stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנולד רוזין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באוקטובר 1930 גלאזגו, סקוטלנד
 פטירה:  25 באוגוסט 2018 (בגיל 87)
 לאום:  ישראל ישראל
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 התמחות:  גריאטריה
 תואר:  ד"ר; פרופ' בגריאטריה
 תפקידים:  גריאטר 
 מחלקות ובתי חולים:  מנהל הראשון של המרכז הרפואי גריאטרי שיקומי הרצפלד  מנהל המחלקה הגריאטרית במרכז הרפואי שערי צדק  מנהל כללי של המרכז הרפואי שערי צדק
 פרסים והוקרה:  יקיר ירושלים (2010) 
 
ארנולד רוֹזִין (5 באוקטובר 1930 – 25 באוגוסט 2018) היה רופא גריאטר ישראלי, מאבות מקצוע הגריאטריה ומניחם של יסודות הרפואה הגריאטרית בישראל. מנהלו הראשון של המרכז הרפואי גריאטרי שיקומי הרצפלד (1969–1977), מנהל המחלקה הגריאטרית במרכז הרפואי שערי צדק (1977–1996) ומנהל כללי של המרכז הרפואי שערי צדק (1982–1984). יקיר ירושלים (2010).
ביוגרפיה

רוזין נולד וגדל ובגלאזגו, סקוטלנד. היה חניך ומדריך "בבני עקיבא". הוא סיים דוקטורט ברפואה בעיר הולדתו והתמחה בגריאטריה בלונדון בהדרכתה של ד"ר מרג'ורי וורן (אנ'), "אם הגריאטריה המודרנית".
בשלהי שנות ה-50 נישא למרטה וינשטוק-רוזין, לימים פרופסור לרוקחות, כלת פרס ישראל לרפואה. בשנת 1969, עלו בני הזוג לישראל עם שלושת ילדיהם, וכעבור שנה נולד ילדם הרביעי. אחד מילדיהם הוא הרב יונתן רוזין, מרבני ישיבת ברכת משה.
רוזין ניהל את המרכז הרפואי גריאטרי שיקומי הרצפלד בגדרה במשך כ-8 שנים ומשנת 1977 ועד פרישתו לגמלאות בשנת 1996, ניהל את המחלקה הגראיטרית במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים. למשך שנתיים (1982–1984) היה המנהל הכללי של בית החולים שערי צדק. במרוצת השנים לימד והכשיר מאות סטודנטים לרפואה, ובשנת 1985 התמנה לפרופסור בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. הוא פרסם למעלה מ-100 מאמרים וכן פרקים בספרי מקצוע בתחומי הרפואה הפנימית והגריאטריה והיה יושב ראש וחבר בוועדות ציבוריות ואקדמיות שונות. ב-1982 ייסד את המרכז לטיפול בקשיש בקהילה (מלב"ב), עמותה למען חולי אלצהיימר.
היה חבר מוביל בוועדת הכנסת שניסחה את חוק ביטוח סיעוד.
הוא הקים את המרכז ללימודי הזִקנה, שהיה מנהלו.
תחביבו העיקרי היה ריצות למרחקים ארוכים. הוא השתתף בריצות מרתון רבות. את השנים האחרונות לחייו הקדיש ללימוד מקרא, תלמוד והלכה.
ספרו

הזדקנות וזיקנה בישראל, הוצאת אשל
תארים ופרסים

בשנת 2010 זכה בפרס יקיר ירושלים.
לקריאה נוספת

מגזין דורות, זוכרים לדורות, קווים לדמותו של אחד מענקי הגריאטריה, פרופסור ארנולד רוזין זכרונו לברכה (1930 - 2018), עמודים 82 - 83, מרץ 2019
הערות שוליים

↑  ארנולד רוזין - יקירי ירושלים לשנת תש"ע, באתר עיריית ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403973505171  BnF: cb16217482h (data)  ISNI: 0000 0000 9238 7900  LCCN: n2011088181  RERO: 02-A003761127  VIAF: 135397976   WorldCat (עם VIAF): 135397976
בחלומות שלנו

"בחלומות שלנו" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי דודו אהרון, יחד עם הזמר הישראלי עדן מאירי. השיר יצא לאור ב-14 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט, כסינגל שלא מתוך אלבום.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי דודו אהרון ודולי ופן, והופק על ידי דולי ופן. השיר הוא בלדה בסגנון המוזיקה המזרחית.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר בוים על ידי עמית ימין ופורסם בערוץ היוטיוב של אהרון ב־14 ביוני 2020, בסמוך לצאת הסינגל עצמו. נכון לספטמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-13 מיליון.
ביקורת

אתר מאקו תיאר את השיר כ"אחד השירים הכי יפים של התקופה". גם פרוגי סקרו את השיר בחיוב, תוך שהגדירו את השיר כ"שילוב מהחלומות", באומרם כי "השניים מצליחים להשלים אחד את השני בצורה מדויקת ואין ספק שלכל אחד מביניהם יש את המקום שלו בשיר... מדובר בלהיט ובשילוב מנצח. שני זמרים גדולים, ללא ספק!"
לעומתם, מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי העניק לשיר ציון בינוני וכתב: " מה פשר הדואט? לחלק את הסבל בין שניהם? טובים שניים מסלסלים מן האחד? לעצם העניין, אם המנגינה עוד איכשהו מעלה את השיר לנתיב הרדיו המתיידד בפקק, הרי הדואט הסתמי יותר מחרב מאשר בונה. שני קולות שונים, שלא נפגשים באמצע הדרך. לכל היותר מזכירים את שלב הדו-קרב בתחרויות הריאליטי מוזיקה".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020–2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
|  ישראל | היטליסט | 90  |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 26 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 19 |  |
|  ישראל | מאקו ורדיו תל אביב | 14 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
הערות שוליים

1 2  דודו אהרון ועדן מאירי - בחלומות שלנו, באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2020
↑  "בחלומות שלנו": דודו אהרון ועדן מאירי בדואט חדש, באתר "סרוגים", 14 ביוני 2020
1 2   דודו אהרון ועדן מאירי - בחלומות שלנו, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:58)
↑  מוזיקה - שילוב מהחלומות: דודו אהרון ועדן מאירי בדואט משותף, באתר פרוגי, ‏2020-06-14
↑  בחלומות שלנו, באתר יוסמיוסיק, ‏2020-06-15
↑  היטליסט – מצעד המוזיקה הרשמי של ישראל, באתר מאקו, ‏26 בדצמבר 2023
בנסן B-8

הבנסן B-8 (באנגלית: Bensen B-8) היה אוטוג'ירו חד מושבי שפותח בארצות הברית בשנות ה-50. למרות שהיצרן המקורי הפסיק את הייצור ב-1987, עדיין ניתן להשיג ערכות לבנייה ביתית. הכלי נבנה במקור ללא מנוע כך שהוא היה תלוי במטוס אחר (כמו דאון), אבל לאחר מכן הוסף לו מנוע ושמו שונה לB-8M.
תכנון ופיתוח

העיצוב של הB-8 הוא מינימליסטי מאוד, עם לא הרבה יותר מאשר מושב הטייס, סנפיר אחד, הרוטור והמנוע (בגרסאות הממונעות). במאי 1968 B-8 ו-B-8M נבדקו על ידי חיל האוויר האמריקני תחת השמות X-25A וX-25B בהתאמה. התוכנית הייתה לשלב רוטור במושבי המפלט במטוסי הקרב כדי לאפשר לטייסים שליטה מדויקת יותר בנקודות הנחיתה. לא נערכו מבחנים מבצעיים בהיקף מלא, ומימון חיל האוויר האמריקאי לתוכנית פסק עם תום מלחמת וייטנאם.
גרסאות

B-8 Gyro-Glider- ללא מנוע, ממריא על ידי גרירה של כלי רכב.
B-8B Hydro-Boat- ממריא על ידי גרירת ספינה.
B-8M Gyro-Copter - הדגם הממונע הסטנדרטי.
B-8MH Hover-Gyro- בעל פרופלור נוסף שאיפשר לו לרחף במקום.
B-8MJ Gyro-Copter- תוכנן ל"המריא" על ידי קפיצה ממטוס אחר.
B-8MW Hydro Copter- בעל יכולת לצוף.
X-25A- הדגם הממונע שנבדק על ידי חיל האוויר האמריקאי. טס לראשונה ב-5 ביוני 1968. מוצג כיום במוזיאון חיל האוויר האמריקני.
B-8 Super Bug - בעל מנוע נוסף שסייע בהמראה.
B-8HD Super Gyro-Copter- בעל שני רוטורים שמונעים על ידי מנוע יחיד.
B-8V - הונע על ידי מנוע Volkswagen air cooled engine.
B-8W Hydro-Glider- בעל יכולת להיגרר על ידי ספינה.
X-25B - הB-8 הלא ממונע שנבדק על ידי חיל האוויר האמריקאי. טס לראשונה ב-23 בינואר 1968.
ראו גם

מטוסי ה-X
X-25 בעת טיסה
בוריס אוגארוב

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1922 סנקט פטרבורג, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 פטירה:  2 באוגוסט 1991 (בגיל 69) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מקום קבורה:  ליטרטורסקיה מוסטקי 
 מקום לימודים:  מכון רפין לאמנויות 
 תקופת הפעילות:  1950–1990 (כ־40 שנה) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות  מדליה על ההצטיינות בקרב  Medal "For the Defence of the Soviet Transarctic"  מדליה על הגנת לנינגרד  אמן העם של ברית המועצות  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הכוכב האדום  מדליית הניצחון על יפן  מדליה לציון 250 שנה ללנינגרד 
 חתימה:   
 
בוריס סרגייביץ' אוגארוב (ברוסית: Бори́с Серге́евич Уга́ров; ‏  6 בפברואר 1922 – 2 באוגוסט 1991) היה צייר ריאליסט סובייטי ומחנך לאמנות רוסי, אמן שחי ופעל בלנינגרד. הוא היה חבר באיגוד האמנים של לנינגרד ונחשב לאחד הנציגים המבריקים של אסכולת לנינגרד לציור.
ביוגרפיה

אוגארוב נולד בפטרוגרד בשנת 1922. עם תחילת מלחמת העולם השנייה, הוא התנדב למיליציה. לאחר מכן שירת כתותחן, והשתתף בקרבות בחזיתות לנינגרד, וולכוב, בקרליה ובמזרח הרחוק. הוא זכה במספר מדליות על אומץ ומדליות שירות.
לאחר השחרור ב-1945 נכנס למכון לציור, פיסול ואדריכלות בלנינגרד על שם איליה רפין, שם למד עם ויקטור אורשניקוב ואנדריי מילניקוב. בשנת 1951 בוריס אוגארוב סיים את לימודיו במכון רפין לאמנויות בסדנת איגור גרבר בדרגת אמן ציור. עבודת התואר שלו הייתה ציור שכותרתו "אביב בחווה הקיבוצית".
בשנים 1951–1954 עסק אוגארוב במכון לתואר שני בהנהגתו של אלכסנדר גרסימוב. בשנת 1952 החל ללמד במכון רפין. באותה שנה הוא הפך לחבר באיגוד האמנים של לנינגרד. החל משנת 1951, בוריס אוגארוב השתתף בתערוכות אמנות. הוא צייר ציורים ז'אנרים והיסטוריים, פורטרטים ונופים. בשנים 1975–1979 עמד אוגארוב בראש איגוד האמנים של לנינגרד. ב-1977 מונה לרקטור של מכון רפין לאמנויות. בשנת 1978 הוא נבחר כחבר באקדמיה לאמנויות של ברית המועצות. בשנת 1982 זכה בוריס אוגארוב בתואר הכבוד של אמן העם של ברית המועצות. בשנת 1983 הוא נבחר לנשיא האקדמיה לאמנויות של ברית המועצות, ומילא תפקיד זה עד 1991.
אוגארוב נפטר ב-2 באוגוסט 1991 בסנט פטרסבורג בגיל שבעים. ציוריו שוכנים במוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית, במוזיאונים לאמנות ובאוספים פרטיים ברוסיה, ביפן, אוקראינה, צרפת, אנגליה, גרמניה, איטליה, בארצות הברית,ואחרות.
הערות שוליים

↑  Directory of members of the Leningrad branch of Union of Artists of Russian Federation. Leningrad: Khudozhnik RSFSR, 1987. p. 134.
↑  Sergei V. Ivanov (2007). Unknown Socialist Realism. The Leningrad School. Saint Petersburg: NP-Print Edition. pp. 9, 19, 359, 367, 389–393, 395, 397–403, 407, 442, 444
↑  Anniversary Directory graduates of Saint Petersburg State Academic Institute of Painting, Sculpture, and Architecture named after Ilya Repin, Russian Academy of Arts. 1915–2005. Saint Petersburg: Pervotsvet Publishing House, 2007. p. 66.
↑  Sergei V. Ivanov (2007). Unknown Socialist Realism. The Leningrad School. Saint Petersburg: NP-Print Edition. pp. 6–7.
↑  Vern G. Swanson (2001). Soviet Impressionism. Woodbridge, England: Antique Collectors' Club. pp.152, 158, 202, 203.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810552152305606  BnF: cb119410645 (data)  GND: 143999990  ISNI: 0000 0001 1881 1846  LCCN: n85108697  LNB: 000052691  RKD: 438932  SUDOC: 174576757  VIAF: 114063501   WorldCat (עם VIAF): 114063501 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בוריס אוגארוב".
ג'יימס פנימור קופר

| --- | --- |

דיוקן של ג'יימס פנימור קופר. הצייר: ג'ון וולסלי ג'רוויס, 1822
 לידה:  15 בספטמבר 1789 ברלינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בספטמבר 1851 (בגיל 61) קופרסטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Christ Churchyard 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  ספר הרפתקאות, עיון 
 יצירות בולטות:  המוהיקני האחרון 
 תקופת הפעילות:  מ-1820 
 בן או בת זוג:  Susan Augusta Delancey 
 צאצאים:  סוזן פנימור קופר, Paul Fenimore Cooper, Charlotte Fenimore Cooper 
 חתימה:   
 
ג'יימס פנימור קופר (באנגלית: James Fenimore Cooper;‏ 15 בספטמבר 1789 - 14 בספטמבר 1851) סופר אמריקאי, אבי סיפורי ההרפתקאות האינדיאניים, מחבר "המוהיקני האחרון", שהוא המפורסם מבין סיפורי "פוזמק העור".
חייו

נולד בברלינגטון, בניו ג'רזי. אביו היה שופט, ובמלאת לג'יימס שנה אחת עקרה המשפחה לעיירה קופרסטאון, שיסד האב לחוף אגם במדינת ניו יורק וקרא לה בשמו. הייתה זו תקופת החלוציות בתולדות ארצות הברית, ומילדותו ספג הבן את מראות נופי הערבה הפראיים ושמע סיפורי הרפתקאות על ההתנגשויות בין המתיישבים הלבנים לבין שבטי האינדיאנים. סיפורים אלה העלה על הכתב.
בגיל 16 הצטרף לצי ושירת כקצין על סיפון ספינה בימת אונטריו. לאחר מות אביו השתקע באחוזת המשפחה ושלח ידו בכתיבה. סיפוריו זכו מיד בהצלחה והתפרסמו ברחבי העולם. הוא היה הסופר האמריקאי הראשון שזכה בהצלחה בינלאומית. שבע שנים שירת קופר כקונסול כבוד של ארצות הברית בפריז, ובשובו לארצו כתב את הספר "הבית כפי שמצאתיו" אשר עורר ביקורת וגרר את מחברו למאבקים עם העיתונות.
אולם הספרים שבזכותם התחבב קופר על דורות של קוראים צעירים בעולם הם אלה העוסקים בהווי של ארצות הברית בראשית תקופת ההתיישבות. במיוחד זכו בפרסום חמשת ספרי "פוזמק העור", הוא כינויו של נתנאל במפו - צייד ישר לב וידיד האינדיאנים (הקרוי גם "עין הנץ"), שנקלע לסדרה של הרפתקאות מרתקות. הנודע שבספרי הסדרה הוא "המוהיקני האחרון", סיפור מלא חיבה לאינדיאנים ולאורחות חייהם, המתאר את מסעו של "עין הנץ" אל מצודה נצורה כדי להחזיר למפקדה את שתי בנותיו. סיפורו האחרון, "מבואות האלון", עוסק בכומר המגלה לשבט אינדיאני שבניו הם מצאצאי עשרת השבטים וכי עליהם לנסוע לארץ ישראל.
רבים מספריו תורגמו לעברית.
ספריו של קופר, כגון "אחרון המוהיקנים", "הגשש" ו"פוזמק העור", עסקו בתיאור מציאותי של התפשטות האדם הלבן למערב ארצות הברית ודחיקתם של האינדיאנים. נושא נוסף שבו עסקו ספריו היה ספנות.
ביבליותיקה אלכסנדרינה

| --- | --- |


מראה כללי
 מיקום:  אלכסנדריה, מצרים
 סוג:  ספרייה ציבורית ומרכז תרבות
 תאריך ייסוד:  2002
 גודל האוסף:  למעלה מ-5 מיליון פריטים
 מנהל:  מנהל כללי:
 קואורדינטות:  31°12′32″N 29°54′33″E﻿ / ﻿31.20889°N 29.90917°E﻿ / 31.20889; 29.90917
 https://www.bibalex.org/
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםביבליותיקה אלכסנדרינה(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםביבליותיקה אלכסנדרינה
צידו השקוע של הגג והמעבר העילי המוביל אל חוף הים
החזית האחורית של המבנה המצופה בשכבת גרניט
תקריב של חזית הגרניט
"כיכר הידע" ובו הכניסה אל הספרייה והמעבר העילי
מראה כללי של אולמות הקריאה
הביבליותיקה אלכסנדרינה (בלטינית: Bibliotheca Alexandrina; בערבית: مكتبة الإسكندرية) היא ספרייה ציבורית גדולה ומרכז תרבותי לחוף הים התיכון באלכסנדריה שבמצרים. בנוסף לתפקידיה אלה מבקשת הביבליותיקה אלכסנדרינה להנציח בעצם קיומה ובפעילותה את הספרייה הגדולה של אלכסנדריה, שהייתה הספרייה הגדולה והמפורסמת בעולם בעת העתיקה, ולנסות ולהשיב לעיר את המעמד הרם שנודע לה בעבר כמרכז של תרבות ולימוד:
To be a center of excellence in the production and dissemination of knowledge and to be a place of dialogue, learning and understanding between cultures and peoples.
להיות מרכז למצוינות ביצירה ובהפצת ידע ולשמש מקום לדו-שיח, למידה והבנה בין תרבויות ועמים.
הביבליותיקה אלכסנדרינה נחנכה באופן רשמי בשנת 2002 והיא כוללת, נוסף על הספרייה עצמה, פלנטריום, מרכז כנסים, מוזיאונים, תערוכות קבועות ומספר מתקנים נוספים.
היסטוריה

הרעיון לחדש את ימיה של ספריית אלכסנדריה עלה לראשונה בשנת 1974 וזכה עד מהרה לתמיכה רחבה. נשיא מצרים חוסני מובארכ התגייס למיזם וארגון אונסק"ו הצטרף גם הוא לפרויקט ויזם בשנת 1988 את התחרות הבינלאומית לעיצוב המבנה. מבין 500 הצעות שונות זכתה בשנת 1989 חברת האדריכלות הנורווגית "סנהטה" (Snøhetta) והחל תהליך שנמשך 6 שנים ושנועד להכשיר את תחילת הבנייה.
ב-12 בפברואר 1990 התקבלה הצהרת אסואן ששימשה כהצהרת כוונות לפרויקט, ואשר פתחה בשתי הפסקאות הבאות:
At the beginning of the third century before our era, a great enterprise was conceived in ancient Alexandria, meeting-place of peoples and cultures: the edification of a Library in the lineage of Aristotle’s Lyceum, transposing Alexander’s dreams of empire into a quest for universal knowledge.
On the eve of the third millennium and under the patronage of President Mohamed Hosni Mubarak, the Government of the Arab Republic of Egypt is seeking, in co-operation with UNESCO and with the financial support of UNDP and other public and private sources, to revive the Ancient Library of Alexandria by restating its universal legacy in modern terms.
בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס, התממש מפעל ענק באלכסנדריה העתיקה, מקום מפגש לתרבויות ולעמים; הקמתה של ספרייה ברוח הליקיאון של אריסטו, שהרחיבה את חלומו של אלכסנדר הגדול להקמת אימפריה לכדי חיפוש אחר ידע אוניברסלי.
לקראת האלף השלישי ובחסותו של נשיא מצרים מחמד חוסני מובארכ, מבקשת ממשלת הרפובליקה הערבית של מצרים, בשיתוף עם אונסק"ו ובתמיכה כספית של תוכנית הפיתוח של האומות המאוחדות ומקורות פרטיים וציבוריים נוספים, להחיות את הספרייה הגדולה של אלכסנדריה בדרך של חידוש מורשתה העולמית בעידן המודרני.
מכוחה של הצהרה זו גויס סכום ראשוני של 65 מיליון דולר, רובו ממדינות ערב, והיא נחתמה, בין היתר, בידי נור, מלכת ירדן, סופיה, מלכת ספרד, נשיא איחוד האמירויות הערביות, הנסיכה קרוליין ממונקו, נשיא צרפת פרנסואה מיטראן, סוזן מובראכ, אשתו של נשיא מצרים, מלינה מרקורי חברת הפרלמנט היווני ולשעבר שרת התרבות בממשלת יוון ומספר מנהיגים נוספים ואנשי אקדמיה.
בשנים ראשונות אלה, רכשה הספרייה את אוסף הכותרים הראשוני שלה שכלל 100,000 ספרים. בינואר 1995 החלה הנחת היסודות לבניין ועד 1996 נרכשו 60,000 כותרים נוספים. בשנת 1997 החלו עבודות הגימור של המבנה, עבודות נוף, ועיצוב הפנים, ובסופן הועבר האוסף שנאסף עד אז אל המבנה החדש. ב-16 באוקטובר 2002 נחנכה הביבליותיקה אלכסנדרינה באופן רשמי.
בנוסף לפרסומי האו"ם מתפרסמים בספרייה גם פרסומים של ארכיון האינטרנט.
המבנה

המבנה שוכן ברובע שטבי בסמוך מצפון לקמפוס הפקולטה לאומנות של אוניברסיטת אלכסנדריה, וצופה אל הים התיכון שצמוד לו מצפון. הביבליותיקה הוקמה סמוך לאתר בו שכנה הספרייה הגדולה של אלכסנדריה בעת העתיקה, וממצאים מהתקופה היוונית והרומאית שנמצאו באזור מוצגים במוזיאון השוכן בתחומה.
המבנה המרכזי עגול וקוטרו 160 מטר. הוא מחקה את צורת הדיסקית השטוחה של השמש בתרבות מצרים העתיקה, ובהקשרה של הספרייה נושא דימוי השמש משמעות של הארת העולם והתרבות האנושית. המבנה מוקף בבריכה מלאכותית שצורתה כשל טרפז וזו מייצגת את השמיים שסביב גלגל השמש, בעוד שמימיה חוברים יחד עם השמש, האדמה וכחול השמיים ומייצגים את יסודותיו של הטבע. גגו של הבניין משופע לכיוון הים בצידו הצפון-מזרחי של המבנה, דבר המאפשר להשקיף מהחלונות הקבועים בו אל הים ולאור היום לחדור ישירות אל פנים הספרייה. צידו הנמוך של הגג שקוע מתחת למפלס הבריכה ומעבר עילי מקשר את המתחם אל הטיילת שלחוף הים מצד אחד ואל קמפוס אוניברסיטת אלכסנדריה מצידו האחר. החזית האחורית של המבנה מצופה בשכבת גרניט אפורה מאסואן שבה חקוקים 120 אותיות וטקסטים קליגרפיים מתרבויות שונות בעולם.
עלות הקמת המתחם הגיעה לסכום של 220 מיליון דולר, שרובו בסך 169 מיליון דולר הושקע במחיר הבנייה והיתר שימש לרכישת האוסף הכותרים הבסיסי וציוד. סכום זה אינו כולל את מחיר הקרקע, עלות הקמת מרכז הכנסים ומספר סעיפי הוצאות נוספים שערכם הכולל מגיע ל-182 מיליון דולר, סכום שנתרם על ידי ממשלת מצרים. שטחו הכולל של המתחם עומד על 45,000 מ"ר, והשטח הבנוי של בניין הספרייה לבדו משתרע על פני 11 קומות ו-85,405 מ"ר. על תכנון המתחם זכתה חברת סנופטה בפרס לאדריכלות.
המתחם כולל את הספרייה המיועדת לקלוט בין 4 ל-8 מיליון ספרים, מרכז חיבור לרשת האינטרנט וארכיון אינטרנטי, חמישה מכוני מחקר, שלושה מוזיאונים, מרכז כנסים המסוגל להכיל עד 3,200 איש בארבעה אולמות, בית ספר בינלאומי למדעי המידע, מכון לקליגרפיה, מעבדה לשחזור כתבי יד ופלנטריום.
הספרייה > האוסף המרכזי

הביבליותיקה אלכסנדרינה היא ספרייה ציבורית, אם כי הכניסה אליה כרוכה בתשלום. האוסף עצמו משתרע על פני 7 מ-11 קומות הבניין, דבר המייצג באופן סמלי את "פירמידת הידע". האוסף מאורגן ומקוטלג על פי שיטת דיואי העשרונית, וחלקו המרכזי כלל בסוף שנת 2002 כחצי מיליון כותרים. לפי הצהרת הכוונות של הנהלת הספרייה, בכוונתה להשלים את האוסף כך שיכלול לפחות 5 מיליון כותרים עד שנת 2020‏, אולם רבים מטילים ספק באפשרות למימוש מטרה זו (ראו להלן בפרק הביקורת).
הספרייה > אוסף ההפקדה

הביבליותיקה אלכסנדרינה היא ספריית הפקדה של האומות המאוחדות, האיחוד האירופי, הליגה הערבית ושל מספר ארגונים ממשלתיים נוספים. אוסף ההפקדה כלל בשנת 2007 כ-17,500 כותרים שונים. בספרייה אוסף הפקדה גם של מדיה דיגיטלית הכולל בין היתר את כל האמנות הרשומות במאגר האו"ם, מאגר מסמכי האו"ם מאז 1993, מאגר הסטטיסטיקה של האו"ם ומספר מאגרים אלקטרוניים של הבנק העולמי. בנוסף משמשת הביבליותיקה כספריית הפקדה לכל האוניברסיטאות במצרים, ובתחום זה כולל האוסף שבה (נכון ל-2007) 41,400 תזות ודיסרטציות.
הספרייה > אוסף האמנות

בספרייה אוסף אמנות במדיה אלקטרונית ואנלוגית הכולל ציורים, תרשימים אדריכליים, מוזיקה, סרטים, הצגות תיאטרון ועוד וכן אוסף מודפס של ספרים, כתבי עת וגליונות תווים.
הספרייה > אוסף המפות

אוסף של 4,300 מפות וכן אטלסים. המפות הן בעיקרן מפות מודרניות מכל העולם, אך מושם דגש על מפות של אלכסנדריה, מצרים, המזרח התיכון ואגן הים התיכון. באוסף גם מפות ישנות שהמוקדמות שבהן הן מהמאה ה-15.
הספרייה > אוספים נוספים, תערוכות ומוזיאונים

ספרייה לעיוורים ולמתקשים בראייה.
אוסף ובו כ-10,000 ספרים ומסמכים נדירים שמקורם בין המאה ה-16 למאה ה-20.
אוסף לילדים בני 6 עד 11 שכולל מעל ל-15,000 כותרים.
ספרייה לבני נוער בני 12 עד 16.
אוסף הספרייה העירונית של אלכסנדריה שנפתחה בשנת 1892 והכולל 6,000 ספרים וכתבי יד.
תערוכה קבועה - "מראות אלכסנדריה" - הכוללת תחריטים של העיר מהמאה ה-15 עד המאה ה-19 ותצלומים נדירים שלה עד אמצע המאה ה-20.
תערוכה קבועה המוקדשת ליצירתו של במאי הסרטים המצרי שאדי עבדל סלאם.
מוזיאון ארכאולוגיה ובו 1,079 ממצאים מתקופת מצרים הקדומה ועד לתקופה האיסלמית.
מוזיאון כתבי יד שנפתח בשנת 2001 ובראשותו עומד יוסף זידאן. המוזיאון כולל אוסף גדול של כתבי יד סרוקים.
ביקורת

הביקורת הבסיסית[דרוש מקור][מפני ש...] כנגד הפרויקט התייחסה לשאלה האם על מצרים להקים פרויקט כה שאפתני כאשר מצבה הכלכלי רעוע ועליה להתמודד עם בעיות קשות הקשורות באיכות חייהם הבסיסית של תושביה. עוד הקשו המבקרים[דרוש מקור][מפני ש...] ושאלו האם תוכל ממשלת מצרים לספק את דרישות הספרייה לאורך זמן והאם היא תשכיל לעצב את האוסף בלא התערבות של צנזורה ממשלתית. אחרים יצאו כנגד ההתמקדות בעיצוב המבנה עצמו ולא בטיבו של האוסף שהוא יכיל. ואכן, בעת פתיחתה הרשמית של הספרייה הקיף האוסף שבה חצי מיליון ספרים בלבד, מספר כותרים קטן בקנה מידה בינלאומי, דבר שנגרם כתוצאה מקשיי מימון לרכישת ספרים נוספים ולהגדלת האוסף. למרות כוונתה של הנהלת הספרייה להשלים את איסוף הספרים עד שנת 2020, בקצב הרכש הנוכחי יחלפו שמונים שנים בטרם תכיל הספרייה את האוסף שהיא מתיימרת לכלול.[דרוש מקור][מפני ש...]
ראו גם

הספרייה הגדולה של אלכסנדריה
הערות שוליים

↑  מתוך האתר הרשמי
↑  אתר Snøhetta
↑  מתוך הצהרת אסואן
↑  האתר הרשמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257500505171  PLWABN: 9810678662205606  BIBSYS: 90842467  BnF: cb13322738m (data)  CiNii: DA14998230  GND: 1250249-2  ISNI: 0000 0001 2257 3510  LCCN: n88099980  LNB: 000114625  NLA: 42362868  NSK: 000453658  SELIBR: 326378  SUDOC: 035583622  VcBA: 494/12170  VIAF: 172389567   WorldCat (עם VIAF): 172389567
ביטחון פנים

ביטחון פנים הוא הפעולה של שמירת שלום בגבולות מדינה ריבונית או שטחים בעלי שליטה עצמית אחרים, בדרך כלל על ידי שמירה על החוק הלאומי, והגנה מפני איומי ביטחון פנים. האחריות לביטחון הפנים עשויה לנוע בין כוחות המשטרה לכוחות צבאיים למחצה (כגון ז'נדרמריה או משמר לאומי), ובנסיבות חריגות, הצבא עצמו.
איומים על ביטחון הפנים

איומים על השלום הכללי עשויים לנוע בין סדר אזרחי ברמה נמוכה, אלימות בקנה מידה גדול, או אפילו התקוממות מזוינת. איומים על ביטחון הפנים עשויים להיות מופנים כלפי אזרחי המדינה, או כלפי הגופים והתשתיות של המדינה עצמה, ועשויים לנוע בין פשע קטן, פשע מאורגן חמור, אי שקט פוליטי או תעשייתי, או אפילו טרור פנימי. מעצמות זרות עשויות גם לשמש איום על ביטחון הפנים, על ידי ביצוע או מתן חסות לטרור או מרד, מבלי להכריז מלחמה בפועל.
האחריות הממשלתית לביטחון הפנים תהיה לרוב על משרד הפנים, להבדיל ממשרד ההגנה או הביטחון. בהתאם למדינה, ביטחון הפנים של מדינה יישמר על ידי המשטרה הרגילה או כוחות ביטחון צבאיים יותר (הידועים בשם ז'נדרמריה או, פשוטו כמשמעו, כוחות הפנים). סוכנויות מיוחדות אחרות לביטחון פנים עשויות להתקיים כדי להגביר את הכוחות העיקריים הללו, כגון משמר לאומי, משמר גבול, יחידות משטרה מיוחדות, או היבטים של סוכנויות מודיעין של המדינה. במדינות מסוימות, ביטחון הפנים עשוי להיות האחריות העיקרית של כוח המשטרה החשאית.
רמת הכוח המורשה המשמשים סוכנויות וכוחות האחראים על שמירה על ביטחון הפנים עשויה לנוע בין משטרה לא חמושה לארגונים חצי צבאיים חמושים לחלוטין, או להפעיל רמה מסוימת של נשק פחות קטלני ביניהם. במצבים אלימים, כוחות ביטחון הפנים עשויים להכיל רכיב כלשהו של ציוד צבאי כגון כלי רכב משוריינים שאינם צבאיים.
היבטים משפטיים

בהתאם לארגון המדינה, לכוחות ביטחון הפנים עשויה להיות סמכות שיפוט ברמה הלאומית או הפדרלית. מכיוון שהמושג ביטחון פנים מתייחס לישות המדינה ואזרחיה, אנשים המהווים איומים על ביטחון הפנים עשויים להיות מוגדרים כאויב המדינה או אויב העם.
אנשים שנעצרו על ידי כוחות ביטחון הפנים עשויים להיות מטופלים על ידי מערכת המשפט הפלילי הרגיל, או עבור פשעים חמורים יותר נגד ביטחון הפנים כגון בגידה, הם עלולים לעמוד בפני אמצעים מיוחדים כגון משפטים חשאיים. בזמנים של אי שקט קיצוני, פעולות ביטחון הפנים עשויות לכלול אמצעים כגון כליאה (מעצר ללא משפט).
מערכת יחסים עם הצבא

בהתאם לאופי צורת הממשל במדינה, אכיפת ביטחון הפנים לא תתבצע בדרך כלל על ידי כוחות הצבא של המדינה, שתפקידם העיקרי הוא הגנה חיצונית, למעט בתקופות של אי שקט קיצוני או מצב חירום אחר, או מלחמת אזרחים. לעיתים קרובות, מעורבות צבאית בביטחון הפנים אסורה במפורש, או מוגבלת לסיוע צבאי מורשה למעצמה האזרחית כחלק מעיקרון השליטה האזרחית בצבא. כוחות מיוחדים צבאיים עשויים במקרים מסוימים להיות תחת פיקוד זמני של כוחות אזרחיים, יפעלו במדינה בעת מצבים מיוחדים של ביטחון פנים כגון פעולות סיכול טרור.
ראו גם

RSHA
ביטחון לאומי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10638974  NKC: ph116711