stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת גדוד רפואה 281
הערות שוליים

↑  ספר זיכרון לזכרם של הרופאים שמצאו את מותם במערכות ישראל ובמדי צה"ל; הוצאת ההסתדרות הרפואית בישראל סניף תל אביב, עמ' 75, 2000
אסיד ג'אז

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  ג'אז פיוזן, מוזיקת נשמה, דיסקו, ג'אז רוק, מוזיקת היפ הופ, פאנק (Funk)
 מקורות תרבותיים:  שנות ה-80 של המאה ה-20, הממלכה המאוחדת
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 נגזרות:  נו ג'אז, ג'אז ראפ, אסיד האוס
 
אסיד ג'אז (באנגלית: Acid jazz) הוא סגנון מוזיקלי שהתפתח בשנות ה-80 וה-90 של המאה העשרים בדרום אנגליה ומשלב אלמנטים של מוזיקת נשמה, פאנק, דיסקו, ביטים חוזרים והרמוניה מודאלית.
באסיד ג'אז קיימת קשת רחבה של הרכבי ביצוע, החל מסמפלר ותקליטן ועד לנגנים שמנגנים חי על כלים לא אלקטרוניים ומציגים לראווה אינטרפרטציה ג'אזית.
יש הרואים בסגנון זה תחייה מחודשת של סגנונות כגון: ג'אז פאנק, מוזיקת נשמה וג'אז פיוז'ן על ידי תקליטנים מובילים כמו נורמן ג'יי, גילס פיטרסון ופטריק פורג'.
מאפיינים

את שמו של הז'אנר טבע ג'יל פיטרסון, והמותג הוקם על ידי באנגס, אדי פילר וג'יל. השם מתייחס לז'אנר acid house, שהיה פופולרי במועדונים בבריטניה בשנות השמונים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4363822-3 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרטת גדוד 55 גבעתי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 מיקום:  רחובות 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°54′08″N 34°48′30″E﻿ / ﻿31.9023°N 34.808311111111°E﻿ / 31.9023; 34.808311111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אנדרטת גדוד 55 גבעתי(למפת גוש דן רגילה) אנדרטת גדוד 55 גבעתי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 55 גבעתי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטת גדוד 55 גבעתי  he אנדרטת גדוד 55 גבעתיhe אנדרטת גדוד 55 גבעתימפת  __ רחובות (in English: Rehovot) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממזרח: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) מדרום: __ קריית עקרון (in English: Kiryat Ekron), __ מועצה אזורית ברנר (in English: Brenner Regional Council) ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב ומצפון: __ נס ציונה (in English: Ness Ziona) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גדוד 55 בקו עיינות-נטעים
אנדרטת גדוד 55 של חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות נמצאת בגינה קטנה במפגש הרחובות שדרות ח"ן והרצל ברחובות.
רקע היסטורי

ב-15 במאי 1948 הטיל שמעון אבידן על רפאל ורדי שהיה מפקד הלה"ד (לשכת ההדרכה) החטיבתית, להקים תוך 24 שעות גדוד חמישי בחטיבה שייקרא גדוד 55 שתפקידו יהיה למלא את החלל בגזרה הצפונית של מרחב החטיבה (נפת "אפרים") נגד הצבא המצרי. הגדוד הורכב ממגויסי רחובות, נס ציונה, וראשון לציון וכן ממדריכי לה"ד. אבידן נפגש עם ראשי היישובים בנפה ושכנע אותם, לא בקלות, למסור את הנשק שברשותם לגדוד החדש.
הגדוד החדש החזיק וייצב את החזית בקו עיינות- נטעים, שלט על כך נמצא בכניסה לעיינות. ביחד עם גדוד 51 השתתף בכיבוש יבנא. השתתף במבצע יואב לפריצת הדרך לנגב. לוחמי הגדוד נכנסו ראשונים ליד מרדכי. כן השתתף הגדוד במצור על כיס פלוג'ה.
ב-12 בדצמבר 1948 פורק הגדוד ופלוגותיו פוזרו בחטיבה. פלוגה אחת השתתפה בכיבוש משלטי רמת הכובש והדפה את התקפות העיראקים, רוב חללי הגדוד הם מקרבות אלה.
אתר ההנצחה

בהתחלה היה האתר מורכב רק מסלע שחם אדום עליו חקוקות המילים גדוד 55 ופירוט הקרבות בהן השתתף הגדוד: זרנוגה, קוביבה, מע'אר, גזר, יבנה ברקה, בית דראס, איסדוד, חתה, כרתיה, כאוכבה פלוג'ה, עיראק אל מנשיה, עיראק סואידן, ברברה, יד מרדכי.
לאחר מכן נוספו לוחות זיכרון עם פירוט הקרבות וכן שמות הנופלים.
לקריאה נוספת

מרדכי בר-און, 'גבעתי' כמו כולם: קורות גדוד 55 במלחמת העצמאות, העמותה לחקר כוח המגן על שם ישראל גלילי, 2009
חטיבת גבעתי במלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, עמ' 554 - 556, 1959.
אנדרי אמלריק

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1938 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  12 בנובמבר 1980 (בגיל 42) גוודלחרה, ספרד 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות הרוסי סן-ז'נביאב-דה-בואה 
 מקום לימודים:  הפקולטה להיסטוריה של אוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 יצירות בולטות:  האם תמשיך ברית המועצות להתקיים עד 1984? 
 חתימה:   
 
אנדרי אמלריק (ברוסית: Амальрик, Андрей Алексеевич;‏ 12 במאי 1938 – 12 בנובמבר 1980) היה סופר, היסטוריון ומחזאי רוסי. אמלריק היה דיסידנט, מאנשי תנועת החופש בברית המועצות. זכה לפרסום במערב בשל ספרו מ-1970: "האם תמשיך ברית המועצות להתקיים עד 1984?".
ביוגרפיה

אנדרי אמלריק נולד במוסקבה בשנת 1938, בשיאה של תקופת הטיהורים הגדולים. אביו היה היסטוריון וארכאולוג שלחם במלחמת העולם השנייה. האב נאסר לאחר שהביע ביקורת על כישוריו הצבאיים של סטלין, אך שוחרר לאחר זמן קצר ושב ללחום בחזית, נפצע ושוחרר מהצבא האדום כנכה. לאחר תום המלחמה מנעו השלטונות מהאב מלהמשיך בלימודיו האקדמיים, על רקע עברו הפוליטי. קשיי האב דרבנו לימים את הבן להיות היסטוריון.
בתקופת לימודיו התיכוניים גילה אמלריק חוסר מנוחה, הוא נהג להיעדר מן הלימודים וסולק מלימודיו לפני השלמתם. למרות זאת, התקבל לאוניברסיטת מוסקבה ובשנים 1959–1963 היה סטודנט בפקולטה להיסטוריה. אמלריק סולק מלימודיו לאחר שכתב עבודה בגנות מה שנקרא בתקופה הסובייטית בשם "מדע סובייטי" (כדוגמת המונח "מדע גרמני" שהוטבע על ידי המשטר הנאצי), ואף כפר בדעה המקובלת שמוצאם של הרוסים הוא מן הסלבים, אלא, שלדעתו מוצאם מלוחמים וסוחרים סקנדינבים ויוונים.
ביוגרפיה > רדיפת השלטונות

ללא תואר אקדמי עסק אמלריק בעבודות שונות, כתב חמישה מחזות שלא הודפסו והיה נושא למעקב של הק.ג.ב., שהוביל להעמדתו לדין בשנת 1965 באשמת "פרזיטיות" (מונח שהודבק בתקופה הסובייטית לאנשים שלא הלכו בתלם ובעיני השלטונות נחשבו כלא מועילים לחברה), ואמלריק נדון לשנתיים וחצי שנות גלות בסיביר. אמלריק שוחרר כעבור זמן לא רב, אך נעצר שנית ונשלח לגלות לחווה חקלאית ליד העיר טומסק בסיביר. (את גלותו בסיביר תיאר אמלריק מאוחר יותר בספרו "מסע כפוי לסיביר", שראה אור בשנת 1970).
בהשתדלות עורך דינו שוחרר אמלריק בשנת 1966 וחזר למוסקבה.
ביוגרפיה > דיסידנט

במוסקבה נקט אמלריק בפעולות מחאה נגד השלטונות. בשנת 1966, בזמן שנערך משפטם של אנדרי סינייבסקי ויולי דניאל, עמדו אמלריק ודיסידנטים נוספים במשמרות מחאה ליד בית המשפט. אמלריק לא היסס להביע את דעותיו בפני עיתונאים, לרבות מתן ריאיון לכתב טלוויזיה אמריקאי.
לאחר פלישת כוחות ברית המועצות וברית ורשה לצ'כוסלובקיה באוגוסט 1968, הוגבר לחץ השלטונות על אנשי הרוח ובדירתו של אמלריק נערכו שני חיפושים.
ביוגרפיה > "האם תמשיך ברית המועצות להתקיים עד 1984?"

ספרו של אנדרי אמלריק, שנתן לו פרסום עולמי והנציח את שמו בהיסטוריה של ברית המועצות הופיע בשנת 1970. "האם תמשיך ברית המועצות להתקיים עד 1984?" היא מסה ארוכה, המנסה לנבא את עתידה של ברית המועצות, לאור ניתוח מצבה הפנימי והחיצוני ולענות על שאלת סיכויי המשך קיומה. מסקנתו של אמלריק היא כי גורלה של ברית המועצות נחרץ. אמלריק הביא לכך שלוש סיבות עיקריות:
היותה מוקפת באויבים: מדינות המערב מחד וסין (בעת המתיחות הצבאית ששררה בין שתי המדינות בעת כתיבת הספר) מאידך.
המתחים האתניים בקרב קבוצות האוכלוסייה השונות בברית המועצות, במיוחד בין "כחולי העיניים" - הרוסים לבין חומי עיניים" - העמים הטורקים ברפובליקות הדרומיות.
כישלונה של ברית המועצות לבנות חברה המבוססת על חוק ומשפט.
בעת כתיבת הספר ב-1969 רצה אמלריק להכניס לשמו של הספר את שנת 1980, הואיל והיה זה מספר עגול, אך שוכנע על ידי ידידים לשנותו ל-1984, כדי לתאמו עם תחזיתו האפוקליפטית של ג'ורג' אורוול בספרו "1984".
ברית המועצות הצליחה להתקיים אמנם עד לסוף שנת 1991, אך שנת 1984 הייתה אבן דרך במסלול שהוביל לפירוקה, משום שסימלה את עליית כוחו של מיכאיל גורבאצ'וב, אשר בראשית שנת 1985 יהפוך לשליטה של ברית המועצות ובהמשך יגשים רפורמות שיביאו לפירוקה.
תחזיתו של אמלריק לא התאמתה בשתי נקודות עיקריות:
ברית המועצות לא התפרקה כתוצאה מעימות צבאי עם סין.
ברית המועצות לא התפרקה בשנת 1984 אלא בשנת 1991.
אולם במבחן התוצאה עמד אמלריק בכבוד, תחזיתו התגשמה וברית המועצות אכן התפרקה.
בספרו כתב אמלריק כי התפרקות ברית המועצות תבוא באחת משתי דרכים: או שהשלטון בה יעבור לידי כוחות קיצוניים תוך כדי אנרכיה ואלימות, או שפירוקה יבוצע בדרכי שלום ויביא ליצירת חבר עמים כדוגמת חבר העמים הבריטי או השוק האירופי המשותף. במציאות התגשמה הדרך השנייה.
ביוגרפיה > מאסרו בשנית

לאחר פרסום ספרו נוצרו קשרים בינו לבין עיתונאי חוץ, דבר שהביא למעצרו בשנית בנובמבר 1970 והוא נדון לשלוש שנות מאסר במחנה עבודה באזור קולימה שבצפון מזרח סיביר. בתום תקופת מאסרו הוארך המאסר לשלוש שנים נוספות, אך מפני שחלה בדלקת קרום המוח וכמעט נפטר, ועקב מחאות מן המערב הוא שוחרר כעבור שנה ונגזר עליו להמשיך בגלותו בקולימה. אמלריק חזר למוסקבה רק בשנת 1975. כדי להפטר ממנו הציעו לו השלטונות, אף על פי שלא היה יהודי, כי יהגר ביחד עם אשתו לישראל, שהייתה מקום הגירה אפשרי באותה עת. הוא סירב להצעה.
ביוגרפיה > גלות ממולדתו

ב-13 בספטמבר 1975 נעצר אמלריק בשלישית, בעילה שהתגורר במוסקבה ללא היתר, והוא היה צפוי על כך לעונש של שנת מאסר. הק.ג.ב. העמיד בפניו את הברירה, לצאת לגלות מרוסיה או להיענש במאסר, ואמלריק ובני משפחתו בחרו בגלות וב-1976 היגרו להולנד. בהולנד קיבל אמלריק משרה באוניברסיטת אוטרכט ולאחר מכן יצא לארצות הברית ללימודים ולסדרת הרצאות. לבסוף השתקע אמלריק בבית שרכש בצרפת, מקום שבו כתב את ספרו "מפנקסו של מהפכן".
ביוגרפיה > מותו והתפרקות ברית המועצות

ב-12 בנובמבר 1980 היו אמלריק, אשתו ושני גולים נוספים מברית המועצות בדרכם מצרפת, במכוניתו של אמלריק, למדריד, בירת ספרד על מנת להשתתף בוועידה של נציגים מן הגוש המזרחי ומן המערב שעמדה לדון בהסכמי הלסינקי. ליד העיר גוודלחרה החליקה מכוניתו של אמלריק על הכביש הרטוב והתנגשה במשאית שבאה מולה. אנדרי אמלריק נהרג במקום. יתר הנוסעים נפצעו קלות. אנדרי אמלריק הובא לקבורה בבית עלמין בפריז. בן 42 שנים היה במותו. מאז שנת 1990 החלו ספריו ומאמריו של אמלריק להיות מופצים באופן חופשי בברית המועצות.
בשל מותו בטרם עת לא זכה אנדרי אמלריק לחזות בהתגשמות נבואתו. עם זאת, ב-25 בדצמבר 1991, התפרקה ברית המועצות ובכך נבואתו של אמלריק התגשמה, אך באיחור של שבע שנים.
לקריאה נוספת

Notes of a revolutionary, Publisher: Alfred A. Knopf, 1982.
Involuntary Journey to Siberia, Publisher: Harcourt Brace Jovanovich, 1970.
אנטל ואגו

אנטל "טוני" וייס-ואגו (בהונגרית: Antal Vágó; פאסטו, 9 באוגוסט 1891 – בודפשט, דצמבר 1944) היה כדורגלן יהודי-הונגרי, שחקן נבחרת הונגריה בכדורגל. זכה עם קבוצתו ב-8 תוארי אליפות הונגריה (1914, 1917–1923). ייצג את הונגריה באולימפיאדת סטוקהולם (1912). בימים האחרונים של שנת 1944 בעת מלחמת העולם השנייה נרצח, נורה ככל הנראה למוות ונזרק לדנובה על ידי אנשי מפלגת צלב החץ.
הוא אחיו המבוגר של הכדורגלן והמאמן זולטאן ואגו.
קורות חיים

נולד בשם אנטל וייס בפאסטו, למשפחה יהודית. אנטל היה אחד מ"נערי וייס" עם אחיו, זולטאן, שהיה צעיר ממנו בשנה. אנטל בעט ברגל שמאל וזולטאן בעט ברגל ימין. באליפות הונגריה של 1908/09 הוא כבר שיחק בקבוצת הנוער של "מועדון התעמלות של הבירה" ומייד לאחר מכן בקבוצה הבוגרת.
בשנת 1911 הוחתמו שני האחים על ידי מ.ט.ק. בודפשט, שנחשבה למועדון של יהודים. הוא שיחק ב-180 משחקים עד לשנת 1924. בגיל 18 צורף לנבחרת הונגריה בכדורגל שניצחה את אוסטריה ושיחק בתפקיד קשר שמאלי. בין 1908 ל-1917 הופיע בנבחרת הכדורגל של הונגריה 17 פעמים, כולל באולימפיאדת סטוקהולם (1912).
לקריאה נוספת

Antal Vágó Bio, Stats and Results
Antal Zoltán – Hoffer József: Alberttől Zsákig, Budapest, Sportkiadó, 1968
Rejtő László – Lukács László – Szepesi György: Felejthetetlen 90 percek, Budapest, Sportkiadó, 1977, ISBN 963-253-501-4
הערות שוליים

↑  ביום הזה נרצח אנטל ואגו קורבן הפשיזם ההונגרי (בהונגרית)
↑  "A holokauszt és a magyar labdarúgás". Magyar Labdarúgó Szövetség.
↑  נערי וייס הנפלאים, מאמר מעיתון אוי קלט, עיתון הקהילה היהודית בהונגריה. (בהונגרית)
אנטל דוראטי

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1906 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  13 בנובמבר 1988 (בגיל 82) Gerzensee, שווייץ 
 שם לידה:  Deutsch Antal 
 מוקד פעילות:  אירופה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1930–1988 (כ־58 שנים) 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  אנגלית, הונגרית 
 צאצאים:  Tonina Dorati 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (1983)  פרס בארטוק-פאסטורי (1986)  פרס דיטסון לניצוח 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטל דוראטי (במקור דויטש, בהונגרית: Doráti Antal‏; 9 באפריל 1906 – 13 בנובמבר 1988) היה מנצח ומלחין יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה

דוראטי נולד בבודפשט, שבאוסטרו-הונגריה לשעבר (כיום בירת הונגריה), לאב שהיה כנר בתזמורת הפילהרמונית של בודפשט. הוא למד באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, הלחנה אצל זולטאן קודאי וליאו ויינר, ופסנתר אצל בלה בארטוק. בין עמיתיו לכיתתו באקדמיה היו מתיאש שייבר ועדן פרטוש. הופעת הבכורה שלו בניצוח הייתה בשנת 1924 עם בית האופרה של בודפשט.
במהלך הקריירה שלו ניצח על תזמורת מינסוטה בשנים 1949 - 1960, על תזמורת רשות השידור הבריטית משנת 1963 עד 1966 ועל התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם. משנת 1970 עד 1975 ניצח על התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בוושינגטון ובין השנים 1975 ל-1978 היה מנצחה על הפילהרמונית המלכותית בלונדון.
דוראטי הלחין גם יצירות אחדות, ביניהן אופרה "הנבחרים", קונצ'רטו לצ'לו, רביעיית מיתרים ווריאציות לפסנתר על נושא של בארטוק.
את ההקלטה הראשונה שלו עשה עם הפילהרמונית של לונדון בשביל חברת HMV ("קול אדוניו", His Master’s Voice). במהלך הקריירה שלו הקליט דוראטי מעל 600 תקליטים.
דוראטי התאזרח רשמית בארצות הברית החל משנת 1947.
ביוגרפיה > קריירה

דוראטי התפרסם בעיקר בהקלטותיו למוזיקה של צ'ייקובסקי. הוא היה המנצח הראשון שהקליט את כל שלושת הבאלטים של צ'ייקובסקי - אגם הברבורים, היפהפייה הנמה ומפצח האגוזים - בשלמותם. הקלטות אלה נערכו בשנת 1954, לחברת ההקלטות מרקורי, עם התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס, ששמה שונה בהמשך לתזמורת מינסוטה, כחלק מסדרת "נוכחות חיה" המפורסמת שלהם. כל שלושת הבאלטים הופצו תחילה בנפרד, אבל אחר כך הופצו מחדש באלבום של שישה תקליטים אריכי-נגן. דוראטי לא חזר להקליט את "אגם הברבורים", אבל הוא הקליט בסטריאו את "היפהפייה הנמה" (שוב במלואו) עם תזמורת הקונצרטחבאו לחברת פיליפס - כל זאת במשך תקופה של עשרים ושבע שנים. כמו כן הקליט את כל ארבע הסוויטות התזמורתיות של צ'ייקובסקי עם תזמורת פילהרמוניה החדשה והיה המנצח הראשון שהקליט את "הפתיחה 1812" עם תזמורת מיניאפוליס ובלוויית תותחים אמיתיים, תזמורת כלי נשיפה ממתכת ופעמוני כנסייה. בין הקלטותיו גם שש הסימפוניות של צ'ייקובסקי עם התזמורת הסימפונית של לונדון. הקלטותיו הועברו לתקליטורים.
נוסף לכל אלה, גם היה הראשון להקליט את הבלט "קופליה" של ליאו דליב, עם תזמורת מיניאפוליס. ההקלטה הדיגיטלית שעשה לפולחן האביב של סטרווינסקי זיכתה אותו ב"גראן פרי דו דיסק" הצרפתי.
דוראטי החזיק במשרת מנצח ראשי בתזמורות הבאות:
התזמורת הסימפונית של דאלאס (1945 - 1948)
התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס (מאז שונה שמה לתזמורת מינסוטה) (1949 - 1960)
תזמורת רשות השידור הבריטית (BBC) (1963 - 1966), שנפרדה ממנו בחיבה בנגינת יצירותיו, סימפוניה בחמישה פרקים וסוויטת מדריגל.
התזמורת הפילהרמונית המלכותית של סטוקהולם (1966 - 1970). עם תזמורת זו הקליט את הסימפוניה הראשונה והשנייה שלו, "Querela Pacis" בחברת BIS. הוא הוציא את התזמורת הזאת לסיורי הקונצרטים הראשונים שלה מאז ייסודה.
התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בוושינגטון הבירה (1970 - 1977), שאותה הציל מפשיטת רגל ומשביתת נגנים.
תזמורת דטרויט (1977 - 1981), שאת רמתה שיקם למעמד בינלאומי באולם הקונצרטים המשופץ שלה.
התזמורת הפילהרמונית המלכותית (1975 - 1979)
דוראטי ניצח על הופעת הבכורה העולמית של הקונצ'רטו לויולה של בארטוק, (שהושלם על ידי טיבור שרלי), עם התזמורת הסימפונית של מיניאפוליס, בשנת 1949. הוא ערך הקלטות רבות, בייחוד יצירות מאת בארטוק וקודאי וההקלטה המלאה הראשונה של הסימפוניות שכתב יוזף היידן, עם תזמורת פילהרמוניה הונגריקה, וכן יצירות רבות אחרות משלו, ביניהן גם חלק מן האופרות.
מלבד היצירות המקוריות שהלחין, גם עיבד יצירות משל יוהאן שטראוס הבן לבלט נשף הסיום, כמו גם הלנה היפה וכחול הזקן של אופנבאך, ויריד בסורוצ'ינסק של מוסורגסקי.
האוטוביוגרפיה שלו Notes of Seven Decades יצאה לאור בשנת 1979. בשנת 1983 העניקה המלכה אליזבת השנייה לדוראטי תואר אביר כבוד של האימפריה הבריטית.
דוראטי נפטר בגרצנזה, שווייץ.
אלכסנדר טאראנובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באוגוסט 1885 ניז'נייה-צ'ירסק, מחוז דון השני, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 הוצאה להורג:  8 באוקטובר 1938 (בגיל 53) קוטלאס מחוז ארכנגלסק ברית המועצות ברית המועצות
 השתייכות:   צבא האימפריה הרוסית.  הצבא האדום הצבא האדום.
 תקופת הפעילות:  1907 – 21 בדצמבר 1930 (כ־23 שנים)
 דרגה:  גנרל-מיור
 תפקידים בשירות
 מפקד האוגדה הלא אורגנית הרוסית בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה. 
 
אלכסנדר טאראנובסקי (ברוסית: Александр Тарановский;‏ 1 באוגוסט 1885, ניז'נייה-צ'ירסק, מחוז דון השני, האימפריה הרוסית – 8 באוקטובר 1938, קוטלאס, מחוז ארכנגלסק, ברית המועצות), היה גנרל-מיור רוסי, אשר כיהן לזמן קצר כמפקד האוגדה הרוסית בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, ובהמשך כיהן כראש מטה הארמייה ה-3 של הצבא האדום במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית.
תחילת הקריירה

טאראנובסקי נולד למשפחת איכרים קשי יום באזור מחוז וולגוגרד של ימינו וב-15 באוקטובר 1907 סיים את המכללה הצבאית בטביליסי במגמת גאודזיה. ב-18 במרץ 1908 נשלח לביצוע מדידות טופוגרפיות באזור המפרץ הפיני ושפך הנייבה. מאפריל 1909 לימד גאודזיה באקדמיה הצבאית בטביליסי ובשלהי אותה שנה הוצב שוב בגזרה הפינית ומונה לפקד על פרישת רשת טריאנגולציה באזור. ב-14 בינואר 1910 מונה לתפקיד שדה, כקצין רגלים בחטיבה ה-1 בפינלנד. ב-6 באוקטובר 1912 הועבר לתפקיד מטה במפקדת הצבא במיקולאייב וב-14 באפריל 1913 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד גדוד בחטיבת הגרנדירים השנייה.
מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה שירת טאראנובסקי בתפקידי מטה בחטיבתו. בשלהי 1916 הועברה החטיבה ה-2 ביחד עם החטיבה ה-4 בפיקודו של מיור-גנרל לאונטייב לסלוניקי ושם הרכיבו כוח משותף עליו הופקד מיכאיל דיטריכס. ביולי 1917 צורפו שתי חטיבות נוספות לכוח הרוסי וביחד הן הרכיבו אוגדה לא אורגנית. בעת הזו כיהן טאראנובסקי כראש מטה החטיבה ולפי מרבית המקורות שהה ברוסיה.
ב-2 ביוני 1917 הועלה טאראנובסקי לדרגת מיור גנרל. לאחר מהפכת פברואר, נקרא מיכאיל דיטריכס בבהילות למטה הכללי הרוסי, ביולי מונה טאראנובסקי רשמית למחליפו, אך רק באוקטובר הגיע מרוסיה לחזית והחל את תפקידו בפועל. באוגדה הרוסית שמנתה 18,000 לוחמים החלו בעיות משמעת פנימיות ועימותים קשים בין חיילים לקצינים ובין תומכי מהפכת אוקטובר ומתנגדיה. בינואר 1918 פורק מרבית הכוח הרוסי בחזית המקדונית מנשקו, חלק מהחיילים נכלאו, כמה עשרות מתנדבים צורפו לשורות הכוח הסרבי והגנרל טאראנובסקי חזר למולדתו, שוחרר מצבא האימפריה והתנדב לשורות הצבא האדום.
שלהי הקריירה ואחריתו

באביב 1918 מונה לראש מטה האוגדה ה-1 ה"עבר קווקזית" ולחם במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית. בין ה-20 באוקטובר ל-2 בנובמבר 1920 כיהן כראש מטה הארמייה ה-3 של הצבא האדום בחזית הפולנית ובהמשך כיהן בצוות המשא ומתן הרוסי לגיבוש תנאי הסכם ריגה. במהלך 1921 כיהן כמפקד האוגדה ה-17 וה-4, אך בשלהי אותה שנה הורחק מתפקידי שדה ומונה לראש מחלקת הקרטוגרפיה באזור ארכנגלסק. ב-21 בדצמבר 1930 נעצר טאראנובסקי על ידי סוכני המשטרה החשאיתבמסגרת טיהור האביב(רו') שביצע יוסיף סטלין בצבא האדום ומטרתו הייתה להוציא משורותיו את כל הקצינים ששירתו בצבא האימפריה הרוסית.
טאראנובסקי הועמד לדין וכפר באשמה, אך נידון ל-3 שנות מאסר ונשלח לגולאג בקוטלאס. עם שחרורו, התיישב בעיר ארכנגלסק ועבד ברשות המקומית כמנהל המחלקה לגאודזיה ורישום מפות. טאראנובסקי נעצר מספר פעמים בידי סוכני המשטרה החשאית בעוון חתרנות וב-30 בדצמבר 1937 הועמד לדין באשמת בגידה. ב-8 באוקטובר 1938 הוצא טאראנובסקי להורג על ידי כיתת יורים. ב-15 בספטמבר 1989 טיהר משרד ההגנה הסובייטי את שמו של טאראנובסקי וקבע כי הוצא להורג שלא בצדק.
ראו גם

האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  האימפריה הרוסית במלחמת העולם הראשונה, "אישים: הגנרל אלכסנדר טאראנובסקי", באתר grwar.ru (ברוסית).
1 2 3  הגנרל אלכסנדר טאראנובסקי - ביוגרפיה, אתר grwar.ru (ברוסית).
1 2  פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-חזית סלוניקי" באתר גוגל ספרים (באנגלית).
↑  וילארי לואיג'י, החזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, עמודים 186–187, באתר us.archive.org (באנגלית).
↑  אנצקלופדיה לתולדות מלחמת העולם הראשונה, "חזית סלוניקי במלחמת העולם הראשונה", באתר גוגל ספרים, (באנגלית).
↑  א.יו.פאבלוב, הצבא הרוסי בחזית המקדונית במלחמת העולם הראשונה, 1997, באתר genstab.ru (ברוסית).
↑  הגנרל אלכסנדר טאראנובסקי, באתר magister.msk.ru (ברוסית).
↑  בעת ההיא כונתה המשטרה החשאית "הדירקטוריון הפוליטי של ברית המועצות" והיה זה גוף שהוקם לאחר פירוק הצ'קה ולפני הקמת הנ.ק.ו.ד.
אלכס מרפי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בדצמבר 1997 (בן 26) קורק, אירלנד 
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-2016 
 מקום לימודים:  אקדמיית ליר  St. Francis College Rochestown 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכס מרפי (באנגלית: Alex Murphy; נולד ב-26 בדצמבר 1997) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אירי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בתור קונור מקסוויני בסרט הקומדיה "העבריינים הצעירים" משנת 2016, עליו קיבל מועמדות IFTA לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי. הוא חזר על תפקידו בסדרת הטלוויזיה משנת 2018 באותו שם, בהפקת ה-BBC.
ביוגרפיה

מרפי נולד בשנת 1997. הוא גדל במחוז קורק.
קריירה

בשנת 2016 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "העבריינים הצעירים". על משחקו היה מועמד לפרס השחקן הטוב ביותר בטקס פרס הקולנוע והטלוויזיה האירי. בשנת 2018 הוא חזר על תפקידו בעיבוד לסדרת הטלוויזיה.
בשנת 2021 לוהק לתפקיד פיליפ בסדרת הטלוויזיה "שיחות עם חברים".
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | העבריינים הצעירים | קונור מקסוויני | סרט קולנוע, תפקיד ראשי |
| 2018–2020 | העבריינים הצעירים | קונור מקסוויני | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2022 | שיחות עם חברים | פיליפ | תפקיד משני, 7 פרקים |
פרסים ומועמדויות

הוא זכה בשנת 2017 בפרס רוס האברד על משחקו. במרץ 2019, יחד עם הכוכב השותף שלו מהעבריינים הצעירים כריס וואלי, אלכס היה מועמד משותף לפרס אגודת הטלוויזיה המלכותית בקטגוריית ההופעה הטובה ביותר לשחקן בקומדיה.
הערות שוליים

↑  "Alex Murphy - Awards". Internet Movie Database. נבדק ב-9 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clarke, Donald (8 במרץ 2017). "IFTAS 2017: 'The Young Offenders' leads film nominations". Irish Times. נבדק ב-9 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martha Brennan, Alex Murphy: The Young Offenders was an absolute gift and my proudest achievement, Irishexaminer.com, ‏6 באוגוסט 2021
↑  Denise O'Donoghue, PJ Gallagher: I don't think The Young Offenders will return for fourth series, Irishexaminer.com, ‏2 במרץ 2021
↑  MAGG וBruna Gonçalves, Está (mesmo) quase. "Conversations With Friends" chega já em maio, MAGG, ‏1 באפריל 2022
↑  "The Young Offenders TV series is being released in just over two weeks". The Journal. 23 בינואר 2018. נבדק ב-9 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
אנו (מחוז)

אנו (בגרמנית: Hennegau, בצרפתית:  Hainaut, בהולנדית: Henegouwen ‏האזנהקובץ:Nl-Henegouwen.ogg‏Ⓘ‏ בוולונית: Hinnot בפיקארדית: Hénau) הוא אחד מחמשת מחוזות אזור ולוניה בבלגיה וממוקם בדרום-מערב האזור והמדינה.
היסטוריה

בימי הביניים היה המחוז חלק מהאימפריה הרומית הקדושה, והשתרע מעבר לגבול בלגיה-צרפת של ימינו. הנפות החשובות ביותר במחוז כללו את מונס (בהולנדית: Bergen), השוכנת כיום בבלגיה, ואת ולנסיין השוכנת כיום בצרפת.
הפאגוס נקרא על שם נהר האין. הפאגוס משתרע דרומית-מזרחית וכלל את אזור אבסנוי, ודרומית-מערבית עד לנהר סל. בימי הביניים הוא גם קיבל שליטה על חלק מהפאגוס של בראבנט מצפון, ועל הפאגוס של אוסטרבנט במזרח, אך אלה לא היו חלק מהפאגוס של היינאו. במונחים מודרניים, אנו כללה את החלק המרכזי של המחוז הבלגי אנו, ואת החלק המזרחי של המחלקה הצרפתית נורד (הרבעים של אבנס-סור-הלה ו-ולנסיין).
גאוגרפיה

נהר האין, שעל שמו נקרא הפאגוס (מדינה או טריטוריה), זורם ממזרח למערב. מקורו באזור המיוער שפעם היה בין בינצ'ה לשרלרוי, ליד סמבר. מהתיעודים המוקדמים ביותר, אנו התרחב גם מדרום לאין עד לסמבר.
הפאגוס של היינאו נמשך גם דרומית-מערבית עד נהר הסל, שם העיר הרומית החשובה ביותר והמשפיעה ביותר באזור הייתה פמארים, שהייתה מרכז דתי ומנהלי. בימי הביניים המוקדמים, רשומות מתייחסות לעיתים למה שבתוך הפאגוס של היינאו כאל תוך פגוס פאנום מרטיס, מה שמעיד כי להינאו היה שם חלופי, או שפאנום מרטיס היה בסיס לתת-פגוס. על פי הנזיר פולקוין מהמאה העשירית, היינאו היה פשוט שם חדש לשם הרומי הישן, שהיה קשור לאמונות טפלות טרום נוצריות.
ההגדרה הגאוגרפית של היינאו כפי שנמצאה ברשומות העתיקות ביותר מימי הביניים, הייתה יציבה יחסית ושטח האזור לא השתנה כמעט כלל, כפי שמוצג על ידי פיידר-פייטמן, דרו והיסטוריונים אחרים באזור.
הערות שוליים

↑  Hainaut (Belgium): Arrondissements, Cities and Municipalities - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559614005171  BNE: XX451548  BnF: cb146417102 (data)  GND: 4096236-2  ISNI: 0000 0000 8820 2766  LCCN: n80132749  MusicBrainz: a7372b0c-17c9-4272-990a-b93ce702da1c  NKC: ge601708  RERO: 02-A000077985  SUDOC: 153051949  VIAF: 268803467   WorldCat (עם VIAF): 268803467 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של בלגיה ובנושא יישובים באירופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אקאצוקי

| --- | --- |

דגם של גשושית
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  סוכנות החלל היפנית
 מפעיל:  הסוכנות היפנית לחקר החלל 
 יצרן:  NEC
 תאריך שיגור:  20 במאי 2010
 משגר:  H IIA
 אתר שיגור:  מרכז החלל טנגשימה
 akatsuki.isas.jaxa.jp
 משימה
 סוג משימה:  מקפת
 לוויין של:  נגה
 נטייה:  90 מעלות
 זמן הקפה:  10.8 ימים
 משך המשימה הכולל:  20 במאי 2010 – הווה (14 שנים) 
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  517.6 ק"ג
 משקל:  517.6 ק"ג 
 אורך:  2.101 מ' 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  36576
 מאגר המידע הלאומי:  2010-020D
 
אקאצוקי (ידוע גם כ-Venus Climate Orbiter (VCO), Planet-C) היא הגשושית לכוכב הלכת נוגה מטעם הסוכנות החלל היפנית. היא שוגרה במאי 2010. מטרת הגשושית היא לחקור אטמוספירה של נגה. נכון לנובמבר 2023 הגשושית פועלת ומעבירה מידע.