stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוגוסופיה

לוגוסופיה היא דוקטרינה של תפיסה יוצרת המביאה הכרות ייחודיות היוצרות שלמות אחת. היא נהגתה על ידי ההומניסט הארגנטינאי קרלוס ברננדוס גונסלס-פקוצ'ה (1901–1963) בשנת 1930.
השם "לוגוסופיה" מורכב משתי מילים יווניות: "לוגוס" ו"סופיה". המחבר בחר בשתי המילים האלה במובן של אמירה יוצרת או תגלית מחד, ומדע מקורי או דעת מאידך; זאת במטרה להורות על סוג חדש של הכרות שהן תורה, מתודה וטכניקה למען שיפור האדם על ידי עצמו.
הוגה התפיסה הלוגוסופית ושיטתה, מתייחס לתהליך של שיפור חשיבתנו בנתיב לא שיגרתי. הוא מציע לנטוש לזמן מה את החשיבה האינטלקטואלית השכיחה אשר יסודה בספקולציה ולהפנות את המבט פנימה אם כי לא על מנת לשקוע באינטרוספקציה, הרגשנית בדרך כלל, גם כאשר היא מנסה להישאר מפוקחת. המטרה תהיה התבוננות. התבוננות בתנועות המנטליות בתוכנו, במיקרו-קוסמוס החי והתוסס בנו, והמורכב ממחשבות הנולדות, מתפתחות, קמלות, מתעצמות, מצוות...
השיטה הלוגוסופית מצמידה התנסות ולימוד תאורטי במטרה ליצור למידה משמעותית המסוגלת לתרום ללומד אותם האלמנטים החיוניים לגדילתו, שהיא ההתפתחות המודעת של פנימיותו.
יחסי טרנסניסטריה–מולדובה

| יחסי טרנסניסטריה–מולדובה |
| --- | --- |
טרנסניסטריה: מולדובה


טרנסניסטריה: מולדובה
שטח (בקילומטר רבוע)
4,163: 33,851
אוכלוסייה
555,347: 3,025,120
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,540: 16,539
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 5,467
משטר
רפובליקה

טרנסניסטריה (באדום) ביחס למולדובה (בלבן), אוקראינה (בירוק כהה) ורומניה (בירוק בהיר)
יחסי טרנסניסטריה–מולדובה הם היחסים הפוליטיים והכלכליים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית (טרנסניסטריה), מדינה לא מוכרת בין נהר הדניסטר לאוקראינה, לבין רפובליקת מולדובה. במהלך התפרקות ברית המועצות, מתחים פוליטיים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדובית הובילו לכך שטרנסניסטריה הכריזה על עצמאות ממולדובה, והגיעה לשיאה במלחמת טרנסניסטריה בשנת 1992. כחלק מהסכם הפסקת האש שסיים את המלחמה, הוקמה ועדת בקרה משותפת שהורכבה מכוחות מולדובה, טרנסניסטריה ורוסיה לפיקוח על האזור המפורז שהיה באזור טרנסניסטריה. ועדת הבקרה המשותפת עדיין מפקחת על האזור, והמשא ומתן לפתרון הסכסוך נמשך. המשא ומתן נתמך על ידי רוסיה, אוקראינה, ארצות הברית, האיחוד האירופי והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE).
היסטוריה > בשנים 1924–1990

ההכרזה על הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של מולדובה בשנת 1924 ביססה את מעמדה של טרנסניסטריה כישות אוטונומית. בשנת 1941 תקפו כוחות רומניים בעלי ברית של גרמניה במהלך מלחמת העולם השנייה את ברית המועצות וכבשו את טרנסניסטריה. ברית המועצות כבשה מחדש את מולדובה בשנת 1944, וטרנסניסטריה הפכה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית המולדבית. בשנת 1990, החלק המזרחי של מולדובה הסובייטית הכריז על עצמאותו בתוך ברית המועצות בתור הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הפרידנסטרובית המולדבית (PMR). נשיא ברית המועצות מיכאיל גורבצ'וב חתם על צו אשר ביטל החלטות שהתקבלו על ידי נציגי העם של טרנסניסטריה.
היסטוריה > משנת 1991 ועד ימינו > מלחמת טרנסניסטריה

לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1991, המתיחות הבסיסית בין טרנסניסטריה למולדובה הגיעה לשיא במלחמת טרנסניסטריה בחודשים מרץ עד יולי 1992. לפני המלחמה גברה ההתנגדות ללאומיות המולדובנית והתרחשו פשיטות וניסיונות לכבוש את השטח. חיילים רוסים התייצבו לצד הבדלנים במהלך הסכסוך, כאשר חברי צבא המשמר ה-14 הרוסי סיפקו נשק לכוח הצבאי החדש של טרנסניסטריה. בדצמבר 1991, מפקד הצבא ה-14 יקובלב הפך גם לראש צבא טרנסניסטריה. הפסקת האש ביולי אותה שנה יצרה אזור ביטחון שהורכב מחמישה גדודים רוסיים, שלושה גדודים מולדובניים ושני גדודים טרנסניסטריים. במהלך המלחמה, כמה כפרים במרכז טרנסניסטריה מרדו נגד השלטונות הבדלניים. כמה כפרים בגדה המזרחית של הדניסטר (כולל קוצ'יירי, מהלה ופוהריבה ) נותרו בשליטת מולדובה, וחלק מהאזורים בגדה המערבית של נהר הדניסטר (כולל העיר טיגינה) נשלטים על ידי כוחות טרנסניסטריה.
היסטוריה > משנת 1991 ועד ימינו > כוחות רוסיים בטרנסניסטריה

כוחות שמירת השלום מכל צד, כולל חיל מרוסיה, מסיירים באזור הביטחון. ועדת בקרה משותפת (המורכבת מכוחות מולדובה, טרנסניסטריה ורוסיה) מפקחת על אזור הביטחון, והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE) משקיפה. מולדובה מתנגדת לכוחות הרוסיים בטרנסניסטריה, וטוענת כי היא מפרה את ריבונותה. הנייטרליות של מולדובה מתוכננת בחוקתה: "רפובליקת מולדובה מצהירה על נייטרליות קבועה ואינה מודה בהצבת יחידות צבאיות זרות בשטחה". בשנת 1994 חתמו רוסיה ומולדובה על הסכם לפיו רוסיה תסיג את חייליה שלוש שנים לאחר האשרור; עם זאת, הדומה הרוסית לא אישרה אותו. במהלך פסגת OSCE בשנת 1999 באיסטנבול, רוסיה התחייבה להסיג את חייליה מטרנסניסטריה עד סוף 2002. שוב, הדומה הרוסית לא אישרה את הסכמי איסטנבול. בהחלטת נאט"ו מ-18 בנובמבר 2008, רוסיה נקראה "לכבד את התחייבויותיה שנלקחו בפסגת OSCE באיסטנבול ב-1999 ועליה לסגת מהנוכחות הצבאית הבלתי חוקית שלה מאזור טרנסניסטריה במולדובה בעתיד הקרוב". ואדים פיסארי, אזרח מולדובני, נסע דרך מחסום אזור ביטחון בשנת 2012 ונפצע אנושות על ידי חייל רוסי. התקרית הגבירה את המתיחות בין רוסיה למולדובה והובילה לוויכוח נוסף על המשך הנוכחות הרוסית. מולדובנים רבים הפגינו, במיוחד מחוץ לשגרירות הרוסית בקישינב, בירת מולדובה, וקראו לנסיגה של החיילים הרוסים מהאזור. נכון לשנת 2022, הצבא הרוסי עדיין נשאר באזור הביטחון.
מעמד ומשא ומתן

אין משרדים יצוגיים, קונסוליות או שגרירויות מולדובניות בטרנסניסטריה. ריבונות טרנסניסטריה מוכרת על ידי שלוש מדינות לא מוכרות אחרות: אבחזיה, נגורנו קרבאך (ארצאך) ודרום אוסטיה. טרנסניסטריה, אבחזיה ודרום אוסטיה הן חברות בקהילה לדמוקרטיה ולזכויות האומות, ארגון של מדינות בברית המועצות לשעבר שיש להן הכרה בינלאומית מוגבלת. למרות שרוסיה אינה מכירה בטרנסניסטריה כמדינה עצמאית, היא מחזיקה בקונסוליה בטירספול, בירת טרנסניסטריה.
מזכר מוסקבה משנת 1997, הידוע גם בשם מזכר פרימקוב, הוא הסכם שנחתם על ידי נשיא מולדובה פטרו לוצ'ינסי ונשיא טרנסניסטריה איגור סמירנוב, המכונן יחסים משפטיים ומדיניים בין מולדובה לטרנסניסטריה. שני הצדדים אישרו מחדש את הסכם הפסקת האש, ומאמצי התיווך של רוסיה, אוקראינה ו-OSCE התבקשו להמשיך.
מזכר קוזאק משנת 2003 היה ניסיון נוסף לשאת ולתת על פתרונות המחלוקת. הדיונים בין נשיא מולדובה ולדימיר וורונין לבין איגור סמירנוב מטרנסניסטריה היו בתיווך הפוליטיקאי הרוסי (ובן בריתו של פוטין) דמיטרי קוזאק. עיקרון ההצעה היה יצירת פדרציה אסימטרית, כאשר מולדובה מהווה את הרוב וטרנסניסטריה המיעוט. ההצעה הייתה מאפשרת לטרנסניסטריה להטיל וטו על שינויים עתידיים בחוקת הפדרציה החדשה, והייתה מתירה נציגות רוסית לשמירת שלום בטרנסניסטריה עד 2020. התעוררה מחלוקת בנוגע למספר המושבים הפוטנציאלי שיוקצו לטרנסניסטריה בסנאט העתידי, והמשך נוכחותם של הכוחות הרוסיים עוררה תגובת נגד ממולדובה. המסמך נדחה בשל הלחץ שהופעל על וורונין.
בשנת 2005, ארצות הברית והאיחוד האירופי הצטרפו למשא ומתן של מולדובה וטרנסניסטריה כמשקיפים. כולל רוסיה, אוקראינה ו-OSCE, המשא ומתן נודע כפורמט 5+2 (או שיחות 5+2). משא ומתן לא רשמי התנהל בין השנים 2006 ל-2011, עקב תסכול טרנסניסטרי מהניסיונות של מולדובה ואוקראינה לפקח על הגבול השנוי במחלוקת. למרות שהשיחות נמשכות, אין הסכמה לגבי מעמדה הפוליטי של טרנסניסטריה.
ב-20 בספטמבר 2017, הפרלמנט של טרנסניסטריה אישר פה אחד הגשת בקשה לאומות המאוחדות לקבלת מעמד משקיף. הבקשה, שנשלחה למזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש ולנשיא העצרת הכללית של האו"ם מירוסלב ליצ'אק, ביקשה גם מהאו"ם להקים קבוצת עבודה בינלאומית קבועה ולגנות פעולות שמובילות ל"הפרה של זכויות וחירות בלתי ניתנים להסרה ...ועליית המתיחות בכל האזור". הבקשה צוטטה את הרשות הפלסטינית, שאינה חברה באו"ם אך בעלת מעמד משקיף.
ב-22 ביוני 2018 הגישה מולדובה החלטה של האו"ם הקוראת ל"נסיגה מוחלטת ובלתי מותנית של כוחות צבא זרים משטחה של רפובליקת מולדובה, כולל טרנסניסטריה". 64 מדינות חברות הצביעו בעד ההחלטה, 83 נמנעו ו-15 הצביעו נגדה. מדינות שהתנגדו להחלטה כללו את רוסיה, ארמניה וקוריאה הצפונית.
מעמד ומשא ומתן > משאל העם בשנת 2006

בשנת 2005, מולדובה העבירה חוק על "ההוראות הבסיסיות של מעמד משפטי מיוחד של התנחלויות בגדה השמאלית של דניסטר", שיצר את היחידות המנהליות-טריטוריאליות של הגדה השמאלית של הדניסטר (יחידה טריטוריאלית אוטונומית של מולדובה). לחוק התנגדה טרנסניסטריה, מאחר שההתייעצות עם הרשויות בטרנסניסטריה הייתה מוגבלת. ב-17 בספטמבר 2006, נערך בטרנסניסטריה משאל עם המבקש מהבוחרים לבחור בין ויתור על עצמאות והפיכה לחלק ממולדובה לבין תביעת עצמאות והפיכה אפשרית לחלק מהפדרציה הרוסית בעתיד. משאל העם העדיף שילוב בין רוסיה למולדובה, בין 98.07 ל-96.61 אחוזים. OSCE, האיחוד האירופי ומדינות רבות אחרות, כולל רומניה, בולגריה וטורקיה, לא הכירו בתוצאות משאל העם. החוק המולדובני על הוראות יסוד עדיין בתוקף, והסדרי השלום עלולים להסתבך בשל המשך קיומו.
יחסים כלכליים

היחסים הכלכליים בין מולדובה לטרנסניסטריה מאופיינים במשברים ולחצים. למרות שחלק נכבד מהפוטנציאל התעשייתי של מולדובה נמצא בטרנסניסטריה (מיטיבה עם כלכלתה של האחרונה), מספר משברים כלכליים הגבירו את המתיחות בין שני הצדדים.
בשנת 1990, טרנסניסטריה הייתה אחראית ליותר מ-40% מהתמ"ג של מולדובה ול-90% מאספקת החשמל שלה. לאחר שמולדובה חתמה על הסכם ההתאגדות של האיחוד האירופי ב-2014, טרנסניסטריה יכלה לייצא סחורות לאיחוד האירופי ללא מכסים. כתוצאה מכך, 27% מהיצוא של טרנסניסטריה הלך למדינות החברות באיחוד האירופי והיצוא לרוסיה ירד ל-7.7%. לחץ מולדובני גרם למשבר כלכלי בטרנסניסטריה; כדי ללחוץ על טרנסניסטריה להשתלב מחדש במולדובה, הורידה האחרונה את מחיר הרכש עבור החשמל בטרנסניסטריה בכ-30% ב-2016. קושי רב יותר לכלכלה טרנסניסטרית מונעת את היצוא לגישה לשווקים בינלאומיים, וההזדמנויות למשוך השקעות זרות מוגבלות. זה הביא לעליות של הגירה המונית ושוק שחור; בשל חוסר ההכרה הבינלאומית בטרנסניסטריה, ישנו קושי רב יותר לנקוט בצעדים משפטיים נגד חברות הקשורות לשווקים שחורים. בשנת 2005, לבקשת נשיא מולדובה וורונין ונשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו, השיק האיחוד האירופי משלחת סיוע בגבולות (EUBAM) כדי לסייע בהגבלת פעילות פלילית חוצת גבולות. על פי הנציבות האירופית, ל-EUBAM שלוש מטרות מרכזיות: "לתרום לשיפור יכולות ניהול הגבולות והמכס הכוללות ואת היכולות של רפובליקת מולדובה ואוקראינה להילחם בפשע חוצה גבולות ומאורגן, להתקרב לגבול ולחוק. תקני רשויות האכיפה לאלה של האיחוד האירופי, ולסייע לרפובליקת מולדובה ואוקראינה במילוי התחייבויותיהן במסגרת תוכניות הפעולה של מדיניות השכנות האירופית (ENP AP) והסכמי השותפות והשיתוף (PCA)".
יחסים כלכליים > סכסוך מכס גבולות

ב-3 במרץ 2006 הציגה אוקראינה תקנות מכס חדשות בגבולה עם טרנסניסטריה. אוקראינה הצהירה כי תייבא סחורות מטרנסניסטריה רק עם מסמכים שעובדו על ידי משרדי המכס במולדובה כחלק מפרוטוקול המכס המשותף שהוסכם בין אוקראינה למולדובה ב-30 בדצמבר 2005. חברות טרנסניסטריות שרוצות לייצא לאוקראינה ולחברות במדינות חבר המדינות חייבות להיות רשומות במולדובה. הסכם המכס החדש זכה לביקורת בטרנסניסטריה, כאשר שרת הכלכלה אלנה צ'רננקו אמרה כי המצור דה פקטו עלה לטרנסניסטריה כ-2–2.5 מיליון דולר ליום.
רטוריקה פוליטית

דעת הקהל על היחסים בין מולדובה וטרנסניסטריה עוצבה על ידי הרטוריקה של מנהיגיה.
רטוריקה פוליטית > מולדובה

מירצ'ה סנגור, הנשיא הראשון של מולדובה, חתם על הסכם הפסקת האש שסיים את מלחמת טרנסניסטריה. סנגור סירב לחתום על תזכיר מוסקבה מ-1997, שנחתם סופית לאחר בחירתו של הפרו-רוסי פטרו לוצ'ינסקי לנשיא. במהלך כהונתם הנשיאותית של לוצ'ינסקי ויורשו הפרו-רוסי, וורונין, רוסיה ניהלה קשרים הדוקים יותר עם מולדובה. לדברי מיהאי גומפו, ממלא מקום נשיא מולדובה מספטמבר 2009 עד דצמבר 2010, נסיגה ללא תנאי של חיילים רוסים והסרה של תחמושת רוסית מטרנסניסטריה היו תנאי מוקדם לפתרון הסכסוך. יורשו, ולאד פילאט מהמפלגה הליברלית הדמוקרטית, אמר: "יש לזהות את החוק של אזור טרנסניסטריה במסגרת השיחות "5+2". יתרה מכך, לאחר מציאת פתרון זה, ההחלטה הסופית תתקבל בקישינב". מריאן לופו, הנשיאה בפועל מדצמבר 2010 עד מרץ 2012, הדגישה גם היא את נכונותה של קישינב לקיים דיאלוג על הסכסוך. לאחר סיפוח חצי האי קרים ב-2014, פוליטיקאים ופעילים רבים בטרנסניסטריה ביקשו מהפרלמנט הרוסי לנסח חוק עבור טרנסניסטריה שתצטרף לרוסיה. בתגובה אמר נשיא מולדובה, ניקולאיה טימופטי, כי כל החלטה של מוסקבה לקבל את טרנסניסטריה "תהווה צעד בכיוון הלא נכון". הנשיא הפרו-רוסי איגור דודון, שנבחר בדצמבר 2016, ציין כי ניסיונותיה של טרנסניסטריה להשיג עצמאות נכשלו: "יש להם את מולדובה או את אוקראינה להתאחד איתן. אף אחד אחר...".
רטוריקה פוליטית > טרנסניסטריה

איגור סמירנוב היה הנשיא הראשון של טרנסניסטריה, כיהן בשנים 1990–1991 ומ-1991 עד 2011. כהונתו התאפיינה בניסיונות להשיג עצמאות, כולל חתימה על מזכר מוסקבה מ-1997. הביס את המועמד הפרו-רוסי אנטולי קמינסקי, בחירתו של יבגני שבצ'וק ב-2011 לנשיא טרנסניסטריה סימנה שלב חדש ביחסי מולדובה-טרנסניסטריה. למרות שלא הייתה הסכמה לגבי המעמד הפוליטי, שבצ'וק קידם קשרי תקשורת משופרים והסרת מגבלות הסחר. בשיחות בפורמט 5+2, שבצ'וק דחה את קריאתה של מולדובה להחליף את המשלחת הצבאית הרוסית במשימה אזרחית לשמירת שלום והצהיר על הצורך של הכוחות הרוסיים לספק ביטחון לטרנסניסטריה. בבחירות בדצמבר 2016, ואדים קרסנוסלקי ממפלגת המרכז-ימין הפך לנשיא; לפי ה-BBC, קרסנוסלקי אמר שטרנסניסטריה צריכה לצאת להצטרפות "הדרגתית" עם רוסיה. במהלך חגיגות לאומיות בספטמבר 2018, אמר קרסנוסלקי כי טרנסניסטריה עדיין תחפש הכרה בינלאומית והיחידה הצבאית הרוסית היא "גורם חשוב בשמירה על השלום".
ראו גם

יחסי טרנסניסטריה–רוסיה
יחסי מולדובה–רוסיה
לארי קוסטלו

| --- | --- |
 לידה:  2 ביולי 1931 מינואה שבניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  13 בדצמבר 2001 (בגיל 70) פורט מאיירס, ארצות הברית 
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.85 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת ניאגרה
 דראפט:  בחירה מספר 12, 1954 פילדלפיה ווריורס
 היכל התהילה:  נבחר כתורם לכודרסל ב-2022
 קבוצות כשחקן
 1954–1957   1957–1965   1965–1966   1966–1968:  פילדלפיה ווריורס   סירקיוז נשיונלס/פילדלפיה 76'   וילקס-בארה ברונס (EPBL)   פילדלפיה 76'
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (1967)   החמישייה השנייה של העונה (1961)   6 בחירות למשחק האולסטאר (1958–1962, 1965)
 קבוצות כמאמן
 1968–1977   1978–1979   1979–1980:  מילווקי באקס   שיקגו בולס   מילווקי דוז
 הישגים כמאמן
 אליפות ה-NBA‏ (1971)   מאמן במשחק האולסטאר (1971, 1974)
 
לורנס רונלד "לארי" קוסטלו (באנגלית: Lawrence Ronald "Larry" Costello;‏ 2 ביולי 1931 – 13 בדצמבר 2001) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1954–1968, ואימן בה בין 1968–1980. זכה באליפות ה-NBA הן כשחקן בשנת 1967, והן כמאמן בשנת 1971. לאורך קריירת המשחק ב-NBA רשם ממוצעים של 12.2 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-4.6 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

קוסטלו נולד וגדל בכפר מינואה, הסמוך לסירקיוז שבמדינת ניו יורק. בין השנים 1951–1954 למד באוניברסיטת ניאגרה, ובשלוש עונותיו כשחקן קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע 15.0 נקודות בממוצע למשחק.
קריירה כשחקן

קוסטלו נבחר על ידי פילדלפיה ווריורס בבחירה ה-12 של דראפט ה-NBA לשנת 1954. בשתי עונותיו הראשונות ב-NBA שימש כמחליף בקבוצה שהובלה על ידי פול אריזין וניל ג'ונסטון, וקלע כ-7.3 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1957/1958 נשלח לסירקיוז נשיונלס (אשר הפכה בהמשך ל"פילדלפיה 76'"), שם קיבל את תפקיד הרכז הפותח תחת המאמן פול סימור. בכל 8 העונות הבאות הוביל את הקבוצה לשלב הפלייאוף, כשרשם ממוצעים של 13.7 נקודות, 4.1 ריבאונדים ו-5.0 אסיסטים למשחק. בתקופה זו השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר, ובעונת 1961 אף נבחר לחמישייה השנייה של העונה. בעונות 1963 ו-1965 הוביל את שחקני הליגה באחוזי קליעה מקו העונשין, כשקלע ב-88.1% ו-87.7%, בהתאמה.
בשנת 1965 עבר לשחק בקבוצת וילקס-בארה ברונס מליגת ה-EPBL, במדיה שיחק במשך עונה אחת.
בעונת 1966/1967 חזר קוסטלו לפילדלפיה, וזכה עמה באליפות ה-NBA לאחר שגברה על סן פרנסיסקו ווריורס בסדרת הגמר. קוסטלו עצמו תפקד באותה עונה כשחקן ספסל, בקבוצה שהובלה על ידי וילט צ'מברלין, האל גריר, בילי קנינגהם וצ'ט ווקר. בעונה העוקבת הודחה פילדלפיה בשלב גמר המזרח, ובסיומה פרש קוסטלו ממשחק, בגיל 36.
קריירת אימון

מיד עם פרישתו ממשחק החל קוסטלו את קריירת האימון שלו, כאשר מונה למאמנה הראשון של קבוצת מילווקי באקס. בעונת הבכורה של הבאקס ב-NBA‏, 1968/1969, ניצחה הקבוצה 27 משחקים בלבד (32.9%), אך בעונה הבאה הצטרף אליה כוכב המכללות לו אלסינדור (לימים "כרים עבדול-ג'באר") אשר הפך את מילווקי לאחת הקבוצות המובילות בליגה. בעונת 1970/1971 הוסיפו הבאקס את הרכז המנוסה אוסקר רוברטסון, ובעזרתו סיימה מילווקי את העונה עם המאזן הטוב בליגה (66–16) וזכתה בתואר האליפות הראשון שלה.
בשלוש העונות הבאות המשיכו הבאקס של קוסטלו להפגין דומיננטיות, ובעונת 1973/1974 העפילו בשנית לגמר ה-NBA, אך הפסידו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4. בסיום אותה עונה פרש רוברטסון ממשחק, ושנה לאחר מכן עבר עבדול-ג'באר ללוס אנג'לס לייקרס, מה שהותיר את מילווקי כקבוצה בינונית ונטולת ציפיות. קוסטלו פוטר מאימון הקבוצה במהלך עונת 1976/1977, לאחר יותר מ-8 שנים בתפקיד.
לקראת עונת 1978/1979 מונה למאמן שיקגו בולס, אך פוטר מתפקידו לאחר פתיחת עונה של 20 ניצחונות ו-36 הפסדים. בעונת 1979/1980 אימן את קבוצת "מילווקי דוז" (Milwaukee Does) מ"ליגת כדורסל הנשים המקצועית" (Women's Professional Basketball League). משרת האימון האחרונה של קוסטלו הייתה בקבוצת הכדורסל של מכללת יוטיקה, אותה אימן עד שנת 1987.
ב-13 בדצמבר 2001 נפטר קוסטלו ממחלת הסרטן.
ב-2022 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל כתורם לכדורסל.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של קוסטלו כשחקן ב-NBA, באתר Basketball-Reference
↑  סטטיסטיקות המכללות של קוסטלו, באתר Sports-Reference
↑  רשימת הנבחרים בדראפט ה-NBA‏ 1954, באתר Basketball-Reference
↑  ההודעה על פטירתו של קוסטלו, באתר הרשמי של מילווקי באקס
כיצד לשרוד מתקפה גרעינית (חוברת)

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  הגנה אזרחית
 הוצאה
 הוצאה:  United States Government Publishing Office 
 תאריך הוצאה:  1950
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם לעברית
 
"כיצד לשרוד מתקפה גרעינית" (באנגלית: Survival Under Atomic Attack) היא חוברת שפרסמה ממשלת ארצות הברית במהלך המלחמה הקרה. פרסום החוברת נבע מהחשש שברית המועצות תתקוף את ארצות הברית בנשק גרעיני. החוברת הכילה מידע ועצות לאזרח מה עליו לעשות במקרה של מתקפה גרעינית.
המטרה

החוברת פורסמה בשנת 1950, שנה לאחר שפוצצה ברית המועצות בפעם הראשונה פצצת אטום, והכילה הסברים כיצד להתגונן, כיצד להגן על האוכל והשתייה וכיצד להגן על הבית. בחוברת מוסבר כיצד למנוע כוויות וכיצד לפעול במקרה של חשיפה לקרינה. החוברת מתבססת על חישובים הנוגעים להשפעות שיש לכלי הנשק החלשים יחסית של אותה תקופה (20 קילוטון TNT). לכן רוב המידע שבחוברת כבר מיושן. החוברת פורסמה לפני שבוצעו מחקרים מקיפים על אודות ההשלכות של נשק גרעיני על אזורים מיושבים.
הדפים במרכז החוברת

ארבעת העמודים שבמרכז החוברת (15–18) ניתנים לתלישה במטרה לשמור אותם זמינים ולשנן אותם בעל פה.
ראו גם

מקלט גרעיני
מלחמה גרעינית
השפעות פיצוץ גרעיני
התכופף והתכסה
שרדנות
טקסט מהחוברת "כיצד לשרוד מתקפה גרעינית"
לואיז הנרייט דה בורבון

לואיז הנרייט דה בורבון (בצרפתית: Louise Henriette de Bourbon; ‏20 ביוני 1726 - 9 בפברואר 1759), הייתה אשתו של לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן וסבתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
ביוגרפיה

לואיז הנרייט נולדה ב-20 ביוני 1726 בפריז, ללואי ארמנד השני, נסיך קונטי וללואיז אליזבת דה בורבון, בתם של לואי, נסיך קונדה ולואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון. בשנת 1727 מת אביה, שהיה אדם גס והתעלל רבות באמה, ואחיה לואי פרנסואה, נסיך קונטי ירש את תאריו.
ב-17 בדצמבר 1743 התחתנה לואיז הנרייט עם לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, בנישואין שנועדו להביא לפיוס בין בית אורליאן לבית קונטי, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בתחילה היו היחסים ביניהם מעולים, אולם עד מהרה החלה לואיז הנרייט לבגוד בבעלה ולנהל חיים שערורייתיים, מה שגרם לחמותה לסרב להכיר בילדיה כילדים חוקיים.
ב-9 בפברואר 1759 מתה לואיז הנרייט בפאלה רויאל כשהיא מוקפת בבעלה ובילדיה, ומותה השפיע קשות על בעלה.
משפחתה

ב-17 בדצמבר 1743 התחתנה לואיז הנרייט עם לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
בת מתה (1745).
לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן (1747–1793), התחתן עם לואיז מארי אדלייד דה בורבון, דוכסית אורליאן.
בתילד ד'אורליאן (1750–1822), התחתנה עם לואי אנרי השני, נסיך קונדה.
כשחיכיתי לך על הספסל

"כשחיכיתי לך על הספסל" הוא פזמון אשר נכתב, הולחן ובוצע בידי אהוד בנאי והוא האחרון במספר באלבום "עוד מעט", שיצא בסוף שנת 1996. השיר מספר על מפגש בין הדובר לאשתו, בשנת 1982, ומוזכרות שם שיירות הצבא שנסעו בדרכן ללבנון, ככל הנראה לקראת מבצע שלום הגליל.
העובדות שבשיר

השיר מספר שבשנת 1982 התרחשו שבעה ליקויי חמה ולבנה, אירוע אסטרונומי נדיר, שעל פי המתואר בשיר מתרחש אחת לשמונה-עשרה שנה. השורה "יצאנו מהאבל אל החתונה" משקפת כיצד פגש בנאי את אשתו לעתיד יום אחרי שקם מהשבעה על אמו, ונישא לה כעבור חמישה חודשים. בסוף השיר מבקש הדובר מהנמענת להביט לשמיים בשנת 2000, שמונה-עשרה שנים לאחר אותו מפגש ראשון, ולחפש את אותם שבעת הליקויים.
העובדות למעשה

שבעה ליקויים בשנה הם אכן אירוע נדיר, שמתרחש רק ב-3.2% מהשנים, כלומר בממוצע אחת לכ-32 שנה. האירוע הזה נדיר במיוחד, בשל העובדה שליקויי מאורות מתרחשים בשתי עונות בשנה (אחת ל-173 ימים) שנמשכות 37 ימים כל אחת. בכל עונה כזאת מתרחש לפחות ליקוי שמש אחד וליקוי ירח אחד. כיוון שזמן הקפת הירח את כדור הארץ הוא 29 ימים, פעם ב-3.5 שנים מתווסף ליקוי לאחת העונות, וכך מתרחשים חמישה ליקויים בשנה אחת.
לעומת זאת, מאחר שהפרש הזמן בין שתי עונות הליקויים קצר מחצי שנה, פעם ב-4.5 שנים מתקיימות שלוש עונות, ואז מספר הליקויים בשנה עולה לשישה.
כאשר שני האירועים הללו מצטרפים יחד, פעם ב-31.5 שנים בממוצע, ישנן שלוש עונות ליקויים כאשר באחת מהן מתרחשים שלושה ליקויי מאורות, וסה"כ שבעה ליקויים בשנה אחת.
שנים שבהם התרחשו שבעה ליקויים: 1908, 1917, 1935, 1973, 1982.
בשנת 2000 לא התרחשו שבעה ליקויים כפי שמבטיח השיר, אלא רק שישה.
הערות שוליים

↑   שיר אחד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי
לשכת בית המוקד

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה .  הסיבה היא סתירות בערך, אי פירוט על הסתירות במשנה כפי המופיע בהערה 7. יש פירוט יותר בערך על בית המוקד. ולא ברור שהערך הזה נצרך..
לשכת בית המוקד הייתה לשכה במבנה בית המוקד בבית המקדש ממנה היו יורדים לבית טבילה. בית המוקד היה בית גדול בצפון העזרה, ובו ארבע לשכות, וביניהן 'לשכת בית המוקד'. בראשונים ישנם כמה דעות מדוע נקראה כך, ומה הייתה מטרת הלשכה.
הלשכה נקראת על שם שהייתה בו מדורה לחימום המקדש לצורכי הכהנים במשך היום ובזמן השינה. ישנה דעה שממדורה זו לקחו אש עבור המזבח.
מלשכה זו היו יורדים הכהנים לבית הטבילה. על מנת להבדיל את הלשכה מבית המוקד, נקרא בית המוקד עצמו 'בית המוקד הגדול', ואילו לשכת בית המוקד נקראה 'בית המוקד הקטן'.
מטרת הלשכה

ישנם כמה דעות מהי מטרת לשכה זו:
כאמור לעיל יש סבורים שהייתה שם מדורת אש, שימשה לצורך הכהנים היו מתחממים בה מצינת מי המקווה לאחר שטבלו. ולפיכך אף נראה – 'לשכת בית המוקד'.
יש אומרים שבלשכת בית המוקד לא הייתה מדורה, אלא היו שם דברים הנצרכים לבית המוקד, כגון כלים להבערת המדורה ובגדי הכהנים שהיו ישנים בבית המוקד.
יש אומרים שהמדורה בלשכת בית המוקד היא זו שדאגו הכהנים שלא תכבה לעולם, וממנה היו נוטלים אש לצורך המזבח.
מקומה

לשכת בית המוקד הייתה בצד הצפוני מערבי של בית המוקד. ויש סוברים שלשכת בית המוקד הייתה בצד הצפוני מזרחי.
קדושתה

לפי האמור במשנה, שתי הלשכות הצפוניות של בית המוקד היו 'חול', כלומר, שלא היו מקודשות בקדושת העזרה, ומכאן ש'לשכת בית המוקד' לא הייתה מקודשת בקדושת העזרה.
ראו גם

בית המוקד
הערות שוליים

↑  עיין שם, שהרמב"ם חזר מפירוש זה.
↑  משנה תמיד א' א, ב, ג; משנה מידות א' ו, ט; רמב"ם ורע"ב שם. רמב"ם בית הבחירה ה, י.
↑  המפרש לתמיד ל, ב.
↑  רמב"ם ורע"ב תמיד ג, ג; ומידות א, ו. רש"י תמיד ל, ב. ריטב"א יומא טו, ב.
↑  ראב"ד תמיד ל, א.
↑  ר"ח יומא טז, א, מובא גם בתוס' שם טו, ב ד"ה ואחת לשכת בית המוקד. מאירי יומא  טו, ב.
↑  מידות א, ו, וכפירוש הרמב"ם והרע"ב שם שזו לשכת בית המוקד. רמב"ם הל' בית הבחירה ה, י. בעניין מקומן של לשכות בית המוקד יש סתירה בין המשנה הנ"ל במידות א, ו לבין המשנה בתמיד ג, ג.
↑  רש"י יומא יז, ב ד"ה אי אמרת בשלמא. בעניין מקומן של לשכות בית המוקד יש סתירה בין המשנה במידות א, ו ובין המשנה בתמיד ג, ג. סתירה זו נידונה באריכות בגמרא יומא טו, ב – יז, ב, וראה "שערי היכל" ליומא מערכה כב.
↑  ראה משנה מידות א, ו: "שתים בקודש ושתים בחול", וראה פירוש הרא"ש שם שהדרומיות היו קודש, ומכאן שהצפוניות היו חול.
↑  ראה תפארת ישראל מידות א, ו אות נ'. אמנם בתוספתא (מהדורת ליברמן, מעשר שני פ"ב הט"ו) נאמר שלשכת בית המוקד חלקה היה קודש וחלקה היה חול, אך מהשוואה לאמור במשנה במידות שם נראה שהכוונה שם אינה ללשכת בית המוקד אלא לבית המוקד עצמו, ובאמת בתוספתא שלפנינו (בסוף ש"ס וילנא) הגרסה שם אינה "לשכת בית המוקד" אלא "בית המוקד".
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |