stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלל ברגמן-אביחנן
ביוגרפיה

הוא נולד בז' בחשוון תרנ"ח לאריה ברגמן, סוחר, ולחנה בת שבתי בישקוביץ בוורשה, אז חלק מן האימפריה הרוסית.
למד תיאטרון במוסקבה ובאקדמיה לתיאטרון בקייב. ב"סטודיו לדרמה עברית" בקייב הכיר את אשתו לעתיד, חווה זליקובסקי. כחבר בקבוצת "אמנות", חסיד של תרבות התיאטרון בשפה העברית, היה עד בשנות ה-20 לדיכוי השימוש בשפה זו על ידי השלטונות הסובייטים באמצעות ה"יבסקציה".
בשנת 1926 עלו אביחנן ואשתו לארץ ישראל. אשתו מצאה משרת זמרת בלהקת האופרה הארצישראלית של גולינקין בתל אביב, בעוד אביחנן השתתף בשנים 1927–1928 בפעילות התיאטרון הסאטירי "הקומקום" בניהולו של אביגדור המאירי.
בהמשך, במשך עשרים שנה, בין השנים 1928–1948, כתב מערכונים, הופיע לעיתים כשחקן וערך תוכניות בידור בתיאטרון "המטאטא" בתל אביב. אחת מהתוכניות הללו הייתה "הכל בסדר". בנוסף התפרנס מהעבודה כמזכיר אדמיניסטרטיבי של תיאטרון "האהל" (1929–1936) ושל התזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית (1936–1946).
עסק רבות בתרגומי שירי זמר משפות שונות – רוסית, פולנית, גרמנית, צרפתית ויידיש, ובתרגומי לבריות אופרות ואופרטות. כתב נוסח עברי חדש ללברית האופרטות "הלנה היפה" מאת אופנבך ו"גלאתיאה היפה" מאת פרנץ פון זופה, ותרגם  את הלברית לאופרטה "ברון הצוענים" מאת יוהאן שטראוס, לאופרות "תאיס" מאת ז'יל מאסנה ו"מאדאם באטרפליי" מאת פוצ'יני ו"היתומה" (אופרה של ולדימיר רביקוב (Rebikov)).
כעיתונאי השתתף בעריכת השבועון הסאטירי "סיכות", והוציא גם כתב עת משלו בשם "עקרב". כתב גם לעיתונים "דבר", "אשמורת", "תשע בערב", "על המשמר" ועוד.
לאחר קום המדינה עבד גם ביחסי ציבור במשרד התחבורה, וכן כתב מערכונים לתיאטרון הבובות "סטיריקון".
בין תרומותיו לזמר העברי יש לציין את השירים:
"למולדתי" (או "פקד ה'"), ללחן של מרדכי זעירא (1927);
"עיניים ירוקות" (השיר הראשון שהקליטה יפה ירקוני), ללחן מאת נלו מנזטו (1948);
"צ'יק צ'יק בום בום";
"הורה אין דבר", ללחן של יצחק ברומברג;
ובתרגום: "בהגה אחד" מאת היינריך היינה, ללחן מאת פליקס מנדלסון-ברתולדי.
ברגמן-אביחנן נפטר בפברואר 1978, בגיל 80. נקבר בבית עלמין הדרום. הותיר אישה, חוה, בן, אלחנן, ונכדים.
בנו, אלחנן ברגמן, היה צ'לן בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
אוסף על שמו שמור בספרייה הלאומית.
הערות שוליים

↑  Jehoshua A.Gilboa, A language silenced :the suppression of Hebrew literature and culture in the Soviet Union [לשון עומדת על נפשה], Associated University Presses New York ,1982.
↑  קטע מתוך האופרטה "ברון הצוענים" בתרגומו של אביחנן, 26 באוקטובר 1949. הקלטת שידור רדיו מתוך אוסף תקליטי קול ישראל באתר הספרייה הלאומית.
↑  מילות השיר "למולדתי" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מילות השיר "עיניים ירוקות" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  מילות השיר "צ'יק צ'יק בום בום" והאזנה לו, באתר זמרשת; צ'יק צ'יק בום בום, באתר העמותה למורשת הזמר העברי, בביצוע יעקב טימן.
↑  הלל ברגמן-אביחנן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  המשפחה, הלל ברגמן-אביחנן, דבר, מודעת אבל, 9 בפברואר 1978.
↑  ארכיון אוסף הלל ברגמן-אביחנן, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312521605171  ISNI: 0000 0003 6984 9937  MusicBrainz: 04d43a42-ab9f-4141-86a0-aba4726d7151  VIAF: 244796708   WorldCat (עם VIAF): 244796708
מוזיקה יוונית בישראל

אריס סאן (מימין), הרוח הגבית מאחורי פופולריות המוזיקה היוונית בישראל
מוזיקה יוונית פופולרית בישראל ומוזיקאים יוונים רבים מבקרים לעיתים בישראל במהלך סיורים עולמיים. מוזיקאים יוונים פופולריים שהופיעו בישראל כוללים את אלפתריה ארבניטאקי, יורגוס דאלארס, חאריס אלקסיו, גליקריה ונטסה תאודורידו.
היסטוריה

מוזיקת בוזוקי בסגנון יווני התפשטה בישראל עם תחילת שנות ה-60. אריס סאן, זמר יווני שעלה לישראל, היה הרוח המניעה מאחורי מגמה זו. אחד משירי הלהיט של סאן היה "סיגל" (מילותיו של יובב כץ). סאן, שהיה בעליו של מועדון זורבה ביפו, העלה שם את הפופולריות של המוזיקה היוונית בקרב המבקרים.
אמנים ישראלים מובילים ביצעו את שירי הזמר היווני האייקוני סטליוס קזנג'ידיס והמלחין יורגוס דאלארס, חלקם בתרגום לעברית. דאלארס עצמו הופיע בהיכל התרבות בתל אביב לצד יהורם גאון.
ירון אנוש, שדרן רדיו ישראלי שלעיתים קרובות משמיע מוזיקה יוונית בתוכניותיו, תיאר את יכולתו של סטליוס קזנג'ידיס לשלב שמחה עם צער: "זו המשימה של המוזיקה: לגעת בכל מגוון הרגשות ... קזנג'ידיס יכול היה לעשות זאת; הוא שיחק על כל המיתרים." ליהודי יוון שעלו ארצה, קזנצ'ידיס היה "קול העולם שהשאירו אחריהם, לטוב ולרע". לדברי מפעיל רדיו אגאפי, תחנה שמנגנת מוזיקה יוונית 24 שעות ביממה, "קזנצ'ידיס היה הקול של האנשים, של העייפים, המנוצלים, הנבגדים. גם קולו של הפליט והיגר."
בדצמבר 2012 ביצעה הזמרת היוונית נסטה תיאודורידו כמה משיריה במרכז לאמנויות הבמה בתל אביב.
תוכנית הרדיו הישראלית "ירון אנוש" מוקדשת כמעט לחלוטין ליוון בכלל, ולתרבות, למוזיקה, לפילוסופיה ולהיסטוריה היוונית בפרט, ויש לה כ-800,000 מאזינים ישראלים.
בנוסף, ישנן בישראל יש 12 תחנות רדיו אינטרנטיות המשדרות באופן אבסולוטי מוזיקה יוונית.
יום שידור מיוחד של מוזיקה יוונית קלאסית ומודרנית אורגן ב-12 ביוני 2013 על ידי רשות השידור, בשיתוף עם שגרירות יוון בתל אביב. התוכנית החלה במופע שעתי, שהגיש השגריר היווני בישראל למנהל תחנת הרדיו אריה יאס בדגש על השורשים וההתפתחות ההיסטורית של המוזיקה היוונית המודרנית. במהלך היום כולו שידרה קול המוסיקה יצירות של מלחינים יוונים מודרניים ובהם חצידקיס, תיאודורקיס, ספרודאקיס, רמבוצ'יקה, קראיידרו, מיקרוצ'יקוס ומרקופולוס. התוכנית כללה גם מוזיקה ספרדית מסלוניקי ורודוס.
ראו גם

מוזיקה יוונית
אריס סאן
ניקוס ורטיס
שלומי סרנגה
סטלוס
יהודה סליאס
הדרקון הראשון שלי 2

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סדרת ספרי ילדים מאת קרסידה קוואל
 בימוי:  דין דבלויס
 הופק בידי:  כריס סנדרס דין דבלויס בוני ארנולד דווג דוויסון רוי לי קריסטין בלסון מיצ'אל א. קונולי קרן פוסטר
 תסריט:  דין דבלויס קרסידה קוואל
 עריכה:  ג'ון ק. קאר
 שחקנים ראשיים:  ג'רארד באטלר ג'יי ברושל אמריקה פרארה ג'ונה היל קרייג פרגוסון כריסטופר מינץ'-פלסה קריסטן וויג
 מדבבים:  ג'יי בארושל (Hiccup) כריסטופר מינץ-פלאס קיט הרינגטון קרייג פרגוסון קייט בלאנשט דג'ימון הונסו אמריקה פררה קריסטן ויג ג'ונה היל ג'רארד באטלר טי. ג'יי. מילר 
 מדבבים בעברית:  ניב פטל לורן סביר אריה צ'רנר חיים זנאתי אסף קורמן דן קיזלר ערן מור נעמה שטרית אודליה מורה-מטלון יואב כהן מיקי לאון אורי זצלמן אלדד פריבס
 מוזיקה:  ג'ון פאוול
 צילום:  רוג'ר דיקינס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני ההנפשה של דרימוורקס
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 ביוני 2014 ישראל 18 ביוני 2014
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה, הרפתקאות
 תקציב:  145 מיליון דולר
 הכנסות:  $613,275,786
 הכנסות באתר מוג'ו:   howtotrainyourdragon2
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב
 סרט קודם:  הדרקון הראשון שלי
 סרט הבא:  הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר (2019)
 תרגום לעברית:  איך לאמן את הדרקון שלך 2
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדרקון הראשון שלי 2 (באנגלית: How To Train Your Dragon 2) הוא סרט פעולה־פנטזיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת של אולפני ההנפשה של דרימוורקס מ־2014. הסרט יצא לאקרנים ב־13 ביוני 2014, והוא מהווה המשך לסרט "הדרקון הראשון שלי" מ־2010. הסרט, כמו קודמו, מבוסס על סדרת ספרי ילדים מאת רקסידה קוואל.
הסרט ממשיך לעקוב אחר עלילותיו של היקאפ, כחמש שנים לאחר תום הסרט הראשון. היקאפ ושום שן יוצאים לחקור את העולם הפתוח, ושם הם מוצאים זן חדש ומאיים של דרקונים. השניים נאלצם לעמוד מול איום חדש, ולהגן על כפר הוויקינגים מפניו. את היקאפ מדבב ג'יי בארושל, לצידו מדבבים גם קייט בלאנשט, ג'רארד באטלר, אמריקה פררה וג'ונה היל.
הסרט זכה להצלחה גדולה, גרף הכנסות של 613,275,786 דולר, ובכך הוא הפך לרווחי יותר מקודמו. גם ביקורות חיוביות רבות נתנו לסרט, ובאתר Rotten Tomatoes הוא קיבל ציון גבוה במיוחד של 92%. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט האנימציה הטוב ביותר לשנת 2014 והיה לסרט הראשון של אולפני ההנפשה של דרימוורקס שזוכה בפרס זה. בטקס פרסי אנני ה-42 זכה בשישה פרסים ובכללם פרס הסרט הטוב ביותר.
עלילה

עברו חמש שנים מאז שוויקינגים ודרקונים התאחדו על האי. בזמן שהוויקינגים מאתגרים אחד את השני במרוצי דרקונים (שהפך לספורט הנחשק ביותר באי), היקאפ ושום-שן יוצאים לחקור המרחב הפתוח, את העולם הגדול. באחת ההרפתקאות הם נתקלים בקרחון עצום שעליו הריסות של ספינות. הם מגלים כמה ציידים שלוכדים דרקונים עבור דראקו דם קר כדי להקים צבא דרקונים.
היקאפ מחליט לצאת לחפש את דראקו כדי לשנות את דעתו על דרקונים אך במקום זאת הוא פוגש בטעות את אימו, ואלקה, שהיה בטוח שמתה. הוא מגלה שבכל השנים האלה אימו חייה עם דרקונים בתוך מערת קרח והצילה אותם מדראקו והציידים שלו.
דראקו תוקף את מערת הקרח של ואלקה בעזרת דרקון אלפא שביכולתו להפנט דרקונים אחרים. הוא הורג את דרקון האלפא של ולאקה וכך כל הדרקונים המהופנטים עוברים אל דראקו.
דראקו מצווה על שום-שן המהופנט להרוג את היקאפ אך במקום הוא הורג את סטואיק, אביו של היקאפ כשניסה להגן עליו. היקאפ מסלק את שום-שן. דראקו לוקח את שום-שן וביחד עם צבא הדרקונים שלו הוא הולך לתקוף את ברק. היקאפ והאחרים מגיעים אחריו מאוחר יותר ומגלים שדראקו כבר תקף את ברק וגם הדרקונים שלהם כבר תחת שליטת האלפא. היקאפ מנסה לשבור את ההפנוט של שום-שן ומצליח. יחד הם נלחמים בדראקו ובאלפא ומנצחים אותם.
היקאפ יורש את מקומו כצ'יף של ברק ושום-שן שהצליח להביס את האלפא הופך לאלפא של כל הדרקונים בברק.
מדבבים

ג'יי בארושל - היקאפ האיום השלישי, בנו של סטואיק והצ'יף לאחר מות אביו.
קייט בלאנשט - ואלקה, אמו האבודה של היקאפ.
ג'רארד באטלר - סטואיק העצום, אביו של היקאפ והצ'יף עד מותו.
ג'ונה היל - סנוטלאוט ג'וגנסון.
אמריקה פררה - אסטריד הופרסון, בת זוגו של היקאפ.
טי. ג'יי. מילר – אטרף תורסטון.
קריסטן ויג – טרפנא תורסטון.
דג'ימון הונסו - דראקו בלאדויסט, מאלף דרקונים רשע. מתנגד בתוקף לחברות בני האדם עם הדרקונים, ולו צבא דרקונים עצום לשליטה על העולם. לדארקו יכולות על-טבעיות לשליטה והפנוט דרקונים, וזה שולט באלפא הגדול מכולם.
רובין אטקין דאונס - אק, ויקינג צהוב זקן.
מדבבים בעברית

ניב פטל - היקאפ הורנדוס השלישי
לורן סביר - אסטריד הופרסון
אריה צ'רנר - סטויק הרחב
חיים זנאתי - גובר
אסף קורמן - סנוטלאוט ג'ורגנסון
דן קיזלר - פישלגס אינגרמאן
ערן מור - אטרף
נעמה שטרית - טראפנא
אודליה מורה-מטלון - ואלקה
יואב כהן - ארט
מיקי לאון - דראקו דם-קר
אורי זלצמן - ג'ו קי
אלדד פריבס - אין-שם
סרט המשך

בדצמבר 2010 נודע כי יהיה סרט שלישי בזיכיון. לאחר שנדחה תאריך יציאתו לאקרנים פעמים רבות, יצא לבסוף הסרט ב־22 בפברואר 2019.
הסרט נקרא "הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר". הוא חותם את טרילוגיית "הדרקון הראשון שלי", ומתאר כיצד נפרדו היקאפ ובני האדם מן הדרקונים.
ראו גם

הדרקון הראשון שלי (זיכיון)
הערות שוליים

↑   עופרה רודנר, "הדרקון הראשון שלי": הסרט חירב את הספר והפך אותו לשמאלץ דידקטי, באתר הארץ, 13 ביוני 2019
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, הסרטים הרווחיים והמפסידים של 2014, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2014
↑  מור קומפני, עכבר העיר, גלובוס הזהב 2015: "הרומן" של חגי לוי היא סדרת הדרמה הטובה ביותר, באתר הארץ, 12 בינואר 2015
| פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - הנפשה |
| --- | --- | --- |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | מכוניות (2006) • רטטוי (2007) • וול-E ‏(2008) • למעלה (2009) • צעצוע של סיפור 3 (2010) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) • אמיצה (2012) • לשבור את הקרח (2013) • הדרקון הראשון שלי 2 (2014) • הקול בראש (2015) • זוטרופוליס (2016) • קוקו (2017) • ספיידרמן: ממד העכביש (2018) • מיסטר לינק (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | נשמה (2020) • אנקאנטו (2021) • גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) • הילד והאנפה (2023) |  |
| פרס אנני לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | היפה והחיה (1992) • אלאדין (1993) • מלך האריות (1994) • פוקהונטס (1995) • צעצוע של סיפור (1996) • חתולים אינם רוקדים (1997) • מולאן (1998) • ענק הברזל (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | צעצוע של סיפור 2 (2000) • שרק (2001) • המסע המופלא (2002) • מוצאים את נמו (2003) • משפחת סופר-על (2004) • וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) • מכוניות (2006) • רטטוי (2007) • קונג פו פנדה (2008) • למעלה (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | הדרקון הראשון שלי (2010) • רנגו (2011) • ראלף ההורס (2012) • לשבור את הקרח (2013) • הדרקון הראשון שלי 2 (2014) • הקול בראש (2015) • זוטרופוליס (2016) • קוקו (2017) • ספיידרמן: ממד העכביש (2018) • קלאוס (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | נשמה (2020) • משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות (2021) • גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) • ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (2023) |  |
טקס פרסי אופיר לשנת 2001

| --- | --- |
 תאריך:  12 בנובמבר 2001
 מיקום:  הסינרמה, תל אביב, ישראלישראל
 מנחים:  יעל אבקסיס
 במאי:  אוהד אשכנזי
 המועמדים והזוכים הבולטים
 סרט עלילתי:  חתונה מאוחרת
 סדרת דרמה:  לתפוס את השמים
 הבמאי הטוב ביותר:  דובר קוסאשווילי
 תסריט:  דובר קוסאשווילי
 מספר המועמדויות הרב:  13 – "ג'ירפות" ו"חתונה מאוחרת"
 →2000 2002← פרס אופיר
 
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-12 על שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-12 בנובמבר 2001 בסינרמה שבתל אביב. הפרסים מוענקים מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
הטקס שודר בשידור ערוך בערוץ 2 על ידי הזכיינית טלעד.
את רשימת המועמדים הובילו הסרטים "ג'ירפות" ו"חתונה מאוחרת" עם 13 מועמדויות, כלומר הועמדו לכל קטגוריה. אחריהם הסרט "איש החשמל" עם 12 מועמדויות.
פרס על מפעל חיים הוענק לבמאי משה מזרחי ופרס על הישגים מקצועיים הוענק לישראל רינגל.
בין מגישי הפרסים: ששון גבאי, נתן דטנר, צחי נוי, ניקי גולדשטיין, אורי בנאי.
הערות שוליים

↑  גואל פינטו‏, "חתונה מאוחרת" מסתמן כניצחון של הערב, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2001
↑  מרב יודילוביץ', פרסי האקדמיה 2001, באתר ynet, 17 באוקטובר 2001
↑  * מקבלי פרס מפעל חיים ופרס הוקרה על הישגים מקצועיים בתחום הקולנוע, באתר www.israelfilmacademy.co.il
↑  המועמדים, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2001
↑  היוצרים הזוכים, באתר www.israelfilmacademy.co.il
| פרס אופיר |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט העלילתי הטוב ביותר • הסרט העלילתי הטוב ביותר מסלול פרינג' • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • השחקן הראשי הטוב ביותר • השחקנית הראשית הטובה ביותר • שחקן המשנה הטוב ביותר • שחקנית המשנה הטובה ביותר • הצילום הטוב ביותר • העריכה הטובה ביותר • הליהוק הטוב ביותר • העיצוב האמנותי הטוב ביותר • עיצוב התלבושות הטוב ביותר • האיפור הטוב ביותר • המוזיקה המקורית הטובה ביותר • הפסקול הטוב ביותר • הסרט התיעודי הטוב ביותר • הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר • הסרט העלילתי הקצר הטוב ביותר • פרס על מפעל חיים • פרס על הישגים מקצועיים בקולנוע • פרס על מצוינות |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| זוכים בעלי ערך | במאים • עורכים • מלהקים • מוזיקאים • מפעל חיים • סרטים • עיצוב אמנותי • עיצוב פסקול • עיצוב תלבושות • צלמי קולנוע • שחקנים בתפקיד ראשי • שחקנים בתפקיד משני • תסריטאים • הישגים מקצועיים |  |
ג'סי באקלי

| --- | --- |

ג'סי באקלי' 2019
 לידה:  28 בדצמבר 1989 (בת 35) קילרני, אירלנד 
 שם לידה:  Jessie Noelle Buckley 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2013)  האקדמיה האירית המלכותית למוזיקה 
 פרסים והוקרה:  פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי (2018)  פרס אוליבייה (2022)  גביע שופאר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סי באקלי (באנגלית: Jessie Buckley; נולדה ב-28 בדצמבר 1989) היא זמרת ושחקנית אירית. בגיל 18, התפרסמה כאשר השתתפה בתחרות הכישרונות "I'd Do Anything", שם העפילה למקום השני. אחר כך שיחקה בתפקיד אן אגרמן בהפקה מחודשת בווסט אנד של המחזה "מוזיקת לילה זעירה" מאת סטיבן סונדהיים. בטלוויזיה הופיעה באקלי בתפקיד מריה בולקונסקיה בסדרה "מלחמה ושלום" עיבוד לרומן באותו שם מאת לב טולסטוי, ובתפקיד לורנה באו בסדרה "טאבו".
ביוגרפיה

באקלי נולדה בעיירה קיל איירן (אנ') שבמחוז קרי, אירלנד; בתם של מרינה קאסידי וטים באקלי. אימה עודדה אותה לשיר והדריכה אותה בצעירותה. היא הבכורה מתוך חמישה ילדים; יש לה אחד צעיר ושלוש אחיות צעירות.
היא למדה בבית הספר התיכון אורסולה, בית ספר-מנזר לבנות בלבד בעיירה ת'ורלס (אנ'), מחוז טיפררי, שם אמה עובדת כמורה לפיתוח קול, ושם הופיעה לראשונה בהפקות בית ספר. היא שיחקה במספר תפקידים גבריים בבית הספר, כולל התפקיד הראשי הגברי של טוני במחזמר "סיפור הפרברים" ופרדי טראמפר במחזמר "שחמט" (אנ') בהגיעה לכיתה ח' היא החלה לנגן בפסנתר, קלרינט ונבל באקדמיה המלכותית האירית למוזיקה (אנ') והייתה חברה בתזמורת המילניום של מחוז טיפררי. היא השתתפה בסדנאות קיץ עם האיגוד המוזיקלי האירי (AIMS) כדי לשפר את יכולות השירה והמשחק שלה, ושם הכירו בכשרונה כשחקנית ועודדו אותה להירשם לבית ספר לדרמה בלונדון. רגע לפני שהיא עשתה אודישן עבור תוכנית הכישרונות "I'd Do Anything", היא נדחתה על ידי שני בתי ספר לדרמה, כולל אחד יום לפני האודישן הראשון שלה לתוכנית.
בינואר 2013, באקלי סיימה את לימודיה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה.
קריירה > 2008–2015: I'd Do Anything וקריירת משחק

בשנת 2008 באקלי התמודדה בתחרות הכישרונות "I'd Do Anything" שעלתה לשידור ב-15 במרץ 2008 ברשת BBC One; התכנית מתמקדת במציאת שחקנית שתככב בתפקיד ננסי בהפקה מחודשת של המחזמר "אוליבר!" בתיאטרון וסט אנד.
הגמר התקיים ב-31 במאי 2008, ובאקלי הגיעה למקום השני אחרי ג'ודי פרנג'ר. לפני ההצבעה הסופית שאל המנחה גרהם נורטון מי לדעתם היא ננסי. שלושה שופטים הצביעו לבאקלי, ושניים לפרנג'ר. השופטים ג'ון בארומן ודניס ואן אאוטן הצביעו "גודי", ואילו בארי המפריז, קמרון מקינטוש ואנדרו לויד ובר הצביעו "ג'סי". אבל לבסוף הקהל הצביע עבור ג'ודי.
| תוכנית | שיר |
| --- | --- |
שבוע ראשון: "River Deep - Mountain High"
שבוע שני: Killing Me Softly with His Song
שבוע שלישי: "One Night Only" מהמחזמר Dreamgirls
שבוע רביעי: "Why Do Fools Fall in Love"
שבוע חמישי: "Stop!"
שבוע שישי: "The Man that Got Away" מתוך כוכב נולד (סרט, 1954)
שבוע שביעי: "Fighter"
שבוע שמיני: "How Do I Live"
שבוע תשיעי: "What I Did for Love" מהמחזמר שורת המקהלה
שבוע עשירי (גמר): "The First Time Ever I Saw Your Face" "The Man That Got Away"   "As Long as He Needs Me"
קריירה > המשך הקריירה

ב-14 בספטמבר 2008 הופיעה באקלי במופע יום הולדת לאנדרו לויד ובר בהייד פארק. היא שרה סולו את השיר "I Don't Know How To Love Him", ואת "Light at the End of the Tunnel" מאופרת הרוק "סטארלייט אקספרס" יחד עם קיישה אמפונסה-בנסון, ניב פרי, רייצ'ל טאקר, דניאל בויס, לואיס ברדלי, בן ג'יימס-אליס וקית' ג'ק. ב-18 בספטמבר הופיעה יחד עם אויפי מולהולנד ועם תזמורת הקונצרטים של RTE בערב משירי אנדרו לויד ובר באולם הקונצרטים הלאומי בדבלין. ב-26 באוגוסט 2008 הופיעה באקלי בטראלי שבמחוז קרי. אחר כך הופיעה בקונצרט צדקה בטיפררי.
בשנת 2008 זכתה באקלי בפרס AIMS לשחקנית הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד ג'ולי ג'ורדן בהפקה מקומית של המחזמר הידוע "קרוסל".
לבאקלי הוצע להיות שחקנית מחליפה לתפקיד ננסי, אבל היא דחתה את ההצעה כדי להופיע בהפקה אחרת. ב-10 באוקטובר 2008 פורסם שבאקלי תופיע בהפקה של "מוזיקת לילה זעירה" מאת סטיבן סונדהיים בתפקיד אן אגרמן בתיאטרון "מנייר צ'וקלייט פקטורי" בלונדון מ-22 בנובמבר 2008 עד 8 במרץ 2009. בהצגה שביים טרוור נאן היא שיחקה לצדן של מורין ליפמן והאנה וודינגהאם. ב-7 באפריל 2009 הועברה ההצגה לתיאטרון גאריק בווסט אנד. "מוזיקת לילה זעירה" ירדה מהבמה ב-25 ביולי 2009. מאז הופיעה בקונצרטים ברחבי בריטניה בהם בקונצרט חג המולד יחד עם מריה פרידמן, רביעיית קנטבילה וטים רייס. בפברואר 2010 הופיעה לצדו של דניאל בויס וקלי פרייס בסדרה של קונצרטים.
עוד ב-2013 בעונת הקיץ של תיאטרון שייקספיר גלוב שיחקה בתפקיד מירנדה במחזה "הסערה" וגילמה את הזמרת ארבלה האנט, ואת קייט במחזה "גבריאל" מאת סמואל אדמסון.
באקלי גילמה את אמילי סטרונג במיני-סדרה בת ארבעה חלקים "Shades of Love" עיבוד לספר של רוזמונד פילצ'ר. התוכנית שודרה בספטמבר 2013.
בספטמבר 2013 הופיעה באקלי לצדו של ג'וד לאו בהפקה של הווסט אנד של המחזה "הנרי החמישי" בתיאטרון נואל קאוורד. היא שיחקה בתפקיד פרדיטה עם להקת התיאטרון של קנת בראנה בהפקה של המחזה "אגדת חורף", שהוקרן בשידור חי בבתי קולנוע ברחבי העולם ב-26 בנובמבר 2015.
קריירה > 2016-הווה: קולנוע והפריצה הגדולה

בשנת 2016 שיחקה באקלי בתפקיד מריה בולקונסקיה במיני-סדרה "מלחמה ושלום", עיבוד של ה-BBC לרומן מאת טולסטוי. היא זכתה לשבחים על תפקידה בכתבה בעיתון הגרדיאן בה נאמר שהופעתה הייתה גולת הכותרת של הפרק השני, ושהיא מגלמת דמות שאמורה להיות לא יפה ואדוקה בצורה "יפהפייה".
בשנת 2017 השתתפה באקלי בסדרת הטלוויזיה מבית BBC One; "טאבו" בכיכובו של טום הארדי וגילמה את לורנה באו.
בשנת 2021 גילמה באקלי את דמותה הצעירה של לדה בסרטה של מגי ג'ילנהול "הבת האפלה" בעוד את דמותה הבוגרת גילמה אוליביה קולמן. באקלי זכתה לשבחים על תפקידה ואף הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2022; ואף לפרסי הקולנוע הבריטי העצמאי ולפרס אינדפנדנט ספיריט.
חיים אישיים

באקלי הייתה במערכת יחסים עם השחקן האנגלי ג'יימס נורטון בין 2015 ל-2017.
היא מתגוררת בנורפוק במזרח אנגליה החל משנת 2022.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2022 - For All Our Days That Tear the Heart - אלבום משותף של באקלי עם הגיטריסט לשעבר של להקת סווייד - ברנרד באטלר (אנ')
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Jack and the Cuckoo-Clock Heart | לונה | דיבוב באנגלית |
| 2017 | חיה | מול האנטפורד | מועמדת פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית הטובה ביותר (2018) |
| 2018 | השיר של רוז | רוז-לין הארלן | מועמדת פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקנית הטובה ביותר (2019) מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי (2020) |
| 2019 | ג'ודי - מעבר לקשת | רוזלין ויילדר |  |
| 2020 | דוליטל | המלכה ויקטוריה |  |
| 2020 | השליח האנגלי | שיילה ויין |  |
| 2020 | לא ממושמעות | ג'ו רובינסון |  |
| 2020 | אני חושבת לגמור עם זה | הבחורה |  |
| 2021 | הבת האפלה | לדה בצעירותה | מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר מועמדת פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר (אנ') |
| 2022 | רדופה | הרפר מארלו |  |
| 2022 | נשים מדברות (אנ') | מאריש |  |
| 2022 | סקרוג': מזמור לחג המולד | איזבל פיזיוויג | דיבוב |
| 2023 | ציפורניים | אנה |  |
| 2023 | מכתבים קטנים ומרושעים (אנ') | רוז גודינג |  |
| 2025 | הכלה! | הכלה של פרנקשטיין (אנ') |  |
| TBA | Hamnet | אן האת'וויי |  |
| TBA | Hot Milk |  |  |
| שנה | סדרה / סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | I'd Do Anything | מתמודדת | תוכנית כישרונות; מקום שני |
| 2010–2011 | Shades of Love | אמילי סטרונג | 3 פרקים |
| 2014 | אנדוור | קיטי באטן | פרק: "Trove" |
| 2016 | מלחמה ושלום | מריה בולקונסקיה | מיני-סדרה |
| 2017 | טאבו | לורנה דילייני | 7 פרקים |
| 2017 | העמדה האחרונה | הונור מרטין | מיני-סדרה |
| 2018 | האישה בלבן | מריאן הולקומב | מיני-סדרה |
| 2019 | צ'רנוביל | לודמילה איגנאטנקו | מיני-סדרה |
| 2020 | פארגו | אוריאייטה מייפלואר | תפקיד ראשי (עונה 4); 10 פרקים מועמדת פרס סטלייט לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2021) |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008–2009 | מוזיקת לילה זעירה | אן איגרמן | תיאטרון גאריק (אנ') וסט אנד |
| 2013 | הסערה | מירנדה | Shakespeare's Globe |
| 2013 | Gabriel | קייט | Shakespeare's Globe |
| 2013 | הנרי החמישי | קתרין | תיאטרון נואל קאוורד (אנ'), וסט אנד |
| 2015 | אגדת חורף | פרדיטה | תיאטרון גאריק (אנ'), וסט אנד |
| 2021–2022 | קברט | סאלי בוואלס | תיאטרון פלייהאוס (אנ'), וסט אנד פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר במחזמר (2022) |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | משחק | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2022 | The Dark Pictures Anthology: The Devil in Me | קייט ווילדר | דיבוב ולכידת תנועה |