stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
AMX-30
פיתוח > AMX-30B2

ב-1979 החל הצבא הצרפתי בתוכנית מודרניזציה לכל צי טנקי ה-AMX-30 שברשותו, וכך גם לטנקים הבאים שייכנסו לייצור, אשר כללה שיפורים בעיקר למערכת בקרת האש ולתמסורת. הטנק החדש כונה AMX-30B2. הצבא הצרפתי הזמין תחילה כ-50 יחידות של ה-AMX-30B2 מתקציב הביטחון של 1981–1982, כשהטנקים הראשונים מונפקים לרגימנט השריון ה-503 בינואר 1982.
שיפורים למערכת בקרת האש מדגם APX M-508 כוללים מד טווח לייזר בעל טווח מרבי של 10,000 מטרים, כוונות טלסקופיות לתותחן ולמפקד, ומצלמה תרמית חיצונית המשדרת למסך טלוויזיה למפקד ולתותחן. המסך מציג סימון כוונות המאפשר למפקד ולתותחן לתקוף מטרות במרחק מרבי של 4,000 מטר. כוח האש של התותח הראשי גדל, זאת על ידי הצגת תחמושת קינטית חדשה - APFSDS - פגז חודר שריון מיוצב סנפירים בעל מנעל נתיק. המנוע שודרג לדגם חדיש יותר, ה-HS 110-2, לו אורך פעילות טוב יותר. התמסורת הוחלפה בתמסורת חצי-אוטומטית, וכך גם המתלים ששיפרו את ניידות הטנק בתנאי שטח. בנוסף, נעשו מספר ניסיונות לשפר את רמת המיגון של הטנק; המיגון בבסיס התותח עובה, ונוספו פלטות בזוקה (התקני מיגון בצידי הטנק המגנים על המזקו"ם). חברת GIAT הצרפתית פיתחה ערכת מיגון ריאקטיבי לצי טנקי ה-AMX-30B2, אולם בפועל רק ארבעה רגימנטים צוידו בה. ערכה זו אשר מורכבת מלוחות נפץ המותקנות על הטנק, שווה למיגון של 400 מילימטר של פלדה בזווית של 60 מעלות. מ-1998, החל הצבא הצרפתי להחליף את מנועי ה-AMX-30 ודגמיו השונים במנוע דיזל של חברת רנו מדגם Mack E9, המפיק 750 כוחות סוס. מנוע זה הוא מחליף ישיר למנוע ההיספנו סוזה, ולא נדרש לבצע כל שינוי בחטיבת הכח על-מנת להתקינו.
ה-AMX 30 שימש גם כבסיס לניסוי טכנולוגיית חמקנות, שמטרתה להקטין את חתימת המכ"ם והאינפרא אדום של הטנק. בין היתר נוספו לטנק חומרים "בולעי" אותות המכ"ם, ומבנהו החיצוני שונה כדי להקטין את חתימת המכ"ם למינימום. לפי החברה המפתחת GIAT, הטנק עבר מספר ניסויים מוצלחים, אך לא נכנס לשלב הייצור.
פיתוח > השוואה בין טנקי מערכה מקבילים

| המדינה  וסוג הטנק | חימוש עיקרי | עובי שריון מרבי  (מ"מ) | משקל  (טונות) | הספק מנוע  (כ"ס) | מהירות מרבית  (קמ"ש) | טווח פעולה  (ק"מ) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צרפת צרפת  AMX-30 | תותח 105 מ"מ  56 קליבר | 80 | 36 | 680 | 65 | 600-500 |
| ארצות הברית ארצות הברית  M60 פטון | תותח 105 מ"מ 52 קליבר | 254 | 50 | 750 | 50 | 480 |
| גרמניה גרמניה  לאופרד 1 | תותח 105 מ"מ 52 קליבר | 70 | 40 | 830 | 62 | 600 |
| בריטניה בריטניה  צ'יפטיין | תותח 120 מ"מ 55 קליבר | 195 | 55 | 750 | 48 | 500 |
| ברית המועצות ברית המועצות  T-62 | תותח 115 מ"מ  | 242 | 40 | 580 | 50 | 450 |
ייצור

ייצור סדרתי של ה-AMX 30 התרחש במפעל Atelier de Construction de Roanne השוכן בעיר רואן. מפעל זה נבנה במהלך מלחמת העולם הראשונה וייצר פגזי ארטילריה, אולם משנת 1952 הוסב לבניית כלי רכב משוריינים כמו סדרת ה-AMX 13, ממנו הושלמו כ-1,900 יחידות. תחילה הזמין הצבא הצרפתי כ-300 טנקי AMX 30 ב-1963, אולם מאוחר יותר תפחה ההזמנה ל-1,000 יחידות. מ-1966 ואילך עמד קצב הייצור על 10 טנקים בחודש, כשהחמישה הראשונים הונפקו לרגימנט השריון ה-501 (Régiment de Chars de Combat) באוגוסט אותה שנה. ב-1971 היו כ-180 AMX 30 בשירות. למעלה מ-3,000 טנקים ורכבים מבוססי שלדה נבנו עם תום הייצור ב-1994. ה-AMX-56 לקלרק אשר נכנס לשירות בצבא הצרפתי ב-1992, יועד להחליף את ה-AMX 30 כטנק המערכה המרכזי של צרפת. למרות זאת, ה-AMX-30B2 נשאר בשירות לעוד מספר שנים, והוצא בהדרגה מיחידות הטנקים הצרפתיות. כיום הטנק איננו פעיל בשירות הצבא הצרפתי, למעט למטרות אימונים גרידא.
ייצור > ייצוא

מחירו הזול יחסית של ה-AMX 30 לעומת טנקי מערכה מקבילים מערביים, אפשר לצרפתים לייצאו לשוק של מדינות פחות מפותחות. ב-1970 פיתחו הצרפתים גרסה חדשה של הטנק המיועדת למטרות ייצוא - AMX-32. בדגם זה, השוקל 43 טונות, עובה שריון הטנק ושודרג כוח האש לתותח בקוטר 120 מ"מ. שני דגמי אבטיפוס נבנו ב-1979 וב-1981, אולם אף מדינה לא רכשה את ה-AMX-32.
כתוצאה מהחלטה שנתקבלה ב-1964 בצה"ל להקמת קו ייצור לטנקים בישראל, נבדקה האפשרות להרכבתו של ה-AMX 30 ברישיון, מאחר שצרפת הייתה ספקית הנשק המהימנה ביותר לישראל. הכוונה הייתה לייצר את שלדות הטנק בארץ, בעוד הצריח מיובא מצרפת. באותה תקופה היו טנקי הצנטוריון הבריטיים בשירות נרחב בצה"ל, וחיל השריון, בפיקודו של האלוף ישראל טל נטה יותר לכיוון אסכולת המחשבה הבריטית בתחום השריון שהדגישה את חשיבות המיגון על פני ניידות, בשונה מהחשיבה הצרפתית שהאמינה בניידות על פני מיגון, כפי שנתגלם ב-AMX 30. לבסוף נפל רעיון יצור הטנק הצרפתי בישראל, הודות לעסקה שנחתמה בין בריטניה לישראל, במרכזה הסכמת הבריטים לאפשר יצור טנק המערכה מדגם צ'יפטיין, לו מיגון עדיף על כל טנק מערבי בן זמנו.
ב-1969 רכש המשטר היווני טנקי AMX-30, כחלק מניסיון להפחית את התלות בציוד תוצרת ארצות הברית. חלקם נמכרו לצבא קפריסין, וכיום הטנקים מוחזקים בעתודה. בשנות ה-60, כתוצאה מהחרם שהטילה ארצות הברית על מכירת נשק לספרד, נאלצה ספרד לפנות אל השוק האירופי לרכישת ציוד צבאי. תחילה פנו הספרדים לרכישת טנק הלאופרד הגרמני, אולם מחמת סירובה של בריטניה לאפשר את מכירת הלאופרד - המצויד בתותח בריטי - למשטר פשיסטי פנתה ספרד לצרפתים שהסכימו לאפשר את ייצור ה-AMX-30 בספרד. הספרדים רכשו 19 טנקים ב-1970, וחתמו על עסקה להרכבתם של 180 נוספים בספרד. ב-1979 יוצרו 100 טנקים נוספים, ובסך הכל שירתו בצבא הספרדי 299 טנקים. סימון הטנק בצבא הספרדי היה AMX-30E. בינואר 1987 החלה תוכנית מודרניזציה בת שני שלבים ל-150 מטנקי ה-AMX הספרדיים; בשלב הראשון הותקנה חטיבת כוח חדשה ובשלב השני הותקנה מערכת בקרת-אש חדשה. מספר שנים מאוחר יותר הוצאו ה-AMX משירות בצבא הספרדי והוחלפו בטנקי M-60 פטון אמריקאים.
ערב הסעודית חתמה ב-1972 על חוזה ראשוני לרכישת 190 AMX-30, המותאמים לתנאים המדבריים של המדינה. הטנקים הועברו לערב הסעודית בין השנים 1979-1973; בנוסף, היא רכשה גם 59 טנקי חילוץ AMX-30D, ‏12 טנקי גישור, ו-51 תותחים מתנייעים. ב-2002, מחצית מ-290 AMX-30 שעמדו לרשות הצבא הסעודי הושמו באחסון, זאת מאחר שהם לקו בתחום המיגון, וכוח האש, וערכם המבצעי כנגד טנקי מערכה מודרניים היה מוטל בספק. למעשה, מרבית טנקי ה-AMX שימשו למטרות אימונים גרידא, וחלקם צברו פחות מ-80 קילומטר של נסיעה. על אף שברשותה טנקי מערכה מודרניים אמריקנים מדגם M1 אברהמס, לא מן הנמנע שערב הסעודית תדחה את פרישת טנקי ה-AMX מסיבות כלכליות.
ונצואלה הזמינה 142 AMX-30 ב-1972, אך בפועל רכשה רק 82. ב-1985 החלה ונצואלה בתוכנית מודרניזציה להשבחת טנקי AMX-30 שברשותה: בין היתר, הותקנו מנוע דיזל חדש עם הספק של 908 כ"ס יחד עם ממסרת אוטומטית; קיבולת מכלי הדלק הוגדלה, וכתוצאה טווח הפעולה עלה מ-535 ק"מ ל-721 ק"מ; מערכת בקרת האש שודרגה על ידי הוספת מד טווח לייזר ומערכת ייצוב לתותח.
מדינות נוספות שרכשו טנקי AMX-30 וכלים ייעודיים על בסיס הטנק: קטר, איחוד האמירויות הערביות, צ'ילה, קרואטיה, בוסניה, וכווית.
שירות מבצעי

טנקי AMX-30 לקחו חלק במלחמת המפרץ הראשונה, שם הופעלו על ידי הדיוויזיה המשוריינת הקלה ה-6 של צבא צרפת. הדיוויזיה הוצבה בחלקו המערבי של כוחות הקואליציה, והגנה על אגפו השמאלי של הקורפוס המוטס ה-18 האמריקאי. עם תחילת המתקפה הקרקעית ב-24 בפברואר 1991, תקפו כוחות צרפתים את מטרתם הראשונית, שהוגנה על ידי בריגדה מדיויזיית הרגלים ה-45 העיראקית. הכוחות העיראקים שהופצצו מהאוויר על ידי מטוסי קרב ומסוקי תקיפה מדגם איירוספסיאל גאזל, נכנעו במהרה. ביום המחרת, דיווח הרגימנט הרביעי מהדיוויזיה הצרפתית ה-6 על השמדתם של 10 טנקי אויב, שלושה נגמ"שי BMP, ‏ 15 כלי רכב אחרים ותפיסתם של שבויים רבים.
AMX-30 קטרים השתתפו גם הם במלחמת המפרץ, בקרב חאפג'י. ב-30 בינואר 1991, במהלך מתקפת נגד קטרית על חאפג'י השמידו ה-AMX הקטרים שלושה טנקי T-55 עיראקים ותפסו ארבעה נוספים, במחיר AMX בודד שנפגע.
במאי 2015 דווח כי ערב הסעודית שינעה מספר טנקי AMX-30 יחד עם נגמ"שי לחימה מדגם AMX-10P לעבר הגבול התימני, כחלק ממבצע סופה נחרצת.
לקריאה נוספת

רב-סרן ח' מימרן, "אמק"ס-30 טנק-מערכה עיקרי, מערכות 208, עמ' 38–41, יולי 1970
אל"ם שלמה נעמן ורס"ן רוני כהן, חימוש טנקים, מערכות 247–248, עמ' 22–56, דצמבר 1975
Gelbert, Marsh. Tanks: Main Battle and Light Tanks, Brassey's UK Publishing
M.P Robinson. AMX 30 Char de Bataille 1966-2006, Kagero Publishing
. M. Ogorkiewicz. AFV Weapons Profile No. 63: AMX-30 Battle Tank, Profile Publications
Foss, Christopher F. Jane's Armour and Artillery 2005–2006, Jane's Information Group, (2005)
זיהום נפט

כתם נפט על חוף
זיהום נפט נובע משפיכה של כמות נפט רבה אל הסביבה. המונח מתייחס לרוב להתבקעות מכלית נפט, אך יכול לנבוע מסיבות נוספות, כגון דליפה מאסדת קידוח, באר נפט או מצינור נפט. לזיהום נפט השלכות סביבתיות חמורות, כגון הרס בתי גידול, הרעלת מזון של אדם ובעלי חיים, הכתמה פיזית של דגים ובעלי כנף ובכך מניעת יכולתם לנשום או לנוע, ועוד.
ניתן לחשב את נפח הנפט הנשפך לים על ידי הכפלת עובי שכבת כתם הנפט בשטחו.
השפעות סביבתיות > כתם נפט ימי על בעלי חיים

הרוב המכריע של בעלי החיים הנספגים בנפט ימות בסופו של דבר מהשפעותיו השונות. מחקרים מראים שפחות מאחוז אחד מבעלי החיים שנספגו בנפט ישרוד, אפילו אם נוקה בידי בני אדם. עם זאת, תועדו מקרים של הצלחה יתרה בהצלת חייהם של בעלי חיים שנפגעו מזיהום נפט. עיקרי ההשפעות הנפט על בעלי חיים, על הצומח ועל האדם הם כדלקמן:
נפט חודר לתוך סיבי נוצות ולסיבי פרוות בעלי חיים יבשתיים וימיים כאחד. תפקיד עיקרי של פרווה ושל נוצות הוא בידוד מפני חום וקור. הנפט פוגע מאוד בבידוד, והופך את בעל החיים פגיע ביותר לפגעי מזג האוויר.
בנוסף, נפט פוגע מאוד ביכולת התנועה של בעלי חיים. כך, למשל, עוף המכוסה בנפט מאבד את יכולתו לעוף. בכך הוא מתקשה למצוא מזון או להתחמק מטורפים.
נפט פוגע ביכולת של בעלי חיים לצוף על-פני המים.
לנפט ריח חזק, מה שמטשטש את ריחות הסביבה. התופעה פוגעת בבעלי חיים שמשתמשים בחוש הריח על-מנת למצוא את צאצאיהם, או בצאצאים למצוא את הוריהם. צאצא שאבד בגין תופעה זו בסופו של דבר יגווע למוות.
אותה התופעה פוגעת גם בבעלי חיים המשתמשים בחוש הריח על-מנת לחפש מזון.
נפט שנבלע בטעות בידי יצורים ימיים ועופות גורם לנזקים חמורים למערכת העיכול - הכבד והכליות הם אברי הגוף הפגיעים ביותר מבליעת נפט.
הפגיעה ביכולת למצוא מזון, בשילוב עם פגיעה בכבד ובכליות גורמים להתייבשות בעל החיים.
עופות מסוימים חווים שינויים הורמונליים כתוצאה מחשיפה לנפט. נמצא שנוי בהורמון מחלמן בגוף של עופות.
יצורים דו-חיים רבים נושמים באמצעות עורם, ולא באמצעות אפם. יצור כזה המכוסה בנפט מאבד את יכולתו לנשום ומת.
נפט עלול לעוור בעלי חיים, ולהותירם חסרי יכולת הגנה עצמית מפני טורפים וכן חסרי יכולת למצוא טרף.
ישנן מספר בקטריות הניזונות מנפט. שחרור כמות רבה של נפט לים תגרום לריבוי מינים אלה של חד תאיים, על חשבון יצורים אחרים. תופעה זו מוכרת כחדירת מין פולש.
כתם הנפט שנוצר בים מגיע עם זרמי הים והגלים אל היבשה. שם הוא מזהם את החופים וסוחף אליהם המוני דגים וציפורים מתים. הזיהום שנוצר שם מהווה בעיה לא רק לטבע אלא ממיט אסון על משאבי תיירות של עיירות שלמות ונזקיו הכלכליים לעיתים לא ניתנים לאומדן בשל ההפסד הכספי הרב.
השפעות סביבתיות > שפיכת נפט ביבשה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נפט החודר אל מי תהום עלול לגרום לזיהום מים ולהופכם לבלתי ראויים לשתייה. היחס הכמותי בהיבט זה הוא עשר למיליון. משמע, עשרה ליטרים של נפט מספיקים בשביל לזהם מיליון ליטרים של מים נקיים, ודי בעשר טיפות נפט על מנת לזהם אמבטיה מלאה במי שתייה. כל הגורמים להרג יצורים ימיים כמפורט בתת-הפרק הקודם, תקפים גם לגבי יצורים יבשתיים.
דליקותו של הנפט עשויה לגרום לשרפה או לפיצוץ שגורמים לנזק נוסף ועשויים להביא לפגיעה קשה בחיי אדם וברכוש כאשר האירוע מתרחש במקום מיושב.
התבקעויות הרסניות לאורך ההיסטוריה

אסון הנפט של אקסון ואלדז: בשנת 1989 עלתה על שרטון מכלית הנפט אקסון ואלדז, שהובילה נפט מאלסקה לקליפורניה, והנפט שהיא הובילה דרומה נשפך לים וגרם לאחד האסונות הסביבתיים הכבדים בתולדות ארצות הברית.
דליפת הנפט במפרץ מקסיקו: דליפת נפט מסיבית ומתמשכת באזור מפרץ מקסיקו בשנת 2010, נחשבת לאסון הסביבתי הגדול ביותר בהיסטוריה. דליפת הנפט החלה כתוצאה מהתפרצות באר נפט תת-מימית ב-20 באפריל 2010. ההתפרצות גרמה לפיצוץ קטלני על גבי אסדת קידוח הנפט "Deepwater Horizon" אשר ממוקמת בשדה הנפט התת-ימי Macondo Prospect, כ-64 ק"מ דרומית לחופי לואיזיאנה. כמות הנפט שנשפכה לים מוערכת ב-780 מיליון ליטר. לשם השוואה, באסון הנפט של אקסון ואלדז בשנת 1989, נשפכו בין 41 ל-120 מיליון ליטר.
אסון הרכבת בלק-מגנטיק: ביולי 2013, גרמה תאונת רכבת שבקנדה לדליפת עשרות מיליוני ליטרים של נפט גולמי שהתלקחו, והביאה למותם של עשרות בני אדם ולנזק כבד לבתי העיירה.
דליפת הנפט בשמורת עברונה: בדצמבר 2014 התפוצץ צינור נפט בקו אילת אשקלון של חברת קצא"א, דליפה של 5 מיליון ליטרים נפט אל שמורת ערבת עברונה. הנפט גרם לנזק סביבתי רב אשר הוא אחד האסונות הגדולים ביותר בתולדות הטבע בישראל. דליפת הנפט התקיימה בתקופת החורף, למרות האזור המדברי היה קיים החשש ששיטפונות ישטפו את הנפט אל מפרץ אילת ויפגעו בשונית האלמוגים ובמפרץ עצמו. סיכול השיטפונות התבצע על ידי הנחת מחסומי נפט אשר חסמו את הנפט מלזרום הלאה בנתיב אל אילת.
דליפת הנפט בנורילסק: במאי 2020 דלף סולר ממכל של תחנת הכוח במחוז קרסנויארסק, דליפה של 21 אלף טון נפט אל הנהרות הסמוכים, גרם לנזק סביבתי רב אשר הוא האסון הגדול ביותר בתולדות הטבע ברוסיה.
התבקעויות נוספות לאורך ההיסטוריה

בפברואר 2019 דלפו כ-80 טון נפט מספינה שעלתה על שרטון באיי שלמה ליד שונית אלמוגים, באזור שהוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית. הרשויות חוששות שעוד מאות טונות של נפט יזרמו לים.
ניקוי ושיקום

ניקוי נפט היא פעולה מסובכת. בעת ניקוי נפט ישנם מכשולים רבים, בהם סוג הנפט שנשפך, טמפרטורת המים, סוג החוף הפגוע ועוד. תכונה אחת של נפט היא שהוא קל מן המים ולכן צף על פניהם. תכונה נוספת של כלל השמנים, ובהם נפט, היא שהם אינם מתערבבים עם מים. תכונות אלו מקלות מאוד בעת התמודדות עם כתם נפט בים.
להלן מספר טכניקות לניקוי כתם נפט:
שיקום ביולוגי: שימוש במיקרואורגניזמים או בצורות חיים זעירות אחרות לשם פירוק כימי של הנפט.
הקשיה כימית: שימוש בכימיקלים הידרופוביים שגורמים להקשיה של הנפט לחומר דמוי גומי או מוצק למחצה, הצף על פני המים. כך ניתן בנקל לאסוף אותו באמצעים מכניים כגון רשתות.
שימוש בסקימר: זהו מכשיר מיוחד שייעודו הפרדת שמן ממים. השימוש בסקימר דורש מים שקטים בכל אורך הניקוי.
שרפה: שריפת הנפט הצף על פני המים היא שיטה יעילה לפירוק מהיר של כתם הנפט. עם-זאת, ניתן לשרוף נפט הצף על-פני המים רק בתנאי רוח חלשה. כמו כן, שריפת נפט גורמת לזיהום אוויר.
פיזור כימי: על ידי הוספת פולימר מתאים, ניתן לפזר את כתם השמן. בכך הנפט נהיה מהול ביותר מים, וריכוזו כחומר רעיל יורד. עם זאת, ניסויים בתנאי מעבדה מראים כי תהליך זה מעלה ריכוז פחמימנים רעילים בדגים, ועלול לגרום למוות ביצי דגים.
אי-עשיית דבר: במקרים מסוימים, שיטות אגרסיביות לטיפול במפגע הנפט עלולות להיות כה הרסניות, עד כי האפשרות הטובה ביותר היא המתנה עד יעבור זעם.
גרירה: באמצעות רשת ניתן לגרור נפט הצפוף יותר ממים.
שאיבה וצנטריפוגה: ניתן לשאוב את הנפט יחד עם מים אל תוך מכל ייעודי, ולשים את התערובת בתוך צנטריפוגה. זו מפרידה בין המים לשמן, ולרוב ניתן להשיב את המים העודפים בחזרה לים, אך עדיין עם כמויות מזעריות של שמן. את השמן ניתן לאסוף כאשר הוא כמעט נקי ממים. בארצות הברית ישנו תקן המגביל את כמות הנפט שיכול להישפך בחזרה לים בשימוש בשיטה זו.
רמת פגיעות הסביבה לזיהום הנפט

פרט לכמות הנפט שנפלט לסביבה, גם גורמים אחרים משפיעים על רמת הפגיעה הסביבתית. חשוב מאוד למפות אזורים הרגישים במיוחד לזיהום נפט, על מנת לקבוע סדר עדיפויות בעת ניקוי החוף והן לתכנן את אופן הטיפול במפגע, כמפורט בפרק ניקוי ושיקום בערך זה. בין הגורמים המשפיעים על רמת הרגישות:
רמת פגיעות הסביבה לזיהום הנפט > סוג החוף

הגורמים הרלוונטיים הם רמת הקושי בניקיון החוף, משך הזמן שהנפט צפוי להישאר בחוף לולא ינוקה, וכמה עולם החי והצומח על החוף רגיש לזיהום.
רמת פגיעות הסביבה לזיהום הנפט > משאבים ביולוגיים

אזור אשר תלויים בניקיונו בעלי חיים או צמחים בסכנת הכחדה יקבל עדיפות על פני אזור אחר. כמו כן, בעלי חיים וצמחים הרגישים במיוחד לזיהום נפט יקבלו עדיפות בהצלתם על-פני בעלי חיים אחרים.
רמת פגיעות הסביבה לזיהום הנפט > שימוש האדם במשאבי הטבע באזור הפגוע

אם לאזור הפגוע חשיבות רבה לאדם, הוא יקבל עדיפות על-פני אזור פחות חשיבות. כאן ניתן לחלק את סוגי החשיבות לחשיבות היסטורית או תרבותית; חופים הפופולריים לרחצה או פעילות פנאי אחרת; אזורים מסחריים או בשימוש אחר בידי האדם (למשל צבאיים וכדומה); ואזור כרייה של משאבי טבע.
ראו גם

זיהום מים
איכות הסביבה
מאזן אקולוגי
דליפת הנפט במפרץ מקסיקו (2010)
דליפת הנפט בשמורת עברונה
אסון הנפט של אקסון ואלדז
הערות שוליים

↑  אביבה קרול, ‏כך הצלנו את אפרוחי הפינגווינים, באתר גלובס, 26 ביולי 2000
↑  רויטרס, צפו: 49 פינגווינים שחולצו מזיהום הנפט שבו לטבע, באתר ynet, 22 בספטמבר 2011
↑  זיהום מים בידי נפט (באנגלית)
↑   BP leak the world's worst accidental oil spill, The Telegraph, 2 August 2010
↑   גרדיאן, אי-פי, חשש מאסון אקולוגי כבד: 80 טון נפט דלף מספינה שעלתה על שרטון באיי שלמה, באתר הארץ, 2 במרץ 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543646005171  BnF: cb11931872s (data)  GND: 4139780-0  LCCN: sh85094365  NARA: 10664103  NKC: ph116060 
ברווז מכוסה נפט. עוף זה נפגע בזיהום הנפט במפרץ סן פרנסיסקו. במהלך שפיכת הנפט, נשפכו לים כ-220 מטר מעוקב נפט, כאשר מכלית נפט התנגשה בעמוד תמך של גשר המפרץ בין אוקלנד לסן פרנסיסקו ב-7 בנובמבר 2007. הנפט נדבק לנוצותיו של הברווז, ובכך מונע ממנו את היכולת לעוף. אם יישאר במצב כזה, קרוב לוודאי שימות במהרה.
מתנדבים מנקים נפט מחוף ים בגליסיה שבספרד. זיהום הנפט נגרם בשל שקיעת מכלית נפט בשנת 2002
סקימר - מכשיר הנועד להפרדת שמן ממים. הגלגל מסתובב ומדביק אליו נפט בכל סיבוב. כנף ייעודית גורפת את מעט הנפט שנצמד לגלגל אל וממנה הנפט נשפך לתעלה, המזרימה את השמן למכל.
פצצת סירחון

מכל של פצצת סירחון
פצצת סירחון היא חפץ המיועד להפיץ ריח בלתי נעים חזק.
שימושים

פצצות סירחון משמשות לייעודים מגוונים. אלו כוללים:
בדיקת מערכות אוורור ומטהרי אוויר.
מעשי קונדס
מחאות פוליטיות
לפיצוץ אירועים בתוך אולמות סגורים
איומים והפחדה. בשנות ה-30 וה-40 שימשו פצצות סרחון כדרך לפגוע בחנויות.
פיזור הפגנות
מרכיבים

פצצות סירחון מיוצרות לרוב מאמוניה גופרתית או תיול.
פצצת סירחון ניתן להכין משאריות מזון שהונחו מספר ימים לתסוס.
הערות שוליים

↑  סטודנטים סקוטים קבלו פני המלכה בקריאות גנאי, דבר, 13 באוקטובר 1972
↑  מחזה אנטישמי מסעיר את פאריס, מעריב, 19 בנובמבר 1957
התנגשות באסיפה רביזיוניסטית בחיפה, דבר, 20 באוקטובר 1934
הקתדרה למען השלום נהפכה לשדה קרב, דואר היום, 11 בפברואר 1932
קנס 50 ל"י לסטודנטית שהפסיקה הצגת האמבטיה, מעריב, 9 בדצמבר 1970
↑  ידיעות קצרות, דואר היום, 23 באוקטובר 1935
↑  תעלולי האנדקים אינם פוסקים, דבר, 1 בינואר 1936
↑  שומרי שבת גורמים לאזעקה, משמר, 24 באוגוסט 1947
↑  בש"פ 5090/16 רפאל אביכזר נ' מדינת ישראל, ניתן ב־6 ביולי 2016.
מפלגה דמוקרטית ערבית

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 שם רשמי:  ألحزب الديمقراطي العربي‎ 
 מנהיגים:  עבד אל-והאב דראושה, טלב א-סאנע, מוחמד דראושה
 תקופת הפעילות:  15 בפברואר 1988 – הווה (37 שנים) 
 אפיון:  מפלגה ערבית ישראלית
 כנסות:  11 - 14, 18
 ממשלות:  25, 26
 אותיות:  עם, צכ
 שיא כוחה:  2 מנדטים (כנסות 13, 14, 15)
 שפל כוחה:  לא נבחרה לכנסת
 נוצרה מתוך:  העבודה
 התמזגה לתוך:  מד"ע-רע"ם, לאחר מכן רע"ם ורע"מ-תע"ל-מד"ע, לאחר מכן הרשימה הערבית (כיום תע"ל)
 
 arabvoice.co.il
 
מפלגה דמוקרטית ערבית (בערבית: الحزب الديمقراطي العربي) הידועה בראשי תבות מד"ע, היא מפלגה ערבית ישראלית שהייתה מיוצגת בכנסת מהכנסת האחת עשרה ועד לכנסת השמונה עשרה. המפלגה המשיכה לפעול לאחר מכן, אך הרלוונטיות שלה קטנה. המפלגה הייתה המפלגה הערבית ישראלית הראשונה שאינה מפלגת לווין של מפלגות ישראליות להיבחר לכנסת.
היסטוריה

מפלגה דמוקרטית ערבית הוקמה בשלהי כנסת ה-11, כאשר ב-24 בינואר 1988 בפברואר 1988 פרש חבר הכנסת עבד אל-והאב דראושה ממפלגת העבודה, על רקע האינתיפאדה הראשונה, אך ועדת הכנסת הכירה בדראושה כסיעת יחיד רק ב-15 בפברואר 1988. במרץ החליטה להיקרא המפלגה הדמוקרטית הערבית. כינוס היסוד של המפלגה התקיים ביוני של אותה שנה, המפלגה התמודדה ברשימה עצמאית בבחירות לכנסת ה-12 בנובמבר 1988 וזכתה במנדט אחד וב־11.3% מקולות ערביי ישראל.
המצע של המפלגה בבחירות לכנסת ה-12 כלל קריאה להקמת מדינה פלסטינית והשגת שוויון לערביי ישראל. המצע גם טען כי המפלגות היהודיות מנצלות את קולות ערביי ישראל בלא להעניק להם תמורה ראויה. המפלגה הקימה עיתון שבועי "אל־דיאר" כביטאונה.
המפלגה גם זכתה לייצוג בשלטון המקומי, כאשר בבחירות לרשויות המקומיות ב־1989 נבחרו שני ראשי מועצה שהזדהו עמה.
בבחירות לכנסת ה-13 ב-1992 הגדילה מד"ע את כוחה ל-2 מנדטים, כאשר כוחן המשותף של המפלגות הערביות (2 למד"ע ו־3 לחד"ש) הצטרפו ל־12 המנדטים של מרצ ו־44 של מפלגת העבודה הישראלית ויצרו גוש חוסם שמנע מהליכוד כל אפשרות לקואליציה. למרות שהמפלגה הביעה רצון להצטרף לקואליציה, התנגד יצחק רבין לצירופה לממשלתו, ותחתיה הקים קואליציה עם מפלגת ש"ס. כאשר פרשה ש"ס מהממשלה בספטמבר 1993 והממשלה הפכה לממשלה צרה, תבע דראושה את צירופו לממשלה, אך רבין סירב ודראושה נכנע, והמשיך לתמוך בממשלה מבחוץ.
בבחירות לרשויות המקומיות ב־1993 נבחרו שישה ראשי מועצה מטעם המפלגה.
בבחירות לכנסת ה-14 התמודדה ברשימה משותפת עם הרשימה הערבית המאוחדת וזכתה ב-2 מנדטים, מתוך 4 לרשימה המשותפת. לקראת הבחירות לכנסת ה-15 נטמעה המפלגה בתוך רע"ם.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 המפלגה התמודדה עם רע"מ ברוב הערים, מלבד כ-6 ערים, מתוכם נכנסה ל-4 מועצות עירייה, וזכתה ב-5 מנדטים בסך הכל.
בדצמבר 2005 נבחר טלב א-סאנע לעמוד בראשות המפלגה.
בשלהי כהונת הכנסת השמונה עשרה ולקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה פרש נציג המפלגה טלב א-סאנע מן הסיעה המשותפת רע"מ-תע"ל והקים את סיעת מד"ע מחדש, אולם בהמשך התרצה וחזר להתמודד לכנסת במסגרת המפלגה המאוחדת. ברשימה המשותפת של רע"ם-תע"ל-מד"ע בבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב נציג מד"ע, א-סאנע, במקום החמישי. הרשימה קיבלה ארבעה מנדטים ולמד"ע לא נותר נציג בכנסת. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ב-2015 בהן עלה אחוז החסימה מ-2% ל-3.25% הוקמה הרשימה המשותפת שכללה את המפלגות הערביות העיקריות, אך לא את מד"ע, וזו הקימה יחד עם המפלגה הלאומית הערבית את הרשימה הערבית כשבראש הרשימה הוצב א-סאנע. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת מד"ע הצטרפה לרשימה מאוחדת של תע"ל וחד"ש.
בבחירות לכנסת העשרים וארבע הודיעה מד"ע על תמיכתה ברשימת "מען (יחד) לעידן חדש" כשבראשה עומד עו"ד מוחמד דראושה, ראש תחום תכנון וחיים משותפים בגבעת חביבה, ואחיינו של מייסד המפלגה עבד אל-והאב דראושה. שבוע לפני הבחירות הודיעה על הסרת מועמדותה וחבירתה לרשימה המשותפת.
נציגי המפלגה בכנסת

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת ה-11 (1984) | מנדט אחד: עבד אל-והאב דראושה | הסיעה נוצרה ב-15 בפברואר 1988 עם פרישת עבד-אלוהאב דראושה מהמערך והקמת סיעת יחיד. ב-7 במרץ ניתן לה השם "המפלגה הדמוקרטית הערבית". |
| הכנסת ה-12 (1988) | מנדט אחד: עבד אל-והאב דראושה |  |
| הכנסת ה-13 (1992) | 2 מנדטים: עבד אל-והאב דראושה, טלב א-סאנע |  |
| הכנסת ה-14 (1996) במסגרת מד"ע-רע"ם | 2 מנדטים (מתוך 4 לרשימה כולה): עבד אל-והאב דראושה, טלב א-סאנע | ב-16 ביולי 1996 שינתה הסיעה המאוחדת את שמה מ"המפלגה הדמוקרטית הערבית - הרשימה הערבית המאוחדת לשינוי" ל"מד"ע-רע"ם - המפלגה הדמוקרטית הערבית - הרשימה הערבית המאוחדת". |
| הכנסת ה-15 (1999) במסגרת רע"ם | שני מנדטים (מתוך 5 לרשימה כולה): טלב א-סאנע, מוחמד כנעאן |  |
| הכנסת ה-16 (2003) במסגרת רע"ם | מנדט אחד (מתוך 2 לרשימה כולה): טלב א-סאנע |  |
| הכנסת ה-17 (2006) במסגרת רע"ם-תע"ל | מנדט אחד (מתוך 4 לרשימה כולה): טלב א-סאנע |  |
| הכנסת ה-18 (2009) במסגרת רע"ם-תע"ל | מנדט אחד (מתוך 4 לרשימה כולה): טלב א-סאנע |  |
| הכנסת ה-19 (2013) במסגרת רע"ם-תע"ל-מד"ע | אפס מנדטים (מתוך 4 לרשימה כולה) |  |
| הכנסת העשרים (2015) במסגרת הרשימה הערבית | אפס מנדטים |  |
הערות שוליים

↑  יוסי ורטר, יוסף גליון, שמואל טל, אמירה חסן, דראושה פורש מהעבודה: רימיתם אותנו 40 שנה, חדשות, 24 בינואר 1988
↑  יוסי ורטר, המערך לא יאפשר לדראושה להיות סיעת יחיד בכנסת, חדשות, 25 בינואר 1988
↑  ח"כ דראושה הוכר כסיעת יחיד, מעריב, 16 בפברואר 1988
↑  יוסף צוריאל, תנועתו של דראושה - המפלגה הדמוקרטית הערבית, מעריב, 1 במרץ 1988
↑  פילוג ומיזוג בסיעות הכנסת, באתר הכנסת
1 2  פרוטוקול מס' 289 ­מישיבת ועדת הכנסת מיום שני, י"ח באדר התשמ"ח­ 7.3.88­ בשעה 10.00, באתר הכנסת
1 2  עופר קניג, מפלגות ערביי ישראל במבט השוואתי: מחסום השוליות והדילמה של השפעה מול מחאה, תרבות דמוקרטית 8, 2004, עמ' 109–43‏, JSTOR 24141402
1 2 3 4  אסעד גאנם, מפלגות וזרמים אידאולוגיים בקרב המיעוט הערבי-פלסטיני בישראל, מדינה וחברה 1 (1), 2001, עמ' 89–114‏, JSTOR 23637424
↑  ח"כ א-סנע יעמוד בראש רשימת המפלגה הדמוקרטית הערבית לכנסת, באתר ynet, 24 בדצמבר 2005
↑  המפלגה הדמוקרטית הערבית הכריזה היום על תמיכה במפלגת "מען – יחד לעידן חדש", בראשותו של מוחמד דראושה, בבחירות לכנסת ה-24
↑  אלכסנדרה לוקש, המפלגה הערבית החדשה שתסכים לשבת בממשלה? "אין אמון בנתניהו", באתר ynet, 13 בינואר 2021
↑  محمد دراوشه - Mohammad Darawshe, פוסט, באתר ברשת החברתית פייסבוק, ‏2021-02-19
↑  عرب ٤٨, رسميا: حزب معا ينضم ويدعم المشتركة, موقع عرب 48, ‏2021-03-16 (בערבית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257104805171  LCCN: nr91014829  VIAF: 143508867   WorldCat (עם VIAF): 143508867
פיגוע הדריסה בשכונת רמות

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2023 |
| --- | --- |

שוטר משטרת ישראל בוחן את הרכב הפוגע של המחבל בזירת הפיגוע
 תאריך:  10 בפברואר 2023
 תאריך עברי:  י"ט בשבט ה'תשפ"ג
 מקום:  ישראל שכונת רמות ירושלים, ישראל
 מטרה:  אזרחים יהודים
 קואורדינטות:  31°49′31″N 35°11′19″E﻿ / ﻿31.825277777778°N 35.188611111111°E﻿ / 31.825277777778; 35.188611111111
 סוג:  פיגוע דריסה
 נשק:  מכונית
 הרוגים:  3
 פצועים:  4
 מבצע:  חוסיין קראקע
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
  (למפת ירושלים מוגדלת) פיגוע הדריסה בשכונת רמות(למפת ירושלים רגילה) פיגוע הדריסה בשכונת רמות(למפת הרי ירושלים רגילה) פיגוע הדריסה בשכונת רמות(למפת הרי ירושלים מוגדלת) פיגוע הדריסה בשכונת רמות
 
פיגוע הדריסה בשכונת רמות אירע ב-10 בפברואר 2023 בו מחבל ערבי ישראלי דרס גבר ושני ילדים למוות בכניסה לשכונת רמות בצפון ירושלים. המחבל נורה למוות.
הפיגוע אירע בשעה 13:27, בכניסה הצפונית לשכונת רמות, סמוך לקבר שמואל הנביא. בפיגוע נרצחו שני אחים בני חמש ושבע, וגבר כבן 20. ארבעה נפצעו והמחבל נורה למוות.