stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט קנדי
מועמד נשיאותי > יחסיו עם אנשים > היספנים

קנדי זכה לתמיכה של פי חמישים היספנים מאשר אחיו. בקליפורניה, זכה לתמיכת 95% מההיספנים ובכמה אזורים זכה בכל הקולות. הוא היה המועמד המוביל אצלם בקליפורניה. ההתגייסות ההיספנית עבורו סייעה לניצחונו.
מועמד נשיאותי > יחסיו עם אנשים > לינדון ג'ונסון

הנשיא ג'ונסון היה משוכנע שקנדי מתכוון לאתגר אותו על המועמדות עוד לפני שהכריז על מועמדותו. הוא היה משוכנע שנשיאותו תהיה שלב מעבר בין שתי כהונות של האחים קנדי. ג'ונסון לקח את מערכת הבחירות המקדימות ברצינות לאחר שהפסיד לקנדי ב-1960. במסיבת עיתונאים ב-19 בדצמבר 1967, התייחס ל"תנועת קנדי-מקארתי", כפי שקרא לה. חבריו של קנדי טענו שהוא לא יכול היה לשאת את המחשבה שג'ונסון יכהן עוד ארבע שנים בלי שינסה להתמודד.
קנדי הכריז על מועמדותו לאחר ההפסד של ג'ונסון בבחירות בניו המפשייר. יום לאחר ההכרזה על מועמדותו, חזה קנדי שג'ונסון יפסיד בבחירות אם יהיה המועמד של המפלגה. בטיסה לקנזס סיטי טען שלא רצה להתמודד, אולם ג'ונסון הבהיר שהמלחמה תימשך והוא נאלץ להתמודד. באמצע מרץ תקף את ג'ונסון וטען שהוביל לפילוג המדינה. בסוף מרץ, חשף סקר שקנדי מוביל על ג'ונסון.
קנדי היה בדירתו כשג'ונסון הכריז על פרישתו, אולם לא היה אופטימי בנוגע לכך. הוא ידע שייאלץ להפסיק את ביקורתו כלפי הנשיא וכלפי ניהול המלחמה. קנדי שיבח את ג'ונסון במסיבת עיתונאים לאחר מכן וטען שביצע פעולה של מנהיג. ב-3 באפריל 1968, שלושה ימים לאחר פרישתו של ג'ונסון, נפגש קנדי עם הנשיא בבית הלבן. ג'ונסון ייעץ לו להתרחק מהבחירות המקדימות, אולם קנדי נשאר להתמודד מול סגן הנשיא האמפרי.
מועמד נשיאותי > יחסיו עם אנשים > יוג'ין מקארתי

לאחר הבחירות המקדימות, טען מקארתי שקנדי הבטיח בנובמבר 1967 שלא ירוץ. לפני כניסתו למירוץ, דאג קנדי מכך שלמקארתי לא היה מצע ועמדה בנושאי פנים. באמצע מרץ, ניסה טד קנדי להגיע להסכם בו אחיו יצא מהמירוץ אם מקארתי ידון בנושאי פנים. מקארתי סירב לכך. יום לפני הכרזת מועמדותו, אמר קנדי שהוא לא מאמין שמקארתי יהיה נשיא טוב. הוא טען שג'ורג' מקגוורן הוא אדם טוב, אולם שמקארתי לא פעל למען העניים.
ביום שבו הכריז קנדי על מועמדותו, החליט מקארתי להיכנס לבחירות באינדיאנה. הוא לא רצה לסייע לקנדי לנצח בבחירות המקדימות. כניסתו של קנדי הובילה לשינוי אסטרטגי של מקארתי- הוא נאלץ לפתח את המצע שלו ולא רק להתנגד לג'ונסון. הטינה בין קנדי ומקארתי צמחה בסוף מרץ. לאחר פרישתו של הנשיא ג'ונסון מהבחירות, השווה את עצמו מקארתי לג'ון קנדי. קנדי התמקד בנושאי הסיוע לעניים כדי לחשוף את הצד שאותו מקארתי הזניח. לאחר ניצחונו בנברסקה, ביקש קנדי מתומכי מקארתי לתמוך בו כדי למנוע מהאמפרי להיבחר. מקארתי התנגד להצעותיו של ג'ונסון לטיפול בערים. הוא האמין שאם קנדי יצליח לנצח בבחירות בקליפורניה, הוועידה הדמוקרטית הלאומית תהיה מפולגת והוא יוכל לזכות בקולות של המתנגדים לקנדי ולהאמפרי. לאחר מערכת הבחירות בקליפורניה, הצטרפו יועצי מקארתי לקנדי כדי לנסות לתמוך בו ולחזק את מקארתי.
מועמד נשיאותי > יחסיו עם אנשים > יוברט האמפרי

יומיים לאחר הכרזת מועמדותו של קנדי, טען סגן הנשיא האמפרי שקנדי תמך בממשלו של אחיו בנוגע לווייטנאם. הוא הביא הצהרה של קנדי, מלפני שש שנים, שטענה שארצות הברית תנצח בווייטנאם.
קנדי היה בנברסקה כשהאמפרי נכנס למירוץ ב-27 באפריל. קנדי טען שמועמדותו של האמפרי מציעה בחירה ברורה בין מדיניות ג'ונסון למדיניות אחרת.
כניסתו של האמפרי התרחשה בעיקר בגלל חששו של ג'ונסון שקנדי יהיה המועמד בבחירות הבאות. קנדי תקף את האמפרי וטען שהתחייבותו לפוליטיקה חיובית נובעת מכך שלא ראה אנשים גוועים מרעב.
האמפרי השיג 18% מקולות המצביעים שרשמו את שמו בבחירות במסצ'וסטס. קנדי השיג 28%, למרות מטה הבחירות החזק שלו. בבוקר למחרת הפסדו באורגון, ערך קנדי מסיבת עיתונאים בלוס אנג'לס וביקר את האמפרי בגלל "חוסר יכולתו להציג את עמדותיו בפני בוחרים במדינה אחת". הוא טען שניצחונו של האמפרי יבטיח מועמדות של שני מועמדים תומכי מלחמה.
לאחר הניצחון בבחירות בקליפורניה, אמר קנדי שהוא מתכנן לרדוף אחרי האמפרי בכל רחבי המדינה כדי להיבחר.
בנוגע להתנקשות בקנדי, טען האמפרי שלא רצה להיבחר כך.
מועמד נשיאותי > יחסיו עם אנשים > ריצ'רד דיילי

מעט לפני כניסתו למירוץ, ב-8 בפברואר 1968, נפגש קנדי עם ריצ'רד דיילי בנוגע לאפשרות לקחת מג'ונסון את המועמדות. קנדי רצה שדיילי ישפיע על הצירים בוועידה לטובתו. דיילי הבטיח להישאר מחויב לנשיא. הוא דאג ממועמדותו של קנדי שכן קנדי, כתובע כללי, פגע בפוליטיקאים מהמנגנון המפלגתי.
מועמד נשיאותי > יחסיו עם אנשים > ריצ'רד ניקסון

לאחר פרישתו של הנשיא ג'ונסון, אמר ריצ'רד ניקסון שנראה לו שקנדי הוא המועמד המוביל. הוא היה בטוח שמחלוקות במפלגה הדמוקרטית תסייענה לו בהיבחרו. באפריל הציע עימות בינו לבין קנדי. ניקסון, שנאם לגבי ביזור הכוח הממשלתי ושיפור כלכלי לשחורים, טען שהוא וקנדי מייצגים רעיונות דומים. בחצי השני של 1967, הראו הסקרים על שוויון ביניהם. לאחר ניצחונו של קנדי בקליפורניה, בישר ניקסון למשפחתו שיתמודד מול קנדי.
מועמד נשיאותי > יחסיו עם אנשים > משפחת קנדי

אשתו של קנדי, אתל, ליוותה אותו במהלך מסע הבחירות. אחיו טד, וגיסו סטיבן אדווארד סמית' ייעצו לו באופן בלתי רשמי. טד ואחיותיו ג'ין קנדי סמית ופטרישה קנדי לופורד ליוו את קנדי במלון לאחר ניצחונו בבחירות בקליפורניה. קנדי גם נפגש עם אביו ג'וזף קנדי לפני הנאום.
ההתנקשות

בחצות של ליל 5 ביוני 1968, נשא קנדי דברים במסיבת עיתונאים במלון אמבסדור בלוס-אנג'לס. לאחר מכן פנה קנדי עם פמלייתו לצאת מן האולם. הוא עמד לגשת לחדר הכתבים בקיצור דרך, במטבח המלון. זאת למרות התנגדות שומר ראשו. בעוברו במטבח המלון מוקף באנשיו ובתומכים, ירה בו באקדח מתנקש צעיר בשם סירחאן סירחאן, בן למשפחה פלסטינית-נוצרית שהיגרה לארצות הברית מירושלים. קנדי נפגע שלוש פעמים וחמישה אחרים נפצעו.
לאחר שנורה, תפסו תומכיו של קנדי את סירחאן. קנדי שכב פצוע ושאל את אחד מתומכיו "הכול בסדר?". לאחר שקיבל תשובה חיובית, אמר "הכול יהיה בסדר". לאחר כמה דקות, הגיעו רופאים והרימו אותו לאלונקה. מילותיו האחרונות היו "אל תרימו אותי". לאחר מכן איבד את הכרתו. הוא הובהל לבית החולים ומת בשעות הבוקר המוקדמות.
לווייתו

גופתו של קנדי הוחזרה למנהטן והוצגה לציבור. לאחר מכן נערך טקס האשכבה במעמד משפחת קנדי, הנשיא לינדון ג'ונסון ואשתו ליידי בירד ג'ונסון וחברי הקבינט. אחיו טד, האח היחיד שנותר, טען שאין להעצים את מותו של אחיו ולזכור אותו פשוט כאדם טוב, שניסה לתקן עוולות.
לאחר האשכבה שרו הנוכחים את המנון הקרב של הרפובליקה, בניצוחו של אנדי ויליאמס. מיד לאחר מכן הועברה גופתו אל וושינגטון הבירה, כשאלפי מספידים ליוו את הרכבת בדרכה. הרכבת יצאה מניו יורק ב-12:30. כשהגיעה לניו ג'רזי, רכבת במסילה המקבילה פגעה בשני צופים. הקהל הגדול האריך את זמן הנסיעה. הרכבת הייתה אמורה להגיע ליעדה בארבע וחצי, אולם לבסוף הגיעה ב-9:10 ב-8 ביוני.
לווייתו > קבורה

קנדי נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון ליד חלקת הקבר של אחיו ג'ון. אף על פי שרצה להיקבר במסצ'וסטס, האמינה משפחתו שירצה להיקבר ליד אחיו.
הטקס בן רבע שעה החל ב-10:30 בניצוח הארכיבישוף הקתולי של וושינגטון. ג'ון גלן העניק את הדגל המקופל לסנאטור טד קנדי, שהעביר אותו לבנו הבכור של רוברט, ג'ו, שהעביר אותו לאתל.
ב-9 ביוני, הכריז לינדון ג'ונסון על הצמדת מאבטחים לכל המועמדים בבחירות ועל יום אבל לאומי. לאחר ההתנקשות שינה הקונגרס את הוראות השירות החשאי ודרש ממנו להגן על מועמדים נשיאותיים.
חייו האישיים > משפחתו

ב-17 ביוני 1950, נישא קנדי לאשתו, אתל סקאקל, בתו של איש עסקים. נולדו להם 11 ילדים; קייתלין, ג'וזף, רוברט, דייוויד, מרי, מישל, מרי קרי, כריסטופר, מתיו, דאגלס ורורי (שנולדה בדצמבר 1968, לאחר ההתנקשות).
חייו האישיים > סגנונו

נטען שקנדי היה העדין במשפחתו, והרהוט פחות. אף על פי שחלומותיו של אביו התמקדו בשני אחיו הגדולים, שמר קנדי על נאמנות למשפחה. אביו ואחיו העריכו את התחרותיות שלו ונאמנותו. קנדי נחשב לאיש ארגון מעולה במסעות הבחירות של אחיו ג'ון. הוא תמיד היה קרוב יותר אליו.
יריביו של קנדי טענו שהיה חסר סבלנות. קנדי טען שהיה לו מזג בעייתי. הוא התקשה לסבול כשאנשים שיקרו לו.
חייו האישיים > אמונה דתית ופילוסופיה יוונית

כמו כל אחיו, היה קנדי קתולי. הוא היה דתי יותר מאחיו, ושילב את הדת בהשקפת עולמו. קנדי נאם נאומים רבים על דתו וטען שהצילה אותו לאחר מות אחיו. בשנותיו האחרונות, מצא נחת בכתבי הפילוסופים היווניים, בעיקר בהשפעתה של ג'קלין לאחר מות אחיו.
מורשתו

קנדי היה האח הראשון של נשיא ששירת כתובע כללי. הוא נחשב לאחד מגדולי התובעים הכלליים. הוא תמך בזכויות האזרח ובממשלו של אחיו. עם התפטרותו מהתפקיד כדי להתמודד לסנאט, טען הניו יורק טיימס, שביקר אותו רק שלוש שנים קודם לכן, שהעלה את הרף בתפקיד. קנדי זכה לשבחים על כישרון הנאום שלו. ועל יכולתו ליצור קונצנזוס. קנדי היה כן במיוחד בנאומיו והיה מוכן לשלם מחיר פוליטי כבד.
ההתנקשות בקנדי נחשבה כמכה לחזון האופטימי של שנות השישים. מותו של קנדי נחשב לגורם בהפסד המפלגה הדמוקרטית ב-1968. מאז מותו זכה קנדי לכבוד מצד ליברלים ומצד שמרנים. רעיונותיו של קנדי (ושל אחיו) לגבי שימוש בממשלה לסיוע לחלשים בחברה הפכו לנדבכים חשובים בליברליזם האמריקאי.
ב-4 בינואר 2025 הוענקה לו, לצד אישים אחרים, מדליית החירות הנשיאותית בידי הנשיא ג'ו ביידן.
בקולנוע

בשנת 2006 ביים אמיליו אסטבז את הסרט "בובי", כאשר בין השחקנים ניתן למצוא את: אנתוני הופקינס, אשטון קוצ'ר, דמי מור, אלייז'ה ווד, לינדזי לוהן ועוד. הסרט מתאר את ליל הרצח מנקודות מבטן של 22 דמויות בדיוניות שונות.
בשנת 2018 הוציאה נטפליקס מיני סדרה בת 4 פרקים בשם "בובי קנדי לנשיאות", באמצעות ראיונות וקטעי ארכיון, בוחנת הסדרה את "תופעת בובי" של שנות ה-60 ואת מורשתו של האיש שהיה ממחוללי השינוי העמוק שעברה בזמנו ארצות הברית.
לקריאה נוספת

Robert F. Kennedy, Thirteen Days: a Memoir of the Cuban Missile Crisis, W. W. Norton and Co., 1971 (הספר בקטלוג ULI)
Arthur M. Schlesinger, Jr., Robert Kennedy and his Times, Houghton Mifflin, 1978 (הספר בקטלוג ULI)
Ronald L. Goldfarb, Perfect Villains, Imperfect Heroes: Robert F. Kennedy's War Against Organized Crime, Random House, 1995 (הספר בקטלוג ULI)
Joseph A. Palermo, In His Own Right: the Political Odyssey of Senator Robert F. Kennedy, Columbia University Press, 2003 (הספר בקטלוג ULI)
Ray E. Boomhower, Robert F. Kennedy and the 1968 Indiana Primary, Indiana University Press, 2008 (הספר בקטלוג ULI)
Edward R. Schmitt, President of the Other America: Robert Kennedy and the Politics of Poverty, University of Massachusetts Press, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
Paul H. Santa Cruz, Making JFK Matter: Popular Memory and the Thirty-Fifth President, University of North Texas Press, 2015 (הספר בקטלוג ULI)
Mel Ayton, The Forgotten Terrorist: Sirhan Sirhan and the Assassination of Robert F. Kennedy, Potomac Books, 2019 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ROBERT KENNEDY TO VISIT SUKARNO; Attorney General Appointed by Johnson to Discuss Hostility to Malaysia, The New York Times, ‏14 בינואר 1964
↑  מקור: https://www.reddit.com/r/HistoryPorn/comments/1dck42o/cia_pilot_allen_lawrence_pope_languishing_in_an/?rdt=62145.
↑  גל פרל פינקל, "יש לך הרבה עזרה, אתה מקשיב לכולם, ואז אתה קובע את המהלך", באתר זמן ישראל, 16 באוקטובר 2020.
↑  פטימה חוסיין, Hillary Clinton, George Soros and Denzel Washington received the highest US civilian honor, באתר AP‏, 4 בינואר 2025 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263621505171  PLWABN: 9810692793405606  BIBSYS: 90360488  BNC: 000195063  BNE: XX986552  BnF: cb12133536b (data)  CANTIC: a10579060  CiNii: DA02048551  GND: 118721836  ICCU: RAVV073423  ISNI: 0000 0001 0868 6869  LCCN: n80035888  LNB: 000067341  MusicBrainz: 1a14d4d3-f10d-48c2-b259-45de2ab26871  NARA: 10581744  NDL: 00523187  NKC: jn19992000436  NLA: 35266365  NLK: KAC199614704  NLR:   NSK: 000199604  NTA: 068661894  RERO: 02-A003449515  SELIBR: 193323  SNAC: w6vf7ngv  SUDOC: 027406199  TePapa: 38509  Trove: 889342  US Congress: K000114  VcBA: 495/376233  VIAF: 9882357   WorldCat (עם VIAF): 9882357 
משפחת קנדי במסצ'וסטס, ב-1931. רוברט למטה משמאל בז'קט.
קנדי (שני משמאל) במהלך האימונים שלו.
רוברט, טד והנשיא ג'ון קנדי מחוץ לחדר הסגלגל ב-1963.
רוברט קנדי מעיד בפני ועדת הסנאט לנושא פשע מאורגן בספטמבר, 1963
ג'ון אדגר הובר עם ג'ון ורוברט קנדי ב-1961
רוברט קנדי נואם בחזית משרד המשפטים של ארצות הברית בעצרות בזכות שוויון בין שחורים ולבנים ב-14 ביוני 1963
מרטין לותר קינג ורוברט קנדי בוושינגטון, ב-22 ביוני 1963
הנשיא קנדי ורוברט קנדי, 1963
רוברט קנדי בלוויה של אחיו, 25 בנובמבר 1963.
רוברט קנדי עם דייוויד דובינסקי במהלך הבחירות של 1964.
קנדי בוועידה הדמוקרטית הלאומית של 1964
הנשיא לינדון ג'ונסון חותם על חוק ההגירה כשטד ורוברט קנדי, ואחרים מסתכלים.
קנדי מדבר עם נערה בבית ספר
הסנאטור רוברט קנדי והנשיא לינדון ג'ונסון בחדר הסגלגל, 1966.
כרזת בחירות
קנדי נואם באורגון.
קנדי במסע בחירות במטוס
רוברט קנדי בלוס אנג'לס.
קברו של קנדי בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
אנדרטת הזיכרון לקנדי שנבנתה ב-1971.
רוברט קנדי (במרכז) עם אחיו טד (מימין) והמועמד הנשיאותי ג'ון ביולי 1960.
Sucker Punch Productions

| --- | --- |

סמליל החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בת
 מייסדים:  כריס זימרמן בריאן פלמינג
 תקופת הפעילות:  אוקטובר 1997 – הווה (כ־27 שנים) 
 חברת אם:  PlayStation Studios 
 מיקום המטה:  בלוויו 
 ענפי תעשייה:  תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  משחק וידאו 
 עובדים:  80 (נכון ל־2014) 
  
 www.suckerpunch.com
 
Sucker Punch Productions (בתרגום חופשי לעברית: סאקר פאנץ' הפקות) היא חברה בת של תאגיד סוני שעוסקת בפיתוח משחקי וידאו. החברה ממוקמת בעיר בלוויו, במדינת וושינגטון שבארצות הברית. ידועה כמפתחת של זיכיון משחקי "Sly Cooper" (אנ'), זיכיון משחקי "Infamous" (אנ') ו-"Ghost of Tsushima".
היסטוריה

הסטודיו נוסד בשנת 1997 על ידי כריס זימרמן ובריאן פלמינג שהכירו כאשר עבדו במיקרוסופט החל מסוף שנות ה-80, ובהמשך הצטרפו אליהם: ברוס אוברג, דארל פלאנק, טום סקסטון וקאת'י סקסטון. זימרמן, אחרי כעשור במיקרוסופט, שבמהלכן עסק במערכות הפעלה עבור מחשבים אישיים, רצה לעסוק במשהו חדש והעלה בפני פלמינג את הרעיון להקים חברת משחקים. לפלמינג ואוברג הייתה חיבה למשחקי וידאו מגיל צעיר והרעיון להקים חברת משחקים עלה במקביל לכך שרבים מעמיתיהם במיקרוסופט החלו לעזוב את עבודתם לטובתם הקמה או השתלבות בגופים עסקיים בתחום האינטרנט.
שם החברה נבחר מתוך מאגר של שמות קוד שחשקו בהם לפרויקטים של מיקרוסופט אך לא נעשה בהם שימוש מכיוון שנתפסו כפרובוקטיביים מדי. לאחר שאשתו של זימרמן פסלה את השם "Sucker Punch" הוחלט שזהו השם המתאים הואיל והיא מהווה את ההפך מקהל היעד הצרכני, זכרים צעירים, שהם חותרים להגיע אליו.
לאחר סקירת כמות המשחקים הזמינים בפלטפורמות שונות של משחקי וידאו, הוחלט להתמקד בפיתוח משחק עבור קונסולת הנינטנדו 64, מכיוון שהיצא המשחקים וכמות המפתחים המתחרים על כיסם של בעלי הקונסולה היה נמוך יותר בפלטפורמה הזו. בזמן שזימרמן ופלמינג עסקו בגיבוש רעיון למשחק הראשון שלהם, הצטרפו אליהם חברים שהכירו במיקרוסופט: אוברג, פלאנק והסקסטונים. על מנת לרכוש ערכת מפתחים מנינטנדו הצוות נדרש להציג הדגמה של משחק שבכוונתם לפתח. ההדגמה שיצרו הפכה בהמשך להיות המשחק הראשון שפיתחו: "Rocket: Robot on Wheels" (אנ') (בתרגום חופשי: "רוקט: רובוט על גלגלים").
במהלך עבודת הפיתוח, שמומנה מכיסם של המייסדים, המשחק הוצג למספר מוציאים לאור בתקווה שימומן וישווק על ידם. בין היתר המשחק הוצג למפיק של סוני, מתוך מחשבה שגרסה שלו תוכל להיות זמינה גם בקונסולת הפלייסטיישן שלהם, אך המגעים עם המפיק שהתרשם מהמשחק ויוצריו לא הבשילו לעסקה, בין היתר כי המשחק פותח עבור קונסולה מתחרה של הפלייסטיישן. בשנת 1999, לאחר קשיים למצוא מוציא לאור שיממן את פיתוח המשחק, החברה החליטה להשתתף בכוחות עצמה בתערוכת הבידור E3. הסיקור החיובי שקיבלה משך את תשומת לבה של יוביסופט שהפכה למוציאה לאור של המשחק, שיצא בנובמבר 1999. המשחק, שקיבל ביקורות חיוביות אך לא זכה להצלחה גדולה, הכיל את היסודות שעליהם נבנו המשחקים הבאים של החברה שהפכו ללהיטים.
המשחק השני שהסטודיו פיתח היה "Sly Cooper and the Thievius Raccoonus" (אנ'), שיצא בספטמבר 2002 לקונסולת הפלייסטיישן 2, ולאור הצלחתו הרבה נוצרו מספר משחקי המשך. לפני שהסטודיו החל את עבודת הפיתוח הוחלט שהפעם הם ימצאו מוציא לאור מראש. מכיוון שבאותה תקופה למשחקים המצליחים ביותר מסוגו של "Sly Cooper" היו מוציאים לאור שבבעלותם פלטפורמת משחקים, הסטודיו חבר לסוני, הבעלים של קונסולות הפלייסטיישן.
אחרי כעשור של עבודה על סדרת משחקי "Sly Cooper", הסטודיו פיתח את המשחק "Infamous" (אנ'), שיצא במאי 2009 לפלייסטיישן 3,
ובעקבותיו נוצרו מספר משחקי המשך.
באוגוסט 2011, כחודשיים לאחר יציאת המשחק המשך "Infamous 2" (אנ'), פורסם כי סוני רכשה את הסטודיו, שבמשך מעל לעשור עסק בפיתוח משחקים בלעדיים עבור הקונסולות שלה.
לאחר שנים של עבודה על סדרת משחקי "Infamous", הסטודיו שחרר את המשחק "Ghost of Tsushima", שיצא ביולי 2020 לפלייסטיישן 4.
משחקים

| שנה | משחק | פלטפורמות |
| --- | --- | --- |
| 1999 | Rocket: Robot on Wheels (אנ') | נינטנדו 64 |
| 2002 | Sly Cooper and the Thievius Raccoonus (אנ') | פלייסטיישן 2 |
| 2004 | Sly 2: Band of Thieves (אנ') | פלייסטיישן 2 |
| 2005 | Sly 3: Honor Among Thieves (אנ') | פלייסטיישן 2 |
| 2009 | Infamous (אנ') | פלייסטיישן 3 |
| 2011 | Infamous 2 (אנ') | פלייסטיישן 3 |
| 2011 | Infamous: Festival of Blood (אנ') | פלייסטיישן 3 |
| 2014 | Infamous Second Son (אנ') | פלייסטיישן 4 |
| 2014 | Infamous First Light (אנ') | פלייסטיישן 4 (החל מנובמבר 2020 עובד גם על פלייסטיישן 5) |
| 2020 | Ghost of Tsushima | פלייסטיישן 4 (החל מנובמבר 2020 עובד גם על פלייסטיישן 5) Microsoft Windows החל ממאי 2024 |
הערות שוליים

↑  Colin Moriarty (September 14, 2014). Something Electric in Bellevue: The History of Sucker Punch. IGN. Retrieved February 15, 2025
↑  Chris Zimmerman (September 25, 2017). Looking Back on 20 Years of Sucker Punch. Playstation Blog. Retrieved February 15, 2025
1 2 3 4 5  Colin Moriarty (September 12, 2014). Something Electric in Bellevue: The History of Sucker Punch. IGN. Retrieved February 15, 2025
↑  IGN Staff (November 2, 1999). N64 Games of November. IGN. Retrieved February 15, 2025
↑  Chris Zimmerman (September 25, 2017). Looking Back on 20 Years of Sucker Punch. Playstation Blog. Retrieved February 15, 2025
1 2 3  Ben Reeves (Jun 09, 2010). Sly Devils: The History of Sucker Punch Productions. Game Informer. Retrieved February 15, 2025
↑  Greg Miller (April 13, 2009). Infamous Coming Sooner. IGN. Retrieved February 15, 2025
↑  Paul Kainoa Vigil (September 3, 2019). What Happened To inFamous?. Gaming Bolt. Retrieved February 15, 2025
↑  Wesley Yin-Poole (August 2, 2011). Sony buys inFamous dev Sucker Punch. Eurogamer. Retrieved February 15, 2025
↑  Hermen Hulst (April 27, 2020). Release Date Updates For The Last of Us Part II, Ghost of Tsushima. Playstation Blog. Retrieved February 15, 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb144630111 (data)  MusicBrainz: cf97daa4-550b-49db-aa72-3705a517c634  SUDOC: 077444884  VIAF: 123423629   WorldCat (עם VIAF): 123423629
כרם רעים

| --- | --- |
כרם רעים מבט ממעוף ציפור, חורף 2019
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: מטה בנימין
גובה ממוצע: ‎550 מטר
תאריך ייסוד: 2009
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
אוכלוסייה (הערכה): 1,200
 (למפת גוש דן מוגדלת) כרם רעים(למפת גוש דן רגילה) כרם רעים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרם רעים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרם רעים31°57′29″N 35°08′17″E﻿ / ﻿31.958039°N 35.137961°E﻿ / 31.958039; 35.137961

כרם רעים (שמה הקודם: נחלי טל) היא התנחלות ויישוב קהילתי בגוש טלמונים שבמערב הרי בנימין, המשתייכת למועצה אזורית מטה בנימין. היישוב ממוקם באזור מערב בנימין, בין היישובים נריה לנחליאל. היישוב שוכן כקילומטר צפונית־מערבית למזרעה אל-קיבליה בגובה של עד 580 מטר מעל פני הים. באופן רשמי נחשב כרם רעים, כמו נריה וחרשה הסמוכים לו, כשכונה של טלמון, אך בפועל הם מתפקדים כיישובים עצמאיים.
על היישוב

היישוב הוקם בשנת 2009 כמאחז. גרעין ההקמה של היישוב נקרא בתחילה "נחלי טל" שם שמהווה את החיבור הגאוגרפי בין היישוב נחליאל לבין יישובי טלמונים-טלמון ודולב.
בהמשך שונה השם ל"כרם רעים", על שם שלושה מחבריהם של חברי גרעין ההקמה, שנפלו בקרב: סמל שמואל עקיבא וייס שנפל ב-2002 במהלך מבצע חומת מגן; סגן עמיחי מרחביה, שנפל ב-2006 במהלך מלחמת לבנון השנייה; וסרן יהונתן (יוני) נתנאל, שנפל ב-2009 במהלך מבצע עופרת יצוקה. שלושתם היו בוגרי אותו שנתון בישיבת ירושלים לצעירים.
באוגוסט 2007 הוקם במקום כרם ענבים ("כרם אביה") בשטח של 80 דונם. הכרם שוכן על אדמות מדינה, שהוחכרו על ידי הסוכנות היהודית לבעל הכרם.
חוקיות המקום אושרה במאי 2013 הכרם ביישוב סבל מהתנכלויות חוזרות ונשנות של פלסטינים. באוקטובר 2014 נפרצה דרך היקפית מסביב לאזור, כדי לסייע בשמירה על המקום.
בשנת 2017 קיבל המאחז אישור רשמי כיישוב, ובנוכחות שר הביטחון אביגדור ליברמן הונחה אבן פינה להקמת מבנה הקבע.
בשנת 2017 אושרה התב"ע הראשונה ליישוב ובמסגרתה ייבנו בו 255 יחידות דיור
בשנת 2019 אושרה התב"ע השנייה ליישוב ובמסגרתה ייבנו בו 140 יחידות דיור נוספות.
ביישוב מתגוררות 200 משפחות ובהתאם לתוכניות המאושרות יש תכנון לבנייה של 400 יחידות דיור.
ביישוב בית כנסת, גן ילדים, מעון, משחקיה, ספרייה, גינה קהילתית ומקווה נשים. ילדי היישוב לומדים בבתי הספר היסודיים בגוש: הבנות בבית ספר "דרך יהודית" ביישוב דולב, והבנים בת"ת בנריה או בבית ספר ממלכתי דתי בטלמון.
היישוב נמצא במרחק כעשרים וחמש דקות נסיעה מהעיר מודיעין.
אתרי טבע

היישוב נמצא בסמוך ל"כרם אביה", ולשמורת פארק גיבורות התנ"ך בהן עובר מסלול בין שפע מעיינות, עצי פרי ונוף.
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  כרם רעים, באתר binyamin.org.il
↑  יהושע בריינר‏, שלום עכשיו: שני מאחזים חדשים הוקמו בגדה, באתר וואלה, 31 באוקטובר 2012
↑  חבלה נוספת בזדון בכרם 'נחלי טל' במערב בנימין
↑  נתניהו הקים 20 התנחלויות חדשות
↑  שוב חבלה בכרם נחלי טל שבבנימין
↑  נפרצה דרך היקפית מסביב לכרם "נחלי טל" שבין נריה לנחליאל
↑  ליברמן: "אנחנו בונים בהתנחלויות בקצב שלא נראה משנת 2000", באתר www.israelhayom.co.il
↑    עודד שלום, אלישע בן־קימון, הפשרת היישוב, באתר "ידיעות אחרונות", 18 במאי 2017
↑  תוכנית 235/10 מטה בנימין - תב"ע עכשיו, באתר www.tabanow.co.il
↑  הודיה כריש חזוני, סוף להקפאה: אושרה בניית אלפי יחידות דיור ביו"ש, באתר מקור ראשון, ‏כח' תשרי תשפ"א
↑  יונתן סידון, חצי שעה ממרכז הארץ: דירה ב-1.1 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 29 בנובמבר 2018
↑  חלוציות חדשה בניחוח של פעם, באתר ערוץ 7
↑  פארק גיבורות התנ"ך
כרם רעים, צילום רחפן 2023
שכונת מבני הקבע הראשונה
בית הכנסת בכרם רעים 2023
מאורית

ערך זה עוסק בשפה מניו זילנד. אם התכוונתם לשפה מאזור מאוריטניה, שבסהרה, ראו .
| --- | --- |

 מדינות:  ניו זילנד ניו זילנד
 דוברים:  100,000–160,000 (הערכה)
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  אוסטרונזית  מלאיו-פולינזית  מרכז מזרחית  מזרחית  אוקיאנית  מרכז-מזרחית  נידחת  מרכז-פסיפית  פיג'יאית-פולינזית מזרחית  פולינזית  גרעינית  מזרחית  מרכז-מזרחית  טאהיטית  מאורית
 לאום:  המאורים
 מוסד:  ועדת השפה המאורית
 קוד שפה:  mi 
 קוד ISO 639-1:  mi 
 קוד ISO 639-2:  mri 
 קוד ISO 639-3:  mri 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
מאורית (‏האזנהקובץ:Rar-Māori.ogg‏Ⓘ‏) היא שפה ממשפחת השפות האוסטרונזיות, היא מדוברת על ידי בני העם המאורי, ומשמשת כאחת השפות הרשמיות בניו זילנד.
מאורית היא שפה פולינזית הקרובה לשפה המדוברת בטהיטי, בהוואי ובאיים אחרים ממזרח לסמואה בדרום האוקיינוס השקט. ההנחה היא כי מקור השפה מנוודים שהגיעו לניו זילנד מאיי קוק או מטהיטי.
עד לשנת 1814 הייתה מאורית שפה מדוברת בלבד, באותה שנה החלו מיסיונרים נוצרים להעלותה על הכתב הלטיני. ב-1820 נעשה מהלך משותף של פרופסור סמואל לי מאוניברסיטת קיימברידג' יחד עם הצ'יף המאורי הונגי היקה ואנשיו ליצור לה כתיב מלא. כיום מאורית נכתבת באותיות לטיניות, תוך שימוש בעיצורים ובתנועות הנהוגות באנגלית.
עם הגיעם של המתיישבים הבריטים לניו זילנד, הגיעה עמם גם השפה האנגלית, ועד 1860 נעשה שימוש באנגלית בכל מהלכי השלטון והממסד, תוך דחיקת רגלה של המאורית. בשנת 1880 נאסר רשמית השימוש במאורית במוסדות החינוך במדינה. למרות זאת דיברו רוב בני העם המאורי במאורית כשפת אם עד מלחמת העולם הראשונה, והיא הייתה בשימוש במשפחה המאורית הטיפוסית, וכן בעסקים, בפגישות פוליטיות פנימיות, ועוד. לאחר מכן, ועד לשנות השמונים של המאה העשרים, פחת מאוד השימוש במאורית, עד כי רק 20% מהמאורים ידעו לדבר בשפה ברמת שפת אם. בתחילת שנות השמונים החלו נציגי המאורים בפרלמנט הניו זילנדי לפעול על מנת למנוע את הכחדת השפה המאורית. בשנת 1982 נוסדה תנועת "קוֹהַאנְגַּה רֵיאוֹ" (במאורית: "תחיית השפה"), שיזמה צעדים להחייאת השפה, כדוגמת הקמת בתי ספר ללימוד מאורית, ומהלכים פרלמנטריים שהביאו לחקיקת חוקים המורים על הוראת השפה בבתי ספר יסודיים ובגנים, במקומות שבהם חיים בני הלאום המאורי.
גם כיום מהווה המאורית שפה שנייה בלבד לאנגלית. רבים מבני העם המאורי דוברים את השפה, ואף חלק מהתושבים צאצאי הבריטים, אולם ההנחה היא כי מספר דוברי השפה באופן בלעדי, שאינם דוברים גם אנגלית, הוא קטן ביותר.