stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסיס חיל האוויר אל-עודייד
הערות שוליים

↑  "Embassy of Qatar – H.H. The Emir". אורכב מ-המקור ב-29 בינואר 2012. נבדק ב-2 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  US 'mystified' over Gulf states' position towards Qatar
↑  "U.S. Bases in the Middle East".
↑  Zeynalov, Mahir (25 בדצמבר 2017). "Defending Allies: Here is how much US Gains from Policing World". The Globe Post (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-05-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aftereffects Bases; U.S. Will Move Air Operations To Qatar Base NYT, 28 April 2003.
↑  Inside the Air War Over Syria: A High Altitude ‘Poker Game’ NYT, 23 May 2017.
↑  Jonathan Landay and Kanishka Singh, US reaches deal to extend military presence at Qatar base, reuters, ‏3.1.2024
ג'ודי גורדון

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1985 (בת 39) מאקאי, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 בן או בת זוג:  Braith Anasta (2012–2017) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ודי גורדון, 2012
ג'ודי גורדון (באנגלית: Jodi Gordon; נולדה ב-1 בפברואר 1985) היא דוגמנית ושחקנית אוסטרלית.
ביוגרפיה

גורדון נולדה בעיר מאקי שבקווינסלנד לאב יליד ניו זילנד ממוצא מאורי ולאם אוסטרלית. משפחתה עברה לסידני כשהייתה בת 11. בגיל 13 החלה לעסוק בדוגמנות, גם מחוץ לאוסטרליה, בין היתר ביפן, לונדון ומילאנו.
בשנת 2005 החלה לראשונה לעסוק גם במשחק, כשהחלה לגלם את דמותה של מרתה מקנזי באופרת הסבון קרוב רחוק, דמות אותה גילמה עד 2010. תפקידה בסדרה זיכה אותה בפרס לוגי בקטגוריית השחקנית החדשה הפופולרית ביותר (2006) ובמועמדות לפרס זה בקטגוריית השחקנית הפופולרית ביותר (2009). במקביל להשתתפותה בסדרה, נטלה חלק גם בגרסה האוסטרלית ל"רוקדים עם כוכבים" בשנת 2008, וסיימה במקום השישי (המנצח היה עמיתה ל"קרוב רחוק", לוק ג'ייקובז). מאז עזבה את "קרוב רחוק" השתתפה גורדון במספר סרטי קולנוע וטלוויזיה.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הדרמה-קומדיה האמריקאית-אוסטרלית Camp של רשת NBC.
ביוגרפיה > חייה האישיים

בשנת 2007 נפטר בן-זוגה של גורדון, כריס בוקהארדט, מלוקמיה, והוא בן 23. באוגוסט 2011 התארסה לבן זוגה הנוכחי, שחקן הרוגבי בריית' אנאסטה.
ג'ודי בראון

ג'ודית "ג'ודי" לין בראון קינג (באנגלית: Judith "Judi" Lynne Brown-King; נולדה ב-14 ביולי 1961) היא אתלטית עבר מארצות הברית. היא סגנית אלופה אולימפית בריצת 400 מטר משוכות (לוס אנג'לס 1984).
ביוגרפיה

בראון נולדה במילווקי, ויסקונסין.
בפעם הראשונה שנערכה ריצת 400 מטר משוכות לנשים, במשחקים האולימפיים זכתה בראון באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) במדליית כסף בתוצאה של 55.20 שניות, אחרי נוואל אל מותוואקל ממרוקו (54.61 שניות).
בראון זכתה פעמיים במדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאיים, וזכתה תריסר פעמים באליפות Big Ten באתלטיקה קלה. ב-1987 היא נבחרה לספורטאית השנה של ספורטס אילוסטרייטד בידי כתב העת ספורטס אילוסטרייטד עבור תרומתה לקהילה.
בראון מחזיקה בשני תארים מאוניברסיטת מדינת מישיגן, תואר ראשון בתורת השמיעה (Audiology) ומדעי הדיבור (Speech science), ותואר שני בחינוך. היא מחזיקה בדוקטורט במנהל ציבורי ובמדיניות ציבורית מאוניברסיטת מערב מישיגן, אותה היא סיימה בהצטיינות. היא גם פעילה בEven Start Statewide Family Literacy Consortium (תוכנית במימון פדרלי של ארצות הברית שמספקת למשפחות גישה לאימונים ולתמיכה על מנת ליצור סביבה ביתית משכילה ולהגדיל את ההישגים האקדמיים של ילדיהם) של מישיגן.
שיאים אישיים

ריצת 400 מטר משוכות: 54.23 שניות (1987)
בית העלמין פראובראז'נסקויה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 תאריך הקמה:  1771
 שטח:  16.5 דונם
 מיקום:  פראובראז'נסקויה, מוסקבה
 קואורדינטות:  55°47′31″N 37°43′11″E﻿ / ﻿55.79189°N 37.71979°E﻿ / 55.79189; 37.71979
 he
 
בית העלמין פראובראז'נסקויה (ברוסית: Преображенское кладбище) הוא בית קברות, הממוקם ברובע פראובראז'נסקויה, במוסקבה.
בעבר פראובראז'נסקויה היה בית קברות לאדוקי האמונה הישנה, וכיום אחד מבתי העלמין היוקרתיים במוסקבה.
אנשים מפורסמים הקבורים בבית העלמין

ולדימיר קוץ
סרגיי מגניטסקי
אלכסיי בטלוב
ויקטור ניקיפרוב (אנ')
קונסטנטין לוקטב (אנ')
יבגני פאופנוב (אנ')
גלריית קברים

סרגיי מגניטסקי
אלכסיי בטלוב
החלקה הצבאית
בשורת הנער העמלקי

הנער העמלקי מגיש לדוד את הכתר והצמיד של שאול
בשורת הנער העמלקי היא סיפור מקראי המתואר בספר שמואל. על פי המסופר, לאחר מות שאול במלחמה בגלבוע, הגיע אל דוד נער עמלקי והודה כי הרג את שאול. על כך, ציווה דוד להורגו.
על מות שאול ויהונתן בנו, קונן דוד את קינת דוד.
רקע

במהלך המלחמה בהר הגלבוע, החלו הפלשתים לרדוף אחר ישראל, ובתוך כך הרגו את שלושת בני שאול: יהונתן, אבינדב ומלכישוע. כשראה שאול שחיל הקשתים של הפלשתים עומדים להשיג אותו ולהתעלל בו, פנה לנושא כליו וצווה עליו לדקור אותו בחרב. אולם נושא הכלים חשש והיסס, ואז תחב שאול את חרבו באדמה, ונפל עליה. לאחר מכן גם נושא כליו נפל על חרבו.
בעקבות התבוסה, ברחו הישראלים מהערים שבבקעת בית שאן ובעבר הירדן, והפלשתים התיישבו בהן במקומם.
בשורת הנער העמלקי

בתחילת ספר שמואל ב', מסופר שהגיע אל דוד נער עמלקי, שלטענתו לאחר שנפל שאול על חרבו, ביקש ממנו להמית אותו, והוא עשה כבקשתו.
בעקבות זאת דוד האשים את הנער בפגיעה במלך ישראל, והמית אותו בעוון פגיעה במלך.
וַיֹּאמֶר הַנַּעַר הַמַּגִּיד לוֹ נִקְרֹא נִקְרֵיתִי בְּהַר הַגִּלְבֹּעַ וְהִנֵּה שָׁאוּל נִשְׁעָן עַל חֲנִיתוֹ וְהִנֵּה הָרֶכֶב וּבַעֲלֵי הַפָּרָשִׁים הִדְבִּקֻהוּ. וַיִּפֶן אַחֲרָיו וַיִּרְאֵנִי וַיִּקְרָא אֵלָי וָאֹמַר הִנֵּנִי. וַיֹּאמֶר לִי מִי אָתָּה ויאמר וָאֹמַר אֵלָיו עֲמָלֵקִי אָנֹכִי. וַיֹּאמֶר אֵלַי עֲמָד נָא עָלַי וּמֹתְתֵנִי כִּי אֲחָזַנִי הַשָּׁבָץ כִּי כָל עוֹד נַפְשִׁי בִּי. וָאֶעֱמֹד עָלָיו וַאֲמֹתְתֵהוּ כִּי יָדַעְתִּי כִּי לֹא יִחְיֶה אַחֲרֵי נִפְלוֹ וָאֶקַּח הַנֵּזֶר אֲשֶׁר עַל רֹאשׁוֹ וְאֶצְעָדָה אֲשֶׁר עַל זְרֹעוֹ וָאֲבִיאֵם אֶל אֲדֹנִי הֵנָּה. וַיַּחֲזֵק דָּוִד בבגדו בִּבְגָדָיו וַיִּקְרָעֵם וְגַם כָּל הָאֲנָשִׁים אֲשֶׁר אִתּוֹ...
וַיֹּאמֶר אֵלָיו דָּוִד אֵיךְ לֹא יָרֵאתָ לִשְׁלֹחַ יָדְךָ לְשַׁחֵת אֶת מְשִׁיחַ ה'. וַיִּקְרָא דָוִד לְאַחַד מֵהַנְּעָרִים וַיֹּאמֶר גַּשׁ פְּגַע בּוֹ וַיַּכֵּהוּ וַיָּמֹת. וַיֹּאמֶר אֵלָיו דָּוִד דָּמְךָ עַל רֹאשֶׁךָ כִּי פִיךָ עָנָה בְךָ לֵאמֹר אָנֹכִי מֹתַתִּי אֶת מְשִׁיחַ ה'
קינת דוד

בעקבות הבשורה על מות שאול ויהונתן, קונן עליהם דוד את קינת דוד, בה ספד להם וביכה את מותם ההרואי.
פרשנות

מעניין לשים לב, שהתיאור שמקבל דוד על מות שאול איננו תואם במדויק את התיאור של פרק ל"א על מותו של שאול. ההבדל המרכזי בין שני התיאורים הוא בשאלה כיצד בפועל מת שאול. לפי התיאור בפרק ל"א, שאול מת בנפילה על חרבו, והנער העמלקי אינו נזכר בו כלל. ואילו לפי התיאור של הנער העמלקי, שאול ביקש מהנער
העמלקי להרוג אותו.
פרשנים רבים התחבטו בשתי השאלות העולות מהסיפור: ראשית - מדוע בסוף ספר שמואל א' מסופר ששאול שלח יד בנפשו, ואילו כאן מתואר שהנער העמלקי הוא שהרג אותו? ושנית - מדוע הרג דוד את הנער העמלקי? הרי לפי דבריו, שאול ציווה עליו להורגו והוא עשה כבקשתו.
פרופ' יהודה אליצור ז"ל (במאמר בספרו 'ישראל והמקרא') טוען שהנער העמלקי היה מחופש לחייל ישראלי ושימש למעשה כמרגל פלישתי, וכל סיפורו היה בדייה, ולכן הוא הומת.
רבי יצחק במדרש פסיקתא דרב כהנא (זכור פסקא ג טז), מזהה את הנער העמלקי עם דואג האדומי, מי שהיה יד ימינו של שאול, המנסה כעת לשרת את האדון החדש ולזכות באמונו על ידי הגשת סממני המלוכה של האדון הקודם, ודוד הורג אותו מפני שמעשה ההריגה שלו היה רצח מתוך כוונה לקבל שכר מדוד ולא מתוך רחמים על שאול.
לקריאה נוספת

יהודה אליצור, הנער המגיד ומשפטו בצקלג, באתר תנ"ך הרצוג
פרופ' יאירה אמית, שלוש וריאציות על מות שאול, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
חן- ציון ניות, בשורת מות שאול, באתר דעת
מי הרג את שאול, ומדוע הרג דוד את הנער העמלקי?, באתר תנ"ך הרצוג
הערות שוליים

↑  הרב ספי מרקוס, שמואל ב, א - בשורת מות שאול בידי הנער העמלקי, באתר מוסדות הר עציון
↑  הרב אייל ורד, הבוגד - לפרשת נפילתו של שאול בהר הגלבוע - עיון מחודש במדרשי חז"ל, באתר תנ"ך הרצוג
| ספר שמואל |
| --- | --- | --- |
| תקופת עלי הכהן | הולדת שמואל • תפילת חנה • נבואת בית עלי • מלחמת אבן העזר הראשונה • החזרת ארון הברית לישראל והעלאתו לירושלים |  |
| תקופת שמואל הנביא | ארון הברית בשדה פלשתים • קרב מצפה • בקשת המלך • משפט המלך • תוכחת שמואל לעם |  |
| תקופת שאול המלך לפני משיחת דוד | משיחת שאול למלך • מלחמת שאול ונחש העמוני • מלחמת מכמש • יהונתן ויערת הדבש • מלחמת שאול בעמלק |  |
| תקופת שאול המלך לאחר משיחת דוד | משיחת דוד למלך • דוד וגוליית • ניסיונות שאול להמית את דוד • מבחן ראש החודש • בריחת דוד אל אכיש • הטבח בנוב עיר הכהנים • מרדף שאול אחר דוד במדבר יהודה • מפגש דוד ושאול במדבר עין גדי • סיפור נבל הכרמלי • מפגש דוד ושאול בגבעת החכילה • בעלת האוב מעין דור • מלחמת דוד בעמלק • המלחמה בגלבוע |  |
| תקופת דוד המלך בחברון | פילוג ממלכת שאול: בשורת הנער העמלקי • קינת דוד • מלחמת אבנר ויואב • רצח אבנר •  קינת דוד על אבנר • רצח איש בושת |  |
| תקופת דוד המלך בירושלים | כיבוש ירושלים בידי דוד • הקרב בעמק רפאים • העלאת ארון הברית • נבואת נתן • מפיבושת • מלחמת דוד בעמון וארם • מעשה דוד ובת שבע • משל כבשת הרש • מעשה אמנון ותמר • רצח אמנון • האישה החכמה מתקוע • מרד אבשלום • מרד שבע בן בכרי • האישה החכמה מאבל בית מעכה • סיפור רצפה בת איה • שירת דוד • דברי דוד האחרונים • המגפה בימי דוד |  |
| דמויות בולטות | עלי הכהן • אלקנה • חנה • שמואל הנביא • שאול המלך • יהונתן בן שאול • מיכל • דוד המלך • אחימלך בן אחיטוב • אבנר בן נר • נבל הכרמלי • אביגיל • יואב בן צרויה • אבישי בן צרויה • איש בושת • אבשלום • אמנון • תמר • מפיבושת |  |
בלונו (נפה)

נפת בלונו  (באיטלקית:  Provincia di Belluno) היא נפה במחוז ונטו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 3,678 קמ"ר, ובשנת 2011 התגוררו בה 213,474 נפש. בירתה של הנפה בעיר בלונו.
הנפה גובלת בטירול ובקרינתיה  באוסטריה בצפון. היא גובלת בנפת אודינה ובנפת פורדנונה במחוז פריולי-ונציה ג'וליה במזרח. בדרום היא גובלת בנפת טרויזו  ובנפת ויצ'נצה. הנפה גובלת בנפת טרנטו  ובנפת בולצנו במחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה במערב.
ראו גם

מוזיאון בלונו (Museo Civico di Belluno)
ארמון בבלונו.
ציור במוזיאון בבלונו.
ג'יימס פוגארטי

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בן 46 בערך) 
 שם במה:  Mr. Fog 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית אקספרימנטלית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  איראייק רקורדס 
 
ג'יימס פוגארטי (נולד ב-1978 באנגליה), הוא אמן בריטי הידוע בכינוי Mr. Fog. הוא האדם העומד מאחורי אוויגקייט (Ewigkeit), ליין מוזיקלי של מטאל עם נטייה חזקה למוזיקה אלקטרונית מסוג חדש, המכונה באנגלית Electronic experimental dark metal.
המוזיקה של אוויגקייט עוסקת בעיקר בספיריטואליזם, בתודעה ומוזרויות מסוגים שונים.
שמו האמיתי של מר ערפל הוא ג'יימס פוגארטי, והוא נולד בברייטון שבסאסקס המזרחית, בריטניה. ב-1994 היה חבר בלהקת הבלאק מטאל הבריטית Meads of Asphodel, אולם פרש ממנה והחל ליצור את סגנון המוזיקה המיוחד שלו, תחת הכינוי "מר ערפל", במסגרת אוויגקייט. אוויקגייט בגרמנית פירושו "נצח".
ב-1994 הוציא את הדמו הראשון שלו, Faery Lands Forlorn, לאחר מכן את Beyond Realms Unknown ב-1995 וב-1996 הוציא את הדמו Dwellers On The Threshold. יש לציין שאף אחד מהם לא זכה להצלחה פנומנלית, אולם הם עזרו לקדם את שמו של מר ערפל בציבור, וב-1997 הוציא את האלבום המלא הראשון שלו Battle Furies. שנתיים מאוחר יותר הוציא את האלבום השני שלו, Starscape. שוב, האלבומים לא הפכו אותו למפורסם בקנה מידה עולמי, אבל יש למר ערפל קהל מעריצים נלהב מאוד בתחומו שלו. ב-2003 הוציא את Land Of Fog, שזכה להצלחה גדולה יחסית. מאז הוציא עוד שני אלבומים.
בשנת 2008 הוא הקים פרויקט חדש Jaldaboath שהוציא מספר יצירות תחת נאפלם רקורדס.
כיום הוא פועל תחת חברת התקליטים Earache Records.
בית העלמין פילנתרופיה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  1865
 שטח:  כמעט שבעה הקטרים
 מספר קבורים:  כ-29,000
 קואורדינטות:  44°27′28″N 26°04′22″E﻿ / ﻿44.457874°N 26.072649°E﻿ / 44.457874; 26.072649
  (למפת בוקרשט מוגדלת) בית העלמין פילנתרופיה(למפת בוקרשט רגילה) בית העלמין פילנתרופיה
 
בית העלמין פילנתרופיה (ברומנית: Cimitirul evreiesc Filantropia din București) הוא בית עלמין יהודי אשכנזי, אחד משלושת בתי העלמין היהודיים בבוקרשט, רומניה.
בית עלמין זה נפתח בשנת 1865 בשדרות יון מיחאלאכה 89 - 91 לאחר סגירתו של בית העלמין היהודי סבסטופול בבוקרשט. ב-1908 נבנה בבית העלמין בית תפילה. שטח בית העלמין מגיע לכמעט שבעה הקטרים ויש בו כ-29,000 קברים.
בתקופת שואת יהודי רומניה, כשהשלטונות הרומניים אילצו את הקהילה היהודית "לתרום" את בית העלמין סבסטופול לעיריית בוקרשט וגדוד של עובדי כפייה יהודים פירק את המצבות והקברים של בית העלמין סבסטופול, העבירו היהודים את שרידיו ומצבתו של יוליו באראש אל בית העלמין פילנתרופיה. מצבת באראש, לצד המצבה לזכר החיילים היהודים שמתו במלחמת העולם הראשונה, רשומות כאתרים היסטוריים באזור בוקרשט.
לקריאה נוספת

Filantropia, un cimitir plin de viață (פילנתרופיה, בית עלמין מלא חיים) מאת מריוס מירקו.
הערות שוליים

↑  Turism (ברומנית)
↑  Cimitirul Filantropia din București (ברומנית)
בית גוברין (קיבוץ)

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: יואב
גובה ממוצע: ‎267 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 450 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.9% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) בית גוברין(למפת השפלה רגילה) בית גוברין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גוברין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גוברין31°36′47″N 34°53′46″E﻿ / ﻿31.6130883997066°N 34.8959775996161°E﻿ / 31.6130883997066; 34.8959775996161  heמפת היישובים של מועצה אזורית יואב (in English: Yoav Regional Council) באדום - בית גוברין בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

בֵּית גֻּבְרִין הוא קיבוץ בחבל לכיש, מצפון לבית גוברין הקדומה (שעל שמה הוא קרוי), וכ-14 ק"מ ממזרח לקריית גת. שטחו כ-20,000 דונם. מקור השם, מארמית, הוא "בית הגברים". הקיבוץ משתייך למועצה אזורית יואב ומהווה את היישוב המזרחי והדרומי ביותר בה.
קיבוץ בית גוברין נוסד בשנת 1949, על אדמות הכפר הערבי בית ג'יברין שנכבש על ידי חטיבה 8 ב-27 באוקטובר 1948.
הקיבוץ השתייך ל"קיבוץ המאוחד" ולאחר מכן לתק"ם.
בשנת 2004 עבר הקיבוץ שינוי באורחות חיים והפך מקיבוץ מסורתי לקיבוץ משתנה. בשנים 2006 - 2007 עבר הקיבוץ הליך של שיוך בתי המגורים לחברים.
בשנת 2006 הוקמה בקיבוץ מכינה קדם צבאית מעורבת, מיתרים לכיש - שלוחת בית גוברין.
הקיבוץ מתאפיין בכמה מרכיבים ייחודיים הקיימים בנופו: מבנים עתיקים, אחד מהם שימש בית משפט בתקופה העות'מאנית, עצי זית וותיקים וממצאים ארכאולוגיים. ברחבת חדר האוכל של הקיבוץ מוצג חלק מקורת גג מעוטרת (אפריז) של אכסניה מהמאה ה-4 עם הכיתוב: "בימיו של סלאוויס קינטיאנוס והקומס והדוכס המזהיר ביותר נבנתה האכסניה מהיסוד".
כמו כן ישנם בקיבוץ פריטים אדריכליים של מתקנים חקלאיים מן התקופה הקדומה.
גלריה

חדר האוכל בקיבוץ
חזית חדר האוכל
עתיקות בקיבוץ
בית דני - מבנה שנותר מהכפר בית ג'ברין ששימש כחדר האוכל של הקיבוץ וכיום משמש מועדון לחבר.
בית דני בשנות ה-50
ראו גם

וילת בית ג'וברין
משטרת בית ג'וברין
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  רע"א 2047/12 טלי בן ענת נ' קיבוץ בית גוברין אגודה שיתופית חקלאית בע"מ, ניתן ב־19 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007372914805171  GND: 7657190-7  LCCN: n97908116  SUDOC: 190616091  VIAF: 123331181   WorldCat (עם VIAF): 123331181
בני

ערך זה עוסק בנהר בבוליביה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
צילום לווין של שפך נהר הטואיצ'י לנהר הבני, דרומית לאגם צ'ללאן
צילום לווין של שפך נהר הטואיצ'י לנהר הבני, דרומית לאגם צ'ללאן
 מידע כללי
 אורך:  1,600 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  8,900 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  280,000 קמ"ר
 מוצא:  הרי האנדים
 גובה מוצא הנהר:  286 מטרים
 יובלים:  טואיצ'י, נהר מדידי, נהר אלטו בני, נהר קקה, מדרה דה דיוס, נהר אורתון, Quiquibey River 
 שפך:  נהר מדיירה
 מדינות באגן הניקוז:  בוליביה בוליביה
 אגן הניקוז של נהר בני, במערכת הניקוז הכללית של האמזונאס
 אגן הניקוז של נהר בני, במערכת הניקוז הכללית של האמזונאס
 
בני (בספרדית: Río Beni) הוא נהר גדול הזורם באמזוניה הבוליביאנית והוא אחד מיובליו של נהר מדיירה. אורכו 1,600 ק"מ. מקורות הנהר נמצאים בהרי האנדים. הנהר זורם בפיתולים דרך ערבות ויערות עד. אל הנהר חובר נהר מדרה דה דיוס סמוך לעיירה ריברלטה. נהר מדיירה נוצר על ידי מפגש מימיו של הבני עם נהר ממורה. הנהר יפה לשיט לאורך 800 ק"מ ומשמש כנתיב שיט עיקרי בחבל ארץ זה.
הערות שוליים

↑  עורכי אנציקלופדיה בריטניקה, Beni River, אנציקלופדיה בריטניקה, ‏11 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007544269505171  BnF: cb119376344 (data)  LCCN: sh90000538  VIAF: 3146285421415372062   WorldCat (עם VIAF): 3146285421415372062 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של בוליביה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
באיזיט השני

ג'ם, אחיו של באיזיט
באיזיט השני
הטורה של באיזיט השני
באיזיט השני או באיזיד השני (בטורקית: II. Bayezid או  II. Beyazıt, וגם Bayezit ו-Beyazıd‏; בטורקית עות'מאנית: بايزيد ثاني, 3 בדצמבר 1447 – 26 במאי 1512) היה הסולטאן השמיני של האימפריה העות'מאנית ושלט בה מ-1481 עד 1512. הוא נולד בדימוטיקה לסולטאן מהמט השני ולאמינה גולבהר הטון. במהלך שלטונו של אביו כיהן כמושל נפת אמסיה בצפון הממלכה, הממוקמת בין הים השחור לפנים אנטוליה ובמסגרת זו הצטיין במלחמה נגד אוזון חסן (Uzun Hasan), מנהיג השבט הטורקמני אק קויונלו (Ak Koyunlu). ב-11 באוגוסט 1473 השתתף באיזיט בקרב אוטלוק בלי (אנ'), בו זכו כוחותיו של מהמט השני בניצחון מכריע.
באיזיט השני עלה לשלטון ב-1481 ונודע במאמציו ליצור הרמוניה בין התרבויות המערבית והמזרחית באימפריה, אך שלטונו היה רצוף מאבקי שליטה והישרדות. בתקופתו התפשטה האימפריה העות'מאנית אל הפלופונסוס וב-1501 הוא כבש את מיסטרס ואת מונמבסיה מידי מוראה הוונציאנית.
עלייתו לכס הסולטנות > רקע

ב-3 במאי 1481 מת הסולטאן מהמט השני, המכונה "הכובש" (Fatih Sultan Mehmet), אשר הפך את הממלכה העות'מאנית לאימפריה שכללה את מרבית אזור הבלקן דרומית לנהר הדנובה. אימפריה זו שלטה על מיצרי גליפולי והבוספורוס ומרבית חופי הים השחור, היו נתונים תחת שליטתה או השפעתה. מהמט הביס את יריביו השבטיים באנטוליה ובפרס, הכה במאחזים הוונציאניים והממלוכים והרחיב את גבולות הממלכה עמוק לתוך הבלקנים, עד גבולות הונגריה של ימינו. מהמט הביא לקיצה של האימפריה הביזנטית בת אלף השנים וכבש את קונסטנטינופול. הנסיכות הפכה לאימפריה עות'מאנית, אך תושביה לא היו מאוחדים תחת ממשל מרכזי מאורגן. בשטחי האימפריה חיו יוונים, פרסים, ערבים, טורקים, ארמנים וסורים, חלקם נוודים למחצה, חלקם לוחמים, חלקם עירוניים, בעלי מגוון אמונות ותפישות דתיות.
עלייתו לכס הסולטנות > העלייה לשלטון ומלחמת הירושה

עם מותו פרץ מרד יניצ'רים וסכסוך דמים בין שני בניו באיזיט וג'ם (Cem), שהיה מושל העיר קאראמאן וסביבותיה שבדרום מרכז אנטוליה והתגורר בעיר קוניה. נוצר חוסר שקט ברחבי האימפריה שכוון כנגד פקידות ממשלו ומדיניותו של מהמט, בעיקר בהקשר לחלוקת הקרקעות. בתקופתו של מהמט השני, קרקעותיהם של 20,000 כפרים וחוות הולאמו, צעד שעורר תסיסה בקרב האליטה הישנה, שכללה משפחות עשירות ואנשי עולמא. מדיניותו הנוקשה של מהמט השני והמשאבים העצומים שהוצאו לחיזוק ולבניית האימפריה, התישו את הממלכה ואת תושביה. אלה מביניהם שקופחו בימי מהמט ראו בבאיזיט את מושיעם והעניקו לו את תמיכתם. עם מותו ארגנה קבוצת כוח זו מרד יניצ'רים, תוך רציחת הווזיר הגדול של ממשל מהמט ופגיעה במתנגדי באיזיט, הכל במטרה להעלותו לשלטון. צבא היניצ'רים בפיקודו של גדיק אהמט (Gedik Ahmed), הביסו את כוחותיו של ג'ם ובאיזיט עלה לשלטון, כסולטאן באיזיט השני.
עלייתו לכס הסולטנות > ביסוס שלטונו

עם זאת, מוקד הכוח נותר בידיו של גדיק אהמט וחותנו איסחאק פאשה (Işak Pasha). על באיזיט הופעלו לחצים כדי שיתנער ממדיניותו של אביו, וכך, אדמות שהולאמו הוחזרו לבעליהן הקודמים. במקביל גברה הדרישה להחזיר את השריעה כחוק הממלכה בכל תחומי החיים ובאיזיט תואר כמגן הצדק והשריעה, בה בשעה שברחבי ממלכתו לא הסתיים תהליך האסלום. גדיק אהמט ביקש להמשיך את המערכה נגד המאחזים הנוצריים במזרח ובכך סיכן את ההגמוניה של באיזיט. בתגובה התנקש באיזיט בחייו והדיח מתפקידו את חותנו, איסחאק פאשה. ב-11 בספטמבר 1481, נכנעו רוב חייליו של גדיק לבאיזיט והשאר נמלטו לאיטליה, שם שירתו כשכירי חרב.
ביוני 1482, הובס ג'ם בקרב ליד העיר ינישהיר (Yenişehir) שבנפת מרסין, בדרום מרכז אנטוליה. הוא נסוג לאזור סוריה של ימינו ואחר כך למצרים. בסיוע הסולטאן הממלוכי אל-אשרף סיף אל-דין קאיתבאי, ארגן ג'ם כוחות וניסה לתקוף ללא הצלחה את קוניה ואת אנקרה. לבסוף נמלט לאי רודוס ומשם הועבר לצרפת על ידי אבירי מסדר יוחנן הקדוש, ההוספיטלרים, ששלטו באי. משנה זו ועד למותו של ג'ם בפברואר 1495, שלט באיזיט השני תוך חשש מתמיד מפני קואליציה של מדינות נוצריות, אשר תשתמש בנסיך ג'ם כאמצעי פלישה לממלכתו.
כלכלת האימפריה בימי באיזיט

כתוצאה מהתגובה האלימה לצעדיו הכלכליים של אביו, מהמט השני, נאלץ באיזיט השני לנקוט בקו פייסני. הוא השיב בעלויות על קרקעות ורכוש לבעליהם הקודמים - אם מכובדים פרטיים או מוסדות דתיים - אשר מהם נלקחו וחולקו מחדש במסגרת שיטת הטימאר (Timar), שהונהגה עוד בתקופת באיזיט הראשון. במסגרת שיטה זו, הוקצתה קרקע או נחלה לאנשי צבא תמורת העלאת מס, שירות צבאי אישי והעמדת חיילים לרשות הצבא העות'מאני בעת מלחמה. שיטת מיסוי זו התאימה לשליטה בבלקן, מפני שהיא שחררה את הכפריים מעריצותם של בעלי הקרקע ומעול המיסים הכבד שהטילו עליהם. תקופתו שלטונו של באיזיט השני, אפשרה פיתוח פנימי מקיף, ואיסטנבול התבססה כעיר מסחר שוקקת, עם פעילות כלכלית ענפה. ההתרחבות המשמעותית של המוסדות הפיננסיים הרשמיים ומיסוד והעמקת גביית המיסים, אפשרו השקעה ממשית בהרחבת הצבא וחימושו ברובים שנופקו לחיל היניצ'רים. הצי העות'מאני נבנה למעשה מחדש, ובפיקוח מהנדסים ונציאניים נבנו ספינות מלחמה, בגדלים שטרם נראו כמותם באגן הים התיכון.
הסחר במשי, כמו הסחר בתבלינים, היה אחד הנושאים הכלכליים המשפיעים ביותר על הפוליטיקה העולמית החל מ-1250. המדינות שהיו מעורבות בסחר המשי - פרס, האימפריה העות'מאנית וערי המדינה האיטלקיות - היו מודעות היטב לחשיבותו העצומה לכלכלתן. מאבק ניטש על השליטה על הערים בורסה ותבריז, השוכנות על דרך המשי בין האימפריה הספווית באיראן לבין האימפריה העות'מאנית, לכל אורך המאה ה-15 וה16. תחת באיזיט השני, אשר שמר על שלום באזור המזרחי של ממלכתו, רשם יבוא המשי שיאים חדשים, והכנסות משמעותיות זרמו לאוצר העות'מאני.
למרות השלום שנחתם עם ונציה ב-1479, שררה מתיחות רבה בין שתי המדינות. באיזיט השני עודד את הידוק היחסים עם העיר המתחרה פירנצה, ולנציגיה הייתה נוכחות קבועה באיסטנבול. זאת גם בגלל חששו של באיזיט מאחיו הטוען לכתר ג'ם, אשר עשה נפשות למטרתו ברחבי אירופה המערבית. ב-1483 הבטיח הסולטאן, באמצעות שגרירו בפירנצה, לרכוש מדי שנה בגדי צמר וצמר גולמי, תוך פטירתם ממס. ניתנו הקלות לסוחרי פירנצה, וכמה עשרות מהם אף התיישבו ברובע גלטה באיסטנבול. בשל השליטה הימית של הוונציאנים באזור המגף האיטלקי, פעלו הסוחרים בנתיב סחר יבשתי, שעבר דרך הבלקן. המלחמה מול ונציה בשנים 1499–1503 גרמה למחסור בסחורות ולהאמרת מחירים, ובעת הזו הגיע המסחר עם סוחרי פירנצה לשיאו. לאחר הסכם השלום, הלך ודעך המסחר עם פירנצה, והסוחרים הוונציאניים חזרו למלא תפקיד דומיננטי במסחר.
באיזיט היה מנהלן מעולה ופעל להאחדה בכל תחומי החיים ברחבי האימפריה. במערכת החוקים של 1502, פורסמו אפילו שמות אחידים למצרי מזון וגבינות. כך נולדו שמות של מוצרי מזון הנהוגים עד עצם היום הזה, כגון גבינות קשקבל ופטה. תקופת שלטונו של באיזיט השני הייתה תקופת פיתוח כלכלי ניכר, בתנאי שקט וביטחון יחסיים באימפריה, וגם הערים אדירנה ובורסה זכו לתנופת בינוי מואצת ונראו כערים אימפריאליות.
אחרית שלטונו וימיו של באיזיט השני > המרידות בשלטונו

לאחר 1500 הביאה חולשת ממשלו של באיזיט למרד של גורמים שונים בשלטון המרכזי. שבטים טורקמניים חזקים מרמות מרכז אנטוליה ומהרי הטאורוס התנגדו לריכוזיות השלטון העות'מאני, וזה נקט פעולות רבות כדי למשול בהם, אם על ידי רישום הקרקעות שלהם או בדרך של הכנסתם למנגנון מיסוי מסודר. אך הממשל המרכזי התקשה להתמודד עם שבטי הנוודים בעלי מערכת החוקים השבטית, שהתקיימה לצד חוקי האסלאם הסוני-אורתודוקסי, אותם ניסה ליישם הממשל המרכזי. נסיכות אק קויונלו הייתה מקור לעימותים מול העות'מאנים עוד בתקופת אביו של באיזיט, מהמט השני, אשר ב-1473 הביס את שליטם אוזון האסן.
ב-1500 איסמעיל ספווי, צאצא למשפחת שייחים מארדביל וקרוב משפחתו של אוזון האסן, החל ליצור לעצמו בסיס כוח באזור אק קויונלו. כמנהיג מסדר הטרודוקסי, הוא הרחיב את השפעתו לכל האזורים בהם ישבו טורקמנים באנטוליה, על ידי שליחים שהטיפו לתורתו. אלפי נתינים עות'מאנים נהו אחרי איסמעיל והוא הפך למנהיג הפוליטי והדתי של שבטים טורקמנים אלו, אשר נקראו "קיזילבאש" (Kızılbaş - "הראשים האדומים"), בשל כיסוי הראש שנהגו לחבוש. התנועה הפכה לאיום על שלמות האימפריה העות'מאנית, ובשל האיום מהמזרח פעל באיזיט לסיום המערכה מול ונציה במערב.
באיזיט אימץ קו פייסני מול קריאת התגר של איסמעיל. ב-1511 החמיר המצב באימפריה, כאשר מרד שיעי פרץ באזור טקה (Teke) באסיה הקטנה (בימינו בשטחי נפת אנטליה), שעד לאותה תקופה היה אזור הטרודוקסי. המורדים הגיעו עד העיר בורסה, לפני שהובסו וראשיהם הוצאו להורג.