היסטוריה של היהודים (ספר)
תקציר

הספר מחולק למספר חלקים כרונולוגיים, המכסים תקופות מפתח בהיסטוריה היהודית:
ישראל בעת העתיקה:
ג'ונסון מתאר בהרחבה את העברים המוקדמים ואת התהוותם בתקופת הברונזה המאוחרת, בהתבסס על הנרטיבים התנ"כיים ומסיים במלחמת בבל–יהודה. הוא פותח בעיר חברון, הקיימת בוודאות מבחינה היסטורית, גם אם האמונה שאברהם קבור בה נחשבת, לדעת חוקרים מסוימים, למיתוס. עבור ג'ונסון, העובדה שיהודים גרים בחברון עד היום היא ביטוי ל"עקשנות יהודית" הנמשכת זה 4,000 שנה. בהמשך, הוא מציג את פרעה מרנפתח כשליט המצרי בתקופת יציאת מצרים, ומזכיר את ההשערה ששמו מופיע בכתובת מרנפתח המתוארכת לסוף המאה ה-13 לפנה"ס. בעוד שרוב המחקר המודרני מסופק לגבי היסטוריות אירועי ספר יהושע, ג'ונסון רואה בו מקור בעל מהימנות מסוימת המתאר את כניסת בני ישראל לארץ. הוא גם מדגיש את קיומה של מונרכיה מאוחדת בתקופת שאול, איש-בושת, דוד ושלמה, תוך ציון שייתכן שהמקרא מגזים בתיאורי עוצמתה.
תקופת בית שני:
הספר ממשיך לתקופה שבה היו היהודים תחת שלטונות עולמיים שונים: פרס, יוון ורומא. ג'ונסון סוקר את התפתחות הרעיון המשיחי, את התגייסות המכבים במרד החשמונאים, את הספרות האפוקליפטית (כגון ספר חנוך וספר דניאל) המבטאת תחושות משבר ותקומה, ואת תקופת הורדוס, המייצג שילוב של שלטון יהודי בחסות הרומאים. בהמשך, הוא מתייחס לישו ולראשית הנצרות, תוך שימת דגש על פעילותו של פאולוס (שאול התרסי) בהפצת האמונה הנוצרית. פרק מרכזי מוקדש למלחמות היהודים-רומאים (66–73 לספירה) ולמרד בר כוכבא (132–135 לספירה), שהובילו לחורבן בית המקדש השני ולהתפזרות הקהילות היהודיות. ג'ונסון מסביר כיצד מעברים אלה הביאו לעליית היהדות הרבנית ולפיצול הסופי בין היהדות לנצרות.
ימי הביניים:
ג'ונסון מקשר בין רעיונותיו של אוגוסטינוס, שביקש להגדיר את מקומם של היהודים בתוך החברה הנוצרית האנטי-יהודית(אנ'), לבין המציאות שבה הכנסייה האימפריאלית הפעילה לעיתים קרובות כוח נגד מיעוטים דתיים. הוא בוחן את יחסם של שליטים נוצריים בארצות אירופה ואת יחסי המוסלמים עם יהודים בארצות האסלאם ודעותיו של מוחמד על היהודים(אנ'), תוך הדגשת שלבי דו-קיום ופריחה תרבותית (לדוגמה, בספרד המוסלמית) לעומת תקופות של רדיפות וגירושים (כמו גירוש יהודי אנגליה וצרפת). כמו כן, הספר מציג את ההבדלים בין עולמן של קהילות אשכנז באירופה המרכזית והצפונית לבין עולם יהדות ספרד והמזרח.
הנאורות והאמנציפציה:
ג'ונסון מתעכב על השפעת תנועת ההשכלה ועל תהליכי האמנציפציה שהעניקו בהדרגה ליהודים זכויות אזרחיות באירופה. הוא מתייחס לרפורמציה הפרוטסטנטית ולהגות של ברוך שפינוזה, שבמידה רבה ערערו על המסגרת הדתית המסורתית ופתחו צוהר למחשבה ביקורתית חדשה. בתוך כך, הוא מזכיר את האכזבה שגרם משיח השקר שבתאי צבי ואת השפעתה על החברה היהודית, וכן את תהליך התפרקותם של הגטאות היהודיים אשר השתנה מקהילה לקהילה בהתאם למבנה השלטוני והתרבותי המקומי.
המאה ה-20:
ג'ונסון מביא סקירה מקיפה של הציונות כתנועה לאומית שנועדה להבטיח ליהודים עצמאות מדינית; הוא מתאר את התפתחות הסכסוך הישראלי-פלסטיני עד שנת 1987, כולל התגברות המתח בין הקהילה היהודית ליישוב הערבי בארץ ישראל. בהמשך, עוסק הספר בעליית הנאציזם ובשואה, ומדגיש את השפעת אירועים אלה על הצורך בהקמת מדינה יהודית. ג'ונסון מתאר את הקמת מדינת ישראל ב-1948, את התבססותה לנוכח המלחמות האזוריות, ומתייחס לתוכנית הנשק הגרעיני הישראלית ולמשמעות האסטרטגית שלה. בכך, הוא מסיים בתיאור התקופה המעצבת של העולם היהודי המודרני והשינויים הגדולים שעברו על יהודים ברחבי העולם במהלך המאה ה-20.
לאורך הספר, ג'ונסון בוחן גם את התרומה היהודית לתחומי הפילוסופיה, המדע, הכלכלה והפוליטיקה, תוך הדגשה על מקומן המרכזי בעיצוב תרבות המערב.