stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סבאט
אנשי מפתח בפיתוח הסגנון לחימה ואיחוד הטכניקות

מישל קסאוקס (1794–1869), רוקח צרפתי, וצ'ארלס לקור (1808–1894) היו אנשי מפתח בפיתוח הסגנון, בכך שהפכו אותו מטכניקת הגנה עצמית ברחוב ללחימת סבאט מודרנית. קסאוקס החל ב-1825 לקדם ולשנות את לחימת הסבאט הכוללת גם את סגנון הלחימה בנמל (Chausson) וגם את סגנון ההגנה העצמית מרחובות פריז ושילב אותם ביחד בפעם הראשונה לסגנון ייחודי משלו. על אף ההשפעה המרובה מפריז, התמקדה הגרסה של קסאוקס ללחימת סבאט בלחימת המלחים "Chausson".
צ'ארלס לקור, תלמידו של קסאוקס, הוסיף ללחימת הסבאט את האגרופים עקב צפייתו בקרב אגרוף אמריקאי בצרפת בין אוואן סוויפט וג'ק אדמס. לטעמו, העניקו האגרופים יתרון ללחימת הסבאט מכיוון ששימוש בידיים רק להגנה מפני בעיטות לא הספיק. לאחר זמן מה, הצטרפה גם לחימת המקלות (או מקלות הליכה) לסבאט, בעזרתו של בארוזי וגם עקב המהומות שהיו בפריז, במהלכן נעשה שימוש במקלות רגילים (קצרים וארוכים), מקלות הליכה, כיסאות, סכינים ומחבטים ברחוב, שנוספו גם הם בהדרגה אל תוך הסבאט. הסבאטורים בפריז ניצלו והשתמשו בחפצים הללו כדי להגן על עצמם ופיתחו כמה טכניקות מקל המזכירות את הדיפת חבורות פורעים בהן השתמשו המאסטרים בפריז הישנה.
על אף השימוש בחפצים ברחובות פריז, מתמקד השימוש במקלות (או מקלות הליכה) בקרב (אם מדובר בקרב סבאט המשתמש בחפצים ולא רק במגע גוף) יותר מאשר עם חפצים אחרים, אך זאת תלוי במכון האימונים של הסבאט. שיטה זו התפתחה לטכניקת הברטיטסו.
סגנון נוסף הפחות נפוץ בימיו הקדומים של סבאט, הוא הסבאט מזרחי; שילוב של סבאט קלאסי ושל ג'וג'יטסו.
בנוסף, הסבאט השפיע על חוקי תחרויות הקראטה בתחילת דרכם, ואמנות זו גם שאלה את הבעיטות הגבוהות מהסבאט.
אחרית דבר

הסבאט התמסד תחת "ארגון האגרוף הצרפתי הלאומי" (National de Boxe Francaise) על ידי תלמידו של צ'ארלס צארלמונט, קאונט פיירי בארוזי (dit Barrozzi). בארוזי נחשב כאחד האבות הרוחניים של אומנות הסבאט המודרנית. בארוזי גם זכה בצרפת ומושבותיה 11 פעמים כאלוף סבאט, כאשר התחרות הראשונה בה השתתף נערכה בזמן מלחמת העולם הראשונה. הארגון הלאומי של הסבאט נקרא F.I.S (ראשי תיבות ל-International Savate Federation) אשר נחשב גם כארגון עולמי.
הערות שוליים

↑  "Weapons". Bridge man savate.com
| אמנויות לחימה |
| --- | --- | --- |
| אמנויות לחימה סיניות | וו-שו • באג'י צ'ואן • בה גואה ג'אנג • וינג צ'ון • שינג אי צ'ואן • קונג פו גמל שלמה דרומי • טאי ג'י צ'ואן • אגרוף ארוך • אגרוף שאולין • אגרוף שיכור • אי צ'ואן • ג'ין גאנג בה שי • גמל שלמה צפוני • הונג גאר • טאן טוי • טונג ביי צ'ואן • יין-יאנג בה פאן ז'אנג • ליו חה בה פה • מיזונג אי • עגור לבן פוג'יאני • פאק מיי • פנגיי-נון • פיגואה ז'אנג • צ'ואו ג'יאו • שוואי ג'יאו • סאנדה (ספורט) |  |
| אמנויות לחימה יפניות | איאיידו • אייקידו • ג'ו ג'וטסו • ג'ודו • גנדאי בודו • נין ג'וטסו • סומו • שוטוקאן • שיטוריו • קיוקושינקאי • קיודו • קנדו • שורינג'י קמפו • קיקבוקסינג יפני • שוט-בוקסינג • טנשין שודן קאטורי שינטו ריו |  |
| אוקינוואיות | קראטה • גוג'ו ריו • וויצ'י ריו • שוריי-ריו • שורין-ריו • ריוקיו קמפו • קובודו אוקינאווי |  |
| קוריאניות | הפקידו • טאקוונדו • טאי קיון • טאנג סו דו • טוקונג • סון קואן מו • קוק סול וון |  |
| הודיות | קאלרי-פאיאט • אדיטאדה • אמנויות לחימה הודיות • עגור לבן טיבטי |  |
| טיבטיות | עגור לבן טיבטי |  |
| פיליפיניות | ארניס • יו-יאן |  |
| תאילנדיות | אגרוף תאילנדי |  |
| קמבודיות | פראדאל סראי |  |
| בורמזיות | לאטוואי |  |
| לאוסיות | אגרוף לאוסי |  |
| אירופאיות | היאבקות בסגנון יווני-רומי • פאנקרטיון • סבאט • ברטיטסו • אמנויות לחימה אירופיות היסטוריות |  |
| רוסיות | סיסטמה • סמבו • קיקבוקסינג רוסי |  |
| ארצות הברית | היאבקות מקצועית • ג'יט קון דו • וו-ווי גונג-פו • קנפו אמריקאי • קג'וקנבו • קיקבוקסינג אמריקאי |  |
| ברזילאיות | ג'ו ג'יטסו ברזילאי • קפואירה • ואלה טודו |  |
| ישראליות | אייקי • דניס הישרדות • קרב מגן ישראלי • קרב מגע • קרב פנים אל פנים |  |
| טורקיות | היאבקות בשמן |  |
| אחרות | אגרוף • סיף • קיקבוקס • היאבקות • אמנויות לחימה משולבות (MMA) • גראפלינג • ספורט לחימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7669851-8 
סבאטורים הנלחמים על הספינה ומשתמשים בבעיטה מיוחדת הנותנת להם יציבות על הספינה הרועדת בים הסוער
מוריס פליישר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1905  (בן 120 בערך)
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  הליכה תחרותית
 
מוריס פליישר (באנגלית: Morris Fleischer; ‏ 1905 - ?) היה אתלט יהודי-אמריקאי, אלוף ארצות הברית (1948) בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ, אלוף ארצות הברית בהליכה תחרותית ל-25 ק"מ (1933) ו-3 פעמים אלוף ארצות הברית (1937, 1945 ו-1946) בהליכה תחרותית ל-30 ק"מ.
ביוגרפיה

פליישר התאמן בקבוצת מכבי ברוקלין.
ביוגרפיה > 1933 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה ב-10 בדצמבר 1933 הוא זכה במדליית זהב בהליכה תחרותית ל-25000 מטר בתוצאה של 2:17:17 שעות, לפני מוריס דייוויס.
ביוגרפיה > 1937

באליפות ארצות הברית שנערכה ב-2 ביולי 1937 הוא זכה במדליית זהב בהליכה תחרותית ל-30 ק"מ בתוצאה של 2:48:17 שעות
ביוגרפיה > 1940

באליפות ארצות הברית שנערכה ב-24 בספטמבר 1940 הוא זכה במדליית ארד בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ בתוצאה של 2:05:55 שעות
ביוגרפיה > 1945

באליפות ארצות הברית שנערכה ב-1945 הוא זכה במדליית זהב בהליכה תחרותית ל-30 ק"מ בתוצאה של 2:52:22 שעות
ביוגרפיה > 1946

באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה ב-4 ביולי 1946 הוא זכה במדליית כסף בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ בתוצאה של 1:58:50 שעות
באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בהליכה תחרותית ל-30 ק"מ בתוצאה של 3:05:18 שעות
ביוגרפיה > 1947

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק ב-12 באוקטובר 1947 הוא סיים במקום רביעי בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ
ביוגרפיה > 1948

באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה ב-5 ביולי 1948 הוא זכה במדליית זהב בהליכה תחרותית ל-20 ק"מ בתוצאה של 2:10:07 שעות
חיים אישיים

פליישר מהנדס ומתגורר בלונג איילנד.
הערות שוליים

↑  History of US Nationals Results: 20K Walk – Men, באתר Track and Field News (באנגלית)
↑  Ohio Racewalker (באנגלית)
↑  FLEISCHER TAKES A.A.U. TITLE WALK; Closes Strongly to Win First Metropolitan 25,000-Meter Crown in 2:17:17., The New York Times, December 11, 1933, Section SPORTS, Page 27 (באנגלית)
1 2  By Louis Effrat, FLEISCHER TAKES WALKING LAURELS; Long Island City Engineer Is First in 30,000-Meter National Title Contest, The New York Times , October 25, 1937, Page 16 (באנגלית)
שמואל קאיידנובר

רבי אהרן שמואל קאיידנובר, מכונה גם מהרש"ק או מהראש"ק (קרי: 'קוֹידַנוֹבֶר', ה'שע"ד, 1614 - י"ט בתמוז ה'תל"ו, 20 יוני 1676) היה רב אשכנזי, מראשוני האחרונים. רבן של ערים רבות במרכז אירופה ובמזרח אירופה.
חיבור ספרים רבים, בהם: ברכת הזבח על סדר קדשים ותפארת שמואל על פסקי הרא"ש.
ביוגרפיה

נולד בשם אהרן לרב ישראל בעיר קוידנוב (כיום דזיארז'ינסק) הסמוכה למינסק (בלארוס), ומכאן שם משפחתו "קאיידנובר". בילדותו חלה, והיה בסכנת חיים, ועל כן הוסיף לו אביו את השם "שמואל". בצעירותו למד אצל רבי יעקב מלובלין ולאחר פטירתו אצל בנו רבי השיל מקראקא.
היה דיין בבית דינו של רבי משה לימא, מחבר ספר "חלקת מחוקק" על שולחן ערוך אבן העזר, ביחד עם רבי אפרים הכהן מחבר ספר "שער אפרים", והש"ך.
בזמן גזירות ת"ח ת"ט, נאלץ לעזוב את מקומו ונמלט ביחד עם משפחתו, אך הפרעות לא פסחו עליו, והקוזאקים רצחו את שתי בנותיו, ואיבד את רוב כתביו, והוא נותר חסר כל ונכה בשתי רגליו. בנו היחיד שנותר, הוא רבי צבי הירש קאיידנובר, מחבר הספר קב הישר.
כיהן ברבנות בעיר מיקולוב (ניקלשבורג) אשר במוראביה, ולאחר מכן בגלוגאו (שלזיה), רישא (פולין), ובפיורדא (בוואריה - גרמניה) (ה'ת"כ - ה'תכ"ז), כן שימש ברבנות בערים בריסק (ליטא) (ה'תכ"ט - ה'תל"ג), פפד"מ (הסן - גרמניה) ולבסוף בקרקוב (פולין).
בהיותו בקרקוב, נסע לוועד הגליל בענייני ארבע ארצות שהתקיים בעיירה חמלניק, בהשתתפות כל רבני ומנהיגי הגליל, ותוך כדי כך נפטר בי"ט בתמוז ה'תל"ו, (20 ביוני 1676). שם נקבר.
התאפיין בשיטת כתיבה קצרה. הגהותיו על הרא"ש, והשגותיו על המהרש"א הודפסו בתוך הש"ס.
החיד"א כתב עליו: "הגדיל תושיה בהגהותיו וחידושיו האמיתיים, בדרך קצרה וכשרה". היעב"ץ העיד שרבי אהרן שמואל, ידע את כל ארבעת הטורים והבית יוסף בעל פה. רבי דוד הלוי סגל (הט"ז) מצטט את מהר"ש קאיידנובר, בספרו "טורי זהב". וכן המגן אברהם מביאו וקורא לו בתואר 'גאון'.
משפחתו

חתנו - רבי מנחם נחום הכהן, בנו של רבי מאיר כ"ץ, (אחיו של הש"ך), שימש כרב העיר סוכטשוב, ובשנת ה'תכ"ט (1669) הוציא את הספר "ברכת הזבח" שנכתב על ידי חותנו.
בנו רבי שלום שכנא, הוציא לאור ספר "מאה ברכות", בפראוסניץ, תע"א, והוא נקרא על שם זקנו "שלום שכנא במהור"ר נחום קיידאנאבר ממשפחת ראדון מק"ק ווילנא לע"ע בק"ק ראקטניץ במדינת פיהם".
חתנו - רבי ישעיה הכהן כ"ץ מויטבסק.
חתנו - רבי נפתלי הירץ קירכהן. (אחי אביו של אלחנן קירכהן)
מספריו

בפרעות ת"ח ת"ט בעת שכל רכושו נבזז, אבדו לרבי אהרן שמואל כמה כתבי יד אשר כתב. להלן, חיבוריו שנותרו והודפסו:
תפארת שמואל -חידושים על הרא"ש, והשגות על המהרש"א נדפס לראשונה בפפד"מ (פרנקפורט דמיין), ומאז בכל מהדורות הש"ס עד ש"ס וילנה
שו"ת אמונת שמואל נדפס לראשונה בפרנקפורט ב-1683. קיימת עוד מהדורה מהודרת בבני ברק בה'תשנ"ט עם תוספות תולדות המחבר, הערכתו, דעותיו, והשפעתו ברבני זמנו בסוף הספר.
ברכת הזבח - על סדר קדשים נדפס לראשונה באמסטרדם
ברכת שמואל - דרושים על התורה נדפס לראשונה בפפד"מ
הערות שוליים

↑  קב הישר.
↑  נוסח מצבתו נדפס בשנת ה'תצ"ג (1733) על ידי ההבראיסט יוהאן כריסטוף וולף (אנ'), Bibliotheca Hebræa כרך רביעי, עמ' 1204. אבל כתב יחיאל מתתיהו צונץ, ב"הערות והוספות ותיקונים" לספרו עיר הצדק, לבוב 1874, עמ' 63-64, שלא נמצא המצבה בעיר קראקא. וביאר ר' בנימין שלמה המבורגר, בהישיבה הרמה בפיורדא, א, עמ' 190 שהוקמה מצבה נוספת בבית העלמין בקראקא לכבודו, אף שלא נקבר בה.
↑  מערכת ספרים ב', קכ"ב
↑  ראו ספרו של רבי יעקב עמדן "מגילת ספר" פרק ראשון (עמ' ו' במהדורת ה'תשעב)
↑  יש אומרים ששמו היה יונה נחום, שמואל יוסף פין קריה נאמנה, ווילנא, תרע"ה, באתר היברובוקס
↑  אהרן ולדן, שם הגדולים החדש, ווארשא, תר"מ, באתר היברובוקס
↑  נוסח מצבתו נדפס בשנת ה'תצ"ג (1733) על ידי ההבראיסט יוהאן כריסטוף וולף (אנ'), Bibliotheca Hebræa כרך רביעי, עמ' 1204. אבל כתב יחיאל מתתיהו צונץ, ב"הערות והוספות ותיקונים" לספרו עיר הצדק, לבוב 1874, עמ' 63-64, שלא נמצא המצבה בעיר קראקא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313243105171  GND: 131790021  ISNI: 0000 0000 6688 2182  LCCN: no94015819  NTA: 250686384  VcBA: 495/159743  VIAF: 60224045   WorldCat (עם VIAF): 60224045
מערכון

חבורת מונטי פייתון, אמני מערכונים מצליחים
מערכון (מערכה + סיומת הקטנה "ון" – כלומר מערכה קטנה) הוא קטע תיאטרלי קצר, שלרוב מציג סיטואציה מבדחת והומוריסטית. מערכונים מוצגים בטלוויזיה, ברדיו או על הבמה.
סוגי מערכונים

ישנם כמה סוגי מערכונים:
סיטואציה – במערכונים כאלו ישנה סיטואציה אירונית או אבסורדית (כמו פסיכולוג שחושף בפני הלקוח שלו את הבעיות שלו).
טקסט ויכולת הבעה קולית – במערכונים אלו יש שימוש בדיאלוגים שנונים ושימוש בקולות מסוימים ובהשפעה מילולית. במערכונים אלו יש שימוש בעיקר ברדיו.
תנועה ומימיקה – במערכונים אלו יש שימוש בהומור פיזי ובהבעות פנים. מערכונים מסוג זה מתבססים רק על הבמה.
תוכניות מערכונים בינלאומיות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הקרקס המעופף של מונטי פייתון (1969–1974)
סאטרדיי נייט לייב
אמני מערכונים מפורסמים בישראל > אמני במה

הגשש החיוור
דבי ונולי
שלישיית מה קשור
שלישיית פרוזק
אסי וגורי
אלי ומריאנו
דז'יגאן ושומאכר
אמני מערכונים מפורסמים בישראל > תוכניות מערכונים בטלוויזיה

שנות השבעים
ניקוי ראש (1974–1976)
זהו זה! (1978–1998)
שנות השמונים
מוצ"ש (1989–1993)
שנות התשעים
נייס גיא (1990–1992)
החמישייה הקאמרית (1993–1997)
פלטפוס (1994–1996)
הקומדי סטור (1994–1996)
החרצופים (1996–2001)
דומינו גרוס (1999–2000)
שנות ה-2000
כוכבי השכונה (2001–2003)
שידורי המהפכה (2002)
הרצועה (2003–2006)
ארץ נהדרת (2003 – רץ)
קצרים (2004–2009)
באבאגנוש (2005)
היכל התרבות (2005–2006)
הישראלים (2007)
לא לפני הילדים (2007–2009)
מקום לדאגה (2008–2009)
שבוע סוף! (2008–2010)
שנות ה-2010
כאן גרים בכיף (2010–2011)
מצב האומה (תוכנית טלוויזיה) (2010 – רץ)
בובה של לילה (2011 – רץ)
הפרלמנט (2012–2014)
בובה של מדינה (2013 – רץ)
גן חיות (2013 – רץ)
היהודים באים (2014 – רץ)
מדינת הגמדים (2017 – רץ)
יונה נחום הכהן

| --- | --- |
 לידה:  אמסטיבובה (אנ') בפולין האיחוד הפולני-ליטאי
 פטירה:  לאחר שנת תנ"ג סוכטשוב
 
רבי יונה נחום הכהן (מכונה גם מנחם; בסביבות ה'ש"צ – לאחר שנת תנ"ג) היה אב"ד של העיר סוכטשוב שבפולין.
ביוגרפיה

רבי נחום נולד כנראה בעיירה אמסטיבובה (אנ') בליטא, שם שימש אביו, רבי מאיר הכהן (מכונה מהר"ם כ"ץ), תלמיד מהר"ם מלובלין, ברבנות. רבי מאיר היה תלמיד חכם ידוע, וראשית לימודו של בנו רבי נחום היה אצל אביו. וכאשר אביו הלך להעיר מוהילב, הלך עמו, ולמד מאביו עד שנפטר פתאומית בצעירותו.
כנראה נקרא על שם אבי אמו, הקצין רבי נחום לוקובער.
כבר בילדותו נודע כעילוי מופלג ונשלח ללמוד בסלוצק בישיבה של רבי יעקב מטומשוב.
לאחר מכן נסע למוראביה ללמוד אצל אחיו הגדול, רבי שבתי הכהן ("הש"ך"), ויחד עמו עסק בהעמקה וליבון סוגיות רבות. לפני פטירתו ציווהו אחיו לסדר את ספרו שפתי כהן על חושן משפט ולהכינו לדפוס. רבי נחום החל במלאכה, אך נאלץ להימלט בשל הצרות שפקדו אותו. לבסוף מסר את הכתבים לחתנו של אחיו, רבי מנחם מאניש חיות, בן רבי מאיר, והוא הדפיסם בשנת תכ"ז, אך לא ציין את שמו של דודו, רבי נחום.
נישא לבתו של רבו שמואל קאיידנובר, וישב בווילנה כשהוא סמוך על שולחן חותנו ולמד אצלו, כתלמידו לרבו. ואולי גם אימץ את שם חותנו, "קאיידנובר".
בשנת ה'תכ"ט (1669) הוציא את הספר "ברכת הזבח" שנכתב על ידי חותנו, באמשטרדם. ואף כתב לו הקדמה.
ובשנת תנ"ג היה אב"ד סוכטשוב, ונתן אז שתי הסכמות. א. לספרו של נכד אחותו, רבי מאיר איזנשטט, בעל "פנים מאירות", למסכת זבחים, אמשטרדם תע"ה. ביום שישי, ט"ז באייר תנ"ג.
ב. לספרו של משה יקותיאל קופמן, חקי חיים, ברלין ת"ס. ביריד בעיירה לוביץ' (Lubicz). ביום שישי, ז' בחשוון תנ"ג.
בני עירו סיפרו שרוח הקודש הופיע בבית מדרשו.
נפטר לאחר שנת תנ"ג בסוכטשוב, ונקבר שם.
נכתב בפנקס הישן של חברה קדישא כי הרב, לפני פטירתו, הבטיח לעיר כי במקרה של עת צרה, חלילה, יבואו להתפלל על קברו, והעיר תיוושע. גם יחידים יזכו לעזרה.
לאחר פטירתו המתינה הקהילה עד תום ימי השלושים, ואז החליטו להקים אוהל מעל קברו. כאשר יצאו לבית העלמין כדי לבצע זאת, לא מצאו את הקבר, ולפיכך לא הוקמה אוהל. אחרים סיפרו כי יחידים זכו לראות את הקבר ולהתפלל שם, ונושעו.
משפחתו

בנו – רבי אהרן, אב"ד סוכטשוב.
בנו – רבי שלום שכנא, מדפיס ספרים. א. "קרבן אהרן" ווילהרמסדארף תע"ז. ב. סדר ברכות, פרוסניץ תע"א. ג. כוונות תהלים, מלוקט מספרי קבלה, יעסניץ תפ"א.
בנו – רבי מאיר, דיין בברלין, בשנת תס"ח.
משפחתו > נכדים

רבי גדליה משה ב"ר צבי הירש הלוי, מחבר ספר "חמד משה".
רבי יהודה ליסא כ"ץ, מחבר ספר "מראה כהן", על מסכת זבחים (מרבותיו של החתם סופר).
האדמו"ר רבי חנוך הניך הכהן לוין מאלכסנדר.
לקריאה נוספת

פרקים לתולדות רבינו המחבר, חמד משה, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  כן חתם בסוף הקדמה לספרו של חותנו "ברכת הזבח".
↑  כך קרא לו חותנו, רבי שמואל קאיידנובר בברכת הזבח על מנחות דף עב (וכן בדף השער), ובברכת שמואל בפרשת וישלח. גם בנו, רבי שלום שכנא, מציין בכל מקום את שמו כ"נחום". א. ב"קרבן אהרן" (ווילהרמסדארף תע"ז), בדף השער ובסופו של הספר. ב. "סדר ברכות", פרוסניץ תע"א, מופיע רק השם נחום. וכך נקרא גם זקנו, אבי אמו, רבי נחום לוקובער. ובסוף הקדמתו לספרו של חותנו, ברכת הזבח, שנדפס בשנת תכ"ט חתם עצמו בהשם מנחם. אבל בחתימתו להסכמות הספרים שניתנו בשנת תנ"ג, א. "פנים מאירות" למסכת זבחים, אמשטרדם תע"ה. ב. חקי חיים, ברלין ת"ס מרבי משה יקותיאל קופמן חותם עצמו בשם: יונה נחום, וכן קורא לו נכדו רבי מאיר ברוך יאסלוטר, מחבר ספר "חידושי ש"ס, מינסק תקע"ה "יונה נחום". ואולי הוסיפו לו עוד שם באחרית ימיו, מחמת חולי.
↑  הוא היה ממשפחת המגלה עמוקות, ראו: נפתלי אהרן ווקשטיין, מגילת יוחסין, בתוך: שם ושארית, עמוד תפח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  בנו, רבי שלום שכנא, הדפיס בווילהרמשדארף, תע"ז, את ספרו של אהרן בן אלעזר ליפמאן מצמפלבורג, קרבן אהרן, ובדף השער, באתר אוצר החכמה כתב: "מוהר"ר שלום שכנא במוהר"ר נחום קיידאנבר מק"ק ווילנא". וכן כתב בסוף הספר, בהתנצלות בעל המדפיס. ובדף השער של ספר "מאה ברכות", כתוב: "מוהר"ר שלום שכנא במוהר"ר נחום קיידאנאבר ממשפחת ראדון מק"ק ווילנא".
↑  אייזנשטאט, מאיר בן יצחק, פנים מאירות, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  חקי חיים, ברלין ת"ס, באתר היברובוקס.
↑  אמרי פי, פיעטרקוב, תר"צ, באתר היברובוקס.
↑  משה לבנון, סאכאטשעוו, ספר קהילה, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  יצחק דב פלד, ר' מאיר ב"ר יונה נחום הכהן מסוחטשוב, בתוך: מפתח השמות "חלקי אבנים", נספח לשו"ת "נשאל דוד", ירושלים תשמ"ב, עמ' רנט-רס, באתר היברובוקס.
↑  דוב בעריש וועבער, בתוך: נחלת צבי, יא, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  עליו ראו: קינסטליכער, משה אלכסנדר זושא, החתם סופר ובני דורו, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
כרונולוגיית אווטאר: כשף האוויר האחרון

ציר זמן של כרונולוגית הקומיקסים של "אווטאר: כשף האוויר האחרון" כפי שפורסם על ידי הוצאת הספרים דארק הורס קומיקס
ציר זמן של כרונולוגית הקומיקסים של "האגדה של קורה" כפי שפורסם על ידי הוצאת הספרים דארק הורס קומיקס
מעריצים רבים של יקום אווטאר: כשף האוויר האחרון הבדיוני עוקבים אחר האירועים המתרחשים במדיות הזיכיון; סדרות הטלוויזיה, הרומנים והקומיקסים בעזרת שיטת תאריכים הנקבעת על פי אירוע המתקפה של אומת האש על מקדשי האוויר. על פי שיטה זו, BG הם ראשי התיבות של Before Genocide (בעברית: לפני רצח העם) ו-AG הם ראשי תיבות של After Genocide (אחרי רצח העם). לפיכך, BG 55 מתרחש לפני AG 5, ו-BG 45 יבוא אחרי BG 50 בדומה לספירת הנוצרים.
ציר הזמן של מדיות הזיכיון

בשנת 2005 החלה להיות משודרת סדרת הטלוויזיה "אווטאר: כשף האוויר האחרון" אשר מגוללת את סיפורו של אווטאר אנג וחבריו. העלילה מתרחשת בין שנת AG 99 לשנת AG 100, אם כי במהלכה מוצגים גם אירועים מתקופת חייהם של אווטאר רוקו ואווטאר קיושי.
בשנת 2010 יצא סרט הלייב אקשן "איירבנדר" אשר שיחזר את עלילת העונה הראשונה של סדרת האנימציה.
סדרת טרילוגיות הקומיקס "אווטאר: כשף האוויר האחרון" אשר יצאו בין 2012 ל-2018 עוקבים אחר צוות האווטאר בשנים הבאות מיד אחר עלילת הסדרה (101 AG ו-102 AG). כמו כן, במהלך השנים יצאו מספר קומיקסים המתארים עלילות קצרות אשר התרחשו לצוות האווטאר תוך כדי עלילת הסדרה (AG 99 ו-AG 100).
סדרת ההמשך ל"אווטאר" אשר נקראה בשם "האגדה של קורה" שודרה לראשונה בשנת 2012 ומגוללת את סיפורה של אווטאר קורה וחבריה. עלילת הסדרה מתרחשת בין שנת 157 AG לשנת AG 174 ובמהלכה מוצגים גם פלאשבקים מתקופתו המאוחרת של אווטאר אנג ותקופתו המוקדמת של אווטאר וואן (בין 9,832 BG ל-9,829 BG).
סדרת טרילוגיות הקומיקס "האגדה של קורה" אשר החלו לצאת החל מ-2017, מתארים את עלילות צוות אווטאר קורה בשנים הבאות מיד לאחר התרחשות הסדרה (174 AG).
בשנת 2024 יצאה סדרת הלייב אקשן "אווטאר: כשף האוויר האחרון" אשר שיחזרה גם היא את עלילת העונה הראשונה של סדרת האנימציה.
| שנים | שם | סוג מדיה |
| --- | --- | --- |
| ?-345 BG | השחר של יאנגצ'ן | רומן |
| 312 BG - ? | עלייתה של קיושי | רומן |
| ? - BG 82 | הצל של קיושי | רומן |
| 99 AG | איירבנדר: הסיפור של צוקו | רומן גרפי |
|  | אווטאר: כשף האוויר האחרון | סדרת אנימציה |
| 100 AG‏ - AG 99 | איירבנדר | סרט מצולם |
| 100 AG‏ - AG 99 | אווטאר: כשף האוויר האחרון | סדרה מצולמת |
| 100 AG‏ - AG 99 | אווטאר: כשף האוויר האחרון – הרפתקאות הצוות | רומן גרפי |
| 100 AG‏ - AG 99 | אווטאר: כשף האוויר האחרון – ההרפתקאות האבודות | רומן גרפי |
| 100 AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – קטרה וכסף הפיראטים | רומן גרפי |
| 100 AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – סוקי, לבד | רומן גרפי |
| 100 AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – ההבטחה | רומן גרפי |
| 101 AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – האקדמיה של טוף בייפונג | רומן גרפי |
| 101 AG 102 - AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – צל וערפל | רומן גרפי |
| 102 AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – החיפוש | רומן גרפי |
| 102 AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – הקרע | רומן גרפי |
| 102 AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – צפון ודרום | רומן גרפי |
| 102 AG 103 - AG | אווטאר: כשף האוויר האחרון – חוסר איזון | רומן גרפי |
| AG 152 - AG 170 | המולה בעיר הרפובליקה | סדרת אינטרנט |
| AG 157‏ - 174 AG | האגדה של קורה | סדרת אנימציה |
| 174 AG | האגדה של קורה: המאבק על רפבליק סיטי | רומן גרפי |
| 174 AG | האגדה של קורה: חורבות האימפריה | רומן גרפי |
ראו גם

כרונולוגיית מלחמת הכוכבים
ציר הזמן של מסע בין כוכבים
ביאורים

↑  המיזוג ההרמוני - תופעה המתרחשת פעם בעשרת אלפים שנה ובמהלכה מגיעים עולם החומר ועולם הרוח לנקודת מפגש. בכל מיזוג הרמוני מתקיים קרב בין רוח האופל וואטו לרוח האור ראאבה כשתוצאת הקרב תכריע את גורל העולם לעשר אלף השנים הבאות
↑  הראשון אשר ידוע על התרחשותו
↑  הארכיפלג המערבי הוא קבוצת איים הממוקמים במערב עולם האווטאר אשר בהם קמה לימים "אומת האש"
↑  גורו להימה היה נווד וכשף אוויר ולכן סביר שכשפות האוויר התגלתה לפני חייו
↑  סוזין נולד באותו יום כמו רוקו
↑  יום בו מתקרב כוכב השביט על שם סוזין לכדור הארץ מה שמכפיל את כוח הכשפות של כשפי האש פי כמה
↑  ליקוי שמש נדיר אשר מונע מכשפי האש לבצע כשפות למשך מספר דקות
↑  אמון היה גדול מאחיו טונרק בשלוש שנים
חסידות רשקוב

חסידות רשקוב היא חצר חסידית שפעלה בבסרביה, שבמרחב האוקראיני-רומני. אבי השושלת היה רבי שבתי מרשקוב תלמיד הבעל שם טוב ומחבר סידור ר' שבתי.
תולדות החסידות

רבי שבתי נולד לרבי צבי הירש בשנת תט"ו. אין ידועים פרטים על ילדותו. התגורר ברשקוב שבבסרביה (כיום בטרנסניסטריה/מולדובה). היה מקובל והיה תלמיד של הבעל שם טוב. ערך סידור על פי נוסח וכוונות האר"י. נפטר בכ"א בסיון תקכ"ה. אחיו היה רבי ישראל רב בקאוושן ובלבי.
רבי משה יוסף, היה תלמידו של רבי פנחס מקוריץ. על פי המסורת המשפחתית הוא היה בנו של רבי שבתי, וכך מופיע גם בספר שם הגדולים החדש שנדפס בשנת תרכ"ה (1864) ובספר 'הלולא דצדיקיא' שנדפס בערך בשנת תרל"ה (1875) וכך כתבו חוקרי שושלות החסידות כמו הרב לוי גרוסמן ויצחק אלפסי, אך במצבתו שהתגלתה בשנת 2022 נכתב בן רבי ישכר. בספר 'קנת ספרים' מובא שהיה רב גם בחאטין. בשנת תשמ"ג יצא הספר 'תיקון בית רחל', הגהות מרבי משה יוסף ובנו רבי שלמה זלמינא על סידור רבי שבתי. בשנת נפטר בשנת תק"פ (1820).
רבי שלמה זלמינא בנו של רבי משה יוסף מילא את מקום אביו. בימיו פרחה חסידות רשקוב וחסידים רבים נהרו אליו. נפטר בי"ב בניסן תרי"ב (1852).
רבי שבתי השני, בנו של רבי שלמה זלמינא מילא את מקום אביו. היה ידוע כאוהב הבריות ורחמן. נפטר בח' בטבת תרמ"ג.
רבי יחיאל יוסף, בנו של רבי שבתי מילא את מקום אביו. נפטר ז' באדר תרנ"ו. בנו השני של רבי שבתי השני היה רבי משה אברהם שכיהן אף הוא כאדמו"ר בראשקוב. היה חתן של רבי יוסף בן רבי יחיאל מיכל מדרוהוביטש (בן רבי יצחק מיאמפולה). חתנו היה רבי ישראל שלום יוסף פרידמן האדמו"ר השני מבוהוש.
רבי שלמה זלמינא השני, בנו של רבי יחיאל יוסף מילא את מקום אביו. היה חתן רבי אברהם יהושע העשיל ממעז'יבוז'.  נפטר בכ' בחשוון תרע"ו.
רבי שלום צוקרמן, בנו של רבי שלמה זלמינא השני היה אדמו"ר בקאלאראש ברומניה. היה חתן רבי יצחק פיצ'ניק מברזנה. נסע לארצות הברית לאסוף כסף ונפטר שם בכ"א באייר תר"צ.
ולרי פופנצ'נקו

| --- | --- |

 לידה:  26 באוגוסט 1937 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  15 בפברואר 1975 (בגיל 37) מוסקבה, ברה"מ 
 מידע כללי
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  Tashkent Suvorov Military School  Golitsyn Frontier Institute  F. E. Dzerzhinsky Naval Engineering Academy 
 משקל:  75 ק"ג 
 גובה:  1.75 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  אגרוף 
 מאמן:  Grigory Kusikyants, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 הישגים
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום של העמל  Val Barker Trophy  מאסטר מוסמך לספורט של ברית המועצות  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
ולרי ולדימירוביץ' פופנצ'נקו (ברוסית: Вале́рий Влади́мирович Попе́нченко;‏26 באוגוסט 1937, קונצבו - 15 בפברואר 1975, מוסקבה) היה מתאגרף סובייטי, אלוף המשחקים האולימפיים 1964 בטוקיו, פעמיים אלוף אירופה (1963, 1965), שש פעמים אלוף ברית המועצות (1960- 1965). אמן ספורט מכובד של ברית המועצות (1964). מתאגרף מצטיין של ברית המועצות (1964) והמתאגרף הסובייטי היחיד שזכה בגביע ול בארקר.
קריירה

ולרי פופנצ'נקו נולד ב-26 באוגוסט 1937 בקונצבו (כיום חלק ממוסקבה) במשפחתו של טייס צבאי. לאחר מותו של אביו בחזית המלחמה, אמו של ולרי שלחה אותו לבית הספר סובורוב בטשקנט, שם החל בגיל 12 להתאגרף בהדרכתו של יורי מטולביץ'-אילייצ'ב.
ב-1955 זכה באליפות ברית המועצות לנוער. באותה שנה, לאחר שסיים את לימודיו במכללה בהצטיינות, הוא עבר ללנינגרד, שם החל לעבוד איתו מאמן אגודת הספורט דינמו גריגורי קוסיקיאנץ. ב-1955 הפך לצוער של בית הספר הגבוה של הצי בלנינגרד.
בשנת 1960 הוא זכה בתואר אלוף ברית המועצות במשקל בינוני ולאחר מכן זכה באליפות עוד חמש פעמים. בשנת 1963, באליפות אירופה שנערכה במוסקבה, הוא זכה לראשונה בתחרות בינלאומית.
הוא יצא להתמודד במסגרת המשחקים האולימפיים בטוקיו. היריב האולימפי הראשון סולטאן מחמוד מפקיסטן לא הצליח לעמוד בסיבוב, הקרב הופסק לאחר שתי נפילות. המתאגרף הסובייטי ניצח במשחק השני מול ג'ו דארטי הגנאי. במשחק הבא עם הפולני תדיאוש ולאסק, פופנצ'נקו ניצח ביתרון ברור. הקרב האחרון באולימפיאדה נמשך פחות מדקה, אלוף גרמניה 5 פעמים אמיל שולץ הודח בסיבוב הראשון. בכל אולימפיאדה, המתאגרף הטכני ביותר זכה בגביע ול בארקר; בטוקיו, ולרי פופנצ'נקו הפך לזוכה והיה הסובייטי הראשון לזכות בגביע זה.
לאחר שזכה באולימפיאדה, הוא זכה באליפות אירופה הבאה (1965), ולאחר מכן עזב במפתיע את הספורט הגדול, עם 200 ניצחונות ב-213 קרבות. הסיבה לעזיבה הייתה, לדברי פופנצ'נקו עצמו, הופעת מה שמכונה "זבובים" מול עיניו, לאחר פגיעות בראשו. הספורטאי עבר למוסקבה, עסק בעבודה מדעית, הגן על התזה שלו כמועמד למדעים טכניים ועבד באוניברסיטה הטכנית הממלכתית באומן שבמוסקבה כראש המחלקה לחינוך גופני. בנוסף, פופנצ'נקו כתב שירה, ידע אנגלית בצורה מושלמת ושיחק שח.
חינוך והוראה

כבוגר בית הספר הגבוה להנדסה וטכנית ימית (VVITU), הפקולטה לאינסטלציה (1960) בלנינגרד התקבל כראש המחלקה לחינוך גופני של בית הספר הטכני הגבוה במוסקבה על שם באומן בשנים 1970—1975 והיה פרופסור באקדמיה (1972). חבר במפלגה הקומוניסטית מאז 1960. בשנים 1966—1970 היה חבר בוועד המרכזי של הקומסומול.