stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רודד שרן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1971 (בן 53)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  רון שמיר 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 בפברואר 2005) 
 תלמידי דוקטורט:  דנה זילברבוש 
 פרסים והוקרה:  פרס קריל 
 אתר רשמי
 
רודד שרן (נולד ב-25 בדצמבר 1971) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור מן המניין למדעי המחשב ראש בית הספר למדעי המחשב, אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

רודד שרן נולד ב-1971 בראשון לציון, בן לעדנה ויאיר שרן, ולו שני אחים צעירים ממנו. הצטרף לעתודה האקדמית וקיבל תואר ראשון ושני במתמטיקה ומדעי המחשב מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2002 קיבל תואר דוקטור למדעי המחשב מאוניברסיטת תל אביב, על עבודה בהנחייתו של פרופ' רון שמיר, על עבודה שכותרתה "Graph Modification Problems and their Applications to Genomic Research". המשיך לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בהדרכתו של פרופ' ריצ'רד קארפ.
הצטרף במלגת אלון כמרצה בכיר לסגל בית הספר למדעי המחשב של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2007 הוענק לו פרס קריל. בשנת 2015 זכה בפרס קדר על תרומתו הייחודית בתחום ביולוגיה חישובית. היה חבר באקדמיה הצעירה הישראלית. באוקטובר 2024 מונה לראש בית הספר למדעי המחשב.
תחומי מחקרו הם ביולוגיה מערכתית חישובית בהתמקדות בניתוח השוואתי של רשתות חלבונים, גנומיקה חישובית ואלגוריתמים בגרפים.
נשוי לביולוגית רחל שרן ולהם ארבעה ילדים.
הערות שוליים

1 2  רודד שרן, באלבום המשפחות ראשון לציון
↑  Roded Sharan, באתר של קרן וולף
↑  פרופ' רודד שרן, באתר של אוניברסיטת תל אביב
↑  פרופ' רודד שרן, באתר האקדמיה הצעירה הישראלית
↑  ציוץ של סיון טולדו, 30 בספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267946205171  dblp: 05/902  GND: 1229524592  LCCN: nb2014007549  MGP: 99509  NLK: KAC202356014  ORCID: 0000-0001-8363-4882  VIAF: 298548989   WorldCat (עם VIAF): 298548989
סנטנדר

ערך זה עוסק בעיר בספרד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סנטנדר (בספרדית: Santander) היא בירת הקהילה האוטונומית קנטבריה שבספרד. העיר היא עיר נמל השוכנת בצפון המדינה, לחוף האוקיינוס האטלנטי, ונכון ל-2005 מתגוררים בה 184,000 תושבים, שהם למעלה משליש מתושבי קנטבריה כולה.
סנטנדר נחשבת למוקד תיירות בשל אקלימה הנוח, גם אם גשום, חופי "סרדנירו" והקזינו שלידם.
בשנת 1941 פרצה בעיר שרפה גדולה. במשך יומיים השתוללה השרפה מגובה ברוח דרומית חזקה. אלפי משפחות נותרו ללא קורת גג, כבאי אחד נספה וחלק גדול מסנטנדר ההיסטורית נהרס כליל.
בסנטנדר נמצא אצטדיון "אל סרדינרו", אשר בו פועל מועדון הכדורגל של ראסינג סנטנדר, ובו שיחקו בעבר מספר שחקנים ישראליים.
מאדס פדרסן

פדרסן במהלך רונדה ון פלנדרן 2018, בו הגיע במקום השני.
מאדס פדרסן (באנגלית: Mads Pedersen; נולד ב-18 בדצמבר 1995) הוא רוכב אופני כביש בקבוצת לידל - טרק. אלוף העולם (יורקשייר 2019) וסגן אלוף העולם עד גיל 19 (פירנצה 2013).
קריירה

ב-2013, פדרסן ניצח את מרוץ פריז - רובה לצעירים, ואת מרוץ הקורס דה לה פאייה. הוא סיים שני באליפות דנמרק עד גיל 19, וזכה במדליית הכסף באליפות העולם עד גיל 13, לאחר שסיים כ-3 שניות אחרי מת'יו ואן דר פול המנצח.
קריירה > קבוצת קולט ארנג'י

פדרסן הצטרף לקבוצת הפיתוח הדנית, "קולט ארנג'י ויטאל ווטר". הוא ניצח את מרוץ אסקבורן-פרנקפורט עד גיל 23 ב-2014, וסיים שלישי באליפות דנמרק בנגד השעון עד גיל 23. ב-2015, פדרסן ניצח את הקטע השלישי וסיים במקום השני הכללי בזי.אל.אמ רומפוט טור, הוא סיים שישי במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, ושמיני בטור דה פיורדס. פדרסן התחרה ב-טור דה ל'אווניר, ניצח את הקטע השני ופרש מהמרוץ במהלך הקטע הרביעי.
קריירה > קבוצת סטולטינג

פדרסן הצטרף לקבוצת סטולטינג סרוויס גרופ מדרג הפרו קונטיננטל. הוא ניצח את מרוץ גנט - וולגם לצעירים, וסיים שמיני כללי וניצח את דירוג הצעירים בדרידאסה דה פאנה. פדרסן ניצח את הקטע השלישי בטור של נורווגיה, וניצח את דירוג המטפסים עם 30 נקודות. הוא ניצח את הטור של פיין (מרוץ חד יומי), וסיים במקום ה-11 באליפות העולם עד גיל 23 במרוץ כביש, ובמקום ה-17 בנגד השעון.
קריירה > קבוצת טרק סגפרדו > 2017

פדרסן הצטרף לקבוצת טרק - סגפרדו הבכירה מדרג הוורלד טור. הוא נבחר לראשונה לגרנד טור, כאשר נבחר לג'ירו ד'איטליה, הוא סיים במקום ה-138 הכללי, והתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה בקטע האחרון, בו הגיע במקום ה-12. ב-25 ביוני, הפך פדרסן לאלוף דנמרק לאחר שגבר על ניקולאי ברוכנר ועל אלכסנדר קאמפ בספרינט. הוא ניצח את הטור דו פויטו שארנט, לאחר שהקדים את ג'ונתן קאסטרוייחו שסיים שני ב-35 שניות, ואת ז'אן פייר דרוקר שסיים שלישי ב-42 שניות. בנוסף לכך, ניצח פדרסן את הקטע הרביעי במרוץ, שהיה נגד השעון. בטור של דנמרק, רשם פדרסן הופעה מוצלחת לאחר שניצח את הקטע השלישי במרוץ, ואת דירוג הצעירים והמאיצים. בסופו של דבר, פדרסן ניצח את הטור כולו לאחר שהקדים את מייקל ואלגרן שסיים שני ב-15 שניות.
קריירה > קבוצת טרק סגפרדו > 2018

פדרסן ניצח את הקטע השני בהראלד סאן טור, וסיים שני בקטע הפרולוג. פדרסן סיים חמישי בדווארס דור פלנדרן, וב-1 באפריל, רשם את אחד מהישגיו הגדולים בקריירה לאחר שסיים שני במונומנט היוקרתי, רונדה ון פלנדרן. 12 שניות אחרי ניקי טרפסטרה המנצח. הוא התחרה ב-ג'ירו ד'איטליה 2018, סיים שמיני בקטע השביעי ותשיעי בקטע השני, וסיים במקום ה-140 הכללי. הוא ניצח בפעם השנייה ברצף את הטור של פיין, אך לא הצליח להגן על תוארו כאלוף דנמרק לאחר שסיים שישי. בטור של דנמרק, הוא ניצח את הקטע הרביעי. פדרסן ניצח את הטור דה יורומטרופול, לאחר שגבר על ז'אן פייר דרוקר ועל אוליבר נאסן.
קריירה > קבוצת טרק סגפרדו > 2019

פדרסן סיים עשירי באליפות דנמרק במרוץ נגד השעון, ובמקום ה-16 באליפות דנמרק במרוץ הכביש. הוא ניצח את גרנד פרי דיסברגס, אך הישג שיאו בקריירה הגיע ב-29 בספטמבר, לאחר שבמרוץ הכביש באליפות העולם, שנערך תחת גשם לכל אורכו, היה פדרסן חלק מקבוצת בריחה שכללה גם את מטאו טרנטין, שטפן קינג, ג'אני מוסקון ומת'יו ואן דר פול. הקבוצה שרדה עד סיום המרוץ, אך ללא ואן דר פול ומוסקון שנשרו ממנה. בספרינט אל קו הסיום הצליח פדרסן לגבור על טרנטין ועל קונג, זכה במדליית זהב והפך לאלוף העולם הראשון מדנמרק בקטגוריית עלית גברים.
הערות שוליים

↑  World Championship - Road Race, procyclingstats.com
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אלחנדרו ולוורדה | אלוף העולם במרוצי כביש  2019 | הבא: טרם התקיים |
פדרסן במהלך ג'ירו ד'איטליה 2017
חלום המתחיל (מתמטיקה)

איור של "חלום השנה הראשונה" בשני ממדים. כל צלע של הריבוע היא באורך X+Y. שטח הריבוע הוא סכום שטח האזור הצהוב (=X2), שטח האזור הירוק (=Y2), ושטח שני האזורים הלבנים (=2×X×Y).
חלום השנה הראשונה הוא כינוי לשוויון השגוי  (x+y)^{n}=x^{n}+y^{n}, שבו  n הוא מספר ממשי (בדרך כלל שלם חיובי הגדול מ-1) ו- x,y הם מספרים ממשיים שאינם אפס. תלמידים מתחילים נוהגים לטעות בחישוב חזקה של סכום מספרים ממשיים, בהניחם בטעות כי חזקות מתפלגות על סכומים.
החישוב הנכון של החזקה  (x+y)^{n} נעשה על ידי משפט הבינום. למשל, כאשר  n=2, נוסחאות הכפל המקוצר מראות שהביטוי  (x+y)^{2} שווה ל- x^{2}+2xy+y^{2}, ולא ל- x^{2}+y^{2}.
השימוש בשם "חלום השנה הראשונה" מתייחס גם לעיתים למשפט הקובע כי עבור מספר ראשוני  p, אם  x ו- y הם איברים מתחלפים בחוג בעל מאפיין  p, אז  (x+y)^{p}=x^{p}+y^{p}. במקרה המסוים הזה, "הטעות" אכן נותנת את התוצאה הנכונה, שכן  p מחלק את כל המקדמים הבינומיים מלבד הראשון והאחרון, והופך את כל האיברים האמצעיים לאפס.
דוגמאות

(1+4)^{2}=5^{2}=25, אבל  1^{2}+4^{2}=17.
{\sqrt {x^{2}+y^{2}}} לא שווה ל- {\sqrt {x^{2}}}+{\sqrt {y^{2}}}=|x|+|y|. לדוגמה, עבור 3 ו-4, מתקיים  {\sqrt {9+16}}={\sqrt {25}}=5, אבל זה לא שווה ל-3 + 4 = 7. בדוגמה זו, הטעות נעשתה עם החזקה  n=1/2.
מאפיין ראשוני

כאשר  p הוא מספר ראשוני ו- x ו- y הם חברים בחוג חילופי בעל מאפיין  p, אז  (x+y)^{p}=x^{p}+y^{p}. ניתן להוכיח זאת באמצעות בחינת הגורמים הראשוניים של המקדמים הבינומיים:
המונה הוא  p עצרת (!), שהיא מתחלקת ב- p. עם זאת, כאשר  0<n<p, גם  n! וגם  (p-n)! זרים ל- p, שכן כל הגורמים קטנים מ- p ו- p הוא מספר ראשוני. מכיוון שמקדם בינומי הוא תמיד מספר שלם, המקדמים הבינומיים עבור  n בין  1 ל- p-1 מתחלקים ב- p ולכן שווים ל-0 בחוג. נשארים המקדם הראשון והאחרון, ששניהם שווים ל-1, והתוצאה היא המשוואה הרצויה.
לכן, במאפיין  p, חלום השנה הראשונה מתקיים. תוצאה זו מראה שהעלאה בחזקת  p יוצרת אנדומורפיזם, הידוע כאנדומורפיזם פרובניוס של החוג.
הערות שוליים

↑  Julio R. Bastida, Field Extensions and Galois Theory, Addison-Wesley Publishing Company, 1984, p.8.
↑  Fraleigh, John B., A First Course in Abstract Algebra, Addison-Wesley Publishing Company, 1993, p.453, ISBN 0-201-53467-3.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "חלום המתחיל (מתמטיקה)".
קרב אלעשה

קרב אלעשה היה הקרב השמיני והאחרון במרד החשמונאים והתרחש באפריל 160 לפנה"ס בין כוחות החשמונאים לכוחות סלאוקיים באזור רמאללה. בקרב נחלו החשמונאים תבוסה קשה ומצביאם יהודה המכבי נהרג. אף על פי כן, המשיכו אחיו של יהודה, יונתן ושמעון, להנהיג את המורדים, לשמור על בניין הכוח הצבאי ולשנות אופי המרד ללוחמת גרילה ממדבר יהודה. על אף רדיפותיו העיקשות של מפקד הצבא הסלאוקי בקכידס, מעמדם של החשמונאים רק הלך והתעצם, ותוך עשר שנים מונה יונתן למושל, עד שבשנת 142 לפנה"ס הצליחו החשמונאים להשיג עצמאות ליהודה.
רקע

לאחר ניצחון יהודה בקרב חדשה, עבר השלטון בכל ארץ יהודה למעט מצודת החקרא לידי החשמונאים. יהודה המכבי עשה מבית ומחוץ לבסס את שלטונו. בין היתר הצליח לכרות ברית עם רומא, שכללה עזרה הדדית במקרה של מלחמה. אף שההסכם היה פורמלי ולא הבטיח התערבות צבאית, בממלכה הסלאוקית היה בו להדליק נורת אזהרה בעניין כוונותיה של רומא לגבי יהודה. בתחילת שנת 160 לפנה"ס השתלט דמטריוס הראשון על ההתמרדות של טימארכוס בבבל, ונפנה "לעשות סדר" ביהודה. כעבור כחצי שנה בניסן 160 לפנה"ס בקכידס שאליו נתלווה אלקימוס הכוהן הגדול, הגיע ליהודה כשהוא נחוש לדכא את המרד. על פי משה דוד הר "זו הייתה אמורה להיות מלחמה ללא פשרות, שמכוונת הייתה למחוץ את צבא יהודה".
פיקוד

מפקד הצבא הסלאוקי היה בקכידס - "מושל בעבר הנהר", בקכידס באותה עת שימש בתפקיד בכיר שטבעו מעט מעורפל, ונתון במחלוקת אצל החוקרים. אחת ההשערות בעניין שהוא שימש כמושל כללי של המחוזות שממערב לפרת.
למפקד זה היה כבר ניסיון קודם בשטח ארץ ישראל ויהודה בפרט, ולמעשה במסע הקודם שלו, כאשר עלה בכוחות רבים לאזור ואף שיצא לפעולת עונשין באזור גופנא, נרתע יהודה מלהתעמת איתו, עקב הניסיון המר בקרב בשטח פתוח שהיה בקרב בית זכריה, וגם כנראה בשל יכולת המצביאות הטובה של בקכידס, כפי שבאה לידי ביטוי הלכה למעשה במספר רב של קרבות שניהל.
צבאות

על פי מקבים א', מנה הצבא הסלווקי עשרים אלף לוחמים רגליים ואלפיים פרשים סלאוקיים, מספר שהחוקרים מקבלים כמדויק, עקב דיכוי מרד טימארכוס, היו הסלווקים מסוגלים להפנות חלק ניכר מגייסותיהם ליהודה. הרכב הצבא לא מפורט, אך בתיאור הקרב מוזכרים פלנגיטים, פרשים וחיילים קלי חימוש (קשתים וקלעים), ולפי הערכתו של בר כוכבא סביר שהיו גם חיילים בינוניים.
בקרב השתתפו, על פי מקבים א', 800 חיילים יהודיים בפיקוד יהודה המכבי, מספר שהחוקרים מתייחסים אליו בפקפוק רב. על פי המחקרים הכוח החשמונאי מנה לפחות כ-3,000 חיילים, שזו המסגרת המקובלת אצלם. קנאל מוסיף כי ליהודה המכבי היה גרעין של צבא מקצועי שנתחשל בקרבות שנמשכו כבר כשבע שנים, ואף כי לא היו יחידות פלנקס הוא היה מאומן להילחם כנגד צבא סורי בשטח פתוח. בר כוכבא טוען כי ניתוח הקרב מוכיח כי היו לחשמונאים פרשים, ואף כוחות בינוניים אם לא כוחות פלנקס כבדים. "בזירת קרב דוגמת זו של אלעשה, לא היה כל סיכוי לחיל רגלי קל להתמודד בכוחות עצמו פרק זמן ממושך נגד מערך גדול של פאלאנקס".
לפי מקבים א' בטרם הקרב היו עם יהודה כשלושת אלפי לוחמים, אך כששמעו וראו את גודל הצבא הסלאוקי, חששו רבים מחייליו מעימות ונמלטו, וכך נשאר הוא עם פחות מאלף חיילים. גם אבי יונה וחוקרים נוספים טוענים כי הסיפור על העריקה ההמונית בא להצדיק את תבוסתו של יהודה המכבי, ולא ייתכן לנוכח תיאור הקרב בספר מקבים, שזה היה סדר הכוחות של הצבא החשמונאי, ו"שקומץ קטן נלחם בצבא שלם".
שדה הקרב

הצבא הסלאוקי הגיע ליהודה ממזרח ב"דרך הגלגל" ונכנס לאזור בנימין כשהוא הצפין ליד הר בעל חצור, ומשם הדרים וחנה בבארה (31°54′39″N 35°12′58″E﻿ / ﻿31.910836°N 35.216035°E﻿ / 31.910836; 35.216035), (אל בירה של היום ע"פ איבל). ואילו יהודה חנה דרומית-מערבית לו באלעשה, שזוהתה על ידי איבל עם חירבת אל-עשי (31°53′51″N 35°12′20″E﻿ / ﻿31.897599°N 35.205474°E﻿ / 31.897599; 35.205474 בגובה 863 מטר מעל פני הים), השוכנת במבואותיה הדרומיים של רמאללה, במרחק של כקילומטר וחצי בלבד ממקום חנייתו של הכוח הסלווקי.
השטח שבו נערך הקרב הוא רמה מתונה, באזור שעליהן משתרעות הערים רמאללה ואל בירה ובעמק שלמרגלות אלעשה. על פי בר כוכבא, האזור שהיה נוח ללחימה עבור הכוח הסלווקי נכפה על יהודה בשל שיקולים פוליטיים פנימיים. אף כי בקרבות עם ניקנור צברו המורדים ניסיון בלוחמה חזיתית בשטח רמתי מישורי מובהק, בקרב זה היה יתרון בולט לכוח הסלאוקי במספר הרגליים הכבדים והפרשים. אך בקכידס הילך טרור על האוכלוסייה הכפרית מצפון לירושלים ויהודה מנהיג המרד לא יכול היה לעמוד מנגד, והעדיף לא להשתמט מהקרב כפי שעשה במסעו הקודם של בקכידס. אבי יונה מתאר שיהודה חוזר על התכסיס שהצליח בקרב חדשה כנגד ניקנור: העמדת מחנהו בין הצבא הסורי לבין ירושלים, כדי למנוע מנוסה של לוחמים סלאוקים לירושלים, במקרה של תבוסת האויב.
ההיסטוריון אריה יצחקי חולק על זיהוי שדה הקרב באזור רמאללה. לפי גרסתו, הקרב נערך כ-20 ק"מ דרומה משם בח'ירבת אלעוש (שהיא אלעשה המקראית) ליד מבשרת ירושלים של ימינו והסתיים בהר עוזה, שהוא ההר הנמצא מצפון למבשרת, כיום הר אחירם. על הר זה נמצא קבר שייח' עבד אל עזיז (קבר עוזה הכהן). זהו אזור הררי ומבותר שבו כוח קטן יכול להילחם מול פלנקס גדול.
מהלך הקרב

השכם בבוקר הכוח הסלווקי יצא מהמחנה ונערך באופן הידוע למערכים ההלניסטיים (שלב ראשון). במרכז הזירה שני כוחות פלנקס, כוחות הפרשים מוקמו באגפיו, והקלעים והקשתים הוצבו לפני הכוחות כולם. בקכידס המפקד העליון התמקם ב"קרן הימנית", דהיינו באגף הימני של הפרשים, שהיה נהוג להיות חזק יותר, ובצבא הסלווקי הוא היה מורכב מפרשי המשמר המלכותי. כמקובל בקרבות הללו המצביא נהג להילחם ולפקד אישית ולהילחם מקרוב בכוח הפרשים החזק. כך יכול היה לפקד מקרוב, לתמרן במהירות, וגם להיות מוגן על ידי לוחמים מובחרים.
על פי בר כוכבא הפלנקס הסלווקי שהתפרס לשטח של כ-500 מטר לכל היותר, בשל תנאי השטח המגבילים. והיה מסוגל לנוע בשטח הרמתי המתון בקלות. בתחילה נפתחה המערכה בהתמודדות בין לוחמי חיל הרגלים הקל - הקלעים והקשתים, בין שני הצבאות. בצבא הסלווקי היוו הכוחות הקלים לא פחות מרבע מכלל הכוח. בסיום ירי הקלעים הסתערו שני גושים של פלנקס סלאוקי (כנראה שתי סטראטגיות בנות 4,000 איש כל אחד, שרוחב כל אחת מהן הוא כ-232 מטר) על חיל הרגלים היהודי אשר במרכז, שהיו ככל הנראה אף הם כוחות פלנקס. לפי תנאי הקרב.
בשלב זה (השלב השני) לאחר שיהודה נוכח כי בקכידס נמצא מולו. האגף השמאלי של צבא החשמונאים, בו היה יהודה, שתוגבר על ידי "כל אמיצי הלב" הסתער על פרשי האגף הימני הסלווקים. מטרתו של יהודה הייתה, כנראה, לנסות להרוג את בקכידס עצמו, ולגרום בכך פגיעה מורלית לאנשיו, ולנסות בכך לסיים את המערכה. יהודה באגף השמאלי היהודי הצליח להתגבר על האגף הימני של צבא בקכידס, והניסו, ורדף אחריו. בין אם הייתה זו טקטיקה מכוונת מצד בקכידס במטרה ללכוד את יהודה, או הצלחה קרבית של יהודה, המרדף הממושך התנהל אחרי בקכידס ופרשיו עד "אשדות ההר" שמזוהה עם הר בעל חצור.
אולם בינתיים (שלב שלישי) לא עמד האגף היהודי הימני במערכה למול חיילי הסלווקים באגף השמאלי ולוחמיו נגפו ונסו. הסלווקים באגף השמאלי לא רדפו אחרי היהודים הנסים, אלא באו לעזרת אנשיהם הנסוגים שבאגף השני בתנועת מלקחיים, ובינתיים בקכידס ואנשיו הנסוגים מפני יהודה חזרו בחזרה, כך ששני האגפים הסלווקים כיתרו מלפנים ומאחור את כוחות החשמונאים שבהם היה יהודה, עד ש"כבדה עליהם המלחמה" והם נכנסו למצב נואש, בשל הכוחות העדיפים והם ניגפו. על פי מקבים א' הקרב כולו ניטש "מהבוקר ועד הערב", וגם אם נניח שמדובר רק בביטוי, עדיין מדובר במערכה שניטשה שעות רבות. מה שמורה על כך שגרסת ספר מקבים א' על מספרם הזעום של המקבים איננה סבירה.
על פי ספר מקבים א' נהרגו רבים משני הצדדים. יהודה נהרג על פי אבי יונה, לא הרחק מבית חורון עילית, ועל פי בר כוכבא באזור בעל חצור. לאחר הקרב או במהלכו איתרו יונתן ושמעון אחיו של יהודה את גופתו, והצליחו לחלץ אותו באופן כזה או אחר, וקברו אותו בקבר אבותיו במודיעים. יונתן הוופסי, אחיו, לקח על עצמו את הנהגת המרד כשלצידו עומד אחיו הבכור - שמעון התרסי.
תוצאות הקרב

קרב זה השיב לממלכה הסלאוקית למשך מספר שנים את השליטה במרכזי האוכלוסייה הגדולים ביהודה, המורדים לא יכלו להחזיק במעוזם שבהרי גופנה, והתארגנו במדבר תקוע ועברו למלחמת גרילה.
בעקבות פעולת התגמול של יונתן ושמעון כלפי תושבי מידבא, שאנשיהם רצחו את יהוחנן אחיהם, בקכידס ניצל שעת כושר זו, ויצא להילחם במורדים ולנסות להשמידם (157 לפנה"ס). צבאו ניסה ללכוד את המורדים בשובם מעבר הירדן כאשר הוא לוחץ אותם ממזרח לעבר נהר הירדן וצפון ים המלח. אחרי התקפת נגד מצד המורדים, שגרמה לצבאו לאבדות קשות, נמלטו המורדים חזרה למדבר יהודה, ובקכידס חזר לירושלים בידיים ריקות.
כדי להבטיח את שלטונו בקכידס החל בהקמת קו ביצורים במבואות ירושלים, שהגנו עליה מכל כיוון: בית אל בצפון, בית חורון בצפון-מערב, אמאוס ממערב, תמנה מדרום-מערב, תקוע מדרום-מזרח, יריחו ממזרח, ופרתנון מצפון-מזרח.
לאחר הפוגה של שנתיים בקכידס שיצא לאנטיוכיה חזר בראש צבא חזק ללכוד את המורדים שחזרו למודיעים בעת העדרו. בעקבות רדיפתו הם ברחו ממודיעין ושיקמו את בית בצי באזור ספר המדבר, התיישבו בה ואף ביצרוה. בקכידס ניסה לצור על היישוב, אך יונתן הטרידו מבחוץ, וצירף אליו שבטים נודדים, ואף אחיו שמעון הצליח לצאת מהעיר ולשרוף את מכונות המצור. כישלון זה הניע את בקכידס להסכים למשא ומתן עם יונתן, שמהלכו קיבל יונתן רשות להתיישב במכמש הסמוכה לירושלים, אף כי בירושלים עוד נותר חיל מצב סלאוקי (155 לפנה"ס). תקופה לאחר מכן, לאחר צאת הצבא הסלוקי מיהודה, הרחיב יונתן שלטונו על רוב ארץ יהודה. בשנת 152 לפנה"ס עימותים פנימיים בממלכה הסלאוקית הביאו את המלך דמטריוס הראשון לפנות ליונתן בבקשת עזרה, תמורתה קיבל אישור להיכנס עם צבאו לירושלים, ואף לגייס צבא ולייצר נשק, ואף להיות מושל ארץ יהודה ועבר הירדן. בכך למעשה התבטלו סופית כל הישגי הסלאוקים והמתייוונים מקרב אלעשה. שנתיים לאחר מכן בשנת 150 לפנה"ס קיבל יונתן את התואר סטרטגוס ומרידרכס של יהודה מידי מלך סוריה.
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

מקבים א', ט' 1–22
יוספוס, "מלחמות היהודים", א' 41–46
יוספוס, "קדמוניות היהודים", י"ב 420–433
לקריאה נוספת > מקורות מודרניים

מיכאל אבי יונה, הקרבות שבספרי החשמונאים, מסות ומחקרים בידיעת הארץ, תשכ"ד, עמ' 57–68, מובא בספר מדינת החשמונאים, עמ' 189–190
בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, הוצאת משרד הביטחון, ירושלים תשמ"ח, עמ' 284–307
בצלאל בר כוכבא, קרב אלשה (מק"א ט, 1-52), בית מקרא יט, 1974 (תשלד), עמ' 419–434
שרגא גפני, נפילת יהודה במערכת ליש, מחניים ל"ז - תשי"ט, באתר דעת.
ישי רוזן-צבי

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1971 (בן 53) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי היהדות
 מקום לימודים:  ישיבת הר עציון  אוניברסיטת בר-אילן  מכון כהן להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב (1 באוקטובר 2006)  מכון שלום הרטמן  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חקר המגדר והמיניות בתרבות התלמודית חקר עיצובו ותפקודו של המקדש בשלהי העת העתיקה
 
ישי רוזן-צבי (נולד ב-18 בנובמבר 1971) הוא פרופסור מן המניין, ראש החוג לפילוסופיה יהודית ותלמוד באוניברסיטת תל אביב ועמית מחקר במכון שלום הרטמן בירושלים. נודע גם בהיותו בוגר ישיבת הסדר שסירב לשרת ביהודה ושומרון.
ביוגרפיה

ישי רוזן-צבי נולד בתל אביב. הוא בנו של פרופסור אריאל רוזן-צבי, שהיה דיקן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. למד בישיבת הר עציון באלון שבות. ב-1997 השלים תואר ראשון בפילוסופיה כללית וספרות משווה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1999 החל ללמוד במסלול הישיר לדוקטורט במסגרת המכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2002–2003 לימד תלמוד באוניברסיטאות UCLA וברקלי בקליפורניה. ב-2004 סיים את הדוקטורט. נושא עבודת הדוקטור שלו היה: "טקס הסוטה בספרות התנאית: עיונים טקסטואליים ותאורטיים", בהנחיית פרופ' עדי אופיר ופרופ' משה הלברטל.
ב-2008 יצא לאור ספרו, המבוסס על עבודת הדוקטור שלו: "הטקס שלא היה – מקדש, מדרש ומגדר במסכת סוטה" בהוצאת מאגנס.
מונה לראש המגמה לתלמוד וספרות העת העתיקה באוניברסיטת תל אביב, ובדצמבר 2010 קודם לדרגת פרופסור חבר. בחודש נובמבר 2012 נבחר לחבר האקדמיה הצעירה למדעים, באוקטובר 2021 מונה לעמוד בראש החוג לתלמוד ופילוסופיה יהודית.
תחומי העניין של רוזן-צבי הם מגדר ומיניות בתרבות התלמודית, עיצובו ותפקודו של המקדש בשלהי העת העתיקה וכן הרמנויטיקה מדרשית. במחקריו הוא משלב בין עיסוק טקסטואלי פרטני בספרות חז"ל ובין שימוש בכלים ביקורתיים והרמנויטיים, כגון חקר תרבות ולימודי מגדר וטקסים.
בשנת 2001, במהלך האינתיפאדה השנייה, עורר רוזן-צבי הדים עקב סרבנותו לשרת ביהודה ושומרון, במסגרת שירות המילואים. הוא נענש ב­-31 ימי מאסר בכלא. הוא היה חייל המילואים הדתי הראשון שנשלח למאסר מאז פרוץ האינתיפאדה השנייה. במכתב ששלח רוזן-­צבי לחבריו בישיבה הסביר מה גרם לו לנקוט צעד זה: "הייתי, לבושתי, בג'נין לפני שנתיים, והעוולות הן שקופות. לא הגדולות, לא מוות של תינוקות, העוולות שמתרחשות כל רגע בעצם הנוכחות הדורסנית, בכל גג של בית ש'הופקע' לצורכי ביטחון, אנשים שכל חייהם 'הופקעו' על ידי הצבא, נטולי כל זכויות, נעדרי אזרחות, אבל הכי גרוע הוא המחסום. מחזיקים אלפי אנשים בצינוק, מונעים עבודה, מרעיבים, מבודדים, מנטרלים כל אפשרות של חיים נורמליים". בישיבה עוררו הדברים זעם רב. ראשי הישיבה, הרב יהודה עמיטל והרב אהרון ליכטנשטיין, שהתנגדו שניהם לסרבנות באופן עקרוני, הצהירו לאחר משפטו הצבאי, כי תלמיד שיסרב לשרת בשטחים לא יתקבל ללימודים בישיבה.
בשנת ה'תשס"ב (2002) הדליק משואה בטקס הדלקת משואות אלטרנטיבי של תנועת "יש גבול", והכריז: "אני ישי רוזן-צבי מבקש להדליק את המשואה, בשעה זו של ליקוי מאורות גדול, בשמם של כל אנשי המילואים שמצאו את העוז בלבם לסרב ליטול חלק במעשים האיומים והנוראים המבוצעים בשטחים. שהוציאו עצמם מן הכלל, כיוון שהכלל נותן ידו יום יום – במעשה או בשתיקה – לפשעים חמורים".
בשנת 2018 יצא לאור ספרו, שאותו חיבר עם פרופ' עדי אופיר, "Goy: Israel's Others and the Birth of the Gentile", בהוצאת Oxford University Press. הספר תורגם לעברית והתפרסם ב-2021 בשם "מגוי קדוש לגוי של שבת".
בשנת 2020 יצא לאור ספרו "בין משנה למדרש – קריאה בספרות התנאית", בהוצאת למדא של האוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2023 יצא ספרו "ההיסטוריה הסודית של חגי ישראל" בהוצאת כנרת זמורה.
בשנת 2023 נמנה עם מייסדי התנועה הדמוקרטית האזרחית.
חיים אישיים

ישי רוזן-צבי נשוי בשנית לד"ר יעל שטרנהל ברמת אביב ולהם שתי בנות משותפות. לרוזן-צבי חמישה ילדים מנישואיו הראשונים. בין ארבעת אחיו, הפרופ' למשפטים איסי רוזן-צבי.
הערות שוליים

↑  דליה קרפל, פתאום גיליתי שאני קלגס, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2001
↑  ברכות לפרופ' ישי רוזן צבי עם מינויו לראש החוג לפילוסופיה יהודית ותלמוד
↑  ראיון ליעקב אגמון בתוכנית "שאלות אישיות" בגלי צה"ל, 23 במאי 2015.
↑  השניים קראו לתלמידיהם להימנע מסרבנות גם בזמן תוכנית ההתנתקות.
↑  דברי ישי רוזן-צבי בהדלקת המשואה ביום העצמאות תשס"ב, באתר "מסרבים למען ישראל"
↑  אברום בורג, לא מחקר ולא תושב"ע For Dummies - ספר לימוד אמיתי, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2021
↑  התנועה הדמוקרטית האזרחית, באתר "גיידסטאר"
↑   עופר אדרת, חגי ישראל היו פעם פראיים ונועזים. הכי רחוק ממה שלמדנו בבית הספר, באתר הארץ, 5 באפריל 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287742305171  BnF: cb16213031j (data)  GND: 1017479682  ISNI: 0000 0000 8367 7228  LCCN: no2005079102  NLA: 61543827  NTA: 338814434  ORCID: 0000-0003-0921-6679  RERO: 02-A021529275  SELIBR: 364275  SUDOC: 164195610  VIAF: 29268978   WorldCat (עם VIAF): 29268978
מייק טניסן

| --- | --- |

טניסן במדי קבוצת סאנווב
 לידה:  25 באוגוסט 1992 (בן 32) יסילטיין, הולנד
 גובה:  184 ס״מ 
 משקל:  73 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  "ליד אאוט", ספרינט
 קבוצה נוכחית:  אינטרמארשה-וונטי
 קבוצות עבר:  לוטו אנ.אל יומבו (2015–2016)   סאנווב (2017–2018)   יומבו–ויסמה (2022-2019)   אינטרמארשה-וונטי (2024-2023)
 הישגי שיא:  ארבעת הימים של דנקרק (2019)   קטע בטור דה פראנס (2019)
 www.miketeunissen.nl
 
מייק טניסן (בהולנדית: Mike Teunissen; נולד ב-25 באוגוסט 1992) הוא רוכב אופני כביש הולנדי בקבוצת אסטנה.
ביוגרפיה

טניסן נולד ב-25 באוגוסט 1992 ביסילטיין.
טניסן תחילה היה רוכב סייקלו–קרוס, והיה אלוף העולם עד גיל 23 ב-2013 וזכה במדליית כסף באותו המקצה ב-2011.
ביוגרפיה > לוטו אנ.אל יומבו (2015–2016)

טניסן הפך למקצוען בשנת 2015, עם הצטרפותו לקבוצת לוטו אנ.אל יומבו. באותה שנה הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כאשר נבחר לוואלטה אספנייה.
ב-2016, סיים תשיעי בדווארס דור פלנדרן.
ביוגרפיה > סאנווב (2017–2018)

טניסן עבר לסאנווב הגרמנית בשנת 2017. באותה שנה ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס והיה פועל של מייקל מת'יוס, ועזר לו לנצח את קטגוריית הנקודות ושני קטעים במרוץ. טניסן סיים תשיעי בפריז–טור בהמשך 2017.
ב-2018, טניסן סיים שני בדווארס דור פלנדרן, 2 שניות אחרי איב למפרט המנצח. הוא סיים במקום ה-11 במונומנט פריז - רובה וחמישי באליפות הולנד. הוא השתתף שוב בוואלטה אספנייה.
ביוגרפיה > יומבו–ויסמה (2019–2022)

טניסן חזר ליומבו–ויסמה ב-2019. הוא שיפר את המיקום שלו בפריז - רובה, כאשר הגיע במקום השביעי במרוץ. לאחר פריז - רובה השתתף טניסן במרוץ ארבעת הימים של דנקרק וניצח את שני הקטעים האחרונים במרוץ, בעקבות כך ניצח את המרוץ כולו ואת קטגוריית הנקודות בו. טניסן גם ניצח את טור ZLM ולאחר מכן נבחר בפעם השנייה לטור דה פראנס, בקטע הראשון, הוא היה אמור לשמש כ"ליד אאוט" של דילן חרונבייחן, אבל האחרון התרסק בקילומטרים האחרונים. מה שגרם לטניסן להפוך להיות הספרינטר המוביל בקטע של יומבו–ויסמה, בספרינט הסיום גבר טניסן על פטר סאגאן וקיילב יואן וניצח את הקטע, בעקבות כך לבש את החולצה הצהובה בקטע למחרת, שהיה נגד השעון הקבוצתי. גם בקטע הזה יומבו–ויסמה ניצחו, וטניסן שמר על ההובלה שלו. אך בקטע השלישי התפרק וסיים במקום ה-80, 4:54 אחרי מנצח הקטע ז'וליאן אלאפיליפ. בהמשך הטור סייע לחרונבייחן לנצח את הקטע השביעי. בהמשך העונה, הספיק טניסן לסיים שישי בבינקבנק טור וחמישי בקלאסיקת יורו - אייס.
הערות שוליים

↑  Tour de France 2019 | Stage 3, procyclingstats.com
חפני ופינחס

חפני ופנחס. איור מעשה ידי ויליאם דה בריילס משנת 1250 לערך. מוצג במוזיאון וולטרז לאמנות.
חָפְנִי וּפִינְחָס היו שני בניו של עלי הכהן, השופט האחרון של בני ישראל בתקופת השופטים, ששימש גם ככהן הגדול. חפני ופינחס שימשו ככהנים במשכן שילה. סיפורם מופיע בספר שמואל א', פרקים ב'-ד'.
על כסא שלמה המלך היו מצוירים עלי הכהן ושני בניו חפני ופינחס.