stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זפירמוזיק
דיסקוגרפיה > הלחנה

2022: Broken Heart Song
דיסקוגרפיה > גרסת כיסוי

2022: The Last of Us 2 (Take on Me)
2022: The Roost
2022: Les Lacs du Connemara
2022: Les Démons de minuit
2022: Sous les Sunlights des Tropiques
2022: Mistral Gagnant
הערות שוליים

↑  ZephyrMusic - Biography, Muzikum (באנגלית)
↑  René Harbonnier, Hors Stade : Willy Nigaut et Eric Legris raflent la mise au Jogging des Aulnes, La Voix du Nord, ‏2022-05-17 (בצרפתית)
↑  ”Conversations with Karl Legris also known as “ZephyrMusic, Voyage LA Magazine, ‏2024-03-11 (באנגלית אמריקאית)
↑  ZephyrMusic - Mistral Gagnant (Piano Cover), Actu Music France, ‏2023-08-01 (ב־)
↑  Darren Flotsamoor, Mistral Gagnant, Vent nouveau de ZephyrMusic, Muséanima, ‏2023-10-19 (ב־)
↑  ZephyrMusic : un musicien bien polyvalent, Le Lien Multimédia / Qui fait Quoi, ‏2024-08-04 (בצרפתית)
↑  Allyson Reynolds, ZephyrMusic - Crafting Musical Magic Across Boundaries, Voice Magazine (באנגלית בריטית)
↑  Instagram, www.instagram.com
↑  Meet Karl Legris | Musical Artist & Actor, Shoutout LA, ‏2024-07-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  John White, Karl Legris (Musician) Wiki, Biography, Age, Girlfriends, Family, Facts and More, Wikifamouspeople, ‏2024-07-04 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זפירמוזיק".
זמביה

ערך זה עוסק במדינה באפריקה. אם התכוונתם למלך שומרי, ראו .
מכרה נחושת בזמביה
רפובליקת זמביה (באנגלית: Republic of Zambia) היא מדינה בדרום מרכז אפריקה, הגובלת ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זימבבואה, בוטסואנה, נמיביה ואנגולה. בירת זמביה והעיר הגדולה ביותר בה היא לוסקה.
היסטוריה

בשנת 1889 השיג המתיישב הבריטי ססיל רודס זכויות כרייה מן המלך לובנגולה. הזיכיון אפשר לחברה הדרום אפריקנית הבריטית British South Africa Company) BSAC) לכרות זהב ומינרלים אחרים, ולנהל את השטח שברבות הימים יהפוך לרודזיה. בשנת 1895 קבוצת מתיישבים לבנים מדרום אפריקה, תחת הנהגת ה-BSAC החלו בהתיישבות במחוז משונלנד (Mashonaland) ובכריית מחצבים. בשנים 1896–1897 פרצו מרידות בקרב שבטי השונה והנ'גבלה שדוכאו ביד קשה ובכוח רב, מרידות אלו נודעו בהמשך כמלחמת העצמאות הראשונה (הצ'ניורנגה הראשונה). המרידה הונהגה על ידי שאמאנים וצ'יפים מקומיים, שהוצאו להורג עם תבוסתם.
פוליטיקה

מאז 1990 זמביה היא דמוקרטיה נשיאותית רב-מפלגתית, לאחר שברוב שנותיה שרר בה משטר חד-מפלגתי.
בבחירות שנערכו ב-2006, נבחר לוי מוואנוואסה (Levy P. Mwanawasa) לכהונה שנייה כנשיא, לאחר שזכה ב-43 אחוזים מן הקולות מול 29 ו-25 אחוזים שקיבלו שני יריביו הבולטים. מוואנוואסה לקה בשבץ ביוני 2008 (ונפטר בסופו של דבר ב-19 באוגוסט באותה השנה) וסגנו רופיה בנדה תפס את מקומו כנשיא בפועל. באוקטובר 2008 ניצח בנדה בדוחק בבחירות ביניים. בכך נכנס בנדה לתפקיד הנשיא וכיהן בו עד סוף הקדנציה. ב-22 בספטמבר 2011 נבחר מועמד האופוזיציה מייקל סאטה לנשיא.
שיטת הבחירות לנשיאות נערכת באמצעות סיבוב יחיד, והמועמד שזוכה במספר הגבוה ביותר של קולות מנצח.
הרשות המחוקקת של זמביה נקראת האספה הלאומית. היא כוללת בית יחיד המונה 158 צירים, מהם 150 נבחרים ושמונה ממונים על ידי הנשיא. תקופת כהונתם של חברי האספה הלאומית היא חמש שנים. מאז 2001 מתמודדות על השלטון שלוש מפלגות עיקריות. למפלגת השלטון מאז המעבר לדמוקרטיה רב-מפלגתית ב-1990, ה-MMD, יש רוב דחוק באספה הלאומית. מערכות הבחירות בשנים 2006 ו-2008 תוארו על ידי משקיפים זרים כהוגנות ותקינות, להוציא אי-סדרים נקודתיים. למרות זאת, מנהיגי האופוזיציה טענו לזיופים רחבי-היקף, ותומכיהם פתחו לאחר הבחירות במהומות שנמשכו ימים אחדים.
פוליטיקה > פרובינציות

זמביה מחולקת לתשע פרובינציות, כשבראש כל פרובינציה עומד סגן שר הממונה על ידי הממשלה.
הצפונית
המזרחית
המרכזית
הדרומית
המערבית
הצפון-המערבית
קופרבלט
לוסקה
לואפולה
כלכלה

זמביה הפכה לאחת המדינות העניות בעולם, לאחר שכלכלתה החלה להידרדר בשנות ה-70 של המאה ה-20 עם הירידה במחירי הנחושת. ההכנסה השנתית לנפש עומדת על מחצית מערכה בעת קבלת העצמאות ב-1964. בתחילת המאה ה-21 השתפר מעט מצב הכלכלה, בין היתר הודות להשקעות מסין.
הענף החשוב ביותר מבחינת חלקו בתוצר הוא כרייה ועיבוד של נחושת, התורם יותר ממחצית הייצוא של המדינה. ענף הכרייה כולל גם קובלט, אבץ, עופרת, זהב, כסף ומתכות אחרות, וכן אבני חן ופחם. התלות בין כלכלת זמביה למחיר הנחושת העולמי רבה: לאחר שקיעת הכלכלה בשנות ה-70, תרמה עליית מחירי הנחושת בראשית המאה ה-21 להתאוששות.
כ-85 אחוזים מכוח העבודה מועסק בחקלאות, והענף אחראי ל-18 אחוז מן התוצר הלאומי, על-פי הערכה מ-2007. התוצר החקלאי העיקרי הוא התירס, אשר משמש הן כמקור הכנסה והן כמקור מזון חשוב לאיכרים. בנוסף לו מגדלים דורה, בוטנים, ירקות, טבק, כותנה וקפה, וכן משק חי (בקר לבשר וחלב, עזים, חזירים ועופות). גידול פרחים תופס מקום גדל והולך בכלכלה. החקלאות היא ברובה חקלאות בעל פרימיטיבית. אף שהמדינה ברוכה בגשמים בדרך כלל, בצורות תקופתיות גורמות למחסור ומעלות את מחירי המזון.
חלק ניכר מן החשמל בזמביה מגיע ממקור הידרו-אלקטרי, והמדינה אף מייצאת חשמל לשכנותיה.
בכל שנה מבקרים במדינה כמיליון תיירים.
תובלה

זימבבואה, מלאווי, זמביה ומדינות אחרות הנמצאות במרכז יבשת אפריקה, שאין להם חופים ימיים, בדרום אפריקה, משתמשים בנמל ביירה שבמוזמביק לייצוא וייבוא סחורות. מסיבה זו, נמל ביירה הוא השני בגודלו במוזמביק. הייצוא העיקרי מנמל ביירה כולל: סוכר, טבק, תירס, כותנה, סיבי אגבה, כרום, נחושת עופרת ופחם.
חשיבות נמל ביירה באה לידי ביטוי במהלך מלחמת האזרחים במוזמביק, כאשר כוחות מזימבבווה הגנו על מסילת הרכבת בין ביירה ובולאוואיו ועל הכביש המהיר מספר 9 חוצה היבשת בין ביירה ללוביטו (אנ') שבאנגולה וזאת כדי להבטיח את רציפות המסחר של המדינות שבפנים היבשת.
גאוגרפיה

שטחה של זמביה 752,614 קמ"ר, מתוכם כ-740,000 קמ"ר של יבשה, והיא מדינה ללא מוצא לים, אך יש בשטחה כמה אגמים ובניהם אגם סטנלי.
פני השטח מורכבים ברובם מרמה, ובחלקם מהרים וגבעות. גובה פני השטח מגיע עד ל-2,301 מטרים, ואינו נמוך מ-600 מטרים אלא בעמקי הנהרות. הנקודה הנמוכה ביותר, בנהר זמבזי, היא בגובה 329 מטרים.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים בזמביה נע בין אקלים טרופי לאקלים סובטרופי בהתאם לרום. הגובה הרב מעל פני הים ממתן ברוב חלקי הארץ את השפעת קו הרוחב.
העונה הגשומה נמשכת מנובמבר עד אפריל, ובה מועדת המדינה לסופות טרופיות. העונה היבשה נמשכת ממאי עד נובמבר, ונחלקת לעונה יבשה קרירה, מאי עד יולי, ועונה יבשה חמה, אוגוסט עד נובמבר (החלוקה לחודשים משתנה מעט באזורים שונים). כמות המשקעים השנתית הממוצעת, שכמעט כולה יורדת בעונה הגשומה, נעה באזורים שונים בין 700 ל-1400 מ"מ, וברוב המדינה עולה על 1000 מ"מ. עם זאת, המדינה מועדת לבצורות תקופתיות.
ברוב חלקי הארץ, המצויים בגובה רב, שוררות טמפרטורות נוחות רוב השנה, פרט לעונה היבשה החמה ולתחילת העונה הגשומה. הטמפרטורה השנתית הממוצעת בלוסקה הבירה, ברום כ-1,280 מטרים, היא כ-15 מעלות בלילה ו-26 ביום. בחודש הקריר ביותר, יוני, הטמפרטורה נעה בין 9 מעלות בלילה ל-22 מעלות ביום, ובחם ביותר, אוקטובר, היא נעה בין 19 ל-30. לעומת זאת במפווֵה, הממוקמת בגובה נמוך יחסית של 570 מטרים, הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 16.5 מעלות בלילה ו-32 ביום, ובחודש החם ביותר, נובמבר, הטמפרטורה הממוצעת ביום היא 36.4 מעלות.
דמוגרפיה

אוכלוסייתה של זמביה מונה כ-19 מיליון תושבים. כמעט כל האוכלוסייה הם שחורים ילידי היבשת אפריקה - קרוב ל-99 אחוז. כאחוז אחד הם תושבים זרים, רובם בריטים ודרום אפריקאים, או אזרחים ממוצא אירופאי, צאצאיהם של המתיישבים מבריטניה. קיים גם מיעוט קטן של תושבים ממוצא הודי, לו יש השפעה רבה בחיי המסחר בשל היחסים הקרובים בין המדינות.
כמו ארצות אחרות באפריקה, הילודה בזמביה גבוהה משמעותית ביחס לעולם המערבי (ממוצע של 4.31 ילדים לאישה), אך תמותת התינוקות גבוהה אף היא. על-פי נתוני האו"ם, כ-39.3 תינוקות מתו על כל 1,000 שנולדו בזמביה. שיעור גבוה זה נובע מתנאי תברואה לקויים, ומזמינות נמוכה מאוד של בתי יולדות ובתי חולים לאוכלוסייה באזורים הכפריים במדינה, שהתחבורה בהם משובשת וכך גם המערכת הרפואית.
תוחלת החיים בזמביה היא כ-64.7 שנים - בין הנמוכות בעולם. האוכלוסייה צעירה מאוד והגיל הממוצע הוא 16.9. אחד הגורמים העיקריים לתוחלת החיים הקצרה הוא מחלת האיידס: אחד מכל שישה אנשים בזמביה הוא נשא HIV. ב-2019 מתו בזמביה 19,000 איש ממחלת האיידס.
האוכלוסייה אורבנית יחסית לאפריקה. כ-56% מן האוכלוסייה מתגוררים בכפרים ו-44% אחוזים בערים. שיעורם של יודעי קרוא וכתוב באוכלוסייה הבוגרת היה 87.5%, נתון גבוה יחסית לאפריקה.
בשנים הראשונות של המאה ה-21 גורשו מזימבבואה כל התושבים הלבנים על ידי הנשיא רוברט מוגאבה, רובם התיישבו בזמביה אשר קיבלה אותם בסבר פנים יפות.
יחסי זמביה-ישראל

ב-7 בספטמבר 2015 נחנכה שגרירות זמביה בישראל.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  מדד הפיתוח האנושי לשנת 2022 בדו"ח שפורסם ב-2024 על ידי אתר מינהל הפיתוח (UNDP) של האומות המאוחדות
↑  Rioting breaks out in Zambia over, סידני מורנינג הראלד, ‏2 בנובמבר 2008
↑  תוצאות בחירות 2006 לנשיאות ולאספה הלאומית
↑  רשומות אקלים לערים שונות בזמביה
↑  חנוכת שגרירות זמביה בישראל במעמד שר החוץ של זמביה ומנכ"ל משרד החוץ הישראלי, באתר משרד החוץ
| מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ  "לא מוכרים" | סומלילנד • רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית |  |
| שטחים תלויים | הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי • סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה • האיים הקנריים • סאוטה • מלייה • מדיירה • מיוט • ראוניון • סוקוטרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552787705171  BNE: XX451728  BnF: cb11882648g (data)  GND: 4076986-0  HDS: 003462  ISNI: 0000 0004 0648 4413  LCCN: n80089997  MusicBrainz: d662dd74-1fc1-3e36-b427-bbbe29684618  NARA: 10035690  NDL: 00574573  NKC: ge131427  RERO: 02-A000180620  SUDOC: 026612364  UKPARL: xdc0Iu9o  VIAF: 151203068   WorldCat (עם VIAF): 151203068 
ילדה מכפר קטן בזמביה על הדרך בין לוסקה עיר הבירה לעיר קאפיו הנמצאת מדרומה
אשה מכפר קטן בזמביה, מקלפת קלחי תירס מיובש ומכינה אותו לבישול. בכפרי זמביה לא אוכלים תירס טרי, בתחילה מייבשים אותו בשמש ולאחר מכן מכניסים את קלחי התירס לסיר מים רותחים מבשלים ואוכלים. סביב האישה עומדים ילדי משפחתה וילדי הכפר הנמצא על הדרך בין לוסקה עיר הבירה לעיר קאפיו הנמצאת מדרומה
חיים אבולעפיה (השלישי)

ערך זה עוסק ברבי חיים אבולעפיה השלישי, רב עות'מאני במאה ה-18. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־18 טבריה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1775 ה'תקל"ה איזמיר, האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1775 
 
רבי חיים בן דוד אבולעפיה (נפטר ה'תקל"ה, 1775) היה רב בארץ ישראל ובכמה מקהילות ישראל באימפריה העות'מאנית במאה ה-18.
ביוגרפיה

נולד לדוד אבולעפיה בטבריה באמצע המאה ה-18, למד בישיבות טבריה והיה תלמידו של הרב יצחק הכהן רפפורט מחבר הספר "בתי כהונה".
בראשית דרכו הרבנית כיהן כרב ודיין בצפת וכעבור שנים אחדות הוזמן לכהן כרבה של העיר לריסה ביוון.
בשנותיו האחרונות כיהן כרבה של איזמיר עד פטירתו בחודש אדר ב' ה'תקל"ה.
כתביו

שו"ת וחידושים ודרושים ופירוש להגדה של פסח, בתוך ספר אשדת הפסגה של תלמידו רבי יוסף נחמולי, שלוניקי ה'תק"ן
נשמת חיים: שו"ת, דרושים, שלוניקי, תקסו
פירושו הגדול על הסמ"ג נשרף בשרפה הגדולה של איזמיר בשנת 1772
מלבד כתביו אלו, ידוע שחיבר "חידושי דינים" על כמה מצוות, כתב היד היה בידי הרב חיד"א שמצטט אותו בכתביו. שתי תשובות הלכתיות שלו נדפסו בסוף שו"ת "בעי חיי" של רבי חיים בנבנישתי על חושן משפט, חלק א (שלוניקי תקמ"א).
חיים אביטן

חיים אביטן (נולד ב-1953) הוא איש ציבור וניהול ישראלי. שכיהן כמנהל הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית וכראש עיריית חדרה בין השנים 2005–2013.
קורות חיים

אביטן נולד בחדרה, בשכונת בית אליעזר, בן למשפחה מרובת ילדים. בילדותו התבלט כשחקן כדורגל בקבוצת הפועל בית אליעזר. שימש בתפקידים בכירים בבזק, התקדם בתפקידיו ואף נבחר כיו"ר ועד העובדים הארצי בחברה. במקביל המשיך בפעילות פוליטית ובשנת 1988 נבחר כחבר מועצת עיריית חדרה מטעם סיעת הליכוד.
אביטן נבחר למקום השישי ברשימת הליכוד בשנת 1993, תחת ראש העירייה המכהן נחמיה להב. לאחר הבחירות בשנת 1998 התמנה אביטן כסגנו של ישראל סדן, תפקיד בו החזיק ארבע שנים. לקראת הבחירות החליט אביטן להתמודד מול סדן על ראשות העיר, התפטר מתפקידו ושב לליכוד שם נבחר לעמוד בראש הרשימה למועצת העיר.
בבחירות 2003 התמודד אביטן לראשות עיריית חדרה מול ישראל סדן, אך סדן ניצח. אביטן החליט להישאר כאופוזיציה לסדן. שנה וחצי לאחר הבחירות נפתחה חקירת משטרה נגד סדן בחשד לשוחד בחירות ובעקבות ההחלטה להגיש נגדו כתב אישום התפטר סדן מראשות העיר. אביטן נבחר תחתיו ברוב של 84 אחוזים והקים קואליציה יציבה.
בשנת 2008 נבחר לכהונה נוספת כראש עיריית חדרה ברוב של 65% מהקולות והוביל שורה ארוכה של פרויקטים אשר הזניקו את העיר ברוב המדדים.
בשנת 2009 המליצה המשטרה להעמידו לדין עקב מינוי מקורב לא כדין. ב-9 ביוני 2013 נעצר על ידי המשטרה בחשד לקבלת שוחד, ושוחרר למעצר בית שלאחריו שב ללשכתו ולעבודתו כראש עיריית חדרה. בבחירות לראשות העירייה באוקטובר 2013, הפסיד לצבי גנדלמן בפער של יותר מ-4%. ביולי 2015 הודיעה פרקליטות מחוז חיפה על סגירת התיק נגד אביטן.
בשנת 2015 נחשף בעיתון גלובס כי מעצרו של אביטן תואם עם יריביו הפוליטיים לקראת בחירות 2013 וככל הנראה היה חלק מקשר השחיתות בין רונאל פישר לבין גורמים בעירייה. בתחקיר עולה כי בת-זוגו של ראש העירייה המכהן צבי גנדלמן תיאמה עם חוקר משטרה תפירת תיק לאביטן.
בשנת 2017 מונה אביטן לתפקיד מנהל הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית. בתפקיד זה כיהן עד שנת 2021. ב-4 באפריל 2022 הצטרף לקבוצת הרציג נדל"ן ומונה לכהן כיו"ר.
הערות שוליים

↑  , באתר ילקוט הפרסומים
↑  זוהר שחר לוי, ראש עיריית חדרה שוחרר למעצר בית, באתר כלכליסט, 16 ביוני 2013
↑  חן מענית, ‏נסגר תיק השוחד נגד חיים אביטן, ראש עיריית חדרה לשעבר, באתר גלובס, 14 ביולי 2015
↑  גור מגידו, ‏עדות: להב תיאמה את מעצר ראש עיריית חדרה עם יריביו, באתר גלובס, 20 במאי 2015
↑  אורי חודי, ‏אושר מינוי חיים אביטן למנהל הרשות להתחדשות עירונית, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2017
ולנטינו גאראווני

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1932 (בן 92) Voghera, איטליה 
 שם לידה:  Valentino Clemente Ludovico Garavani 
 מדינה:  איטליה איטליה
 מקום מגורים:  רומא 
 השכלה:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 בן או בת זוג:  Giancarlo Giammetti  מריליו טולו 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות למלאכה (1 ביוני 1996)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  אביר בלגיון הכבוד 
 www.valentino.com
 
ולנטינו קלמנטה לודביקו גאראווני (באיטלקית: Valentino Clemente Ludovico Garavani; נולד ב-11 במאי 1932) הוא מעצב אופנה איטלקי ומייסדה של בית האופנה "Valentino".
קריירה > תקופת פריז (1949 - 1959)

ולנטינו החל להתעניין באופנה בתקופת לימודיו בבית הספר בו למד במחוז לומברדיה. לאחר מכן עבר ולנטינו לפריז בעידוד אמו כדי להגשים את חלומו. ולנטינו החל ללמוד אצל ז'אק פאת' ומאוחר יותר אצל בלנסיאגה. לאחר מכן חתם על שותפות עם המעצבת ג'ין דסיס והחל לעצב עבורה שמלות. לאחר חמש שנים נקלע לריב עם ג'ן וחבר למעצב גי לרוש במשך שנתיים. לאחר התייעצות עם הוריו החליט ולנטינו לשוב לאיטליה בשנת 1959.
קריירה > תקופת רומא (1962-1959)

באותה שנה הקים ולנטינו את בית האופנה שלו בוויה קונדוטי, אחד הרחובות הידועים בעיר רומא. ולנטינו החל להציג את עיצוביו ונודע בעיקר בגלל השמלות האדומות שלו שנודעו מאוחר יותר בעולם האופנה כ"אדום ולנטינו".
ב-31 ביולי 1961 פגש ולנטינו את ג'נקרלו ג'יאמטי בבית קפה בוויה ונטו. ג'יאמטי היה סטודנט באותה תקופה אך עזב את לימודיו כדי להשיג קריירה באופנה בעקבותיו של ולנטינו. מצב עסקו של ולנטינו באותה תקופה היה גרוע ואביו הפסיק לעזור לו והוא עמד בפני פשיטת רגל כאשר נכנס ג'יאמטי כשותף עסקי לעסקו של ולנטינו.
קריירה > פריצת דרך בפירנצה (1962 - 1967)

הופעת הכורה של ולנטינו התרחשה בפירנצה בשנת 1962. תצוגת האופנה הראשונה בפאלאצו פיטי התקבלה בקולות חיוביים ונחשבה לפריצת הדרך של ולנטינו שהוצף בהזמנות של עיצוביו. לאחר התצוגה ולנטינו החל להלביש נשים שהשתייכו לקהל המתלבשות הטוב ביותר כמו ג'קלין דה ריבס, בבה פאלי וג'יין רייטסמאן.
באמצע שנות השישים ולנטינו כבר נחשב למאסטרו של אופנת העילית האיטלקית. בשנת 1964 הציג ולנטינו את עיצוביו במלון וולדורף אסטוריה ומשך את תשומת לבה של הגברת ג'קלין קנדי-אונאסיס שלא יכלה להגיע לתצוגה אז ולנטינו שלח לה דוגמנית עם עיצוביו והיא הזמינה שישה מעיצוביו. מאוחר יותר עיצב ולנטינו את שמלת החתונה שלה לאיש העסקים אריסטוטלס אונאסיס. בין לקוחותיו המפורסמות נמנו פארה דיבה, אליזבת טיילור, לי רדזיוויל, פאולה, מלכת הבלגים, אודרי הפבורן והנסיכה מרגרט. בשנת 1966 הרגיש ולנטינו בטוח עם קהל הלקוחות שצבר לו והעביר את התצוגה שלו לרומא שם עיצב את הקולקצייה הלבנה שלו שנחשבת פורצת דרך עד היום. בשנת 1967 קיבל את פרס האופנה של ניימן מרקוס.
קריירה > שנות השבעים

לאורך כל שנות השבעים בילה ולנטינו זמן רב בניו יורק שם חבר לאישים מפורסמים כמו אנדי וורהול ודיאנה פרילנד העורכת הראשית של מגזין ווג. בשנים 1983–1985 הציגה חברת הרכבים פורד תצוגת רכבים בעיצובו של ולנטינו.
קריירה > שנות התשעים

בשנת 1990 נפתחה האקדמיה על שם ולנטינו, מרכז אופנה ותרבות שהציג תערוכות אומנותיות. שנה לאחר מכן בעידודם של אליזבת טיילור וג'נקרלו ג'יאמטי הקים ולנטינו את עמותת L.I.F.E כדי לעזור לנפגעי מחלת האיידס.
ב-1998 מכרו ולנטינו וג'יאמטי את החברה במחיר של 300 מיליון דולר לתאגיד בבעלותו של ג'אני אניילי.
פרישתו

ב-4 בספטמבר 2007 הודיע ולנטינו כי בינואר 2008 יפרוש לגמרי מעולם האופנה. תצוגת האופנה האחרונה שלו הוצגה ב-23 בינואר 2008 במוזיאון רודן. דוגמניות על רבות כדוגמת אווה הרציגובה, נעמי קמפבל, קלאודיה שיפר וקרולינה קורקובה חזרו לדגמן בתצוגה האחרונה של ולנטינו.
פרישתו > מוזיאון ולנטינו הווירטואלי

מוזיאון ולנטינו הווירטואלי היא אפליקציית מחשב להורדה המציגה עיצובי ארכיון של ולנטינו לאורך 50 השנים האחרונות. המוזיאון הווירטואלי נוצר על ידי שותפו של ולנטינו, ג'יאמטי.
פרישתו > ולנטינו: תערוכה של מאסטר אופנת העילית

תערוכה על חייו ועיצוביו של ולנטינו המוצגת בבית סומרסט ומציגה מעל 130 עיצובי אופנת עילית שנלבשו על ידי ג'קלין קנדי-אונאסיס, גרייס קלי, סופיה לורן וגווינת' פלטרו.
התערוכה מחולקת לשלושה חלקים: בחלק הראשון המבקרים מקבלים הצצה לחייו של האמן. בחלק השני ניתן לראות את עולם אופנת העילית תוך כדי הליכה על מסלול. בחלק האחרון של התצוגה מפורטים שלבי העבודה של ולנטינו על שמלות ייחודיות שעיצב ולנטינו במהלך חייו.
סרטים

בשנת 2006 הופיע ולנטינו בהופעת קמע בסרט השטן לובשת פראדה. בשנת 2008 הוצג לראשונה הסרט ולנטינו: הקיסר האחרון בפסטיבל הסרטים של ונציה ובפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הסרט יצא לאקרנים ב-18 במרץ 2009.
חיים אישיים

ולנטינו נפגש עם איש העסקים האיטלקי ג'נקרלו ג'יאמטי בשנת 1960. השניים נעשו לזוג מבחינה עסקית ומבחינה רומנטית ונשארו יחד במשך 50 שנה.
חוק ההגירה וההגנה על פליטים

חוק ההגירה וההגנה על פליטים (באנגלית: Immigration and Refugee Protection Act, בראשי תיבות: IRPA) הוא חוק קנדי, אותו אוכפת המחלקה להגירת פליטים ואזרחות של קנדה בשיתוף עם סוכנות שירותי הגבול בקנדה (CBSA). החוק משנת 2002 החליף את חוק ההגירה של שנת 1976, והוגדר כחקיקה הפדרלית הראשית המסדירה את ההגירה לקנדה. "תקנון ההגירה והפליטים" (IRPR) מפרט כיצד ליישם את הוראות IRPA. עם כניסתו לתוקף ב-28 ביוני 2002, ייצר החוק מסגרת המפרטת את היעדים וההנחיות שקבעה ממשלת קנדה בנוגע להגירה של תושבים זרים אליה. החוק גרם למחלוקת בגלל כישלונה של הממשלה לכלול רכיב בחקיקה להקמת מחלקת ערעורים לפליטים כחלק ממערכת ההגירה של קנדה.
בהגדרה, השר לביטחון הציבור ומוכנות לשעת חירום האחראי על סוכנויות כגון CBSA, אחראי על יישום החוק בכל הנוגע לבדיקות בנמלי כניסה (POEs), אכיפה, כולל מעצרים, מאסרים, סירוב כניסה, ויישום המדיניות, כמו גם אי זכאות מטעמי ביטחון הקשורים לפשע מאורגן, או פגיעה בזכויות בינלאומיות (כולל זכויות אדם). השר להגירה, פליטים ואזרחות, המשגיח על ה-IRCC, הוא המפקח על אכיפת החוק באופן מקיף. ועדת ההגירה והפליטים של קנדה (IRB) היא בית דין מנהלי עצמאי האחראי על קבלת החלטות מנומקות היטב בענייני הגירה ופליטים, באופן יעיל, הוגן ובהתאם לחוק.
חוקתיות

בפסק הדין צ'רקוי נגד קנדה (אנ') משנת 2007, נשיאת בית המשפט העליון בוורלי מקלאקלין הצהירה כי היבטים מסוימים הנכללים בחוק למעצר תושבי קבע ואזרחים זרים מטעמי ביטחון לאומי מפרים את סעיף 7 באמנת הזכויות והחירויות הקנדית בכך שהיא "מאפשרת הנפקת תעודת אי קבילות על בסיס חומר סודי מבלי לספק גורם עצמאי בשלב הביקורת השיפוטית כדי להגן יותר טוב על האינטרסים של אותו האדם."
מקלאקלין קבעה כי "חלק ממגבלות הזמן בהוראות המשך מעצרו של אזרח זר מפרות את סעיפים 9 ו-10 באמנה מכיוון שהן שרירותיות." בעקבות זאת, ממשלת קנדה שינתה את נוהל האישור הביטחוני בחוק, שכולל שימוש בפרקליטים מיוחדים לבדיקת תמצית הראיות מבלי שתינתן האפשרות לחלוק מידע זה עם הנאשם. ההצעה לתיקון החוק הועברה בידי הפרלמנט בתמיכת השמרנים והליברלים, וזכתה להכרה מלכותית בשנת 2008.
הערות שוליים

↑  LEGISinfo - House Government Bill C-11 (37-1), www.parl.ca
↑  The Refugee Protection Act of 2016, Human Rights Documents Online
↑  bill-c4-key-concerns-about-proposed-amendment-to-the-immigration-and-refugee-protection-act, Human Rights Documents online
↑  Comments of the Canadian Council for Refugees on proposed changes to the Immigration and Refugee Protection Regulations, Human Rights Documents Online
↑  Jocelynne Scutt, Charkaoui v Canada (Citizenship and Immigration), 2007 SCC 9 (23 February 2007), Docket 30762, 30929, 31178, The Denning Law Journal 19, 2012-11-27, עמ' 251–257 doi: 10.5750/dlj.v19i1.385
↑  Ken Chasse, Access to Justice Canada's Unaffordable Legal Services CanLII as the Necessary Support Service, SSRN Electronic Journal, 2013 doi: 10.2139/ssrn.2365818
ולוניה

ולוניה (בצרפתית: Wallonie, בהולנדית: Wallonië, בגרמנית: Wallonien, בוולונית: Walonreye) היא אזור של דוברי צרפתית בדרום בלגיה ואחד משלושת האזורים המרכיבים את בלגיה. בירת האזור היא נאמור והשפות הרשמיות בו הן צרפתית וגרמנית.
דמוגרפיה ושפות

אזור ולוניה מהווה את חלקה הדרומי של בלגיה ותופס 55.18 אחוזים משטחה (16,844 קמ"ר). האזור מחולק לחמישה מחוזות:
ברבנט הוולונית
נאמור
לייז'
אֵינוֹ
לוקסמבורג
הערים והעיירות הגדולות והחשובות בוולוניה הן: נאמור, לייז', מונס, ארלון, ואבר, וֶרְוְויֶיה, שרלרואה, טוּרנֶה, באסטון, דינאן והעיר דוברת הגרמנית אויפן.
צרפתית היא השפה הרשמית, אך בתשע עיירות במזרח ולוניה ליד גבול גרמניה-בלגיה השפה הרשמית המדוברת היא גרמנית. תשע עיירות אלו היו בשליטת גרמניה עד שנת 1918, ואז הועברו לידי בלגיה. כמו כן ישנם עוד מספר יישובים או קבוצות מתיישבים החיות ביישובים דוברי צרפתית אשר מדברים גרמנית או הולנדית. ישנם מספר מצומצם של דוברי ולונית על ניביה השונים.
בסקר שפורסם ביוני 2006, רק 19% מן הוולונים הצהירו כי הם יודעי הולנדית, בעוד 59% מן הפלמים טענו כי הם יודעי צרפתית.
ניב הצרפתית המדובר בוולוניה הוא הניב הבלגי-צרפתי. ניב זה נבדל מהצרפתית ה"סטנדרטית" המדוברת בצרפת בהגייתן של מספר מילים. השפה הצרפתית הנוהגת במנהל ובתקשורת דומה מאוד בין בלגיה לצרפת.
ניבי הוולונית והפיקארדית היו השפות העיקריות של הוולונים עד ראשית המאה ה-20, בעוד שצרפתית הייתה השפה של המעמד הגבוה. תוך התרחבות השימוש בשפה הצרפתית, היו ניבים אלו בדעיכה מתמשכת. בתחילת המאה ה-21 נעשה מאמץ להחיות ניבים ולוניים: בבתי ספר מסוימים מוצעים קורסים בשפה הוולונית, המדוברת גם בכמה תוכניות רדיו, אך מאמץ זה די מוגבל.
הקהילה הבלגית הדוברת גרמנית כוללת כ-70,000 איש, ומוצגת כמיעוט ה"שמור" ביותר באירופה. למרות זאת, ישנה שאיפה בקהילה הדוברת גרמנית בבלגיה להשגת אוטונומיה רחבה יותר מהאזור הוולוני. הנשיא הנוכחי של הרשות המבצעת של הקהילה הדוברת גרמנית שואף להשיג אוטונומיה אזורית, כך שיתקבל ניתוק מוחלט מוולוניה.
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אטימולוגיה

המקור האטימולוגי לשם ולוניה, כמו השם ויילס, הוא מילה בגרמנית עתיקה שמשמעה "זר". בשני מחוזות אלה דיברו התושבים שפה זרה (משמע שפה לא גרמאנית). גם מחוז ולאכיה ברומניה, מחוז קורנוול באנגליה וקנטון ואלה בשווייץ, קרויים בשמם מסיבה דומה.
סמלים

בסמל ובדגל של ולוניה מופיע תרנגול נועז (בצרפתית: le coq hardi) באדום על רקע צהוב. כדי להבחין את התרנגול הואלוני מהתרנגול הגאלי הוחלט שרגלו הימנית תהיה מונפת קדימה בתנוחה נועזת. את הסמל עיצב הצייר פייר פאולוס ב-1913. הוא אומץ ב-1975 כסמל של הקהילה הצרפתית התרבותית בוואלוניה, והפך ב-1998 לדגל הרשמי של ואלוניה.
ז'אק אמיו

ז'אק אמיו (בצרפתית: Jacques Amyot; ‏30 באוקטובר 1513 - 6 בפברואר 1593), מתרגם צרפתי.