stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציידי הלווייתנים
עלילה

מיקי מאוס, דונלד דאק וגופי שטים על אוניית ציד לווייתנים בחיפוש אחר לווייתנים. דונלד מנסה לאכול כריך לארוחת צהריים, אך לפני שהוא מסוגל לתת ביס להקת שחפים מתנפלים עליו בכדי לקבל את הכריך ובסופו של דבר אוכלים את רובו. בעוד דונלד עסוק במאבק בשחפים, שקנאי סמוך אוכל את שארית הכריך מידיו של דונלד. בינתיים, מיקי מנסה לשפוך דלי מים מסיפון האונייה, אבל זה ממשיך לחזור אליו, למורת רוחו.
דונלד מבחין בלווייתן ישן באופק ומאיץ בגופי לירות בו. אך מאמציו של גופי לירות בצלצל ממשיכים להיכשל עד שבשלב מסוים הוא מבעיר את הישבן שלו עצמו. לבסוף הוא מצליח לשגר מהתותח את העוגן במקום את הצלצל, אך רגלו נתפסת בחבל הקשור לעוגן וכשזה האחרון פוגע בקרחון, גופי מוצא את עצמו תלוי באוויר כשמתחתיו נם לו הלוויתן.
דונלד ממהר להציל את גופי, אך אינו מספיק להגיע בזמן וגופי נופל מהחבל, דרך פתח הנשימה של הלוויתן, היישר לחלל הפה שלו. גופי מדליק גפרור כדי שיוכל לראות טוב יותר, בלי משים לב מעיר את הלוויתן שמתחיל להשתעל מהעשן. גל נכנס דרך פיו הפתוח של הלוויתן ושוטף את גופי פנימה יותר. הוא נשלף מתוך פתח הנשימה של הלוויתן ונופל בחזרה למטה, כשהפעם ראשו נתקע בפתח הנשימה.
דונלד, שעד עתה נאבק במגף של גופי שנשאר על החבל, נופל למים ונרדף על ידי הלוויתן הזועם בחזרה אל האונייה, שם, לאחר שדונלד כמעט נטרף, הלוויתן מתנגח ומשמיד את האונייה. מיקי, דונלד וגופי עפים באוויר ונוחתים על רפסודה קטנה עשויה משברי האונייה. גופי מחזיק בידיו דג קטן, מאמין שזהו הלוויתן בכך שהוא אומר "הנה הוא, הוא בטח התכווץ!".
דמויות ומדבבים

מיקי מאוס
דונלד דאק – קלרנס נאש
גופי – פינטו קולביג
הסרט הופץ בישראל בדיבוב עברי, כשעל מלאכת הדיבוב הייתה אחראית שפרירה זכאי.
ביקורת

המגזין Motion Picture Herald הציג חוות דעת במדור שלהם "What the Picture Did For Me" (מה הסרט עשה בשבילי), "איזו אכזבה. בדיסני בטח עבדו על פרדיננד והכינו את [סרט] זה במהלך ארוחת הערב. לא מפולפל מספיק". אחר כתב, "מצוין. מצחיק מאוד".
טריוויה

קו העלילה של הסרט הוא פרודיה המבוססת באופן רופף על הרומן "מובי דיק" (1851) מאת הרמן מלוויל.
מיקי לא מדבר בסרט זה כלל, הן בגרסה המקורית והן בדיבוב העברי.
הלוויתן בסרט זה שימש השראה לדמותו של מונסטרו, הלוויתן שבלע את פינוקיו וסבא ג'פטו בסרט "פינוקיו", שהיה בשלבי הפקה באותה תקופה.
זו הפעם האחרונה שפינטו קולביג דיבב את גופי לפני עזיבתו את דיסני בסוף שנות ה-30. הוא חזר באמצע שנות ה-40 ב"איך להיות מלח".
זה היה אחד מסרטים הקצרים שהוצגו כשלבים במשחק הווידאו Epic Mickey.
הערות שוליים

↑  Kaufman, J.B; Gerstein, David (2018). Walt Disney's Mickey Mouse: The Ultimate History. Cologne: Taschen. ISBN 978-3-8365-5284-4.
↑  "The Whalers". www.bcdb.com, April 12, 2012
↑  Lenburg, Jeff (1999). The Encyclopedia of Animated Cartoons. Checkmark Books. pp. 107–109. ISBN 0-8160-3831-7. נבדק ב-6 ביוני 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "What the Picture Did for Me". Motion Picture Herald (January 7, 1939): 47. נבדק ב-23 ביוני 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Mickey Mouse in Living Color DVD Review". DVD Dizzy. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
צמיתה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 סוגה:  דרמה היסטורית
 בימוי:  פליקס גרצ'יקוב מקסים ליטווינוב
 שחקנים:  יקטרינה קובאלצ'וק יוליה אאוג מיכאיל גברילוב אלכסיי ירובנקו אולגה סומסקאיה סטניסלב בוקלאן אנה סגאידאצ'נאיה מארק דרובוט אולסיה ז'וראקובסקאיה מקסים ראדוגין טאראס צימבאליוק קסניה מישינה סרגיי אוזיריאני פטימה גורבנקו
 ארץ מקור:  אוקראינה אוקראינה
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  48
 הפקה
 חברת הפקה:  Film.UA, StarLight Media 
 הפצה:  Film.UA Group StarLightMedia VGTRK
 אתר צילומים:  אוקראינה
 אורך פרק:  50 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  אוקראינה STB  פולין TVP1 רוסיה רוסיה-1
 תקופת שידור מקורית:  25 בפברואר 2019 – הווה
 קישורים חיצוניים
 www.stb.ua/kriposna/ua/
 דף התוכנית ב-IMDb
 
צמיתה (באוקראינית: Кріпосна; ברוסית: Крепостная; הופץ במדינות המערב בשם "אהבה בשלשלאות", Love in Chains) היא סדרת טלוויזיה אוקראינית מסוג דרמה היסטורית המשודרת ברשת רוסיה-1 מבית VGTRK בינואר 2020. קודם לכן שודרה ברשת STB האוקראינית.
למעט רוסיה ואוקראינה, הסדרה שודרה גם בפולין ובקזחסטן ונמכרה להפצה בליטא, מונטנגרו, סרביה, בוסניה והרצגובינה, מקדוניה הצפונית, קרואטיה והיא זמינה לצפייה בשרת Amazon Prime Video בארצות הברית ובקנדה.
עלילה

בשנות ה-50 של המאה ה-19, יקתרינה ורביצקאיה, רגילה לחיי אצילות מאז ילדותה. כל המחוז רואה בה גברת צעירה ותלמידה אהובה של אנה לבובנה, אשתו של בעל האדמות העשיר ביותר בניז'ין, פיוטר צ'רווינסקי. כחברה של משפחת האצולה, היא מנגנת בפסנתר, קוראת רומנים צרפתיים בערבים, היא חכמה, יפה ומשכילה. אבל מעטים יודעים שהיא רק רכושם של בני צ'רווינסקי - היא נערת חצר צמיתית. היא יכולה להימכר לכל המרבה במחיר ומי שיפגע בה לא ייענש.
ניתן גם לשחררה אך זה תלוי בהחלטת הבעלים שלה ושום ידע ונימוסים אלגנטיים לא יקלו על גורלה של יתומה שנולדה בשבי. עמדתה ודעותיה המיוחדים של יקתרינה היא גם פריבילגיה וגם חוסר המזל שלה. היא נעולה בין שני עולמות - עולם הצמיתים ועולם האצילים ובאף אחת מהם אין לה מקום. מצד אחד חיים חסרי דאגות בחסות הסנדקית הפטרונית מסתיימים עבורה עם בואו של גרגורי, בנו של צ'רווינסקי, גיבור מלחמת קרים. הגבר הנאה בעל הרצון העצמי דורש אינטימיות והוא מוכן להשיג את מטרתו בכל מחיר, אפילו בכוח. אבל לבה של הילדה כבר נתון לאחר. היא מאוהבת בבעל המקרקעין, הקצין אלכסיי קוסאץ' והם מתאהבים זה בזה ממבט ראשון. אך האם הצעיר הנלהב ישמור על רגשותיו כשיגלה את סוד מוצאה? אילו סודות אחרים מסתירה משפחת צ'רווינסקי? ומה מצפה לילדה השברירית שמחליטה להיאבק למען האושר והכבוד העצמי?
שחקנים ודמויות

יקטרינה קובאלצ'וק — יקתרינה ורביצקאיה
יוליה אאוג — אנה לבובנה
סטניסלב בוקלן — פיוטר צ'רווינסקי
מיכאיל גברילוב — גרגורי צ'רווינסקי
אלכסיי ירובנקו — אלכסיי קוסאץ', קצין צבא האימפריה הרוסית
הערות שוליים

↑  הסדרה בפורטל imdb.com
↑  "צמיתה" באתר רשת STB האוקראינית
↑  Продолжение «Крепостной» будет!
↑  מתוך האתר הרשמי
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צמיד פתיל

בהלכות טומאה וטהרה, צמיד פתיל הוא כלל יסוד, שנאמר בתורה בפרשת חוקת:
זֹאת הַתּוֹרָה אָדָם כִּי יָמוּת בְּאֹהֶל כָּל הַבָּא אֶל הָאֹהֶל וְכָל אֲשֶׁר בָּאֹהֶל יִטְמָא שִׁבְעַת יָמִים. טו וְכֹל כְּלִי פָתוּחַ אֲשֶׁר אֵין צָמִיד פָּתִיל עָלָיו טָמֵא הוּא
הפסוק, המדבר אודות כלים המצויים באוהל המת, קובע כי כל כלי שאין סגור בצמיד פתיל הסוגר את פתחו לגמרי, נטמא יחד עם כל אשר בתוכו. לעומת זאת, אם יש על הכלי צמיד פתיל הסוגר את פתחו באופן מוחלט, ומדובר בכלי שאינו מקבל טומאה מצדו החיצוני אלא רק מפתחו, הוא טהור. הפסוק עצמו מדבר בכלי חרס, שאינם מקבלים טומאה מגבם. אך גם כלי אבנים וכלי אדמה ודומיהם, שאינם מקבלים טומאה כלל ובכלל זה - גם לא מגבם, נכללים בדין של צמיד פתיל.
נחלקו הראשונים, האם יש צורך שיהיה ה'צמיד פתיל' ממורח ומודבק לפתח הכלי, (ייתכן שזה הוא פירוש המילה 'פתיל' שמופיעה בפסוק). או שמא גם מכסה שאינו מודבק לכלי מועיל כדי לחצוץ בפני הטומאה.
התייחסויות אקטואליות > טיסה במטוס

לדין צמיד פתיל השפעה מרובה על הלכות הטהרה, בנידון כהן שנזקק לנסוע במטוס, והמטוס עובר מעל בתי קברות. המהר"ם מרוטנבורג מחלק בין כלי חרס לבין כלי עץ. בכלי חרס, דרושה אטימה המודבקת לכלי, אך בכלי עץ אין צורך שיהיה הכיסוי מודבק לכלי. הטעם פשוט, בכלי חרס קשה למצוא נקב שאפשר לאטום אותו באופן מושלם מבלי להדביקו ולכן, דווקא בו דורשים מירוח. על בסיס דבריו יש הנוטים לדון מטוס, שדלתותיו סגורות בעת הטיסה באופן חזק יותר מכל כלי שהוא, ככלי המכוסה בצמיד פתיל, המציל את הכהן שבתוכו מלהיטמא.
התייחסויות אקטואליות > ציון הרשב"י במירון

התייחסות נרחבת בדור האחרון לדינים אלו, הייתה בפרשת האיסור על עליית כהנים למירון, כאשר היו שטענו שקיימים קברים בהר מירון סמוך לציון הרשב"י, ומכיוון שלרוב כאשר מת קבור - הוא נקבר ללא חלל טפח בינו לבין העפר המכסה עליו, נמצא שהטומאה נחשבת ל"רצוצה", והיא עולה עד לרקיע. במקרה כזה, כל אדם שעובר מעל הקבר ומאהיל עליו, נטמא בטומאת אוהל, ויש הסוברים שאף בטומאת מגע, שכן יש להחשיב את הטומאה כאילו היא ממלאה את כל החלל עד הרקיע, וכל העובר שם כאילו נגע בטומאה. בעיה מיוחדת הייתה לאדמו"רים שהם כהנים, כמו האדמו"ר מתולדות אהרון ותולדות אברהם יצחק, שלא יכלו לקיים את ההדלקה לכבוד רבי שמעון בר יוחאי במקום.
הרב מרדכי גרוס הציע כפתרון לבעיה, לייצר חליפות צוללנים, שישמשו כצמיד פתיל החוצץ בפני הטומאה לכהנים.
הערות שוליים

↑  בפירושו למשנה הראשונה בפ"ט ממסכת אוהלות
↑  כמו למשל בכוורת, הנידון המשנתי המקובל
↑  הרב דניאל וולף, טיסת כהנים מעל קברים, מעלים בקודש ט (חשוון תשס"ה), עמ' 132–135.
↑  כהנים ילבוש חליפות צוללנים? באתר TOG
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית (ספר)

| --- | --- |

כריכת הכרך הראשון
 מידע כללי
 מאת:  יהושע פורת
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  עיון 
 נושא:  הסכסוך הישראלי-ערבי 
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  1976
 
צמיחת התנועה הערבית הפלסטינית 1929-1918 הוא ספר של המזרחן פרופ' יהושע פורת אשר ראה אור בהוצאת עם עובד, והמשכו בכותר: ממהומות למרידה, התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1939-1929; שני הכרכים ראו אור, בהתאמה, בשנים 1976 ו-1978.
הספר מבוסס על מחקר ארוך טווח, שראשיתו בעבודת הדוקטור, שערך פורת, בהסתמך על מקורות ארכיוניים של גופים וארגונים ערבים-פלסטינים שונים, כגון הוועד הפועל הערבי ו"האגודות המוסלמיות-נוצריות", ועל ארכיוני השליטים בארץ: תיקי המושלים בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל, תיקי משרדי ממשלת בריטניה וממשלת המנדט בארץ ישראל, וכן ארכיוני "ועד הצירים", משלחת התנועה הציונית.
פורת תיקף בחיבורו את תולדותיה של הלאומיות הערבית פלסטינית; התקופה הראשונה החלה לשיטתו ב-1918, עם כיבושה של הארץ על ידי הצבא הבריטי וכינונו של הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל בשלהי המלחמה; ביולי 1920 החל השלטון הבריטי האזרחי, והתקופה שמוגדרת כ"צמיחה" נמשכה עד לפרעות תרפ"ט 1929; בתקופה השנייה, שתחילתה ב-1929, החלה, לדעת פורת, "להתגבש בקרבם (של הערבים פלסטינים) ההכרה כי שיטות המאבק החוקיות והפוליטיות לא קדמו את מטרתם - הדיפת הציונות מארץ ישראל - וכי יש לאמץ דרכי מאבק אלימות יותר". תודעה זו הלכה והתגברה עד לישומה במרד הערבי הגדול, או בשמו המקובל ביישוב: "פרעות תרצ"ו-תרצ"ט", בין השנים 1936–1939.
פורת טען במחקרו כי התפתחותה של הלאומיות הערבית פלסטינית המאורגנת התחוללה במשולב יחד עם התפתחות המפעל הציוני והתרחבות היישוב, ויחד עם מדיניותם ומפעלותיהם של שלטונות המנדט הבריטי, ואין להבין את התפתחותה מבלעדי ההשפעות ההדדיות של ישויות אלו, זו על זו.
כרכי הספר > כרך א: צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1918–1929

הכרך עוסק מתחיל בסקירת הרקע בעולם הערבי מוסלמי פלסטיני ערב מלחמת העולם הראשונה. פורת מראה בו את התפתחות רעיון קדושת ירושלים וארץ ישראל באסלאם ומתאר את המבנה המינהלי והחברתי בשלטון המוסלמי, לתקופותיו ולשליטיו השונים: הערבית, הממלוכית והעות'מאנית בארץ ישראל. ערב מלחמת העולם הראשונה התפתחו מגמות פוליטיות חדשות בקרב ערביי ארץ ישראל לנוכח התמורות בממשל העות'מאני. פרק ראשון: "דחיית הציונות והתגבשות האידאולוגיה הפלסטינית בעניין ארץ ישראל", עוסק בהלך הרוח האנטי-ציוני בקרב הערבים הפלסטינים לאחר סיומה של מלחמת העולם הראשונה ועומד על הסיבות לו. פורת סוקר את האידאולוגיה של הלאומיות הערבית-הפלסטינית באותה תקופה ואת התמודדותה עם התמורות וההתרחבות ביישוב היהודי. פרק שני: "מ"סוריה הדרומית" לפלסטין", מתאר את המצע הרעיוני לסוג של ריבונות ערבית-פלסטינית באזור ארץ ישראל, בדמותם של רעיונות: "סוריה הגדולה", אשר נשען על הממד ההיסטורי, ו"סוריה הדרומית", וקשיי מימושם. פרק שלישי: "העימות עם השלטון הבריטי", סוקר את מגוון הפעולות שנקטו גופים וארגונים פלסטינים מול הממלכה המאוחדת שליטת הארץ על פי החלטת "חבר הלאומים". הן כללו את יציאתן של משלחות פלסטיניות ללונדון, מפגשים עם מדינאים בריטים רמי מעלה, והתמודדות עם הצעותיהם שרובן נדחו. פרק רביעי: "עלייתו של אל-חג' אמין אל-חוסייני", מתאר את מינויו למופתי של ירושלים ואת כינון "המועצה המוסלמית העליונה", אשר הייתה בשליטתו הבלעדית. פרק חמישי: "תקורתה של האופוזיציה והתפתחותה", מתאר את עליית האופוזיציה להנהגת התנועה הלאומית הפלסטינית, שנקראה "סיעת הנשאשיבים" על שם ראשיה בני משפחת נשאשיבי מירושלים. פרק שישי: "המפנה, 1929-1924", מתאר את התמורה במחצית השנייה של שנות העשרים: הוועד הפועל הערבי התארגן מחדש ולראשו נבחר מוסא כאזם אל-חוסייני, וכן עלו כוחות חדשים ורדיקליים יותר ובראשם חמדי אל-חוסייני מעזה. פרק שביעי: הסכסוך סביב "הכותל-המערבי" והשלכותיו". פרק שמיני: "בחינות ארגוניות וחברתיות בהתפתחות התנועה", עוסק בגיבושן של מסגרות ארגוניות ובקשר שבין התנועה הלאומית הפלסטינית לבין העדות הנוצריות בארץ.
כרכי הספר > כרך ב: ממהומות למרידה, התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1929–1939

פרק ראשון: "ספיחי מהומות אוגוסט 1929", מתאר את פעולות השלטונות הבריטיים במאורעות הדמים בקיץ 1929 ואת תגובת הערבים לפעולות אלו. ממשלת המנדט פעלה במספר היבטים: הוקמה ועדת חקירה, הוצאו להורג רוצחים, והוגשה עזרה לנזקקים בעקבות הפרעות. השלטונות הבריטיים בקשו להסדיר את היחסים בין הערבים ליהודים במתחם הכותל המערבי, שהיו לכאורה העילה לפרוץ המאורעות. התגבשותם של הארגונים הפלסטינים התאפיינה באותה תקופה בחיפוש אחר הגדרה עצמית מחודשת של זהותם, והולידה פנייה אל המוסלמים בכל אתר (פאן-איסלאמיות). פרק שני: "שקיעת הוועד הפועל והיעלמותו", סוקר את שקיעתו של הגוף הפלסטיני המייצג במקביל לאירועים נוספים, כגון הופעת הספר הלבן של שנת 1930. פרק שלישי: "מאבק הפלגים וייסוד המפלגות", בהן "חזב אל-אחראר" הליברלית ו"מפלגת ההגנה הלאומית" האופוזיציונית ל"מועצה המוסלמית העליונה". פרק רביעי: "בעיית הקרקע", מתאר את דרכיה של התנועה הלאומית הפלסטינית להתמודד עם רכישת הקרקעות בארץ בידי יהודים, והקשר עם ממשלת המנדט ומדיניותה. פרק חמישי: "תהליך הרדיקליזציה", מתאר את ירידת קרנו של ראש הוועד הפועל הערבי מוסא כאזם אל-חוסייני, אל מול העלייה במעמדו של המופתי אמין אל חוסייני, במקביל ובקשר לעלייתם של רעיונות וארגונים קיצוניים אשר תבעו פעולה מהירה ואלימה, כדי לעצב את אמצעי השליטה באוכלוסיית הארץ ולהשפיע על התנהלותה של ממשלת המנדט. פרק שמיני: "שלב המעבר, אוקטובר 1936 - ספטמבר 1937", סוקר את החרם הכלכלי שנקטו הפלסטינים באופן מאורגן ורשמי על התוצרת היהודית, והקמת ועדת פיל והשפעתה. פרק תשיעי: "המרד", מתאר את המרד הערבי הגדול ואת דיכויו בידי השלטונות הבריטים, וכן היבטים חברתיים ועדתיים של כישלונו.
הערות שוליים

↑  א, עמ' II.
כרך ב'
קפיטול היל (סיאטל)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  סיאטל 
 תאריך ייסוד:  1886 
 שטח:  1.64 מייל רבוע 
 קואורדינטות:  47°37′22″N 122°18′58″W﻿ / ﻿47.6229°N 122.316°W﻿ / 47.6229; -122.316
 he
 
קפיטול היל (באנגלית: Capitol Hill) היא השכונה השנייה בצפיפותה בסיאטל שבמדינת וושינגטון שבארצות הברית אחרי שכונת בל-טאון (הממוקמת צפונית למרכז העיר) הידועה כמוקד משיכה להומוסקסואלים ולסביות וכמרכז לתרבות הנגד בעיר.
מקור השם שנוי במחלוקת. אחד הסיפורים גורס כי ג'יימס א. מור, עסקן נדל"ן אשר שרטט את תוואי השכונה, קרא לה בשם זה בציפייה כי ממשלת מדינת וושינגטון תעבור לסיאטל מאולימפיה. גרסה אחרת טוענת כי מור קרא לשכונה על שם שכונה בעלת שם זהה בדנוור שבקולורדו - עיר מוצאה של אשתו. היסטוריונים רבים מאמינים כי שילוב הגרסאות הנ"ל הוא המדויק ביותר.
לפני 1901 (השנה בה מור נתן לשכונה את שמה), קפיטול היל הייתה ידועה כ- Broadway Hill וכן עד שנות החמישים של המאה ה-19, כ- Catholic Hill עקב ריכוזה הגבוה של האוכלוסייה הקתולית באותה תקופה.
בתגובה לרצח ג'ורג' פלויד, כחלק ממחאות ג'ורג' פלויד, הכריזו מפגינים על הקמת האזור האוטונומי של קפיטול היל כאזור בעל שליטה אוטונומית ללא פעילות משטרתית (מחאת כיבוש (אנ')). נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, כינה את המפגינים "אנרכיסטים מכוערים" וקרא למושל וושינגטון ולראש העיר סיאטל להשתלט על האזור. ב-12 ביוני התקיים משא ומתן בין מפגיני תנועת חיי שחורים חשובים לרשויות על עזיבת המקום. לאחר שרבים מהמפגינים עזבו את האזור, השתלטו שוטרים ועובדי עירייה ב-1 ביולי על האזור ופינו ממנו את המפגינים הנותרים.
הערות שוליים

↑  Seattle Police disperse protesters from occupied CHOP area after emergency order, CNN, Eric Levenson and Hira Humayun, July 1, 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535879605171  LCCN: no98073751  VIAF: 156254033   WorldCat (עם VIAF): 156254033
צמידונאים

| צמידונאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: צמידונאים
תת־סדרה:: Gobiesocoidei
משפחה:: צמידוניים
שם מדעי
 Gobiesociformes ‏בליקר, 1860

Diademichthys lineatus
Lepadichthys lineatus
צמידונאים (שם מדעי: Gobiesociformes) היא סדרה של דגי גרם קטנים החיים באזורי החוף והם שטוחים ונצמדים לסלעים. בסדרה משפחה אחת בלבד - צְמִידוֹנִיִּים (Gobiesocidae).
מאפיינים

דגים אלה חיים בעיקר באזורים הימים החמימים והטרופיים ברחבי האוקיינוס ההודי, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט. הם חיים בשוניות אלמוגים, כרי אצות, חופים סלעיים ועשבי ים והם נאחזים בהם או מסתתרים מתחתיהם. מינים אחרים מסתתרים מתחת קיפודי ים או חבצלות ים ואפילו מתחת לדגים אחרים.
אלו דגים קטנים באורך 7-30 ס"מ והם בעלי סנפיר גב יחידי וראש שטוח. עורם חלק וכמעט חסר קשקשים והוא מכוסה ריר. הם יכולים להחליף צבעים במהירות כדי להסתוות.
סנפיריהם הקדמיים של דגים אלה דמויי-ידיים ובעלי כרית אחיזה היכולה לתפוס ולהיאחז בעצמים שונים.
סוגים

Alabes
Acyrtops
Acyrtus
Apletodon
Arcos
סוג ומין יחיד Aspasma minima
Aspasmichthys
סוג ומין יחיד Aspasmodes briggsi
Aspasmogaster
סוג ומין יחיד Briggsia hastingsi
סוג ומין יחיד Chorisochismus dentex
Cochleoceps
Conidens
סוג ומין יחיד Creocele cardinalis
סוג ומין יחיד Dellichthys morelandi
Derilissus
סוג ומין יחיד Diademichthys lineatus
Diplecogaster
סוג ומין יחיד Diplocrepis puniceus
Discotrema
סוג ומין יחיד Eckloniaichthys scylliorhiniceps
סוג ומין יחיד Gastrocyathus gracilis
סוג ומין יחיד Gastrocymba quadriradiata
סוג ומין יחיד Gastroscyphus hectoris
Gobiesox
סוג ומין יחיד צמידון כד-אף (Gouania willdenowi)
סוג ומין יחיד Gymnoscyphus ascitus
סוג ומין יחיד Haplocylix littoreus
Kopua
סוג ומין יחיד Lecanogaster chrysea
Lepadichthys
Lepadogaster
סוג ומין יחיד Liobranchia stria
סוג ומין יחיד Lissonanchus lusheri
Modicus
Opeatogenys
סוג ומין יחיד Parvicrepis parvipinnis
סוג ומין יחיד Pherallodichthys meshimaensis
Pherallodiscus
Pherallodus
סוג ומין יחיד Posidonichthys hutchinsi
סוג ומין יחיד Propherallodus briggsi
סוג ומין יחיד Protogobiesox asymmetricus
Rimicola
Sicyases
Tomicodon
Trachelochismus
סוג ומין יחיד Unguitrema nigrum
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
פרדריק החמישי, מלך דנמרק

פרדריק החמישי, מלך דנמרק (בדנית ובנורווגית: Frederik V; ‏31 במרץ 1723 – 14 בינואר 1766) היה מלך דנמרק-נורווגיה ודוכס שלזוויג-הולשטיין מ-1746 ועד למותו. הוא היה בנם של כריסטיאן השישי, מלך דנמרק ושל רעייתו, סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך.
ראשית חייו

פרדריק נולד בטירת קופנהגן. הוא היה נכדו של פרדריק הרביעי, מלך דנמרק ובנם של נסיך הכתר כריסטיאן ושל סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך. ב-12 באוקטובר 1730, מת פרדריק הרביעי, ואביו של פרדריק עלה במקומו לכס המלוכה ככריסטיאן השישי. פרדריק עצמו נהיה לנסיך הכתר.
כריסטיאן השישי וסופיה מגדלנה היו מסורים בכל נפשם לפייטיזם ופרדריק קיבל חינוך דתי קפדני. למרות שהוא לא היה שותף לרגשות הדתיים של הוריו, הוא גדל להיות נהנתן שהתענג על מנעמי החיים כמו יין ונשים. אמו התייחסה אליו בביטוי האירוני Der Dänische Prinz (בגרמנית: "הנסיך הדני"), בשל העובדה שמעת לעת הוא דיבר את השפה הדנית.
ראשית חייו > נישואים ראשונים

נטייתו של פרדריק לחיי הוללות האיצה את המשא ומתן על נישואיו. הוא נשא לאישה את לואיז, נסיכת בריטניה, בתם של ג'ורג' השני, מלך בריטניה ושל קרולין, מרקיזת ברנדנבורג-אנסבך. פרדריק ולואיז הביאו לעולם שישה ילדים, שאחד מהם מת בלידתו. בינתיים המשיך פרדריק ליהנות ממערכות יחסים מזדמנות עם נשים אחרות ולואיז העמידה פנים כמי שלא שמה לב לכך. במהלך השנים 1746 – 1751, הייתה הפילגש המועדפת עליו אלסה הנסן, שילדה לו חמישה ילדים.
ראשית חייו > בונה חופשי

ההיסטוריון הבונה החופשי הנורווגי, קרל לודוויג תוריסן בוגה, טוען שפרדריק החמישי, כנסיך הכתר, היה חלק מלשכת סנט מרטין של הבונים החופשיים של קופנהגן. חברותו בלשכה זו הושפעה מזו של פרידריך השני, מלך פרוסיה שגם הוא היה בצעירותו חבר בבונים החופשיים. שני הנסיכים הללו היו בנים לאבות שהתנגדו לבונים החופשיים, אך שלא כמו המלך הפרוסי, פרדריק החמישי מעולם לא פרסם את דבר חברותו בלשכה.
מלך

ב-6 באוגוסט 1746, יום לפני חתונת הכסף של הוריו, מת אביו של פרדריק בארמון הירשהולם, ארמון הקיץ של המשפחה המלכותית. כריסטיאן השישי נקבר בקתדרלת רוסקילדה. פרדריק ולואיז הפכו מידית להיות מלך ומלכת דנמרק-נורווגיה ובשנה שלאחר מכן הם הוכתרו בקפלה של טירת פרדריקסבורג. ההשפעה האישית של פרדריק על ענייני הממלכה הייתה מוגבלת, ובכך הוא היה אחד השליטים האבסולוטיים שתרם מעט לכוחה של המדינה. למרות שכמלך הוא לקח חלק בניהול הממשלה על ידי השתתפות בישיבותיה, הוא סבל מאלכוהוליזם ובמשך רוב תקופת מלכותו שלטו בממלכה שרים מוכשרים כמו אדם גוטלוב מולטקה, יוהאן הרטוויג ארנס פון ברנשטורף והיינריך קרל פון שימלמן. פועלם של אישים אלה העמיד את תקופת מלכותו של פרדריק בסימן של התקדמות הסחר ועלייתה של תעשיית חומרי הנפץ והתותחים בפרדריקסוורק, שנבנתה על ידי יוהאן פרדריק קלאסן. הם גם נמנעו מלערב את דנמרק במלחמות שהתנהלו באותה תקופה באירופה. המדינה נותרה נייטרלית גם כאשר התנהלה מלחמת שבע השנים, למרות הקרבה לדנמרק של מדינות שהשתתפו במלחמה כמו רוסיה ושוודיה, מהלך שעיצב את פני התקופה כתקופה מאושרת בתולדותיה של דנמרק.
באותה תקופה נוסדו בית החולים המלכותי על שם פרדריק ובית היתומים המלכותי, הוקם בית ספר לילדים עניים שקיים עד היום, ונבנה רובע כריסטיאנסהאבן בקופנהגן. ב-29 ביוני 1753 ייסד פרדריק את מפעל הלוטו הדני הראשון, שפעיל עד היום.
מינויו של הרוזן מולטקה כלורד צ'מברלין, משרה שקודם לכן הייתה תפקיד סתמי בחצר המלכות, היה הזדמנות למולטקה, כידידו הנאמן של המלך, להיות בסביבתו מבוקר על לילה, כשהמלך משוחח איתו על כל מה שעלה בדעתו, ובכך התאפשר למוטלקה להשפיע על פרדריק בכל נושא בו הוא חפץ. אחת ממשימותיו הראשיות הייתה לדאוג לכך שהמלך המופקר לא יגרום נזק למוניטין של חצר המלכות. התחום שבו היה לפרדריק עניין מיוחד היה אומנות המלחמה שהייתה מנוגדת לגישה האנטי-מיליטריסטית שאפיינה את יועציו. הוא נהנה ממסעות ציד ולעיתים קרובות שהה באחוזותיו הכפריות.
בתקופת מלכותו של פרדריק החמישי שגשגו האומנות והמדע ולמרות שהוא לא התעניין באופן אישי בסוגיות תרבותיות, פעולות הבילוי של הציבור וחופש הביטוי שהוגבלו תחת הצביעות הפייטיסטית של ימי אביו, הותרו שוב. שינוי זה הושפע מהשקפתה של אשתו הראשונה של פרדריק וב-1748, נפתח התיאטרון הדני המלכותי ונוסדה האקדמיה הדנית המלכותית לאומנויות בקופנהגן. פרדריק רכש ב-1754 מידי חברת איי הודו המערבית הדנים את איי הודו המערבית הדנים (כיום איי הבתולה של ארצות הברית).
מלך > נישואים שניים

ב-19 בדצמבר 1751 מתה רעייתו של המלך, לואיז, באופן פתאומי בארמון כריסטיאנסבורג, 14 שנה לפני מות בעלה ולאחר שהשפיעה רבות על חיי המשפחה המלכותית וחצר המלכות, שבה זכתה להערצה רבה. המלכה נקברה בטקס רב רושם בקתדרלת רוסקילדה. בעת מותה נשאה ברחמה את בנם השביעי שמת גם הוא.
נישואיו השניים של המלך, שהוסדרו על ידי מולטקה, התקיימו בארמון פרדריקסבורג ב-8 ביולי 1752, כאשר הוא נשא לאישה את יוליאנה מריה מבראונשווייג-וולפנביטל, גיסתו של פרידריך השני, מלך פרוסיה ובתו של פרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל. נישואים אלו לא התקבלו בברכה על ידי העם, שסבר שמוקדם מדי למלך להינשא בשנית. בנוסף, לא זכתה יוליאנה מריה לאהדה יתרה בחצר המלכות בשל טעמה האישי שהיה שונה מזה של המלך ובשל כללי ההתנהגות הנוקשים שהתאימו לחצרות המלכות הגרמניים והיו פחות ידידותיים מאלה שהיו נהוגים על ידי לואיז האנגליה.
הראוי לציון ביותר מבין ילדיהם של יוליאנה מריה ופרדריק, היה הנסיך פרדריק, שלימים היה אביו של כריסטיאן השמיני וסבה של לואיזה, נסיכת הסן-קאסל, לימים מלכת דנמרק. יוליאנה מריה מתה ב-1796, בעודה משמשת כעוצרת לבנה, הנסיך פרדריק.
מותו

ב-1760 שבר פרדריק את רגלו כתוצאה מתאונה שנגרמה מהרגלי השתייה שלו ומצבו הבריאותי התדרדר. על פי עדותה של המחזאית הדנית, דורותיאה ביהל, המלך היה לעיתים קרובות במצב שבו "הזרוע שלו לא הייתה מספיק חזקה כדי להניח את כובעו על ראשו ללא עזרתו של מולטקה". פרדריק החמישי מת בהיותו בגיל 42, לאחר 20 שנות מלוכה. הוא היווה שינוי מרענן בהשוואה לאוטוקרטיה האדוקה של אביו וכאשר הוא מת התאבלו עליו רבים. על פי הדיווחים, מילותיו האחרונות היו: "זוהי נחמה גדולה עבורי בשעתי האחרונה לדעת שמעולם לא פגעתי מרצוני באף אחד ושאין על ידי אפילו טיפת דם אחת". פרדריק החמישי נטמן בקתדרלת רוסקילדה, בסמוך לקברה של המלכה לואיז.
מורשתו

ב-1 באוגוסט 1771, חמש שנים לאחר מותו, הוסר הלוט מעל פסל של פרדריק החמישי רכוב על סוס ולבוש כמו קיסר רומאי. הפסל הוא מעשה ידיו של הפסל הצרפתי, ז'אק סלי והוא הוצב בכיכר אמילינבורג בקופנהגן.
על שמו של פרדריק החמישי נקראו העיר פרדריקסוורק שעל האי זילנד, העיר פרדריקסטד שעל האי סנט קרואה (כיום באיי הבתולה של ארצות הברית) ורובע פרדריקסטדן שבקופנהגן. העיר סרמפור שבמדינה ההודית של מערב בנגל, נקראה פרדריקסנגור בין השנים 1755 – 1845, כאשר היא הייתה חלק מהודו הדנית והעיר פאאמיוט שבגרינלנד, נקראה בעבר פרדריקשוב, שתיהן לכבודו.