stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופנידן
היסטוריה > התנעת הפרויקט

התוכנית לרשת שבילי אופניים בגוש דן הוכרזה על ידי משרד התחבורה ב-12 ביולי 2015 לאור העלייה בשימוש באופניים חשמליים בישראל. תכנונה המקורי כלל 10 שבילים שאורכם הכולל היה 150 קילומטרים, תאריך הסיום הצפוי של הפרויקט היה קיץ 2019 בעלות של 250 מיליון שקלים.
ב-2017 עודכנו פרטי הפרויקט, שמו שונה ל"אופנידן", האחריות על ביצועו ניתנה לחברת נתיבי איילון ועודכנו תאריכיו, היקפו ועלותו, שבשלב זה עלתה מעל 600 מיליון שקלים. התכנון הצפוי לתחילת העבודה בשלב זה היה ב-2019 וסיומן בשנת 2022.
היסטוריה > תחילת הסלילה

חלק משבילי הפרויקט נכללו בתוכניות אחרות, ביניהן "דנקל", ו"מהיר לעיר" שבמסגרתו נסללו שבילי אופניים, בעיקר לתחנות מרכזיות. תחילת הסלילה על השבילים המרכזיים החלה כבר ב-2019. באוגוסט 2019 החלו העבודות במערב ראשון לציון. ושכונת נווה עופר בתל אביב על מקטע שביל איילון. ב-2020, החלו העבודות על שבילי ירקון, שדה, אריאל, חולות ושרון. בתחילת 2021, החלו העבודות על שביל חוף.
נכון לדצמבר 2021, שביל שדה ושביל הירקון אמורים היו להיפתח בסוף 2022.
היסטוריה > סטטוס הפרויקט

נכון לאפריל 2023, נפתחו מקטעים ספציפיים משבילי אופנידן, אך מרבית השבילים עדיין כוללים מקטעים המצויים בשלבי תכנון.
נכון למרץ 2025, אף שביל לא נסלל במלואו. לפי אתר חברת נתיבי איילון מרבית השבילים כוללים מקטעים שנמצאים בשלב תיקונים בתוואי השביל (החוף, הירקון, שדה, אריאל ואיילון) כך שלא ידוע מתי סלילתם תסתיים ומרבית המקטעים טרם נסללו. לעומתם, שביל חולות צפוי להיפתח במלואו במסגרת עבודות הקו הירוק של הרכבת הקלה ושביל השרון היה צפוי להיפתח בסוף 2024, אך רוב המקטעים בו נמצאים בעיכוב ביחס ללוח הזמנים המקורי. להלן בהרחבה:
שביל איילון: שבעה מקטעים בתל אביב, חולון וראשון לציון נפתחו. שני מקטעים בבת ים בשלבי תכנון.
שביל חולות: ארבעה מקטעים נפתחו בחולון, אחד בביצוע ושניים נוספים בחולון ותל אביב יבוצעו במסגרת הקו הירוק של הרכבת הקלה.
שביל אריאל: שני מקטעים נפתחו בחולון, ארבע בשלבי תכנון, ושניים בביצוע.
שביל שדה: ארבעה מקטעים נפתחו בגבעת שמואל ובתל אביב, שלושה בשלבי ביצוע, שניים יבוצעו במסגרת הקו הסגול של הרכבת הקלה ועוד שניים בשלבי תכנון
שביל הירקון: חמישה מקטעים ברמת גן ובתל אביב נפתחו, חמישה מקטעים בשלבי תכנון, ואחד נוסף ברמת גן בביצוע.
שביל השרון: חמישה מקטעים נפתחו ברמת השרון ובתל אביב, שישה נוספים היו צפויים להסתיים בסוף 2024 אך עדיין בביצוע כשארבעה מהם באיחור של שנה עד שנתיים ממועד הסיום המקורי.
שביל החוף: שני מקטעים נפתחו בתל אביב, שלושה נוספים בביצוע, אחד בשלבי תכנון.
ראו גם

תחבורה בתל אביב
אופנידרום – רשת שבילי אופניים בין-עירונית המתוכננת במסגרת המערכת להסעת המונים בנפת אשקלון, המבוצעת על ידי חברת נתיבי איילון
הערות שוליים

↑  אופני דן, באתר נתיבי איילון
1 2  רועי רובינשטיין, הבטחות ודחיות: אוטוסטרדת האופניים של כץ מתעכבת, באתר ynet, 24 בינואר 2019
↑  שביל איילון, באתר נתיבי איילון
↑  שביל הירקון, באתר נתיבי איילון
↑  ]https://www.ayalonhw.co.il/projects/ofnidan/%D7%A9%D7%91%D7%99%D7%9C%D7%99%D7%9D-%D7%91%D7%A4%D7%A8%D7%95%D7%99%D7%A7%D7%98-%D7%90%D7%95%D7%A4%D7%A0%D7%99%D7%93%D7%9F/achof-trail/ שביל חוף], באתר נתיבי איילון
1 2  אבי יוסף, מפתח תקווה ועד תל אביב: הושק שביל ‘שדה’ ב’אופנידן’, ביזנעס, 6 ביולי 2021
1 2 3  הלל פוסק, אוטוסטרדות האופניים של כץ: המחיר זינק, הלו"ז נדחה, באתר ynet, 25 באפריל 2017
↑  שחר הזלקורן, המדינה החליטה - מעודדים אופניים, באתר ynet, 17 בדצמבר 2007
↑   נעמה ריבה, מסלול מכשולים: הפער בין התוכניות לשבילי אופניים והמציאות, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2017
↑  ניר בן טובים‏, אוטוסטרדה לאופניים: 150 קילומטרים של שבילי אופניים בגוש דן, באתר וואלה, 12 ביולי 2015
↑  תומר הדר, מורידים את האופניים החשמליים מהמדרכה: רשת "אוטוסטרדות לאופניים" תוקם בגוש דן, באתר כלכליסט, 12 ביולי 2015
↑  לירן טטרו, הדרך לגוש דן פתוחה: החלו העבודות על אוטוסטרדת האופניים בראשל"צ, באתר mynet‏ ראשון, 7 באוגוסט 2019
↑  דודי טל, יוצאות לדרך עבודות פרויקט "אופנידן" במערב ראשון לציון, במקומון השקמה ראשון לציון, 9 בפברואר 2020
↑  מתן דויטש, אושר התקציב: שביל אופניים יחבר בין פתח תקוה לתל אביב, רמת גן ועוד, באתר mynet‏ פתח תקוה, 9 בדצמבר 2021
↑  נתיבי איילון – בכל דרך שתבחרו, באתר פייסבוק
↑  נתיבי איילון – בכל דרך שתבחרו: רשת אופנידן הגיעה לגבעת שמואל, באתר פייסבוק
↑  נתיבי איילון – בכל דרך שתבחרו: חדש ברמת השרון!, באתר פייסבוק
דבק פלסטי

שימוש בדבק פלסטי
דבק פלסטי (נקרא גם: דבק לבן) או בשמו הכימי פולי ויניל אצטט (PVA), הוא דבק המיוצר מפולימר סינתטי צמיגי ומשמש לרוב להדבקת מוצרי נייר ועץ.
הדבק הפלסטי הומצא בגרמניה ב-1912 על ידי פריץ' קלאטה. כאשר הוא מיוצר בקנה מידה מסחרי הוא לרוב מיוצר מאצטילן וחומצה אצטית. בצורתו הנוזלית צבע הדבק לרוב לבן. לאחר שהחומר המסיס מתייבש הדבק הופך לחומר שקוף דמוי גומי. לאחר ההתייבשות ניתן להמס שוב את הדבק בעזרת מים למרות שאינו מסיס לחלוטין.
הדבק הפלסטי נפוץ מאוד בקרב ילדים מאחר שאינו רעיל וניתן לניקוי בעזרת מים. שימושים נוספים הם כריכת ספרים (מאחר שהדבק אינו חומצי), נגרות, עבודות יד, בגדים ואף אבן (בעיקר בהדבקת לבנים מאבן חול).
אליהו בחור

| --- | --- |
 לידה:  13 בפברואר 1469 Ipsheim, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  28 בינואר 1549 (בגיל 79) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  גרמניה, איטליה
 תלמידי דוקטורט:  פאוילוש באגיוש 
 תרומות עיקריות
 חקר דקדוק עברי וחקר המסורה
 
עמוד מתוך "שמות דברים", מילון עברית-יידיש-לטינית-גרמנית שהוציא אליהו בחור, איזני 1542. לחצו להגדלה.
רבי אליה בן אשר הלוי לויטה אשכנזי, המכונה רבי אליהו בחור או הבחור (באיטלקית: Elia Levita;‏ י"ב באדר ה'רכ"ט 1469 – ו' בשבט ה'ש"ט, 1549), היה בלשן עברי וחוקר המסורה בתקופת הרנסאנס, ממדקדקי העברית בימי הביניים ומראשוני הכותבים ספרות ביידיש.
ביוגרפיה

נולד בעיירה נוישטאדט (אנ'), ליד נירנברג שבבוואריה בין 1468 ל-1472. בצעירותו עבר לאיטליה בעקבות רדיפות וגירושים נגד היהודים בגרמניה. ב-1496 שהה בוונציה, ב-1504 הגיע לפדובה, ועזב אותה ב-1509 כאשר החריבו אותה צבאות זרים. ב-1516 עבר לרומא, ושם קיבל את חסותו של אג'ידיו דה ויטרבו, מלומד נוצרי והחל מ-1517 קרדינל, ואף התגורר בביתו.
בחור התמחה בדקדוק עברי ובחקר המסורה, ולימד עברית למלומדים נוצרים נוספים שבקשו לקרוא את כתבי הקודש בשפת המקור. הוא הוזמן לאוניברסיטת פריז ללמד עברית, אך סירב משום שבימיו לא היה יישוב יהודי בצרפת. בעקבות ביזת רומא ב-1527 שב לוונציה, ועבד כמגיה בבית הדפוס של דניאל בומברג וכמורה לעברית. בסוף שנות השלושים הוזמן על ידי המלומד הנוצרי פאולוס פאגיוס לחזור לגרמניה ולפקח על בית הדפוס שבבעלותו. בחור נענה להזמנה, ובשנים 1542-1541 עבד בבית הדפוס של פאגיוס בעיר איזנא (Isny im Allgäu) שבוירטמברג, ובהמשך התלווה אליו לקונסטנץ. בדפוס איזנא ראו אור כמה מחיבוריו החשובים ביותר. בשנותיו האחרונות חזר לוונציה ושם מת בו' שבט ש"ט, 1549.
נכדו של אליהו בחור המיר את דתו, אך אף הוא המשיך לעבוד במלאכות הדפוס, והיה בין מדפיסיו הראשונים של ספר הזוהר (בדפוס קרמונה). בין צאצאיו האחרים של אליהו בחור נמנה מאות שנים מאוחר יותר דייוויד קמרון ראש ממשלת בריטניה, דרך סב-סבו, אמיל לויטה, יהודי יליד גרמניה ובנקאי מפורסם שזכה באזרחות בריטית בשנת 1871 והתייחס כצאצא למשפחת אליהו בחור. על שמו של אליהו בחור קיים רחוב בתל אביב .
ביוגרפיה > יחסיו עם מלומדים נוצרים

לרבי אליהו בחור היו יחסים פוריים עם המלומדים הנוצרים שבזמנו (שכינו אותו בלטינית "אליה לוויטה"). הוא התגורר ברומא בביתו של הקרדינל המלומד אג'ידיו דה ויטרבו, וחי תחת חסותו; רבי אליהו לימד את דה ויטרבו עברית וכתבים יהודיים, והעתיק לספרייתו כתבי יד של חיבורים יהודיים, לרבות חיבורים קבליים. קשריו של בחור עם הקרדינל תרמו לקבלת הפנים החמה שזכה לה דוד הראובני כאשר הגיע לרומא, ולסיוע שנתן הקרדינל לעריכת הפגישה בין הראובני והאפיפיור.
רבי אליהו בחור היה שותפו לבית הדפוס של המלומד הנוצרי פאולוס פאגיוס; בהקדמה ל"ספר הבחור" שכתב, הקדיש דברי תודה לשותפו הנוצרי.
היו לו קשרים רבים עם מלומדים הבראיסטים; ייתכן אף שנפגש ברומא עם מרטין לותר.
בין תלמידיו הנוצריים היה המלומד וההומניסט ההבראיסטי סבסטיאן מינסטר. מינסטר חיפש זמן רב מורה מומחה לדקדוק העברי, ועמיתו לעבודה באוניברסיטת היידלברג, הפרופסור ליוונית ולטינית סימון גרינאוס (Simon Grynaeus), הציג בפניו את עבודותיו של רבי אליהו בחור. חיבוריו של בחור שבו את ליבו של מינסטר והוא יצר עמו קשר; במהלך השנים קיים מינסטר עם רבי אליהו קשר מכתבים מקצועי, בו זכה להדרכה לא מבוטלת באשר לסוגיות השונות שהעלה בפניו בתחום שפת הקודש.
משנת 1525 החל לתרגם את ספריו של רבי אליהו מעברית ללטינית ולהוציאם לאור בשתי השפות, ובכך תרם לפרסומו של רבי אליהו בקרב ההבראיסטים הנוצרים.
בשנת 1531 הוציא מינסטר לאור בבזל את תרגומו הלטיני של הספר מהלך שבילי הדעת, פרי עטו של רבי משה קמחי, שיצא לאור על ידי רבי אליהו כבר בשנת 1508 בתוספת הערותיו. תרגומו של מינסטר לספר עורר שנים מאוחר יותר את מורת רוחו של רבי אליהו בחור, על כך שמינסטר מעולם לא ביקש את רשותו לתרגם את הספר ולהוציאו לאור; ביטוי לכך עלה במכתב תשובה שכתב בחור לסבסטיאן מינסטר בשנת 1531, לשאלותיו בנושאים שונים הקשורים בשפה העברית:
הנה בישרתני על העתקתך של דקדוק ר' משה קמחי עם באוריי, ובאמת צר לי על ככה, כי ידעתי כי בו (טעותים) לא מעט, קצתם מצד הדפסים, קצתם מצידי, כי זה יותר משלושים שנה שחברתיו ולא היה כחי אז בדקדוק ככחי עתה. וכך אדוני איעצך נא, אם לא התחלת להדפיסו, אל תדפיסו עד שתשלח לי ההעתקה אשר העתקת אותו, כי בלי ספק שגם אתה שגית, כי אין איש אשר לא יחטא ואני אעבור עליו ואתקן את המעוות וזה אעשה לכבודך, להנאתך ולטובתך ולא בשכר, רק שכר הבטלה ואיבוד זמני תיתן....
בהמשך המכתב מביע בחור את אי הבנתו מדוע ערבב מינסטר "בספרו שילוש לשונות אחרות שאינן לשון עברי כלל, רק לשון הגרי ופרסי". את המכתב הוא חותם כך:
אליה לוי, המדקדק אשכנזי, אני אמרתי בחפזי, יא' אדר רצ"א, סוף מכתב אליהו
סבסטיאן מינסטר ענה במכתב לאליהו בחור כי הספר כבר יצא לאור, ולכן בלתי ניתן לתקן את השגיאות שנעשו בו. באותה עת עמד לצאת לאור ספר פרשנויות של רבי דוד קמחי לספר עמוס הנביא, בעריכת סבסטיאן מינסטר. כדי לפייס באופן כלשהו את אליהו בחור, עיכב מינסטר את הדפסת הספר, כדי להוסיף בו את מכתבו של אליהו בחור, בו הוא מלין על השגיאות שנעשו בספרו 'דקדוק אליהו'.
אליהו בחור נחשב לאבי הרעיון של חלוקת הטעמים לדרגות. ממנו שאבו חוקרי הטעמים הנוצרים את הרעיון, ואת הרעיון הזה הם פיתחו.[דרוש מקור]
פשר שמו 'אליהו בחור'

אליהו בחור הוא כינוי לא שגרתי במסורת הדורות למלומד יהודי, והיו שהבינוהו כמכוון לציין שהמדובר באדם צעיר או רווק (הגם שאת חיבורו 'הבחור' הדפיס ברומא בגיל 48). או אפשר והכינוי קשור לפעילותו ומקצועו כמגיה בבית הדפוס (הבוכער זעצער). מכל מקום, אין זה רק שמו של האיש, אלא גם כינויו של חיבורו הבלשני העיקרי, הקרוי גם 'דקדוק אליהו'. בסוף ההקדמה לחיבור זה מסביר אליהו בחור את השם המוזר הזה כך:
"הנה קראתי שם הספר הזה: ספר הבחור. וזה לשלוש סבות: האחת - בהיות הספר הזה בחור וטוב וכולו סולת ואין בו פסולת. השנית - בעבור היותו מחובר אל כל בחור ללמוד בו בימי בחרותו, וייטב לבו באחריתו.
השלישית - בעבור היותו שם כנויי משונה ובשם בחור מכונה. ועל זה אמרתי בשירי:
אַחִים וְגַם רֵעִיִם, שִׁמְעוּ דְבָרַי עִם.
סֵפֶר מְאֹד נָעִים, הֲיוֹם יְלִדְתִּיהוּ.
יַעַן לְכָל בָחוּר, הוּא טוֹב וְגַם בָחוּר.
וַאֲנִי שְׁמִי בָחוּר, בָחוּר קְרָאתִיהוּ."
מחיבוריו

בבא ד'אנטונא – עיבוד ליידיש של "בבא דאנטונא" – הגרסה האיטלקית לסיפור האבירים "בוויס מהמפטון". ספר זה, שנדפס באיזנא ב-1541, הוא מן החיבורים הראשונים של ספרות היידיש. הספר תורגם לעברית על ידי דוד פור.
פאריז אונ' וינע – עיבוד ליידיש של "פאריס ווינה", סיפור פרובאנסלי רב-תפוצה מן המאה ה-14, על אהבתם של אביר זוטר ובת הדופן. אף כי אין זה ודאי שאליהו חיבר אותו, כתיבתו מיוחסת לו, והיא נעשתה כנראה בעת שהותו בוונציה בין 1509 ל-1514.
הבחור או דקדוק אליהו – ספר דקדוק עברי. תורגם ללטינית על ידי סבסטיאן מינסטר, שזכה להדרכתו של בחור במחקריו בשפה העברית. נדפס ברומא ב-1518.
המתורגמן - מילון לארמית של תרגומי המקרא, עם הקדמה לטינית של פאולוס פאגיוס. נדפס באיזנא ב-1541.
התשבי – מילון עברי ללשון חז"ל ולשון ימי הביניים, שנתרגם ללטינית על ידי פאולוס פאגיוס ונדפס באיזנא ב-1541. חיבור זה מהווה עדות חשובה לאופן הגייתן של מילים עבריות בפי יהודי גרמניה ואיטליה בראשית העת החדשה, ואף נכללו בו ביאורים אטימולוגיים לכמה מילים יידיות.
טוב טעם – ספר על טעמי המקרא
מסורת המסורת – ספר על המסורה למקרא, שבו פירש את המונחים ואת הסימנים של המסורה וטען כי סימני הניקוד והטעמים חודשו בידי בעלי המסורה ואינם מזמן התלמוד.
נימוקים (כלומר: פירושים) לספרי הדקדוק של ר' משה קמחי ור' דוד קמחי. את הנימוקים ל"דרכי לשון הקודש" של ר' משה קמחי העתיק אחד מעבדיו ופרסם אותם בלי ייחוס (פזארו רס"ח).
שמות דברים - מילון עברי-לטיני-יידיש.
[סידור] תפילה מכל השנה, עברית ואשכנזית. - אליהו בחור תרגם את סידור התפילה ליידיש, והסידור נדפס רק לאחר פטירתו, במהדורה דו-לשונית עמודה עברית מול עמודה ביידיש, בדפוס מנטובה, בשנת 1562. סידור זה ידוע בכינוי 'סידור ר' אליהו בחור'.
מחיבוריו > ספרי דקדוק נוספים שלו

ספר ההרכבה
לוח בדקדוק הפעלים והבניינים
ספר הזכרונות (קונקורדנציה לתנ"ך, שלא נדפסה);
פרקי אליהו; טוב טעם (על טעמי המקרא). פזארו, דפוס גרשום שונצינו ר"פ 1520
ראו גם

בבא-בוך
הערות שוליים

↑  David Cameron 'may be directly descended from Moses', Mail Online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260876405171  PLWABN: 9810610291605606  BIBSYS: 6051337  BNE: XX1493979  BnF: cb14527487p (data)  CANTIC: a11601498  GND: 11868194X  ICCU: CFIV062313  ISNI: 0000 0001 2135 9328  LCCN: n86807326  MGP: 131400  NKC: ola2006357365  NTA: 074032135  RERO: 02-A000057055  SELIBR: 71066  SNAC: w6zp5c4n  SUDOC: 031264395  VcBA: 495/17532  VIAF: 61782655   WorldCat (עם VIAF): 61782655
השמיים נופלים

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  דרמה פוסט אפוקליפטית, מדע בדיוני
 יוצרים:  סטיבן ספילברג, רוברט רודט
 שחקנים:  נואה ויילי, מון בלאדגוד, דרו רוי, ויל פטון, שרה קרטר, קולין קאנינגהם, סיישל גבריאל
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  מסצ'וסטס 
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 מפיק:  סטיבן ספילברג 
 מפיקים בפועל:  סטיבן ספילברג, דריל פרנק, ג'סטין פאלבי, רוברט רודאט, גרהאם יוסט, מארק ורהיידן, גרג בימן
 חברת הפקה:  אולפני דרימוורקס
 הפצה:  האחים וורנר טלוויזיה, נטפליקס 
 אתר צילומים:  Polsa Rosa Movie Ranch 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 אורך פרק:  40 דקות
 שידור
 רשת שידור:  TNT
 רשת שידור בישראל:  ערוץ yes Action HD
 תקופת שידור מקורית:  30 ביוני 2011 – 30 באוגוסט 2015
 קישורים חיצוניים
 www.fallingskies.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
השמיים נופלים (באנגלית: Falling Skies) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בת 5 עונות, שנעשתה על פי רעיון מקורי של סטיבן ספילברג, והופקה עבור רשת TNT. דרמה פוסט אפוקליפטית מדע בדיונית מבית היוצר של סטיבן ספילברג ורוברט רודט, שהופקה על ידי אולפני דרימוורקס, ונרכשה לשידור ומשודרת על ידי חברת yes הטלוויזיה בלוויין.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 19 ביוני 2011 | 7 באוגוסט 2011 |
|  | 2 | 10 | 10 | 17 ביוני 2012 | 19 באוגוסט 2012 |
|  | 3 | 10 | 10 | 9 ביוני 2013 | 4 באוגוסט 2013 |
|  | 4 | 12 | 12 | 22 ביוני 2014 | 31 באוגוסט 2014 |
|  | 5 | 10 | 10 | 28 ביוני 2015 | 30 באוגוסט 2015 |
עלילה

השתלטות חוצנים עוינת השאירה אחריה עולם הרוס וניצולים בודדים. בחודשים שלאחר מכן, אלו שהצליחו להישאר בחיים ולהימנע מנפילה בשבי, חוברים יחדיו וכנגד כל הסיכויים נלחמים למען המשך קיום המין האנושי. באופן לא צפוי, גיבור הסדרה הוא דווקא טום מייסון, פרופסור להיסטוריה, שצריך כעת להשתמש בידע העצום שרכש בהיסטוריה הצבאית של ארצות הברית, תוך איסוף מידע מודיעיני, בשביל להנהיג את הניצולים שנלחמים באויב חזק, שיטתי וחסר רחמים, שנחוש בדעתו לחסל את האנושות. הסדרה מתמקדת במאבקם של השורדים ובנחישותם לשמור על אנושיותם כשהכול מסביבם קורס. סיפור על כושר עמידה של מעטים מול רבים, מחויבות ואומץ לב של אנשים פשוטים שנקראו להפוך לגיבורים ולהוכיח שדבר לא ישבור את הרוח האנושית.
דמויות

טום מייסון (נואה ויילי) – מנהיג המהפכה, פרופסור להיסטוריה שאשתו נהרגת ואחד מבניו נחטף במהלך הגל הראשון של התקפות החוצנים. לאחר העונה השנייה הפך לנשיא ארצות הברית החדשה. בעונה השלישית התיידד עם גזע חוצנים אחר הנקרא וולם.
אן גלאס (מון בלאדגוד) – רופאת ילדים אינטליגנטית ורבת תושייה, שבנה היחיד נהרג בהתקפה הראשונית.
האל מייסון (דרו רוי) – בנו הבכור של טום, שהתקפות החוצנים הכריחו אותו להתבגר בטרם עת ולהפוך ללוחם. נישא למגי בסוף העונה החמישית.
מגי מיי (שרה קרטר) – לוחמת שהצילה את טום והאל והצטרפה לחבורת הניצולים. התחתנה עם האל.
קפטן דן ויבר (ויל פטון) – קפטן במיל'. מרבית משפחתו נספתה בפלישת החוצנים. הופך למנהיג אמיץ ונחוש של המהפכה. קודם לקולונל בין עונות 2 ו-3.
ג'ון פופ (קולין קאנינגהאם) – פושע ואסיר לשעבר המצטרף לחבורת הניצולים ומתגלה כמומחה לחומרי חבלה, כמו גם שף בעל כישורים קולינריים יוצאי דופן.
בן מייסון (קונור ג'סאפ) – בנו השני של טום, נחטף על ידי החוצנים בהתקפה הגדולה וחולץ במהלך העונה הראשונה.
מאט מייסון (מקסים נייט) – בנו הקטן של טום מייסון שהפך בעונה השנייה ללוחם.
קוצ'יס (דאג ג'ונס) – הופיע לראשונה בסוף העונה השנייה כחוצן מגזע הוולם שבא להציל את האנושות.
אלקסיס (סקרלט ביירן) – בתם של טום ואן, חצי חוצנית, מתבגרת במהירות.
פשדבוז'

| --- | --- |
סמל פשדבוז'סמל פשדבוז'

בניין העירייה של פשדבוז'
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לודז' (פרובינציה) לודז'
 מחוז:  ראדומסק
 שטח:  6.13 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  3,313 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°05′00″N 19°53′00″E﻿ / ﻿51.083333333333°N 19.883333333333°E﻿ / 51.083333333333; 19.883333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 www.przedborz.com.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפשדבוז'(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיפשדבוז'(למפת פרובינציית לודז' רגילה) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קוי.-פומ. שלזיה מזוביהפשדבוז'(למפת פרובינציית לודז' מוגדלת) לודז' פיוטרקוב טריבונלסקי  פביאניצה טומשוב מזובייצקי  אופולה שוויינטוקז'יסקיה פולין גדול קויאוויה-פומרניה שלזיה מזוביהפשדבוז'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פשדבוז' (בפולנית: Przedbórz; ידועה גם כפשדבורז'; ביידיש: פשעדבורז או פשודבורז) היא עיירה במחוז ראדומסק שבפרובינציית לודז' בפולין, על גדת נהר פיליצה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

פשדבוז' נזכרת לראשונה בשנת 1145, כיישוב בבעלות מנזר, ובשנת 1370 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1638 פגעה בעיירה שרפה גדולה, ובשנת 1660 הוחרבה בידי גייסות האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין השלישית בשנת 1795 הייתה העיירה ליישוב גבול בין שטחי פרוסיה ואוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטחי פולין הקונגרסאית. במהלך המאה ה-19 הפכה העיירה למוקד תעשייה אזורי.
יהודי פשדבוז'

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בעיירה הוא מסוף המאה ה-16.
מרבני העיירה היה ר' נתן נטע אייבשיץ, בן אחיו של ר' יהונתן אייבשיץ.
מתחילת המאה ה-19 הפכה העיירה למרכז חסידי חשוב. פה נולד ר' יעקב יצחק מפשיסחה ("היהודי הקדוש") לאביו ר' אשר שהיה מגיד בעיירה. בעיירה נוסדה חסידות פשדבורז' על ידי ר' ישעיה מפשדבוז', שנולד בשנת תקי"ח (1758). הוא שימש כאדמו"ר בעיירה החל מפטירת רבו ("החוזה מלובלין") בשנת תקע"ה (1815). החסידות התקיימה עד ימי השואה.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-4,500 יהודים מתוך כ-5,800 תושבים, והתקיימה בה פעילות של המפלגות הציוניות ושל אגודת ישראל. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו מהעיירה רבים מיהודיה, ונותרו בה כ-2,800 יהודים. עם כניסת הגרמנים אליה, רצחו בה יהודים באופן אקראי, וחטפו גברים יהודים לעבודות כפייה שכללו בניית גשר על הפיליצה וחציבת אבנים.
בתחילת 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אשר שעריו ננעלו בשלהי 1941. עם הגעת פליטים יהודים לגטו, הגיע מספר יושביו באביב 1942 לכ-4,300 איש.
ב-9 באוקטובר 1942 גורשו כל יושבי הגטו שבעיירה לגטו ראדומסק, ומשם שולחו כעבור יומיים למחנה ההשמדה טרבלינקה. את בית העלמין היהודי בעיירה הרסו הגרמנים, וריצפו במצבותיו את מדרכות היישוב.
לאחר השואה שבו לעיירה 9 יהודים, ששרדו את המלחמה במקומות מסתור. כולם נרצחו כעבור זמן מה בידי פולנים לאומנים, ובכך באה כליה מוחלטת על היישוב היהודי בעיירה.
בית הקברות היהודי

בעיר הוקם בית קברות יהודי כבר בשנת 1636 באישור זכויות של המלך ולדיסלב הרביעי, ומאוחר יותר כנראה באמצע המאה ה-18הוקם בית קברות נוסף שכונה "בית העלמין החדש".
מיקום בית הקברות הוא בפשדבוז' נמצא בקצה רחוב אוגרודובה (Ogrodowej), בין רחוב פשדבורז'ם (Przedborzem) לווידומה (Widomą), כ-300 מטר ממערב לכיכר השוק, ומשתרע על שטח שלקרוב ל-15 דונם. בשנת תקצ"א — 1831 נקבר בו רבי ישעיה וולטפרייד האדמו"ר מפשדבורז'.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בהוראת הנאצים, שברו את המצבות והשתמשו בהם לריצוף מדרכות ורחבות בעיר. גם לאחר סיום המלחמה, המשיך הרס המצבות שנותרו במקום, והם נגנבו לצורך שימוש כחומרי בנייה. מצבות בודדות נמצאות במוזיאון המקומי, אך בשטח בית הקברות נותרו בין העצים מצבות בודדות בלבד.
בשנת 2011 הוצאו מהרחבה שבכיכר סמוך כ-90 מצבות שלמות, ושברים שלמצבות נוספות, בעיקר מהשנים 1935-1910, ופרטיהם קוטלגו. על אחת מהמצבות הייתה הכתובת ישעיה בן יהודה, נינו של הצדיק רבי דוד בידרמן מלעלוב שנפטר ב-כ"ד כסלו תרצ"ג (23 בדצמבר 1932).
בשנת 2015 נבנתה גדר חדשה סביב שטח בית הקברות, ובשנת 2016 שוחזר האהל מעל קברם של האדמו"רים מפשדבורז', רבי ישעיה וולטפרייד שנפטר ביום ד' באלול תקצ"א (13.08.1831), ונכדו רבי אברהם משה, שנפטר בכ"ב אלול תרע"ח (30.08.1918).
הערות שוליים

↑  מאחורי שער הגיטו בוורשה, המשקיף, 13 במאי 1941
↑  בית הקברות היהודי בפשדבוז' לינה גולדברג, 2019
↑  בית העלמין בפשדבוז' באתר השטעטל הווירטואלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552547205171  GND: 4339398-6  LCCN: n78095886  NKC: ge1130560  VIAF: 125472961   WorldCat (עם VIAF): 125472961 
אנדרטה לזכר יהודי פשדבוז' שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
יהודה אזנקוט

רבי יהודה אזנקוט
הרב יהודה אזנקוט (סביב ה'תר"ל, 1870 - כ"ב בתשרי ה'תש"ד, 21 באוקטובר 1943) היה אב בית הדין, ראש הישיבה ורבה הראשי של טנג'יר שבמרוקו הספרדית במחצית הראשונה של המאה העשרים. היה גם כרוניקאי וכתב עיתונאי.
קורותיו

נולד לאביו ר' משה. התייתם בגיל צעיר, ונשען על אחיו ר' יעקב. גדל בטנג'יר ולמד בישיבת 'יגדיל תורה' בעיר, וכן למד אצל הרב מרדכי בן ג'ו. בכסלו תרנ"ב הגיע לטיטואן, ושם נשא לאשה את עאלייה למשפחת כהן-אלחדאד. ככל הנראה כעבור זמן קצר חזר לטנג'יר. לפרנסתו עבד בעיבוד מתכות. נכון לשנת תר"ס, שימש יחד עם רבי יהודה בן שימול כסופר בית הדין. בשנת תרע"ז, לאחר פטירת רבי מרדכי, התמנה רבי יהודה בן שימול לאב בית הדין ורבי יהודה אזנקוט שימש כדיין שני. בשנת תרפ"ו הצטרף אליהם רבי יעקב משה טולידאנו לתקופה קצרה. לאחר פטירת הרב בן שימול בחשון תרח"ץ, כיהן כאב בית הדין ורבה של טנג'יר. התכתב בהלכה עם רבי דוד צבאח רבה של רבאט. וכן עמד בקשרים עם רבי אליהו בן אמוזג.
הרב אזנקוט כיהן גם כראש הישיבה בעיר, ונכון לשנת תרע"ד, לימד הלכה מידי לילה בישיבת 'אצאייג' (נקרא גם 'בית יהודה' ששם גם התפלל) ומתלמידיו נמנו רבי יעקב עובדיה ורבי אברהם עסור רבה של ליסבון. רבי שמואל אדרעי כתב פיוט לכבוד רבי יהודה. פעל ותרם להדפסת ספרי קודש של חכמי המערב.
בשנים ה'תרמ"ח-ה'תרנ"א, רבי יהודה פרסם בעיתונות היהודית-אירופאית מספר כתבות, בין השאר תיאר את מצבן העגום של קהילות יהודי מרוקו, בכדי להיטיב את המצב על ידי עזרה מגורמי חוץ; וכן ביקר את התנהגות הערבים בימי חגיהם, וטען שהם נוהגים בשפל מוסרי.
נפטר בטנג'יר, ונספד בכבוד גדול. לאחר פטירתו החליפו הרב מרדכי אנקאווה.
בנו היה רבי משה אזנקוט שהיה מדייני העיר, וראש הארגון הציוני בעיר.
חיבוריו

פסקי דין - בכתבי יד באוסף פרטי, ומקצתם נדפסו בספרי חכמי דורו.
לקוטים וחדושים - כתב יד באוסף פרטי.
לא כולל שירות

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה מוזיקלית  סדרת נעורים
 כותבים:  נירית ירון
 בימוי:  יצחק שאולי
 שחקנים:  בטי כהן  סער פין  אלינור אהרון  שיר גוטליב  טל זייברט  תומר גוטליב  עדי עמרני  יריב יפת  טל מוסרי  עידו מוסרי  שי פלד  יובל ניניו   דנה דבורין  אביבית צמח  ליאת אחירון  אסף פריינטא   איריס מרטינז
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מקום התרחשות:  תל אביב-יפו 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  24
 תוכנית מקור:  החופש האחרון
 תוכנית המשך:  תלויים באוויר
 הפקה
 אורך פרק:  כ-30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 1 כאן חינוכית
 תקופת שידור מקורית:  6 באוגוסט 1990 – 14 בפברואר 1993
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
לא כולל שירות היא סדרת טלוויזיה לנוער שנכתבה על ידי נירית ירון ושודרה בשנים 1990– 1993 בערוץ הראשון, בעקבות הצלחת הסדרה "החופש האחרון".
הפקה

מרכז עלילת הסדרה הוא בית קפה בתל אביב ששמו היה מהעונה השנייה כשם הסדרה "לא כולל שרות", וכל מלצריו, לקוחותיו ומנהל המקום הם בני נוער.
נושאי הסדרה היו בין השאר אהבה, אלימות, סמים, הריון, צבא ועוד. בעונה השלישית שולבו לראשונה גם צילומי חוץ.
כל משתתפי הסדרה לדורותיהם היו חברים בלהקת צעירי תל אביב, ושמה של כל אחת מהדמויות היה השם הפרטי של חבר הלהקה שגילם אותה.
שיר הנושא של הסדרה, הנקרא באותו שם, נכתב על ידי נירית ירון, הולחן על ידי אילן גלבוע ובוצע על ידי להקת צעירי תל אביב.
הסדרה שודרה במשך שלוש עונות, בנות שמונה פרקים כל אחת בשנים 1990, 1991 ו-1993.
בכל פרק בוצעו שלושה שירים, חלקם גרסת כיסוי לשירים ישראלים, חלקם עיבודים בעברית לשירים לועזיים מוכרים וחלקם נכתבו במיוחד עבור הלהקה.
לסדרה יצאו שלושה דיסקים עם השירים שליוו כל עונה בהוצאת "אן אם סי".
ב-1991 זכתה הסדרה במקום השני בקטגוריית "תוכנית הילדים והנוער" בתחרות "תפוח הזהב" של רשות השידור.
18 שירים מהעונה הראשונה והשנייה נכללו במופע של הלהקה שנוצר בעקבות הצלחת הסדרה שנקרא "לא כולל שרות ההופעה", ושהתקיים מחנוכה 1991 ועד פברואר 1992.
ב-2021 התאחדו סער פין, שיר גוטליב, דנה דבורין וטל מוסרי לשתי פרסומות עבור ביטוח ישיר תחת השם "כן כולל שירות".
בנובמבר 2024 נודע כי יתקיים מופע איחוד לסדרה עם חלק ממשתתפיה, והמופע יתקיים בין ה-17 עד 19 במרץ 2025 בהיכל התרבות בתל אביב.