stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפאל חיים יצחק קריגל
הערות שוליים

↑  Arthur A. Chiel, The Rabbis and Ezra Stiles, American Jewish Historical Quarterly 61, 1972, עמ' 300
↑  ככל הנראה, אין תיעוד על כך בקהילה עצמה.
↑  Stiles, Ezra, 1727-1795; Kohut, George Alexander, 1874-1933, Ezra Stiles and the Jews; selected passages from his Literary diary concerning Jews and Judaism, ניו יורק: New York, P. Cowen, 1902, עמ' 86
↑  A sermon preached at the synagogue, in Newport, Rhode-Island, called "The salvation of Israel" : on the day of Pentecost, or Feast of Weeks : the 6th day of the month Sivan, the year of the Creation, 5533 : or, May 28, 1773 : being the anniversa ry of giving the Law at Mount Sinai / by the venerable hocham, the learned rabbi Haijm Isaac Karigal, of the city of Hebron, near Jerusalem, in the Holy Land | Haijm Isaac Karigal 1733-1777 | | The National Library of Israel, www.nli.org.il (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259474905171  BPN: 85115466  GND: 104273143  ISNI: 0000 0000 2452 5216  LCCN: n85368731  SNAC: w66g1304  VIAF: 25033172   WorldCat (עם VIAF): 25033172 
דיוקנו של עזרא סטילס, מאחור ניתן להבחין בספרים עם שמות בעברית
אור העולם

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ויליאם הולמן האנט 
 תאריך יצירה:  1853 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  60 ס״מ 
 גובה:  125 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  האחווה הפרה-רפאליטית 
 מספר יצירה:  PCF24 (קיבל קולג', אוקספורד) 
 מיקום:  קיבל קולג', אוקספורד
 
אור העולם (באנגלית: The Light of the World) הוא ציור סימבוליסטי שצייר ויליאם הולמן האנט בין השנים 1851 ל-1853 (קיימות גרסאות מאוחרות יותר לציור). הציור זכה לפופולריות עצומה בבריטניה ובארצות דוברות אנגלית והיה לדימוי הנפוץ ביותר של ישו בציור האנגלו-סקסי במחצית השנייה של המאה ה-19.
תולדות הציור וגרסאותיו

הציור הוצג לראשונה באקדמיה המלכותית לאמנויות ב-1854, עד אז לא זכה האנט להתייחסות כיוצר חשוב, אך יצירה זו הפכה אותו לאחד הציירים החשובים בתקופה הוויקטוריאנית, בפרט בעקבות ביקורתו המהללת של מבקר האמנות ג'ון ראסקין שהתפרסמה כמכתב למערכת הטיימס במאי 1854, שהפנה את תשומת לב הקהל להתבוננות עמוקה בתמונה ובמסר שלה וסיפר על מסעו של האנט לארץ ישראל.
ב-1872 נתרם הציור לקייבל קולג' באוקספורד, על מנת שיוצב בקפלה שלו.
בין 1851 ל-1856 צייר האנט גרסה נוספת, קטנה יותר, של הציור. היא נרכשה על ידי גלריית מנצ'סטר לאמנות ב-1912.
בין 1900 ל-1904 צייר האנט גרסה שלישית של הציור, גדולה יותר, שנועדה להצגה לציבור גדול ולהתלות בקתדרלת סנט פול בלונדון. תמונה זו הוצגה במהלך השנים 1905 עד 1907 ברחבי העולם הדובר אנגלית, במסע שחלף בערים מרכזיות בקנדה, דרום אפריקה, ניו זילנד ואוסטרליה ומיליונים חזו בה. ביוני 1908 נתלתה התמונה בקפלת מידלסקס בקתדרלה בטקס בו שרה המקהלה מזמור תהילים פרק קי"ט, פסוק ק"ה: "נֵר-לְרַגְלִי דְבָרֶךָ וְאוֹר לִנְתִיבָתִי".
תיאור וניתוח הציור

בציור נראה ישו, המחזיק בידו עששית ונוקש על דלת שלא נפתחה זמן רב, לפי הצמחייה המכסה אותה חלקית. הציור מתאר את הפסוק מחזון יוחנן ג 20: "הִנְנִי עֹמֵד בַּפֶּתַח וְדֹפֵק וְהָיָה כִּי־יִשְׁמַע אִישׁ לְקוֹלִי וּפָתַח הַפֶּתַח אָבוֹא אֵלָיו וְסָעַדְתִּי עִמּוֹ וְהוּא עִמִּי" ומתייחס לפסוק מן הבשורה על-פי יוחנן ח 12: "וַיֹּסֶף יֵשׁוּעַ וַיְדַבֵּר אֲלֵיהֶם לֵאמֹר אֲנִי אוֹר הָעוֹלָם כָּל־הַהֹלֵךְ אַחֲרַי לֹא יִתְהַלֵּךְ בַּחֲשֵׁכָה כִּי־אוֹר הַחַיִּים יִהְיֶה־לּוֹ". הציור מהווה דוגמה מובהקת לאסכולה של הפרה-רפאליטים בציור: נושא חשוב, רציני וגדול בעל אופי מוסרי ודיוק רב בפרטי-פרטים.
ישו לבוש בגלימה פשוטה וצנועה, אך עוטה גם גלימת מלכות מפוארת. בכך מובעת דמותו הכפולה כבן אנוש דל שהוא בד בבד גם מלך. שניות זו מובעת גם בתיאור נזר הקוצים על ראשו, המוזהב ונראה גם ככתר. בניגוד למקובל עד אז, ישו מצויר כבן אנוש חי, יציב, בריא וריאליסטי ולא כדמות רוחנית, מסוגפת ומטושטשת. על מפרק ידו של ישו הנוקש על הדלת ניתן להבחין בסימני הצליבה.
מקור האור העיקרי בציור היא העששית שנושא ישו בידו השמאלית. הכוכבים על מכסה העששית, הדומה מאוד למוצר הביתי הרגיל שהיה נפוץ באותה תקופה (ולפיכך קשורה להיותו של ישו אדם ארצי ופשוט), יכולים לרמז לכוכב בית לחם שזרח בעת לידת ישו (ולטבעו האלוהי). גם ההילה מעל כתר הקוצים של ישו מפיצה אור, אך הוא קלוש יותר ומשני לאור העששית הזורח.
הדלת, עליה נוקש ישו בידו הימנית היא דלת עץ ישנה, מכוסה בצמחייה פראית. לדלת אין ידית, כלומר היא יכולה להיפתח רק מבפנים. הדלת היא דימוי לנשמה, האטומה לבשורה ויכולה להיפתח ואכן תפתח. העדות לכך היא סבלנותו האינסופית של הנוקש עליה. צמחיית הפרא היא סמל לחטאים המקשים על דלת הנשמה להיפתח ולקבל את האור. העטלפים הנראים מרחפים בצד שמאל למעלה הם סמל לחשכה ולבורות, אותם בא האור לגרש.
ברקע נראה עץ תפוחים ומספר תפוחים מונחים על האדמה למרגלותיו של ישו. ייתכן שהעץ מסמל את עץ הדעת או את העץ ממנו נלקחו קורות לצלב. התפוחים יכולים לסמל את נפילת האדם וחטאו.
היצירה בתרבות

הציור היה השראה ליצירות רבות נוספות במחצית השנייה של המאה ה-19. בהן מספר פואמות ומספר איורים שהושפעו ממנו בבירור. ב-1873 הלחין ארתור סאליבן אורטוריה בשם "אור העולם".
הציור התלוי בקתדרלת סנט פול הוא בעל חשיבות בספרה של קוני ויליס, Blackout/All Clear.
הערות שוליים

1 2 3  George P. Landaow, Replete with Meaning: William Holman Hunt and Typological symbolism, A Victorian Web Book
1 2  Robert Fulford,The Light fantastic; Loved but neglected painting of Jesus became a touchstone of mass culture, The National Post, 24 December 2007
↑  תוכן המכתב של ראסקין
↑  על הקפלה של קייבל קולג'
↑  היצירה באתר גלריית מנצ'סטר לאמנות
1 2  על הציור באתר קתדרלת סנט פול
1 2   תיאור היצירה בערוץ christian Art Today, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305125705171  LCCN: n98096715  VIAF: 176322245   WorldCat (עם VIAF): 176322245
קרב עייתא א-שעב (2006)

קרב עייתא א־שעב היה קרב שהתנהל בכפר עייתא א־שעב, בשבוע הרביעי של מלחמת לבנון השנייה, בסוף חודש יולי 2006, בין כוחות המילואים של חטיבת כרמלי וכוחות חטיבת הצנחנים בסיוע חיל האוויר ובין חמושים מארגון חזבאללה.
רקע

הכפר השיעי עייתא א-שעב ממוקם בגזרה המערבית של הלחימה בסמוך למושב זרעית באזור שבו התבצעה חטיפת חיילי צה"ל בגבול לבנון. הקרב היה חלק ממבצע קורי פלדה שבמסגרת לבנון השנייה. לקרב שבא לאחר ההיתקלויות בעיירות בינת ג'בייל ומארון א-ראס, נשלחו כוחות מילואים מחטיבת כרמלי ומספר כוחות מחטיבת הצנחנים, במטרה להדוף את משגרי הרקטות ואת חמושי החזבאללה שהתבצרו בתוך בתי הכפר. המטרה העיקרית של כניסת הכוחות לכפר הייתה ליצור רצועת ביטחון של כ-6 ק"מ מקו הגבול עד נהר הליטני.
מהלך הקרב

בלילה בין ה-19–20 ביולי 2006 נכנסה יחידת פלנ"ט צנחנים (10 לוחמים) בפיקוד ירון שרוני לפעולה בצפון הכפר עייתא א-שעב. המטרה הייתה לפוצץ מחסני נשק של חזבאללה. בפעולה נפצע קשה מאוד לוחם עורב צנחנים. פעולת החילוץ על ידי מסוק ינשוף (בלקהוק) בחיפוי זוג מסוקי קוברה AH-1 בוצעה תוך סיכון רב וצוותי האוויר שהשתתפו בה קיבלו את צל"ש הרמטכ"ל ואת עיטור המופת.
בשעות הבוקר של 31 ביולי נכנסו כוחות צנחנים לכפר ונתקלו במחבלי חזבאללה, איתם ניהלו חילופי אש שבמהלכם נורו טילי נ"ט ופצצות מרגמה. לאחר חילופי אש במהלך היום תפסו הכוחות שליטה על מספר בתים בגזרת הלחימה.
חילופי האש הסלימו ביום למחרת, עד לכדי שלושה הרוגים בקרב כוחות הצנחנים, ממטח טילים בצהרי אותו יום. כמו כן, נפצעו מפקד פלוגה וסגנו בגדוד 890. חילוצם מן השטח הפכו מורכבים עד מאוד, ובוצעו תחת אש כבדה ותוך לחימה במחבלים מטווחים קרובים.
ב-2 וב-3 באוגוסט נערכו קרבות של גדוד 101 נגד מחבלי החזבאללה, ונהרגו כמה מהם. בחילוץ הפצועים השתתף סרן אחסאן דקסה וקיבל על כך את צל"ש אלוף.
כחמישה ימים לאחר תחילת הקרב נהרג לוחם המילואים הראשון, כתוצאה מפגיעת מטיל נ"ט. במהלך חילופי האש העזים הצליחו לוחמים מחטיבת כרמלי לשבות שישה פעילי חזבאללה שהועברו לשטח ישראל.
ב-9 באוגוסט בשעות הבוקר המאוחרות, נפגע טנק מרכבה השייך לחטיבת המילואים 847 ונהרגו כל ארבעת אנשי צוות הטנק. הארבעה מונצחים במצפה נמרוד בראש פינה.
הקרב בעייתא א-שעב התרחב ב-12 באוגוסט לחלק מהמערכה הקרקעית על נהר הליטני, בכפר אבו טוויל שבמרחב עייתא א-שעב, למחרת, נורו שני טילי נ"ט לעבר כוח מחטיבת כרמלי, עליה פיקד במלחמה אל"ם אילן אטיאס, ושמהם נהרגו ארבעה חיילים ונפצעו עשרים. בעקבות כך החליט אטיאס להסיג חזרה לשטח ישראל את אחד מגדודיו, אשר ספג את הנפגעים. הגדוד נסוג תוך שהוא נוטש שטחים שולטים באזור הכפר. החלטה זו יצרה פתח דרכו חדרו מחבלי חזבאללה נוספים למרחב עייתא א-שעב, אשר הפכו את הלחימה על כיבושו מחדש של השטח השולט בידי לוחמי חטיבת כרמלי, ובראשם הסמח"ט, הושע פרידמן בן שלום, למורכבת וסבוכה.
תוצאות הקרב

האבידות בצד הישראלי הסתכמו ב-13 חיילים הרוגים, בעיקר כתוצאה מפגיעות טילי נ"ט.
בכללו הקרב היווה הכנה מקדימה לפתיחת מבצע שינוי כיוון 11, פעולה צבאית של כוחות צה"ל שהובילה למלחמת לבנון השנייה. לאחר המלחמה חקרה ועדה בראשות האלוף במילואים יורם יאיר את מהלכי הקרב של עוצבת הגליל ובכלל זה גם את קרב עייתא א-שעב. הוועדה בראשות יאיר מתחה ביקורת קשה במיוחד על הדרך בה נוהל הקרב ויאיר אף כינה אותו "החור השחור של המלחמה".
לקריאה נוספת

גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2009, מסת"ב 9789654828109
עמוס הראל ואבי יששכרוף, קורי עכביש, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2008, מסת"ב 9654824310
עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון: האמת על מלחמת לבנון השנייה, תל אביב: ידיעות אחרונות, 2007, מסת"ב 9654824086
אלישיב שמשי, "עוד ניצחון כזה... על רוח לחימה במלחמת לבנון השנייה", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2013.
הערות שוליים

↑  טל אריאל יקיר, בשבילו גיבורים עפים: הפצוע מלבנון וטייסי המסוקים שחילצו אותו נפגשים לראשונה, באתר ישראל היום, 1 ביולי 2021
↑   מלחמת לבנון השנייה: עיטור המופת, באתר צה"ל, 30 בינואר 2022
↑   מלחמת לבנון השנייה: צל"ש הרמטכ"ל, באתר צה"ל, 30 בינואר 2022
↑ שמות צוותי המסוקים:צוות הינשוף: צוות הקוברה:
קברניט – סגן־אלוף א"ב (אבנר בלקנאי)
טייס – סרן נ"ס (ניר ס.)
מכונאי מוטס – רב־סמל מ"ל (מקסים ל.)
מפקד – אל"ם צ"ט (צבי טסלר)
טייס – רב־סרן ד"ל (דרור ל.)
↑  צל"ש הרמטכ"ל שהוענק לסמל-ראשון מיכאל סקריצקי, מתוך אתר צה"ל.
↑  תעודת הערכה מטעם אלוף פיקוד המרכז לרב-סרן אריה שחורי, מתוך אתר צה"ל.
↑  צל"ש מפקד עוצבת האש שהוענק לסמל בן נורמן, באתר הגבורה, מתוך "אתר הגבורה".
↑  סרן אחסאן דקסה, באתר הגבורה
↑  חנן גרינברג, עיתא א-שעב: "השבויים נשמעו אינטליגנטים", באתר ynet, 4 באוגוסט 2006.
↑  אתר חטיבת כרמלי.
↑  גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 349, "כיוון שכך נוצרה פרצה במערך שהידק את עייתה א-שעב. הישגיה של חטיבת הצנחנים ושל חטיבת כרמלי הופקרו לידי החזבאללה, וזמן רב ישקיע אחר כך אילן כדי לתפוס את השטח הזה מחדש, הרבה בסיועו של הסמח"ט המצוין שלו, הושע".
1 2  עפר שלח ויואב לימור, שבויים בלבנון, האמת על מלחמת לבנון השנייה, הוצאת ידיעות ספרים, 2007, עמוד 237, אלוף בדימוס יורם יאיר (ייה): "קחו את עיתא א- שעב ותשמרו את החומר הזה. בכל פעם שתרצו לדעת מה לא לעשות, איך לא עובדים, תפתחו את התיק הזה".
הנוף ממצפה נמרוד
איאן פירס

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1955 (בן 69) קובנטרי, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  ודהאם קולג', קולג' וולפסון, אוניברסיטת אוקספורד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  An Instance of the Fingerpost, חלום סקיפיו, Stone's Fall 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 
איאן פירס (באנגלית: Iain Pears; נולד ב-1 בינואר 1955) הוא היסטוריון אנגלי המתמחה בהיסטוריה של האמנות, וכן סופר ועיתונאי.
איאן פירס למד במוסדות שונים, ביניהם וולפסון קולג' באוקספורד, ולאחר מכן עבד בין 1982 ל-1990 כעיתונאי באיטליה, צרפת, בריטניה וארצות הברית עבור הBBC, ערוץ 4 של הטלוויזיה הבריטית וערוץ ZDF הגרמני, כמו גם עבור סוכנות הידיעות רויטרס. כעיתונאי כיסה תחומים מגוונים, לרבות כלכלה וספורט.
בשנת 1987 היה לעמית בקתדרה על שם גטי לאמנויות ומדעי הרוח באוניברסיטת ייל. בשנת 1989 יצא לאור ספרו הראשון, ספר עיון בשם "גילוי הציור" (The Discovery of Painting), העוסק בתחילת העניין הציבורי באמנות הציור באנגליה של המאה ה-17.
בתחילת שנות ה-90 החל לפרסם סדרת ספרי מתח המציגים דמות בשם ג'ונתן ארגייל, היסטוריון של האמנות, הפועל ביחד עם המפקחת פלאביה די סטפנו מהמחלק למניעת פשעי אמנות של משטרת איטליה למניעת מקרי שוד וזיוף של יצירות אמנות. הספרים התבססו על נרטיב מתוחכם, ומחקר היסטורי מדויק. הסדרה, שכללה שבעה ספרים שפורסמו בין שנת 1991 לשנת 2000 זכתה להצלחה מסוימת, אך גם הצלחה זו הותירה את פירס אלמוני יחסית.
עיקר פרסומו של פירס הגיע עם פרסום הספר "מקרה ידוע מראש" (An Instance of the Fingerpost) בשנת 1998. ספר זה הוא מעין רומן מתח העוסק ברצח המתבצע באנגליה של המאה ה-17, שלאחר הרסטורציה, השבת בית סטיוארט אל כס המלוכה. הרקע ההיסטורי הוא מדויק, ודמויות ככריסטופר רן או ג'ון לוק מופיעות כדמויות משנה בעלילה. העלילה נפרשת מפיהן של ארבע דמויות בדיוניות, כאשר כל דמות מייצגת זווית ראייה אחרת (העד התמים, העד העוין, השופט, ועד הראייה), בנרטיב מורכב ומסובך, המתייחס לקשר בין האמת, האמנות והבדייה הספרותית. הספר תורגם למספר שפות, וכן לשפה העברית על ידי בועז וייס, ויצא בהוצאת כנרת בשנת 2001.
ספר נוסף ברוח זו היה "חלום סקיפיו" (2002) שאף הוא יצא בהוצאת כנרת בשנת 2006, בו נפרשת עלילה בה שלוש דמויות, הפועלות בתקופות היסטוריות שונות (ימיה האחרונים של האימפריה הרומית, ימי המגפה השחורה, וצרפת של וישי) נאבקות מול הנסיבות ההיסטוריות ומול סיפור אהבה בלתי אפשרי, בשלוש עלילות הנקשרות זו בזו באופן מורכב ומתוחכם.
פירס חי כיום עם אשתו וילדיו באוקספורד.
אבדיס זילדג'יאן

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1623–הווה (כ־402 שנים) 
 מיקום המטה:  נורוול 
 ענפי תעשייה:  חברה לייצור כלי נגינה 
 מוצרים עיקריים:  מצילה 
  
 zildjian.com
 
חברת אבדיס זילדג'יאן (אנגלית: Avedis Zildjian Company), או פשוט זילדג'יאן, היא חברה אמריקאית לכלי הקשה ויצרנית המצילות הגדולה בעולם. אבדיס זילדג'יאן, האלכימאי הארמני שחי בקונסטנטינופול הקים את החברה ב-1623, משם עברה לארצות הברית במאה ה-20. זילדיג'יאן היא יצרנית כלי הנגינה הוותיקה בעולם ונחשבת לאחת מהחברות בעלות הפעילות הרציפה הוותיקות ביותר בעולם. זילדג'יאן גם מייצרת ומוכרת אביזרים נוספים הקשורים לתופים, כגון מקלות תופים ומנשאים משלה.
היסטוריה

המצילתיים הראשונים של זילדג'יאן נוצרו בשנת 1618 על ידי אבדיס זילדג'יאן, חרש מתכת ואלכימאי ממוצא ארמני שחיפש דרך להפוך מתכות פשוטות לעסק רווחי; הוא יצר בעבור הסולטאן סגסוגת ייחודית המשלבת בדיל, נחושת וכסף ללוח מתכת, שהשמיע קולות מוזיקליים בלי להתנפץ. הסולטאן מוסטפא הראשון העניק לו 80 מטבעות זהב כשכרו, והעניק לו את התואר ושם המשפחה זילדג'יאן : "זיל" משמעו מצילה, "צ'י/דג'י" משמעו יוצר ו"יאן" היא סיומת ארמנית שמשמעה "בנו של". סוד הסגסוגת ואופן היצור הועבר מאב לבן במשפחה מאז.
המצילות של זילדג'יאן נמכרות באירופה מאז המאה ה-17 בהצלחה גדולה, והייצור נמשך באזור קוסטנטינופול. מעורבות אראם זילדג'יאן בתנועה הלאומית הארמנית פגע בייצור המצילות, ולכן ייצור המצילות עבר לארצות הברית ב-1929 בעיר קווינסי שבמסצ'וסטס. אבדיס זילדג'יאן, המנהל האמריקאי הראשון של החברה, יצר במהירות קשרים עם המתופפים המקצועיים של התקופה: ריי באודוק (Ray Bauduc), צ'יק ווב, ג'ו ג'ונס וג'ין קרופה. קרופה היה בקשרים מיוחדים עם זילדג'יאן והיה חלק מהפיתוח של מצילות חדשות.
במהלך מלחמת העולם השנייה, חברת זילדג'יאן יצרה מצילות עבור הצבא האמריקאי וחיל הים. הם קיבלו גם הקצאות של מתכות מהאדמירליות הבריטית. ללא ההקצאות של נחושת ובדיל שהוקצו על ידי מועצת הייצור של המלחמה, המפעל היה נסגר.
בשנת 1968 החברה פתחה מפעל נוסף לייצור מצילות בניו ברנזוויק שבקנדה. המפעל בקנדה ייצר קו מצילות בשם "זילקו מצילות" (בנוסף לקו המצילות הרגילות שיוצר ושווק באותה תקופה במפעל האמריקאי).
ב- 1975, החברה החלה לייצר במפעל הקנדי את אחד מקוויה הנמכרים ביותר ביחד עם החברה הטורקית שנקרא סדרת K. בשנת 1980, ייצור המצילות עבר למפעל במסצ'וסטס. ביחד עם שתי אגדות הג'אז, המתופפים טוני וויליאמס ואלווין ג'ונס, ארמנד זילדג'יאן ייצר קו חדש של מצילות.
כיום מנהלות את חברה האחיות קרייגי ודבי זילדג'יאן, בנותיו של ארמנד, הן דור 14 למשפחת זילדג'יאן שמנהל את העסק המשפחתי.
אחד מאחיו של ארמנד, רוברט זילדג'יאן, הסתכסך איתו עסקית וייסד בשנת 1981 חברה מתחרה בשם "סאביאן" בניו ברנזוויק, קנדה, שגם היא כיום אחת מיצרניות המצילות הגדולות בעולם.
הערות שוליים

↑  כיצד משמרים עסק משפחתי לאורך שנים בשוק מטורף? מקשיבים ללקוחות ומונעים מריבות משפחתיות, באתר TheMarker‏, 27 באוגוסט 2007
↑  "History of Zildjian". Zildjian (באנגלית). 2015-12-29. נבדק ב-2017-06-14.
1 2  Avedis Zildjian, www.pas.org (ארכיון)
↑  Gittleson, Kim (2012-06-07). "Trade secrets of oldest family firm in US". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2017-06-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr00020179  VIAF: 149930126   WorldCat (עם VIAF): 149930126
Citrus

Citrus (שם רשמי: Citrus Airlines) היא חברת תעופה רוסית לטיסות לואו קוסט, המהווה חברה בת של S7 Airlines, חלק מקבוצת האחזקות S7 Group, שבסיסיה בנמלי התעופה של קאזאן ואומסק. החברה שהוקמה בשנת 2021 תבצע טיסות ראשונות ב-1 ביולי 2022.
היסטוריה

בסוף שנות ה-2000 ניסתה חברת התעופה S7 Airlines להקים את חברת התעופה לטיסות לואו-קוסט גלובוס, ניסיון שלא הצליח ובשנים 2019–2020 מוזגה החברה עם החברה האם.
עם זאת, לאחר תחילתו של מיתון בכלכלה ובהכנסות, כמו גם כל מיני מגבלות בינלאומיות בשל התמודדות עם מגפת COVID-19, כאשר חלקה של התיירות המקומית הרוסית והביקוש לטיסות זולות גדל (לדוגמה, חברת התעופה הזולה ברוסיה "פובדה" זכתה להתעניינות גוברת), באמצע 2021 הוכרז כי קבוצת S7 תיצור מחדש חברת תעופה זולה לטיסות פנים. ההשקעות של קבוצת S7 המחזיקה בפרויקט יסתכמו בסכום של עד 3 מיליארד רובלים.
לקביעת שמה של חברת התעופה הזולה, הוכרז מכרז פתוח, בה הגישו כולם את הצעותיהם וחולקו פרסים לזוכים. כתוצאה מכך, הוחלט לקרוא לחברת התעופה על פי הסלוגן המלווה אותה - לחבר ערים רוסיות - "Cities of Russia" ("ערי רוסיה").
על פי ההצהרות, חברת התעופה Citrus תקבל את תעודת המפעיל שלה, תתחיל למכור כרטיסי טיסה באביב 2022 ותבצע טיסות מיולי 2022.
רשת

בניגוד לחברת האם הגלובלית-רוסית והבינלאומית, Citrus מתמקדת בעיקר בטיסות בין-אזוריות ברוסיה מחוץ לשתי בירותיה מוסקבה וסנט פטרבורג. בהתאם, לחברה יהיו שדות תעופה מרכזיים באזורים, כאשר הראשון שבהם בקאזאן באזור הוולגה ובאומסק, סיביר, משם יושקו הקווים הראשונים.
פעילות

תעבורת הנוסעים בשנה הראשונה לפעילותה תעמוד על כמיליון נוסעים, עד שנת 2024 מתוכננים 6–7 מיליון נוסעים בשנה.
צי

בדומה לחברת הלואו קוסט פובדה, מטוסי נוסעים חדשים יירכשו או יושכרו עבור חברת התעופה החדשה. איירבוס A320neo זוהה כמותג וכדגם מרכזי. עד ספטמבר 2021 נחתם הסכם ראשוני לאספקת ארבעת המטוסים הראשונים. במהלך השנים הראשונות מתוכנן להגדיל את הצי ב-6–8 מטוסים מדי שנה. עד 2024, הצי של חברת התעופה הזולה יכלול יותר מ-20 מטוסים. הוכרז כי, כמו הלוגו, צבעי חברת התעופה יהיו בצבע ורוד-צהוב בוהק (בניגוד לצהוב-ירוק הבוהק של חברת האם S7 Airlines).
ראו גם

S7 איירליינס
קבוצת S7
הערות שוליים

↑  S7 запустит в России лоукостер Citrus
↑  Новый российский лоукостер назовут Citrus
↑  Новый лоукостер Citrus выбрал российскую систему бронирования
↑  S7 запускает новый лоукостер
↑  "Новый российский лоукостер получит название «Цитрус» и розовые самолеты". www.d-kvadrat.ru (ברוסית).
↑  Новый российский лоукостер выбрал базой Казань и Омск
The Kacey Musgraves Christmas Show

| --- | --- |

 סוגה:  ספיישל חג המולד
 בימוי:  כריס האו
 שחקנים:  קייסי מאסגרייבס   דן לוי   טרוי סיון   פרד ארמיסן   קנדל ג'נר   קמילה קביו   לנה דל ריי   ליאון ברידג'ס   ג'יימס קורדן   זואי דשנל   הרוקטס
 פסקול:  The Kacey Musgraves Christmas Show 
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 תקופת התרחשות:  תקופת חג המולד 
 הפקה
 מפיק:  קייסי מאסגרייבס   בן וינסטון   73 פולוול פרודקשנס   ג'ייסון אוון   אמה קונוויי   ג'ייק ראיין
 חברת הפקה:  אולפני אמזון
 מוזיקה:  קייסי מאסגרייבס
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  פריים וידאו
 תקופת שידור מקורית:  28 בנובמבר 2019 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
The Kacey Musgraves Christmas Show (בעברית: מופע חג המולד של קייסי מאסגרייבס) הוא ספיישל חג המולד בכיכובה של קייסי מאסגרייבס. ספיישל חג המולד בוים על ידי כריס האו ובו השתתפו ידוענים וידועניות כמו דן לוי, טרוי סיון, קנדל ג'נר, קמילה קביו, לנה דל ריי, ג'יימס קמרון וזואי דשנל.
הספיישל הוקרן בבכורה ב-28 בנובמבר 2019 בפריים וידאו.
רקע ועלילה

בשנת 2016, הוציאה מאסגרייבס את אלבום חג המולד הראשון שלה A Very Kacey Christmas, שזכה להצלחה נאה ברחבי העולם. לאור הצלחתו, הוחלט כי בנובמבר 2019, יעלה לשידור ספיישל חג המולד בכיכובה, במהלכו היא תארח ידוענים וידועניות ותשיר עמם שירי חג מולד ידועים כמו "Rockin' Around the Christmas Tree" של ברנדה לי.
לאורכו של הספיישל, ניתן לראות את מאסגרייבס, כשהיא מארחת אנשים שונים ומדברת על נושאי חג המולד.
מוזיקה

בסמוך ליציאת הספיישל, הוציאה מאסגרייבס גם את הפסקול, The Kacey Musgraves Christmas Show.
משתתפים\ות

קייסי מאסגרייבס
דן לוי
טרוי סיון
פרד ארמיסן
קנדל ג'נר
קמילה קביו
לנה דל ריי
ליאון ברידג'ס
ג'יימס קורדן
זואי דשנל
הרוקטס
הפצה וביקורת

הספיישל הופץ ב-28 בנובמבר 2019 בפריים וידאו. כמו כן, הופנו כלפיו ביקורות חיוביות מטעם מבקרים שונים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  The Kacey Musgraves Christmas Show, 2019-11-29, נבדק ב-2020-12-05
↑  Release group “A Very Kacey Christmas” by Kacey Musgraves - MusicBrainz, musicbrainz.org
1 2  The Kacey Musgraves Christmas Show by Kacey Musgraves, Apple Music (באנגלית אמריקאית)
↑  The Kacey Musgraves Christmas Show (2019) (באנגלית), נבדק ב-2020-12-05
↑  The Kacey Musgraves Christmas Show Is Holiday Camp Done Right, pastemagazine.com, ‏2019-12-02 (באנגלית)
↑  Cat Zhang, The Kacey Musgraves Christmas Show Tries to Be Too Many Things at Once, Pitchfork (באנגלית אמריקאית)
מבצע ההר

מפת מבצע ההר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מבצע ההר (מבצע אל ההר) היה מבצע צבאי של צבא ההגנה לישראל במלחמת העצמאות. המבצע, שביצועו הוטל על חטיבת הראל, נערך בין 19 באוקטובר ל־22 באוקטובר 1948, נגד הכוחות הקלים המצריים וכוחות ערביים מקומיים, בפרוזדור ירושלים, דרומית לנחל שורק ועד לבית ג'יברין. היה זה המבצע האחרון במלחמה בגזרה זו. שמו המקורי של המבצע היה הושענא רבא, וזאת כיוון שמועד פתיחתו חל בערב סוכות תש"ט. השם בו ידוע המבצע ניתן לו רק זמן ניכר לאחר סיומו, וככל הנראה מרמז על מעין "סגירת מעגל", באשר לפרשת מחלקת ההר.
רקע

בנוסף לכוח המצרי העיקרי, שפעל בנגב, החל ממועד הכרזת העצמאות, חדר לארץ ישראל כוח מצרי משני, על בסיס מתנדבים מן האחים המוסלמים, יחד עם ערבים מקומיים, מאורגנים בכמה מסגרות, אשר פעל בהר חברון מדרום לירושלים. בתקופה שקדמה למבצע הטרידו הכוחות הערביים האמורים את התחבורה היהודית והשיירות בדרך לירושלים. במהלך חודש ספטמבר 1948 נהרגו 19 ונפצעו 68 ישראלים שנעו על הכביש.
ב־15 באוקטובר החל מבצע יואב לדחיקת הנוכחות המצרית מדרום ארץ ישראל. במקביל תוכננו שני מבצעים נגד הכוחות המצריים גם בחזית המרכז. האחד, ממערב לציר חברון–בית לחם: מבצע ההר, ובנוסף לו, גם מבצע יקב, אשר בוצע על ידי חטיבת עציוני (חטיבה 6).
מטרת המבצע

מטרות המבצע היו ריתוק הכוחות המצריים, כסיוע למבצע 'יואב', ובנוסף, הרחבת השליטה הישראלית בפרוזדור ירושלים בכיוון דרום, על חשבון הנוכחות המצרית.
בפקודת המבצע הוצבו כמה יעדים: תמיכה במבצע 'יואב' באגפו המזרחי, פתיחת כביש בית ג'יברין, כדי שישמש דרך נוספת לנגב, כיבוש בית ג'אלא ושחרור ירושלים מן האיום שמדרום, כיבושו מחדש של גוש עציון והשתלטות על הר חברון.
הכוחות המשתתפים

מן הצד הישראלי השתתפה במבצע חטיבת הראל, אשר הפעילה לראשונה ארבעה גדודים. שני גדודים הופעלו בשלב הראשון של המבצע: הרביעי, בפיקודו של דוד אלעזר, והחמישי, בפיקוד משה (מוריס) בן דרור. בהמשך הצטרפו הגדוד השישי, בפיקוד צבי זמיר, ובפעם הראשונה, גם הגדוד העשירי, המשוריין, בפיקוד שלמה שילוח (שלאוך), אשר באותה העת היה עדיין בשלבי הקמה. מפקד החטיבה היה יוסף טבנקין. לרשות 'הראל' עמד שפע יחסי של נשק מסייע: תותחים, מרגמות ומקלעים.
הכוח המצרי מנה כ־600 חיילים סדירים למחצה, ועוד מספר בלתי ידוע של ערבים מקומיים. עמד לרשותם נשק מסייע, כמו תותחים ומרגמות, וכן עמדו לרשותם מספר משוריינים. עם זאת, הם סבלו ממוראל ירוד, ולנוכח התפתחות הקרבות בנגב, קצינים נטשו את חייליהם, בטרם תיחסם דרכם למצרים. עקב מבצע קדם, העביר הלגיון הירדני כמעט את כל חייליו שבגזרה, המעטים מלכתחילה, לגזרת ירושלים. אותו מבצע ריתק, בנוסף, חלק מן הכוח המצרי ומן הערבים המקומיים. כדי 'להראות נוכחות', הלגיון השאיר בהר חברון כוח בגודל מחלקה, בערך, בן 30 חיילים. בהמשך, פלוגה מוגברת של הלגיון ניסתה למלא את החלל, ולארגן את הכוחות, לשווא (ראו להלן).
מהלך המבצע > הגדוד החמישי > 'המשלט המשותף'

המבצע החל בלילה בין 18 ו־19 באוקטובר בכיבוש המשלט המשותף (כיום בחלקה הישן של העיר בית שמש), על ידי שלוש פלוגות מהגדוד החמישי של הפלמ"ח, ופלוגה מהגדוד הרביעי. אלה הסתייעו במרגמות ובתותחים 65 מ"מ. במשלט זה ישבו, מאז סיום קרבות עשרת הימים, חיילי חטיבת הראל, כשהם מרוחקים כ־60 מטר בלבד מהמצרים. אלה האחרונים איישו, בכוח של פלוגה מוגברת, מתחם ובו שלושה מוצבים, אשר 'המשלט המשותף' היה החזק שבהם. המשלט האמור נכבש לאחר ריכוך ארטילרי, כיבוש המוצבים המשניים, ולבסוף, איגוף ממערב, ותקיפת המוצב מעורפו. מעט לפני ההסתערות הסופית, נהרג קצין המבצעים הגדודי – סרן אהרן (ג'ימי) שמי, מאש שנורתה מכיוון הכפר עין־שמס, הסמוך לתל בית שמש. כיבוש 'המשלט המשותף' הסתיים ב־23:15.
מהלך המבצע > הגדוד החמישי > עין־שמס

שתי כיתות מהגדוד החמישי, פלוגה מהרביעי, וכוח משוריינים המשיכו לכיוון עין־שמס. בהתקרבם לעין־שמס, תחת חיפוי ארטילרי, נפתחה על הלוחמים אש עזה, כולל משני תותחי 37 מ"מ, משני מקלעים ומכ־20 רובים. מהאש נפצעו כמה מהלוחמים. בנוסף, עלה אחד המשוריינים על מוקש, אחד החיילים נהרג ועוד חמישה נפצעו. משוריין נוסף עלה על מוקש, ללא נפגעים. כיוון שכך, נותרו המשוריינים בעמדת חיפוי, האש הארטילרית הופסקה, ושתי הכיתות תקפו את עין־שמס תוך איגוף, וכבשו את המקום תוך כמה דקות.