stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר הירדן
במקרא

על פי המקרא ישבו בכיכר הירדן חמש הערים סדום, עמורה, אדמה, צבויים וצוער. ארבע הראשונות חרבו במהפכת סדום לאחר שאלוהים העניש את יושביהן על חטאיהם הרבים, בעיקר בשל יחס מפלה ומתאכזר לחלשים בחברה ולעוברי אורח. לאחר המהפכה הפך כיכר הירדן לאזור מליח, צחיח ויבש, שהפך לסמל ומשל לענישה האלוהית על חטאים ורוע. נווה המדבר שבתוך כיכר הירדן הוא העיר יריחו, שנודעה בעצי התמר המשובחים שבה.
כיכר הירדן מוזכרת במקרא מספר פעמים. רוב אזכוריה מצויים בספר בראשית, סביב סיפור מגורי לוט בסדום, והפיכתה:
בעקבות מריבה בין רועי לוט לרועיו של אברהם, הציע אברהם ללוט שהם ייפרדו ויגורו במקומות שונים, וביקש מלוט שיבחר לו היכן הוא מעוניין לגור. לוט בחר לגור בכיכר הירדן בשל שפע המים והירק שבה, המתאימים למרעה: ”וַיִּשָּׂא לוֹט אֶת עֵינָיו וַיַּרְא אֶת כָּל כִּכַּר הַיַּרְדֵּן כִּי כֻלָּהּ מַשְׁקֶה לִפְנֵי שַׁחֵת ה' אֶת סְדֹם וְאֶת עֲמֹרָה כְּגַן ה' כְּאֶרֶץ מִצְרַיִם בֹּאֲכָה צֹעַר: וַיִּבְחַר לוֹ לוֹט אֵת כָּל כִּכַּר הַיַּרְדֵּן...” (ספר בראשית, פרק י"ג, פסוקים י'–י"א).
בעת הפיכת ארבע ערי כיכר הירדן, מספר הכתוב שכל אזור כיכר הירדן נחרב, על כל החי והצומח שבו, ולא רק הערים ויושביהן: ”וַיַּהֲפֹךְ אֶת הֶעָרִים הָאֵל וְאֵת כָּל הַכִּכָּר וְאֵת כָּל יֹשְׁבֵי הֶעָרִים וְצֶמַח הָאֲדָמָה” (ספר בראשית, פרק י"ט, פסוק כ"ה).
לאחר הפיכת סדום ועריה, משקיף אברהם מאזור חברון, בה בחר לגור לאחר פרידתו מלוט, לראות מה עלה בגורלן של סדום ועמורה, ושל כיכר הירדן כולו: ”וַיַּשְׁקֵף עַל פְּנֵי סְדֹם וַעֲמֹרָה וְעַל כָּל פְּנֵי אֶרֶץ הַכִּכָּר וַיַּרְא וְהִנֵּה עָלָה קִיטֹר הָאָרֶץ כְּקִיטֹר הַכִּבְשָׁן” (ספר בראשית, פרק י"ט, פסוק כ"ח).
בסוף ספר דברים מוזכרת כיכר הירדן כאחד המקומות התוחמים את ארץ כנען, אותם הראה ה' למשה סמוך למותו: ”וַיַּעַל מֹשֶׁה מֵעַרְבֹת מוֹאָב אֶל הַר נְבוֹ רֹאשׁ הַפִּסְגָּה אֲשֶׁר עַל פְּנֵי יְרֵחוֹ וַיַּרְאֵהוּ ה' אֶת כָּל הָאָרֶץ אֶת הַגִּלְעָד עַד דָּן... וְאֶת הַנֶּגֶב וְאֶת הַכִּכָּר בִּקְעַת יְרֵחוֹ עִיר הַתְּמָרִים עַד צֹעַר” (ספר דברים, פרק ל"ד, פסוקים א'–ג').
בתקופת המלכים, אזור כיכר הירדן כלל שטחים נרחבים יותר של בקעת הירדן, ולכן בתיאור פרויקט יציקת העמודים יכין ובועז במעבה האדמה שבמרכז בקעת הירדן, סמוך ליישובים סוכות וצרתן, נוקט המקרא בביטוי 'כיכר הירדן' כאשר הוא מציין את מיקום היציקה: ”בְּכִכַּר הַיַּרְדֵּן יְצָקָם הַמֶּלֶךְ בְּמַעֲבֵה הָאֲדָמָה בֵּין סֻכּוֹת וּבֵין צָרְתָן” (ספר מלכים א', פרק ז', פסוק מ"ו).
במקרא > ערי הכיכר וסופן

על-פי הסיפור המקראי, בשל ריבוי חטאי יושבי הערים, ערך ה' מבחן לאנשי סדום באמצעות שני מלאכים שהתחזו לעוברי אורח שנקלעו לעיר, כדי לבחון האם יש תקווה שמעשיהם יתוקנו על ידי קבוצה מתוך אוכלוסיית העיר שאינה שותפה במעשי הרוע. תוצאות המבחן היו תביעה של כל אנשי העיר מלוט, שאירח אותם בביתו, להסגיר אליהם את האורחים על מנת להתעלל בהם מינית, כאמצעי ענישה שנועד להרתיע אורחים מלבוא לסדום. בעקבות זאת, החליט ה' להחריב את חמש ערי הכיכר ולמלט מתוכן את לוט.
שני המלאכים הוציאו את לוט מסדום על מנת שיוכלו להתחיל בהחרבת הערים, אך לוט הפציר במלאך שיאפשר לו להימלט לעיר בלע, שהיא חדשה יחסית ועוונות תושביה מועטים ועוד לא הגדישו את סאתם. המלאך אִפשר לו זאת, ובשל כך ניצלה העיר מהפיכה, ושמה שונה ל"צוער". לאחר שנמלט לוט לצוער, החריב ה' את ארבע הערים הנותרות: סדום, עמורה, אדמה וצבויים, בהמטרת גופרית, אש ומלח על האזור. מה שהפך את הים הסמוך לסדום, שעד כה מימיו (שמקורם מהכנרת) היו מתוקים, לים המלוח ביותר בעולם, ומכאן שמו: ים המלח. גם כל האזור שסביב ים המלח הפך חרב עקב המליחות הרבה שספחה האדמה.
אמנם בחלק הצפוני של כיכר הירדן נותרה אדמה פורייה, שבמהלך השנים הוקמה בה העיר יריחו שהתהדרה בעצי תמר משובחים, עד שכוּנתה בתורה בשם "עיר התמרים".
ראו גם

ארכאולוגיה מקראית
הערות שוליים

↑  תולדות מלחמת היהודים עם הרומאים, חלק ד, פרק ח, סעיף ד'
↑  פירוש הרמב"ן לבראשית פרק יג, באתר דעת
↑  פירוש הרמב"ן לבראשית פרק יד, באתר דעת
↑  Ted E. Bunch, Malcolm A. LeCompte, A. Victor Adedeji, James H. Wittke, T. David Burleigh, Robert E. Hermes, Charles Mooney, Dale Batchelor, Wendy S. Wolbach, Joel Kathan, Gunther Kletetschka, Mark C. L. Patterson, Edward C. Swindel, Timothy Witwer, George A. Howard, Siddhartha Mitra, Christopher R. Moore, Kurt Langworthy, James P. Kennett, Allen West, Phillip J. Silvia, A Tunguska sized airburst destroyed Tall el-Hammam a Middle Bronze Age city in the Jordan Valley near the Dead Sea, Scientific Reports 11, 2021-09-20, עמ' 18632 doi: 10.1038/s41598-021-97778-3
↑  על בראשית פרק י"ג, פסוק י'
↑  בפירושו על ספר בראשית, פרק י"ג, פסוק י'
↑  הן משום שיחסית אליהם נחשב לצדיק, והן בזכות אברהם דודו, שה' לא רצה לצערו בהמתת אחיינו.
↑  למשל בספר דברים, ל"ד פסוק ג'
לאסלו בירו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1913 ארז'בטווארוש, הונגריה 
 פטירה:  21 באוגוסט 1971 (בגיל 58) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, רופא פנימי, פרמקולוג 
 
לאסלו בירו (במקור פרידמן, בהונגרית: Bíró László;‏ בודפשט, 15 בינואר 1913 – בודפשט, 21 באוגוסט 1971) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא פנימי, קנדידט (דוקטורט קטן .CSc) במדעי הרפואה (1970), מייסדי הפרמקולוגיה הקלינית בהונגריה.
קורות חייו

לאסלו פרידמן נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף הירש בירו (פרידמן) (1871–1939), סוחר, ושל יאנקה בייננשטוק (Bienenstock)(1886–?). הוריו התגרשו ב-1920. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת פאזמאן פטר (היום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל תואר ברפואה ב-1937. בשנת 1937 היה מתמחה במרפאה הפנימית בסגד. בין השנים 1938 לבין 1945, בשל החוקים ה (אנטי) יהודיים הוא עבד בבית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' (שמו היום המרכז הרפואי הלאומי) של הקהילה היהודית של פשט כרופא מתמחה ברפואה פנימית ולאחר מכן כרופא פנימי.
בשנת 1948 קיבל מינוי כמרצה בכיר חוץ (לא חלק מהסגל) באוניברסיטה בתחום הנושא "המרפאה למחלות מחסור למיניהם"
בשנים 1947–1950 היה הרופא הראשי של בית החולים אנה קולטואי
בשנים 1950–1952 הרופא הראשי של בית החולים הממלכתי המרכזי בדרך קוטוולדי (Kútvölgyi út)
מ-1952 ועד מותו היה הרופא הראשי ומנהל המחלקה הפנימית של בית החולים הגדול והמרכזי ברחוב פטרפי שאנדור.
בירו היה ממייסדי הפרמקולוגיה הקלינית בהונגריה והשתתף בעבודתה של קבוצת המחקר הקלינית הפרמקולוגית משנת 1967. ב-1971 נבחר לסגן נשיא "האגודה הבינלאומית לפרמקולוגיה קלינית".
רעייתו הייתה קלרה ברוקנר.
עבודת המחקר העיקרית

יישום קליני של נגזרות קורטיזון (עם הדוויג גראבר, בודפשט, 1966)
פרסים והוקרה

מדליית ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית דרגת כסף (1948)
פרס על שם שאנדור קוראני (1950)
עיטור הרופא הדגול (1956)
עיטור מסדר כשרון העמל דרג זהב (1968)
לקריאה נוספת

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש): חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Új magyar életrajzi lexikon I. (A–Cs). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2001. ISBN 963-547-414-8 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári születési akv. 131/1913. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-12.
↑  "Elhunyt dr. Bíró László". Magyar Nemzet. 1971-08-23. p. 6. נבדק ב-2021-02-12.
↑  "Gyászjelentése (1971)". נבדק ב-2021-02-12.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1253/1909. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-12.
↑  "Korányi-díj". Magyar Nemzet. 1950-05-13. נבדק ב-2021-02-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: xx0204883  VIAF: 691147093705325000382   WorldCat (עם VIAF): 691147093705325000382 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לאסלו בירו".
לאסלו בוקור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בדצמבר 1930 (בן 94) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1955) 
 פרסים והוקרה:  פרס בלה באלאז' (1968)  פרס SZOT (1980)  Rózsa Ferenc Award (1986) 
 
לאסלו בוקור (בהונגרית: Bokor László; בודפשט, 7 בדצמבר 1930) הוא במאי קולנוע יהודי-הונגרי, עיתונאי, זוכה פרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה), חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט).
קורות חיים

לאסלו בוקור נולד במשפחה יהודית כבנם של איז'ו בוקור (1887–1942), מפקח בית חולים ראשי, יועץ ראשי של הקהילה היהודית של פשט ושל יולאן זאדור (1898–1984). בוקור הצטרף כנער למפלגה הקומוניסטית ההונגרית ב-1945, ולאחר מכן היה חבר במפלגת העובדים ההונגרית ולאחר מכן במפלגת הפועלים הסוציאליסטית ההונגרית. ב-1947 הפך לצלם. הוא היה צלם עבור שלושה כתבי עת. מ-1949 עבד כחניך דרמטורג במאפילם (Mafilm - כיום NFI Stúdió). שנה לאחר מכן, הפך לעובד ב"חדשות הקולנוע ההונגרי" (Magyar Filmhíradó). ב-1955 סיים את לימודיו במחלקה לבימוי ולדרמטורגיה של האוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע. מאותה השנה היה מנהל אולפן החדשות והתיעוד של מאפילם. משנת 1960 היה מנהל שידורי מדיניות החוץ של הטלוויזיה ההונגרית. עשר שנים מאוחר יותר מונה לראש לשכת העיתונות של שגרירות הונגריה בווינה. משנת 1975 היה ראש אולפן החדשות והתיעוד וכן ראש חדשות הקולנוע ההונגרי. בין 1987 לבין 1990, הוא היה הבמאי והעורך הראשי של ה"מפעל לקולנוע ווידאו" (Mozi-and Videofilmgyár). בין 1985 לבין 1990 היה חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט).
חייו הפרטיים

ב-1956 הוא נשא את אווה פוקס. נולדה להם בת; גבריאלה (1964).
סרטיו

"A nagyvilágon kívül…" (1957)
Április 4. (1958)
Úttörő seregszemle (1959)
Új legenda született (1959)
Mesél a Nílus (1959)
Híd a Níluson (1959)
15 esztendeje (1960)
Távol a nagyvárostól (1960)
Párizsi hétköznapok (1960)
Nem törnek át (1960)
Ekét a kardokból (1960)
Károlyi Mihály (1962)
Színházi körséta (1964)
Húsz éve történt (1964)
A nép szolgálatában 1945-1965 (1965)
Viktória 1945 (1965)
Láthatatlan háború (1965)
Holnap már tavasz lesz (1965)
Munkásőrök (1966)
Kongresszusi jelentés (1966)
A Duna partján (1966)
Három lány (1967)
Én, Varga Júlia (1967)
Egyesült erővel (1967)
50 éves a párt (1968)
Randevú Szófiában (1968)
Fesztivál '68 (1968)
Dokumentumok (1968)
Dezertőrök (1968)
Többlépcsős rakéta (1969)
Kozmosz csillagai (1969)
Született 1945-ben (1970)
Képek egy évtizedről (1971)
Madrid határán (1975)
Szembesítés (1976)
Emlékezés egy honfoglalásra (1978)
Zászló félárbócon (1981)
Hajnal a Mekong fölött (1981)
Három nemzedék (1983)
Háború hadüzenet nélkül (1983)
Emlékek hídja (1984)
Ismeretlen katonák (1988)
כתביו

לאסלו בוקור–טאמש פהרי: מסביב לעולם עם מצלמה; Magvető, בודפשט, 1969
מלחמה נעולה בקופסה. רומן דוקומנטרי; זריני, בודפשט, 1973
(H) מלחמת עצבים. רומן דוקומנטרי; Zrínyi–Kossuth, בודפשט, 1978
שעת "X"; זריני, בודפשט, 1981
רגעים היסטוריים. מבחר קטעים מתוך Mafirt, Magyar Filmhírádó, הסרט התיעודי הצבאי הסובייטי "המצור על בודפשט" וסוכנות הידיעות ההונגרית; קושוט, בודפשט, 1981
נירנברג 1946 (חיבורים)
תיק שליחים. רומן דוקומנטרי; זריני, בודפשט, 1983
סיירת השחר; זריני, בודפשט, 1984
דיווח מעבר לגבול. יומן מסע; ראש הקבוצה הפוליטית של משמר הגבול BM, בודפשט, 1986
נעלם בדרום אמריקה. רומן דוקומנטרי; מטה הקבוצה הפוליטית של משמר הגבול של BM, בודפשט, 1987 (HK)
אזעקה על המסך; Zrínyi, בודפשט, 1987 (תיק סודי)
קו הפנים הבלתי נראה. רומן דוקומנטרי; נפסבה, בודפשט, 1987
לקריאה נוספת

MTI Ki kicsoda 2009. Szerk. Hermann Péter. Budapest: Magyar Távirati Iroda. 2008. ISBN 978-963-1787-283 (פטר הרמן:מי זה מי? סוכנות הידיעות ההונגרית. 2008)
הערות שוליים

↑  Hivatalosan Izidor. 1905-ig családneve Berger.
↑  "Bokor Izidor halotti bejegyzése a Budapest XIII. kerületi polgári halotti akv. 56/1942. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-29.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári házassági akv. 270/1921. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-07-29.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0844 6507  VIAF: 41965141   WorldCat (עם VIAF): 41965141
מחסום התמזה

| --- | --- |

 מיקום:  לונדון 
 סוג:  מחסום שטפון 
 סוכר את:  תמזה 
 אורך:  520 מטר
 גובה:  20.1 מטר
 תקופת הבנייה:  ?–1984
 קואורדינטות:  51°29′52″N 0°02′12″E﻿ / ﻿51.497777777778°N 0.036666666666667°E﻿ / 51.497777777778; 0.036666666666667
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמחסום התמזה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמחסום התמזה(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) מחסום התמזה(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) מחסום התמזה
 
מחסום התמזה (אנגלית: Thames Barrier) הוא מתקן מגן נגד שיטפונות, הניצב באפיקו של נהר התמזה בחלקו המזרחי של מטרופולין לונדון. המתקן מכיל מערך של שערי מים, המיועדים למנוע את עליית מפלס המים בנהר בתחומי המטרופולין עקב גלי גאות ונחשולי סערה. המחסום הוא השני בגודלו בעולם מסוגו.
תולדות הקמת המחסום

מטרופולין לונדון פגיע לגלי גאות בתעלה האנגלית ולנחשולי סופה החודרים אליה מן האוקיינוס האטלנטי והים הצפוני. אלו עשויים לנוע מערבה דרך שפך התמזה ולהעלות את מפלס המים בנהר. כאשר נוצר שילוב של נחשול סופה ושל גאות, עלולה רמת המים לעלות לרמה מסוכנת במיוחד, בפרט כאשר הם מצטרפים לזרימת מים מוגברת במורד הנהר מזרחה אל הים. איום זה הלך וגבר בהדרגה עקב עליית מפלס מי הים, שהגיעה לכ-20 סנטימטרים במהלך 100 שנים. בשנת 1928 אירע שיטפון בתמזה במרכז לונדון, שבו נספו 14 איש ונגרם נזק נרחב. ב-1953 אירע השיטפון הנודע בים הצפוני, שבעטיו נספו בבריטניה 307 אנשים. אסונות אלו הביאו למודעות גוברת לצורך בהקמת מחסום נגד שיטפון באפיק התמזה.
תוכניות מוקדמות להקמת המחסום התעכבו עקב הקושי ההנדסי להקים מחסום בעל מעברים רחבים, שיאפשרו תנועה של כלי שיט גדולים אל נמל לונדון. שתי התפתחויות הקלו על בעיה זו ואיפשרו לבסוף את הקמת המחסום - השימוש הגובר באוניות מכולות ופיתוחו של נמל טילברי, כ-23 קילומטרים ממזרח לאתר המחסום, שהפך להיות הנמל העיקרי למטרופולין לונדון.
כאתר להקמת המחסום נבחרה רצועת נהר ברוחב של 520 מטרים כ-14 קילומטרים ממזרח לגשר וסטמינסטר, בין סילברטאון שברובע ניוהאם (בגדה הצפונית של הנהר) לבין צ'רלטון שברובע גריניץ' (בגדה הדרומית). אתר זה נבחר בשל העובדה שגדותיו היו ישרות יחסית וקרקע הקירטון של הנהר שם הייתה מוצקה דיה כדי לשמש כבסיס למחסום. הקמת המחסום הוזמנה על ידי מועצת לונדון רבתי. הקמתו החלה בשנת 1974 ונסתיימה ברובה ב-1982, בעלות של 534 מיליון לירות שטרלינג. בנוסף לכך הושקעו עוד 100 מיליון לירות בהגבהת וחיזוק גדות הנהר נגד הצפות לאורך כ-18 קילומטרים ממזרח למחסום. המחסום נחנך ב-8 במאי 1984 על ידי המלכה אליזבת השנייה.
לאחר פיזור מועצת לונדון רבתי עבר ניהול המחסום מספר ידיים ומאז 1996 הוא מנוהל על ידי הסוכנות הבריטית להגנת הסביבה.
המחסום הוא המרכזי במערך של ארבעה מתקני הגנה נגד שיטפונות שהוקמו על נהר התמזה ויובליו במזרח מטרופולין לונדון.
מבנה המחסום

המחסום כולל שורה בת עשרה מקטעי שערים:
שישה מקטעים המאפשרים שיט דרכם - ארבעה מקטעי שערים בעלי מיפתח של 200 רגל (61 מטרים, כמיפתח גשר מצודת לונדון) ושני מקטעי שערים בני מיפתח של 100 רגל (כ-30 מטרים), שביניהם שבעה מגדלים המהווים בסיס לשערים ובהם נמצא הציוד ההידראולי הדרוש להנעתם. המקטעים הרחבים נבנו בטור במרכז הנהר ושני המקטעים הצרים יותר נבנו משני עבריהם.
ארבעה מקטעים שאינם מאפשרים שיט דרכם - שלושה בצמוד לגדה הצפונית של הנהר ואחד בצמוד לגדה הדרומית שלו, באזורים שבהם הנהר הוא רדוד. מיפתח מקטעים אלו הוא 100 רגל כל אחד. השערים בהם נעים גם הם במישור אנכי, אך עמדתם כשהם פתוחים היא מעל פני הנהר ובמקביל אליו, באופן החוסם את אפשרות השיט דרך המקטעים. גשרים שניבנו ביניהם מחברים את שני צידי המחסום אל גדות הנהר.
מכלול הבקרה של המחסום נמצא על גדתו הדרומית של הנהר, בצמוד למחסום.
משך תהליך הסגירה של המחסום כולו הוא 90 דקות, ועלות סגירה אחת שלו היא 16 אלף לירות שטרלינג (נכון ל-2008).
הפעלת המחסום

סגירת המחסום נעשית במצב שבו על פי תחזית מזג האוויר צפויים גלי גאות בים הצפוני ביחד עם זרימה גבוהה באגן ההיקוות של התמזה ממערב ללונדון, באופן שמפלס המים במרכז לונדון יעלה על 16 רגל (4.87 מטרים). לעניין זה מפעילה הנהלת המחסום מודלים לחיזוי בנוסף לתחזיות השירות המטאורולוגי הבריטי. תהליך סגירת מתקני המגן נגד שיטפונות מתחיל תשע שעות לפני המועד שבו צפויה הגאות בים הפתוח להגיע אל שפך התמזה. ראשית יוצאת ההוראה להפסיק את השיט בנהר ולסגור את מתקני המגן המשניים נגד שיטפונות שבתחומו. לאחר מכן נסגר המחסום עצמו. מתקני המגן נשארים סגורים עד אשר משתווים מפלסי המים משני עברי המחסום.
מצב נוסף שבמסגרתו עשוי המחסום להיסגר הוא של זרימה חזקה במורד התמזה בשילוב עם גאות גבוהה במוצא הנהר לים. בשעת שפל בשפך הנהר מסוגל ערוצו לקלוט ולהכיל את כמויות המים הנוספות הזורמות בו ממערב למזרח. אך לא כן בעת גאות הבאה ממזרח, הממלאת את נפח המים הנוסף בנהר ועל ידי כך מונעת מכמויות המים הנוספות המגיעות ממערב להתנקז מזרחה אל הים הפתוח. במצב כזה עלולה הזרימה ממערב למזרח לגרום למפלס המים בנהר לעלות ולהציף את מרכז לונדון. סגירת המחסום מיד לאחר שפל בשפך הנהר לים פותרת בעיה זו על ידי הותרת עתודת הנפח של המים בערוץ הנהר שממערב למחסום זמינה למילוי על ידי הזרימה המגיעה ממערב. המחסום יכול להיפתח לאחר שתרד גאות המים מעברו האחר, על מנת לנקז את המים שהצטברו ממערב אל הים הפתוח.
שערי המחסום נסגרים מדי חודש לשם בדיקה, ומבחן סגירה מלא של כל שעריו נערך פעם בשנה.
ב-20 באוגוסט 1989 נסגר המחסום למשך 16 שעות על מנת לסייע לפעולות חילוץ והצלה בנהר בעקבות התנגשות שני כלי שיט בו, שגרמה לעשרות נפגעים.
ב-27 באוקטובר 1997 התנגשה אוניית מחפר באחד ממגדלי המחסום במהלך שיט בערפל כבד. האונייה טבעה תוך הטלת 3,300 טון של חומר חפור שהיו עליה. חלקו נערם על אחד השערים, מנע את היכולת לסגור אותו במשך מספר ימים וגרם לו נזק. סגירת המחסום לא נדרשה במהלך אותם ימים, אך לו היה בה צורך היה השיטפון שהיה נגרם מביא על פי הערכה לנזק של 13 מיליארד לירות שטרלינג.
הפעלת המחסום > נתונים מספריים

בין השנים 1983-2010 נסגר המחסום 119 פעמים (43 פעמים בשל זרימה חזקה בערוצו שממערב ללונדון), לפי הפירוט הבא:
1983-1990 - 10 פעמים
1991-2000 - 39 פעמים
2001-2010 - 70 פעמים
במהלך חמש שנים מתוך 28 שנים אלו לא נסגר המחסום כלל (לאחרונה ב-1997). שנת השיא במספר הסגירות הייתה 2003, שבה נסגר המחסום 19 פעמים, ואחריה 2001 (15 פעמים) ו-2007 (11 פעמים).
עתיד המחסום

כאשר נבנה תוכנן המחסום לשרת את לונדון עד לשנת 2030, אך כיום חזוי שיוסיף לפעול עד 2070, לאחר שייעשו בו שיפוצים ושיפורים. במשך השנים הועלו טענות שיש להחליף את המחסום במחסום גדול ומודרני יותר, ואף הועלו מספר הצעות להקמת מחסום שכזה (לרבות הקמת מחסום באורך של 16 קילומטרים בשפך התמזה), אך עד כה לא קודמה איזו מן ההצעות לקראת ביצוע.
המחסום בתרבות הבריטית

המחסום נזכר במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה בריטיות (לרבות פרק של סדרת המתח ספוקס, שבו איימו טרוריסטים לשתק את המחסום ערב גאות גבוהה בתעלה האנגלית,כמו כן בסרט הריגול המשפחתי של נטפליקס "חוזרים לעניינים" בו מאיים נבל הסרט להציף את כל לונדון
ראו גם

הפלא השמיני של העולם
הערות שוליים

↑  עד 20 במרץ 2010.
תרשים של פעולת שער במחסום: למעלה - פתוח, באמצע - בסגירה, למטה - סגור. שימו לב למפלס המים משני צידי השער הסגור
הרמת אחד משערי המחסום לצורך תחזוקה
הסלון האווירי בסינגפור

| --- | --- |

הצוות האקרובטי של חיל האוויר של סינגפור בתערוכת 2016
 פרטים
 מקום תצוגה:  סינגפור 
 קואורדינטות:  1°21′50″N 104°01′20″E﻿ / ﻿1.364025°N 104.02215278°E﻿ / 1.364025; 104.02215278
 https://www.singaporeairshow.com/
 he
 
הסלון האווירי בסינגפור (באנגלית: Singapore Airshow) הוא תערוכת סחר לתעשיות התעופה והחלל המתקיימת מדי שנתיים, בשנה זוגית בסינגפור. בתערוכה מודגמים מטוסים אזרחיים וצבאיים בפני לקוחות ומשקיעים פוטנציאליים.
היסטוריה

התערוכה נוסדה בשנת 2008, כתחליף לתערוכת Asian Aerospace, שנוסדה בסינפור בשנת 1981, ונערכה בנמל התעופה הישן Paya Lebar בסינגפור, שאורגנה על ידי החברה הבריטית "ריד תערוכות" (Reed Exhibitions), והייתה לסלון האווירי השלישי בגודלו בעולם, אחרי הסלון האווירי בפריז והסלון האווירי בפארנבורו.
התערוכה הגדולה ביותר של Asian Aerospace נערכה בין 21 בפברואר ל-24 בפברואר 2006, בפעם ה-13 והאחרונה בסינגפור. במשותף עם מספר כנסים, לרבות ועידת האבטחה של אסיה פסיפיק (APSEC), ועידת המל"טים של אסיה-פסיפיק ופסגת התעופה והחלל של IATA/אסיה. בסיום התערוכה, היא משכה 940 מציגים מ-43 מדינות, 34,300 משתתפים מ-89 מדינות, וסיימה עם שיא של מכירות של 15.2 מיליארד דולר.
משנת 2008, תערוכת Asian Aerospace עברה מסינגפור להונג קונג, מכיוון שחברת Reed Exhibitions לא הסכימה עם ממשלת סינגפור על תוכניות פיתוח לאתר תערוכות קבוע חדש, בשטח של 240 דונם באזור צ'אנגי. בעקבות זאת ממשלת סינגפור הודיעה על כוונותיה לארגן את Singapore Airshow מ-2008 בעצמה.
בפברואר 2020, עם תחילת התפשטות מגפת הקורונה, משלחות רבות ביטלו את השתתפותן, אך התערוכה נערכה בכל זאת וחברת איירבוס אף חשפה מטוס חדש בתערוכה.
תצוגה ישראלית

מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 משתתפות חברות ביטחוניות ישראליות בקביעות בסלון האווירי של סינגפור. לעיתים גם מגיעה לתערוכה משלחת ישראלית רשמית בראשות מנכ"ל משרד הביטחון. בשנת 2014, ממשלת סינגפור הזמינה על חשבונה את מנכ"לי משרד הביטחון לשעבר להשתתף בסלון. בין המנכ"לים שהוזמנו והגיעו היו אודי שני, פנחס בוכריס, דוד עברי, גבי אשכנזי ועמוס ירון. בתערוכה בשנה זו נכחו בין היתר גם שר הביטחון, משה יעלון, מנכ"ל משרד הביטחון דן הראל ובכירים בחיל האוויר לצד ראשי התעשיות הביטחוניות הישראליות.
בסלון 2022 חשפה אלביט מערכות מל"ט מיני-טקטי היברידי חדש בסלון.
בסלון 2024 התצוגה ישראלית הייתה הגדולה מעולם. את הביתן הישראלי חנכו מנכ"ל משרד הביטחון אייל זמיר, ראש סיב"ט (האגף לייצוא ביטחוני) יאיר קולס, השגריר בסינגפור אלי ורד חזן ויו"ר רפאל יובל שטייניץ ובתערוכה השתתפו 12 חברות מישראל.
ראו גם

הסלון האווירי בפריז
אירואינדיה
הערות שוליים

↑  סטלה קורין-ליבר, ‏התעשיות הבטחוניות מתחזקות: הסלון האווירי בסינגפור התרחב, באתר גלובס, 21 בפברואר 2006
↑  עמי רוחקס דומבה, הסלון האווירי בסינגפור: עשרות חברות ביטלו, הישראליות לא מוותרות, באתר ישראל דיפנס, ‏9 בפברואר 2020
↑   רויטרס, איירבוס חשפה השבוע תוכניות לדגם מטוס חדשני, באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2020
↑  טל שחף, אורי גינוסר, מזל"ט ישראלי בשמי סינגפור, מעריב, 21 באפריל 1992
↑  Dror Marom, Israeli Defense Industries Presentations at Asian Aerospace 2000 Air Show Opening Today in Singapore, Globes, ‏22 FEB 2000
↑  אמנון ברזילי, מל"ט ישראלי יטוס בסלון האווירי של סינגפור, באתר הארץ, 21 בפברואר 2004
↑   אורה קורן, על חשבון סינגפור: מנכ"לי משרד הביטחון לשעבר הוזמנו לסלון האווירי, באתר TheMarker‏, 20 בפברואר 2014
↑  דני זקן, ‏אלביט הציגה מל"ט מיני-טקטי היברידי חדש בסלון האווירי בסינגפור, באתר גלובס, 14 בפברואר 2022
↑  אבי שרף, בסלון האווירי בסינגפור, המלחמה בעזה היא מקדם מכירות ליצרני הנשק מישראל, באתר הארץ, 4 באפריל 2024
מגן אנושי

גלוית מלחמה של מגן אנושי מאת סרגיי סולומקו
מגן אנושי היא טקטיקה של שימוש באזרחים, כדי להגן על מטרות צבאיות (כגון תשתיות וחמושים). טקטיקה זו איננה חוקית והיא מנוגדת לאמנות ז'נבה.
ההיגיון שמאחורי טקטיקה זו היא שצבא מערבי, המתיימר להיות מוסרי, יימנע מלפגוע במתכוון באזרחים, ולכן אם החמוש יקיף את עצמו באזרחים, הצבא ימנע מלירות לעברו. עוד יתרון בטקטיקה זו היא שאם אכן נהרגים אזרחים ששימשו כמגן אנושי, הצד שהשתמש בטקטיקה יכול להשתמש במות האזרחים כחומר תעמולה לערעור התדמית של הצבא והמורל שלו (לצד שמשתמש בטקטיקה לא אכפת מחיי המגנים).
בטקטיקה נעשה שימוש במדינות מוסלמיות כמו עיראק, לבנון ואפגניסטן, וכן על ידי ארגוני הטרור הפלסטיניים בפעילותם נגד ישראל.
במשפט הבינלאומי

המושג "מגן אנושי" מתאר שיטת לחימה אסורה בדיני לחימה בינלאומיים. שיטה זו עושה שימוש באזרחים, בין אם התנדבו לכך ובין אם נכפה עליהם, על ידי שינוע שלהם בצמוד לאזורים ומטרות צבאיות במטרה להגן על אותם אזורים או מטרות מפני תקיפה של כוחות אויב. השימוש במגן אנושי נחשב לטקטיקה ותיקה, בעבר נעשה בה שימוש בעימותים מזוינים בין מדינות (international armed conflict) ובעימותים מזוינים לא-מדינתיים (non-international armed conflict). שיטה זו כיום, באה לידי ביטוי בעיקר בעימותים לא-מדינתיים, בין השאר בקמבודיה, סיירה לאון, צ'צ'ניה וסומליה.
במשפט הבינלאומי > מסגרת חקיקתית במשפט הבינלאומי

שימוש במגן אנושי נחשב לפשע מלחמה באמנת רומא. בנוסף, ניתן למצוא את האיסור לשימוש בפרקטיקה זו באמנות ז'נבה השונות ובפרוטוקול הראשון של אמנות ז'נבה. נכון להיום, אין איסור המגדיר באופן ברור כי לא ניתן לעשות שימוש ב"מגן אנושי" בעימות מזוין לא מדינתי (non-international armed conflict) עם זאת, בפרוטוקול השני לאמנות ז'נבה (הדן בעימותים מזוינים לא-מדינתיים) יש התייחסות להגנה על אזרחים מפני מבצעים צבאיים.
רוב הסעיפים בפרוטוקולים ואמנות הבינלאומיים העוסקים ב"מגן אנושי" נחשבים לסעיפים מנהגים במשפט הבינלאומי הפומבי, כך שעל-אף שלא כל המדינות חתומות על אותן אמנות, הן עדיין מחויבות לפעול על-פי אותם סעיפים.