stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהוד קינמון
ביוגרפיה

אהוד קינמון נולד בעפולה במאי 1931. אביו, יעקב קינמון, היה ראש המועצה השני של היישוב. למד בבית החינוך בתל אביב ובתיכון החקלאי בגבעת השלושה.
בשנים 1949–1952 עבד במשרד הביטחון במועצת החימוש עליונה וההתיישבות חיילים משוחררים.
בשנים 1952–1961 עבד במשרד השיכון בנושאי בנייה ופיתוח לקליטת העלייה. בשנים 1962–1964 היה מנכ"ל חברת "חלמיש" לשיקום משכנות עוני. בשנים 1965–1966 היה עוזר ראשי למנכ"ל משרד השיכון.
במרץ 1957 נשא לאישה את שושנה, ונולדו להם שלושה ילדים. בשנת 1962 עברו להתגורר בבת ים. בשנת 1964 למד במכללה לביטחון לאומי.
בשנים 1966–1973 היה סגן וממלא מקום ראש עיריית בת ים, בעת שמנחם רוטשילד היה ראש העירייה.
בשנים 1973–1979 היה סמנכ"ל לתכנון וביצוע בחברת הבנייה הממשלתית "שיכון ופיתוח".
בשנים 1979–1983 היה סמנכ"ל לביצוע ועסקות בחברת הבנייה ההסתדרותית "שיכון עובדים".
בשנת 1983 התמודד בבחירות לראשות עיריית בת ים בראש רשימת "המערך" ונבחר לראש העירייה. בשנת 1988 נבחר לקדנציה שנייה, כשעמד בראש רשימה עצמאית שהקים, בשם "בת ים אחת". כיהן כראש העירייה עד 1993. במהלך כהונתו פעל להקמת הטיילת, הקניון, הבריחוף, הבריכה בעמידר, הספרייה העירונית, האצטדיון העירוני, האודיטוריום והקונסרבטוריון העירוני.
באוגוסט 2000 הורשע בשתי עבירות של קבלת שוחד, ונדון לשישה חודשי עבודות שירות, שישה חודשי מאסר על תנאי למשך שנתיים וקנס של 15,000 ש"ח.
נפטר ב-31 באוקטובר 2010.
במרץ 2012 הוחלט לשנות את שם רחוב "העבודה" אשר נמצא באזור העסקים של בת-ים לרחוב אהוד קינמון.
הערות שוליים

↑  תשע רשימות בבת ים, דבר, 18 בספטמבר 1983
↑  נצחון מוחץ לקנמון (המערך) בבת ים, דבר, 27 באוקטובר 1983
↑  יצחק דנון, ‏אהוד קינמון הורשע בקבלת שוחד בסך 25 אלף שקל מהקבלנים מזרחי, באתר גלובס, 31 באוגוסט 2000
תפ (ת"א) 168/95 מדינת ישראל נ' אהוד קנמון, ניתן ב-30 באוגוסט 2000
↑  תפ (ת"א) 168/95 מדינת ישראל נ' אהוד קנמון, ניתן ב-4 באוקטובר 2000
אולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002)

| --- | --- |
לוגו המשחקים
 עיר מארחת:  סולט לייק סיטי, ארצות הברית
 מדינות משתתפות:  77
 ספורטאים משתתפים:  2,399
 תחרויות:  78 תחרויות ב-7 ענפים
 טקס הפתיחה:  8 בפברואר 2002
 טקס הנעילה:  24 בפברואר 2002
 נפתח רשמית על ידי:  נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש
 השביע את המשתתפים:  ג'ים שי
 הדליק את הלפיד האולימפי:  שחקני נבחרת ארצות הברית בהוקי קרח באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) בראשות הקפטן, מייק ארוזיאונה
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון רייס-אקלס בסולט לייק סיטי
 הערים שהתמודדו על האירוח:  אסטרסונד (שוודיה), סיון (שווייץ), קוויבק סיטי (קנדה)
 → אולימפיאדת נאגנו אולימפיאדת טורינו ← 
אולימפיאדת החורף ה-19 נערכה מ-8 בפברואר עד 24 בפברואר 2002 בעיר סולט לייק סיטי שביוטה, ארצות הברית. באולימפיאדה השתתפו 2,399 ספורטאים מ-77 מדינות.
אירועים בולטים

אולה איינר ביורנדלן מנורווגיה גולש ביאתלון זכה במרב המדליות עם 4 מדליות זהב.
יניצה קוסטליץ' מקרואטיה גולשת סקי אלפיני זכתה במרב המדליות עם 4 מדליות מהן 3 מדליות זהב.
סטיבן ברדבורי מאוסטרליה זכה במדליית זהב בהחלקה מהירה במסלול קצר בעקבות התנגשות בין שאר המתחרים מטרים ספורים לפני קו הסיום, וזאת לאחר שרשרת אירועים דומים ברבע הגמר ובחצי הגמר שהביאו אותו לגמר מלכתחילה. ברדבורי הפך לספורטאי הראשון מחצי הכדור הדרומי שזוכה במדליית זהב באולימפיאדת החורף.
נבחרת קנדה בהוקי קרח, בהנהגתו של ויין גרצקי כמנהל מקצועי, זכתה במדליית הזהב בהוקי קרח גברים לראשונה מזה 50 שנה. נבחרת הנשים של קנדה זכתה בפעם הראשונה במדליית הזהב בהוקי קרח נשים.
מדליות

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | נורווגיה נורווגיה | 13 | 5 | 7 | 25 |
| 2 | גרמניה גרמניה | 12 | 16 | 8 | 36 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית (מארחת) | 10 | 13 | 11 | 34 |
| 4 | קנדה קנדה | 7 | 3 | 7 | 17 |
| 5 | רוסיה רוסיה | 5 | 4 | 4 | 13 |
| 6 | צרפת צרפת | 4 | 5 | 2 | 11 |
| 7 | איטליה איטליה | 4 | 4 | 5 | 13 |
| 8 | פינלנד פינלנד | 4 | 2 | 1 | 7 |
| 9 | הולנד הולנד | 3 | 5 | 0 | 8 |
| 10 | אוסטריה אוסטריה | 3 | 4 | 10 | 17 |
| 11 | שווייץ שווייץ | 3 | 2 | 6 | 11 |
| 12 | קרואטיה קרואטיה | 3 | 1 | 0 | 4 |
| 13 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 2 | 2 | 4 | 8 |
| 14 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 2 | 2 | 0 | 4 |
| 15 | אוסטרליה אוסטרליה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 16 | צ'כיה צ'כיה | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 17 | אסטוניה אסטוניה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 18 | בריטניה בריטניה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 19 | שוודיה שוודיה | 0 | 2 | 5 | 7 |
| 20 | בולגריה בולגריה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 21 | יפן יפן | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 22 | פולין פולין | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 23 | בלארוס בלארוס | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 24 | סלובניה סלובניה | 0 | 0 | 1 | 1 |


| סך הכל | סך הכל | 80 | 76 | 78 | 234 |
ראו גם

המשחקים הפאראלימפיים סולט לייק סיטי (2002)
יהודים באולימפיאדת סולט לייק סיטי
אהוד שפירא

ערך זה עוסק בכלכלן, מנהל ודירקטור ישראלי. אם התכוונתם למדען מחשב ישראלי, ראו .
אין תמונה חופשית
אהוד שפירא (נולד בשנת 1944) הוא כלכלן ומנהל ישראלי, יושב-ראש פסגות בית השקעות ולשעבר ממלא-מקום מנכ"ל בנק לאומי ויו"ר קבוצת הביטוח הפניקס.
ביוגרפיה

נולד בישראל, בנם של יעקב ובלה שפירא. בעל דוקטורט לכלכלה ומימון מאוניברסיטת ניו יורק.
בתחילת שנות ה-70 החל את עבודתו בבנק לאומי. בין השנים 1975–1980 התגורר בארצות הברית, שם עבד בתפקידים בכירים בבנק לאומי. בשנת 1980 שב לישראל וכיהן כסגן ראש החטיבה העסקית בבנק לאומי. בשנת 1984 שב לארצות הברית במסגרת תפקידו בבנק לאומי ושהה בה עד שנת 1989. לאחר ששב לישראל שימש בתפקידים בכירים בבנק לאומי. היה ראש החטיבה העסקית, משנה בכיר למנכ"ל ואחראי על החטיבה המסחרית, מערך הנדל"ן והחטיבה הבינלאומית. בין השנים 1995–2006 שימש כממלא-מקום המנכ"ל גליה מאור.
בשנת 2006 עזב את בנק לאומי ומונה כיו"ר "הפניקס". במקביל שימש כדירקטור בחברות מהדרין ונשואה-אקסלנס. בשנת 2010 פרש מ"הפניקס". באותה שנה נבחר כדירקטור בבנק לאומי והתמודד על תפקיד יו"ר הבנק, אך לא נבחר. בסוף 2010 נבחר ליו"ר הדירקטוריון של חברת ביראד - חברה למחקר ופיתוח, חבר בחבר הנאמנים של אוניברסיטת בר-אילן, חבר בוועד המנהל ויו"ר ועדת ההשקעות של האוניברסיטה. באוקטובר 2011 החליף את זהבית כהן בתפקיד יושב-ראש פסגות בית השקעות. במקביל הקים עם קבוצת שותפים את קרן ההשקעות גאיה, וכדי למנוע ניגוד עניינים הוא אינו מנהל את הקרן.
שפירא חבר בחבר הנאמנים של מוזיאון תל אביב לאמנות ובוועד המנהל של מכון ירושלים לחקר ישראל. בשנת 2012 מונה לראש אגודת הידידים בישראל של בית לוחמי הגטאות.
משפחתו

שפירא מתגורר בתל אביב. נשוי לשופטת בדימוס תחיה שפירא (בתם של הרב שלמה וצפייה גורן) ואב לשלוש בנות. בתו הבכורה עינת ישפה היא פסיכולוגית חינוכית, העומדת בראש השירות הפסיכולוגי החינוכי של עיריית בני-ברק ומתגוררת בפתח תקווה. בתו השנייה היא עו"ד אפרת שפירא-רוזנברג המתגוררת במזכרת בתיה.
Vogue (שיר)

"Vogue" הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. השיר יצא לאור ב-20 במרץ 1990 כסינגל מתוך הפסקול של מדונה, I'm Breathless. השיר מופיע בשני אלבומי אוסף של מדונה, The Immaculate Collection, שיצא לאור בשנת 1990 ו-Celebration, שיצא לאור בשנת 2009. השיר הוא מחווה לתרבות הנשפים המחתרתית שבה הומצא ריקוד בשם זה.
מדונה הופיעה עם השיר בחמישה מסיבובי הופעות שלה וזכה לגרסאות כיסוי מזמרים רבים כמו ריהאנה.
בשנת 2023 פורסמה רשימת "500 שירי הפופ הגדולים בכל הזמנים", בה דורג "Vogue" במקום ה-376.
ביקורות > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | "500 שירי הפופ הגדולים בכל הזמנים" | 186 |  |
הצלחה

השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקומות גבוהים במצעדים רבים בעולם. השיר מוקם במקום הראשון במעל ל-30 מצעדי סינגלים ביניהם המצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, המצעד הבריטי, האוסטרלי והקנדי. השיר הפך לסינגל הנמכר ביותר בשנת 1990, כשמכר מעל לשישה מיליון עותקים ברחבי העולם.
השיר זיכה את מדונה בשלושה פרסי VMA, ביניהם בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר".
גרסאות כיסוי ושימוש

בשנת 1992, הלהקה הפינית וולטארי (אנ') הוציאה גרסת כיסוי לשיר כחלק מהאלבום, Torcha!. הצ'יפטים (אנ') הקליטו אותו גם כן כחלק מהאלבום, Club Chipmunk: The Dance Mixes (1996). אלבום האוסף Virgin Voices: A Tribute To Madonna, Vol. 1 שיצא בשנת 1999 כולל גרסת כיסוי לשיר מאת להקת המוזיקה האלקטרונית הבריטית אסטרלסיה. באותה השנה, הזמרת האמריקאית בריטני ספירס ביצעה את השיר במסגרת סיבוב ההופעות שלה "...Baby One More Time Tour" ביחד עם הסינגל "Material Girl" של מדונה (1984). ניתן למצוא גרסת דאנס של "Vogue" מאת להקת מאד'האוס באלבום Absolutely Mad, שיצא ב-2002. השיר נכלל בפסקול סרט דרמת-הקומדיה האמריקאי "השטן לובשת פראדה" משנת 2006, בסצנה של מירנדה פריסטלי (מריל סטריפ) שלקחה השראה מאנה וינטור, העורכת הראשית של "ווג". בשנים 2006 ו-2007, הזמרת האוסטרלית קיילי מינוג ביצעה אותו בסיבוב ההופעות שלה "Showgirl: The Homecoming Tour", כששירה "Burning Up" מתוך אלבום האולפן השמיני שלה Fever (2001) שימש כמוזיקת הרקע. היא חזרה על הופעה זו במהלך סיבוב ההופעות "For You, for Me" שהתקיים בשנת 2009. הזמרת הברבדית ריהאנה הקליטה את השיר במהלך הופעה ב-2008 במסגרת אירוע גיוס הכספים הבין-לאומי, Fashion Rocks. בשנת 2009, "Vogue" היווה השראה לפלאש מוב בארצות הברית.
בשנת 2010, תוכנית הטלוויזיה של פוקס Glee, סו סילבסטר (ג'יין לינץ') עשתה פרודיה על הווידאו קליפ של "Vogue" בפרק ששמו "כוחה של מדונה" (אנ'), כאשר שמה של ג'ינג'ר רוג'רס הוחלף בשמה של סו סילבסטר, והביטוי "Bette Davis we love you" הוחלף בביטוי "Will Schuester I hate you". בעקבות הפרק, השיר הגיע למקום ה-106 במצעד הסינגלים הבריטי. בת' דיטו ביצעה את "Vogue" במספר הופעות חיות, כולל במסיבת מילר במוסקבה ב-2011. היא גם עשתה הומאז' ל-"Vogue" בקליפ של "I Wrote the Book" (2011). בשנים 2014 ו-2015, הזמרת האמריקאית קייטי פרי השתמשה בקטע מ-"Vogue" ושילבה אותו ב-"International Smile", במסגרת "Prismatic World Tour". הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה ביצעה שילוב של "Vogue" ו-"I'm Every Woman" של הזמרת האמריקאית ויטני יוסטון בריקוד הגאווה של ניו יורק על המזח ב-2016.
בשנת 2021, השיר "Madonna" של הזמרת הדרום-קוריאנית לונה (אנ') התייחס ל-"Vogue" וכלל, "When I grow up, I wanna be like Madonna / When I grow up, I wanna vogue how I wanna". בשנת 2022, הזמרת האמריקאית ביונסה חברה למדונה ברמיקס "The Queens" לסינגל שלה, "Break My Soul". גרסה זו משלבת את "Vogue", וחולקת כבוד לנשים כהות עור בעולם המוזיקה, וגם אולמות נשפים כמו House of Xtravaganza, House of Aviance ו-House of LaBeija, כחגיגה של העצמת אנשים כהי עור בתעשייה. ביונסה גם הודתה למדונה על שאפשרה לה להשתמש בשיר, וחשפה שמדונה היא זו שהגתה את הרעיון לרמיקס. מאוחר יותר הוא התווסף לרשימת השירים של סיבוב ההופעות "Renaissance World Tour", כשהזמרת שינתה את המילים בהופעה באצטדיון מטלייף באיסט רת'רפורד, ניו ג'רזי, כדי לפנות למדונה שהשתתפה במופע באותו לילה. באותה שנה, הזמר והראפר הפורטוריקני באד באני דגם את "Vogue" ברצועה "Vou 787", שנכללה באלבום האולפן השישי שלו, Nadie Sabe Lo Que Va a Pasar Mañana. במהלך השיר, הוא שר שאם הוא היה אישה, הוא היה כמו מדונה או ריהאנה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 7 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 2 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ | 16 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 23 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 4 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 3 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 2 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הלועזי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  פולין | ZPAV | 1 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 2 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 9 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 5 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 5 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 19 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 8 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 4 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 12 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 93 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 197 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 2× | 140,000^ |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 3× | 3,000,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 663,000 |
| יפן (Oricon Charts) | — | 52,370 |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 5,000* |
| צרפת (SNEP) | כסף | 200,000* |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 100,000^ |
דיגיטלי
| איטליה (FIMI) | זהב | 50,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | — | 311,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 30,000* |
סיכום
| בכל העולם | — | 6,000,000 |
* נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד. ^ נתוני משלוחים המבוססים על הסמכה בלבד.  נתוני מכירות + סטרימינג המבוססים על הסמכה בלבד.
אוסטרוג (צורת יישוב)

מגדל האוסטרוג ביקוטסק (נשרף ב-2002)
אוֹסְטְרוֹג (ברוסית: острог) היא צורת יישוב שהייתה נהוגה ברוסיה עד אמצע המאה ה-17.
כל אוסטרוג היה מבוצר ומוקף בחומה בגובה ארבעה עד שישה מטרים. האוסטרוגים מילאו תפקיד חשוב בהתרחבות הרוסית מזרחה לכיוון סיביר, והגנו על הרוסים מפני התקפות של תושביה המקוריים של סיביר. ערים רבות בסיביר הוקמו בתחילה כאוסטרוגים, כגון אירקוטסק, יקוטסק, טומסק וקרסנויארסק.
במאות ה-18 וה-19 הוקמו אוסטרוגים שהיו בתי כלא והיו מוקפים בחומה.
אובה רסלר

אובה רסלר (בגרמנית: Uwe Rösler; נולד ב-15 בנובמבר 1968 באלטנבורג שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ, ומאמן בהווה. מוכר בעיקר בזכות תקופתו כשחקן במנצ'סטר סיטי.
קריירת מועדונים > גרמניה

רסלר גדל בנוער של לוקומוטיב לייפציג, ובשנת 1987 העפיל לקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה אז בליגת העל המזרח-גרמנית. רסלר שיחק במספר קבוצות נוספות, רובן בגרמניה המזרחית, כמו כמי לייפציג, פ.צ. מגדבורג ודינמו דרזדן, בה החל לשחק בשנת 1990, ונשאר בה גם כאשר המועדון עבר מליגת העל המזרח-גרמנית אל הבונדסליגה בעונת 1991/92. בעונת 1992/93 חתם רסלר בנירנברג, שהייתה המועדון הראשון שאינו בשטח שהיה בגרמניה המזרחית בו שיחק רסלר, אך הוא לא הבקיע ולו שער אחד ב-28 הופעות, וחזר בתום העונה בהשאלה לדינמו דרזדן. רסלר טען בעתיד שהתקשה להסתגל לפוליטיקה ולסגנון המשחק בגרמניה המערבית לאחר איחוד גרמניה, ככדורגלן המגיע מהליגה המזרח-גרמנית, שבה חלק גדול מהשחקנים היו חובבים.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר סיטי

את שנותיו היפות ביותר בקריירה העביר רסלר במועדון מנצ'סטר סיטי מהפרמייר ליג, אליה עבר מנירנברג במרץ 1994 לתקופת ניסיון. כבר במשחק הראשון שלו בקבוצת המילואים נגד ברנלי, הבקיע רסלר צמד, וכבר במחזור העוקב שיחק רסלר בקבוצה הבכירה של מנצ'סטר סיטי, והמשיך להרשים, והחתמתו הסופית במנצ'סטר סיטי בסוף עונת 1994 הפכה עובדה מוגמרת, תמורת סכום של כחצי מיליון לירה שטרלינג.
במחזור הראשון של עונת 1994/95 רסלר ספג כרטיס אדום בהפסד 0–3 לארסנל, אך המשך העונה היה מוצלח יותר מבחינתו האישית. רסלר שיתף פעולה בחוד הקבוצה עם פול וולש, וכבש 22 שערים בליגה ובגביע. במשחק הגביע מול נוטס קאונטי הבקיע רסלר ארבעה שערים, והיה לשחקן מנצ'סטר סיטי הראשון להבקיע רביעייה בגביע האנגלי מאז ג'וני הארט בשנת 1953. את עונה זו סיים רסלר כמלך השערים של מנצ'סטר סיטי, ונבחר למצטיין העונה של הקבוצה.
בעונת 1995/96 השתנתה שיטת המשחק של מנצ'סטר סיטי עם הגעתו של מאמן חדש, אלן בול. רסלר לא היה מרוצה מהשינויים הטקטיים שבוצעו בקבוצה על ידי המאמן החדש, והיו ביניהם חיכוכים רבים בעניין זה. רסלר היה חוגג את שעריו בעונה זו בהתרסה כלפי הספסל. מנצ'סטר סיטי ירדה באותה עונה לליגת המשנה, אך רסלר, למרות המצב החדש, סיים שוב כמלך השערים של הקבוצה, ונשאר עמה גם בליגה השנייה. בעונה העוקבת סיטי חזרה למערך הקודם, ורסלר היה מרוצה מכך, אך כעבור שנה נוספת, מנצ'סטר סיטי ירדה ליגה נוספת, ורסלר בחר לעזוב את המועדון בהעברה חופשית, לאחר שכבש 64 שערים ב-176 הופעות במדי הסיטי, במהלך ארבע עונות וחצי.
בשנת 2009 נכנס רסלר להיכל התהילה של מנצ'סטר סיטי.
קריירת מועדונים > החזרה לגרמניה

בעונת 1998/99 שיחק רסלר בקייזרלסאוטרן, שזכתה באליפות הבונדסליגה בעונה הקודמת, והיווה תוספת כוח משמעותית לאולף מארשל, יורגן רישה וצ'יריאקו ספורצה בהתקפת הקבוצה. במחזור האחרון בשלב הבתים של ליגת האלופות, הבקיע רסלר שלושער מול ה.י.ק. הלסינקי, שסייע לקייזרסלאוטרן לסיים את הבית במקום הראשון בפער של חמש נקודות מבנפיקה ליסבון שסיימה במקום השני. ברבע הגמר פגשה קייזרסלאוטרן את באיירן מינכן, והודחה לאחר שהפסידה 0–2 במשחק הראשון ו-0–4 בגומלין. בתום עונה זו רסלר עזב את קייזרסלאוטרן לאחר עונה אחת בלבד, בה כבש שמונה שערים ב-28 הופעות בבונדסליגה, וחתם בטניס בורוסיה ברלין, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, שם שיחק רסלר עונה אחת, והבקיע שישה שערים ב-28 הופעות, אך הקבוצה פשטה את הרגל בתום עונה זו, וגלן הודל, מאמן סאות'המפטון, ניצל זאת על מנת להעבירו לקבוצתו בהעברה חופשית.
קריירת מועדונים > שלהי הקריירה

רסלר חווה ירידה ביכולתו בתקופתו בסאות'המפטון, על אף שהציג משחק הקרבה בכל תקופתו בקבוצה. הוא סבל מפציעות רבות ואיבד את מקומו בהרכב לג'יימס ביטי, שהיה בכושר מצוין והבקיע עשרה שערים בחודשיים. עובדה זו גרמה להשאלתו של רסלר לווסט ברומיץ' אלביון, שם לא הצליח להשתלב, ובהמשך לאונטרהאכינג ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. ביולי 2002 חתם רסלר בלילסטרום מליגת העל הנורווגית, שם הבקיע עשרה שערים ב-11 משחקים. עם זאת, נקטעה הקריירה של רסלר בתחילת עונת 2003, כאשר אובחן אצלו סרטן ריאות. רסלר נאלץ לפרוש בכדורגל, ועבר טיפולי כימותרפיה שהובילו להחלמה מלאה.
קריירה בין-לאומית

רסלר שיחק בנבחרת גרמניה המזרחית לפני איחוד גרמניה, וצבר חמש הופעות, בהן לא הבקיע. לאחר האיחוד, רסלר לא שיחק בנבחרת גרמניה.
קריירת אימון

לאחר החלמתו מהסרטן, רסלר עבר לאמן בשנת 2004 את קבוצתו האחרונה כשחקן, לילסטרום. הוא סיים עם הקבוצה פעמיים במקום הרביעי, והוביל את הקבוצה לגמר הגביע הנורווגי ולגמר הרויאל ליג, אך הפסיד בשניהם, ופוטר מהקבוצה בשנת 2006. אחר כך אימן רסלר בקבוצות הנורווגיות ויקינג, אותה הוביל למקום השלישי, ומולדה, אותה הציל מירידה. אחר כך עבר רסלר לאנגליה, ואימן את ברנטפורד, ויגאן אתלטיק ולידס יונייטד. רסלר ידוע כמאמן הדוגל במשחק התקפי, יציאות מהירות להתקפה ולחץ על שחקני היריבה, ועל כן מושווה לעיתים ליורגן קלופ.
בשנת 2016 החל לאמן את פליטווד טאון מהפוטבול ליג הראשונה. בינואר 2018 פוטר רסלר לאחר שהקבוצה צברה שבעה הפסדים ברציפות.
ביוני 2018 מונה רסלר למאמן מאלמה מהליגה השוודית. רסלר אימן שתי עונות במאלמה, והצליח מאוד במועדון זה, כשבאחת העונות סיים במקום השני, מרחק נקודה מזכייה באליפות, ובעונה השנייה הגיע עם הקבוצה לשלבי הנוק אאוט של הליגה האירופית. בינואר 2020 התפטר מאימון הקבוצה.
בינואר 2020, קצת לאחר עזיבתו את מאלמה, חתם רסלר כמאמן בפורטונה דיסלדורף, שבאותו זמן הייתה במקום האחרון בבונדסליגה, לאחר פיטורי המאמן פרידהלם פונקל. תחת רסלר השתפרה הקבוצה, אך לא הצליחה להימנע מנשירה לבונדסליגה השנייה בתום עונת 2019/2020.
חיים אישיים

רסלר גדל בגרמניה המזרחית, וכאשר שיחק בלוקומוטיב לייפציג, נדרש על ידי השטאזי למסור שמות של שחקנים מהקבוצה המעוניינים לערוק לגרמניה המערבית, על מנת שיוכל להמשיך לשחק כדורגל, ורק התערבות מאמנו מנעה את הצורך להלשין.
רסלר יצר קשר חזק עם אוהדי מנצ'סטר סיטי, ששרו שירים לכבודו במשחקים בזמן מחלתו. הוא הצהיר שהוא מעוניין בעתיד להיות המנג'ר של מנצ'סטר סיטי. הוא נשוי לאישה נורווגית, ולו שני ילדים. לאחד קוראים קולין, על שם קולין בל, ולשני קוראים טוני, על שם טוני בוק, שניהם כוכבי עבר של מנצ'סטר סיטי.
בשנת 2013 הוציא ספר אוטוביוגרפי.
אברהם גולומב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  יולי 1888 ליטא 
 פטירה:  1982 (בגיל 93 בערך) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, מקסיקו 
 
אברהם יצחק גולומב (בכתיב יידי: גאָלאָמב; יולי 1888, תמוז תרמ"ח, סְטרָוֶוניק, פלך וילנה, רוסיה  – 1982, לוס אנג'לס) היה  הוגה דעות ואידאולוג יידישיסט, ופעיל מרכזי במוסדות החינוך היידישיסטים.
שנות לימודיו

אברהם יצחק בן הרב יהודה לייב הכהן גולומב נולד בשנת 1888 בעיירה הכפרית סְטרָוֶוניק שבפלך וילנה, שבאימפריה הרוסית (כיום ליטא), ומגיל 6 גדל במיישגולה, לא הרחק מווילנה. הוא למד בישיבה בווילנה, בסמינר למורים שם ובמכללת קייב.
פעילותו כמחנך

בהיותו בווילנה, השתייך למוסד ייווא (באגף החינוך של ייווא, בראשותו של לייבוש לערער) ופעל גם ב"ליגת התרבות" היידית (קולטור-ליג). לאורך שנות העשרים (1931-1921) שימש מנהל הסמינר להכשרת מורים בווילנה, ששימש המרכז הפדגוגי העליון של רשת החינוך היידית ציש"א. הסמינר למורים שימש גם מרכז לגיבושן והפצתן של יוזמות פדגוגיות חדשות. היו אלה שנות השיא של רשת החינוך היידית כולה ובראשה הסמינר למורים בווילנה, עד שזה האחרון נסגר (כנראה בהוראת השלטונות). גולומב נותר ללא פרנסה, וחיפש את מזלו בארץ ישראל, שם שהה חלק ניכר משנות השלושים (1938-1932), ושימש מורה במקוה ישראל וכן בכפר הנוער בן שמן. לאחר מכן (1938) היגר לוויניפג, קנדה, שם ניהל את בית הספר היידי ע"ש י"ל פרץ עד לשנת 1944, אז עבר למקסיקו סיטי, ואף שם ניהל את בית הספר היידי המקומי, במשך עשרים שנה. מאז 1964 ועד מותו, השתקע (יחד עם רעייתו, רבקה סאביץ' גולומב) בלוס אנג'לס.
במשך השנים הארוכות לפעילותו החינוכית, פרסם גולומב שורה של תוכניות לימודים וספרי עזר שונים לבית הספר היידי., וגם סיפורי מדע לילדים. בעיתונות היהודית הירבה לפרסם מאמרים על בעיות היהדות בדורנו. כתביו הנבחרים פורסמו ביידיש בשישה כרכים (תש"ה, תש"ז).
הגותו

גולומב כתב מאמרים וספרים על חינוך יהודי חילוני בעידן של התבוללות, הגירה מסיבית והתפוררות הזהות היהודית המזרח אירופאית הישנה. הגותו הוקדשה לשמירת הזהות היהודית בתפוצות. בהקשר זה חלק הן על המשנה הציונית של תומכי העברית, והן על המשנה המסורתית שזיהתה את הזהות היהודית עם האמונה והמצווה הדתית, ובמקומן הטיף לחלופה יידישיסטית: פיתוחה של זהות ותרבות יהודית-יידית המקיפה ומעצבת את כלל חייו של היהודי בתפוצות, נשענת באופן חילוני ודינמי על מסורת העבר על מנת לשמר את אופיו הייחודי והנבדל של העם היהודי, אך פתוחה לשינויי המציאות בהווה. את הנוסחה הזו כינה גולומב "יהודיות אינטגרלית" (אינטעגראלע יידישקייט).  גולומב התנגד להטיית התרבות היידית לכיוון אוניברסלי אירופי המטשטש את הנבדלות היהודית. בדומה להוגים אחרים ביקש גולומב לוותר על הפן הדתי של המסורת היהודית, אך לא על המנטאליות היהודית הטיפוסית. בהקשר זה הוא טען כי זהות ומנטאליות יהודית שונות בגישתן מזהות ומנטאליות מודרנית רגילה או 'אירופאית', שכן היהודי יעדיף אינטואיציה ואנושיות על פני מחקר מדעי אובייקטיבי של עובדות. היהדות התבוננה בטבע, טען גולומב, לא על מנת למדוד ולכמת אותו, אלא על מנת לשאוב ממנו השראה.  מטרת החינוך היידי החילוני היא איפוא לשמר את התכונות והנטיות היהודיות המייחדות את היהודי ומכוננות את זהותו הנבדלת.
רוב כתיבתו נותרה ביידיש, חלקה הופיע גם בעברית ורק מעט תורגם לשפות אחרות.
ליום הולדתו השמונים יצא לכבודו ספר יובל בן 916 עמודים ביידיש ובעברית - "חסד לאברהם : ספר היובל לאברהם גולומב צו זיין אכציקסטן געבוירן-יאר", לוס אנג'לס, תש"ל.
מחיבוריו

עיונים ביהדות זמננו: י"ג מסות, ירושלים ותל אביב: מ. ניומן, תשל"ב.
וי פון א פיש איז א פרוש גיבארן: זכרונות פון מיין קינדהייט (=איך הפך דג לצפרדע - זכרונות מימי ילדותי), ביאליסטוק 1921
דאס ערשטע מאל אין וואלד: זכרונות פון מיין קינדהייט (=הפעם הראשונה ביער: זכרונות מימי ילדותי), ביאליסטוק 1921
אייביקע וועגן פון אייביקן פאלק : עסייען (=דרכיו הנצחיות של עם הנצח: מסות), מקסיקו סיטי-בואנוס איירס 1964
צווישן תקופות, תל אביב 1968
צו די טיפן פון יידישן געדאנק, תל אביב, 1974
אידן און אידישקייט אין אמעריקע, וויניפעג 1940
הערות שוליים

↑  הערך על ציש"א באנציקלופדיה של ייווא
↑  ביניהם: (1) אגדות פאר שולע און היימען אין העברעיש און יידיש, ויניפג 1943; (2) מעשהלאך פאר קינדער, מקסיקו 1947; (3) דאס יינגל פון געטא: דערציילט פאר קינדער, מקסיקו תש"י; (4) ספר טביה: פרושים און באלייכטונגען צו הילף דעם תלמיד און לערער, מקסיקו תשי"ט.
↑  גולומב, אברהם יצחק, אינטעגראלע יידישקייט: טעאריע און פראקטיק, מקסיקו תשכ"ב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299379105171  PLWABN: 9810634391605606  CiNii: DA14239433  GND: 11928247X  ISNI: 0000 0000 8131 7384  LCCN: no93034396  NLA: 35526899  NTA: 162989857  SELIBR: 137679  SUDOC: 236606379  Trove: 985088  VIAF: 52495606   WorldCat (עם VIAF): 52495606
אוטו בראון (קומוניסט)

| --- | --- |

אוטו בראון, בסין בשנים 38–1937
 לידה:  28 בספטמבר 1900 אסמאנינג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  15 באוגוסט 1974 (בגיל 73) וארנה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 מדינה:  גרמניה המזרחית, גרמניה, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  ברלין המזרחית 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של סין, המפלגה הקומוניסטית של גרמניה, מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה 
 בן או בת זוג:  Lilian Li Xiao Yuehua  אולגה בנאריו פרסטס 
 פרסים והוקרה
 מסדר קרל מרקס  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בזהב  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה 
 
אוטו בראון (בגרמנית: Otto Braun; ‏28 בספטמבר 1900 – 15 באוגוסט 1974) היה קומוניסט גרמני בעל קריירה ארוכה ומגוונת. תפקידו המשמעותי ביותר היה כסוכן של קומינטרן שנשלח לסין ב-1934, כדי לייעץ למפלגה הקומוניסטית הסינית (CP) בנוגע לאסטרטגיה צבאית במהלך מלחמת האזרחים הסינית. שם בראון אימץ שם סיני, לי דה (Lǐ Dé); רק שנים רבות לאחר מכן, המידע הביא לזיהוי שמות אלה כשייכים לאדם אחד.