stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוליבייה החמישי דה קליסון
ביוגרפיה > הסכסוך עם ג'ון הרביעי

המתיחות בין ג'ון הרביעי, דוכס ברטאן (אנ') (נתמך מלך אנגליה) ודה קליסון (נתמך מלך צרפת), הגיעה לשיאה ביוני 1387 כשדה קליסו הוזמן לוועידה בואן בראשות ג'ון הרביעי. ג'ון ניצל את ההזדמנות, אסר את דה קליסון והורה לאחד מקציני צבאו להוציאו להורג. אותו קצין סירב לבצע את הפקודה ובסופו של דבר פדה דה קליסון את חייו בתמורה לכסף רב וחלק מאדמותיו. ב-1388 הגיע מלך צרפת להסכם עם ג'ון הרביעי להחזרת אדמותיו של דה קליסון (אך לא את שווי דמי הפידיון).
ב-1392 חזר דה קליסון לפריז ואז נעשה ניסיון נוסף להורגו על ידי אדם שנטען שנשלח על ידי ג'ון הרביעי. דה קליסון ניסה להגן על עצמו אך נפל מסוסו ונפצע והמתנקש חשב שנהרג וברח מפריז לברטאן. בעקבות אירוע זה יצאו המלך שארל השישי עם דה קליסון לברטאן למסע עונשין נגד ג'ון הרביעי אך המסע השתבש לאחר שהמלך נכנס להתקף טירוף וסמכויותיו ניטלו ממנו זמנית. קרובי המלך והפרלמנט האשימו את דה קליסון בהתקף זה ודרשו לשלול ממנו את מעמדו ולקנוס אותו. דה קליסון נאלץ לברוח לאחוזתו בברטאן ולגלות שם. ג'ון הרביעי, שרצה להוכיח את נאמנותו למלך צרפת, הטיל מצור על אחוזתו של דה קליסון המבוקש.
ב-1394 חזר שארל השישי למעמדו והחזיר את זכויותיו של דה קליסון כולל המשך שירותו כמפקד הצבא אולם דה קליסון הפך לזהיר ורקם קשרים עם אחיו של שארל, לואי הראשון, דוכס אורליאן.
ב-1397, לאחר כ-30 שנות סכסוך, התפייסו דה קליסון וג'ון הרביעי וג'ון אף שלח את בנו לשירותו של דה קליסון כערובה לכנות כוונותיו. שלום זה נשמר עד מותו של ג'ון ב-1399. מכיוון שבנו ויורשו של ג'ון היה רק בן עשר עם מותו הציע חברו של דה קליסון, לואי הראשון, דוכס אורליאן, למלך צרפת למנות את דה קליסון לדוכס ברטאן בטענה שבכך יחזק המלך את שליטתו בבריטאני. בסופו של מונה לתפקיד פיליפ השני, דוכס בורגונדיה דבר שגרם לסכסוך בין דה קליסון לבתו מרגרט ובעלה שחשקו בתפקיד.
חיים אישיים

ב-1360 נשא דה קליסון לאישה את קטרין דה לבל (צר') שהייתה גם היא בת למשפחת אצילים. קשר זה חיזק את מעמדו של דה קליסון באצולה הצרפתית, ובמיוחד זו של ברטאן וכן הפך אותו לקרוב משפחה של מלך צרפת. לזוג הצעיר נולדו שתי בנות: ביאטריס (1448-1366) ומרגרט (1441-1336).
ב-1378, לאחר שהתאלמן מאשתו הראשונה, נישא דה קליסון למרגריט דה רואן. נישואין אלו חיזקו את קשריו למשפחות אצולה נוספות בברטאן.
המאמץ של דה קליסון לשפר את מעמדה של משפחתו בקרב אצולת צרפת המשיך גם ב-1384 כשחיתן את בתו לבן משפחת פנטיאבר, ג'ון הראשון (אנ'). בנוסף הסכים עם דוכס ברטאן, ג'ון הרביעי, שאם לדוכס לא יהיו יורשים יירש בן משפחתו של דה קליסון את הדוכסות.
דה קליסון נפטר ב-1407 והובא למנוחות באחוזתו בטירת ז'וסלין (אנ') שבברטאן. ירושתו הוערכה ב-180 מיליון יורו (בערכים של 2013) והיא כללה כשש טונות זהב ושישים טונות כסף.
אוטל דה קליסון

ב-1371, בתקופה בה שהה כשגריר בפריז, החל דה קליסון לבנות את בית המשפחה ברובע השלישי של פריז וקרא לו אוטל דה קליסון. הבית נשאר ברשות משפחת דה קליסון עד 1553 אז נרכש על ידי ידי פרנסואה, דוכס גיז ואשתו אן ד'אסטה (צר') כשבחלק מתקופה זו (1436-1420) הוחזק הבית על ידי הבריטים שכבשו את פריז.
גלריה

ויטראז' של דה קליסון ואשתו מרגריט דה רואן בטירת ז'וסלין
שער הכניסה לאוטל דה קליסון בפריז. השריד היחיד שנותר מהארמון שבנה דה קליסון
פסל על קברם של דה קליסון ואשתו מרגריט
ציור של דה קליסון
דיוקן של דה קליסון בציור של סימון וואה
עץ המשפחה של אוליבייה החמישי דה קליסון
פסל של דה קליסון המוצב בשדרות דה קליסון בעיר נאנט
תבליט של דה קליסון בטירת ז'וסלין
ביאורים

↑  בנו של מלך צרפת הקודם ז'אן השני. הוכתר למלוכה ב-1364
↑  היה זה מהלך של הכרת תודה לאשתו של לואי הראשון מאנז'ו, מארי דה בלואה (אנ') שאביה שארל דה בלואה (צר') היה דוכס ברטאן ותומך מלך צרפת שנהרג במערכה מול אנגליה
↑  המשך המאמצים של מרגרט לזכות בשלטון על דוכסות ברטאן הביאו לכך שחטפה את היורש החוקי ג'ון החמישי (אנ') (בנו של ג'ון הרביעי) דבר שהביא בסופו של דבר לתבוסתה, מותם של שניים מבניה,  מאסר של השלישי והחרמת רכושה
↑  בסופו של דבר נישא ג'ון הרביעי לג'ואן נברה (אנ') ונולד להם מספר בנים ובנות כך שהסכם זה לא התממש
לקריאה נוספת

Henneman, John Bell, Olivier de Clisson and Political Society in France under Charles V and Charles VI (Philadelphia, University of Pennsylvania Press, 1996).
Turnbull, Stephen, The Book of the Medieval Knight (London: Arms and Armour Press, 1985).
Michael Jones, Ducal Brittany, 1364-1399: relations with England and France during the reign of Duke John IV, Oxford University Press, 1970, pp. 106, 123-4, 128, 130, 200.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271740105171  PLWABN: 9810556191905606  BnF: cb12648722g (data)  GND: 119409577  ISNI: 0000 0000 2308 6514  LCCN: n81131850  NTA: 10215967X  SUDOC: 05055994X  VIAF: 45111011   WorldCat (עם VIAF): 45111011
מלחמת הכוכבים: צוות שלד

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 מבוסס על:  מלחמת הכוכבים 
 סוגה:  מדע בדיוני, סדרת הרפתקאות טלוויזיונית 
 יוצרים:  ג'ון וואטס, כריסטופר פורד 
 כותבים:  ג'ון וואטס, כריסטופר פורד 
 בימוי:  דן קוואן, דיוויד לאורי, ג'ק שרייר, לי אייזק צ'אנג, דניאל שיינרט, ברייס דאלאס הווארד 
 שחקנים:  ג'וד לאו (Q131706276)  תאנד אדבימף  קרי קונדון  ג'ליל וייט  Kyriana Kratter (Q131706431)  Robert Timothy Smith (Q131706406)  Ravi Cabot-Conyers (Q131706393)  ראיין קיירה ארמסטרונג (Q131706420)  Stephen Oyoung (Q131765241) 
 מדבבים:  ניק פרוסט 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 מפיק:  דייב פילוני, ג'ון פאברו 
 מפיקים בפועל:  קתלין קנדי, ג'ון פאברו, דייב פילוני 
 חברת הפקה:  לוקאס פילם 
 הפצה:  הפצת המדיה של דיסני 
 צלמים:  שון פורטר 
 שידור
 רשת שידור:  דיסני+ 
 תקופת שידור מקורית:  2 בדצמבר 2024 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
מלחמת הכוכבים: צוות שלד (באנגלית: Star Wars: Skeleton Crew) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגות המדע בדיוני והרפתקאות שנוצרה על ידי ג'ון וואטס וכריסטופר פורד (אנ') עבור שירות הסטרימינג דיסני+. הסדרה מתמקדת בקבוצת ילדים שהולכת לאיבוד בגלקסיה ומחפשת את הדרך הביתה. הסדרה היא חלק מהזיכיון של "מלחמת הכוכבים", ומתרחשת לאחר אירועי הסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי" (1983).
הסדרה עלתה לשידור בדיסני+ ב-2 בדצמבר 2024.
תקציר העלילה

ארבעה ילדים מהכוכב אט-אטין, שהציוויליזציה שבו אינה מקיימת קשרים עם עולמות אחרים, מושלכים לתוך הרפתקה ברחבי הגלקסיה ומקווים למצוא את דרכם חזרה הביתה כשבדרך הם מתמודדים עם קשיים שונים וחוברים לראש כנופיית פיראטים לשעבר.
שחקנים ודמויות > ראשי

ג'וד לאו בתור ג'וד נה נאווד. קפטן פיראטי המסוגל להשתמש בכוח.
ראבי קאבוט-קוניירס בתור ווים. ילד מהכוכב אט-אטין.
ראיין קירה ארמסטרונג בתור פרן. נערה צעירה מהכוכב אט-אטין.
קיריאנה קראטר בתור קיי-בי (KB). נערה צעירה מהכוכב אט-אטין.
רוברט טימותי סמית׳ בתור קולו של ניל. ילד דמוי פיל מהכוכב אט-אטין.
ניק פרוסט בתור קולו של אס-אם-33 (SM-33). רובוט, טייס של ספינת חלל.
שחקנים ודמויות > משנה

תאנד אדבימף (אנ') בתור וונדל. אבא של ווים.
קרי קונדון בתור פארה. אמא של פרן.
אלייה שאוקט (אנ') בתור קימן. מומחית למפות דמוית ינשוף.
הלה פינלי (אנ') בתור היינה. ילדה לוחמת משבט הטרויקה.
מתייה קסוביץ בתור גנרל סטריקס. מנהיג שבט הטרויקה.
קלי מקדונלד בתור פוקיט. שכירת חרב.
ג'ליל וייט בתור גאנטר. פיראט חלל.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | הוזרמה לראשונה> הפרק הראשון | הוזרמה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 8 | 8 | 2 בדצמבר 2024 | 14 בינואר 2025 |
הערות שוליים

↑  Maggie Lovitt (January 17, 2025). From Tak Rennod To Order 66, ’Star Wars: Skeleton Crew’s Co-Creators Answer Your Biggest Season 1 Finale Questions. Collider. Retrieved January 18, 2025
1 2  Denise Petski (November 26, 2024). ‘Star Wars: Skeleton Crew’ Gets Earlier Disney+ Release Date. Deadline. Retrieved January 18, 2025
↑  Sebastian Peris (November 22, 2024). Star Wars: Skeleton Screw Will Nod To The Franchise's Most Hated Project. GameRant. Retrieved January 18, 2025
↑  אמיר בוגן, "צוות שלד" מחזירה את "מלחמת הכוכבים" למקורות הילדותיים שלה. וזה הצעד הנכון, באתר ynet, 4 בדצמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Oshkosh M911

| --- | --- |

Oshkosh M911
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Oshkosh M911 8x6
 יצרן:  אושקוש
 שנות ייצור:  1970–1990
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  Oshkosh Heavy Equipment Transporter 
 אורך:  9.37 מטר
 רוחב:  2.90 מטר
 גובה:  3.18 מטר (גובה קבינה)  3.40 מטר - גובה מקסימלי
 משקל:  18.2 טון (ריק), כושר העמסה 45 טון, משקל כולל מרבי - 68.95 טון
 בסיס גלגלים:  5.21 מטר + 1.52 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  8V  צילינדרים, 12,060 סמ"ק המפיק 435-450 כ"ס ב-2,100 סל"ד  (מנוע דיזל מסוג "8V92TA-90") - מנוע קירור מים
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות + הילוך אחורי מסוג "CLBT-754"
 מהירות מרבית:  44 מייל (70.81 ק"מ), במדרון בזווית שיפוע 3% - 23 קמ"ש
 
Oshkosh M911 (קרויה גם Oshkosh M911 8x6) הוא משאית בתצורת סמי-טריילר המשמשת כמוביל טנקים, וציוד כבד, אשר נבנה על ידי יצרנית המשאיות ה-אמריקאית אושקוש בין השנים 1970–1990.
יוצרו 1,000 יחידות עבור צבא ארצות הברית.
Oshkosh M911

צוות - 3
הנעה: 8x6
מנוע דיזל
קיבולת עומס - כ-45 טון
פריקה אחורית - מנגנון מכני אוטומטי לפתיחה ונעילה
עובי רצפה ודפנות העמסה - 12 מ"מ
עובי צידי גוף הרכב - 10 מ"מ
נפח גוף המזחלה - 25 מ"ק
תיקון צילינדר - הידראולי
זווית מעלית גוף - 52°
מכל דלק - 757 ליטר
טווח נסיעה - 1,344 ק"מ (בדרך סלולה), 990 ק"מ (בדרך עפר, במהירות אופטימלית)
רדיוס סיבוב - 13.7 מטר (ללא טריילר)
תמונות

דגם "Oshkosh M911"
דגם "Oshkosh M911" המשרת ב-צבא ארצות הברית
דגם "Oshkosh M911"
דגם "Oshkosh M911" (צולם בסוף שנות השבעים של המאה העשרים)
דגם "Oshkosh M911"
דגם "Oshkosh M911"  מודל "M48A2"
דגם "Oshkosh M911"
דגם "Oshkosh M911"
צמיגי  דגם "Oshkosh M911"
שרטוט דגם "Oshkosh M911" כמוביל טנקים
שרטוט דגם "Oshkosh M911"
הערות שוליים

↑  משאיות "Oshkosh Corporation"  oshkoshcorp.com
↑  דגם "Oshkosh M911" - מפרט טכני ותמונות vannattabros.com/truck
↑  דגם "Oshkosh M911" oshkoshequipment.com/products/detail/3/2505/M911-22.5-Ton-8x6-Military-Heavy-Haul-Tractor-TR-300-30
↑  דגם  "Oshkosh M911" מודל "M911 HET" weaponsystems.net/weaponsystem
M7 טרקטור שלג

| --- | --- |

M7 Snow Tractor
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Allis-Chalmers (אנ')
 יחידות שיוצרו:  291
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סיווג:  קבינה פתוחה 2 מושבים
 אורך:  3,454.8 מ"מ
 רוחב:  1,600.2 מ"מ
 גובה:  1,625.6 מ"מ
 משקל:  1,383 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים,בטור, בנפח 2,199 סמ"ק, הספק מרבי: 63 כוחות סוס ב-4,000 סל"ד, מומנט מרבי: 14 קג"מ ב-2,000 סל"ד (מנוע ג'יפ ויליס מתוצרת "Willys–Overland Motors" (אנ')), מנוע קירור מים
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירות, טווח גבוה ונמוך
M7 טרקטור שלג (באנגלית: M7 Snow Tractor) הוא טרקטור שלג (בעיקר שימש לגרירת "קרוואן "M19") מתוצרת יצרנית המכונות Allis-Chalmers (אנ'), שיוצר עבור הגיס האווירי של צבא ארצות הברית.
דגם "M7 טרקטור שלג" הוכנס לשירות צבאי בשנת 1944 ונועדו לשמש ככלי הצלה בבסיסים מרוחקים.
ממאפייני "M7 טרקטור שלג"

טרקטור השלג "M7" (קוד דגם: "T26E4") תוקן באוגוסט 1943, והועבר לסטנדרט מוגבל בנובמבר 1944. הטרקטור נועד למשוך קרוואן שלג אחד מדגם "M19" (קוד דגם: "T48"). הטרקטור השתמש ברכיבי טרקטור חקלאיים רבים של אליס צ'למרס. כמו כן, השתמש ברכיבי הנעה רבים של ג'יפים מסוג "MB" כדי להפחית את דרישות מלאי החלפים של הצבא.
המאפיין המובהק של ה-"M7" הייתה מערכת הזחלים (halftrack). המסלול של הזחל ה- "M7" התנהל על שתי חגורות גומי ובתוכם ארבעה כבלי פלדה. למכונה הייתה נטייה שהזחלים ירדו בשימוש. מאפיין נוסף של הטרקטור והקרוואן הוא שאפשר להחליף את הצמיגים עם מגלשיים.
טווח נסיעה עמד על 160 מייל (257.495 ק"מ).
"קרוואן M19"

"קרוואן M19" יוצרו ב-2 סדרות: בשנת 1944 ובשנת 1950.
לקרוואן "M19" משקל נקי של 272.16 ק"ג (600 ליברה), ומטען של 907.2 ק"ג (2,000 ליברה). היה לו גוף עץ על מסגרת חלולה מפלדה, עם מכסה מנוע, חישוקים, לוחות צד וקצה ניתנים לניתוק בקלות, והוא היה מצויד בדרך כלל בתנור חימום ושתי אלונקות, בנוסף לתא גג אחורי כך שניתן היה להכפיל את הנגררים.
היו ל-"קרוואן M19" שלוש פונקציות עיקריות: חילוץ והתאוששות שבגינם היו מצוידים בשתי אלונקות ותנור כוח אדם, התחלת מטוסים (טפול לפני המראה), ונשיאת מטען, שעבורו הם יכולים להיות מופעלים עם או בלי מכסה המנוע מבד, קשתות עליונות, מסגרות צד וקצה.
יחידות "קרוואן M19" משנת ייצור 1944 הגיעו עם חישוקי לחימה מפוצלים MB / GPW רגילים ("Jeep trailer" (אנ')), יחידות משנת ייצור 1950 הגיעו עם חישוקים מוצקים בגודל 15 אינץ', שהיו ניתנים להחלפה וייתכן שהיו מג'יפים מ"סדרת M".
נראה כי המספרים הסידוריים ליחידות שיוצרו ב-1950 התחילו ב -1,000 ותוארכו בסביבות נובמבר אותה שנה, מה שמרמז על כך שהם הוסיפו להשלים קבוצה של מסמכי מקור של 1944 שהגיעו לנורווגיה, ונראה שהם היו בסביבות 1,150.
600 יחידות היו מספקים שני נגררים לכל "M7" שבנה אליס צ'למרס (Allis-Chalmers). הייצור הכולל המשוער היה סביב 750 יחידות (600 בשנת 1944 ו-150 בשנת 1950), אך נראה שקרונות נגררים רבים של 1950 שרדו עקב שימוש זהיר של צבא נורווגיה.
ראו גם

חתול שלג
ח'רקובצנקה
הערות שוליים

↑  אליס-צ'למרס הייתה יצרנית מכונות בארצות הברית לתעשיות שונות. קווי העסק שלה כללו ציוד חקלאי, ציוד בנייה, ציוד לייצור חשמל והעברת חשמל, ומכונות לשימוש במסגרות תעשייתיות כגון מפעלים, טחנות קמח, מנסרות, טחנות טקסטיל, טחנות פלדה, בתי זיקוק, מכרות ומפעלי עפרות
↑  ב-20 ביוני 1941 הוקם ממשיכו, חילות האוויר של צבא ארצות הברית. במהלך מלחמת העולם השנייה בטל מעמדו של הגיס במידרג המינהלי, אך הגיס נותר אחת מהזרועות הקרביות של צבא ארצות הברית עד 1947
↑  דגם "M7 טרקטור שלג" the.shadock.free.fr/Surviving_M7_Snow_Tractors
↑  דגם M7 טרקטור שלג / דגם קרוואן M19 scribd.com/document/246679716/TM-9-774-SNOW-TRACTOR-M7-AND-1-TON-SNOW-TRAILER-M19
↑  דגם "M7 טרקטור שלג" williammaloney.com/Aviation/WrightMuseum/M7SnowTractorSnowCat
קרוואן M19
כלב חיפוש והצלה

כלבי החיפוש וההצלה של יחצ"א בפעילות לאחר פיגוע הטרור בשגרירות ארצות הברית בניירובי בשנה 1998
קולי הצלב האדום, איטליה, 1909.
כלב סניטריים אוסטרו-הונגרי במלחמת העולם הראשונה, 1914.
כלב חיפוש והצלה הוא כלב ממושמע, מוכוון מטרה, שאומן לפעול במקרה של מצב משברי, למצוא נעדרים לאחר אסון טבע או חבלה מעשה ידי אדם במהלך מבצע הצלה. באמצעות חוש הריח המפותח שלהם, הכלבים מזהים ריח אנושי. כלבי חיפוש והצלה מחלצים אנשים מתוך מקווה מים, מתחת לשלג ומתחת לבניינים שהתמוטטו. כלב חיפוש והצלה תמיד עובד בצוות עם המטפל (הנוהג/מוביל) שלו. יש המכנים את כלבי החיפוש וההצלה כלבי SAR (ראשי התיבות של השם האנגלי שלהם Search And Rescue dog).
היסטוריה > שימוש בכלבים בישראל

בשנת 1939 הוקם "ארגון נוהגי כלבי שירות", יחידת הכלבים של ההגנה. הכלבים שאולפו על ידם פעלו במגוון משימות כמו איתור מטענים, גישוש, ואבטחה. בשנת 1947 הוקמה יחידה חדשה ללוחמה בטרור ועימה יחידת כלבנים שהוצבה תחת הענף ללוחמה בטרור. באותה תקופה יחידה זו הייתה מסווגת והייתה פעילה בעיקר בחילוץ בני ערובה. בשנת 1948, עם הקמת המדינה, עברה היחידה לצה"ל ובסיסה נקבע בבית הספר לכלבי נחייה של פרופסור רודולפינה מנצל בקריית חיים. היא כונתה: "מחלקת נוהגי הכלבים" והייתה כפופה לחיל המשטרה הצבאית. המחלקה מנתה כחמישים חיילים וכמה מאות כלבים אשר הופעלו בכל החזיתות. חיילי המחלקה אימנו את הכלבים למספר תפקידים ובהם: השתלטות על עמדות מקלעים, איתור פצועים, גילוי מוקשים ועוד. האימונים כללו גם צניחה עם כלבים. המחלקה פעלה עד שנת 1954 ואז פורקה.
בשנת 1974 הוקמה יחידה של לוחמים לצד כלבים ללוחמה בטרור על ידי יוסי לבוק שעסק באילוף כלבים לפני כן. מטרת היחידה הייתה להקים את מערך האבטחה של בסיסי יחידת המודיעין 848 (לימים 8200) ובהמשך של חיל המודיעין כולו שהתבסס על כלבים. בשנים הבאות יוסי לבוק הציב מאות כלבי שמירה ותקיפה בבסיסים בסיני, בגדה, לאורך גבול ירדן ובצפון. בעקבות אסון מעלות, שבו נרצחו 22 ילדים על ידי מחבלים שלקחו אותם כבני ערובה ולאור כישלון חילוצם על ידי כוחות צה"ל, בוצע שילוב בין לוחמים לכלבים במטרה להביא לידי ביטוי את יכולות הכלבים להוביל את הלוחמים למיקומם המדויק של המחבלים ואף לתקוף ולהפתיע אותם במהירות ובחוזקה כאשר מיד לאחר מכן נכנס הכוח הפורץ שישחרר את בני הערובה.
בשנת 2002 לאחר מבצע חומת מגן הוחלט לצרף ליחידה צוות של לוחמות אשר פועלות במחסומים ובסריקות למציאת אמל״ח וחומרי נפץ. בהמשך הוכנסו כלבים ליחידת החילוץ וההצלה הארצית של פיקוד העורף (יחצ"א), הוקמו יחידות כלבנים בזק"א, במשטרת ישראל ובמג"ב.
בשנת 2006, יכ"ל (יחידת הכלבנים לישראל) שהוא ארגון התנדבותי, אזרחי פרטי, המסייע בהצלת חיים, תוך שימוש בכלבי חילוץ והצלה, לקח על עצמה את האחריות לאיתור נעדרים במגזר הפרטי. זאת לאור העובדה שמדי שנה נעלמים בישראל כ-4000 בני אדם. יחידת החיפוש של יכ"ל פועלת ומתואמת עם משטרת ישראל, יחידת הכלבנים של צה"ל, עוקץ, רשות כיבוי האש, וארגוני הצלה שונים. עבור משטרת ישראל וצה"ל, יחידת החיפוש של יכ"ל הפכה לכתובת מקצועית לצורך קבלת עזרה בזמן אמת, במשימות גישוש וחיפוש.
אימון ואילוף

ישנם כלבים רבים שניתן לאמן לחיפוש והצלה, בדרך כלל בוחרים גזעים כמו רועה גרמני, בורדר קולי, רועה בלגי (מלינואה) וכן לברדור רטריבר. הכלבים עשויים להתחיל את האימונים שלהם כבר בגיל 8 עד 10 שבועות, כשהם עדיין גורים. האימונים נמשכים בדרך כלל שנתיים עד ארבע שנים לפני שהכלב מועמד לעבור את המבחנים הנדרשים.
אימון ואילוף > תכונות כלבי החיפוש וההצלה

כלבים חווים את העולם דרך כ-200 מיליון קולטני ריח באפם. אף על פי שהם מסוגלים לעקוב אחר אותות ויזואליים, חוש הריח שלהם הוא המפותח יותר. חלק גדול ממוחם מיועד לזיהוי ריחות, וגם האנטומיה שלהם מכוונת לתמוך בחוש הריח. מאפיינים פיזיים ונוירולוגיים עוזרים לכלב לזהות ולהבדיל בין ריחות חלשים ביותר. חוש הריח של כלב חזק מספיק בשביל לזהות אדם באמצעות הריח שלו, ואפילו לשייך ריחות לחלקי גוף של אנשים. זו הסיבה שכלבי חיפוש והצלה מאומנים במיוחד להשתמש באף שלהם כדי לבצע את משימתם. כגון איתור נעדר או חשיפת סמים וחומרי נפץ. כלבים אלה יכולים לעקוב אחר שבילים בני חודשים או אפילו שנים בהם עברו בני אדם. כמו גם לזהות ריח מבגד שלא נלבשה כבר עשור. ישנם כלבי הצלה המאומנים לזהות ריחות באוויר. בעוד שאחרים יכולים לעקוב אחר ריחות שהוטבעו על הקרקע.
למטרות הצלה חוש הריח בלבד של הכלב אינו מספיק. במבחנים אותם עוברים הכלבים, נבדקות יכולות נוספות של הכלב כגון גמישות, חוזק וזריזות. הכלבים צריכים להיות מספיק חזקים כדי להחזיק או לגרור חפצים, כולל בני אדם בעת הצורך. בנוסף, כלבי חיפוש והצלה צריכים להיות מסוגלים לעמוד במצבי לחץ, כמו רעשים חזקים וקהל רב או בעלי חיים אחרים בסביבתם. במשימה זו אסור לכלב להיות מוסח מכלבים אחרים, או מצוותי חיפוש הנמצאים בסביבה.
בעוד שגזעים גדולים מועדפים בדרך כלל לאימון ככלבי חיפוש והצלה, הם לא יכולים להיות גדולים מדי. ידוע כי כלבים מגזע סן ברנרד מסוגלים להריח עד כ-5 מטרים מתחת לשלג. אך הם אינם בחירה אידיאלית לאימון בגלל גודלם העצום. מצד שני, כלבים מגזע כמו ניופאונדלנד מאומנים לעיתים קרובות בחיפוש והצלה מכיוון שהם לא מאוד גדולים, אבל עדיין יש להם כוח לשחות בזמן שאדם מחובר לרתמה שלהם.
תכונה קריטית חשובה שבה נבחנים כלבי חיפוש והצלה היא היכולת שלהם להיות ממוקדי מטרה, ובעלי מוטיבציה יוצאת דופן כדי להמשיך במשימה ואפילו בחיפושים שגוזלים זמן רב ביותר. הם צריכים לבצע את משימתם גם בתנאים הכי פחות נוחים מבחינתם. באופן כללי, זו גם הסיבה שמעדיפים גזעים עם דחף צייד מפותח. כלבים שכאלה לא יוותרו עד שיקבלו את גמולם.
אימון ואילוף > האימון

בגיל 8–10 שבועות הגורים מוכנים להתחיל באימון הבסיסי הכולל צייתנות בסיסית. (הם חייבים לשלוט בפקודות קלאסיות כמו לשבת ולבוא, להישאר ועקב). בעיקר באמצעות שימוש בסימני ידיים, מכיוון שתקשורת מילולית לא תמיד אפשרית במהלך מצב הצלה. אימון שכזה יכול להימשך לפחות 3 חודשים. בפרק האימון הבא הכלבים עוברים אימוני זריזות קפדניים. כך שהם יהיו מוכנים לחלוטין לנווט בשטח קשה. הם צריכים להיות מסוגלים לאזן את עצמם בהליכה על קורות או קרקע לא יציבה. כמו גם לקפוץ דרך חלונות ולעמוד בהישגים אתלטיים מאוד, ולעיתים קרובות מסוכנים ופיזיים. אימון מסוג זה יכול להמשך לפחות שנה בטרם שהכלבים יוכלו לגשת למבחנים. בשלב האימון האחרון, הכלבים עוברים שיעורי חיפוש ומעקב מיוחדים יותר. באימונים אלה מגדילים את הקושי והעצימות ככל שהכלב רוכש יותר מיומנויות וביטחון.
אופן הפעלת כלב החיפוש והצלה

כלב חיפוש והצלה מסוגל לזהות ולאתר נתיב ריח של אדם שרוע במצוקה או ריח גופת אדם (עד 48 שעות לאחר המוות) ממרחק רב. איש צוות החיפוש והצלה הנוהג בכלב מוביל את הכלב נגד כיוון הרוח. בשלב זה הכלב מסנן את הריחות באמצעות חוש הריח המפותח שבאפו ובאופן טבעי הוא מבדיל בין ריח שמקורו נייח (הנפגע) ובין ריח שמקורו נייד של צוותי החיפוש והאזרחים שבשטח החיפוש. הכלב אינו צריך לראות את הנפגע, גם אם הוא מוסווה או שהחיפוש נערך בלילה. יכולותיו של הכלב אינן נפגעות מהתנאים הסובבים אותו. מיד לאחר שהכלב גילה את נתיב הריח, הוא מוביל את הנוהג בו עד למקור הריח, מתיישב לידו ונובח.
בעת אירוע בו יש צורך להפעיל את כלבי החיפוש וההצלה, מביאים אותם לשטחי החיפוש ומשוחררים אותם לפי תאי שטח. הכלבים מאתרים את נתיבי הריח תוך כדי שהם רצים וסורקים את תא השטח לרוחבו ולאורכו. הכלבים מסוגלים לשלול או לאתר קיומו של הנפגע בתא שטח בגודל של 500X500 מטרים בתוך 5 דקות בלבד, גם כשמדובר בשטח קוצים וסלעים, הריסות מבנים, מערות, מפולות שלגים ועוד. מקומות שאדם הסורק אותם רגלי אינו יכול לעבור בהם.
משימות > איתור גופות

כלבים המאולפים למציאת גופות או חלקי גופות, בין אם קבורים, מוסתרים או שקועים, מכונים "כלבי גופות". בקרואטיה השתמשו בכלבים כאלה כדי למצוא אתרי קבורה בני כמעט 3000 שנה. שוטרים, חוקרי מוות, ואנתרופולוגים, עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם כלבי גופות והמובילים שלהם.
משימות > חילוץ מימים ואגמים

כלבים המועסקים בחילוץ מאגמים וימים מכונים "כלבי מים" למשימות מסוג זה מאלפים בדרך כלל כלבים מגזע לנדסיר (Landseer), אך גזעים רבים אחרים מתאימים גם הם למשימות אלה. הכלבים שוחים אל הנפגע עם רתמה מיוחדת ומציעים את עזרתם, לאחר מכן הנפגע יכול לאחוז ברתמה ולתת לעצמו להימשך על ידי הכלב. אם הקורבן מחוסר הכרה, הכלב יתפוס את זרועו או ידו של האדם וימשוך אותם אל החוף.
משימות > חילוץ מהריסות

ישנם כלבים המאולפים לחיפוש בהריסות (מכונים גם כלבי הריסות). זו משימה מהקשות ביותר לכלבי חילוץ; כלב הריסות חייב לסנן ריחות אנושיים ממגוון ריחות אחרים ולאתר קורבנות שעלולים להיקבר מתחת להריסות ופסולת בניין; הכלב מציין את הגילוי שלו על ידי נביחות או גירוד. על מנת למנוע טעויות, מבצעים חיפוש חוזר עם כלב שני במידת האפשר. פעולות באזורי אסון דורשות מהכלבים רמת משמעת וחוסן גבוהים ביותר הן מהכלב והן מהמטפל.
משימות > חיפוש במפולות שלגים

ניתן לחלץ אנשים שנקברו מתחת לשלג, במפולת שלגים, על ידי צוותי כלבי חיפוש והצלה. במשימות מסוג זה נעשה שימוש בכלבים מגזע סן ברנרד המסוגלים להריח בני אדם הקבורים בעומק של 5 מטרים מתחת לשלג. למרות ההתקדמות הטכנית שחלה בשימוש במכשירים כגון: B. LVS או RECCO, ישנם עדיין מקרים שבהם השימוש בכלבים הוא עדיף, או אף האפשרות היחידה (למשל כאשר אין אפשרות להסתכן ולהכניס אדם לשטח). הסוג זה של עבודת חיפוש גוזל זמן רב ומלחיץ הן עבור הכלב והן עבור המטפל.
ארגונים

למדינות בעולם, ערים ואזורים רבים ישנם ארגוני חיפוש והצלה המשתמשים בצוותי כלבים שיכולים להתגייס בשעת חירום או אסון. להלן כמה ארגונים בישראל ובעולם.
יחידת החילוץ וההצלה הארצית של פיקוד העורף (יחצ"א).
יחידת החילוץ וההצלה של זק"א.
יחידת "עוקץ" .
סיירת אלון.
יחידת הכלבנים לישראל.
International Rescue Dog Organization (IRO) הוא ארגון הגג העולמי לאילוף ובדיקות של עבודת כלבי חיפוש והצלה. IRO משתפת פעולה עם ארגוני חיפוש וההצלה הבינלאומיים והאו"ם לתיאום משימות סיוע באסונות ברחבי העולם.
ראו גם

יחידת עוקץ
יחידת החילוץ וההצלה הארצית
חטיבת החילוץ
יחידת הכלבנים לישראל
בעלי חיים בשירות כוחות הביטחון
כלב עבודה ושירות
כלב גישוש
רועה קווקזי
לקריאה נוספת

Angela Wegmann, Wilfried Heines: Such und Hilf. Hunde retten Menschenleben. Ein Handbuch für die Ausbildung und den Einsatz des Rettungshundes. Kynos-Verlag, Mürlenbach 1989, ISBN 3-924008-47-7.
Andrea Freiin von Buddenbrock: Der Hund im Rettungsdienst. Ein Handbuch für Ausbildung und Einsatz. Kynos-Verlag, Mürlenbach 2003, ISBN 3-933228-74-3, S. 128: Selbstständige Problemlösungen und „intelligenter Ungehorsam“,
Urs Ochsenbein: Die Hundeausbildung nach Urs Ochsenbein. Vom Begleiter im Alltag bis zum Dienst- und Rettungshund. Spezialausgabe, 1. Auflage. Mit einem Beitrag und einem Nachwort von Claude Hockenjos. Müller Rüschlikon, Cham 2004, ISBN 3-275-01498-6.
Regine Hartl: Der Freiverweis in der Rettungshundeausbildung. Ausbildung des erfolgreichen Flächensuchteams im Freiverweis. Books on Demand, Norderstedt 2008, ISBN 978-3-8370-4376-1.
Julia Lorenz: „Such verwundt!“ Das Sanitätshundewesen in Deutschland bis 1918, in: Ralf Vollmuth, Peter Mees (Hrsg.): Militärmedizin und Sanitätsdienst im Ersten Weltkrieg. Beta Verlag Bonn 2018, ISBN 978-3-927603-70-7, S. 255–268.