stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עידו פלג
לימודים

למד אדריכלות וקיבל מלגת לימודים לבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת המדינה של קנזס בארצות הברית המתמחה בקיימות ומדורגת בין עשרים בתי הספר הטובים בארצות הברית לאדריכלות. עבודת התזה שלפלג בחנה כיצד כנסיות מסמלות תרבות. את לימודיו סיים בהצטיינות יתרה.
קריירה עסקית

הקים חברת הזנק שמטרתה לסייע לאוכלוסיות שאינן יכולות לקבל שירותים פיננסים, בעיקר במדינות בעלות שווקים מתעוררים.
נבחר להשתתף במחזור הראשון של תוכנית המנהיגות הופמן קופמן, לבוגרי יחידות מיוחדות, במלגה מלאה מטעם ריד הופמן מייסד LinkedIn ופרופסור פרד קופמן מומחה לכלכלה וכיהן כ-LinkedIn, VP leadership .
הוצאה לאור

בשנת 2024 הוציא לאור את ספרו הראשון ״המקום ללא השם״ שראה אור בהוצאת אפיק.
פרסים

פרויקט הגמר של פלג היה בין חמישה עשר פרויקטי הגמר המצטיינים של ישראל באדריכלות לשנת 2013 מטעם פרס דוד עזריאלי למצוינות באדריכלות
סטארטאפ השנה של עמותת חיל האוויר לשנת 2018.
הסטארטאפ הפיננסי הבינלאומי הטוב ביותר בברזיל לשנת 2019.
הסטארטאפ הטוב ביותר של איגוד הפינטק ו-USA nexus Fintech בשנת 2020.
הערות שוליים

↑  פרסום מטעם Kansas State University, דירוג המכללה לאדריכלות באוניברסיטת קנזאס, באתר אוניברסיטת קנזס, ‏נובמבר 2024 (באנגלית)
↑  תכנית המנהיגות הופמן קופמן, תוכניות המנהיגות הופמן קופמן
↑  פרס דוד עזריאלי למצוינות באדריכלות, באתר architectureprize.azrielifoundation.org
↑  עמותת חיל האוויר, איגניטיון - תחרות הסטארטאפים של עמותת חיל האוויר, באתר https://www.amutaiaf.org.il/
דוד דיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  1987 (בגיל 55 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת שערי ציון 
 מקום פעילות:  לימה שבפרו וצפת
 תקופת הפעילות:  ?–1987 
 תחומי עיסוק:  רבנות
 
הרב דוד דיין (1932–1987) היה רב ומורה, רבה של לימה שבפרו ורבה הראשי הספרדי של צפת. סביב מינויו לתפקיד האחרון התחוללה סאגה רבת שנים, בה התערבו אישי ציבור רבים, בהם הרבנים הראשיים לישראל ושרי הממשלה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1932 לחביבה וליעקב משה דיין. אביו נולד בארץ ישראל ומוצא משפחתו במרוקו, ואמו עלתה ארצה מעיראק. בצעירותו למד בישיבת שערי ציון של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, בישיבת מרכז הרב ובמכון התורני הפדגוגי של הרב יעקב ברמן. לאחר מכן שימש כמורה לתלמוד בישיבת "שערי ציון".
הוסמך להוראה בידי הרב אליעזר ולדנברג, בהמלצת הרב עובדיה הדאיה והרב עובדיה יוסף. נישא למרים בת הרב דוד שלוש.
בשנת 1952 החל לכהן כרב השכונות בתל אביב, ובאותה שנה זכה בפרס מטעם משרד הדתות. בתקופה זו נמנה עם מקימי אגודת הרבנים הספרדים.
בשנת 1955 הגיש עתירה לבג"ץ נגד מינויו של הרב יצחק נסים לתפקיד הראשון לציון, בשל פגמים פורמליים, לטענתו. העתירה גרמה לפסילת הבחירה, ואילצה את הכנסת לחוקק חוק שהכשיר את הבחירה מחדש.
בשנת 1958 (ה'תשי"ח) החל לכהן כרבה הספרדי של לימה שבפרו.
ביוגרפיה > פרשת מינויו לרבה של צפת

לאחר פטירת הרב אהרון בן שמעון, רבה של צפת, מונה הרב יהושע פיטוסי בשנת 1950 לכהן תחתיו. המינוי לא קיבל משנה תוקף רשמי במשך זמן רב, ולאחר מספר שנים הרב פיטוסי לא ראה עצמו בתפקיד, בשל כהונתו במקביל כדיין בבית הדין האזורי. בשל כך, אישי ציבור ורבנים ספרדים הביעו דרישה ממועצת העיר צפת למנות רב ראשי ספרדי. בחודש מרץ 1963, בעקבות סירובה של המועצה הדתית בעיר לשתף פעולה עם המהלך, פרסמה העירייה על דעת עצמה מכרז לבחירת רב, ובאוקטובר 1963 נבחר הרב דיין לרבה הספרדי הראשי של העיר. ב-25 בפברואר 1964 הגיע דיין מפרו לצפת, וב-9 במרץ של אותה שנה הוכתר לתפקיד בנוכחות הרב מאיר ועקנין, הרב אליהו פרדס והרב דוד שלוש בבית הכנסת אבוהב. רבה הראשי האשכנזי של צפת, הרב שמחה קפלן, התנגד להליך וטען שלמועצת העיר אין סמכות חוקית לבחור רב לתפקיד, ללא התערבות של המועצה הדתית. אף על פי שהרבנות הראשית לישראל וד"ר זרח ורהפטיג, שר הדתות, הבהירו כי הם אינם מכירים בבחירתו של הרב דיין, אלא רק במעמדו של הרב פיטוסי כרב הראשי הספרדי היחיד, ועל אף שלא ניתנה לו סמכות כרב עיר והיכולת לערוך רישום נישואין, המועצה המקומית ראתה ברב דיין כרבה הספרדי הראשי.
בשנת 1967 הוקם גוף בוחר לרב ראשי ספרדי לאור צו על תנאי שהוציא בית המשפט העליון. הרב קפלן המשיך להתנגד לכניסתו של דיין לתפקיד ללא הסכמת הרב פיטוסי, וראה בכך תקדים בלתי ראוי. לאור ההתנגדות של משרד הדתות והרב קפלן למינויו של דיין לתפקיד, העדה הספרדית בצפת החלה בניהול מאבק להכרה במינוי, בתמיכת רבנים, ראשי ערים אחרות וחברי כנסת. בבחירות המוניציפליות של שנת 1969 התמודדה רשימה למועצת העיר של מספר חברי מפד"ל, פא"י ואגודת ישראל שהוקמה כדי לפעול להכרה במינוי. בתקופה זו נערכו עצרות ומחאות בעד ונגד המינוי, ונטען כי התנגדותו של  הרב קפלן לרב ספרדי היא פוליטית ועקרונית, ללא קשר לחוק. כדי להביא לפתרון הסכסוך, הוקמה בכנסת ועדת שרים בראשות בכור שלום שטרית, שקבעה כי על הרבנות הראשית לאשר את המינוי. האחרונה סירבה, ובתגובה נפגשה ועדת השרים עם הרב יצחק נסים והרב איסר יהודה אונטרמן. הרב נסים ביקש לפרסם כי אישר את המינוי, והרב אונטרמן הציע לשלוח ועדת חקירה לצפת. ועדת השרים דחתה את הצעת הרב אונטרמן, בשל איומי הרב קפלן להתפטר מתפקידו באם יוכר מינויו של הרב דיין.
לבסוף, לאחר פטירת הרב פיטוסי בשנת 1971, הסיר הרב קפלן, חלקית, את התנגדותו מכהונתו של הרב דיין, וב-18 בינואר 1972 האחרון נבחר ברוב קולות לכהן כרבה של צפת. לאחר בחירתו, חזר בו הרב קפלן ולא הכיר בבחירתו לרבה הראשי של צפת, וסירב להקצות לו חדר בבניין הרבנות שהיה בבעלות העירייה.
הרב דיין הלך לעולמו באוקטובר 1987 (ערב שמחת תורה ה'תשמ"ח), והובא למנוחות בבית העלמין בצפת . על שמו קרוי בית הכנסת היכל דוד בשכונת גני הדר בצפת.
בתו זיווה נישאה לרב צבי קוסטינר.
הערות שוליים

↑  בג״צ מם' 55/29
, הרב דוד דיין נגד שר־הדתות ומועצת הרבנות הראשית לישראל
↑  משרד הדתות מזים הטענות של הרב דוד דיין מצפת, הצופה, 14 בינואר 1965
↑  הכתרת הרב דוד דיין, במערכה, 27 במרץ 1964
↑  מנחם רהט, הרב דוד דיין נבחר לרבה הספרדי של צפת, מעריב, 19 בינואר 1972
↑  יפעלו לבחירת הרב דוד דיין כרב ספרדי בצפת, מעריב, 29 ביולי 1969
↑  מנחם רהט, חוסל הסיכסוך בין שני הרבנים בצפת, מעריב, 23 באוגוסט 1971
↑  הרב דוד דיין נבחר רב ספרדי לצפת, דבר, 19 בינואר 1972
↑  ישעיהו עשני, החריף סכסוך הרבנים בצפת, דבר, 24 באפריל 1972
↑  יהודה גורן, אזכרה במלאת שנה לפטירתו של הרב דוד דיין ז"ל, מעריב, 5 באוקטובר 1988
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב יהושע פיטוסי | רבנים ראשיים ספרדים של צפת | הבא: הרב שמואל אליהו |
מיכל עדן

מיכל עדן (נולדה ב־7 בינואר 1969) היא עורכת דין ישראלית ופעילה מרכזית למען זכויות להט"ב בישראל. בין השנים 1998–2003 כיהנה כחברת מועצת העיר תל אביב-יפו מטעם מרצ תל אביב-יפו. עדן פעילה פוליטית וחברתית המזוהה בעיקר עם המאבק הפמיניסטי והלהט"בי. בין היתר היא חברת קהילת "בשלה".
כיום שותפה במשרד עורכות הדין עירא הדר ומיכל עדן המתמחה בזכויות קהילת הלהט"ב, וכן במעמדן המשפטי של מגוון המשפחות האלטרנטיביות. כעורכת דין עדן מסייעת לחברי וחברות קהילת הלהט"ב בשלל תחומים, לרבות פונדקאות, זוגיות גאה, הורות להט"בית, אימוץ להט"בי, אפוטרופסות, הסדרת מעמדם של בני זוג זרים, זכויות כלכליות בתחום העבודה והפנסיה. במסגרת פעילותה המשפטית, הובילה גם לתקדימים פורצי דרך למען הקהילה הגאה.
קורות חייה

מיכל עדן נולדה בשנת 1969 בהרצליה. בגיל 22, החלה להתנדב באגודת הלהט"ב. לאחר מכן הצטרפה לארגון קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית), והייתה אחת הפעילות הבולטות בארגון. עדן התנדבה גם במרכז סיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית תל אביב. לאחר רצח רבין הצטרפה למרצ והחלה בפעילות פוליטית בפורום הנשים של מרצ ובפורום "גאות" לזכויות הלהט"ב במפלגה.
בשנת 1998 נבחרה למקום השני ברשימת מרצ למועצת עיריית תל אביב-יפו, ולאחר הבחירות המוניציפליות הייתה לחברת מועצת העיר. בכך, הייתה עדן נבחרת הציבור המוצהרת הראשונה של קהילת הלהט"ב. בשנת 2000 נבחרה להיות יושבת ראש פורום "גאות" - הפורום לזכויות ההומואים, הלסביות, הביסקסואלים והטרנסג'נדרס של מפלגת מרצ.
כחברת מועצת העיר ארגנה את העצרת היחידה לזכר נפגעי מהומות אוקטובר, הנציחה נשים מנהיגות בשמות רחובות העיר תל אביב-יפו, יזמה שריון לנשים בדירקטוריונים של תאגידי העירייה (ל-30%, לאחר מכן יעל דיין העלתה את השריון ל-40%). בנוסף, הצליחה להשוות את הרישום והזכויות של בני זוג מאותו המין בשירותים העירוניים לאלה של בני זוג ממינים שונים, דבר שהרגיז את האוכלוסייה הדתית בעיר והיווה תקדים, שכן הייתה זו הפעם הראשונה שרשות מקומית בישראל הכירה בבני זוג מאותו המין.
הפרויקט הגדול ביותר של עדן בעירייה היה "בית דרור" בנווה צדק: הוסטל לבני נוער להט"ב שסולקו מביתם עקב נטייתם המינית או השתייכותם המגדרית. בבית זה יכולים אותם נערים לשהות עד גיל 18, תוך כדי פעילות גישור מטעם המוסד על מנת לחדש את הקשר עם המשפחה. בנוסף דואגים להשאיר את בני הנוער במסגרת של לימודים או עבודה, במידת האפשר. המוסד ממומן על ידי עיריית תל אביב-יפו ומשרד הרווחה. כאשר נפתח המוסד נתלו פשקווילים בשכונת נווה-צדק עליהם נכתב "סכנה לילדי העיר" וססמאות נוספות בגנות "בית דרור".
בשנת 2003 התמודדה על מקום ברשימת מרצ בבחירות לכנסת, אולם הגיעה למקום ה-32 הלא ריאלי. לאחר הפסקה של כשנתיים בפעילות פוליטית לצורך לימודי משפטים, התמודדה גם לקראת בחירות 2006 כמועמדת היחידה מקהילת הלהט"ב במרצ אך נבחרה למקום ה-16, הלא ריאלי.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכתה עדן להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
הערות שוליים

↑  ים יהושוע, תל אביב אישרה השוואת הטבות לזוגות חד מיניים, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2002
↑  ג'ורג' אבני שיר נחמיאס, ‏היכל הקהילה 2015: 40 המשפיעים בתולדות הקהילה, באתר ‏מאקו‏, 7 ביוני 2015
קטלינה בוזויאנו

| --- | --- |

צילום בשנת 1974 בכתב העת הרומני "תיאטרול"
 לידה:  13 באפריל 1938 בראילה, רומניה 
 פטירה:  3 באוגוסט 2019 (בגיל 81) 
 מדינה:  רומניה 
 השכלה:  האוניברסיטה הלאומית לתיאטרון ולקולנוע "יון לוקה קאראג'אלה" (1970) 
 מעסיק:  תיאטרון בולנדרה, האוניברסיטה הלאומית לתיאטרון ולקולנוע "יון לוקה קאראג'אלה", The Little Theatre in Bucharest, Vasile Alecsandri National Theatre Iași 
 בן או בת זוג:  Papil Panduru 
 
קטלינה בוזויאנו (ברומנית: Cătălina Buzoianu, ‏13 באפריל 1938 - 3 באוגוסט 2019) הייתה במאית תיאטרון ואופרה רומנייה, פרופסור לבימוי באוניברסיטה הלאומית לאמנויות התיאטרון והקולנוע ע"ש יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט. בוזויאנו ביימה כמאה מחזות ברומניה ובחו"ל ופעילותה האמנותית זיכתה אותה בפרסים רבים.
ביוגרפיה

היא סיימה בשנת 1969 לימודי תיאטרון במכון לאמנות התיאטרון והקולנוע בבוקרשט.
בתום לימודיה נשלחה לעבוד כבמאית בתיאטרון הלאומי ע"ש וסילה אלקסנדרי ביאשי, ואחר כך עבדה עד שנת 1973 בתיאטרון הצעירים בפיאטרה ניאמץ. בשנים 1985-1979 הייתה במאית הבית של "התיאטרון הקטן" (Teatrul Mic) בבוקרשט. החל משנת 1985 ועד לפרישתה לגמלאות בשנת 2006 הייתה במאית הבית של התיאטרון בולנדרה.
בוזויאנו ידועה גם בעיבודיה לתיאטרון של רומנים חשובים. אחת מהצלחותיה הגדולות הייתה הצגת הבכורה בתיאטרון לוצ'יה סטורזה בולנדרה של "בוקר אבוד" (Dimineață pierdută), עיבוד של הרומן בעל אותו השם מאת גבריאלה אדמשטיאנו. פרט לתיאטרון ביימה בוזויאנו גם מופעי אופרה. היא שיתפה פעולה עם תיאטראות רבים ברומניה ובחו"ל.
בין היתר ביימה בשנת 1984 בתיאטרון באר שבע, יחד עם אדריאן ג'ורג'ה כעוזר במאי, את ההצגה "השטן במוסקבה" לפי האמן ומרגריטה מאת מיכאיל בולגקוב, שנחשבה להצגת התיאטרון של השנה לפי הדירוג שפורסם בעיתון מעריב.
החל משנת 1975 קטלינה בוזויאנו התמנתה כפרופסור לבימוי והחל משנת 1990 ועד 2006 כדקאן הפקולטה לתיאטרון באוניברסיטה הלאומית לאמנויות הבמה בבוקרשט. אחרי פרישתה מלמדת בתוכניות לתואר שני קורסים לאנתרופולוגיה ועל צורות אלטרנטיביות של תיאטרון.
חיים פרטיים

קטלינה בוזויאנו נישאה בשנית עם השחקן פטרה פנדורו, מנהל לשעבר של התיאטרון הלאומי בטימישוארה ושל התיאטרון לוצ'יה סטורזה-בולנדרה בבוקרשט, ויש לה שני ילדים: שטפנוץ יורדנסקו, מנישואיה הראשונים, ווליקה פנדורו, מעצבת במה ותפאורה.
נפטרה ב-3 באוגוסט 2019.
מבחר הצגות בבימויה > ברומניה

1970 Pescărușul השחף מאת צ'כוב, התיאטרון הלאומי ביאשי
1970 Bolnavul închipuit החולה המדומה מאת מולייר, התיאטרון הלאומי ביאשי
1972 פר גינט מאת איבסן, תיאטרון הצעירים בפיאטרה ניאמץ
1973 Istorie ieroglifică היסטוריה היירוגליפית לפי דימיטריה קנטמיר, התיאטרון הלאומי ביאשי
1975 הדה גאבלר מאת איבסן, תיאטרון בולנדרה בבוקרשט
1975 "Interviu" (ראיון) מאת אקטרינה אופרויו, תיאטרון בולנדרה
1979 רומיאו ויוליה מאת שייקספיר, סטודיו קסנדרה
1979 Yvonne, principesa Burgundiei - איבון, נסיכת בורגונדיה מאת ויטולד גומברוביץ', התיאטרון הקטן בבוקרשט
1980 Maestrul și Margareta האמן ומרגריטה עיבוד עצמי לפי מיכאיל בולגקוב, התיאטרון הקטן
1986 "Dimineaţă pierdută" (בוקר אבוד) עיבוד עצמי לפי הרומן של גבריאלה אדמשטיאנו, תיאטרון בולנדרה
"הלבישו את הערומים" מאת לואיג'י פירנדלו, תיאטרון בולנדרה
1993 "Teatru descompus" (תיאטרון מפורק לרכיביו) מאת מתיי וישנייק, Theatrum mundi
1994 "השחף" מאת צ'כוב, התיאטרון הקטן 963
1994 דיבוק מאת אנ-סקי, התיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט
1995 Pelicanul "השקנאי" מאת אוגוסט סטרינדברג, תיאטרון "לוואנט"
1995 Fuga "המנוסה" מאת בולגקוב, התיאטרון לקומדיה בבוקרשט
1995 -Patul lui Procust (מיטת פרוקוסט) עיבוד עצמי לפי קאמיל פטרסקו, תיאטרון בולנדרה
1996, ובהתאמה 1999 קירה קירלינה ו"הים התיכון" מאת פנאיט איסטרטי, בעיבודים עצמיים, תיאטרון "מריה פילוטי" בבראילה
1996 "פנתסיליאה" מאת היינריך פון קלייסט ומ. קרמנה, התיאטרון לדרמה בקוסנטנצה
1999 "טורנדוט" מאת קרלו גוצי, תיאטרון בולנדרה
2001 "אודיסיאה 2001", תסריט עצמי, קופרודוקציה של תיאטרון בולנדרה, תיאטרון טורסקי במרסיי (צרפת) והמכון הבינלאומי לתיאטרון ים תיכוני
2001 Spirit "רוח" מאת מרגרט אדסון, התיאטרון הקטן
2004 Tatăl "האב" מאת אוגוסט סטרינדברג, קתדרת אונסק"ו, אחר כך בתיאטרון בולנדרה
2004 המחזמר Marlene "מרלן" מאת פם ג'מס, בתיאטרון לקומדיה בבוקרשט
2005 "עולמה של איימי" מאת דייוויד הר, תיאטרון בולנדרה
2006 Richard al III-lea se interzice - "אסור להציג את ריצ'רד השלישי" מאת מתיי וישנייק, תיאטרון בולנדרה
2006 Menajeria de sticlă - ביבר הזכוכית מאת טנסי ויליאמס, התיאטרון הלאומי בבוקרשט
2007 - Visul החלום מאת מירצ'ה קרטרסקו, התיאטרון הלאומי בטימישוארה
מבחר הצגות בבימויה > בימוי בחו"ל

Nu sunt Turnul Eiffel "אינני מגדל אייפל" מאת אקטרינה אופרויו
1984 השטן במוסקבה - לפי מיכאיל בולגקוב, תיאטרון באר שבע
חלום ליל קיץ מאת שייקספיר- בישראל
נישואי פיגארו מאת פייר בומרשה - בישראל
"החלום" מאת אוגוסט סטרינדברג - בספרד
דון קיחוטה מאת סרוואנטס בעיבוד לתיאטרון - בספרד
שש נפשות מחפשות מחבר מאת לואיג'י פירנדלו - בהונגריה
שלוש אחיות מאת צ'כוב - בהונגריה
Le premier homme האדם הראשון עיבוד לפי אלבר קאמי, בצרפת
La Cantique des Cantiques version rock - שיר השירים גרסת רוק - בצרפת
מבחר הצגות בבימויה > מופעי אופרה

1981 - "אדיפוס" מאת ג'ורג'ה אנסקו בלוצרן, שווייץ, וגם באופרה הרומנית בבוקרשט ב-1991
1986 - "עולם הירח" מאת יוזף היידן על טקסט מאת קרלו גולדוני, האתנאום הרומני
1986 - "יואנה על הגרדום" מאת ארתור הונגר, האתנאום הרומני
1996 - קאראג'אלה ואנחנו, באופרה הלאומית בבוקרשט
ספרים

Novele teatrale 1987) (נובלות תיאטרליות)
Vaporul interior 2001) (האונייה הפנימית)
Mnemosina, bunica lui Orfeu 2005 (מנמוסינה, סבתו של אורפאוס)
פרסים ואותות הוקרה

1973 - פרס האקדמיה הרומנית - על בימוי עיבוד לפי "ההיסטוריה ההיירוגילפית" מאת דימיטריה קנטמיר
1978 - פרס הבימוי בפסטיבל לתיאטרון עכשווי בבראשוב
1979 - הפרס המיוחד של חבר השפוטים בפסטיבל דרהם באנגליה
1980 - תואר Amicus Poloniae (ידיד פולין) על תרומה להפצת התרבות הפולנית
1993 - הפרס "Théatre vivant" (תיאטרון חי) של רדיו פראנס אנטרנסיונאל
1997,1996,1994 - הפרס הגדול בפסטיבל הלאומי לתיאטרון של רומניה
1995 - הפרס הגדול והפרס לבימוי בפסטיבל הבינלאומי למחזאות רומנית בטימישוארה
1995 - הפרס העיר שאקה (איטליה) Città di Sciacca במסגרת פרסי סאלבו רנדונה (ה"אוסקר" של התיאטרון האיטלקי)
1995 - פרס UNITER (איגוד התיאטרון הרומני), במהדורה שלישית, לבימוי הטוב ביותר, על בימוי ההצגות "דיבוק" מאת אנ-סקי בתיאטרון היהודי הממלכתי בבוקרשט והשחף מאת צ'כוכ בתיאטרון הקטן בבוקרשט
2001 - הפרס UNITER (מהדורה תשיעית) למפעל חיים
חרדת החמצה

ערך זה עוסק בFOMO. אם התכוונתם לערוץ טלוויזיה ישראלי, ראו .
סמארטפונים מאפשרים לאנשים להישאר בקשר עם הרשת החברתית והמקצועית שלהם באופן רציף. הדבר עלול לגרום לבדיקה כפייתית של עדכוני סטטוס והודעות, מחשש להחמצת הזדמנות.
חרדת החמצה (באנגלית: Fear of Missing Out ובקיצור FOMO) היא מצב בו אדם חושש להחמיץ חוויות מהנות שאחרים חווים. חרדה זו מאופיינת ברצון לשמור על קשר רציף עם אחרים ודאגה כפייתית מהחשש להחמיץ הזדמנות לאינטראקציה חברתית, רומנטית, עסקית או אירוע מספק אחר.
מנקודת המבט של הצרכים הפסיכולוגיים, חרדת החמצה נובעת מרמות נמוכות של סיפוק צרכים. לפי תאוריית ההגדרה העצמית, התחברות עם אחרים היא צורך פסיכולוגי מרכזי, המשפיע על הבריאות הנפשית. חוקרים המצדדים בתאוריה זו, מצאו שחרדת ההחמצה הייתה נפוצה במיוחד אצל אנשים בעלי צרכים פסיכולוגיים לא מסופקים, כמו הרצון להיות אהוב או מכובד.
עם התפתחותה של הטכנולוגיה, חוויות חברתיות ותקשורתיות הורחבו ממפגשים פנים אל פנים לאינטראקציות באינטרנט. מצד אחד, טכנולוגיות מודרניות כמו רשתות חברתיות וטלפונים חכמים מאפשרים לאנשים להיות מעורבים חברתית בקלות, אך מצד שני מצב זה יוצר תלות פסיכולוגית באינטרנט, העלולה לגרום לחרדה כאשר אדם מרגיש מנותק. לחרדת ההחמצה השפעות שליליות על הבריאות הנפשית של האדם והיא עלולה לגרום למצבי רוח שליליים ולהרגשת דיכאון.
הבעיה יכולה להשפיע גם על עסקים. הייפ וטרנדים יכולים להוביל מנהיגים עסקיים להשקיע בהתבסס על תפיסות של מה שאחרים עושים, במקום על האסטרטגיה העסקית שלהם. זה גם הרעיון של אפקט העגלה, שבו אדם אחד יכול לראות קבוצת אנשים אחרים עושה משהו והוא מושפע בקבלת ההחלטה שלו מהרוב. גם אם הוא לא יסכים או יבין למה הוא בחר כך, הלחץ החברתי הסמוי והחלטת הרוב משפיעה עליו.
היסטוריה

התופעה זוהתה לראשונה ב-1996 על ידי אסטרטג השיווק ד"ר דן הרמן, שערך מחקר ופרסם את המאמר האקדמי הראשון בנושא בשנת 2000 ב"כתב העת לניהול מותגים" (The Journal of Brand Management). הרמן מאמין שהמושג התפתח להתפשטות רחבה יותר באמצעות שימוש בטלפונים ניידים, הודעות טקסט ומדיה חברתית ועזר להגדיר את הרעיון של הפחד להחמיץ - להמונים. לפני התפשטות האינטרנט, התמודדות עם הבעיה נגמרה במנוסה נרחבת. FOMO הכליל והעצים את החוויה הזו מכיוון שכל כך הרבה יותר מחייהם של אנשים הפכו להיות מתועדים בפומבי ונגישים בקלות. יתרה מכך, נטייה נפוצה היא לפרסם חוויות חיוביות (כגון בילוי במסעדה נהדרת) ולא על חוויות שליליות (כגון דייט ראשון גרוע). מחקרים מצאו כי הסבירות לחוות פחד מהחמצה קשורה לחרדה או לדיכאון.
הסופר פטריק ג'יי מקגיניס טבע את המונח FOMO והפך אותו לפופולרי במאמר מאמר משנת 2004 ב-"The Harbus", המגזין של בית הספר לעסקים של הרווארד. המאמר נקרא "McGinnis' Two FOs: Social Theory at HBS" (שני ה-FOs של מקגיניס: תיאוריה חברתית ב-HBS), והתייחס גם למצב קשור אחר - "פחד מאופציה טובה יותר" (Fear of a Better Option,FOBO), ולתפקידם בחיי החברה של בית הספר. מקורו של FOMO נמצא גם במאמר "הארבוס" משנת 2004 מאת האקדמאי ג'וזף ריגל. נכון לעכשיו, המונח שימש כהאשטאג במדיה החברתית והוא הוזכר במאות כתבות חדשותיות, ממקורות מקוונים כמו Salon.com ועד לעיתונים מודפסים כמו הניו יורק טיימס.
תיאור חרדת ההחמצה

חרדת החמצה היא הפחד "לא לדעת שמשהו קורה", או החשש מחוסר קשר עם אירועים, חוויות ואינטראקציות חברתיות. אנשים, הלוקים בחרדת החמצה לא יודעים בדיוק מה הם מחמיצים ובכל זאת יש בהם תחושה חזקה של פחד מכך שאחרים מבלים טוב יותר בזמנם הפנוי. חרדת החמצה עשויה לנבוע ממגוון רחב של פעילויות חברתיות שאדם נעדר מהן, כגון פגישה חברתית, צפייה בתוכנית טלוויזיה, חתונה, מסיבה, או מסעדה טובה.
לחרדת החמצה יכולות להתלוות תגובות פיזיות שונות, כמו הזעה או שינויי התנהגות בעולם האמיתי. על פי סקר, שנערך בארצות הברית ובבריטניה, רוב בוגרי דור ה-Y (ילידי שנות ה-80 עד שנות ה-90) נענים בחיוב לכל הצעה כי הם חוששים להחמיץ דבר-מה. כמחצית מהנשאלים אמרו כי התנהגות זו גרמה להם לאבד עניין בנושאים ותחומי עניין חדשים. יתרה מזו, חרדת ההחמצה משמשת כתירוץ לשימוש מוגבר ברשתות החברתיות והדבר עלול לגרום להסחת דעת מדברים נצרכים. בנוסף לכך, התנהגות כפייתית כגון בדיקה תכופה של עדכונים ברשתות החברתיות עלולה לפגוע במיומנויות חברתיות ובקשרים חברתיים בעולם האמיתי.
גורמים ותופעות לוואי

מנקודת המבט של הצרכים הפסיכולוגיים, חרדת החמצה נובעת מרמות נמוכות של סיפוק צרכים. אנשים הופכים לפעילים ברשתות חברתיות כדי למלא צרכים ספציפיים, כגון הצורך לקבל מידע או להישאר בקשר עם אחרים דרך הרשת החברתית. אנשים הלוקים בחרדת החמצה מוצאים מפלט קל ברשתות חברתיות, אך אלה אינן יכולות להחליף תקשורת חברתית פנים-אל-פנים. במקרים מסוימים, אנשים עם חרדת החמצה חווים רמה גבוהה יותר של בדידות, מה שמוביל דווקא להתגברות חרדת ההחמצה.
על פי תאוריית ההגדרה העצמית, קיימים שלושה צרכים פסיכולוגיים בסיסיים: סיפוק תחושת הכשירות, ההשתייכות, והחירות האישית. מחקרים גילו קשר מובהק בין רמה נמוכה של סיפוק הצרכים הבסיסיים לבין חרדת ההחמצה. בנוסף, בערך ארבעה מתוך כל עשרה אנשים צעירים דיווחו כי הם לוקים בחרדת החמצה לעיתים קרובות. ככל שהגיל עולה, חרדת ההחמצה יורדת. כמו כן, גברים נוטים יותר מנשים ללקות בחרדת החמצה.
הודות לחידושים טכנולוגיים, לקידמה, לזמינות ולנגישות למדיה חברתית, עולה הרצון והצורך לבדוק התרחשויות, התנסויות והזדמנויות, המפורסמות באמצעותה. הצורך המיידי בסיפוק נובע מהחשש שאנשים במעגלים חברתיים שונים חווים דבר מה שהפרט איננו חלק ממנו. על פי תאוריית ההגדרה העצמית (Self determination theory), אנשים מונעים מהצורך להיות חלק מקבוצה וגם להיות בעלי קשרים משמעותיים בקבוצת השווים שלהם. חרדת ההחמצה והצורך בשייכות חברתית משתלבים, פעמים רבות, זה בזה.
בעוד מוטיבציה אוטונומית קיימת כאשר אדם מונע בעיקר ממטרות פנימיות, מוטיבציה נשלטת מאפיינת אדם, אשר מונע בעיקר על ידי כוחות חיצוניים ועל ידי הרצון לקבל אישור של אחרים. חרדת ההחמצה היא, ככל הנראה, תוצאה של מוטיבציה נשלטת, בשל הלחץ לפעול ולחשוב בהלימה עם קבוצה חברתית רחבה.
אנשים נוטים לחרדה ולדאגה כאשר הם חשים מנותקים מהתרחשויות, משיחות ומחוויות, שחווים מכרים ממעגלים חברתיים שונים. החשש מהחמצה של מידע חברתי, המזין רשתות חברתיות, הוא אחד מן ההסברים לדיווח על נטייה להתמכרות לרשתות חברתיות. כמו כן, ישנה זיקה בין מצב רוח ירוד, בדידות ושעמום לבין שימוש גובר במדיה חברתית ורמות גבוהות של חרדת החמצה.
במחקר, שבחן את הקשר בין מדיה חברתית לבין חרדת החמצה, נמצא כי סטודנטים שדורגו כבעלי רמה גבוהה של חרדת החמצה, נטו לבחון בתדירות גבוהה יותר את דפי הפייסבוק במהלך הרצאות ובמצבים חברתיים מגוונים נוספים וכן לשלוח הודעות בטלפון הנייד במהלך נהיגה. צעירים, וגברים צעירים במיוחד, הם בעלי נטייה לרמות גבוהות יותר של חרדת החמצה. במחקר נוסף שנערך נמצא כי משתתפים חוו חרדת החמצה כאשר נמנעה מהם הגישה למכשירי הטלפון הניידים שלהם.
חרדת החמצה והרגלי צפייה בטלוויזיה

חרדת ההחמצה מעודדת לצרוך טלוויזיה בקצב מהיר יותר על מנת להיות חלק משיח תרבותי רלוונטי. ייתכן ומקור הצפייה ברצף (Binge-watching) של סדרות טלוויזיוניות הוא תוצר של מאבק בצורך נפשי ושל התמודדות עם חרדת ההחמצה ומהחשש מפני הדרה מהשיח התרבותי. אנשים נוטים לחשוש מכך שהדיונים הערים ברשתות החברתיות יחשפו את המתרחש בתוכניות הטלוויזיוניות, שבהן טרם הזדמן להם לצפות. אנשים חוששים שאם יחמיצו אירוע שיא טליווזיוני הם גם יחמיצו רגעים תרבותיים פופולריים וכך תימנע מהם האפשרות להשתתפות בשיח החברתי הנלווה לאירועים אלה.
חרדת ההחמצה נוגעת הן לחשש מהחמצה של שייכות ושותפות לשיח תרבותי הן להחמצה של ההנאה שהיא תוצר של צפייה טלוויזיונית משובחת. אנשים חשים צורך להשהות פעילויות אחרות על מנת להימנע מפגיעה בשייכותם החברתית והתרבותית.
במחקר, שבחן את התפקיד של חרדת ההחמצה בהרגלי צפייה בטלוויזיה, נמצא כי בעלי רמת חרדת החמצה נמוכה נטו לצפות יותר בפרקים של סדרות טלוויזיה אחת לשבוע, בהתאם לשידורם באוויר. לעומת זאת, בעלי רמת תחושת החמצה גבוהה נטייה מוגברת לצפייה באירועי שיא בידוריים טלוויזיוניים ונטייה לצפייה מוגברת של סדרות דרמה בקצב של צפיית רצף. כמו כן, בעלי רמה גבוהה של חרדת החמצה נוטים יותר לפרסם פוסט במדיה החברתית בנוגע לאירועי שיא טלוויזיוניים.
בגלל החשש מ"דליפת" מידע וחשיפה מוקדמת של העלילה על ידי צופים, לסדרות דרמה פוטנציאל גבוה יותר לצפיית רצף שמקורה בחרדת ההחמצה. לעומת זאת, במקרה של תוכניות ריאליטי וסיטקומים, העלילה פחות מחייבת ומידת חרדת ההחמצה בהקשר זה נמוכה יותר. עם זאת, גם בקיאות במתרחש בסדרות ריאליטי מאפשרות לקחת חלק פעיל בשיח תרבותי עירני, חרדת ההחמצה מניעה לצפייה באירועי שיא טלוויזיוניים בזמן אמת, לרוב מפני שהתוצאות של אירועים אלה מופצות במהירות במדיות החברתיות.
חרדת ההחמצה משפיעה על השינויים בהרגלי הצפייה המודרניים. הסביבה התקשורתית המשתנה מאפשרת לצופה להיחשף לריבוי ערוצים ולתוכן רב ממדי ללא הגבלה ואת יכולת השליטה של הצופה בתוכן, באופן ובמועד הצפייה. חלק מן ההנאה שבצפייה בטלוויזיה טמון ביכולת לדון בתוכן הטלוויזיוני עם קבוצת השווים ולהיות חלק משיח תרבותי. קיים דחף מוגבר להבטיח תקשורת תמידית ושוטפת ולהיות חלק מדיונים שוטפים שמלווים את התוכניות.
חרדת החמצה אצל ילדים ובני נוער

יחד עם התפתחותן של רשתות חברתיות נוספות בעשור האחרון גרמו לעלייה מרקיעת שחקים בזמן שילדים מבלים באינטרנט. מחקר שנערך בבריטניה מצא כי הזמן שהילדים מבלים ברשתות החברתיות גדל פי שניים בעשר השנים האחרונות. בארצות הברית כרבע מבני הנוער מבלים אונליין בתדירות של "כמעט כל הזמן", כאשר 71% משתמשים במספר רב של רשתות חברתיות.
אף על פי שחלק מהילדים מצליחים להפיג את חרדת ההחמצה בעצמם, לא מעט ילדים נדרשים לכוחות נפשיים רבים כדי להתמודד עם FOMO. בדרך כלל מדובר בילדים עם דימוי עצמי נמוך וחוסר ביטחון עצמי שנוטים יותר להיכנע להשפעת הרוב ולבטוח פחות בחירות פנימיות שלהם, מה שעלול ליצור בעיות וקשיים משמעותיים בהמשך. כמו כן, המדיה החברתית מציעה תמונה ויזואלית חזקה לגבי מה שאחרים עושים וחושבים, גורם שיוצר לחץ חברתי להתנהג בדרכים מסוימות.
עם זאת, לפי הסקר שנערך באוסטרליה, המדיה החברתית גם מסייעת לבני הנוער לבנות מערכות יחסים חזקות יותר, להציב מטרות ויעדים טובים יותר, לחפש עזרה והכוונה ולהרגיש חלק מקהילה גלובאלית. קיימות דרכים לסייע בהשגת האיזון הנכון בשימוש במדיה החברתית אך ילדים ומתבגרים זקוקים לתמיכה כדי לעשות זאת. על כן, חשוב כי הורים ידונו עם ילדיהם בנושא וישמרו על פתיחות והבנה.
ניתן להתחיל במענה על שאלון קצר הבודק את רמות חרדה ההחמצה של הילד או המתבגר. בנוסף, ניתן לנהל את השימוש במדיה החברתית על ידי הפעלת המוד "לא להפריע" בזמן הגלישה בפייסבוק, כיבוי צליל ההתראות או שימוש בטכניקות כמו משחק "ערימת פלאפונים" שבו כל המשתתפים מניחים את הפלאפונים שלהם זה על זה ומתחרים ביניהם מי יצליח לא לבדוק את המכשיר שלו לפרק הזמן הארוך ביותר.
חרדת ההחמצה בפרסום

בעידן הטכנולוגי קל לזהות שימוש בתופעה בפרסומות, בססמאות כמו "אל תפספסו את זה!". כך למשל, במסע פרסום להפחתת צריכת אלכוהול נאמר כי "שתייה מוגזמת תגרום לך להחמיץ את כל הכיף במסיבה".
טכניקת פרסום נפוצה המנצלת את חרדת ההחמצה היא השקת מבצע שיווקי והצגת טיימר המציג את הזמן הנותר עד לסיום המבצע.