stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיות רדיקליות
היסטוריה

תנועת הפיות הרדיקליות נוסדה בקליפורניה, ארצות הברית בשנת 1979 על ידי האקטיביסטים ההומואים הארי היי, מיטש ווקר ודון קילהפנר, שרצו ליצור אלטרנטיבה, למה שהם ראו כגישה השלטת של היטמעות בחברה הסטרייטית בקרב הקהילה הגאה בארצות הברית. בכך, הושפעו מתנועות הנגד, כגון "ילדי הפרחים" של שנות ה-60 של המאה ה-20. האספה הראשונה התקיימה בספטמבר 1979 באריזונה. מאז, התנועה המשיכה לגדול, והפכה לרשת עולמית רופפת של שבטים.
הפיות הרדיקליות מהוות תנועת נגד לגישה ההטרונורמטיבית, המנסה להידמות לחברה הסטרייטית. כפי שהעירה פעם פיה אחת, לדעתו, התרבות המיינסטרימית של הגייז הייתה "פרודיה דכאנית של התרבות הסטרייטית", אשר מתרחשת לרוב בבארים, ולא מעודדת "יצירת קשר עמוק ואכפתיות האחד מהשני".
תנועת הפיות הרדיקליות היא תנועה אנטי-ממסדית, המבוססת על קהילתיות. התנועה הוקמה במהלך המהפכה המינית של שנות ה-70, על ידי גברים הומוסקסואלים בארצות הברית. התנועה גדלה במקביל לתנועת זכויות הלהט"בים, כשהיא קוראת תיגר על האספקטים הפטריאכליים ועל ההתמסחרות של החיים הלהט"ביים המודרניים.
נכון ל-2024, כוללות הפיות הרדיקליות מגוון של מגדרים, נטיות מיניות וזהויות. כינוסים והתאספויות רבים פתוחים לכל, בעוד שאחדים מיועדים לגברים בלבד.
לפיות הרדיקליות קהילות קבע המכונות באנגלית ״ sanctuary ״ (בעברית ניתן לתרגם ״מקדש״ וגם ״מקלט״), וכמו כן כינוסים (״ gathering״) הנערכים בטבע, כחלק מביטוי עצמי, שאיפה לרוחניות וקרבה לטבע וקיימות.
פיות כנען

ישראלים שהשתתפו במפגשי פיות באירופה ובארצות הברית, שאפו להקים קהילת פיות מקומית. הקבוצה קמה בשנת 2007 עם ייסוד קבוצת גוגל וקריאה לפיות ברחבי העולם לצרף פיות ישראליות נוספות. מפגש ראשוני התקיים רק ב-2011 בדירה בתל אביב, בהשתתפות פיות מקומיות ופיות יהודיות הגרות בארצות הברית, אולם האספה הכללית הראשונה בטבע התקיימה רק ב-21 ביוני 2013, היום הארוך בשנה, בסמוך למעיין בפארק קנדה. במפגש השתתפו כ-30 גברים סיסג'נדרים וג'נדרקווירים, הומוסקסואלים וביסקסואליות. החל מאותו מפגש, התקיימו מפגשי אביב, קיץ וסתיו קבועים, ובינואר 2016 נערך גם מפגש חורף ראשון. הכינוסים מתקיימים בטבע בסמיכות לימי השוויון האביבי והסתוי, וימי המפנה הקיצי והחורפי.
קהילת הפיות המקומית, המכנה עצמה "פיות כנען", כוללת כיום מעל ל-150 משתתפים המזדהים כפיות רדיקליות, ומתוכם גרעין קבוע של כמה עשרות משתתפים המגיעים לכינוסי פיות מדי עונה.
בדומה לתחילת דרכן של הפיות הרדיקליות בארצות הברית, קהילת הפיות הישראלית הוקמה על ידי גברים-סיסג'נדרים. הקבוצה הישראלית, כמו קבוצות פיות נוספות ברחבי העולם, מפולגת לגבי אפשרות של שילוב נשים לסביות וטרנסג'נדרים, מחשש שמפגשים משותפים יפגעו באופי המיוחד והאינטימי של מפגשי גברים בלבד, מה שיפגע במרחב הבטוח של המשתתפים. נכון להיום, עדיין מרבית המשתתפים בכינוסי פיות כנען הם גברים, אך הכינוסים פתוחים גם למשתתפות ומשתתפים שאינם מזדהים כך.
ראו גם

פיה (פולקלור)
הערות שוליים

↑  Adler, Margot, Drawing Down the Moon: Witches, Druids, Goddess-Worshipers and Other Pagans in America, London: Penguin, 2006, ISBN 0-14-303819-2
↑  Bonck, John, Radical Faeries, GLBTQ Social Science., 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534847805171  LCCN: sh98004651 
הארי היי, מייסד תנועת הפיות הרדיקליות, 1996
עור חזיר מטוגן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בשר חזיר, עור, רקמת שומן, מתאבן 
 מוצא:  הרפובליקה העממית של סין 
 
טיגון בייקון (חתוך לקוביות)
גלדי השומן המוכנים
פוגאצ'ה (מין עוגיות, סקונים) עם גלדי שומן חזיר
עור חזיר מטוגן (באנגלית: Pork rind; בגרמנית: Schwarte; ברוסית: Шкварки; באיטלקית: Ciccioli; בהונגרית: Töpörtyű) הוא מאכל העשוי עור חזיר מטוגן או אפוי. המאכל נאכל כמו שהוא, וכבסיס או כמרכיב במאכלים אחרים. העור המטוגן יכול להיות עם שיכבת שומן בעוביים שונים צמודה אליו, או מנוקה לחלוטין מהשומן. המאכל המתקבל הוא עור שומני פריך או מתפצפץ.
הכנה

הגרסה הביתית היא לרוב מצוואר חזיר, הסאלו לשומן נחתך לקוביות אחידות ומונחת בקלחת ברזל, קלחת או סיר בגודל המתאים לכמות המעובדת, ומבושל או מטוגן היטב על אש נמוכה, עד להמסת השומן. להמשך ההכנה קיימות גרסאות שונות - בחלקן מתווספים מים, או שינוי בעוצמת האש או משך הטיגון. ההבדלים בתוצאה בין גרסה לגרסה מתבטאים בפריכות ובצבע של המאכל.
לאחר שהתקרר נשמרי המאכל במקום יבש וקריר. הפריכות נשמרת למשך כשבוע.
גלדי שומן אווז (גרסה כשרה)

עור אווז עם שכבת שומן עליו (2-1 ס"מ עובי) הם למעשה ייהפכו לעור אווז קונפי. עור אווז הבית מוסר מהחזה והבשר האחורי ולאחר מכן נחתך לקוביות קטנות. מוסיפים מים רק כדי לכסות את הקוביות והוא מבושל על אש מתונה, תוך ערבוב מדי פעם עד שהמים יתאדו, גלדי השומן יהיו בצבע צהוב יפה. מפזרים עליהם כמה טיפות מים קרים ונותנים להם לעמוד דקה או שתיים, מכוסה. לבסוף, גלדי השומן יהיו פריכים מתחת למכסה הסיר. בבתים יהודים בשיטה זו הפיקו שומן (שמאלץ) הן לבישול והן לאכילה (על לחם) כשהתהליך מתבצע מאווז/ים שנשחטו שחיטה כשרה והוכשרו בדרך ההילכתית (השרייה במים ובמלח). כך כל גלדי השומן וגם השומן כשרים ומותרים לשימוש גם אצל שומרי כשרות.
שימושים

אפשר לאכול את גלדי השומן אפויים טרי, בעודם חמים, עם לחם טרי, בצל סגול ובירה (במיוחד באקלים הקר של החורף). ניתן לטחון אותם לממרח למריחה על כריכים, אפשר להוסיף למרק ולכופתאות תפוחי אדמה. לדוגמה, רפרפת טחונה (מלוחה), כלומר קרם רפרפת, ממלאת תפקיד חשוב בגסטרונומיה הסלובנית.
גלריה

פסטיבל גלדי שומן חזיר ונקניקים, בודפשט 2016
Pork rind
Chicharones
Chicharrón, Puebla, Mexikó
Torreznos, Portugal
הכנות לטיגון Torreznos
לקריאה נוספת

לקסיקון אתנוגרפי הונגרי - töpertyű,‏ mek.niif.hu
לקסיקון אתנוגרפי הונגרי - tópertyű, Arcanum Database Kft.,‏ 2006,‏ tankonyvtar.hu
בצק עלים: https://receptmix.hu/recept-photos/3510/Toportyu-suetes
גליל ברווז: https://receptmix.hu/recept-photos/3310/Kacsa-toportyu
הערות שוליים

↑  Csíki Sándor: Konfitált libabőr – melegen ajánlva, foodandwine.hu
פיורנצו קאפריוטי

| --- | --- |

פיורנצו קאפריוטי (מימין) ויוחאי בן נון (משמאל)  במפגש לציון 40 שנה לחיל הים בשנת 1988.  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  8 בספטמבר 1911 אסקולי פיצ'נו, איטליה 
 פטירה:  10 בנובמבר 2009 (בגיל 98) סן בנדטו דל טרונטו, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השתייכות:  הצי המלכותי האיטלקי 
 פעולות ומבצעים
 המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה 
 עיטורים
 מדליית הגבורה הצבאית 
 
פיורנצו קאפריוטי (באיטלקית: Fiorenzo Capriotti; ‏8 בספטמבר 1911 – 10 בנובמבר 2009) היה לוחם בקומנדו הימי של הצבא האיטלקי במהלך מלחמת העצמאות. הגיע לישראל כדי לאמן את אנשי הקומנדו הימי הישראלי בהפעלת סירות נפץ. בעקבות זאת נרקמה מערכת יחסים חמה ומיוחדת בינו לבין ישראל, ששיאה בטקס שבו העניק לו מפקד חיל הים את התואר "מפקד כבוד של שייטת 13".
פרטים ביוגרפיים

קאפריוטי נולד בשנת 1911 בעיירה הקטנה סן בנדטו בסמוך לאנקונה שבמרכז איטליה.
הוא התגייס לצבא בתקופת איטליה הפשיסטית והצטרף אל השייטת הקלה העשירית (Decima Flottiglia MAS) של הצי האיטלקי, אשר הפעילה סירות נפץ במלחמת העולם השנייה. במהלך המלחמה השתתף, בין היתר, בפעולות נועזות במפרץ סודה שבכרתים (מרץ 1941) ובנמל ולטה במלטה. בפעולה שנערכה ב-26 ביולי 1941 נפל קפריוטי בשבי הצבא הבריטי. הוא הוחזק בשבי כמעט חמש שנים (עד מרץ 1946), במשך שנה וחצי בשבי בבריטניה ואחר כך בידי הצבא האמריקני (הוחזק במיזורי). לאחר שובו חזר לשירות לתקופה קצרה ובשנת 1947 השתחרר.
קשריו עם ישראל > בזמן מלחמת העצמאות

אחרי שחרורו, בזמן שחיפש עבודה, יצר עמו קשר אפרים אילין והציע לו לקבל על עצמו "עבודה קטנה" בארץ ישראל המנדטורית. תחילה הסכים קאפריוטי לקבל על עצמו את העבודה בתנאי שמדובר בפעולה נגד הבריטים.
קאפריוטי נפגש באיטליה עם יהודה ארזי ועם עדה סרני, שעמדו בראש המוסד לעלייה ב' באיטליה. לאחר מכן נפגש במילאנו עם אפרים אילין, שעסק ברכש ציוד צבאי ובין השאר טיפל ברכש סירות נפץ שנמצאו במחסני היצרן האיטלקי שלהן. קאפריוטי בדק את הסירות והכשירן למשלוח ארצה.
ביוני 1948 הגיע קאפריוטי לנמל חיפה במסווה של פליט יהודי בשם כץ. הוא נמנע מלספר לרעייתו לאן הוא נוסע וסיפר לה שמצא עבודה בלימסול שבקפריסין.
מיד לאחר הגעתו החל לאמן את יחידת סירות הנפץ בפיקודו של יוחאי בן-נון. האימונים התקיימו תחילה בטבריה ואחר כך בנמל יפו, שהיה בסיס האם של היחידה. מהמפגש הראשון עם הלוחמים הישראלים נשבה קאפריוטי בהתלהבותם של הלוחמים שהדריך, ונרתם לסייע להם בכל מאודו. הוא התגלה כמי שיודע את עבודתו, שולט בכל רזי המקצוע, ניחן ביכולת טכנית גבוהה, מכיר היטב את מערכת החבלה של הסירות ובקי בהיבט הטקטי של השימוש בהן.
עוד בטרם הושלמה הכשרת הלוחמים התעורר צורך להפעילם במסגרת מבצע יואב. בפעולה שהתבצעה ב-22 באוקטובר 1948 זכו לוחמי הקומנדו הימי הישראלי בהישג מרשים: טיבוע האמיר פארוק, ספינת הדגל של הצי המצרי, ופגיעה קשה בספינה מצרית נוספת. יוחאי בן-נון זכה באות גיבור ישראל על חלקו בפעולה זו.
קאפריוטי התנדב להשתתף במבצע, אך בסופו של דבר הבין שאם ייפול בשבי המצרים יסבך את איטליה בתקרית דיפלומטית. ב-27 באוקטובר 1948 חזר לאיטליה ודיווח לראשי המודיעין בארצו על פעילותו בישראל.
קשריו עם ישראל > אחרי מלחמת העצמאות

אחרי שובו לאיטליה עסק קאפריוטי בפיתוח אמצעי לחימה, ובשנת 1952 חזר לישראל, הפעם בשמו האמיתי, ושהה בה שישה חודשים.
קאפריוטי ציין תמיד את הידידות הטובה שנרקמה בינו לבין לוחמי שייטת 13 ואכן הקשרים הללו נשמרו עשרות שנים.
בשנת 1988, במסגרת חגיגות ה-40 לחיל הים, הוזמן קאפריוטי ארצה ובערב מיוחד העניק לו יוחאי בן-נון פגז שהוצא מ"האמיר פארוק", שטובעה מול חופי עזה במלחמת העצמאות.
בשנת 1992 הוענק לקאפריוטי התואר "מפקד כבוד של שייטת 13". את התואר העניק לו עמי אילון, שהיה אז מפקד חיל הים (ובעברו היה לוחם בשייטת 13 ואף פיקד עליה).
ספרים שכתב

קאפריוטי כתב שני ספרים:
על תקופת שירותו בשייטת העשירית והסבל בתקופת השבי הארוכה כתב בספר: La mia Decima ("העשירית שלי") שראה אור בשנת 2001.
על פעילותו עם שייטת 13 וקשריו המיוחדים עם חיל הים הישראלי כתב בספר Diario di un fascista alla corte di Gerusalemme ("יומנו של פשיסט בחצר של ירושלים") שראה אור בשנת 2002.
פיץ' בלאק

| --- | --- |

 בימוי:  דייוויד טוואהי
 הופק בידי:  טום אנגלמן
 תסריט:  ג'ים וויט קן וויט דייוויד טוואהי
 שחקנים ראשיים:  וין דיזל ראדה מיטשל קית' דייוויד קול האוזר לואיס פיצג'רלד קלאודיה בלאק
 מוזיקה:  גראהם רבל
 צילום:  דייוויד אגבי 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  Interscope Communications, סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בפברואר 2000
 משך הקרנה:  109 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט הרפתקאות, סרט אימה, סרטי מפלצות, סרט פעולה, סרט מתח 
 תקציב:  23 מיליון דולר
 הכנסות:  53,187,659 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   pitchblack
 סרט הבא:  רידיק: המסע מתחיל
 www.pitchblack.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיץ' בלאק (באנגלית: Pitch Black, בתרגום חופשי: "חושך מוחלט") הוא סרט קולנוע בז'אנר המדע הבדיוני משנת 2000 שביים דייוויד טוואהי ומככב בו וין דיזל בתפקיד הראשי. בסרט, אסיר נמלט בשם ריצ'רד ב. רידיק מועבר לכלא בספינת תובלה, אך בעקבות מטר מטאורים, הספינה נאלצת לבצע נחיתת אונס על כוכב לכת מדברי, שבו שוכנים חייזרים מסוכנים.
סרט זה הוא הראשון בסדרת סרטים (ומשחק מחשב) המגוללים את סיפורו המתמשך של רידיק. לסרט זה נעשה משחק מחשב מקדים בשם "רידיק: הבריחה מבוצ'ר ביי", ולסרט ההמשך "רידיק: המסע מתחיל" נעשה גם סרט אנימציה קצר בשם "רידיק: זעם אפל".
עלילת הסרט מבוססת בחלקה על הספר "שקיעה" מאת אייזיק אסימוב.
צוות השחקנים הראשי

וין דיזל - רידיק
ראדה מיטשל - קרוליין פריי
קית' דייוויד - אבו אימאם אל וואליד
קול האוזר - ויליאם ג'יי ג'ונס
לואיס פיצג'רלד - פאריס אוגילבי
קלאודיה בלאק - שרון "שאזה" מונטגומרי
ג'ון מור - ג'ון "זק" אזקיאל
ריאנה גריפית - ג'ק
עלילה

ספינת תובלה הנושאת 40 אנשים עושה את דרכה לצביר הכוכבים "טנג'יר". כאשר כל הצוות והנוסעים נמצאים בשינה קריוגנית, הספינה עוברת דרך מטר מטאורים וניזוקה קשות, מה שגורם לה להתרסק בכוכב ירח מדברי המקיף ענק גזים. רק תריסר אנשים שורדים את נחיתת האונס, בהם חברת הצוות קרוליין פריי, איש החוק ויליאם ג'יי ג'ונס, המלווה פושע ידוע לשמצה שנלכד בשם רידיק, מוסלמי בשם אימאם ושלושה מילדיו, נוסעת סמויה בשם ג'ק, סוחר עתיקות בשם פאריס ושני מתיישבים אוסטרלים בשם זק ושאזה.
רידיק מצליח לברוח וג'ונס רודף אחריו. זק והאחרים קוברים את הנוסעים שלא שרדו. בזמן הקבורה, זק נתקל במערה בדיונה והוא זוחל לתוכה כאשר לפתע הוא מותקף בידי יצורים בלתי נראים ונהרג. שאזה שומעת את צרחותיו של זק ומגיעה לחקור, נתקלת ברידיק, שנתפס בידי ג'ונס. היא מאשימה אותו במותו של זק, אך הוא מכחיש את הדבר. שאזה נכנסת למערה ומגלה שיצורים אימתניים חיים מתחת לפני האדמה.
במהלך חיפוש אחרי מים, אלה ששרדו מגלים התיישבות כרייה נטושה. לשמחתם הם מגלים אספקת מים וחללית קטנה שמסוגלת להוציא אותם מהכוכב, ברגע שתתוקן מערכת הכוח שלה. אחד מחסידיו של אימאם חוקר את המחנה הנטוש ומפריע בטעות לקן של יצורים צעירים השוכנים בצל, שפושטים את עורו. האחרים מגלים כי אותם יצורים חשים צורך להימנע מאור יום. אולם, מודל של מערכת השמש מראה להם כי כל 22 שנים למשך חודש אחד, הכוכב נכנס לעלטה כללית כתוצאה מליקוי חמה. פריי מגלה כי העלטה הקודמת בכוכב קרתה לפני 22 שנים בדיוק וגרמה ליצורים לצאת ממקום מחבואם ולחסל את כל המתיישבים בהתיישבות הכרייה. החבורה מחליטה לצאת חזרה לכיוון ספינת התובלה כדי להשיג יחידות כוח שיניעו את החללית הקטנה שמצאו, אך בחצי הדרך מתחיל ליקוי החמה ומשתק את רכב השטח (שפועל על אנרגיה סולארית) שעליו הם נוסעים.
החבורה נמלטת ברגל בחזרה אל ספינת התובלה, אך נחיל עצום של יצורים עט לעברם, והחבורה מאבדת שניים מאנשיה. אלה שנותרו מגלים שרידיק ניחן ב"זוהר עין" כתוצאה מהשתלה שעבר בכלא, ומחליטים להצטייד בכל תאורה שהיא כדי להילחם בדרכם חזרה אל ההתיישבות, גוררים אחריהם את יחידות הכוח מספינת התובלה. לפתע אוחזת את פאריס בהלה והוא רץ הרחק מהקבוצה, הורס בטעות את מקורות האור שלהם. בלית ברירה, החבורה משתמשת בלפידים בוערים כדי להאיר את דרכם. ג'ק מתגלה כבחורה, כאשר היא מקבלת וסת. היצורים מריחים את דמה ושועטים לעברם.
ריב פורץ בין ג'ונס לרידיק לאחר שג'ונס מציע להשתמש בבחורה כגורם מרחיק מהיצורים. רידיק פוצע את ג'ונס ומשאיר אותו למות בידי היצורים. רידיק מגלה יצור מת, ולאחר בחינה מבין כי היצורים "רואים" לפי קולו של הד, וכי יש להם את נקודת הכתם העיוור כתוצאה מרווח בין עיניהם. החבורה מגיעה לקניון ולפתע מתחיל גשם, שמכבה את הלפידים. רידיק אומר לפריי להמתין לשובו במערה. פריי מוצאת פגית ביולומינסצית ומכניסה אותה לבקבוק, בכך משתמשת בה להדוף יצורים מעליהם בשעה שהיא עושה דרכה חזרה לספינת התובלה, משאירה את החבורה במערה. היא מגלה שרידיק מנסה לעזוב בלעדיהם ומשכנעת אותו להציל את כולם.
כאשר רידיק ופריי מובילים את החבורה אל ספינת התובלה, רידיק מותקף על ידי היצורים אך ניצל על ידי פריי, שמקריבה את חייה למענו. הדבר מוביל את רידיק להתגלות, שמצליח להתניע את ספינת התובלה ובעזרת המנועים לשרוף את מרבית היצורים שתקפו אותם. לבסוף, רידיק, אימאם וג'ק עושים את דרכם אל עבר הלא נודע.
פארק ויקטוריה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת 
 תאריך הקמה:  1845 
 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  טאוור האמלטס 
 קואורדינטות:  51°32′13″N 0°02′17″W﻿ / ﻿51.537°N 0.038°W﻿ / 51.537; -0.038
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקספארק ויקטוריה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקספארק ויקטוריה(למפת טאוור האמלטס רגילה) פארק ויקטוריה(למפת טאוור האמלטס מוגדלת) פארק ויקטוריה
 
בריכת הרחצה הוויקטוריאנית. הבריכה אינה בשימוש מאז שנת 1936.
פארק ויקטוריה (באנגלית: Victoria Park) הוא פארק ציבורי הנמצא ברובע טאוור המלטס באזור האיסט אנד של העיר לונדון. הפארק גובל בשכונות בת'נל גרין, האקני ובו.
הקמת הפארק

התוכניות להקמת הפארק הוכנו על ידי האדריכל סר ג'יימס פנת'ורן בשנת 1841, בנייתו החלה בשנת 1842 ובשנת 1845 נפתח הפארק לציבור. עבודות הקמת הפארק הסתיימו בשנת 1846. הפארק דמה בתכנונו לפארק ריגנטס הסמוך (אשר תוכנן על ידי מוריהו של פנת'ורן - ג'ון נאש).
הפארק נבנה בין שתי תעלות - תעלת ריג'נטס במערב הפארק ותעלת הרטפורד יוניון בדרומו.
מבנים בפארק

בפארק ישנם מושבים להולכי רגל אשר ניבנו משרידי גשר לונדון שנהרס בשנת 1831. המושבים נבנו בפארק בשנת 1860 והם בנויים מהקשתות שהיו בגשר במשך 600 השנים שבהן היה בשימוש.
היסטוריה > המאה ה-19

מאז הקמת הפארק הפך הפארק לפופולרי מאוד בקרב הפועלים הרבים שהתגוררו באזור האיסט אנד מאחר שהפארק היה השטח הירוק היחידי באזור.
הפארק נודע כ"פארק ההמונים" ('People's Park' ) והפך להיות אתר פופולרי של עצרות פוליטיות - בייחוד עצרות סוציאליסטיות בשל היות רובע טאוור המלטס הגובל בו אזור של פועלים עניים - מרביתם מובטלים, ובשל היות אזור האקני הקרוב אליו אזור ששימש מגורי סטודנטים וצעירים שתמכו ברפורמות חברתיות. מפגש בין מעמדי זה נערך בפארק באמצעות נאומים שנישאו להמונים והפגנות רבות.
בפארק נאמו, בין היתר, הסוציאליסטים ויליאם מוריס ואנני בזנט.
המסורת של נאומים ציבוריים הנישאים בפארק נמשכה עד לאחר מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה נסגר הפארק לציבור ושימש מחנה צבאי של חיל הנ"מ (הגנה נגד מטוסים) הבריטי, וכן מחנה שבויים בו הוחזקו חיילים איטלקיים ובהמשך המלחמה גם חילים גרמניים.
הפארק נמצא בדיוק מתחת מסלול המפציצים הגרמניים שהיו בדרגם למבדוקים ברובע טאוור המלטס ועל כן היה בעל חשיבות אסטרטגית בניסיון להפיל את המפציצים הרבים בתקופת הבליץ.
בפארק הוקמו בונקרים תת-קרקעיים בתקופת המלחמה ששימשו את צוותי הנ"מ.
היסטוריה > סוף המאה ה-20

הפארק עדיין משמש מקום למפגשים ציבוריים ולקונצרטי רוק.
מרוצי דגמי ספינות

ב-15 ביולי 1904 הוקם מועדון דגמי ספינות הקיטור על שם ויקטוריה (Victoria Model Steam Boat Club) הפעיל בפארק עד ימינו, ועורך 17 פעמים במשך השנה, בימי ראשון, תחרויות מרוץ של דגמי אוניות קיטור.
ראו גם

פארק ויקטוריה הממוקם בברלין
תוכניות הפארק כפי שפורסמו בשנת 1841.
מזרקת שתייה מעוטרת (בירזימה) שנתרמה לתושב מזרח לונדון על ידי הברונית אנג'לה ג'ורג'ינה ברדט קוטס בשנת 1862.
מושב להולכי רגל - אחד משני השרידים של גשר לונדון.
פארק היורה (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מייקל קרייטון
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 נושא:  דינוזאורים, תורת הכאוס, הנדסה גנטית 
 מקום התרחשות:  איסלה נובלר 
 תקופת התרחשות:  1989 
 הוצאה
 הוצאה:  אלפרד א. קנופף 
 הוצאה בשפת המקור:  קנופף
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  1990
 מספר עמודים:  440
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  ספרית מעריב
 סדרה
 הספר הבא:  העולם האבוד
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001221400
 
פארק היורה הוא ספר מדע בדיוני שנכתב על ידי מייקל קרייטון. הספר יצא לאור בשנת 1990 על ידי הוצאת קנופף. בעברית הספר יצא לאור ב-1992 בהוצאת ספרית מעריב בתרגום עמנואל לוטם.
גוש ענבר עם חרק בתוכו
הספר מתאר "תקרית" המתרחשת בחברה של הנדסה גנטית, בבואה לפתוח פארק של דינוזאורים משובטים, עליה התבסס סרט קולנוע. ב-1995 הוציא קרייטון ספר המשך בשם "העולם האבוד". שני הספרים והסרט הפכו בהמשך לסדרת סרטים מצליחה.
הוצאה לאור

הספר זכה להצלחה מסחרית גדולה. ג'ין ליון מאנטרטיינמנט ויקלי אמר שהצורה שבה קרייטון תיאר את הדינוזאורים שלו היא מלאכת מחשבת. מצד שני הוא ומבקרים אחרים טוענים כי פיתוח הדמויות האנושיות של קרייטון שיטחית מאוד. הספר זכה בפרס בילבי בשנת 1996. ב-1993 יצא הסרט פארק היורה שמתבסס על הספר (עם לא מעט הבדלים). הסרט היה הצלחה גדולה וחיזק את המכירות של הספר.
דינוזאורים ויצורים שונים המופיעים בספר

אפטוזאורוס (Apatosaurus), ברונטוזאורוס (Brontosaurus) או קמרזאורוס (Camarasaurus).
צירדקטילוס (Cearadactylus; מכונה בטעות פטרודקטילוס).
דילופוזאורוס (Dilophosaurus).
דריוזאורוס (Dryosaurus) או היפסילופודון (Hypsilophodon).
הדרוזאורוס (Hadrosaurus).
מאיזאורה (Maiasaura).
מגאנירה (Meganeura).
מיקרוצרטוס (Microceratus) או קלווזאורוס (Callovosaurus).
עותניאל (Othnielia).
פרוקומפסוגנתוס (Procompsognathus).
סטגוזאורוס (Stegosaurus).
טריצרטופס (Triceratops).
טירנוזאורוס (Tyrannosaurus).
ולוצירפטור (Velociraptor) או דיינוניכוס (Deinonychus; הדיינוניכוס מוזכר גם ברשימה).
סטירקוזאורוס (Styracosaurus) - ברשימה במחשב.
אאופלוצפלוס (Euoplocephalus) - ברשימה במחשב.
יצורים נוספים שהוזכרו הם: ארכאופטריקס, דרומאוזאורוס, אולטרזאורוס, דיפלודוקוס, צלורוס, אובירפטור, קמפטוזאורוס, טנונטוזאורוס וקואגה.
ראו גם

העולם האבוד (ספר)
העולם האבוד: פארק היורה (סרט)
הערות שוליים

↑  ביקורת הספר פארק היורה. אוחזר בתאריך 14.11.15 מהלוס אנג'לס טיימס
↑  ביקורת- פארק היורה אוחזר ב-14.11.15 מהניו יורק טיימס
↑  [http://www.ew.com/article/1990/11/16/jurassic-park ג'ין ליון, אנטרטיינמנט ויקלי, ביקורת על הספר פארק היורה
↑  זוכי פרס בילבי בשנים קודמות. אוחזר בתאריך 18.11.15(הקישור אינו פעיל, 30.4.2020)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007325883505171  GND: 4326034-2  MusicBrainz work: de24a142-775e-4b2a-8de8-fe2fff420c7f  VIAF: 273045578   WorldCat (עם VIAF): 273045578
פטרישה נלסון לימריק

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1951 (בת 73) בנינג (אנ'), קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז 
 מעסיק:  אוניברסיטת קולורדו בולדר, אוניברסיטת הרווארד 
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור (1995) 
 אתר רשמי
 
פטרישה נלסון לימריק (באנגלית: Patricia Nelson Limerick; נולדה ב-17 במאי 1951) היא היסטוריונית אמריקאית, שנחשבת לאחת ההיסטוריוניות המובילות של מערב ארצות הברית.
ביוגרפיה

לימריק היא בתם של גרנט ופטרישה נלסון ונולדה וגדלה בבנינג (אנ') שבקליפורניה. היא קיבלה תואר ראשון בלימודים אמריקאיים בשנת 1972 באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ודוקטורט בלימודי אמריקה בשנת 1980 באוניברסיטת ייל.
היא הייתה מרצה זוטרה להיסטוריה באוניברסיטת הרווארד בשנים 1980–1984. היא לימדה גם באוניברסיטת ייל כעוזרת הוראה לתארים מתקדמים, שם סייעה ללמד את הקורס המוערך "Daily Themes". מאז מלמדת לימריק באוניברסיטת קולורדו בבולדר. היא פרופסור להיסטוריה באוניברסיטה ויו"ר הדירקטוריון של מרכז המערב האמריקאי (Center of the American West).
לימריק הייתה נשיאת ארגון ההיסטוריונים האמריקאים (אנ') בשנת 2014, ונשיאת האיגוד ללימודים אמריקאיים (אנ') בשנים 1996–1997 ואיגוד היסטוריית המערב (האמריקאי) (אנ') בשנת 2000. היא ידועה בשל ספרה "The Legacy of Conquest" משנת 1987, שהוא חלק מכתיבה היסטורית המכונה לעיתים "היסטוריה חדשה של המערב האמריקאי" (אנ'). בשנת 1995 הוענקה לה מלגת מקארתור.
בינואר 2016 מונתה לתפקיד ההיסטוריונית של מדינת קולורדו ושימשה בתפקיד עד אוגוסט 2018. כמו כן, בינואר 2016 מינה אותה הנשיא ברק אובמה לחברה בקרן הלאומית למדעי הרוח, באישור הסנאט.
מחברת טור שבועי בדנבר פוסט (אנ').
חייה הפרטיים

נישואיה הראשונים של לימריק היו לאדריכל ג'פרי לימריק, שנפטר משבץ מוחי בשנת 2005. היא נישאה לג'. יוסטון קמפטון בשנת 2007.
ספרים

— (1985). Desert passages : encounters with the American deserts. Albuquerque, NM: University of New Mexico Press. ISBN 978-0826307941.
— (1987). The legacy of conquest: the unbroken past of the American West. New York: W.W. Norton & Co. ISBN 978-0393023909.
—; Milner II, Clyde A.; Rankin, Charles E., eds. (1991). Trails : toward a new western history. Lawrence, Kansas: University Press of Kansas. ISBN 978-0700605019.
— (2000). Something in the soil: legacies and reckonings in the New West. New York: W.W. Norton & Co. ISBN 978-0393037883.
—; Hanson, Jason L. (2012). A ditch in time: the city, the west, and water. Golden, Colo.: Fulcrum Pub. ISBN 978-1-55591-366-3.
הערות שוליים

↑  "About the OAH, 2014–2015 OAH Executive Board". Organization of American Historians. Organization of American Historians. נבדק ב-20 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The John D. and Catherine T. MacArthur Foundation. "MacArthur Fellows July 1995". אורכב מ-המקור ב-2007-09-29. נבדק ב-2007-06-02.
↑  Three New Members to Join the National Council on the Humanities, באתר הקרן, 8 בינואר 2016
↑  טורי עבר של לימריק באתר "דנבר פוסט"
↑  Dining With Jeff the New York Times, 25 June 2005
↑  Limerick CenterWest.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583093505171  BIBSYS: 90702789  BnF: cb135226914 (data)  CiNii: DA03665145  GND: 141053267  ISNI: 0000 0001 1082 8088  LCCN: n84182808  LNB: 000105414  NKC: kup19960000057814  NLK: KAC2018F1194  NTA: 072856920  ORCID: 0000-0001-5778-334X  RERO: 02-A003521940  SNAC: w6r2490k  SUDOC: 061230030  VIAF: 110553695   WorldCat (עם VIAF): 110553695
פיץ' אוויאיישן

דלפקי צ'ק אין של החברה בנמל התעופה של פוקואוקה
פיץ' אוויאיישן (ביפנית: ピーチ・アビエーション, באנגלית: Peach Aviation) היא חברת תעופה זולה יפנית. החברה מפעילה טיסות מבסיסה שבקנסאי ליעדים בקוריאה הדרומית, הונג קונג, טאיוואן, ויפן.
תולדות החברה

החברה הוקמה בפברואר 2011 תחת השם A&F Aviation, תחילה הוקמה כמיזם משותף של אול ניפון איירווייז וקבוצת ההשקעות First Eastern Investment Group מהונג קונג. החברה קיבלה את אישור הרשויות באפריל 2011, ושינתה את שמה ל-פיץ' אוויאיישן במאי אותה שנה. שינוי השם; יחד עם בחירת צבע הלוגו - סגול, נועד לשוות לחברה מראה צעיר ועדכני.
נכון לספטמבר 2018, מחזיקה חברת ההחזקות ANA ב-77.9% ממניות החברה. היתר מחולקות בין החברה הממשלתית-ציבורית INCJ, המחזיקה ב-15.1%, וקבוצת ההשקעות FEIG, המחזיקה ב-7.0%.
טיסת הבכורה של החברה התקיימה ב-1 במרץ 2012, בין אוסקה לנמל התעופה ניו צ'יטוס שבסאפורו.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2019:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 30 | 10 | 180 | 180 |  |
| איירבוס A320neo | — | 26 | 188 | 188 |  |
| איירבוס A320neoLR | — | 2 | טרם נקבע | טרם נקבע | יימסרו בשנת 2020 |
| סה"כ | 23 | 10 |  |  |  |
הערות שוליים

↑  About Peach - Corporate Profile
↑  ‏"Cut-rate carrier Peach starts flights" באתר ג'פאן טיימס 2 במרץ 2012‏
↑  פרטי צי המטוסים של פיץ' אוויאיישן, באתר airfleets.net (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001325688  VIAF: 66156495483817562262   WorldCat (עם VIAF): 66156495483817562262