stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנועת הפאלקון
נושאי תפקידים

לתנועה נשיא, מזכיר כללי ו-10 חברי נשיאות.
הנשיאה הנוכחית היא אנה מריה אלמריו (Ana Maria Almario) מתנועת אקסיה (Acacia) הקולומביאנית. המזכירה הכללית הנוכחית היא קריסטין סודברוק (Christine Sudbrock) מתנועת "ידידי הטבע", גרמניה.
חברי הנשיאות הנוכחיים הם:
קריסטין סודברוק (Christine Sudbrock) מתנועת "ידידי הטבע", גרמניה
אנה מריה אלמריו (Ana Maria Almario) מתנועת אקסיה (Acacia), קולומביה
דאי דיאלו (Diye Diallo), מארגון Action Enfance, סנגל
אלביס ופנגונג (Elvis Wepngong) מארגון OGCEYOD, קמרון
אקו מנורונג (Eko Manurung), מארגון KKSP Foundation, אינדונזיה
מקום שמור לנציגה אסייתית
עלי הלייאל (Ali Hlayel), מתנועת ברית נוער העצמאות של האיחוד הדמוקרטי הפלסטיני, הרשות הפלסטינית
ליאנה מירום מתנועת השומר הצעיר, ישראל
סילביה סיקוורה קמפוס (Sylvia Siqueira Campos), מארגון Mirim, ברזיל
חביאר דיאז אלמנדרז (Javier Diaz Almendarez), מארגון Mentes en Accion, הונדורס
מרק קסס מרטין (Marc Cases Martin) מארגון Esplais Catalans, קטלוניה
צ'רלי ווקר דאוסון (Carly Walker-Dawson), מארגון Woodcraft Folk, בריטניה
תנועות חברות > אפריקה

קמרון קמרון:
OGCEYOD
סנגל סנגל:
Action Enfance Senegal
National Movement pioneer Senegalese
מאוריציוס מאוריציוס:
Movement Falcons Mauritius - Mauritius Socialist Movement Education
סהרה המערבית סהרה המערבית:
Union Youth Saguiet el-Hamra and Rio de Oro .
אוגנדה אוגנדה:
Youth Development Forum (YODEFO)
תנועות חברות > אסיה

הודו הודו
Antar Bharati
פקיסטן פקיסטן:
All Pakistan Federation of United Trade Unions
אינדונזיה אינדונזיה:
KKSP Foundation
בהוטן בהוטן:
Youth Organization of Bhutan (גולה בנפאל נפאל)
תנועות חברות > אירופה

בלגיה בלגיה:
Faucons Rouges
Rode Valken, RVPA
ארמניה ארמניה:
Armenian Youth Federation (ARF-YO)
בולגריה בולגריה:
Solidarity Association
מלטה מלטה:
Brigata Laburista
Malta Falcons
קפריסין קפריסין:
Cyprus Educational Reform Association
דנמרק דנמרק:
DUI - Leg og Virk
קטלוניה קטלוניה:
Esplais Catalans
סלובקיה סלובקיה:
Fenix
נורווגיה נורווגיה:
Framfylkingen
לטביה לטביה:
Jaunie Vanagi
Liepajas Jaunie Vanagi
שווייץ שווייץ:
Kinderfreunde / Rote Falken
ליטא ליטא:
Lietuvos Sakaliuku sajunga
הונגריה הונגריה:
Magyarország Gyermekbarátok Mozgalma
Magyar Úttörok Szövetsége
פינלנד פינלנד:
Nuorten Kotkain Keskusliitto
אוסטריה אוסטריה:
Kinderfreunde's Rote Falken
צ'כיה צ'כיה:
Pionýr
גרמניה גרמניה:
Sozialistische Jugend Deutschlands-Die Falken
בלארוס בלארוס:
SYB - The Falcons Belarus, Belarus (גולה בליטא ליטא)
אוקראינה אוקרינה:
Ukrainian Falcons
סרביה סרביה:
Centre for studies of social democracy - CSSD
שוודיה שוודיה:
Unga Örnar
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת:
Woodcraft Folk
תנועות חברות > המזרח התיכון

ישראל ישראל:
הנוער העובד והלומד
השומר הצעיר ואג'יאל - חטיבה ערבית בשומר הצעיר
איראן איראן:
Association for the right of Iranian children (גולה בצרפת צרפת )
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית:
Independence Youth Union - ארגון הנוער של מפלגת האיחוד הדמוקרטי הפלסטיני
Independent Youth Forum
תנועות חברות > אמריקה הלטינית

קולומביה קולומביה:
Acacia Fondacion
פרו פרו:
Los Cachorros
Club infantil "Mayo 23"
מקסיקו מקסיקו:
Causa Nueva
גואטמלה גואטמלה:
CEDECAP
אקוודור אקוודור:
Fundacion Ecuatoriana para la rehabilitación y Capacitación del deficiente visual y no empty
ארגנטינה ארגנטינה:
Horneros Punto Ar
הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית:
INDAJOVEN
אל סלוודור אל סלוודור:
Instituto De Educación Salvadoreño Civic (INDEC)
צ'ילה צ'ילה:
Manque Chile
Agrupacion Integridad Absoluta
הונדורס הונדורס:
Mentes en Accion
ניקרגואה ניקרגואה:
Movimiento Infantil Luis Alfonso Velásquez Flores
ברזיל ברזיל:
MIRIM
Rio Futuro (Suspended due to non fee payment)
בוליביה בוליביה:
Organizacion Nueva Generacion
האיטי האיטי:
Oridev
פנמה פנמה
Panama Verde
תנועות חברות > תנועות במעמד משקיפות

גאורגיה גאורגיה:
Georgian Falcons
פורטוגל פורטוגל:
Associacao para a Promocao Cultural da Criança
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית:
Palestine Red Crescent Society
עכביש המשפך של סידני

| עכביש המשפך של סידני |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישניים
סדרה:: עכבישאים
תת־סדרה:: אופיסתותלה
משפחה:: עכבישי משפך אוסטרליים
סוג:: Atrax
מין:: עכביש המשפך של סידני
שם מדעי
 Atrax robustus ‏פיקארד-קיימברידג', 1877
תחום תפוצה


עכביש המשפך של סידני (שם מדעי: Atrax robustus) הוא מין עכביש ארסי אנדמי לאוסטרליה, אשר מצוי בדר"כ בחלקה הדרום מזרחי של היבשת בסביבות העיר סידני (ומכאן שמו). נשיכתו מסוכנת מאוד לפרימטים ומצריכה טיפול רפואי הכולל נוגדנים לארס. נחשב ביחד עם העכביש הנודד הברזילאי לאחד משני מיני העכבישים המסוכנים בעולם.
העכביש שייך למשפחת עכבישי המשפך האוסטרליים - משפחה המונה 35 מינים, כולם תוקפנים באופיים - וכלול כאחד משישה מיני עכבישים במשפחה בעלי ארס קטלני. למרות הימצאותם של עכבישים גדולים יותר בעלי כמות ארס גדולה יותר במשפחה (משפכן העצים הצפוני - Hadronyche formidabilis (אנ')) ולפיכך גם ארסיים יותר, עכביש המשפך של סידני נחשב למסוכן שבהם בעיקר בשל הימצאותו באזורים מאוכלסים בצפיפות והרגלי הזכרים (הנושאים ארס חזק יותר משל הנקבות) המאופיינים בנדידה למטרת הזדווגות - דבר התורם למפגשים תכופים עם בני אדם.
עכביש זה דומה לטרנטולה במראה אך קטן בהרבה, באורך 1–5 סנטימטרים ומוטת הרגליים היא 5–7 סנטימטרים. צבעו כחול-כהה, שזוף-כהה או שחור, כשהראש והחזה בגוון בהיר והוא חסר שיער. העכביש בעל מצבטים מזריקי ארס גדולים ביותר ביחס לעכביש. לעכביש שני בחנינים קטנים בקצה בטנו, מהם הוא מפיק את הקורים.
כפי ששמו מרמז, תפוצת העכביש היא בקרבת העיר סידני שבניו סאות' ויילס ולעיתים יימצא גם בויקטוריה או באוסטרליה הדרומית. תחום מחייתו היא באזורים חמימים מתחת לסלעים, גזעים או לצמחייה לחה והוא מתרחק מאזורי מדבר.
העכביש מצוי במחילה, בה הוא טווה קורים דמויי-"משפך" (ומכאן שמו) ואורב לטרף של חרקים, עכבישים אחרים ואף רבי רגליים או לטאות קטנות.
ארס

הזכרים קטנים מעט בגודל גופם מהנקבות, אך בניגוד לרוב מיני העכבישים, גדולים מהן במוטת הרגליים ובעלי ארס חזק יותר. הארס מכיל כמות גדולה של רעלנים כמו רובוסטוקסין, שהוא פוליפפטיד קטלני בעל רעליות עצבית. השפעתו של רעלן זה גורמת לפתיחת תעלת יונים בתאי עצבים וגורמת לכאב עז. זאת בנוסף על מצבטיו הגדולים של העכביש, אשר יכולים להיתפס בעור או אף בכפפות ולא להתנתק ללא פעולה של הקורבן.
רעלן נוסף הנמצא בארס הוא אטרקוטוקסין. בנוסף הארס מכיל רעל עצבים כמו נוירוטוקסין אשר גורם לדחף עצבי בתאים ומערכת העצבים. כתוצאה מכך נחסם שחרור האצטילכולין בסינפסות של עצבים ושרירים, מה שגורם לשיתוק ומוות.
עד שנת 1981 אירעו מספר מקרי מוות כתוצאה מנשיכה של העכביש ומקרים רבים של נשיכות שהסתיימו בנזקים בריאותיים חמורים. בחלק מהמקרים המאומתים, אירעו מקרי המוות כרבע שעה בלבד לאחר הנשיכה. עם זאת החל משנת 1981, נמצא נוגדן לארס, הפועל מהר וביעילות, ומאז לא נרשמו מקרי מוות נוספים.
למרות השפעתו הקטלנית של הארס על בני אדם וקופים, הוכח שאין לו כמעט שום השפעה על כלבים, חתולים ויונקים רבים אחרים.
ג'רש

ערך זה עוסק בעיר עתיקה בירדן. אם התכוונתם למחוז, ראו .
| --- | --- |
הפורום הרומאי בג'רש על רקע העיר החדשה
הפורום הרומאי בג'רש על רקע העיר החדשה
 מדינה:  ירדן ירדן
 מחוז:  מחוז ג'רש
 שטח:  410 קמ"ר
 גובה:  600 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  50,745 (2015)
  ‑ צפיפות:  100 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  32°16′20″N 35°53′29″E﻿ / ﻿32.272280555556°N 35.891397222222°E﻿ / 32.272280555556; 35.891397222222 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.jerash.gov.jo
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלג'רש(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלג'רש    מפת ג'רש tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גַ'רַש (בערבית: جرش, ביוונית: Γέρασα גֶרַסַה) היא עיר בירדן, שבה שרידי עיר הלניסטית-רומית ומהווה את אתר התיירות השני בחשיבותו בירדן (אחרי פטרה). ג'רש נמצאת מצפון לעמאן ומדרום לאירביד, בהרי הגלעד.
ג'רש מזוהה במדרש בתור עיר המקלט המקראית רמות גלעד,[דרוש מקור][מפני ש...] אותה הפריש כבר משה רבנו. אמנם, במחקר המודרני, נהוג לזהות את רמות גלעד עם אתרים אחרים בירדן. ייתכן כי התנא יהושע הגרסי היה תושב העיר.
ג'רש הייתה אחת מעשר ערי הדקאפוליס שנבנו בגבול המזרחי של האימפריה הרומית. מאז המאה ה-20 הן בשטחי סוריה, ממלכת ירדן וישראל. ג'רש נחשבת לעיר הקדומה שהשתמרה בצורה הטובה ביותר מבין ערים אלה.
היסטוריה > העיר העתיקה

במקום היה ככל הנראה יישוב פרהיסטורי קטן, שנבנה על גדת פלג מים. בתקופה ההלניסטית התפתח היישוב לעיר שכונתה "אנטיוכיה על נהר הזהב" ("ליד הכריסורואס"), שם שמרמז על מעורבותו של אחד או יותר משושלת המלכים הסלאוקים בשם אנטיוכוס, ככל הנראה אנטיוכוס הרביעי. בהמשך, נכבשה העיר על ידי שלומיציון שהחליפה את בעלה במצור עקב מותו ממחלה וסופחה לממלכת החשמונאים.
בשנת 63 לפנה"ס נכבשה  ג'רש על ידי המצביא הרומאי פומפיוס, שסיפח אותה לפרובינקיה סוריה. כיבוש זה החל את תור הזהב של העיר, שכונתה בפי הרומאים "גרסה" וזכתה, כיתר ערי הדקאפוליס, במידה רבה של אוטונומיה. העיר גדלה ופרחה, התעשרה במבנים רומיים מפוארים והפכה למרכז סחר חשוב. במהלך השלטון הרומי נבנו בעיר מקדשים, בתי מרחץ ותיאטראות כמיטב המסורת הרומאית, אשר שיקפו את עושרה וחשיבותה. שיא פריחתה היה במאה ה-2, עת ביקר בה הקיסר אדריאנוס, שלכבודו נבנה שער ניצחון בעיר.
במאה השלישית לספירה החלה שקיעתה של העיר, במקביל למשבר הרחב שהתרחש ברחבי האימפריה הרומית. מהמאה ה-3 והלאה החלו בני העיר להמיר את דתם לנצרות, כאשר במאה הרביעית רוב אוכלוסייתה התנצרה. בעקבות שינוי זה נבנו בג'רש לאורך המאות הבאות כנסיות רבות, בנייה שלוותה בהרס המקדשים הפגאניים הקדומים.
העיר נכבשה בשנת 635 על ידי המוסלמים, כיבוש שכתוצאתו הואצו תהליכי החורבן והשקיעה בה. סדרת רעידות אדמה סייעה לתהליך זה. ישנם עוד מספר אזכורים היסטוריים ליישוב בעיר עד המאה ה-12, אולם לאחר מכן ננטשה ג'רש כליל והפכה לעיי חורבות.
היסטוריה > העיר המודרנית

שרידי העיר התגלו בחפירות ארכאולוגיות על ידי המזרחן הגרמני אולריך יאספר זטצן בשנת 1806.
בסוף המאה ה-19 יישבה האימפריה העות'מאנית קבוצת צ'רקסים במקום, לאחר שגורשו ממולדתם בקווקז. בעקבות התיישבות זו החלו חפירות ארכאולוגיות ועבודות שיחזור באתר, הנמשכות עד היום. השרידים הקדומים שמורים ומשוחזרים ברמה טובה יחסית לאתרים ארכאולוגיים דומים, וכוללים כיכר עגולה מוקפת עמודים ("פורום"), שני תיאטראות, בתי מרחץ, שרידי מקדשים וכנסיות, מבנים נוספים וכן חומות העיר כמעט בשלמותן. בשל היקף ואיכות השרידים נוהגים לכנות את ג'רש "פומפיי של המזרח".
ג'רש כיום

ג'רש של היום היא עיר המונה כ-40,000 תושבים, ומהווה את בירת מחוז ג'רש. העיר שוכנת בצמוד לאתר הארכאולוגי, וחלק מבתיה בנויים על השרידים העתיקים או ביניהם.
לקריאה נוספת

Carl H. Krakeling (ed.), Gerasa, City of the Decapolis, New Haven: American Schools of Oriental Re-search, I938.
A. H. M. Jones, Inscriptions from Jerash, The Journal of Roman Studies, Vol. 18, (1928), pp. 144-178.
Jacques Seigne, Le Sanctuaire de Zeus à Jerash : éléments de chronologie, Syria. Archéologie, Art et histoire 62, 1985, עמ' 287–295 doi: 10.3406/syria.1985.6898
Pierre-Louis Gatier, Nouvelles inscriptions de Gerasa, Syria. Archéologie, Art et histoire 62, 1985, עמ' 297–312 doi: 10.3406/syria.1985.6899
הערות שוליים

↑  מנחם שטרן, ההיסטוריה של ארץ ישראל, כרך 3, חלק א: ארץ ישראל בתקופה ההלניסטית, עמ' 87.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538005205171  GND: 4071743-4  LCCN: nr90008718  SUDOC: 029927226  VIAF: 139983465   WorldCat (עם VIAF): 139983465 
שרידי מקדש ארטמיס בג'רש
בול דואר אוויר ישראלי הנושא את היונה של נח מפסיפס בשרידי בית הכנסת בג'רש
ג'רש (גרסה) ומיקומה בין ערי הדקאפוליס (מסומנות בשחור)
מראה העיר ג'רש החדשה, מכיוון האתר הארכאולוגי.
אוליבקס

אוליבקס הייתה חברה ישראלית שעסקה שנים רבות בייצור שמן.
החברה נוסדה על ידי חברי קואופרטיב דרום יהודה, בשם אוליבקס בית-חרושת לשמנים בע"מ. לאחר שנה, בעקבות קשיים כלכליים, נרכש המפעל על ידי האחים צגלה.
במאי 1960 אירעה דליקה במפעל בפתח תקווה בה נספו חמישה פועלים.
בשנת 1962 הוקמה חברת קרן לשיווק משותף של התוצרת של "טית בית", "יצהר", "עץ הזית" ו"אוליבקס" וחברות אלו הקימו יחד עם "שמן" קרטל, בחסות הממשלה, לחלוקת השוק בין היצרנים. הקרטל המשיך לפעול אל תוך שנות ה-70, גם לאחר פרישת טית בית. בשנת 1968 הייתה אוליבקס, מהמפעלים היעילים יותר בתחום ייצור השמן, 29% פחות יעילה מטית בית המפעל היעיל ביותר בתחום.
בשנת 2002 החזיקה החברה בכ-15% משוק השמן למאכל בישראל.
בנובמבר 2003 נסגר המפעל וכל עובדיו פוטרו. שטח המפעל נרכש על ידי רסקו שיזמה יחד עם עיריית פתח תקווה הקמת שכונה בת מאות יחידות דיור במקום. אולם התוכנית נדחתה על ידי הוועדה המחוזית שטענה שהמקום נמצא בתוך אזור תעשייה ולא מתאים למגורים.
הערות שוליים

↑  אוליבקס, באתר רחל צגלה
↑  שריפת ענק בפ"ת - 5 פועלים ניכוו קשה, חרות, 30 במאי 1960
↑  חוקרים נסיבות הדליקה ב"אוליבקס", דבר, 31 במאי 1960
↑  ישעיהו אביעם, פתח־תקוה מלווה ארבעה קרבנות הדליקה, מעריב, 6 ביוני 1960
↑  העובדות מאחורי התאונה, דבר, 9 ביוני 1960
↑  ארבעה מפעלי שמן מבקשים להקים קרטל, דבר, 3 באוקטובר 1962
↑  עמוס כרמלי, שמן אחרי המיתון, דבר, 27 במרץ 1968
↑  הודעה על רשום הסדר כובל, דבר, 18 ביוני 1973
↑  שרגא מקל, יותר יבוא חופשי של שמן ויוסר הפיקוח על מחיריו, מעריב, 23 בנובמבר 1986
↑  הסכם בין אוליבקס בע"מ לבין שמן תעשיות בע"מ, רשות ההגבלים העסקיים
↑  שי למדן, מפעל אוליבקס נסגר, עשרות עובדים פוטרו, באתר ynet, 5 בנובמבר 2003
↑  אלי שמעוני, רסקו תקים 525 דירות בשטח מפעל אוליבקס בפ"ת, באתר ynet, 29 בנובמבר 2006
טיסה 269 של ואן-טו-גו איירליינס

| --- | --- |

מטוס דומה למטוס שהיה מעורב בתאונה
 תאריך:  16 בספטמבר 2007
 מיקום:  שדה התעופה הבינלאומי של האי פוקט, תאילנד
 גורם:  טעויות אנוש
 קואורדינטות:  8°06′51″N 98°19′14″E﻿ / ﻿8.1141666666667°N 98.320555555556°E﻿ / 8.1141666666667; 98.320555555556
 הרוגים:  90
 פצועים:  40 
 ניצולים:  40
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  מקדונל דאגלס MD-82
 מספר זנב:  HS-OMG
 מוצא:  בנגקוק
 יעד:  האי פוקט
 מפעיל:  ואן-טו-גו איירליינס
 נוסעים:  123
 אנשי צוות:  7
 he
 
טיסה 269 של ואן-טו-גו איירליינס הייתה טיסת נוסעים מסחרית, שהייתה מעורבת בתאונה אווירית קטלנית בנמל התעופה הבין-לאומי פוקט שבתאילנד ב-16 בספטמבר 2007. בעת שניסה לנחות בשדה סטה המטוס שנשא את הטיסה לימין מסלול הנחיתה והתנגש בגדה שבצידו. גוף המטוס נשבר ופרצה בו שרפה.
בתאונה נספו 90 מתוך 130 איש שהיו על סיפון המטוס. בין הניספים היו גם שמונה תיירים מישראל. בחקירת האירוע נקבע כי התאונה נגרמה עקב טעויות אנוש מצדם של טייסי המטוס.
התאונה

טיסה 269 הופעלה על ידי חברת התעופה ואן-טו-גו איירליינס. הייתה זו חברת תעופה מטיפוס חברת חסך שבבעלות חברת אוריינט תאי איירליינס. היא החלה לפעול בשנת 2003 ובסיס הפעולה שלה היה בנמל התעופה הבינלאומי דון מואנג בבנגקוק. המטוס שנשא את הטיסה היה מדגם MD-82 מתוצרת חברת מקדונל דאגלס.
המטוס נשא 123 נוסעים ושבעה אנשי צוות. הוא המריא מנמל התעופה דון מואנג בבנגקוק בשעה 14:30 (לפי השעון המקומי) ונועד לנחות בפוקט בשעה 15:50.
המטוס ניגש לנחיתה על המסלול בשדה התעופה של פוקט בכיוון ממזרח למערב, בתנאי מזג אוויר קשים - גשם כבד ורוחות. נראה כי תוך כדי תהליך הנחיתה ניסו הטייסים לבטל אותה ולנסוק על מנת לבצע הקפה נוספת ולנסות שוב לנחות. מיד לאחר שהטייסים החלו להרים את חרטום המטוס כדי לנסוק מתהליך הנחיתה סטה המטוס לימין המסלול, כנראה בעקבות משב רוח חזק מן הצד (תופעה המכונה "גזירת רוח" (Wind Shear))‏. הוא התנגש בגדת המסלול הצפונית, שעליה צמחו עצים ושיחים. כתוצאה מן ההתנגשות נשבר גוף המטוס לשניים, כמעט מיד פרצה בו שרפה, והוא נהרס כליל.
בין 90 הנספים בתאונה היו ככל הידוע חמישה מאנשי צוות המטוס ובהם גם שני הטייסים. כמחצית הניספים באסון היו אזרחי תאילנד. יתר הניספים היו אזרחי לפחות עשר מדינות אחרות. שמונה מן הניספים היו אזרחי ישראל – שש נשים ושני גברים.
26 מתוך 40 ניצולי התאונה נפצעו פצעים קשים, והיתר נפצעו קל. הפצועים הובאו לשלושה בתי חולים באי פוקט.
לשם זיהוי הנספים בתאונה הגיעו לשדה התעופה נציגי מדינות שונות. מישראל הגיעה משלחת ובה מומחי זיהוי פלילי של משטרת ישראל, פתולוג, אנשי מגן דוד אדום וזק"א. אנשיה זיהו את הנספים הישראלים.
דו"חות חקירת התאונה והמלצותיהם

התאונה נחקרה על ידי הוועדה לחקירת תאונות מטוסים של תאילנד (AAIC)‏. דו"ח הבינים והדו"ח הסופי על התאונה שפרסמה הטילו את מרבית האחריות לתאונה על טייסי המטוס.
הדו"חות קבעו כי:
טייסי המטוס לא מילאו אחר נוהל הפעולה הקבוע לביצוע גישה יציבה לנחיתה, לביטול הנחיתה, לביצוע הקפה סביב שדה התעופה ולהתמודדות עם מצב חירום.
הטייסים לא הגבירו את מהירות המטוס ולא נסקו כנדרש לצורך יציאה מתהליך הנחיתה וביצוע הקפה נוספת.
התיאום בין שני הטייסים לא היה מספיק.
הטייסים נמצאו במצב של מתח ותשישות לאחר שלא זכו למנוחה מספקת.
אירע שינוי פתאומי בתנאי מזג האוויר בשדה התעופה בעת הנחיתה, אשר הטייסים הגיבו אליו באופן לקוי.
דו"חות החקירה כללו המלצות שונות:
לחברת ואן-טו-גו איירליינס שהפעילה את הטיסה הומלץ לשפר את אימוני הטייסים שלה, בפרט בנוגע למצבי חירום. כמו כן הומלץ לה בין השאר לשפר את הפיקוח שלה על משכי הפעולה של הטייסים על מנת שלא יעלו על המותר וכן לשפר את מערכת ניהול הבטיחות שלה;
לחברה הממשלתית המפעילה את שדות התעופה בתאילנד הומלץ לשפר את המסלול בשדה התעופה של פוקט, לסלול דרכי גישה נוספות ליד המסלול על מנת לשפר את היכולת של שירותי החירום בנמל להגיע לכל מקום בו, ולקיים אימונים ותרגילים של שירותים אלו שיבטיחו את פעולתם היעילה במצבי חירום;
רשות התעופה האזרחית של תאילנד נקראה לפקח על שיפור הבטיחות של חברת ואן-טו-גו איירליינס, לשפר את הפיקוח על פקחי הטיסה, וכן לשפר את התחזוקה בכל שדות התעופה של מערכות ההתראה מפני גזירת רוח (אשר עלה חשד כי הן לא פעלו כראוי בשדה התעופה של פוקט בעת התאונה).
בשנת 2009 צירף האיחוד האירופי את חברת ואן-טו-גו איירליינס לרשימת חברות התעופה, שעליהן נאסר לטוס במרחב האווירי שלו בשל ספק שהוטל בבטיחות טיסותיהן. כיוון שהחברה ערכה רק טיסות פנים בתאילנד, לא הייתה להחלטה זו משמעות מעשית ישירה.
ביולי 2010 נסגרה חברת ואן-טו-גו איירליינס על ידי בעליה, חברת אוריינט תאי איירליינס, ומטוסיה נצבעו בצבעי חברת האם.
הערות שוליים

↑  מטוס זה נמצא (מ-1983) בבעלות חברת TWA ובהמשך היה בבעלות חברת אמריקן איירליינס בטרם נמכר לחברת ואן-טו-גו איירליינס.
↑  להרחבה ראו הערך על רוח צד בוויקיפדיה באנגלית
↑  ‏ Aircraft Accident Investigation Committee. ‏
↑  הדו"ח הסופי פורסם ביוני 2009. ‏
קרוב אלי

| --- | --- |

 בימוי:  תום נשר 
 תסריט:  תום נשר 
 מדינה:  איטליה, ישראל 
 הקרנת בכורה:  2024 
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קרוב אלי הוא סרט ישראלי משנת 2024 בבימויה של תום נשר. הסרט זכה בפרסי אופיר לשנת 2024 בקטגוריות "הסרט הטוב ביותר", "הבימוי הטוב ביותר", "השחקנית הטובה ביותר" ו"העריכה הטובה ביותר".
יצירת הסרט

נשר כתבה את התסריט לסרט, שנקרא תחילה "סוף סוף" ומבוסס על סיפורה האישי.
היא הייתה היוצרת הצעירה ביותר שקיבלה מימון מקרן ממשלתית להפקת סרט.
בספטמבר 2018 נהרג אחיה של תום, ארי, בתאונת דרכים, זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-17. היות שאביו, במאי הקולנוע אבי נשר, הוא דמות ציבורית מוכרת, התפרסם האסון באופן מיוחד, והציבור תמך במשפחה.
עלילה

עלילת הסרט מציגה את עדן ואחיה הצעיר נתי, שנהרג בתאונת דרכים, וכיצד עדן חוקרת את אהבתו של נתי לנערה בשם מאיה.
הסרט עוסק באובדן התמימות ובתהליך ההתבגרות שעוברות הדמויות בו ומציג את הניגודים בין עדן, צעירה פרועה ומשולחת רסן המבלה במסיבות למאיה, התמימה והמופנמת ואף חרדתית.
במהלך הסרט מנהלת עדן רומן עם גבר נשוי אותו מגלם שלומי שבן.
הדמויות

בסרט מככבות בתפקידים הראשיים ליה אללוף (בתפקיד עדן) ודריה רוזן (בתפקיד מאיה), ולצידן עידו טאקו (בתפקיד נתי), נטע גרטי בתפקיד אמם של נתי ועדן, יעקב זדה-דניאל ואופק פסח.
קבלה ציבורית

הסרט היה מועמד ב-12 קטגוריות בפרסי אופיר לשנת 2024, וזכה בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, השחקנית הראשית הבימוי והעריכה.
ביולי 2024 זכה הסרט בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
הסרט זכה בפרס בפסטיבל טרייבקה בניו יורק במסגרת קטגוריית ה-Viewpoints, המיועדת לסרטים המציגים "קולות נועזים ויוצאי דופן" בזירת הקולנוע העצמאי.
הערות שוליים

↑  נועם כהן, ‏המועמדים לפרס אופיר 2024: תום נשר מובילה, ייצוג נשי חסר תקדים בקטגוריית הבימוי, באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2024
↑  גיל משעלי, ‏תום נשר בדרך לאוסקר: הסרט "קרוב אלי" הוא הזוכה הגדול בפרסי אופיר, באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2024
↑  הכל נשאר במשפחה: נטע גרטי תשחק בסרט החדש של תום נשר, באתר ישראל היום, 7 במאי 2023
↑  מגישת חדשות 13 עוזבת? קיבלה מיליון שקל ותתחיל בצילומים, באתר אייס, 3 באוגוסט 2022
↑  אמיר בוגן, ניו יורק, תום נשר זכתה בפרס יוקרתי בפסטיבל טרייבקה, באתר ynet, 14 ביוני 2024
↑  אמיר בוגן, תום נשר והדראג קווין לבית משפחת לאו: פסטיבל טרייבקה מחבק את היהודים, באתר ynet, 13 ביוני 2024
↑  נועם כהן, ‏המועמדים לפרס אופיר 2024: תום נשר מובילה, ייצוג נשי חסר תקדים בקטגוריית הבימוי, באתר ‏מאקו‏, 14 באוגוסט 2024
↑  גיל משעלי, ‏פסטיבל ירושלים 2024: "עיד" הזוכה הגדול, הישג לתום נשר, באתר ‏מאקו‏, 25 ביולי 2024
↑  גאווה ישראלית: סרטה של תום נשר זכה בפסטיבל טרייבקה בניו יורק, באתר ישראל היום, 14 ביוני 2024
| פרס אופיר לסרט העלילתי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שורו (1990) • מעבר לים (1991) • החיים על פי אגפא (1992) • נקמתו של איציק פינקלשטיין (1993) • שחור (1994) • חולה אהבה בשיכון ג' (1995) • קלרה הקדושה (1996) • עפולה אקספרס (1997) • קרקס פלשתינה (1998) • החברים של יאנה (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | ההסדר (2000) • חתונה מאוחרת (2001) • כנפיים שבורות (2002) • האסונות של נינה (2003) • מדורת השבט (2004) • איזה מקום נפלא (2005) • אביבה אהובתי/אדמה משוגעת (2006) • ביקור התזמורת (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • עג'מי (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | שליחותו של הממונה על משאבי אנוש (2010) •  הערת שוליים (2011) • למלא את החלל (2012) • בית לחם (2013) • גט - המשפט של ויויאן אמסלם (2014) • באבא ג'ון (2015) • סופת חול (2016) • פוקסטרוט (2017) • האופה מברלין (2018) • ימים נוראים (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה העשרים ואחת | אסיה (2020) • ויהי בוקר (2021) • סינמה סבאיא (2022) • שבע ברכות (2023) • קרוב אלי (2024) |  |
החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין

| --- | --- |

 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 מייסד:  נאיף חוואתמה 
 מנהיגים:  נאיף חוואתמה 
 תקופת הפעילות:  22 בפברואר 1969 – הווה (55 שנים)
 אידאולוגיות:  לאומיות פלסטינית מרקסיזם-לניניזם קומוניזם אנטי-ציונות הפרדת הדת מהמדינה
 נוצרה מתוך:  החזית העממית לשחרור פלסטין החזית העממית לשחרור פלסטין
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל רדיקלי
 ארגונים בינלאומיים:  תנועת הלאומיים הערבים 
 נציגויות בפרלמנטים
 המועצה המחוקקת הפלסטינית:  1 / 132
 
 www.dflp-palestine.net
 
החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין (בערבית: الجبهة الديمقراطية لتحرير فلسطين; בתעתיק מדויק: אלג'בהה אלדימֻקראטיה לתחריר פלסטין) היא מפלגה וארגון טרור פלסטיני מרקסיסטי-לניניסטי שהוקם על ידי נאיף חוואתמה, לאחר שהתפצל מהחזית העממית ב-22 בדצמבר 1969, בין השאר משום שהתנגד לביצוע פיגועי ראווה המוניים, שכן אלה עלולים ליצור דעת קהל שלילית כלפי המאבק הפלסטיני.
אידאולוגיה

רובו של פרק זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
הארגון הוא בעל אידאולוגיה מרקסיסטית-לניניסטית ורואה ברוב המשטרים במזרח התיכון משטרים ריאקציונריים, שיש להדיחם ולהקים תחתיהם משטרים מהפכניים-סוציאליסטיים. הארגון מאמין כי האינטרסים הפלסטיניים יושגו רק באמצעות מהפכה סוציאליסטית, ופעיליו אף ניסו להקים בתחילת שנות ה-70 סובייטים וקולחוזים בצפון ירדן.
במהלך השנים ביטא הארגון עמדות מדיניות מתונות יחסית לשאר ארגוני הטרור הפלסטיניים, אף שבשנות ה-70 לא בחל בהרג מכוון ובטרור כלפי אזרחים. יחד עם דבקותו במאבק המזוין, הוא רואה את המשא-ומתן כאפשרות לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני. ב-1969 הציעו מנהיגיו להקים מדינה פלסטינית דמוקרטית ועממית שבה יוכלו היהודים לפתח את תרבותם, אך לא את לאומיותם. מטרתה המוצהרת של החזית היא "להקים דמוקרטיה עממית פלסטינית שבה יהודים וערבים יוכלו לחיות ללא אפליה ולפתח את תרבותם הלאומית".
בראש הארגון עומד המזכיר הכללי נאיף חוואתמה, היושב בסוריה יחד עם בכירים נוספים. מספר הפעילים נאמד ב-500 והם פזורים בסוריה, לבנון ושטחי יהודה והשומרון וחבל עזה. הארגון מקבל תמיכה מסוריה, וכן מקבל מימון מארגונים ומתורמים פרטיים במדינות ערב. בעבר קיבל סיוע גם מלוב, ואנשיו התאמנו בברית המועצות ובקובה. בשנות ה-70 יצר הארגון קשרים עם תנועות מהפכניות וגורמים מרקסיסטיים ברחבי העולם ואף בישראל (למשל עם קבוצת דרך הניצוץ ועם ארגון מצפן).
פעילות טרור

החל מ-1973 הארגון ביצע פיגועי ירי, הנחת מטעני חבלה וחדירות מהגבול. הפיגוע הזכור ביותר הוא הפיגוע במעלות (15 במאי 1974, יום העצמאות ה-26 של ישראל), שבמהלכו חדרו מחבלים מלבנון לישראל והשתלטו על בית ספר במעלות תוך שהם לוקחים בני ערובה רבים. בפעולת הטרור נרצחו 22 בני אדם, רובם ילדים. ב-19 בנובמבר 1974 השתלט על בניין מגורים בבית שאן ורצח 4 תושבים, וב-13 בנובמבר 1975 פוצץ עגלת תופת בירושלים וגרם ל-7 הרוגים.
בשלהי שנות ה-80 נוצר קרע בשורות הארגון בין אלה שדגלו בהמשך המאבק המזוין בישראל לבין אלה שצידדו במשא-ומתן. מאז הקמתו התנגד הארגון לפיגועי טרור מחוץ לישראל וגינה את התקפות החזית העממית לשחרור פלסטין על מטוסים. למרות התנגדותו להסכמי אוסלו, נמנע החזית הדמוקרטית מלפעול נגד ישראל עד האינתיפאדה השנייה, ובספטמבר 1999 אף הביע הארגון נכונות להשתתף בניהול משא-ומתן עם ישראל על הסדר קבע. חודש לאחר מכן הסירה מחלקת המדינה של ארצות הברית את הארגון מרשימת ארגוני הטרור הזרים.