stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צעקה (סרט, 1996)

ערך זה עוסק בסרט משנת 1996. אם התכוונתם לסרט משנת 2022, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  וס קרייבן 
 הופק בידי:  קאתי קונרד קארי וודס
 תסריט:  קווין ויליאמסון 
 עריכה:  Woods Entertainment
 שחקנים ראשיים:  נב קמפבל קורטני קוקס דייוויד ארקט ג'יימי קנדי מת'יו לילארד רוז מק'גוון סקיט אולריץ' דרו ברימור
 מוזיקה:  מרקו בלטרמי 
 צילום:  מארק אירווין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  דיימנשן פילמס 
 חברה מפיצה:  Dimension Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בדצמבר 1996
 משך הקרנה:  111 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סלאשר
 תקציב:  15,000,000‏$
 הכנסות:  173,046,663‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   scream
 פרסים:  פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר (נב קמפבל)  פרס סאטורן לסרט אימה  פרס סאטורן לתסריט הטוב ביותר (קווין ויליאמסון) 
 סרט הבא:  צעקה 2
 סרטים בסדרה:  צעקה
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
צעקה (באנגלית: Scream) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 1996 שנכתב על ידי קווין ויליאמסון ובוים על ידי וס קרייבן. בסרט מככבים נב קמפבל, קורטני קוקס, דייוויד ארקט, ג'יימי קנדי, סקיט אולריץ', רוז מק'גוון, מת'יו לילארד ודרו ברימור. הסרט יצא לאקרנים ב-20 בדצמבר. הסרט משלב קומדיה ומסתורין עם האלימות של ז'אנר האימה וצוחק על הקלישאות של ז'אנר האימה הפופולרי בסרטים כמו "ליל המסכות" ו"יום שישי ה-13". הסרט נחשב ייחודי בעת השקתו בשל דמויות שהיו מודעות לסרטי אימה אמיתיים בעולם ודנו בגלוי בקלישאות ש"צעקה" ניסה לערער.
"צעקה" החיה מחדש את ז'אנר סרטי ה"סלאשר" (Slasher) בשנות ה-90 המאוחרות, בדומה להשפעה של"ליל המסכות" היה על הסרטים בשנות ה-70 המאוחרות. לסרט יצאו 5 סרטי המשך: "צעקה 2" (1997), "צעקה 3" (2000), "צעקה 4" (2011), "צעקה 5" (2022) ו"צעקה 6" (2023).
בשנת 2015 עלתה לאוויר סדרה של MTV בשם "צעקה: סדרה". עלילתה אינה קשורה לסדרת הסרטים, אולם הנבל זהה.
צוות שחקנים

נב קמפבל - סידני פרסקוט
קורטני קוקס - גייל וות'רס
דייוויד ארקט - דווייט "דיואי" ריילי
ג'יימי קנדי - רנדי מיקס
סקיט אולריץ' - בילי לומיס
מת'יו לילארד - סטו מאכר
רוז מק'גוון - טייטום ריילי
דרו ברימור - קייסי בקר
ויליאם ארל בראון - קני בראון
הנרי וינקלר - ארתור הימברי
לייב שרייבר - קוטון ווירי
קווין פאטריק וואלס - סטיבן "סטיב" אורת'
לורנס הכט - ניל פרסקוט
C.W. מורגן - האנק לומיס
ג'וזף ויפ - שריף ברק
לין מקרי - מורין פרסקוט
רוג'ר ל. ג'קסון - הקול של גוסטפייס
התייחסות לז'אנר סרטי האימה

הסרט מציג כמה בדיחות פנימיות והתייחסות לסרטי אימה אחרים. שתיים מן ההפניות הנפוצות ביותר הן לסיוט ברחוב אלם ולבמאי וס קרייבן. פרד, שרת שמשוחק על ידי קרייבן, לובש תלבושת הדומה לזו של פרדי קרוגר. מאוחר יותר בסרט, טייטום אומרת לסידני כי היא "מתחילה להישמע כמו איזו גיבורה בסרט של וס קרפנטר", שם בדיוני שנוצר מהרכבת שמו של וס (הבמאי) ושל ג'ון קרפנטר, הבמאי של "ליל המסכות".
בנוסף לבמאי שלה, "ליל המסכות" מצוינת פעמים רבות לאורך הסרט. שם משפחתו של בילי, לומיס, זהה לדמותו של דונלד פלזנס ב"ליל המסכות", אשר בתורו היה שמו של מאהבה של מריון קריין בפסיכו. באופן דומה למריון קריין (ג'נט לי), הכוכבת דרו ברימור מתה בתחילת הסרט.
בנוסף להזכרת כמה סרטי אימה לאורך כל הסרט, דמויות משנה רבות גולמו על ידי שחקנים שעבדו עם וס קרייבן לפני וגם הופיעו בסרטי אימה בולטים. לינדה בלייר, ששיחקה את רייגן במגרש השדים משחקת גם כתבת מרגיזה שניגשת לסידני כשהיא חוזרת לראשונה לבית הספר לאחר שהותקפה על ידי הרוצח. ג'וזף וויפ, שמשחק את שריף ברק בצעקה, שיחק גם סגן שריף בסיוט ברחוב אלם.
יציאה לאקרנים > ביקורות

התגובה לצעקה הייתה חיובית בקרב מבקרי הקולנוע. התסריט של ויליאמסון זכה לשבחים כ"פיקח בצורה שטנית, ועלילה מורכבת" אשר "מערבב אירוניה בחריצות, התייחסות עצמית, פרשנות חברתית מעוותת עם צמרמורות ושפיכות דמים."
רוג'ר איברט העריך את "הבדיחות הפנימיות והדמויות המודעות עצמית", אך היה מבולבל בשאלה אם רמת האלימות "נוטרלה על ידי דרך האירוניה שהסרט השתמש בזה ומעיר על זה." ניו יורק טיימס אומר "לא הרבה ב'צעקה' כל כך מגעיל", אבל מציין כי קרייבן "רוצה דברים לשני הכיוונים, ומנצל חומר מזעזע תוך ערעור זה בלעג הומור."
צעקה דורג במקום ה-32 ברשימת 50 Best High School Movies של מגזין Entertainment Weekly ובמקום ה-13 ברשימת 100 Scariest Movie Moments של ערוץ בראבו. בשנת 2008, Entertainment Weekly כינה את הסרט "קלאסיקה חדשה" על ידי דירוג הסרט במקום ה-60 ברשימה שלהם של 100 Best Films of the Last 13 Years. הסרט קיבל דירוג טרי של 81% באתר Rotten Tomatoes.
יציאה לאקרנים > הכנסות

הסרט הוצג ב-1,413 בתי קולנוע, והכניס $6,354,586 בסוף השבוע לפתיחתו. הסרט עשה 87 מיליון דולר ביציאתו הראשונה, ואז יצא מחדש לבתי הקולנוע ב-11 באפריל 1997 והכניס עוד 16 מיליון דולר. בארצות הברית בלבד הכניס הסרט $103,046,663. בשנת 2007, הסרט הכניס ברחבי העולם $173,046,663.
יציאה לאקרנים > פרסים

הסרט זכה במספר פרסים, כולל הסרט הטוב ביותר בטקס פרסי הקולנוע של MTV לשנת 1997, ואת פרס סאטורן עבור השחקנית הטובה ביותר (נב קמפבל), התסריטאי הטוב ביותר וסרט האימה הטוב ביותר.
פסקול

כאשר בילי נכנס לחדר של סידני בתחילת הסרט גרסת כיסוי של השיר של בלו אויסטר קאלט (Don't Fear The Reaper) המבוצע על ידי גאס בלייק מנוגן. השיר מנוגן בסרט הראשון של "ליל המסכות" כאשר אנני ולורי בדרכן לשמרטף.
שיר הנושא עבור כל שלושת הסרטים הוא "Red Right Hand" מאת ניק קייב והזרעים הרעים.
גרסה חלופית של וידאו הקליפ "Drop Dead Gorgeous" מאת רפובליקה מתאר קליפים מתוך הסרט שהוצגו ברשתות מוזיקה כגון MTV. אמנם שהשיר ניתן להישמע בסרט, זה לא מופיע באלבום הפסקול.
אף על פי שהגרסה המקורית של "School's Out" שהוקלט על ידי אליס קופר, הוצג בסרט, הפסקול מכיל גרסת כיסוי לשיר שבוצע על ידי להקתו הישנה של סבסטיאן באך, The Last Hard Men.
אלבום הפסקול יצא ב-17 בדצמבר 1997 ובו שירים מתוך הסרט. תקליטור ובו תזמורת של מרקו בלטרמי ל"צעקה" ו"צעקה 2" יצא על תווית וארז סרבנד בשנת 1997.
הערות שוליים

↑  Satirical 'Scream' Is Out for Blood – and Lots of It
↑  Harrington, Richard (20 בדצמבר 1996). "Go Ahead and 'Scream'". Washington Post. נבדק ב-2007-01-27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ebert, Roger (20 בדצמבר 1996). "Scream". Chicago Sun Times. נבדק ב-2007-01-27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Maslin, Jant (20 בדצמבר 1996). "Scream". The New York Times. נבדק ב-2007-05-31. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ביקורות על הסרט באתר Rotten Tomatoes.
↑  Scream (1996/I) – Box office / business
↑  "Scream". Box Office Mojo. נבדק ב-2006-12-27.
↑  "Awards for Scream (1996/I)". IMDb. נבדק ב-2007-01-28.
↑  Carlsson, Mikael. "Scream/Scream 2". Music from the Movies. אורכב מ-המקור ב-2006-11-16. נבדק ב-2007-01-27.
| צעקה |
| --- | --- | --- |
| סרטים | צעקה (1996) • צעקה 2 (1997) • צעקה 3 (2000) • צעקה 4 (2011) • צעקה (2022) • צעקה 6 (2023) |  |
| שחקנים | נב קמפבל • קורטני קוקס • דייוויד ארקט • מליסה באררה • ג'נה אורטגה |  |
| דמויות | גוסטפייס • סידני פרסקוט • גייל ות'רס • דיואי ריילי • קייסי בקר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16950856d (data)  LCCN: n97112400  SUDOC: 162481209  VIAF: 289698764   WorldCat (עם VIAF): 289698764
אולכסנדר מרצ'נקו

אולכסנדר אולכסנדרוביץ' מרצ'נקו (באוקראינית: Олекса́ндр Олекса́ндрович Ма́рченко; ‏ 14 בינואר 1965 – 7 במרץ 2022) היה פוליטיקאי אוקראיני.
ביוגרפיה

מרצ'נקו היה חבר במפלגת סבובודה (אנ'), והיה חבר המועצה העליונה בין השנים 2014–2019.
ב-7 במרץ 2022, בגיל 57, נהרג בקרב בפושצ'ה-וודיציה במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
הערות שוליים

↑  Марченко Олександр Олександрович באתר הרשמי של המועצה העליונה (באוקראינית)
↑  У війні з окупантом загинув народний депутат VIII скликання свободівець Олександр Марченко באתר הרשמי של מפלגת סבובודה, 7 במרץ 2022 (באוקראינית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוקראינים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אולכסנדר מרצ'נקו".
שניאור זלמן ביחובסקי

| --- | --- |

זיגמונט ביחובסקי
 לידה:  18 באוגוסט 1865 קורץ, אוקראינה 
 פטירה:  13 בספטמבר 1934 (בגיל 69) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 השכלה:  אוניברסיטת ורשה 
 
קברו של ביחובסקי בבית הקברות היהודי ברחוב אוֹקוֹפּוֹבה בוורשה, ומעליו מצבה מעשה ידי הפסל אברהם אוֹסְטְשֶגָה
ד"ר שניאור זלמן (זיגמונט) הכהן בּיחוֹבסקי (בפולנית: Zygmunt Bychowski; כ"ו באב תרכ"ה, 18 באוגוסט 1865, קוֹרֶץ, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית – ד' בתשרי תרצ"ה, 19 בספטמבר 1934, ורשה, פולין) היה נוירולוג, גנטיקאי ועסקן ציבורי וחברתי יהודי פולני, חבר מועצת העיר ורשה (1923–1934), פעיל ציוני, ציר בקונגרס הציוני הראשון.
ספריו

O chorobie Parkinson’a. Medycyna 22, s. 491; 514; 533; 551; 576; 595; 631; 655; 916; 931; 960 (1894)
Przyczynek do kazuistyki uchyłków przełyku (diverticulum oesophagi). Medycyna 23, s. 233; 255 (1895)
Przypadek myxoedematu leczonego tyreoidyna oraz kilka uwag o myxoedemacie w ogóle. Przegląd Chirurgiczny (1896)
Beiträge zur Nosographie der Parkinson’schen Krankheit (Paralysis agitans). Arch. f. Psychiat. 30 (1898)
Zur Pathogenese der Epilepsie. Neurologisches Centralblatt 19, s. 933 (1900)
Ein Fall von recidivirender doppelseitiger Ptose mit myasthenischen Erscheinungen in den oberen Extremitäten. Deutsche Ztschr. für Nervenh. 22, s. 333-345 (1902) .
Über Hypotonie und Hypertonie bei einer und derselben Kranken. Neurol. Centralbl. 23, s. 786-792 (1904)
Z badań nad odruchami. Medycyna (1907)
Z badań nad odruchami. I. O zachowaniu się niektórych ścięgnowych i skórnych odruchów u dzieci w pierwszym roku życia. Medycyna i Kronika Lekarska 26; 60 (1908)
O rozpoznaniu i operacyjnem leczeniu nowotworów przysadki mózgowej. Medycyna 44, s. 628 (1909)
Chłopiec dotknięty choroba tików (maladie des tics). Neurologia Polska (1910)
Przyczynki do rozpoznawania i chirurgicznego leczenia chorób mózgu. Medycyna i Kronika Lekarska 47, s. 437 (1912)
W sprawie pewnych objawów na skutek ran postrzałowych czaszki. Medycyna i Kronika Lekarska (1916)
25-lecie objawu Babińskiego. Neurologia Polska 6, s. 169 (1922)
Ubój rytualny z punktu widzenia humanitarnego i sanitarnego: referat wygłoszony na Komisji Specjalnej rady miejskiej m. st. Warszawy dla zbadania całokształtu zagadnienia rzeźnianego w Warszawie, dnia 22 lutego r. 1928. Monolit, 1936
לקריאה נוספת

Jews and Sciences in German Contexts: Case Studies from the 19th and 20th Centuries Ulrich Charpa, Ute Deichmann p. VII (באנגלית)
הערות שוליים

↑  Raphael Falk, 'Nervous diseases and eugenics of the Jews: A view from 1918,' Korot 2003-2004;17: 23-46.
↑  Marta Osnos, 83, Dies; Researcher on Cancer, The New York Times, September 17, 1990 (נקרולוג).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306534705171  PLWABN: 9810573343805606  GND: 138447322  ISNI: 0000 0000 6177 8271  VIAF: 89987302   WorldCat (עם VIAF): 89987302
הניב הריפוארי

| --- | --- |
 מדינות:  גרמניה, הולנד, בלגיה 
 דוברים:  250,000 (נכון ל־1997) 
 כתב:  אלפבית לטיני 
 משפחה:  שפות הודו-אירופיות שפות גרמאניות גרמאנית מערבית גרמאנית עלית הניב הריפוארי
 קוד שפה:  ksh 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
הריפּוארית או הניב הריפּוארי או ריפוארי פרנקוני (בניב: Ribuarisch, בגרמנית: Ripuarisch, ripuarische Mundart, ripuarischer Dialekt) הוא קבוצת ניבים גרמניים, חלק מקבוצת השפות המערב-מרכז גרמניות.
הניבים הריפואריים יחד עם הפרנקונית של המוזל (הכוללת את השפה הלוקסמבורגית) כלולים במשפחת הניבים המרכז פרנקוניים וכן לרצף הלשוני של השפות הרנאניות עם השפות הפרנקוניות התחתיות.
מדברים בו בריינלנד (רנאניה) מתחת לקו בנראט (Benrath) (אנ') - מצפון-מערב לדיסלדורף, קלן ואאכן במערב ועד לוואלדברל (Waldbröl) במזרח.
שטח תפוצת הניב כוללת גם את החלק הצפוני של קהילת הגרמנים בבלגיה וגם הגבול הדרומי של מחוז לימבורג בהולנד, במיוחד קרקראדה (קירכרואה).
השם

שם הניב מקורו בפרנקים הריפוארים (הפרנקים של ארץ הריין) שהתיישבו באזור החל מהמאה הרביעית.
ווהלין (מחוז)

מחוז ווהלין (באוקראינית: Волинська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בצפון-מערב המדינה, ובירתו העיר לוצק. המחוז מכסה חלק מחבל ווהלין ההיסטורי, שגבל בפודוליה וגליציה מדרומו.
שטח המחוז כ-20 אלף קמ"ר, מדורג במקום העשרים בגודלו, ומהווה כ-3.3% משטח המדינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,041,622 תושבים, נתון המדרג אותו במקום העשרים וארבע באוקראינה. המחוז גובל בצפון בבלארוס, במזרח במחוז רובנו, בדרום במחוז לבוב, ובמערב בפולין.
חלוקה אדמיניסטרטיבית

מיולי 2020, לאחר יישום רפורמה במחוזות משנה של אוקראינה, מחוז ווהלין מחולק ל-4 מחוזות משנה כדלהלן:
| שם בעברית  | שם באוקראינית | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה 2020 | מרכז מנהלי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז משנה לודמיר | Володимирський ‏ | 2,557 | 174,700 | לודמיר |
| מחוז משנה לוצק | Луцький  ‏ | 5,249 | 457,300 | לוצק |
| מחוז משנה קאמין-קושירסקי | Камінь-Каширський ‏ | 4,680 | 132,400 | קאמין-קושירסקי |
| מחוז משנה קובל | Ковельський ‏ | 7,659 | 271,000 | קובל |
ז'יטומיר (מחוז)

מחוז ז'יטומיר (באוקראינית: Житомирська область) הוא אחד ממחוזות אוקראינה, שוכן בצפון-מרכז המדינה, ובירתו העיר ז'יטומיר.
שטח המחוז כ-30 אלף קמ"ר, ומדורג במקום החמישי בגודלו במדינה. בשנת 2014 התגוררו במחוז 1,259,823 תושבים, נתון המדרג אותו במקום השישה עשר באוקראינה. המחוז גובל בצפון בבלארוס, במזרח במחוז קייב, בדרום במחוז ויניצה, ובמערב במחוז חמלניצקי ובמחוז רובנו.
חלוקה אדמיניסטרטיבית

מיולי 2020, לאחר יישום רפורמה במחוזות משנה של אוקראינה, מחוז ז'יטומיר מחולק ל-4 מחוזות משנה כדלהלן:
| שם בעברית  | שם באוקראינית | שטח (קמ"ר) | אוכלוסייה 2020 | מרכז מנהלי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז משנה ברדיצ'ב | Бердичівський ‏ | 3014 | 163,600 | ברדיצ'ב |
| מחוז משנה זוויאהל | Звягельский ‏ | 5237 | 171,700 | זוויאהל |
| מחוז משנה ז'יטומיר | Житомирський ‏ | 10508 | 622,800 | ז'יטומיר |
| מחוז משנה קורוסטן | Коростенський ‏ | 10892 | 262,100 | קורוסטן |
מודל VSEPR

מודל VSEPR (ראשי תיבות באנגלית: Valence shell electron pair repulsion – מודל הדחייה בין זוגות האלקטרונים ברמות הערכיות) היא תאוריה המנבאת את הצורה הגאומטרית של המולקולות. תאוריה זו מתחשבת בעובדה שזוג אלקטרונים בלתי קושרים (שלא משמשים ליצירת קשר קוולנטי על ידי שיתוף אלקטרונים בין האטומים) דוחים זה את זה. המודל נקרא לעיתים מודל גילספי-נייהולם, על שם שני ההוגים העיקריים שלו.
תאוריה זו מסבירה בין היתר את צורתה הליניארית של המולקולה CO2 לעומת מולקולת H2O המכופפת (וזו הסיבה שהיא פולרית (קוטבית) ופחמן דו-חמצני אינו פולרי) מכיוון שלמים יש שני זוגות אלקטרונים שלא משתתפים ביצירת הקשר והם דוחים זה את זה ואת האלקטרונים הקושרים, ואילו בפחמן דו-חמצני אין אלקטרונים לא קושרים.
את מודל VSEPR מקובל להשוות עם תאוריית הקשר הערכי (Valence bound theory), אשר מתארת את צורת המולקולה על פי אורביטלים אשר זמינים אנרגטית לקשר, ובה מסווגים הקשרים לקשרי סיגמא ופאי. תאוריית האורביטלים המולקולריים היא מודל נוסף המסביר כיצד אטומים ואלקטרונים מרכיבים מולקולה.
ההנחה כי יש קשר בין הגאומטריה המולקולרית לבין מספר אלקטרוני הערכיות הוצגה עוד ב-1940 בהרצאת בייקר שנשאו נוויל סידג'ויק והרברט פאוול מאוניברסיטת אוקספורד. ב-1957 רונלד גילספי ורונלד סידני נייהולם מהקולג' האוניברסיטאי של לונדון ניסחו זאת לכדי תאוריה מפורטת המאפשרת לבחור מבין מספר גאומטריות חלופיות.
שיטת AXE

"שיטת AXE" של ספירת אלקטרונים היא נוסחה כללית המשמשת לעיתים קרובות בעת שימוש בתאוריית VSEPR. ה-A מייצג את האטום המרכזי והמספר המצוין תחתיו הוא תמיד אחד. ה-X מייצג את המספר של קשרי סיגמא בין האטומים המרכזיים לאטומים הקשורים אליהם. קשרים קוולנטים מרובים (כפולים, משולשים) נספרים כ X יחיד' (כיוון שבכל קשר קוולנטי הקשר הראשון הוא קשר סיגמא והקשרים הנוספים במידה וקיימים יהיו קשרי פאי). ה-E מייצג את מספר זוגות האלקטרונים הלא קושרים סביב האטום המרכזי. הסכום של X ו-E, ידוע כמספר סטרי (steric number), קשור גם במספר הכולל של האורביטלים המוכלאים המשמש את תאוריית הקשר הערכי (VB).
בהסתמך על המספר הסטרי והחלוקה של Xs ו-Es, מודל VSEPR מנבא את צורת המולקולה כמובע בטבלאות הבאות. הגאומטריות נקראות על פי מיקומי האטומים בלבד, ולא על פי סידור האלקטרונים. למשל התיאור של AX2E1 כזוויתית מציין כי AX2 היא מולקולה זוויתית ללא התייחסות לזוג הלא קושר, על אף שהזוג הלא קושר מסייע בקביעת הגאומטריה של המולקולה.
| מספר   סטרי | גאומטריה בסיסית   0 זוגות לא קושרים | זוג 1 לא קושר | 2 זוגות לא קושרים | 3 זוגות לא קושרים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 |    קווית |  |  |  |
| 3 |    מישורית משולשת |    זוויתית |  |  |
| 4 |    טטראהדרית |    פירמידה משולשת |    זוויתית |  |
| 5 |    דו-פירמידה משולשת |    נדנדה (Seesaw) |    צורת T |    קווית |
| 6 |    אוקטאהדרית |    פירמידה מרובעת |    מישורית ריבועית |  |
| 7 |    דו-פירמידה מחומשת |    פירמידה מחומשת |  |  |
| 8 | Square antiprismatic |  |  |  |
| סוג מולקולה | צורה | סידור אלקטרונים | גאומטריה | זוויות הזוגות הקושרים | דוגמאות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| AX1En | דו אטומי |  |  | 180° | HF, O2 |
| AX2E0 | קווית |  |  | 180° | BeCl2, HgCl2, CO2 |
| AX2E1 | זוויתית |  |  | 120° | NO2−, SO2, O3 |
| AX2E2 | זוויתית |  |  | 109.5° | H2O, OF2 |
| AX2E3 | קווית |  |  | 180° | XeF2, I3− |
| AX3E0 | מישורית משולשת (משולש מישורי) |  |  | 120° | BF3, CO32−, NO3−, SO3 |
| AX3E1 | פירמידה משולשת |  |  | 107° | NH3, PCl3 |
| AX3E2 | צורת T |  |  | 180°,90° | ClF3, BrF3 |
| AX4E0 | טטראהדרית |  |  | 109.5° | CH4, PO43−, SO42−, ClO4− |
| AX4E1 | נדנדה (Seesaw) |  |  | 180°,120°,90° | SF4 |
| AX4E2 | מישורית ריבועית |  |  | 180°,90° | XeF4 |
| AX5E0 | דו-פירמידה משולשת |  |  | 180°,120°,90° | PCl5 |
| AX5E1 | פירמידה מרובעת |  |  | 180°,90° | ClF5, BrF5 |
| AX6E0 | אוקטאהדרית |  |  | 180°,90° | SF6 |
| AX6E1 | פירמידה מחומשת |  |  | 144°, 90°, 72° | XeOF5−, IOF52− |
| AX7E0 | דו-פירמידה מחומשת |  |  | 180°, 90°, 72° | IF7 |
| AX8E0 | Square antiprismatic |  |  |  | XeF 2−8 |
הערות שוליים

↑  סידור האלקטרונים כולל זוגות לא קושרים, אשר מסומנים בצהוב
↑  גאומטריה נצפית (ללא זוגות לא קושרים)
↑  Enrique J Baran, Mean amplitudes of vibration of the pentagonal pyramidal XeOF5− and IOF52− anions, Journal of Fluorine Chemistry 101, 2000-01, עמ' 61–63 doi: 10.1016/s0022-1139(99)00194-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4273775-8
ורסאי

ערך זה עוסק בעיר ורסאי סמוך לפריז. אם התכוונתם לארמון ורסאי, ראו .
| --- | --- |
סמל ורסאיסמל ורסאי
מבט על כנסיית נוטר דאם בוורסאי מכיוון רחוב הוש
מבט על כנסיית נוטר דאם בוורסאי מכיוון רחוב הוש
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס
 מחוז:  איוולין
 ראש העיר:  פרנסואה דה מאזייר
 תאריך ייסוד:  1624 
 שטח:  26.18 קמ"ר
 גובה:  132 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  83,587 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  3,300 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°48′18″N 2°08′06″E﻿ / ﻿48.805°N 2.135°E﻿ / 48.805; 2.135 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.mairie-versailles.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ורסאי(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי ורסאי(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוורסאי(למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוורסאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קתדרלת סן לואי
עיריית ורסאי
ה"אורנז'רי" (חצר לגידול תפוזים) בארמון ורסאי, מבט לכיוון דרום מזרח
ורסאי (בצרפתית: Versailles) היא עיר הסמוכה לפריז שבצרפת. בעבר הייתה עיר הבירה הלא רשמית של צרפת, וכיום היא פרוור של פריז ועיר בעלת חשיבות אדמיניסטרטיבית. העיר היא עיר הבירה של מחוז (département) איוולין (Yvelines). בעיר התגוררו 85,726 תושבים בשנת 1999, ומספרם הוערך ב-86,400 בשנת 2005. מספרים אלה מבטאים ירידה באוכלוסיית העיר (בשנת 1975 היו בה 94,145 תושבים).
ורסאי כבירת צרפת

אף שפריז הייתה בירת צרפת דה יורה, וארמון המלך הרשמי היה ארמון הלובר, ורסאי הייתה דה פקטו עיר הבירה של ממלכת צרפת בין מאי 1682 (החודש בו עבר לואי ה-14 להתגורר בארמון ורסאי) לספטמבר 1715 - זמן מותו של לואי ה-14 והחזרת הבירה לפריז. ביוני 1722 חזרה הבירה להיות ורסאי, עת שהמלך לואי ה-15 שב להתגורר בארמון ורסאי, והיא שימשה כבירה עד אוקטובר 1789, עת נאלץ לואי ה-16 בלחץ ההמון הפריזאי לשוב לפריז. ורסאי הפכה לבירת צרפת ממרץ 1871 (בשל העובדה שעל פריז השתלטה הקומונה הפריזאית), ועד נובמבר 1879.
היסטוריה

השם ורסאי מופיע לראשונה במסמכים משנת 1038. בסוף המאה ה-11 היו במקום כפר חקלאי קטן וכנסייה, ששכנו סביב טירה. מיקומו של הכפר על אם הדרך בין פריז לנורמנדי הביא לשגשוגו. בסוף המאה ה-14, עם תום מלחמת מאה השנים, ובעקבות המגפה השחורה, התגוררו בכפר רק כ-100 תושבים.
בשנת 1561 קיבל מארשל דה לומני, הלורד של ורסאי, רישיון להקים בעיר שוק מדי יום חמישי, וכן ארבעה ירידים בשנה. ירידים ושווקים אלה איפשרו את הפיתוח הכלכלי של העיר.
בשנת 1622 קנה מלך צרפת, לואי ה-13, יער בקרבת העיר, למטרות צייד. בשנת 1624 הורה לפיליבר לה רוי לבנות במקום "טירת צייד קטנה", עשויה לבנים. הטירה הורחבה בין השנים 1632–1634.
בשנת 1634 התגוררו בכפר כ-1,000 תושבים.
בשנת 1661 החל לואי ה-14 לבנות במקום את ארמון ורסאי. ב-22 במאי 1671 הכריז המלך כי כל אחד יכול לקבל בחינם אדמה לבניה בעיר, ובלבד שהוא עומד בשני תנאים:
מס של 5 סול ישולם מדי שנה;
הבית ייבנה לפי תוכניות האדריכל המלכותי, במטרה לבנות עיר בעלת מראה סימטרי; גגות העיר יהיו נמוכים מחצר השיש של ארמון ורסאי, כדי שדבר לא יחסום את הנוף מהארמון.
בניית הארמון וחלוקת האדמות הביאו לגידול באוכלוסיית הכפר. בשנת 1715 התגוררו בוורסאי 30,000 תושבים, בשנת 1744 הגיע מספר התושבים ל-37,000, ובשנת 1789 ל-50,000; ורסאי הפכה לעיר הרביעית בגודלה בצרפת, ומהגדולות בערי אירופה.
ב-5 במאי 1789 נפגשו בעיר חברי שלושת המעמדות, וב-20 ביוני נשבעו חברי המעמד השלישי את שבועת מגרשי הטניס, אשר הובילה לביטול מועצת החקיקה הלאומית, ולביטול הפאודליזם בצרפת בליל 4 באוגוסט 1789. על כן ניתן לומר, שהמהפכה הצרפתית החלה למעשה בוורסאי.
ב-5 באוקטובר 1789 הגיע מפריז המון זועם לארמון, ולמחרת הכריח את משפחת המלוכה לעבור לפריז.
בעקבות אירועי המהפכה, הצטמצמה אוכלוסיית העיר מ-50,000 ל-28,000 נפש (בשנת 1824), ומרבית הרכוש ואוצרות הארמון נמכרו.
נפוליאון לן בארמון ורסאי לילה אחד, והארמון נשאר עזוב עד שהמלך לואי פיליפ הפך אותו למוזיאון ב-1837.
במהלך מלחמת פרוסיה צרפת בשנת 1870 נערכו קרבות לא הרחק מן העיר, והעיר נכבשה. ב-18 בינואר 1871 הכריז הצבא הגרמני בארמון ורסאי על הקמת האימפריה הגרמנית ועל הכתרתו של מלך פרוסיה, וילהלם הראשון, לקיסר גרמניה, באולם המראות.
בשל אירועי הקומונה הפריזאית עברה ממשלת צרפת לוורסאי עד שהמרד דוכא.
בשנת 1901 השתווה מספר התושבים של בעיר למספרם בשנת 1790. לפי סקר שנערך בשנת 1901 התגוררו בעיר 54,982 תושבים.
עם תום מלחמת העולם הראשונה נחתם בארמון הסכם ורסאי.
כיום מהווה העיר פרוור של פריז, אשר מרבית תושביו מתפרנסים מתיירות, או מיוממים לעבודתם בפריז.
היסטוריה > אירועים חשובים שאירעו בוורסאי

ב־18 בינואר 1871 הוקמה האימפריה הגרמנית בארמון ורסאי שנכבש על ידי פרוסיה.
ב־28 ביוני 1919 נחתם בארמון ורסאי חוזה ורסאי, לסיום מלחמת העולם הראשונה.
ב־17 ביוני 1939 בוצעה מחוץ לכלא סן פייר, ברחוב ז'ורז' קלמנסו (Georges Clémenceau), ההוצאה להורג הפומבית האחרונה בצרפת. הנידון למוות היה אז'ן ויידמן (Eugene Weidmann), רוצחם המורשע של שישה בני אדם. ההוצאה להורג בוצעה בגיליוטינה.
גאוגרפיה

ורסאי ממוקמת 17 ק"מ דרומית מערבית לפריז, בגובה שבין 130 ל-140 מטרים מעל פני הים. העיר מוקפת על ידי גבעות מיוערות.
שטחה של העיר ורסאי הוא 26.18 קמ"ר, ונכון לשנת 1999 צפיפות האוכלוסין בעיר הייתה 3,275 נפשות לקמ"ר.
לעיר, שתוכננה בטרם בנייתה, יש רחובות סימטריים וישרים. העיר שימשה מודל לחיקוי בעת תכנונה של העיר וושינגטון.
השדרה המרכזית בעיר, "שדרת פריז" (צרפתית - Avenue de Paris), היא השדרה הארוכה והרחבה בעולם. (המרחק בין חזיתות הבתים במקומות מסוימים הוא 120 מטר)
אתרים

בוורסאי נמצא ארמון ורסאי, הכולל ארמונות וגנים מפוארים, שהוקמו על ידי לואי ה-14 מלך צרפת. 
הארמון והגנים הוכרזו על ידי אונסק"ו בשנת 1979 כאתר מורשת עולמית.
מול הארמון ממוקמות שתי האורוות המלכותיות, האורווה הצפונית מכילה מוזיאון לכרכרות.
במקביל לרחוב מרשל ז'ופר (Maréchal Joffre), מדרום לארמון, ממוקם גן הירקות המלכותי על פני כמה מאות דונמים. בגן זה אפשר לראות "עצים מהונדסים" בצורות שונות, שנועדו להקל על גנני המלך לקטוף את הפרות והירקות ששימשו לבישול ארוחותיו.
מוסדות

בית הספר הגבוה לאדריכלות של ורסאי ממוקם מול ארמון ורסאי, ויש בו מרכז לאמנות עכשווית ותצוגות מתחלפות בנושאי אדריכלות.
קל"ף

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 מייסדים:  חיה שלום 
 תקופת הפעילות:  1987 – העשור של 2000 
 
קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית) היה ארגון לסבי פמיניסטי שהוקם בשנת 1987 ופעל בישראל עד סוף העשור הראשון של המאה ה-21. הארגון הוקם על ידי פעילות לסביות פמיניסטיות, בהן חיה שלום.
הארגון קיבל אליו כל מי שהגדירה עצמה כאישה והזדהתה עם מטרותיו. גברים שהזדהו עם המטרות הצטרפו כ-"ידידי הארגון".
מטרות הארגון

ארגון קל"ף הגדיר לעצמו את המטרות הבאות.
יצירת מקום בטוח עם אווירה תומכת ומסייעת ללסביות, הומואים, ביסקסואליות, טרנסיות/ים ומשפחותיהם.
שינוי עמדות וסטריאוטיפים כלפי לסביות, הומואים, ביסקסואליות/ים, וטרנסיות/ים כחלק משינוי חברתי למציאות שוויונית כוללת בחברה הישראלית.
השגת שוויון זכויות ללסביות, הומואים, ביסקסואליות/ים, טרנסיות/ים ומשפחותיהם במישור החוקי והמשפטי.
עידוד יצירת תרבות לסבית מקורית.