stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אווטאר: כשף האוויר האחרון – צל וערפל
הערות שוליים

↑  Top 500 Graphic Novels: 2015 (באנגלית)
↑  ג'ין לואן יאנג, Avatar: The Last Airbender – Smoke and Shadow, כרך ראשון, ארצות הברית: דארק הורס קומיקס, 6 באוקטובר 2015, ISBN 1-61655-761-3. (באנגלית)
↑  ג'ין לואן יאנג, תרגום: אורנה כץ, אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – צל וערפל, כרך ראשון, ישראל: כנרת זמורה-ביתן דביר, 29 באוגוסט 2021. (בעברית)
↑   Avatar "Season 4 - Zuko in Danger!" - The Complete Story | Comicstorian, סרטון בערוץ "Comicstorian", באתר יוטיוב (אורך: 24:59)
↑  ג'ין לואן יאנג, Avatar: The Last Airbender – Smoke and Shadow, כרך שני, ארצות הברית: דארק הורס קומיקס, 29 בדצמבר 2015, ISBN 1-61655-790-7. (באנגלית)
↑  ג'ין לואן יאנג, תרגום: אורנה כץ, אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – צל וערפל, כרך שני, ישראל: כנרת זמורה-ביתן דביר, 20 במרץ 2022. (בעברית)
↑   Avatar "Season 4 - Fire Nations Secret History!" - The Complete Story | Comicstorian, סרטון בערוץ "Comicstorian", באתר יוטיוב (אורך: 23:11)
↑  ג'ין לואן יאנג, Avatar: The Last Airbender – Smoke and Shadow, כרך שלישי, ארצות הברית: דארק הורס קומיקס, 12 באפריל 2016. (באנגלית)
↑  ג'ין לואן יאנג, תרגום: אורנה כץ, אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – צל וערפל, כרך שלישי, ישראל: כנרת זמורה-ביתן דביר, 5 בספטמבר 2022. (בעברית)
↑   Avatar "S4 - Azula's Return" - The Complete Story | Comicstorian, סרטון בערוץ "Comicstorian", באתר יוטיוב (אורך: 24:52)
1 2  Avatar: The Last Airbender--Smoke and Shadow Part One TPB :: Profile :: Dark Horse Comics, דארק הורס קומיקס (באנגלית)
1 2 3 4 5  Review: Avatar - The Last Airbender: Smoke and Shadow - ComicBookWire, ComicBookWire, ‏2 ביוני 2020
↑  Sifuvenus, lok comics tea: a thread, באתר טוויטר
↑  Steve Sunu, ‏EXCLUSIVE: Yang Guides "Avatar: The Last Airbender" Through "Smoke and Shadow", Comic Book Resources, פורסם ב-1 בדצמבר 2014
↑  Avatar: The Last Airbender--Smoke and Shadow Part Two TPB :: Profile :: Dark Horse Comics, דארק הורס קומיקס (באנגלית)
↑  Avatar: The Last Airbender - Smoke and Shadow Part One, אמזון (באנגלית)
↑  Avatar: The Last Airbender - Smoke and Shadow Part Two, אמזון (באנגלית)
↑  Avatar: The Last Airbender-- Smoke and Shadow Part Three | Dark Horse Digital Comics, דארק הורס קומיקס (באנגלית)
↑  Avatar: The Last Airbender-Smoke and Shadow Part Three, אמזון (באנגלית)
↑  אווטאר - כשף האוויר האחרון - צל וערפל 1, באתר כנרת זמורה
↑  אווטאר - כשף האוויר האחרון - צל וערפל 1 - ג׳ין לואן יאנג, באתר www.e-vrit.co.il
↑  אווטאר - צל וערפל 2, באתר כנרת זמורה
↑  אווטאר - כשף האוויר האחרון - צל וערפל 2 - ג׳ין לואן יאנג, באתר www.e-vrit.co.il
↑  אווטאר - כשף האוויר האחרון - צל וערפל 3, באתר כנרת זמורה
↑  אווטאר - כשף האוויר האחרון - צל וערפל 3 - ג׳ין לואן יאנג, באתר www.e-vrit.co.il
↑  Avatar: The Last Airbender–Smoke and Shadow Library Edition, PenguinRandomhouse.com (באנגלית)
↑  Avatar: The Last Airbender–Smoke and Shadow Omnibus, PenguinRandomhouse.com (באנגלית)
↑  Liz, Review: Avatar: The Last Airbender: Smoke and Shadow, Quirky Cat's Fat Stacks, ‏2020-11-26 (באנגלית)
↑  Review: Avatar: The Last Airbender: Smoke and Shadow
1 2  Avatar: The Last Airbender — Smoke and Shadow (Part 2), Multiversity Comics, ‏2015-12-16 (באנגלית)
שירי חג ומועד ונופל

שירי חג ומועד ונופל הוא אלבום הביכורים של הזמר והמשורר מאיר אריאל, שיצא לאור ב-1979 בחברת סי בי אס ישראל. האלבום יצא בהפקתו המוזיקלית של חבר הילדות של אריאל, שלום חנוך, לאחר שנים רבות בהן פעל אריאל ככותב שירים מבוקש, בין השאר לחנוך ולאריק איינשטיין. הוא יצא 11 שנים לאחר פרסומו של אריאל כ"צנחן המזמר", בעת שביצע במלחמת ששת הימים את השיר "ירושלים של ברזל" (אשר יצא לאור על גבי מיני-אלבום לאחר המלחמה). שירי האלבום נכתבו במהלך שנות השבעים. הם מושפעים מסגנונות הקאנטרי והפולק רוק האמריקאיים כפי שהתבטאו ביצירתו של בוב דילן, אליה נחשף אריאל בעת שהותו בארצות הברית בסוף שנות השישים.
האלבום נחשב לאחד החלוציים והמשפיעים ביותר בזמר עברי במספר תחומים, בראש ובראשונה ביחס למילה הכתובה, וכן בהתייחסותו הישירה (גם אם מתחכמת) לנושאים שנויים במחלוקת כמו הסכסוך הישראלי-ערבי, הומוסקסואליות, אוננות, בגידה, שיגעון, שימוש בסמים ומוות.
שמו של האלבום

שם האלבום הוא משחק מילים פרודי על הביטוי הרווח "שירי חג ומועד", תוך שינוי משמעותן של המילים "חג" ו"מועד". בניגוד לכוונתו המקורית של הביטוי, המתייחס לשירים המוקדשים לחגים ומועדים בלוח השנה, כאן המשמעות היא חג במובן "נע במעגלים", מועד במובן "מאבד את יציבותו" – ולכן גם נופל. אופן כתיבת שם האלבום מחזק את המסר (ראו תמונה).
שמות שני אלבומיו הבאים של אריאל, "...וגלוי עיניים" (1984) ו"ירוקות" (1988), יוצרים יחד את המשפט ”שירי חג ומועד ונופל וגלוי עיניים ירוקות”. המשפט הנ"ל פורסם לראשונה בחוברת שצורפה לאלבום האוסף של אריאל, "מבחר".
רקע

אריאל התפרסם לראשונה מיד לאחר מלחמת ששת הימים כ"צנחן המזמר", לאחר שכתב את השיר "ירושלים של ברזל". בהמשך שנת 1967 הוציא מיני אלבום באותו השם. המיני אלבום לא זכה להצלחה רבה, וזאת יחד עם הסתייגותו של אריאל מהכינוי שהודבק לו וכן סיבות נוספות, גרמו לו להמתין עם הוצאת אלבום נוסף.
בסוף שנות השישים נסע עם משפחתו לארצות הברית כשליח עלייה מטעם איחוד הקבוצות והקיבוצים, ושם נשבה בקסמו של הפולק רוק האמריקאי. עם שובו ארצה ניסה להשתלב בתור איש קולנוע ומוזיקה אך לא נחל הצלחה רבה. בשנים אלה המשיך לכתוב שירים, שכמה מהם בוצעו על ידי אמנים אחרים, כמו "אגדת דשא" (שנכתב עוד לפני שירותו הצבאי, בביצוע דודו אלהרר), "מכופף הבננות" (אריק איינשטיין), "בואי לרקוד" (שלום חנוך), "הולך בטל" ו"סוף עונת התפוזים" (תמוז). במקביל המשיך בעבודתו בקיבוץ משמרות ואף התמנה לתפקיד מזכיר הקיבוץ.
האלבום

גישתו המוזיקלית התבססה על פיתוח ועדכון של המוזיקה העממית הישראלית, על ידי שילוב בינה לבין סגנונות הרוק והבלוז. את ההשראה לניסיון זה קיבל ממתיחת גבולותיו של ז'אנר הקאנטרי על ידי חלוצי רוק אמריקאים ובראשם בוב דילן. מאוחר כינה אריאל את עצמו "בוב דילן הצ'כי", ואת הסגנון שיצר "רצף כלשהו בנוסח בלוז מעורב זעירא". את יציאת אלבומו הראשון קידם אריאל בסיבוב הופעות, בו הופיע לבדו במועדונים קטנים בתל אביב וביפו ("הסמטה"), בקיבוצים ובמסגרת צבאית, כאשר הוא מלווה עצמו בגיטרה.
בסוף רשימת הקרדיטים שצורפה לאלבום הוספה ההערה ההומוריסטית "מאיר אריאל – באדיבותו של סניף הפועל, משמרות", על משקל הקרדיטים הניתנים בסופן של רשימות כאלה לחברות תקליטים.
בריאיון עם יואב קוטנר לקראת יציאתו של האלבום "רישומי פחם" סיפר אריאל על הקריירה שלו, וגם על האלבום:
...שאני לאט. לאט. מעט ולאט. ועם זה אני כבר שלם מזמן. כי בסך הכול התחלתי איפה שרבים חושבים כבר ברצינות על פרישה. אני יצאתי עם "שירי חג ומועד ונופל" בהיותי בגיל שלושים ושמונה, תשע. זה איפה שאנשים חושבים 'אולי הגיע הזמן לעזוב את המוזיקה ולעבור לעסקים'. והנה אמרתי 'היות שכך, אז אני כבר לא רודף אחרי אף אחד, ולא מתאמץ להשיג אף אחד, ואני לכל היותר מתאמץ להשתדל להיות יותר טוב מעצמי באיזה נימה, מתקליט לתקליט. כי אותי אני יכול להשיג. וכל מי שעובר על פניי בדהרה, שיהיה לו לבריאות ושיצליח, שיהיה לו רק טוב, הוא ממש לא מפריע לי'.
ביצירתו של האלבום השתתפו מוזיקאים ידועים כגון גרי אקשטיין, שלום חנוך ודויד ברוזה (גיטרות), מיקי שביב (בס) ויהודית רביץ ונורית גלרון (קולות רקע).
השירים

"שירי חג ומועד ונופל" חידש את המוניטין של אריאל ככותב שירים ייחודי, המעניק תשומת לב רבה למילה הכתובה. חלק משירי האלבום מתנהלים במבנה של תסריט מחיי היום-יום המכיל מספר רבדים. השירים זכו לפרשנויות רבות, ואריאל עצמו העניק גם הוא פרשנויות לחלק משיריו.
השירים > שיר כאב

השיר הראשון באלבום, "שיר כאב", שגם יצא לרדיו כסינגל הראשון ומושר בגוף ראשון, מספר את סיפורם של גבר יהודי וגבר ערבי המתחרים על אותה האישה, מנקודת מבטו של היהודי. השיר ברובו עוסק בסיפור הנ"ל, אך הוא נפתח ומסתיים באמירה כללית וארס פואטית:
שיר כאב, עובר ושב

איזה מזל אני שר עכשיו

שיר כאב כל פעם חוזר

אז אני שר עכשיו – אולי זה עוזר
את שתי השורות הראשונות מהבית הנ"ל, "שיר כאב, עובר ושב, איזה מזל אני שר עכשיו", תיאר שלום חנוך כמשפט שהכי זכור לו ממאיר אריאל.
דמויות הגברים בשיר תוארו כסינקדוכה לבני הלאומים היהודי והערבי בישראל, שבעזרתה מתאר אריאל מאבקם של היהודים והפלסטינים על הבעלות על ארץ ישראל. סיומו של הוויכוח בין השניים, המתואר בשורות "אמרתי לו ביידיש: 'היא שופטת בינינו', בתוך בועת שתיקתה שוב נתקלות עינינו", תואר כנקודת מבט חסרת תקווה של אריאל על הסכסוך, כאשר הנתק וחוסר היכולת לתקשר השוררים בין העמים מבוססים על רגשות עמוקים מדי ולמעשה בלתי ניתנים לגישור.
תגובתו של הערבי שקדמה לשורה זו היא אחת מהמצוטטות ביותר של אריאל:
בסוף כל משפט שאתם אומרים בעברית יושב ערבי עם נרגילה, אפילו אם זה מתחיל בסיביר או בהוליווד עם הבה נגילה
השורה תוארה כהקבלה לטענה של העם הפלסטיני לפיה כל קיומה של הציונות (המשולה בשיר, לפי פרשנות זו, למשיכה לאישה) מבוסס על חורבנו של הרעיון הפלסטיני. הזמר יזהר אשדות, שבזמן יציאתו של השיר היה עורך צעיר בגלי צה"ל ולימים ביצע את שירו האחרון של אריאל, "למה לא", ציין כי שורה זו מלווה אותו מאז היום בו שמע אותה לראשונה.
השירים > ארול

השיר נכתב בתקופה בה שהה מאיר אריאל בדטרויט, בשלהי שנות השישים. לאור השפעתו הרבה של בוב דילן על יצירותיו של אריאל, נטען בספר הביוגרפיה כי "בשיר הזה מופיע מאיר אריאל שהבשיל כאמן, כאשר תנאי המעבדה בדטרויט אפשרו לו גם לספוג את ההשפעה של דילן וגם להיזהר שלא לחקות אותו. את 'ארול' הוא לא כתב כמו דילן, אלא כמו מאיר אריאל שלומד מדילן איך להיות הוא עצמו".
יש הסוברים כי השיר בעל אופי אוטוביוגרפי ובו מתאר מאיר אריאל את עצמו, גם מהטעם כי בעטיפת האלבום מופיע אריאל על עץ האקליפטוס המוזכר בשיר, וכי ספר הביוגרפיה על חייו של אריאל נקרא בשם השיר. כותב הביוגרפיה, נסים קלדרון, התייחס לנושא זה בציינו כי "מאיר אריאל בונה בשיר הזה דמות, שחציה ביוגרפיה ממשית שלו וחציה ביוגרפיה של חלומותיו ושל סיוטיו".
בשיר מתאר עצמו אריאל כמוקד לשמועות ורכילות, בין היתר בשל היחס החיובי שקיבל מסביבתו והחיבה שהופגנה כלפיו, מנשים וגברים כאחד. בנוסף, מתייחס השיר לעישון צמח המריחואנה כאלמנט המאפיין את דמותו של ארול ("כל מיני חשבו שזה העשב המתוק / אמרו הוא לא טיפס על עץ אם לא ינק").
בסוף השיר מת ארול וכן מתואר כ-"מתמגנט לחשכה במקום שם יש כאילו" בסמוך לירי הקטלני. עובדות אלו עשויות להציג את האלמנט האוטוביוגרפי כחלקי, אך יש הרואים בכך ביטוי לנטיות האובדניות מהן סבל אריאל. קלדרון התייחס לכך בציינו כי "המשפט נקטע והמאזין תוהה, כאילו מה? ומהו המקום שאליו מתמגנט הבחור החמקמק הזה? אין למאיר אריאל תשובות לשאלות שלו, והוא משאיר בשיר מקום להרבה תשובות אפשריות".
השירים > טרמינל לומינלט

השיר "טרמינל לומינלט", הקצבי ביותר באלבום, הוא אחד השירים המושמעים ביותר של אריאל מאז צאתו. השיר מתבסס על שיר קודם שכתב אריאל בשם "תור א. ב. ג.", אותו מסר לאושיק לוי אשר כלל אותו באלבומו "איפה טעינו" שיצא שנתיים קודם. הבית האחרון בשיר "תור א. ב. ג." הוא (בשינויים קלים) הבית הראשון בשיר "טרמינל לומינלט" (”עת השתחררתי, הרופאים המליצו לי ביקור חודשי בנמל התעופה...”)
השיר מתאר לפרטים ובגוף ראשון, ביקור בשדה תעופה למטרה רפואית. יש המפרשים אותו כפחד מפני השיגעון או כתיאור מפורט של אקט מיני.
על ההקבלה לפחד מאיבוד השפיות רמז אריאל עצמו, בסיפור שנהג לספר לפני ביצוע השיר בהופעותיו בשם "סיפור הדשא של השכן", שכלל תיאור ביקורו של אדם ששגרת החיים בקיבוץ העבירה אותו על דעתו בבית הרגעה. מילות הפתיחה של השיר, ”עת השתחררתי, הרופאים המליצו לי ביקור חודשי בנמל התעופה” מיוחסות לשחרורו של המספר מבית חולים נפשי בו היה מאושפז, ויתר השיר לחששו מהשתלטות נוספת של הטירוף עליו. לטרמינל מיוחסת משמעות של המקום אליו מגיע הגיבור כדי להתנתק מן המציאות באופן מבוקר (טרמינל כשער היציאה מן המציאות המקומית), על מנת שלא להתנתק ממנה באופן סופי ("טרמינל" באנגלית). שם השיר עצמו "טרמינל לומינלט", על פי פרשנות זו, מהווה ביצוע כושל מכוון של אנגרמה, אולי כסימול ניסיון מעבר כושל אל השתקפות מקבילה של המציאות המסתיים בשיגעון. "לומינלט" הוא נר שהחדירו אל פי הטבעת של תינוקות על מנת להרגיעם ופורש כתיאור של תרופת הרגעה קיצונית. השיר מסתיים באחד ממשחקי המילים המפורסמים ביותר של אריאל, שאף הוא מכוון לכאורה למחלת נפש ("עין שטופה"):
עכשיו... כבר יותר קל... הלחץ על העין השטופה השלופה הקלופה הצלופה הדלופה הפרופה הטרופה השרופה הצרופה הגלופה. הנה כי כן, עצמי אומר לי, הייתה לנו תרופה.
הפרשנות המינית של השיר שואבת משורות כגון: ”עומדת שם קשתית, שני רימונים, עגיל גדול שיער קצר \ כמו איזה מטען חשוד ליד דוכן סוויס אייר \ קצין הביטחון תוקע בה מבט חודר”, ולצידה עצירות גופנית ומנטלית, שמתחילה בשם השיר (לומינלט משמש גם כנגד עצירות), ממשיכה בכניסה לשירותים "להירגע", בהמשך "הולכת ונלחצת לי החוצה הכרעה" (או החראה), ולקראת הסיום "משתחררת לי ההתכווצות". שורת הפזמון ”טרמינל ז'טם איי לאב יו טרמינל, בלה מיה” שמזכירה שירי אהבה, ושורות הסיום ”משתחררת לי ההתכווצות, פתאום את שמי הערב מדליקה התפוצצות, בשדה למטה מתחילה התרוצצות” העשויות להתפרש כתיאור של אורגזמה.
השירים > חבית הדגים

השיר "חבית הדגים" קרוי על שם הכינוי שניתן למגדלי שמירה של יישובי ספר, שהכילו מקום צר מאוד שהספיק בדרך כלל לשומר אחד בלבד. השיר פורש את הגיגיו של אדם המוצב לבדו בעמדת שמירה ומתרכז במאמצים למציאת "משפט מפתח". הוא התפרש כשיר ארס פואטי שמתאר הקבלה בין הניסיון לכתוב שיר לניסיון ליצור קשר מיני עם אישה ("אוהבת את זה מזדמן", "טוב שאפשר את כל זה בכל זאת לגמור באשה").
ביקורות

"שירי חג ומועד ונופל" מתואר לעיתים כאלבומו הטוב והחשוב ביותר של אריאל[דרוש מקור]. הוא מתואר בדרך כלל כחסר תקדים בשתי נקודות עיקריות: בשימוש העשיר שלו בשפה העברית, ובעיסוקו בנושאים מעוררי מחלוקת. "שיר כאב" תואר כאחד מהשירים הפוליטיים העבריים האמיצים, הבוטים ואף הפסימיים ביותר, כזה המנסה להציג את עומק חומרת הסכסוך הישראלי-ערבי לאשורו, לעומת שירים אחרים העוסקים בדמות הערבי הישראלי כבדרך אגב בלבד ונחשבים לפסיביים יותר בגישתם. "מזכרת למאוננים" הוזכר כדוגמה למקוריותו וייחודו של אריאל ככותב (יחד עם "מכופף הבננות" המוקדם יותר). שם השיר הפך עם השנים להיות ביטוי לתיאור מצגת כלשהי בעלת אופי אירוטי ומפתה (כמו עלוני פרסומת של חברות בגדי-ים).
ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום השביעי ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.
האלבום דורג במקום ה-15 ברשימת 100 האלבומים הישראלים הטובים בכל הזמנים של ידיעות אחרונות ב-2005.
גרסאות כיסוי לשירי האלבום

במסגרת אלבומי ההופעה שהוקלטו לאחר פטירתו של אריאל, ביצעו האחים אריאל גרסת כיסוי של "חבית הדגים", אודי אריאל ביצע את "ד"ר התחכמות" ואת "שיר כאב", להקת שבע, יובל בנאי, שולי רנד וברי סחרוף את "טרמינל לומינלט" ועמיר לב ושלום חנוך את "שיר כאב". אלבום ההופעה "דלתות נפתחות מעצמן" כולל גרסת הופעה רוקיסטית של "טרמינל לומינלט". אחינועם ניני ביצעה אף היא את השיר.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי מאיר אריאל.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | שיר כאב  | 6:59 |
| 2. | תקווה  | 4:11 |
| 3. | בתור לשיקוף ריאה  | 3:37 |
| 4. | ארול  | 6:16 |
| 5. | טרמינל לומינלט  | 4:26 |
| 6. | חבית הדגים  | 5:09 |
| 7. | מזכרת למאוננים  | 5:11 |
| 8. | ד"ר התחכמות  | 4:37 |
| 9. | טיפש חכם  | 4:11 |
| שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992> מס' | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992> שם | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992> משך | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992>  | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992>  | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992>  | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992>  | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992>  | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992>  | שיר אורח במהדורת התקליטור משנת 1992>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10. | אולה בבו (לקוח מתוך המיני-אלבום עברנו את פרעה)   | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:30 |  |  |  |  |  |  |  |
רשימת המשתתפים באלבום

מאיר אריאל - שירה, גיטרה אקוסטית
אלון הלל - תופים
מיקי שביב - גיטרה בס
אוהד אינגר - גיטרה בס (1 , 6)
רמי לוין - פסנתר, פסנתר חשמלי
גרי אקשטיין - גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית מובילה
דויד ברוזה ושלום חנוך - גיטרות אקוסטיות
רונן רבן - גיטרה חשמלית נוספת
טוני בראוור - כינור חשמלי ומנדולינה (1 , 5 , 9)
נחום פרפרקוביץ - מלודיקה (6)
טדי קלינג קונטרבס (3 , 4)
מורטון קם - סקסופון (7)
פרנקי גליקסמן - אקורדיון
שלדון קאהן - מפוחית
יהודית רביץ ונורית גלרון - קולות רקע
ג'ראר אלון - צילום העטיפה
נורית עגור - עיצוב העטיפה
יעקב מורנו - טכנאי הקלטה
אורית זולוטוב - עוזרת טכנאי
לקריאה נוספת

נסים קלדרון (בשיתוף עודד זהבי), ארול אחד: מאיר אריאל - ביוגרפיה, עמ' 159–175, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, 2016
הערות שוליים

↑  מאיר אריאל, שירים, הוצאת ענבל 1987
↑  מאיר אריאל משוחח עם יואב קוטנר על ``רישומי פחם``, מתוך אתר תפוז אנשים
1 2  תכתובת שלאחר המוות, באתר mooma
↑  בסוף כל משפט שאתם אומרים בעברית יושב ערבי עם נרגילה, מתוך אתר מאיר ברשת
1 2 3  heitner, פינתי השבועית ברדיו: ארול, באתר הבלוג של אורי הייטנר, ‏2017-02-06
1 2 3  ארול אחד, מאיר אריאל - ביוגרפיה - נסים קלדרון, באתר www.e-vrit.co.il
↑  נתנאל רייכר, מזדהה עם מיעוטים? ערבים ורוק ישראלי, מתוך אתר האייל הקורא
↑  יובל יבנה, משוררים, פזמונאים ו"כותבי שירים ששרים": על עיצוב עמדת הדובר בשיר "לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ" של מאיר אריאל, מתוך אתר מקום לשירה בלב העיר
↑  כל ההתחלות קלות, מוסף 7 לילות, ידיעות אחרונות עמוד 6, 15 בפברואר 2008
↑  7 לילות, 100 האלבומים הישראלים הטובים, באתר ynet, 30 בספטמבר 2005
| מאיר אריאל |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | שירי חג ומועד ונופל • ...וגלוי עיניים • ירוקות • זרעי קיץ • רישומי פחם • ברנרד ולואיז • מודה אני |  |
| מיני אלבומים | ירושלים של ברזל • עברנו את פרעה |  |
| הופעות | דלתות נפתחות מעצמן • בהופעה אחרונה במועדון ברבי 1999 |  |
| אוספים | מבחר • המיטב |  |
| מארזי תקליטורים | האוסף |  |
| אלבומי מחווה | עם הגב לים • ערב כחול עמוק • חמש שנים • רישומי פחם בצבע |  |
| קלטות וידאו ומארזי DVD | מסע הבחירות של מאיר אריאל • דרך דמעה שקופה - ההופעה |  |
| שירים | אגדת דשא • כותנת פסים • לילה שקט עבר על כוחותינו בסואץ • מכופף הבננות • ערב כחול עמוק • פלוגה בקו (או לגמרי במקרה) • קובלנה על מפלגות ישראל • שדות גולדברג • שלל שרב • בצהרי יום • רוצים שלום |  |
| ראו גם | האחים אריאל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 93b5b7b8-c0d0-365c-b8c7-9a2d5fb1a174
יון מצולה

| --- | --- |

המהדורה המקורית של יון מצולה לרבי נתן נטע הנובר, 1653.
 מידע כללי
 מאת:  נתן נטע הנובר 
 שפת המקור:  עברית 
 נושא:  גזירות ת"ח-ת"ט 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ונציה 
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  37342
 הספרייה הלאומית:  990026669040205171
 
"יְוֵן מְצוּלָה"הוא שמה של כרוניקה שכתב הרב נתן נטע הנובר על גזרות ת"ח-ת"ט, אשר ראה אור בשנת 1653. מקור צירוף המילים בשם הספר הוא בפסוק בספר תהלים.
המחבר התגורר באיזיאסלב, משם נמלט עם פרוץ המרד למז'יבוז'. הרב הנובר היה עד ראייה למתרחש בעירו; את היתר השלים משמועות ומהעתקה ספרותית משלוש כרוניקות קודמות: "צוק העתים" למאיר בן שמואל משברשין (יצא ב-1650), "מגילת עיפה" לר' שבתי כהן (1651), ו"פתח תשובה" מאת גבריאל בן יהושע שוסבורג (1651). הרב הנובר תיאר את התקופה הסוערת שהחלה במרד חמלניצקי, בו תקפו הקוזאקים והטטרים מחאנות קרים את האיחוד הפולני-ליטאי, תוך שהם טובחים ביהודים וביתר האוכלוסייה. כמו כן תיאר את ההגנה על ערים בידי כוחות האיחוד, כולל היהודים. הספר התקבע בזיכרון ההיסטורי: הוא יצא ביותר מעשרים מהדורות ותורגם לכמה שפות.
בהיסטוריוגרפיה המודרנית, נטען כי הרב הנובר נטה להגזים בקני-מידה מספריים, וכי ניסה, כסופרים אחרים בני זמנו, לקשור את קורבנות המאורעות למסורת האשכנזית של מוות על קידוש השם. כמו כן, נטען כי חלק מהמתואר בחיבור נלקח מחיבורים אחרים, כמו למשל, הדיווּח על הסירוב ההמוני להתנצר בטולצ'ין הוא כנראה העתקה מהתיעוד של מאיר בן שמואל על אירוע דומה בהומל.
עד המאה ה-20 כמעט ולא היה היסטוריון של תולדות עם ישראל שלא הסתמך על ספרו, אך מהמחצית השנייה של המאה הפחית המחקר המודרני בהערכת אמינותו של "יון מצולה". חרף זאת, הוא עודנו מקור חשוב אודות המאורעות המתוארים בו.
הערות שוליים

↑  ”טָבַעְתִּי בִּיוֵן מְצוּלָה וְאֵין מָעֳמָד” (ספר תהלים, פרק ס"ט, פסוק ג').
↑  Gershon Bacon, "The House of Hannover": Gezeirot Tah in Modern Jewish Historical Writing.
↑  יחזקאל פראם, "בין תתנ"ו לת"ח—ת"ט — עיון מחדש", ציון סא [ב] (תשנ"ו), עמ' 159–182;‏ יחזקאל פראם, Creating a Tale of Martyrdom in Tulczyn, 1648. התפרסם בתוך: Jewish History and Jewish Memory, UPNE, 1998. עמ' 89-112.‏;
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007396458505171  LCCN: n82148346  VIAF: 187512167   WorldCat (עם VIAF): 187512167
זאופו

| --- | --- |
סמל זאופו

 מדינה / טריטוריה:  ממלכת האדמה
 מושל:  סו בייפונג
 סדר כניסה:  אוטונומיה
   מיקומה של העיר זאופו בדרום-מערב ממלכת האדמה
זאופו (נהגה כצַאוֹפוּ; באנגלית: Zaofu; בכתב סיני: 市皂阜) היא עיר בדיונית המופיעה בסדרת הטלוויזיה המונפשת "האגדה של קורה" ובספרי הקומיקס של הזיכיון. העיר מעוצבת בסגנון אר דקו, וייחודית בנוף הסדרה.
העיר היא אוטונומיה בדרום-מערב ממלכת האדמה משמשת כביתם של "שבט המתכת" והייתה לעיר האחרונה שנכבשה במהלך סדרת הכיבושים של קובירה, אך שוחררה לאחר מספר ימים.
היסטוריה

| --- | --- |
 :  ראו גם – יקום אווטאר: כשף האוויר האחרון
היסטוריה > ייסוד

כחמישים שנה לאחר סיום מלחמת מאה השנים, רכשה סו בייפונג, בתה הצעירה של טוף בייפונג, כשפית המתכת הראשונה, ויחד עם האדריכל הצעיר בטאר, עבדו השניים על פיתוח העיר ובהמשך אף הפכו לזוג, כשסו משמשת כמנהיגת העיר ובטאר כמהנדס והאדריכל הראשי. טוף בייפונג הייתה נוהגת לבקר בעיר המתכת עד שנעלמה.
היסטוריה > הלוטוס האדום

במהלך חיפושיהם אחר כשפי אוויר חדשים ברחבי העולם, הגיעו אווטאר קורה וחבורתה לזאופו על מנת לפגוש את אופל, בתה של סו וכשפית אוויר. באותו זמן קיבלה קורה הודעה כי חבורת פושעים אנרכיסטים בשם "מסדר הלוטוס האדום" מתכננים לפגוע בה אך סו הצהירה כי ”זאופו היא העיר הבטוחה ביותר בעולם”.
במהלך הלילה הסתננו חברי הלוטוס האדום לזאופו וניסו לחטוף את קורה בשנתה אך משהתגלו נאלצו לברוח ללא האווטאר. סו החלה בחקירה של כל תושבי העיר במטרה למצוא את מי שסייע לפושעים להיכנס לעיר. לבסוף התגלה כי זהו היה אייווי ורואה, החוקר בעצמו ואיש סודה של סו אשר העביר את הפושעים דרך מנהרה מתחת לביתו, דרכה לבסוף נמלט גם הוא.
לאחר שמסדר הלוטוס האדום שבו את כשפי האוויר החדשים הגיעה קורה על מנת להיכנע ולגרום לשחרורם בעוד שסו גייסה את צבא שבט המתכת אשר חיכו למרגלות מקום המפגש של קורה עם הפושעים, ומשהתגלה כי קורה רומתה הם החלו לתקוף ובסופו של קרב ארוך, נכלאו כל הפושעים.
היסטוריה > עלייתה של קובירה

לאחר מותה של מלכת האדמה וסירובה של סו ליטול את מושכות הנהגת הממלכה על כתפיה, עזבה בת חסותה קובירה יחד עם בטאר בנה של סו וכמה מעשירי העיר וחלק מהכוח הצבאי והחלו להשליט סדר ברחבי הממלכה.
במהלך שלוש השנים שלאחר מכן הגדילה קובירה את צבאה והשתלטה בהדרגה על כל הערים בממלכה. זאופו הייתה העיר האחרונה שלא נכבשה וקובירה החילה מצור על העיר ולאחר כישלון ניסיון ההתנקשות בה, וכישלון האווטאר לחסל אותה, כבשה קובירה את זאופו ובכך השלימה את כיבושיה בממלכת האדמה.
לאחר תבוסת קובירה בקרב רפאבליק סיטי מונתה סו בחזרה להנהגת העיר.
מאפיינים > גאוגרפיה ומבנה העיר

זאופו ממוקמת בעמק השוכן בדרום-מערב ממלכת האדמה וזורמים בה שני נהרות מים. העיר ברובה עשויה ממתכת והיא מחולקת לשישה אזורים נפרדים; מרכז העיר במרכז וסביבו חמישה שכונות שמסתעפות אליו. חלקי העיר קשורים ביניהם דרך תשתית מסילת רכבת הפועלת על ידי מנועים מכניים.
מאפיינים > נוף עירוני

בעיר קיים מגוון רחב של מבנים, החל מגורדי שחקים גבוהים ועד למבנים דלי קומות. בליבה של העיר ניצב פסל בדמותה של טוף בייפונג, כשפית המתכת הראשונה ואמה של סו בייפונג.
מאפיינים > מעטפת הגנה

לכל אחד מששת חלקי העיר ישנה מעטפת הגנה מפלטינה (המתכת היחידה שאינה בת כישוף), המעטפת נסגרת ועוטפת את כל אחד מחלקי העיר בנפרד עם רדת הלילה. לאחר כיבוש העיר על ידי קובירה פורקה מעטפת ההגנה ושימשה ליצירת מגה-רובוט אשר שימש לתקיפת רפאבליק סיטי.
שלטון

זאופו היא עיר-מדינה ריבונית עם מערכת חוקים עצמאית, בראשה עומדת סו בייפונג כמנהיגה יחידה, אך לא אבסולוטית בכך שהיא כפופה לחוקי זאופו (מונרכיה חוקתית).
למרות היות זאופו ממוקמת בשטח ממלכת האדמה ומוגדרת חלק ממנה, היא מתנהגת כאוטונומיה נפרדת אשר איננה כפופה לשלטון המרכזי; כך היא העניקה מחסה לצוות האווטאר לאחר שהוכרזו כאויבי הממלכה על ידי מלכת האדמה.
סו בייפונג קיימה שיתוף פעולה רציף עם נשיא הרפובליקה המאוחדת של ארבעת האומות, אך למרות זאת היא העסיקה את ווריק, מדען שהיה מבוקש על ידי הרפובליקה, ולא הסגירה אותו.
שלטון > צבא

בנוסף למעטפת ההגנה מפלטינה, בכל עת נערכים סיורי אבטחה של משמר העיר בכל אחד מחלקי העיר וכפופית להוראותיה של סו. בין אנשי המשמר נמנים כשפי מתכת וכשפי אש, אנשי המשמר נחשבים לכשפים הטובים ביותר בממלכה. לאחר מות מלכת האדמה, עזבה קובירה עם חלק גדול מהצבא את זאופו על מנת להשליט חוק וסדר ברחבי הממלכה.
שלטון > פלילים

איווי עוזרה של סו, היה מסוגל לגלות דבר שקר בעזרת יכולת כשפות אדמה מיוחדת ושימש כחוקר פלילי.
תרבות ודמוגרפיה

זאופו היא עיר מתקדמת במגוון תחומים; מאמנות פיסול בכשפות מתכת וריקודי בלט ועד החדשנות הטכנולוגית הרבה שבה. רוב תושבי העיר הם במעמד הביניים ולרוב לבושים בגלימות ירוקות וציפוי מתכת על קצות הבגד בצוואר ובזרועות. כמו כן, בשונה משאר השליטים בעולם האווטאר, סו ושאר נושאי תפקידי השלטון לבושים בסגנון דומה לשאר האזרחים.
למרות היותה אוטונומיה נפרדת ממלכת האדמה, סמלה של זאופו דומה לזה של ממלכת האדמה דבר שיכול ללמד על רגשי השייכות של אזרחי העיר כמו גם העובדה שהם לבושים בצבע ירוק המזוהה עם ממלכת האדמה והתייחסותה של קובירה לכיבוש העיר ככזה שיאחד את הממלכה תחת שלטונה.
השפעות

זאופו מעוצבת ברובה בסגנון אר דקו, וייחודית בנוף הסדרה. מיקומו הגאוגרפי של זאופו הושפע מאגם לואיז בפארק הלאומי באנף, אלברטה שבקנדה.
מעטפת ההגנה של זאופו עוצבה על ידי בריאן קונייצקו בהשראת בית התפילה הבהאי בדלהי שבהודו.
ראו גם

משפחת בייפונג
רפאבליק סיטי
אומשו