stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אל-ג'יב
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2017, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  מערכת ההגנה של העיר גבעון התנכי"ת נתגלתה בחפירות בירד, חרות, 29 באוקטובר 1962
↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 19-16
↑  רועי מרום, כתבי הֶ קדש מהתקופה הממלוכית־עות'מאנית כמקור למחקר גאוגרפי־היסטורי: וקפית ח'אצכי סולטאן (1552 לסה"נ), אופקים לגאוגרפיה 103-104, 2023, עמ' 5
↑  According to Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 122, all the inhabitants were Christian. According to Toledano, 1984, pp. 311-314,  the population of Al Jib  was Muslim, as  Al Jib never had a Christian population in the sixteenth century
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך ראשון : יהודה (א), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1977, עמ' 231-232
↑  Guérin, 1868, pp. 385-391
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, p. 305
↑  Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Ramallah, p. 16
↑  Mills, 1932, p. 47
↑  Department of Statistics, 1945, p. 25
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 99.
↑  שפי גבאי, גבעון נכנעה שוב:עתה היא קוראת לעצמה אל ג'יב, דבר, 15 באוגוסט 1967
↑  בגבעון מקימים בית לסלפאק, מעריב, 9 בדצמבר 1977
↑  התנחלות חדשה ליד גבעון, מעריב, 15 בינואר 1980
↑   ניר חסון, הסיפור הקפקאי של תושבי הכפר שנכלא בין הגדר לירושלים, באתר הארץ, 18 ביוני 2013
↑  חיים לוינסון, כתובת על בית המשפט העליון: "לא הורסים בית כנסת, רוצים מדינה יהודית", באתר הארץ, 4 בנובמבר 2015
↑  תושבי שכונת אל-ח'לאיילה נותקו מכפרם, אל-ג'יב, שנכלא במובלעת, נובמבר 2006
| Flag of Palestineיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535824905171  LCCN: nr98023079  SUDOC: 119552493  VIAF: 138835714   WorldCat (עם VIAF): 138835714
דיאלא אל-חאג' עארף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בת 67 בערך) 
 
דיאלא אל-חאג' עארף (בערבית: ديالا الحاج عارف) היא פרופסור למנהל עסקים ושרה לשעבר בממשלת סוריה.
אל-חאג' עארף נולדה בחלב בשנת 1958. היא סיימה בשנת 1996 לימודי דוקטורט במנהל עסקים (תאריה הראשון והשני הושלמו בשנים 1981 ו-1988, בהתאמה). שימשה פרופסור באוניברסיטת דמשק ובשנת 2003 לקחה חלק בשרטוט תוואי האבטלה וקו העוני במדינה. בשנים 2002–2004 שימשה יועצת לתוכנית הלאומית למלחמה באבטלה.
בשנת 2004 מונתה אל-חאג' עארף על ידי נשיא סוריה בשאר אל-אסד לשרת העבודה והרווחה וכיהנה בתפקיד זה עד לשנת 2011 כאשר במקומה מונה רדואן אל חביב.
נכון לשנת 2019 היא מלמדת באוניברסיטה פרטית בסוריה.
אל-חאג' עארף נשואה למוחמד עבאס ואם לשלושה.
אל-כום

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 תאריך ייסוד:  תקופת הברונזה הקדומה
 גובה:  432 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,568 (2007)
 קואורדינטות:  31°31′52″N 34°57′38″E﻿ / ﻿31.531233333333°N 34.960641666667°E﻿ / 31.531233333333; 34.960641666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) אל-כום(למפת הר חברון רגילה) אל-כום(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-כום(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-כום,  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-כום (בערבית: الكوم) הוא כפר פלסטיני השוכן כ-13 ק"מ ממערב לחברון, וכ-2 קילומטר ממזרח לקו הירוק. בשנת 2007 נמנו בו 2,568. מועצת הכפר אל-כום הוקמה בשנת 1995 כאיחוד של הכפרים: אל-כום והכפרים הסמוכים אל מורק, בית מקדום, חומסה (חומצה).
היסטוריה

סמוך לגרעין העתיק של הכפר נמצאת "תל אל כום" (או "ח'רבת אל-קום"), לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברונזה הקדומה. בצדו הדרומי של התל מספר מערות קבורה. בחפירות במקום נמצאו שתי כתובות בעברית מהמאות 7–8 לפני הספירה, באחת מהן שתוארכה למאה ה-7 לפני הספירה נכתב: ”לְעוֹפַי בֶּן נְתַנְיָהוּ [הַ]חֶדֶר הַזֶּה“.
היסטוריה > התקופה הרומית והביזנטית

בכפר מספר אתרים מהתקופות הרומית והביזנטית: "ח'רבת חומס'ה" ("ח'רבת חומצה"), "ח'רבת בית מקדום" ו"ח'רבת אל מורק" (נקרא גם "אל-מוורק"), בה נשתמרו שרידי מבנה מפואר מוקף חומה מהתקופה ההרודיאנית המכונה "ארמון חלקיה". האתר כולל שרידי מבנה ששטחו 40x40 מ' ובו בית מרחץ, מערכת של תעלות מים וחדרים מצופים טיח צבעוני. באתר נמצאו מטבעות, שהמאוחרים שבהם משנת 68 לספירה.
היסטוריה > התקופה העותמאנית

הכפר מוזכר בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1883.
היסטוריה > לאחר 1967

מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, אל-כום נמצאת תחת שלטון ישראלי. בהסכם אוסל ב', השטח הבנוי של אל-כום והכפרים הסמוכים אל מורק ובית מקדום סווג כשטח B[דרוש מקור].
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2007, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Al Kum, Al Muwarraq, Beit Maqdum, Humsa Village Profile. Applied Research Institute-Jerusalem (ARIJ). 2009.
↑  רות, ישראלי, יעל, משורר, יעקב, איתן, אברהם, כתובות מספרות: ימי הבית הראשון ותקופת התלמוד, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1973
↑  עמנואל דמתי, ארמון חלקיה, קדמוניות טו, 4 (תשמ"ג) 117-120
↑  Conder and Kitchener, 1883, SWP III, p. 358
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582044905171
מוציא ת'נשמה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  בישאל דוטה 
 הופק בידי:  ריימונד מנספילד, שון מקיטריק 
 תסריט:  בישאל דוטה 
 עריכה:  ג'ק פרייס 
 שחקנים ראשיים:  מייגן סורי נירו בג'ווה ויקרם סהאיי בטי גבריאל
 מוזיקה:  Wesley Hughes 
 צילום:  מתיו לין 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה 
 חברת הפקה:  ניאון, Brightlight Pictures, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חברה מפיצה:  ניאון
 הקרנת בכורה:  11 במרץ 2023 (SXSW) ישראל 21 בספטמבר 2023 ארצות הברית 22 בספטמבר 2023
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה • מותחן
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מוציא ת'נשמה (באנגלית: It Lives Inside) הוא סרט אימה על-טבעי שנכתב ובוים על ידי בישאל דוטה, בכיכובה של מייגן סורי ובהפקת "ניאון (חברת סרטים) (אנ')".
סאם היא תלמידת תיכון אמריקאית ממוצא הודי, שדוחה את שורשיה ורוצה להיות כמו כולם. כששד שטני חוטף את חברת ילדותה, היא צריכה לחזור למקורותיה כדי להביס אותו.
תקציר העלילה

סאם, מתבגרת אמריקאית-הודית, חיה חיים אידיאליים בפרבר אמריקאי עם אימה המסורתית ואביה האהוב. חוסר הביטחון של סאם בנוגע לשורשיה מתגבר, כשחברת ילדות לשעבר ממוצא הודי גם היא, בשם תמירה, מתחילה להתנהג מוזר ונושאת עמה צנצנת ריקה לכל מקום.
ברגע של כעס, סאם שוברת את הצנצנת של תמירה, דבר המוביל להשתלשלות מסויטת של אירועים, שמקורם בנער הודי אחר שנרצח שנים קודם, יחד עם כל משפחתו על ידי אותה ישות דמונית שהשתחררה מהצנצנת. כשתמירה נעלמת, סאם מחליטה לעשות כל שביכולתה כדי להציל אותה.
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל SXSW (South by Southwest) שבטקסס וצפוי לצאת לאקרנים בארצות הברית ב-22 בספטמבר ויום לפני כן, ב-21 בספטמבר בישראל.
אל-עקבה

ערך זה עוסק בכפר בגדה המערבית. אם התכוונתם לעיר בממלכת ירדן, ראו .
| --- | --- |
בית הספר בכפר
בית הספר בכפר
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  טובאס
 גובה:  כ-400 מטר מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  138 (2016)
 קואורדינטות:  32°20′16″N 35°25′00″E﻿ / ﻿32.33775°N 35.416777777778°E﻿ / 32.33775; 35.416777777778 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) אל-עקבה(למפת צפון השומרון רגילה) אל-עקבה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-עקבה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-עקבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ראש מועצת הכפר סמי סאדיק
אל-עקבה (בערבית:  العقبة) הוא כפר פלסטיני, הממוקם בנפת טובאס, שבצפון הגדה המערבית, כ-20 ק"מ מצפון-מזרח לשכם וכ-5 ק"מ ממזרח לעיירה טובאס. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 138 תושבים בשנת 2016.
היסטוריה

הכפר הוא קהילת פלאחים ורועים היושבת על אדמות בבעלותה בעמק שממערב לכפר תיאסיר מאז תחילת המאה ה-20. לפני 1967 חיו בכפר יותר מ-600 תושבים, שרובם גרו באוהלים ועסקו בחקלאות ורעיית צאן במרחב שסביב הכפר. חלקם הקימו בתי קבע.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, אל-עקבה עברה לשליטה ישראלית. ב–1 באוגוסט 1967, חתם מפקד פיקוד המרכז עוזי נרקיס על צווי סגירה לתשעה שטחים לצורך אימונים, לאורך הרצועה המזרחית של גב ההר. ביניהם "שטח אש 900" הכולל את כל אזור הכפר, מדרום לכפר הוכרז שטח נוסף, "שטח אש 901". בכפר התקיימו אימונים תדירים שכללו שימוש באש חיה, במשך כמה ימים בכל שבוע, בלילה וביום, וכללו לעיתים שימוש בטנקים, במסוקים. האימונים, שבמהלכם סגר הצבא כבישים והשחית יבולים, פגעו קשות בשגרת חייהם של התושבים ובפרנסתם, וחלקם עזבו. במהלך השנים נהרגו שניים מתושבי אל-עקבה מירי חיילים, וארבעה נוספים, בהם ילדה בת שש, נהרגו כתוצאה מהתפוצצות נפלים של תחמושת אימונים. לפחות 38 מתושבי הכפר נפצעו מסיבות אלה. ב-1971 נפצע ראש המועצה של אל-עקבה משלושה קליעים שירו לעברו חיילים בעת שקצר את יבולו, ומאז הוא מרותק לכיסא גלגלים.
בשנת 1979, אף הוצא צו המכריז על חלקות מסוימות מאדמות הכפר כשטח צבאי סגור. בשנת 1999 עתרו תושבי הכפר לבג"ץ באמצעות האגודה לזכויות האזרח, בדרישה להפסיק את האימונים בכפר ובשדותיו, ולבטל את הצו המכריז על שטח הכפר כשטח צבאי סגור. בעקבות העתירה התחייב צה"ל כי לא יתבצעו אימונים באש חיה בכפר וכי חיילים לא ינועו בין בתיו.
לאחר הסכמי אוסלו, הכפר הוגדר כשטח C‏ בשליטה ישראלית מלאה. עם זאת הוא ממוקם פחות מקילומטר מהשטח הבנוי של הכפר תיאסיר שחלקו הוגדר כשטח B‏ ורובו הוגדר כשטח A‏.
מאחר שהכפר נמצא בשטח C והוא מוגדר כשטח אש המנהל האזרחי מעולם לא הכין לכפר תוכנית מתאר ובתחילת שנת 2004 הוציא צווי הריסה ל-35 מתוך 45 המבנים בכפר, כולל רוב בתי המגורים, המסגד, גן ילדים, מרפאה, והכביש היחיד הסלול בכפר. תושבי הכפר הגישו עתירות לבג"ץ בדרישה לבטל את צווי ההריסה ולחייב את המנהל האזרחי להכין תוכנית מתאר שתאפשר בנייה בכפר. בתגובה לעתירות, הודיע המנהל באוגוסט 2008 כי האזור במרכז הכפר, שבו מרוכזים כל מבני הציבור ופחות ממחצית מבתי המגורים, לא יהרס לעת הזו. מאז הרס המנהל בכפר כמה מבנים שנמצאו מחוץ לשטח שתוחם והרס כמה פעמים דרכים שסללה מועצת הכפר ופנסי רחוב שהוצבו על מנת להאיר את כביש הגישה לכפר. המנהל האזרחי גם מסרב לחבר את הכפר לרשת המים, ותושביו תלויים בהעברת מים באמצעות מכלים מכפרים סמוכים. בינואר 2016 עתרו האגודה לזכויות האזרח יחד עם התושבים ועם עמותת במקום – מתכננים למען זכויות תכנון לבג"ץ, בדרישה לחבר את הכפר לרשת אספקת המים. בנובמבר 2016 העתירה נמחקה, לאחר שהחל הליך לקבלת היתר לצינור שהניחו התושבים.
בשנת 2017 חזר צה"ל להתאמן בתוך הכפר, לאחר שנים שעמד בהבטחתו לא להיכנס לכפר לצורך אימונים.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
1 2   גדעון לוי, אלכס ליבק, ואז החליט צה"ל להפוך כפר פלסטיני, על תושביו, לשטח אימונים, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2020
↑  בג"ץ 3950/99 סאמי צאדק מחמוד צביח ואחרים נ' שר הבטחון, מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה והשומרון, ניתן ב־26 ביולי 2001
↑  חירבת "אל-עקבה" – הנחיות לאימונים, מפקדת פיקוד מרכז, 18 ביולי 1999
↑  בג"ץ 650/16 סאמי צאדק מחמוד צביח ואחרים נ' שר הבטחון, מפקד כוחות צה"ל באזור יהודה והשומרון, ניתן ב־8 בספטמבר 2017
↑  לחבר למים את הכפר אל-עקבה, באתר האגודה לזכויות האזרח, 30 בנובמבר 2016
↑   גדעון לוי, אלכס ליבק, אחרי שנים של שקט, החיילים חזרו לכפר שהצליח לסלק את צה"ל, באתר הארץ, 23 ביוני 2017
| Flag of Senegalיישובי נפת טובאס (נפה) |
| --- | --- | --- |
| ערים | טובאס |  |
| מועצות מקומיות | טמון • עקאבה |  |
| כפרים | אבזיק • אל-עקבה • אל-בוקיעה • ברדלה • ואדי אל-פארעה • כרדלה • סלחב • עין אל-בידה • ראס אל עמר •  ראס אל פארעה •  תיאסיר |  |
| מחנות פליטים | פארעה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
אל-כרמל

ערך זה עוסק בכפר פלסטיני בנפת חברון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

נוף אל-כרמל - צולם ממעון
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 גובה:  822 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,934 (2006)
 קואורדינטות:  31°25′23″N 35°07′55″E﻿ / ﻿31.423°N 35.132°E﻿ / 31.423; 35.132
 אזור זמן:  UTC +2
 https://alkarmil.ps/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) אל-כרמל(למפת הר חברון רגילה) אל-כרמל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-כרמל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אל-כרמל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-כרמל (בערבית: الكرمل או خربة الكرمل) הוא כפר פלסטיני בנפת חברון. מספר תושביו של הכפר הגיע בסוף 2006 ל-2,934. הכפר מזוהה בתור מקומו של האתר המקראי כרמל. בתקופה הביזנטית היה במקום יישוב נוצרי גדול. לפי המסורת המקומית תושבי הכפר, רובם מחמולת מח'אמרה, הם יהודים שהתאסלמו.
אטימולוגיה

המילה כַּרְמֶל נגזרה מן המילה כֶּרֶם, ופירושה הוא: מְקוֹם כרמים, מְקוֹם גידול ענבים ובהקשר רחב יותר: מְקוֹם מטע של כל פרי.
מיקום

הכפר ממוקם במקומה של "חירבת אל-כרמל", כפר בת של הכפר הפלסטיני הגדול באזור - יטא. במפקד האוכלוסין שנערך בימי המנדט הבריטי בשנת 1931 היישוב לא היה קיים. בסקר מיפוי מטעם הצבא הבריטי שנערך בשנת 1944 נכתב כי במקום מצויה "חורבה". במפקד האוכלוסין שנערך על ידי ממלכת ירדן בנובמבר 1961 היה מספר התושבים 146. במפקד הישראלי משנת 1967 ירד מספר התושבים ל-76 נפש. כיום, כאמור, מספרם 2,934 תושבים.
גורם חשוב שהייתה לו השפעה על מיקומו של היישוב בעבר היה המעיין - עיון אל-כרמל, מצפון לחורבה. בשוליו של מכתש טבעי נובעים כמה מעיינות נקרה קטנים שמימיהם נוקזו לבריכת ביטון שנבנתה על ידי שלטונות המנדט הבריטי. כיום הבריכה מלאה מי גשם - מכוסה ירוקת - ומהווה מקום שתייה לעדרי הצאן. המעיינות מטפטפים משכבות חוואר מתקופת הטורון - כמו מעיינות אחרים מסוג זה בהרי חברון.
תולדות המקום

שם המקום מופיע בתנ"ך כמקום בו הציב שאול המלך מצבה לאחר ניצחונו על העמלקי - ”בָּא-שָׁאוּל הַכַּרְמֶלָה וְהִנֵּה מַצִּיב לוֹ יָד” (שמואל א' טו יב).
מדרום למעיין מתנשאת חורבה בולטת: שרידי כנסייה מהתקופה הביזנטית ומגדל צלבני קדום. מחלקת העתיקות הירדנית מצאה מדרום ליישוב שרידים של שתי כנסיות נוספות, המעידות על קהילה נוצרית גדולה כאן בתקופה הביזנטית
בתקופות הרומית, ביזנטית וגם בתקופה צלבנית שימש המקום כבסיס צבאי, מִנהלי וכלכלי חשוב - יחד עם היותו צומת דרכים חשוב.
לקריאה נוספת

זאב משל, דרום-מזרח הר-חברון (בתוך) נופים ואתרים - פרסומי מטכ"ל/קצין חינוך ראשי, ענף ההשכלה - משרב הביטחון - ההוצאה לאור - מהדורה שלוש עשרה - 1983.
William G. Dever, A Middle Bronze I Cemetery at Khirbet El-Kirmil, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה י"ב, 1975, עמ' 18*–33*
הערות שוליים

↑  עמליה וולף, היהודים של הר חברון, כותרת ראשית, 19 בדצמבר 1984
↑  כרמל, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏2019-03-26
↑  מקור:זאב משל
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012218976805171
אל-קובייבה

ערך זה עוסק בכפר ברשות הפלסטינית. אם התכוונתם לכפר שחרב במלחמת העצמאות, ראו .
| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,321 (2010)
 קואורדינטות:  31°50′24″N 35°08′13″E﻿ / ﻿31.839933333333°N 35.13685°E﻿ / 31.839933333333; 35.13685 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) אל-קובייבה(למפת ירושלים רגילה) אל-קובייבה(למפת הרי ירושלים רגילה) אל-קובייבה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אל-קובייבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צילום אוויר של אל-קובייבה והכנסייה בשנת 1933
אֶל־קֻבֵּיבֶּה (ערבית القبيبة) הוא כפר ברשות הפלסטינית, השוכן בשטח B כשני קילומטרים מצפון להר אדר. משמעות שמו של הכפר הוא "הכיפה הקטנה". בשנת 2010 התגוררו באל־קובייבה 3,321 תושבים.
בכפר שוכנת כנסיית אל־קובייבה הפרנציסקנית המנוהלת על ידי משמורת ארץ הקודש ואשר מנציחה את התגלות ישו לשניים מתלמידיו בדרך לאמאוס, מיד לאחר שנצלב. כחצי קילומטר ממערב לכנסייה, בלב כיפה מיוערת, שוכנת אכסניה פרנציסקנית.
לקריאה נוספת

מרדכי בר-און, בן המאה שעברה, ירושלים : הוצאת כרמל, 2011, עמ' 31-28.
הערות שוליים

↑  הרשות הפלסטינית לסטטיסטיקה
| Flag of Palestineיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469455805171  LCCN: n2003062116  VIAF: 154970296   WorldCat (עם VIAF): 154970296
אל-קבו

| --- | --- |

הגבעה עליה שכן הכפר, ושרידי הבתים
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז ירושלים
 נפה:  נפת ירושלים
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  3,806 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע ההר
 תאריך נטישה:  22 באוקטובר 1948
 יישובים יורשים:  פארק בגין, מבוא ביתר
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  260 (1945)
 קואורדינטות:  31°43′40″N 35°07′10″E﻿ / ﻿31.72777778°N 35.11944444°E﻿ / 31.72777778; 35.11944444 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) קאלוניה(למפת הרי ירושלים רגילה) קאלוניה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קאלוניה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קאלוניה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הגבעה עליה שכן הכפר, וערוץ הואדי שבו היה מעיין הכפר עין קאבו
אל-קבו (בערבית القبو, פירוש המילה הוא "המרתף") היה כפר ערבי בהרי ירושלים כ-8 קילומטרים צפונית מערבית לבית לחם, מערבית לכפר בתיר, בגובה 740 מטרים מעל פני הים. הכפר היה שייך לנפת ירושלים במחוז ירושלים (1945), שטחי אדמותיו היו 3,806 דונם ובשנת 1945 מנה 260 נפשות.
במלחמת העצמאות במהלך מבצע ההר ב-22 באוקטובר 1948 הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל והתרוקן מתושביו.
היום שרידי הכפר נמצאים בפארק בגין ואזור מעיין הכפר הוא חניון לרכבים, בו נמצאים שולחנות וספסלים לבילוי בטבע והוא נקרא בשם עין קובי. אדמות הכפר משמשות את המושב מבוא ביתר.
היסטוריה

היישוב היהודי הקדום קובי (ב' צרויה ורפויה) היה על הדרך מירושלים לביתר ומשם מערבה אל פלשת. מזהים את המקום עם היישוב העברי כַּבּוֹן שבנחלת יהודה המוזכר בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק מ'. כאן שכן היישוב כַּבּוּ שהופיע ברשימות היישובים אותם כבש סנחריב מלך אשור בדרכו מלכיש לירושלים. שמו של המקום בתקופת המשנה היה קוֹבֵי, (תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"ה, עמוד א'). שרידי היישוב הקדום נמצאים בחורבת קוֹבִי, מצפון למעיין.
בחורבה שרידי מבנים, מערות קבורה ומתקנים חקלאיים חצובים בסלע מהתקופה הביזנטית. במקום נמצאו שרידים של כנסייה מהתקופה הצלבנית שכוסו בעפר כדי לשמור עליהם אך לא ניתן לראותם.
ויקטור גרן שביקר במקום במחצית השנייה של המאה ה-19, ציין את הכפר הקטן קאבו, את הבוסתנים והגנים ובהם עצי תאנה, לימון, תפוז וירקות. מעיין הכפר שימש לחקלאות שלחין מסורתית וקדומה שעדיין קיימת בכפרים כמו בתיר וואדי פוכין בהרי יהודה. הכפר נכבש על ידי חטיבת הראל במבצע אל ההר בשלהי מלחמת העצמאות.
הערות שוליים

↑  זהו השטח הכולל מתוכו 5 דונמים היו שטחים ציבוריים
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
אל-ע'יט'ה

| --- | --- |
 מדינה:  תימן תימן
 מחוז:  אל-מהרה
 נפה:  אל-ע'יט'ה
 גובה:  13 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  13,987 (2004)
 קואורדינטות:  16°12′00″N 52°10′00″E﻿ / ﻿16.2°N 52.166666666667°E﻿ / 16.2; 52.166666666667 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תימן מוגדלת) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף אל-ע'יט'ה(למפת תימן רגילה) צנעא עדן איב סעדה סיאון אל-מוכלא תעז אל-חודיידה סוקוטרה ערב הסעודית עומאן סומליה ג'יבוטי אר. א. מפרץ עדן ים סוף אל-ע'יט'ה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-ע'יט'ה (בערבית: الغيظة; תעתיק מדויק: אלע'יט'ה) היא עיר הבירה של מחוז אל-מהרה שבמזרח תימן. היא נמצאת כ-1,222 קילומטרים מהבירה צנעא וכ-122 קילומטרים מהגבול עם עומאן.
בעיר ממוקם נמל התעופה אל-ע'יט'ה (אנ').
נמל התעופה

נמל התעופה אל-ע'יט'ה ממקום מדרום לעיר, והגישה היחידה אליו היא ממנה. גובהו של נמל התעופה הוא 41 מטרים מעל פני הים. כיום, הטיסות לנמל התעופה וממנו מושהות בשל מבצע סופה נחרצת, שבמהלכו השתלטו כוחות סעודים על שדה התעופה ועל עוד רבים אחרים.
תחבורה

כביש מס' 100 עובר בעיר ומהווה את עורק התחבורה הראשי שלה ושל יישובי האזור. מצפון לעיר נמצאת צומת כבישים, ששניהם מגיעים לגבול עם עומאן וממשיכים מעבר לו.
גאוגרפיה

בשל קרבתה למפרץ עדן, העיר שוכנת בגובה של כ-13 מ' מעל פני הים. ואדי ד'אחאוואן חוצה את העיר מצפון לדרום, ומעליו עוברים 3 גשרים: אחד במזרח העיר, אחד במרכז העיר ואחד במערב העיר - של כביש מס' 100.
אקלים

בעיר שורר אקלים צחיח (BWh לפי שיטת קפן). במרבית השנה חם ויבש. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 51 מילימטרים.
| אקלים באל-ע'יט'ה> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים באל-ע'יט'ה> ינואר.27.8.17.6.8 | אקלים באל-ע'יט'ה> פברואר.28.2.18.7.4 | אקלים באל-ע'יט'ה> מרץ.30.6.20.7.6 | אקלים באל-ע'יט'ה> אפריל.32.6.22.9.9 | אקלים באל-ע'יט'ה> מאי.34.7.25.5.1 | אקלים באל-ע'יט'ה> יוני.35.1.26.4.1 | אקלים באל-ע'יט'ה> יולי.32.7.25.1.3 | אקלים באל-ע'יט'ה> אוגוסט.32.3.24.4.3 | אקלים באל-ע'יט'ה> ספטמבר.32.6.24.3.0 | אקלים באל-ע'יט'ה> אוקטובר.31.9.21.7.2 | אקלים באל-ע'יט'ה> נובמבר.30.5.19.8.7 | אקלים באל-ע'יט'ה> דצמבר.28.5.18.7.7 | אקלים באל-ע'יט'ה> שנה.31.5.22.2.51 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
הערות שוליים

↑  מידע אוכלוסייה מאתר www.citypopulation.de
↑  השתלטות כוחות סעודים על שדות תעופה בתימן (באנגלית)
↑  הכוחות הסעודים חזרו לשלוט על שדה התעופה אל-ע'יט'ה
↑  "Climate: Al Ghaydah". Climate-Data.org. נבדק ב-30 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467871105171  LCCN: n2004114390  VIAF: 153813072   WorldCat (עם VIAF): 153813072 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בתימן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.