stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גזל הגר
במדרש ובפרשנות המקרא

במדרש רבה (במדבר פרשה ח ב) למדו מכאן על חביבותם של הגרים:
הקב"ה אוהב את הגרים. למה הדבר דומה? למלך שהייתה לו צאן והייתה יוצאת בשדה ונכנסת בערב כן בכל יום. פעם אחד נכנס צבי אחד עם הצאן, הלך לו אצל העזים, היה רועה עמהם. נכנסה הצאן לדיר - נכנס עמהם, יצאת לרעות - יצא עמהם. אמרו למלך: הצבי הזה נלוה עם הצאן והוא רועה עמהם כל יום ויום, יוצא עמהם ונכנס עמהם. היה המלך אוהבו, בזמן שהוא יוצא לשדה היה מפקיד רועה יפה לרצונו: לא יכה אדם אותו, הזהרו בו! ואף כשהוא נכנס עם הצאן היה אומר להם: תנו לו וישתה, והיה אוהבו הרבה. אמרו לו: מרי! כמה תישים יש לך, כמה כבשים יש לך, כמה גדיים יש לך - ואין את מזהירנו; ועל הצבי הזה - בכל יום ויום את מצוינו! אמר להם המלך: הצאן, רוצה ולא רוצה - כך היא דרכה לרעות בשדה כל היום ולערב לבוא לישן בתוך הדיר. הצביים - במדבר הם ישנים, אין דרכם ליכנס לישוב בני אדם. לא נחזיק טובה לזה שהניח כל המדבר הרחב הגדול במקום כל החיות ובא ועמד בחצר?! כך, אין אנו צריכין להחזיק טובה לגר, שהניח משפחתו ובית אביו והניח אומתו וכל אומות העולם, ובא לו אצלנו?! לכן הרבה עליו שמירה... וכשם שחייבה תורה לגוזל לחבירו תשלום ממון וקורבן איל הכפורים - כן חייבה תורה לגוזל את הגר, לשלם לו ממונו ויביא קורבן איל הכפורים.
הרמב"ן מסביר את הקשר הדברים במקרא: הפרקים הקודמים בספר במדבר (א-ד) עוסקים בארגון מחנה בני ישראל היוצאים ממצרים, ובמהלכו הובדל מושבם של בני ישראל מזה של הערב רב. לפיכך באה התורה ללמד שיש להקפיד גם על גזילת רכושו של גר.
החזקוני מסביר את טעם הנתינה לכהנים: הקב"ה עצמו הוא כאביהם של הגרים, וכביכול הוא היורש את הגזלה במות הגר, ומעביר את הכסף לכהנים, משרתי בית מקדשו.
תנאי החיוב

החובה להביא את הכסף לכהנים היא רק במקרה בו הגזלן התחייב גם בקורבן אשם גזלות: כאשר לאחר הגזלה הנגזל תבע את הגזלן לדין, והלה כפר בפני בית הדין בגזלה ואף נשבע לשקר על כך, ולבסוף הודה שאכן גזל ושיקר. אלמלא כן, אלא גזל סתם - גם אם הגר היה בחיים היה די בכך שישיב לו את הגזלה, בלי תוספת חומש וקורבן, ולפיכך במותו יכול הוא לזכות מן ההפקר בגזלה שבידו, ואינו צריך להביאה לכהנים.
אין הבדל בין הגוזל גר או גיורת.
על הגזלן לוודא תחילה שאכן לגר שמת לא היו ילדים שיירשו את נכסיו. רק במקרה שהגר היה קטן מגיל שלוש עשרה - ניתן לקבוע בוודאות שאין לו ילדים, ולהביא את הגזלה לכהנים ללא בדיקה נוספת.
הדמיון לקורבן

הבאת הגזל לכהנים היא חלק מכפרתו של הגזלן, ושקולה במובנים מסוימים כהבאת קורבן:
הגזל ניתן לכהני המשמר, ואין לגזלן זכות להחליט לאיזה כהן יתן. הדבר דומה לבשר הקורבנות שהכהנים אוכלים, שאין לבעלים זכות לקבוע מי יאכלנו, ובניגוד לתרומה וראשית הגז, למשל, שהבעלים הוא הקובע למי יתן.
האמורא רבא קבע שההשבה צריכה להעשות ביום בלבד, ולא בלילה, כשם שהבאת הקורבנות אינה אלא ביום. מטעם זה, עליה להעשות גם בבת אחת, ולא בתשלומים נפרדים. רבי מנחם המאירי מנמק את ההשבה ביום באופן אחר: ההשבה צריכה להעשות בפומבי, ולא בהחבא.
אם מת הגזלן בטרם הביא את הגזלה לכהנים - יורשיו פטורים מלשלם את הגזלה, כשם שאין מביאים קורבן אשם על מי שנפטר (בניגוד לגזילה רגילה, שיורשי הגזלן חייבים בהשבתה לבעליה).
גזל הגר מתחלק בין כל כהני המשמר, ואסור לכהנים לשאת ולתת זה עם זה, שהאחד יקבל מגזלת גר זה והשני מגזלת גר אחר. זאת, בדומה לחלוקת בשר הקודשים בין הכהנים.
ויתור של הכהן על הגזלה איננו מבטל את חיובו של הגזלן, כשם שכהן אינו מוסמך לוותר על קורבן.
דינים נוספים

הבאת הגזלה לכהנים היא תנאי להבאת הקורבן, כשם שהמביא אשם גזלות בחיי הנגזל צריך להשיב את הגזלה כתנאי להבאת קורבנו. ניתן להביא את הגזלה למשמר כהונה מסוים ולהביא את הקורבן זמן מה לאחר מכן, בשבוע שבו נמצא משמר כהונה אחר בבית המקדש, אך לא להפך.
האמורא רבא חידש שההשבה צריכה להיות בערך של שוה פרוטה עבור כל כהן וכהן מאנשי משמר הכהונה שבאותו שבוע בו הגזלן מביא את גזלתו. אם הגזלה לא הייתה בשווי זה - עליו להשלים זאת מכיסו. הוא למד זאת מלשון הכתוב: "האשם המושב לה' לכהן", שתהיה בגזלה השבה בעלת ערך מסוים לכל כהן.
הכהנים הזוכים בגזל הגר אינם נחשבים כיורשים שלו, אלא כמקבלי מתנה. אחת ההגדרות מהשלכה זו היא, שכהן שקיבל עשר בהמות מגזל הגר - פטור מלהפריש מהן מעשר בהמה, כדין המקבל בהמות במתנה.
כהן שגזל בעצמו מן הגר - לא יקבל מאומה מגזל זה, אפילו אם יביא את הגזל לבית המקדש בזמן של משמרת הכהונה שלו.
קיים דיון מסועף בתלמוד באשר למקרה שהגר בחייו הסכים להשהות את השבת הגזלה ובינתיים נפטר הגר, האם כעת הגזלה נחשבת כהלוואה, והגזלן זוכה בה מן ההפקר עם פטירת הגר, או שעדיין הדבר נחשב כגזלה, וחובתו להוציאה מידו.
בזמן הזה

לפי דעת התלמוד, גזל הגר נחשב כאחת מעשר המתנות הנוהגות בגבולין. וככך, יש תוקף לסוברים שחלק המתן לכהנים נוהג בזמן הזה; ולדעת בעל העמק שאלה, אין לעכב את המתן מן הכהנים מפני שכהני ימינו אינם מכירים את המשמרות שלהם.
אולם, דעת הטור והשולחן ערוךבהיעדר אפשרות להביא את חלק הקורבן, יש לתת את הכסף לצדקה, ולא לכהנים. טעם הדבר, שזכיית הכהנים היא כעין קבלת חלק מבשר הקורבן, "משולחן גבוה", וכשאין מקדש וקורבנות - יחסר אף לכהנים את חלקם מן המקדש.
| כ"ד מתנות כהונה |
| --- | --- | --- |
| עשר מתנות במקדש | בשר חטאת • בשר אשם ודאי • בשר אשם תלוי • בשר זבחי שלמי ציבור • חטאת העוף • לוג שמן של מצורע • שתי הלחם • לחם הפנים • שירי מנחות • שיירי מנחת העומר |  |
| ארבע מתנות בירושלים | בכור בהמה טהורה • המורם מתודה ואיל נזיר • ביכורים • עורות קדשי קדשים |  |
| עשר מתנות בגבולים | תרומה גדולה • תרומת מעשר • חלה • ראשית הגז • זרוע, לחיים וקיבה • פדיון הבן • פטר חמור • חרמים • שדה אחוזה • גזל הגר |  |
הערות שוליים

↑  הגוזל מגוי, לעומת זאת, חייב להשיב את הגזלה לבעליה, אבל אינו חייב להוסיף חומש ולהביא קורבן.
↑  בפירושו לתורה במדבר ה, ה
↑  משנה, מסכת בבא קמא, פרק ט', משנה י"א. חידושי הראב"ד למסכת בבא קמא קט, ב. שו"ת הרשב"א חלק שני סימן שח. משנה למלך הלכות גזלה ואבדה ג, ה: "כל מקום שאין בו חיוב אשם וחומש - אין בו חיוב לתת לכהנים, ראו שם ראיותיו.
↑  ספרי בבמדבר שם, למרות שבפסוקים אלו נאמר "איש".
↑  ספרי בבמדבר שם, על פי דיוק המילה "איש".
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"ט, עמוד ב': "כסף מכפר מחצה".
↑  משנה, מסכת בבא קמא, פרק ט', משנה י"א ותלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"ט, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"י, עמוד א'
↑  משנה, מסכת בבא קמא, פרק ט', משנה י"א
↑  דברי רבא בתלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"י, עמוד ב'
↑  תוספות בבא קמא קי, ב ד"ה כסף מכפר
↑  משנה, מסכת בבא קמא, פרק ט', משנה י"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"י, עמוד א' ורש"י ד"ה לכל כהן וכהן.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"י, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"ט, עמוד ב'. על פי התלמוד גם אין לכהן זכות לקבוע איזה כהן יקבל את הגזלה, ודעה מנוגדת מופיעה בתוספתא במנחות יג, יז.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ק"ט, עמוד א'
↑  תלמוד חולין ותוספתא חלה
↑  דעת רב אחא משבחא צוטט בהעמק שאלה לשאילתא קיט
↑  העמק שאלה שאילתא קיט אות ב
↑  חושן משפט סוף סימן שסז
↑  סמ"ע שם סעיף קטן יח
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
גלריית סמלי מחוז תל אביב

רשימה זו כוללת את הסמלים שבהם נעשה שימוש במחוז תל אביב של מדינת ישראל לפי סוג הרשות המוניציפלית ולפי סדר הא'-ב':
ערים

| סמל | שימוש | תאריך אימוץ | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סמל תל אביב-יפו | 1925 | מגן בעל שדה ירוק מוטען בחותם עגול בעל מסגרת אדומה ושדה לבן, ובתוכו איור של מגדלור על שפת ים. הסמל מוטען גם ב-7 כוכבים מחומשים, כסמל לדגל שבעת הכוכבים שבחזונו של בנימין זאב הרצל. |
|  | סמל אור יהודה | 2017 | מורכב מצורות גאומטריות הפורצות ממרכז אחד לכל הכיוונים. צירוף הצורות מרכיב את המילה "אור" שהוא חלק משמה של העיר. כמו כן, הצורה הגאומטרית הימנית (בכתום) יוצרת את האות האנגלית C, שהיא תחילתה של המילה Center (מרכז). |
|  | סמל בני ברק |  | מגן בעל שדה כחול, מוטען בשמש זורחת בין שתי גבעות. בתחתית הסמל קלף ועליו שם העיר ועליו מוטבעת צורת לוחות הברית בצבע צהוב. |
|  | סמל בת ים | 1950 | מגן כחול מוטען בסירת מפרש אדומה שטה בים. בראש הסמל גלגל בצבעי אדום ותכלת, וקלך המוטען בשם העיר ושישה כוכבים משושים צהובים. |
|  | סמל גבעתיים |  | מגן ובו איור נוף של יישוב כפרי על רקע הרים. |
|  | סמל הרצליה |  | מגן בצבע כחול תכלת כצבע דגל ישראל ובראשו שם העיר. על המגן מופיעים שבעה כוכבים בצבע דמוי-זהב כסמל לחזון שבע שעות העבודה של הרצל. בתחתית המגן מופיע גלגל תעשייתי - סמל לענפי החרושת והמלאכה ומצדיו ענפי שיבולת ופרי הדר כסמל לענפי החקלאות. במרכז המגן מופיעה ספינה המציינת את קרבתה של העיר לים התיכון. |
|  | סמל חולון | 1946 | מגן בעל מסגרת כחולה ושדה תכלת המייצג שמיים כחולים (לפעמים מופיע בלבן). במרכז הסמל עץ שקמה ירוק הצומח מדיונצ חול כתומה תלולה. צורת הדיונה יוצרת אלכסון לאורך הסמל שמחלק אותו לשניים. ברקע ניתן לראות בתי אבן קטנים. לסמל כתר בצורה המזכירה מגדל מים ומשני צידיו צורות כחולות, אשר משרות לכל הכתר מראה של ביצורי טירה. לאורך הצורה חקוקה הכתובת "אף על פי כן ולמרות הכל", הלקוחה מהשיר "ארץ ישראל" מאת המשורר דוד שמעוני. |
|  | סמל קריית אונו | 1954 | איור של עץ הדר המורכב מעיגול ירוק ובתוכו שלושה עיגולים כתומים קטנים, ממנו יוצא קו שחור כלפי מטה, גזע העץ, וטמשני עבריו עלים ירוקים גדולים. ציור זה וצבעיו, כתום וירוק, מסמלים את הפרדסים שבאזור ואת הצבעוניות והיופי של העיר. מאחורי העץ יש חומת אבנים שמסמלת את הבניה בעיר. |
|  | סמל רמת גן | 1958 | מגן בעל שדה ירוק מוטען בצורת כוכב משושה מעוגל, המזכיר מגן דוד, ומוקף ב-7 כוכבים משושים לבנים קטנים. בתוך צורת הכוכב הגדול איור נוף המציג שמש זורחת ומאירה את הסמל. במרכז הכוכב עץ תמר, מתחתיו טנא ובו אשכול ענבים ופירות הדר ויצולי מחרשה מופיעים לרוחב הסמל. בחלקו הימני התחתון של הכוכב מצוירת חומת אבן, כסמל לתנופת הבניה בעיר, ושני העצים הצומחים ממנה מסמלים את היותה עיר גנים. בצידו השמאלי של הכוכב מבנה תעשייה עם ארובה מסמל את התעשייה שהוקמה בעיר. |
|  | סמל רמת השרון |  | איור בצבע ירוק של מגדל מים ועליו צללית לבנה של ניצני הדרים. |
מועצות מקומיות

| סמל | שימוש | תאריך אימוץ | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סמל אזור | יולי 1970 | מגן בעל שדה תכלת חצוי באלכסון על ידי פס שחור. לאורך הפס מפוזרים 7 כוכבים מחומשים לבנים. משמאל לאלכסון השחור איור של מבנה אבן עתיק ומתחתיו שיחי צבר. מימן לאלכסון השחור מאויר יישוב לצד שדות, ובו מבני תעשייה ופרדסים, כסמל לאזור המודרנית. |
|  | סמל כפר שמריהו |  | מגן בכל שדה ירוק, בראשו שם המועצה. במרכז הסמל איור של בית שמריהו לוין, על שמו קרוי היישוב, ומתחתיו איור של שדות ופרח. |
ראו גם

| דגל ישראל סמלי מחוז תל אביב |
| --- | --- | --- |
| ערים | תל אביב-יפו • אור יהודה • בני ברק • בת ים • גבעתיים • הרצליה • חולון • קריית אונו • רמת גן • רמת השרון | מפת מחוז תל אביב |
| מועצות מקומיות | אזור • כפר שמריהו | מפת מחוז תל אביב |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
גאורג סל

| --- | --- |

גאורג סל. צלם: קרל ון וכטן
 לידה:  7 ביוני 1897 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  30 ביולי 1970 (בגיל 73) קליבלנד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Arlington Memorial Park 
 מוקד פעילות:  הונגריה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1913 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס, HMV 
 פרסים והוקרה:  מסדר האימפריה הבריטית (1963)  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  Laurel Leaf Award 
 פרופיל ב-IMDb
 
גאורג סל (בהונגרית: Széll György; באנגלית: George Szell;‏ 7 ביוני 1897 – 30 ביולי 1970) היה מנצח ומלחין אמריקאי, יליד הונגריה. הוא זכור כיום בעיקר בתקופת כהונתו הארוכה כמנצחה של תזמורת קליבלנד, משנת 1946 עד 1970 ובהקלטות של הרפרטואר הקלאסי המקובל, שעשה עם תזמורת קליבלנד ועם תזמורות אחרות. נאמר על גאורג סל, שמכל המנצחים היה לו "השרביט המחודד ביותר", משום שהתזמורות שלו התבלטו בדיוק של נגינתן.
קורות חיים

סל נולד בבודפשט, אבל גדל בווינה. הוא למד בווינה ובלייפציג אצל אזביוס מנדיצ'בסקי (וכן, לתקופה קצרה, אצל מקס רגר). ריכרד שטראוס מינה אותו לעוזרו באופרה המלכותית של ברלין, משם המשיך למספר כהונות ניצוח ברחבי אירופה: בברלין, שטרסבורג (שם החליף את אוטו קלמפרר בתיאטרון העירוני), פראג, דרמשטאדט, דיסלדורף וגלאזגו, לפני שנעשה מנצח ראשי, בשנת 1924, של האופרה הממלכתית של ברלין (שהחליפה בינתיים את האופרה המלכותית). בשנת 1930 ניצח סל לראשונה בארצות הברית, על תזמורת סנט לואיס.
סל היה בארצות הברית כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה, והוא נשאר והשתקע שם. משנת 1942 עד 1946 היה מנצח קבוע במטרופוליטן אופרה בניו יורק. בשנת 1946 התאזרח בארצות הברית וקיבל את משרת המנצח הראשי (מנהל מוזיקלי) של תזמורת קליבלנד. הוא החזיק במשרה זו עד מותו, בשנת 1970. מייחסים לו את העלאת קרנה של תזמורת קליבלנד, שהייתה תזמורת אזורית ברמה סבירה, לרמה בינלאומית. מסוף שנות החמישים עד מותו של סל נחשבה התזמורת לאחת המשובחות בעולם. לא זו בלבד שסל לקח את התזמורת למסעות שנתיים אל קרנגי הול ולחוף המזרחי, הוא אף הוביל אותה למסעותיה הבינלאומיים הראשונים באירופה, בברית המועצות, באוסטרליה וביפן.
סל יצר קשרים טובים עם תזמורת הקונצרטחבאו באמסטרדם, שם היה מנצח אורח תדיר, וכן הרבה להופיע בפסטיבל זלצבורג. בשנות חייו האחרונות שימש גם כיועץ מוזיקלי לפילהרמונית של ניו יורק.
עבודתו של סל כמלחין ידועה פחות. נוסף לכתיבת יצירות מקוריות, עיבד את רביעיית המיתרים מס' 1 של סמטנה, "מתוך חיי", לתזמורת.
גרמניה אחרי האיחוד

לאחר קריסת הגוש הסובייטי באירופה, הוכרז על איחוד גרמניה ב-3 באוקטובר 1990, מהלך שהיה למעשה בליעה של גרמניה המזרחית בתוך גרמניה המערבית. האיחוד שימר את חוקיה של גרמניה המערבית, השתמש במטבע של גרמניה המערבית ושמר על השם הרשמי של גרמניה המערבית. בתחילה שמרה בון, בירת גרמניה המערבית, על מעמדה כבירת גרמניה. לאחר דיון לוהט בשנת 1991 הוחלט להעביר את הבונדסטאג ואת רוב מוסדות השלטון לברלין, מעבר שהושלם בשנת 1999.
ב-2 בדצמבר 1990 נערכו הבחירות הראשונות המשותפות לבונדסטאג.
בעקבות האיחוד, רבים מהעסקים במזרח גרמניה פשטו את הרגל בגלל חוסר התאמתם לשוק תחרותי. מזרח גרמניה עברה תהליך של איבוד הרבה מהתעשייה שלה ושיעורי האבטלה במזרח גרמניה הגיעו ל-25%, דבר שהשפיע מאוד על רמת האבטלה הגבוהה הכוללת של גרמניה. קיימת תנועת הגירה מתמדת של תושבי מזרח גרמניה לאזורים במערב המדינה.
הממשל הגרמני השקיע כספים רבים במהלך השנים מאז 1990 בשיקום מזרח גרמניה, אולם גם כספים אלו לא הביאו עד 2006 להשוואת רמת התשתיות במזרח לאלו שבמערב. בשנת 2006 הקצה הממשל המרכזי 10 מיליארד אירו להשקעות במזרח גרמניה.
עלויות האיחוד היו גבוהות מאוד והוערכו על ידי האוניברסיטה החופשית של ברלין כמגיעות ל-1,500 מיליארד אירו. עלויות אלו הביאו להאטה במשק הגרמני אשר כמעט ולא נהנה מצמיחה במהלך השנים לאחר האיחוד[דרוש מקור].
גרמניה קלטה גרמנים אתניים רבים אשר הגרו ממזרח אירופה בעקבות קריסת השלטון והכלכלה בארצותיהם, לצד היפתחות מדיניות ההגירה. זאת, לצד הגירתם של רבים מתושבי מזרח גרמניה מערבה. הגירה זאת הביאה למתחים בתוך גרמניה לגבי קליטת מהגרים אלו ופגיעתם במקומות העבודה של תושבי גרמניה שנולדו בה.[דרוש מקור]
למרות הקשיים הכלכליים, גרמניה היא בין הגדולות והחזקות במדינות אירופה, מבחינה מדינית וכלכלית. גרמניה היא מהשחקניות המובילים באיחוד האירופי והיא עומדת בראש המדינות המבקשות להביא לאיחוד מדיני, צבאי וביטחוני של אירופה, תוך ניצול המומנטום הנובע מהצעדים הכלכליים ששיאם באיחוד המטבע האירופי. הקאנצלר הגרמני גם הביע עניין במושב קבע גרמני במועצת הביטחון של האו"ם, תוך שהוא זוכה לתמיכתן של מדינות כמו צרפת, רוסיה ויפן.
כינויי אוסי ווסי צמחו בסלנג הגרמני בעיקר לאחר האיחוד.
הערות שוליים

↑  Michael C. Bruda, From Reunification to Economic Integration: Productivity and the Labor Market in Eastern Germany, Brookings Papers on Economic Activity 2, 2011, עמ' 11
↑  Christian Babka von Gostomski, (Spät-)Aussiedler in Deutschland: eine Analyse aktueller Daten und Forschungsergebnisse, ד"וח המשרד הפדרלי להגירה ופליטים., 2013, עמ' 31-34
| היסטוריה של גרמניה |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה מוקדמת | שבטים גרמאניים • נדידת העמים • הממלכות הברבריות • האימפריה הפרנקית | גרמניה |
| גרמניה של ימי הביניים | פרנקיה המזרחית • ממלכת גרמניה • האימפריה הרומית הקדושה | גרמניה |
| תחילת התקופה המודרנית | מדינות גרמניה במאה ה-18 • פרוסיה | גרמניה |
| הדרך לאיחוד | הקונפדרציה של הריין • הקונפדרציה הגרמנית • אביב העמים בגרמניה • הקונפדרציה הצפון-גרמנית | גרמניה |
| האיחוד והרייך הגרמני | הקיסרות הגרמנית • רפובליקת ויימאר • גרמניה הנאצית | גרמניה |
| גרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה | אזורי הכיבוש בגרמניה • גירוש גרמנים לאחר המלחמה • היסטוריה של גרמניה המזרחית • היסטוריה של גרמניה המערבית • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית • הגבול בין שתי הגרמניות • חומת ברלין • איחוד גרמניה המחודש • גרמניה אחרי האיחוד | גרמניה |
פורטל גרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551471205171  LCCN: sh91001546 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלריית סמלי מחוז ירושלים

רשימה זו כוללת את הסמלים שבהם נעשה שימוש במחוז ירושלים של מדינת ישראל לפי סוג הרשות המוניציפלית ולפי סדר הא'-ב':
ערים

| סמל | שימוש | תאריך אימוץ | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סמל ירושלים | 20 בפברואר 1949 | מורכב ממגן ובו אריה שואג, על רקע חומות ירושלים ומסביבם עלי זית. |
|  | סמל בית שמש |  | מגן מעוגל בעל שדה לבנים צהובות, מוטען באיור כחול של שמש זורחת בין ההרים, מתחתה איור של כף בנאים, פטיש וענף עץ זית. |
מועצות מקומיות

| סמל | שימוש | תאריך אימוץ | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סמל אבו גוש |  |  |
|  | סמל מבשרת ציון |  | מגן בעל שדה ירוק, מוטען באיור של עץ צומח מעל יישוב בין הרים. |
|  | סמל קריית יערים |  | איור של הרים ועצים, לצד לוחות הברית. האיור מוקף בקו ירוק ובו שם המועצה. |
מועצות אזוריות

| סמל | שימוש | תאריך אימוץ | תיאור |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סמל מטה יהודה |  | חותם מרובע ירוק, כולל אריה כסמל שבט יהודה, שתי שיבולים וגלגל חרושת המסמלים את ענפי הפעילות הכלכלית המתנהלים בתחום המועצה. |
ראו גם

| דגל ישראל סמלי מחוז ירושלים |
| --- | --- | --- |
| ערים | ירושלים • בית שמש | מפת מחוז המרכז |
| מועצות מקומיות | אבו גוש • מבשרת ציון • קריית יערים | מפת מחוז המרכז |
| מועצות אזוריות | מטה יהודה | מפת מחוז המרכז |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
גאורג נידרמאייר

גאורג נידרמאייר (בגרמנית: Georg Niedermeier, נולד ב-26 בפברואר 1986 במינכן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן גרמני המשחק במלבורן ויקטורי מליגת העל האוסטרלית בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

נידרמאייר גדל במחלקת הנוער של באיירן מינכן, ובעונת 2003/04 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. בעונת 2007/08 מונה נידרמאייר לקפטן קבוצת המילואים, ואף ישב על הספסל של הקבוצה הבכירה במספר משחקים בבונדסליגה ובמשחק ליגת האלופות מול אולימפיק ליון, אך לא שיחק.
בינואר 2009 האריך נידרמאייר את חוזהו בבאיירן מינכן עד יוני 2012, ובמקביל הושאל לשטוטגרט עד תום עונת 2009/10, על מנת שיצבור ניסיון בבונדסליגה. את הופעת הבכורה בשטוטגרט ערך בניצחון 2-0 על קרלסרוהה בבונדסליגה, אך שיחק רק עוד ארבעה משחקים נוספים באותה עונה, עקב פציעה. בעונת 2009/10 חזר נידרמאייר לשחק, והבקיע את השער הראשון שלו בקריירה בתיקו 1-1 מול בורוסיה דורטמונד באוגוסט 2009. נידרמאייר אף השתתף באותה עונה עם שטוטגרט בליגת האלופות, בניצחון 2-0 בשלב הבתים על גלאזגו ריינג'רס ובתבוסה 4-0 לברצלונה בשמינית הגמר. בפברואר באותה עונה חתם בשטוטגרט על חוזה קבוע, ולא חזר לבאיירן מינכן. בעונת 2010/11 נידרמאייר הפך לשחקן מפתח בקבוצה תחת המאמן ברונו לאבאדיה, ושיתף פעולה בהגנה עם מתייה דלפייר וסרדר טשצ'י. בעונה זו ערך את הבכורה בליגה האירופית, בניצחון 3-0 על יאנג בויז ברן. בעונת 2012/13 הגיע נידרמאייר עם שטוטגרט לגמר הגביע הגרמני, שם הפסידה שטוטגרט 3-2 לבאיירן מינכן. באותה עונה, האריך את חוזהו בשטוטגרט עד תום עונת 2016. בתום עונת 2015/16 היה נידרמאייר שותף לירידת ליגה של שטוטגרט, לראשונה מזה 39 עונות, והוא שוחרר מהקבוצה לאחר שפג חוזהו.
ב-31 באוגוסט 2016 חתם נידרמאייר בפרייבורג מהבונדסליגה. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2016/17, ערך נידרמאייר שש הופעות ליגה בלבד, משום שסבל מפציעה ארוכה. בעונת 2017/18 נידרמאייר לא שיחק כלל בקבוצה הבכירה, וערך הופעות ספורות בקבוצת המילואים של פרייבורג.
ביולי 2018 חתם נידרמאייר במלבורן ויקטורי מליגת העל האוסטרלית בכדורגל.
קריירה בינלאומית

נידרמאייר שיחק בנבחרות גרמניה הצעירות, אך לא זומן מעולם לנבחרת גרמניה הבכירה.
גאורג מלכיאור קראוס

| --- | --- |

גאורג מלכיאור קראוס, דיוקן עצמי, 1774
 לידה:  26 ביולי 1737 פרנקפורט, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  5 בנובמבר 1806 (בגיל 69) ויימאר, דוכסות סקסוניה-ויימאר 
 מקום קבורה:  Jacobsfriedhof Weimar 
 
גאורג מלכיאור קראוס (בגרמנית: Georg Melchior Kraus; 26 ביולי 1737 –  5 בנובמבר 1806) היה צייר גרמני, תלמיד של יוהאן היינריך טישביין (אנ') וחבר של גתה.
ביוגרפיה

גאורג נולד כבן שישי בין תשעה ילדים, חמישה מאחיו מתו לפני גיל שנה, הוריו ניהלו בית הארחה בפרנקפורט, בגיל שמונה לאחר מותה המוקדם של אימו אביו התחתן בשנית.
בין השנים 1759 עד 1762 מלכיאור קראוס הוכשר כצייר אצל צייר החצר יוהאן היינריך טישביין האב בסטודיו שלו בחצר של פרידריך השני.
בשנת 1762 מלכיאור קראוס השתלם בפריז אצל החרט יוהאן גאורג וילה (אנ') שם הכיר את כריסטוף מרטין וילנד, ויוהאן פרידריך יוסטין ברטוך.
בשנת 1773 מלכיאור קראוס הוצג על ידי חבריו בחצר ויימאר ובשנת 1775 בהזמנת קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך מלכיאור קראוס קבע שם את מושבו במטרה ליסד עם פרידריך יוסטין ברטוך בית ספר לציור חופשי - ויימאר פרינסלי (אנ') אותו הוא ינהל.
בשנת 1786 הוציאו גיאורג מלכיאור קראוס והמו"ל יוהאן פרידריך יוסטין ברטוך (אנ') מגזין אופנה (גר') עבורו יצר קראוס, את לוחות הנחושת בבית הספר אותו ניהל, המגזין כלל בחלקו גם צבע.
שיתוף הפעולה המצליח בין מלכיאור קראוס וברטוך הניב בשנת 1790 הוצאת ספר לילדים עם תמונות מתחריטים שנוצרו בבית הספר לציור שלהם.
גתה לקח עמו לעיתים קרובות את מלכיאור קראוס למסעותיו לתורינגיה, להרי ההארץ וגם למיינץ שם קראוס שרטט את המצור על העיר.
בשנת 1806 לאחר ניצחון נאפוליאון בקרב ינה-אאורשטדט השתלטו חיילים צרפתים על ויימאר וגם על ביתו של מלכיאור קראוס שנפצע במהלך זה, חברו ברטוך לקח את הצייר הפצוע וטיפל בו, מלכיאור קראוס שרד מספר שבועות עד למותו.
גלריה

דיוקן של גתה
איפיגניה בטאוריס (גתה)
קרל אוגוסט
דיוקן של יוזף מרטין קראוס בסגנון מלכיאור קראוס
ארוחה משפחתית
ארוחה משפחתית בטברנה
קרוע בין מדע לנישואין
ברך קופצים

| --- | --- |

 תחום:  ראומטולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  89569 
 
ברך קפיצית שומשומית (מאנגלית: jumper's knee) או דלקת של גיד הפיקה (patellar tendinitis, patellar tendonitis, patellar tendinopathy) הוא שמה של הפרעה ברצועת הפיקה, רקמת חיבור בברך המחברת בין עצם הפיקה לעצם השוקה, המקשרת למעשה את השריר הארבע ראשי לשוק. ברצועת הפיקה מתפתח ניוון רירי וצומחים כלי דם חדשים, הגורמים לכאב ומגבלות בתפקוד.
שיעור ההיארעות של ההפרעה בספורטאים הוא ארבעה עשר אחוזים והוא מגיע עד למחצית מהספורטאים שעיסוקם כולל קפיצות, למשל שחקני כדורעף. הכאב שגורמת ההפרעה יכול להמשיך ולהפריע לסובלים ממנה גם לאורך חמש-עשרה שנה ולגרום לחלקם להפסיק את הקריירה הספורטיבית שלהם.
הטיפול היעיל ביותר לברך קופצים כולל תרגילים המכוונים להעמיס על הרקמה. אם טיפול שמרני נכשל, מוצעים ניתוחים לתיקון ההפרעה.
שם ההפרעה

ברך קופצים (תרגום מדויק יותר מאנגלית יהיה "ברך הקופץ") תוארה לראשונה ב-1973 על ידי ברזינה (Blazina)‏ שזיהה את מה שהוא חשב לדלקת ברצועת הפיקה (Ligamentum patellae; רקמת חיבור בין הפיקה לשוקה, מכונה לעיתים גם בשם "גיד הפיקה") או בגיד הארבע ראשי (רקמת חיבור בין הפיקה לשריר הארבע ראשי), המופיעה בשכיחות גבוהה בעיקר באתלטים העוסקים בקפיצות.
בדיקות היסטולוגיות מאוחרות יותר, הראו שבהפרעה שכונתה (ועדיין מכונה לעיתים בטעות) "דלקת של גיד הפיקה" אין ממצאים המעידים על נוכחות דלקת. לא נמצאו ברקמה תאים דלקתיים או חומרים המקושרים לדלקת כגון פרוסטגלנדין. הבלבול מסביב לגורם ההפרעה הוליד לה שמות רבים כגון ‎“patellar tendinosis”, “patellar tendinitis”, “patellar tendonitis”, “patella tendon disorder”, “insertion tendinitis of the patellar tendon”, “partial rupture of the patellar tendon”‎ וגם “patellar apicitis” המתארים תהליכים שונים באזור הפגיעה. מונח מתאים יותר להפרעה הוא טנדינופתיה(patellar tendinopathy), המתאר באופן כללי יותר פתולוגיה כלשהי של הגיד, חריפה או חוזרנית, דלקתית או לא דלקתית.