stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה

| --- | --- |
וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה, 1905
 לידה:  15 בדצמבר 1886 Saviejkі, בלארוס 
 פטירה:  5 בפברואר 1968 (בגיל 81) ורשה, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  Służew Cemetery (Renety Street) 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  פוליטיקאית, מהפכנית, עורכת תורמת, פעילה פוליטית, עיתונאית, אמנית חזותית 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (23 במאי 1967)  Cross of Independence with Swords  צלב העצמאות  אביר במסדר פולוניה רסטיטוטה 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה
 
וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה (בפולנית: Wanda Filipowicz-Krahelska;‏ 15 בדצמבר 1886 – 1968) הייתה ממקימות ארגון ז'גוטה ופעילה חברתית, הוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים בפולין במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

וונדה נולדה בעיירה באזור בלארוס. אביה היה שותף במרד ינואר ב-1863. עם סיום לימודיה, יחד עם אחת מאחיותיה, וונדה פתחה בית ספר יסודי לילדים בביתן.
בגיל 20, לאחר התאבדותו של בעלה שהיה פעיל בארגון הפולני-סוציאליסטי הלוחם (אנ'), וונדה הצטרפה לארגון זה. במסגרת פעילותה בו, היא הפיצה עלוני מידע והעבירה כלי נשק בין אנשיו. וונדה השתתפה בתכנון ובביצוע שני ניסיונות התנקשות במושל הכללי של ורשה. התוכניות נכשלו, אך וונדה הצליחה לברוח.
לאחר ניסיונות ההתנקשות, וונדה עברה לגליציה, ובהמשך לקרקוב, עד שלבסוף היא נתפסה על ידי השלטונות הפולנים. היא נישאה בנישואים פיקטיביים על מנת לזכות בהגנה פוליטית אולם הועמדה לדין ונענשה בגין ניסיונות ההתנקשות בהם הייתה מעורבת. בעקבות חוויה זאת, וונדה החליטה להתרחק מהחיים הפוליטיים. היא התחילה ללמוד בבית ספר לאומנויות בקרקוב, אבל חזרה לחיים הפוליטיים זמן קצר אחרי זה, ביחד עם בעלה החדש. כמו בעלה הקודם, גם הוא היה חבר בארגון הפולני-סוציאליסטי הלוחם. השניים ייצגו את הארגון באיטליה עד לשנת 1915, אז חזרו לקרקוב. וונדה המשיכה לשרת בארגון. ב־1935, היא התחילה לפרסם את המגזין "Arkady", מגזין אומנויות נחשב.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

במלחמת העולם השנייה, וונדה הצטרפה למחתרת הפולנית. רוב פעילותה הייתה קשורה לעזרה ליהודים. עוד לפני פרוץ המלחמה, ב-1938, היא סייעה לפליטים יהודים מגרמניה, אשר גורשו על ידי המשטר הנאצי. יחד עם זופיה קוסאק-שצ'וצקה, היא פעלה להקמת ארגון ז'גוטה (Żegota) אשר פעל להצלת יהודים רבים, בעיקרם ילדים; הארגון יזם משימות הצלה רבות בגטו ורשה, ארגן מקומות מסתור ליהודים שנמלטו מהגטו, וסיפק מסמכים מזויפים עבור יהודים במסתור. בספטמבר, אחרי האקציה הגדולה בגטו ורשה, וונדה ואישה בשם יוזפה קורנצקה, עזרו למצוא את מקומות המסתור בהם הסתתרה סופיה דורוטה בוגוצקה. היא עזרה ליהודים נוספים כמו לבני משפחת רוזנברג, לרופאה שנמלטה מכיכר השילוחים - האומשלגפלץ, ולאלמנתו של שמעון אשכנזי (אנ').
אחרי המלחמה

לאחר המלחמה, וונדה חזרה לעבודתה כעיתונאית. היא התחילה לפרסם עיתון חודשי בשם "Skarpa Warszawska" (בתרגום חופשי, המנהרה שמתחת לגדר של ורשה), ששינה את שמו ל"Stolica (פו')". ב־1965 היא פרשה לפנסיה. היא נפטרה ב־1968.
הנצחה והכרה

וונדה הוכרה כחסידת אומות העולם ב-23 במאי 1967, בעקבות מכתב שנשלח על ידי עו"ד דורוטה בוגוצקה, ניצולת שואה שוונדה עזרה להסתיר בזמן המלחמה. שמה נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות עולם ביד ושם בירושלים.
הערות שוליים

↑  סיפורה של וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה באתר, באתר sprawiedliwi.org.pl
1 2  מתוך דף חסיד אומות עולם של וונדה פיליפוביץ' קרהלסקה באתר יד ושם, באתר The Righteous Among The Nations
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810546254705606  GND: 1268151041  ISNI: 0000 0001 1273 2530  NKC: js20221167466  VIAF: 4979151778221918130002   WorldCat (עם VIAF): 4979151778221918130002
לאה דויטש

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1927 זאגרב 
 פטירה:  מאי 1943 (בגיל 16) גרמניה הנאצית אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 שם לידה:  Lea Dragica Deutsch 
 מדינה:  קרואטיה 
 
לאה דויטש (18 במרץ 1927 – מאי 1943) הייתה ילדה יהודייה קרואטית ושחקנית תיאטרון, שנספתה במהלך השואה.
חיים מוקדמים

לאה דרגיצה דויטש (Lea Dragica Dutsch) נולדה בזאגרב להורים קרואטים יהודיים, איווקה (לבית זינגר) וסטפן דויטש. אביה היה עורך דין, ואמה הייתה עקרת בית משכילה, שהייתה מעורבת באופן פעיל בשחמט. היה לה אח, בשם סאשה (Saša). משפחת דויטש התגוררה בזאגרב ברחוב Gundulićeva 39 בבית בן שלוש קומות. דויטש החלה לשחק בתיאטרון הלאומי של קרואטיה בזאגרב (Croatian National Theatre, Zagreb) בגיל חמש, בתפקידים קטנים בהפקות מקצועיות של מולייר ושייקספיר. המדריכה ומורה לריקוד שלה הייתה רוד ריפלר (Rod Riffler) מורה למחול מודרני וכוריאוגרפית מזאגרב. אנשים היו מוקסמים ממנה, והיא נחשבה לבעלת כישרון יוצא דופן, "שירלי טמפל הקרואטית" . אפילו מהחברה הפריזאית המפורסמת Pathé שמעו עליה, הגיעו לזאגרב לעשות סרט תיעודי קצר עליה. היא נהפכה במהירות לילדה פלא ושחקנית פופולרית.
בשנת 1941 פלשו מדינות הציר בהובלת גרמניה הנאצית ליוגוסלביה, והקימו את המדינה העצמאית של קרואטיה (NDH). הם החלו שם ביישום חוקי הגזע, אשר מנעו מדויטש לשחק. בהמשך נאסר עליה להיכנס לתיאטרון בו נהגה לשחק. יותר מאוחר נאסר עליה אף להיכנס לבית הספר שבו היא למדה. חבר הילדות שלה Relja Bašić נזכר, "היא נהגה לשבת ללא תנועה על ספסל ממול התיאטרון לבושה במעיל עם הטלאי הצהוב על השרוול שלה, בוהה שעות בבניין, שבו פעם היא הייתה כוכבת, ועכשיו היא אפילו לא יכלה להיכנס אליו"
מעצר גירוש ומוות

בניסיון להציל את משפחתו, ביוני 1941 המיר אביה של דויטש את דת בני משפחתו לנצרות קתולית. ב-5 במאי 1943 ביקר היינריך הימלר בזאגרב. במהלך ביקורו הוא לחץ על מנהיג NDH, אנטה פאבליץ', להוציא לפועל את "הפתרון הסופי" בטריטוריה שלו. פקידים קרואטים וגרמנים החלו לעצור את ראשי הקהילה היהודית בזאגרב, ואת כל היהודים שהורשה להם להישאר בעיר עד אז.
חברי התיאטרון הלאומי התערבו בניסיון לסייע לדויטש ולמשפחתה. השחקנים טיטו סטרוצי (Tito Strozzi), ויקה פודגורסקה (Vika Podgorska), והינקו נושיץ '(Hinko Nučić), ואיש התיאטרון דושאן ז'אנקו (Dušan Žanko) (בעצמו חבר באוסטשה-Ustaše) ניסו להציל את של דויטש. אנשים "רגילים" ניסו להציל את משפחת דויטש. מסע בריחה לקרלובץ (אנ') אורגן עבור המשפחה, שם הם היו אמורים להתחבר עם הפרטיזנים, אבל נאלצו לחזור לזאגרב, כי לא הצליחו להיפגש עם אנשי הקשר שלהם. ניסיונות להעלות את משפחת דויטש לארץ ישראל גם נכשלו.
בקומה התחתונה בביתם של משפחת דויטש היה פעם דייר, צעיר מהרצגובינה (Herzegovina), שלבש מדי פעם את מדי האוסטאשה. לדברי חברו של דויטש ניקה גרייץ' (Nika Grgić), הציע הצעיר להתחתן עם לאה בנישואים פיקטיביים, בניסיון להציל אותה מגירוש, אבל זה לא נעשה מסיבות לא היו ידועות. מאוחר יותר התגלה כי אמה של דויטש לא הסכימה לחתונה, כי באותו זמן לאה הייתה עדיין קטינה.
במאי 1943 נשלחו לאה, אמה ואחיה למחנה ההשמדה אושוויץ על ידי הנאצים. הם היו חלק מקבוצה של 75 איש שנשלחו במסע בן שישה ימים בקרון בקר, ללא מזון ומים. 25 מהם לא שרדו את המסע. לאה הייתה ביניהם. לבה, שנחלש בגלל מחלת דיפתריה שלקתה בילדותה, לא עמד בתנאים הקשים. אמה ואחיה נרצחו באושוויץ. אביה, סטפן, הצליח להציל את עצמו, מסתתר כחולה שסובל מטרכומה עינית מדבקת במחלקה של רופא עיניים, ד"ר וילקו פאנק (Dr Vilko Panac), בבית החולים האחיות של בית החולים צדקה, זאגרב (Sisters of Charity Hospital, Zagreb). סטפן דויטש שרד את השואה וחי עד 1959. הוא נקבר בחלק היהודי של בית הקברות מירוגוג (Mirogoj Cemetery), עם תצלום של לאה על מצבתו.
המורשת

בשנת 2003 נקרא על שמה בית ספר יסודי יהודי בזאגרב.
בשנת 2010 יצר במאי קרואטי בראנקו איוונדה (Branko Ivanda) סרט על לאה דויטש בשם "לאה ודריחה"(אנ') (Lea and Darija)
הערות שוליים

↑  "Nova scena u Zagrebu". www.teatar.hr (בקרואטית). Teatar. אורכב מ-המקור ב-2008-10-13.
↑  Nina Ožegović (11 בספטמבר 2006). "Film o tragičnom usudu dječje zvijezde" [A film about tragic fate of a child star]. Nacional (בקרואטית) (565). ארכיון מ-7 ביולי 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Lea Deutsch : zagrebačka Anne Frank". www.mvinfo.hr (בקרואטית). Pavao Cindrić.
↑  Nina Ožegović (3 ביולי 2006). "Relja Bašić - svjetski glumac sa zagrebačkim štihom" [Relja Bašić - a world class actor of Zagreb's style] (בקרואטית). Nacional. ארכיון מ-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nina Ožegović (14 בפברואר 2012). "Simbol tragedije Židova u Hrvatskoj" [Symbol of tragedy of Jews in Croatia] (בקרואטית). Nacional. אורכב מ-המקור ב-1 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Završeno snimanje potresnog filma o Lei Deutsch". www.online-zagreb.hr (בקרואטית). Online Zagreb.
↑  "Lea i Darija - Dječje carstvo". hrt.hr (בקרואטית). Croatian Radiotelevision. אורכב מ-המקור ב-2020-06-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416343605171  GND: 138055572  ISNI: 0000 0000 6690 1128  LCCN: no2009117543  NKC: js20191051050  VIAF: 86204508   WorldCat (עם VIAF): 86204508
טרסה ינינה קיארוצ'ינסקה

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1885 ויילון, רפובליקת פולין 
 פטירה:  12 ביולי 1946 (בגיל 61) סוסנוביץ, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  סוסנוביץ 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  נזירה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (19 בפברואר 1992) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  טרסה ינינה קיארוצ'ינסקה
 
טרסה ינינה קיארוצ'ינסקה (בפולנית: Teresa Janina Kierocińska; ‏14 ביוני 1885 – 12 ביולי 1946) הייתה נזירה ואם מנזר, מייסדת קהילת האחיות הכרמליטיות לילד ישו, שהוכרה כחסידת אומות העולם על הצלת יהודים בפולין במהלך מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

ינינה קיארוצ'ינסקה נולדה בויילון, פולין בשנת 1885, כבתם השביעית של אנטונייגו ואנטונינה לבית גלוביינקובסקה. עד גיל שלוש הייתה אילמת, והחלה לדבר באופן בלתי צפוי כשאמה אנטונינה חזרה מהכנסייה. מילתה הראשונה הייתה "ישו". כילדה נהגה בדרכה לבית הספר להיכנס לעיתים קרובות לכנסיית סנט. ברברה, על מנת להתפלל. כבר מהטקס הדתי הראשון בו השתתפה ב־9 ביוני 1895, הרגישה קרבה לישו ורצתה להתמסר לחלוטין לאלוהים. עם זאת, היא נתקלה בהתנגדות מצד הוריה, ובמיוחד אביה התנגד בתוקף להצטרפותה לקהילת הנזירות. בצעירותה התוודעה לחזיונה של סנט. טרסה מאווילה, שבמהלכו נגלה לה מלאך מחייך שניקב את ליבה בחנית. החזיון השפיע רבות על חייה הרוחניים והיא ניהלה חיים עמוקים של תפילה, התנזרות ואהבה לשכניה, למרות התנאים הקשוחים בבית הוריה.
לנוכח התנגדותו הבלתי פוסקת של אביה, ב־1903 החליטה ינינה בסתר לעזוב את הבית ולהצטרף למנזר האחיות לצדקה בוורשה. היא שהתה שם כחודש ועבדה בבית חולים שניהלו האחיות. בהוראת אביה, ששלח את אחיה סטניסלב להביא אותה, חזרה ינינה הביתה בצער. כעבור ארבע שנים, ינינה דפקה על דלת המנזר של האחיות ברנרדין בוויילון, ובקשה שיקבלוה חזרה, אולם האחיות סירבו לקבלה מאימת אביה. למרות הכישלונות הללו, ינינה המשיכה לנהל חיים אדוקים של תפילה, ועזרה לאמה במשק הבית וברקמה. במשך תקופה מסוימת היא דאגה לילדי אחיה, שאשתו נפטרה.
בשנת 1909 פגשה נזיר כרמליטי בשם אנזל גדק בצ'רנה וזה הפך למדריכה הרוחני. פגישה זו היוותה השפעה מרכזית על חייה של ינינה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, התנדבה לעבוד במוסד האחיות "הגן האנגלי", שנוהל על ידי האחיות אלברטין בקרקוב. בתקופה זו התהדק הקשר בין ינינה לרוחניות הכרמליטית והיא הייתה משוכנעת שייעודה הוא להיות כרמליטית. בשנת 1914 חברה לאחוות ישו התינוק מפראג. לאחר מות אביה ב־17 במאי 1921, קיבלה אישור מאמה אנטונינה לבחור בחיים הרוחניים ולנסוע לקרקוב.
ב־31 בדצמבר 1921 בקרקוב, ייסדה ינינה את מנזר האחיות הכרמליטיות ושינתה את שמה ל"האם טרסה של סנט ג'וזף". היא מילאה את תפקיד אם המנזר במשך 25 שנה עד מותה, גיבשה את הנזירות ברוחו של אלוהים וביצעה עבודות חסד בקרב העניים. בתחילה עבדו הנזירות באגודות צדקה והתגוררו בצריפים בכנסיית הלב הקדוש של ישו. הן סבלו מעוני קיצוני ומקור קשה. רק בשנת 1925 קנתה האם טרסה בית לנזירות.
האם טרסה בקשה להענות לצורכי הקהילה המקומית, והקימה יחד עם הנזירות בית ילדים ב-1925 . המנזר דאג לאוכל לילדים עניים ובשנת 1931 ייסדו בית ספר יסודי ובו בין היתר לימדו האחיות רקמה ותפירה. בנוסף האחיות העבירו שיעורים פרטיים והכינו ילדים עניים דתיים לטקס הקונפירמציה. בבית האחיות פעלו אגודה קתולית של נשים צעירות וגם מעגל לאימהות, אשר מנה בשנת 1932 מאה נשים. מגיל גן, האם טרסה דאגה לא רק ללמד בנות לתפור ולרקום, אלא גם לגבש אותן ברוח דתית. היא הייתה משוכנעת שתחיית החברה יכולה לבוא דרך ערכי המשפחה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

במהלך מלחמת העולם השנייה האם טרסה ארגנה עזרה לפליטים, מטבח לעניים ובית יתומים בו התחנכו ילדים שהוריהם נפטרו או נעלמו במהלך המלחמה כמו גם בנות שאיימו עליהן בגרוש לעבודות כפייה בגרמניה. במהלך כיבוש פולין היא העניקה הגנה לפרטיזנים מצבא פולין.
בספטמבר 1942, פקיד הביא לנזירות הכרמליטיות תינוקת יהודייה כמעט גוססת בת כמה חודשים, שאמה הועברה למחנה ריכוז. בזכות הטיפול המסור של האם טרסה קיארוצ'ינסקה והנזירות, התינוקת הבריאה. הנזירות קראו לילדה בשם טרסה ידוויגה ג'בורסקה, שהוכר על ידי בית המשפט בסוסנוביץ, והיא נשארה במנזר עד סוף המלחמה.
משנת 1943, קיארוצ'ינסקה הסתירה ילדים ומבוגרים יהודים במנזר בסוסנוביץ, והצילה קבוצת ילדים שנשלחה למחנה ההשמדה אושוויץ לאחר נפילת גטו ורשה.
האם טרסה סיפקה לחם ליהודים שהסתתרו במרתפי בתי המגורים, וכן ליהודים שהוחזקו על ידי הגסטאפו באצטדיון בסוסנוביץ ובמחנה המעבר לדולג, ששכן בבית הספר שהיה צמוד למנזר ושימש תחנת מעבר של היהודים למחנות עבודה. אחת האחיות במנזר העידה שמהמחנה היו נשמעות צעקות, עינויים וגילויי אלימות כלפי היהודים ובהנהגת האם טרסה המנזר התגייסה לעזור, למרות הסכנה הכרוכה בכך. בנוסף, עזרה האם טרסה לאסירי אושוויץ על ידי ארגון משלוח חבילות מזון למחנה.
סיפורי הצלה נוספים של האם טרסה והמנזר בהנהגתה היו של מרישיה ופינקוסובה וילצ'ינסקה, שהייתה ילדה יהודייה שהובאה יחד עם סבתה על ידי מיצ'יסלב זאוואצקי, כומר בקהילת סנט טריניטי בבנדין, למנזר על מנת להסתירן בחסות האם טרסה. גם הילד אנדז'יי סימיאטקובסקי, בנה של אישה יהודייה בשם אסתר (מריה טרסה) פישר שהוטבלה, התארח בבית היתומים, כל פעם למספר ימים כשלמשפחתו נשקפה סכנה.
במרץ 1943 הובא יוזף בומבצקי למנזר בסוסנוביץ. לא הייתה לו תעודת זהות, לכן קיבל זהות שאולה - שם משפחה ותאריך לידה, שאושרה רשמית על ידי בית המשפט גרודזקי בסוסנוביץ בשנת 1946. יוזף הצטרף לבית היתומים שנוהל על ידי האחיות הכרמליתיות ונשאר שם עד שהתבגר.
כעבור כמה שנים כתב בומבצקי בזיכרונותיו:
בזכות אמא טרסה והאחיות הכרמליטיות מצאתי מחסה כנראה בשנת 1943, במרץ, הארוחה הראשונה כללה ארוחה עם חמאה, במרתף הבניין בן שלוש הקומות. אני זוכר את האחיות בצעיפים הלבנים שטיפלו בנו, לא הייתי היחיד, אלא הייתי עם קבוצה גדולה יותר של בנים. (...) בזכות האם האהובה הייתי מוגן מפני המוות. כשהגסטפו הגיעו האם טרסה תמיד הסתירה אותי, כי הייתי דומה לילד יהודי ". “כילד יהודי חוויתי טיפול והגנה מיוחדים. (...) האחיות יצרו לנו תנאים משפחתיים ושמרו עלינו בחביבות הגדולה ביותר. זה היה הרואי! אני זוקף את הגישה ההרואית הזו בעיקר לאמא טרסה
לאחר המלחמה

לאחר סיום המלחמה הצטרפו האם טרסה קיארוצ'ינסקה והמנזר בהנהגתה למשימות החדשות של הכנסייה. האחיות החלו בקטכיזם בבתי ספר, ניהלו גן ילדים והתמסרו לעבודות צדקה. הקהילה המקומית ראתה בטרסה כאימם.
בקיץ 1946 אמה של טרסה ידוויגה ג'בורסקה, אותה הצילה טרסה ששרדה את המחנה, לקחה את בתה ונסעה איתה לקטוביץ. לאחר זמן מה גילו הנזירות שג'אורסקה נפטרה בבית החולים לילדים בקטוביץ.
מרישיה וילצ'ינסקה, אותה הצילה טרסה ביחד עם סבתה, נפטרה בדרכן לארץ ישראל כתוצאה מקדחת הארגמן.
טרסה נפטרה ב־12 ביולי 1946 בסוסנוביץ כתוצאה ממחלה, עקב סיבוכים שנגרמו על ידי דלקת הצפק המוגלתי. שלושה ימים לאחר מכן, ב־15 ביולי, התקיים טקס הלוויה בקתדרלת סוסנוביץ. תחילה נקברה בבית העלמין בסוסנוביץ באלג'ה מירצ'יקו ומה- 31 במרץ 1982, שרידיה נטמנו בכנסיית הפנים הקדושות של ישוע המשיח בבית המסדר בסוסנוביץ.
בית היתומים שהקימה וניהלה המשיך לפעול עד שנת 1962 עד לחיסולו על ידי השלטונות הקומוניסטיים.
הכרה והנצחה

ב־19 בפברואר 1992, הוענק לאם טרסה תואר חסידת אומות העולם על ידי יד ושם על שסיכנה את חייה במהלך הכיבוש הנאצי. שמה חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.
ב־13 במאי 2013, חתם האפיפיור פרנסיסקוס על צו סגולותיה ההרואיות של האם טרסה.
ב־31 בדצמבר 2016, במלאת 95 שנה להקמת הקהילה, נפתח בסוסנוביץ מוזיאון על שמה של קהילת האחיות הכרמליטיות לילד ישו.
הערות שוליים

↑  Jerzy Zieliński, Matka Zagłębia, Wydawnictwo Karmelitów Bosych
1 2 3 4 5  Dzieciństwo i poszukiwanie drogi powołania, Dzieciństwo i poszukiwanie drogi powołania ~ Matka Teresa od św. Józefa
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810565057005606  GND: 1091591067  ISNI: 0000 0001 1126 9660  VIAF: 161684804   WorldCat (עם VIAF): 161684804 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טרסה ינינה קיארוצ'ינסקה".
וורקראפט (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1994
 סוגה:  אסטרטגיה בזמן אמת, משחק תפקידים המוני ברשת
 פיתוח:  Blizzard Entertainment
 הוצאה לאור:  Blizzard Entertainment 
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  DOS, פלייסטיישן, iOS, Sega Saturn, Microsoft Windows, מקינטוש, אנדרואיד 
 
 warcraft.com
 
וורקראפט (באנגלית: Warcraft; מילולית: מלאכת מלחמה) הוא זיכיון של סדרת משחקי מחשב, ספרים ומשחקי לוח בסגנון אסטרטגיה בזמן אמת, המתרחשים בעולמות הפנטזיה: אזרות', דראינור, אאוטלנד, ארגוס, קארֵש וקסורות'. סדרת המשחקים הופקה על ידי חברת Blizzard Entertainment.
מקור הזיכיון בסדרת המשחקים למחשב האישי שראשיתה בכותר "וורקראפט" מ-1994, ממנו הסתעף הזיכיון והתרחב לפלטפורמות נוספות. שלושת הכותרים הראשונים שראו אור בסדרה היו מסוגת אסטרטגיה בזמן-אמת, והכותר הרביעי בסדרה הוא משחק מרובה משתתפים רב-מכר. עיבוד קולנועי לייב-אקשן המבוסס בעיקר על עלילת המשחק הראשון בסדרה, הנקרא גם הוא "וורקראפט", יצא בשנת 2016 בבימויו של דנקן ג'ונס ובכיכובו של בן פוסטר.
עולם המשחק

העולם הבדיוני מורכב משני כוכבי לכת מרכזיים - אזרות', העולם המרכזי בו מתקיימת מרבית מהעלילה ודראנור, כוכב לכת הקיים במספר כותרים בגרסתו המקורית אך גם כגרסה של העולם אחרי שהתפרק והפך לעולם הנקרא אווטלנד.
כוכב הלכב אזרות' עצמו מורכב מ-4 יבשות מרכזיות: ממלכות המזרח (שמכונות גם "אזרות'"), נורת'רנד, קלימדור, ופנדריה. בעוד שדראנור, שקיים בשתי גרסאות בממדים שונים במשחק, מורכב מיבשת אחת בלבד.
בעולם קיימים מספר רב של פלגים, גזעים ומעמדות, כאשר העלילה המרכזית סובבת סביב היריבות בין הברית (The Alliance) לעדר (The Horde), וביכולתם להילחם אחד בשני ובכוחות הרוע, כגון צבא האל-מתים, הסקורג' (The Scourge), והלגיון הבוער (The Burning Legion).
המדיות השונות בזיכיון > סדרת משחקי המחשב > וורקראפט: אורקים ובני אדם

(באנגלית: WarCraft: Orcs & Humans) הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת אשר יצא בשנת 1994. כאבי סדרת משחקי המחשב ויריית הפתיחה לזיכיון כולו, ההכרה לה זכה הכותר בקרב המבקרים והשחקנים עזרה לבסס את המותג "וורקראפט", אשר עם הזמן התפתח לכדי הזיכיון המצליח.
כותר זה עוקב אחר אירועי "המלחמה הראשונה" (או "המלחמה הגדולה"), מנקודת מבטם של אחד משני הגופים הלוחמים - האורקים ובני האדם. המשחק מתנהל כולו בממלכת אזרות' ומורכב מעשר משימות, בהן לרוב המטרה היא חיסול האויב.
בגרסה זו האורקים הצמאים לדם ובני האדם האציליים היוו "יריבי מראה", ולכל יחידה ומבנה בצד אחד הייתה בצד השני יחידה מקבילה ודומה בכוחה אך שונה במראה החיצוני.
המדיות השונות בזיכיון > סדרת משחקי המחשב > וורקראפט 2

"וורקראפט 2: גאות של אפלה" (באנגלית: WarCraft II: Tides of Darkness) הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת שהופץ לראשונה ב-1995 ל-PC, כהמשך ישיר לכותר וורקראפט המקורי.
הכותר גרף את מרבית פרסי משחק השנה ל-PC ב-1996, מכר למעלה משני מיליון עותקים ונחשב להצלחה מסחרית גדולה.
לכותר תצורת מערכה לשחקן יחיד שעלילתה נפרמת תוך השלמת רצף ליניארי של משימות, ותצורת רשת. הניצים, בדומה למשחק הקודם, הם האורקים ובני האדם. המשחק מתנהל שש שנים לאחר תום המלחמה הגדולה, כאשר הגזע האורקי שם פעמיו צפונה ערב המלחמה הגדולה השנייה. משחק זה היה הראשון להציג את "ערפל המלחמה".
"וורקראפט 2: מעבר לשער האפל" (באנגלית: WarCraft II: Beyond the Dark Portal) היא חבילת הרחבה ל"גאות של אפלה" אשר יצאה ב-1996.
"WarCraft II: Battle.net Edition" הוא גרסה מקוונת של "וורקרפט 2" שהופצה ב-1999. הגרסה כללה את וורקראפט 2 המקורי, את ערכת ההרחבה וחידושים נוספים, בין היתר בתחום השליטה על יחידות ומשחק מרובה משתתפים.
המדיות השונות בזיכיון > סדרת משחקי המחשב > וורקראפט: אדון השבטים

(מאנגלית: Warcraft: Lord of the Clans) הוא משחק הרפתקאות בסדרה, מסוג הצבע-והקלק שיועד להפצה ב-1997 אך מעולם לא ראה אור. המשחק פותח במיקור חוץ על ידי החברה "אנימיישן מג'יק" (Animation Magic). מועד ההפצה נדחה, ולאחר שהסתבר כי גם במועד החדש שנקבע המשחק לא יהיה מוכן להפצה וכי דרוש פיתוח נוסף החליטה החברה על ביטולו. עם זאת, העלילה של המשחק שבוטל עברה שיפורים, ובסופו של דבר הפכה לספר "אדון השבטים".
המדיות השונות בזיכיון > סדרת משחקי המחשב > וורקראפט 3

"וורקראפט 3: שלטון הכאוס" (באנגלית: WarCraft III: Reign of Chaos) הוא משחק אסטרטגיה בזמן-אמת, השלישי במספרו בסדרה, אשר יצא לחנויות ב-2002.
הכותר מציג שני גזעים חדשים בהם ניתן לבחור - אלפי הלילה והאל-מתים, זאת בנוסף לשני הגזעים שכיכבו בסדרה עד כה - בני האדם והאורקים. לכל אחד מארבעת הגזעים מערכה שונה אותה יכול השחקן להשלים. המשחק תומך גם במשחק רשת.
עלילת המשחק מתחילה עשר שנים לאחר סיום "המלחמה האחרונה" שחתמה את הכותר הקודם, ומספרת על חזרתם של האורקים לארצות אזרות' לאחר שחידשו את "המעבר האפל", השער בין ממדי דרכו באו לראשונה לארצות אזרות' ממולדתם "דראינור". על אף שהאורקים ובני בריתם הובסו גם הפעם, מספר שבטים והתקבצויות של אורקים שרדו, בעיקר בארצות הצפוניות של יבשת אזרות'. מפקד מלחמה אורקי בשם ת'ראל מתעורר מחלום בלהות בו נמסר לו כי עליו לקבץ את כל האורקים הנותרים ולעזוב את יבשת אזרות' ליבשת הרחוקה קלימדור.
"וורקראפט 3: הכס הקפוא" (באנגלית: WarCraft III: The Frozen Throne) הוא חבילת הרחבה ל"וורקראפט 3" שהופצה ב-2003.
המשחק, כמו קודמיו, זכה גם לפופולריות בקרב שחקני הרשת - המשחקים אחד כנגד השני דרך האינטרנט גם שנים לאחר יציאת המשחק. בין השאר נפוצו אף "מודים" למשחק, גרסאות אשר סטו מההגדרות המקוריות ליחידות ויצרו מעין עולם מערכה משלהן. בין המודים נפוץ DotA ‏(Defence of The Ancients; בתרגום לעברית - "הגנת הקדמונים"), בו יכלו השחקנים לבחור בדמויות שונות מתוך המשחק ולשחק זה כנגד האחר במסגרת אותו שלב.
בכנס "בליזקון" 2018 הוכרז רימאסטר של המשחק בשם Warcraft III: Reforged. הרימאסטר יצא ב-2020 וקיבל ביקורות קשות מהמעריצים ומהמבקרים. הביקורות הופנו בעיקר לבעיות בחיבור לאינטרנט, המדיניות החדשה של Blizzard שמקנה להם זכויות על כל המודים שנוצרו על ידי שחקנים, והעובדה שגרסה החדשה לא משפרת כלל את המשחק המקורי, חוץ מבגרפיקה. בנוסף, בעיות החיבור הופיעו גם במשחק המקורי, מה שגרם לזעם רב מצד המעריצים.
המדיות השונות בזיכיון > סדרת משחקי המחשב > עולם אומנות המלחמה (וורקראפט)

(באנגלית: World of Warcraft או בקיצור: WoW) הוא משחק תפקידים מרובה משתתפים (MMORPG) שפעיל משנת 2004.
הכותר, בניגוד לקודמיו, אינו משחק-מערכה בשחקן יחיד אלא משחק תפקידים המתנהל ברשת בו מגלם השחקן דמות משחק מותאמת אישית. עולם המשחק מתבסס על היקום של וורקראפט ועל המאבקים בין הזרם האורקי לאנושי. השחקן יכול לבצע משימות ולהרוויח כסף לבדו או לפעול במסגרת קבוצה ואף להצטרף לגילדה. עם ההתקדמות במשחק השחקן זוכה לגישה לכלי מלחמה (נשק, כלי הגנה ועוד.) טובים יותר. שחקנים יכולים להילחם זה בזה במקומות שונים על מפת המשחק, ובפרט בשדות הקרב המאפשרים קרבות רבי-משתתפים רחבי היקף.
עלילת המשחק מתרחשת ארבע שנים לאחר אירועי וורקראפט 3. אומנם התושבים לאי הקרב כבר החלו עוסקים בשיקום ההריסות, אך בין הפלגים שוררת עודה מתיחות רבה וכוחות מהעבר מאיימים להשיב את רוחות המלחמה לקרבם.
המשחק זכה לשבחים רבים ואף הוכר רשמית כמשחק התפקידים המקוון המוכר והמצליח בכל הזמנים.
ההרחבות הקיימות למשחק:
"העולם של וורקראפט: מסע הצלב הבוער" (באנגלית: World of Warcraft: The Burning Crusade) היא חבילת ההרחבה הראשונה לכותר "וורלד אוף וורקראפט".
"העולם של וורקראפט: זעמו של מלך הליץ'" (באנגלית: World of Warcraft: Wrath of the Lich King) היא חבילת ההרחבה השנייה לכותר.
"העולם של וורקראפט: חורבן" (באנגלית: World of Warcraft: Cataclysm) היא חבילת ההרחבה השלישית לכותר.
"העולם של וורקראפט: ערפילי פנדריה" (באנגלית: World of Warcraft: Mists of Pandaria) היא חבילת ההרחבה הרביעית לכותר.
"העולם של וורקראפט: שרי המלחמה של דראנור" (באנגלית: World of Warcraft: Warlords of Draenor) היא חבילת ההרחבה החמישית לכותר.
"העולם של וורקראפט: לגיון" (באנגלית: World of Warcraft: Legion) היא חבילת ההרחבה השישית למשחק.
"העולם של וורקראפט: הקרב על אזרות'" (באנגלית: World of Warcraft: Battle for Azeroth) היא חבילת ההרחבה השביעית למשחק.
"העולם של וורקראפט: ארצות הצל" (באנגלית: World of Warcraft: Shadowlands) היא חבילת ההרחבה השמינית למשחק.
"העולם של וורקראפט: טיסת הדרקון" (באנגלית: World of Warcraft: Dragonflight) היא חבילת ההרחבה התשיעית למשחק.
המדיות השונות בזיכיון > סדרת משחקי הלוח

"Warcraft: The Board Game" של "Fantasy Flight Games" הוא משחק אסטרטגיה המבוסס ברובו על וורקראפט 3.
"Warcraft: The Roleplaying Game" של "Sword & Sorcery".
"World of Warcraft: The Board Game" של "Fantasy Flight Games" הוא משחק הרפתקאות המבוסס על העולם של וורקראפט.
"World of Warcraft: The Adventure Game board" של "Fantasy Flight Games".
"World of Warcraft Miniatures Game" של "Upper Deck Entertainment" הוא משחק מלחמה מיניאטורי.
המדיות השונות בזיכיון > סדרת קלפי המשחק

"The World of Warcraft Trading Card Game" הוא משחק קלפי אספנות המבוסס על העולם של וורקראפט. המשחק השייך ל-"Deck Entertainment", יצא באוקטובר 2006. השחקנים יכולים להילחם זה בזה או להצטרף לאחרים בקרבות בוסים.
המדיות השונות בזיכיון > סדרת הספרים > ספרים שתורגמו לעברית

"וורקראפט: יומו של הדרקון" (מאנגלית: WarCraft: Day of the Dragon) של ריצ'רד קנאאק (Richard A. Knaak)," בהוצאת "השראה". ספר זה הוא הראשון המבוסס על היקום של וורקראפט. (עלילת הספר מתרחשת לקראת סוף המשחק שני)
"וורקראפט: אדון השבטים" (מאנגלית: WarCraft: Lord of the Clans) של כריסטי גולדן, בהוצאת "השראה". ספר זה הוא השני בסדרת הספרים. ספר זה מהווה למעשה גרסה משודרגת של משחק בעל אותו השם. (עלילת הספר מתרחשת לקראת תחילת המשחק השלישי)
"וורקראפט: אחרון השומרים" (מאנגלית: WarCraft: The Last Guardian) של ג'ף גראב (Jeff Grubb) בהוצאת "השראה". ספר זה הוא הרביעי בסדרת הספרים. (עלילת הספר מתרחשת בזמן עלילת המשחק הראשון)