stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גותים (זרם תרבותי)

קבוצת צעירים בתחנת רכבת בבזל, הלבושים בהתאם לסגנון הגותי - בגדים שחורים, מרקמים חלקים ומבהיקים כגון ויניל וקטיפה, איפור כבד, ותכשיטי מתכת מבריקים.
ויבקה סטנה, זמרת להקת המטאל הגותי Tristania, בשמלה גותית בהופעה חיה.
גותים (Goth) הם תת-תרבות שהחלה בבריטניה בשנות ה-80 המוקדמות של המאה ה-20. התרבות התפתחה בקרב מעריצי רוק גותי שהתפתח מהז'אנר המוזיקלי פוסט-פאנק. השם גותי נגזר ישירות מהז'אנר. אמני פוסט-פאנק שהובילו את ז'אנר הרוק הגותי ושעזרו לפתח ולעצב את הקהילה הם סוזי והבאנשיז, באוהאוס, הקיור וג'וי דיוויז'ן. התנועה הגותית המודרנית התפתחה כתנועת מרד נעורים, אך שרדה זמן רב לעומת תת-תרבויות אחרות מאותה תקופה, והמשיכה להתגוון ולהתפשט ברחבי העולם. תדמיתם ונטייתם התרבותית של הגותים מצביעה על השפעה מהספרות הגותית מהמאה ה-19 ומסרטי אימה. הסצנה מרוכזת סביב פסטיבלים, מועדוני לילה ומפגשים קבוצתיים, בעיקר במערב אירופה. תת-התרבות מקושרת להעדפות מוזיקליות, אסתטיות ואופנתיות.
המוזיקה המועדפת בקרב הגותים כוללת מגוון מספר סגנונות, בעיקר רוק גותי, דת'רוק, קולד-וויב, דארק-וויב ואית'רנל-וויב. סגנונות הלבוש בקרב הגותים שואבים השראה מאופנת פאנק, ניו-וויב וניו-רומנטיק. סגנונות אופנה נוספים נוצרו בהשראת תקופות היסטוריות מוקדמות יותר כמו התקופה הוויקטוריאנית, התקופה האדוארדית ובל אפוק. סגנון לבושם משלב בגדים שחורים מקטיפה ועור שחור, איפור כבד ותכשיטים כסופים שהמפורסם בהם הוא הענח' המצרי. סמל נוסף של המטאליסטים הגותים והמטאליסטים בכלל הוא פנטגרם עם מעגל מסביבו (בדרך כלל). תת-התרבות של הגותים ממשיכה לעורר עניין בקרב הקהל הרחב במשך עשרות השנים מאז שנוצרה.
סוזי סו מסוזי והבאנשיז בשנת 1980
מקור השם

האדריכלות הגותית, שאפיינה את ימי הביניים החל מהמאה ה-12, נתפסה בעיני אנשי הרנסאנס כאמנות של ברברים לא נאורים, ולכן נקראה על שם השבטים הגותים הברברים שהחריבו את רומא העתיקה. במאה ה-19 קמה תנועת התחייה הגותית שהדגישה את חשיבותן של האמנות ושל האדריכלות הגותית (שיצרה מבנים רומנטיים ומלאי הדר), ואף שחזרה ובנתה מבנים בסגנון הגותי. לצידה, התפתחה הספרות הגותית שעסקה באפל, במורבידי, בגרוטסקי ובנשגב. המוזיקה הגותית, ובפרט רוק גותי שהתפתח בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20, עסקו בתכנים מהספרות הגותית. סביב הרוק הגותי (ומאוחר יותר גם סביב המטאל הגותי והמוזיקה הגותית-אלקטרונית) קמה תת-התרבות הגותית.
התפתחות המונח

המונח רוק-גותי נטבע בידי מבקר המוזיקה ג'ון סטיקני ב-1967 שתיאר את פגישתו עם ג'ים מוריסון במרתף יין מואר באור עמום וקרא לו "החדר המושלם לרוק הגותי של להקת הדלתות". לפי היסטוריון המוזיקה קורט לודר, באותה השנה, להקת "The Velvet Underground" בשיר שחיברה "All Tomorrow's Parties", יצרה "יצירת מופת רוק-גותית מהפנטת". בשנות השבעים המאוחרות, התואר 'גותי' שימש לתיאור האווירה של להקות פוסט-פאנק כמו סוזי והבאנשיז, מגזין וג'וי דיוויז'ן. המבקר ניק קנט (אנ') כתב על ההופעה של סוזי והבאנשיז ביולי 1978, שיש "מקבילות והשוואה עם חלוצי רוק-גותי כמו הדלתות ובוודאי, The Velvet Underground בתחילת דרכם המוזיקלית". במרץ 1979, בביקורתו על האלבום השני של 'מגזין' הנקרא "Secondhand daylight", ציין קנט שיש "תחושת סמכות מחמירה חדשה" במוזיקה, עם "צלילים נאו-גותיים עגומים". ב-15 בספטמבר באותה השנה, האמרגן של ג'וי דיוויז'ן, טוני וילסון, השתמש במונח בראיון בתוכנית "something else". וילסון תיאר את ג'וי דיוויז'ן כ"גותית" בהשוואה למוזיקת פופ. המונח שימש בהמשך "ללהקות חדשות כמו באוהאוס שהופיעו בעקבות להקות כמו ג'וי דיוויז'ן וסוזי והבאנשיז." הסינגל הראשון "Bela Lugosi's Dead" של הלהקה באוהאוס יצא בשנת 1979 והוא ידוע כתחילתו של הסגנון המוזיקלי רוק גותי.
ב-1979, מגזין Sounds תיאר את ג'וי דיוויז'ן כ"גותית" ו-"תיאטרלית". בפברואר 1980, המגזין הבריטי מלודי מייקר (Melody Maker) העניק ללהקה את התואר "מאסטרים של גותיקה קודרת". לאחר מכן ציין המבקר ג'ון סאבג' את הזמר איאן קורטיס וכתב "הצהרת גותית צפונית מובהקת". עם זאת, רק מתחילת שנות ה-80 הפך הרוק הגותי לסגנון מוזיקלי עקבי וברור בתוך הפוסט-פאנק וחובבי הלהקות הללו החלו להתאחד לתנועה שניתן לזהותה בבירור. ייתכן ולקחו את המעטפה ה"גותית" מהגיליון של המגזין הבריטי Sounds משנת 1981: "הפנים של פאנק גותי", שנכתב בידי סטיב קיטון. קיטון שאל בגיליון על הקהל של UK Decay: "יכול להיות שזהו בואו של פאנק גותי? בעוד באוהאוס פורסים את כנפיהם ועפים, האם זהו הדבר הגדול הבא?" ביולי 1982, הפתיחה של המועדון באטקייב בסוהו בלונדון סיפקה נקודת מפגש לסצנה המתעוררת. המקום הוגדר כ-"פאנק חיובי" על ידי המגזין הבריטי NME בגיליון מיוחד שהוקדש לנושא בתחילת 1983. בשנות השמונים-80 המונח "באטקייבר" שימש בבריטניה לציון אוהדי המוזיקה הגותית.
מוזיקה

גותים מגלים משיכה למוזיקה ולאמנויות אחרות דרכם הם מביעים את תפישת העולם הייחודית שלהם. להקות גותיות בולטות הן:
מוזיקה > רוק גותי

הכינוי רוק גותי (באנגלית: Gothic rock) נולד בשנות ה-80 של המאה ה-20 כמאפיין של מוזיקת רוק בעלת מאפיינים גותיים אפלים, העוסקים לרוב במסתורין, אימה או ניהיליזם. הסגנון התפתח בבריטניה בסוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 מתוך הפוסט-פאנק, ויושם בתחילה על ידי להקות כמו Bauhaus,‏ Siouxsie and the Banshees ו-The Cure, שהחלו להכניס אלמנטים אפלים יותר לסאונד.
מוזיקה > דת'רוק

דת'רוק הוא תת-ז'אנר של פאנק רוק השואב השפעה רבה מהסאונד והאסתטיקה של הרוק הגותי, אך מדגיש אנרגיה וסאונד עמוס אפקטים על פני אווירה טהורה. הסגנון נוצר בארצות הברית בתחילת שנות ה-80 על ידי להקות כמו Christian Death ו-45 Grave.
מוזיקה > ז'אנרים נוספים

עוד סגנונות מוזיקה בעלי קשר הדוק לתת-תרבות הגותית:
פוסט-פאנק
קולד-וויב
דארק-וויב
אית'רנל-וויב
מטאל גותי
הופעה חיצונית

האופנה הגותית מושתתת בעיקר על צבעים כהים כמו שחור ואדום כהה, ושימוש בבדים כמו תחרה, קטיפה, עור וויניל, בדרך-כלל על מנת ליצור תדמית אפלה ומורבידית עם קריצה לסרטי אימה ישנים, לפאנק ולאופנה תקופתית (למשל אופנת התקופה הוויקטוריאנית). המראה שנוצר הוא בדרך כלל אנדרוגיני. הביגוד כאמור שחור, עם שילוב של בגדים מודרניים - ג'ינס שחור,ז'קט עור שחור שחלקי הרוכסן והכפתורים הם מתכתיים בצבע כסף, סוודר שחור, סווטשרט שחור, חולצת טריקו/טי מכל סוג שחורה, שמלות שחורות אף מופשטות, מגפיים מסוגים שונים ומגפיים המעוטרים וניתנים להידוק בעזרת חגורות (אופנוע, לחימה (סגנון אופנתי) וכדומה) ושימוש בפריטי לבוש כמו גלימות ומחוכים. הגזרה הגותית בדרך כלל אינה צמודה לגוף ואף מתוכננת במכוון לעוות את קווי הגוף הטבעיים.
השיער בדרך כלל צבוע שחור, אדום (ג'ינג'י) או בצבע פלטינה, אך ניתן גם למצוא שיער בצבעים עזים או תוספות שיער צבעוניות. יש גותים רבים שמתעטרים בקעקועים ופירסינג, ולעומתם כאלה שמסתפקים בתכשיטים בצבע כסף או שחור, קיימים שלובשים שרשראות חרוזים בעיקר בצבעי שחור. עיטורים פופולריים הם סימן הפנטגרם והענח' המצרי. תכשיטים אחרים שגותים משתמשים בהם הם ניטים מסוגים שונים, שהם חודי מתכת המוטבעים לרוב על רצועות עור שחורות, בהם ניתן למצוא צמידים, ז'קטים, חגורות ואף קולרים שהם שרשראות העשויות מעור. בדרך כלל גותים עוטים איפור כבד עם אודם כהה ואייליינר שחור ובדרך כלל גם הלק השחור מקולף או ירד למחצה, ניתן גם למצוא כאלה שלובשים רשת.
יש גותים שלא מאמצים את מאפייני הלבוש והבילוי של החברה הגותית, ונחשבים לגותים רק בגלל ההגות או היצירה שלהם.
ניתן אף להוסיף משקפי שמש ללבוש האפל.
תדמית חברתית שלילית

בשל הופעתם החיצונית החריגה והמפחידה, גותים לעיתים מעוררים תגובות חברתיות שליליות. ארגונים נוצריים שמרניים בארצות הברית לעיתים מציגים את הגותים כ"עובדי שטן", אף על פי שמדובר בטעות שנובעת מחוסר ההבנה של הז'אנר והאידאולוגיה שלו. גותים הוצגו לעיתים בתקשורת בארצות הברית כמקושרים לאלימות נוער, למשל, בעקבות הטבח בתיכון קולומביין, שבו הרוצחים קושרו שלא בצדק עם תת-התרבות הגותית. היבט שלילי נוסף של המתנגדים לתופעה הוא יחס אלים כלפי בני נוער ומבוגרים המגדירים את עצמם כגותים. למשל, מקרה הרצח של סופי לנקסטר בשנת 2007, שהוכתה קשות יחד עם חברה בגלל החזות הגותית שלה, ולבסוף מתה מפצעיה.
ראו גם

תרבות הדארק
אימו
פריק (סלנג)
הערות שוליים

↑  Schillerndes Dunkel : Geschichte, Entwicklung und Themen der Gothic-Szene, 1. Aufl, [Leipzig]: Plöttner, 2010, ISBN 978-3-86211-006-3
↑  Die Gothics Interviews, Fotografien, Orig.-Ausg, Bad Tölz, 1999, ISBN 978-3-940213-06-8
↑  John Covach, Doors, the, Oxford University Press, 2001, Oxford Music Online
↑  Jayson Greene, Loder, Kurt, Oxford University Press, 2016-01-20, Oxford Music Online
↑  Stewart, James Robertson, (25 July 1917–9 July 2013), Principal, University of London, 1978–83, WHO'S WHO & WHO WAS WHO (באנגלית)
↑  Nick Kent, Magazine's Mad Minstrels Gains Momentum (Album review), NME, באתר It starts with a birthstone..., ‏31 במרץ 1979
↑  David Buckley, Joy Division, Oxford University Press, 2001, Oxford Music Online
↑  Hy. Fitzgerald Reynolds, Joseph Sandford Thompson, Notes and Queries 150, 1926-05-15, עמ' 352–352 doi: 10.1093/nq/150.20.352e
↑  Katherine A Lyseng-Williamson, Neil A Reynolds, Greg L Plosker, Tenofovir Disoproxil Fumarate, Drugs 65, 2005, עמ' 413–432 doi: 10.2165/00003495-200565030-00006
↑  Catrin Watts, Music in Action Film, Routledge, 2020-10-15, עמ' 203–220, ISBN 978-1-351-20427-9
↑  Susannah B. Mintz, On the Literary Nonfiction of Nancy Mairs, Palgrave Macmillan, ISBN 978-0-230-33768-8
↑  McAleer, Declan Martin, (born 10 July 1973), Member (SF) West Tyrone, Northern Ireland Assembly, since July 2012, WHO'S WHO & WHO WAS WHO (באנגלית)
1 2  Simone Tosoni, Disorder, Éditions Mélanie Seteun, 2019, עמ' 147–164, ISBN 978-2-913169-58-6
↑  C.E. Johnson, SNAP 8 progress report, February--April 1965, 1965-06-15
↑  Ian Trowell, Genesis P-Orridge, 22 February 1950‐14 March 2020, Punk & Post Punk 9, 2020-06-01, עמ' 341–348 doi: 10.1386/punk_00046_7
↑  More details on the Columbine myths. (September 23 1999) salon.com
↑  For Those Who Dress Differently, an Increase in Being Viewed as Abnormal New York Times May 1 1999
↑  "Couple left badly beaten in skate park". Lancashire Telegraph (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285394705171  BnF: cb144360443 (data)  GND: 4296101-4  LCCN: sh00002006  NKC: ph735502 
באוהאוס בהופעה חיה, 3 בפברואר 2006
גרמני באבזור ובאיפור גותים
הלכה כבתראי

הלכה כבתראי או הלכתא כבתראי (מארמית: "הלכה כאחרונים") הוא כלל בפסיקת הלכה בתלמוד, הקובע שבמחלוקת שבין חכמים ראשונים ואחרונים, הלכה כאחרונים. כלל זה נמצא בגאונים ובראשונים: כל מקום שחולקים שני אמוראים ולא נאמרה הלכה כמי, הלכה כבתראי, לפי שהאחרונים דקדקו יותר מהראשונים להעמיד הלכה על בוריה, שהאחרונים ידעו סברת הראשונים וסברתם, והכריעו בין אלו הסברות, ועמדו על עיקרו של דבר.
מקור ויישומים

הכלל אינו מופיע בתלמוד, ומקורו בדברי הגאונים. הראשונים השתמשו בכלל כדי לפסוק הלכה ברבות מן המחלוקות בין האמוראים בתלמוד. כמו כן, כלל זה הובא כנימוק לכך שבמחלוקות בין התלמוד הירושלמי לתלמוד הבבלי, הלכה כדעת הבבלי אשר נערך בתקופה מאוחרת יותר. בדורות מאוחרים יותר, קיים שימוש נפוץ בכלל לפסיקת הלכה במקרים שבהם יש דעות שונות בספרי הפוסקים, אף שהיו טענות אחדות לפיהן הכלל תקף רק לפסיקת הלכה במחלוקות שבתלמוד ולא במחלוקות מאוחרות יותר. שימוש כזה בכלל היה נפוץ במיוחד אצל חכמי אשכנז במאה ה-15, ובעקבות כך עמדה נקודה זו במוקד הביקורת של הרמ"א על שיטת הפסיקה של הבית יוסף שפסק כדברי הרי"ף והרמב"ם גם במקרים בהם פוסקים מאוחרים יותר חלקו עליהם.
הגבלות

הכלל מוגבל רק למחלוקות שהן 'מאביי ורבא ואילך', כלומר מהדור הרביעי של האמוראים והלאה, ואילו במחלוקות בין האמוראים בדורות המוקדמים יותר נוהג כלל הפוך: אין הלכה כתלמיד במקום הרב. הנימוק שניתן להבדל בין הדורות הראשונים לאחרונים הוא שבתקופה המוקדמת פסיקת ההלכה נשענה בעיקר על מסורת מרב לתלמיד מבלי עיון והשוואה בין מקורות הלכתיים שונים. במחלוקות שנמצאות על קו התפר בין הדורות – כלומר, מחלוקות בין אביי ורבא עצמם לבין רבותיהם – קיימת חוסר בהירות בפסיקת ההלכה; במחלוקות אחדות נפסק כאביי ורבא, במחלוקות אחרות נפסק כרבותיהם, ויש מחלוקות שבהם הדבר נשאר בספק או שהוא נתון במחלוקת.
הגבלה נוספת לכלל היא שכאשר תלמיד נחלק עם רבו בחייו ורבו לא קיבל את טענותיו, אין אומרים בזה הלכה כבתראי, שכיוון ששני הצדדים שמעו זה את זה, אין עדיפות לאחרון. הגבלה דומה היא שכאשר פוסק מאוחר כתב את דעתו בלי להיות מודע לפסיקה הפוכה של פוסק מוקדם יותר – אין בזה עדיפות לאחרון, מכיוון ששני הצדדים לא שמעו זה את זה. על פי זה כתב המהרי"ק, שכאשר מוצאים דעה של פוסק קדמון שלא הופיעה בספר נפוץ, דוחים מפניה את דעות האחרונים שפסקו בניגוד אליה, משום שייתכן שאם היו האחרונים מודעים לפסיקתו של אותו פוסק הם לא היו חולקים עליו. הרדב"ז הרחיב הגבלה זאת לכל מקרה שהפוסק האחרון לא הביא את דברי הפוסק שקדם לו, שאז יש להניח שלא הכיר את דבריו.
הגבלות > תחולת הכלל כיום

יש סוברים שאף במחלוקות הפוסקים שאחר התלמוד הלכה כבתראי.
יש סוברים שלא אמרו הגאונים הלכה כבתראי אלא על חכמי התלמוד, ולא על הבאים אחריהם, שלא ראו דבריהם ולא הבינו דרכיהם, ועוד שעד איזה זמן יימשך לומר הלכה כבתראי, ואם עד סוף העולם, הרי זה כחוכא ואטלולא ואסור להעלותו על לב שאין יחס לדורות אלו עם הראשונים.
ויש מחלקים שאם הפרש הדרגה שבין הפוסקים האחרונים לראשונים הוא כעין ההפרש שבין אמוראים אחרונים לאמוראים ראשונים, גם בפוסקים הלכה כבתראי, אבל אם יש ביניהם כמו ההפרש שבין אמוראים לתנאים, אין אומרים כן, שהרי גם אמוראים אין בכחם לחלוק על תנאים, ולכן חכם מדורותינו אין הלכה כמותו נגד בעלי התוספות וכיוצא מהראשונים.
ראו גם

ירידת הדורות
קבלת הוראות מרן
לקריאה נוספת

ישראל מ' תא שמע, הלכה כבתראי- בחינות היסטוריות של כלל משפטי (פרק מתוך ספרו הלכה, מנהג ומציאות באשכנז 1100–1350), הוצאת מאגנס, תש"ע, (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
מנחם אלון, המשפט העברי - תולדותיו, מקורותיו, עקרונותיו, מאגנס ירושלים תשל"ג כרך א עמ' 233 - 255.
יהודה צבי שטמפפר, "הלכתא כבתראי" - גישות שונות בתקופות הגאונים, שנתון המשפט העברי של המכון לחקר המשפט העברי, כרך כב (תשס"א - תשס"ד), ע' 435-417.
אברהם מאיר רפלד, "הלכתא כברתאי" אצל חכמי אשכנז ופולין במאות הט"ו-ט"ז: מקורות וספיחין, סידרא, כרך ח (תשנ"ב), ע' 140-119.
הערות שוליים

↑  (סדר תנאים ואמוראים כה, וראה להלן, וראה שם נ; אגרת רב שרירא גאון [לוין] עמ' 38; רי"ף עירובין לה א, ויומא ג ב ועוד; מבוא התלמוד לר"ש הנגיד; ספר הכריתות ימות עולם ג ו; רא"ש עירובין ב ד ועוד; הליכות עולם ה ג;)
↑  תוספות קדושין מה ב ד"ה הוה עובדא
↑  פסקי הרא"ש, מסכת סנהדרין פרק ד, סימן ו; שו"ת מהרי"ק, שורש פד; שו"ת בנימין זאב, סימן עח; רבי יוסף אבן ג'נח, שו"ת אבקת רוכל, סימן י; שו"ת הרמ"א, סימן כה
↑  רא"ש סנהדרין ד ו
↑  סדר תנאים ואמוראים סימנים כה ו-נ; רבי שמואל הנגיד, מבוא התלמוד דף מז; א"א הרכבי, תשובות הגאונים, סימנים עח ושנח; ספר הלכות גדולות, הלכות עריות; שאילתות דרב אחאי, פרשת מצורע, סימן סט
↑  הלכות הרי"ף, מסכת ערובין, דף לה, עמוד ב; ספר האשכול, מהדורת רצב"א, חלק ב, עמוד 49; שו"ת מהרי"ק, שורש פד
↑  שו"ת הרא"ש, סימן נה, סעיף ט; שו"ת רבי אליהו מזרחי, סימן לו (עמוד פז) בשם ההגהות מיימוניות, וסימן סז (עמוד רכד); שו"ת מהר"י בן לב, חלק א סימן ב, וחלק ג, סימן קב; רבי יוסף קארו, בבית יוסף, יורה דעה, סוף סימן שצא, ובשו"ת בית יוסף, דיני גוי מסיח לפי תומו, סימן ב, ובשו"ת אבקת רוכל, סימן יט, סימן פט וסימן קז; שו"ת מהרשד"ם, חלק אורח חיים, סימן לג, וחלק יורה דעה סימן נו וסימן קב; וראו בסמוך שהכלל היה בשימוש נפוץ אצל חכמי אשכנז במאה ה-15, כמהרי"ק, מהרי"ל, מהרא"י ותלמידיהם
↑  שו"ת מהר"ם אלשקר; סימנים נג-נד; וראו: שו"ת הרדב"ז, חלק ג, סימן תקסד (תתקצד); שו"ת זכרון יהודה סימן כג; שו"ת מהר"י ברונא, סימן רכג
↑  רבי משה איסרליש (הרמ"א), הקדמת הספר דרכי משה
↑  סדר תנאים ואמוראים, סימנים כה ו-נ; רבי שמואל הנגיד, מבוא התלמוד, דף מז; תוספות, מסכת קידושין, דף מה, עמוד ב
↑  שו"ת מהרי"ק, שורש פד; שו"ת בנימין זאב, סימן עה; קיצור כללי התלמוד, דף מה, עמוד ב; של"ה, חלק 'תורה שבעל פה', כלל 'הלכה'
↑  ראו למשל: הלכות הרי"ף, מסכת שבועות, דף כט, עמוד ב; חידושי הרמב"ן, מסכת גיטין, דף נ, עמוד א; פסקי הרא"ש, מסכת קידושין, פרק ב, סימן ח
↑  ראו למשל: הלכות הרי"ף, מסכת בבא בתרא, דף טו, עמוד א; חידושי הרמב"ן, מסכת גיטין, דף כ, עמוד א; פסקי הרא"ש, מסכת ערובין, פרק ב, סימן ד
↑  ראו למשל: הלכות הרי"ף, מסכת בבא קמא, דף ח, עמוד ב; מלחמות השם לרמב"ן, מסכת סוכה, באלפס דף א, עמוד א; פסקי הרא"ש, מסכת נדרים, פרק ג, סימן ח
↑  ר"ן על הרי"ף, מסכת סוכה, דף ב, עמוד א; נימוקי יוסף, מסכת בבא קמא, באלפס דף ח עמוד ב, בשם הרא"ה; חידושי הריטב"א, מסכת נדרים, דף כו, עמוד א; שו"ת בנימין זאב, סימן קנט
↑  שו"ת מהר"ם אלשיך, סימן לט; והמקורות שבסמוך
↑  שו"ת מהרי"ק, שורש צד
↑  שו"ת הרדב"ז, חלק ג, סימן תקסד (תתקצד), וחלק ד, סימן א'שסט.
↑  מהרי"ק פד; שו"ת מהרשד"ם אהע"ז קיד; גט פשוט כללים ג, על פי רא"ש סנהדרין ד ו.
↑  שו"ת מהר"ם אלשקר נג; ש"ך יו"ד הנהגת איסור והיתר שם, בשם יש חולקים, וכתב שיש להחמיר
↑  שו"ת מהר"ם אלשיך לט, הובא בש"ך חו"מ שם
↑  פורסם גם בשנתון המשפט העברי כרך ו - ז עמ' 405 ואילך
מתלוצץ עם רופאיו

מִתְלוֹצֵץ עִם רוֹפְאָיו הוא ביטוי הומוריסטי בעברית ישראלית המשמש לתאר אדם העובר טיפול רפואי ומצבו אינו קשה מדי.
הביטוי

מקובל שהביטוי נטבע לראשונה (לעיתים בצורה "התבדח עם רופאיו") ביחס למנחם בגין, אשר במהלך כהונתו כראש ממשלה (1977–1983) אושפז בבתי חולים מספר פעמים.
לאורך השנים נעשה שימוש בביטוי ביחס למנהיגים במטרה להמחיש לציבור כי מצבם הרפואי הוא טוב. נטען כי יש חיוניות בביטוי כדי להרגיע את האווירה, זאת מפני שעצם המעבר לשימוש בקלישאות, מלמד כי ההתפתחויות הדרמטיות הגיעו לכדי סיום. כן, הביטוי מהווה סימן ראשון לכך שהשגרה הישנה והטובה חוזרת לחיים.
שימוש מוכר בביטוי נעשה באוקטובר 2004, כאשר מוחמד רשיד, עוזרו של יאסר ערפאת, אמר עליו כי הוא יצא ממיטתו הבוקר, התלוצץ עם רופאיו ואף כבר הספיק לקרוא בקוראן. על אף האמור, ערפאת מת שבוע וחצי אחר כך.
בדצמבר 2005 השתמשה התקשורת בביטוי במהלך אשפוזו הראשון של ראש הממשלה, אריאל שרון. בסמוך לאחר האשפוז החלו כלי התקשורת לדווח כי שרון מתלוצץ עם רופאיו, וזאת באמצעות הדלפות ממספר מקורות שונים, דיווח שאושר לבסוף על ידי פרופ' בולק גולדמן, רופאו האישי של ראש הממשלה, שיצא אל העיתונאים בשעת ערב מאוחרת ואמר את הביטוי בפני המצלמות.
לימים הפך הביטוי לקלישאה ונאמר בהומור.
דוגמאות נוספות לשימוש בביטוי בהומור על ידי התקשורת היו ב-2010 ביחס לצנתור לב שעבר ביל קלינטון,‏ וב-2013 ביחס לאשפוז קצר של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
הערות שוליים

↑  רוביק רוזנטל, מילת השנה: אג'נדה, nrg מעריב, 30 בדצמבר 2005. לדוגמה ראו יעקב העליון ויוסף וקסמן, ...והמשבר, מעריב, 27 ביולי 1979
1 2  אורן פרסיקו, ‏מתלוצץ עם כתביו, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2005
↑  "ערפאת קם ממיטתו ומתלוצץ עם רופאיו", באתר ynet, 31 באוקטובר 2004
↑  ביל קלינטון עבר בהצלחה צנתור וכבר מתלוצץ עם רופאיו, באתר כלכליסט, 12 בפברואר 2010
↑  אלי שלזינגר, מתלוצץ עם רופאיו: ראש הממשלה אושפז לשעתיים, בחדרי חרדים, 28 בדצמבר 2013
מנדרינית

ערך זה עוסק בקבוצת ניבים סיניים. אם התכוונתם לגרסה התקנית של הסינית המדוברת, ראו .
| --- | --- |

 מדינות:  סין, טאיוואן, סינגפור, מלזיה ועוד.
 אזורים:  מזרח אסיה
 דוברים:  מעל 1.2 מיליארד
 שפת אם:  כ-885 מיליון
 כתב:  כתב סיני 
 משפחה:  סינו טיבטית סינית מנדרינית
 לאום:  הרפובליקה העממית של סין סין טאיוואן טאיוואן מלזיה מלזיה סינגפור סינגפור
 מוסד:  ברפובליקה העממית של סין מספר מוסדות לעניין זה בטאיוואן מפוקחת על ידי המועצה לקידום מנדרינית
 קוד ISO 639-3:  cmn 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
מנדרינית (בכתב מסורתי: 北方話; בכתב מפושט: 北方话; בתעתיק פּין-יִין תקני: bĕifānghuà; מילולית: "הניב הצפוני". מכונה גם 北方方言 bĕifāng fāngyán שפירושו "הניבים הצפוניים") היא קבוצה של ניבים סיניים הנמצאים בשימוש ברחבי צפונה ודרום מערבה של סין. המונח מתייחס גם למנדרינית תקנית, הניב התקני של השפה הסינית, המבוסס על הניב הבייג'ינגי של השפה (אך לא זהה לו). מנדרינית תקנית היא השפה הרשמית ברפובליקה העממית של סין, וכן, בשינויים קלים, גם ברפובליקה הסינית (טאיוואן). כמו כן, היא אחת מארבע השפות הרשמיות בסינגפור. אם מתייחסים למנדרינית כשפה בפני עצמה, כפי שמקובל בשיח האקדמי, הרי שזו השפה המדוברת בתבל.
על פי רוב מתייחס המונח "מנדרינית" למנדרינית תקנית בשימוש יומיומי. בתפישה אקדמית, המונח "מנדרינית" מתייחס לקבוצה רחבה של ניבים, שדובריהם אינם בהכרח מבינים זה את זה, מה עוד שמחוץ לחוגים אקדמיים נדיר מאוד השימוש במונח זה לציון עצמי של הניב על ידי דובריו-שלו. תחת זאת, כאשר דוברי צורה מסוימת של מנדרינית נשאלים לגבי שפת הדיבור שלהם, סביר שיתייחסו לגרסה המסוימת שהם דוברים, כגון ניב סצ'ואן, ניב צפוני וכדומה, ואף ייתכן שאינם מודעים לכך שניב זה מזוהה עם מנדרינית. לא קיימת גם זהות "מנדרינית" משותפת המבוססת על לשון זו, אף כי קיימות זהויות אזוריות המשותפות לדוברי ניב מנדריני זה או אחר.
כמו לגבי גרסאות אחרות של סינית, קיימת מחלוקת רבה בשאלה אם מנדרינית היא אכן שפה או שמא דיאלקט. לדיון בנושא ראו שפות סיניות.
היסטוריה

החלוקה הקיימת של השפה הסינית התפתחה מתוך הסינית העתיקה ומתוך הסינית הבינונית.
מרבית הסינים החיים בקשת הרחבה המשתרעת בין מנצ'וריה בצפון-מזרח סין ויוּן-נַאן בדרום מערב, דוברים ניב זה או אחר של מנדרינית כניב המקומי. האחידות היחסית של השפה באזורים אלה, היא במידה רבה תולדה של הגאוגרפיה של האזור, דהיינו, המישורים הרחבים של צפון סין. כנגד אחידות זו, בדרום סין נוצר דווקא גיוון לשוני כתוצאה מן הטופוגרפיה ההררית ורוויית הנהרות של אזור זה. נוכחותה של המנדרינית בדרום מערבה סין היא במידה רבה תולדה של מגפה שפקדה את סֱה-צְ'װָאן במאה ה-12. מגפה זו, שייתכן שהייתה קשורה למגפה השחורה דיללה את אוכלוסיית האזור והביאה מאוחר יותר ליישוב מחדש של האזור מצפון סין.
אין גבול ברור בין סופה של הסינית הבינונית למנדרינית. עם זאת, ספר מחורז מתקופת שושלת יואן (המאה ה-14), המכונה ג'ונְג-יְוֵן יִין-יוּן (中原音韵) משמש כציון דרך משמעותי בהיסטוריה של המנדרינית. בספר זה ניתן לראות לראשונה מאפיינים חשובים של המנדרינית, כגון היעלמותם וצמצומם של עיצורים סוגרים, וכן שינוי בהרכבים של הטונים של הסינית הבינונית.
לגרסה המלאה
מרבית תושבי דרום סין לא דיברו מנדרינית כלל עד לאמצע המאה ה-20. עם זאת, מנדרינית הפכה דומיננטית לפחות בזמן שושלת צ'ינג, ששפתה הרשמית הייתה מנצ'ורית. החל מהמאה ה-17 הקימה האימפריה אקדמיות להגייה נכונה (גֶ'נְג-יִין שׁוּ-יְװֵאן 正音書院), מתוך מטרה למסד את ההגייה הבייג'ינגית כהגייה התקנית, אך לניסיונות אלה הייתה הצלחה מועטה בלבד.
כל זה השתנה עם הקמתה של מערכת חינוך יסודי (בסין כמו גם בטאיוואן) שהוקדשה בין השאר להנחלת השפה המנדרינית. כתוצאה מכך מרבית תושבי סין וטאיוואן דוברים כעת מנדרינית שוטפת, לפחות כשפה שנייה. בהונג קונג נותרה קנטונזית השפה הרשמית, אך השפעתה של המנדרינית גוברת.
היסטוריה > שם ומיון

המונח העברי מקורו באנגלית, שבתורו מגיע מ-mandarim בפורטוגזית, ומופיע כ-menteri במלאית מַנטְרין- בסנסקריט ומקורו ב-满大人 (מַאן-דַּא-רֶן במנדרינית), שמשמעו שׂר. זהו למעשה תרגום של המונח הסיני גְווַאן-חְווַה (官話/官话/Guānhuà), שמשמעו המילולי "שפת המנדרינים" (שרים קיסריים). המונח גְווַאן-חְווַה עצמו נחשב ארכאי בסינית מודרנית, אך לעיתים משמש גם הוא כשם קיבוצי של הניבים הצפוניים, היינו, מנדרינית.
מנדרינית תקנית

המנדרינית התקנית היא שפתה הרשמית של הרפובליקה העממית של סין והן של הרפובליקה הסינית (טאיוואן) ומהווה, כמו כן, אחת מהשפות הרשמיות בסינגפור.
המנדרינית התקנית מבוססת על הדיאלקט המנדריני מאזור בייג'ינג, דיאלקט זה נבחר לביסוס המנדרינית התקנית על ידי מומחי השפה בסין ושימש בפיתוחה בתחילת תקופת הרפובליקה הסינית (1912-1949). מבחינה רשמית קיימות שתי גרסאות של מנדרינית תקנית מדוברת, אחת בשימוש בסין הקומוניסטית, ומכונה פּוּ-טוֹנְגּ-חְווַה, והשנייה בטאיוואן, ומכונה גְּװוֹ-יוּ.
תורת ההגאים של שתי הגרסאות מבוססת על הניב של בייג'ינג, אף כי זו של סין הקומוניסטית משתמשת גם במקורות נוספים. אך שתי הגרסאות הנלמדות בבתי הספר שונות למדי מהמנדרינית המדוברת, הכפופה להשפעות אזוריות, ושתיהן שונות אפילו מהניב הבייג'ינגי. פּוּ-טוֹנְגּ-חְווַה וגְּװוֹ-יוּ שתיהן שונות מהניב של בייג'ינג גם באוצר המילים, בדקדוק ובשימוש.
הניב של בייג'ינג הוא בעל היגוי דל מבחינת גיוון פונטי (לדוגמה - העיצורים הסופיים היחידים בכל הברה הם רק ng, n, r). מחסור פונטי זה הוביל לבעיה של ריבוי משמעויות למילים ויצר מצב שניתן היה להבינן רק לפי מקומן במשפט ולפי ההקשר הרעיוני. ייתכן כי בשל כך הוחל תהליך המעבר לשימוש במילים מרובות הברות גם בכתב. על כל פנים, במהלך המאה ה-20 הפכה השפה המדוברת, הרב-הברתית, גם לשפת הכתיבה המקובלת.
על אף שהאמור לעיל, וכן הערך כולו, מתייחס לשפת ה'דיבור' ולאו דווקא לכתיבה, בטאיוואן הסינית נכתבת השפה בסימנים מסורתיים בעוד שבסין הקומוניסטית הונהגו הסימנים המפושטים. עם זאת, זהו הבדל באופן הכתיבה גרידא, ואין לו נגיעה לשפה עצמה.
ניבים

כפי שצוין לעיל, קיימים ניבים רבים של מנדרינית. הדבר בא לידי ביטוי בשני אופנים:
הניבים השונים של מנדרינית מכסים שטח עצום ונמצאים בשימוש של כמעט מיליארד דוברים. באופן טבעי קיימים הבדלים בהגייה, אוצר מילים, ודקדוק. השוני בין הניבים השונים הוא גדול משמעותית מהשוני בין הניבים השונים של אנגלית כפי שהיא מדוברת באנגליה, ויילס, אירלנד, דרום אפריקה, אוסטרליה, ארצות הברית ועוד.
ממשלות סין, טאיוואן וסינגפור מעודדות כל אחת את השימוש במנדרינית תקנית כשפה שנייה, כתוצאה מכך, דוברים ילידיים של ניבים סיניים שונים מתבלים את המנדרינית התקנית שבפיהם בצלילי הלשון המקומית.
המנדרינית נחלקת לשמונה קבוצות עיקריות: בייג'ינג, מנדרינית צפון-מזרחית, גִ'י-לוּ, גְ'יַאו-לְיַאו, ג'ונג-יְװֵאן, לַאן-יִין, דרום מערבית וגְיַאנְג-הְווַאי. קיימת מחלוקת בשאלה אם גִ'ין הוא ניב מנדריני או שפה נפרדת.
בסין ובטאיוואן, באזורים המאוכלסים בבני האן (הקבוצה האתנית הגדולה בסין) מלמדים מנדרינית תקנית החל מבית-הספר היסודי, ובשלב מסוים הופכת שפת הלימוד להיות מנדרינית בכל המקצועות. עם זאת הונהגו בטאיוואן מספר שעות לימוד בשבוע של שיעורים בשפה המקומית החל מאמצע שנות התשעים.
עם זאת, ההחדרה המסיבית של המנדרינית התקנית לא העלימה הבדלים קודמים בין הניבים. בדרום, החיכוך בין מנדרינית וניבים מקומיים הוליד גרסאות של השפה ה"צפונית", השונות משמעותית מן המנדרינית התקנית הן בהגייה והן בדקדוק.
הגיית השפה

אוסף ההברות הניתנות להגייה במנדרינית הוא מצומצם מאוד, וזאת מכיוון שכל הברה מתחילה בעיצור יחיד, (או, לגבי עיצורים מסוימים, צירוף של עיצור וחצי תנועה), נמשכת בתנועה ומסתיימת בעיצור כהברה פתוחה, חצי פתוחה או בעיצור אפּי (למעט סיומת -er). לא כל צירוף אפשרי אכן נמצא בשימוש, ובפועל קיימות כמה מאות הברות בלבד. עם זאת יש להוסיף לכך את הטונים, (ארבעה במספר ברוב הניבים של המנדרינית), המכפילים למעשה את אוסף ההברות.