stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צפיפות אוכלוסייה

מפת צפיפות אוכלוסין עולמית, 2019
צפיפות אוכלוסייה או צפיפות אוכלוסין היא מונח בתחום הדמוגרפיה, המציין את יחס האוכלוסייה לשטח עבור מרחב גאוגרפי. היחס נמדד לקילומטר רבוע, או מטר רבוע לתושב.
מונח זה מאפשר לזהות בקלות שטחים לא מיושבים, שטחים כפריים וערים. כמו כן, הוא מסוגל לקבוע את דמות היישוב. לרוב, כאשר צפיפות האוכלוסייה נמוכה (מעט תושבים) ניתן לצפות להתיישבות הנפרסת על פני שטחים גדולים ומקצה מרחב גדול לכל פעילות (מגורים רחבים, שדות חקלאיים וכו'), בעוד שבמקרה של צפיפות אוכלוסין גבוהה (תושבים רבים) ניתן לצפות לניצול מרבי וחסכני של השטח (מבנים רבי קומות, מפעלי תעשייה כמקור הכנסה וכו'). אם כי בהרבה מקומות המצב לא כך, ומקומות יכולים להיות עם צפיפות אוכלוסייה נמוכה, שבהן רוב האוכלוסייה מתגוררת בערים גדולות, כאשר יש שטחים רבים לא מפותחים.
בסוף שנת 2022 עמדה אוכלוסיית העולם על 8 מיליארד איש, פי שלושה ממספר האנשים שחיו בעולם בשנת 1950. עם זאת, בשל מגמה של ירידה בילודה, קצב הגידול בשנת 2021 היה הנמוך ביותר מאז שנת 1950. ארגון האומות המאוחדות מעריך שאוכלוסיית העולם תגיע למספר שיא של 10.4 מיליארד איש בשנת 2080, מספר שיישאר יחסית יציב עד לשנת 2100.
השלכות

גורמים רבים מושפעים מצפיפות האוכלוסייה:
ההשפעה על הקשרים החברתיים והתודעה האנושית שונים. לרוב במקומות בעלי צפיפות אוכלוסייה גבוהה קיימת נטייה לזרות וניכור סביבתי, וחיבור למנגנונים חברתיים המוניים (מקום עבודה גדול ומורכב, מקומות בילוי המוניים וכו'), בעוד שבמקומות דלילי אוכלוסין קיימים חוגים חברתיים מצומצמים ואינטימיים יותר.
הפרעה לאקולוגיה: באזורים בהם צפיפות אוכלוסייה גבוהה, קיימת הפרעה רבה ביותר ביחס לשטח, שכן הפעילות הכלכלית גדלה. עם זאת, לעיתים קרובות ההפרעה לנפש קטנה יותר שכן השטח מנוצל בצורה חסכנית.
שיטת התחבורה משתנה, ומתאימה עצמה לצורכי התושבים. לרוב, במקומות מיושבים בצפיפות יושם דגש על רשת תחבורה צפופה (כביש בכל רחוב, אוטובוסים עירוניים, רכבות תחתיות וכו') וכלי רכב קלים הנוסעים למרחקים קצרים (אופניים, אופנועים וכו') בעוד שבמקומות מיושבים בדלילות תהיה נטייה למסלולי תחבורה ארוכים, בשימוש כלי רכב מהירים בעלי קיבולת גבוהה (מטוסים, רכבות מהירות וכו'[דרוש מקור]).
התשתיות באזורים צפופי אוכלוסייה לרוב מבוססות יותר, בשל העלויות הנמוכות. עם זאת, צפיפות אוכלוסין גבוהה מהיכולת הכלכלית של החברה עשויה להביא לקריסת התשתיות מרוב עומס.
לארגונים החשובים לכלל האוכלוסייה, כדוגמת מוסדות ממשלתיים, משרדי חברות ארציות, נמלי ים ותעופה, מגרשי ספורט, יש נטייה להימצא במקומות צפופי אוכלוסייה, מטעמי נגישות הקהל וכוח האדם.
מצב בו צפיפות האוכלוסין רבה במיוחד, ומביאה לנזקים בלתי נשלטים (פגיעה חמורה באקולוגיה, קריסת התשתית העירונית, צמצום יתר של שטחי חקלאות, מחסור במגורים וכו') מכונה התפוצצות אוכלוסין.
מצב שבו צפיפות האוכלוסין נמוכה עלולה לגרום למערבולת הכחדה ולהוביל להפחתת פוריות נוספת. במצב זה עלולות להיווצר למשל בעיות מוגברות באיתור בני זוג מיניים.
התייחסות לצפיפות האוכלוסייה היא מרכיב מרכזי בתכנון דמוגרפי. ברוב הארצות פיזור האוכלוסייה אינו אחיד, וקיימים שטחים מסוימים בהם צפיפות גבוהה מהרגיל. הכוח העיקרי המביא להיווצרותם של המרכזים הוא יעילות כלכלית מסיבות גאוגרפיות או היסטוריות הגורמת לפיתוח ומגורים במטרופולינים, ופחות באזורי ספר. ממשלות רבות רואות יתרון בפיזור מסוים של האוכלוסייה, מטעמים שונים (צמצום פערים חברתיים, הגנה על גבולות, מניעת פיצוץ אוכלוסין וכו') אם כי בכל העולם גידול האוכלוסייה במטרופולינים גדול מהגידול האוכלוסייה הממוצע במדינה.
צפיפות אוכלוסייה בישראל

ישראל היא בין המדינות הצפופות בעולם, עם צפיפות אוכלוסייה של 426 נפשות לקמ"ר, נכון לשנת 2020 (לא כולל יהודה ושומרון כשמוסיפים את שטחי c הצפיפות היא 386 נפשות לקמ"ר). הצפיפות בפועל גבוהה יותר, מפני שבשטח שבין באר שבע לאילת המהווה כחצי משטח המדינה גרים רק אחוז אחד מהאוכלוסייה. צפיפות האוכלוסייה בישראל צפויה לעלות בחדות בעשורים הקרובים עקב קצב גידול האוכלוסייה בישראל, שהוא מן הגבוהים בעולם, והגבוה ביותר מבין מדינות ה-OECD.
שורה ארוכה של מומחים ואנשי ממשל בכירים טוענים שהעלייה בצפיפות האוכלוסייה תביא עמה פגיעה בכלכלה וביכולת המדינה לספק תשתיות שיענו על צורכי האוכלוסייה, תוך התדרדרות באיכות החיים של כלל התושבים. בין טענותיהם: צפיפות הולכת וגדלה בכיתות הלימוד עלולה להביא להגדלת פערי ההשכלה, והצורך בהרחבת השטחים הבנויים צפויה להביא לצמצום השטחים הפתוחים ושמורות הטבע, ופגיעה במגוון האקולוגי. כמו כן, צפיפות האוכלוסייה משפיעה באופן ישיר על הנסועה בכבישי ישראל, מה שמורגש בעומס הכבד בכבישים ובמערכת התחבורה. לזאת מתווסף העומס על מערכת הבריאות שצפוי אף הוא לגדול עם הגידול בצפיפות האוכלוסייה.
ראו גם

מדינות לפי אוכלוסייה, שטח וצפיפות
צפוף – הפורום לאוכלוסייה סביבה וחברה
הערות שוליים

↑  אוכלוסיית העולם הגיעה ל-8 מיליארד בני אדם, הודו צפויה לעקוף את סין ב-2023, באתר כלכליסט, 15 בנובמבר 2022
↑  WorldBank, Population density (people per sq. km of land area) - Israel, https://data.worldbank.org/
↑  OECD Data, Population, https://data.oecd.org/
1 2  פרופ' מנואל טרכטנברג, פרופ' רחל אלתרמן, פרופ' דן בן דוד,
דן פרי, פרופ' שלמה בכור, ד"ר שירה לב עמי, עו"ד איריס האן, ד"ר דוד כץ, דוד אלקן, עתיד צפוף - ישראל 2050
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565605305171  BNE: XX5278801  BnF: cb11970929h (data)  GND: 4006291-0  LCCN: sh85104918  NKC: ph844305
שלמה שטנצל

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1884 צ'לדז, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1919 (בגיל 34 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ?–1919 
 
אביו הדיין רבי חיים דוב שטנצל
הרב שלמה שטנצל (בכתיב יידי: שטענציל; בפולנית: Szlama SZTENCEL; כ"ה באב תרמ"ד, 16 באוגוסט 1884 - ה' באלול תרע"ט, 31 באוגוסט 1919) שימש כראש ישיבה בסוסנוביץ וכרב של העיירה צ'לדז. מחבר הספרים קהלת שלמה ובית שלמה. נודע גם בכינויו "הגאון מסוסנוביץ".
The grave of Rabbi Chaim Dov Stanzel in the city of Chenshove
שנותיו הראשונות

נולד לרב חיים דב שטנצל, דיין בצ'לדז, בדרום מערב פולין ולפרדיל גיננדיל לבית שוויצר, שאביה היה מעשירי בנדין. אחיו הוא סופר ומשורר היידיש אברהם נחום שטנצל. בני משפחתו היו חסידי ראדומסק. סבא רבא שלו, הרב דוב בעריש הרציגר, היה רבה של בנדין.
בשנת תרנ"ה החל ללמוד אצל הרב אפרים צבי איינהורן בישיבת אמסטוב. בקיץ תרנ"ז, כמה חודשים לפני הבר מצווה, למד אצל הרב יעקב יוסף רבינוביץ, בנו של הרב אברהם יששכר בער רבינוביץ מראדומסק. אחר כך חזר לישיבת אמסטוב לשנה אחת, ולמד בישיבתו של האבני נזר במשך חצי שנה. בשנת תרס"א חזר למקום הולדתו, צ'לדז.
חייו הבוגרים

בט' באלול תרס"ב, כשנעשה בן שמונה עשרה, נשא לאישה את מרים ביילא בת הרב אפרים מרדכי צוויגענהאפט, שו"ב ומו"צ בסוסנוביץ שהיה מקורב לאבני נזר. בגיל עשרים ואחת, נתמנה כרב של צ'לדז, בעידודו של בעל הכנסת יחזקאל מראדומסק.
בספר הזיכרון לקהילת סוסנוביץ נאמר עליו: ”"בסוסנוביץ התייחסו אליו מלבד כאל רב ודיין העיר, גם כקדוש בעל מופת, והתחשבו בו מאוד בכל מקום. הוא נזהר מאוד שלא לכעוס על שום אדם, וכן הקפיד, שלא לדבר שקר, משך היום לא ישן מעולם מלבד בשבת.” בספר גאוני פולין האחרונים, שפרסם אהרון סורסקי, מסופר שוויתר על רבנותו בנימוק של צדקה: בעקבות תלונות של בני המקום על זקנותו של השוחט וידיו הרועדות, הוא פסל את השוחט, מה שהביא לאיבוד פרנסתו. באותה תקופה, בא אליו בן דודו, רבי אריה צבי פרומר, לימים ראש ישיבת חכמי לובלין, כשהוא מחפש אחר משרת רב פנויה. הרב שטנצל ויתר על תפקידו ברבנות המקום תמורת סכום גבוה. את הכסף נתן לאותו שוחט שהעביר מתפקידו.
בשנת תרס"ח עבר לסוסנוביץ, מקום מגוריו של חותנו, ושם נתמנה לדיין, ולראש ישיבת "יגדיל תורה".
בשנת השלושים וארבע לחייו חלה ונזקק לנסיעה למעיין המרפא שצ'אבניץ, שם טיפל בו אביו, עד שנפטר בה' באלול תרע"ט, בגיל שלושים וחמש.
לאחר פטירתו נמצא יומן של חשבון נפש שכתב מדי יום מאז חתונתו, שם תיעד את חטאיו. חלקים מהיומן נדפסו בספר "חידושי הגאון מסוסנוביץ" המאגד שני ספרים קהלת שלמה ובית שלמה[דרוש מקור].
ספריו

לאחר פטירתו הוציאו ילדיו את הספר קהלת שלמה מכתביו. הספר יצא בשנת תרצ"ב בפיעטרקוב וכולל 900 ערכים לפי סדר א"ב. בן דודו, הרב פרומר, כותב בהסכמה: ”ביודעו ומכירו ומוקירו קאמינא, כי הרה"ג זצ"ל היה תלמיד חכם גדול, שקידתו בתורה היה דבר נפלא, ממש לא הלך ד' אמות בלא תורה. ושם לילות כימים ולמד תורה מתוך הדחק, והיה צדיק תמים עניו ושפל ברך, ויראת השם חופף עליו כל היום. והיה ממרי דחושבנא ומן יום חופתו שהיה בשנת שבעה עשר לימי חייו ועד יום עלות נשמתו הטהורה השמימה... רשם לו בכל יום לפני שכיבתו איך עבר עליו כל היום במחשבה, דיבור ומעשה לא הניח דבר קטן ודבר גדול”. כמו כן קיבל הספר את הסכמות של הרבי מראדומסק רבי שלמה חנוך הכהן רבינוביץ; רבי מנחם זמבא ורבי חיים עוזר גרודזנסקי.
בתש"ע יצא הספר "חידושי הגאון מסוסנוביץ" הכולל את החיבור בית שלמה, חידושים על הש"ס מכתב ידו, וכן מהדורה מחודשת של קהלת שלמה.
צאצאיו

בנו הבכור, יעקב יוסף שטנצל, שימש כשוחט בעיר סוסנוביץ. נרצח בשואה עם אשתו מירל ברקוביץ וארבעת מילדיהם.
הרב יונה שטנצל, עלה לארץ ישראל ב-1935 והתגורר בתל אביב. שימש כרבה של שכונת נווה שאנן בתל אביב. מייסד לימוד משנה יומית ולימוד הלכה יומית.
צבי יהודה (הערש לייב) שטנצל, שימש כיו"ר פועלי אגודת ישראל בסוסנוביץ. נרצח בשואה עם אשתו ובתם התינוקת.
נחום, היגר לאנגליה לפני המלחמה.
בנותיו רחל ושרה נרצחו בשואה.
אסתר, אשת הרב שלמה זאב צווייגענהאפט, אשר כיהן כראש השוחטים בפולין, ולאחר השואה כרב של הנובר ושל מדינת סקסוניה התחתונה (נידרזאקסן). נרצחה בשואה עם שני ילדיה.
הערות שוליים

↑  ספר סוסנוביץ והסביבה בזאגלמביה, בעריכת מאיר שמעון גשורי ברוקנר, עמוד 471
↑  חצי מהנדוניא שקיבל הרב פרומר מחותנו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305984805171  ISNI: 0000 0000 6876 2328  LCCN: nr96043068  VIAF: 97468674   WorldCat (עם VIAF): 97468674 
כריכת ספרו של הרב שטנצל
שמואל איז'אק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בדצמבר 1915 טרגו מורש, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  4 בספטמבר 2007 (בגיל 91) קלוז'-נאפוקה, רומניה 
 תפקידים:  רופא 
 
שמואל איז'אק (בהונגרית: Izsák Sámuel; טרגו מורש, 20 בדצמבר 1915 - קלוז', 4 בספטמבר 2007) היה רופא יהודי-הונגרי-רומני מטרנסילבניה, היסטוריון לרפואה ולמדעי הרוקחות, פרופסור באוניברסיטה וחבר הסגל האקדמי, אחיו הצעיר של לאסלו איז'ק, סופר ועיתונאי.
קורות חייו

איז'אק נולד במשפחה יהודית וסיים את לימודיו התיכוניים בליציאום היהודי בטימישוארה. הוא החל את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת בולוניה, המשיך בקלוז', אך נאלץ להפסיק עקב חוקי הגזע שהוחל על ידי המשטר ההונגרי משנת 1938 וקיבל את התואר שלו רק ב-1948. הוא החל את הקריירה שלו באוניברסיטה במחלקה להיסטוריה של הרפואה והרוקחות באוניברסיטה בטרגו מורש, שלוחת אוניברסיטת קלוז'.(רו').
איז'אק היה חבר מלא ב:
אגודת ההיסטוריה הרפואית והפרמצבטית הרומנית (1956)
האקדמיה הבינלאומית להיסטוריה של הרפואה (1966)
חבר כבוד באקדמיה האיטלקית די סטוריה דלה פרמצ'יה (1970)
באגודה ההונגרית להיסטוריה רפואית (1978)
הוא השתתף בקונגרסים המקצועיים הבינלאומיים ב:דוברובניק (1959), פץ' (1962), סיינה (1963), היידלברג (1970), בוקרשט (1970), פראג (1971), לונדון (1972), פריז (1973), בודפשט (1974) וברצלונה (1980).
תחומי המחקר

תחומי המחקר שלו היו:
רפואת הנאורות בטרנסילבניה, מולדובה, ולאכיה ובאנאט
היסטוריה של מגפות (דבר, כולרה)
הוצאת ספרים רפואיים בקלוז'
ענייני חינוך ובתי חולים, ידע רפואי באירופה של ימי הביניים
מחזור הדם הקטן שהתגלה על ידי מיכאל סרווטוס וההיבטים הטרנסילבניים של הגילוי
ההיסטוריה האוניברסלית והמקומית של רוקחות
יחסי רפואה רומנית-הונגרית
במחקריו הביא מידע חדש לגבי עבודתם של כמה רופאים בולטים
פעילות פרסום

פרסומי המומחים שלו ומחקריו בכתבי עת מתמחים מקצועיים מקומיים וזרים:
Farmacia, Clujul Medical, Revista Medicală– Revista Medico-Chirurgicală, Acta Musei Napocensis
שבועון רפואי בבודפשט, ובפריז Histoire de la Médicine Hebraique ו־Revue d'Histoire de la Pharmacie,
כמו גם בטורים של The Pharmaceutical Journal בלונדון,
הוא פרסם את מאמרים העממיים שלו ומאמרים אחרים בהונגרית וברומנית בטורים של Utunk, Dolgozó Nő, A Hét, Igazság, Új Út, Universul (1949), Lupta Ardealului ; הדיונים שלו על תולדות הרפואה (1960, 1980–82) שודרו על ידי השידור ההונגרי של רדיו קלוז'-נאפוקה .
הארגון המדעי של אוסף התרופות של מוזיאון ברוקנטל בסיביו (1950), ויצירת האוסף ההיסטורי של רוקחות בקלוז'-נאפוקה (1954).
הוא היה שותף למספר עבודות סיכום של היסטוריה רפואית בשפה הרומנית:
Din istoria medicinii universale. 1970
Istoria medicinii româneşti. 1972
מילון כרונולוגי לרפואה ורוקחות. 1975
Seria Din istoria ştiinţelor în România. 1980;
עורך הכרך הליטוגרפי In memoriam Valeriu Lucian Bologa (1981), שפורסם בקלוז'.
עבודות עצמאיות

Aspecte din trecutul medicinii româneşti (1954);
Din trecutul legăturilor medicale româno-maghiare (1956), magyarul: A román–magyar orvosi kapcsolatok múltjából. Ford. Dr. Derzsi László. 1957);
Iuliu Baraş – un mare popularizator al ştiinţelor naturii (1956);
Ştefan Stîncă. Viaţa şi opera lui medicală (1956);
Nicolae Kretzulescu – iniţiatorul învăţămîntului medical românesc (1957); *Studii şi cercetări de istoria medicinii şi farmaciei din R. P. R. (עבודה שקיבלה פרס משרד התרבות, 1962);
Farmacia de-a lungul secolelor (1979).
כמחבר שותף

מחבר שותף של היצירה Contribuţii la istoria medicinii în RPR (1955), שעליה הוענק למחברים בפרס המדינה
תוספות להיסטוריה של רפואת RNA לכרך (1955, עם VL Bologa);
Fapte şi omeni din trectul medicinei în patria noastră c. לעבודה (1962, עם VL Bologa);
Istoria medicinii ג. ספר לימוד מאוחד (1963, עם אחרים);
Studii de istoria medicinii פרסום ליטוגרפי (קלוז', 1968, עם VL Bologa).
פרסים והוקרה

פרס המדינה של הרפובליקה העממית הרומנית (1955)
לקריאה נוספת

Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés II. (G–Ke). Főszerk. Balogh Edgár. Bukarest: Kriterion. 1991. ISBN 973-26-0212-0 (לקסיקון הספרות ההונגרית ברומניה)
ביבליוגרפיה

Matoušek, Miloslav: Z minulost'i rumunské mediciny. Casopis lékarú ceskych 1955/25;
Spielmann József: Az orvostudomány-történeti kutatások fellendülése a Román Népköztársaságban. Utunk, 1955/19;
Spielmann József: Legături–tradiţii. Contemporanul 1957/30;
Spielmann József: Könyv a gyógyszerészet múltjáról. Korunk 1979/10.
Schwann, Stanislaw: Westepem i przypisem zaopatrzyl Ştefan Stîncă Biuletin Glównej Biblioteki Lekarskiej (Warszawa) 1957/5;
Şt. G. Ciulei: Studii şi cercetări de istoria medicinii şi farmaciei în R. P. R. Revista medico-chirurgicală 1963/3;
G. Brătescu: O valoroasă contribuţie istoriografică. Contemporanul 1979/23; *Crişan Mircioiu: Farmacia de-a lungul secolelor. Tribuna 1979/28;
Matekovics György: A gyógyító szótól az életmentő késig. Szabad Szó 1979. május 17;
Elena Ciurea–H. Popescu: Farmacia de-a lungul secolelor. Clujul Medical 1979/3;
Beke György: Az orvoslás közös művelődési hagyományai. Beszélgetés dr. Izsák Sámuel egyetemi tanárral. A Hét, 1981/19.
Pierre Julien: Une histoire roumaine de la pharmacie. Revue d'Histoire de la Pharmacie (Paris) 1981/248;
Murádin Jenő: Janus-arcú orvostudomány. Igazság, 1982. március 12.
הערות שוליים

↑  Paul Ehrlich kolozsvári vonatkozásai = Paul Ehrlich' Relations to Kolozsvár/Cluj (Transylvania), Orvostört. Közl., 53. 2007/3-4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398002505171  ISNI: 0000 0000 8014 6376  LCCN: n2009016485  SUDOC: 231673485  VIAF: 121538630   WorldCat (עם VIAF): 121538630
פטיש מסמר

| --- | --- |

 שיר
 יצא לאור:  1938
 תאריך כתיבה:  1932
 סוגה:  שירי חג, שירי ילדים
 שפה:  עברית
 כתיבה:  עמנואל הרוסי
 לחן:  נחום נרדי
"פטיש מסמר" (נקרא במקור "בונים סוכה") הוא שיר ילדים לסוכות שכתב עמנואל הרוסי (נובוגרבלסקי) בשנת 1932, והוא ידוע בלחן של נחום נרדי משנת 1938.
רקע

שם השיר המקורי שכתב עמנואל הרוסי בשנת 1932 הוא 'בונים סוכה', והוא הולחן בתחילה על ידי המלחין מרדכי זעירא. השיר פורסם בנספח 'מוסף לילדים' של העיתון 'דבר' מיום י"ד תשרי תרצ"ג, 14 באוקטובר 1932.

השיר המקורי נפתח במילים:



”פַּטִּישׁ מַסְמֵר

נִקַּח מַהֵר

קְרָשִׁים נִקַּח

קְנֵי סוּף לַסְּכָךְ”
לאחר מספר שנים, הלחין נחום נרדי מנגינה נוספת לשיר. לצורך ההתאמה ללחן, הוא ערך שינויים קלים במילים וייתכן שנעזר בגיסו מ. בייגל, הוא המחנך והמשורר משה אביגל.

השיר בלחן נרדי נדפס לראשונה בחוברת של נחום נרדי, '18 שירים' שיצאה בשנת תרצ"ט (1938).
לאורך השנים זכה השיר לביצועים רבים, וביניהם של יפה ירקוני, הדסה סיגלוב, דליה עמיהוד, אילנית, רינת גבאי ועוד.
ראו גם

שלומית בונה סוכה
אורחים לחג
הערות שוליים

1 2 3  תמר זיגמן, כך נולד השיר "פטיש מסמר", באתר הספרנים, ‏1.10.2017
↑  בונים סוכה, באתר זמרשת
עץ הרימון (שיר)

"עץ הרימון" (במילותיו הראשונות: "עץ הרימון נתן ריחו") הוא שיר עברי שנכתב על ידי המשורר יעקב אורלנד בשנות ה-40. השיר הוגדר על ידי דן מירון "הפזמון המופתי, בחיר פזמוני ארץ ישראל של התקופה". אורלנד חיבר את השיר למנגינת חתונה יהודית-בוכרית, ובהמשך הולחנו בתים נוספים על ידי ידידיה אדמון (גורוכוב). לשיר המולחן ביצועים ווקאליים רבים משנות יצירתו ועד ימינו.
תולדות השיר

בעת שירותו של אורלנד בצבא הבריטי בשנות מלחמת העולם השנייה, הוא ביקר זוג ידידים ברחוב החבשים בירושלים. באותה עת נחגגה בחצר הבית חתונה של כלה בוכרית עם אברך אשכנזי. את אורלנד כבשו צליליה של נעימה בוכרית שחזרה על עצמה והתנגנה ללא הפסק. הוא חש צורך עז לחבר למנגינה זו מילים, והסתגר לשם כך בחדר האמבטיה. עוד באותו יום מסר את השיר והמנגינה לזמרת חנה רובינא, שבאותו ערב עצמו השמיעה אותו בהופעה בתל אביב. חודשים אחדים לאחר מכן אמר לו ידידו המלחין ידידיה אדמון שהמנגינה מונוטונית מדי, ועל כן הוא חיבר לבתים השני והרביעי (מתוך החמישה) ניגון מלודי ברוח הבית הראשון.
אף שהשיר חובר כשיר זמר, אורלנד כלל אותו בספר שיריו הליריים "שירים על עיט ועל יונה" (אחיאסף, 1946) תחת הכותרת "שיר הרימון" (ובלוויית הציון: "מותאם לנעימת-אהבים בוכרית עתיקה"). בספר מוקם השיר במחזור שירי האהבה "פלטיאל בן ליש".
מילות השיר ופרשנות

רוב המילים וצירופי הלשון של השיר מבוססים על פסוקי שיר השירים, המבטאים אהבה בין גבר ואישה. כך המשפט הראשון, "עֵץ הָרִמּוֹן נָתַן רֵיחוֹ", הוא אלוזיה לפסוק "שְׁלָחַיִךְ פַּרְדֵּס רִמּוֹנִים עִם פְּרִי מְגָדִים כְּפָרִים עִם נְרָדִים" (ד יג), המקשר בין הרימון לריח עז של שיחי בושם. כך גם כל תיאורי הנערה – חומתי, תמתי, עינייך יונים, דגולה כנדגלות ועוד – לקוחים מפסוקיו של שיר השירים.
החוקר אבידב ליפסקר רואה במילות השיר ניסיון להחיות את צירופי הלשון המקראיים לשפה המודרנית, ניסיון ליצור שפה אותנטית המותאמת לתקופה המקראית (ניסיונות שכאלה נעשו באותה תקופה בעיקר בתחום האומנויות הפלסטיות במיוחד בקרב אומני בצלאל כזאב רבן, מאיר גור-אריה ואבל פן).
במקמו את השיר במחזור שירי האהבה "פלטיאל בן ליש", העניק לו אורלנד משמעות חדשה.
ביצועים

השיר בוצע לראשונה (עוד לפני הוספת הלחן של אדמון) על ידי חנה רובינא. רובינא הרבתה לבצע את השיר בהופעותיה, בהן מול חיילים (כחיילי הבריגדה היהודית באיטליה ב-1945); בהיותו להיט באותה תקופה, השיר התקבל בהתלהבות.
בשנת 1944 הושר השיר, בעיבודו של מרק לברי, בפיה של ברכה צפירה במסגרת קונצרט של תזמורת שירות השידור (לימים התזמורת הסימפונית ירושלים) בניצוחו של פאול בן-חיים ששודר ברדיו ירושלים.
לשיר ביצועים רבים, בהם של שושנה דמארי, הדודאים, לילית נגר, אברהם פררה, הדסה סיגלוב, גאולה גיל, מרים אביגל, אריק איינשטיין, אריק לביא, רוחמה רז, רן אלירן, עפרה חזה, זהבה בן.
ביקורת

בתוכנית רדיו בשנת 1979 אמר הסופר מאיר שלו שהמשפט "עץ הרימון נתן ריחו" הוא טעות גסה, שהרי לעץ הרימון אין כלל ריח. אורלנד הגיב לעצמו בחריפות על אותם "דברי פלסתר" כלשונו, ואמר שהוא אינו בוטנאי, וככלל דברי שירה נוגדים את ההיגיון הריאליסטי. עם זאת הוא נכנע לדברי הביקורת ושינה את המשפט הפותח ל"עץ הרימון נתן ליחו". (כך השיר הופיע באוסף "יעקב אורלנד – מבחר כתבים", כרך א', 1977). חוקר הספרות דן מירון טען שהתיקון הוא טעות חמורה ויש להתעלם ממנה. בספריו האחרים של אורלנד השיר מופיע בנוסח המקורי, וכך הוא מופיע בביצועים המוקלטים.
לקריאה נוספת

יעקב אורלנד, היו לילות: משירי הזמר של יעקב אורלנד.תל אביב:תמוז,1985.(הספר בקטלוג ULI)
תמר וולף-מונזון, בהיר וגבוה כזמר - יעקב אורלנד: פואטיקה, היסטוריה, תרבות, המכון למורשת בן-גוריון, 2016, עמ' 120–127.
תמר וולף-מונזון, "ריחו המתגלגל של הרימון", פנים: כתב עת לתרבות, חברה וחינוך, 53-52 (2010), עמ' 122–127
מיקיילה שיפרין

מיקיילה פולין שיפרין (באנגלית: Mikaela Pauline Shiffrin; נולדה ב-13 במרץ 1995) היא גולשת אלפינית אמריקאית, אלופה אולימפית ו-4 פעמים ברציפות אלופת עולם (2013, 2015, 2017 ו-2019) בסלאלום. היא הגולשת הצעירה ביותר בהיסטוריה של המשחקים האולימפיים שזכתה במדליית זהב בגלישה אלפינית בסלאלום (18 שנים ו-345 ימים). היא זכתה ב-15 מדליות באליפויות העולם, מהן 8 זהב.
שיפרין זכתה ב-100 ניצחונות במסגרת גביע העולם (ראשונה בכל הזמנים), מהם 63 בסלאלום (ראשונה בכל הזמנים) 22 בסלאלום ענק (ראשונה בכל הזמנים מבין הנשים) וב-16 תארים בגביע העולם (גביע כדור בדולח), מהם 8 פעמים בגביע העולמי בסלאלום (2013–2015, 2017–2019, 2023 ו-2024) ו-5 פעמים בגביע העולמי הכללי (2017–2019, 2022 ו-2023).
שיפרין היא הגולשת המצליחה ביותר בכל הזמנים. בשנת 2023 הופיעה ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
קורות חיים

שיפרין נולדה בווייל קולורדו, בת שנייה להורים גולשים מצטיינים בעברם. בשנת 2003 עברה עם משפחתה בעקבות עבודתו של אביה, ג'ף, רופא מרדים, בן לאב יהודי, שגדל בניו ג'רזי, לליים, ניו המפשייר. בשנת 2008 היא עברה שוב, הפעם לדנוור.
קורות חיים > אלופת עולם

באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בשלדמינג אוסטריה בשנת 2013 זכתה שיפרין במדליית זהב בסלאלום וסיימה במקום שישי בסלאלום ענק. נוסף לכך, היא השתתפה בתחרות הקבוצתית והגיעה עם נבחרתה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה לנבחרת השוודית.
קורות חיים > אלופה אולימפית

באולימפיאדת סוצ'י (2014) זכתה שיפרין במדליית זהב בסלאלום וסיימה במקום חמישי בסלאלום ענק.
באליפות העולם בסקי אלפיני שנערכה בביוור קריק קולורדו בשנת 2015 בעיירה הסמוכה לעיירה שבה נולדה וגדלה זכתה שיפרין במדליית זהב בסלאלום והגנה על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בתחרות סלאלום ענק ובתחרות הקבוצתית הגיעה עם נבחרתה לשלב רבע הגמר שבו הפסידה שוב לנבחרת השוודית.
באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בסלאלום ענק ומדליית כסף במקצה המשולב. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בסלאלום.
באולימפיאדת בייג'ינג (2022) נחלה אכזבה גדולה כשלא זכתה בשום מדליה. ב-3 התחרויות החזקות שלה, היא כלל לא הצליחה לסיים את המסלול (סלאלום, סלאלום ענק ומשולב). היא סיימה במקום רביעי בתחרות הקבוצתית, במקום תשיעי בסופר G ובמקום 18 בגלישה במורד.
דירוג עונה בגביע העולם

| עונה | גיל | כללי | סלאלום | סלאלום ענק | סופר G | גלישה במורד | משולב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | 16 | 43 | 17 | 49 | — | — | — |
| 2013 | 17 | 5 | 1 | 19 | — | — | — |
| 2014 | 18 | 6 | 1 | 7 | — | — | — |
| 2015 | 19 | 4 | 1 | 3 | — | — | — |
| 2016 | 20 | 10 | 4 | 24 | 39 | — | 23 |
| 2017 | 21 | 1 | 1 | 2 | 24 | 36 | 6 |
| 2018 | 22 | 1 | 1 | 3 | 28 | 5 | — |
| 2019 | 23 | 1 | 1 | 1 | 1 | 25 | — |
| 2020 | 24 | 2 | 2 | 3 | 7 | 5 | — |
| 2021 | 25 | 4 | 2 | 2 | — | — | — |
| 2022 | 26 | 1 | 2 | 3 | 3 | 26 | — |
| 2023 | 27 | 1 | 1 | 1 | 7 | 12 | — |
| 2024 | 28 | 3 | 1 | 5 | 29 | 20 | — |
| 2025 | 29 |  |  |  |  |  | — |
שיאים בגביע העולם

בשנת 2019 היא זכתה ב-886,386 דולר, שיא לעונה הן לגברים והן לנשים
זכתה ב-100 ניצחונות, שיא הן לגברים והן לנשים
עלתה על דוכן המנצחים 155 פעמים, ראשונה בכל הזמנים מבין הנשים
זכתה ב-63 ניצחונות בסלאלום, שיא הן לגברים והן לנשים
זכתה ב-22 ניצחונות בסלאלום ענק, ראשונה בכל הזמנים מבין הנשים
בשנת 2019 זכתה ב-17 ניצחונות, שיא הן לגברים והן לנשים
הגולשת היחידה בהיסטוריה שניצחה בשישה ענפים שונים. מלבד חמשת הענפים הקלאסיים, היא ניצחה גם בסלאלום מקבילים.
הערות שוליים

↑  לינדזי וון, Mikaela Shiffrin Is on the 2023 TIME 100 List, טיים, ‏13 באפריל 2023
↑  by Gabe Friedman, Is Olympic Skier Mikaela Shiffrin Jewish? The Forward Association, February 12, 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812615463005606  GND: 1253623708  ISNI: 0000 0004 3382 0216  LCCN: n2014024771  VIAF: 308231968   WorldCat (עם VIAF): 308231968
חלבון עמילואיד בטא

חלבון עמילואיד בטא הוא מונח בביוכימיה המתאר משקע בלתי מסיס של חלבון. המשקע מופיע במגוון של מחלות כגון מחלת אלצהיימר, מחלת קרויצפלד יעקב, מחלת פרקינסון, סוכרת מסוג 2, קטרקט ועוד. לאחרונה נצפו משקעי העמילואיד בטא גם במוחם של אנשים בריאים. פירוש השם עמילואיד הוא ״דמוי עמילן״. השם ניתן כי עמילואידים נצבעים על ידי יוד באופן הדומה לצביעתו של עמילן.
החלבון ותפקידיו

עמילואיד הוא מונח בביוכימיה אשר מתאר משקעים חלבוניים. משקעים אלה הם חלקים של החלבון APP, שחלבונים אחרים חתכו אותו למקטעים קצרים - עמילואיד בטא. בעיה בתהליך החיתוך של החלבון גורמת לשחרורו מהתאים ולאגירתו בין התאים במצבורים המכונים פלאקים (קיפול חלבונים לא נכון, נראים כמו גושים). פלאקים אלו גדלים עד שתאי העצב בסביבתם מאבדים את הקשרים ביניהם ובהמשך מתים. פלאקים דומים נמצאים בכמה גרסאות של דמנציה ומחלת השריר.
תפקוד החלבון אינו מובן עדיין היטב. מחקר שהתפרסם בכתב העת Science Translational Medicine משער שיש לחלבון עמילואיד בטא תפקיד חשוב בהגנת המוח מפני זיהומים על ידי חיידקים ופטריות. החוקרים מצאו זאת בהמשך למאמר קודם שפורסם ב-2010, בו מצאו שהחלבון יכול להרוג פטריות בתרבית ושפעילותו דומה למשפחת חלבונים אנטיביוטיים שאותה מייצרת מערכת החיסון.
מחקרים בבעלי חיים הראו שהיעדר חלבון עמילואיד בטא אינו מוביל לאובדן ברור של תפקוד פיזיולוגי כלשהו. למרות זאת נמצאו מספר פעילויות פוטנציאליות לחלבון, כגון הפעלת אנזימי קינאז, נוגד מתח חימצוני, רגולציה של הובלת כולסטרול ופעילות אנטי מיקרוביאלית.