stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם טמיר
משפחתו

טמיר היה נשוי לוורדה אגרון, בתו של גרשון אגרון, ולהם שלושה ילדים. הוא נישא בשנית לתהילה סלע, וממנה נולדו שני ילדים. אחיו הוא פרופ' אבנר טריינין. בתו, פרופסור מיכל שני, היא מרצה בחוג לחינוך באוניברסיטת חיפה. בתו השנייה, דפנה אפרת, היא פרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטה הפתוחה. בנו גדעון הוא מנהל בית הספר תלמוד תורה בית שאן. נכדו הוא המחזאי, הבמאי והשחקן דניאל אפרת.
ספריו

אברהם טמיר ואוריאל אופק, "מעוז עציון", הוצאת מערכות, תש"ט 1949
אברהם טמיר, חייל שוחר שלום, ידיעות אחרונות, 1988.
הערות שוליים

↑  אטילה שומפלבי, בתגובה למכתב הרבנים: "מכתב אלופים" בעד התנתקות, באתר ynet, 29 באפריל 2004
↑  דף המרצה של ד"ר מיכל שני(הקישור אינו פעיל, 4.4.2019)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308738905171  CiNii: DA04077903  GND: 118952455  ISNI: 0000 0001 1872 7177  LCCN: n88109527  NTA: 073743887  SUDOC: 221712321  VIAF: 7796503   WorldCat (עם VIAF): 7796503
עומר מסקרל

עומַר מָסְקַרֶל גונסאלס (בספרדית: Omar Mascarell González, נולד ב-2 בפברואר 1993 בסנטה קרוס דה טנריפה שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-משווני המשחק בעמדת הקשר האחורי במיורקה ובנבחרת גינאה המשוונית.
קריירת מועדונים

מסקרל גדל בטנריפה שבאיים הקנריים ושיחק במועדונים מקומיים עד גיל 17. בגיל זה החל לשחק באקדמיה של ריאל מדריד, ובאוגוסט 2011 ערך את הופעת הבכורה בקבוצת המילואים, ריאל מדריד קסטיליה, במשחק מול קבוצת המילואים של ספורטינג חיחון במשחק במסגרת הליגה השלישית. בעונה זו, ערך מסקרל 24 הופעות, וסייע לריאל מדריד קסטיליה להעפיל אל הליגה השנייה, ממנה נעדרה חמש שנים. על אף הצלחתו, את עונת 2012/2013 פתח מסקרל בקבוצה השלישית של ריאל מדריד, שגם היא שיחקה בליגה הספרדית השלישית, אך עד מהרה חזר לריאל מדריד קסטיליה. באוקטובר 2012 ערך מסקרל את הבכורה שלו כשחקן מקצוען בליגה השנייה, כאשר החליף את פדרו מוסקרה בניצחון 2–4 על ספורטינג חיחון. ביוני 2013, במחזור האחרון של עונת 2012/13, ערך מסקרל את הופעת הבכורה בלה ליגה, כאשר החליף את מסוט אוזיל בניצחון 2–4 על אוסאסונה. הייתה זו הופעתו היחידה של מסקרל בקבוצה הבכירה של ריאל מדריד. בעונת 2013/2014 המשיך מסקרל לשחק בקבוצות המילואים של ריאל מדריד.
באוגוסט 2014 הצטרף מסקרל בהשאלה לעונה אחת לדרבי קאונטי מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ האנגלית. את הבכורה ערך מול רות'רהאם יונייטד כשנכנס כמחליף במסגרת הליגה. על אף ששיחק בדרבי קאונטי עונה אחת בלבד ולא היה שחקן הרכב קבוע, נכנס מסקרל ללבבות האוהדים, כאשר הפגין את כישורי ניהול המשחק ובישול השערים שלו, וזכה לשירים שנכתבו עליו. לאחר שסיים מסקרל את השאלתו לדרבי קאונטי, הושאל שוב מריאל מדריד, והפעם לספורטינג חיחון מהלה ליגה הספרדית. מסקרל ערך 28 הופעות בעונת 2015/2016, וסייע לספורטינג חיחון להישאר בליגה, על חודה של נקודה אחת מהיורדת ראיו ואיקאנו. בתום עונה זו, חזר מסקרל לריאל מדריד.
בקיץ 2016 נמכר מסקרל לאיינטרכט פרנקפורט תמורת כ-850 אלף אירו, וחתם על חוזה לשלוש שנים, עם אופציה לרכישה מחדש על ידי ריאל מדריד תמורת 4 מיליון אירו. מסקרל רשם עונה ראשונה טובה מאוד בפרנקפורט, וערך 28 הופעות ליגה, כשהוא משתף פעולה בקישור עם מרקו פביאן, סלובודן מדויביץ', אנטה רביץ', דני בלום וטאלב טוואטחה. לקראת סיום העונה נפצע והחמיץ את גמר הגביע הגרמני בו הפסידה פרנקפורט לבורוסיה דורטמונד. מסקרל היה מושבת למשך חודשים ארוכים והחמיץ את תחילת עונת 2017/18, וחזר לקראת פגרת החורף. במשחק רבע גמר הגביע הגרמני מול מיינץ 05, הבקיע מסקרל את השער השלישי בניצחון 0–3, שהיה שער הבכורה שלו במועדון. במחזור ה-33 של אותה עונה, הבקיע מסקרל את שער הבכורה שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–3 על המבורג. בהמשך העונה, היה מסקרל שותף לזכייה ההיסטורית של איינטרכט פרנקפורט בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 1–3 בגמר על באיירן מינכן, בו שיחק 90 דקות.
ביוני 2018, הופעל סעיף הרכישה מחדש של מסקרל תמורת 4 מיליון אירו על ידי ריאל מדריד. ביולי 2018 נמכר מסקרל מריאל מדריד לשאלקה 04 תמורת 10 מיליון אירו, וחתם על חוזה בשאלקה לארבע שנים. בשתי עונותיו הראשונות במועדון, מסקרל ושאלקה סיימו בחלק התחתון של הטבלה אך נשארו בליגה. בעונת 2020/2021 מונה מסקרל לתפקיד קפטן הקבוצה עד לחזרתו של סיאד קולאשינאץ בינואר. בתום עונה זו, נשרו מסקרל ושאלקה לבונדסליגה השנייה.
ב-23 באוגוסט 2021 חזר לספרד וחתם באלצ'ה לעונה אחת. מסקרל הפך מיד לשחקן הרכב במועדון, ונשאר עמו בליגה בעונה הראשונה שלו במועדון, 2021/22. מסקרל האריך חוזהו גם לעונת 2022/23, שבסיומה נשר עם אלצ'ה לליגת המשנה הספרדית.
בקיץ 2023 חתם מסקרל במיורקה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2023/24, ערך 29 הופעות ליגה וסיים עם הקבוצה במקום ה-15, שהשאיר אותה בליגה. מסקרל הגיע עם מיורקה באותה עונה לגמר גביע המלך, בו הפסידה הקבוצה לאתלטיק בילבאו לאחר בעיטות הכרעה, אך לא שותף במשחק זה.
קריירה בינלאומית

מסקרל שיחק בנבחרות ספרד עד גיל 18 ועד גיל 20.
למסקרל שורשים בגינאה המשוונית מצד אביו. במאי 2012 זומן מסקרל לצמד משחקים של נבחרת גינאה המשוונית במוקדמות מונדיאל 2014 מול נבחרות תוניסיה ונבחרת סיירה לאון. מסקרל נסע לבירת גינאה המשוונית, מלאבו, אך לבסוף לא שיחק במשחקים אלה, משום שערך הופעה אחת במדי נבחרת ספרד עד גיל 20, ולא רצה לוותר על האופציה לשחק בנבחרת ספרד. זאת על אף שהתאחדות הכדורגל של גינאה המשוונית סיימה את התהליכים הפרוצדורליים על מנת שמסקרל יוכל לשחק בנבחרת גינאה המשוונית.
ביוני 2024 ערך מסקרל את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת גינאה המשוונית, בהפסד 1-0 לתוניסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2026.
תארים

עם איינטרכט פרנקפורט:
הגביע הגרמני: 2017/18
קנוניקל

ערך זה עוסק בחברה. אם התכוונתם לתג HTML, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מוטו:  חשוב
 מייסדים:  מרק שאטלוורת'
 תקופת הפעילות:  5 במרץ 2004 – הווה (20 שנה)
 מיקום המטה:  לונדון 
 משרד ראשי:  מגדל מילבנק, לונדון
 ענפי תעשייה:  תעשיית התוכנה 
 מוצרים עיקריים:  אובונטו לאנצ'פד
 יו"ר:  מרק שאטלוורת' 
 מנכ"ל:  ג'יין סילבר 
 עובדים:  500+
  
 www.canonical.com
 
אובונטו
קנוניקל (באנגלית .Canonical Ltd) היא חברה פרטית, שהוקמה (וממומנת) על ידי היזם הדרום-אפריקאי מרק שאטלוורת' לקידום פרויקטי תוכנה חופשית. קנוניקל רשומה במקלט המס האי מאן ומעסיקה עובדים ברחבי העולם, בנוסף למשרדים ראשיים בלונדון ומשרד תמיכה במונטריאול. היא ידועה בעיקר כַּחברה העומדת מאחורי הפצת הלינוקס אובונטו.
פרויקטים במימון קנוניקל

קנוניקל תומכת ויוזמת פרויקטים בתוכנה חופשית. בהם גם פרויקטים לשיפור השיתוף בין מפתחים בסביבות עבודה אלו.
פרויקטים במימון קנוניקל > תוכנות בקוד פתוח

גרסאות אובונטו מבוססות דביאן:
אובונטו (Ubuntu) - הפצת לינוקס מבוססת דביאן עם שולחן עבודה GNOME.
קובונטו (Kubuntu) - הפצת אובונטו המשתמשת בשולחן העבודה KDE. פותחה בעבר במימון קנוניקל.
זובונטו (Xubuntu) - הפצת אובונטו המשתמשת בשולחן העבודה Xfce.
לובונטו (Lubuntu) - הפצת אובונטו המשתמשת בשולחן העבודה LXQt.
אובונטו מאטֶה (Ubuntu MATE) - הפצת אובונטו המשתמשת בשולחן העבודה MATE.
אובונטו באדג׳י (Ubuntu Budgie) - הפצת אובונטו המשתמשת בשולחן העבודה Budgie.
אובונטו קיילין (Ubuntu Kylin) - הפצת אובונטו המותאמת לשוק הסיני.
אובונטו סטודיו (Ubuntu Studio) - הפצת אובונטו ליוצרים.
אדובונטו (Edubuntu) - הפצת אובונטו מותאמת לסביבה לימודית.
Launchpad - אתר אינטרנט, מכיל מספר מרכיבים להקלת שיתוף הפעולה בין מיזמים בתוכנה חופשית:
Rozetta, כלי תרגום מקוון ליצירת הפצות תוכנה בשפה מקומית.
Malone, כלי למעקב אחרי באגים בתוכנה.
Soyuz, כלי ליצירת הפצות תוכנה מותאמות אישית כגון קובונטו וזובונטו.
Bazaar - מערכת ניהול גרסאות מבוזרת.
upstart - מערכת עליה (init) חלופית
Snap - מערכת אריזה ופריסה של חבילות תוכנה
פרויקטים במימון קנוניקל > פעילויות

יום חופש התוכנה (SFD - Software Freedom Day) - אירוע שנתי הנחגג בכל העולם, לציון יתרונות השימוש בתוכנה החופשית.
Go Open Source - יוזמה דרום-אפריקאית לעידוד שימוש בקוד פתוח.
Geek Freedom League - פרויקט קהילתי כלל-עולמי המציג את יתרונות התוכנה החופשית בפני אנשים חדשים.
Freedom Toaster - מכונה המוצבת במקומות ציבוריים, ובאמצעותה ניתן לצרוב תוכנות חופשיות לשימוש עצמי.
פרויקטים במימון קנוניקל > פרויקטים קנייניים

Landscape - כלי לניהול מספר מערכות מבוססות אובונטו באמצעות דפדפן.
Ubuntu One - שרות מחשוב ענן
Ubuntu TV - מערכת הפעלה של טלוויזיה חכמה
משרדים

קנוניקל התחילה כארגון וירטואלי בו כל העובדים עבדו מהבית. בתחילת 2005 נשכרו משרדים בסמוך לדירתו הלונדונית של מרק שאטלוורת'. שנתיים מאוחר יותר, באפריל 2007, עברו המשרדים למתחם מרווח בקומה ה-27 של בניין המשרדים Millbank Tower.
בקיץ 2006 פתחה קנוניקל משרדים במונטריאול, קנדה לשימוש צוותי השירות והתמיכה העולמיים.
ראו גם

Mir
ברק רובין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1979 (בן 46 בערך) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלס"ר נח"ל  מפקד פלגה ביחידת שלדג  מפקד גדס"ר נח"ל  מפקד גדוד גפן  סגן מפקד חטיבת הנח"ל  מפקד חטיבת אלון  ראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
ברק רובין (נולד בשנת 1979) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש ראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר. קודם לכן שימש מפקד חטיבת אלון, סגן מפקד חטיבת הנח"ל, מפקד גדוד גפן ומפקד גדס"ר נח"ל.
ביוגרפיה

רובין, בנם של הגר ודורון רובין. התגייס לצה"ל, שובץ בחטיבת הנח"ל והתקבל לפלס"ר נח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלס"ר ומונה למפקד צוות, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. לאחר מכן מונה לסגן מפקד פלס"ר נח"ל. בהמשך שימש מפקד פלוגה בגדוד 50, והוביל אותה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בשנת 2005 מונה למפקד פלס"ר נח"ל, והוביל אותה בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה, בתפקיד זה שירת עד שנת 2006. לאחר מכן שימש מפקד פלגה ביחידת שלדג.
ביוני 2014 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר נח"ל, והוביל אותו בין היתר בלחימה במבצע צוק איתן, בתפקיד זה שירת עד שנת 2016. בהמשך שימש מפקד גדוד גפן בין השנים 2016–2017. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת הנח"ל בין השנים 2017–2019. באוגוסט 2019 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלון ובמקביל למפקד צוות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, תפקידים אותם סיים בשנת 2021. בשנת 2021 מונה לראש תורת חי"ר וצנחנים במפקדת קחצ"ר.
חיים אישיים

רובין נשוי למאיה ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  ישי פורת ויואב זיתון, הלך לעולמו אלוף (במיל') דורון רובין, מקים יחידת מגלן, באתר ynet, 20 בינואר 2018
↑  רועי עמוס, המחבל מלמל בערבית וקירב את הידיים שלו לחזה. יריתי בו, במחנה, 14 בינואר 2011, כפי שהועלה ב"אתר הגבורה"
↑  מירב קריסטל, מח"ט גולני נגד "תדע כל אם", באתר ynet, 23 בדצמבר 2007
↑  "זזים", במחנה, 17 ביולי 2014, עמוד 9, "רס"ן ברק רובין הועלה לדרגת סא"ל והתמנה למפקד גדס"ר נח"ל, בתפקידו הקודם שימש מפקד פלגה ביחידת שלדג"
↑  גל פרל פינקל, ‏הלכו עם האמת שלהם, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 בינואר 2018
↑  אור הלר, "מתרגלים את כיבוש עזה": בצה"ל משדרים מוכנות לכל הסלמה, חדשות 13, 16 ביולי 2018
↑   טקס החלפת מפקד חטיבת אלון, באתר צה"ל, 22 באוגוסט 2019
↑  גל פרל פינקל, צה"ל מחבק פומבית את המילואימניקים, אבל מוטב שיתמקד בנכונות לגייס אותם למלחמה, באתר זמן ישראל, 23 במאי 2019
אורי בר-רצון

אורי בר-רצון (1 בספטמבר 1927 - 20 באפריל 1990), שימש כמפקדה של חטיבת גולני בשנים 1963–1965. השתחרר מצה"ל בגיל 41, בדרגת אלוף-משנה. לאחר שחרורו ניהל את החברה לפיתוח עירוני של עיריית ת"א – אתרים, בתפקידו האחרון במגזר הפרטי ניהל את קריית הפלדה של כור עד פרישתו בגיל 61 בעקבות מחלה.
ביוגרפיה

אורי בר-רצון נולד בירושלים, ב-1 בספטמבר 1927 לישראל ובלומה בר-רצון. בהיותו בן 4 נפטרה אמו והוא נשלח על ידי אביו לכפר הנוער בן שמן, שם שהה עד גיל 9.
בהיותו בן 9 נשא אביו לאישה את מרים, והוא חזר אל בית משפחתו בחולון. בסיום כיתה ח' החליט ביחד עם כל בני כתתו ללכת לתיכון מקצועי. "רצינו להתכונן לחיי העבודה" סיפר מאוחר יותר. במקביל הצטרף בשנת 1944 לנוער ההגנה.
ביוגרפיה > שירות צבאי

לאחר סיום לימודיו בבית הספר מקס פיין, התגייס לפלמ"ח. את תקופת הטירונות העביר בקיבוץ נען. לאחר הטירונות הועבר עם פלוגתו לקיבוץ גבעת ברנר, ואחר מכן לקבוץ רמת רחל, שם שימש בתפקידי סיור ובטעינת שקי אשלג מים המלח. במלחמת העצמאות השתתף בפיצוץ גשר אלנבי במסגרת פעולת פיצוץ גשרי הירדן (ליל הגשרים). לאחר מכן הצטרף לחטיבת הנגב, הוביל שיירות לנגב הנצור והשתתף בקרבות שחרור הנגב. בתקופה זאת גם הכיר את רותי, אשתו לעתיד. עם קום המדינה הדריך בקורס הקצינים הראשון של צה"ל.
בשנת 1952 נשא לאישה את רותי לבית לובנוב, ונולדו להם 3 בנות. שימש מפקד פלוגה בגדוד 8 ובגדוד 9. ב-1955 פיקד על גדוד 12 במבצע הר געש (פעולת הסבחה) - פעולה משולבת עם כוחות צנחנים ונח"ל לכיבוש מוצבים מצריים ליד ניצנה.
בשנת 1960 יצא בשליחות הצבא ללימודים בבית הספר לפיקוד המטה בפורט לוונוורת' שבארצות הברית. שימש סגן מפקד חטיבת גולני ובשנים 1963–1965 פיקד על החטיבה. בין השנים 1965–1970 מילא תפקידי פיקוד ומטה בצה”ל. תפקידו האחרון לפני שהשתחרר מן הצבא היה ראש מחלקת תחזוקה במטכ"ל.
ביוגרפיה > פעילות בחייו האזרחיים

לאחר שחרורו הוצע לו על ידי ראש עיריית תל אביב דאז - יהושע רבינוביץ להקים ולנהל את החברה לבינוי ופיתוח עירוני – חברת אתרים. במסגרת תפקידו היה אחראי לפיתוח קו החוף העירוני, ובניית כיכר אתרים והמרינה, ולמעשה היה זה שיזם את העברת פעילות השיט אל מוקד זה ולהקמתה של מרינה ראשונה בישראל.
בשנת 1975 עבר לנהל את חברת הבנייה פאן לון.
בשנת 1979 הוצע לו על ידי מנכ"ל חברת כור תעשיות, ישעיהו גביש, לנהל את קריית הפלדה בכור. בשנת 1989 בעקבות הרעה משמעותית במצבו הבריאותי נאלץ בר-רצון לפרוש מתפקידו.
בתקופת מחלתו כתב ופרסם את הספר המנכ"ל, בהוצאת דניאלה די-נור.
ביוגרפיה > מותו

בשנת 1980 חלה במחלת פרקינסון. בשנת 1989 התגלתה אצלו בנוסף גם טרשת אמיוטרופית צדית (ALS). בעקבות המחלה יצא לגמלאות ומאז ועד ימיו האחרונים שהה בביתו שבשכונת אפקה בתל אביב. במרץ 1990 אושפז במחלקת טיפול נמרץ נשימתי בבית החולים איכילוב לאחר שהתגלתה אצלו אי ספיקת ראות סופנית. הוא נפטר במחלקה ב-20 באפריל 1990.
אורי בר-רצון הובא למנוחות בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
הערות שוליים

↑  כרמית גיא, "בר-לב ביוגרפיה", תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998, עמוד 51.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568046905171  ISNI: 0000 0003 8514 5454  LCCN: n89126293  VIAF: 68057688   WorldCat (עם VIAF): 68057688
יוחאי בן ישי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 56 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן נח"ל  מפקד גדוד 50 (בזלת)  מפקד בא"ח נח"ל  מפקד חטיבת אלון  מפקד חטיבת הבקעה  סגן מפקד מל"י
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן
 
יוחאי בן ישי (נולד ב־1969) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת הבקעה.
ביוגרפיה

בן ישי גדל במשפחה דתית בקריית אתא, אביו עבד בקרן קימת לישראל כיערן. הוא למד במדרשית נעם.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1987 שובץ בחטיבת הנח"ל. בנח"ל עבר בן ישי הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה. בהמשך מילא מספר תפקידי בחטיבה ובהם מפקד פלוגה מסייעת בגדוד 931. בשנת 1995 שימש בן ישי כמפקד פלחה"ן נח"ל, הוביל אותה בלחימה בדרום לבנון ונפצע קשה כאשר חזבאללה הפגיז את מוצב דלעת. לאחר תהליכי החלמה ושיקום שנמשכו שלושה חודשים שב לשירות בצה"ל ושימש כמפקד גדוד 50 (בזלת), בין היתר בנסיגה מלבנון. לאחר מכן שימש כמפקד בא"ח נח"ל. בתפקידו הבא שימש כסגן מפקד חטיבת הנח"ל. לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אלון, ביולי 2008 נתמנה למפקד חטיבת הבקעה, בתפקידו שימש עד שנת 2010. בתחילת שנת 2011 עבר לשמש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ובהמשך אותה שנה התמנה לסגן מפקד מל"י.
מתגורר בתל מונד.
הערות שוליים

↑  מתי פרידמן, "דלעת", כנרת זמורה-ביתן דביר, 2017, עמודים 40-41.
↑  יגאל סרנה, "רק חול וחול", ידיעות אחרונות מוסף "24 שעות", ‏ 18 ביוני 2012.
↑  אור הלר, פרסום ראשון: פרוטוקול המשפט של תא"ל עימאד פארס, באתר nana10‏, 27 באפריל 2010.
↑  נשיא המדינה למפקדים במילואים: "העם יכול לסמוך עליכם", ביבשה, ‏ 21 בספטמבר 2008.
↑  יואב זיתון, נגד גנבים: צה"ל משקיע מיליונים באבטחת צאלים, באתר ynet, 9 ביולי 2012.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנת קרב

מנת קרב בצה"ל בשנת 2023.
מנת קרב של הכוחות המזוינים של צרפת
חיילת צה"ל עם מנת קרב במהלך אימון שטח
חבילת פחית שימורים של קרקר עמיד המתלווה למנת קרב, בעלת חיי מדף של חמש עשרה שנים.
מנת קרב לטבעונים
מנת קרב (בצה"ל ידועה בראשי תיבות מנק"ר או מנ"ק) היא ארוחה משומרת וארוזה מראש, המשמשת כוחות צבא, ומיועדת בעיקרה לשמש כמזון במצב לחימה, בו אין אספקה מסודרת של מזון לכוחות.
מנת הקרב מיועדת לאכילה ללא צורך בבישול, ולכן מרבית המזונות בה הם משומרים, מיובשים או מיובשים בהקפאה. ישנו דגש על כך שמנת הקרב תכלול את כל אבות המזון, ותספק ביעילות את צורכי החייל במצב לחימה. מנות קרב הן בעלות חיי מדף ארוכים וניתנות לשינוע בקלות יחסית. לצבאות רבים בעולם יש מספר תפריטים של מנות קרב, הכוללים מנות אתניות או מיוחדות כדוגמת מנות כשרות (צבא ארצות הברית, צבא הממלכה המאוחדת) ומנות קרב צמחוניות. מנות קרב משמשות גם לצרכים שאינם מלחמתיים: שימוש במנות קרב נעשה בעת אימונים צבאיים, כאספקה באזורי אסון ובמקומות שלא ניתן להקים בהם מטבח מסודר. עלותה של מנת קרב לרוב גבוהה יותר מארוחה רגילה, ולכן משתדלים למעט בשימוש בה שלא לצורך.
למרות שבעגה מנת קרב נקראת ביחיד, הרי שהאריזה מכילה כמות אוכל לארבעה לוחמים, וגם על האריזה עצמה כתוב 4 מנות קרב.
מנות קרב בצה"ל

בצה"ל משמשות מנות הקרב לעיתים גם כמזון בימים שטרם חג הפסח, בעת הכשרת כלי המטבח לחג. במשך עשרות שנים היה הלוף אחד מסמלי מנת הקרב בצה"ל, אך בשל תלונות רבות מצד חיילים, שונה הרכב המנה באמצע העשור הראשון של המאה ה-21, והוצא ממנה הלוף. במקום הלוף נוספו מגוון מנות שבעת הוספה של מים קרים הן מתחממות בעזרת תגובה כימית. בין המנות החדשות ניתן למצוא שווארמה, קציצות ברוטב ואף גולאש.
בשנת 2015 דווח כי במסגרת שינוי רחב היקף לשיפור איכות המזון בצה"ל ישתנה תפריט מנת הקרב ויכיל בשר שאינו מעובד וזו תכונה "ארוזית לשטח". בשנת 2017, אף הוחלט לאפשר לחיילים שאינם צורכים מזון מן החי, לקבל מנת קרב טבעונית.
נכון לשנת 2023 ניתן למצוא במנת הקרב  שימורי  טונה (מנת החלבון העיקרית), שימורי זיתים ירוקים (שלמים), שעועית לבנה ברוטב עגבניות, שעועית שחורה ברוטב עגבניות חריף, גרעיני תירס מתוק, שימורי בוטנים מלוחים ומטוגנים, חלבה (בפחית או כחטיף), שימורי חתיכות אננס בסירופ, שימורי חתיכות שזיף בסירופ, ממרח שוקולד (על בסיס קקאו ושומן צמחי (פרווה)).
בתוך המנה יש גם פותחן שימורים מתקפל, כמה מזלגות וסכינים חד פעמיים, שקיקי מלח ופלפל ומפיות נייר.
את המנות מלווים בדרך כלל לחם לבן פרוס או לחמניות, ירקות (לרוב: גמבה, עגבניות, מלפפון) ופירות (לרוב: תפוחי עץ, שזיפים (לפי העונה)). כמו כן, להשלמת ערכי תזונה של חלבון שומן ומלח מסופקים לעיתים בנוסף למנה גם נקניקי קבנוס.
עוד מוצר פחמימה שניתן למצאו יחד עם מנות הקרב הוא פחית שימורים המכילה קרקרים עמידים, בעלת חיי מדף של חמש עשרה שנים.
מלחמת חרבות ברזל האיצה את פיתוח וניסוי מנת הקרב החדשה אשר תחליף את תפיסת מנות הקרב הוותיקות הכוללות בעיקר מזון יבש ומשומר. מנת הקרב החדשה יותר מותאמת לטעם הישראלי, מכילה מנה מבושלת של שווארמה טבעונית, פסטה בולונז ומג'דרה, המיועדות לחימום בשטח, בעלת חיי מדף של שנתיים, ובעלת ערכים תזונתי, קלורי ונתרן גבוהים. המנה כוללת גם טורטיות ורטבים, כגון: טחינה, עמבה, קטשופ, צ'ילי ומיונז. המנה בעלת משקל מינימלי, וארוזה כך שתיכנס בצורה נוחה לתרמיל הלוחם ולא תתפוס הרבה מקום. המנה פותחה תוך שיתוף פעולה בין מעבדת הפוד טק של מכללת תל חי, מפקדת קצין הרפואה הראשי ואט"ל.
ראו גם

תזונה צבאית
הערות שוליים

↑  Yoav Zitun, Cracker vs. cracker: IDF nibbles on a new biscuit, ynetnews, ‏29 במרץ 2017
↑  מקופסאות שימורים לג'ל אנרגיה: מנות קרב גירסת 2023 - Forbes Israel, באתר Forbes Israel, ‏24 בנובמבר 2023
↑  חנן גרינברג, צה"ל 2009: איזה לוף ואיזה נעליים, באתר ynet, 8 במאי 2009
↑  צה"ל גאה להציג: מנות קרב חדשות
↑  נועה שטרן, אתר צה"ל
↑  מה שהחיילת מורחת בתמונה על הלחם, והשימורים המונחים על הקסדה
↑  יניב גרנות‏, מבצע חרבות ברזל: מה יש בתוך מנת קרב של חיילי צה"ל?, באתר וואלה, 17 באוקטובר 2023
↑  https://www.hidabroot.org/article/1191540
↑  Yoav Zitun, Cracker vs. cracker: IDF nibbles on a new biscuit, ynetnews, ‏29 במרץ 2017 תמונה מצורפת
↑  אלי אשכנזי‏, שווארמה, בולונז ומג'דרה: מנות הקרב של העתיד כבר הגיעו ללוחמים ברצועה, באתר וואלה, 14 בפברואר 2024
פותחן שימורים בעל להב מתקפל הנמצא בכל ארגז מנת קרב. על הפותחן מוטבעת האות צ', המייצגת רכוש צה"לי.
רוני בלקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 65 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 50 (בזלת)  מפקד יחידת מגלן  מפקד חטיבת העמקים  מפקד חטיבת הבקעה  סגן מפקד עוצבת הפלדה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה
 תפקידים אזרחיים
 חבר מועצת העיר רמת השרון
 
רון לצד אביו, פסח, ואחיו, 1971 לערך
רון גרשון "רוני" בלקין (נולד ב-1960) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שפיקד בין השאר על יחידת מגלן, חטיבת העמקים וחטיבת הבקעה.
ביוגרפיה

נולד כבנם הבכור של זיוה ופסח בלקין, שהיה ראש המועצה החמישי של רמת השרון.
למד בבית הספר גולן ובשנת 1975 עבר ללמוד בפנימיה הצבאית לפיקוד בתל אביב.
בשנים 1971–1977 היה חניך ומדריך בתנועת הנוער העובד והלומד.
התגייס לצה"ל בשנת 1978 ושירת בסיירת מטכ"ל כלוחם וכקצין.
בשנים 1992–1993 פיקד על גדוד 50 (בזלת) של חטיבת הנח"ל. לאחר מכן השתחרר מצה"ל. בהמשך, שב לשירות קבע, ובשנים 1995–1997 פיקד על יחידת מגלן, והוביל אותה בלחימה ברצועת הביטחון בלבנון. בין היתר פיקד על היחידה במבצע ענבי זעם.
בשנים 2000–2002 פיקד על חטיבת העמקים, בין היתר במבצע חומת מגן. בשנים 2003–2004 פיקד על חטיבת הבקעה. בלקין פיקד על החטיבה בלחימה נגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כסגן מפקד עוצבת הפלדה. בשנים 2007–2008 חזר לפקד על חטיבת הבקעה.
באפריל 2018 העניק הרמטכ"ל רב-אלוף גדי איזנקוט דרגת תת-אלוף במילואים לבלקין, במסגרת תפקידו כראש צוות התכנון באוגדה 98.
לאחר שחרורו מצה"ל, התמנה כסמנכ"ל פעילות החוץ של קבוצת "נקסטקום" והוביל מטעם החברה שורה של מיזמים ופרויקטים בינלאומיים בתחומי אנרגיה מתחדשת, תקשורת ובינוי במזרח אירופה ובאפריקה.
במאי 2018 הכריז בלקין על מועמדות לראשות עיריית רמת השרון, בהמשך דרכו של אביו, פסח בלקין, שכיהן כראש המועצה החמישי של רמת השרון, בין השנים 1969–1978. בבחירות לרשויות המקומיות באוקטובר 2018 הוא קיבל 31.7% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול ראש העיר המכהן, אבירם גרובר, שחסרו לו קולות בודדים כדי לעבור את סף ה-40% בסיבוב הראשון. בסיבוב השני נבחר גרובר, ואילו בלקין קיבל 46.03% מהקולות. סיעתו "רמת השרון 1" זכתה במנדט אחד ובלקין נבחר למועצת העיר.
הוא משמש כחבר הוועדה החקלאית ברמת השרון, חבר הנהלת בית הראשונים וחבר הנהלת המוזיאון הגאולוגי העירוני.
בלקין הוא בוגר החוג לניהול וכלכלה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה > משפחתו

בשנת 1992 נישא לעו"ד רוני פלוזניק, אותה הכיר במהלך לימודיהם המשותפים באוניברסיטה, שהייתה חוקרת בכירה ברשות לניירות ערך ושותפה במשרד עורכי הדין של יעל גרוסמן. לזוג נולדו שני בנים. בדצמבר 2016 נפטרה אשתו רוני כתוצאה ממחלת ריאות נדירה. באוקטובר 2023 נהרג בנו עמרי בקרב בקיבוץ בארי בטבח שבעה באוקטובר. מתגורר ברמת השרון.
הערות שוליים

↑  רוני בלקין, באתר "בהשקט ובבטחה"
↑  איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמ' 58
↑  עמרי אסנהיים, רקע אדום, באתר nrg‏, 15 באפריל 2005
↑  איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמ' 59
↑  איל דורון, הדס ועופר רגב, "בהשקט ובבטחה - מורשת יחידת מגלן", פורת הוצאה לאור, מאי 2012, עמ' 61–63
↑  פליקס פריש, סבב מינויים בפיקוד המרכז, באתר ynet, 23 באפריל 2002
↑  פליקס פריש ואפרת וייס, 2 חיילים נהרגו בהתקפה על בסיס טירונים, באתר ynet, 10 באפריל 2003
עמוס הראל, המחבלים שהתכוונו לבצע פיגוע בבי"ס נעצרו במסגד ליד קו התפר, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2003
ארנון רגולר, דוד רטנר, חייל ו-4 פלשתינאים נפצעו בפיגוע התאבדות בבקעה, באתר הארץ, 23 במאי 2004
חייל נפצע קל בפיגוע בבקעה, באתר ערוץ 7, 23 במאי 2004
↑  ליהי ויגודסקי, ווסט פוינט גלילות, ביטאון ביבשה, גיליון 1, אפריל 2007
יהודה הכהן

ערך זה עוסק בקצין צה"ל. אם התכוונתם לתלמיד רבנו גרשום ומחבר ספר הדינין, ראו יהודה בן מאיר הכהן; לרב מישיבת המקובלים בית אל, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1975 (בן 50 בערך) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1993–2019 (כ־26 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלנ"ט גבעתי  מפקד גדוד רותם  סגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה  סגן מפקד חטיבת גבעתי  קצין המבצעים של פיקוד הדרום  מפקד חטיבת שגיא  מפקד חטיבת אלון
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
יהודה הכהן (נולד בשנת 1975) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד חטיבת אלון, מפקד חטיבת שגיא, סגן מפקד חטיבת גבעתי ומפקד גדוד רותם.
ביוגרפיה

הכהן התגייס לצה"ל בשנת 1993, והתנדב ליחידת שמשון. ביחידה עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס פורקה היחידה. עקב כך עבר לחטיבת גבעתי, ומונה למפקד צוות בפלחה"ן גבעתי. בהמשך שימש כמפקד פלגת ההכשרות ביחידה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד הפלחה"ן, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בבא"ח גבעתי. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת החוד בגדוד רותם, והוביל אותה בשלהי שהות צה"ל ברצועת הביטחון ובזמן הנסיגה מלבנון, וכן בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. לאחר מכן מונה למפקד פלנ"ט גבעתי. בהמשך שימש כסגן מפקד גדס"ר גבעתי, וביום העצמאות ה'תשס"ו (2006) היה בין מדליקי המשואות. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גבעתי.
בשנת 2008 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד רותם, והוביל את הגדוד בלחימה ברצועת עזה, בין היתר במהלך מבצע עופרת יצוקה. את תפקידו סיים בשנת 2010. בהמשך שימש כסגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה בין השנים 2010–2011. בשנת 2011 מונה לסגן מפקד חטיבת גבעתי, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. לאחר מכן מונה לקצין המבצעים של פיקוד הדרום, ושימש בתפקיד בין השנים 2012–2014. ב-11 ביוני 2014 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שגיא, ושימש בתפקיד עד 23 באוגוסט 2016. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ד (2017-2016), במקביל בנובמבר 2016 מונה למפקד חטיבת אלון, ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2019. בסיום תפקידו פרש מצה"ל.