stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיני הראיות
הערות שוליים

↑  המג'לה, סעיפים 1676–1783, מאמר המלכות מיום 16 בספטמבר 1876
↑  פקודה מס' 13 לשנת 1924, ‏גיליון 113 של העִתון הרִשמי של ממשלת פלשתינה (א"י), מיום 15 באפריל 1924, באתר "נבו". פורסמה כהצעת פקודת העדות, ‏גיליון 107 של העִתון הרִשמי של ממשלת פלשתינה (א"י), מיום 15 בינואר 1924, באתר "נבו"
↑  פקודת השבועות, ‏תוספת מס' 1 לגיליון 623 של העִתון הרִשמי של ממשלת פלשתינה (א"י), מיום 15 באוגוסט 1936, באתר "נבו"
↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 428-429: חוק לתיקון סדרי הדין (חקירת עדים), באתר דעת.
↑  סעיף 5 לפקודת העדות, 1924
↑  ע"א 192/56 דוד יהודאי היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב-28 בפברואר 1957. פ"ד כרך י"א, חלק ראשון, עמ' 365–369, בעמ' 367 מול אותיות שוליים ב-ג
↑  ע"פ 387/83 מדינת ישראל נ' דרור יהודאי, ניתן ב-4 בנובמבר 1985. פ"ד כרך ל"ט, חלק רביעי, עמ' 197–216, פסקה 6 לפסק דינו של השופט גולדברג
1 2  סעיף 54א(א) לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א–1971
↑  סעיף 20(ד) לחוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית), התשס"ו–2005
↑  סעיף 11 לחוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים), תשט"ו–1955
↑  ע"פ 4/51 גרד ליאופולד פיפרלינג נ' היועץ המשפטי לממשלת ישראל, ניתן ב-26 ביולי 1951. פ"ד כרך ה', חלק ראשון, עמ' 1209–1221, בעמ' 1218 מול אותיות שוליים ד-ה
↑  סעיף 135(ב) לחוק העונשין, התשל"ז–1977
↑  סעיף 10א(ד) לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א–1971
↑  סעיף 55(ב) לפקודת הראיות [נוסח חדש], התשל"א–1971
↑  סעיף 18(ב) לחוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית), התשס"ו–2005
↑  סעיף 354(א1) לחוק העונשין, התשל"ז–1977
↑  סעיף 354(ד) לחוק העונשין, התשל"ז–1977
↑  ע"פ 3/49 אברהם אנדלרסקי נ' היועץ המשפטי לממשלה, ניתן ב-9 במאי 1949. פ"ד כרך ב', חלק ראשון, עמ' 589–593
↑  רע"פ 4142/04 סמל (מיל.) איתי מילשטיין נ' התובע הצבאי הראשי ואחר, ניתן ב־14 בדצמבר 2006. פ"ד כרך ס"ב, חלק ראשון, עמ' 378–455
↑  דורון מנשה ואיל גרונר, מהות הספק הסביר במשפט הפלילי
↑  דורון מנשה, התיאוריה של דיני הראיות
↑  סעיף 8 לחוק בית המשפט לעניני משפחה, התשנ"ה–1995
↑  סעיף 21 לחוק בתי דין מינהליים, התשנ"ב–1992
↑  סעיף 62(א) לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד–1984
↑  סעיף 144 לחוק המים, תשי"ט–1959
↑  סעיף 32 לחוק בית הדין לעבודה, תשכ"ט–1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4132532-1  LCCN: sh85046016  NDL: 00572108  NKC: ph119532  TDVİA: delil
רידלה באקו

בוטה רידלה אנזוזי באקו (בגרמנית: Bote Ridle Nzuzi Baku; נולד כבוטה אנזוזי באקו; נולד ב-8 באפריל 1998 במיינץ שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדות המגן והקשר בקבוצת ר.ב. לייפציג מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה.
חיים אישיים

באקו נולד במיינץ שבגרמניה להורים ממוצא קונגולזי. אחיו התאום הוא הכדורגלן מקאנה באקו. הוא קיבל את הכינוי "רידלה" על-ידי אביו, שהעריץ את הכדורגלן הגרמני קרלהיינץ רידלה, בשנת 2018 שינה את שמו באופן רשמי ל"רידלה".
קריירת מועדונים > מיינץ 05

באקו גדל במחלקת הנוער של מיינץ 05. ב-19 בדצמבר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–3 על שטוטגרט במסגרת הסיבוב השלישי של הגביע הגרמני לעונת 2017/2018. ב-29 באפריל 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, בניצחון 0–3 על ר.ב. לייפציג במסגרת המחזור ה-32 לעונת 2017/2018. באותו משחק כבש את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל ערך באקו 50 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
קריירת מועדונים > וולפסבורג

ב-1 באוקטובר 2020 חתם באקו על חוזה לחמש עונות בוולפסבורג מהבונדסליגה. ב-4 באוקטובר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אאוגסבורג במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2020/2021. ב-1 בנובמבר הבקיע באקו את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד הרטה ברלין במסגרת המחזור השישי בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך באקו 32 הופעות ליגה, בהן הבקיע שישה שערים, ונבחר לקבוצת העונה של הבונדסליגה.
קריירת מועדונים > ר.ב. לייפציג

ב-10 בינואר 2025 חתם באקו לשנתיים וחצי בר.ב. לייפציג.
קריירה בינלאומית

ב-11 בנובמבר 2020 ערך באקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה, בניצחון 0–1 על נבחרת צ'כיה במשחק ידידות.
באקו היה חלק מסגל נבחרת גרמניה עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שני שערים. נבחרתו זכתה בטורניר.
תארים

אליפות אירופה עד גיל 21 (1): 2021
הערות שוליים

↑  MAKANA UND RIDLE BAKU: UNBEKÜMMERT UND UNBERECHENBAR באתר DFB (בגרמנית)
↑  Mainz 05 hält große Stücke auf Bote Baku באתר Allgemeine Zeitung, ‏ 30 באפריל 2018 (בגרמנית)
↑  Wolfsburgs Baku überzeugt auch im DFB-Trikot באתר NDR, ‏ 11 בנובמבר 2020 (בגרמנית)
↑  FSV Mainz 05: Mit Florian Müller und freien Köpfen gegen Schalke 04 באתר Allgemeine Zeitung, ‏ 25 ביוני 2018 (בגרמנית)
↑  Official: Ridle Baku joins Wolfsburg from Mainz באתר Bulinews, ‏ 1 באוקטובר 2020 (בגרמנית)
↑  The 2020/21 Bundesliga Team of the Season! באתר הרשמי של הבונדסליגה, 15 במאי 2021 (באנגלית)
מיכאל דשא

מיכאל דשא
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מיכאל דשא (כ"ג בסיוון תרע"ה, 5 ביוני 1915 – כ"ח באלול תשנ"ח, 18 בספטמבר 1998) היה סופר ומשורר עברי למבוגרים ולילדים, מחנך וחקלאי ישראלי.
קורות חיים

מיכאל דשא נולד ב-1915 בבוברויסק שברוסיה הלבנה (רוסיה; כיום בבלארוס), בנם של מלכה (1881–1970; לבית נחמצ'יק), רופאת שיניים במקצועה, ושכנא אייזנשטדט (1877–1966) שלאחר עלייתו לארץ ישראל היה חקלאי. בהיותו בן חמש עברה המשפחה, בעקבות עבודת אביו, לכפר בגבול רוסיה-לטביה, ובהיותו בן עשר עלה לארץ ישראל עם הוריו ועם אחותו הגדולה חנה ואחיו הצעיר שאול. תחילה התיישבה המשפחה בחיפה, וכעבור שנה עברה לבאר טוביה. דשא נשלח לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל", בו סיים את לימודיו בשנת 1930. בפרוץ מאורעות תרפ"ט ופינוי באר טוביה הישנה (1929) התפנתה משפחתו עם יתר תושביה לרחובות. לאחר כשנה וחצי השתקעה משפחתו במושבה פרדס חנה. דשא הצטרף למשפחתו ועסק בעבודה חקלאית ובפרדסנות. בפרדס חנה החל גם בפעילות במסגרת תנועת הנוער העובד והלומד, שבה היה מדריך במשך שנים, ולאחר מכן היה חבר בהכשרה שהתיישבה בשדות ים (קיסריה) כשנה וחצי. בתקופת הנוטרות שירת כנוטר.
בשנת 1938 הוסמך להוראה בסמינר בית הכרם. הוא עבד בהוראה עד צאתו לגמלאות, ולאורך כל שנות עבודתו הקדיש את זמנו לכתיבה. בשנת 1941 פרסם את ספרו הראשון, "שחרית", ובמהלך השנים פרסם 28 ספרי שירה, סיפורת וספרות ילדים.
בשנות ה-40 נישא ליעל, שאותה הכיר כחניכתו בתנועה, בתם של ירחמיאל צימבל וזהבה לבית רוז'נסקי. בשנת 1946 נשלח מטעם הסוכנות היהודית וצבא ארצות הברית, בשיתוף עם ארגון הג'וינט, למחנה העקורים דורנשטדט שבגרמניה, וכשנה וחצי עסק בהוראת ילדים ניצולי השואה והכנתם לעלייה לארץ. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת אלכסנדרוני, ולאחר קום המדינה סיים את קורס הקצינים הראשון של צה"ל. עם חבריו לקורס היה בין מקימי המושב לימן.
דשא סיים לימודי ספרות ומקרא באוניברסיטה העברית בירושלים ולימד בגימנסיה רחביה. לאחר מכן עבר עם רעייתו ושני ילדיהם לבאר שבע, בה לימד 12 שנים בבית הספר התיכון המקיף והיה מפקח משרד החינוך במחוז דרום. באותה עת היה מיוזמי המקומון הראשון בארץ, "מה מנגב". בשנות ה-60 יצא עם משפחתו לשליחות בת שנתיים מטעם הסוכנות היהודית בדטרויט שבמישיגן ולימד בבתי ספר עבריים. במהלך תקופה זו השלים לימודי תואר שני בספרות ילדים באוניברסיטת המדינה של וויין (אנ').
בבאר שבע חיו כעשור, ובשנת 1965 עברה המשפחה למושב שדמה. דשא הקים משק חקלאי במושב והמשיך לעסוק בכתיבה ובהוראה במסגרת התיכון האזורי בגדרה, במכללת אחווה ובאוניברסיטת בן-גוריון. לאחר מלחמת ששת הימים הצטרף לתנועה למען ארץ ישראל השלמה, היה ממקימי תנועת "התחייה" ותמך באנשי תנועת ההתנחלות.
הוא נפטר בשדמה בשנת 1998, בגיל 83. נטמן בבית העלמין של המועצה האזורית גדרות. הותיר את אשת נעוריו, יעל, בן ובת ושמונה נכדים.
ספרים > ספרי שירה

שחרית, תש"א, הוצאת במעלה
אורים בלב ים, תש"ו, הוצאת יבנה
עד הירח הזה: צרור שירי אהבה, תרצ"ז-תש"י, תשי"א, הוצאת קריית ספר
עולת ימים האדמה: שירים תש"ד-תשי"ח, תשי"ח, הוצאת מסדה
יפה מכל שיר: צרור שירי אהבה, תשכ"ב, הוצאת זימזון
כמו אור ואויר, תשל"ג, הוצאת עקד
שבע ביום: שירים תש"ל-תשל"ח, תשמ"א, הוצאת תג"א
כל שעה: מבחר שירים תרצ"ט-תשמ"ד, תשמ"ו, הוצאת עקד
ספרים > ספרי עיון

ספורים ולקחם, תשי"ד, הוצאת המרכז להדרכה
דע את הנגב, תשי"ח, הוצאת קריית ספר
באר שבע, 1962, החברה לפיתוח באר שבע
חינוך לקריאה טובה: על ספרות ילדים ועל בעיות הקריאה החופשית, תשכ"ט, הוצאת עם עובד
עבודת עץ ואבן: רשימות, תשנ"א, הוצאת ירון גולן
יערות הילדות: זכרונות ילדות ברוסיה הלבנה, תשנ"ד, הוצאת רשפים
ספרים > ספרי ילדים - שירה

אורית מספרת, תשי"ד, הוצאת קריית ספר
לדוכיפת לא אכפת, תשי"ח, הוצאת ספרי גדיש
מי מדליק את הברק?, תשי"ט, הוצאת יבנה
אילת וחבצלת, תשל"ה, הוצאת יזרעאל
כל פרח הוא שיר, תשל"ט, הוצאת יזרעאל
טוסו בועות למרום, תש"מ, הוצאת יסוד
אבא, תן לי יד!, תשמ"ה, הוצאת דביר
חרשת הספורים: שירים על ילדה חולמנית ושמה שחר, תשמ"ו, הוצאת כתר
ספרים > ספרי ילדים - סיפורים

הנר והשמש, תשט"ז, הוצאת עמיחי
רון משומרון, תשכ"ד, הוצאת יבנה
אלכסנדר איש המדבר, תשכ"ט, הוצאת זימזון
זוהר וזכייה, תש"ל, הוצאת מסדה
החמריה והינשוף השחור, תשל"ה, הוצאת מסדה
מהומה בחצר, תשל"ז, הוצאת יזרעאל
ארנון מבאר שבע, תשמ"ג, הוצאת יבנה
הערות שוליים

1 2  מיכאל דשא באתר "צמח השדה".
↑   האזנה לשירי מיכאל דשא, באתר זמרשת.
↑  הודעות לפי חוק הירושה, ילקוט הפרסומים 4832 (ה' בטבת התש"ס, 14 בדצמבר 1999), 1756.
↑  ראו שיר הספד שכתב לאביו: מיכאל דשא, לזכר נעדרים | שכנא אייזנשטדט, דבר, 22 באוגוסט 1966.
↑  אורית ברנר, אבי מיכאל דשא, חדשות בן עזר 954 (כ"ה בסיון תשע"ד, 23 ביוני 2014).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299711205171  GND: 1126671347  ISNI: 0000 0000 7150 707X  LCCN: n87876029  MusicBrainz: d937bacc-eb66-4249-be7c-d032cba2676d  VIAF: 35981656   WorldCat (עם VIAF): 35981656
כריסטיאן אולסון

כריסטיאן אולסון (בשוודית: Christian Olsson, נולד ב-25 בינואר 1980) הוא אתלט שוודי. הוא אלוף אולימפי, אלוף עולם ושיאן העולם הנוכחי באולם (17.83 מטר) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

אולסון נולד בגטבורג שבשוודיה.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 2001 זכה אולסון במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.47 מטר, אחרי ג'ונתן אדוארדס מבריטניה (17.92 מטר) ולפני איגור ספסווקודסקי מרוסיה (17.44 מטר).
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה במרץ 2003 זכה אולסון במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.70 מטר. באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.72 מטר, לפני יוהנדרי בטנדוס מקובה (17.28 מטר) וליוון סאנדס מבהאמה (17.26 מטר).
ביוגרפיה > שיאן עולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 הגן אולסון על תוארו וזכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בהשוואת שיא העולם בתוצאה של 17.83 מטר.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אתונה (2004) זכה אולסון במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי ושוודי חדש של 17.79 מטר, לפני מריאן אופריאה מרומניה (17.55 מטר) ודניל בורקניה מרוסיה (17.48 מטר). אותה שנה הוא זכה גם ב"ליגת הזהב" בצוותא עם טוניק ויליאמס-דרלינג מבהאמה וזכה בפרס כספי של 500,000 דולר.
תארים והישגים

זכייה ב"ליגת הזהב" בשנת 2004.
אולסון זכה פעמיים בתואר האתלט האירופאי של השנה בשנים 2003 ו-2004.
אולסון זכה שבע פעמים באליפות שוודיה בקפיצה משולשת.
יעקב כנעני (ספורטאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  מעגן מיכאל
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה פאראלימפית, שחייה פאראלימפית 
 
יעקב (קוקי) כנעני הוא ספורטאי ספורט נכים ישראלי שהשתתף במשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976).
ביוגרפיה

כנעני נולד לחיה כנעני וגדל בקיבוץ מעגן מיכאל. בשירותו בצה"ל היה קצין שריון ומפקד פלוגה ברמת הגולן. בשנת 1974 נפגע מפגיעת פגז שנורה מסוריה ואיבד את מאור עיניו.
במשחקים הפאראלימפיים שנערכו בטורונטו בשנת 1976 התחרה כנעני בשלושה משחים ובשתי תחרויות אתלטיקה: בתחרות קפיצה לרוחק הגיע לגובה 2.54 מטר ודורג במקום העשירי ובתחרות ריצה התחרה למרחק 60 מטר ודורג במקום ה-13 עם זמן סיום של 8.1 שניות. במשחה בסגנון חופשי ל-100 מטר לא העפיל לשלב הגמר של התחרות, במשחה בסגנון חזה ל-100 מטר סיים ב-1:43.90 דקות ודורג במקום השמיני ובמשחה בסגנון גב ל-100 מטר סיים ב-1:33.92 דקות ודורג במקום הרביעי.
כנעני למד הנדסת ייצור באוניברסיטת תל אביב. הוא נשוי ואב לארבעה ילדים: אדריכל יובל כנעני, ד״ר נועה שושני - ד״ר לביוטכנולוגיה, אהוד כנעני - מהנדס מכונות ואיתמר כנעני- מהנדס תעשייה וניהול.
הערות שוליים

↑  מאמר בבלוג של יואש אלרואי
↑  עמוס לבב, הצעירים עוברים למושבות, מעריב, 18 בפברואר 1980
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים טורונטו (1976)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | צבי בן-צבי •  משה ברבלט • יצחק גויטיין •  אורה גולדשטיין •  יצחק גליצקי •  דניאל גלעדי • יקותיאל גרשוני •  אהרון דנציגר • דניאל הדס •  צבי הופמן • בלה ויינשטוק • שמואל חיימוביץ' • חיים כהן •  עמרן כהן • רפי כהן • יעקב כנעני •  אברהם לוי • צבי מור • משה מטלון •  יששכר נבון •  ניצן עצמון • נסים פילוסוף •  חיים פליטר • רפאל פלח •  רוני פרדקין •  ראובן פרח • נחום פריטל • שלמה קובה • אליעזר קלינה •  צפורה רובין • אהרון שאטל • אריה שולמן |  |
|    הרמת משקולות |  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס שולחן |  מיכל אסקפה • יצחק בדלי •  ברוך חגאי • יוסף מוגלניצקי • אהרון שאטל • יוסף שרב |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (ששון אהרוני, אריה ביזם, משה דנינו, ברוך חגאי, חיים כהן, רפי כהן, משה לוי, משה מוסאי, צבי פוטשניק, דוד פרח, דוד קראוס, אריה רובין, דני שחר, יואל שפרן) •   נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (רחל טסה, אסתר כהן, אריאלה כהן, איילה מלחן, מרגלית פרץ, צפורה רובין, חמדה שבח, בתיה שוויקי) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (משה ברבלט, דניאל גלעדי, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, יששכר נבון, ניצן עצמון, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדורשער (גברים) |  |
|    סיף |  נבחרת ישראל בסיף (נשים) (איילה מלחן, מרגלית פרץ, חמדה שבח) • ששון אהרוני •  רחל טסה •  איילה מלחן • מרגלית פרץ • חמדה שבח |  |
|    קליעה | חיים אנלין •  נסים פילוסוף • עופר צור •  יוסף שרב •  יגאל תם |  |
|    שחייה | אסף אגמון • עודד בלבן •  אורי ברגמן • יצחק גויטיין •  אורה גולדשטיין •  דניאל גלעדי • אהרון דנציגר • צבי הופמן •  בלה ויינשטוק •  יוסף ונגר •  רחל טסה •  אריאלה כהן •  משה כהן •  עמרן כהן • יעקב כנעני • אברהם לוי •  משה לוי • גד לנצר • משה מוסאי • יגאל פזי •  שלמה פינטו •  שלמה קובה • אריה שולמן •  משחה שליחים (עודד בלבן, אורי ברגמן, יוסף ונגר, משה לוי) •  משחה שליחים (אורי ברגמן, משה כהן, משה לוי, אריה רובין) •  משחה שליחים (יוסף ונגר, משה לוי, שלמה פינטו) |  |
עמוס גינוסר

עמוס גינוסר (נולד ב-10 בנובמבר[דרוש מקור] 1951) הוא מרים משקולות פאראלימפי לשעבר.
קריירה

ב-1985 זכה גינוסר באליפות אירופה בהרמת משקולות. במשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988) זכה במדליית כסף בלחיצת 167.5 ק"ג.
בשנים 1990–1992 קבע שלוש פעמים שיא עולמי בהרמת משקולות. ב-1990 קבע שיא כאשר לחץ 142.5 ק"ג בעת שהתארח בתוכנית הטלוויזיה "מגרש ביתי". ב-1991 זכה במדליית זהב במשחקי סטוק מנדוויל וקבע שיא עולם במשקל עד 56 ק"ג, בלחיצת 152.5 ק"ג. במשחקים הפאראלימפיים בברצלונה (1992) זכה במדליית זהב בלחיצת 175 ק"ג, וקבע שוב שיא עולמי במשקל עד 60 ק"ג.
נולד בקיבוץ מעין צבי, נשוי לתמר וכיום הוא חבר קיבוץ מעגן מיכאל.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, גנוסר קבע שיא עולם במשקולות לנכים במהלך שידור טלוויזיה, מעריב, 12 בנובמבר 1990
↑  אברהם תשובה, שיא עולמי לעמוס גינוסר, חדשות, 24 ביולי 1991
↑  אברהם תשובה, זהב ראשון לישראל, חדשות, 11 בספטמבר 1992
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  נחמן וולף •  דוד יעקובוביץ' • גאולה סירי •  צפורה רובין |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר •  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס | ששון אהרוני |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי • יעקב סולימן • אהרון פרקש |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (אריאל אוטולנגי, צבי גזיאל, ברוך חגאי, ציון יעקב, חיים כהן, משה לוי, חנן לושקוב, עופר צור, דוד קורן, מקבל שופנייה, יוסי תמיר)   נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, אסתר טרי, נורית יעקב, חמדה לוי, אריאלה מיזן, מלי מילר, איילה מלחן, רחל סעיד, סמדר צור, בתיה שוויקי) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (אלי אונגר, שלמה בורנשטיין, אייל גור, חגי זמיר, גד לנצר, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, אורי כהן, מרדכי לוי, ראובן פרח, זהר שרון) |  |
|    סיף | חמדה לוי • איילה מלחן • רחל סעיד • מרגלית פרץ •  נבחרת ישראל (חמדה לוי, איילה מלחן, רחל סעיד, מרגלית פרץ) |  |
|    קליעה |  דורון אשר • נסים פילוסוף •  רות קידר |  |
|    שחייה |  בועז אבהר • אסף אגמון •  חנוך בודין •  רון בולוטין •  אורי ברגמן •  טל גולן •  יוסף ונגר •  יזהר כהן •  מירי סיסו •  שלמה פינטו • ברוך פרצמן •  סמדר צור •  משחה שליחים (גברים) •  משחה שליחים (גברים) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | זיו בר-שירה • נחמן וולף • מלכה פוטשניק • צפורה רובין • חן שינה |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר • שמואל חיימוביץ' • דותן מישר •  אברהם שטרויך • יהודה שרון • ראובן תנעמי |  |
|    חץ וקשת | עמית דרור • עמרם זילברמן |  |
|    טניס | תקווה אהרוני • שבתאי בן-יורם • אבי ויינברג • מלי מילר |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי •  זאב גליקמן • בועז טביב • יעקב סולימן • אליהו עטיה |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (הנרי אביטל, אריאל אוטולנגי, רוני גוטרמן, צבי גזיאל, ליאור דרור, אליעזר האובן, אבי ויינברג, משה לוי, חנן לושקוב, בועז מזרחי, מקבל שופנייה, אייל שרטוב) |  |
|    כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, חנוך בודין, אייל גור, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, נסים פרנקו, חן צור, מירון צידקילוב, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, שלמה לזמי, רפאל פלח, זהר שרון) |  |
|    קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי • דורון שזירי |  |
|    שחייה | בועז אבהר • שלום אייגר •  חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר • אורנה גרינברג •  יזהר כהן • מירי סיסו • שלמה פינטו •  ערן שמש •  משחה שליחים (שלום אייגר, חנוך בודין, שלמה פינטו, ערן שמש) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סאיק מוטור

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בשאנגחאי (600104) 
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־41 שנים) 
 חברות בנות:  SAIC Motor UK  Shanghai Diesel Engine  SAIC Iveco Hongyan  MG Motor India  HUAYU Automotive Systems Company Limited  SAIC-GM-Wuling  Maxus  Nanjing Automobile  Naveco 
 מיקום המטה:  שאנגחאי 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכונית 
 הכנסות:  742,132,450,370 רנמינבי (נכון ל־2020) 
 רווח:  20,431,037,480 רנמינבי (נכון ל־2020) 
 הון עצמי:  260,102,954,410 רנמינבי (נכון ל־31 בדצמבר 2020) 
 עובדים:  204,815 (נכון ל־2020) 
  
 אתר רשמי
 
סאיק מוטור קורפוריישן, או SAIC (בסינית: 上汽集团, פיניין: Shàngqì jítuán, באנגלית: SAIC Motor Corporation) הוא תאגיד רב-לאומי ויצרן רכב בבעלות ממשלתית סינית עם משרדים ראשיים בשאנגחאי. חברת Fortune Global 100 ואחת מ"ארבע הגדולות" (יחד עם רכבי צ'אנגן, קבוצת FAW ותאגיד דונגפנג מוטור) של יצרניות הרכב הסיניות (כולן בבעלות המפלגה הקומוניסטית), לחברה היה היקף הייצור הגדול ביותר מכל יצרנית רכב סינית בשנת 2014, מייצרים יותר מ -4.5 מיליון כלי רכב. תמהיל הייצור שלה אינו מוגבל לסקטור הצרכני, כאשר עד מיליון רכבי נוסעים מסוג SAIC הם טנדרים מסחריים. נכון ל-2021, SAIC היא יצרנית הרכב הסינית השנייה בגודלה ו-12 בעולם במונחי ייצור.
ל-SAIC שורשים עוד בשנותיה הראשונות של תעשיית הרכב הסינית בשנות הארבעים, כאשר SAIC הייתה אחת מיצרניות הרכב הבודדות בסין של מאו, וייצרה את שאנגחאי SH760. רכבי SAIC נמכרים תחת מגוון מותגים, כולל אלה של שותפיה למיזם משותף. שני מותגים בולטים בבעלות SAIC עצמה הם MG, מכונית רכב בריטית היסטורית, Roewe.
מחוץ לסין מוכרת SAIC רכבים רבים תחת מותג הרכב הבריטי שקנתה, "MG", אפילו בממלכה המאוחדת, ואף שאין להם קשר לחברת ורכבי MG המסורתיים. רכבים אלו מיוצרים בסין ובתאילנד.
ל-SAIC מוטור גם "מרכז חדשנות" בישראל (ח.פ 515886539).
הערות שוליים

↑  "2014年11月汽车分车型前十家生产企业销量排名". caam.org.cn. China Association of Automobile Manufacturers (CAAM). 12 בדצמבר 2014. אורכב מ-המקור ב-13 בדצמבר 2014. נבדק ב-13 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1151512133  ISNI: 0000 0004 1792 7128  VIAF: 9046151778241718130007   WorldCat (עם VIAF): 9046151778241718130007
יארגליס סביניה

יארגליס סביניה הררה (בספרדית: Yargelis Savigne Herrera; נולדה ב-13 בנובמבר 1984) היא אתלטית עבר קובנית. היא זכתה פעמיים ברציפות בתואר אלופת עולם (אוסקה 2007 וברלין 2009) וכן באליפות העולם באולם (ולנסיה 2008) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

סביניה נולדה בניסטו פרס, שבמחוז גואנטנמו.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו הרפובליקה הדומיניקנית בשנת 2003 זכתה סיבניה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.40 מטר.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי פינלנד בשנת 2005 זכתה סביניה במדליית כסף בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 14.82 מטר, אחרי טרשיה-קיי סמית' מג'מייקה (5.11 מטר) ולפני אנה פייאטיך מרוסיה (14.78 מטר). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.69 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה במוסקבה רוסיה במרץ 2006 סיימה סביניה במקום חמישי בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 14.72 מטר ובמקום שישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.51 מטר.
ביוגרפיה > אלופת עולם

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו ברזיל בסוף יולי 2007 זכתה סיבניה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא משחקים חדש של 14.80 מטר ובמדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.66 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה באוסקה יפן ב-31 באוגוסט היא זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 15.28 מטר, לפני טטיאנה לבדייבה מרוסיה (15.07 מטר) וחריסופי דווצי מיוון (15.04 מטר).
באליפות העולם באולם שנערכה בולנסיה ספרד במרץ 2008 זכתה סביניה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא אמריקה חדש של 15.05 מטר, לפני חריסופי דווצי שקבעה שיא לאומי חדש של 15.00 מטר ומריה שסטק מסלובניה (14.68 מטר). באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכה באוגוסט היא סיימה במקום השלישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.05 מטר ובמקום 17 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.49 מטר.
באליפות העולם שנערכה בברלין גרמניה בשנת 2009 זכתה סביניה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.95 מטר, לפני בת ארצה מאבל גיי (14.61 מטר) ואנה פייאטיך (14.58 מטר) ובכך הגנה על תוארה.
באליפות העולם באולם שנערכה בדוחא קטר במרץ 2010 זכתה סביניה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.86 מטר, אחרי אולגה ריפקובה מקזחסטן (15.14 מטר) ולפני אנה פייאטיך (14.64 מטר).
באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית ב-1 בספטמבר 2011 סיימה סביניה במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.43 מטר. חודשיים לאחר מכן, במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בגוודלחרה מקסיקו ב-28 באוקטובר היא זכתה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.36 מטר.
באליפות העולם באולם שנערכה באיסטנבול טורקיה במרץ 2012 סיימה סביניה במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.28 מטר, ס"מ אחד פחות ממדליית ארד. באולימפיאדת לונדון (2012) שנערכה באוגוסט היא סיימה במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.12 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה לרוחק: 6.91 מטר (2010)
קפיצה משולשת: 15.28 מטר, התוצאה השביעית בכל הזמנים (2007)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה לרוחק: 6.79 מטר (2007)
קפיצה משולשת: 15.05 מטר, התוצאה החמישית בכל הזמנים (2008)
אולגה ריפקובה

אולגה ריפקובה (בקזחית: Ольга Рыпакова: נולדה ב-30 בנובמבר 1984) היא אתלטית קזחית, היא האלופה האולימפית (מלונדון 2012), וסגנית אלופת העולם (טגו 2011) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

ריפקובה נולדה באוסט-קמנוגורסק שבברית המועצות (כיום אוסקמן שבקזחסטן). אביה סרגיי אלכסייב היה אתלט שהתחרה בקרב רב. כנערה התחרתה בריצות משוכות ובענפי הקפיצות. ב-2001 החלה להתחרות בקרב רב וב-2002 זכתה במדליית כסף בקרב שבע, באליפות העולם באתלטיקה לנוער לאחר קרולינה קלופט. ב-2003 עברה לאקדמיה הלאומית של קזחסטן למצוינות בספורט באלמטי. שם היא פגשה את האצן דניס ריפקוב. השניים נישאו ולזוג נולדה ילדה ב-2004. ב-2005 זכתה בתחרות קרב חמש במשחקי אסיה באולם שהתקיימו בפאטאיה שבתאילנד. ב-2006 סיימה שביעית באליפות העולם באתלטיקה באולם בקרב חמש, היא זכתה במדליית זהב בקרב שבע במשחקי אסיה שהתקיימו בדוחה בתוצאה של 5955 נקודות וסיימה שלישית בתחרות הקפיצה לרוחק. לאחר מכן החליטה להפסיק להתחרות בתחרויות קרב רב ולהתמקד במקצועות הקפיצה לרוחק והקפיצה משולשת.
ב-2007 זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק באוניברסיאדת בנגקוק כשקבעה שיא אישי של 6.85 מטר. לאחר מכן התמקדה בקפיצה משולשת. 
ב-2008 סיימה רביעית באליפות העולם בעולם שהתקיימה בוולנסיה שבספרד, בשיא אסייתי חדש של 14.58 מטר, היא שודרגה למדליית ארד בעקבות הרשעה באימרוץ של ריסופי דווצי היווניה. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה רביעית עם שיא חדש של 15.11 מטר. היא זכתה במדליית זהב באליפות העולם באולם שהתקיימה בדוחה ב-2010 וזכתה במדליות זהב בקפיצה משולשת ובקפיצה לרוחק במשחקי אסיה שהתקיימו בגואנגג'ואו באותה שנה. באליפות העולם באתלטיקה 2011 סיימה שנייה לאחר אולגה סלדוחה בתוצאה של 14.89 מטר ובאליפות העולם באולם ב-2012 סיימה שנייה לאחר ימילה אלדמה.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.98 מטר. היא לא התחרתה ב-2013 בשל הריונה והולדת בתה השנייה. חזרה להתחרות ב-2014 וזכתה במדליית זהב במשחקי אסיה בתוצאה של 14.32 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2015 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 14.77 מטר, לאחר קתרין איברגואן (14.90 מטר) וחנה קנייזבה-מיננקו (14.78 מטר).
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה במדליית ארד בתוצאה של 14.74 מטר אחרי המנצחת איברגואן (15.17 מטר) ויולימאר רוחאס (14.98 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכתה במדליית ארד בתוצאה של 14.77 מטר אחרי המנצחת רוחאס (14.91 מטר) וסגניתה איברגואן (14.89 מטר). בספטמבר 2017 זכתה במדליות זהב בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת באליפות אסיה באולם. באולימפיאדת טוקיו קבעה במוקדמות תוצאה של 13.69 מטר ולא העפילה לגמר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה משולשת: 15.25 מטר (2010), שיא אסיה
קרב שבע: 6122 נקודות (2006)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה משולשת: 15.14 מטר (2010), שיא אסיה
קרב חמש: 4582 נקודות (2006), שיא אסיה