stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם שומאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוגוסט 1910 הברונקס, ארצות הברית 
 פטירה:  15 בפברואר 1992 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה, בית הספר ג'וליארד, טיצ'רס קולג', בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת מוצרטיאום 
 סוגה:  אופרה, סימפוניה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1939)  פרס פוליצר למוזיקה (1943)  פרס מרכז קנדי (1989)  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1943)  המדליה הלאומית לאומנויות  מדליון הנדל 
 www.williamschuman.org
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם שומאן (באנגלית: William Schuman;‏ 4 באוגוסט 1910 – 15 בפברואר 1992) היה מלחין ומנהלן מוזיקה יהודי-אמריקאי.
חייו

שומאן נולד ברובע הברונקס של ניו יורק. כילד ניגן בכינור ובבנג'ו, אבל עניינו העיקרי היה בכדור בסיס. בתקופת לימודיו בבית הספר התיכון הקים תזמורת ריקודים בשם "בילי שומאן ותזמורת אגודת אלאמו", שניגנה במסיבות כלולות ובר מצווה מקומיות. שומאן ניגן בתזמורתו בקונטרבס.
בשנת 1928 החל את לימודיו בבית הספר למסחר של אוניברסיטת ניו יורק בכוונה לקבל תואר בעסקים, ובמקביל עבד בסוכנות פרסום. כמו כן כתב שירים פופולריים עם א. ב. מרקס, חבר ותיק, ועם פרנק לסר, שכתב מילים לכארבעים שירים של שומאן. (המוזיקה לשירו הראשון של לסר שיצא לאור, "מאוהב בזכרונך", מיוחסת לוויליאם ה. שומאן.)
ב-13 באפריל 1930 הלך שומאן עם אחותו הבכירה אודרי לקונצרט של הפילהרמונית של ניו יורק בקרנגי הול, בניצוח ארטורו טוסקניני. התוכנית כללה יצירות מאת ריכרד וגנר, זולטאן קודאי ורוברט שומאן. על חוויה זו אמר שומאן בהמשך, "השתאיתי למראה ים כלי המיתר וכל הנגנים המעבירים את קשתותיהם הלוך ושוב בבת אחת. החיזיון לבדו היה מדהים, אבל הצליל! הייתי המום. מימי לא שמעתי דבר כזה. כבר למחרת, החלטתי להיות למלחין."
שומאן עזב את הלימודים והתפטר ממשרתו החלקית כדי ללמוד מוזיקה בקונסרבטוריון מאלקין. משנת 1933 למד באופן פרטי אצל רוי האריס. ב-1935 קיבל תואר ראשון בהוראת מוזיקה מן המכללה להכשרת מורים באוניברסיטת קולומביה. האריס הציג את שומאן לפני המנצח סרגיי קוסביצקי, שקידם רבות מיצירותיו. קוסביצקי ניצח על הסימפוניה השנייה של ויליאם שומאן בשנת 1939. ייתכן שהסימפוניה המוכרת ביותר של שומאן, הסימפוניה לכלי מיתר, נכתבה לפי הזמנת קרן קוסביצקי; היצירה הוקדשה לזכרה של נטלי קוסביצקי ובוצעה לראשונה בניצוח קוסביצקי ב-12 בנובמבר 1943.
בשנת 1943 זכה שומאן בפרס פוליצר למוזיקה על הקנטטה שלו, "שיר חופשי", על פי שירים מאת וולט ויטמן. משנת 1935 עד 1945 לימד שומאן הלחנה בקולג' שרה לורנס. ב-1945 התמנה לנשיא בית הספר ג'וליארד ובתקופת עבודתו שם ייסד את רביעיית המיתרים ג'וליארד.
בשנת 1961 עזב את ג'וליארד כדי להתמנות לנשיא מרכז לינקולן, משרה בה נשאר עד 1969. בשנת 1987 קיבל את המדליה הלאומית לאמנויות.
יצירותיו

שומאן הותיר אחריו מכלול יצירות נכבד. שמונה הסימפוניות שלו, "ממספר שלוש עד עשר", כהגדרתו הוא (שתי הראשונות הוצאו מן החשבון), מוסיפות חשיבות עם השנים. הקונצ'רטו שלו לכינור (1947, גרסה מחודשת ב-1959) זכה לשבחים כ"אחת מן החזקות ביותר ביצירותיו... אפשר כמעט לראות בו סימפוניה לכינור ותזמורת." בין יצירותיו האחרות "שילוש ניו אינגלנד" (1956, מבוסס על מלודיות של ויליאם בילינגס), "פתיחה לפסטיבל אמריקאי" (1939), הבלטים "זרם מעמקים" (1945) ו"ג'ודית" (שנכתב בשביל מרתה גרהם), "מדריגלים בהזמנה בדואר" (1972) לטקסטים מקטלוג סירס רובאק לשנת 1897, ושתי אופרות, "קייזי הגדול" (1953, מבוססת על "קייזי והמחבט" של ארנסט ל. תאייר), המשקפת את אהבת חייו לכדור בסיס, ו"שאלה של טעם" (1989, על פי סיפור קצר מאת רואלד דאל). כמו כן עיבד את יצירתו של צ'ארלס אייבס לעוגב "וריאציות על ,אמריקה'" לתזמורת ב-1963, הגרסה המוכרת יותר של היצירה. עוד יצירה פופולרית של ויליאם שומאן היא "גשר ג'ורג' וושינגטון" (1950), לתזמורת קונצרטים קטנה.
וילסון קרוז

| --- | --- |

וילסון קרוז בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2018
 לידה:  27 בדצמבר 1973 (בן 50) ארצות הברית ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 עיסוק:  שחקן, מפיק, פעיל חברתי
 מקום לימודים:  תיכון אייזנהאוור 
 פרסים והוקרה:  זוכה פרס GLAAD
 פרופיל ב-IMDb
 
וילסון קרוז (באנגלית: Wilson Cruz; נולד: 27 בדצמבר 1973) הוא שחקן אמריקני הידוע בשל הופעותיו בסדרות הטלוויזיה "אלה הם חיי" ו-"תיבת נח", וכן כאנג'ל בהפקת ברודוויי של המחזמר "רנט".‏ קרוז, הומוסקסואל גלוי ממוצא פורטוריקני, הוא פעיל חברתי למען נוער להט"בי, בפרט בני-נוער הומוסקסואלים השייכים למיעוטים אתניים.
ראשית חייו

וילסון קרוז נולד בשם וילסון אצ'בריה בברוקלין, ניו יורק, להורים ממוצא פורטוריקני. משפחתו עברה בסופו של דבר להתגורר בריאלטו שבקליפורניה, שם למד בבית הספר התיכון ע"ש אייזנהאואר, ב-1991. בגיל 19 קרוז יצא מהארון כהומוסקסואל בפני הוריו, תחילה לאמו ואחר כך לאביו. בתחילה, אמו נפגעה והזדעזעה, בסופו של דבר היא קיבלה אותו. אביו, לעומת זאת, זרק אותו מהבית, וקרוז התגורר בחודשים שלאחר מכן במכוניתו ובבתים של חברים. מאוחר יותר הוא ואביו התפייסו.
קריירה

קרוז הגיע להוליווד וחיפש עבודה כשחקן, לאחר שקיבל החלטה להיות גלוי בנוגע לזהות המינית שלו כבר מתחילת הקריירה שלו. ב-1994 הוא לוהק לתפקיד אנריקה "ריקי" ואסקז, נער הומוסקסואל במצוקה, בסדרת הפולחן "אלה הם חיי". בכך, הפך קרוז להיות השחקן הראשון אי פעם שגילם תפקיד ראשי בסדרת טלוויזיה אמריקאית של הומוסקסואל גלוי.
לאחר שהסדרה "אלה הם חיי" בוטלה לאחר עונה אחת בלבד, קרוז המשיך וגילם את דמותו של חואקין, עוזרו של ג'ון אדגר הובר, בסרטו של אוליבר סטון "ניקסון". כמו כן, גילם תפקיד קטן בסרט הטלוויזיה On Seventh Avenue. ב-1996 הוא הופיע לצד דייוויד ארקט בתפקיד מייקי בסרט "Johns", על המאבקים היומיומיים של זונות ממין זכר. בשנת 1998 הוא גילם את דמותה של אנג'ל דומאט שונארד במחזמר "רנט" בברודוויי, ובשנת 2000 הוא גילם את ויקטור בעונה האחרונה של "שולחן לחמישה" כמו כן, היה לו תפקיד חוזר בסדרה "Raising the Bar", בה גילם את דמותו של רפאל דה לה קרוז.
בין השאר, קרוז הופיע בסרטי הקולנוע ‏Joyride‏ (1996), ‏All Over Me‏ (1997), ‏Supernova‏ (2000), ‏Party Monster‏ (2003), ‏Bam Bam and Celeste‏ (2005) לצידה של מרגרט צ'ו, ‏Coffee Date‏ (2006) ובהוא פשוט לא בקטע שלך (2009); בסרט הטלוויזיה The Perfect Pitch ‏(2002); ובתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה ‏!‏Great Scott‏, ‏Sister, Sister‏, ‏ER‏, אלי מקביל, הבית הלבן, תיבת נח ובהאנטומיה של גריי. בשנת 2008 קרוז גילם את התפקיד של אדריאן בסרט הקולנוע The Ode המבוסס על הרומן Ode to Lata מאת גאליב שיראז דהאללה. כמו כן הופיע בסרט הקולנוע משנת 2009‏ The People I've Slept With, בו גילם הומוסקסואל גלוי וחברה הטוב ביותר של גיבורת הסרט, המנסה לגלות מיהו הגבר שהכניס אותה להיריון.
בשנת 2014 השתתף בתוכנית red band Society שם גילם אח בבית החולים .
בשנת 2018 השתתף בתוכנית  13 סיבות למה בה גילם את עורך הדין המייצג את הוריה של האנה.
פעילות למען קהילת הלהט"ב

קרוז, הומוסקסואל גלוי ממוצא פורטוריקני, הוא פעיל חברתי למען נוער להט"בי, בפרט בני-נוער הומוסקסואלים השייכים למיעוטים אתניים. הוא מתנדב למען Youth Zone, קהילה מקוונת ב-Gay.com למען נוער להט"בי. הוא השתתף כ-"גרנד מרשל" במצעדי הגאווה של מערב הוליווד (1998) ושל שיקגו (2005), והיה הנואם הראשי באירועי אוניברסיטת אילינוי בשיקגו למען סטודנטים להט"בים.
קרוז הצטרף למועצת המנהלים של GLAAD ב-1997. בשנת 2012 התמנה לדובר הארצי וליועץ אסטרטגי של הארגון.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם הסדרה | התפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994–1995 | אלה הם חיי | אנריקה "ריקי" וסקז | 19 פרקים |
| 1996 | On Seventh Avenue | רובן דיאז |  |
| 1996 | Sister, Sister | בובי | פרק אחד |
| 1997 | אלי מקביל | סטיבן/סטפני | פרק אחד |
| 1999–2000 | שולחן לחמישה | ויקטור | 11 פרקים |
| 2002 | ER | ג'פרי קרוז | פרק אחד |
| 2004 | הבית הלבן | ג'ק סוסה | שני פרקים |
| 2005 | המפענחת | גבר בבר | פרק אחד |
| 2005–2006 | תיבת נח | חוניטו | 7 פרקים |
| 2006 | מונק | טכנאי מעשן | פרק אחד |
| 2007 | NCIS | טוד ריידר | פרק אחד |
| 2007 | ריק וסטיב | אוון | שתי עונות |
| 2008–2009 | Raising the Bar | רפאל דה לה קרוז | 3 פרקים |
| 2009 | החיים על פי נד | סיד טנגו | 3 פרקים |
| 2010 | האנטומיה של גריי | קייל | פרק אחד |
| 2011 | Single Ladies | וינסנט | שני פרקים |
| 2012 | The Finder | ג'וני | שני פרקים |
| 2014–2015 | Red Band Society | קנג'י גומז-ריג'ון | תפקיד חוזר |
| 2016 | חסרי בושה | ברמן | פרק אחד |
| 2016 | Mistresses | דנטה | שני פרקים |
| 2016 | Heartbeat |  | שני פרקים |
| 2018-2017 | 13 סיבות | דניס | 15 פרקים |
| 2017 | מסע בין כוכבים: דיסקברי | ד"ר יו קולבר |  |
| 2019 | האביר האמיץ | הנסיך אנדרו | דיבוב |
| TBA | Marvel's Moon Girl and Devil Dinosaur |  | סדרת אנימציה עתידית של ערוץ דיסני |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | התפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | ניקסון | חואקין (עוזרו של הובר) |  |
| 1996 | Beat the Bash | קווין |  |
| 1996 | ג'ונס | מיקי |  |
| 1996 | Joyride | ג'יימס |  |
| 1997 | All Over Me | ג'ס |  |
| 2000 | Supernova | בנג' |  |
| 2003 | פארטי מונסטר | אנג'ל |  |
| 2005 | Bam Bam and Celeste | טוני |  |
| 2006 | Coffee Date | קלי |  |
| 2008 | The Ode | אדריאן |  |
| 2009 | הוא פשוט לא בקטע שלך | ניית'ן |  |
| 2009 | Green Flash | קייל |  |
| 2009 | The People I've Slept With | גבריאל |  |
| 2011 | Convincing Clooney | חואקין |  |
| 2012 | The Skinny | הרופא |  |
| 2013 | ראש מת' | ג'וליאן |  |
| 2024 | אם הכלה | סקוט |  |
| TBA | Fruit of the Poisonous Tree | הבלש טוני אלוורז |  |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | שם ההפקה | התפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | רנט | אנג'ל דומאט שונארד |  |
| 2003 | A Perfect Wedding | ג'וליאן |  |
| 2005 | !‏Tick, Tick... Boom | מייקל |  |
הערות שוליים

↑  "ABC Leads Nominees for GLAAD Awards". Fox News. Associated Press. 21 במאי 2008. נבדק ב-8 בפברואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The New York Times". The New York Times. נבדק ב-2012-01-13.
↑  "Talkin' Broadway". Talkinbroadway.com. נבדק ב-2012-01-13.
↑  "Atlanta Boy". Atlantaboy.com. נבדק ב-2012-01-13.
↑  "Oasis Magazine". Oasis Magazine. אורכב מ-המקור ב-2012-04-02. נבדק ב-2012-01-13.
↑  "My So-Called Life's Wilson Cruz on Rickie Fans, LBGT Awareness, and '90s Fashion". Vulture. נבדק ב-2014-12-16.
↑  "Playing Gay: How America Came Out On Television by Playing Gay — Kickstarter". Kickstarter.com. 2015-08-01. נבדק ב-2015-08-17.
↑
| מסע בין כוכבים: דיסקברי |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | בריאן פולר • אלכס קורצמן • על-פי "מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | סוניקווה מרטין-גרין • דאג ג'ונס • שזאד לטיף • אנתוני ראפ • מרי וויסמן • ג'ייסון אייזקס • וילסון קרוז • אנסון מאונט • דייוויד אג'אלה |  |
| דמויות ראשיות | מייקל ברנהאם • סארו • פול סטמטס • סילביה טילי • יו קולבר • גבריאל לורקה • אש טיילר • כריסטופר פייק • קליבלנד בוקר |  |
| דמויות משנה | פיליפה ג'ורג'יו • ג'ט רינו • ספוק • ד' נהאן • ווק • ל'רל • סארק • קתרינה קורנוול • הארי מאד |  |
| גזעי חייזרים | וולקנים • קלינגונים • קלפים • רומולאנים • בא'אול • אוריונים • אנדוריאנים |  |
| מושגים | יקום המראה |  |
| פרקים בולטים | Magic to Make the Sanest Man Go Mad |  |
| סדרות בת | מסעות קצרים • עולמות חדשים ומשונים • מדור 31 |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810588950505606  BNE: XX1748437  GND: 109360896X  ISNI: 0000 0003 8584 2903  LCCN: nr2002043976  SUDOC: 149081774  VIAF: 14709076   WorldCat (עם VIAF): 14709076 
וילסון קרוז בשנת 2010.
ז'אן ז'יונו

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1895 מאנוסק, צרפת 
 פטירה:  8 באוקטובר 1970  (בגיל 75) מאנוסק, צרפת 
 שם לידה:  Jean Fernand Giono 
 מדינה:  צרפת 
 לאום:  צרפתי
 עיסוק:  סופר
 שפות היצירה:  צרפתית
 יצירות בולטות:  גבעה, ספיח, מלך ללא הסחות דעת, הפרש על הגג
 תקופת הפעילות:  1923–1970 (כ־47 שנים) 
 בן או בת זוג:  Élise Giono 
 צאצאים:  Aline Giono, Sylvie Durbet-Giono 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד, פרס נסיך מונקו
 
ז'אן ז'יונו (בצרפתית: Jean Giono; ‏30 במרץ 1895 - 8 באוקטובר 1970) היה סופר צרפתי.
ספריו המרבים לתאר את הסביבה הכפרית של אזור פרובאנס שבצרפת, עוסקים במצבו של האדם בעולם ובשאלות מוסריות ומטאפיזיות.
ז'יונו הואשם בכך שתמך במשטר וישי ולא התנגד לגרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. מגניו טוענים שז'ינו נמנע מכל התנגדות מזוינת בשל ערכיו הפציפיסטיים, ערכים אותם אימץ אחרי שובו ממלחמת העולם הראשונה.
בהיותו חייל בחיל הרגלים במלחמת העולם הראשונה, הוא היה אחד מ-11 הניצולים של היחידה שלו בוורדן. בהמשך תיאר את זוועות המלחמה בלהקת לה גרנד (1931; לבית המטבחיים).
הפופולריות שלו גדלה בסוף שנות העשרים עם סדרה של רומנים אנטי-אינטלקטואליים אזוריים על אצילותם של אנשים פשוטים. סדרה זו הגיעה לשיאה ביצירות כמו הטרילוגיה Le Chant du monde (1934; שיר העולם), שכמו רוב יצירותיו הייתה מחאתו של אדם רגיש כנגד התרבות המודרנית. בשנת 1939 ישב גיונו חודשיים בכלא בפעילות פציפיסטית. בשנת 1945 הוא הוחזק בשבי על ידי יחידה קומוניסטית של לוחמי ההתנגדות, שראו את הפציפיזם כשיתוף פעולה עם הנאצים. סופרי השחרור הצרפתים רשמו אותו ברשימה השחורה, אך הגנה נמרצת של הסופר אנדרה ז'יד סייעה לו, ובשנת 1954 נבחר ג'יונו לאקדמי גונקור.
כתביו בעברית

גבעה (Colline, 1929), תרגם אביטל ענבר, רעננה: אבן חושן, 2010 .
מישהו מבומון (Un de Baumugnes, 1929), תרגמה אביבה ברק, ירושלים: שוקן, 1989.
ספיח (Regain, 1930), תרגם יצחק שנהר, ת"א: שטיבל, 1935.
שירת העולם (Le Chant du monde, 1934), תרגם י. ל. ברוך, ת"א: מסדה, 1944.
האיש ששתל עצים (L’Homme qui plantait des arbres, 1953), תרגמה אביבה ברק, רמת השרון: אסיה, 2010.
הערות שוליים

↑  Editors of Encyclopaedia Britannica, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA, Jean Giono
French author, ‏4-10-2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261747205171  PLWABN: 9810646507205606  BIBSYS: 90171243  BNC: 000044938  BNE: XX1154886  BnF: cb119050002 (data)  CANTIC: a10471169  CiNii: DA0224625X  GND: 118717545  ICCU: CFIV066543  ISNI: 0000 0001 2100 966X  LCCN: n80045867  LNB: 000019577  Léonore: 163297  NDL: 00467196  NKC: jn19990002694  NLA: 35126058  NLG: 72816  NLK: KAC199610140  NSK: 000055890  NTA: 068414579  RERO: 02-A003298073  SELIBR: 209086  SNAC: w6br9cgr  SUDOC: 026892286  Trove: 834126  VcBA: 495/319495  VIAF: 44299388   WorldCat (עם VIAF): 44299388 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וס (מוזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1964 מוטבה, קמרון 
 פטירה:  25 ביוני 2021 (בגיל 57) אלנסון, צרפת 
 שם לידה:  Martin Kwedi Elock 
 מוקד פעילות:  קמרון, צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 סוגה:  מוזיקת עולם, מוזיקה אלקטרונית 
 שפה מועדפת:  צרפתית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, קלימבה 
 מספר צאצאים:  5 
 פרופיל ב-IMDb
 
וס מדיקו (Wes Madiko;‏ 15 בינואר 1964 – 25 ביוני 2021), המוכר תחת שם הבמה וס (Wes), היה מוזיקאי קמרוני. הוא מוכר בזכות גרסת הכיסוי ל-"Upendi" של קווין קווין ורנדי פטרסון ובזכות הסינגל "Alane".
קריירה

ב-30 ביוני 1996, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Welenga. האלבום הגיע, בשיאו, למקום השביעי בהולנד, למקום החמישי בצרפת ולמקום החמישי באוסטריה.
ב-13 במאי 1997, הוא הוציא את הסינגל "Alane". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-11 במצעד הסינגלים הבריטי, למקום ה-27 במצעד הדאנס הבריטי, למקום השביעי בישראל ולמקום הראשון בצרפת. גרסה מחודשת של השיר, בשיתוף פעולה עם רובין שולץ, יצאה ב-19 ביוני 2020. גרסה זו הגיעה, בשיאה, למקום הראשון בגרמניה, למקום השלישי באוסטריה ולמקום הרביעי בהולנד. כמו כן, גרסה זו זכתה באישור הקלטה מסוג פלטינה מ-IFPI Austria, באישור הקלטה מסוג זהב מ-BEA, מ-SNEP ומ-BVMI.
ב-1997, הוא הוציא את הסינגל "Awa Awa". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-50 בוולוניה ולמקום ה-44 בהולנד. כמו כן, השיר הופיע בפסקול של הסרט המסע המופרע: הסרט (אנ').
ב-1998, הוא הוציא את הסינגל "Midiwa Bôl" (I Love Football)". השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-94 בצרפת, למקום ה-71 בגרמניה, למקום ה-72 בהולנד, למקום ה-49 בשווייץ ולמקום ה-75 בבריטניה.
ב-1999, הוא הוציא את הסינגל "Doutou".
ב-2000, הוא הוציא את הסינגל "Keli Maye".
ב-2 באוקטובר 2000, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Sinami: The Memory.
ב-2010, הוא הוציא את אלבום האולפן השלישי שלו, Melowe.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1996: Welenga
2000: Sinami: The Memory
2010: Melowe
הערות שוליים

↑  Ndehfombang, Kimberly (26 ביוני 2021). "Wes Madiko – Cameroonian legendary singer has died at age 57". Passports Beyond Borders. ארכיון מ-2023-01-24. נבדק ב-23 בפברואר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Beyond exoticism: western music and the world Timothy Dean Taylor – 2007 – Page 142
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007335962305171  BNE: XX1626404  BnF: cb13997883d (data)  GND: 1191521516  ICCU: RT1V011931  ISNI: 0000 0001 2036 9313  LCCN: no98091359  MusicBrainz: 26dc1641-9e83-46bb-ba77-bf331ca41bfb  NKC: xx0088609  SNAC: w6h8333z  VIAF: 5128015   WorldCat (עם VIAF): 5128015
ז'אן ז'ירודו

| --- | --- |

ז'ירודו בשנת 1927
 לידה:  29 באוקטובר 1882 ביאק, צרפת 
 פטירה:  31 בינואר 1944 (בגיל 61) פריז, הממשל הצבאי הגרמני בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה 
 שם לידה:  Hippolyte Jean Giraudoux 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  קבר ז'ירודו 
 מקום לימודים:  אקול נורמל סופרייר, בית הספר התיכון לקנאל 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  המשוגעת משאיו 
 צאצאים:  ז'אן-פייר ז'ירודו 
 פרסים והוקרה:  קונקור ז'נרל (1902)  מפקד בלגיון הכבוד 
 חתימה:   
 
ז'אן ז'ירודו (בצרפתית: Jean Giraudoux;‏ 29 באוקטובר 1882 – 31 בינואר 1944) היה סופר, מחזאי ודיפלומט צרפתי.
ביוגרפיה

ז'אן ז'ירודו נולד בכפר ביאק שבחבל לימוזן בצרפת לאב שהיה מועסק במשרד התחבורה הצרפתי. ב-1893 החל ללמוד בבית ספר תיכון בעיר שאטורו שבחבל סאנטר-עמק הלואר (כיום בית הספר התיכון ז'ירודו). ב-1900 קיבל תעודת בגרות, ושירת בצבא הצרפתי עד 1903. באותה שנה התקבל לאקול נורמל סופרייר בפריז, והתמחה בתרבות הגרמנית. במשך 1904 למד בסורבון בפריז וב- 1905 התקבל לאוניברסיטת מינכן. ב- 1906 קיבל תואר ראשון בגרמנית, אך משלא עלה בידו לקבל משרת הוראה בגרמניה נסע לארצות הברית בספטמבר 1907 ולימד באוניברסיטת הרווארד עד מרץ 1908. עם שובו לצרפת עבר קורס הכנה לכניסה לשירות הדיפלומטי הצרפתי, וב-1910 החל משרת בו. הוא שירת בקונסטנטינופול, במוסקבה ובווינה.
ב- 1914 גויס לחיל הרגלים הצרפתי ושירת כסגן משנה. בקרב הראשון על המארן נפצע, ואחרי שנפצע שנית בקרב גליפולי ב-1915, קיבל את אות לגיון הכבוד הצרפתי. ב- 1916 השתתף במשימה דיפלומטית וצבאית בליסבון, וב-1917 נשלח לארצות הברית ושהה שם עד אוגוסט של אותה שנה. אחרי מלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הצרפתי בגרמניה. ב-1919 השתחרר מן הצבא ושירת במשרד החוץ הצרפתי בפריז.
ב- 1927 התמנה לחבר הוועדה לבחינת נזקי מלחמה שנגרמו לטורקיה במלחמת העולם הראשונה, ונשאר בטורקיה שבע שנים. ב- 1932 התמנה על ידי אדוארד אריו ראש ממשלת צרפת, לנציג צרפת בוועידת לוזאן שבה לקחו חלק גם בריטניה, גרמניה ואיטליה, ושבה הוחלט לבטל זמנית את הפיצויים שהוטלו על גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה. ב- 29 ביולי 1939 התמנה למפקח כללי על האינפורמציה, כצעד נגד התעמולה של גרמניה הנאצית. באותה שנה פרסם מאמרים פוליטיים שבהם הציע חקיקה נגד הגירה בלתי חוקית לצרפת (בדומה לחוקי ארצות הברית) וכתב: "המדובר במדיניות הגירה שמטרתה איננה ליצור טיפוס של אדם פרימיטיבי, אלא לקלוט אנשים שיסייעו ליצירת אדם מוסרי ותרבותי." ביוני 1940 עבר ז'אן ז'ירודו עם ממשלת צרפת מפריז לבורדו ואחר כך שירת בממשלת וישי כשר האינפורמציה.
ז'אן ז'ירודו מת בינואר 1944 ונקבר בבית הקברות פאסי בפריז. נסיבות מותו לוטות בערפל. בהתאם לגרסה הרשמית הוא מת כתוצאה מהרעלת מזון, אך על פי גרסה אחרת הוא מת כתוצאה מדלקת הלבלב. ימים מספר אחרי מותו נפוצו שמועות כי הורעל על ידי הגסטאפו. הסופר לואי אראגון כתב בעיתון "סה-סואר" מיום 30 בספטמבר 1944: "מדוע? לא רק מפני שז'ירודו סימל את הלאומיות הצרפתית יותר מכל סופר אחר, אלא משום שעסק בפעילות מחתרתית נגד הנאצים." ב- 2004 ז'אק בודי פרסם ביוגרפיה של ז'ירודו שבה הוא חוקר, בין היתר, את נסיבות מותו.  לדברי נסים אלוני ז'ירודו היה השפעה הגדולה על כתיבתו ותפיסת התיאטרון שלו.
יצירתו

ב-1909 פרסם את ספרו הראשון, "אנשי הפרובינציה", שמשך את תשומת לבו של אנדרה ז'יד. ב-1913 הופיע ספרו "בית ספר לאדישים". הוא זכה לפרסום לראשונה כסופר כאשר כתב סדרת רומנים פיוטיים ובהם "אלפנור" (1919), "סוזאן והאוקיינוס השקט" (1921) ו"זיגפריד מלימוזן" (1922), רומן שזיכה אותו בפרס בלזאק. תפקידו בטורקיה, שם שירת שבע שנים, הותיר לו זמן פנוי למכביר והוא כתב את מחזותיו הראשונים, בהם "זיגפריד" (1928) (שהיה עיבוד תיאטרוני של הרומן "זיגפריד מלימוזן"), "אמפיטריאון 38" (1929) ו"אינטרמצו" (1933). ב-1934 כתב את המחזה "מלחמת טרויה לא תפרוץ", מחזה פסימי, אם כי לא משולל הומור. במחזה זה מדובר בעיקר בציניות של הפוליטיקאים ובהיסטוריה כפי שהיא מוצגת בפני העם על ידי המנהיגים, בניגוד למה שקורה במציאות. מחזהו האחרון, "המשוגעת משאיו", שהוצג ברחבי העולם, חזה עולם בו קרטלים של אנשי הון משתלטים על מדינות ונכסיהן. המחזה אף זכה לגרסה קולנועית בכיכובה של קתרין הפבורן ובבימויו של בריאן פורבס.
בסך הכל כתב ז'ירודו 17 רומנים ונובלות ו-15 מחזות.
וילסון מנאפה

וילסון מיגייס מנאפה (נולד ב-23 ביולי 1994), הידוע בשם מנאפה, הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק כמגן בקבוצת גרנדה הספרדית.
קריירה

מנאפה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג ליסבון. הוא שיחק במספר קבוצות בליגות הנמוכות בפורטוגל לפני שערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הפורטוגלית בגיל 23 עם פורטימוננסה.
ב-2019 חתם מנאפה בפורטו תמורת 7 מיליון אירו. הוא שיחק 130 משחקים וזכה עם המועדון בשתי אליפויות וגביעים.
ב-2023 חתם מנאפה בגרנדה הספרדית.
הערות שוליים

↑  Comunicado Oficial | Wilson Manafá, nuevo jugador del Granada CF, granadacf
וולמארי איסו-הולו

וולמארי "וומה" פריטיוף איסו-הולו (בפינית: Volmari "Vomma" Fritijof Iso-Hollo;‏ 1 במאי 1907 – 23 ביוני 1969) היה אתלט פיני למרחקים ארוכים, פעמיים ברציפות אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936) בריצת 3000 מטר מכשולים. בזירה הבינלאומית, איסו הולו וחבריו הפינים, שבלטו בעולם האתלטיקה של אותה תקופה, כונו "הפינים המעופפים".
ביוגרפיה

איסו-הולו נולד ביילירבי, פינלנד. כנער עסק במספר ענפי ספורט: סקי, התעמלות ואיגרוף. הוא החל להשתתף בתחרויות ריצה לאחר שהתגייס לצבא. הוא הצליח בריצות מ-400 מטר ועד ריצת מרתון.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה איסו-הולו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 10:33.4 דקות, לפני טום אוונסון מבריטניה (10:46.0 דקות) וג'ו מק'קלאסקי מארצות הברית (10:46.2 דקות). לרוע מזלו השופטים שכחו לספור את מספר ההקפות לא הסתכלו על הריצה ושכחו לצלצל בפעמון להקפה אחרונה ולכן הרצים רצו 3,460 מטר, אילו היה רץ את המרחק הנכון, סביר להניח שהיה זה שיא עולם חדש. מדליית כסף, בריצת 10000 מטר בשיא אישי חדש של 30:12.6 דקות, אחרי יאנוש קוסוצ'ינסקי מפולין שקבע שיא אולימפי חדש של 30:11.4 דקות ולפני חברו לנבחרת לורי וירטנן (30:35.0 דקות).
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בלאהטי פינלנד בשנת 1933 קבע איסו-הולו בריצת 30000 מטר מכשולים שיא עולם חדש של 9:09.4 דקות.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה איסו-הולו בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בשיא עולם חדש של 9:03.8 דקות, לפני חברו לנבחרת קרלו טומינן (9:06.8 דקות) ואלפרד דומפרט מגרמניה (9:07.2 דקות) ובכך הגן על תוארו ומדליית ארד בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:20.2 דקות, אחרי חבריו לנבחרת אילמארי סלמינן (30:15.4 דקות) וארבו אסקולה (30:15.6 דקות).
שיאים אישיים

ריצת 10000 מטר: 30:12.6 דקות (1932)
ריצת 3000 מטר מכשולים: 9:03.8 דקות (1936), שיא עולם
ז'אן ז'אק פלאטרס

| --- | --- |
 לידה:  6 בנובמבר 1786 קרפלד, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  19 באוגוסט 1845 (בגיל 58) פריז, צרפת 
 תחום יצירה:  פיסול 
 צאצאים:  Paul Flatters 
 
ז'אן ז'אק פלאטרס (בצרפתית: Jean-Jacques Flatters;‏ 1786, קרפלד – 1845, פריז) היה פסל צרפתי.
ביוגרפיה

פלאטרס עבר לפריז מוסטפאליה ללמוד פיסול וציור. למד אצל ז'אן אנטואן אודון ואצל ז'אק-לואי דויד, החל להציג בסלון ב-1810, זכה ב-1813 במקום השני לפיסול בפרס רומא ושירת בצבא הצרפתי משנת 1814 עד לסוף הקיסרות הראשונה.
במשך הרסטורציה הצרפתית התפרנס מיצירת פרוטומות של אישים, ביניהם גתה ולורד ביירון.
משפחתו

בנו לוטננט קולונל פול פלאטרס הוביל משלחות מחקר שהיו מעורבות בתכנון מסילת הרכבת חוצת סהרה
גלריה

פרוטומה של המלכה ויקטוריה במוזיאון ויקטוריה ואלברט
פרוטומה של אנרי דה לה טור ד'אוברן, רוזן טורן מפקד הצבא הצרפתי בקרב אראס וקרב פרייבורג מוצג בארמון ורסאי
פרוטומה של פרנסואה פול ברויאס ד'איגלירס שלחם בקרב צ'ספיק ונפל בקרב הנילוס עליו פיקד מוצג בארמון ורסאי
פרוטומה של פדור ואסילביץ' רוסטופצ'ין שהיה גנרל בחיל הרגלים הרוסי ושימש מושל של מוסקבה  בזמן הפלישה הצרפתית ומופיע כדמות במלחמה ושלום מוצג בארמיטאז'
הטנור הצרפתי לואיס נורית ששר בבכורות של Les abencérages של לואיג'י כרוביני ו-Olimpie של גספרה ספונטיני, על פי פסל מאת פלאטרס
וולמר (אי)

| --- | --- |

מפת ארכיפלג מרשל   האי וולמר הוא האי השמאלי ביותר במפה,  המופיע בשורה השנייה מלמטה בשמאל המפה
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  76°44′00″S 150°30′00″W﻿ / ﻿76.7333°S 150.5°W﻿ / -76.7333; -150.5
 שטח:  220 קילומטר רבוע
 אורך:  20 קילומטר
 רוחב:  14 קילומטר
 נתונים מדיניים
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיוולמר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיוולמר
 
האי וולמר (באנגלית: Vollmer Island) הוא אי מכוסה קרח, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בקצהו של מדף הקרח סולזברגר; 13 קילומטרים צפונית-מערבית מהאי קרוננווט.
אורכו של האי 20 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האיים

האי התגלה ומופה באופן גס על ידי משלחת בירד לאנטארקטיקה (משלחות שחקרו את אנטארקטיקה בין השנים 1928– 1930), בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים (US-ACAN).
האי נקרא על שמו של לוטננט ויליאם ט. ה. וולמר (T.H. Vollmer), מצי ארצות הברית, שהיה קצין הנדסה באוניית צי ארצות הברית גליישר (USS Glacier), אשר סיירה לאורך חוף זה של ארץ מרי בירד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961–1962.