stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשלי ריקרדס
ראשית חייה וקריירת משחק

ריקרדס נולד בסרסוטה, פלורידה וגדלה בחוות סוסים ששילבה ילדים עם צרכים מיוחדים. היא למדה בבית ספר מקומי במונטסורי, שם, בגיל שלוש-עשרה, החלה לשחק בהפקת אופרה. ריקרדס סיימה את בית הספר התיכון בגיל חמש-עשרה, והיא חברה במנסה. לאחר שהשתתפה במופע כישרונות מקומי, שאורגן על ידי לו פרלמן, נסעה ללוס אנג'לס. עם סיום הלימודים, החלה להופיע במספר תפקידים משניים, בעוד שחוקי עבודת הילדים בעיר הגבילו את מספר השעות שבהן היא יכולה לעבוד. לאחר שעשתה מספר הופעות אורח, היא קיבלה את התפקיד של סמנתה ווקר, ילדת אומנה, בעונה השישית של "מגרש ביתי" מבית CW. על אף שלא הייתה מודעת לתוכנית לפני האודישן, ריקרדס גילתה שהיא "למדה כל כך הרבה מטכניקות משחק ועד דרכים שונות לצלם דברים". הדמות שלה לא חזרה בעונה שלאחר מכן, בעוד שבאותה שנה היה לה ביט בסרט העלילתי הראשון שלה, "גיימר".
בשנת 2009 השתתפה באודישנים שונים. ב-2010, היא הופיעה לצד השחקן האמריקאי ג'ימי סמיטס בפרק של הדרמה המשפטית Outlaw בזמן שהיא גם נבחנה לאודישן לתפקיד הראשי בסדרה, "אוקוורד". לאחר שנדחתה בהתחלה, המנהל שלה אדם גריפין שלח למפיקים קלטת שריקרדס הכינה עבור "לעוף הביתה" במקור, במטרה "להראות איך היא יכולה לעשות כל דבר". השחקנית קיבלה את שני התפקידים וצילמה את הפיילוט לסדרה של MTV לפני "לעוף הביתה".
בתור השחקנית הראשית ב"אוקוורד", זכתה ריקרדס לתשואות וכתוצאה מכך, נתנו לה לביים פרק בעצמה. בשנת 2012, היה לה תפקיד משנה בקומדיה המצליחה Struck by Lightning ועוד סרט התבגרות, Sassy Pants. בשנת 2014 עברה השחקנית לתפקידים בסוגת האימה, עם תפקיד ראשי בסרט "דלת השטן" וכבת מתבגרת בסרט "הבית הרדוף 2". ב-2015 היא השתתפה בעונה החמישית והאחרונה של "אוקוורד". באוגוסט 2016 הוכרז שריקרדס תגלם את רוזלינד "רוזה" דילון/הטופ בסדרה, "הפלאש".
פעילויות אחרות

בשנת 2011, ריקרדס עזרה להשיק את קרן Project Futures Somaly Mam, הפועלת למניעת ומיגור סחר בבני אדם ועבדות מינית בדרום מזרח אסיה.
במרץ 2015 היא פרסמה ספר בשם A Real Guide to Getting It Together Once and For All.
במהלך הקריירה שלה, היא גם הופיעה בקליפים שונים כמו " How to Save a Life " של דה פריי, "She Doesn't Get It" של הפורמט ו-"Claudia Lewis" של M83.
הערות שוליים

↑  Goldberg, Lesley (14 בנובמבר 2011). "MTV Sets Premiere Date for 'I Just Want My Pants Back' (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-5 בדצמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Plank, Alex (16 באוגוסט 2011). "Autism Talk TV 15 – Fly Away – Interview with Janet Grillo and Ashley Rickards". Autismspeaks.org. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Riley, Jenelle (21 ביולי 2011). "Ashley Rickards of MTV's 'Awkward' Shows Her Acting Range". Backstage. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  . August 31, 2011. E!.
↑  Gach, PJ. "The Best, Worst and the WTF of the MTV EMAs 2011 Red Carpet Style". Betty Confidential. Desha Productions, Inc. אורכב מ-המקור ב-21 בספטמבר 2013. נבדק ב-29 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  She is represented by KLWGN (management), United Talent Agency (agent) and Hansen Jacobson (legal) "Rickards listing 2013"
↑  Martin, Denise (19 ביולי 2012). "'Awkwards Ashley Rickards on Latin Boys, Reverse Method Acting, and Idolizing Chris Colfer". Vulture. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Seventeen interview 2009" Staff writer, 'Ashley Rickards from One Tree Hill talks on-set style!', Seventeen Magazine, August 10, 2009
↑  "April 2008 news item" (אורכב 03.03.2016 בארכיון Wayback Machine) Warner Loughlin Studio news item
↑  "Griffin interview" Tara McNamara, 'Adam Griffin, Manager learned from his young charge', Variety, September 13, 2012
1 2  "Collider 2011 interview" Christina Radish, Ashley Rickards Exclusive Interview Awkward', Collider, July 20, 2011
↑  "Awkward's Ashley Rickards Says Making Out on Set Is Not Sexy". ELLE. 2013-10-22. נבדק ב-2016-03-13.
↑  "Ashley Rickards Tells Us How She Played Possessed In 'At The Devil's Door'". MTV News. אורכב מ-המקור ב-14 בספטמבר 2014. נבדק ב-2016-03-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Haunted House 2 Interviews with Marlon Wayans, Jaime Pressly, Ashley Rickards". Washington Examiner. אורכב מ-המקור ב-14 במרץ 2016. נבדק ב-2016-03-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "MTV's Awkward to End After Season 5". TVLine. 8 באוקטובר 2014. אורכב מ-המקור ב-8 באוקטובר 2014. נבדק ב-2016-03-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ashley Rickards Will Take a Villainous Turn on The Flash". ComingSoon.net (באנגלית אמריקאית). 2016-08-18. נבדק ב-2017-01-05.
↑  "The Flash's Newest Villain, The Top, Will Make Your Head Spin". E! News (באנגלית). נבדק ב-2017-01-05.
↑  SMF prepares to launch PROJECT FUTURES in LA, www.somaly.org (באנגלית)
↑  Olya, Gabrielle (21 במרץ 2015). "Ashley Rickards Reveals Her Long Struggle with 'Dark, Secretive World' of Eating Disorders". people.com. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5334347  BnF: cb167765385 (data)  GND: 1337108219  ISNI: 0000 0001 1974 8797  LCCN: no2011076908  VIAF: 170709933   WorldCat (עם VIAF): 170709933
פרנק פולי

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1884 Highbridge, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  8 במאי 1958 (בגיל 73) סטורברידג', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  קולג' סטוניהרסט 
 השתייכות:  הצבא הבריטי 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 במאי 1958 
 דרגה:  מייג'ור 
 מבצעים:  מלחמת העולם השנייה  מלחמת העולם הראשונה 
 עיטורים:  חסיד אומות העולם (25 בפברואר 1999)  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש 
 
פסל של פרנק פולי
מייג'ור פרנסיס "פרנק" אדוארד פולי (באנגלית: Francis "Frank" Edward Foley; 24 בנובמבר 1884 –  8 במאי 1958) הוא חסיד אומות העולם, שהציל אלפי יהודים מגרמניה הנאצית תוך סיכון אישי רב.
ביוגרפיה

פולי נולד בהייברידג', סאמרסט באנגליה. בשנת 1915 הצטרף פולי לצבא הבריטי בזמן מלחמת העולם הראשונה, ושימש קפטן בצרפת. לאחר פציעתו, הוא נשלח בחזרה לאנגליה. מאוחר יותר, בין השנים 1922–1939 שימש דיפלומט בתפקיד כיסוי בתחנת סוכנות הביון הבריטית MI6 בברלין. במסגרת תפקידו, התבקש להשיג מידע אודות המחקר והפיתוחים הצבאיים בגרמניה, עוד לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. במסגרת היותו בכיר בשגרירות, הוא הנפיק ויזות הגירה לאלפי יהודים; הנפיק ליהודים דרכונים מזויפים שביקשו לברוח מגרמניה לפלסטין, לבריטניה ועוד; ובנוסף, נכנס באופן אישי למחנות ריכוז, אף על פי שלא היה לו אישור לכך כדיפלומט, וחילץ משם יהודים רבים. במהלך שירותו הציל (על פי ההערכה) עשרות אלפי יהודים. לאחר המלחמה פרש פולי לסטורברידג' שבמחוז בלאק, שם נפטר בשנת 1958.
פעילותו עד פרוץ מלחמת העולם השנייה

לאחר מלחמת העולם הראשונה, גויס פולי לסוכנות הביון הבריטית והתבקש להשיג ידיעות על המחקר ופיתוח בגרמניה. למעשה, פולי היה המרגל הבכיר של הסוכנות בברלין, העיניים והאוזניים של הבריטים שעקבו מקרוב אחרי התעצמותה של גרמניה הנאצית. הוא הוצב בברלין כבר בשנת 1922, ובמשך כ-17 שנים שירת בעיר.
פעילות ההצלה בתקופת השואה

בפרט לאחר שהיטלר עלה לשלטון בשנת 1933, ביקשו יהודים רבים להגר מגרמניה. פולי נודע כאדם שיכול לסייע בנושא זה ורבים פנו אליו. משנת 1935 זרם היהודים שדפקו על דלתו במשרד הלך וגבר בדרישה לקבל ויזות הגירה לפלסטין, לבריטניה ולשטחים אחרים שהיו תחת שלטון המשטר הבריטי. אף על פי שחוקי ההגירה היו נוקשים, ופולי עצמו היה תחת מעקב של הגרמנים, הוא המשיך במעשיו. בנובמבר 1938, במהלך פוגרום ליל הבדולח, פולי ואשתו הסתירו בביתם יהודים, וביניהם את הרב ד"ר ליאו בק.
מרים פוזנר תיארה את מעשה ההצלה שלו במילים הבאות: "פולי הציל את חיי, שמענו שישנו אדם בשם פולי שידידותי ליהודים. אמא שלי התחננה לפניו. [...] הוא ביקש את הדרכון שלי, ושם את חותמתו בתוך הוויזה. הוא לא שאל אף לא שאלה אחת. הוא היה נמוך ושקט. לעולם לא היית חושד שהוא היה מרגל."
באותה תקופה פעל פולי במסגרת משולש שכלל גם את וילפריד ישראל והוברט פולק ועבד בצורה הבאה בסודיות מוחלטת. חלוקת העבודה ברורה: וילפריד מקבל את הפניות מהיהודים, מרכז את השמות, מגייס את הכסף הדרוש ומעביר אותו לפולק. פולק יוצר קשרים עם קצינים בגסטאפו, מעביר אליהם בחשאי את השמות שקיבל מוילפריד, יחד עם כספי השוחד. פולי מספק את אשרות היציאה, תוך שהוא שם דגש מיוחד על יהודים שנמצאים כבר ברשימות השחורות של הגסטאפו. סיפור מנגנון ההצלה מוזכר ומוסבר בסרט האיש הנעלם – הסיפור של וילפריד ישראל.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, מכיוון שהיה במעקב, פולי עזב את גרמניה, כאשר הוא משאיר אחריו ערימה של ויזות מאושרות על ידו עבור יהודים שביקשו להגר מגרמניה. משוער שבפעילות זו הצליח להציל את חייהם של יותר מ-10,000 יהודים. בשנים היותר מאוחרות של המלחמה עסק בתפקידי ביון מתוך אנגליה. פולי קיבל משימה לתשאל את סגנו של היטלר, רודולף הס, ובנוסף הוא עזר שירת בועדת XX בפרויקט שמטרתו הייתה להפוך מרגלים גרמנים למרגלים כפולים; כל זה קרה בשנת 1942.
לאחר מלחמת העולם השנייה

בסיום מלחמת העולם השנייה פולי שב לברלין. הוא עזר לתפוס חברי SS, ובשנת 1948 הוא פרש מהשירות הבריטי. ביחד עם אשתו הם עברו לסטורברידג' שבאנגליה. הוא לא שוחח על הניסיון הצבאי שלו עם איש, ואפילו שכניו לא ידעו על מעשי הגבורה שלו. פולי נפטר בשנת 1958.
הכרה והנצחה

עיתונאי של הדיילי טלגרף, מייקל סמית', פרסם את הסיפור על פולי בספרו Foley: the Spy Who Saved 10,000 Jews (1999) ובעקבות כך, ב-25 בפברואר 1999 הוכר פולי כחסיד אומות העולם על ידי מוסד יד ושם, וניטע לזכרו עץ בגן חסידי אומות העולם. ב-2018 חנך הנסיך ויליאם פסל לזכרו בעיר מגוריו סטורברידג'.
ראו גם

הצלת יהודים במהלך השואה
לקריאה נוספת

מייקל סמית, פולי–המרגל שהציל רבבות יהודים, ספרית מעריב.
Lyn, Smith. Heroes of the Holocaust, 2013.
הערות שוליים

1 2  מצגת אודות פרנק פולי
1 2  דף המידע על פרנק פולי מתוך אתר יד ושם
↑  נעמי שפהרד, וילפריד ישראל, שגריר ללא ארץ, תרגמה מאנגלית נחמה גנוסר, (ירושלים: מוסד ביאליק, 1989)
↑  Smith, Michael (16 בספטמבר 1999). Foley: the Spy Who Saved 10,000 Jews. Coronet. ISBN 9780340718513. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Prince William unveils statue to spy Frank Foley". ITV News (באנגלית). נבדק ב-2018-09-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261126205171  GND: 122044738  ISNI: 0000 0000 6683 0307  LCCN: no99027074  SNAC: w6fr33fn  VIAF: 55019162   WorldCat (עם VIAF): 55019162
דוד ריב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 73 בערך) רחובות, ישראל
 תחום יצירה:  ציור, צילום
 יצירות ידועות:  קו ירוק עם עיניים ירוקות
 פרסים והוקרה:  פרס קרן מנדל ואווה פונדיק לאמנות ישראלית (2005)  פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית (1996)  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 www.davidreeb.com
 
דוד ריבּ (נולד ב-1952) הוא אמן ישראלי.
ביוגרפיה

נולד ברחובות לאורה ומשה, ממייסדי אגף כח האדם בצה"ל. אביו, משה, היה דוקטור ומרצה לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
במחצית השנייה של שנות ה-50 של המאה ה-20 שהתה המשפחה באנגליה, שם השלים האב דוקטורט. לאחר שובה, התיישבה המשפחה ברמת השרון. את עיסוקו באמנות החל ריב בנעוריו. בתיכון למד אמנות אצל רפי לביא. כמו כן הושפע על ידי שמעון צבר, אמן, סופר ועיתונאי שהיה חבר של הוריו. בשנות ה-70 של המאה ה-20 שירת בצה"ל כטנקיסט בחטיבה 188 בגדוד 74. במלחמת יום הכיפורים נפצע בתל סאקי.
למד בבצלאל בשנים 1975–1978. בשנים 1980–1982 התגורר בניו יורק. בשנת 1983 הציג במסגרת תערוכה בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו עבודה שהכילה את צבעי דגל אש"ף ודגל ישראל. קבוצה גדולה של עבודות נוצרו על פי תצלומיו העיתונאיים של מיקי קרצמן. במהלך שנות ה-2000 החל ריב להציג גם יצירות במדיום הצילום.
חלק ניכר מציוריו של ריב, החל משנות ה-80 של המאה ה-20, עושים שימוש בדימויים מן המציאות הפוליטית הישראלית. הוא עושה שימוש בתצלומי עיתונות וטלוויזיה, אותם הוא מעבד לציורי אקריליק, תוך שימוש בצבעוניות עזה ובסגנון ציור שטוח. בין עבודותיו הידועות סדרת ציורי ה"קו הירוק" (1986-1985), שני ציורי "Camel Time" משנת 1989 ועוד.
ריב נשוי לאמנית מיכל גולדמן. אב לשני בנים. מתגורר בתל אביב.
ביוגרפיה > יצירתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ריב הוא בין היתר אמן פוליטי המרבה להגיב ביצירתו על הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מימי טבח סברה ושתילא (1982), דרך האינתיפאדה הראשונה (1987), ועד ימינו. בציוריו הוא מרבה לשאוב דימויים מתוך צילומים. תחילה השתמש בצילומי עיתונות, לאחר מכן נעזר באלכס ליבק ובמיקי קרצמן, ובהמשך החל מצלם בעצמו. מאז 2005 מתייצב ריב באופן קבוע לצלם את ההפגנות בבילעין, בנעלין ובנבי סאלח. באוגוסט 2015 נעצר בשעה שתיעד הפגנה בנבי סאלח, ושוחרר למחרת. בדצמבר 2021 עמד במרכזה של שערורייה ציבורית, כאשר כרמל שאמה הכהן, ראש העיר של רמת-גן, דרש להסיר את יצירתו "ירושלים" מתערוכה המוצגת במוזיאון העירוני.
פרסים ומלגות

1983 - פרס ז'אק וגניה אוחנה לאמן ישראלי צעיר, מוזיאון תל אביב לאמנות
1994 - פרס סנדברג לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים
1996 - פרס אויגן קולב לגרפיקה ישראלית, מוזיאון תל אביב לאמנות
2009 - פרס דיזנגוף
2013 - פרס רפפורט לאמן ישראלי בכיר.
השכלה

1968-1972 - בי"ס תיכון רמת השרון אמנות עם רפי לוי
1978-1975 - בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.
הוראה

1986-1983 - הסדנה לאמנות, יבנה
1999-1986 - בית הספר לאמנות הציור בתל אביב ע"ש מרגושילסקי, תל אביב-יפו
1990 - אוניברסיטת חיפה, חיפה
2007-2003 - בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, המחלקה לאמנות.
תערוכות יחיד נבחרות

1979 סדנת ההדפס, ירושלים
1982 גלריה דביר, תל אביב
1983 מוזיאון תל אביב לאמנות
1984 גלריה דביר, תל אביב
1985 גלריה שרה גילת, ירושלים
1986 גלריה רגע, תל אביב
1987 גלריה גימל, ירושלים
1988 גלריה גימל, ירושלים
1988 גלריה ארטיפקט, תל אביב
1989 גלריה דביר, תל אביב
1990 גלריה ארטיפקט, תל אביב
1990 סדנאות האמנים, תל אביב
1990 גלריה גימל, ירושלים
1991 גלריה דביר, תל אביב
1991 גלריה גימל, ירושלים
1992 סדנאות האמנים, תל אביב
1993 גלריה בוגרשוב, תל אביב
1993 גלריה עירונית, דיסלדורף
1994 מוזיאון תל אביב לאמנות
1995 גלריה דביר, תל אביב
1996 גלריה מרי פאוזי, יפו
1997 גלריה רחל וישראל פולק, תל אביב
1998 גלריה אורמאו באתס, בלפסט
1998 גלריה המומחה, תל אביב (עם מיכל גולדמן)
2000 גלריה אוליבר אהלרס, גטינגן
2001 גלריה אלון שגב, תל אביב
2002 המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון
2003 "קונטרול", מוזיאון ישראל (עם מיקי קרצמן)
2004 גלריה זומר, תל אביב
2005 מוזיאון חיפה לאמנות
2006 גלריה האסנקלוור, מינכן
2006 בית האמנים, תל אביב
2007 מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
2007 בית האמנים, תל אביב
2007 גלריה ברבור, ירושלים
2007 גלריה האסנקלוור, מינכן
2008 בית האמנים, תל אביב
2009 גלריה גבעון, תל אביב
2011 בית האמנים, תל אביב
2014 "300 60 48", מוזיאון תל אביב (אלן גינתון, אוצרת)
LittleBigPlanet

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  27 באוקטובר 2008
 סוגה:  משחק פלטפורמה
 פיתוח:  Media Mulecule
 הוצאה לאור:  Sony Computer Entertainment 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 הפצה:  Sony Computer Entertainment
 סדרה:  Little Big Planet 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק מחשב מרובה משתתפים 
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 3, PSP, PS Vita
 המשחק הבא:  LittleBigPlanet 2
 
LittleBigPlanet (מילולית: כוכב קטן גדול) הוא משחק פלטפורמה שיצא במקור לשווקים בשנת 2008. המשחק פותח על ידי חברת Media Molecule והוצא לאור על ידי חברת Sony Computer Entertainment, וזהו המשחק הראשון בזיכיון של LittleBigPlanet. המשחק יצא במקור לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 3 ובהמשך הוסב גם ל-PSP ו-PS VITA.
המשחק זכה להצלחה מסחרית ניכרת לאורך השנים. עד שנת 2010 נמכרו מעל ל-4.5 מיליון עותקים של המשחק ברחבי העולם. הפופולריות העצומה לה זכה המשחק הובילה להיווצרות של זיכיון מצליח הכולל בין היתר את משחקי ההמשך LittleBigPlanet 2 (אנ'), ו-LittleBigPlanet 3 (אנ'), וכמו גם את משחק הספין-אוף LittleBigPlanet Karting (אנ'), שהוא משחק מרוצים המתרחש באותו עולם המשחק, ומשחק הספין-אוףSackboy: A Big Adventure (אנ').
משחקיות

במשחק השחקנים שולטים בדמות המכונה "Sackboy"(אנ') (מילולית: "נער שק"), בובת בד אשר התעוררה לחיים בעולם הבנוי כולו מאובייקטים של מלאכת יד. את הדמות צריכים להוביל במגוון שלבים מלאים במכשולים, פאזלים ואובייקטים אינטראקטיביים, והמשחק משלב מכניקת פלטפורמה מסורתית אשר בה השחקנים צריכים לעיתים רבות לפתור בעיות באופן יצירתי.
ניתן לבצע התאמה אישית למראה של הדמות עם תלבושות, אביזרים והבעות פנים רבות ומגוונות.
שלבי המשחק כולם נוצרו בהשראת תחום מלאכת היד והם כוללים עיצובים אשר מכילים אובייקטים רבים שלכאורה עשויים מחומרים כמו בד, קרטון, עץ ומתכת. האסתטיקה הייחודית הזו היא מאפיין מכונן במשחק ותורמת רבות לקסם שלו.
המשחק מורכב משלושה חלקים עיקריים:
שחק - בחלק זה השחקנים מסוגלים לשחק במשחק ב"מצב סיפור" (Story mode) או בשלבים שנוצרו על ידי שחקנים אחרים ואשר אותם הם בחרו לשתף באינטרנט. השלבים השונים בהם ניתן לשחק מתרחשים באזורים עם תמות ייחודיות כמו בג'ונגל, בעיר, במדבר, במקדש, וכו'. לכל אזור יש אתגרים ודמויות ייחודיות.
צור - עורך שלבים המאפשר לשחקנים ליצור שלבים מורכבים משלהם.
שתף - בחלק זה השחקנים יכולים להעלות את השלבים שלהם לאינטרנט על מנת ששחקנים אחרים יוכלו לשחק בשלבים שהם יצרו. חלק גדול מכל אותם השלבים המותאמים אישית אשר נוצרו לאורך השנים על ידי קהילת השחקנים של המשחק היו בעבר נגישים להורדה, ותרמו רבות להצלחה הניכרת לה זכה המשחק לאורך השנים. השלבים של המשחק שהיו זמינים בעבר לכל חדלו להיות זמינים כאשר השרתים של המשחק נסגרו ב-13 בספטמבר 2021.
עד ארבעה שחקנים מסוגלים לשחק במשחק בו זמנית - הן אונליין והן במצב לא מקוון. את חלק משלבים במצב הסיפור במשחק ניתן להשלים רק במסגרת עבודת צוות.
פיתוח

המשחק נוצר על ידי חברת פיתוח משחקי הווידאו הבריטית Media Molecule בהשראת סרט האנימה "הטירה הנעה".
לאורך השנים חברת Media Molecule המשיכה לספק עדכונים, ותכנים חדשים אשר היו זמינים לשחקנים ברשת.
המוזיקה של המשחק נוצרה על ידי קנת יאנג, דניאל פמברטון ומאט קלארק.
הערות שוליים

↑  Roper, Chris (13 באוקטובר 2008). "LittleBigPlanet Review". IGN. ארכיון מ-16 באוקטובר 2008. נבדק ב-18 באוקטובר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lyles, Taylor (13 בספטמבר 2021). "Multiple LittleBigPlanet Game Servers Shut Down Permanently After Months of Trouble". IGN. ארכיון מ-22 באוקטובר 2021. נבדק ב-19 באוקטובר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16690735g (data)  MusicBrainz work: 6d647029-3933-47e5-b672-63f851bd9870
ג'ון אולדרידג'

ג'ון אולדרידג' (אנגלית: John Aldridge; נולד ב-18 בספטמבר 1958 בליברפול, אנגליה) הוא כדורגלן עבר אירי. שיחק כחלוץ וכונה "אלדו" בפי האוהדים.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

הקבוצה המקצוענית הראשונה בה שיחק אולדרידג' הייתה ניופורט קאונטי הוולשית. במרץ 1984 הצטרף לאוקספורד יונייטד; הופעת הבכורה שלו הייתה ב-7 באפריל באותה שנה, והשער הראשון שהבקיע במדי הקבוצה היה ב-20 באפריל נגד בולטון וונדררס בניצחון 5–0.
ב-1987 צירפה אותו קבוצת ליברפול במקום איאן ראש שעזב את הקבוצה. הופעת הבכורה שלו הייתה כמחליף במשחק הקבוצה שהסתיים בתיקו 2–2 בוילה פארק, ב-21 בפברואר 1987. את שערו הראשון הבקיע שבוע לאחר מכן בניצחון 1–0 על סאות'המפטון באנפילד.
בעונת 1987–1988 הבקיע אולדרידג' 26 שערי ליגה, חלקם בבעיטות 11 מטר. אולדרידג' שיתף פעולה עם הכדורגלנים פיטר בירדסלי וג'ון בארנס, ויחד הם היוו קו קדמי התקפי חזק ונודע בתולדות המועדון; שלושתם יחד כבשו 56 שערי ליגה. ליברפול זכתה באליפות באותה עונה, עם 90 נק' ו-2 הפסדים בלבד. בעונה שלאחר מכן חזר ראש לקבוצה, והשניים התחרו ביניהם על מקום בהרכב הפותח; אולדרידג' המשיך להציג יכולות טובות. כשחקן ותושב העיר מילדותו, אולדרידג' הושפע מאוד מאסון הילסבורו שהתרחש במשחקה של ליברפול באצטדיון הילסבורו בשפילד, בו נמחצו למוות 96 אוהדי כדורגל, ובדומה לשאר חברי קבוצתו הוא הלך להלוויות רבות וביקר את הפצועים. בתום אותה עונה הסתכם מאזן שערי הליגה שלו ב-21, מהגבוהים בליגה, אך ליברפול לא זכתה באליפות. בסך הכול שיחק אולדרידג' במדי ליברפול 104 משחקים במסגרות שונות, והבקיע 51 שערים.
אולדרידג' החל את עונת 1989–1990 במדי ליברפול, אך מכיוון שהמאמן קני דלגליש היה מרוצה מיכולתו של איאן ראש, נענתה הקבוצה להצעת ריאל סוסיאדד מספרד, ואולדרידג' עבר לשם לאחר שני משחקים. הוא זכה להצלחה רבה במועדון, והבקיע 40 שערים ב-63 משחקים. אך משפחתו התקשתה להסתגל לסגנון החיים בספרד, והוא ביקש לעזוב לאחר שתי עונות בלבד.
ב-1991 עבר אולדרידג' למועדון טרנמיר רוברס מליגת המשנה האנגלית, וכבש 40 שערים בעונתו הראשונה שם. הוא שיחק במועדון זה עד פרישתו ממשחק מקצועני ב-1998. בסך הכול כבש במסגרת המועדון 174 שערים ב-294 משחקים, שסייעו למועדון להגיע לאחד מששת המקומות הראשונים בליגה בשנים 1993–1995.
במקביל למשחקיו בליגה, היה אולדרידג' שותף פעיל במשחקי נבחרת אירלנד בכדורגל בין השנים 1986–1996. הוא הופיע במדי הנבחרת ב-69 משחקים בינלאומיים וכבר 19 שערים.
ביוגרפיה > קריירה כמאמן

אולדרידג' החל בקריירת האימון בכדורגל כבר ב-1996, כאשר הפך למאמן-שחקן בקבוצתו טרנמיר רוברס. לאחר פרישתו ממשחק פעיל ב-1998, המשיך לאמן את הקבוצה עד 2001. במהלך הקריירה הגיע עם קבוצתו למספר הישגים, בהם גמר גביע הפוטבול ליג בשנת 2000, ורבע גמר גביע ה-FA בשנים 2000 ו-2001. עם זאת, בתום עונת 2000–2001 ירדה הקבוצה לליגה השלישית באנגליה; אולדרידג' התפטר מתפקידו כבר בחודש מרץ 2001, ומאז לא חזר לקריירת האימון.
ביוגרפיה > פעילות לאחר הפרישה מעולם הכדורגל

אולדרידג' עובד כיום כפרשן כדורגל ברדיו המקומי בליברפול. הוא משחק כדורגל בליגת הוותיקים של מועדון ליברפול. ב-1999 יצאה אוטוביוגרפיה שכתב, "John Aldridge: My Story". ב-2006 זכה לתשומת לב תקשורתית כאשר ניצח בתחרות כישרונות שירה של ידוענים, "Charity You're a Star". ב-2008 השתתף בהקלטת הדיסק "60 דקות עם ג'ון אולדרידג'", שנערכה כחלק מהקלטת סדרה של דיסקים דומים.
עד שנת 2009 היה אולדרידג' בעלים-שותף בפאב בשם "Aldo's" בליברפול, בו נהגו לבקר אוהדי ליברפול אירים רבים ולצפות במשחקי הקבוצה. הוא פטרונו של מועדון הכדורגל החובבני "AFC Liverpool" שהוקם ב-2008.
גוסטב וינקלר

| --- | --- |

וינקלר (שמאל), 1957
 לידה:  13 באוקטובר 1925 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  20 בינואר 1979 (בגיל 53) ויבורג, דנמרק 
 שם לידה:  גוסטב פרנדס וילזק וינקלר
 מקום קבורה:  Greve Kirkegård 
 מוקד פעילות:  ממלכת דנמרק 
 תקופת הפעילות:  1950–1979 (כ־29 שנים) 
 צאצאים:  Michael Winckler 
 www.gustavwinckler.dk
 פרופיל ב-IMDb
 
גוסטב פרנדס וילזק וינקלר (בדנית: Gustav Frands Wilzeck Winckler;‏ 13 באוקטובר 1925 – 20 בינואר 1979) היה זמר ומלחין דני.
קריירה

בשנת 1948 זכה וינקלר בתחרות כישרונות בתיאטרון הלאומי "סקאלה", בקופנהגן. בשנת 1950, החל להופיע בקביעות ברדיו הראשי של רשות השידור הדנית. באותו עשור, וינקלר ערך את סיבוב ההופעות הראשון שלו, במהלכו הופיע בדנמרק, בגרמניה ובהממלכה המאוחדת.
בשנת 1957 זכו ויקלנר והזמרת בירטה וילקה בקדם הדני לאירוויזיון 1957, ונבחרו לייצג את דנמרק בהופעת בכורתה באירוויזיון. ב-3 במרץ 1957, הצמד הופיע על בימת האירוויזיון עם השיר "Skibet Skal Sejle I Nat". הצמד הופיע תשיעי בסדר ההופעות, לפני איטליה ואחרי צרפת. הצמד זכה במקום השלישי עם עשר נקודות.
בשנים 1958–1961 ו-1964 השתתף וינקלר שוב בקדם הדני, אך לא זכה.
מותו

וינקלר נהרג בתאונת דרכים ב-1979, בגיל 53.
הערות שוליים

↑  The 1957 Eurovision Song Contest
↑  Eurovision 1957 Results: Voting & Points
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211012433  ISNI: 0000 0001 3159 3409  MusicBrainz: f296083e-9c83-4efa-a497-ccf27c2b0b8a  VIAF: 18145971350132330304   WorldCat (עם VIAF): 18145971350132330304
גבי קלזמר

| --- | --- |

 לידה:  1950 (בן 75 בערך) ירושלים 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון 
 תחום יצירה:  פסל, צייר 
 
גבי (גבריאל) קלזמר (באנגלית: Gabriel Klasmer; נולד ב-1950) הוא צייר ופסל ישראלי.
ביוגרפיה

גבי קלזמר נולד בירושלים בשנת 1950. החל ללמוד אמנות בגיל צעיר אצל הציירת טסה רקוש בשכונת רחביה בירושלים. לאחר מכן, למד אמנות אצל האמנית ברברה גולדשמיט, נכדתו של מרטין בובר.
בהמשך קלזמר למד אמנות עד גיל 18 באגף הנוער והחינוך לאמנות במוזיאון ישראל. במוזיאון הוא למד ציור, פיסול והדפס, והכיר, בין היתר, עבודה עם פחם עץ, גיר, וחיתוכי לינולאום.
בשנת 1970 החל ללמוד ב-בצלאל. בשנת 1973 לקראת סוף לימודיו, נסע להמשך לימודי אמנות בגרמניה במסגרת תוכנית לחילופי סטודנטים. לאחר שובו לארץ יצר שיתוף פעולה עם האמן שרון קרן (ממקימי קבוצת זיק). השניים נקראו "גבי ושרון" והם יצרו מספר עבודות ומיצגים בעלי אופי פוליטי. באחד המיצגים משנת 1973 חדרו השניים לטקס הלאומי "אות העוז והגבורה" ובו הם הסתובבו ענודים במדליות ותחבושות באופן שהזכיר את הדימוי המפורסם של אריאל שרון, שצולם כשלראשו תחבושת. בעבודה אחרת -" טרסה"- בשנת 1975 הזמינו השניים פועל ערבי שבנה במוזיאון ישראל קיר טרסה בשיטות מסורתיות. בכך שילבו כאוונגרד מושגים אמנותיים ופוליטיים.
בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 עסק קלזמר בציור פיגורטיבי על נייר, ששילב אלמנטים איוריים ובהם דמויות אנונימיות המבצעות פעולות שונות. בהמשך החל ליצור דימויי נוף פנטסטיים על בדים. חלקם לוו בכיתובי טקסט בעלי אופי פוליטי. החל משנות ה-90 של המאה העשרים פיתח קלזמר שיטות ציור בעלות אופי מכני שמתכתבות עם העולם הממוחשב.
בשנת 1989 עבר להתגורר בלונדון עם רעייתו, צלמת הולנדית, שם השלים את לימודיו באמנות וקיבל תואר PHD באמנות מההקולג' המלכותי לאמנות. במקביל המשיך להציג תערוכות בישראל.
בשנת 2014 חזר לישראל לאחר שהות ממושכת באנגליה על מנת לשמש בתפקיד דיקאן המדרשה לאמנות, מכללת בית ברל. הוא כיהן בתפקיד זה כארבע שנים.
קלזמר לימד במקומות שונים בארץ כגון הטכניון, בצלאל, ואוניברסיטת תל אביב.
ב-2022 זכה בפרס מפעל חיים ע"ש מרדכי איש-שלום. בנימוקי השופטים נכתב בין היתר: "בשני העשורים האחרונים עוסק קלזמר בפיתוח השפה הפיסולית והציורית שלו ובמיוחד את פעולת הציור "ללא מגע אדם"; מתוך כך הוא עוסק בשאלה גדולה ומהותית: האם ציור, שתוכנן על ידי אמן אך בוצע על ידי מכונה, יכול להגיע לאיכויות רגשיות ורוחניות ואף לגעת בנשגב?".
נעמי גבעון, בעלת גלריה גבעון שקלזמר נמנה עם אמניה, מגדירה אותו כמי שתמיד נשאר כמו סטודנט בשנה רביעית. "הוא ממציא את דרכי הפעולה שלו מחדש, כמעשה קסם, שעליו הוא שומר עליו באדיקות. הוא אחד האמנים הבודדים שמשמעות האוונגרד רוחשת אצלם. הכבוד שלו הוא לא לעצמי, אלא לדרכי פעולה חדשים, להיות בתנועה כל הזמן”."
בראיון שערך ב-2012 אמר קלזמר: "מאחר שאני עובד ללא הפסק, אני אף פעם לא מרגיש שהעבודה היא משהו שאני עשיתי, אלא משהו שכאילו יצא לי. אני עובד על 100 כישלונות כדי להוציא פעם אחת משהו ראוי”.
לימודים

1970–1974 – בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים, המחלקה לאמנות – תואר ראשון.
1990 - הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון, אנגליה – תואר מוסמך באמנות, MFA.
הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון, אנגליה – תואר שלישי באמנות.