stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משולש (קבוצת כוכבים)

| משולש Triangulum |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים משולש
 סמליות:  משולש
 עלייה ישרה:  2 שעות
 נטייה:  °‏30
 שטח נראה:  132 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־78
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  1
 הכוכב הבהיר ביותר:  β במשולש
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  3.0
 מערכות כוכבים גובלות:  אנדרומדה  דגים  טלה  פרסאוס
 נראית בין קוי הרוחב °‏90 ו־°‏60- מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש דצמבר
משולש הוא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הצפון, אחת מ-48 קבוצות הכוכבים המקוריות של תלמי, וכיום היא אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המוכרות על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. למרות שאין בקבוצה כוכבים בהירים, קל למדי לזהותה בשל צורת המשולש.
כוכבים מעניינים

α במשולש הוא הכוכב השני בבהירותו בקבוצה. זהו כוכב לבן - צהבהב במרחק של כ-64 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 3.4. הכוכב נקרא "Caput Trianguli" - "ראש המשולש" בלטינית. מדידות ספקטרוסקופיות העלו שלכוכב יש בן זוג עמום שמקיף אותו במרחק קטן של כ-0.04 יחידות אסטרונומיות בזמן מחזור של יום אחד ו-18 שעות.
β במשולש הוא ענק לבן - כחלחל במרחק של כ-125 שנות אור ועם בהירות מדרגה 3.0. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
γ במשולש הוא כוכב הסדרה הראשית לבן - כחלחל במרחק של כ-120 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.0.
גרמי שמיים מעניינים נוספים

M33 או גלקסיית המשולש היא גלקסיה ספירלית, השלישית בגודלה מבין הגלקסיות של הקבוצה המקומית (השתיים האחרות הן שביל החלב וגלקסיית אנדרומדה). היא נמצאת במרחק של כ-3 מיליון שנות אור משביל החלב ובהירותה היא מדרגה 6.3, כך שכמעט בלתי אפשרי לצפות בגלקסיה ללא ציוד עזר. במשקפת היא נראית ככתם אליפטי מעורפל בקוטר של כחצי מעלת קשת (כקוטרו של הירח המלא).
3C 48 - הקוואזר הראשון שהתגלה נמצא בקבוצת משולש.
מיתולוגיה

בעבר נקראה הקבוצה סיציליה בשל צורתו המשולשת של האי.
הגלקסיה M33
משפטי כהן-סיידנברג

במתמטיקה, ובעיקר באלגברה קומוטטיבית, משפטי כהן-סיידנברג (Going up and going down theorems) קובעים שאם חוג קומוטטיבי  R הוא שלם אלגברית מעל תת-חוג  C, אז כל אידיאל ראשוני בחוג הקטן "ניתן להרמה" לחוג הגדול. המשפט הוכח על ידי אברהם סיידנברג ואירווין כהן
באופן פורמלי, נניח כי  R הוא חוג חילופי וכי  S הוא תת-חוג של  R. נניח כי  R שלם אלגברית מעל  S (כלומר כל איבר ב- R הוא שורש של פולינום מתוקן עם מקדמים מ- S). נניח כי  P הוא אידיאל ראשוני ב- S. מסקנת המשפט היא שקיים אידיאל ראשוני  \,P' ב- R הנמצא מעל  P, כלומר מתקיים  \ P=P'\cap S.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרפריסבורו

| --- | --- |

קולאז' של מרפריסבורו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  טנסי טנסי
 מחוז:  רתרפורד
 ראש העיר:  שיין מקפארלנד
 תאריך ייסוד:  1811
 על שם:  Hardy Murfree 
 שטח:  101.5 קמ"ר
 גובה:  186 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  152,769 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  1,100 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  35°50′46″N 86°23′31″W﻿ / ﻿35.846111111111°N 86.391944444444°W﻿ / 35.846111111111; -86.391944444444 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.murfreesborotn.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מרפריסבורו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מרפריסבורו(למפת טנסי רגילה) נאשוויל ממפיס נוקסוויל צ'טנוגה קלארקסוויל ג'ונסון סיטי מיזורי אר. מיסיסיפי אלבמה ג'ורג'יה צפ. קרוליינה וירג'יניה קנטקימרפריסבורו(למפת טנסי מוגדלת) נאשוויל ממפיס נוקסוויל צ'טנוגה קלארקסוויל ג'ונסון סיטי מיזורי אר. מיסיסיפי אלבמה ג'ורג'יה צפ. קרוליינה וירג'יניה קנטקימרפריסבורו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרפריסבורו (באנגלית: Murfreesboro) היא בירת מחוז רתרפורד במדינת טנסי בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות ההסתעפות המערבית של נהר סטונס במרכז טנסי והיא חלק מהמטרופולין של נאשוויל, בירת טנסי. בעיר מתגוררים 108,755 תושבים (נכון ל-2010).
היסטוריה

מרפריסבורו נוסדה ב-1811 בהוראת אספת הנבחרים של טנסי במטרה לשמש כבירת מחוז רתרפורד. היא נקראה בתחילה "קנונסברג" (Cannonsburgh) כהוקרה לפוליטיקאי המקומי ניוטון קנון, אך כעבור זמן קצר השם שונה למרפריסבורו על שמו של הארדי מרפרי, גיבור ממלחמת העצמאות של ארצות הברית.
באותן שנים ההתיישבות בטנסי החלה להתפשט מערבה ונוקסוויל, הבירה של טנסי באותו זמן ששכנה במזרח, לא הצליחה לתפקד כבירה במלוא היעילות. לכן הוחלט בסביבות 1818 להעביר את הבירה למרפריסבורו במרכז טנסי. עם זאת ב-1826 הבירה הועברה בשנית, הפעם לנאשוויל הקרובה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית התרחשו שני קרבות במרפריסבורו. קרב מרפריסבורו הראשון התרחש ב-13 ביולי 1862 והסתיים בניצחון צבא הקונפדרציה על צבא האיחוד. קרב מרפריסבורו השני, הידוע יותר בתור קרב נהר סטונס, החל ב-31 בדצמבר באותה שנה ונגמר ב-2 בינואר 1863. קרב זה היה אחד הקרבות העקובים מדם במהלך המלחמה ואף על פי שהוא עצמו לא הוכרע לטובת אחד הצדדים, בסופו של דבר צבא הקונפדרציה נסוג.
העיר התאוששה במהירות יחסית מהמלחמה והחלה לגדול באופן משמעותי בתחילת המאה ה-20. הגדילה הואצה לאחר מלחמת העולם השנייה. מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 מרפריסבורו קלטה מהגרים רבים מאזורי מלחמה, בעיקר סומלים וכורדים מעיראק.
חינוך

בעיר נמצאת אוניברסיטת המדינה מרכז טנסי.
תחבורה

בתחומי העיר נמצא נמל התעופה העירוני מרפריסבורו, המשמש בעיקר לתעופה כללית. כמו כן בנאשוויל נמצא נמל התעופה הבינלאומי נאשוויל הגדול והחשוב יותר.
בעיר עובר כביש בין-מדינתי 24, המקשר בין מדינת אילינוי לעיר צ'טנוגה בדרום-מזרח טנסי.
הערות שוליים

1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית.
| דגל טנסי מדינת טנסי |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | נאשוויל |  |
| אזורים גאוגרפיים | הרי בלו רידג' • הרי קמברלנד • עמק טנסי • טרי-סיטיז |  |
| היישובים הגדולים ביותר | נאשוויל • ממפיס • נוקסוויל • צ'טנוגה • קלארקסוויל • מרפריסבורו • ג'קסון • פרנקלין • ג'ונסון סיטי • ברטלט • הנדרסונוויל • קינגספורט • קוליירוויל • קליבלנד • סמירנה • ג'רמנטאון • ברנטווד • קולומביה • לה וורגנה • גאלאטין |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות טנסי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557373205171  GND: 4471288-1  LCCN: n50071679  MusicBrainz: 748b917f-3c83-418e-82e0-ad6ba0e62e39  NARA: 10046119  VIAF: 157743423   WorldCat (עם VIAF): 157743423
משה דוד טנדלר

| --- | --- |

 לידה:  7 באוגוסט 1926 כ"ז באב ה'תרפ"ו לואר איסט סייד, ארצות הברית 
 פטירה:  28 בספטמבר 2021 (בגיל 95) כ"ב בתשרי ה'תשפ"ב Rochelle Park, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  ישיבת רבינו יצחק אלחנן  האקדמיה התלמודית מרשה שטרן 
 מקום פעילות:  ישיבת רבינו יצחק אלחנן, מונסי
 תקופת הפעילות:  ? – 28 בספטמבר 2021 
 תחומי עיסוק:  פרופסור לביולוגיה, אתיקה רפואית, רפואה והלכה
 מעסיק:  ישיבה יוניברסיטי 
 רבותיו:  הרב משה פיינשטיין (חמיו), הרי"ד סולובייצ'יק
 בת זוג:  שפרה פיינשטיין
 צאצאים:  אהרן טנדלר  מרדכי טנדלר  רבקה רפפורט 
 
הרב פרופ' משה דוד טנדלר (כ"ז באב ה'תרפ"ו, 7 באוגוסט 1926 – כ"ב בתשרי ה'תשפ"ב, 28 בספטמבר 2021) היה רב אורתודוקסי-אמריקאי. מראשי ישיבת רבינו יצחק אלחנן, פרופסור לביולוגיה ומומחה באתיקה רפואית, חתנו של הרב משה פיינשטיין ועורך חלק מכתביו.
ביוגרפיה

נולד בעיר ניו יורק בשנת 1926. בשנת 1939, בהיותו בן 13, נכנס הרב טנדלר לראשונה לישיבה־יוניברסיטי, ומאז, כלשונו, "מעולם לא עזב". הרב טנדלר קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת ניו יורק בשנת 1947, ותואר שני בשנת 1950. הוא הוסמך לרבנות בישיבה יוניברסיטי בשנת 1949, וקיבל תואר דוקטור במיקרוביולוגיה מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1957. הוא היה רב בית הכנסת של קהילה במונסי, וראש ישיבה בכיר בישיבת רבנו יצחק אלחנן של הישיבה יוניברסיטי. בנוסף לתפקידיו הרבניים, הרב טנדלר שימש כפרופסור לביולוגיה וכפרופסור לאתיקה רפואית יהודית בישיבה יוניברסיטי. היה נחשב מגדולי המומחים לאתיקה רפואית יהודית ושילובם בהלכה.
הרב טנדלר היה נשוי לשפרה (נפטרה בכ"ט בתשרי ה'תשס"ח, 2007) בתו של הרב משה פיינשטיין, מגדולי הפוסקים במאה העשרים. הרב טנדלר ערך חלק מספרי השו"ת "אגרות משה" של הרב פיינשטיין, ותשובות רבות באגרות משה מופנות לרב טנדלר.
נפטר ברוצ'ל פארק, ניו ג'רזי בשמיני עצרת תשפ"ב.
דעותיו ופעילותו

הרב טנדלר האמין שיש חשיבות עליונה בידיעת המדעים, הטכנולוגיה והמציאות בכלל.
הוא שימש מקור ידע יקר ערך עבור חותנו, הפוסק הנודע רבי משה פיינשטיין. כאשר הגיעו אל שולחנו של הרב פיינשטיין שאלות על תהליכים רפואיים או על חידושים במדע וטכנולוגיה, הוא היה פונה אל חתנו ומתייעץ איתו. הרב טנדלר מוזכר עשרות פעמים בספרי השו"ת "אגרות משה", כמי שמספק את הידע המדעי או הרפואי הנחוץ.
הרב טנדלר היה בעצמו פוסק חשוב, וחלוץ בתחום ההלכה הרפואית. הוא פסק בתחומי ההלכה הקשים והרגישים ביותר: שאלות מורכבות בענייני פיקוח נפש, קביעת רגע המוות, תרומת איברים, עגונות, הפלה מלאכותית ופוריות.
פיתח תרופה לסרטן שכינה "רפואין".
בשיעוריו בישיבה היה מתמקד ביישום המעשי של ההלכה, ונהג לשתף את התלמידים במקרים שהיה מעורב בהם אישית.
הייתה לו ביקורת חריפה על אלה שהקדישו שנים ארוכות ללימוד, אך נמנעו מפסיקה בנושאים הלכתיים.
היה מראשוני הרבנים שעלו פומבית להר הבית. על פי עדותו, חותנו הרב פיינשטיין אמר שוודאי שיש מקומות בהר הבית המותרים בכניסה.
לדעת הרב טנדלר, לפי ההלכה, רגע המוות נקבע על פי הפסקת תפקוד המוח, ולא הלב.
כראש ישיבה ורב קהילת "קומיוניטי סינגוג" במונסי, ניו יורק, היה לו חלק גדול בעיצוב היהדות האורתודוקסית באמריקה של המאה העשרים. הרב טנדלר מסר הרצאות סביב העולם, דיבר בכנסת, והעיד בפני הקונגרס האמריקני. פרסם ספרים ועשרות המאמרים האקדמיים בנושאי הלכה, מדע ורפואה.
משפחתו

אחיו היה הרב יוסף טנדלר, היה ראש ישיבת נר ישראל לצעירים בבולטימור.
בנו, הרב מרדכי טנדלר, שימש את סבו הרב פיינשטיין בשנותיו האחרונות. חתניו הם הרב שבתי רפפורט, והרב אברהם אורן – דיין ור"מ בישיבת מקור חיים.
הערות שוליים

↑  יענקי פרבר ומשה ויסברג, החתן של פוסק הדור שהיה פרופ' לביולוגיה, כ"ד תשרי תשפ"ב, באתר בחדרי חרדים
↑    שמשון הכהן נדל, ‏הרב טנדלר הכניס את המדע לתוך בית המדרש ואת התורה לתוך המעבדה, בעיתון מקור ראשון, 2 בנובמבר 2021.
↑  אבלים על לכתו של הרב משה דוד טנדלר זצ"ל מגדולי רבני אמריקה, באתר חדשות הר הבית
↑  ניצן קידר, נפטר הרב משה טנדלר, האיש שהשפיע יותר מכל על ה'אגרות משה', כ"ג בתשרי תשפ"ב, באתר ערוץ 7
↑  הרב יצחק ברטוביץ', Jewish Medical Ethics: The Brain Death Controversy in Jewish Law, באתר jewish virtua llibrary
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268813205171  GND: 1089223706  ISNI: 0000 0000 8236 5599  LCCN: n80067288  Trove: 990339  VIAF: 55446297   WorldCat (עם VIAF): 55446297
משוואה עם נעלם (ספר)

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אורי אדלמן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מתח וריגול
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  1998
 מספר עמודים:  349 (כריכה רכה)
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001800292, 003808080
משוואה עם נעלם הוא ספרו השני של אורי אדלמן. הספר ראה אור בשנת 1998 בהוצאת כתר.
סיפור העלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עלילת הספר מסופרת דרך עיניו של גיל שדה, דוקטורנט למשפטים המתגורר בארצות הברית. את שירותו הצבאי עשה שדה כמפקד כיתה ביחידת חי"ר. לאחר שחרורו עבד שדה כמאבטח באל על והוא מיומן בקרב מגע ובשימוש באקדח. הודעה מוזרה שמשאיר אחיו במשיבון גורמת לו לשוב לישראל, ולנסות לברר לאן נעלם אחיו הצעיר יובל, בעברו קצין ביחידה מובחרת, אשר הוא אסיר במתקן הכליאה "דורות", שבועיים לפני תום תקופת מאסרו בת השנתיים. בשובו ארצה מגלה גיל גופה של נערת ליווי במטבח ביתו בתל אביב. הוא מתקשר לחברו, עורך הדין רון רפפורט, בנו של זכריה רפפורט שהוא עו"ד מפורסם המייצג את הצמרת הביטחונית בארץ. יחד הם מזעיקים את המשטרה שמטילה צו איסור פרסום על המקרה. בדרך זו הוא מגלה דברים שלא ידע על אביו, עמוס, בכיר במוסד שנאלץ לפרוש לאחר תקלה מבצעית חמורה בה היה מעורב, ונהרג בתאונת דרכים מסתורית לה היה יובל אחראי כביכול. במהלך החקירה פוגש שדה בהילה צלמת המסייעת לו, ומתאהב בה. בחקירתו מוצא עצמו שדה מתמודד מול פרשת ריגול בת שלושים שנים מחד ומול פרשת רצח סבוכה מן ההווה.
הערות שוליים

↑  אורי אדלמן, "משוואה עם נעלם", הוצאת מעריב - הוצאת כתר, 1998, עמוד 86.
↑  אורי אדלמן, "משוואה עם נעלם", הוצאת מעריב - הוצאת כתר, 1998, עמוד 20.
↑  אורי אדלמן, "משוואה עם נעלם", הוצאת מעריב - הוצאת כתר, 1998, עמוד 154.
↑  אורי אדלמן, "משוואה עם נעלם", הוצאת מעריב - הוצאת כתר, 1998, עמוד 247.
↑  אורי אדלמן, "משוואה עם נעלם", הוצאת מעריב - הוצאת כתר, 1998, עמוד 7.
↑  אורי אדלמן, "משוואה עם נעלם", הוצאת מעריב - הוצאת כתר, 1998, עמוד 32.
↑  אורי אדלמן, "משוואה עם נעלם", הוצאת מעריב - הוצאת כתר, 1998, עמוד 77.
↑  גל פרל פינקל, מותחן שעדיין מספק את הסחורה, הבלוג על הכוונת, ‏ 3 במאי  2015.
משבר קיומי

תחושות של בדידות וחוסר חשיבות לנוכח הטבע נפוצות במצבים של משבר קיומי
משברים קיומיים הם רגעים בהם אנשים מהרהרים בשאלה האם חייהם הם בעלי משמעות, מטרה או ערך.
משבר קיומי עשוי להיות קשור לדיכאון או לספקולציות שליליות שלא ניתנות לשליטה בנושאים הנוגעים לשאלה: "מה מטרת החיים?" (למשל: "אם יום אחד אף אחד לא יזכור אותי, מה הטעם בכל עבודתי?"). סוגיה זו של המשמעות והייעוד של הקיום האנושי היא מוקד מרכזי במסורת הפילוסופית של האקזיסטנציאליזם.
תיאור

המשבר יכול להתעורר בעקבות אירוע משמעותי בחייו של האדם - טראומה פסיכולוגית, נישואין, פרידה, אובדן גדול, מותו של אדם אהוב, חוויה מסכנת חיים, בן זוג חדש, שימוש בסמים פסיכואקטיביים, עזיבתם של ילדים בוגרים את בית ההורים, הגעה לגיל משמעותי וכו'. משבר כזה יכול לעורר אצל אדם אינטרוספקציה (התבוננות פנימית) ולחשוף הדחקה פסיכולוגית של המודעות לכך שהאדם הוא בן חלוף.
משבר קיומי עשוי לנבוע מתפיסת חיים חדשה של האדם. באופן אנלוגי, האקזיסטנציאליזם מצביע על כך שאדם יכול ואכן מגדיר את המשמעות של חייו ואת המטרות שלו בחיים, ולכן עליו לבחור לפתור את משבר הקיום.
בפילוסופיה האקזיסטנציאליסטית, המונח 'משבר קיומי' מתייחס באופן ספציפי למשבר של אדם יחיד כאשר אותו אדם מבין שהוא חייב להגדיר את חייו באמצעות הבחירות שהוא בוחר. המשבר הקיומי מתרחש כאשר מכירים בכך שאפילו ההחלטה להימנע מפעולה או לעכב את ההסכמה לבחירה מסוימת היא כשלעצמה בחירה. במילים אחרות, המין האנושי "נידון" לחופש.
טיפול

פיטר ווסל זאפה, פילוסוף נורווגי וחסיד נלהב של ניהיליזם קיומי ואנטי-נטליזם, מפרט במאמרו, המשיח האחרון, ארבע דרכים שהוא מאמין שכל יצור בעל מודעות עצמית משתמש בהן כדי להתמודד עם נושאים הקשורים לאדישות, בידוד, הסחות דעת ועוד:
עיגון - "קיבוע נקודות בתוך או בניית קירות מסביב לשבריר התודעה הנוזלי". מנגנון העיגון מספק לאנשים ערך או אידיאל המאפשר להם למקד את תשומת הלב שלהם באופן עיקבי. זאפה החיל את עיקרון העיגון גם על החברה בכללותה, והצהיר כי "אלוהים, הכנסייה, המדינה, מוסר, גורל, חוקי החיים, האנשים, העתיד" הם דוגמאות לנקודות עיגון קולקטיביות ראשוניות.
בידוד - "ביטול שרירותי לחלוטין מהתודעה של כל מחשבה ותחושה מטרידים והרסניים".
הסחת דעת- מתרחשת כאשר "אדם מגביל את תשומת הלב לגבולות הקריטיים על ידי קיבוע של רשמים". הסחת דעת ממקדת את האנרגיה של האדם במשימה או ברעיון, כדי למנוע מהתודעה להתפתל סביב עצמה.
סובלימציה - מיקוד מחדש של אנרגיה והרחקת משקעים שליליים כדי להתמקד בחיובי. אנשים מרחיקים את עצמם ומסתכלים על קיומם מנקודת מבט אסתטית (למשל, סופרים, משוררים, ציירים). זאפה עצמו ציין שיצירותיו הכתובות הן תוצר של סובלימציה. ג'יימס ווב: "למה דאגות בנושאים קיומיים כאלו מתרחשות הרבה יותר, באופן לא פרופורציונלי, בקרב אנשים מוכשרים מאוד? חלקית, הסיבה לכך יכולה להיות שכאשר לאדם יש הרהורים ומחשבות בנושאים עמוקים כאלו זה עלול לעורר דאגות קיומיות, הרבה יותר מאשר אצל אלו המתמקדים רק בהיבטים הפשוטים והיומיומיים של החיים".
הקשרים תרבותיים

במאה ה-19 סרן קירקגור טען כי ייסורים וייאוש קיומי יופיעו כאשר השקפות עולם שעוברות בתורשה או שאולות (לעיתים קרובות השקפות בעלות אופי קולקטיבי) מוכחות כהשקפות שאינן מאפשרות לאדם להתמודד עם חוויות חיים בלתי צפויות וקיצוניות. פרידריך ניטשה הרחיב את השקפותיו והציע כי מותו של אלוהים - אובדן האמונה הקולקטיבית בדת והמוסר המסורתי - יצר משבר קיומי נרחב יותר עבור המודעים הפילוסופיים.
משבר קיומי אכן נתפס כליווי הבלתי נמנע של מודרניזם. בעוד שאמיל דורקהיים ראה במשברים אינדיבידואליים תוצר לוואי של פתולוגיה חברתית והיעדר (חלקי) של נורמות קולקטיביות, אחרים ראו באקזיסטנציאליזם כדבר הנובע באופן נרחב יותר מהמשבר המודרניסטי של אובדן המשמעות ברחבי העולם המודרני. הניסינות למלא את החוסר שנוצר בעקבות אובדן המשמעות כוללות למשל דת שהתחדשה על ידי חוויית האנומיה (כמו אצל מרטין בובר), או קיום אקזיסטנציאליזם אינדיבידואליסטי המבוסס על התמודדות ישירה עם המוח האבסורדי של גורל אנושי בתוך יקום חסר משמעות וזר, כמו אצל סארטר וקאמי.
ארווין יאלום, סופר ופסיכיאטר יהודי אמריקאי, פרופסור אמריטוס לפסיכיאטריה באוניברסיטת סטנפורד, תרם תרומה מהותית לתחום הפסיכותרפיה הקיומית. רולו מיי הוא אחד ממייסדי הגישה הזו.
פרדריק ג'יימסון הציע כי הפוסטמודרניזם, עם התרחבות המרחב החברתי על ידי תרבות צריכה חזותית, החליף את הזוועה המודרניסטית של הנושא המסורתי ואת המשבר הקיומי של פעם, על ידי פתולוגיה חברתית חדשה של השפעה שטוחה ונושאים מקוטעים.
ראו גם

דוקהה
סיכוני אסון עולמיים
ויקטור פרנקל
לקריאה נוספת

ג'יי ווטסון, מדע אכפתיות כמדע הקדוש 2005. פרק 4: "משבר קיומי במדע ובמדעי אנוש"
סנדרס, מארק, דיכאון קיומי. כיצד לזהות ולרפא עצבות הקשורה לחיים אצל אנשים מחוננים, 2013
הערות שוליים

↑  Richard K. James, Crisis intervention strategies
↑  Flynn, Thomas. "Jean-Paul Sartre". Stanford Encyclopedia of Philosophy. נבדק ב-1 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zapffe, Peter Wessel, "The Last Messiah". Philosophy Now. נבדק ב-2 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  S. Kierkegaard, The Sickness unto Death (1980) p. 41
↑  Albert Camus, The Rebel (Vintage 1950[?]) p. 66-77
↑  M. Hardt/K. Weeks, The Jameson Reader (2000) p. 197
↑  E. Durkeheim, Suicide (1952) p. 214 and p. 382
↑  M. Hardt/K. Weeks, The Jameson Reader (2000) p. 265
↑  J. Childers/G. Hentzi eds., The Columbia Dictionary of Modern Literary and Cultural Criticism (1995) p. 103-4
↑  M. Hardt/K. Weeks, The Jameson Reader (2000) p. 267-8 and p. 199-200
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph124782
נורי (משגר לוויינים)

נורי 1 (בהנגול: 누리,‏ Nuri ידוע גם בשמו הקודם KSLV-II (Korean Space Launch Vehicle-II)) הוא משגר לוויינים מפיתוח  של המכון הקוריאני לחקר התעופה והחלל.
תכנון ומבנה

בניגוד למשגר קודם "נרו 1" המשגר פותח כולו בקוריאה הדרומית. המטרה הייתה להגיע למשגר שיכול להתמודד על שיגורים מסחריים מול משגרים אחרים. התכנון החל בשנת 2010. בשנת 2016 החלו בדיקות מנועים.
בשנת 2018 בוצע טיסה תת-מסלולית.
במקביל לפיתוח המשגר במרכז החלל נרו נבנה כן שיגור חדש LC-2.
השיגור הראשון בוצע באוקטובר 2021 עם לוויין דמי במשקל של 1,500 ק"ג. הלוויין הגיע למסלול המתוכנן בגובה של 700 ק"מ אך השלב השלישי של המשגר פעל 46 שניות בלבד. הדבר גרם לכך שלוויין לא הגיע למהירות מתוכננת.
השיגור השני שנערך ב-21 ביוני 2022 הסתיים בהצלחה. בעקבות ניסויים אלו היה ניתן להכריז שלמשגר קיימת יכולת שיגור של מטענים עד 1,900 ק"ג.
מתוכנן להגדיל יכולת מנועים ולהקטין משקל המשגר. הדבר צפוי להגדיל יכולת המשגר למטענים עד 2,800 ק"ג.
משטרת הביטחון של אסטוניה

| --- | --- |


בניין המטה המרכזי
 מידע כללי
 מדינה:  אסטוניה 
 סוכנות אם:  משרד הפנים באסטוניה 
 תאריך הקמה:  1920 
 תאריך כניסה:  2013
 מנהל:  ארנולד סיניסאלו
 מטה מרכזי:  שדרת טואומה 3, טאלין, אסטוניה
 www.kapo.ee
 
מחלקת משטרת הביטחון האסטונית (באסטונית: KaPo, Kaitsepolitseiamet) הוא גוף אכיפת חוק במשרד הפנים האסטוני המופקד על הגנת הסדר החוקתי, מלחמה בטרור ובשחיתות, אבטחת סודות מדינה וסיכול ריגול זר וסוכנות ביטחון הפנים העיקרית במדינה.
המשטרה הוקמה ב-1 במרץ 1991 כיורשת לאגף האסטוני של הקג"ב הסובייטי.
גוף זה אינו מהווה סוכנות ביון וריגול ואנשיה פועלים בתוככי אסטוניה, בעוד סוכנות הביון האסטונית האחראית לאיסוף מודיעין עבור הממשלה האסטונית היא שירות ביון החוץ.
הביטחון הלאומי האסטוני > מבנה

הפיקוח הפרלמנטרי על זרועות הביטחון נעשה באמצעות הוועדה לפיקוח על רשויות הביטחון. בכפיפות לראש הממשלה פועלת ועדת הביטחון של ממשלת אסטוניה ובצמוד לה, משרד מנהל תיאום הביטחון של לשכת המדינה, תחת ועדת הביטחון הממשלתית פועלים הארגונים הבאים:
ועדת הנכסים האסטרטגיים של משרד החוץ האסטוני
מועצת המכס והמס של משרד האוצר האסטוני
משטרת הביטחון ומועצת המשטרה ומשמר הגבול של משרד הפנים האסטוני
מטה הכוחות המזוינים - J-2, מועצת המידע והרשות לביטחון לאומי של משרד ההגנה האסטוני
משרד התובע הכללי האסטוני של משרד המשפטים האסטוני
תולדות משטרת הביטחון האסטונית

משטרת הביטחון האסטונית הוקמה לראשונה בקיץ 1919 במסגרת הרפובליקה האסטונית שהוקמה על בסיס המחוז האסטוני של האימפריה הרוסית. ב-1920 המשטרה הועברה מאחריות משרד המשפטים לידי משרד הפנים של אסטוניה. ב-12 באפריל 1920 המשטרה קיבלה את מעמדה הסופי כארגון ללוחמה בפשיעה והגנת הדמוקרטיה ברפובליקה.
בין השנים 1920–1924 המשטרה נאבקה קשות נגד המודיעין הסובייטי. המשטרה הכילה אז 220 שוטרים. ב-1925 משטרת הביטחון הפכה למשטרה הפוליטית (Poliitiline Politsei ,PolPol). עם כיבוש אסטוניה בידי גרמניה הנאצית משטרת הביטחון פורקה. ב-1944 הייתה אסטוניה לרפובליקה סובייטית ובמקום משטרת הביטחון פעל ברפובליקה הקג"ב הסובייטי.
משטרת הביטחון חידשה את פעולתה ב-1991, המשטרה החלה לפעול ב-18 ביוני 1993. החל מה-1 במרץ 2001 התקבל חוק בפרלמנט האסטוני שהגדיר את מעמדה של המשטרה כארגון ממלכתי לביטחון המדינה. תפקידי הארגון הוגדרו כלוחמה בפשיעה, חקירות ומלחמה בטרור.
הארגון ניהל חקירה נגד הרמן סים שריגל לטובת רוסיה. בשנת 2012 אלכסיי דרסן עובד הארגון הואשם בבגידה ונשפט ל-16 שנות מאסר.
ארגון

עובדי הארגון עצמו הם עובדי מנהלה בלבד. כל סוכני הארגון ואנשיו עובדים תחת כיסוי של חברות מסחריות אסטוניות. הארגון פועל באינטנסיביות רבה כנגד מרגלים רוסים ואוסף מידע אודות התעשייה והטכנולוגיה המודרנית ברוסיה. לא ידוע מהי החלוקה המבנית של הארגון ואלו מחלקות פועלות (למעט זה של השירות הקרימינולוגי), ידועה רק החלוקה האזורית של משטרת הביטחון האסטונית.
ראשי משטרת הביטחון

הלמוט וייאם (1920–1925), המינהל הראשי של משטרת הביטחון
משנת 1925 ועד 1991 כל ענייני הביטחון בשטחי אסטוניה נוהלו על ידי המשטרה החשאית הסובייטית
יורי פיכְל (1991–2003), שירות משטרת הביטחון
אלדיס אלוּס (2003–2008)
ראייבו אַאֵג (2008–2013)
ארנולד סיניסאלו (מאז 2013)
מתיאס סכונארטס

| --- | --- |

מתיאס סכונארטס, 2016
 לידה:  8 בדצמבר 1977 (בן 46) אנטוורפן, בלגיה 
 שם לידה:  Matthias Schoenaerts 
 מדינה:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר האמנויות והספרות (יולי 2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיאס סכונארטס (בהולנדית: Matthias Schoenaerts; נולד ב-8 בדצמבר 1977) הוא שחקן קולנוע בלגי. הופעת הבכורה שלו בקולנוע הייתה בגיל 14 בסרט "Daens", שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר. הוא ידוע בעיקר מתפקידיו בדמות פיליפ בסרט "Loft" מ-2008, ג'קי ואנמרסניל בסרט "Bullhead" מ-2011 שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, עלי בסרט "חלודה ועצם" מ-2012 מועמד לפרס באפט"א ולפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר, עליו זכה בפרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר, אריק דידס בסרט "המסירה" מ-2014, ברונו פון פאלק בסרט "סוויטה צרפתית", גבריאל אוק בסרט "הרחק מההמון הסואן", והאנס אקסגיל בסרט "הנערה הדנית" (שלושתם מ-2015). סכונארטס זכה לשבחי הביקורת על גילום דמותו של חייל לשעבר הסובל מ-PTSD בסרט "Disorder".
ב-2015 הוענק לסכונארטס תואר אביר מסדר האמנויות והספרות בצרפת.
ביוגרפיה

סכונארטס נולד באנטוורפן שבפלנדריה, האזור דובר ההולנדית של בלגיה. הוא בנם של השחקן ז'וליין סכונארטס (1925–2006), ושל דומיניק ויץ' (1953–2016) שהייתה מעצבת תלבושות, מתרגמת ומורה לצרפתית. יש לו אח למחצה מבוגר ממנו יליד 1953, שהוא עורך דין במקצועו.
סכונארטס הוא דו-לשוני דובר הולנדית וצרפתית. הוא גם דובר אנגלית שוטפת שלמד מצפייה בסרטים אמריקאיים.
ב-1987 בהיותו בן 9 הופיע בעיבוד בימתי לספר "הנסיך הקטן" מאת אנטואן דה סנט-אכזופרי לצדו של אביו שגם ביים את ההצגה. אמו, דומיניק, עצבה את התלבושות.
בנעוריו החל ליצור גרפיטי בשם העט "Zenith", הוא נסע לניו יורק כדי לשתף פעולה עם קבוצת אמני הגרפיטי מברונקס TATS CRU.
סכונארטס היה כמעט כדורגלן מקצועני, והיה רשום בקבוצת הכדורגל הבלגי Beerschot AC, אבל הוא ויתר על כך כשהיה בן 16. ב-2013 סיפר שהוא אוהד של מועדון הכדורגל הספרדי ברצלונה.
חיים אישיים

ב-28 ביולי 2015 הוענק לסכונארטס תואר אביר מסדר האמנויות והספרות בצרפת. התואר מוענק על ידי משרד התרבות בצרפת לאישים ש"התבלטו ביצירה בתחום האמנות או הספרות בתרומתם ובהשפעתם על האמנות והספרות בצרפת ובעולם".