stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האנלים של ממלכת הפרנקים
תוכן

האנלים נותנים תיאור אינדיבידואלי קצר של אירועים עבור כל שנה (כמה מהן הושמטו), תוך התמקדות בפעולות המלוכה הקרולינגית, החל בתיאור עלייתו של פפין הגוץ דרך הדחתו של המלך המרובינגי כילדריך השלישי. כותבי האנלים מעניקים תשומת לב מיוחדת למסעות הצבאיים של המלכים הקרולינגים, ומצדיקים את מעשיהם במונחים של נרטיב-על של שמירת שלום וכיבוש קרולינגי בשם הרחבת האמונה הנוצרית. הפלת המלכים המרובינגים גם מתוארת באופן המעניק לגיטימציה להעברת השלטון המלכותי בין שושלות, תוך שימת דגש על דבקות קרולינגית במסורות הפרנקיות והסכמתו של האפיפיור זכריה בעניין זה.
מבין שלושת המלכים – פפין, קרל הגדול ולואי החסיד – הכרוניקות הצבאיות של קרל הגדול הן המפורטות ביותר, ומכסות את ניצחונותיו נגד הסקסונים, הברטונים (אנ') ועמים אחרים. תיאור המערכה של קרל הגדול נגד הסקסונים בולט גם כאחת ההתייחסויות הבודדות הקיימות לאירמינסול (אנ'), חלק חשוב, אם כי אניגמטי, של הפגאניזם הגרמאני שקיימו הסקסונים באותה תקופה. החרבתו היא נקודה מרכזית באנלים, שנכתבו כדי להמשיך את הנושא של ניצחונות פרנקים נגד הברברי ה"לא-פרנקי" והלא-נוצרי. הטקסט הבלתי מתוקן אינו מזכיר תבוסות שספג קרל הגדול, כמו קרב רונסוו פאס (אנ') בשנת 778 (מאוחר יותר נכתב עליו בשירת רולאן) וקרב סונטל (אנ') בשנת 782.
קרב סונטל מתואר באנלים כניצחון, בניגוד לתבוסה פרנקית מוחצת בידי הסקסונים. גם הקונספירציה של פפין הגיבן (אנ') נגד אביו קרל הגדול בשנת 792 הושמטה, יחד עם כל התייחסות להתנהגות בלתי הולמת פוטנציאלית מצדו של קרל הגדול. הטקסט המתוקן, לעומת זאת, משלב את האירועים הללו תוך שמירה על נימה חיובית כלפי הקיסר, המוצג כמנהיג שאין שני לו בקרב.
בנו של קרל הגדול, לואי החסיד, רק לעיתים רחוקות מוצג על ידי כותבי האנלים כמעורב בקרבות, אלא מוצג כמנחה אחרים לעשות זאת, או מנהל משא ומתן לשלום. הניגוד בין לואי לאביו וסבו ברור. בעוד שמלכי העבר היו דמויות בלתי ניתנות לערעור, שתוארו כטובים מאויביהם אפילו בתבוסה על ידי המהדורה המתוקנת, לואי של מחברי האנלים הוא אדם קטן יותר, המפקיד את כוחו של הצבא בידי אחרים, בדומה לתיאור המוקדם יותר של האנלים את המלכים המרובינגים. נסים מסייעים לקרל הגדול ולאנשיו, וחסד האל מוביל אותו לניצחון; סימנים רעים בעיקר מקיפים את לואי, כמו סימן מבשר בכוכבים שכביכול מנבא את תבוסת צבאו בידי הרוזן אייסון (אנ'), והתמוטטותו הפתאומית של קימור עץ עליו בשנת 817.
התייחסויות כאלה לתופעות טבע מרשימות, התרחשויות מוזרות ונסים הופכות נפוצות יותר ויותר באנלים העוסקים במאה ה-9. בנוסף למוזרויות אסטרונומיות, כמו ליקויי חמה, העל טבעי מתחיל להיכנס לתיאור, מול דיווחים שנתיים על הטקסים הקבועים של חג המולד וחג הפסחא. מדווח על כמעט שני תריסרים של כפרים שנהרסו על ידי אש שמימית בשנת 823, ובו-בזמן מסופר על ילדה אלמונית שהחלה בצום של שלוש שנים.
שולץ רואה בעיסוק הזה השתקפות של אמונה ברצון אלוהי ושליטה בהיסטוריה. רבים מהסימנים הגרועים ביותר גם מקבילים לחוסר שביעות רצון גוברת מלואי החסיד, שמיד לאחר תום האנלים גלש למלחמת אזרחים בינו לבין בניו. התערבות אלוהית באמצעות שרידי קדושים ממלאת תפקיד חשוב גם כן, עם אזכור של ההעתקה של הילדוין (אנ') את שרידיו הקדושים של סבסטיאן הקדוש למנזר סן מדאר (אנ'), והעברתו של איינהרד את שרידי הקדושים מרקלינוס ופטרוס (אנ') לפרנקיה.
האנלים מספקים את העדות היחידה לקיומו של הפיל האישי של קרל הגדול אבו אל-עבאס, מלבד אזכור על ידי איינהרד שנשאב מהאנלים. מתנת הפיל לקרל הגדול, בין אוצרות אחרים, מאת הח'ליפה העבאסי הארון א-רשיד היא עדות לניסיונות ליצור ברית עבאסית-קרולינגית (אנ') באותה תקופה.
מיון

האנלים שרדו במספר גרסאות, שנפוצו באופן נרחב ברחבי האימפריה הפרנקית, אם כי אף אחת מהן אינה עותק מקורי. כל גרסה מסומנת במאפיינים מובחנים, ובהתבסס על מאפיינים אלה הגדיר פרידריך קורצה חמש קבוצות למיון הטקסטים האלה. שיטה זו עדיין בשימוש. חמש הקבוצות מצוינות באותיות A עד D, וקבוצה E עבור הטקסט המתוקן.
טקסטים מקבוצה A מסתיימים בשנת 788, והם משתקפים באחת ההדפסות המודרניות המוקדמות ביותר של האנלים, זו של ה- Francicorum Annalium fragmentum של הנריקוס קניסיוס (אנ'). עם זאת, קניסיוס כולל גם את השנים עד שנת 793 במהדורה המודפסת שלו, ורוזמונד מקיטריק (אנ') משערת שכתב היד המשיך במקור עד תאריך זה. כתבי היד הללו אבדו.
טקסטים מקבוצה B מגיעים לכל המאוחר לשנת 813. קורצה מציין שאחד מהם שימש את רגינו מפרום (אנ') ב"כרוניקון" שלו.
טקסטים מקבוצה C שלמים עד שנת 829. אלה מכילים תוספות שונות שלא נמצאות בשתי הקבוצות הקודמות, וקורצה מחלק אותן על סמך הטקסטים האחרים שנמצאים בקודקסים שלהם, כגון "ספר ההיסטוריה של הפרנקים".
טקסטים מקבוצה D נגזרים מעותק שלם, אם כי מקיטריק מציינת שלעיתים קרובות הנגזרות אינן שלמות בעצמן. אלה מכילים גם הוספות שלא נמצאות בקבוצות האחרות, כולל אזכור של פפין הגיבן. הטקסטים המתוקנים מבוססים על כתב יד מקבוצה D.
קבוצה E כוללת את המהדורות המתוקנות של האנלים, והן ללא ספק הרבות ביותר. אלה נמצאות לעיתים קרובות יחד עם "חיי קרל הגדול" של איינהרד, ובין היתר בשל כך מאמינים שגם הן נכתבו על ידו, ולפיכך נקראות Annales qui dicuntur Einhardi ("אנלים שנאמר כי הם של איינהרד"). המהדורות המתוקנות מתקנות את הלטינית של הטקסטים המקוריים ומרחיבות על רבים מדיווחים המוקדמים יותר, שנכתבו בקצרה במצבם הלא ערוך. העריכות העיקריות מגיעות עד שנת 801, ועם שינויים סגנוניים קלים עד שנת 812.
מחברי האנלים

אף על פי שיש מחלוקת בדבר מספר החלקים שאליהם יש לחלק את האנלים, הם ללא ספק נכתבו בארבעה שלבים לפחות, התואמים בערך לדיווחים של השנים 741–795, 796–807, 808–819 ו-820–829. בנוסף, עורך לא ידוע יצר את הטקסט המתוקן בשלב מסוים במהלך השלב השלישי. זהויותיהם של כל המחברים מלבד זה של החלק הרביעי אינן ידועות, אך סביר להניח שהמחברים היו קבוצת אנשי דת הקשורים לחצר הקרולינגית.
מחברי האנלים > החלק הראשון (741–795)

בין השנים 741 ו-768, האנלים חופפים את ההמשכים של הכרוניקה של פרדגריוס. בשל כך, חוקרים כמו שולץ (Scholz) הציעו שהאנלים מבוססים על ההמשך של פרדגריוס עד 768, ולאחר מכן על אנלים מקומיים עד לנקודה מסוימת בין 787 ל-793. עם זאת, מקיטריק טוענת שההמשך של פרדגריוס והאנלים המקומיים מבוססים יותר על "האנלים של ממלכת הפרנקים", שהם המסודרים והמדויקים שבהם. אף אחד משני הטיעונים לא מחשיב את הדיווחים האלה כבני זמנם של האירועים המתוארים. אופן הדיווח עבור שנים אלה הוא בדרך כלל תמציתי, אם כי הם כוללים את המוסכמה של אזכור חג הפסחא וחג המולד, הנמשך לאורך כל האנלים.
מחבר החלק הזה אינו ידוע. שולץ מניח כי מדובר בעבודה של מחברים רבים בקפלה המלכותית. שנת 795 אינה מוחלטת כתאריך שינוי המחבר, אך היא המאוחרת ביותר מבין אלו שהוצעו.
מחברי האנלים > החלק השני (796–807)

בניגוד לחלק הראשון, דיווחים אלה נכתבו בזמנם ובעומק רב יותר. בהתחשב בכך ובעובדה שהנושא נשאר קבוע אודות מעשיו של קרל הגדול, החיבור של חברי הקפלה המלכותית שוב נראה סביר, מאחר שלמעט קבוצות אחרות הייתה גישה לאותו מידע. עם זאת, זהותם של מחברים אלה נותרה עלומה.
מחברי האנלים > החלק השלישי (808–819)

גם חלק זה הוא של דיווחים בני הזמן. שולץ מציין רהיטות מוגברת בשפה מכאן ואילך. בשלב זה החל עורך המהדורה המתוקנת בעבודתו גם על הדיווחים המוקדמים יותר, והעלה את רמת הלטינית לרמה דומה של הדיווחים החדשים והוסיף קטעים ארוכים היכן שהיה חסר פירוט, שוב בסגנון השנים המאוחרות. מסיבה זו, סבורים שהעורך השתייך או היה קשור לקבוצה שלישית זו של מחברים.
מחברי האנלים > החלק הרביעי (809–829)

חלק זה מסתיים בפתאומיות לאחר אירועי שנת 829, ומסיבה זו נקשר עם הילדוין מסן דני. הטענה להיותו המחבר מבוססת על מעורבותו במלחמת האזרחים הראשונה בין לואי לבניו בשנת 830. בשנה זו הוא עזב את שירותו של הקיסר כדי להצטרף למרד הבנים ולאחר מכן גורש, מה שיכול להסביר את סיום האנלים. סלידתו ההולכת וגוברת מלואי תואמת גם ליחס השלילי המעורפל כלפי הקיסר, שעולה בדיווחים המאוחרים יותר של האנלים, בצורה של שבח קלוש ותיעוד סימנים ואסונות. בנוסף, הפסקה עבור שנת 826 מזכיר את העתקתו של הילדוין את השרידים, ואחריה ב-827 זו של איינהרד. הכללת האירועים המעורפלים במקצת האלה, שבשניהם היה הילדוין מעורב, יכולה להיות מוסברת בהיותו מחברו של החלק.
מחברי האנלים > הטקסט המתוקן

ההערכה היא שהטקסט המתוקן נערך לאחר מותו של קרל הגדול בשנת 814, אך לפני חיבור "חיי קרל הגדול" של איינהרד, המתייחס לתיקונים, ונכתב בשנת 833 לכל המאוחר. הוא מכסה את השנים 741 עד 812, ומוסיף פרטים ושינוי סגנון. לאופולד פון רנקה הציג את איינהרד כעורך, ייחוס שנשאר עם האנלים המתוקנים בהתייחסויות ל- Annales qui dicuntur Einhardi. עם זאת, אף על פי שלא הוצעו שמות אחרים לזהות העורך, גם את הזיהוי של איינהרד לא ניתן להוכיח באופן מוחלט.
מורשת

שלושה אנלים עיקריים ממשיכים את האנלים של ממלכת הפרנקים לאחר שנת 829: האנלים של סן ברטן, האנלים של פולדה, והאנלים של קסנטן. האנלים של סן ברטן נוגעים לממלכה הפרנקית המערבית בין השנים 830 ל-882, ומשמשים כהמשך ישיר לא רשמי. האנלים של פולדה משתמשים באנלים של ממלכת הפרנקים כבסיס עד לשנת 829, ולאחר מכן ממשיכים בכוחות עצמם עד 901, ומתעדים את הממלכה הפרנקית המזרחית. האנלים של קסנטן סוקרים את השנים 832 עד 873 והם עצמאיים במידה רבה משני ההמשכים האחרים.
מקורות טקסט > לטינית

Heinrich Canisius, Francicorum Annalium fragmentum in Antiquae Lectiones, ספר III (קבוצה A)
Annales regni Francorum, בספרייה הלטינית (קבוצה C)
Friedrich Kurze, The Annales regni Francorum in Scriptores rerum Germanicarum in usum scholarum separatim editi, מתוך Monumenta Germaniae Historica (מורכב)
מקורות טקסט > אנגלית

B. Scholz, Carolingian chronicles: Royal Frankish annals and Nithard's Histories, Ann Arbor: University of Michigan Press, 1972 (מורכב עם פירושים)
P.D. King, Charlemagne: Translated Sources, Lambrigg, Kendal, Cumbria: P.D. King, 1987
הערות שוליים

↑  יצחק חן, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 4: קרל הגדול ויורשיו, עמ' 97, הערה 10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007369782605171  BnF: cb13170184b (data)  GND: 4833771-7  SUDOC: 035144246  VIAF: 174620627   WorldCat (עם VIAF): 174620627 
הכתרת פפין הגוץ על ידי בוניפציוס, הארכיבישוף של מיינץ בשנת 752.
לואי החסיד באטיני (אנ') בשנת 822.
"חורבן אירמינסול בידי קרל הגדול" (1882) מאת היינריך לויטמן (אנ').
איינהרד, שהטקסט המתוקן בדרך כלל מיוחס לו.
מודי אפרים

| --- | --- |

 לידה:  29 בדצמבר 1965 (בן 58) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת דרבי  אוניברסיטת הרווארד 
 
מודי אפרים (נולד ב-29 בדצמבר 1965) הוא דיפלומט ישראלי, המכהן כשגריר ישראל בהולנד. כיהן במשך שבע שנים כסמנכ"ל במשרד החוץ, ראש אגף אמריקה הלטינית והקריביים. קודם לכן שימש כשגריר ישראל בפרו, כיועץ מדיני לנשיא שמעון פרס ובשורה של תפקידים נוספים במשרד החוץ.
ביוגרפיה

אפרים גדל ברמת גן, למד בבית הספר "אהל שם" ושירת בצה"ל כפקח טיסה ומדריך בחיל האוויר. ב-1995 סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב, הוסמך לעריכת דין והצטרף למשרד החוץ. בסיום קורס הצוערים הוצב בשגרירות ישראל בגואטמלה בתפקיד קונסול ומזכיר ראשון, בתקופה בה נחתם הסכם השלום בגואטמלה לאחר 36 שנות סכסוך ומלחמת אזרחים.
ב-1997 עבר לשרת כקונסול בקונסוליה הכללית של ישראל ביוסטון שבטקסס. בתקופה זו כיהן ג'ורג' ווקר בוש כמושל טקסס וביקר לראשונה בישראל.
בשנת 2005 מונה כציר מדיני בשגרירות ישראל בבואנוס איירס והיה שותף לקידום הסכם הסחר החופשי בין ישראל לגוש מדינות דרום אמריקה (מרקוסור). ב־2009 נבחר לתפקיד יועצו המדיני של הנשיא שמעון פרס והיה אחראי על פגישותיו הדיפלומטיות של הנשיא בישראל ובביקוריו בחו"ל, כמו גם בייעוץ בנושאי מדיניות חוץ.
ב-2011 מונה לשגריר ישראל בפרו ובתום שלוש שנות כהונה מונה בסוף 2014 לתפקיד סמנכ"ל אמריקה הלטינית והקריביים. ביולי 2021 מונה אפרים לכהן כשגריר ישראל בהולנד.
מודי נשוי לענת ואב לשלושה בנים ובת.
השכלה

תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב
תואר שני במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל
קורס ניהול לבכירים מטעם קרן וקסנר בבית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הארוורד
ספרים ומאמרים

אפרים הוא מחבר הספר "מעוף הקונדור" המתאר את ההיסטוריה, הגאוגרפיה, החברה והפוליטיקה הפרואניות וזיקות שונות ביחסי ישראל-פרו במבט אישי מבעד לעיניים ישראליות. כן חיבר מאמרים על היבטים שונים ביחסי ישראל עם מדינות אמריקה הלטינית.
לקריאה נוספת

מודי אפרים, מעוף הקונדור, הוצאת אוריון
מודי אפרים, השותפות עם אמריקה הלטינית כנגד החיזבאללה ובעד ירושלים, באתר משרד החוץ
מודי אפרים, מה אנחנו מרוויחים מהקשר החם עם ברזיל, באתר ynet, 27 בדצמבר 2018
איתמר אייכנר, חודשו היחסים עם ניקרגואה: "מקווים להגיע גם לקובה, ונצואלה ובוליביה", באתר ynet, 29 במרץ 2017
Raphael Ahren, Israel and Nicaragua renew ties after seven-year freeze, טיימס אוף ישראל (באנגלית)
G.B., Modi Ephraim: Para Israel, América Latina es “aliado estratégico” y prometió “relaciones históricas” para 2019, AJN Agencia de Noticias, ‏2018-12-27 (בספרדית)
Modi Ephraim: "Queremos ver un desarrollo de las relaciones entre Israel y Venezuela" | Aurora, www.aurora-israel.co.il (בספרדית)
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413271305171  LCCN: no2019189177  VIAF: 70156495410717561973   WorldCat (עם VIAF): 70156495410717561973 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ידין גולדמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוקטובר 1989 (בן 35) גבעתיים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 עיסוק:  משחק ודיבוב
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 פרופיל ב-IMDb
 
ידין גולדמן (נולד ב-22 באוקטובר 1989) הוא מדבב ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

בגיל 10, בשנת 1999 שיחק את קורוס במחזה "אוליבר טוויסט" בבימויו של מנחם גולן.
את תפקידו הראשון בטלוויזיה עשה בסדרה "ההפסקה הגדולה" ששודרה בערוץ חינוכית בשנים 2004–2005 שם שיחק את נדב, אחד מבין השחקנים הראשיים.
בשנים 2005–2006 שיחק בסדרה של yes, "זומזום" בתפקיד ראשי גם גילם את מורן. בנוסף גם שידר תשדירי "אדום ירוק" למען הבטיחות בדרכים.
בשנים 2005–2008 למד במגמת התיאטרון בתיכון לאומנויות "תלמה ילין", שם לקח חלק בשלוש הצגות והם "הבחורים בדלת ממול" בתפקיד ארנולד "רציחות קטנות" שאותו גם ביים וגם שיחק ו"קברט" בתפקיד קליף.
בשנת 2008 התגייס לתיאטרון צה"ל ושם יצר את המחזה "צעדים".
בשנים 2009–2011 שיחק בתפקיד ראשי את תום, בסדרה של ערוץ דיסני "אחרי הצלצול".
בשנים 2011–2012 מיד לאחר שחרורו מצה"ל, נסע גולדמן ללימודי משחק בבית הספר למשחק בניו יורק, "Circle in the Square Theatre School".
קריירה לאחר הלימודים > בטלוויזיה

בשנים 2012–2014 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הנעורים של ניקלודיאון למנויי yes, "החממה" בבימויו של רועי פלורנטין במשך שתי עונות, שם גילם את אלפי רשף, אח של אלה לי רשף (גאיה שליטא כץ), אחד מילדי החממה, הוא בנשרים ואחותו בעורבים. גולדמן הופיע בתפקיד אורח בסדרה (גם בתור אלפי רשף) בשנים 2015–2016.
בנובמבר 2014 החל גולדמן לשחק בסדרה "משפחה טובה" של הערוץ הראשון בבימויו של אלון זינגמן, את יהלי, כוכב סדרות ילדים, לצדם של יערה פלציג, ענת וקסמן, ליאור אשכנזי ועוד.
בספטמבר 2017 הועלתה בנטפליקס ל-190 מדינות ברחבי העולם, הסדרה "החממה" בה השתתף.
קריירה לאחר הלימודים > בסרט

בשנת 2014 שיחק בסרט של הבמאי ארי פולמן, בתפקיד פיטר.
קריירה לאחר הלימודים > דיבוב

גולדמן דיבב גם בסדרה "הדגים" לערוץ דיסני בתפקיד אוסקר, ובסדרה "אודי והדובי" לערוץ הופ!.
הערות שוליים

↑  ידין גולדמן, ממש מחר זה קורה - "החממה" עולה לענקית התוכן "נטפליקס" עבור 190 מדינות בעולם!, באתר פייסבוק, ‏7 ספטמבר 2017
ידין גולדמן מצד ימין למטה, לצד הצוות השחקנים של "זומזום"
שרה אליסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קנט 
 מוסדות:  אוניברסיטת ויקטוריה  אוניברסיטת ויקטוריה 
 פרסים והוקרה:  פרס אנני ג'אמפ קאנון (2004)  המדליה לזכר ראת'רפורד בפיזיקה (2014) 
 
שרה אליסון (באנגלית: Sara Ellison; נולדה ב-1975 בקנדה) היא פרופסורית לאסטרונומיה באוניברסיטת ויקטוריה. תחומי עיסוקיה העיקריים הם אסטרונומיה חוץ-גלקטית, מיזוג גלקסיות, למידת מכונה, וגרעינים גלקטיים פעילים. אליסון הצליחה לייצר מודלים אשר יכולים לחזות את ההשפעה של אינטראקציה בין גלקסיות על ההתנהגות והתפתחות של אותן גלקסיות. אליסון זכתה במגוון פרסים והוקרות והיום מכהנת כנשיאת האגודה הקנדית לאסטרונומיה.
רקע והשכלה

אליסון למדה בבית ספר לבנות בלבד, והייתה התלמידה היחידה לפיזיקה בכל בית הספר. אודות לתפיסתה המהירה ולסקרנותה, שרה נהגה לסיים את מטלותיה הכיתתיות במהרה ובשאר הזמן שוחחה עם המורה שלה על אסטרונומיה, מה שגרם לה להתעמק בנושא.
בשנת 1993, אליסון נרשמה ללימודי פיזיקה ומדעי החלל באוניברסיטת קנט, אנגליה. ב-1997, התחילה את לימודי הדוקטורט שלה באוניברסיטת קיימברידג' שבאנגליה וסיימה אותם בשנת 2000. מ-2000 עד 2003 עבדה בתור חברה בארגון ESO (המצפה האירופי הדרומי) בצפון צ'ילה, שם הדריכה קבוצות אך גם התחילה את עבודתה המחקרית. בשנת 2003 הצטרפה לאוניברסיטת ויקטוריה שבקנדה בתור עוזרת מרצה ובאותה שנה גם נבחרה לקבל את התואר Canada Research Chair תואר אשר ניתן לחוקרות וחוקרים מבטיחים על ידי הממשלה הקנדית. ב-2014 קיבלה תפקיד של פרופסור באוניברסיטת ויקטוריה שבקנדה.
פעילות מחקרית

נושאי המחקר העיקריים של אליסון הם השפעת הסביבה על התפתחות גלקסיות וקווי ספיגה בגופים מעין כוכביים. המחקר שלה על גופים מעין כוכביים (קוואזר) התעסק בעיקר בכימיה של גזים לאורך קו הראייה לגופים מעין כוכביים.
בשנים האחרונות, אליסון מתעסקת במודלי הדמיה וכלים טכנולוגיים אחרים אשר יכולים לסייע בהבנה מעמיקה ונרחבת אודות אינטראקציות ותופעות בין גרמי שמיים. היא עוסקת בתכנון ופיתוח של מודלי הדמיה, למידת מכונה ובינה מלאכותית ומתעסקת גם בשימוש במודל דיגיטלי 'סלואן' מודל דיגיטלי 'סלואן' (אנ')למיפוי גלקסיות (Sloan Digital Sky Survey או SDSS) על מנת לגלות יותר על ההשפעה של אינטראקציות בין זוגות של גלקסיות על התפתחות גלקסיות ומיפוי של גרעינים גלקטיים פעילים.
אליסון מובילה במחקר אקדמי אסטרונומי במדדים של השפעה גלובלית. היא הוציאה מעל 100 מאמרים וצוטטה מעל 10,000 פעמים.
תרומה לקהילה והסברה מדעית

בנוסף לעבודתה בתור אסטרונומית אליסון מתעסקת בהסברה מדעית מ-1992. מ-1992 עד 1993 עבדה בתור מורה למדעים בבית ספר יסודי. בשנים 1998–1999 הוזמנה להיות מנחה בבית ספר תיכון באנגליה, ובשנים 2000 עד 2003 הנחתה סיורים ציבוריים במתקני ESO בצ'ילה. בשנת 2010 התנדבה להסביר על אסטרונומיה ל-250 ילדים מבורקינה פאסו.
פעילויות ההסברה של אליסון משתרעות למגוון רחב של קהלים, כולל הקהל הרחב, סטודנטים לתואר ראשון ושני, ותלמידי בית ספר. מתוך דבריה: "אסטרונומיה היא אחד מענפי המדע שקוסמים לכל כך הרבה אנשים בגלל שהיא מאפשרת לנו להבין את השאלות החשובות של מי אנחנו ומאיפה באנו, ולאן היקום הולך בסופו של דבר".
תקשורת

בשנת 2016 היא הופיעה בתוכנית הרדיו "Quirks & Quarks" של ה-CBC (אנ') והשיבה על שאלה בנוגע לאתרי נחיתה על הירח. בנוסף לכך, בראיון ב-2015 עם ה-Vancouver Sun (אנ') דיברה על איך בכלל התחילה להתעניין באסטרונומיה.
ב-2020, אליסון התערבה במשבר פוליטי בהוואי בנוגע לבניית טלסקופ בגובה 30 מטר בהר שנחשב קדוש לחלק מהילידים בהוואי. אליסון הגיבה כשנשאלה על מה תפקיד האסטרונומים במשבר וענתה: "זה לא ההחלטה שלנו, זו ההחלטה של הילידים ההוואיים ומדינת הוואי אם אנחנו מתקבלים בברכה או לא. ואם לא, אז לא נבוא".
פרטים אישיים

התחביבים של אליסון כוללים ציור באקריליק על קנבסים מתוחים, נגינה בכינור וצלילה חופשית. בנוסף לכך, אליסון אוהבת לטייל ועד כה הייתה במעל 60 מדינות שונות. אליסון אוהבת ריצה, שחייה וטריאתלונים וזכתה במקום ראשון לנשים בתחרות ריצה גם ב-2010 וגם ב-2013.
פרסים והוקרות

2020-2022: נשיאה, האגודה הקנדית לאסטרונומיה (אנ').
2020: פרס REACH לחוקרים מצטיינים מטעם אוניברסיטת ויקטוריה.
2018-2020: סגן נשיאה, האגודה הקנדית לאסטרונומיה.
2015: חברה נבחרת של המכללה של האגודה המלכותית של קנדה (Royal Society of Canada) לחוקרים חדשים.
2014: אות זיכרון על שם רות'רפורד (אנ') (Rutheford Memorial Medal) בפיזיקה של האגודה המלכותית של קנדה.
2009: פרס מחקר להצטיינות בפקולטה למדעים.
2007: פרס "Discovery Accelaration" מטעם המועצה למדעי הטבע והנדסה (NSERC) של קנדה.
2004: מרצה באובנדן מטעם האגודה המלכותית לאסטרונומיה בקנדה.
2004: פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה מטעם האגודה האמריקאית לאסטרונומיה (אנ').
2001: פרס על עבודת דוקטורט מטעם האגודה המלכותית לאסטרונומיה (מקום שני).
הערות שוליים

↑  חוקרים חדשים באגודה הקנדית לחוקרים, באתר אוניברסיטת ויקטוריה, ‏19 בפברואר 2004 (באנגלית)
1 2  שרה אליסון, העמוד של שרה אליסון באתר אוניברסיטת ויקטוריה, באתר אוניברסיטת ויקטוריה (באנגלית)
1 2 3 4  שרה אליסון, עמוד תחומי המחקר של שרה אליסון, באתר Sara Ellison's Home Page (באנגלית)
1 2 3  מנהלים ובעלי תפקידים חשובים באגודה הקנדית לאסטרונומיה, באתר CASCA (באנגלית)
1 2  Matt Robinson, ראיון עם שרה אליסון על מיזוג גלקסיות, באתר Vancouver Sun, ‏28 בדצמבר 2015 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  שרה אליסון, קורות החיים של שרה אליסון, באתר Sara Ellison's Home Page (באנגלית)
↑  David Neild, אליסון מדברת על מודל הדמייה SDSS, באתר science alert, ‏24 במאי 2017
1 2  האגודה המלכותית לאסטרונומיה מכבדת מדענים מאוניברסיטת ויקטוריה, באתר אוניברסיטת ויקטוריה (באנגלית)
1 2  שרה אליסון, עמוד ההסברה המדעית של שרה אליסון, באתר האתר של שרה אליסון (באנגלית)
↑  אליסון מתארחת בתוכנית הרדיו “Quirks & Quarks", באתר CBC, ‏1 בינואר 2016 (באנגלית)
↑  Chantelle Bellrichard, אליסון מדברת על המשבר הפוליטי בהוואי, באתר CBC, ‏27 בספטמבר 2020 (באנגלית)
↑  שרה אליסון, עמוד הצלילה של שרה אליסון, באתר Sara Ellison's Home Page (באנגלית)
↑  שרה אליסון, עמוד האמנות של שרה אליסון, באתר Sara Ellison's Home Page (באנגלית)
↑  Vimala Jeevanandam, אליסון מדברת על הקשר בין אסטרונומיה למוזיקה, באתר אוניברסיטת ויקטוריה, ‏17 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  שרה אליסון, עמוד הטיולים של שרה אליסון, באתר Sara Ellison's Home Page (באנגלית)
↑  שרה אליסון, עמוד המרוצים של שרה אליסון, באתר Sara Ellison's Home Page (באנגלית)
↑  רשימת זוכים פרסי REACH, באתר אוניברסיטת ויקטוריה, ‏22 באוקטובר 2020 (באנגלית)
↑  רשימת זוכים מהעבר, באתר RSC Website (באנגלית)
↑  שרה אליסון מקבלת את פרס הפקולטה למדעים לשנת 2008/2009, באתר אוניברסיטת ויקטוריה (באנגלית)
↑  רשימת זוכות פרס אנני ג'אמפ קאנון, באתר American Astronomical Society Website (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ORCID: 0000-0002-1768-1899
שלמה מגדסי

| --- | --- |

 לידה:  1954 (בן 70 בערך) רמלה, ישראל 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת המדינה של אוהיו 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
שלמה מגדסי (נולד ב-22 בינואר 1954) הוא פרופסור מן המניין לכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים. כמו כן, שהה במעמד של פרופסור-אורח באוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג בסינגפור, ובאוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין בסין.
ביוגרפיה

מגדסי נולד וגדל ברמלה. הוריו, שמחה ונעים, עלו ב-1950 מעיראק. למגדסי שתי אחיות, רוחמה ואורנה. הוא למד בתיכון האזורי רמלה - לוד (סיים ב-1972). בשנים 1972–1975 שירת שירות צבאי וגם סיים קורס קצינים. לאחר תום שירותו, עבר לירושלים והחל ללמוד כימיה באוניברסיטה העברית, שבה למד לתארים ראשון, שני ושלישי. בשנים 1975–1978 למד לתואר ראשון בכימיה. בשנים 1978–1980 למד לתואר שני בכימיה יישומית, ואת עבודת הגמר כתב בהנחיית פרופ' נסים גרתי. בשנים 1980–1984 למד לתואר שלישי. את עבודת הדוקטור שעסקה באמולסיות כפולות כטכניקה לשחרור מבוקר של תרופות, כתב גם כן בהנחיית פרופ' נסים גרתי.
לאחר סיום לימודיו, נסע בשנים 1984–1986 לארצות הברית לפוסט-דוק בבית הספר לרוקחות ובמחלקה להנדסה כימית באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
ב-1986 חזר לישראל ומונה כחבר סגל בדרגת מרצה במרכז קזאלי לכימיה יישומית באוניברסיטה העברית. משנת 2005 הוא מכהן כפרופסור מן המניין.
עד כה הדריך 80 סטודנטים לתואר שני, 24 סטודנטים לתואר שלישי, וכ-30 פוסט-דוקטורנטים.
מחקרו

מגדסי, יחד עם קבוצת המחקר שלו באוניברסיטה העברית, עוסק בכימיה של חומרים בממדים קטנים, מדע חומרים וננוטכנולוגיה, ויישומים בתחומים שונים, בעיקר בתהליכי הדפסה וציפויים, ובמערכות הולכה חכמות של חומרים פעילים. מחקרו מתמקד בפיתוח תהליכים ליצירת טיפות או חלקיקים חדשים, וחקר מנגנוני ייצובם במערכות נוזליות. היישומים של מחקריו הם בתחומים מגוונים, כמו: חומרים להדפסה תלת־ממדית, הפקת אנרגיה סולרית, אלקטרוניקה מודפסת, גלאים ורובוטים רכים, מערכות הולכה לקוסמטיקה, ותוספי מזון.
רבים ממחקריו הבשילו למוצרים ותהליכים בתעשייה המקומית והעולמית, ולהקמת חברות הזנק. בתחום האלקטרוניקה המודפסת מחקרו עוסק ביצירת ננו-חומרים המבוססים על כסף ונחושת, אשר מוסחרו לשתי חברות, בישראל ובסינגפור. בתחום הדפסת הזרקת דיו הוא פיתח חומרים המבוססים על חלקיקי זכוכית תת-מיקרונים, והביאו להקמת חברה להדפסת זכוכיות עמידות. בתחום האנרגיה הסולרית פותחו ציפויים המאפשרים קליטת קרינה יעילה והפיכתה לחשמל באמצעות טורבינות. בתחום מערכות הולכה פותחו מספר מוצרים קוסמטיים מבוססי חומרים מים המלח, ותוספי מזון מבוססי שמן רימונים, כולם מכילים טיפות או חלקיקים בגדלים ננומטרים.
פרסים שקיבל

1990 - Mauricio Richter Award
2005 - Kaye Award for Innovation: Glass inks
2010 - Enrique Berman Chair in Solar Energy
2014 - Kaye Award for innovation - Transparent conductive electrodes
2014 - Untold News Award - Flexible touch screens
2015 - Israel Chemical Society Award for Technological Innovations
2016 - European Colloid and Interface Society: Solvay Award
2024 - פרס לנדאו בתחום המדעים
תפקידי ניהול אקדמי

במקביל לעיסוקו במחקר, מילא מגדסי תפקידי ניהול אקדמי באוניברסיטה העברית. להלן הבולטים שבהם:
2014-2010 - מנהל מכון קזאלי לכימיה שימושית
2019-2016 - ראש המכון לכימיה
מ-2016 - המייסד וראש המרכז להדפסות פונקציונליות ותלת־ממדיות
מ-2019 - יושב ראש מרכז היזמות (ASPER - HUJI Innovate)
מ-2021 - יושב ראש קרן קזאלי
משפחתו

נשוי לצילה תורי-מגדסי פסיכולוגית חינוכית בכירה, ובעבר סגנית מנהלת השירות הפסיכולוגי חינוכי (שפ"ח) בעיריית ירושלים. אב לשניים.
מתגורר בשכונת עיר גנים בירושלים.
פרסומיו > ספרים שערך

Magdassi S, (Ed.). Surface Activity of Proteins: Chemical and Physicochemical Modifications. Dekker; 1996
Magdassi S, Touitou E. (Eds.), Novel Cosmetic Delivery Systems. Marcel Dekker; 1999
Magdassi S, (Ed.). Special Issue on a Collection of Papers presented at the 15th European Chemistry at Interfaces Conference, held 18-22 October 1998 in Jerusalem, Israel. Elsevier; 2000
Magdassi S (ed). The chemistry of inkjet inks. Magdassi, Shlomo. Singapore: World Scientific Publishing Company; 2010
S.Magdassi, Kamyshny A (eds.). Nanomaterials for functional and 3D printing. Wiley; 2017