דפורטיבו קאלי
היסטוריה > זכייה ראשונה אחרי הפסקה של 22 שנים

לאחר הזכייה החמישית נכנסה דפורטיבו קאלי לתקופה שחורה שבה לא הצליחה לשחזר את הזכייה בתואר במשך לא פחות מ-22 שנים. בעונת 1995-96 הגיעה סוף סוף האליפות המיוחלת אבל גם היא נעשתה בדרך הקשה. באותה קבוצה שיחקו שחקנים כמו אדיסון מפלה, מיגל קלרו, ויקטור בונייה והמילטון ריקרד. דפורטיבו התמודדה בבית גמר קשה מאוד שכלל את אתלטיקו נסיונל, מיונאריוס ואמריקה קאלי. הקבוצה גם ידעה שבמקרה של שוויון נקודות, האליפות תגיע אליה מאחר שהייתה הקבוצה הטובה ביותר לאורך הליגה הסדירה, מה שנתן לה יתרון של נקודת בונוס במקרה של שוויון וכך גם היה. מחזור אחד לפנ י הסיום יכולה הייתה דפורטיבו לזכות אם הייתה מנצחת את נסיונל בהפרש של שלושה שערים ומעלה, אך לבסוף הסתפקה בניצחון 1-3. החגיגות נדחו וכעת הספיקה לה נקודה אחת מול יריבתה הגדולה, אמריקה, כדי לסיים את הבצורת הארוכה. מול אצטדיון מלא, סיימו דפורטיבו ואמריקה ב-0-0 ונתנו את האות להתפרצות אוהדים המונית לכר הדשא, שהפריעה למהלך הענקת צלחת האליפות לדפורטיבו קאלי, אבל לא הפריעה לחגיגת האוהדים.
שנתיים מאוחר יותר ב-1998, רשמה דפורטיבו קאלי את זכייתה באליפות השביעית בתולדותיה. הקבוצה כלל שחקנים כמו ויקטור בונייה, מריו יפס, הרמן גביריה והשוער הוונצואלי, רפאל דודמל. היא הגיעה למשחקי הפלייאוף והוגרלה לבית קשה שכלל את אתלטיקו נסיונל, אמריקה קאלי ומיונאריוס, אבל צלחה אותו בצורה מרשימה וסיימה עם 13 נקודות כדי להעפיל מהבית שלה אל הגמר הגדול ששוחק מול אונסה קלדס. לפי שיטת המשחקים באותה עונה, הגמר הוכרע לפי מספר הנקודות שכל קבוצה תצבור במשך שלושה משחקים. משחק בית, משחק חוץ ומשחק במגרש נייטרלי. דפורטיבו קאלי הביסה בבית במשחק הראשון את יריבתה 0-4 כאשר החלוץ ויקטור בונייה כובש שלושה שערים ומגיע ל-36 סך הכל, כדי לסיים גם כמלך השערים בליגה. במשחק השני במניסלס סיימו שתי הקבוצות בתיקו 0-0. קלדס הייתה חייבת לנצח את המשחק השלישי במגרש נייטרלי אך גם הוא הסתיים בתיקו 0-0 שנתן את התואר לירוקים.
באותה שנה שיחקה קאלי בטורניר גביע מרקונורטה הראשון והיחיד שלה. היא סיימה ראשונה בבית שכלל את אל נסיונל מאקוודור, קראקס מוונצואלה ואוניברסיטריו מפרו. בחצי הגמר פגשה שוב את אל נסיונל ולאחר 3-3 בסיכום המפגשים, ניצחה בדו-קרב הפנדלים 4-5 כדי להעפיל למשחק הגמר מול אתלטיקו נסיונל. לצערה את הגמר היא הפסידה פעמיים - 1-3 במדיין ו-0-1 בקאלי.
דפורטיבו נאלצה לחכות שבע שנים עד שהניפה שוב את גביע האליפות. זה קרה בטורניר הקלאוסורה של 2005, כאשר הקבוצה החתימה את מי שהיה אז הכישרון הגדול ביותר במדינה, הוגו רודאייגה, שסיים ככובש המצטיין של נבחרת קולומביה עד גיל 20 בטורניר דרום אמריקה שבו שיחק גם ליונל מסי. קאלי הייתה קבוצה חזקה באותו טורניר וסיימה ראשונה בטורניר הסדיר. גם בפלייאוף היא סיימה ראשונה לפני קבוצות כמו ג'וניור ברנקייה, אמריקה קאלי ואונסה קלדס. בגמר היא פגשה את ריאל קרטחנה ולאחר ניצחון חוץ של 0-2, השלימה זכייה שביעית בתולדותיה עם ניצחון ביתי של 0-1 באצטדיון פסקואל גררו.
את האליפות התשיעית שלה השיגה דפורטיבו קאלי רק כעבור עשור שבו בעיקר אכזבה את הקהל שלה, עד אשר בטורניר האפרטורה של 2015 הצליחה סוף סוף להשיג את האליפות המיוחלת. הקבוצה שיחקה תחת הדרכתו של המאמן הוותיק, פרננדו קסטרו ועם סגל צעיר שכלל כישרונות כמו הרולד פרסיאדו, רפאל סנטוס בורה, פרנק פברה ויירסון קנדלו, שזכו לכינוי "הילדים של קסטרו". היא סיימה במקום השלישי את הליגה הסדירה ועם 36 שערים לזכותה, כאשר נקבע שברבע הגמר תפגוש את אתלטיקו נסיונל. במשחק הראשון באצטדיון אטנאסיו חירארדוט הצליחה קאלי להוציא תיקו 3-3 למרות שהיא זו שהוליכה לאורך המשחק. לאור התוצאה הטובה, בדפורטיבו קאלי לא ויתרו וניצחו את הגומלין בבית 0-1 מפנדל של מיגל אנחל מורייו. בחצי הגמר פגשו הירוקים את מיונאריוס שעברה את אנביגאדו. המשחק הראשון באצטדיון אל קמפין היה קשה עבור האורחת, שגם נאלצה לשחק החל מהדקה ה-26 ב-10 שחקנים לאור הרחקתו של כריסטיאן נסוטי. מיונאריוס ניצלה זאת בשביל לנצח 2-3 ולהגיע לכגומלין עם יתרון. אבל שוב במשחק השני בבית לא ויתרה קאלי וניצחה 0-1 כדי להשוות את התוצאה הכוללת ולשלוח את ההכרעה לדו-קרב פנדלים שבו ניצחה 3-4 והעפילה למשחק הגמר. היריבה בגמר הייתה הקבוצה השנייה של העיר מדיין - אינדפנדיינטה. במשחק הראשון בקאלי ניצחה דפורטיבו 0-1 משער של הרולד פרסיאדו. בגומלין הוליכה דפורטיבו 0-1 במחצית והייתה בדרך הבטוחה לזכייה. מדיין לא ויתרה ותקפה לאורך כל המחצית השנייה. תחילה זכתה בפנדל שאותו החמיץ ולדימיר מרין ואחר כך השוותה משער של צ'ארלס מונסלבו, אבל זה היה מאוחר מדי. דפורטיבו ניצחה בסיכום 1-2 וזכתה בתואר.
אוהדי הקבוצה נאלצו לחכות שש שנים עד לאליפות העשירית. הקבוצה החזירה לשורותיה את הרולד פרסיאדו ועם שחקנים כמו ג'ון ואסקס, אנדרס קולורדו ואנג'לו רודריגס התחילה את העונה בצורה לא משכנעת תחת המאמן האורוגוואי, אלפרדו אריאס. לאחר הפסד לדפורטיבו פאסטו במחזור השמיני, החליטו במועדון להיפרד מאריאס ולמנות את המאמן הונצואלי בן ה-48, רפאל דודאמל, שהיה גם שחקן עבר במועדון. בנוסף, הוחלט לצרף את הקשר הוותיק, טאופילו גוטיירס. במשימה הראשונה שלו כשל דודאמל, כאשר קבוצתו הודחה בחצי גמר הקופה קולומביה מול אתלטיקו נסיונל עם הפסד 3-2 בסיכום המשחקים. אבל ככל שהתקדמה העונה, הקבוצה נראתה טוב יותר, הרבה בזכותו של טאופילו גוטיירס שהפך לשחקן החשוב בקבוצה. בסופו של דבר הקבוצה הצליחה להשתחל לפלייאוף מהמקום השביעי והוגרלה לבית A עם אתלטיקו נסיונל, ג'וניור ברנקייה ודפורטיבו פריירה. בפלייאוף הגיעה קאלי לשיא שלה והבטיחה את עלייתה לגמר, שני מחזורים לסיום הבתים. היא סיימה עם 13 נקודות מתוך 18 והעפילה לגמר מול דפורטס טולימה. במשחק הראשון בגמר באצטדיון דפורטיבו קאלי סיימה הקבוצה בתיקו 1-1 כאשר הרולד פרסיאדו כובש לזכורת הקבוצה. בגומלין באצטדיון מנואל מוריו טורו, עלתה טולימה ליתרון במחצית הראשונה, אבל בחצי השני הצליחה קאלי לכבוש פעמיים מרגלי ג'ון ואסקס ופרסיאדו כדי להפוך את התוצאה, לנצח 3-2 בסיכום המשחקים ולזכות באליפות העשירית שלה.