stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמלת פירעון מוקדם
בישראל > טענות לביטול עמלת פירעון מוקדם

ישנם חוקרים הטוענים שיש לבטל באופן מוחלט את עמלת הפירעון המוקדם. אחת הטענות היא שמאז תחילת שנות האלפיים, מקורות המימון הבנקים אינם נשענים רק על גיוס כספים לטווח ארוך, ולכן עמלה זו אינה עוד פיצוי רלוונטי עבור הבנקים, ומשמשת למעשה כמקור רווח נוסף.
בנוסף עמלה זו משבשת את השיקולים הכלכליים של הלווים בבואם לסלק הלוואה. הצעות ברוח זו הועלו בפני הפיקוח על הבנקים, אך המפקח על הבנקים הודיע כי הוא מתנגד לביטול מוחלט של העמלה. לאור התנגדות הפיקוח על הבנקים, הוגשה בכנסת הצעת חוק לביטול עמלה זו בשנת 2018. הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה אך עקב פיזור הכנסת, לא עברה לקריאה שנייה ושלישית.
אופן חישוב העמלה

להלן הנוסחה לחישוב עמלת פירעון מוקדם, כפי שפורסמה על ידי בנק ישראל:
אופן חישוב העמלה > הגדרות

A - הריבית התקופתית ביום הפירעון המוקדם.
R - הריבית התקופתית לפיה מחושבת המשכנתה.
Bi - התשלומים העתידיים התקופתיים בהתאם לתנאי ההלוואה (כולל תשלומי הריבית)
n - מספר התקופות מיום הפירעון המוקדם ועד ליום שינוי הריבית.
N - מספר התקופות עד לסיום פירעון ההלוואה.
PV - סכום הקרן הנפרע בפירעון מוקדם בתוספת הפרשי הצמדה וריבית שנצברו עד ליום הפירעון המוקדם.
PV(A) - ערך נוכחי של תשלומים עתידיים עד לסיום תקופת ההלוואה.
אופן חישוב העמלה > הנוסחה

PV(A)=\sum _{i=1}^{n}{Bi \over (1+A)^{i}}+{1 \over (1+A)^{n}}\sum _{i=1}^{N-n}{B_{i+n} \over (1+R)^{i}}
PV=\sum _{i=1}^{n}{Bi \over (1+R)^{i}}+{1 \over (1+R)^{n}}\sum _{i=1}^{N-n}{B_{i+n} \over (1+R)^{i}}
כאשר ההפסד הכלכלי בגין פירעון מוקדם מחושב כך:
 \ PV(A)-PV
יש לשים לב, כי במקרים מסוימים (לדוגמה, כאשר הריבית עולה) תוצאת החישוב הנ"ל שלילית. תאורטית, במקרים כאלו, הבנק אמור לפצות את הלקוח, אך בפועל הבנק פשוט נותן פטור מהעמלה ללווה ככל שישנה עמלה בגין פירעון מוקדם של ההלוואה.
אופן חישוב העמלה > נוסחה לחישוב עמלת הפירעון המוקדם להלוואות בריבית משתנה

מחשבת גם את ההפרשים בגין השינוי שחל בתוספת מעבר לעוגן הריבית המשתנה (פריים, ליבור, עוגן תשואות אג"ח וכדומה) בתקופה שלאחר מועד שינוי הריבית (Roll Over).
להלן הנוסחא:
PV(A)-PV=\left[\sum _{i=1}^{n}{\frac {B_{i}}{(1+A)^{i}}}+{\frac {1}{(1+A)^{n}}}\sum _{i=1}^{N-n}{\frac {B_{1+n}}{(1+A^{*})^{i}}}\right]-\left[\sum _{i=1}^{n}{\frac {B_{i}}{(1+R)^{i}}}+{\frac {1}{(1+R)^{n}}}\sum _{i=1}^{N-n}{\frac {B_{1+n}}{(1+R)^{i}}}\right]
כאשר:
A* - ריבית העוגן שחלה על ההלוואה במועד הפירעון המוקדם והתוספת הנהוגה בבנק מעבר לריבית העוגן לגבי שימוש חלופי.
שאר המשתנים בנוסחא נותרו ללא שינוי
אופן חישוב העמלה > עמלות נוספות הנובעות מפירעון מוקדם של הלוואה (ישראל)

לצד עמלת ההיוון אשר תוארה עד כה, קיימות מספר עמלות נוספות הקשורות לפירעון מוקדם של משכנתה אשר נועדו להגן מפני סיכונים דומים. ביניהן ניתן למנות את:
עמלה תפעולית (בסכום קבוע, כיום 60 ש"ח)
עמלת אי הודעה מראש: ממנה ניתן להימנע על ידי שליחת הודעה מוקדמת על פירעון, וביצוע הפירעון בתום 10 ימים ועד ל-45 ימים מיום מתן ההודעה. (בסך של עד 0.1 % מהסכום הנפרע)
עמלת פיצוי מדד (בהלוואות צמודות מדד בלבד): מאחר שמדד המחירים לצרכן נקבע ב-15 לכל חודש ולא ניתן לדעת מראש בכמה ישתנה, על פירעון בין ה-1 ל-15 בחודש (לקראת פרסומו של מדד חדש) ניתן לגבות עמלה בגובה הסכום הנפרע כפול מחצית שיעור השינוי הממוצע במדד המחירים לצרכן ב-12 החודשים שקדמו לפירעון.
הערות שוליים

↑  קיימות סטטיסטיקות שונות בבנק ישראל, לפי אפיקי ההצמדה השונים באתר בנק ישראל
↑  הלל קורן, ‏בנק ישראל מקדם הפחתת עמלת פירעון מוקדם במשכנתאות, באתר גלובס, 28 במרץ 2013
↑  אליצפן רוזנברג, חוקרים: לבטל עמלת פירעון מוקדם במשכנתא, באתר ynet, 3 במאי 2012
פיסמייקר (סרט, 1997)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  מימי לדר 
 הופק בידי:  וולטר פארקס, ברנקו לוסטיג 
 תסריט:  מייקל שייפר 
 עריכה:  דיויד רוזנבלום 
 שחקנים ראשיים:  ניקול קידמן, ג'ורג' קלוני, ארמין מילר-שטאל, מרצ'ל יורש
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  דיטריך לוהמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  דרימוורקס 
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 26 בספטמבר 1997
 משך הקרנה:  124 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח 
 תקציב:  50 מיליון דולר
 הכנסות:  $110,463,140
 הכנסות באתר מוג'ו:   peacemaker
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיסמייקר (באנגלית: The Peacemaker ) הוא סרט פעולה משנת 1997 בבימויה של מימי לדר ובכיכובם של ניקול קידמן, ג'ורג' קלוני וארמין מילר-שטאל.
עלילה

כאשר צוות כוחות מיוחדים בפיקוד הגנרל הרוסי המושחת אלכסנדר קודורוב שודד מספר פצצות גרעין ומביים תאונת רכבות במטרה להסתיר זאת. על ד"ר ג'וליה קלי (קידמן), המנהלת בפועל של הצוות למניעת הפצת נשק גרעיני, מוטלת המשימה לאתרם בטרם יצליחו להגיע ליעדם - איראן. במרדף אחר קודורוב וצוותו נעזרת קלי בקולונל תומאס דבו (קלוני), יוצא רגימנט הריינג'רס ה-75 והכוחות המיוחדים.
הערות שוליים

↑  דוד שליט, ‏השטיח האדום של קלוני, באתר גלובס, 18 בינואר 2006
↑  סרטי השבוע בטלוויזיה, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2001.
↑  סטיבן האנטר, 'The Peacemaker': Right on Target, וושינגטון פוסט, ‏ 26.09.1997.
↑  דסון האו, 'Peacemaker': Bombs Away, וושינגטון פוסט, ‏ 26.09.1997.
↑  גל פרל פינקל, ביידן רואה באיראן סכנה חמורה ויפעל בהתאם, באתר זמן ישראל, 10 בנובמבר 2020.
פסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל קולנוע, פרס 
 מדינה:  קנדה קנדה
 מיקום:  מונטריאול 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1977–הווה (כ־47 שנים) 
 קואורדינטות:  43°40′11″N 79°23′22″W﻿ / ﻿43.6697°N 79.3894°W﻿ / 43.6697; -79.3894
 www.ffm-montreal.org
 he
 
פסטיבל הסרטים הבינלאומי במונטריאול, 2012
פסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול נוסד בשנת 1977 והוא אחד מפסטיבלי הקולנוע בינלאומיים הוותיקים של קנדה. הפסטיבל הציבורי מתקיים מדי שנה בסוף אוגוסט בעיר מונטריאול בקוויבק.
בניגוד לפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו, שבו יש דגש על סרטים מקנדה ומצפון אמריקה, הפסטיבל במונטריאול שם דגש על מגוון גדול של סרטים מכל רחבי העולם. מטרתו הרשמית של הפסטיבל היא "לעודד גיוון והבנה תרבותיים בין המדינות, על מנת לטפח את הקולנוע של כל היבשות על ידי התפתחות קולנוע איכותי, קידום יוצרי סרטים ויצירות חדשניות, לגלות ולעודד כישרונות חדשים, ולקדם מפגשים בין אנשי קולנוע מרחבי העולם."
קטגוריות הפרס

פרס מיוחד של חבר השופטים
הבמאי הטוב ביותר
השחקנית הטובה ביותר
השחקן הטוב ביותר
התסריט הטוב ביותר
התרומה האמנותית הגבוהה ביותר
פרס החדשנות
הסרט העלילתי בדיוני הטוב ביותר (זהב, כסף וארד)
סרטים קצרים (פרס ראשון ופרס חבר השופטים)
בנוסף הפסטיבל מקיים הצבעה של הקהל עבור הסרטים שהם הכי אהבו בקטגוריות שונות:
פרס אהבת הקהל
פרס לסרט הכי פופולרי הקנדי
פרס גלאובר רושה לסרט הטוב ביותר מאמריקה הלטינית
פרס הסרט התיעודי הטוב ביותר
פרס לסרט הקצר קנדי הטוב ביותר.
סרטים ישראלים בפסטיבל

בשנת 1995 זכה סרט הביכורים של שמי זרחין, "לילסדה", בפרס התסריט הטוב ביותר.
בשנת 2004 זכה הסרט הישראלי "הכלה הסורית" בפרס לסרט הטוב ביותר.
בשנת 2006 התחרה, במסגרת התחרות הרשמית, סרטם של יוסי מדמוני ודוד אופק "מלנומה אהובתי".
בשנת 2007 התחרה, במסגרת התחרות הרשמית, סרטה של איילת מנחמי "נודל".
בשנת 2011 התחרה, במסגרת התחרות הרשמית, סרטו של ערן ריקליס "פלייאוף".
הערות שוליים

↑  שמי זרחין, באתר library.osu.edu
↑  גואל פינטו, סרטים ישראליים בפסטיבלים בינלאומיים, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2004
↑  חשיפה בצפון, באתר גלובס, 29 באוגוסט 2006
↑  נירית אנדרמן, "נודל" ישתתף בתחרות של פסטיבל הסרטים במונטריאול, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2007
↑  טל לוין, עכבר העיר, סרטו של ערן ריקליס יתחרה בפסטיבל מונטריאול, באתר הארץ, 3 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0010 7308  LCCN: no2016135586  VIAF: 148821849   WorldCat (עם VIAF): 148821849
פסטיבל הסרטים פריימליין

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל קולנוע, מוסד ללא כוונת רווח, פסטיבל קולנוע להט"בי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  אזור מפרץ סן פרנסיסקו 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1977–הווה (כ־47 שנים) 
 www.frameline.org
 
פסטיבל הסרטים פריימליין או פסטיבל הסרטים הבין-לאומי הלהטב"קי של סן פרנסיסקו (באנגלית: Frameline Film Festival או San Francisco International LGBTQ+ Film Festival) הוא פסטיבל קולנוע להט"בי בסן פרנסיסקו, ארצות הברית, שמקיים מדי שנה מאז 1976.
הפסטיבל הסרטים פריימליין, שמתקיים מדי שנה בסוף יוני, הוא אירוע הקולנוע השנתי הלהט"בי הוותיק והגדול ביותר, עם נוכחות של בין 60,000 ל-80,000 איש.
סרטים שהוקרנו בפסטיבל הסרטים פריימליין נתרמים, מאז 2005, למרכז הורמל בספרייה הציבורית של סן פרנסיסקו (אנ')‏.
בשנת 2020, הפסטיבל היה אחד השותפים המרכזיים, לצד Outfest‏, NewFest ו-Inside Out, באיגוד פסטיבלי הקולנוע הקווירים הצפון אמריקאיים, יוזמה לפרסום וקידום סרטים להט"בים.
פרסים

בין הפרסים השנתיים של הפסטיבל נמצא פרס פריימליין המוענק לאדם שמילא תפקיד מפתח בהיסטוריה של הקולנוע הלהט"בי. כמו כן, מוענקים פרסי הקהל לסרט הקולנוע הטוב ביותר, הסרט התיעודי הטוב ביותר, הפרק הטוב ביותר, הסרט הקצר הטוב ביותר, פרס השופטים לסרט הטוב ביותר, והסרט התיעודי הטוב ביותר.
לקריאה נוספת

Lofton, Charles (Fall 1996). "Festival Roundup: San Francisco International Lesbian and Gay Film Festival". Filmmaker.
Morris, Gary (1 באוגוסט 1999). "Empty Closets: The 1999 San Francisco International Lesbian and Gay Film Festival". Bright Lights Film Journal. {{cite web}}:  (עזרה)
Parachini, Allan (17 באוקטובר 1990). "NEA Investigation Exonerates S.F. Gay Film Festival : Endowment: The previously undisclosed inquiry is the first under the agency's controversial 1990 anti-obscenity controls". Los Angeles Times. {{cite web}}:  (עזרה)
Wall, Alix (20 ביוני 2003). "Anti-Israel protest at film fest irks local gay Jews, consulate". Jewish News of Northern California. {{cite web}}:  (עזרה)
Webb, Daisy (26 במרץ 2018). "Frameline Film Festival: America's largest LGBTQI indie fest". Film Daily. {{cite web}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Stack, Peter (20 בינואר 1995). "Gay Film Festival to Go On Despite Director's Vanishing". San Francisco Chronicle. p. D1. ארכיון מ-2022-06-28. נבדק ב-2022-06-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gay Film Festival of Super-8 Films Program Guide (Frameline 1977)". issuu. Frameline. 2 בפברואר 1977. ארכיון מ-2022-06-28. נבדק ב-2022-06-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Majko, Matthew (1 באוקטובר 2015). "Frameline film trove finds home at Hormel center". Bay Area Reporter. ארכיון מ-2021-09-23. נבדק ב-13 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cump, Sarolta Jane (6 באוקטובר 2011). "It just gets better all the time: Preserving the Hormel Center's Frameline Movie Archive Project". Day of Digital Archives. ארכיון מ-2021-08-28. נבדק ב-13 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeff Ewing, "Major LGBTQ Film Festivals Partner To Create The ‘North American Queer Festival Alliance’ (NAQFA)" (אורכב 24.06.2022 בארכיון Wayback Machine). Forbes, June 17, 2020.
↑  "Festival Awards". www.frameline.org. אורכב מ-המקור ב-2021-09-18. נבדק ב-2022-06-28.
פני המקום

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  דורית פלג
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך הוצאה:  מהדורה ראשונה - 2006 מהדורה שנייה - 2010
 מספר עמודים:  463
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002540076
פני המקום הוא הרומן השלישי פרי עטה של הסופרת דורית פלג. הרומן ראה אור בסדרת 'עמודים לספרות עברית' של הוצאת זמורה ביתן בשנת 2006,   ויצא לאור באותה הוצאה במהדורה חדשה עם שינויים בשנת 2010.
עלילת הספר

דינה, אשת מחשבים תל אביבית המגדלת בגפה את ילדהּ לאחר גירושיה, ממאנת להתאים את עצמה לתביעות המכַלוֹת של בועת ההיי-טק ונאלצת להתפטר. המשבר המקצועי הופך למשבר קיומי: דינה מסרבת לקחת חלק במירוץ הקיום שכופה עליה העולם המערבי, אף שהיא יכולה לצאת ממנו ברווח נאה. מובטלת, עם חשבון בנק ההולך ומידלדל, היא משוטטת בחוצות תל אביב, פנויה להתבונן בחלכאים ובנדכאים שהחלו למלא את חוצות העיר: הומלסים, קבצנים, משוגעים וסתם בני המעמד הבינוני, שנשחקים אט אט ומצטרפים למסה האנושית קשת-היום הגדלה והולכת בישראל.
לילה אחד בקו חמש בדרכה הביתה ('הבית' – מושג טעון שהגיבורה, והספר כולו, מנסים לברר אותו), דינה פוגשת במפתיע, מולה על הספסל, את מי שכבר מזמן רצתה לשאול אותו שאלה או שתיים: את אלוהים בכבודו ובעצמו. אך הדמות שהיא פוגשת שונה מאוד מזו שחונכה לצפות לה.
אלוהים אכן ירד לארץ המובטחת. הוא רוצה להיווכח כיצד נוהגים בני האדם בבריאתו, ותוך זמן קצר הוא עובר לגור עם דינה בדירתה שבלב העיר; אך הדבר אינו משפר את חייה או חיי הסובבים אותה, מאחר שהוא מסרב בתוקף להתערב בהם ולחולל בהם ניסים ונפלאות. הוא מוכן, לעומת זאת, להיות מעורב. הוא עוזר לדינה לטפל בילדהּ, ועד לפיטוריו הבלתי-נמנעים הוא עובד כפועל זבל בעיריית תל אביב – עמדה מצוינת מאין כמוה להכרת החיים ברחובות העיר הזו. ככל ששהותו מתארכת כן הוא צופה בחרדה בעולמו המופקר בידי מי שנושאים את שמו לשווא, אך גם מתבונן בגעגועים ובחמלה בהזדקקותם של בני אנוש לנגיעה ולתחושת בית בעולם.
זה אחר זה נושרים מעל דינה, חרף התנגדותה העיקשת, מרכיבי עולמה המוגן: תחילה בן הזוג, אחר העבודה, אלבומי תמונות, סניף הבנק, הכסף שהיה בו, הוודאויות שהחזיקה בהן ועצם זהותה – הכל חומק בין אצבעותיה ונעלם, ונשארת רק אהבתה העמוקה לילדהּ. הנכסים הישנים מתחלפים בנכס אחר, שעד כה נעדר מעולמה – במבט: אופן ראייה חדש, לא-מותנה, שעיניו של בן זוגה לחיים פותחות בפניה.
וכך, במקום לשבת בקומה השלושים באחד ממגדלי ההי-טק, דינה משוטטת ברחובות, ורואה במבט מצטלל והולך את העיר והארץ והזמן שהיא חיה בהם. הקושי שבחייה מתגבר, אך העולם סביבה נעשה חי – הוא חדל להיות מובן מאליו. מבטו של אלוהים הוא הפריזמה שדרכה היא רואה כל מה שמיאנה עד כה לראות. וככל שמבטה שוב אינו מופנה רק פנימה, אלא מכליל את כל מה שסובב אותה, כך גם, כמעין התגלות, היא מתחילה לראות איך מתוך הקושי והחוּלין של היומיום קם ומתייצב משהו שמעבר לו; ואולי היה שם תמיד.
ביקורות

הרומן זכה להתייחסויות מרובות בתקשורת ובביקורת הכתובה והאינטרנטית, ונבחר בידי ד"ר עמרי הרצוג כאחד משני ספרי השנה של ynet לשנת 2007. 

וכאחד הספרים הטובים של השנה על ידי המבקר אריק גלסנר במעריב.
יורם קניוק, ידיעות אחרונות:
'על ספרה של דורית פלג אפשר לומר בציטוט מתוך הספר "רגע של אושר צרוף, אחד מאותם רגעים נדירים שפזורים לנו פה ושם בדרכי החיים." (עמ' 456)... כבר מזמן לא עבד עלי ספר, שנוגד כל כך את מה שאני אוהב בספרות... פלג עושה אקרובטיקה בתוך כלוב של סדר, ולשונה לא מצוחצחת, לא בנאלית. אני מודה, מזמן לא בא ניחוח כזה באפי הזקן, שראה כמעט הכל, כולל איך החיים נגמרים."
משה יצחקי, עתון 77:
"זהו ספר שיש בו תמהיל חידתי, מדויק ואמין של כאב וחיפוש מרפא, בוטות ועדינות, עליבות ויופי, עצב גדול והומור, בדידות וחוסר ישע, המוצאים נחמה ומרגוע במקום שעדיין, אולי, אינו פגוע – בילד... 'פני המקום' לדורית פלג הוא רומן של כפירה גדולה, ובו-בזמן אחד מהרומנים הרליגיוזיים ביותר שנכתבו בשפה העברית. דווקא ריקון תכונות ה'כל-יכול', ועיצובו של אלוהים כבן אנוש. מאפשרת לראות באספקלריה את העצמי: היינו, אלוהים משקף לאדם את עצמו, ובכך מוליך אותו אל עצמיותו ואל הכרתו בדבר אחריותו של האדם לגורלו ולזולתו.
...מה שגרם לי כמעט לקנאה, ואחר כך לאיזה עונג ותובנה אקזיסטנציאליסטית עמוקה, הוא האופן שבו מצליחה דינה להתגבר על כל המכשולים שעמדו בפני גיבוריו של קפקא, ובהם האיש בסיפור "לפני שער החוק". [דינה] מבינה שלא תצליח להיכנס אל שער החוק, אל הפרדס, כדי להבין את פשר הבריאה, להבין את תכלית הקיום והמעשים, לעמוד על פשר כאב והסבל הקיומי; ולכן היא מושכת את אלוהים אל מחוץ לטריטוריה שלו, ומשכנת אותו בטריטוריה שלה."
אריק גלסנר, מעריב:
"פלג שולטת בעברית באופן מענג ביותר, ומפיקה עברית אתלטית שדבר לא נבצר ממנה, מתנ"כית ועד לסלנג. יותר מכך: המונולוג של דינה ניחן בנוכחות החמקמקה אך המובהקת של טוֹן ייחודי, שכבפעולה אלכימאית הופך "טקסט" ל"ספרות"... ה"נוכחות" של אלוהים מפקיעה את אירועי היומיום מסתמיותם וזרימתם השוטפת, ויוצרת את אותה נקודה ארכימדית המאפשרת לנו להתבונן בחיים שאנחנו חיים בישראל בעשורים האחרונים במבט כולל, צלול, אכזרי ומפוכח."
עמרי הרצוג,  ynet:
"בעיר תל אביב משתמשת דורית פלג בדבר האלוהים כדי לזעוק את נבואת החורבן החילונית ביותר שאפשר להעלות על הדעת... נבואה היא מלאכה שניתנה רק בידיהם של משוררים."
"בגלל התעוזה: ...הפואטית, העלילתית, הסגנונית. 'פני המקום' הוא רומאן נועז – והתעוזה שלו אינה מתפוגגת אל היומרנות, אלא מגובה באיכות ספרותית, שהופכת את הקריאה בו למסע מטלטל, כנה ואמיץ."
חגית כהן, מקור ראשון :
"הסיטואציה הזו, של אי-סירוב לעבוד אבל גם לא הסכמה, מעלה בדעת את סיפורו של הרמן מלוויל על הפקיד בארטלבי המתמיד בתשובתו, 'הייתי מעדיף שלא.' בתשובה הזו אין סירוב, אך גם לא הסכמה. זוהי סבילות מוחלטת שמבטלת את ההבחנה בין פעולה לחוסר פעולה, בין דיבור למעשה, ולכן מסוכנת למה שנקרא 'המצב החברתי', שכן אדם מרוקן מהעדפות כלשהן הוא אדם שהסתלק מהמוסכמות.
...אלבום התמונות של אלוהים הוא ההווה וההיסטוריה האנושית, שניהם רוויי אלימות, חמדנות וצביעות. אין פלא שאלוהים נראה בספרה של דורית פלג כה אבוד ובודד מול העולם יציר-כפיו, שתל אביב היא גילום מייצג שלו.
זהו אולי הרעיון הנועז ביותר בספרה של פלג – דווקא לדינה בת החלוף, שחייה הקצרצרים הם לא יותר מנצנוץ בעיניו של הבודהא, יש שבריר של תקווה למצוא משמעות ולהתביית על איזו זהות, בעוד אלוהים נידון לנצח של חיפוש: היכן הוא טעה אתנו."
המהדורה החדשה

פלג החלה לעבוד על "פני המקום" במהלך שהותה באוניברסיטת אוקספורד בשנת 1995 ועבדה עליו לאורך פרק זמן של אחת עשרה שנים; הספר יצא לאור לראשונה בשנת  2006. כעבור ארבע שנים פלג כתבה מחדש את אקורד הסיום של הספר והוסיפה פרק קצר לקראת סוף הספר. היא מספרת על כך בריאיון לעיתון 77:
"כשקראתי את כתב היד קריאה אחרונה לפני מסירתו להוצאה לאור, קראתי אותו בעין שהייתה רגילה לרצף המקורי. אלא שבתום אחת-עשרה שנים אני, הכותבת, כבר לא הייתי אותו אדם; וגם הספר – שהלוא ספר הוא יצור חי – צמח והתפתח ולקח כיוונים משל עצמו. הסוף המקורי לא הקיף עוד את מלוא האמירה של הספר כפי שצמח להיות, ובעיקר, לא נתן את ההדגש למה שנעשה עם הזמן הציר המרכזי, המהותי שלו.
אלוהים של הפרקים הראשונים שהגיבורה בוראת בדמותה ובצלמה ומצפה ממנו לכבס לה את העולם על פי צרכיה, מתחלף במשהו יותר רחב, והרבה פחות ניתן לשליטה. מי שנבראת מתוך כך היא הגיבורה עצמה. וחשוב היה לי לתת לכך הד מדויק באקורד הסיום של הספר, שפותח לדיון את מושג ההשגחה הפרטית – או ליתר דיוק את התפיסה הפשטנית של המושג הזה: אלוהים כמעין אב גדול, פטריארך, שהוא גם הפנקסן הגדול של הנפש, שבידיו אנו מפקידים את חשבונות המוסר שלנו, במקום לעשותם בעצמנו. הסוף המקורי סגר בהכרח שבעזיבת דמות הסמכות הגדולה הזאת. הסוף הנוכחי פותח את מה שהשלתה מאפשרת."
הערות שוליים

↑  עמרי הרצוג, "ספר השנה – בחירת המבקרים", באתר ynet, ‏15 ביוני 2007.
↑  אריק גלסנר, מ'מעריב', "סיכום 2006 בספרות המקור", בבלוג 'מבקר חופשי'
↑  יורם קניוק: דייט עם אלוהים, המוסף לספרות של 'ידיעות אחרונות', 15 בספטמבר 2006.
↑  ד"ר משה יצחקי, 'בעת נעילת שער', עתון 77, נובמבר-דצמבר 2006.
↑  אריק גלסנר, למרות אלוהים, "מעריב", מוסף לספרות, 2006.
↑  'נבואה היא מלאכה שניתנה ביד המשוררים': עמרי הרצוג, הארץ, מדור 'תרבות וספרות', אוקטובר 2006.
↑  'בגלל התעוזה': עמרי הרצוג, 'ספרי השנה 2007 – בחירת המבקרים', ynet, יוני 2007.
↑  חגית כהן, 'היומיום בזכוכית מגדלת', מקור ראשון, ינואר 2007.
↑  "דורית פלג – שיחה, פני הרומן", עיתון 77, פברואר-מרץ 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012579176605171
פרנק קסייה

פרנק יאניק קסייה (בצרפתית: Franck Yannick Kessié; נולד ב-19 בדצמבר 1996 באורגהיו שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איבוארי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אל-אהלי מליגת העל הסעודית.
קריירת מועדונים

קסייה גדל במחלקת הנוער של סטלה קלוב מחוף השנהב, ובעונת 2014/2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. בחודש ינואר 2015 חתם קסייה באטאלנטה מהסרייה א', ולקראת עונת 2015/2016 הושאל לצ'זנה מהסרייה ב' למשך עונה אחת. ב-19 בספטמבר 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-73 בניצחון 1–3 על אסקולי במסגרת המחזור השלישי בליגה. ב-31 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-75 בניצחון 0–2 על וירטוס לנצ'יאנו במסגרת המחזור ה-11 בליגה. בסך הכל ערך קסייה 37 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
לקראת עונת 2016/2017 חזר לשחק באטאלנטה. ב-13 באוגוסט 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות והבקיע את השער השלישי בניצחון 0–3 על קרמונזה במסגרת הקופה איטליה. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', כששיחק 90 דקות והבקיע צמד שערים בהפסד 3–4 ללאציו במסגרת המחזור הראשון בליגה.
ב-2 ביוני 2017 הצטרף למילאן בעסקת השאלה לשנתיים עם התחייבות לרכישה. ב-1 ביולי 2019 חתם על חוזה קבוע במילאן לשלוש שנים.
ב-4 ביולי 2022 חתם לארבע שנים בברצלונה.
ב-8 בספטמבר 2022 כבש את שער הבכורה בברצלונה במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות נגד ויקטוריה פלזן.
ב-19 במרץ 2023 כבש את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 על ריאל מדריד בקלאסיקו, כשהבקיע בדקה ה-92 את שער הניצחון. השער היה גם השער ה-3,000 של ברצלונה בקמאפ נואו, במסגרת הליגה.
קריירה בינלאומית

ב-6 בספטמבר 2014 ערך קסייה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–2 על נבחרת סיירה לאון במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

מילאן
אליפות איטליה: 2021/2022
ברצלונה
אליפות ספרד: 2022/2023
סופר קאפ: 2022/2023
פרובולונה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 אזור מוצא:  דרום איטליה
 מוצא:  איטליה איטליה
 מרכיבים עיקריים:  חלב פרה 
 גבינות
 סוג חלב:  פרות
 
שלושה "נקניקי" גבינת פרובולונה איטלקית
פרובולונה (באיטלקית: Provolone) היא גבינה איטלקית אשר מקורה בדרום איטליה, שם היא מעוצבת במגוון צורות, בהן צורת אגס שאורכו 10–15 ס"מ, נקניק, או קונוס. גרסאות מקומיות של גבינת פרובולונה מיוצרות במדינות רבות. בתחילת המאה ה-21 רוב גבינות הפרובולונה מיוצרות בצפון איטליה.
היסטוריה וגרסאות

מקור הגבינה, לפי מקורות כתובים באזור לוקאניה שבדרום איטליה. בתקופת הרנסאנס הגיעה הגבינה גם לצפון איטליה.
המונח פרובולונה (משמעותו "פרובולה" (Provola) גדולה) נטבע בשלהי המאה ה-19, כאשר החל יצור גבינה זו באזוריה הדרומיים של איטליה בגרסת האריזה הגדולה של הגבינה. הגבינה בגרסה קטנה נקראת פרובולה ומיוצרת בשני טעמים: מעושנת וזו שאינה מעושנת.
בימינו גבינת פרובולונה מיוצרת מחלב פרות מלא ועיקר התוצרת מקורה במחלבות בעמק הפו במחוזות ונטו ולומברדיה. צורות העיצוב העיקריות של הגבינה הם: צורת נקניק גדול שקוטרו עד 30 ס"מ ואורכו כ-90 ס"מ, צורת אבטיח, צורת בקבוק קצר, או צורת אגס שבראשו לולאה המאפשרת את תלייתו על אונקל. הגבינה משווקת בדרך כלל במשקל של כ-5 ק"ג.
פרובולונה היא גבינה חצי-קשה המיוצרת במגוון טעמים, החל מפרובולונה "חריפה" (Provolone Piccante) המיושנת כארבעה חודשים, ועד פרובולונה "מתוקה" ( Provolone Dolce) שטעמה עדין מאוד. טעמה העז של הפרובולונה החריפה נוצר מהוספת אנזים ליפאז המופק מעיזים, בעוד שבתהליך הייצור של הפרובולונה המתוקה מוסף ליפאז המופק מעגלים.
שני סוגי פרובולונה - פרובולונה ואלפדנה (Provolone Valpadana) ופרובולונה דל מונקו (Provolone del Monaco) המיוצרות בנפת נאפולי - זכו להגנת כינוי מקור של הקהילה האירופית.
בישראל מיוצרת גרסה מקומית של גבינת פרובולונה בשם "בשן" על ידי תנובה.
הערות שוליים

↑  European Commission-Door:Provolone del Monaco
↑  European Commission-Door: Provolone Valpadana
פרובולונה "חריפה" ארוזה בצורת אבטיח
פני הפיהרר

| --- | --- |

תמונה מתוך הסרט: דונלד דאק מצדיע במועל יד לתמונת הפיהרר.
 בימוי:  ג'ק קני 
 הופק בידי:  וולט דיסני 
 תסריט:  דיק הומר, ג'ו גרנט 
 מדבבים:  קלרנס נאש (דונלד דאק) בילי בלצ'ר 
 מוזיקה:  אוליבר ולאס 
 אנימטור:  ביל צ'סטיק, John Sibley, לס קלארק, Milt Neil, דן דה-גריידי, Bob Carlson, צ'ארלס אוגוסט ניקולס, אמרי הוקינס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  RKO 
 הקרנת בכורה:  המנדט הבריטי (המנדט הבריטי) 10 בפברואר 1944
 משך הקרנה:  8 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תעמולה, סרט קומדיה 
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר (וולט דיסני) 
 סרט קודם:  Sky Trooper 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פני הפיהרר (באנגלית: Der Fuehrer's Face) הוא סרט תעמולה אנטי-פשיזם קצר מונפש, שאורכו כשמונה דקות, אשר הונפש על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני שבבעלות חברת וולט דיסני. הסרט מציג תכנים אנטי-נאציים בכיכובו של דונלד דאק, כאשר הוא יצא לאקרנים בהפצת RKO ב-1 בינואר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט המונפש הקצר הטוב ביותר, והוא נחשב לאחד מסרטי ההנפשה החשובים ביותר שנוצרו אי-פעם.
בארץ ישראל הסרט הוקרן לראשונה ב-10 בפברואר 1944 בתקופת המנדט הבריטי. בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 החלו לדבב לעברית את סרטי ההנפשה של דיסני בהפקתה של שפרירה זכאי. שי נובלמן, שדיבב באותה תקופה את דונלד דאק, הציע לשפרירה לדבב את סרט זה לעברית, אך היא סירבה.
עלילה

הסרט פותח בפרודיה לשיר "הדגל מתנופף אל על" של הורסט וסל, כאשר תזמורת גרמניה הנאצית הכוללת את שר התעמולה הנאצי, יוזף גבלס (מנגן בטרומבון), שר התעופה הנאצי, הרמן גרינג (מנגן בפיקולו), ראש ממשלת יפן, הידקי טוג'ו (מנגן בטובה) וראש ממשלת איטליה, בניטו מוסוליני (מנגן בתוף) מנגנת את השיר. הסממנים הנאציים, הכוללים את צלב הקרס, מופיעים בכל מקום: על זרועות החיילים, על כלי הנגינה, על עמודים, עננים, בדוגמת גיזום השיחים וכיוצא בזה. נראית שם גם ההצדעה של "הייל היטלר".
דונלד דאק, הישן ומצדיע להיטלר מתוך שינה, מתעורר לצלילי שעון הקוקייה שלו, שבו היטלר הוא הקוקייה והמספרים בשעון הם צלבי קרס. לאחר שדונלד דאק מתעורר הוא מצדיע לתמונותיהם של ראשי מדינות הציר - אדולף היטלר, בניטו מוסוליני וקיסר יפן, הירוהיטו ולובש את מדיו הצבאיים. הוא אוכל ארוחת בוקר שמורכבת מתרסיס בריח של בייקון וביצה, לחם קשה (שדרוש מסור כדי לחתוך ממנו פרוסה), ופול קפה יחיד (המזון במחסור עקב הקיצוב המלחמתי), עד שחייל נאצי נותן לו לקרוא מיין קאמפף.
לאחר מכן הוא נשלח למפעל לייצור תחמושת למשמרת יומית של 48 שעות, שם הוא צריך להרכיב ראשי טילים וקליעים בגדלים שונים, ותוך כדי כך להצדיע להיטלר, כאשר תמונתו של היטלר מופיעה (והיא מופיעה פעמים רבות). במהלך העבודה, שנעשית קשה עם הזמן, דונלד דאק מתחיל להשתגע ולהזות, וכשזה קורה הוא מגלה שהוא חלם חלום, הוא רואה צל שנראה כמצדיע במועל יד וקם מהר להצדיע, אך כאשר הוא מסתכל לראות מי זה, הוא רואה את פסל החרות שמונח על שידתו, והוא קם ומנשק אותו כאות הקלה. לבסוף נראים פניו של היטלר כאשר עגבניות מושלכות עליו.