stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכונה שנצחה במלחמה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  אוקטובר 1961 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין The Magazine of Fantasy & Science Fiction גיליון אוקטובר 1961
 
המכונה שנצחה במלחמה (במקור: The Machine that Won the War) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה בגיליון אוקטובר 1961 של The Magazine of Fantasy & Science Fiction. הסיפור תורגם לעברית ב-1980 בקובץ אין איש פה, פרט..., ושוב ב-2010 בקובץ כתבי אייזק אסימוב כרך 2. הסיפור הוא חלק מסיפורי מולטיוואק. בנוסף לכך הופיע הסיפור בגיליון מספר 38 של כתב העת פנטסיה 2000.
עלילה

שלושה מהמנהיגים המשפיעים של המין האנושי נפגשים בתקופה שלאחר מלחמה מוצלחת נגד דנב. הם דנים כיצד מולטיוואק העצום והחזק עזר להם לנצח במלחמה, וכל אחד מהם מודה כי במתח המלחמה זייף את הנתונים עמם עבד מולטיוואק, כי חש שהמצב מסוכן מכדי לתת למחשב להתמודד איתו.
ג'ון הנדרסון, המתכנת הראשי של מולטיוואק, מודה ששינה את הנתונים המוזנים למולטיוואק, מאחר שהדיווחים היו נראים לו שגויים.
לאחר מכן, מקס ג'בלונסקי מודה שהוא שינה את הנתונים שמולטיוואק הדפיס, שכן הוא ידע שמולטוויאק לא היה במצב תקין בשל מחסור בכוח אדם וחלקי חילוף.
לבסוף, למאר סוויפט, מנכ"ל פדרציית השמש, מגלה להם שהוא לא סמך על הפקודות שקיבל ממולטיוואק, ועשה את כל ההחלטות אך ורק על סמך הטלת מטבע.
האדם נגד הדבורה

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיה
 יוצרים:  רואן אטקינסון ויליאם דייוויס (אנ')
 כותבים:  ויליאם דייוויס
 בימוי:  דייוויד קר (אנ')
 שחקנים:  רואן אטקינסון  Tom Basden  ג'וליאן ריינד-טאט  קלאודי בלקלי  ג'ינג לוסי  גרג מקיו 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  9 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  כריס קלארק ויליאם דייוויס
 הפצה:  נטפליקס
 עורכים:  מארק דייוויס
 צלמים:  קארל אוסקרסון
 מוזיקה:  לורן באלפה (אנ')
 אורך פרק:  10-20 דקות
 שידור
 רשת שידור:  נטפליקס
 פורמט (תמונה):  4K (אולטרה HD)
 פורמט (קול):  דולבי דיגיטל
 תקופת שידור מקורית:  24 ביוני 2022 – 24 ביוני 2022 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האדם נגד הדבורה (באנגלית: Man vs. Bee) היא סדרה קומית בריטית של נטפליקס משנת 2022. היא נוצרה על ידי רואן אטקינסון וויליאם דייוויס. כל הפרקים בבימויו של דייוויד קר. המככב בסדרה הוא רואן אטקינסון אשר מככב כאדם חסר מזל שמוצא את עצמו נלחם עם דבורה בדרכים שונות, בעודו שומר על בית אחוזה מודרנית של זוג עשיר. הסדרה עלתה לשירות הסטרימינג של החברה ב-24 ביוני 2022.
הסדרה צברה כ-18.2 מיליון צפיות במהלך סוף השבוע הפותח שלה, והגיעה למקום העשירי בעולם בנטפליקס תוך יומיים. עד 3 ביולי 2022, הסדרה צברה כ-25.4 מיליון צפיות ועלתה למקום השביעי בנטפליקס בעולם.
דמויות

רואן אטקינסון – בתור טרבור בינגלי, הוא עובד כשומר בית שמוצא את עצמו בקרב עם דבורה כשהוא גורם נזק בלתי הפיך.
ג'ינג לוסי – בתור נינה קולסטד-ברגנבאטן, הבעלים של האחוזה המפוארת שטרבור שומר עליה, מכיוון שהם טסים לחופשה. לזוג יש כלבה בשם "קאפקייק".
ג'וליאן ריינד-טאט – בתור קריסטיאן קולסטד-ברגנבאטן, בעלה של נינה.
גרג מקיו – בתור הגנן.
אינדיה פאולר – בתור מאדי, בתו של טרבור.
קלאודי בלקלי – בתור ג'ס, אשתו לשעבר של טרבור.
טום באסדן – בתור השוטר.
שלושת הפורצים: גדימינאס אדומייטיס – בתור מארק; כריסטיאן אליפו – בתור קארל; ודניאל פרן – בתור לואיס.
צ'יזי אקודולו – בתור השופטת.
עיישה קלה – בתור הבלשית.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 9 | 9 | 24 ביוני 2022 | 24 ביוני 2022 |
הפקת הסדרה > הפקה

הסדרה תוכננה במקור עבור רשת אחרת, אך כאשר הם דחו את הסדרה, היא הוצעה לנטפליקס. אטקינסון אמר שהסדרה נוצרה בהשראת קטע של מיסטר בין מ-1992. אטקינסון תיאר את דמותו כ"שונה" ממיסטר בין, כ"אדם הרבה יותר נחמד ונורמלי". כתיבת התסריט נכתבה קצת יותר משלוש שנים, וצולמה שנה לפני היציאה לאקרנים. במאי הסדרה דייוויד קר הודיע שהוא מצפה לעונה שנייה.
הפקת הסדרה > צילום

הסדרה צולמה במשך 12 שבועות, הסצנות הפנימיות באולפני בווינגדון (אנ') בהרטפורדשייר. הסדרה לא צולמה בבית אמיתי, והפריטים היקרים שימשו להמחשת "אורח החיים היוקרתי של בני הזוג" ולא שולמו על ידי בעלי המותגים. בנוסף, הסדרה יצרה העתק דומה למכונית אספנות מסוג "יגואר" (אי-טייפ) שהייתה בין המכוניות הראשונות שיוצרו על ידה כדי שטרבור (רואן אטקינסון) יוכל להרוס. הדבורה הייתה דגם פיזי, או שנוצרה במחשב על ידי Framestore (אנ').
הפקת הסדרה > הקרנה

הסדרה הוכרזה ב-13 בדצמבר 2020. צוות השחקנים ותאריך היציאה הוכרזו ב-14 באפריל 2022. הטריילר הרשמי פורסם ב-26 במאי 2022. קידום הסדרה כלל שלט חוצות במנצ'סטר, וקטע בקומיקס Beano מאת נייג'ל פרקינסון (אנ').
הערות שוליים

↑  Selome Hailu, Selome Hailu, Netflix Top 10: ‘Umbrella Academy’ Season 3 Usurps ‘Stranger Things 4’ With 125 Million Hours Watched, Variety, ‏2022-06-28 (באנגלית)
↑  Selome Hailu, Selome Hailu, Netflix Top 10: ‘Stranger Things 4’ Becomes Second Title Ever to Cross 1 Billion Hours Viewed, Variety, ‏5 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Max Goldbart, ‘Crazy Rich Asians’ Star Jing Lusi Boards Netflix’s ‘Man Vs Bee’ As Rowan Atkinson Comedy Reveals Cast, Deadline, ‏14 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  "Rowan Atkinson admits secrets behind his lasting comedy legacy". Digital Spy (באנגלית). 2022-06-24. נבדק ב-2022-10-19.
↑  Rowan Atkinson calls Man Vs Bee an “extrapolation” of old Mr Bean sketch, Radio Times (באנגלית)
↑  K. J. Yossman, ‘Man vs Bee’ Director David Kerr Details Working With Rowan Atkinson, CGI Bee: ‘It’s Moby Dick in Miniature’, Variety, ‏24 ביוני 2022 (באנגלית)
↑  Man vs Bee location guide: Where is the luxury home in Netflix's comedy series?, Radio Times (באנגלית)
↑  Vrushali Padia, A Look Back At The 9600 HP: The Origin Of The Jaguar E-Type, HotCars, ‏2021-06-19 (באנגלית אמריקאית)
↑    Anita Singh, ‏Netflix turns Rowan Atkinson’s Man vs Bee into shop window for luxe products, The Telegraph, 25 June 2022
↑  Bruce Haring, Netflix To Add Seven New Original Scripted Series In The UK, Deadline, ‏13 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  Rowan Atkinson Is at War with a Bee in MAN VS BEE Trailer, Nerdist (באנגלית)
↑  Tina Campbell, Rowan Atkinson poses with flower sculpture of himself to help endangered bees, Evening Standard, ‏23 ביוני 2022 (באנגלית)
הטלוויזיה הציבורית (ארגנטינה)

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ארגנטינה 
 תאריך השקה:  1951 
 בעלות:  ממשלת ארגנטינה 
 משרד ראשי:  בואנוס איירס 
 
 tvpublica.com.ar
 
הטלוויזיה הציבורית הארגנטינאית (בספרדית: Televisión Pública) היא רשת טלוויזיה ארגנטינאית בבעלות ציבורית, המהווה את גוף השידור הציבורי הלאומי.
החל לשדר בשנת 1951, כאשר ערוץ הטלוויזיה LR3 Radio Belgrano 7 בבואנוס איירס ותחנת המפתח שלה היא תחנת הטלוויזיה הראשונה במדינה ששודרה.
שידורים

לרשת יש לוח זמנים מגוון. תפוקתה כוללת תוכניות תרבות וחינוך רבות. כמו כן, היא מפעילה שירות חדשות משלה, עם תוכניות חדשות כמו Televisión pública Noticias (חדשות הטלוויזיה הציבורית), והתוכנית שלה Fútbol para Todos (כדורגל עבור כולם), שהחלה לשדר מעונת 2009/10 ומחזיקה בכל הזכויות על שידורי ליגת העל הארגנטינאית, ליגת המשנה וליגת B Nacional (השלישית בחשיבותה) עד סוף עונת 2016/17. בשנת 2013, הערוץ הפתיע את הצופים עם תוכנית הדרמה והנוער הראשונה שלה אחר הצהריים והפכה לתחנה הראשונה המשדרת תוכנית אזורית בשנת 2014.
הערות שוליים

↑  http://estatico.buenosaires.gov.ar/areas/cultura/cpphc/archivos/libros/temas_15.pdf (אורכב 08.09.2011 בארכיון Wayback Machine), pg.111
↑  Archivo Tea Y. Deportea, Medios, Archivo TEA y DeporTEA, ‏2011-10-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2002031006  MusicBrainz: 37901ea8-12a2-4cac-80a5-e7c052d8439a  VIAF: 151463742   WorldCat (עם VIAF): 151463742 
34°34′47.08″S 58°23′44.68″W﻿ / ﻿34.5797444°S 58.3957444°W﻿ / -34.5797444; -58.3957444
אחת ממצלמות הטלוויזיה הראשונות ששימשה את ערוץ 7
המתקנים החדשים A78TV בבואנוס איירס נבנו בשנת 1978
אחת ממצלמות בוש פרנש משנת 1978; מדבקת לוגו ATC הונחה מעל לוגו הפסים של A78TV
הסט של Visión Siete, מהדורת החדשות הראשית של TV Pública Digital, סביבות 2007
הטלוויזיה הציבורית הרוסית

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קטגוריה:  כללי, בידור, חדשות
 סוג:  ערוץ טלוויזיה ציבורי
 תאריך השקה:  19 במאי 2013
 שפה:  רוסית
 משרד ראשי:  מרכז הטלוויזיה אוסטנקינו במוסקבה
 אזור קליטה:  רוסיה ומדינות חבר העמים.
 שיטת שידור:  PAL, DVB, HDTV, 576i (SDTV), 1080i (HDTV)
 הצפנה:  וידאוגרד, שידור לוויני חופשי, הפצה ברשתות הכבלים והלוויין
 זמינות
 חבילה:  שידור חופשי
 
 http://otr-online.ru
הטלוויזיה הציבורית הרוסית (ברוסית: Общественное телевидение России) הוא ערוץ טלוויזיה פדרלי ציבורי ממלכתי ברוסיה. הערוץ הוקם בשנת 2013 על ידי ממשלת רוסיה ביוזמתו של דמיטרי מדבדב כערוץ שאופיו הוא שידור ציבורי בלתי מגמתי. אין בערוץ פרסומות ובין התוכניות משודרים תשדירים שונים של הערוץ.
היסטוריה

22 בדצמבר 2011 — נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב במהלך נאומו אל האספה הפדרלית הציע להקים טלוויזיה ציבורית שלא תהיה מושפעת מהחלטות המדינה או משקיעים פרטיים.
22 בינואר 2012 — צוות עבודה הציג למדבדב שישה אפשרויות להקמת ערוץ טלוויזיה ציבורי.
17 באפריל 2012 — מדבדב חותם על צו להקמת הערוץ.
18 ביולי 2012 — אנטולי ליסנקו ממונה למנכ"ל הראשון של הערוץ
אוגוסט 2012 — גיוס צוות עובדים לערוץ.
סתיו 2012 — תחילת שידורי מבחן.
1 בנובמבר 2012 — השקת אתר האינטרנט הרשמי.
30 באפריל 2013 — הערוץ נכלל בחבילת החובה בשידורי הטלוויזיה הרוסיים.
19 במאי 2013 — בשעה 12:00 שעון מוסקבה, החל את שידוריו.
הפקות מקור בולטות בערוץ

אמת / צודק!כן? (ПРАВ!ДА?), תוכנית אקטואליה על נושאים שונים בהשתתפות קהל ומוזמנים.
מדינה גדולה (Большая страна), תוכנית אינפורמטיבית המספרת על התרבות וההיסטוריה במחוזות רוסיה.
הערות שוליים

↑  Откуда деньги? Общественное телевидение России могут смотреть 71 млн человек, 17.09.2013
↑  Общественное телевидение как надежда на лучшее / Независимая газета
↑  За наше безнадежное дело. Общественное телевидение — это миссионерство. 20.09.2013
↑  С чего начинается общественное телевидение?
↑  Игорь Яковенко. Чемодан без ручки — «Ежедневный журнал» 3.06.2013
↑  Масс-медиа: В России появится общественное телевидение, Lenta.ru, 22.12.2011.
↑  Масс-медиа: Создать непонятное, Lenta.ru, 23.12.2011.
↑  Взгляд / Медведеву представят шесть вариантов создания общественного телевидения
↑  Указ Председателя Российской Федерации «Об общественном телевидении в Российской Федерации»
↑  Общественное ТВ могут возглавить Лысенко или Быстрицкий, ТелеВести.ru.
↑  Анатолий Лысенко стал главой Общественного телевидения
| רשתות טלוויזיה עיקריות בפדרציה הרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה | הרשת הרוסית לשידורי רדיו וטלוויזיה |  |
| החבילה הראשונה | הערוץ הראשון • רוסיה-1 • Match TV • ‏НТВ • ערוץ 5 • רוסיה-תרבות  •  קרוסלה • רוסיה-24 • הערוץ הציבורי • TV Center |  |
| החבילה השנייה | REN TV • ‏CTC • ספאס • דומשניי • THT • TV3 • יום שישי • MIR • זבזדה • Muz-TV |  |
| כבלים ולווין | כבלים ולווין |  |
| ערוצים נוספים | RTVi • 2x2 • מוסקבה 24 • מוסקבה. אמון • RTR Planeta |  |
| ערוצי חדשות ובידור | רוסיה-24 • Russia Today ‏ • RBK • גשם |  |
| ערוצי מוזיקה | Russian Music Box •‏ Muz-TV |  |
| ערוצי ילדים ונוער | Nickelodeon • Disney |  |
| ערוצי טבע ומדע | Discovery • National Geographic |  |
| ערוצי עבר | רוסיה-2 • TV-6 |  |
| שונות | VGTRK‏ • Tricolor TV • ‏NTV Plus • ‏Star Media • גזפרום מדיה • מגדל אוסטנקינו • National Media Group • גזפרום-מדיה • CTC Media‏ • UTH רוסיה |  |
תוכנית לונוחוד

איור המתאר משימת לונוחוד
דגם של רובר ירח מתוכנית לונוחוד
תוכנית לונוחוד (באנגלית: Lunokhod, ברוסית: Луноход בתרגום: הולך-ירח) היא תוכנית סובייטית ורוסית לחקר הירח שמטרתה להנחית רוברים רובוטיים על הירח. התוכנית פעלה תחילה בין 1969 ל-1977 וכללה את הרוברים הראשונים לחקר מערכת השמש, והראשונים שנחתו על הירח. הלונוחוד הראשון ששוגר ב-1969, לונוחוד 1A, הושמד במהלך השיגור. לונוחוד 1 מ-1970 ולונוחוד 2 מ-1973 נחתו על הירח, ולונוחוד 3 מ-1977 לא שוגר. המשימות פעלו במקביל למשימות תוכנית זונד ותוכנית לונה. הלונוחודים תוכננו בעיקר כדי לשמש את המשימות המאוישות של ברית המועצות אל הירח (שמעולם לא יצאו לפועל) וגם לחקור את הירח ולשלוח ממנו תמונות. הלונוחודים הונחתו על הירח באמצעות חלליות לונה שנישאו על גבי משגרים מסוג פרוטון. הלונוחודים תוכננו במשרד לתכנון על שם לאבוצ'קין בראשות גאורגי בבקין.
מסיום משימות הלונוחוד, אף רובר לא נחת על גרם שמימי אחר עד למארס פאת'פיינדר שנחת ב-1997 במאדים. ב-2010, כמעט 40 שנה אחרי איבוד הקשר עם לונוחוד 1, המקפת לסקר הירח (LRO) איתרה את הרובר וצילמה אותו ואת עקבות מסלולו.
רוסקוסמוס הודיעה כי בשנת 2019 התוכנית תושק מחדש.
פיתוח

המטרה המקורית שתוכננה עבור תוכנית לונוחוד הייתה למצוא אתרי נחיתה מתאימים לנחיתות מאוישות ובסופו של דבר גם למושבת ירח. הרוברים תוכננו כך שישמשו כנקודות ציון דרך שישדרו אותות רדיו אל החלליות המאוישת שיבואו אל הירח ויסייעו בנחיתה מדויקת. כמו כן, הרובר תוכנן כך שקוסמונאוט יחיד יכול לרכב עליו כדי להגיע מהנחתת שלו לנחתת רזרבית למקרה של תקלה בנחתת שבה הגיע. בסופו של דבר שימש הרובר רק למחקר רובוטי של הירח אחרי נחיתתן של משימות אפולו המאוישות.
באמצע 1968, בכפר סודי בשם שקולנויה (Школьное) שליד סימפרופול, נבנה מרכז הבקרה של לונודרום (תחנת ירח) ושטח אימונים לצוות הבקרה. מגרש אימונים נבנה על פני שטח של 120 על 70 מטרים ודמה מאוד לפני השטח של הירח, וכלל 54 מכתשים (מלאכותיים) בקוטר של עד 16 מטרים וכ-160 אבנים מכל הגדלים. המגרש נבנה כדי לדמות את הירח ולבדוק את הרוברים באזור דומה למציאות. צוות הבקרה כלל 11 אנשים שהתחלפו במהלך המשמרת.
לפחות ארבעה רוברים נבנו תחת מספרי הזיהוי 201, 203, 204 ו-205.
לונוחוד 201

אחרי שנים של פיתוח סודי ואימונים שוגר הלונוחוד הראשון (8ЕЛ№201) ב-19 בפברואר 1969. מספר שניות לאחר השיגור הרקטה התפרקה והלונוחוד הראשון אבד. העולם גילה מה היה משאה המיוחד של הרקטה רק שנים לאחר מכן.
לונוחוד 1

אחרי אובדנו של הלונוחוד הראשון, החלו המדענים והטכנאים הרוסים לעבוד על הלונוחוד הבא. לונחוד 1 (8ЕЛ№203) היה הרובר הראשון משניים שנחתו בהצלחה על הירח במסגרת תוכנית לונוחוד. הלונחוד אחד נחת על גבי לונה 17. הלונוחוד 1 היה לרובר הרובוטי הראשון שנחת על גרם שמימי אחר.
לונה 17 שוגרה ב-10 בנובמבר 1970. 10 דקות לאחר השיגור הופעל השלב האחרון של המשגר ולונה 17 החלה במסעה אל הירח. אחרי שני תיקוני מסלול (ב12 וב-14 בנובמבר) הגיעה לונה 17 אל הירח ונכנסה למסלול סביבו ב-15 בנובמבר.
הנחתת נחתה בשלום בים הגשמים ב-17 בנובמבר 1970 וכשעתיים וחצי לאחר הנחיתה ירד הרובר מהנחתת באמצעות רמפות והציב את גלגליו על אדמת הירח. הרובר טייל על פני הירח עוצר לפעמים על מנת לטעון את עצמו בעזרת הפאנלים הסולאריים שלו. בלילות היה הרובר נכנס לתרדמת והיה מתעורר עם זריחת השמש.
לונוחוד 1 > מבנה הרובר

לונוחוד 1 היה מורכב מתא דמוי אמבט בעל כיסוי קמור שהוצב על שמונה גלגלים. הרובר צויד באנטנה קמורה, אנטנה סלילית, 2 מצלמות טלוויזיה, 4 טלפוטומטרים ומספר התקנים ניתנים להארכה שפגעו באדמת הירח כדי למדוד את צפיפותה.
ספקטרומטר וטלסקופ של קרני X יחד עם גלאי קרניים קוסמיות ומתקן לייזר גם כן הוצבו על הרובר. הרובר הונע על ידי סוללות שהוטענו במהלך היום הירחי על ידי פאנלים סולאריים שנמצאו מתחת לכיסוי הקמור של הרובר. במהלך הלילה הכיסוי היה יורד והתקן מבוסס פולוניום היה מחמם את הרובר ושומר על רכיביו הפנימיים בטמפרטורה שתאפשר להם לפעול ביום הבא.
גובה הרובר היה 135 ס"מ, אורכו 170 ס"מ ורוחבו 160 ס"מ. משקלו היה 840 ק"ג. לרובר היו 8 גלגלים, לכל גלגל ציר משלו, מעצור משלו ומנוע משלו. הרובר יכל לנוע במהירות מרבית של 2 קמ"ש.
לונוחוד 2

לונוחוד 2 (8ЕЛ№204) היה הרובר השני שנחת על הירח בהצלחה. הוא הוצב על הנחתת לונה 21 והם שוגרו ב-8 בינואר 1973 אל הירח אליו הגיעו ב-12 בינואר ונכנסו למסלול סביבו. הנחיתה בוצעה ב-15 בינואר והרובר ירד אל אדמת הירח. הרובר ירד מהנחתת וצילם את הנחתת ואת פני השטח. מטרת המשימה הייתה לקבל תצלומים מפני הירח, לבחון את התאורה הטבעית במקום כדי לברר אם הוא מתאים לביצוע תצפיות אסטרונומיות ולבצע את שאר הבדיקות שביצע לונוחוד 1.
ב-9 במאי נכנס הרובר לתוך מכתש עמוק. במהלך ניסיונות החילוץ השתפשף חלקו החיצוני בקיר המכתש והלוחות הסולריים שלו התכסו באבק. כאשר נסגרו הלוחות בלילה חדר האבק לפנים הרובר וכיסה את הרדיאטור. למחרת ראו המפעילים כי הטמפרטורה הפנימית של הרובר עולה, וב-11 במאי אבד הקשר עם הרובר.
לונחוד 2 היה פעיל במשך כ-4 חודשים בהם עבר מרחק של 37 ק"מ ממקום הנחיתה.
לונוחוד 2 > מבנה הרובר

הרובר צויד בשלוש מצלמות טלוויזיה SSTV. אחת מוקמה בראש הרובר ושלחה תמונות אל כדור הארץ ששימשו צוות בן 5 אנשים ששלחו פקודות נהיגה אל הרובר. לרובר היו עוד 4 מצלמות פנורמיות.
הרובר הונע על ידי בטריות שהוטענו במהלך היום הירחי על ידי פאנלים סולאריים שנמצאו מתחת לכיסוי הקמור של הרובר. במהלך הלילה הכיסוי היה יורד ובטריית פולוניום הייתה מחממת את הרובר ושומרת על רכיביו הפנימיים בטמפרטורה שתאפשר להם לפעול ביום הבא.
הרובר צויד גם בציוד מדעי לבחינת הקרקע, לבחינת קרני X סולאריים, אסטרופוטומטר לבחינת אור נראה וקרינה אולטרה סגולה, מגנטומטר, רדיומטר ומחזיר קרני לייזר (שפותח בצרפת).
לונוחוד 3

לונוחוד 3 (8ЕЛ№205) נבנה ותוכנן לשיגור ב-1977 אך בגלל חוסר תקצוב ומחסור במשגרים מעולם לא שוגר ונמצא כיום במוזיאון לאבוצ'קין ליד משרד התכנון על שמו בעיר חימקי.
תוצאות

במהלך 322 ימי הארץ שבהם פעל לונוחוד 1, הוא עבר מרחק של 10.5 ק"מ, שלח יותר מ-20,000 תמונות טלוויזיה ו-206 תמונות פנורמיות באיכות גבוהה. בנוסף הוא ביצע 25 אנליזות של הקרקע והשתמש בפנטרומטר שלו ב-500 אתרים שונים.
לונוחוד 2 פעל במשך כ-4 חודשים בהם עבר כ-37 ק"מ, והחזיק בשיא של מרחק נסיעה על גרם שמים אחר עד שנת 2014, אז השלים הרובר אופרטוניטי נסיעה של 40 ק"מ על מאדים. לונחוד 2 שלח 86 תמונות פנורמיות ויותר מ-80,000 תמונות טלוויזיה. הרובר ביצע גם בדיקות מדעיות.
מיקום ובעלות

עד ל-2010, מיקומו של לונוחוד 1 לא היה ידוע בוודאות. בשנות ה-70 נעשו ניסיונות לשליחת קרני לייזר אל הירח במטרה שיפגעו במחזיר קרני הלייזר של הרובר אולם אלה לא צלחו. ב-17 במרץ 2010, אלברט אבדראקימוב מצא את הנחתת והרובר בתמונה M114185541RC שנשלחה מהמקפת לסקר הירח. ב-22 באפריל, טום מורפיי (UCDS) וראסט מק'מילאן ממצפה הכוכבים אפאצ'י (Apache Point Observatory) שידרו קרן לייזר אל הרובר והקרן הוחזרה לכדור הארץ.
מיקומו של לונוחוד 2 ידוע ואותות לייזר מוחזרים ממנו. הבעלות על לונה 21 ולונוחוד 2 נמכרה בדצמבר 1993 על ידי איחוד Lavochkin ליזם מחשבים (שהוא גם בן של אסטרונאוט) בשם ריצ'רד גארייוט תמורת 68,500 דולר.
ראו גם

תוכנית לונה
תוכנית סרוויור
מארס פאת'פיינדר
רכב הנדידה הירחי
הערות שוליים

1 2  נמצא הרובר הרוסי האבוד
↑  http://www.astronaut.ru/luna/crew.htm?reload_coolmenus
↑  http://www.airspacemag.com/space-exploration/other-moon.html
↑  http://www.planetary.org/blog/article/00002395/
↑  http://wms.lroc.asu.edu/lroc/view_lroc/LRO-L-LROC-2-EDR-V1.0/M114185541RE
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
בול רוסי מהתקופה
דגם של רובר לונוחוד. ניתן לראות את הפאנל הסולארי במצב פתוח.
לונה 17 ולונוחוד 1 כפי שצולמו על ידי LRO
הטיסה (סרט, 2016)

ערך זה עוסק בסרט אסונות רוסי. אם התכוונתם לסרט קולנוע אמריקאי משנת 2012, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ניקולאי לבדב
 הופק בידי:  ניקיטה מיכאלקוב   לאוניד ורשצ'אגין   אנטון זלאטופולסקי
 תסריט:  ניקולאי קוליקוב
 שחקנים ראשיים:  דנילה קוזלובסקי ולדימיר משקוב אגנה גרודיטה קתרינה שפיצה סרגיי שאקורוב סרגיי גזארוב ולדימיר יאגליץ' סרגיי קמפו ילנה יאקובלבנה סרגיי רומנוביץ'
 מוזיקה:  ארטיום ואסילייב 
 צילום:  אירק חרטוביץ'
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  אולפני T3 רוסיה-1
 חברה מפיצה:  סנטרל פרטנרשיפ
 הקרנת בכורה:  21 באפריל 2016
 משך הקרנה:  138 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית ואנגלית
 סוגה:  סרט אסונות, סרט מתח, סרט הרפתקאות, סרט דרמה 
 תקציב:  650,000,000 מיליון רובל
 הכנסות:  1,504,520,668 מיליארד רובל
 crewfilm.ru
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטיסה (ברוסית: Экипаж) הוא סרט אסונות תעופה רוסי שובר קופות משנת 2016, בבימויו של ניקולאי לבדב ובכיכובם של דנילה קוזלובסקי, ולדימיר משקוב ואגנה גרודיטה. הסרט עלה לאקרנים בבכורה מסחרית ב-21 באפריל 2016.
זהו הסרט השני ברוסיה שצולם במצלמות IMAX, לאחר "סטלינגרד" ובדומה לו הפך לסרט שובר קופות ברוסיה משהרוויח למעלה ממיליארד רובלים.
רבים טענו שהסרט מהווה אתחול או רימייק לסרט סובייטי בעל אותו שם משנת 1979, אך המפיקים טענו בתוקף שהסרט לא מהווה אתחול, או רימייק.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-18 בספטמבר 2015 ונעשו בהשראת סבא סובייטי באותו שם שבוים על ידי אלכסנדר מיטא, שתמך בהפקת הסרט.
הסרט תוקצב בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי וצולם במצלמות IMAX.
הצילומים הושלמו ב-10 בפברואר 2015, כשהצילומים נערכו במוסקבה, במחוז מוסקבה ובחצי האי קרים. בחצי האי צולמו הסצנות הנוגעות לאזור האיים האלאוטיים שבו התרסק, המטוס.
לדברי המפיק לאוניד ורשצ'אגין הסרט אינו מהווה רימייק לסרט הסובייטי: "רכשנו ממוספילם את השם, אך זהו לא רימייק, העלילה אצלנו אחרת והדמויות אחרות".
הכנסות

הסרט הרוויח בסך הכל מיליארד רובלים ברוסיה והיה לסרט הרוסי המכניס ביותר לשנת 2016.
הסרט שוחרר לאקרנים גם ברפובליקה העממית של סין ב-16 באוגוסט אותה שנה והרוויח 30.8 מיליון יואן סיני.
הערות שוליים

↑  Обновить «Экипаж»
↑  Главные роли в «Экипаже» исполнят Данила Козловский и Владимир Машков
↑  Определились исполнительницы главных ролей в фильме «Экипаж»
↑  Роковой Рэдклифф, эпатажный «Выпускной» и новый «Экипаж»
↑  «Экипаж» Николая Лебедева выйдет в формате IMAX
↑  Кассовые сборы в России и СНГ
1 2  Фонд кино выберет лучшие фильмы для государственной поддержки
1 2  В Москве стартовали съёмки фильма «Экипаж»
↑  Стартовали съемки фильма «Экипаж»
↑  Николай Лебедев — о картине «Экипаж» и безрассудстве снимающих ремейки
↑  Николай Лебедев: «Экипаж» был для меня несбыточной мечтой из детства
↑  Проекты кинокомпаний-лидеров, поддержанные Попечительским советом Фонда кино
↑  Новый «Экипаж» снимут на камеры IMAX
↑  Barraclough, Leo (16 בינואר 2017). "Russian Box Office Grows 9.5% to $727 Million in 2016". Variety. נבדק ב-17 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "火海凌云（2016）". cbooo.cn (בסינית). אורכב מ-המקור ב-2017-09-18. נבדק ב-17 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
הדרך לקנדלפורד

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של העונה השלישית
 מבוסס על:  הטרילוגיה " Lark Rise to Candleford" מאת פלורה תומפסון
 סוגה:  דרמה תקופתית
 יוצרים:  ביל גלאגר
 כותבים:  Bill Gallagher 
 שחקנים:  ג'וליה סוואלה אוליביה האלינן קלאודי בלקלי ברנדן קויל לינדה באסט קארל ג'ונסון מארק היפ
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  40
 הפקה
 מפיק:  גריין מרמיון (עונה ראשונה) אן טריקלבנק (עונות 2–4)
 מפיקים בפועל:  ביל גלאגר סוזן הוג
 חברת הפקה:  BBC 
 הפצה:  הולו 
 אתר צילומים:  בוקס, קרושם ולוקרידג' בווילטשייר
 מוזיקה:  ג'וליאן נוט
 אורך פרק:  60
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 פורמט (תמונה):  1080i ‏(HDTV)
 תקופת שידור מקורית:  13 בינואר 2008 – 13 בפברואר 2011
 קישורים חיצוניים
 אתר אינטרנט
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הדרך לקנדלפורד (באנגלית: Lark Rise to Candleford; מלארק רייז לקנדלפורד) היא סדרת דרמה תקופתית בריטית של ה-BBC, עיבוד לטרילוגיה האוטוביוגרפית למחצה מאת פלורה תומפסון אודות האזור הכפרי באנגלי. הספרים יצאו לאור בין השנים 1939 עד 1943. ב-13 בינואר 2008 שודר בבריטניה הפרק הראשון של הסדרה בערוץ BBC One וב-BBC HD. באביב 2009 החלו שידורי הסדרה בערוץ PBS בארצות הברית. העונה השלישית שודרה בבריטניה החל מ-10 בינואר 2010. העונה הרביעית והאחרונה שודרה ב-BBC One החל ב-9 בינואר 2011.
ב-22 בינואר 2011 פורסם שלא תופק עונה חמישית לסדרה. הפרק האחרון שודר ב-13 בפברואר 2011.
תקציר העלילה

מקום ההתרחשות של הסדרה הוא בכפר קטן באוקספורדשייר בשם לארק רייז ובעיר השוק הסמוכה קנדלפורד לקראת סוף המאה ה-19. הסדרה מתעדת את חיי היום יום של הפועלים במשקים, בעלי המלאכה, האומנים ואנשי האצולה הכפרית, תוך התבוננות אוהבת, קולנית, ומתחרה בקהילות של משפחות, יריבים, חברים ושכנים.
העלילה מסופרת מנקודת מבטה של נערה מתבגרת, לורה טימינס (אוליביה האלינן). היא עוזבת את בית הוריה בלארק רייז כדי לפתוח בחיים חדשים בעיר קנדלפורד, תחת חסותה של דורקס ליין (ג'וליה סוואלה) שהיא בת דודתה של אמה ומנהלת את בית הדואר בקנדלפורד. דרך שתי דמויות אלה הצופים חווים את עוצמת הידידות ביניהן בימים טובים ורעים.