stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עד שתקרא לי שוב (שיר של שיר חיימוב)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 3 |  |
הערות שוליים

↑  שיר - Shir, "עד שתקרא לי שוב", באתר Facebook, ‏2019-12-01
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט (1.12.19-7.12.19), באתר MediaForest, ‏2019-12-07
עונת רבייה

פסיון זהוב בחיזור אחרי הנקבה. בעונת הרבייה הזכרים נצבעים בצבעים מרהיבים ומחזרים אחרי נקבות.
לחימות בין הזכרים פורצות בעונת הרבייה. בתמונה זכרי ראמי צבי נלחמים.
עונת רבייה היא תקופה מסוימת בשנה בה מתרחשת הזדווגות. בתקופה זו בעלי החיים בתקופת מיוחמים ומוכנים להביא צאצאים לעולם. בדרך כלל, עונת הרבייה היא התקופה בה התנאים בסביבת המחיה נוחים ומתאימים כמו כמות מספקת של מזון ושתייה וטמפרטורה אופטימלית. לבעלי החיים השונים יש עונות רבייה שונות המושפעות ממספר רב של גורמים כמו משך אור יום וגנטיקה.
באדם, בשונה מיונקים רבים, אין עונת רבייה. בנוסף בפרוקריוטים וחד תאים, כגון חיידק אין עונת רבייה מוגדרת, והרבייה מתרחשת כתהליך מחזורי במשך כל ימות השנה.
פיזיולוגיה

הנקבות בתקופה הזאת נכנסות לשלב הייחום, ומפרסמות זאת בכל מיני אמצעים כמו פרומוני ריח, התנהגות, השמעת קולות ואף שינוי במראה. לזכרים של הרבה מיני בעלי חיים יש דו-צורתיות זוויגית, שמופיעה רק לקראת עונת הרבייה לשם החיזור. קרני האייל למשל צומחות לקראת עונת הרבייה כדי שיוכלו לשמש לו להרשמת הנקבות וללחימה בזכרים אחרים. היות שקרניים אלו מכבידות על האייל, הוא משיר את קרניו בסוף העונה.
עונת רבייה כמבודד טקסונומי

על פי התפיסה הביולוגית של המין של חוקר האבולוציה ארנסט מייר הגדרת המין של יצור נקבע על ידי הרבייה, כלומר היכולת של שני הפריטים להזדווג בתנאים נורמליים ולהעמיד צאצאים פוריים הם הקובעים ששני הפריטים שייך לאותו מין. אחד מהמבודדים הטקסונומיים הוא עונת הרבייה של היצור, אם לשני יצורים יש עונת רבייה שונה הם שייכים לשני מינים שונים, מכיוון שההבדלים בעונת הרבייה מונעים מהם להזדווג.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 1949/1950 בליגה הישראלית בכדורגל

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  28 במאי 1949 – 24 ביוני 1950 (שנה)
 מספר משתתפות:  13
 הזוכה:  מכבי תל אביב
 מספר משחקים:  143
 מספר שערים:  675 (4.72 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל יוסף מרימוביץ' (24 שערים)
 → 1947/19481951/1952 ←
 
עונת 1949/1950 בליגה הישראלית בכדורגל הייתה העונה הראשונה והיחידה של "הליגה הישראלית בכדורגל" במתכונתה המיוחדת במדינת ישראל. זו הייתה העונה הראשונה לאחר הכרזת עצמאות והעונה ה-12 כולל העונות הסדירות (שהגיעו לסיומן) בתקופת המנדט. הליגה הייתה הליגה הבכירה ותחתיה התקיימה הליגה המיוחדת, שכללה 5 אזורים, 9 קבוצות בכל אזור.
העונה החלה ב-28 במאי 1949 והסתיימה ב-24 ביוני 1950. על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים.
תחילה תוכנן שהליגה תכלול 14 קבוצות, כפי שהיה בתקופת המנדט, אולם הפועל הצפון תל אביב לא התייצבה ל-3 משחקים הראשונים ולכן הוצאה מהליגה. בתחילת מרץ 1950 מכבי נס ציונה הפסיקה להתייצב למשחקים ולכן הנקודות שבהן זכתה בוטלו.
בתום העונה סיימה מכבי תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות.
בעונת 1950/1951 המשחקים לא התקיימו. לקראת עונת 1951/1952 הוקמה ליגה א' במתכונת חדשה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 24 | 21 | 1 | 2 | 103 | 18 | 43 |  |
| 2 | הפועל תל אביב | 24 | 17 | 3 | 4 | 59 | 12 | 37 |  |
| 3 | הפועל חיפה | 24 | 16 | 4 | 4 | 53 | 30 | 36 |  |
| 4 | הפועל פתח תקווה | 231 | 15 | 3 | 5 | 63 | 31 | 33 |  |
| 5 | מכבי פתח תקווה | 24 | 13 | 5 | 6 | 84 | 47 | 31 |  |
| 6 | בית"ר תל אביב | 231 | 12 | 2 | 9 | 57 | 41 | 26 |  |
| 7 | מכבי חיפה | 24 | 12 | 1 | 11 | 60 | 49 | 25 |  |
| 8 | מכבי רחובות | 24 | 11 | 2 | 11 | 52 | 41 | 24 |  |
| 9 | מכבי נתניה | 24 | 7 | 3 | 14 | 43 | 73 | 17 |  |
| 10 | הפועל רמת גן | 24 | 8 | 0 | 16 | 47 | 62 | 16 |  |
| 11 | הפועל ראשון לציון | 24 | 6 | 2 | 16 | 27 | 65 | 14 |  |
| 12 | מכבי ראשון לציון | 24 | 3 | 2 | 19 | 20 | 111 | 8 |  |
| 13 | מכבי נס ציונה | 24 | 0 | 0 | 24 | 7 | 95 | 0 | ירדה ליגה |
| 14 | הפועל הצפון תל אביב | - | 0 | 0 | - | 0 | - | 0 | התפרקה |
1. משחק בין הפועל פתח תקווה לבין בית"ר תל אביב בוטל ונקודות לא הוענקו.
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
סלסטין בביארו

סלסטין היסיית' בביארו (באנגלית: Celestine Hycieth Babayaro; נולד ב-29 באוגוסט 1978 בקדונה) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
בביארו פרץ בגיל צעיר במדי אנדרלכט הבלגית, בטרם המשיך לקריירה ארוכה בפרמייר ליג, במדיהן של צ'לסי וניוקאסל. עם נבחרת ניגריה זכה בביארו במדליית זהב אולימפית במסגרת טורניר הכדורגל באולימפיאדת אטלנטה (1996). בהמשך, ייצג את ניגריה בשני טורנירי מונדיאל, בשלושה טורנירי גביע אפריקה לאומות ובטורניר אולימפי נוסף. בסך הכול לזכותו 27 הופעות במדי הנבחרת.
קריירת משחק > אנדרלכט

בביארו החל את דרכו בקבוצת הנוער של פלאטו יונייטד. בגיל 16 בלבד החל את הקריירה הבוגרת, כשחתם באנדרלכט הבלגית. על אף גילו הצעיר, היה בביארו לשחקן הרכב תחת המאמן יוהאן בוסקאמפ, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות בלגיה כבר בעונת הבכורה שלו, עם 22 הופעות ליגה. באותה העונה, במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות, היה בביארו לכדורגלן הצעיר בתולדות המפעל. כמו כן, הוא היה לצעיר ביותר שהורחק בכרטיס אדום במסגרת הטורניר, במשחקה של אנדרלכט מול סטיאווה בוקרשט.
עם פתיחת עונת 1995/1996, זכה בביארו בתואר נוסף עם אנדרלכט, הסופר קאפ הבלגי, לאחר שפתח בהרכב בניצחון 1–2 על קלאב ברוז'. באותה עונה היה בביארו למגן השמאלי הבכיר בהרכב, עם 28 הופעות ליגה, בהן קבע שיא קריירה אישי של חמישה שערים. עם זאת, קבוצתו סיימה את העונה כסגנית האלופה בלבד.
בביארו סיים את דרכו בקבוצה בה פרץ לאחר שלוש עונות, בהן כבש שמונה שערי ליגה ב-75 הופעות.
קריירת משחק > צ'לסי

לקראת עונת 1997/1998 חתם בביארו בצ'לסי האנגלית, לאחר שאותר על ידי הסקאוט לואיס דורקין באפריל 1997. סכום ההעברה הוערך בכ-2.25 מיליון ליש"ט, סכום השיא של צ'לסי לשחקן צעיר באותו הזמן. בביארו ערך את הבכורה תחת רוד חוליט מול סלובן ברטיסלאבה במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע. בדצמבר 1997, במסגרת משחק הפרמייר ליג מול טוטנהאם הוטספר, נפצע בביארו ונאלץ להחמיץ את המשך העונה. בשל כך, החמיץ את הניצחון על מידלסברו בגמר גביע הפוטבול ליג ואת הניצחון על שטוטגרט בגמר גביע המחזיקות. הוא סיים את עונת הבכורה שלו במועדון עם 13 הופעות בלבד, מהן שמונה הופעות ליגה.
תחת המאמן ג'אנלוקה ויאלי, שהחליף את חוליט במהלך העונה החולפת, שב בביארו להיות שחקן משמעותי בקבוצתו כבר בעונה לאחר מכן. הוא פתח בהרכב בניצחון 0–1 על ריאל מדריד במסגרת הסופר קאפ האירופי, וערך 28 הופעות ליגה באותה העונה, בהן כבש שלושה שערים, כאשר קבוצתו סיימה שלישית בטבלה בתום העונה. בעונת 1999/2000 זכה בתואר נוסף עם צ'לסי, גביע ה-FA, כאשר פתח בהרכב הקבוצה בניצחון 0–1 על אסטון וילה במשחק הגמר. כמו כן, היה שותף למסעה המוצלח של הקבוצה במסגרת ליגת האלופות, במהלכו העפילה צ'לסי עד לרבע הגמר והודחה בהארכה מול ברצלונה. בביארו הורחק במהלך ההארכה של משחק הגומלין.
בביארו פתח את עונת 2000/2001 עם זכייה במגן הצדקה, לאחר ניצחון 0–2 על מנצ'סטר יונייטד, בו פתח בהרכבה של צ'לסי. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן הוחלף ויאלי בקלאודיו ראניירי, ותחתיו זכה בביארו לפחות דקות ברוטציה, ובשתי העונות הבאות רשם 37 הופעות ליגה במצטבר, לאחר שהתמודד עם תחרות מצדם של וינסטון בוחארדה וגריים לה סו באותה העמדה. הגעתו של ויין ברידג' לקבוצה לקראת עונת 2003/2004 דחקה את בביארו לספסל, ואת העונה הזו סיים עם שש הופעות ליגה בלבד. עונה לאחר מכן, תחת המאמן ז'וזה מוריניו, שוב מצא עצמו בביארו כשחקן ספסל, ולאחר חצי עונה סיים את דרכו במועדון בתום שבע וחצי עונות, בהן כבש חמישה שערי ליגה ב-132 הופעות.
קריירת משחק > ניוקאסל יונייטד

בינואר 2005 הצטרף בביארו לניוקאסל יונייטד, תחת המאמן גריים סונס. עוד באותו החודש כבש את מה שהיה לשערו היחיד במדי ניוקאסל, בניצחון 1–3 על קובנטרי סיטי במסגרת הגביע. עד לתום העונה שותף בביארו בשבעה משחקי ליגה, וב-13 משחקים בסך הכול. עונת 2005/2006 הייתה לעונת השיא של בביארו בקבוצה, עם 28 הופעות ליגה שסייעו לקבוצתו לסיים במקום השביעי.
בספטמבר 2006, במהלך משחק ליגה מול ליברפול, פגע בביארו בפניו של חלוץ היריבה דירק קאוט. המהלך נעלם מעיניו של שופט המשחק, אך בעקבות צילומי הטלוויזיה הורחק בביארו משלושה משחקים, הודה והתנצל על המעשה. ב-10 בפברואר 2007, לאחר ניצחון 1–2 על ליברפול, חשף גלן רודר, מאמן ניוקאסל, כי 12 שעות לפני המשחק הודיע לו בביארו כי אחיו דייוויד נפטר משחפת, אך ביקש לעלות לשחק על אף האירוע. בביארו הפגין יכולת טובה במשחק, וזכה להערכה רבה מצד המאמן ואוהדי הקבוצה. את העונה סיים בביארו עם 12 הופעות ליגה.
בביארו פתח באופן חלש את עונת 2007/2008. הוא לא שותף כלל בחצי הראשון של העונה, וב-10 בדצמבר 2007 הוחלט על שחרורו מהמועדון תמורת פיצוי. בסך הכול בשלוש שנים במועדון, רשם בביארו 47 הופעות ליגה.
קריירת משחק > לוס אנג'לס גלאקסי

ב-21 בינואר 2008, כחודש לאחר שחרורו מניוקאסל, הצטרף בביארו בהעברה חופשית ללוס אנג'לס גלאקסי מה-MLS, בחוזה לשלוש עונות. בכך, שב לשתף פעולה עם רוד חוליט, המאמן שהחתימו בצ'לסי כעשור קודם לכן.
תוך זמן קצר השתנו פני הדברים. בביארו התאכזב מהתנאים, בייחוד לאור העובדה כי שנה קודם לכן הוחתם דייוויד בקהאם במועדון בסכומים גבוהים. בין היתר, התאכזב בביארו מתנאי הטיסות והלינה, והאכזבה ניכרה ביכולתו באימונים בתקופת משחקי קדם-העונה. ב-3 במרץ, כחודש וחצי לאחר החתמתו, שוחרר בביארו מהמועדון על ידי חוליט והמנהל המקצועי אלכסי לאלאס. הוא שותף ב-45 דקות בלבד במשחקי ההכנה, במהלכן הספיק לספוג כרטיס צהוב ולגרום לפנדל.
מאז שחרורו מהגלאקסי, לא חתם בביארו באף קבוצה. הוא נבחן במדי פורטסמות', אך המאמן הארי רדנאפ ויתר על שירותיו. לבסוף הודיע רשמית על פרישה ביולי 2010, בגיל 32.
קריירת משחק > נבחרת ניגריה

בביארו החל את דרכו הבינלאומית כבר בגילאים הצעירים, וזכה עם ניגריה באליפות העולם עד גיל 17 שנערכה ביפן ב-1993. שנתיים לאחר מכן, ב-10 בנובמבר 1995, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת ניגריה הבוגרת, במסגרת משחק הגומלין מול אוזבקיסטן בגביע אפרו-אסיה לאומות. ניגריה ניצחה 0–1 במשחק, וזכתה בתואר.
בביארו נכלל בסגל של המאמן ז'ו בונפרר לטורניר הכדורגל באולימפיאדת אטלנטה (1996), והיה שם לשחקן מפתח בנבחרת הניגרית. הוא פתח בניצחונות 0–1 על הונגריה ו-0–2 על יפן בשלב הבתים, וזכה למנוחה במשחק השלישי מול ברזיל. הוא שב להרכב וכבש את השער השני בניצחון 0–2 על מקסיקו ברבע הגמר, וכן פתח בניצחון 3–4 בהארכה על ברזיל. במשחק הגמר מול ארגנטינה, כבש בביארו את שער השוויון של ניגריה בדרך לניצחון 2–3 ולזכייה במדליית הזהב. בביארו אף נכלל בנבחרת המצטיינים של הטורניר.
לאחר שחווה פציעה בברכו בדצמבר 1997, הספיק בביארו לשוב בזמן כדי להיכנס לסגל של בורה מילוטינוביץ' למונדיאל 1998 בצרפת. בביארו פתח בהרכב בניצחון המפתיע 2–3 על ספרד עם פתיחת הטורניר, ושמר על מקומו בניצחון 0–1 על בולגריה, שהבטיח לניגרים העפלה משלב הבתים. הוא זכה למנוחה בהפסד 1–3 לפרגוואי, אך על אף ההפסד, עלתה ניגריה לשלב הבא מהמקום הראשון בבית. בביארו שב להרכב בשמינית הגמר, שם נעצרה ניגריה בתבוסת 1–4 לדנמרק.
לאחר שהיה שותף לסגנות של ניגריה בגביע אפריקה לאומות 2000, כשפתח בהפסד לקמרון במשחק הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין, שימש בביארו כקפטן הנבחרת האולימפית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת סידני (2000). ניגריה צלחה את שלב הבתים, אך הודחה ברבע הגמר על ידי צ'ילה.
בשנת 2002 שוב היה שותף לשני טורנירים מרכזיים. הראשון היה טורניר גביע אפריקה לאומות 2002, שם סיימה נבחרתו במקום השלישי, ובהמשך נכלל בסגל של המאמן פסטוס אוניגבינדה לטורניר מונדיאל 2002. לאחר ההצלחה בשלב הבתים ב-1998, הפעם כשלה ניגריה כשסיימה אחרונה בבית, וללא ניצחון. בביארו פתח בהפסדים 0–1 לארגנטינה ו-1–2 לשוודיה, ולא שותף כשניגריה נפרדה בשוויון 0-0 עם אנגליה.
בביארו זומן לסגל הנבחרת לגביע אפריקה לאומות 2004, אך נזרק מהסגל יחד עם יעקובו איגביני ועם ויקטור אגאלי בעקבות בעיות משמעת. על אף שלא פרש רשמית מהמדים הלאומיים, הוא לא שותף עוד במשחקיה של ניגריה. בסך הכול לזכותו 27 הופעות בינלאומיות.
חיים אישיים

אחיו של בביארו, עמנואל, היה גם הוא כדורגלן, ששיחק בעמדת השוער ונכלל אף הוא בסגל המנצח של ניגריה לאולימפיאדת אטלנטה. בין היתר שיחק עמנואל בבשיקטש הטורקית.
בשנת 1999 זוכה בביארו מאשמת תקיפה. בעקבות כך, תבע את עיתון דיילי סטאר הבריטי, שרמז בכותרתו כי בביארו הואשם באונס, וזכה להתנצלות ולפיצויים.
בשנת 2011 הצהיר בביארו על פשיטת רגל.
תארים

אליפות בלגיה: 1994/1995
הסופר קאפ הבלגי: 1995
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1997/1998
הגביע האנגלי: 1999/2000
הסופר קאפ האירופי: 1998
מדליית זהב אולימפית: 1996
גביע העולם עד גיל 17: 1993
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994/1995 | אנדרלכט | בלגיהליגת העל הבלגית | 22 | 0 |
| 1995/1996 | אנדרלכט | בלגיהליגת העל הבלגית | 28 | 5 |
| 1996/1997 | אנדרלכט | בלגיהליגת העל הבלגית | 25 | 3 |
| 1997/1998 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 8 | 0 |
| 1998/1999 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 28 | 3 |
| 1999/2000 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 25 | 0 |
| 2000/2001 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 24 | 0 |
| 2001/2002 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 18 | 0 |
| 2002/2003 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 19 | 1 |
| 2003/2004 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 6 | 1 |
| 2004/2005 | צ'לסי | אנגליהפרמייר ליג | 4 | 0 |
| 2004/2005 | ניוקאסל יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 7 | 0 |
| 2005/2006 | ניוקאסל יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 28 | 0 |
| 2006/2007 | ניוקאסל יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 12 | 0 |
| 2007/2008 | ניוקאסל יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 0 | 0 |
| 2008 | לוס אנג'לס גלאקסי | ארצות הבריתMLS‏ | 0 | 0 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 254 | 13 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ניגריה> שנה | נבחרת ניגריה> הופעות | נבחרת ניגריה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1995 | 1 | 0 |
| 1996 | 1 | 0 |
| 1997 | 4 | 0 |
| 1998 | 5 | 0 |
| 1999 | 2 | 0 |
| 2000 | 7 | 0 |
| 2001 | 2 | 0 |
| 2002 | 4 | 0 |
2003: 0
| 2004 | 1 | 0 |
| סה"כ | 27 | 0 |
עדה אמיכל ייבין

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1931 
 פטירה:  19 באפריל 2021 (בגיל 89) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  זאב ייבין (?–20 בינואר 2015) 
 
עדה אֲמִיכָל יֶיבין (7 באוקטובר 1931 – 19 באפריל 2021) הייתה סופרת ומחזאית ישראלית.
ביוגרפיה

עדה אמיכל ייבין נולדה וגדלה בעין גנים, בתם של רבקה (לבית שצקי-כהן) ופנחס ספקטור. למדה בבית הספר יק"א פיק"א במושבה פתח תקווה ובגימנסיה הרצליה בתל אביב. במלחמת העצמאות, בגיל 16.5 שירתה במטה חטיבת הראל בפלמ"ח, בהפוגה שוחררה לסיים את בחינות הבגרות. כשמונה חודשים שירתה במשטרת ישראל ואחר כך החלה בלימודיה באוניברסיטה העברית בחוגים לספרות עברית והיסטוריה כללית. למדה שנה בבית הספר למשחק שליד תיאטרון הקאמרי. הייתה מורה עד שנישאה.
עדה אמיכל ייבין נישאה לארכאולוג זאב ייבין. נולדו להם שלושה ילדים: מיכל (מורה), אביתר, רב-חובל ומנהל במכון להכשרה ימית, וברק, מוזיקאי, מנהל בית הספר למוזיקה "מוזיקון" וחבר בחמישיית המתכת הישראלית.
מפעלה הספרותי > סיפורת

ספינת השמש - סיפורים לילדים בהוצאת "מחברות לספרות" תשכ"ד 1964.
בארגמן - ביוגרפיה של יאיר שטרן בהוצאת "הדר" תשמ"ו 1986.
חופת אבלים - סיפורים בהוצאת עם עובד, יצא לאור בתשמ"ח 1988. זכה בפרס לסיפור הקצר מטעם ההוצאה על-שם דב גורפונג.
על פעמונים וצרצרים - רומן בהוצאת "ירון גולן" בתשנ"ג 1993. הרקע לספר: הפשיזם באיטליה. סיפור על פעמונר זקן בכפר קטן המציל יהודיה - על היחסים הנרקמים ביניהם עד שהוא מסגיר אותה.
סמבסטיון - אידאולוגיה במבחן תמיד: ביוגרפיה של ד"ר ישראל אלדד. יצא לאור בהוצאת "בית-אל" בתשנ"ה 1995. זוהי ביוגרפיה רוחנית, שעיקרה השקפותיו ומעשיו הפוליטיים-התרבותיים.
המלך המשוגע - רומן היסטורי לבני הנעורים. העלילה מתרקמת על רקע גזירות אנטיוכוס הרביעי ועל רקע הקרבות של יהודה המקבי. יצא בהוצאת "ירון גולן" בשנת תשנ"ה 1995.
האפוקליפסה יצאה לדרך - הספר זכה בפרס ירושלים בשנת תשנ"ה. יצא לאור בהוצאת כרמל בשנת תשנ"ח 1997. העלילה מתרחשת בעיר לייפציג במשך כעשרה ימים עד ליל הבדולח בנובמבר 1938. בסיפורו של גיבור הספר, זיגפריד באואר יש משום פרפרזה על המאבק הניטש בין פאוסט למפיסטו. זיגפריד מתענה בשאלה, האם הוא מוכן בכל תנאי לשלם לפרנץ חברו, ראש הגסטאפו בעיר את המחיר להצלתו.
עין-גנים: סיפורו של מושב הפועלים הראשון בארץ-ישראל - הספר יצא לאור בהוצאת יד בן-צבי בשנת תשס"ו 2005. ביומן בדוי שכתב אבי המחברת, איש העלייה השנייה, שהיה מראשוני עין גנים נפרשת פיסת היסטוריה של תולדות היישוב בטרם קמה המדינה. היומן משתרע משנת 1907 ועד פרוץ המלחמה ב-1939.
געגועים - יצא לאור בהוצאת סטימצקי 2011. מונולוג של אישה כבת חמישים, דור שני לשואה, זמרת במקצועה, אשר שוכרת חדר שבו היא יושבת פעם בשבוע ומדברת אל דמות ערטילאית של פסיכולוג, שיושב מולה ומשמש לה משוב של רוח תזזית המגרה ומעוררת את זרם תודעתה המפוצלת בין זיכרונות אמיתיים ומדומים.
כמו שאלה פתוחה - הוצאת עולם חדש, 2016
וחי אדם והלך - הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2018
בין הזמנים, הוצאת פרדס, 2019
מפעלה הספרותי > מחזות ותסכיתים

בפרדס נפל תפוח - זכה בפרס מטעם רשות השידור בשנת 1966 תשכ"ו, שודר פעמים מספר.
הורדוס האדומי - קיבל פרס מטעם המועצה הציבורית לתרבות ולאמנות בשנת 1966 תשכ"ו - המועצה גם הוציאה לאור את המחזה בחוברת בשנת תשכ"ט. המחזה הוצא גם לאור בכתב עת לאמנות התיאטרון "במה" בשנת 1967, מס 32, 33. המחזה מתאר את הקונפליקט בין בית חשמונאי להורדוס. היינו, חדירת הציוויליזציה הרומית לחיי היהודים בארץ-ישראל והמאבק לשמירה על הזהות היהודית.
בשנות השישים לפני תחילת שידור הטלוויזיה ניתנו לתלמידי בתי-הספר תסכיתי השלמה בנושאים יהודיים והיסטוריים. המחברת כתבה תסכיתים רבים, ביניהם: "מיטב החלום אמיתו" - על משה מונטיפיורי. - "הצלת יהודי דנמרק" - "הבעל שם טוב" - "מלחמת האזרחים בספרד".
חיה אחת ברקיע - מחזה שמבוסס על מדרש תנחומא המספר על אישה קטלנית שחתניה מתים מיד לאחר חופתם. בחור רביעי נאבק עם מלאך המוות ומציל את נישואיהם. המחזה הוצג כעבודת גמר בתום השנה השלישית על ידי תלמידי בית הספר למשחק של ניסן נתיב ב-1972, לאחר מכן הוא עובד לתסכית בשם הזה וחוברה לו מוזיקה מקורית על ידי ריצ'רד פרבר. התסכית הושמע רק אחרי מלחמת יום הכיפורים ב-1973, כיוון שהשחקן הראשי בו היה עידו מוסינזון, שנפל במלחמה והיה זה תפקידו האחרון.
טמא עד הערב - תורגם לאנגלית והופץ על ידי הסוכנות היהודית בשנת 1974 בשם Impure until the Night. גיבור המחזה דניאל חוזר לאירופה אחרי המלחמה לחפש פרה אדומה, היינו לעשות אקט היטהרות של המתים במקום לנקום את נקמתם. מכיוון שמעשהו עומד בסתירה לציווי ההלכה היהודית, שההיטהרות חייבת להיעשות רק בבית המקדש - כישלונו מוכתב מראש והוא נרצח.
בין השמשות - מחזה על-פי הסיפור על יוסף דלה רנייה, מקובל בצפת, שרצה להחיש את בוא הגאולה על ידי התחברותו לסיטרא אחרא. המחזה הוצג בעברית בשנת 1975 בתיאטרון "לה מאמא" בניו יורק כעבודת גמר של סטודנטים ישראליים בפקולטה לתיאטרון באוניברסיטת ניו יורק.
פן אישן המוות - פסוק הלקוח מ"קריאת שמע על המיטה". המחזה נכתב בהשראת סיפורו של ש"י עגנון: האדונית והרוכל - ובשם הזה גם הוצג ב-30 בדצמבר 1984 בתיאטרון חיפה. סיפור העם על אישה ערפדית המוצצת דמם של גברים, רווח שנים רבות באירופה ושימש כר נרחב לדמיונם של סופרים ומשוררים. עגנון יצק תוכן חדש באגדה כשהעמיד מול האישה הערפדית הפגנית את היהודי התמים. המחזה "פן אישן המוות" נכתב בלשונה של אמיכל, כשהיא מרחיבה ומחדדת את הקונפליקט בין היהדות לנצרות, שנותר בה (כך לפי המתואר בסיפור) הרבה מן הפגניות.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "פנחס ספקטור", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4315.
↑  פנחס גינוסר, על יאיר בחייו ובמותו, מעריב, 2 במאי 1986.
↑   תמר רותם, מדוע "בין הזמנים" הוא ספר שקורס אל תוך עצמו?, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2021
↑  מחזה זה מוזכר בספרו של בן-עמי פיינגולד בשם "השואה בדרמה העברית", עמ' 58–70.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289106805171  BnF: cb155145008 (data)  ISNI: 0000 0000 6661 644X  LCCN: nr88007260  NLA: 35671857  NTA: 130735280  SUDOC: 074633406  VIAF: 32303155   WorldCat (עם VIAF): 32303155
פאבו טלוולה

| --- | --- |

פאבו טולוולה
 לידה:  19 בינואר 1897 רוסיה ונטה, הדוכסות הגדולה של פינלנד
 פטירה:  30 בספטמבר 1973  (בגיל 76) פינלנד הלסינקי, אוסימה, פינלנד
 מדינה:  פינלנד 
 כינוי:  מפקד כוח T
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית צבא הקיסרות הגרמנית פינלנד צבא פינלנד
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הפלישה הפינית לרוסיה במלחמת ההמשך
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הפינית מלחמת העולם השנייה (מלחמת החורף, מלחמת ההמשך)
 עיטורים
  צלב מנרהיים   הצלב הגרמני בזהב
 תפקידים אזרחיים
 נציג פינלנד למשא ומתן עם גרמניה הנאצית
 
פאבו טלוולה (בפינית: Paavo Talvela;‏ 19 בינואר 1897 – 30 בספטמבר 1973) היה גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

טולוולה נולד בוונטה שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). כמו צעירים פינים רבים שרצו לשים קץ לשלטון הדיכוי הרוסי, הוא התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית, ולחם לצד גרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, אז רכש ידע צבאי בסיסי. לאחר שפינלנד זכתה בעצמאות חזר אליה התגייס לתנועת "המשמרות הלבנים" ולקח חלק במלחמת האזרחים הפינית. הוא נודע כמפקד נועז, מעולה בהתקפה אך חסר משמעת מעט. הוא הרשים את מפקד הצבא הברון קארל גוסטף אמיל מנרהיים וב-1939 כבר היה קולונל.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

הוא השתתף במלחמת החורף, ובמהלכה זכו חייליו לפרסום כ-"כוח T". בקרב טולוואיירווי (שהיה למעשה הקרב הגדול הראשון במלחמה זו) ביחד עם אארו פאיארי השמיד טלוולה שתי דיוויזיות רוסיות מהארמייה השמינית. לאחר הקרב הועלה לדרגת גנרל-מיור.
שיטתו של טלוולה בקרבות זכתה לכינוי "מוטי". במסגרת שיטה זו היו הפינים מאתרים יחידות רוסיות שהתרחקו ואז נפטרים מהן בתנאים שלהם. מפקדים פינים נוספים עשו שימוש בטקטיקה זו ביניהם היילמאר סילאסוואו, ווולדמאר הגלונד. טלוולה המשיך להילחם באזור אגם לדוגה עד חתימת חוזה השלום ב-1940. לאחר מכן חזר לחיים אזרחיים ויצא למספר משלחות לגרמניה הנאצית בשם פינלנד.
עם התחלת מלחמת ההמשך חזר טלוולה לצבא, קודם לדרגת גנרל, והיה חוד החנית של הפלישה הפינית לשטחי רוסיה. הוא מוטט לחלוטין את הארמייה השביעית הרוסית וחזר לגבולות הפיניים שלפני מלחמת החורף. מכל המצביאים הפיניים במלחמה זו טלוולה הגיע למרחק הגדול מכולם, והקים ראש גשר על נהר הסוויר. אולם במאי 1942 הותקף ונאלץ לנטוש אותו. במהלך המלחמה זכה בצלב מנרהיים. בינואר נשלח טלוולה כדי לייצג את פינלנד במשא ומתן עם גרמניה. הוא נפגש עם אדולף היטלר ושוחח עמו בערך שעה, הוא עתיד להיפגש עם היטלר עוד פעמיים בחייו. אולם המשימה הדיפלומטית הוגיעה אותו ולבקשתו הוא הוחזר לחזית. בשנת 1944 כשהיחסים בין גרמניה לפינלנד הורעו, הציע ראש האס אס היינריך הימלר לטלוולה להיות ראש הסיעה הגרמנית בפינלנד, אולם טלוולה סרב.
ביוגרפיה > אחריתו

הוא מת בהלסינקי בשנת 1973. אשתו מתה בשנת 1989. בחייו הוא פרסם ספר בן שני כרכים בשם "Sotilaan elämä – muistelmat" ("חיים של חייל"), המבוסס על זכרונותיו.
הערות שוליים

↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 196.
↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 212.
↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 217.
↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 220.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1200520815  ISNI: 0000 0000 2141 895X  LCCN: n00085721  VIAF: 50459293   WorldCat (עם VIAF): 50459293
עונת 1948/1949 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  21 באוגוסט 1948 – 7 במאי 1949 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  פורטסמות'
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1303 (2.82 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (25) וילי מויר (בולטון וונדררס)
 → 1947/19481949/1950 ←
 
עונת 1948/1949 הייתה העונה ה-50 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-21 באוגוסט 1948 והסתיימה ב-7 במאי 1949. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. בירמינגהאם סיטי וניוקאסל יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
פורטסמות' זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו פרסטון נורת' אנד ושפילד יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו פולהאם ווסט ברומיץ' אלביון.
כדורגלנים מצטיינים

וילי מויר מבולטון וונדררס כבש 25 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
ג'וני קארי ממנצ'סטר יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.