stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל פירון
ביוגרפיה

פירון למד בבית הספר התיכוני למסחר. ב-1947 סיים לימודי משפטים במסגרת בית הספר המנדטורי למשפטים. במלחמת העצמאות לחם במסגרת "המחלקה הירושלמית" של הפלמ"ח.
הוא עבד במשרד עורכי הדין עורכי הדין סלו וולף, ב-1950 הצטרף כשותף זוטר למשרדו של יעקב שמשון שפירא. לאחר מינויו של שפירא ב-1966 לשר המשפטים נהיה לשותף הבכיר במשרד. בשנים 1965–1976 כיהן כיושב ראש מועצת המנהלים של התעשייה האווירית. כמו כן כיהן היושב ראש בנק אוניקו.
פירון היה יועץ משפטי ופעיל במפא"י ולאחר מכן במפלגת העבודה. הוא עמד בראש אגודת את"א - אזרחים תומכי אשכול, שסייעה בבחירתו של לוי אשכול לראשות הממשלה, וב-1981 הקים יחד עם שמואל פרנקל את אגודת "אלף - אזרחים למען פרס", לתמיכה בשמעון פרס בהתמודדות הפנימית במפלגת העבודה מול יצחק רבין ולקראת הבחירות לכנסת העשירית. כמו כן, נחשב פירון לאחד התורמים הגדולים למסע הבחירות של אהוד ברק ב-2001.
ב-2007 הוענק לו אות יקיר לשכת עורכי הדין. פירון היה אספן בולט של יצירות אמנות ישראלית.
ב-1964 הורשע פירון בעבירת תנועה ופציעת נהג אחר ונידון לחודש מאסר בפועל, קנס ושלילת רישיון נהיגה לשנה.
פירון היה נשוי בשנית לזהבה. מאשתו הראשונה, אביבה לבית זיבל, היו לו שלושה ילדים. בנו עו"ד צבי פירון מכהן כשותף המנהל במשרד מ. פירון ושתי בנות: עורכת הדין ריבי פירון-אירני ויזמת ההיי-טק רוני רוס.
הערות שוליים

↑  משה מייזליס, אל"ף הגיע לת"ו (הסוף), מעריב, 2 באוקטובר 1981
↑  הדר קנה, נפטר מיכאל פירון - מוותיקי עורכי הדין בישראל, באתר כלכליסט, 30 ביוני 2008
↑  אוסף פירון, סיפור של אספנות ישראלית, טיים אאוט תל אביב
↑  מאסר חודש־ ו-2500 ל"י קנס לעו"ד על עבירת תנועה, הצופה, 6 במאי 1964
| ראשי התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש החברה | מיכאל פירון • ישראל סחרוב • דוד עברי • מרדכי הוד • צבי צור • יאנוש בן גל • אורי אור • יאיר שמיר • דב בהרב • רפי מאור • הראל לוקר • עמיר פרץ |  |
| מנהלים כלליים | אל שווימר • גבריאל גידור • מאיר דביר • נמרוד שלום אריאב • משה קרת • יצחק ניסן • יוסי וייס • נמרוד שפר • בועז לוי |  |
מיכאל פורשלגר

| --- | --- |

 לידה:  ה'תרמ"ד
 פטירה:  ט"ו בחשוון ה'תשי"ט (בגיל 74 בערך)
 רבותיו:  אברהם בורנשטיין 
 
הרב מיכאל אליעזר הכהן פורשלגר (בכתיב יידי: פארשלאגר; ה'תרמ"ד, 1883 – ט"ו בחשוון ה'תשי"ט 29 באוקטובר 1958) היה רב ולמדן מתלמידי האדמו"ר מסוכטשוב רבי אברהם בורנשטיין.
ביוגרפיה

נולד בעיר ליוביטש הסמוכה לעיר סוכטשוב שבפולין, לאברהם משה ולבלומא. מילדותו היה חולה עיניים ובמשך תקופה לא ראה כלל. למד בילדותו אצל הרב פנחס לבקוביץ, חסיד גור.
מגיל צעיר החל לנסוע בקביעות לסוכטשוב, ופעם אף הלך ברגל מעירו לסוכטשוב מרחק של 25 ק"מ, בשנת תרנ"ח בהיותו בגיל 14, נסע ללמוד בצורה קבועה אצל רבו, הרב אברהם בורנשטיין, בסוכטשוב. באותה התקופה, הפסיק הרב להעביר שיעורים וקיבל אותו ללימוד יחידני.
בהיותו בסוכטשוב למד גם מפי הרב יואב יהושע וינגרטן מחבר "חלקת יואב", ומפי הרב אריה צבי פרומר, הרב מקוז'יגלוב, ראש ישיבת חכמי לובלין. הוא התקרב גם לרב יוסף ענגיל רבה של קרקוב.
בשנת תרס"ב נישא לשרה רייזל פליישמן, מהעיר סוכטשוב. הוריו היגרו לארצות הברית, ובשנת 1921 היגר הוא בעקבותיהם והגיע לארצות הברית, הוא השתקע בבולטימור.
בבלטימור מסר שיעורים פעמיים ביום, בבקר שיעור משניות בבית כנסת 'חיזוק האמונה', שלימים הפך לקונסרבטיבי והוא פרש משם לאחר 26 שנים שמסר שם שיעורים. בערב מסר שיעור בגמרא בבית הכנסת הרוסי, שם כיהן הרב שמואל פליסקין.
במשך שנים סירב לקבל משרות רבניות, אך רבים מרבני ארצות הברית הכירו בו, התכתבו עמו בהלכה וצירפו אותו במקרים רבים להכרעות כדיין שלישי במושבי בית דין. היה מיודד עם הרב חיים צימרמן, הרב מאיר אמסעל, הרבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד ורבי יואל טייטלבוים מסאטמאר. היה מתכתב רבות עם רבו רבי העניך מסוכטשוב, שגר בארץ ישראל. סייע בהקמת ישיבת נר ישראל והיה קשור לראש הישיבה הרב יעקב יצחק רודרמן. בשנתיים האחרונות לחייו אף התפלל שם תפילת שחרית כל יום.
בסוף ימיו סבל רבות ממחלות לב, הוא נפטר בט"ו בחשון ה'תשי"ט כבן 75 שנים.
כתב כעשרים אלף גיליונות של דברי תורה, מעט מהם עובדו וכונסו בידי תלמידיו לאחר פטירתו בספר 'תורת מיכאל'.
לקריאה נוספת

בן ציון ברגמן, מיכאל באחת: פרקי חייו והליכותיו של רבינו מיכאל אליעזר הכהן פארשלעגער, תלמידו של בעל האבני נזר, בתוספת לקט ממכתבי תורתו. ניו יורק, 2014
מיתרידטס השלישי, מלך פרתיה

מיתרידטס השלישי היה מלך פרתי, ששלט על חלק משטחי האימפריה הפרתית בשנים 54-57 לפנה"ס. בשנת 57 לפנה"ס הוא ארגן את רצח אביו, המלך פראטס השלישי, בסיוע אחיו אורודס השני. לאחר הרצח חילקו שני האחים את שטחי האימפריה הפרתית ביניהם, ומיתרידטס קיבל את השליטה על החלק המערבי של האימפריה (ממלכת מדי). אולם זמן קצר לאחר מכן פרצה מלחמה בין מיתרידטס לאחיו על השליטה באימפריה הפרתית. בשלב הראשון של המלחמה ניצח אורודס השני, ומיתרידטס השלישי נמלט לסוריה, שהייתה פרובינקיה רומאית. מיתרידטס ניסה לגייס את עזרתו של המושל הרומי של הפרובינקיה, אולוס גביניוס, כדי להשתלט מחדש על האימפריה הפרתית. אך לאחר שהאחרון העדיף לצעוד עם צבאו דרומה, במטרה לסייע לתלמי השנים עשר לכבוש מחדש את השלטון במצרים, גייס מיתרידטס צבא בעצמו, והצליח להשתלט מחדש על מסופוטמיה, כולל הערים הגדולות בבל וסלאוקיה על החידקל. בשנת 55 לפנה"ס חזר מיתרידטס למעמדו כמלך, לפחות של החלק המערבי של האימפריה הפרתית, והמשיך לטבוע מטבעות עם דיוקנו בסלאוקיה עד לשנת 54 לפנה"ס.
בתגובה שלח אורודס השני מצביא בשם סורנה, כדי לכבוש מחדש את השטחים שאבדו לו במערב ממלכתו. האחרון הצליח לדחוק את מיתרידטס אל סלאוקיה, והטיל מצור על העיר. לאחר מצור ממושך הצליח סורנה להביס את צבאו של מיתרידטס ולכבוש את סלאוקיה במהלך שנת 54 לפנה"ס (המועד המדויק אינו ידוע). מיתרידטס נתפס והוצא להורג, ובכך הסתיימה מלחמת הירושה באימפריה הפרתית.
מה היא אישה?

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'סטין פולק 
 הופק בידי:  ג'סטין פולק דאלאס סונייר שרלוט רולנד
 עריכה:  ג'רוד ליסלנד
 שחקנים ראשיים:  מאט וולש
 מוזיקה:  סקוט מקריי ראיין רפסיס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  The Daily Wire 
 חברה מפיצה:  The Daily Wire
 הקרנת בכורה:  1 ביוני 2022
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט תיעודי
 www.whatisawoman.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מה היא אישה? (באנגלית: ?What Is a Woman) הוא סרט תיעודי מקוון אמריקאי משנת 2022 העוסק בנושאי מגדר וטרנסג'נדריות שמונחה על ידי הפרשן הפוליטי השמרני מאט וולש, הופץ על ידי The Daily Wire, ובוים על ידי ג'סטין פולק. הסרט מציג את וולש שואל מגוון אנשים "מה היא אישה?". וולש אמר שזה נעשה בניגוד ל"אידאולוגיה המגדרית".
הסרט הופץ למנויי האתר The Daily Wire ב-1 ביוני 2022, בתחילת חודש הגאווה. היו לו ביקורות מעורבות; גישתו של וולש זכתה לשבחים על ידי כמה פרשנים, אך אחרים תיארו אותה כטרנספובית. אקטיביסטים טרנסג'נדרים האשימו את וולש בניסיון להערים על אנשים כדי להשתתף בסרט בתואנות שווא, וחלק מהמרואיינות בסרט טענו שהוטעו בנוגע לטבעו. הסיבוב של וולש להקרנות הסרט בקמפוסים של קולג'ים עורר מחאות.
תקציר

הסרט מציג את וולש שואל את השאלה "מה היא אישה?" (ועוד שאלות הקשורות לנושא) למגוון אנשים, הכוללים פוליטיקאים, רופא ילדים, פרופסור ללימודי מגדר, פסיכיאטר, מטפלת לענייני התאמה מגדרית בנישואין ומשפחה, טרנסג'נדר המתנגד לטיפול הורמונלי להתאמה מגדרית לקטינים, מנתחת המתמחה בניתוח להתאמה מגדרית, אב לילד טרנסג'נדר בגיל 14 ואיש התקשורת, פסיכולוג וסופר ג'ורדן פיטרסון. וולש גם דן במונחים "ג'נדרקוויר" ו"טרנסג'נדריות" עם שבט המסאי בקניה וראיין גבר נודיסט וגבר הומוסקסואלי במהלך ביקורו בסן פרנסיסקו. הסרט דן בניתוחים לשינוי מין, חסמי הורמונים בגיל ההתבגרות, נוער טרנסג'נדרי וספורטאיות טרנסג'נדריות בספורט נשים.
בנוסף הסרט כולל נאום שנשא וולש בפגישה עם מועצת בתי הספר של מחוז לאודון בנושא המדיניות שתאפשר לתלמידים טרנסג'נדרים להשתמש בשם וכינוי הגוף המועדפים עליהם וכן לאפשר לתלמידים אלו להשתמש בשירותים וחדרי הלבשה של בית הספר אשר מתאימים לזהותם המגדרית. במהלך נאומו וולש אמר: "כולכם מתעללים בילדים. אתם מנצלים ילדים שקל להשפיע עליהם ומבצעים עליהם אינדוקטרינציה לתוך הכת המטורפת שלכם, כת שמחזיקה בתפיסות פנאטיות אבל אף אחת לא מופרעת כמו הרעיון שבנים הם בנות ובנות הן בנים".
בסוף הסרט, אשתו של וולש, אליסה, מגדירה אישה כ"נקבה אנושית בוגרת, שצריכה עזרה לפתוח את זה", בעודה מושיטה צנצנת אטומה לבעלה.
הפקה

וולש אמר שהוא יצר הסרט כי הוא לא חשב שמישהו הצליח לענות על השאלה הנושאת את שמו לאחר ציוץ שלו ארבע שנים קודם לכן. לדברי וולש, במהלך ההפקה, "רוב האנשים שדיברנו איתם או לא רצו לדבר על הנושא או שנראו מבולבלים לגבי משהו פשוט כמו מהי אישה". כשנשאל איך הוא מגדיר אישה, וולש אמר "נקבה אנושית בוגרת" ו"הייתי נותן תשובה שזה ביולוגי, כי זו 100% התשובה". וולש ציין גם כי "אני חושב שאידאולוגיה מגדרית ניתנת לתבוסה כי היא אינה יכולה לעמוד במבחן כלל. ולכן כל מה שנדרש הוא שתהיה לנו קצת תעוזה, להסתכל על זה בפנים ולשאול כמה שאלות בסיסיות". וולש אמר שהוא רצה לדבר עם אנשים שהוא לא מסכים איתם כדי לקבל את התשובות אותן הוא חיפש.
בפברואר 2022, אלי ארליק, טרנסג'נדרית אקטיביסטית, טענה כי וולש הזמין עשרות אנשים להשתתף בסרט התיעודי בתואנות שווא. קטלונה אנריקז, פאלון פוקס ואישי ציבור טרנסג'נדרים נוספים אישרו את הנושא. וולש יצר קבוצה בשם "פרויקט אחדות המגדר" (The Gender Unity Project), שלדברי הפעילים ניסתה לפתות אותם להשתתף בסרט. חשבון הטוויטר והאתר של "פרויקט אחדות המגדר" הוסרו זמן קצר לאחר שההאשמות פורסמו. ארליק טענה שהיו לפחות 50 מרואיינים מגויסים נוספים, כולל נערה טרנסג'נדרית בת 14.
הפצה

הסרט הופץ למנויי האתר The Daily Wire ב-1 ביוני 2022, במקביל לתחילתו של חודש הגאווה.
The Daily Wire אמר שהוא נפגע בהתקפת מניעת שירות (DDoS) במהלך הקרנת הבכורה. מאמר מאת The Daily Dot הטיל ספק בטענת ה-DDoS, וציין בעיות טכניות קודמות באתר.
ב-14 ביוני וולש הוציא לאור ספר וספר מוקלט בעל קריינות עצמית המבוססים על הסרט, בשם "What Is a Woman?: One Man's Journey to Answer the Question of a Generation", דרך DW Books, סניף ההוצאה לאור של The Daily Wire.
בספטמבר 2022, The Daily Dot דיווח כי אתר ניהול האירועים אוונטברייט (אנ') אסר למשתמשיו להשתמש בפלטפורמה שלו כדי להציג את הסרט, תוך ציון הפרות של הנחיות הקהילה שלו, הכולל איסור על תוכן המקדם שנאה בנוגע לנטייה מינית וזהות מגדרית. ב-7 בספטמבר וולש האשים את האתר בסירובו להקרנות מאז חודש יולי ואמר כי "זה לגמרי מגוחך ולא מוצדק לסווג את הסרט שלנו כ'דברי שטנה'". מעריצים רבים של וולש האשימו את אוונטברייט בצנזורה. וולש גם האשים את אוונטברייט בצביעות על כך שהתיר הקרנת תוכניות דראג המאפשרות לילדים להשתתף.
ב-13 באוקטובר 2022, כחלק מסיבוב ההקרנות שלו לסרט, וולש הקרין את הסרט באוניברסיטת יוסטון. המשטרה העריכה כי השתתפו 435 אנשים, עם 400 מפגינים (כולל פעילי זכויות טרנסים) ומפגיני-נגד מחוץ לאוניברסיטה. גם בהקרנתו של וולש באוניברסיטת ויסקונסין הופיעו מפגינים.
במאי 2023, The Daily Wire חתם על עסקת הפצה עם טוויטר. בתחילת יוני 2023, מנכ"ל The Daily Wire, ג'רמי בורינג, התלונן על כך שטוויטר ביטלה את עסקת הפצה וטען כי הסרט מודחק ומדוכא, דבר עליו הוא מתח ביקורת כהפרה של חופש הביטוי. הסרט וכמה אינטראקציות של משתמשים כגון תגובות הוגבלו עקב "תוכן רגיש", אבל מנכ"ל טוויטר אילון מאסק הסיר מאוחר יותר את כל ההגבלות ואף המליץ באופן אישי על הסרט כשהוא רושם ש"כל הורה חייב לצפות בזה". ראשי חטיבת האמון והבטיחות של טוויטר, אלה ארווין וא. ג'יי. בראון, עזבו את החברה באותו יום.
תגובות

במאי 2022, גבר טרנסג'נדר טען שוולש השתמש בסרט בתמונת טופלס מחשבון האינסטגרם שלו ללא רשותו. טוויטר סירבה לבקשה להוריד את הקדימון המכיל את התמונה.
ב-6 ביוני 2022, וולש טען שהוא קיבל איומי מוות ועירב את המשטרה לאחר פרסום הסרט.
הנציג הרפובליקני מבית הנבחרים של טקסס, מאט שפר, קידם את הסרט, ועודד את עוקביו בטוויטר "תשאלו את הסנטור או הנציג שלכם אם הם צפו".
ביולי 2023 טענו שלוש מהמרואיינות לסרט כי וולש הטעה אותם בנוגע לאופי הסרט, וכי דבריהם נערכו "באופן לא הוגן". אחת המרואיינות טענה כי לא הייתה מתראיינת לו הייתה יודעת את מטרתו האמיתית של וולש.
ביקורות

לפי איי. ג'יי. ארקרט מאתר "Science-Based Medicine", הסרט "פורסם באופן נרחב על ידי פרשנים, מדיה מסורתית ופלטפורמות מדיה חברתיות המתנגדים לטיפול התאמה מגדרית ובמיוחד לשימוש בכינויי-גוף, שירותים וחדרי הלבשה" התואמות לזהויות המגדריות של טרנסג'נדרים.
ביקורות > חיוביות

ריץ' לורי מ-National Review כתב שאמנם הוא צפה רק בקטעים של הסרט, אבל הם היו "מהפנטים ומטרידים ביותר". רוד דרהר מהמגזין "The American Conservative" טען שהסרט מראה שלוולש היה "האומץ לשאול את השאלות ולדרוש את התשובות" מברי שיחו. קיילי מק'גי וייט מדה וושינגטון אקזמינר אמרה כי הסרט חושף את "המאמץ למחוק את הזהות הנשית ואת האמת האובייקטיבית... הפוגעת באנשים, במשפחותיהם ובקהילות". ליאור ספיר מסיטי ג'ורנל השווה את הסרט לספרים וסרטים אחרים ש"מעוררים דרישה לרפורמה חברתית", כמו ספרו של ראלף ניידר "Unsafe at Any Speed", ואמר כי "בפועל התקשורת השמאל-מרכז התעלמה ממנו". קרול מרקוביץ' מהניו יורק פוסט שיבחה את הסרט על "חשיפת הטירוף של פרו-טרנס רדיקליים", וכינתה אותו "הצלבה בין הסרט התיעודי של מייקל מור 'רוג'ר ואני' מ-1989, שבו יוצר הסרט רדף אחרי מנכ"ל ג'נרל מוטורס רוג'ר סמית', לבין סרטי 'בוראט' שבהם סשה ברון כהן מגלם עיתונאי שוטה מקזחסטן שיוצר סרטים על התרבות אמריקאית". הסופר והעיתונאי מאט טייבי אמר כי וולש "מנסה ולא מצליח לגרום לאקטיביסטים טרנסים, אקדמאים ומומחים רפואיים להציע הגדרה של נשיות" ובכך הוא "חושף את קלונם של האינטלקטואלים הכי מטופשים באמריקה". הטרנסג'נדרית היוטיוברית והפרשנית הפוליטית בלייר וייט שיבחה את הסרט בהספקטייטור אוסטרליה.
דנטה ג'יימס מאתר הביקורות Film Threat נתן לו דירוג של 8 מתוך 10, וכינה אותו "צלילה עמוקה לתוך השיח של 'האם נשים טרנסיות הן נשים אמיתיות', וחשוב מכך, האם לביולוגיה יש כבר חשיבות". ג'יימס טען כי "הרבה מה שנקרא 'מבקרי קולנוע' בחרו לא לסקור את הסרט מחשש לתגובת נגד מקהילת הלהט"ב. אני רוצה להכריז על אנשים אלו כפחדנים".
לורה דודסוורת' מהמגזין The Critic טענה כי "הצלחתו [של הסרט] טמונה במרדף הנחוש שלו אחר התשובה לשאלה אחת", אך ביקרה אותו על כך שאינו "חוקר את משמעות המגדר ככל האפשר". דבי הייטון מהספקטייטור טענה שהסרט מציג את "הנאיביות של חטיבת הזהות המגדרית", אך אמרה כי "בעוד וולש מבקר את אידאולוגיית הזהות המגדרית, הוא לא הסביר מדוע רעיון כל כך ביזארי כבש את החברה". נינה פאואר מהמגזין Compact אמר כי "הסרט התיעודי מציג כתב אישום צורב ובלתי נשכח נגד האידאולוגיה המגדרית של ימינו, שאמורה לעורר פעולה בכל הקשת הפוליטית", אך הוסיפה כי "המסגור של וולש לא תמיד עושה צדק עם האפשרויות של ההסכמה חוצת המפלגות להגנת האישה, הגבר והמציאות". ג'ו ברטוש מ-Spiked כינה אותו "סרט תיעודי חובה לצפייה" ש"תופס רגע מוזר בזמן שבו פוליטיקאים, קלינאים ועולם התאגידים מקדמים בשמחה את השקר שבני אדם יכולים לשנות מין", עם זאת הוא מתח ביקורת על כך שהתעלם מתרומתן של פמיניסטיות שמתחו ביקורת על תנועת הטרנסג'נדריות, כולל הלן ג'ויס, קתלין סטוק, אביגייל שרייר וג'ניס ריימונד. כריסטיאן טוטו, מבקר קולנוע ותורם של The Daily Wire, כתב כי "השאלה הבסיסית של וולש מובילה לשאילתות גדולות ומטרידות יותר", אך אמר שהסרט "יכול להשתמש בכמה נתונים עובדתיים, יחד עם עוד מומחים" ואמפתיה כלפי טרנסג'נדרים.
קאי בורקהרדט מהעיתון הגרמני די ולט כינה את וולש "מייקל מור השמרן" ושיבח את הסרט על כך שהוא באופן יעיל מעורר את "המלחמה המגדרית" של אמריקה על ידי שאילת שאלות פשוטות לכאורה לאנשים המומחים כביכול בתחום, אשר אינם מסוגלים לענות.
ביקורות > מעורבות

ג'ניפר גרהאם מ-Deseret News אמרה כי וולש "אולי מטריל את כולנו עם הסרט", אבל ש"יכול להיות שהוא שואל את השאלה שהופכת את מלחמת התרבות". ג'ייסון וייטלוק מ-Blaze Media כינה את הסרט "נהדר" וסיומו "מתוחכם", אך ביקר אותו על כך שלא הזכיר את אלוהים או את הנצרות, ואמר כי "הוא נלחם מלחמה רוחנית במונחים חילוניים" וכי "לפני שאנו עונים 'מה היא אישה', עלינו ללמוד מחדש את המשמעות של להיות נוצרי". אדם זיבו מהעיתון הקנדי "נשיונל פוסט" שיבח את הסרט על "חשיפת אבסורד אקטיביסטי", אך אמר שהוא "בסופו של דבר נכשל" מכיוון ש"וולש נראה מעוניין יותר בללכוד רגעי 'תפסתי אותך' עם המרואיינים שלו. זוראן יאנקוביץ׳ מהמגזין הסרבי Vreme שיבח אותו על כך שפעל כ"קונטרפונקט משלים" לסרטים שבצד השני של הוויכוח הלהט"בי ושיבח את אופן ההגשה של וולש, אבל גם טען שזה היה "במהותו עבודה תעמולתית".
ראו גם

ג'וני הניבתן – ספר ילדים שנכתב על ידי וולש המשווה בין היות טרנסג'נדר להזדהות כניבתן.
כשהארי הפך לסאלי – ספר ביקורתי על התנועה הטרנסג'נדרית המודרנית מאת הפילוסוף השמרני ראיין טי. אנדרסון.
מירוץ מטורף

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הרלן קובן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות אחרונות, ספרי חמד
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  342
 הוצאה בעברית
 תרגום:  ירון פריד
 סדרה
 ספר קודם:  מכת מחץ
 הספר הבא:  Back Spin
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002635534
מירוץ מטורף (אנגלית: Fade Away) הוא ספר מתח שנכתב על ידי הרלן קובן, ויצא לאור בארצות הברית בשנת 1996. זהו הספר השלישי של קובן בסדרה של "מיירון בוליטר", והחמישי מבין ספריו של קובן לפי הסדר הכרונולוגי.
בישראל יצא הספר בספטמבר 2008, כ-12 שנים מאוחר יותר, על ידי "ידיעות ספרים" ("פרוזה"), בתרגומו של ירון פריד. זהו הספר האחד-עשר של קובן שתורגם לעברית.
מיכאל פסויג

מיכאל פַּסוֶיג (נכתב גם פסוויג; 4 בינואר 1916 – 22 ביולי 2008, י"ט בתמוז תשס"ח) היה איש ציבור ומנהל ישראלי, מנהיג פועלים, ראש המועצה השני והרביעי של רעננה (1955–1957, 1959–1960) ומנכ"ל חברת יכין-חק"ל ויו"ר מועצת המנהלים שלה (1967–1988).
ביוגרפיה

מיכאל פסויג למד והתחנך בעיר וינה. היה חבר ההנהגה של תנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "גורדוניה" ומרכז "החלוץ" בעירו. ב-25 באפריל 1939 עלה לארץ ישראל, ובה ייסד גרעין של יוצאי וינה, שהצטרף לקבוצת "אבוקה" של חניכי תנועת "גורדוניה" בהקמת קיבוץ אבוקה בעמק בית שאן.
בשנת 1948 עבר להתגורר ברעננה, ושימש בה מזכיר מועצת הפועלים. במסגרת תפקידו הקים את קריית ההסתדרות במושבה.
ב-1954 נסע לבריטניה להשתלם בלימודי כלכלה.
בבחירות המוניציפליות של 1955 התמודד פסויג כנציג הפועלים, מטעם מפא"י, ונבחר לראש המועצה במקום ראש המועצה הראשון, ברוך אוסטרובסקי שהסיר את מועמדותו. בשנות כהונתו כראש מועצת רעננה טיפל ביצירת מקורות תעסוקה לאוכלוסייה המקומית ולעולים החדשים.
הוא כיהן בתפקיד כמחצית תקופת כהונתה של המועצה; ביולי 1957 נוצר משבר קואליציוני, עת פרשו הסיעות הדתיות מהמועצה, ובחודש ספטמבר הוחלף פסויג על ידי אוסטרובסקי, נציג המפלגה הפרוגרסיבית, ששב לכהונה נוספת.
באותה שנה התמנה לסגן מנהל חטיבת סחר החוץ במשרד המסחר והתעשייה.
בדצמבר 1959 נבחר פסויג שוב בבחירות הכלליות לתפקיד ראש המועצה של רעננה, וכיהן בו כשנה. בתקופת כהונתו זו הוסיף לפעול גם במסגרת משרד המסחר והתעשייה.
בראשית שנת 1961 התפטר מתפקידו כראש המועצה לטובת תפקיד סגן ראש משלחת השילומים בקלן שבגרמניה המערבית תחת פליקס שנער. תחתיו התמנה לראש המועצה יצחק שקולניק, חבר המועצה מטעם מפא"י" גם הוא.
ב-1 בינואר 1965 בחרה מפא"י בפסויג לתפקיד מנהל הכספים והמנגנון של חברת יכין-חק"ל ולאחר מכן למנכ"ל החברה, וב-1967 נבחר ליו"ר מועצת המנהלים שלה. פסויג כיהן בתפקיד עד פרישתו לגמלאות ב-1988.
מיכאל פסויג היה נשוי לאלה (1920–1987) עד מותה, אב, וסב לנכדים. הוא נפטר בשנת 2008, בגיל 92. נקבר בבית העלמין הישן ברעננה.
הערות שוליים

↑  ארכיון המדינה, Passweg Michael, ארכיון המדינה
↑  קואליציה פועלית במועצת רעננה, דבר, 11 באוגוסט 1955; נציגי הפועלים בראש מועצת רעננה, דבר, 13 בספטמבר 1955.
↑  המשבר במועצת רעננה - בעינו, למרחב, 7 ביולי 1957; לקראת קואליציה אזרחית ברעננה, הַבֹּקֶר, 9 ביולי 1957; תובעים בחירות ברעננה, מעריב, 15 באוגוסט 1957; מחר, חלופים בראשות רעננה, מעריב, 3 בספטמבר 1957; האזרחים חזרו לשלטון במועצת רעננה: ב. אוסטרובסקי נבחר יו"ר, הַבֹּקֶר, 5 בספטמבר 1957; קואליציה ימנית-דתית הוקמה ברעננה, על המשמר, 5 בספטמבר 1957. וראו ביקורת מימין: מעשים בלתי חוקיים מבוצעים על ידי ראש מועצת רעננה, שאיבד את אימון התושבים אך מסרב לפנות מקומו, חרות, 21 באוגוסט 1957. לא היה זה המשבר הראשון; ראו השמאל הציל שלטונו ברעננה: נציג הפועמ"ז חזר לזרועות השמאל, הַבֹּקֶר, 24 באפריל 1956.
↑  מ. פסויג - ראש מועצת רעננה, דבר, 18 בדצמבר 1959; פסויג ראש מועצת רעננה, הַבֹּקֶר, 18 בדצמבר 1959; מ. פסוויג - ראש מועצת רעננה, הצופה, 18 בדצמבר 1959; מ. פסוויג נבחר ראש-מועצת רעננה, על המשמר, 20 בדצמבר 1959.
↑  וראו: שליחות מוזרה, למרחב, 25 באוגוסט 1960; רעננה: ראש המועצה יוצא, מעריב, 28 באוגוסט 1960. נטען כי פסויג לא רצה מלכתחילה לעזוב את משרתו במשרד המסחר והתעשייה אך נאלץ לקבל את מרות המפלגה ולהתמודד לראשות המועצה; ראו: מ. גרטנר, חילופי גברי בראשות המועצה ברעננה, הצופה, 15 בדצמבר 1960.
↑  מ. פסויג - סגנו של שנער, מעריב, 21 בנובמבר 1960; ש. רייזמן, מ. פסוויג יתמנה לתפקיד סגן ראש משלחת השלומים, הַבֹּקֶר, 21 בנובמבר 1960; גיורא עילם, ראש המועצה המקומית רעננה יתפטר ויצטרף למשלחת השילומים, למרחב, 21 בנובמבר 1960; הערב ייבחר ראש מועצה חדש ברעננה, למרחב, 1 בדצמבר 1960; רעננה: הערב יבחרו בשקולניק, מעריב, 1 בדצמבר 1960.
↑  וראו: האשמות פוליטיזאציה פורחות ב"יכין חקל", מעריב, 21 באפריל 1965.
↑  פסוויג וקפלן ייבחרו היום כראשי "יכין חקל", דבר, 22 בספטמבר 1967. לדיווח על פעילות החברה תחת פסויג בהמשך ראו: יכין חק"ל לשיאים חדשים, דבר, 25 במאי 1972; מיכל הולצמן, יכין-שימורים ייצאה השנה שימורי ירקות ופירות ב-40 מיליון דולר, מעריב, 9 ביוני 1986.
↑  יו"ר מועצת המנהלים של יכין-חק"ל, מעריב, 23 בפברואר 1988.
↑  הקבר של אלה פסויג בבית הקברות הישן ברעננה, באתר BillionGraves.
↑  הקבר של מיכאל פסויג בבית הקברות הישן ברעננה, באתר BillionGraves; הלה נס, מיכאל פסוויג ראש המועצה השני של רעננה הלך לעולמו, לוקאל רעננה, 23 ביולי 2008.
מחולל טופולוגיה

מחולל טופולוגיה הוא תוכנה המחוללת טופולוגית רשת לשם ביצוע סימולציה ממוחשבת עבור אלגוריתמי תקשורת שונים. הטופולוגיה הנוצרת אמורה לשקף ככל האפשר את המציאות התקשורתית ולהוות בסיס איתן ואמין להכללת התוצאות שהתקבלו מהניסויים שבוצעו עליהן על כלל הרשתות בעולם. מחולל טופולוגיה מקבל בדרך כלל מספר פרמטרים שעל פיהם הוא קובע את מאפייני הרשת, כמו למשל מספר הצמתים ברשת, מספר השכנים המקסימלי והמינימלי שיש לכל צומת והמבנה ההיררכי של הרשת.
חלק מהמחוללים באים לייצר מציאות מסוימת הדומה לחלק מהרשתות הקיימות – למשל טופולוגיה המדמה את האינטרנט, טופולוגיה המדמה רשת אלחוטית ועוד. קיימים מחוללי טופולוגיה מסוגים שונים, הנבדלים בעיקר המתמטי שעליו נסמך המחולל שלהם. מחולל הטופולוגיה BRITE שפותח באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה מכליל את תהליך יצירת הטופולוגיות של רבים מהמחוללים השונים ומאפשר לייצר התנהגות דומה על סמך הפרמטרים הניתנים לו.
ניתן לחלק את עבודת המחולל לארבעה שלבים עיקריים: הצבת הצמתים במרחב, חיבור הצמתים זה לזה, השמת ערכים לצלעות שבין הצמתים (רוחב פס, השהייה וכדומה) והדפסת התוצר לפלט בפורמט קבוע.
גישה אחרת מזו של מחוללי הטופולוגיה הם דוגמי טופולוגיה, המבססים את הטופולוגיה שהם מייצרים על סמך דגימות אמיתיות המבוצעות ברשתות הרלוונטיות. מנוע מיפוי ספקיות אינטרנט שפותח באוניברסיטת וושינגטון בשם RocketFuel הוא דוגמה לכך.
הערות שוליים

↑  BRITE
↑  RocketFuel
מכפלת היתוך

בתורת החבורות, מכפלת היתוך (Free product with amalgamation) היא מושג קרוב למכפלה חופשית של חבורות, בה משתתפות שלוש חבורות  P,G,H ושתי העתקות  \alpha :P\to G,\beta :P\to H. היא מהווה פתרון לבעיה אוניברסלית כפי שיתואר בהמשך. למכפלת היתוך תפקיד מרכזי בטופולוגיה אלגברית במשפט ואן קמפן.
כפתרון בעיה אוניברסלית

נתחיל עם בעיה אוניברסלית. יהיו  P,G,H חבורות ויהיו  \alpha :P\to G,\beta :P\to H הומומורפיזמים נתונים. נרצה למצוא חבורה  U והומומורפיזמים  i':G\to U,j':H\to U שיתחלפו עם  \alpha ,\beta  (כלומר  i'\circ \alpha =j'\circ \beta ), כך שבהינתן חבורה  K והומומורפיזמים  \phi :G\to K,\psi :H\to K, קיים ויחיד הומומורפיזם  L:U\to K כך שהדיאגרמה הבאה מתחלפת:
כלומר, באובייקט האוניברסלי  U תמונות איברי  P זהים משתי נקודות ההסתכלות - איברים שבאים מ- G או שבאים מ- H.
הגדרה מפורשת

נסמן את החבורה הנורמלית המינימלית המכילה קבוצה  A\subseteq G ב- N(A) (זוהי תת-החבורה הנוצרת על ידי הוספת כל המכפלות, צמודים וקומוטטורים באיברי  A). כעת, נביט במכפלה החופשית  G*H. נגדיר  A=\{i(\alpha (x))j(\beta (x))^{-1}:x\in P\}\subseteq G*H, ואת  U נגדיר על ידי המנה:
U=(G*H)/N(A)
כאשר  i:G\to G*H,j:H\to G*H נתונות על ידי  i(g)=(g),j(h)=(h).
החבורה שהתקבלה נקראת מכפלת ההיתוך ומסומנת  G{\underset {\overset {\alpha \nwarrow \nearrow \beta }{P}}{*}}H, או בקיצור נמרץ
 G{\underset {P}{*}}H. אם  p היא העתקת המנה הרלוונטית, ההעתקות  i',j' מוגדרות על ידי  i'=p\circ i,j'=p\circ j.
ההעתקה  L:G{\underset {P}{*}}H\to K נתונה על ידי הכלל  L([(g)])=\phi (g),L([(h)])=\psi (h), ועל שאר האיברים היא מוגדרת בהתאם (שכן איברים אלו יוצרים את החבורה).
הצגה על ידי יוצרים ויחסים

למכפלת ההיתוך הצגה על ידי יוצרים ויחסים התלויה בהצגות של החבורות  P,G,H, העוזרת לחשב את החבורה בפועל.
אם  G=\langle S_{1}\mid R_{1}\rangle ,H=\langle S_{2}\mid R_{2}\rangle ,P=\langle S_{3}\mid R_{3}\rangle , אז מתקיים:
משפט ואן קמפן בטופולוגיה אלגברית

אחד השימושים הנפוצים והחשובים של מכפלת ההיתוך הוא במשפט ואן קמפן מטופולוגיה אלגברית. זהו משפט בסיסי וחשוב ביותר, הנותן דרך לחשב את החבורה היסודית של מרחב טופולוגי (ובמיוחד של מרחבי CW) בעזרת תתי מרחבים שלה, המקיימים תכונות מסוימות, ובכך לעשות רדוקציה למקרים פשוטים יותר.
פורמלית, בהינתן מרחב טופולוגי  X ותתי קבוצות פתוחות  U,V כך ש- X=U\cup V, U\cap V איננו ריק, ו- U,V,U\cap V קשירים מסילתית, אזי החבורה היסודית של  X היא מכפלת ההיתוך של החבורות של  U,V ביחס ל- U\cap V, עם הומומורפיזמי ההכלה היחסיים. מפורשות, ההעתקה  L שהוגדרה בבניית מכפלת ההיתוך היא איזומורפיזם בין מכפלת ההיתוך לחבורה היסודית של  X.
ראו גם

מכפלה חופשית
משפט ואן קמפן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4565094-9