stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נופר אנרגיה
הפריסה הגלובאלית של קבוצת נופר

נופר פועלת באמצעות מספר פלטפורמות הממוקדות בתחומי התמחות שונים, וביניהם:
Atlantic Green – זרוע הקבוצה באנגליה לתחומי אגירת האנרגיה, ביחד עם קבוצת אינטרלנד. אטלנטיק גרין מקימה בימים אלו את פרויקט האגירה הגדולה ביותר באנגליה, ובסה״כ מקימה פרויקטים בהספק של למעלה ל-1GWh.
enova – פעילות נופר בישראל בתחומי אספקת החשמל ועמדות טעינה לרכבים חשמליים, בשיתוף עם קבוצת מילגם. אינובה פורסת עבור נופר רשת טעינת רכבים ארצית, עם עמדות טעינה רגילות AC ומהירות DC. כמו כן, אינובה בעלת רישיון אספקת חשמל והיא ספקית חשמל לצרכנים עסקיים ומסחריים.
BlueSky – זרוע הקבוצה בארצות הברית. החברה, אשר ממוקמת בקליפורניה, עוסקת בפרויקטים סולאריים מסחריים (C&I) ובפרויקטי אגירת אנרגיה. לחברה כ-55MW של פרויקטים סולאריים מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה.
Sunprime – זרוע הקבוצה באיטליה ביחד עם קרן נוי. חברה הממוקדת בתחום הגגות הסולאריים. לסאנפריים צבר משמעותי של פרויקטים מניבים בהקמה ולקראת הקמה בהיקף של 308MW. עד סוף שנת 2025 צפויה סאנפריים להגיע ל-400MW של אנרגיה סולארית מחוברת.
נופר פולין - זרוע הקבוצה בפולין, בשותפות עם קבוצת אלקטרום. בפולין הפעילות מתמקדמת בפרויקטים קרקעיים, עם כ-69MW של פרויקטים סולאריים מחוברים, בהקמה ולקראת הקמה.
נופר רומניה - זרוע הקבוצה ברומניה, אשר מקימה את הפרויקטים הסולאריים הגדולים במדינה, עם הספק כולל של 782MW (פרויקטים סולאריים מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה). בין הפרויקטים של נופר רומניה ניתן למצוא את:
פרויקט Ratesti, בהיקף של 155MW, אשר חובר לרשת החשמל במהלך הרבעון האחרון של שנת 2023 והוא הפרויקט הסולארי המחובר הגדול ביותר ברומניה.
פרויקט Iepuresti, בהיקף של 169MW.
פרויקט Corbii Mari, בהיקף של 256MW.
נופר ספרד - זרוע הקבוצה בספרד, אשר הקימה מקבץ של שלושה פרויקטים קרקעיים בהיקף כולל של 407MW.
פרויקט Olmedilla. - בהיקף של 169MW, אשר הקמתו הושלמה בשנת 2022.
פרויקט Sabinar 1 - בהיקף של 155MW, אשר הקמתו הושלמה בשנת 2022.
פרויקט Sabinar 2 - בהיקף של 83MW, אשר הקמתו צפויה להסתיים עד סוף שנת 2023.
נופר ישראל - נופר התחילה את הפעילות שלה בישראל, תוך התמקדות בפרויקטים סולאריים על גגות של קיבוצים ומושבים. כיום נופר ישראל היא יצרנית החשמל הסולארי הגדולה בישראל, עם כ-360MW (פרויקטים סולאריים מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה), מתוכם כמאה מגה-ואט של פרויקטים סולאריים צפים. כמו כן לנופר ישראל 232MWh של פרויקטי אגירה (מחוברים, מוכנים לחיבור, בהקמה ולקראת הקמה).
נופר סרביה - לנופר פרויקטים בהקמה ולקראת הקמה בסרביה בהיקף של 22MW.
נופר גרמניה - בשנת 2023 נכנסה נופר לפעילות בגרמניה, בה היא מקימה פרויקט אגירה בהיקף של 209MWh.
| מדינה | MW | MWh |
| --- | --- | --- |
| ישראל | 362 | 230 |
| אנגליה |  | 758 |
| ארצות הברית | 55 |  |
| סרביה | 22 |  |
| איטליה | 380 |  |
| רומניה | 798 |  |
| ספרד | 407 |  |
| פולין | 69 |  |
| גרמניה |  | 209 |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קבוצת נופר אנרגיה: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  ניצן כהן, הושלמה הנפקת נופר – המוסדיים הזרימו ביקושים של 1.5 מיליארד שקל, באתר ביזפורטל, 7 בדצמבר 2020
↑  ניצן כהן, הושלמה הנפקת נופר - המוסדיים הזרימו ביקושים של 1.5 מיליארד שקל, באתר ביזפורטל, 7 בדצמבר 2020
↑  ענת רואה, לראשונה בישראל: הוקמה מערכת לאגירת אנרגיה סולארית, באתר כלכליסט, 16 בפברואר 2021
↑  יובל אזולאי, נופר אנרגיה החלה בהפעלת פרויקט סולארי בספרד: המניה זינקה ביותר מ-4%, באתר כלכליסט, 24 ביולי 2022
↑  ארז רביב, ‏חשמל מאנרגיה מתחדשת / לטפל בשתי בעיות עם פתרון אחד: הנחת פאנלים סולאריים על מאגרי מים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 באוגוסט 2018
1 2  TASE, דף הבית - מאיה – מערכת אינטרנט להודעות | הבורסה לניירות ערך, באתר מאיה
↑  חזי שטרנליכט, נופר תקים את פרויקט אגירת האנרגיה הגדול בבריטניה, באתר כלכליסט, 19 בדצמבר 2021
↑  קובי ישעיהו, ‏נופר בהסכם אסטרטגי עם טסלה; "מערכות האגירה מייצרות המון גמישות למערכת", באתר גלובס, 16 במרץ 2021
↑  Vladimir Spasić, Nofar Energy plans 1.5 GW renewables portfolio in Romania for 2023, Balkan Green Energy News, ‏2023-01-19 (באנגלית אמריקאית)
מאגר סולארי צף של נופר אנרגיה
קיסטון ריט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 מייסדים:  רוני בירם, ד"ר נבות בר, ד"ר גיל דויטש
 תקופת הפעילות:  2019–הווה (כ־6 שנים)
 משרד ראשי:  אריאל שרון 4, גבעתיים
 ענפי תעשייה:  תשתיות
 שווי שוק:  1.20 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  252 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  620 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  444 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  1.86 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  3.13 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  רוני בירם
 מנכ"ל:  נבות בר
  
 www.keystoneisrael.com
 
קיסטון ריט בע"מ, המוכרת בשם קרן קיסטון, היא חברה ציבורית ישראלית שהוקמה ב-2019 ועוסקת בהחזקות והשקעות בחברות מתחומי התשתית, ההתפלה, האנרגיה, התחבורה, והתקשורת.
היסטוריה

החברה נוסדה בפברואר 2019, על-ידי רוני בירם (יו"ר הדירקטוריון), ד"ר נבות בר (מנכ"ל ודירקטור) וד"ר גיל דויטש. מטה החברה שוכן במגדל השחר בגבעתיים. ביוני 2021 נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
החזקות והשקעות

רכישת כ-34% מתחנת הכוח IPM בבאר טוביה.
רכישת האחזקות בחברת "המפעיל", המפעילה את כביש 6 ומנהרות הכרמל.
רכישת 50% ממתקן התפלה אשקלון.
שותפות בתחנת הכוח רמת חובב ובתחנת הכוח חגית המהווה החזקה של 16.3% בכל אחת מהתחנות.
רכישת כ-30% בחברת סינטוריון (Cinturion), העוסקת במיזם להקמת סיבים אופטיים בין הודו לאירופה
רכישת השליטה בחברת סאנפלאואר השקעות מתחדשות והפיכתה לזרוע ההשקעות בתחום האנרגיה המתחדשת.
רכישת 30% בחברת Eranovum e-Mobility הספרדית, המקימה עמדות טעינה לרכב חשמלי בספרד.
רכישת 60% ממניות אגד בידי שותפות של קרן קיסטון (כ-80%) וקרן המורים והגננות (כ-20%), תמורת כ-2.961 מיליארד ש"ח.
בעלי עניין

באוקטובר 2022 שני בעלי העניין הגדולים הם קופות הגמל של בית ההשקעות אלטשולר שחם (18.94%) וקופות הגמל של מנורה מבטחים החזקות (9.92%). המייסדים, רוני בירם וגיל דויטש מחזיקים 6.04% כל אחד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קיסטון ריט בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  צוות הקרן, באתר של קרן קיסטון
↑  נכסים, באתר של קרן קיסטון
↑  אמיר פרגר, רכישת השליטה בתחנת הכוח בבאר טוביה הכפילה את היקף הנכסים של קיסטון, באתר כלכליסט, 24 במאי 2022
↑  עומרי כהן, ‏קרן קיסטון רכשה את החזקות אלון בקבוצת המפעיל של כביש 6 לפי שווי של כחצי מיליארד שקל, באתר גלובס, 16 במאי 2019
↑  עומרי כהן, ‏קרן קיסטון תשלם 250 מיליון שקל עבור 50% ממתקן ההתפלה באשקלון, באתר גלובס, 21 באוגוסט 2020
↑   אתר האינטרנט הרשמי של Cinturion
↑   אתר האינטרנט הרשמי של סאנפלאואר השקעות מתחדשות
↑  השלמת עסקה לרכישת מניות החברה, באתר "מאיה", 27 באפריל 2021
↑   אתר האינטרנט הרשמי של Eranovum
↑  איתי פת-יה, קיסטון קונה 30% מחברת הטענה לרכב חשמלי בספרד ב-11.5 מ' יורו, באתר ביזפורטל, 20 במרץ 2022
↑  רועי רובינשטיין, הושלמה רכישת אגד לפי שווי של כמעט 5 מיליארד שקל, באתר ynet, 3 באוקטובר 2022
הדיבייט בין קסירר להיידגר

ארנסט קסירר (ימין) ומרטין היידגר (שמאל)
הדיבייט בין קסירר להיידגר (בגרמנית: Arbeitsgemeinschaft Cassirer – Heidegger) הידוע גם בשם מחלוקת דאבוס (Davoser Disputation) היה סימפוזיון פילוסופי שנערך בין הפילוסופים הגרמנים ארנסט קסירר ומרטין היידגר, בעיר דאבוס בשווייץ בשנת 1929. אף על פי שהוויכוח התנהל סביב פרשנות להגותו של עמנואל קאנט, לפי ההיסטוריון ריימונד קליבנסקי (אנ') (שנכח בקהל) הפולמוס "התנהל במובן מסוים, סביב עתידה של הפילוסופיה בשפה הגרמנית".
סקירה כללית

הדיבייט היה מפגש פיסגה בין הפילוסוף הגרמני מרטין היידגר, שפיתח את הגותו בספרו הטרי 'הוויה וזמן' (1927), לבין הפילוסוף היהודי-גרמני ארנסט קסירר, שפיתח את הגותו בשלושת כרכי 'הפילוסופיה של הצורות הסמליות' (1923–1929). לשני ההוגים היה רקע בזרם הנאו-קאנטיאניזם, היידגר היה תלמידו של היינריך ריקרט (מאסכולת הדרום-מערב), וקסירר היה תלמידו של הרמן כהן (מאסכולת מרבורג המתחרה).
הדיבייט נערך במהלך ועידת אוניבסיטת דאבוס השנייה ב-1929. מושב הפתיחה התקיים ב-17 במרץ באולם הנשפים של "גראנד הוֹטל בֶּלֵוֶודֶר" בדאבוס. במהלך הוועידות קסירר נשא ארבע הרצאות והיידגר נשא שלוש הרצאות.
הנושא הרשמי של הסימפוזיון היה השאלה האנתרופולוגית של קאנט "מהו האדם?", ומשמעות התפיסות הקנטיאניות של חופש ורציונליות. היידגר וקסירר התנגדו זה להגותו של זה ונבדלו באופן דרסטי בפרשנותם לקאנט. עבור היידגר היה צורך לכוון אל מה שקאנט היה צריך לומר, אך לא היה מסוגל או לא רצה לומר. אולם קסירר דחה לחלוטין את הניסיון ההיידגרי, כי סבר שביצירות קאנט היה מספיק תוכן ובהירות מרבית. הוויכוח חרג מהעיסוק הפרשני לקאנט לוויכוח אודות הגותם של הפילוסופים.
קסירר טען שבעוד ש'ביקורת התבונה הטהורה' מדגישה את הזמניות והסופיות האנושית, קאנט גם ביקש למקם בהמשך המפעל הביקורתי שלו את ההכרה האנושית בתוך תפיסה רחבה יותר של האנושות. עבור קסירר, המתח ביחס כלפי האינסופי, הקיים אצל קאנט כמו בפילוסופיה ובמדע המודרני בכלל, הוא ההישג הגבוה ביותר של האנושות. נטייה אינטלקטואלית זו היוותה, לפי קסירר, את הביטוי העיקרי של מרכיב מהותי במצב האנושי - ה"ספונטניות" (החופש האנושי). זהו העיקרון לפיו רק דרך היווצרות העולם באמצעות "צורות" המוקרנות באופן ספונטני בתבונה, העולם נתפס כאובייקטיבי.
היידגר טען שקאנט הבין ש"הזמן הוא המצב הצורני 'אפריורי' של כל הופעה". זה רומז שהידע האונטולוגי שלנו היה קשור לטבע שלנו כיצורים "סופיים". הוא התייחס לכך שבמהדורה הראשונה משנת 1781, קאנט הגדיר את הדמיון כ"כושר שלישי" של התבונה האנושית, הממוקם בין הסתכלות להכרה, אשר בהיותו "הטרוגני", נזקק לסינתזה זמנית או לסכמטיות טרנסצנדנטלית.
בסוף הדיבייט פנה היידגר לסטודנטים ואמר: "מן ההכרח הוא שתיקחו איתכם מן העימות בינינו את הדבר האחד הזה: שלא לכַוון את עצמכם על-פי הבדל העמדות בין האנשים המתפלספים, ושלא תתעסקו בקסירר או בהיידגר, אלא שתגיעו למצב שבו חשתם כי אנחנו שוב בדרך לטפל כמו שצריך בשאלה המרכזית של המטאפיזיקה".
מורשת

בדיבייט נכחו בין היתר עמנואל לוינס, רודולף קרנפ, נורברט אליאס, קרל מנהיים וליאו שטראוס. בערב הסיום של המפגש בדאבוס הפולמוס שוחזר בגרסה סאטירית. לוינס שהיה אמון בתקופה זו על הפנומנולוגיה של היידגר גילם את קסירר באופן תיאטרלי נלעג. במטרה להציג את האידיאלים החינוכיים של קסירר כמיושנים, במהלך ההופעה לוינס פיזר אפר מכיסיו וגמגם בקול רם: "הוּמבּוֹלדט, תרבות, תרבות, הוּמבּוֹלדט...". מאוחר יותר העיד כי הוא מתבייש בכך.
בהמשך שנת 1929 פרסם היידגר את Kant und das Problem der Metaphysik (קאנט ובעיית המטפיזיקה) כעיבוד מורחב של התזות שהוצגו בדיבייט.
הפילוסוף פיטר גורדון שחזר את הוויכוח בין היידגר לקסירר בספרו Continental Divide: Heidegger, Cassirer, Davos (חלוקה קונטיננטלית: היידגר, קאסירר, דאבוס) משנת 2010, בו טען שלדיבייט נודעה חשיבות כנקודת שבר בפילוסופיה הקונטיננטלית, שהשפיעה על כל התנועות הפילוסופיות המרכזיות מאז.
הוויכוח נידון בהרחבה גם בספרו של וולפרם איילנברגר (גר') 'זמן הקוסמים: העשור הגדול של הפילוסופיה, 1919-1929', בו הוא מתמצת את עיקרי העמדות כך:
מה שרוצה הפילוסוף קסירר: השליכו מעליכם את החרדה כיצורי תרבות בוראים, השתחררו, בחילופי סימנים הדדיים, מן המגבלות והכבלים שהולידו אותה! מה שרוצה הפילוסוף היידגר: השליכו מעליכם את התרבות כהיבט קלוקל של טבעכם, ושִקעוּ, כל אחד לעצמו, בתור היצורים חסרי־היסוד והמושלכים שהִנכם, בחזרה אל המקור המשחרר באמת של קיומכם: האַיִן והחרדה! דאבוֹס, פולמוס המאה, המוֹנאדה של העשור. הכינוס הזה, מתוח מבפנים עד להתפקע, הוליד ב־26 במרס 1929 שתי תשובות שונות זו מזו באופן רדיקלי לאותה שאלה נצחית: היכן טמונה מהות הפילוסופיה? או, מוטב: מהו האדם?
ראו גם

הדיבייט בין חומסקי לפוקו
הדיבייט בין פיטרסון לז'יז'ק
לקריאות נוספות

וולפרם איילנברגר, זמן הקוסמים: העשור הגדול של הפילוסופיה, 1919-1929, מגרמנית: אביעד שטיר. תל אביב: ספרי עליית הגג, 2022.
Otto Friedrich Bollnow and Joachim Ritter, "Davoser Disputation zwischen Ernst Cassirer und Martin Heidegger" (transcription: March 25, 1929), in Martin Heidegger, Kant und das Problem der Metaphysik, 5th ed., Vittorio Klostermann, 1991, Appendix IV, pp. 274–96. In English as "Davos Disputation Between Ernst Cassirer and Martin Heidegger," in Kant and the Problem of Metaphysics, 4th ed., Indiana University Press, 1990, pp. 171–85.
Michael Friedman, A Parting of the Ways: Carnap, Cassirer, and Heidegger (Open Court, 2011 [2000]).
Truwant, Simon (2022). Cassirer and Heidegger in Davos : The Philosophical Arguments. Cambridge, United Kingdom: Cambridge University Press. ISBN 978-1-009-01956-9. OCLC 1295619732.
הערות שוליים

↑  Ernst Cassirer: Nachgelassene Manuskripte und Texte. (ECN), Band 17, Davoser Vorträge. Vorträge über Hermann Cohen, hrsg. von Jörn Bohr und Klaus-Christian Köhnke. Hamburg 2014, „Arbeitsgemeinschaft Cassirer – Heidegger“, S. 108
↑  וולפרם איילנברגר, זמן הקוסמים: העשור הגדול של הפילוסופיה, 1919-1929. תל אביב: ספרי עליית הגג, 2022. עמ' 343.
↑  וולפרם איילנברגר, זמן הקוסמים: העשור הגדול של הפילוסופיה, 1919-1929. תל אביב: ספרי עליית הגג, 2022. עמ' 22.
↑  וולפרם איילנברגר, זמן הקוסמים: העשור הגדול של הפילוסופיה, 1919-1929. תל אביב: ספרי עליית הגג, 2022. עמ' 352.
↑  וולפרם איילנברגר, זמן הקוסמים: העשור הגדול של הפילוסופיה, 1919-1929. תל אביב: ספרי עליית הגג, 2022. עמ' 353.
↑  Jeffrey Barash, "In Heideger's shadow: Ernst Cassirer, Emmanuel Levinas, and the question of the political", Against the Grain, Jewish Intellectuals in Hard Times (pp.93-103)
↑  Isaacs, Alick (2013-05-11). "Continental Divide: Heidegger, Cassirer, Davos by Peter E. Gordon (review)". Common Knowledge. 19 (2): 393–394. doi:10.1215/0961754X-2073649. ISSN 1538-4578.
↑  וולפרם איילנברגר, זמן הקוסמים: העשור הגדול של הפילוסופיה, 1919-1929. תל אביב: ספרי עליית הגג, 2022. עמ' 351.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10031731-5  VIAF: 142862488   WorldCat (עם VIAF): 142862488 
"קפה בדאבוס" מאת האקספרסיוניסט הגרמני ארנסט לודוויג קירכנר (1928)
אלומיי קפיטל

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית נאסד"ק: ELLO
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אלומ
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־38 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב
 שליטה בחברה:  שלמה נחמה
 ענפי תעשייה:  אנרגיה
 מוצרים עיקריים:  מתקנים להפקת חשמל
 שווי שוק:  769 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  48.8 מיליון אירו (2023)
 רווח תפעולי:  4.53 מיליון אירו (2023)
 רווח:  625 אלף אירו (2023)
 הון עצמי:  125 מיליון אירו (2023)
 סך המאזן:  613 מיליון אירו (2023)
 יו"ר:  שלמה נחמה
 מנכ"ל:  רן פרידריך
  
 www.ellomay.com
 
אלומיי קפיטל בע"מ (באנגלית: .Ellomay Capital Ltd) היא חברה ישראלית, העוסקת בהשקעה והקמה של פרויקטים בתחום האנרגיה. אלומיי היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. מניית החברה כלולה במדד תל אביב 125 ובמדד תל אביב טק-עילית.
היסטוריה

אלומיי נוסדה במקור בשנת 1987 בשם "נור תעשיות פרסום" (NUR Advertising Industry), על ידי היזם הסדרתי משה נור ועסקה בפיתוח פתרונות להפקת שלטי חוצות. החברה פיתחה מדפסות דיגיטליות בפורמט רחב להדפסת שלטי חוצות ושמה הוחלף בשנת 1993 ל-"נור טכנולוגיות מתקדמות" (NUR Advanced Technologies). היא הונפקה בבורסת נאסד"ק בסוף 1995 וגייסה 9.3 מיליון דולר. לאחר שנקלע לקשיים כספיים נמכרה החברה למשקיעים מארצות הברית ושמה שונה ל"נור מקרופרינטרס" (NUR Macroprinters). בדצמבר 2007 השלימה "נור מקרופרינטרס" את מכירת כל נכסיה לחברת היולט פקארד תמורת 117.5 מיליון דולר במזומן, שמיזגה אותה עם חברת סאיטקס ויז'ן הישראלית, אותה רכשה ב-2005. בעקבות מכירה זו הפכה נור לשלד בורסאי עתיר מזומנים, בעלת השליטה בשלד הייתה קרן השקעות הפרטיות "פורטיסימו קפיטל" שהחזיקה אז בכ-60% מנור.
במרץ 2008, רכש שלמה נחמה, לשעבר יושב ראש בנק הפועלים ומנכ"ל אריסון השקעות, יחד עם אנשי העסקים רן פרידריך ומנחם רפאל, את השלד הבורסאי של חברת "נור מקרופרינטרס" שנסחר בנאסד"ק, כדי שישמש פלטפורמה לעסקים עתידיים. שם החברה שונה ל"אלומיי קפיטל", הנגזר משמותיהן של שתי בנותיו של נחמה..
בשנת 2009, רכש יזם ההיי טק זהר זיסאפל כ-7.5% ממניות החברה, ומימש אותם ברווח כעבור מספר שנים.
ב-27 באוקטובר 2013 החלו מניות החברה להיסחר גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב, לאחר שהשלימה מהלך של רישום כפול.
פעילות

ההשקעה הראשונה של החברה כ"אלומיי קפיטל", הייתה במתקן להפקת חשמל מאנרגיה סולארית באיטליה, במרץ 2010. בהמשך אותה שנה רכשה והקימה מספר מתקנים נוספים באיטליה.
בנובמבר 2010, רכשה מ"קבוצת א. דורי" 40% מחברת הבת "דורי אנרגיה" בתמורה לכ-50 מיליון שקל. דורי אנרגיה מחזיקה בכ-18.75% מפרויקט תחנת הכוח דוראד (כך שחלקה של אלומיי קפיטל בפרויקט כולו היה 7.5%). באפריל 2015, רכשה 9% נוספים מחברת "דורי אנרגיה" וחלקה היחסי בתחנת הכוח דוראד גדל ל-9%.
בשנת 2012 רכשה תחנת כוח פוטו-וולטאית פעילה בספרד.
בשנת 2014 רכשה את השליטה במיזם לקמת פרויקט להפקת חשמל בשיטת אגירה שאובה ברכס רמים, לאחר שבעלי המניות הקודמים לא הצליחו לגייס את ההון הדרוש להקמתו.
במאי 2017, חתמה על הסכם להקמת מתקן לייצור ביוגז בהולנד, בשיתוף עם חברת לודן, בעלות של -9 מיליון אירו. ביוני 2017, רכשה מתקן סולארי במושב תלמי יוסף תמורת 39 מיליון שקל.
בספטמבר 2018, קיבלה אישור להקמת תחנת כוח בספרד, בעלת כושר ייצור של כ-300 מגה וואט, בעלות של 200 מיליון אירו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אלומיי קפיטל בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  עמנואל תימור, ‏הפסד של 1.3 מ' ד' לנור טכנולוגיות ברבעון השלישי של 96' וצפי להפסד ברביעי, באתר גלובס, 22 בינואר 1997
↑  עמי גינזבורג, ‏שמרוק רכשה %8.5 ממניות נור טכנולוגית, באתר גלובס, 30 בנובמבר 1997
עמי גינזבורג, ‏מכירת החיסול של משה נורי: מכר את השליטה בנור טכנולוגיות לג'וזפטל, באתר גלובס, 9 באפריל 1997
↑  בועז לוי, נור מקרופרינטרס - מצמיחה, למשבר, להבראה, וחוזר חלילה, באתר TheMarker‏, 2 ביוני 2002
↑  עומרי כהן, hp קונה את נור מקרופרינטרס ב-117.5 מיליון ד' וממזגת אותה עם סאיטקס ויז'ן, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2007
↑  אתי אפללו, שלמה נחמה במו"מ על רכישת נור, באתר הארץ, 10 במרץ 2008
↑  הדס מגן, שלומית לן, ‏שלמה נחמה לא ממהר לחזור לזירה: "מספיק, בשביל מה?", באתר גלובס, 12 במרץ 2011
↑  זהר זיסאפל
↑   מיכאל רוכוורגר, אלומיי עולה ב-9% ביום המסחר הראשון בת"א, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2013
↑  ניר צליק, ההשקעה הראשונה של אלומיי: שלמה נחמה משקיע 24 מיליון שקל בשני פרויקטים סולאריים באיטליה, באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2010
↑  יעל פטר, אלומיי קפיטל תשקיע 252 מיליון שקל בפרויקטים של אנרגיה סולארית, באתר TheMarker‏, 20 בספטמבר 2010
↑  יעל פטר, אלומיי קפיטל רכשה 40% מחברת דורי אנרגיה בתמורה לכ-50 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2010
↑  שלמה נחמה מאמין בדוראד: אלומיי השקיעה בדורי אנרגיה 28 מיליון ש', באתר גלובס, 26 באפריל 2015
↑  משה גולן, ‏אלומיי קפיטל תרכוש מיזם סולארי בהיקף של 35 מיליון ש', באתר גלובס, 18 במרץ 2012
↑  עמירם ברקת, ‏אלומיי קפיטל תיכנס למיזם תחנת כוח בצוק מנרה, באתר גלובס, 5 בינואר 2014
↑   יורם גביזון, אלומיי ולודן יקימו פרויקט אנרגיה מתחדשת בהולנד ב-8.5 מיליון יורו, באתר TheMarker‏, 4 במאי 2017
↑  אלומיי רוכשת מתקן סולארי בתלמי יוסף תמורת 39 מיליון שקל, באתר גלובס, 7 ביוני 2017
↑  צלי גרינברג, אלומיי קפיטל קיבלה אישור להקמת תחנת כוח בספרד ב-200 מיליון יורו, באתר כלכליסט, 26 בספטמבר 2018
נקסט ויז'ן מערכות מיוצבות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 מייסדים:  בוריס קיפניס, חן גולן
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־16 שנים)
 מיקום המטה:  רעננה 
 משרד ראשי:  רעננה
 ענפי תעשייה:  אלקטרואופטיקה 
 מוצרים עיקריים:  מצלמות מיוצבות
 שווי שוק:  5.56 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  51.9 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  28.7 מיליון דולר (2023)
 רווח:  27.6 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  79.9 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  96.5 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  חן גולן
 מנכ"ל:  מיכאל גרוסמן
 עובדים:  42 (דצמבר 2022)
  
 www.nextvision-sys.com
 
נקסט ויז'ן מערכות מיוצבות בע"מ, המוכרת בשם המקוצר נקסט ויז'ן, היא חברה ציבורית ישראלית, העוסקת בייצור מערכות צילום מיוצבות, לכלים קרקעיים ואוויריים, לשימושים צבאיים ואזרחיים.
היסטוריה

החברה נוסדה באפריל 2009 על ידי בוריס קיפניס (CTO) וחן גולן (יו"ר). ביוני 2010 הצטרף לחברה מיכאל גרוסמן, המשמש כמנכ"ל החברה. אחד המשקיעים בחברה בתחילת דרכה הוא עמירם לוין. משקיע נוסף, יוסי סנדלר, הוא דירקטור בחברה.
ביוני 2021 גייסה החברה כ-113 מיליון ש"ח והפכה לחברה ציבורית, שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
מוצרים

החברה מפתחת ומייצרת מערכות צילום מיוצבות, המותקנות בכלים קרקעיים ובעיקר בכלים אוויריים כגון כטמ"מים ורחפנים, לשימושים צבאיים ואזרחיים. מוצרי החברה הם בטווח משקל של 115–2,000 גרם. לחברה פטנטים אחדים על מוצריה.
לקוחות

לחברה לקוחות במדינות רבות בעולם. כמעט כל לקוחות החברה הם יצרני מערכות ולא משתמשי קצה. שני לקוחות בולטים הם החברות הישראליות יוויז'ן אייר ואלביט מערכות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  נקסט ויז'ן מערכות מיוצבות בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  Patents Assigned to NEXTVISION STABILIZED SYSTEMS LTD, Justia
↑  נקסט ויז'ן מערכות מיוצבות בע"מ - דוח תקופתי לשנת 2022, באתר "מאיה"
קמטק

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית נאסד"ק: CAMT
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  קמטק
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־38 שנים)
 מיקום המטה:  מגדל העמק 
 משרד ראשי:  מגדל העמק
 שליטה בחברה:  פריורטק בע"מ (21.66%)
 ענפי תעשייה:  אלקטרוניקה
 שווי שוק:  16.1 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  315 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  65.4 מיליון דולר (2023)
 רווח:  78.6 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  476 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  788 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  רפי עמית
 מנכ"ל:  רפי עמית
 עובדים:  565 (2024)
  
 www.camtek.com
 
קמטק בע"מ (באנגלית: .Camtek Ltd), חברת בת של קבוצת פריורטק, היא יצרנית מובילה של ציוד בדיקה ומדידה, וספקית של תוכנה לתעשיית המוליכים למחצה. בסיס החברה באזור התעשייה רמת גבריאל, מגדל העמק, ולה שמונה משרדים ברחבי העולם, בהם סין, יפן, קוריאה, סינגפור, ארצות הברית ואירופה. החברה מעסיקה כ-565 עובדים.
קמטק היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. מניית החברה כלולה במדד תל אביב 35.
היסטוריה

קמטק נוסדה בשנת 1987 במגדל העמק. בשנת 2000 ביצעה הנפקה בנאסד"ק, גייסה 39 מיליון דולר והפכה לחברה ציבורית.
בשנת 2001 רכשה את חברת "אינספקטק" מכרמיאל תמורת 2.25 מיליון דולר במזומן. אינספקטק נוסדה ב-1997 על ידי מיכאל גפן, שכיהן כמנכ"ל, ופיתחה מערכת לבדיקת תהליך הייצור של מעגלים מודפסים. בשנת 2005 החלו מניות החברה להיסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באותה שנה גם תבעה את חברת "אורבוטק" בטענה שפעלה להכשיל הנפקת מניות שנייה שלה, בה ביקשה לגייס 50 מיליון דולר בנאסד"ק. זאת לאחר ש"אורבוטק", שהיא מתחרה ישירה של קמטק, פנתה לבית המשפט והוציאה צו מניעה זמני שאסר על קמטק ייצור ושיווק של שתי מערכות חדשניות שלה.
בשנת 2017 קרן השקעות סינית רכשה את פעילות בדיקת המעגלים המודפסים של קמטק תמורת 32 מיליון דולר, וקמטק בחרה להתמקד בפתרונות בדיקה לתהליכי הייצור בתעשיית המוליכים למחצה, שהם רווחיים יותר.
בפברואר 2019 חתמה החברה על הסכם עם חברת כרומה (Chroma) הטאיוואנית, לפיו פריורטק תמכור לכרומה 6.1 מיליון מניות קמטק, שהן 16% מהונה של החברה הבת, תמורת 58.1 מיליון דולר.
בספטמבר 2023 רכשה קמטק תמורת כמאה מיליון דולר את חברת "FRT Metrology" הגרמנית, העוסקת אף בתחום המדידה לתעשיית השבבים, בנושאים המשלימים את קו המוצרים של קמטק.
מוצרים

קמטק מפתחת מערכות בדיקה ומדידה אוטומטיות, מערכות המשמשות לייעול תהליכי הייצור והגברת התפוקה אצל יצרנים בתעשיית המוליכים למחצה, בהם שוק המארזים המתקדמים (Advanced Packaging), זיכרונות, CMOS Image Sensors, MEMES, ו-RF.
נכון לשנת 2018, קמטק מכרה כ-900 מערכות לבדיקה ומדידה של רכיבים בשוק המוליכים למחצה ב-40 מדינות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  קמטק בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  Camtek Ltd. (CAMT) • NasdaqGM - Nasdaq Real Time Price, Yahoo Finance
↑  ליאור מור, סמנכ"ל הכספים של קמטק: "נלחצנו, ולכן העדפנו להתפשר ולקצץ את המחיר כדי לסגור את ההנפקה", באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2000
↑  סופי שולמן, קמטק רוכשת את אינספקטק הישראלית תמורת 2.25 מיליון דולר במזומן, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2001
↑  הקאמבק של קמטק: חוזרת אחרי שנתיים למסחר בת"א, באתר גלובס, 19 בדצמבר 2005
↑  סופי שולמן, אורבוטק עלולה לחסום את דרכה של קמטק להנפקה שנייה, באתר הארץ, 13 במאי 2004
שירלי יום-טוב, ערב ההנפקה השנייה של קמטק נמשכת ההתכתשות המשפטית בינה לבין אורבוטק, באתר הארץ, 1 ביולי 2004
↑  קמטק תובעת 18 מיליון שקל מאורבוטק: גרמה לנו להפסדים של 39 מיליון דולר, באתר הארץ, 15 ביולי 2005
↑  ניר טל, קמטק מוכרת את חטיבת המעגלים המודפסים ב-32 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2017
↑  קמטק תרכוש את חטיבת המטרולוגיה של FormFactor ב-100 מיליון דולר במזומן, באתר ספונסר, ‏18 בספטמבר 2023
אודיוקודס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית נאסד"ק: AUDC
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  אודק
 מייסדים:  שבתאי אדלרסברג וליאון ביאליק
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־32 שנים)
 מיקום המטה:  לוד 
 משרד ראשי:  איירפורט סיטי
 בעלות:  שבתאי אדלרסברג (13.2%) ליאוניד ביאליק (10.94%)
 ענפי תעשייה:  תקשורת
 מוצרים עיקריים:  חומרה ותוכנה להעברת קול ונתונים ברשתות תקשורת
 שווי שוק:  1.18 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  244 מיליון דולר (2023)
 רווח תפעולי:  14.4 מיליון דולר (2023)
 רווח:  8.78 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  188 מיליון דולר (2023)
 סך המאזן:  338 מיליון דולר (2023)
 יו"ר:  שבתאי אדלרסברג
 מנכ"ל:  שבתאי אדלרסברג
 עובדים:  641 (31.12.2015)
  
 www.audiocodes.com
 
אודיוקודס בע"מ (באנגלית: .AudioCodes Ltd) היא חברת טכנולוגיה ישראלית המתמחה בפיתוח, ייצור ושיווק מוצרים להעברת קול ונתונים ברשתות תקשורת, המאפשרים לחברות טלפוניה לבנות רשת תקשורת על בסיס פרוטוקול האינטרנט (VoIP) כשהיא נהנית מאיכות של רשת תקשורת טלפוניה רגילה. אודיוקודס היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בנאסד"ק ובבורסה לניירות ערך בתל אביב. מניית החברה כלולה במדד ת"א בלוטק.