stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלמנה (סוג)
לקריאה נוספת

Anava A. & Lubin Y., 1993. Presence of gender cues in the web of a widow spider, Latrodectus revivensis, and a description of courtship behaviour. Bulletin of the British Arachnological Society 9: 119-122.
Berendonck B. & Greven H., 2000. Morphology of female and male genitalia of Latrodectus revivensis Shulov, 1948 (Araneae, Theridiidae) with regard to sperm priority patterns. In European arachnology 2000 PDF
Levi H.W., 1966. The three species of Latrodectus (Araneae), found in Israel. Journal of Zoology, 150: 427–432. באתר Wiley(הקישור אינו פעיל).
Levy G. & Amitai P., 1983. Revision of the Widow-spider genus Latrodectus (Araneae: Theridiidae) in Israel. Zoological Journal of the Linnean Societ 77:39–63 באתר Wiley.
Shulov A. & Weissman A., 1959. Notes on the Life Habits and Potency of the Venom of the Three Latrodectus Spider Species of Israel. Ecology 40: 515-518. באתר Jstor
הערות שוליים

↑  ייתכן ומין זה פלש מיבשת אמריקה, לפי Levy G. & Amitai P., 1983 האוכלוסייה בישראל איננה זהה לחלוטין לזו האמריקאית לכן זיהוי המין אינו וודאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558165505171  LCCN: sh85074984
ארנולד דויטש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1904 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 בנובמבר 1942 (בגיל 38 בערך) 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אוניברסיטת לונדון אוניברסיטת וינה 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בנובמבר 1942 
 
ארנולד דויטש (באנגלית: Arnold Deutsch;‏ 1903–1942?) שתואר כאוסטרי, צ'כי או הונגרי, היה אקדמאי שעבד בלונדון כמרגל סובייטי, הידוע בעיקר בזכות גיוסו של קים פילבי. חלק גדול מחייו נשאר בלתי ידוע.
ראשית חייו

הוא היה בן דודו של אוסקר דויטש, בעל רשת בתי הקולנוע של אודיאון. אף על פי שטען כי הוא יהודי שומר מצוות שמטרתו להסוות את תפקידו כסוכן קומוניסטי, דויטש הפסיק את מנהגיו הדתיים.
בגיל 24, דויטש קיבל בהצטיינות את הדוקטורט שלו בכימיה מאוניברסיטת וינה. הוא היה גם חסיד של וילהלם רייך ותנועתו. הצטיינותו האקדמית יוצאת הדופן פתחה לו הזדמנויות לחדור למוסדות הגבוהים ביותר במדינות מערביות רבות.
גורל לא ידוע

גורלו הסופי של דויטש אינו ברור. בין התאוריות שהוצעו על ידי מחברים שונים, נאמר כי דויטש נתפס ונורה בידי הנאצים לאחר צניחה לאוסטריה; או כמי שטבע כשהספינה ששט בה הוטבעה על ידי צוללת בדרכה לניו יורק, שם היה אמור לעבוד עם מגייסים סובייטים.
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של ארנולד דויטש
↑  Klussmann, Uwe (29 September 2009). "Stalins Mann in der Gestapo". Der Spiegel.
↑  William E. Duff (1999). A Time for Spies: Theodore Stephanovich Maly and the Era of the Great Illegals
↑  Deadly Illusions: The KGB Orlov Dossier, by John Costello and Oleg Tsarev, Crown 199
↑  Julie Wheelwright (May 2014) [2014-05-05]. "The Lawn Road Flats". History Today. Retrieved 2018-04-29.
↑  Andrew, Christopher. The Sword and the Shield. New York: Basic Books. pp. 57–58
↑  Genrikh Borovik (1994). The Philby Files – The Secret Life of Master Spy Kim Philby
↑  Ben Macintyre, A Spy Among Friends (2014) page 41
↑  The Mitrokhin Archive Vol.I pg.79
↑  Volodarsky, B. (2015). Stalin's Agent: The Life and Death of Alexander Orlov. Oxford: Oxford University Press. p. 85.
↑  Allen Weinstein and Alexander Vasilliev (2000). The Haunted Wood: Soviet Espionage in America—The Stalin Era.
↑  Shulamith Behr and Oleg Gordievsky (2005). Arts in Exile in Britain 1933–1945: Politics and Cultural Identit
↑  Deadly Illusions: The KGB Orlov Dossier, by John Costello and Oleg Tsarev, Crown 1993
↑  Boris Volodarsky (2014): Stalin's Agent: The Life and Death of Alexander Orlov.
↑  Miranda Carter (2002). Anthony Blunt: His Lives.
ארנסטו סמפר

ארנסטו סמפר פיסאנו (בספרדית: Ernesto Samper Pizano; נולד ב-3 באוגוסט 1950) היה נשיא קולומביה בשנים 1994–1998.
ביוגרפיה ותחילת דרכו

סמפר נולד ב -3 באוגוסט 1950 בבוגוטה למשפחה בעלת שורשים עמוקים בהיסטוריה של קולומביה. הוא סיים את לימודי הכלכלה באוניברסיטת ג'בריאנה בבוגוטה בשנת 1972. שנה מאוחר יותר השלים תואר במשפטים מאותה אוניברסיטה. ב-1989 הוא נפצע כאשר עמד לשוחח עם פעיל באיגוד הפטריוטי. אותו פעיל נהרג בהתנקשות.
דרכו הפוליטית

סמפר הצטרף למפלגה הליברלית של קולומביה ב-1974. הוא נבחר למועצת העיר בוגוטה ואחר כך, ב-1982 שימש כמנהל הקמפיין של אלפונסו לופס מיקלסן לנשיאות. מיקלסן הפסיד באותן בחירות למועמד השמרני בליסריו בטנקור. אבל סמפר  עצמו נבחר באותה שנה לסנאט, וכיהן כסנאטור עד 1990.
ב-1990-1991 כיהן כשר לפיתוח כלכלי בקבינט של סזאר גביריה טרוחיו ואחר כך (1991-1993) כשגריר ארצו בספרד. כששב מהשליחות בספרד נבחר להנהיג את מפלגתו והתמודד בשמה בבחירות לנשיאות. הוא זכה ב-50.3% מהקולות ונבחר ב-1994 לנשיא קולומביה. מיד עם תחילת כהונתו החלו שמועות על תרומות כספיות שקיבלה מפלגתו מקרטל הסמים סנטיאגו  דה קאלי. בין השאר נחשפו הקלטות של שיחות בין מנהיגי הקרטל לגזבר הקמפיין שלו על תרומות אלה. ב-1995 היועץ המשפטי לממשלה, הודיע כי משרדו מתחיל בחקירה רחבת היקף של הקשרים בין הקרטל והממשלה. בסוף 1995 הוגש כתב אישום נגד מספר פקידים במפלגה, בהם שר הביטחון פרננדו בוטרו זיאה, שכיהן גם כמנהל הקמפיין של סמפר. ב-1996 החליטה ועדה של בית הנבחרים הקולמביאני לנקות את סמפר מחשד שידע אישית על התרומות, ובכך מנעה גם את חקירתו בנושא. ההחלטה גרמה לגל של הפגנות ומחאות מצד האופוזיציה.
ב- 1998, עם סיום כהונתו כנשיא, הודיע סמפר על התפטרותו ולא הציג את מועמדותו לתפקיד פעם נוספת. הוצע לו לכהן כשגריר ארצו בצרפת, אולם גם לנוכח הביקורת הציבורית על ההצעה הוא החליט שלא להיענות לה. בהמשך היה פעיל בארגונים שונים ללא מטרות רווח, ובשנים 2014-2017 היה מזכ"ל UNASUR, ארגון שנועד לייצר שיתופי פעולה בין מדינות דרום אמריקה.
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2018

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  14 ביולי 2018
 תאריך סיום:  22 ביולי 2018
 מספר משתתפות:  16
 מארחת:  גרמניה גרמניה
 ערים מארחות:  קמניץ
 זוכה:   ישראל (זכייה ראשונה)
 סגנית:   קרואטיה
 מספר משחקים:  56
 השחקן המצטיין:  ישראל יובל זוסמן
 מלך הסלים:  שוודיה אלייז'ה קלארנס  22.4 למשחק
 מלך הריבאונדים:  מונטנגרו מילוש פופוביץ'  11.4 למשחק
 מלך האסיסטים:  ספרד פול פיגראס  6.4 למשחק
 אתר רשמי
 → 20172019 ←
 
אליפות אירופה של פיב"א עד גיל 20 2018 הייתה המהדורה ה-21 של אליפות אירופה לנבחרות עתודה. התחרות התקיימה בקמניץ, גרמניה בין ה-14 ל-22 ביולי 2018. הזוכה בטורניר הייתה ישראל, לה זאת הייתה זכייה ראשונה בטורניר.
הקבוצות המשתתפות

בתחרות השתתפו 16 נבחרות:
ישראל
אוקראינה
איטליה
איסלנד
בריטניה -  מקום 3 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2017
גרמניה - המארחת
טורקיה
יוון - האלופה המכהנת לשנת 2017
ליטא
מונטנגרו
רומניה -  מקום 2 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2017
ספרד
סרביה
קרואטיה -  מקום 1 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2017
צרפת
שוודיה
הטורניר > סיבוב ראשון

בסיבוב זה, 16 הקבוצות מחולקות לארבעה בתים של ארבע קבוצות. כל הקבוצות יעלו לשמינית הגמר.
הטורניר > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ליטא | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 273 | 222 | 51 |
|  טורקיה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 231 | 216 | 15 |
|  מונטנגרו | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 222 | 253 | -31 |
|  בריטניה | 3 | 3 | 0 | 0 | 3 | 206 | 241 | -35 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  טורקיה | 76 – 62 | בריטניה   |
|  ליטא | 94 – 82 | מונטנגרו   |
|  מונטנגרו | 80 – 70 | בריטניה   |
|  ליטא | 94 – 66 | טורקיה   |
|  טורקיה | 89 – 60 | מונטנגרו   |
|  ליטא | 85 – 74 | בריטניה   |
הטורניר > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קרואטיה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 246 | 206 | 40 |
|  צרפת | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 198 | 207 | -9 |
|  אוקראינה | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 223 | 238 | -15 |
|  ספרד | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 225 | 241 | -16 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ספרד | 79 – 82 | אוקראינה   |
|  צרפת | 58 – 68 | קרואטיה   |
|  צרפת | 74 – 76 | ספרד   |
|  אוקראינה | 78 – 93 | קרואטיה   |
|  צרפת | 66 – 63 | אוקראינה   |
|  ספרד | 70 – 85 | קרואטיה   |
הטורניר > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 228 | 205 | 23 |
|  ישראל | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 260 | 192 | 68 |
|  יוון | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 252 | 250 | 2 |
|  רומניה | 3 | 3 | 0 | 0 | 3 | 180 | 273 | -93 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  יוון | 92 – 62 | רומניה   |
|  ישראל | 59 – 60 | גרמניה   |
|  רומניה | 48 – 95 | ישראל   |
|  גרמניה | 82 – 76 | יוון   |
|  יוון | 84 – 106 | ישראל   |
|  גרמניה | 86 – 70 | רומניה   |
הטורניר > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  סרביה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 274 | 205 | 69 |
|  איטליה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 244 | 206 | 38 |
|  שוודיה | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 229 | 237 | -8 |
|  איסלנד | 3 | 3 | 0 | 0 | 3 | 180 | 279 | -99 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שוודיה | 71 – 85 | איטליה   |
|  סרביה | 107 – 60 | איסלנד   |
|  איסלנד | 64 – 91 | שוודיה   |
|  איטליה | 78 – 79 | סרביה   |
|  איטליה | 81 – 56 | איסלנד   |
|  סרביה | 88 – 67 | שוודיה   |
משחקי דירוג > מקומות 5–8

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | שלב ראשון | שלב ראשון |  |  | משחק על המקום החמישי | משחק על המקום החמישי |  |

|  |   |   |  |  |  |  |  |
|  |   ספרד |  70 |   |  |  |  |  |
|  |   סרביה |  89 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |   |   |  |
|  |   |   |   |   |   סרביה |  73 |  |
|  |   |   |   |   |   טורקיה |  89 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השביעי | המשחק על המקום השביעי |  |
|  |   |   |   |  |   |   |  |
|  |   טורקיה |  91 |   |  |   ספרד |  85 |  |
|  |   איטליה |  80 |   |  |   איטליה |  60 |  |
משחקי דירוג > מקומות 9–16

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | מיקום 9-16 | מיקום 9-16 |  |  | מיקום 9-12 | מיקום 9-12 |  |  | משחק על מקום תשיעי | משחק על מקום תשיעי |
:  
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   ליטא |  90 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   ליטא |  90 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |   שוודיה |  85 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |   שוודיה |  85 |   |   |   ליטא |  76 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |   ליטא |  76 |   |   |  |  |
|  |   |   |   |   |   מונטנגרו |  58 |   |   |  |  |
|  |   מונטנגרו |  98 |   |   |   מונטנגרו |  58 |   |   |  |  |
|  |   מונטנגרו |  98 |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |   רומניה |  61 |   |   |  |  |   |   |   |   |
|  |   רומניה |  61 |   |   |  |  |   |   |   ליטא |  76 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |   ליטא |  76 |
|  |   |   |   |   |  |  |   |   |   בריטניה |  62 |
|  |   אוקראינה |  94 |   |   |  |  |   |   |   בריטניה |  62 |
|  |   אוקראינה |  94 |   |   |   |   |   |   |  |  |
|  |   איסלנד |  72 |   |   |   |   |   |   | משחק על מקום 11 | משחק על מקום 11 |
|  |   איסלנד |  72 |   |   |   אוקראינה |  66 |   |   | משחק על מקום 11 | משחק על מקום 11 |
|  |   |   |   |   |   אוקראינה |  66 |   |   |    |    |
|  |   |   |   |   |   בריטניה |  82 |   |   |    |    |
|  |   בריטניה |  77 |   |   |   בריטניה |  82 |   |   |   מונטנגרו |  98 |
|  |   בריטניה |  77 |   |   |  |  |   |   |   מונטנגרו |  98 |
|  |   יוון |  64 |   |   |  |  |   |   |   אוקראינה |  79 |
|  |   יוון |  64 |   |   |  |  |   |   |   אוקראינה |  79 |
משחקי דירוג > מקומות 13–16

שלוש הנבחרות שמסיימות במקומות האחרונים יורדות לדרג ב' (כלומר רק הנבחרת במקום השלושה עשר נשארת בדרג א').
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | מיקום 13-16 | מיקום 13-16 |  |  | משחק על המקום ה-13 | משחק על המקום ה-13 |  |

|  |   |   |  |  |  |  |  |
|  |   שוודיה |  80 |   |  |  |  |  |
|  |   רומניה |  72 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |   |   |  |
|  |   |   |   |   |   שוודיה |  64 |  |
|  |   |   |   |   |   יוון |  77 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | משחק על המקום ה-15 | משחק על המקום ה-15 |  |
|  |   |   |   |  |   |   |  |
|  |   איסלנד |  86 |   |  |   רומניה |  84 |  |
|  |   יוון |  104 |   |  |   איסלנד |  103 |  |
פרסי הטורניר > MVP

ישראל יובל זוסמן
פרסי הטורניר > חמישיית הטורניר

קרואטיה מאטה קלאיז'יץ'
גרמניה קוסטיה מושידי
ישראל יובל זוסמן
ישראל דני אבדיה
גרמניה פיליפ סטאניץ'
פרסי הטורניר > מלך הסלים

שוודיה אלייז'ה קלארנס - 22.4 למשחק
פרסי הטורניר > מלך הריבאונדים

מונטנגרו מילוש פופוביץ' - 11.4
פרסי הטורניר > מלך האסיסטים

ספרד פול פיגראס - 6.4
דירוג סופי

ארבעת המקומות הראשונים נקבעו על בסיס משחק הגמר ומשחק על המקום השלישי. שאר המיקומים נקבעו ראשית לפי משחקי הדירוג.
| מקום | נבחרת | מאזן |
| --- | --- | --- |
|  |  ישראל | 6–1 |
|  |  קרואטיה | 6–1 |
|  |  גרמניה | 6–1 |
| 4 |  צרפת | 4–3 |
| 5 |  טורקיה | 5–2 |
| 6 |  סרביה | 5–2 |
| 7 |  ספרד | 4–3 |
| 8 |  איטליה | 4–3 |
| 9 |  ליטא | 6–1 |
| 10 |  בריטניה | 2–5 |
| 11 |  מונטנגרו | 3–4 |
| 12 |  אוקראינה | 2–5 |
| 13 |  יוון | 3–4 |
|  14 |  שוודיה | 2–5 |
|  15 |  איסלנד | 1–6 |
|  16 |  רומניה | 0–7 |
אילנה גולדברג

אילנה בבל-גולדברג (נולדה בשנת 1962) היא אתלטית ישראלית בעבר, אלופת ישראל (1988–1996) בזריקת דיסקוס. היא הייתה בצוות המאמנים של הסגל האולימפי של נבחרת ארצות הברית באתלטיקה.
ביוגרפיה

גולדברג היא בתו של פרופ' זמיר בבל, אלוף ושיאן ישראל בקפיצה לרוחק, פרופסור למחשבים, כנר, מלחין ושדרן רדיו. בשנת 1988 עלתה לישראל והתאמנה בקבוצת מכבי תל אביב.
ביוגרפיה > 1988

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1988 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.06 מטר.
ביוגרפיה > 1989

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1989 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.84 מטר.
ביוגרפיה > 1989 > המכביה ה-13

בתחרויות האתלטיקה של המכביה ה-13 שנערכו ב-10 ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.32 מטר, אחרי סידני דורשלג (47.89 מטר) ולפני צילה אשר מישראל.
ביוגרפיה > 1990

באליפות ישראל שנערכה בתחילת יוני 1990 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.08 מטר. ראשונה בתחרות סיימה האורחת כריסטינה בויט מרומניה (58.76 מטר)
בתחרות שנערכה בנייפרוויל פרבר של שיקגו, אילינוי ב-7 ביולי אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בשיא אישי חדש של 42.01 מטר.
ביוגרפיה > 1991

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1991 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.70 מטר.
ביוגרפיה > 1992

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1992 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.88 מטר.
ביוגרפיה > 1993

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1993 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 37.96 מטר.
ביוגרפיה > 1994

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1994 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.34 מטר.
ביוגרפיה > 1995

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1995 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 40.06 מטר.
ביוגרפיה > 1996

באליפות ישראל שנערכה בשנת 1996 זכתה גולדברג במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.62 מטר.
ביוגרפיה > מאמנת

גולדברג אימנה את אל ארטר, 4 פעמים ברציפות אלוף אולימפי בזריקת דיסקוס.
הערות שוליים

↑  אלכס דורון, אתלט נשאר אתלט, מעריב, 30 במאי 1988
1 2  ברוריה ביגמן, אתלט ממוחשב, מעריב, 21 ביולי 1988
↑  אלכס פרלסמן, עוד אליפות רדודה עברה על כוחותינו, מעריב, 7 ביוני 1990
↑  דיסקוס: הישג לבבל-גולדברג בשיקאגו, מעריב, 31 ביולי 1990
ארנולד הוברקן

| --- | --- |
ארנולד הוברקן, דיוקן עצמי
ארנולד הוברקן, דיוקן עצמי
 לידה:  28 במרץ 1660 דורדרכט, הולנד 
 פטירה:  14 באוקטובר 1719 (בגיל 59) אמסטרדם 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  תור הזהב של הולנד 
 הושפע על ידי:  Jacob Levecq 
 יצירות ידועות:  Romulus and Remus discovered by the Herdsman Faustulus, The Painter and his Model, Sacrifice of Iphigenia, The Great Theatre of Dutch Painters 
 צאצאים:  Jacobus Houbraken, Antonina Houbraken, Christina Houbraken 
 
ארנולד הוברקן (באנגלית: Arnold Houbraken; 28 במרץ 1660 –  14 באוקטובר 1719) היה צייר וסופר הולנדי מדורדרכט, שנודע בעיקר כביוגרף של ציירי תור הזהב של הולנד.
חייו

הוברקן נשלח תחילה ללמוד מיוהאנס דה האן, שלימוד אותו את מלאכת התחריט. לאחר שנתיים למד אמנות אצל וילם ואן דרינלבורץ', שהיה איתו במהלך שנת 1672. לאחר מכן למד 9 חודשים אצל ג'ייקובוס לבק ולבסוף, ארבע שנים אצל סמואל ואן הושטראטן. בשנת 1685 התחתן עם שרה ססבוט, וסביב 1709 עבר מדורדרכט לאמסטרדם. ארנולד הוברקן צייר ציורים, דיוקנאות ונופים מיתולוגיים ודתיים.
הוא ידוע בעיקר בזכות התיעוד ההיסטורי על האמנות של הציירים ההולנדים (1718–1721). כאשר נפטר בנו ג'יקובס, הוא עזר בהגהות האחרונות של כתב היד לפני הפרסום. תחילה פרסם מדריך לאמנים לנושאי ציור אפשריים. תלמידיו הרשומים היו מתיאיס בלן, יוהאן גרהאם ובנו ג'ייקוב.
משפחה

להוברקן היו עשרה ילדים. בנו ג'ייקובס הוברקן (1698–1780) היה חרט של דיוקנאות ואייר ספרים, כולל ספרים של אביו. בתו אנטונינה הוברקן הפכה גם היא לחרטה של מוציא לאור באמסטרדם, והיא ידועה בזכות איורים של נופים עירוניים ומבנים עם בעלי חיים ואנשים. גם בתו כריסטינה הוברקן הייתה אמנית.
מורשת

ספריו של ארנולד הוברקן נמכרו במשך המאה ה-18. ג'יקוב קמפו וויירמן פרסם את גרסתו המעודכנת לספרו של הוברקן, בצורת סדרה שפורסמה גם כסט שלם בשנת 1769. תחריטיו של הוברקן על האמנים הם בחלק מהמקרים הדיוקנאות היחידים ששרדו את האנשים האלה.
הראשון שביצע המשך ליצירתו של הוברקן היה יוהאן ואן גול בשנים 1750–51. אף על פי שהספרים הללו נמכרו היטב, במהלך המאה ה-19 ירד ערכם בעיני היסטוריוני האמנות, כאשר נמצאו שיש בהם אי דיוקים ואפילו דברי דיבה. נראה שהוברקן הקפיד מאוד לבדוק את מקורותיו וכיום מקבלים יותר את הפרשנות האישית שלו, בבחינתה המודרנית. צריך להתעלם משיפוטו בגלל בעיות איות שמות האמנים, ולדחות את האשמות שהוא לאומני כי כתב שכל האמנים הללו הם "הולנדיים". בתקופתו הגבולות הפוליטיים השונים בין הולנד, גרמניה ופלנדריה היו ארעיים ולא קבועים. צורת האיות בהולנד של שמות נקבעה על ידי צו נפוליאון בסוף המאה ה-18. למעט המקרים שבהם האמן נפטר צעיר למדי, או שהיצירות שלו אבדו במהלך מלחמות שונות, יש מעט מאוד אמנים שנכללו בספרו ההיסטורי, שלא תלויים במוזיאונים בינלאומיים כיום.
היסטוריון האמנות המודרני הראשון שפרסם עדכון ליצירתו היה אדריאן ואן דר וויליגן, בשנת 1866. מאז הוא נשאר מקור יקר ערך עבור היסטוריונים לאמנות.
ספרו הוא אחד מ־1000 היצירות החשובות ביותר בספרות ההולנדית מימי הביניים ועד ימינו.
הערות שוליים

↑  Dictionary for Art Historians". arthistorians.info. Retrieved 13 June 2012.
↑  Arnold Houbraken in the RKD
↑  Jacob Campo Weyerman on Google books. Retrieved 13 June 2012 – via Google Books.
↑  Johan van Gool in Google books. Retrieved 13 June 2012 – via Google Books.
↑  Adrian van der Willigen in Google books. 2 September 2008. Retrieved 13 June 2012 – via Google Books.
↑  Website of the Basic Library of the dbnl, the section on the Eighteenth century (in Dutch)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272591405171  PLWABN: 9810632620605606  BNE: XX1601552  BnF: cb149694432 (data)  BPN: 99631746  CiNii: DA06292430  GND: 118835262  ISNI: 0000 0001 1029 5533  LCCN: n86822776  NKC: mzk2009533706  NTA: 072310332  RERO: 02-A003384783  RKD: 39950  SELIBR: 381251  SNAC: w64n2ctp  SUDOC: 059873310  ULAN: 500003892  VcBA: 495/164209  VIAF: 74086960   WorldCat (עם VIAF): 74086960 
ארנולד הוברקן, האומן והדוגמנית, 1690
ארנולד הוברקן, אתנה מבקרת את אפולו
ארדאוזאורוס

| ארדאוזאורוס |
| --- | --- |
 איור של הלטאה
תקופה
יורה עליון, 140 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: Scleroglossa
משפחה:: Ardeosauridae
סוג:: ארדאוזאורוס
שם מדעי
 Ardeosaurus

אורדזאורוס (שם מדעי: Ardeosaurus) הוא סוג של לטאה נכחדת אשר מאובניה נמצאו ב-1860 בבוואריה שבגרמניה. הלטאה חיה ביורה העליון לפני 140 מיליון שנה בקירוב.
לטאה זו הייתה קרובה רחוקה של השממיות בהתחשב במבנה המפרקים שנמצאו לה. היא הגיעה לאורך 20 ס"מ והייתה בעלת ראש קצר ועם עיניים גדולות אשר סייעו לה לפעול בלילה. בניגוד לשממיות החיות היא לא הייתה בעלת אצבעות מספיק חזקות כדי לטפס על חומרים אנכיים. ייתכן שהיא הייתה מאבותיהם של השממיות האמיתיות וקרובה מעט ללטאיים הרגילים.
לצידו חיו באזורי יערות מעל אגם זוחלים דומים כמו בוואריזאורוס ו-Homoeosaurus (מין של מחודק ראש), דמויי-תנינאים שונים, פטרוזאורים כמו אנורוגנתוס ודינוזאורים קטנים כמו הארכאופטריקס - העוף הראשון, וקומפסוגנתוס.
אנדרי רג'ואלינה

אנדרי נירינה רג'ואלינה (Andry Nirina Rajoelina ההיגוי הנכון במלגשית:רג'ואל; נולד ב-30 במאי 1974) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים מלגשי, המכהן בפעם שנייה כראש מדינתו, החל מינואר 2019 - כנשיא מדגסקר, אחרי ניצחונו בבחירות לנשיאות בשנת 2018. בעבר בשנים 2009– 2014 הוא עמד בראש המדינה כיושב ראש "הרשות העליונה הזמנית של מדגסקר". בשנים 2007–2009 מילא רג'ואלינה גם את תפקיד ראש העיר אנטננריבו.
ב-16 במרץ 2009 בעקבות הפגנות רחוב רבות וצעדים שזוהו על ידי הפרשנים הפוליטיים כהפיכה צבאית, הנשיא מארק ראוואלומנאנה אולץ להתפטר. על ידי צו 001–2009 מ-17 במרץ 2009 הוא העביר את רסני השלטון לדירקטורט צבאי. הצבא העביר את כל סמכויות השלטון לידי אנדרי רג'ואלינה, שהוגדר כיושב ראש "הרשות העליונה הזמנית".
רג'ואלינה היה במשך שנים רבות ראש מפלגת MATAR.
רקע משפחתי וצעירותו

אנדרי רג'ואלינה הוא צאצא למשפחה יחסית מבוססת, המשתייכת לקבוצה האתנית מרינה. אביו, הקולונל רוז'ה-איב רג'ואלינה היה קצין בצבא הצרפתי והשתתף במסגרתו במלחמת אלג'יריה. אחרי העצמאות היה קצין בכיר בצבא המלגשי. אחרי השגת תעודת בגרות  בגיל 18 הפסיק אנדרי רג'ואלינה הפסיק את לימודיו  כדי לעבוד עד לשנת 2000 כאמרגן של הופעות חיות וכ-DJ מקצועי.
בשנת 1998 בעזרת מימון מצד קרן הון סיכון בשם פיארו, שלוחה של חברת הביטוח הממלכתית "ארו", רג'ואלינה הקים חברת דפוס ושלטי פרסום בשם "אינג'ט 5" שהשתלטו די מהר על שוק פרסום החוצות במדינה.
בעקבות נישואיו למיאלי, בתה של אשת העסקים ניקול רזקנדיסה, הפך רג'ואלינה גם לבעל מניות חשוב של חברת "דומאפוב", חברה אחרת לשלטי חוצות, שנקנתה מאוחר יותר על ידו.
בשנת 2007 הוא קנה את תחנת הטלוויזיה ותחנת הרדיו VIVA
קריירה פוליטית > ראש עיר

בשנת 2007 רץ לבחירות לראשות עיריית אנטננריבו בראש תנועה המכונה TGV - "Tanora malaGasy Vonona", נוער מלגשי נחוש. שם התנועה נבחר כדי להתאים לכינוי של רג'ואלינה TGV - "רכבת במהירות גבוהה". הוא התמודד מול מועמד ממסדי בו תמך הנשיא ראוואלומנאנה, וזכה בבחירות שנערכו בדצמבר 2007 ברוב של 63.3%. בין דצמבר 2007 לפברואר 2009 שימש רג'ואלינה כראש עיריית אנטננריבו, בירת מדגסקר.
העיר סבלה מגרעון חמור, ובינואר 2008, סמוך לאחר בחירתו, ניתקה חברה ממשלתית את החשמל והמים לעיר בטענה של אי תשלום החובות.
קריירה פוליטית > המשבר הפוליטי ב-2009

כראש העיר היה רג'ואלינה מבקר חריף של מדיניות הנשיא מרק ראוואלומנאנה. ב-13 בדצמבר 2008 החליטה הממשלה לסגור את ערוץ VIVA שבבעלות רג'ואלינה, בעקבות ריאיון עם הנשיא לשעבר, איש האופוזיציה דידייה רציראקה, בו היה, לטענת הממשלה "כדי ליצור מהומות והפרעות לסדר הציבורי".
רג'ואלינה דרש את פתיחתה מחדש של רשת הטלוויזיה שלו והציב מועד אחרון ב-13 בינואר 2009. ב-24 בינואר 2009 רג'ואלינה קרא לשביתה כללית ודרש את התפטרותו של שר התקשורת ושל שר המקרקעין. ב-26 בינואר 2009 הוא ארגן הפגנה נוספת נגד הממשלה המידרדרת להפרעות סדר ומעשי ביזה.
בעצרת המונים ב-31 בינואר בככר 13 במאי הכריז רג'ואלינה כי הוא נוטל את השלטון בידיו מכיוון שהממשלה אינה לוקחת אחריות על ניהול ענייני האי. הוא טען כי בקרוב ידרוש גם הפרלמנט באופן רשמי את התפטרותו של הנשיא ראוואלומנאנה. בתגובה הכריזה הממשלה על פיטוריו. הדבר הביא להתנגשות ישירה בין תומכי רג'ואלינה לכוחות הביטחון.. רג'ואלינה טען כי פיטוריו אינם חוקיים, וכי אם יהיה עליו להיעצר יתמודד. הוא הזהיר כי העיר אנטננריבו לא תסכין עם הצעדים הללו.
ב-4 בפברואר ערך רג'ואלינה עצרת נוספת בה השתתפו כ-1,500 איש. בעצרת זו הכתיר את מישל רציבאלקה כיורשתו בתפקיד ראש העיר, והעניק לה את צעיף ראש העיר הטקסי. ב-7 בפברואר 2009 הוא ארגן עוד הפגנה בככר 13 במאי ודרש מחסידיו ("תנועת הכתומים") לצעוד לעבר הארמון אמבוהיצורוהיטרה של הנשיא. משמר הנשיא פתח באש והרג 31 מפגינים ופצע מאתיים אחרים. טבח זה פגע בפופולריות הנשיא המכהן וגרם לו לאבד את תמיכת הצבא.
כעבור חודש הוצא נגד רג'ואלינה צו מעצר והוא מצא מקלט בשגרירות צרפת.
ב-10 במרץ הציג הצבא על אולטימטום של 72 שעות לשלטון למצוא פתרון למשבר. ב-15 במרץ הציע הנשיא רבלומאנה לערוך משאל עם אך רג'אולינה דחת הצעה זו וקרא למעצרו של הנשיא. למחר רבלומאנה פיזרת את הממשלה, התפטר והעביר את חותם הנשיאות לוועד של בכירי הצבא. ב-18 במרץ הצבא העביר את השלטון לרג'ואלינה תוך מינויו כנשיא המועצה העליונה הזמנית. בית המשפט החוקתי של מדגסדקר אישר צעד זה כחוקי.
ב-21 במרץ הושבע רג'ואלינה כנשיא האצטדיון מהמסינה בפני 40,000 תומכים. הוא היה אז בן 35, הנשיא הצעיר ביותר בתולדות מדגסקר באותו זמן ראש הממשלה הצעיר בעולם.