stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגנוס הראשון, מלך שוודיה
ביוגרפיה

ב-1125, כאשר מת אינגה הצעיר, אחיינה של מרגרטה, טען מגנוס לכתר השוודי בתוקף היותו נכדו הבכור של אינגה הזקן. הוא הוכר על ידי היטים, אך על פי החוק השוודי של אז (Västgötalagen) היה עליו גם לקבל את הכרתם של השוודים, שבט ששכן מצפון ליטים. השוודים מצדם בחרו בראגנוולד. על פי ההיסטוריון סקסו גרמטיקוס, הפגין ראגנוולד חוסר כבוד כלפי היטים וזמן קצר לאחר מכן הוא נרצח על ידי תומכיו של מגנוס.
בשנת 1127 לערך, נשא מגנוס לאישה את ריצ'זה, בתו של בולסלאב השלישי, דוכס פולין. ב-1130 גיבה מגנוס את חותנו בכיבוש ריגן. כוחות הצבא הפולני יחד עם הצי הדני אילצו את תושבי האי להכיר בשלטון הפולני בו.
מגנוס לא מוזכר כמלך בקובץ החוקים של וסטרייטלנד וככל הנראה הוא הודח מהכתר הדני על ידי יורשו, סוורקר הזקן בשנת 1130 לערך.
מותו

ב-1131 רצח מגנוס את בן דודו ויריבו הפוטנציאלי לכתר הדני, קנוט לאברד, כדי להבטיח את מעמדו כיורש בכוח של אביו, נילס. אף על פי שבסופו של דבר הוא זכה לגיבויו של אביו, מגנוס מצא עצמו במלחמת אזרחים כנגד אחיו למחצה של קנוט, אריק. מגנוס הראשון נהרג ב-4 ביוני 1134 בקרב פוטביק בסקונה, שם אביו נחל תבוסה מוחלטת. שלושה שבועות לאחר מכן נרצח אביו.
מגנוס הרביעי, מלך נורווגיה

מגנוס זיגורדסון (בנורווגית: Magnus Sigurdsson, ידוע גם בכינוי מגנוס העיוור, בנורווגית: Magnus Blinde;‏ 1115 – 12 בנובמבר 1139) היה מלך נורווגיה מ-1130 ועד 1135 ושוב מ-1137 ועד מותו תחת השם מגנוס הרביעי. תקופת מלכותו עמדה בסימן תחילתה של מלחמת האזרחים הנורווגית, שהתמשכה עד 1240.
חייו

מגנוס היה בנם של זיגורד הראשון ("הצלבן") ושל פילגשו בורגהילד. ב-1130, כאשר מת זיגורד, עלה מגנוס לכס המלוכה יחד עם דודו, האראלד הרביעי. לאחר ארבע שנים של שלום מתוח בין השניים, החל מגנוס להתכונן בגלוי למלחמה כנגד האראלד. ב-9 באוגוסט 1134 הוא הביס את האראלד בקרב פרלב שהתנהל בבוהוסלן (כיום מחוז בשוודיה) והאראלד נמלט לדנמרק.
בניגוד לעצת יועציו, פיזר מגנוס את צבאו ויצא לברגן כדי לבלות שם את החורף. אז שב האראלד לנורווגיה בראש צבא חדש בתמיכתו של אריק השני, מלך דנמרק. כשהוא נתקל בהתנגדות קלה, הוא הגיע לברגן לפני חג המולד. לרשותו של מגנוס היו מעט אנשים והעיר נפלה לפני צבאו של האראלד ב-7 בינואר 1135. מגנוס נשבה והודח מכיסאו. עיניו נוקרו, הוא סורס ואחת מרגליו נקטעה. לאחר מכן הוא נודע בכינוי "מגנוס העיוור".
מגנוס הושם במנזר נידרהולם שעל האי מוקהולמן שבפיורד טרונדהיים, שם הוא בילה את זמנו כנזיר. ב-1136 נהרג האראלד הרביעי על ידי זיגורד סלמבה, טוען לכתר אחר שהכריז על עצמו ב-1135 כמלך. כדי לחזק את טענתו לכתר, החזיר זיגורד את מגנוס מהמנזר והפך אותו למלך-שותף. השניים החליטו לפצל את כוחותיהם ומגנוס פנה למזרח נורווגיה שם הייתה לו התמיכה העממית הרחבה ביותר. שם הוא הובס בקרב מינה על ידי כוחותיו של אינגה הראשון והוא נמלט ליטאלנד ובסופו של דבר הגיע לדנמרק, שם הוא ניסה לקבל תמיכה. ניסיון פלישה לנורווגיה של אריק השני נכשל כישלון חרוץ.
לאחר מכן חבר מגנוס לאנשיו של זיגורד סלבמה, אך הם המשיכו לזכות בתמיכה מצומצמת ביותר בנורווגיה. לאחר זמן מה בו הם חיו באורח חיים המתאים יותר לשודדים מאשר למלכים, הם נתקלו בכוחותיהם של אינגה הראשון ושל זיגורד השני בקרב האחרון של מגנוס ב-12 בנובמבר 1139. במהלך קרב זה, קרב הולמנגרה, נפל מגנוס. שומרו הנאמן, ריידר גרוטגרדסון, הרים את מלכו, אך שניהם נפגעו יחדיו מפגיעת רומח. מגנוס הרביעי נקבר בכנסיית הלווארד הקדוש שבאוסלו.
מלחמת האזרחים הנורווגית

במהלך מלחמת האזרחים הנורווגית, שהתנהלה בין השנים 1130 –1240, אירעו כמה עימותים משולבים ברמות עצימות שונות. הרקע לעימותים אלו היו סדר הירושה הנורווגי שהיה לא ברור, המצב החברתי והמאבק בין המלך לבין הכנסייה. מלחמות אלו התנהלו בין שני צדדים, שבתחילה התלכדו סביב מלכים יריבים או טוענים לכתר ובסופו של דבר נודעו בשמות "בגלר" ו"בירקביינר".
מגדה סאבו

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1917 דברצן, הונגריה 
 פטירה:  19 בנובמבר 2007 (בגיל 90) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דברצן 
 שפות היצירה:  הונגרית, לטינית, גרמנית 
 סוגה:  רומן, מסה, סיפור קצר 
 תקופת הפעילות:  מ-1947 
 בן או בת זוג:  Tibor Szobotka 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1978)  אזרחות כבוד של בודפשט (2006)  מפקד עם כוכב של מסדר ההצטיינות של הונגריה (1997)  פרס Femina לספרות (2003)  אזרחות כבוד של דברצן (1977) 
 
מגדה סאבו (בהונגרית: Szabó Magda‏; 5 באוקטובר 1917 – 19 בנובמבר 2007) הייתה משוררת, מחזאית, מתרגמת וסופרת הונגרייה, שכתבה גם ספרות ילדים ונוער. ספריה תורגמו ליותר מארבעים שפות וספרה "הדלת" זכה לגרסה קולנועית.
ביוגרפיה

סאבו נולדה בעיר דברצן ב-1917 וסיימה את לימודיה באוניברסיטת דברצן עם תואר דוקטור לפילוסופיה בהוראת לטינית והונגרית. בתקופת מלחמת העולם השנייה עבדה כמחנכת בפנימיית בנות פרוטסטנטית ולאחר המלחמה הפכה לעובדת מדינה במשרד הדתות והחינוך ההונגרי.
ב-1947 נישאה לסופר והמתרגם ההונגרי טיבור סובוטקה. באותה שנה התפרסם ספר השירים הראשון שלה - הטלה. הספר זכה להצלחה. ב 1949 זכתה בפרס באומגרטן הנחשב אך בו ביום הוא נשלל ממנה, ספריה הוחרמו ונאסרו לפרסום והיא פוטרה מעבודתה על ידי השלטון ההונגרי הקומוניסטי הפרו-סטליניסטי. חרם זה נמשך עד 1958. לאחר תקופה זו היוצרת שהחלה דרכה כמשוררת פנתה לכתיבת רומנים ומחזות. במהלך השנים הפכה סאבו לאחת הסופרות הנחשבות בהונגריה ובעולם. היא זכתה בפרסים ספרותיים רבים והייתה ממייסדי האקדמיה הספרותית הדיגיטלית. בשנת 2007 הלכה לעולמה כשהיא בת תשעים בעודה שקועה בקריאה.
ספריה שתורגמו לעברית

הדלת, הוצאת כתר, תרגום מהונגרית: מרים אלגזי, 2007
רחוב קטלין, הוצאת כתר, תרגום מהונגרית: דוד טרבאי, 2011
העופר, הוצאת עקד, תרגום מהונגרית: איתמר יעוז-קסט, 1963
פרסים והוקרה

פרס באומגרטן 1949(נשלל מידית)
פרס אטילה יוז'ף (1959, 1972)
פרס טיבור דרי (1966)
פרס קושוט (1978)
פרס פמינה לשנת 2003 בגין ספרה "הדלת"
הערות שוליים

↑  אסתי ג. חיים, כל אינטלקטואל צריך משרתת, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2007
↑  פותחים ספר: רחוב קטלין | מגדה סאבו, באתר הארץ, 9 במרץ 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268773605171  PLWABN: 9810703875205606  BIBSYS: 90559628  BNE: XX1449063  BnF: cb12032713t (data)  CANTIC: a19863317  CiNii: DA00993294  GND: 122066286  ICCU: RAVV060998  ISNI: 0000 0000 8173 601X  LCCN: n50012650  LNB: 000007112  NDL: 00458226  NKC: ola2002107840  NLA: 35537059  NLG: 64652  NLK: KAC201001304  NSK: 000058323  NTA: 07252474X  RERO: 02-A003881938  SELIBR: 227839  SUDOC: 028504186  Trove: 988487  VIAF: 108679660   WorldCat (עם VIAF): 108679660
מגדה ליגטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוקטובר 1909 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  18 באפריל 1977 (בגיל 67) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת סגד 
 תפקידים:  נוירולוגית, פסיכואנליטיקאית 
 בן או בת זוג:  שאנדור פטי (20 באוקטובר 1940–6 באפריל 1973) 
 
מגדה ליגטי (במקור לוסטיג, בהונגרית: Ligeti Magda;‏ בודפשט, 6 באוקטובר 1909 – בודפשט, 18 באפריל 1977) הייתה נוירולוגית, פסיכואנליטיקאית, אשתו השנייה של השחקן שאנדור פטי (1898–1973). מגדה ליגטי היא למעשה חלוצת הסקסולוגיה בהונגריה באמצעות ספרה פורצת הדרך "לילדים על מבוגרים" (בודפשט, 1946).
ביוגרפיה

מגדה ליגטי נולדה במשפחה יהודית כבתם של העיתונאי ועורך עיתון ינה ליגטי (1875–1969) ושל אנטוניה זינגר (1877–1959). היא סיימה את לימודיה ואת בחינות הבגרות בבית הספר התיכון לבנות בעיר סגד בשנת 1928 (A Szegedi Magyar Királyi Állami Árpádházi Szent Erzsébet Leánygimnázium). מגדה ליגטי השלימה את השכלתה הגבוהה בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פרנץ יוזף בסגד, שם הוסמכה כדוקטור לרפואה ב-1934. במהלך שנות לימודיה באוניברסיטה הכירה את המשורר הגדול מיקלוש רדנוטי, והתפתחה חברות טובה. בין השנים 1935–1943 עבדה במחלקה הנוירולוגית של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ', של הקהילה היהודית של פשט. (שמה כיום המרכז הרפואי הלאומי). היא שרדה את השואה ככל הנראה בבודפשט. לאחר מלחמת העולם השנייה עבדה כרופאה בקליניקה ולאחר מכן רופאה ראשית. היא עסקה בפסיכואנליזה ובחינוך מגדרי של ילדים. אז יצא לאור ספרה השני "לילדים על מבוגרים" (בודפשט, 1946), שאחת המתנגדות הקולניות ביותר לספר שעסק בחינוך מיני, הייתה הנזירה (חסידת אומות העולם) מרגיט שלכטה, שדרשה לאסור את הספר. גם הפרקליטות יזמה את איסור הספר, והשופט החוקר אישר זאת. נפתחו הליכים נגד מגדה ליגטי באשמת פגיעה בחוש המוסרי, במיוחד לגבי היצר המיני. הספר נגרס ולא פורסם יותר בהונגרית.
ואז בשנת 1968, שני עשורים מאוחר יותר, כתב העיתון מדיאר נמזט את הסיפור המגבש על היעלמותו של ספר החינוך המיני ההונגרי הראשון:
"זה כמעט בלתי יאומן עבור הצעירים של היום, אבל בלתי נשכח לדור המבוגרים, השערורייה שנגרמה בעקבות נסיון החינוך המיני ההונגרי הראשון. ספר שנכתב לבני נוער שפרסומו עורר סערה - לפני שני עשורים".
מגדה ליגטי נזכרה באירוע הדרמטי מבחינתה כך:
"השערורייה לא הייתה הפתעה, אלא ההיפך. עם זאת, כמובן לא ציפיתי שחלק מהאנשים ישקלו ואף ידרשו לתלות אותי כדבר הכי חכם - כדי ש'דבר מגונה כזה' לעולם לא יופיע שוב! - תביעות בית המשפט וסדרה של ביקורות גנאי חריפות הוכיחו שהקפדנות הצבועה של האתיקה הדתית עדיין השתוללה אז. אפילו עצם הרעיון של מיניות היה קשור לחטא אפילו בשנת 1947!
לאחר מותו של בעלה, היא ניסתה לשים קץ לחייה, אך ניצלה.
ד"ר מגדה ליגטי נפטרה ב-1977. הספד קצר עליה פורסם במדיאר נמזט: "ד"ר מגדה ליגטי הייתה לא רק אלמנתו של השחקן המצוין שאנדור פטי, אלא גם אחד מחבריו הוותיקים ביותר של מיקלוש רדנוטי, ואולי המבינה הראשונה של שיריו. היא הייתה בעלה כשרון כנוירולוגית שמחפשת דרכים חדשות, אחת מחלוצי הסקסולוגיה המודרנית בהונגריה. אחד מספריה מהמעניינים ביותר - הנוגע בחינוך מיני בבית הספר - יצא לאור לאחר השחרור (כלומר אחרי מלחמת העולם השנייה) ועורר סערה גדולה. המחברת השתתקה לזמן מה. כמה מתכני הספר קיבלו לגיטימציה ושוקמו במחקרים חדשים שבוצעו לאחרונה. מגדה ליגטי ביצעה גם עבודה יעילה במאבק באלכוהוליזם. היא בעצם לקחה בחשבון את שיתוף הפעולה של גורמים מבניים חיצוניים, חברתיים ופנימיים בשנים האחרונות ורק מחלתה מנעה ממנה להמשיך ולפתח את יוזמותיה בתחום ה'טכניקה העדינה' של החינוך לבריאות. עבודת הריפוי שלה, אומץ לבה העקרוני ואישיותה האנושית ימשיכו לחיות, ולא רק בזיכרון של בני משפחתה וחבריה."
כתביה

נשמות בורחות (בודפשט, 1943)
לילדים על מבוגרים (בודפשט, 1946)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניה נמצאים בקטלוג של המוזיאון הספרותי פטפי)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי III: כרך משלים (א-ז). עורכת ראשית. אגנש קניירש. בודפשט: אקדמית. 1981. ISBN 963-05-2500-3)
Magyar orvoséletrajzi lexikon. Összeáll. Kapronczay Károly–Közrem. Tóth Magda. Budapest: Mundus Magyar Egyetemi Kiadó. 2004. ISBN 963-950-132-8 (לקסיקון ביוגרפי רפואי הונגרי. בודפשט: בית ההוצאה לאור של האוניברסיטה ההונגרית מונדוס. 2004. ISBN 963-950-132-8)
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 815/1904. folyószáma alatt".
לאנס

ערך זה עוסק בקומונה בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
לַאנְס (בצרפתית: Lens) היא קומונה במחוז פה-דה-קאלה שבצפון צרפת. ב-2020 התגוררו בה 32,458 תושבים. באזור התעשייתי של לאנס, הכולל את הפרברים ואת העיר דואה, מתגוררים למעלה מחצי מיליון תושבים.
גאוגרפיה

לאנס ממוקמת במישור ארטואה על גדות תעלת דל, כ-200 ק"מ צפונית לפריז, בין ליל מצפון ואראס מדרום. היא נמצאת על ציר כבישים מהירים: פריז - ליל וקאלה - ריימס. קו הרכבת TGV מחבר אותה עם פריז (שעה ועשר דקות). בסביבותיה נמצאים מרבצי פחם שהפכו אותה לעיר תעשייתית.
דמוגרפיה

עקב גילוי מרבצי פחם בסביבותיה, לאנס הפכה מעיירה בת 2,436 תושבים ב-1803 לעיר בת 31,812 תושבים ב-1914. במלחמת העולם הראשונה הייתה העיר בקו החזית, ויותר ממחצית התושבים נמלטו ממנה. אחרי המלחמה חלה בעיר התפתחות כלכלית מואצת שבעקבותיה גדל מספר התושבים פי שלושה: (מ- 14,259 ב- 1921 ל-42,733 ב- 1962). אולם, מאז 1962 אוכלוסיית העיר נמצאה במגמת ירידה ועד 2006 העיר איבדה כשישית מתושביה.
| 1803 | 1836 | 1841 | 1848 | 1851 | 1856 | 1870 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2,436 | 2,561 | 2,673 | 2,807 | 2,447 | 3,341 | 7,738 |
| 1910 | 1914 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 |
| 27,714 | 31,812 | 14,259 | 30,099 | 33,513 | 32,730 | 34,342 |
| 1954 | 1959 | 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 |
| 40,753 | 41,547 | 42,733 | 42,019 | 40,281 | 38,307 | 35,278 |
| 1999 | 2006 | - | - | - | - | - |
| 36,823 | 35,583 | - | - | - | - | - |
היסטוריה

ייסודה של העיר לוטה בערפל, אך מטבעות מתקופת השושלת המרובינגית שנמצאו בסביבותיה מעידים על כך שהיה במקום יישוב רומאי בשם לנה קאס (כנראה קאסטרום - מילה המציינת מחנה צבא או בניין מבוצר), וכנראה מכאן השם לאנס.
ב-1526 עברה העיר לידיו של מלך ספרד, בהיותה חלק של ארצות השפלה הדרומיות. ב- 20 באוגוסט 1648 התחולל במקום קרב לאנס שבו לואי השני דה בורבון, נסיך דה קונדה ניצח את צבא ספרד - מה שסימן את המשך שקיעתה הצבאית של ספרד באירופה. בעקבות ניצחון זה וניצחונותיו של המרשל טורן, הקרדינל מאזארן חתם על הסכמי שלום וסטפאליה שבהם זכתה צרפת למעמד של מעצמה מדרג ראשון באירופה.
במלחמת העולם הראשונה העיר סבלה קשות. היא הייתה בידי הגרמנים מ-1914 עד 1918 ושימשה כמרכז אספקה חשוב של הצבא הגרמני. לא רחוק מהעיר נערך קרב רכס וימי. במהלך המלחמה הומטרו עליה פגזים רבים שבחלקם הגדול לא התפוצצו - מה שהיווה סכנה בתקופת השיקום שלאחר המלחמה. לפני שנסוגו, הגרמנים שרפו והחריבו את כל מכרות הפחם שנמצאו בסביבות העיר. השתוללה בעיר גם מגפת השפעת הספרדית שגבתה מחיר יקר בחיי אדם. העיר סבלה גם במלחמת העולם השנייה אם כי במידה פחותה.
כלכלה

ב-1849 התגלו מרבצי פחם בעומק של 150 מטר ביער שבסביבות העיר. ב-1853 הוקמה חברת לאנס שקיבלה זכות בלעדית לניצולם, ולאנס החלה להיות מרכז תעשייתי חשוב שהתבסס על מכרות פחם ועל שאיבת נפט. אולם, במלחמת העולם הראשונה כלכלת העיר נפגעה קשות כאשר הגרמנים החריבו את כל מכרות הפחם לפני שנסוגו. פגזים שלא התפוצצו נשארו בשטח והקשו על תהליך השיקום שלאחר המלחמה. כלכלת העיר סבלה גם במלחמת העולם השנייה, אם כי במידה פחותה.
ניצול מכרות הפחם נפסק לחלוטין ב-1990, ומאז עברה העיר תהליך של גיוון הפעילות התעשייתית. כיום קיימות בעיר תעשיות טקסטיל ומטלורגיה (בעיקר ייצור דוודים וחוטי מתכת), ייצור מכוניות ועיבוד מזון.
שלוחה של אוניברסיטת ארטואה (שנוסדה ב-1992 ושמרכזה בעיר אראס) נמצאת בלאנס.
קבוצת הכדורגל של העיר, "רסינג דה לאנס", זכתה באליפות צרפת ב-1998. אצטדיון פליקס בולאר, שאירח אחדים ממשחקי גביע העולם בכדורגל באותה שנה, נמצא בלב העיר.
הערות שוליים

↑  Lens sur le site de l'Insee
↑  Insee, Population légale 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566713105171  BnF: cb15268939w (data)  GND: 4300089-7  LCCN: n81071951  MusicBrainz: c1b6f149-cd99-45e9-8cfa-1832ba9526d2  NKC: xx0033046  SUDOC: 034257934  VIAF: 154779701   WorldCat (עם VIAF): 154779701 
לאנס ב-1917
לחשים במסופוטמיה

משנת 2500 לפנה"ס ועד לשנת 100 לפנה"ס נמצאו לוחות בכתב יתדות שומרי ואכדי המתארים לחשים וטקסים, שנועדו ברובם לגרש מחלות או סבל מסוג אחר. את הטקסטים המוקדמים נהוג לחלק לארבע תקופות: התקופה הפרה־סרגונית/טרום־סרגונית (עד 2371 לפנה"ס), התקופה הסרגונית (2316–2371 לפנה"ס), התקופה הנאו-שומרית (2112-2004 לפנה"ס) והתקופה הבבלית הראשונה (1830-1531 לפנה"ס). הן נבדלות זו מזו בעיקר בתוכן ומטרת הלחשים.טקסטים מאוחרים יותר מהאלף הראשון לפנה"ס והמשיכו להיכתב בממלכת אשור ובבל החדשה. הם מגיעים מאתרים כמו בבל, ארך (אורוכ), חרן, אשור ונינווה, ונמצאו בעיקר בספריית אשורבניפל.
ההגדרה המקובלת היום למאגיה בתרבויות מסופוטמיה היא טקסים המתייחסים לצרכים פרטיים של בני אדם, כמו טיפול במחלות והגשמת תשוקות, והיא נחשבת לחלק לגיטימי מהדת.
לחשים באלף השני והשלישי לפנה"ס

מהתקופה הפרה-סרגונית נמצאו לחשים בעיקר להקלה על לידה ולסילוק מחלות. מתקופת בבל הראשונה נמצאו בנוסף לחשי אהבה, ניצחון במלחמה ופתירת בעיות חקלאיות. הלחשים נחשבים לחלק מקבוצת הטקסטים הספרותיים, ומתוכם הם היחידים ללא התייחסות למחבר, מה שמדגיש את השתייכותם בעיני מחבריהם למישור השמיימי.
הלחשים המוקדמים מייחסים את המחלות והמזל הרע אשר הם אמורים לרפא להתערבות אלים, אך לא ברור מתוכם מה הגורם לכך והאם ההתערבות נתפסה כעונש או כהתערבות שרירותית. אי בהירות זו נראית גם בקינות שומריות על ערים שנחרבו. לעומת זאת כתובות מלוכה אחרות מהתקופה הפרה-סרגונית מתארות התערבות אלים שכזו כעונש, ולכן ניתן לשער ששתי התפיסות רווחו באותה התקופה.
חלק מהלחשים כללו תיאורים ציוריים, כך למשל שבר חרס מבבל הראשונה מתאר בשומרית אישה המתקשה ללדת, ומשווה בין העובר לסירה השטה במים, כאשר מסייעות לה האלות נינחורסג ואיננה.
לחשים באלף הראשון לפנה"ס

מבצע הטקסים באלף הראשון לפנה"ס נקרא אשיפו (āšipu), אשף או מגרש שדים. יש להבחין בינו לבין רופא, אסו (āsû), שהשתמש בעשבים, חוקנים ותחבושות. האשף היה אחראי על סילוק מחלות וכוחות עוינים כגון רוחות רפאים ושדים, ולעיתים סיפק קמעות מגינים מפני תקיפות נוספות. הוא נתפס ככוח חיובי ועבד, לרוב, עבור לקוחות פרטיים. הוא השתייך לצוות המקדש וייתכן שלמעמד הכהונה ממש, וככל הנראה גם הוא וגם לקוחותיו השתייכו למעמד הגבוה. חלק מהטקסים היו מורכבים וארוכים, וחלקם קצרים ופשוטים, ולרוב נכחו בהם רק האשף והלקוח.
נושאי הטקסים התייחסו רבות למחלות וריפוין, אך היו מגוונים וכך למשל ממצא מבבל המשויך למאה הרביעית לפנה"ס מכיל לחש לגרימת חלומות נבואיים.
הלחשים כללו גם אלמנטים מילוליים וגם אלמנטים טקסיים פיזיים, ונמשכו בין מספר שעות למספר ימים. האלמנטים המילוליים הכילו גם לחשים וגם תפילות. הם כללו חזרה על ביטויים, והתפילות פנו לא רק לאלים הפרסונליים אלא גם לכוחות טבע כלליים כמו מים ואש, ולעיתים אף לרשע עצמו, בדרישה שיסתלק או ישמד. האלמנטים הטקסיים כללו הבערת קטורת, השמדת חפצים סמליים, קשירת ופרימת חבלים, הצעת מנחות לאלים וכן שימוש בקמעות וחפצי מגן.
כישוף

בניגוד לתרבויות המערב המאוחרות יותר, מאגיה נחשבת לדבר חיובי ולחלק מהדת, ולכן יש להבחין בינו לבין כישוף, שהוא שלילי ובעל מטרות עוינות.
מכשפים היו אנשים ובעיקר נשים שהואשמו בגרימת מחלות ונזק בזדון. זכר נקרא כשפו (kaššāpu) ונקבה כשפתו (kaššaptu). האשף[דרושה הבהרה] והמכשפה היו אויבים, אך השתמשו בטכניקות דומות בטקסיהם. המכשפות מתוארות בעיקר בטקסט "מקלו" (Maqlû) "שרפה", שהוא הטקסט המסופוטמי הארוך והחשוב ביותר כנגד מכשפות, המתאר אותן כיצורים דמוניים ושליליים. הטקסט מכיל שמונה לוחות, והוא כולל לחשים רבים שמטרתם לסלק מכשפות, אשר ייתכן שמהווים למעשה לחש אחד ארוך. מקור חלק מהטקסטים מראשית האלף השני לפנה"ס מבבל הראשונה, חלק גדול יותר מגיע מסוף האלף השני מאשור, אך חלק הארי נכתב באלף הראשון לפנה"ס, בעיקר בנינווה אך גם בכלח, חוזירינה, אורוכ, אור, בבל, סיפר וניפור.
הטקס התרחש לאורך לילה אחד לתוך הבוקר שלאחריו, בסוף חודש אבו, הוא חודש אב, אז על פי האמונה רוחות נדדו בין השאול לבין העולם הגשמי. הוא מוזכר במכתב מאת הקוסם נבו-נדין-סומי למלך אסרחדון בשנת 670 לפנה"ס.
במהלך הטקס, הקוסם ניסה לאחד בין גוף המכשפה האנושי לבין שד, וכך לסלק אותה באמצעות אותם טקסי גירוש שדים שהשתמש בהם בכל טקס אחר. על פי האמונה כוחן של המכשפות הגיע מרוחות רפאים ושדים, הן זימנו יצורים אלה עבור כישופיהן, ואף היו עשויות להפוך לרוח רפאים לאחר המוות. כל זאת עשוי להסביר את המיזוג הטקסי בין גוף המכשפה האנושי לבין שד. לאורך ה"מקלו", מכשפות נידונות להורג אך לא לקבורה, ויש לשרוף את גופתן או להאכיל אותן לחיות, ובכך למנוע מהן להפוך לרוח רפאים.
ראו גם

סדרת המקלו
לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש
לקריאה נוספת

Abusch, Tzvi. Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002)
Abusch, Tzvi, The Witchcraft Series Maqlû (Atlanta: SBL Press, 2015)
Cunningham, Graham. Deliver Me from Evil: Mesopotamian Incantations 2500-1500 BC (Rome: Editrice Pontificio Istituto biblico, 2007)
Farber, Gertrud. "Another Old Babylonian Childbirth Incantation", from: Journal of Near Eastern Studies, vol. 43 (1984) pp. 311-316
Finkel and Seymour, "Daniel The seer" from Babylon (Oxford University Press, 2008), pp. 155-160
Duane E. Smith, The Divining Snake: Reading Genesis 3 in the Context of Mesopotamian Ophiomancy, Journal of Biblical Literature 134, 2015, עמ' 31–49 doi: 10.15699/jbl.1341.2015.2757
הערות שוליים

1 2 3 4  Graham Cunningham, Deliver Me from Evil: Mesopotamian Incantations 2500-1500 BC (Rome: Editrice Pontificio Istituto biblico, 2007) p. 1
1 2 3  Tzvi Abusch, The Witchcraft Series Maqlû (Atlanta: SBL Press, 2015), p. 1
↑  Graham Cunningham, Deliver Me from Evil: Mesopotamian Incantations 2500-1500 BC (Rome: Editrice Pontificio Istituto biblico, 2007) p. 2
↑  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 4
↑  Graham Cunningham, Deliver Me from Evil: Mesopotamian Incantations 2500-1500 BC (Rome: Editrice Pontificio Istituto biblico, 2007) p. 5
↑  Graham Cunningham, Deliver Me from Evil: Mesopotamian Incantations 2500-1500 BC (Rome: Editrice Pontificio Istituto biblico, 2007) p. 101
↑  Gertrud Farber, "Another Old Babylonian Childbirth Incantation", from: Journal of Near Eastern Studies, vol. 43 )1984( p. 311
1 2 3 4 5  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 5
↑  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 6
↑  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 4-5
↑  Irving Finkel and Micheal Seymour, "Daniel The seer" from: I.L. Finkel and M. J. Seymour (editors), Babylon (Oxford University Press, 2008), p. 156.
↑  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 6.
↑  Tzvi Abusch, The Witchcraft Series Maqlû (Atlanta: SBL Press, 2015), p. 1.
1 2  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 7.
1 2  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 15.
↑  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 163.
↑  Tzvi Abusch, The Witchcraft Series Maqlû (Atlanta: SBL Press, 2015), p. 3.
↑  Tzvi Abusch, The Witchcraft Series Maqlû (Atlanta: SBL Press, 2015), p. 4.
↑  Tzvi Abusch, Mesopotamian Witchcraft: Toward History and Understanding of Babylonian Witchcraft Beliefs and Literature (Leiden: Brill Styx, 2002), p. 20.
↑  Tzvi Abusch, The Witchcraft Series Maqlû (Atlanta: SBL Press, 2015), p. 4-5.
לוח כישוף, השלישי מסדרת לוחות ה"מקלו". כיום במוזיאון הבריטי
מדבר אדומים

מדבר אדומים הוא אזור במדבר יהודה, צפונית-מזרחית לירושלים.
על-פי מנשה הראל, מחוקרי האזור, מדבר יהודה מתחלק למספר מדבריות משנה כמו מדבר זיף, מעון ועוד. על פי דברי הימים מדבר אדומים נקרא "מדבר ירואל".[דרוש מקור]
על פי מנשה הראל, התייחד מדבר אדומים בכך שלא היה מיושב מעולם, למעט בימי בית ראשון. היישובים היחידים בו נמצאו מתקופת מלכי יהודה בבקעת הורקניה. כיום מצויים בו ובגבולותיו מספר יישובים, בהם מעלה אדומים, מעלה מכמש, כפר אדומים, נווה ארז ועוד.
ראו גם

הר מונטר
הערות שוליים

↑  מסעות מדבר יהודה וים המלח, עמוד 175 ואילך
↑  ספר דברי הימים ב', פרק כ', פסוק ט"ז
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדבריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לגור איתו

| --- | --- |
 סינגל בביצוע ריקי גל
 יצא לאור:  1979 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  מירית שם אור
 לחן:  צביקה פיק
 
לגור איתו הוא פזמון שכתבה מירית שם אור, הלחין צביקה פיק וביצעה ריקי גל. השיר יצא לאור בשנת 1979.
רקע

השיר יצא לאור כחלק מפסקול הסרט "דיזנגוף 99".
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תש"ם (1980) דורג השיר במקום ה-22. במצעד שירי צביקה פיק שערכו רשת ג' ואתר ynet הגיע השיר למקום העשירי
ריקי גל סיפרה על השיר:"צביקה פיק פנה אלי עם 'לגור איתו' לסרט 'דיזנגוף 99'. בגדול, לא אהבתי את השיר הזה בהתחלה. למה הוא כל כך הצליח? יש בו איזהשהי אמת כובשת, רוק-פופ תמים של בחורות צעירות שמתאהבות לפעמים בגברים נשואים וחולמות לעבור לגור איתם יום אחד".
בתרבות פופולרית

ביצוע מוכר נוסף הוא של פיק עצמו עם להקת "נושאי המגבעת" ב-1992, במסגרת מסע ההופעות שלהם ביחד.
שיר זה נכלל במחזמר הלהיטים "מרי לו" שעלה לראשונה בתיאטרון הבימה בשנת 2002 ומבוסס על 25 משיריו של צביקה פיק.
בשנת 2020 פרסמה כאל פרסומת עם הקומיקאית ליאת הר לב שרה את השיר במילים שונות לקידום המוצר "cal pay".
בשנת 2017 בתוכנית הטלוויזיה "היהודים באים" בסיום אחד המערכונים הדמויות המופיעות המערכון שרות את השיר לגור איתו
הערות שוליים

↑  ynet, "נאסף תשרי": השיר הכי אהוב של צביקה פיק, באתר ynet, 6 באפריל 2012
↑  נערת הרוק חוגגת 70: "מחשבות על המוות זה נתון קבוע", באתר ynet, 10 ביולי 2020
↑  כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי (2017-12-02), היהודים באים | עונה 3 - רפול סוגר את הלהקות, נבדק ב-2024-08-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: e2eaf997-78d0-4376-9631-7a4eed5c3459
מג"ב מרכז

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   משטרת ישראל  משמר הגבול
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה)
 פיקוד
 יחידת אם:   משמר הגבול
 דרגת המפקד:    ניצב משנה
 מפקד נוכחי:  שמעון דהן
לוחמי מג"ב בפעילות אכיפה
משמר הגבול מרחב מרכז הוא מחט"ב (מפקדת חטיבה) של משמר הגבול האחראית על פעילות מג"ב באזור מרכז מדינת ישראל - גוש דן, השרון, השפלה וסביבתם.