stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שימוש לרעה בסמכות המכוננת
בפסיקה > בג"ץ חוק הנבצרות

במרץ 2023 חוקקה הכנסת תיקון לחוק יסוד: הממשלה לפיו נבצרות ראש ממשלה למלא את תפקידו תהיה רק בשל אי-מסוגלות פיזית או נפשית, ורק בהודעת ראש הממשלה שאושרה ברוב מיוחד בוועדת הכנסת, או בהחלטת רוב מיוחד של הממשלה שתקבל אישור רוב מיוחד בוועדת הכנסת בהתבסס על חוות דעת רפואית ולאחר מכן תאושר במליאת הכנסת. נגד התיקון הוגשו עתירות לבג"ץ. היועצת המשפטית לממשלה סירבה להגן על החוק וכתבה בתגובה לבג"ץ כי לשיטתה יש לפסול את התיקון מפני שמדובר בשימוש לרעה בסמכות המכוננת של הכנסת. ביום 6 באוגוסט 2023 הוציא בית המשפט העליון צו על תנאי וקבע כי על המשיבים ליתן טעם מדוע לא ייקבע שתחולתו של התיקון לא תהיה מידית, וכן כי הדיון בעתירה יישמע בפני הרכב מורחב של 11 שופטים.
ב-3 בינואר 2024 קבע בג"ץ ברוב של 6 שופטים מול 5 כי התיקון לחוק יחול רק מהכנסת הבאה.
בפסיקה > בג"ץ עילת הסבירות

ביולי 2023 אושר בכנסת תיקון מס' 3 לחוק יסוד: השפיטה כחלק מהרפורמה המשפטית, לפיו בית המשפט לא ידון בסבירות החלטותיהם של הממשלה, ראש הממשלה והשרים. בעקבות צמצום זה של עילת הסבירות הוגשו מספר עתירות לבג"ץ, בטענה שעל בית המשפט לפסול את התיקון מכמה עילות, בתוכן שימוש לרעה בסמכות המכוננת. נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות קבעה כי הדיון בעתירות ייערך בהרכב מלא של 15 שופטי בית המשפט העליון.
ב-1 בינואר 2024 נפסק בדעת רוב (12 מתוך 15 שופטים) שלבג"ץ נתונה הסמכות לקיים ביקורת שיפוטית על חוקי יסוד ולהתערב במקרים חריגים וקיצוניים שבהם הכנסת חרגה מסמכותה המכוננת. בית המשפט העליון הוסיף ופסק בדעת רוב (8 מתוך 15 שופטים) כי יש להכריז על בטלותו של תיקון מס' 3 לחוק-יסוד: השפיטה.
ראו גם

תיקון חוקה שאינו חוקתי
ביקורת שיפוטית
הערות שוליים

↑  חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 ו-2010 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה), ס"ח 2196 מיום 7 באפריל 2009
↑  חוק יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 ו-2010 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון), ס"ח 2196 מיום 30 ביוני 2010
↑  בג"ץ 4908/10 ח"כ רוני בר-און ומפלגת קדימה נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב-7 באפריל 2011
↑  חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2014 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 4), ס"ח 2494 מ-9 ביולי 2015
↑  חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנים 2017 ו-2018 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה), ס"ח 2576 מ-11 באוגוסט 2016
↑  בג"ץ 8260/16 המרכז האקדמי למשפט ולעסקים נ' כנסת ישראל וממשלת ישראל, ניתן ב-6 בספטמבר 2017
↑  שר האוצר לשעבר כ"ץ: "בגלל נתניהו וגנץ אין תקציב"
↑  צבי זרחיה, האקדח המעשן של גנץ: תקציב 2021 כבר היה מוכן, באתר כלכליסט, 20 בדצמבר 2020
↑  ניצן שפיר, ‏"שימוש לרעה בסמכות": בג"ץ מבקר בחריפות את השינויים בחוק התקציב, באתר גלובס, 23 במאי 2021
↑  פסק-דין בתיק בג"ץ 5969/20
↑  תיקון מס' 11 לחוק יסוד: הממשלה
↑  חוק דרעי-סמוטריץ' אושר סופית במליאת הכנסת, באתר ynet, 27 בדצמבר 2022
↑   דיוןן בבימ"ש העליון בעתירות שעניינן תיקון חוק יסוד: הממשלה ומינויו של ח"כ אריה דרעי לשר בממשלה ה-37, סרטון בערוץ "דוברות הרשות השופטת", באתר יוטיוב (אורך: 05:47:36)
↑  פסקה 50 לפסק הדין של השופטת דפנה ברק ארז: "[...] דומה שזהו אחד מאותם מקרים שאמורים לשמש חריג לקביעה כי אין פסול בתחולה מיידית של חוק יסוד. הייחוד של המקרה הוא השפעתה של התחולה המיידית על תוצאות מגובשות של הליך פלילי מסוים. כשלעצמי, אוסיף כי נקודת מבט נוספת ממנה ניתן להשקיף על הדברים נעוצה באמת המידה של "מובחנות", שבה צידדתי אני בעניין שפיר (שם, בפסקה 23 לפסק דיני). לשיטתי, החלתו של התיקון לחוק היסוד כך שזה יתפוס ברשתו את עניינו של דרעי עשויה להיחשב "חדירה" או אף "הסגת גבול" של הרשות המכוננת אל תחומיה הברורים של הרשות השופטת, מאחר שנועדה להשפיע על תוצאותיו של הליך פלילי קונקרטי".
↑  גלעד מורג, ההרשעות והשקרים: הסיבות לפסילת דרעי וההכרעה המלאה, באתר ynet, 18 בינואר 2023
↑  בג"ץ 8948/22 אילן שיינפלד ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־18 בינואר 2023
↑  חוק–יסוד: הממשלה (תיקון מס' 12), ס"ח 3031 מ-27 במרץ 2023
↑  תגובה מטעם היועצת המשפטית לממשלה
↑  בג"ץ 2412/23 התנועה למען איכות השלטון בישראל נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־6 באוגוסט 2023
↑  גלעד מורג, בג"ץ קבע: החוק שמונע הוצאת ראש ממשלה לנבצרות לא יחול בכנסת הנוכחית, באתר ynet, 3 בינואר 2024
↑   שלבי החקיקה של חוק-יסוד: השפיטה (תיקון מס' 3), במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  אברהם בלוך, ‏בהרכב מלא: 15 שופטי העליון ידונו בעתירות לביטול החוק לצמצום עילת הסבירות, באתר מעריב אונליין, 31 ביולי 2023
טקס פרסי גלובוס הזהב ה-71

| --- | --- |

 תאריך:  12 בינואר 2014
 מיקום:  מלון בוורלי הילטון 
 מנחים:  טינה פיי 
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט דרמה:  "12 שנים של עבדות"
 סרט קומדיה/מוזיקלי:  "חלום אמריקאי"
 סדרת דרמה:  "שובר שורות"
 סדרת קומדיה/מוזיקלית:  "ברוקלין תשע-תשע"
 מיני-סדרה/סרט טלוויזיה:  "חיי עם ליברצ'ה"
 www.goldenglobes.org
 →70 72← פרס גלובוס הזהב
 
טקס פרס גלובוס הזהב ה-71 (באנגלית: 71st Golden Globe Awards) נערך ב-12 בינואר 2014, ובמסגרתו הוענק פרס גלובוס הזהב למיטב סרטי הקולנוע והטלוויזיה של השנה החולפת. הטקס נערך במלון בוורלי הילטון שבבוורלי הילס, קליפורניה ושודר על ידי ערוץ NBC האמריקאי. מנחות הטקס היו טינה פיי ואיימי פולר.
המועמדים לפרס הוכרזו כבר ב-12 בדצמבר 2013, על ידי עזיז אנסרי, זואי סלדנה ואוליביה ויילד. הטקס הופק על ידי חברת ההפקות של דיק קלארק בשיתוף פעולה עם איגוד הכתבים הזרים בהוליווד. בטקס נכחו מיטב שחקני הקולנוע של ארצות הברית.
רשימת המועמדים והזוכים > קולנוע > סרטים עם מירב פרסים ומועמדויות

16 הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של מועמדויות:
7 מועמדויות: "12 שנים של עבדות", "חלום אמריקאי"
5 מועמדויות: "נברסקה"
4 מועמדויות: "קפטן פיליפס", "כוח משיכה"
3 מועמדויות: "היא", "בתוך לואין דיוויס", "מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש", "פילומנה"
2 מועמדויות: "הכל אבוד", "אוגוסט: מחוז אוסייג'", "יסמין הכחולה", "מועדון הלקוחות של דאלאס", "לשבור את הקרח", "Rush", "הזאב מוול סטריט"
2 הסרטים הבאים קיבלו מספר רב של זכיות:
3 פרסים: "חלום אמריקאי"
2 פרסים: "מועדון הלקוחות של דאלאס"
רשימת המועמדים והזוכים > טלוויזיה > סדרות טלוויזיה עם מירב פרסים ומועמדויות

16 סדרות הטלוויזיה הבאות קיבלו מספר רב של מועמדויות:
4 מועמדויות: "חיי עם ליברצ'ה", "בית הקלפים"
3 מועמדויות: "שובר שורות", "רוקד על הקצה", "האישה הטובה", "המלכה הלבנה"
2 מועמדויות: "American Horror Story: Asylum", "המפץ הגדול", "ברוקלין תשע-תשע", "בנות", "הסקס של מאסטרס", "משפחה מודרנית",
"מחלקת גנים ונוף", "פיל ספקטור", "ריי דונובן", "קצה האגם"
2 סדרות הטלוויזיה הבאות קיבלו מספר רב של זכיות:
2 פרסים: "חיי עם ליברצ'ה", "ברוקלין תשע-תשע"
רשימת המועמדים והזוכים > פרס ססיל ב. דה-מיל

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| פרס ססיל ב. דה-מיל  (מפעל חיים בתעשיית הקולנוע) |  | • וודי אלן |
דון צ'ידל

| --- | --- |

דון צ'ידל, 2011
 לידה:  29 בנובמבר 1964 (בן 60) קנזס סיטי, מיזורי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  תיכון איסט  בית הספר לאמנות קליפורניה 
 בן או בת זוג:  ברידג'יד קולטר (2020–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
דונלד פרנק צ'ידל ג'וניור (באנגלית:  Donald Frank Cheadle Jr.; נולד ב-29 בנובמבר 1964) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, זוכה פרס טוני, שני פרסי גראמי, שני פרסי גלובוס הזהב, וקיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "מלון רואנדה" בשנת 2004 ולאחד עשר פרסי אמי.
לאחר תפקידים מוקדמים בסרטים "גבעת האמיצים" (אנ') (1987), ובתור הגנגסטר "רוקט" בסרט "צבעים" (1988), צ'ידל בנה את הקריירה שלו בשנות ה-90 עם תפקידים בשטן בסרטים "האישה שלבשה כחול (אנ') (1995), "רוזווד" (אנ') (1997), "לילות בוגי" (1997), "בולוורת'" (אנ') (1998). שיתף פעולה עם הבמאי סטיבן סודרברג בסרטיו "רומן לא חוקי" (1998), "טראפיק" (2000), "אושן 11" (2001), "אושן 12" (2004), "אושן 13" (2007) ו"מהלך מתוכנן" (אנ') (2021).
צ'ידל היה מועמד לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר על גילמו של מנהל המלון ברואנדה פול רוססבגינה (אנ') בסרט הדרמה ההיסטורי "מלון רואנדה" (2004). צ'ידל הרחיב את הכרתו העולמית עם תפקידו כג'יימס "רודי" רודס / מכונת מלחמה ביקום הקולנועי של מארוול, החל מ"איירון מן 2" (2010), וגרף מועמדות לפרס אמי על הופעת האורח שלו באותה דמות במיני סדרה של דיסני+, "הפלקון וחייל החורף" (2021).
בטלוויזיה, שיחק בין היתר בסיטקום של CBS; "ארמון הזהב" (אנ') (1992–1993), בדרמה המשפחתית"סודות העיר" (אנ') (1993–1995), גילם את מרטי קאן (אנ') בסדרה "בית השקרים" (אנ') (2012–2016), שעליו זכה בפרס גלובוס הזהב ב-2013 ובארבע מועמדויות לפרס אמי. מ-2019 עד 2021, צ'ידל כיכב בסדרה הקומית-שחורה של שואוטיים, "נפילות חדות" (אנ'), וזכה לשתי מועמדויות לפרס אמי.
בשנת 2016 הוא בפרס גראמי לפסקול אוסף השירים הטוב ביותר במדיה ויזואלית (אנ') עבור סרטו "לפני כולם" (אנ'), ובשנת 2022, הוא קיבל גראמי שני עבור האלבום המדובר הטוב ביותר עבור קריינותו של ספר האודיו "Carry On: Reflections for a New Generation" מאת ג'ון לואיס; הוא גם קיבל פרס טוני למחזמר הטוב ביותר כמפיק למחזמר "A Strange Loop".
ביוגרפיה

צ'ידל נולד ב-29 בנובמבר 1964 בקנזס סיטי, מיזורי, בנם של בטי נורת'-צ'ידל, מורה במקצועה, ושל דונלד פרנק צ'ידל האב, פסיכולוג קליני. יש לו אחות בשם סינדי ואח בשם קולין.
משפחתו עברה מעיר לעיר במהלך ילדותו. הוא למד בבית הספר היסודי הארטלי בלינקולן, נברסקה מ-1970 עד 1974. צ'ידל סיים את לימודיו ב-1982 מבית הספר התיכון איסט (אנ') בדנוור, קולורדו. במהלך התיכון ניגן בסקסופון בלהקת ג'אז, שר במקהלות והיה פעיל במחלקה לתיאטרון, והופיע במחזות זמר, הצגות ומופעי פנטומימה.
צ'ידל המשיך לאחר מכן ללמוד במכון לאמנויות של קליפורניה (אנ') בסנטה קלריטה, וסיים את לימודיו עם תואר ראשון בחוג לתיאטרון ב-1986.
חיים אישיים

בתחילת שנת 2020, צ'ידל התחתן עם בת זוגו משכבר הימים, השחקנית ברידג'יד קולטר. בני הזוג נמצאים יחד מאז 1992 ויש להם שתי בנות, איינה טאי (נ. 1995) אימאני (נ. 1997).
בשנת 2008 ההיסטוריה המשפחתית של צ'ידל תועדה בסדרת הטלוויזיה "חיי אפרו-אמריקאים" ברשת PBS. בדיקת DNA העלתה כי צ'ידל הוא ממוצא קמרוני. בדיקת DNA נוספת העלתה כי בין אבותיו באפריקה, שליש מגיע מהאזור של סנגל וליבריה, קצת יותר מרבע מגיע מאזור קונגו-אנגולה, והשאר מגיעים ממערב ניגריה ובנין.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1985 | Moving Violations | עובד המבורגרים |  |
| 1987 | גבעת האמיצים (אנ') | טוראי וואשבורן |  |
| 1988 | צבעים | רוקט |  |
| 1992 | Roadside Prophets | מנהל ימים מאושרים |  |
| 1993 | איש המטאור (אנ') | "גולדי לוקס" |  |
| 1995 | סידורים אחרונים בדנוור (אנ') | רוסטר |  |
| 1995 | האישה שלבשה כחול (אנ') | מאוס אלכסנדר | מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (1996) |
| 1997 | וולקנו (אנ') | אמיט ריס |  |
| 1997 | רוזווד (אנ') | סילבסטר קרייר |  |
| 1997 | לילות בוגי | באק |  |
| 1998 | רומן לא חוקי | מוריס מילר |  |
| 1998 | בולוורת' (אנ') | אל.די |  |
| 2000 | טראפיק | מונטל גורדון |  |
| 2000 | המשימה: מאדים (אנ') | לוק גרהאם |  |
| 2000 | חתונה על תנאי | קאש |  |
| 2001 | שעת שיא 2 (אנ') | קני |  |
| 2001 | Manic | ד"ר דייוויד מונרו |  |
| 2001 | שם קוד: דג חרב | הסוכן ג'יי.טי רוברטס |  |
| 2001 | אושן 11 | באשר טר |  |
| 2002 | The Hire | הנוסע |  |
| 2003 | נקודת מבט (אנ') | פרל מדיסון |  |
| 2004 | אושן 12 | באשר טר |  |
| 2004 | רישיון לגנוב (אנ') | הנרי מור |  |
| 2004 | מלכודת לנשיא (אנ') | בוני סימונס |  |
| 2004 | מלון רואנדה | פול רוססבגינה (אנ') | מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2005)  מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2005)  מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2005) |
| 2004 | התרסקות | הבלש גרהאם וות'רס | גם מפיק פרס אינדפנדנט ספיריט לסרט ביכורים (אנ') (2006)  מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2006)  מועמד פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר (2006)  מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2006) |
| 2006 | The Dog Problem | ד"ר נורמאנד |  |
| 2007 | שמור עלי (אנ') | אלן ג'ונסון |  |
| 2007 | דבר אליי (אנ') | פיטי גרין (אנ') | גם מפיק בפועל  מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2008) |
| 2007 | דארפור עכשיו (אנ') | — | סרט דוקומנטרי מפיק |
| 2007 | אושן 13 | באשר טר |  |
| 2008 | הבוגד (אנ') | סאמיר הורן | גם מפיק |
| 2009 | בית מלון לכלבים | ברני |  |
| 2010 | רחובות ברוקלין | קלרנס "טנגו" באטלר |  |
| 2010 | איירון מן 2 | ג'יימס רודס / וור משין |  |
| 2011 | שומר חוק (אנ') | וונדל אוורט | גם מפיק בפועל |
| 2012 | הטיסה | יו לאנג |  |
| 2013 | איירון מן 3 | ג'יימס רודס / וור משין |  |
| 2014 | וינסנט הקדוש (אנ') |   | מפיק בפועל |
| 2015 | הנוקמים: עידן אולטרון | ג'יימס רודס / וור משין |  |
| 2015 | לפני כולם (אנ') | מיילס דייוויס | גם במאי, תסריטאי ומפיק פרס גראמי לפסקול אוסף השירים הטוב ביותר במדיה ויזואלית (אנ') (2016) |
| 2016 | קווין הארט: מה עכשיו? (אנ') | סוכן FBI |  |
| 2016 | קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים | ג'יימס רודס / וור משין |  |
| 2018 | הנוקמים: מלחמת האינסוף | ג'יימס רודס / וור משין |  |
| 2019 | קפטן מארוול | ג'יימס רודס / וור משין |  |
| 2019 | הנוקמים: סוף המשחק | ג'יימס רודס / וור משין |  |
| 2021 | מהלך מתוכנן (אנ') | קורט גוינס |  |
| 2021 | ספייס ג'אם: אגדה חדשה | אל ג'י |  |
| 2022 | רעש לבן | פרופסור מורי סיסקינד |  |
| 2024 | לא ניתן לעצירה (אנ') | שון צ'ארלס |  |
| TBA | מלחמות השריון |  |  |
| TBA | Black Stallions |  |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | טופדוג/אנדרדוג | בות' | אוף ברודוויי |
| 2022 | A Strange Loop | — | מפיק  פרס טוני למחזמר הטוב ביותר (2022, בתור מפיק) |
ג'וי (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפור ההצלחה של ג'וי מנגנו
 בימוי:  דייוויד או. ראסל 
 הופק בידי:  ג'ון דייוויס, דייוויד או. ראסל, ג'ונתן גורדון, מייגן אליסון, קן מוק 
 תסריט:  דייוויד או. ראסל, אנני מומולו 
 עריכה:  ג'יי קסידי, טום קרוֹס, אלן באומגרטן, כריסטופר טלפסן 
 שחקנים ראשיים:  ג'ניפר לורנס רוברט דה נירו אדגר רמירז דיאן לאד וירג'יניה מדסן איזבלה רוסליני בראדלי קופר
 מוזיקה:  ווסת דילן ת'ורדסון דייוויד קמפבל
 צילום:  לינוס סאנדגרין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  א.ד. מטלון פורום פילם (שותפות) פוקס המאה ה-20 (ארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 דצמבר 2015
 משך הקרנה:  124 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  ניו יורק, ניו ג'רזי, פנסילבניה 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-80 של המאה ה-20 
 תקציב:  60 מיליון דולר
 הכנסות:  101.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   joy
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'וי (אנגלית: Joy) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-2015. הסרט מבוסס על סיפור ההצלחה של ג'וי מנגנו, אשת עסקים אמריקאית.
הסרט נכתב ובוים על ידי דייוויד או. ראסל, ומככבים בו השחקנים ג'ניפר לורנס, רוברט דה נירו, אדגר רמירס ובראדלי קופר. הסרט הופץ על ידי פוקס המאה ה-20 והוקרן לראשונה ב־25 בדצמבר 2015.
עלילה

ג'וי אהבה לייצר דברים כבר מילדותה. סבתה מימי עודדה אותה שתמשיך לרדוף אחרי חלומה. ג'וי חשבה שיש אנשים שהתעשרו בזכות רעיונות שהיא חשבה עליהם קודם ולא יכלה להביא אותם לידי ביצוע.
למרות חלומה והרצון ליצור דברים, ג'וי לבסוף נאלצה להתפשר. היא עבדה כדיילת קרקע בחברת תעופה וגרה יחד עם אימה טרי, שמאז שהתגרשה נשארת כל היום במיטה וצופה באופרות סבון. בנוסף, במרתף הבית מתגורר בעלה לשעבר של ג'וי, טוני - זמר לטיני כושל, אשר להם שני ילדים משותפים. החיים מסתבכים יותר כאשר אביה של ג'וי נאלץ לעבור לגור גם הוא במרתף, לאחר שהחברה שלו נפרדה ממנו. האב הוא בעל מוסך לתיקוני רכב, אשר אחותה למחצה של ג'וי, פגי, מנהלת אותו יחד עם אביה וג'וי עוזרת להם עם הנהלת החשבונות. היחסים בין ג'וי לפגי מוזרים ולא מובנים. למרות היותה מרוששת, היא הייתה הדמות המרכזית במשפחתה, דמות שכולם פונים אליה בשעת משבר.
בדיוק כאשר ג'וי מרגישה שחלומה ליצור דברים הולך ומתרחק, עולה בראשה רעיון ליצור סחבה חדשה אשר ניתנת לסחיטה מהירה ופשוטה. זאת, באופן מקרי וגם בעזרת חברתו החדשה של אביה, שהיא אלמנה עשירה. הפעם ג'וי לא מוותרת, ובעזרת משפחתה הלא מתפקדת וכנגד כל הסיכויים מצליחה לייצר את המוצר.
אבל כמו כל דבר בחייה של ג'וי, גם פה היא מגלה שהדברים לא תמיד מתרחשים כפי שהיא חלמה. בתחילת הדרך, ג'וי לא מצליחה למכור אף לא מגב אחד, כאשר היא מנסה בכוחות עצמה לשווק את המוצר. למזלה, בעלה לשעבר בא עם הצעה לפרסם את המוצר ברשת טלוויזיה בסגנון ערוץ הקניות. המהלך משתלם, והמוצר מתחיל להיות מוכר ונדרש בכל רחבי הארץ.
חוסר ניסיונה של ג'וי בעולם העסקים והאמון שנתנה באנשים סביבה כמעט וטירפד לה את כל הפרויקט. ג'וי מגלה שיצרן חלקי המוצר הונה אותה וניסה לייצר מגב דומה, והגרוע מכל - בני משפחתה ניסו לפעול מאחורי גבה כנגד האינטרס שלה ואף לתבוע ממנה רווחים (כביכול בתמורה לחלקם בפרויקט) - אך הם כשלו בכך.
למרות כל זאת, ג'וי לא מוותרת ומצליחה להתרומם ולהקים חברה מצליחה, אשר דוגלת בעזרה לאנשים דלי אמצעים אך בעלי רעיונות גדולים. למרות כל התביעות והמריבות, ג'וי עדיין שומרת על קשר עם אביה ואחותה למחצה, ובעלה לשעבר עדיין משמש כיועץ בחברתה. הסרט מסתיים בכך שג'וי עוזרת לאמא צעירה לפתח מוצר חדש בהמצאתה.
הפקה, צילום וליהוק

בינואר 2014 הכריז דייוויד או. ראסל שהפרויקט הבא שלו יהיה סרט דרמה על ממציאה אמריקנית בשם ג'וי מנגנו, אמא חד הורית לשלושה ילדים מלונג איילנד.
הפקה, צילום וליהוק > ליהוק

את התפקיד הראשי התאים ראסל לשחקנית ג'ניפר לורנס. הסרט שגואן דייוויס וגואן פוקס הפיקו ביחד עם דייוויס אנטרטיינמנט בעבר וביחד עם קן מוק פוקס שהם בעלי זכויות ההפצה. בנובמבר 2014 ראסל אמר "שזו הייתה הזדמנות לעשות סרט שגם ג'ניפר לורנס וגם אני לא עשינו בעבר". הוא גם הצהיר שהוא רוצה להוסיף לצוות את רוברט דה נירו וליצור תפקיד לבראדלי קופר אשר יופיעו בסרט.
לבסוף, רוברט דה נירו שיחק את תפקידו של אביה של ג'וי. בתחילת דצמבר 2014 הוכרז רשמית כי בראדלי קופר ישמש כשחקן נוסף, וישחק את מנהל הערוץ שנתן למגב את הדחיפה ה"מטאורית" שלו. בהמשך אותו חודש גויס אדגר רמירז לתפקיד טוני מירנדה, בעלה לשעבר של ג'וי.
הפקה, צילום וליהוק > צילומי הסרט

הצילומים החלו בפברואר 2015, לאחר שרוברט דה נירו סיים לצלם סרט אחר בכיכובו. הצילומים היו אמורים להתחיל ב-9 בפברואר 2015 בבוסטון, מסצ'וסטס. בעקבות סופת שלגים, הצילומים נדחו בכעשרה ימים, עברו לעיר וולימנגטון, מסצ'וסטס, ונמשכו שם עד 26 בפברואר 2015. הצילומים העיקריים החלו ב-16 בפברואר 2015 בבוסטון, מסצ'וסטס (זהו סרטו השלישי של ראסל המצולם באזור זה).
במהלך צילומי הסרט, ב-27 בפברואר 2015, לורנס פרסמה בעמוד הפייסבוק שלה הכחשה לשמועות על מריבות בינה לבין ראסל.
לאחר שהסתיימו הצילומים בווילמנגטון, ההפקה עברה לצפון ריידינג, שם הצילומים נערכו מ-2 במרץ עד ל-12 במרץ 2015. הסרט יצא לאקרנים ב-25 בדצמבר 2015.
הכנסות וביקורות

הסרט ג'וי יצאה לאקרנים בארצות הברית וקנדה ב-25 בדצמבר 2015. עד 5 באפריל 2016, הסרט הכניס 56.4 מיליון דולר בצפון אמריקה ו-44.7 מיליון דולר בעולם כולו. תקציב הסרט היה 60 מיליון דולר.
הסרט ג'וי זכה לביקורות מעורבות. אתר "סינמה סקור" דירג את הסרט בדרגה B+ מתוך סולם של A ל-F.
צוות השחקנים

ג'ניפר לורנס - ג'וי מנגנו, הדמות הראשית.
איזבלה קורבטי קרמפ– ג'וי מנגנו בילדותה.
רוברט דה נירו – רודי מנגנו, אביה של ג'וי.
בראדלי קופר- נייל ווקר, מנהל ה-QVC.
אדגר רמירז - טוני מיירין, בעלה לשעבר של ג'וי.
דיאן לאד – מימי, סבתא של ג'וי.
אליזבת רואהם - אחותה למחצה של ג'וי.
איזבלה רוסליני – טרודי, חברה של אבא של ג'וי.
פסקול

הבמאי, דייוויד או. ראסל, נוהג לייחס חשיבות גבוה לפסקולים של סרטיו. בפסקול הסרט ג'וי, בחר הבמאי לשלב מספר סוגי מוזיקה, מאת המוזיקים נט קינג קול, אלה פיצ'ג'רלד ופרנק וננסי סינטרה. בפסקול הסרט משולבות מוזיקת ג'אז, מוזיקה לטינית ומוזיקת רוק אנד רול.
פסקול > רשמית השירים

1) “I Feel Free” – Cream
2) “Joy Romantic Theme” (score)
3) “Aguas de Marzo” – Edgar Ramirez
4) “The Sidewinder” – Lee Morgan
5) “I Want to Be Happy” – Ella Fitzgerald, Chick Webb and His Orchestra
6) “In the Bleak Mid-Winter" – Thomas Bullard, Choir of King’s College, Benjamin Bayl, and Stephen Cleobury
7) “Notre Pere, Op. 14” – Salzburg Bach Choir/Alois Glasser
8) “Mama Told Me Not to Come” – Edgar Ramirez, Ray de la Paz & The Peditro Martinez Band
9) “Something Stupid” – Jennifer Lawrence & Edgar Ramirez
10) “To Love Somebody” – Bee Gees
11) “I Am in Love” (score)
12) “Mop Drawing” (score)
13) “Racing in the Street” (score
14) “Sleigh Ride” – The Ronettes
15) “Stray Cat Blues” – The Rolling Stones
16) “Texas” (score)
17) “Markham” (score)
18) “A House With Love In It” – Nat King Cole
19) “Joy Theme” (score)
20) “I Feel Free” – Brittany Howard
הערות שוליים

1 2  מידע על הסרט גוי, באתר http://www.imdb.com/title/tt2446980/, ‏201
↑  imdb, עלילת הסרט, באתר http://www.imdb.com/title/tt2446980/plotsummary
↑  ביקורות, באתר http://www.rottentomatoes.com/m/joy_2014/
↑  פסקול הסרט, באתר http://blogs.indiewire.com/theplaylist/joy-soundtrack-includes-the-rolling-stones-the-bee-gees-the-ronettes-songs-performed-by-jennifer-lawrence-more-20151210 (ארכיון)
| דייוויד או>  ראסל |
| --- | --- | --- |
|  | להצליף בקוף (1994) • אני, אשתי ואמי החורגת (1996) • שלושה מלכים (1999) • אני אוהב האקביז (2004) • פייטר (2010) • אופטימיות היא שם המשחק (2012) • חלום אמריקאי (2013) • אהבה בהפרעה (2015) (הסיר את שמו) • ג'וי (2015) • אמסטרדם (2022) |  |
חרקיב

ערך זה עוסק בעיר באוקראינה. אם התכוונתם לטרקטור משוריין בשם זה, ראו .
חַרְקִיב (באוקראינית: Харків – חַרְקִיב; ברוסית: Харьков – חרקוב; ביידיש: חארקאוו) היא העיר השנייה בגודלה באוקראינה, אחרי קייב, הבירה. חרקיב היא מרכז מחוז חרקיב, ומצויה בצפון-מזרח אוקראינה; ב-2024 היו בה כ-1,300,000 נפש. חרקיב היא אחד ממרכזי התעשייה, התרבות, החינוך וההשכלה החשובים של אוקראינה.
היסטוריה

חרקיב נוסדה במאה ה־17, בין 55–1654, כמרכז לחיילים הקוזקים של אוקראינה הסלובודית. בשנת 1765 האיגודים הקוזקים בוטלו וחרקיב התחילה לשמש כבירת-פלך (גוברניה) של חרקיב. פעלה בה אוניברסיטה משנת 1805. בשנים הראשונות של השלטון הסובייטי (1917-1934) שימשה חרקיב כבירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ונקראה חרקוב, כשמה הרוסי.
אוכלוסיית העיר גדלה משמעותית במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, שנים בהן הרעב הכבד באוקראינה אילץ כפריים רבים לנטוש את כפריהם ולנדוד לעיר, בה קיוו להשיג עבודה ומזון.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה חרקוב במהלך קרב חרקוב הראשון בידי הנאצים ב-24 באוקטובר 1941 על ידי הארמייה השישית של גנרל ולטר פון רייכנאו. אוכלוסייתה פונתה ברובה לאסיה התיכונה. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ונכבשה עוד פעמיים על ידי הנאצים עד לשחרורה הסופי ב־23 באוגוסט 1943. 70% מבתי העיר נהרסו במהלך הקרבות, ועשרות אלפים מתושביה נהרגו. בסמוך לעיר נערך באביב 1942 קרב חרקוב השני, אחד הקרבות החשובים במלחמת העולם השנייה שבו הובס הצבא האדום ונפתחה הדרך לקווקז בפני הצבא הגרמני.
לפני הגעת הנאצים, המפעל על שם מאלישבה הועבר בשלמותו לצ'ליאבינסק ושם המשיך לייצר את טנק ה־T-34 שהיווה את עמוד השדרה של הצבא האדום.
לאחר קבלת העצמאות על ידי אוקראינה בשנת 1991 התפתחה העיר, ושטחה הורחב. שמה של כיכר דזרז'ינסקי במרכז העיר, אחת הכיכרות הגדולות בעולם, שונה ל"כיכר החירות" (Ploshcha Svobody). בשנת 2007 בנה המיעוט הווייטנאמי בחרקיב את המקדש הבודהיסטי הגדול ביותר באירופה ולידו אנדרטה המוקדשת להו צ'י מין.
הפלישה הרוסית לאוקראינה

במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, ניסו הכוחות הרוסיים לכבוש את חרקיב, בירת מחוז חרקיב והעיר השנייה בגודלה באוקראינה, בסערה בימים הראשונים למלחמה. אולם המתקפה הרוסית על חרקיב נקלעה לקשיים מהיום הראשון למלחמה. הכוחות הרוסיים שתקפו מכיוון בלגורוד נתקלו בהתנגדות עזה בפרברים הצפוניים של העיר, והשיגו התקדמות מועטה. בראשית מרץ ויתר הפיקוד הרוסי על כוונתו לכבוש את חרקיב בסערה, או לכתר את העיר. הרוסים הסתפקו בהפגזה של חרקיב מרחוק באמצעות ארטילריה וטילי קרקע קרקע, וריכזו את המאמץ ההתקפי בחלק המזרחי של מחוז חרקיב. בספטמבר 2022 ערכו האוקראינים מתקפת נגד מוצלחת במזרח המחוז שאילצה את הרוסים לסגת מרוב השטח שכבשו שם.
לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, הוענק לה בצו נשיאותי תואר הכבוד "עיר גיבורה של אוקראינה".
כלכלה ותחבורה

התעשייה והמחקר בחרקיב מתרכזים בתחומי ייצור הנשק והמכונות. ישנם מאות מפעלי תעשייה בעיר והגדולים בהם הם: "זאבוד מאלישבה" המפורסם (בעבר שימש לייצור טנקים), "חרטרון" (תעשייה אווירית ומכשירים לכורים גרעיניים), "חה טה זה", מפעל הטרקטורים של חרקיב ו"טורבאטום" (ייצור טורבינות).
בעיר ישנה מערכת של רכבת תחתית שאורכה 38.1 קילומטר, והיא כוללת 29 תחנות. בתוך תחומי העיר נמצא נמל תעופה בינלאומי.
אתרים חשובים

כיכר החירות - לשעבר כיכר דזרז'ינסקי, אחת הכיכרות הגדולות בעולם.
פארק מקסים גורקי - ראשיתו בסוף המאה ה-19. בשנת 1938 נקרא על שמו של הסופר מקסים גורקי שנפטר שנתיים לפני כן.
קתדרלת אוספנסקי - נבנתה בסוף המאה ה-18 בסגנון הבארוק הרוסי. המגדל שלה מתנשא לגובה של כ-90 מטר.
אנדרטת טאראס שבצ'נקו - אנדרטה לזכרו של הצייר והמשורר האוקראיני בן המאה ה-19.
בנין "התעשייה הממלכתית" גוספרום - מכונה "דרז'פרום" באוקראינית. נמצא בכיכר החירות.
בית הכנסת כורל - נבנה בשנת 1913. בית הכנסת הגדול ביותר בעיר.
ספורט

חרקיב, כאחת הערים הגדולות באוקראינה, היא בעלת מספר קבוצות כדורגל מקצועיות, המשחקות בשלוש הליגות הבכירות במדינה. החשובה שבהן היא מטאליסט חרקיב, ואחריה פ.צ. חרקיב, הליוס חרקיב, ארסנל חרקיב והאזוביק חרקיב, שהיא החלשה מבין החמש.
העיר אירחה מספר משחקים במסגרת אליפות אירופה בכדורגל יורו 2012.
דמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במפקד ב-1959 48% מתושבי חרקוב היו אוקראינים, 40% רוסים ו-9% יהודים.[דרוש מקור]
גלריית תמונות

קתדרלת אוספנסקי
רחוב בעיר
בניין אוניברסיטת חרקיב
פארק מקסים גורקי
מפגש נהרות חרקיב ולופאן
אנדרטת העצמאות בחרקיב
הרכבת התחתית של חרקיב
ערים תאומות

העיר חרקיב היא עיר תאומה יחד עם הערים הבאות:
גאורגיה כותאיסי, גאורגיה (מ־2005)
ישראל ראשון לציון, ישראל (מ־2008)
איטליה בולוניה, איטליה (מ־1966)
צ'כיה ברנו, צ'כיה (מ־2005)
מונטנגרו צטיניה, מונטנגרו (מ־2011)
ארצות הברית סינסינטי, ארצות הברית (מ־1989)
לטביה דאוגבפילס, לטביה (מ־2006)
טורקיה גזיאנטפ, טורקיה (מ־2011)
הרפובליקה העממית של סין ג'ינאן, הרפובליקה העממית של סין (מ־2004)
ליטא קובנה, ליטא (מ־2001)
צרפת ליל, צרפת (מ־1978)
גרמניה נורמברג, גרמניה (מ־1990)
פולין פוזנן, פולין (מ־1998)
הרפובליקה העממית של סין טיינג'ין, הרפובליקה העממית של סין (מ־1993)
בולגריה ורנה, בולגריה (מ־1995)
פולין ורשה, פולין (מ־2011)