stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוקראינה באירוויזיון 2023
רקע

קדם לאירוויזיון 2023, אוקראינה השתתפה בתחרות שבע עשרה פעמים, מאז הופעת הבכורה שלה ב-2003, והגיעה למקום הראשון שלוש הפעמיים: באירוויזיון 2004 עם השיר "Wild Dances" של רוסלנה ליז'יצ'קו, באירוויזיון 2016 עם השיר "1944" של ג'מאלה ובאירוויזיון 2022 עם "Stefania" של קאלוש. עם החלת שיטת חצאי הגמר באירוויזיון בשנת 2004, אוקראינה היא המדינה היחידה שהצליחה להעפיל לגמר בכל התחרויות בהן השתתפה. היא הגיעה למקום השני פעמיים גם כן, בשנים 2007 ו-2008. התוצאה הנמוכה ביותר אליה הגיעה היא המקום ה-24, אליו הגיעה באירוויזיון 2017 עם השיר "Time". באירוויזיון 2021 הלהקה האוקראינית גו איי הגיעה למקום החמישי, עם השיר "Shum".
חברת השידור הציבורי הלאומית של אוקראינה (UA:PBC) משדרת בקביעות את האירוע לבחירת הנציג והשיר לאירוויזיון. בעבר נוסתה גם שיטת הבחירה הפנימית, בה הנציג והשיר נבחרו על ידי ועדה פנימית. בין השנים 2016–2020 היא הפיקה קדם ייעודי לכך בשיתוף עם ערוץ STB. בשנת 2022 בחרה רשות השידור לארגן את הקדם לבדה, אך בשנת 2023 חזרה לשיתוף הפעולה עם STB.‏
לאחר זכייתה של אוקראינה באירוויזיון 2022 ניתנה לה הזכות לארח את המהדורה הבאה של התחרות בשטחה. אולם מאוחר קבע איגוד השידור האירופי כי בשל חששות ביטחוניות שנבעו מהפלישה הרוסית לאוקראינה, אירוויזיון 2023 יתקיים במדינה אחרת. לאחר מכן החלו שיחות עם נציגי הממלכה המאוחדת וספרד, שהגיעו למקום השני והשלישי בהתאמה באירוויזיון 2022, בנוגע לאירוח התחרות. ב-25 ביולי אושר באופן רשמי כי אירוויזיון 2023 יתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת, עם הטמעה של אלמנטים אוקראיניים בהפקת האירוע. כמו כן, ניתנה לאוקראינה הזכות להיות חלק משש המדינות הגדולות שמעפילות לגמר באופן אוטומטי.
לפני האירוויזיון

"וידביר 2023" הייתה המהדורה השביעית של הקדם הלאומי של אוקראינה לאירוויזיון. התחרות התקיימה בתחנת המטרו "Maidan Nezalezhnosti" בקייב ב-17 בדצמבר 2022. את האירוע הנחו טימור מירושניצ'נקו, קטרינה פבלנקו וזלאטה אוגנביץ', ושודרה ב-Suspilne Kultura, ברדיו ובאתר האירוויזיון של UA:PBC.‏
בחירת הנציג האוקראיני התפרסה על פני שלושה שלבים עיקריים. בשלב הראשון, הייתה לאמנים ולכותבי שירים הזדמנות להגיש את מועמדותם להתמודדות בקדם הארצי באמצעות טופס מקוון. שלושים ושש אמנים העפילו לשלב הבא, שם הם נפגשו עם מפיקים מוזיקליים לאודישן קצר בתאריכים שנקבעו מראש. מתוכם נבחרו עשרה מועמדים, שנחשפו ב-17 בנובמבר, להתמודדות ב"וידביר 2023" ב-17 בדצמבר. זהות הזוכה נבחרה באמצעות שילוב של קולות השופטים והצבעות הקהל ביחס שווה של 50/50. הקהל היה רשאי להצביע למועמד האהוב ביותר באמצעות יישומון בשם "Diia".‏ כל מערכת הצבעה העניקה 1–10 נקודות בהתאם לדירוג שלה, כך שהמקום העשירי והאחרון קיבל נקודה אחת ואילו המועמד האהוב ביותר קיבל את עשר נקודות. במקרה של שוויון הוחלט לתת העדפה להצבעות הקהל.
חבר השופטים של "וידביר 2023" נבחר באמצעות הצבעה מקוונת ביישומון Diia. הוצגו לציבור תשעה שופטים פוטנציאליים, ומתוכם נבחרו שלושה. ההצבעה הייתה פתוחה לאזרחי אוקראינה מ-31 באוקטובר עד 7 בנובמבר. המועמדים היו: ג'מאלה, זוכת אירוויזיון 2016; קטרינה פאבלנקו, נציגת אוקראינה לאירוויזיון 2020 שבוטל ולאירוויזיון 2021 כחלק מההרכב גו איי; קונסטנטין טומילצ'נקו, מפיק מוזיקלי שעיצב את הופעותיה של אוקראינה באירוויזיון בשנים 2016, 2018 ו-2021; מיכאילו כומה, סולן ומייסד להקת Dzidzio; טאראס טופוליה, חברה בלהקת Antytila; טינה קרול, נציגת אוקראינה באירוויזיון 2006; ואלרי חרצ'ישין, מפיק מוזיקלי ושחקן טלוויזיה; יוליה סאנינה, חברת להקת הרוק ההארדקיס וזלטה אוגנביץ', נציגת אוקראינה באירוויזיון 2013. התקבלו בסך הכל 505,536, ושלושת השופטים המובילים היו: טאראס טופוליה (88,023 קולות), ג'מאלה (79,399 קולות) ויוליה סאנינה (79,346 קולות).
לפני האירוויזיון > המשתתפים בקדם

רק אמנים שלא הופיעו באירועים שאורגנו ונערכו בשטחה של "המדינה התוקפת" (כך כונתה רוסיה בתקנון הווידביר) או לא נכנסו לשטחי חצי האי קרים מהצד הרוסי מאז 2014 הורשו להגיש את מועמדותם. כמו כן, שירים שבוצעו ב"שפת המדינה התוקפת" (קרי, רוסית) נאסרו. המוזיקאי דמיטרו שורוב, שמונה למפיקה של התחרות, סקר את 384 המועמדויות שקיבל, ובחר מתוכן 36 אמנים, שנחשפו ב-27 באוקטובר. ב-12 בנובמבר פרש לו באסון. מאוחר יותר נערכו אודישנים סודיים בקייב, ורשימת המתמודדים צומצמה לעשרה.
מקום ראשון
מקום שני
מקום שלישי
| אמן | שיר | כותבים |
| --- | --- | --- |
| 2 טואן | "Kvitka" ‏(Квiтка) | מיקולה חאבריש, אולכסנדר דובינה, איהור איוואנוביץ', אנטון ימיליאנוב, איוואן איסטב |
| אנג'לינה | "Stronger" | אנדרז ורטוב, אנג'לינה טרניקובה |
| דמצ'וק | "Alive" | וסיל דמצ'וק, יבגני בארדצ'נקו, טומאש לוקאץ', נאזר טומניק |
| פינקה | "Dovbush" ‏(Довбуш) | אירנה ויהובאנטס |
| ג'רי הייל | "When God Shut the Door" | יאנה שמאיבה, דימיק וילסון, איוואן קלימנקו, אולכסנדר פרישליאק, סטאס צ'ורני |
| קרוט | "Kolyskova" ‏(Колискова) | מרינה קרוט, גרדה סוניאש |
| מויסיי | "I'm Not Alone" | מויסיי בונדארנקו |
| אוי סאונד סיסטם | "Oy, tuzhu" ‏(Ой, тужу) | טארס הלנביץ', ויקטוריה רודקו, תאדור |
| טמבר בלאנש | "Ya vdoma" ‏(Я вдома) | אולכסנדרה הנפולסקה, ולאדיסלאב לאהודה, אולכסנדר מוסביץ' |
| טבורצ'י | "Heart of Steel" | אנדרו הוצוליאק, ג'פרי קני |
לפני האירוויזיון > גמר

הגמר התקיים ב-17 בדצמבר 2022. עשרה מועמדים התחרו, והזוכה, "Heart of Steel" של טבורצ'י, נבחר באמצעות שילוב של הצבעות הקהל וקולות חבר השופטים. בעת פתיחת הקווים להצבעה הטלפונית שודר סרט תיעודי בן שעה בשם Kalush Orchestra, abo yak my perestaly khvylyuvatysya ta vyhraly Yevrobachennya pid chas viyny ("קאלוש אורצסטרה, או איך שהפסקנו לדאוג וזכינו באירוויזיון במקביל למלחמה") על זכייתה של להקת קאלוש באירוויזיון 2022. במהלך המשדר הופיעו ג'מאלה, ורקה סרדוצ'קה וזלטה דזיונקה.
| סדר | אמן | שיר | שופטים | קהל> הצבעות | קהל> נקודות | סך הכל | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מויסיי | "I'm Not Alone" | 1 | 5,393 | 6 | 7 | 7 |
| 2 | אוי סאונד סיסטם | "Oy, tuzhu" | 5 | 2,496 | 2 | 7 | 8 |
| 3 | דמצ'וק | "Alive" | 7 | 3,936 | 4 | 11 | 5 |
| 4 | ג'רי הייל | "When God Shut the Door" | 8 | 45,657 | 9 | 17 | 3 |
| 5 | פינקה | "Dovbush" | 6 | 11,109 | 7 | 13 | 4 |
| 6 | קרוט | "Kolyskova" | 10 | 33,614 | 8 | 18 | 2 |
| 7 | טמבר בלאנש | "Ya vdoma" | 2 | 3,411 | 3 | 5 | 9 |
| 8 | אנג'לינה | "Stronger" | 3 | 2,424 | 1 | 4 | 10 |
| 9 | 2 טואן | "Kvitka" | 4 | 4,681 | 5 | 9 | 6 |
| 10 | טבורצ'י | "Heart of Steel" | 9 | 54,041 | 10 | 19 | 1 |
לפני האירוויזיון > גמר > מחלוקת

שלושה ימים לאחר הגמר הארצי חשפה רשות השידור האוקראינית כי קרוט, המתמודדת שהגיעה למקום השני, ערערה על ניצחונם של טבורצ'י, בטענה שהם השתמשו בקול ליווי אסור במהלך שירם (קולו של הסולן נשמע פעמיים בהופעה החיה). דמיטרו שורוב, המפיק של האירוע, סקר את הופעת הצמד פעם נוספת והצהיר כי הוא אינו מאמין שהייתה אי-עמידה בכללי הקדם מצדם. הוא ציין כי ייתכן שמדובר בטעות טכנית קלה, בשל תנאי ההפקה הקשים במקום סודי. כמו כן, הוגשה תלונה על כך ש-"Heart of Steel" הופץ על ידי חברת התקליטים הרוסית "בליב מיוזיק". אולם לבסוף תלונה זו נגנזה עקב חוסר ראיות.
באירוויזיון

המהדורה ה-67 של האירוויזיון תתקיים בליברפול, הממלכה המאוחדת ותורכב משני חצאי גמר ב-9 במאי וב-11 במאי ומגמר ב-13 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. על-אף שאוקראינה איננה יכולה לארח את התחרות בשטחה בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה, היא מעפילה לגמר באופן אוטומטי. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע על ידי מפיקי התחרות. אוקראינה הופיעה כמדינה ה-19.
במופע הגמר, בתום הקראת הניקוד שהעניקו צוותי השופטים, דורג השיר במקום ה-15, עם 54 נקודות. בהצבעת הקהל הוא דורג במקום הרביעי, עם 189 נקודות. כך, בתום הקראת הניקוד מהצבעות הקהל בבית, שהתווסף לניקוד מהשופטים, סיים השיר במקום השישי, כשבסך הכל זכה ב-243 נקודות.
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי אוקראינה > חצי הגמר

| קהל> ציון | קהל> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  פולין
10 נקודות:  ליטא
8 נקודות:  אסטוניה
7 נקודות:  אוסטרליה
6 נקודות:  סלובניה
5 נקודות:  אוסטריה
4 נקודות:  קפריסין
3 נקודות:  ארמניה
2 נקודות:  גאורגיה
נקודה אחת:  בלגיה
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > הצבעה > נקודות שהוענקו על ידי אוקראינה > תוצאות הצבעה מפורטות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| סדר | מדינה | קהל | קהל |
| סדר | מדינה | דירוג | נקודות |
| 01 |  דנמרק | 15 |  |
| 02 |  ארמניה | 8 | 3 |
| 03 |  רומניה | 13 |  |
| 04 |  אסטוניה | 3 | 8 |
| 05 |  בלגיה | 10 | 1 |
| 06 |  קפריסין | 7 | 4 |
| 07 |  איסלנד | 11 |  |
| 08 |  יוון | 14 |  |
| 09 |  פולין | 1 | 12 |
| 10 |  סלובניה | 5 | 6 |
| 11 |  גאורגיה | 9 | 2 |
| 12 |  סן מרינו | 16 |  |
| 13 |  אוסטריה | 6 | 5 |
| 14 |  אלבניה | 12 |  |
| 15 |  ליטא | 2 | 10 |
| 16 |  אוסטרליה | 4 | 7 |

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| סדר | מדינה | שופטים | שופטים | שופטים | שופטים | שופטים | שופטים | שופטים | קהל | קהל |
| סדר | מדינה | שופט 1 | שופט 2 | שופט 3 | שופט 4 | שופט 5 | דירוג | נקודות | דירוג | נקודות |
| 01 |  אוסטריה | 17 | 10 | 7 | 11 | 14 | 13 |  | 21 |  |
| 02 |  פורטוגל | 16 | 20 | 9 | 10 | 17 | 14 |  | 22 |  |
| 03 |  שווייץ | 6 | 15 | 11 | 12 | 9 | 12 |  | 17 |  |
| 04 |  פולין | 10 | 5 | 4 | 3 | 2 | 5 | 6 | 1 | 12 |
| 05 |  סרביה | 22 | 24 | 24 | 23 | 23 | 24 |  | 23 |  |
| 06 |  צרפת | 14 | 9 | 12 | 22 | 18 | 15 |  | 12 |  |
| 07 |  קפריסין | 19 | 18 | 17 | 14 | 13 | 19 |  | 16 |  |
| 08 |  ספרד | 15 | 17 | 16 | 2 | 19 | 11 |  | 24 |  |
| 09 |  שוודיה | 1 | 7 | 2 | 1 | 6 | 1 | 12 | 8 | 3 |
| 10 |  אלבניה | 23 | 25 | 20 | 15 | 20 | 23 |  | 25 |  |
| 11 |  איטליה | 4 | 13 | 10 | 16 | 10 | 9 | 2 | 19 |  |
| 12 |  אסטוניה | 12 | 4 | 6 | 9 | 5 | 6 | 5 | 11 |  |
| 13 |  פינלנד | 13 | 14 | 21 | 18 | 21 | 20 |  | 2 | 10 |
| 14 |  צ'כיה | 2 | 2 | 5 | 7 | 3 | 4 | 7 | 9 | 2 |
| 15 |  אוסטרליה | 3 | 1 | 1 | 6 | 11 | 3 | 8 | 13 |  |
| 16 |  בלגיה | 25 | 23 | 25 | 25 | 25 | 25 |  | 20 |  |
| 17 |  ארמניה | 21 | 19 | 14 | 8 | 15 | 16 |  | 18 |  |
| 18 |  מולדובה | 18 | 16 | 18 | 21 | 22 | 21 |  | 5 | 6 |
| 19 |  אוקראינה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 20 |  נורווגיה | 20 | 21 | 22 | 19 | 16 | 22 |  | 4 | 7 |
| 21 |  גרמניה | 24 | 22 | 23 | 20 | 8 | 17 |  | 15 |  |
| 22 |  ליטא | 5 | 3 | 3 | 4 | 1 | 2 | 10 | 7 | 4 |
| 23 |  ישראל | 7 | 8 | 8 | 13 | 12 | 10 | 1 | 10 | 1 |
| 24 |  סלובניה | 8 | 11 | 15 | 5 | 7 | 8 | 3 | 14 |  |
| 25 |  קרואטיה | 11 | 12 | 19 | 24 | 24 | 18 |  | 3 | 8 |
| 26 |  הממלכה המאוחדת | 9 | 6 | 13 | 17 | 4 | 7 | 4 | 6 | 5 |
ביאורים

↑  המתמודדים המודגשים העפילו לשלב הבא
אלקלה דה אנארס

אלקלה דה אנארס (בספרדית: Alcalá de Henares) היא עיר בקהילה האוטונומית מדריד שבספרד, במרחק של כ-30 ק"מ מן העיר מדריד. אוכלוסיית העיר מונה 199,184 תושבים (נכון ל-2023). האוניברסיטה והרובע ההיסטורי של העיר הם אתר מורשת עולמית מאז 1998. היא גם עיר הולדתם של אישים רבים, כמו מיגל דה סרוואנטס (מחבר הרומן דון קישוט), ומנואל אסאניה.
בדרך כלל, נקראת העיר פשוט "אלקלה", והתוספת "דה אנארס" (על שם נהר אנארס שעל גדותיו היא שוכנת) היא כדי להבדילה מערים רבות אחרות עם אותו שם.
אוניברסיטת אלקלה
היסטוריה

העיר יושבה לפחות מאז התקופה הכלקוליתית. הרומאים כבשו את האזור במאה ה-1 לפנה"ס ובנו עיר בשם קומפלוטום (Complutum), שהייתה לעיר הרומאית הראשונה באזור מדריד. עם גידולה ל-10,000 תושבים, קיבלה מעמד של עירייה ומונה לה שלטון עצמאי. לאחר פירוק האימפריה הרומית, ועליית שלטון הויזיגותים, ירד מעמדה של העיר וזאת למרות שהפכה מרכז עלייה לרגל לשרידיהם של יוסטוס ופסטור- שני נערים נוצרים שנהרגו במאה ה-4 לספירה ליד העיר על ידי הקיסר הרומאי דיוקלטיאנוס במלחמתו בנוצרים.
בשנת 711 הכניעו המורים את הויזיגותים, הרסו את העיר ובנו אותה מחדש תחת השם "אל-קלעה" (מבצר בערבית) על גבעה סמוכה. היום גבעה זו נקראת Alcalá la Vieja, או אלקלה הישנה. עם כיבוש העיר על ידי המוסלמים החלה ירידה חדה במעמדה של העיר.
ב-3 במאי 1118 העיר נכבשה מחדש על ידי הנוצרים מטולדו וצורפה לממלכת קסטיליה. שליטיה החדשים של העיר העדיפו את האתר המקורי וזנחו את המצודה הערבית. תחת השלטון הנוצרי, העיר כללה בתוכה רובע מוסלמי ורובע יהודי. עד סוף תקופת הכיבוש שימשה העיר כעיר הארחה למלכי קסטיליה במסעם דרומה.
בשנות ה-80 של המאה ה-15 ניהל קולומבוס בעיר את פגישתו הראשונה עם מלכי ספרד, פרדיננד ואיזבל. 
העיר נפגעה קשה בזמן מלחמת האזרחים הספרדית.
אתרים

מרכז העיר ההיסטורי, שבו נמצא הרובע ההיסטורי, נשאר ביסודו ימי-ביניימי, עם הרבה רחובות עקלקלים וריצוף אבנים, ובניינים היסטוריים, והוא מאופיין בבניינים נמוכים בסגנון תור הזהב של ספרד.
אתרים > הקתדרלה

נבנתה בשנים 1497-1514,  ומכילה בתוכה את שרידיהם של יוסטוס ופסטור. הקתדרלה עמדה במקום בו עמדה כנסייה קטנה שנבנתה עוד בשנת 414  אך נהרסה על ידי המורים. הקתדרלה, שהוכרזה כמבנה לאומי עוד בשנת 1904, נהרסה ונשרפה בזמן מלחמת האזרחים הספרדית.
אתרים > האוניברסיטה

אוניברסיטת אלקלה נוסדה בשם "אוניברסיטת קומפלוטנסה" (ע"ש שמה המקורי של אלקלה) על ידי הקרדינל פרנסיסקו חימנז דה סיסנרוס בשנת 1499 בהסתמכו על אוניברסיטה שהוקמה עוד בשנת 1293 על ידי המלך סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה.
בשנת 1836 עברה האוניברסיטה למדריד מסיבות כלכליות, וב-1977 נפתחה אוניברסיטה חדשה בבניינים הישנים המקוריים שברובע ההיסטורי של אלקלה.
אקלים

האקלים במקום הוא אקלים ים תיכוני יבשתי, עם חורף קר ויבש וקיץ חם ויבש, כאשר מרבית הגשמים יורדים בעונות המעבר. הטמפרטורה יכולה לנוע מתחת לאפס בדצמבר ועד 40 מעלות ביולי אוגוסט.
ערים תאומות

רומניה אלבה יוליה, רומניה
ראו גם

שער אלקלה - אנדרטה על שם העיר
רחוב אלקלה - רחוב על שם העיר
אלכסנדרו שרבנסקו

| --- | --- |
אלכסנדרו שרבנסקו
אלכסנדרו שרבנסקו
 לידה:  17 במאי 1912 רומניה
 נהרג:  18 באוגוסט 1944 (בגיל 32) Viperești, Buzău County, רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות גנצ'אה 
 מדינה:  רומניה 
 כינוי:  "אלקו"
 השתייכות:  חיל האוויר הרומני רומניה רומניה
 תקופת הפעילות:  1933–1942 (צבא רומניה)   1942 – 1944 (חיל האוויר)
 דרגה:  קפטן
 תפקידים בשירות
 טייס קרב
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה - קרב סטלינגרד
 עיטורים
 צלב הברזל, עיטור כוכב רומניה, עיטור מיכאי האמיץ, אלוף הפלות
 
אלכסנדרו "אלקו" שרבנסקו (17 במאי 1912 מחוז אולט - 18 באוגוסט 1944 מחוז באזאו) היה טייס קרב רומני בזמן מלחמת העולם השנייה ואחד מאלופי ההפלות של חיל האוויר הרומני. באביב 1942 שובץ בטייסת הקרב השביעית שלחמה לצד הגרמנים בברית המועצות בחזית המזרחית ובקרב סטלינגרד. הטיס בעיקר מטוסי IAR-80 של התעשייה הרומנית ומטוסי מסרשמיט Bf-109 גרמנים.
קריירה צבאית

סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית בטרגובישטה ואת בית הספר לקצונה בסיביו בשנת 1933, ובמהרה קיבל פיקוד על פלוגת ההרים השלישית בבראשוב. ב-1942 נכנס לקורס הטיס בגמיבב ולאחר הכשרה קצרה הוצב בטייסת הקרב ה-7.
החזית המזרחית

טייסת הקרב ה-7 נשלחה להילחם בקרב סטלינגרד. שרבנסקו התבלט מאוד בקרבות מול הרוסים בחזית זו. כאשר הסובייטים שברו את הגנות הגרמנים והרומנים בנובמבר 1942 והתקדמו לעבר בסיס חיל האוויר שבו הוצבה הטייסת ה-7, שרבנסקו היה אחראי על הגנת הבסיס וניצל את ניסיונו כלוחם חיל-רגלים. לרשותו עמדו 2 תותחי נ"מ, תותחי ה-20 מ"מ של מטוסי המסרשמיט Bf-109 ומחלקה של טייסים צעירים בעלי הכשרה בלתי מספקת. עמדותיהם המוסוות של הרומנים וטקטיקת ההגנה של שרבנסקו מנעה מהטנקים הסובייטים מלתקוף את הבסיס במשך יומיים. בתותחי המסרשמיטים נעשה שימוש כנשק נגד טנקים (המטוסים הוגבהו על ידי הצבתם על חביות), היה זה מהקרבות הבודדים במלחמה בהם מטוס הוצב כנגד טנק. ב-23 בנובמבר 1942 הרומנים הסיגו את כוחותיהם ופינו 8 מטוסי מסרשמיט מהשטח (שלושה מטוסים הושמדו בניסיונם להמריא תחת אש). כל מטוס נשא 2–3 חיילים בתא הטייס. לאחר מכן, החיילים שנותרו תחת פיקודו של שרבנסקו הוצבו במורוזובסק ותוך זמן קצר נשלחו לרומניה למנוחה ולהבראה.
בחזרה לרומניה

ב-29 במרץ 1943, שרבנסקו קודם לדרגת קפטן (סרן), מונה למפקד טייסת 57 והוצב במטוס חזק יותר מדגם מסרשמיט Bf-109G. בין יוני לאוגוסט 1943 הפיל 28 מטוסי אויב, ועוטר בעיטור הגבוה ביותר בצבא הרומני - עיטור מיכאי האמיץ מדרגה שלישית. ב-23 באוקטובר, הטייסת ה-9 נשלחה לחפות על אנשי הטייסת ה-7, אך שרבנסקו ואלופי הפלות נוספים נשארו בשטח הקרב. הוא המשיך בלחימה, הפיל מטוסים נוספים של בעלות הברית, וכתוצאה קודם לדרגת מפקד הטייסת ב-13 בפברואר 1944. במאי 1944 הצבא האדום חדר לשטחה של רומניה וכבש אזורים בצפון בסרביה ומולדביה, אך הוא נבלם לאחר קרב קשה בו לקחו חלק טייסי חיל האוויר הרומני. ב-11 ביוני, שרבנסקו הפיל לראשונה מטוס של חיל האוויר האמריקאי, B-17 "מבצר מעופף", הייתה זו הפלתו ה-45 במספר. לאחר מכן, הגיעו הפלות של שני מטוסי P-51 מוסטנג, ב-31 ביולי וב-4 באוגוסט - הפלותיו האחרונות של האלוף.
מותו

ב-18 באוגוסט 1944, אלכסנדרו שרבנסקו המריא למשימתו האחרונה. ביום זה, הוא ו-14 אנשי הלהק שלו, יחד עם 11 טייסים נוספים מהטייסת ה-9, תקפו נחיל של מטוסי מוסטנג ולייטנינג. שני קצינים רומנים ניסו למנוע את הפלתו אך זה היה מאוחר מדי. מילותיו האחרונות היו: "ילדיי, אני נופל...". כפי הנראה מכשיר הקשר שלו היה מקולקל והוא לא שמע את אזהרות חבריו ללהק. לאחר הפלתו, ניתנה הוראה לכל הטייסים הרומנים שלא להמריא עד שתגובש טקטיקה יעילה להפלת האמריקאים. חמישה ימים לאחר מכן, אירעה הפיכת 23 באוגוסט 1944 על ידי מיכאי הראשון. המרשל יון אנטונסקו הודח מכיסאו ורומניה הצטרפה לבעלות הברית במלחמה ויצאה נגד גרמניה הנאצית.
בעת שירותו הצבאי, שרבנסקו הצליח להפיל 47 מטוסי אויב בקרבות אוויר, ויחד עם שמונה הפלות לא-ודאיות נוספות נרשמו לזכותו 55 הפלות לפי שיטת הניקוד של חיל האוויר הרומני. עובדה זו הופכת את שרבנסקו לאלוף ההפלות השני של החיל לאחר קונסטנטין קנטקוזינו שהפיל 69 מטוסי אויב.
מורשת

כיום, שדרה בבוקרשט נושאת את שמו והיא ממוקמת בקרבה לשדה התעופה הבינלאומי על שם אאורל ולאיקו. מדי שנה, ב-18 באוגוסט, קצינים בחיל האוויר, טייסים לשעבר בחיל וחובבי טיס רומנים מתקבצים סביב קברו. ב-18 באוגוסט 2004 נערך מצעד כבוד לזכרו של שרבנסקו לרגל שישים שנים מאז הפלתו.
החל מה-1 בדצמבר 2006, בסיס חיל האוויר ה-95 של חיל האוויר הרומני נקרא על שם אלכסנדרו שרבנסקו.
אלמוג בורשטיין

| --- | --- |

אלמוג בורשטיין, 2010
 לידה:  13 בפברואר 1950 (בן 74) חדרה, ישראל 
 מדינה:  מולדובה 
 
אלמוג בורשטיין (נולד ב-13 בפברואר 1950) הוא שחמטאי ישראלי, אבי "שיטת בורשטיין" לניהול אולימפיאדת השחמט, כיהן בתפקידים בכירים באיגודי השחמט העולמי, האירופי והישראלי. נושא בארבעה תארים מפיד"ה: שופט בינלאומי, מארגן בינלאומי, מאמן פיד"ה ומרצה פיד"ה. במשך מספר שנים עסק גם בפעילות ציבורית ופוליטית, בין היתר כיו"ר ההסתדרות בהוד השרון, מנכ"ל מפלגת שינוי וסגן ראש עיריית הוד השרון.
ביוגרפיה

אלמוג בורשטיין נולד לרינה (לבית קלינה) ולמרדכי בורשטיין, בחדרה. הוריו עלו לארץ בשנות השלושים, רינה ממולדובה ומרדכי מרדאוץ פרוט, רומניה. בורשטיין הוא בוגר החוג לכלכלה באוניברסיטת תל אביב וקורסי ניהול בכירים במכללה למינהל, במרכז לשלטון מקומי בישראל ובמכון וינגייט.
בין השנים 1977–1982 שימש בורשטיין כעוזר מנכ"ל חברת מחשבים, ובין השנים 1982–1984 הוא היה תקציבן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בשנים 2006–2012 הוא עסק לצד פעילותו השחמטאית, בהוצאה לאור ובשיווק של ספרי לימוד במתמטיקה, שכתב בנו, דודו בורשטיין. אולם, עיסוקיו העיקריים במשך כל השנים היו קשורים רובם ככולם לשחמט.
בורשטיין מתגורר ביפו.
קריירה בשחמט > כמארגן וכשופט

בין השנים 1972–1976 שימש בורשטיין כמזכיר האיגוד הישראלי לשחמט ומאז ארגן, ניהל ושפט בעשרות תחרויות שחמט לאומיות ובינלאומיות, בישראל ומחוצה לה. גולת הכותרת באותן שנים הייתה כהונתו כסגן יו"ר הוועדה המארגנת של אולימפיאדת השחמט העולמית שנערכה בחיפה בשנת 1976, שהייתה אולימפיאדת השחמט הראשונה שנוהלה על פי "השיטה השווייצרית". ביוזמתו של בורשטיין שולב אז המחשב (של הטכניון בחיפה) בניהול המשחקים – לראשונה בתולדות השחמט. כמו כן ארגן וניהל את תחרויות השחמט של המכביה בשנים 1977, 1981 ו-1985. בשנת 1985 כיהן כשופט הראשי באליפות העולם לנוער עד גיל 16 שהתקיימה בפתח תקווה; ובשנת 1986 ארגן ושימש כשופט הראשי בתחרות השחמט הבינלאומית שנערכה בירושלים כמחאה על אי הזמנת ישראל לאולימפיאדת השחמט בדובאי. בין השנים 1984 - 1994 ניהל את מועדון השחמט ובית הספר לשחמט של אוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1989–1997 כתב וערך מדורי שחמט בעיתונים יומיים (תחילה ב"על המשמר" ואחר כך ב"מעריב").
בשנת 1977 העניק לו פיד"ה את התואר "שופט שחמט בינלאומי", ומינה אותו כחבר בוועדה המשבצת את הנבחרות המתמודדות באולימפיאדות השחמט. עד היום כיהן בורשטיין בוועדה זו באחת-עשרה אולימפיאדות (יותר מכל אדם אחר בעולם). בין השנים 1994–2008 התנהלו אולימפיאדות השחמט לפי "שיטת בורשטיין", שהיא גרסה מתקדמת של השיטה השווייצרית. שיטה זו לוקחת בחשבון, בעת שיבוץ הנבחרות למפגשים בכל סיבוב, את חוזקן של היריבות של כל נבחרת בסיבובים הקודמים. בשנים 1995–1998 כיהן כחבר הוועד המרכזי של פיד"ה. כמו כן שימש כסגן השופט הראשי בשתי אליפויות עולם שהתקיימו בישראל - אליפות העולם לאומות ("מונדיאל השחמט") בבאר שבע בשנת 2005 ואליפות העולם בשחמט בזק בראשון לציון בשנת 2006.
בין השנים 2010–2014 כיהן בורשטיין כנציג ישראל בפיד"ה, חבר הוועד המנהל של האיגוד העולמי, מזכיר הוועדה הטכנית של פיד"ה וגזבר האיגוד האירופי (ECU). החל משנת 2010 ועד היום הוא משמש גם כיו"ר ועדת השחמט של CSIT (ההתאחדות הבינלאומית לספורט לעובדים ולחובבים). באותה שנה שימש גם כשופט הראשי בתחרויות העל, שהתקיימו בערים נאנג'ינג ושנחאי בסין, בהן השתתפו עשרה מטובי השחמטאים בעולם (לרבות אלוף העולם, וישוואנתן אנאנד מהודו, והמדורג מס' 1 בעולם, מגנוס קרלסן מנורווגיה). בין התחרויות הרבות שבהן שימש כשופט הראשי ניתן למנות גם את אליפות אירופה לנבחרות ותיקים שהתקיימה בסלוניקי, יוון, בשנת 2011, התחרות על גביע אירופה למועדונים, שהתקיימה באילת בשנת 2012 והייתה תחרות השחמט החזקה ביותר שנערכה אי פעם בישראל, אליפות העולם לנבחרות ותיקים, שנערכה בווילנה, ליטא, בשנת 2014, אליפות ישראל בשחמט 2014, אליפות אירופה ליחידים שהתקיימה בירושלים בשנת 2015, אליפות ישראל בשחמט 2016 ועוד. בשנים 2012–2013 כיהן כמנכ"ל האיגוד הישראלי לשחמט, ובנובמבר 2013 שימש כסגן השופט הראשי בדו-קרב לאליפות העולם בשחמט 2013, שנערך בצ'נאי, הודו, שבו גבר קרלסן על אנאנד וזכה בתואר אלוף העולם בשחמט.
בשנת 2014 העניק נשיא פיד"ה, קירסן איליומז'ינוב, לבורשטיין "פרס של כבוד" על תרומתו לפיד"ה כשופט בינלאומי במשך קרוב לארבעים שנה. באותה שנה הקים בורשטיין את האקדמיה לשחמט בכפר הירוק, שהחל ב-2021 גם "מארחת" את מועדון השחמט של אס"א ת"א. בשנים האחרונות הגביר בורשטיין את פעילותו השחמטאית, הקים מחדש מועדוני שחמט בקריית ים ובבת ים, המשיך לשפוט בתחרויות רבות בישראל ומחוצה לה, ארגן משלחות שחמט של בוגרים ונערים לתחרויות שונות באירופה ועוד.
קריירה בשחמט > הישגים כשחמטאי

בשנות השבעים בורשטיין שיחק במשך מספר עונות בקבוצת "הפועל חדרה" בליגה הלאומית בשחמט (הליגה העליונה בענף זה), השתתף חמש פעמים בתחרויות חצי גמר אליפות ישראל, שבמסגרתן גבר בין השאר על אלופי ישראל לשעבר יוסף פורת ונתן בירנבוים, והגיע לדרגת "מועמד בכיר לאמן" בשחמט. במשחקים סימולטניים רבי משתתפים שנערכו בירושלים נגד רבי אמנים נודעים. הוא סיים בתיקו (בשנת 1996) עם אלוף העולם, גארי קספרוב, וניצח (בשנת 2005) את השחמטאית הטובה בעולם יהודית פולגאר. בשנת 2007 זכה להישגו השחמטאי הגדול ביותר – סגן אלוף העולם בשחמט לחובבים, באליפות שהתקיימה בפרדיאל, רומניה.
פעילות פוליטית ותפקידים ציבוריים

בשנת 1976 הצטרף בורשטיין למפלגת שינוי בראשותו של אמנון רובינשטיין והיה חבר בה מעל שלושים שנה. בין השנים 1994–1998 שימש כיו"ר הסתדרות העובדים בהוד השרון - נציג שינוי היחידי בתפקיד כזה, בתקופה שבה היא הייתה חלק מתנועת "חיים חדשים בהסתדרות" של חיים רמון. במקביל הוא כיהן גם כחבר בית נבחרי ההסתדרות. הישגו העיקרי באותה תקופה היה המאבק העיקש שניהל למען כמה מאות עובדים זרים מרומניה ומתאילנד שמצאו את עצמם מחוסרי כל, לאחר שהחברה שהעסיקה אותם באתר בנייה בהוד השרון פשטה את הרגל. כתוצאה ממאבקו קבלו העובדים את רוב הכספים שהגיעו להם ונמצאו להם מקומות עבודה חלופיים. בשנת 1999 הזמין אותו אברהם פורז, שהיה אז חבר הכנסת היחידי של שינוי, לשמש כרכז מטה המפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-15, לאחר מכן, כאשר שינוי הייתה כבר תחת הנהגתו של יוסף לפיד, מונה למנהל הארגוני ולבסוף - בשנת 2003 - קודם לתפקיד מנכ"ל המפלגה. בנובמבר 2003 נבחר בורשטיין לתפקיד סגן וממלא מקום ראש עיריית הוד השרון. הוא החזיק בתיק הכספים של העירייה ושימש כיו"ר של לא פחות משבע ועדות עירוניות. כהונתו זו הסתיימה אחרי כשנתיים על רקע מחלוקת קשה בינו לבין ראש העירייה בעניין תפקוד מנכ"ל העירייה (שהורשע לאחר מכן בפלילים) וחילוקי דעות עקרוניים בעניין סדרי העדיפויות בתקציב העירייה. עם זאת, המשיך בורשטיין לכהן כחבר מועצת העירייה עד הבחירות בנובמבר 2008. בבחירות אלה הוצב כמספר 2 ברשימת "לא לבד בעיר" למועצת עיריית הוד השרון בראשותה של יפעת קריב, שנבחרה למועצה. עם בחירתה של קריב לכנסת ה-19, בינואר 2013, ברשימת "יש עתיד" של יאיר לפיד, חזר בורשטיין לכהן כחבר מועצת עיריית הוד השרון. לקראת הבחירות באוקטובר 2013 הקים רשימה למועצה בשם "מאוחדים למען הוד השרון" עם משה ארז, גם הוא סגן ראש עיריית הוד השרון לשעבר, אולם זו לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה.
אמטרק

אמטרק (באנגלית: Amtrak, הלחם בסיסים של American ו-Track, מסילה) הוא כינויו השגור של תאגיד רכבות הנוסעים הלאומי (National Railroad Passenger Corporation) תאגיד אמריקני בבעלות ממשלתית, שמפעיל את רכבות הנוסעים הבין-עירוניות בארצות הברית.
הממשל הפדרלי של ארצות הברית מחזיק בכל מניות הבכורה בתאגיד. נשיא ארצות הברית ממנה את חברי הדירקטוריון, בכפוף לאישור הסנאט.
החברה מעסיקה כ-20,000 עובדים ומשרתת כ-500 יעדים ב-46 ממדינות ארצות הברית וכן בפרובינציות אונטריו, קוויבק וקולומביה הבריטית בקנדה.