stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמנואל סולומון
קורות חיים

עמנואל נולד בלונדון למשפחה יהודית. היה בנם של סמואל מוס סולומון (1769 - 13 במאי 1842) ואשתו הראשונה אליזבת לבית מוזס (1772-1814). הוא ואחיו וייבן סולומון (1802 - 21 ביוני 1860) הועברו לסידני, שהייתה מושבת עונשין, בעוון גנבה. הם הגיעו ב־1 במאי 1818 על סיפונה של "ליידי קסטלריג" (אנ'). הוא הגיע לדרום אוסטרליה בשנת 1837 והיה ממקימי הקהילה העברית באדלייד. הוא הקים את "תיאטרון המלכה" באדלייד עם אחיו וייבן וכן עם מעורבות לא קבועה של האחיין יהודה מוס סולומון (1818–1880), אביו של וייבן לואי סולומון.
בשנת 1848 רכשו הוא ומתיו סמית' אדמות בשטח של כ-344 דונם במפרץ ספנסר (אנ') וחילקו אותן כעיירה שכונתה פורט פירי. התפתחות מעטה התרחשה באתר ובסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 היו רק שלוש מבנים על שפת הנהר. לאחר מכן הוא נמדד מחדש ונבנה עליו הפרבר סולומונטאון של פורט פירי, המכונה בדרך כלל "סולי". סולומון שמר חלקת אדמה לבית כנסת, שמעולם לא הוקם על ידי היהודים המעטים בפורט פירי. סעיף בצוואתו הותיר אותו כפנוי לבנייה לכל שימוש שהוא, והוא נלקח על ידי "הכנסייה הנוצרית התנ"כית".
בנובמבר 1862 הוא נבחר, לצד ג'יימס קראב ורקו, כנציגה של אדלייד המערבית באספה המחוקקת של דרום אוסטרליה. הוא התפטר בשנת 1865. בשנת 1867 הוא נבחר למועצה המחוקקת ופרש בספטמבר 1871 .
סולומון מונצח ביצירותיה של הנזירה מרי מק'קילופ (אנ'), עמה היה מיודד ואף סיפק לה משענת כלכלית. בנובמבר 1871 נתן בית לאחיות סנט ג'וזף שפונו מהמנזר שלהם וכן נשא בהוצאות שכר הדירה שלהן.
בדצמבר 1871 הוא אירח קבלת פנים עבור 500 ממתיישביה הראשונים של דרום אוסטרליה לרגל חגיגות 35 שנה להקמת המושבה. הצלם הנרי ג'ונס (אנ') צילם אותם. הוא הציג לסולומון צילום מורכב גדול, ובשנת 1910 נרכש אחד נוסף על ידי האחים באומן, אשר נתרם לספרייה הציבורית והוצגת במבואת הכניסה.
משפחתו

הוא התחתן עם מרי אן וילסון ב־6 בנובמבר 1826. ב־12 באפריל 1844 התחתן עם ססיליה אדלייד סמית' (24 ביולי 1852) שמתה בסידני; באותה שנה התחתן בפעם השלישית, לקתרין אברהמס (1819 - 2 ביולי 1901). היו לו שישה ילדים:
אליזבת דורתה סולומון (1839 - 16 בפברואר 1914) התחתנה עם בן דודה סמואל ישראל מאיירס ב־24 בנובמבר 1858. (היא הייתה המוקד של תיק בית משפט נגד טאונסנד דורייאה, בין היתר, בנוגע לקונספירציה לכאורה לחלוף למלבורן עם ג'ון הולטהאוס פירס בשנת 1855).
רוזטה סולומון (24 בדצמבר 1901) התחתנה עם ג'ואל מוס ב־5 ביולי 1865, התגוררה ב"ווסטווד", גליבה פוינט, ניו סאות' ויילס.
יוסף סמואל סולומון (1844 - 4 בספטמבר 1940) נישא למרים סולומון (נפטרה ב־6 בדצמבר 1921), הבת בכורה של אברהם יעקב סולומון (1825–1889), ב־25 בנובמבר 1868. הם גרו בוולקארוויל.
ג'וליה סולומון ( 1844–1881) התחתנה עם ויקטור וולס בראון ב־24 בינואר 1864. היא נפטרה בדרווין.
קתרין לאה סולומון (1848 - 4 ביולי 1897) התחתנה עם לואיס ויקטורסן מקלייר ב־27 במאי 1874 בבית מגוריה של ג'וליה סולומון, רחוב בוסטון, צפון אדלייד.
ויויאן ג'ואל סולומון (27 בנובמבר 1854 - 27 בינואר 1936) נישא לדורה מוהר ב־25 ביולי 1877.
אחיו הבכור מוס סולומון (1796 - 3 בפברואר 1849) היה אביו של יהודה מוס סולומון וסבו של וייבן לואיס סולומון.
הערות שוליים

1 2 3  אריק ריצ'רדס, Emanuel Solomon, פורסם בספר Australian Dictionary of Biography כרך 6, ‏1976 (באנגלית)
↑  Erik Eklund, Mining Towns: making a living, making a life, New South Publishing, Sydney, 2012, p. 137
↑  "Nomenclature of South Australia". The Evening Journal (Adelaide). South Australia. 20 ביולי 1908. p. 3. נבדק ב-24 באפריל 2020 – via Trove. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Canonisation News Articles; National Portrait Gallery shows Mary". News articles. SOSJ (marymackillop.org.au). אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2011. נבדק ב-16 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Miscellaneous". The Northern Argus. Clare, SA: National Library of Australia. 3 בנובמבר 1871. p. 3. נבדק ב-14 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Old Colonists' Banquet". South Australian Chronicle and Weekly Mail (Adelaide, SA : 1868 - 1881). Adelaide, SA: National Library of Australia. 30 בדצמבר 1871. p. 9. נבדק ב-14 בספטמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה) An interesting list.
↑  "LAW AND CRIMINAL COURTS". South Australian Register. Vol. XIX, no. 2863. South Australia. 30 בנובמבר 1855. p. 3. נבדק ב-27 במרץ 2017 – via National Library of Australia. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "LAW AND POLICE COURTS". Adelaide Times. Vol. X, no. 1658. South Australia. 1 בדצמבר 1855. p. 3. נבדק ב-27 במרץ 2017 – via National Library of Australia. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: solomon-emanuel-4623  Trove: 1465700
עקיקה

עקיקה (בערבית: عقيقة) היא מסורת איסלאמית של הקרבת בהמה לרגל לידת תינוק.
מהלך הטקס

בתקופת השבוע הראשון לחייו התינוק נחשב לפגיע במיוחד. לכן, בתום השבוע, המוסלמים עורכים לו טקס הנקרא "עקיקה". עוד לפני הטקס נערך טקס "החניכ" (שורש המילה היא מהמילה ח.נ.כ שכן כמו בעברית משמעותה לחנוך): על פי המסורת האב אומר באוזנו האחת של התינוק את השהאדה כלומר "אין אלוהים מלבדי אללה ומוחמד הוא נביאו (או שליחו)". לאחר מכן, לוקח האב תמר או כל פרי מתוק אחר, לועס מעט ונותן את הפרי הלעוס לתינוק, כדי שיהיה מוכן להנקה ויוכל להתחיל את פעולת טחינת המזון.
טקס ה"עקיקה" עצמו כולל שחיטת כבש, שהיא מעשה סמלי של הקרבת קורבן, קריאת התינוק בשם ובקשה מן האל שיגן עליו מפני אסונות ומפני השטן. הטקס מקושר לציווי האלוהי לאברהם להקריב את בנו ישמעאל, ולכך שאברהם צווה לבסוף לפדות את בנו באמצעות הקרבת בהמה. לרגל הולדתה של בת שוחטים כבש אחד, ולרגל הולדת בן שוחטים שני כבשים. הקורבן ניתן על ידי ההורים בשם התינוק ומבשרו מבשלים מאכלים חגיגיים ומגישים אותם לבני המשפחה המורחבת.
בטקס ה"עקיקה" נוהגים גם לספר את שערו של התינוק ולתת צדקה בכסף לעניים, כמשקל השיער שסופר. המוסלמים שומרי המצוות מחלקים את הבשר לשלושה חלקים: חלק אחד למשפחה, חלק שני לשוחט או למיילדת מבשרת בואו של התינוק וחוג המשפחה המורחב וחלק שלישי לעניים כצדקה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מטח, לחיות בארץ הקודש להכיר ולכבד: מעגלי הזמן בשלוש הדתות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119572004 (data)  LCCN: sh86007567  SUDOC: 027556921  TDVİA: akika
עמנואל מתיאס

עמנואל מתיאס (בצרפתית: Emmanuel Mathias; נולד ב-3 באפריל 1986) הוא כדורגלן טוגולזי, המשחק בעמדת המגן הימני וכקשר אחורי לסירוגין.
קריירת מועדונים

מתיאס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת BCC ליונס ובגיל 18 הצטרף לאטואל פילאנטה.
בגיל 19, הצטרף לקבוצת אספראנסה דה תוניס מליגת העל התוניסאית, בה שיחק שנתיים ולאחר מכן הושאל לגאפסה.
ב-18 ביוני 2009 חתם מתיאס בהפועל פתח תקווה מליגת העל. ב-2 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 1-1 נגד הפועל באר שבע. בנובמבר 2010 שוחרר מהקבוצה.
בינואר 2012, מתיאס חתם בהארטלנד מליגת העל הניגרית.
בהמשך הקריירה, שיחק בממלודי סאנדאונס, זאסקו, פלאטינום סטארס ולוסקה דינמוס.
קריירה בינלאומית

ב-27 במרץ 2005 ערך מתיאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טוגו בניצחון 1–2 נגד מאלי. יומיים לאחר מכן, כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–1 נגד בורקינה פאסו.
מתיאס השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2006.
הערות שוליים

↑  איציק יצחקי‏, בלם נבחרת טוגו, עמנואל מטיאס, מועמד להפועל פ"ת, באתר וואלה, 18 ביוני 2009
| נבחרת טוגו – גביע אפריקה לאומות 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'אגנירו •  2 ניבומבה •  3 אבאלו •  4 אדבאיור •  5 צ'אנגאי •  6 אזיאוונו •  7 סאליפו •  8 מאמה •  9 דוגבה •  10 מאמם •   11 קובגאט •  12 אקוטו • 13 מתיאס •  14 אולופאדה • 15 רומאו • 16 אגאסה • 17 קאדר • 18 סנאיה • 19 אלידו • 20 אסמואסה • 21 אטה-אודאיי • 22 אובילאלה • 23 גויאזו • מאמן: קשי |  1 צ'אגנירו •  2 ניבומבה •  3 אבאלו •  4 אדבאיור •  5 צ'אנגאי •  6 אזיאוונו •  7 סאליפו •  8 מאמה •  9 דוגבה •  10 מאמם •   11 קובגאט •  12 אקוטו • 13 מתיאס •  14 אולופאדה • 15 רומאו • 16 אגאסה • 17 קאדר • 18 סנאיה • 19 אלידו • 20 אסמואסה • 21 אטה-אודאיי • 22 אובילאלה • 23 גויאזו • מאמן: קשי | טוגו |
עפרה קליגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 בנובמבר 1946 (בת 77) מצרים
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  משוררת
 שפות היצירה:  עברית
 מספר צאצאים:  2
עפרה קליגר (נולדה ב-24 בנובמבר 1946) היא משוררת ישראלית.
שיריה פורסמו בעיתון 'דבר', בכתב העת 'פסיפס' וב'עתון 77', בעיתונות וברדיו.
ביוגרפיה

עפרה קליגר נולדה במצרים. ב-1950 עלתה עם הוריה ארצה. המשפחה התיישבה בעיר עכו. בוגרת אוניברסיטת בר-אילן והאוניברסיטה העברית בספרות עברית, מדע המדינה, היסטוריה של עם ישראל והיסטוריה כללית ומוסמכת אוניברסיטת בר-אילן בהיסטוריה כללית וספרות משווה. עסקה בהוראה במשך 35 שנה. חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים.
עפרה גרה ברמת גן והיא אם לשני ילדים.
ספריה

זווית נכונה (תל אביב: טרקלין, 1987)
וזרח השמש ובא השמש (תל אביב: אל"ף, 1988)
משחק בשברים: שירים 1987–1990 (תל אביב: עקד, 1991)
בעין פנימית (תל אביב: ספרי עיתון 77, 2009)
מילים מתוך שטח הפקר של געגוע (תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2012)
להיות יש בעולם (בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2017)
על היש ועל האין בעולם הזה: מכתבים לגדעון (תל אביב: עמדה, 2021)
לקריאה נוספת

רוני סומק, לראות את מה שסמוי מהעין, עיתון 77, גיליון 339, מאי-יוני 2009, עמוד 7
חן קלינמן, מטחים והתכות, עיתון 77, גיליון 363, נובמבר-דצמבר 2012, עמוד 10
לאה שניר, מילים מתוך שטח הפקר של געגוע, מאזניים, גיליון 4, אוגוסט 2012, עמודים 44–45
הערות שוליים

1 2  עפרה קליגר, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  גל אלגר, עפרה קליגר, באתר תני למילים, ‏28.9.2014
↑  רשימת חברים, באתר אגודת הסופרות והסופרים העברים בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296941905171  VIAF: 31840868   WorldCat (עם VIAF): 31840868
עקיצה ב-60 שניות

| --- | --- |

עטיפת תקליטור ה-DVD של גרסת הבמאי
 בימוי:  דומיניק סנה
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר מייק סטנסון
 תסריט:  הנרי בלייט האליקי (רעיון) סקוט רוזנברג (תסריט)
 עריכה:  רוג'ר ברטון 
 שחקנים ראשיים:  ניקולס קייג' אנג'לינה ג'ולי רוברט דובאל ג'ובאני ריביסי
 מוזיקה:  מגוון אמנים
 צילום:  פול קמרון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טאצ'סטון Jerry Bruckheimer Films
 חברה מפיצה:  Buena Vista Pictures Distribution
 שיטת הפצה:  הורדה דיגיטלית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2000
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט שוד, סרט פעולה, סרט מתח 
 תקציב:  90,000,000‏$
 הכנסות:  237,202,298‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   gonein60seconds
 דף הסרט ב־IMDb
 
עקיצה ב-60 שניות (אנגלית: Gone in 60 Seconds) הוא סרט פעולה-שוד אמריקאי בכיכובם של ניקולס קייג', ג'ובאני ריביסי ואנג'לינה ג'ולי אשר מבוסס על להיט קולנועי משנות השבעים. הסרט החדש בבימויו של דומיניק סנה, יצא לאקרנים בשנת 2000.
עלילה

עלילת הסרט עוקב אחר רנדל ריינס (קייג'), גנב מכוניות המכונה "ממפיס". ריינס עשה לעצמו שם כגנב המהולל ביותר בלוס אנג'לס, עד אשר החליט לפרוש מחיי הפשע ולעזוב את העיר, בהותירו אחריו את אמו ואחיו הצעיר קיפ (ריביסי). מספר שנים לאחר מכן נקרא ריינס לחזור ללוס אנג'לס לאחר שאחיו, אשר החליט ללכת בצעדיו, שהתחייב לגנוב 50 מכוניות יוקרתיות עבור קליטרי, בכיר בארגון פשע. קיפ מנסה להשיג המטרה, אך נכשל בעקבות התערבות המשטרה אשר מחרימה את המכוניות שגנב בטרם הספיק להביאן לקליטרי. קליטרי מטיל איפא את המטלה על ריינס, ומקציב לו שלושה ימים לעמוד בתאריך היעד של אחיו ולא - יהרוג את קיפ.
ריינס ממהר לגבש צוות משותפיו לשעבר לפשיעה, אליהם הוא מצרף את צוותו הבלתי מנוסה. כדי להימנע מכישלון בידי המשטרה מחליטים אנשי הצוות לגנוב את כל המכוניות בלילה אחד, כדי להקשות על המשטרה להגיב בזמן. בלשי המשטרה מסתמכים על מידע מודיעיני לפיו ריינס מתכנן לגנוב מכוניות מרצדס לצורך ה"ג'וב", לאחר שגילו כי השיג מפתחות מיוחדים המאפשרים את פתיחתן. ריינס מזהה את המעקב ובמקום זאת גונב את המכוניות ממגרש העיקול של המשטרה - אותן מכוניות אשר נגנבו על ידי קיפ וצוותו והוחרמו על ידי המשטרה.
הבלשים המתוסכלים פושטים על זירות בהן שהה הצוות ומוצאים לבסוף את רשימת המכוניות שעליהם לגנוב. הם מתרכזים במכוניות הנדירות ביותר ולבסוף מתמקדים בפורד מוסטנג שלבי GT-500, אשר לפי רשומות המשטרה ישנו דגם אחד בלבד באזור השוד. המשטרה מאתרת את מכונית המוסטנג כאשר ריינס מנסה לפרוץ אליה. בין ריינס למשטרה מתפתח מרדף מכוניות מהיר עד אשר ריינס מצליח לחמוק מהם, אך במחיר איחור של 12 דקות לזמן שהקציב קליטרי, ובנזק למוסטנג.
קליטרי מורה להרוג את ריינס כעונש על האיחור והנזק שספגה המוסטנג, אך הוא ניצל בזכות קיפ ואנשי הצוות שהרכיב. ריינס רודף אחרי קליטרי ולבסוף מפילו מגובה רב למותו. בלשי המשטרה מחליטים להניח לריינס לאחר זה הציל אחד הבלשים מקליטרי. הסרט מסתיים בחגיגת הצוות על עמידתם במשימה וקיפ מעניק לריינס את מכונית המוסטנג כמתנה.
מכוניות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אלמנט מרכזי בסרט הוא, באופן מובן, המכוניות השונות. בין המכוניות שגיבורי הצוות גונבים מספר רב של מכוניות יוקרה וספורט, חלקן נדירות.
פורד מוסטנג שלבי GT-500
אסטון מרטין DB7
פרארי 275
פורשה 996
למבורגיני דיאבלו
סטרומיצה

בניין העירייה
סטרומיצה (במקדונית: ‏Струмицаקובץ:Mk-Strumica.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר בדרום-מזרח מקדוניה הצפונית. העיר ממוקמת 30 קילומטרים מהגבול עם בולגריה וכ-50 קילומטרים מצפון לגבול עם יוון.
את העיר חוצה הנהר סטרומיצה, יובל של נהר סטרומה שנשפך לים האגאי. הכיכר המרכזית בעיר נקראה על שמו של גוצה דלצ'ב, גיבור לאומי בולגרי שחי בין השנים 1872–1903.
היסטוריה

ראשית ההתיישבות האנושית במקום מתוארכת לתקופת האבן החדשה ועדויות ארכאולוגיות להתיישבות מאורגנת באזור סטרומיצה מתוארכות למאה ה-4 לפנה"ס, עת נכלל בשטחי ממלכת מוקדון ונודע בשם אסטראיון (זְרוּע כוכבים).
בהמשך נשלט השטח על ידי האימפריה הרומית ואסטראיון מוזכר בכתביו של טיטוס ליוויוס. לאחר חלוקת האימפריה הרומית, נשלט היישוב על ידי האימפריה הביזנטית ונודע בשמו הלטיני טיבריופוליס. במהלך המאה ה-7 פלשו לאזור שבטים סלאבים שהקימו במקום נסיכות עצמאית לתקופה מסוימת, עד שהאזור נכבש שוב בידי הביזנטים. במהלך המאה ה-9 נכלל אזור סטרומיצה בשטחי האימפריה הבולגרית הראשונה ובמקום נבנתה מצודה שהייתה נדבך חשוב במערך ההגנה של הבולגרים. לאחר קרב בלאסיצה חזר שוב האזור לידיים ביזנטיות. בהמשך, נכלל היישוב בשטחי האימפריה הבולגרית השנייה וב-1395 נכבש השטח על ידי צבאו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. סטרומיצה נותרה בידיים עות'מאניות למשך למעלה מ-500 שנים.
ב-1912, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה הובסו העות'מאנים ונסוגו ממקדוניה. סטרומיצה הועברה לחזקת ממלכת בולגריה, מתוקף הסכם לונדון אשר סיים את המלחמה. גם לאחר תבוסת הבולגרים במלחמת הבלקן השנייה, נותרה סטרומיצה בחזקת הבולגרים מתוקף הסכם בוקרשט. חיילים יוונים שהוצבו ביישוב העלו אותו באש במחאה על העברתו לחזקת הבולגרים ובדליקה עלו באש כ-1,900 מבנים שונים. לאחר תבוסת בולגריה במלחמת העולם הראשונה הועברה סטרומיצה לחזקת ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, אשר מ-1929 כונתה ממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, פלש הוורמאכט מאדמת בולגריה שהייתה בעלת בריתם של הגרמנים מתוקף ההסכם התלת-צדדי, ליוגוסלביה והעיר סטרומיצה נכבשה. ב-18 באפריל 1941 הועבר אזור מקדוניה הווארדארית ובכלל זה העיר סטרומיצה לחזקת הבולגרים.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה בחסות הצבא האדום ולשלטון עלתה חזית המולדת הבולגרית אשר תמכה בבעלות הברית. ב-11 בספטמבר 1944 נסוג הצבא הבולגרי מהעיר וב-5 בנובמבר 1944 נסוגו גם הגרמנים. לאחר המלחמה, השתלבה מקדוניה בפדרציה של יוגוסלביה, כאומה בעלת זכויות שוות. לאחר נפילת יוגוסלביה, נערך משאל עם של התושבים המקדונים וב-8 בספטמבר 1991, הפכה מקדוניה למדינה עצמאית.
הקהילה היהודית

תיעוד לקהילה יהודית בסטרומיצה מופיע בספרי שאלות ותשובות החל מהמאה ה-16. מדובר היה בקהילה בת כמה מאות נפשות. עם הרבנים שהשיבו לשאלות הלכתיות מקהילת סטרומיצה נמנו אברהם די בוטון ובהמשך אשר קובו. במקורות הרבניים נקראת העיר אִישְטְרוּמְשָה. בעיר הוקם בית כנסת לקהילה, 2 בתי ספר יסודיים יהודי ובית עלמין יהודי שהשתרע על שטח של 5.5 דונם מטרי. ב-1910 פרץ מרד אלבני נגד השלטון העות'מאני של הטורקים הצעירים. באזור התחוללו קרבות כבדים ומשפחות יהודיות רבות איבדו את רכושן. בית הכנסת נשרף ו-25 משפחות יהודיות עזבו את סטרומיצה ועברו להתגורר בסקופיה, כאשר הן נתונות במצב כלכלי קשה.
בפרוץ מלחמת הבלקן הראשונה נמנו בסטרומיצה 650 יהודים שהיוו 4.33 אחוזים מכלל האוכלוסייה. עם כיבוש העיר על ידי צבא ממלכת בולגריה ערכו החיילים הבולגרים מסע ביזה ופרעות ביהודי העיר. מספר יהודים נרצחו ונגרם נזק כבד לרכוש. בהמשך, קבע הממשל הבולגרי את יום השוק השבועי לשבת ובכך פגע בהכנסת סוחרי הקהילה. החלה עזיבה המונית של יהודים את העיר. ב-1931 נמנו בעיר 5 יהודים. במרץ 1943 גירשו הבולגרים את יהודי מקדוניה הווארדארית למחנה ההשמדה טרבלינקה. לפי רישומי משרד הפנים הבולגרי גורשו מסטרומיצה 4 יהודים. שם המשפחה היהודי סטרומזה מיוחס לעיר זו.
דמוגרפיה

סטרומיצה היא בירת המחוז שלה, שמורכב מ-25 יישובים שונים ובהם 54,676 תושבים. במרכז העיר יושבת האספה הכללית של המחוז.
דמוגרפיה > קבוצות אתניות בעיר

במפקד האוכלוסין של שנת 2002 מתגוררים בעיר 35,311 תושבים.
מקדונים - 32,075
טורקים - 2642
צוענים - 130
ארומנים - 3
סרבים - 157
בוסנים - 5
אחרים - 299
חינוך והשכלה

בעיר לומדים 11,000 תלמידים במוסדות החינוך השונים. קיימים 4 בתי ספר יסודיים, 3 בתי ספר תיכוניים: ג'יין סנדנסקי, ניקולה קרב, דימיטר ולחוב. אוניברסיטה על שם גוצ'ה דלצ'ב. ובנוסף קיימת מכללה פרטית שכוללת: פקולטה למשפטים, פקולטה לכלכלה ופקולטה לניהול ספורטיבי, פקולטה לבלשות ואבטחה, פקולטה לתקשורת וIT ופקולטה לשפות זרות.
חינוך והשכלה > מספר הלומדים במוסדות החינוך

אוניברסיטה - 2868 (מתוכם 31 רופאים)
סטודנטים במכללה - 1617
חינוך תיכוני - 17,007
חינוך יסודי מלא - 11,858
חינוך יסודי חלקי - 8569
לפני בית ספר - 1997
כלכלה > נתוני האבטלה במחוז

מספר המובטלים במחוז לפי השכלה:
השכלה גבוהה מאוד - 451
השכלה גבוהה - 240
השכלה תיכונית מקצועית - 2483
עובדים מיומנים - 1949
העובדים חצי מיומנים - 416
עובדים בלתי מקצועיים - 6762
אירועי תרבות

בעיר נערכים מספר אירועים תרבות במהלך השנה:
מאז שנת 2005 בכל סוף חודש מאי, נערך באופן מסורתי בעיר פסטיבל הסרטים הבינלאומי אסטרפסט, עם פרסים של יוצרי סרטים זרים ומקומיים קצרים וסרטים תיעודיים.
קרנבל סטרומיצה מתקיים מדי שנה 40 ימים לפני חג ה"פסחא" הנוצרי.
פסטיבל התיאטרון "ריסטו שישקוב" מתחיל ב-8 בספטמבר, מספר מופעי תיאטרון. משך הזמן משתנה בכל שנה.
תחבורה

העיר ממוקמת ליד כביש M6, המקשר את האזור עם שאר המדינה, כמו גם עם בולגריה ויוון. בעיר אין תחנת רכבת, והתחבורה הציבורית מתבצעת על ידי חברת "CLL אקספרס", שהיא הזכיינית של כל קווי האוטובוסים במדינה.
ספורט

לעיר יש מספר רב של מועדוני ספורט בכל הענפים. בין היתר: בלאסיצה וטיבריה בכדורגל, וקבוצות סטרומיצה 2005 ואבא סטרומיצה בכדורסל.
תמונות מהעיר
מנזר האם הקדושה אלוזה
מונומנט בכיכר העיר
מעבר תת-קרקע בעיר
פסלו של גוצ'ה דלצ'ב
המרכז המסחרי גלובל
הערות שוליים

↑  ג'ני לבל, גאות ושבר -  פרקים בתולדות יהודי מקדוניה הווארדארית, הוצאת ועד עדות הספרדים ועדות המזרח בירושלים, ירושלים, 1986, עמודים 23-22.
↑  הקהילה היהודית בסקופיה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 267, 269.
↑  ג'ני לבל, גאות ושבר, עמודים 131-130.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540404905171  GND: 4243475-0  LCCN: n97015995  NKC: ge134510  VIAF: 140891360   WorldCat (עם VIAF): 140891360
סטרוקונסטנטינוב

סטרוקונסטנטינוב (אוקראינית: Старокостянтинів, רוסית: Староконстантинов. בעברית נקראה העיירה קונסטנטין-ישן וביידיש אלט-קאָנסטאַנטין) היא עיר באזור ווהלין במערב אוקראינה מצפון לחמלניצקי (פרוסקורוב). היא משמשת כמרכז האדמיניסטרטיבי של מחוז סטרוקונסטיניבסקי (Старокостянтинівський район). ב-2007 התגוררו בעיר 34,700 תושבים.
היסטוריה

סטרוקונסטנטינוב נוסדה במאה ה-16 כאשר קונסטנטין אוסטרוז'סקי (Константи́н Ива́нович Остро́жский) בנה מבצר בכפר קולישצ'נצי (Колищенцы ). הכפר התפתח לעיר שנקראה קונסטנטינוב הישנה, כדי להבדיל אותה מקונסטנטינוב החדשה (Новоконстантинова) שהייתה באותו אזור.
ב-1793 סופחה סטרוקונסטנטינוב יחד עם רוב אוקראינה לרוסיה.
הקהילה היהודית

נראה שיהודים התיישבו בעיר זמן לא רב אחרי שנוסדה. בזמן גזירות ת"ח ות"ט הייתה שם כבר אוכלוסייה יהודית ניכרת. ב-1629 התגוררו במקום 130 משפחות שהיוו כ-25% מן האוכלוסייה הכללית. בזמן הפוגרומים בהנהגתו של בוגדן חמלניצקי ברחו אליה יהודים מכל האזור, משום שחשבו שהעיירה המבוצרת תהיה מקלט עבורם. הקוזקים פרצו למבצר בתשעה באב ורצחו את רובם, למרות שהגנרל הפולני וישנבצקי ניסה להגן עליהם.
במאה ה-19 רוב תושבי העיירה היהודים היו חסידי צ'רנוביל וסדיגורה. בעיר חי נכדו של הבעל שם טוב, רבי אהרן מטיטיוב. כמו כן פעלו בעיירה אדמו"רים משושלת נישכיז. מספר התושבים היהודים הגבוה ביותר היה ב-1897 אז נמנו 9,212 איש.
לאחר התבססות השלטון הסובייטי בווהלין ב-1920, פסקו חיי הקהילה בעיר, ורבים מהתושבים עזבו. מספר התושבים היהודים בעיר ירד ל-6,934, שהיוו 41.3% מהאוכלוסייה, ובשנת 1931 הגיע ל-4,837 (33% מהאוכלוסייה).
בעיר נולדו הסופרים אברהם בר גוטלובר ואברהם גולדפדן אבי תיאטרון יידיש וכן הפסלת חנה אורלוף.
הקהילה היהודית > בשואה

עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-8 ביולי 1941, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות ורצח ביהודיה. בהמשך, מינו בה יודנרט, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדי כפייה יהודים ותשלומי כופר.
ב-3 באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים 439 קשישים וחולים יהודים מהעיר, לאחר התעללות קשה, בשטחו של מחנה צבאי סמוך. כעבור מספר ימים רצחו הגרמנים והאוקראינים כ-800 יהודים נוספים מהעיר ביער נובוגורודסקי הסמוך אליה, ובהמשך, רצחו את משכילי הקהילה.
בסוף אוגוסט 1941 רוכזו יהודי העיר הנותרים בגטו מגודר שהוקם בה, בו צוו לענוד טלאי צהוב. לעובדי הכפייה בגטו הקצו הגרמנים 100 גרם לחם ליום, וליתר יושבי הגטו לא סופק כל מזון. בשל כך, מתו מרעב וממגפות רבים מיושבי הגטו. בהמשך, הועברו לגטו שבעיר יהודים נוספים מהסביבה ביניהם יהודי הריציב.
בתחילת קיץ 1942 נרצחו בסמוך לעיר כ-4,000 יהודים. ב-29 בנובמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיר אנשי ס"ס ושוטרים מקומיים, ורצחו את כל יושביו ליד הקולחוז נובוגורודסקי.
הערות שוליים

↑  קונסטנטין ישן
↑  הבעש"ט, רבנו הבעש"ט רבה של מזבוז, עמ' 9, באתר היברובוקס
↑  אברהם בר גוטלובר, זכרונות ומסעות
↑  חיים ביידער דערציילט
↑  STARO-KONSTANTINOV
↑  הרמן רוזנטל, יוליוס גוטליב, ‏"סטרוקונסטנטינוב", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
↑  Starokonstantinov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537940205171  LCCN: n98069967  MusicBrainz: 9bf4272b-3f7b-40ca-9433-3cf6cc58e911  NKC: ge856681  VIAF: 139735419   WorldCat (עם VIAF): 139735419
סרהי סידורצ'וק

סרהי אולכסנדרוביץ' סידורצ'וק (באוקראינית: Сергій Олександрович Сидорчук; נולד ב-2 במאי 1991 בזפוריז'יה) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקשר בקבוצת וסטרלו מהליגת העל הבלגית ובנבחרת אוקראינה.
קריירה

סידורצ'וק החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל מטאלורג זפוריז'יה. הוא גדל במחלקת הנוער שלו, בה שיחק החל מ 2004. ב-2009 קודם לקבוצה הבוגרת, וערך את הופעת הליגה הראשונה שלו ב־23 באוגוסט באותה שנה, כמחליף במחצית השנייה, במשחק מול מטאלורג דונצק. בשנת 2012 חתם על חוזה של 5 שנים עם קבוצת דינמו קייב. ב־11 באוגוסט 2013 הבקיע את שערו הראשון במדי המועדון, במשחק ליגה נגד צ'רנומורץ אודסה. ב־29 בספטמבר 2015 ערך את הופעתו הראשונה בליגת האלופות, במשחק חוץ מול מכבי תל אביב, שנגמר בניצחון 2-0 לדינמו.
נבחרת

בשנת 2008 זומן סידורצ'וק לנבחרת הנוער של אוקראינה, שיחק במדיה 18 משחקים והבקיע 2 שערים.
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק סידורצ'וק מאז אוקטובר 2014. משחקו הראשון במדי הנבחרת היה משחק מול בלארוס במסגרת מוקדמות יורו 2016, הוא נכנס כשחקן מחליף בדקה 64 והבקיע שער בתוספת הזמן (דקה 93). סידורצ'וק היה בסגל נבחרת אוקראינה ליורו 2016 והשתתף בשניים מתוך שלושת משחקי הנבחרת בתחרות.
נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.
תארים

אליפות אוקראינה : 2014/2015 ,2015/2016, 2020/2021
הגביע האוקראיני: 2013/2014, 2014/2015, 2019/2020, 2020/2021
הערות שוליים

↑  Сергій Ребров оголосив склад національної команди України на підготовчий збір і товариські матчі перед Євро-2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האוקראינית, 16 במאי 2024 (באוקראינית)
| נבחרת אוקראינה – יורו 2016 |
| --- | --- | --- |
|  1 בויקו •  2 בוטקו •  3 חצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 זוזוליה •  9 קובלנקו •  10 קונופליאנקה •   11 סלזניוב •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 בודקיבסקי • 16 סידורצ'וק • 17 פדצקי • 18 ריבלקה • 19 הרמש • 20 רקיצקי • 21 זינצ'נקו • 22 קרוואייב • 23 שבצ'נקו • מאמן: פומנקו |  1 בויקו •  2 בוטקו •  3 חצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 זוזוליה •  9 קובלנקו •  10 קונופליאנקה •   11 סלזניוב •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 בודקיבסקי • 16 סידורצ'וק • 17 פדצקי • 18 ריבלקה • 19 הרמש • 20 רקיצקי • 21 זינצ'נקו • 22 קרוואייב • 23 שבצ'נקו • מאמן: פומנקו | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו |  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב |  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב | אוקראינה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ובנושא אוקראינים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.