stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיירבטיסטה פיצבאלה

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1965 (בן 59) Cologno al Serio, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 מקום מגורים:  ירושלים 
 השכלה:  בית הספר הפרנציסקני למקרא 
 מעסיק:  בית הספר הפרנציסקני למקרא 
 תפקיד:  ארכיבישוף קתולי (10 בספטמבר 2016)  apostolic administrator (24 ביוני 2016–24 באוקטובר 2020)  הפטריארך הלטיני של ירושלים (24 באוקטובר 2020)  Custos of the Holy Land (15 במאי 2004–20 במאי 2016)  titular archbishop (24 ביוני 2016–24 באוקטובר 2020)  cardinal priest (30 בספטמבר 2023) 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 פרסים והוקרה:  Order of King Abdullah II for Excellence (2022) 
 חתימה:   
 
שלט האצולה של פיצבאלה
פיירבטיסטה פיצבאלה (באיטלקית: Pierbattista Pizzaballa; נולד ב-21 באפריל 1965) הוא נזיר פרנציסקני איטלקי, המכהן מאז 24 באוקטובר 2020 כפטריארך הלטיני של ירושלים. ב-30 בספטמבר 2023, הועלה פיירבטיסה לדרגת קרדינל על ידי האפיפיור פרנסיסקוס הראשון בטקס חגיגי בקריית הוותיקן ברומא. זוהי הפעם הראשונה בהיסטוריה שהפאטריאך הלטיני של ירושלים מועלה לדרג קרדינל.
תולדותיו

פיצבאלה נולד בקולוניו אל-סריו (Cologno al Serio) ליד ברגאמו שבאיטליה, והחל את הסמכתו במסדר הפרנציסקני באמיליה-רומאניה בשנת 1984. הוא הוסמך כנזיר ב-5 בספטמבר 1989 וככומר ב-15 בספטמבר 1990. פיצבאלה סיים את לימודי התואר הראשון בתאולוגיה ברומא. הוא החל לשרת במשמורת ארץ הקודש ב-1997, השתלם בלימודי תיאולגיה בבית הספר הפרנציסקני למקרא (Studium Biblicum Franciscanum) בירושלים והשלים את לימודי התואר השני במקרא באוניברסיטה העברית.
בין השנים 2001–2004 עמד בראש מנזר סן סימון בירושלים, וב-15 במאי 2004 הוא מונה לכהונת קוסטוס למשך שש שנים. כהונתו הוארכה ב-2010 בשלוש שנים נוספות, ושוב ב-2013. בנוסף שימש בין השנים 2005–2008 כמשנה לפטריארך הלטיני מישל סבאח לענייני הקהילה הנוצרית-קתולית דוברת העברית, ומאז 18 במרץ 2008 הוא חבר בנציבות ליחסי נצרות-יהדות של הוותיקן.
עם מינויו כקוסטוס, הביע פיצבאלה דאגה מההגירה המתגברת של נוצרים העוזבים את ארץ הקודש, בעיקר את השטחים הנתונים למרותה של הרשות הפלסטינית, והביע את דעתו כי הנוצרים בארץ הקודש הם יעד לשנאה המוסלמית, וכי הרשות הפלסטינית אינה מענישה את המתנכלים לנוצרים עוד התייחס לבעיית המחסור בדיור, למחסור בכוח אדם במסדר הפרנציסקני, ולהתפלגות והסתגרות חבריו בהתאם ללשונותיהם.
בשנת 2016 הוסמך לכהונה כארכיבישוף ומונה למנהל מטעם האפיפיור של הפטריארכיה הלטינית של ירושלים, תואר שמשמעותו ממלא מקום הפטריארך. ארבע שנים לאחר מכן, ב-24 באוקטובר 2020, מונה לפטריארך הלטיני של ירושלים.
ב-9 ביולי 2023 הודיע האפיפיור פרנציסקוס על כוונתו למנותו לקרדינל בחודש ספטמבר הקרוב, ובכך הפך לקרדינל הראשון בתולדות הכנסייה הקתולית שמקום מושבו הוא ירושלים.
ב-22 בדצמבר 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, ביקר בכנסיית המשפחה הקדושה בעזה לרגל חג המולד והביע תמיכה בקהילה המקומית.
פיצבאלה דובר אנגלית, איטלקית, ערבית ועברית.
כתביו

La presenza francescana in Terra santa, Franciscan Printing Press, 2005, ISBN 978-88-6-24000-91
Terra Santa, con intervista di Giorgio Acquaviva, Editrice La Scuola, Brescia, 2008, pp. 122, ISBN 978-88-35023-142
הערות שוליים

↑  Pope appoints Archbishop Pizzaballa Patriarch of Jerusalem - Vatican News, www.vaticannews.va, ‏2020-10-24 (באנגלית)
↑  Archbishop Pierbattista Pizzaballa appointed Latin Patriarch of Jerusalem, Latin Patriarchate of Jerusalem (באנגלית)
↑  «Noi cristiani in Terra Santa bersaglio dell' odio islamico».
↑  Challenges of New Franciscan Custodian of Holy Land
↑  Archbishop Pierbattista Pizzaballa [Catholic-Hierarchy], www.catholic-hierarchy.org
↑  Catholic.co.il, www.catholic.co.il
↑  Patriarch Pizzaballa has entered Gaza, Agenzia ANSA, ‏22 בדצמבר 2024 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012437179905171  GND: 136245765  ICCU: UBOV003332  ISNI: 0000 0004 4890 544X  LCCN: n2016047734  RERO: 02-A022604065  SUDOC: 185835155  VIAF: 232666295   WorldCat (עם VIAF): 232666295
אש

ערך זה עוסק בתהליך חמצון בו משתחררים חום ואור. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
להבות אש
הלפיד האולימפי – שימוש באש במסגרת טקסים
אש היא תהליך חמצון מהיר של חומר דלק, תוך שחרור חום ואור, המאופיינים בדרך-כלל על ידי להבות. האש מתחילה כשחומר הדלק נחשף למקור אנרגיה אחר, כגון גפרור או מצית, והיא מתמשכת בעזרת שחרור נוסף של אנרגיית חום.

בעברית, המילה 'אש' היא שם עצם ממין נקבה, אך ניתן לבטאו גם כזכר.
הלהבה

להבה היא תערובת של גזים ומוצקים הנמצאים בתהליך של תגובה כימית הפולטת קרינת אור נראה וקרינת תת-אדום. התדר של גלי הקרינה – מה שמשפיע על הצבע הנראה, תלוי בהרכב הכימי של חומרי הבערה ותוצרי ביניים של התהליך. כמו כן צבע הלהבה משתנה לפי הטמפרטורה.
חום

האש היא תהליך אשר משחרר אנרגיה.
כאמור, האש מחממת כתוצאה מהיווצרות של חום בתהליך הבעירה.
הטמפרטורה של האש נעה על פני טווח רחב, החל מעשרות מעלות ועד אלפי מעלות.
היסטוריה > האש והאנושות

השליטה באש הייתה אחד מההישגים הגדולים הראשונים של האנושות. והיוותה את המרכיב החשוב ביותר בהתפתחות התרבות האנושית.
באמצעות האש האדם יכול להגן על עצמו, לחמם את סביבתו, להרחיב את שעות הפעילות שלו ללילה, לצוד ולהילחם באויבים, ולהרחיק טורפים ליליים.
גילוי האש איפשר את ההגירה לאזורים קרים יותר, שללא האש היו נותרים מחוץ לתחום ההתיישבות האנושית. בשלב הבא האדם למד לבשל את מזונותיו, וכך לגוון את מקורות התזונה שלו, להפחית מחלות על ידי הריגת אורגניזמים במזון ולצמצם את זמן האכילה, וכתוצאה מכך לעסוק בארגון חברתי ובפיתוח של התרבות האנושית, דבר שלפי תיאוריות אנתרופולוגיות רווחות הביא לגדילת מוחו מ-400 גרם ל-1.4 ק"ג.
ממצאים ארכאולוגיים מאתר גשר בנות יעקב מרמזים כי מינים אנושיים קדומים, כגון ההומו-ארקטוס, שלטו באש והשתמשו בה עוד לפני כ-790,000 שנה. באתר "ערש המין האנושי", מצפון ליוהנסבורג שבדרום אפריקה, נמצאו עדויות לאש מבוקרת מלפני כמיליון שנה.
גם המשך ההתקדמות הטכנולוגית של המין האנושי הייתה תלויה באש. באמצעות האש יכול היה האדם להתיך עפרות ברזל ונחושת וליצור חומרים וכלים חדשים כמו חרבות, מגינים, קנקנים, גלגלים ומרכבות, לנוע במהירות במרחב וליצור תהליכי צביעה. האדם גם השתמש באש כאמצעי תקשורת לאותת ולהעביר מסרים למרחוק.
בהמשך האש שימשה מרכיב מרכזי במהפכות התעשייתיות של קיטור, חשמל, מחשוב וחלל. האש הביאה לניידות גדולה של האדם ושינוע סחורות באמצעות מנועי קיטור, בעירה פנימית וסילון שהותקנו ברכבות, אניות, כלי רכב ומטוסים. הצבא המודרני מבוסס על כוח אש של אבקת שרפה, חומרי נפץ וטילים. אפשר אף לכלול באש את האנרגיה האטומית, שבו בתהליך של ביקוע גרעיני או היתוך גרעיני מופק אש. ולמעשה האש היא זו שמניעה את גלגלי הציוויליזציה המודרנית.
היסטוריה > מהותה של האש

לאורך שלבי ההיסטוריה ניסתה האנושות להבין את מהותה של האש, בשל היותה חלק מרכזי בחייו של האדם. תרבויות עתיקות רבות כללו במיתולוגיה שלהם אל שמייצג את האש. ההסבר הפילוסופי שניתן לאש ביוון העתיקה, כבר במאה החמישית לפנה"ס על ידי אמפדוקלס, היה במסגרת תורת ארבעת היסודות, לפיה אש היא יסוד אחד מתוך ארבעה, שצירופים שונים שלהם מרכיבים את עולם הטבע כולו. אריסטו אימץ את התאוריה הזאת, וכמו ביתר תחומי המדע, שיטתו של אריסטו הייתה הדעה המדעית השלטת במשך כאלפיים שנה, עד המהפכה המדעית.
גם לאחר סתירת תאוריית ארבעת היסודות, לא נמצא הסבר ברור למהותה של האש. במהלך ההתפתחות של מדעי הפיזיקה והכימיה, הוצעו מספר תאוריות אפשריות למהות האש, אך הם נשללו בזו אחר זו. התאוריה הבולטת שבהן היא תאוריית הפלוגיסטון שהוצעה במאה ה-17, שלפיה אש היא חומר מסוים שמצוי בחומרי בעירה, שבתהליך הבעירה נפלט לאוויר. הסתירה לתאוריה זו הייתה חוק שימור המסה, שכן בתהליכי בעירה מסוימים נמדדה דווקא עלייה במסה של החומר הבוער.
ההסבר המודרני פותח על ידי אנטואן לבואזיה, אבי הכימיה המודרנית, לפיו האש היא תוצר של תהליך חמצון, אינטראקציה של חומר הבעירה עם יסוד החמצן, שמשנה את צורתם בתהליך של בעירה. בהסבר זה הוא התחיל את המהפכה הכימית.
היסטוריה > האש בדת ובפולחן

אש ושרפה שימשו רבות בפולחני הקרבת קורבנות בדתות שונות, אולי משום שעשן השרפה עולה השמימה. אש נחשבה לאחת מארבעת היסודות הקלאסיים, כמו גם אחד מחמשת היסודות הסיניים. בנצרות האש מופיעה לעיתים קרובות כחלק מתיאורי הגיהנום. אחת האלות שנקראות אלות האש היא וסטה-במיתולוגיה הרומית, או הסטיה-במיתולוגיה היונית.
במקרא האל מדומה לאש. אחת מארבע הדרכים במקרא להוצאה להורג היא שריפה באמצעות אש, אך לפי חז"ל השריפה לא נעשית באמצעות אש אלא באמצעות עופרת רותחת. בתלמוד, האש היא אחת מארבעה אבות נזיקין. עוד ביהדות ישנו איסור על הדלקת אש וכיבויה בשבת וקיימת מצוות הדלקת נרות שבת ויום טוב והדלקת נרות חנוכה, ומנהג הדלקת נרות נשמה. בהבדלה מברכים את ברכת בורא מאורי האש. בבית המקדש ישנם מצוות נוספות באש: מצוות הקרבת קורבנות על אש המערכה של מזבח העולה, הדלקת אש תמיד ומצוות הדלקת נרות המנורה.
האש בשימוש האדם > מקור אור

האש יכולה לשמש את האדם כמקור אור.
הלפיד אפשר לנייד את האש מהמדורה, כך שיוכל לשמש כאמצעי תאורה נייד. מאוחר יותר התפתחו מנורת שמן והנר.
השימוש באש לצורכי תאורה היה נפוץ במיוחד לפני השימוש בנורה חשמלית. עם זאת ממשיכים לעשות בה שימוש בחברה המודרנית, בעיקר משיקולי אסתטיקה או לצורך יצירת אווירה. למשל – עששית נייר.
האש בשימוש האדם > חימום ובישול

ניתן להשתמש באש לצורך חימום ובישול המזון.
לצורך כך המדורה יכולה לשמש לחימום ולתאורה.
ניתן לעשות שימוש בלהבה ובחום גם כדי לעבד חומרים שונים.
האש בשימוש האדם > חומרי בערה

בימי קדם שימשו העצים כמקור עיקרי לאנרגיה שצרכו בני-האדם. בעבר, התכת מתכת ויצירת פחם עץ צרכו כמויות גדולות של עצים לשרפה. בתקופה המודרנית רק חלק זעיר מהאנרגיה בה משתמשת האנושות מופק משריפת עצים; במקום זאת נעשה שימוש בדלק, בפחם אבן, באנרגיה גרעינית ובמקורות אנרגיה חלופית אחרים. עם זאת, במדינות רבות עדיין משמשת שריפת עץ כצורת חימום.
סכנות הקשורות לאש

השימוש באש גורר אחריו את סכנת השרפות.
אש בלתי מבוקרת יכולה להוות סכנה גדולה לבני אדם ולבעלי חיים ולרכוש.
החום המופק מהאש מפרק את התרכובות הכימיות שמהן מורכב הגוף, ולכן הוא ניזוק כאשר הוא בא במגע עם אש.
חשיפה לאש עשויה לגרום לכוויות, לשאיפת עשן, ואף למוות.
האש יכולה לפגוע גם בצמחים ובמבנים.
סכנת השרפה גדלה כשנבנו ערים גדולות וצפופות. זאת במיוחד עבור בתים העשויים מעץ, אשר האש הייתה עלולה להתפשט בהם במהירות ולגרום נזקים כבדים ברכוש ובנפש.
מקרים מפורסמים בהיסטוריה הם: השרפה הגדולה של רומא, השרפה הגדולה של לונדון, והשרפה הגדולה של שיקגו.
סכנות הקשורות לאש > כיבוי אש

על פי רוב התזת מים על האש היא דרך יעילה לכבות אותה. זאת משום שהמים נוטלים כמויות גדולות של חום וכך מפריעים לתהליך הבערה. כמו כן, הם יוצרים מסך של אדים המונע חמצן מהאש.
אולם לעיתים השימוש במים עלול להזיק. כאשר הלהבות אוחזות ברשת חשמל המים עלולים לגרום לקצר ולהתחשמלות.
במקרים שבהם השימוש במים יחמיר את המצב ניתן להתיז על האש פחמן דו-חמצני על ידי אבקות שמשחררות גז זה, או חומרים יוצרי קצף. עבור שריפות קטנות בהן אפשר להתקרב אל מוקד האש, אמצעי כיבוי יעיל הוא שפיכת חול.
שירותי כבאות והצלה נועדו לעסוק בכיבוי של שרפות.
מכבי אש ממהרים למקום בו פרצה שרפה כדי לנסות לכבותה ולחלץ את בני האדם הנתונים בסכנה.
בבניינים רבים מותקנת מערכת גילוי וכיבוי אש.
הערות שוליים

↑  גם זכר גם נקבה באתר "השפה העברית"
1 2 3 4 5 6 7 8 9  יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.
↑  "Early human fire skills revealed" (באנגלית בריטית). 2004-04-29. נבדק ב-2025-01-08.
↑  יהונתן ברקהיים, איך המדע למד לשחק באש?, במדור "מדע במבט-על" באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 14 בדצמבר 2023
↑  אדמיאל קוסמן ומאשה צור-גלוזמן, סיפור על להבה וחושך, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2010
↑  ספר דברים, פרק ד', פסוק כ"ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533790205171  PLWABN: 9810557942105606  BnF: cb11976113c (data)  GND: 4016969-8  LCCN: sh85048449  NARA: 10636978  NDL: 00563133  NKC: ph115570 
משמאל: להבה על פני כדור הארץ. מימין: להבה בתחנת החלל הבינלאומית
האש בשימוש האדם – נרות בוערים
שימוש באש לצורכי בישול, ציור משנת 1886.
שימוש בפחמים כחומרי בערה
שלט אזהרה על חומר דליק
סכנות הקשורות לאש – ספינה עולה בלהבות, ציור משנת 1897.
המלחמה הקרימינלית בטוליאטי

"סמטת הגיבורים" בבית הקברות בטוליאטי - על שם חברי ארגוני הפשע של טוליאטי שנהרגו במהלך המלחמה הקרימינלית
המלחמה הקרימינלית בטוליאטי (ברוסית: Тольяттинская криминальная война) הייתה המלחמה הקרימינלית הגדולה ביותר ברוסיה המודרנית. המלחמה הייתה בין ארגוני פשע בעיר טוליאטי על השליטה בחברה לייצור כלי רכב אווטוואז. המלחמה התחילה בשנות ה-90 וקיבלה המשך חלקי במאה ה-21. לפי ההערכות הצנועות ביותר נהרגו במלחמה זו כ-500 בני אדם.
רקע

באמצע שנות ה-60, בתקופה של צמיחה כלכלית ועלייה ניכרת בסמכותה של ברית המועצות בזירה הבינלאומית, ממשלת המדינה בראשותו של אלכסיי קוסיגין, קיבלה החלטה לגבי העיר סטברופול, לבנות מפעל לייצור כלי רכב VAZ, הידועים כיום בשם אווטוואז. במשך כמה שנים אוכלוסיית סטברופול גדלה ל-700 אלף איש, והוחלט לשנות את שמה ל-'טוליאטי', לכבוד מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית האיטלקית פלמירו טוליאטי.
בשנות ה-90, דור חדש של עבריינים מקומיים, כמו בשאר המדינה, החל להתקרב לאבטוואז וראה בו ארגון יוצר בעיר שייתן שליטה על העיר כולה. במרדף אחר השליטה באבטוואז במהלך 10 השנים הבאות בטוליאטי, פרצה  מלחמת הדמים הגדולה ביותר בהיסטוריה הקרימינלית של רוסיה המודרנית.
7 פרקים של תוכנית הטלוויזיה רוסיה הקרימינלית מוקדשים למלחמה.
הערות שוליים

↑  http://russian7.ru/post/tolyattinskaya-kriminalnaya-voyna-sa/
↑  https://news.rambler.ru/other/37760837-kriminalnaya-voyna-v-tolyatti-kak-eto-bylo/?updated
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כוכב הכסף

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוג:  עיטור צבאי
 למען:  ”גילויי גבורה בפעולה כנגד האויב של ארצות הברית”
 זכאות:  חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית
 סטטוס:  מוענק
 נוסד:  1932
 הענקות
 הוענק לראשונה:  1932
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  מדליית השירות המצוין, מדליית השירות המצוין של הצי, מדליית השירות המצוין של חיל האוויר, מדליית השירות המצוין של משמר החופים
 עיטור נמוך יותר:  מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה
כוכב הכסף (באנגלית: Silver Star) הוא העיטור הצבאי השלישי בחשיבותו המוענק על גבורה אל מול פני האויב לחבר בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
כוכב הכסף מוענק על גבורה אל מול פני האויב בנסיבות אשר אינן מצדיקות הענקת אחד מצלבי השירות (צלב השירות המצוין, צלב הצי, צלב משמר החופים או צלב חיל האוויר), העיטור השני בחשיבותו, או את מדליית הכבוד, העיטור הגבוה ביותר. את הכוכב ניתן להעניק לכל אדם אשר שירת בכוחות המזוינים והצטיין בשעת קרב באחת משלוש הנסיבות הבאות:
בשעת פעולה אל מול אויב של ארצות הברית
בשעת פעולה צבאית כנגד כוח צבאי זר
בשעת שירות תחת כוח ידידותי זר בשעת פעולה מזוינת כנגד כוח זר בעת שארצות הברית לא הייתה שרויה בסכסוך עמו
בשונה מצלבי השירות, הגבורה אותה נדרש החייל להציג על מנת לזכות בכוכב הכסף נמוכה יותר, והמעוטרים לא צריכים להיות תחת נטל אחריות גבוהה. לרוב טייסי חיל האוויר עומדים בקריטריונים לקבלת הכוכב עם הגיעם לדרגת אייס (לרשותו רשומות חמש הפלות ודאיות) שכן הדבר אומר כי הטייס סיכן את חייו מספר רב של פעמים בתנאי קרב על מנת לנצח את אויבו.
חייל

ערך זה עוסק באיש צבא. אם התכוונתם לכלי שחמט, ראו .
חיילי חי"ר ישראלי, 2023
חיילים אמריקאים בעיראק
חייל הוא כל אדם שהתגייס לשורותיו של צבא של מדינה ריבונית בשירות חובה, בהתנדבות, בשירות קבע או בשירות מילואים.
אפיון

חיילים הם חלק ממבנה היררכי וקפדני הקרוי צבא. במסגרת הצבא, מחולקים החיילים ליחידות שונות, בהן חיל רגלים, חיל הנדסה קרבית, חיל שריון, חיל ים וחיל האוויר.
לא כל החיילים הם לוחמים, על אף שרובם המכריע עוברים במהלך שירותם הכשרה בשימוש בנשק ברמה כזו או אחרת. למעשה בכל צבא רוב החיילים משרתים בתפקידים לא קרביים (כדוגמת תפקידי פקידות, לוגיסטיקה או מחקר ופיתוח), ורק מיעוטם (בערך 25%) קרביים.
החיילים מובחנים מאזרחים במשמעת וההיררכיה הפנימית הנוקשה של הצבא, היכולת של הקצינים להטיל עונשים על החיילים ועוד. אמנם גם בארגונים אחרים קיימים אמצעי משמעת, ובהם פיטורים, אך הצבא יכול להעניש את חייליו בסנקציות פיזיות, במעצר ומאסר בכלא צבאי ובצבאות מסוימים אף בעונש מוות. המשפט הצבאי שונה מהמשפט האזרחי ומחמיר ממנו ועל אכיפתו ממונה משטרה צבאית. החיילים לובשים מדים ועליהם דרגות, סמלים וסימני זיהוי המעידים על שיוכם הארגוני. לרוב, יחידות וחילות שונים מובחנים באמצעות כומתות זהות בצבעים שונים, תגי יחידה וסיכות. לזרועות שונות בצבא ייתכנו מדים בצבע שונה.
חיילים מובחנים זה מזה באמצעות דרגה המסמלת את מיקומם בהיררכיה הצבאית. הדרגות מתחלקות לדרגות חוגרים, דרגות נגדים ודרגות קצינים.
חייל שמשרת שנים רבות בצבא, והתקדם רבות בהיררכיה הצבאית, מכונה איש צבא.
מעמד החייל במשפט הבינלאומי

מעמד החייל במשפט הבינלאומי מוסדר בעיקר באמנות ז'נבה ובפרוטוקולים הנוספים להן. על פי המשפט הבינלאומי ההומניטרי, חיילים המשתייכים לכוחות המזוינים של מדינה נחשבים "לוחמים חוקיים" (Lawful Combatants).
מעמד החייל במשפט הבינלאומי > הגדרת לוחם חוקי

לוחם חוקי הוא אדם המשתייך לכוחות המזוינים של צד לסכסוך מזוין בינלאומי. על פי הפרוטוקול הראשון הנוסף לאמנות ז'נבה משנת 1977, לוחם חוקי חייב לעמוד בתנאים הבאים:
חייל מארינס בעת מלחמת וייטנאם.השתייכות לכוח צבאי מאורגן הכפוף למערכת פיקוד ברורה
נשיאת סימני היכר קבועים וברורים המבדילים אותו מאזרחים
נשיאת נשק בגלוי
פעילות בהתאם לדיני המלחמה
מעמד החייל במשפט הבינלאומי > זכויות וחסינויות

המשפט הבינלאומי מעניק ללוחמים חוקיים מספר זכויות מרכזיות:
חסינות מפני העמדה לדין פלילי בגין פעולות לחימה חוקיות
זכאות למעמד של שבוי מלחמה במקרה של נפילה בשבי
הזכות לטיפול רפואי במקרה של פציעה
הזכות ליחס הומני בהתאם לאמנת ז'נבה השלישית
מעמד החייל במשפט הבינלאומי > חובות ומגבלות

לצד הזכויות, המשפט הבינלאומי מטיל על הלוחם החוקי חובות:
החובה להבחין עצמו מהאוכלוסייה האזרחית
האיסור על פגיעה מכוונת באזרחים
החובה לנהוג בהתאם לעקרונות המשפט הבינלאומי ההומניטרי
החובה להעניק יחס הומני לשבויי מלחמה
מעמד החייל במשפט הבינלאומי > פגיעה

במשפט הבינלאומי ההומניטרי, סוגיית הפגיעה בחיילים מוסדרת באמנות ז'נבה (1949), בתקנות האג (1907) ובפרוטוקול הראשון הנוסף לאמנות ז'נבה (1977). מסגרת משפטית זו מגדירה את התנאים בהם מותרת או אסורה פגיעה בחיילים.
מעמד החייל במשפט הבינלאומי > פגיעה > המשפט הבינלאומי מבחין בין מספר מצבים מרכזיים בהקשר של פגיעה בחיילים

בעת עימות מזוין - חייל המשתתף באופן פעיל בפעולות איבה מהווה מטרה צבאית לגיטימית.
חלק מהמערך הצבאי הפעיל - הדבר נכון גם כאשר הלוחם נמצא בשטח צבאי או בבסיס, גם אם אינו מבצע פעולת לחימה באותו רגע, שכן הוא נחשב חלק מהמערך הצבאי הפעיל.
נמצא במתקן צבאי - חייל לובש מדים ונמצא במתקן צבאי, הוא מהווה מטרה לגיטימית גם אם אינו משתתף באופן ישיר בלחימה באותו רגע. זאת מכיוון שהימצאותו במתקן צבאי בזמן עימות מזוין מסווגת אותו כחלק מהכוח הלוחם. לעומת זאת, חייל הנמצא מחוץ למסגרת צבאית, למשל בחופשה בביתו או בפעילות אזרחית מובהקת, אינו מהווה מטרה לגיטימית באותה עת. סוגיית המדים מהווה מרכיב משמעותי בהגדרת מעמד הלוחם. לוחם במדים מזוהה באופן ברור כחלק מהכוח הלוחם ולכן מהווה מטרה לגיטימית כאשר הוא נמצא בהקשר צבאי. לעומת זאת, לוחם שאינו במדים ואינו מעורב בפעילות צבאית אינו מהווה מטרה לגיטימית, אלא אם כן הוא משתתף באופן ישיר בפעולות איבה.
קרביות החיילים

לא כל החיילים הם לוחמים, רובם הגדול משרת בתפקידים עורפיים ותפקידם לא כולל פעולות קרביות (כגון עובדי רס"ר, פקידים, מזכירות, אנשי חימוש ולוגיסטיקה, טבחים, מתכנתים וכדומה). במהלך הכשרתם החיילים (כולל שאינם לוחמים) רוכשים מיומנות והכשרה צבאית בנושא קליעה וירי, שדאות ומצבי לחימה שונים.
בצה"ל יש חלוקה לשלוש רמות קרביות:
לוחמים - חיילים קרביים, שתפקידם העיקרי לחימה, והם משרתים בחזית.
תומכי לחימה - חיילים שתפקידם העיקרי איננו לחימה, והם משרתים בחזית.
עורפיים ("ג'ובניקים") - חיילים לא קרביים המשרתים בעורף.
טיפוסי חיילים קרביים

חיילים קרביים מתחלקים בדרך כלל לכמה סוגים: כבדים, קלים בינוניים וסדירים לעומת לא סדירים. החלוקה הזאת תקפה הן לפרשים והן לחיל רגלים. מקורה של החלוקה עוד בעת העתיקה והיא קיימת עד עצם היום הזה.
טיפוסי חיילים קרביים > סדירים ולא סדירים

חיילים סדירים הם חיילים שמגויסים מתוקף צו חוקי של המדינה והם משרתים בדרך כלל תקופה מוגדרת היטב בכוחות המזוינים של אותה מדינה. חיילים סדירים מקבלים אימון אחיד וכלי נשקם מסופקים ברוב המקרים על ידי המדינה. החיילים הסדירים הראשונים היו ככל הנראה שומרי ראשם של המלכים בעת העתיקה ושכירי חרב.
חיילים לא סדירים זוכים לרמת חופש גדולה יותר מאשר החיילים הסדירים. בדרך כלל המשמעת ביחידות אלו רופפת יותר ואימונם לקוי בדרך כלל יחסית לכוחות הסדירים. אף שרוב צבאות העולם עברו לחיילים סדירים, יש מקום גם ללוחמים לא סדירים. בכמה וכמה צבאות בעולם מקובל שירות של אנשי מילואים, שמאומנים לתפקיד מסוים ומשוחררים לאזרחות לאחר תום האימון או השירות הסדיר שלהם, ונקראים לשירות רק בעת מלחמה. מודל זה מוזיל את העלות של החזקת החיילים, ומאפשר לצבא לגדול באופן משמעותי בזמן חירום.
בעת העתיקה וימי הביניים החיילים הלא סדירים היו בדרך כלל מיליציה שגויסה מקרב האזרחים. גם בעת החדשה השתמשו בחיילים לא סדירים דוגמת הקוזאקים לביצוע משימות שחיילים סדירים מתקשים בביצוען.
טיפוסי חיילים קרביים > כבדים, בינוניים וקלים

חלוקה נוספת שקיימת לצד החלוקה לסדירים ולא סדירים היא החלוקה לקל וכבד. החלוקה הזאת לא מבטלת את החלוקה הקודמת. ייתכן שגם החיילים הסדירים וגם הלא סדירים יסווגו בתור הכבדים או בתור הקלים. החלוקה הזאת לא קיימת בצבאות מודרניים ונוהגים להפריד רק את החיילים הקלים משאר החיילים שאין להם בדרך כלל שם מיוחד או לעיתים קוראים להם "חיילי קו" כי הם נלחמו במערך קווי במאות ה-17 עד ה-19.
בצבאות מודרניים התיאור של החיילים הקלים מתייחס בדרך כלל לנשק מסייע דוגמת תותחים, מרגמות, רכב קרבי משוריין וכיוצא באלה. פלוגות קלות יהיו חמושות בנשק מסייע במספר קטן יותר יחסית לפלוגות הרגילות. בדרך כלל אלו הפלוגות הניידות בצבא. סיירת מטכ"ל, למשל, היא סוג של יחידה קלה.
המשמעות של "כבד", "בינוני" ו"קל" בצבאות של העולם העתיק וימי הביניים מתייחסת למשקל הציוד. הכוונה בראש ובראשונה לשריון ולסוג השריון. ככלל שהשריון כבד יותר, כך החייל יחשב לכבד יותר. כך חיילים ללא שריון או עם שריון דל יחשבו לקלים ואילו ההופליטים בעלי שריון במשקל של כ-30 ק"ג יסווגו ככבדים.
השריון קבע גם את צורת הלחימה של החייל. חייל בעל שריון כבד איננו נייד כל כך וחשוף מאוד להתקפות של החיילים הקלים, הניידים ממנו. כתוצאה מכך, החיילים הכבדים התקבצו תמיד לגושים גדולים דוגמת הפלנקס או מבנה צפוף אחר. סיבה נוספת לגושים גדולים היא גידול בכושר ההבקעה של החיילים הכבדים: לגוש גדול קל יותר להבקיע את שורות האויב.
טיפוסי חיילים קרביים > מיון לפי צורת לחימה

בימינו ההבדל העיקרי בין החיילים הקרביים היא פלטפורמת הלחימה:
חיל רגלים - לחימה רגלית, רכובה, מוסקת וכבדה באמצעות רכבי שטח, נגמ"שים, רק"ם ועוד. עם זאת החיל מחזיק בפלוגות סיור, ביחידות נ"ט ללחימה נגד טנקים ובלוחמי הנדסה קרבית. חיילי הרגלים זוכים להכשרה צבאית קרבית ברמה הגבוהה ביותר (למעט כוחות מיוחדים).
כוחות מיוחדים וקומנדו המתמחות בלוחמה רגלית ולרוב גם חשאית.
חיל שריון - לחימה באמצעות טנקים.
חיל הנדסה - לחימה באמצעות חבלה והנדסה צבאית תוך כדי לחימה רגלית וממוכנת. חיילי ההנדסה זוכים להכשרה צבאית קרבית ברמה השנייה הגבוהה ביותר וזהה לזו של לוחמי החי"ר ובנוסף מתפקדים כמוהם בלחימה באופן כללי.
חיל תותחנים - לחימה באמצעות ארטילריה כגון תותחים והוביצרים, תותחים מתנייעים ומשגרי רקטות.
חיל אוויר ובו טייסי קרב המפעילים מטוסי קרב ומסוקי קרב.
חיל ים ובו לוחמים המפעילים כלי שיט קרביים כגון אוניות מלחמה, ספינות טילים, צוללות ונושאות מטוסים.
ראו גם

צבא
שימוש צבאי בילדים ובנערים
חיילי חי"ר ירדנים
חייל צבא אוסטרליה באימון, 2011
פסל של הופליט יווני - דוגמה לחייל כבד
IFAB

לוגו הוועדה
IFAB‏ (באנגלית: International Football Association Board, בתרגום חופשי: ועדת הכדורגל הבין־לאומית) היא הגוף האחראי על חוקת משחק הכדורגל.
הוועדה נוסדה בשנת 1886 לאחר אספה במנצ'סטר של נציגי התאחדויות הכדורגל של אנגליה, סקוטלנד, ויילס ואירלנד. האספה כונסה במטרה להנהיג חוקי כדורגל אחידים למשחקים בכל העולם וכן הביאה להתחלתה של תחרות הכדורגל הבין־לאומית הראשונה, אליפות הבית הבריטית.
בשנת 1913 הצטרפה פיפ"א לוועדה וקיבלה שני קולות הצבעה, בנוסף לשמונה קולות ההצבעה שהיו לנציגי הממלכה המאוחדת. ב-1958 הסכימה הוועדה על שיטת ההצבעה הנוכחית שלה, לפיה ארבעה נציגי פיפ"א יחברו לנציג מכל אחת מארבע ההתאחדויות הבריטיות. כל אחד משמונת הנציגים זכאי לקול אחד בלבד. דיוני והחלטות הוועדה חייבים לעבור ברוב של שישה קולות לפחות. בתוך כך, דרושה הסכמתם של נציגי פיפ"א לכל החלטה בוועדה, ומנגד פיפ"א עצמה לא יכולה לשנות את חוקת המשחק ללא אישור של שני נציגים לפחות מההתאחדויות הבריטיות.
הוועדה מתכנסת פעמיים מדי שנה, אחת כדי להחליט על שינויים אפשריים בחוקי המשחק, והשנייה כדי לדון בענייניה הפנימיים. האספה הראשונה נקראת האספה הכללית השנתית (באנגלית AGM, the Annual General Meeting) והשנייה האספה הכלכלית השנתית (באנגלית AFM, the Annual Financial Meeting). ארבעה שבועות לפני התכנסות ה-AGM, ההתאחדויות החברות חייבות לשלוח את הצעותיהן הכתובות למזכיר ההתאחדות המארחת ופיפ"א מדפיסה את רשימת ההצעות, אשר עוברת לעיונן של ההתאחדויות האחרות. ה-AGM מתכנסת בחודש פברואר או מרץ, בעוד ה-AFM מתכנסת בין ספטמבר ואוקטובר.
רוואן עות'מאן

| --- | --- |
 שפות היצירה:  צרפתית, עברית, אנגלית, ערבית 
 
רוואן עות'מאן (בערבית: روان عثمان, ילידת 1983 או 1984) היא אקטיביסטית ילידת סוריה, כיום פליטה בגרמניה המחזיקה באזרחות גרמנית. היא תומכת בנורמליזציה של היחסים בין מדינות ערב וישראל.
ביוגרפיה

עות'מאן נולדה בדמשק . משפחתה אביה היא מוסלמית סונית מדמשק, מתועדת לראשונה ב-1938, בעוד שמשפחת אמה היא מוסלמית שיעית מסוריה. עות'מאן גדלה בבקעת הלבנון, אם כי חזרה לסוריה לאחר שסיימה את התיכון. היא התגוררה גם בסעודיה ובקטר. בשנת 2011, עם פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה, היא עברה לשטרסבורג, צרפת, על מנת לרכוש מיומנויות שישמשו אותה לצורך פתיחת בר יין בדמשק. שם פגשה יהודים בפעם הראשונה בזמן שהתגוררה ברובע היהודי של העיר. המפגשים האלה גרמו לה להטיל ספק בתכנים האנטישמיים שלימדו אותה בילדותה. מאוחר יותר למדה באוניברסיטת היידלברג בגרמניה, שם למדה עברית מודרנית ומדעי היהדות .