stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מליסה אוניל
קריירה > שירה

מיד לאחר זכייתה בקנדיאן איידול, אוניל קיבלה שיחת ברכה מראש ממשלת קנדה פול מרטין. לאחר מכן היא חתמה על חוזה הקלטות עם Sony BMG Canada והוציאה את הסינגל הראשון שלה "Alive", שהגיע לחנויות ב-4 באוקטובר 2005 והגיע לראשונה במקום הראשון במצעד הסינגלים הקנדי, מיקום בו החזיק במשך ארבעה שבועות. הסינגל זכה לאישור ארבע פעמים פלטינה על ידי ה-CRIA.
ב-22 בנובמבר 2005, אלבום הבכורה של אוניל, מליסה אוניל, שוחרר בסוני והגיע למקום השש-עשרה במצעד האלבומים הקנדי. הסינגל השני מאלבומה, "Let It Go" יצא בסוף 2005 והגיע לשיא במקום השביעי במצעד הסינגלים. ב-7 בפברואר 2006, אוניל יצאה לסיבוב הופעות סולו ראשון בנורת' ביי, אונטריו, בשם Let It Go Tour על שם הסינגל השני שלה. מופע הפתיחה שלה היה, מי שהיה במקום השני בקנדאין איידול, רקס גאודי. הסינגל השלישי מהאלבום של אוניל היה "Speechless", שהגיע למספר שלושים ואחת, נמוך משמעותית משני השירים הקודמים שלה אבל עדיין מכובד בכל זאת. במרץ 2006, אלבום הבכורה שלה זכה לזהב על ידי CRIA עבור 50,000 יחידות שנשלחו, והסינגל הראשון שלה "Alive" כוסה על ידי בקי ראיין בסרט Flicka. ב-16 בספטמבר 2006 חזרה אוניל לתוכנית קנדיאן איידול במהלך הגמר הגדול של עונתה הרביעית. כאן היא הופתעה עם הדיסק -זהב-מצגת של אלבום הבכורה שלה.
בשנת 2007, אוניל הייתה מועמדת לפרס ג'ונו כאמן החדש של השנה, לצד "אורות לבנים לעולם לא", טומי סוויק, פטריק ווטסון ואווה אווילה אולם סוויק לקח הביתה את הפרס.
בשנת 2009, אוניל הפכה לסולנית הראשית של להקת ה-פאנק של טורונטו God Made Me Funky
כפי שתואר על ידי גלן סומי, מ-NOW טורונטו, "אחרי שזכה בעונה השלישית של Canadian Idol... אוניל הוציאה דיסק רב מכר ולאחר מכן החלה מיד לעשות תיאטרון מוזיקלי, עם תפקידים ב-Dirty Dancing, High School Musical וה- הפקת סטרטפורד עטורת שבחים של ישו כוכב עליון."
קריירה > תיאטרון מוזיקלי

ב-2011 הופיעה בתפקיד מרתה בהפקדה של המחזמר "ישו כוכב עליון" בפסטיבל סטרטפורד שייקספיר.
היא שיחקה את אפונין בהפקה של "עלובי החיים" בטורונטו בתיאטרון הנסיכה מוויילס, שהתנהלה מספטמבר 2013 עד פברואר 2014.היא זכתה בפרס דורה לביצועים נשיים יוצאי דופן על תפקיד זה.
במרץ 2012, אוניל עשתה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי ב"ישו כוכב עליון", שם גילמה את מרתא, המשרתת על ידי האש ועבדה כמשמרת למרי מגדלנה.
במרץ 2014, אוניל חזרה לברודוויי במחזה של "עלובי החיים", שם הייתה חברה באנסמבל ועבדה כסטודנטית בתפקידים של אפונין ופנטין.
קריירה > משחק

אוניל משחקת בטלוויזיה מאז 2015. היו לה תפקידים חוזרים בדרמת הטלוויזיה של CBC משנת 2015 בשם This Life שהתרחשה במונטריאול, בסדרת הפשע של הטלוויזיה של קול האוזר בטלוויזיה Rogue, ובסדרת האינטרנט של הדרמה המוזיקלית, Lost Generation, שהתרחשה בברלין. התוכנית נקראה במקור Pulse
בדצמבר 2014 לוהקה אוניל לתפקיד הראשי של שתיים / רבקה / פורטיה לין בסדרת הטלוויזיה "חומר אפל" תפקיד בו היא שיחקה מ-2015 עד 2017, במשך שלוש עונות של התוכנית.
בשנת 2018, אוניל שיחקה בתפקיד סוקי בדרמת הפשע איי זומבי של CW שיצר רוב תומאס והיה לה תפקיד חוזר נוסף במותחן קונדור, גרסה מחודשת לטלוויזיה של Three Days of the Condor.
באוקטובר 2018 לוהקה אוניל לתפקיד השוטרת לוסי צ'ן בסדרת הדרמה המשטרתית בטלוויזיה של ABC הטירון, שם היא מגלמת שוטרת שרק סיימה את האקדמיה, במקביל לשחקן נייתן פיליון. דמותה של אוניל, אשר בתחילה הייתה מושא האהבה של פיליון, מקבלת תפקיד עומק בהמשך הסדרה. בעונה הרביעית ששודרה ב-2022 דמותה יוצאת עם השוטר טים ברדפורד (בכיכובו של אריק וינטר) שהיה המדריך שלה.
חיים אישיים

אוניל רווקה. היא יצאה בעבר, ב-2013, עם מורה ליוגה ורקדן בשם מתיו רוסוף.
פילמוגרפיה

| שנה | תואר | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | קנדיאן איידול | עצמה | משתתפת ומנצחת בעונה 3 |
| 2010 | Broken Hearts | ברנדי | סרט |
| 2015–2017 | חומר אפל | שני / פורטיה לין | תפקיד ראשי |
| 2015 | This Life | שרה | תפקיד חוזר (עונה 1), 7 פרקים |
| 2016 | חוצה את הקוים | ג'ן | תפקיד חוזר (עונות 3-4), 8 פרקים |
| 2016 | Second Jen | נעמי | פרק: "Jenny Has the Gay" |
| 2017 | Ransom | דרטה ג'קופי | פרק: "The Artist" |
| 2017 | Lost Generation | טשה | סדרת אינטרנט; תפקיד חוזר, 5 פרקים |
| 2018 | איי זומבי | סוקי | תפקיד חוזר (עונה 4), 5 פרקים |
| 2018 | A Simple Favor | בת' | סרט |
| 2018 | Condor | ג'אניס | תפקיד חוזר (עונה 1), 5 פרקים |
| 2018 עד היום | הטירון | לוסי צ'ן | תפקיד ראשי; 115 פרקים |
| 2022 | הטירון: סוכנת חדש | השוטרת לוסי צ'ן | בפרקים: "Face Off", "The Reaper" |
הערות שוליים

↑  Sasha Shapiro, חומר אפל בוטלה אחרי 3 עונות, באתר מגדלור
↑  Eric Winter & Melissa O'Neil being adorable and hilarious Pt 1 - The Rookie, נבדק ב-2023-01-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7642 4388  MusicBrainz: 7e47f6e2-1042-413f-96ee-3cc99af979e2  VIAF: 106647224   WorldCat (עם VIAF): 106647224
מגדל שלום מאיר

| --- | --- |

 הבניין הגבוה בישראל בתקופה:  1965 - 1987
 בניין קודם:  בית אל על
 בניין הבא:  מגדל מרגנית
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  משרדים, קומת מסחר וקומת מגורים
 על שם:  שלום מאיר 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1959–1965 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1965 
 אדריכל:  יצחק פרלשטיין, גדעון זיו, מאיר לוי
 מידות
 גובה:  129 מטר
 קומות:  34 
 
 קואורדינטות:  32°03′50″N 34°46′11″E﻿ / ﻿32.064019444444°N 34.769772222222°E﻿ / 32.064019444444; 34.769772222222
 תבנית:לשוניות2
 
משה מאיר, יוזם הקמת המגדל
מגדל שלום מאיר (בקיצור מגדל שלום, ידוע גם בשם העממי "כלבו שלום"), הוא בניין גדול בעל עירוב שימושים, המפורסם בישראל בשל היותו גורד השחקים הראשון בתל אביב ובישראל. נחנך בשנת 1965 בקצה רחוב הרצל, במקומו של המבנה הישן של הגימנסיה העברית "הרצליה" שנהרס. בעת חנוכתו התנשא המגדל לגובה של 123 מטרים והיה המבנה הגבוה ביותר באסיה.
לאחר שיפוץ ובניית תוספת לחלקו העליון בין השנים 2003–2004, גובהו הגיע לכ־129 מטרים ב־34 קומות. תוספת בנייה זו הסבה את קומותיו העליונות למגורים והוסיפה בריכת שחיה פרטית על גג המגדל בפינתו הדרום מערבית. בסיס המגדל מכיל קומת מסחר.
היסטוריה של המגדל

מגדל שלום הוקם על ידי חברת "כיכר הרצליה", שהייתה שותפות של הלל דן, האחים מאיר, פדרמן וג'ורג' פרידלנדר. עם הזמן רכשו האחים מאיר את רוב מניות החברה והמגדל נקרא על שם אביהם שלום מאיר. הוא תוכנן על ידי האדריכלים יצחק פרלשטיין, גיסו של מרדכי מאיר, גדעון זיו ומאיר לוי. בתוכניות המגדל המקוריות נישא הבניין לגובה של כ-112 מטרים, מגדל בן 100 מטרים הניצב על פודיום בגובה 12 מטרים, תכנון זה נבע מדרישת העירייה שהבניין לא יחסום את המשך רחוב הרצל, ואכן, התכנון אפשר לרחוב לחצות תחת המגדל בלא מפריע. באוקטובר 1961 נחתם הסכם בין החברה לעירייה על בניית המגדל ופיתוח האזור סביבו. בנייתו נעשתה בידי חברת רסקו בשיטה שוודית ולא נעזרה בפיגומים עצמאיים, אלא נסמכה על שני פירי המגדל היצוקים ממזרח וממערב. בתחילת 1962 הוחל בחפירת היסודות, החניון התת-קרקעי, ואף הכנה לחיבור תחנה לרכבת תחתית עתידית. כתוצאה מפעילות זו נתערערו היסודות של מבנה ספריית שער ציון הסמוך, שנסגר ויועד להריסה. הבנייה נמשכה באופן רצוף עד 1965. בשלב ראשון נבנו 17 הקומות הראשונות, ולאחר עצירה קצרה בשל מחסור במימון, נעתרה מדינת ישראל לסיוע ורכשה חלק מקומות המגדל, ומיד לאחר מכן הושלמו הקומות העליונות. בחנוכת המגדל נחשף הציבור לדרגנוע הראשון במדינת ישראל[דרוש מקור].
היסטוריה של המגדל > שיווק המגדל, 1962

עלון שיווקי
תיאור מפרט הבניין וחידושיו
ב-18 בספטמבר 1965 נפתח הכלבו בבניין וכלל כאלפיים משרדים, בתי כל-בו וחנויות. את הכל-בו ניהל רפאל (רפי) ברוך במשך 11 שנים. באוקטובר 1965 נכנס בנק לייצוא לרגלו המזרחית של המגדל. בהמשך פעל לתקופת מה בית מלון "המגדל" ברגלו המערבית, שם ממוקמים משרדי הבנק הבינלאומי. לפיכך, היה בעת השלמתו מבנה זה נחשוני ופורץ-דרך בתחומים רבים.
בשנת 1971 פרצה שרפה בכלבו שלום וגרמה לנזק של כמיליון לירות.
לשם בניית המגדל, נהרס בניין "גימנסיה הרצליה", אחד המבנים האקלקטיים המרשימים והייחודיים שנבנו בראשית ימי תל אביב, בקצה רחוב הרצל, שהיה הרחוב המרכזי של העיר. הריסת מבנה היסטורי זה עוררה את תנועת השימור העירוני, ובעקיפין הביאה להקמת המועצה לשימור מבנים ואתרים. עם חלוף השנים הלכה וגברה הביקורת על עצם בניית המגדל, בעיקר עקב מיקומו במרכז ההיסטורי של תל אביב. זמן קצר לאחר הריסת גימנסיה הרצליה, נהרס גם בניין ספריית שער ציון, שהיה ברחוב מונטפיורי פינת אחוזת בית. הספרייה עברה למבנה ארעי בשדרות שאול המלך, עד להקמת משכן הקבע שלה בבית אריאלה.
היסטוריה של המגדל > שנים מאוחרות

עם השלמתו החזיק המגדל בתואר "המגדל הגבוה ביותר באסיה" עד לשנת 1968 עם השלמת "בניין קסומיגסקי" בטוקיו, יפן. כמו כן החזיק המגדל בתואר "המגדל הגבוה ביותר במזרח התיכון" עד לשנת 1979 עם השלמת בניין "מרכז הסחר העולמי" בדובאי. הבניין החזיק בתואר גורד השחקים הגבוה בישראל למשך כ-34 שנים, עד לחנוכת מגדל עזריאלי העגול בשנת 1999.
עד העשור השני של המאה ה-21 אכלס הבניין משרדי ממשלה רבים. במרתף המגדל היה מתחם באולינג.
סרטי הקולנוע "עליזה מזרחי" (1967) ו"סיפורי תל אביב" (1992) צולמו במגדל, והם מנציחים את המקומות שהיו בו: חנות הכל-בו, מוזיאון השעווה, פארק השעשועים והמצפה.
בשנת 2003 החל שיפוץ של הקומות העליונות במגדל כדי להסב אותן למגורים. בקומות אלו נבנה מספר מצומצם של דירות יוקרה המנצלות את מיקום המגדל המרכזי, נוף הים, והסמיכות לשכונת נווה צדק ההיסטורית.
ב-17 בנובמבר 2010 פרצה שרפה בקומות העליונות של המגדל. כיבוי השרפה ארך כשלוש שעות, זמן רב יחסית, עקב קריסת מערכת החשמל באחת הקומות שנפגעו, שמנעה פעולה תקינה של משאבות המים. כתוצאה מן השרפה נפגעו עשרה אנשים באורח קל משאיפת עשן.
הניהול, התפעול והאחזקה של מגדל שלום מתבצעים תחת חברה מעורבת שבה מחזיקה מדינת ישראל בכ-12%.
תיאור המגדל

המבנה בנוי בסגנון מודרני. הוא מלבני בתוכניתו, מורכב משורות חלונות אופקיים, ומחופה אריחי פסיפס איטלקיים בגוון בז'. בחזיתות המזרחית והמערבית שורת חלונות אנכית המלווה את שתי ליבות הבניין המנותקות זו מזו. המגדל נח על פודיום גדול בן שתי קומות, כאשר מבואת המגדל אינה נמצאת בגישה ישירה מן הרחוב, בקומת הקרקע כמקובל, כי אם בקומת ביניים מעליה. גישה אל קומת הביניים אפשרית רק לאחר עלייה בדרגנוע. לבניין שתי מבואות, מזרחית ומערבית, בהתאם לליבות המגדל. במהלך השנים ניטשו ויכוחים לגבי עיצוב המגדל ומראהו הבומבסטי למביטים בו מכיוון רחוב הרצל. בכך דומה המגדל לבניין "פאן-אם" בניו-יורק, שהושלם שנתיים קודם לכן, בשנת 1963, וחסם את שדירת פארק באופן דומה.
במשך שנים רבות היה מגדל שלום המגדל היחיד בישראל שבו ייעדו מתכנניו מקום להקמת תחנת רכבת תחתית, עבור הרכבת התחתית של תל אביב. הכנה זו לא זירזה את הקמת הרכבת התחתית, והייעוד לא מומש. מאז תוכננו כך גם מגדל רובינשטיין בתל אביב ומגדל הנביאים בחיפה, שבו נוצל התכנון ונבנתה תחנה עבור הכרמלית. חידוש תחבורתי נוסף במגדל שלום היה הכביש הדו-מסלולי שעובר מתחתיו.
בהיותו המגדל הגבוה בישראל, הוקמו אנטנות רבות על גגו ובהן אנטנת NDB המסייעת בנחיתת מכשירים בנמל התעופה בן-גוריון. האנטנות הוסרו בתחילת שנות ה-2000.
תיאור המגדל > המרכז להכרת תל אביב

על קירות רחבת הכניסה המערבית למגדל נמצאים שני פסיפסים גדולי ממדים, המתארים תמונות מהחיים בתל אביב. הראשון: "הפסיפס לזכר הגימנסיה הרצליה" נוצר על ידי הצייר נחום גוטמן עם הקמת המגדל, והשני: "יפו-תל אביב: דור שני" נוצר בשנות ה-90 על ידי הצייר דוד שריר. מולם הוצב פנס הרחוב הראשון של תל אביב.
בשתי הקומות התחתונות של הבניין מוצגת תערוכה בנושא תולדות תל אביב. חלק מהמוצגים הועברו מהמוזיאון לתולדות תל אביב שפעל בעבר בכיכר ביאליק ונסגר. התערוכה כוללות תמונות נדירות, תצלומים של שמעון קורבמן משנות ה-20' וה-30', אוסף מפות היסטוריות, דגמים של פרויקטים שנבנו וכאלה שתוכננו אך לא נבנו, דגמים של תל אביב הקטנה, פינה להנצחת פטריק גדס ותוכניתו, ודגם של רוב שטח תל אביב על כל בנייניה (משנת 1999), שהועבר לשם מבניין העירייה. במרתף הבניין שוכן ללא קשר למרכז להכרת תל אביב, גם ארכיון אדריכלות ישראל.
מלון מגדל שלום

בשנות ה-70' פעל במגדל שלום בית מלון, שהייתה בו גם בריכת שחייה לאורחים.. המלון נסגר בסוף שנות ה-70'.
מלון מגדל שלום > פארק שעשועים - מאירלנד

ב-30 במאי 1975 על הגג הפתוח התחתון של המגדל הוקם פארק שעשועים קטן בשם "מאירלנד". הפארק היה פעיל עד 1994.
מלון מגדל שלום > מוזיאון השעווה הישראלי הראשון

ב-7 ביוני 1973 הוקם במגדל "מוזיאון השעווה הישראלי" על ידי רפאל (רפי) ברוך. במוזיאון, שהיה מוזיאון השעווה היחיד בישראל, היו כמאה בובות שעווה. הוא נסגר בשנת 1995 כתוצאה מבעיות כלכליות. לאחר סגירת המוזיאון הוצבו בקומה הראשונה של המגדל, ליד הכניסה המערבית, בובות של חיים נחמן ביאליק, לאה גולדברג, נתן אלתרמן, אלכסנדר פן, אברהם שלונסקי וחנה רובינא, שעיצב מיכאל רפופורט.
מלון מגדל שלום > מצפה

על גגו של מגדל שלום פעלו משנת 1966 מצפה עם גג פתוח עם משקפות תצפית בשם "מצפה שלום", ומסעדה. שניהם נסגרו בשנת 1999, עקב פתיחת "המצפה המקורה הסגור" במגדל העגול של מגדלי עזריאלי ולנוכח ירידה מתמשכת במספר המבקרים.
מלון מגדל שלום > חנות הכל-בו הפרטית הראשונה בארץ

במגדל פעלה חנות כלבו גדולה, בשם "כל-בו שלום", שהייתה מפורסמת בשנות ה־60 וה־70 של המאה ה־20, לפני שנבנו בישראל קניונים. בניגוד לחנויות הכל-בו של המשביר לצרכן שהחלו לקום כבר מראשית המדינה, כל-בו שלום הייתה חנות הכל-בו בבעלות פרטית הראשונה שנפתחה בישראל. המקום נוהל בין 1965–1976 על ידי רפאל (רפי) ברוך ומ-1976 על ידי שי מאיר שהיה המנהל הראשי (Managing Director) של הכלבו עד למכירתו בשנת 1987. עקב פרסומה הרב של החנות, רבים מכנים את הבניין עד היום בשם "כל-בו שלום". החנות נסגרה ב-4 באוקטובר 1989 עקב ירידה במספר המבקרים ובנפח המכירות.
מלון מגדל שלום > ספרייה

במגדל שלום פועלת ספרייה עירונית.
ראו גם

גורדי שחקים בישראל
לקריאה נוספת

שי מאיר, סיפורם של האחים מאיר
יוסי קליין, האמריקניזציה של תל אביב: פרשת הריסתה של הגימנסיה העברית "הרצליה" לטובת הקמת גורד-השחקים הישראלי הראשון "מגדל שלום מאיר" (1966-1959), הוצאת כרמל, 2011.
עידו רוזן, Tel Aviv Storeys: רבי קומות וגיבורות במטרופולין תל אביב. גחליליות: כתב עת לקולנוע וטלוויזיה (1). תל אביב: רסלינג, 2018
הערות שוליים

↑  תיק מספר 00100020, על פי היתר-תכנית חתומה מתאריך 5.8.2015 בארכיון ההנדסי של עיריית תל אביב
↑  מאיר נחתומי, הלל דן נתבע לשלם 354 אלף ל"י, מעריב, 22 בדצמבר 1964
↑  עיריית ת"א חתמה חוזה להקמת גורד שחקים, דבר, 19 באוקטובר 1961
↑   דניאל שמיל, ניהול כושל, חוסר מקצועיות וחריגות ענק: כל הקשיים בדרכה של הרכבת הקלה בגוש דן, באתר TheMarker‏, 2 ביולי 2013
↑  165 אלף ספרי שער ציון, מעריב, 1 במרץ 1962
↑  אברהם רותם, מלמעלה רואים הכל, מעריב, 6 באוקטובר 1964
↑  הישג הנדסי: מגדל שלום סוטה רק ב-8 מילימטרים, מעריב, 21 באוגוסט 1963
↑  דייויד סלע, ארה"ב: לא לסיוע צבאי, באתר ישראל היום, 4 באפריל 2023
↑  נפתח כל בו שלום, חרות, 10 בספטמבר 1965
↑  ישראל 50 בעמוד על שנת 1965
↑  נחנכו משרדי הבנק ליצוא, דבר, 27 באוקטובר 1965
↑  ישראל 50 בעמוד על שנת 1971
↑  אבי כהן, כתבנו לענייני משטרה בת"א, שלום ותמרות עשן, באתר ישראל היום, 15 במרץ 2012
↑  תל-אביב.פדיה
↑  דנקה הרניש, מאירלנד - דיסנילנד ישראלי בזעיר אנפין, דבר, 8 ביוני 1975
↑  כייף לכל המשפחה בכל בו שלום, מעריב, 28 במאי 1986
↑  ש. אביטל, מה בין מאירלנד לבית הרכב, מעריב, 1 בדצמבר 1970
↑  תולדות המדינה במוזיאון שעווה, באתר jpress.org.il
↑  המוזיאונים של בובות השעווה :של מגדל שלום בתל אביב ושל מתחם אימקס אילת - מסע בזמן, המולטי יקום של אלי אשד
↑   הבלתי חשובים| מוזיאון השעווה - פרק 1, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 28:14)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007361341305171  VIAF: 387151433022056420007   WorldCat (עם VIAF): 387151433022056420007 
מגדל שלום מאיר בחשיכה
מודל המגדל המקורי כפי שמוצג היום בארכיון אדריכלות ישראל
רחוב הרצל בתל אביב. צילום מפינת רחוב וולפסון. בקצה נשקף מגדל שלום מאיר הניצב לרוחב הכביש, 2007.
המגדל בעת שיפוצו
אסטון מרטין בפורמולה 1

| --- | --- |

 בסיס:  סילברסטון, אנגליה
 מנהל קבוצה:  מייק קראק
 שם קודם:  רייסינג פוינט
 עונת 2025 בפורמולה 1
 נהגים:  ספרד פרננדו אלונסו   קנדה לאנס סטרול
 קריירת פורמולה 1
 מרוץ היסטורי ראשון:  גרנד פרי הולנד 1959
 מרוץ היסטורי אחרון:  גרנד פרי אוסטרליה 20254
 מספר מרוצים:  99
 פודיומים:  9
 נקודות:  514
 הקפות מהירות:  3
 מקום בעונת 2024:  5 (94 נק')
 
אסטון מרטין היא יצרנית רכב בריטית. במהלך השנים לקחה החברה חלק, במגוון צורות, באליפות הפורמולה 1. בשנת 1959 השתתפה אסטון מרטין לראשונה באליפות, ממנה פרשה לאחר שתי עונות. במהלך שנות האלפיים בחנה החברה את האפשרות לחזור לאליפות במספר הזדמנויות. בשנת 2016 חזרה החברה כספונסרית של קבוצת רד בול, שיתוף פעולה שנמשך לאורך חמש עונות.
לורנס סטרול, הבעלים של קבוצת המרוצים רייסינג פוינט, רכש בשנת 2020 16.7% ממניות אסטון מרטין. החל מעונת 2021 מותגה הקבוצה מחדש תחת שם היצרן.
היסטוריה > כניסה ראשונה לאליפות

אסטון מרטין השתתפה לראשונה באליפות הפורמולה 1 עם ה-DBR4, מכונית המירוץ הפתוחה הראשונה שלה. ה-DBR4 נבנתה כבר בשנת 1957, אך הופעת הבכורה שלה באליפות נדחתה עד לשנת 1959. העיכוב נגרם בשל העדיפות שנתנה החברה לפיתוח מכונית הספורט DBR1, שלבסוף זכתה במרוץ 24 השעות של לה מאן בשנת 1959. גרנד פרי הולנד היה המרוץ הראשון בו לקחה הקבוצה חלק. קרול שלבי ורוי סלבדורי דורגו במקומות 10 ו-13, בהתאמה. סלבדורי פרש מהמירוץ בהקפות הראשונות עם כשל במנוע. מכוניתו של שלבי סבלה מאותו גורל בהמשך המירוץ. המרוץ הבא של הקבוצה היה גרנד פרי בריטניה בו הפתיע סלבדורי שדורג במקום השני. כשל במערכת ההצתה פגע ברכבו של שלבי, שנאלץ לפרוש לבסוף. סלבדורי סיים במקום השישי, אך לא זכה לנקודות. בהמשך השתתפה הקבוצה בשני מרוצים נוספים, אותם סיימה ללא נקודות.
לקראת עונת 1960 בנתה הקבוצה את ה-DBR5. המכונית התבססה על הדגם הקודם, אך הייתה קלה יותר. עם זאת, המנוע בקדמת המכונית היה כבד והפך את המכונית לאיטית בהשוואה ליריבות בעלות המנוע האחורי. ההשתתפות הראשונה של הקבוצה הייתה רק במרוץ הרביעי של העונה, שהתקיים בהולנד. מכיוון שהמכונית החדשה עדיין לא הייתה מוכנה, הקבוצה שיתפה רק את סלבדורי, שהתחרה עם מכונית מהדגם הקודם. ודורג במקום ה-18. מארגני המרוץ מסרו לאסטון מרטין שהקבוצה תוכל להתחרות, אך הצוות לא יקבל תשלום. בעקבות כך סירבו חברי הקבוצה להתחרות. המכונית החדשה הייתה מוכנה לבסוף לקראת המרוץ בבריטניה וסלבדורי התחרה, כשלצידו מוריס טרנטיניאן. בעיות בהיגוי הובילו לפרישה מוקדמת של סלבדורי. טרנטיניאן סיים את המרוץ במקום ה-11, בפער של חמש הקפות אחרי ג'ק ברבהאם המנצח. חוסר היכולת להיות תחרותי ואי צבירת הנקודות הובילו את אסטון מרטין לפרוש מהאליפות לאחר המרוץ.
היסטוריה > בחינת אפשרויות לחזרה ומתן חסות

דייוויד ריצ'רדס, שהוביל את הקונסורציום שניהל את אסטון מרטין ובמקביל היה הבעלים של חברת פרודרייב, בחן בשנת 2006 אפשרות להצטרפות מחודשת של הקבוצה לאליפות בעונת 2008. ריצ'רדס הבהיר כי יש עוד דרך ארוכה עד שאסטון מרטין תוכל לחזור כקבוצה עתמאית וכי הוא בוחן אפשרות לשיתוף פעולה עם קבוצה קיימת. בשנת 2009 הכריז ריצ'רדס בשנית על בחינת האפשרות לחזרה של הקבוצה בשותפות עם קבוצה אחרת החל מעונת 2010. גם תוכנית זאת לא באה לידי מימוש.
בין השנים 2016 עד 2020 הייתה אסטון מרטין נותנת חסות של קבוצת רד בול.
היסטוריה > חזרה לאליפות

בינואר 2020 רכש לורנס סטרול, הבעלים של קבוצת המרוצים רייסינג פוינט, 16.7% ממניות אסטון מרטין. לאחר הרכישה הכריז על מיזוג החברות והמיתוג מחדש של הקבוצה כקבוצת אסטון מרטין, החל מעונת 2021. אף על פי שהיה לסרחיו פרס חוזה בקבוצה עד לעונת 2022 הוא הוחלף על ידי סבסטיאן פטל שעזב את קבוצת פרארי. חברת קוגניזאנט (Cognizant) הוחתמה כנותנת החסות הראשית של הקבוצה.
אחרי פתיחת עונה חלשה יחסית, בגרנד פרי אזרבייג'ן, המרוץ החמישי בעונה, פטל סיים במקום השני וזכה בפודיום הראשון עבור הקבוצה. פטל סיים שוב במקום השני בגרנד פרי הונגריה, אך נפסל בעקבות בעיה במדגם הדלק.
בינואר 2022, אוטמר זאפנאואר עזב את הקבוצה לאחר 12 שנים. מייק קראק, שבעבר עבד בקבוצות המרוצים של BMW ופורשה, מונה כמחליפו באותו חודש. בפברואר 2022, אראמקו הוכרזה כנותנת החסות הראשית של הקבוצה לאחר שחתמו על הסכם שותפות ארוך טווח, בעוד שקוגניזנט תישאר כשותפה אסטרטגית.
פטל החמיץ את שני המרוצים הראשונים של עונת 2022 לאחר שנמצא חיובי לקורונה. הוא חזר במרוץ השלישי של העונה, בגרנד פרי של אוסטרליה 2022. פטל פרש באופן סופי מפורמולה 1 בסיום עונת 2022 . פרננדו אלונסו, אלוף העולם פעמיים, מונה להחליפו מעונת 2023 והלאה בחוזה רב-שנתי. לאנס סטרול נוהג במושב השני של הקבוצה מ-2021. אסטון מרטין צפויה לשמור על צמד הנהגים פרננדו אלונסו ולאנס סטרול כנהגי הקבוצה לעונת 2025.
לאסטון מרטין יש מפעל חדש שיכיל את מנהרת הרוח החדשה של הקבוצה בשטח של 37,000 מ"ר בבסיס שלהם בסילברסטון. הבנייה החלה בספטמבר 2021. המפעל מורכב משלושה בניינים מחוברים והוא מבוסס על שטח של 40 דונם שממוקם מול מסלול המרוצים בסילברסטון. אסטון מרטין היא הקבוצה השישית שפועלת מבסיס סילברסטון מאז 1991.
בספטמבר 2024 החתימה הקבוצה את אדריאן ניואי, שעזב את רד בול לאחר 19 שנים והוא צפוי להצטרף לקבוצה ב-1 במאי 2025, לאחר תקופת צינון, לצורך עבודה על המכונית החדשה שתבנה לאחר שינוי התקנות בעונת 2026.
תוצאות מרוצים > 1959–1960

| שנה | שלדה | מנוע | נהג | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | נקודות | מיקום |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1959 | DBR4 | אסטון מרטין RB6 2.5 6L |  | מונקו | ארצות הברית | הולנד | צרפת | בריטניה | גרמניה | פורטוגל | איטליה | ארצות הברית |  | 0 | — |  |
| 1959 | DBR4 | אסטון מרטין RB6 2.5 6L | בריטניה רוי סלבדורי |  |  | פרש |  | 6 |  | 6 | פרש |  |  | 0 | — |  |
| 1959 | DBR4 | אסטון מרטין RB6 2.5 6L | ארצות הברית קרול שלבי |  |  | פרש |  | פרש |  | 8 | 10 |  |  | 0 | — |  |
| 1960 | DBR4 | אסטון מרטין RB6 2.5 6L |  | ארגנטינה | מונקו | ארצות הברית | הולנד | בלגיה | צרפת | בריטניה | פורטוגל | איטליה | ארצות הברית | 0 | — |  |
| 1960 | DBR4 | אסטון מרטין RB6 2.5 6L | בריטניה רוי סלבדורי |  |  |  | DNS |  |  |  |  |  |  | 0 | — |  |
| 1960 | DBR5 | אסטון מרטין RB6 2.5 6L | בריטניה רוי סלבדורי |  |  |  |  |  |  | פרש |  |  |  | 0 | — |  |
| 1960 | DBR5 | אסטון מרטין RB6 2.5 6L | צרפת מוריס טרנטיניאן |  |  |  |  |  |  | 11 |  |  |  | 0 | — |  |
מקור:
הערות שוליים

↑  Aston Martin DBR4
↑  1959 Dutch Grand Prix, MotorSport Magazine
↑  1959 British Grand Prix race report - A walk-over for British cars, MotorSport Magazine, 18 July 1959
↑  1960 Dutch Grand Prix race report: Brabham throws kitchen sink (and more) at Moss to win, MotorSport Magazine, July 1960
↑  1960 British Grand Prix, MotorSport Magazine
↑  "Q & A With FIA President Max Mosley", FIA.com, 28. April 2006
↑  Aston Martin owner rules out F1, BBC, 13 March 2007
↑  Richards keen on Formula 1 return, BBC, 24 April 2009
↑  Red Bull announce Aston Martin tie-up, Formula1.com, 17 March 2016
↑  Aston Martin to become Red Bull title sponsor in 2018, Formula1.com, 25 September 2017
↑  Racing Point set to become Aston Martin works team for 2021, Formula1.com, 31 January 2020
↑  Aston Martin F1 team ‘will need to be competitive from the outset’ says Stroll, Formula1.com, 1 April 2020
↑  Vettel to make sensational Racing Point switch in 2021 as they re-brand as Aston Martin, Formula1.com, 10 September 2020
↑  Aston Martin reveal title sponsor for F1 2021 season, tease green car, Sky Sport, 7 January 2021
↑  Vettel loses second-place finish in Hungary after disqualification for fuel sample issue, Formula 1® - The Official F1® Website (באנגלית)
↑  "Aramco becomes Aston Martin's sole F1 title sponsor". The Straits Times (באנגלית). 2023-12-14. ISSN 0585-3923. נבדק ב-2024-10-06.
↑  BREAKING: Four-time champion Sebastian Vettel to retire from Formula 1 at the end of the 2022 season | Formula 1®, Formula 1® - The Official F1® Website (באנגלית)
↑  גאיה מלמד, סבסטיאן ווטל פורש: "פורמולה 1 זה לא הכל בחיים", באתר TheCar, ‏2022-07-28
↑  Adrian Newey to join Aston Martin as Silverstone squad win race to sign F1 design guru, Formula1.com, 10 September 2024
↑  גאיה מלמד, אסטון מרטין בפורמולה 1: כסף חדש ומהנדס חסר תחליף, באתר TheCar, ‏2024-09-10
↑  Small, Steve (1994). The Guinness Complete Grand Prix Who's Who. Guinness. pp. 333, 352 and 383. ISBN 0851127029.
↑  "Aston Martin - Grands Prix started". statsf1.com. נבדק ב-25 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Aston Martin - Grands Prix not started". statsf1.com. נבדק ב-25 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
אסטון מרטין DBR-4 ששימשה את הקבוצה בעונת 1959
פיונה גובלמן

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1980 (בת 44) סנטה מוניקה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 בן או בת זוג:  Alex Weed 
 www.fionagubelmann.com
 
פיונה ויקטוריה גובלמן (באנגלית: Fiona Victoria Gubelmann; נולדה ב-30 במרץ 1980) היא שחקנית אמריקאית.  ידועה בעיקר בתור ג'נה בסדרה הקומית של FX וילפרד בשנים וכד"ר מורגן רזניק בדרמה הרפואית של ABC "הרופא הטוב".
ראשית חייה

גובלמן נולדה בסנטה מוניקה, קליפורניה. היא החלה לשחק ולרקוד בגן, ואמה רשמה אותה לשיעורי ריקוד בילדותה. המחזה הראשון שלה היה בגיל ארבע בגרסת בלט של ילדי הכרוב. כילדה ונערה, היא השתתפה במחנות דרמה בקיץ, שיחקה בתיאטרון קהילתי מקומי, והשתתפה במחלקת הדרמה בבית הספר שלה, תיכון טורי פינס בדל מאר, קליפורניה. היא נרשמה לאוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס (UCLA), שם למדה לימודי פארא-רפואה. אך במהלך שנת הלימודים הראשונה שלה היא עברה בהצלחה אודישן להצגה, היא גילתה שהיא כל כך נהנית לשחק עד שהיא עברה ללמוד לימודי תיאטרון. במהלך תקופתה בתואר ראשון, היא התנדבה ב-ArtsBridge, תוכנית לנוער בסיכון באזור לוס אנג'לס.
היא סיימה את לימודיה ב-UCLA ב-2002, והמשיכה ללימודי משחק ב-Bverly Hills Playhouse (במהלכם הופיעה בהצגות עם להקת התיאטרון קצאלס של הארגון).