אלאגבאלוס
קורות חייו > מיניות ומגדר > כניגוד לתרבות והמוסר הרומאיים

את עיקר שמו הרע קיבל אלאגבאלוס בגין מעשיו, הרגליו והעדפותיו המיניות. כתביהם של קסיוס דיו הרודיאנוס וההיסטוריה אוגוסטה מציגים תמונה חד-ממדית שאיננה משתמעת לשני פנים ומתארים אלאגבאלוס כגבר צעיר שטוף-זימה חסר גבולות ומעצורים שכל ענינו בהשבעת יצריו. על פי היסטוריונים מודרניים התיאורים האחידים שמטרתם אחת – להציג אל אלאגבאלוס באור שלילי באופן מוחלט, נשענים על סטריאוטיפים ומודלים שמקורם בכתבים קדומים הדנים במהות השלטון ודמותו של השליט האידיאלי מול השליט הרע. המחקר קובע כי אף על פי שיש מקום להניח שכתבי ההיסטוריונים הרומאיים משקפים טפח מהאמת, הם בעיקר שופכים אור על אספקטים מסוימים בחיי השליט המושמץ ונוטים להתעלם מפעולות או מעשים אחרים במטרה ליצור טיעון מוסרי ולתייג את אלאגבאלוס בקטגוריית השליטים הרעים.
אלמנט נוסף המשמש בכתבים הרומאיים בתיאור שלטונו ומעשיו של אלאגבאלוס הוא הדגשת היותו "מזרחי" (אוריאנטלי) ממוצא סורי-פיניקי, הוא מייצג תרבות שבעיני הרומאים נחשבה לתרבות שמקדשת ערכים הנוגדים את התרבות הרומאית-יוונית. גברים ממוצא סורי-פיניקי נחשבו לחסרי ערכים, סוטים מינית, נשיים במופגן, מוקפים בסריסים ומושפעים מהם. קסיוס דיו מבסס בכתביו את דמותו של אלאגבאלוס על דמותו הספרותית-בדיונית של מי שמתואר כמלך האחרון של אשור סארדאנאפאלוס דמות זאת מתוארת בספרות היוונית-רומאים כמי שהביא לנפילתה של האימפריה האשורית באורחות חייו המושחתים מוסרית. הוא מייצג את הטריאוטיפ הרומאי על מהות השליט האורינטאלי: מתואר כמלך בעל גינונים והתנהגות נשיים שחי "חיים של אישה" ומעביר את ימיו בחברת זונות ופילגשים כשהוא טווה צמר ולובש בגדי נשים. מסופר שהמלך האשורי גילח את שיער הפנים, התאפר כזונה, דיבר בקול של אישה וקיים יחסי מין עם נשים וגברים.
דיו מציין שאלאגבלוס מל את עצמו, מעשה שדיו מייחס לפולחן האל אלגבל. הוא ממשיך ומציין כי אלאגבאלוס תכנן לסרס את עצמו, מעשה שדיו מיחס לנשיות של אלאגבאלוס. בשתי פסקאות נוספות מצוין בשמו של דיו כי אלאגבלוס ביקש שייצרו בגופו פתח דמוי נרתיק כאבר מין נשי. ההיסטוריון ההולנדי מרטין איקס קובע במחקר מקיף כי פסקאות אלה הוכנסו אל תוך הטקסט על ידי יואנס זונאראס וגאורגיוס קדרנוס – היסטוריונים ביזנטיים שערכו את כתבי דיו – ומגדיר אותן כאנקדוטה. דיו מספר בפירוט על הדרכים בהן אלאגבאלוס "השתמש בגופו במעשה ובמתן רשות למעשים שאיש לא יכול לסבול לשמוע עליהם". בין היתר מציין דיו כי אלאגבאלוס ביקר בבתי מרזח ברומא והזנה את עצמו ומאוחר יותר הקים בית בושת בארמון שם קיבל פני לקוחות.
בכתבי קסיוס דיו בלבד מתוארת דמותו של זוטיקוס (Zoticus) שמשך את תשומת ליבו של אלאגבאלוס באבר מינו הגדול. על פי המסופר, פנה האוגוסטוס אל זוטיקוס ואמר: "אל תפנה אלי בלשון זכר כי אני אשה", סיפור זה מקבל נפח נוסף מספר ההיסטוריה הביזנטי שנכתב בסוף המאה הרביעית "קיצור על הקיסרים", המרחיב את דברי דיו ומציין כי אלאגבאלוס "הפך עצמו לאישה ודרש כי יפנו אליו בהטיה הנקבית של שמו: "בסיאנה" במקום "בסיאנוס". דמות נוספת שמוזכרת בכתבי קסיו דיו בלבד ובכתבים של היסטוריונים ביזנטים המצטטים אותו היא דמותו של נהג המרכבה הירוקלס (Hierocles). על פי המסופר אלאגבאלוס התחתן עם מאהבו ופנה אליו כ"בעלי" וקיים איתו מערכת יחסים זוגית במהלכה ספג האוגוסטוס מכות נמרצות מידי בן זוגו. דיו מוסיף ומציין כי להירוקלס היה יותר כוח והשפעה מלאוגוסטוס עצמו.
במחקרים עדכניים שפורסמו בעשור השני של המאה ה־21 דנים היסטוריונים בהשפעה של שנאתו של קסיוס דיו לאלאגבאלוס על ההיסטוריוגרפיה של תקופת שלטונו. הטענה היא כי הטענות על התנהגותו הנשית של אלאגבאלוס, נישואיו להירוקלס ותיאורים נוספים המתייחסים להתנהגותו השעורייתית וחסרת המעצורים הם סיפורים שמטרתם להציג את אלאגבאלוס כארכיטיפ של השליט הרע והשחתת המידות שנובעת משלטון דיקטטורי-שושלתי של שליטים לא ראויים שמתמכרים לכל גחמה ותאווה בגלל מגלומניה.
בכתבים היסטוריים מהתקופה הביזנטית נוספים פרטים על התנהגותו של אלאגבאלוס תוך הסתמכות או הרחבה של כתבי ההיסטוריונים הרומאיים. כך מופיע בספר ההיסטוריה הביזנטי "קיצור על הקיסרים" המשפט לפיו "אלאגבאלוס הפך עצמו לאישה והורה שיפנו אליו בשם הנשי בסיאנה ולא בשם הגברי בסיאנוס", ככל הנראה על בסיס הסיפור בכתבי קסיוס דיו לפיו ביקש אלאגבאלוס ממאהבו זוטיקוס שיפנה אליו בלשון נקבה. מקורות מאוחרים אלה חוזרים ומספרים על נטיתו של אלאגבאלוס להתאפר, ללבוש בגדי נשים ולעסוק במלאכות שאופייניות לנשים.