stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינדרלה
עלילת הסיפור על פי שארל פרו > התפנית בסיפור סינדרלה

התפנית בחייה של סינדרלה מגיעה כשהנסיך מכריז על נשף ריקודים. גם בני משפחתה של סינדרלה מוזמנים לנשף משום שהשתייכו למעמד האצולה. במשך כל היום האחיות מטפחות עצמן לקראת הנשף ואף קוראות לסינדרלה כדי שתייעץ להן, כיוון שזו נודעה בטעמה הטוב. סינדרלה נותנת להן עצות ואף מסרקת אותן במו ידיה. האחיות מתבדחות ושואלות אותה אם הייתה רוצה להצטרף אליהן אך היא מסרבת. בערב, בני הבית יוצאים לנשף, ורק אז פורצת סינדרלה בבכי. הסנדקית שלה, הפיה הטובה, עוזרת לה להגיע לנשף בעזרת קסם: את בגדי המשרתת הבלויים של סינדרלה היא הופכת לשמלת נשף מרהיבה מכסף וזהב, את נעליה המרופטות - לנעלי זכוכית, שש לטאות היא הופכת למשרתים אישיים, בעצת סינדרלה, חולדה היא הופכת לרַכָּב, דלעת פשוטה, אשר זה עתה רוקנה, היא הופכת לכרכרה מפוארת ועכברים - לסוסים אבירים. הפיה מזהירה את סינדרלה שבדיוק בשעת חצות, לאחר שהאורלוגין ישמיע שנים עשר צלצולים, יפוג הקסם והכל יחזור להיות כפי שהיה. סינדרלה, שאינה יודעת כיצד להודות לפיה הטובה, ממהרת אל הנשף שבארמון.
כאשר מגיעה סינדרלה לארמון, כל הנוכחים מוקסמים ממנה, והנסיך מבחין בה מיד, מוביל אותה לריקודים, נותן לה לימונים ותפוזים ומושיב אותה במושב הכבוד. סינדרלה מעניקה את הלימונים והתפוזים לאחיותיה, שכלל אינן מזהות אותה. רבע שעה לפני חצות עוזבת סינדרלה את הנשף. האחיות חוזרות אל ביתן ומספרות לסינדרלה על הנסיכה היפהפייה והמסתורית שפגשו בנשף. סינדרלה שואלת את אחת האחיות אם היא תוכל לתת לה את השמלה הפשוטה שלה כדי שגם היא תוכל לבוא לחזות בנסיכה, אך זו מסרבת. נשף נוסף נערך בארמון וסינדרלה יוצאת גם אליו מעוטרת אף יותר משהייתה בפעם הקודמת. הנסיך אינו מניח לה ומרעיף עליה מילות אהבה מתוקות. סינדרלה שוכחת את עצמה והשעון מקיש חצות. היא נמלטת מהארמון ומרוב חיפזון נשמטת מרגלה נעל זכוכית ונותרת על מדרגות הארמון. הנסיך מרים אותה בעדינות, מביט בה ושוקע בעצבות גדולה.
לאחר מכן שולח הנסיך את אציליו לחפש את הנערה בעלת הנעל הקטנה. כל אצילות הממלכה מוזמנות למדוד את הנעל, אך היא לא מתאימה לאף אחת מהן. האצילים מגיעים לביתה של סינדרלה והאחיות מנסות בכוח להכניס את רגלן לנעל הזכוכית הקטנה. סינדרלה, שצופה מהצד, מצחקקת ושואלת אם גם היא יכולה למדוד את הנעל. האחיות לועגות לה, אך האציל הממונה על המדידות, מבחין ביופייה ואומר שהנעל נמדדת לכל נשות הממלכה, לא משנה מעמדן. סינדרלה נועלת את הנעל התואמת את כף רגלה כאילו יצקו אותה במיוחד למידותיה. אז מופיעה הפיה הטובה ובמגע קסם הופכת את בגדיה של סינדרלה לנאים ומפוארים אף יותר מאשר הבגדים שלבשה בשני הנשפים הקודמים. עתה מזהים כולם את הנסיכה מהנשף. האחיות כורעות ברך לפניה ומבקשות את סליחתה על כל הרע שעוללו לה. סינדרלה מקימה אותן וסולחת להן.
סינדרלה מובלת אל הארמון בבגדיה היפים. הנסיך רואה אותה, מוקסם ממנה וכעבור ימים מעטים נושא אותה לאישה. סינדרלה, בטוב לבה, מזמינה את אחיותיה להתגורר בארמון ומשיאה אותן לאצילי החצר.
מסר הסיפור

מעשיית סינדרלה באה למחות על היחסים בין אדם לאדם ועל העובדה שאנשים משתמשים בכוח שיש להם לרעה. המסר שהיא מבקשת להעביר הוא, שאם אין אדם זוכה למגיע לו מיד אדם, יזכה לו בדרך הנס והקסמים. מוטיב זה מופיע גם במעשיות-עם רוסיות, בהן זוכה תמיד הבן השלישי, הכסיל טוב הלב, באוצר, ביד הנסיכה היפהפייה ובכס המלוכה, הודות ליושרו, תומתו וטוב-לבו. היכולת להתמיד בתקווה, באהבת-אדם ובאמונה שאינה אומרת נואש עתידה, על פי הגישה המוסרית הזאת, להנחיל לסובל על לא עוול בכפו את הגמול המלא והשלם בהגיע העת.
המונח סיפור סינדרלה מוכר עד היום כמשל לסיפור חיים של אדם שחייו היו אומללים אך מקבלים תפנית ובסופו של דבר הם הופכים למוצלחים ומאושרים.
המונח סינדרום סינדרלה מתייחס לתופעה של פסיביות נשית ולהמתנה נעדרת יוזמה למהפך בחיים באמצעות אהבה רומנטית שתתקיים לעולמי עד.
בסיפור שזורים מספר מוטיבים ספרותיים. אחד מהם הוא מוטיב הבית. בתחילת הסיפור אביה של סינדרלה נישא לאישה חדשה לאחר מות אמהּ, ככל הנראה מתוך אינטרס כלכלי. בהמשך הסיפור, האב מת גם הוא, מה שנותן לסינדרלה תחושה כי כל עולמה בכלל וביתה בפרט "מתמוטטים עליה", תחושת חוסר יציבות "ביתי-משפחתי". במהלך הסיפור נחשפים להתעללות מצד אמהּ ואחיותיה החורגות של סינדרלה, מה שמוסיף לתחושת חוסר היציבות שלה ושהיא אינה חלק ממשפחתה. ”ימים קשים הגיעו לסינדי. האישה שהייתה חייכנית אך רעת לב ובנותיה השמנות והעצלות ביקשו להשתלט על הבית, להרחיק את לב אביה ממנה ולהפוך אותה למשרתת שלהן... עולמה של סינדרלה חרב עליה.” סינדרלה חשה שביתה ששייך למשפחתה דורות רבים "נגזל ממנה" על ידי אימה החורגת ואחיותיה המתייחסות אליה כשפחה, היא סובלת וחשה עצב רב, ולמרות הכל מחליטה שטוב ליבה, נדיבותה והאופטימיות שלה יובילו לשינוי במצב הנוכחי.
עיבודים

לאגדה "סינדרלה" נעשו במשך השנים מספר עיבודים לתחומי אמנות שונים. בהם:
Cinderella - סרט ב 1899 בהשתתפות ז'ורז' מלייס וז'אן ד'לסי
אשנפוטל (סינדרלה בגרמנית) - בלט בלחניו של המלחין הווינאי יוהאן שטראוס הבן 1889
לה צ'נרנטולה - אופרה באיטלקית מאת ג'ואקינו רוסיני 1726.
סנדריון - אופרה בצרפתית מאת ז'יל מאסנה 1908.
"סנדל הזכוכית" - מחזה מאת אלינור פרג'ן (1944)
סינדרלה - בלט מאת סרגיי פרוקופייב, הועלה לראשונה בבולשוי ב-1945.
"סנדל הזכוכית" - רומן לנוער מאת אלינור פרג'ן, עיבוד למחזה, 1955
"סנדל הזכוכית" - סרט משנת 1955 על פי המחזה של אלינור פרג'ן, עם לסלי קארון.
סינדרלה - הגרסה המצוירת של דיסני. בשנת 1950 הוציא וולט דיסני את גרסתו לסרט. עד היום נחשבת גרסה זו לאחת הקלאסיקות האהובות ביותר של דיסני. בעקבות סרט זה הפכה האגדה של סינדרלה לפופולרית וזו הייתה החשיפה הראשונה שלה. בשנת 2000 הוציאו אולפני דיסני סרט המשך בשם "סינדרלה 2: חלומות מתגשמים", ובשנת 2007 הוציאו עוד אחד בשם "סינדרלה 3: אהבת אמת".
Ever After - בכיכובה של דרו ברימור, מראה את האחים גרים שומעים מדוכסית בצרפת את הסיפור האמיתי מאחורי סינדרלה.
סינדרלה - גרסת מחזמר מוזיקלי שהפך לקלאסיקה. הסרט צולם בשנת 1953, והקרנתו החלה שלוש שנים מאוחר יותר ב-31 במרץ 1956 ונצפה על ידי 107 מיליון צופים (שיא הצפייה הגדול ביותר). את תפקיד סינדרלה שיחקה ג'ולי אנדרוז הצעירה, שהייתה אז בת 18.
סינדרלה, סרט מוזיקלי נוסף (1965) - את סינדרלה שיחקה לסלי אן וורן, שזה היה סרטה הראשון ובעקבותיו התפרסמה כשחקנית מחזות זמר.
סינדרלה - סרט טלוויזיה משנת 1997, בו גילמה את סינדרלה ברנדי נורווד.
סיפור סינדרלה - גרסה מודרנית שיצאה ב-2004. את התפקיד הראשי גילמה הילרי דאף.
סיפור סינדרלה נוסף - גרסה מודרנית נוספת שיצאה ב-2008 כקומדיה רומנטית בכיכובם של סלינה גומז ודרו סילי.
סיפור סינדרלה: היה היה שיר גרסה מודרנית נוספת שיצאה ב-2011 בכיכובה של לוסי הייל.
אלה המכושפת - עיבוד לסינדרלה אשר נכתב על ידי הסופרת האמריקאית גייל קרסון לוין.
המועמדת - ספר  של קיארה קאס שקיבלה השראה מהסיפור של סינדרלה. הדמות הראשית, אמריקה סינגר, היא גם בת למעמד הפשוט שמתחתנת עם נסיך.
אגדה ש'מגדה - עיבוד לסינדרלה של דרימוורקס.
בשנת 1976 הופק סרט בשם "הנעל והורד". שהוא עיבוד לסיפורה של סינדרלה. תחילת הסרט והאמצע שלו מבוססים על הסיפור המקורי, אך בסיום מתברר שסינדרלה והנסיך אינם יכולים להינשא בגלל היותה של סינדרלה משרתת. אך אז מסתבר שאביה של סינדרלה היה ברון ממשפחת האצולה, והנישואים של סינדרלה והנסיך יכולים להתממש.
סינדרלה - אופרה מאת עלמה דויטשר שכתבה אותה בגיל 10. הועלתה בפסטיבל קול המוסיקה בגליל העליון בקיץ 2015 בבימויה של יוליה פבזנר.
סינדרלה (סרט, 2015) – סרט בכיכובן של לילי ג'יימס כסינדרלה, קייט בלאנשט כאם החורגת, הלנה בונהם קרטר כפייה הטובה.
סיפור סינדרלה: אם הנעל מתאימה - גרסה מודרנית נוספת שיצאה ב-2016 בכיכובם של סופיה קרסון ות'ומס לאו.
סינדרלה והנסיך הסודי - סרט הנפשה משנת 2018.
סינדרלה (סרט, 2021) – סרט לייב אקשן מוזיקלי בכיכובה של קמילה קביו בתפקידה סינדרלה, אידינה מנזל כאם החורגת המרושעת של סינדרלה ובילי פורטר בתפקיד הפיה הסנדקית.
וכן בסדרה "עולמו המופלא של אוגוסטוס האגדתי"  כיכבו כיכבו מיכל ינאי ונמרוד רשף ששודרה בערוץ הילדים.
עיבודים > מחזות זמר בישראל

ב-1997 הועלה במסגרת הצגות חנוכה, המחזמר הכל אגדה המבוסס על כמה מאגדות האחים גרים בהן סינדרלה. במחזמר כיכבו בתפקידים הראשיים מיכל ינאי ויאיר לוטן ובבימויו של אורי פסטר.
ב-1999 הועלה מחזמר בהפקת תיאטרון יובל וג'ק יעקוב. במחזמר כיכבו בתפקידים הראשיים אורנה ומשה דץ. בתפקיד האם החורגת לוהקה אילנה אביטל, אך ברגע האחרון הוחלפה בשולה חן. את המחזמר ביים נתן דטנר, כתב אבי קורן, הלחין רוני וייס והוא הוצג באולם נוגה ביפו, ובהיכל התרבות ראשון לציון.
בשנת 2006 הועלה מחזמר נוסף אשר הופק על ידי מ.מ הפקות, והוצג בכל רחבי הארץ. במחזמר כיכבה בתפקיד הראשי סאשה גרישקוב, שהוחלפה מאוחר יותר בסופי צדקה. את תפקיד האם החורגת גילמה אילנה אביטל לסירוגין עם הילה מערבי ולצדה רודריגו גונזלס/מתי אטלס בתפקיד הנסיך, שירלי לילו, רונן אשכנזי ועוד. את המחזמר ביים עופר שפריר. המחזמר יצא על גבי דיסק ו-DVD.
בתיאטרון האורות הועלתה הפקה בבימויו של גידי שחם. ההפקה הועלתה מחדש מאוחר יותר בהרצת ערוצי בידור בהשתתפות ניר לוי וויקה פינקלשטיין. שירי המחזמר יצאו על גבי דיסק.
בשנת 2009 עלתה גרסה חדשה לסיפור, את תפקיד סינדרלה גילמו אילנית לוי ורוני דואני. רודריגו גונזלס ואילנה אביטל שבו לתפקיד הנסיך והאם החורגת (בהתאמה) אליהם הצטרפו צחי נוי ונתן נתנזון בתור האחיות החורגות. את המחזמר ביים רועי שגב.
ב-2012 הועלה בחנוכה המחזמר "סינדרלה" בבימויו של עוז מורג. את תפקיד סינדרלה גילמה בר רפאלי, בתפקיד האחיות שיחקו שלישיית מה קשור ובתפקיד האם החורגת שיחקה חנה לסלאו ואת התפקיד הנסיך שיחק אדריאנו חאובל.
ב-2016 עלתה גרסת בימה חדשה, את תפקיד סינדרלה גילמה רינת גבאי, בתפקיד הפיה הטובה שי מיקה יפרח, את תפקיד האם החורגת גילמה אילנית לוי, עופר רגירר שיחק את הנסיך ואת תפקיד משרתו, הברון דה לה שויץ, גילם טום באום.
עיבודים > שירים בישראל

"סינדרלה" הוא שיר מס' 12 מתוך קלטת הילדים המצליחה "פים פם פה", שכתבה מיכל חזון והלחינה נורית הירש בכיכובם של טוביה צפיר וסופי צדקה.
בקיץ 1980 יצא השיר "אלה סינדרלה" שכתבה מירית שם אור והלחין וביצע הזמר צביקה פיק .
השיר "סינדרלה" נכתב על ידי ענת שרתוק שרים, והולחן ועובד בידי אלדד שרים עבור קדם אירוויזיון 1981. את השיר ביצעה להקת סקסטה והוא הגיע למקום השני בקדם. בשנת 2005 בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו 2" ביצעו את השיר מיה דגן ואליענה בקייר.
ב־14 בדצמבר 2020 יצא השיר "סינדרלה" מתוך האלבום "יהלום נוצץ" של להקת ההיפ-הופ והדאנס הישראלית "האולטראס"  בשיר התארחה הזמרת נועה קירל.
הערות שוליים

↑  Zack Zipes, The Great Fairy Tale Tradition: From Straparola and Basile to the Brothers Grimm, W. W. Norton & Co., 2001
↑  אדיר כהן, "לישון עם כיפה אדומה לקום עם שלושה חזירונים", הוצאת אמציה
↑  נורית הירש, סינדרלה, באתר יוטיוב, ‏2021
↑  צביקה פיק אלה סינדרלה Svika Pick, באתר יוטיוב, ‏2011
↑  כאן מוזיקה, סקסטה - סינדרלה | קדם אירוויזיון 1981, באתר יוטיוב, ‏2019
↑  השיר שלנו 2 | אליענה בקייר ומיה דגן - סינדרלה, באתר יוטיוב, ‏2020
↑  האולטראס הערוץ הרשמי, האולטראס מארחים את נועה קירל - סינדרלה - (The Ultras - Cinderella (Feat. Noa Kirel, באתר יוטיוב, ‏2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286442205171  LCCN: sh85026010  MusicBrainz work: 854acc7b-6601-42c3-8b45-a99d618d1653 
אוליבר הרפורד אייר את הפיה הטובה בהשראת הנוסח של שארל פרו
Cinderella (1911)
Final Fantasy (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  זיכיון מדיה 
 פיתוח:  Square Enix
 ארץ מקור:  יפן 
 
פיינל פנטסי (ביפנית: ファイナルファンタジ, תעתיק: Fainaru Fantajī) היא סדרת משחקי קונסולות מסוג משחק תפקידים שיצרה חברת Square Enix (לשעבר Square).
נכון להיום הסדרה מונה 16 כותרים רשמיים בנוסף למשחקי המשך ומשחקי ספין-אוף.
רקע

המשחקים פותחו על ידי חברת Square (הידועה בארצות הברית ובאירופה כ-Squaresoft). ב-2003 התאחדה החברה עם המתחרה Enix (מיוצרי רב-המכר Dragon Quest), וכעת ידועה כ-Square Enix.
המשחקים שמים דגש על עלילת המשחק ופיתוח הדמויות. במרבית המשחקים השחקן מקבל שליטה על חבורה של דמויות (שלרוב יש בה דמות דומיננטית אחת, שהסיפור סובב סביבה ומוביל אותה בהרפתקאותיה). העלילה היא בעלת אופי ליניארי - כלומר, הסיפור מתפתח בקו אחיד, מבלי שתהיה לשחקן דרך לסטות ממנו בצורה רצינית (אף שלרוב ישנם גם סיפורים צדדיים שניתן להשתתף בהם) ואין לשחקן שליטה על המאורעות המרכזיים המניעים את העלילה, או על סופה. ישנם יוצאי דופן, אשר בהם ניתנות אפשרויות בחירה שונות לשחקן, אשר קובעות את התפתחות העלילה ואף את הסוף.
המשחקים תמיד משלבים אלמנטים של מסע ברחבי העולם הדמיוני שבו מתרחש המשחק, כאשר חלק נכבד מהזמן הדמויות נמצאות במבוכים (Dungeons) שונים ונלחמות במפלצות ואויבים נוספים. לעיתים מתרחש קרב נגד יריב חזק במיוחד (אויב המכונה "בוס" על ידי השחקנים). חלק נוסף מזמן המשחק מוקדש להתפתחות העלילה באמצעות דיאלוגים, סצנות מונפשות שבהן אין לשחקן שליטה על הדמויות וכדומה.
ישנו דגש על התחזקות הדמויות כתוצאה מהקרבות בהם הן משתתפות והאוצרות שהן מוצאות. קיימת שיטה של נקודות ניסיון (EXP) אותן צוברות הדמויות לאחר קרבות, ומשצברו מספיק הן עולות בדרגה וכישוריהן מתחזקים. במשחקים רבים ישנה שיטה שמאפשרת לדמויות ללמוד כישורים חדשים ולפתח את עצמן. ישנו גיוון רב בסוגי הדמויות והכישורים השונים שיש להן.
אף על פי שכל המשחקים נושאים את אותו שם, אין ביניהם קשר עלילתי. כל אחד מהמשחקים מתרחש בעולם שונה, מכיל דמויות שונות, ועלילתו נפרדת מזו של שאר המשחקים. כתוצאה מכך, כל משחק עומד בפני עצמו ואין צורך לשחק במשחקים המוקדמים בסדרה כדי לשחק במשחקים המאוחרים בה (אף על פי כן, ישנם משחקים בסדרה המתקשרים למשחקים מהסדרה הראשית, כגון Final Fantasy VII: Dirge of Cerberus לקונסולת הפלייסטיישן 2). עם זאת, ישנם מספר מוטיבים חוזרים בכל המשחקים: ציפורי ענק הממלאות תפקיד של סוסים בשם "צ'וקובו", חיות דמויות-ארנב בשם "מוגל", דמות בשם סיד, שכמעט תמיד תהיה קשורה לספינת אוויר, או להנדסה באופן כללי (אם כי אין קשר אחר בין הדמויות בכל המשחקים), דמויות נוספות שקיימות בגרסאות שונות בכמה מהמשחקים ולעיתים אף ברובם, ודברים נוספים. כמו כן, מתייחסים כל המשחקים לדמויות מיתולוגיות מרחבי העולם, דוגמת שיווה, לווייתן, אודין וכדומה (לוויתן ובהמות המשותפים למשחקים לקוחים מהמיתולוגיה היהודית).
המשותף לכל המשחקים הוא גם האפיון של דמויות "טובות" ו"רעות", שלהן אינטרסים מנוגדים ודעות מנוגדות, והקרב ביניהן טעון מבחינה רגשית (יוצא דופן הוא המשחק הראשון בסדרה, שבה הדמויות לא אופיינו). מספר דוגמאות לכך למצוא במשחקים FFII (פיריון והקיסר), FFIV (ססיל וגולבז), FFV (בארץ ואקס-דת'), FFVI (טרה וקפקא), FFVII (קלאוד וספירות'), FFVIII (סקוואל וסייפר, כאשר ה"רע" הוא אינו בהכרח האנטגוניסט), FFIX (זידאן וקוג'ה), FFX (יונה וסימור, כאשר היריבות מהווה תקדים, מאחר שהדמות ה"טובה" היא אינה הפרוטגוניסט).
שניים מהמשחקים בסדרה, ה-11 וה-14 במספר הם יוצאי דופן בכך שהם מיועדים למשחק רשת (שניהם משחקי תפקידים המוניים ברשת - MMORPGs), מה שהופך אותם לשונים משמעותית מהמשחקים האחרים בסדרה.
פיתוחה של הסדרה

ששת המשחקים הראשונים בסדרה היו לקונסולת ה-NES והSNES. לאחר מכן, עברה הסדרה מקונסולות של נינטנדו לקונסולות של סוני, בגלל סכסוך עם חברת נינטנדו. משחקים VII-IX היו לקונסולת ה-PSX. משחק מספר 10 (FFX) היה הראשון לקונסולת הפלייסטיישן 2. כותר מספר 11 בסדרה (FFXI) היה היחיד אשר יצא לקונסולות שונות וכן גם למחשב, עקב היותו משחק תפקידים המוני (MMORPG). משחק מספר 12 (FFXII), יצא לאחרונה לקונסולת ה-PS2, וכמיטב המסורת - מסיים טרילוגיה של משחקים ל-PS2. המשחק הבא בסדרה (FFXIII) יצא לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360, והכותר ה-14 (FFXIV), עקב היותו MMORPG, כמו FFXI, יצא למגוון קונסולות וגם למחשב אישי (PC). הכותר ה-15 תומך בPS4 וב-Xbox One.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy I

משחק שתרם רבות להנחת הבסיס למשחקי התפקידים לקונסולות, אפילו שלא חל בו פיתוח דמויות. במקור, היה אמור להיות המשחק האחרון של החברה, ולכן נקרא "הפנטזיה האחרונה". המשחק בוים על ידי הירונובו סקאגוצ'י, האב הרוחני של הסדרה. הפסקול נכתב על ידי המלחין נובואו אואמטסו, שכיום הוא ידוע כגדול המלחינים של משחקי הווידאו ביפן. על עיצוב הדמויות היה אחראי הצייר יושיטאקה אמאנו. באופן אירוני, דווקא המשחק הזה הצליח ומכר מספר עותקים חסר תקדים, שיצר סדרת כותרים שעדיין קיימת, והציל את החברה מפשיטת רגל.
הסיפור מספר את סיפורם של "ארבעת לוחמי האור", שלפי נבואה עתיקה יגיעו כשהם נושאים את "ארבעת הקריסטלים" - מוטיב עיקרי בסדרה שיחזור מספר פעמים בעתיד. הלוחמים מצילים את העולם מהמצב הנוראי שבו הוא מצוי, מביסים את המפלצות המסתובבות בעולם, ומחזירים את אורם של הקריסטלים - כדי להחיות את העולם ואת ארבעת יסודות הטבע שהפסיקו לפעול. המשימה הראשונה שלהם היא להציל את נסיכת קורנליה מחוטפה, גארלנד.
במשחק אלמנטים רבים ממשחקי תפקידים מסורתיים כגון "מבוכים ודרקונים" - ארבעת לוחמי האור הם דמויות ללא שם, כאשר השחקן בוחר את שמותיהם ואת "מקצועם" מתוך שש אפשרויות - לוחם, נזיר, גנב, קוסם לבן, קוסם שחור, וקוסם אדום. לכל "מקצוע" היו את החולשות שלו וליתרונות שלו, וכך בנה השחקן את אסטרטגיית המשחק שלו.
היו ביקורות שטענו[דרוש מקור] שלמרות הציוריות הנפלאה של עולם FF, והמוזיקה עוצרת הנשימה של המלחין נובואו אואמטסו, הערך הרגשי של המשחק היה נמוך ביותר, ודמויות בעלות עומק עלילתי ואופי ממשי - שכיום הן הדבר המרכזי בסדרה - לא היו קיימות במשחק זה והוכנסו לראשונה רק במשחק השני במספר.
המשחק הופץ מחדש בשנת 2003 לפלייסטיישן יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy Origins. מראה המשחק רוענן ונוספו לו כמה תוספות משניות. כמו כן בשנת 2004 הופץ המשחק לקונסולת ה-GBA יחד עם המשחק השני בסדרה בשם Final Fantasy I & II: Dawn of Souls. בשנת 2007 יצא המשחק בהוצאה מחודשת גם לקונסולת ה-PSP.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy II

משחק שנוי במחלוקת, שלא יצא בארצות הברית עד צאת הגרסה המחודשת לPSX בשנת 2002.
המשחק דמה בממשק, בסאונד, ובגרפיקה למשחק הקודם, אך הוכנסו שינויים רבים. ארבע הדמויות הן כבר לא דמויות ללא שם - לדמויות יש חוזק וחולשה קבועים מראש, עלילה עמוקה ודרמטית, אופי, פרצוף - ושמות. המשחק מגולל את סיפורם של ארבעה יתומים הנמלטים מעירם "פין" (Fynn) הנתונה תחת כיבוש של אימפריית פאלאמסייה המרושעת. ארבעת היתומים מצטרפים לנסיכת פין לשעבר, הילדה, ולקבוצת המורדים שלה.
שינוי נוסף שנערך היה רפורמה בדרך צבירת הניסיון - לא עוד היו הדמויות מקבלות נקודות ניסיון מקרבות (EXP - Experience Points) ועולות בדרגות כדי להתחזק. בשיטה החדשה, דמות שנפגעה הפכה לעמידה יותר, דמות שהשתמשה הרבה בנשק מסוים הפכה ליותר מיומנת בו, דמות שהשתמשה בקסמים רבים למדה את הכוחות הנסתרים בהם וכן הלאה.
המשחק שיפר במובנים רבים את הסדרה והציג לראשונה עומק עלילתי וכן מוטיבים שיחזרו רבות ויהפכו לסמלים בעתיד - ציפורי הצ'וקובו, סיד מהנדס ספינות-האוויר והקשרים העלילתיים בין הדמויות. אך השינויים בדרך המשחק היו דרמטיים מדי עבור רוב קהל היעד ודרך פיתוח הדמויות על ידי שימוש לא עבדה יפה. המשחק נחשב לחד הגרועים בסדרה. על אף ש-Square עבדו על אבטיפוס באנגלית, המשחק לא הובא לארצות הברית מפני שנינטנדו חששו שהמשחק יפגע במכירות ה-Super Nintendo Entertainment System שיצאה באותה תקופה. גם משחק זה יצא בשנת 2007 בהוצאה מחודשת לקונסולת ה-PSP.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy III

המשחק האחרון לקונסולת ה-NES, אשר נחשב על ידי מעריציה הנאמנים ביותר של הסדרה לאחד הכותרים הבולטים והחשובים ביותר.
המשחק חוזר במובן מסוים לימים של FFI, ושוב ישנן ארבע דמויות ללא שם, ששמם נקבע על ידי השחקן.
למרות המחסור בעומק עלילתי של הדמויות הראשיות, למשחק יש ערך רגשי עמוק ביותר - אפילו עמוק יותר מזה של FFII.
המשחק מתחיל ברעידת אדמה ואפלה גדולה שמזעזעת את העולם כולו, וכמו במשחק הראשון בסדרה - ארבעת האלמנטים הפסיקו לפעול, וארבעת הקריסטלים שהפעילו אותם שקעו מתחת לאדמה ואבדו. כאן נכנס לתמונה השחקן ששולט בארבע דמויות, ותפקידו להאיר מחדש את הקריסטלים ולהציל את העולם.
משחק זה הציג לראשונה את שיטת ה"מקצועות", בה הדמויות מתמחות במקצוע מסוים וכך משפרות את יכולותיהן. שיטה זו, בגרסאות שונות, הופיעה פעמים רבות במשחקי הסדרה. המשחק יצר מוטיבים רבים שיהפכו כיום למוטיבים מרכזיים בסדרה, כגון הצ'וקובו השמן ו"מוגלים" - פיות קטנות וחמודות שמזכירות דובונים לבנים עם כנפי עטלף ופונפון (בדרך כלל ורוד) על ראשם.
גם המשחק הזה לא זכה להגיע לקהל דובר אנגלית משום שלא יובא מעולם לארצות הברית, שוב מפני שנינטנדו חששו שהמשחק יפגע במכירות ה-SNES. אולם, המשחק הופץ מחדש בשנת 2006, הפעם גם לקהל דובר אנגלית, על גבי קונסולת הנינטנדו DS.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy IV

המשחק הראשון לקונסולת ה-SNES של נינטנדו, ומסמל את סיום התקופה הראשונה של המשחקים וההתפתחות שלה.
זהו המשחק הראשון שניצל מגבלת זמן שלא נראתה קודם במשחק (יכול להגיע ל-80 שעות לשחקן ממוצע), ופיתולי עלילה מרשימים. המשחק מציג את סיפורו של ססיל, אביר אפל, שמשיג קריסטלים בשביל מלך בָּרון, הממלכה החזקה ביותר בעולם המשחק, אך בהמשך עובר לצד האור, לאחר שנשלח למשימת הרס של כפר, ומטפל בילדה היחידה שניצלה ממנו. המשחק עובר בין מספר מקומות, מכדור הארץ עד העולם התחתון ואפילו הירח.
המשחק חוזר לדרכו של FFII, כאשר לדמויות יש אופי משלהן, שמות משלהם, רקע - ושיטת לחימה. המשחק היה הראשון להציג את שיטת ה-ATB-Active Time Battle אשר עתידה לשמש ברבים ממשחקי הסדרה ומשחקים אחרים של חברת Square.
המשחק מכר מספר עצום של עותקים ביפן, והוחלט כי יתורגם גם לשפה האנגלית ויופץ בארצות הברית, כמו המשחק הראשון. אך כאן נוצרה בעיה - הקהל האמריקני לא קיבל את שני המשחקים הקודמים בסדרה, ולכן יציאתו של המשחק הרביעי מיד לאחר הראשון ייצור בלבול וסקרנות. אי לכך, הוחלט כי המשחק ייקרא בארצות הברית "פיינל פנטסי 2". שינוי שם זה יצר בלבול רב במשך שנים. בנוסף, מתוך חשש שהמשחק יהיה קשה מידי לשחקנים מערביים, הגרסה האמריקאית של המשחק עברה ההקלה משמעותית ברמת הקושי.
המשחק התפרסם גם בתרגום הקלוקל שלו לאנגלית (בגרסה המקורית), כאשר המשפט המפורסם ביותר הוא "!You spoony bard". לאור התהילה לה זכה המשפט, כשתרגמה החברה את המשחק מחדש, הותירה משפט זה על כנו.
המשחק הופץ מחדש מספר פעמים: בשנת 2001 לקנוסולת הפלייסטיישן בשם Final Fantasy Chronicles יחד עם המשחק Chrono Trigger. המשחק כלל תרגום חדש, סרטונים (FMVs) במקום סצנות מסוימות, ומבוך חדש. כמו כן, בשנת 2005 יצא המשחק לקונסולת ה-GBA.ב-2011 יצ המשחק ל-PSP במארז Final Fantasy iV: The Complete Collection. המארז כולל גם שני משחקי המשך: Interlude ו-The After Years.
בשנת 2007 יצא המשחק לנינטנדו DS ביפן וב-2008 בארצות הברית ובאירופה.
Final Fantasy IV: The After Years
בשנת 2008 הוציאה סקוואר-אניקס משחק במתכונת פרקים לטלפונים הניידים ביפן, שמהווה משחק המשך ל־FF4 המקורי. בשנת 2009 יצא המשחק באמריקה לקונסולת ה-Wii, דרך ה-WiiWare. המשחק יצא גם באירופה לקראת אמצע שנת 2009.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy V

משחק נוסף שלא יצא בארצות הברית בהפצתו המקורית, הפעם כי Square חששו כי הוא יהיה מסובך מדי לקהל המערבי. המשחק דומה במובנים רבים ל-FFIII, היות שגם כאן ניתן לתת "מקצועות" לארבע הדמויות המובילות ולשנות אותם בכל עת. המשחק דומה מאוד למשחק הרביעי מבחינת גרפיקה, סאונד, ומבנה עלילה. הסיפור מדבר על נווד בשם בארץ הפוגש בנסיכה לנה, בפיראט בשם פאריס, ובאדם מסתורי הקרוי גאלוף, שנמצא מחוסר הכרה על ידי בארץ ולנה, אך לרוע מזלו אינו זוכר דבר.
המשחק יצא לראשונה בארצות הברית בשנת 2002 כאשר יצאו גרסאות מחודשות לפלייסטיישן לשלושת כותרי ה-SNES. בשנת 2006 יצא המשחק מחדש לקונסולת ה-GBA.
ב-1994 יצאה סדרת האנימה "Final Fantasy: Legend of the Crystals", המתרחשת 200 שנה אחרי המשחק. זוהי הפעם הראשונה שיצא המשך ישיר כלשהו למשחק בסדרה. הסדרה שודרה ביפן ובארצות הברית (אפילו שהמשחק לא יצא שם באותו הזמן), וקיבלה ביקורות מעורבות על מבנה הסדרה ועל האנימציה.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy VI

הכותר האחרון שיצא לקונסולת ה-SNES בפרט, ולכלל קונסולות נינטנדו.
המשחק הציג שיפור משמעותי בעיצוב הגרפי, התעלה על קודמיו ברמת הדיוק והפרטים וחשף עולם עשיר ומרתק במיוחד.
סיפור העלילה מתמקד לרוב בטרה (Terra) - נערה בעלת כוחות קסם ייחודיים.
לפני תחילת העלילה, טרה משתחררת משליטתו של קפקא (Kefka) ששטף את מוחה ומאבדת את הזיכרון.
לאחר מכן, היא חוברת לגנב בעל לב טוב העונה לשם לוק (Locke).
האווירה הדומיננטית במשחק עצובה, דבר הניכר בשלל הבלדות בכינור ופסנתר שבפסקול ובדמויות הנוגות (שלראשונה בסדרה הודגשו רגשותיהם באופן בולט) ובגרפיקה קודרת ו״חיוורת״ יותר.
משחק זה הוא האחרון בו יושיטאקה אמאנו היה אחראי לעיצוב הדמויות והאיורים, למעט Final Fantasy IX.
בהוצאה בארצות הברית נקרא הכותר שוב ״פיינל פנטסי 3״ כדי למנוע פער ברצף השמות של ההפצה האמריקאית.
מהדורה מחודשת של המשחק יצאה לקונסולה הניידת GBA בשנת 2006 ביפן, והופצה על ידי נינטנדו באמריקה ובאירופה בשנת 2007.
המהדורה כוללת מספר תכונות חדשות, שיפור קל בעיצוב הוויזואלי, ומערכת תרגום מ-יפנית ללחשים ולמפלצות.
זהו המשחק האחרון שיצא לקונסולת ה-GBA באסיה.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy VII

בעקבות סכסוך עם חברת נינטנדו, משחק זה הוא הראשון לקונסולת המשחקים פלייסטיישן של חברת סוני והראשון שיצא בכל העולם ולא רק ביפן או ביפן וארצות הברית.
נחשב בעיני רבים לפיינל פנטזי הפופולרי בסדרה, בין השאר בשל הפופולריות הגדולה של הקונסולה שאליה המשחק יצא ביחס לפופולריות של קונסולות נינטנדו מאותה התקופה, וכן מהשינויים המרחיקי לכת בגרפיקה, אפקטים קוליים ובמוזיקה של המשחק. המשחק אף גרם בעצמו לעלייה גדולה במכירות קונסולת הפלייסטיישן. מספר את סיפורו של קלאוד שכיר החרב, שעברו אפוף במסתורין, אשר מצטרף להפצצת מפעל ששואב את כוחו מכדור הארץ למטרת הפקת אנרגיה. המשחק מעביר מסרים ניאו מרקסיסטים ותומך בתיאורית ההגמוניה, לפיה השלטון גורם לנו לחשוב שהכל בסדר כדי שלא נתמרד. טטסויה נומורה היה אחראי על עיצוב הדמויות במשחק, והחליף את יושיטאקה אמאנו.
המשחק יצא בארצות הברית בשם "פיינל פנטסי 7", ושם קץ לרצף המספרים הנפרד של המשחקים בארצות הברית.
המשחקים בסדרה > Final Fantasy VIII

משחק וידאו תפקידים, שהופץ בשנת 1999 לפלייסטיישן ובשנת 2000, עבור מחשבים תומכי Windows. פותח והופץ בידי חברת Square (כיום Square-Enix). המשחק הפך לזמין ב- PlayStation Network וב- PSone Classics ביפן ב -24 בספטמבר 2009, בארצות הברית ב -17 בדצמבר 2009, ובאירופה ב -4 בפברואר 2010.
סיפור המשחק מתמקד בקבוצת שכירי חרב צעירים הנמשכים לעימות בינלאומי, שמבקשים להגן על העולם מפני מכשפה המפעילה את המלחמה למטרותיה. הגיבור הראשי במשחק הוא סקוואל ליונהארט (Squall Leonhart), נער מתבודד בן שבע עשרה וסטודנט באקדמיה הצבאית "Balamb Garden", אשר מוכשר להיות "SeeD", שכיר חרב הממון בידי האקדמיה.
הפיתוח של Final Fantas VIII החל בשנת 1997, במהלך תהליך הלוקליזציה האנגלית של Final Fantasy VII. המוזיקה הולחנה בידי נובואו אואמאטסו. מוזיקת הנושא היה השיר " Eyes on Me" שבוצע על ידי פיי וונג.
המשחק התקבל בחיוב בידי המבקרים וזכה להצלחה מסחרית. נבחר למשחק ה-22 הטוב ביותר בכל הזמנים על ידי קוראי המגזין Famitsu. שלוש עשרה שבועות לאחר השקתו, הכניס המשחק יותר מ-50 מיליון דולר במכירות, מה שהופך אותו למשחק ה-Final Fantasy הנמכר במהירות הגבוהה ביותר בכל הזמנים עד ליציאתו של המשחק Final Fantasy XIII. כ-8,150,000 עותקים של המשחק נשלחו לרחבי העולם החל מה -31 במרץ 2003.