stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אצטדיון אקספלוריה

| --- | --- |


 שמות קודמים:  אצטדיון אורלנדו סיטי (2017–2019)
 כתובת:  רחוב וסט צ'ורץ' 655‏ (West Church Street ‏655)
 מיקום:  ארצות הברית אורלנדו, פלורידה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  28°32′28″N 81°23′21″W﻿ / ﻿28.5410645°N 81.389035°W﻿ / 28.5410645; -81.389035
 אבן יסוד:  16 באוקטובר 2014‏
 תקופת הפעילות:  5 במרץ 2017‏ – הווה (7 שנים)
 עלות הבנייה:  155 מיליון דולר
 בעלים:  אורלנדו סיטי
 מפעיל:  אורלנדו סיטי
 משטח:  דשא
 אדריכל:  פופולוס
 קבוצות:  אורלנדו סיטי (2020–הווה)   אורלנדו פרייד (2020–הווה)   אורלנדו סיטי ב' (2018)
 מושבים:  25,500‏
 ממדי משטח:  110 מ' × 69 מ'
 www.orlandocitysc.com/stadium
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אורלנדו מוגדלת) אצטדיון אקספלוריה(למפת אורלנדו רגילה) אצטדיון אקספלוריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון אקספלוריה (באנגלית: Exploria Stadium) הוא אצטדיון כדורגל במרכז העיר אורלנדו שבפלורידה. האצטדיון מכיל 25,500 מושבים והוא משמש כאצטדיון הביתי של אורלנדו סיטי מליגת ה-MLS, שהצטרפה לליגה כקבוצת הרחבה בשנת 2015, ושל קבוצת הנשים אורלנדו פרייד מה-NWSL, ליגת כדורגל הנשים הלאומית.
האצטדיון הושלם בזמן עבור משחק הבית הראשון בעונת 2017 של אורלנדו סיטי נגד ניו יורק סיטי ב-5 במרץ, בו ניצחה אורלנדו סיטי 1–0 משער של קאייל לארין שכבש את השער הראשון תולדות האצטדיון. האצטדיון הפך לאצטדיון היחיד שאירח קבוצות MLS‏, NWSL,‏ ו-USL באותה השנה. במקור נקרא אצטדיון אורלנדו סיטי (באנגלית: Orlando City Stadium), אך ב-4 ביוני 2019 הוכרז כי "Exploria Resorts" רכשה את הזכויות לשם האצטדיון.
בנוסף למשחקי הבית של אורלנדו סיטי ואורלנדו פרייד, האצטדיון שימש גם לאירוח משחקי בית הן של נבחרת ארצות הברית בכדורגל והן של נבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים, משחק האליפות של ה-NWSL, גמר גביע המכללות בכדורגל נשים, מספר משחקים בגביע פלורידה, ה-MLS Combine בשנים 2018 ו-2019, ומשחק האולסטאר של ה-MLS בשנת 2019. חוץ מכדורגל, האצטדיון אירח גם את משחק הפוטבול Cure Bowl לשנת 2019.
האצטדיון ממוקם לצד רחוב "ווסט צ'רץ'" בשכונת "פאראמור" ממערב למרכז אורלנדו.
אצטדיון אקספלוריה מבחוץ
אצטדיון אקספלוריה מבפנים
הערות שוליים

↑  "HISTORY OF ORLANDO CITY SC". orlandocitysc.com. Orlando City SC. נבדק ב-4 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2
↑  Tenorio, Paul (31 ביולי 2015). "Orlando City reveals new design of $155 million, 25,500-seat stadium". Orlando Sentinel. נבדק ב-31 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Orlando City Stadium". orlandocitysc.com. Orlando City SC. נבדק ב-4 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  de los Rios, Gabriel; Calderon, Rudy (2 במרץ 2017). "All 22 MLS stadiums for the 2017 season". Major League Soccer. נבדק ב-4 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lions Capture Clean Sheet Victory in Orlando City Stadium Debut". 6 במרץ 2017. נבדק ב-7 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Orlando City B To Play 2017 USL Season in New Downtown Soccer Stadium". ארכיון מ-8 בפברואר 2017. נבדק ב-7 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Orlando City SC Announces Central Florida-Based Exploria Resorts as Stadium Naming Rights Partner". נבדק ב-4 ביוני 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
מגפת הקורונה בצרפת

| --- | --- |

 במדינות או באזורים:  צרפת צרפת
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקרי מוות:  167,052‏
 מקרי הדבקה:  40,054,863‏   • 63,523 מהם חולים פעילים     • 869 מתוכם במצב קשה
 הבריאו:  39,824,288‏ רענון נתונים
  
 
מקרים ראשונים של נגיף הקורונה אובחנו לראשונה בצרפת בסוף ינואר 2020, והדבר מהווה חלק ממגפת הקורונה העולמית.
התפשטות הנגיף במחוז מיוט

| --- | --- |

 במדינות או באזורים:  צרפת 
 מקרי מוות:  188‏
 מקרי הדבקה:  42,027‏
 הבריאו:  ?‏ רענון נתונים
  
 
מָיוֹט היא קבוצת איים בריבונות צרפתית הנמצאים בחלק הצפוני של מצר מוזמביק באוקיינוס ההודי, בין מדגסקר לצפון מוזמביק, בארכיפלג קומורו.
התפשטות הנגיף במחוז מיוט > ציר זמן > מרץ

גבר מצרפת הגיע למיוט ב-10 במרץ. הייתה לו מחלה חשודה, והוא היה בסגר במשך שלושה ימים בבית חולים. לאחר שנבדק נמצא שהוא חולה מהנגיף.
ב־17 במרץ זוהה המקרה שלישי, גם הוא תייר.
ב־18 במרץ הקימו הרשויות מערכת בקרת בריאות בשדה התעופה דזודי.
ב־23 במרץ, חבר האספה הלאומית הצרפתית מנסור קמרדין היה מודאג מאוד וארגן כ-70 מיטות בית חולים נוספות שיישלחו למיוט, כיוון שהיו שם רק 61 מיטות לטיפול נמרץ.
ב־30 במרץ נחצה רף 50 המקרים מהנגיף.
ב־31 במרץ נרשם מקרה המוות הראשון במיוט.
התפשטות הנגיף במחוז מיוט > ציר זמן > אפריל

ב־3 באפריל אושפז חבר הפרלמנט דומיניק וינט שהיה נשא של הנגיף.
ב־8 באפריל, הוכרז על המוות השני מהנגיף. ב־16 באפריל הודיעה מנהלת סוכנות הבריאות האזורית של מיוט, כי המנוח הוא סעיד טוהיר, המופתי הגדול של קומורו.
ב־10 באפריל הודיעה הממשלה על 191 מקרים, בהם 41 אנשי מקצוע בתחום הבריאות, 17 אזרחים שמאושפזים, מתוכם 4 בטיפול נמרץ ו-50 חולים מתאוששים.
ב־11 באפריל הוכרז המוות שלישי מהנגיף, ומספר המקרים גדל ל-196.
ב־12 באפריל הוכרז שיש 203 מקרים שאושרו בסך הכול. 67 אנשים שהתאוששו ולמעלה מ־1,400 בדיקות קורונה בוצעו עד כה.
ב־13 באפריל הוכרז שיש 207 מקרים שאושרו, בהם 42 עובדי מערכת הבריאות.
ב־14 באפריל אנשי בריאות מצרפת הגיעו לעזור למיוט. כולם נבדקו לפני העלייה למטוס, ולא נכנסו לסגר עם הגעתם.
ב־17 באפריל הוכרז המוות הרביעי מהנגיף. עד 17 באפריל נערכו 1,700 בדיקות.
ב־21 באפריל פרסם המכון הלאומי לסטטיסטיקה ומחקרים כלכליים דו"ח על תנאי המחיה של אזרחי מיוט תחת הסגר. 30.4% מהאוכלוסייה מתגוררת בבתים של 1 או 2 חדרים עם 4 אנשים או יותר, ולכ-81,000 אזרחי מיוט אין גישה למים בביתם, מה שמקשה על בידוד אפקטיבי.
ב־25 באפריל הוכרז כי גם מעבדות פרטיות יעשו בדיקות. ב-25 באפריל בוצעו יותר מ־2,500 בדיקות.
נכון ל-27 באפריל, מיוט היא השטח הנגוע ביותר בעולם ויש לה יחס של 1,550 מקרים למיליון אנשים. כוחות הצבא חילקו כ-15 טון מזון במיוט.
ב־28 באפריל לא היה עדכון באתר של המחוז ולא ב-ARS.
ב־29 באפריל הייתה הצהרה של דומיניק ווייט כי אושרו עוד 40 מקרים נוספים.
התפשטות הנגיף במחוז מיוט > ציר זמן > מאי

ב־1 במאי לא היה עדכון רשמי של מספר המקרים, אולם הוכרז כי היו עוד ארבעה מקרי מוות שהביאו את הסכום של מקרי המוות ל-8.
ראו גם

שארל דה גול (נושאת מטוסים)
סיבתיות

סיבתיות היא מושג המתייחס ליחסים של גרימה בהם מאורע אחד, תופעה, תהליך או אובייקט (הסיבה), תורמים (באופן מלא או חלקי) להתרחשות מאורע אחר, תופעה, תהליך או אובייקט (התוצאה). עקרונית, לתוצאה יכולות להיות סיבות רבות. באופן דומה, התוצאה עצמה יכולה להיות גורם או סיבה לתוצאות אחרות. משמעות המושג סיבתיות כפי שהוא בשימוש היום נקבעה במאה השמונה-עשרה על ידי דייוויד יום. אריסטו השתמש באותו מושג אך במשמעות שונה לחלוטין.
בפילוסופיה > לפי אריסטו

אריסטו הגדיר סיבתיות, לא כיחסים של גרימה בין סיבה לתוצאה, אלא כתשובה לשאלה למה דבר מסוים הוא כזה ולא אחר? במילים אחרות, סיבתיות על-פי אריסטו שואלת מה קובע את זהותו של דבר מסוים. סיבתיות יכולה להיות מהסוגים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
סוגי סיבתיות
| שם | הגדרה | הסבר | במילותיו של אריסטו |
| סיבתיות חומרית | החומר ממנו עשויים דברים, למשל ברונזה או כסף | X הוא מה ש-Y עשוי ממנו | עץ הוא מה ששולחן עשוי ממנו |
| צורה | הצורה [במובן 'מהות'] של הדבר | X הוא תיאור של Y | משטח להנחת חפצים ושימוש בהם הוא שולחן |
| פועלת | מקור הזהות של הדבר, למשל אב של ילד המורה לו כיצד לפעול | X הוא מה שיוצר את Y | נגר מייצר שולחנות |
| טלאולוגית | התכלית לשמה דבר מסוים הוא עצמו | X הוא מה ש-Y משמש לו | שולחן משמש לאכילה ולכתיבה |
 רק איחוד ארבעת סוגי הסיבתיות יוצר הסבר שלם. לדוגמה: הנגר יוצר שולחן כשהוא נותן לחומר מסוים (עץ) צורה מסוימת (משטח עם רגליים), לשם תכלית מסוימת (כדי שאנשים יכתבו ויאכלו עליו).
בפילוסופיה > לפי אריסטו > מקור הסיבה הטלאולוגית

ישנה ביקורת חריפה על טענתו של אריסטו לפיה גם לישויות טבעיות (למשל עץ, כלב, סוס) יש סיבה טלאולוגית. הוא טען שתכלית העצמים הטבעיים אינה חיצונית להם, כמו שהנגר לשולחן, אלא פנימית. למשל, תכליתו של בלוט היא לגדול ולהיות עץ אלון.
במאה ה-13, כשהכנסייה עברה מאפלטון לאריסטו, נטען על ידי תאולוגים כמו תומאס אקווינס שלכל הישויות בטבע סיבה טלאולוגית חיצונית, והיא אלוהים.
בפילוסופיה > לייבניץ ועקרון הטעם המספיק

המתמטיקאי והפילוסוף בן המאה ה-17, גוטפריד וילהלם לייבניץ התמודד עם הפרשנות הכנסייתית הרווחת לסיבתיות של אריסטו וקבע את עקרון הטעם המספיק, לפיו:
קיים הסבר לכל ישות
קיים הסבר לכל עובדה
לייבניץ נסמך על המציאות נמצאת של פרמנידס ואריסטו וביקר את דקארט שבדרישתו להסבר ודאי נסוג וחזר לאלהים יודע הכול של אקווינס.
בפילוסופיה > לפי יוּם

לפי הפילוסוף דייוויד יום, סיבתיות היא קביעת עמדה עבור הזמן, לפיה כל שינוי גורר שינוי מאוחר עוקב, המתחייב ממנו ומאוחר לו בזמן. סיבתיות היא המגדירה הבדל בין עתיד, שהוא השינוי המאוחר, לבין עבר, שהוא השינוי המוקדם. למעשה, סיבתיות, עתיד ועבר, הן מקשה פילוסופית אחת בלתי ניתנת להפרדה.
בפילוסופיה > סיבתיות הכרחית ומספיקה

ניתן לבצע הבחנה בין סיבות משני סוגים: הכרחיות ומספיקות. סוג שלישי של סיבתיות, שאינו דורש הכרחיות או מספיקות אך תורם לתוצאה, נקרא "סיבה תורמת".
בפילוסופיה > סיבתיות הכרחית ומספיקה > סיבה הכרחית

X נחשב לסיבה הכרחית להתרחשות Y, אם כל פעם ש X נעדר אז Y לא מתרחש.
סיבה מספיקה
X נחשב לסיבה מספיקה להתרחשות Y, אם כל פעם ש X נוכח אז Y מתרחש.
בפילוסופיה > סיבתיות הכרחית ומספיקה > סיבות תורמות

גורם תורם הוא אחד מבין מספר גורמים מקבילים שמעמדם ההכרחי ליצירת התולדה הספציפית לא-קבוע; ייתכן והוא הכרחי וייתכן שלא. גורם תורם אינו מספיק, מכיוון שמעצם הגדרתו הוא מלווה בסיבות אחרות, אשר לא היו נחשבים כסיבות אילו הגורם התורם לבדו היה מספיק.
הפילוסוף ג׳ון לסלי מאקי טוען כי בשיח השגרתי על אודות "סיבות" למעשה על-פי רוב מתייחסים למה שהוא כינה ״תנאי INUS״ (גורמים בלתי-מספיקים אך לא-יתירים של שרשרת סיבתית שהיא עצמה לא-הכרחית אך מספיקה לצורך יצירת התולדה הסיבתית). דוגמה לכך היא קצר חשמלי כגורם לשריפת בית. לדידו של מאקי יש לקחת בחשבון את מכלול האירועים: הקצר, הקרבה של חומר דליק והיעדרם של כבאים. יחדיו תנאים אלה הם יתירים אך מספיקים לשריפת הבית (מכיוון שישנם מכלולי אירועים רבים אחרים שבהחלט היו יכולים להוביל לכך שהבית נשרף, למשל לירות בבית עם להביור נוכח חמצן וכדומה). בתוך מכלול זה, הקצר הוא לא גורם מספיק (מכיוון שהקצר בפני עצמו לא היה גורם לשרפה) אבל לא יתיר (מכיוון שהאש לא הייתה ניצתת בלעדיו, כשכל שאר התנאים שווים) אלא חלק משרשרת סיבתית שהיא כשלעצמה יתירה אך מספקת להופעת האפקט - שרפה. מכאן הקצר הוא גורם INUS לתולדה שריפת הבית.
בפיזיקה

בפיזיקה סיבתיות הוא שמה של הנחה לפיה מצבה של מערכת בזמן מסוים תלוי אך ורק במצבה קודם לכן, ולא במצבה בזמן מאוחר יותר. הנחה זו קובעת כיווניות לזמן ובכך מגדירה את חץ הזמן. אולם, אין זו קביעה הנשענת על ניסויים ועל כן אין היא נחשבת כאישוש לקיומה של אסימטריה בין עבר לעתיד.
סיבתיות הסתברותית > רקע והגדרה

הפירוש הדטרמיניסטי לסיבתיות אומר כי A גורם ל-B, הרי שאם A נוכח אזי B חייב להתרחש ואם A לא נוכח אז גם B לא יתרחש. במובן הזה, מלחמה אינה גורמת למוות, שהרי יש אנשים שנלחמו במלחמה או חוו אותה ולא מתו. לפי אותו הגיון עישון אינו גורם לסרטן או מחלות לב, ותרופה עם התוויה כנגד כאבים אינה גורמת להפסקת הכאב או אף להקלה בו, גם אם פעולת התרופה נבדקה בניסויים קליניים.
כתוצאה מכך, הוצע רעיון הסיבתיות ההסתברותית (הסתברות מותנית). באופן לא פורמלי, על פי עיקרון זה התנאי A האומר כי "אדם מעשן" גורם למצב B שהוא המאורע "האדם חולה או יחלה בסרטן בזמן כלשהו בעתיד" אם המידע על A גורם לעליה בסבירות (likelihood) כי B יתרחש. כלומר, מתייחסים אל A כגורם ל-B אם  P(B|A)>P(B).
הגדרות מסוג זה הוצעו בין היתר על ידי הפילוסופים יו מלור ופטריק סאפס, והסטטיסטיקאי ומדען המחשב יהודה פרל.
הוכחת סיבתיות, גם לפי הגדרה זו, היא קשה. על פי ההגדרה הזו, A ו-B הם מאורעות הסתברותיים שאינם בלתי תלויים, אך באופן אמפירי ניתן לצפות בדרך כלל רק במתאם סטטיסטי בין שני המאורעות. האמירה הידועה כי "מתאם אינו מעיד על סיבתיות" מבטאת בצורה לא מדויקת את הקושי הזה. למעשה המשמעות של אמירה זו היא שלעולם לא ניתן להסיק קשר סיבתי מתוך נתונים תצפיתיים. לכן לעיתים הקשר הסיבתי או ההסתברותי מנוסח בצורה זהירה כגון "עישון כנראה גורם לסרטן".
סיבתיות הסתברותית > הסקה סיבתית והקריטריונים של ברדפורד היל

סטנדרט הזהב להוכחת סיבתיות הסתברותית הוא ניסוי מבוקר, אך לעיתים לא ניתן לבצע ניסויים כאלה, מסיבות אתיות, מעשיות או אחרות, וכל הנתונים או רובם מבוססים על תצפיות פאסיביות (כלומר, שלא נאספו באופן מבוקר). לכן הסטטיסטיקאי אוסטין ברדפורד היל ניסח ב-1965 9 קריטריונים להסקת קשר סיבתי בין גורם אפשרי ואפקט נצפה על סמך נתונים תצפיתיים. הקריטריונים הם:
עוצמת הקשר הסטטיסטי בין המשתנים - ככל שעוצמת הקשר בין משתנים גבוהה יותר כך סביר יותר שקיים קשר סיבתי. הכוונה לקשר סטטיסטי במובן הרחב (association), ולאו דווקא במובן הצר של מקדם המתאם הליניארי של פירסון.
עקביות או שחזוריות - קיומן של עדויות דומות ממספר תצפיות בלתי תלויות (למשל תצפיות שנערכו בזמנים שונים ומקומות שונים).
ספציפיות - אין הסבר סביר אחר לקיומו של האפקט הנצפה.
טמפורליות - הגורם הסיבתי האפשרי חייב להתקיים לפני האפקט.
גרדיינט ביולוגי - חשיפה גדולה יותר לגורם האפשרי יוצרת אפקט גדול יותר.
המנגנון המוצע לקיום הקשר הסיבתי מתקבל על הדעת.
קוהרנטיות (לכידות) בין הנתונים התצפיתיים וניסויי מעבדה.
יש אפשרות לבצע ניסוי מבוקר להערכת האפקט הסיבתי.
אנלוגיה - גורמים אפשריים דומים יוצרים אפקט דומה.
רק קריטריון הטמפורליות הכרחי, ולעיתים ניתן לקבוע בוודאות גדולה כי קיים אפקט סיבתי גם אם חלק מהקריטריונים אינם מתקיימים.
ראו גם

רמזים לסיבתיות
הסבר סיבתי
גורם מבלבל
המטאפיזיקה של אריסטו
אטיולוגיה
הערות שוליים

↑  John Leslie Mackie, The Cement of the Universe: A Study of Causation, Clarendon Press, 1974
↑  Mellor, D.H, The Facts of Causation, Routledge, 1995
↑  Suppes, P, A Probabilistic Theory of Causality, Amsterdam: North-Holland Publishing, 1970
↑  Pearl, Judea, Causality: Models, Reasoning, and Inference, Cambridge University Press, 2000
↑  Hill, Austin Bradford, The Environment and Disease: Association or Causation?, Proceedings of the Royal Society of Medicine, 5 58, עמ' 295-300
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284838205171  BnF: cb119518052 (data)  GND: 4030102-3  LCCN: sh85021459  NDL: 00564124  NKC: ph138223
אצטדיון אטאטורק

ערך זה עוסק באצטדיון כדורגל באיסטנבול. אם התכוונתם לאצטדיון כדורגל בעיר בורסה, ראו .
| --- | --- |

 מיקום:  איסטנבול, טורקיה
 קואורדינטות:  41°04′28″N 28°45′57″E﻿ / ﻿41.074472222222°N 28.765702777778°E﻿ / 41.074472222222; 28.765702777778
 אבן יסוד:  28 בנובמבר 1997
 תקופת הפעילות:  31 ביולי 2002 – הווה (22 שנים)
 שופץ:  2005
 עלות הבנייה:  140 מיליון דולר
 בעלים:  טורקיה 
 אדריכל:  מישל מקארי, אימריק זובלנה
 קבוצות:  נבחרת טורקיה בכדורגל
 מושבים:  81,283
 ממדי משטח:  אורך: 105 מ' רוחב: 68 מ'
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איסטנבול מוגדלת) אצטדיון אטאטורק(למפת איסטנבול רגילה) אצטדיון אטאטורק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון אטאטורק (טורקית: Atatürk Olimpiyat Stadı), האצטדיון הגדול בטורקיה, ממוקם באיסטנבול ונבנה לקראת מועמדותה של טורקיה לארח אולימפיאדה.
המבנה

בניית האצטדיון החלה בשנת 1999 והושלמה בשנת 2002 בעלות של כ-100 מיליון דולר. האצטדיון נקרא על שמו של מוסטפא כמאל אטאטורק, "אבי הטורקים" הנחשב לאבי האומה הטורקית המודרנית.
האצטדיון מכיל 80,000 מקומות ועומד בסטנדרטים אולימפיים. על כן הוכרז ב-2004 על ידי איגוד התאחדויות הכדורגל האירופאיות אופ"א כ"אצטדיון 5 כוכבים", דבר המאפשר לארח משחקי גמר אירופיים במקום.
באצטדיון אטאטורק נערכו כמה תחרויות אתלטיקה אירופיות. גלאטסראיי שיחקה את משחקי הבית שלה באטאטורק בעונת הכדורגל 2003–2004, לאור המצב הגרוע של אצטדיונה, אצטדיון עלי סמי ין. גלאטסראיי חזרה לבסוף לעלי סמי ין לקראת עונת 2004–2005, לאחר השיפוצים שעבר האצטדיון.
גמר ליגת האלופות לשנת 2005 בין ליברפול לבין מילאן נערך באצטדיון ב-25 במאי באותה שנה. האצטדיון נבחר גם לארח את גמר הטורניר בשנת 2020, אך בעקבות נגיף הקורונה הגמר התקיים באצטדיון האור שבליסבון, פורטוגל.
עקב זאת, גמר ליגת האלופות לשנת 2021 אמור היה להתקיים באצטדיון, אך לבסוף ועקב אילוצים התקבלה החלטה על ידי אופ"א לקיים את הגמר באצטדיון הדרגאו שבפורטו, פורטוגל.
כמו כן, לאחר שנתיים של דחיות, האצטדיון אירח את גמר ליגת האלופות לשנת 2023 ב-10 ביוני 2023.
הערות שוליים

↑  גמר ליגת האלופות ב-2020 ייערך באיסטנבול, באתר ערוץ הספורט, 24 במאי 2018
סוזנה השל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במאי 1956 (בת 68) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פנסילבניה  אוניברסיטת הרווארד 
 מעסיק:  דארטמות' קולג' 
 פרסים והוקרה:  פרס אברהם גייגר (2000)  מלגת גוגנהיים 
 חתימה:   
 
שושנה חיה (סוזנה) השל (באנגלית: Susannah Heschel; נולדה ב-15 במאי 1956) היא חוקרת יהודייה-אמריקאית ופרופסור למדעי היהדות בדארטמות' קולג'. מחקריה של השל מתמקדים באינטראקציות יהודיות-נוצריות בגרמניה במאות ה-19 וה-20, מחשבת ישראל, יחסי יהדות-אסלאם ופמיניזם יהודי. היא בתו של אברהם יהושע השל, מחשובי התאולוגים והפילוסופים היהודים במאה ה-20.
ביוגרפיה

בשנת 1972 ביקשה השל מבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק לשקול את קבלתה לבית הספר לרבנות, אף שהמוסד טרם הסמיך נשים באותה תקופה.
השל קיבלה את הדוקטורט שלה מאוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1989. עבודתה הייתה בנושא "אברהם גייגר ושורשי הנצרות". היא כיהנה כמרצה וכפרופסור ללימודי דת באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (אנ') בין השנים 1988–1991, וכפרופסור באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב בין השנים 1991 ל-1998. היא הייתה עמיתת רוקפלר במרכז הלאומי למדעי הרוח בשנים 1997–1998, קיבלה את מלגת קרן קרנגי בלימודי האסלאם בשנת 2008, ושהתה שנתיים במרכז למדעי הרוח באוניברסיטת טאפטס. בשנת 2013 הוענקה לה מלגת גוגנהיים.
בשנת 2005 קיבלה מלגה אקדמית מקרן פורד, במסגרתה נהגה לכנס סדרת כנסים בינלאומיים, שהתקיימו בדארטמות' קולג'. בכנסים אלו נפגשו חוקרים בתחומי מדעי היהדות ולימודי האסלאם כדי לדון במגוון נושאים.
בשנים 1992–1993 הייתה פרופסור באוניברסיטת פרנקפורט. היא לימדה גם באוניברסיטת אדינבורו, באוניברסיטת קייפטאון ובאוניברסיטת פרינסטון.
ספריה

בין ספריה של השל, המונוגרפיה Abraham Geiger and the Jewish Jesus ("אברהם גייגר וישו היהודי", הוצאת אוניברסיטת שיקגו, 1998) זכתה בפרס אברהם גייגר של מכללת גייגר בגרמניה ובפרס הלאומי לספרים יהודיים לשנת 1988 בקטגוריית "יחסי יהודים-נוצרים". הספר עוסק בראשית העיסוק היהודי החיובי בדמותו של ישו, שנערכה בעבודתו של גייגר, שכיוון להציגו לראשונה לא כאויב שטני אלא כמורה פרושי, שמסריו לא תאמו את הנצרות, אלא דווקא את מה שגייגר ראה כיהדות האותנטית. רוויזיה זו של דמות ישו התפשטה לבסוף ברוב החוגים היהודיים המודרניים. ניכוסו-מחדש של ישו בידי גייגר עורר זעם בינות התאולוגים הגרמנים, ותגובת-נגד אנטישמית חריפה.
ספר חשוב נוסף הוא "ישו הארי": תאולוגים נוצרים והביבליה בגרמניה הנאצית", בהוצאת אוניברסיטת פרינסטון, 2008. הספר מתאר את הרקע ההיסטורי והאידאולוגי של קבוצת תאולוגים גרמנים פרוטסטנטים בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה ובמהלכה. אנשי דת אלה הגדירו מחדש את ישו כארי, כדי להעלים כל סתירה בין נצרות לתורת הגזע האופנתית, וחידדו את זהותה של הנצרות כדת הנמצאת במלחמה עם היהדות ושוללת אותה כליל. בשנת 1939 הם הקימו את "המכון לחקר ומיגור ההשפעה היהודית על חיי הכנסייה הגרמנית"  (בגרמנית: Institut zur Erforschung und Beseitigung des jüdischen Einflusses auf das deutsche kirchliche Leben). המכון הפך לזרוע תעמולה חשובה של הניסיון הנאצי לנסח "נצרות גרמנית", שהתבססה על אנטישמיות גזעית (להבדיל משנאה דתית ליהודים) ועל ערכים לאומניים, ולהכפיף אליה את הכנסיות הפרוטסטנטיות השונות.
ספר נוסף שערכה בתחום זה הוא Betrayal: German churches and the Holocaust ("בגידה: כנסיות גרמניות והשואה",עם רוברט פ' אריקסן, מיניאפוליס, 1999).
בנוסף השל ערכה מספר ספרים עם חוקרים אחרים. בין השאר ערכה את המקראה - On being a Jewish feminist ("להיות פמיניסטית יהודיה"), ניו יורק, 1983.
מאמרה על אביה בשם "אבי" תורגם לעברית בידי דרור בונדי ופורסם כאחרית דבר בספרו של אביה "אלהים מאמין באדם", בהוצאת דביר, בית מורשה ומכון שכטר למדעי היהדות (אור יהודה, 2011).
חיים אישיים

השל היא בתו של אברהם יהושע השל. היא נשואה לג'יימס לואי (יעקב) אהרונסון, פרופסור אמריטוס למדעי כדור הארץ בדארטמות' קולג'. היא אם לשתי בנות.
לקריאה נוספת

Susannah Heschel, The Aryan Jesus: Christian Theologians and the Bible in Nazi Germany, USA: Princeton University Press, 2008
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262779905171  PLWABN: 9810674227105606  BIBSYS: 1014495  BnF: cb13603963q (data)  CiNii: DA09418604  GND: 121125513  ISNI: 0000 0001 1903 4444  LCCN: n81116665  LNB: 000082985  NLA: 36534061  NTA: 070933545  RERO: 02-A003368273  SUDOC: 055289053  VcBA: 495/291088  VIAF: 170161243   WorldCat (עם VIAF): 170161243
מגפות הדבר בהיסטוריה

מגפות הדבר התפרצו לאורך ההיסטוריה האנושית.
בעת העתיקה

לא ידוע אם מחלת הדבר המוכרת לנו כיום הייתה קיימת בבני אדם בעת העתיקה. כל הדיווחים הקיימים בעניין הם חלקיים ושנויים במחלוקת.
הדבר מוזכר בתנ"ך כמכה החמישית מבין עשר מכות מצרים. עם זאת מגפה זו פגעה רק בבהמות ולא בבני אדם, ולכן נראה שמדובר במחלה אחרת. ייתכן שהמגפה המוזכרת בשמואל א' (פרקים ה'-ו'), שפגעה בערי הפלשתים ושהייתה קשורה גם לעכברים, הייתה דבר.
לפי תיאורו של תוקידידס, מיוחס מותו של המדינאי האתונאי פריקלס למגפה שקטלה רבים מבני אתונה ושייתכן שהביאה למפנה במלחמה הפלופונסית ולניצחונה של ספרטה. במשך שנים נחשבה המגפה למגפת דבר, אבל ייתכן שהייתה זו מחלה אחרת כמו טיפוס, אבעבועות שחורות או חצבת.
בשנת 166–167 נספה חלק ניכר מתושבי האימפריה הרומית, נשקפה סכנה לחיילי האימפריה כולה עד שהועלה חשש לבריאותו של הקיסר מרקוס אורליוס שיצא מרומא בעצת רופאיו אולם נפטר כתוצאה מהמחלה. כיום מעריכים שזו הייתה מגפת אבעבועות שחורות, או אולי חצבת.
בימינו

מחלת הדבר נדירה ביותר כיום, אך עודה קיימת בכמה מדינות, ביניהן מדגסקר, פרו והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בשנים 2010–2015 דווחו 3248 מקרי דבר ו-584 פטירות מהמחלה. בהתפרצות של המחלה במדגסקר ב-2017 דווחו 2348 מקרים, ומתוכם מתו 202. בארצות הברית נרשמו מדי שנה בין 1 ל-17 מקרי דבר, בשנים 2000–2017, כולם באזורים כפריים במערב המדינה.
בספטמבר 2020 פרצה המגפה בסין לאחר שזאת לכאורה רק יצאה ממשבר הקורונה.
ראו גם

מגפת הדבר השלישית
גידי שינהולץ, ימי יוסטיניאנוס (פרק 4 הדבר), תל אביב, הוצאת 150 איסט, 2024
הערות שוליים

↑  plague, ארגון הבריאות העולמי
↑  Plague – Madagascar,ארגון הבריאות העולמי
↑  Plague in the United States, אתר המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן
AXA

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  בורסת פריז (CS) 
 מייסדים:  Jacques De Peretti 
 תקופת הפעילות:  1816–הווה (כ־209 שנים)
 חברות בנות:  Equitable Holdings  Colonia  Societe Beaujon  AllianceBernstein  AXA pojišťovna  AXA Millésimes 
 מיקום המטה:  פריז 
 משרד ראשי:  פריז, צרפת
 ענפי תעשייה:  ביטוח
 הכנסות:  102,733,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח תפעולי:  7,604,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח:  103.5 מיליארד אירו
 יו"ר:  תומאס בוברל
 מנכ"ל:  Thomas Buberl 
 עובדים:  120,869
  
 www.axa.com
 
אקסה (באנגלית: AXA) היא חברה רב לאומית צרפתית, המציעה שירותי ביטוח, ניהול השקעות ושירותים פיננסיים.
המטה הראשי של החברה נמצא ברובע השמיני של פריז, צרפת. מלבדו מפעילה החברה סניפים במדינות מערב אירופה, צפון אמריקה, המזרח התיכון ואפריקה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1816 בשם אנסיין מוטוואל (Ancienne Mutuelle) כחברה המספקת שירותי ביטוח.
בשנת 1978, רכשה את חברת הביטוח הצרפתית - Compagnie Parisienne de Garantie ושינתה את שמה למוטוואלס יוני (Mutuelles Unies).
בשנת 1982, התמזגה עם קבוצת דורות (Drouot) ושינתה את שמה למוטוואלס יוני/דורות (Mutuelles Unies/Drouot).
בשנת 1985, החליפה החברה את שמה לאקסה (AXA) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
בשנת 1991, רכשה אקסה את חברת Equitable בסכום שלא פורסם.
בשנת 1996, הפכה אקסה לתאגיד הביטוח הגדול ביותר בצרפת לאחר שרכשה את חברת Union des Assurances De Paris ושינתה את שמה ל-AXA-UAP.
בחודש פברואר 1999, רכשה את חברת הביטוח הבריטית Guardian Royal Exchange תמורת כ-5.7 מיליארד דולר.
בשנת 1999, חזרה למיתוג המקורי תחת השם AXA.
בשנת 2000, רכשה אקסה את כל המניות של חברת Sun Life & Provincial Holdings.
בחודש יולי 2006, רכשה אקסה את קבוצת ווינטרטור (Winterthur Group) מחברת קרדיט סוויס תמורת כ-9 מיליארד אירו.
בחודש ספטמבר 2018, רכשה אקסה את קבוצת הביטוח האמריקאית אקס אל (XL Group Ltd) תמורת כ-15.3 מיליארד דולר.
בחודש מאי 2021, הצהירה החברה שהיא מפסיקה להפיק פוליסות ביטוח שכוללות תשלומי כופר להאקרים.
פעילות בישראל

כיום, לחברת אקסה אין משרדים בישראל, אך היא משתפת פעולה עם חברות ישראליות מתחומים שונים:
בשנת 2000, מינתה אקסה את חברת הביטוח סהר, מקבוצת הראל השקעות בביטוח, להיות השותף הגלובלי שלה בישראל.
בשנת 2001, פורסם שיו"ר חברת הביטוח אקסה בוחן השקעות בהיי-טק בישראל באמצעות חברת הביטוח הפניקס.
בשנת 2016, נתנה חסות לתחרות הסטרטאפים בעולם הביטוח.
בשנת 2018, השקיעה אקסה כ-8 מיליון יורו בחברת הסטארט-אפ הישראלית Setoo.
בשנת 2019, הייתה אקסה בין המשקיעות בחברת הפינטק הישראלית Zeitgold.
בשנת 2019, הקימה קרן שצפויה להשקיע בחברות סטארט-אפ ישראליות.
הסכמים וחסויות

הגביע האנגלי - בין השנים 1998–2002.
מרתון תל אביב - בשנת 2017.
אצטדיון הכדורגל בעיר בראגה - בין השנים 2007-2010.
הקרן למניעת מחלות זיהומיות ופעילות נגד מחלת הקורונה - חצי מיליון אירו בשנת 2019.
חסות לקבוצת הכדורגל ליברפול - החל משנת 2020.