stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יגואר (יצרן רכב)
מיתוג מחדש

ב-21 בנובמבר 2024 הודיעה החברה על מיתוג מחדש. במסגרת המיתוג מחדש הוחלף הלוגו ועוצב מחדש בפונט שונה. הפרסומת החדשה של המותג כוללת שחקנים ושחקניות ממגדרים וזהויות שונות לבושים בצבעוניות עזה, ללא ויזואליה של הרכב עצמו. השינוי נובע בעקבות ירידה במכירות בשנים האחרונות, מה שהביא לביצוע שינוי אסטרטגי. החברה הודיעה כי כעת היא לא מוכרת יותר רכבים חדשים, והחל משנת 2026 חברת יגואר היא חברת רכבים שמייצרת רכבים חשמליים בלבד. זו הפעם הראשונה מאז מלחמת העולם הראשונה שבה לא יימכרו רכבי יגואר במהלך שנה.
דגמים נוכחיים

XE- רכב מנהלים יוקרתי שהוצג ב-2014, ומחליף את ה- X-PACE. המנועים המוצעים הם בנפח 2 ליטר טורבו בנזין או דיזל, ומנוע בנזין נוסף בנפח 3 ליטרים המצויד במגדש על. התיבה אוטומטית בעלת שמונה הילוכים, או ידנית עם שישה. הרכב מצויד בהנעה אחורית או כפולה. בתחילת שנת 2017 החברה הוסיפה לדגם גרסאות סטיישן, קופה וגרסת R קיצונית. ביולי 2017 הציגה החברה את ה-XE SV פרוג'קט 8, מכונית ספורט-על בייצור מוגבל של 300 יחידות, המצוידת במנוע 5 ליטר המפיק 600 כ"ס. הרכב מתחרה במרצדס C-קלאס, ב.מ.וו. סדרה 3, אאודי A4 ודומיהם.
XF- רכב סלון בתצורת סדאן או סטיישן שהוצג בשנת 2007. הדור השני שיצא בשנת 2015 עבר מלפנים שינויים קלים בלבד, אך הבסיס שונה לחלוטין, והפנסים האחוריים שונו. הרכב מצויד במנועים בנפח 2 ו-3 ליטרים לוגמי דיזל או בנזין. הרכב מתחרה בב.מ.וו. סדרה 5 מרצדס E-קלאס ודומיהם.
(X260) XF - מיוצר משנת 2015 בתצורות: 4 דלתות סלון, 5 דלתות סטיישן.
XJ- רכב פאר במרכב סדאן, ויש גם גרסה מוארכת. הרכב הוצג לראשונה בשנת 1968, וכיום משווק הדור השישי שלו שהוצג בשנת 2009 ועבר מתיחת פנים בשנת 2015. לרכב מנוע 2 ליטר טורבו בנזין המפיק 240 כ"ס, או מנוע V6 בנפח 3 ליטרים המייצר 360 כ"ס. בנוסף, קיים גם מנוע דיזל בנפח 3 ליטר שמפיק 300 כ"ס. במתיחת הפנים שעבר הדגם בשנת 2015, נוספה רמת גימור "אוטוביוגרפי" יוקרתית במיוחד, עם דיפון מעץ אלון ועוד. לרמת גימור זו מנוע בנזין V8 בנפח 5 ליטרים שמפיק 510 כוחות-סוס. הדגם מתחרה ברכבי פאר כדוגמת מרצדס S-קלאס, ב.מ.וו. סדרה 7, אאודי A8, קדילאק CT6 ודומיהם. מאז שנת 2016 מוצעת גרסה ממוגנת.
F-טייפ- רכב ספורט בתצורת מרכב קופה או רודסטר שהוצג בשנת 2012. ה-F-TYPE היה הרכב הראשון של החברה שנשא את הפנסים האחוריים החדשים של המותג, שמותקנים כיום בכל הדגמים החדשים (למעט ה-XJ). המנועים המוצעים הם: 3.0 ליטר V6 עם מגדש על המפיק 340 או 380 כ"ס. 5.0 ליטר V8 עם מגדש על המפיק 490 או 550 כ"ס. בשנת 2016 החברה הציגה גרסת SVR שמגיעה למהירות מרבית של 322 קמ"ש.
F-פייס - רכב כביש-שטח בינוני שהוצג בשנת 2015. המנועים הם דיזל בנפח 2 או 3 ליטרים, ובנזין 3 ליטר V6. תיבת ההילוכים ידנית עם שישה גלגלי שיניים, או אוטומטית עם שמונה יחסי העברה. מרווח הגחון עומד על 21 ס"מ. הדגם מתחרה במרצדס GLC, אאודי Q5 ודומיהם.
E-פייס דגם פנאי קומפקטי שקטן מה-F-PACE. הדגם הוצג ב-2017, והוא מצויד במנועים בנפח 2.0 ו-3.0 ליטר טורבו בנזין או דיזל, ותיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים או ידנית עם שישה הילוכים.
I-פייס. דגם פנאי חשמלי, הראשון בתולדות החברה. בשנת 2019 זכה בישראל בתואר "אוטו השנה".
דגמי עבר > דגמי ספורט

1948–1954 jaguar xk120
1954–1957 יגואר XK140
1957 יגואר XKSS
1957–1961 יגואר XK150
1961–1975 יגואר E-Type
1975–1996 Jaguar XJS
1997–2006 XK ‏(X100)
2007-היום XK ‏(X150)
2010-היום יגואר F-Type
דגמי עבר > דגמי סאלון

1935-1949 יגואר Mark IV
1948–1951 יגואר Mark V
1955-1959 יגואר Mark 1
1956-1950 יגואר Mark VII
1956–1958 יגואר Mark VIII
1959–1961 יגואר Mark IX
1959-1967 יגואר MK2
1961-1970 יגואר Mark X
1963-1968 יגואר S-Type (1963)
2007-1999 יגואר S-Type (1999)
1966-1970 420G
1968–1987 XJ6 Series 1, 2 & 3
1972–1992 XJ12
1986–1994 XJ6 ‏(XJ40)
1993–1994 XJ12 ‏(XJ81)
1995–1997 XJ6 & XJ12 ‏(X300 & X301)
1997–2002 XJ8 ‏(X308)
2003–היום XJ ‏(X350)
2014- היום F-PACE
דגמי עבר > דגמי קונספט

ברטונה פיראנה (1967)
יגואר XK180 (1998)
יגואר R קופה (2001)
יגואר R-D6 (2003)
יגואר C-XF (2007)
יגואר C-X75 (2010)
יגואר B99 (2011)
יגואר C-X16 (2011)
יגואר C-X17 (2013)
דגמי עבר > מכוניות מרוץ

יגואר XJR-9
יגואר בישראל

יגואר שווקה בישראל מאז שנת 1995 על ידי מאיר חברה למכוניות ומשאיות, המייבאת גם את וולוו והונדה. שנת השיא במכירות הייתה שנת 2008, בה מכרה החברה 125 מכוניות. בשנת 2016, במסגרת איחוד היבוא של מותגי קבוצת טאטא, הועבר יבוא יגואר לחברת המזרח לשיווק מכוניות, יבואנית לנד רובר.
הערות שוליים

↑  ynet, זה רשמי: לנד רובר ויגואר בידיים הודיות, באתר ynet, 26 במרץ 2008
↑  אביעד רייס, יגואר תהפוך לחשמלית לחלוטין עד 2025, לנד רובר בעקבותיה, באתר מגזיו רכב חשמלי, ‏21 בפברואר 2021
↑  eco99music | מוזיקה מעולה כל היום, באתר eco99fm.maariv.co.il
↑  איגוד יבואני הרכב נתוני מסירות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: aefc3abd-12bc-4359-8562-f349665f4229  Trove: 878307 
יגואר F-טייפ
יגואר XF
יגואר XJ
יגואר XK
נדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  איניד בלייטון
 שפת המקור:  אנגלית
 סדרה
 מספר ספרים:  24
נדי או נאדי (באנגלית: Noddy, "נוֹדי") היא סדרת ספרי ילדים בריטית מאת איניד בלייטון. בסדרה עשרים וארבעה ספרים, שיצאו לאור במקור באנגלית ותורגמו לשפות שונות, ביניהן עברית.
הסדרה עובדה למספר סדרות טלוויזיה המבוססות על איורי הספרים. חלק מספרי הסדרה יצאו לאור גם במהדורות הכוללות תצלומים מסדרות הטלוויזיה.
דמויות > נדי

הדמות הראשית. הספרים בסדרה עוסקים בחייו, במכשולים בהם הוא נתקל ובהתמודדותו עמם, בעזרת חבריו. לעיתים נוהג נדי להשתטות, אך הוא תמיד מתקן ומתכוון לעשות טוב. הוא ידוע במכוניתו, בה הוא מסיע את בני העיר ממקום למקום בשכר. על ראשו, כמעט תמיד, כובע שבקצהו פעמון. נדי מיודד כמעט עם כל תושבי עיר הצעצועים, ומנסה תמיד לעזור לכל.
בתעתיק מדויק מאנגלית היה שמו נכתב "נוֹדי" - אלא שההגייה העברית שונתה במטרה להימנע מדמיון למילה "נוֹד".
דמויות > אוזניון

חברו הטוב ביותר של נדי. משמש לו כאב, מייעץ לו ומונע ממנו להשתטות. ידוע באופניו, איתם הוא נוסע לכל מקום ומקום. גר בבית מיוחד בצורת פטרייה, הנמצא על סף היער האפל. חכם מאוד, ולעיתים בעל רעיונות מקוריים במיוחד. גם הוא, כנדי, מסייע לכולם. שמו נובע מגודל אוזניו הגדולות והמחודדות.
לשמו ניתן למצוא תרגומים אחרים כגון "גמדאוזן" או "אוזניים גדולות" (מאנגלית: Big Ears).
דמויות > השוטר פלוד

השוטר המפקח על העיר. מעט פזיז בהחלטותיו, ולעיתים מאשים שלא כצדק. כך האשים פעמים רבות את נדי או את חבריו, על אף חפותם. למרות כל זאת, מוכן להתפייס כשמסיחים את דעתו לדברים האהובים עליו, בעיקר מזון ומשקאות, ובהם תותים וקקאו חם.
גם לשמו ניתן למצוא תרגומים נוספים, כגון "שוטי השוטר".
דמויות > הדובים > טסי הדובה

דובה קטנה וחמודה המסייעת לנדי שכשהוא אובד עצות. נחמדה לכולם, ועוזרת תמיד. ידועה בחוכמתה הרבה, שאף נדי שיבח. אף בעת צרה, כשכולם מחרימים את נדי בחשד שהוא גנב, נותרת איתו ונותנת לו עצות להוכיח את חפותו.
דמויות > הדובים > משפחת הדובים

טובי הדובה - גדולה מטסי, אשתו של מר טובי. ידועה בבישוליה הנהדרים והמיוחדים, ולכן נעזר בה נדי, בכל מסיבה שהוא מכין. היא כנראה אף אמו של טובי הדובון, עם זאת, בינה ובין טסי אין קשר משפחתי, אף שהן חברות טובות.
אפשר למצוא אותה מופיעה בתור גברת טובי דובי, או בשמות דומים אחרים.
מר טובי - דוב גדול, בעלה של גברת טובי ואביו של טובי הדובון. אחראי על רוב העבודות הקשות, שלנדי ושאר אנשי עיר הצעצועים קשה לעשות. הוא, גברת טובי ובנם גרים סמוך לביתו של נדי, הם מתראים לא מעט ומקיימים חברות אמיצה. ניתן למצוא אותו מופיע אף תחת השמות טובלי הדוב ודומים לו.
טובי הדובון - בנם של גברת ומר טובי. שובב ותעלולן, העושה רע גם כשהוא מתחייב לעשות טוב. פעמים רבות התנדב לנקות את מכוניתו של נדי, אך קלקל בה דבר כלשהו. למשל, פעם אחת מילא את מכל הדלק בבירה. טובי הדובון מסייד מדי פעם את ביתו של נדי ללא אזהרה, ולכן נדי מתלכלך מהסיד.
שמו מתורגם, לעיתים, לדובון קטן ולשמות דומים.
דמויות > שאר הדמויות

אדון ספארקס - בעל מוסך הדואג למכונית. נקרא לעיתים גולי.
לולה הבובה - בובה בדמות ילדה כהת עור וחברתו של נדי. גרה בבית בובות ועובדת כמוכרת בשוק. שמה באנגלית הוא דינה (Dinah doll) שהוא שמה גם בחלק מגרסאות הדיבוב. בסדרה השנייה של "נדי בארץ הצעצועים" היא בוקרת.
בובונים (משפחת כדורת) - צעצועים צרים וגבוהים, אשר אוהבים ליפול ולהתגלגל, כך שהם אוהבים שהנהגים מפילים אותם.
החלבן - בעל שעון מפורסם (בו הוא נעזר בעבודתו) שאבד פעם אחת ונמצא על ידי נדי ואוזניון. נדי אף נאלץ להחליף אותו פעם אחת כשנסע לבקר את אחיו החולה. החלבן אוהב למשוך בפעמונו של נדי ולשמוע אותו מצלצל, מה שמעודד ומשמח אותו.
ג'מבו הפיל - תמים למדי, אך נוטה להסתמך בדבריו אך ורק על מה שהוא רואה.
סליי וגובו - שני שדונים: הם לפעמים אוהבים לשקר ולחמוד. הדמויות השליליות בעולמו של נדי. השוטר פלוד רודף אחריהם בכל הזדמנות ועוצר אותם, אך הם מתחמקים, ובכל פעם הם מבצעים פשע אחר. גם נדי זכה לעצור אותם מספר פעמים.
מרטה הקופה - קופה שובבה מאוד, שמתעמתת עם כל השאר, ומחפשת הזדמנות ללעוג להם, אך, מדי פעם, מתנהגת גם בחביבות.
ברטי הקוף - קוף מעצבן מעט, אשר זנבו אינו מוצא מנוחה וגונב מכולם. למרות הכול ברטי הוא קוף חביב, שמבקש את עזרתו של נדי מדי פעם.
עכברון, או עכבר השעון - עכבר קטן ודי מעצבן, אשר אוהב למתוח את כולם.
במפי הכלב - כלבלב נחמד השייך לטסי, שובב אך גם אדיב ומסייע לנדי בלי לדעת זאת. בסדרות "נדי בארץ הצעצועים " ו"נדי בלש ארץ הצעצועים" הוא מוצג ככלבו של נדי. בחלק מגרסאות הדיבוב בעברית נקרא בשם "רקסי".
החתולה הוורודה - חתולה שחצנית הנוהגת להסיק מסקנות פזיזות, ומאשימה את כולם מיד. מדברת במבטא צרפתי.
מר מתנדנדי או אדון כדורי - בובת נחום תקום המתגלגל ממקום למקום במקום ללכת, ונוטה להתרגז די מהר.
סמי המלח - מלח שנוהג לרמות את נדי.
מר וגברת נוח - זוג מבוגר שגר עם בעלי חיים בתיבה.
בספרי נדי בובות נוספות רבות, המבצעות כל פעם תפקיד אחר. בסדרת הטלוויזיה (ראו בהמשך) נדי בארץ הצעצועים ישנה בובה המשמשת מוכרת בכיכר השוק של העיר. שמה הוא דינה הבובה והיא מוכרת דברים מעניינים בדוכן שלה. יש גם את חיפושי, חיפושית קטנה ולא מזיקה אשר לא מתוארת במפורט, ולא ידוע עליה דבר.
מקומות בארץ הצעצועים > מרכז העיר וכיכר השוק

במרכז העיר נמצאות רוב החנויות, שם גם אפשר למצוא את מוסכו של אדון ספארק המתקן את כל כלי תחבורה שהתקלקלו. בקדמת המוסך שני עמודים שבראשם פסל פרצוף מחייך, שעליהם מתקן למילוי דלק. שם גם אפשר למצוא את רוב הבניינים ובתי המגורים בעיר, כמו גם את חנות הגלידה המפורסמת של ארץ הצעצועים. התנועה במרכז העיר סואנת ביותר, יותר מכל מקום אחר בארץ.
מקומות בארץ הצעצועים > היער האפל

זהו המקום החביב ביותר על השדונים. היער אפל, כשמו, ולכן זהו המקום הטוב ביותר לשדונים להתגורר בו. הם נוהגים לישון בתוך עץ חלול ביער. פעם אחת משכו את נדי ליער ושם גנבו את מכוניתו וכובעו, אך אוזניון, שביתו נמצא סמוך ליער, בא לעזרתו והערים על השדונים.
מקומות בארץ הצעצועים > תחנת הרכבת

תחנת הרכבת של ארץ הצעצועים נמצאת בשולי העיר. משם מובלים כל הצעצועים למקומות שונים מחוץ לעיר ובעיקר לנופש על שפת הים. ניתן להגיע אליה ממרכז העיר. שערה של התחנה מרשים במיוחד. הוא גבוה ועשוי מקוביות צבעוניות, ובראשו תקוע שלט שעליו כתוב "תחנה". בתחנה שני רציפים, אחד מכל צדדיה של מסילת הרכבת.
מקומות בארץ הצעצועים > ביתו של נדי

ביתו של נדי נמצא בשולי עיר הצעצועים, סמוך לביתם של גברת ומר טובי ובנם, טובי הדובון. הוא עשוי מקוביות ונבנה על ידי נדי. צמוד לו נמצא מוסכה של המכונית של נדי, אשר גם אותו בנה נדי מקוביות צבעוניות. בקדמת הבית שער מפואר, עשוי מקוביות ומגלילים, ולפניו שדרה קטנה המובילה אליו שלצידיה גינתו של נדי שעשירה בצמחייה מרובה: פרחים, דשא ועצים.
חפצים בארץ הצעצועים > כלי תחבורה

מכוניתו של נדי - משמשת כמונית לכל תושבי ארץ הצעצועים. צהובה בהירה ברובה, עם מעט אדום. היא משמיעה את הצליל פם-פם המוכר שלה. נדי אוהב אותה עד מאוד, ומתאבל כשהיא נגנבת, או כשנאסר עליו לנהוג בה במשך יום שלם, וכן כשהיא מתקלקלת. המכונית מיועדת לשלושה אנשים לכל היותר.
אופניו של אוזניון - אהובים עליו מאוד. אוזניון נעזר בהם רבות ונעצב עד מאוד כשהם נשברים. נדי הגיע לעזרתו והשדון ייצר להם אופניים חדשים. אוזניון אומלל גם כשיש נקר בגלגל האופניים, אך נדי ממהר להסיע אותם למוסך של מר ספארק ומכין לאוזניון מסיבת הפתעה כדי לשמחו. האופניים אדומים, ופעמונם משמיע את הצליל המוכר רינג-רינג.
רכבת ארץ הצעצועים - מסיעה את תושבי הארץ ליעדם, בעיקר לנופשים על שפת הים. נהגה הוא מר נהג, והוא חביב, אדיב וסובלני מאוד כלפי נדי, הצעצועים והנוסעים.
מכוניתו של ספארק - לא ידוע על המכונית פרטים רבים, אך היא נלוות אל ספארק כאשר הוא יוצא ממוסכו. צבעה שחור כהה מאוד. אדון ספארק מעולם לא הסיע בה צעצוע נוסף, אך נותר מקום ריק לצד מושבו של הנהג.
מכוניתו של עכברוני - עליה לא ידוע דבר, פרט זה שצבעה ירוק והיא תואמת לצעצוע אחד בלבד.
עגלתו של החלבן - לחלבן עגלה מיוחדת בצבעי אדום וצהוב, עליה הוא מעמיס את בקבוקי החלב וסוחב אותה אחריו מדי בוקר כדי לשלוף ממנה את הבקבוקים ולחלקם לתושבי עיר הצעצועים. לעגלה שני גלגלים בלבד, אחד מכל צידה של העגלה, ומסופר שפעם אחת אחד מן הגלגלים נפל, ומר טובי דאג שהגלגל יוחזר למקומו.
חפצים בארץ הצעצועים > שעונו של החלבן

החלבן מתעורר כל יום לעבודתו עם צלצול של שעונו הלבן. אם אבד את השעון, החלבן מאחר, וכולם אובדי עצות. נדי ואוזניון יצאו למסע ארוך שמטרתו הייתה מציאת השעון, אך הם מוצאים גם אותו והחלבן מעניק לנדי תמורת כך מענק כספי.
הספרים

שמות הספרים (תרגום חופשי) והשנים בהן יצאו:
נדי הולך לארץ הצעצועים - 1949
הריעו לנדי הקטן - 1950
נדי ומכוניתו - 1951
הרי נדי מגיע שנית - 1951
כל הכבוד, נדי! - 1952
נדי הולך לבית הספר - 1952
נדי בחוף הים - 1953
נדי מסתבך בצרה - 1954
נדי ומחק הקסמים - 1954
נדי הקטן והמצחיק - 1955
נדי פוגש את אבא חג מולד (סנטה קלאוס) - 1955
נדי וטסי הדובה - 1956
היה אמיץ, נדי הקטן! - 1956
נדי ובמפי הכלב - 1957
היזהר, נדי! - 1957
נדי החבר הטוב - 1958
נדי יוצא להרפתקאה - 1958
נדי הולך לים - 1959
נדי וארקוף (שילוב של ארנב וקוף) - 1959
התעודד, נדי הקטן! - 1960
נדי הולך ליריד השעשועים - 1960
אדון פלוד ונדי הקטן - 1961
נדי וצלילי הנגינה - 1962
נדי והאווירון - 1963
הספרים > תרגומים לעברית

"עלילות נדי פעמוני" תורגמו לעברית בשנות ה-60 בהוצאת ש. זימזון, בתרגום יפה קרינקין ובעריכת לאה גולדברג; בשנות ה-80 בידי אריאל כהן להוצאת שלגי; ובשנות ה-90 בידי יוספה אבן-שושן להוצאת כתר.
"ספורי נדי" יצאו לאור גם בתרגום לעברית של לאה נאור בהוצאת "יהושע אורנשטיין-יבנה".
עיבודים

סדרת הספרים עובדה למספר עיבודים ברדיו ובטלוויזיה:
בתוכנית 'לאם ולילד' שודרו תסכיות רדיו על בסיס סדרת הספרים.
The Adventures of Noddy (ההרפתקאות של נדי) - סדרת סטופ מושן בשחור-לבן, ששודרה לראשונה בשנת 1955.
The Further Adventures of Noddy (הרפתקאותיו הנוספות של נדי) - סדרת סטופ מושן, ששודרה לראשונה בשנת 1963.
Noddy (נדי) - סדרת סטופ מושן, ששודרה לראשונה החל משנת 1975 עד שנת 1976, כאשר היא הופקה במקור עבור ITV על ידי Cosgrove Hall Films.
נאדי (Noddy's Toyland Adventures, "הרפתקאות נאדי בארץ הצעצועים") - סדרת סטופ מושן, ששודרה לראשונה החל משנת 1992 עד שנת 2000. סדרה זו שודרה בישראל בערוץ 2, ערוץ הילדים ולימים גם בערוץ הופ!, והופצה בחמש קלטות וידאו:
נדי והזנב השובב - פרקים: נדי מפסיד שקל וחצי, נדי והשדונים, נדי והזנב השובב, נדי והגשם השוטף.
נדי והעפיפון - פרקים: נדי והעפיפון, נדי והפעמון, נדי ומרתה הקופה, החבר החדש (ארקוף).
נדי החלבן - פרקים: נדי החלבן, נדי מעביר חבילות, המפתח המוזר, נדי השוטר, האופניים השבורים.
נדי והכובע הנעלם - פרקים: נדי והכובע הנעלם, נדי והחבל השימושי, נדי שואל מטריה.
נדי יוצא לקניות - פרקים: נדי יוצא לקניות, נדי מעודד את אוזניון, נדי מאבד את הפעמון.
נאדי בארץ הצעצועים (The Noddy Shop, "חנות נאדי") - סדרת לייב אקשן שכוללת קטעי סטופ מושן מהסדרה "נאדי". הסדרה מספרת על חנות צעצועים קסומה שבה נדי מתגורר, כאשר בה הצעצועים מתקשרים, מספרים סיפורים ושרים, ולפעמים משוחחים עם הילד רובי. הסדרה שודרה במקור החל משנת 1998 עד שנת 2000. הסדרה דובבה לעברית ושודרה בישראל בערוץ הופ!.
פנו דרך לנאדי (Make Way for Noddy) - סדרת ההנפשה ממוחשבת הראשונה של הסדרה, ששודרה לראשונה החל משנת 2002 עד שנת 2008, כאשר לה הופק ספין אוף בשם "מדברים אנגלית עם נאדי" ששודרה בין 2005 ועד 2008. הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הופ!.
נאדי בארץ הצעצועים (Noddy in Toyland) - סדרת הנפשה ממוחשבת ששודרה במקור בשנת 2009. הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בערוץ הופ!.
נאדי הבלש בארץ הצעצועים (Noddy, Toyland Detective) - סדרת הנפשה ממוחשבת המשודרת החל משנת 2016. הסדרה מדובבת לעברית ומשודרת בערוץ הופ!.
הערות שוליים

↑  מאמרים, ימי הרדיו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 במרץ 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: eeadfc12-6a7d-449d-a527-0ba36d4e1554
רוני ניניו

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1954 (בן 70) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1981
 עיסוק:  במאי תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  האנטר קולג'
 יצירות בולטות:  "עבודה ערבית", "מרחק נגיעה", "לתפוס את השמים" "כבודו", "היו לילות"
 פרסים והוקרה:  פרס לאמנים ותיקים ע"ש אריק איינשטיין  פרס אופיר לסדרה ולבימוי הטובים ביותר "מרחק נגיעה"  פרס סדרת הדרמה בפסטיבל חיפה, פרס פסטיבל הקולנוע ירושלים ופרס ACCOLADE למצוינות לוס אנג'לס עבור "עבודה ערבית"  פרס סדרת הדרמה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ופרס אופיר לסדרה הטובה ביותר עבור "לתפוס את השמים"  פרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל הבינלאומי – Series Mania-Paris עבור "כבודו"  פרס הסרט הטוב ביותר-פסטיבל הקולנוע היהודי-ורשה עבור "קוזלצ’יק"  פרס הדרמה הטובה ביותר מטעם רשות השידור עבור "הורים ובנים"
 https://ronininio.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רוני ניניו עם הוריו, אברהם ניניו וחנה בן-ארי ניניו
רוני ניניו (נולד ב-7 במאי 1954) הוא במאי תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה

רוני ניניו נולד בניו יורק לאשת הרדיו, המחזאית, התסריטאית והמתרגמת חנה בן-ארי ולבמאי והשחקן, איש תיאטרון הבימה אברהם ניניו בעת ששהו שם לצורכי השתלמות מקצועית.
ניניו גדל בתל אביב והשתתף בילדותו בתסכיתי רדיו. בתיכון החל לביים לראשונה סרטים. בצבא שירת בחיל האוויר ועסק ביצירת סרטי הדרכה.
למד קולנוע וטלוויזיה בהאנטר קולג' ובאוניברסיטת ניו יורק. במהלך לימודיו ביים מספר סרטי סטודנטים, השתלם בקורסים לתיאטרון ושיחק בתיאטרון אימפרוביזציה.
לאחר סיום לימודיו שב ארצה והחל לביים דרמות לטלוויזיה, וידאו קליפים וסרטוני פרסומת.
ביוגרפיה > בימוי בתיאטרון וניהול אומנותי

לאורך השנים, ביים רוני ניניו הצגות תיאטרון, מופעי מוזיקה, הצגות ילדים ומופעי בידור. בין ההצגות שביים: בתיאטרון החאן - "הנון של ראש העיר ירושלים", "עלילות עקביה", "לילה במאי", "יחזקאל", שיחות אחרי לוויה" ו"דוחקי הקץ"; בתיאטרון הבימה - "ארטון" (זוכת פרס נסים אלוני למחזה הטוב ביותר), "סיפורי הבימה" ו"אני לא רפופורט"(אנ'); בתיאטרון חיפה - "אירמה לה דוס", "תיירות פנים", ו"בית הקפה של ירח אוגוסט" ; בתיאטרון בית ליסין - "איש הגשם; בתיאטרון הקאמרי - "השמיים הם הגבול"; בתיאטרון באר שבע - "דני והים הכחול"; בתיאטרון חיפה - "דפוקים"; בתיאטרון דימונה - "דינה" ; בפסטיבל עכו - "עקידה" (זוכת פרס המשחק); בתיאטרונטו - "דרמה קטנה" (הצגה אותה כתב וביים, זוכת פרס ההצגה הטובה ביותר) ו"מקל של קינמון"; בחג המחזמר - "טראסק"; בתיאטרון גשר ביים את המחזה "הקליינט".
בשנת 1997 היה חבר בוועדה האומנותית של פסטיבל עכו. בין השנים 1998- 2000 כיהן כמנהל אמנותי של הפסטיבל. בשנים אלו הועלו כשלושים הצגות, חלקן המשיכו להציג זמן רב לאחר הפסטיבל.
ביוגרפיה > בימוי קולנוע

בקולנוע, ביים ניניו את הסרטים: "המחצבה" (1990), "שחקנים", (1995) ואת סרטו האוטוביוגרפי"היו לילות", (2010) (תסריט ובימוי). הסרט, זוכה פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל חיפה לדאנה איבגי ולמאיה כהן ומועמד לשמונה פרסי אופיר.
כמו כן, ביים את סרטים דוקומנטריים: "קוזלצ’יק" (זוכה פרס הסרט הטוב ביותר-פסטיבל הקולנוע היהודי-ורשה) (2015), "מיקשינה" (המוזיאון לאמנות מודרנית - ניו יורק, פסטיבל הסרטים של לונדון) ו"כל אחד והמרמלדה שלו" (על המחזאי והבמאי נסים אלוני).
בשנת 2023 ביים את הסרט טור פרידה אותו כתב יחד עם דרור קרן. הסרט נבחר להשתתף בתחרות הבינלאומית של פסטיבל ורשה וזכה להצלחה גדולה.
ביוגרפיה > בימוי טלוויזיה

ביים והיה יוצר שותף בסדרות הדרמה "עבודה ערבית" (זוכת פרס סדרת הדרמה בפסטיבל חיפה, פרס פסטיבל הקולנוע ירושלים, פרס ACCOLADE למצוינות לוס אנג'לס), "מרחק נגיעה" (זוכת פרס סדרת הדרמה בפסטיבל חיפה, זוכת שמונה פרסי אופיר, ביניהם: הסדרה הטובה ביותר והבימוי הטוב ביותר), "לתפוס את השמים" (זוכת פרס סדרת הדרמה בפסטיבל הקולנוע ירושלים ופרס אופיר לסדרה הטובה ביותר).
"כבודו" (2017–2019), שיצר ניניו (במשותף עם שלמה משיח) וביים, זכתה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל הבינלאומי – "Series Mania". הסדרה נרכשה להקרנה בשירות פריים וידאו ארצות הברית, אוסטרליה ודרום אמריקה ונרכשה ל-remake בארצות הברית (Showtime) בכיכובו של בריאן קראנסטון, גרמניה, איטליה, צרפת, ספרד, הודו, טורקיה, רוסיה, דרום קוריאה, סין ועוד.
כמו כן, ביים את הדרמות "הלילה של אתי", "דורית-חשיפה איטית" (על פי תסריט של אמו), "עקידה", "הורים ובנים" (זוכת פרס הדרמה הטובה ביותר מטעם רשות השידור), פרקים בתוכנית הסאטירה "החרצופים", ״רחוב סומסום״, סרט אנימציה אמריקאי על חייו של רש"י ושימש כעורך ראשי, יחד עם יוסי קליין, של התוכנית "זום", שעסקה בנושאי תרבות בטלעד, ערוץ 2.
בשנים 2000–2003, ניהל את מחלקת הדרמה בזכיינית ערוץ 2, קשת.
כיהן כראש איגוד במאי התיאטרון בשנים 2013-2017.
פרסים והוקרה

בשנת 2021 זכה רוני ניניו בפרס לאמנים ותיקים ע"ש אריק איינשטיין, מטעם משרד התרבות והספורט. בנימוקי הפרס נכתב:
רוני הוא יוצר, אומן בולט שכל חייו יצירה ואהבה לדבר, איש שהוא "מקהלה" של קולות עשייה מתחומים רבים מהקולנוע לטלוויזיה ולתיאטרון. רוני הביא לתרבות הישראלית מחזות והצגות כבימאי ודרמטורג, וביים סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה שהגיעו ללבבות צופים רבים. עיסוקו הרב בתחומים השונים רק העשיר את עשייתו ואיכות יצירותיו. רוני גם קידם את עולם המחזאות הישראלית וטיפח מחזאים ויוצרים צעירים וחדשים, העז, ליהק וגילה שחקנים חדשים וסלל דרך לכישרונות חדשים. רוני דאג ופעל רבות כמנהל אמנותי לקידום תנאי העסקתם של בימאים עצמאיים וחופש יצירתם. רוני הוא יוצר מוכשר שכולו ״לב״, החתום על אינספור יצירות מגוונות, אומן שלם ונכס לתרבות הישראלית. ועל כל אלה מוענק לו הפרס.
הערות שוליים

1 2  גידי אורשר, הרוסיה הלבנה של רוני ניניו, מעריב, 7 בספטמבר 1980
↑  מיכל הולצמן, סוכנות פוגל־לוין "לקחה" את שני הפרסים הראשונים, מעריב, 20 בדצמבר 1989
↑  שוש אביגל, תיאטרון / פתפותי סגנון - ״עלילות עקביה״ - תיאטרון החאן, חדשות, 3 בפברואר 1992
↑  שוש אביגל, בכורה - מול סוגר ההיסטוריה - א.ב יהושע, החאן, בימוי: רוני ניניו, חדשות, 12 במאי 1988
↑   מיכאל הנדלזלץ, "יחזקאל": אי אפשר שלא להשוות, באתר הארץ, 5 במאי 2015
רון שוורץ, ‏מעשה אמנות, באתר גלובס, 4 ביוני 2015
↑  שי הרלב, עכבר העיר, רוני ניניו חוזר למערת המכפלה בלי חשש מביקורות, באתר הארץ, 29 במרץ 2013
↑  מיכאל הנדלזלץ, אותו ואת אחותו, באתר הארץ, 31 במאי 2004
אורי איילון, ‏קם יורש ללוין ואלוני, באתר גלובס, 5 במאי 2004
↑  ירמי עמיר, ‏מי מפחד מרגשנות, באתר גלובס, 17 ביוני 2007
↑  שוש אביגל, עכו: תעודת גמר, כותרת ראשית, 24 באוקטובר 1984
↑  ציפי שוחט, תיאטרון גשר יקרין סרטים מרוסיה ויחזק את הקשר עם התרבות הישראלית, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2009
↑  יגאל משיח, קולנוע - חבל על כל טיפה - ״המחצבה״ (1990), במאי: רוני ניניו, שחקנים: אורי גבריאל, ששון גבאי, חנה אזולאי״הספרי, אהובה כץ, סלים דאו, אברהם מור, כל העיר, 6 ביולי 1990
מאיר שניצר, סרט / מסכת לחג הביכורים - 'הםחצבה' / בימוי: רוני ניניו / תסריט: עירא דביר (על פי ספר של אהוד בן־עזר) / צילום: נסים (ניצ'ו) ליאון / מוזיקה: שמואל נויפלד, חדשות, 2 ביולי 1990
↑  אורי קליין, "היו לילות": הפסד במגרש הביתי, באתר הארץ, 11 במרץ 2010
↑   גילי איזיקוביץ, אבא לא היה קאפו, באתר הארץ, 16 באפריל 2015
↑   איתי שטרן, על סט הסדרה החדשה "כבודו": כשבנו של השופט נאשם בדריסה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2016
↑  איתי שטרן, הישג לטלוויזיה הישראלית: הסדרה "כבודו" זכתה בפסטיבל יוקרתי בצרפת, באתר הארץ, 22 באפריל 2017
↑  איתי שטרן, רשת הכבלים "שואוטיים" תשדר את הגרסה האמריקאית של "כבודו", באתר הארץ, 21 באוקטובר 2017
↑  מאולץ ומתוחכם, באתר גלובס, 17 ביוני 2003
↑  אביבה קרול, ‏רוני ניניו - מנהל דרמה ופיתוח בקשת, באתר גלובס, 24 בספטמבר 2000
↑  תמר רותם, רוני ניניו נבחר ליו"ר איגוד במאי התיאטרון, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2013
יאיר אשכנזי, יו"ר איגוד במאי התיאטרון תוקף את מנכ"ל ארגון השחקנים על התייצבותו לצד רגב, באתר הארץ, 13 ביוני 2015
↑  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים והזוכות בפרסי השר לאמנים ותיקים ע"ש אריק איינשטיין לשנת 2021, באתר משרד התרבות והספורט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298193105171  ISNI: 0000 0000 5093 1357  LCCN: no2008081591  NTA: 314410635  VIAF: 24412521   WorldCat (עם VIAF): 24412521 
ניניו בינואר 2019
אלכסנדר אוסיק

| --- | --- |

אלכסנדר אוסיק, 2022 
 לידה:  17 בינואר 1987 (בן 38) סימפרופול, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות 
 מידע כללי
 מדינה:  אוקראיני
 השכלה:  אוניברסיטת לבוב לתרבות הגוף 
 משקל:  91 ק"ג 
 גובה:  1.91 מטר, מוטה 1.98 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  כבד, סופר כבד
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 הישגים
 דירוג שיא:  אלוף העולם הבלתי מעורער
 פרסים והוקרה:  WBO World Junior Heavyweight Champion  אזרחות כבוד של סימפרופול (2012)  WBO World Heavyweight Champion  Order of the Venerable Ilya Muromets  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 2  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 
 
אלכסנדר אוסיק (באוקראינית: Олександр Усик) הוא מתאגרף אוקראיני, אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל כבד (2024) ובמשקל בינוני כבד (2019-2018), אלוף אולימפי מאולימפיאדת לונדון (2012).
קריירה

אוסיק הוא אלוף העולם באגרוף במשקל כבד המוכר מטעם 4 מתוך 5 התאחדויות האגרוף העיקריות בעולם WBC ,IBO ,WBO ,WBA (חגורת ה-IBO אינה נחשבת כאשר מגיעים למעמד אלוף עולם בלתי מעורר) ומטעם מגזין האגרוף החשוב בעולם - "הזירה". אלוף העולם הבלתי מעורער במשקל בינוני כבד 2019–2018.
לאחר ניצחון על אנתוני ג'ושוע הבריטי, אוסיק הפך למתאגרף השלישי בהיסטוריה ביחד עם איוונדר הוליפילד ודייוויד היי שהפך לאלוף העולם במשקל בינוני כבד ומשקל כבד.
אוסיק הוא המתאגרף הראשון בהיסטוריה שהחזיק בארבע חגורות האליפות העיקריות במשקל בינוני כבד. הוא גם אלוף אולימפי מאולימפיאדת לונדון (2012).
ב-18 במאי 2024 ניצח אלכסנדר אוסיק את טייסון פיורי והפך לאלוף העולם הבלתי מעורער במשקל כבד הראשון ב-25 השנים האחרונות.
 עד שחגורת ה-IBF נלקחה ממנו והועמדה לקרב בין דניאל דובואה לאנתוני ג'ושוע, לאחר שהוחלט על קרב חוזר בין אוסיק לפיורי שהיה מנוגד להחלטה שהתקבלה.
ב-21 בדצמבר, בקרב החוזר נגד פיורי ניצח אוסיק בפעם השנייה בהחלטת פה אחד כשהשופטים ניקדו את הקרב 116-112 לאוסיק.
אוסיק נכלל ברשימת 10 הספורטאים המרוויחים בעולם לשנת 2024.
מאזנו עומד על 23 ניצחונות מתוכם 14 בנוקאאוט ו-0 הפסדים.