stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Associated Press
פעילות

ארגוני החדשות שהם עמיתים של ה-AP היו מחויבים בראשית קיומה של הסוכנות להעביר ידיעות בלעדיות וידיעות אלה זיכו אותם בקבלת ידיעות מה-AP וכך יצרו מועדון בלעדי. ארגוני חדשות שלא היו עמיתים של הסוכנות לא יכלו להשתמש בידיעות אלו. הבלעדיות של המועדון וכניסתן של רשתות עיתונים גדולות עודדו שיתוף של עיתונים גדולים עם קטנים. בעיה מרכזית שעמדה בפני חברי ה־AP הייתה איך לפתח שיטה, שתעודד שיתוף של ידיעות שהעיתונים אספו בנפרד. בנוסף, מדיניות הבלעדיות יצרה חשש להתנגשות עם מדיניות התחרות הנהוגה בארצות הברית.
ב-1945 פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית כי AP הפרה את חוקי התחרות של ארצות הברית, בכך שסירבה למכור ידיעות לעיתונים שאינם חברים בארגון. החלטה זו הביאה להתחזקות המתחרה העיקרית שלה בארצות הברית - United Press International.
בשנת 2005 עברה הסוכנות תהליך של שינוי ארגוני במטרה להתאים את השירות שלה לעידן האינטרנט. בין השאר החלה לגבות תשלום לשימוש בתכנים המקוונים שלה, והקימה רשת וידאו מקוונת בשיתוף אתר MSN של חברת מיקרוסופט. בשנת 2006 הסכימה חברת גוגל לשלם לסוכנות דמי מנוי, עבור ידיעות חדשותיות המופיעות בתוצאות החיפוש. זאת לאחר שגוגל שהפסידה בתביעה שהוגשה כנגדה על ידי סוכנות הידיעות הצרפתית, החליטה לשלם גם ל-AP. בנובמבר 2009 החלה להפעיל טכנולוגיית הצפנה חדשה במטרה לצמצם את השימוש שנעשה בידיעות ובכתבות שהיא מפיצה באתרי אינטרנט ללא רשות וללא תשלום.
ב-2016 הודיעה הסוכנות שתחל להשתמש בבינה מלאכותית כדי לפרסם דיווחים שוטפים על משחקי ליגות הבייסבול. דיווחים שייוצרו אוטומטית על ידי אלגוריתם.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1846 על ידי שישה עיתונים מניו יורק, The Sun, ניו יורק הראלד, New-York Tribune, New York Courier and Enquirer, The Journal of Commerce ו-New York Evening Express. במטרה לחלוק בעלויות של איסוף ידיעות ודיווחים ממלחמת ארצות הברית–מקסיקו שפרצה באותה שנה.
בשנת 1899 השתמשה לראשונה בטלגרפיה אלחוטית בשידור גלי רדיו כדי להפיץ ידיעות וב-1914 השתמשה לראשונה בטלפרינטר, שהפך את האפנון הטלגרפי לאוטומטי לחלוטין.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלה לפעול במזרח התיכון והציבה כתבים בקהיר, ירושלים, תל אביב וביירות.
בשנת 2016 חשף עיתון ה"הגרדיאן" הבריטי כי "Associated Press", שהייתה סוכנות הידיעות המערבית היחידה שהצליחה להישאר פתוחה בתקופת גרמניה הנאצית, והמשיכה לפעול עד כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בשנת 1941. לצורך כך ויתרה על השליטה בתכנים שלה על ידי חתימה על "חוק העורך", והבטיחה לא לפרסם שום חומר "שיכול להחליש את כוחו של הרייך ברחבי העולם או בגרמניה עצמה". החוק חייב את Associated Press לשכור כתבים שעבדו גם עבור משרד התעמולה של המפלגה הנאצית. אחד מארבעת הצלמים שהועסקו ב-Associated Press בשנות ה-30 של המאה ה-20 בגרמניה, פרנץ רוט, היה למעשה עובד מחלקת התעמולה החצי-צבאית של האס אס, שתצלומיו נבחרו באופן אישי על ידי היטלר. AP הסירה את התמונות של רוט מאתר האינטרנט שלה בעקבות פרסום התחקיר. בתגובה לפרסום הודתה הסוכנות שלפי דרישת הנאצים היא פיטרה שישה צלמים יהודים בגרמניה, אך סייעה להגירתם משם, העסיקה צלמים פרו-נאצים, וסיפקה לנאצים תצלומים ששימשו את התעמולה הנאצית.
AP נכנסה לתחום שידורי רדיו בשנת 1941 כשהחלה להפיץ חדשות לתחנות רדיו; היא הקימה רשת רדיו משלה בשנת 1974. בשנת 1994 הקימה את APTV, סוכנות לאיסוף חדשות בווידאו. APTV התמזגה עם WorldWide Television News בשנת 1998 ליצירת APTN, המספקת וידאו לתחנות טלוויזיה ואתרים בינלאומיים.
בספטמבר 2000, במהלך האינתיפאדה השנייה, פרסמה סוכנות הידיעות AP תצלום בו נראה אדם פצוע יושב שותת דם ולידו עומד שוטר משמר הגבול ישראלי, כשהוא מניף בידו אלה, כביכול כלפי האדם הפצוע, כשעל-פי הכיתוב המופיע מתחת לתצלום הפצוע הוא מפגין פלסטיני. מאוחר יותר התברר כי הפצוע שבתמונה הוא טוביה גרוסמן, יהודי אמריקאי שהותקף בידי פלסטינים וכי השוטר שלידו מניף אלה כדי להדוף ולהניס את הפורעים. הסוכנות התנצלה על הפרסום עם הכיתוב השגוי שנעשה בטעות. באוקטובר 2002 נפגע קל צלם הסוכנות מאש טנקים בג'נין.
בשנת 2006 פיטרה עיתונאי עקב החלטתו להפיץ ברשת של סוכנות הידיעות מאמר ביקורתי על הנשיא ג'ורג' בוש. שעה לאחר שהופץ המאמר הביקורתי הודיעה מערכת AP ללקוחותיה שיש להתעלם ממנו ולא לעשות בו שימוש. מאחר שמאז הקמתה מקפידה על קו מאוזן ובלתי מפלגתי, בעיקר כדי שתוכל למכור את שירותיה לעיתונים מכל גוני הקשת הפוליטית.
במאי 2018 בטור שפורסם בניו יורק טיימס מספר מתי פרידמן, עורך ב-AP בעבר, כי נהג לציית לדרישת החמאס להציג את אנשיו שנהרגו כאזרחים ובכך להעלות את מספר האזרחים שנהרגו על ידי ישראל.
ב-15 במאי 2021 הפגיז צה"ל את "מגדל אל־ג'לאא", בו שוכנים משרדי AP בעזה. בתגובה אמר נשיא AP גארי פרואיט: "אנחנו מזועזעים מכך שהצבא הישראלי תקף והשמיד את הבניין שהכיל את משרדי אי-פי וכלי תקשורת נוספים בעזה. זוהי התפתחות מטרידה במיוחד". דובר צה"ל אמר כי הצבא תקף את הבניין מפני ששימש בסיס מודיעיני של החמאס, לאיסוף מודיעין להתקפות על ישראל.
ב-21 במאי 2024 החרים משרד התקשורת ציוד מהסוכנות, שבין לקוחותיה נמצא גם ערוץ אל-ג'זירה. החרמת הציוד בוצעה במסגרת "חוק אל-ג'זירה". לאחר מספר שעות החזיר משרד התקשורת את הציוד בעקבות לחץ אמריקאי.
ראו גם

מדריך הסגנון של AP
הערות שוליים

↑  פוליצר לעודד בלילטי, באתר העין השביעית, 1 ביוני 2007
↑  Jonathan Silberstein-Loeb, Exclusivity and Cooperation in the Supply of News: The Example of the Associated Press, 1893–1945, Journal of Policy History 24, 2012/07, עמ' 466–498 doi: 10.1017/S0898030612000140
↑  Associated Press v. United States, 326 U.S. 1 (1945)
↑  הארץ, סוכנות הידיעות AP רוצה לכבוש את העולם, באתר TheMarker‏, 24 ביוני 2005
↑  ליאון איצקר, AP ו-MSN יפתחו רשת וידיאו מקוונת, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2005
↑  איתמר ב"ז, מי מנצל את מי?, באתר העין השביעית, 1 בנובמבר 2006
↑  רפי מן, שודדי החדשות, באתר העין השביעית, 26 ביולי 2009
↑  נמרוד צוק, האלגוריתם ידווח: סוכנות הידיעות AP תשתמש בכתבי ספורט רובוטיים, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2016
↑  הערבים דורשים החזרת התושבים לג'בע ועין רזל, מעריב, 16 באוגוסט 1948
↑  מנהל "אסושייטד פרס" שוהה בארץ אתמול, משמר, 11 באוקטובר 1943
↑  מחכים למנוי נציג ישראל בלונדון, הַבֹּקֶר, 8 בפברואר 1949
↑  עזם פחה דן על הרכבת ממשלה ערבית, הצופה, 16 בנובמבר 1947
↑  Philip Oltermann, Revealed: how Associated Press cooperated with the Nazis, The Guardian, ‏30 במרץ 2016
↑  עופר אדרת, אי-פי מתעקשת שלא שיתפה פעולה עם הנאצים אך מודה: פיטרנו עובדים יהודים והפצנו תמונות תעמולה, באתר הארץ, 10 במאי 2017
↑  צלם סוכנות איי.פי נפגע קל מאש טנקים בג'נין, באתר וואלה, 7 באוקטובר 2002
↑  אסור להפיץ דעה - פיטורים באיי.פי, באתר העין השביעית, 1 במאי 2006
↑  Matti Friedman, ‏Falling for Hamas’s Split-Screen Fallacy, New York Times, May 16, 2018
↑  אי-פי, תחקיר אי-פי: רק 11% מההרוגים בעשרות תקיפות בתים ב"צוק איתן" היו חמושים; רוב ההרוגים אזרחים, באתר הארץ, 13 בפברואר 2015
↑  הריצה במדרגות והטלפון לפני הפיצוץ: מבט מקרוב להשמדת בניין התקשורת בעזה, באתר הארץ, 16 במאי 2021
↑  איתמר אייכנר, דניאל אדלסון, עקב חוק אל-ג'זירה: הוחרם ציוד מסוכנות הידיעות הגדולה בעולם - והשידור מגבול עזה ירד, באתר ynet, 21 במאי 2024
↑  רן בוקר, מורן אזולאי, איתמר אייכנר, הזיגזג של קרעי, לאחר הזעם האמריקני: "הוריתי להשיב את הציוד לסוכנות AP", באתר ynet, 21 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257933805171  BIBSYS: 90229248  BnF: cb131764807 (data)  CiNii: DA00619742  GND: 26563-9  ISNI: 0000 0000 9466 0552  LCCN: n80075894  MusicBrainz: a087ed22-2b4f-4b49-a958-343d50ddaad7  NDL: 00627891  NKC: xx0022741  NLA: 35009269  NLK: KAB201806983  PIC: 9503  RERO: 02-A009962540  SELIBR: 109203  SUDOC: 034168524  VcBA: 494/10217  VIAF: 152390251   WorldCat (עם VIAF): 152390251
כביש 200

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  כביש עוקף רמלה-לוד שדרות אריאל שרון
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  9.3 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  2017 – 2022 (עוקף רמלה בלבד)
 מיקום
 ערים ראשיות:  רמלה, באר יעקב, לוד
 נקודת התחלה:  מחלף רמלה מערב
 נקודת סיום:  מחלף רמלה צפון
 קואורדינטות:  31°55′26″N 34°50′27″E﻿ / ﻿31.92402°N 34.84071°E﻿ / 31.92402; 34.84071
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) כביש 200(למפת גוש דן רגילה) כביש 200(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 200(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 200  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 200 (או שדרות אריאל שרון;
מכונה גם כביש עוקף רמלה-לוד) הוא כביש אורך המחבר בין כביש 44 וכביש 431. הפרויקט משרת בעיקר את תושבי השכונות המערביות של העיר רמלה ובעתיד גם את שכונת גני אביב, הנמצאת בעיר לוד ואת השכונות שיבנו על שטח בסיס צריפין לאחר שיפונה ובעתיד הרחוק גם את הבקו"ם שיעבור בסמוך לכביש.
חלק מהכביש נפתח לתנועה במאי 2020.
יש תוכניות להארכת הכביש עד שכונת גני אביב שבלוד, נכון ל-2022 התוכנית לא מקודמת.
היסטוריה

ב-2017 החלו העבודות להקמת הכביש, קבלני הפרויקט הם חברת נתיבי איילון ואלקטרה בנייה.
ב-2018 החלו העבודות על ההפרדה המפלסית באזור הכביש, במסגרת הפרויקט הוקם גשר באורך של כ-250 מטר.
ב-1 ביוני 2019 החלו העבודות על הקמת החומה, למניעת רעש לתושבי השכונות הסמוכות. באותה שנה דווח על התקדמות ניכרת בעבודות על הכביש.
בסוף 2019 מנכ"ל נתיבי איילון איתמר בן מאיר דווח על זירוז עבודות הבנייה של כביש 200 והסדרת שדרות משה ארנס (רחוב הזית). פתיחת הכביש הוקדמה בכחצי שנה.
במרץ 2020 דווח על סיום שלב א' של הפרויקט והתחלת ביצוע של שבילי האופניים באזור הכביש.
באוקטובר 2022 נפתח חלקו של הכביש מרחוב משה דיין עד כביש 44.
על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל, צפוי כביש 200 לעבור שינוי במספור: למספר 421
תחבורה ציבורית בכביש

כיום בכביש 200 ישנן ארבע תחנות אוטובוס וכולן פעילות - רוב הקווים על הכביש מפעילה חברת קווים, בנוסף 2 קווים מפעילה חברת אגד.
החל מ-28 באוגוסט 2022, חברת אגד התחילה להפעיל קו שיעבור בכביש, קו 403. הקו עובר בכביש 200 וכך פועלות 2 תחנות חדשות בכביש.
החל מ-2 ביוני 2023, חברת אגד התחילה להפעיל קו חדש - קו 228. הקו מחבר בין תחנת רכבת גני אביב למתחם חנה וסע בראשון לציון.
| מס' קו | מפעיל | מסלול | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 23 | קווים | שוהם - לוד - רמלה - באר יעקב |  |
| 151 | קווים | רמלה - באר יעקב - ראשון לציון |  |
| 159 | קווים | רמלה - באר יעקב - אוניברסיטת ת"א |  |
| 170 | קווים | לוד - רמלה - באר יעקב - ראשון לציון - ת"א | קו לילה |
| 247 | קווים | ראשון לציון – נס ציונה – באר יעקב – רמלה – לוד |  |
| 354 | קווים | רמלה - באר יעקב - כפר חב"ד - צומת בית דגן - בני ברק |  |
| 357 | קווים | ירושלים - רמלה - כפר חב"ד |  |
| 403 | אגד | ירושלים - מחלף חמד - רמלה - באר יעקב - רכבת ראשונים | לכיוון ירושלים - הקו אוסף נוסעים בכביש 200, לכיוון ראשון לציון - הקו מוריד נוסעים בכביש 200 |
| 228 | אגד | לוד - רמלה - ראשון לציון | לכיוון לוד - הקו מוריד נוסעים בלבד בכביש 200 |
מחלפים וצמתים לאורך הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 200 מדרום לצפון
חלק א': עוקף רמלה
| 0 | מחלף רמלה מערב |  | רמלה, ישרש |   כביש 431 |
| 0.8 | צומת ללא שם |  | רמלה | שד' משה ארנס (רח' הזית) |
| 1.1 | צומת ללא שם |  | רמלה | רח' משה לוי |
| 1.3 | צומת ללא שם |  | רמלה, באר יעקב | רח' זאב ז'בוטינסקי (בבאר יעקב) |
| 1.5 | צומת ללא שם |  | רמלה | רח' משה דיין (ברמלה) |
| 1.5 | צומת ללא שם |  | רמלה, באר יעקב | טיילת חתני פרס ישראל (בבאר יעקב) |
| 2.5 | מחלף רמלה צפון |  | רמלה, דהמש |  כביש 44 |

חלק ב': עוקף לוד (בביצוע)
| 3 | צומת שניר |  | לוד, ניר צבי | כביש פנימי |
| 5.8 | צומת ללא שם |  | לוד | כביש פנימי |
| 9.3 | מחלף בן-גוריון |  | זיתן, נמל התעופה בן-גוריון |  כביש 1  כביש 4503 |
הערות שוליים

↑  אלון גרינברג, ערים מתרחבות: השכונות החדשות של ישראל, באתר ynet, 2 ביוני 2017
↑  העבודות סביב השעון לבניית כביש 200 יניבו קיצור של כ-6 חודשים עד לפתיחתו
↑  משה1313, כביש 200 החדש ייבנה בשני שלבים: 1.עוקף רמלה 2.עוקף לוד., באתר תפוז בלוגים
↑  שבתשתיות - תיעוד פרויקטים בתחבורה, זיו איש שלום תיעד עבור הדף גזרה מפרויקט כביש 200
↑  שבתשתיות - תיעוד פרויקטים בתחבורה, "נתיבי איילון", הפרדה מפלסית במפגש 132 של הרכבת
↑  כרמלה קופר, גשר ההפרדה המפלסית 132 בכניסה הראשית לרמלה נמצא בשלבי בנייה מתקדמים
↑  רמלה מערב - שכונת נאות יצחק שמיר, בניית החומה אשר מפרידה בן כביש 200 לשכונה בעיצומה
↑  הולך ונבנה כביש 200 עוקף רמלה, באתר רמלהנט, ‏26 באוגוסט 2018
↑  תיעוד הפרויקט מפי ד.א.ל הנדסה, ‏12 ביולי 2018
↑  פוסט נתיבי איילון על הפרויקט
↑  פוסט עיריית רמלה על פתיחת הכביש עד כביש 44, ‏7 באוקטובר, 2022
בריליאנס H530

| --- | --- |

Brilliance H530
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Brilliance Auto (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd)  Bavarian Auto Group (אנ') (במצרים
 שנות ייצור:  2011 – הווה
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין  מצרים מצרים
 אורך:  4,740 מ"מ
 רוחב:  1,788 מ"מ
 גובה:  1,475 מ"מ
 משקל:  1,365–1,415 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,700 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,495 סמ"ק המפיק 136 כ"ס (מגדש טורבו)  4 צילינדרים, 1,586 סמ"ק המפיק 110 כ"ס ב-5,800 סל"ד, יחס דחיסה 11.0:1, מנוע "מיצובישי" סדרה "Mitsubishi 4A9 engine" (אנ') סוג מנוע "4A92"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  176 קמ"ש (מנוע 1.6 ליטר)
בריליאנס H530 (בסינית: 中华H530', באנגלית: Brilliance H530) היא מכונית משפחתית גדולה, המוגדרת מכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (אנ') (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd) אשר מיוצרת בסין משנת 2011. בנוסף מיוצר הדגם במצרים  באמצעות Bavarian Auto Group (אנ') משנת 2011.
בריליאנס H530

אחריות יצרן בסין: 3 שנים / 60,000 ק"מ.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
קיבולת מכל דלק - 55 ליטר.
צמיגים : 195 / 65 R15.
מחיר היחידה נע בין 79,800–125,800 רנמינבי (2011, בסין).
באפריל 2014 עבר הדגם מתיחת פנים ומחירו הופחת.
מחיר היחידה נע בין 65,000–95,000 רנמינבי (2014, בסין).
תמונות

"בריליאנס H530"
"בריליאנס H530"
"בריליאנס H530"
"בריליאנס H530"
"בריליאנס H530"
"בריליאנס H530"
ראו גם

בריליאנס H330
בריליאנס BC3
בריליאנס V5
בריליאנס V6
בריליאנס V7
הערות שוליים

↑  Bavarian Auto Group - קבוצת הרכב הבווארי היא חברה מצרית לייצור ומכירה של רכבי BMW בשוק המקומי, ובנוסף מרכיבה ומשווקת את מותג הרכב הסיני Brilliance במצרים
↑  "בריליאנס H530" carnewschina.com/2011/08/06/brilliance-530
↑  "בריליאנס H530" carnewschina.com/2011/08/17/brilliance-h530-to-be-listed-in-china-on-august-29
↑  "בריליאנס H530" autotalkz.com/cat-brilliance/brilliance-h530
↑  "בריליאנס H530" car.info/en-se/brilliance/h530
↑  "בריליאנס H530" - מפרט chinamobil.ru/eng/brilliance/h530
↑  "בריליאנס H530" carnewschina.com/2011/08/17/brilliance-h530
↑  "בריליאנס H530", מתיחת פנים שנת 2014 carnewschina.com/2014/04/24/facelifted-brilliance-h530-sedan-debuts-on-the-beijing-auto-show
↑  "בריליאנס H530" carnewschina.com/2016/09/08/facelifted-brilliance-h530-launched-on-the-chengdu-auto-show-in-china
בריליאנס BC3

| --- | --- |

Brilliance BC3, שנת 2010
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Brilliance M3 (בסין)  Brilliance Kouper (במצרים)  BC3 GT (בגרמניה)
 יצרן:  Brilliance Auto (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd)  Bavarian Auto Group (אנ') (הרכבה במצרים)  BMW (הרכבה בגרמניה)
 שנות ייצור:  2007 – 2011
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין  מצרים מצרים  גרמניה גרמניה
 מודל אחריו:  BMW 2 Series
 אורך:  4,488 מ"מ
 רוחב:  1,812 מ"מ
 גובה:  1,385 מ"מ
 משקל:  1,455 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,600 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1.8 ליטר המפיק 136 כ"ס (שווק בסין)  4 צילינדרים, 1.8 ליטר המפיק 170 כ"ס (מגדש טורבו, מנוע "huachen ZHONGHUA" סוג מנוע "BL18T")  4 צילינדרים, 1,834 סמ"ק המפיק 165 כ"ס ב-6,500 סל"ד, יחס דחיסה 10.0:1, מנוע מיצובישי סדרה "Mitsubishi 4G9 engine" (אנ') סוג מנוע "4G93 DOHC 16 Valve GDI Turbo"  4 צילינדרים, 1,834 סמ"ק המפיק 205 כ"ס, מנוע מיצובישי סדרה "Mitsubishi 4G9 engine" (אנ') סוג מנוע "4G93T DOHC 16 Valve Turbo"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת ידנית - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  210 קמ"ש
 מעצב:  פינינפארינה
בריליאנס BC3 (באנגלית: Brilliance BC3, קרויה גם בסין: Brilliance M3, קרויה במצרים: Brilliance Kouper, קרויה בגרמניה BC3 GT) היא מכונית ספורט, המוגדרת קופה, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Brilliance Auto (אנ') (שם רשמי: HuaChen Group Auto Holding Co., Ltd) אשר יוצרה בסין בין השנים 2007–2011. בנוסף הורכב הדגם במצרים באמצעות Bavarian Auto Group (אנ') ובגרמניה באמצעות BMW.
"בריליאנס BC3"

3 דלתות קופה - האצ'בק.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
בשנת 2009 יוצרו 1,300 יחידות בסין.
בשנת 2010 יוצרו 845 יחידות בסין.
מחיר היחידה בסין בשנת 2008 נע בין 128,900–182,800 רנמינבי.
תמונות

"בריליאנס BC3"
"בריליאנס BC3"
"בריליאנס BC3"
"בריליאנס BC3"
"בריליאנס BC3"
"בריליאנס BC3"
"בריליאנס BC3"
"בריליאנס BC3", מבט ללוח מחוונים
ראו גם

בריליאנס H330
בריליאנס H530
בריליאנס V5
בריליאנס V6
הערות שוליים

↑  "בריליאנס BC3" web.archive.org/web/20081108030502
↑  Bavarian Auto Group - קבוצת הרכב הבווארי היא חברה מצרית לייצור ומכירה של רכבי BMW בשוק המקומי, ובנוסף מרכיבה ומשווקת את מותג הרכב הסיני Brilliance במצרים
↑  "בריליאנס BC3" ultimatecarpage.com/car/3169/Brilliance-BC3-Coupe
↑  "בריליאנס BC3" car.info/en-se/brilliance/bc3
↑  "בריליאנס BC3" - תמונה web.archive.org/web/20101219202829
↑  "בריליאנס BC3" chinamobil.ru/eng/brilliance/m3
ארז קריינר

| --- | --- |
 השתייכות:   שירות הביטחון הכללי
 תפקידים בשירות
 ראש הרשות הממלכתית לאבטחת מידע.
 
ארז קריינר לשעבר מבכירי השב"כ אשר הקים את הרשות הממלכתית לאבטחת מידע ועמד בראשה.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל התנדב לשייטת 13, השלים את מסלול הלוחם ביחידה ולקח חלק במבצעיה. לאחר שחרורו קריינר החל את דרכו בשירות הביטחון הכללי כמאבטח באל על ושגרירויות. בשנת 2002 הקים קריינר את הרשות הממלכתית לאבטחת מידע כחטיבה בשב"כ ועמד בראשה. הרשות מוסמכת להנחות גופים בעלי מערכות מידע קריטיות. קריינר עמד בראש הרשות עד שנת 2012.
לאחר פרישתו הקים חברה לייעוץ בתחום הסייבר.
לקריאה נוספת

ארז קרינר, "'סייקו", ספרי ניב, 2024
הערות שוליים

↑   נטע אחיטוב, האם מלחמת העולם הבאה תהיה מלחמת סייבר?, באתר הארץ, 25 בינואר 2017.
↑  דף הספר סייקו, אתר ביבוקס.
↑   עמוס הראל, מייסד הגנת הסייבר בארץ מזהיר: במלחמה יותקפו כל מערכות המחשוב, באתר הארץ, 9 ביוני 2013.
↑  יוסי הטוני, ‏בכיר במשרד רה"מ בהתבטאות פומבית נדירה: "בהיבט הקיברנטי - אנחנו ב-10 בספטמבר 2001", באתר "אנשים ומחשבים", 13 בנובמבר 2012.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלום ברגר

ערך זה עוסק ברב וחוקר. אם התכוונתם לאדמו"ר ממישקולץ, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1960 (בן 64) ארצות הברית
 השכלה:  ישיבת רבי חיים ברלין  ישיבת הר עציון  ישיבה יוניברסיטי 
 מעסיק:  מדרשת לינדנבאום 
 
הרב שלום ברגר (נולד ב-4 בפברואר 1960) הוא רב ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה

נולד וגדל בארצות הברית. למד ב"ישיבת רבינו חיים ברלין" בברוקלין אצל הרב יצחק הוטנר, ובישיבת הר עציון אצל הרבנים אהרן ליכטנשטיין ויהודה עמיטל.
לאחר מכן, עבר לישיבה יוניברסיטי, שם עשה תואר ראשון במתמטיקה ותואר שני בחינוך, וסיים את הסמכתו לרבנות.
לאחר מכן עבר למכללת ברוך, ועשה תואר שני במנהל ציבורי.
לפני המעבר לישראל בשנת 1991, לימד בבית הספר פריש ולאחר מכן בתיכון HAFTR, שם שימש כמנהל הדרכה. בארץ לימד בBMT ובמדרשת לינדנבאום. בשנת 1998, החל לעבוד במרכז לוקשטיין לחינוך יהודי, אוניברסיטת בר-אילן. בשנים האחרונות[דרושה הבהרה], הרב ברגר כותב במרכז קורן/שטיינזלץ, שם שימש כעורך התוכן הבכיר של התלמוד האנגלי קורן/שטיינזלץ.
בנוסף, מכהן כדיין בבית הדין לגיור רבני של מכון צומת באלון שבות.
מרכז לוקשטיין > הקמתו

בשנת 1998, כשעבד ב-BMT ובמדרשת לינדנבאום בירושלים, הגיב למהפכת האינטרנט שעדיין הייתה בתחילתה, על ידי הקמת פורום שמטרתה הייתה ליצור קהילת תרגול מקוונת למחנכים יהודים ברחבי העולם, שיוכלו לשתף פעולה זה עם זה בנושאים דחופים לעולם החינוך היהודי, ולפתח יחד תוכניות לימודים. מרכז לוקשטיין לחינוך יהודי, מבית הספר לחינוך באוניברסיטת בר-אילן הסכים לארח את הפורום, שקיבל את השם "לוקשטיין". הפורום עד היום, משמש כמשאב מידע ותמיכה למחנכים יהודים ברחבי העולם.
מרכז לוקשטיין > מנהיגות חינוכית יהודית

הרב ברגר הוא העורך והמייסד של כתב העת של מרכז לוקשטיין. כתב העת נועד להגביר את החשיפה של מחנכים יהודים למחקר כללי ולהתקדמות בחינוך ולהתמקד ביישום של ממצאים אלו על עולם החינוך היהודי.
תוכניות לימוד שנתיות בישראל

עבודת הדוקטורט של הרב ברגר עוסקת בהשפעות פער השנים של בוגרי תיכון צעירים אמריקאים רבים בתוכניות לימוד ברחבי ישראל.
ככל שתוכניות הלימוד השנתיות בישראל התרחבו והתפתחו, עלו שאלות לגבי השפעתן של תוכניות אלו על הקהילה היהודית האמריקאית. המחקר מצא, כי הרוב הגדול של הסטודנטים חוזרים לצפון אמריקה, וממשיכים בתוכניות הקולג' שלהם. המחקר פורסם כחלק מהספר "להתהפך".
לימוד הדף היומי

סיים לאחרונה[דרושה הבהרה] כתיבת ביאורים על מחזור שלם של לימוד הדף היומי המבוססים על פירושו של הרב עדין אבן-ישראל שטיינזלץ לתלמוד הבבלי. הרב שימש כחוקר תולדות הרב שטיינזלץ, כעורך תוכן בכיר של התלמוד האנגלי קורן/שטיינזלץ.
מחנה קיץ

כיהן כרב המחנה במחנה המושבה (IO) במשך שנים רבות, וקרא בפומבי להכרה וריבוי התמיכה במחנות הקיץ היהודיים כחלק ממערכת החינוך היהודית.
הרב ברגר מנחה קבוצות של סטודנטים במסעות מורשת יהודית במזרח אירופה, והוא תומך בקיום מסעות כאלו כחלק מחוויה חינוכית יהודית רחבה. הוא דן בהשפעה של טיולים אלה בפורומים ומאמרים חינוכיים.
הערות שוליים

↑  סט הספרים, באתר korenpub.com
↑  האתר הרשמי
↑  ארכיון LookJED, באתר lookstein.org
↑  A Year of Study in an Israeli Yeshiva Program: Before and After
↑  Today’s Daf, steinsaltz.org
↑  Koren Publishers Jerusalem#Koren Talmud Bavli
↑  Are Jewish summer camps a luxury?
↑  Ferziger, Adam S. (2011). "Holocaust, Hurban, and Haredization: Pilgrimages to Eastern Europe and the Realignment of American Orthodoxy". Contemporary Jewry. 31: 25–54. doi:10.1007/s12397-010-9060-5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303773405171  GND: 1017434638  ISNI: 0000 0000 4828 7507  LCCN: no2007155940  NKC: zmp2013750211  RERO: 02-A023248935  VIAF: 17020080   WorldCat (עם VIAF): 17020080
לואיס דג'וי

לואיס דג'וי (באנגלית: Louis DeJoy;‏ נולד ב-1957) הוא איש עסקים אמריקאי, שמכהן כמנהל הכללי של דואר ארצות הברית החל מה-16 ביוני 2020.
ראשית חייו

לואיס דג'וי נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק. הוא למד לתואר ראשון במנהל עסקים באוניברסיטת סטטסון שבפלורידה. לאחר סיום לימודיו הוא הוסמך כרואה חשבון במדינת פלורידה.
קריירה עסקית

דג'וי היה המנהל הכללי של חברת "ניו בריד לוגיסטיקס" (New Breed Logistics), שבסיסה בהיי פוינט, קרוליינה הצפונית בשנים 1983–2014 ופרש לאחר שהחברה נרכשה על ידי XPO Logistics שבסיסה בקונטיקט תמורת סכום מדווח של 615 מיליון דולר. לאחר הרכישה הוא שימש כמנהל הכללי של עסקי שרשרת האספקה של XPO בצפון אמריקה עד לפרישתו בשנה שלאחר מכן ומונה לתפקיד אסטרטגי במועצת המנהלים של XPO, עד לפרישתו ממנה ב-2018.
ב-2001 נמצא בדוח ביקורת ששירות הדואר של ארצות הברית העניק לניו בריד לוגיסטיקס חוזה ללא תחרות בהיקף של יותר מ-300 מיליון דולר החל מ-1992. בדוח הביקורת סוכם שאם החוזה היה מוצג למכרז, היו נחסכים 53 מיליון דולר מכספי משלמי המיסים. בדיווח משנת 2020 של רשת NBC נאמר, "דוח הביקורת מעלה שאלות האם ניו בריד ביודעין חייבה את שירות הדואר יתר על המידה והוא מעלה מחדש את הרקע ואת הכישורים של דג'וי, מגייס כספים פורה של המפלגה הרפובליקנית, ותורם למי שמינה אותו לנהל את שירות הדואר על אף התנגדויות של פקידי ממשל רבים שהיו מעורבים בתהליך הבחירה שלו". בנוסף, בשני דיווחים של הקונגרס משנת 1999 צוין שלסכומים נפרדים של 9 מיליון דולר ו-33 מיליון דולר ששולמו לניו בריד יכול היה להיות "שימוש טוב יותר". המפקחת הכללית של שירות הדואר שכיהנה באותה תקופה פרשה ב-2003 לאחר שנוהלה נגדה חקירה פדרלית על שימוש לרעה מצדה בסמכות, בזבוז כספי ציבור וקידומים אישיים שנויים במחלוקת.
בעת הצגת מועמדותו כמנהל הכללי של הדואר היה דג'וי נשיא חברת LDJ Global Strategies, בנק השקעות בוטיק שבסיסו בגרינסבורו, קרוליינה הצפונית עם אינטרסים בעסקי מקרקעין, קרנות השקעות פרטיות, ייעוץ וניהול פרויקטים.