stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סודיות
סוד ביהדות

בספר משלי נאמר: הוֹלֵךְ רָכִיל מְגַלֶּה סּוֹד וְנֶאֱמַן רוּחַ מְכַסֶּה דָבָר. במשנה למדו מן הפסוק כי אל לו לדיין לגלות לבעלי הדין את שהתרחש בין כותלי בית הדין: ”ומנין לכשיצא אחד מן הדיינים לא יאמר: אני מזכה וחבירי מחייבין, אבל מה אעשה שחבירי רבו עלי; על זה נאמר 'לא תלך רכיל בעמיך' ואומר 'הולך רכיל מגלה סוד'”.
בתלמוד מצאנו: ”אמר רבי מנסיא רבה: מניין לאומר דבר לחבירו שהוא ב'בל יאמר', עד שיאמר לו לך אמור - שנאמר (ויקרא א, א) וידבר ה' אליו מאהל מועד לאמר”. לפי ביאור המאירי, אף אם הדבר לא נאמר בסוד אין לספר אותו ללא קבלת רשות: ”למדנו דרך ארץ - למי שאומר דבר לחבירו אף על פי שלא מסרה לו בסוד - שהוא ב'בל יאמר', אא"כ אמר לו בעל דבר שהוא אומר לו אותן הדברים ב'לך אמור', והוא ענין אומרו: 'נאמן רוח מכסה דבר' - כלומר דבר אף על פי שאינו סוד, ו'הולך רכיל מגלה סוד' - אף על פי שנאמר לו בסוד”. לדעת החפץ חיים, דברי הגמרא שאין לספר את ששמע מחברו בלי קבלת רשות אפילו אם סיפור הדברים לא יגרום לו צער או נזק, הם בגדר "מידה טובה בעלמא", או באופן שהכניסו לביתו וסיפר לו ביחידות שמשתמע מכך קצת שהוא מקפיד שלא יגלה לאחרים.
בתלמוד מסופר, כי רב אמי הוציא תלמיד מבית המדרש בעקבות שמועה שגילה דברים שנאמרו בבית המדרש לאחר 22 שנה, והכריז: "דין גלי רזיא" (זה - מגלה סודות).
רבינו יונה פסק בספרו שערי תשובה: ”וחייב האדם להסתיר הסוד אשר יגלה אליו חברו דרך סתר אף על פי שאין בגלוי הסוד ההוא ענין רכילות, כי יש בגלוי הסוד נזק לבעליו וסבה להפר מחשבתו, כמו שנאמר (משלי טו, כב): "הפר מחשבות באין סוד", והשנית - כי מגלה הסוד אך יצא מדרך הצניעות והנה הוא מעביר על דעת בעל הסוד”. כך גם פסק רבי ישראל מאיר הכהן בספרו חפץ חיים.
הרב אליעזר פאפו כותב בספרו פלא יועץ: ”ומה מאד צריך לזהר שלא לגלות סודו של חברו לשום אדם, באשתו אמרו. ואף אם יצוה ויאמר אל תגלה, כי גם חברו כמעשהו ממנו יעשה ויגלה לאחר על מנת שלא יגלה וסוף דבר הקול נשמע. ואמרו באדרא קדישא, דמאן דמגלי רזין כאלו קטן גוברין וכאלו פלח לעבודה זרה, וסימן דא אוקימנא - ההוא דמגלה רזין בידוע דנשמתה לאו איהו מגופא דמלכא קדישא, בגין כך לית בה רזא וכד יפוק נשמתה לא אתדבקא בגופא דמלכא דהא לא אתרה הוא, וי לההוא בר נש, וי לה, וי לנשמתה; זהו תרף דברי הזהר הקדוש (פרשת האזינו, דף רצד ב). יחרד האיש וילפת ולא יגלה סוד חברו. ולא זו אם נאמר לו בדרך סוד, אלא כל שלא אמרו לו לך אמר הרי הוא בבל יאמר כמאמר רבותינו זכרונם לברכה (יומא ד, ב). וכמה פעמים אדם מדבר דבריו עם קרוביו ומידעיו ואינו חושש לצוות שלא יגלו, והולכים ומספרים דברים לחוץ ונפק חרבא. הביטה וראה מה ארע לרבי שמעון בן יוחאי עליו השלום שהלך רבי יהודה בן גרים וספר דברים לחוץ, ופוק חזי מאי סליק בה (שבת לג, א). הנה כי כן סמא דכלא משתוקא, וכמה מהגנות והדפי ואסורא מגיע על אותם המחטטים ומחפשים לידע סוד אחר על ידי שמיעה אחרי הכתל או גנבות דעת או פתיחת אגרות, וידוע חרם דרבנו גרשום מאור הגולה זלה"ה. וכבר כתב בתשובות הלכות קטנות (ח"א סי' רעו) שהמחטט לידע סוד אחר עובר על לא תלך רכיל בעמך (ויקרא יט טז), דמה לו אם מגלה סוד חברו לאחר או מגלה לעצמו, וגם מזה נפיק חרבא ושנאה וקטטה, ואש להבת המחלקת עולה לאין מרפא”.
אחד מהחרמות שתיקן רבינו גרשום הוא שלא לקרוא מכתב של אחר ללא רשותו.
הערות שוליים

↑  ספר משלי, פרק י"א, פסוק י"ג
↑  משנה, מסכת סנהדרין, פרק ג', משנה ז'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ד', עמוד ב'
↑  הלכות לשון הרע - כלל ב' סעיף י"ג באר מים חיים ס"ק כז, וכלל ט' סעיף ו' באמ"ח ס"ק ט"ו. וראה גם בהלכות רכילות כלל ח' סעיף ה'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל"א, עמוד א'
↑  שער ג', אות רכ"ה
↑  הלכות רכילות כלל ח' סעיף ו'
↑  ערך סוד
↑  הובא בכל בו (סימן קטז), וכן פסק הבאר הגולה (יורה דעה סוף סימן שלד).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529424705171  LCCN: sh85119431  NARA: 10643815 
סודות אצל בני אדם
סודיות ושמירה על סודות. איור משנת 1896
פאבל אדלמן

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1958 (בן 66) לודז', רפובליקת פולין 
 מדינה:  פולין 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי לקולנוע בלודז'  אוניברסיטת לודז' 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לצילום (2002)  פרס סזאר לצילום הטוב ביותר (2003)  מדליית ההצטיינות לתרבות 
 http://www.paweledelman.pl
 פרופיל ב-IMDb
 
פאבל אדלמן (בפולנית: Paweł Edelman; נולד ב-26 ביוני 1956) הוא צלם קולנוע יהודי-פולני. נודע בשיתוף הפעולה שלו עם הבמאי רומן פולנסקי.
ביוגרפיה

אדלמן יליד לודז', למד קולנוע באוניברסיטת לודז' במחלקה ללימודי תרבות והתמחה בתאוריה ובהיסטוריה של הקולנוע בבית הספר לקולנוע בלודז'. לאחר שסיים את לימודיו שימש כמרצה להיסטוריה של הקולנוע באוניברסיטת לודז' ואחר כך באוניברסיטת שלזיה בקטוביץ.
בשנת 1989 הוא שימש לראשונה כצלם בסרט ארוך, "קווים מחוקים" של פיוטר מיקוצ'י. בהמשך עבד עם אנדז'יי ויידה. בשנת 1999 מגזין וראייטי בחר בו כאחד מעשרת הצלמים הצעירים המבטיחים.
זכה בפרס הקולנוע האירופאי לצילום בשנת 2002 ופרס סזאר על עבודתו בסרט "הפסנתרן" של רומן פולנסקי. כמו כן שיתף פעולה עם פולנסקי בסרט "סופר הצללים". הוא צילם את הסרט "ריי" של הבמאי טיילור האקפורד. בשנת 2005 הוא קיבל את פרס צילום השנה של הוליווד. בשנת 2011 הוא זכה בפרס הישג לכל החיים מהפדרציה האירופאית לסינמטוגרפים IMAGO, ובשנת 2014 זכה בשני פרסים נוספים: מרברגר קמראפרייס על הישגים בסינמטוגרפיה, שניתנה על ידי אוניברסיטת מרבורג ומדליית גלוריה ארטיס על הישגים בתחום התרבות.
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הקולנוע הבריטי העצמאי | 2024 | הצילום הטוב ביותר | מבעד לעדשה (אנ') | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  רעיה מורג, "קצין ומרגל" של רומן פולנסקי: מה אכפת לך מיהודי אחד שתקוע על אי?, באתר הארץ, 14 בינואר 2020
↑  CULTURE.PL, Paweł Edelman
↑  Leo Barraclough, Jacques Audiard’s ‘Emilia Pérez’ Wins Best Film, Director, Screenwriter and Actress at European Film Awards, Variety, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522890105171  PLWABN: 9810589229805606  BNE: XX828861  CANTIC: a1110367x  GND: 137499442  ISNI: 0000 0001 1458 0518  LCCN: no2003075230  NKC: xx0156001  SUDOC: 108880796  VIAF: 162727146   WorldCat (עם VIAF): 162727146
הפועל רמת-גן גבעתיים (כדוריד)

הפועל רמת-גן גבעתיים היא קבוצת כדוריד ישראלית המייצגת את הערים רמת גן וגבעתיים, ומשחקת בליגת העל. אולמה הביתי הוא אולם זיסמן ברמת גן.
הקבוצה זכתה בשני דאבלים, אליפות וגביע באותה עונת משחקים ובנוסף בעוד שש זכיות בגביע המדינה.
היסטוריה

הקבוצה זכתה בשתי אליפויות ושמונה פעמים בגביע המדינה עד שנות ה-70 והמשיכה להיות קבוצת צמרת עד סוף שנות ה-80 כאשר תרמה לכדוריד הישראלי כוכבים רבים כפרץ גרינפלד, איגור ביאליק, זיו קושניר, רז סומך, אמיר גרא ועוד רבים. עד לשנות ה-90 בהן נקלעה לקשיים כלכליים. בשנת 1992 ירדה הקבוצה בפעם הראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית (הליגה השנייה). הקבוצה חזרה לליגת העל בשנת 1993, אולם בשנת 1996 שוב ירדה הקבוצה לליגה לאומית. היא חזרה בשנית לליגה הבכירה בשנת 1997 וב-1998 ירדה בשלישית לליגה הלאומית. הקבוצה חזרה לליגת העל בשנת 2000 ומאז היא שיחקה בליגה כקבוצת תחתית הנאבקת נגד הירידה לליגה השנייה וזאת עד לעונת 2009-10 בסיומה נשרה הקבוצה לליגה השנייה אחרי עשר עונות רצופות בליגה הבכירה. בסיום עונת 2013-14 שבה הקבוצה לליגת העל אחרי 4 שנים רצופות בליגה השנייה.
את עונתה המחודשת בליגת העל היא סיימה במקום השביעי והעפילה לרבע גמר הפלייאוף, שם הודחה בידי א.ס. רמת השרון.
בסיום עונת 2018-2019 אחרי 5 שנים רצופות בליגת העל נשרה הקבוצה לליגה הלאומית. כעבור 3 שנים חזרה הקבוצה לליגת העל.
תארים והישגים

אליפויות (2):
גביע המדינה :
זכייה (8): 1966/1967, 1967/1968, 1968/1969, 1969/1970, 1970/1971, 1971/1972, 1974/1975, 1975/1976
סגנית (6): 1976/1977, 1977/1978, 1978/1979, 1985/1986, 1990/1991, 1992/1993
דאבל (2):
סגל הקבוצה לעונת 2017/2018

מעודכן ל־22 בספטמבר 2017:
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדוריד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סגן מושל נבדה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  סטאברוס אנתוני
 תאריך כניסה לתפקיד:  2 בינואר 2023
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  נבדה נבדה
 כפוף:  מושל נבדה
 מעון:  קפיטול מדינת נבדה
 מושב המשרה:  נבדה סיטי
 משך כהונה קצוב:  4 שנים
 ייסוד המשרה:  1864
 איוש ראשון:  ג'ון קרוסמן
סגן מושל נבדה (באנגלית: Lieutenant Governor of Nevada) הוא נושא משרה חוקתית בממשלת מדינת נבדה שבארצות הברית. סגן המושל מחזיק משרד בקרסון סיטי, בירת המדינה, במשכן קפיטול מדינת נבדה, ונבחר בנפרד ממושל נבדה. לפיכך, ייתכן שסגן המושל יכהן מטעם מפלגה שונה מזו של המושל. סגן המושל המכהן הוא סטאברוס אנתוני, רפובליקני, שהושבע לתפקיד בינואר 2023.
סמכויות

על פי חוקת נבדה (אנ'), סגן המושל הוא הראשון בסדר הירושה של המושל ומשמש כנשיא הסנאט של נבדה מתוקף תפקידו. בתפקיד זה, סגן המושל משמש כמושל דה פקטו בכל פעם שהמושל נמצא מחוץ למדינה, וממלא את תפקידו במקרה של נבצרות קבועה.
בנוסף, כנשיא הסנאט, סגן המושל מנהל את דיוני הסנאט היומיים כאשר בית המחוקקים מתכנס, ויכול להצביע במקרה של תיקו. עם זאת, מאחר שהסנאט מורכב ממספר אי-זוגי של סנאטורים, מצבי תיקו הם נדירים.
לסגן המושל יש גם מספר תפקידים סטטוטוריים. לדוגמה, סגן המושל עומד בראש מועצת התיירות והוועדה המייעצת לפעילויות חוץ, ומשמש כסגן יושב ראש מועצת המנהלים של מחלקת התחבורה. בנוסף, סגן המושל הוא חבר בקבינט של המושל, במועצת הפיתוח הכלכלי, בוועדת הביקורת של הרשות המבצעת, ובוועדה לביטחון המולדת.
הערות שוליים

↑  THE CONSTITUTION OF THE STATE OF NEVADA (באנגלית)
פרשת תולדות

פרשת תּוֹלְדֹת היא הפרשה השישית בספר בראשית. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק כ"ה, פסוק י"ט ומסתיימת בפרק כ"ח, פסוק ט'.
מקור שמה בפסוק הפותח אותה: ”וְאֵלֶּה תּוֹלְדֹת יִצְחָק, בֶּן-אַבְרָהָם” (ספר בראשית, פרק כ"ה, פסוק י"ט).
והיא מוקדשת כולה לסיפורם של יצחק, מאבות העם העברי ורבקה מאמהות העם העברי ובניהם עֵשָׂו ויעקב. את פרשת תולדות קוראים בין התאריכים כ"ט בחשוון – ה' בכסלו.
תוכן הפרשה > הולדת יעקב ועשו ומכירת הבכורה

לאחר עשרים שנות עקרות נכנסת רבקה להיריון. הבנים מתרוצצים בקרבה והיא הולכת לדרוש את ה'. התשובה שהיא מקבלת היא ”שְׁנֵי גֹיִים בְּבִטְנֵךְ, וּשְׁנֵי לְאֻמִּים, מִמֵּעַיִךְ יִפָּרֵדוּ” (פרק כ"ה, פסוק כ"ג). ואכן, נולדים לה שני בנים, עשו ויעקב. עשו הופך להיות צייד וזוכה לאהבתו של אביו בעקבות כך שהוא מביא מצידו לאביו, ויעקב 'יושב אוהלים' וזוכה לאהבתה של אימו.
באחד הימים בא עשו עייף מן השדה ומוצא שיעקב מכין נזיד עדשים. הוא מבקש מיעקב לאכול מן הנזיד, ויעקב מבקש שימכור לו בתמורה את הבכורה. עשו מסכים, תוך שהוא מזלזל במופגן בבכורה, והמכירה מתבצעת.
לדעת אבן עזרא הכל נובע מכך שבביתו של יצחק שררה עניות מופלגת לעת זקנותו, ומאחר ויצחק היה תלוי בצידו של עשו לכן אהב אותו יותר, זו גם הסיבה שעשו זלזל בבכורה, דבר שמתבטא בעיקר בירושה שלא הייתה כאן, וכך גם זו הסיבה בהמשך הפרשה שלא היה ליעקב בגדים 'חמודים' משלו ולקח את של עשו, ולכן גם נשלח יעקב לחרן בלא כלום שהוא אומר וְנָתַן לִי לֶחֶם לֶאֱכֹל וּבֶגֶד לִלְבֹּשׁ (פרק כח פסוק כ). אך הרמב״ן חולק בחריפות על כך.
תוכן הפרשה > יצחק בגרר

בארץ ישראל יש רעב, ויצחק רוצה לרדת למצרים. ה' מורה ליצחק להישאר בארץ ישראל, ומבטיח לו כי בזכות אברהם יזכה זרעו לגור בארץ. יצחק עובר לגור בגרר. רבקה כמעט ונלקחת ממנו לבית 'אחד העם' שיש מפרשים שהוא אבימלך, לאחר שיצחק טען שהיא אחותו. אולם אבימלך, שרואה את יצחק מצחק את רבקה, מבין שהיא אשתו, וגוער ביצחק.
תוכן הפרשה > גירוש יצחק מגרר וכריתת הברית עם אבימלך

יצחק זוכה לרווחה כלכלית גדולה ומגורש מגרר. הוא חופר מחדש את בארות המים שנחפרו על ידי אברהם והפלשתים מילאו אותם בעפר, ייתכן שמתוך קנאה ביצחק. רועי גרר נכנסים במריבה עמו על הבעלות על שתי הבארות הראשונות שנקראות בעקבות כך עשק ושטנה. לאחר שעבדי יצחק חפרו כבר את הבאר השלישית, רחובות, הניחו להם רועי גרר. לאחר מכן עולה יצחק לבאר שבע, עבדיו חופרים באר נוספת ויצחק קורא לו 'שבעה' על שם העיר באר שבע. שם ה' מתגלה אליו, מברך אותו ויצחק בונה מזבח וקורא בשם ה'. בסופו של דבר אבימלך מגיע בעצמו במשלחת כבוד אל יצחק ומבקש לכרות עמו ברית, ברית יצחק ואבימלך, יצחק עושה להם משתה, נשבעים איש לאחיו, ונפרדים לשלום.
תוכן הפרשה > נישואי עשו

עשו לוקח לו שתי נשים, את 'יהודית בת בארי החיתי' ואת 'בשמת בת אילון החיתי', נשים אלו היו למורת רוח ליצחק ולרבקה, בשל כך, בסוף הפרשה הוא נושא בנוסף על אלה גם את בת דודו 'מחלת בת ישמעאל' בן אברהם אחות נביות.
תוכן הפרשה > ברכתו של יצחק

יצחק מבקש לברך את בנו החביב עליו – עשו – לפני מותו. עשו הוא הבן הבכור ויצחק לא מודע למכירת הבכורה מעשו ליעקב. ושולח אותו לצוד לו ציד ולהכין לו מטעמים כאשר אהב, רבקה שומעת את הדברים, אך בשל נבואתה שקיבלה שהייתה בהיריון- שיעקב בנה הוא ממשיכו של יצחק, היא מורה ליעקב לקחת שני גדיי עיזים טובים, להכין מהם מטעמים, להתלבש בבגדי עשו, לבוא אל יצחק, ולהציג את עצמו כאילו הוא עשו ולקבל את הברכה. יעקב עושה כדבריה ומקבל את ברכתו של יצחק, אף על פי שהוא תמה כיצד ”הַקֹּל קוֹל יַעֲקֹב, וְהַיָּדַיִם, יְדֵי עֵשָׂו”.
עשו חוזר מהציד והכנת המטעמים, וכאשר הוא מגלה שיעקב קיבל את ברכתו הוא כועס וצועק צעקה גדולה ומרה, לבסוף הוא מבקש מיצחק ברכה. יצחק קובע שהברכה העיקרית תישאר אצל יעקב ואומר 'גם ברוך יהיה', ובעקבות בכיו של עשו הוא מברך אותו.
עשו מתכנן להרוג את יעקב אחרי מות אביהם. מזימתו נודעת לרבקה ובעקבות זאת היא משכנעת את יצחק שיש לשלוח אותו לחרן על מנת שיישא לו אישה ראויה ולא מארץ כנען, בניגוד לנשותיו של עשו. יצחק נענה לדבריה, ויעקב יוצא בברכת שניהם לבית לבן אחיה בחרן, כדי שיישא לו לאישה אחת מבנותיו.
תאריכי הקריאה

השבת בה קוראים את פרשת תולדות יכולה לחול בחמישה תאריכים שונים:
שנת השא ושנת הכז, שנת השג ושנת החא – כ"ט בחשוון
שנת גכה ושנת בשה, שנת גכז ושנת בשז – ב' בכסלו
שנת בחג ושנת בחה – ג' בכסלו
שנת זשג ושנת זשה – ד' בכסלו
שנת זחא ושנת זחג – ה' בכסלו
הפטרה

ההפטרה היא בספר מלאכי שבתרי עשר, מתחילתו ועד פרק ב', פסוק ז' (התימנים ממשיכים עד פרק ג', פסוק ד'). מלאכי עוסק בין השאר ביחסי יעקב ועשו, ואת העדפת ה' את יעקב ויוצאי חלציו על פני עשו: ”הֲלוֹא אָח עֵשָׂו לְיַעֲקֹב נְאֻם ה' וָאֹהַב אֶת יַעֲקֹב. וְאֶת עֵשָׂו שָׂנֵאתִי וָאָשִׂים אֶת הָרָיו שְׁמָמָה וְאֶת נַחֲלָתוֹ לְתַנּוֹת מִדְבָּר” (ספר מלאכי, פרק א', פסוקים ב'–ג').
בנוסח רומניא הפטירו בספר ישעיהו, פרק ס"ה, פסוק כ"ג עד פרק ס"ו, פסוק י"ח.
בשנים המתחילות ביום חמישי (כ-31.9% מהשנים) פרשת תולדות נקראת בערב ראש חודש כסלו ונוהגים לקרוא בה את הפטרת "מחר חודש" במקום ההפטרה הרגילה.
עשו מוכר ליעקב את הבכורה בתמורה לנזיד עדשים, ציור של מתיאס שטום (1640)
יצחק מברך את יעקב, ציור של חוסה דה ריברה (1637)
קלינט מנסל

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1963 (בן 61) קובנטרי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Clinton Darryl Mansell 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 פרסים והוקרה:  Camille Awards 
 iamclintmansell.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קלינט מנסל (באנגלית: Clinton Darryl "Clint" Mansell; נולד ב-7 בינואר 1963) הוא מוזיקאי ומלחין בריטי, בעבר סולן וגיטריסט להקת "Pop Will Eat Itself".
קריירה

מנסל הקים את הלהקה, שסגנונה רוק אלטרנטיבי-דאנס, בשנת 1981, עם עוד ארבעה חברים, תחת השם "From Eden". ב-1986 שונה שם הלהקה ל-"Pop Will Eat Itself" ("הפופ יאכל את עצמו"), והיא הוציאה 11 אלבומים עד פירוקה ב-1997, ועוד מספר אלבומים לאחר איחודה מחדש ב-2005.
לאחר פירוקה הראשון של הלהקה, פנה מנסל לקריירה עצמאית של מלחין מוזיקת רקע לסרטים כאשר חברו, הבמאי דארן ארונופסקי, ביקש ממנו להלחין את המוזיקה לסרטו "פאי". המוזיקה שכתב קצרה ביקורות חיוביות, ולאחריה הלחין מנסל את המוזיקה לסרט נודע נוסף של ארונופסקי, "רקוויאם לחלום". בהמשך כתב את המוזיקה לסרטים כגון "החלל" (the Hole),  מוזיקה לפרק הפיילוט של סדרת המתח "CSI - ניו יורק", "להתאהב מחדש", וכן למספר סרטים נוספים של ארונופסקי כגון "המתאבק" (the Wrestler), "המעיין" שאף היה מועמד לפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר ב-2007, ו"ברבור שחור אגב הוא הלחין לMass effect 3בשנת 2011".
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס הקולנוע הבריטי העצמאי | 2024 | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | Love Lies Bleeding | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  ראו Mass Effect 3
↑  Leo Barraclough, Jacques Audiard’s ‘Emilia Pérez’ Wins Best Film, Director, Screenwriter and Actress at European Film Awards, Variety, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421505105171  PLWABN: 9810555456805606  BNE: XX1499897  BnF: cb141184751 (data)  CANTIC: a10943067  GND: 135427428  ISNI: 0000 0001 1443 2697  LCCN: no2002024243  LNB: 000311588  MusicBrainz: fc015f11-be38-4b7d-b3e8-5d809242ecec  NKC: xx0064726  NTA: 333287207  SUDOC: 070706336  VIAF: 46968439   WorldCat (עם VIAF): 46968439 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קלרה שורטרידג' פולץ

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1849 ניו ליסבון, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בספטמבר 1934 (בגיל 85) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Carrie Shortridge 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת הייסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית, המפלגה הדמוקרטית 
 
קלרה שורטרידג' פולץ (באנגלית: Clara Shortridge Foltz;‏ 16 ביולי 1849 - 2 בספטמבר 1934) הייתה עורכת דין אמריקאית, הראשונה בחוף המערבי, וחלוצה בנושא סנגוריה ציבורית. שמו של בניין בתי המשפט הפליליים במרכז העיר לוס אנג'לס שונה בשנת 2002 ונקרא על שמה, ומוכר כיום כמרכז המשפט הפלילי של קלרה שורטרידג' פולץ.
ראשית חייה והשכלתה המשפטית

פולץ נולדה בשם קלריסה שורטרידג' במילטון, אינדיאנה, בתם של טליתה ואליאס ווילטס שורטרידג',שהיה עורך דין ומטיף.  לפני מלחמת האזרחים האמריקנית עברה המשפחה למאונט פלזנט במדינת איווה, שם למדה פולץ בבית ספר משותף לשני המינים, עניין נדיר באותה תקופה.
בדצמבר 1864, בגיל 15, היא ברחה עם חוואי ויוצא מלחמת האזרחים בשם ירמיהו ד. פולץ, והשניים החלו להביא ילדים לעולם, אך הוא התקשה לפרנס את משפחתו. בני הזוג פולץ עברו מספר פעמים, תחילה לפורטלנד, אורגון, ולבסוף בשנת 1872 לסן חוזה, קליפורניה. בתקופות אלו פרסמה פולץ מאמרים בעיתונים New Northwest ול-San Jose Mercury.
בסביבות שנת 1876, נטש בעלה אותה ואת חמשת ילדיהם. היא החלה ללמוד משפטים במשרדו של שופט מקומי, בין השאר באמצעות תמיכתה של הסופרג'יסטית המקומית שרה נוקס-גודריץ'. בנוסף, פרנסה את עצמה באמצעות הרצאות פומביות שהעבירה, החל מ-1877, בנושא זכות בחירה לנשים.
קריירה משפטית > חברות בלשכת עורכי הדין של קליפורניה

פולץ רצתה לגשת לבחינות לשכת עורכי הדין, אך החוק בקליפורניה בזמנה התיר רק לגברים לבנים להתקבל לחברות בלשכה. פולץ כתבה להגשה הצעת חוק שכונתה "חוק עורך הדין האישה", ובה החליפה את המונח "גבר לבן" במילה "אדם". בספטמבר 1878 היא עברה את הבחינות והייתה לאישה הראשונה שהתקבלה ללשכת עורכי הדין בקליפורניה, ועורכת הדין הראשונה בכל החוף המערבי של ארצות הברית.
השכלתה הפורמלית הייתה מועטה, ולכן היא ביקשה ללמוד בבית הספר הראשון למשפטים בקליפורניה כדי לשפר את כישוריה. היא פנתה יחד עם בעלת בריתה לורה דה פורס גורדון, למכללת הייסטינגס למשפטים, שסירבה לקבלה בגלל היותה אישה. השתיים תבעו את המוסד, אך הכירו בהתנגדות העזה שניצבה בפניהן.
על מנת לקדם את מטרתן, הן ניסחו תיקון לחוקת מדינת קליפורניה לפיו "אף אדם לא ייפסל, בגלל מין, מלהיכנס או לעסוק בכל עסק, מקצוע או מקצוע חוקיים". בהתבסס הן על הצעת חוק עורך הדין האישה, והן על הצהרת שוויון הזדמנויות בעבודה בחוקה, טענו פולץ וגורדון שאם נשים יכולות לשמש כעורכות דין, אז בהחלט יש לאפשר להן ללמוד עריכת דין באוניברסיטת קליפורניה. השופט מוריסון הסכים, ובעניין Foltz v. Hoge קבע שיש להכניס את פולץ וגורדון למכללת הייסטינגס. על פסק דין זה הוגש ערעור, וכדי לטעון בעניינה, התכוננה פולץ ועברה את בחינת לשכת עורכי הדין של בית המשפט העליון במדינת קליפורניה. בסופו של דבר היא זכתה גם בערעור והצליחה לפתוח את שערי מכללת הייסטינגס לכל אישה מתאימה, אך ההליכים הותירו אותה מרוששת, כך שנאלצה לחזור לעבודתה המשפטית במקום לממש את חלומה ללמוד בבית ספר למשפטים.
היא עבדה בסן פרנסיסקו, בסן דייגו ובין השנים 1896–1899 גם בניו יורק, שם ניסתה לבסס את עצמה כעורכת דין תאגידית.
קריירה פוליטית > נואמת

בעידן שבו נאום בפני קהל יכול היה להיות קריירה רווחית, נשאה פולץ דברים בשם המפלגה הרפובליקנית במהלך מסעות הבחירות בשנים 1880, 1882 ו-1884. ב-1886 היא הפכה לדמוקרטית, ובחורף של אותה שנה הרצתה בוויסקונסין, אילינוי ואיווה.
קריירה פוליטית > פעילה למען נשים

פולץ הפכה למנהיגה בתנועה למתן זכות בחירה לנשים. במהלך קריירה שנפרשה על פני 56 שנים, היא דחפה כמעט לבדה חקיקה מתקדמת רבה למען זכויות נשים בתחומי המשפט וזכות ההצבעה.
קריירה פוליטית > סנגוריה ציבורית

ביריד העולמי של שיקגו בשנת 1893, במהלך כינוס של נשים מנהלות, הציגה פולץ בפומבי לראשונה את הרעיון שלה בנושא סנגוריה ציבורית. תפישתה שנחשבה אז רדיקלית בדבר מתן סיוע לנאשמים בפלילים מעוטי יכולת, מקובלת ומשמשת כיום בכל רחבי ארצות הברית.
הישגים נוספים

פולץ בולטת כ"ראשונה" בתחומים רבים: הפקידה ראשונה בוועדת המשפט של אספת המדינה (1880); האישה הראשונה שמונתה למועצה הממלכתית לתיקונים; האישה הראשונה בעלת רישיון נוטריון ציבורי; האישה הראשונה שמונתה לדירקטורית בנק גדול; ובשנת 1930, האישה הראשונה שהתמודדה על תפקיד מושל קליפורניה, בהיותה בת 81.
ב-1910 מונתה פולץ למשרד התובע המחוזי של לוס אנג'לס, והפכה לסגנית התובע המחוזי הראשונה בארצות הברית. היא הייתה פעילה בתנועת זכות הבחירה לנשים, וניסחה את התיקון בנושא בקליפורניה ב-1911. בנוסף לכל זאת, היא גידלה חמישה ילדים, בעיקר כאם חד הורית, ועודדה נשים לא להתעלם מתפקידיהן הביתיים המסורתיים.
פולץ גם ייסדה ופרסמה את מגזין San Diego Daily Bee ואת New American Woman Magazine, עבורם כתבה טור חודשי עד מותה.
משפחתה

אחיה של פולץ, סמואל מ. שורטרידג', נבחר מטעם קליפורניה לסנאט של ארצות הברית ב-1920 וכיהן שתי קדנציות.  פולץ תמכה בקמפיין שלו, אם כי בקמפיינים קודמים היא לא הסכימה איתו בנושאים מרכזיים כמו תעריפים.
אחיה צ'ארלס מ. שורטרידג' (1858–1918) היה הבעלים של העיתון "דיילי מרקורי" בסן חוזה ורכש את The San Francisco Call בשנת 1895.
מותה

פולץ נפטרה מאי ספיקת לב בביתה בלוס אנג'לס ב-2 בספטמבר 1934 והיא בת 85. בין נושאי ארונה היו המושל פרנק מריאם וכמה שופטים פדרליים ומדינתיים בולטים. גופתה נשרפה ואפרה נקבר בבית הקברות אינגלווד פארק במחוז לוס אנג'לס.
הכרה לאחר המוות

לאחר מאבק עיקש של תלמידותיה, העניקה בשנת 1991 מכללת הייסטינגס למשפטים תואר דוקטור למשפטים לפולץ לאחר מותה. בנוסף, המרחב החברתי העיקרי באחד ממעונות הסטודנטים נחנך על שמה ונקרא לטרקלין קלרה ס. פולץ. בשנת 2002 שמו של בניין בתי המשפט הפלילי במרכז העיר לוס אנג'לס שונה למרכז המשפט הפלילי של קלרה שורטרידג' פולץ.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Babcock, Barbara Allen (2011). Woman Lawyer: the Trials of Clara Foltz. Stanford University Press. ISBN 978-0804743587.
1 2 3 4  Norgren, Jill (2013). "Rebels at the Bar: The Fascinating, Forgotten Stories of Americas First Women Lawyers". Rebels at the Bar (באנגלית): 104–133. JSTOR j.ctt9qfwwk.9.
↑  "Shortridge, Samuel Morgan, (1861–1952)". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-2015-07-08.
↑  "San Francisco Call — Browse by title — California Digital Newspaper Collection". cdnc.ucr.edu. נבדק ב-2021-08-21.
↑  "1 Jul 1918, Page 7" (באנגלית). נבדק ב-2021-08-21 – via Newspapers.com.
↑  Rasmussen, Cecilia (2002-02-03). "Justice Prevails for State's First Female Attorney". Los Angeles Times. p. 3. נבדק ב-2022-06-10 – via Newspapers.com.
↑  "UC Hastings – Housing Services | Amenities". נבדק ב-24 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shuster, Beth (2001-07-27). "Building's New Name a Testament to Tenacity". Los Angeles Times (באנגלית). p. 2. ISSN 0458-3035. נבדק ב-2022-06-10 – via Newspapers.com.
יצחק דדון

ערך זה עוסק במפקדו התשיעי של משמר הגבול. אם התכוונתם לסופר וחוקר תורני, ראו .
| --- | --- |
יצחק דדון כמפקד מג"ב
יצחק דדון כמפקד מג"ב
 לידה:  29 בנובמבר 1951 (בן 73) קזבלנקה, מרוקו
 תאריך עלייה:  1961
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1971–2005 (כ־34 שנים)
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד משמר הגבול, נספח המשרד לביטחון פנים ומשטרת ישראל בארצות הברית וקנדה
 עיטורים
   עיטור השירות
 
יצחק (ג'ק) דדון (נולד ב-29 בנובמבר 1951) הוא קצין משמר הגבול בדימוס, מפקדו התשיעי של משמר הגבול, בין השנים 1998–2001.
ביוגרפיה

נולד בקזבלנקה, מרוקו בשנת 1951 ועלה לישראל בשנת 1961 בגיל 10. דדון גויס לצה"ל בשנת 1971 לסיירת חרוב בצנחנים, שם שירת כלוחם וכקצין, והשתחרר בשנת 1975. את שירותו הצבאי סיים דדון בדרגת רב-סרן. בהשכלתו הוא בוגר תואר ראשון (B.A.) ותואר שני (M.A.) במדעי המדינה באוניברסיטת חיפה, וכן בעל תואר שני (MBA) במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל.
בשנת 1985 הושאל ממג"ב על ידי משרד החוץ ונשלח למערב אפריקה לנושאי הדרכה, אימונים והקמת יחידות. במהלך שירותו במג"ב, מילא שורת תפקידים מרכזיים, בהם מפקד מג"ב איו"ש, מפקד מג"ב ירושלים.
לאחר שירותו במג"ב, עשה הסבה למשטרת ישראל ומילא תפקידים נוספים, בהם מפקד מרחב לכיש, סגן מפקד מחוז הצפון וסגן ראש אגף מבצעים. משם הועלה לדרגת ניצב ומונה למפקד משמר הגבול התשיעי על ידי השר לביטחון הפנים אביגדור קהלני ועל ידי מפכ"ל המשטרה רב-ניצב יהודה וילק. בשנים 1998–2001 שירת כמפקד משמר הגבול. במהלך שירותו הקים יחידות רבות, הבולטות שבהן - יחידת המסתערבים של משמר הגבול (ימ"ס) ויחידות מיוחדות של לוחמים/בלשים (ימ"ג). בשנים 2001–2004 שימש כנספח המשרד לביטחון הפנים ומשטרת ישראל בארצות הברית וקנדה.
באוקטובר 2005 פרש ממשטרת ישראל לאחר 34 וחצי שנים בשירות כוחות הביטחון (צה"ל, מג"ב והמשטרה).
כיום הוא מתגורר בירושלים, נשוי לשושנה ואב לארבעה ילדים.