stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזבלה נוביק

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בת 53 בערך) 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  גיל קלעי 
 מוסדות:  אוניברסיטת וושינגטון 
 תלמידי דוקטורט:  Anton Michael Dochtermann, Steven Klee, Jose Alejandro Samper Casas, Hailun Zheng, Michael Goff, Andrew Frohmader, Kurt Luoto, Connor Sawaske 
 פרסים והוקרה:  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2017)  פרס חיים נסיהו במתמטיקה (2000) 
 אתר רשמי
 
איזבלה נוביק (נולדה ב-1971) היא מתמטיקאית ופרופסור באוניברסיטת וושינגטון. מחקריה עוסקים בקומבינטוריקה של פאונים ובקשרים שבין קומבינטוריקה, אלגברה קומוטטיבית וטופולוגיה אלגברית.
בשנת 1999 קיבלה תואר דוקטור למתמטיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים, על עבודה שכותרתה "Face Numbers of Polytopes and Manifolds", שנעשתה בהנחיית גיל קלעי.
זכתה בפרס חיים נסיהו במתמטיקה על עבודת הדוקטורט שלה, הייתה עמיתת סלואן בשנים 2006–2008, ונבחרה כעמיתת האגודה האמריקאית למתמטיקה בשנת 2017.
המגדלור (סרט, 2019)

| --- | --- |

כרזת הסרט המגדלור (2019)
 מבוסס על:  סיפור קצר מאת אדגר אלן פו; הטרגדיה במגדלור סְמוֹלְז (1801)
 בימוי:  רוברט אגרס
 הופק בידי:  רודריגו טישיירה ג'יי ואן הוי רוברט אגרס לורנסו סנט'אנה יורי הנלי
 תסריט:  רוברט אגרס מקס אגרס
 עריכה:  לואיז פורד
 שחקנים ראשיים:  רוברט פטינסון וילם דפו
 מוזיקה:  מארק קורוון
 צילום:  ג'ארין בלאשקי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  A24 Regency Enterprises Arts & Labor RT Features (ברזיל)
 חברה מפיצה:  Focus Features (הפצה בינלאומית) A24 (הפצה בארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 במאי 2019 (פסטיבל הקולנוע בקאן) 16 באוקטובר 2019 ישראל ישראל
 משך הקרנה:  109 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה; פסיכולוגי; דרמה
 תקציב:  4 מיליון דולר
 הכנסות:  18.1–18.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   thelighthouse
 פרסים:  פרס FIPRESCI (פסטיבל קאן; אגרס)   פרסי עיתונאי הקולנוע של אינדיאנה לשחקן המשנה הטוב ביותר (דפו) ולחזון המקורי ביותר (אגרס)   פרס מבקרי הקולנוע של לאס וגאס לשחקן המשנה הטוב ביותר (דפו)   פרס מבקרי הקולנוע של פילדלפיה לצילום הטוב ביותר (ג'ארין בלאשקי)   פרס מבקרי הקולנוע של סן דייגו לצילום הטוב ביותר (בלאשקי)   פרס מבקרי הקולנוע של סיאטל לשחקן המשנה הטוב ביותר (דפו)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המגדלור (מאנגלית: The Lighthouse) הוא סרט אימה פסיכולוגי תקופתי לשני שחקנים (אנ') משנת 2019, שביים והפיק רוברט אגרס. בתפקידים הראשיים משחקים רוברט פטינסון ווילם דפו שמגלמים שני שומרי מגדלור יריבים המאבדים את שפיותם כאשר סופה על-טבעית מתחוללת על האי שהם מוצבים בו. אגרס כתב את התסריט יחד עם אחיו מקס, בהשראתם של סיפור קצר שלא הושלם מאת אדגר אלן פו, ופרשת הטרגדיה במגדלור סְמוֹלְז (אנ'), שהתרחשה בשנת 1801 על אי מול חופי ויילס.
הקרנת הבכורה התקיימה ב-19 במאי 2019 במסגרת "שבועיים של הבמאים" (Directors' Fortnight) שמחוץ לתחרות בפסטיבל הקולנוע בקאן, שם זכה רוברט אגרס בפרס בחירת המבקרים מטעם ההתאחדות הבינלאומית של מבקרי הקולנוע (FIPRESCI) (אנ').
הסרט זכה לשבחים רבים בעולם, והמבקרים העלו על נס את הצילום, התפאורה, התסריט והבימוי של אגרס, והופעתם של שני השחקנים הראשיים.
הפקה > פיתוח התסריט

הסרט החל כניסיון של מקס אגרס, אחיו של רוברט, לעבד לקולנוע סיפור קצר מאת אדגר אלן פו, סיפור שמעולם לא הושלם ולא ניתנה לו כותרת, כנראה עקב מותו של פו, ולימים הוא נפוץ בשם "המגדלור". הדבר נודע לרוברט כאשר שוחח עם מקס על קשייו לקדם את הפקת סרט הביכורים שלו, "המכשפה", והוא הציע לעבד במשותף את הסיפור על-פי חזונו. בסופו של דבר, התסריט כלל לא דמה ליצירתו של פו, מלבד הכותרת.
רוברט עשה תחקיר על מגדלורים, ספנות ומיתולוגיה ימית, וגילה את פרשת "הטרגדיה של מגדלור סמולז", מגדלור על אי מול חופי ויילס שאויש על ידי שני שומרים ששניהם נקראו "תומאס" (כמו בסרט) והיו יריבים. כאשר הקשיש ביניהם מת, הצעיר חשש שיואשם בהריגתו, הכניס את הגופה לארון מתים מאולתר והשליך אותה לאוקיינוס. כך שלדברי רוברט אגרס, התסריט מבוסס על סיפור אמיתי, והסוף דומה למדי לסופו של הסיפור הקצר "הלב המסגיר" מאת פו.
הפקה > דיאלוגים

על מנת לשוות לדיאלוגים ממד אותנטי, נעזרו האחים אגרס ביצירותיהם של הרמן מלוויל, רוברט לואיס סטיבנסון וה' פ' לאברקרפט ובמילונים של סלנג ומונחי ימאות מהמאה ה-19. עבור הסגנון הנטורליסטי נדרשו השניים לכתביה של שרה אוֹרְן ג'וּאִיט (אנ')‏ (1849–1909), סופרת ומשוררת תושבת מדינת מיין בניו אינגלנד, ובעיקר לשתי יצירות שלה שפורסמו בשנת 1890: "Tales of New England" (בעברית: "סיפורי ניו אינגלנד") ו-"Strangers and Wayfarers" (בעברית: "זָרִים ונוסעים"). לצורך עבודותיה, ג'ואיט ראיינה ספנים ואיכרים, ולעיתים קרובות כתבה בדיאלקטים שלהם. אגרס סיפר שבעקבות ג'ואיט הוא הגיע למסקנה שבתקופה ההיא התקיים דיאלקט ייחודי של ספנים, שנבדל מזה של איכרי מזרח ניו אינגלנד (אנ') ומחוזות הים במזרח קנדה (אנ'), וברוח זו נערכו הדיאלוגים בסרט. בעוד דמותו של דפו נוטה לדבר בסגנונם של שייקספיר ומילטון, פטינסון מדבר בדיאלקט של איכרי ניו אינגלנד.
הפקה > ליהוק

בראשית פברואר 2018 נמסר שווילם דפו לוהק לככב בסרט. אגרס סיפר שאחרי שדפו התרשם לחיוב מ"המכשפה", הוא שלח לו אימייל והציע לשחק בכל סרט עתידי שלו, אך באותה עת לא היה תפקיד מתאים. כאשר הוחלט להפיק את "המגדלור", אגרס החליט מיד שדפו מתאים לשחק בו. כעבור כשבוע נמסר שפטינסון מצטרף לדפו וישחק בסרט. על כך סיפר אגרס שהוא הציע לפטינסון בזמנו לגלם תפקיד של ג'נטלמן ויקטוריאני בהפקה אחרת, אולם השחקן דחה את ההצעה בנימוק שהוא מעוניין בתפקידים יותר מוזרים ומאתגרים. כאשר התסריט ל"המגדלור" הושלם, אגרס שלח אותו לפטינסון בצירוף הערה: "האם זה מוזר ומאתגר מספיק עבורך?", והשחקן ענה מיד בחיוב.
הפקה > צילום

אגרס רצה לצלם בצבעי שחור ולבן וביחס גובה רוחב צר בסגנון וינטג'. בסופו של דבר, "המגדלור" צולם בשחור ולבן באמצעות סרט צילום 35 מ"מ עם אסתטיקה אורתוכרומטית (רגישות לכל הספקטרום הנראה, פרט לאדום) ביחס גובה-רוחב 19:16 המתקרב לריבוע. יחס זה מתאים לתפאורה גבוהה וצרה, באופן שמסתיר פרטי מידע מהצופים. הצלם ג'ארין בלאשקי, ששיתף פעולה עם אגרס ב"המכשפה", הסביר שכיום, בעידן הצילום הפנכרומטי (רגישות לכל צבעי הספקטרום הנראה), לא ניתן למצוא סרטי צילום אורתוכרומטיים שרווחו בשימוש עד שנות ה-20 של המאה ה-20, ועל מנת לדמות סגנון של צילום מהמאה ה-19, הוא שילב עדשה פנכרומטית נגטיבית בשחור-לבן מדגם "איסטמן" Double-X 5222 עם מסנן אופטי. כמו כן, הוא השתמש במצלמות Panavision Millennium XL2 שעליהן הותקנו עדשות משנות ה-30, ואת מפתח הצמצם הוא כיוון ל- T2.8 באופן שהדמויות יהיו תמיד במוקד התמונה.
עקב הרגישות הנמוכה של המצלמות, ומכיוון שלא היה די בתאורה טבעית, בלאשקי השתמש באמצעי תאורה מלאכותיים בכל שעות היממה. בשעות היום נעשה שימוש בנורות חשמל בעוצמה נמוכה, ובאריגי מוסלין לצורך החזרת אור. בשעות הלילה – בפנסים שלהם הותאמו נורות הלוגן בעלות הספק של 500 ואט.
הפקה > אתרי צילום

צילומי החוץ נעשו בפארק "ליף אריקסון" בחצי האי קייפ פוֹרְשׁוּ שבקצה הדרומי של נובה סקוטיה בקנדה. לצורך הצילומים הקים מעצב ההפקה, קרייג לאת'רופ, דגם של מגדלור פעיל בגובה 20 מטר על סלע געשי בים. לדברי אגרס, אור המגדלור נראה למרחק של כ-25 קילומטרים. צילומי הפנים נעשו על במה אקוסטית ליד העיר הליפקס ובהאנגר בנמל התעופה הבינלאומי בעיר ירמות'.
שלב הצילומים התחיל ב-9 באפריל 2018 ונמשך 34 יום בתנאי מזג אוויר קשים ובלתי צפויים. אזור פארק "ליף אריקסון" נסגר בפני קהל המבקרים לשלושה ימים, עד 11 במאי.
הפצה והכנסות

הצגת הבכורה של "המגדלור" התקיימה ב-19 במאי 2019 במסגרת "שבועיים של הבמאים" (Directors' Fortnight) שמחוץ לתחרות בפסטיבל קאן. כן הוקרן הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבל "אטלנטיק" (אנ') המתקיים מדי שנה בהליפקס, נובה סקוטיה.
"המגדלור" הופץ לבתי הקולנוע ב-18 באוקטובר 2019, בארצות הברית על ידי חברת "A24", וההפצה הבינלאומית נעשתה על ידי חברת "Focus Features" (אנ'). בישראל התקיימה הצגת הבכורה ב-16 באוקטובר 2019 במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
מיציאת הסרט לקהל הרחב ועד 18 בדצמבר 2019 הסתכמו הכנסות הסרט בארצות הברית ובעולם ב-12,021,658 דולר.
ביקורות

במאגר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes" עומד הסרט על 92% דעות חיוביות בשקלול 284 ביקורות, שסיכומן הוא שמדובר בסיפור מרתק המצולם באופן מבריק ומובל על ידי שתי דמויות ראשיות בעלות עוצמה, ורוברט אגרס ממשיך לבסס את מעמדו כקולנוען עם כישרון יוצא דופן. באתר "Metacritic" זוכה הסרט בממוצע משוקלל של 83 מתוך 100, המוגדר באתר כתהילה בינלאומית.
בעקבות ההקרנה בפסטיבל קאן, דייוויד רוני כתב ב"הוליווד ריפורטר" שאגרס מצדיק את המוניטין שרכש עם "המכשפה" כאשף הגותיקה של ניו אינגלנד, עם סרט קלאוסטרופובי נוסף. הוא, שחקניו, צוות אנשי מקצוע מוכשרים באופן מרשים, כולל עבודתו של טכנאי הקול דמיאן ווֹלְפּ, הופכים את הידרדרות שתי הדמויות לחיזיון מְשַׁתֵּק. בריאן טאלריקו כתב אחרי ההקרנה בפסטיבל טורונטו, שמדובר בהישג מרשים הודות להיעדר הפחד אצל אגרס, ושני שחקנים מסוּרים לחלוטין. זה לא סיפור על שני בני אדם שנמצאים בקצה שפיותם, אלא שבאמצעות הנדסת קול ואמצעים קולנועיים, הסרט דוחף לשם גם את הצופה, כמו לצפות בסיוט של מישהו אחר.
אוֹואֶן גלייברמן כתב במגזין "וראייטי" שזהו סרט אפל ומרגש, עשוי במיומנות יוצאת דופן. הסרט, נוסף על "המכשפה", מוכיח שיותר מאשר אגרס שולט באופן מושלם בסוגה זו, יש לו יכולת לנעול את הצופה בתוך קדחת ההתרחשויות על המסך. רובי קולין מ"הטלגרף" העניק לסרט חמישה כוכבים מושלמים, הגדיר את הופעתו של דפו כמדהימה, והשווה את זו של פטינסון למשחקו של דניאל דיי-לואיס בסרט "זה ייגמר בדם". קולין ציין שלא תהיה זו קלות דעת לומר שמדובר בקולנוע שגורם לצלצולים בראש ובנשמה.
בישראל, יעל שוב העניקה לסרט ציון 4 מתוך 5, והביעה את דעתה שהסרט מציע חוויה יוצאת דופן ומרתקת, ועשוי לזכות למעמד של קלאסיקה. אור סיגולי כתב שזוהי דרמת מתח פסיכולוגית סהרורית, עם גוונים ותאורה המשווים לסרט מראה של סרט בלהות אקספריוניסטי, אך לא סרט אימה. אגרס נאמן למסגרת הקולנועית הקשוחה שקבע לעצמו, ומשתמש בה בצורה מעוררת השתאות. סיגולי ציין שדפו ופטיסנסון מגיעים בסרט לנקודות שיא בקריירה שלהם. עם זאת, לתחושתו, הסרט מתארך בהרבה מהנחוץ. נעמה רק כתבה ב"טיים אאוט" שצילומי השחור לבן והפריים הריבועי מחזקים את תחושת המחנק והקלאוסטרופוביה, והתוצאה היא סרט אינטנסיבי וחד פעמי שעוד ידובר בו רבות.
הערות שוליים

↑  Marshall, Lee. 'The Lighthouse': Cannes Review. Screen Daily, May 19, 2019
↑  Cranmer, David. Literary Mysteries: Edgar Allan Poe’s “The Light-House”. Criminal Element, February 26, 2015
↑  Carradice, phil. From the Skerries to the Smalls, the automation of Welsh lighthouses. BBC, September 30, 2014
1 2  Hopewell, John. Robert Pattinson, Willem Dafoe’s ‘The Lighthouse’ Wins Cannes Critics’ Award. Variety, May 25, 2019
1 2 3 4 5 6  Fear, Dave. Drunken Sailors and Movie Stars: Robert Eggers on Making ‘The Lighthouse’. Rolling Stone, October 25, 2019
1 2 3  The Lighthouse. A24 Press Notes, p. 7. Retrieved january 12, 2020
↑  Kilkenny, Katie. Willem Dafoe to Star in Thriller From 'The Witch' Helmer. Hollywood Reporter, February 7, 2018
↑  Galuppo, Mia. Robert Pattinson Joins Willem Dafoe in A24 Horror Film 'The Lighthouse'. Hollywood Reporter, February 15, 2018
↑  אוֹרְתוֹכְרוֹמָטִי. מילון ספיר המקוון, אוחזר ב-24 בדצמבר 2019
1 2 3 4 5  James, Daron. Atmosphere infuses the ‘particularly photographic’ black-and-white ‘Lighthouse’. Los Angeles Times, November 12, 2019
↑  פַּנְכְרוֹמָטִי. מילון ספיר המקוון, אוחזר ב-25 בדצמבר 2019
↑   רוברט אגרס על המגדלור שנבנה בקייפ פורשו, סרטון בערוץ "The Canadian Press", באתר יוטיוב, 25 באוקטובר 2019
↑  Deehan, Tom. Willem Dafoe and Robert Pattinson head to Nova Scotia for The Lighthouse. The Location Guide, March 15, 2018
↑  FEATURE FILM - YARMOUTH- BACKGROUND PERFORMERS: BEARDS!. Hennessey Casting. retrieved December 25, 2019
↑  Valentini, Valentina I. How Bright Bulbs Enabled ‘The Lighthouse’s’ Tough Black-and-White Shoot. Variety, October 17, 2019
↑  Wiseman, Andreas. Cannes: Directors’ Fortnight Includes Robert Pattinson Pic ‘The Lighthouse’, Takashi Miike, Netflix Film ‘Wounds’ & Luca Guadagnino Short. Deadline, April 23, 2019
↑  Lang, Brent. Toronto Film Festival: ‘Joker,’ ‘Ford v Ferrari,’ ‘Hustlers’ Among Big Premieres. Variety, July 23, 2019
↑  המגדלור THE LIGHTHOUSE. פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-36, חיפה, אוחזר ב-25 בדצמבר 2019
↑  The Lighthouse (2019). Box Office Mojo. Retrieved December 25, 2019
↑  THE LIGHTHOUSE. Rotten Tomatoes, Retrieved December 25, 2019
↑  The Lighthouse 2019. Metacritic. Retrieved December 2019
↑  Rooney, David. 'The Lighthouse': Film Review, Cannes 2019. The Hollywood Reporter, May 19, 2019
↑  Tallerico, Brian. THE LIGHTHOUSE. RogerEbert.com, october 18, 2019
↑  Gleiberman, Owen. Film Review: Robert Pattinson and Willem Dafoe in ‘The Lighthouse’. Variety, May 19, 2019
↑    Robbie Collin, ‏The Lighthouse, review: a film that will make your head and soul ring, The Telegraph, 31 January 2020
↑  שוב, יעל, ‏הסרט הזה עוד עשוי להגיע למעמד של קלאסיקה, באתר "Time Out ישראל", 9 בינואר 2020
↑  סיגולי, אור. פסטיבל חיפה 2019: "המגדלור", "קופים", "הנביא כהנא", "מעברים". סריטה, 18 באוקטובר 2019
↑  רק, נעמה, ‏בשולי השטיח האדום: 6 סרטים מומלצים מפסטיבל קאן, באתר "Time Out ישראל", 26 במאי 2019
↑  Melas, Chloe. See who won at the Critics' Choice Awards. CNN, January 13, 2020
↑  Bucksbaum, Sydney & Derschowitz, Jessica. Film Independent Spirit Awards 2020: See the full winners list. Entertainment, February 8, 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: unn20201091414
חיים ליברמן

ערך זה עוסק בחוקר החסידות והספרן. אם התכוונתם לעיתונאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  21 ביולי 1892 פלשצ'ניצי, בלארוס 
 פטירה:  8 ביוני 1991 (בגיל 98) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 8 ביוני 1991 
 
חיים ליברמן (מכונה בראשי תיבות: הרח"ל; כ"ו בתמוז ה'תרנ"ב, יולי 1892 - כ"ז בסיוון ה'תשנ"א, יוני 1991) היה חוקר חסידות, ביבליוגרף, מנהל ספריית חב"ד ומזכירו האישי של האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון מחב"ד.
ביוגרפיה

ליברמן נולד בעיירה פלשניץ שברוסיה (כיום בלארוס) לראובן, שהיה השוחט החסידי של העיירה. בעיירה זו הונהגה פשרה שנקבעה על ידי האדמו"ר הרביעי מחב"ד, הרב שמואל שניאורסון, שלפיה רב העיירה יהיה מתנגד לחסידות והשוחט יהיה חסיד.
ליברמן למד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ'. בשנת ה'תרפ"ה (1925) החל לשמש כמזכירו של יוסף יצחק שניאורסון, האדמו"ר השישי מליובאוויטש. במאסרו של הרבי בשנת ה'תרפ"ז (1927) נעצר עמו ליברמן, והם השתחררו יחד. לאחר מכן מונה הרב יחזקאל פייגין להיות עוזרו. ליברמן עזב את ברית המועצות עם רבו ושימש אותו בנסיעתו לפולין, שם החל לעבוד כספרן וכמנהל בספריית חב"ד. לאחר שחולץ עם האדמו"ר מוורשה הכבושה במבצע מיוחד הגיע ליברמן לבסוף עם רבו לארצות הברית והמשיך לכהן כספרן, ובמקביל היה מזכירו האישי של הרבי בשנותיו האחרונות בניו יורק. את הספרייה ניהל ליברמן עד לפרישתו. בשלב מסוים הצטרף אליו שלום דובער לוין, המנהל את הספרייה כיום.
ליברמן מעולם לא נישא. בארצות הברית הוא התגורר במרכז חב"ד העולמי – 770. בתקופת כהונתו של רבי מנחם מנדל שניאורסון נהג ליברמן להיכנס כל שבוע ולשוחח איתו בענייני תורה ומחקר.
במשפט הספרים היה ליברמן היחיד מקהילת חב"ד שעמד בפומבי לצִדו של התובע בארי גור-ארי, ואף העיד לטובתו במשפט. קשריו עם החסידות נותקו בהמשך לתקופה. לאחר שחלה ועבר להתגורר בבית אבות חודש הקשר עם החסידות[דרוש מקור] וחסיד חב"ד היה מבקרו בקביעות.
ליברמן נפטר בכ"ז בסיוון ה'תשנ"א (1991) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
חיבוריו

ליברמן כתב מאמרים רבים בעברית וביידיש. מחקריו עסקו בתולדות הדפוס העברי, ספרות יידיש, זיהוי מחבריהם של ספרים תורניים שונים, תנועת החסידות, מחקרים ביבליוגרפיים ונושאים קרובים.
מחקריו פורסמו בכתבי עת רבים, כגון "קריית ספר" של הספרייה הלאומית, עלי ספר, סיני, יידישע שפראך, אידישער קעמפער ועוד. ישראל מהלמן יזם הוצאה לאור של כרך ממאמריו בהוצאת בית הספרים הלאומי שהסכים לכך, ותוכנית דומה הגה נשיא המדינה, זלמן שזר. שתי התוכניות לא יצאו בסופו של דבר אל הפועל.
לימים כינס ליברמן עצמו את מאמריו בשלושה כרכים הנקראים "אהל רח"ל" (ראשי תיבות שמו, ושם אמו). הכרך הראשון כלל את מאמריו בעברית והכרך השני ביידיש (למעט חלקו האחרון). הכרך השלישי הוא תרגום לעברית מיידיש של הכרך השני, ומצורפת לו הקדמה מאת פרופ' דב סדן, על חיים ליברמן ודרכו במחקר.
המחלוקת עם גרשם שלום ותלמידיו

סדרת מאמריו "כיצד חוקרים חסידות בישראל" שפורסמה בשנות החמישים זכתה להד ניכר. ליברמן יצא נגד ראשי חוקרי החסידות בעולם האקדמי ובהם פרופ' גרשם שלום. הוא טען כי "שורת הדין מחייבת שבמקצוע זה יטפלו בעלי המקצוע המומחים לדבר, כלומר החסידים בעצמם". המחלוקות העיקריות היו בקשר לספרים נזד הדמע ומשמרת קודש ולשאלה האם נכתבו כנגד הבעש"ט וחסידיו הראשונים. מחלוקות אלו לא נפתרו עד היום. במכתב ששלח ליברמן למהלמן, כתב שהגיב בצורה קשה כנגד שלום, משום ש"השעה הייתה צריכה לכך". עם זאת ציין כי דחה הצעה לפרסם את המאמרים בקונטרס נפרד, בשל חששו שיתפרסם כבעל מדון.
למרות המחלוקת הקשה ביניהם, העריכו השניים אחד את השני ושמרו על כבוד הדדי. בשנת 1951 שלח ליברמן לשלום תדפיס של מאמר אחר שלו, בדיה ואמת בדבר בתי הדפוס החסידיים, ושלום הודה לו על התדפיס, בדברים אלה: "קראתי בעיון את מאמרך המצוין במדבר שממה של הייוו"א בלעטער וחשבתי בלבי מה טוב היה אלו היה מאמר זה נמצא אצלי. והנה היום קבלתי תדפיס מיוחד ממאמרך שנשלח לי מתל אביב בצירוף שורותיך. והנני מודה לכבודך מקרב לב". אם כי שלום גם הוסיף: "אני מסכים לכל מה שכתבת, דברים נבונים ונכונים, מלבד בדבר אחד...".
לקריאה נוספת

יצחק ריבקינד, ר’ חיים ליברמן איש הספר החבד"י, ניו יורק, 1962.
יהושע ד' לבנון, תולדות אדם: ר' חיים ליברמן; האיש ומחקריו, בתוך עלי ספר ו-ז, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, תשל"ט. עמ' 5–27. (כולל ביבליוגרפיה של כתבי ליברמן עד לשנה זו)
דב סדן, בפתח יריעות אהלים, בתוך: אהל רח"ל, כרך ג', ניו יארק, 1984, עמ' V - IX.
הערות שוליים

↑  בריאן מארק ריג, תרגום: עמית יריב, להציל את הרבי - כיצד חילצו קצינים נאציים את הרבי מלובביץ' מוורשה הכבושה, תל אביב: מטר הוצאה לאור בע"מ, 2007
↑  ארכיון חיים ליברמן, בספרייה הלאומית
↑  ראו אצל דוד אסף, נספח ביבליוגרפי, בתוך: גרשם שלום, השלב האחרון, מחקרי החסידות של גרשם שלום, עורכים דוד אסף ואסתר ליבס, הוצאת ספרים עם עובד ומאגנס, ירושלים, תשס"ט-2008 (להלן: "שלום, השלב האחרון"), עמ' 89 - 90.
↑  חיים ליברמן, אהל רח"ל (להלן: "אהל רח"ל"), כרך א', ניו יורק, 1980; כרך ב', ניו יורק, 1981; כרך ג', ניו יארק(!), 1984.
↑  "בפתח יריעות אהלים", עמ' V - IX.
↑  למחלוקות השונות בין ליברמן לשלום ותלמידיו, ראו בספרו של ליברמן, אהל רח"ל, חלק א', עמ' 1 - 49; מאמרו של שלום: "שתי העדויות הראשונות של חבורות החסידים והבעש"ט", שפורסם מחדש בספרו השלב האחרון הנ"ל, עמ' 64 - 81, והנספח הביבליוגרפי של דוד אסף, עמ' 82 - 90; וכן מאמרו של שלום: "הפולמוס על החסידות ומנהיגיה בספר נזד הדמע", השלב האחרון, עמ' 91 - 105, והנספח הביבליוגרפי של דוד אסף, עמ' 102 - 105; ראו גם בערך נושאים במחלוקת במשנתו של גרשם שלום, בפרק: "חקר החסידות".
↑  המכתב התפרסם בנספח הביבליוגרפי של דוד אסף (למאמרו של שלום הנ"ל), אצל שלום, השלב האחרון, עמ' 89 - 90.
↑  שם כתב העת בו התפרסם המאמר לראשונה, בשנת 1950.
↑  המאמר של ליברמן התפרסם במקור ביידיש, בשם לעגענדע און אמת וועגן די חסידישע דרוקערייאן, ייווא בלעטער 34 (1950), עמ' 182 - 208. מאוחר יותר יצא גם בתרגום עברי, בספרו אהל רח"ל, חלק ג', עמ' 14 - 100. מעמ' 100 ועד עמ' 309 הופיעו נספחים למאמר ואיורים רבים, בפרט של שערי ספרים. מכתבו של שלום לליברמן התפרסם בנספח הביבליוגרפי של דוד אסף (למאמרו של שלום הנ"ל), אצל שלום, השלב האחרון, עמ' 86 - 87.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296850605171  LCCN: no2020093794  VIAF: 97554729   WorldCat (עם VIAF): 97554729 
ספריית אגודת חסידי חב"ד העולמית (בימין התמונה), אותה ניהל ליברמן, מיום הקמתה עד לפרישתו. הספרייה ממוקמת מימין למרכז חב"ד העולמי – 770 (בשמאל התמונה), בו התגורר ליברמן לאחר שעבר לארצות הברית.
פסטיבל הפסנתר

| --- | --- |

לוגו פסטיבל הפסנתר, 2018
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 
פסטיבל הפסנתר הוא אירוע מוזיקלי שנתי, המתקיים מדי שנה בסתיו בתל אביב-יפו.
הפסטיבל לרוב מתקיים במשך שבוע שלם ובמהלכו עולים מאות אמנים לבמות השונות, שמפוזרות ברחבי העיר תל אביב-יפו.
במהלך הפסטיבל מתבצעים שיתופי פעולה בין אמנים משתתפים מסגנונות מוזיקליים שונים, ומופיעים בו אמנים ותיקים ומוכרים לצד לצד אמנים צעירים מז'אנרים שונים ומגוונים.
פסטיבל הפסנתר הראשון נערך ב-1998, וכעשור לאחר מכן, גדל באופן משמעותי הקהל המגיע אליו, והוחלט לקיים את הפסטיבל בכמה מרכזי תרבות גדולים בעיר. בשנת 2018 היו בפסטיבל כ־53 מופעים שהתפרשו במוסדות תרבות ואולמות שונים בעיר: אולמות מוזיאון תל אביב לאמנות (אולם רקנאטי, אולם אסיא, אולם קאופמן, גלריה מיזנה בלומנטל, הגלריה לאמנות ישראלית עכשווית), אולמות בתיאטרון הקאמרי, המשכן לאמנויות הבמה, מרכז עינב והיכל התרבות של תל -אביב.
מנהל הפסטיבל הוא שאבי מזרחי, סגן מנהל אגף תרבות ואמנויות ומנהל המחלקה למופעים, ומפיקה אותו המחלקה למופעים בעיריית תל אביב, בשיתוף "המון ווליום" ו"זאפה". המנהלת האמנותית של הפסטיבל היא אתי אנטה-שגב.
היסטוריה

הפסטיבל הראשון, אותו יזם אודי דבוש בשנת 1998, התקיים בבית ציוני אמריקה ובמרכז עינב.
דבוש המשיך לקחת חלק בפסטיבל והיה המנהל האמנותי של הפסטיבל בעשור הראשון לקיומו. בשנת 1999 הוחלט בעיריית תל אביב-יפו לקחת את הפסטיבל תחת חסותה.
בשנתו השנייה התקיימו רוב מופעי הפסטיבל במרחב בניין עיריית תל אביב-יפו: באולם אירועים שהיה אז אולם המועצה, בלובי ובמסדרונות העירייה, וכן במרכז עינב.
במהלך חמש השנים הראשונות לקיומו, צבר הפסטיבל פרסום, ובעקבות כך הגיעו בכל שנה יותר צופים למופעים.
בשנת 2003, חמש שנים לאחר היווסדו, הוחלט על ידי מנהל הפסטיבל, שאבי מזרחי, להעביר את הפסטיבל למרכז סוזן דלל, שם התקיים הפסטיבל במשך 11 שנים (עד שנת 2014).
בשנת 2014 הוחלט על ידי עיריית תל אביב להעביר את הפסטיבל למוזיאון תל אביב ומאז מתקיים פסטיבל הפסנתר בקריית הפסטיבל: במגוון אולמות במוזיאון תל אביב לאמנות, תיאטרון הקאמרי. בנוסף מתקיימים מופעי הפסטיבל באולמות שונים בעיר: תיאטרון גשר, המשכן לאמנויות הבמה, היכל התרבות ומרכז עינב, שליווה את הפסטיבל החל מהשנה הראשונה לקיומו. במהלך שבוע הפסטיבל מתקיימים מידי ערב ברחבת המוזיאון והמשכן מופעים פתוחים לקהל הרחב.
כיום פסטיבל הפסנתר הוא אחד הפסטיבלים הגדולים בישראל. עשרות הפקות מתחילות דרכן מדי שנה בפסטיבל וממשיכות לאחר מכן לעלות על במות שונות בישראל ומחוצה לה. אמנים מתחילים רבים עלו בפעם הראשונה לבמה על במת הפסטיבל.
הנהלת הפסטיבל מצהירה כי מטרת הפסטיבל היא לארח לצד בכירי האמנים בישראל ובעולם גם אמני אינדי צעירים בוגרי סגנונות מוזיקליים עכשוויים, וכי האמנים המשתתפים נבחרים מתוך חופש בחירה אמנותי ללא העדפות וללא העדפות מתקנות.
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2014

להקת החצר האחורית עם המשורר יעקב רוטבליט בעיבוד מיוחד לרביעיית כלי מיתר.
אריאל הורוביץ במופע "דיוקן אימי", במלאת עשור לפטירתה של אימו נעמי שמר.
שולי רנד בחשיפה ראשונה לשירים חדשים, חמש שנים אחרי אלבום הבכורה "נקודה טובה".
להקת כנסיית השכל "מתפשטת" במופע אקוסטי עם מיטב הלהיטים ושירים נדירים מכל התקופות.
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2015

SONIC BOOM - פיט קמבר (מופע מחוץ לישראל).
שלום חנוך - "צד ב", הפקה מיוחדת לפסטיבל.
אלון אולארצ'יק ואנסמבל מיתר - אורחים: אחינועם ניני וגורי אלפי.
רונית שחר במחווה לג'וני מיטשל, אורחת: מאיה איזקוביץ.
יסמין אבן מארחת את דן תורן, נתן סלור, בני בשן ונעם פרתום.
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2016

גיא ויהל.
מתי כספי.
יעל איזנברג
ישי ריבו
הראל סקעת
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2017

יזהר אשדות ומשה לוי, מופע משותף מיוחד לפסטיבל.
רבע לאפריקה מארחים את אריאל זילבר.
קצת אחרת, מופע איחוד אחרי כמעט 45 שנים עם שלמה גרוניך, שם טוב לוי, שלמה יידוב.
מארק אליהו.
טובה גרטנר.
ארקדי דוכין.
אליעד נחום.
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2018

אביתר בנאי במופע סולו 'עד האהבה' - אורח: אהוד בנאי.
שלומי שבן והפסנתר - אורח: רמי פורטיס, בהשתתפות הקאמרטה הישראלית ירושלים.
שלך, איה כורם - תרגומים חדשים בפרשנות אישית, נשית ומקומית לשירי לאונרד כהן.
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2019

חמשה - נומקה, עומר מושקוביץ, ביז'ו, קיקי מלינקי ואביגיל קובארי
נדב הולנדר - מגש הקצב - אלתרמן לקטנים ולגדולים
עדן חסון
יהונתן גפן ושם טוב לוי
שלמה יידוב
אפרת בן צור
אושיק לוי
מירב הלינגר ואלונה טוראל
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2021

פלורה
מירב הלינגר
עדי-קשת כהן
עומר מושקוביץ
דניאלה ספקטור
פז פרל
שם טוב לוי
אור אדרי
רשימת אמנים בולטים שהשתתפו בפסטיבל לפי שנים > 2022

סטלה גוט
ריקי גל ושלומית אהרון
נדב הולנדר
חשש אמיתי
גון בן ארי
אסף אמדורסקי
יפעת נץ
גלי אלון
הערות שוליים

↑  פסטיבל הפסנתר 2018: כל הפרטים, באתר ‏מאקו‏, 19 באוגוסט 2018
1 2  אודות פסטיבל הפסנתר, באתר pianofestival.co.il, ‏2018
↑  שגיא בן נון‏, אביתר בנאי משחזר את רגע הפאניקה בהופעה: "הרגל רעדה", באתר וואלה, 19 באוגוסט 2018
↑  פסטיבל הפסנתר 2016, באתר ‏מאקו‏, 5 בספטמבר 2016
רועי ירקוני וקרני פוסטל ליד הפסנתר, על בימת פסטיבל הפסנתר, מוזיאון תל אביב לאמנויות, לאחר מופע משותף.
מארינה מקסימיליאן וקרן פלס בפסטיבל הפסנתר 2018
בועז שרעבי בפסטיבל הפסנתר, 2018
ליל טבילה

ליל טבילה (ידוע גם בראשי תיבות ל"ט) הוא כינוי ללילה שבו אישה טובלת לאחר שהייתה טמאה נידה ונאסרה בכל קירבה גופנית ויחסי אישות עם בעלה. לאחר טבילה זו האישה נטהרת, והיא ובעלה מותרים בקרבה גופנית ובקיום יחסי אישות.
בהלכה ישנם מספר דינים והנהגות הנוגעים ללילה זה.