stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאל רובאני
קורות חייו

פאל רוזנצוויג נולד במשפחה יהודית כבנם של אדולף רובאני (Rosenzweig) (1947–1869), רופא, יועץ ממשלתי ראשי, ושל ברתה בורישקה קוֹהְן (גרסה גרמנית-הונגרית של כהן) (1877–1945) הוא נולד במשפחה רב-דורית של רופאים. סבו מצד אביו, ארמין רוזנצוויג (1835–1906), היה אודיטור של שר האוצר. סבא רבא שלו מצד אביו אדולף רוזנצוויג (1810–1869) היה רופא. סבו מצד אמו גאבור קוהן (כהן) היה רופא מחוז טולנה ובעל קרקעות. ב-1919 המשפחה המירה את דתה לקתולית.
הוא השלים את לימודיו בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת פטר פאזמאן בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד), שם קיבל את התואר ב-1927. בין 1924 ל-1928 עבד כמתמחה במכון לפתולוגיה מס' 1 אצל קלמן בודאי. משנת 1928 הצטרף לטיבור ורביי במרפאה הכירורגית מס' 1 כרופא ללא שכר. מאוחר יותר הפך לרופא מבצע ולאחר מכן עוזר הוראה. מספטמבר 1941 עד ספטמבר של השנה שלאחר מכן, הוא ניתח בבית חולים שדה. במאי 1944 נלקח למחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) למחנה הריכוז של מכרות בור בגלל מוצאו היהודי. לאחר חיסול המחנה הוא נאלץ לצעוד מערבה, אך נתפס על ידי פרטיזנים סרבים, שבזכותם שוחרר. לאחר מכן עבד שישה שבועות בבית חולים של הפרטיזנים ורק אז הורשה לחזור להונגריה. הוא נסע תחילה לטימישוארה ולאחר מכן לבודפשט וחזר למרפאה כירורגית מס' 1 שם היה רופא ממאי 1945 עד מאי 1947. בשנת 1947, מונה לעוזר פרופסור ומרצה בכיר במרפאה לכירורגיה מס' 2. אז הוא התחיל לפתח את הטיפול הכירורגי של יתר לחץ דם עם פרופסור פאל גמרי. הוא כבר התחיל לנתח גידולים מדיסטינאליים וכן ניתוחי ושט.
משנת 1949 הפך לעוזר פרופסור במרפאה לכירורגיה מס. 3. בשנת 1950 קיבל הסמכת הוראה באוניברסיטה בתחום ה"כירורגיה". ב-1951 מונה לפרופסור מלא באוניברסיטה. בשנת 1954 הועבר למרפאה כירורגית מס' 1, ולבסוף ב-1963, לאחר מותו של אנדרה הדרי, הוחזר למספר 1. המרפאה הכירורגית ונשאר מנהל המחלקה וראש החוג לכירורגיה עד פרישתו ב-1975. לאחר 1975, הוא עזר ליורשו כיועץ.
הוא היה חבר בוועדת המקצועות הכירורגיים של האקדמיה ההונגרית למדעים,
לאחר מכן בוועדה הראשית הקלינית.
בין השנים 1951–1968 כיהן בתפקיד המנתח הראשי של משרד הבריאות
היה חבר בהנהלת המועצה המדעית לבריאות.
הוא כיהן בתפקיד מנהל המכון הלאומי לכירורגיה עד מותו.
בין 1969 ל-1974 היה סגן הנשיא של אוניברסיטת זמלווייס
בין 1967 ל-1971 היה נשיא החברה ההונגרית לכירורגיה.
משנת 1975, כשפרש לגמלאות, עבד כיועץ האקדמי של האוניברסיטה.
הוא היה העורך הראשון של Archivum Chirurgicum,
לאחרהיה העורך הראשי של הכירורגיה ההונגרית עד מותו
הוא היה חבר מערכת בכתבי העת :
Therapia Hungarica
Acta Chirurgica Hungarica
Orvos és Technika
Excerpta Medica
Zentralblatt für Chirurgie
כמה אגודות מדעיות בינלאומיות קיבלו אותו לחברות כבין החלוצים של ניתוחי בית החזה, הוא עסק בניתוחי מדיאסטינום, ושט, סרטן קיבה, וכן בטיפול כירורגי ביתר לחץ דם. הוא פרסם מספר מאמרים על בעיות כירורגיות של מחלת כיב וגידולים אנדוקריניים. כמעט 100 מהפרסומים המדעיים שלו עוסקים בכירורגיה גסטרואנטרולוגית ובסוגיות שונות של ניתוחי חזה.
משפחתו

אשתו אגנש רובאני (הופמן, 1932–2010) הייתה מארגנת אירועים.
ילדיהם:
גאבור רובאני (1947)
פאל רובאני (1949), רופא שיניים, מרצה בכיר באוניברסיטה. אשתו היא רופאת השיניים אגנש שטראוס.
פרסים והוקרה

מסדר ההצטיינות של הרפובליקה העממית ההונגרית דרג 5 (1951)
פרס קושוט (1954)
מדליית הזיכרון של יאנוש בלשה (1962)
עיטורמסדר הכבוד של העמל דרג זהב (1964, 1974)
עיטור מסדר ההצטיינות לשירות למולדת דרג זהב (1968)
מדליית הנצחה של הג'ש
טבעת זהב של איגנץ זמלווייס
Senator Honoris Causa Universitatis (1983)
מסדר הכבוד להונגריה הסוציאליסטית(1984)
עבודותיו העיקריות

על גידולים שקטים של חלל השד (בודפשט, 1948)
ניתוח של גידולים מדיסטינאליים (בודפשט, 1949)
כירורגיה כללית (ספר לימוד באוניברסיטה, בודפשט, 1970)
לקריאה נוספת

Tamás Csapody: Wine Workers (Vince Kiadó Kft., 2011) (טמאש צ'אפודי: עובדי כפייה במכרות מחנה הריכוז בור)
Alexander Emed (2006-09-15). "Rubányi Pál". InforMed. (אלכסנדר אמד: פאל רובאני. חיפה 2006)
Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי עורכת ראשית אגנש קניירש).
Pál Rubányi . semmelweis.hu
Szécsény Andor (1984-07-15). "Dr. Rubányi Pál professzor 80 éves". Orvosi Hetilap. 125 (29): 1767.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári születési akv. 2006/1904. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-08.
↑  "Elhunyt Rubányi Pál". Magyar Nemzet. 1985-01-05. p. 3. נבדק ב-2021-02-09.
↑  "Rubányi Adolf halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 1201/1947. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-09.
↑  "Rubányi Béláné halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 1018/1945. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-09.
↑  Dr. Rosenzweig Adolf, fővárosi gyakorló orvos újév napján eljegyezte Kohn Boriskát, dr. Kohn Gábor tolnamegyei tb. főorvos és földbirtokos leányát Pakson. (1899. január 4.) Magyarország, 6. évfolyam, 4. szám
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a paksi polgári házassági akv. 51/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-09.
↑  "Rosenzweig Adolf halotti bejegyzése az óbudai izraelita hitközség halotti akv. 17/1869. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-02-09.
↑  Pünkösti Árpád (2010-03-17). "Tündéri ifiasszony". נפסבדשאג (עיתון). p. 20. נבדק ב-2021-02-09.
↑  "Elhunyt Rubányi Ágnes". turizmus.com. 2010-11-25. נבדק ב-2021-02-09.
↑  "Egyetemi és főiskolai tanévnyitók". Magyar Hírlap. 1983-09-04. p. 3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7943 5998  VIAF: 121465093   WorldCat (עם VIAF): 121465093 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאל רובאני".
פאל קיראיהדי

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1900 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 באוגוסט 1981 (בגיל 80) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  Vörösmarty Mihály Gimnázium, Budapest 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 
פאל קיראיהדי (בהונגרית: Királyhegyi Pál; בודפשט, 27 בדצמבר 1900 – בודפשט, 7 באוגוסט 1981) היה סופר, עיתונאי, קומיקאי, תסריטאי יהודי-הונגרי. כינויו היה פול קינג, בעולם דובר האנגלית ובמיוחד בארצות הברית.
קברו של פאל קיראיהדי בבודפשט בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה. A-18-17
הוא היה אדם מאוד נמוך (150 ס"מ) ונחשב לקומיקאי נהדר.
ביוגרפיה > משפחתו

פאל קיראיהדי נולד בבודפשט, ברובע השביעי במשפחה יהודית. אביו היה ינה קיראיהדי (1873-1956) ואמו ברטה הימלר (1871-1943). אחיו הצעיר דר' רוברט קיראיהדי (1909-1992), היה רופא. דודו מצד אמו, היה מרטון הימלר שלחם במלחמת העולם השנייה בצבא ארצות הברית והגיע לדרגת קולונל.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

קיראיהדי למד בבודפשט בגימנסיה הריאלית ברחוב הוראנסקי, שם ערך את השבועון "הומור התלמידים" עם בן כיתתו פרנץ קאלנאי. העיתון נאסר עד מהרה על ידי הנהלת הגימנסיה בגלל הביקורת שלו על סגל המורים. בשל אי הבנות ואי הסכמות עם המורה לציור הוא עבר לגימנסיה הריאלית של מרכז העיר, שם סיים את בחינות הבגרות בשנת 1918. בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית התגייס לצבא האדום לפלוגת הסער ה-28, אך עקב נפילת הרפובליקה הסובייטית כבר לא הייתה לו אפשרות להילחם.
ביוגרפיה > בגרותו

לאחר שמיקלוש הורטי נכנס לבודפשט, הוא לא רצה להישאר בהונגריה, ולכן החליט להגר לארצות הברית. נסע תחילה לווינה עם מכר ואז נסע לטריאסטה. "טריאסטה יפהפייה. ריח טריאסטה, ריח חלזונות, ריח דגים, ריח ים. היו כל מיני ריחות טובים שם, פשוט לא היה לנו גרוש ובגלל זה רעבנו או צמנו, לסירוגין." מכיוון שבאותה עת היו עשרות אלפי מובטלים בעיר הנמל, קיראיהדי וחברו לא הצליחה למצוא עבודה. בסופו של דבר חברו חזר להונגריה, אך קיראיהדי דבק ברעיונו, שכן קרוב משפחתו, דודו, מארטון הימלר, התגורר באמריקה. הוא פגש את השחקן קארוי וידור בפאב מקומי, איתו התגורר ועבד זמן מה, תחילה במקום שהכירו, בפאב ואחר כך על חוף הים כסבל. הם הכירו קצין ים הונגרי שהסתיר אותם בבטן ספינה שהפליגה לאמריקה. לאחר טיול של קרוב לחודש הם הגיעו לניו יורק.
בארצות הברית היה מלצר, נער מעלית, עבד במפעל לעיבוד עורות של ארנבות, עבד בבנק וכתב מאמרים לעיתונים בשפה ההונגרית. הוא התפרנס מעבודה מזדמנת. היה תחילה ניצב בסרטים בהוליווד ואחר כך כתב תסריטים.
קיראיהדי חזר להונגריה בשנת 1931 והפך לכתב של הפשטי נפלו. מאמריו הופיעו בין היתר גם במגזין "חיי התיאטרון" (Színházi Élet), ובמגזין הספרותי "זמנים חדשים" (Új Idők). בין השנים 1938 לבין 1941 התגורר באנגליה ועבד בדיילי טלגרף. הוא חזר להונגריה, גויס לשרות העבודה (עבודות כפייה ליהודים עבור הצבא ההונגרי).
בשנת 1944 גורש לאושוויץ.
... וטסתי הביתה מהר, המסע שלי היה דחוף כדי לא לפספס את רכבת האקספרס לאושוויץ.
אחרי שנתיים בשירות העבודה (עבודות כפייה עבור גברים יהודים), בעט בו חייל גרמני והוא נפל לתוך הבור שחפר זה עתה:
אתה יודע מה? עכשיו נמאס לי מכל זה.
הוא ניצל באושוויץ והצליח לחזור לביתו בשנת 1945. משנת 1946 כתב שוב מערכונים לקברט בודפשט. ההומורסקות שלו הופיע בשבועון ההיתולי לודאש מתי ובמגזין "מבט בתמונות". הוא הוגלה על ידי המשטר הקומוניסטי לכפר אדאץ' בצפון מזרח הונגריה בשנת 1951. משנת 1952 הקברט של בודפשט שוב הציג את המערכונים שלו. הוא היגר שוב לאמריקה בשנת 1956, מאוחר יותר חזר להונגריה, ונפטר בשנת 1981 בבודפשט. הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
ספריו

פול קינג: גרינהורן. רומן; חברת מקולי, ניו יורק, 1932
הזר. רוֹמן, אתנאום, 1934
גחמות של נשים. סיפורים קצרים, אתנאום, 1937
הגבר בא והולך. רוֹמן, 1937
אהבה שניתנת לריפוי, 1940
החטא של יהודית, 1941
מלך שיקגו, 1941
חייב - דורש, 1941
חייו הפרטיים של ג'ים, 1941
עבודת כפייה, 1941
הכל כסף? 1941
מלאכתה של ליליאן, 1941
הכבוד אינו בושה, 1941
עמלה של חמשת אלפים דולר. רוֹמָן, 1942
נערה יוצאת לדרך, 1946
גנגסטרים לא גדלים לשמיים, 1947
לא כולם מתו; גלובוס, Bp, 1947
ארץ ההבטחות, אגודת התרבות של ידידי הספרים ההונגרים, 1947
מלאכתו של מוד קורטני, 1947
במעלה המדרון, 1948
הבית מתערב. רוֹמן, 1957
איך להשיג אויבים? 1970
מה שדחוף בא לזה; סיפורת, 1972
רק אתה והם, 1974. ISBN 963-150-147-7
מאתיים השנים הראשונות שלי, 1979 ISBN 963 280 777 4
פנים אל פנים עם עצמי, 1980. ISBN 963-151-716-0
גנגסטרים לא צומחים עד השמיים ורומנים אחרים של חוברות, 2002 ISBN 963-938-438-0
מה שדחוף יכול לחכות, 2005 ISBN 963-865-083-4
הוא לא נרגע. סיפורים קצרים, מסת"ב 9789634034827 2016 מסת"ב 9789634034827
אבלוש אחר המשקפיים שלי. כתבים שלא פורסמו 1945–1981, 2018
סרטים

במעלה המדרון (1958)
כיצד נסבול את צער האהבה הנכזבת?! ... (1975)
מאתיים השנים הראשונות שלי. סרט מספרו האוטוביוגרפי (1985).
לקריאה נוספת

לקסיקון הונגרי ספרותי חדש I 1994. ISBN 963-05-6806-3
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. 1967
הערות שוליים

↑  A film IMDb-adatlapja
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010685517405171  GND: 1125914815  ISNI: 0000 0000 7961 0346  VIAF: 121441268   WorldCat (עם VIAF): 121441268 
שלט זיכרון על ביתו בבודפשט, רובע 7. רחוב הארשפה 40.
פה דה קאטר

הדפס אבן מהבלט של ז'יל פרו ״Pas de quatre״, עם הבלרינות לוסיל גראהן, קרלוטה גריזי, פאני צ'ריטו ומארי טליוני.
בבלט, פָּה דֶה קַאטְר (בצרפתית: Pas de quatre – צעד [ריקוד] לארבעה) הוא ריקוד המיועד לארבעה רקדנים. באופן כללי, הפה דה קאטר אינו סיפורי כשלעצמו אלא מצטרף כמערך אסתטי ואפיזודי ביצירה עלילתית קיימת. אולם קיימות גם יצירות פה דה קאטר עלילתיות או כאלו שעומדות כיצירה בפני עצמן.
יצירות נבחרות

יצירות פה דה קאטר מפורסמות מרפרטואר הבלט הקלאסי:
1845 - Pas de Quatre (יצירה), כוריאוגרפיה מאת ז'יל פרו, לחן מאת צ'זרה פוני. בוצע על ידי הבלרינות לוסיל גראהן, קרלוטה גריזי, פאני צ'ריטו ומארי טליוני, ארבע בלרינות מפורסמות מאוד באותם ימים. הבלרינה פאני אלסלר הוזמנה להצטרף לביצוע אך סירבה להצעה. לעומתה, הבלרינה הצעירה לוסיל גראהן נענתה ללא היסוס.
1895 - אגם הברבורים, מערכה שנייה. ריקוד הברבורים הקטנים. כוריאוגרפיה מאת לב איבנוב, לחן מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי. ארבע רקדניות, בידיים שלובות של זו בשל זו, מציגות עבודת רגליים מדויקת ומהירה. מבוצע בדרך כלל על ידי טרום סולניות מלהקת המחול.
1898 - ריימונדה, מערכה שלישית ב-Pas classique hongrois (בתרגום חופשי מצרפתית: ריקוד הונגרי קלאסי). Variation pour quatre danseurs (בתרגום חופשי מצרפתית: וריאציה לארבעה רקדנים).  כוריאוגרפיה מאת מריוס פטיפה, לחן מאת אלכסנדר גלאזונוב. ריקוד תוסס שבוצע לראשונה על ידי רביעיית הרקדנים סרגיי לגט, גאורגי קיאשט, ניקולאי לגט, ואלכסנדר גורסקי.
1936 - Jardin aux Lilas (בתרגום חופשי מצרפתית: גן לילכים). כוריאוגרפיה מאת אנטוני טודור, לחן מאת ארנסט שוסון. טכנית, אינו פה דה קאטר קלאסי משום שרביעיית הרקדנים מלווה ברקדנים נוספים מהלהקה. בהופעת הבכורה הרקדנים המציגים היו מוד לויד (קרוליין), יו ליינג (המאהב), אנטוני טיודור (הגבר אליו היא אמורה להינשא) ופגי ואן פראך (Peggy van Praagh, דמות אפיזודית מהעבר).
1975 - ארבע העונות. אביב. כוריאוגרפיה מאת קנט מקמילאן, לצלילי המערכה השלישית מתוך האופרה I Vespri Siciliani מאת ג'וזפה ורדי. הוצג לראשונה על ידי הרקדנים לזלי קולייר, מייקל קולמן, דייוויד אשמול, וויין איגלינג.
ראו גם

פה דה דה
פה דה טרואה
סלטה

ערך זה עוסק בעיר בארגנטינה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
העיר סלטה (בספרדית: Ciudad de Salta) היא עיר הבירה של הפרובינציה סלטה אשר נמצאת בצפון מזרח ארגנטינה. העיר נמצאת ממזרח לרכס הרי האנדים, ומושפעת מהקירבה (היחסית) לבוליביה - בסביבתה מצויים כפרים אינדיאנים המושפעים מהתרבות בבוליביה.
סלטה היא העיר השמינית בגודלה בארגנטינה, ובה כ-460 אלף תושבים. מעט צפונית לה, ממוקמת העיר חוחוי.
בקרבת העיר נמצאת גבעת "סן ברנרד" שניתן לעלות אליה ברכבל (או כ-1000 מדרגות). בפיסגה יש רחבת תצפית על העיר והאנדים ברקע.
היסטוריה

סלטה נוסדה ב-1582 על ידי הקונקיסטאדור הספרדי ארננדו דה לרמה כמוצב בין לימה ובואנוס איירס.
במהלך מלחמת העצמאות של ארגנטינה, העיר הפכה לנקודה אסטרטגית כלכלית וצבאית בין פרו והערים הארגנטינאיות. העיר יצאה פגועה קשות מהמלחמה מבחינה פוליטית והייתה במצב של פשיטת רגל למשך רוב המאה ה-19, אך גל מהגרים בסוף המאה ה-19 ובמאה ה-20 שיקם את המסחר והחקלאות בעיר.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי מרטין מיגל דה גואמס ממוקם במרחק של 7 ק"מ דרום-מערבית למרכז סלטה ומשרת אותה.
הקהילה היהודית

הקהילה היהודית בסלטה מונה כ-1000 איש. רב הקהילה הוא הרב רפאל טוויל שליח חב"ד.
פארק הרסטראו

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1936 
 נתונים ומידות
 שטח:  1,100 דונם
 מיקום
 מדינה:  רומניה רומניה
 מיקום:  בוקרשט 
 קואורדינטות:  44°28′45″N 26°04′54″E﻿ / ﻿44.47921°N 26.08169°E﻿ / 44.47921; 26.08169
 www.herastrauparc.ro
  (למפת בוקרשט מוגדלת) פארק הרסטראו(למפת בוקרשט רגילה) פארק הרסטראו
 
אחד ממשעולי פארק הרסטראו
פסל היפהפייה הנרדמת בפארק הרסטראו
פארק הרסטראו (ברומנית: Parcul Herăstrău), ששמו הרשמי הוא הפארק הלאומי קרול השני (ברומנית: Parcul Naţional Carol al II-lea) (על שמו של קרול השני, מלך רומניה), הוא הפארק הגדול ביותר בבוקרשט, בירת רומניה.
הפארק, שגודלו הנוכחי הוא 1,100 דונמים, נוסד בשנת 1936 על חופי אגם הרסטראו, לאחר עבודות הניקוז שנערכו באזור. בתכנון הפארק נלקח בחשבון שבאזור זה כבר היה קיים שער הניצחון, שהוקם לאחר מלחמת העולם הראשונה.
בשטח הפארק ניתן למצוא תיאטרון קיץ, בית מלון, מועדוני ספורט ומועדוני ספורט מים. על חופי האגם קיימות מסעדות ובתי קפה. בחלק מהפארק מצוי גם מוזאון הכפר המנציח את התרבות הכפרית הרומנית. בפארק מתארחות תערוכות פרחים ותזמורות המנעימות את שהות הנופשים בו.
משנת 1998 מוקדש חלק מהגן לתערוכה יפנית עולמית. החלק הזה קרוי "הגן היפני".
סמואל דה שמפלן

| --- | --- |
דיוקן לא-אותנטי של דה שמפלן
דיוקן לא-אותנטי של דה שמפלן
 לידה:  1567 Hiers-Brouage, צרפת 
 פטירה:  25 בדצמבר 1635 (בגיל 68 בערך) קוויבק, קנדה 
 לאום:  צרפתי
 בן או בת זוג:  Hélène Boullé 
 תקופת הפעילות:  1603–1635 (כ־32 שנים)
 מספר מסעות:  3
 גילויים בולטים:  קוויבק
 אזורים שחקר:  צרפת החדשה
 פרסים והוקרה:  Person of National Historic Significance (17 במאי 1929) 
 חתימה:   
 מידע על חייו
 
סמואל דה שַׁמְפְּלַן (בצרפתית: Samuel de Champlain;‏ בין 1567 ל-1570 – 25 בדצמבר 1635) היה חוקר וקרטוגרף, אבי צרפת החדשה ומייסדה, וכן אביה-מייסדה של קוויבק, הפרובינציה דוברת הצרפתית של קנדה. נולד בעיירה יֶר-בְּרוּאָז' שבחוף המערבי של צרפת. אמו הייתה כפי הנראה הוגנוטית.
הגיע לראשונה לחופי צפון אמריקה במאי 1603, כחבר במשלחת שעסקה בסחר פרוות. עם חזרתו לצרפת כתב דוח תחת הכותרת: "פראים: או מסעו של סמואל שמפלן, מברואז', בצרפת החדשה בשנת 1603" (Des Sauvages: ou voyage de Samuel Champlain, de Brouages, faite en la France nouvelle l'an 1603).
הקמת קוויבק סיטי

באביב 1604, בעידודו של המלך אנרי הרביעי, חזר לאזור ופתח בניסיונות התיישבות שלא עלו יפה. מיעוט המתיישבים הקשה על הקמת יישובים מבוססים, שיחזיקו מעמד בחורף הקנדי הקשה. ב-3 ביולי 1608 הגיע שמפלן ל"נקודת קוויבק" שעל גדת נהר סנט לורנס, והקים שם אתר מבוצר בשם קוויבק, לימים העיר קוויבק סיטי. הקבוצה שבאה עם שמפלן מנתה עשרים ושמונה, שמהם שרדו רק שמונה את החורף. (רוב הנפטרים מתו מצפדינה, מיעוטם מאבעבועות שחורות ומקור).
בשנים שלאחר מכן יצר דה שמפלן קשרים עם האלגונקווינים ועם שבטים אחרים שחיו באזור הנהר. הוא ניצל את ידידותו איתם כדי לחקור את מרחבי השטח, ובין היתר גילה את אגם שמפליין (Lake Champlain), אגם הנמצא כיום בתחומי ארצות הברית (במדינות ורמונט וניו יורק), אך נקרא על שם מגלהו. תוך כדי מסעותיו נכנס לעימות עם שבטים אינדיאנים יריבים מבני המקום הנמנים עם האירוקוי .
ב-1612, לבקשתו של שמפלן, מינה המלך לואי ה-13 מושל צבאי בדרגת לויטננט-גנרל לאזור קוויבק. לאחר מותו של זה, מונה שמפלן עצמו למושל, וכיהן בתפקיד זה עד 1627. הוא המשיך במסעות החקר וגילה את נהר אוטווה ואת אגם אָטִיגְווֹטוֹ (כיום ימת יורון). שמפלן מת ערירי ב-25 בדצמבר 1635. מקום קבורתו לא נודע.
מפה של צרפת החדשה (חבל קויבק) שהכין שמפלן ב-1612; ניתן לראות במפה משמאל לימין את האגמים הגדולים, את הנהר סנט לורנס, את מיקומה של קוויבק סיטי ואת מפרץ סנט לורנס
עון שווכת אל-ח'סאונה

עון שווכת אל־ח׳סאונה (בערבית: عون شوكت الخصاونة; תעתיק מדויק: עון שוכת אלח׳צאונה; נולד ב־22 בפברואר 1950 בעמאן) הוא ראש ממשלת ירדן לשעבר ובעבר המשנה לנשיא בית הדין הבינלאומי לצדק.
ביוגרפיה

לאל־ח׳סאונה תואר ראשון בהיסטוריה ובמשפטים ותואר שני במשפט בינלאומי מאוניברסיטת קיימברידג׳.
בשנים 1980–1990 עבד אל־ח׳סאונה במשרד החוץ הירדני, ובשנים 1991–1994 היה היועץ המשפטי של המשלחת הירדנית למשא ומתן להסכם השלום בין ישראל לירדן. בשנת 1995 נתמנה אל־ח׳סאונה ליועץ למלך ירדן וליועץ למשפט בינלאומי בממלכה. בשנים 1996–1998 עמד בראש בית המשפט המלכותי. במהלך הקריירה שלו היה אל־ח׳סאונה חבר בגופי משפט בינלאומיים.
בשנת 1997 קיבל אל־ח׳סאונה את אות לגיון הכבוד הצרפתי.
ב־6 בפברואר 2000 החל אל־ח׳סאונה בעבודתו בבית הדין הבינלאומי לצדק. בשנת 2006 נבחר לתפקיד המשנה לנשיא בית הדין. ב־6 בנובמבר 2008 נבחר אל־ח׳סאונה לכהונה נוספת בת תשע שנים בבית הדין.
ב־17 באוקטובר 2011 הודיע עבדאללה השני, מלך ירדן, על מינויו של אל־ח׳סאונה לראש ממשלת ירדן. זהו המינוי השני של ראש ממשלה בירדן על רקע התמורות בעולם הערבי והמחאה בירדן, לאחר שבחודשים פברואר–אוקטובר 2011 כיהן בתפקיד ראש הממשלה מערוף אל־בח׳ית. ב־24 באוקטובר הושבעה ממשלתו של אל־ח׳סאונה והוא החל בתפקידו. ב־26 באפריל 2012 הודיע אל־ח׳סאונה במפתיע על התפטרותו מהתפקיד. אל־ח׳סאונה הוסיף לכהן כראש ממשלה עד 2 במאי 2012, אז החליפו בתפקיד ראש הממשלה לשעבר פאיז א־טראונה.
אל־ח׳סאונה נחשב לליברל בדעותיו. לאל־ח׳סאונה מוניטין כפוליטיקאי נקי כפיים וכמומחה משפטי.
הערות שוליים

↑  ניר יהב‏, ממשלה חדשה הושבעה בירדן, רוב השרים נותרו בתפקיד, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2011
↑  מערכת ynet, ירדן: ראש הממשלה התפטר במפתיע, באתר ynet, 26 באפריל 2012
↑  דניאל סיריוטי, ירדן: בפעם השנייה ראש הממשלה מודח מתפקידו, ישראל היום, 18 באוקטובר 2011
↑  סוכנות ידיעות בעמאן, מלך ירדן נקב בשמו של שופט בית המשפט בהאג כראש ממשלה, הגארדיאן, 17 באוקטובר 2011 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SELIBR: 251855  VIAF: 31975070   WorldCat (עם VIAF): 31975070
עאסם מאדיבו

עאסם עומר אל-חאג' מאדיבו (בערבית: عاصم عمر الحاج ماديبو; נולד ב-22 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן קטרי המשחק בא-דוחייל בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים

מאדיבו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אוסר הצרפתית. בקיץ 2014 הצטרף לאקדמיית אספירה.
בינואר 2015 מאדיבו חתם בל.א.ס.ק. לינץ מהבונדסליגה האוסטרית. ב-13 באוגוסט 2015 מאדיבו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד אוסטריה לוסטנאו.
בינואר 2016 מאדיבו חתם בקולטורל לאונסה מהליגה הספרדית השלישית.
ביולי 2016 חתם בלחוויאה במדיה שיחק 12 משחקי ליגה. מאדיבו שיחק גם בקבוצה המאוחדת לאחר האיחוד עם אל-ג'ייש.
בקיץ 2017 הושאל לאויפן מליגת העל הבלגית.
ב-28 בינואר 2018 הושאל לאל-ע'ראפה.
קריירה בינלאומית

מאדיבו נולד בקטר להורים ממוצא מאלי ולכן הוא זכאי לייצג את שתי המדינות.
מאדיבו שיחק בצעירותו בכל הנבחרות הצעירות של קטר ובשנת 2014 זכה עם נבחרת הנוער באליפות אסיה בכדורגל עד גיל 19.
ב-23 באוגוסט 2017 מאדיבו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר בהפסד 1–2 לטורקמניסטן.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות אסיה בכדורגל עד גיל 19: 2014
גביע אסיה בכדורגל: 2019
פודינג

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה, קינוח 
 אופן הגשה:  קר
 
פּוּדִינְג, או רַפְרֶפֶת הוא קרם מתוק קרוש אך רך, שמוגש קר, ולרוב נאכל לקינוח. פודינג מבוסס לרוב על אבקת עמילן, ג'לטין או אורז, ונוזל כמו חלב או שמנת (לעיתים משתמשים בקצפת במקום שמנת), בתוספת חומרי טעם כגון שוקולד או וניל ולעיתים הפודינג מבוסס על ביצים. קיימת אבקת פודינג מוכנה המכילה חומרי טעם שונים (כמו וניל, שוקו ועוד) וחומר מקשה.
ניתן להכין פודינג במגוון טעמים. הטעמים המתוקים דומים לאלה של גלידה, וכוללים בננה, פירות יער, אגוזים ועוד. קיימים גם פודינג אורז, פודינג דגים ופודינג גזר.
פודינג משמש אף כחומר גלם בקינוחים שונים, למשל כמרכיב בתערובת העוגה או כחלק מקרם מורכב. דוגמאות לקינוחים שהם גרסאות של פודינג: קרם קרמל, קרם ברולה, פנקוטה, קרם בוואריה, זביונה, מלבי, לילות ביירות.
בישראל פודינג בטעמים שונים, כגון שוקולד ווניל, שנמכר באריזות אישיות, מכונה מעדן חלב.
במטבח הבריטי משמשת המילה "פודינג" לשני סוגי מאכלים. סוג אחד הוא זה המכונה "פודינג" גם בישראל - קרמים מתוקים. הסוג השני הוא מגוון מאכלים שונים המבוססים על תערובת מרכיבים שנאפתה, בושלה או אודתה. גם רוב המאכלים מהסוג השני הם קינוחים, כמו פודינג חג המולד, שהוא מעין עוגה מאודה, ונאכל כקינוח בארוחת חג המולד ופודינג לחם שהוא תערובת אפויה, אם כי לא כולם: למשל, פודינג יורקשייר (מאפה מלוח), פודינג שחור (נקניק דם). כמו כן, בלשון הדיבור בבריטניה, המילה "פודינג" פירושה פשוט "קינוח". פודינג נפוץ במטבח הבריטי הוא פודינג טפיוקה.
ראו גם

חביצה
סטיקי טופי פודינג
טארט פודינג
עדי חתימה כרתי או עדי מסירה כרתי

עדי חתימה כרתי או עדי מסירה כרתי הוא שמה של מחלוקת בהלכות השטר במשפט העברי, בה נחלקו רבי מאיר ורבי אלעזר.
לפי רבי מאיר החתימה היא עיקר השטר, שכן היא מבססת את חלותו וכוחו המשפטי בכך, שהעדים מעידים שהכתוב בשטר אמת, ואכן בעליו של השטר הוא זה שכתב אותו. לעומת זאת סבור רבי אלעזר, כי מסירת השטר ליד הלווה או הקונה היא עיקר כוחו של השטר, שכן בכך מוכיח הבעלים שהוא אכן התכוון סופית למכור ולהעביר את בעלותו בקניין.
רקע

במשפט העברי, קיימים מעשי קניין רבים, שמהותם העברת חפץ מבעלות משפטית אחת לשנייה.
לכל מעשה קניין במשפט העברי ישנו מקור הנלמד מסברא או מפסוק. המקור לשטר במשפט העברי הוא מהפסוק הבא, שנאמר על ידי ירמיה בעת מלכות צדקיהו, בעת שהיה כלוא בחצר המטרה, ונאמרה לו הנבואה על גלות בבל, בפסוקים אלו הוא מתאר את קניית הקרקע מדודו חנמאל:
וָאֶקְנֶה אֶת הַשָּׂדֶה מֵאֵת חֲנַמְאֵל בֶּן דֹּדִי אֲשֶׁר בַּעֲנָתוֹת וָאֶשְׁקֲלָה לּוֹ אֶת הַכֶּסֶף שִׁבְעָה שְׁקָלִים וַעֲשָׂרָה הַכָּסֶף. וָאֶכְתֹּב בַּסֵּפֶר וָאֶחְתֹּם וָאָעֵד עֵדִים וָאֶשְׁקֹל הַכֶּסֶף בְּמֹאזְנָיִם. וָאֶקַּח אֶת סֵפֶר הַמִּקְנָה אֶת הֶחָתוּם הַמִּצְוָה וְהַחֻקִּים וְאֶת הַגָּלוּי. וָאֶתֵּן אֶת הַסֵּפֶר הַמִּקְנָה אֶל בָּרוּךְ בֶּן נֵרִיָּה בֶּן מַחְסֵיָה לְעֵינֵי חֲנַמְאֵל דֹּדִי וּלְעֵינֵי הָעֵדִים הַכֹּתְבִים בְּסֵפֶר הַמִּקְנָה לְעֵינֵי כָּל הַיְּהוּדִים הַיֹּשְׁבִים בַּחֲצַר הַמַּטָּרָה. וָאֲצַוֶּה אֶת בָּרוּךְ לְעֵינֵיהֶם לֵאמֹר. כֹּה אָמַר יְהוָה צְבָאוֹת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל לָקוֹחַ אֶת הַסְּפָרִים הָאֵלֶּה אֵת סֵפֶר הַמִּקְנָה הַזֶּה וְאֵת הֶחָתוּם וְאֵת סֵפֶר הַגָּלוּי הַזֶּה וּנְתַתָּם בִּכְלִי חָרֶשׂ לְמַעַן יַעַמְדוּ יָמִים רַבִּים.
בתיאור זה הוא מתאר את קניית הקרקע מבן דודו בכסף מלא, המוכר כותב בשטר וחותם בו, העדים חותמים בשטר, "ואת הגלוי" - הוא מקיים את השטר כדי שיעשה בגילוי ובפרסום שהמכירה לא תהיה נתונה לערעור.
לאחר תום סיפור הנבואה, הוא מזהיר את האנשים הקונים קרקעות מחבריהם בתקופה שעד חורבן בית המקדש, לכתוב שטרות ולהעמיד עדים בחתימתם כי יגלו מן העיר.
שָׂדוֹת בַּכֶּסֶף יִקְנוּ וְכָתוֹב בַּסֵּפֶר וְחָתוֹם וְהָעֵד עֵדִים בְּאֶרֶץ בִּנְיָמִן וּבִסְבִיבֵי יְרוּשָׁלַ‍ִם וּבְעָרֵי יְהוּדָה וּבְעָרֵי הָהָר וּבְעָרֵי הַשְּׁפֵלָה וּבְעָרֵי הַנֶּגֶב כִּי אָשִׁיב אֶת שְׁבוּתָם נְאֻם יְהוָה.
.
בציווי זה, אנו מוצאים כי אחת מדרכי הקנייה היא קניין שטר, ועדיפות קניין זה היא בנימוק ” לְמַעַן יַעַמְדוּ יָמִים רַבִּים” שהשטר מהווה ראיה משפטית לאורך זמן, שכן העדים חתומים עליו ומאשרים את תוקפו.
רקע > שיטת הרי"ף

רבי מאיר ורבי אלעזר נחלקו, האם זקוק השטר דווקא לעדי חתימה, או שדי בכך שישנם עדים על מסירת השטר מהמוכר לקונה, למרות שמתוך השטר עצמו לא ניכרת הראיה בשלמותה. אך ברור, שגם לפי רבי אלעזר, די בעדים החתומים על השטר. בגישה זו עצמה ישנן שתי דעות: לפי הרי"ף והרמב"ן, מחלוקת רבי אלעזר ורבי מאיר היא ביסודה האם צריך דווקא עדי חתימה או די בעדי מסירה, למרות שכולם מודים שדי בעדי חתימה, ולפי הסברם של כמה מהראשונים, הסיבה שלפי רבי אלעזר די בכך שיש עדי חתימה, היא מפני שגם עדי החתימה נחשבים כעדי מסירה, שכן עדי החתימה יודעים כי השטר נכתב מדעת המתחייב במטרה למסור אותו.