stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התעבות
ראו גם

דיו ההתעבות
התעבות סביב כלי טיס
משבר בני הערובה באיראן

בול המנציח את שיבת בני הערובה הביתה
סגן נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש ואח"מים נוספים מתכוננים לקבל את פני בני הערובה המשוחררים, בבסיס חיל האוויר האמריקני במרילנד
תמונה קבוצתית של 52 בני הערובה המשוחררים, בבית חולים בוויסבאדן שבגרמניה
משבר בני הערובה באיראן הוא כינוי לתקופה בת 444 ימים (מ-4 בנובמבר 1979 ועד ל-20 בינואר 1981) שבה הוחזקו 52 דיפלומטים ואזרחים אמריקאים כבני ערובה בטהראן, בירת איראן, על ידי השלטון האסלאמי המהפכני החדש, שעלה לשלטון בעקבות המהפכה האסלאמית באיראן.
התגלגלות המשבר > ההשתלטות על השגרירות

ב-4 בנובמבר צרו מאות סטודנטים איראנים על שגרירות ארצות הברית בטהראן, בעקבות קריאה של המנהיג החדש של איראן, האייתוללה רוחאללה ח'ומייני, לפגוע באינטרסים אמריקניים וישראליים. העילה הרשמית לתפיסת בני הערובה הייתה הרשות שנתן נשיא ארצות הברית, ג'ימי קרטר, מספר שבועות לפני כן, לשאה המודח, מוחמד רזא פהלווי, להיכנס לארצות הברית על מנת לקבל טיפול למחלת הסרטן שבה לקה. אך נראה שהיה בכך שילוב של הפגנת כוח של השלטון החדש כנגד ארצות הברית, כנקמה על עשרות שנות תמיכה בשלטון של השאה, וכן נקמה על מעורבותה של ארצות הברית בהפיכה שהדיחה ב-1953 את ראש ממשלת איראן הפופולרי מוחמד מוסאדק במבצע AJAX. הסטודנטים טענו כי הפלתו של מוסדאק ורציחתו של חוסיין פאתמי, שהיו מנהיגי השלב הראשון של המהפכה, היו מתוכננים. כך שכעת לאחר 25 שנה, כוחות המהפכה הם אלו הממשיכים ומוחים על התבוסה הראשונה.
הסטודנטים טענו שבשגרירות פועלים לא רק דיפלומטים אלא מרגלים שמטרתם לפגוע במהפכה האיסלאמית. תחילה, נראה שהסטודנטים תכננו להחזיק במתחם במשך כמה ימים כדי למשוך תשומת לב בין-לאומית, וגם אנשי הסגל בשגרירות סברו כי הממשלה הזמנית באיראן תסלק אותם מן המקום בתוך זמן קצר. עם זאת, לאחר ההשתלטות המהירה על השגרירות ועל יושביה הוחלט להסב את המקום לבית כלא מאולתר ולהחזיקם כבני ערובה. בשלב הראשון נתפסו כ-90 בני אדם ששהו בשגרירות באותה העת, 66 מהם אמריקנים.
בחסות המהומה הצליחו שישה אמריקנים נוספים לברוח; בתחילה הם הסתתרו בדירתו של השגריר הבריטי, ואחר-כך קיבלו מקלט בבית השגריר הקנדי, שם אורגנו להם מאוחר יותר דרכונים מזויפים. השישה עזבו את איראן בטיסה מסחרית של סוויסאייר בסיוע השגריר הקנדי קן טיילור ובליווי של סוכן ה-CIA טוני מנדז (שניהם קיבלו מאוחר יותר עיטורים גבוהים על פועלם). השחרור ההרואי, תחת סיפור כיסוי של צוות הפקת סרט קנדי, זכה לגרסה קולנועית בסרט "ארגו".
הנשים והאפרו-אמריקאים בשגרירות האמריקנית שוחררו אחרי כשבועיים, ובשגרירות נותרו 52 בני ערובה. הנשיא האמריקני קרטר אסר על ייבוא נפט איראני, הקפיא נכסים איראניים בארצות הברית בשווי של כ-8 מיליארד דולר, וגירש מהמדינה אזרחים איראניים. בפברואר 1980 דרשה ממשלת איראן שתמורת שחרור בני הערובה יוסגר השאה מוחמד רזא, ושארצות הברית תתנצל על פעולותיה במדינה בעבר. קרטר סירב לתנאים ופנה לתכנון פעולה צבאית לשחרור בני הערובה, החלטה שהובילה להתפטרות מזכיר המדינה סיירוס ואנס.
התגלגלות המשבר > כישלון ניסיון החילוץ

בליל 24–25 באפריל יצא מבצע טופר העיט לשחרור בני הערובה לפועל. מספר כלי טיס נשלחו לנקודת היערכות בשטח איראן, בהם שמונה מסוקים שמתוכם שניים לא הגיעו (אחד נאלץ לנחות נחיתת אונס והשני נאלץ לחזור לנושאת המטוסים), ולאחד נגרם נזק למערכות ההידראוליות. לאחר שקרטר אישר לבטל את המשימה, התנגשות של מסוק במטוס תובלה השמידה את שני כלי הטיס והרגה שמונה חיילים. חמישה מסוקים הושארו מאחור על ידי כוחות הצבא האמריקאים, מתוכם השתלטו האיראנים לפחות על ארבעה. יוקרתה של ארצות הברית ויוקרתו של קרטר ספגו מכה קשה.
התגלגלות המשבר > משא ומתן ושחרור בני הערובה

בקיץ 1980 הועברו בני הערובה ממבנה השגרירות לבתי כלא ברחבי טהראן. לאחר מותו של השאה ביולי, ותחילת מלחמת איראן–עיראק בספטמבר 1980, הבשילו התנאים למשא ומתן על שחרור בני הערובה, אך בפועל החלו רק לאחר הפסדו של קרטר בבחירות. לבסוף, שוחררו בני הערובה ב-20 בינואר 1981, יום השבעתו של רונלד רייגן לנשיאות, 20 דקות בדיוק לאחר כניסתו לתפקיד. התנאים לשחרורם כללו הפשרה של כ-7.9 מיליארד דולר של נכסים איראניים בבנקים בארצות הברית והסכמתה לערוב לכך שלא תתערב מדינית או צבאית בענייניה הפנימיים של איראן. קרטר, כשליח מיוחד של הממשל החדש, קיבל את פניהם של בני הערובה בבסיס חיל האוויר האמריקאי בפרנקפורט, גרמניה. לאחר מכן הוטסו לבסיס חיל האוויר סטיוארט שבאפ סטייט ניו יורק ואחר כך הוסעו לוושינגטון די. סי., בה התקבלו בתשואות על ידי קהל רב.
אחרית דבר

מאז המשבר יחסי איראן–ארצות הברית לא השתקמו, ואין יחסים דפלומטיים בין המדינות. עם בחירתו של מחמוד אחמדינז'אד לנשיא איראן ב-2005, זיהו אותו חלק מבני הערובה כאחד מהסטודנטים האיראניים החמושים שכלאו אותם בשגרירות. טענות אלו זכו לאישוש נוסף לאחר שתמונות שצילמו אנשי השירות החשאי הסובייטי באיראן ב-1979 פורסמו בעיתונות. באחת התמונות נראה אחמדינז'אד בשגרירות ארצות הברית בטהראן כשהוא נושא רובה קלשניקוב. למרות זאת, שלטונות איראן מכחישים בתוקף כי אחמדינז'אד היה בין שובי הדיפלומטים האמריקניים.
כעבור עשור, איראן התכוונה למנות לשגריר באו"ם את חמיד אבוטלבי, שהיה מהפעילים במשבר. הסנטור טד קרוז, יזם בתגובה חוק שהתקבל, לפיו תיאסר הכניסה לארצות הברית של נציגים לאומות המאוחדות שנמצא כי עסקו בריגול או בפעילות טרור נגד ארצות הברית. החוק עבר פה אחד בסנאט ובבית הנבחרים.
בשנת 2012 יצא לאור סרט קולנועי המתאר את הצלת שישה מאנשי השגרירות האמריקאית באיראן, בשם "ארגו".
נכון ל-2015, במתחם השגרירות ממוקמת מפקדה של משמרות המהפכה.
ראו גם

שגרירות ארצות הברית בטהראן
חילוץ הישראלים מאיראן (1979)
ארגו – סרט שנעשה על הברחת שישה מן האמריקאים החוצה מאיראן
הפתעת אוקטובר
פרשת איראן-קונטראס
הערות שוליים

↑  Heikal, Mohamed. "Iran: The Untold Story New York." Pantheon 13 1982, pp. 23, 25, 26.
↑  ג'ונתן וויזמן, ניו יורק טיימס, הסנאט האמריקאי אוסר על כניסת שגריר איראן המיועד באו"ם, באתר הארץ, 8 באפריל 2014
↑  אורלי אזולאי, "14 יום באיראן", ידיעות אחרונות, מוסף "7 ימים", 9 באפריל 2015
| היסטוריה מודרנית של איראן |
| --- | --- | --- |
| השושלת הקאג'ארית | מלחמות האימפריה הרוסית–פרס • המלחמה האנגלו-פרסית • מרד הטבק באיראן • מודרניזם אסלאמי • המהפכה החוקתית בפרס • המערכה בפרס במלחמת העולם הראשונה • ההסכם האנגלו-איראני • ההפיכה באיראן (1921) • מרד סימקו שיקאק | איראן |
| שושלת פהלווי | רזא שאה פהלווי • העימות במקדש האימאם א-רידא • הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן • משבר אבאדאן • ההפיכה באיראן (1953) • המהפכה הלבנה • חגיגות 2500 שנים לאימפריה הפרסית • תאוריית הקשר על הדחת השאה מאיראן • המהפכה האסלאמית • הממשלה האיראנית הגולה | איראן |
| הרפובליקה האסלאמית | הפיכת נוז'ה • משבר בני הערובה באיראן • מלחמת איראן–עיראק • הסכסוך האיראני-ישראלי • הסכסוך האיראני–סעודי • תוכנית הגרעין האיראנית • טרור אסלאמי • בדלנות כורדית באיראן • ההפגנות באיראן (2018–2019) • ההפגנות באיראן (2022–2023) | איראן |
פורטל איראן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560431105171  LCCN: sh85067917
אש תוקד בקרבי

אש תוקד בקרבי היא קינה לתשעה באב העורכת ההשוואה בין מצבו הטוב של עם ישראל בזמן יציאת מצרים לבין מצבו הרע בימי חורבן הבית. מוכרת בסיומי השורות שלה: "בצאתי ממצרים", "בצאתי מירושלים". הקינה נאמרת ברוב קהילות ישראל, אשכנזים, ספרדים, תימנים ואיטלקים.
מחבר הקינה אינו ידוע בוודאות, אך ככל הנראה מדובר ברבי יהודה הלוי.
מבנה הקינה ותוכנה

הקינה בנויה במחרוזות כפולות, כשכל מחרוזת מורכבת משני טורים מנוגדים זה לזה: הטור הראשון מתאר את שאירע ביציאת מצרים, ומסתיים במילות הקבע "בצאתי ממצרים"; והטור השני את שאירע בחורבן הבית, ומסתיים במילות הקבע "בצאתי מירושלים". כל טור מתחלק לשתי צלעות החורזות זו בזו בחריזה פנימית, וכן סיומת השורה "בצאתי ממצרים" חרוזה עם סיומת השורה הבאה "בצאתי מירושלים". הטור הראשון בכל מחרוזת מצטרף לאקרוסטיכון אלפביתי. החריזה הכפולה, המתחלפת בתוככי השורות והקבועה בסופי השורות, יוצרת דמיון למבנה ה"משולשים" הנפוץ בשירת ספרד, שבו שורות החורזות בחריזה פנימית ומסתיימות בחרוז מבריח.
תוכן הקינה מבליט את הניגוד שבין מצב עם ישראל בראשיתו לבין מצבו בחורבן הבית. מבחינה זו, הסיומת "בצאתי ממצרים" אינה מדויקת, שכן הפיוט עוסק בכלל תקופת הראשית של עם ישראל, לרבות דברים קבועים או דברים שהתרחשו לאחר הכניסה לארץ, כמו השמיטה והיובל. גם תיאורי החורבן אינם מוגבלים לחורבן עצמו, ומזכירים גם את אדריאנוס המאוחר יותר. מצד סדרו, הוא בנוי בתחילה על פי הסדר הכרונולוגי של הטור הראשון: פותח ביציאת מצרים, ממשיך בקריעת ים סוף, בירידת המן, במתן תורה ובמסע במדבר ובכניסה לארץ. בחלקו השני הוא מתאר את המשכן ובית המקדש. בטור השני של כל מחרוזת, לא סודרו האירועים לפי סדר כרונולוגי, אלא נעשית התאמה בין האירוע לאירוע שנזכר בטור הראשון, כך שנוצרת הנגדה בין האירוע החיובי לאירוע השלילי המקביל לו אך הפוך ממנו. בחלק מנוסחי הקינה, המחרוזות החותמות מתארות את השמחה שעתידה לשוב בגאולה העתידה, ובמקום התיבות "בצאתי מירושלים" באות התיבות "בשובי לירושלים".
הניגוד בין העבר המפואר לצרות החורבן המובלט בקינה, תורם להרגשת העצב על המצב הנוכחי ויוצר תחושת אובדן על הפאר שהיה ואיננו. בכך, מטמיע הפיוט בקוראיו את "התרוקנותה של הקדושה" בעת החורבן. להרגשת העצב המתעצמת על ידי ההשוואה בין שני המצבים המנוגדים התייחס רבי יעקב חאגיז בספרו שו"ת "הלכות קטנות": ”כדי שיצטער האדם ויורגש בצער שהוא יושב, יעלה בזכרונו הטובות והנחמות שהיה לו, ועל ידי זה יצטער ביותר, ולכן אפשר דעל זה נתייסדה קינת אש תוקד בקרבי בהעלותי על לבבי, דהולך המקונן ומסדר הטובות שהיה לנו בצאתנו ממצרים, וההפכים בצאתנו מירושלים”.
מחבר הקינה

ברוב ספרי הקינות לא מופיע שם מחבר הקינה. בכתבי יד תימניים הופיעה הקינה בקבוצת קינות הכוללת במעורבב קינות משל רבי יהודה הלוי ומשל רבי אברהם אבן עזרא. במספר כתבי יד מיוחסת הקינה בפירוש לריה"ל ובמקצתם לראב"ע. בשל כך, כלל אותה פרופ' ישראל לוין במהדורתו של פיוטי ראב"ע, אולם היא הוכנסה למדור ה'מסופקים'. עם זאת, גם דב ירדן הכליל את הקינה במהדורתו של פיוטי ריה"ל. במקומות רבים הסתמכו על ספרו של לוין וקבעו שהקינה מיוחסת לאבן עזרא, אולם לוין עצמו הבהיר שאין בקביעתו ייחוס ודאי ולכן היא הוכללה במדור המסופקים. עזרא פליישר טען שעל פי מספר כתבי יד ניתן לקבוע בבירור שמחבר הקינה הוא ריה"ל. בנימין בר-תקוה ביסס ייחוס זה על מקבילות לשוניות בין "אש תוקד" לפיוטים אחרים של ריה"ל.
מקורות הקינה

השוואה בין יציאת מצרים ליציאת ירושלים מופיעה כבר במדרשי חז"ל. השוואה מפורטת, הדומה במובנים רבים לקינה שלפנינו, נמצאת במדרש המובא בילקוט שמעוני. שתי ההשוואות האחרונות במדרש:
”כשיצאו ממצרים אמר משה 'וענן ה' עליהם יומם'; וכשיצאו מירושלים אמר ירמיה 'סכותה בענן לך מעבור תפלה'.
כשיצאו ממצרים בשירה יצאו שנאמר 'אז ישיר משה ובני ישראל את השירה'; וכשיצאו מירושלים בבכיה יצאו שנאמר 'בכה תבכה בלילה ודמעתה על לחייה'” (ילקוט שמעוני איכה רמז תתרכ"ו.). אהרן מירסקי הראה כי הקינה מתבססת על המדרש המובא בילקוט שמעוני לא רק במבנהו ובצורתו, אלא גם בתכניו.
גם הפיוט הקדום משתמש בהשוואה דומה בפיוטיו. יניי, בקדושתא לשבת "דברי", חיבר פיוט המשווה את ימי משה עם ימי ירמיהו ופותח "אזכירה ימים עם ימים". בעקבותיו, ערך השוואה כזו גם רבי אלעזר בירבי קליר באחת מקינותיו לתשעה באב, שנשמרה בנוסח רומניא. אמנם, אם אכן הקינה נתחברה בספרד, לא סביר שהיא הושפעה ישירות מפיוטו של יניי, שלא הגיע לאירופה, אך ייתכן שהיא הושפעה מהקינה הקלירית.
השפעה

הקינה התפשטה בכל רחבי העולם היהודי והתקבלה לסדר הקינות לתשעה באב ברוב ככל עדות ישראל. המבנה הפשוט שלה המעביר מסר ברור של השוואה בין המצב הטוב דאז למצב הרע דהיום הוביל לכתיבת קינות רבות באותה מתכונת ובאותו מבנה. בספרד, רבי אברהם אבן עזרא חיבר קינה במבנה זהה הפותחת "אחי שמעו נא לי, אזכיר בהרים קולי, צאתי ממצרים" (כאמור, ייתכן שהוא מחבר שתי הקינות). מלבד "אש תוקד" ו"אחי שמעו", לא ידועים חיקויים נוספים של הקינה בספרד, אך באשכנז ובפרובאנס נכתבו כמה וכמה כאלה. הקינה הקדומה ביותר במסורת זו היא קינתו של רבי דוד בן שמואל הלוי משפיירא, הפותחת "אמונים שוררו, בתוך ים עברו, בצאתי ממצרים". נכתבו גם פיוטים המשמרים את הנושא והמבנה הכלליים, אך מחליפים את הסוגרים או את ציר ההשוואה כולו. רבי דוד בן אלכסנדרי חבר קינה שסוגריה הם "בצאתי מצוען" ו"בצאתי מכנען". פייטנים אחרים החליפו את יציאת מצרים במתן תורה, וקבעו את הסוגרים "בלכתי להר חורב" ו"והר ציון חרב" או "בחודש השלישי" ו"בחודש החמישי". קינה אחת מפרובאנס משווה בין ארץ ישראל לגלות ומשתמש בסוגרים "בארץ הצבי" ו"בארץ השבי". רבי עקיבה בן רבי אלעזר מפרנקפורט גיוון את השיטה וחיבר קינה במבנה הפוך, שבו השורה הראשונה מתארת את ימי החורבן ומסיימת "בצאתי מירושלים", והשורה השנייה מבקשת שה' יעשה נקמה בגויים ויושיע את עם ישראל כמו ביציאת מצרים ומסיימת "כבצאתי ממצרים".
מבנה הקינה, המנגיד בין עבר מפואר למצב העכשווי, אומץ בידי כותבים שונים גם עבור קינות על אירועים אחרים, לרבות בעת המודרנית.
בקרב הזרם המשיחי בחסידות חב"ד נפצה גרסה חדשה לקינה המקורית, ובה נוספה לכל בית שורה שלישית המתארת את המצב שיהיה לדעתם בימי הגאולה.
קינה נוספת שהושפעה מקינה זו, אך לא נכתבה במבנה זהה, היא קינתו של הרב שמואל הלוי ואזנר על השואה הפותחת גם היא במילים "אש תוקד בקרבי, בהעלותי על לבי".
לקריאה נוספת

אהרן מירסקי, ממדרש לפיוט ולשירת הספרדים, לשוננו, לב [א–ב] (תשרי–טבת תשכ"ח), עמ' 129–139, באתר JSTOR
בנימין בר-תקוה, "פאר האומה כנגד אפר חורבנה בקינות הרפרין המתחלף: הקינה 'אש תוקד בקרבי' והקינות שנכתבו בעקבותיה", בתוך: שמואל גליק, אוולין כהן ואנג'לו פיאטלי (עורכים), מחווה למנחם: אסופת מחקרים לכבוד מנחם חיים שמלצר, מכון שוקן למחקר היהדות ו-JTS, ירושלים תשע"ט, עמ' 55–96.
ביאורים

↑  בצמד שורות זה, ההשוואה בין יציאת מצרים לחורבן היא בנושא השירים. ביציאת מצרים שרו ישראל את שירת הים כפי שמתואר בשמות, ט"ו, שירה שהיא "שיר לא יינשה", כלומר שלא תישכח לעולם, ואילו בשעת החורבן קונן ירמיהו הנביא. הפסוק "נהה נהי נהיה" מקורו במיכה, ב', ד'.
↑  בצמד שורות זה, ההשוואה היא בנושא השכינה והעננים. ביציאת מצרים נבנה המשכן וליוו את עם ישראל ענני הכבוד, כמתואר בשמות, מ', ואילו בשעת החורבן ליוותה את ישראל "חמת אל", כעס מאת הבורא, ששכנה עליהם כעננה. הרמיזה בביטוי "שכנה עלי כעננה" היא לפסוק באיוב, ג', ה', בו איוב קילל את יומו: "תִּשְׁכָּן עָלָיו עֲנָנָה".
↑  בצמד שורות זה, ההשוואה היא בנושא הגלים. הגלים בשעת יציאת מצרים הם מי ים סוף, שעמדו כחומה בשעת קריעת ים סוף, כמתואר בשמות, י"ד, כ"ב. לעומת זאת בשעת החורבן הגלים הם "מים הזדונים" (מים רעים, כינוי לצרות. ביטוי זה מוזכר בתהלים, קכ"ד, ה'), שצפו וגאו על ראשי (מקור הביטוי "על ראשי צפו" באיכה, ג', נ"ד: "צָפוּ מַיִם עַל רֹאשִׁי אָמַרְתִּי נִגְזָרְתִּי").
↑  בצמד שורות אלה, ההשוואה היא בנושא המזון והשתייה. ביציאת מצרים היה המזון המן שירד מן השמים. השתייה באותו הזמן הייתה המים היוצאים מהסלע (=צור). לעומת זאת בשעת החורבן המאכל היה "לענה ותמרורים", כדברי הפסוק באיכה, ג', ט"ו: "הִשְׂבִּיעַנִי בַמְּרוֹרִים הִרְוַנִי לַעֲנָה", ומטפורית, שתו "מים המרים". המשורר רומז גם לדברי המשנה, מסכת אבות, פרק א', משנה י"א לפיה יציאה לגלות כרוכה בשתיית מים מרים: "אבטליון אומר חכמים הזהרו בדבריכם שמא תחובו חובת גלות ותגלו למקום מים הרעים...".
↑  בצמד שורות אלה, ההשוואה היא בנושא האספה. בעוד ישראל בשעת יציאת מצרים היו מכונסים סביב להר סיני לקראת מתן תורה, בזמן הגלות היו ישראל אסופים להתאבל על נהרות בבל, כמתואר בתהלים, קל"ז.
↑  בצמד שורות אלה, ההשוואה היא בנושא המחנות. בעוד ביציאת מצרים עם ישראל עצמו שכן במחנות על פי ה', כמתואר בפרשת במדבר ובהעלותך, בשעת החורבן היא מסביב לירושלים מחנות של הגויים הערלים ואהלים של בני ישמעאל, אויבי ישראל.
↑  בצמד שורות אלה ההשוואה היא בנושא השראת השכינה בעם ישראל. ביציאת מצרים, ה' שכן בתוך מחנה ישראל בשעת מלחמתם: ”כִּי ה' אֱלֹהֶיךָ מִתְהַלֵּךְ בְּקֶרֶב מַחֲנֶךָ לְהַצִּילְךָ וְלָתֵת אֹיְבֶיךָ לְפָנֶיךָ” (דברים, כ"ג, ט"ו), בשעת החורבן הסתלקה השכינה ממחנה ישראל, וה' רחק ממנו.
הערות שוליים

1 2 3  בר-תקוה, "פאר האומה תחת אפר חורבנה" (להלן, 'לקריאה נוספת'), עמ' 59–62.
↑  הלכות קטנות, חלק ב', סימן קלט, באתר היברובוקס.
↑  ישראל לוין, שירי-הקודש של אברהם אבן-עזרא כרך ב' (ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תש"ם), מדור ט', סימן 433, עמ' 503.
↑  דב ירדן, שירי הקודש לרבי יהודה הלוי כרך ד' (ירושלים, תשמ"ו), שיר תצא, עמ' 1043.
↑  ראו כאן מכתב של פרופ' לוין.
↑  עזרא פליישר, חומרים ועיונים לקראת מהדורה עתידית של שירי רבי יהודה הלוי, אסופות ה, תשנ"א, עמ' קי; נדפס שנית בתוך עזרא פליישר, השירה העברית בספרד ובשלוחותיה (עורכות: שולמית אליצור וטובה בארי) (ירושלים, תש"ע), כרך ב', עמ' 851.
↑  בר-תקוה, "פאר האומה תחת אפר חורבנה" (להלן, 'לקריאה נוספת'), עמ' 66.
↑  מירסקי, "ממדרש לפיוט ולשירת הספרדים", לשוננו לב [א–ב] (תשרי–טבת תשכ"ח), עמ' 132–133.
↑  בר-תקוה, "פאר האומה תחת אפר חורבנה" (להלן, 'לקריאה נוספת'), עמ' 64.
↑  הנאמר עד היום במנהג אשכנז המערבי, ראו כאן.
↑  הנאמר עד היום במנהג אשכנז המערבי, ראו כאן.
↑  החיקויים השונים והתפתחותם נדונו בפירוט בידי בר-תקוה, "פאר האומה תחת אפר חורבנה" (להלן, 'לקריאה נוספת'), עמ' 67–96. חלק מן הקינות נדפסות שם במלואן לראשונה.
↑  נדפס בקינות דפוס לובלין שע"ז. ראו קינות, לובלין, שע"ז, באתר היברובוקס.
↑  הרב שלום רדאעי, קינות מאת זקני חכמי תימן על הריסות הדת ע"י השלטון בארץ הקודש, ירושלים: הוצאת 'אום אני חומה', ילקוט מאמרים מאנשי נטורי-קרתא, ערב תשעה באב תשי"א, באתר אוצר החכמה; שריה ניצן, בימי מתתיהו ובימי נתניהו - הקינה המעודכנת, באתר הקול היהודי, ‏ו' כסלו תשע"ט.
↑  ומלכי גואל שארית, מעודד שירה עשירית • קינות לכבוד הגאולה, באתר חב"ד אינפו.
↑  מרדכי מאיר, זכור הנאקות ורעש הצעקות, (גבעת שמואל, הוצאת אורחות), עמ' כז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום). גם קינתו של הרב אלחנן היילפרין, "חיות אש" (שם עמ' כג) פותחת במילים "אש תוקד בקרבי".
מועצת הפדרציה האתיופית

בית הפדרציה (באמהרית: የፌዴሬሽን ምክር ቤት ובתעתיק לעברית: יאפאדרשין מאקיר בית) הוא הבית העליון משני הבתים של הפרלמנט האתיופי
המונה 112 חברים מ-69 קבוצות אתניות שונות. תפקידו של בית הפדרציה לצד בית הנבחרים, הוא לפקח על הממשלה ולפרש את החוקה.
מהות המועצה

מועצת הפדרציה הוקמה בעקבות החוקה האתיופית. מועצה זו באה לשמר את כוחם של הקבוצות האתניות הקטנות באתיופיה, ועל מנת שלא יתקבל חוק הפוגע באחת מהם.
הבחירות למועצה הפדרלית מתקיימות כל חמש שנים, ועל פי החוקה האתיופית מי שבוחר את חברי המועצה הם בתי הנבחרים המקומיים של מדינות הפדרציה, או על פי החלטת אותה מדינה, על ידי אזרחיה שלה.
כוח

למרות שהיא הבית העליון, מועצת הפדרציה נחשבת לגוף פחות פורמלי מאשר הבית התחתון, בית הנבחרים. היא מדגישה יותר את מבנה הפדרציה האתיופית אשר מאחדת את הקבוצות השונות. עקב צורתה הפדרליסטית.
סמכויות מיוחדות המוענקות על פי החוקה רק למועצת הפדרציה:
לפרש את החוקה האתיופית
המועצה היא הסמכות העליונה שדנה בפרישה של כל אחד מהעמים המרכיבים את אתיופיה.
המועצה היא זו שתהווה בורר בכל סכסוך בין מדינות הפדרציה.
המועצה היא זו שמחליטה על התקצוב הפדרלי של כל אחת מהמדינות.
התקציב הוא זה שמוגש קודם למועצה לעיון ולאחר מכן מוגש לבית הנבחרים.
על מנת לאשר חוק במועצת הפדרציה, יש צורך ברוב של יותר מחצי מחבריה. לאישור של חוק חוקתי יש צורך ברוב של שני שלישים מחבריה.
יושב ראש וחברי מועצת הפדרציה

לפי פרק שש בסעיף 61 לחוקת אתיופיה, על מועצת הפדרציה לבחור מבין חבריה יושב ראש. חלק מתפקידיו הרשמיים של יושב ראש מועצת הפדרציה כוללים ניהול דיונים והצבעות במליאה, ניסוח והצגת של נושאים לדיון, מתן הוראות והתייעצות עם הוועדות השונות של מועצת הפדרציה.
יושב ראש וחברי מועצת הפדרציה > יושבי ראש

דגפה בולה (10 באוקטובר 2005 - מכהן)
נציגים

במועצת הפדרציה יש 112 נציגים המייצגים 69 קבוצות אתניות שונות.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| # | מדינה | נציגים | קבוצות אתניות |
| 1 | תיגראי | 6 | 3 |
| 2 | עפר | 2 | 1 |
| 3 | אמהרה | 17 | 5 |
| 4 | אורומיה | 19 | 1 |
| 5 | הררי (מדינה)הררי | 1 | 1 |
| 6 | סומלי | 4 | 1 |
| 7 | בנישנגול-גומאז | 5 | 5 |
| 8 | מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום | 54 | 48 |
| 9 | גמבלה | 4 | 4 |
|  | סך הכול | 112 | 69 |
פארק פרס

תבנית:פארק
האגם והיכל טוטו חולון בפארק פרס (2015)
סירות פדלים באגם בפארק פרס
פארק פרס הוא פארק בשטח של 300 דונם בדרום-מזרחה של העיר חולון, הקרוי על שמו של שמעון פרס. הוא גובל בצידו המערבי בפארק המים "ימית 2000", מדרום בחולות חולון וממזרח באזור התעשייה של העיר. מצפון גובל הפארק בשכונת קריית שרת. במרכזו של הפארק שוכן מוזיאון הילדים חולון.
הפארק מחולק לשלושה חלקים מובחנים. החלק המערבי מתרכז סביב אגם מלאכותי מלבני מוארך באורך של 200 מטרים וברוחב 20 מטרים, שבצידו הצפוני מפל סלעים וסביבו מסעדות. באגם ניתן לשוט בסירות המוצעות להשכרה. מעל לאגם מתוח גשר להולכי רגל המוביל אל הכניסה למוזיאון הילדים. לצד האגם תיאטרון מדושא שיכול להכיל 7,000 צופים, ומעבר לו חורשת דקלים המיועדת לעריכת פיקניקים ובה פינות ישיבה. חלקו הצפוני של הפארק כולל חורשה רחבה שבה עצים שונים, שבילי הליכה, פינות ישיבה מוצלות ומתקני שעשועים נגישים לבעלי מוגבלויות. בחלק המזרחי של האתר, הסמוך למסוף האוטובוסים בקריית שרת, שוכן מתחם מתקני ספורט בשם "הספורטק" בשטח של 30 דונם, ובו מגרשי כדורגל, כדורסל, משטח החלקה על גלגיליות, שולחנות טניס שולחן ומתקני כושר. בשנת 2013 הוקם בחלק זה של הפארק מִתקן ההחלקה על הקרח Ice Peaks, שעד מהרה הפך למרכזי באזור. המתקן מארח את משחקי חטיבת המרכז של ליגת ההוקי קרח הישראלית, תחרויות החלקה אמנותית ופעילויות שונות לציבור.
ב-2015 נחנך בין מוזיאון הילדים לאגם מתחם פנאי ובילוי בשם "לה פארק", ובו בתי אוכל, חנויות ייעודיות ואולם פעילויות לילדים ולמבוגרים המשלב גם מסחר. בחודש מרץ אותה שנה נחנך בפארק גם היכל טוטו חולון, היכל הספורט של העיר.
מדרום לפארק נמצא מגדל המים של שכונת מולדת.
הערות שוליים

↑  נחנך "היכל הקרח של ישראל" בחולון - באתרiWomwn
↑  אתר לה פארק
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסכת חגיגה

עין יעקב, מסכת חגיגה. דפוס ראם
מַסֶּכֶת חֲגִיגָה היא המסכת האחרונה בסדר מועד ובה שלושה פרקים. הנושא העיקרי במסכת הוא קורבן החגיגה אותו מקריבים בשלושת הרגלים (פסח, שבועות וסוכות) ומכאן שמה. במסכת 23 משניות. בתלמוד הבבלי יש בה 26 דפים.
חלקה הראשון של המסכת עוסק בדינים המיוחדים למצוות הראייה בזמן העלייה לרגל לבית המקדש, והקורבנות שחייב כל יחיד להביא בעלייתו לרגל: עולת ראייה, שלמי חגיגה ושלמי שמחה. נושא חלקה השני של המסכת הוא דיני טומאה וטהרה (הואיל ועל-פי התורה יש להיטהר בשלוש הרגלים לצורך הבאת הקרבנות).
הפרק השני בתלמוד הבבלי על המסכת כולל מדרשים רבים בענייני בריאת העולם, מעשה מרכבה ושבעת הרקיעים.
פרקי המסכת

הַכֹּל חַיָּבִין (שמונה משניות) – עוסק בדיני מצוות עלייה לרגל ובגדריה השונים – מי הוא המחויב, מי הוא הפטור ובאיזה אופן עולה לרגל. סוף הפרק עוסק בכללי הלכות וביחס שבין התורה שבכתב לתורה שבעל פה בהלכות שונות.
אֵין דּוֹרְשִׁין (שבע משניות) – עוסק בהרחבה במעשה בראשית ומעשה מרכבה וכן באגדתות על תנאים שעסקו בסתרי תורה ("ארבעה נכנסו לפרדס", ועוד). סוף הפרק עוסק בדיני סמיכה.
חֹמֶר בַּקֹדֶשׁ (שמונה משניות) – עוסק בהבדלים בין קודש לתרומה.
מיקומה של המסכת בסדר מועד

לפי הקדמתו של הרמב"ם למשנה, לאחר שהסתיים הדיון במועדים, חובותיהם וכל העניינים הקשורים להם, סודרה מסכת חגיגה שענינה המרכזי הוא חובת העלייה לרגל בשלושת הרגלים. והטעם שמסכת זו סודרה אחרונה בסדר מועד הוא מכיוון שמצוות עלייה לרגל היא מצווה המוטלת על הזכרים בלבד, כמו שכתוב בתורה ”שָׁלֹשׁ פְּעָמִים בַּשָּׁנָה יֵרָאֶה כָּל זְכוּרְךָ אֶל פְּנֵי הָאָדֹן ה'” וחז"ל דרשו את המילה זְכוּרְךָ במובן של זכר - גבר.
ראו גם

מעשה מסכת חגיגה
הערות שוליים

↑  מספר המשניות בכל פרק הוא לפי הספירה במשניות קהתי. בדפוסים אחרים תיתכן חלוקה שונה.
↑  ספר שמות, פרק כ"ג, פסוק י"ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת חגיגה, דף ד', עמוד א'
| מסכתות ששה סדרי משנה |
| --- | --- | --- |
| זרעים | ברכות (ב י) • פאה (י) • דמאי (י) • כלאיים (י) • שביעית (י) • תרומות (י) • מעשרות (י) • מעשר שני (י) • חלה (י) • ערלה (י) • ביכורים (י) |  |
| מועד | שבת (ב י) • עירובין (ב י) • פסחים (ב י) • שקלים (י) • יומא (ב י) • סוכה (ב י) • ביצה (ב י) • ראש השנה (ב י) • תענית (ב י) • מגילה (ב י) • מועד קטן (ב י) • חגיגה (ב י) |  |
| נשים | יבמות (ב י) • כתובות (ב י) • נדרים (ב י) • נזיר (ב י) • סוטה (ב י) • גיטין (ב י) • קידושין (ב י) |  |
| נזיקין | מסכת נזיקין: בבא קמא (ב י) • בבא מציעא (ב י) • בבא בתרא (ב י) • סנהדרין (ב י) • מכות (ב י) • שבועות (ב י) • עדיות • עבודה זרה (ב י) • אבות • הוריות (ב י) |  |
| קדשים | זבחים (ב) • מנחות (ב) • חולין (ב) • בכורות (ב) • ערכין (ב) • תמורה (ב) • כריתות (ב) • מעילה (ב) • תמיד (ב) • מידות • קינים |  |
| טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקואות • נידה (ב י) • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
ב – מסכת שיש עליה תלמוד בבלי     י – מסכת שיש עליה תלמוד ירושלמי
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמעון סטרליץ

הרב שמעון סטרליץ
הרב שמעון סטרליץ (תרס"ו[דרושה הבהרה] - ז' בטבת תשט"ו) היה תלמידו של הראי"ה קוק, ממייסדי "מכון הרי פישל לדרישת התלמוד" ומראשי האנציקלופדיה התלמודית.