stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'סי טיילר פרגוסון
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Sally Hemings: An American Scandal | טום המינגס הצעיר | מיני-סדרה |
| 2006 - 2007 | הכיתה | ריצ'י וולך | תפקיד ראשי; 19 פרקים |
| 2007, 2010 | בטי | ד"ר גייב פארקס | 2 פרקים |
| 2008 | Do Not Disturb | לארי | תפקיד ראשי; 5 פרקים |
| 2009, 2015 | The Battery's Down | שיימוס מק'קלווי | סדרת רשת; 2 פרקים |
| 2009 - 2020 | משפחה מודרנית | מיטשל פריצ'ט | תפקיד ראשי (11 עונות); 250 פרקים |
| 2012 | Submissions Only | ג'ראד הלסטד | סדרת רשת; פרק: "Another Interruption" |
| 2013 - 2014 | טיפול אונליין | סטיבן אולסון | 5 פרקים |
| 2013 | שוות בקליבלנד | ווס | פרק: "Love Is All Around" |
| 2017 | Nightcap | עצמו | פרק: "Always a Beard, Never a Bride" |
| 2018 - 2022 | שאול החתול | סיד / סטן | דיבוב; 8 פרקים |
| 2021 | הטובות לקרב | גריסון ויטאר | פרק: "And the Two Partners Had a Fight..." |
| 2022 | היי סקול מיוזיקל: המחזמר: הסדרה | מארווין | פרק: “Into The Unknown” |
| 2024 | אלזבת' | סקיפ מייסון | פרק: "Reality Shock" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 - 1999 | יום בניו יורק | צ'יפ | הפקה מחודשת של ברודוויי 19 בנובמבר 1998 - 17 בינואר 1999 |
| 2005 - 2008 | The 25th Annual Putnam County Spelling Bee | ליף קוניבר | ברודוויי2 במאי 2005 - 20 בינואר 2008 |
| 2005 | על המאה ה-20 | מקס ג'ייקובס | הופעה חד פעמית בתיאטרון ניו אמסטרדם (אנ'), ברודוויי 26 בספטמבר 2005 |
| 2010 | אגדת חורף | הבן של שפרד | התיאטרון הציבורי (אנ'), ניו יורק |
| 2010 | הסוחר מוונציה | לנצלוט גובו | התיאטרון הציבורי (אנ'), ניו יורק |
| 2012 | המפיקים | ליאופולד "ליאו" בלום | הוליווד בול27 ביולי 2012 - 29 ביולי 2012 |
| 2013 | קומדיה של טעויות | דרומיו מאפזוס ודרומיו מסיראקוז | התיאטרון הציבורי (אנ'), ניו יורק |
| 2015 | ספאמלוט | סר רובין | הוליווד בול31 ביולי 2015 - 2 באוגוסט 2015 |
| 2016 | Fully Committed | סם ואחרים | תיאטרון ליצ'ם (אנ'), ברודוויי 25 באפריל 2016 - 24 ביולי 2016 |
| 2018 | Log Cabin | עזרא | Playwrights Horizons, אוף ברודוויי 1 ביוני 2018 - 18 ביולי 2018 |
| 2022 | Take Me Out | מייסון מארזק | תיאטרון הייז (אנ'), ברודוויי 10 במרץ 2022 - 11 ביוני 2022 |
הערות שוליים

↑  כוכב משפחה מודרנית: "היה לי סרטן", באתר ynet, 9 בדצמבר 2015
| פרס טוני לשחקן המשנה הטוב ביותר במחזה |
| --- | --- | --- |
| 1949–1975 | ארתור קנדי (1949) • אלי וולך (1951) • ג'ון קרומוול (1952) • ג'ון ויליאמס (1953) • ג'ון קר (1954) • פרנסיס ל. סאליבן (1955) • אד בגלי (1956) • פרנק קונרוי (1957) • הנרי ג'ונס (1958) • צ'רלי ראגלס (1959) • רודי מקדואל (1960) • מרטין גייבל (1961) • וולטר מתאו (1962) • אלן ארקין (1963) • יום קרונין (1964) • ג'ק אלברטסון (1965) • פטריק מגי (1966) • איאן הולם (1967) • ג'יימס פטרסון (1968) • אל פצ'ינו (1969) • קן הווארד (1970) • פול סאנד (1971) • וינסנט גרדניה (1972) • ג'ון לית'גו (1973) • אד פלנדרס (1974) • פרנק לנגלה (1975) |  |
| 1976–2000 | אדוארד הרמן (1976) • ג'ונתן פרייס (1977) • לסטר רולינס (1978) • מייקל גוף (1979) • דייוויד ראונדס (1980) • בריאן בקר (1981) • זאקס מוקה (1982) • מתיו ברודריק (1983) • ג'ו מנטניה (1984) • בארי מילר (1985) • ג'ון מהוני (1986) • ג'ון רנדולף (1987) • בי.די. וונג (1988) • בויד גיינס (1989) • צ'ארלס דרנינג (1990) • קווין ספייסי (1991) • לורנס פישבורן (1992) • סטיבן ספינלה (1993) • ג'פרי רייט (1994) • ג'ון גלאבר (1995) • רובן סנטיאגו-הדסון (1996) • אוון טיל (1997) • טום מרפי (1998) • פרנק ווד (1999) • רוי דוטריס (2000) |  |
| 2001–הווה | רוברט שון לאונרד (2001) • פרנק לנגלה (2002) • דניס או'הר (2003) • בריאן פ. או'בירן (2004) • לייב שרייבר (2005) • איאן מקדרמיד (2006) • בילי קרודופ (2007) • ג'ים נורטון (2008) • רוג'ר רובינסון (2009) • אדי רדמיין (2010) • ג'ון בנג'מין היקי (2011) • כריסטיאן בורל (2012) • קורטני בי ואנס (2013) • מארק ריילנס (2014) • ריצ'רד מקייב (2015) • ריד בירני (2016) • מייקל ארונוב (2017) • נייתן ליין (2018) • ברטי קארוול (2019) • דייוויד אלן גריר (2021) • ג'סי טיילר פרגוסון (2022) • ברנדון אורנוביץ (2023) • וויל בריל (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 143865595  ISNI: 0000 0004 4883 280X  LCCN: no2005064871  VIAF: 46497370   WorldCat (עם VIAF): 46497370
גרטרוד לוקנר

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1900 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  31 באוגוסט 1995 (בגיל 94) פרייבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  הופטפרידהוף פרייבורג 
 מדינה:  גרמניה 
 מקצוע:  כלכלנית, לוחמת מחתרת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (15 בפברואר 1966)  מסדר ההצטיינות של באדן-וירטמברג (1994)  מדליית בובר-רוזנצווייג (1980)  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  גרטרוד לוקנר
 
אבן נגף לזכר גרטרוד לוקנר
גרטרוד לוקנר (בגרמנית: Gertrud Luckner;‏ 1900, ליברפול – 1995, פרייבורג), הייתה עובדת סוציאלית, פעילה קתולית, מתנגדת הנאצים וחסידת אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים

בילדותה היגרה לוקנר לגרמניה. הוריה מתו בצעירותה. היא למדה כלכלה באוניברסיטת קניגסברג (אנ'), אוניברסיטת בירמינגהם (אנ'), אוניברסיטת גתה בפרנקפורט ואוניברסיטת פרייבורג והתמחתה בנושאי רווחה. בשנת 1938 קיבלה בפרייבורג את תואר הדוקטור שלה.
משנת 1933 הייתה לוקנר מעורבת בפעילותם של ארגוני רווחה קתוליים בפרייבורג.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ארגנה לוקנר, בתמיכתו של הארכיבישוף קונרד גרבר (אנ'), מפעל לסיוע דתי בעת המלחמה, במסגרת פעילות הרווחה הקתולית. עם התמשכות המלחמה החל המפעל לסייע בעיקר לנרדפים על רקע מוצא לא ארי, בהם יהודים ונוצרים. בסיוע כספים שקיבלה מגרבר, הבריחה לוקנר יהודים אל מעבר לגבול שווייץ ושלחה הודעות מהיהודים שעוד נותרו בגרמניה, אל העולם החיצון. היא הייתה בקשר עם לאו בק, מנהיג הנציגות הארצית של היהודים הגרמנים, עד מעצרו וגירושו לגטו טרזיינשטט בתחילת 1943. ב-5 בנובמבר 1943, כשעמדה להעביר כסף למספר יהודים שנותרו עדיין בברלין, נעצרה לוקנר על ידי הגסטפו ונכלאה במחנה הריכוז רוונסברוק, שם הייתה כלואה 19 חודשים, עד שחרור המחנה ב-3 במאי 1945.
קורות חיים > אחרי המלחמה

לאחר המלחמה הקדישה עצמה לוקנר לקירוב בין יהודים ונוצרים. בהזמנתו של לאו בק, ביקרה בישראל בשנת 1951.
הכרה והנצחה

בשנת 1966 הכיר יד ושם בלוקנר כחסידת אומות העולם.
הסניף הגרמני של ארגון הרווחה הקתולי העולמי "קאריטאס אינטרנאטיונליס" (אנ') ייסד פרס על שמה של לוקנר, פרס שניתן לאלה המקדמים עבודה סוציאלית ומחקר מדעי של משימות ועבודה התנדבותית של ארגוני רווחה.
בשנת 2007 בחרו קוראי העיתון "באדישה צייטונג" (אנ') בלוקנר בתור הדמות המשמעותית ביותר בהיסטוריה של פרייבורג.
על שמה של לוקנר יש שני בתי ספר, האחד בפרייבורג והאחר בריינפלדן שבשווייץ.
ראו גם

מרגרטה זומר
גולובינסקי

נפת גולובינסקי (ברוסית: Головинский район) היא נפה במחוז הצפוני של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 8.93 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 103,573 תושבים (2020).
בנפה קיימת רשת מפותחת של תחבורה ציבורית. ישנם 50 מפעלי תעשייה, בנייה ותחבורה, כמה אוניברסיטאות (כולל האוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה לתעופה אזרחית) ומכון מחקר. ישנם 9 בתי ספר, 13 מוסדות לגיל הרך, פנימייה, 4 מכללות, בית ספר מוזיקה לילדים, 5 ספריות, בית תרבות, מרכז מודרני של תרבות ואמנות. את אוכלוסיית הנפה משרתות 4 מרפאות, בית חולים לילדים, 101 חנויות ובתי מסחר.
אתרים ראויים לציון

בית העלמין גולובינסקויה
מנזר קאזאן גולובינסקי
בריכות גולובינסקי
תחנת המטרו וודני סטאדיון
ג'אווניסים

|  אוכלוסייה |
| --- | --- |
 100,000,000 (נכון ל־2010) 
 שפות
 ג'אווה, אנגלית, מלאית, Javanic, אינדונזית 
 דת
 Kejawen, אסלאם 
 
ג'אוונסים מרחבי העולם
הג'אווניסים (Javanese) הם קבוצה אתנית החיים באי ג'אווה באינדונזיה ודוברים את שפת הג'אווה. הג'אווניסים מונים כ-100 מיליון אנשים, ונחשבים לקבוצה האתנית הגדולה ביותר באינדונזיה. הם ממוקמים בעיקר במרכז ובמזרח האי. אנשים ממוצא ג'אווניסי חיים גם במלזיה, סינגפור, סורינאם, ערב הסעודית, מצרים, מרוקו והולנד.
מרבית הג'אווניסים מזדהים כמוסלמים, ומיעוט מהם מזדהים כנוצרים והינדים. אולם הציוויליזציה הג'אווניסית הושפעה במשך יותר מאלף שנים מהתרביות ההינדו-בודהיסטית והקאג'וונית, אשר את תוצאותיה ניתן לראות גם היום בהיסטוריה, בתרבות, במנהגים ובאמנות הג'אווניסית.
הערות שוליים

↑  Javanese - Introduction, Location, Language, Folklore, Religion, Major holidays, Rites of passage, www.everyculture.com
↑  Project, Joshua. "Javanese in Indonesia" (באנגלית). נבדק ב-2017-05-02.
↑  Post, The Jakarta. "'Undhuh-Undhuh' Malang's Javanese Christian Tradition". The Jakarta Post (באנגלית). נבדק ב-2017-05-02.
↑  Himalayan Academy, Special Feature: Meet The Hindus of Java - Magazine Web Edition > October/November/December 2014 - Publications - Hinduism Today Magazine, www.hinduismtoday.com (באנגלית)
↑  Kejawen, www.kpsnusantara.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4370540-6
גאורג פיליפ טלמן

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1681 מגדבורג, האימפריה הרומית הקדושההאימפריה הרומית הקדושה
 פטירה:  25 ביוני 1767 (בגיל 86) המבורג, האימפריה הרומית הקדושההאימפריה הרומית הקדושה
 שם במה:  Georgio Melande 
 מקום קבורה:  המבורג 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרומית הקדושה 
 תקופת הפעילות:  מ-1705 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג, Lessing-Gymnasium 
 זרם:  מלחין מתקופת הבארוק
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 בן או בת זוג:  Anna Catharina Textor Amelia Elisabeth Juliana Eberlin 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
גאורג פיליפ טלמן (בגרמנית: Georg Philipp Telemann;‏ 14 במרץ 1681, מגדבורג – 25 ביוני 1767, המבורג) היה מלחין גרמני בן תקופת הבארוק.
ביוגרפיה

טלמן למד לשיר מגיל 10 ולמד בעצמו לנגן ולהלחין. כבר בגיל 12 חיבר את האופרה "סיגיסמונדוס". הוא קיבל חינוך דתי-לותרני בזלרפלד ובהילדסהיים וסיים את לימודיו בהצטיינות יתרה.
ב–1701 החל ללמוד משפטים באוניברסיטה של לייפציג והקים קבוצת נגנים-סטודנטים. בדרך ללימודיו בלייפציג עבר טלמן בעיר האלה שם פגש את גאורג פרידריך הנדל, השניים התיידדו ונותרו חברים טובים במשך שנים רבות. בשנת 1702 מונה טלמן למנהל האופרה של לייפציג ולנגן עוגב באחת הכנסיות המרכזיות בעיר.
בשנת 1705 עזב טלמן את לייפציג ועבר לשירות הרוזן ארדמן השני מפרומינץ שבמחוז סוראו (היום ז'ארי, פולין), בתפקיד זה נחשף למוזיקה מוראווית ופולנית-עממית, אשר הרשימה אותו עמוקות. ב-1707 עבר טלמן לחצר הדוכס יוהאן וילהלם מאייזנאך, שם הקים קבוצת נגנים, שזכתה להצלחה רבה. טלמן התחתן ב-1709, אך אשתו נפטרה זמן קצר לאחר חתונתם. בשנת 1712 מאס טלמן בחיי החצר עתירי הגינונים ועבר לפרנקפורט, שם קיבל משרה אזרחית של מנהל מוזיקלי מטעם העירייה. הוא התחתן בשנית בגיל 34 עם מריה קתרינה טקסטור בת ה-16, שילדה לו 9 ילדים.
בשנת 1721 עבר טלמן להמבורג. שם נכנס לפרק הפורה ביותר בחייו. הוא כתב מאות יצירות בתקופה של שנים ספורות, ניהל את בית האופרה של העיר והקים עוד קבוצת נגנים מצליחה, שהופיעה פעמיים בשבוע לפני הקהל הרחב. הוא פרסם שירים ופואמות וכמו כן חיבורים תאורטיים בנושאים הקשורים לתאוריית המוזיקה.
טלמן האריך ימים ונשאר עד אחרון ימיו בהמבורג, למעט מסע של כשנה לפריז בשנת 1737. הוא השפיע רבות על עיצוב האסתטיקה המוזיקלית של תקופת הבארוק בגרמניה. יצירותיו הרבות והמורכבות הביאו לשיאן את הצורות המוזיקליות שהיו נהוגות בתקופת הבארוק והניחו את אבני היסוד לסגנונות המאוחרים יותר.
לפי ספר השיאים של גינס, טלמן הוא המלחין הפורה ביותר בתחום המוזיקה הקלאסית.
יצירות חשובות

יצירותיו של טלמן מקוטלגות ב"רשימת יצירות טלמן" (TWV). אלו שידועות עד כה כוללות יותר מ-500 קנטטות כנסייתיות, 44 פסיונים, 40 אופרות, (שהידועה בהן היא הקומדיה פימפינונה), 600 אוברטורות תזמורתיות ויותר מ-1000 קונצ'רטי, סונאטות וטריו סונאטות.
מוזיקת סעודה (אוסף שלישי): "מוזיקת סעודה" הוא קובץ ובו שלושה אוספים. כל אוסף כולל סוויטה תזמורתית, לפחות קונצ'רטו אחד, טריו סונאטה וסונאטת סולו אחת או שתיים. האוסף השלישי מכיל שש יצירות כאלו, כולן לכלי נשיפה-(חלילים, אבובים, קרנות), מיתרים וצ'מבלו. הסוויטה הפותחת והקונצ'רטו לשתי קרנות ומיתרים הם הקטעים היפים ביותר באוסף זה, אך סך כל האוסף הוא דוגמה אופיינית לסגנונו האישי, הידידותי וחסר המאמץ של טלמן.
יצירות נוספות מסוג זה הן אוברטורה של עמים עתיקים ומודרניים (סוויטה תזמורתית); טריו סונטה בפה מז'ור (מתוך Esercizii musici לחלילית, ויולה דה גמבה וקונטינואו).
סוויטה בלה מינור לחלילית (או חליל) וכלי קשת.
קונצ'רטו במי מינור לחלילית, חליל צד וכלי מיתר.
גרטרוד מרי קוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1906 דייטון (איווה), ארצות הברית 
 פטירה:  17 באוקטובר 1978 (בגיל 72) דרהאם, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  סטטיסטיקה 
 מקום קבורה:  Montlawn Memorial Park 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של איווה (1931)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1933) 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ורג' ו. סנדקור 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה (1940–1960)  אוניברסיטת המדינה של איווה (1933–1940)  RTI International (1960–1964) 
 פרסים והוקרה:  עמיתת המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1944)  עמית האגודה הסטטיסטית המלכותית  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה 
 
גרטרוד מרי קוקס (13 בינואר 1900 – 17 באוקטובר 1978) הייתה סטטיסטיקאית אמריקאית שהתמחתה בתכנון ניסויים.
ביוגרפיה

קוקס נולדה למשפחת איכרים במדינת איווה. בהיותה תלמידה בתיכון הראתה כישרון במתמטיקה, ואף על פי שבתחילה חשבה לבחור בקריירה של טיפול ביתומים, החליטה בסופו של דבר ללמוד מתמטיקה בקולג'. בחירה זו הייתה ללא ספק בלתי שגרתית באותם ימים, אך קוקס עצמה סיפרה מאוחר יותר על העידוד והתמיכה לה זכתה מהוריה, ובייחוד מאמה.
ב-1929 קיבלה תואר BS במתמטיקה מהאוניברסיטה של מדינת איווה, וב-1931 הייתה האדם הראשון שקיבל תואר MS בסטטיסטיקה באוניברסיטה זו. היא עברה לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, כדי לכתוב דוקטורט בפסיכולוגיה, אך כעבור שנתיים הפסיקה את כתיבת העבודה כדי לחזור לנהל את המעבדה לסטטיסטיקה באוניברסיטה של מדינת איווה.
הקריירה של קוקס זינקה ב-1940. פרופ́ שנדור, ראש המחלקה לסטטיסטיקה באיווה נתבקש על ידי אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית להציע מועמדים לתפקיד ראש המחלקה לסטטיסטיקה שם (שטרם הוקמה). הוא ערך רשימת מועמדים, אך לפני ששלח את הרשימה ביקש מקוקס להביע את דעתה על המועמדים שהציע. היא שמה לב כי כל המועמדים הם גברים, ושאלה אותו מדוע שמה לא נכלל ברשימה. הוא הסביר לה כי האוניברסיטה ביקשה כי ימליץ על גברים בלבד. לבסוף הוסיף הערה למכתבו וציין כי אם התפקיד פתוח גם למועמדות של נשים, הרי שהוא ממליץ על גב́ קוקס כמועמדת ראויה. קוקס זכתה בתפקיד, וזמן קצר לאחר מכן עברה לצפון קרוליינה והחלה בהקמת המחלקה החדשה.
ב-1945 נתבקשה להקים מכון מחקר לסטטיסטיקה, הראשון מסוגו, וב-1946 הקימה גם מחלקה לסטטיסטיקה מתמטית. נוסף לכך, הייתה בין המפתחים הראשונים של תוכנת SAS, אחת התוכנות המובילות לחישובים סטטיסטיים. ב-1949 הייתה לאשה הראשונה שנבחרה למכון הבינלאומי לסטטיסטיקה.
ב-1956 נבחרה לנשיאת האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה.
ב-1958 שוב נקראה להוכיח גם את כישוריה הארגוניים. הפעם נקראה להקים את האגף לסטטיסטיקה במכון משולש המחקר (RSI) הנמצא גם הוא בצפון קרוליינה.
בשנת 1978 נפטרה.
תרומתה המדעית

קוקס הייתה בין התורמים העיקריים להפיכתה של הסטטיסטיקה מענף מתמטי למדע בזכות עצמו. היא תרמה רבות למחקר בסטטיסטיקה תאורטית, ותרמה תרומה מכרעת בשני תחומים עיקריים: תכנון ניסויים, וסטטיסטיקה אי-פרמטרית. לצורך הבטחת התקפות של מחקר הנעזר בסטטיסטיקה, יש לתכנן מראש את מהלך הניסוי. קוקס קבעה את שלושת התנאים הבסיסיים הנדרשים מניסוי על מנת להיות תקף מבחינה סטטיסטית בפרט ומדעית בכלל: (1) על החוקר (או החוקרת) לקבוע בבירור את מטרות המחקר לפני שיתחיל בו. (2) יש לתאר בפירוט את כל מהלך הניסוי על פרטיו לפני ביצועו. (3) יש לקבוע מראש, לפני ביצוע הניסוי, כיצד ינותחו הנתונים שייאספו בניסוי.
כמו כן, קידמה קוקס את השימוש ברנדומיזציה, והראתה כי זוהי הדרך היחידה להבטיח שתוצאותיו של ניסוי סטטיסטי לא יהיו מוטות. כן התוותה דרכים לקביעת גודלי המדגמים הדרושים במבנים שונים של ניסויים.
התחום העיקרי השני בו הובילה את המחקר הוא סטטיסטיקה אי-פרמטרית. רוב המבחנים הסטטיסטיים מתבססים על ההנחה כי התפלגות הנתונים ידועה (בדרך כלל התפלגות נורמלית, כלומר פעמונית). מבחנים אלה אינם תקפים כאשר ההנחות על התפלגות הנתונים אינן מתקיימות.
קוקס הובילה את פיתוח התאוריה המאפשרת הסקה סטטיסטית מנתונים שאינם מקיימים את ההנחות הקלאסיות של ההתפלגות הנורמלית, ולמעשה לא ידוע דבר על אופן התפלגותם.
ספר

ב-1950 פרסמה ביחד עם ויליאם קוקראן את הספר "תכנון ניסויים", שהיה במשך שנים רבות ספר הלימוד הבסיסי התחום של תכנון ניסויים.
הכרה ופרסים

ב-1949 קוקס הייתה האישה הראשונה שנבחרה לעמיתה במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה. כמו כן, היא הייתה עמיתה בחברה המלכותית לסטטיסטיקה, במכון לסטטיסטיקה מתמטית ובאיגוד האמריקני לסטטיסטיקה. ב-1956 נבחרה כנשיאת האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה. ב-1958 הוענק לה תואר דוקטור כבוד למדעים מאוניברסיטת איווה, כהוקרה על הישגיה המדעיים. ב-1970 קראה אוניברסיטת צפון קרוליינה את בניין המכון לסטטיסטיקה על שמה. ב-1975 נבחרה לאקדמיה הלאומית למדעים. כן הייתה חברת כבוד במכון לסטטיסטיקה מתמטית.
הפניות

Cochran, William G.; Cox, Gertrude M. (1950). Experimental Designs. New York: Wiley.
גרטשן וודמן רוג'רס

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1881 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  1967 (בגיל 85 בערך) ניו הייבן, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר של המוזאון לאומנויות יפות בבוסטון 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אסכולת בוסטון 
 
גרטשן וודמן רוג'רס (באנגלית: Gretchen Woodman Rogers; ‏1881–1967) הייתה ציירת אמריקאית, שקשורה לאסכולת בוסטון.
חיים וקריירה

גרטשן וודמן רוג'רס נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס. בשנים 1900–1907 למדה בבית הספר במוזיאון לאמנויות יפות אצל אדמונד צ'ארלס טרבל, וזכתה במספר פרסים בעודה סטודנטית. טרבל כינה אותה פעם "התלמידה הטובה שהייתה לי ... גאונה."
רוג'רס הייתה ציירת נחשבת בימיה. היא הציגה במוזיאון בוסטון לאמנויות יפות, באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, ובמכון האמנות בשיקגו, והוזכרה לעיתים קרובות בחדשות האמנות האמריקאיות. היא הייתה חברה מייסדת באגודת אמני בוסטון.
הציור הידוע ביותר שלה הוא "אישה בכובע פרווה", דיוקן עצמי, שזכה במדליית כסף בתערוכה הבינלאומית של פנמה-פסיפיק בשנת 1915. הציור הוא חלק מאוסף הקבע של מוזיאון בוסטון לאמנויות יפות.
בשנת 2001 היא נכללה בתערוכה MFA, "סטודיו משלה: אמניות נשים בבוסטון, 1870-1940", והופיעה על שער קטלוג התערוכה.
בשנת 2014 הוא נכלל ב"ציור נשים", תערוכה נודדת עם 34 ציורים של אמניות נשים. בראיון, האוצרת אריקה הירשלר כינתה אותה כאחת משתי הפייבוריטיות שלה, וציינה שהיא מזכירה בתנוחתה את "הנערה עם עגיל הפנינה" של יאן ורמיר.
אף על פי שידועה בעיקר בזכות ציורי הדיוקן, רוג'רס גם ציירה טבע-דומם ונופים, ולעיתים עבד עם פסטל.
בשנת 1930 רוג'רס עדיין הוצגה עם אמנים מפורסמים כמו אדלייד קול צ'ייס, לואי קרונברג, במגזין "האמנות האמריקאית".
זמן קצר לאחר מכן, ללא יכולת לפרנס את עצמה כאמנית במהלך השפל הגדול, ויתרה על הסטודיו שלה ונראה שהפסיקה לצייר.
מעט ידוע על חייה המאוחרים.
היא נפטרה בניו הייבן, קונטיקט בשנת 1967.
הערות שוליים

↑  Vose Galleries - Gretchen Rogers, www.vosegalleries.com
↑  Woman in a Fur Hat, collections.mfa.org (באנגלית)
↑  The Guild of Boston Artists, web.archive.org, ‏2015-09-24
↑  Erica E. Hirshler, Janet L. Comey, Ellen E. Roberts, Boston Museum of Fine Arts, A studio of her own : women artists in Boston, 1870-1940, Boston : MFA Publications, 2001
↑  Bellagio Gallery highlights ‘Painting Women’, Las Vegas Review-Journal, ‏2014-02-15 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500105093  VIAF: 96464030   WorldCat (עם VIAF): 96464030
גומי (משחק ילדים)

ילדים משחקים בגומי

גומי (שנקרא גם גומי יפני, גומי סיני או גומי הולנדי) הוא משחק ילדים, העושה שימוש בטבעת ארוכה (מספר מטרים) של גומי גמיש מאוד ("גומי תחתונים"). למשחק דרושים לפחות שלושה משתתפים. לפחות שניים מן המשתתפים פוסקים את רגליהם מעט, ומשמשים כעמודים, המחזיקים את טבעת הגומי הנמתחת ביניהם. המשתתף הפעיל קופץ על הגומי לפי תבנית קבועה מראש, עד שהוא מחמיץ קפיצה, והתור עובר למשתתף הבא בתור. בהגיע שוב תורו של המשתתף שנפסל, הוא ממשיך מאותה נקודה, כלומר ניצב מול אותו אתגר שהוצב בפניו קודם לכן.
שלבי המשחק, המכונים "ראשון", "שני" "שלישי" וכן הלאה (במלעיל), הם בדרך כלל: גומי בגובה הקרסוליים, אמצע השוק, ברך, אמצע הירך, מותן, בית השחי, צוואר.
אחת מתבניות הקפיצה היא לקפוץ על הקו הראשון של הגומי, לקפוץ אל בין פסי הגומי, לקפוץ על הקו השני, מעבר לו, לקפוץ על הראשון ולצאת. תבניות קפיצה אחרות כרוכות בפיתול שני פסי הגומי בין הרגליים באמצעות קפיצה סיבובית.
למשחק רמות קושי:
רמה בסיסית - מתוארת לעיל
רמה שנייה - נקראת גם "צמצום" או "צמודים", כאשר המשתתפים האוחזים בגומי מצמידים רגליהם ובכך מצמצמים את מרחב המשחק לשחקן הפעיל.
רמה שלישית - נקראת גם "צמצום רגל", כאשר המשתתפים האוחזים בגומי מוציאים רגל אחת מחוץ למרחב המשחק. על המשתתף הפעיל לאחוז בצד אחד של הגומי על מנת שיוכל להכניס אחת מרגל למרחב המשחק.
רמה רביעית - נקראת גם "רגל", כאשר המשתתף הפעיל מבצע את כל השלבים (ראשון והלאה) באמצעות קפיצה על רגל אחת.
רמה חמישית - נקראת גם "דום", כאשר המשתתף הפעיל עומד במקום לקפוץ, במצבי הביניים בהם לא נדרש לדלג מעל פס הגומי.
רמה שישית - נקראת גם "קיפי", כאשר המשתתף הפעיל מבצע את כל השלבים בעיניים עצומות.
בהיעדר מספר המשתתפים המינימלי, ניתן להשתמש בכיסא או כל דבר אחר סביבו ייכרך הגומי, בגבהים מקבילים לחלקי הגוף בשלבים השונים.
המשחק נפוץ בעיקר בקרב בנות. הוא מצריך מיומנות, יכולת פיזית ודיוק מוטורי.
ראו גם

קלאס
חבל קפיצה
ג'ורג' מייקן

| --- | --- |

מייקן במדי אוניברסיטת דה פול, 1945
 לידה:  18 ביוני 1924 ג'ולייט שבאילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  1 ביוני 2005 (בגיל 80) סקוטסדייל שבאריזונה, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.08 מטר
 מספר:  99
 מכללה:  אוניברסיטת דה פול
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 1959
 קבוצות כשחקן
 1946–1947 1947–1954 1956:  שיקגו אמריקן גירס מיניאפוליס לייקרס מיניאפוליס לייקרס
 הישגים כשחקן
 ב-NBA/BAA:  5 זכיות באליפות (1949, 1950, 1952–1954)   6 בחירות לחמישיית העונה (1949–1954)   4 בחירות למשחק האולסטאר (1951–1954)   זכייה ב-MVP של משחק האולסטאר (1953)   3 פעמים מלך הסלים (1949–1951)   אחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA   ב-NBL:  2 זכיות באליפות (1947, 1948)   MVP של העונה (1948)   פעמיים מלך הסלים (1947, 1948)
 קבוצות כמאמן
 1957–1958:  מיניאפוליס לייקרס
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1954–1957:  מיניאפוליס לייקרס
ג'ורג' לורנס מַייקן הבן (באנגלית: .George Lawrence Mikan Jr;‏ 18 ביוני 1924 – 1 ביוני 2005) היה כדורסלן ויזם ספורט אמריקאי, אשר נחשב לאחד מאבות הכדורסל המקצועני.
מייקן, אשר התנשא לגובה 2.08 מטר, שיחק בעמדת הסנטר והיטיב לשלוט מתחת לסל. עליונותו מתחת לסל היא שהובילה לעריכת מספר שינויים בכללי המשחק בליגת ה-NBA, ביניהם הגדלה של אזור הצבע, איסור על חסימה בלתי-חוקית (גולטנדינג) ויישום של שעון זריקות. במהלך 7 עונותיו ב-NBA זכה ב-5 אליפויות, נבחר 6 פעמים לחמישיית העונה והעמיד ממוצעים של 23.1 נקודות, 13.4 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
כיזם, היה מהאבות המייסדים של ליגת ה-ABA, והנציב (קומישינר) הראשון שלה.
בשנת 1959 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, וב-1996 נבחר לאחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA.
נעורים וקריירת מכללות

מייקן נולד וגדל בעיר ג'ולייט שבאילינוי, להורים ממוצא קרואטי. עד סיום לימודיו התיכוניים צמח לגובה של 2.08 מטרים, אך לא שיחק כדורסל מכיוון שהיה גמלוני, כבד והרכיב משקפיים בשל ליקוי רוחק ראייה.
בשנת 1942 החל ללמוד באוניברסיטת דה פול בשיקגו, בה פגש את מאמן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, ריי מאייר, אשר שכנע את מייקן להצטרף אליה. תחת מאייר התמקד מייקן בפיתוח זריקת וו אפקטיבית, וכן לקח שיעורי ריקוד והתאמן באיגרוף ובקפיצה בחבל על מנת לשפר את הקואורדינציה ואת כושרו הגופני. באותה תקופה החל להשתמש באימון זריקות אשר נודע בהמשך כ"אימון מייקן", והפך ברבות השנים לאימון בסיסי של שחקני כדורסל גבוהים; האימון כולל עמידה מתחת לסל, זריקת הכדור לסל דרך הקרש עם יד אחת, תפיסת הכדור וזריקתו לסל באותה צורה עם היד השנייה, וכן הלאה, במשך דקות ארוכות. עבודתו האינטנסיבית של מאייר בניסיון לפתח את מייקן ככדורסלן הייתה יוצאת דופן; באותה תקופה נשלט משחק הכדורסל על ידי שחקנים נמוכים ואתלטיים, בעוד שחקנים גבוהים שימשו בעיקר כשחקני הגנה.
בעונתו הראשונה בקבוצת האוניברסיטה (ה"בלו דימונס") קלע מייקן 11.3 נקודות בממוצע למשחק, וסייע לה להעפיל לשלב הפיינל פור של טורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדותיה. ב-3 העונות הבאות הפך לאחד משחקני המכללות הדומיננטיים ביותר בכל ליגת המכללות, הודות ליתרון הפיזי בו החזיק ביחס ליתר השחקנים וליכולת הסיום שלו מתחת לסלים. כמו כן בלט מייקן כחוסם מצטיין, טרם הוחל חוק הגולטנדינג; עד אותה תקופה חסימת גולטנדינג הייתה חוקית מכיוון שנחשבה כבלתי-אפשרית, הן רובם המוחלט של השחקנים לא היו מסוגלים פיזית להגיע לגובה הנדרש כדי לבצע אותה. מייקן סיפר על תקופתו עם הבלו דימונס: "היינו שומרים הגנה אזורית עם ארבעה שחקנים מסביב לאזור הצבע, ואני הגנתי על הטבעת. כששחקן יריב זרק לסל, פשוט קפצתי והסטתי את הכדור החוצה". כתוצאה מהדומיננטייות של מייקן כחוסם הוחל בשנת 1944 חוק הגולטנדינג בליגת המכללות, ולאחר מכן גם ב-NBL וב-NBA.
בעונות 1944 ו-1945 זכה מייקן בתואר שחקן העונה בליגת המכללות ("Helms Player of the Year"), ובעונות 1945 ו-1946 הוביל את כל קלעי ליגת המכללות עם ממוצעים של 23.3 ו-23.1 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה. בעונת 1945 הוליך את קבוצתו לזכייה באליפות ה-"National Invitation Tournament"‏ (NIT), שנחשב אז לטורניר כדורסל המכללות היוקרתי ביותר.
בשנת 2006 הונצח מייקן בהיכל התהילה של כדורסל המכללות, כחלק מהמחזור הראשון שלו.
קריירת משחק > שיקגו אמריקן גירס

בסיום לימודיו האקדמיים בשנת 1946, החל מייקן לשחק עבור קבוצת שיקגו אמריקן גירס מליגת ה-NBL. בעונתו היחידה בשיקגו הוביל את כל קלעי הליגה עם ממוצע של 16.5 נקודות למשחק, והוליך את קבוצתו לזכייה באליפות ה-NBL. בסדרת הגמר גברה שיקגו על רוצ'סטר רויאלס בתוצאה 3–1.
בסיום עונת 1946/1947 התפרק מועדון ה"אמריקן גירס", ושחקני הקבוצה חולקו באופן אקראי ליתר קבוצות ה-NBL. מייקן הוענק לקבוצת מיניאפוליס לייקרס אשר הוקמה והצטרפה ל-NBL באותה שנה.