stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
סקירה כללית > 2018

השיר "Promises" של המפיק קלווין האריס וסם סמית' היה השיר הלועזי המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2018
השיר "Promises" של המפיק קלווין האריס וסם סמית' הוא השיר ששהה בראש המצעד במשך הזמן הרב ביותר (8 שבועות). האריס הוא גם האמן שכל שיריו כיכבו יחד בפסגת המצעד יותר מכל אמן אחר
בשנת 2018 - 13 שבועות.
בשנת 2018 מספר אמנים העפילו לראש המצעד יותר מפעם אחת: המפיק הסקוטי קלווין האריס הצליח להעפיל לצמרת המצעד עם שני שירים, וההרכב הבריטי קלין בנדיט עם שלושה שירים, אך מי שגוברת עליהם היא הראפרית האמריקאית קארדי בי שמופיעה בלא פחות מארבעה שירים שונים במקום הראשון.
השיר Havana של הזמרת האמריקאית קמילה קביו שוהה במצעד במשך 41 שבועות (מתוכם 28 שבועות בשנת 2018). בכך שוברת קביו את השיא שהושג בשנה הקודמת על ידי השיר Shape of You של הזמר אד שירן. בכך, Havana הופך לשיר היחיד עד כה שצעד במצעד יותר מ-40 שבועות.
בשנת 2018, 17 אמנים חדשים העפילו לראשונה לראש מצעד ההשמעות: ג'וליה מייקלס, קארדי בי, בטה למה, המפיק האמריקאי מרשמלו, באד באני, ג'יי באלווין, שאנגאי, דמי לובאטו, דיפלו ולאבירינת' (שניהם כחלק מפרויקט LSD), הראפר הקנדי דרייק, המפיק הצרפתי די ג'יי סנייק, סלינה גומז, אוזונה, ליזו, מרינה והיהלומים וההרכב האוקראיני קאזקה.
סקירה כללית > 2019

השיר "Señorita" של שון מנדס וקמילה קביו היה השיר הלועזי המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2019
הדואט "Señorita" של שון מנדס וקמילה קביו שהה 13 שבועות לא רצופים בצמרת המצעד. עם הישג זה, מנדס וקביו הם האמנים ששהו בראש המצעד בזמן הרב ביותר.
בשנת 2019, כמו ב-2017, אף אמן לא הצליח להביא יותר משיר אחד אל ראש המצעד.
2019 מתאפיינת, בניגוד לקודמותיה, בנוכחות דלה של אמנים חדשים בפסגת המצעד; רק 8 אמנים חדשים העפילו בשנה זו לראש המצעד בפעם הראשונה והם: אריאנה גרנדה, הראפר הקנדי סנואו (אנ'), הזמר הישראלי ניר טיבור המוכר יותר בשם הבמה דניס לויד, הזמר האיטלקי מחמוד שייצג את מדינתו בשנה זו בתחרות האירוויזיון, שון מנדס, הזמר הקונגולזי-צרפתי גימס, סטינג והזמרת האוסטרלית טונס אנד איי.
ראו גם

מדיה פורסט
המצעד העברי של מדיה פורסט (2009 ואילך)
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2020 ואילך)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6   מצעד ההשמעות השנתי הרשמי של ישראל באתר מדיה פורסט.
↑  אסף נבו, ‏"מסתובב" הוא השיר הכי מושמע בישראל ב-2014, באתר ‏מאקו‏, 1 בינואר 2015
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג–ה'תשכ"ט • ה'תש"ל–ה'תשל"ט • ה'תש"ם–ה'תשמ"ט • ה'תש"ן–ה'תשנ"ט • ה'תש"ס–ה'תשס"ט • ה'תש"ע–ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1940–1949 • 1950–1958  אחרי אוגוסט 1958: 1958–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1952–1959 • 1960–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
מינואר 2009 ועד להווה (ספטמבר 2017) הזמרת הברבדית ריהאנה הצליחה להביא את מספר הלהיטים הרב ביותר לצמרת המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (12 שירים) וכמו כן הצליחה להישאר במשך הזמן הרב ביותר בצמרת המצעד (45 שבועות)
להקת בלאק אייד פיז כיכבו במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד של שנת 2009 (11 שבועות)
שיר הבכורה של כוכבת הפופ קשה "Tik Tok" היה השיר הלועזי ששהה במספר שבועות הרב ביותר בראש המצעד בשנת 2010
שירה של הזמרת אדל "Set Fire to the Rain" היה השיר הלועזי המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2011
השיר של הזמר גוטייה והזמרת קימברה היה השיר הלועזי המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2012
שירו של הזמר האמריקני פארל ויליאמס "Happy" היה השיר הלועזי המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2014
שירם של להקת הדאנס-רוק האמריקנית DNCE, "Cake By The Ocean", היה השיר הלועזי המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2016
שירו של ה זמר-יוצר הבריטי אד שירן "Shape of You" היה השיר הלועזי המושמע ביותר ברדיו הישראלי לשנת 2017
בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות אזרחי
 פעיל
 דת:  יהדות
 רשות מנהלת:  הקהילה היהודית האוטונומית האורתודוקסית
 תאריך הקמה:  1927
 
 מיקום:  הונגריה בודפשט, הונגריה
 קואורדינטות:  47°28′56″N 19°10′46″E﻿ / ﻿47.482272°N 19.179517°E﻿ / 47.482272; 19.179517
 he
 
בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש (בהונגרית: Gránátos utcai izraelita temető) הוא בית הקברות האורתודוקסי היחיד הפועל בבודפשט בשנות ה-2000.
היסטוריה

בית הקברות נפתח בשנת 1927 ושטחו נגזר מבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה. הכניסה של בית הקברות הייתה מול מסוף הלולאה לשעבר של החשמלית מספר 28 ברחוב גראנאטוש. מאז שהטרמינל נסגר ב--1995, גדלה צמחייה צפופה מול הכניסה לבית הקברות שהטיפול בה הוזנח וחלקו התחיל לשמש כמזבלה. הכניסה לבית הקברות אם כן היא רק מסוף הרחוב הקצר היחיד שנפתח מרחוב גראנאטוש, מרחוב צ'וּצ'וֹר.
בית הקברות מוקף גדר ובכניסה אליו ממוקם בית לוויות בן שלוש קומות צבוע בצהוב. בבית הלוויות חדרים נפרדים לנפטרים גברים ונשים. בהשוואה לבית הלוויות של בית הקברות ברחוב קוזמה הצמוד, בניין זה הוא פוריטני ומינימליסטי. המבואה מסוידת בלבן ומוצב בה שלט בעברית. מנקודה זו ניתן להגיע לחדרי הטהרה של בית ההלוויות של הנשים ושל הגברים, שם מכינים את המתים לקבורה על פי מצוות הדת המחמירות (האורתודוקסים).
הדבר המעניין ביותר בבית הקברות הוא שעל פי מסורת הקבורה לא ניתן לכסות את הקברים. כיסוי יכול להיבנות רק במקרה של אנשים מפורסמים עם פתרון הדומה לגג אוהל. בבית קברות זה טמונים כמאה דרי בית האבות ברחוב אלמה שנטבחו שם במהלך מלחמת העולם השנייה, כמו גם רבים ובולטים מהיהדות האורתודוקסית (בעיקרו חרדית) ההונגרית: רבנים, מנהיגים דתיים, ראשי הקהילה היהודית, כגון: מרטין וייס, ינו שיק, מור קוהן, ארמין שכטר, מתיאש וייס.
עד 1995 שימש בית הקברות כתחנה הסופית של חשמלית מספר 28 ואחרי זה של 37. מאז סגירת קווים אלה ישנה תחנת אוטובוס בפינת רחוב קוזמה ורחוב גראנאטוש בה עוצרים אוטובוסים 68 ו-195. כעת בית הקברות נמצא ברשות ובהשגחה של הקהילה היהודית האוטונומית היהודית האורתודוקסית, שלקחה על עצמה את המשימה מהתאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה לאחר ההכרה בהם כזרם יהודי דתי עצמאי בשנת 2012.
לקריאה נוספת

בית הקברות היהודי האורתודוקסי היחיד המתפקד ברחוב גראנאטוש : ערכים שלא ניתן להערכה בבתי העלמין היהודיים בבירה, עמוד 5, רב-גילאי, 12 בנובמבר 2004 (ניגש ל-26 במרץ 2012)
בתי קברות, אתר הקהילה היהודית האוטונומית היהודית בהונגריה (גישה 26 בדצמבר 2016)
קברים בבית הקברות
אסלאי

סיום השתלטות על שד, מתוך הצגה- 1920
אסלאי, (מכונה גם מחלת רוח רעה), הוא סוג של איחוז, במהלכו, על פי אמונות מיסטיות שונות, משתלט שד על גוף אדם. האמונה בתופעה זו נפוצה בקהילות שמקורן במרוקו.
תופעת האסלאי יוחסה בעיקר לנשים, ובמהלכה האישה האחוזה אופיינה בפרצי השתוללות שבהם הייתה עלולה לפגוע ללא הבחנה בעצמה או באחרים הסובבים אותה.
רקע

לפי אמונות טפלות, עולם השדים (ז'נון) משיק לעולם בני האדם. מינם, מוצאם ודתם של השדים מקבילים לדת של האדם אליו הם שייכים. השדים חיים בדרך כלל מתחת לפני האדמה ופעולתם מתרחשת בעיקר בלילה. לכל תינוק שנולד, נולד שד מקביל שמלווה אותו כל ימי חייו עד לפטירתו. בשדים טמונה סכנה רבה, מכיוון שכאשר אדם פוגע בהם, גם אם לא ביודעין, הוא יותקף בחזרה על ידם. תקיפה זו תבוא לידי ביטוי במחלות פיזיות ונפשיות פתאומיות שיצוצו אצל אותו אדם. השד משפיע על בריאות האדם מפני שהוא חודר אל האדם ומשתלט עליו.
השדים יכולים לתקוף אדם בתגובה לפגיעה קודמת בהם. בהיותם שרירותיים, מהירי חמה ועריצים. הם אינם מוכנים להתחשב באדם שפגע בהם, אפילו הם הפגיעה התרחש בצורה לא מכוונת. בדרך כלל, כניסה של שד אל אדם מלווה באובדן הכרה פתאומי, ולאחר מכן השתוללויות וכוח רב המוענק לאדם. התקפים אלו מאופיינים לרב בשיכחה לאחר האירוע, בין אם מוחלטת ובין אם חלקית.
מקור המחלה

האסלאי דומה במאפייניו לדיבוק שנפוץ בקרב אנשי מזרח אירופה, ולזאר שנפוץ באזור אתיופיה. לאסלאי מעמד ביניים במונחי הנבדלות התרבותית של ניבי האיחוז. על אף שיהודי מרוקו היו מושפעים מאמונות מיסטיות, צורת האיחוז הטיפוסית בקרבם לא סבבה סביב רוחות של מתים, הנובעות מתורת הגלגול הקבלית. בכל סיפורי האיחוז ממרוקו, הישויות החודרות לא היו רוחות, אלא שדים. "עליונות" דמונית זו תואמת את מקומם המרכזי של השדים בקוסמולוגיה המוסלמית המוגרבית. לכן, זו עדות לחפיפה תרבותית הניכרת בין היהודים והמוסלמים במגרב.
הידבקות במחלה

הסיבה המיידית להידבקות במחלה היא מתח ורוגז בעקבות ריב עם בני משפחה או שכנים. ברגע שבן אדם פוגע באותם אנשים, גם אם לא ביודעין, הוא יותקף בחזרה על ידי השדים של אותם קרובים. תקיפה זו תבוא לידי ביטוי במחלות פיזיות ונפשיות פתאומיות שיצוצו אצל אותו אדם. השד משפיע על בריאות האדם, מכיוון שהוא חודר אל האדם ומשתלט עליו. השדים תוקפים את האדם בשתי דרכים עיקריות. הדרך הראשונה היא הכאת האדם מבחוץ ללא כניסה פיזית לגופו. הדרך השנייה היא חדירה לתוך גוף האדם, ובכך נקנית השליטה בו. לכל אחת מהדרכים יש סימפטומים ותסמינים לזיהוי מצד המרפאים ומטפלי המחלה.
תסמיני המחלה

ההתקפים מאופיינים לרב בשכחה (אמנזיה) מוחלטת או חלקית לאחר אירוע פגיעת השד באדם. תקיפת השד בדרך הראשונה שאינה כוללת חדירה לגוף מעוררת בעיקר תסמינים נפשיים, שכוללים דיכאון, חרדות, אי שקט וכדומה. לעומת זאת, תקיפת השד בדרך השנייה, שבמהלכה השד חודר לתוך הגוף, מעוררת תסמינים פיזיים וגופניים. כניסה של שד אל אדם מלווה באיבוד הכרה פתאומי, ולאחר מכן השתוללויות וכוח רב המוענק לאדם. כמו כן, מצבים של אובדן הכרה והתקפי כפיון (אפילפסיה). במצב כזה, קרובי החולים נאלצים להגיע לרב מרפא או מטפל על מנת שיסייע בהוצאת השד מגוף החולה.
סיבוכי המחלה

מחלה זו תוקפת ומחריפה בעיקר אצל נשים. כאשר תוקף השד את האישה וחודר לתוכה, מתחיל שלב של אובדן הכרה פתאומי שממשיך בהתנהגות סוערת, לא מאורגנת וחסרת רסן. האישה מאופיינת בפרצי השתוללות שבהם היא עלולה לפגוע בעצמה ובסובבים אותה. בשלב זה מיוחס לה כוח רב וזה היא העדות לנוכחות השד בגופה. ברמה המילולית, חוסר השליטה מתבטא בצרחות, בגידופים ובדברי גסויות, שלא יעלו על דל שפתיה של האישה המוכה בחיי היומיום. הסבר לכך הוא שהשד מדבר מגרונה. בנוסף לכך, הקול וההיגוי ולעיתים אף השפה אינם של אותה אישה, ומיוחסים בעיקר לקול של גבר או ילד. התקפי האסלאי הם קצרי טווח, ועשויים להסתיים באופן ספונטני כשאר החולה מגיעה לאפיסת כוחות. במצב זה, החולה תגיע לערפול חושים, נמנום ואף תרדמה. בעבר התייחסו לתופעות אלה כמרד בערכים שאליהם הנשים הורגלו.
ריפוי

במצבים הללו, מוזעק למקום רופא או רב-מרפא המיוחסות לו תכונות ריפוי מאגיות, אשר משתמש במספר שלבי טיפול. בשלב הראשון על המרפא לזהות את השד שחדר לגוף החולה. בשלב השני הוא מברר את הסיבות לתקיפתו. משאלה הובהרו, בשלב השלישי, הוא צריך לנהל משא ומתן עם השד על תנאי היציאה מגוף החולה. משא ומתן זה ידוע כמאבק עיקש ומייגע מכיוון שהשד הבוגדני והחמקמק נאבק בכל כוחו במרפא ומנסה להישאר ספון במקומו. לאחר דין ודברים, מגיע השלב הרביעי והוא הפיצוי והתמורה על הפגיעה של החולה בסובבים אותו. לרוב שלב זה לא צולח והמרפא מגיע לשלב החמישי והוא שימוש באמצעים כוחניים יותר. אמצעים אלה מתבססים על שמות קודש, שמקורם בקבלה המעשית. הכלי היעיל ביותר הוא שרפה של השד או חניקתו באמצעות הבערת בד כחול בנחירי החולה. בבד זה כתובות נוסחאות ריפוי מיסטיות. משנאלץ השד לצאת ולעזוב את קורבנו, הוא ינסה לצאת דרך איבר מרכזי בגוף ובכך לגרום נזק. רצון השד במעשה זה הוא להפוך את תבוסתו לניצחון חלקי, בכך שהוא משאיר פגם פיזי אצל הקורבן. אולם, בדרך כלל יצליח המרפא לאלצו לצאת ממקום היציאה המועדף ביותר, והוא האצבע הקטנה בכף רגל שמאל. השד יוצא דווקא מאצבע זו מכיוון שהחולה מכה את רגלו ברצפה באופן חזק ונמרץ ביותר בזמן תהליך הריפוי. ביהדות, תהליך הריפוי מלווה בתקיעת שופרות מפי גברים רבים, על מנת להפחיד את השד ולסייע בהסרתו מגוף החולה.
שימושים

נוכחות של שד בתוך הגוף משפיעה על האדם בשתי דרכים. בדרך הראשונה ההשפעה היא שלילית, מסוכנת ומזיקה לגוף הנדבק. ברם, בדרך השנייה ההשפעה עשויה להיות חיובית ורצויה לאנשים המבקשים לקבל כוח ויכולות ניבוי. כך ידועים מקרים רבים של מכשפים, מרפאים ומטפלים מיסטיים המבקשים מהשדים להיכנס לגופם, על מנת שיוכלו לזכות ביכולות של ניבוי וגילוי. אותם מרפאים מאמינים שהשד שחדר לתוכם יעניק להם כוחות פלאיים על מנת שיוכלו לפענח תעלומות ולגלות עתידות. בנוסף לכך, מרפאים אלו מבקשים מהשד לחדור לגופם על מנת לחוות את ההרגשה של המטופלים שלהם. זאת כדי לחקור את התופעה וכן להקל על גירוש השדים במטופלים הבאים.
ראו גם

יורם בילו
דיבוק
שד (מיתולוגיה)
"הדיבוק", מחזה מאת ש. אנסקי
אמנזיה
קוסמולוגיה
מגרב
גירוש שדים
זאר
בית הקברות היהודי באוחניה

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 דת:  יהדות
 שטח:  0.6 דונם
 
 מיקום:  Podgórze 
 קואורדינטות:  50°54′11″N 23°38′47″E﻿ / ﻿50.902917323414°N 23.646287942651°E﻿ / 50.902917323414; 23.646287942651
 he
 
בית הקברות היהודי של אוחניה (בפולנית: Cmentarz żydowski w Uchaniach) היה בית הקברות של יהודי הכפר אוחניה שבפולין, מחוז לובלין. הוא ממוקם על גבעה ליד בית הקברות הרומי-קתולי ומגרש ספורט מאולתר, תאריך הקמתו המדויק אינו ידוע. שטחו כ-0.6 דונם. הוא ממוקם ברחוב Podgórze, ונהרס בידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנים אלו הוא אף שימש כאתר שבו הוציאו הנאצים יהודים להורג כ-44 יהודים. שברי הגדר שרדו. ב-2009 מצאו מקומיים כ-5 מצבות ברחבי הכפר והשיבו אותם לבית הקברות.
היסטוריה

בית הקברות היהודי באוחניה הוקם כנראה במחצית הראשונה של המאה ה-19. הקבורה האחרונה הידועה התקיימה בשנת 1943.
בית הקברות נהרס לחלוטין על ידי הגרמנים במהלך הכיבוש במהלך מלחמת העולם השנייה. המצבות היו מפוזרות בשדות שמסביב או שימשו לבניית מדרכות. בשנת 1942 נותרו רק מצבות בודדות.
במאי 1942, בחג השבועות, רצח הגסטפו בבית הקברות 44 יהודים מאוחניה והעיירה הורודלו; הקורבנות נקברו בבית הקברות. באוקטובר 1942 הרגו הגרמנים במקום כ-2 משפחות יהודיות.
בשנת 1960 גודר המקום ברשת תיל, אך חלקו הוסב למגרש משחקים. לאחר 2005, מצבות שנמצאו עלי ידי מקומיים באוחניה החלו להישלח לבית הקברות. הם הוצבו אנכית. היום יש כאן לפחות 5 מצבות שהשתמרו בצורה מושלמת. על המצבות יש עיטורים וכתובות בעברית. הישנה ביותר שבהם ביותר שייכת לאלקה, בתו של חיים (נפטרה ב-4 בפברואר 1890).
הערות שוליים

↑  Cmentarz Żydowski w Łodzi. Największy cmentarz żydowski w Europie. Fotografie, Catalog of Catalogs Online, A Bibliography of Temporary Exhibition Catalogs Since 1876 that Contain Items of Judaica
↑  Cmentarz żydowski w Uchaniach Jewish cemetery in Uchanie Uchan, cmentarze-zydowskie.pl
↑  pierwszej%20połowie%20XIX%20wieku.%20Położony%20jest%20na%20wzniesieniu%20obok%20cmentarza%20rzymskokatolickiego%20i%20prowizorycznego%20boiska%2C%20przy%20ul.%20Podgórze.%20Ma%20powierzchnię%200%2C6%20ha.%20Ostatni%20znany%20pochówek%20odbył%20się%20w%201943%20roku אתר לתולדות יהודות פולין
↑  Cmentarz żydowski w Uchaniach (ul. Podgórze) - Cmentarze - Zabytki - …, archive.is, ‏21 בדצמבר 2012
↑  אתר מוזיאון לתולדות יהודי פולין (פולנית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות ובנושא פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת וולפה

| --- | --- |

בית הכנסת של וולפה
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  וואופה 
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1643–1942 (כ־299 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־17 
 תאריך פירוק:  שנות ה־40 של המאה ה־20 
 חומרי בנייה:  עץ 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק 
 
 קואורדינטות:  53°21′52″N 24°21′57″E﻿ / ﻿53.36441°N 24.3657°E﻿ / 53.36441; 24.3657
 he
 
בית הכנסת וולפה (באנגלית: Wolpa Synagogue) היה בית כנסת בעיירה וולפה (אנ') שכיום במערב בלארוס. בית כנסת זה נחשב ליפה ביותר מבין בתי הכנסת מעץ של חבר העמים הפולני-ליטאי, ויצירת מופת של אדריכלות עממית מעץ .
היסטוריה

בית הכנסת נבנה בשנת 1643, ועבר שינויים מינוריים מספר פעמים. בשנת 1929 נרשם המבנה כאנדרטה לתרבות הפולנית. הוא נשרף על ידי חיילי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. על פי ההערכה היה זה בנובמבר 1942.
ארכיטקטורה

האולם המרכזי של בית הכנסת היה בגודל 13 על 12.8 מטרים, עם תקרה מקומרת המתוארת כ"מפוארת ביותר מכל תקרות העץ הידועות" באירופה. מכיוון שהנוצרים יכלו לבנות מלבנים ומאבן, המבנים האירופאים שנבנו מעץ בקנה מידה של בית הכנסת בוולפה היו מעטים.
קירות האולם המרכזי היו בגובה 7.2 מטרים. הקמרונות, מתחת לגג תלת-קומתי, התנשאו לגובה של ארבעה עשר מטרים בשלוש קומות המסומנות במעקות מהודרות. כל שכבה הורכבה מכמה חלקים מתעקלים שפניהם בחיפוי עץ כדי ליצור כיפה מדורגת ומקומרת. התקרה המקומרת נתמכה בארבעת עמודי העץ הפינתיים שעלו מהבימה.
ארון הקודש היה מבנה רב-שכבתי מעץ צבוע ומגולף עם עמודים, חנוכיות בתבליט, אגרטלים, פרחים, מגדלים מקורים, לוחות הברית ונשר.
ארכיטקטורה > שינויים במהלך השנים

בתחילת המאה התשע-עשרה נצבעה התקרה המקומרת בצבע ספיר עם כוכבי זהב. הקירות נצבעו בסגנון טרומפ-לויל כדי לדמותו לסגנון בנייה קלאסי.
בשנת 1997 מרכז הספרים היידישאי בקמפוס של המפשייר קולג' באמהרסט שבמסצ'וסטס, שהינו מאגר הספרים ביידיש הגדול בעולם, השתמש במבנה בית הכנסת כפרזנטור.
בשנת 2015 נבנה העתק מדויק של בית הכנסת וולפה בבילגוריי שבפולין.
ראו גם

בית הכנסת בנאשיילסק
בית הכנסת בפוהרבישצ'ה
בתי כנסת מעץ באיחוד הפולני-ליטאי
הערות שוליים

↑  On Old Wooden Synagogues in Poland
↑  Volpa, Belarus - Original Linocut
בית הכנסת משמיע ישועה

בית הכנסת משמיע ישועה הוא בית התפילה היהודי האחרון שנשאר בעיר התחתית של יאנגון, ובית הכנסת היחיד במיאנמר. בית הכנסת שוכן בין חנויות צבע הודיות, וחנויות של סוחרים מוסלמים ברחוב קטן ליד מרכז העיר. לוח הקדשה בכניסה מציין כי מבנה האבן הנוכחי, אשר נבנה בשנים 1893–1896 החליף מבנה עץ קטן יותר שהתקיים שם לפניו והוקם ב-1854. בית הכנסת הוא אחד מ-188 אתרים ברשימת אתרי המורשת של מועצת הפיתוח של יאנגון סיטי. בית הכנסת משרת את מעט היהודים שנותרו במדינה, רובם צאצאים של יהודים ספרדים יוצאי עיראק.
היסטוריה

בית הכנסת נבנה לאוכלוסייה הגדלה של יהודים בגדדיים מהמזרח התיכון, ויהודים קוצ'ינים מהודו שהגיעו במהלך העידן הקולוניאלי של מיאנמר. השטח הוקדש בידי הממשלה הקולוניאלית הבריטית, ולאחר עצמאות מיאנמר, הצו קיבל הארכה על ידי שלטונות מיאנמר.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, הקהילה מנתה 2500 איש, ובשיאה בשנות הארבעים אף הגיעה ל-4000 איש, רובם ממוצא פרסי, עיראקי והודי. יהודים רבים עזבו לישראל ולארצות הברית בעקבות הכיבוש היפני ואחרים עזבו לאחר השתלטות הצבא הבורמזי ב-1962 והלאמת העסקים בשנות ה-60 וה-70. לקהילה היו בעבר 126 ספרי תורה. בית כנסת נוסף, בית אל, נפתח ב-1932, וכ-700 קברים יהודים נמצאים בבית קברות שמור היטב ברחוב 91.
ב-2002 היו בבית הכנסת כ-700 מקומות ישיבה, ושני ספרי תורה עם כיסוי מכסף, והוא נחשב מטופח ומסודר. בסמוך לבית הכנסת יש מחסן קטן, שהיה בעבר מקווה, והפך למקום הלינה של שומר הלילה של בית הכנסת. בחגים היו נאספים בבית הכנסת מטיילים ועובדים יהודים של שגרירויות זרות לתפילה. השגרירות הישראלית לא שיתפה פעולה עם הקהילה, אך בית חב"ד בבנגקוק כן היה בקשר ומשם היו נשלחים יין ומצות מדי פעם. ראש הקהילה, משה בן יצחק שמואלי, התפרנס מהשכרת נכסי הקהילה למוסלמים.
בזמן המהומות של 2007 לא התקיימו חיי קהילה של ממש בקהילה היהודית במיאנמר, ועיקר התקשורת בין חברי הקהילה מתרחשת בחגים ובשבתות בעת ההתכנסות לתפילה. בעקבות המתח בין החונטה הצבאית לנזירים הבודהיסטים, ותחושת הפחד, אף נאלצה הקהילה לשכור חברת אבטחה כדי לשמור על בית הכנסת. באותה תקופה היה קשה להשיג מניין, והקהילה נאלצה להיעזר בשגרירות הישראלית להשלמת המניין, ולעיתים מצאו את עצמם אנשי הקהילה אף חוגגים חגים עם נזירים בודהיסטיים כדי לא לחוש בודדים. בראש השנה היו מצטרפים מוסלמים, הינדים ונוצרים ידידי הקהילה לארוחת החג.
במסגרת נזקי הציקלון נארגיס במאי 2008, איבד בית הכנסת את גגו וסבל מנזקי מים.
האוכלוסייה היהודית במיאנמר כיום מרוכזת ביאנגון ובמאנדלאי, מונה פחות מ-20 אנשים, לאחר שראש הקהילה, משה בן יצחק שמואלי, נפטר במאי 2015 ביאנגון.
גלריה

הפנים
הפנים
השער
לקריאה נוספת

Cernea, Ruth Almost Englishmen: Baghdadi Jews in British Burma, Lexington Books (2007)
הערות שוליים

↑  Photographers Direct: The Jewish Musmeah Yeshua Synagogue
1 2  Howley, Kerry (15 בפברואר 2004). "Most Jews long gone, historic synagogue remains". Myanmar Times: Volume 11, No.203. אורכב מ-המקור ב-2007-08-22. נבדק ב-2007-10-03. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  http://www.bhol.co.il/forums/topic.asp?topic_id=152315&whichpage=&forum_id=771#R_2
1 2 3  https://www.gilihaskin.com/מבוא-לטיול-בבורמה-מיאנמר-חלק-ב/
↑  http://www.ynetnews.com/articles/0,7340,L-3456045,00.html
↑  http://www.bhol.co.il/forums/topic.asp?topic_id=152315&forum_id=771
↑  Schwartz, Jason (2008-05-15). "Aid effort for Myanmar Jews". Jewish Tribune, London. p. 19.
↑  "Yangon Journal; Burmese Jew Shoulders Burden of His Heritage"
↑  "Leader of Myanmar’s Jewish community dies"
בית כנסת גאולת ישראל רמת השרון

תבנית:מבנה
בית הכנסת "גאולת ישראל" רמת השרון משמש כבית הכנסת המרכזי, הגדול והוותיק ברמת השרון.
היסטוריה

עם הקמת המושבה ("עיר שלום") שימש "בית העם" (בניין העירייה בשד' ביאליק) כבית כנסת. בנוסף, היה גם "בית הכנסת של החקלאים" ברחוב סוקולוב 59.
בשנת תש"ז (1947) הונחו היסודות לבית הכנסת במיקומו הנוכחי ברחוב רבנו תם 4, על שטח קרקע שנתרם על ידי חיה ודב גיטליס. בספטמבר 1949 הונח אבן פינה. מתכנן בית הכנסת היה האדריכל מוהילבר. עיקר עלות בית הכנסת מומן על ידי המועצה המקומית והשאר מתרומות.
בניית בית הכנסת נמשכה מספר שנים, ובספטמבר 1952 נחנך בית הכנסת בנוכחות הרב איסר יהודה אונטרמן, וספרי התורה הועברו בתהלוכה גדולה מ"בית העם" ומ"בית הכנסת של החקלאים" לבית הכנסת החדש.
נכון ל-2017 בית הכנסת הוא הגדול והפעיל ביותר ברמת השרון עם תפילות ושיעורי תורה מעלות השחר עד חצות ליל, 365 יום בשנה.
בית הכנסת מכיל כ-250 מקומות ישיבה באולם הגדול, וכ-150 מקומות ישיבה בעזרת נשים.
משנת תשכ"ט (1969) פועל במקום כולל אברכים "בית מדרש גבוה להוראה" מיסודו של הרב יעקב אדלשטיין.
בית הכנסת מאחד בתוכו יהודים מכל גוני הקשת. נוסח התפילה בבית הכנסת הוא נוסח אשכנז.
רבים מאנשי העיר נוהגים לערוך בבית הכנסת את שמחותיהם, כשבת בר מצווה, שבת חתן, ושאר שמחות.
הערות שוליים

↑  אבן הפינה לבית כנסת מרכזי, הצופה, 19 בספטמבר 1949
↑  לשלום ירושלים, הצופה, 21 בספטמבר 1949
1 2  חנוכת בית הכנסת המרכזי ברמת השרון, הצופה, 28 בספטמבר 1952
↑  מועצות דתיות בשרון, הצופה, 12 בפברואר 1957
↑  על החיים הדתיים ברמת השרון, הצופה, 21 בינואר 1951
↑  דרוש בעל תפלה, הצופה, 7 ביולי 1964
יצחק הוברמן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  מאי 1896 
 פטירה:  ינואר 1977 (בגיל 80) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תקופת הפעילות:  ? – ינואר 1977 
 רבותיו:  צבי הירש גליקסון 
 
הרב יצחק הכהן הוברמן (ו' בסיוון תרנ"ו, מאי 1896 – י"ג בטבת תשל"ז, ינואר 1977) היה מקובל חסידי, ואב"ד ורב מחנה העקורים וצלר. התפרסם בשם "הצדיק מרעננה".
ביוגרפיה

נולד בבילגוריי, לזלאטה אסתר ולרבי אשר אנשיל. בילדותו היה מתמיד גדול ובגיל 10 כבר למד עם הבחורים המבוגרים אצל רבי יעקב מרדכי זילברמן, רב העיר ותלמידו של רבי יעקב אריה מטריסק. בשנת תרע"א (1911) נסע ללמוד בישיבתו של רבי שמואל בורנשטיין, ה"שם משמואל" מסוכטשוב. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נסע לוורשה שם הסתובב בחצרות אדמו"רים, בעיקר אצל האמרי אמת מגור. למד שם אצל רבי מנחם שכנא רוטשבול, בעל שו"ת "שם עולם". לאחר פטירת זה האחרון, למד אצל רבי צבי הירש גליקסון, חתנו של רבי חיים מבריסק. בשנת תרפ"ז חיבר חיבור על התורה ועל הש"ס. בשנות השואה הוגלה לסיביר והופקד שם לנסר עצים. לאחר שהכריחוהו לעבוד בשבת חתך בגרזן את קצה אצבעו. לאחר המלחמה עבר לווצלר שבגרמניה וכיהן שם ברבנות שש שנים. בכהונתו ברבנות דאג לחיזוק הדת בעיר, בין השאר עסק בהתרת עגונות ניצולות שואה.
עלה לארץ ישראל בשנת תש"י והתיישב ברעננה. עם השנים התפרסם שמו כמקובל ואיש מופת ורבים נהרו אליו לקבל את ברכתו. היה מתפלל רבות על האנשים שהוזכרו אצלו ולפעמים היה מתפלל ובוכה מספר שעות על חולה. היה ממעט בשינה ומתמיד בלימוד, הן תורת הנגלה והן תורת הסוד. היה נוהג לפרש את מאורעות העולם על פי הקבלה. חיבר ספרים בכל מקצועות התורה, תורה, תלמוד, שו"ת הלכה למעשה, מדרשים וספרי קבלה. רבי יצחק הדפיס שני כרכים מספרו על התורה "בן לאשרי - ברכה משולשת". ספר זה נקרא על שם שחובר בשלושה מקומות, פולין, סיביר וישראל. רבי יצחק ערך את ספרו עוד בפולין ובהקדמת הספר יש הסכמות מרבנים שנפטרו שנים רבות לפני הדפסתו. לאחר פטירתו יצא כרך שלישי.
היה מקורב לחסידות גור והיה מעריצו של האדמו"ר רבי ישראל אלתר ה"בית ישראל" שהיה מכנהו "הרב מרעננה" ("דער רעננע'ר רוב") והיה מגיע לרעננה לצפות בו בהחבא.[דרוש מקור]
נפטר בשנת תשל"ז ונקבר בהר המנוחות. לא הותיר אחריו ילדים. ישיבת ברכת יצחק ברעננה קרויה על שמו וכן שמו הונצח בישיבת "נר ישראל" של חסידות גור בירושלים.
חיבוריו

בן לאשרי ברכה משולשת באוצר החכמה. חידושים ופירושים על התורה, ג' חלקים. בהקדמת הספר ביוגרפיה שלו. יצא לאור בשנית בשנת תשס"א.
בן לאשרי שו"ת, באתר הספרייה הלאומית. מכיל מאות התכתבויות בהלכה בין הרב הוברמן לרבנים אחרים, בהם הרב שלמה דוד כהנא, הרב נפתלי הניג (מחבר שו"ת תפארת נפתלי), ואחרים.