stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק יאסו
קורות חייו

נולד לדֶמֶקֶץ' מֶבְרַהְט ולקֶס דֶבְתֶרַה אלקה יאסו גונצ'ל אדהנני ככל הנראה בשנת 1900 בעדי שווא, האימפריה האתיופית. בגיל 17 נישא לוֶויִנִי יָאסוּ ולזוג נולדו 9 ילדים, מתוכם שלושה נפטרו בימי חייו של יָאסוּ. מאביו, שהיה כהן דת קיבל את חינוכו הדתי בדבר תורה ומצוות. יָאסוּ נודע בכך שנהג לרכוב על סוסו ליישובים מרוחקים בשביל ללמד יהודים מקומיים תורה. הוא שימש בתפקיד בורר במהלך סכסוכים בין משפחות ושכנים. בגיל 27 קיבל תואר של מנהיג דת וכהן מהנזירים היהודים ששכנו בהרי סֵמֵן בטקס מרשים ורב משתתפים. בהמשך, אף בנו אדהנני הוסמך אצל הנזירים בהרי סמין אך הוא נפטר בטרם עת.
לאחר הפיכתו של אבא יצחק לכהן הוא המשיך במנהגו ללמד מקומיים וקרא לעליית ביתא ישראל אל עבר ארץ ישראל וירושלים.
במהלך שלטונו של היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, הגיעו שליחים המייצגים את הכנסייה האורתודוקסית האתיופית בכוונה להביא להתנצרות בקרב היהודים המקומיים. יָאסוּ שוחח איתם והשיג הסכמה עם הכנסייה כי יהודי תיגראי לא ידרשו להמיר את דתם. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה הביאה לסיפוח אתיופיה לתוך מזרח אפריקה האיטלקית. השלטונות האיטלקיים נענו לדרישותיו של יָאסוּ להמיר את יום השוק מיום שבת ליום חול ולשפץ בית כנסת אזורי. בשנת 1935 פטריארך הכנסייה האתיופית, בוצעו אבונה יוהנס, העניק ליָאסוּ את התואר "מלאך השלום" (የሰላም መልአክ).
בין תפקידיו, יָאסוּ הסמיך מספר כוהני דת ברחבי מחוז תיגראי. לאחר יותר משישים שנה של פעילות באתיופיה, מלחמת האזרחים האתיופית הביאה את יָאסוּ, ביחד עם רוב קהילת יהודי אתיופיה, להגר למדינת ישראל במסגרת מבצע אחים. בשנת 1981 החל את דרכו לעבר ישראל אך נעצר על ידי הרשויות של הרפובליקה העממית הדמוקרטית של אתיופיה ושוחרר רק לאחר מספר חודשים. עם שחרורו המשיך בדרכו עם הקהילה ובעת הגיעו לסודאן הוצע לו לזרז את עלייתו, הצעה אליה סירב עקב מחויבות לקהילתו. לבסוף הגיע לארץ ישראל בשנת 1982. עם הגעתו הוא טען כי: ”החלום בן אלפיים שנה התגשם, הבאתי את בני הקהילה לישראל וכך הגשמתי חלום של כל בני ישראל, כעת, אני מוכן למות ורק רוצה להיקבר בירושלים.”
עם הגעתו שלח מברק לממשלת ישראל בו הודה לראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, על פועלו למען העלייה. תחילה גר במרכז העלייה בעתלית ומאוחר יותר הוא עבר להתגורר בקריית גת עם בתו, אדנייש יצחק. דרשותיו קיבלו חשיבות רבה בקהילת עולי אתיופיה. הוא קרא לעולים לקבל את דרכם של רבני ישראל אך בו בזמן לשמור על המסורות שלהם. יָאסוּ הביא איתו מאתיופיה ספר תורה גדול והביאו לישראל. יָאסוּ נפטר בשנת 1997 (בגיל 105) והותיר במותו שישה ילדים ועשרות נכדים ונינים. לאחר פטירתו התפרסמו דברי תורתו ובשנת 2020 משפחתו פרסמה ספר אודות חייו: 'מסכת חייו פועלו ומנהיגותו של לִיק' כָּהַנַת מֶמְהְרֶאי קֶס יצחק יָאסוּ'.
לקריאה נוספת

מסכת חייו פועלו ומנהיגותו של לִיק' כָּהַנַת מֶמְהְרֶאי קֶס יצחק יָאסוּ
הערות שוליים

↑  יש טענה שנולד בשנת 1900.
↑  ממהרי (מורי) קס יצחק יאסו, באתר בית התפוצות
↑  חכם קס אבא יצחק יאסו, באתר החכם היומי
יצחק טיקוצ'ינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוגוסט 1940 י"ד באב ת"ש
 פטירה:  9 באפריל 2022 (בגיל 81) ח' בניסן תשפ"ב
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום מגורים:  קריית ספר
 תקופת הפעילות:  ? – 9 באפריל 2022 
 תחומי עיסוק:  ראש כולל
 תפקידים נוספים:  יזם נדל"ן
 רבותיו:  אלעזר מנחם מן שך יוסף שלמה כהנמן
 
יצחק טיקוצ'ינסקי (18 באוגוסט 1940, י"ד באב ה'ת"ש – 9 באפריל 2022, ח' בניסן ה'תשפ"ב) היה ראש כולל ויזם העיר מודיעין עילית-קריית ספר.
ביוגרפיה

נולד לישראל מאיר טיקוצ'ינסקי, בנו של הרב אברהם יצחק טיקוצ'ינסקי, ולחיה גיטל בתו של הרב יונה ראם מבירז', דיין בירושלים.
בילדותו עברה משפחתו לרמת השרון על מנת להתגורר בקרבת הפרדסים שבבעלותם. בסיום יום העבודה נהג אביו ללמוד בחברותא עם רב העיר, הרב צבי יהודה אדלשטיין.
בבחרותו למד בישיבת פוניבז', והיה מקורב לרב מפוניבז' הרב יוסף שלמה כהנמן. נישא לבתו של הרב מרדכי אילן.
לאחר נשואיו למד בכולל מטעם ישיבת פוניבז' ובמקביל ניהל אותו ואת מפעל ירחי כלה של ישיבת פוניבז', תפקיד בו שימש במשך 30 שנה.
הקמת קרית ספר

בשנת ה'תשנ"א יזם את הקמת העיר קרית ספר, באמצעות חברת קרית ספר בע"מ. ליוזמה הצטרפו שלושה יזמי נדל"ן נוספים – דוד שרייבר, יוסף קורלנסקי ונפתלי ארנפרוינד. מטרתם הייתה לפתור את מצוקת הדיור במגזר החרדי. מנהיגי הציבור הליטאי, עודדו ונתנו את ברכתם ליוזמה זו, בהם הרב אלעזר מנחם מן שך והרב אהרן יהודה ליב שטינמן.
מעמד הנחת אבן הפינה התקיים בכ"ב סיון תשנ"א, כשהרב טיקצ'ינסקי מנחה בעצמו את הטקס, לאחר שבאותו היום צם כמנהגו של רבו הרב מפוניבז' ביום הקמת ישיבתו, שכן ראה את הקמת העיר כהקמת מקום תורה.
בתחילתה הוקמה העיר על קרקעות פרטיות שבבעלות חברתו, שבנתה בעיר כ-6,000 יחידות דיור. בהמשך, הקים את הכולל הראשון בקרית ספר, וכיהן כראש הכולל במשך שנים עד שנחלש ממחלתו.
משפחתו

דודו הוא הרב משה טיקוצ'ינסקי, כיהן כמשגיח בישיבת סלבודקה בבני ברק
אחיו רפאל יונה טיקוצ'ינסקי, שימש כראש ישיבת ירוחם וחבר נשיאות מפעל הש"ס העולמי.
חתנו זאב הלפרין, מכהן במקומו בראשות הכולל במודיעין עילית.
הערות שוליים

↑  משה ויסברג, בד"ה: המייסד של קרית ספר הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, ‏2022
↑  אישים ומוסדות, הצופה, 1 באוגוסט 1966, עמ' 6
↑  יעקב מלמד, ‏מקים העיר החרדית: הרה”ג רבי יצחק טיקוצ’ינסקי נפטר לאחר יסורים קשים, באתר JDN‏, 10 באפריל 2022
↑   החזון שהתגשם: קרית ספר, סרטון בערוץ "ריקי שטיין", באתר יוטיוב (אורך: 09:53)
↑  היזם קרית ספר דיור מודיעין בע"מ, באתר נופי עילית
יאן הרנטה

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  3 בדצמבר 1909 טורזובקה, סלובקיה 
 פטירה:  27 במרץ 1983 (בגיל 73) סווינה, מחוז טרנצ'ין, סלובקיה 
 שפות היצירה:  סלובקית 
 
יאן הרנטה (בסלובקית: Ján Haranta,‏ 3 בדצמבר 1909 -27 במרץ 1983) היה משורר ומתרגם סלובקי, כומר קתולי בהכשרתו. היה נציג השירה הקתולית המודרנית הסלובקית, לצדם של פאבול גשפרוביץ' הלבינה, יאנקו סילאן, רודולף דילונג, סביאטוסלב וייגל ואחרים.
קורות חייו

יאן הרנטה נולד בשנת 1909 בעיירה טורזובקה בצפון-מערב סלובקיה בימי השלטון האוסטרו-הונגרי בארצו.
היה בנם בכורם של שטפאן הרנטה ואווה לבית רודינסקי. היו לו עוד שני אחים, רודולף ואנטון. הוא למד מגיל חמש בבית הספר היסודי בטורזובקה, בשנים 1921–1922 בגימנסיה "יאן פאלאריק" ז'ילינה, שבה היה חבר לכיתה עם המשוררים לעתיד יאן קוסטרה ושטפאן אטילה ברזאני. בשנים 1922–1928 למד בתיכון בניטרה ומסיבות בריאות עבר לסיים את לימודיו בשנים 1928–1929 בלבוצ'ה. בעזרת הבישוף של ניטרה, קרול קמטקו, בשנים 1929–1935 למד הרנטה פילוסופיה ותאולוגיה קתולית באוניברסיטת שטרסבורג בצרפת. במקביל למד ספרות צרפתית, לימודים סלאביים וספרות השוואתית.
בשובו למולדת בימי הרפובליקה הצ'כוסלובקית (1939-1918) ב-30 בספטמבר 1934 הוסמך ככומר על ידי הבישוף קמטקו. עבד בהמשך ככומר (קפלן) בקרסנה מאד קיסוצואו, אחר כך בקוטשובה, בטנצ'אנסקה טפלה ובטרנצ'ין. בשנת 1940 בניטרה ובשנת 1944 בברטיסלבה עבר מבחני ההסמבה להוראה. בשנים 1942–1950 לימד כמורה בגימנסיה לבנות בז'ילינה, בשנים 1950–1953, אחרי שנאסר עליו ללמד, עבד שוב ככומר בסטרצ'נו, בשנים 1953–1963 בזקופצ'יה והחל משנת 1963 עד יום מותו ככומר בסווינה.
לכיתים השתמש בשמות עט: Ján Bodor, Janko Bodrý, Milan Hôrkin, Ivo Mlad, Trenčan, Bernard Vinič
נפטר בשנת 1983 בסווינה. הובא לקבורה בבית הקברות בעיירת הולדתו, טורזובקה, ברבת הכנסייה.
יצירתו

הרנטה התחיל לפרסם שירים עוד מימי לימודיו בתיכון בלבוצ'ה - על דפי 34 עיתונים ומגזינים: כתבי עת כמו Rozvoj ,Svojet ו Slovenská krajina ומאוחר יותר ב- Slovák, Tatranský orol, Slovenské pohľady, Elán, Verbum, Kultúra, Trenčianske noviny, Narodnie noviny, Náš kraj, Slovenská pravda, Slovenská liga, Slovenský hlas.
ספר שיריו הראשון - האוסף " Mystérium baladické' (מיסתריום של בלדה) פורסם בשנת 1933. לשיריו אלה תוכן דתי, בין היתר מוקדשים למרים אם ישו, אך הם מבטאים גם את עמדות המחבר בנושאים חברתיים. מאוחר יותר הופיעו בשיריו גם יסודות לאומניים ודימויים מההיסטוריה הסלובקית. הם מושפעים מה סימבוליזם וזרם הפואטיזם מצ'כוסלובקיה, ועל ידי כך שייכים לספרות המודרנית הסלובקית. .
בשנת 1940 פרסם קובץ שירים שני Zem požehnaná "האדמה המבורכת"
שבע שנים מאוחר יותר התפרסם בשנת 1940 קובץ השירים השני של הארנט, האדמה המבורכת. המחבר מביע בו התנגדות לאלימות, מלחמה ואי צדק.
בימי השלטון הקומוניסטי החל משנת 1948 נאסר עליו לפרסם את יצירותיו. כתב 400 שירים שנשארו רובם בכתב יד
בשנים 1969–1972 פרסם במחתרת שלושה קובצי שירים שנועדו לחוג ידידיו ומכריו. Zastretý život (חיים עלומים), Zlo kvetov (רוע הפרחים)
Z druhého brehu (מהחוף השני)
בנוסף נודע הרנטה כמתרגם מבעיקר מצרפתית] את שירתו של פול קלודל ואחרים.
בין שיריו ניתן לציין:
Pútnik po zrúcaninách, Miserere, Piesne za vŕškami, Pieseň lásky, Kvapka rosy, Víno slabých a Kytica lúčov
כתב גם סיפורים קצרים (Spiatočníci - קנאים, Krásne duše נשמות יפות), מאמרים ומסות (Z milosti slova בחסדי המילה)
הנצחה

במרץ 2008, במלאת 25 שנה למותו התקיימו טקסים לזכרונו במסגרת "ימי יאן הרנטה" בטורזובקה.
ספרים > ספרי שירה

Mystérium baladické (1933) (מיסתריום של בלדות)
Zem požehnaná (1940) (אדמה מבורכת)
Klienti (1944)
V najkrajšej domovine (1947) (במולדת היפה ביותר)
ספרים > אחרים

O tebe spieva zem (האדמה שרה עליך) - אנתולוגיה של שירה דתית עולמית
ספרים > תרגומים

מצרפתית - מיצירות פול קלודל, שארל פגי, מלטינית, מסלובנית.
לקריאה נוספת

Haranta Ján. In Štefan Atila Brezány: Dejatelia Kysúc v kultúre, umení a vede /. - Martin : Osveta, 1971,
Ján Gallik Ján Haranta v literárnokritickom kontexte, Čadca : Magma, 2011 ISBN 978-80-89172-27-6.
Alojz Straňava Kňaz a básnik, predstaviteľ katolíckej moderny. In: Kysuce, roč. 18, č.15, s.10, ISSN
Ľudmila Strohnerová Ján Haranta (1909 – 1983) Literárny medailón a personálna bibliografia. Svinná, 1993 ISBN 80-900444-4-1.
יחסי איטליה–גרמניה

| יחסי איטליה–גרמניה |
| --- | --- |
איטליה: גרמניה


איטליה: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 357,022
אוכלוסייה
59,293,250: 84,431,715
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 52,777
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

בין איטליה לבין גרמניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה > האימפריה הרומית

בשנת 57 לפנה"ס כבש יוליוס קיסר את גאליה, ובשנים לאחר מכן כבש יורשו אוגוסטוס קיסר את גרמניה עילית. במהלך נדידת העמים השתלטו שבטים גרמאנים על שטחים נרחבים של הקיסרות הרומית, ובכך הביאו בסופו של דבר לנפילת הקיסרות הרומית המערבית בשנת 476. במאה ה-8 הוקמה האימפריה הפרנקית ששלטה הן על חלקים מגרמניה והן על חלקים מאיטליה.
היסטוריה > ימי הביניים

במהלך ימי הביניים שלטה האימפריה הרומית הקדושה על צפון איטליה, והתקיימו סכסוכים רבים בין האפיפיור לקיסר, והערים האיטלקיות נחלקו ביניהם במי מהשניים לתמוך, במה שנודע כמחלוקת הגוולפים וגיבלינים. בתקופת שלטונו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, היה עיקר מושבו בפלרמו, סיציליה, והוא שלט כמעט כל שטחי איטליה המודרנית.
בשלהי המאה ה-14 החלה תנועת הרנסאנס באיטליה, אשר השפיעה מאוד גם בגרמניה, ובסופו של דבר הביאה לרפורמציה הפרוטסטנטית. בתקופת שלטונו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה התרחשו המלחמות האיטלקיות, ובשנת 1527 אף בזזו חיילים גרמנים את רומא.
היסטוריה > המאה ה-19

במהלך המלחמות הנפוליאוניות נכבשו הן מדינות איטליה והן מדינות גרמניה על ידי נפוליאון, ובפעם הראשונה בתולדותיהם זכו לסוג של איחוד מדיני, תחת חסותה של צרפת. בקונגרס וינה הוחזרה עצמאותן של המדינות השונות בגרמניה ובאיטליה, אך בעוד בגרמניה נשלטו המדינות על ידי שליטים מקומיים, המדינות באיטליה נשלטו בעיקר על ידי מעצמות זרות.
בשנת 1848 נעשו מאמצים להביא לאיחוד גרמניה ואיטליה במהלך מהפכות אביב העמים, אולם במהלך הריאקציה לאחר מכן נכשלו הניסיונות הללו. בשנת 1861 הוקמה ממלכת איטליה, ובשנת 1866 סייעה איטליה לפרוסיה במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובתמורה קיבלה לאחר מכן את העיר ונציה. בשנת 1870 ניצלו האיטלקים את מלחמת צרפת–פרוסיה, אשר הובילה לאיחוד גרמניה, וסיפחו את רומא, שהפכה להיות עיר הבירה של הממלכה.
בשנת 1882 הוקמה הברית המשולשת בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה, אולם למרות ההסכם נמנעה איטליה להצטרף למעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה, ולבסוף אף הצטרפה למדינות ההסכמה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1934 מנע מוסוליני מגרמניה הנאצית לספח את אוסטריה, אולם בשנת 1936 נחתם ציר רומא-ברלין, ושתי המדינות שיתפו פעולה במלחמת האזרחים בספרד לצידו של פרנקו, ובעקבות כך הסיר מוסוליני את התנגדותו לאנשלוס בשנת 1938.
במהלך מלחמת העולם השנייה שיתפו השתיים פעולה, והיטלר אף התערב לטובת האיטלקים במלחמת איטליה–יוון, והורה לוורמאכט לכבוש את יוון, אולם לאחר פלישת בעלות הברית לאיטליה חתמו האיטלקים על הסכם שביתת נשק עם בעלות הברית, ובעקבות כך פלשו הגרמנים לאיטליה ופרקו את הצבא המלכותי האיטלקי מנשקו. הלחימה באיטליה נמשכה עד סוף המלחמה, ובצפון המדינה אף הקימו הגרמנים ממשלת בובות - הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, והעמידו בראשה את מוסוליני, שאותו שחרר צוות בראשות אוטו סקורצני מכלאו במבצע נועז.
היסטוריה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה היו איטליה וגרמניה המערבית ממקימי קהילת הפחם והפלדה האירופית, שהפך מאוחר יותר לארגון האיחוד האירופי. שתי המדינות שיתפו פעולה ביניהם במגוון תחומים, והרבה איטלקים היגרו לגרמניה על מנת לחפש בה את מזלם.
היסטוריה > המאה ה-21

במהלך משבר החוב האירופי בשנת 2010 סייעה גרמניה לאיטליה להתגבר על המשבר, ואף נתנה לה מענקי סיוע כדי להיחלץ מהמשבר.
כיום שתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים, ובכלל זה בתחומי הכלכלה, המסחר, הביטחון והתרבות, ושתי המדינות אף חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא, ו-11 קונסוליות בבארי, בולצנו, קליארי, פירנצה, ג'נובה, מסינה, מילאנו, נאפולי, פאלרמו, רימיני וונציה. מאידך, איטליה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-13 קונסוליות בברמן, קלן, דורטמונד, דרזדן, פרנקפורט, פרייבורג, הנובר, קיל, לייפציג, מינכן, נירנברג, שטוטגרט ווולפסבורג
.
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-44

| --- | --- |
 תאריך:  17 במרץ 1991 
 מיקום:  לונדון 
 מנחים:  נואל אדמונדס
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  החבר'ה הטובים
 →43 45←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-44 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1991, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1990.
הסרט "החבר'ה הטובים" של מרטין סקורסזה זכה בפרסים לסרט הטוב ביותר, הבמאי, התסריט המעובד, העריכה, ועיצוב התלבושות. הסרט "סינמה פרדיסו" בבימויו של ג'וזפה טורנאטורה זכה אף הוא בחמישה פרסים בהם הסרט הטוב ביותר שאינו בשפה האנגלית, השחקן (פיליפ נוארה) ושחקן המשנה (סלבטורה קשיו).
זוכים ומועמדים > הסרט הטוב ביותר

החבר'ה הטובים (Warner Home Video)
פשעים ועבירות קלות (Virgin Vision)
הנהג של מיס דייזי (Warner Home Video)
אישה יפה (Buena Vista Home Video)
זוכים ומועמדים > השחקן הטוב ביותר

פיליפ נוארה – סינמה פרדיסו (Palace Video)
טום קרוז – נולד בארבעה ביולי (CIC Video)
רוברט דה נירו – החבר'ה הטובים (Warner Home Video)
שון קונרי – המרדף אחר אוקטובר האדום (CIC Video)
זוכים ומועמדים > השחקנית הטובה ביותר

ג'סיקה טנדי – הנהג של מיס דייזי (Warner Home Video)
מישל פייפר – נערי בייקר המופלאים (MGM/UA Video)
שירלי מקליין – גלויות מהחיים (RCA/Columbia Pictures Video)
ג'וליה רוברטס – אישה יפה (Buena Vista Home Video)
זוכים ומועמדים > השחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה

סלבטורה קשיו – סינמה פרדיסו (Palace Video)
אלן אלדה – פשעים ועבירות קלות (Virgin Vision)
אל פצ'ינו – דיק טרייסי (Buena Vista Home Video)
ג'ון הרט – השדה (High Fliers Video Distribution)
זוכים ומועמדים > השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה

וופי גולדברג – רוח רפאים (CIC Video)
אנג'ליקה יוסטון – פשעים ועבירות קלות (Virgin Vision)
בילי וייטלו – האחים קריי (RCA/Columbia Pictures Video)
שירלי מקליין – מגנוליות מפלדה (RCA/Columbia Pictures Video)
זוכים ומועמדים > הבמאי הטוב ביותר

החבר'ה הטובים (Warner Home Video) - מרטין סקורסזה
סינמה פרדיסו (Palace Video) - ג'וזפה טורנאטורה
פשעים ועבירות קלות (Virgin Vision) - וודי אלן
הנהג של מיס דייזי (Warner Home Video) - ברוס ברספורד
זוכים ומועמדים > התסריט המקורי הטוב ביותר

סינמה פרדיסו (Palace Video) - ג'וזפה טורנאטורה
פשעים ועבירות קלות (Virgin Vision)
רוח רפאים (CIC Video)
אישה יפה (Buena Vista Home Video)
זוכים ומועמדים > התסריט המעובד הטוב ביותר

החבר'ה הטובים (Warner Home Video) - מרטין סקורסזה and Nicholas Pileggi
נולד בארבעה ביולי (CIC Video)
הנהג של מיס דייזי (Warner Home Video)
גלויות מהחיים (RCA/Columbia Pictures Video)
מלחמת רוז ברוז (CBS/Fox Video)
זוכים ומועמדים > הצילום הטוב ביותר

שמיים מגינים מעל (CBS/Fox Video) - ויטוריו סטוררו
סינמה פרדיסו (Palace Video)
"גלורי" (RCA/Columbia Pictures Video)
החבר'ה הטובים (Warner Home Video)
זוכים ומועמדים > עיצוב התלבושות הטוב ביותר

החבר'ה הטובים (Warner Home Video) - ריצ'רד ברונו
סינמה פרדיסו (Palace Video)
דיק טרייסי (Buena Vista Home Video)
אישה יפה (Buena Vista Home Video)
זוכים ומועמדים > הסאונד הטוב ביותר

נערי בייקר המופלאים (MGM/UA Video) - ג' פול הנטסמן, סטפן פון האסה, כריס ג'נקינס, גרי אלכסנדר, ודאג המפהיל
דיק טרייסי (Buena Vista Home Video)
המרדף אחר אוקטובר האדום (CIC Video)
לב פראי (Palace Video)
זוכים ומועמדים > העריכה הטובה ביותר

החבר'ה הטובים (Warner Home Video) - תלמה סקונמייקר
סינמה פרדיסו (Palace Video)
פשעים ועבירות קלות (Virgin Vision)
דיק טרייסי (Warner Home Video)
זוכים ומועמדים > האפקטים החזותיים הטובים ביותר

מותק, הילדים התכווצו (Buena Vista Home Video)
דיק טרייסי (Buena Vista Home Video)
רוח רפאים (CIC Video)
זיכרון גורלי (Guild Home Video)
זוכים ומועמדים > המוזיקה הטובה ביותר

סינמה פרדיסו (Palace Video) - אניו מוריקונה ואנדריאה מוריקונה
נערי בייקר המופלאים (MGM/UA Video)
ממפיס בל (Warner Home Video)
גלויות מהחיים (RCA/Columbia Pictures Video)
זוכים ומועמדים > הסרט הקצר הטוב ביותר

Say Good-bye
זוכים ומועמדים > אמן האיפור הטוב ביותר

דיק טרייסי (Buena Vista Home Video) - John Caglione Jr. and Doug Drexler
סינמה פרדיסו (Palace Video)
רוח רפאים (CIC Video)
המכשפות (Warner Home Video)
זוכים ומועמדים > עיצוב ההפקה הטוב ביותר

דיק טרייסי (Buena Vista Home Video) - ריצ'רד סילברט
סינמה פרדיסו (Palace Video)
המרדף אחר אוקטובר האדום (CIC Video)
שמיים מגינים מעל (CBS/Fox Video)
זוכים ומועמדים > סרט האנימציה הטוב ביותר

Toxic
זוכים ומועמדים > הסרט הטוב ביותר שאינו בשפה האנגלית

סינמה פרדיסו (Palace Video)
זוכים ומועמדים > עמית באפט"א

פול פוקס
דברה קר
| פרס באפט"א לקולנוע |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | שחקן • שחקנית • סרט אנימציה • סרט בריטי • ליהוק • צילום • עיצוב תלבושות • בכורה לתסריטאי, במאי או מפיק בריטי מצטיין • במאי • סרט תיעודי • עריכה • הסרט הטוב ביותר • סרט שאינו בשפה האנגלית • איפור ועיצוב שיער • מוזיקה • עיצוב הפקה • כוכב עולה • תסריט מעובד • תסריט מקורי • סרט אנימציה קצר • סרט קצר • סאונד • שחקן משנה • שחקנית משנה • אפקטים חזותיים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • תרומה מצטיינת לקולנוע • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | פרס השחקן המבטיח • התסריט • התסריט הבריטי • השחקן הבריטי • השחקן הזר הטוב ביותר • השחקנית הבריטית • השחקנית הזרה |  |
| טקסים | 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020/21 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
יצחק שנדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1925 זכרון יעקב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  23 במאי 2016 (בגיל 91 בערך) אור יהודה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
יצחק שנדר (1925 - 23 במאי 2016) היה מראשוני אבן יהודה, ממקימי אל על ומנכ"ל אל על בתחילת שנות ה-80.
ביוגרפיה

שנדר נולד לזוג חלוצים שהתגוררו בזכרון יעקב. בעת הקמת אבן יהודה, שנקראה בתחילת דרכה "יהודיה", הם רכשו מגרש במקום ועלו אליה בין ראשוני המתיישבים. בהזמנת דודים מבוסטון הם היגרו לארצות הברית באופן זמני, תוך שהשכירו את הבית באבן יהודה. שנדר היה פעיל בתנועת הבונים ובהגיעו לגיל גיוס התנדב לחיל האוויר המלכותי באנגליה. לאחר המלחמה הגיע לקראת סוף 1947 לביקור אצל ההורים בארצות הברית, ובפרוץ מלחמת העצמאות היה מראשוני מח"ל. לאחר מלחמת העצמאות עבד בקליטת אנשי מח"ל בישראל ובשנת 1950 הצטרף לאל על בה הקים בשנות ה-50 את מחלקת ההדרכה, במטרה להעביר את החברה להעסקת עובדים ישראליים. בשנת 1954 יצא בראש משלחת אל על לכנס תעופה בברצלונה. בראשית 1957 היה חבר ועדת החקירה שחקרה את השריפה במחסני החברה בנמל התעופה בלוד. לאחר מכן היה סגן ראש אגף למבצעים, סמנכ"ל ארקיע, ומנהל מכירות בארצות הברית. במרץ 1968 מונה לראש רשות כח אדם, ובעקבות שינוי מבני בתחילת 1970 היה לראש אגף כח אדם. בנוסף היה מנהל חברת השיווק פוריין טורס.
בשנת 1977 הוא מונה למנכ"ל המקים של חברת הבת אל על שירותי שכר בע"מ. עם התפטרות רפי הר-לב מתפקיד מנכ"ל אל על, מונה שנדר לתפקיד מנכ"ל אל על בפועל. בנובמבר 1980 התמנה למנכ"ל קבוע. כמנכ"ל הוא התמודד עם הקשיים הכלכליים של החברה וקידם לה תוכנית הבראה. בסוף שנת 1982 פרש מחברת אל על.
באוקטובר 1984 התמנה למנכ"ל חברת קפיטול אייר.
הערות שוליים

↑  שנדר, בית הראשונים, אבן יהודה
1 2  יצחק שנדר לתפקיד מנכ"ל בפועל ב"אל על", דבר, 2 באפריל 1980
↑  יצחק שנדר כיבוש העבודה העברית, יוטיוב
↑  חורש הקשר הרשמי הראשון עם קהילה יהודית בספרד, חרות, 2 במאי 1954
↑  דליקה בבתי המלאכה : של "אל על" בלוד, דבר, 7 בינואר 1957
↑  מינויים באל על, דבר, 11 במרץ 1968
↑  שינויי מיבנה ב"אל על", דבר, 12 בינואר 1970
↑  חילופי גברי באל על, מעריב, 14 במרץ 1972
↑  אושרה הקמת חברת בת לטיסות שכר של "אל־על", דבר, 8 ביוני 1977
↑  דוד מושיוב, רפי הרלב התפטר מניהול "אל־על"; במקומו - יצחק שנדר, דבר, 20 במרץ 1980
↑  יצחק שנדר מגכ"ל "אל־על", דבר, 16 בנובמבר 1980
↑  שרגא מקל, חב' אל על תתבע קרבנות מעובדיה, מעריב, 6 בנובמבר 1980
↑  יאיר קוטלר, יצחק שנדר: הפסדי אל על יעמיקו והגרעון יתפח אם לא תטוס החברה בשבת, מעריב, 7 בינואר 1983
↑  דן ארקין, מנכ"ל אל על לשעבר - מנכ"ל קפיטול אייר, מעריב, 22 באוקטובר 1984
יצחק טרקאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1935 סובוטיצה, סרביה 
 פטירה:  3 ביוני 2012 (בגיל 77 בערך) דטרויט, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכון אבני 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר חולון (2008) 
 
יצחק טרקאי (1935 – 3 ביוני 2012) היה צייר ישראלי, יליד יוגוסלביה, ניצול שואה. נודע בזכות הצלחה מסחרית בארצות הברית, ישראל ויפן שאף הביאו להשוואתו לדמיאן הירסט.
ילדות ולימודים

יצחק טרקאי נולד בסובוטיצה שבסרביה. כילד בן 9, הובא עם משפחתו למחנה הריכוז מאוטהאוזן. אחרי שניצלו, המשפחה עלתה לישראל בשנת 1949 שם גרו תחילה בדיור זמני בבאר יעקב. בהמשך גרו שנים מספר בקיבוץ. אחותו, טובה רוזנבלום, הפכה לימים לחוקרת באוניברסיטת בר-אילן. יצחק זכה ב-1951 זכה למלגת לימודים במכון אבני.
יצירה והכרה

הציג בתערוכות בארץ ובארצות הברית. ציוריו, שנושא רבים מהם נשים, זכו להצלחה מסחרית. צייר בצבעי שמן, מים, ויצר הדפסים רבים. ברבות הימים הוא עבר ליצירה כמותית יותר, בה יצר את הרישומים ואמנים שעבדו איתו צבעו אותם.
בשנת 2000 החברה הישראלית למדליות ולמטבעות הטביעה מדליה עם ציור של טרקאי. בשנת 2008 זכה באות יקיר העיר חולון.
משפחה ופטירה

טרקאי נפטר ב-3 ביוני 2012, עת ביקר בעיר דטרויט כאורח "פארק אביניו ווסט", הגלריה שייצגה אותו בארצות הברית. השאיר אחריו אישה, ברוריה, ילדים ונכדים.
הערות שוליים

↑  "הרהורים - יצחק טרקאי; מדליה רשמית, התש"ס 2000; שישית ואחרונה בסדרת המדליות האמנותית 'נשים באמנות'". החברה הישראלית למדליות ולמטבעות. נבדק ב-15 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519172005171  ISNI: 0000 0000 4155 6575  LCCN: no97047760  RKD: 76518  ULAN: 500476996  VIAF: 56217751   WorldCat (עם VIAF): 56217751
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-46

| --- | --- |
 תאריך:  1993 
 מיקום:  לונדון 
 מנחים:  גריף ריס ג'ונס
 המועמדים והזוכים הבולטים
 הסרט הטוב ביותר:  זיכרונות מאחוזת הווארד
 →45 47←
 
טקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-46 שמעניקה האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, נערך בשנת 1993, בו הוענקו פרסים לסרטים הטובים ביותר של שנת 1992.
סרטו של ג'יימס אייבורי "זיכרונות מאחוזת הווארד" זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, וזיכה את אמה תומפסון בפרס השחקנית הטובה ביותר. רוברט דאוני ג'וניור זכה בפרס השחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט "צ'פלין". ג'ין הקמן זכה בפרס שחקן המשנה על הסרט "בלתי נסלח", ומירנדה ריצ'רדסון זכתה בפרס שחקנית המשנה על הסרט "משיכה גורלית". רוברט אלטמן זכה בפרס הבמאי הטוב ביותר על הסרט "השחקן".
זוכים ומועמדים > הסרט הטוב ביותר

זיכרונות מאחוזת הווארד (Curzon Video)
בלתי נסלח (Warner Home Video)
משחק הדמעות (PolyGram Video)
השחקן (Guild Home Video)
רק לרקוד (Video Collection International)
זוכים ומועמדים > הסרט הטוב ביותר שאינו בשפה האנגלית

הפנסים האדומים
זוכים ומועמדים > הבמאי הטוב ביותר

השחקן - רוברט אלטמן
בלתי נסלח - קלינט איסטווד
זיכרונות מאחוזת הווארד - ג'יימס אייבורי
משחק הדמעות - ניל ג'ורדן
זוכים ומועמדים > השחקן הטוב ביותר

רוברט דאוני ג'וניור – צ'פלין
סטיבן ריאה – משחק הדמעות
טים רובינס – השחקן
דניאל דיי-לואיס – המוהיקני האחרון