stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטריצת בלבול
דוגמה

בהינתן מדגם של 12 אנשים, 8 שאובחנו כחולי סרטן ו-4 שאינם חולים, כאשר החולים סווגו כ-1 (חיובי) והבריאים סווגו כ-0 (שלילי), ניתן להציג את הנתונים כך:
| משתתפים | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סיווג בפועל | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
נניח שיש לנו מודל סיווג, המקבל נתונים אודות אדם, ומכריע האם הוא חולה סרטן או אינו חולה סרטן. נרצה לבחון את המודל באמצעות הפעלתו על 12 האנשים במדגם לעיל, מבלי להגיד למודל מי מהם חולה ומי לא. נניח שהמודל חזה באופן מדויק את מצבם של 9 מתוך 12 האנשים, וטעה ביחס לשלושה מהם. לצורך הדוגמה, המודל חזה כי משתתפים 1 ו-2, אשר בפועל הם חולי סרטן, כבריאים, וכי משתתף 9, שבפועל הוא בריא, כחולה סרטן.
| משתתפים | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סיווג בפועל | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| סיווג חזוי | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 |
את 12 הסיווגים שסיפק המודל שלנו ניתן לחלק ל-4 תוצאות שונות:
האחת, "חיובי-אמיתי" (True-Positive (TP)), כאשר הסיווג בפועל חיובי והסיווג החזוי חיובי (1,1). כלומר, המודל סיווג נכונה תוצאה כחיובית.
השנייה, "שלילי-כוזב" (False-Negative (FN)), כאשר הסיווג בפועל חיובי והסיווג החזוי שלילי (1,0). כלומר, המודל סיווג באופן כוזב תוצאה חיובית כשלילית.
השלישית, "חיובי-כוזב" (False-Positive (FP)), כאשר הסיווג בפועל שלילי והסיווג החזוי חיובי (0,1). כלומר, המודל סיווג באופן כוזב תוצאה שלילית כחיובית.
הרביעית, "שלילי-אמיתי" (True-Negative (TN)), כאשר הסיווג בפועל שלילי והסיווג החזוי שלילי (0,0). כלומר, המודל סיווג נכונה תוצאה כשלילית.
לאחר מכן נוכל לבצע את ההשוואה בין סיווגים בפועל לסיווגים חזויים, ולהוסיף מידע זה לטבלה. את התוצאות הנכונות נסמן בצבע ירוק ואת הכוזבות באדום, על מנת להקל על הזיהוי.
| משתתפים | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סיווג בפועל | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| סיווג חזוי | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| תוצאה | FN | FN | TP | TP | TP | TP | TP | TP | FP | TN | TN | TN |
את ארבע התוצאות השונות לעיל, ניתן להציג במטריצת בלבול בגודל 2×2, באופן הבא:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | מצב חזוי | מצב חזוי |
|  | סה"כ 8 + 4 = 12 | חולי סרטן 7 | אינם חולים 5 |
| מצב בפועל | חולי סרטן 8 | 6 (TP) | 2 (FN) |
| מצב בפועל | אינם חולים 4 | 1 (FP) | 3 (TN) |
מטריצת בלבול עם יותר משתי קטגוריות

מטריצת בלבול אינה מוגבלת לסיווג בינארי (1 או 0) וניתן להשתמש בה גם במודלים המסווגים למעלה משני משתנים. זאת, להבדיל ממטריצת הבלבול לעיל, בה המסווג מכריע בין שני מצבים בלבד: חיובי ושלילי.
במטריצה להלן, המודל נדרש להבחין בין חתולים, כלבים וארנבים.
מתוך שמונה חתולים אמיתיים, המודל חזה שלושה ככלבים.
מתוך שישה כלבים, המודל חזה אחד כארנב ושניים כחתולים.
מהמטריצה ניתן לראות שהמודל מתקשה להבחין בין חתולים לכלבים, אך מבחין בצורה סבירה בין ארנבים לבעלי חיים אחרים.
הערות שוליים

↑  Stehman, Stephen V. (1997). "Selecting and interpreting measures of thematic classification accuracy". Remote Sensing of Environment. 62 (1): 77–89. Bibcode:1997RSEnv..62...77S. doi:10.1016/S0034-4257(97)00083-7.
↑  Powers, David M. W. (2011). "Evaluation: From Precision, Recall and F-Measure to ROC, Informedness, Markedness & Correlation". Journal of Machine Learning Technologies. 2 (1): 37–63.
↑  Piryonesi S. Madeh; El-Diraby Tamer E. (2020-03-01). "Data Analytics in Asset Management: Cost-Effective Prediction of the Pavement Condition Index". Journal of Infrastructure Systems. 26 (1): 04019036. doi:10.1061/(ASCE)IS.1943-555X.0000512.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מטריצת בלבול".
מלאנוזה ריהל

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 eMedicine:  1119818 
 
מלאנוזה ריהל (באנגלית: Riehl melanosis) היא צורה של דרמטיטיס מגע, שמתחילה בגירוד, אדמנת (באנגלית: אריתמה, שהיא אדמומיות של העור הנגרמת מפציעה או מצב אחר הגורם לדלקת. לעיתים קרובות מופיעה כפריחה, אדמנת יכולה להיגרם על ידי גורמים סביבתיים, זיהום או חשיפת יתר לשמש, כלומר כוויות שמש) ופיגמנטציה שמתפשטת בהדרגה, אשר לאחר שהגיעה לרמה מסוימת, הופכת לנייחת.  על פי ההערכה, הפתוגנזה של מלאנוזה ריהל היא חשיפה לשמש בעקבות שימוש בבשמים או בקרמים מסוימים (דרמטיטיס פוטו-מגע).
מלאנוזה ריהל נקראת על שם רופא העור גוסטב ריהל, שתיאר לראשונה את המצב בשנת 1917.
ראו גם

נגע בעור
הערות שוליים

1 2  James, William; Berger, Timothy; Elston, Dirk (2005). Andrews' Diseases of the Skin: Clinical Dermatology (10th ed.). Saunders. ISBN 978-0-7216-2921-6.
↑  Dorland's Illustrated Medical Dictionary. Philadelphia: Elsevier Saunders. 2012. p. 1647.
↑  Ohshiro, T.; Calderhead, R. G. (1995). Laser Treatment for Naevi. Chichester, UK: John Wiley & Sons. p. 37.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מחנה הריכוז אלאך

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז נאצי 
 כתובת:  Siedlung Ludwigsfeld, Allach 
 מיקום:  Feldmoching-Hasenbergl 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 19 במרץ 1943
 תאריך פתיחה רשמי:  19 במרץ 1943 
 קואורדינטות:  48°12′55″N 11°29′29″E﻿ / ﻿48.215214°N 11.49147°E﻿ / 48.215214; 11.49147
  (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימחנה הריכוז אלאך(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונימחנה הריכוז אלאך
 
מחנה הריכוז אלאך היה מחנה ריכוז נאצי, מחנה המשנה הגדול ביותר מבין מחנות המשנה של דכאו.
היסטוריה

אלאך, מחנה המשנה הגדול ביותר של מחנה הריכוז דכאו, נפתח ב-19 במרץ 1943 בגלל מצוקת כוח אדם בענף החימוש והבנייה בגרמניה הנאצית. המחנה היה גם אתר הייצור של חרסינת פורצלן ומדים גרמניים. אלאך שוחרר ב-22 באפריל 1945 על ידי צבא ארצות הברית.
מפעל החרסינה של אלאך, Porzellan Manufaktur Allach, הוקם כקונצרן פרטי בשנת 1935 בעיירה הקטנה אלאך (Allach), בסמוך למינכן, גרמניה. בשנת 1936 נרכש המפעל על ידי האס-אס. היינריך הימלר ראה ברכישת מפעל חרסינה משובחת דרך להקים בסיס תעשייתי לייצור יצירות אמנות שייצגו בעיניו את "התרבות הגרמנית האמיתית". פורצלן אלאך היה אחד הפרויקטים המועדפים על הימלר ובו הופקו צלמיות שונות (חיילים, בעלי חיים וכו') כדי להתחרות בשוק החרסינה הגרמני.
אמנים בכירים הועסקו בכפייה. המפעל ייצר מעל 240 דגמי חרסינה וקרמיקה. עם עליית התפוקה במפעל, העבירו הנאצים את הייצור למתקן חדש בסמוך למחנה הריכוז דכאו.
בית היציקה במחנה אלאך נוהל על ידי מורה מבית הספר שבעיירה הסמוכה. שניים מתלמידיו סייעו לו בייצור חרבות ופגיונות. ביצירה שולבו בדרך כלל רונות ובהן חותמת של ה-SS, סימן אותו ניתן לראות גם על כלי החרסינה שיוצרו באלאך.
אוכלוסיית המחנה

במחנה שהו יהודים ולא יהודים בנפרד זה מזה, וכך גם גברים ונשים.
מספר האסירים השתנה בנקודות זמן שונות. היו במחנה 3,000–4,000 גברים, כאשר עבור רבים מהם היה מחנה אלאך נקודת סיום של צעדות מוות ומשלוחים ממחנות ריכוז אחרים. במחנה הנשים היו 200–300 נפש. במחנה הלא-יהודי נכלאו בעיקר צרפתים, רוסים, פולנים, צ'כים והולנדים, כמו גם קורבנות רדיפות גזעיות ומתנגדי המשטר הנאצי בגרמניה.
עבודת כפייה

אלאך היה אחד מבין שבעה מחנות משנה שסיפקו למפעל החימוש של ב.מ.וו עובדי כפייה. אלה עבדו בייצור ותיקון מנועי מטוסים.
משנת 1941 הועסקו אזרחים גרמנים וכ-50 אסירים ממחנה אלאך בייצור אמנות וחרסינה. מבין שני המפעלים - המפעל במחנה והמפעל בעיירה אלאך - נותר המפעל במחנה המפעל העיקרי לייצור חרסינה עדינה, גם לאחר שהמפעל המקורי בעיירה אלאך עבר מודרניזציה ונפתח מחדש. המפעל בעיירה אלאך עבר מיצוב-מחדש לשם ייצור מוצרי קרמיקה כמו כלי חרס למשקי בית. עם נפילת הרייך השלישי חוסל המפעל באלאך. מפעלי אלאך הושבתו בשנת 1945 ומעולם לא נפתחו מחדש.
שחרור

יחידה מצבא ארצות הברית נכנסה למחנה סמוך לשעה 9 בבוקר 30 באפריל 1945, יום לאחר שחרור המחנה הראשי בדכאו.[דרוש מקור] בית חולים שדה של הארמייה השביעית הוקם באלאך כדי לטפל באסירים החולים. עד 10 במאי עברו אנשי הצוות של בית החולים למחנה הראשי של דכאו, כדי לעזור לטפל במגפת הטיפוס.[דרוש מקור]
ראו גם

מחנות ריכוז גרמנים (אנ')
מחנות משנה של דכאו (אנ')
הערות שוליים

1 2  Johnson, Thomas M., Collecting Edged Weapons of the Third Reich, Volume 1-4, 1993
↑  Allach Porcelain
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4838322-3  LCCN: no2003101986  NKC: zmp2018977765  SUDOC: 028224345  VIAF: 234360493   WorldCat (עם VIAF): 234360493 
חותמת יצרן החרסינה באלאך, עם רונות SS מסוגננות.
המבנים האחרונים הקיימים של מחנה המשנה אלאך, Granatstraße 8 ו- 10
מורן גרוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בספטמבר 1984 (בת 40) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  רן בכור (2004–2005) 
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
 
מורן גרוס כהן  (נולדה ב-15 בספטמבר 1984) היא דוגמנית ושחקנית טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

גרוס נולדה בחיפה. היא התגלתה בגיל ארבע עשרה על ידי הצלם עדי ברקן והחלה לדגמן במילאנו ובפאריס. סיימה לימודים בבית ספר אליאנס בחיפה והחלה את קריירת המשחק שלה. תפקידה הראשון היה בסדרה אהבה מעבר לפינה.
קריירה

בשנים 2004–2005 שיחקה בסדרה "אהבה מעבר לפינה" בתפקיד אליאן.
בשנת 2005 השתתפה בתוכנית המציאות "פעם בחיים" בתפקיד עצמה.
בשנת 2007 שיחקה בסדרה "המובילים" בתפקיד רעות ובאותה שנה שיחקה בסדרה "אולי הפעם" בתפקיד מורן.
בשנת 2010 שיחקה בסדרה "נשות הטייסים" בתפקיד רווית.
בשנת 2012 הנחתה את התוכנית "משטרת האופנה" בערוץ האופנה הישראלי.
בשנת 2015 שיחקה בסדרה "כוכב הצפון" בתפקיד נטלי.
בשנת 2020 הצטלמה לסרט "אמצע החיים" בתפקיד שרי.
בשנת 2022 הצטלמה לסרט "יאקוטה" בתפקיד דוניה.
קריירה > קריירת דוגמנות

בשנת 2006 החלה להוביל את קמפיין התכשיטים של שגית רביבו.
ב-2010 הופיעה בקמפיין לתכשיטי צבאן.
חיים אישיים

בשנת 2004 גרוס הייתה בזוגיות עם השחקן רן בכור. את רן הכירה את סט הצילומים לסדרה אהבה מעבר לפינה. בשנת 2008 התחתנה גרוס עם איש יחסי הציבור גילי כהן ולהם שלושה ילדים, מתגוררים ברחובות. גרוס מקיימת אורח חיים דתי, היא בעלת תואר ראשון בניהול מערכות בריאות.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | פרויקט> סרטים | דמות> סרטים | הערות> סרטים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | אמצע החיים | שרי |  |
| TBA | יאקוטה | דוניה |  |
טלוויזיה
| 2004–2005 | אהבה מעבר לפינה | אליאן ברזילאי | סדרה של ערוץ 2; עונות 2-3 |
| 2004–2005 | ג'ונגל | — | משתתפת |
| 2005–2006 | פעם בחיים | — | משתתפת |
| 2006 | The Show | — | משתתפת |
| 2006 | פפראצי | — | משתתפת אורחת |
| 2007 | אולי הפעם | מורן | תפקיד אורח |
| 2007 | המובילים | רעות | תפקיד אורח |
| 2010 | נשות הטייסים | רווית | סדרה של ערוץ עשר; עונה שנייה |
| 2014–2015 | כוכב הצפון | נטלי | תפקיד אורח |
מחזקים

| --- | --- |
סמליל העמותה
 מדינה:  ישראל
 מקום פעילות:  רשתות חברתיות
 מייסדים:  אורי קול, תום פייגין
 מנכ"ל:  אורי קול
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים)
 https://mehazkim.org.il
 
מחזקים - למען השלום והדמוקרטיה היא עמותה ישראלית שפועלת באמצעות אקטיביזם דיגיטלי ברשתות החברתיות לקידום ערכי השמאל.
העמותה משקיעה נתח נכבד מתקציבה לקידום ממומן של תכנים ברשתות המדיה החברתית על מנת להגיע לקהל היעד שלה בפייסבוק, אינסטגרם, טוויטר ו-טיקטוק.
הקמה

עמותת מחזקים הוקמה בשנת 2017 על ידי אורי קול ותום פייגין, בהמשך להצטרפותו של קול לקבוצת פייסבוק בת 300 חברים בשם "מחזקים את השמאל ברשת", אשר מטרתה הייתה להציג עמדות שמאל פוליטי ברשת. לאחר מכן, הוקם עמוד רשמי לעמותה בפייסבוק.
העמותה נתמכת בעיקרה על ידי הקרן החדשה לישראל ותאגיד אמריקאי. בנוסף, מבצעת מימון המונים עבור פרויקטים ספציפיים ומאפשרת תרומה של תומכים פרטיים על בסיס חודשי.
פעילות העמותה

עמותת מחזקים נאבקת למען ערכי השמאל בישראל ולוקחת חלק פעיל במאבקים למען שתי מדינות לשני עמים, נגד השליטה הישראלית ביהודה ושומרון, שותפות יהודית ערבית למען זכויות להט"ב[דרוש מקור][דרושה הבהרה], זכויות אדם ואזרח בישראל, קידום וחיזוק הדמוקרטיה, ולקחה חלק פעיל במחאה נגד בנימין נתניהו[דרוש מקור]. נכון ל-2020 מספר חברי העמותה עמד על 7, כאשר עובדים בשכר המנכ"ל אורי קול, והסמנכ"ל ערן ניסן, לצד 12 מתנדבים.
משנת 2019, העמותה פעלה במספר זירות ומאבקים, כנגד פרשנות בלתי-מאוזנת בתקשורת ובפרט כנגד יעקב ברדוגו, נגד ניסיונות דיכוי ההצבעה לכאורה בחברה הערבית על ידי הימין לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש, בסיוע לארגון מצעד הנשים, במאבק נגד סיפוח יהודה ושומרון למדינת ישראל ובעד זכויות אנשים עם מוגבלויות בצל הריגת איאד אל-חלאק.[דרוש מקור]
מהקמתה מובילה העמותה שורה של מאבקים נגד הכהניזם, ומשנת 2021 מובילה את הקמפיין הציבורי להוצאת ארגון להב"ה - למניעת התבוללות בארץ הקודש מחוץ לחוק והגדרתו כארגון טרור.[דרוש מקור]
העמותה גייסה מאות אלפי שקלים עבור שלל מאבקים[דרוש מקור], ביניהם של הקומיקסאי זאב אנגלמאיר המרבה להזדהות כשושקה שתבע את המשטרה על מעצרו וחקירתו, ושל פרופ׳ עודד גולדרייך שנשלל ממנו פרס ישראל בשל תמיכה בחרם על אוניברסיטת אריאל.[דרוש מקור]
במהלך המחאה נגד בנימין נתניהו, מחזקים סיפקה תשתית דיגיטלית לתכני המחאה ולאנשיה[דרושה הבהרה], ושיתפה פעולה עם ארגוני מחאה אחרים.[דרוש מקור]
בנובמבר 2020 הוקמה פלטפורמת המחקר פייק ריפורטר שמחזקים שותפה לה[דרושה הבהרה] בהובלת המאבק האזרחי נגד הפצה שיטתית של פעולות זדוניות, זיופים, והסתה ברשתות החברתיות.
בפברואר 2021 נוצר פרופיל טיקטוק לעמותה, לו קיימים אלפי עוקבים אך גם זוכה לביקורת נרחבת על פרסומיו.
ביוני 2022 יזמה העמותה קמפיין במסגרתו פורסמו בשלטי חוצות דגל ישראל ודגל פלסטין, זה לצד זה כשמעליהם הכיתוב ״נועדנו לחיות ביחד״ בעברית ובערבית. אחד השלטים נפרס על צדו המערבי של בית אבגד במתחם הבורסה ברמת גן. ראש העיר כרמל שאמה הכהן פרסם סקר בדבר הבקשה לתליית השלט בעמוד הפייסבוק שלו. בעקבות מחאת רשת והערכת מצב שהסיקה שיש חשש לפגיעה ברגשות הציבור, הוסרו הדגלים מן הבניין.
הערות שוליים

↑  השמאל מוצא את הקול, באתר ynet, 28 בספטמבר 2018
↑  אירוע ההשקה של 'מחזקים', נבדק ב-2020-10-08
1 2  דיווחי העמותה לשנת 2020 במשרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑  ShayR, הקרן החדשה נחשפת: אלו הסכומים שהועברו למחאה נגד הרפורמה, באתר מקור ראשון, ‏2023-04-04
↑  גילעד ביהרי, FakeReporter.net, fakereporter.net
↑  סקר בעמוד הפייסבוק של ראש העיר כרמל שאמה
↑  קורין אלבז-אלוש, אחרי הסערה: דגל פלסטין שנתלה באזור הבורסה הוסר, דגל ישראל נשאר, באתר ynet, 1 ביוני 2022
↑   רן שמעוני, המשטרה התריעה מ"הפרת סדר" - הנהלת הבניין הסירה כרזה עם דגל פלסטין, באתר הארץ, 1 ביוני 2022
↑  "הצל" בדף הפייסבוק שלו, נגד מיזם הדגלים
↑  קורין אלבז-אלוש, אחרי הסערה: דגל פלסטין שנתלה באזור הבורסה הוסר, דגל ישראל נשאר, באתר ynet, 1 ביוני 2022
מטריצת אפסים

במתמטיקה ובפרט באלגברה ליניארית, מטריצת אפסים היא מטריצה שכל איבריה הם 0, כלומר אפסים. לדוגמה:
0_{1,1}={\begin{bmatrix}0\end{bmatrix}},\ 0_{2,2}={\begin{bmatrix}0&0\\0&0\end{bmatrix}},\ 0_{2,3}={\begin{bmatrix}0&0&0\\0&0&0\end{bmatrix}},\
קבוצת המטריצות מסדר m×n בחוג K יוצרת את החוג  K_{m,n}\,. מטריצת האפסים  0_{K_{m,n}}\, ב- K_{m,n}\, היא המטריצה שכל איבריה שווים ל- 0_{K}\,, כאשר  0_{K}\, הוא איבר האפס ב-K. דהיינו:
0_{K_{m,n}}={\begin{bmatrix}0_{K}&0_{K}&\cdots &0_{K}\\0_{K}&0_{K}&\cdots &0_{K}\\\vdots &\vdots &&\vdots \\0_{K}&0_{K}&\cdots &0_{K}\end{bmatrix}}_{m\times n}
מטריצת האפסים היא איבר האפס ב- K_{m,n}\,, כלומר לכל  A\in K_{m,n}\, מתקיים:
0_{K_{m,n}}+A=A+0_{K_{m,n}}=A
עבור החוג K קיימת בדיוק מטריצת אפסים אחת מסדר  m\times n, כך שבהקשר ברור ניתן להתייחס אליה כאל מטריצת האפסים. גם איבר האפס מיוצג בדרך כלל באמצעות 0 כך שניתן להגדירה באופן גנרי עבור כל חוג.
מטריצת אפסים מייצגת טרנספורמציה ליניארית המעבירה כל וקטור לווקטור האפס.
בעיית מטריצת האפסים

בעיית מטריצת האפסים מוגדרת בהינתן קבוצה סופית של מטריצות  n\times n עם ערכים שלמים, ושואפת למצוא אלגוריתם מתמטי שיקבע האם ניתן להכפילן בסדר כלשהו, ייתכן עם חזרות, באופן שתוצר ההכפלה יהיה מטריצת האפס.
הוכח כי בעיית מטריצת האפסים עבור קבוצה של 6 או יותר מטריצות  6\times 6, או של שתי מטריצות  15\times 15 היא בעיה לא כריעה.
ראו גם

מטריצת היחידה
מטריצת אחדות
הערות שוליים

↑  Cassaigne, Julien; Halava, Vesa; Harju, Tero; Nicolas, Francois (2014). "Tighter Undecidability Bounds for Matrix Mortality, Zero-in-the-Corner Problems, and More"
מחנה הריכוז באנייצה

| --- | --- |

חייל גרמני מסמן עם הרובה שלו על שבוי ביאיינצי, אשר שימש כאתר להרג אסירי באנייצה
 מידע כללי
 סוג:  מחנה ריכוז
 מדינה:  סרביה
 מחוז:  באנייצה 
 תאריכים
 תאריך הקמה:  Banjica
 תאריך סגירה:  4 באוקטובר 1944
 אוכלוסייה
 מפקדי המחנה:  וילי פרידריך, סווטוזר וויקוביץ'
 צבא משחרר:  בעלות הברית
 השתייכות האסירים:  יהודים, סרבים, צוענים, פרטיזנים שבויים ומתנגדים הכיבוש הנאצי
 נתונים
 מספר הנספים:  3,849
 קואורדינטות:  44°46′13″N 20°28′06″E﻿ / ﻿44.770277777778°N 20.468333333333°E﻿ / 44.770277777778; 20.468333333333
  (למפת סרביה מוגדלת) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי באנייצה(למפת סרביה רגילה) בלגרד נובי סאד  ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי באנייצה
 
מפת מחנות ריכוז והשמדה בשואה
מחנה הריכוז בַּאניִיצָה (Banjica) היה מחנה ריכוז נאצי בסרביה הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא היה ממוקם בבאנייצה, פרבר של בלגרד, ויועד להחזקת בני ערובה. המחנה שימש מאוחר יותר להחזקת סרבים, יהודים, צוענים, פרטיזנים שבויים ומתנגדים אחרים של גרמניה הנאצית. 23,697 אנשים נעצרו בבאנייצה לאורך המלחמה, ובכלל זה 688 יהודים. 3,849 מהם נספו, כולל לפחות 382 יהודים.
המחנה היה מבצעי מיולי 1941 עד אוקטובר 1944. הוא נוהל במשותף על ידי כוחות כיבוש גרמניים, בפיקודו של קצין הגסטפו וילי פרידריך, ומשמר המדינה הסרבית. המנהל הסרבי של המחנה היה סווטוזר וויקוביץ', ששיתף פעולה בהתלהבות עם הגרמנים. יש שראו בבאנייצה את מחנה הריכוז הידוע ביותר לשמצה בסרביה בעת מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

זמן קצר לאחר כיבוש בלגרד באפריל 1941, במהלך הפלישה ליוגוסלביה, הורו הגרמנים ל-12,000 יהודים בעיר לדווח על עצמם לרשויות הכיבוש. 9,145 מהם עשו זאת. ב-14 במאי, היהודים הוצאו מהרישום הרשמי והועברו נגדם שורה של חוקים, אשר אסרו עליהם מגוון רחב של משימות, מהליכה למסעדות ועד לנסיעה בחשמלית.
הגרמנים הקימו מספר מחנות ריכוז בסרביה במטרה להשתמש בהם כדי לכלוא, לענות ולהרוג יהודים, אנטי-פשיסטים ואלה שנחשבו כ"לא ראויים לחיות". אחד המחנות הללו היה מחנה ריכוז באנייצה, לאחר שרשויות הכיבוש הגרמניות נתנו הוראות להקמתו בבלגרד.
מחנה הריכוז נפתח ב-5 ביולי 1941. הוא נוהל על ידי הגסטפו הגרמני, בשיתוף פעולה עם אנשי המשטרה המיוחדת בבלגרד. חברי משמר המדינה הסרבי פעלו כצוות בית הסוהר.
המחנה עצמו היה בשימוש בעיקר לצוערים אנטי-פשיסטים שרובם היו סרבים אתניים. שוכנו בו גברים ונשים בכל הגילים, כמו גם ילדים. לפני הגיעם למחנה, האסירים שהו מספר ימים במעצר בכלא של הגסטפו והמשטרה המיוחדת, שם הוכו ועברו עינויים. בזמן שהועברו לבאנייצה, חלקם כבר היו חבולים קשה או בעלי מום רציני. המחנה היה ידוע לשמצה באכזריותו, הוצאות להורג היו תכופות ואקראיות והשומרים התעללו באופן קבוע באסירים. ביצוע הרצח ההמוני הראשון בבאנייצה התרחש ב-17 בדצמבר 1941, כאשר 170 אסירים נורו למוות.
הוראות המחנה לגבי התנהגות האסירים תאמו מחנות ריכוז נאציים אחרים. על הכלואים נאסר לשיר, לדבר בקול רם, לדבר בנושאים פוליטיים, להחזיק כלי כתיבה ונייר וכל חפץ אישי אחר. למרות זאת, הכלואים האנטי-פשיסטים הפרו את הוראות הגרמנים בשירת שירי פרטיזנים, בהכרזות על תמיכתם בטיטו ובסטלין, ובביצוע הרצאות, דיונים, מחזות במערכה אחת, רסיטלים, ואף מופעי מחול בחניוני הלילה.
מפקד משטרת בלגרד, סווטוזר וויקוביץ', היה מפקד המשטרה המיוחדת של המחנה ושיתף פעולה בהתלהבות עם הגסטפו. התפקיד שלו כלל הזמנת מעשי רצח והמצאת טכניקות עינויים. רשימות הוצאה להורג הוכנו על ידו החל משנת 1942. וויקוביץ' בחר לעיתים קרובות קורבנות באופן אקראי, כולל ילדים, והוציאם להורג באמצעות חברי המשטרה המיוחדת בבלגרד ובאמצעות הגסטפו, ששיחק את התפקיד הראשי של התליין. לפני המלחמה הוא היה שוטר בכיר במשטרת בלגרד, היה מעורב ברדיפת קומוניסטים ביוגוסלביה ואף המציא שיטות עינויים משפילות רבות. הוצאות להורג התרחשו לעיתים קרובות בגחמה אישית שלו, ורק לעיתים נדירות הוא ביקש אישור מהשלטונות הגרמנים או הסרבים לבצע את מעשי הרצח. הוא הורה להוציא להורג גם במקרים בו משרד הפנים החליט אחרת. הוא דיווח למשל, כי התחנן לירות באופן אישי על עשרים נערות צעירות שהיו צריכות לצאת להורג באותו יום.
היסטוריה > טשטוש ראיות ופינוי המחנה

בסוף 1944, הגרמנים אילצו אסירים יוגוסלביים לשרוף את גופותיהם של הרוגי המחנה. שריפת הגופות אורגנה על ידי יחידת הקומנדו הגרמנית של מבצע 1005, בפיקודו של שטנדרטנפיהרר פאול בלובל, האיש שהיה אחראי למחיקת עקבות מעשי הזוועה של הגרמנים לאורך אירופה הכבושה.
המחנה נסגר באופן רשמי ב-3 או 4 באוקטובר 1944.
היסטוריה > אומדן הקורבנות

23,697 אנשים נעצרו בבאנייצה לאורך כל המלחמה, מתוכם 688 יהודים. 3,849 נספו (3,420 גברים ו-429 נשים) ובהם לפחות 382 יהודים. ההרוגים נרצחו בעיקר על ידי הגרמנים, וכן על ידי חברי משמר המדינה הסרבי. כמה אלפי אסירים מבאנייצה נשלחו למחנות ריכוז ועבודה בגרמניה ובפולין, כגון מאוטהאוזן ואושוויץ.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה, נשפט המפקד הגרמני של המחנה, וילי פרידריך, על ידי בית משפט צבאי יוגוסלבי בבלגרד וב-27 במרץ 1947, נידון למוות.
לקריאה נוספת

Antić, Ana (2012). Police Force Under Occupation: Serbian State Guard and Volunteers' Corps in the Holocaust. In Horowitz, Sara R. Back to the Sources: Re-examining Perpetrators, Victims and Bystanders. Evanston: Northwestern University Press. pp. 13–36.ISBN 978-0-8101-2862-0.
Cohen, Philip J. (1996). Serbia's Secret War: Propaganda and the Deceit of History. College Station: Texas A&M University Press. ISBN 978-0-89096-760-7.
Israeli, Raphael (2013). The Death Camps of Croatia: Visions and Revisions, 1941–1945. New Brunswick, New Jersey: Transaction Publishers. ISBN 978-1-4128-4975-3.
Ramet, Sabrina P. (2006). The Three Yugoslavias: State-Building and Legitimation, 1918–2005. Bloomington: Indiana University Press. ISBN 978-0-253-34656-8.
Tomasevich, Jozo (1975).War and Revolution in Yugoslavia, 1941–1945: The Chetniks Stanford: Stanford University Press. ISBN 978-0-8047-0857-9.