וב 2.0
ישומי וב 2.0 עיקריים > מאפיינים טכנולוגיים

ההגדרה המעשית של המונח מתייחסת ברוב המקרים לשורה של יישומים וטכנולוגיות שבהם נעשה שימוש בתחילת המאה ה-21, שהמכנה המשותף שלהם הוא הניסיון לחרוג מן הדגם הקודם של גלישה באינטרנט, שאופיין בעיון פסיבי בעמודים שתוכנם סטטי, לדגם שבו הגולש הבודד יכול להגיב, להשתתף, לשתף וליצור בעצמו תכנים שישמשו גולשים אחרים.
חלק מאותם 7 קריטריונים שהגדיר או'ריילי, כמו הרשת כפלטפורמה, חוויית משתמש עשירה, הפעלת היישום על גבי יותר ממכשיר אחד וכדומה. ברשת, והפעלת היישומים נעשית בתוך חלון הדפדפן המותקן במחשב, כאשר היישום עצמו מתקשר דרך רשת האינטרנט עם השרתים של אותו מפעיל שירות, באים לידי ביטוי בטכנולוגיות המאפשרות יצירת יישומים הדומים בדרך פעולתם להפעלת תוכנה על גבי המחשב מכונים Rich Internet Application ‏(RIA)‏.
AJAX – אחת הבעיות של דפי אינטרנט הבנויים באמצעות HTML (השפה הבסיסית והנפוצה ביותר בה בונים דפי אינטרנט) הוא הצורך לטעון אותם מחדש בכל פעם שהמשתמש מבצע פעולה כלשהי בהם. אוסף הטכנולוגיות ושפות התכנות Asynchronous Javascript ו-XML, אשר הוצגו יחדיו ב-2005, ואשר מכונות בשם AJAX, פועלות כך שרק כמות קטנה של מידע מעוברת בין הדפדפן של המשתמש לבין השרת לאחר שהדף נטען לראשונה. כך ניתן לשנות את התוכן המוצג בזמן אמת ולהקנות חוויית שימוש הדומה לזו של מחשב אישי. יישומי אינטרנט רבים, כמו שירות הדואר האלקטרוני Gmail ו-Facebook פועלים באמצעות טכנולוגיות אלו.
שימוש במודלי תכנות קלי משקל - כבסיס לאפליקציות של וב 2.0 הוא גם מקור לוויכוח מכיוון שהגמישות הקיימת במודלים אלו עומדת בניגוד למה שדרוש כדי לייצר יישומי רשת מסובכים יותר. הדיון בנושא עוסק הן בסגנון התכנון והן בטכנולוגיות עצמן. בין הטכנולוגיות המשמשות במודל קל משקל ניתן למצוא את Perl, פייתון, PHP ו-Ruby וכן טכנולוגיות כמו RSS, Atom (שהיא למעשה מקבילה ביכולות שלה ל-RSS) ו-JSON, ו-REST.
Microformat – הכוונה לפרטי מידע סמנטיים מובנים המשולבים בתוך דפי אינטרנט אשר אינם מוצגים במהלך הגלישה באתר. אך יישומים אחרים, כמו מנועי חיפוש, יכולים לאתר מידע זה ולעשות בו שימוש. דוגמה לכך היא המיקרו פורמט hCard המכיל מידע אישי או ארגוני ליצירת קשר, בדומה לכרטיס ביקור. מכיוון שהמידע המצוי במיקרו פורמט הוא מובנה, ניתן לנתח אותו מבחינה סמנטית (להבין את הקשרו) ולעשות בו שימוש בצורה אוטומטית, למשל על ידי הוספתו לפנקס הכתובת בתוכנת הדואר האלקטרוני. בעתיד הקרוב, דפדפנים יזהו מידע זה באופן אוטומטי ויאפשרו לשלוח אותו בלחיצת כפתור לכל יישום אינטרנט או תוכנה המותקנת במחשב ואשר יודעת להשתמש בו. הביקורת כלפי השימוש במיקרו פורמטים היא סביב השאלה האם הם תורמים או פוגמים בהפיכת האינטרנט לרשת הסמנטית (ראו הרשת הסמנטית – וב 3.0).
Open APIs – כדי לאפשר למתכנתים לעשות שימוש בפונקציונליות של יישום כלשהו, בונים היוצרים שלו מנגנון בשם Application Programming Interface, המאפשר לעשות זאת ללא צורך בהכרה וגישה לקוד של אותו יישום, ובכך הם אפשרו בעידן הווב 2.0 ליצור בקלות ובמהירות Mashups. במקרה של Open API, המתכנת אינו נדרש לשלם לבעלי השירות המקורי עבור רישיון שימוש או תמלוגים. בין הדוגמאות הבולטות לכך הוא ה-Open API של שירות המפות של גוגל המאפשר לשלב אותו בקלות בכל אתר וכן להציג על גבי המפות מידע ממקורות אחרים. בהקשר לטכנולוגיה זו, קיים דיון האם על התוכנה עצמה להיות פתוחה לשימוש הרחב, או שמא המידע הכלול באותה תוכנה צריך להיות פתוח לשימוש, ולאפשר לכל משתמש לעבור עם המידע משירות אחד לאחר.
סינדיקציה של מידע – טכנולוגיות המאפשרות להפיץ מידע ו/או עדכונים אודות פרסום תוכן חדש באתר, ללא צורך בגלישה אל האתר עצמו. המידע מהאתר, שיכול לכלול כותרת ידיעה, תקציר, קישור או הפריט כולו, נאסף אל תוך ערוץ (Feed) שאת תוכנו יודעת לקרוא תוכנה מיוחדת המותקנת במחשב, או יישום באינטרנט המכונה Aggregator או Feed Reader. המשתמש בוחר לאיזה ערוצים הוא רוצה להירשם, על ידי שימוש בקישורים שמספק האתר אליו הוא נרשם, והתוכנה תבדוק אחר שינויים בערוץ ותעדכן את המשתמש בהתאם. ישנן שתי טכנולוגיות נפוצות לסינדיקציה, הראשונה היא RSS מ-2002 הקיימת במספר גרסאות שונות וטכנולוגיית ה-Atom מ-2003.