stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונסקובולה

| --- | --- |
סמל קונסקובולהסמל קונסקובולה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 תאריך ייסוד:  8 ביוני 1532
 שטח:  9.81 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,985 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°24′32″N 22°03′10″E﻿ / ﻿51.408888888889°N 22.052777777778°E﻿ / 51.408888888889; 22.052777777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 www.konskowola.info.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקונסקובולה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקונסקובולה(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהקונסקובולה(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהקונסקובולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קוֹנסקוֹבוֹלה (בפולנית: Końskowola) היא עיירה בדרום-מזרח פולין באזור לובלין, אשר נוסדה ב-8 ביוני 1532. האוכלוסייה המקומית, נכון ל-2013, כוללת 2,250 נפשות.
הקהילה היהודית

בסוף המאה ה-18 הוקמה קהילה יהודית בעיר, והוקמו בית כנסת ובית קברות יהודי. בעיר כיהן ברבנות רבי אברהם אבלי, עד לשנת תקמ"ב (1782) אז עבר לוורשה לכהן כראב"ד. אחריו כיהן רבי אברהם אביש שלימים היה למחותנו, אחריו בנו רבי פישל, אחריו רבי מאיר יהושע גלרנטר, רבי ברוך דוד, רבי יהושע אלתר וילדמן, ולפני השואה, מתרצ"ב, רבי יהושע זלצברג.
בעיר פעלו שניים מתלמידי החוזה מלובלין, רבי איתמר וולגלרנטר, ה"משמרת איתמר", ורבי אברהם יוזפא לרמן, אבי חסידות ויסקוט-קרושנוביץ.
תחת הכיבוש הנאצי

מפת השואה: אזורי השליטה הנאצית ונתיבי התעבורה אל מחנות ההשמדה
העיירה נכבשה על ידי כוחות גרמניים ב-15 בספטמבר 1939. תחת הכיבוש הנאצי הוקמו בעיירה מחנה שבויים ומחנה ריכוז לעבודת כפייה. מחנה עבודה אחד פעל עד 1943. האסירים נשלחו לעבודה בבניית כבישים ומסילות רכבת, או עבדו בחקלאות אצל איכרים מקומיים.
בעיירה הוקם גטו, והועברו אליו יהודים רבים מהאזור. לגטו הוגלו גם יהודים שגורשו מסלובקיה. ב-8 במאי 1942 ערכו הגרמנים אקציה, שבה נאספו מרבית תושבי הגטו וגורשו ב"טרנספורט" למחנה ההשמדה סוביבור. הגטו חוסל באוקטובר 1942. כוחות המשטרה הגרמנית ביצעו טבח בנותרים: שוטרים מגדוד 101 של המשטרה במילואים ריכזו 800–1,000 יהודים, ביניהם נשים וילדים, הביאו אותם ליער הסמוך, שם רצחו אותם. שאר תושבי הגטו גורשו למחנה אחר.
ב-25 ביולי 1944, משהתקרבה החזית לקוֹנסקוֹבוֹלה, לחמו אנשי הארמייה קריובה (מן המחתרת הפולנית), בתגבור פרטיזנים פולניים מגדוד "חלופסקיה", בגרמנים. משהגיע הצבא האדום, הצליחו הכוחות האנטי-פשיסטיים להביס את הגרמנים ולשחרר את האזור.
הערות שוליים

↑  ראו עליו בויתילדו 88.
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
צ'ארלי גרסיה

| --- | --- |

צ'ארלי גרסיה ב-2005
 לידה:  23 באוקטובר 1951 (בן 72) קבז'יטו, ארגנטינה 
 שם במה:  Charly García 
 מוקד פעילות:  בואנוס איירס, ארגנטינה
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 סוגה:  רוק, רוק סימפוני, רוק מתקדם, פולק רוק, ראפינג 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  ספרדית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, סינתיסייזר, מכונת תופים, דוגם צלילים, MIDI, עוגב, כלי מקלדת, מערכת תופים, גיטרה בס חשמלית, גיטרה, יוקולילי 
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק לטין 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי הלטיני למפעל חיים (2009)  דוקטור לשם כבוד  אזרח מצטיין של בואנוס איירס (2005)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הלאומית של רוסאריו 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרלוס אלברטו גרסיה מורנו (בספרדית: Carlos Alberto Garcia Moreno; נולד ב-23 באוקטובר 1951 בבואנוס איירס, ארגנטינה), מלחין, זמר ונגן קלידים. המוזיקאי המשפיע ביותר ברוק והפופ הארגנטינאי. שיריו נחשבים לאבני דרך בהיסטוריה של המוזיקה הארגנטינאית.
קריירה > ילדות

צ'ארלי גרסיה נולד בשכונת קבז'יטו שבבואנוס איירס למשפחה ממעמד הביניים. החל ללמוד פסנתר בגיל 5 ובגיל 11 קיבל תעודת "מורה לפסנתר".
קריירה > סואי ג'נריס Sui Generis

בשנת 1967, כשהיה בן 16, הכיר בבית הספר התיכון בו למד את ניטו מסטרה, ויחד הקימו את להקת סואי ג'נריס (Sui Generis). הצמד החל להופיע במקומות קטנים בבואנוס איירס. גרסיה כתב את רוב המילים של השירים והלחין את כולם. השירים, שהושפעו מהפולק הצפון אמריקאי, עסקו בנושאים אישיים ובהתבוננות ביקורתית במציאות הפוליטית והאנושית. הלהקה צברה מעריצים רבים והוציאה שלושה תקליטים שנחשבים לאבן דרך בהיסטוריה של הרוק הארגנטינאי: וידה (Vida), (Confesiones de invierno), ואינסטיטוסיונס (Instituciones). הדיסק האחרון, שיצא בשנת 1974, עסק בסיאוב והשחיתות המוסרית של מוסדות השלטון, ונתקל בצנזורה של הממשלה הארגנטינאית, וחלק משיריו נגנזו. בשנת 1975 גרסיה החליט לפרק את להקת סואי ג'נריס, כדי להתנסות בסגנונות מוזיקליים אחרים. שתי הופעות הפרידה ההמוניות תועדו בדיסק כפול בשם אדיוס סוי ג'נריס.
קריירה > פורסויחייקו PorSuiGieco

בשנת 1974, גרסיה הקים את הסופר להקה פורסויחייקו (PorSuiGieco), שאיגדה מוזיקאים פופולריים בולטים: ראול פורצ'טו, חברי להקת סוי ג'נריס, לאון חייקו ומריה רוסה ג'וריו. הלהקה הוציאה אלבום אחד, בשנת 1976, בשם של הלהקה "פורסויחייקו".
קריירה > לה מקינה דה אסר פחרוס La Maquina de Hacer Pajaros

פירוק סואי ג'נריס אפשר לגרסיה להתנסות בצורות מוזיקליות יותר מורכבות, עיבודים תזמורתיים, שימוש בסינטיסייזר, ובשירה בקולות. הוא הקים להקה בשם "לה מקינה דה אסר פחרוס" ("המכונה לייצור ציפורים"), והוציא איתה שני אלבומים "לה מקינה דה אסר פחרוס", ו"פליקולס" ("סרטים"). בשני האלבומים מאפיינים בולטים של רוק מתקדם, אך הטקסטים היו פחות "נאיביים" ויותר ביקורתיים מאלה שאפיינו את הרוק המתקדם באותן שנים.
שנות ה-80 > סרו חירן Serú Giran

בשנת 1978 התפרקה להקת "לה מקינה דה אסר פחרוס", וגרסיה הצטרף לשלושה מוזיקאים מובילים, דוד לבון, פרדו אזנר, ואוסקר מורו, וביחד ייסדו את סרו חירן (Serú Girán), להקת הרוק המיתולוגית של ארגנטינה. סוף שנות ה-70 הם תקופה מתוחה מאוד בארגנטינה, שנמצאת תחת הדיקטטורה האכזרית ביותר בתולדותיה. למרות הצנזורה הכבדה והאיומים הקבועים על מוזיקאים, סרו חירן מצליחה להצפין בשיריה מסרים נגד השלטון ובעד חופש וצדק. בין שיריה הבולטים של סרו חירן: קנסיון דה אליסיה (Canción de Alicia), סמינרה (Seminare), דסרמה אי סנגרה (Desarma y Sangra), ויירנס 3 אמ (Viernes 3am), ועוד.
שנות ה-80 > קריירת סולו

בשנת 1982 סרו חירן התפרקה וצ'ארלי גרסיה החל קריירת סולו ענפה מאוד. אלבום הסולו הראשון, "שנדו דה לה קמה אל ליווינג", (עובר מהמיטה אל הסלון), המתאפיין בסאונד יבש ופלסטי מאוד, והוא בישר את הגעת "שנות השמונים" למוזיקה הארגנטינאית. באלבום הזה שירים אייקוניים של התקופה כמו "נו בומברדאן בואנוס איירס" ("אל תפציצו את בואנוס איירס") המתייחס בצורה ביקורתית מאוד למלחמת המלווינס, "שו נו קיירו בולוורמה טאן לוקו" ("אני לא רוצה להשתגע לגמרי"), ו"אינקונסיינטה קולקטיבו" ("תת מודע קולקטיבי"), שיר פיוטי מאוד בו משתתפת בשירה הזמרת מרסדס סוסה.
בשנת 1983, עם חזרתה של הדמוקרטיה לארגנטינה, גרסיה ערך מספר הופעות המוניות והציג את אלבומו השני כסוליסט, "קליקס מודרנוס" (קליקים מודרניים). בין השנים 1984 ו-1990 גרסיה הוציא עוד ארבעה אלבומים, שנחשבים למגובשים והיצירתיים ביותר שלו. אלבומים אלה ביססו את מעמדו כדמות הדומיננטית ביותר ברוק הארגנטינאי, וכמוביל דעת קהל. גרסיה התאפיין תמיד באמירותיו החדות מאוד בענייני פוליטיקה וחברה. הוא צבר מעריצים רבים בכל דרום אמריקה, והופיע בארצות הברית ובאירופה.
שנות ה-90 > סיי נו מור Say No More

בשנות ה-90 הקריירה של גרסיה נכנסה לסחרור. הוא השתמש בסמים קשים, נכנס כמה פעמים למוסדות גמילה, התעמת עם עיתונאים, פוצץ הופעות, וחייו האישיים היו מלוות בשערוריות אינסופיות. סגנונו המוזיקלי הפך קאוטי יותר, פחות קומוניקטיבי ויותר אלים. חלק ממעריציו חשבו שהוא יצא משליטה ואיבד את יכולתו המוזיקלית. גם קולו נפגע והפך צרוד מאוד. הוא הוציא דיסקים מאוד לא אחידים מבחינה מוזיקלית. הקו המאפיין את התקופה הוא שימוש רב בדיסטורשן, באפקטים, מנגינות פשוטות מאוד, ועיבודים שהיו ערבוב של רוק, גראנג' ואמביינס. באותן שנים אימץ גרסיה אסתטיקה חזותית אקספרסיוניסטית, נהג להופיע צבוע בצבעים מתכתיים, צבע את שיערו בצבעים שונים, והמציא לוגו עם ראשי התיבות של אחד האלבומים מאותה תקופה "סיי נו מור" (Say no more), שמזכיר את האיקונוגרפיה הנאצית (חשוב לציין כי לגרסיה לא הייתה מעולם שום התבטאות אנטישמית, והיה באופן עקבי לצד החלשים והנרדפים). מעריציו ההדוקים אימצו את האיקונוגרפיה, והמשיכו לאהוב אותו, למרות כל השערוריות. אקורד הסיום של תקופת "סיי נו מור", היה כאשר הוא נעצר בחדרו במלון בעיר מנדוסה, וכיוון שהשוטרים לא איפשרו לו לצאת מהחדר, הוא קפץ מהקומה השישית אל תוך בריכת המלון, ויצא ללא פגע.
שנות ה-2000

בשנת 2002 הוציא גרסיה את האלבום "אינפלואנסיה" (Influencia), בו 7 שירים חדשים, ו-6 גרסאות לשירים ישנים שלו. "אינפואנסיה" היה סימן החיים המוזיקלי הראשון של גרסיה אחרי 4 שנים של יובש אמנותי, ושערוריות אישיות. למרות שרק מחצית מהשירים היו חדשים, גרסיה הוכיח שעדיין מסוגל לכתוב ולהלחין, למרות מצבו הנפשי הבלתי יציב. שנה אחר כך יצא האלבום נוסף, "רוק אנד רול שו" ("רוק אנד רול ואני"), שביסס את חזרתו של גרסיה לסגנון הרוק החד והעוצמתי של שנות ה-80 אך עם צליל מעודכן לשנות ה-2000. את אלבומו האחרון, "קיל חיל" (Kill Gil), הפיץ גרסיה בשנת 2007 באופן מחתרתי. שיריו התפרסמו באינטרנט באתרים לא חוקיים להורדת שירים, ותוך ימים ספורים הופץ בכל רחבי ארגנטינה ומחוצה לה.
במאי 2010 קיבל גרסיה את פרס פרס לשלום והגיע לישראל לשתי הופעות.
דיסקוגרפיה

סוי ג'נריס
1972 - Vida
1973 - Confesiones De Invierno
1974 - Pequeñas anécdotas sobre las instituciones
1975 - Adiós Sui Generis I & II
1993 - Adiós Sui Generis III
2000 - Sinfonías para adolescentes
2001 - Si -Detras de la paredes
פורסוי חייקו
1976 - Porsuigieco
לה מקינה דה אסר פחרוס
1976 - La máquina de hacer pájaros
1977 - Películas
סרו חירן
1978 - Serú Giran
1979 - La grasa de las capitales
1980 - Bicicleta
1981 - Peperina
1982 - No llores por mí, Argentina
1992 - Serú 92
1993 - En Vivo
קריירת סולו
1982 - Pubis angelical/Yendo de la cama al living
1983 - Clics modernos
1984 - Piano bar
1985 - Tango עם פדרו אזנר
1987 - Parte de la religión
1988 - Radio Pinti
1989 - Cómo conseguir chicas
1990 - Filosofía barata y zapatos de goma
1991 - Tango 4 עם פדרו אזנר
1994 - La hija de La Lágrima
1995 - Hello Unplugged!
1996 - Say No More
1997 - Alta Fidelidad עם מרסדס סוסה
1998 - El aguante
1999 - Charly & Charly en Olivos
2002 - Influencia
2003 - Rock and roll yo
2007 - Kill Gil (הופץ רק באינטרנט)
2009 - Deberias saber porque
הערות שוליים

↑  Rock.com.ar, PorSuiGieco, rock.com.ar (בספרדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 14046433  BNE: XX1423805  GND: 139530290  ISNI: 0000 0000 7824 5180  LCCN: n87937181  MusicBrainz: dd999ced-1dd4-44b8-ab67-ee5ec23e52b7  RERO: 02-A011325875  SUDOC: 192878891  VIAF: 23675103   WorldCat (עם VIAF): 23675103
קורנית (שפה)

| --- | --- |

 מדינות:  בריטניה
 אזורים:  מחוז קורנוול
 דוברים:  כ-500 עד כמה אלפים
 שפת אם:  בודדים
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  שפות הודו-אירופיות שפות קלטיות שפות בריטוניות קורנית
 לאום:  אין
 מוסד:  אין
 קוד שפה:  kw 
 קוד ISO 639-1:  kw 
 קוד ISO 639-2:  cor 
 קוד ISO 639-3:  cor 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
קורנית (Kernowek; באנגלית: Cornish) היא שפה ממשפחת השפות הקלטיות.
היסטוריה

שפה זו הייתה שפת הדיבור והכתיבה העיקרית באזור קורנוול בקצה הדרום-מערבי של אנגליה עד ימי הביניים, אך מספר דובריה ירד בהדרגה עם התפשטות האנגלית כשפה דומיננטית בבריטניה. קיימת סברה כי בשנת 1777 מת הדובר האחרון שלה כשפת אם ובכך הפכה לשפה מתה, אך מחקר פילולוגי של השפה על פי דובריה כשפה נוספת מתועד כבר במאה ה-19. במאה ה-20 הוחייתה השפה על פי המחקר וטקסטים כתובים. לפי סקרי אוכלוסין מהעשור השני של המאה ה-21 דוברים אותה כמה אלפים מתושבי קורנוול (פחות מאחוז אחד מאוכלוסיית המחוז), מתוכם כ-500 דוברים רהוטים.
קורנית שייכת לפלג הברטוני, לתת-הפלג הדרום מערבי, של השפות הקלטיות האינסולאריות, ביחד עם ולשית וברטונית.
כ-80% מאוצר המילים בקורנית משותף גם לוולשית ולברטונית. כ-35% משותף לאירית ולגאלית סקוטית.
ראו גם

החייאת שפה
מפת קורנוול באנגלית ובקורנית
צוערי הצי, קדימה!

| --- | --- |

 בימוי:  סבטלנה דרוז'ינינה 
 תסריט:  Yuri Nagibin, Nina Sorotokina, סבטלנה דרוז'ינינה 
 שחקנים ראשיים:  סרגיי ז'יגונוב טטיאנה ליוטאייבה Olga Mashnaya Vladimir Shevelkov דמיטרי חראטיאן מיכאיל בויארסקי 
 מוזיקה:  ויקטור לבדב 
 צילום:  Viktor Sheynin 
 מדינה:  ברית המועצות 
 חברת הפקה:  מוספילם, אולפני אקרן 
 הקרנת בכורה:  1987 
 משך הקרנה:  283 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט היסטורי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט הרפתקאות, סרט סייפים נועזים 
 סרט הבא:  לחיי צוערי הצי! 
 דף הסרט ב־IMDb
 
צוערי הצי, קדימה! (ברוסית: Гардемарины, вперёд!‎) הוא סרט טלוויזיה סובייטי בן ארבעה חלקים משנת 1988 (מיני-סדרה), הראשון בסדרת סרטים על צוערי צי רוסים בתקופת המאה ה-18, בבימויה של סבטלנה דרוז'ינינה. אחריו יצא סרט ההמשך "לחיי צוערי הצי!".
עלילה

השנה היא שנת 1742 ברוסיה. לפני זמן מה, כתוצאה מהפיכה בארמון, עלתה לשלטון יליזבטה פטרובנה, בתו של פיוטר הגדול. הקרדינל הצרפתי אנדרה-הרקול דה פלורי, שלא היה מרוצה ממדיניות החוץ של רוסיה, מתכנן מזימה נגד סגן הקנצלר אלכסיי בסטוז'ב-ריומין. הארכיון הסודי של בסטוז'ב נגנב והניירות היקרים מרוסיה מוגנבות ממנה על ידי שבלייה דה ברילייה, דיפלומט צרפתי מנוסה.
באותה שעה שלושה חברים נאמנים עוברים הכשרה בבית הספר לניווט ימי במוסקבה: אלכסיי קורסאק, אלכסנדר בלוב וניקיטה אולנייב. חיי הסטודנטים שלהם מהנים וחסרי דאגות אך לפתע בשל שילוב הנסיבות, הצעירים מוצאים עצמם בלב משחקים פוליטיים מסוכנים.
כתוצאה ממזימה לכאורה נגד הקיסרית יליזבטה, משפחות לופוחין ויאגוז'ינסקי מוצאות עצמן תחת מתקפה. אנה יאגוז'ינסקאיה, פטרונה של קורסאק נעצרת ובתה היפה אנסטסיה נחטפת על ידי דה ברילייה ממעצרה והיא מתכוננת לצאת עם הצרפתי האהוב שלה ישירות לפריס. אנסטסיה יאגוז'ינסקאיה גונבת מהארכיון של דה בריליה את ארכיון בסטוז'וב ומעבירה אותו לקורסאק, שהגיע לסנקט פטרבורג הבירה, כשהוא מחויב למסור את הניירות לידי סגן-הקנצלר. בכך מקווה אנסטסיה להקל על גורלה של אמה העצורה.
אלכסיי קורסאק, שנמלט ממוסקבה בשמלת נשים בזמן שהופיע בתיאטרון חובבים, יוצא לסנקט פטרבורג. בדרכו מצטרפת למזלו סופיה, יורשת עשירה, שקרוביה החמדנים רוצים להפוך אותה בכוח לנזירה. אלכסיי מתאהב בבחורה היפה ועוזר לה להימנע מהגורל העצוב.
בהגיעם לסנקט פטרבורג הבירה, שלושת החברים וסופיה חייבים לפתור שתי משימות חשובות. ראשית, העברת המסמכים הגנובים לבסטוז'ב באופן אישי, ושנית, לסייע במאבקה של אנסטסיה יאגוז'ינסקאיה להשתחרר מכפותיו העקשניות של דה ברילייה. הציד אמיתי אחר הארכיון של בסטוז'ב מתחיל כעת, כאשר הרוזן דה לסטוק, הרופא האישי החזק של הקיסרית ויועצה הנאמן, מצטרף לצרפתים. לסטוק שונא את בסטוז'ב ומוכן לעשות הכל כדי להשיג את מסמכיו של סגן-הקנצלר, אך בעזרתו של הרוזן הידוע ליאדשוב, הארכיון מוחזר בהצלחה לבסטוז'ב. אולם כעת חייבים קורסאק, בלוב ואולנייב להציל את אנסטסיה היפה ובו זמנית ליישם את משימתו הערמומית של סגן הקנצלר.
שחקנים ודמויות

דמיטרי חראטיאן - אלכסיי קורסאק, צוער הצי
סרגיי ז'יגונוב - אלכסנדר בלוב, צוער הצי (דובב על ידי אולג מנשיקוב)
ולדימיר שבלקוב - ניקיטה אולנייב, צוערי הצי (דובב על ידי אנדריי גרינביץ')
מיכאיל בויארסקי - שבלייה דה ברילייה
טטיאנה ליוטאייבה - אנסטסיה יאגוז'ינסקאיה (דובבה על ידי אנה קאמנקובה)
אולגה משנאיה - סופיה זוטובה
יבגני יבסטיגנייב - אלכסיי בסטוז'ב-ריומין, סגן קנצלר רוסיה
ולדיסלב סטרז'לצ'יק - ז'אן ארמנד דה לסטוק, הרופא הקיסרי האישי
אלכסנדר אבדולוב - הרוזן וסילי פיודורוביץ' לידאצ'וב
אינוקנטי סמוקטונובסקי - אנדרה הרקול דה פלורי, קרדינל צרפתי
ויקטור פבלוב - הצוער קוטוב
ולרי אפאנשוב - יגופוב
ולדימיר בלון - אדון סייף / ז'אק, משרתו של דה ברילייה
ויקטור בורצוב - גברילה, משרתו של אולנייב
ולדימיר וינוגרדוב - אחיו הצעיר של קוטוב
יבגני דנצ'בסקי - ז'אק-יואכים טרוטי, המרקיז דה לה צ'טארדי
אלכסנדר פשוטין - יעקובלב, המזכיר האישי של בסטוז'ב
נלי פשיונאיה - אנה גברילובנה בסטוז'בה
פאבל בוטקביץ' - ברגר
סמיון פארדה - מנהל בית הספר למתמטיקה וניווט במוסקבה
בוריס חימיצ'ב - הנסיך צ'רקסקי
אלכסיי ואנין - איוואן, שומר
טטיאנה גברילובה - אגפיה
גלינה דמינה - אחות יבשה ורה
ריממה מרקובה - האם הקדושה ליאונידיה
איגור יאסולוביץ' - קורן, המזכיר האישי של דה לסטוק
ילנה ציפלאקובה - יליזבטה, קיסרית האימפריה הרוסית
ליודמילה נילסקאיה - מרתה, בעלת פונדק
ולדימיר שטקלוב - גושב, חוקר
פסקול

שירי הפסקול בוצעו על ידי חלק מהשחקנים:
"שיר הידידות" (Песня о дружбе) - בביצוע דמיטרי חראטיאן
"שיר הממזר" (Песня байстрюка) - אולג אנופרייב
"שיר האהבה" (Песня о любви) - סבטלנה טרסובה ודמיטרי חראטיאן
"יונה (לנפרן-לאנפרה)" (Голубка (Ланфрен-ланфра) - מיכאיל בויארסקי
"דרכים" (Дороги) - אולג אנופרייב, ויקטור בורטסוב
"שיר על פרידה" (Песня о разлуке) - ילנה קמבורובה ואולג אנופרייב
"אל תתלה את האף!" (Не вешать нос!‎) - דמיטרי חראטיאן ואולג אנופרייב
"שירת הנץ" (Песня лоточницы) - לריסה קנדלובה
הפקה

הצילומים נערכו במוסקבה, סנקט פטרבורג, טאלין וטבר. חלק גדול מהצילומים נערכו בארמון מויקה, כנסיית העלייה השמיימה בקולומנסקויה, ובקוסקובו. הבמאית סבטלנה דרוז'ינינה תכננה לגלם בסרטה את תפקידה של אנה בסטוז'בה, אך בהבנה שהיא לא יכולה להיות גם השחקנית וגם הבמאית, הפקידה את התפקיד הזה בידי נלי פשיונאיה.
במהלך הצילומים, דרוז'ינינה נפלה מסוס ושברה את רגלה. כתוצאה מכך היה צורך להשהות את תהליך הצילומים למשך שישה חודשים. בתחילה התבקש ויקטור בורצוב למלא את תפקיד השומר איוואן, שלימים גילם אותו אלכסיי ואנין. בורצוב סירב, אך בהמשך השתתף בסרט, כשהוא מגלם את גברילה, המשרת של ניקיטה אולנייב.
יורי מורוז עשה אודישנים לתפקיד אלכסיי קורסאק והתקבל, אך בשל נסיבות מסוימות הוא נאלץ לנטוש את התפקיד. צוער הצי אלכסנדר בלוב היה אמור להיות מגולם על ידי אולג מנשיקוב, אך הוא גם לא יכול היה לעשות זאת, אם כי הוא לקח חלק בדיבוב הדמות.
במהלך הצילומים אירעה תאונה עם סרגיי ז'יגונוב. סרגיי הזמין את ולדימיר באלון לקרב חרבות. במהלך הקרב, ז'יגונוב, תוך התעלמות מהחוקים, פגע בלהב ביריבו והחרב פגעה קשה בעינו. כתוצאה מכך, השחקן נאלץ לעבור מסלול ארוך של טיפולים.
ולדימיר שבלקוב הגיע לצילומים מאוחר יותר מכולם, כשנודע סוף סוף שבנה של דרוז'ינינה, מיכאיל מוקאסי, לא יגלם את ניקיטה אולנייב. ז'יגונוב וחראטיאן שכנעו את שבלקוב לקבל את הצעתה של דרוז'ינינה. שבלקוב היה צוער הצי היחיד שנותר לא מרוצה מהשתתפותו בסרט - הוא ראה את הופעתו של ניקיטה אולנייב ככישלון משחק ולא הופיע בסרטי ההמשך. גם קשריו של שבלקוב עם הבמאית סבטלנה דרוז'ינינה היו מתוחים והם לא התקשרו מאז.
בזמן הצילומים טטיאנה ליוטאייבה הייתה בימים האחרונים של ההריון, אך בזכות השמלות השופעות הצליחו להסתיר את בטנה.
הערות שוליים

↑  "Гардемарины, вперед! Х/ф". Russia-K.
1 2  Ignatova, Olga (2 בינואר 2014). "20 любопытных фактов о съемках "Гардемаринов"" (ברוסית). Rossiyskaya Gazeta. נבדק ב-14 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Как снимали фильм "Гардемарины, вперёд!"". spletnik.ru.
↑  Vladimir Gromov. "Сергей Жигунов: «На съемках «Гардемаринов» мне шпагой попали в глаз, из-за чего сильно пострадало зрение»". fakty.ua.
↑  "Владимир ШЕВЕЛЬКОВ: Роль в этом фильме меня раздавила". Komsomolskaya Pravda.
↑  Evgeniy Rostotskiy. "Владимир Шевельков: в продолжении «Гардемаринов» меня сниматься не позвали". timer.
↑  "Гардемарин, назад!". Moskovskij Komsomolets.
↑  "Актриса Татьяна ЛЮТАЕВА: Двое детей у меня уже есть. Бог даст, рожу еще одного". Komsomolskaya Pravda.
| "צוערי הצי" |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| צוערי הצי, קדימה! | לחיי צוערי הצי! | צוערי הצי 3 | צוערי הצי 4, צוערי הצי 5 מהווים שני חלקים בסרט צוערי הצי. 1787 |  |
בימוי: ‏סבטלנה דרוז'ינינה  שחקנים: ‏דמיטרי חראטיאן • ‏סרגיי ז'יגונוב • ‏מיכאיל ממייב • ‏מיכאיל בויארסקי • ‏אלכסנדר דומוגארוב • ‏כריסטינה אורבקאייטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: df1962a3-3523-458c-8b90-0de38af0db68
קוואזי-גביש הולמיום–מגנזיום–אבץ

קוואזי גביש Ho–Mg–Zn בצורת תריסרון.
קוואזי-גביש הולמיום–מגנזיום–אבץ (Ho–Mg–Zn) הוא קוואזי-גביש המורכב מסגסוגת של שלוש המתכות הולמיום, מגנזיום ואבץ, ובעל צורת תריסרון משוכלל, פאון משוכלל בעל 12 פאות. שלא כמו צורת הפיריטהדרון הדומה של כמה גבישים בעלי מערכת גבישית קובייתית כדוגמת פיריט, לקוואזי-גביש הזה יש פאות שהן מחומשים משוכללים אמיתיים.
הגביש הוא חלק ממשפחת הגבישים R–Mg–Zn, כאשר R יכול להיות Y ,Gd ,Tb ,Dy ,Ho או Er. הם התגלו לראשונה ב-1994. אלו יוצרים קוואזי-גבישים בעלי נוסחה סטויכיומטרית של  {\ce {R_9Mg_34Zn_57}}. מבחינה מגנטית, הם יוצרים זכוכית ספין בטמפרטורות קריוגניות.
בעוד הגילוי הניסיוני של הקוואזי-גבישים החל כבר בשנות השמונים של המאה העשרים, האופי של הגרעין הבודד (אנ'), הגדול יחסית, של כמה קוואזי-גבישי Ho-Mg-Zn, הפך אותם לדרך פופולרית להמחיש את הרעיון.
הערות שוליים

↑  Canfield, Paul C.; Fisher, Ian R. (2001). "High-temperature solution growth of intermetallic single crystals and quasicrystals". Journal of Crystal Growth. Elsevier BV. 225 (2–4): 155–161. doi:10.1016/s0022-0248(01)00827-2. ISSN 0022-0248.
1 2  Fisher, I.R; Islam, Z; Zarestky, J; Stassis, C; Kramer, M.J; Goldman, A.I; Canfield, P.C (2000). "Magnetic properties of icosahedral R–Mg–Zn quasicrystals (R=Y, Tb, Dy, Ho and Er)". Journal of Alloys and Compounds. Elsevier BV. 303–304: 223–227. doi:10.1016/s0925-8388(00)00635-6. ISSN 0925-8388.
↑  Tsai, A. P.; Niikura, A.; Inoue, A.; Masumoto, T.; Nishida, Y.; Tsuda, K.; Tanaka, M. (1994). "Highly ordered structure of icosahedral quasicrystals in Zn-Mg-RE (RE ≡ rare earth metals) systems". Philosophical Magazine Letters. Informa UK Limited. 70 (3): 169–175. doi:10.1080/09500839408240971. ISSN 0950-0839.
↑  Daniel Oberhaus, Quasicrystals Are Nature’s Impossible Matter, Vice, ‏2015-05-03 (באנגלית)
↑  Aron Heller, Associated Press, Vindicated: Ridiculed Israeli scientist wins Nobel, San Diego Union-Tribune, ‏2011-10-05 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קווין אברוך

| --- | --- |

צילום מ-2007
 לידה:  22 בפברואר 1950 (בן 74) ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת ג'ורג' מייסון 
 אתר רשמי
 
קווין אברוך (או אברוץ') (באנגלית: Kevin Avruch; נולד ב-22 בפברואר 1950) הוא אנתרופולוג וסוציולוג יהודי-אמריקאי אשר מוכר בזכות  מחקריו באנתרופולוגיה של התרבות ובסוציופסיכולוגיה פוליטית, בפרט בתחום השפעת התרבות על הסכסוכים ויישוב הסכסוכים. הוא פרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת ג'ורג' מייסון בפיירפקס שבווירג'יניה.