stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיה בואנוס
יצירתה > בימוי ויצירה (במה)

| שנה | שם |
| --- | --- |
2015: מים בקשו רחמים עלי (פסטיבל SMall במה).
2016: האור האחרון הצד האפל של הפסקול“. תוצר מרגש של מפגש בין תיאטרון, מוזיקה ותרומה לקהילה (בית שמואל, ירושלים).
2016: - "דין סוטה“. מופע העוסק באצבע מאשימה של החברה כלפי הקורבנות שלה, בקשר שבין קדושה לתקיפה ובבקשה לשטוף את האשמה ולהעבירה אל האחר (תיאטרון הבימה).
2017: סינדרום E -קונצרט בשלוש מערכות“. המחזמר מציג פרוטוקולים ממשפט אייכמן ומעורר תהלי חשיבתי חדש על הנושא, (מרכז ענב לתרבות).
2018: בלילה ההוא מחזיר את הצופה אל ימי המנדט הבריטי, ומציג את ירושלים כפי שלא הכיר (מוזיאון מגזל דוד)
2018: mind your step פסטיבל המחול בין יפו לאגריפס
2018: המקום ינחם אתכם. מופע המחבר בין פרשת ילדי תימן הנעדרים למנהגי האבלות (פסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון אחר)
2018: כמו שני מסמרים שבורים (בית אבי חי)
2018: מופעי ״ללכת לעיבוד״. (בית אליאנס)
2019: חוף מבטחים בשיתוף תזמורת סימפונט רעננה. על במה אחת 18 נגנים מייצרים ספינה רעועה, המבקשת להגיע אל חוף מקלט (מוזיאון מגדל דוד)
2019: בעקבות אחת. מופע מודרך בין סיפורי ירושלים (בית אבי חי)
2020: תופרות (מכללת אמונה)
2021: הרואה - עיבוד מופע תיאטרלי למחזור שירים מאת עמיחי חסון, בהשתתפות יונתן בלומנפלד, מוזיקה: אוריין שוקרון. בתמיכתה של מכון מנדל למנהיגות והקרן לירושלים (המפעל)
יצירתה > משחק (במה)

| שנה | שם |
| --- | --- |
2015: העלאה במשכורת בתפקיד: דמות 6 (הבימה 4)
2017: סינדרום E -קונצרט בשלוש מערכות“. תפקיד: מדריכה (מרכז ענב לתרבות)
2017: נוכחי. ״תיאטרון מחוקק חולות״. תפקיד: אנסמבל (לבונטין 7)
2018: המקום ינחם אתכם. תפקיד Ceremony of Master (פסטיבל עכו הבינלאומי לתיאטרון אחר)
2018: תופרת מסע עברית מסעות להמסת גבולות (פסטיבל מקודשת)
2018: כמו שני מסמרים שבורים״. תפקיד: מרים. (בית אביחי)
הערות שוליים

↑  "הטרדות מיניות הן משהו שמקיף אותנו כל הזמן": שיחה על ההצגה "דין סוטה", באתר וואלה, 22 באוגוסט 2016
↑  מאיה בואנוס, באתר ארגון יוצרים עצמאיים
↑  דין סוטה, באתר הבימה
↑  אדם לא חוקי – תיאטרון מחוקק | הטלוויזיה החברתית, באתר הטלוויזיה החברתית, ‏2019-05-11
↑  דף הבית, באתר ויקיפדיה
↑  פשע בתוך המשפחה, באתר החברתית
↑  המשפיעות: אלה 35 הנשים ששינו את ירושלים בשנה האחרונה, באתר mynetjerusalem, ‏2019-03-08
↑  בלילה ההוא. ריאיון עם מאיה בואנוס - יוצרת ובמאית, באתר יוטיוב
↑  היא בת 31, ירושלמית והעזה לשבת ביציע של בית״ר בתור אוהדת של מכבי, באתר מיינט ירושלים
↑  פרסי רוזנבלום 2020: פרס מפעל חיים ליורם לוינשטיין ורנה שיינפלד, באתר טיים אאוט
↑  "כל פעם כשקראתי פרצתי בבכי": קולן החדש של נפגעות האלימות, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  מאיה בואנוס, היינו שם: "הלוואי והפרויקט הזה יסייע למנוע את המקרה הבא", באתר טיים אאוט, ‏2020-11-23
↑  מעריב | מאיה בואנוס, באתר www.maariv.co.il
↑  מאיה בואנוס כתבה בפוליטיקלי קוראת, באתר פוליטיקלי קוראת
↑  אייל מלובן, ‏וידוי של מוח מסוכן: "סינדרום E" - מחזמר שמבוסס על משפט אייכמן, באתר מעריב אונליין, 10 באוקטובר 2017
↑  בלילה ההוא, באתר מוזיאון מגדל דוד
↑   מאי פלטי, מאיה בואנוס מעלה הצגה על ילדי תימן, ולא מפתיע שזו דווקא היא, באתר הארץ, 16 בספטמבר 2018
↑  חוף המבטחים של סימפונט רעננה, באתר הבמה
לוסין גבורקיאן

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1983 (בת 41) קפאן, ארמניה 
 שם לידה:  Lousine Gevorkian
 מוקד פעילות:  ישראל, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי פאנק רוק  מטאל אלטרנטיבי
 כלי נגינה:  מקלדות, שירה
 חברת תקליטים:  מורוז הקלטות
 בן זוג:  ויטלי דמידנקו
 lounarocks.com louna.ru tracktorbowling.ru
 
לוסין ארקדייבנה גבורקיאן (בארמנית: Лусинэ Геворкян; נולדה ב-21 בפברואר 1983) היא הסולנית של להקת ה-נו מטאל הרוסית טרקטור באולינג ולהקת הרוק / פאנק האלטרנטיבי "לונה". מתגוררת בישראל.
גבורקיאן הייתה אחת החברות המייסדות של הלהקה הרוסית "ספרה ויליאניה", אך עזבה את הקבוצה שנה לאחר הקמתה. מאוחר יותר, היא נבחרה כסולנית של פרויקט אחר, "טרקטור באולינג", שהפך ללהקת מטאל די פופולרית ברוסיה. ב-2008 היא הקימה להקה נוספת, לונה. גבורקיאן חברה בשתיהן.
ביוגרפיה

גבורקיאן נולדה בקפאן, ארמניה. בגיל שנתיים עברה עם הוריה לעיר סרפוצוב, רוסיה.
בילדותה למדה פסנתר בבית ספר למוזיקה. בשנת 2001 סיימה את לימודיה באוניברסיטה הטכנית הממלכתית של מוסקבה "MAMI" (המחלקה לכלכלה), ובשנת 2006 - MGUKI (המחלקה לניהול וטכנולוגיות מידע חברתיות).
בשנת 2005, גבורקיאן החלה לצאת עם הבסיסט של להקת טרקטור באולינג, ויטלי "ויט" דמידנקו. ב-2013 הם התחתנו. ב-31 באוקטובר 2014, לזוג נולד בן, מקסים.
לגבורקיאן היה אח צעיר שנפטר מסרטן בגיל 19. את השירים "זמן" ו"אני זוכרת...", שנכללו באלבום "טרקטור באולינג" (2010) של קבוצת "טרקטור באולינג", שכתבה לאחר מות אחיה והקדישה לזכרו.
בעלה ויטלי דמידנקו הוא יהודי, שקיבל יחד עם גבורקיאן אזרחות ישראלית בשנת 2016 במסגרת חוק השבות. בני הזוג יחד עם בנם מתגוררים בישראל החל משנת 2022. בישראל גבורקיאן המשיכה בקריירה המוזיקלית שלה, כזמרת אורחת במספר הופעות של להקות מטאל ישראלי, בהופעות יחיד וגם במסגרת להקת Louna. מתגוררת בבת ים.
קריירה > מוזיקה

הקריירה המוזיקלית של גבורקיאן החלה בשנת 2003 כשהיא הפכה לחברה בלהקת הרוק "ספייר אוף אינפלואנס (טווח ההשפעה)". ב-2004 היא הצטרפה ללהקת הרוק טרקטור באולינג, והחליפה את סולנית הלהקה לודמילה "מילה" דמינה. בשנת 2008, יחד עם הבסיסט של להקת "טרקטור באולינג" ויטלי "ויט" דמידנקו, הקימה גבורקיאן את להקת הרוק "לונה", שבה התמקדו לאחר מכן, עקב הבדלים יצירתיים עם חברים אחרים ב"טרקטור באולינג", בעודם נשארים חברים בקבוצה עד להתפרקותה הסופית ב-2017.
בסוף 2012 הייתה להקת לונה מועמדת לפרס תריסר המצעד בשש קטגוריות ולאחר מכן נכנסה לסיבוב השני של ההצבעה בשתיים מהן - אלבום וסולן. ב-24 בפברואר 2013, על סמך הצבעת פופולריות, נבחרה גבורקיאן כסולנית הרוק הטובה ביותר במדינה ובמהלך טקס חלוקת הפרסים במועדון Stadium Live היא קיבלה את פרס הסולנית הטובה ביותר מידיו של השחקן ניקיטה ויסוצקי.
קריירה > הוראה

החל מינואר 2021, גבורקיאן מלמדת שירה, שירת רוק, שירת פופ-ג'ז ושירת אקסטרים. במהלך השנים היא לימדה כיתות אמן שונות בשירת רוק, כולל בבית הספר למוזיקה של MuzKlass. סטודנטים שגויסו באינטרנט במהלך מגפת הקורונה.
קריירה > פעילויות מסחריות

גבורקיאן היא הנציגה הרוסית הרשמית של מותגי מוזיקה שונים, כולל מיקרופונים ומערכות ניטור אוזניים של סנהייזר, סינתיסייזרים של רולנד ומעבדי קול TC-הליקון.
דיסקוגרפיה > אלבומים, סינגלים, DVD

| שנה | להקה | שם השיר | סוג |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | טרקטור באולינג | It’s Time To…(זה הזמן ל…) | סינגל |
| 2005 | טרקטור באולינג | Черта (תכונה) | אלבום |
| 2006 | טרקטור באולינג | Шаги По Стеклу (מדרגות זכוכית) | אלבום |
| 2007 | טרקטור באולינג | כרך 1 (חי) | אלבום חי |
| 2007 | טרקטור באולינג | Полгода до весны (חצי שנה לפני האביב) | אלבום אקוסטי |
| 2008 | טרקטור באולינג | Время (זמן) | סינגל |
| 2008 | טרקטור באולינג | Поколение Рок (דור רוק) | סינגל |
| 2009 | טרקטור באולינג | Ни шагу назад (בלי צעד אחורה) | סינגל |
| 2009 | לונה | Чёрный (שחור) | סינגל |
| 2009 | לונה | Белый (לבן) | סינגל |
| 2010 | לונה | Солнце (שמש) | סינגל |
| 2010 | טרקטור באולינג | טרקטור באולינג | אלבום |
| 2010 | לונה | Сделай громче! (תעשה את זה חזק יותר!) | אלבום |
| 2011 | לונה | Кому веришь ты? (למי אתה מאמין?) | סינגל |
| 2012 | לונה | Время X (זמן X) | אלבום |
| 2012 | לונה | Mama (אמא) | סינגל |
| 2013 | לונה | Проснись и пой! (תתעורר ותשיר!) | אלבום חי, DVD |
| 2013 | לונה | Business (עסק) | סינגל |
| 2013 | לונה | Behind a Mask (מאחרי מסכה) | אלבום |
| 2013 | לונה | Мы — это Louna (אנחנו לונה) | אלבום |
| 2015 | טרקטור באולינג | Натрон (נאטרון | סינגל |
| 2015 | טרקטור באולינג | Наш 2006-й (2006 שלנו) | סינגל |
| 2015 | טרקטור באולינג | Бесконечность (אינסוף) | אלבום |
| 2016 | לונה | Дивный новый мир (עולם חדש ואמיץ) | אלבום |
| 2016 | לונה | 18+ | סינגל |
| 2018 | לונה | Panopticon (פנופטיקון) | אלבום |
| 2018 | לונה | Полюса (מוטות) | אלבום |
| 2020 | לונה | Начало нового круга (תחילתו של מעגל חדש) | אלבום |
| 2021 | לונה | Обратная сторона (הצד האחורי) | אלבום |
| 2022 | לונה | Рубикон (רוביקון) | אלבום |
DVD, וידאו קליפים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | טרקטור באולינג | Черта (תְכוּנָה) | קליפ |
| 2006 | טרקטור באולינג | Шаги по стеклу (מדרגות על זכוכית) | קליפ |
| 2006 | טרקטור באולינג | Два шага до… и год после (שני צעדים לפני... ושנה אחרי) | DVD דוקומנטרי |
| 2007 | טרקטור באולינג | Твоя (שלך) | קליפ |
| 2008 | טרקטור באולינג | Outside (בחוץ) | קליפ |
| 2008 | טרקטור באולינג | Время (זְמַן) | קליפ |
| 2009 | לונה | Армагеддон (ארמגדון) | קליפ |
| 2010 | טרקטור באולינג | Мы (אנו) | קליפ |
| 2010 | טרקטור באולינג | Шрамы (צלקות) | קליפ |
| 2010 | לונה | Зачем? בשביל מה? | קליפ |
| 2010 | לונה | Сделай громче! (תעשה את זה חזק יותר!) | קליפ |
| 2011 | טרקטור באולינג | Ничья (לצייר) | קליפ |
| 2011 | לונה | Карма мира (קארמה עולמית) | קליפ |
| 2011 | לונה | Мой рок-н-ролл (в 3D-формате) (הרוקנרול שלי) (בתלת מימד) | קליפ |
| 2012 | לונה | Мама (אִמָא) | קליפ |
| 2012 | לונה | Люди смотрят вверх (אנשים מסתכלים למעלה) | קליפ |
| 2013 | לונה | Business (עֵסֶק) | קליפ |
| 2013 | לונה | Up There (שם למעלה) | קליפ |
| 2013 | לונה | Ночь, дорога и рок (לילה, דרך וסלע) | קליפ |
| 2014 | לונה | Мы — это Louna (אנחנו לונה) | DVD דוקומנטרי |
| 2014 | לונה | С тобой (איתך) | קליפ |
| 2016 | לונה | Песни о мире (feat Globalis) (שירים על העולם (הישג גלובלי) | DVD של קונצרט |
| 2016 | טרקטור באולינג | Смерти нет (אין מוות) | קליפ |
| 2016 | לונה | Обычный человек (אדם פשוט) | קליפ |
| 2017 | לונה | Родина (מוֹלֶדֶת) | קליפ |
| 2018 | לונה | Полюса (מוטות) | קליפ |
| 2018 | לונה | Искусство (אומנות) | קליפ |
| 2020 | לונה | Станем стеной (בואו נהפוך לקיר) | קליפ |
| 2021 | לונה | Незабудка (אל תשכח אותי) | קליפ |
הערות שוליים

1 2  "Louna - - Газета "Центр Города" - г. Наро-Фоминск". אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-2012-04-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Сфера Влияния". Music Library. אורכב מ-המקור ב-3 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Музыкальный Портал FUZZ TRACKTOR BOWLING. Tracktor Bowling". אורכב מ-המקור ב-6 ביוני 2012. נבדק ב-2011-04-04. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 ביוני 2013. נבדק ב-2013-06-02. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  Lusine Gevorkyan, "למי מוקדש השיר I REMEMBER (או TIME). האם מה שמתואר בו אמיתי?", באתר VK, ‏8 נובמבר 2011 (ברוסית)
↑  ראיון עם לוסין גבורקיאן וויטלי דמידנקו (רוסית)
↑  הופעה של Hotbox
↑  להקת Stormy Atmosphere חוזרים להופיע ובגדול!
↑  Лусинэ Лу Геворкян Афула, הופעה בעפולה
↑  הופעה בראשון לציון, אתר יו-טיוב
↑  לונה בגגרין
↑  דף הפייסבוק של גבורקיאן
1 2  תחום ההשפעה - שירים, סרטונים, תמונות, ‏17 בנובמבר 2017 אוחזר ב-19 בפברואר 2012 (ברוסית)
↑  לונה בארכיון ב-4 במרץ 2016, באתר עיתון "מרכז העיר" - נארו-פומינסק, ‏אורכב 4 במרץ 2016
↑  НАШЕ, לוסין גבורקיאן לא רק שרה בעצמה, אלא גם מלמדת אחרים כבר יותר מעשר שנים: "מצב המגיפה פתח לי כמה הזדמנויות זמניות לגייס סטודנטים מקוונים וללמד אותם שירה, שירה רוק, שירה פופ-ג'אז ושירה קיצונית, באתר פייסבוק, ‏23 בינואר 2021 (ברוסית)
↑  טראקטור באולינג הופכים לתומך סנהייזר, באתר newsmuz, ‏2 לאוגוסט 2010 (ברוסית)
↑  סלון חדש לרולנד פורסטה, באתר רולנד, ‏14 לאפריל 2012 אוחזר 4 למרץ 2016
↑  סולנית באולינג לונה וטרקטור, לוסין גבורקיאן, הפכה לאחרונה לתומכת של המותג TC-Helicon ורכשה מעבד ווקאלי TC-Helicon Voicelive 2., באתר newsmuz, ‏1 לפברואר 2012 (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: d01dc5e4-2d8a-4d84-bff1-c64183b0789b 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לוסין גבורקיאן".
לילי פרי

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1953 (בת 71) חדרה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2006) 
 
לילי פרי (נולדה ב-28 בינואר 1953) היא סופרת, עורכת ומבקרת ישראלית; מייסדת ועורכת "טוטם ספרים".
ביוגרפיה

לילי פרי היא בת בכורה להורים ילידי רומניה, אביה היה טייח ופועל תע"ש ואמה עקרת בית. פרי נולדה בחדרה וגדלה מגיל תשע בנתניה. בצה"ל שירתה כמדריכת נוער בשדה בוקר. סיימה לימודיה לתואר ראשון בפילוסופיה כללית ויהודית באוניברסיטת תל אביב.
פרי החלה את קריירת הכתיבה ב-1973 כעיתונאית ועורכת ב"העולם הזה", "על המשמר" וב"ידיעות אחרונות", שהיה היומון הנקרא ביותר בישראל באותה עת. ב"ידיעות אחרונות" הייתה בעלת המדור "פיגורה", בו כתבה על זוגות ידועים מההיסטוריה, בעיקר על נשים. הייתה עורכת ובעלת המדור "פרסונה" ב"על המשמר".
בשנים 1978–1996 עבדה כעורכת במדעי הרוח והחברה באוניברסיטה הפתוחה. הייתה עורכת בדסק החדשות של "ידיעות אחרונות", וכן בהוצאת ידיעות אחרונות. הנחתה סדנאות כתיבה.
החל משנת 1978 ועד היום (2020) משמשת כעורכת ספרים: עיון, פרוזה ושירה; ערכה עד היום מאות ספרים.
בשנת 2012 הקימה פרי ביחד עם פרופסור דן מירון ויפתח אלוני את הוצאת "אפיק - ספרות ישראלית". בשנת 2013 פרשה מאפיק וייסדה את "טוטם הוצאת ספרים", בה ראו אור עד היום כעשרים ושבעה ספרים.
בשנת 2002 זכתה פרי בפרס אולשוונג לספרות, ובשנת 2006 זכתה בפרס היצירה לסופרים עבריים על-שם ראש הממשלה לוי אשכול.
עד היום התפרסמו שבעה ספרים פרי עטה, שישה מהם רומנים ואחד, "שיגיונות קטנים", בשיתוף יורם ברק, הוא ספר עיון.
ספרה השני, "גולם במעגל", ראה אור בחמש מהדורות בהוצאת כתר ויצא לאור בשנית בהוצאת ידיעות אחרונות בשנת 2003. "גולם במעגל" עובד לסרט נושא פרסים בשם זה בשנת 1993, הומחז ועלה כהצגת יחיד בבמות שונות.
ספרה "ברבורים בג'רוזלם ביץ'", היה בין 12 המועמדים לפרס ספיר, 2020.
לילי פרי נשואה בשנית, מתגוררת בתל אביב ולה שני בנים.
אודות כתיבתה

אלישע פורת ויגאל שוורץ, לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים:
"כל ספריה מתמקדים בדמויות המתכנסות לגומחה נבדלת ומבודדת ומשם, כשגבן אל הקיר, הן מנהלות מונו-דיאלוג שנון וחריף עם הקהל. במונו-דיאלוג זה שזורים קריאה לעזרה, בוז עמוק להולכים בתלם וביקורת חברתית נוקבת. לשונה ישראלית וחילונית מאוד, ומנומרת בדימויים ובמטפורות משדות סמנטיים שונים, המתפקדים תדיר באורח אירוני."
ספריה

עיניים יחפות, הוצאת בוסתן, 1974.
גולם במעגל, הוצאת כתר, 1988, פורסם בחמש מהדורות.
ריקוד על המים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשנ"ה 1994.
ביקור התליין, ידיעות אחרונות ספרי חמד, 1999.
שיגיונות קטנים (ביחד עם יורם ברק), ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2004.
גולם במעגל, מהדורה מחודשת. ידיעות ספרים, 2007, עם הקדמה מאת פרופ' דן מירון.
סונטה, כנרת זמורה ביתן, 2010.
ברבורים בג'רוזלם ביץ', טוטם ספרים, 2019.
ספרים בעריכתה של לילי פרי (מבחר מתוך מאות ספרים)

עמנואל מזור, "גאולוגיה בפטיש ישראלי", האוניברסיטה הפתוחה, 1980.
בוסתנאי עודד, "תולדות עם ישראל בימי בית ראשון", האוניברסיטה הפתוחה, 1983- 1986.
דן כספי, "תקשורת המונים", האוניברסיטה הפתוחה, 1993- 1996.
"מגלות לקוממיות"/ "רומא וירושלים", האוניברסיטה הפתוחה.
"יהודי צפון-אפריקה במאות ה-19 וה-20", צוות פיתוח: ראש הצוות: ירון צור ואחרים, האוניברסיטה הפתוחה, 1995.
ירון צור. "יהודי קזבלנקה: עיונים במודרניזציה של הנהגה יהודית בתפוצה קולוניאלית", האוניברסיטה הפתוחה, 1996.
ענר פרמינגר, "מסך קסם: כרונולוגיה של קולנוע ותחביר", האוניברסיטה הפתוחה, 1995.
זהר שביט, "מעשה ילדות: מבוא לפואטיקה של ספרות ילדים", האוניברסיטה הפתוחה, 1996.
עידן רבי, "אלוהים על הכרית", ידיעות אחרונות, 1999.
ענת לויט, "ניקול ופייר", ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2000.
יוסף דן, "אפוקליפסה אז ועכשיו", ידיעות אחרונות: משכל, 2000.
נורמן מיילר, "הבשורה על פי הבן", משכל, 2000.
עדי שורק, "שבע מטרוניתות", ידיעות ספרים, 2001.
מלכה אדלר, "בואי דודה, נרקוד", ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2001.
ויקטור סובורוב, בוקע-הקרח, טפר, 2001
יצחק גינסברג, "איך להיכשל בהצלחה: רומן", משכל, 2002.
מינו בן גיגי, "אני, שלום בת שמואל", ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2003.
עליזה מיוחס-אלראי, "מראות מצחיקות", ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2004.
מלכה אדלר, "איצ’ו וברנרד", ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2004.
מלכה דולברג-רוזנטל, "מרישה", משכל, 2005.
ירון לבנה, "הפילוסופיה של האסטרולוגיה: 12 המזלות מזווית פסיכולוגית ופילוסופית", משכל, 2005.
מלכה אדלר, "הילדה המסתורית של סבא", ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2005.
ענר פרמינגר, "פרנסואה טריפו: האיש שאהב סרטים", הקיבוץ המאוחד, 2006.
שמעון שקין, "יום ראשון של חורף", משכל, 2007.
צבי איכנולד, "ממעמקים", משכל, 2008.
אהוד גלבוע, "זוגיות והורות: עקרון הדומיננטיות המתחלפת", משכל, 2009.
מלכה אדלר, "שבי יפה, תחייכי", מודן, 2011.
מינו בן גיגי-יגר, "בראשית הייתה אהבה", טוטם ספרים, 2012.
דוד קון, "הבת האחרת ... ההיא", טוטם ספרים, 2012.
יפתח אלוני, "חלפים", אפיק - ספרות ישראלית, 2012.
גלית לידסקי-יפה, "הרואה ברוחות", טוטם ספרים, 2012.
עוזי זק, "מכאן ולא מכאן", אפיק - ספרות ישראלית, 2012.
דן מירון, "מפה לאוזן: שיחות ומחשבות על אמנות המונולוג של שלום עליכם", אפיק - ספרות ישראלית, 2012.
אלי אילון, "הרף-עין", כרמל, 2013.
מיכאל דרור, "המכה האחרונה", טוטם ספרים, 2013.
נעמי אחימור, "ילדה טובה, ילדה רעה", טוטם ספרים, 2013.
צביה פריד, "ללטף סרפדים", טוטם ספרים, 2013.
דב בהט, "יקיצת נשיקה", טוטם ספרים, 2013.
ליאור כוריאל, "נצור", הוצאת מנדלי, 2014.
שרון דותן, "אינסטa בייב", טוטם ספרים, 2014.
דב בהט, "משפחת שטורך", טוטם ספרים, 2014.
טובה אבירם, "צרות קטנות", טוטם ספרים, 2014.
מאיר עוזיאל, "איש הישר בעיניו", טוטם ספרים, 2014.
דב בהט, "אלופי החיים: שירים", טוטם ספרים, 2014.
טלי שפירא שחטר, "במקרה, או שלא", הוצאת טל-מיר, 2015.
דב בהט, "במשעול הקונספציות: סיפורים", טוטם ספרים, 2015.
דב בהט, "הציפור והים", טוטם ספרים, 2015.
דב בהט, "מרד ההיפופוטמים", טוטם ספרים, 2016.
נעמי אחימור, "אחותי הדסה", טוטם ספרים, 2016.
מירי פירסטנברג, "הילדה ממעלה עקרבים", טוטם ספרים, 2016.
דב בהט, "יום השנה: סיפור על ספרות רב חושית", טוטם ספרים, 2016.
יוכבד בן-דור, "הנסיך הדני", טוטם ספרים, 2016.
"קונטרס מאמרים ושיחות: עיון ביצירותיו של דב בהט", טוטם ספרים, 2016.
יוכבד בן-דור, "סוד המילים", טוטם ספרים, 2017.
אוהד עוזיאל, "תל אביב—גן עדן—גיהנום", טוטם ספרים, 2017.
לקריאה נוספת

גבריאל מוקד. עמדה 43, ביטאון לספרות, סתיו 2019. על "ברבורים בג'רוזלם ביץ'". עמ' 260–268.
אלישע פורת ויגאל שוורץ. פרי, לילי. בתוך לקסיקון הקשרים לסופרים ישראלים. סתיו, זיסי ושוורץ, יגאל עורכים. כנרת זמורה ביתן, תשע"ד 2014, עמ' 742.
גרנות, משה (עורך). פרי, לילי. בתוך: לקסיקון סופרי ישראל, אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל ודני ספרים הוצאה לאור, 2009, עמ' 769.
אריה אברמזון, "סופרת צללים", ריאיון עם צאת הרומן "סונטה", נדפס ב"על השרון", יוני 2010
עמיה ליבליך, "בזאר המוזרויות או הפרעות נפשיות", על הספר "שיגיונות קטנים" מאת לילי פרי ויורם ברק, נדפס במוסף "ספרים" של "הארץ", פברואר 2005
אורית הראל, "מה השריטה שלך", ראיון משותף עם לילי פרי ויורם ברק על ספרם המשותף "שיגיונות קטנים", נדפס ב"מעריב", נובמבר 2004
יגאל שוורץ, "האורגזמות שלכם (הגברים) זה הסרקאזם שלנו", על הרומן "גולם במעגל", נדפס ב"מעריב", ספטמבר 2001
גיא שמואלי, "מגרשת השדים", ריאיון עם לילי פרי, נדפס ב"על השרון", אוגוסט 1996
אורלי לובין, "על האבות ועל האמהות", על הרומן "ריקוד על המים", נדפס במוסף "ספרים" ב"הארץ", אפריל 1995
רעיה הרניק, "'גולם במעגל' – טוב מאוד", ביקורת, נדפס ב"קול ירושלים", דצמבר 1986
הערות שוליים

↑  מפעל הפיס הכריז על 12 המועמדים "ברשימה הארוכה" לפרס ספיר, באתר מעריב אונליין, 15 בינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309384605171  BnF: cb146219911 (data)  CiNii: DA18861770  GND: 143068067  ISNI: 0000 0001 0814 6969  LCCN: n85031101  SELIBR: 169548  VIAF: 56865068   WorldCat (עם VIAF): 56865068
נינה בן-עמי

נינה בן-עמי (נולדה ב-1970) היא דיפלומטית ישראלית אשר כיהנה כשגרירת ישראל באורוגוואי.
ביוגרפיה

נינה בן-עמי נולדה בהודו, במהלך שליחות של אביה מטעם מחלקת המדינה של ארצות הברית, וגדלה בארצות הברית, בת להורים יהודים קונסרבטיבים. סיימה תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ולימודי המזרח התיכון באוניברסיטת פרינסטון וזכתה במלגת פולברייט מהממשל האמריקאי לצורך ביצוע מחקר בהנחיית פרופסור ארנון סופר מאוניברסיטת חיפה.
ב-1992 עלתה לישראל וסיימה תואר שני בגאוגרפיה מאוניברסיטת חיפה.
ב-1998 סיימה קורס הצוערים של משרד החוץ ובתפקידה הראשון שימשה מזכיר שני בשגרירות ישראל בחוף השנהב. בהמשך שירותה במשרד החוץ שימשה קונסול ישראל במונטריאול, עבדה בדסק צפון אמריקה, כיהנה כדוברת שגרירות ישראל בצרפת, סגנית מנהל מחלקת זכויות האדם ויועצת מדינית לשר החוץ אביגדור ליברמן.
באוגוסט 2014 מונתה לשגרירת ישראל באורוגוואי. כיהנה בתפקיד עד 2018.
ב-2018 מונתה למנהלת המחלקה לזכויות אדם באגף ארגונים בינלאומיים, ובמאי 2023 מונתה לראש החטיבה באגף ארגונים בינלאומיים.
בן-עמי נשואה לליאור ואם לשלוש בנות. בתקופת שהותה בחוף השנהב לקה בן זוגה בתסמונת גייאן-בארה לאחר שתיית מים מזוהמים ונותר משותק.
הערות שוליים

↑  פ.א פגישה אישית עם טלי ליפקין שחק - אורחת: נינה בן עמי, שגרירת ישראל באורוגוואי, באתר glz.co.il
↑  Copakens’ Daughter Named Overseas Ambassador by Israeli Government | Tikvat Israel Congregation - Conservative Synagogue in Rockville, MDTikvat Israel Congregation, ‏2014-08-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  AFB - INFO 2/97 - BOXES, iz-soz.de
↑  מינויים בשירות החוץ, החלטה מספר 1571 של ממשלת ישראל השלושים ושלוש, משנת 2014, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  יוסי פישר, הכותרת - פודקאסט חדשות יומי: או"ם-שמום: למה הארגונים הבינלאומיים נגדנו?, באתר ynet, 23 בנובמבר 2023
↑  איתמר אייכנר, יאיר לפיד, בעלי יצא לשליחות וחזר משותק, באתר ynet, 24 ביוני 2013
מיכל נגן

הרבנית מיכל נגן (נולדה ב-1968) היא ראש צהלי ורוני: "מכינת צהלי" - מכינה קדם צבאית לבנות דתיות, ומדרשה לבנות "רוני".
ביוגרפיה

נגן נולדה וגדלה ברמת גן. היא בתם הצעירה של ד"ר שולמית סימון, וחוקר ופרשן המקרא פרופסור אוריאל סימון ונכדתו של חתן פרס ישראל עקיבא ארנסט סימון. למדה בתיכון פלך בירושלים, בניגוד לרוב בנות המגזר הדתי היא התגייסה לצה"ל ושירתה כמש"קית הוראה בחיל חינוך. בהמשך סיימה קורס קצינים והייתה קצינת הוראה במחווה אלון ומפקדת קורס קצינות הוראה. לאחר השירות למדה במדרשת ברוריה. בעלת תואר שני בהיסטוריה של יהדות זמננו מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
נגן נשואה לרב ד"ר יעקב נגן, ר"מ בישיבת עתניאל ודוקטור למחשבת ישראל. הזוג התגורר בעתניאל ולהם שבעה ילדים. בנם הבכור, הרב הלל נגן הוא ר"מ בישיבת אורות שאול בתל אביב.
בנוסף על היותה ראש מכינה, נגן היא גם גננת, תומכת לידה, ושחקנית תיאטרון פרינג'.
פעילות ציבורית

נגן היא אשת חינוך פורצת דרך. בשנת 2006 יזמה תנועת הקיבוץ הדתי הקמה של מכינה קדם צבאית ייעודית לבנות דתיות. המכינה הוקמה בתוך עמותת מרכז יעקב הרצוג ובראשה הרבנית נגן (שהייתה אז מחנכת בתיכון פלך בירושלים). צהלי, שהייתה אז מוסד חינוכי חלוצי וקטן הפכה במרוצת השנים למפעל חינוכי מוביל בציונות הדתית והיא מונה שתי קבוצות: מכינה קדם צבאית ומדרשה תורנית לנשים. כראש מוסדות צהלי נגן מעבירה שיעורים בנושאי אמונה, חינוך, זוגיות ונשיות.
בעשר השנים הראשונות לקיומה של מכינת צהלי הובילה נגן את השיח החינוכי בציונות הדתית על נושא זה, וקראה למחנכים לתת לנערות לבחור בחופשיות בין השירות הלאומי לשירות הצבאי, אבל גם ללוות אותן ולהכין אותן לאתגרי השירות בצבא. המהלך עורר התנגדות מבית אף כי בשנים אלו עלה בהתמדה מספר הנערות המתגייסות לצה"ל מקרב בוגרות החינוך הממלכתי דתי. ארגון חותם ניהל קמפיינים מתוקשרים כדי לשכנע נערות דתיות שלא להתגייס. במקביל לעליה במספר המתגייסות נעשתה עבודת מטה ברבנות הצבאית והשטח הוכשר לאפשר לכל חיילת דתית מעטפת וליווי.
בשנת 2016 פרסם הרמטכ"ל גדי אייזנקוט את פקודת השירות המשותף שעוררה פולמוס ציבורי נרחב. נגן השתתפה בצוות מצומצם של מנהיגי הציונות הדתית שנפגשו עם צמרת המטכ"ל, ובראשם הרמטכ"ל והאלוף מוטי אלמוז, בנושא פקודת השירות המשותף. הדיון לגבי שילוב נשים בצבא התלהט ובדיון בין רבני הקו, וראשי מכינת עלי תפסה הרבנית נגן מקום משמעותי. ביום העצמאות של שנה זו ארגנה נגן, במכינת צהלי, אירוע שירת המונים של חיילות דתיות.
בשנת 2020 פרץ דיון ציבורי בעקבות פניית מועמדות לשירות בצה"ל לבג"ץ בתביעה לחייב את הצבא לאפשר את השתתפותן בגיבוש ליחידות המובחרות. הרבנית נגן הגישה חוות דעת לבג"ץ, ובה התנגדה להכרעה משפטית בשאלת שילוב נשים בסיירות משום שחייבים לקחת בחשבון היבטים מעשיים לגבי שילוב הנשים בלוחמה. נגן נפגשה עם הרמטכ"ל אביב כוכבי, וגם נקראה להעיד בוועדת סטריק שבחנה את הנושא מטעם הצבא.
בשנת 2021 חשפה הרבנית נגן את העובדה כי היא מתמודדת עם פוסט-טראומה מורכבת, בעקבות פגיעה מינית שחוותה בבית הספר היסודי, על ידי אחד המורים. הפרסום הכה הדים ברחבי הציבור הדתי, שכן היא הדמות הציבורית הראשונה שנחשפה בנושא.
פרסים ועיטורים

בשנת 2021 נבחרה על ידי עיתון מקור ראשון לאחת מחמישים המשפיעים מהציונות הדתית (מקום 38).
בשנת 2021 קיבלה בשם מכינת צהלי את פרס בגין, בשל "עידוד לשירות צבאי משמעותי תוך העצמה נשית המשלבת בין חיי הקודש וערכים לאומיים".
חיים אישיים

בשנת 2022, עבר בעלה, הרב יעקב נגן, אירוע מוחי פתאומי. לבקשת המשפחה התאחדו יהודים ומוסלמים בכל רחבי העולם בתפילות להחלמתו, האירוע הדהד בעולם השיח הבן דתי וקידם הבנה ושיח בין ראשי הדת המוסלמית לבין הרב נגן. בעקבות האירוע עברה המשפחה לדור בירושלים.