stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שירה לב עמי
חיים אישיים

נשואה לטל לב-עמי, המייסד והמנכ"ל הראשון של חברת קלאודינרי. השניים הורים לשלושה ומתגוררים במודיעין.
הערות שוליים

1 2  שירה לב עמי-G40 - ארבעים הצעירים המבטיחים 2016, באתר גלובס
↑  שירה לב עמי, באתר פורום דבורה
↑   שירה לב עמי, ברשת החברתית LinkedIn
↑  אסף גלעד, ‏שירה לב עמי מונתה לראש מערך הדיגיטל הלאומי החדש, באתר גלובס, 28 בפברואר 2022
ח' בטבת

ח' בטבת הוא היום השמיני בחודש הרביעי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השמיני בחודש העשירי 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בח' טבת היא ברוב השנים פרשת ויחי. אבל אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) פרשת בר המצוה היא פרשת ויגש.
חגים ומועדים

תענית צדיקים בשל תרגום התורה ליוונית.
אירועים היסטוריים

על פי המסורת, הושלמה כתיבת תרגום השבעים, שכתוב: ”בשמונה בטבת נכתבה התורה יוונית, בימי תלמי המלך והחושך בא לעולם שלושה ימים”.
ה'תש"ג – ראש ה-SS היינריך הימלר מורה על שליחת הצוענים להשמדה באושוויץ.
ה'תשכ"ב – אדולף אייכמן נמצא אשם בפשעי מלחמה, בבית משפט בישראל.
ה'תשכ"ח – הצוללת אח"י דקר יוצאת מנמל פורטסמות' שבאנגליה לנמל חיפה, הפלגה שבמהלכה אבדה הצוללת.
ה'תשס"ג – האיחוד האירופי מודיע כי אסטוניה, הונגריה, לטביה, ליטא, מלטה, סלובניה, סלובקיה, פולין, צ'כיה וקפריסין יצטרפו לשורותיו ב-י' באייר ה'תשס"ד.
נולדו

ה'תקנ"ט – רבי חיים יוסף פולק, רב במוראביה.
ה'תרי"ג – אלברט אברהם מייקלסון, מודד מהירות האור והאמריקני הראשון שזכה בפרס נובל (נפטר ב-ה'תרצ"א).
ה'תר"ע – ראובן שילוח, ממתכנני המוסד ומפקדו הראשון (נפטר בה'תשי"ט)
ה'תרפ"ו – גאולה כהן, פוליטיקאית ישראלית
ה'תש"ח – חיים כץ, חבר הכנסת מטעם הליכוד.
ה'תש"י – רחל אליאור, פרופסור למחשבת ישראל, ראש החוג למחשבת ישראל באוניברסיטה העברית
ה'תשכ"ג – אתי אנקרי, זמרת, שחקנית ויוצרת ישראלית
ה'תשל"ח – רועי בר נתן, שחקן ישראלי
ה'תשס"א – דני אבדיה, כדורסלן ישראלי
נפטרו

ה'תרמ"ז – רבי ישראל זלמן אלכסנדרובסקי (נולד בה'תקפ"ב)
ה'תרצ"ט – הרב ד"ר מרדכי בורר, רב הקהילות גיילינגן וראנדג בבאדן שבגרמניה. נספה בשואה. (נולד בה'תרנ"ה)
ה'תש"ג – הרב יצחק סמואל, רבה של אוסלו ופעיל ציוני. נספה בשואה (נולד בה'תרס"ג)
ז' בטבת – ט' בטבת
טבת
הערות שוליים

↑  כ-59.9% מכלל השנים.
↑  כ-40.1% מכלל השנים.
↑  מגילת תענית בתרא, ימי הצומות.
עמוד מה-Codex Vaticanus - אחת הגרסאות העתיקות ביותר של תרגום השבעים הקיימות כיום
ועדת דרורי

| --- | --- |
 ייסוד הוועדה:  27 באוגוסט 2023
 יו"ר:  משה דרורי
 תחומי שיפוט:  חקירת פרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל
 חברים
 ענבל רובינשטיין  שלום בן חנן
 אתר רשמי
 
ועדת דרורי, ובשמה המלא ועדת הבדיקה הממשלתית בעניין רכש, מעקב ואיסוף מידע בכלים קיברנטיים אחר אזרחים ונושאי משרה, המבוצעים על ידי גורמי האכיפה, היא ועדת בדיקה ממשלתית בראשות סגן נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים בדימוס משה דרורי לחקירת פרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל. הוועדה הוקמה ב-27 באוגוסט 2023, על ידי ממשלת ישראל השלושים ושבע.
רקע

בינואר 2022 פרסם תומר גנון תחקיר עיתונאי ב"כלכליסט" בו חשף את פרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל. חשיפת הפרשה הובילה לפולמוס נרחב, והשפיעה אף על מהלך הדיונים במשפט נתניהו.
היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, מינה צוות בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (משפט פלילי), עו"ד עמית מררי, לבדיקת ממצאי התחקיר. כחברים בצוות מונו שני ראשי אגפים בדימוס בשב"כ, צפריר כץ, שעמד בראש האגף הטכנולוגי של השב"כ ואיל דגן שעמד בראש אגף חקירות של השב"כ. ביולי 2022 מסרה "ועדת מררי" את הדו"ח הסופי שלה ליועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה. ממסקנות הוועדה עלה כי המשטרה לא עשתה שימוש בתוכנת הריגול ללא צו מבית משפט נגד היעדים ששמותיהם פורסמו בתקשורת. עם זאת, צוות הבדיקה מצא ליקויים בעבודת המשטרה ביחס להפעלת אמצעי האזנת סתר, כשחומרים אסורים נשאבו למערכות המשטרה, בשל חוסר התאמה טכנולוגית. ולטענתו המידע לא היה בשימוש. לימים משכה הפרקליטות ראיות מתיק רצח לאחר שהתברר כי במקרה זה, נעשה שימוש בחומרים שהופקו באמצעות רוגלה ללא צו שיפוטי מתאים.
ב-13 ביוני 2023 ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת קיבלה ברוב של שמונה מול שני חברים החלטה הקוראת לממשלת ישראל להקים ועדת חקירה ממלכתית או ועדת בדיקה ממשלתית בראשות שופט לחקור את הפרשה.
הקמת הוועדה

ביולי 2023 הודיע שר המשפטים יריב לוין על כוונתו להקים ועדת חקירה לחקר הפרשה. בראש הוועדה עומד סגן נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים בדימוס משה דרורי, כחברי ועדה מונו ענבל רובינשטיין, הסניגורית הציבורית הארצית לשעבר, ושלום בן חנן, בכיר לשעבר בשב"כ.
טרם הקמת הוועדה טענה היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה לשר המשפטים כי אסור שהוועדה תעסוק בתיקים שתלויים ועומדים, בדגש על תיקי נתניהו. יריב לוין השיב כי אין בסמכותה להתערב בנושא עבודת הוועדה בגלל ניגוד עניינים מאחר שמשרד היועץ המשפטי לממשלה הוא בין מושאי הבדיקה של הוועדה. עם זאת לוין הסמיך את הוועדה לבחון פניות מהייעוץ המשפטי לממשלה ומפרקליט המדינה, שלא לבחון תיקים ספציפיים.
בשב"כ הביעו התנגדות להקמת הוועדה, מחשש שהיא תביא לחשיפה ציבורית של אמצעים טכנולוגיים מתקדמים ותעכב את האפשרות של המשטרה להשתמש בכלי הרוגלה והמעקב המתקדמים הנדרשים למאבק בארגוני הפשיעה ובגל הפשיעה בחברה הערבית. לפי לוין, חלק מדיוני הוועדה יהיו חסויים ויישמעו בדלתיים סגורות.
ב-27 באוגוסט 2023 החליטה הממשלה על הקמת הוועדה. הייתה זו ועדת הבדיקה הממשלתית השנייה שהוקמה במהלך כהונת נתניהו כראש ממשלת ישראל. עניין השימוש ברוגלות נוגע גם לנתניהו, מאחר שנחשף כי שניים מעדי התביעה במשפטו וכן אנשים מסביבתו הקרובה, הודבקו ברוגלה, ולפיכך היועצת המשפטית לממשלה סברה כי ראש הממשלה נתניהו מצוי בניגוד עניינים. בשל חשש זה, לא נכח נתניהו בדיון ובהצבעה.
פעילות

ב-3 בספטמבר 2023 הוועדה זימנה את היועצת המשפטית לממשלה גלי בהרב-מיארה לפגישה הראשונה של הוועדה, לצורך התייעצות עימה, טרם תקבע את סדר הדיונים בוועדה ואופן עבודתה. בהרב-מיארה סירבה להופיע בפני הוועדה ונימקה זאת בבג"ץ שתלוי ועומד נגד הוועדה וכן בלו"ז הצפוף שלה.
כנגד הקמת הוועדה הוגשה עתירה לבג"ץ על ידי ראש השב"כ לשעבר נדב ארגמן עם עו"ד נדב ויסמן אולם בטרם נתנה תגובת המדינה והוועדה לבקשה להוציא צו ביניים נגד פעילות הוועדה, פרצה מלחמת חרבות ברזל והוועדה השעתה את פעילותה.
ב-22 בפברואר 2024 הודיעה הוועדה כי שבה לפעילות, ומסרה על כך הודעה לבג"ץ, בה הודיעה שלעת עתה תעסוק רק ב"גיבוש נוהלי הוועדה, איסוף חומר ולימוד הנושאים
שעל הפרק על ידי הוועדה ... לימוד הסוגיה ואיסוף פניות מן הציבור, כמו גם לאיסוף חומרים ראשוניים מהגורמים הרלוונטיים ולשיח ולראיונות מקדימים עם בעלי עניין לשם לימוד המידע הנדרש על ידי הוועדה". ב-29 בפברואר 2024, הוציא השופט יחיאל כשר החלטה בה כתב ש"הודעה זו מתפרשת כך שאין בפעולות ועדת החקירה משום עיסוק בהליכים פליליים תלויים ועומדים או חשש לפגיעה בהליכים כאמור". ב-11 במרץ 2024 הודיעה היועצת המשפטית לממשלה כי מזכיר הוועדה, עו"ד הראל וינברג, פנה לקבלת חומרים מהייעוץ המשפטי לממשלה ומגורמים אחרים, לטענתה בניגוד להחלטת השופט יחיאל כשר, וביקשה כי בית המשפט יורה לוועדה להימנע מלעשות כן. כמו כן, הודיעה היועצת המשפטית לממשלה כי היא תומכת בעמדת העותרים למתן צו ביניים בעתירה. בתגובה השופט יחיאל כשר ביקש את תגובת הוועדה לטענות היועצת המשפטית לממשלה והבהיר כי: "האמור בהחלטתי האחרונה מיום 29.2.2024 חל על כל פעולה של ועדת החקירה".
באפריל 2024 קיימה הוועדה ישיבה ראשונה, לאחר שבג"ץ אישר את כינוס הוועדה ללא עיסוק בתיקים תלויים ועומדים.
ביוני 2024 בקשה הוועדה להסיר מעליה את המגבלות שקבלה על עצמה ובג"ץ לא קיבל את בקשתה.
בספטמבר 2024 התקיים דיון בבג"ץ על העתירה נגד הוועדה. הדיון שודר לציבור ובעקבותיה הורה בג"ץ ליועצת המשפטית לממשלה לספק נתונים על פילוח ההאזנות שבוצעו, כדי להבין איזה אחוז מההאזנות שבוצעו על פי היועצת המשפטית לממשלה הם בתיקים תלויים ועומדים. היועצת המשפטית לממשלה קיבלה ארכה להגיש את הנתונים עד סוף דצמבר 2024 וארכה נוספת עד 23 בינואר 2025.
משה גיורא אלימלך

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 בדצמבר 1919 סופיה, ממלכת בולגריה 
 פטירה:  19 באוקטובר 1992 (בגיל 72) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 שם עט:  משה גיורא 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית, לאדינו 
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 
משה-גיורא אלימלך (כתב בעיקר תחת השם משה גיורא; 12 בדצמבר 1919, סופיה, ממלכת בולגריה – 19 באוקטובר 1992) היה משורר, עיתונאי, חוקר ספרות, ופעיל בתנועת בית"ר.
חייו

אלימלך עלה לישראל בשנת 1924 בגיל 4. סיים תואר ראשון בהיסטוריה של עם ישראל וספרות עברית באוניברסיטת תל אביב ותואר שני בספרות עברית מאוניברסיטת בר-אילן. לימד לשון וספרות יהודית-ספרדית באוניברסיטת בר-אילן. כבר כנער עסק בעיתונות, ומאוחר יותר היה לחבר במערכות הירדן והבוקר. אלימלך היה בין 15 הפעילים שהשתתפו ב"הוועד לגיבוש הנוער העברי", שהפכה מאוחר יותר להכנענים. בשנת 1956 שירת במלחמת סיני. את רשמיו משדה הקרב ביטא בחמשה שירים שחיבר, ושהולחנו על ידי יששכר אמיר. בשנת 1960 מונה לחבר במערכת עיתון הארץ.
חיבר מעל ל-500 מסות ורשימות בכתבי-עת ובמוספים ספרותיים. כמו כן עסק בתרגום לעברית של עשרות רומנסות ושירי-עם ספרדיים שזכו לביצועים רבים. ביניהם "השושנה פורחת", "שחרחורת", "שיר ספנים" וכן חלק ניכר מהשירים שהופיעו באלבום "רומנסה ופיוט" של שלמה ארצי.
היה נשוי לרבקה לבית כהן (1917–2016) ואב לבן ובת. נפטר ב-1992 ונקבר בבית הקברות ירקון.
מספריו

הבוסתן (כליל סוניטות), תרצ"ח
בראשית (שירים), תש"ב
השושנה הכחולה שירים, תש"ך
רומנסות ספרדיות – מסה על הסוגים, המכון לחקר שירת-העם הספרדית-יהודית, ירושלים תשל"ט
פניני ספרד: אלפיים פתגמים מאוצר החכמה של יהודה ספרד, עריכה ונוסח עברי של משה גיורא, איסוף וסידור של יצחק מוסקונה, ספרית מעריב, 1981
תרגום לעברית של בין מזרח למערב, ספרו של מרדכי אהרנפרייז, תל אביב, תשי"ג.
שלהבות ועפרונים: ילקוט שירת יהודי בולגריה, בעריכת משה גיורא ; ליקט ותרגם דוד יוסיפאור, 1970
ביל גייטס

| --- | --- |

ביל גייטס, 2023
 לידה:  28 באוקטובר 1955 (בן 69) סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית 
 שם לידה:  William Henry Gates III 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  בית ספר לייקסייד (1973)  הרווארד קולג' (1975) 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מעסיק:  קרן ביל ומלינדה גייטס 
 תפקיד:  מנהל כללי (אפריל 1975–ינואר 2000) 
 בת זוג:  מלינדה גייטס (1 בינואר 1994 - 3 במאי 2021)
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (2 במרץ 2005)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טסינגואה (2007)  דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכנולוגי של רויאל (7 בפברואר 2002)  Bower Award for Business Leadership (2010)  מפקד בלגיון הכבוד (21 באפריל 2017)  אות המסדר  הלאומי "הכוכב של רומניה" בדרגת מפקד (2007)  דוקטור לשם כבוד ממכון קרולינסקה (23 בינואר 2008)  הצלב הגדול של מסדר השמש העולה (2020)  פרס במבי (14 בנובמבר 2013)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (2007)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת סטוקהולם (2002)  איש השנה של הפיננשל טיימס (1994)  פרס באוור להישג במדע (2010)  מדליית רווחת הכלל (2013)  מסדר העיט האצטקי (20 במרץ 2007)  צלב ההוקרה (12 באוקטובר 2009)  פרס לסקר-בלומברג לשירות הציבור (2013)  פדמה בהושן (2015)  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1992)  הצלב הגדול של מסדר הנסיך אנריקה (31 בינואר 2006)  מדליית החירות הנשיאותית (2016)  אות באפלו הכסף (2010)  פרס פולברייט (2010)  פרס האוכלוסין של האו״ם (2010)  עמית מכובד של אגודת המחשוב הבריטית (1994)  American Library Association Honorary Membership (1998) 
 חתימה:   
 The Gates Notes
 
ויליאם הנרי "ביל" גייטס השלישי (באנגלית: Willliam Henry "Bill" Gates III; נולד ב-28 באוקטובר 1955) הוא יזם, איל הון, משקיע, סופר ונדבן אמריקאי. בשנת 1975, גייטס ופול אלן ייסדו את מיקרוסופט, שהפכה לחברת התוכנה הגדולה בעולם. במהלך הקריירה שלו במיקרוסופט, גייטס מילא את תפקידי היו"ר, המנכ"ל ואדריכל התוכנה הראשי (Chief Software Architect), והיה בעל המניות הגדול ביותר עד מאי 2014.
מאז 1987, גייטס נכלל ברשימת האנשים העשירים בעולם של פורבס, והיה העשיר ביותר במשך שנים רבות לסירוגין. לאחר שהתגרש וחלק את הונו עם אשתו לשעבר מלינדה, הונו פחת משמעותית.  בדצמבר 2024 הוערך הונו בכ-107.7 מיליארד דולר, מקום 14 בעולם.
ביוגרפיה

גייטס נולד בעיר סיאטל שבמדינת וושינגטון למשפחה אמידה פרוטסטנטית אדוקה. אביו, ויליאם גייטס האב, היה עורך דין שעסק בדיני חברות. אמו, מרי מקסוול גייטס, הייתה חברה במועצות מנהלים של חברות בנקאיות כ-First Interstate Bank(אנ') ו-Pacific Northwest Bell.
כבן עשירים טיפוסי למד גייטס בבית הספר התיכון היוקרתי בעיר שם פיתח את כישורי התכנות שלו על מחשב בית-הספר. כמו כן במהלך לימודיו בתיכון עבד בחברת ISI כמהנדס תוכנה על קטע תוכנה בתמורה לאפשרות גישה למחשב. בשנת 1973 התקבל לאוניברסיטת הרווארד, אך גילה עניין מועט בלימודים ונשר מהם כעבור זמן לא רב. במהלך תקופת לימודיו פיתח גייטס עם חבר ילדות, פול אלן, מפרש לשפת BASIC למחשבי Altair 8800, המחשב האישי הראשון שזכה להצלחה כלשהי. הפרויקט של גייטס ואלן הושפע משפת התכנות הקלה ללמידה, BASIC, שפותחה בדארטמות' קולג' לצורכי הוראה.
ב-1975 נטש גייטס סופית את לימודיו, והקים, ביחד עם אלן, את חברת התוכנה מיקרוסופט.
ב-5 בינואר 1993 גייטס נישא למלינדה פרנץ', ילידת-טקסס ובאותה עת אקדמאית ומורה פרטית לתכנות מחשבים ומתמטיקה. לזוג שתי בנות ובן. הם גרים בסמוך לאגם וושינגטון במדינת וושינגטון. ב-3 במאי 2021 הודיעו בני הזוג כי הם מפרקים את קשר הנישואין ביניהם, ובאוגוסט 2021 התגרשו.
מעבר לפעילותו במיקרוסופט, פרסם גייטס ספר בשם "עסקים במהירות המחשבה".
גייטס הקים יחד עם אשתו את קרן ביל ומלינדה גייטס בשנת 2000, העוסקת בתרומות למוסדות חינוך ומחקר רפואי. הוא ורעייתו לשעבר, היו מגדולי הפילנתרופים בעולם. תרומותיו של גייטס, במסגרת הקרן, נאמדות בכ-42.3 מיליארד דולר. בין השאר, תרם מלגות לימוד בהיקפים ניכרים לאוכלוסיות מוחלשות וסייע לקידום המלחמה במחלות, בפרט במחלות המאיימות על העולם השלישי.
גייטס יזם וקידם, יחד עם וורן באפט, את קמפיין התחייבות הנתינה, המעודד מיליארדרים לתרום את מרב הונם לצדקה.
בינואר 2000 פרש גייטס מתפקיד מנכ"ל מיקרוסופט, והוחלף על ידי סטיב באלמר. ב-2004 הוא נבחר לאיש השנה של המגזין טיים ול"גורו המושלם מספר 2" של ה"Financial Times" (במקום הראשון דורג פיטר דרוקר ובמקום השלישי ג'ק וולש).
ב-15 ביוני 2006 הודיע על התחלת תהליך פרישתו מתפקיד יושב ראש החברה, כדי להתמקד בפילנתרופיה. ב-30 ביולי 2018 עברו סמכויותיו במלואן למחליפו בתפקיד, ריי אוזי, בעוד גייטס נשאר חבר הנהלה. בדצמבר 2018 הוענק לביל גייטס "פרס איינשטיין" מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים.
ב-4 בפברואר 2014 הודיע גייטס כי הוא פורש מתפקידו כיושב ראש מועצת המנהלים של מיקרוסופט. במרץ 2020 דווח כי גייטס יפרוש גם מחברות בדירקטוריון החברה.
ב-2016 החליט נשיא ארצות הברית ברק אובמה להעניק לו ולרעייתו את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד הגבוה במדינה.
ב-2007 הקים גייטס קרן הון סיכון חדשה בשם Global Village, ביחד עם מארק צוקרברג, מייסד פייסבוק, אריק שמידט, יו"ר גוגל ועוד, במטרה להשקיע בחברות סטארט-אפ צעירות.
במרץ 2014 נשא הרצאה בוועידת TED על הצורך בהיערכות עולמית מול מגפה אפשרית. באוקטובר 2019 ערך גייטס כנס בשם Event 201 ובו דימה תרחיש של מגפה עולמית. חודש לאחר מכן, בנובמבר 2019, פרצה מגפת וירוס הקורונה.
ביל גייטס הוא שחקן ברידג' נלהב. שותפו בברידג' הוא וורן באפט.
בשנת 2021 פרסם את ספרו אסון אקלימי (How to Avoid a Climate Disaster)(אנ').
לקריאה נוספת

איילת כרמל, תיק אישי: 40 טייקונים בינלאומיים, ידיעות אחרונות - ספרי חמד - גלובס, 2006; עמ' 77–81
ביל גייטס, עסקים במהירות המחשבה, הוצאת משכל
מלקולם גלדוול, מצוינים, הוצאת זמורה ביתן, 2009
אלברט פיירפוינט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  30 במרץ 1905 קלייטון, ברדפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 ביולי 1992 (בגיל 87) סאות'פורט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 ידוע בשל:  עבודתו כתליין במשך כ-25 שנים
 
אלברט פיירפוינט (Albert Pierrepoint; ‏30 במרץ 1905 – 10 ביולי 1992) היה אחד התליינים המפורסמים ביותר בבריטניה במאה ה-20. במהלך 25 שנותיו כתליין הוציא להורג למעלה מ-400 נידונים, לרבות 200 פושעי מלחמה נאצים.
תולדות חייו

פיירפוינט נולד ביורקשייר. עיסוקם הצדדי של אביו ודודו כתליינים השפיע עליו ללכת בדרכם. בילדותו החל לעבוד במנסרה ומשבגר היה למוביל סחורות ובהמשך לבעל פאב. מ-1932 נכלל שמו ברשימת התליינים בבריטניה, כעיסוק מקביל לעבודתו האזרחית. תחילה היה עוזר תליין וב-1941 היה לתליין ראשי. ב-1943 נשא פיירפוינט אשה (שלמדה על עיסוקו כתליין רק לאחר נישואיהם). לא נולדו להם ילדים. הם התגוררו בקרבת מנצ'סטר.
ב-1956 התפטר פיירפוינט מתפקידו כתליין בנימוק של מחלוקת לגבי שכר הטרחה שהגיע לו, אם כי אפשר שגמר בדעתו להתפטר ממילא. הוא צבר בשירותו מוניטין כה טובים כתליין מקצועי, מאופק ודיסקרטי עד שמשרד הפנים הבריטי פנה אליו שיחזור בו מהתפטרותו, פנייה ללא תקדים אל תליין בבריטניה. הוא סירב. שמונה שנים אחר כך, ב-1964, בוטל עונש המוות בבריטניה.
בשנת 1974 פורסמה האוטוביוגרפיה שלו בשם Executioner: Pierrepoint. אפשר שבשלהי חייו הפך למתנגד לעונש המוות, אך טענה זו שנויה במחלוקת.
פיירפוינט ואשתו עברו בשלהי חייהם לגור בעיר סאות'פורט, ושם נפטר בשנת 1992.
שירותו כתליין

במהלך שירותו כתליין הוציא פיירפוינט להורג בתלייה נידונים בבריטניה, גיברלטר ומצרים ובאירלנד. כמו כן, המוניטין שצבר הביאו להזמנתו לגרמניה ואוסטריה לאחר מלחמת העולם השנייה כדי להוציא להורג פושעי מלחמה גרמנים, שנדונו למוות בסדרה של משפטים צבאיים שנערכו על ידי שלטונות הכיבוש הבריטים. בשנים 1945‏-1949 נסע אליהן בחשאי 25 פעמים כדי להוציא להורג 200 נידונים. רוב ההוצאות להורג נערכו בכלא המלין בגרמניה; לא פעם ביצע פיירפוינט תלייה של מספר נידונים ברצף. בין הנידונים הנאצים שתלה היו פרנץ הסלר, אברהרד שנגארט, יוהנה בורמן, אירמה גרזה, יוזף קרמר, מקס פאולי ואנטון טומאן וכן ויליאם ג'ויס וג'ון אמרי (בבריטניה). העיתונות גילתה את זהותו והוא הפך עקב כך למעין ידוען, המבצע את גזרי דין הצדק שנגזרו על הפושעים הנאצים. ההכנסה הנוספת לה זכה עקב ההוצאות להורג בגרמניה ואוסטריה איפשרה לו לחדול מלהוביל סחורות ולהפוך לבעל פאב.
מספר האנשים שפיירפוינט הוציא להורג איננו מוסכם: הוא לא גילה מעולם את המספר המדויק, וההערכות עליו הגיעו עד ל-608, אך ככל הנראה המספר הנכון הוא 435, מהם לפחות 17 נשים.
בשנת 2005 הופק סרט הקולנוע הבריטי "התליין האחרון" אודות חייו של פיירפוינט ועיסוקו כתליין, בו גילם טימותי ספול את דמותו. בשנה שלאחר מכן הופק אודותיו סרט דוקומנטרי. שתי ביוגרפיות נכתבו אודות פיירפוינט.
לקריאה נוספת

איתמר לוין, עדים ראשונים, עדויות ניצולים במחנה ברגן-בלזן, 1945, הוצאת אוצר המשפט, 2021
הערות שוליים

↑  תליות בבריטניה היו באחריות השריף המקומי, אשר מסר את ביצוען בידי אנשים שנכללו ברשימת התליינים של הכתר. התליינים לא עבדו במשרה מלאה אלא רק הוזמנו לתת שירות בעת הצורך וקיבלו תשלום על התלייה.
↑   עופר אדרת, התליין הבריטי של "המפלצת מבלזן", באתר הארץ, 7 באפריל 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419180205171  PLWABN: 9810658578405606  GND: 1173830200  ISNI: 0000 0000 3755 6089  LCCN: n99048191  NKC: hka2017947345  VIAF: 16558682   WorldCat (עם VIAF): 16558682 
הנרי פיירפוינט, אביו של אלברט
מרגרט מיטשל

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1900 אטלנטה, ארצות הברית 
 פטירה:  16 באוגוסט 1949 (בגיל 48) אטלנטה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות של אוקלנד 
 מקום מגורים:  Margaret Mitchell House & Museum 
 שם עט:  Margaret Mitchell 
 מקום לימודים:  מכללת סמית', The Westminster Schools 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן רומנטי 
 יצירות בולטות:  חלף עם הרוח, Lost Laysen 
 תקופת הפעילות:  מ-1936 
 בן או בת זוג:  Berrien Kinnard Upshaw (2 בספטמבר 1922–16 באוקטובר 1924)  John Robert Marsh (4 ביולי 1925–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הלאומי (1936)  Georgia Women of Achievement (1994)  Pulitzer Prize for the Novel (1937) 
 חתימה:   
 
מרגרט מיטשל (באנגלית: Margaret Mitchell;‏
8 בנובמבר 1900 - 16 באוגוסט 1949) הייתה סופרת אמריקאית. כתבה את הרומן "חלף עם הרוח", שיצא לאור ביוני 1936 והוסרט בשנת 1939.
ביוגרפיה

נולדה בעיר אטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה (דרום ארצות הברית). למדה במכללת סמית' שבמדינת מסצ'וסטס, אך הפסיקה את לימודיה בשנת 1918, וחזרה לביתה בעקבות מות אמה ממחלה. בהמשך התקבלה לעבודה בעיתון מקומי, וכתבה טור שבועי.
בעקבות שבירת קרסול, נכפתה עליה תקופת החלמה בביתה. בעלה, ג'ון מארש, נשלח להביא עבורה ספרים רבים מהספרייה, והציע שתכתוב ספר בעצמה. מיטשל החלה לכתוב את "חלף עם הרוח", עשתה שימוש בידע הרב שהיה לה בנושא מלחמת האזרחים האמריקנית (היא גדלה בדרום המובס), ושילבה בעלילה תכנים אישיים (אוטוביוגרפיים). סדר הכתיבה היה שרירותי לחלוטין (הפרק הראשון שנכתב היה הפרק האחרון). מיטשל לא שיתפה איש מלבד בעלה בכתיבה. בשנת 1929 היא החלימה והחליטה לזנוח את כתיבת הספר, על אף שהיה כתוב ברובו.
בשנת 1935 היא התבקשה ללוות מוציא לאור מחברת "מקמילן", בשם הווארד לייתם, שהגיע לאטלנטה במטרה למצוא כותבים דרומיים. לייתם התעניין בכתיבתה של מיטשל, והיא הגישה לו את היצירה החלקית שכתבה. לייתם התלהב, וחברת "מקמילן" שילמה למיטשל מקדמה, כדי שתסיים לכתוב את הפרק הראשון של הספר. מיטשל סיימה לכתוב במרץ 1936, וב-30 ביוני 1936 הספר יצא לאור.
הספר נמכר בהצלחה רבה, וזיכה את מיטשל בפרס פוליצר בשנת 1937. הספר נחשב לאחד הספרים הנמכרים ביותר בהיסטוריה. עם זאת, מיטשל לא פרסמה עוד ספרים, והוא נשאר ספרה היחיד.
המפיק דייוויד סלזניק רכש את זכויות ההסרטה של הספר תמורת כ-50 אלף דולר, והפיק את הגרסה הקולנועית של "חלף עם הרוח". הצילומים החלו בדצמבר 1938 והסתיימו בנובמבר 1939, ולתפקידים הראשיים בחר סלזניק בקלארק גייבל (רט באטלר) ובוויוויאן לי (סקרלט אוהרה). תקציב ההפקה היה 4 מיליון דולר, והקרנת הבכורה נערכה באטלנטה ב-15 בדצמבר 1939. הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר, ונחשב לאחד הסרטים המצליחים והידועים ביותר בהיסטוריה.
באוגוסט 1949 נפצעה מיטשל באורח קשה בתאונת דרכים באטלנטה (נהג מונית פגע בה בעת שחצתה את הכביש). היא מתה מפצעיה אחרי חמישה ימים בבית החולים גריידי, בגיל 48, ונקברה באטלנטה.
ראו גם

פלאפר
לקריאה נוספת

Darden Asbury Pyron, Southern Daughter: the Life of Margaret Mitchell, Oxford University Press, 1991 (הספר בקטלוג ULI)
Jane Eskridge (ed.), Before Scarlett: Girlhood Writings of Margaret Mitchell, Hill Street Press, 2000 (הספר בקטלוג ULI)
Anita Price Davis, The Margaret Mitchell Encyclopedia, McFarland & Co., 2013 (הספר בקטלוג ULI)
ליידן

ליידן - השער המערבי לעיר העתיקה
תחנת הרכבת ליידן מרכז
לַיידֶן (בהולנדית: Leiden, ‏האזנהקובץ:Nl-Leiden.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר הולנדית, בת כ-120,000 תושבים.
ליידן שוכנת מצפון להאג, במרכז הפוליטי והתרבותי של הולנד ההיסטורית. העיר נוסדה ככל הידוע במאה ה-12, ובמרכזה מספר מבנים, ששימשו בסיס להתרחבותה (המפורסמים בהם: מבנה המצודה העגולה, המצוי על תל מלאכותי וכנסיית פיטר). העיר בנויה על מספר רב של תעלות ועליהן מאות גשרים. אמצעי התחבורה המרכזי בתוככי העיר הוא אופניים ולעיר כביש טבעתי מרכזי, שנתיבו חופף ברובו את התעלה המקיפה אותה.
היסטוריה

בשנת 1574 הטילו הספרדים על העיר מצור ממושך (כשנה), שאיים על שלומה. המצור הוטל במסגרת מלחמת הכיבוש הספרדי של דרום הולנד. לבסוף, הצליחו תושבי העיר להניס את הספרדים. הניצחון הושג על ידי צבא של אנשי המקום, בראשות וילם השתקן, אשר פרץ את תעלות העיר וגרם להצפת הכוח הצר על העיר. עד היום חוגגים מדי שנה ב-3 באוקטובר את הניצחון, בפסטיבל הנמשך יומיים.
בעקבות הניצחון וכאות הערכה לעמידת תושבי העיר במלחמה, הוקמה בעיר בשנת 1575 אוניברסיטת ליידן, האוניברסיטה הראשונה בהולנד (8 בפברואר 1575). עד היום האוניברסיטה היא המרכז התרבותי החשוב ביותר של האזור. היא נודעת בעיקר בלימודי הרפואה והמשפטים. חלק ממבניה המקוריים נשתמרו עד היום, ובכללם "מבנה האקדמיה" הבנוי על תעלה רחבה באחד הרחובות היפים במדינה כולה (ראפנבורך סטראאט). כמו כן מצוי בה בית החולים האוניברסיטאי הנודע.
בעיר ליידן נולד וגדל הצייר ההולנדי רמברנדט ואן ריין (ביתו היה סמוך למעגן המרכזי שבכיכר העיר).
מבנים בולטים

בעיר מבנים מרשימים, מספר רב של מוזיאונים, גנים בוטניים ואוכלוסייה מסבירת פנים. לעיר שני מעגני שיט קטנים וציוריים, מרכז מסחרי המצוי בעיקרו בשני רחובות / תעלות. ניתן לראות בה גם מהגרים מארצות רבות, בהן מדינות צפון אפריקה, המזרח התיכון, אינדונזיה ועוד.
מוזיאונים בולטים:
מוזיאון אתני - מקיף את רוב תרבויות העולם, כולל הקולוניות ההולנדיות באינדונזיה.
מוזיאון הטבע "נאטורליס" - מציג תערוכות פוחלצים מרשימות של בעלי חיים מכל הסוגים וכן שלדי דינוזאורים ומצגות טבע ומדע אינטראקטיביות לילדים.
המוזיאון העירוני "לאקנהל" - מציג עבודות של רמברנדט וציירים הולנדים בני האזור.
מוזיאון ארכאולוגי.
בעיר ובסביבתה מספר רב של פארקים ואזורים ירוקים, ובראשם - "ליידס האוט" (פארק ליידן) ובו פינת חי גדולה ומרשימה עם עדרי איילים, עופות, בריכות מים ומתקני שעשוע לילדים.
יהודים

לעיר היסטוריה יהודית ארוכה, עליה מעיד בית הכנסת רב המידות. רוב האוכלוסייה היהודית הושמדה בשואה, כפי שקרה לרובה המכריע של קהילת הולנד. כיום משרת בית הכנסת מספר מצומצם של מתפללים ואת פעילות הקהילה באזור, בעיקר בחגים. כמו כן הוא מהווה מרכז יהודי לסטודנטים ישראלים.
בספריית אוניברסיטת ליידן מצוי, בין השאר, "כתב יד ליידן", כתב היד החשוב ביותר של התלמוד הירושלמי, משום היותו היחיד ששרד במלואו, שהיה הבסיס להדפסה הראשונה של הירושלמי (ונציה ה'רפ"ג).
זלמן סנדר כהנא שפירא

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1851? ה'תרי"א 
 פטירה:  15 בפברואר 1923 (בגיל 72 בערך) כ"ט בשבט ה'תרפ"ג 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 15 בפברואר 1923 
 תלמידיו:  יעקב קמנצקי, איסר יהודה אונטרמן 
 אב:  Yaakov Shapira 
 צאצאים:  אברהם דוב כהנא שפירא 
 
הרב שלמה זלמן סנדר כהנא שפירא (תרי"א 1850/1851– כ"ט בשבט תרפ"ג 15 בפברואר 1923) שימש עד עלייתו לארץ ישראל כרבה של העיירה קרינקי בפולין.