stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקס פקטור ישראל
רייטינג (2022)

| שבוע | פרק | פרק | תאריך שידור מקורי | נתוני צפייה> אחוזי צפייה | נתוני צפייה> מספר צופים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | האודישנים מתחילים | 29 באוקטובר 2021 | 14.9% | 371,000 |  |
| 2 | 2 | הזמרת הבינלאומית שהגיעה לאודישנים | 1 בנובמבר 2021 | 12.9% | 312,000 |  |
| 2 | 3 | מה קרה באודישן של זוכות ״דה וויס״, ספיר סבן? | 4 בנובמבר 2021 | 9.9% | 259,000 |  |
| 2 | 4 | שולחן השופטים מתחמם | 6 בנובמבר 2021 | 9.7% | 228,000 |  |
| 2 | 5 | הוויכוח בין נטע ברזילי ואביב גפן | 8 בנובמבר 2021 | 14.1% | 327,000 |  |
| 2 | 6 | שימי תבורי מגיע לאודישן! | 10 בנובמבר 2021 | 13.7% | 337,000 |  |
| 2 | 7 | האם מצאנו את המתמודד הבא שלנו לאירוויזיון | 13 בנובמבר 2021 | 10.4% | 237,000 |  |
| 2 | 8 | גיא זוארץ מגיא לאירוויזיון | 15 בנובמבר 2021 | 12.1% | 318,000 |  |
| 2 | 9 | האם גאיידה תהיה הנציגה הדרוזית... | 17 בנובמבר 2021 | 12.6% | 324,000 |  |
| 4 | 10 | האודישן הבלתי נשכח של עתליה פירס | 20 בנובמבר 2021 | 12.3% | 297,000 |  |
| 4 | 11 | כוכבים נופלים בזמן שהשופטים חלוקים | 22 בנובמבר 2021 | 12.5% | 300,000 |  |
| 4 | 12 | האלקטורו חפלה מגיע לאירוויזיון! | 23 בנובמבר 2021 | 12.5% | 311,000 |  |
| 4 | 13 | כותב השירים המצליח שמגיע לקדמת הבמה | 27 בנובמבר 2021 | 12.5% | 293,000 |  |
| 5 | 14 | מי יעבור את האודישן לשלב הבא | 29 בנובמבר 2021 | 9.5% | 242,000 |  |
| 5 | 15 | אביב גפן במסע שכנועים מול השופטים | 1 בדצמבר 2021 | 11.7% | 284,000 |  |
| 5 | 16 | המתמודדת שלא עוצרת לרגע אחד! | 4 בדצמבר 2021 | 11.9% | 290,000 |  |
| 5 | 17 | שלווה ברטי מנסה לעשות היסטוריה | 6 בדצמבר 2021 | 11.1% | 268,000 |  |
| 6 | 18 | שושלת חדשה האם הנכדה של אהוד מנור תצליח לצאת מהצל של סבא שלה? | 8 בדצמבר 2021 | 10.7% | 248,000 |  |
| 6 | 19 | האודישנים מגיעים לסיומם | 11 בדצמבר 2021 | 13.7% | 340,000 |  |
| 6 | 20 | נבחרת הבנות הסופית הושלמה | 13 בדצמבר 2021 | 12.1% | 308,000 |  |
| 6 | 21 | נבחרת הבוגרים והלהקות הסופיות | 15 בדצמבר 2021 | 13.0% | 302,000 |  |
| 7 | 22 | נבחרת הבנים הסופית הושלמה! | 18 בדצמבר 2021 | 9.4% | 262,000 |  |
| 7 | 23 | שלב ההחלטות הגורליות מעלה הילוך! | 22 בדצמבר 2021 | 12.0% | 299,000 |  |
| 7 | 24 | הדחה כפולה מי סיים את דרכו לאירוויזיון? | 25 בדצמבר 2021 | 11.1% | 281,000 |  |
| 7 | 25 | הדחה אחרונה על הכיסא החם! | 29 בדצמבר 2021 | 12.4% | 329,000 |  |
| 8 | 26 | שבוע האירוויזיון מתחיל! | 1 בינואר 2022 | 12.0% | 303,000 |  |
| 8 | 27 | שבוע האירוויזיון מגיע לסיומו | 5 בינואר 2022 | 13.3% | 314,000 |  |
| 8 | 28 | המתמודדים שרים את שירי השופטים | 8 בינואר 2022 | 13.6% | 335,000 |  |
| 8 | 29 | הדחה גורלית: מי יעזוב אותנו לפני רבע הגמר? | 10 בינואר 2022 | 14.5% | 350,000 |  |
| 9 | 30 | רבע הגמר הראשון יוצא לדרך! | 15 בינואר 2022 | 15.6% | 375,000 |  |
| 9 | 31 | חצי הגמר | 17 בינואר 2022 | 14.0% | 355,000 |  |
| 9 | 32 | רביעית הגמר נבחרה | 22 בינואר 2022 | 14.0% | 332,000 |  |
| 9 | 34 | הגמר הגדול יוצא לדרך | 5 בפברואר 2022 | 19.9% | 515,000 |  |
רייטינג (2022) > ביאורים

1 2  עד לסגירת הנבחרות, עדי ולירון התחרו יחד כצמד.
↑  המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה.
↑  במגזר היהודי
↑  באוכלוסייה הכללית
ראו גם

אקס פקטור בריטניה
כוכב נולד
הכוכב הבא
אמריקן איידול
The Voice ישראל
הערות שוליים

↑  דוד ורטהיים‏, רייטינג סופ"ש: השקת שיא ל"אקס פקטור" - 40%, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2013
1 2  סיימון קאוול יהיה שופט בעונה החדשה של "אקס פקטור ישראל", באתר וואלה, 23 בדצמבר 2020
1 2  רן בוקר, סופית: סיימון קאוול לא יגיע לישראל, באתר ynet, 30 במאי 2021
↑  ציוץ של רן בוקר, באתר Twitter
↑  ליהי עטר בכר‏, שירי מימון עוזבת את האקס פקטור לטובת המתחרים, באתר וואלה, 28 ביוני 2018
↑  סיימון קאוול הכריע: זו הזמרת שתצטרף לשופטים שיבחרו את נציג האירוויזיון, באתר אייס, 21 באפריל 2021
↑  רן בוקר, רן דנקר ישפוט ב"אקס פקטור ישראל", באתר ynet, 25 במאי 2021
↑  שני נחשוני, "אקס פקטור" תבחר את נציג ישראל לאירוויזיון 2022, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 באפריל 2021
↑  רן בוקר, השיר הישראלי לאירוויזיון ייבחר בגמר "אקס פקטור", באתר ynet, 17 באוגוסט 2021
↑  אחרי רן דנקר ומירי מסיקה - לירון ויצמן מצטרפת כמנחת "אקס פקטור", באתר וואלה, 25 במאי 2021
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2012 - The Voice ישראל | פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה - תוכנית מציאות 2013 - אקס פקטור ישראל | הבא: 2014 - המירוץ למיליון |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2011: בית ספר למוסיקה | פרס נבחרי הילדים לתוכנית הבידור של השנה   2013: אקס פקטור ישראל  | הבא: 2014: היחידה |
מרים רוזן-איילון

| --- | --- |

 לידה:  1930 (בת 95 בערך) 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס פרשיה שימל (1992) 
 הערות:  אלמנתו של דוד איילון
 תרומות עיקריות
 חקר אמנות וארכאולוגיה מוסלמית
 
מרים רוזן-איילון (נולדה ב-1930) היא פרופסור אמריטה במכון לארכאולוגיה ובחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון במכון ללימודי אסיה ואפריקה שבאוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

מרים רוזן-איילון נולדה בפריז, הוריה היו ציוניים ועלו ארצה כשהייתה תינוקת. גדלה בתל אביב וסיימה את לימודיה בגימנסיה הרצליה. לאחר מכן נסעה לפריז ללימודים, שם למדה תואר ראשון עד שלישי בסורבון. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בקרמיקה המוסלמית של העיר שושן בפרס. היא עבדה במהלך השנים 1965–1970 בחפירות העיר שושן באיראן, ביחד עם משלחת החפירות הצרפתית, שעובדת שם מאז המאה ה-19. לימדה בסורבון ועבדה במחלקה האסלאמית של מוזיאון הלובר. בישראל ניהלה חפירות בחורבת מנים וברמלה בשנת 1965.
עשתה את הקריירה האקדמית שלה באוניברסיטה העברית מדרגת מרצה, עד לדרגת פרופסור מן המניין, בנוסף לכך לימדה בבצלאל והייתה עמיתת מחקר במרכז הלאומי למחקר מדעי (C.N.R.S). שהתה בשבתונים באוניברסיטת פרינסטון, בסורבון, באוניברסיטת קיל בגרמניה, ובמכון למחקר מתקדם בפרינסטון.
ארגנה קונגרס בינלאומי המוקדש לתכשיטים וצורפות בעולם האסלאם בשנת 1987.
זכתה בפרס שימל לארכאולוגיה מטעם מוזיאון ישראל בשנת 1992.
מרים רוזן-איילון הייתה נשואה לחתן פרס ישראל פרופסור דוד איילון.
מחקריה > תיאור מחקריה

מרים רוזן-איילון עוסקת באומנות וארכאולוגיה מוסלמית. עסקה בעיקר במאות הראשונות של האסלאם. בראש ובראשונה באירן ובישראל, אולם חקרה ארצות נוספות ביניהן ספרד.
מחקריה > כלי חרס מוסלמיים

La Potterie Islamique זהו שם הספר שהוא עיבוד של עבודת הדוקטורט של רוזן-איילון. הספר הוא מחקר בסיסי על קרמיקה מוסלמית במאות הראשונות של האסלאם. זהו הספר הראשון המביא מחקר שיטתי-כרונולוגי של ממצאי חקירות על קרמיקה מוסלמית. הספר עוסק בשושן, שהייתה בירת פרס, אולם ההקשרים וההשלכות הם לכל העולם המוסלמי בעולם האסלאם בין המאה ה-7 למאה ה-10. בספר מציגה רוזן-איילון את ממצאי החפירות ומנתחת אותם.
מחקריה > המבנים המוסלמיים הקדומים בהר-הבית: מחקר איקונוגרפי

ספרה זה (The early Islamic Monuments of al-Haram al-Sharif: an iconographic study) שפורסם ב-1989 ככרך ה-28 של סדרת "קדם" של המכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית הוא מונוגרפיה העוסקת בהר הבית ובכיפת הסלע. בספר נותנת רוזן-איילון אינטרפרטציה חדשה בניתוח המבנים והתכנון שלהם. היא בודקת את הקשר בין המבנים בהר הבית, המשמעות שלהם, ההתפתחות שלהם. התקופה היא ראשית האסלאם, במאה הראשונה של האסלאם בירושלים בהר הבית, בספר ממפה רוזן-איילון את הר הבית בתקופה האומאית ובודקת את היחס בין המבנים והשתקפותם בשטח. היא טוענת שדרך הקמתו של כל מבנה אינה מקרית ומעניקה לכך סיבות טופוגרפיות ואיקונוגרפיות. אחת מהן היא שכיפת השלשלת נמצאת במרכז הר הבית, בנקודת ההצטלבות של הציר צפון-דרום-מזרח-מערב.
טענתה היא שחשבו על כיפת הסלע כעל גן עדן. כל הפנים של כיפת הסלע מקושטים בפסיפסים שהם מעולם הצומח כגון עצים וכל הקירות מקושטים בתבליטי שיש, שיש בהם הדגמים האלה של צמחייה בתוך קשתות הפרדס (השם paradise). פסיפסים אלה משובצים בפנינים ובאבני חן. רוזן-איילון הביאה גם להמחשה ציור מוסלמי המתאר את מסעו של מוחמד לגן-עדן, בו הוא מוצא את עץ האזמרגד המשובץ באבני חן, בדיוק כמו הפסיפסים של כיפת הסלע. לאחר מכן היא מנתחת את משמעות התחייה של כיפת הסלע.
מחקריה > אומנות אסלאמית וארכאולוגיה של ארץ-ישראל

Islamic Art and Archaeology of Palestine זהו
ספרה של רוזן-איילון שראה אור לראשונה בצרפתית ותורגם לאנגלית. הספר הוא ניסיון ראשון מסוגו להציג את כל היצירות האומנותיות והארכאולוגיות בתחום האסלאם בארץ ישראל בצורה כרונולוגית.
מחקריה > המסגד הלבן ברמלה: התחקות אחר ההיסטוריה שלו

זהו מאמר שהוא פרי הרצאה שנשאה רוזן-איילון באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ב-2006 על רמלה. במאמרה זה מנתחת רוזן-איילון את חפירותיו של דוקטור יעקב קפלן במקום בשנות החמישים, שהיוו בסיס לכל הספרות שנכתבה עשרות שנים לאחר מכן. המסגד במקום נבנה ב-712 או 715 לספירה, עם ייסודה של רמלה בעשור השני של המאה ה-8. היום המסגד הרוס, אולם השרידים שהשתמרו בשטח אינם חד-תקופתיים וניתן היה להצביע על כמה שלבים של תיקונים ושיפוצים. כל הקשתות של החלק התת-קרקעי הן קשתות מחודדות. קשת שלמה של מאה ושמונים מעלות אפיינה את העולם הקלאסי, ובסגנון זה המשיכו הביזנטים והאומאים בראשית האסלאם. מחוץ למסגד ברמלה ישנו מאגר תת-קרקעי של הבריכות של רמלה (בריכת הקשתות) שהוקמו בשלהי המאה השמינית ועליהן כתובת המתוארכת לשנת 789, תקופת הארון אל-ראשיד. מחקרים רבים נעשו על בריכות אלה ובמחקר הארכיטקטוני נחשבות הבריכות לציון דרך בתולדות הארכיטקטורה, מכיוון שזו הפעם הראשונה שנמצא מבנה על בסיס של קשתות מחודדות. דוגוואה, חוקר ידוע, טוען שזוהי הדוגמה הראשונה של שימוש שיטתי בקשת המחודדת ושזה מקדים את הארכיטקטורה של הקתדרלות האירופאיות ב-400 שנה.
רוזן-איילון שאלה את השאלה, אם התאריך על גבי הבריכות הוא 789 והבריכות הן מ-712, אז מתי נבנו הבריכות, מכיוון שהקשתות נבנו 80 שנים קודם לכן. היא לקחה את תוכנית הבריכות והשליכה אותה על כל אחד מן המאגרים והציגה השערה שכולם נעשו בו-זמנית ושהמאגרים של המסגד הם מאוחרים למסגד ושייכים לשלב של שיפוץ מעט מאוחר יותר, אחרי רעידת האדמה ונעשו ככל הנראה בו-זמנית עם המאגרים של 789.
ספריה

The Alhambra of Granada - Catalogue of an Exhibition. Detailed historical, architectural and artistic introduction (in Hebrew, Arabic and English)/ by M. Rosen-Ayalon. Jerusalem: Jewish National and University Library: Institute of Asian and African Studies, Hebrew University: Municipality of Jerusalem, 1972.
תערוכת תצלומים של אריאלי על אלהמברה של גרנדה: קטלוג / מאת מרים רוזן-איילון; ירושלים: בית הספרים הלאומי והאוניברסיטאי, המכון ללימודי אסיה ואפריקה - האוניברסיטה העברית: עיריית ירושלים, 1972.
La Ceramique Musulmane de Suse. Dans la serie Memoires de la Delegation Archeologique Francaise en Iran, Paris, 1974
(ed) Memorial booklet dedicated to the late Professor Plessner, Jerusalem, 1975.
Studies in Memory of Gaston Wiet / edited by Myriam Rosen-Ayalon. Jerusalem: Institute of Asian and African Studies, Hebrew University of Jerusalem, 1977.
יריחו / אהוד נצר, זאב משל, מרים רוזן-איילון. ירושלים: יד יצחק בן-צבי - המחלקה לפעולות חינוך והדרכה, (תשל"ח 1978).
The early Arab period in the Negev / Myriam Rosen-Ayalon, Amnon Ben-Tor, Yehuda Nevo. Jerusalem: Hebrew University of Jerusalem, Institute of Archaeology, 1982.
Islamic art and archaeology, collected papers of Richard Ettinghausen; prepared and edited by Myriam Rosen-Ayalon, with an introduction by Oleg Grabar. Berlin: Gebr. Mann Verlag, 1984).
The early Islamic Monuments of al-Haram al-Sharif: an iconographic study (Qedem 28) / Myriam Rosen-Ayalon. Jerusalem: Institute of Archaeology, Hebrew University of Jerusalem, 1989.
Jewellery and goldsmithing in the Islamic world: international symposium, the Israel Museum, Jerusalem, 1987 / edited by Na’ama Broch; editorial board, Myriam Ayalon-Rosen (et al.). Jerusalem: Israel Museum, 1991.
In Pursuit of Gender - Worldwide Archaeological Perspectives, ed. avec Sarah M. Nelson, AltaMira Press, California, 2002.
Art et Archeologie Islamiques en Palestine. Presses Universitaires de France, Paris, 2002.
Islamic art and archaeology of Palestine / Myriam Rosen-Ayalon; translated by E. Singer. Walnut Creek, California: Left Coast Press, 2006.
מאמרים נבחרים

"Notes on a particular technique of Architectural Decoration", Israel Exploration Journal, vol. 24, n. 3-4, 1974, pp. 232-236.
"The First Mosaic Discovered in Ramla", Israel Exploration Journal, vol. 26, 1976, pp. 104-119.
"Une Mosaique Medievale au Saint Sepulcre", Revue Biblique, t, LXXXIII, 1976, pp. 237-253.
"Remarks on a medieval Islamic Ring", in Studies in Memory of Gaston Wiet, ed. M. Rosen-Ayalon, Jerusalem, 1977, pp. 195-201.
"Themes of Sasanian Origin in Islamic Art", Jerusalem Studies in Arabic and Islam, vol. 4, 1984, pp. 69-80.
"A Neglected group of Mihrabs in Palestine" dans Studies in Islamic History and Civilization in Honour of Professor David Ayalon, ed. M. Sharon, Jerusalem, 1986, pp. 553-563.
"Artistic Interaction in late medieval Spain": synagogal decoration, Revue des Etudes Islamiques, t. LIV, 1986, pp. 271-282.
"The Facade of the Holy Sepulchre", dans Rivista degli Studi Orientali, vol. LIX, fasc. I-IV, 1987, pp. 289-296.
"On Suleiman's Sabils in Jerusalem", dans The Islamic World, from Classical to Modern Times: Essays in Honour of Bernard Lewis, ed. C.E. Bosworth, Charles Issawi, Roger Savory, et A.L. Udovitch, Princeton, 1989, pp. 589-607.
"A Judeo-Persian Amulet", in Irano-Judaica, II, Jerusalem, 1990, pp. 199-216.
"The Islamic Jewellery from Ashkelon", in Jewellery and Goldsmithing in the Islamic World, Jerusalem, 1991, pp. 9-19.
"A Mamluk Basin Rediscovered", in Eretz-Israel, vol. 23, Jerusalem 1992, pp. 363-365.
"In Search of the Early Roots of Islamic Glazed Ware", in JSAI, vol. 18, 1994, pp. 165-197.
"Jewish Substratum, Christian History, and Muslim Symbolism: an Arachaeological Episode in Jerusalem", dans The Real and Ideal Jerusalem in Jewish, Christian and Islamic Art, (Jewish Art), vol. 23, 1997/8, pp.463-466.
"The Two Great Syrian Umayyad Mosques: Jerusalem and Damascus", (avec R. Grafman), dans Muqarnas, vol. 16, Leiden, 1999, pp. 1-15.
"Three Perspectives on Jerusalem: Jewish, Christian and Muslim Pilgrims in the Twelfth Century", dans Jerusalem its Sanctity and Centrality to Judaism, Christianity and Islam, ed. Lee. I. Levine, New York, 1999, pp. 326-346.
"From Jahiliyya to Islam - an Aspect of Islamic Art", JSAI, vol. 30, 2005, pp. 483-505.
"The White Mosque of Ramla: Retracing its History", Israel Exploration Journal, vol. 56, No. 1, 2006, pp. 67-83.
הערות שוליים

↑
"The White Mosque of Ramla: Retracing its History", Israel Exploration Journal, vol. 56, No. 1, 2006, pp. 67-83.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312968705171  GND: 138780420  ISNI: 0000 0000 6652 6698  LCCN: n85059307  SUDOC: 066982146  VIAF: 76436577   WorldCat (עם VIAF): 76436577
ויקטור קמפנרטס

ויקטור קמפנרטס (באנגלית: Victor Campenaerts; נולד ב-28 באוקטובר 1991) הוא רוכב אופני כביש בלגי בקבוצת ויסמה ליס א בייק. הוא אלוף אירופה שנתיים ברציפות במרוץ נגד השעון (2017, 2018), ומדליסט הארד מאליפות העולם בנגד שעון ב-2018.
קריירה

קמפנרטס ניצח במרוץ נגד השעון באליפות אירופה עד גיל 23, לאחר שהקדים את אולכסנדר גולובש ואת יאשה סוטרלין. הוא ניצח גם במרוץ נגד השעון באליפות בלגיה עד גיל 23. באליפות העולם עד גיל 23, סיים את המרוץ נגד השעון במקום השמיני.
קריירה > קבוצת טופספורט פלנדרן > 2014

קמפנרטס הצטרף לקבוצת הבלגית "טופספורט פלנדרן". הוא סיים שביעי באליפות בלגיה במרוץ נגד השעון.
קריירה > קבוצת טופספורט פלנדרן > 2015

קמפנרטס סיים רביעי במרוץ סטר זי.אל.אמ, הוא סיים חמישי באליפות בלגיה במרוץ נגד השעון, 1:19 דקות אחרי המנצח, יורגן ואן דן ברוק. הוא סיים שני בטור דה ואלוני, לאחר שפיגר ב-22 שניות אחרי המנצח, ניקי טרפסטרה, וניצח את דירוג הצעירים במרוץ. ביחד עם קבוצתו (מרוץ קבוצתי נגד השעון), הוא ניצח את מרוץ דו נורמנד.
קריירה > קבוצת לוטו אנ.אל יומבו > 2016

באפריל, קמפנרטס הפך לאלוף בלגיה במרוץנגד השעון, לאחר שהקדים את איב למפרט ב-3 שניות ואת בן הרמנס ב-12 שניות. הוא רכב לראשונה לגרנד טור, כאשר ב-אוגוסט נבחר לסגל קבוצתו לוואלטה אספנייה, התוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה המקום החמישי בקטע ה-19, שהיה נגד השעון. הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה, לאחר שהפסיד לג'ונתן קאסטרוייחו שזכה בזהב, ב-30 שניות.
קריירה > קבוצת לוטו אנ.אל יומבו > 2017

קמפנרטס ניצח את הקטע השלישי בוואלטה אנדלוסיה, שהיה מרוץ נגד השעון. הוא סיים תשיעי במרוץ חץ בראבנט (אנ'). קמפנרטס נבחר לג'ירו ד'איטליה, אך פרש במהלך הקטע ה-16. ב-3 באוגוסט, הוא הפך לאלוף אירופה במרוץ נגד השעון, לאחר שהקדים את מאצ'יי בודנאר הפולני ב-2 שניות ואת ראיין מולן ב-4 שניות. הוא סיים רביעי בטור של בריטניה, ובמקום ה-16 בנגד השעון באליפות העולם. הוא סיים חמישי במרוץ חרונו דה נאסיון.
קריירה > קבוצת לוטו סודאל > 2018

קמפנרטס התחרה בג'ירו ד'איטליה, הוא ניצח את אליפות בלגיה במרוץ נגד השעון בפעם השנייה, וגם את אליפות אירופה במרוץ נגד השעון, לאחר שהקדים את ג'ונתן קאסטרוייחו בשנייה אחת בלבד. ב-וואלטה אספנייה בה התחרה, סיים שלישי בקטע הראשון, וחמישי בקטע ה-12. בסופו של דבר, סיים במקום ה-102 הכללי. הוא זכה במדליית הארד באליפות העולם במרוץ נגד השעון, לאחר שסיים כ1:21 אחרי רוהאן דניס המנצח. את מדליית הכסף הוא פספס לאחר שסיים במרחק של מאיות בודדות מטום דימולן, שזכה בה.
קריירה > קבוצת לוטו סודאל > 2019

את עונת 2019 פתח קמפנרטס עם ניצחון בקטע מרוץ נגד השעון השני (קטע 7) בטירנו - אדריאטיקו. ב-16 באפריל, קמפנרטס שבר את שיא השעה של בראדלי ויגינס (54.526 ק"מ) שהחזיק שלוש שנים, עשרה חודשים ותשעה ימים, וקבע שיא השעה החדש, 55.089 ק"מ ובכך הפך קמפנרטס לבלגי השלישי שמחזיק בשיא השעה, אחרי אדי מרקס ופרדיננד ברק. ב-ג'ירו ד'איטליה, הוא סיים שני גם בקטע מרוץ נגד השעון השני (קטע 9, לאחר פרימוז' רוגליץ'), וגם בקטע מרוץ נגד השעון השלישי (קטע 21, לאחר צ'אד האגה) וסיים במקום ה-111 הכללי. בטור של בלגיה, השיג קמפנרטס ניצחון מקצועני ראשון במרוץ כביש ולא במרוץ נגד השעון, לאחר שניצח את הקטע הרביעי וסיים במקום השני הכללי, 52 שניות אחרי רמקו אוונפול המנצח. הוא סיים רביעי באליפות בלגיה בנגד השעון, 1:05 אחרי ווט ואן ארט. באליפות העולם בנגד השעון, קמפנרטס התרסק אך הספיק לסיים במקום ה-11.
קריירה > קבוצת דיימנשן דאטה (2020–2021)

באוגוסט 2019, הודיעה קבוצת דיימנשן דאטה שקמפנרטס חתם בשורותיה.
הוא סיים שני לווט ואן ארט באליפות בלגיה בנגד השעון, 30 שניות פער ממנו. לאחר מכן התחרה גם באליפות אירופה בנגד השעון וזכה במדליית ארד, 21 שניות ממדליסט הזהב, שטפן קינג. קמפנרטס גם סיים חמישי עם נבחרת בלגיה במקצה המעורב. באליפות העולם בנגד השעון סיים קמפנרטס שמיני, 52 שניות ממדליסט הזהב פיליפו גאנה. האליפות התקיימה באימולה שבאיטליה, בה שהה קמפנרטס בכל מקרה על מנת להתחרות בג'ירו ד'איטליה, קמפנרטס כיוון לניצחונות בקטעים ביחד עם עזרה בדירוג הכללי לדומניקו פוצוביבו. בקטע ה-19 נכנס לקבוצת בריחה ששרדה עד הסיום, אך המנצח היה יוזף צ'רני (CCC), לאחר בריחת סולו שהתחילה יותר מ-22 קילומטרים לסיום. קמפנרטס הגיע במקום השני, 18 שניות  מצ'רני. גם בקטע ה-21 והאחרון במרוץ, שהיה נגד השעון, סיים קמפנרטס שני, 32 שניות מגאנה המנצח. קמפנרטס סיים במקום ה-95, כשהוא מסייע לפוצוביבו לסיים במקום ה-12.
קמפנרטס היה אחד מהרוכבים הבודדים ב-NTT Pro Cycling, שהייתה בסכנת סגירה ממשית בשל איבוד הספונסר הראשי שלה בשנים האחרונות, NTT, שהמשיך בקבוצה גם לאחר מיתוגה החדש תחת קבוצת קובקה–אסוס. הקבוצה שמרה על מעמד הוורלד טור שלה וקמפנרטס שימש כאחד מהרוכבים הבכירים בה. ב-2021, זינק קמפנרטס בפעם הרביעית ברציפות לג'ירו. גם הפעם החל את המרוץ כפועל, אך קיבל בהמשך חופש לנסות ולהיכנס לקבוצות הבריחה. בקטע ה-15 של המרוץ קמפנרטס הצליח להיכנס לקבוצת הבריחה ששרדה עד הסיום הקטע, וגבר בספרינט אחד על אחד על אוסקר ריסביק (אלפסין–פניקס) בסיום, משיג את ניצחון הוורלד טור הראשון בקריירה שלו. קמפנרטס לא זינק לקטע 17 של המרוץ ובכך פרש. בהמשך העונה ערך הופעת בכורה בטור דה פראנס, אך גם אותו לא סיים כשעזב לפני תחילת קטע 11. לקראת סוף העונה, סיים קמפנרטס במקום ה-13 בקלאסיקת בריסל ובמקום השלישי בטור בנלוקס, 1:14 דקות מסוני קולברלי. שבוע לאחר מכן רכב קמפנרטס במדי נבחרת בלגיה באליפות אירופה, וסיים עשירי במרוץ הכביש, כשהוא מסייע לרמקו אוונפול לזכות במדליית הכסף.
הערות שוליים

↑  Campenaerts breaks Bradley Wiggins' UCI Hour Record
↑  Dimension Data announce signing of Victor Campenaerts, cyclingnews.com
קמפנרטס במרוץ רונד אום קלן, בו הגיע במקום העשירי
קמפנרטס, מסיים את מרוץ נגד השעון באליפות העולם, וזוכה במדליית הארד
קמפנרטס רוכב במהלך ג'ירו ד'איטליה 2019
מייקל מוקייסי

מייקל ברנרד מוקייסי (באנגלית: Michael Bernard Mukasey; נולד ב-28 ביולי 1941) הוא משפטן יהודי-אמריקאי שכיהן כתובע הכללי ה-81 של ארצות הברית, היהודי השני בתפקיד זה אחרי אדוארד לוי, אם לא מביאים בחשבון את יהודה פיליפ בנימין, התובע הכללי של מדינות הקונפדרציה של הדרום במלחמת האזרחים האמריקאית. כיהן תחת הנשיא ג'ורג' ווקר בוש וירש את התובע הכללי אלברטו גונזאלס, שהתפטר עקב פרשת פיטורי התובעים הפדרליים. מוקייסי כיהן גם במשך 18 שנה כשופט מחוזי של המחוז הדרומי של ניו יורק, כשש שנים מתוכן כשופט ראשי. זכה לפרסים ולתארים נכבדים, כשהבולט מביניהם הוא פרס "מדליית לאונרד האנד" מטעם מועצת איגוד עורכי הדין הפדרלית.
תחילת דרכו

אביו של מייקל נולד באימפריה הרוסית הצארית, כיום בלארוס, והיגר לארצות הברית ב-1921. מייקל עצמו נולד ברובע הברונקס בניו יורק ב-1941. מוקייסי סיים את התיכון היהודי-אורתודוקסי "רמאז" ומשייך עצמו לזרם זה. אשתו סוזאן הייתה מאוחר יותר למורה בבית ספר זה ואחר כך למנהלת בית הספר.
כסטודנט לתואר ראשון, מוקייסי שימש כעורך הראשי של עיתון הסטודנטים "קולומביה דיילי ספקטאטור", באוניברסיטת קולומביה, היכן שרכש את התואר הראשון שלו ב-1963. בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, הוא רכש תואר ראשון במשפטים ב-1967. מוקייסי עסק בעריכת דין במשך 20 שנה בעיר ניו יורק, מתוכן כיהן כארבע שנים כעוזר תובע פדרלי במשרד התובע הפדרלי הארצי, שבו עבד בצמוד לרודולף ג'וליאני. ב-1976, הוא הצטרף לחברת עורכי הדין "בלקנאפ ווב אנד טיילור", חברה אליה שב לאחר שפרש מבית המשפט המחוזי. מוקייסי החל ללמד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה בסתיו של 1993 ולימד שם בכל סמסטר סתיו מאז.
בנו של מוקייסי, מארק ל. מוקייסי, נכון לשנת 2007, מוביל בתיקי הגנה על עברייני צווארון לבן בחברת עורכי הדין "ברייסוול אנד ג'וליאני" הקיימת משנת 1945 ושייכת לרודולף ג'וליאני. מוקייסי ובנו שימשו גם כיועצים משפטיים לקמפיין הנשיאותי של רודולף ג'וליאני ב-2008. מוקייסי ניהל גם את השבעתו של ג'וליאני כראש העיר הנבחר של ניו יורק.
קריירה משפטית

ב-1987, מוקייסי היה מועמד של הנשיא רונלד רייגן, לשופט פדרלי מחוזי למחוז הדרומי של ניו יורק במנהטן ונכנס לתפקידו ב-1988. הוא שימש בתפקיד זה כ-18 שנה, כולל כהונה כשופט ראשי ממרץ 2000 ועד יולי 2006.
במהלך כהונתו זו, מוקייסי פיקח על התביעה הפלילית כנגד עומאר עבדל רחמן ואל סייאד נוסייר, אשר נשלחו למאסר עולם על ניסיון לפוצץ את האומות המאוחדות ומקומות ידועים אחרים במנהטן, ושנתגלו תוך חקירת פיגועי מגדלי התאומים. במהלך תיק זה, מוקייסי יצא כנגד הדלפות בידי עובדי ציבור ברשויות אכיפת החוק בהקשר לעובדות בתיק, לכאורה, לכוון נימה גזענית כלפי חברי מושבעים פוטנציאלים במטרה לסכל את מועמדותם וכנגד הנאשמים העומדים למשפט.
מוקייסי גם שפט את חוזה פאדילה (עבדולה אל מוהג'יר), אזרח אמריקני שנתפס בתכנון מעשה טרור, כשהוא פוסק כי אזרחים אמריקנים וטרוריסטים לכאורה, יוכלו להיות מוחזקים כשבויי מלחמה, אבל הם זכאים לראות את עורכי הדין שלהם. מוקייסי גם כיהן כשופט בדיונים המשפטיים בין לארי סילברסטיין וכמה חברות ביטוח אחרות שביטחו את מגדלי התאומים ועניינם המשפטי צף לאחר הפיגועים ב-11 בספטמבר 2001, כתוצאה מההרס במגדלים. במקרה תביעה ב-2003, הוא הוציא צו מניעה כנגד תאגיד הסרטים האמריקאי מלכפות איסור כנגד הפצת העתקי תסריטים במהלך עונות שבהם מוענקים פרסים, כשהוא פוסק כי האיסור הוא קרוב לוודאי הגבלה מסחרית בלתי חוקית שהיא בלתי צודקת כלפי במאים עצמאיים.
ביוני 2003, הסנאטור היהודי הדמוקרטי צ'אק שומר, הגיש את שמו של מוקייסי ביחד עם עוד ארבעה רפובליקנים ואחרים, כהצעה לנשיא בוש לשוקלו כמועמד לבית המשפט העליון.
ב-14 באוקטובר 2004, כשהוא מציין את התקדים בבית המשפט העליון האמריקאי, מוקייסי הפך את החלטתו שלו מספטמבר 2002, ודחה את עשרים התביעות הייצוגיות כנגד חברת הביטוח ג'נראלי, על נזיקין בגין אי תשלום שילומי ביטוח למוטבים של פוליסות ביטוח שנרכשו בידי קורבנות שואה לפני מלחמת העולם השנייה. בפסיקתו זו, מוקייסי נענה למעשה, ל"מדיניות הרשות המבצעת המעדיפה פתרון וולנטארי לטיעוני תחום ביטוחי השואה".
פרישה

אף על פי שהסעיף השלישי לחוקת ארצות הברית מאפשר לשופטי בית משפט מחוזי להחזיק במשרתם לכל החיים, מוקייסי הכריז ב-2006 כי הוא יפרוש כשופט וישוב לעסוק בעריכת דין פרטית בסוף הקיץ. ב-1 באוגוסט 2006, הוא ירש את מקומו כשופט ראשי של המחוז הדרומי לקימבה ווד, ונכנסה לתוקף ב-9 בספטמבר 2006. ב-12 בספטמבר 2006, חברת "בלקנאפ ווב אנד טיילור" הודיעה רשמית כי מוקייסי שב והצטרף לחברתם כשותף.
ב-18 במרץ 2007, בתוכנית האמריקאית של "פגוש את העיתונות", הסנאטור היהודי צ'אק שומר העלה את שמו של מוקייסי כמועמד פוטנציאלי למשרת התובע הכללי של ארצות הברית, "על ידי המוניטין והקריירה [שלו], הוא מראה כי הוא שם את שלטון החוק קודם".
מאז שפרש משפיטה, מוקייסי תרם לקמפיינים של רודי ג'וליאני לנשיאות ולג'וזף ליברמן לסנאט. מוקייסי גם היה בין היועצים המשפטיים של ג'וליאני בקמפיין.