stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלחנדרו ליפשוץ פרידמן
פעילותו בצ'ילה

בשנת 1926, כדי להתגבר על מחלת השחפת שלקה בה, לצורך מעבר לתנאי אקלים הולמים יותר  הסכים לקבל את המשרה של פרופסור באוניברסיטת קונספסיון בצ'ילה. הוא הגיע לצ'ילה בספטמבר 1926. כפי שתרם בזמנו להעלאת אוניברסיטת טרטו על מפת המחקר הפיזיולוגי האירופי, כך גם בצ'ילה. הוא  ארגן ופיתח את המכון המקומי לפיזיולוגיה וניהל אותו עד שנת 1936. בשנת 1927 מונה לדיקן הראשון של הפקולטה החדשה לרפואה שנוסדה בקונספסיון והקים שם חברה לביולוגיה, סניף של החברה הביולוגית Société de biologie מפריז. בשנים 1934–1935 פרסם יחד עם פּי-סונייר,  עמית  מפורסם מספרד, את ספר הלימוד "קורס לעבודות מעשיות בפיזיולוגיה" שהוצא לאור במדריד. באותן השנים התחיל להתעניין בבעיותיהן ובתרבותן של האוכלוסיות האינדיאניות.
כשבסוף שנת 1935 עקב מחלוקות, אוניברסיטת קונספסיון החליטה לא לחדש את החוזה איתו, החל משנת 1936 עבר אלחנדרו ליפשוץ לסנטיאגו דה צ'ילה שם, לבקשתו של שר הבריאות דאז, ד"ר אדוארדו קרוז קוק, לקח על עצמו את ניהול המכון לרפואה ניסויית של שירות הבריאות הלאומי.
בשנת 1941 קיבל את האזרחות הצ'יליאנית. בשנת 1943 בטקס פומבי מתוקשר בתיאטרון קאופוליקן התקבל יחד עם המשורר פבלו נרודה כחבר במפלגה הקומוניסטית הצ'יליאנית. 
בשנת 1944 זכה בארצות הברית בפרס צ'ארלס ל. מאייר לחקר הסרטן על מחקריו באונקולוגיה.
ספריו בנושא העמים האינדיאנים השפיעו את האידיאלוגיה של מפלגות השמאל בצ'ילה בנושא היחס לאוכלוסייה זאת. בשנת 1946 עמד בראש משלחת מחקר בקרב האינדיאנים בארץ האש מטעם הממשלה הצ'יליאנית.
בהקדמתו לספר של ליפשוץ, "הבעיה הגזעית בכיבוש אמריקה ונישואי התערובת" (El problema Racial en la Conquista de América y el Mestizaje"), בשנת 1963 פבלו נרודה שהיה ידידו ושכנו, הגדיר את המחבר כ"האדם הכי חשוב בצ'ילה" של אותם הימים. בשנת 1970 זכה אלחנדרו ליפשוץ בפרס הלאומי למחקר, על עבודותיו בתחום האנדוקרינולוגיה והרפואה הניסויית. בשנת 1972 התקבל כחבר כבוד לאקדמיה למדעים של צ'ילה. באותה שנה הנשיא סלבדור איינדה רתם אותו לקחת חלק בעבודה על תוכנית החוק החדש בנוגע לאוכלוסייה הילידה.
ליפשוץ אסף אוסף ספרים גדול בענייניי רפואה, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, היסטוריה של אמריקה ושל האינדיאנים, דרוויניזם ומרקסיזם, אתנולוגיה, פיזיולוגיה, אנדוקרינולוגיה, אונקולוגיה ניסויית, פתולוגיה ורפואה ניסויית. הוא תרם ספרייה זו לאוניברסיטת צ'ילה ולאוניברסיטה הקתולית של צ'ילה.
ב-1973 בעת ההפיכה הצבאית, פרצו אנשי צבא לביתו בלוס גינדוס. הוא פרש לגמלאות בגיל 77.
ליפשוץ נפטר בבית האבות היהודי בסנטיאגו דה צ'ילה בגיל 93 ב-10 בינואר 1980. לאחר מותו בשנת 1983 הוקם מכון למדעים על שמו, הקשור למפלגה הקומוניסטית.
פרסים וכיבודים

1972 – הפרס הלאומי למחקר של צ'ילה
לקריאה נוספת

Hernán Concha Quezada, Alexander Lipschütz en Europa (1883-1926), Ril (Red Internacional del Libro) editores, Santiago de Chile, 2007
אירן ז'וליו-קירי

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1897 הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  17 במרץ 1956 (בגיל 58) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Irene Curie 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  צרפת
 מקום קבורה:  Cemetery Sceaux 
 מקום לימודים:  הפקולטה למדעים של פריז (1925)  קולז' סווינייה  סורבון 
 מנחה לדוקטורט:  פול לנז'בן 
 מוסדות:  הפקולטה למדעים של פריז 
 תלמידי דוקטורט:  Yang Chengzong 
 פרסים והוקרה:  קצינה בלגיון הכבוד (1939)  מסדר צלב גרונוולד, דרגה 3 (1946)  מדליית מאטאוצ'י (1932)  פרס נובל לכימיה (1936)  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה (1947)  מדליית ברנרד על שירות ראוי לשבח למדע 
 בן זוג:  פרדריק ז'וליו-קירי (1900-1958)
 צאצאים:  פייר ז'וליו, הלנה לאנגוין-ז'וליו 
 תרומות עיקריות
 יצירת יסודות רדיואקטיביים חדשים, כלומר - גילוי הרדיואקטיביות המלאכותית
 
אירן ז'וליו-קירי יחד עם אמה מארי, צולם בשנת 1925.
אירן ז'וליו-קירי (בצרפתית: ‏Irène Joliot-Curieקובץ:LL-Q150 (fra)-Exilexi-Irène Joliot-Curie.wav‏Ⓘ‏; 12 בספטמבר 1897 – 17 במרץ 1956) הייתה כימאית צרפתייה, כלת פרס נובל לכימיה לשנת 1935 (במשותף עם בעלה, פרדריק ז'וליו-קירי), "על יצירת יסודות רדיואקטיביים חדשים", כלומר - גילוי הרדיואקטיביות המלאכותית. אירן ז'וליו-קירי הייתה בתם של הכימאים מארי ופייר קירי וזכייה זו הפכה את בני משפחת קירי למשפחה העשירה ביותר בזוכי פרס נובל עד כה. שני ילדיהם של הזוג ז'וליו-קירי, הלנה קירי ופייר קירי, גם הם מדענים ידועים.
ילדות וחינוך

אירן נולדה בפריז, ב-1897. לאחר שנה של חינוך רגיל, שהחל כאשר הייתה בת 6, הוריה גילו את כשרונה המתמטי הרב, והחליטו שהיא זקוקה לסביבה מאתגרת יותר. מארי עשתה יד אחת עם מספר מלומדים צרפתים בולטים, ביניהם הפיזיקאי פול לנז'בן, ויצרו את "הקו-אופרטיב". כל חבר בקו-אופרטיב תרם לחינוכם של ילדי האחר בבתיהם. תוכנית הלימודים הייתה מגוונת, וכללה לא רק את עקרונות המדע והמחקר המדעי, אלא גם נושאים כמו סינית ופיסול, כמו כן הושם דגש רב על הבעה עצמית ומשחק.
סידור זה המשיך להתקיים כשנתיים לאחר שאירן עצמה חזרה לסביבה לימודית שמרנית יותר, בקולג' סווין (אנ') במרכז פריז, בין 1912 ו-1914, ולאחר מכן בפקולטה למדעים בסורבון, לסיום תואר הבוגר שלה.
לימודיה בפקולטה למדעים הופסקו בפתאומיות עקב מלחמת העולם הראשונה.
מלחמת העולם הראשונה, ואחריה

בתחילה שלחה מארי את אירן לברטאן, אולם לאחר שנה, כאשר מלאו לה 18 שנים, חזרה אל אמה, וסייעה לה להפעיל את 20 בתי-החולים שדה שהקימה. בתי החולים צוידו בציוד רנטגן פרימיטיבי, תוצר המחקר הרדיוכימי של הזוג קירי. הטכנולוגיה סייעה לרופאים רבות באיתור רסיסים בגופם של החיילים הפצועים, אך עם זאת חשפה את מארי ואירן לכמות קרינה גדולה, בעת עבודתן כאחיות רדיוגרפיה.
לאחר המלחמה שבה אירן לפריז ולמדה במכון הרדיום שייסדו הוריה. המכון הושלם ב-1914, אך נותר ריק במהלך המלחמה. תזת הדוקטורט שלה עסקה בקרינת האלפא של הפולוניום, היסוד השני שגילו הוריה, ונקרא על שם מולדתה של מארי, פולין. אירן נעשתה דוקטור למדעים ב-1925.
נישואין, ילדים, ומחקר משותף

לקראת סוף הדוקטורט שלה, התבקשה אירן ללמד מהנדס כימיה צעיר בשם פרדריק ז'וליו את הטכניקה המעבדתית הדרושה למחקר רדיוכימי. ב-1926 הם נישאו, וכל אחד מהם לקח את שמו של השני. 11 חודשים לאחר מכן נולדה בתם הלנה, וחמש שנים אחר כך, ב-1932, נולד בנם, פייר.
החל מ-1928 אירן ופרדריק שילבו את תחומי ההתעניינות המחקרית שלהם לחקר גרעינים אטומיים. אף על פי שניסוייהם גילו את הפוזיטרון ואת הנייטרון, הם לא פירשו נכונה את חשיבות התוצאות; מאוחר יותר נזקפו התגליות לזכות קארל דייוויד אנדרסון וג'יימס צ'דוויק, בהתאמה. תגליות אלה היו מבטיחות להם תהילת עולם, כיוון שיחד עם גילוי האלקטרון על ידי ג'יי ג'יי תומסון (ב-1897) הן החליפו את התאוריה של דלטון, לפיה האטומים הם חלקיקים כדוריים מוצקים.
לבסוף, ב-1934 השיגו את התגלית שהבטיחה את מקומם בהיסטוריה המדעית. בהמשך לעבודתם של מארי ופייר, הוריה, שבודדו יסודות רדיואקטיביים טבעיים, אירן ופרדריק הגשימו את חלום האלכימאים להמיר יסוד אחד באחר. לא הפכו עופרת לזהב, אמנם, אלא יצרו בתחילה חנקן רדיואקטיבי מבורון, ואז איזוטופים רדיואקטיביים של זרחן מאלומיניום, וצורן ממגנזיום. בשלב זה כבר נעשה שימוש הולך וגדל באיזוטופים רדיואקטיביים ברפואה, ותגלית זו איפשרה יצירה של חומרים רדיואקטיביים במהירות, בכמות גדולה ובעלות נמוכה. פרס נובל ב-1935 הביא עמו תהילה והכרה מצד הקהילה המדעית, ואירן קיבלה משרת פרופסור בפקולטה למדעים.
קבוצת המחקר של אירן הייתה חלוצה בחקר גרעין הרדיום, מחקר שהוביל קבוצת פיזיקאים גרמנים לגילוי הביקוע הגרעיני - ביקוע גרעין אטום לשחרור כמויות אנרגיה אדירות.
השקפות פוליטיות ואתיות

אירן ופרדריק היו מודעים יותר ויותר להתגברות התנועה הפשיסטית. הם התנגדו לרעיונותיה, והצטרפו למפלגה הסוציאליסטית ב-1934, ל"מועצת הערנות של אינטלקטואלים אנטי-פשיסטים"(אנ') שנה מאוחר יותר, וב-1936 הביעו את תמיכתם ברפובליקנים במלחמת האזרחים בספרד. באותה שנה אירן מונתה לתת-מזכירת המדינה למחקר מדעי בממשלת צרפת, שם סייעה בייסוד "המרכז הלאומי למחקר מדעי" (CNRS).
בני הזוג ז'וליו-קירי המשיכו במדיניותם של פייר ומארי, ופרסמו את כל עבודתם לתועלת כלל הקהילה המדעית. למרות זאת, עקב חששם כי מחקרם ינוצל למטרות צבאיות, חדלו לפרסם. ב-30 באוקטובר 1939 הניחו את כל התיעוד של מחקרם בתחום הביקוע הגרעיני בכספות האקדמיה הצרפתית למדעים, שם נותר עד 1949. בעת הכיבוש הגרמני של צרפת היה פרדריק חבר פעיל במחתרת הצרפתית ("הרזיסטנס").
הקריירה הפוליטית של אירן נמשכה לאחר המלחמה, אז הייתה לחברה בוועדה לאנרגיה אטומית (אנ'). היא מצאה גם זמן לעבודה מדעית, וב-1946 הייתה למנהלת מכון הרדיום.
אירן הייתה פעילה בקידום חינוך נשים, בוועדה הלאומית של איחוד הנשים הצרפתיות (Comité National de l'Union des Femmes Françaises) ובמועצת השלום העולמית. אירן ופרדריק היו לחברים בלגיון הכבוד (Legion d’honneur), אירן כקצינה, ופרדריק כנציב, בזכות פעולתו למען המחתרת הצרפתית.
בעיות בריאותיות, ומוות

בזמן מלחמת העולם השנייה חלתה אירן בשחפת, ונאלצה להחלים במשך מספר שנים בשווייץ. הדאגה לבריאותה, בנוסף לחרדה לגורלם של בעלה וילדיה שנותרו בצרפת הכבושה היו קשים, ואירן ביצעה מספר מסעות חזרה לצרפת, בהם עוכבה על ידי החיילים הגרמנים בגבול יותר מפעם אחת. לבסוף, ב-1944, החליטה כי צרפת מסוכנת מדי למשפחתה, ולקחה את ילדיה עמה, חזרה לשווייץ.
בריאותה של אירן התדרדרה עם הזמן כתוצאה מחשיפתה לחומרים מסוכנים (ביניהם לפולוניום, לאחר שכמוסה המכילה את החומר התפוצצה על שולחן המעבדה שלה), ובסופו של דבר היא לקתה בלוקמיה. במשך זמן מה הקלו טיפולי האנטיביוטיקה ומספר ניתוחים על מכאוביה, אולם מצבה המשיך להידרדר. למרות המחלה המשיכה אירן בעבודתה, וב-1955 הכינה תוכניות למעבדות פיזיקה חדשות באוניברסיטת ד'אורסיי (אנ'), דרומית לפריז.
ב-1956, לאחר תקופת החלמה אחרונה באלפים הצרפתיים, אושפזה אירן בבית החולים קירי בפריז, שם נפטרה מלוקמיה ב-17 במרץ, בגיל 58.
צאצאים

בתה, הלנה לאנגוין-ז'וליו (אנ'), היא פיזיקאית גרעין ופרופסור באוניברסיטת פריז, ובנה, פייר ז'וליו (אנ'), הוא ביוכימאי במרכז הלאומי למחקר מדעי.
לקריאה נוספת

קלודין מונטיי, מארי קירי ובנותיה, הוצאת שוקן, 2022.
אירן ז'וליו-קירי עם אמה ואחותה, בשנת 1908.
אירן בשנת 1921
אגווין אל'וור

| --- | --- |
 יוצרים:  רוברט ג'ורדן 
 גילום הדמות:  מדלן מאדן 
 מידע
 מקצוע:  מורד
 כוחות:  תקשור בחלום 
 אזרחות:  אנדור 
 דמויות קשורות
 אויבים:  Elaida a'Roihan 
 
אגווין אַלְ'וֶור (באנגלית: Egwene al'Vere) היא דמות בדיונית מסדרת מחזור כישור הזמן של רוברט ג'ורדן. אגווין מופיעה ומוזכרת בסדרה בקביעות.
אישיותה

אגווין היא נערה צעירה משדה אמונד שבמחוז כפרי מבודד בשם שני הנהרות, אביה ברנדלווין הוא ראש הכפר ובעל פונדק מעיין היין. היא מאורסת לרנד אל'תור, ומתחנכת אצל החוכמה נינאב כשוליה. חובבת הרפתקאות וחולמת על העולם שבחוץ. לאחר שגילתה שביכולתה לתעל את הכוח האחד עברה הכשרה בטאר וולון ואף מונתה לאמירלין. קשרה את אהוב ליבה גאווין טרקנד כעוצר, ואף נישאה לו בתחילת הקרב האחרון, אך שניהם נהרגים במהלך הקרב.
עלילותיה > משני הנהרות ועד המגדל הלבן

כשבאה מוריין לשדה אמונד כדי לקחת את שלושת הנערים ולהגן עליהם מפני האופל, הצטרפה אליהם אגווין כדי לראות את העולם ולחפש אחר הרפתקאות. במהלך המסע מגלה לה האאס סדאי שהיא יכולה לתעל את הכוח האחד ומתחילה ללמד אותה עליו. כשהחבורה נפרדה בשאדאר לוגות המשיכה אגווין עם פרין עד שנלכדו על ידי הגלימות הלבנות. האאס סדאי חילצה אותם והם המשיכו עד שנפגשו עם רנד ומאט בקאמלין, משם המשיכה החבורה לעין העולם ולאחר מכן לפאל דארה. כשחזרה משלחת האמירלין מביקור בפאל דארה לטאר וולון הצטרפה אליה אגווין ונהפכה לחניכה במגדל הלבן.
עלילותיה > במגדל הלבן ובכף תומאן

ליאנדרין, אאס סדאי מהאג'ה אדומה (ולמעשה שחורה) מפתה את אגווין ונינאב לבוא איתה לפאלם שבכף תומאן בטענה שרנד בצרה. מין ואליין מצטרפות אליהן, אך בהגיעם לפאלם ליאנדרין מסגירה אותם לגבירה סינצ'נית. נינאב ואליין בורחות, אך מין ואגוין נתפסות, סולדאם בשם רנה קושרת את אגוין בקולר - אדאם, והופכת אותה לדאמנה. נינאב ואליין מחלצות את אגווין ומין, ולוכדות את הסולדאם בקולרים. במקביל רנד מאט ולוחמים שאינרים מגיעים לפאלם והורגים את מנהיג הסינצ'נים לורד טוראק, כשהם מנסים לברוח דרך היבשה הם נלכדים בין שני צבאות הנלחמים ביניהם הגלימות הלבנות והסינצ'נים הבאים לקראתם מהעיר. מאט תוקע בקרן ואלר ומזמן את מאה גיבורי הקרן לעזרה. תוך כדי המלחמה בעלזמון מופיע, ונלחם ברנד בשמי העיר בקרב שנראה לעיני כל, אך רנד מביסו. בעקבות זאת, רנד הכריז על עצמו כדרקון שנולד מחדש.
עלילותיה > החזרה למגדל והאבן של טיר

אגווין, נינאב ואליין חוזרות למגדל הלבן ביחד עם וורין סדאי ומאט קוטון הגוסס. שם הן מגלות שליאנדרין היא אחת משלוש עשרה מחברות האג'ה השחורה שברחו מן המגדל בזמן שהן היו בפלאם. על השלוש מוטלים עונשים כבדים בשל "בריחתן" לכאורה, אולם אגווין ואליין מועלים לדרגת מקובלות, וסיואן סנצ'ה, האמירלין, מטילה עליהן בחשאי ללכוד את חברות האג'ה. הן מגלות כי 13 חברות האג'ה השחורה ברחו לטיר, ובאישור האמירלין הן דולקות אחריהן, אך בטיר מוצבת להן מלכודת והן נתפסות בידי ליאנדרין וחברותיה, ידידות האופל. מאט מגלה כי אגווין, נינאב ואליין מוחזקות בכלא באבן של טיר, ויחד עם ג'ולין סנדר, לוכד הגנבים, הוא מחלצן, הנשים נוטרות לו טינה משום של א נתן להן לנסות להימלט לבדן. במקביל האיאלים כובשים את האבן ורנד אוחז בחרב שאינה חרב ומוכרז כדרקון.
עלילותיה > האבן של טיר והשממה

אגווין מודיעה לרנד שהיא אינה מאוהבת בו יותר, ובמקביל רנד מתאהב באליין. אגווין שמגלה כישרון להלך בחלומות הולכת לשממה כדי ללמוד מהחכמות האיאליות ונהפכת למתלמדת שלהן.
עלילותיה > החזרה מהשממה

כשהאיאלים בהנגת רנד כבשו את קאירהיין הצטרפה אליהם אגווין. בקאירהיין אגווין מתאהבת בגאווין מנהיג הצעירים -פלוגה הנאמנת לאלאידה.
עלילותיה > המינוי לאמירלין

לאחר שהמגדל הלבן התפצל האאס סדאי בסלידר מחליטות למנות את אגוין אלוור לאמירלין. שריאם, האאס סדאי הבכירה ביותר שברחה מהמגדל, ממונה לשומרת הרשומות שלה. אגווין ממנה את נינאב ואליין לאאס סדאי ושולחת אותן לאבו דאר כדי למצוא את קערת הרוחות. בנוסף היא שולחת משלחת של תשע אאס סדאי לרנד, במקום מושבו הארעי קאמלין. אגווין ממנה את סיואן (האמירלין לשעבר) ליועצת פרטית שלה, והיא עוזרת לה לתמרן את האאס סדאי.
עלילותיה > המצור על טאר וולון

אגווין שנראתה בהתחלה כשליט בובה, מתגלה כאמירלין חזקה. ופותחת במצור על טאר וולון בדרישה להדחת אלאידה. אגווין וליאן שריף מתגנבות לפתח נמל טאר וולון והופכות את רוב שרשרת הנעילה לקואלינדר, כדי למנוע אספקה לטאר וולון דרך הנהר. הן נתקלו במארב של אאס סדאי מאג'ה האדומה ונתפסות.
עלילותיה > השבי במגדל

אגווין מורדת לדרגת חניכה  אך מסרבת לקבל מרות של אאס סדאי ומקובלות מהמגדל הלבן. היא מוענשת לעיתים קרובות בשל כך ובשל התעקשותה להיקרא אמירלין. לאט לאט היא זוכה בהערכת החניכות. ולאחר מכן אף של האחיות עצמן. היא נדהמת מעוצמת הפילוג במגדל ועושה כול שביכולתה כדי לאחד אותו אך אלאידה מתוך שיכרון כוח רק מעמיקה את הקיטוב והשנאה.  בנוסף היא משתמשת בזכותה כחניכה להסתובב כמעט בחופשיות במגדל כדי לזרוע ספקות בין האחיות שלא מהאג'ה האדומה, ומסכסכת ביניהם לאלאידה, האמירלין של המגדל. היא מונה בפניהן את פשעיהן וכשליהן של אלאידה והאג'ה האדומה:  הדחת סיואן סנצ'ה מכס האמירלין,חטיפת הדרקון והקרב הכושל בבארות דומאי. היא מגלה את האחווה הסודית של האחיות שמחפשות את האג'ה השחורה, ומזדעזעת מהרעיון להשתמש במוט השבועות כדי לכבול אחיות לשבועה רביעית, אך תומכת ברעיון הכללי. אלאידה מזמינה נציגה מכל אג'ה לארוחת ערב ומצווה על אגווין למלצר. כשאלאידה דוחה בסעודה בשאט נפש את הרעיון שהסינצ'נים אכן כובלים נשות מתעלות, ומצווה על אגווין להודות שזרעה את זה כשקר, אגווין מאבדת את הסבלנות ומטיחה באלאידה את כל האשמות שהצטברו כנגדה בשנה שחלפה מאז הדחת סיואן. כשאגווין אמרה: "הייתי מוקיעה אותך כידידת אופל, אבל אדון האופל היה נעלב" אלאידה מאבדת שליטה ומכה את אגווין בפני כולן עם סאידר, מאיימת עליה בעונשים קשים יותר ומשליכה אותה לצינוק.
אגווין משתחררת מהצינוק, ולומדת מהאחיות שהמועצה הענישה את אלאידה על אותה ארוחת ערב. גם סילביאנה, אחראית החניכות, מועמדת לענישה בגלל התחצפותה לאלאידה על זכויות אגווין. כשאגווין מגיעה סוף סוף לחדרה, היא נדהמת לגלות שם את וורין מת'וין עליה סמכה ובטחה במשך זמן רב. אגווין מנסה לדחות את הביקור (כי יש לה פגישה בעולם החלומות), אך וורין אמרה לאגווין: "שמלתך ירוקה", דבר שהיה שקר מוחלט -אאס סדאי אינן מסוגלות לשקר אלא אם כן הן משתייכות לאג'ה השחורה. אגווין המומה, אך וורין מודה שהיא הצטרפה לאג'ה השחורה כדי לרגל אחריה מבפנים, ונותנת לאגווין את סיכום המחקר שלה, שני ספרים קסומים עם כל המידע האפשרי שאספה במשך השנים על האג'ה השחורה כולל שמות ומקומות. היא גם מוסרת לה ששתי השבועות שהאג'ה השחורה נושאות במקום השלוש המקוריות של האאס סדאי הן: לא לבגוד באדון האופל, ולשמור על סודותיהן עד שעת מותן. וורין שתתה לפני הווידוי תה עם רעל מושהה, כדי שתוכל לעקוף את השבועה השנייה ולגלות את סודות האג'ה השחורה. היא מוסיפה שאחת מהארורים מתחבאת במגדל הלבן (לפי שיטת האלימיניציה זו מסאנה). וורין מתה, אחת האחיות הנאמנות לאגווין מעלימה את הגופה, ואגווין, המזועזעת לגלות ששריאם (שומרת הרשומות) ומוריה (מהמועצה, שתיהן "כחולות") הן מהאג'ה השחורה, נכנסת לעולם החלומות מהר כדי להזהיר את סיואן. סיואן מסופקת, ולפתע אגווין מוצאת בכוח מעולם החלומות לכאוס חדש: הסינצ'נים תוקפים את טאר וולון מהאוויר -מאורע אותו חזתה לפני זמן רב, אך אלאידה לא האמינה לה ולא נקטה באמצעי ביטחון.
עלילותיה > ההתקפה על המגדל

אגווין מארגנת את החניכות והמקובלות לקרב, ובעזרת מעגל מתעלות כוח סאידר חוזר אליה. היא פותחת שער למחסן האנגרילים, ולוקחת את כל חפצי הכח שהצליחה למצוא, ובעזרת החניכות והמקובלות משיבה מלחמה השערה. היא מצילה את אדלורנה באסטין, ראש האג'ה הירוקה, מהאדאם, ולוקחת פיקוד על הקומות העליונות של המגדל הלבן. בקומות התחתונות האאס סדאי מצליחות איכשהו להדוף את הפולשים, אבל יותר בגלל שהראקנים המעופפים נמשכו יותר לקומה העשרים ואחת, שם אגווין נלחמה בסינצ'נים.. במקביל סיואן מבינה שאגווין בצרה ולוקחת את גאווין טרקנד, שהגיע למחנה כדי לנסות להציל את אגווין, גארת' בריין ועוד כמאה חיילים לעבר חור מים נסתר בחומת העיר. גארת' מצליח לשכנע את סיואן לקשור אותו כעוצר, הם מצליחים במשימתם ומחלצים את אגווין ללא פגע.
עלילותיה > לאחר ההתקפה

סרין, שנאלצה לקחת פיקוד בהיעדרות אלאידה, נדהמת לגלות שהקומות העליונות ספגו הכי פחות אבדות, ואלאידה נלקחה בשבי כדאמנה.
אגווין, רותחת מזעם על סיואן שהצילה אותה ללא רשותה. היא מכנסת את המועצה לכינוס סגור ושם מוציאה לעיני כולן את מוט השבועות (אותו לקחה מהמגדל במהלך הקרב) ונשבעת את שלוש השבועות. היא מצהירה שאינה ידידת אופל וכולן יודעות שזה האמת. היא דורשת מכולן לחזור על כך ושריאם מנסה לתעל את סאידר. אגווין חוסמת אותה ומאשימה אותה שהיא מהאג'ה השחורה. שריאם מכחישה הכל ועונה בשלילה על סדרת שאלות שאגווין שואלת אותה אפילו על השאלה האחרונה - האם שערותיה אדומות (צבע שערה הוא כעין הלהבה) שריאם מנסה לתרץ ש"לא הבינה בכלל את השאלה האחרונה", אבל זה לא משנה את העובדה שזהו שקר: הוכח ששריאם היא מהאג'ה השחורה. גם מוריה נתפסת, ואגווין מוודאת עם המוט שכל שאר המועצה אכן שייכת לאור. לאחר מכן אגווין בודקת את כול האחיות באותה שיטה(שנלקחה מצידות האופל במגדל): שבועה מחדש של שלושת השבועות ואז הכרזה על נאמנות לאור.יותר מ-50 אחיות שחורות מוצאות להורג, ביניהן שריאם ומוריה. שריאם מודה שגנבה את טבעות עולם החלומות ונתנה אותן לארורה שבמגדל הלבן (לא ידוע להן עדיין שזו מסאנה).
עלילותיה > קבלתה כאמירלין

במגדל, הדבר היחיד עליו מסכימות כולן הוא שלא צריך להציל את אלאידה מהסינצ'נים - היא הרי במשך חודשים עמדה על כך שהם לא מהווים איום, אם כן היא בידיים טובות. המועצה וראשי האג'ות לא מצליחות להגיע להסכמה מי תהיה האמירלין החדשה כל ראש אג'ה הציעה נציגה מאג'תה, והאג'ה החומה הציעה כמובן את סרין אסנובר, שהצליחה איכשהו לארגן את הקרב בקומות התחתונות, אך אפילו היא לא זכתה בתמיכת האחרות. בסוף הן מסכימות לקבל את אגווין אלוורה.
אגווין עולה על הגשר המוביל לטאר וולון בראש צבא, אך עשרה אאס סדאי מהמגדל יוצאות לעברה, בראש אחות אפורה (אג'ת המשא ומתן). אגווין מתקבלת כאמירלין ללא קולות האג'ה האדומה, והיא מחזירה את האג'ה הכחולה מהחרם של אלאידה. אגווין מוכתרת שוב לכס האמירלין וממנה את סילביאנה כשומרת הרשומות שלה, כמחוות פיוס לאג'ה האדומה ומשום יעילותה ומיומנותה של סילביאנה (וגם התנגדותה לאלאידה). היא מוציאה להורג כמה אחיות שחורות שתפסה, אך רוב האג'ה השחורה נמלטה (כנראה קיבלו אזהרה מהשחורות שברחו ממחנה המורדות), והגרוע מכל: מסאנה לא נמצאה. אגווין נוזפת במורדות (בעלות בריתה) על כך שהעיזו למרוד במגדל הלבן לשיטתה מדובר בחטא ולא משנה מה הסיבות.
עלילותיה > ההכנות לקרב האחרון

רנד מופיע בשערי טאר וולון ודורש ריאיון עם האמירלין. אאס סדאי רבות מחזיקות מגן של סאידר מולו אך לא מעזות להתקרב אליו. באולם המועצה רנד מברך את אגווין לרגל היבחרותה, ומציג את התוכנית של לואיס ת'רין (בתוך המח שלו): לשבור את החותמים שעל כלא אדון האופל, ואז להרוג אותו -רק כך יהיה אפשר לגמור את זה אחת ולתמיד. כשהוא אומר שבפעם האחרונה נאלץ  לכלוא את אדון האופל בלי עזרת הנשים, אגווין מבינה שזה זיכרון של לואס ת'רין, מה שגורם לחשוב שהוא כבר השתגע. אגווין מסרבת לתוכנית לשבור את החותמים מכיוון שהיא מאמינה שזה לא יעבוד ורק ישחרר את אדון האופל. רנד אומר לה לבוא לכינוס שהוא מארגן בין כול האומות במישור מרילור בעוד חודש כדי לתכנן את הקרב האחרון והולך.
עלילותיה > ניסיונות התנקשות

גאווין עוצר מתנקש צל במסדרון לפני החדר של אגווין, אך היא צורחת עליו וטוענת שהכל היה בשליטה והיא עמדה לתפוס את המתנקשים. גאווין מבין שהוא לא רצוי, ובורח (דרך שער שיוצרים לו) לקאמלין. גאווין מסתובב בארמון כשהוא בוחן את פגיון ההתנקשות, ודאמנה לשעבר מזהה אותו כ"סכין דם". סולדאם לשעבר מסבירה שזאת סכיו המשמשת יחידת עילית סינצ'נית שמשתמשת בטראנגרילים כדי להגביר מהירות וכח, ובנוסף כמעט בלתי אפשרי להבחין בהם כי הטראנגריל מסתיר אותם בצללים. גאווין שולח את הפגיון לטאר וולון עם מסר שמסביר מה הם המתנקשים. הוא מחליט לחזור לשם בעצמו והולך להפרד מאליין, אך בירגיט עוצרת אותו ואומרת שאליין נמצאת "במשימת אאס סדאי". כל מה שהיא עושה זה לישון בעצם (ולהיכנס לעולם החלומות), וגאווין מבין שגם אגווין נמצאת בעולם החלומות. הוא ממהר לאזור ה"שערים" והתורנית פותחת לו שער למגדל הלבן בלי לשאול שאלות. כשגאווין עולה במדרגות המגדל 2 שומרים מצטרפים אליו ("כשקצין ממהר עם פרצוף כזה, לא שואלים אם צריך עזרה, באים אחריו"). הם מגיעים בדיוק בזמן לעצור 2 מתנקשי צל מלהרוג את אגווין הישנה, אך מתנקש שלישי מגיע והם הורגים את 2 השומרים. גאווין מצליח להרוג מתנקש אחד, אך נפצע. בהבזק רעיון הוא מפיל את המנורה היחידה בחדר וגורם לחושך, והורג את השניים האחרים. הוא מתמוטט לצידה של אגווין.
בינתיים בעולם החלומות מתרחש קרב בין אאס סדאי בהנהגת אגווין לאחיות אופל בהנהגת הארורה מסאנה במהלך הקרב מסאנה לוכדת את אגווין באדאם כמו שאליין תפסה את מוגהדין, אך לתדהמתה אגווין גרמה לאדאם ליפול ממנה. מסאנה מנסה כפייה, אך אגווין דוחה אותו, ובקרב מוחות היא מביסה את הארורה. 6 אחיות שחורות לפחות נהרגות בקרב, כולל קטרין (שהייתה מאלה שתפסו את רנד). אגווין מרוצה מעצמה עד שהיא מתעוררת ומגלה שגאווין גוסס, ובלעדיו הייתה מתה למרות כול ההגנות שהציבה, היא מרפאה אותו כפי יכולתה אבל זה לא מספיק ולכן היא קושרת אותו כעוצר (לעוצרים יש כוח על טבעי  להתמודד עם פציעות). הוא מציע לה נישואין והיא מסכימה.
עלילותיה > מישור מרילור

במישור מרילור רוב צבאות האור החופשיים מתקבצים, כולל שרידי קאמלין, וגם אגווין מגיעה עם משלחת מהמגדל הלבן. רנד דורש מכולם לחתום על הסכם שלום שמשאיר את הגבולות בסטטוס קוו ואוסר מלחמה, דורש שימנוהו למפקד עליון, ועומד על כך שצריך לשבור את 3 החותמים האחרונים על כלא האופל. כל סעיף גורם רק למהומות, אבל אז מוריין מגיעה עם תום מרילין ומצטטת לכולם את נבואות הדרקון בשלמותן, שכוללות רמזים על כך שיאחד את האומות. בסוף מושגות 2 פשרות והסתייגויות: אליין ממונה למפקדת עליונה של הצבאות והאיאלים לשומרי סדר נייטרליים, בהסתייגות שגם הסינצ'נים יחתמו. מוריין סוחטת מאגווין הבטחה שהיא זו שתשבור את החותמים.
אגווין מצידה נפגשת עם הסינצ'נים אבל טואון זועמת כששומעת שאגווין עצמה הייתה דאמנה ו"העזה לברוח"- פשע בלתי נסלח. למרות ההסכם ניכר שאף צד לא בוטח בשני.
רנד ואגווין נפגשים בסתר ורנד מגלה (בעזרת הזיכרון של לואיס ת'רין) ששלושת החותמים הנותרים מזויפים. במפגש עם החכמות בטיר היא מגלה שאש להט גורמת לחורים בעולם, פשוטו כמשמעו. עם פראי בשם שאראנים משתלט על המחנה של אגווין והיא וגאווין בקושי מצליחים לברוח. את השאראנים מנהיג דמנדרד.
עלילותיה > הקרב האחרון

גאווין משתמש בטבעת האופל כדי להילחם בדמנדרד אבל נהרג. אגווין הורגת בעצמה מאות שאראנים בעזרת הגנה מאאס סדאי לצידה. מאזרים טיים הורג אותן עם אש להט, מה שמחזיר את השארנים לחיים ויוצר כאוס. אגווין מנסה מארג חדש ומגלה שהוא מנוגד לאש הלהט, והורגת את טיים. בסוף היא שורפת את עצמה כשהיא הורגת בדרך את כל ידידי האופל בסביבה עם הסאנגריל שלה והופכת את כולם לגבישים.
הערות שוליים

1 2  מקור: סדרת ספרי מחזור כישור הזמן.
אלגברה אפינית

באלגברה מופשטת, אלגברה אפינית היא אלגברה, הנוצרת סופית מעל חוג הבסיס שלה. בדרך כלל המונח מתייחס לאלגברות (נוצרות סופית) מעל שדה, אך כמה תכונות חשובות נשארות בתוקף גם כאשר חוג הבסיס הוא חוג קומוטטיבי נתרי.
הגדרה

אלגברה  R מעל החוג  C היא אלגברה אפינית אם קיימים  a_{1},a_{2},...,a_{n}\in R כך ש- R=C[a_{1},a_{2},...,a_{n}], כאשר  C[a_{1},a_{2},...,a_{n}] הוא החוג של כל הפולינומים ביוצרים  a_{1},a_{2},...,a_{n} עם מקדמים ב- C. על-פי הגדרה זו, אלגברה אפינית היא אלגברת מנה של אלגברת פולינומים בכמה משתנים מעל חוג הבסיס.
תכונות ומשפטים

משפט הנורמליזציה של נתר, אותו הוכיחה אמי נתר, קובע שכל אלגברה אפינית  A (מעל שדה) היא מודול סופי מעל חוג פולינומים במספר משתנים מעל שדה הבסיס; מספר המשתנים שווה למספר המקסימלי של איברים בלתי תלויים אלגברית ב-  A, הקרוי דרגת הטרנסצנדנטיות של  A. כמודול סופי,  A היא הרחבה שלמה של חוג הפולינומים, ולכן יש להם אותו ממד קרול. לפיכך, ממד קרול של אלגברה אפינית שווה לדרגת הטרנסצנדנטיות שלה.
משפט: אם  \mathbb {L}  הוא שדה אפיני מעל שדה  \mathbb {F} , אז הוא אלגברי מעל  \mathbb {F} .
למת ארטין-טייט: אם  L אלגברה אפינית מעל שדה  F, ו- F\subset {K}\subset {L} כך ש- K שדה, ו- [L:K]<\infty  אז  K אפיני מעל  F. ללמה זו גרסאות רבות אחרות. למשל, אם  R,S הן  C-אלגברות, כאשר  C חוג נתרי קומוטטיבי;  R הוא חוג המוכל במרכז של חוג  S שהוא מודול סופי מעל  R, ו- S אפינית מעל  C, אז גם  R אפיני מעל  C.
אם  R היא אלגברה אפינית מעל החוג  C ו- A אידיאל ב- R אז  R/A אפיני מעל  C/(C\cap {A}).
דוגמה

תהי  T אלגברה אפינית מעל החוג  C, ו- L אידיאל שמאלי נוצר סופית של  T, אז  R={\begin{pmatrix}C+L&T\\L&T\\\end{pmatrix}} הוא אפיני מעל  C*1, ו- Z(R)\subseteq C+L.