stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלה אמיתי סדובסקי
פרסים ומלגות

1991 - מצטיין דיקן, הפקולטה להנדסה כימית, הטכניון, חיפה.
1992-1994 - מלגת הטכניון לתארים גבוהים.
1994-2000 - מלגת דוקטורט מבית הספר ע"ש פינברג במכון ויצמן למדע.
1998 - מדליית כסף לדוקטורט, האגודה העולמית לחקר חומרים (Materials Research Society).
1999 - פרס המאמר המצטיין, האגודה הישראלית לוואקום.
2000-2003 - מלגת משרד המדע האמריקאי (National Science Foundation).
2004 - Best of Junior review, קליפורניה קולג' לאומנויות, סן פרנסיסקו.
2004 - All College Honor Robert Ralls Memorial Scholarship, קליפורניה קולג' לאומנויות, סן פרנסיסקו.
2005 - מלגת משרד המדע למדענים חוזרים.
2007 - הצטיינות יתרה, המחלקה לאמנות פלסטית, BFA בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב.
2012 - פרס עידוד יצירה, משרד התרבות
2015 - מלגת שהות אמן, מקדאוול קולוני, ארצות הברית
2016 - מלגת שהות אמן, מרכז ורמונט לאמנויות, ארצות הברית.
2020 - מלגת שהות בתוכנית הסיטה, פריז, משרד התרבות והספורט.
מרדכי נגארי

| --- | --- |

 לידה:  י"א בסיוון ה'תשי"ב (בן 72) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת בני עקיבא נתיב מאיר  ישיבת כרם ביבנה 
 השתייכות:  דתי לאומי
 תחומי עיסוק:  רבנות
 רבותיו:  הרב מרדכי אליהו
 בת זוג:  יונה נגארי
 צאצאים:  9
 
 תפקידים נוספים:  רבה הספרדי של מעלה אדומים   ממלא מקום רבה הספרדי של ביתר עילית
 
הרב מרדכי נגארי (נולד בי"א בסיוון ה'תשי"ב, 4 ביוני 1952) הוא רבה הספרדי של העיר מעלה אדומים וממלא מקום רבה הספרדי של ביתר עילית.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לאליהו ושרה נגארי, למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר. לאחר מכן, למד בישיבת ההסדר כרם ביבנה, לאחר נישואיו למד בכולל 'כרם ביבנה'.. שירת בחיל השריון, ולחם במלחמת יום הכיפורים
בשנת 1984 התמנה לרבה של מעלה אדומים ומאז מכהן בתפקיד לצד הרב יהושע כ"ץ, רבה האשכנזי של העיר. בין היתר הם מנהלים ביחד בית דין לממונות בעיר. מכהן גם באופן זמני כרבה הרשמי של העיר ביתר עילית, בשל יציאתו לגמלאות של הרב הספרדי יעקב תופיק אביעזרי.
הרב נגארי הוא תלמידו של הרב מרדכי אליהו והיה מתייעץ איתו רבות, ובפרט בענייני הלכה.. היה מקורב גם לרב עובדיה יוסף.
חיבר ספר לזכרו '"איש ההליכות ואיש ההלכה – הראשון לציון המקובל האלקי הגאון הרב מרדכי אליהו זצוק"ל", מעלה אדומים, תש"ע.
בשנת תשפ"ד הצטרף לארגון "רבני תורת הארץ הטובה"
חיים אישיים

נשוי ליונה ולהם 9 ילדים ומתגורר בעיר מעלה אדומים.
בנו, הרב רפאל נגארי, תושב היישוב נריה, שם הוא מלמד בתלמוד תורה.
חתנו הוא הרב שי לוי המכהן משנת 2016 בראשות ישיבת "עטרת מרדכי" בצפת. חתן נוסף, הרב אמיר הלוי, הוא מרבני ישיבת היכל אליהו בכוכב יעקב.
נכדו, רב"ט נריה אהרון נגארי (בנו של הרב רפאל נגארי מנריה), נפל כלוחם בקרב בבסיס זיקים בשמחת תורה תשפ"ד.
הערות שוליים

↑
↑  דביר עמר, רב העיר מעלה אדומים: "בני התקשר: נריה נפל בקרב. מאוד קשה", באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2023
↑  ארי קלמן, ביתר: בהמלצת רב העיר הפורש מונה רב זמני, באתר כל הזמן, ‏י"ב בתמוז ה'תשע"ו (18 ביולי 2016)
↑
↑  דביר עמר, רב העיר מעלה אדומים: "בני התקשר: נריה נפל בקרב. מאוד קשה", באתר ערוץ 7, 21 בדצמבר 2023
↑  בלעדי ל'כיפה': הכירו, ראש הישיבה שיחליף את הרב עזרא שיינברג,  באתר כיפה, 21 באוגוסט 2016
↑  דביר עמר, נריה אהרן נגארי מנריה נרצח במתקפת הטרור של חמאס , באתר ערוץ 7, 8 בנובמבר 2023
↑   רב"ט נריה אהרון נגרי ז"ל, באתר צה"ל
סמל טוראי נריה אהרון נגארי הי"ד, באתר remember.bio, ‏24 באוקטובר 2023
נריה אהרון נגארי, באתר מועצה אזורית מטה בנימין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011001326005171  VIAF: 5164907967817852877   WorldCat (עם VIAF): 5164907967817852877 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כך

| --- | --- |

סמליל התנועה
 מדינה:  ישראל 
 מייסד:  מאיר כהנא 
 מנהיגים:  מאיר כהנא ברוך מרזל
 תקופת הפעילות:  1971 – 13 במרץ 1994 (כ־23 שנים) 
 אידאולוגיות:  כהניזם עליונות יהודית ארץ ישראל השלמה טרנספר מדינת הלכה גזענות
 כנסות:  הכנסת האחת עשרה
 אותיות:  כך
 שיא כוחה:  מנדט אחד
 שפל כוחה:  לא עברה את אחוז החסימה
 סיעות שהתפצלו:  כהנא חי
 מטה:  ירושלים 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין קיצוני
 צבעים רשמיים:  צהוב, שחור
 
כך הייתה תנועה, ארגון טרור יהודי, ומפלגה ימנית קיצונית, יהודית-דתית ישראלית, שהוקמה על ידי הרב מאיר כהנא. עמדתה המוצהרת הייתה שארץ ישראל שייכת רק ליהודים באשר הם, ומי שאינם יהודים יכולים לחיות בה בכפוף לתנאי היהודים. לערביי ארץ ישראל היא הציעה תושבות ארעית ובכפיפות לשיקולים ביטחוניים או, לחלופין, טרנספר ופיצוי על רכושם שייקח בחשבון רכוש יהודי שגזלו ארצות ערב. המפלגה נבחרה לכנסת ה-11 בשנת 1984, אך ב-1988 נפסלה מלהתמודד בבחירות, לאחר שהוכנסו תיקונים לחוק יסוד: הכנסת וחוק הבחירות לכנסת המונעים מרשימות המסיתות לגזענות להתמודד.
בשנת 1994 ביצע ברוך גולדשטיין את הטבח במערת המכפלה. גולדשטיין היה פעיל בתנועת כך, ובין השאר הופיע במקום השלישי ברשימתה לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה ונבחר מטעמה למועצת קריית ארבע. בעקבות הטבח, מדינת ישראל הכריזה על תנועת כך כארגון טרור. בעקבותיה, גם קנדה, ארצות הברית והאיחוד האירופי כללו את התנועה ברשימות ארגוני הטרור.
לחלק מאנשי התנועה יש קשרים למפלגת עוצמה יהודית.
פשע לאומני יהודי והכרזה כארגון טרור

ב-1984, יהודה ריכטר, פעיל בתנועת כך שבין השאר הופיע במקום השני ברשימתה לקראת הבחירות לכנסת האחת עשרה, היה שותף לפיגוע ירי על אוטובוס שהסיע פועלים פלסטינים ליד מזרעה א-שרקיה. מהירי נפצעו שישה נוסעים. ריכטר נלכד, הגיע לעסקת טיעון עם התביעה, נידון לחמש שנות מאסר, ושוחרר לאחר שריצה שלוש וחצי מהן.
תנועת כך תמכה במדיניות של פעולות נקם אלימות כנגד ערבים והעניקה סיוע לאנשים שהורשעו בפגיעה בערבים. "הוועד לביטחון בכבישים", בהנהגת ברוך מרזל, שמואל בן ישי ואחר כך טירן פולק, נחשבה ל"זרוע המבצעית" של כך. הארגון ערך פעולות נקם בשכונות ערביות בעקבות יידוי אבנים על רכבי יהודים, ובהן הצתת בתים וניקוב צמיגי מכוניות. ב"וועד לביטחון בכבישים" היו כ-350 חברים, אך ב"עת הצורך" הצטרפו אליו מתנדבים נוספים. לדבריו של פולק, בשנים 1993-1992 היה הארגון מעורב ביותר מ-500 "תקריות אלימות" עם ערבים.
בנובמבר 1992, ביום השנה השני לרצח הרב מאיר כהנא, ארבעה קטינים מפעילי "כהנא חי" התארגנו במסגרת "סיירת נקמה", ובפיגוע בשוק הקצבים בעיר העתיקה בירושלים רצחו פלסטיני תושב מזרח העיר ופצעו שבעה באמצעות רימון יד. מבצעי הפיגוע שנתפסו כעבור שמונה חודשים הורשעו ברצח.
ב-1994 נרצחו שלושה פלסטינים באזור תרקומיא, ו"הוועד לביטחון בכבישים" נטל על עצמו את האחריות לרצח. באותה השנה ביצע ברוך גולדשטיין את טבח מערת המכפלה, ומדינת ישראל הכריזה על תנועת כך כארגון טרור. בעקבותיה, גם קנדה, ארצות הברית והאיחוד האירופי כללו את התנועה ברשימות ארגוני הטרור. עתירה שהגישה התנועה בארצות הברית נגד סיווגה כארגון טרור נדחתה על ידי בית המשפט הפדרלי בוושינגטון בפסק דין שניתן בשנת 2006‏. השופטים התבססו על כמה נימוקים: דברי שבח שפרסם ארגון כהנא על מבצעי פיגועים נגד ערבים; הפגנה של הארגון נגד איש שב"כ שחקר פיגועים נגד ערבים; קביעה שאישיות המקורבת ל"כך" היה שותף לפגיעה בערבים; והצהרה של ראש השב"כ אבי דיכטר משנת 2003 שרמת הסיכון לחיי ראש הממשלה אריאל שרון עלתה, ושיש איומים עליו מצד כמה עשרות כהניסטים. הם קבעו כי די בכך על מנת להכריז על כהנא חי כארגון טרור, ולמטרה זו אין צורך ברמת ודאות גבוהה.
בשנת 2001, "הוועד לביטחון בכבישים" נטל אחריות על פיגוע ירי בו נרצחה תינוקת בת כחודשיים וחצי ושני קרובי משפחתה; באותה השנה הארגון לקח אחריות גם על מספר פעולות טרור נוספות, כולל פיגוע ירי נוסף, הצתת 43 מכוניות, יידוי אבנים על עשרות כלי רכב, והכאת ארבעה ערבים שנזקקו לטיפול רפואי.
בשנת 2010 דחה בג"ץ עתירה שהגיש איתמר בן-גביר בדרישה לאפשר לפעילי ימין לצעוד בתהלוכה בירושלים עם דגלי הרב כהנא. נפסק שהנפת דגלי כהנא במסגרת תהלוכה, המזוהים עם דגלי תנועת כך, שהוכרזה כארגון טרור על פי הפקודה, מהווה עבירה על סעיף 4(ז) לפקודת מניעת טרור, בהיותה מעשה של גילוי הזדהות בציבור עם ארגון טרוריסטי.
במאי 2022 הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית כי היא מסירה מרשימת ארגוני הטרור הזרים שלה את ארגון כהנא חי, שתנועת כך מופיעה כשם נרדף לו, כחלק מעדכון שגרתי בו הוסרו מהרשימה מספר ארגונים שאינם פעילים עוד. הארגונים עודם מוגדרים כ"ישות טרוריסטית עולמית", ולא הוסרו מרשימת הפעילים וארגוני הטרור המשותפת למחלקת המדינה ולמחלקת האוצר של ארצות הברית.
ראו גם

כהניזם
לקריאה נוספת

יאיר קוטלר, הייל כהנא, הוצאת מודן, 1985
אביעזר רביצקי, הכהנאות כתופעה תודעתית ופוליטית, ספריית שזר, 1985
רפאל כהן-אלמגור, גבולות הסובלנות והחירות: תאוריה ליברלית והמאבק בכהנאות, הוצאת אקדמון, 1999
ביאורים

↑  ראו פירוט בערך: מדינה יהודית ודמוקרטית
הערות שוליים

1 2 3 4    אלישע בן קימון ואיתמר אייכנר, פניית הפרסה של איתמר בן גביר, באתר "ידיעות אחרונות", 10 בנובמבר 2022
1 2 3 4 5 6  כך, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה
1 2  רשימות המועמדים בבחירות לכנסת האחת עשרה
1 2  הכרזה לפי פקודת מניעת טרור התש"ח–1948, ילקוט הפרסומים 4202, 13 במרץ 1994
↑  שאול מגיד, Kahane Won, מכון שלום הרטמן, 2019
↑  ג'רמי שרון, Understanding the ominous rise of Israel’s most notorious ultra-nationalist, The Times of Israel, 2022
↑  Under deal, Kahanist party could receive spot on key panel that appoints judges, The Times of Israel, ‏27 בפברואר 2019
↑  סקר מודיעין אזרחי מיוחד למעריב, מעריב, 28 בפברואר 1986
"כתנא תופעה מסובנת; אסור להתרגש מסקרים", מעריב, 28 באוגוסט 1985
1 2  שלי לוי, יונתן ארליך, ‏אלימות פוליטית מצד יהודים בישראל, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 17 באוגוסט 2005, עמ' 9
↑  מתוך הודעת הממשלה על רצח הפלסטינים במערת המכפלה, באתר מרכז יצחק רבין, ‏28 בפברואר 1994
1 2  נדב שרגאי, בפינוי ימית התבצר יהודה ריכטר ב"בונקר המתאבדים"; עכשיו הוא נערךלשידור חוזר בעשרות יישובים, באתר הארץ, 10 ביוני 2005
1 2  אלימות פוליטית מצד יהודים בישראל (עמ' 9), ‏17 באוגוסט 2005
↑  אפרת וייס וארנון רגולר, חשד: נחשפה "מחתרת יהודית" חדשה, באתר ynet, 11 במאי 2002
↑  אייל הראובני, 3 חברי "מחתרת בת עין" הורשעו בניסיון לרצח, באתר ynet, 17 בספטמבר 2003
↑  המניע: נקמה או הרתעה, באתר הארץ, 12 במאי 2002
↑  יהושע בריינר‏, טרור יהודי: מעמי פופר עד יעקב טייטל, באתר וואלה, 1 בנובמבר 2009
↑  רשימת ארגוני טרור זרים באתר מחלקת המדינה של ארצות הברית
↑  KAHANE CHAI, ET AL v. DEPARTMENT OF STATE AND CONDOLEEZZA RICE, SECRETARY OF STATE, decided October 17, 2006, decision of US court of Appeals district of Columbia
↑  אפרת וייס, חשד: אנשי "כהנא חי" תיכננו לפגוע בשרון ומופז, באתר ynet, 6 ביוני 2004
↑  בן אליעזר: "רצח הפלסטינים יעלה את רף הטרור", באתר וואלה, 20 ביולי 2001
↑  ברוך קרא, 3 פלשתינאים נהרגו בפיגוע ליד חברון; חשד: היורים יהודים, באתר הארץ, 20 ביולי 2001
↑  ארגון יהודי נטל אחריות לפיגוע הירי אמש שבו נפצעו שני פלסטינים, באתר וואלה, 4 באפריל 2001
↑  מחבל נהרג ברצועה כשניסה להניח מטען חבלה, באתר וואלה, 13 ביולי 2001
↑  בג"ץ 333/09 איתמר בן גביר ואחר נ' מפקד מחוז ירושלים, ניצב אהרון פרנקו ואחר, ניתן ב־18 באפריל 2010
↑  Country Reports on Terrorism 2020, United States Department of State
↑  Revocation of Five Foreign Terrorist Organizations Designations and the Delisting of Six Deceased Individuals as Specially Designated Global Terrorists, United States Department of State, ‏20 במאי 2022
1 2   בן סמואלס, "כך" הוסרה מרשימת ארגוני הטרור בארה"ב, אך עדיין מוגדרת "ישות טרוריסטית", באתר הארץ, 24 במאי 2022
↑  Office of Foreign Assets Control, Specially Designated Nationals and Blocked Persons List, United States Department of the Treasury, ‏27 במאי 2022
↑  Bureau of Counterterrorism, Executive Order 13224, United States Department of State
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4412064-3 
גרפיטי של תנועת כהנא חי, שרוסס על גבי חנות של ערבים בעיר חברון
אניסה אשקר

| --- | --- |

אניסה אשקר במיצג "שו" (2011)
 לידה:  1979 (בת 46 בערך) עכו
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  המדרשה לאמנות 
 תחום יצירה:  מיצג, פיסול, ציור
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2007) 
 
אניסה אשקר (בערבית: أنيسة أشقر; נולדה ב-1979) היא אמנית מיצג, מיצב, צילום וציור, שחיה ועובדת בעכו ובתל אביב-יפו.
ביוגרפיה

אניסה אשקר נולדה בשכונת ברבור (בסאתין אל רמל) שבעכו. מגיל 9 עד גיל 17 למדה קליגרפיה ערבית, קליגרפיה עברית תנ"כית וקליגרפיה אנגלית. בשנים 1998–2000 למדה אמנות במכללת הגליל המערבי. בין השנים 2001–2004 למדה לתואר BFA אמנות במדרשה לאמנות במכללת בית ברל.
פעילותה של אשקר לאורך השנים מאופיינת בשילוב בין עשיה אמנותית לעשייה חינוכית. היא לימדה ומלמדת במוסדות חינוך שונים כגון מכללת מנשר לאמנות, בית הספר הגבוה להנדסה ולעיצוב שנקר, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, המתנ"ס היהודי-ערבי ביפו, ואורט עכו.
קליגרפיה

סימן ההיכר הייחודי של אשקר הוא הטקסט בערבית שהיא כותבת על פניה בקליגרפיה, בכל יום מחדש. הקליגרפיה שלמדה בילדותה התקשרה באופן ישיר לדת, בין אם היא מוסלמית, יהודית או קתולית. כבר בשנה הראשונה ללימודיה החליטה אשקר להמשיך את העיסוק בקליגרפיה, ובשילוב הרצון לעסוק בגוף ומנקודת מבט פמיניסטית, היא החלה לכתוב מילים ומשפטים על פניה. תחילה כתבה אשקר שורות מתוך שירי המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש ומכתביו של הסופר הסורי מוחמד אלמאע'וט, כמו "فالحرية تأخذ بالمخالب والأسنان" (החירות נלקחת בשיניים ובציפורניים). בהמשך החלה לכתוב מילים בודדות ומשפטים פרי עטה, כמו "عمري" (חיים שלי/אהובי), "اكتبي" (תכתבי), "علمني" (לימד אותי) ו"الليلة" (הלילה), ו"اكثر واكثر" (יותר ויותר), המשתנים מדי יום.
כתיבת הטקסטים על פניה בקליגרפיה, שנמשכת יום יום משנת 2000, היא למעשה פעולת מיצג יומיומית של האמנית. כמו כן, ניתן למצוא טקסטים בקליגרפיה גם בחלק מן הציורים של אשקר.
ד"ר טל בן צבי כתבה על כך: ”הצופה הישראלי הפוגש באשקר במרחב הציבורי (בהליכה ברחוב, בתחנת האוטובוס ובבית הספר לאמנות), מזהה ומסמן אותה בעת ובעונה אחת כערבייה וכ"אחרת", אך לרוב אינו יודע מה כתוב על פניה. לעומת זאת, הצופה הפלסטיני הפוגש את אשקר באותו מרחב מזהה ואף קורא את הטקסט הערבי שעל פניה, אולם מכיוון שחלקו כתוב בכתב ראי, אף הוא אינו מפענח את הטקסט במלואו. בדידותו של הטקסט... כקוד שאינו מפורש אך בו בזמן מסמן ומזהה את כותבו במערכת מורכבת של אחרות במרחב ציבורי אתנוקרטי באופיו...”
עבודות ונושאים מרכזיים

מרבית עבודותיה של אשקר מבוססות על נושאים מיתולוגיים, ובעיקר על דמויות נשיות מן המיתולוגיה (כמו מדוזה ולדה) וחיות בעלות משמעויות מיתולוגיות ומטפוריות (כמו סוס וברבור). במרבית המיצגים שלה, מופיעה אשקר עם מופיע נוסף, גבר, כשהדינמיקה ביניהם נמצאת בבסיס המיצג. מוטיבים נוספים שחוזרים על עצמם בעבודות הם נוזלים שונים בצבעים חזקים, כמו חלב וקפה.
עוד מוטיב בעבודתה הוא יחסה לתולדות האמנות המערבית, המתבטא במחוות לון גוך, פול קלה, פרידה קאלו, יוזף בויס וג'קסון פולוק.
תמה מרכזית נוספת בתוך עבודתה הרב-תחומית של אשקר הקשורה באופן הפעולה של האמנית ביחסים שבין הציור למיצג; כשהיא מציירת, אשקר תופסת עצמה כמופיעה, וכאשר היא מופיעה, היא תופסת עצמה כמציירת. גם את התצלומים של אשקר (רובם דיוקנאות עצמיים) מקדימה פעולה של ציור על פניה ועל גופה.
עבודות ונושאים מרכזיים > ברבור אסווד

בין החודשים יולי לספטמבר 2003 הוצגה תערוכתה של אשקר, "ברבור אסווד" (ברבור שחור), בגלריה הגר לאמנות פלסטינית עכשווית ביפו. התערוכה, באוצרותה של ד"ר טל בן צבי, כללה מיצג, מיצב וצילום, ועסקה ב"זיהוי המרחב הגאוגרפי במסגרת השיח הפוסט-קולוניאלי ובהקשרים של המשטר האתנוקרטי, השפה הערבית כמשקפת מרחב פנים-פלסטיני, והגוף המגדרי", כך לדברי האוצרת. במיצג שנערך במסגרת התערוכה השתתפו האמנית וגבר שפניו כוסו, כך שזהותו לא נחשפה. במהלך המיצג, הגבר ישב באמבטיה והקריא טקסט של אם המייעצת לבנה בליל כלולותיה מתוך הספר לקט מנאומי הערבים בתקופות הזוהר. בזמן שהוא קורא בקול מתוך הספר, חיממה האמנית חלב מתוך שקיות בסיר גדול, כשהיא מערבבת את החלב עם דיו שחורה. לאחר מכן, רחצה האמנית את המופיע בספוג ומגבות שטבלה בחלב השחור, כשהיא מבקשת ממנו בתקיפות להרים ידיים, לסובב את הגב וכדומה. "הטקס האלים", כותבת בן צבי, "מלווה מתחילתו עד סופו בקולו של הגבר המקריא את עצות האם לבתה, ואלה מתערבבים בקולות של שכונת עג'מי ביפו, העולים מהרחוב".
מלבד המיצג, כללה תערוכה זו גם ציור קיר בזפת של ערבסק, טקסטים מתוך המיצג שנכתבו על הקיר וסדרת תצלומים - דיוקנאות עצמיים בהם נראית האמנית כשעל פניה כתובים משפטים שונים בקליגרפיה ערבית, כגון: "الحرية تقود الشعب" (החירות מובילה את העם), "سجل : انا عربية حرة" (תרשום: אני ערבייה חופשייה), ו"ديري باللك على حالك" (תשמרי על עצמך).
פרסים

2004 פרס הצטיינות באמנות, המדרשה לאמנות, מכללת בית ברל
2006-2005 מלגת אמן-מורה, משרד התרבות והספורט
2007 פרס האמן הצעיר, משרד המדע התרבות והספורט
2008 מלגת שהייה, Kunsthuas דיסלדורף, גרמניה
2010 מלגת שהייה, קריית האומנים הבינלאומית "הסיטה", פריז, צרפת
2016 פרס האומניות והמדעים ע"ש לנדאו, מפעל הפייס
2020 פרס רוזנבלט לאמנות חזותית
תערוכות יחיד ומיצגים

2018 "אניסה אשקר: זהב שחור", המוזיאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח, באר שבע
2015 "פרובה 2", גבירול, תל אביב
2015 תערוכת יחיד, הגלריה העירונית כפר סבא
2014 "Jouissance", גלריה נ & נ אמן, תל אביב
2013 "עבודות חדשות, בית מאני, תל אביב
2012 "אניסה, לא הכל שחור", גלריה בארי, קיבוץ בארי
2011 "Save the Date: Today", פסטיבל Figyres International, ספרד
2011 "שמור את התאריך: אחר הצהריים", מוזיאון חיפה לאמנות
2011 "שמור את התאריך: הלילה", הביאנלה למיצג, במת מיצג, תל אביב
2010 "זיפת", גלריה נ & נ אמן, תל אביב
2009 "משחרה", יריד צבע טרי 2, תל אביב
2008 "אל אדהם (הסוס השחור)", בית האמנים, תל אביב
2007 "In a Twinkling of an Eye", Space Art Track 7, אתונה
2006 "חזרתי יאפא", גלריית החנות יאפא, יפו
2006 "הכל כתוב", משכנות שאננים, ירושלים
2004 "אני וקלה מציירים", מכללת בית ברל
2004 "אומי", התיאטרון הערבי עברי, יפו
2004 "לא כותרת (ברבור 24000)", תיאטרון עכו
2003 "ברבור אסוואד", גלריה הגר, יפו
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2015 "טבע, מת", הלובי חלל לאמנות, תל אביב; "פורצלן: הזהב הלבן של אירופה", מוזיאון חיפה לאמנות
2014 "משולש שיקגו", מוזיאון חיפה לאמנות; "התגלות האות", הגלריה לאמנות אום אל-פחם; "מרחב מחיה", בית האמנים, תל אביב; "גם הפרופיל הוא אגרסיה", גלריה מינוס אחת, תל אביב
2013 "Centrifuge", קרן Nathan Cummings בשיתוף עם ארטיס, ניו יורק; "Voices From the Interior: Palestinian Women Artists", גלריה Mana Contemporary, בשיתוף הגלריה לאמנות אום אל-פחם, ניו ג'רזי; "תסיסה", מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, תל אביב
2012 "Spring", גלריה MECA Contemporary, ניו ג'רזי; "בית/מקום", ו - "זיכרון והגירה", הגלריה לאמנות אום אל-פחם
2011 "על פי מקורות זרים", המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון; "The Gordon Show", פסטיבל אוהבים אמנות. עושים אמנות, תל אביב; "לחם ושושנים 6", גלריה מנשר, תל אביב
2010 "אי", פרויקט פרפורמנס מתמשך, מוזיאון בת ים לאמנות עכשווית; "הזרות", גלריית הכיתה, מכללת ספיר, שדרות
2009 "Women Creating Changes" (תערוכה נודדת), מוזיאון טאלין לאמנות מודנית, אסטוניה; Art Factory, בת ים; "פסטיבל מוסררה לצילום", ירושלים; גלריה Wessling, ווסלינג ומינכן, גרמניה; גלריה Le Violon Bleu, לונדון
2008 "ואן גוך בתל אביב", מוזיאון בית רובין, תל אביב; "Occupied Space", Qattan Foundation, לונדון; "זוכים 2007", מוזיאון חיפה לאמנות; "Al Asbach", מוזיאון Essel, וינה; "Language and Gender", גלריה Artneuland, ברלין; "Afternoon", גלריה Andreas Brüning, דיסלדורף, גרמניה
2007 "מרוץ שליחות", מוזיאון חיפה לאמנות; "The Other Sea", בית האמנים, ירושלים; "Portrait", גלריה Artneuland, ברלין; "This isn't Israeli Art", תיאטרון תמונע, תל אביב; "רקמה וקליגרפיה באמנות העכשווית בישראל", אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
2006 "שותפים", פסטיבל חג החגים, בית הגפן, חיפה; "מדוזה ומפלצת הזהות העצמית", MOCAK המוזיאון לאמנות עכשווית, קרקוב, פולין; "Apolonea", שטרסבורג, צרפת
2005 "Still the Palm Trees Are Green", Kodra, סלוניקי, יוון; "X Territory", הגלריה העירונית לאמנות, רחובות; "Play-Ground", בית הגפן, חיפה; "אוטוביוגרפיה", מכללת בית ברל
2004 "כלים שלובים", פסטיבל עכו; "ריקוד אחרון", פסטיבל אמנות הארץ, תל אביב
הערות שוליים

↑  טל בן צבי, "הגר - אמנות פלסטינית עכשווית", הוצאת עמותת הגר, 2006, עמ' 23
↑   עוזי צור, סוסי העבודה של אניסה אשקר, באתר הארץ, 7 בפברואר 2014
1 2  טל בן צבי, "הגר - אמנות פלסטינית עכשווית", עמ' 21
↑  הוכרזו הזוכים בפרסי אמנויות ומדעים ע"ש לנדאו, באתר www.pais.co.il (ארכיון)
↑  פרס רוזנבלט לשנת 2020 לאמנית אניסה אשקר, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2020-04-30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271251  NLI: 987007297565705171  GND: 1178346161  ISNI: 0000 0004 0306 1888  LCCN: no2014137404  VIAF: 299401517   WorldCat (עם VIAF): 299401517
שי זילברמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1976 (בן 49 בערך) ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (2002)  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן (2003) 
 תחום יצירה:  קולאז' 
 פרסים והוקרה:  פרס אלימה ריטה לאמנות ההדפס (2022)  פרס אן וארי רוזנבלט לאמנות חזותית (2021) 
 shayzilberman.com
 
שי זילברמן (נולד ב-1976) הוא אמן ישראלי.
ביוגרפיה

שי זילברמן נולד בשנת 1976. בשנים 1998–2002 עשה תואר ראשון באמנות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות בפריז (2002) אותו סיים בהצטיינות, ולאחר מכן למד עיצוב אופנה באקדמיה המלכותית לאמנויות באנטוורפן (2003).
חי ויוצר בתל אביב.
אמנות

זילברמן יוצר בטכניקות של קולאז' ותחריט ומשתמש בדימויים מן-המוכן שהוא אוסף ממקורות מודפסים כגון מגזינים, כתבי עת ישנים, ספרי נוף ואדריכלות. יצירותיו מכילות שילוב בין דמויות היברידיות, דימויי נוף ודימויים אורבניים משובשים, אותם הוא מייצר באמצעות עבודה עמלנית של חיתוך והדבקה.
בשנת 2014 הוצגה תערוכתו "נאמן למקור" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, "נאמן למקור".
בשנת 2018 הוצג הפרויקט "קיר בעיר מס' 7" על הקיר הדרומי של בניין עיריית תל אביב. זילברמן מייצר נוף פיקטיבי המעורר תחושה מוכרת ונוסטלגית בצופה. העבודה משלבת בניינים מוכרים לעין המקומית, כגון דימוי של העירייה, אך עם שיבושים מכוונים. מלבד טכניקת הגזירה וההדבקה של הקולאז' המשנה את הנוף, זילברמן מבצע גם התערבות בדימויים על ידי פעולות רישומיות עדינות שקשה לראותן. באמצעות דיו וגרפיט הוא מוחק או מכסה סימני זיהוי מהדימוי המקורי, הגדלת העבודות לגודל הקיר מזמינה את הצופה לגלות את הנוף החדש שנוצר על ידי שיטוט בו.
בשנת 2020 הוצגה תערוכתו "שומר הגן" בגלריית עינגע. בתערוכה זו הציג זילברמן עבודת טקסטיל גדולת ממדים, ועבודות הדפס שנוצרו בשיתוף עם מרכז גוטסמן לתחריט בקיבוץ כברי, וכן עבודות קולאז' מופשטות על נייר. העבודות ממשיכות את קו האמן ביצירות הקולאז' המוכרות, אך בתערוכה זו הקולאז'ים ללא דימוי פיגורטיבי מוגדר. סדרת עבודות הקולאז'ים מופשטות, עשויות מגזרי נייר צבעוניים בקומפוזיציה חופשית אך גאומטרית, כזו המושפעת מאלמנטים פיסוליים והסביבה הארכיטקטונית. הן מדגישות את הדיאלוג שבין הצבע לצורה ומתנערות מהפיגורטיבי. גם עבודת הטקסטיל הגדולה היא המשך של סדרת הקולאז'ים המופשטים אשר מתורגמת לטקסטיל.
השכלה

2002-1998: תואר ראשון, בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות יפות, הבוז'אר, פריז, צרפת (בהצטיינות)
2003: המחלקה לעיצוב אופנה, האקדמיה המלכותית, אנטוורפן, בלגיה
תערוכות יחיד

2004:Happy Ending, גלריה פאקטור 44, אנטוורפן.
2004: The Heart Project, Sunrise Square, אנטוורפן.
2008: הרף עין, יאיר גלריה לאמנות, תל אביב.
2010: הישנים, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
2010: שלושה, חלל המבואה בבית הספר מנשר לאמנות, בתל אביב.
2011: זו לזו (עם גלה ויצמן), גלריה אלפרד, תל אביב.
2012: קשר עין (עם אורי גרשוני), גלריה עינגע, תל אביב.
2012: דיוקן עצמי עם נוצה, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה.
2014: שנת צהרים נצחית, עינגע, גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב.
2015: גברים מרוקנים תוכן, פסטיבל ״נקודת מגע״, מוזיאון ישראל, ירושלים.
2015: נאמן למקור, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה
2016: שי זילברמן: קולאז'ים, הגלריה ע"ש מורל דרפלר, המרכז האקדמי ויצו, חיפה.
2016: End Paper (עם אביב ליכטר), HIT מכון טכנולוגי חולון, חולון.
2016: גינת רפאים, מרכז ליבלינג, תל אביב.
2017: קריסטל (עם נעמה הדני), הגלריה לאמנות במכללת אורנים, טבעון.
2018: שי זילברמן: קיר בעיר מס' 7, בניין עיריית תל אביב-יפו, תל אביב
2018: גברים מתבוננים במים, סדנאות האמנים, תל אביב.
2018: סובניר, מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע.
2018: רוחך צד מערב (עם רמי מימון), גלריה עינגע, תל אביב.
2020: תל (עם שרן אלרן), הקוביה בית ספר לאמנות, ירושלים.
2020: שומן הגן, גלריה עינגע, תל אביב.
תערוכות קבוצתיות

2003: A multitude of peronalized deviation, גלריה פקטור 44, אנטוורפן.
2004: Unique Sensationelle, גלריה פקטור 44, אנטוורפן.
2004: Ijaya,, גלריה בן אורי, לונדון.
2005: iso, גלריה פקטור 44, אנטוורפן.
2008: רוח הדברים, גלריה יאיר, תל אביב.
2010: ראשים מדברים, גלריה יאיר, תל אביב.
2010:Completely Not Serene, האגף גלריה לאמנות, חיפה.
2011: קו התפר, גלריה דנה, קיבוץ יד מרדכי.
2012: שישי – ראשון, אחרי, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
2013: In Search of a Perfect Lover, גלריה עינגע, תל אביב.
2013: מן המוכן: מאה שנה לרדי-מייד, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה.
2014: בשכנות טובה, בית טיכו, ירושלים.
2014: התחריט פנים רבות לו, מרכז גוטסמן לתחריט, קיבוץ כברי.
2015: בשיחה 2, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב.
2016: הביאנלה הארצית לרישום, סדנאות ההדפס ירושלים.
2016: פסטיבל Black Box, ירושלים.
2016: מחברות פתוחות 2, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה.
2017: מצבי קיצון: נייר ישראלי, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב.
2018: והרי החדשות: עבודות מאוסף המחלקה לרישום והדפס, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב.
2018: חיי מדף, הגלריה העירונית לאמנות, עפולה.
2018: קשר עין, מכון ויצמן למדע, רחובות.
2018: דרך השמא / אנשי חוש האפשרות, מוסררה בית הספר לאמנות ולחברה ע"ש נגר, ירושלים.
2019: תקווה, מוזיאון ראשון לציון, ראשון לציון.
2019: בחירת האמן, גלריה עינגע, תל אביב
2019: The Parted Sea, מלון ארטפלוס, תל אביב.
2019: Tel Aviv: From the seafoam and clouds to the here and now, גלריות מכללת פרובידנס, רוד איילנד, ארצות הברית.
2020: ולתפארת.., בית בנימיני המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב.
2020: אמות וסיפים, מוזיאון ישראל, ירושלים.
פרסים

2001: פרס אליאנס, פריז, צרפת.
2004: מענק עיריית אנטוורפן, אנטוורפן, בלגיה.
2006: מלגת הצטיינות, משרד הקליטה.
2009: מלגת שהייה, מכון ברנדיס (BCI), לוס אנג'לס, ארצות הברית
2011: מענק קרן רבינוביץ לאמנויות.
2014: מענק המועצה לתרבות ולאמנות של מפעל הפיס
2016-2014: מלגת שהייה, מרכז גוטסמן לתחריט, כברי
2016-2015: מלגת מורה-אמן, משרד התרבות והספורט
2017: מענק אסיילום ארטס.
2018: מענק קרן רבינוביץ לאמנויות.
2022: פרס אלימה ריטה לאמנות ההדפס