stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חביי
פוליטיקה

הפוליטיקה של חביי בנויה במערכת כפולה הכוללת את הממשל ואת המערך המפלגתי. זאת בדומה לכל מוסדות הממשל שבסין היבשתית. מושל חביי הוא הפקיד הציבורי הבכיר בממשלת חביי, אך יש לו פחות כוח מאשר למזכיר הוועדה המחוזי במפלגה הקומוניסטית של סין, במסגרת הממשל הכפול.
הערות שוליים

↑  Chinese Archaeology
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555175905171  BNE: XX461284  BnF: cb12071585q (data)  GND: 4025840-3  LCCN: n81108669  MusicBrainz: 3157f618-c99b-49f9-8d36-84cf3e62ea7a  NDL: 01089907  NKC: ge432949  NLA: 36732270  VIAF: 280215739   WorldCat (עם VIAF): 280215739
חתיכה אחת משתי חתיכות

חתיכה אחת משתי חתיכות הוא נידון הלכתי בקרב הפוסקים בדיני ספקות.
לדעת כל הפוסקים, אם אדם שהיו מונחות לפניו שתי חתיכות, אחת של איסור ואחת של היתר, ואכל בשוגג אחת מהן ואינו יודע איזו, דינו שחייב מדאורייתא להביא קרבן אשם תלוי על האיסור שייתכן ועבר. כאמור, במקרה המדובר, החתיכות הן חתיכות ודאי, היינו שאחת ודאי אסורה באכילה ואחת ודאי מותרת ואילו הספק הוא איזו מהן אכל.
אולם ישנה מחלוקת הפוסקים לגבי מצב בו הספק הוא בחתיכה עצמה. 
כלומר, אם הייתה לפניו חתיכה אחת והיא ספק. כלומר ספק איסור, ספק היתר.
האם באופן כזה חייב אשם תלוי? 
התשובה תלויה באותה מחלוקת:
לדעת הסוברים את הכלל "בעינן (צריך) חתיכה אחת משתי חתיכות" - אינו חייב כי יש רק חתיכה אחת.
לדעת הסוברים "לא בעינן (לא צריך בהכרח) חתיכה אחת משתי חתיכות" - חייב, מפני שדי בספק על החתיכה עצמה כדי לחייב אשם תלוי.
רקע

מקור השם "חתיכה אחת משתי חתיכות" הוא בסוגיה הנידונה בגמרא, לגבי אחד שספק אכל חֵלֶב.
רקע > יסוד המחלוקת

המשנה במסכת כריתות מביאה את מקרה הספק:
ספק אכל חלב, ספק לא אכל, ואפילו אכל, ספק יש בו כשיעור, וספק אין בו, [או] שומן וחלב לפניו, ואכל אחד מהן, ואינו יודע איזה מהן אכל, ... [הדין הוא ש]מביא אשם תלוי
על משנה הזו המתארת את מציאות הספק, מביאה הגמרא שתי דעות אמוראים לגבי החיוב באשם:
איתמר רב אסי אמר: חתיכה אחת שנינו, ספק של חלב, ספק של שומן. חייא בר רב אמר: חתיכה משתי חתיכות שנינו. במאי קא מיפלגי? רב אסי סבר יש אם למסורת {ויקרא ה } מצות כתיב, וחייא בר רב אמר יש אם למקרא מצוות קרינן
בגמרא לעיל מבואר כי דעתו של רב אסי היא שדי בחתיכה אחת שאכל, שיש ספק לגביה אם איסור היא או היתר, כדי לחייב והוא המחמיר בעניין זה. ואילו דעתו של חייא בר רב היא שצריך דווקא שיהיו שתי חתיכות, אחת של איסור ואחת של היתר, והוא אכל אחת מהן ואינו יודע איזו. והוא כאמור מיקל שכן בחתיכה אחת פוטר.

הגמרא מבארת שיסוד המחלוקת הוא האם יש אם למסורת והיינו שמכיוון שהכתיב הוא "מצות" (כלומר עם ו' אחת) בפסוק: ”וְאִם נֶפֶשׁ כִּי תֶחֱטָא וְעָשְׂתָה אַחַת מִכָּל מִצְו‍ֹת ה' אֲשֶׁר לֹא תֵעָשֶׂינָה וְלֹא יָדַע וְאָשֵׁם וְנָשָׂא עֲו‍ֹנוֹ” (ספר ויקרא, פרק ה', פסוק י"ז), אז לומדים מצווה אחת. מנגד, סובר חייא בר רב, שיש אם למקרא ולכן מכיוון שקוראים מצְוֹת (כלומר ה-ו' בפסוק עם חולם) אז לומדים מצוות ברבים, והמשמעות שצריך שתי חתיכות.
הסברה

מה הסיבה לחלוקה בין ספק של חתיכה אחת משתי חתיכות, לבין שאר הספיקות?
ניתן להסביר זאת על פי ההבדל שבין הסתברות קלאסית להסתברות שכיחותית. כך לדוגמה הסיכוי שיצא מספר מסוים בהטלת קובייה או אחד לשישה. מכיוון שיש שישה אירועים אפשריים והסיכוי שכל אחד יקרה הוא שווה. זוהי הסתברות קלאסית, שאפשר לומר שהסיכוי הוא אחד לשש. אך הסיכוי שגבר בן 40 יחיה עד גיל 70 הוא מסוג אחר. יש כאן צירוף של גורמים שונים שמכריעים את הספק, ואנחנו צריכים לשקלל אותם ולומר מה ההסתברות שהאירוע יתרחש. זוהי הסתברות שכיחותית.
ספק של חתיכה אחת משתי חתיכות דומה להסתברות קלאסית. הספקות האחרים ה אירועים התלויים בגורמים שונים שיש לשכלל אותם, והם דומים להסתברות שכיחותית.
מדוע דווקא בחתיכה אחת משתי חתיכות חייבה התורה אשם תלוי? ספק זה נולד ממעשה האדם, כל חתיכה היא בוודאי חלב או כשרה (גם אם אני לא יודע לזהות כל אחת), והספק הוא איזה מהם נאכלה. שאר הספקות נולדו עוד לפני שהאדם עשה מעשה, כמו ספק אם האשה נדה או לא. התורה לא חייבה קרבן על דבר מסופק, ובמיוחד לסוברים שספק דאורייתא לחומרא הוא מדרבנן, שאפילו לכתחילה אין להחמיר בספק כזה. אך בחתיכה אחת משתיים החתיכה אינה מסופקת, אלא יש כאן חתיכה אחת שהיא ודאי אסורה. הספק נולד במעשה האכילה האם הוא היה אסור, ועל כן יש צד שהוא צריך להביא קרבן, ועל זה עליו להביא אשם תלוי.
מקרים

דין זה ישפיע על הפסיקה במקרים הבאים:
מקרים > עשה מלאכה

כאשר אדם עשה מלאכה שאסורה בשבת, והיו צמודים שבת וחול ואינו יודע באיזה יום מביניהם עשה את המלאכה, או שעשה מלאכה בשבת ולא ידע מעין אי זו מלאכה עשה. הלכה שמביא קרבן אשם תלוי. אבל שבת ויום הכפורים ועשה מלאכה בין השמשות שביניהן הרי זה פטור מקרבן ואינו מביא חטאת שהרי אינו יודע עצמו של חטא (שכל חטא חיובו אחר), ואינו מביא אשם תלוי שהרי יודע בוודאי שחטא.
מקרים > ספק באיסורי עריות

היו אשתו ואחותו ובא על אחת מהן ואינו יודע על איזו מהן בא, חייב. אבל הבא על אשה שהיא ספק נדה, או ספק ערוה של קירוב בשר, פטור מאשם תלוי.
מקרים > ראתה לאחר זמן

במסכת נידה מובא מקרה לדוגמה של "ראתה לאחר זמן" והוא מקרה בו אשה ששימשה עם בעלה ולאחר מכן בדקה עם עד ומצאה את העד טמא. יוצא אם כך ישנו חשש שהייתה נידה מקודם לכן ואז חייבים מדין בעילת נידה. ומובא שם שחייבים אשם תלוי לדעת התנא (שחולק לכאורה על המשנה בדף הקודם שבה אמר התנא שפטורים מן הקרבן). ומבארת הגמרא שבמשנה אמרו שפטורין מן הקרבן מפני שלדעת התנא במשנה "בעינן [צריכים] חתיכה משתי חתיכות" כדי לחייב אשם.
ראו גם

ספקא דאורייתא לחומרא
ספקא דרבנן לקולא
כל קבוע כמחצה על מחצה דמי
עיון במקורות:
תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף י"א, עמוד ב'
תלמוד בבלי, מסכת כריתות, דף י"ז, עמוד א'
תלמוד בבלי, מסכת כריתות, דף כ"ג, עמוד א'
משנה תורה לרמב"ם, ספר קרבנות, הלכות שגגות, פרק ח'
הערות שוליים

↑  ובגמרא מבואר שמחלוקת האמוראים תלויה במחלוקת תנאים.
↑  הלכות ספקות: סקירה מתמטית | תורת הר עציון, באתר etzion.org.il
↑  ראה במאמר של הרב מיכאל אברהם, על ההבדל בין אשם לחטאת, ומדוע מחייבים באשם תלוי בספקות: https://mikyab.net/%D7%9B%D7%AA%D7%91%D7%99%D7%9D/%D7%9E%D7%90%D7%9E%D7%A8%D7%99%D7%9D/%D7%9E%D7%94%D7%95%D7%AA%D7%95-%D7%A9%D7%9C-%D7%A7%D7%A8%D7%91%D7%9F-%D7%90%D7%A9%D7%9D
↑  עיין באריכות בהלכות שגגות לרמב"ם, כל פרק ח'
↑  ”נמצא על שלה לאחר זמן טמאין מספק ופטורים מן הקרבן” (תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף י"א, עמוד א').
ועיין בגמרא עמוד ב' שם שכתבה: ”נמצא על שלה לאחר זמן וכו': תנא וחייבין אשם תלוי ותנא דידן מט בעינן חתיכה משתי חתיכות:”
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
זניט סנקט פטרבורג במפעלים האירופיים

שחקני זניט בפגישה עם נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, לאחר הזכייה בגביע אופ"א.
זניט סנקט פטרבורג הוא מועדון כדורגל רוסי, שמרבה להופיע במפעלים האירופיים בעיקר מאז 2005 והוא מתחרה מדי שנה על תארים בכדורגל הרוסי.
זניט היא ממועדוני הכדורגל הרוסיים בעלי ההישגים הבולטים ביותר במפעלים האירופיים מאז החלו מועדוני כדורגל מרוסיה להתחרות בזירה זו. זניט הייתה הקבוצה הרוסית הראשונה שזכתה בסופרקאפ האירופי והשנייה, אחרי צסק"א מוסקבה, שזכתה בגביע אופ"א בשנת 2008. זניט הופיעה בשמינית גמר ליגת האלופות בעונות 2011/2012, 2013/2014 ו־2015/2016, במה שמהווה להישג השיא שלה במפעלים האירופיים והיא מותג הספורט הרוסי המוצלח ביותר באירופה ונחשב לאחד ממועדוני הכדורגל הטובים במזרח אירופה.
זניט מדורגת במקום 31 בדירוג אופ"א.
סטטיסטיקה

עדכנית ל־3 במרץ 2022:
| טורניר | משחקים | ניצחונות | שוויונות | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הישג שיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גביע אלופות אירופה/ליגת האלופות | 76 | 30 | 15 | 31 | 98 | 96 | שמינית גמר |
| גביע אופ"א/הליגה האירופית | 118 | 60 | 21 | 37 | 208 | 144 | זכייה (2007/2008) |
| הסופרקאפ האירופי | 1 | 1 | 0 | 0 | 2 | 1 | זכייה (2008) |
| גביע אינטרטוטו | 8 | 6 | 1 | 1 | 17 | 7 | גמר (2000) |
| סך הכל | 202 | 96 | 37 | 68 | 324 | 243 |  |
דירוג הקבוצה

נכון לספטמבר 2021:
| דירוג | קבוצה | ניקוד |
| --- | --- | --- |
| 29 | אוקראינה דינמו קייב | 43.000 |
| 30 | שווייץ בזל | 43.000 |
| 31 | רוסיה זניט | 42.000 |
| 32 | צ'כיה סלביה פראג | 42.500 |
| 33 | קרואטיה דינמו זאגרב | 42.000 |
שיאני זניט באירופה

לפחות 2 שחקנים במדי זניט הוכתרו למלכי השערים של טורנירי גביע אופ"א והליגה האירופית. בעונת 2008 היה זה פאבל פוגרבניאק עם 8 שערים ובעונת 2017 היה זה ג'וליאנו דה פאולה בעונת הבכורה שלו בקבוצה (גם הוא עם 8 שערים). בעונת 2017/2018, החלוצים אלכסנדר קוקורין ואמיליאנו ריגוני ניצבו במקום הרביעי בטבלת מלכי השערים (עם 6 שערים) בכפיפה אחת עם אנטואן גריזמן ומריו באלוטלי.
שיאני זניט באירופה > כובשים מצטיינים

להלן השחקנים הניצבים בראש טבלת כובשי השערים במדי זניט במפעלים האירופיים, נכון ל-3 במרץ 2022.
| מקום | שם השחקן | שערים |
| --- | --- | --- |
| 1 | אלכסנדר קרז'אקוב | ‏ 27 |
| 2 | ארטיום דזיובה | ‏18 |
| 3 | האלק | ‏ 18 |
| 4 | אנדריי ארשבין | ‏ 17 |
| ‏ 5—8 | דני מיגל אלבס | ‏14 |
| ‏ 5—8 | אלכסנדר קוקורין | ‏14 |
| ‏ 5—8 | פאבל פוגרבניאק | ‏13 |
| ‏ 5—8 | רומן שירוקוב | ‏13 |
| 9 | ג'וליאנו | ‏8 |
| ‏11—10 | סרדאר אזמון | ‏7 |
| ‏11—10 | סלומון רונדון | ‏7 |
| 12 | אלכסנדר ספיבאק | ‏7 |
| ‏ 13—19 | אמיליאנו ריגוני | ‏6 |
| ‏ 13—19 | יורי ז'לודקוב | ‏5 |
| ‏ 13—19 | גנאדי פופוביץ' | ‏5 |
| ‏ 13—19 | איגור דניסוב | ‏5 |
| ‏ 13—19 | אולג שאטוב | ‏5 |
| ‏ 13—19 | רוברט מאק | ‏5 |
| ‏ 17—21 | דאלר קוזיאייב | ‏4 |
| ‏ 17—21 | אלכסנדר בוחארוב | ‏4 |
| ‏ 17—21 | ברניסלב איבנוביץ' | ‏4 |
| ‏ 17—21 | דומניקו קרישיטו | ‏4 |
| ‏ 17—21 | אלכסנדר גורשקוב | ‏4 |
| ‏ 17—21 | אקסל ויטסל | ‏4 |
| ‏ 17—21 | ויקטור פייזולין | ‏4 |
| ‏22-32 | מגומד אוזדוייב | ‏3 |
| ‏22-32 | סבסטיאן דריוסי | ‏3 |
| ‏22-32 | דנקו לזוביץ' | ‏3 |
| ‏22-32 | סאבולץ' חוסטי | ‏3 |
| ‏22-32 | סרגיי סמאק | ‏3 |
| ‏22-32 | סרגיי אוסיפוב | ‏3 |
| ‏22-32 | דניס אוגארוב | ‏3 |
| ‏22-32 | אנטולי טימושצ'וק | ‏3 |
| ‏22-32 | קלאודיניו | ‏2 |
שיאני זניט באירופה > מלך ההופעות

להלן רשימת השחקנים שהופיעו הכי הרבה במדי זניט במפעלים האירופיים (נכון ל-3 במרץ 2022):
| # | שם | תקופה | הופעות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | רוסיה אלכסנדר אניוקוב | 2005—2019‏ | ‏106 |
| 2 | בלגיה ניקולאס לומבארטס | 2007—2017 | ‏76 |
| 3 | רוסיה ויאצ'סלב מלאפייב | 1999—2016 | ‏71 |
| 4 | פורטוגל דני מיגל אלבס | 2008—2017 | ‏70 |
| 5 | רוסיה איגור דניסוב | 2002—2013 | ‏68 |
| 6 | רוסיה אנדריי ארשבין | 2000—2008, 2012, 2013—2015 | ‏65 |
| 7 | רוסיה אלכסנדר קרז'אקוב | 2001—2006, 2010—2017 | ‏63 |
| 8 | רוסיה קונסטנטין זיריאנוב | 2007—2014 | ‏62 |
| ‏9 | איטליה דומניקו קרישיטו | 2011—2018 | ‏57 |
| ‏10 | רוסיה ויקטור פייזולין | 2008—2018 | ‏56 |
| 11 | רוסיה רומן שירוקוב | 2008—2013 | ‏54 |
| ‏12 | רוסיה ארטיום דזיובה | 2015—2022 | ‏49 |
| ‏13 | רוסיה אולג שאטוב | 2013—2020 | ‏48 |
| ‏14 | רוסיה איגור סמולניקוב | 2013—2020 | ‏47 |
| ‏15 | בלגיה אקסל ויטסל | 2012—2016 | ‏46 |
| ‏16 | רוסיה יורי לודיגין | 2013—2019 | ‏43 |
| ‏17 | ברזיל האלק | 2012—2016 | ‏41 |
| ‏18 | אוקראינה אנטולי טימושצ'וק | 2007—2009, 2013—2015 | ‏41 |
| ‏19 | פורטוגל לואיס נטו | 2013—2019 | ‏40 |
| ‏20 | רוסיה אלכסנדר ירוחין | 2017—2022 | ‏37 |
| ‏21 | ארגנטינה סבסטיאן דריוסי | 2017—2021 | ‏36 |
| ‏22 | סלובקיה טומש גובוצ'אן | 2008—2014 | ‏36 |
| ‏23 | רוסיה דאלר קוזיאייב | 2017—2022 | ‏34 |
| ‏24 | צ'כיה ראדק שירל | 2003–2010 | ‏34 |
| ‏25 | קרואטיה איביצה קריז'אנץ | 2005—2010 | ‏33 |
| ‏26 | רוסיה אלכסנדר גורשקוב | 1997—2001, 2004—2008 | ‏31 |
| ‏27 | סרביה ברניסלב איבנוביץ' | 2017—2020 | ‏30 |
יאן ציקר

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1911 באנסקה ביסטריצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  21 בדצמבר 1989 (בגיל 78) ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 מקום קבורה:  Slávičie údolie cemetery 
 מוקד פעילות:  ברטיסלאבה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של פראג, Academy of Performing Arts in Bratislava 
 סוגה:  אופרה 
 פרסים והוקרה:  אמן לאומי (21 בפברואר 1966)  מסדר ליודוביט שטור דרגה ראשונה (3 בינואר 2011)  Ján Levoslav Bella Prize (1966)  פרס הרדר 
 פרופיל ב-IMDb
 
באנסקה ביסטריצה, לוח זיכרון ליאן צ'יקר בבית בו נולד
יאן ציקר (בסלובקית: Ján Cikker;‏ 29 ביולי 1911 - 21 בדצמבר 1989) היה מלחין סלובקי, מראשי התומכים במוזיקה קלאסית מודרנית של מלחינים סלובקים. הוא קיבל את התואר "אמן לאומי" בסלובקיה, את פרס הרדר לשנת 1966 ואת פרס המוזיקה הבינלאומי של אונסק"ו לשנת 1979.
חייו

ציקר נולד בבאנסקה ביסטריצה, לשעבר באוסטרו-הונגריה, כיום בסלובקיה. מוריו הראשונים למוזיקה היו אמו, מריה פסוטקובה, וויליאם פיגוש-ביסטרי. לאחר סיום בית הספר התיכון בבאנסקה-ביסטריצה למד ציקר הלחנה, ניצוח ועוגב בקונסרבטוריון של פראג, משנת 1930 עד 1935. ב-1935–1936 השתלם בכיתות ההמשך של הקונסרבטוריון, כתלמידו של ויטייצלב נובאק. בהמשך עבר לווינה, שם למד אצל פליקס ויינגרטנר בשנים 1936–1937.
בין 1939 ל-1949, לימד ציקר בקונסרבטוריון של ברטיסלבה. במקביל היה יועץ רפרטואר ללהקת האופרה של התיאטרון הסלובקי הלאומי, תפקיד בו כיהן מ-1945 עד 1948. הוא נאלץ לפרוש ממשרתו זו לאחר ההשתלטות הקומוניסטית על צ'כוסלובקיה ב-1948. לבוף, עבד כפרופסור להלחנה באקדמיה לאמנויות הבמה של ברטיסלבה, שם היו בין תלמידיו מלחינים סלובקים רבים.
ציקר מת בברטיסלבה, שם נקרא מוזיאון על שמו.
מאפיינים

סגנונו המובהק מאופיין בעושר טיפוסי של ניגודים בהלכי-רוח ובמאפיינים (מחול, ביטוי רגשי ולירי), ובדגש על תנהלות אנושית ואתית. יצירותיו הראשונות היו ברובן אינסטרומנטליות ומשנות ה-50' של המאה ה-20 הוסיף גם יצירות אופראיות.
יצירות עיקריות

מחזור פואמות סימפוניות O živote – Leto, Vojak a matka, Ráno ("על החיים - קיץ, חייל ואמו, בוקר; 1946-1941)
אופרות: Juro Jánošík 1953-1950), לברית מאת שטפאן הוזה), Beg Bajazid (1956-1955, לברית מאת שטפאן הוזה), "מיסטר סקרוג'" (1959-1958, שם חלופי "צללים" (Tiene) על פי מזמור חג המולד של צ'ארלס דיקנס, Vzkriesenie ("תחיה" 1960, על פי לב טולסטוי, Hra o láske a smrti ("משחק של אהבה ומוות", על פי רומן רולאן, "קוריולנוס" (1972-197, על פי קוריולנוס של ויליאם שייקספיר, Obliehanie Bystrice, (1971-1969, "המצור על ביסטריצה על פי קלמן מיקשאת', Zo života hmyzu 1986--1983, על פי המחזה "תמונות מחיי החרקים" של קארל צ'אפק ויוזף צ'אפק, "אנטיגונה" (1989-1987, לא גמורה, על פי המחזה אנטיגונה של סופוקלס.
יצירות קאמריות ותזמורתיות: רביעיית מיתרים מס' 1 אופוס 13 (1935), רביעיית מיתרים מס' 2, אופוס 14, "סימפוניית אביב" (1937), "סוויטה סלובקית" (1943), Spomienky (1947, "זכרונות"), cMeditácie na Schützovu tému (1964, "הרהורים על נושא של שיץ), Štúdie k činohre (אטיודים למחזה תיאטרון)
מוזיקה לפסנתר: סונאטינה אופוס 12, מס' 1 (1933) "פלגי טאטרה" (1954), וריאציות לפסנתר על שיר עם סלובקי (1973)
מחזור שירים: O mamičke (1940: "על אמא היקרה")
עיבודים לשירי עם
מוזיקה לתיאטרון ולסרט (Varúj!)
מוזיקה ללהקות מחולות עממיים, לדוגמה ל-SĽUK (קולקטיב אמנות עממית סלובקית), ,Lúčnica ו-VÚS.
הערות שוליים

↑  המוזיאון ע"ש יאן ציקר בברטיסלבה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406872405171  PLWABN: 9810537128605606  BIBSYS: 90405020  BnF: cb148447851 (data)  GND: 119401029  ISNI: 0000 0001 1085 6767  LCCN: n82099763  LNB: 000094149  MusicBrainz: 5f6c20a2-3295-4d39-823f-337d91791a4b  NKC: jn19990210145  NTA: 09589585X  SELIBR: 315239  SUDOC: 220456992  VIAF: 117326195   WorldCat (עם VIAF): 117326195
יוונית הומרית

יוונית הומרית היא צורה של השפה היוונית העתיקה, שבה השתמש הומרוס באיליאדה ובאודיסאה. זוהי גרסה עתיקה ליוונית יונית, עם תוספות מניבים יוונים אחרים, כגון היוונית האיולית. בתקופה מאוחרת יותר, צורה זו של היוונית שימשה בסיס ליוונית אֶפִּית, השפה של השירה האפית, שהתאפיינה בהקסמטר דקטילי של משוררים כמו הסיודוס. שלא כמו צורות מאוחרות יותר של היוונית, היוונית ההומרית לא כללה שימוש של תווית יידוע (ה' הידיעה) אמיתית. חיבורים ביוונית אֶפִּית מקורם בשנים שבין התקופה היוונית ועד המאה ה-3 לספירה.
ראו גם

דיאלקטים יווניים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11965641j (data) 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יאן קובליק

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1880 מיחלה, צ'כיה 
 פטירה:  5 בדצמבר 1940 (בגיל 60) Podolí, צ'כיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות וישהראד 
 מוקד פעילות:  צ'כוסלובקיה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של פראג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  Fonotipia 
 בן או בת זוג:  Anna Julie Marie Széll von Bessenyö 
 צאצאים:  רפאל קובליק 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב של החברה הפילהרמונית המלכותית (1902) 
 חתימה:  
 
יאן קובליק
יאו קובליק
יאן קובליק (בצ'כית: Jan Kubelík‏, 5 ביולי 1880 – 5 בדצמבר 1940) היה כנר ומלחין יהודי-צ'כי.
ביוגרפיה

יאן קובליק נולד במיחלה (חלק מפראג של ימינו). אביו, גנן במקצועו, היה כנר חובב. הוא לימד את שני בניו נגינה בכינור ומשעמד על כישרונו של יאן, שהיה אז בן חמש, העביר את הכשרתו לידי קרל ובר וקרל קונדריצ'ק. בגיל שמונה החל את לימודיו בקונסרבטוריון של פראג אצל אוטאקאר שווצ'יק והיה למייצג המפורסם ביותר של טכניקות הנגינה שלו. כילד, נהג להתאמן 10 עד 12 שעות ביום, או "עד שאצבעותיי החלו לדמם." משנת 1898 יצא לסיורי קונצרטים באירופה, בארצות הברית, בדרום אמריקה, במזרח אסיה, באוסטרליה ובאפריקה ועד מהרה נודע בווירטואוזיות שלו ובצליל הנקי, המלא והמעודן. כבר בראשית דרכו נודע כ"ניקולו פאגאניני השני" בווינה, בלונדון ועוד. קובליק ניגן בכינור גוארנרי דל ג'זו ובשני כינורות סטרדיוואריוס; "סטדריוואריוס הקיסר" משנת 1715 נרכש למענו בשנת 1910 בלונדון.
קריירה

קובליק ניהל קריירה וירטואוזית פעילה במשך 40 שנה ופרש ב-1940 לאחר עונה של עשרה קונצרטים בפראג, שבמהלכה ביצע קרוב לחמישים יצירות. הקונצרט האחרון שלו, ב-8 במאי 1940, לפני קהל של סטודנטים, התקיים באולם סמטנה בפראג.
כמלחין גילה קובליק יותר טעם וחוש לגון הצליל מאשר מקוריות ביצירותיו, בהן סימפוניה, שישה קונצ'רטי לכינור ויצירות לכינור ופסנתר. הוא כתב קדנצות לכמה קונצ'רטי, בהם הקונצ'רטו לכינור של בטהובן, הקונצ'רטו לכינור של ברהמס והקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי, בין השאר.
משפחתו

קובליק הביא לעולם שמונה ילדים, חמש בנות ושלושה בנים. אחת מבנותיו, אנה, הייתה לכנרת ואחד הבנים, רפאל קובליק, היה למנצח. בתקופת חייו בווינה התיידד יאן קובליק עם המלחין מרסל טיברג, שהיה צעיר ממנו ב-13 שנים והיה מיודד גם עם בנו, רפאל. טיברג הקדיש כמה מחיבוריו המוזיקליים לבנותיו של קובליק. הידידות בין טיברג למשפחת קובליק עמדה בעינה עד מותו של טיברג, שנרצח באושוויץ בשנת 1944.
הערות שוליים

1 2 3 4  גרציאן צ'רנושאק ואלנה נמקובה, "יאן קובליק" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007329888205171  PLWABN: 9810531977405606  BIBSYS: 7030298  BnF: cb13947631k (data)  CiNii: DA12328317  GND: 104013516  ICCU: LO1V206655  ISNI: 0000 0001 0891 9378  LCCN: n85023037  LNB: 000302172  MusicBrainz: 502ca061-482a-4f01-b6fe-61ae81d50a87  NKC: jo20010086913  NSK: 000668627  NTA: 070104050  RERO: 02-A022710281  SNAC: w6wd4bjv  VIAF: 42031103   WorldCat (עם VIAF): 42031103
חביבה רייק (אוניית מעפילים)

| --- | --- |

אונית המעפילים "חביבה רייק" שקועה על צדה בנמל חיפה
 שם צופן:  פטר החמישי
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 מספר מעפילים:  462
 מפקד האונייה:  אריה קפלן
 גדעוני:  שלום בורשטיין
 יום היציאה:  2 ביוני 1946
 נתוני האונייה
 סוג האונייה:  אוניית משא
 שם קודם:  Aghios Andreas
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
 הדחק:  210 טון
 הנעה:  מנוע דיזל
 מהירות:  7 קשר
מסלול ההפלגה של "חביבה רייק"
"חביבה רייק" - מעפילים מניפים כרזה בסיפון
חביבה רייק הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה". נקראה על שם צנחנית היישוב במלחמת העולם השנייה שנהרגה בעת מילוי משימתה חביבה רייק.
תולדותיה > "אגיוס אנדריאס" ורכישתה

"אגיוס אנדריאס" (Aghios Andreas) הייתה אוניית משא, בנויה עץ, בעלת תורן אחד (טעון אימות) עם מפרש גף.
האונייה נרכשה בפיראוס שביוון. אורגנה על ידי צוות שליחי המוסד לעלייה ב' ביוון, בראשות אהוד אבריאל, יאני אבידוב ולוי שבט. הספינה נחכרה מסוכן מקומי שכינויו ה'אווז'. מועד ההפלגה מנמל פיראוס היה ידוע לבריטים. הצי המלכותי קיבל על כך דיווח מהמודיעין הבריטי בפיראוס.
צוות ההכנה של האונייה להפלגה כלל את אריה (קיפי) קפלן ושמואל ינאי (סמק) מהפלי"ם. ב-15 באפריל 1946 החלו בהכנת האונייה. ההכנות נמשכו עד 30 במאי. בשלב האחרון היה צורך להעמיס מים ומזון על ספינה אחרת, ואחר כך, בחוף שומם, להעביר ממנה את הדברים ל"חביבה רייק" ולספינה 'רפי', שהייתה מיועדת לצאת עימה.
הוכנו דרגשים ל-350 איש, ושתי סירות ל-15 איש כל אחת. הספינה צוידה ב-6 טון דלק, 10 טון מים, ומזון ל-10 ימים.
רב החובל וצוות הימאים היו אזרחי יוון. מפקד האונייה היה איש הפלי"ם אריה (קיפי) קפלן, ולצדו שמואל (סמק) ינאי וניר גור אריה, והגדעוני היה שלום בורשטיין. לרשותם עמד מקלט איטלקי לכל הגלים ומכשירי קשר קטנים תוצרת ארצות הברית.
תולדותיה > המעפילים

המעפילים היו ניצולי השואה. חלקם נבחרו על פי מפתח ארגונים וקבוצות של תנועות נוער ומפלגות ציוניות, בהם: "המזרחי" – 18; "תיאודור הרצל" – 11; "מכבי" – 9; "התאחדות צעירים יהודיים" – 8; "בני עקיבא" – 8; "איחוד" – 4; "שיבת ציון" – 4; "דרור" – 2; "תחית ציון" – 2; "בית"ר" – 2; "דגל ציון" – 2; "מכס נורדאו" – 2; "תפארת ישראל" – 2; "פרטיזנים" – 2; "נוער ציוני" – 1; "בני ציון" – 1; "התחיה" – 1; השאר היו ללא שיוך מובהק.
רובם צעירים בגילאי 15, וכן 20–25 נערים בגילאי 15–17.
הם נאספו במחנות הכשרה במסווה של מחנה קיץ, במרחק הליכה מאתר ההפלגה: האחד, בפרנקוקליסיה ליד אתונה, והשני, בחוף סוניון. התגוררו באוהלים שנמסרו מהצבא היווני שקיבלו באמצעות אנשי קשר מקומיים. הם התאמנו בשחייה ובחתירה, ועברו הדרכה לקראת ההפלגה.
התוכנית הייתה להעלות את המעפילים על שתי ספינות- אחת קטנה בשם 'רפי' והשנייה 'חביבה רייק'. בלב ים יועברו המעפילים, והספינה 'רפי' תחזור ליוון.
ביום ההפלגה בשעה 17:30, הודיעו למעפילים להתכונן. עד 21:00 היו כולם מוכנים, וב-21:30 עלו לשתי הספינות. 'רפי' עגנה במרחק שלושה מטר מסלע גדול. הותקן כבש (גשר עץ) מהסלע ל- 'רפי'.
המעפילים עברו על גבי הכבש, ומ'רפי' עברו ל'חביבה רייק' שעגנה לידה. ההעמסה נמשכה שעה.
300 מעפילים שוכנו במחסן בגודל 150 מטר מעוקב. השאר שוכנו על הסיפון ששטחו 80 מ"ר.
המעפילים חולקו לקבוצות בנות 20 בני אדם, והוקמו ועדות לנושאים שונים. ראשי הקבוצות ומדריכי התנועות שימשו בתפקידים בספינה. בקרב המעפילים הייתה קבוצת ימאים סלוניקאים שעסקה בכל הצד התפעולי.
שמואל ינאי (ערמוני) התמנה אחראי על עבודת האונייה והניווט. אריה קפלן (גל) היה אחראי על חיי היומיום באונייה.
תולדותיה > ההפלגה

האונייה הפליגה ב-2 ביוני 1946 בשעה 23:30.
תוכנית ההפלגה הייתה לצאת יחד עם האונייה הקטנה "רפי", ולהעביר את האנשים מ"רפי'" ל"חביבה רייך", כאשר יהיו במרחק 150–200 מיל מחופי ארץ ישראל. ואז צוות הימאים היה אמור לעבור ל"רפי". שתי הספינות קיימו ביניהן קשר במהלך ההפלגה בעזרת אלחוט דיבור, איתות ודגלים. רבי החובלים התנגדו לנתיב השיוט המתוכנן, משום שרצו לשוט לאורך החוף הטורקי. הם חששו יותר מהמצרים מאשר מהאנגלים, אך לבסוף הסכימו.
בתחילת ההפלגה הים היה שקט. שתי האוניות "חביבה רייק" ו"רפי" יצאו יחד מן הנמל והקימו קשר ביניהן. הנתיב המתוכנן היה: מפיראוס דרך האי סירוס (Siros). אחר כך שונה הנתיב והספינה עברה בין רודוס לסקרפנטו ומשם לכיוון פורט סעיד.
כשהייתה האונייה מול נמל אנאויסוס ( Anauisos ), התנגשה בסירת מנוע קטנה, אך לא נגרם כל נזק.
בגלל מחסור במים, הפליגו לכיוון רודוס והצטיידו במים באי סקרפנטו.
ב-3 ביוני הם עגנו שם במשך הלילה מחשש מוקשים, או עלייה על שרטון. ב-5 ביוני בשעה 18:00 הועברו המעפילים מ-'רפי' ל'חביבה רייק'. ההעברה נמשכה חצי שעה. מלחי 'חביבה רייק' עברו אל ה'רפי', וכן עבר אליה אחד הגדעונים. ובסך הכל הצטופפו אז ב"חביבה רייק" 462 מעפילים. מעתה השיטו את האונייה המלווים אנשי הפלי"ם. כן הועברו ל"רפי" שני טון מזון מיותרים מ"חביבה רייק". הצוות היווני חזר ליוון עם "רפי".
ב-6 ביוני זיהו את 'דומייטה' במרחק 30 מייל. משם פנו בנתיב לפורט סעיד ובערב זיהו את אורותיה.
תולדותיה > עימות עם הבריטים

התארגנות האונייה והפלגתה היו ידועים לבריטים. וכן ידעו על העברת הנוסעים בלב ים. באונייה התכוננו לעימות עם הבריטים וקבלו הנחיות אחדות. במקרה שיתפסו וייאלצו להפליג לכיוון אחר, יש לחבל במכונות ולארגן התנגדות. וכן, כאשר יתגלו, על האנשים כולם לרדת אל מתחת לסיפון. אתר הורדת המעפילים נקבע לחוף ניצנים. על פי התוכנית על החוף ידליקו פנס נפט, ויש להגיע מכיוון דרום.
ב-7 ביוני בשעות הבוקר כשהספינה הייתה במרחק 40 מייל מהחוף, הופיע מטוס בגובה נמוך. המטוס חג מעליה 3 פעמים. לקראת הצהרים נראתה משחתת מתקרבת.
בשעה 13:00 הגיעה המשחתת והחלה מלווה את הספינה. בשעה 16:00 נעלמה המשחתת ונראה כי הפליגה כדי למסור דיווח. היא חזרה ב-19:30 בקירוב.
המשחתת הבריטית התקרבה לאונייה, ירדו מלחים אחדים לסירה וירו כמה צרורות. כעבור מחצית השעה החליטו באוניה לביים קלקול במנועים ולעצור. והמשחתת עצרה אף היא. בשעה 16:00 הוחלט להמשיך בהפלגה לכיוון צפון – מערב, להתרחק מהחוף כדי להתחמק מהבריטים ולחזור למחרת עם שחר ולנסות להגיע לחוף תל אביב. ב-19:30, כשחזרה המשחתת, כיבתה הספינה את אורותיה והפליגה בכיוון ההפוך. תרגילי ההתחמקות נמשכו עד חצות,
אז התקרבה המשחתת "סומארץ" ( "Saumarez" ) וכן סירות משטרה. המנועים כובו והאנשים סולקו. המשחתת נגחה בדפנות האונייה, והבריטים עלו וניסו להתניעה אך בחוסר הצלחה. וכן ניסו לתחקר את העולים. באותה עת האונייה הייתה במרחק כ־25 מיל מהחוף.
ב־02:00 אור ליום 8 ביוני, קשרו הבריטים את האונייה וגררו אותה לנמל חיפה. הבריטים תחקרו את המעפילים, ומהתחקיר הצטייר להם שזו הייתה התארגנות פרטית של יהודים מיוון. עם תחילת המגע עם הבריטים, השליכו המלווים את מכשיר הקשר לים. כאשר נכנסה האונייה לנמל חיפה, שלחו אנשי חוליית הנמל של הפלי"ם שהיו על החוף הודעה למלווים, שעליהם לרדת לחוף ולגשת למשאית מסוימת, שם יקבלו את תעודות הזיהוי שלהם. ינאי ירד והתחזה למעפיל ועסק בפריקת חפצים תחת עינם של הבריטים. האחרים התחמקו באותה דרך בכלי רכב אחרים. ינאי העמיס את החפצים על המשאית והתחמק לתוך תא הנהג, שם קיבל את תעודתו. אחר כך יצא מהנמל כעוזר נהג והזדהה כך בשער הנמל.
המעפילים הועברו למחנה המעצר בעתלית.
הנצחה

אתר הנצחה במושב צור משה, שהוקם על ידי בני משפחות העולים בשנת 2019.
רחובות על שם האונייה ברחבי הארץ
מעפילים על סיפון האונייה
כוחות בריטים על סיפון האונייה
מעפילות במחנה המעצר בעתלית
מעפילות במחנה המעצר בעתלית
מעפילים במחנה המעצר בעתלית