stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנדטה פורקרולי
חיים אישיים

מאז 2018 היא נמצאת במערכת יחסים עם השחקן והבמאי מיקלה אלהייקה, איתו היא גרה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | זרים מושלמים | סופיה |  |
| 2018 | Sconnessi | סטלה |  |
| 2018 | טעימה מהחיים | ג'ולייטה |  |
| 2018 | Una vita spericolata | כוכבת צעירה |  |
| 2018 | Tutte le mie notti | שרה |  |
| 2020 | 18 מתנות | אנה |  |
| 2021 | חינוך טוב | דונטלה קולסנטי |  |
| 2021 | שבע נשים ותעלומה | קטרינה |  |
| 2022 | L'ombra del giorno | אנה קוסטנזי |  |
| 2022 | Amanda | אמנדה |  |
| 2022 | יונק הדבש (אנ') | אדל קרארה |  |
| 2024 | Enea | אווה |  |
| 2024 | טהורה | גוון |  |
| TBA | Il Vangelo secondo Maria |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 - 2018 | Tutto può succedere | פדריקה פררו | תפקיד ראשי (3 עונות); 41 פרקים |
| 2018 - 2020 | בייבי | קיארה אלטיירי | תפקיד ראשי (3 עונות); 18 פרקים |
| 2018 | Non uccidere | אליס | פרק: "#2.17" |
הערות שוליים

↑  "Benedetta Porcaroli biografia". ComingSoon.it. נבדק ב-5 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Benedetta Porcaroli: tra cinema e Netflix, tutto può succedere". Luz - About Stories (באיטלקית). נבדק ב-2019-10-15.
↑  Parole a Colori (2017-04-20). "Intervista all'attrice e modella Benedetta Porcaroli". Parole a Colori (באנגלית בריטית). נבדק ב-2019-10-15.
↑  Nick Vivarelli, Nick Vivarelli (2017-11-15). "Netflix Orders Second Italian Original 'Baby,' About Teen Prostitution". Variety (באנגלית). נבדק ב-2019-10-15.
↑  "18 REGALI". filmitalia.org. 2019-10-12. נבדק ב-2019-10-22.
בלוגראס (אזור)

| --- | --- |

עשב הבלוגראס וגדר מאבן גיר במרכז קנטקי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שטח:  3,000 קמ"ר
 קואורדינטות:  38°00′N 84°30′W﻿ / ﻿38°N 84.5°W﻿ / 38; -84.5 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   החלוקה לאזורים בקנטקי - הבלוגראס (הפנימי והחיצוני) מופיע בגווני ירוק בהיר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הבלוגראס (באנגלית: Bluegrass region) הוא אזור גאוגרפי במדינת קנטקי שבארצות הברית, בעל שטח של כ-3,000 קילומטרים רבועים ומתחילת ההתיישבות האירופית הכיל את מרבית אוכלוסייתה של קנטקי ואת עריה העיקריות. הבלוגראס מחולק לאזור "פנימי" המכיל את הגדולה בערי הבלוגראס, לקסינגטון, ורדיוס של כ-145 קילומטר סביבה הכולל בתוכו גם את בירת קנטקי, פרנקפורט, וסביבו אזור "חיצוני" המכיל את מרבית שטחה הצפוני-מרכזי של קנטקי (ראו מפה).
משמעות השם "קנטקי" הוא "שדות מרעה" במספר שפות אינדיאניות, כאשר השם התייחס בתחילה לאזור הבלוגראס ורק מאוחר יותר ניתן למדינה כולה על ידי האירופים. השם "בלוגראס" ניתן על ידי האירופים על שם הפרח הכחול של העשב סיסנית האחו (Poa pratensis) הנפוץ באזור (ומכונה משום כך גם Kentucky bluegrass)‏.
על אף שמוזיקת הבלוגראס פופולרית ברחבי האזור, מוצאו של הז'אנר מיוחס למעשה למדינת קנטקי ולא לאזור הבלוגראס עצמו.
היסטוריה

לפני ההתיישבות האירופאית בקנטקי ובבלוגראס בפרט, לא הייתה לאינדיאנים נוכחות קבועה באזור, ששימש כשטח לצייד הביזון עבור מספר שבטים; הצ'רוקי והצ'יקסאו שהגיעו מדרום לנהר קמברלנד והשוני שהגיעו מצפון לנהר אוהיו. חוקרים ממוצא אירופי הגיעו לראשונה לקנטקי ב-1750, אך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים עיכבה משלחות מחקר נוספות למשך עשור. יישוב הקבע הראשון בקנטקי, פורט הרוד, הוקם ב-1774 על ידי ג'יימס הרוד וב-1775 הקים דניאל בון את בונסבורו (Boonesboro), היישוב הראשון בבלוגראס.
בתחילה נכללה קנטקי במדינת וירג'יניה והוכרזה כמחוז שלה ב-1776. זמן קצר לאחר מלחמת העצמאות האמריקנית החלה לפעול בקנטקי תנועה בדלנית וב-1 ביוני 1792, לאחר תשע ועידות שדנו בפירוד, הוכרזה קנטקי כמדינה ה-15 של ארצות הברית.
בזמן מלחמת האזרחים האמריקנית היה הבלוגראס שדה קרב בין צבא האיחוד לבין צבא הקונפדרציה; לאחר תבוסת האיחוד בקרב ריצ'מונד ב-30 באוגוסט 1862, נכבשו לקסינגטון ופרנקפורט על ידי כוחות הקונפדרציה, אך הם נסוגו בסוף אוקטובר, לאחר קרב פריוויל.
מאז המלחמה ועד היום ממשיך הבלוגראס לשמש כמקור לגידול סוסי מרוץ משובחים, כמרכז לייצור בורבון ולגידול טבק ואוכלוסייתו עולה בהתמדה.
כלכלה

בתחילת המאה ה-19, הבחינו בעלי חוות שהסוסים הרועים בסוואנה היו שריריים ובעלי עצמות חזקות יותר מאשר סוסים באזורים אחרים, זאת בשל הרמה הגבוהה של סידן בקרקע, אותה סופחים העשבים. בתוך כמה עשורים הוכחדו לחלוטין עדרי הביזונים, ומאז תקופת מלחמת האזרחים תפסו חוות לגידול ולהשבחת סוסי מרוץ מגזע Thoroughbred, הידועים במהירותם ובזריזותם, חלק עיקרי בכלכלת האזור.
בבלוגראס שגשגו ענפי חקלאות נוספים, כגון בציר ענבים, גידול קנאביס וטבק. היקב המסחרי הראשון בארצות הברית נפתח בבלוגראס ב-1801 במחוז ג'סאמין (Jessamine) על ידי קבוצה של מהגרים שווייצריים.
בבלוגראס קיימות (נכון ל-2007) לפחות ארבע מזקקות פעילות לייצור ויסקי מסוג בורבון, ביניהן מזקקת וודפורד (Woodford Reserve) שהוקמה ב-1838 ושוחזרה באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20.
ענף כלכלי חשוב נוסף הוא התיירות, בעיקר סביב תעשיית גידול הסוסים וההיסטוריה של ההתיישבות באזור.
הבלוגראס נמצא תחת לחץ סביבתי של גידול באוכלוסייה ופיתוח אורבני מואץ למגורים ולמסחר, כתוצאה מכך הולכים ונעלמים שטחי המרעה והחוות. אגודת השימור  World Monuments Fund כללה את הבלוגראס ברשימת העולמית של 100 האתרים המצויים בסיכון הרב ביותר.
גאוגרפיה

לפני התיישבות האירופים הכיל הבלוגראס בעיקר סוואנה בעלת שטחי עשב נרחבים מנוקדים בעצי אלון ובעל החיים העיקרי היה הביזון.
גאולוגית, מאופיין הבלוגראס בשכבות סלעי משקע כגון אבן גיר, דולומיט ופצלים מתקופת האורדוביק. שיפוע הגבעות הוא בדרך כלל מתון, והקרקע פורייה מאוד ומתאימה לחקלאות ולמרעה.
הבלוגראס גובל ממזרח במישור קמברלנד (Cumberland Plateau), כאשר רכס פוטסוויל (Pottsville Escarpment) מצוין כגבול הפיסי. מדרום וממערב גובל הבלוגראס במישור פנירויאל (Pennyroyal Plateau), כאשר רכס נוסף, Muldraugh Hill, מצוין כגבול מכיוון זה. מצפון ומצפון מערב גובל הבלוגראס בנהר אוהיו. מרבית האזור מנוקז על ידי נהר קנטקי ויובליו. הנהר יצר קניון עמוק המכונה מצוקי נהר קנטקי לאורך אפיק זרימתו ועיקולי הנהר שנשתמרו מצביעים על כך שהקניון בו זורם הנהר היה בעברו עמק נמוך שהתרומם. בעיקר בסמוך לנהר, מאופיין הבלוגראס בטופוגרפיה קרסטית הכוללת בולענים, מערות, ונחלים נסתרים המתנקזים תת-קרקעית אל הנהר.
האקלים בבלוגראס הוא סובטרופי לח.
הערות שוליים

↑  What Makes Kentucky's Bluegrass Blue – New York Times – June 3, 1993
↑
General Bragg’s Impossible Dream: Take Kentucky, Civil War Times Magazine
↑  First Vineyard-Jessamine County
סוס מגזע Thoroughbred
נהר קנטקי העובר בבלוגראס
בית הכנסת עמנו-אל

ערך זה עוסק בבית כנסת רפורמי בעיר ניו יורק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1928
 תאריך פתיחה רשמי:  1928 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו רומנסקית 
 קואורדינטות:  40°46′05″N 73°58′11″W﻿ / ﻿40.768025°N 73.969691666667°W﻿ / 40.768025; -73.969691666667
 www.emanuelnyc.org
  (למפת מנהטן מוגדלת) בית הכנסת עמנו-אל(למפת מנהטן רגילה) בית הכנסת עמנו-אל(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית הכנסת עמנו-אל(למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית הכנסת עמנו-אל
 
בית הכנסת עמנו-אל (באנגלית: Temple Emanu-El of New York (1930)) הוא בית כנסת רפורמי ("טמפל") בעיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
בית הכנסת היה בית הכנסת הרפורמי הראשון שפעל בעיר, והוא ידוע ביופיו וחשיבותו. מאז שנוסד בית הכנסת, בשנת 1845, הוא נחשב לבית הכנסת הרפורמי המוביל. המבנה הממוקם בשדרה החמישית ייחודי בסגנונו האדריכלי - סגנון התחייה הרומנסקי. בית הכנסת נחשב לאחד הגדולים בעולם: גובה המבנה המרכזי הוא 31.4 מטרים ושטחו 30.5 על 53.3.
היסטוריה

קהילת עמנו-אל נוסדה על ידי 33 משפחות של מהגרים יהודים שהגיעו מגרמניה באפריל 1845. הקהילה התכנסה באולם שכור במפגש הרחובות גראנד וקלינטון שבאזור הלואר איסט סייד של מנהטן. באותה עת, הקהילה התפללה בסגנון האורתודוקסי. עם הגידול במספר חברי הקהילה, ושיפור מצבם הכלכלי, עבר בית הכנסת מספר מבנים.
באוקטובר 1847 עברה הקהילה להתפלל במבנה ששימש קודם לכן ככנסייה מתודיסטית ברחוב כריסטי והקהילה שכרה את האדריכל לאופולד אידליץ לתכנן את שיפוץ המבנה והפיכתו לבית כנסת. במקביל נערכו שינויים בסגנון התפילה ובנוסחה בהתאם לתפישת היהדות הרפורמית האמריקאית: בשנת 1848 שונתה שפת רוב הסידור מעברית לגרמנית, בשנת 1849 הותקן עוגב בבית הכנסת, וב-1853 בוטל הנוהג של העלייה לתורה ורק רב הקהילה קרא בתורה.
בשנת 1854 עבר בית הכנסת לרחוב 12, ולאחר המעבר בוטלה ההפרדה בישיבה בין גברים לנשים, והותר לבני המשפחה לשבת יחד במהלך התפילה, וכן, לאחר דיון סוער בין חברי הקהילה, הוחלט לבטל את יום טוב שני של גלויות.
בשנת 1857 נפטר הרב מרצבכר (Merzbacher) מייסד הקהילה, וחברי הקהילה מינו את הרב שמואל אדלר, כמחליפו.
ביוזמת הרב אדלר, הוקם בשנת 1868 מבנה ייעודי לבית הכנסת. המבנה, שתוכנן בסגנון תחיה מורית בתכנונם של לאופולד אידליץ והנרי פרנבאך, הוקם במפגש רחוב 34 עם השדרה החמישית בעלות של 650,000 דולרים. בעת בנייתו, היה זה בית הכנסת הגדול ביותר בארצות הברית.
בשנת 1873 התמנה ד"ר גוסטב גוטהייל ממנצ'סטר שבאנגליה לרב הקהילה, והיה הרב הראשון דובר האנגלית של הקהילה. בשנת 1888 התמנה הרב ג'וזף סילוורמן לרב הקהילה, והיה הרב הראשון יליד ארצות הברית שכיהן כרב הקהילה.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 נערכו שינויים נוספים בנוסח התפילה - הופסק הנוהג של לבישת כיפה על הראש במהלך התפילה, בוטלו טקסי בר המצווה המסורתיים, ובשנת 1895 אומץ "סדר תפילות ישראל", סידור התפילה האחיד של איחוד הקהילות העבריות האמריקניות הרפורמי.
בסוף שנת 1920 מונה זבולון קוורטין לחזן הראשי של בית הכנסת בשכר של 12,000 דולר לשנה, השכר הכי גבוה שניתן לחזן אי פעם.
בשנת 1924 מונה לזר סמינסקי למנהל המוזיקלי של בית הכנסת, והפך את בית הכנסת למרכז למוזיקה יהודית מודרנית. סמינסקי הזמין במיוחד יצירות מוזיקלית אשר נכתבו במטרה לשמש כחלק מהתפילה בבית הכנסת.
ב-11 באפריל 1927 מוזגה הקהילה עם קהילת בית-אל, וב-1929 עברה הקהילה למבנה הנוכחי, הממוקם במפגש בין רחוב 65 והשדרה החמישית. המבנה שהוקם באתר, תוכנן על ידי רוברט כהן באתר בו היה ממוקם קודם לכן בית האחוזה של ג'ון ג'ייקוב אסטור. האולם נבנה על מנת להכיל 2,500 מושבים למתפללים (יותר מאשר קתדרלת פטריק הקדוש הסמוכה).
הערות שוליים

↑  מפרט בית הכנסת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268818505171  ISNI: 0000 0001 0671 7879  LCCN: n79129548  VIAF: 149471734   WorldCat (עם VIAF): 149471734 
ארון הקודש עם הבימה צמודה אליו.
בלתי מנוצח (סרט, 2008)

| --- | --- |

 בימוי:  אולג פוגודין 
 הופק בידי:  אולגה מקסימובה
 תסריט:  אולג פוגודין 
 שחקנים ראשיים:  ולדימיר יפיאנצב סרגיי אסטחוב אולגה פאדייבה
 מוזיקה:  אלכסנדר סוקולוב ולדימיר פוליאקוב
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  פארק סינמה
 חברה מפיצה:  סנטרל פרטנרשיפ
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2008 
 משך הקרנה:  111 דקות (גרסה קולנועית) 200 דקות (גרסה מורחבת)
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט פעולה
 תקציב:  6,000,000 מיליון דולר
 הכנסות:  1,569,400 מיליון דולר
 סרטים בסדרה:  2008
 דף הסרט ב־IMDb
 
בלתי מנוצח (ברוסית: Непобеди́мый) הוא סרט פעולה רוסי בבימויו של אולג פוגודין. הסרט הופק בהתבסס על ספרו של פרדריק נזנאנסקי "תחילת הציד, או המלכודת לשרינג".
בשבוע הראשון להקרנתו הסרט הרוויח 760,737 אלף דולר ב-501 שהופצו בבתי הקולנוע ובסך הכל הסרט הכניס 1,569,400 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של 6 מיליון דולר.
תקציר עלילת הסרט

כישלון מבצע צבאי בקולומביה גבה את חייהם של כל חבריו של הסוכן המיוחד מהמודיעין הרוסי יגור קרמנייב. הוא נמצא אשם בטרגדיה זו ונשלל מכל דרגותיו בשירות. סדרת צרות רודפת אחרי קרמנייב. במהלך המבצע האחרון, המצב חוזר על עצמו והיעד, מיכאיל שרינג, מתגלה כמזכירו של אוליגרך נמלט, המחזיק במידע מסווג, שמעניין לא רק את השירותים החשאיים הרוסים, אלא גם סינדיקט פלילי מסוים ממדינות המערב. משימתו של קרמנייב היא למסור את שרינג לידי הממשלה במולדת.
צוות השחקנים

ולדימיר יפיפאנצב — יגור איוואנוביץ' קרמנייב
סרגיי אסטאחוב — מיכאיל שרינג
אולגה פאדייבה — נדז'דה אורלובה
יורי סולומין — לוטננט גנרל ולדימיר רוקוטוב, ראש המבצעים המיוחדים בשירותי הביון של רוסיה
ולדימיר סטקלוב — הגנרל ליאמין
אולג וואווילוב — הגנרל זובוב, מפקדו של קרמנב
סרגיי וקסלר — הקולונל אוקולוב
ולדימיר טורצ'ינסקי —  איגור סולודוב
טאגיר רחימוב — קולונל קוזירב
אלכסנדר חובאנסקי — בוריס הכט
קית' מאלט — ראול
איגור יאקימוב — האיש עם הצלקת
דמיטרי דובוז'ינסקי — פיוסטרנקי
אלכסנדר דרוז'ין — בכיר חוליית החטיפה
אלכסנדר לירצ'יקוב — מאלנקי, איש חוליית החטיפה
הפקה > צילומים

אולג פוגודין פיתח את הסרט כסרט המשך לסדרת הטלוויזיה "המולדת מחכה", אך בשל קשיים פיננסיים החליט להפיק סרט קולנוע באורך מלא ללא קשר לסדרה ההיא, תחילה הסרט נקרא בשם "האיש מהמזרח" ובהמשך שונה שם הסרט ל"בלתי מנוצח".
צילומי הסרט תוכננו להתרחש בארגנטינה ובוונצואלה, אך בעקבות סדרת שביתות באמריקה הלטינית הוחלט להעתיק את הצילומים למלטה.
הערות שוליים

↑  הסרט שווק במדינות המערב בתור הגרסה הרוסית לסרטי המשלח ואף נודע בצרפת בשם The Russian Transporter
בוזמא

| --- | --- |
 מדינה:  לוב לוב
 קואורדינטות:  24°53′58″N 22°01′41″E﻿ / ﻿24.8994°N 22.028°E﻿ / 24.8994; 22.028 
 אזור זמן:  UTC+2
 he
 
בוזמא (בערבית: بوزما) הוא נווה מדבר במדבר לוב במחוז כופרה בלוב, כ-150 ק"מ צפונית-מערבית לכופרה. בשטח של 230 קמ"ר. בנוי בצורת חצי עיגול סביב אגם מלח באורך 18 ק"מ. בוזמא שוכן בתחתית רכס הרים שבו נראים שרידי מערכת ביצור שלב בני הטואבו.
עצי נווה המדבר, דקל, תאנה, אשל ושיטה, מניבים פרי רב בגלל שפע המים המתוקים. בחוף הצפון מערבי של האגם שוכן כפר.
לקריאה נוספת

Bertarelli, L.V. (1929). Guida d'Italia del touring club Italiano, Vol. XVII (באיטלקית). Milano: Consociazione Turistica Italiana.
הערות שוליים

↑  Bertarelli (1929), p. 515.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת עולי הגרדום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  בני ברק 
 מדינה:  ישראל 
 נוסח תפילה:  בעבר – נוסח ספרד כיום – נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1955
 תאריך פתיחה רשמי:  1955 
 קואורדינטות:  32°05′41″N 34°49′41″E﻿ / ﻿32.094722222222°N 34.827916666667°E﻿ / 32.094722222222; 34.827916666667
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הכנסת עולי הגרדום(למפת גוש דן רגילה) בית הכנסת עולי הגרדום(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת עולי הגרדום(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת עולי הגרדום  he בית הכנסת עולי הגרדוםhe בית הכנסת עולי הגרדוםמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שלטי הנצחה בבית הכנסת
ארון הקודש בבית הכנסת
בית הכנסת עולי הגרדום הוא בית כנסת בשכונת תל גיבורים בבני ברק.
בית הכנסת

בית הכנסת עולי הגרדום נוסד בשנת 1950 בצריף ששימש גן ילדים ברחוב דב גרונר (מאחורי בית הכנסת כיום). במאי 1955 הונח אבן פינה למבנה הנוכחי, בנוכחות הרב אריה לוין, ראש עיריית בני ברק, ראובן אהרונוביץ' ורב העיר בני ברק, הרב יעקב לנדא. את בית הכנסת ייסדו חברי תנועת החרות נתנאל גרובר ושלמה בירנברג.
ברוח שם השכונה ושמות הרחובות בשכונה הקרויים על שם גיבורי ישראל, גם בית הכנסת נקרא על שם עולי הגרדום. בין שלטי ההנצחה שבבית הכנסת תלויים שלטי הנצחה לקורבנות השואה, לחללי אצ"ל ולח"י ולחללי צה"ל.
בבית הכנסת 300 מקומות ישיבה לגברים ו-200 לנשים, על שטח של 225 מ"ר. כיום מראהו מוזנח, ובמשך השנים מספר המתפללים קטן מאוד. בית הכנסת הוא לעדות אשכנז ונוסח התפילה בו - נוסח ספרד. בתחילת שנות ה-2000, עם הגעתם של תושבים חרדים לשכונה, התמלא בית הכנסת במתפללים, נוסח התפילה בימי חול השתנה לנוסח התפילה הנהוג בישיבות אשכנזיות - נוסח אשכנז.
בקומה השנייה של בית הכנסת שוכן מוזיאון המקדש, המציג את דגמי בית המקדש, כלי המשכן תיבת נח, סוד האותיות שבחושן ועוד.
במשך שנים רבות כיהן כרב בית הכנסת רב השכונה ושכונת פרדס כץ השכנה, הרב משה בלוי, ובשלושים השנים האחרונות מכהן בתפקיד הרב יצחק חלמיש, מחבר הספרים "אוצר המזל" ו"החיים שלאחר המוות".
ראו גם

בית הכנסת אחדות ישראל
מוזיאון המקדש
הערות שוליים

↑  נורתה אבן פינה לבית כנסת ע"ש עולי הגרדום, חרות, 10 במאי 1955
↑  תנועת החרות בבני ברק, חרות, 17 ביולי 1964
ביורן סטריד

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1978 (בן 46) הלסינגבורג, שוודיה 
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 סוגה:  דת' מטאל מלודי, מטאל אלטרנטיבי 
 סוג קול:  בריטון 
 
ביורן אובה אינגמר "ספיד" סטריד (בשוודית: Björn Ove Ingemar "Speed" Strid; נהגה: "בְּיֶירְן"; נולד ב-10 בספטמבר 1978) הוא סולן בלהקת הדת' מטאל השוודית סוילוורק. בנוסף הוא לוקח חלק בלהקות קולדסיד (Coldseed), דיסארמוניה מונדי (Disarmonia Mundi) וטרור 2000 (Terror 2000).
סטריד גדל בשוודיה וקיבל מסטודנטים את שם החיבה "ספיד", כתוצאה מהמנגינה המהירה שאותה חשב כמהנה. הוא הקים את סוילוורק ב-1995 תחת השם "אינפרנל בריד". ב-1996 שונה שם הלהקה לזה הנוכחי כאשר הלהקה קיבלה צורה וסגנון. רוב המילים של השירים נכתבו על ידי סטריד.
ביורן צד-ברזל

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־9 
 מדינה:  שוודיה 
 מקום קבורה:  Munsö 
 תפקיד:  מונרך של שוודיה 
 
ביורן צד-ברזל (בנורדית עתיקה: Bjǫrn Járnsíð; באנגלית: Björn Ironside; באיסלנדית: Björn Járnsíða; בשוודית: Björn Järnsida; בדנית: Bjørn Jernside; בלטינית של ימי הביניים: Bier Costae ferreae) היה שליט ויקינגי נורדי ומלך אגדי של שוודיה. לפי ההיסטוריה הסקנדינבית המשולבת עם פרטים מסאגות ואגדות עם שוודיות, דניות, נורווגיות, אנגליות ואיסלנדיות של המאה ה-12 וה-13. על פי רוב המקורות ביורן היה בנם הבכור של מלך הוויקינגים האגדי רגנאר לודברוק ואשתו אסלוג, אם כי לפי מקורות אחרים היה בנה של אשתו הראשונה לגרטה, כפי שמתואר בסדרת הטלוויזיה ויקינגים.
הוא חי במאה ה-9 ומתוארך בין השנים 835 ל-906 לספירה. מספרים כי ביורן צד-ברזל היה השליט הראשון משושלת מונסו מייסדת בית המלוכה השוודי וצאצאיו היו למלכים הראשונים של ממלכת שוודיה הגדולה.
הערות שוליים

↑  The Real Ragnar Lothbrok, www.historic-uk.com
↑  The Saga of Ragnar Lodrok and his Sons
ערך זה הוא קצרמרבנושא סקנדינביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בנדטו קרוצ'ה

| --- | --- |

בנדטו קרוצ'ה
 לידה:  25 בפברואר 1866 Pescasseroli, איטליה 
 פטירה:  20 בנובמבר 1952 (בגיל 86) נאפולי, איטליה 
 שם לידה:  Benedetto Croce 
 השקפה דתית:  אגנוסטיות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני 
 זרם:  ליברליזם, אידיאליזם, הגליאניזם
 תחומי עניין:  פילוסופיה של ההיסטוריה, אסתטיקה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, מבקר ספרות, היסטוריון אמנות, פוליטיקאי, היסטוריון 
 הושפע מ:  הגל, פיכטה, ויקו, קרל מרקס
 השפיע על:  גראמשי, ג'נטילה, ז'בוטינסקי
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 פרסים והוקרה:  מדליית סרינה (1927) Gautieri Award (1906) 
 בן או בת זוג:  Adele Rossi 
 צאצאים:  Elena Croce, Lidia Croce, Alda Croce 
 חתימה:   
 
בנדטו קרוצ'ה (באיטלקית: Benedetto Croce;‏ 25 בפברואר 1866 – 20 בנובמבר 1952) היה מבקר, פילוסוף ופוליטיקאי איטלקי שעסק בנושאים מגוונים, בהם הפילוסופיה של ההיסטוריה ואסתטיקה. ליברל בולט, למרות התנגדותו לסחר חופשי. השפיע רבות על אנטוניו גראמשי.
הגותו > פילוסופיה של הרוח

קרוצ'ה הושפע מאוד מהגל ומאידיאליסטים גרמנים אחרים, כמו פיכטה, ויצר את מה שכינה "הפילוסופיה של הרוח". קרוצ'ה לא האמין כי קיימת מציאות כלשהי מלבד רעיונות, או "מושגים טהורים". אלה מקבילים לרעיונות של אפלטון, או לקטגוריות של קאנט - איכות, כמות, אבולוציה, וכל דבר אחר שאפשר לתארו כרעיון אוניברסלי. הוא הגיע למסקנה שאם המציאות היא רעיון, ניתן לעשות רדוקציה של המציאות למושגים לוגיים טהורים, ורוב העבודה שלו משם והלאה היא הרחבה על לוגיקה. הוא דחה כל צורה של דת כלא לוגית דיה, וכך ראה גם את רוב המטאפיזיקה.
הגותו > היסטוריה

קרוצ'ה רחש כבוד רב לג'אמבטיסטה ויקו, והסכים עמו בדעה שההיסטוריה צריכה להיכתב על ידי פילוסופים. בספרו על ההיסטוריה, קרוצ'ה רואה את ההיסטוריה כ"פילוסופיה בתנועה", וקובע כי אין "תוכנית קוסמית" או תוכנית כלשהי בהיסטוריה, וש"מדע ההיסטוריה" הוא מצגת שווא. לפיכך הוא זלזל בתאורטיקנים כמו קרל מרקס והגל שניסו לעשות רדוקציה להיסטוריה לכמה עקרונות מנחים [דרוש מקור]. ככלל, הסכים עם רוסו, כשאמר שההיסטוריה היא סדרה של שקרים, ויש לבחור את הקרוב ביותר לאמת.
אחד מתלמידיו היה זאב ז'בוטינסקי, בעת לימודיו ברומא.
הגותו > אנטי-פשיזם

ב-21 במאי 1925 חיבר את "מניפסט האינטלקטואלים האנטי-פשיסטים" בתגובה ל"מניפסט האינטלקטואלים הפשיסטים".
ביבליוגרפיה חלקית > בתרגום עברי

תולדות אירופה במאה התשע-עשרה; תרגם וצירף הקדמה ביאוגראפית: חיים ורדי; מבוא מאת אפרים שמואלי; ערך: צבי וויסלבסקי, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ג.
מדריך לאסתטיקה; מאיטלקית: גאיו שילוני; אחרית דבר: חיים ורדי; הערות: מנחם דורמן, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ג 1983.
"אסתטיקה כמדע של ביטוי ובלשנות כללית" (מאיטלקית: שירלי פינצי-לב), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ז', 2016
ביבליוגרפיה חלקית > באיטלקית ובתרגום לאנגלית

Materialismo storico ed economia marxistica (1900), translated into English by C.M. Meredith as Historical Materialism and the Economics of Karl Marx (1914); full text of revised 4th Italian edition (1921), final Italian edition revised by author 1951
L'Estetica come scienza dell'espressione e linguistica generale (1902), translated into English by Douglas Ainslie as Aesthetic as Science of Expression and General Linguistic (2nd edition, based on revised 5th Italian edition), new translation by Colin Lyas as The Aesthetic as the Science of Expression and of the Linguistic in General (1992); full text of revised 3rd Italian edition (1908), final Italian edition revised by author 1950
Filosofia della pratica, economica ed etica (1909), translated into English by Douglas Ainslie as Philosophy of the Practical Economic and Ethic (1913); full text of revised 3rd Italian edition (1923), final Italian edition revised by author 1950
Logica come scienza del concetto puro (1905), translated as Logic as the Science of the Pure Concept (1917, based on revised 3rd Italian edition); full text of revised 4th Italian edition (1920), final edition revised by author 1947
La filosofia di Giambattista Vico (1911)
Filosofia dello spirito (1912)
La rivoluzione napoletana del 1799. Biografie, racconti, ricerche (revised 3rd edition, 1912); final edition revised by author 1948
Breviario di estetica (1913)
What is Living and What is Dead of the Philosophy of Hegel (Saggio sullo Hegel), translated by Douglas Ainslie (1915)
Contributo alla critica di me stesso (1918); revised edition 1945
Storie e leggende napoletane (1919)
Teoria e storia della storiografia (1920), translated into English by Douglas Ainslie as Theory and History of Historiography (1921)
Racconto degli racconti (first translation into Italian from Neapolitan of Giambattista Basile's Pentamerone, Lo cunto de li cunti, 1925)
"Manifesto of the Anti-Fascist Intellectuals" (in La Critica, 1 May 1925)
Storia del regno di Napoli (1925), translated into English by Frances Frenaye as History of the Kingdom of Naples (1970, based on the revised 3rd edition of 1953)
History of Europe in the Nineteenth Century (1933)
Ultimi saggi (1935)
La poesia (1936)
Il carattere della filosofia moderna (1941)
Perché non possiamo non dirci "cristiani" (1942)
Politics and Morals (1945). Croce's dynamic conception of liberty, liberalism and the relation of individual morality to the State.
Filosofia e storiografia (1949)
ביורן קויפרס

| --- | --- |
קויפרס במהלך משחק גמר גביע הקונפדרציות 2013
קויפרס במהלך משחק גמר גביע הקונפדרציות 2013
 לידה:  28 במרץ 1973 (בן 51) אולדנזל שבהולנד
 עיסוק נוסף:  בעל סופרמרקט
 ליגות מקומיות
 2002 -   2005 -:  ליגת המשנה ההולנדית   ליגת העל ההולנדית
 מפעלים בינלאומיים
 2006 -   2009 -:  פיפ"א   אופ"א
ביורן קויפרס (בהולנדית: Björn Kuipers; נולד ב-28 במרץ 1973) הוא שופט כדורגל הולנדי. קויפרס שופט משחקים בהולנד, וכן במסגרות משחקים של אופ"א ופיפ"א. קויפרס שפט בגמר הליגה האירופית 2013, בגמר גביע הקונפדרציות 2013, בגמר ליגת האלופות 2014, בגמר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2017 בגמר הליגה האירופית 2018 ובגמר יורו 2020.