stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקרת מקרי המוות
צוות השחקנים

קלייר גוס – ג'יין קנדי, חוקרת מקרי המוות
מאט ברדוק – דייווי היגינס, סמל בילוש
ביטי אדני – ג'ודית קנדי, אמה של ג'יין
איוואן קיי – מיק סטורוק, הבעלים של הפאב "The Black Dog"
אוליבר גום – קלינט הולמן, פקיד במשרד חוקר מקרי המוות
גרייס הוג-רובינסון – בת' קנדי, בתה של ג'יין
הפקה

לפי ה-BBC, הסדרה אינה מבוססת על רבי המכר של מ ר הול ובהם "The Coroner". הול ציין שהוא אינו מאושר מ"הדמיון הרב", אבל ב-BBC אמרו שכל דמיון לספריו - אודות עורכת דין בת ארבעים ומשהו, שחוזרת למערב המדינה אחרי מערכת יחסים כושלת לתפקיד חוקרת מקרי המוות - הוא מקרי בלבד.
משרדי ההפקה מוקמו ברטינגטון ושם צולמו חלק מסצנות הפנים. הצילומים החלו באפריל 2015 ונמשכו 15 שבועות. כל שני פרקים היו עם אותו במאי, עוזר הבמאי ומנהל צילומים.
אתרי הצילום כללו את הופ קוב, דרטמות', טורקי (אנגליה), וברודסנד ביץ'.
בית המכס הישן בבייארד קוב
Crooked Spaniards המבנה ששימש לצילומי הפאב
מגדל גריבן בגריבן הד
הערות שוליים

↑  "The Coroner". BBC. נבדק ב-11 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Claire Goose and Matt Bardock lead the cast of a new BBC One drama, The Coroner". BBC Media Centre. BBC. 17 באפריל 2015. נבדק ב-11 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dowell, Ben (2 במרץ 2017). "BBC axes Claire Goose daytime drama The Coroner". Radio Times. Immediate Media Company Limited. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2017. נבדק ב-2 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Claudia Joseph Patrick Foster,Patrick Foster, ‏BBC accused of 'misappropriating' idea for new coroner drama, The Telegraph, 19 November 2015
↑  "Bone of contention". Law Society Gazette. The Law Society of England and Wales. 20 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Reagan, Mike (באוגוסט–בספטמבר 2015). "BBC TV's 'The Coroner'". By The Dart (ראיון). נבדק ב-18 בנובמבר 2015. {{cite interview}}:  (עזרה)
חמוס שחור-רגל

| חמוס שחור-רגל |
| --- | --- |
  חמוס שחור-רגל פרט בוגר (למעלה) וצעיר (למטה)
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: סמורים
סוג:: סמור
מין:: חמוס שחור-רגל
שם מדעי
 Mustela nigripes ‏אודובון ובקמן, 1851
תחום תפוצה


חמוס שחור-רגל בציד נובחנית
חמוס שחור-רגל (שם מדעי: Mustela nigripes) הוא מין סמור צפון אמריקאי קטן, החי במחילות. הוא מצוי בסכנת הכחדה ונותרו רק כ-1,000 פרטים בוגרים שלו, בכמה אזורים בדקוטה הדרומית, אריזונה וויומינג.
מאפיינים

אורך: גוף הזכרים באורך 500–533 מ"מ. הנקבות קטנות יותר.
משקל: 650–1,400 גרם.
מזון: מזונו העיקרי, המהווה 91% מהתזונה, הוא נובחניות, אותן הוא הורג במחילות. שאר המזון מורכב מנברנים, עכברי בית, עכבר חגבים, סנאיי קרקע, ארנבות הרים וכמה עופות. יש לו גוף צר וארוך המאפשר לו לנוע בקלות בתוך מחילות.
אזור מחיה: בעיקר במחילות של נובחניות בערבות עשב הקרויות "פרריה" בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  חמוס שחור-רגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
| סמוריים |
| --- | --- | --- |
| סמורים | סמורים |  |
| סמור | הרמין • חמוס השלגים • חמוס מבאיש • חמוס סיבירי • סמור האמזונאס • סמור הררי • חמוס ערבות • סמור קולומביאני • סמור ארך-זנב • סמור יפני • סמור צהוב-בטן • חורפן אירופאי • סמור הרים אינדונזי • חמוס שחור-רגל • סמור מלאי • סמור מפוספס-גב • סמור מצרי |      |
| חורפן (סוג ומין יחיד) | חורפן אמריקאי |      |
| סמור פטגוני (סוג ומין יחיד) | סמור פטגוני |      |
| גריזונים | גריזונים |      |
| גריזון | גריזון גדול • גריזון קטן |      |
| סמור משויש (סוג ומין יחיד) | סמור משויש |      |
| חמוס מפוספס | חמוס מפוספס סהרי • בואש אפריקני |      |
| סמור אפריקאי (סוג ומין יחיד) | סמור אפריקאי |      |
| דלקים | דלקים |      |
| דלק | דלק הסלעים • דלק אמריקאי • דלק צהוב-גרון • דלק נילגירי • דלק אירופי • דלק יפני • דלק דייג • דלק סיבירי |      |
| גרגרן (סוג ומין יחיד) | גרגרן |      |
| טאירה (סוג ומין יחיד) | טאירה |      |
| גיריות | גיריות |      |
| גירית | גירית מצויה • גירית קוואקזית • גירית אסייתית • גירית יפנית |  |
| גירית דובית (סוג ומין יחיד) | גירית דובית |  |
| גירית סמורית | גירית סמורית בורנאית • גירית סמורית סינית • גירית סמורית ג'אווה • גירית סמורית בורמזית • גירית סמורית וייטנאמית |  |
| גיריות דבש | גיריות דבש |  |
| גירית דבש (סוג ומין יחיד) | גירית הדבש |  |
| גיריות אמריקאיות | גיריות אמריקאיות |  |
| גירית אמריקאית (סוג ומין יחיד) | גירית אמריקאית |  |
| לוטרות | לוטרות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4305246-0 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Galadriel

ערך זה עוסק בלהקת מטאל גותי סלובקית. אם התכוונתם לדמות בלגנדריום של טולקין, ראו .
| --- | --- |

 מקום הקמה:  סלובקיה ברטיסלבה, סלובקיה
 מוקד פעילות:  סלובקיה סלובקיה
 תקופת הפעילות:  מ-1995
 זרם:  מטאל (מטאל גותי)
 סוגה:  מטאל גותי: דת'-דום גותי סימפוני
 חברת תקליטים:  Gothoom Productions
 
Galadriel היא להקת מטאל מסלובקיה המנגנת דת'-דום גותי סימפוני. היא נקראת על שם גלדריאל, הנאה והאדירה שבעלפים בלגנדריום של טולקין. שיריה עוסקים בפנטזיה, בעיקר בלגנדריום של טולקין, אך גם ביצירות פנטזיה נוספות ובמדע בדיוני.
דיסקוגרפיה

Empire of Emptiness - דמו, 1996
The Mirror of Ages - דמו, 1997
Empire of Emptiness - אלבום אולפן, 1997
The Mirror of Ages - אלבום אולפן, 1999
Oblivion - אלבום אולפן, 2000
From Ashes & Dust - אלבום אולפן, 2002
World Under World - אלבום אולפן, 2004
Empty Mirrors of Oblivion - אלבום אוסף, 2005
Renascence of Ancient Spirit - אלבום אולפן, 2007
The 7th Queen Enthroned - אלבום אולפן, 2012
Lost in the Ryhope Wood - מיני אלבום, 2015
זוראן סאביץ'

זוראן סאביץ' (בסרבית: Зоран Савић; נולד ב-18 בנובמבר 1966) הוא כדורסלן עבר המשמש כמנהל ספורטיבי בפרטיזן בלגרד מליגת העל הסרבית, הליגה האדריאטית והיורוליג.
קריירה מקצועית

סאביץ' עשה את צעדיו הראשונים בקריירה עם צ'ליק בליגה היוגוסלבית הראשונה. בשנים 1990 ו-1991 הוא שיחק במדי יוגופלסטיקה ספליט וזכה בכתר המשולש (אליפות הליגה היוגוסלבית, הגביע היוגוסלבי וגביע אירופה לאלופות), בכל אחת מהשנתיים הללו. בשנת 1991 הוא עזב את יוגוסלביה וחתם בברצלונה מליגת העל הספרדית, אותה הוביל ב-1993 לחצי גמר גביע קוראץ', שם הודחה הקבוצה על ידי וירטוס רומא.
לאחר מכן חתם סאביץ' בפאוק סלוניקי מיוון, עימה זכה בגביע קוראץ' ב-1994 אחרי ניצחון על פלקנסטרו טריאסטה ובגביע היווני ב-1995 אחרי ניצחון על פאניוניוס. לאחר מכן שיחק שנה בריאל מדריד הספרדית לפני שחזר לאיטליה וחתם בקינדר בולוניה ב-1996.
עם בולוניה הוא זכה בגביע האיטלקי ב-1997 ובאליפות איטליה וביורוליג ב-1998. הוא זכה בפרס ה-MVP של פיינל פור היורוליג באותה שנה. בקיץ 1998 עבר למועדון הטורקי אפס פילזן וזכה עימו בסופר קאפ הטורקי.
לאחר מכן חזר סאביץ' בברצלונה בשנת 2000 ועבר לסקיפר בולוניה ב-2001. ב-2002 הוא פרש ממשחק מקצועני.
קריירה בנבחרת הלאומית > SFR יוגוסלביה

סאביץ' היה חבר בנבחרת יוגוסלביה בכדורסל, בתקופתה כרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה (SFR). במדי הנבחרת הוא זכה באליפות העולם בכדורסל 1990 ובאליפות אירופה בכדורסל 1991.
קריירה בנבחרת הלאומית > FR יוגוסלביה

סאביץ' ייצג גם את נבחרת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה בכדורסל (סרביה ומונטנגרו). כחבר בנבחרת הוא זכה באליפויות אירופה ב-1995 ו-1997. הוא היה מהנבחרת שזכתה במדליית הכסף בטורניר הכדורסל באולימפיאדת אטלנטה (1996).
לאחר הפרישה

לאחר שפרש ממשחק בפורטיטודו בולוניה ב-2002 הפך סאביץ' לחלק מהנהלת המועדון, וכיהן שלוש שנים כג'נרל מנג'ר של הקבוצה. בין 2005 ל-2008 הוא היה הג'נרל מנג'ר של ברצלונה, וב-2008–2009 ניהל את פורטיטודו. לאחר מכן הפך סאביץ' לסוכן, והקים את סוכנות Invictus Sports Group.
ב-16 במרץ 2021 מונה סאביץ' למנהל ספורטיבי בפרטיזן בלגרד.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Zoran Savić – sinonim za trofeje". b92.net. נבדק ב-12 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יוגוסלביה: זוראן סאביץ' פורש מכדורסל, באתר ynet, 16 ביוני 2002
↑  "Zoran SAVIC - Olympic Basketball | Yugoslavia". הוועד האולימפי הבין-לאומי (באנגלית). 2016-06-21. נבדק ב-2020-07-02.
↑  "Zoran Savic: 'Always room for growth'". יורוליג בסקטבול (באנגלית). נבדק ב-2020-07-02.
↑  "Too good (not) to be true - Zoran Savić sportski direktor Partizana". mozzartsport. נבדק ב-12 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Savić u Partizanu: Nedostajao mi je stres, Bogdanović da bude model". b92.net. נבדק ב-17 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
זוראן מילנוביץ'

זוראן מילנוביץ' (בקרואטית: Zoran Milanović;‏ נולד ב-30 באוקטובר 1966, זאגרב) הוא פוליטיקאי קרואטי, החל מ-2 ביוני 2007 יושב ראש המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה, ראש ממשלת קרואטיה מ-23 בדצמבר 2011 ועד 22 בינואר 2016. במהלך כהונתו, עמד בראש קואליציה של שמאל-מרכז. נשיא קרואטיה החל מ-19 בפברואר 2020.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

זוראן מילנוביץ' נולד בזאגרב כבנם של סטיפה וגינה מילנוביץ', שמוצאם מן העיר סין מדרום קרואטיה.
הוא גדל בשכונות "טרנייה" (Tnje) ואחר כך "צ'רנומרץ" (Črnomerec) בבירת קרואטיה. למד בבית הספר התיכון "Centar za upravu i pravosuđe (מרכז למנהל ולמשפט), הנקרא בימינו הגימנסיה 1.
בפקולטה במשפטים בזאגרב הצטיין בלימודיו וזכה פעם לפרס הרקטור.
אחרי סיום לימודי משפטים באוניברסיטת זאגרב בשנת 1986, מילנוביץ', עבד כמתמחה בבית הדין למסחר של קרואטיה ובשנת 1993 במשרד החוץ של ארצו. כעבור שנה נשלח לנגורנו קרבאך כחבר במשלחת שליחים מטעם האו"ם.
בשנת 1996 התמנה ליועץ של המשלחת הקרואטית באיגוד האירופי ובנאט"ו בבריסל. אחרי סיום תפקידו שה חזר למשרד החוץ הקרואטי.
בשנת 1998 סיים השתלמות במשפט אירופי בבריסל.
ביוגרפיה > כניסתו לפוליטיקה

בשנת 1999 הצטרף מילנוביץ' למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של קרואטיה. אחרי ניצחון מפלגה זו בבחירות לפרלמנט בשנת 1999 הוא היה אחראי ליחסים עם נאט"ו וכעבור שלוש שנים, התמנה לסגן שר החוץ לצידו של השר טונינו פיצולה. עזב תפקיד זה אחרי הבחירות בשנת 2003.
ב-2004 נבחר לוועד הפועל של המפלגה והיה לזמן קצר דובר המפלגה, במקום גורדנה גרביץ'. נבחר בהמשך להיות מתאם לקראת הבחירות משנת 2007.
ביוגרפיה > בראשות המפלגה

בבחירות הפרלמנטריות משנת 2007 נבחר כחבר בפרלמנט והיה ליושב ראש הסיעה הפרלמנטרית של המפלגה הסוציאל -דמוקרטית.
ב-2 ביוני 2007 באספה מיוחדת של המפלגה, בעקבות התפטרותו ב-11 באפריל של יושב ראש המפלגה, איביצה ראצ'אן, נבחר זוראן מילנוביץ' לראשות המפלגה הסוציאל, מול יריבים כמו ז'לקה אנטונוביץ', מילאן בנדיץ' וטונינו פיצולה.
בסיבוב השני של ההצבעות עמד מול אנטונוביץ'.
ביוגרפיה > הבחירות ב-2011

ב-23 בנובמבר 2010 חתם מילנוביץ' הסכם עם "המפלגה העממית הקרואטית - הדמוקרטית הליברלים" (HNS-LD), עם "הדיאטה הדמוקרטית האיסטריאנית" (IDS) ועם המפלגה הקרואטית של הגמלאים (HSU), על מנת ליצור קואליציה פוליטית, הקרויה "הברית למען השינוי" (SZP) לקראת הבחירות ב-2011.
ב-15 ביולי 2011 ארבע המפלגות של SZP אימצו מצע משותף. הקואליציה נודעה בהמשך תחת הכינוי "קואליציית קוקוריקו" .בבחירות שהתקיימו ב-4 בדצמבר 2011 הברית זכתה ב-40% מהקולות וב-80 מושבים מתוך 151, מול יריבתה העיקרית, האיחוד הדמוקרטי הקרואטי HDZ של יאדרנקה קוסור.
ביוגרפיה > ראש ממשלה

10 יום אחרי הניצחון בבחירות הוטל על מילנוביץ' על ידי הנשיא איבו יוסיפוביץ' להרכיב את הממשלה ה-12 של קרואטיה.
בנאומו בפרלמנט הכריז מילנוביץ' כי ממשלתו תדבק בתוכנית לחידוש הצמיחה הכלכלית, שהייתה רק 0.5% מתל"ג ב-2001, להעביר בפרלמנט קיצוצים נרחבים בתקציב ולהבטיח את הצלחת משאל העם על הצטרפות קרואטיה לאיחוד האירופי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

זוראן מילבנוביץ' נשוי משנת 1994 לסאנה לבית מוסיץ'. לזוג שני בנים.
ליסה יוהנסון

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1981 (בת 42) ספלה, שוודיה
 מוקד פעילות:  שוודיה שוודיה
 תקופת הפעילות:  2002–2011, 2022
 עיסוק:  זמרת, מוכרת פרחים
 זרם:  מטאל
 סוגה:  מטאל גותי
 סוג קול:  מצו סופרן – סופרן
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  Draconian
ליסה יוהנסון בהופעת פרידה של דרקוניאן מהייקה, 2022.
ליסה יוהנסון (Lisa Johansson; נולדה ב-27 באוקטובר 1981) היא זמרת מטאל גותי שוודית בלהקת Draconian המנגנת דת'-דום גותי. היא ידועה בקולה המלאכי הצלול, הברור ומלא האנרגיה.
ליסה הצטרפה ל-Draconian בשנת 2002 והקליטה איתם את הדמו Dark Oceans We Cry ואת האלבומים Where Lovers Mourn,‏ Arcane Rain Fell,‏ The Burning Halo,‏ Turning Season Within ו-A Rose For The Apocalypse. היא עזבה ב-2011 משום שרצתה להקדיש יותר זמן למשפחתה ובייחוד לבנה. החליפה אותה בלהקה הזמרת הייקה לנגהנס מדרום אפריקה. בשנת 2022 חזרה ליסה ללהקה והייקה עזבה.
ליסה העידה על עצמה שהיא שרה מאז ומתמיד, ושמוזיקה הייתה תמיד חלק ממנה. הזמרת האהובה עליה ומקור השראתה היא שרון דן אדל מ-Within Temptation.
בנוסף לקריירה המוזיקלית שלה, יוהנסון עובדת כמוכרת ומעצבת פרחים. היא אוהבת טבע, אמנות ועיצוב.
דיסקוגרפיה

עם Draconian:
Dark Oceans We Cry,‏ 2002
Where Lovers Mourn,‏ 2003
Arcane Rain Fell,‏ 2005
The Burning Halo,‏ 2006
Turning Season Within,‏ 2008
A Rose for the Apocalypse,‏ 2011
בנוסף הקליטה כזמרת אורחת שירים עם Shadowgarden,‏ Distorted ו-Grimfaith.
חקיין גלאפגוס

| חקיין גלאפגוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: חקייניים
סוג:: חקיין
מין:: חקיין גלאפגוס
שם מדעי
 Mimus parvulus ‏גולד, 1837
תחום תפוצה


חקיין גלאפגוס (שם מדעי: Mimus parvulus) היא ציפור שיר גדולה החיה ואנדמית לאיי גלאפגוס ושייכת למשפחת החקייניים החיים ברחבי אמריקה.
מאפיינים

חקיין גלאפגוס מגיע לאורך 25–26 ס"מ ומגיע משקל 50 גרם. הוא בעל נוצות אפורות עם מקור שחור וארוך ועיניים בולטות וצהובות עם "מסיכה" שחורה בין העיניים. זנבו חום וארוך יחסית וגם הרגליים ארוכות מעט.
החקיין נפוץ רק באיי גלאפגוס לאורך מגוון טווחי בתי גידול ממדבריות קקטוסים ועד חופים געשיים. הוא מקנן בעיקר באזורים של עצי קקטוס. הוא הנפוץ ביותר מבין 4 מיני החקיינים האנדמיים לגלאפגוס.
החקיין הוא אוכל-כול הניזון מזרעים, פרחים וחרקים כמו רוב הציפורים אך גם מביצי צבי ים, שליות של אריות ים ואף תוקף עופות ים גדולים ומוצץ את דמם כמו הפרוש הערפדי. הוא גם מפיץ זרעים של פירות פולשים לאיים.
תת-מינים

M. p. barringtoni.
M. p. bauri.
M. p. hulli.
M. p. parvulus.
M. p. personatus.
M. p. wenmani
מצב שימורו הוא ללא חשש, אבל כמו רוב החיות של גלאפגוס הוא מאוים מהשינויים שהאדם יצר באיים, בין השאר הבאת חתולים וכלבים שעלולים לטרוף גוזלים.
הערות שוליים

↑  חקיין גלאפגוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חירט אדריאנס בומחארט

| --- | --- |

בומחארט ב-1888, בגיל 100
 לידה:  21 בספטמבר 1788 חרונינגן, הרפובליקה ההולנדית 
 פטירה:  3 בפברואר 1899  (בגיל 110) חרונינגן, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 ידוע בשל:  האדם הראשון שהגיע לגיל 110 האדם המבוגר ביותר אי פעם עד 1902 הגבר המבוגר ביותר אי פעם עד 1966
 עיסוק:  רב-חובל, חייל בגרנד ארמה
 בת זוג:  סטיינצ'ה בוס (1818–1830) חריצ'יה אבלס יונקר (1831–1864)
 מספר צאצאים:  12
 פרסים והוקרה:  מדליית סנט הלנה 
 
חירט אדריאנס בומטארט (בהולנדית: Geert Adriaans Boomgaard‏; 21 בספטמבר 1788; נטבל ב-23 בספטמבר 1788 – 3 בפברואר 1899) היה הולנדי שהגיע לגיל 110 ועל פי מספר רב של חוקרים, היה גם האדם הראשון שאומת כי הגיע לגיל זה.
ביוגרפיה > ילדותו

מעט ידוע על חייו של בומחארט: הוא נולד בחרונינגן, הולנד. הוריו היו אדריאן יאקובס בּוֹמחָארט (1763–1844) וחֵייסְיֶה חיירטס בּוֹנְטֶקוּ (1762–1834). אביו היה רב חובל של סירה, ורישומים אזרחיים אומרים שלחירט הייתה אותה עבודה. בנוסף להיותו רב חובל של סירה, מקורות אחרים אומרים שהוא שירת גם כחייל בגדוד החי"ר הקל ה-33 בגרנד ארמה של נפוליאון.
ביוגרפיה > נישואים

בגיל 29, ב-4 במרץ 1818, הוא נישא לסטְיינְצֶ'ה בוּס (נטבלה ב-19 בפברואר 1797 ונפטרה ב-24 במרץ 1830). סטיינצ'ה נפטרה בגיל 33, חודש לאחר לידת ילדם השמיני. שנה לאחר מכן, ב-17 במרץ 1831, נשא בומחארט לאישה את חְריצ'יֶה אָבֶּלְס יוֹנקֶר (נטבלה ב-19 במאי 1793 – 18 במאי 1864), איתה נולדו לו עוד ארבעה ילדים, בסך הכל 12.
הוא חי יותר מכל ילדיו: ילדו האחרון ששרד, יאנְסְיֶה הינדריקה, מת בגיל 57, במאי 1885.[דרוש מקור]
ביוגרפיה > אריכות ימיו

ב-8 בינואר 1897, בומחארט עבר את גילו הסופי של פייר דארקור הבלגי (108 שנים ו-108 ימים) והפך לגבר המבוגר ביותר אי פעם, וב-10 באפריל 1898, הוא היה מבוגר יותר מבעלת התואר הקודמת, שישטי סקוגן השוודית בת ה-109 (1788-1897), ולכן הפך לאדם המבוגר ביותר שאומת עד לאותה תקופה.
הוא נפטר בגיל 110 שנים ו-135 ימים. האישה הראשונה שהגיעה לגיל 110 הייתה מרגרט אן נווה - שעקפה את גילו הסופי של אדריאנס ומתה כמעט בגיל 111 (1792–1903) – אם כי תוארו כגבר בעל תוחלת החיים הארוכה ביותר אי פעם לא נעקף עד 29 באוקטובר 1966, על ידי ג'ון מוזלי טרנר, שהגיע ל-111 שנים ותשעה חודשים (1856–1968).
הערות שוליים

↑  Baptismal certificate 23 September 1788 Groningen Martinikerk. Retrieved 14 March 2019.
↑  "Table A – Verified Supercentenarians (Listed Chronologically By Birth Date)". נבדק ב-9 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gerontology Research Group
1 2 3  "NOORDER RONDBLIK Geert A. Boomgaard uit Groningen werd het oudst van alle Nederlanders" (בהולנדית). 3 באפריל 1982. נבדק ב-14 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Akte – Groninger Archieven". www.wiewaswie.nl (בהולנדית). נבדק ב-14 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Derniers vétérans de l'Armée napoléonienne, Premier Empire (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9606 8351  NTA: 295999225  VIAF: 290948283   WorldCat (עם VIAF): 290948283 
בומחארט בשנות ה-90 של המאה ה-19
ברייקביט

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  אלקטרו, מוזיקה חופשית, מוזיקת היפ הופ, פאנק (Funk), פוסט-דיסקו, טרנטבליזם
 מקורות תרבותיים:  אמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, ארצות הברית (היפ הופ) סוף שנות ה-80 של המאה ה-20, ארצות הברית ובריטניה (מוזיקה אלקטרונית)
 נגזרות:  מוזיקת ג'אנגל, דראם אנד בייס, 2-סטפ גראז', הפי הארדקור, ברייקביט הארדקור, ביג ביט, דאבסטפ
 תת-סוגות
 אסיד ברייקס, ברייקביט אסייתי, ביג ביט, ברייקקור, ברוקן ביט, דיפ ברייקס, אלקטרו ברייקס, פלורידה ברייקס, ניו סקול ברייקס, פסייברייקס, פרוגרסיב ברייקס, ווסט קואסט/פאנקי ברייקס
 סוגות היתוך
 ברייקסטפ, ברייקביט הארדקור
 
ברייקביט (באנגלית: Breakbeat) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה אלקטרונית שנוטה להשתמש בברייקים שנדגמו מהקלטות פאנק, ג'אז ו-R&B, בין היתר "Amen, Brother" של הווינסטונס (אנ') (1969),‏ "Give it Up or Turnit a Loose" ו-"Funky Drummer" של ג'יימס בראון, גרסת Incredible Bongo Band (אנ') לשיר "Apache" של ג'רי לורדן (אנ') ו-"Think (About It)" ‏(1972) של לין קולינס (אנ').‏ ז'אנר זה השפיע על ז'אנרים אחרים, בין היתר פלורידה ברייקס (אנ'), היפ הופ, ג'אנגל, דראם אנד בייס, ביג ביט, ברייקביט הארדקור (אנ'), גראז' בריטי, 2-סטפ גראז' (אנ'), ברייקסטפ (אנ') ודאבסטפ.
הקצב של רצועות ברייקביט, הנע בין 110 ל-150 פעימות לדקה, מאפשר לתקליטנים לערבב ברייקים ביצירותיהם, בעיקר ביצירות היפ הופ, ג'אנגל, דראם אנד בייס והארדקור טכנו.
הערות שוליים

↑  "10 Most Sampled Breakbeats". blog.whosampled.com. ארכיון מ-2011-08-12. נבדק ב-2024-09-21.
↑  Modulations: A History of Electronic Music, Peter Shapiro, ed. New York: Caipirnha Productions Inc., 2000, p. 152
↑  Mullen, Matt; Truss, Si; Williams, Stuart (2022-09-15). "The history of breaks in music production". MusicRadar (באנגלית). ארכיון מ-2023-05-22. נבדק ב-2023-05-22.
↑  "Breakbeat Music Guide: 3 Characteristics of Breakbeat". MasterClass. 2021-06-07. ארכיון מ-2023-05-22. נבדק ב-2023-05-21.
↑  "Nate Harrison". nkhstudio.com. אורכב מ-המקור ב-2008-06-24. נבדק ב-2008-01-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph224316
(I've Had)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע ביל מדלי וג'ניפר וורנס
 מתוך האלבום פסקול הסרט "ריקוד מושחת"
 יצא לאור:  1987
 פורמט:  תקליט "7, תקליט "12 CD, קלטת
 סוגה:  רוק רך
 שפה:  אנגלית 
 בי-סייד:  "Love Is Strange" של מיקי וסילביה
 אורך:  4:47
 חברת תקליטים:  RCA
 כתיבה:  פרנק פריוייט, ג'ון דה-ניקולה, דונלד מרקוביץ
 הפקה:  מייקל לויד
 
(I've Had) The Time of My Life הוא שיר בסגנון רוק רך, שיצא לאור בשנת 1987 עבור פסקול הסרט "ריקוד מושחת". השיר נבחר לסצנת הסיום בסרט, והוקלט כדואט של ביל מדלי (אנ') וג'ניפר וורנס.
השיר נכתב על ידי, פרנק פריווט סולן להקת Franke and the Knockouts. גרסת הדמו שהקליט פריווט עבור הסרט יצאה כרצועת בונוס בהפצה מחודשת משנת 1998 של אלבום הבכורה של הלהקה משנת 1981.
בעקבות הפופולריות הרבה של הסרט, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100. הוא אף זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1987, בפרס גראמי על ביצוע הפופ הטוב ביותר של הרכב ווקאלי לשנת 1988, ובפרס גלובוס הזהב לשיר המקורי הטוב ביותר לשנה זו.
לשיר יצאו מספר גרסאות כיסוי לאורך השנים, בהן דואט של הדוגמנית קייטי פרייס ובעלה באותה עת, הזמר פיטר אנדרה, ב-2006, דואט של ג'רמיין ג'קסון וג'וסלין בראון ב-2007, בארי מנילו ב-2008, ודואט של דיאנה אגרון וקורד אוברסטריט בפרק בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "Glee" (יצא גם במסגרת פסקול העונה). להקת הבלאק אייד פיז השתמשה בפזמון החוזר של השיר בשירם המצליח "The Time (Dirty Bit)", שיצא ב-2010.
חירטיה דירקס

יצירה של רמברנדט, שככל הנראה מתארת את חירטיה דירקס
חירטיה דירקס (בהולנדית: Geertje Dircx; נולדה ב-1610–1615 ונפטרה ב-1656) הייתה המאהבת ובת הזוג של רמברנדט לאחר מות אשתו ססקיה ואן אוילנבורך. דירקס התקבלה לעבודה כמינקת עבור טיטוס (Titus van Rijn) בנו של הצייר, וחיה עם רמברנדט כבת זוג במשך מספר שנים. מערכת היחסים בין השניים, נסתיימה בצורה שלא על מי מנוחות, ובעקבות כך השניים היו מעורבים בדיונים משפטיים ארוכים בגין הפרת הבטחת נישואים (לשון הרע בפיתוי והבטחה להינשא), במסגרתו דירקס תבעה מזונות מרמברנדט. בסופו של דבר היא נשפטה למאסר ונכלאה לאחר שהואשמה בכך שהתנהגותה אינה יציבה. לאחר שחרורה היא התכוונה לתבוע את רמברנדט על מאסר שלא כדין.
ייתכן ודירקס דגמנה עבור רמברנדט ודמותה מונצחת בכמה יצירות שלו, אבל אין הסכמה בין החוקרים בתחום לגבי הציורים המתארים אותה.
ביוגרפיה

חירטיה נולדה וגדלה בעיר אדם. בשנת 1630 היא הגיעה לעיר הורן שם עבדה כמלצרית בפונדק במשך כעשור. בשלב מסוים היא הכירה שם את אברהם קלאש, שהיה חצוצרן בספינות במהלך מסעות שייט ימיים, אך הוא נפטר במהלך אחת ההפלגות והיא נותרה אלמנה. לאחר שהתאלמנה היא התגוררה במשך תקופה אצל אחיה פיטר, שהיה נגר ספינות בווטרלנד. ייתכן שדרכו היא הכירה את רמברנדט.
ככל הנראה חירטיה החלה לעבוד בבית רמברנדט בסביבות השנה 1643, לאחר שהתאלמנה. היא התגוררה שם במשך כשש שנים בבית ברחוב Sint Antoniesbreestraat באמסטרדם. במקור המשפחה שכרה את שירותיה על מנת לשמש כמינקת עבור בנו טיטוס במהלך מחלתה של ססקיה ואן אוילנבורג, שהייתה אשתו הראשונה של רמברנדט. ככל הנראה הרומן בין חירטיה לרמברנדט החל לאחר מותה של ססקיה. מקרים כאלו היו ככל הנראה די נפוצים באותה התקופה. בתקופה בה היו נאהבים, רמברנדט העניק לחירטיה כמה תכשיטים וטבעות שהיו שייכות לאשתו המנוחה, מחווה שמשפחתה של ססקיה לא קיבלה באור חיובי. ככל הנראה חירטיה ציפתה שבחלוף מספר שנים ממות אשתו רמברנדט יישא אותה לאישה, אך הזוג מעולם לא התחתן, ייתכן כי הסיבה הייתה סעיפים בצוואה של ססקיה שקבעו כי חתונה מחודשת של רמברנדט תביא לאובדן הירושה שהשאירה אחריה.
ביוגרפיה > הליכים משפטיים עם רמברנדט

במאי 1649 חירטיה ורמברנדט הסתכסכו, כנראה כתוצאה ממערכת היחסים החדשה של רמברנדט עם עוזרת הבית שלו, הנדריקיה שטופלס. בני הזוג נפרדו ורמברנדט הגיע להסכמה עם חירטיה שהוא ישלם לה 160 גילדן, בתוספת קצבה שנתית של 60 גילדן לשארית חייה, כל עוד היא לא תשנה את צוואתה בה רשמה את טיטוס כיורש היחיד שלה. ביוני שכרה חירטיה חדר מעל בר ששימש מלחים. עד אוקטובר, חירטייה ביקשה תמיכה נוספת מרמברנדט, לאחר שמישכנה תכשיטים שנתן לה רמברנדט כדי להשתמש בכסף לקיום. רמברנדט שילם לחירטיה 200 גילדן כדי לפדות את התכשיטים והסכים להגדיל את הקצבה שלה ל-160 גילדן בשנה, בתנאי מתמשך מצידה שהיא לא תשנה את צוואתה.
חירטיה סירבה להסכים לתנאים אלו, בטענה שהסכום אותו הבטיח לשלם לה רמברנדט לא יספיק במידה והיא תחלה או תהפוך ללא כשירה לעבודה. כשחירטיה נפגשה עם רמברנדט אצל נוטריון כדי לחתום על ההסכם, היא סירבה לחתום. היא זימנה את רמברנדט בפני הנציבים לענייני נישואין באשמת הפרת הבטחה להינשא. כדי לממן את ההליכים המשפטיים היא השתמשה במתנות שנתן לה רמברנדט (למשל טבעת יהלום) ומשכנה אותם תמורת כסף מזומן. הנציבים פסקו להעלות את סכום הקצבה שהתחייב עליה רמברנדט מ 160 גילדן ל 200 גילדן בשנה. בית המשפט הדגיש בפסיקה כי על רמברנדט לשלם לחירטיה קצבת אחזקה, בתנאי שהיא תתחייב שטיטוס יישאר היורש היחיד שלה ושהיא לא תמכור פריטים מהרכוש ששייך במקור לרמברנדט (כנראה בעיקר תכשיטים).
למרות זאת חירטיה המשיכה לבקש כסף מרמברנדט, ייתכן ואף איימה עליו בסחיטה. בקיץ 1650, רמברנדט השתתף במאמץ לשלוח אותה לאשפוז בכפייה חאודה, במה שכונה אז "בית תיקון לנשים", ולעיתים גם "בית משוגעים". ההיסטוריון פטריק האנט תיאר את המקום כ"כלא וירטואלי לזונות חסרות כל וחולות וכן מקלט לחולי נפש. חירטיה כנראה הוכנסה תחת ההגדרה האחרונה בכך שהשתוללה 'בעוצמה רבה ביותר". היסטוריונים חלוקים בדעותיהם בנושא זה. נראה שאחיה ואחיינה של חירטיה, יחד עם כמה שכנים שלה, תמכו בחלק מהטענות של רמברנדט נגדה והיא נידונה ל-12 שנות מאסר. ב-1652 היא עתרה לשחרורה, אך העתירה נדחתה. בשנת 1655 היא חלתה. חברתה תרין ג'ייקובס הצליחה בסופו של דבר לשכנע את המועצה להתערב בשמה וחירטיה שוחררה מהכלא, לאחר שהייתה כלואה במשך חמש שנים. לאחר שחרורה היא התכוננה לתבוע את רמברנדט בגין מאסר שלא כדין בטענה של לשון הרע ושימוש בעדויות שיקריות. לדברי כריסטוף דרייסן: "העקשנות שהיא הפגינה במאבק שלה כנגד מי שהיה אז אדם מכובד, מעידה על הערצה".
רמברנדט הגיש תביעה נגדית ובמסגרתה הבטחה שאחיה פיטר לא יעזוב את הולנד, שכן הוא נדרש כעד (הוא אמור היה לעבוד על סיפונה של ספינה שהפליגה להודו). ב-8 באוגוסט 1656 חירטיה הייתה רשומה כאחד משבעת הנושים העיקריים של רמברנדט וככל הנראה היא נפטרה זמן קצר לאחר מכן.
מצבו הפיננסי של רמברנדט התדרדר מאוד בתקופה זו, וייתכן שהדרישות של חירטיה לאחר שחרורה היו "הקש האחרון" שהוביל לכך שהוא הגיש בקשה לפשיטת רגל.