stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוואן נובוסלצב

איוואן יבגנייביץ' נובוסלצב (ברוסית: Ива́н Евге́ньевич Новосе́льцев; נולד ב-25 באוגוסט 1991 במוסקבה שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ארסנל טולה.
קריירת מועדונים

איוואן התחיל את הקריירה שלו במועדונים חובבניים במוסקבה. ב-2005 הצטרף לאקדמיה של חימקי. ב-2011 חתם עם המועדון חוזה מקצועני ראשון עם משכורת של 30 אלף רובל בחודש. כבר בחורף 2012 נובוסלצב עזב את חימקי וחתם באיסטרה מהליגה השלישית, שם ערך 17 הופעות ועניין את טורפדו מוסקבה. בתום העונה איוואן חתם בטורפדו. ב-2 באוגוסט 2014 ערך הופעת בכורה בליגת העל במשחק חוץ מול צסק"א.
ב-12 בינואר 2015 חתם ברוסטוב חוזה ל-4.5 שנים, אך ב-31 באוגוסט 2016 נובוסלצב עבר לזניט סנקט פטרבורג וחתם חוזה למשך 5 שנים. שיחק בשורות הקבוצה לאחרונה ב-21 בספטמבר 2017 בהפסד קבוצתו 3:2 לדינמו בדרבי של סנקט פטרבורג. מאז מינוי מנצ'יני למאמן זניט הוא לא היווה לחלק מרכזי מהרכב הקבוצה ובינואר 2018 הושאל לקבוצת הכדורגל ארסנל טולה עד יוני אותה שנה. הוא לא הרשים במחנה האימונים של זניט בקיץ 2018 ונשלח להשאלה שוב, הפעם לאנז'י מחצ'קלה. בינואר 2019 הושאל לחצי שנה לרוסטוב.
לקראת עונת 2019/2020 עבר לקבוצת סוצ'י. את הופעת הבכורה במדיה ערך במחזור הפתיחה של העונה, במשחק החוץ נגד ספרטק מוסקבה ב-13 ביולי 2019.
ביוני 2021 עבר לארסנל טולה.
נבחרת לאומית

איוואן מעולם לא שיחק באף נבחרת נוער של רוסיה. ב-31 במרץ 2015 הוא הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת בתיקו 0:0 מול קזחסטן.
חיים פרטיים

איוואן נשוי לכדורסלנית עבר קטרינה קיירו. הוא הציע לה נישואין על מגרש האצטדיון אולימפ-2 ב-20 באפריל 2015 אחרי ניצחון ליגה מול טורפדו.
תארים

רוסטוב
מקום שני בליגת העל הרוסית: 2015/16
זניט
מקום שלישי בליגת העל הרוסית: 2016/17
הערות שוליים

↑  ИВАН НОВОСЕЛЬЦЕВ ПОПОЛНИЛ «АРСЕНАЛ»
↑  Иван Новосельцев проведет первую часть сезона в «Анжи»
אוגטה קורין

| --- | --- |

פרונוס אדום מאת אוגטה קורין
 לידה:  1658 Heian-kyō, שוגונות טוקוגאווה 
 פטירה:  2 ביוני 1716 (בגיל 58 בערך) Heian-kyō, שוגונות טוקוגאווה 
 שם לידה:  尾形 惟富 
 זרם באמנות:  רינפה 
 הושפע על ידי:  Yamamoto Soken 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
אוגטה קורין (ביפנית: 尾形 光琳; 1658 –  2 ביוני 1716) צייר יפני מתקופת אדו, על שמו קרוי סגנון הציור "רינפה", שהיה קליגרף נחשב ומנהיג של קהילת אמנים. קורין פעל בקיוטו ובאדו (כיום טוקיו), בהן צייר ועיצב על פורמטים שונים, ביניהם מגילות, מסכים מתקפלים, כלי לכה, מניפות עגולות, כלי קרמיקה וטקסטיל. ידוע גם בשמו הנוסף איצ'ינוג'ו קורטומי (Ichinojō Koretomi‏)
חיי האמן

אוגטה קורין היה בן למשפחת סוחרי טקסטיל בקיוטו, סמוראים במקור, שהתעשרו מאז תקופת מומויאמה בעסקי הטקסטיל. סבו של קורין הפך לספק הרשמי לממשל באדו, ולמעצב הבדים של טופוקומון אין, בתו של השוגון. תחת תמיכת המשפחה העשירה, אביו של קורין התעסק באמנות והצטרף לקבוצת אמנים באזור קיוטו. כך, גדל קורין במשפחה עשירה בעלת קשרים אישיים ועסקיים עם משפחות הקיסר והשוגון, בסביבה של מודעות אסתטית בעיצוב טקסטיל יוקרתי, חשוף למסורת האמנותית של האמנים קואצו (Kōetsu) וסוטאצו (Sotatsu). במשפחה זו, קורין התחנך על פי חינוך של שכבות האליטה, שכלל לימודי אמנויות כתיאטרון הנו, טקס התה ומוזיקה. קורין בילה רבות ברובעי השעשועים וחי חיי הוללות (במסגרתם נולדו לו ארבעה ילדים לא חוקיים ממאהבותיו). עם מותה של טופוקומון אין איבדה המשפחה את הונה. למרות ניסיונו של קורין לשמר את אורח החיים הנהנתי, הכסף שירש מאביו לא הספיק והוא נאלץ לחפש פרנסה, אותה מצא באמנות.
לאחר מותו

בחייו ולאחר מותו, היה קורין אמן מוערך ובעל שם. לאחר מותו התפרסם ספר שכלל דוגמאות דקורטיביות שעיצב קורין. בסוף המאה השמונה עשרה, האמן סאקאי הויצו (Sakai Hoitsu) אסף, הציג ופרסם את יצירותיו של קורין, ואף המשיך את מסורת הציור בסגנונו של קורין.
ביבליוגרפיה

Mizuo, Hiroshi. Edo Painting: Sotatsu and Korin. New York: Weatherhill, 1978.
Totman, Conrad D. Early Modern Japan. Berkeley: University of California Press, 1995. pp.
Varley, H. Paul. Japanese culture. 4th ed. Honelulu: University of Hawaii Press, 2000
Wilson, Richard L. "Ogata." In Grove Art Online. Oxford Art Online, http://www.oxfordartonline.com/subscriber/article/grove/art/T063269pg1 (accessed April 19, 2009).
הערות שוליים

↑  ה"רינפה" (rinpa), זוהי אסכולה המדגישה עקרונות אסתטיים כגון שימוש בצבעים עזים ודוגמאות דקורטיביות. ניכרת באסכולה זו השפעה גדולה גם של האמן קואטסו (Koetsu).
↑  Richard L. Wilson. "Ogata." In Grove Art Online. Oxford Art Online, http://www.oxfordartonline.com/subscriber/article/grove/art/T063269pg1
↑  Paul H. Varley, Japanese culture, 4th ed. (Honelulu: University of Hawaii Press, 2000) 75.
Conrad D. Totman. Early Modern Japan,(Berkeley: University of California Press, 1995) 192-194.
↑  Hokkyo- הוקיו-"גשר החוק", דרגה שהוענק לנזירים בודהיסטים. סימן את הדרגה הנמוכה ביותר בהתפתחות רוחנית.
↑  Totman. Early Modern Japan.194-195.
Wilson. "Ogata."
↑  Totman. Early Modern Japan.195.

Hiroshi Mizuo. Edo Painting: Sotatsu and Korin.( New York: Weatherhill, 1978.) 102-3.
↑  כפי שלדוגמה ניתן לראות בציורי זן של התקופה.
↑  Wilson, “Ogata”.

Mizuo. Edo Painting. 105
↑  tarashikomi- טכניקה בה הצבע מונח על אזור שעודנו רטוב מהנחת הצבע הקודמת.
↑  Mizuo. Edo Painting. 108.
↑  Mizuo. Edo Painting. 103.
↑  Ibid, 111-112.
Wilson, “Ogata”.
↑  Ibid, ibid.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279284105171  PLWABN: 9813158452705606  BIBSYS: 2032984  BnF: cb16943554d (data)  CiNii: DA01817005  GND: 128773421  ISNI: 0000 0001 2144 3925  LCCN: n82080371  LNB: 000246623  MusicBrainz: e840a131-6de8-4e7d-a3b6-5ae8f5ea385d  NDL: 00271282  NLA: 35259545  NLG: 252757  NTA: 073657514  SNAC: w6xh7mvp  SUDOC: 112626505  Trove: 886228  ULAN: 500034109  VIAF: 95891668   WorldCat (עם VIAF): 95891668
אורי סטריזובר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 74 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אוּרי סְטְריזוֹבֶר (נולד ב-1950) הוא משורר, מחנך ופעיל בתחום התרבות, יזם ומנהל תוכניות תרבות וקהילה. בעל תואר דוקטור בחינוך לאמנויות.
ביוגרפיה

אורי סטריזובר נולד וגדל בירושלים. סבו, יהודה סטריזובר, חרדי שעלה בשנות העשרים של המאה העשרים מהעיר סטרז'וב שבגליציה (ומכאן שמו סטריזובר), והתיישב בירושלים. כתב שלושה ספרים בענייני הלכה ומוסר - מנחת יהודה, הלכות החוכמה וספר ישרים.
רקד בלהקת "הורה ירושלים", איתה טס להופעות בחו"ל. לימים שימש כוריאוגרף תוכנית הטלוויזיה לילדים "ריצ'רץ'" ועיצב כוריאוגרפיה לשלוש הצגות, במסגרת תיאטרון קטרון ירושלים.
לאחר שחרורו מצה"ל סיים תואר ראשון בחינוך, אמנות וספרות עברית באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת לידס.
שימש כמורה ומחנך בבתי ספר (מעלות דפנה ירושלים), כמנהל מתנ"ס (שכונת נווה יעקב בירושלים). היה יועץ ארגוני ומנחה אישי למנהלים ולצוותים מקצועיים בישראל ובמוסדות יהודיים בחו"ל (ג'וינט, האוניברסיטה העברית, החברה למתנ"סים).
יזם תוכניות בתחומי התרבות והקהילה: קורס הנחיה לסופרים ולמשוררים; בית הספר "מפנה" בטמרה, חממות כתיבה ביישובים שונים ברחבי הארץ.
בין השנים 1987 – 1992 כיהן כמנכ"ל "בני ברית נוער לנוער". בין השנים 1993 – 2007 כיהן כמנהל אמנותי ומנכ"ל "מתא"ן" - מפעל תרבות ואמנות.
החל מ-2007 ועד היום (2014) עוסק סטריזובר בניהול וקידום פרויקטים ותוכניות: מוביל תהליך תכנוני רחב היקף לפיתוח תוכניות תרבות לאזור הנגב (הרשות לפיתוח הנגב), מנהל תוכנית מעבדות תרבות בפריפריה (ביוזמת מועצת הפיס לתרבות), מנכ"ל עמותת "אדם יוצר" (קידום יוצרים מבוגרים באמנויות), ניהול תוכניות קלאסילייק (סדרת קונצרטי תיאטרון ביוזמת מועצת הפיס לתרבות), מנהל תחום התרבות והאמנויות בקרן ירושלים ומנהל אמנותי של פסטיבל "חופשי בקיץ".
סטריזובר חבר בוועדות ובהנהלות של תיאטרון תמונע, הזירה הבין-תחומית, תיאטרון הקרון, המדיטק בחולון, עמותת שח"ל, אגודת מיתר, תיאטרון ירושלים ועוד ושימש כיו"ר ועדת נשיא המדינה חיים הרצוג לבחירת מתנדבים.
הוא בוגר תואר שני בחינוך לאמנויות משלוחת ברטון הול קולג' של אוניברסיטת לידס בישראל. כמו כן בוגר תוכנית גוונים, כיתת השירה הליקון, קורס הנחיה בינאישית ותוכנית להנחיית קבוצות.
קיבל תואר דוקטור בחינוך לאמנויות מאוניברסיטת בודפשט, הונגריה (בהצטיינות יתרה). נושא עבודת המחקר – "השפעתם החינוכית של ארכיטיפים גבריים העולים מתוך שירי משוררים" (2007).
אורי סטריזובר נשוי לרחל, אב לשלושה.
פרסומי שירה

פרסם שירים בכתבי העת הליקון, עיתון 77, גג ו-.World Confederation of J.C. C
ב-2010 ראה אור ספר שיריו "רחל, בנך משחק" בהוצאת כרמל, עורכת נורית זרחי.
מאמרים

"שיחה עם רוני סומק על גבריות ואפיונים גבריים בשירתו" – עיתון 77, יולי 2005, גיליון 288.
"שיחה עם נעים עריידי על גבריות ועל אפיונים גבריים בשירתו" – עיתון 77, גיליון 307, ינואר-פברואר 2006.
2013 – הרשות לפיתוח הנגב: תרבות, כלכלה ותעשייה יצירתית מתפתחת. ד"ר אורי סטריזובר, אורנה חייט-מראלי.
2010 - ירושלים והדור הצעיר - טיפוח והרחבת מעגלי הצעירים החיים בירושלים והקשורים בה. מחקר, הצעת מדיניות ודרכי פעולה - ד"ר אורי סטריזובר, הקרן לירושלים ומכון ירושלים לחקר ישראל.
2008 - חינוך לאמנויות במסגרת החינוך הבלתי פורמלי, מאמר במסגרת "תפוז" – חינוך פורמלי ובלתי פורמלי, בית הספר וגבולות אחריותו. עורכים: נורית מאייר וד"ר דב שמחון. הוצאת משרד החינוך במזכירות הפדגוגית הגף לניסויים ויוזמות.
1993 - "מדריך לתכנון תחנות לבריאות המשפחה". אורי סטריזובר ואדריכל יפתח אלוני. עורכת אסתר אלון. המכון לפיתוח מבני חינוך ורווחה.
1993 - "מרכזי הכשרה למקצועות הבנייה, הנחיות תכנון". אורי סטריזובר ואדריכל יורם אלדן. המכון לפיתוח מבני חינוך ורווחה.
הערות שוליים

↑  "אפיונים גבריים בשירי גברים בישראל" - מחקר תזה (2003) אוניברסיטת לידס.
↑  "השפעתם החינוכית של ארכיטיפים גבריים העולים מתוך שירי משוררים". (2007). מחקר הדוקטורט. E L T E – Etvos Lorand University, Hungary.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453488605171  BnF: cb16506942q (data)  ISNI: 0000 0001 1939 065X  LCCN: no2010074171  VIAF: 121197964   WorldCat (עם VIAF): 121197964
אוגט קלאנד (אמנית)

| --- | --- |

אוגט קלאנד, וניס קליפורניה ארצות הברית, 2013
 לידה:  19 בינואר 1931 ביירות, הרפובליקה הלבנונית תחת המנדט הצרפתי 
 פטירה:  23 בספטמבר 2019 (בגיל 88) ביירות, לבנון 
 לאום:  לבנון לבנון
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האמריקנית בביירות 
 תקופת הפעילות:  מ-1965
 תחום יצירה:  ציור, פיסול ומעצבת אופנה
 www.huguettecaland.com
 
אוגט קלאנד (בערבית: أوغيت الخوري; באנגלית: Huguette Caland; נולדה בביירות למשפחת אל חורי, 19 בינואר 1931 – 23 בספטמבר 2019) הייתה ציירת לבנונית, פסלת ומעצבת אופנה. היא הייתה ידועה בזכות הציורים המופשטים, הארוטיים ונופי גוף - body landscapes שלה. לאחר שהתבססה בלוס אנג'לס, יצירות האמנות שלה הוצגו בתערוכות ובמוזיאונים רבים ברחבי העולם.
טרום קריירה

אוגט קלאנד נולדה בבירות למשפחה פוליטית לבנונית ב-19 בינואר 1931. אביה, בשארה אל-ח'ורי, היה נשיאה הראשון של לבנון, לאחר קבלת עצמאותה מצרפת ב-1943. שירת את מדינת לבנון, במשך תשע שנים.
בשנת 1952 (בשנה שאביה סיים את תפקידו כנשיא לבנון), אוגט התחתנה עם פול קלאנד, גבר צרפתי-לבנוני אליו נמשכה מאז שהייתה בת 12. הרומנטיקה לא הייתה נוחה למשפחתה: לא רק משום שהוא היה צרפתי, ולכן נחשב לקולוניאליסט, אלא גם משום שהיה אחיין של אחד ממתנגדיו הפוליטיים של אביה. הם התחתנו, כשהייתה בת 21.
בשנת 1970, בגיל 39, אוגט החליטה לברוח מביתה. היא עזבה את בעלה ושלושת ילדיהם שהיו בגיל ההתבגרות ופנתה לפאריס כדי לעמוד ברשות עצמה ולא להיות יותר, הבת של ... אשתו של.. ועוד.
בני הזוג קלאנד לא התגרשו מעולם.
קריירה

קלאנד הגיעה לאמנות בגיל יחסית מאוחר בחייה. היא החלה את לימודיה באוניברסיטה האמריקאית בביירות בשנות ה -30 לחייה.
בשנת 1970 לאחר שעברה לפריז חייתה ועבדה כאמנית במשך 17 שנים. היא התארחה בקביעות בסטודיו פרויד Feraud studio, ופגשה אמנים רבים, ביניהם אנדרה מסון, פייר שפר ואדלברטו מקרלי. באותה תקופה ציירה את הציור המפורסם ביותר שלה שנקרא "קטעי גוף" - "Bribes de Corps" שציירה בשנת 1973.
בשנת 1979, קלאנד שיתפה פעולה עם המעצב פייר קרדן, ויצרה שורה של קפטאנים שהוצגו ב- Espace Cardin.
בשנת 1983 קלאנד פגשה את הפסל הרומני ג'ורג' אפוסטו (רומ'). בין השנים 1983 - 1986 הם עבדו בפריז ובחבל לימוזן שבדרום מערב צרפת ויצרו ציורים ופסלים רבים בתקופה זו.
בשנת 1987 קלאנד הגיעה ללוס אנג'לס ( לוניס (אנ') - שכונה במערב לוס אנג'לס קליפורניה, ארצות הברית), שם התגוררה ועבדה. לאחר שעברה מאולפן אחד למשנהו, בשנת 1997 הקימה את הסטודיו שלה בוניס, בו אירחה לעיתים קרובות חברים, חברי קהילת האמנות, בהם, הפסלת ננסי רובינס (אנ'), סם פרנסיס (אנ'), אד מוזס (אנ'), כריס ברדן (אנ'), לארי בל (אנ'), בילי אל בנגסטון (אנ') וג'יימס הייוורד (אנ').
לדברי בתה של אוגט קלאנד, בריג'יט קלאנד, אמה, חוותה בעיות נוירולוגיות מאז שנפלה בשנת 2006 ובשנת 2013 איבדה את יכולתה לצייר. באותה שנה חזרה לביירות כדי להיפרד מבעלה הגוסס, ונשארה שם עד סוף חייה. היא נפטרה ב-23 בספטמבר 2019.
תערוכות > תערוכות יחיד

אוגט קלאנד, גלרי ג'נין רוביז, ביירות, 2011
רטרוספקטיבה של אוגט קלאנד, מרכז התערוכות בביירות, 2013
תערוכת יחיד, גלרי ג'נין רוביז, ביירות, 2018
גלריית טייט סנט אייווס, בסנט אייווס, קורנוול, בריטניה, 2019
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

אמנות מלבנון, מרכז הירידים בביירות, 2012
Institut du Monde Arabe, פריז, 2012
הביאנלה פרוספקט 3, ניו אורלינס, 2014
פריז מאסטרס, לונדון, 2014
מוזיאון האמר, תוצרת לוס אנג'לס, 2016
הביאנלה ה-57 של ונציה, 2017
הערות שוליים

↑  Lebanese painter Huguette Caland dies at 88
↑  ""Rebirth", questions de vie et de mort". L'Orient – Le Jour (בצרפתית). 27 ביוני 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Mannequin Collective: More Than 100 Participants 'Flesh Out' On-Site Art Exhibit for New Santa Monica Place". News Wire. 7 ביולי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  body landscapes - חיפוש ב-Google, באתר www.google.com
↑  huguette caland - חיפוש ב-Google, באתר www.google.com
1 2 3  Goodyear, Dana (7 ביוני 2017). "The Playful Provocations (and Erotic Kaftans) of the Lebanese Artist Huguette Caland". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.nytimes.com/2019/09/30/arts/huguette-caland-dead.html
1 2 3  Seelye, Katharine Q. (2019-09-30). "Huguette Caland, 88, Dies; Celebrated Freedom in Art and Life (Published 2019)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-11-22.
↑  "Huguette Caland: A Life Coming Into Focus – Art Papers". www.artpapers.org.
↑  "Exhibition 2 | Huguette Caland". 25 בינואר 2018. אורכב מ-המקור ב-2019-05-24. נבדק ב-2020-11-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Huguette Caland, Apollo Magazine, ‏2019-05-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Huguette Caland made Silent Letters as a Transition from Figurative to Abstract Forms". Widewalls.
↑  "Her magical world". 19 ביוני 2003. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Huguette Caland - Hammer Museum". The Hammer Museum.
↑  "Expo : Huguette Caland à la Galerie Janine Rubeiz". Agenda Culturel. 16 בינואר 2011. אורכב מ-המקור ב-2018-05-12. נבדק ב-18 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Huguette Caland". Beirut Exhibition Center. 2013. אורכב מ-המקור ב-2018-05-12. נבדק ב-18 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Galerie Janine Rubeiz". www.galeriejaninerubeiz.com. נבדק ב-2019-10-02.
↑    Michael Bird, ‏Huguette Caland, Tate St Ives, review: joy of sex loses its rosy intimacy, The Telegraph, 26 May 2019
↑  "Lebanese modernist master Huguette Caland makes British debut". The National. נבדק ב-2019-07-20.
↑  "Art From Lebanon". Beirut Exhibition Center. אורכב מ-המקור ב-2018-12-25. נבדק ב-20 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Le Corps découvert". Institut du monde arabe. 19 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Prospect.3: Notes for Now". www.domusweb.it.
↑  "Huguette Caland | Frieze". frieze.com.
↑  "Biennale Arte 2017 | 57th International Art Exhibition". La Biennale di Venezia. 26 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14971042w (data)  GND: 1170620086  ISNI: 0000 0000 0301 6615  LCCN: no2013074078  SUDOC: 165099402  ULAN: 500372607  VIAF: 19953576   WorldCat (עם VIAF): 19953576 
הציור המפורסם ביותר של אוגט קלאנד, שנקרא "קטעי גוף" - "Bribes de Corps" צויר בשנת 1973
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אורן האצטרובל הזיפני

| אורן האצטרובל הזיפני |
| --- | --- |
 אורן האצטרובל הזיפני בדרום נבדה בגובה 3,300 מטרים
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מחטנאים
מחלקה:: מחטניים
סדרה:: מחטיים
משפחה:: אורניים
סוג:: אורן
מין:: אורן האצטרובל הזיפני
שם מדעי
 Pinus longaeva ‏Bailey, 1971
תחום תפוצה


אורן האצטרובל הזיפני (שם מדעי: Pinus longaeva, באנגלית: Great Basin bristlecone pine) הוא מין אורן מאריך ימים הגדל בגובה רב בהרים של מדינות ארצות הברית קליפורניה, נבדה ויוטה במערב אמריקה הצפונית. פרט אחד של האורן שגילו כ־5,074 שנים, הוא האורגניזם העתיק ביותר שאינו מתרבה ברבייה וגטטיבית, גילו של פרט נוסף הקרוי מתושלח הוא כ־4,856 שנים.
ב-1987 הוכרז אורן האצטרובל הזיפני כאחד משני העצים הרשמיים של מדינת נבדה.
טקסונומיה ואטימולוגיה

הערך הנוכחי מתייחס רק למין Pinus longaeva, אם כי בשם אורן האצטרובל הזיפני (Bristlecone pine) קרויים בארצות הברית שלושה מינים של אורן שהם אנדמיים למערב ארצות הברית. שלושת המינים מקובצים לעל-המין Balfourianae:
Pinus longaeva – המין הידוע ביותר ומאריך החיים ביותר. פירוש שם המין בלטינית הוא "מאריך חיים" וזה גם שם המין בגרמנית (Langlebige Kiefer). בארצות הברית המין קרוי "אורן האצטרובל הזיפני של האגן הגדול" (Great Basin bristlecone pine), גם "אורן האצטרובל הזיפני בין ההרים" (Intermountain bristlecone pine) ו"אורן האצטרובל הזיפני המערבי" (Western bristlecone pine). בעבר הוגדר כתת-מין והופרד למין על ידי דיינה ביילי (Dana K.Bailey) ב-1971.
Pinus aristata – המין בעל מספר הפרטים הרב ביותר. המין גדל בהרי הרוקי בקולורדו וניו מקסיקו וקרוי באנגלית "אורן האצטרובל הזיפני של הרי הרוקי" (Rocky Mountain bristlecone pine) או "אורן האצטרובל הזיפני של קולורדו" (Colorado bristlecone pine).
Pinus balfouriana – אורן בלפור, מין אנדמי לקליפורניה. באנגלית הוא קרוי Foxtail pine (אורן זנב-שועל).
תיאור > צורה

אורן האצטרובל הזיפני הוא עץ מחטני ירוק-עד המגיע לגובה שבין 5 ל-20 מטרים וקוטר בגובה חזה ממוצע של עד 1.5 מטרים, ובמקרים יוצאי דופן עד 3.5 מטרים. קוטר בגובה חזה קיצוני יכול להיווצר בהתמזגות של גזעים שהתפצלו. צורת הגזע והגובה תלויים מאוד במיקום. עם זאת, המין שומר על מנח זקוף אפילו קרוב לקו העצים, אם כי צורתו מתעוותת לעיתים, תופעה המכונה קרומהולץ (מגרמנית "עץ עקום"). הנוף של העץ מעוגל או חסר צורה. עצים צעירים גדלים ישר ויש להם ענפים דקים ישרים. הגובה של עצים עתיקים החשופים לרוח ולבצורת ממושכת מתקבע בין 5 ל-10 מטרים, והם גדלים רק בהיקף. אופייני למין זה הם הענפים השפופים והכפופים המצביעים בכיוונים שונים. אורך הענפים בין 0.8 ל-7.2 סנטימטרים. נצרים צדדיים רבים מתחילים מניצנים של ענפים קצרים.
תיאור > מערכת השורשים

לאורן האצטרובל הזיפני יש מערכת שורשים רדודה (ציצת שורשים) ומסועפת מאוד. מעט שורשים מתפצלים גדולים מספקים את התמיכה המבנית. בעצים עתיקים יכולים שורשים להעניק לעץ תמיכה כאשר חסיפה חושפת שורשים צדדיים גדולים. מחקרים שנערכו בהרים הלבנים של קליפורניה גילו שהשורשים הגיעו עד לעומק של 50 סנטימטרים ונעצרו בגלל שכבת קרבונט בלתי חדירה. מרבית השורשים היו בקוטר שבין סנטימטר ל-5 סנטימטרים והם חדרו לקרקע לעומק שבין 5 ל-18 סנטימטרים. המחקרים גם גילו שהשורשים מקיימים אקסומיקוריזה.
תיאור > קליפה

קליפת הגזע דקה, שלאורכה גושי סדקים עבים בלתי סדירים, בנויה מקשקשים בתחתית הגזע וגונה נע מחום-אדמדם עד אפור. בעצים זקנים ובתנאים קיצוניים הקליפה מכסה רק חלק מהגזע, החלק המוגן מהרוח. אסטרטגיה המכונה באנגלית strip-bark.
תיאור > מחטים וניצנים

הניצנים סגלגלים מחודדים בקצה, גונם חום-אדום בהיר באורך סנטימטר והם מכילים שרף. העלים הם מחטים באורך בין 2 ל-4 סנטימטרים, ובעובי בין 0.8 ל-1.2 מילימטרים המסודרים בדור של חמישה, לעיתים נדירים ארבעה, מחטים צפופים. הם גדלים קרוב לענף, מעוקלים מעט כלפי מעלה, גונם ירוק כהה מבריק, הם נוקשים יחסית, וקצותיהם קהים. יש עליהם כתמי שרף חסר צבע מעטים, ולעיתים קרובות הם מכוסים בקשקשים חיוורים. בצד התחתון של העלה יש כמה שורות לבנות של פיוניות. אורך החיים של העלים נע בין 25 ל-30 שנים ובמקרים קיצוניים עד 45 שנים (בין העלים מאריכי החיים הידועים). הסבר אפשרי לגיל כל כך גבוה הוא החידוש השנתי של השיפה של קבוצות המחטים או העובי של שכבת הקוטיקולה, שאינה פוחתת ככל שהעלה מזקין, ותמיד בעובי שבין 5 ל-9 מיקרונים.
תיאור > אצטרובלים וזרעים

אורן האצטרובל הזיפני הוא עץ חד ביתי. צבע האצטרובל הזכרי המכיל את האבקה הוא סגול-אדמדם וצורתו גלילית עד סגלגלה. אורכו בין 7 ל-10 מילימטרים הוא מפיץ את האבקה באמצעות הרוח מיולי עד תחילת אוגוסט.
צבעם של האצטרובלים הנקביים בתחילה סגול עמוק, כשחלק קטן צבעו ירוק ולאחר ההבשלה אחרי 16 חודשים כתום-חום-צהוב. אורכם בין 5 ל-10 סנטימטרים, ורוחבם בין 3 ל-4 סנטימטרים כשהאצטרובל סגור כשהבסיס הוא האזור הרחב ביותר. האצטרובל בנוי מקשקשים רבים דקים ושבירים מצופים בשרף, כשבקשקשים יש קוץ דמוי זיף באורך 2 עד 5 מילימטרים שנתנו לעץ את שמו. זיפים אלו אינם קיימים בקשקשים שבבסיס האצטרובל או שהם קצרים במיוחד. האצטרובלים נפתחים לרוחב שבין 4 ל-6 סנטימטרים כשהם מבשילים ומשחררים את הזרעים מיד.
הזרעים סגלגלים בגוון חום חיוור, מעט משוישים באורך 5 מילימטרים וצמודה אליהם כנף באורך בין 12 ל-22 מילימטרים. הזרעים מתפזרים בעיקר בעזרת הרוח או גם בעזרת מין העורב קיק אגוזים אמריקאי שנוהג להחביא זרעים באדמה כמטמון מזון שלעיתים הוא שוכח על קיומו והזרעים נובטים. גם העצים העתיקים ביותר בני למעלה מ-4,000 עדיין מייצרים אצטרובלים וזרעים, אם כי בכמות קטנה יותר מעצים צעירים.
תיאור > תפוצה ובית גידול

המין גדל בגובה שבין 2,200 ל-3,700 מטרים ביוטה, נבדה ומזרח קליפורניה, ומהווה במקרים רבים את קו העצים במקומות אלו. בקליפורניה המין גדל רק בהרים הלבנים (White Mountains), הרי איניו (Inyo Mountains) ורכס פנאמינט (Panamint Range) במחוזות מונו ואיניו. בנבדה הוא גדל במרבית הרכסים הגבוהים של פרובינציית אגן ורכס מהרי ספרינג (Spring Mountains) סמוך ללאס וגאס וצפונה עד הרי רובי (Ruby Mountains), וביוטה, צפונית-מזרחית עד רכס ואסאץ' (Wasatch Range). הוא גדל בעיקר על רכסים ומדרונות תלולים. בשל חוסר הנגישות של רבים מבין האתרים שבהם גדל מין זה, המידע על מיקומם וכמותם של העצים אינו מלא, ונדרש משום כך. על מנת להכין מיפוי טוב יותר של תפוצת אורן האצטרובל הזיפני נעשה שימוש בחיזוי באמצעות גומחות אקולוגיות שהשתמש במשתנים טופוגרפיים וספקטרליים ממערכת מידע גאוגרפי.
העץ גדל בחורשות נרחבות פתוחות, שלא כמו קרובו Pinus balfouriana, שיוצר לעיתים יערות צפופים, עצי אורן האצטרובל הזיפני אינם יוצרים חופה צפופה, ומכסים רק בין 15% ל-50%. העץ חולק בית גידול עם כמה מיני אורניים נוספים, כולל אורן הזפת, אשוח לבן, ובמיוחד עם אורן גמיש (Pinus flexilis), שבדומה לו הוא מין מאריך חיים הגדל בגובה. העץ הוא מין המשתלט במהירות של בית גידול חדש (כלומר הוא משתתף בסוקצסיה ראשונית), אבל הוא "מתחרה חלש" בקרקעות טובות והמין מצליח בצורה הטובה ביותר בשטחים קשים. אורן האצטרובל הזיפני הוא לעיתים קרובות המין השולט בקרקעות שהן תוצאה של בליה של דולומיט ואבן גיר, כמו גם בליה של גרניט, קוורציט ואבן חול, במקומות הגבוהים שבהם יכולים לגדול מעט מיני צמחים. העץ גדל במקומות צחיחים יחסית שבהם כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא סביב 300 מילימטרים. תקופת הצמיחה קצרה מאוד בחודשים החמימים ביותר שבהם הטמפרטורה הממוצעת החודשית היא בקושי 10°C. בחורף העץ חשוף לסופות המתרחשות לעיתים קרובות.
תת-היער בחבורות של אורן האצטרובל הקוצני הוא בדרך כלל דליל. שיחים הגדלים מתחת לעץ כוללים לענה משוננת (Artemisia tridentata)‏, Artemisia arbuscular (באנגלית Low Sagebrush)‏, Ribes cereum (באנגלית Wax Currant), צרקוקרפוס אפרפר (Cercocarpus ledifolius) ועוד.
עצי אורן אצטרובל זיפני מוגנים בכמה מקומות השייכים לממשל הפדרלי של ארצות הברית, כדוגמת יער אורני האצטרובל העתיקים (Ancient Bristlecone Pine Forest) בהרים הלבנים של קליפורניה והפארק הלאומי האגן הגדול בנבדה. באזורים אלו נאסר לחטוב או לקושש עצים.
מין העורב קיק אגוזים אמריקאי שולף את הזרעים מתוך האצטרובלים הפתוחים. העורבים משתמשים בזרעים כמקור מזון, כשהם מאחסנים רבים בקרקע לשימוש עתידי. חלק ממאגרי זרעים אלו נשכחים והם מסוגלים להצמיח עצים חדשים.