stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספסלי גטו

סטודנט יהודי פולני באוניברסיטת ורשה עם חותמת ספסלי גטו
הפגנה של סטודנטים פולנים הדורשים אכיפת ספסלי גטו בפוליטכניקום של לבוב (1937); השלט קורא: "יום ללא יהודים: אנחנו דורשים גטו רשמי" ("Dzień bez Żydów: Żądamy urzędowego ghetta").
ספסלי גטו או ספסל גטו (בפולנית: getto ławkowe) היו אמצעי להפרדה רשמית במקומות הישיבה של סטודנטים באוניברסיטאות בפולין בין שתי מלחמות העולם. המוסד הראשון שהפעיל אותו היה הפוליטכניקום של לבוב בשנת 1935. חקיקת ספסלי הגטו סימנה את ההקצנה            באנטישמיות בפולין בין שתי מלחמות העולם.
בשנת 1937 ההפרדה קיבלה תוקף חוקי חלקי, לאחריה מרבית הרקטורים במוסדות אחרים להשכלה גבוהה אימצו צורה זו של הפרדה. באופן מעשי, סטודנטים יהודים אולצו, תחת איום של סילוק מהמוסד בו למדו, לשבת בחלק השמאלי של אולמות ההרצאה שנשמרו במיוחד עבורם. מדיניות רשמית זו של הפרדה כפויה, לוותה לעיתים קרובות במעשי אלימות נגד סטודנטים יהודים על ידי חברי קבוצות ימין ושמאל קיצוניים וארגונים אנטישמיים. סטודנטים יהודים מחו נגד המדיניות, יחד עם תמיכה חלקית של פולנים, ועמדו בשורות האחרונות של הכיתות וסירבו לשבת במקומות שיועדו להם. ההפרדה המשיכה עד  כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה שהקפיאה את כל מערכת החינוך הפולני.
הרקע

הרפובליקה הפולנית השנייה הוקמה מחדש כמדינה עצמאית לאחר מלחמת העולם הראשונה, לאחר אובדן עצמאות לשכנותיה רוסיה, פרוסיה (גרמניה) ואוסטרו-הנגריה במשך כמאה שנים. לשטחיה נוספו מאות אלפי יהודים, עקב הישגיה במלחמה נגד רוסיה בשנים 1923-1919. היהודים נחשבו לזרים בפולין ומיעטו להתבולל והיוו מיעוט בולט מכלל תושבי המדינה. הייצוג היהודי במוסדות החינוך בפולין עלה, כיוון שהתרבות היהודית תמכה באופן מסורתי ברכישת השכלה, כאמצעי לשיפור מעמדם החברתי והכלכלי של היהודים. כך בשנות ה-20 המוקדמות, היוו היהודים יותר משליש מכל הסטודנטים הלומדים באוניברסיטאות פולין, בעוד שהם היו כ-10% מכלל האוכלוסייה במדינה.
בד בבד האוניברסיטאות הפכו למעוז תומכי לאומיות, אנטישמיות ודמוקרטיה לאומית. הצעות לנומרוס קלאוזוס ואיתן הגבלה על הרשמה של יהודים לעד 10% מכלל הסטודנטים, לא מומשו כי עמדו בסתירה לחוזה הגנת המיעוטים שפולין חתמה עליו עם הקמתה כמדינה עצמאית ב-1919 שנועד למנוע פגיעה במיעוטים שהיוו כשליש מהאוכלוסייה. פולין הודיעה חד-צדדית על ביטול החוזה בשנת 1934. העוינות של הלאומיים הפולנים כלפי מיעוטים, בעיקר יהודים, גדלה, והמדיניות המפלה לגבי היהודים בחינוך הושפעה מהאצת האנטישמיות בגרמניה הנאצית לאחר מינויו של היטלר לקנצלר בינואר 1933.
עם הזמן אימצו גורמים אנטישמיים בפולין אמצעים שונים להגבלת מספר התלמידים היהודים, מתוך רצון לצמצם את תפקידי היהודים בחיים הכלכליים והחברתיים של פולין. מצבם של היהודים השתפר תחת שלטונו של יוזף פילסודסקי, אך לאחר מותו בשנת 1935 הלאומיים הדמוקרטים חידשו את מרבית כוחם, ומעמדם של הסטודנטים היהודים הורע.
בשנת 1931 אורגנה ליגת הסטודנטים שכונתה "סרט ירוק", חבריה הפיצו חומר אנטישמי וקראו להחרים בתי עסק יהודיים ולאכוף את הנומרוס קלאוזוס. בשנת 1934 קבוצה של רבנים פנו לארכיבישוף ורשה, אלכסנדר קקויסקי (Kakowski), בבקשה לעצור את "התפרצויות הנעורים"; והוא השיב להם כי המקרים היו מצערים, אך גם קבע כי עיתונים יהודיים הדביקו את התרבות הציבורית באתאיזם.
במהלך המשבר הכלכלי של 1930 התעצמה ההסתה נגד הסטודנטים היהודים ולאחר מכן, האבטלה החלה להשפיע על השכבות המשכילות בפולין. גדלו הדרישות להקטין את מספר היהודים במדע ובעסקים כדי שפולנים יוכלו למלא את עמדותיהם. בנובמבר 1931, פרצו מעשי אלימות המלווים בדרישה לצמצם את מספר הסטודנטים היהודים במספר אוניברסיטאות פולניות. מעמדן האוטונומי של האוניברסיטאות תרם לכך, מכיוון שרקטורים של אוניברסיטאות לא נטו להתקשר למשטרה במטרה להגן על סטודנטים יהודים מהתקפות בקמפוסים, והם לא נקטו צעדים נגד תלמידים שהיו מעורבים באלימות נגד יהודים.
ניסיונות לאשר הפרדה חוקית

בשנת 1935 סטודנטים המזוהים עם הדמוקרטיה הלאומית והמחנה הרדיקאלי הלאומי, בהשפעת חוקי נירנברג הנאצים, דרשו הפרדה של יהודים לחלקים נפרדים בכיתות, המכונה "ספסלי גטו". מרבית הסטודנטים היהודים סירבו לקבל את מערך הישיבה, והחשיבו אותו למפר זכויות האזרח שלהם. במספר אוניברסיטאות סטודנטים פולנים ניסו בכוח להעביר יהודים אל ספסלי גטו.
לאחר מותו של פילסודסקי בשנת 1935, פרצו מהומות נגד היהודים באוניברסיטת ורשה ובפוליטכניקום של ורשה. האלימות התפשטה מהקמפוסים לרחובות ורשה. לאחר מכן פרצה האלימות באוניברסיטאות אחרות בפולין. מהומות הסטודנטים והאלימות היו הדדיות. סטודנטים יהודים מהאגודה הציונית "קדימה" היו מעורבים באלימות נגד תלמידים פולנים. גל האלימות נגד היהודים הוביל בסופו של דבר לסגירה זמנית של כל מוסדות ורשה להשכלה גבוהה בנובמבר 1935. העיתונות הדמוקרטית הלאומית האשימה במהומות את יהודים שסירבו לקיים את הסדרי הישיבה.
השימוש בספסלי גטו

ממשלת פולין התנגדה בתחילה למדיניות ההפרדה הגזעית, אולם האוניברסיטאות נהנו מרמה משמעותית של אוטונומיה והצליחו לכפות את התקנות המקומיות שלהן. ספסלי הגטו אושרו רשמית לראשונה בדצמבר 1935 בפוליטכניקום של לבוב. בעקבות התקפות אלימות נגד מספר סטודנטים יהודים, פקידי בית הספר הורו להם לשבת באזורים נפרדים, תחת איום של סילוק. בנוסף, הוטלו עונשים על אלה שנעדרו מהכיתות במחאה על הסדר הישיבה הנפרדת.
המעבר להכשרת ספסלי הגטו, תוך מתן תוקף חוקי, זכה להתנגדות מצד הקהילה היהודית אשר ראתה אותו כתקדים מסוכן. ספסלי גטו ספגו ביקורת על ידי שוטריו היהודים של הסֵיְים (הבית התחתון של הפרלמנט הפולני). בינואר 1936 משלחת של נציגי הקהילה היהודית של לבוב נפגשה עם שר החינוך של פולין, שהבטיח לערוך דיון בנושא עם הנהלות בתי הספר, ובפברואר 1936 בוטלו ספסלי הגטו על ידי הסנאט האקדמי של הפוליטכניקום של לבוב.
לאחר מכן נעשו ניסיונות נוספים של הפרדה גזעית באוניברסיטאות אחרות בפולין. משרד החינוך בוורשה התנגד לספסלי הגטו, והכריז כי נומרוס קלאוזוס הם הפרה של החוקה. עם זאת לאור מהומות קשות באוניברסיטה, המשרד לאט נכנע והחליט למשוך את התנגדותו. מסע הפרסום של הלאומנים הוביל להסדרת ספסלי גטו בשנת 1937. לאחר מכן האוניברסיטאות קיבלו את הזכות להסדיר ישיבה של סטודנטים פולנים ויהודים. ב-5 באוקטובר 1937, הורה הרקטור של הפוליטכניקום של ורשה על הקמת מוסד ספסלי הגטו באולמות ההרצאות. תוך מספר ימים, הוראות דומות ניתנו באוניברסיטאות אחרות של פולין.
למעלה מ-50 פרופסורים פולניים בולטים מתחו ביקורת על הנהגת השיטה וסירבו לאכוף אותה. בנוסף, סטודנטים פולנים מעטים התנגדו לספסלי גטו יחד עם הסטודנטים היהודים ומחו על כך על ידי עמידה בכיתה וסירוב לשבת. היו התנגדויות נוספות של מרצים בכירים ונעשתה מחאה חתומה על ספסלי הגטו בדצמבר 1937 שכללה אנשי רוח ומדע.
הכנסת ספסלי הגטו לאוניברסיטאות ספגה ביקורת בינלאומית. למעלה מ-300 פרופסורים בריטים חתמו על מניפסט נגד ספסלי הגטו. הליגה הבינלאומית לחופש אקדמי בניו יורק, פרסמה מכתב גלוי וחתום על ידי 202 פרופסורים בגנות ספסלי הגטו.
למרות טענות הממשל כי הנהגת ספסלי הגטו תעצור את הפרעות, האלימות נגד היהודים המשיכה וכתוצאה מכך באו עימותים בין ארגוני סטודנטים יהודים לפולנים אשר הובילו לשני הרוגים בקרב הסטודנטים היהודים, התקפות ואף ניסיון לרצח של פרופסורים פולנים שהביעו ביקורת ואף התנגדו למדיניות ההפרדה.
עין פיק

| --- | --- |

ברכה קטנה האוגרת את מי עין פיק
 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 אזור:  דרום רמת הגולן
 קואורדינטות:  32°46′31″N 35°42′06″E﻿ / ﻿32.77517843192112°N 35.701697766671714°E﻿ / 32.77517843192112; 35.701697766671714
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 גישה למעיין
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) עין פיק(למפת הגליל העליון רגילה) עין פיק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין פיק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין פיק
עין פיק הוא מעיין בדרום רמת הגולן השוכן מתחת לכפר הסורי הנטוש פיק (בערבית: فيق), דרומית לקיבוץ אפיק.
שם המעיין והכפר הסורי שמעליו משמרים את שם היישוב היהודי אפקה, ששכן במקום ככל הנראה החל מהמאה ה-8. העיירה אפקה אף שימרה את שמו של היישוב אפק ששכן בתל סורג לא רחוק משם.
על שם הכפר פיק נקרא גם מנחת פיק הסמוך, וגם הכפר תאופיק שואב את שמו משמות האתרים באזור.
גלריית תמונות

עין פיק למרגלות הכפר פיק
ערוץ נחל עין גב מאזור הכפר פיר
לקריאה נוספת

מפת סימון שבילים: החרמון הגולן ואצבע הגליל מס' 1
עלם – עמותה לנוער במצבי סיכון

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:   בני ברק
 יושב ראש:  שלמה ינאי
 מנכ"ל:  טלי ארז
 אנשי מפתח:  נאוה ברק-זינגר – נשיאה
 www.elem.org.il
ראובן ריבלין, נשיא מדינת ישראל, מקבל את הדו"ח השנתי של עמותת עלם לשנת 2017. יושבים במרכז מימין לשמאל: שלמה ינאי, ראובן ריבלין ונאוה ברק-זינגר
"עלם – עמותה לנוער במצבי סיכון" היא עמותה שהוקמה בשנת 1983 במטרה לסייע לבני נוער במצבי סיכון ומצוקה בישראל להיחלץ ממצבם ולמצוא את מקומם בחברה כבוגרים וכאזרחים התורמים לעצמם, למשפחתם ולחברה הישראלית.
הקמה ופריסה

העמותה הוקמה על ידי קבוצת אנשי מקצוע ואנשי ציבור מתנדבים מישראל ומארצות הברית, בהם אן ביאלקין, השופטת סביונה רוטלוי, וד"ר יוספה שטיינר ופרופסור יוחנן ווזנר. מאז התפתחה העמותה לארגון ארצי רחב, המתמחה בזיהוי המצוקות המאפיינות את מציאות חייהם של בני הנוער בארץ. "עלם" מתמחה בפיתוח ובהפעלת מענים רלוונטיים חדשניים להתמודדות עם מצוקת בני הנוער, תוך התייחסות לצרכים הייחודיים של קבוצות אוכלוסייה שונות ומגוונות.
עמותת "עלם" פועלת בפריסה ארצית רחבה ב-42 יישובים, והיא הארגון הגדול בארץ המספק מענים לרצף רחב של מצוקות העולות בקרב בני הנוער – למן התמודדות עם מצבי משבר אישיים נורמטיביים בקרב בני נוער במהלך גיל ההתבגרות; דרך נשירה ממסגרות לימודיות, קשיי קליטה, קשיים חברתיים, בעיות משפחתיות, בעיות זהות ושייכות, חשיפה והתמכרות לסמים ולאלכוהול, שוטטות, אלימות, ניצול מיני ועבריינות, זנות ודרות רחוב.
פעילות

בישראל חיים מאות אלפי בני נוער בגילאי 12–18. ארגונים חברתיים-התנדבותיים משתפים פעולה עם הממסד לשם אספקת שירותים חברתיים, אישיים וקהילתיים במדינה. הדבר בולט במיוחד בטיפול בבני נוער בסיכון.
"עלם" משמשת עבור בני נוער במצבי סיכון שונים כתובת להתערבות בלתי פורמלית, המסייעת בסלילת הדרך להשתלבותם המחודשת בקהילה. בעמותה עובדים כ־280 אנשי מקצוע, לצידם עוסקים במלאכה כ־1,800 מתנדבים מבוגרים ובני נוער. עמותת "עלם" מפעילה תוכניות לאיתור בני נוער במצוקה ולטיפול בבני נוער. עובדי "עלם" ומתנדביה יוצאים אל השטח ופוגשים את בני הנוער במקומות בהם הם נוהגים לשהות: בבוקר בבתי הספר, בשעות אחר הצהריים בקהילה, בפעילות לילית ברחובות, ברשת האינטרנט ובמקומות הבילוי בחופשים.
אחד הפרויקטים שמפעילה העמותה הוא "כתובת רחוב" – מערך ניידות בפריסה ארצית, שהוקם בשנת 1996, בעקבות צורך שעלה ברחובות תל אביב בהם שוטטו בני נוער, שרובם היו מעורבים בפלילים, סמים ואלכוהול. ניידות הלילה מהוות מרכז ייעוץ ותמיכה נייד לבני נוער במצבי סיכון שונים. בניידות פועלים עובדי הארגון ומתנדביו, ב-20 ערים ברחבי הארץ. בחלקו הראשון של הערב מתבצעת עבודת הרחוב במרחב קבוע אליו מגיעים בני נוער קבועים, ובחלקו השני של הערב מתבצעת עבודת "איתור" ברחבי העיר במטרה לתת מענה מיידי למצבי סיכון אקוטיים. מטרת פרויקט "כתובת רחוב" יצירת קשר משמעותי עם בני הנוער והנגשת השירותים וגורמי הטיפול הרלוונטיים, במטרה להחזירם למסלול חיים נורמטיבי.
לעמותה הוענק פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים לשנת 2002–2003.
עלם זכתה בתואר העמותה האפקטיבית על ידי ארגון "מידות" וקיבלה מעמד מייעץ על ידי האו"ם.[דרוש מקור]
נכון לשנת 2022, יו"ר העמותה הוא שלמה ינאי, נשיאת על"ם היא נאוה ברק-זינגר ודנה אברהם היא מנכ"לית העמותה. על העמותה נמתחה ביקורת ציבורית בשל המשכורות הגבוהות שמקבלים בכיריה.
ממצאי דו"ח עלם לשנת 2017 מצביעים על עלייה במספר בני הנוער שחוו אלימות מינית.
התנדבות

התוכניות בעלם נבנות על סמך התפיסה ההתנדבותית, תפיסה זו רואה במתנדבים את הכוח היוצר, המפעיל והמניע של כל פרויקט. המשמעות היא, שללא מתנדבים חדל הפרויקט מלהתקיים. לכן מפעילה העמותה בשטח רכזי התנדבות, העוברים הכשרה, הדרכה וליווי מקצועי בכל הקשור להקמה ולהפעלה של מערך ההתנדבות. תפקידם של רכזי ההתנדבות לגייס את המתנדבים, להגדיר להם את תפקידם, להכשיר, להדריך, ללוות, ולהעלות את האחריות והמודעות החברתית של הקהילה לבעיות הנוער בסיכון.
קיימים מספר מערכי התנדבות:
התנדבות בני נוער – התנדבות המציעה לנערים ונערות התנסות תפקידים משמעותית וחשובה לחברה ולעצמם, ומאפשרת להם לגלות יוזמה ואחריות תוך מרחב לניסוי וטעייה. ההתנדבות עונה על צרכים שונים של המתבגר, תורמת להתנסויותיו במיומנות חברתית, ומסייעת בעיצוב זהותו העצמית. יתרה מכך, התנדבות המתבגר מכינה אותו להיות מבוגר המעורב בחברה, כזה שרכש באמצעות ההתנדבות כלים חברתיים.
התנדבות מבוגרים – קבוצה זו לוקחת חלק עיקרי בכל הפרויקטים של עלם, החל מהתנדבות ישירה עם הנוער צרכן השירות, וכלה בהתנדבות במטה.
ראו גם

פרויקט אנשים טובים
ער"ן
עמותת מניפה
הערות שוליים

↑  טלי ציפורי, ‏24 אלף שקל בחודש לנאוה ברק כנשיאת עמותת עלם, באתר גלובס, 27 בפברואר 2013
התורמים של עלם בהלם, באתר ynet, 11 באוגוסט 2011
אלה לוי-וינריב, ‏אומ"ץ: לבדוק את שכרה של נאוה ברק - 30 אלף שקל בחודש, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2011
↑  דן לביא, דו"ח עלם: עלייה במספר בני הנוער שחוו פגיעה מינית, באתר ישראל היום, 22 במאי 2018
↑  התנדבות עם נוער בסיכון, באתר www.good-deeds.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008712779705171 
"ניידת רחוב" של העמותה בשדרות ויצמן ברובע ב' באשדוד – מול המרכז העירוני לנוער ע"ש קופף, 2024
ענקי עידן הקרח

| --- | --- |
 סוגה:  סרט תיעודי 
 יוצרים:  BBC
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC Two, BBC Two HD, ערוץ דיסקברי
 תקופת שידור מקורית:  19 במאי 2013 – 2 ביוני 2013
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ענקי עידן הקרח (באנגלית: Ice Age Giants) היא תוכנית טלוויזיה דוקומנטרית ששודרה בערוציי חברת ה-BBC‏: BBC Two ו-BBC Two HD וכן בערוץ דיסקברי בין מאי ליוני 2013. הסדרה בת 3 פרקים באורך 60 דקות, המוגשת בידי החוקרת הבריטית ד"ר אליס רוברטס.
סדרה זו מציגה במחקרים לצד הנפשה של היצורים הגדולים, המגה-פאונה, שחיה בסוף הפליסטוקן בעידן הקרח האחרון.
פרקים

ארץ שן-החרב: באמריקה הצפונית של עידן הקרח לפני 40,000 שנה כיסו קרחונים גדולים את פני היבשת ובאזורים מסוימים היו בעובי של 3 ק"מ. למרות זאת שרדו בה מבחר גדול של יצורים ענקיים, ביניהם הסמילודון בעל ניבי החרב שצד בלהקות טרף גדול, ממותות ענקיות שרעו בערבות, סוסי פליוהיפוס קדומים, עצלני נות'רותריופס שהיגרו מדרום ובאזורים הלחים והחמימים יותר של אריזונה שלטו הגליפטודונים המשוריינים.
ארץ דוב המערות: ברחבי אירופה וסיביר שלפני 20–30 אלף שנה שלט טורף גדול נכחד במרחבי הקרח - דוב המערות הענקי שאולי לא היה אוכל בשר מובהק. לצידו חיו אריות אירופאים, שניהם גדולים בהרבה מקרוביהם החיים. עדויות למאבקים בין שני הטורפים מוצאת אליס רוברטס וצוותה במערה בטרנסילבניה. באזורים אלה שוטטו גם קרנפים צמרירים וממותות צמריות שהיו תחת מתקפה של אנשים קדומים - הניאנדרטלים שחיו באירופה הקדומה עד שנכחדו בידי האנשים המודרניים.
אחרוני הענקים: בעידן הקרח האחרון כיסו קרחוני ענק את מרבית שטחי אמריקה הצפונית ואירואסיה אך הם אכלסו מגוון של חיות ענק מממותות, מסטודונים, סוסים, סמילודונים וקרנפים לאורך הערבות הקפואות. עם זאת לאחר שהקרח הפשיר נעלמו אחרוני ענקים אלה מהאדמה. הסיבות לכך הם שונות: מהמסה שגרמה להצפה עצומה של מכתשים בהם חיו ממותות ומסטודונים או להתקררות והתייבשות רחבה של אזורים חמימים בהם חיו גליפטודונים ועצלני ענק. יצורים אחרים הצליחו לשרוד את הבעיות הללו אך נכחדו עקב הגעה של יונק חדש לאמריקה - האדם המודרני, אשר מוביל גם את המינים ששרדו (כמו הביזונים) בדרכם להכחדה נוספת.
ראו גם

העולם החדש הפראי
ענקיות איים

ענקיות איים (אנגלית: Island gigantism) היא תופעה ביולוגית שבה גודלם של בעלי חיים שמשתכנים באי מבודד גדל באופן משמעותי לעומת בעלי חיים קרובים אחרים החיים באזור יבשתי.
הפלאופרופיתקוס, למור העצלן ממדגסקר.
צב ענק מאיי גלאפגוס
הדודו ממאוריציוס.
אורנימגלוניקס לצד סולנודון שצד
יונקים טורפים גדולים הם נדירים לרוב באיים, עקב דרישות גדולות שלהם על מנת להתקיים וקשיים בפיזור על פני המים. בהיעדרם, הנישות האקולוגית עבור טורפים גדולים נכבשת על ידי ציפורים או זוחלים, וככל שבעל החיים גדול יותר, סיכוייו להיטרף קטנים. כך, למשל, באי גארגנו הים תיכוני במיוקן-פליוקן, באיים הקריביים כמו קובה, ועל מדגסקר וניו זילנד, חלק או כל טורפי העל היו ציפורים כמו נשרים, ינשופים ובזים, כולל כמה מן הדוגמאות המוכרות הגדולות ביותר מקבוצות אלה. עם זאת, ציפורים וזוחלים הם בדרך כלל טורפים פחות יעילים מאשר טורפים מפותחים או שהם אוכלים פחות מהם ונפוצים פחות מהם או נודדים.
היות שגודל קטן בדרך כלל מקל על אוכלי עשב לברוח או להסתתר מפני טורפים, הורדת לחץ הטריפה באיים מאפשר להם לגדול. אוכלי עשב קטנים עשויים ליהנות גם מהעדר תחרות מצד סוגים חסרים של אוכלי עשב גדולים יותר.
לכן, ענקיות איים היא בדרך כלל מגמה אבולוציונית הנובעת מהסרת מגבלות על גודל בעלי חיים קטנים הקשורים לטריפה או לתחרות. אילוצים אלה יכולים לפעול באופן שונה בהתאם לגודל החיה. עם זאת, למשל, בעוד שאוכלי עשב קטנים עשויים לברוח מטריפה על ידי מסתור, אוכלי עשב אחרים משתמשים בגודלם כדי להרתיע טורפים על ידי הפחדה. כתוצאה מכך, התופעה המקבילה של ננסות איים יכולה גם היא לנבוע מהסרת המגבלות הקשורות לטריפה או לתחרות על גודלם של אוכלי עשב גדולים. לעומת זאת, ננסות איים בין טורפים יותר נפוצה כתוצאה מהטלת מגבלות הקשורות למשאבים המוגבלים של טרף זמין על האיים. בניגוד לננסות איים, ענקיות איים נמצאת ברוב הקבוצות הגדולות של בעלי חוליות וחסרי חוליות.
סיבה נוספת שיכולה לגרום לענקיות איים היא אפקט המייסדים, כאשר פרטים גדולים יותר של האוכלוסייה ביבשת הם בעלי יכולת גבוהה יותר להתיישב באי.
עם הגעתם של בני אדם המייבאים טורפים (כלבים, חתולים, חולדות, חזירים), רבים מענקי האיים האנדמיים נכחדו.
דוגמאות למינים חיים ונכחדים

יונקים:
הקיפוד דינוגלריקס (Deinogalerix)
המכרסם קנריומיס (Canariomys) מהאיים הקנריים
הוטיות ענק (Heptaxodontidae) - קרובי משפחתם הגדולות בהרבה של ההוטיות הקיימות
משפחות הלמורים הנכחדות: למורי עצלן, מגלדאפיזיים ולמורי קוף (Archaeolemuridae)
עופות:
האפיאורניים והדינורניטיים (עופות המואה)
יוני ענק: הדודו וסוליטר רודריג שנכחדו ויונת גורה הקיימת.
הטקהה והוקה מניו זילנד
קורמורן ממושקף
עיט האסטי
הקאקאפו והתוכי לופופסיטקוס (Lophopsittacus)
כמה תנשמות קדומות והאורנימגלוניקס חסר המעוף
מרבו רובוסטוס שנכחד מהאי פלורס
ברווזי המואה נאלו, שחיו בהוואי והברווז גרגנורניס מאיטליה
זוחלים:
צבים: צב אלדברה וצב גלאפגוס והצבים הנכחדים: מיאולניה, צב האטלס וסילינדרספיס וכמה מינים של צב כוכבי גדולים
הכוחיים: כוח ענק, כוח תניני וכוח אוסטרלי והכוח הקדום מגלניה
האיגואנה לפיטיגואנה (Lapitiguana) מהאי פיג'י
לטאת טרניפה גולייתית (Gallotia goliath)
שממית ענק של קלודניה החדשה (Rhacodactylus leachianus) ממשפחת הדיפלודקטיליים, החי בקלדוניה החדשה והוא הגדול שבשממיות
נחש טיגריסי מטסמניה
חסרי חוליות:
הווטה (Deinacrida) מניו זילנד
תולעי ענק, Labidura herculeana מאיי סנט הלנה
ראו גם

ננסות איים
חוק האי
רשימת מינים שעברו ענקיות איים בוויקיפדיה האנגלית (באנגלית)
סרצ'שמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  יישוב 
 מיקום:  Central District 
 מדינה:  איראן 
 קואורדינטות:  29°59′05″N 55°51′14″E﻿ / ﻿29.984722222222°N 55.853888888889°E﻿ / 29.984722222222; 55.853888888889
 he
 
סרצ'שמה (בפרסית: سرچشمه) הוא מכרה נחושת בפרובינציית כרמאן באיראן, נחשב למכרה השני בעתודותיו בעולם. מכיל בתוכו גם כמויות ניכרות של מוליבדן, זהב ועוד מתכות נדירות.
המכרה נמצא כ-160 ק"מ דרומית-מערבית לעיר כרמאן ו-50 ק"מ דרומית לרפסנג'אן. סרצ'שמה נמצא ברום ממוצע של כ-2,600 מטרים, כאשר הנקודה הגובה ביותר עומדת על כ-3,000 מטר.
עמרי ניצן

| --- | --- |

עמרי ניצן בטקס האשכבה לזהרירה חריפאי, 2013
 לידה:  1950 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  24 ביולי 2021 (בגיל 71 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 בת זוג:  רינה ניצן
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
עמרי ניצן (1950 – 24 ביולי 2021) היה במאי תיאטרון ישראלי, מנהלו האמנותי של התיאטרון הקאמרי בשנים 1993–2019.
ביוגרפיה

ניצן נולד בתל אביב, בן לסופר שלמה ניצן. התגורר בילדותו בבית מגורי העיתונאים, בניין מגורים בשכונת יד אליהו בתל אביב שבו התגוררו כמה עיתונאים בולטים, ובהם יוסף לפיד, יגאל לב, לוי יצחק הירושלמי, שבתי דון-יחייא, דוד לאזר וברוך אדלר. למד בבית ספר יסודי א.ד. גורדון - בית חינוך לילדי עובדים. בכיתה ה' ביים את ההצגה "אמיל והבלשים".
הוא בוגר בית הספר "תיכון חדש", ולמד במגמה לבימוי בדרמה סנטר בלונדון. שירת בצה"ל בלהקת פיקוד מרכז בה היו חברים גם שלמה בראבא, רנן שור ושם-טוב לוי.
שימש משך שנים רבות כבמאי הבית של החשובים בתיאטראות ישראל. בין 1975–1979 כיהן כבמאי הבית של תיאטרון הבימה, לאחר מכן כיהן כשנה כבמאי הבית של התיאטרון הקאמרי וב-1980 מונה למנהל האמנותי בתיאטרון חיפה. בשנים 1985–1990 כיהן כמנהל האמנותי של תיאטרון הבימה, ובשנים 1991–1993 כיהן כמנהל האמנותי של פסטיבל ישראל בירושלים. מאז 1993 ועד 2019 כיהן כמנהל האמנותי של התיאטרון הקאמרי וכבמאי בית של התיאטרון.
בין המחזות שביים היו רבים ממחזותיו של שייקספיר ("חלום ליל קיץ" ו"הלילה השנים עשר" בתיאטרון הבימה, "נשות וינדזור העליזות", "ריצ'רד השלישי", "הסוחר מוונציה", "קומדיה של טעויות", "מקבת'", "כטוב בעיניכם" ו"המלט" בתיאטרון הקאמרי, "מהומה רבה על לא דבר" בתיאטרון חיפה ו"כטוב בעיניכם" בתיאטרון באר שבע), רבים ממחזותיו של ברכט, ("החתונה" ב-1980, "עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני" ב-1980, "אמא קוראז'" ב-2002 בתיאטרון הקאמרי, "מעגל הגיר הקווקזי" ב-1987 בתיאטרון הבימה, "מפיסטו" ב-2016 בתיאטרון הקאמרי ו"הנפש הטובה מסצ'ואן" בתיאטרון הלאומי של מינכן ב-1989), וכן מספר אופרות ("שיקוי האהבה", "האיטלקייה באלג'יר", ו"אותלו" של ורדי - באופרה הישראלית, וכן את האופרה "נבוקו" בבית האופרה של טוקיו).
כמו כן ביים, בין היתר, את "מותו של סוכן", "משרתם של שני אדונים" בתיאטרון הבימה ואת "ביקור הגברת הזקנה", "אויב העם" ו"דמוקרטיה" בתיאטרון הקאמרי ובשנת 2008 ביים את "היה או לא היה" ואת "אמדאוס". בשנת 2010 ביים בקאמרי את המחזה "גטו", שהועלה בעבר בתיאטרון חיפה. ב-2011 ביים בקאמרי את המחזמר "קברט". ב-2015 ביים את המחזה "יהודים רעים" וב-2018 ביים את "הילד חולם" מאת חנוך לוין, בהפקה משותפת לקאמרי ולתיאטרון הבימה. ב-2019 ביים את "הריון" מאת עדנה מזי"א בתיאטרון הקאמרי.
ב- 22 ביולי 2021 פרסם את ספרו "סיפורי התיאטרון שלי" (הוצאת כנרת זמורה ביתן).
ב-24 ביולי 2021 הלך לעולמו ממחלת הסרטן. הותיר אחריו את אלמנתו רינה, לה היה נשוי משנת 1979, ואת שלוש בנותיו [דרושה הבהרה].
פרסים

ניצן זכה ארבע פעמים בפרס כינור דוד ופעם אחת בפרס ורד הכסף בשל היותו "במאי השנה".
בשנת 2000 זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה כ"איש התיאטרון של השנה", והצגות רבות שלו זכו בפרס התיאטרון הישראלי - ובהן "קומדיה של טעויות" - קומדיית השנה של שנת 1996.
בשנת 1997 זכה בתואר "איש השנה בתיאטרון" מטעם העיתון "ידיעות אחרונות" וערוץ 2, ובאותו תואר מטעם העיתון "מעריב". בשנת 2009 נבחרה הפקת המחזה "המלט", שעלתה בשנת 2005 בבימויו, ל"הצגת העשור" מטעם גלי צה"ל.
בשנת 2012 זכה בפרס התיאטרון הישראלי לבמאי הטוב ביותר על בימוי ההצגה "קברט" בקאמרי.
לקריאה נוספת

עמרי ניצן, סיפורי התיאטרון שלי, הוצאת כנרת זמורה דביר, 2021.
הערות שוליים

↑   מיכל גוברין, אזהרה אימתנית מפני "התיאטרון המת", באתר הארץ, 2 באוגוסט 2021
↑  רן בוקר, הבמאי והמנהל האמנותי עמרי ניצן הלך לעולמו בגיל 71, באתר ynet, 24 ביולי 2021
↑  "המלט" - הצגת העשור על פי גל"צ, אתר הבמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312259905171  BnF: cb165644930 (data)  GND: 1027111114  ISNI: 0000 0000 6916 9323  LCCN: no2011143417  VIAF: 97598260   WorldCat (עם VIAF): 97598260
ספץ

| --- | --- |

 מחזור חיים:  2018–הווה (כ־6 שנים)
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד, iOS
 קטגוריה:  לייף סטייל
 www.spetz.app
 
Spetz (ספץ) היא אפליקציה לאיתור אנשי מקצוע מומלצים תוך התחשבות במיקום, זמינות, ביצועים ודירוגי לקוחות. האפליקציה פותחה על ידי חברת ההזנק הישראלית Spetz Tech (לשעבר "GPAGE" ו"דף הזהב") והושקה בשנת 2018 כיום ספץ פועלת בארצות הברית, ישראל, בבריטניה ובאוסטרליה.
היסטוריה

חברת Spetz Tech התחילה את פעילותה בתחילת שנות ה-2000 עם 'דף הזהב' - מגנטים עם פרסום אנשי מקצוע. בהמשך פנתה החברה לכיוונים טכנולוגיים, והיא מפעילה מערכות שמטרתן לתת שירות באמצעות זיהוי טכנולוגי ולתעדף את הפתרון המתאים. ב-2018 השיקה החברה את אפליקציית Spetz אשר מאתרת אנשי מקצוע מומלצים תוך התחשבות במיקום, זמינות, ביצועים ודירוגי לקוחות, תוך שימוש בבינה מלאכותית וחכמת ההמונים. המערכת כוללת כ-400 נושאי שירות שונים, ופועלת בישראל, אוסטרליה ובריטניה, וצפויה להיות מושקת בארצות הברית במהלך שנת 2022.
בדצמבר 2018 מונתה מיכל אנסקי כחברת דירקטוריון בחברה, ובמסגרת מינויה החזיקה אנסקי בתיק הקשרים הבינלאומיים של ספץ. לאחר כשנה חברותה של אנסקי בדירקטוריון הופסקה. ביולי 2019 מונה איתן כבל כחבר דירקטוריון בחברה, וביוני 2021 מונה כבל כיושב ראש הוועדה המייעצת.
החברה גייסה בחמישה סבבי גיוס באמצעות פיפלביז, גיוס המונים בישראל תחת פיקוח של הרשות לניירות ערך, קרוב ל-8.5 מיליון שקל מ-1,900 משקיעים, והייתה החברה הראשונה בישראל שקיבלה את אישור משרד הכלכלה לביצוע גיוס מוגדל יותר מהציבור במסגרת גיוסי המונים. בשנת 2021 החברה גייסה עוד למעלה מ-1.5 מיליון דולר אוסטרלי במסגרת הגיוס המקדים להנפקה בבורסה האוסטרלית - ASX.
ב-25 באפריל 2022 פורסם בבורסה של קנדה כי חברת DigiMax Global, הנסחרת בבורסה של קנדה, מתעתדת להתמזג עם ספץ ולרכוש 100% ממניותיה. הרכישה תתבצע באמצעות החלפת מניות כך שספץ תקבל בתמורה 47% ממניות DigiMax Global. בחודש אוגוסט 2022 חברת DigiMax Global Inc דיווחה לבורסה הקנדית, ה- CSE, כי המיזוג עם ספץ הושלם ולאחר המיזוג ספץ הודיעה על כוונתה להיכנס לשוק האמריקאי עד לסוף שנת 2022.
בחודש דצמבר 2022 עודכן שמה של החברה הציבורית ל Spetz Inc וסימול המניה השתנה ל SPTZ והחברה הודיעה על תחילת פעילותה בשוק האמריקאי.