stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' לורר
ביוגרפיה

ג'ורג' לורר נולד בשנת 1925 בניו יורק. משפחתו עברה לבולטימור, שם עבד אביו כמהנדס חשמל בצי ארצות הברית. בנעוריו חלה בשיתוק ילדים. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית. לאחר שחרורו מהצבא למד תיקון מכשירי רדיו וטלוויזיה בבית ספר מקצועי. בתום שנת לימודים שכנע אותו אחד ממדריכיו ללמוד באוניברסיטה. בשנת 1951 קיבל לורר תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מרילנד. הוא לא זנח את חיבתו לרדיו, והמשיך להחזיק ברישיון של חובב רדיו.
עם סיום לימודיו הצטרף לחברת IBM כמהנדס מתחיל, והתמיד בעבודה בחברה זו במשך 36 שנים. בשנת 1969 קודם לדרגת מהנדס בכיר ועבר למשרדי החברה ב-Research Triangle Park בקרוליינה הצפונית. בחברה הוטלה עליו המשימה של פיתוח ברקוד לחנויות מכולת. תחילה חתרה החברה לברקוד מעגלי, כפי שהוצע על ידי ממציא הברקוד, נורמן ג'וזף וודלנד, אך לורר הבין שמבנה זה אינו יעיל, ותכנן קוד של פסים אנכיים, שאותו הציע לממונים עליו בשנת 1971 או 1972. שינוי זה אושר על ידי מנהליו, ולורר המשיך, יחד עם וודלנד והמתמטיקאי דוד סביר (David Savir), בשכלול השיטה, ובכלל זה הוספה של ספרת ביקורת. בשנת 1973 אושרה הצעתה של IBM על ידי איגוד של רשתות שיווק מזון.
בשנת 1976 הוענק לו אות הוקרה, "Raleigh, N.C. Inventor of the Year", ובשנת 1980 הוענק לו אות הוקרה מטעם חברת IBM, ‏Corporate Technical Achievement award.
לורר התגורר בעיירה ונדל הסמוכה לראלי, בירת קרוליינה הצפונית. נישא למרילין סלוקום ונולדו להם ארבעה ילדים. לורר נפטר ב-5 בדצמבר 2019.
לפי ארגון GS1, בשנת 2019 נסרקו יותר משישה מיליארד קודי UPC מדי יום.
הערות שוליים

↑  Savir, David; Laurer, George J. (1975). "The characteristics and decodability of the Universal Product Code symbol". IBM Systems Journal. 14 (1): 16–34. doi:10.1147/sj.141.0016.
↑  George J. Laurer, A. James Clark School of Engineering, University of Maryland
קוד מוצר אוניברסלי שפותח על ידי לורר ב-IBM
גונאר תורודסן

גונאר תורודסן (באיסלנדית: Gunnar Thoroddsen;‏ 29 בדצמבר 1910 - 25 בספטמבר 1983) כיהן כראש ממשלת איסלנד בשנים 1983-1980. הוא היה חתנו של אאוסגייר אאוסגיירסון — ראש ממשלתה השישי ונשיא איסלנד השני.
קורות חייו

בשנת 1934 תורודסן קיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת איסלנד. באותה שנה הוא נבחר (בגיל 23 בלבד) לאלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) מטעם מפלגת העצמאות הימנית והיה חברו הצעיר ביותר בהיסטוריה. בהמשך השלים את לימודיו בדנמרק, בגרמניה ובבריטניה, כאשר במקביל (בשנים 1940-1935) התמחה בעריכת דין ברייקיאוויק.
בשנים 1959-1947 תורודסן כיהן כראש עיריית רייקיאוויק. בשנת 1948 הוא נבחר לחבר בוועד הפועל של מפלגת העצמאות. בשנים 1965-1949 (ומאוחר יותר בשנים 1983-1971) תורדסן היה חבר מועצת העיר של רייקיאוויק.
בשנים 1965-1959 תורודסן כיהן כשר האוצר של איסלנד — בממשלתו החמישית של אולאפור תורס (שבאמצע הקדנציה שלו הוחלף זמנית בתפקיד ראש הממשלה על ידי ביארני בנדיקטסון) ובתחילת כהונתה של ממשלה שהוקמה על ידי בנדיקטסון ב-1963.
בשנים 1969-1965 תורודסן היה שגרירהּ של איסלנד בדנמרק. במהלך הכהונה בתפקיד, ב-1968, הוא רץ בבחירות לנשיאות (תפקיד סמלי בעיקרו). תורודסן קיווה להחליף בתפקיד את חותנו אאוסגייר אאוסגיירסון, שהיה נשיא מאז שנת 1952. בתחילת המירוץ תורודסן הוביל בסקרי דעת הקהל, אך לבסוף הוא נוצח על ידי כריסטיאן אלדיארן.
בשנים 1974-1968  תורודסן היה שר התעשייה ושר הרווחה בממשלתו של גייר הלגרימסון. בשנים 1976-1968 הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון. ב-1978 תורודסן נבחר לסגן יו"ר מפלגת העצמאות.
בשנים 1983-1980 תורודסן היה ראש ממשלת איסלנד. הוא כיהן בתפקיד זה אחרי שמנהיג מפלגה העצמאות — גייר הלגרימסון — סירב להקים ממשלה בראשותו בשיתופה של המפלגה הפרוגרסיבית, על אף הניצחון של מפלגתו בבחירות שנערכו בדצמבר 1979 (משום שמנהיג הפרוגרסיבים בשנות ה-70, אולאפור יוהאנסון, הקים פעמיים באותו עשור ממשלה בראשותו ללא מפלגת העצמאות — למרות היותה של מפלגה זו הגדולה באלת'ינגי). תורודסן הוביל את מיעוט חברי האלת'ינגי ממפלגת העצמאות שהיו מוכנים לשיתופה של המפלגה הפרוגרסיבית בממשלתם החדשה והקים ממשלה בראשותו בפברואר 1980.
תורודסן היה ראש הממשלה המבוגר ביותר בתולדות איסלנד — בן 69 בזמן השבעתו. בבחירות שנערכו באפריל 1983 תורודסן לא הציג את מועמדתו לאלת'ינגי (בגלל מחלתו). בבחירות אלה מפלגת העצמאות נותרה המפלגה הגדולה ביותר, אך מנהיג שותפתה בממשלה היוצאת — יו"ר המפלגה הפרוגרסיבית סטינגרימור הרמנסון — הוא שהקים את הממשלה במאי של אותה שנה. מפלגת העצמאות הייתה חלק מממשלתו של הרמנסון. בספטמבר 1983 מחלתו של תורודסן הביאה למותו.
גאולה הודס-פלחן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוגוסט 1966 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  24 בנובמבר 2022 (בגיל 56) המרכז הרפואי שערי צדק, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלית
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 עיסוק:  משוררת מתרגמת ומסאית
 תחום כתיבה:  שירה, תרגום, כתיבת מסות
 
גאולה הודס-פלחן (13 באוגוסט 1966 – 24 בנובמבר 2022) הייתה משוררת, מתרגמת ומסאית ישראלית תושבת ירושלים, חברת אקו"ם. יצירתה נתפרסמה בספרים ובכתבי עת רבים בישראל.
ביוגרפיה

נולדה במוסקבה, ברית המועצות, לאינסה-אילנה ומשה-ארנסט שהיו מסורבי עלייה משנת 1965. אביה הנדסאי אלקטרוניקה ואמה מהנדסת מטלורגיה. אביה היה מראשוני המורים לעברית במחתרת בברית המועצות בשנות הששים, ומשפחתה הייתה נתונה תחת מעקב של הקג"ב. בשנת 1971, עם פתיחת השערים, עלתה ארצה עם משפחתה והתיישבה בחיפה. בשנת 1989 סיימה בהצטיינות את לימודיה לתואר ראשון באוניברסיטה העברית בירושלים בחוגים לפילוסופיה וללימודים רוסיים וסלאביים במגמה היסטורית חברתית. למדה לתואר שני בחוג ללימודים רוסיים וסלאביים בין השנים 1990–1993, ועבדה כעוזרת מחקר במרכז מיירוק לחקר רוסיה, אירואסיה ומזרח אירופה באוניברסיטה העברית בין השנים 1989–2004. עבדה כמזכירת מערכת בכתב העת "יהודי ברית-המועצות" בעריכתו של דוד פריטל בין השנים 1990–1993. במסגרת עבודתה תרגמה מאמרים ותמללה ותרגמה ראיונות.
ב-24 בנובמבר 2022, נפטרה במרכז הרפואי שערי צדק. בצוואתה הורישה 90% מדירתה ברח' עמק רפאים בירושלים לטובת פרויקט סינון העפר מהר הבית.
יצירתה

בשנת 1994 פרסמה את ספרה הראשון "בנשימה אחת" בהוצאת עקד. בשנת 2003 ראו אור תרגומיה לשיריהם של משוררים יהודים שונים ובהם אוסיפ מנדלשטם, קארל שפירו ואחרים באנתולוגיה "בסימן כוכב – שירי משוררים יהודים בספרות העולם", שראתה אור בהוצאת עקד בעריכתו של איתמר יעוז-קסט. במהלך השנים 2001–2022 פרסמה 19 ספרי שירה נוספים בהוצאות עקד, פיוטית ובהוצאה עצמית.
תרגמה וערכה מדור מסות של משוררים בכתב העת פסיפס. שיריה ראו אור בעיתונים הארץ, מעריב ומקור ראשון, וכן בכתבי עת שונים ובהם: פסיפס, מאזנים, משיב הרוח, האומה, עתר, יהי, גג, מהות, מבוע, נתיב, שבילים. שיריה הושמעו ברשת ב' של קול ישראל במסגרת המיזם "שירה עברית - משוררי ישראל קוראים משיריהם", בתוכנית "בימת שיר" של אורלי מורג בקול המוסיקה, בתוכניתו של שמואל שי "שי לשבת", בתוכניותיו של קובי אייל "נוף פתוח" ו"קונצרטינה" ברדיו קול יזרעאל ובתוכניתה של גבי ענתבי בקול אדומים. שיריה מופיעים באתר של נילי דגן, באתר ynet, בכתב העת המקוון לשירה "קפל" של המשוררת טלי וייס ובכתב העת המקוון לספרות עברית "יקוד". בשנת 1994, התפרסמה מסה שכתבה "שארית היום" במדור הספרות בעריכתו של משה שמיר בכתב העת "נתיב". בשנת 2020 התפרסמה מסה שכתבה "עיר ללא יהודים" בכתב העת "האומה" בעריכתו של יוסי אחימאיר.
תרגמה וחיברה נוסח עברי לפזמוניו של המלחין והזמר צבי הרשל.
יצירתה > ספריה

"בנשימה אחת", עקד, 1994
"חרדת הוודאות", עקד, 2001
"רגע לפני היקיצה", עקד, 2003
"דבר לא להבטיח", עקד, 2008
"בבל אשר בים", עקד, 2012
"פרח הזרות", עקד, 2013
"אין מונה לחלומות", עקד, 2013
"שוקט הזהב הניגר", עקד, 2015
"הצללים נעים באטיות", פיוטית, 2015
"איגרת ללהבה", פיוטית, 2016
"בסוד תהומות", פיוטית, 2017
"שיכורת שמים" – שירים והרהורים, פיוטית, 2018
"שיר אשיר לקרנף" (שירי ילדים), פיוטית, 2018
"דבר אודות המים", פיוטית, 2018
"כמו היינו נצחיים", פיוטית, 2019
"הדממה מצאה בי בית", פיוטית 2019
"היפאטיה", מיאסטקובצקי, 2019
"העולם קרוב מנשוא", מיאסטקובצקי, 2020
"ירושלים שמעבר לסף", מיאסטקובצקי, 2021
"תשורה לחיים שלא נחוו" – שירים וכתבים, מיאסטקובצקי, 2022
יצירתה > אנתולוגיות

"המיית הרחם", עורכות: שושנה ויג ומזי כהן-מלמד, פיוטית, 2014
"זכויות יוצרות", עורכת: שושנה ויג, פיוטית, 2015
"צלע מן האדם", עורכת: שושנה ויג, פיוטית, 2016
"שירה על שירה", עורכות: שושנה ויג וציפי הראל, פיוטית, 2018
"שירת הנורמן", עורך: יחזקאל נפשי, הוצאת עמדה, 2020
לקריאה נוספת

יערה בן-דוד, המפתח לנסתר על קובץ השירים "רגע לפני היקיצה" לגאולה הודס-פלחן, "פסיפס" (גיליון 55, עמ' 46–47), 2003
יובל גלעד, המבט החף מגשמיות, "עתון 77" (גיליון 374, עמ' 10–11), ניסן-אייר תשע"ד, מרץ–אפריל 2014
צור ארליך, "בסוד תהומות" גאולה הודס-פלחן, "השילוח", ספטמבר 2017
צור ארליך, "הדממה מצאה בי בית" גאולה הודס-פלחן, "השילוח", אוקטובר 2019
הערות שוליים

↑  ראיון עם ארנסט (משה) טרכטמן (פלחן) באתר הספרייה הלאומית
↑  פוסט בעמוד הפייסבוק של פרויקט סינון העפר בהר הבית, הפוסט הבא אינו שגרתי, באתר פייסבוק, ‏5/6/2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311686105171  GND: 140313702  ISNI: 0000 0000 7886 8038  LCCN: n96001833  VIAF: 78038084   WorldCat (עם VIAF): 78038084
ג'וני קנאק

קריקטורה המייצגת את ג'וני קנאק משנת 1910 לערך.
ג'וני קנאק (באנגלית: Johnny Canuck) הוא גיבור סרטי קריקטורה וגיבור-על קנדי, שנוצר כקריקטורה פוליטית בשנת 1869 ומאוחר יותר הומצא מחדש, בעיקר כגיבור פעולה ממלחמת העולם השנייה בשנת 1942. הוונקובר קנאקס, קבוצת הוקי קרח מקצועית בליגת הוקי הבינלאומית (NHL), משתמשת כיום במוטיב חוטב העצים של ג'וני קנאק כאחד מסמלי הלוגו שלהם.
כקריקטורה פוליטית

ג'וני קנאק הוא חוטב עצים בדיוני וההאנשה המדינית והלאומית של קנדה. הוא הופיע לראשונה בסרטים מצוירים פוליטיים מוקדמים משנת 1869, שם הוצג כבן דוד צעיר יותר של הדוד סם האמריקאי וג'ון בול הבריטי לבוש כחוטב עצים, חקלאי, צייד, חוואי או חייל הוא אופיין כבריא ופשוט נפש ולעיתים קרובות תואר כמתנגד לבריונות של ג'ון בול או הדוד סם. הוא הופיע באופן קבוע בקריקטורות במשך 30 שנה לפני שירד בשימוש בתחילת המאה ה-20.
כגיבור על

הדמות צצה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה בגיליון פברואר 1942 של חוברת קומיקס מספר 1 של "מאפייני בל". הקריקטוריסט ליאו באקל יצר את הדמות כנער. בתחילה, לג'וני קנאק לא היו כוחות על. מעלליו המצוירים של ג'וני קאנוק סייעו לקנדה במאבק נגד הנאציזם. כמו קפטן אמריקה, הוא נפגש עם אדולף היטלר וכמעט סיים את המלחמה.
השימוש בדמויות קריקטורה כאלה פחת בפופולריותן לאחר מלחמת העולם השנייה. עם זאת, בשנת 1975 צצה דמות קומיקס חדשה, בדמות קפטן קנאק. קפטן קנאק, שנוצר על ידי ריצ'רד קומלי (שהיה אז לא מודע לדמותו הקודמת של ג'וני קנאק), היה גיבור-על ולא רק גיבור, הוא לבש גרביונים אדומים-לבנים ונשא מסכת עלה מייפל אדום שהוטבע על מצחו.
בשנת 1995 הוציא דואר קנדה סדרה של בולי דואר קנדיים שחגגו את גיבורי העל הקומיקסאיים של קנדה. ג'וני קנאק מתואר כשהופיע בספרי הקומיקס, לבוש במעיל טיסה, משקפי מגן, כיסויי ראש מעור ומגפיים. ג'וני קנאק קשור למסורת של גיבורים קנדים עמידים, כנים, בעלי מעמד.
ספריו של טי. טימפטון בהוצאת מונסטון הקימו לתחייה את הדמות בקומיקס שנקרא במקור "ג'וני קנאק ושומרי הזוהר הצפוני" ואז חידש את כותרתו מחדש "המשמר הצפוני". הסופר פרסם שני גליונות בדצמבר 2010 ובמרץ 2011.
הוונקובר קנאקס

באמצע המאה ה-20, הוונקובר קנאקס, קבוצת הוקי קרח מקצועית גדולה של ליגת ההוקי של חוף האוקיינוס השקט ואחר כך ליגת ההוקי המערבית, השתמשה בדמות חוטב העצים, ג'וני קנאק כלוגו שלהם. כאשר הקנאקס עברו לליגת ההוקי הלאומית בשנת 1970, הם הפסיקו השימוש בלוגו של ג'וני קנאק לטובת הלוגו "Stick-in-Rink".
הערות שוליים

1 2  http://canucks.ice.nhl.com/club/page.htm?id=40019
↑  https://archive.today/20060218025908/http://members.tripod.com/~MitchellBrown/cancom/stamps.html
↑  http://moonstonebooks.com/shop/category.aspx?catid=42
גבריאיל טרויפולסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בנובמבר 1905 Borisoglebsk Uyezd, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  30 ביוני 1995 (בגיל 89) וורונז', רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 לאום:  רוסי
 מקום קבורה:  Kominternovskoe cemetery 
 עיסוק:  סופר, מחזאי, תסריטאי, פובליציסט
 שפות היצירה:  רוסית
 סוגה:  רומן קצר, מחזה, סאטירה, סיפור סקטץ', סיפור קצר, פובליציסטיקה 
 יצירות בולטות:  ספר לילדים "בים הלבן - האוזן השחורה"
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (פרס המדינה)
 
גבריל ניקולאיביץ' טרויפולסקי (ברוסית: Гавриил Николаевич Троепо́льский; ‏29 בנובמבר 1905 – 30 ביוני 1995) היה סופר, מחזאי ותסריטאי רוסי. ב-1985 קיבל אות הוקרה על הישגיו בתחום התרבות ברוסיה. חתן "פרס המדינה" (1975). ספרו המפורסם ביותר "בים הלבן האוזן השחורה" יצא לאור על ידי "מסדה" בשנת 1974 ומספר על ידידות נפלאה בין כלב צייד ובעליו ונאמנות שלא הייתה מוטלת בספק.
ביוגרפיה

נולד בנובוספאסובקה (רוסיה, מחוז וורונז') ב-1905 לאביו הכומר ניקולאי טרויפולסקי (אחד בין שישה אחים). נעוריו עברו עליו ביערות שבסביבת עיירת-הולדתו, שם צמחה בו החיבה לטבע וליצוריו.
ב-1924 סיים בית ספר חקלאי והתחיל לעבוד כמורה וחקלאי בכפר. בתקופת הכיבוש הנאצי של אזור וורונז' (1942-1943) ביצע משימות מודיעין עבור הצבא האדום.
יצירתו

בתום לימודיו פרסם מאמרים בכתבי-עת מדעיים וכן נובלות בהן תיאר חיי יום יום בכפר, עבודה חקלאית, נופים ובעלי חיים. סיפורו הראשון התפרסם ב-1937 תחת שם העט לירוואג.
ב-1953 ראו אור סיפוריו החקלאיים בכתב עת "נווי מיר" ובהם שאף לתאר בכנות גם תופעות שליליות בחיי הכפר וקיבל הכרה כאחד הכותבים הטובים בנושא.
1953 - "מחיי אגרונום" סיפורים סטיריים, ב-1955 יצא לאקרנים הסרט "אדמה ואנשים" שהתבסס על סיפוריו (במאי סרגיי רוסטוצקיי)
1958-1961 - רומן "אדמה שחורה"
1971 - מחזה "האורחים"
1971 - ספר לילדים "בים הלבן אוזן השחורה" (תורגם ליותר מ 20 שפות )
1975 - סיפור "השכל הישר"
ספריו תורגמו ל 52 שפות.
בים הלבן - האוזן השחורה

ספרו המפורסם ביותר "בים הלבן האוזן השחורה" יצא לאור על ידי "מסדה" ב-1974 בתרגומו של דוידה קרול וציורים של אראלה.
סיפור-חייו של כלב-צייד, ידידותו עם אדוניו-מאלפו, שיטוטיו ותלאותיו, ידידותו החדשה עם הילד שמוצאו עד סופו הטראגי, והוא סיפור טבע ריאליסטי ונוגע ללב, הכתוב בסגנון אפי מאופק ובכושר-ביטוי בולט, רצוף תיאורים מרשימים ובינת חיים.
מילה שלי אל אנשים קטנים שפעם יהיו מבוגרים, מילה שלי אל אנשים מבוגרים שלא שכחו איך היו ילדים
ראו גם

ספרות רוסית
לקריאה נוספת

אפק, אוריאל, לקסיקון אופק לספרות ילדים, זמורה, ביתן, תשמ"ו 1985, ע' 292.
הערות שוליים

↑  אפק, אוריאל, לקסיקון אופק לספרות ילדים, זמורה, ביתן, תשמ"ו 1985
↑  Троепольский, Гавриил, 1905-1995., Beem, Harper & Row, 1978
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007351783805171  PLWABN: 9810532085705606  GND: 124423108  ISNI: 0000 0001 1610 6350  LCCN: n83067597  NKC: jn20000605358  NTA: 072319089  SELIBR: 97681  SUDOC: 087657503  VIAF: 27052800   WorldCat (עם VIAF): 27052800 
כריכת הספר "בים הלבן - האוזן השחורה"
גאורג אוגוסט גריזינגר

| --- | --- |
 לידה:  8 בינואר 1769 שטוטגרט, דוכסות וירטמברג 
 פטירה:  9 באפריל 1845 (בגיל 76) 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 
גאורג אוגוסט גריזינגר (בגרמנית: Georg August Griesinger;‏ 8 בינואר 1769 - 9 באפריל 1845) היה דיפלומט וסופר גרמני, הזכור כיום בעיקר כביוגרף של יוזף היידן.
חייו

גריזינגר נולד בשטוטגרט. רוב חייו עברו עליו בווינה, כדיפלומט סקסוני בחצר הווינאית. זמן קצר אחרי הגיעו לווינה פנתה אליו הוצאת המוזיקה ברייטקופף והרטל מלייפציג בבקשה לתווך בעסקת הוצאה לאור עם יוזף היידן. התיווך עלה יפה ובין גריזינגר להיידן נקשרה ידידות, שעמדה בעינה עד מות היידן.
שיחותיו של גריזינגר עם היידן הניבו לאחר זמן ביוגרפיה פופולרית של המלחין (Biographische Notizen über Joseph Haydn), שהתפרסמה תחילה בהמשכים בשנת 1809 וכעבור שנה, לאחר עריכה ותיקונים, יצאה בספר. על אף נימתה האנקדוטלית, נחשבת הביוגרפיה הזו גם היום למקור חשוב על חיי המלחין.
גריזינגר מת בווינה.
כתביו

Denkwürdigkeiten aus der Geschichte der österreichischen Monarchie (Vienna, 1804)
Biographische Notizen über Joseph Haydn (Leipzig, 1810/R); ed. F. Grasberger (Vienna, 1954); Eng. trans., in Joseph Haydn: Eighteenth-Century Gentleman and Genius, ed. V. Gotwals (Madison, WI, 1963, 2/1968 as Haydn: Two Contemporary Portraits), 1–77
מקור

אדוארד אולסון, "גאורג אוגוסט גריזינגר", גרוב אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810552523905606  BIBSYS: 90408657  BnF: cb124497916 (data)  CANTIC: a11699760  CiNii: DA15236168  GND: 118891464  ISNI: 0000 0001 0869 0649  LCCN: n86864425  LNB: 000206124  NKC: jn20021202003  NTA: 071201092  RERO: 02-A003319729  SUDOC: 168440873  VcBA: 495/308896  VIAF: 9943024   WorldCat (עם VIAF): 9943024
גאוגרפיה של נמיביה

| --- | --- |
מפה טופוגרפית של נמיביה
מפה טופוגרפית של נמיביה
 יבשת:  אפריקה 
 קואורדינטות:  23°S 17°E﻿ / ﻿23°S 17°E﻿ / -23; 17
 שטח
 דירוג שטח:  35
 שטח:  824,292 קמ"ר
   אדמה:  823,290 קמ"ר (99.88%)
   מים:  1,002 קמ"ר (0.12%)
 גובה
 הנקודה הנמוכה:  0 מטר  (האוקיינוס האטלנטי)
 גובה ממוצע:  1,141 מטר
 הנקודה הגבוהה:  2,606 מטר (ברנדברג)
 מידע נוסף
 אורך קו החוף:  1,572 ק"מ
 אורך הגבולות:  4,220 ק"מ
 מדינות גובלות:  אנגולה, בוטסואנה, זמביה, דרום אפריקה 
 
נמיביה היא המדינה ה-34 בגודלה בעולם, עם 825,418 קמ"ר, ואחת המדינות הכי פחות צפופות בעולם, עם צפיפות של 2.5 אנשים לקמ"ר.
נמיביה גובלת בדרום ובדרום-מזרח בדרום אפריקה, במערב באוקיינוס האטלנטי, בצפון באנגולה ובזמביה ובצפון-מזרח בבוטסואנה.
בסמוך לחוף האטלנטי משתרע מדבר נמיב, ובמזרח המדינה שוכן מדבר קלהרי. הרמה המרכזית, המתפרסת במרכז המדינה מצפון לדרום, אף היא צחיחה ברובה, אך עיקר הקרקע הראויה לעיבוד (אחוז אחד בלבד משטח המדינה) מצוי בה, ובה מתגוררת מרבית האוכלוסייה. בצפון-מזרח המדינה, סמוך לגבול האנגולי, מצוי אזור הבושוולד (Bushveld, מאפריקאנס: "סבך"), שבו כמויות הגשמים גבוהות יחסית – כ-400 מ"מ בשנה. באזור זה נכללת גם רצועת קפריבי, הזרוע הצרה שיוצאת מצפון שטחה המרכזי של נמיביה לכיוון זמביה.
אזורים גאוגרפיים

הנוף נמיב מורכב באופן כללי מחמישה אזורים גאוגרפיים שונים הנבדלים (ולעיתים חופפים בדברים מסוימים) בתוואי ובצמחיה: הרמה המרכזית, מדבר נמיב, המתלול הגדול, בושוולד ומדבר קלהרי.
אזורים גאוגרפיים > הרמה המרכזית

הרמה המרכזית גובלת בחוף סקלטון בצפון מערב, במדבר נמיב והמישור שלו לאורך החוף בדרום מערב, בנהר האורנג' בדרום ובמדבר קלהרי במזרח. ברמה המרכזית נמצאת הנקודה הגבוהה ביותר בנמיביה, הר ברנדברג שגובהו 2,606 מטרים. ברמה המרכזית נמצאת רוב האוכלוסייה והפעילות הכלכלית של נמיביה. עיר הבירה וינדהוק גם היא נמצאת שם, כמו גם מרבית הקרקעות הראויות לעיבוד במדינה. אף על פי שגודל הקרקעות הראויות לעיבוד במדינה עומד על 1% בלבד, כמחצית מתושבי נמיביה מתפרנסים מחקלאות.
תוואי השטח של הרמה המרכזית דומה מאוד לתוואי השטח של המדרון הגדול, אך המורכבות הטופוגרפית בו פחותה. הטמפרטורות בקיץ יכולות להגיע באזור הזה ל-40 מעלות צלזיוס, והכפור שכיח בחורף.
אזורים גאוגרפיים > מדבר נמיב

מדבר נמיב הוא מדבר באפריקה הדרומית, המשתרע לאורך רצועת החוף במערב נמיביה (ובדרום מערב אנגולה), בין האוקיינוס האטלנטי למתלול נמיב. מקור השם "נמיב" בא משפת הנאמה ופירושו "מקום נרחב".
בין 55 ל-80 מיליון שנים של מזג אוויר צחיח וצחיח למחצה הפכו אותו למדבר העתיק ביותר בעולם. ממוצע המשקעים השנתי במדבר עומד על 5 מילימטרים במערב ועד 85 מילימטרים בגבולותיו המזרחיים של המדבר. גאולוגיית המדבר מורכבת מימות חול בסמוך לרצועת החוף, וממישורי חצץ והרים מרוחקים ופזורים בעומק היבשה. דיונות החול במדבר נמיב אשר מספר מהן משתרעות אף עד לאורך של 32 קילומטרים הן השניות בגודלן בעולם, לאחר דיונות החול שבמדבר בדאין חרן שבסין. מספר נחלים עוברים במדבר נמיב, אך כל אלו שמדרום לנהר קוננה (Cunene) שמהווה את חלקו המערבי של גבול אנגולה-נמיביה ועד לנהר אורנג' המהווה את הגבול בין נמיביה לדרום אפריקה, הם כולם נחלי אכזב ומים זורמים בהם רק לאחר סופות הגשם של הקיץ.
אזורים גאוגרפיים > המתלול הגדול

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אזורים גאוגרפיים > בושוולד

אזור הבושוולד נמצא בצפון מזרח נמיביה לאורך הגבול האנגולי וברצועת קפריבי. האזור מקבל כמות משקעים גדולה יותר שמאר חלקי המדינה, כ-400 מ"מ לשנה. גם הטמפרטורות נמוכות יותר, ובכלל מזג האוויר הוא ממוזג יותר משאר המדינה, כאשר הטמפרטורות נעות בין 10-30 מעלות במהלך השנה. באופן כללי הקרקע שטוחה בבושוולד, והאדמה היא חולית, דבר שמגביל את אגירת המים בקרקע.
ברחבי אזור הבושוולד נמצאת שמורת הטבע הגדולה אטושה.
אזורים גאוגרפיים > מדבר קלהארי

מדבר קלהארי הוא לבטח המאפיין הגאוגרפי המוכר ביותר בנמיביה. במדבר קלהארי המשותף גם לבוטסואנה ודרום אפריקה, ישנם מגוון סביבות מקומיות הנעות מחול מדברי ועד לאזורים שכלל לא נחשבים בהגדרה הציבורית למדבר; אחד מהם הוא האזור הנקרא סוקולנט קארו, שבו קיימים כ-5,000 מינים של צמחים כאשר כמעט מחצית מהם מקומיים. שליש מהסוקולנטים שבעולם כולו נמצאים בקארו.
הגורם העומד מאחורי הפרודוקטיביות והאנדמיות הזו, הוא כנראה כמות המשקעים היציבה יחסית באזור. אזור הקארו אינו חווה מחסור על בסיס קבוע, ולכן למרות שהמקום מוגדר טכנית כ"מדבר", גשמי החורף הרגילים מספקים לו די לחות בשביל חיות הצמחייה.
באזור מדבר קלהרי אזור עם סביבה אקולוגית ייחודית ובה מספר מערות, אגמים תת-קרקעיים ומיני בעלי חיים ייחודיים. באזור זה שוכן האגם התת-קרקעי הגדול בעולם, שנמצא במערת נשימת הדרקון.
אקלים

נמיביה ממוקמת בקצהו הדרומי של האזור הטרופי; חוג הגדי חוצה את המדינה בערך במחציתה. החורף הנמיבי (יוני-אוגוסט) הוא יבש ככלל, ושתי העונות הגשומות הם בקיץ, כאשר העונה הגשומה הקטנה היא בין ספטמבר לנובמבר והגדולה בין פברואר לאפריל. הלחות היא נמוכה, וכמות המשקעים נעה בין כמעט 0 מ"מ בחוף סקלטון, ליותר מ-600 מ"מ ברצועת קפריבי. החורף היבש מביא לתדירות גבוהה של נפילת שלג.
מזג האוויר והאקלים באזור החוף נשלט בעיקר על ידי זרם בֶּנְגֶלָה הקר המגיע מן האוקיינוס האטלנטי, הגורם לכמות משקעים קטנה ביותר (50 מ"מ לשנה או פחות), ערפל תדיר, ובאופן כללי טמפרטורה נמוכה יותר משאר המדינה. לעיתים בחורף מתרחשת תופעה הידועה בשם ברגווינד, כאשר רוח חמה ויבשה נושבת מפנים הארץ לחוף. וכשפנים הארץ הוא מדבר, הרוחות הללו יכולות ליצור סופות חול.
ברמה המרכזית ובמדבר קלהרי יש שינויים בין טמפרטורת היום לטמפרטורת הלילה בשיעורים של עד 30 מעלות צלזיוס.
בחלקים הצפוניים של המדינה מתרחשת מדי שנה האפונדג'ה, ההצפה השנתית, שלא רק גורמת נזקים לתשתיות אלא גם גורמת לאבדות בנפש. הגשמים שגורמים להצפות הללו נוצרים באנגולה, זורמים לנמיביה וממלאים את האושנאס (בשפת האושיוומבו:'מישור מוצף).
ערים בנמיביה

עיר הבירה של נמיביה היא וינדהוק, שהיא גם העיר הגדולה ביותר במדינה ומשמשת כמרכז המנהלי של נמיביה.
ערים חשובות נוספות הן:
ארנדיס, שם יש מכרות אורניום.
ואלוויס ביי, שם יש נמל ושדה תעופה.
אושקטי, המרכז המסחרי של צפון המדינה.
אוטג'וורונגו, עיר מסחר חשובה.
לידריץ, עיר נמל.
גובאביס, מרכז חקלאי.
צואמב, עיר מכרות חשובה.
סווקופמונד, עיר תיירות.
סטטיסטיקה

שטח:
אורך הגבול:
קו החוף: 1,572 ק"מ.
קיצוני הגבהים:
משאבים טבעיים: יהלומים, נחושת, אורניום, זהב, עופרת, בדיל, ליתיום, קדמיום, אבץ, מלח, ונדיום, גז טבעי
ראו גם

מחוזות נמיביה
סוסוסבלאי (Sossusvlei), מדבר המלח והחימר בסופו של נחל האכזב צוצ'ב. אחת מהאטרקציות התיירות המובילות בנמיביה.
מדבר קלהארי בנמיביה
קו הרקיע של העיר וינדהוק
הר ברנדברג כפי שצולם על ידי לוויין
גונאר לונד

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1947 (בן 77) סטוקהולם, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 השכלה:  אוניברסיטת סטוקהולם  אוניברסיטת אופסלה  אוניברסיטת קולומביה  בית הספר ליחסים בינלאומיים של אוניברסיטת קולומביה 
 תפקיד:  שגריר שוודיה בארצות הברית (2005–2007)  שגריר שוודיה בצרפת (2007–2014)  Minister for Financial Markets (21 באוקטובר 2002–21 באוקטובר 2004) 
 מפלגה:  מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה 
 
נילס גונאר וויגו לונד (בשוודית: Nils Gunnar Wiggo Lund; נולד ב-26 ביולי 1947) הוא פוליטיקאי, שר לשעבר ודיפלומט שוודי.
ביוגרפיה

לונג נולד בסטוקהולם ושירת בצבא השוודי בבסיס באופסלה, הוא למד כלכלה פוליטית, מדעי המדינה ורוסית באוניברסיטת סטוקהולם ובאוניברסיטת אופסלה, ב-1972 קיבל תואר שני בכלכלה פוליטית ומשפט בינלאומי באוניברסיטת קולומביה.
הוא שימש כדיפלומט בקופנהגן, עבד בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי בפריז ובנציגות השוודית באיחוד האירופי.
מ-2002 ועד 2004 היה השר לענייני הבורסה והמרת מטבעות בינלאומיים, מ-2004 ועד 2007 כיהן בשגריר שוודיה בארצות הברית.
ב-2007 הוחלף על ידי ג'ונאס האפסטרום והתמנה לשגריר בצרפת ושירת בתפקיד זה עד לשנת 2014.
הערות שוליים

↑  Sveriges Radio, Gunnar Lund ny ambassadör i Washington - Nyheter (Ekot), sverigesradio.se (בשוודית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 311581244   WorldCat (עם VIAF): 311581244
ברת בנישו-אבולקר

| --- | --- |

פורטרט של ברת בנישו אבולקר
 לידה:  16 במאי 1886 אוראן, צרפת 
 פטירה:  19 באוגוסט 1942 (בגיל 56) אלג'יר, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 צאצאים:  ז'וזה אבולקר, Colette Aboulker-Muscat 
 
בֶּרְת בֶּנישוּ-אַבּוּלקֶר (בצרפתית: Berthe Bénichou-Aboulker;‏ 1886 – 1942) הייתה סופרת, משוררת ומחזאית יהודייה-אלג'יראית בלשון הצרפתית ואמו של לוחם המחתרת היהודית באלג'יריה, ז'וזה אבולקר.