stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד קושנר
הערות שוליים

↑  Ainsley, Helen (14 בינואר 2022). "Lauren Spencer-Smith rockets to Number 1 in Ireland with viral hit Fingers Crossed". Official Charts Company. ארכיון מ-14 בינואר 2022. נבדק ב-17 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "VG-lista – Topp 20 Single 2022-02". VG-lista. ארכיון מ-14 בינואר 2022. נבדק ב-17 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official Irish Singles Chart Top 50". Official Charts Company. ארכיון מ-3 בינואר 2023. נבדק ב-15 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ARIA Top 50 Singles Chart". Australian Recording Industry Association. 17 בינואר 2022. ארכיון מ-14 בינואר 2022. נבדק ב-17 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NZ Top 40 Singles Chart". Recorded Music NZ. 17 בינואר 2022. ארכיון מ-14 בינואר 2022. נבדק ב-17 בינואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official Singles Chart Top 100". Official Charts Company. ארכיון מ-4 בפברואר 2023. נבדק ב-15 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Schade, Alessandra (14 באפריל 2023). "David Kushner Battles the Dark in 'Daylight'". Paper. ארכיון מ-15 באפריל 2023. נבדק ב-15 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Major, Michael (14 באפריל 2023). "David Kushner Shares 'Daylight'". Broadway World. ארכיון מ-15 באפריל 2023. נבדק ב-15 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Balao, Neia (22 במרץ 2023). "Tiktok Users Are Celebrating Their Relationships With the 'You Look Happier; What Happened' Trend: 'This is So Pure'". In the Know. ארכיון מ-15 באפריל 2023. נבדק ב-15 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Griffiths, George (25 באפריל 2023). "David Kushner interview on breakthrough single Daylight: 'Vulnerability is freedom'". Official Charts Company. ארכיון מ-29 באפריל 2023. נבדק ב-29 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Major, Michael (25 באפריל 2023). "David Kushner Stuns Charts With 'Daylight'". Broadway World. ארכיון מ-29 באפריל 2023. נבדק ב-29 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'You all mean so much to me': David Kushner cancels Australian tour". Beat Australia. 2 בנובמבר 2023. נבדק ב-31 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Pemberton, Payton (בינואר 2023). "A Conversation with David Kushner". Poptized. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb18122086w (data)  ISNI: 0000 0005 1355 2987  LCCN: no2022065034  MusicBrainz: 684e2403-8dc3-468c-8d4f-c1ee01fb6cd6  VIAF: 5055170592506210550006   WorldCat (עם VIAF): 5055170592506210550006 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דייוויד קושנר".
מאקוטו טקאהאשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוגוסט 1934 אוסקה, האימפריה היפנית 
 פטירה:  17 בנובמבר 2024 (בגיל 90) 
 
מאקוטו טקהאשי (高橋真琴, טאקאהאשי מאקוטו, נולד ב-27 באוגוסט 1934; נפטר ב־17 בנובמבר 2024) היה צייר, מאייר ואמן מנגה יפני. יצירותיו של shōjo manga (מנגה לבנות) ידועות בהשפעה משמעותית על הסגנונות האסתטיים של אותו ז'אנר.
ביוגרפיה

מאקוטו טקאהאשי נולד ב-27 באוגוסט 1934 בסומיושי-קו, אוסקה, כבן בכור למשפחה בת שלושה בנים.[1] בזמן שלמד אמנות בתיכון, הוא נקרע בין סגנונות הציור של nihonga (ציור בסגנון יפני מסורתי) ו-yōga (ציור בסגנון מערבי). הוא החליט להמשיך ב-jojōga 叙情画 (ציור לירי) לאחר שגילה את יצירותיו של אמן הג'וג'וגה ג'וניאצ'י נאקהארה במגזין Himawari. הוא החל את דרכו בשנת 1953 באיור ספרים המיועדים לשוק ההלוואות (קאשי-הון). הוא החל ליצור מנגה בשנת 1956 עם סדרת shōjo manga (מנגה לבנות) פריז-טוקיו. באותה שנה, הוא תרם לסצנת הקיגה המתהווה על ידי עיבוד סיפורי שרלוק הולמס למגזין המנגה קאשי-הון Kage.[2]
בשנת 1958, הוא הקים את מה שיהפוך לסגנון האמנות המובהק שלו בהשפעת מנגה ומג'וג'גה כאחד עם סדרת המנגה שלו Arashi o koete, שפורסמה במגזין Shojo .  סגנון זה התבלט בעיקר על ידי תיאור דמויות בעלות תכונות אופייניות לדוגמניות באיורי ג'וג'וגה : גוף רזה ועיניים גדולות ונוצצות, כאשר טקאהאשי כונה "מלך נצנוץ העין".    תכונות ייחודיות נוספות כוללות סופרפוזיציה של לוחות, דיוקנאות באורך מלא הממלאים את כל העמוד, רקעים המעוררים רגשות עזים ודימויים לא נרטיביים. סגנון זה השפיע באופן משמעותי על מנגה שוג'ו, והפך במהרה למוסכמות החזותיות הסטנדרטיות של אותו ז'אנר.   Takahashi גם הפך את נושא הבלט לפופולרי במנגה שוג'ו עם Norowareta Kopperia (Cursed Coppelia).
במהלך שנות ה-60, טקאהאשי הפסיק ליצור מנגה שוג'ו, מכיוון שהוא לא היה מסוגל לאמץ את נקודת המבט של נערה.  הוא עבר לאיור, יצר יצירות אמנות של עטיפת אלבום, ניירת ועטיפות של מגזיני shōjo manga,   והפך לפופולרי במיוחד עם תת-התרבות הגותית לוליטה .  בשנת 2018, יצירות אמנות של Takahashi הוצגו בעיצובים שנוצרו על ידי בית האופנה Comme des Garçons .
טכניקה וסגנון

שנות ה-60: בתחילת העשור נראו יצירותיו של טקהאשי מעין סקיצות לעומת הציורים המאוחרים יותר בהם נעשה ניסיון של האמן לייצר פסטורליות וטכניקה של ציור בכתמים עם רוויה גבוהה של צבע, הצללות מודגשות שהעניקו לציור אופי אפלולי וקר. קווי המתאר אופיינו על ידי קונטורים כהים וגסים.
שנות ה-70: פסטורליות מושלמת, בהירות מאוזנת, רוויה מידתית של צבע והצללות עדינות המעניקות אווירה אביבית לכל ציור. קווי המתאר התאפיינו על ידי קונטורים דקים ואלגנטיים.
שנות ה-80: צביעה בטונים בהירים המעניקים לציור אפקט סמי-מונוכרומט והצללות עדינות היוצרות אפקט של השטחה. קווי המתאר סומנו כקונטורים דקים והמראה הכללי הזכיר צביעה בעפרונות צבעוניים.
שנות ה-90: סדרת עבודות שנראית כהמשך הסגנון של האמן מעשור קודם, אך יותר חופשית ויותר ניגודית בצבעוניותה; לפי מקורות כגון ספרים מודפסים, כרזות, פרודוקטים ופרסומים ברשת האינטרנט ניכר כי האמן יצר פחות ציורים משנים קודמות ומאוחרות יותר מסיבה לא ידועה.
שנות ה-2000 ואילך: ציור בצבעי מים ושמירה על ססגוניות בהירה, פחות הצללות, הרבה יותר קונטורים, יותר פרטים וטקסטורות בפרטי הלבוש וכמו כן ברקעים. הדמויות פחות מיתיות ויותר אנונימיות, לעיתים אפילו יום יומיות, בשילוב חיות מחמד. טקהאשי שמר על המסורת וצייר עוד בנות אציליות ומלכותיות. ניכר כי נחה על האמן השפעת עידן האמנות הידוע, הרוקוקו.
עבודות

Akogare – Takahashi Macoto gashū (あこがれ―高橋真琴画集), 1995, Seibidō Shuppan. Reprinted 2006, BOOK-ING, מסת"ב 978-4835442655
Shōjo romance – Takahashi Macoto no sekai (少女ロマンス―高橋真琴の世界), 1999, Parco Shuppan, מסת"ב 978-4891945992
Macoto no ohime-sama (MACOTOのおひめさま), 2001, Parco Shuppan, מסת"ב 978-4891946241
Paris-Tokyo + Sakura namiki (パリー東京, さくら並木), 2006 (reprint), Shogakukan, מסת"ב 978-4778030230
Takahashi Macoto no shōjo nurie, Nihon no ohime-sama (高橋真琴の少女ぬりえ 日本のおひめさま), 2006, Kodansha, מסת"ב 978-4062136778
Yumemiru shōjotachi (夢見る少女たち), 2013, PIE International, מסת"ב 978-4756243805
Macoto no bigaku (真琴の美学), 2015 (reprint), Fukkan dot-com, מסת"ב 978-4835451961
Takahashi Macoto Coloring Book (高橋真琴 ぬりえブック), 2016, Genkōsha, מסת"ב 978-4768307304
Romantic Otome Style (ロマンティック 乙女スタイル), 2017, PIE International, מסת"ב 978-4756249647
הערות שוליים

1 2 3  Fujimoto 2012, p. 24.
1 2  Shamoon 2012, p. 93.
↑  Loveridge, Lynzee (24 ביולי 2018). "Manga Giants Riyoko Ikeda, Suzue Miuchi, Macoto Takahashi Appear on TV Program". Anime News Network. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Monden 2014, p. 268.
↑  Fusami Ogi (2019). "How Women's Manga Has Performed the Image of ASIAs, Globally and Locally". Women's Manga in Asia and Beyond. Palgrave Studies in Comics and Graphic Novels (באנגלית). Palgrave Macmillan. p. 100. doi:10.1007/978-3-319-97229-9_7. ISBN 978-3-319-97228-2.
↑  Fujimoto 2012, p. 25.
↑  Shamoon 2012, p. 90.
↑  Emerald L King; Lucy Fraser (2017). "Girls in Lace Dresses: The Intersections of Gothic in Japanese Youth Fiction and Fashion". New Directions in Children's Gothic: Debatable Lands (באנגלית). Routledge. p. 109. ISBN 978-1-31569-587-7.
↑  Loveridge, Lynzee (3 באוקטובר 2017). "Artist Macoto Takahashi Featured in Comme des Garcons Fashion Show". Anime News Network. נבדק ב-11 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  あこがれ―高橋真琴画集. תבנית:ASIN.
↑  少女ロマンス―高橋真琴の世界. תבנית:ASIN.
↑  MACOTOのおひめさま. תבנית:ASIN.
↑  完全復刻版 「パリー東京」「さくら並木」. תבנית:ASIN.
↑  高橋真琴の少女ぬりえ 日本のおひめさま. תבנית:ASIN.
↑  夢見る少女たち. תבנית:ASIN.
↑  真琴の美学. תבנית:ASIN.
↑  Takahashi Shikoto Coloring Book. תבנית:ASIN.
↑  ロマンティック 乙女スタイル. תבנית:ASIN.
הערות שוליים > ביבליוגרפיה

Fujimoto, Yukari (2012). "Takahashi Macoto: The Origin of Shōjo Manga Style". Mechademia. 7 (1): 24–55. doi:10.5749/minnesota/9780816680498.003.0002. ISBN 9780816680498.
Monden, Masafumi (ביוני 2014). "Layers of the Ethereal: A Cultural Investigation of Beauty, Girlhood, and Ballet in Japanese Shōjo Manga". Fashion Theory. 18 (3): 251–295. doi:10.2752/175174114X13938552557808. {{cite journal}}:  (עזרה)
Shamoon, Deborah Michelle (2012). "The formation of postwar Shōjo Manga, 1950–1969". Passionate friendship : the aesthetics of girls' culture in Japan. Honolulu: University of Hawaiʻi Press. ISBN 978-0-82483-542-2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA15695052  ISNI: 0000 0001 1543 1848  LCCN: no2011027819  NDL: 00120153  VIAF: 168531339   WorldCat (עם VIAF): 168531339 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מאקוטו טקאהאשי".
מרומית לבנת-כנף

| מרומית לבנת-כנף |
| --- | --- |
 מרומית לבנת-כנף בלבוש קיץ
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיתיים
סוג:: מרומית
מין:: מרומית לבנת-כנף
שם מדעי
 Chlidonias leucopterus ‏טמינק, 1815
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של מרומית לבנת-כנף   מקייצת   חורפת

מֵרוֹמִית לִבְנַת-כָּנָף (שם מדעי: Chlidonias leucopterus או Chlidonias leucoptera), היא מין בסוג מרומית ממשפחת השחפיתיים. זהו מין קטן שנמצא בדרך כלל בגופי מים מתוקים או בסמוך להם בחלק גדול מהעולם, כולל אירופה, אפריקה, אסיה ואוסטרליה.
בישראל היא חולפת מצויה, מנודדי הסתיו המקדימים. באביב מופיעה לעיתים באילת בלהקות ענק המונות אלפי פרטים. חורפת נדירה.
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Chlidonias הוא מיוונית עתיקה khelidonios, "דמוי סנונית", מ-helidon, "סנונית". שם המין הספציפי leucopterus מצירוף של leukos - לבן ו-pteron - כנף.
השם 'מרומית לבנת-כנף' הוא השם המקובל ברוב המדינות דוברות האנגלית וארגוני הצפרות הרשמיים. עם זאת, גם השם האלטרנטיבי הישן 'מרומית שחורה לבנת-כנף' עוד בשימוש.
טקסונומיה ואטימולוגיה > רביית-כלאיים עם מרומית שחורה

בני-כלאיים של מין זה עם מרומית שחורה תועדו בשוודיה והולנד. שתי ציפורים צעירות באגם Chew Valley, סאמרסט אנגליה, בספטמבר 1978 וספטמבר 1981, נחשבו גם הן כלאיים; הם הראו מאפיינים מעורבים של שני המינים, במיוחד שילוב של גב כהה (תכונה של לבנת-כנף) עם כתמים כהים בצד החזה (תכונה של שחורה, לא מאפיינת לבנת-כנף).
תיאור

זהו מין שחפית קטן יחסית, אורכה 20–24 ס"מ, מוטת כנפיה 63–67 ס"מ, ומשקלה 50–75 גרם. לבוגרות בקיץ יש רגליים אדומות קצרות ומקור שחור קצר (קטן ומוצק, באורך 22–25 מ"מ, וקצר בבירור מהראש), צוואר ובטן שחורים (לעיתים קרובות עם עורף אפור בהיר), גב אפור כהה מאוד, עם על-שת לבן וזנב אפור בהיר (כמעט לבן), שלעיתים קרובות נראה 'מרובע' אצל צעירים. הכנפיים, כפי שנרמז מהשם, לבנות בעיקרן. הכנף הפנימית אפרפרה עם סוככות חומות בקצה.
בניצוי חורף, רוב הצבע השחור מוחלף בלבן או אפור בהיר, אם כי עשויות להישמר כמה נוצות שחרחרות, מעורבבות בחלקים התחתונים הלבנים. יש הרבה צבע שחור בסוככות של התת-כנף. הראש שחור, עם מצח לבן. הכיפה בגווני חום-שחור, מנוקדת בלבן, וחלקה האחורי שחור עם כמות מסוימת של כתמים לבנים. סימנים לבנים אלה בולטים בניצוי של בוגר בחורף. קיים כתם משולש כהה לפני העין. מסביב לצוואר ולעורף רצועה רחבה ולבנה.
בצעירים ובבוגרים בחילוף, החזה אפור בהיר, והופך לאפור בסוף השנה. רצועת הצוואר והעל-שת הלבנים מבודדים את הגב כ'אוכף' חום כהה. לנוצות הגב יש קצוות חומים צרים יותר, וכך גם לנוצות הפנימיות בכנף.
תפוצה ובית גידול

בית הגידול שלהן הוא ביצות מים מתוקים מדרום מזרח אירופה למרכז אסיה ולמזרח-הרחוק הרוסי. לרוב הן מקננות או על צמחייה צפה בביצה או על הקרקע קרוב מאוד למים, מטילות 2–4 ביצים בקן הבנוי מגבעולי קנה קטנים וצמחייה אחרת. בחורף הן נודדות לאפריקה, דרום אסיה ואוסטרליה. זהו מזדמן נדיר בצפון אמריקה, בעיקר בחוף האוקיינוס האטלנטי, אך ישנן מספר תצפיות בחוף האוקיינוס השקט ובפנים הארץ באזור האגמים הגדולים.
התנהגות

כמו שאר המרומיות, ובניגוד לשחפיות, היא אינה צוללת אחר דגים, אלא עפה באיטיות על פני המים כדי לאסוף מזון מפני השטח ולתפוס חרקים במעוף. היא אוכלת בעיקר חרקים ודגים קטנים, כשבתעופה חבטות הכנפיים רדודות ונינוחות.
מרומית לבנת-כנף היא אחד המינים עליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירו-אסייתים.
גלריה

בוגר בלבוש קיץ, פולין
בוגר בלבוש קיץ בתעופה
באגם טאנה, אתיופיה
בתעלת קזינגה, אוגנדה
ביצי מרומית לבנת-כנף, אוסף מוזיאון טולוז
הערות שוליים

↑  מרומית לבנת-כנף באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  ד"ר יואב פרלמן, מרומית לבנת-כנף-אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il
↑  (בסלובנית) Alexandersson, H. (1979) En hybridisering mellan vitvingad tärna Childonias leucopterus och svarttärna Childonias niger på Öland 1978 Calidris 8: 151-53
↑  (בהולנדית) Van IJzendoorn, E. J. (1980) Broedgeval van Zwarte Childonias niger × Witvleugelstern C. leucopterus Dutch Birding 2: 62-65
↑  Vinicombe, Keith (1980) Tern showing mixed characters of Black Tern and White-winged Black Tern British Birds 73(5): 223-25
↑  Davis, A. H. (1980) Tern showing mixed characters of Black and White-winged Black Tern British Birds 75(12): 579-80
↑  White-winged Tern, Audubon Field Guide (באנגלית)
↑  Nord University, White-winged Tern (Chlidonias leucopterus), BirdID's Bird Guide
↑  Bergquist, Lee (23 במאי 2016). "White-winged tern — last seen in Wisconsin in 1873 — spotted in Manitowoc". The Milwaukee Journal Sentinel. נבדק ב-24 במאי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Species". Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA). נבדק ב-14 בנובמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4189503-4 
מרומית לבנת-כנף במגדיר קרוסלי
הקרן הקיימת לישראל בתנועת הבריחה

ילדים במחנה המעצר אמסטאו, גרמניה, יוצאים לתרום למען קק"ל, עם הקופסה הכחולה
פעילותה של קרן קיימת לישראל בתנועת הבריחה והשפעתה על עיצוב התודעה של ניצולי השואה בתקופת מסעם באירופה שלאחר המלחמה, הוא פרק שכמעט אינו מוכר. בראשותם של אליהו דובקין ומועצת המורים בארץ אורגנה משלחת של מורים למחנות העקורים באירופה לבתי הספר. קרן קיימת לישראל דרשה לשתף למשלחת מורים זו באי כוח של מועצת המורים למען קק"ל. דרישתה התקבלה.
רקע

מועצת המורים למען הקרן הקיימת לישראל הייתה אחד הגופים הציבוריים הבולטים שעיצבו את התרבות העברית המתחדשת בארץ ישראל בתקופת המנדט. מורים ארצישראליים התאגדו בשנת 1925 במטרה להחדיר לחינוך העברי בארץ צביון אידאולוגי ולהשפיע באמצעות העשייה החינוכית על עיצוב התרבות העברית החדשה. התרבות הייתה אמורה לצאת מבית הספר אל המשפחה ומשם אל הרחוב ואל הארץ כולה.
שושנה סיטון במאמר שהתפרסם בכתב העת "מדור לדור"  מסבירה כיצד קבוצה קטנה של "יזמי תרבות" הצליחה להכתיב רפרטואר של תרבות באופן כה רחב וכה עמוק שחלקים ממנו נשארו טבועים ברבדי התרבות הישראלית. זה סיפורה של מועצת המורים למען הקרן הקיימת לישראל בארץ.
אליהו דובקין, מבכירי הסוכנות היהודית, פעל להקמת מערכת של בתי ספר במחנות העקורים באירופה. הקרן הקיימת לישראל דרשה שמורים שלה יהיו חלק מצוות המורים השליחים, שיצאו לאירופה לעבוד עם הילדים במחנות העקורים. הושגה הסכמה של הוועדה המייעצת להביא בפני מועצת המורים רשימה של מועמדים מתאימים מבין מורי המועצה של קק"ל. יותר מכך, הוסכם כי כל המורים היוצאים ללמד בבתי הספר במחנות יעברו לפני צאתם סמינר הכנה מטעם קק"ל.
עקרונות הפעילות החינוכית באירופה

הוועדה המייעצת בנושא מורים למחנות העקורים קבלה את דעת הלשכה של קק"ל שיש צורך בהכנת חומר חינוכי מיוחד שישלב את רעיון ארץ ישראל בנושאי הלימוד השונים. ברוך בן יהודה עמד באותה תקופה בראש מועצת המורים למען קק"ל. הוא ניסח את עיקרי החינוך לציונות שעל המורים להביא אל "הגולה" והעמיד את עקרונות הלימוד על ששה יסודות:
1. שלמות חינוכית: הקו הציוני ישלוט בבית הספר בכל מקצועות הלימוד
2. אחידות: חלל האוויר בחינוך צריך להיות רק יהודי וציוני.
3. התמדה: החינוך הציוני יהיה לקראת מהפכה בהיסטוריה שלנו ויכלול שנוי ערכים ומערכות כדי ליצור טיפוס של יהודי חדש.
4. הגשמה: אין לדבר על חקלאות או עבודה, אלא יש לעבוד ממש עם הילדים.
5. התרשמות: הציונות היא חזון שיש לבססו על התרשמות בחיי הילד. האמצעים החשובים הם האגדה והחג.
6. חלוציות: במושג זה נכללו שני יסודות – החלוץ הוא שליח ההולך לפני מחנה ועושה למען העם. חלוציות היא הנכונות לפעול למען הציבור, לא למען עצמו אלא למען החברה.
בן יהודה סבר שנכון להחדיר חינוך ציוני באמצעות פעולה למען קק"ל: פינת קק"ל בכל כיתה, פעילות של איסוף כספים למען קק"ל, הכנת מסכות חג בשיר, בסיפור ובהצגה ועוד כאמצעים דידקטיים.
הפעילות החינוכית

ברוח זו העניקה מועצת המורים של קק"ל לכל מורה שיצא לשליחות תיק ובו חומר עזר, שלדעת המועצה התיק היה:
"הכרחי לפיתוח מסכת החינוך הציוני ויעזור לשליחים לעיצוב הכרתם הציונית והלאומית של ילדינו בגולה"
התיק כלל חומרים לחגים, חומר לחודשי השנה, תוכנית לשבתות ולימי זיכרון, חומר על בניין הארץ ועל קק"ל – כולל חומר שוטף על פעילות קק"ל בארץ והוצאותיה. אל המורים היוצאים הצטרף נציג של מועצת המורים למען קק"ל.
עדה שיין במחקרה על משלחת המורים למחנות העקורים מספרת כי לקראת היציאה של המורים גובשה תוכנית לימודים אחידה. התוכנית שיקפה את רוח הלימוד שעוצבה על-ידי מועצת המורים למען קק"ל בארץ ישראל.
הפעילות החינוכית במחנות העקורים כללה, בין היתר, הקמת ועדת מורשים של קק"ל מבין נבחרי התלמידים, שתארגן את הפעילות הלאומית בבית הספר. מתפקידי הוועדה היה למצוא דרכים להחדיר את רעיון גאולת הארץ ובניינה. הפעילויות כללו, בין השאר, הקמת עיתון קיר של בית הספר – לעידוד הילדים לכתוב עברית והכנת גינה של בית הספר שפרותיה יהיו קודש לקק"ל ופרחיה ישמשו לקישוט בית הספר. התוכנית קבעה שהקמת ועד מורשה של קק"ל, מערכת עיתון וחוג ספורט הם פעילויות חובה בבית הספר. שאר הנושאים היו נתונים לבחירה של המחנך, שיגישם לאישור המועצה הפדגוגית של בית הספר.
בפברואר שנת 1948 נדרשה מועצת המפקחים בגרמניה לקיים דיון מקיף בסוגיות תוכנית הלימודים. הדיון עסק, בין היתר, בחשיבות חיזוק הקשר בין קק"ל לבתי הספר. הוחלט על שיתוף פעולה הדוק בין לשכת קק"ל לבין המפקחים. בסוף הדיונים התקבלו מספר החלטות ביניהן צוין שיש לזרז את קק"ל לספק החומר הדרוש ללימודי מולדת.
טקסים והקופסה הכחולה

הטקס והחגיגה מלאו תפקיד מרכזי בהשגת המטרות החינוכיות. הטקסים כללו את חגי ישראל וטקסים לימים בעלי משמעות היסטורית, כגון י"א באדר, יום ההולדת של ביאליק, יום ההולדת של קק"ל ויום הכרזת האו"ם על הקמת מדינה יהודית. הפעילות למען קק"ל הייתה שיאה של החדרת תכנים ארצישראליים בתוכנית הלימודים.
התשתית לעבודה החינוכית למען קק"ל הייתה הקמת לשכות למען קק"ל - בגרמניה בינואר 1947 ובאוסטריה באפריל של שנה זו. בגרמניה הוקמה מחלקה מיוחדת להפצת רעיון קק"ל לילדים ונוער. ועדה זו פרסמה הוראות לכל בתי הספר שבאזור השליטה של האמריקנים. הוחלט שבכל כתה יהיו שני מורשים שיהיו אחראיים לתכנים ולפעילות בנושא קק"ל. מבין המורשים הכיתתיים תבחר ועדת קק"ל של בית הספר. בכל כתה תהיה קופסה כחולה ופינה של קק"ל ובה צילומים ודיאגרמות בנושאי קק"ל. בכל יום שישי תאורגן תהלוכה לפני הקופסה הכחולה והתלמידים ישלשלו לתוכה את תרומתם. בתי הספר נתבקשו לערוך מסיבות והצגות המוקדשות לקק"ל.
תרומתה של פעילות קק"ל למערכת החינוכית במחנות העקורים הייתה משמעותית ומעצבת. אחת הדרכים שילדי ישראל בטאו את אהבתם לארץ ישראל הייתה בעזרת הסמל של הקופסה הכחולה.
הפעילות למען קק"ל מילאה תפקיד ישוב בחינוך לדמוקרטיה. הכל בית ספר הוקמה ועדה ומונה מורשה שקיבל את הקופסה הכחולה. המורשים הקימו ועד מורשים שמעליו היה ועד המורים. תפקידו של ועד המורשים היה לקיים עם הילדים שיחות על קק"ל ולרוקן את הקופסה הכחולה באופן חגיגי. הקשר בין איסוף הכספים ועיצוב הילדים כאזרחי המדינה שתקום נוסח כך:
"עלינו לחדור לשורות דורנו הצעיר, תלמידי בתי הספר וחניכי גן הילדים, לעורר בליבם אהבת ארץ-ישראל וללמדם את החוש הממשלתי, חוש נשוא בעול הכספי, חוש אזרח המדינה היהודית בעתיד הקרוב."
מעורבות קק"ל בשימור מורשת תנועת הבריחה

בשנת 2017, בשיתוף פעולה בין קק"ל ועמותת מורשת הבריחה, נחנך בכרמל "שביל הבריחה", שביל מעגלי המספר את סיפורם של פעילי הבריחה ושל השורדים שעלו ארצה באמצעותה.
ראו גם

ילדים בתנועת הבריחה
מחנות העקורים
לקריאה נוספת

ניבה (שפר) אשכנזי, ארץ ישראל באה אליהם, יד ושם 2009
יהדות גרמניה

| --- | --- |
 
 אוכלוסייה
 200,000
 שפות
 יידיש, לדינו וגרמנית
 דת
 יהדות
 קבוצות אתניות קשורות
 גרמנים, יהדות אשכנז, יהדות ספרד
 נוסח תפילה
 נוסח אשכנז, נוסח לא-אורתודוקסי
יהדות גרמניה היא אחת הקהילות היהודיות העתיקות והמשפיעות באירופה. קהילה יהודית זו התגוררה ומתגוררת באזורים הגאוגרפיים שזוהו עם גרמניה. נחלות שונות בגרמניה נקראות "אשכנז" בספרות העברית העתיקה והחדשה, וגם שמה של כל יהדות אשכנז נגזר מכך. שורשי הקהילה בגרמניה של היום הם בהגירת יהודים מעטים באלף הראשון לספירה, וסופה בחיסול כמעט מוחלט בתקופת השואה (כולל 60% מיהדות גרמניה שהיגרה החוצה בין עליית הנאצים ועד ערב מלחמת העולם השנייה). לאחר השואה ופתיחת השערים של ברית המועצות, נוצרה קהילה של יהודים וישראלים שחזרו להתגורר בגרמניה. נכון ל-2015, יש בגרמניה כ-200 אלף יהודים, המהווים כ-0.2% מאוכלוסיית גרמניה.
יהודי גרמניה הרימו תרומה גדולה לחיי התרבות, האמנות, הרוח והמדע של ארצה, של העולם כולו ושל כלל היהודים. ביישוב העברי ובמדינת ישראל, כונו מהגרים מגרמניה בשם "יקים".
תחילת ההתיישבות היהודית בגרמניה

אין ידיעות ברורות שמצביעות על ראשיתה של ההתיישבות היהודית באזור גרמניה. אברהם גרוסמן מביא ציטוט מפי המהרי"ל (רבי יעקב בן משה מולין) שמציין מסורות המספרות כי יהודים ישבו בגרמניה כבר בתקופת בית שני.
ידיעה מבוססת ראשונה נלמדת מאיגרת הקיסר קונסטנטינוס אל ראשי העיר קלן (קולוניה באותם הימים) משנת 321 ומסמך נוסף משנת 331 בהן יש התייחסות להתיישבות יהודית. קהילות נוספות של יהודי גרמניה היו לאורך נהר הריין בטריר (Trier), מיינץ (Mainz), וורמס (Worms) ושפייר (Speyer).
ייתכן שקהילות אלה נעלמו במהלך התמוטטות הקיסרות הרומית ובמלחמות המוסלמים בנוצרים. מסורות אחרות קושרות את הגירת היהודים לגרמניה במאה השביעית.
על פי המסמכים מהמאה הרביעית, ניתן להסיק שמעמדם המשפטי של יהודי אזור גרמניה היה דומה למעמדם בשאר חלקי האימפריה הרומית. היהודים נהנו מזכויות אזרחיות מסוימות אבל נאסר עליהם להפיץ את דתם, להחזיק בעבדים נוצריים ולעבוד במשרות ממשלתיות מסוימות. מלבד המגבלות האלה, ליהודים היה חופש לעסוק בכל המקצועות, ולכן הם עסקו בחקלאות, במסחר, תעשייה ובהמשך גם בהלוואת כספים.
בתחילה התקיימו תנאים אלה גם בממלכות הגרמניות החדשות שנוסדו תחת שלטון הבורגנים והפרנקים. זאת משום שהשפעת הכנסייה הנוצרית חלחלה לאט לאזורים אלה. גם השליטים המרובינגיים, ששלטו באזור לאחר האימפריה הבורגונדית, לא תמכו בניסיונות הכנסייה להגביל את המעמד האזרחי והחברתי על היהודי.
תקופת קרל הגדול

אזכורים לנוכחות יהודית בערים לאורך נהר הריין שבגרמניה מתייחסים כבר למאות השמינית והשביעית. התיישבות יהודית באזור החלה לא לפני שנת 850.
בין המאה השמינית למאה העשירית חלה הגירה של יהודים מצפון איטליה ויהודים מבבל לעבר ארצות צפון אפריקה ואירופה; בין היתר לקהילות יהדות ספרד (בעיקר), יהדות פרובנס וליהדות אשכנז שהתקיימה בין סקסוניה לאוקסיטניה והטו לעבר מערב אירופה המתפתחת במהירות את מרכז הכובד של העם היהודי. ישנה טענה במחקר כי גם יהדות פרס הובילה לעלייה הדמוגרפית של הנוכחות היהודית בגרמניה ובצרפת במאה ה-11, שכן לכאורה יהודים רבים שמאסו בחיים כד'ימים בפרס היגרו לאשכנז בחיפוש אחר חיים טובים יותר. מתועדת גם הגירת יהודים צפון-אפריקאים, שקיימו קשרי מסחר הדדיים עם אחיהם מאשכנז ומספרד במרחבים אלה, לשם באותה העת.
עדויות מוצקות של סוחרים יהודים המתגוררים בגרמניה קיימות מתקופתו של קארל הגדול. סוחרים אלה הגיעו לגרמניה כאשר השושלת הקרולינגית עודדה את פיתוח הסחר כחלק מפיתוח חיי העיר. ישיבת היהודים בגרמניה הייתה רצויה לשליטים המקומיים עד סוף האלף הראשון לספירה, אך לאחר מכן המתח שנוצר בין היהודים לבין ראשיתו של מעמד הביניים הנוצרי וההתעוררות הדתית הנוצרית שליוותה את תקופת מסעי הצלב, הביאו לשינוי המצב.