stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוקלין תשע-תשע – דמויות
דמויות ראשיות > ג'ינה לינטי

ג'ינה לינטי הייתה בתחילה מזכירת התחנה ולאחר מכן העוזרת האישית של קפטן הולט. ג'ינה היא לא שוטרת, אך בעלת חכמת רחוב ויכולות הבחנה יוצאות דופן. ג'ינה מרבה ללעוג באופן תדיר לרוב חברי היחידה, בייחוד כלפי צ'ארלס ואיימי. ג'ינה מכורה לרשתות החברתיות וניתן לראותה לרוב כשהיא מתעסקת בטלפון שלה במקום לעשות את העבודה עליה היא מקבלת שכר. ג'ינה היא נרקיסיסטית ונוהגת לשבח ולהלל את עצמה באופן תדיר (באחד הפרקים היא אף ציינה שהיא רקדנית טובה יותר מבריטני ספירס). ג'ינה נמשכת לטרי ולא מרבה להסתיר זאת, אך טרי הנשוי לא נענה לחיזוריה. בעונה הראשונה במהלך מסיבה בביתו של קפטן הולט, ג'ינה מצליחה להסיח את דעתם של מספר פסיכולוגים בכך שהיא נותנת להם לאבחן את האישיות שלה. בסוף הפרק מתברר שבנוסף להיותה נרקיסיסטית, ג'ינה היא גם קלפטומנית.
ג'ינה התקבלה לעבודתה בזכותו של ג'ייק, אותו היא מכירה מילדות (במציאות, אנדי סמברג וצ'לסי פרטי אכן גדלו ביחד בתור ילדים). בנוסף, השניים למדו ביחד בחטיבת הביניים וג'ינה בטעות הרסה את שמו של ג'ייק לאחר שהאשימה אותו בהלשנה, אך מתברר שהיא עשתה זאת כדי למנוע מג'ייק להסתובב עם טיפוסים רעים. בעונה השנייה, ג'ינה מועברת ביחד עם הולט למחלקת יחסי הציבור של המשטרה, אך לבסוף חוזרת ביחד איתו למחלק לאחר שהולט וג'ייק לכדו רוצח סדרתי. במהלך הפרקים נרמז שג'ינה הייתה מאורסת שמונה פעמים. לאחר שהתעצבנה מהודעותיו של בויל, ג'ינה מצהירה שהיא מעדיפה להידרס על ידי אוטובוס מאשר לקרוא את מה שבויל כותב (מה שאכן קורה בפועל בסוף אותו הפרק) ובמהלך הפרקים הבאים, היא נראית מחלימה מפציעתה. במהלך העונה הרביעית, ג'ינה נכנסת להיריון מבן דודו של צ'ארלס, מילטון (ראיין פיליפה) ולאחר מכן היא נעדרת בחלק מהעונה החמישית לאחר שהיא יצאה לחופשת לידה (במציאות, השחקנית אכן הייתה בהיריון ויצאה לחופשת לידה). ג'ינה מכנה את בתה "איגי" כקיצור לשם "אניגמה".
בפרק ליל כל הקדושים בעונה הרביעית, ג'ינה חושפת ששתי שיניה הקדמיות נשברו ושהיא מרכיבה פלטה בעקבות מסיבת יום הולדת בה השתתפה כשהייתה ילדה. בעונה השישית, ג'ייק עוזר לג'ינה להבין שכישוריה מתאימים לעבודה אחרת והיא מחליטה להתפטר מהמשטרה ולהפוך להיות קואוצ'רית ואושיית רשת. למרות זאת, ג'ינה מופיעה בפרק האחרון בסדרה וחושפת שהיא התעשרה.
| --- | --- |
 תוכנית טלוויזיה:  ברוקלין תשע-תשע
 הופעה ראשונה:  הפרק הראשון (אנ')
 הופעה אחרונה:  היום האחרון (אנ')
 מספר הופעות:  153 פרקים
 יוצרים:  דן גור מייקל שור
 גילום הדמות:  אנדרה בראואר
 מידע
 שם אמיתי:  ריימונד ג'ייקוב הולט
 כינויים:  גרג סטיקני (תוכנית להגנת עדים)
 סטטוס:  נשוי
 גזע:  בן אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  קפטן תוכנית שיקום המשטרה קפטן מחלק 9-9 (לשעבר) עובד בפארק "פאן זון" (לשעבר בתוכנית להגנת עדים) שוטר סיור (לשעבר)
 נטייה:  טוב
 חברה בקבוצה:  מפקדת משטרת ניו יורק (אנ')
 חברה לשעבר בקבוצה:  מחלק 9-9
 אזרחות:  אמריקאי
 מקום מגורים:  ניו יורק
 דמויות קשורות
 משפחה:  לוורן הולט (אם) דבי הולט (אחות) קווין קוזנר (בעל) מרקוס (אחיין)
 חברים:  ג'ייק פראלטה איימי סנטיאגו צ'ארלס בויל טרי ג'פורדס רוזה דיאז ג'ינה לינטי נורם סקאלי מייקל היצ'קוק
 אויבים:  מדלין וואנץ'
דמויות ראשיות > מייקל היצ'קוק

מייקל היצ'קוק הוא אחד הבלשים הוותיקים בתחנה ושותפו (כבר 30 שנה) הוא הבלש נורם סקאלי. למרות טבעם העצלני, השניים הוכיחו את כישוריהם, אך מעדיפים להתעצל לרוב מאשר לבצע את עבודתם. בפרק "היצ'קוק וסקאלי (אנ')" מתברר שבשנות ה-70, השניים היו בלשים מצטיינים ובעלי כושר גופני רב. למרות זאת, לאחר שהצילו מלצרית מבן זוגה סוחר הסמים, השניים התמכרו לכנפי עוף ומאז משקלם עלה בהרבה והם פיתחו התנהגות עצלנית. השניים מעדיפים לבצע עבודה משרדית מאשר לצאת לעבודת שטח.
רוב רובה של היחידה נגעלת מהיצ'קוק מגישתו השנויה במחלוקת כלפי נשים ומההתנהגות הסוטה שהוא מציג. בפרק "התיק האחרון (אנ')" מתברר שהיצ'קוק הוא שיאן המעצרים של התחנה (מפאת היותו בלש יותר משלושים שנה) וטרי מנסה לעקוף אותו, אך נכשל. כדי לחגוג את המאורע, היצ'קוק קיעקע על זרועו קעקוע של עצמו מכוון אקדח לפיו ולוחץ על ההדק (אך הוא עצמו לא מבין מה הקעקוע באמת רומז). בעונה השמינית, היצ'קוק טוען שהוא פרש מהמשטרה ועבר להתגורר בברזיל, אך המשיך לשמור על קשר עם סקאלי באמצעות שיחות וידאו. למרות זאת, בפרק הסיום של הסדרה מתברר שהיצ'קוק מעולם לא פרש מהמשטרה או התגורר בברזיל, אלא מתגורר בקראוון שלו (מה שעוזר לו לזכות בשוד ליל כל הקדושים האחרון).
דמויות ראשיות > נורם סקאלי

| --- | --- |
 תוכנית טלוויזיה:  ברוקלין תשע-תשע
 הופעה ראשונה:  הפרק הראשון (אנ')
 הופעה אחרונה:  היום האחרון (אנ')
 מספר הופעות:  150 פרקים
 יוצרים:  דן גור מייקל שור
 גילום הדמות:  ג'ול מקינון מילר (אנ')
 מידע
 סטטוס:  גרוש
 גזע:  בן אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  בלש משטרה
 נטייה:  טוב
 חברה בקבוצה:  מחלק 9-9
 אזרחות:  אמריקאית
 מקום מגורים:  ניו יורק
 דמויות קשורות
 משפחה:  קלי (גרושה)
 חברים:  סינדי שץ (בת זוג) מייקל היצ'קוק ג'ייק פראלטה איימי סנטיאגו צ'ארלס בויל טרי ג'פורדס רוזה דיאז ג'ינה לינטי ריימונד הולט
 
נורם סקאלי הוא בלש בגיל העמידה ועצלן. סקאלי הוא שותפו של הבלש מייקל היצ'קוק (כבר 30 שנה) וחברו הטוב ביותר. סקאלי מציג כישרונות בשירת אופרה ושליטה בצרפתית. סקאלי יודע לתרגם קוד מורס ועל פי טרי, הוא מכין קפה מצוין. בנוסף, סקאלי מציג יכולת לשחזר מסמכים שנגרסו באחד הפרקים. בדיחה חוזרת בסדרה היא היותו של סקאלי סובל ממחלות רקע שונות והשווצה בהן בפני שאר החבורה (שנגעלים בתגובה). סקאלי גם סובל באופן תדיר מהתקפי לב ומחזיק באמתחתו תיק תרופות גדול למקרי חירום. סקאלי נוהג להביך את עצמו תדיר בעיני שאר הבלשים, לעיתים בטעות ולעיתים כי הוא נהנה מתשומת הלב שזה מביא לו. בעונות המוקדמות, סקאלי היה נשוי והייתה לו כלבה, כאשר הבלשים לא יודעים למי מהן קוראים "קלי" (לאחר מכן התגלה שלשתיהן קוראים קלי). לאחר שהוא מתגרש מקלי, הוא מתחיל לצאת עם אישה בשם סינדי שץ, הדומה לו מאוד בתכונותיה. לסקאלי יש אח תאום בשם ארל (מגולם גם הוא על ידי מילר). למרות שהוא והיצ'קוק התחילו כבלשים צעירים בעלי כושר גופני רב, הם התמכרו לכנפי עוף ומאז הזניחו את בריאותם והעלו במשקלם, מה שהוביל להתנהגותם העצלנית.
כתיון

| --- | --- |

הריסות המקדש באתר קתרי שבלרנקה המודרנית
 היסטוריה
 תרבויות:  מיקנים, פיניקים, מצרים העתיקה, הממלכה האחמנית, יוון העתיקה
 נבנה:  המאה ה־13 לפנה"ס
 ננטש:  342
 מאורעות:  המצור על כתיון
 מיקום
 מדינה:  קפריסין
 קואורדינטות:  34°55′24″N 33°37′50″E﻿ / ﻿34.923296°N 33.630545°E﻿ / 34.923296; 33.630545
  (למפת קפריסין מוגדלת) ניקוסיה לימסול לרנקה לפקושה פמגוסטה פאפוס קירניה הים התיכוןכתיון(למפת קפריסין רגילה) ניקוסיה לימסול לרנקה לפקושה פמגוסטה פאפוס קירניה הים התיכוןכתיון
 
 
כתיון או כִּתִיָ (בפיניקית: 𐤊𐤕𐤉 (כתי) או 𐤊𐤕 (כת), נהגה כִּתִּיָּה; ביוונית: Κίτιον; בלטינית: Citium) הייתה עיר־מדינה לחוף קפריסין הדרומי, בשטח לרנקה של ימינו. בעת העתיקה בלטו הפיניקים בתולדותיה, ובני העיר נקראו כתים.
העיר הוקמה על ידי מיקנים במאה ה־13 לפנה"ס, והפכה למושבה פיניקית צורית במאה ה־9 לפנה"ס, אולם לא ידוע מה היה המבנה הפוליטי בעיר בכל אחד מהשלבים עד תקופת החסות הפרסית. כאשר עברה כתיון לחסות הממלכה האחמנית היא התעצמה, הן מבחינת כוחה הימי והן מבחינת תחומי שליטתה באי. בתקופה ההלניסטית עברה הלניזציה אטית, ובתקופה הרומית נחלשה העיר עד חורבנה מרעידות אדמה במאה ה־4 לספירה.
מקור השם

קִיטִיון (ביוונית Κίτιον) הוא הצורה היוונית לשם הפיניקי כתי (𐤊𐤕𐤉, נהגה כִּתִּיָּה), שמהופעותיו המוקדמות ביותר היא כנראה התעתיק המצרי העתיק kꜣṯꜣj בכתובת מצרית המתוארכת לתקופת רעמסס השלישי (1198–1116 לפנה"ס) שנמצאה במקדש מדינת האבו בין שמות ערים קפריסאיות אחרות. מלבד אולי כתובת על חץ, ההופעה המוקדמת ביותר של שם העיר בשפות שמיות היא בטקסטים המקראיים המתוארכים למאות ה־8–7 לפנה"ס (כפי שזיהה יוסף בן מתתיהו) ועל מכתבי ערד מהמאה ה־7 לפנה"ס. ייתכן שאחד מכינויי העיר, לפחות בתקופה האשורית, היה "קרתחדשת" (כמו קרתחדשת שבצפון אפריקה וקרתחדשת שבאיבריה).
ארכאולוגיה

כתיון שוכנת כיום בלב לרנקה, וכמה אתרים עיקריים חפורים בה: במבולה, הסמוך למוזיאון הארכאולוגי בלרנקה, ובו שרידי הנמל הפיניקי, וקתרי, ובו שרידי מקדש מיקני־פיניקי. העיר הייתה עיר נמל, אך קו החוף מהעת העתיקה השתנה לאורך השנים בעקבות סחף טבעי ובעקבות ניקוי הביצות בסביבות החוף בתקופת הכיבוש הבריטי של קפריסין. מסביב לעיר היה נקרופוליס בו התגלו קברים רבים.
היסטוריה

כוס מכתיון, 1400–1230 לפנה"ס, המתארת באפריז האמצעי ציד שוורים; הצייד מזוהה עם האל בעל
הצייד אוחז בפגיון בידו ונאחז ברגלו האחורית של השור
בצד הנגדי, הצייד מאלף שור בחבל
העיר הוקמה ככל הנראה בתקופת הברונזה על ידי מיקנים במאה ה־13 לפנה"ס, כפי שמעיד אתר הקודש בקתרי, היישוב בבמבולה וקברים מאותה תקופה, אף שלא ידוע מה היה האופי הפוליטי של העיר באותה עת.
באלף הראשון לפנה"ס העיר מאופיינת כ"קיפרו־פיניקית" – זהה לערים קפריסאיות אחרות בחומרים תרבותיים רבים, אך שונה מהן במאפייני שפה, דת וקבורה – בהם היא מזדהה עם ערים בארץ האם הפיניקית.
היסטוריה > המושבה הפיניקית תחת צור

השלב הבא החשוב בתולדות העיר הוא הגעת הפיניקים אליה במאה ה־9 לפנה"ס. היה זה צעד חשוב בהתרחבות ה"קולוניאלית" (במונחים מודרניים) של צור מערבה. יש המתארכים את ייסוד המושבה הפיניקית כתי לתחילת המאה ה־9 לפנה"ס, ימי אתבעל הראשון, ויש המתארכים אותה לסוף המאה, לימי דידו, שלפי טרוגוס פומפיוס (דרך יוסטינוס) עגנה אצל הפיניקים שבקפריסין כשנמלטה מצור, לפני שהמשיכה לקרתחדשת שייסדה. לאור הפער בין הממצאים הפיניקיים לממצאים שקדמו להם, ייתכן שהפיניקים התיישבו בעיר שהייתה נטושה כ־150 שנה. הארכאולוגיה חשפה מושבה פיניקית, תלויה מאוד בצור, מתקופה זאת. הפרוסופוגרפיה בכתובות כתי דומה ביותר לזאת של פיניקיה היבשתית, והשמות מהם מורכבים ממרכיבים תאופוריים כגון בעל (למשל בעלמלך ובעלרם ממשפחת המלוכה), אשמון (למשל אשמנאדן – אשמון־אדון), עשתרת (למשל עבדעשתרת), מלקרת (למשל עבדמלקרת) ו"פמי" (אנ') (למשל פמייתן המלך). באתר נמצאו מקדשים לעשתרת ולמלקרת: המקדש המיקני בקתרי חודש ב־850 לפנה"ס על־ידי הפיניקים כמקדש לעשתרת, ושימש עד המאה ה־3 לפנה"ס, אז נהרס; ומקדש מלקרת ועשתרת בבמבולה הורחב עם השנים וכלל חדרים רבים, חצרות פנימיות וסטואות. הממצא הדתי מעיד על פולחן עשתרת, מלקרת, אשמון, חתחור, בס וחור.
הממצא הארכאולוגי מראה שכתי הייתה עיר חשובה במאות ה־9–5 לפני הספירה, אך אין ראיות ברורות למבנה הפוליטי של העיר. באותה תקופה צברה כתי את עושרה ממיקומה על דרכי הסחר בין המזרח למערב, והממצא המקומי העשיר, נוסף על הייבוא הרב מפיניקיה, מצרים ויוון, מעיד על שגשוג העיר.
היסטוריה > המושבה הפיניקית תחת צור > התקופה האשורית

יוסף בן מתתיהו, בהתבססו על מנאנדרוס, כתב שבארכיוני צור נכתב שבימי שלטון מלך צור אלולאיוס (הוא כנראה לולי בכתובות האשוריות), ששלט בימי שלמנאסר, הפליג המלך לכתים (בני כתי) שמרדו בו והכפיפם למרותו.
בכתי נמצאה מצבה של סרגון השני (Sargon Stele), ועליה בין השאר גם תיאור קצר של הכנעת שבעת מלכי ארץ יא שבקפריסין. המצבה כנראה הייתה מיועדת להיות מוצבת על הר בשם "בעל־הר" (אולי הר סטברובוני (אנ'), כ־20 ק"מ ממזרח ללרנקה), וייתכן שלא הגיעה ליעדה, או הועברה ממקומה המקורי לכתי; ייתכן שלא הוצבה במקור כלל בקפריסין אלא בפיניקיה. אם אכן הוצבה באזור כתי, הדבר מעיד על מרכזיותה של העיר באותה תקופה ותפקידה כמתווכת בין האי ליבשת שממזרח.
בכתבי סנחריב מצוין שב־701 לפנה"ס מלך צידון לולי המורד ברח לים – בחלק הכתובות הוא מציין כי ברח לקפריסין – וסנחריב הכניע את עריו המבוצרות והמליך תחתיו מלך אחר; יש הקושרים בין אירוע זה לאירוע שתיאר יוסף בן מתתיהו ואף מזהים אותם כאחד, אף שהמסע בימי שלמנאסר צלח לדברי בן מתתיהו, והמסע בימי סנחריב הביא למות לולי.
תחת השלטון האשורי על קפריסין לא נזכרה כתי בשמה זה בכתובות המלכותיות של מלכי אשור. עשר ערי־הממלכה קפריסאיות מוזכרות כמגישות מנחה לבניית הארמון בנינוה על מנסרת אסרחדון (680–669 לפנה"ס) ובכתובת אשורבניפל על מסעו נגד מצרים, בו עשרים ושניים מלכי הלבנט וקפריסין באו אליו להגיש לו מנחות ולנשק את רגליו, ואשורבניפל הכריחן ללוות עם כוחותיהם ואניותיהם את חייליו בים וביבשה; מתוך ערי הממלכה האלה, 8 מזוהות בוודאות עם ערים מוכרות מקפריסין, ושתי האחרונות ברשימה, Qarti-ḫadasti ו־Nuria, לא מזוהות עם שמות מקומות מוכרים באי, בעוד כתי ואמתוס (אנ'), ערים חשובות מאותה תקופה, לא נזכרות כלל. יש המזהים בין כתי, שהיא יישוב פיניקי חדש, לבין קרתחדשת, אך אחרים טוענים שבשל מניית כתי וקרתחדשת בתעריף כתי (אנ') כשתי ערים שונות, הזיהוי לא ייתכן. ייתכן גם שקרתחדשת הייתה המושבה הפיניקית בחלק של העיר כתי שהתקיים מהמאה ה־13 לפנה"ס.
על מצבת סרגון מוזכרים שבעה מלכים בקפריסין תחת מרות אשור, ואילו אצל אסרחדון ואשורבניפל מוזכרים עשרה; אם כתי היא אכן קרתחדשת שבכתבי האחרונים, הדבר מעיד על שחרורה מהתלות בצור והפיכתה לאוטונומית בין תקופת סרגון לתקופת אסרחדון. לפי חוקרים המזהים בין מסע אלולאיוס בימי שלמנאסר למסע לולי בימי סנחריב, הדבר התרחש במהלך מסע זה. הזיהוי בין כתי לקרתחדשת שבקפריסין גם מעיד לראשונה על מלוכה בכתי (שכן ברשימות אסרחדון ואשורבניפל מוזכר מלך קרתחדשת).
נוסף על התיעוד האשורי, גם בכתובות פיניקית מוזכרת קרתחדשת שבקפריסין: היא מוזכרת, כאמור, בתעריף כתי (אנ') מהמאה ה־4 לפנה"ס כמקור אחד האנשים בה, בעוד שאחרים מהתעריף מוזכרים ככתיים וכן בכתובת בעל לבנון. כתובת בעל לבנון מוקדשת לבעל לבנון, ומזכירה את "סוכן קרתחדשת עבד חירם מלך צידונים" (כנראה חירם השני שמימי תגלת-פלאסר, ולא חירם הראשון), ויש חוקרים המזהים "סוכן" כמושל מטעם המטרופולין צור. על ארון קבורה שנמצא בקפריסין ומתוארך למאה ה־4 לפנה"ס נכתב ”לאשמנאדן בן אשמנאדן סכן צר” וזה מפורש כשגריר צור פשוט, דבר המראה על מורכבות המושג "סוכן".
היסטוריה > המושבה הפיניקית תחת צור > עד התקופה הפרסית

הכתיים מוזכרים בכמה ממכתבי ערד, ומקובל לפרש אזכורים אלה כאזכורי שכירי חרב ששרתו בצבא יאשיהו מלך יהודה, אולם חוקרים אחרים סוברים שהיו סוחרים ולא שכירי חרב. אנשי כתי מוזכרים במקרא בקינת יחזקאל על צור בשם "כתיים" כסוחרי ים: ”אַלּוֹנִים מִבָּשָׁן עָשׂוּ מִשּׁוֹטָיִךְ קַרְשֵׁךְ עָשׂוּ שֵׁן בַּת אֲשֻׁרִים מֵאִיֵּי כִּתִּיִּים.” (יחזקאל, כ"ז, ו'). בבאר שבע נמצאה צלמית קנטאור שיוצרה ביהודה, אך מאפייניה, כגון עירוב גבריות ונשיות (הנפוץ בעולם היווני אך נדיר במזרח התיכון) ואוזניים בולטות (האוזניים היו מוסתרות בצלמיות יהודיות על־ידי התסרוקת, אך היוו סימן היכר לקנטאוריות יווניות), מעידים על קשרי הגומלין שהתקיימו בין דרום ארץ ישראל לקפריסין, במיוחד עם העיר כתי.
היסטוריה > המושבה הפיניקית תחת פרס

כתי עברה לשלב משמעותי חדש תחת הממלכה האחמנית. העיר הפכה לבת־ברית של פרס, ששלטה בקפריסין משנת 545 לפנה"ס. מלכי העיר כתבו בפיניקית את שמם בכתובות ועל מטבעות משנת 500 לפנה"ס. אחד האתרים המשמעותיים שנחפרו מתקופה זאת הוא אתר במבולה, והחפירות הראו שנעשו עבודות גדולות באתר בסוף המאה ה־5 ותחילת המאה ה־4 לפנה"ס, כמו שיקום מקדש עשתרת ומלקרת, בניית מערכת ניקוז שפכים עירונית, ובמיוחד בניית הנמל המלכותי של כתי. סטראבון הזכיר נמל בר־סגירה בעיר, ולמאפיין זה של הנמל זה יש זכר בדמות אגם בסמוך לאתר במבולה, שהתחבר לים בתעלה שנגמרת בנמל לרנקה המודרנית, המתועד במפות קו החוף באזור במאה ה־18. החפירות באתר חשפו נמל צבאי פיניקי שלפי הסטרטיגרפיה נבנה בסוף המאה ה־5 והורחב במהלך המאה ה־4 לפנה"ס, ובשלבו הסופי הורכב מלפחות שש (אם לא שבע) תעלות להרמת תלת־חתריות (מעין מבדוקים בהם העלו את האניה על מסילה משופעת ברוחב 1.8 מטר – ביוונית Νεώριο), כל אחת ברוחב 6 מטרים ובאורך כ־39 מטרים, שמעליהן היו גגות רעפים (מהם התגלו שברים רבים) שנתמכו בקורות עץ. הן שימשו לבדיקת או תיקון האניות. עד כה רק חלק מהנמל נחשף, והוא כלל כנראה גם נמל אזרחי בנוסף לזה הצבאי. על גבעה מדרום לנמל, בגובה שלושה מטרים מעל מפלסו, נמצא המקדש. תעלות העגינה בכתי דומות לתעלות העגינה בנמל פיראוס האתונאי, שנבנו גם הן במאה ה־5 לפנה"ס, אך משומרות פחות טוב. גם האגם בר־הסגירה שאליו פונה הנמל, כחלק ממערך ביצורי העיר, מקביל לנמל פיראוס בתקופה הקלאסית, וכן לנמל קרתחדשת בתקופה ה"הלניסטית"; סביר שהיו נמלים רבים כדוגמת אלה, אך לא נשמרו לכך הראיות הפיזיות. מדובר היה באחד הבסיסים החשובים של הצי הצבאי הפרסי.
היסטוריה > המושבה הפיניקית תחת פרס > השושלת הראשונה

מלך כתי הראשון המוכר לנו הוא בעלמלך הראשון, כנראה מייסד השושלת שלו, שנשא את התואר "מלך כתי" ושלט בסביבות 479–450 לפנה"ס. בנו ויורשו, עזבעל, כבש את אידליון, הרחיב את תוארו (ואת תוארי יורשיו) ל"מלך כתי ואדיל" (כתיון ואידליון), ושלט בסביבות 450–425 לפנה"ס. את עזבעל ירש בעלמלך השני ששלט בסביבות 425–400 לפנה"ס. ידוע מלך נוסף, בעלרם, שלפי מאפייני מטבעותיו שלט בסוף תקופת שושלת זאת, ולפי הגנאלוגיה של השושלת הבאה, כפי שמשתקפת מכתובותיה, נראה שלא היה שייך לה; על כן יש להניח שהיה בנו או קרובו של בעלמלך השני, ירש אותו, ושלט בסביבות שנת 396 לפנה"ס.
טקסטים וכתובות מצביעים על כך שבתקופה הקלאסית כתי הייתה אחת המעצמות המקומיות העיקריות, לעיתים בתחרות עם סלמיס. בשנת 499 לפנה"ס ממלכות קפריסין היווניות הצטרפו למרד איוניה נגד פרס, וכתי נגררה לעימות.
מטבעות מלכי השושלת הראשונה של כתי (ואדיל)
מטבע של המלך בעלמלך (הראשון או השני), צד א
מטבע של המלך בעלמלך (הראשון או השני), צד ב
מטבע של המלך עזבעל, צד א
מטבע של המלך עזבעל, צד ב
מטבע של המלך בעלרם, צד א
מטבע של המלך בעלרם, צד ב
היסטוריה > המושבה הפיניקית תחת פרס > השושלת הראשונה > ההתרחבות לאדיל (אידליון)

לוחית אידליון (אנ') (לוח ביוונית בכתב קיפרי הברתי (אנ') שנמצא בעיר אידליון) מספרת על מצור כושל של המדים (אחמנים) והכתיים (פיניקים) על העיר אידליון, שהייתה באותה תקופה תחת מלך יווני, אך הייתה בה נוכחות פיניקית ידועה לפחות מהמאה ה־7 לפנה"ס. ואכן, בסביבות 450 לפנה"ס נכבשה אידליון על־ידי כתי בהנהגת המלך עזבעל בן בעלמלך ובתמיכת הפרסים (ששלטו בכל קפריסין); ייתכן שהכיבוש, המוצלח בפעם הזאת, קשור לקריסת המצור של קימון על כתי ב־449/450 לפנה"ס. העניין של כתי באדיל (אידליון) נבע מרצונה לשלוט בכל הליך הסחר בנחושת, מהכרייה במכרות (השופעים בתחום אדיל, כמו גם בתחום טמסוס שנכבשה בהמשך) ועד הסחר בנמלים (שבכתיון עצמה). בעקבות הכיבוש, הרחיב עזבעל את תוארו "מלך כתי" (מלך כתיון) ל"מלך כתי ואדיל" (מלך כתיון ואידליון).
תחת שלטון כתי הפך הארמון באדיל למרכז המנהלי של ממלכת כתי ואדיל (כתיון ואידליון) הפיניקית. הארמון שימש לתכליות כלכליות רבות, והתגלו בו כ־700 חרסים המשתייכים לארכיון המנהלי הפיניקי הגדול של הארמון, מהתקופה הפרסית (ממלכת כתי ואדיל) עד תחילת ימי ממלכות הדיאדוכים ההלניסטיות. פענוח החרסים מעיד על מעורבות של אנשי חצר המלכות של כתי ואדיל בפעילות הכלכלית, וחלק מהחרסים בוודאות הגיעו במקור מכתי. עיקר החרסים הם תיעודים כלכליים, ומיעוטם דתיים, ומוזכרים בהם בעל כתי ו"כל אלי כתי", רשף והאפיתט הידוע שלו "מכל", וטקס מרזח הקשור לעשתרת ולמלקרת.
היסטוריה > המושבה הפיניקית תחת פרס > השושלת השנייה

מלכיתן, ששלט בסביבות 392–361 לפנה"ס, ייסד שושלת מלוכה חדשה בכתיון. אביו, בעלרם האדון (ϝάναξ) היה אציל, אך היעדר ציון קשר בינו לבין משפחת המלוכה הקודמת בכתובות המלכותיות מצביע כנראה על היעדר קשר כזה. ריבוי הכתובות באדיל מימיו (בעיקר כמה מכתובות מקדש אדיל) הביאו כמה חוקרים להאמין שמוצא משפחתו של המלך החדש היא מאדיל.
בנמל במבולה בכתיון נמצאה כתובת בסיס טרופאיון אותו הקדישו "מלכיתן מלך כתי ואדיל בן בעלרם וכל עם כתי לאדֹנם לבעל עז" על ניצחונם הימי על אויביהם ועוזריהם הפפים בשנה הראשונה למלכות מלכיתן, 392 לפנה"ס (היו שהציעו שזהו אותו ניצחון המוזכר על כתובת 3 ממקדש אדיל שהקדיש מלכיתן עצמו), בנמל ממנו יצאו האניות המנצחות. מסמך זה רומז לאירועים הנוגעים ליריבות הגדולה בין ארתחששתא השני לאתונאים – כתיון שימשה בסיס עורפי למצור של ארתחששתא על סלמיס, והאויבים המוזכרים על הטרופאיון הם כנראה אנשי סלמיס, שמלכה אואגורס ביקש להגדיל את שטחיו על האי והיה היריב הקבוע של מלך כתיון. דיודורוס הזכיר ניצחון יבשתי וניצחון ימי (האחרון הוא המוזכר בכתובת). אף שכתיון לא הגדילה את שטחיה, היא שמה קץ להתערבות מלך סלמיס, חיזקה את בעלי הברית של הפרסים באי וביססה את ההגמוניה הפרסית במזרח הים התיכון, כפי שהוגדרה בשלום אנטלקידס.
את מלכיתן ירש בנו פמייתן, ששלט בסביבות 361–312. פמייתן היה, ככל הנראה, זה שכבש את טמסוס או קנה אותה ממלכהּ פסיקיפרוס, אף שכבר בימי מלכיתן הוקדשו בה כתובות בפיניקית על־ידי פיניקים ולפי מניין שנות מלך כתיון (הכתובות הדו-לשוניות מטמסוס). לאחר המצור על צור ב־332 לפנה"ס העביר אלכסנדר הגדול מפמייתן אחד מחבלי שליטתו לפניטגורס (אנ'); ואכן, בכתובת משנת 21 למלכותו (לפני המצור על צור) נשא פמייתן את התואר "מלך כתי ואדיל ותמש" (מלך כתיון ואידליון וטמסוס), ואילו בכתובות משנת 34 ו־37 למלכותו (אחרי המצור על צור) נשא רק את התואר "מלך כתי ואדיל" – שינוי זה הביא חוקרים להאמין שאותו חבל היה חבל טמסוס. בכתיון נמצאה גם שבר כתובת בה מוזכר "בן פמייתן".
בשנת 333 לפנה"ס נולד בעיר זנון מכתיון, פילוסוף פיניקי־יווני מייסד האסכולה הסטואית.
מטבעות מלכי השושלת השניה של כתי ואדיל (ותמש)
מטבע של המלך מלכיתן, צד א
מטבע של המלך מלכיתן, צד ב
מטבע של המלך פמייתן, צד א
מטבע של המלך פמייתן, צד ב
היסטוריה > התקופה ההלניסטית

אחרי מותו של אלכסנדר הגדול נאבקו יורשיו על חלוקת ממלכתו האדירה (מלחמות הדיאדוכים). לאחר קרב עזה, קיבל תלמי סוטר לידיו את השלטון על קפריסין, וביטל את הממלכות המקומיות בה. במסגרת מהלך זה, הוא הרג את פמייתן, המלך האחרון של כתיון (ואידליון וטמסוס), בסביבות 311 לפנה"ס, והקים בכתיון אוליגרכיה, המכונה בפיניקית "אש כתי" (איש כתיון או אישי/אנשי כתיון). אנטיגונוס מונופתלמוס נאבק בתלמי על השליטה על קפריסין, ובקרב סלמיס (306 לפנה"ס) (אנ') הביס דמטריוס פוליורקטס בן אנטיגונוס את צבא תלמי ונטל את השליטה על כל קפריסין בשם אביו, אולם מעט לאחר מכן חזרה השליטה לבית תלמי בקביעות. האוליגרכיה בכתיון ידועה מכתובת 5 ממקדש אדיל, המתוארכת לסביבות 252 לפנה"ס, מונה את תאריך הצבתה לפי שנות מלכותו של תלמי השני ושל "אִש כתי", דבר המעיד שגם עשורים לאחר הריגת המלך וביטול מלכות כתיון ואידליון, אידליון נותרה קשורה לכתיון ותלויה בה. השימוש בפיניקית באידליון (אדיל) פחת משמעותית רק בסוף המאה ה־3 לפנה"ס, במקביל למעבר מכתב קיפרי־הברתי לאלפבית יווני.
מושבת מסחר של כתיון שהוקמה בפיראוס שגשגה עד כדי כך שבשנת 233 לפנה"ס הם ביקשו וקיבלו אישור לבניית מקדש לעשתרת.
היסטוריה > תחת רומא

קפריסין סופחה לרומא בשנת 58 לפנה"ס. רעידות אדמה חזקות פקדו את כתיון בשנת 76 לספירה ובשנה לאחר מכן, אך נראה כי העיר שגשגה בתקופת הרומאים. מנהל כלכלי (curator civitatis) נשלח לכתיון מרומא בתקופת שלטון ספטימיוס סוורוס. רעידות אדמה ב־322 ו־342 לספירה גרמו להרס של כתיון, וכן של סלמיס ופאפוס.
ראו גם

כתים
זנון מכתיון
רשימת כתובות כנעניות וארמיות (בכתיון נמצאו עשרות כתובות כנעניות, רבות מהן משמעותיות)
לקריאה נוספת

Marguerite Yon, William A. P. Childs, Kition in the Tenth to Fourth Centuries B. C., Bulletin of the American Schools of Oriental Research, 1997, עמ' 9–17 doi: 10.2307/1357405
Sabine Fourrier, Oliver Callot, Marguerite Yon, Kition-Bamboula VIII. Le port de guerre de Kition, MOM editions, 2022
מומיות (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  חואן ז'סוס גרסיה גלוצ'ה 
 הופק בידי:  Atresmedia Cine  4 Cats Pictures  Anangu Grup  Moomios Movie AIE
 תסריט:  חוויאר לופז בארירה ג'ורדי גאסול
 עריכה:  אמילי קיליק
 שחקנים ראשיים:  ג'ו תומאס אלינור טומלינסון סיליה אימרי יו בונוויל שון בין
 מדבבים:  יו בונוויל סיליה אימרי אלינור טומלינסון שון בין ג'ו תומאס 
 מוזיקה:  פרננדו ולסקז
 מדינה:  ספרד 
 חברת הפקה:  Atresmedia Cine 
 חברה מפיצה:  אולפני האחים וורנר
 הקרנת בכורה:  24 בפברואר 2023
 משך הקרנה:  88 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית 
 סוגה:  סרט לכל המשפחה, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט מונפש 
 מקום התרחשות:  מצרים העתיקה 
 תקציב:  11.6 מיליון יורו
 הכנסות:  49.6 מיליון דולר
 www.mummies.com.my
 דף הסרט ב־IMDb
 
מומיות (באנגלית: Mummies, בספרדית: Momias) הוא סרט קולנוע ספרדי בהנפשה ממוחשבת בשפה האנגלית משנת 2023. הסרט, בבימויו של חואן ז'סוס גרסיה גלוצ'ה, נעשה על פי תסריט של חוויאר לופז בארירה וג'ורדי גאסול, וסיפור מאת גאסול.
עלילה

בעיר תת-קרקעית, המומיות של מצרים העתיקה קמות לתחייה וממשיכות לנהל חיים רגילים. הן נבדלות מאנשים חיים רק כאשר הן מוארות באור חזק. בעיר המומיות שולט הפרעה. בתו, הנסיכה נפר, מואסת בחיים המשעממים בארמון המלוכה וחולמת להיות זמרת. לרוע מזלה, היא משודכת בטעות לתות, רוכב סוסים (גלדיאטור) מהולל לשעבר, וכיום מטפל באחיו הקטן סקהם. גם נפר וגם תות לא מרוצים מהשידוך, אולם נאלצים לקבל אותו בלית ברירה. טבעת הנישואים שלהם נגנבת בידי לורד קרנבי, ארכאולוג בריטי חסר מצפון, והם נאלצים לצאת למסע אל לונדון של המאה ה-21 כדי להחזיר אותה.
מדבבים

ג'ו תומאס - תות
אלינור טומלינסון - נפר
קארינה פאסיאן - נפר (שירה)
סיליה אימרי - אמא קרנבי
יו בונוויל - לורד סילבסטר קרנבי
שון בין - פרעה
שקה - אד (מפיק מוזיקלי)
סנטיאגו ווינדר - סקהם
דן סטרקי - דני
אוליבר לידרט - זמר ראשי באופרה "אאידה"
רייצ'ל אדדג'י - זמרת ראשית באופרה "אאידה"
מדבבים > מדבבים בעברית

אורי זלצמן - תות
אלונה אלכסנדר - נפר
שיר כהן - סקהם
צביקה פורמן - סילבסטר קרנבי
דן שצברג - פרעה / דניס
גדי לוי - דני / כומר
אורלי קטן - אמא קרנבי
דדי זהר - אד / רמדס
אורנה כץ - אוסי
לורה שופוב - אאידה
עידן זילברמן - מנהל במה
טליה ברקאי
תומר קאופמן
ספיר רון ארגמן
אליאור בן חמו
מולי ברנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באפריל 1988 (בת 36) ליטלטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 מקום לימודים:  קולג' וגנר  Littleton High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
מולי ברנט (באנגלית: Molly Kathleen Burnett; נולדה ב־23 באפריל 1988) היא שחקנית טלוויזיה, זמרת ומפיקה אמריקאית. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה של קלי אן בסדרה "מלכת הדרום". ברנט הייתה מועמדת לפרס אמי לשעות היום בקטגוריית השחקנית הצעירה המצטיינת בסדרת דרמה בשנים 2010 ו-2012 עבור תפקידה בסדרה "ימי חיינו", ואחד לשחקנית המשנה המצטיינת בסדרת דרמה דיגיטלית בשעות היום ב-2018 עבור תפקיד בסדרה "סטטוס מערכת יחסים".
ראשית חייה

ברנט היא בתם הראשונה של קייטי ודייוויד ברנט. היא גדלה בפרבר דנבר של ליטלטון, קולורדו יחד עם אחיה הצעיר וויל.
בזמן שלמדה בתיכון ליטלטון, היא לקחה על עצמה תפקידים רבים הן בבתי הספר והן בחברות תיאטרון באזור דנבר. מחזות בהן שיחקה כוללים את "חלום ליל קיץ", "רעשים כבויים" ותפקיד ראשי במחזמר "אנני".
לאחר שסיימה בהצטיינות את בית הספר התיכון ליטלטון, ברנט נרשמה למכללת וגנר, בית ספר פרטי לאמנויות בסטטן איילנד, ניו יורק.