החברה קיבלו חלק מחובם במזומן ומניות מיעוט באי די בי פיתוח. כתוצאה מכך נותרה אי די בי אחזקות ללא כל תוכן עסקי. באפריל 2015 הנאמנים לביצוע הסדר הנושים העמידו את החברה למכירה כשלד בורסאי ובאוגוסט 2015 נמכרה ונמחקה מהבורסה.
נגד דירקטורים ובעלי שליטה בחברה הוגשה בשנת 2013 תביעה להשבת 650 מיליון ש"ח שנמשכו ממנה שלא כדין כדיווידנדים. בפשרה שהושגה שילמו משפחות מנור ולבנת 55 מיליון ש"ח לקופת החברה. בינואר 2018 הוצעה פשרה נוספת, בה הוסכם על השבת עוד 175 מיליון ש"ח. פשרה זו תוגש לאישור נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב. היקף החוב כלפי נושי אי די בי אחזקות עומד על 2.1 מיליארד שקלים.
הערות שוליים

↑  הוקמה חברת אחזקה ("הולדינג") , לבאנק דיסקונט ולחב' פי. אי. סי, הצופה, 1 ביולי 1969
↑  מה אומרים על אי די בי חברה לאחזקות בנקאיות, מעריב, 7 בנובמבר 1978
↑  אילן מוסנאים, פישמן הגיע להחזקה של 5.1% ממניות אי.די.בי אחזקות בשווי של 200 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 30 באפריל 2001
↑  אורה קורן, "אם לא אי.די.בי, תהיה עסקה אחרת", באתר הארץ, 22 בדצמבר 2002
שלומי גולובינסקי, עסקת החיים של נוחי דנקנר, באתר ynet, 20 במאי 2003
↑  תרשים מבנה הבעלות של קבוצת אי די בי - באתר TheMarker
↑  גולן חזני, "כלכליסט", אי.די.בי פיתוח נמחקת מהמסחר, באתר ynet, 26 בפברואר 2009
↑  יעל גרונטמן, דנקנר חתם על מכירת כלל תעשיות לבלווטניק ב-1.275 מיליארד ש', באתר ביזפורטל, 5 ביולי 2012
↑  מיכאל רוכוורגר, אי. די. בי: הערת "עסק חי" והפסד של 1.27 מיליארד שקל; מעלות חותכת דירוג הקבוצה, באתר TheMarker‏, 31 באוגוסט 2012
קובי ישעיהו, ‏רבעון הבלהות של דנקנר: אי.די.בי דיווחה על הפסד של 1.3 מיליארד ש' ברבעון; הערת "עסק חי" בדוח, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2012
↑  נדב נוימן, ‏מעלות הורידה דירוג IDB: "הסבירות לכשל פירעון עלתה", באתר גלובס, 11 בספטמבר 2012
↑  רון שטיין ועירית אבישר, ‏הטלטלה באי.די.בי: כל השחקנים, כל הבריתות והאינטרסים, באתר גלובס, 21 באפריל 2013
↑  גיא קצוביץ', ‏חגי בדש: "אנו רוצים שאי.די.בי תנוהל ללא גרעין שליטה", באתר גלובס, 20 במאי 2013
↑  בית המשפט הכריע: דנקנר איבד את השליטה על אי.די.בי, באתר וואלה, 17 בדצמבר 2013
↑  הזמנה להציע הצעות לרכישת "השלד הבורסאי" של אי.די.בי חברה לאחזקות בע"מ
↑  השלמת מכירת שלד החברה - 09/08/2015
↑  אלה לוי-וינריב, ‏פשרה בפרשת הדיבידנדים באי.די.בי: הבכירים ישלמו 175 מ' ש', באתר גלובס, 25 בינואר 2018;
 שלי אפלברג, אפרת נוימן, דנקנר לא רצה להעיד במשפט אי.די.בי - וישלם 20 מיליון שקל מכיסו, באתר TheMarker‏, 25 בינואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307696305171