stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארבע העונות (להקה)
דיסקוגרפיה נבחרת

| --- | --- |
 סינגלים נבחרים 1956 - "The Four Lovers - (You’re the) Apple of my eye"  1962 - "Sherry"  1962 - "Big girls don’t cry"  1963 - "Walk like a man"  1963 - "Ain’t that a shame"  1963 - "Candy girl"  1963 - "New Mexican rose"  1964 - "Dawn (go away)"  1964 - "Stay (Vee-Jay previous label)"  1964 - "Ronnie"  1964 - "Rag doll / Silence is golden"  1964 - "Alone (Vee-Jay previous label)"  1964 - "Save it for me"  1964 - "Sincerely (Vee-Jay previous label)"  1964 - "Big man in town"  1965 - "Bye bye baby (baby goodbye)"  1965 - "Toy soldier"  1965 - "Girl come running"  1965 - "Let’s hang on"  1966 - "Working my way back to you"  1966 - "Opus 17 (Don’t you worry ‘bout me)"  1967 - "I’ve got you under my skin"  1967 - "Tell it to the rain"  1967 - "'Beggin"  1967 - "C’mon Marianne"  1967 - "Watch the flowers grow"  1969 - "Electric stories"  1969 - "Something on her mind"  1969 - "And that reminds me (my heart reminds me)"  1970 - "Patch of blue"  1975 - "The night"  1975 - "Who loves you"  1976 - "December ‘63 (oh, what a night)"  1976 - "Silver star"  1976 - "We can work it out"  1977 - "Rhapsody"  1977 - "Down the hall":  אלבומי אולפן 1962 - "Sherry and 11 others"  1963 - "Big girls don’t cry and twelve others"  1963 - "Ain’t that a shame and 11 others"  1964 - "Born to wander"  1964 - "Dawn (go away) and 11 other great hits"  1964 - "Rag doll"  1965 - "The Four Seasons entertain you"  1966 - "Big hits by Burt Bacharache, Hal David and Bob Dylan"  1966 - "Working my way back to you"  1969 - "The genuine imitation life gazette"  1972 - "Chameleon"  1975 - "Who loves you"  1977 - "Helicon"
שניאור ובר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באוגוסט 1996 (בן 28) בתי אונגרין, ישראל 
 
שניאור זלמן ובר (נולד בח' באלול ה'תשנ"ו, 23 באוגוסט 1996) הוא איש תקשורת ופובליציסט ישראלי. יוצר ומגיש הפודקאסט 'כור ההיתוך'. פרשן ועורך רשת 'קו עיתונות'. בעבר כיהן כעורך הראשי של אתר בחדרי חרדים ורשת העיתונים קו עיתונות דתית ועיתון "מרכז העניינים".
ביוגרפיה

נולד לרב עידו ארליך-ובר בשכונת בתי אונגרין הסמוכה למאה שערים ירושלים. למד בישיבה קטנה בתומכי תמימים באלעד, את דרכו בעיתונות התחיל בהיותו תלמיד בישיבת חב"ד במגדל העמק. בהמשך שימש כעורך אתר חב"ד שטורעם.נט. שירת בצה"ל ושימש כחזן צבאי ברבנות הצבאית.[דרוש מקור]
כתלמיד ישיבה קיים ראיון יוצא דופן עם אב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס שפורסם בשבועון כפר חב"ד, כן ערך ראיון עם מנהיג קהילת ישיבת המתמידים הרב לייב מינצברג, בו הביע האחרון התנצלות על דברים שפורסמו בשמו נגד חסידות חב"ד.
לאחר שסיים את לימודיו בישיבה, יצא לשליחות בעיר אנטוורפן שבבלגיה ושימש משגיח רוחני בישיבת "תומכי תמימים" לבני שלוחי חב"ד מרחבי אירופה[דרוש מקור].
הצטרף לאתר בחדרי חרדים והיה לעורך האתר[דרוש מקור]. בשנת 2019 מונה לעורך רשת המקומונים קו עיתונות דתית. במסגרת תפקידו הרחיב את עיתון סוף השבוע של הרשת – "כל ישראל". בנוסף, פרסם טור פרשנות ופובליציסטיקה שבועי. מפרסם מעת לעת מאמרי דעה פובליציסטיים.
ביולי 2021 מונה לעורך הראשי של עיתון "מרכז העניינים", בעל תפוצה של 130 אלף עותקים במגזר החרדי, והחליף בתפקיד את העיתונאי יצחק נחשוני.
במסגרת תפקידו הוסיף מדורים חדשים. בעריכתו, שם דגש על מאמרי דעה ופרשנות וכן כתבות מגזין שבועיות.
בספטמבר 2022 פרסם בעיתון 'מרכז העניינים' מאמר מאת ראש האופוזיציה בנימין נתניהו שבו קרא לחסידים ולליטאים להמשיך להיות מאוחדים, זאת על רקע החשש מפיצול ביהדות התורה לקראת הבחירות לכנסת. המאמר גרר ביקורת ביהדות התורה נוכח מה שהשתמע כהתערבות של נתניהו במחלוקת פנימית במפלגה[דרוש מקור].
בנובמבר 2022 ערך ריאיון עם רבם של יהודי איראן, הרב יהודה גראמי, שבו תיאר האחרון את מצבם של יהודי איראן לנוכח המצב המתוח ששרר במדינה והסכנה הנשקפת למשטר.
החל משנת 2023 הוא משדר פודקאסט ראיונות שנקרא 'כור ההיתוך'.
חיים אישיים

נשוי ואב לארבעה. אחיו הוא העיתונאי אריה ארליך, עורך מגזין בעיתון 'משפחה'.
הערות שוליים

↑  ניצן ארליך, שבועון 'כפר חב"ד': הגאב"ד שופך אור על הקשרים עם חב"ד, באתר כיכר השבת
↑  מרכז העניינים • כוורת אקסטרים, באתר כוורת אקסטרים, ‏25 באוקטובר 2023
↑  איציק אוחנה, אחרי נחשוני: שניאור ובר מונה לעורך 'מרכז העניינים', באתר כיכר השבת
הסכם שימונוסקי

| --- | --- |

 חותמים:  לי הונג-ג'אנג, איטו הירובומי, Li Jingfang, Mutsu Munemitsu 
 מקום יצירה:  Shunpanro 
 תאריך יצירה:  17 באפריל 1895 
 
הסכם שִימוֹנוֹסֶקֵי נחתם ב-17 באפריל 1895, בין האימפריה היפנית לאימפריה הסינית של שושלת צ'ינג. הסכם זה, אשר הושג בתום חודש של דיונים, חתם את מלחמת סין–יפן הראשונה, בה הובסה סין בידי יפן. ההסכם נערך בעיר היפנית שִימוֹנוֹסֶקֵי.
ההסכם של שימונוסקי התורה

סין המובסת נאלצה לשלם פיצויים ליפן ולוותר לטובתה על האי פורמוזה ועל חצי-האי ליאודונג, שנמצא מדרום למנצ'וריה. בנוסף, הסכימה סין לקבל את התנאי היפני להכיר בעצמאות קוריאה. המשתתפים הבולטים מצד האימפריה היפנית היו איטו הירובומי (לימים ראש ממשלת יפן, כולל במהלך מלחמת רוסיה–יפן) ומוצו מונמיצו. מצד האימפריה הסינית השתתפו לי הונגז'אנג ולי ג'ינגפאנג.
תוצאות והשלכות

החולשה של סין בסוף המאה ה-19, אשר התגלמה בין השאר במלחמת סין-יפן ותוצאותיה, הביאה להשתלטות אימפריאליסטית של מעצמות המערב על שטחים מקרבה, ביתורה של סין והחכרת שטחים ונמלים אסטרטגיים של האימפריה הסינית לעשרות שנים. ההשתלטות האימפריאליסטית וכניסת הזרים לסין באו לידי רוויה ולבסוף לפיצוץ באירוע מרד הבוקסרים בשנת 1900. בנוסף, וכהמשך למגמת ההשתלטות המערבית על סין, היו מלחמת סין-יפן ותוצאותיה מן הגורמים לכניסת רוסיה לאזור, לחלל שהותירה סין.
האימפריה הרוסית ובעלות-בריתה, צרפת וגרמניה, התערבו בתוצאות המלחמה והסכם שימונוסקי במה שנקרא ההתערבות המשולשת, בעיקר עקב לחץ רוסי. שלוש המעצמות הגישו אולטימטום, תוך איום צבאי, שהביא את יפן לצאת מחצי האי ליאודונג, שהיה הישג משמעותי במלחמה, וכן לצאת מאזור מנצ'וריה ולמעשה גם מנמל פורט ארתור. דעת הקהל ביפן זעמה על הממשלה, אשר הואשמה בכישלון לשימור ההישג. היפנים הבינו כי רוסיה, בעלת הצי הקבוע והאינטרסים באזור, היא העומדת מאחורי ההתערבות, וכי בניגוד לה לצרפת ולגרמניה אין אינטרסים ברורים בהתערבות. כנגד רוסיה עלו קריאות נקם בקרב הציבור היפני. קבוצות לאומניות השמיעו את קולן למען ביטול תוצאות ההתערבות המשולשת ולמלחמה עם רוסיה, מה שהסלים לכדי מלחמת רוסיה–יפן בשנת 1904.
לקריאה נוספת

רותם קובנר, המערכה הנשכחת: מלחמת רוסיה–יפן ומורשתה, מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005.
מירון מדזיני, מפורט ארתור עד הירושימה, עלייתו ונפילתו של המיליטריזם היפני, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2006.
וולוו משאיות

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת
 תקופת הפעילות:  1928–הווה (כ־97 שנים)
 חברת אם:  וולוו
 חברות בנות:  משאיות רנו  מאק (חברה)  Volvo Truck Latvia 
 מיקום המטה:  גטבורג 
 משרד ראשי:  שוודיה גטבורג, שוודיה
 בעלות:  וולוו
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב
 מוצרים עיקריים:  משאיות
 הכנסות:   200.650 מיליארד קרונה (2016)‏
 רווח תפעולי:   15.020 מיליארד קרונה (2016)‏
 נשיא:  רוגר אלם
 עובדים:  52,154 (2016)‏
  
 volvotrucks.com
 
דגם 2013 וולוו FH16. סדרת וולוו FH הוצגה בשנת 1993 והיא המשאית המצליחה ביותר מבחינה מסחרית של וולוו משאיות.
וולוו FM‏ 500 בטאיוואן
תאגיד וולוו משאיות (בשוודית: Volvo Lastvagnar, ובאנגלית: Volvo Trucks Corporation, המוצגת כ-VOLVO) היא חברה שוודית המייצרת משאיות, ומתפקדת כחברת בת של וולוו. מטה וולוו משאיות, יחד עם מטה וולוו עצמה, שוכן בעיר גטבורג שבשוודיה. משאית וולוו הראשונה יוצרה בשנת 1928. בשנת 2016 החברה הייתה יצרנית המשאיות הכבדות השנייה בגודלה בעולם.
בבעלות קבוצת וולוו מספר מותגי משאיות נוספים שהם: רנו משאיות, מאק משאיות ויו.די. משאיות.
בשנת 2016 העסיקה וולוו משאיות יותר מ-52,000 עובדים ברחבי העולם. ביחד עם המטה העולמי בגטבורג שבשוודיה, וולוו מייצרת ומרכיבה את משאיותיה בשמונה מפעלי הרכבה הנמצאים בבעלותה המלאה, ובעוד תשעה מפעלים בבעלות עסקים מקומיים. וולוו משאיות מייצרת ומוכרת מעל 190,000 יחידות בשנה.
היסטוריה

כאשר וולוו ייצרה את מכוניותיה הראשונות בשנת 1927, המשאית הראשונה כבר הייתה בשלבי תכנון. בתחילת 1928 הוצגה לציבור ה-"LV series 1", אשר זכתה להצלחה מיידית ו-500 יחידות נמכרו לפני הקיץ. היה לה מנוע בעל ארבעה צילינדרים בנפח 2.0 ליטר עם הספק של 28 כ"ס.‏
יבואנית וולוו ווולוו משאיות בישראל היא מאיר חברה למכוניות ומשאיות בע"מ שבבעלות יעקב שחר וישראל קז.
דגמים

כחלק מההתאמה לתקן "יורו 6" למנועים החדש של האיחוד האירופי, וולוו משאיות חידשה את סדרת המשאיות שלה בשנת 2012 ובשנת 2013. ההשקה הגדולה ביותר הייתה וולוו FH החדשה בספטמבר 2012.‏ שאר הדגמים חודשו באביב 2013.
דגמים > דגמים נוכחיים (נכון למאי 2013)

וולוו FL
שווקים - אירופה, המזרח התיכון
וולוו FE
שווקים - אירופה, המזרח התיכון, אוסטרליה
וולוו FM , קלאסית וחדשה (הושקה באפריל 2013)
שווקים - אירופה, אפריקה, אסיה, אמריקה הדרומית, אוקיאניה
וולוו FH , קלאסית וחדשה (הושקה בספטמבר 2012)
שווקים - אירופה, אפריקה, אסיה, אמריקה הדרומית, אוקיאניה
וולוו FH16 , קלאסית וחדשה (הושקה בספטמבר 2012)
שווקים - אירופה, אפריקה, אסיה, אמריקה הדרומית, אוקיאניה
וולוו FMX , קלאסית וחדשה (הושקה באפריל 2013)
שווקים - אירופה, אפריקה, אסיה, אמריקה הדרומית, אוקיאניה
וולוו VHD
שווקים - אמריקה הצפונית, מקסיקו
וולוו VNL
שווקים - אמריקה הצפונית, מקסיקו
וולוו VNM
שווקים - אמריקה הצפונית, מקסיקו
וולוו VNR
שווקים - אמריקה הצפונית, מקסיקו
וולוו VNX (הוכרזה במרץ 2013‏ )
שווקים - אמריקה הצפונית
וולוו VM
שווקים - אמריקה הדרומית
דגמים > דגמים מהעבר

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שנות ה-20 ‏LV4  סדרה LV60 |  שנות ה-30 סדרה LV66  סדרה LV71  סדרה LV76  סדרה LV81  לונגנוז  שארפנוז  TVA ו-TVB |  שנות ה-40 L29C ו-V  LV11  LV15 ו-LV24  ראונדנוז  TVC |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שנות ה-50 ‏L34  L36 ו-L37 בראג'  L38 ו-L48 ויקינג  ‏לאפלנדר  TL11, TL12 ו-TL22  TL31  L42 סנאבה ו-L43 Trygge  L39 ו-L49 טיטאן |  שנות ה-60 F82/F83  L47 ראסקה  F84  ‏F85/F86  ‏F88/G88  N86  N88 |  שנות ה-70 ‏C3  ‏F10 ו-F12  F4 ו-F6  F6S  F7  F82S/F83S  ‏F89/G89  ‏גלובטרוטר  ‏N7,‏ N10 ו-N12 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שנות ה-80 ‏CH230  וייט  ‏FL4 ו-FL6  ‏FL7 ו-FL10  ‏FS10  ‏F10, F12 ו-F16  וולוו NL10 ו-NL12  ‏N12  ‏FE6 ו-FE7 (אמריקה הצפונית) |  שנות ה-90 ‏FS7  ‏FH12 ו-FH16  ‏FL12  ‏ECT ו-FL6 Hybrid  ‏VN ו-NH  ‏FLC  ‏FM7, FM10 ו-FM12 |  |
שנות ה-2000
‏FH12 ו-FH16
וולוו חגיגות ה-80 FH ו-FH16
וולוו VN ו‏NH
‏FM9 ו-FM12
וולוו FL‏6
וולוו VT (מבוססת על וולוו VN)
וולוו VHD
ספורט מוטורי > פורמולה 1

קבוצת וולוו משאיות היא השותפה הלוגיסטית המספקת משאיות נגררות כבדות עבור קבוצת הפורמולה 1 הבריטית מקלארן מעונת 2016. קבוצת מקלארן משתמשת כיום בציי משאיות וולוו FH‏ 540 כ"ס משוכללות, המונעות על ידי המנוע D13K540 העוצמתי של וולוו משאיות, מנוע טורבו-דיזל בעל 6 צילינדרים בעל נפח של 12.8 ליטר.
ראו גם

וולוו
וולוו אוטובוסים
וולוו ציוד בנייה
לקריאה נוספת

היסטורית דגמי וולוו - תמונות
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "Annual and Sustainability Report 2016" (PDF). Volvo. pp. 8, 81, 88, 89.
↑  http://www.volvotrucks.com/en-en/about-us.html
↑  Welcome to Volvo Trucks, www.volvotrucks.com (באנגלית). - Volvo Trucks History. - Retrieved: 2012-01-09
↑  . - News article - Retrieved: 2013-05-07
↑  Volvo Trucks Global. "Volvo Trucks product line-up -Retrieved: 2012-01-09". Volvo.com. נבדק ב-2012-01-09.
↑  Welcome to Volvo Trucks, www.volvotrucks.com (באנגלית). - Press release - Retrieved: 2013-05-07
↑  "Volvo Trucks Becomes Official Supplier To The McLaren-Honda Formula 1 Team". mclaren.com (באנגלית). 17 בפברואר 2016. נבדק ב-17 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Volvo Trucks-McLaren Partnership". mclaren.com (באנגלית). 4 במאי 2018. נבדק ב-4 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9173 7454  LCCN: no2019080697  VIAF: 134275819   WorldCat (עם VIAF): 134275819 
משאית וולוו LV63‏ 1929
משאית וולוו L495 טיטאן‏ 1965
משאית וולוו F88-49T‏ 1970
וולוו VHD, משאית עפר (ארצות הברית)
וולוו N10 (הונג קונג)
וולוו FL‏ 6 מאמצע שנות התשעים
וולוו FH16‏ 700
טאטי גבריאל

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1996 (בת 28) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2014 
 מקום לימודים:  מכללת ספלמן
 פרופיל ב-IMDb
 
טטיאנה גבריאל הובסון (באנגלית: Tatiana Gabrielle Hobson; נולדה ב-25 בינואר 1996), הידועה בשם הבמה טאטי גבריאל, היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, אשר מוכרת בשל השתתפותה בסדרות "המאה", "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה" ו״את״.
ביוגרפיה

הובסון נולדה ב-25 בינואר 1996 בסן פרנסיסקו, קליפורניה וגדלה על ידי אמה הקוריאנית-אמריקאית.
בגיל שלוש החלה גבריאל לדגמן, ובגיל חמש דגמנה עבור חנויות הכלבו מייסיס ונורדסטרום.
בחטיבת הביניים התקבלה גבריאל למגמת התיאטרון של בית הספר אוקלנד לאמנויות. בתקופת לימודיה הופיעה וביימה גבריאל כמה הפקות ובהמשך קיבלה פרסים רבים בפסטיבלי תיאטרון שונים כולל בפסטיבל הפרינג' באדינבורו בסקוטלנד. לאחר התיכון עברה להתגורר באטלנטה, ג'ורג'יה. היא סיימה תואר ראשון במכללת ספלמן, שם למדה דרמה וצרפתית.
קריירה

קרדיט המשחק הראשון של גבריאל היה בשם טטיאנה הובסון. היא שיחקה בשם זה בסרט הקצר "To Stay the Sword" בשנת 2014.
בשנת 2015, גבריאל עברה ללוס אנג'לס. היא כיכבה בסרט הקצר "Tatterdemalion" משנת 2015 ובסרט הטלוויזיה "Just Jenna" משנת 2016.
הקרדיט הראשון שלה כטאטי גבריאל הגיע בשנת 2016 על תפקיד אורח כווקי ג'קי בפרק "Tightrope of Doom" בסדרה הקומית של ערוץ דיסני, "קייסי אנדרקאבר". מאוחר יותר באותה שנה, היא שיחקה גם בסדרה "משפחת רעם" של ניקלודיאון.
בשנת 2017, קיבלה גבריאל את תפקידה הגדול הראשון של גאיה בסדרת הדרמה האפוקליפטית "100". באותה שנה הופיעה בפרק מתוך בסדרת האנתולוגיה "Dimension 404", שם גילמה את אחותה של אמנדה. גבריאל דיבבה את דמותה של אדי בסרט האנימציה "אימוג'י" משנת 2017. היא שיחקה בסדרה "מפחיד כזה" ודיבבה בסדרת האנימציה "טרנטולה".
במרץ 2018 לוהקה גבריאל לתפקיד של פרודנס בסדרה המקורית של נטפליקס, "הרפתקאותיה המצמררות של סברינה".
במרץ 2020 היא לוהקה לתפקיד לא ידוע בסרט "מחוץ למפה" שעתיד לצאת. באותה שנה היא לוהקה לתפקיד ראשי בעונה השלישית של סדרת המתח הפסיכולוגית של נטפליקס "את" לתפקיד של מריאן.
בשנת 2022 שיחקה בסרט הקולנוע אנצ'רטד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | אמוג'י: הסרט | אדי | דיבוב |
| 2022 | אנצ'רטד | בראדוק |  |
| 2023 | באטמן: האבדון שהגיע לגותהאם (אנ') | קסנדרה קיין | דיבוב |
| 2024 | The Supremes at Earl's All-You-Can-Eat | ברברה ג'ין הצעירה |  |
| TBA | Quarter | אלי |  |
| TBA | מורטל קומבט 2 (אנ') | ג'ייד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Just Jenna | מוניק | סרט טלוויזיה |
| 2016 | קייסי אנדרקאבר | וואקי ג'קי | פרק: "Tightrope of Doom" |
| 2016 | משפחת רעם | מסור למתכת | פרק: "Stealing Home" |
| 2020-2017 | 100 | גאיה | תפקיד משני (עונות 7-4); 29 פרקים |
| 2017 | Dimension 404 | אחותה של אמנדה | פרק: "Bob" |
| 2017 | מפחיד כזה | בירדי | 4 פרקים |
| 2017 | טרנטולה |  | דיבוב; 4 פרקים |
| 2020-2018 | הרפתקאותיה המצמררות של סברינה | פרודנס נייט | תפקיד ראשי (2 עונות); 36 פרקים |
| 2020-הווה | בית הינשוף | פארק ווילו | דיבוב; 13 פרקים |
| 2021 | את | מריאן | תפקיד ראשי (עונה 3); 8 פרקים |
| 2023 | קליידוסקופ | האנה קים | סדרה של נטפליקס |
הערות שוליים

↑  Montell, Amanda (13 בדצמבר 2018). "Tati Gabrielle on Wellness, Bold Makeup, and What It Takes to Play a TV Villain". Byrdie. נבדק ב-13 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Tati Gabrielle: 13 facts about the 'Chilling Adventures Of Sabrina' star you probably never knew". PopBuzz. נבדק ב-13 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Petski, Denise (15 במרץ 2018). "Tati Gabrielle To Play Prudence in Netflix's Sabrina Series". Deadline Hollywood. נבדק ב-15 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (2 במרץ 2020). "Antonio Banderas Joins Tom Holland in 'Uncharted' Movie (EXCLUSIVE)". Variety. אורכב מ-המקור ב-2 במרץ 2020. נבדק ב-2 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (18 בנובמבר 2020). "'You': Saffron Burrows Upped To Series Regular, Dylan Arnold, Tati Gabrielle Among 12 Cast In Netflix Series". Deadline Hollywood (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-19 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Steve Weintraub, Tati Gabrielle on Uncharted and What She’s Most Excited For Fans to See, Collider, ‏2 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812847671905606  GND: 1217928065  LCCN: no2022060695  MusicBrainz: 44c5a6c3-1842-44d7-83f4-266cdddc2bc0  VIAF: 2055160122839940630007   WorldCat (עם VIAF): 2055160122839940630007
החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה הייתה חזית לחימה במערב אירופה במלחמת העולם הראשונה, אחת משתי חזיתות הלחימה המרכזיות של מלחמה זו. הלחימה בחזית זו התנהלה בעיקרה בשטח בלגיה וצפון צרפת, והכוחות הלוחמים במסגרתה היו צבא הקיסרות הגרמנית מהצד האחד, וצבאות מדינות ההסכמה מהצד השני. כוחות מדינות ההסכמה כללו, בנוסף לצבאות צרפת ובלגיה, גם את צבא האימפריה הבריטית, לרבות צבאות מדינות חבר העמים הבריטי, ובשלבים המאוחרים של המלחמה, גם חיל משלוח מארצות הברית, לאחר הצטרפותה של האחרונה למלחמה. מדינות נוספות שלחו כוחות בהיקף מצומצם יותר להשתתף בלחימה בחזית זו. שמה של החזית נובע ממיקומה ביחס לקיסרות הגרמנית.
עם פרוץ המלחמה בשנת 1914, פתח צבא הקיסרות הגרמנית במתקפה בחזית המערבית, והשתלט על לוקסמבורג, בלגיה וחלק ניכר מצפון-מערב צרפת. ההתקדמות המהירה של הצבא הגרמני בשלבי הפתיחה של המלחמה, בו זמנית עם הנסיגה הגדולה למארן של הצבאות הצרפתי והבריטי, נבלמה במסגרת הקרב הראשון על המארן. לאחר שלב המרוץ אל הים התחפרו הצדדים היריבים לאורך קו מתפתל של שוחות מבוצרות מחוף הים הצפוני ועד גבול צרפת עם שווייץ. קו חזית זה נותר כמעט ללא שינוי לאורך רוב המלחמה.
בין השנים 1915–1917 ערכו הצדדים היריבים מספר מתקפות גדולות, שהסתייעו בהפגזות ארטילריה כבדות. אולם צירוף קטלני של שוחות מבוצרות, עמדות מקלעים, גדרות תיל והפגזות ארטילריות, העניקו יתרון לצד המגן וגרמו לנפגעים רבים בקרב הכוחות התוקפים. כתוצאה מכך, לא נוצרו שינויים משמעותיים בקו החזית. בין הקרבות הקטלניים ביותר בולטים קרב פשנדל שבו נפגעו כ-600,000 חיילים, קרב ורדן שבו נפגעו כ-700,000 חיילים משני הצדדים, והקרב על הסום עם יותר ממיליון נפגעים.
בניסיון לצאת מהמבוי הסתום שאליו נקלעה חזית זו, פותחו טכנולוגיות צבאיות חדשות, בהן לוחמה כימית, מטוסי קרב וטנקים. אולם, רק לאחר ששופרה טקטיקת הלחימה, החלה תזוזה בקו החזית. תחילה הייתה זו מתקפת האביב הגרמנית בשנת 1918, אשר התאפשרה בעקבות סיום הקרבות בחזית המזרחית בחוזה ברסט-ליטובסק. במתקפה זו השתמשו הגרמנים בטקטיקות הסתננות חדשות שבזכותן הצליחו להתקדם כמעט 100 ק"מ מערבה, התזוזה הגדולה ביותר בקו החזית המערבית מאז שנת 1914, שכמעט והביאה להתמוטטותו של כל קו החזית הצרפתי.
מנגד, הצטרפותה של ארצות הברית לצד מדינות ההסכמה, אשר הביאה עמה חיילים רעננים לחזית, העלתה את המורל בקרב החיילים הצרפתים והבריטים בחזית. איחוד הפיקוד בשורות מדינות ההסכמה תחת הגנרל פרדיננד פוש, בלימתה של מתקפת האביב הגרמנית והצלחתה של מתקפת מאה הימים מצד מדינות ההסכמה שכנעו את מפקדי הצבא הגרמני כי לא ניתן למנוע תבוסה, והקיסרות הגרמנית נאלצה לנסות ולהשיג שביתת נשק.
אף שבחזית המערבית היו תזוזות מועטות בלבד, חזית זו התבררה כמכרעת, והניצחון של מדינות ההסכמה בה התווה את תנאי הסכם השלום של חוזה ורסאי מיום ב-28 ביוני 1919, ושמו קץ למלחמה הגדולה.
רקע > תוכניות צבאיות

מערכת הבריתות שנוצרה באירופה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 הובילה את גרמניה לפתח אסטרטגיה, שנועדה לאפשר לה לנצח במלחמה, שתנוהל במקביל בשתי חזיתות: כנגד רוסיה וכנגד צרפת. אסטרטגיה זו, אשר נוסחה במסגרת תוכנית שליפן, קבעה כי בשל הזמן הרב יחסית, שיידרש לאימפריה הרוסית לגייס את כוחותיה למלחמה, על הצבא הגרמני להפעיל רוב מכריע של כוחותיו לצורך תקיפת צרפת, במטרה להביא להכנעתה תוך פרק זמן קצר, בעוד כוח קטן יחסית נשאר במגננה בחזית הרוסית. בשלב שני, לאחר הכנעת צרפת, ירכז הצבא הגרמני את כוחו בחזית המזרחית, במגמה להכריע את רוסיה. לפי התוכנית, על מנת להביא להכנעה מהירה של צרפת, על הצבא הגרמני בחזית המערבית לרכז את מירב כוחו באגפו הימני (הצפוני), בעוד מרכז והאגף השמאלי שלו נשארים במגננה על גבול צרפת-גרמניה. הכנף הגרמנית הימנית נועדה לבצע תנועת איגוף עצומה דרך שטח הולנד, בלגיה וצפון-מערב צרפת, לתקוף את הצבא הצרפתי (שעיקר כוחו ירותק ללחימה לאורך הגבול עם גרמניה) מעורפו, ולהביא לכיתורו ולהשמדתו.
בה בעת, ניסחו הצרפתים תוכנית מלחמה משלהם, שנודעה בשם תוכנית 17. תוכנית זו, שאומצה על ידי המטכ"ל הצרפתי בשנת 1913, קבעה שעל הצבא הצרפתי לבצע שורת מתקפות באזור אלזס-לורן ובאזור חבל הארדנים במגמה להבקיע את החזית הגרמנית, לחצות את נהר הריין ואולי אף לנתק את הכנף הגרמנית הימנית מעורפה. בבסיסה של תורת הלחימה הצרפתית עמדו רוח הלחימה וההקרבה של החיילים הצרפתים – "אלאן" (élan) – והשאיפה למחות את חרפת התבוסה במלחמת צרפת–פרוסיה, ולהשיב את השליטה בחבל אלזס-לורן לידי צרפת. אולם תוכנית המערכה הצרפתית שיחקה לידיהם של הגרמנים, שכן היא השתלבה היטב במסגרת "תוכנית שליפן".
לאחר מותו של שליפן, הכניס רמטכ"ל הצבא הגרמני, הלמוט פון מולטקה הצעיר, שינויים משמעותיים בתוכנית המערכה הגרמנית. הוא ביטל את תוכנית הפלישה להולנד ובכך צמצם את ההתנגדות שהייתה צפויה לצבא הגרמני בדרכו לצרפת, אך גם הקטין בהרבה את היקף תנועת האיגוף של הכנף הגרמנית הימנית. לפי התוכנית המקורית, הכוח הימני הקיצוני בכנף זו היה אמור לנוע בצמוד לחוף תעלת למאנש, לחצות את הנהרות סום וסיין, ולאגף את פריז מכיוון דרום-מערב. לפי תוכניתו של מולטקה, תנועת האיגוף של הכנף הימנית הייתה אמורה להיות קצרה בהרבה, ולעבור מצפון לפריז, שינוי שחשף את אגפו הדרומי של הכוח הגרמני להתקפת נגד צרפתית/בריטית. מולטקה גם חיזק את הכנף הגרמנית השמאלית, שהחזיקה באזור אלזס-לורן, והוסיף לה ארמיית מילואים, במקום לחזק ככל האפשר את הכנף הימנית, כפי שקבעה תוכנית שליפן המקורית, ובכך החליש את עוצמתה ואת יכולתה להשיג הכרעה מהירה במלחמה.
רקע > גיוס הצבאות והכרזת המלחמה

ההתנקשות ביורש העצר האוסטרי, הארכידוכס פרנץ פרדיננד, ב-28 ביוני 1914 בסרייבו, גררה אחריה הצבת אולטימטום מצד הקיסרות האוסטרו-הונגרית, שלפיו אם סרביה לא תקבל את דרישות האוסטרו-הונגרים, תפתח הקיסרות במלחמה נגדה. עם פקיעת האולטימטום, הגם שסרביה הסכימה לרוב דרישותיה של אוסטרו-הונגריה, הכריזה אוסטרו-הונגריה מלחמה על סרביה והופעלה מערכת הבריתות באירופה. בתגובה לשינוע הכוחות הרוסי ב-30 ביולי שינעה גם הקיסרות הגרמנית את כוחותיה ב-1 באוגוסט. באותו היום שינעה גם צרפת את כוחותיה. לאחר סירובה של צרפת להבטיח את נייטרליותה, הכריזה גרמניה מלחמה על צרפת ב-3 באוגוסט. למחרת הביאה עמה פלישת הצבא הגרמני לבלגיה הנייטרלית גם הכרזת מלחמה של האימפריה הבריטית על גרמניה, שכן בריטניה הייתה אמונה על שמירתה של בלגיה נייטרלית.
הצדדים הלוחמים > מעצמות המרכז > האימפריה האוסטרו-הונגרית

האימפריה האוסטרו-הונגרית שלחה אך מעט כוחות לתגבור הלוחמים הגרמנים. מספר פלוגות משלוח נשלחו לצרפת ולבלגיה, כשעיקר תרומתן הייתה בהפעלת תותחי סקודה כבדים בעת הטלת מצור.
הצדדים הלוחמים > מדינות ההסכמה > צרפת

מפקדי צבא צרפת
ז'וזף ז'ופר
רובר ניוול
פיליפ פטן
פרדיננד פוש
צרפת, יחד עם האימפריה הבריטית, היוותה את עיקר הכוח הלוחם של מדינות ההסכמה בחזית המערבית, וחלק ניכר מן הלחימה בחזית זו התחולל בשטחה. אף שהצבא הגרמני התקדם לעבר צרפת דרך בלגיה, תוכנית הלחימה הצרפתית גרסה כי את עיקר הכוח יש להציב בגבול עם גרמניה, ואכן, עיקר המאמצים בתחילת הלחימה הוקדשו לאזור זה של החזית. חמש הארמיות הצרפתיות שהוקמו עם תחילת המלחמה, שהסתכמו בכ-70 אוגדות, הוצבו לפי מספרן הסידורי מהכנף הימנית לשמאלית. בקצה הימני ביותר הוצב כוח הסתערות מיוחד, שהורכב מהגיס השביעי ומאוגדת הפרשים השמינית, ושמאלה ממנו נערכו הארמיות הראשונה והשנייה באלזס ובלורן מול הארמיות הגרמניות השישית והשביעית. הארמיות השלישית, הרביעית והחמישית הוצבו מעברה השמאלי של ורדן, כאשר הארמייה החמישית עתידה הייתה לפנות לכיוון צפון-מזרח כדי לפגוש את הכנף הימנית הגרמנית המגיעה מבלגיה. בחודשים הראשונים ללחימה הוקמו חמש ארמיות נוספות, ובהמשך קובצו הארמיות לשלוש קבוצות ארמיות: צפונית, מרכזית ומזרחית, וכן קבוצת ארמיות של מילואים.
עם פתיחת המלחמה עמד הגנרל ז'וזף ז'ופר בראש המטה הכללי הצרפתי. ז'ופר הצליח למנוע התמוטטות של הצבא הצרפתי עם ההסתערות הגרמנית, והצבא בפיקודו אף בלם את ההתקדמות הגרמנית על נהר המארן. אולם, ז'ופר לא הצליח לשבור את הקיפאון של מלחמת החפירות שבא לאחר המרוץ אל הים, ובדצמבר 1916, לאחר האבדות הגדולות בקרב ורדן ובקרב על הסום, ולמרות הצלחה מסוימת שניתן היה לייחס לקרבות אלה, מונה למרשל צרפת, תפקיד בכיר יותר, אם כי חסר חשיבות מעשית. מחליפו בתפקיד היה רובר ניוול, שהגה את מתקפת ניבל, אשר בכישלונה גרמה למעל 100 אלף הרוגים צרפתים. לאחר כישלון המתקפה והמרידות בצבא הצרפתי בעקבותיה הועבר ניבל במאי 1917 לתפקיד במערכה בצפון אפריקה. מחליפו של ניבל כמפקד כוחות צרפת היה אנרי פיליפ פטן, ששיפר את תנאי המחיה בחזית והעדיף פעולות מגננתיות יותר. לאחר הקרב השלישי על האן וקריסת העמדות הצרפתיות, הוכפף הפיקוד של צבא צרפת למפקד העליון של כוחות ההסכמה, פרדיננד פוש. פוש הוביל את מדינות ההסכמה לניצחון בחזית המערבית.