stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיה ז"ק
פרסים ומענקים

מאיה ז"ק זכתה בפרסים רבים בעבור עבודותיה, ביניהם:
2000 – פרס הצטיינות, בצלאל האקדמיה לאמנות ולעיצוב
2002, 2003 - פרס הקרן לווידאו-ארט וקולנוע ניסיוני, המרכז לאמנות עכשווית CCA
2005 – פרס האומן הצעיר של משרד החינוך
2010 - מענק ממכון ליאו בק עבור Living Room, פרויקט מחקר דוקומנטרי
2011 - פרס עידוד היצירה מטעם משרד התרבות.
2013 – מענק מטעם מכון שפילמן לצילום
2015 – תמיכה מטעם קרן משפחת אוסטרובסקי
2016 – מענק מטעם תוכנית ארטיס עבור 'אור-נגדי'
2017 - פרס מפעל הפיס לאמנויות על שם לנדאו
2022 - פרס תרבות יהודית ע"ש אורי אורבך
תערוכות > תערוכות יחיד

2001 - אתכם ארצה לזמן Hier Seid Ihr Zusammen, גלריה קו 16, אוצרת: אירית סגולי
2002 - הברון אי.טי פון הום, סדנאות האמנים בתל אביב (עם רעיה ברוקנטל)
2004 - בטון ומלט וידאו ארט, גלריה נגא, תל אביב, (עם רעיה ברוקנטל)
2004 - מרוץ שליחים Mockument, גלריה "אלון", רמת השרון
2005 - עבודות וידאו ורישומי הכנה, גלריה "אלון", רמת השרון.
2008 - אמא כלכלה המוזיאון היהודי של ניו יורק, Media gallery
2008 - אלבישך שלמת בטון ומלט הגלריה בקיבוץ בארי (עם רעיה ברוקנטל)
2009 - חדר קריאה חלל לאמנות עכשווית, מוזיאון בית ביאליק, אוצרת: מרי שק
2010 - אמא כלכלה, וידאו ורישומים, גלריה CUC Gallery, Berlin ברלין, אוצר: אבי פלדמן
2010 - חדר מגורים גלריה אלון שגב, תל אביב
2010 - אחרי הקולנוע – חוק שחור לבן – סט פתוח יפו 23, חלל אמנות בצלאל, ירושלים
2011 - חדר מגורים המוזאון היהודי, ניו יורק, אוצרת: אביבה ויינטראוב
2011 - קמרה אובסקורה גלריה נטלי סרוסי, פריס, אוצרת: מרי שק
2012 - Made to Measure, Galleria Marie-Laure Fleisch, Rome
2013 - השבת המיסטית גלריה אלון שגב, תל אביב
2013 - חדר השבת מיצב קבע במוזאון היהודי בווינה
2013 - יריד הווידאו ארט Moving Image video fair, London, עם גלריה Marie-Laure Fleisch. Rome
2014 - Outlined Absence, Manifesta 10 - parallel projects, Taiga Space, St. Petersburg מניפסטה 10
2016 - אור נגדי, מוזאון תל אביב לאמנות, אוצרת: נילי גורן
2016 - Galleria Marie-Laure Fleisch, Rome
תערוכות > תערוכות קבוצתיות נבחרות

2020 – נופי גוף, מוזיאון ישראל, ירושלים. אוצרת: עדינה קמיין-קאז'דאן
2020 – מקבלי פרסי האמנות 2017–2018 של משרד התרבות הישראלי, מוזיאון אשדוד לאמנות
2019 – Walk the Line סדנת ההדפס בירושלים. אוצרת: אירנה גורדון
2019 – במעקב VII – קו פעולה: הביאנלה השביעית לציור בישראל, אוצרת ראשית: הדס מאור
2019 – Exil, Charim Galerie, Vienna, Austria
2019 – Evoking Reality, Daimler Contemporary, Berlin
2019 – קרטונאז', מוזיאון אוסף קופפרמן, קיבוץ לוחמי הגטאות. אוצרת: טלי תמיר
2019 – שולחן, גלריה גבעון
פילמוגרפיה

2000 – ברלין: אתכם ארצה לזמן (Hier Seid Ihr Zusammen)
2002 – ממ 1. קיקו קאקו קיקוקייביץ'
2003 – בטון ומלט 1: ההכנות לטקס האנשים הדומים עם רעיה ברוקנטל
2004 – ממ 2. היחידות עם סטניסלב לבאור
2005 – בטון ומלט 2: מדלת לדלת עם רעיה ברוקנטל
2007 – אמא כלכלה
2011 – חוק שחור לבן
2016 – אור נגדי
פילמוגרפיה > מונוגרפיות

זיכרון למעשה, אפריל 2015, בהוצאת Actes-Sud צרפת ומוזאון תל אביב לאמנות, Actes-Sud
חדר השבת, נובמבר 2014, בהוצאת המוזיאון היהודי וינה עם Verlag für Moderne Kunst, Nürnberg
הערות שוליים

↑  אורין ויינברג, הוכרזו הזוכים בפרסי לנדאו לאומנויות, באתר ynet, 27 בספטמבר 2017
↑  ביוגרפיה, באתר מאיה ז"ק
1 2  Mother Economy - by Maya Zack on Vimeo, וימאו
↑  דוד שפרבר, נתפסה בכלכלתה, באתר בית אבי חי, ‏9.9.08
↑  מאיה ז"ק, Living Room, מאיה ז"ק
↑  מערכת ערב רב, האמניות מאיה ז"ק ושרון ליפשיץ הן הזוכות בפרס עדי להבעה יהודית באמנות ובעיצוב 2008–2010 | ערב רב Erev Rav (erev-rav.com) (מגזין מקוון), 17.05.2010
1 2  1 B&W video — Maya Zack מאיה ז"ק, באתר Maya Zack (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  כרמלה טייכמן, מאיה ז”ק: “אמנות ושירה נותנות עדות ודו”ח מסוג אחר, לאמנות יש תפקיד”, באתר בית לאומנות ישראלית
↑  1 The Shabbat Room — Maya Zack מאיה ז"ק, באתר Maya Zack (באנגלית אמריקאית)
↑  רחל פרליבטר, על תיבת ארץ האם, באתר ארץ אחרת
↑  1 Broken-Horizons — Maya Zack מאיה ז"ק, באתר Maya Zack (באנגלית אמריקאית)
1 2  ז״ק, מ, יום עיון "כתמים עוורים", אקדמית תל אביב-יפו- בית לאמנות ישראלית, יום עיון על פועלה האוצרותי של דרורית גור אריה, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, 18.02.2020
1 2  Counterlight video — Maya Zack מאיה ז"ק, באתר Maya Zack (באנגלית אמריקאית)
↑  ״טרילוגיית הזיכרון״ הרצאה מאת מאיה ז״ק, אמנית ומרצה, נבדק ב-2021-08-14
↑   גליה יהב, בפאתוס מעורר רתיעה ובדמיון מפואר, שיריו של פאול צלאן קמים לתחייה, באתר הארץ, 27 ביוני 2016
↑  רעות ברנע, האמנית מאיה ז"ק שולפת מהזיכרון, באתר כלכליסט, 5 בנובמבר 2017
↑   טל ניב, מאיה ז"ק עשתה מהיד שלה מכחול ומהפה — דם, באתר הארץ, 29 ביוני 2016
↑  מוזיאון ישראל מרכז מידע לאמנות ישראלית, באתר museum.imj.org.il
↑  הזוכים | CCA | המרכז לאמנות עכשווית, באתר web.archive.org, ‏2017-11-07
↑  דנה גילרמן, 10 אמנים זכו בפרס האמן הצעיר של משרד החינוך, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2005
↑  "Scholarships" (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2017-06-04. נבדק ב-2017-11-05.
↑  שני גורקביץ'‏, משרד התרבות: הוכרזו הזוכים בפרס עידוד היצירה - וואלה תרבות, באתר וואלה, 15 בנובמבר 2011
↑  About + Contact, Maya Zack (באנגלית)
↑  "SUPPORTED PROJECTS". OSTROVSKY FAMILY FUND (באנגלית אמריקאית). 2015-10-07. נבדק ב-2017-11-05.
↑  "Maya Zack:Counterlight – Artis". Artis (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-11-05.
↑  זוכי פרסי אמנויות ומדעים ע"ש לנדאו 2017, באתר מפעל הפיס
↑  ראו: אור נגדי, תערוכת יחיד
↑  ראו: La Mémoire en action, מונוגרפיה - זיכרון למעשה
↑  ראו: The Shabbat Room, מונוגרפיה - חדר השבת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280219  NLI: 987007523177505171  BnF: cb169928572 (data)  GND: 1026461847  ISNI: 0000 0003 8348 1235  LCCN: no2016015762  SUDOC: 187919941  ULAN: 500479886  VIAF: 268728506   WorldCat (עם VIAF): 268728506
מארק בריסקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בספטמבר 1969 (בן 55) דטרויט שבמישיגן, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.95 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת מרכז מישיגן   מכללת פולק סטייט   אוניברסיטת סטטסון
 דראפט:  לא נבחר, 1992
 קבוצות כשחקן
 1993–1994   1996–1999   1999–2002   2002–2003   2003   2003   2003–2004   2004–2005:  עירוני רמת גן   מכבי רעננה   מכבי תל אביב   הפועל גליל עליון   איוניקוס   הפועל ירושלים   הפועל גליל עליון   מכבי פתח תקווה
 הישגים כשחקן
 אליפות הסופרוליג (2001)   אליפות המדינה (1999, 2000, 2001)   גביע המדינה (1999, 2000, 2001)
 
מארק בריסקר (באנגלית: Mark Brisker; נולד בדטרויט ב-22 בספטמבר 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהתאזרח בישראל. גובהו 1.95 מטר, שיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד.
ביוגרפיה

בריסקר שיחק עבור אוניברסיטת פולק קומיוניטי במשך שנתיים ועזב לאוניברסיטת סטטסון שבה שיחק במשך שנתיים ועבר לשחק כמקצוען בליגת ה-CBA בעונת 1992/1993.
לאחר מכן עבר בריסקר למכבי רמת גן, שממנה חזר ל-CBA לאחר עונה אחת בישראל לקבוצת הרטפורד שבה חתם לעונת 1994/1995.
הוא חזר לישראל למכבי רעננה שבה שימש כקפטן הקבוצה ועזר לה לעלות ליגה מלאומית ב' לליגת העל.
הוא המשיך ברעננה במשך 4 שנים, עד לשנת 1999. עם רעננה הוא הגיע פעמיים למקום השני בתום הליגה הסדירה, אך רעננה הודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי הפועל ירושלים בעונת 1996/1997 ועל ידי הפועל אילת בעונת 1997/1998. במהלך תקופה זו עלה שמו לכותרות בנסיבות לא מחמיאות, של חשד לתקיפת אשתו, האירוע הוביל לחקירה פלילית שבסיומה נחתמה עסקת טיעון שמסגרתה הודה בריסקר באישומים נגדו.
בעונת 1999/2000 עבר בריסקר למכבי תל אביב שאיתה זכה בדאבל, שכלל אליפות וגביע מדינה, והגיע איתה לגמר הליגה האירופית שבו הפסידה. בעונת 2000/2001 המשיך במכבי, וזכה איתה שוב בדאבל ובסופרוליג, ובעונה שלאחר מכן זכה בפעם השלישית בדאבל. עונת 2001/2002 הייתה עונתו האחרונה במכבי, ולקראת סיומה נפצע פציעה קשה וחוזהו לא חודש.
בעונת 2002/2003 עבר לשחק במדי הפועל גליל עליון, ובמהלך העונה עבר לשחק ביוון בקבוצת איוניקוס, אך בהמשך העונה חתם בהפועל ירושלים.
בעונת 2003/2004 שב לגליל עליון והגיע איתה לרבע גמר הפלייאוף, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה.
בריסקר גרוש עם שני ילדים, בהם מייקל בריסקר, שחקן נבחרת הקדטים, נבחרת הנוער ונבחרת העתודה בעבר ומכבי עירוני רעננה בהווה.
לאחר פרישתו ממשחק פעיל, מונה לעוזר המאמן בקבוצת הפועל גליל עליון-קריית שמונה. בהמשך, עבר לאמן את קבוצת מכבי כרמיאל מן הליגה הארצית.
החל משנת 2012 הוא גר בקיבוץ נאות מרדכי.
הערות שוליים

↑  ‏הקאמבק של מארק בריסקר, אתר לייאפ, 22 באוגוסט 2012
מדף הקרח בריטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  בנג'מין בריטן 
 רכס הרים:  מפרצון בריטן 
 קואורדינטות:  72°36′S 72°30′W﻿ / ﻿72.6°S 72.5°W﻿ / -72.6; -72.5
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמדף הקרח בריטן(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמדף הקרח בריטן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימדף הקרח בריטן(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימדף הקרח בריטן
 
מדף הקרח בריטן (באנגלית: Britten Ice Shelf) הוא מדף קרח קטן בדרום האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המדף מכסה את מפרצון בריטן שבחצי האי מונטוורדי (המפרץ מצוי בצידו הדרום-מערבי של חצי האי).
היסטוריה > גילוי ומיפוי מדף הקרח

מפרצון בריטן ומדף הקרח מופו מצילומי לוויין לנדסט של ארצות הברית בינואר 1973. המיפוי התבצע על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

שמו של מדף הקרח ניתן לו בשנת 1977 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
מדף הקרח, והמפרצון בו הוא מצוי נקראו על שמו של המלחין הבריטי בנג'מין בריטן; וזאת בדומה לאתרים רבים נוספים באזור, שקיבלו שמות של מלחינים או של יצירות מוזיקליות.
ראו גם

| אתרים על שם מלחינים, מוזיקאים ויצירות מוזיקליות באי אלכסנדר |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | באלאקירב • בארטוק • גילברט • דיליוס • מיקאדו • סאליבן • סיבליוס • פלסטרינה |  |
| הדומי קרח | הנדל • וגנר • מוצרט |  |
| מדפי קרח | באך • ברהמס • בריטן |  |
| שדות שלג | שדה השלג פרסל |  |
| מפרצונים | בוקריני • ברהמס • בריטן • היידן • ובר • ורדי • מנדלסון • סטרווינסקי • פורה • קופרן • ראמו • שוברט |  |
| הרים, רמות ומצוקים | רכס אטאנסוב • רמת אלגר • נונאטאקי אפאלאצ'יה • הר בורודין • פסגת גלוק • הר גריג • רמת דביסי • הר וילבי • מעבר האפנר • הרי לאסוס • הר ליסט • שלוחת מאהלר • פסגות מוסורגסקי • הר מורלי • נונאטאק פיגארו • הר פינאפור • גבעות פינלנדיה • הר צ'ייקובסקי • הר שומאן • גבעת שופן |  |
| חצאי אי | אירואיקה • בטהובן • מונטוורדי • שוסטקוביץ' |  |
| לשונות יבשה | נקודת ברליוז • נקודת רוסיני |  |
לקריאה נוספת

•  Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, , U.S. Geological Survey Geologic Investigations Series Map I–2600–C, 1 map sheet, 28-p
מארק ברשיאנו

מארק ברשיאנו (באנגלית: Mark Bresciano; נולד ב-11 בפברואר 1980 במלבורן שבאוסטרליה) הוא כדורגלן עבר אוסטרלי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
ברשיאנו ייצג את בנבחרת אוסטרליה בכל נבחרות הנוער, כולל גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 1999 ובנוסף באולימפיאדת סידני 2000. את הנבחרת הבוגרת של אוסטרליה ייצג במונדיאל 2006, 2010 ו-2014. מאז גיל 19 הוא שיחק כדורגל מקצועי באיטליה עם אמפולי, פארמה, פלרמו ולאציו לפני שעבר לשחק באיחוד האמירויות הערביות.
קריירה

ברשיאנו החל לשחק כדורגל מקצועי בבולין ליונס מהליגה המחוזית של ויקטוריה בשנת 1995 בגיל 15, הוא לא הרבה לשחק ולרוב ישב בספסל. בשנת 1997, ברשיאנו חתם בקארלטון, אך נאלץ לחכות עד המחזור ה-17 כדי לערוך את הופעת הבכורה שלו. מאז הוא שיחק כל משחק עד לסיום העונה.
בשנת 1999, ברשיאנו יצא לשחק באירופה וחתם בקבוצה האיטלקית אמפולי שבעונה הקודמת ירדה לסרייה ב'. בשנתו השלישית של ברשיאנו במועדון, הוא כבש 10 שערים ועזר לקבוצתו לעלות לסרייה א'. בקיץ 2002, ברשיאנו הצטרף לפארמה תמורת סכום של 7 מיליון €. בזמנו, סכום שיא עבור שחקן אוסטרלי. בעונתו השנייה במועדון, בעונת 2003-04, הוא כבש שמונה שערים ב-33 הופעות, כמעט פי שניים ממה שהציב לעצמו בתחילת העונה ויותר מכל קשר אחר בסרייה א', בסוף עונה זו סיימה פארמה במקום החמישי. בעונת 2005-06, ברשיאנו שיחק ברוב המשחקים והיווה תפקיד משמעותי בקבוצה.
זמן קצר לאחר מונדיאל 2006, ברשיאנו הוחתם על ידי פלרמו ל-4 עונות והפך לשחקן הרכב ראשון בקבוצה. בתום הקריירה שלו בפאלרמו, מאזנו בקבוצה עמד על 12 שערים ב-107 הופעות. ב-3 ביולי 2010, פורסם שברשיאנו חתם בלאציו על חוזה לשנתיים. ב-27 באוקטובר 2010 הוא כבש את שערו הראשון במועדון בסיבוב השלישי במסגרת הגביע האיטלקי נגד פורטוגרוארו מהסרייה ב'.
ב-9 באוגוסט 2011, פורסם שברשיאנו חתם בא-נסר מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. לאחר עונה אחת במועדון, ב-6 באוגוסט 2012, חתם ברשיאנו באל-גארפה מליגת העל הקטרית על חוזה לשלוש שנים שם סיים את הקריירה שלו כשחקן פעיל.
תארים > בינלאומיים

אליפות אוקיאניה עד גיל 20 (1): 1998
גביע אוקיאניה לאומות (1): 2004
גביע אסיה בכדורגל (1): 2015
מבצע נורדווינד

מבצע נורדווינד (בגרמנית: Unternehmen Nordwind) היה המתקפה הגרמנית הגדולה האחרונה שנערכה בחזית המערבית במלחמת העולם השנייה. המתקפה נערכה באזור אלזס-לורן, והתקיימה בין 31 בדצמבר 1944 עד 25 בינואר 1945. בתחילה השיגו הגרמנים הישגים קטנים בשטח, והצליחו להסב אבדות כבדות לקורפוס השישי האמריקאי. אי יכולתן של בעלות הברית לתגבר את הארמייה השביעית המוכה – מאחר שכל העתודות נשלחו לגזרת הארדנים – אפשרו לגרמנים להחזיק ביוזמה ההתקפית. רק ב-25 בינואר, עם הגעתן של תגבורות אמריקאיות מגזרת הארדנים, דעכה המתקפה הגרמנית לחלוטין. הארמייה השביעית ספגה כ-29,000 הרוגים, פצועים ונעדרים במערכה באלזס, ואילו אבדות הגרמנים הסתכמו בכ-23,000.
רקע

ב-16 בדצמבר 1944, בשעה 05:30 בבוקר פתחו הגרמנים במתקפת פתע בארדנים, בהשתתפות כ-200,000 חיילים גרמנים מארמיית הפאנצר החמישית, ארמיית הפאנצר השישית של האס אס, והארמייה השביעית. בתחילה הצליחה המתקפה להפתיע את הכוחות האמריקאיים החלשים יחסית באזור. עד 24 בדצמבר יצרה המתקפה הגרמנית בליטה עמוקה בחזית האמריקאית, שעומקה המרבי היה כ-100 ק"מ. כוחות החלוץ הגרמניים הגיעו עד מרחק קילומטרים ספורים מהנהר מז, אך שם נבלמה התקדמותם. עד 26 בדצמבר איבדו הגרמנים את היוזמה, וכוחות בעלות הברית עברו למתקפת נגד.
בערב 28 בדצמבר, לאחר שהיה ברור שהמתקפה הגרמנית נבלמה, קיים היטלר התייעצות צבאית מורחבת בנוגע להמשך המערכה בארדנים. באותה פגישה הוא דחה את המלצתם של המפקדים הבכירים של הורמאכט בחזית המערבית, רונדשטט ומנטויפל, להוציא את הכוחות הגרמניים מהבליטה שנכבשה בארדנים בעוד מועד, ופקד על חידוש המתקפה בעידודו של גנרל יודל, ששכנע אותו כי המשך הלחץ על כוחות בעלות הברית בחזית המערבית משבש את התוכניות ההתקפיות שלהם. בהתאם לכך הוא הורה להטיל כוחות נוספים למערכה בארדנים במטרה לכבוש את באסטון, ולחדש את המתקפה מערבה לכיוון נהר מז. בנוסף לכך דרש היטלר לפתוח בהתקפה גרמנית חדשה בחבל הסאר ובדרום אלזס, שם דולדלו הכוחות האמריקאיים בעקבות שיגור חלק הארי של הארמייה השלישית של פטון צפונה לארדנים.
סדר הכוחות > בעלות הברית

הכוחות של בעלות הברית ששהו בגזרה, פעלו כחלק מקבוצת הארמיות השישית, בפיקודו של ג'ייקוב דיוורס, וכללה את היחידות הבאות:
הארמייה השביעית האמריקנית - בפיקודו של אלכסנדר פאץ'.
הקורפוס ה-15 - בפיקודו של וייד הייסליפ.
הדיוויזיה ה-103.
הדיוויזיה ה-44.
הדיוויזיה ה-100.
הדיוויזיה ה-63.
הקורפוס ה-6 - בפיקודו של אדוארד ברוקס.
הדיוויזיה ה-45.
הדיוויזיה ה-70.
הדיוויזיה ה-42.
הדיוויזיה ה-79.
הארמייה הראשונה הצרפתית - בפיקודו של ז'אן דה לאטר דה טסיני.
הקורפוס הצרפתי ה-1 - בפיקודו של אנטואן בייתואר.
הדיוויזיה ה-1.
הדיוויזיה המשוריינת ה-2.
הדיוויזיה האלג'יראית ה-3.
הקורפוס הצרפתי ה-2 - בפיקודו של ז'וזף דה גוסלאר דה מונסאבר.
הדיוויזיה המשוריינת ה-1.
הדיוויזיה הקולוניאלית ה-1.
הדיוויזיה המרוקאית ה-3.
הדיוויזיה ההררית המרוקאית ה-4.
הדיוויזיה המשוריינת ה-5.
הדיוויזיה ה-10.
הקורפוס האמריקני ה-21 - בפיקודו של פרנק מילבורן.
הדיוויזיה המשוריינת ה-12.
הדיוויזיה המשוריינת ה-14.
הדיוויזיה ה-36.
סדר הכוחות > גרמניה הנאצית

הכוחות הגרמניים שהיו בגזרה פעלו תחת פיקוד קבוצת ארמיות G וקבוצת ארמיות אוברריין.
קבוצת ארמיות G - בפיקודו של יוהנס בלסקוביץ, כללה את היחידות הבאות:
הארמייה הראשונה - בפיקודו של הנס פון אובסטפלדר.
עתודת הארמייה.
הדיוויזיה ההררית אס אס ה-6
דיוויזיית הפאנצר ה-21
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-25
קורפוס האס אס ה-13.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-19
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-36
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17
הקורפוס ה-90.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-559
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-257
הקורפוס ה-89.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-361
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-256
הדיוויזיה ה-245
קבוצת ארמיות אוברריין - בפיקודו של היינריך הימלר, כללה את היחידות הבאות:
הארמייה ה-19 - בפיקודו של זיגפריד רספ.
עתודת הארמייה.
דיוויזיית הפאנצר אס אס ה-10
הקורפוס ה-64.
הדיוויזיה ה-189
הדיוויזיה ה-198
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-708
הדיוויזיה ה-16
הקורפוס ה-63.
הדיוויזיה ה-338
הדיוויזיה ה-159
הדיוויזיה ה-716
הדיוויזיה ה-259
מהלך הקרב

ב-31 בדצמבר 1944 פתחו קבוצת ארמיות G בפיקוד גנרל אוברסט יוהנס בלסקוביץ -וקבוצת ארמיות אוברריין בפיקודו של היינריך הימלר, במתקפה גדולה נגד לאורך 110 ק"מ כנגד כוחות הארמייה השביעית האמריקנית, שנחלשה לאחר שחלק ניכר מכוחותיה ומציודה הכבד הועברו צפונה לבלימת המתקפה הגרמנית בארדנים.
ב-1 בינואר 1945 עשה הלופטוואפה את המאמץ הגדול האחרון שלו בחזית המערבית, ופתח במתקפת פתע אווירית גדולה של 1,200 מטוסים – בשם מבצע בודנפלטה (Bodenplatte) – שנועדה לפגוע בשדות התעופה הקדמיים של בנות הברית בצרפת ובבלגיה, ולהשיג עליונות אווירית מעל שדה הקרב בארדנים. המועד המתוכנן של המתקפה האווירית היה 16 בדצמבר, במקביל לפתיחת המתקפה הקרקעית בארדנים, אך מזג האוויר הקשה אילץ את הגרמנים לדחות אותה בכשבועיים. המטוסים הגרמניים השיגו הפתעה טקטית מוחלטת, והצליחו לגרום נזקים קשים למספר רב של שדות תעופה קדמיים, בריטיים ואמריקניים, ולהשמיד מטוסים רבים על הקרקע. אולם הלופטוואפה ספג במהלך המבצע אבדות כבדות, שלא יכול היה להרשות לעצמו, ואילו בעלות הברית לא התקשו להשלים את אבדותיהן תוך זמן קצר. קשה להעריך בדיוק את אבדות הצדדים היריבים, אך רוב החוקרים מעריכים שחילות האוויר של בעלות הברית איבדו כ-500 מטוסים, מתוכם למעלה מ-300 הושמדו לחלוטין, ואילו הגרמנים איבדו כ-300 מטוסים, שהופלו או נפגעו במהלך התקיפה. האובדן העיקרי של הלופטוואפה לא היו המטוסים, שהושמדו או נפגעו במהלך המבצע, אלא המספר הרב של טייסים מנוסים, כולל מובילי טייסות וכנפות קרב, שנהרגו או נפלו בשבי במהלך המתקפה. כ-150 טייסים נהרגו בתקיפה וכ-70 נוספים נלקחו בשבי, לאחר שמטוסיהם הופלו מעל שטח בשליטת בעלות הברית. כוחות הלופטוואפה שהשתתפו במבצע כללו את הקורפוסים האוויריים השני, השלישי והחמישי ואילו מצד בעלות הברית השתתפו חיל האוויר הטקטי השני, וחיל האוויר השמיני והתשיעי של ארצות הברית.
ההתקפה הראשונית נערכה על ידי 3 קורפוסים של הארמייה הראשונה מקבוצת ארמיות G, וב-9 בינואר הצטרף אליהם גם קורפוס הפאנצר ה-39. עד 15 בינואר לפחות 17 דיוויזיות גרמניות מקבוצת ארמיות G וקבוצת ארמיות אוברריין, וביניהם הדיוויזיה ההררית אס אס ה-6, דיוויזיית הפאנצרגרנדיר אס אס ה-17, דיוויזיית הפאנצר ה-21, ודיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-25, היו מעורבות בלחימה. בנוסף, מתקפה קטנה יותר, בוצעה נגד העמדות בהן החזיקה הארמייה הצרפתית הראשונה מדרום לשטרסבורג, אך בסופו של דבר היא בוטלה.
הקורפוס האמריקני ה-6 שהותקף משלושה עברים, ספג עד 15 בינואר אבדות כבדות, ומשום כך הפנה אייזנהאואר חלק מהדיוויזיות שספגו אבדות כבדות במהלך הלחימה בארדנים, לסייע לכוחות הארמייה השביעית. ב-21 בינואר נאלצו הכוחות האמריקנים לסגת לעמדות הגנתיות על הגדה הדרומית של הנהר מודר, אולם, בעקבות איומו של שרל דה גול, שיוציא מהמערכה את הצבא הצרפתי, אם שטרסבורג תפונה על ידי בעלות הברית, הוחלט לא להמשיך בנסיגה כפי שתוכנן בתחילה. ב-25 בינואר החלו להגיע התגבורות מן הארדנים לחבל הסאר, והכוחות הגרמניים החלו לסגת לעמדות המוצא שלהם. חלק מהם כותר בכיס קולמר, ובכך הסתיימה המתקפה.
הערות שוליים

↑  Jeffrey Clarke, Robert Ross Smith. Riviera To The Rhine, Center of Military History, 1993. p.527
↑  פרדריק טיילור. דרזדן: יום שלישי 13 בפברואר 1945, הוצאת מטר, 2007. עמ' 302.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561431805171  GND: 4319312-2  LCCN: sh2002009721
מבצר קולוסי

מבצר קולוסי
מבצר קולוסי (ביוונית: Κάστρο του Κολοσσιού) הוא מבצר צלבני הנמצא בסמוך לעיר לימסול. המבצר שמר על מפעלים לייצור סוכר, אחד מענפי הייצוא העיקריים של ממלכת קפריסין הצלבנית. המבצר המקורי נבנה - ככל הנראה - בשנת 1210 על ידי אבירי המסדר ההוספיטלרי על קרקע שנתנה להם על ידי הוגו השלישי, מלך קפריסין, המגדל העומד באתר כיום נבנה בשנת 1454.
מארק בנייה

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1881 אפינאל, צרפת 
 פטירה:  18 בדצמבר 1970 (בגיל 89) פריז, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  כומר, מסאי, תאולוג 
 צאצאים:  Philippe Boegner, Jean-Marc Boegner 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (26 בנובמבר 1987)  honorary doctor of Protestant Theological Faculty – Charles University (17 בנובמבר 1934)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טורונטו  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אדינבורו  קצין גבוה בלגיון הכבוד 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מארק בנייה
 
מארק בנייה (בצרפתית: Marc Boegner; ‏1881 – 1970) היה כומר פרוטסטנטי, תאולוג, איש המחתרת הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת.
קורות חיים

בנייה התחנך באורליאן ולאחר מכן בפריז. הוא למד משפטים אך הטה את עניינו לדת ובשנת 1905 הוסמך לכמורה. הוא היה ראש הקהילה הכפרית של דרום (אנ') שבדרום צרפת. בשנת 1911 מונה למשרת פרופסור לתאולוגיה במוסד דתי בפריז ובשנת 1918 התמנה בתור כומר של קהילה, משרה בה החזיק עד 1952. בשנת 1928 ניהל את טקסי תקופת התענית ברדיו, והתפרסם בציבור הצרפתי. בשנת 1929 היה הנשיא הראשון של הפדרציה הפרוטסטנטית הצרפתית, תפקיד אותו מילא עד 1961.
קורות חיים > פעילותו בתקופת השואה

בנייה היה נשיא הכנסייה הפרוטסטנטית בצרפת. עם כיבוש צרפת על ידי גרמניה, במאי 1940, עמד בנייה בראש ארגון Cimade (אנ'), ארגון סטודנטים פרוטסטנטים צרפתים, שהיה פעיל במהלך שנות מלחמת העולם השנייה נגד הכובשים הגרמנים. במאי 1941 היה בנייה הראשון שמחה על החוקים האנטישמיים של משטר וישי.
בקיץ 1941 החל בנייה במגע אישי עם נשיא משטר וישי, המרשל פטן, ראש הממשלה פייר לאוואל והממונה על העניינים היהודיים, קסאבייה ולה. הוא גינה את המדיניות האנטישמית שלהם ופעל לביטול צווים אנטי-יהודיים. בקיץ 1942 מחה בפני לאוואל על גירוש היהודים מפריז ועל גירוש ילדים למזרח בתנאים בלתי אנושיים. בספטמבר 1942 הטיף בנייה לעשרות כמרים להציל יהודים. עקב גישתו האמיצה היה חשוף להתקפות של עיתונים צרפתיים אנטישמיים.
בשנת 1942 היו בנייה ופייר-מרי גרליה נשיאי כבוד של ארגון ההצלה "ידידות נוצרית" (Amitié Chrétienne). בנייה עודד כמרים וראשי קהילות פרוטסטנטיות לפעול להצלת יהודים. בהשפעתו ניתן מחסה לאלפי יהודים, בעיקר בליון, בלה שמבון-סור-ליניון ובאזורים נרחבים אחרים. יהודים רבים אחרים הוברחו לשווייץ, בעזרת כמרים פרוטסטנטים שפעלו באזורי הגבול, בברכתו ובהשראתו של בנייה.
בנייה הציל כמאה ילדים יהודיים שברחו מגרמניה ונכלאו במחנה גירס בדרום צרפת. הוא הצליח להוציא את היהודים מהמחנה ולהסתירם כאשר המשטרה הצרפתית עמדה לגרשם לאושוויץ. עוד ארגן בנייה מקומות מסתור למשפחה יהודית במספר ערים בצרפת הכבושה, וזו שרדה במסתורים שונים עד השחרור באוגוסט 1944.
קורות חיים > לאחר השואה

בנייה היה פעיל פרוטסטנטי בכיר ומשקיף בוועידת הוותיקן השנייה, במהלכה ניהל דיון תאולוגי עם הקרדינל אוגוסטין באה (אנ'). הוא פרסם כעשרים ספרים בצרפתית בנושאי אמונה ותאולוגיה.
בשנת 1987 הוכר בנייה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
למת הרגולריות של סמרדי

למת הרגולריות של סמרדי או בקיצור למת הרגולריות, היא משפט שימושי בקומבינטוריקה קיצונית שהתגלה על ידי המתמטיקאי ההונגרי אנדריי סמרדי (Endre Szemerédi). הלמה מאפשרת, בהינתן כל גרף (לא משנה כמה גדול הוא), לקרב אותו על ידי גרף בגודל קבוע, כשגודלו של הגרף המקרב נקבע רק על פי איכות הקירוב.
ללמה שימושים רבים, בקומבינטוריקה קיצונית ומחוץ לה, למשל במדעי המחשב. למרות חוזקה, הקבועים הגדולים שמעורבים בה הופכים אותה לתאורטית בלבד.
הלמה התגלתה על ידי סמרדי, תחילה כמקרה פרטי שעסק בגרפים דו צדדים, שהשתמש בה כדי להוכיח את משפט סמרדי בשנת 1975. המשפט אינו עוסק באופן ישיר בתורת הגרפים, אלא בקיומן של סדרות חשבוניות ארוכות כרצוננו בתתי קבוצות של מספרים טבעיים.
הלמה נוסחה והוכחה באופן מלא על ידו בשנת 1978.
הגדרות מקדימות > צפיפות

בקסידיתן גרף G, ושתי קבוצות קודקודים  X,Y\subseteq V נגדיר את הצפיפות ביניהן על ידי  d(X,Y)={\frac {|E(X,Y)|}{|X||Y|}} כאשר  E(X,Y)\ {\overset {\underset {\mathrm {def} }{}}{=}}\ \{(x,y):x\in X,y\in Y\}
יש לציין שמספר זה אכן מציין (מנורמל במשקל של גודלי הקבוצות  X,Y) את השאלה עד כמה "מלא" תת-הגרף של הקשתות בין  U ל  V. אפשר לאמת שמספר זה שווה ל-1 אך ורק כאשר הגרף הוא מלא.
כמו כן, מספר זה מציין את ההסתברות שבהגרלת זוג קודקודים אקראי  (x,y)\in X\times Y בהתפלגות אחידה, יש ביניהם קשת בגרף.
הגדרות מקדימות > זוג קבוצות רגולריות

נאמר שהקבוצות  X,Y הן  \varepsilon  - רגולריות אם לכל שתי תתי קבוצות  A\subset X,B\subset Y המקיימות  |A|>\varepsilon |X|,|B|>\varepsilon |Y| מתקיים  |d(A,B)-d(X,Y)|<\varepsilon .
כלומר, הצפיפות של כל שתי תתי קבוצות גדולות מספיק דומה לצפיפות של הקבוצות הגדולות. המשמעות האינטואיטיבית של זה היא שהקשתות בין X ל-Y מתפלגות "אחיד".
כדי להשתכנע בכך, אפשר לתאר לעצמנו מצב שבו מרבית הקשתות יוצאות ממספר קודקודים בודדים. במקרה זה, אם נשמיט "מעט" קודקודים (פחות מ  1-\varepsilon  מגודל הקבוצה) עדיין נאבד את מרבית הקשתות. במצב זה זוג הקבוצות לא יהיה רגולרי.
הגדרות מקדימות > חלוקה רגולרית של הגרף

תהא  V=\bigcup _{i=1}^{k}V_{i} חלוקה של צמתי הגרף לתתי קבוצות זרות זו לזו.
חלוקה של הגרף תקרא  \varepsilon -רגולרית אם:
כל הקבוצות בגודל שווה, כלומר קיים מספר  c\in \mathbb {N}  כך ש  \forall _{i}|V_{i}|=c, ובמלים אחרות  \forall _{i\neq j}|V_{i}|=|V_{j}|
מרבית הזוגות של מחלקות מתוך החלוקה הם רגולרים, וליתר דיוק -  V_{i},V_{j} הם זוג קבוצות  \varepsilon  רגולריות - כמעט לכל  i,j - לכל הזוגות, למעט  \varepsilon k^{2} מתוך  k^{2} הזוגות האפשריים
כיוון שגודל הגרף לא תמיד מתחלק ב-k, התנאי הראשון לא תמיד מתקיים. ישנן שתי דרכים להתגבר על כך:
להחליף את התנאי הראשון בתנאי  \forall _{i\neq j}||V_{i}|-|V_{j}||\leq 1, כלומר כל הקבוצות כמעט שוות בגודלן (שונות בלכל היותר 1)
להרשות קיום קבוצה נוספת (שמסמנים ב- V_{0}) שמקיימת   |V_{0}|<\varepsilon |V|=\varepsilon n.