stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארמייה הראשונה (האימפריה הגרמנית)
היסטוריה > הקמה ראשונה

מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה אלכסנדר פון קלוק. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף הימני הקיצוני של הגרמנים, והיה עליה לכתר את פריז מכיוון מערב. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, כבשה את בריסל ב-20 באוגוסט, וניצחה את הבריטים בקרבות מונס ולה קאטו, אולם לבסוף הוכתה בקרב על המארן, ונאלצה לסגת אל מעבר לנהר האן. הארמייה השתתפה במרוץ אל הים, ובכלל זה בקרב אראס.
ב-27 במרץ 1915 נפצע קשה מפקד הארמייה פון קלוק ברגלו, והוחלף על ידי גנרל מקס פון פבק.
לאחר שהחזית המערבית קפאה על שמריה במלחמת חפירות ממושכת, הוחלט בפיקוד העליון שאין צורך בארמייה, ובעקבות כך פורקה הארמייה ב-17 בספטמבר 1915, ויחידותיה חולקו בין הארמיות האחרות.
היסטוריה > הקמה שנייה

ב-19 ביולי 1916 במהלך הקרב על הסום, עקב ריבוי הכוחות בגזרה, שהייתה בפיקוד הארמייה השנייה, הוחלט לפצל את הכוחות ולתת את הפיקוד בגזרה הצפונית לארמייה הראשונה שהוקמה מחדש בפיקוד פריץ פון בלוב, שהיה מפקד הארמייה השנייה, ואילו הארמייה השנייה הועמדה תחת פיקוד גנרל מקס פון גלוויץ, שהיה בנוסף לכך מפקד קבוצת הארמיות גלוויץ - שהוטל עליה לתאם בין הארמיות הראשונה והשנייה.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה. ב-9 ביוני 1918 עבר גנרל פון בלוב לפקד על הארמייה התשיעית, ובמקומו מונה גנרל ברונו פון מודרה. ב-15 - 17 ביולי 1918 השתתפו כוחות הארמייה במתקפה הגרמנית על המארן. ב-12 באוקטובר 1918 עבר גנרל פון מודרה לפקד על הארמייה ה-17, ובמקומו מונה גנרל אוטו פון בלוב. ב-8 בנובמבר 1918 עבר גנרל פון בלוב לפקד על כוחות ההגנה במערב, ובמקומו מונה גנרל מגנוס פון אברהרדט שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה הראשונה ב-24 בינואר 1919.
סדר הכוחות > 23 באוגוסט 1914

בקרב מונס ב-23 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-2 | הדיוויזיה ה-3 |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-2 | הדיוויזיה ה-4 |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-3 | הדיוויזיה ה-5 |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-3 | הדיוויזיה ה-6 |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-4 | הדיוויזיה ה-7 |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-4 | הדיוויזיה ה-8 |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-17 |
| הארמייה הראשונה | הקורפוס ה-9 | הדיוויזיה ה-18 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-3 | דיוויזיית המילואים ה-5 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-3 | דיוויזיית המילואים ה-6 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-4 | דיוויזיית המילואים ה-7 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-4 | דיוויזיית המילואים ה-22 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-9 | דיוויזיית המילואים ה-17 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-9 | דיוויזיית המילואים ה-18 |
סדר הכוחות > 30 באוקטובר 1918

בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
| ארמייה | קורפוס | דיוויזיה |
| --- | --- | --- |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-7 | הדיוויזיה ה-1 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-7 | הדיוויזיה ה-50 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-7 | דיוויזיית המילואים הבווארית ה-8 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-7 | הדיוויזיה ה-17 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-7 | חלק מדיוויזיית הפרשים של המשמר |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-6 | דיוויזיית המילואים ה-80 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-6 | דיוויזיית הפרשים של המשמר (מוקטנת) |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-24 | דיוויזיית המילואים ה-51 |
| הארמייה הראשונה | קורפוס המילואים ה-24 | הדיוויזיה ה-7 |
מפקדים > הקמה ראשונה

אלכסנדר פון קלוק (2 באוגוסט 1914 - 28 במרץ 1915)
מקס פון פבק (28 במרץ 1915 - 17 בספטמבר 1915)
מפקדים > הקמה שנייה

פריץ פון בלוב (19 ביולי 1916 - 9 ביוני 1918)
ברונו פון מודרה (9 ביוני 1918 - 12 באוקטובר 1918)
אוטו פון בלוב (12 באוקטובר 1918 - 8 בנובמבר 1918)
מגנוס פון אברהרדט (8 בנובמבר 1918 - 24 בינואר 1919)
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  הקורפוס לא השתתף בקרב מונס, משום שהיה מעורב במצור על אנטוורפן
| האימפריה הגרמנית ארמיות הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה  |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הארמייה הראשונה • הארמייה השנייה • הארמייה השלישית • הארמייה הרביעית • הארמייה החמישית • הארמייה השישית • הארמייה השביעית • הארמייה השמינית • הארמייה התשיעית • הארמייה העשירית • הארמייה ה-11 • הארמייה ה-12 • הארמייה ה-14 • הארמייה ה-17 • הארמייה ה-18 • הארמייה ה-19 • ארמיית הבוג • ארמיית הניימן • ארמיית הצפון • ארמיית הדרום • מפקדת הגנת החופים |  |
| פלגות ארמייה | פלגת הארמייה A - פלקנהאוזן • פלגת הארמייה B - גדה • פלגת הארמייה C - שטרנץ • פלגת הארמייה D - שולץ • פלגת הארמייה גרונאו • פלגת הארמייה לאוונשטיין • פלגת הארמייה ווירש |  |
האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש

| --- | --- |

הקמפוס במילאנו
 אוניברסיטה קתולית
 על שם:  הלב הקודש של ישו 
 מוטו:  Nel cuore della realtà  בלב המציאות
 תקופת הפעילות:  7 בדצמבר 1921 – הווה (102 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' לורנצו אורנאג'י
 רקטור:  Franco Anelli 
 צוות:  4,160
 סטודנטים
 :  42,000
 מיקום
 מיקום:  מילאנו, איטליה
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  45°27′47″N 9°10′37″E﻿ / ﻿45.4631°N 9.1769111111111°E﻿ / 45.4631; 9.1769111111111
 http://www.unicattolica.it
 he
 
האוניברסיטה בשנות ה-50 של המאה ה-20
שיעור באוניברסיטה
האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש (באיטלקית: Università Cattolica del Sacro Cuore) היא אוניברסיטת מחקר פרטית הממוקמת במילאנו שבאיטליה. האוניברסיטה הוקמה ב-1921, ונחשבת לאחת מהאוניברסיטאות הפרטיות הגדולות באירופה. בנוסף לקמפוס המרכזי במילאנו, ישנן שלוחות של האוניברסיטה גם בערים רומא, ברשה, פיאצ'נצה, קרמונה וקמפובאסו.
בתי ספר

לאוניברסיטה הקתולית של מילאנו 14 בתי ספר בתחומים שונים:
בית הספר לחקלאות, פיאצ'נזה-קרמונה (נוסד ב-1951)
בית הספר לאמנות ופילוסופיה (נוסד ב-1923)
בית הספר למדעי הבנקאות, הפיננסים והביטוח (נוסד ב-1990)
בית הספר לכלכלה (נוסד ב-1947)
בית הספר לכלכלה, פיאצ'נזה-קרמונה (נוסד ב-1990)
בית הספר לחינוך (נוסד ב-1936)
בית הספר למשפטים (נוסד ב-1923)
בית הספר למשפטים, פיאצ'נזה-קרמונה (נוסד ב-1995)
בית הספר למתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע, ברשה (נוסד ב-1968)
בית הספר לרפואה, רומא (נוסד ב-1958)
בית ספר לשפות וספרות זרה (נוסד ב-1968)
בית הספר למדעי המדינה (נוסד ב-1926)
בית הספר לפסיכולוגיה (נוסד ב-1999)
בית הספר לסוציולוגיה (נוסד ב-2001)
הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי

הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי הוא בית חולים בתפוסה של 1,850 מיטות, הממוקם ברומא. בית חולים זה אף משמש כבית הספר לרפואה של האוניברסיטה הקתולית של הלב הקדוש. אגוסטינו ג'מלי (באיטלקית: Agostino Gemelli, ‏1878-1959) היה מנדיקנט פרנציסקני, רופא ופסיכולוג, אשר כיהן כרקטור הראשון של האוניברסיטה הקתולית וב-1961 ייסד את בית החולים ברומא.
האפיפיור יוחנן פאולוס השני טופל בבית החולים לאחר שנפצע קשה בניסיון ההתנקשות בחייו ב-1981.
בוגרים בולטים

רומנו פרודי
צ'יריאקו דה מיטה
אוסקר לואיג'י סקאלפרו
דנה יואלי

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1979 (בת 45) סיאטל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2005)  אוניברסיטת המבורג (2005)  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2010) 
 תחום יצירה:  רב תחומי
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2012) 
 www.danayoeli.net
 
דנה יואלי (נולדה ב-1979) היא אמנית ישראלית רב תחומית. עבודותיה מוצגות במוזיאונים מובילים בישראל ובאירופה והיא זכתה במלגות ופרסים. עבודותיה מופיעות באוספים פרטיים ומוסדיים בישראל ובעולם.
ביוגרפיה

יואלי נולדה בסיאטל, ארצות הברית וסיימה את לימודיה בבצלאל בשנת 2010. היא חיה ועובדת בתל אביב.
דנה יואלי מלמדת אחת לשבוע רישום בסטודיו שלה בתל אביב.
השכלה

2005-2002 - המחלקה לאמנות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2005-2004 - אוניברסיטת המבורג למדעים שימושיים, המבורג, גרמניה
2010-2008 - תואר שני באומנויות, בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב-יפו.
תערוכות יחיד

2011 - לויתן – קו 16 – גלריה קהילתית לאומנות עכשווית, נווה אליעזר, תל אביב
2012 - אוטמטון – גלריה דנה, יד מרדכי
2017 - אולימפיה – מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית, הרצליה
2018 – תפנים – בית ביאליק, תל אביב
2019 – קריפטה – גלריה שלוש לאמנות עכשווית, תל אביב.
תערוכות קבוצתיות - חלקי

2010 – קרח דק – גלריה דנה, יד מרדכי
2011 – מרחבים חדשים – לאומי, תל אביב
2007 - Somewhere Better Than This Place’, גלריה ברוורמן, תל אביב
2009 – צייר-צייד: הניצודים – מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, תל אביב
2009 – חממת האמנים, צבע טרי, היריד לאמנות עכשווית, תל אביב
2013 – תערוכת פרסי משרד התרבות והספורט לאמנות ועיצוב, מוזיאון אשדוד לאמנות
2015 – התערוכה החקלאית, חקלאות מקומית באמנות עכשווית, מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2015 – אחרי עשרים שנה: עיצוב זיכרון רבין, מכון טכנולוגי, חולון
2015 – מאסף' תצוגה לא שימושית, בית האמנים, ירושלים
2016 – יריד ספרי אמן בארטפורט, ארטפורט, תל אביב
2016 – התלוש, גלריה לרישום והדפס, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2017 – הצד האחר – גלריה שלוש לאמנות עכשווית, תל אביב
2018 – ממחטה ופודריה – נולובז – לחלל שיתופי לאמנות, תל אביב
2020 – שמש שחורה.
פרסים ומלגות

2005 – פרס שודופסקי לאמן צעיר
2005 – מלגה מטעם DAAD וידידי בצלאל בהמבורג, גרמניה
2010 – שהות וסדנא רעיונית בבלגרד, סרביה
2012 פרס אמן צעיר, משרד התרבות והספורט
2013 – מענק מפעל הפיס
2013 – מלגת שהייה IDA, בהנובר, גרמניה
2014 - מלגת קרן יהושוע רבינוביץ' לתרבות, תל אביב
2015 – מענק קרן האמנויות של עיריית תל אביב וקרן רבינוביץ' לפרויקטים מיוחדים
2015 – מענק וסדנא לאמנים ACDP
2016 – מענק קרן אוסטרובסקי
2017 – מענק מפעל הפיס
2019 – מענק מחקר ושהות על שם סוזי באור, המבורג גרמניה.
פרסומים

2014 - 2015 - אשוחית, ספר אמן
קישורים לסרטונים

במוזיאון פתח תקווה
ראיון במוזיאון הרצליה
מאחורי הקלעים, דנה יואלי בזמן ההקמה של העבודה "מעוק, 2011", לתערוכה: באופן פורמלי (2): ומה לעשות עם ציור במאה ה-21 -
ראיון וירטואלי, יצירה בעין הסערה. אפריל 2020
שיחה עם האומנית על 'אולימפיה'
הערות שוליים

1 2  About, Dana Yoeli
1 2 3 4  אלי ערמון אזולאי, ביקור סטודיו | דנה יואלי, באתר הארץ, 20 במאי 2011
1 2  מה קורה // דנה יואלי, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2019-02-01
↑  מוזיאון ישראל מרכז מידע לאמנות ישראלית - סרטים, מאמרים: יואלי, דנה, באתר museum.imj.org.il
↑  רעות ברנע, התערוכה "קרדנצה": זיוף, אשליה ואמן מת, באתר כלכליסט, 14 בנובמבר 2016
1 2 3  דנה יואלי, באתר מוזיאון הרצליה
1 2  השכמה שקרית: על היחס בין מודל למציאות ב"אולימפיה" של דנה יואלי, באתר ערב רב Erev Rav
1 2  ARToday, בתערוכה חדשה מפצלת דנה יואלי ציור של רובנס לשמונה מקטעים נפרדים. "קריפטה" בגלריה "שלוש" תל אביב. פתיחה בחמישי 19/12 בשעה 20:00, באתר ARToday, ‏2019-12-12
↑  דנה יואלי - פרוסניום, באתר מגזין הרמה, ‏2018-03-18
↑  TheArtLab - דנה יואלי, באתר TheArtLab
↑  מוזיאון ישראל מרכז מידע לאמנות ישראלית - תערוכות: יואלי, דנה, באתר museum.imj.org.il
↑  מרכז מידע לאמנות ישראלית | מוזיאון ישראל, ירושלים, באתר museum.imj.org.il
↑  מוזאון פתח תקוה לאמנות - דנה יואלי, נבדק ב-2021-11-30
↑  דנה יואלי על "אולימפיה" במוזיאון הרצליה, נבדק ב-2021-11-30
↑  מאחורי הקלעים עם האמנים l דנה יואלי, נבדק ב-2021-11-30
↑  יצירה בעין הסערה. ראיון וירטואלי עם דנה יואלי, באתר Talking Art, ‏2020-04-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 295478  NLI: 987007420044005171  GND: 1154498689  VIAF: 496152140016711100000   WorldCat (עם VIAF): 496152140016711100000
ה' מלך ה' מלך ה' ימלוך לעולם ועד

ה' מֶלֶךְ ה' מָלָךְ ה' יִמְלֹךְ לְעוֹלָם וָעֶד הוא היגד דמוי פסוק, שמבטא את מלכותו של השם בשלושת הזמנים: הווה, עבר ועתיד. משפט זה מורכב מפסוק ושני חלקי פסוקים, אך אינו מופיע כצורתו במקרא. אף על פי כן, הוא משמש בהקשרים שונים בתפילה כאילו היה פסוק ומופיע בקטעים שונים המלקטים פסוקים. המשפט נמצא בשימוש לכל הפחות מתקופת הגאונים, והוא נאמר בכמה תפילות ובמועדים נוספים. מאיר בר-אילן כינה אותו "פסוק מלאכותי".
היגד זה בנוי מצירוף של הפסוק "ה' יִמְלֹךְ לְעֹלָם וָעֶד" מתוך שירת הים המבטא את מלכות ה' בעתיד, יחד עם שני חלקי פסוקים: "ה' מֶלֶךְ" מתוך הפסוק "ה' מֶלֶךְ עוֹלָם וָעֶד אָבְדוּ גוֹיִם מֵאַרְצוֹ", ו"ה' מָלָךְ" מתוך הפסוק "ה' מָלָךְ תָּגֵל הָאָרֶץ יִשְׂמְחוּ אִיִּים רַבִּים".
היגד זה הוא חלק מנוסח שנקרא "קבלת עול מלכות שמים" ולו לחנים מסורתיים בכמה עדות ישראל, וכן לחנים חדשים.
מקורות המשפט

בספרות ההיכלות, בספר היכלות רבתי, מופיעים חלקים של המשפט מפי הארץ כחלק מקדושה שנאמרת בידי דוד המלך, הרקיעים והארץ, ויש הרואים בכך את המקור למשפט זה. המשפט מופיע גם בחלק מנוסחאות ברייתא דרבי עקיבא, גם היא מספרות ההיכלות, כפתיחה לתפילת שחרית שברקיע: ”בכל שחר מלאך עומד לפניו ופותח ואומר: ה' מלך ה' מלך ה' ימלוך לעולם ועד”. ומכאן המנהג לומר משפט זה בעמידה לפני תחילת פסוקי דזמרא.
המשפט נזכר במסכת סופרים בסדר הוצאת ספר תורה: ”ואחר כך עומד המפטיר ואומר: אין כמוך באלים ה' מי כמוך נאדר בקדש נורא תהלות עושה פלא מלכותך מלכות כל עולמים וממשלתך בכל דור ודור ה' מלך ה' מלך ה' ימלוך לעולם ועד” (פרק י"ד הלכה ח). כמו כן מובא ההיגד בסדר רב עמרם גאון כחלק מפסוקי יהי כבוד.
שימושים במשפט זה

משפט זה נאמר בכמה הזדמנויות:
בתפילת שחרית – נאמר כאחד מפסוקי יהי כבוד, ולפי כמה נוסחים (נוסח הספרדים, נוסח ספרד) נאמר גם בחלק של פסוקי דזמרה המקדים את ברוך שאמר.
בברכת יראו עינינו, הנאמרת לפי כמה מנהגים בברכות קריאת שמע בתפילת ערבית, ולפי כמה מנהגים בנוסח יראו עינינו המקוצר שנאמר כחלק מסדר קריאת שמע על המיטה.
בהוצאת ספר תורה בשבת, לפי חלק מהמנהגים.
בפסוקי הפתיחה בהקפות בשמחת תורה.
בברית מילה בפסוקים שנאמרים לפני המילה.
בסליחות (למנהג הספרדים).
נוסף על כך, משמש המשפט כמוטיב מרכזי (ולעיתים רפרן) בפיוטים קדומים כמו אדירי איומה יאדירו בקול ובטרם שחקים וארקים נמתחו.
הלכות ומנהגים ביחס לאמירתו

הכפלה – על פי תיקוני הזוהר, כתב הבית יוסף שנוהגים לומר את המשפט פעמיים לפני פסוקי דזמרא. נוהגים כן גם בברית מילה, ולמנהג הספרדים גם בסליחות ובהקפות. אחד ההסברים לטעם ההכפלה הוא כדי להמליך את ה' על הגוף והנפש יחד.
עמידה – כבר במסכת סופרים מוזכר לגבי משפט זה "עומד... ואומר...". בשיבולי הלקט מביא שיש עניין לעמוד באמירה זו משום שמובא במדרש "מלאך אחד עומד ופותח ואומר ה' מלך", אלא שבימי חול טרודים וממהרים ולכן אומרים אותו בישיבה, ובשבת שאינם ממהרים אומרים בעמידה. גם בשער הכוונות כתב לומר משפט זה בעמידה מטעם על פי הסוד. בילקוט יוסף כתב שהעמידה הזו היא מידת חסידות, ולכן מי שהעמידה קשה לו יכול לכתחילה לשבת.
אמירה עם הציבור – בשער הכוונות כתב שאם אדם נמצא בבית הכנסת כשהציבור אומר את המשפט הזה והוא נמצא בשלב אחר בתפילה, עליו לעמוד עם הציבור, אך אינו צריך לומר עמם את המשפט, ויכול הוא להמשיך לומר את החלק בתפילה שבו הוא מצוי. הפרי חדש כתב שאם הוא אינו מכוון את כוונות התפילה לפי הסוד, יותר טוב שגם יאמר את הפסוקים הללו כדי לקבל עול מלכות שמים עם הציבור. וכך כתב הרב חיים פלאג'י. לעומת זאת הרב עובדיה יוסף ואחרים כותבים שכל אדם, גם אם אינו מכוון על פי הסוד, ינהג כמו שכתב האר"י. וכתב הבן איש חי שבתפילה ובסליחות צריך לעמוד בשעת אמירת ה' מלך, אך לא בהקפות.
הפסקה באמצע האמירה - כתב בספר אליה רבה, שאין להפסיק באמירתו, כשם שאסור להפסיק באמירת "ה' אלקיכם אמת" שבקריאת שמע.
רמזים ודרשות

מהרש"ל מציין שהגימטריה של המשפט הזה היא 620, כמו הגימטריה של "כתר", שהיא הגבוהה בין עשר הספירות.
הערות שוליים

↑  בסדר הזמנים בהיגד זה ההווה קודם לעבר, לא כסדרם הכרונולוגי.
↑  מאיר בר-אילן, "מפיוטי ההגדה – 'אדיר הוא' ו'אדיר במלוכה'", מסורת הפיוט ד (תשס"ח), עמ' 37–60.
↑  ספר שמות, פרק ט"ו, פסוק י"ח.
↑  ספר תהלים, פרק י', פסוק ט"ז.
↑  ספר תהלים, פרק צ"ז, פסוק א'.
↑  ראו למשל לחן מרוקאי מסורתי כאן
↑  למשל כאן, כאן בביצוע גד אלבז ובני אלבז, וכאן בביצוע יוסף קרדונר.
↑  ראו למשל רבי אלעזר מגרמייזא, פירושי סידור התפילה, סימן כו, עמוד קלא, באתר היברובוקס: "ה' מלך ה' מלך ה' ימלוך לעולם ועד אינו פסוק בכל הקריה, כי אם מספר המרכבה הועתק כי חיה אחת ששמה ישראל עומדת באמצע הרקיע וצועקת בקול [ואומרת בכל יום] ה' מלך ה' מלך". וכן שלמה אהרן ורטהיימר, פרקי היכלות, בתוך בתי מדרשות א, מוסד הרב קוק, ירושלים תשי"ב, פרק ז', באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום); מאיר בר-אילן, "קווי יסוד להתפתחותה של הקדושה וגיבושה", דעת כה (תש"ן), עמ' 5–20.
↑  כך למשל אצל רבי אלעזר מגרמייזא, ספר הרוקח הגדול, סימן שסב, באתר היברובוקס, וכן בשיבולי הלקט, סימן עו. אמנם, לפנינו בפרקי היכלות, פרק ל"א נאמר רק שהמלאך אומר "ה' מלך".
1 2  בית יוסף, אורח חיים, סימן נ'.
↑  ראו כאן.
↑  ראו למשל כאן (בעמ' 20 ועוד).
↑  תיקוני זהר, קלד, ב.
↑  בן איש חי פרשת ויגש א, מובא במקור חיים השלם חלק א עמוד 163
↑  סימן עו, מובא בבית יוסף שם.
↑  דרושי תפילת השחר דרוש א עניין תפילת השחר.
↑  אורח חיים סימן מח סעיף י.
↑  דרושי תפילת השחר דרוש א דיבור המתחיל שני פסוקים.
↑  אורח חיים סוף סימן נ.
↑  כף החיים של הרב חיים פלאג'י, סימן יח סעיף ז.
↑  יביע אומר חלק ט סימן פב ס"ק ה.
↑  אליה רבה, אורח חיים, סימן נ"א, ס"ק ד', באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי על פי שיטת רבני צרפת שמובאת להלכה בשולחן ערוך, אורח חיים, סימן ס"ו, סעיף ה' בעניין ה' אלקיכם אמת.
↑  פירוש עשר ספירות למהרש"ל, ספירת כתר
הבמה החשמלית - אגדת רוקנ'רול

| --- | --- |
 בימוי:  ניסים מוסק
 הופק בידי:  שרון שביט
 תסריט:  ניסים מוסק, רון עופר
 תחקיר:  אניקה פילנאי, משה מוסק, סימון דוויק
 עריכה:  ניסים מוסק
 מוזיקה:  הבמה החשמלית
 צילום:  מני אליאס
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  ביבליקל הפקות
 הקרנת בכורה:  2008
 משך הקרנה:  83 דק' 
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  דוקומנטרי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבמה החשמלית - אגדת רוקנ'רול הוא סרט תיעודי שביים ניסים מוסק, ויצא לאקרנים ב-2008. הסרט עוסק בלהקת הרוק הבמה החשמלית ובנגן הגיטרה שהוביל אותה שלמה מזרחי, שהייתה בולטת מאוד בסצנה הירושלמית של סוף שנות השישים. הסרט מציג פרספקטיבה רחבה של חיים של חברי הלהקה מתקופת הזוהר שלהם ועד היום, במקביל עם תיאור של השינויים שחלו בירושלים בתקופות אלו. הסרט התחרה בתחרות הסרט התיעודי של פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
תקציר העלילה

להקת הבמה החשמלית הייתה מהלהקות החשובות של הרוק הירושלמי בפרט והישראלי בכלל. חברי ההרכב היו נערים שיצאו משכונות מצוקה, ממוסררה ומנחלאות. למרות הצלחתם הם מעולם לא הקליטו אלבום משלהם. הם הקליטו סינגל עם צביקה פיק (מתוך האלבום זוהי הדרך שלי) ואת חנטריש ¼3 עם דני בן ישראל, אך בשני המקרים לא קיבלו קרדיט. בסרט מוסק מוצא את כל חברי הלהקה ומציע להם לשוב ולנגן יחד כדי להפיק אלבום משל עצמם. הסרט עוקב אחרי סיפורי החיים שלהם מאז ועד היום, ומציג את תהליך העבודה המשותפת שלהם אחרי 37 שנים. הם לא מצליחים להקליט אלבום אלא מופיעים בצוללת הצהובה בירושלים עם הופעת אורח של המעריץ שלהם ברי סחרוף במופע שמשודר בערוץ הראשון.
הערות שוליים

1 2  חזי מחלב, על "הבמה החשמלית", סרטו של ניסים מוסק, באתר "העוקץ", 12 בדצמבר 2008
ה' צבעים

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מיכל נאמן
 תאריך יצירה:  1998
 טכניקה וחומרים:  שמן ומסקינטייפ על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  200
 רוחב:  170
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות
"ה' צבעים" היא שמה של סדרת ציורים מאת הציירת הישראלית מיכל נאמן אותה החלה ליצור בשנות ה-90 של המאה ה-20. העבודות עוסקות באסתטיקה ובייחוד ביחס שבין הדימוי ליצירת האמנות והן עושות שימוש באיקונוגרפיה עשירה, הלקוחה בין היתר, מן היהדות והנצרות.
היסטוריה

סדרת הציורים "ה' צבעים" (באנגלית: "Legion") מהווה המשך ליצירתה המוקדמת של נאמן. בשנת 1976 יצרה נאמן עבודה בשם "יהווה צבעים", בה השתמשה נאמן בשיבוש כינויו של האל ביהדות ("יהווה צבאות"). גם בסדרת עבודות אלו שיבשה נאמן את שם האל המירה אותו בביטוי ארס-פואטי על מהות הדימוי האמנותי.
ב-16 בפברואר 1999 נפתחה במוזיאון תל אביב תערוכת יחיד גדולה של נאמן תחת השם "ה' צבעים". במרכז התערוכה עמדה קבוצה של יצירות שצוירו על מצע של צבעי שמן וסרט הדבקה. בכל אחד מן הציורים הופיע הטקסט "ה' צבעים" בצבע שונה על רקע של מצע עשוי צבע ומסקינטייפ. הסרט הדביק בו השתמשה האמנית שימש אותה ביצירות קודמות כאמצעי עזר ליצירת דגם של משבצות. כאן, בחרה האמנית להשאיר את רצועות הנייר, המהוות חלק מן המצע של העבודה. "העבודות נראות לעיתים כמונוכרומים", העידה נאמן, "בשל הצבע האחיד המונזל מעל למשבצות, מכתים את המסקינג טייפ ונותר עליו. הרבגוניות של המשבצות מפנה מקומה לחד-צבעוניות של מסך הנייר, כעין נטיפה אחידה של 'מבול' צבעוני זה או אחר, שמסתיר את הקשת הפוליכרומית של צבעי המשבצת". מבין המצע מופיעים פרטים של דמויות ברווז ושפן, הלקוחים מן הדימוי של "שפן-ברווז", אותו שאבה נאמן מתוך ספרו של לודוויג ויטגנשטיין "חקירות פילוסופיות" (1953), והיווה מוטיב מרכזי בעבודתה מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20.
לאחר סידרה זו המשיכה נאמן ליצור עבודות בטכניקה דומה, הנושאות שמות שונים ומהוות - על פי נאמן - חלק מסדרת ציורים אחת. קבוצה בולטת בהן הן העבודות שהוצגו בתערוכה "Wit/ויץ/Wit" ‏(2013) שכללה התייחסות סמיוטית והיסטורית אל שמות של צבעים לציור.
פרשנות > גוף וטקסט

באנגלית נקראה סדרת העבודות "Legion" (לגיון), שהוא מושג שנלקח מן הברית החדשה. בהבשורה על-פי לוקאס מתואר ישו הפוגש אדם "אשר שדים בו." הוא פונה אליו "וישאל אתו ישוע לאמר מה-שמך ויאמר לגיון שמי כי-שדים רבים נכנסו בו." על פי נאמן השם הוא "זה השם שנותן לעצמו האיש מוכה הדיבוק" ולפיכך הוא מעיד על ריבוי בתוך הגוף היחידני.
בדומה לכך, העבודות עשויות באסטרטגיה של ריבוי דימויים, המשתנים בעיקר בטקסט המצויר בהן. טקסט זה מעניק לכל ציור משמעות שונה. חלק מן האזכורים רומזים על נוכחות מופשטת ("ה' צבעים"), בעוד אחרים מסמלים נוכחות מורבידית או פרוורטית ("The man who laughs with cuts"). בהקשר זה טען עירד קימחי כי ביצירותיה של נאמן ה"דימוי", כלומר ה"פיגורה", מתאר את מה שאיננו מופיע בציור.
אסטרטגית הריבוי מהווה, אם כן, ניסיון לכונן "גוף" ומהות ביצירה. בה בעת היא משמשת גם כביטוי ל"אימה מפני היחידאי, הסינגולרי, שככזה הוא יוצא דופן והיברידי.". בדרך זו נוצר פירוק והרכבה מחודשים של משמעויות.
פרשנות > הציור המת והחי

מספר פרשנים תיארו את החוויה הגופנית באופן הציור של נאמן. יגאל צלמונה, לדוגמה, תיאר את הצבע בציור כ"מזיל דם כמו אייקונה של מדונה, משתין, נוטף חלב, מתייבש מזדקן ואוצר את זיכרון התהוותו." אולם, גופניות זו, כפי שטענו פרשנים אחרים, המתקיימת על מצע המסקינטייפ היא במהותה אירונית ומתקיימת ביחס אל מוות.
יערה שחורי, למשל, במאמרה "שעת הזאבים של מיכל נאמן" (2010), אבחנה את המוות כחלק אינהרנטי מציוריה של נאמן. הדבר בא לביטוי, למשל, ב"קבירת הדימויים" של השפן והברווז בתוך גריד המסקינטייפ של הציור. גם הגריד עצמו, טענה שחורי, מהווה עדות לפרקטיקה שבה הציור הופך בתהליך היווצרותו לנשל או לגווייה. בכמה עבודות אף "קולף" גריד המסקינטייפ מן הבד עליו הוא נוצר והפך לאובייקט אמנותי עצמאי.
גלריה

יהווה צבעים, 1976
עירוב טכניקות והדבק על קרטון
38.4 × 43.8 ס"מ
אוסף מוזיאון ישראל
The Wall is Alive‏, 2010
שמן, לטרסט ומסקינטייפ על בד
190 × 160 ס"מ
הערות שוליים

↑  מרדכי עומר, "הציור המתמהמה של מיכל נאמן", בתוך: גינתון, אלן, ה' צבעים, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו, 1999.
↑  הבשורה על-פי לוקאס, ח', 30-27.
↑  ראו: עירד קמחי, "פרפר וגולם", בתוך גינתון, אלן, ה' צבעים, מוזיאון תל אביב, עמ' 28.
↑  מיכל נאמן, "ההצגה סובלת", סטודיו, כתב עת לאמנות, מס 101, מרץ 1999, עמ' 23.
↑  מיכל נאמן, "ההצגה סובלת", סטודיו, כתב עת לאמנות, מס 101, מרץ 1999, עמ' 23-22.
↑  יגאל צלמונה, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 362.
↑  ראו: יערה שחורי, "שעת הזאבים של מיכל נאמן", בתוך מיכל נאמן, חיוך, חתול, חיוך, גלריה גורדון, תל אביב, 2010, עמ' 143.
הארי קארני

| --- | --- |

 לידה:  1 באפריל 1910 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  8 באוקטובר 1974 (בגיל 64) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Harry Howell Carney
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  ג'אז 
 כלי נגינה:  סקסופון, קלרינט 
 פרופיל ב-IMDb
 
הארי האוול קארני (באנגלית: Harry Howell Carney;‏ 1 באפריל 1910 – 8 באוקטובר 1974) היה סקסופוניסט ג'אז וקלרינט אמריקאי, שבמשך ארבעה עשורים היה חבר בתזמורתו של דיוק אלינגטון. הוא ניגן במגוון כלים אך בעיקר השתמש בסקסופון בריטון, והשפיע באופן ניכר על השימוש בכלי זה במוזיקת הג'אז.
ראשית חייו

קארני נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. הוא גדל קרוב לחברו העתידי ללהקה ג'וני הודג'ס. קארני החל בנגינה בפסנתר בגיל שבע, עבר לקלרינט בגיל 14 והוסיף את סקסופון האלטו שנה לאחר מכן. הוא ניגן לראשונה באופן מקצועי במועדונים בבוסטון.
השפעות מוקדמות על נגינתו של קארני כללו את באסטר ביילי, סידני בשה ודון מאריי. קארני דיווח גם כי בנגינתו על סקסופון בריטון "ניסה לגרום למשלב העליון להישמע כמו קולמן הוקינס ולמשלב התחתון כמו – אדריאן רוליני".