stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרידריך השלישי, דוכס אוסטריה
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-31 במרץ 1347 בווינה, והיה בנם השני של אלברכט השני, דוכס אוסטריה ויוהנה מפירט, בתם של אולריך השלישי, רוזן פירט וז'אן מבורגונדיה, ואחיו הצעיר של רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה. אלברכט השני החליט שארבעת בניו רודולף, פרידריך, אלברכט ולאופולד ישלטו במשותף כאשר הוא מת בשנת 1358. רודולף הבכור היה אז בן 18 ולמעשה הבטיח את האפוטרופסות של אחיו הקטינים. פרידריך לא האריך ימים אחרי אחיו הבכור ולא מילא תפקיד פוליטי ומת בווינה ב-10 בדצמבר 1362, שם הוא קבור בקריפטה הדוכסית.
קאסל (צרפת)

| --- | --- |
סמל קאסלסמל קאסל
מבט על העיר ממגדל הפעמון
מבט על העיר ממגדל הפעמון
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  או-דה-פראנס או-דה-פראנס
 מחוז:  נור
 שטח:  12.65 קמ"ר
 גובה:  32 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,227 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  181 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  50°48′02″N 2°29′18″E﻿ / ﻿50.800556°N 2.488333°E﻿ / 50.800556; 2.488333
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.cassel.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קאסל(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קאסל(למפת או-דה-פראנס רגילה) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תע. למ.  בלגיהקאסל(למפת או-דה-פראנס מוגדלת) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תעלת למאנש  בלגיהקאסל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קאסל (צרפתית: Cassel; פלמית: Kassel) היא עיר בחבל או-דה-פראנס בצפון צרפת. העיר ממוקמת בין בירת החבל ליל ודנקרק.
היסטוריה

עוד לפני הגעת הרומאים הייתה העיר אופידום ראשי של המורינים (עם גאלי בלגי) ונקראה Castellum morinorum. העיר שינתה את שמה ל-Castellum menapiorum (קאסטלום מנפיורום), שפירושה "הארמון של המנפים", שבט בלגי שקיבל את העיר מידיו של גאיוס קארינס, מושל גאליה, שאף זכה למצעד ניצחון ברומא על כך שהתיישב באזור, וזו הייתה העיר החשובה שלהם. בעקבות הכיבוש הרומי, העיר החלה להתפתח.
בימי הביניים הייתה העיר בשלטון רוזנות פלנדריה, כאשר בלדווין השלישי, רוזן פלנדריה בנה את הארמון במאה העשירית. בהמשך שימשה העיר זירה לקרבות רבים:
1070–1071 - רובר הראשון, רוזן פלנדריה כבש את האזור מידי אחיו בלדווין הרביעי, רוזן פלנדריה.
1328 - פיליפ השישי, מלך צרפת כבש את קאסל מידי הפלמים בקרב קאסל
1677 - במהלך המאה השישה עשר העיר הייתה עיר גבול בין צרפת וארצות השפלה הספרדיות והייתה מקום לקרבות רבים ביניהם. ב-1645 הספרדים כבשו את העיר והחזיקו בה עד שנת 1677 בו פיליפ, דוכס אורלאון אחיו של לואי הארבעה עשר, כבש את העיר מידיו של יורש העצר האנגלי ויליאם.
ב-1848 נבנה קו הרכבת בין ליל ודנקרק. הרכבת שעברה בעיר תרמה לפיתוחה.
במלחמת העולם הראשונה קבע המרשל פרדיננד פוש את מיקום צבאו בעיר כנקודה אסטרטגית ליד חזית פלנדריה. לקראת סוף המלחמה הגנרל הרברט פלומר שהייתה מפקד הארמייה השנייה של בריטניה, קבע את מפקדתו בעיר.
במאי 1940 הופגזה העיר על ידי חיל האוויר הגרמני, הכוחות הבריטיים שהוצבו בעיר הצליחו להחזיק מעמד במשך שלושה ימים, דבר שסייע לפינוי הפצועים הבריטים והאמריקאים בדרך דנקרק.
מתחילת המאה ה-19 ירדה חשיבותה של העיר, ולכן האוכלוסייה קטנה מ-5,000 תושבים ב-1793 ל-2,278 ב-2011.
צדק שפתי

צדק שפתי הוא תחום מחקרי בנתחומי המורכב מתחומים כמו פילוסופיה פוליטית, כלכלה וסוציולינגוויסטיקה, אינטרלינגוויסטיקה, אספרנטולוגיה, זכויות שפה וחינוך לשוני. תוך שמספר תיאוריות מחקר מתעניינות בתמיכה במגוון שפות, אחרות נותנות תשומת לב רבה לנושאים אחרים, כגון שוויון הזדמנויות דרך השפה.
פרשנויות שונות

בנוגע לפילוסופיה פוליטית (או תיאוריה פוליטית נורמטיבית), שתי האסכולות העיקריות הן חברה רב-תרבותית, עם סופרים כמו וויל קימליקה מצד אחד, וליברליזם שמתנגד להתערבות המדינה יותר מדי כדי לממש שוויון דה-פקטו של האזרחים, עם ההוגים. כמו פיליפ ואן פריז מצד שני.
כל אחד מהם מבין את המושג צדק שפתי בצורה שונה. באופן כללי, הרב-תרבותיים הם אלה שמגנים על הזכויות הלשוניות של מיעוטים, בעוד שאחרים כמו חסידיו של ג'ון רולס, מגנים על שפה משותפת או הזדמנויות סוציו-אקונומיות שוות לכל חברי אותה קהילה פוליטית.
מצד שני, סוציו-בלשנים מבקרים פילוסופים פוליטיים על כך שהם נוטים לחשוב שהעולם מחולק לקהילות הומוגניות שנוצרו על ידי אינדיבידואלים חד-לשוניים, כאשר למעשה המקרים שבהם זה קורה הוא די חריג. מחברים אלה מציגים מושגים כמו רצח עם לשוני או אימפריאליזם שפה והם בדרך כלל בעד הגנה על הישרדותן של כל שפות כדור הארץ. רוברט פיליפסון וטוב סקוטנאב-קנגס הם הקולות הבולטים ביותר. הדיון הבין-תחומי על צדק שפה כולל גם כלכלנים, אקולינגליסטים, אינטרבלשנים, פדגוגים או חוקרי זכויות שפה כמו פרננד דה ורנס, כמו גם חוקרי שלום ומומחי גישור בסכסוכים .
מאבק לשון וצדק לשון

מתוך הדיסציפלינה של גישור סכסוכים, ניתן להבין קונפליקטים לשוניים כממד השפה של קונפליקטים חברתיים-פוליטיים. מנקודת מבט זו, מומחי זכויות לשוניות כגון פרננד דה ורנס הצביעו על כך ששלום לשוני הוא הכרחי כדי למנוע סכסוך.  מחברים אחרים טענו גם שניהול לקוי של רב לשוניות יכול להיות אחד הגורמים להופעת קונפליקטים הקשורים לעוולות לשוניות.  גם במצבים של מאבק מזוין, כמו במקרה של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, מימד השפה זוהה כאחד המפתחות ההכרחיים להבנת הסכסוך.
ביבלוגרפיה

אלקלדה חאבייר (2015) צדק לשוני: סקירה בין-תחומית של הספרות . אדם מולטילינג (3): 27–96.
ראו גם

מאבק שפה
הערות שוליים

1 2  Alcalde, Xavier «La justícia lingüística segons la filosofia política». Kataluna Esperantisto, 364-365, 2015, p. 364-365
↑  (ca) De Varennes, premi Linguapax 2004, afirma que la pau lingüística és indispensable per a l’absència de conflictes, Forum Barcelona, 23 mei 2004, geconsulteerd op 19 december 2018.
↑  Monografie-nummer Peace in Progress, uitgegeven door Institut Català Internacional per la Pau (ICIP) waarvan versies in het Catalaans, Engels en Spaans, geconsulteerd op 19 december 2018.
↑  (ca) Xavier Alcalde, Palestina: ocupació i conflicte lingüístic, La Directa, 7 oktober 2015, geconsulteerd op 19 december 2018.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צדק שפתי".
צג פלזמה

מבנה של צג פלזמה
צג פלזמה הוא צג שטוח ודק, המבוסס על קרינה פלואורסצנטית, ומורכב מתאים המכילים גז המחומם עד הפיכתו לפלזמה המוליכה זרם חשמלי.
צג כזה בנוי משלשות רבות של תאים, כל תא מכיל גז אציל קלוש ואדי כספית ומצופה בציפוי זרחני (מלשון "זורח" - אין קשר ליסוד זרחן) המפיק אור ירוק, אדום או כחול על ידי פלואורסצנציה. כאשר מעבירים זרם אלקטרונים בתא, חלק מהאלקטרונים פוגעים באטומי הכספית, מייננים אותם וגורמים להם לפלוט אור בתחום העל-סגול. כאשר אור זה פוגע בציפוי הזרחני של התא, הוא מומר לאור נראה בצבע המתאים לתא. עוצמת האור הנראה תלויה בזרם העובר בתא. צירוף האור משלושת התאים קובע את צבעה ועוצמתה של נקודה אחת בתמונה (פיקסל).
בניגוד לצגים המבוססים על שפופרת קרן קתודית הדורשת מקום רב (בשל הצורך בשפופרת לירי אלקטרונים), טכנולוגיית הפלזמה מאפשרת יצירת צגים שטוחים, דקים, גדולים ובעלי איכות תמונה גבוהה.
יתרונות צגי פלזמה הם מגוון רחב של צבעים, רמת ניגודיות גבוהה, גודלי מסך גדולים יותר בהשוואה למסכי LCD ועובי דק יחסית לגודל. החל משנת 2007 נמכרו מסכים בגודל של 103 אינץ' ואף הוצג בתערוכת CES בארצות הברית אבטיפוס של מסך בגודל 150 אינץ'. יתרונות אלו הופכים את צגי הפלזמה לאטרקטיביים עבור חובבי קולנוע ביתי.
חסרונות צגי פלזמה ביחס ל-LCD הם עלות מעט גבוהה יותר, רגישות גבוהה יותר לצריבת תמונה (אם כי פחות משמעותית מהעבר עם הצגתם של מנגנוני הגנה) וגדלים של 32 אינץ' ומעלה בלבד.
במחצית הראשונה של שנת 2008 נרשמה עלייה במכירות מסכי פלזמה, לאחר מספר שנים של ירידה בביקוש.
בשנים 2013 ו-2014 הודיעו חברות מובילות בשוק שהן מפסיקות את ייצור מסכי הפלזמה מתוצרתן.
בעקבות הצלחת המסכים, תפוצתם והשימוש הרב בהם, נשתרש הכינוי דור הפלזמה המציין את השימוש המוגבר בטכנולוגיה בתחילת המאה ה-21.
הערות שוליים

↑  איתי מקמל | TGspot, ‏הפלזמה לא זורמת: סמסונג תפסיק לייצר טלוויזיות פלזמה, באתר ‏מאקו‏, 3 ביולי 2014
↑  שמואל גורדון, מסכי הפלזמה ינצחו, באתר ynet, 14 בספטמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4174824-4  NDL: 01076739 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג

פרידריך הרביעי, רוזן הסן-הומבורג (בגרמנית: Friedrich IV. von Hessen-Homburg‏; 15 באפריל 1724 – 7 בפברואר 1751), היה רוזן הסן-הומבורג בין השנים 1746–1751.
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-15 באפריל 1724 בבראונפלס שהשתייכה לנסיכות זולמס-בראונפלס, לקזימיר וילהלם מהסן-הומבורג, בנו של פרידריך השני, רוזן הסן-הומבורג, ולכריסטינה שרלוטה, רוזנת זולמס-בראונפלס, בתם של וילהלם מוריץ, רוזן זולמס-בראונפלס ומדלינה סופיה מהסן-הומבורג. בשנת 1737 מת פרדיננד קטלר, דוכס קורלנד, ופרידריך דרש את הדוכסות לעצמו כיורשה של סבתו לואיזה אליזבת מקורלנד, אולם אנה, קיסרית רוסיה העניקה את הדוכסות לארנסט בירון.
בשנת 1740 נפגש פרידריך עם פרידריך השני, מלך פרוסיה, ועל פי הצעתו הצטרף לצבא הפרוסי. פרידריך השתתף במלחמת שלזיה הראשונה והשנייה, כחלק ממלחמת הירושה האוסטרית, ובשנת 1745 פרש מהצבא בשל מחלה.
בשנת 1746 מת דודו פרידריך השלישי, רוזן הסן-הומבורג ללא ילדים, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1747 שלח לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט את חייליו לרוזנות, וטען שהוא תופס אותה כאפוטרופוס לפרידריך. אולם פרידריך טען כי הוא בגיר ויכול לשלוט לבד, והעניין הופנה לבית המשפט הקיסרי.
ב-7 בפברואר 1751 בעוד העניין נידון בבית המשפט הקיסרי, מת פרידריך בבאד הומבורג, ובנו פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-10 באוקטובר 1746 התחתן פרידריך עם אולריקה, נסיכת זולמס-בראונפלס, בתם של פרידריך וילהלם, רוזן זולמס-בראונפלס וסופיה מגדלנה בניגנה, רוזנת זולמס-לאובאך-אוטפה, ממנה נולדו לו שני ילדים:
פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג (1748–1821), התחתן עם קרולינה, נסיכת הסן-דרמשטאדט
מריה כריסטינה (1749–1850)
פרידריך ובר

| --- | --- |

ובר שני משמאל
 לידה:  30 בינואר 1892 פרנקפורט, האימפריה הגרמנית - הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  19 ביולי 1954 (בגיל 62) מינכן, מערב גרמניה - מערב גרמניה
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1912 
 מעסיק:  אוניברסיטת מינכן, אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תפקיד:  גרופנפיהרר באס אס
 מפלגה:  גרמניה הנאצית - המפלגה הנאצית
 פרסים והוקרה:  אות הזהב המפלגתי  מסדר הדם 
 
ד"ר פרידריך ובר (בגרמנית: Friedrich Weber;‏ 30 בינואר 1892 - 19 ביולי 1954) היה מדריך לרפואה וטרינרית באוניברסיטת מינכן. במלחמת העולם הראשונה שירת בגדוד הפרשים הכבד המלכותי של בוואריה "הנסיך קרל מבוואריה". הוא היה מנהיג הפרייקור ליגת האוברלנד, ודורג לצד אדולף היטלר, אריך לודנדורף, ארנסט רהם והרמן קריבל כאחד הקושרים הראשיים של הפוטש במרתף הבירה בנובמבר 1923. הוא הורשע יחד עם היטלר בשנת 1925 אך המשיך לעמוד בראש ליגת האוברלנד עד שנת 1929.
לאחר שחרורו מהכלא, הקים מרפאה וטרינרית פרטית במינכן והמשיך להיות בקשר הדוק עם היטלר. בעקבות קשר זה, קיבל ובר תפקיד משתלם בברלין לאחר עלייתו של היטלר לשלטון בשנת 1933. הוא הפך לווטרינר צבאי בסוף מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נקנס בקנס חמור בגין רווחי מלחמה, אך המשיך לעסוק ברפואה וטרינרית עד מותו בשנת 1954.
ראו גם

קמפפבונד
פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך

פרידריך השישי, מרקיז באדן-דורלאך (בגרמנית: Friedrich VI. von Baden-Durlach; ‏16 בנובמבר 1617 - 31 בינואר 1677), היה מרקיז באדן-דורלאך בין השנים 1659–1677.
ביוגרפיה

פרידריך נולד ב-16 בנובמבר 1617 בטירת קרלסבורג, דורלאך, לפרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך ולברברה מווירטמברג, בתם של פרידריך הראשון, דוכס וירטמברג וזיבילה מאנהלט.
בשנת 1659 מת אביו פרידריך החמישי, מרקיז באדן-דורלאך, ופרידריך עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר עלותו לשלטון קיבל פרידריך מלאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את התואר "הוד רוממותו", יחד עם דודנו וילהלם, מרקיז באדן-באדן.
במהלך המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1663–1664) פיקד פרידריך על הכוחות מבאדן, כחלק מהצבא הקיסרי, ולאחר מכן השתתף גם במלחמת צרפת-הולנד. במהלך המלחמה הטיל פרידריך מצור על העיר פיליפסבורג, ולאחר כניעתה סופחה העיר למרקיזות באדן-דורלאך.
ב-31 בינואר 1677 מת פרידריך בטירת קרלסבורג, דורלאך, ובנו פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-30 בנובמבר 1642 התחתן פרידריך עם כריסטינה מגדלנה מפפאלץ-צווייבריקן, בתם של יוהאן קזימיר, רוזן פפאלץ-קלבורג וקתרינה משוודיה, רוזנת פפאלץ-קלבורג, ממנה נולדו לו 8 ילדים:
פרידריך קזימיר מבאדן-דורלאך (1643–1644)
כריסטינה מבאדן-דורלאך (1645–1705), התחתנה עם אלברכט השני, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך, ולאחריו עם פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג
אלאונורה קתרינה מבאדן-דורלאך (1646)
פרידריך השביעי, מרקיז באדן-דורלאך (1647–1709)
קרל גוסטב מבאדן-דורלאך (1648–1703)
קתרינה ברברה מבאדן-דורלאך (1650–1733)
יוהנה אליזבת מבאדן-דורלאך (1654–1686), התחתנה עם יוהאן פרידריך, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך
פרדריקה אלאונורה מבאדן-דורלאך (1658)
לאחר מות אשתו בשנת 1662 התחתן פרידריך בנישואים מורגנטיים עם יוהנה באייר מזנדאו, ממנה נולדו לו שני בנים:
פרידריך, ברון מינצסהיים (לא ידוע–1678)
יוהאן ברנהרד, ברון מינצסהיים (1669–1734)
קונצרט מוסבר

קונצרט מוסבר  (קרוי גם קונצרט הרצאה או קונצרט שיחה) - מתכונת מיוחדת של מופע המשלבת נגינה קונצרטנטית והרצאה הקשורה ביצירות המושמעות.
מתכונת זו מתקיימת בעיקר בתחום המוזיקה הקלאסית, והיא מבוססת על מתכונת ההרצאות בכיתת אמן. ליאונרד ברנשטיין נחשב לחלוץ שהביאה אל הציבור הרחב בשנות ה-50, בסדרת תוכניות "קונצרט לצעירים" בשיתוף התזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. במסגרת הקונצרט ניגנה התזמורת יצירה קלאסית בניצוחו של ברנשטיין, ולאחר סיומה הסב פניו אל הצופים באולם ופתח בהסברים מקיפים על היצירה, תולדותיה, הכלים המנגנים בה, הרקע לכתיבתה ופרטים פיקנטיים עליה. עוד הוסיף ברנשטיין וארח אמנים צעירים במסגרת הסדרה שהתקיימה במשך 53 מופעים ונמשכה 15 שנים. הסדרה זכתה לפופולריות עצומה ושודרה בתחנות טלוויזיה רבות בכל העולם. הייתה זו גישה חדשנית למגע ישיר ובלתי אמצעי בין התזמורת לבין הקהל. התוכנית יועדה לצעירים ובני נוער וקירבה רבים מהם לעולם המוזיקה הקלאסית אך שימשה גם מבוגרים שגילו בה עניין.
מתכונת זו התרחבה וממשיכה להתקיים כחלק בלתי נפרד מסדרות קונצרטנטיות של תזמורות גדולות. בישראל נחשבים מובילי הז'אנר הפסנתרנים אסתרית בלצן, רוני פורת ואריה ורדי, ותוכניות מוקלטות שלהם הפכו לסדרות טלוויזיה פופולריות. בשנים האחרונות ובמקביל למופעי קונצרט הרצאה, מתקיימים גם מופעי קונצרט שיחה, הנחשבים כמופעים אינטימיים יותר בפני קהל מצומצם יותר ומספר קטן של נגנים, לעיתים יכול גם פסנתרן אחד להעביר ערב מוזיקלי שלם בנגינת יצירות ושילוב של הרצאה או קריינות נלווית. מתכונת דומה אף התפתחה לאחרונה בשילוב של ביצוע קטעי משחק לצד היצירה המוזיקלית.
קאראש

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  110 קילומטרים
 ספיקה ממוצעת:  6.35 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  1,400 קמ"ר 
 יובלים:  Izvoru Mare River, Goruia River, Gelug River, Dognecea River, Ilidija, Jitin River, Jervanu Mare River, Vicinic River, Raicovacea River, Comarnic River, Buhui River, Bucovăț River, Șereniac River, Ciclova River, Cernovăț River, Lișava River, Barcheș River, Gârliște River 
 שפך:  דנובה 
 מדינות באגן הניקוז:  סרביה, רומניה 
 
קאראש (ברומנית: Caraș ובסרבית: Karaš או Караш) הוא נחל באורך של 110 קילומטרים בחבל באנאט, בחלקו ברומניה ובחלקו בסרביה, יובל של הדנובה. בתקופת האימפריה הרומית הנחל נשא את השם "אפו" (Apo).
הנחל נובע מהרי אניני שבמערב רומניה, מצפון מזרח לעיר אנינה וזורם לאורך 85 קילומטרים בתחום רומניה, עד שעובר את הגבול לסרביה, לחבל וויוודינה. לאורך 4.1 קילומטרים הנחל מסמן את הגבול בין רומניה ובין סרביה.
אגן ההיקוות של הקאראש כולל כ-1.400 קילומטרים רבועים. הנחל אינו מתאים לשיט.
קונצרט פרס נובל לשלום

בימת הקונצרט בשנת 2009
קונצרט פרס נובל לשלום הוא מופע מוזיקלי שנתי, הנערך ב-11 בדצמבר בעיר אוסלו בירת נורווגיה. הוא נערך לכבודם של חתני פרס נובל לשלום באותה שנה, יום אחד לאחר טקס הענקת הפרס. הקונצרט נערך ברציפות מאז שנת 1994.
הקונצרט מתקיים בנוכחות חתני הפרס ואורחים נכבדים אחרים. מופיעים בו אמנים, המציגים מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים (בשנת 1995 כלל הקונצרט באופן חריג יצירות מוזיקה קלאסית בלבד). בשנות התשעים הנחו את האירוע אמנים ומנחי טלוויזיה נורווגים, אך מאז מופיעים בו כמנחים בעיקר אמנים מארצות הברית. מאז תחילתו הופיעו בקונצרט אמנים ידועים רבים ממגוון ארצות, בפרט ארצות המערב. תזמורת רדיו נורווגיה מלווה מדי שנה את המופע.
המנחים מציגים בקונצרט את פעילותם של חתני הפרס, ראיון מוקלט עמם מוצג והם עצמם נואמים במהלך הקונצרט.
ההכנות לקונצרט ובחירת האמנים שישתתפו בו מתחילות בחודש ינואר בעוד שזהות חתני הפרס מוכרזת בחודש אוקטובר. עם זאת יש ונעשים שינויים מאוחרים בתוכנית הקונצרט לשם מתן התייחסות לזהות חתני הפרס.
הקונצרט מוקלט ונערך במספר גרסאות, המשודרות בכ-100 מדינות בסך הכל, עם קהל צופים של מאות מיליוני אנשים. הוא מופק על ידי חברת הפקות פרטית וממומן בחלקו מחסויות.
במשך רוב שנות האירוע הוא נערך באולם אוסלו ספקטרום, אך בשנת 2015 הוא הועבר אל טלנור ארנה בעיר.
הקונצרט נערך לראשונה בשנה שבה זכו בפרס יצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת. בין האמנים שהופיעו בו באותה שנה הייתה הזמרת עפרה חזה. בשנת 2010 הופיע בקונצרט עידן רייכל.
צרפת באירוויזיון 1956

צרפת באירוויזיון 1956 השתתפה עם השירים, "Le temps perdu" ו-"Il est là", שבוצעו על ידי הזמרות, מטה אלטרי ודני דאוברסן בהתאמה.
לפני האירוויזיון

בניגוד לרוב המדינות שהשתתפו באירוויזיון 1956, רשות השידור הצרפתית (RTF), בחרה את שני השירים שייצגו את צרפת בתחרות בוועדה מיוחדת, שהוקמה על ידי רשות השידור הצרפתית. מספר השירים שנשלחו אל הוועדה אינו ידוע. לבסוף, הכריזה הוועדה כי השירים שנבחרו לייצג את צרפת באירוויזיון הם, "Le temps perdu" ו-"Il est là".
באירוויזיון

השיר "Le temps perdu" הושר חמישי בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי גרמניה השיר "Il est là" שובץ במקום ה-12 בסדר ההופעות, לפני לוקסמבורג ואחרי גרמניה. מיקומם הסופי של השירים אינו ידוע היות שמארגני התחרות הכריזו על הזוכה בלבד.
הערות שוליים

↑  Eurovision 1956 France: Dany Dauberson - Il Est Là
↑  Eurovision 1956 France: Mathé Altéry - "Le Temps Perdu"
↑  Eurovision Song Contest 1956
פלוטארקו אליאס קאייס

פְּלוּטַארְקוֹ אֵלִיאָס קָאַיְיס (בספרדית: Plutarco Elías Calles, נהגה: [pluˈtarko eˈli.as ˈkaʎes]; ‏25 בספטמבר 1877 – 19 באוקטובר 1945) היה פוליטיקאי מקסיקני, שר הפנים בממשלתו של אלווארו אוברגון, ויורשו בנשיאות מקסיקו. קודם לנשיאותו ולקריירה הפוליטית שלו היה מייג'ור גנרל במחנה החוקתי במהלך המהפכה המקסיקנית.
מערכת הבחירות שנערכה במקסיקו בשנת 1924, החלה במתיחות. הממשלה היוצאת, ממשלת אוברגון, הייתה סמן היציבות הראשון לאחר שנים של אי-יציבות מאז המהפכה המקסיקנית. עם ייצוב השלטון ולפי החוקה (אנ') שלא אפשרה לו להמשיך לקדנציה נוספת, הודיע הנשיא אלווארו אוברגון כי הוא רואה את קאייס כיורשו. בתגובה לכך פתח הנשיא הקודם, אדולפו דה לה ורטה, שכיהן כשר אוצר תחת אוברגון ראה עצמו כמועמד לנשיאות, במרד נגדו במדינות וראקרוס וחליסקו, אשר דוכא. קמפיין הבחירות של קאייס פנה אל העם ובכך היה הקמפיין הפופוליסטי הראשון בהיסטוריה של מקסיקו. הוא הבטיח צדק ושוויון, הגנה על זכויות עובדים, רפורמה אגררית וממשל דמוקרטי. ב-30 בנובמבר 1924 הושבע קאייס כנשיא.
קאייס ניסה לממש את הבטחותיו (1924–1926) אך הרפורמות מרחיקות הלכת שביקש להנהיג הביאו לחשש של הכנסייה מפני מהפכה רחבה יותר גם בתחום החינוך וחדירת תפיסת עולם חילונית לכלל שכבות הציבור. חשש זה הוביל למלחמת הכריסטרוס (אנ'), שבה הופעלו דיכוי ואלימות אנטי-קתוליים (1926–1928), וגבה מחיר דמים כבד. דיכוי ההתקוממות הקתולית, הותיר את השלטון המהפכני על כנו, ואיפשר את השלמת תשתיות הרפורמות הכלכליות וכינון שירותי בריאות רווחה וחינוך במדינה. ב-1928, לאחר תיקון שבוצע בחוקה, התאפשר שובו של אוברגון לנשיאות המדינה, אך לאחר הירצחו מיד לאחר הבחירות, הוכרז קאייס כמעין מפקד עליון של המהפכה, ושלושת הנשיאים שבאו אחריו היו כפופים לו באופנים מסוימים. תקופה זו כונתה "מקסימאטו" (אנ').
בתקופה זו כונן קאייס את המפלגה המהפכנית הלאומית (PNR) שהפכה בהמשך למפלגת המהפכה של מקסיקו (PRM) ושוב למפלגה המוסדית המהפכנית (PRI), שהחזיקה בשלטון במקסיקו ברציפות מ-1929 עד שנת 2000. ב-10 באפריל 1936, תקופת שלטונו של לאסרו קארדנאס, הושם סוף לשליטה של קאייס על מקסיקו. קאייס וכמה ממקורביו נאסרו והוגלו במטוס מיוחד ממקסיקו. קאייס שב למקסיקו בבעת כהונת הנשיא מנואל אבילה קמאצ'ו שהנהיג מדיניות פייסנית. עמדותיו הפוליטיות בשנים הבאות התמתנו, והוא בילה את שנותיו האחרונות במקסיקו סיטי, בה נפטר באוקטובר 1945, בגיל 68.
ביוגרפיה > רקע וצעירותו

משפחת אליאס הייתה במקורה ממוצא ספרדי אשר היגרה במהלך המאה ה-18 למלכות המשנה של ספרד החדשה מלה ריוחה. אבותיו של קאייס שהיגרו למלכות המשנה הספרדית בעולם החדש היו מעורבים במלחמות נגד האפאצ'י. סבו של קאייס מצד אביו נהרג בהיותו קולונל בצבא המקסיקני בשנת 1865, במהלך המלחמה הפרנקו-מקסיקנית. עם הזמן איבד משק הבית חלק נרחב מהונו ומכר חלק מהקרקעות שהיו ברשותו. פלוטארקו אליאס נולד בגואיימס, סונורה, ב-25 בספטמבר 1887. הוריו היו פלוטארקו אליאס ומריה דה ז'סוס קמפוזאנו. פלוטארקו הצעיר הושפע רבות מדודו (בעלה של אחות אמו), אשר ממנו אימץ את השם קאייס. דודו לימד אותו אתאיזם וזיקה לחינוך חילוני במקביל להרתעות מהכנסייה הקתולית.
בשנת 1888 החל את לימודיו להתמחות בהוראה באקדמיה דה פרופסורס, ארמוסיו, סונורה. בשנת 1911 שימש בתפקיד מזכיר המפלגה הדמוקרטי של סונורה, בבירת המדינה; בנובמבר של אותה שנה, כאשר פריצת המהפכה המקסיקנית הפילה את הרודן פורפיריו דיאס ופרנסיסקו מדרו הליברלי קיבל את נשיאות מקסיקו לידיו, קאייס שינה את מקום מגוריו לאגואה פריטה, גם כן בסונורה. שם שימש כנציב המשטרה.
ביוגרפיה > המהפכה המקסיקנית

כשמדרו נרצח בידי הפיכת נגד בראשות הרודן ויקטוריאנו ורטה, קאייס הסתתר בעיר דאגלס, אריזונה, ושם, ביחד עם אדולפו דה לה ורטה, החל לארגן את המאבק נגד ויקטוריאנו ורטה. הוא חתם על תוכנית נאקוזרי ב-12 במרץ 1913 נגד הרודן ורטה והצטרף מיד לחיילים פרו-חוקתיים בפיקודו של אלווארו אוברגון בדרגת לוטננט גנרל. כך השתתף במאבק המהפכני כמפקד פעולות צבאיות באזור צפון-מערב סונורה. אף על פי שלא הראה יכולת רבה למיליציה החוקתית של אוברגון בקרבות אגואה פריטה ונאקו, הוא אכן הראה יכולת סמכות וארגון, מה שזיכה אותו בקידום לדרגת קולונל. קאייס התבלט במאבק נגד תומכי ורטה בהמשך, מה שהוביל את אוברגון למנות אותו למפקד צבאי בארמוסיו ב-1 במאי 1914.
כאשר התפצלה התנועה הפרו-מהפכנית בין החוקתיים וברית "הדיוויזיה הצפונית" בראשות פנצ'ו וייה, קאייס תמך בחוקתיים בדומה למפקדו אוברגון שצידד גם כן עם התנועה הפוליטית של ונוסטיאנו קאראנסה. באותה העת התמנה קאייס למושל הזמני בפועל של מדינת סונורה. במסגרת תפקידו כמושל קידם קאייס רפורמות רפובליקניות שכללו טיהר של מנגנון הצדק; שילוב ועדה חקלאית מעורבת; הקמת מנהל כלכלי; קביעת שכר מינימום; ביטול פטורים ממס; הקמת בתי ספר ליליים למבוגרים, בניית ספריות, בית ספר לילדים שהתייתמו במהלך המהפכה; קביעת חוק יובש נגד אלכוהוליזם; איסור הימורים והסדר חוקי גירושים. בין לבין גירש קאייס כמרים קתולים מעמות הסמכות שלהם. הוא העביר את הממשל לאדולפו דה לה ורטה במאי 1916.
קאייס נבחר פעם נוספת למושל סונורה ביוני 1917, הוא הוציא לאור חוקה חדשה למדינה, החל בחלוקת אדמות, קביעת תרומות לבעלי קרקעות לאומיים וזרים; הוא גם גיבש חוק עבודה לאכיפת שמונה שעות עבודה ושכר המינימום. כמו כן, הוא קידם ללא הצלחה הקמה של כנסייה מקסיקנית עצמאית להתחרות בכנסייה הקתולית באמצעות הכומר ארנסטו א. לאנו. שנתיים לאחר מכן הוא נקרא על ידי הנשיא קאראנסה להצטרף לקבינט במקסיקו סיטי, שנכבשה בידי החוקתיים, כמזכיר התעשייה והמסחר. בתפקיד זה הוא התמודד עם התנגדות תעשיינים בעבור אפשור התאגדות, התנגד להעסקת עצמאיים ותמך בזכות השביתה של עובדים.