stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממס
מיון של ממסים > מידת הקוטביות (פולאריות, polarity)

מידת הקוטביות ניתנת להערכה על ידי המקדם הדיאלקטרי של החומר, שמוגדר כיכולת של חומר לצמצם את השדה החשמלי שמפעיל חלקיק טעון המצוי בו.
ממסים קוטביים (פולאריים) - לרוב עם ערכי דיאלקטריות גבוהים מ-15. לדוגמה, מים, אתנול, אצטון.
ממסים לא קוטביים (לא פולאריים) - לרוב עם ערכי דיאלקטריות נמוכים מ-15. לדוגמה, בנזן, טולואן, הקסאן, כלורופורם.
תכונות פיסקליות חשובות של ממסים

צפיפות – היא מסת החומר ליחידת נפח. נמדד לרוב ביחידות של גרם לסמ"ק (g/cm³) או (kg/m³).
טמפרטורת היתוך - היא הטמפרטורה שבה נוזל שמתקרר מתגבש למוצק, ולחלופין מוצק שמתחמם ניתך לנוזל (מעלות צלזיוס או קלווין)
טמפרטורת רתיחה - היא הטמפרטורה שבה לחץ אדים של חומר נוזלי משתווה ללחץ האטמוספירי שמופעל עליו, ובכך הופך החומר מנוזל לגז (מעלות צלזיוס או קלווין).
נקודת הבזק - היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה נוזל הופך לאדים, ויוצר תערובת דליקה עם האוויר (מעלות צלזיוס או קלווין).
נקודת התלקחות (נקודת ההצתה העצמית) - היא הטמפרטורה הנמוכה ביותר שבה חומר מתלקח מעצמו, וללא הפעלה של מקור הצתה חיצוני (מעלות צלזיוס או קלווין).
צמיגות - מתארת את התנגדותו הפנימית של הזורם לזרימה [N·s/m² או kg/m·s]
לחץ אדים (נדיפות) – מבטא את נטייתו של חומר כלשהו להתאדות (Pa).
מקדם דיאלקטרי (פֶּרְמִיטִיבִיות) - היכולת של חומר לצמצם את השדה החשמלי שמפעיל חלקיק טעון המצוי בו.
קיבול חום סגולי - מוגדר ככמות החום הנדרשת על מנת להעלות את הטמפרטורה של גוף נתון במעלת אחת (J/(mol⋅K) או (J/(Kg⋅K)
מקדם שבירה - מציין את היחס שבין מהירות האור בריק למהירות האור בממס (ככל שמקדם השבירה גדול יותר, כך אור נע דרכו במהירות איטית יותר).
משפחת הממסים ההטרוציקלים

קבוצת ממסים חשובה ביותר, השייכת למשפחת הממסים האורגנים, היא קבוצת הממסים ההטרוציקלים. לקבוצה זו שייכים תרכובות אורגניות טבעתיות או רב טבעתיות שלהן תכונות מועדפות להמסת קטיונים מתכתיים על ידי יצירת קומפלקסים יציבים מאוד אתם. למשפחה זו שייכות תרכובות האתר כתר (crown ether), והקריפטנידים (cryptand).
על התגלית אודות קבוצת הממסים הזו, ועל פיתוח השיטות הסינתטיות לייצורן, הוענק בשנת 1987 פרס נובל לכימיה לצ'ארלס פדרסן, ז'ן-מארי להן ודונלד ג'יימס קראם.
ממסים באנליזות NMR (תהודה מגנטית גרעינית)

לממסים יש חשיבות גבוהה באנליזות כימיות רבות, בדגש על אנליזת תהודה מגנטית גרעינית (NMR - nuclear magnetic resonance) המשמשת לקביעת המבנה הכימי של מולקולות.
החומר שעבורו יש לבצע את אנליזת ה-NMR עובר המסה בממס אורגני מתאים, ומוכנס אל מכשיר ה-NMR, שם נבחנים התנאים המגנטיים בחומר על בסיס הקרינה הנפלטת מגרעין האטום, כתלות בין תגובת גרעין האטום המצוי בשדה מגנטי חיצוני קבוע, לבין שדה אלקטרומגנטי המשתנה בתדירות המתאימה לתדר התהודה של החומר הנבדק.
באנליזת NMR של פרוטונים (HNMR - proton nuclear magnetic resonance) לא ניתן להשתמש בממסים אורגנים המכילים אטומי מימן (H), כיוון שכך לא יתאפשר להבדיל בין תוצאות האנליזה שהתקבלו מהחומר הנבדק (המומס) לזה של הממס. על כן, נעשה שימוש בממסים שעברו דיוטוריזציה (deuteration) כלומר, שכל אטומי המימן (H) בהן הוחלפו לאטומי דאוטריום (D; איזוטופ מימן שבגרעינו יש נייטרון).
תהליך הייצור הכימי של ממסים המכילים אטומי דאוטריום הוא יקר, בעיקר מכיוון שחומר הגלם העיקרי לייצורן הוא מים כבדים. לשם השוואה, מחירו של קילוגרם מים כבדים הוא כ-60 דולר, לעומתו, שוויו של קילוגרם כלורופרום (עם אטומי דאוטריום) הוא כ-1000 דולרים
מים "כממס האוניברסלי"

המים הם ממס מוצלח מאוד למגוון רחב של שימושים. מולקולות המים הן מהתרכובות הנפוצות ביותר בכדור הארץ, הן נמצאות במצב צבירה נוזלי בטווח טמפרטורות רחב (0–100 °C), הן אינן רעילות או מסוכנות לסביבה ויש ביכולתן להמיס מגוון עצום של חומרים, בדגש על חומרים יונים, כגון מלח בישול. יכולת ההמסה של המים נובעת מערכי הדיפול הגבוהים במולקולה, המתקיימים הודות להפרשי האלקטרושליליות הגבוהים בין אטום החמצן לשני אטומי המימן הקשורים אליו. תכונות אלו, הקנו למים את התואר הלא-רשמי "ממס אוניברסלי" (universal solvent), אף-על פי שהמים אינם ממס אוניברסלי מוחלט, כיוון שהם אינם מסוגלים להמיס את כל התרכובות הקיימות, דוגמה פשוטה לכך היא חוסר המסיסות של שמן במים. השמן צף מעל פני המים ויוצר שכבה נפרדת ממנה.
ייבוש של ממסים אורגנים

לעיתים קרובות יש צורך לייבש ממס אורגני משאריות של ממסים אחרים שנמצאים בו (drying of organic solvents). כשהממס שאותו מבקשים לייבש הוא פרוטי, אזי מטרת הייבוש היא להרחיק מים, וכשהממס אותו מבקשים לייבש הוא אפרוטי, אזי מטרת הייבוש היא להרחיק כל ממס פרוטי שנמצא בו לרבות מים.
עבור שני סוגי הממסים, נהוג לבצע ייבוש לאחר פעולות מיצוי כימי, ובמקרה שמדובר בממס אפרוטי, מבצעים גם ייבוש לפני ביצוע תגובות הרגישות לנוכחות ממסים פרוטים (כגון תגובות גריניאר).
פעולות ייבוש נפוצות מאוד גם בתהליכי ההכשרה של ממסים אפרוטיים לשימוש כאלקטרוליטיים בתאים אלקטרוכימיים.
ייבוש של ממסים אורגנים > אופן פעולת הייבוש

פעולת הייבוש של ממס מתבצעת על ידי הוספה של ראגנט ייבוש לתוכו ולאחר מכן מבצעים סינון או זיקוק לקבלת הממס היבש.
ייבוש של ממסים אורגנים > סוגי ראגנטי ייבוש

ראגנטי ספיחה - מטרתן לספוח שאריות של מים מהממס האורגני. דוגמאות: סיבים מולקולריים (סיליקה ג'ל), מלחים היגרוסקופים (מגנזיום גופרתי, סידן גופרתי, סידן כלורי, אשלגן פחמתי).
ראגנטי נטרול כימי - מטרתן לנטרל ממסים פרוטים על ידי תגובה כימית אתם שמסתיימת לרוב בפליטת גז מימן. דוגמאות: ליתיום אלומיניום הידריד (LiAlH4), מתכות אלקליות (ליתיום, נתרן, אשלגן).
בטיחות, בריאות וסביבה

מרבית הממסים האורגנים נדיפים ודליקים מאוד. חלקם עשויים להתפוצץ (כגון פראוקסידים ותרכובות ניטרו), ועל כן יש להקפיד על כללי בטיחות מתאימים בעת אחסון ושינוע של הממסים הללו.
בנוסף, חלק גדול מאוד מהממסים האורגנים רעילים לאדם וחלקם חשודים כמסרטנים. לחלק מהממסים תכונות מרדימות, ועל כן, שימשו בעבר כחומרי הרדמה (כגון כלורופורם, דיאתיל אתר). יש ממסים, כגון אתנול, שנחשבים כסמים פסיכואקטיבים, ואחרים בעלי השפעה שעשויה להיות קטלניות, כגון מימן ציאנידי.
בשונה מממסים אורגנים, הנדיפים ודליקים ברובם, ממסים יונים, מפגינים יתרונות גדולים מאוד של חוסר נדיפות ודליקות עד לטמפרטורות של מאות מעלות צלזיוס. על כן, השימוש בהן הולך וגובר, אם כי, לא תמיד הם יכולים לספק את מכלול התכונות של ממס אורגני נתון.
גורם חשוב נוסף, שיש להביא בחשבון בעת שימוש בממסים הוא הסיכון העלול להתרחש בעת אירוע דליפה של הממס לסביבה, בהיבט של זיהום שטחי קרקע ומים.
בחירה הממס לשימוש בתגובות כימיות, הוא תחום חשוב של הכימיה הירוקה.
ראו גם

תמיסה
מסיסות
אתר כתר
כלציה
קריפטנד
נוזל יוני
דטרגנט
חומרים פעילי שטח
ניקוי יבש
מים כבדים
אמלגמה
כימיה ירוקה
לקריאה נוספת

George Wypych, Handbook of Solvents, ChemTec Publishing, 2001 (באנגלית)
Ian Smallwood, Handbook of Organic Solvent Properties, Butterworth-Heinemann, 2012 (באנגלית)
הערות שוליים

↑
↑  P. J. Paulsen, W. D. Cooke, Preparation of Deuterated Solvents for Nuclear Magnetic Resonance Spectrometry, ACS Publications, ‏ספטמבר 1963 (באנגלית)
↑
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556085605171  BNE: XX527047  BnF: cb11959458g (data)  GND: 4036160-3  LCCN: sh85124746  NDL: 00574251  NKC: ph125268 
BMIM]PF6] - נוזל יוני, המשמש כממס ביישומים כימיים שונים
מימין לשמאל: קריפטנד, הקסובנזו 18 כתר 6, ו-18-כתר-6
מכשור NMR עם רזולוציה גבוהה של 700 מגה-הרץ
אמפולה המכילה מים כבדים מתוצרת 'נורסק הידרו'
דוגמה לאופן ההמסה של מלח בישול (נתרן כלורי) במים: מולקולות המים מסתדרות סביב יוני המלח, כך שאטומי החמצן (עם הדיפול השלילי) פונים אל הקטיונים, ואטומי המימן של המים (עם הדיפול החיובי) פונים אל היונים השליליים.
סידן פחמתי - משמש כראגנט ייבוש לספיחת מים.
סיבים מולקולרים בצורה כדורית - משמשים כראגנטי ייבוש לספיחת מים.
אתנול בוער בכוסות קוקטיל
אומן היוצר כדור אש על ידי התזת ממס אורגני דליק לתוך מקור האש.
מצפה לירן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  נקודת תצפית 
 על שם:  לירן סעדיה
 מיקום:  קריית שמונה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2008
 תאריך פתיחה רשמי:  2008 
 
 קואורדינטות:  33°12′55″N 35°33′43″E﻿ / ﻿33.215278950475°N 35.561898090296°E﻿ / 33.215278950475; 35.561898090296
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) מצפה לירן(למפת אצבע הגליל רגילה) מצפה לירן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה לירן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה לירן
 
מצפה לירן על שם לירן סעדיה לוחם סיירת אגוז שנפל במהלך מלחמת לבנון השנייה ביולי 2006, הוא נקודת תצפית הממוקמת ממערב לשכונת נוף חרמון בקריית שמונה, על דרך נוף הרי נפתלי המשקיפה על עמק החולה, קריית שמונה, החרמון וצפון הגולן. במצפה מוצבת תחנת שמע המספקת הסברים על הנוף הנשקף ממנו. לאורך השביל המוביל למצפה מוצגים רישומים שיצר. סמוך למצפה הכשירה קרן קיימת לישראל חניון למטיילים.
לירן סעדיה

לירן סעדיה היה לוחם בסיירת אגוז של חטיבת גולני, שנפל בקרב בדרום לבנון במהלך מלחמת לבנון השנייה, ביום כ"ד בתמוז תשס"ו (20 ביולי 2006). סעדיה היה בן קריית שמונה, וזכרו מונצח באנדרטה שהוקמה סמוך ליישוב מגוריו.
המצפור

לזכרו של לירן סעדיה הוקם המצפה, הכולל שתי רחבות מעוגלות ומרוצפות, המחוברות בשביל אשר לצידו נטועה חורשת עצים. המצפה מציע תצפית נרחבת על אזור מגוריו של סעדיה ועל האזור שבו לחם ונפל.
באחת הרחבות ניצבת מצבת אבן שעליה חקוקים שמו ונסיבות נפילתו. בראש המצבה מופיעים סמלי היחידות שבהן שירת. לצד השביל המוביל מהרחבה נכתב שמו של לירן בחצץ לבן, ובהמשך מוצבים דגל ישראל ושני פסלי ציפורים ממתכת וזכוכית – האחת בהירה והשנייה כחולה.
השביל מוביל לרחבת תצפית נוספת, שבה מוצבת עמדת האזנה למוזיקה האהובה על לירן. ברחבה שלושה עמודי מתכת שחורים, שעל פניהם לוחיות מתכת כסופות, המציגות קטעים שכתב לירן, תיאור הקרב שבו נפל ודברי הספד לזכרו, המסודרים לפי אותיות שמו. בהמשכו של השביל מצויה נקודה נוספת, שבה מוצגים לוחות אבן ומתכת ועליהם יצירות קומיקס הומוריסטיות שיצר סעדיה.
הערות שוליים

1 2  אילנה שטוטלנד, ‏"באים לכאן במקום לבית העלמין": מסע בין אתרי הנצחה שהקימו משפחות שכולות, באתר מעריב אונליין, 13 באפריל 2021
1 2   יוראי דניאל, מעל כולם: המצפורים היפים בארץ שתוכלו לשלב בכל טיול שתבחרו, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2019
↑  מצפה לירן סעדיה, באתר למטייל
נבחרת צ'ילה בכדורסל

| --- | --- |
צ'ילה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל של צ'ילה
 הצטרפות:  1935
 השתייכות:  פיב"א אמריקה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  61       ‎+1‏
  - ניקוד פיב"א:  183.8
 
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  3 (הראשונה ב-1950)
 ההישג הטוב:  ארד: 1950, 1959
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  4 (הראשונה ב-1936)
 ההישג הטוב:  מקום חמישי (1952)
 
נבחרת הגברים של צ'ילה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של צ'ילה.
הנבחרת נחשבת לאחת החלשות ביבשת אמריקה ובעולם. הדירוג הנוכחי של נבחרת צ'ילה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-61 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 נחשבה הנבחרת לאחת הטובות בעולם. היא סיימה פעמיים במקום השלישי באליפות העולם בכדורסל בשנים 1950 ו-1959. כמו כן היא השתתפה בארבעת טורנירי הכדורסל הראשונים במסגרת המשחקים האולימפיים וסיימה חמישית בשנת 1952.
מאז סוף שנות ה-50 לא הגיעה הנבחרת להישגים כלשהם והיא אף לא השתתפה מעולם במשחקי אליפות אמריקה בכדורסל שהחלו בשנת 1980.
כל האולימפיאדות

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| גרמניה הנאצית 1936 | מקום תשיעי | 3 | 2 | 1 |
| בריטניה 1948 | מקום שישי | 8 | 4 | 4 |
| פינלנד 1952 | מקום חמישי | 8 | 4 | 4 |
| אוסטרליה 1956 | מקום שמיני | 7 | 2 | 5 |
איטליה 1960: לא העפילה
יפן 1964: לא העפילה
מקסיקו 1968: לא העפילה
גרמניה המערבית 1972: לא העפילה
קנדה 1976: לא העפילה
ברית המועצות 1980: לא העפילה
ארצות הברית 1984: לא העפילה
קוריאה הדרומית 1988: לא העפילה
ספרד 1992: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא העפילה
אוסטרליה 2000: לא העפילה
יוון 2004: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
ברזיל 2016: לא העפילה
יפן 2020: לא העפילה
צרפת 2024: לא העפילה
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 4 הופעות | 26 | 12 | 14 |
כל אליפויות העולם

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| ארגנטינה 1950 | מקום שלישי | 8 | 4 | 4 |
| ברזיל 1954 | מקום עשירי | 5 | 3 | 2 |
| צ'ילה 1959 | מקום שלישי | 6 | 2 | 4 |
ברזיל 1963: לא העפילה
אורוגוואי 1967: לא העפילה
יוגוסלביה 1970: לא העפילה
פרגוואי 1974: לא העפילה
הפיליפינים 1978: לא העפילה
קולומביה 1982: לא העפילה
ספרד 1986: לא העפילה
ארגנטינה 1990: לא העפילה
קנדה 1994: לא העפילה
יוון 1998: לא העפילה
ארצות הברית 2002: לא העפילה
יפן 2006: לא העפילה
טורקיה 2010: לא העפילה
ספרד 2014: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2019: לא העפילה
הפיליפיניםיפןאינדונזיה 2023: לא העפילה
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | 3 הופעות | 19 | 9 | 10 |
כל אליפויות אמריקה

1980 עד 2007 - לא השתתפה
2009 עד 2025 - לא העפילה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
המבול

ערך זה עוסק בסיפור המקראי. אם התכוונתם לסיפורי מבול בתרבויות אחרות, ראו .
המבול ותיבת נוח מאוירים בכתב יד משנת 975, ספרד
הַמַּבּוּל הוא מיתוס מבול המתואר בספר בראשית. לפי ביקורת המקרא, הסיפור הקיים כיום מכיל שני נוסחים דומים עם הבדלים קטנים ביניהם. בסיפור אחד אלוהים כועס על חטאי האדם ובשני הוא כועס על האדם ועל "כל בשר" "כי השחית כל בשר את דרכו על הארץ". אלוהים מחליט להכחיד את כל בני האדם ואת כל בעלי החיים היבשתיים, על ידי שיטפון כלל עולמי אדיר. לצד זאת, מנחה אלוהים את נח, הצדיק שבדור, לבנות תיבה ענקית שבה ימלט את משפחתו וזוגות מכל בעלי החיים היבשתיים מפני האסון וכך יינצלו, ואלו מהווים את המקור לכלל האנושות ולכלל בעלי החיים היבשתיים הקיימים כיום.
מיתוסים של מבול נפוצים בעמים ובתרבויות שונות ורבות, בכל רחבי העולם. מיתוס המבול המקראי היה בעל חשיבות תרבותית במשך אלפי שנים. עד לתחילת התפתחות המדע המודרני הוא נחשב לתיאור היסטורי מדויק. במשך מאות שנים התווכחו מדענים בתחומים כמו גאולוגיה, ארכאולוגיה וביולוגיה בשאלות עד כמה הממצאים בשטח תואמים את סיפור המבול. עם הזמן התפתחו תאוריות שונות שאינן עומדות בקנה אחד עם הסיפור המבול, והוא נדחה כיום מתוך הגוף המרכזי של המדע. מבחינה חברתית בריאתנים מתעקשים על קבלת פרוש מילולי של סיפור המבול גם בימנו, ומנסים לשוות לו נופח של תאוריה מדעית באמצעות תחומים כמו גאולוגיית מבול. אף כי דברים אלו נחשבים פסאודו-מדע הם דעה מקובלת למדי בקרב פונדמנטלסיטים דתיים.
לאחר המבול, ציור מעשה ידי הצייר הבריטי ג'ורג' פרדריק ווטס
על פי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית, המבול מתוארך לשנת 1656 ליצירת אדם הראשון, או 2104 לפנה"ס. אפשר לראות במבול סיפור בריאה נוסף, מכיוון שלפי הכתוב בתנ"ך נכחדו כל האנשים ובעלי החיים היבשתיים שנותרו מחוץ לתיבה, והאנושות התחילה מחדש מבני נח ונשותיהם. כמה מסמכים מגניזת קהיר אכן מחשבים את מחזורי ברכת החמה מהמבול במקום מבריאת העולם כמקובל.
הסיפור בתנ"ך > גזירת המבול

לפי ספר בראשית, לאחר מעשה בני האלוהים ובנות האדם ראה אלוהים כי מעשי בני האדם ומחשבותיהם הם רעים, התחרט על כך שיצר את האדם והחליט למחות את כל החיים מעל פני האדמה.
הסיפור בתנ"ך > בניית התיבה

בבראשית פרק ו', כשאלוהים חזה ברשעת האנושות, הוא החליט להשמידה במבול:
"וַיַּרְא ה' כִּי רַבָּה רָעַת הָאָדָם בָּאָרֶץ וְכָל יֵצֶר מַחְשְׁבֹת לִבּוֹ רַק רַע כָּל הַיּוֹם. וַיִּנָּחֶם ה' כִּי עָשָׂה אֶת הָאָדָם בָּאָרֶץ וַיִּתְעַצֵּב אֶל לִבּוֹ. וַיֹּאמֶר ה' אֶמְחֶה אֶת הָאָדָם אֲשֶׁר בָּרָאתִי מֵעַל פְּנֵי הָאֲדָמָה, מֵאָדָם עַד בְּהֵמָה עַד רֶמֶשׂ וְעַד עוֹף הַשָּׁמָיִם כִּי נִחַמְתִּי כִּי עֲשִׂיתִם. וְנֹחַ מָצָא חֵן בְּעֵינֵי ה'".
נח, אשר מתואר על ידי התורה כ"צדיק תמים בדורותיו", מצטווה על ידי אלוהים לבנות תיבה – סירה גדולה אשר בעזרתה יינצלו הוא ומשפחתו מפני המבול, יחד עם כל בעלי החיים.
לפי התנ"ך אורכה של התיבה היה כ-150 מטרים, רוחבה כ-25 מטר, וגובהה היה עשירית מאורכה, כ-15 מטרים (גובה בניין בעל 5 קומות). להמחשה, ניתן לומר שגודלה של התיבה היה כשל נושאת מטוסים קטנה. לתיבה היו 3 קומות – "תחתיים שניים ושלישים". התיבה הייתה משוחה בכֹּפֶר (כנראה אספלט) מבפנים ומבחוץ כדי למנוע חדירת מים אליה וגגה היה משופע.
אל התיבה נצטווה נח להביא זוג יחיד מכל מין של חיות ועופות טמאים ושבעה זוגות ממיני הבהמות והעופות הטהורים, כדי שמהם יתחדש העולם שלאחר המבול. לפי הנאמר בתורה הגיעו החיות הטמאות אל התיבה לבדן, בלי שהיה נח צריך לחפש אחריהן: ”שְׁנַיִם מִכֹּל יָבֹאוּ אֵלֶיךָ לְהַחֲיוֹת”. בשנת שש מאות לחיי נח, החל המבול לרדת על הארץ.
הסיפור בתנ"ך > מהלך המבול

התורה מציינת שהמבול החל בשבעה עשר לחודש השני, כאשר גשם זלעפות החל לרדת ומעיינות החלו לנבוע בעוצמה. לפי התורה הגשם ירד במשך 40 יום, ונחשולי המים כיסו את כל הארץ, ואף את פסגות ההרים הגבוהים. כעבור 150 יום נעצרה התרבות המים, והם החלו לפחות אט אט. בשבעה-עשר לחודש השביעי נחה התיבה על הרי אררט. באחד לחודש העשירי נראו ראשי ההרים.
מקץ ארבעים יום שילח נח את העורב, לבדוק האם כבר יבשה הארץ. העורב סירב להרחיק ולא סר מחלון התיבה. כעבור שבעה ימים שילח נח את היונה, וזו שבה כלעומת שיצאה. נח הסיק שעדיין יש מים על הארץ והמשיך להמתין. כעבור שבעה ימים נוספים שילח את היונה בשנית, וזו שבה עם עלה מעץ הזית. נח הבין מכך שהעצים כבר נראים לעין, אבל הארץ עדיין לא נראתה. כעבור שבעה ימים נוספים שלח נח את היונה בשלישית, וזו לא שבה אליו יותר, דבר שהביא את נח להבנה כי פני האדמה כבר נגלו. ב-1 בחודש הראשון הסיר נח את מכסה התיבה וראה שפני האדמה יבשים. ב-27 בחודש השני התייבשה האדמה לחלוטין ואז ציווה אלוהים על נח לצאת מן התיבה ולהוציא עמו את משפחתו ואת החיות, וכך אכן עשה נח.
הסיפור בתנ"ך > לאחר המבול

לפי התנ"ך כאשר יצא מהתיבה, בנה נח מזבח לאלוהים והקריב לו מן הבהמות והעופות הטהורים אשר היו בתיבה. אלוהים אמר בלבו שלא יוסיף עוד "לקלל את האדמה בעבור האדם" "כי יצר לב האדם רע מנעוריו" (ספר בראשית, פרק ח', פסוק כ"א), ושעונות השנה יתנהלו כסדרן ללא הפרעה נוספת:
"עֹד כָּל יְמֵי הָאָרֶץ זֶרַע וְקָצִיר וְקֹר וָחֹם וְקַיִץ וָחֹרֶף וְיוֹם וָלַיְלָה לֹא יִשְׁבֹּתוּ".
לאחר מכן בירך אלוהים את נוח ואת בניו והטיל עליהם את מצוות "פרו ורבו ומלאו את הארץ". כן כרת אתם ברית, ש"לא יהיה עוד מבול לשחת את הארץ". הסימן לברית היא הקשת הנראית בענן:
"וַיֹּאמֶר אֱלֹהִים זֹאת אוֹת הַבְּרִית אֲשֶׁר אֲנִי נֹתֵן בֵּינִי וּבֵינֵיכֶם וּבֵין כָּל נֶפֶשׁ חַיָּה אֲשֶׁר אִתְּכֶם לְדֹרֹת עוֹלָם. אֶת קַשְׁתִּי נָתַתִּי בֶּעָנָן, וְהָיְתָה לְאוֹת בְּרִית בֵּינִי וּבֵין הָאָרֶץ. וְהָיָה בְּעַנְנִי עָנָן עַל הָאָרֶץ וְנִרְאֲתָה הַקֶּשֶׁת בֶּעָנָן. וְזָכַרְתִּי אֶת בְּרִיתִי אֲשֶׁר בֵּינִי וּבֵינֵיכֶם וּבֵין כָּל נֶפֶשׁ חַיָּה בְּכָל בָּשָׂר וְלֹא יִהְיֶה עוֹד הַמַּיִם לְמַבּוּל לְשַׁחֵת כָּל בָּשָׂר. וְהָיְתָה הַקֶּשֶׁת בֶּעָנָן וּרְאִיתִיהָ לִזְכֹּר בְּרִית עוֹלָם בֵּין אֱלֹהִים וּבֵין כָּל נֶפֶשׁ חַיָּה בְּכָל בָּשָׂר אֲשֶׁר עַל הָאָרֶץ".
במגילות מדבר יהודה

אחת ממגילות מדבר יהודה, המכונה 4Q252(אנ') (פשר בראשית) מתייחסת למבול המקראי אך מתארכת את כל אירועי המבול לפי לוח השנה במגילות קומראן שבו כל תאריך חל תמיד באותו יום בשבוע: 40 ימי הגשם מיום ראשון 17 בחודש השני עד יום חמישי 26 בחודש השלישי, 150 יום מתחילת הגשם הסתיימו ביום שלישי 14 בחודש השביעי, המים חסרו במשך יומיים והתיבה נחה ביום שישי 17 בחודש השביעי, ראשי ההרים נראו ביום רביעי 1 בחודש העשירי ואחר 40 יום פתח נח את חלון התיבה ביום ראשון 10 בחודש 11, היונה שולחה בימי ראשון עד ה-1 בחודש 12, אחרי 31 יום הוסר מכסה התיבה ביום רביעי 1 בחודש הראשון, הארץ יבשה ביום ראשון 17 בחודש השני וביום ההוא יצא נח מן התיבה לאחר 364 ימים.
פרשנות חז"ל

לפי סדר עולם האל גזר על המבול כבר בשנת 480 לחיי נח, אך נתן לבני האדם ארכה של 120 שנה לחזור בתשובה.
לפי תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ח, עמוד א', נגזרה גזרת המבול מפני שפשעו בחמס. בבראשית רבה, פרשה ל"א, פסקה ה', מוסבר שחמס שונה מגזל בכך שאינו שווה פרוטה:
וכך היו אנשי המבול עושים היה אחד מהם מוציא קופתו מליאה תורמוסים והיה זה בא ונוטל פחות משוה פרוטה וזה בא ונוטל פחות משוה פרוטה עד מקום שאינו יכול להוציאו ממנו בדין אמר להם הקדוש ברוך הוא אתם עשיתם שלא כשורה אף אני אעשה עמכם שלא כשורה
לפי פרקי דרבי אליעזר פרק כ"ג נמשכה הבניה 52 שנה.
לפי רבי אברהם סבע, המבול החל ביום רביעי. לפי הרב יהודה אריה אופנהיים, היונה נשלחה בשבת.
פרשנות חז"ל > חילופי גרסאות ופירושים לתאריכי המבול

לדעת רבי אליעזר המבול החל בי"ז בחשוון שהוא החודש השני מתשרי שבו נברא העולם לדעתו. לדעת רבי יהושע המבול החל בי"ז באייר שהוא החודש השני מניסן שבו נברא העולם לדעתו. לדעת רבי יוסי בסדר עולם פרק ד', מונים למבול כרבי אליעזר. 150 הימים שבהם גברו המים אינם כוללים את 40 ימי הגשם ולכן החודש השביעי שבו נחה התיבה הוא סיוון והמניין מתחיל מהפסקת הגשם בכ"ז בכסלו (לפי רש"י פסק בכ"ח בכסלו). 40 הימים שאחריהם שולח העורב החלו מיד לאחר 150 הימים (א' בסיוון-י' בתמוז) ולאחר שלושה שבועות היונה מצאה מנוח בראשי ההרים ביום שבו התגלו שהוא א' באב כי מניין החודש העשירי מתחיל בחשוון שבו התחיל המבול. 11 הימים (כי מקצת היום ככולו) הנוספים על 12 חודש, שזה זמן משפט הרשעים, נועדו להשלים למשך שנת חמה, שהיא 365 יום.
בתרגום השבעים הושוו תאריכי תחילת המבול ומנוחת התיבה לתאריך סיום המבול וכולם מתוארכים ל-27 בחודש. בנוסף, היראות ראשי ההרים מתוארכת לחודש 11 ולא 10. בספר היובלים שמתנגד ללוח שנה ירחי תוארך סיום המבול ל-17 בחודש כדי להציג את משך המבול כשנה שמשית, אם כי 27 נשמר כתאריך יציאת החיות מן התיבה. בנוסף, תאריך הפסקת הגשם נקבע לאחד בחודש הרביעי ותאריך ירידת המים לאחד בחודש השביעי כי ספר היובלים קובע את ימי תחילת ארבעת רבעי השנה לימי חג. יציאת נח מן התיבה מתוארכת לאחד בחודש השלישי. כניסת נח לתיבה מתוארכת לאחד בחודש השני לעומת פרקי דרבי אליעזר פרק כ"ג שמתארך לי' בחשוון. בסוף ספר חנוך ב' מתוארכת הכניסה לתיבה לי"ח באייר, בחודש פמנחתף בלוח השנה הקופטי והיציאה ממנה לכ"ח בניסן, בחודש פרמותי שהוא החודש שאחרי פמנחתף - כלומר הייתה שנה מעוברת.
שאלת הגלעין ההיסטורי

במחקר אנתרופולוגי של מיתולוגיה השוואתית הדעה הרווחת היא כי באזורים רבים בעולם שיש בהם מיתוסי מבול אין כלל אפשרות לשיטפונות גדולים, ולכן אין צורך בהם כדי להסביר מדוע מיתוסים כאלו הם נפוצים. ההסבר הסביר ביותר הוא שהמיתוסים נועדו מלכתחילה לשמש כמטאפורה להעברת המסר שהעולם כשל והבורא נצרך להורסו על מנת שיבנה מחדש בצורה טובה יותר. רעיון זה מתכתב עם יסורי המצפון על כישלונות ועם הרצון האנושי להזדמנות שנייה. המהות הסימבולית של שטיפת העולם במים לצורך תיקונו נפוצה גם בטקסי היטהרות הקיימים בדתות שונות.
עם זאת, יש גאולוגים וארכאולוגים המשערים לאור ממצאים בשטח, כי אכן היה במסופוטמיה אירוע שיטפון מקומי גדול או סדרת שיטפונות, שנחרטו בזיכרון הקולקטיבי והיוו את הבסיס לנרטיב המבול המקראי. בעקבות השערות אלו, יחד עם פרשנותו לפסוקים ולדברי חז"ל על המבול, מפרש הרב אורי שרקי את סיפור המבול המקראי כמבול מצומצם.
הארכאולוג האנגלי ליאונרד וולי שבשנות ה-30 של המאה ה-20 עמד בראשה של חפירה באור, עיר שומרית בדרום מסופוטמיה, מצא שהאתר הקדום נקבר תחת שכבת חרסית בעומק 2–3 מטרים שמעידה על שיטפון של נהר, והסיק שהמוטיב של מבול התבסס על שיטפון בחלק התחתון של עמק הפרת והחידקל. רוב הארכאולוגים שחפרו בתילים אחרים באזור לא מצאו עדות לשיטפון מאותה תקופה, ודחו את מסקנתו. לעומת זאת החוקרים האמריקאיים האלו וסימפסון צידדו בתאוריית השיטפון ותיארכו אותו לסביבות שנת 2900 לפנה"ס, על סמך ממצאים בשורופק.
תאוריה אחרת שהועלתה על ידי הגאולוגים ויליאם רייאן ווולטר פיטמן מאוניברסיטת קולומביה שבארצות הברית, היא שמיתוסי המבול הם הד להצפה קטסטרופלית שהתרחשה בים השחור. על פי תאוריה זו, הים השחור היה בעבר ימה של מים מתוקים שלא הייתה מחוברת לאוקיינוס הגלובלי. בשל התחממות כדור הארץ לאחר עידן הקרח האחרון והמסת קרחונים, עלו פני הים התיכון ונבקע פתח או נוצר מפגש שבו זרמו מים מן הים התיכון לים השחור, אזור המהווה היום את מיצרי הבוספורוס. צוללות שנשלחו למשימות תיעוד, מצאו שרידים ליישובים, חלקם גם בעומק הים השחור. ממצאים אכן מצביעים כי הים השחור לפני כ-7,500 שנה היה קטן בממדיו מאשר ממדיו הנוכחיים וששטחי חופיו הקדומים הוצפו כליל.
מיפוי קרקעית הים מראה פני שטח שניתן לזהות בהם ערוצי נחלים, דיונות חוף ואיים שמצויים מתחת לפני הים. ניכר מעבר חד ממשקעים האופייניים לאגמים מתוקים לשכבה שמכילה שרידי בעלי חיים האופייניים לים התיכון. ואולם מחקרים גאולוגיים וארכאולוגיים נוספים בים השחור מצאו כי העלייה בפני הים וגודל השטח שהוצף היו קטנים בהרבה מאלו שסברו ראיין ופיטמן, וכי העלייה במליחות המים הייתה הדרגתית מאוד ונמשכה על פני אלפי שנים.
תאוריה של זוג החוקרים טולמן מהמכון הגאולוגי של אוסטריה ניסתה להסביר את שכיחותם של סיפורי מבול בעולם בכך שכוכב שביט שחדר את האטמוספירה של כדור הארץ כ-9500 שנה לפני זמננו התפצל למספר שברים שנפלו באוקיינוסים שונים, וגרמו לאידוי עצום של מי ים שירדו כגשמים ביחד עם גלי צונאמי עוצמתיים שהכו באזורים מיושבים. תאוריה זו התבססה על תיארוך מכתשי פגיעה תת-ימיים, אך 13 גאולוגים, פלאונטולוגים ופיזיקאים מאוניברסיטאות וממכוני מחקר שונים ברחבי העולם בדקו את התאוריה, מצאו שהיא נבעה מחוסר הבנה של הנתונים לגבי מכתשי הפגיעה, והגדירו אותה כפסאודו-מדע.
בתרבות הפופולרית

על סיפור המבול נעשו הרבה יצירות אמנות: סרטי הקולנוע - המבול, ומבול של צרות. האלבום המוזיקלי Mabool של להקת Orphaned Land, השיר "נח" של יורם טהרלב ו"צא מן התיבה" של אהרן רזאל. כמו כן בתקופת הרנסאנס תיבת נח והחיות שבה הפכו למוטיב אמנותי מרכזי באמנות המערב, כגון בפרסקו של מיכלאנג'לו על תקרת הקפלה הסיסטינית, ציור של הירונימוס בוש ושל ג'קופו בסנו.
ראו גם

תיבת נח
עלילות גילגמש
הכחדה המונית
סיפורי התנ"ך
זיאוסודרה
מיתוסים של מבול
לקריאה נוספת

ויליאם ריאן ווולטר פיטמן, המבול של נוח: התגליות המדעיות החדשות על מאורע ששינה את ההיסטוריה (תל אביב: אפקים מדע; הוצאת עם עובד, 2007).(הספר בקטלוג ULI)
Norman Cohn,‏ Noah's Flood: The Genesis Story in Western Thought. הוצאת אוניברסיטת ייל, 1996.
Reflections on the Mesopotamian Flood(הקישור אינו פעיל, 2 בינואר 2024) מאמר של שמואל נח קרמר באתר Penn Museum של אוניברסיטת פנסילבניה (באנגלית).
ניתוח סטטיסטי של מוטיבים משותפים לכ-200 סיפורי מבול מרחבי העולם.
ביאורים

↑  מקובל להניח כי חלק זה הוא תוספת של העורך. "זכר ונקבה" מאפיין את סיפור P, בדומה לספר בראשית, פרק א', פסוק כ"ז, ואילו דווקא "איש ואשתו" מאפיין את סיפור J
↑  מקובל להניח כי חלק זה הוא תוספת של העורך, כיוון שהציווי להכניס מן הבהמה הטהורה ומן הבהמה הלא-טהורה מופיע בסיפור J, בפרק ז', ב'