SKS
תכנון

ה-SKS הוא רובה-קרבין חצי‐אוטומטי בעל מנגנון המופעל על ידי גז עם גוף עץ קונבנציונלי ומחסנית קופסה קבועה (שחלה) היכולה להכיל 10 כדורים.
מנגנון הירי מבוסס על שימוש בגזים הנפלטים מהתרמיל בעת הירי. הבריח יושב "קשור" למערכת מובילה מעיין תושבת המאפשרת לבריח לנוע בהטיה למעלה ולמטה. מערכת זו מחוברת לבוכנת הגזים בעלת תנועה קצרה שבראשה, בצד אחד הקרוב ללוע, נקודת מגע עם גזים היוצאים מהקנה. ומהצד השני מכלול בוכנה המשולב עם מוט ההפעלה שבעת תנועת הבוכנה לאחור יוצר מגע עם תושבת הבריח. בעת ירי חלק מהגזים בקנה מופנים דרך פתח הנמצא קרוב ללוע ופוגעים בראש בוכנה הנעה מסביב לקנה, הבוכנה נעה אחורה ופוגעת בתותב הנמצא בקצה השני של הקנה ונע קדימה ואחורה על ידי קפיץ. תותב זה יוצר מגע עם תושבת הבריח באמצעות 2 זיזים, תנועת התושבת גורמת לבריח עצמו לתנועה לאחור ותוך כדי כך מתרומם הבריח ופותח את בית הבליעה, התרמיל הריק נפלט כלפי מעלה והחוצה, הבריח חוזר קדימה בלחץ קפיץ הרתיעה אוסף כדור מהמחסנית ואוחז בכרכוב, הבריח מכניס את הכדור לבית הבליעה וננעל על ידי תנועה למעלה.
ניתן לטעון את מחסנית ה-SKS ביד או מהתקן הידוע בשם סטריפר קליפ המושחל במסילה מיוחדת שהיא חלק מתושבת הבריח. כדי לטעון את הרובה מושך היורה את ידית הדריכה הנמצאת בצד ימין אם המחסנית ריקה, הבריח יישאר במצב אחורי. כאשר המחסנית טעונה הבריח נמשך מעט אחורה באמצעות ידית הדריכה וממשיך בתנועה קדימה בלחץ קפיץ הדריכה יאסוף כדור מהמחסנית ויוביל אותו אל תוך בית הבליעה. ניתן להסיר כדורים מהמחסנית על ידי משיכה לאחור של תפס הממוקם לפני מגן ההדק בכך פותחים את "רצפת" המחסנית ומאפשרים לכדורים ליפול החוצה.
כאשר המחסנית מתרוקנת, זיז קטן מתרומם ומחזיק את הבריח משוך לאחור, לאחר לחיצה על רצפת המחסנית על ידי הכנסת תחמושת, הזיז ממשיך להחזיק את תושבת הבריח במצב אחורי עד שהוא נמשך מעט אחורה על ידי ידית הדריכה, ואז הוא חוזר למצבו הרגיל ומשחרר את הבריח שאוסף כדור מהמחסנית ומכניס לבית הבליעה.
בעוד לדגמים הסובייטיים המוקדמים (1949–50) היו נוקרים שהופעלו על ידי קפיץ, שהחזיקו את הנוקר הרחק מהתרמיל והפיקה עד שפטיש הרובה פגע בנוקר וגרם לירי, לרוב הגרסאות של ה-SKS יש פין ירי צף חופשי בתוך הבריח. בגלל עיצוב זה, קיימת אפשרות שהנוקר לא יוכל לנוע בחופשיות בתוך הבריח לאחר הצטברות משקעי ירי ויישאר תקוע כשהוא בולט מהבריח, תקלות מסוג זה עלולות לגרום לפליטת כדור בשוגג כאשר הנוקר פוגע בתרמיל בבית הבליעה בגלל תנועה פתאומית של תושבת הבריח.
ברוב הגרסאות (הדגמים היוגוסלביים הם החריג הבולט ביותר), הקנה מצופה בכרום להגברת הבלאי והסבילות לחום בעת ירי ממושך וכן על מנת להקל על הניקוי.
לכוונת הקדמית יש כיסוי מגן. הכוונת האחורית היא מסוג חריץ פתוח המתכוונן לגובה מ־100 עד 1000 מטרים יש גם מצב "קרב" בכוונות שנקבע ל-300 מטרים. זה מושג על ידי הזזת מגלשת ההגבהה לחלק האחורי של הסולם עד לקצהו. ל-M59/66A1 היוגוסלביים יש כוונות עם נקודות זוהרות הניתנות לקיפל לשימוש בעת ירי בתנאי תאורה גרועים.
לכל ה-SKS הצבאיות יש כידון המחובר לצד התחתון של הקנה, אשר ניתן לשליפה וקיפול באמצעות ציר קפיצי. ב-Tula Russian SKS-45 משנת 1949, ב-Sinee Type 56 מאמצע 1964 ואילך, ובדגם האלבני 561 הכידון הוא בצורת דוקרן בעוד שבשאר הדגמים הכידון הוא בעל להב של סכין. גרסאות ה-M59/66 ו-M59/66A1 מתוצרת יוגוסלביה הם דגמי ה-SKS היחידים עם תוספת אינטגרלית לשיגור רימון.
ה-SKS ניתן לפירוק בקלות ומרכיבים אותו מחדש ללא כלים מיוחדים, לרובה יש ערכת ניקוי המאוחסנת בחלל בקת הנסגר באמצעות מכסה בצורת פקק, חוטר ניקוי הקנה מוצמד מתחת לקנה, בסגנון זהה ל-AK-47. גוף ערכת הניקוי משמש כידית החוטר. במשותף לכמה עיצובים אחרים של כלי נשק שתוכננו על ידי צבא ברית המועצות הרובה תוכנן בפילוסופיה של העדפה לכלי נשק בעלי תכונות של, אמינות, קלות תחזוקה, קלות שימוש ועלות ייצור נמוכה על פני דיוק בקליעה למטרה.