stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שבעת המשקים
סוגי המשקים > תולדות

חכמים מנו משקים אחדים הנחשבים "תולדות" של שבעת המשקים, ודין התולדות האלה כדין שבעת המשקים עצמם. כתולדות המים נחשבים משקים שונים היוצאים מגוף האדם כדמעות, רוק ושתן. מי גבינה נחשבים כתולדות החלב, ולחלק מן הדעות המוחל המופק מן הזית בתהליך הפקת השמן נחשב כתולדות השמן.
דיני המשקים

מקור דיני טומאה במשקים הם הפסוקים בפרשת טומאת שרצים:
(לא) אֵלֶּה הַטְּמֵאִים לָכֶם בְּכָל הַשָּׁרֶץ... (לב) וְכֹל אֲשֶׁר יִפֹּל עָלָיו מֵהֶם בְּמֹתָם יִטְמָא... (לד) מִכָּל הָאֹכֶל אֲשֶׁר יֵאָכֵל, אֲשֶׁר יָבוֹא עָלָיו מַיִם – יִטְמָא; וְכָל מַשְׁקֶה אֲשֶׁר יִשָּׁתֶה, בְּכָל כְּלִי – יִטְמָא ... (לז) וְכִי יִפֹּל מִנִּבְלָתָם עַל כָּל זֶרַע זֵרוּעַ אֲשֶׁר יִזָּרֵעַ – טָהוֹר הוּא. (לח) וְכִי יֻתַּן מַיִם עַל זֶרַע, וְנָפַל מִנִּבְלָתָם עָלָיו – טָמֵא הוּא לָכֶם.
חז"ל פירשו את המילים ”וְכָל מַשְׁקֶה אֲשֶׁר יִשָּׁתֶה בְּכָל כְּלִי יִטְמָא” כעוסקים בשני דינים: הן בהכשר מאכלים לקבל טומאה, בו עוסק תחילת הפסוק, וממילים אלו למדים שגם שאר המשקים מכשירים; והן בטומאת המשקים עצמם. יש דעות שטומאת משקים אינה אלא מדרבנן, והפסוק עוסק בהכשר מאכלים בלבד.
לדעת הרמב"ם, משקה שאינו אחד משבעת המשקים כלל אינו יכול להיטמא או לטמא. לדעת הראב"ד, גם משקים אחרים עשויים לקבל טומאה, אלא שרק שבעת המשקים נחשבים משקה לעניין חיבור בין מאכלים שונים. למשל, בצק שנילוש באחד משבעת המשקים נחשב כדבר אחד וטומאה הנוגעת בחלקו מטמאת את כולו, ואם נילוש במשקה אחר אינו נחשב כמחובר. על סמך דעת הרמב"ם, פסק רבי יוסף קארו שהחיוב ליטול ידיים על מאכל רטוב חל רק על מאכלים הרטובים ממשקים אלו.
יש הסבורים שרק בצק שנילוש באחד משבעת המשקים חייב בהפרשת חלה.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת מכשירין, פרק ו', משנה ד'; משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת אוכלים, פרק א', הלכה ב'. וראו ההגדרה אצל רבי שניאור זלמן מלאדי, שולחן ערוך הרב, אורח חיים, סימן קנ"ח, סעיף ד': ”אין נקרא משקה בלשון התורה אלא שבעה משקים”.
1 2  בית יוסף, אורח חיים, סימן קנ"ח.
1 2  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קנ"ח, סעיף ד'.
1 2  משנה, מסכת תרומות, פרק י"א, משנה ב'.
↑  פירוש המשנה לרמב"ם, מסכת מכשירין, פרק ו', משנה ד'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת אוכלים, פרק י"ב, הלכה א'.
↑  פירוש המשנה לרמב"ם, מסכת תרומות, פרק י"א, משנה ב'; משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת אוכלים, פרק א', הלכות ב'–ד'
↑  משנה, מסכת מכשירין, פרק ו', משנה ה'.
↑  רש"י, ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ל"ד.
1 2 3  ספרא, פרק י"א, פסוק ל"ד.
1 2  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ט"ז, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"ד, עמוד א'; מסכת פסחים, דף י"ח, עמוד א'.
↑  רש"י, מסכת פסחים, דף ט"ז, עמוד א', ד"ה רבי אלעזר אומר.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות טומאת אוכלים, פרק א', הלכה ד', והשגת הראב"ד שם.
↑  דעת הרא"ש, כפי שנתפרשה בבית חדש, יורה דעה, סימן שכ"ט (ולא כהבנת הטור שם). וראו גם הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, יורה דעה, סימן שכ"ט, סעיף א'–ד'.
רישום שיכונים ציבוריים

רישום שיכונים ציבוריים - האופן בו נרשמות זכויותיהם של רוכשי הדירות בדיור הציבורי במרשם המקרקעין בישראל.
רקע היסטורי

לאחר קום מדינת ישראל נפתחו שערי הארץ לעלייה חופשית ואוכלוסיית המדינה הוכפלה תוך שלוש שנים והמשיכה לגדול. המדינה שבשנת קיומה הראשונה עמדה במערכה הכבדה של מלחמת העצמאות, ולאחר סיום המלחמה עברה תקופה של מחסור וצנע, צריכה הייתה למצוא פתרון לבעיית הדיור והשיכון ההמוני של מאות אלפי העולים. חלק מן העולים היו ניצולי השואה שבאו מאירופה וחלקם האחר היו עולים ממדינות ערב, שנאלצו להשאיר כל כספם ורכושם בארצות מוצאם. בתנאים אלה לא היה פתרון לבעיית שיכון העולים בדרך של יזמה חופשית. מה גם שמלאי הקרקעות הפנויות הזמין הגדול ביותר היה בידי המדינה.
המדינה החלה ביישוב עולים במסגרת הדיור הציבורי, בראשונה בבתים ודירות בערים כיפו, חיפה, באר שבע, עכו טבריה, בית שאן וצפת, שהיו רכושם של ערביי ארץ ישראל שעזבו את הארץ במלחמת העצמאות, ועברו לניהולו של האפוטרופוס לנכסי נפקדים ולאחר מכן במעברות, מחנות פחונים ואוהלים שקמו בכל רחבי המדינה. בשנת 1950 הוקמה חברת עמידר, שבמהלך שנות החמישים בנתה בבניה זולה ומהירה בכל רחבי המדינה, שיכונים שנועדו חלקם להשכרה בדמי שכירות סוציאליים וחלקם נמכרו למשתכנים בסיבסוד בעזרת משכנתאות לטווח ארוך. במהלך שנות החמישים והשישים הקימה מדינת ישראל ערי הפיתוח כקריית שמונה, חצור הגלילית, מגדל העמק, ירוחם ודימונה, שאף בהן חלק מן הדירות הושכר למשתכנים וחלק מהן נמכר להם. בשלוש הערים הגדולות הוקמו חברות עירוניות לשיכון שקמונה בחיפה, חלמיש בתל אביב וחברת פרזות בירושלים. כמו כן עסקו בהקמת שיכונים ציבוריים לשם מכירת הדירות שבהם (ולא למטרת השכרתן) חברת השיכון ההסתדרותית שיכון עובדים וחברת שיכון ופיתוח לישראל. בשנת 1972 עברו חלק משהשכונות שבשיכון הציבורי מניהולה של עמידר לניהולה של עמיגור חברת הדיור של הסוכנות היהודית.
החברות שמכרו את הדירות למשתכנים, הן במכירה ישירה והן בהעברה משכירות למכר, התחייבו כי בבוא היום, כשהתנאים יאפשרו זאת, הן תרשומנה את זכויותיהם של המשתכנים בלשכת רישום המקרקעין. כל משתכן, בין זה שרכש את הדירה ישירות מן החברה ובין זה שרכש אותה ממשתכן קודם חתם על ייפוי כוח נוטריוני לפקודת החברה המשכנת, שיאפשר לה לרשום את זכויותיו בלשכת רישום המקרקעין בבוא העת. במשרדי החברות התנהל רישום זמני של זכויות המשתכנים והן הפכו למעין לשכות רישום מקרקעין ("טאבו" בלשון העם, כשמן של הלשכות בימי השלטון העות'מאני). בשנות השישים היה כבר הזמן בשל להתחיל במבצע רישום זכויות המשתכנים בלשכות רישום המקרקעין ולצורך כך חוקקה הכנסת את חוק רישום שיכונים ציבוריים (הוראת שעה), התשכ"ד-1964.
הבעיות ופתרונן בחוק

היעדר פרצלציה -
ריבוי הדירות שטרם נרשמו ומציאת הליך מהיר ויעיל לרישום, ללא צורך בזימון משתכנים רבים.
המצב הנוכחי

החל מראשית שנות התשעים, עם גל העלייה הגדול מברית המועצות לשעבר ניתן על ידי משרד הבינוי והשיכון מעמד של חברה ציבורית משכנת לחברות בניה פרטיות רבות, שהתחייבו לבנות שיכונים לעולים על אדמות מדינה, והמשרד מקפיד על קיום חובותיהן של החברות הללו לבצע רישום החלקות עליהן נבנו הבתים כבתים משותפים על מנת שיתאפשר רישום זכויות רוכשיהן.
נכון לשנת 2006 נרשמו על פי חוק רישום שיכונים ציבוריים מאות אלפי דירות בישראל על שמות רוכשיהן. הרישום הסיר מעל החברות את הנטל לנהל את הרישומים הנוגעים לדירות; העברת זכויות בהן, מתן התחייבויות לרישום משכנתאות לבנקים, חתימה על תוכניות בניה וכיוצא באלה, ומאידך היקנה למשתכנים זכויות רשומות בלשכת רישום המקרקעין על כל היתרונות שמקנות זכויות רשומות.
בשנות התשעים, בעקבות החלטת ועדה ממשלתית שנקראה "ועדת רונן", מועברת זכות בעלות (העדיפה על זכות חכירה) לשמו של המשתכן, בעת רישום זכויותיו על ידי החברה המשכנת. זאת בהתקיים שלושה תנאים:
שהדירה היא בבנייה רוויה, דהיינו בבית דירות שיש בו לפחות שתי קומות וארבע דירות.
שזכויות החכירה של המשתכן הן מהוונות (דהיינו שמלוא דמי החכירה, עבור תקופת החכירה במלואה, שולמו על ידי המשתכן מראש למינהל מקרקעי ישראל).
שהבניין בו מצויה הדירה לא הוקם על אדמת הקרן הקיימת לישראל, אשר באמנת היסוד שלה משנת 1901 אימצה את האמור בתנ"ך "והארץ לא תמכר לצמיתות". (דהיינו שהבניין הוקם על אדמת מדינת ישראל או אדמת רשות הפיתוח בלבד). באופן זה נרשמו עשרות אלפי דירת בבעלות רוכשיהן והן מהוות מה שנהוג לכנות בציבור בשם "קרקע פרטית".
הרפורמה שנתקבלה

ב-11 בינואר 2006 אישרה מועצת מינהל מקרקעי ישראל דו"ח של ועדה שנקראה בשם "ועדת גדיש", לביצוע רפורמה מקיפה בתפקידי המינהל ובסמכויותיו. בין עקרונות הרפורמה בקשר לקרקע עירונית, נכללו החלטות בעלות חשיבות רבה לעניין רישום זכויות המשתכנים בשיכון הציבורי. אחת ההחלטות אמרה כי כל חוכרי המינהל (שחוזה החכירה שלהם מהוון) יקבלו בעלות מלאה על דירותיהם. בכך הורחבו הזכויות שהוקנו למשתכנים על פי החלטות "ועדת רונן" והן יחולו לא רק על בניה רוויה, אלא גם על בתים צמודי קרקע, וילות וקוטג'ים שהוקמו על גבי חלקות קרקע. יתר על כן, הרפורמה תחול גם על דירות שנרשמו בעבר על שמות רוכשיהן בחכירה. כדי להרחיב ככל היותר את מעגל הזכאים לרישום בעלות בדירותיהם יתחיל המינהל במבצע היוון רחב היקף.
ימים אחדים לאחר מכן אישרה ממשלת ישראל את החלטת המינהל לאימוץ החלטת "ועדת גדיש". הממשלה הסירה את המחסום האחרון שעמד בפני רישום בעלות על שמותיהם של כל רוכשי הדירות, והוא המניעה שהייתה לרישום זכויות בעלות על שמותיהם של המשתכנים שדירותיהם הוקמו על אדמות הקרן הקיימת לישראל. הממשלה בהחלטתה אישרה הסכם בין הנהלת המינהל לבין הקק"ל, לפיו הקק"ל תעביר לבעלות מדינת ישראל את כל הקרקעות שאינן קרקעות חקלאיות (ובכללן: קרקעות לבנייה, תעשייה, מסחר ותיירות). בתמורה תעביר מדינת ישראל לקק"ל מקרקעין בסדר גודל זהה, שאינם מיועדים כיום לפיתוח, רובם בנגב ומיעוטם בגליל. במסגרת זו יוכלו גם בעלי הדירות, השוכנות על אדמה שהיא כיום אדמת קק"ל, ליהנות מן הרפורמה ולקבל זכויות בעלות על דירותיהם.
שמואל שילה (משפטן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1936 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  15 באפריל 2016 (בגיל 80 בערך) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  ישיבה יוניברסיטי  ישיבת מרכז הרב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 בן או בת זוג:  מרגלית שילה 
 צאצאים:  אלחנן שילה 
 
שמואל שילה (שימל; 1936 – 15 באפריל 2016) היה פרופסור במחלקה למשפטים באוניברסיטה העברית וראש המכללה האקדמית הרצוג.
ביוגרפיה

שילה נולד ב-1936 בברוקלין, למד ספרות אנגלית והיסטוריה בישיבה יוניברסיטי בראשות הרב יוסף דב סולובייצ'יק. ב-1955 הגיע לישראל לביקור במסגרת תוכנית שיזמו הסוכנות היהודית וגופים נוספים להבאת סטודנטים מחו"ל לישיבות ישראליות. הוא שב לארצות הברית, ובגיל 21 לאחר סיום לימודי התואר הראשון עלה לישראל, למד בישיבת מרכז הרב והוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
בהמשך למד משפטים באוניברסיטה העברית, והתמחה במשפט העברי. נושא הדוקטורט שלו היה "דינא דמלכותא דינא" והוא נעשה תחת הנחייתו של פרופ' מנחם אלון. תחום נוסף בו עסק שילה הוא דיני ירושה, ואף חיבר בנושא זה שלושה ספרים.
בשנת 1973 זכה שילה ב"פרס בן מאיר למחקר המשפט העברי".
במשך שנים רבות עסק במחקר ובהוראה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, שימש כראש המכון לחקר המשפט העברי וערך את שנתון המשפט העברי. בין השנים 2008–2010 כיהן כראש מכללת יעקב הרצוג, באלון שבות. בראיון עמו אמר כי שני התחומים, חינוך ומשפט, הם הבסיס לכל חברה. "בלי חוק ובלי חינוך אין חברה".
ביוגרפיה > משפחה

שילה היה נשוי להיסטוריונית פרופ' מרגלית שילה, ואב לחמישה ילדים, בהם נפתלי שילה, שופט בבית המשפט המחוזי בתל אביב וד"ר אלחנן שילה, מרצה לפילוסופיה.
שילה התגורר בשכונת קטמון בירושלים.
ספריו

דינא דמלכותא דינא, 1975
פירוש לחוק הירושה תשכ"ה 1965, נבו הוצאה לאור, 1992 (3 חלקים)
המשפט העברי, ההלכה ומדינת ישראל: מאמרים, נאומים וראיונות מן העזבון, הוצאת המשפחה, תשפ"ב.
לקריאה נוספת

חיים נבון, הדיינים אינם בקיאים, ריאיון עם פרופ' שמואל שילה, מקור ראשון כ"ו שבט תשס"ט
רמי דוידוף

| --- | --- |

 לידה:  16 באוקטובר 1980 (בן 43) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  רימון בית ספר למוסיקה 
 פרופיל ב-IMDb
 
רמי דוידוף (נולד ב-16 באוקטובר 1980) הוא מוזיקאי, זמר יוצר, תסריטאי ושחקן ישראלי.
ביוגרפיה

דוידוף הוא יליד ירושלים ובוגר תיכון לאומנויות ירושלים ובוגר בית ספר רימון למוזיקה. רמי הוא אחיו הצעיר של הבמאי עודד דוידוף.
קריירה > קריירה מוזיקלית

בשנת 2006 הקים דוידוף את להקת הרוק אטלנטיקה. בהמשך "אטלנטיקה" פתחה את פסטיבל הקולנוע בבריכת הסולטן שבירושלים בהקרנת הבכורה של הסרט "מישהו לרוץ איתו".
בשנת 2007 כתב והלחין דוידוף שיר בשם "הכל דבש" בעונה ראשונה בה גם שיחק בתפקיד אורח.
בשנת 2009 יצא אלבום ראשון של להקת "אטלנטיקה", "שוב בבוקר", שנכתב והולחן באמצעות רמי דוידוף והופץ על ידי חברת "התו השמיני". מבין השירים באלבום השיר "בן המלך" נבחר לשיר נושא בפסקול הסרט "מישהו לרוץ איתו", המבוסס על ספרו של דויד גרוסמן בו שיחק בתפקיד יהונתן "הבולדוג". בשנת 2011 "תמרות עשן" עונה שנייה הקליט והפיק גרסת כיסוי לשיר של מאיר אריאל "לא יכול להוריד ממך את העיניים" כשיר סיום לעונה בה שיחק גם בתפקיד האח וויסמן.
בשנת 2015 הוציאה להקת "אטלנטיקה" את אלבומה השני "אין לי מה" שנכתב והולחן באמצעות רמי דוידוף, בהפקתו של רן שם טוב. מבין שירי האלבום "גטה פיקס", "נרקומן", "אין לי מה" ו"אף אחד לא חייב לך" שהושמעו בפסקול הסדרה אטלנטיקה בהפקת הוט 3 המגוללת את סיפורה של הלהקה האמיתי התסריט נכתב באמצעות רמי דוידוף ביחד עם חברו שגיא אזולאי.
בהמשך שנת 2016 בתום מסע הופעות ארצי חיממה להקת "אטלנטיקה" את להקת הרוק "דיפ פרפל" בפסטיבל הרוק שנערך בלייב פארק ראשון לציון.
קריירה > קריירת משחק

את קריירת המשחק וכתיבת התסריטים, החל רמי דוידוף כתלמיד בתיכון לאומניות בירושלים. בתחילה ביים וכתב סרטים קצרים ביחד עם חברו שגיא אזולאי. ביניהם: "סוליקו עם ארמונד", "לא רוצחים בשבת" ו"שמחת זקנתי".
בשנת 2006 גילם את תפקיד "יהונתן הבולדוג" לצידו של צחי גראד בסרט "מישהו לרוץ איתו".
בשנת 2008 שיחק בסדרה "הכל דבש" בתפקיד אורח כמוזיקאי פלרטטן.
בשנת 2010 שיחק בסדרה "נבלות" - מיני דרמה בהפקת הוט 3, בתפקיד אורח. באותה השנה שיחק בסדרה "תמרות עשן" בתפקיד האח וויסמן. בשנת 2011 שיחק בעונה שנייה בתפקיד האח וויסמן.
"מרסדס" סרט גמר של מכללת תל חי גילם תפקיד ראשי לצידה של ליא קניג.
בשנת 2012 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "הדילרים" שכתב דוידוף יחד עם שגיא אזולאי, בהפקתם של האחים אדרי ודוד מנדיל ובבימויו של אחיו עודד דוידוף. קומדיית פשע שכונתית המצולמת בשכונת רמות השכונה בה גדל. בהשתתפות יובל שרף וצחי גראד.
בשנת 2015 כתב וייצר את הסדרה "אטלנטיקה" בהפקת חברת הוט. דרמה קומית בת 12 פרקים, סדרה המגוללת את הסיפור של להקת אטלנטיקה הירושלמית, בדרכה להוצאת אלבום ראשון. בפרק הסיום של הסדרה השתתפו בהופעת אורח חברי להקת "דיפ פרפל" איאן גילן ורוג'ר גלובר אשר גילמו את הלהקה עצמה.
בשנת 2016 שיחק בסדרה "בתולות 2" בהפקת הוט 3 בתפקיד ציון.
הערות שוליים

↑  נותנים בראש: "דיפ פרפל" בפרק סיום העונה של "אטלנטיקה", באתר ‏מאקו‏, 17 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407961505171  MusicBrainz: 9a23f01c-7be0-4546-915c-fe52e9749ec1  VIAF: 479155103944676201253   WorldCat (עם VIAF): 479155103944676201253
רין (כפר)

| --- | --- |
סמל ריןסמל רין
מראה כללי של רין
מראה כללי של רין
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  טירולטירול
 מחוז:  אינסברוק
 ראש העיר:  פרידריך הופיכלר
 שטח:  10.65 קמ"ר
 גובה:  918 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,939 (2020)
  ‑ צפיפות:  171 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°14′58″N 11°30′13″E﻿ / ﻿47.249444444444°N 11.503611111111°E﻿ / 47.249444444444; 11.503611111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.rinn.tirol.gv.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהרין(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.רין(למפת טירול רגילה) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.רין(למפת טירול מוגדלת) אינסברוק קופשטיין טלפס ליינץ קיצביל לאנדק גרמניה זלצבורג קר. איטליה שווייץ פ.רין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רין (בגרמנית: Rinn) הוא כפר באוסטריה, במחוז אינסברוק של מדינת טירול. הוא שוכן 6 ק"מ דרומית-מזרחית מאינסברוק. שטח הכפר הוא 10.65 קמ"ר. המקום מונה 1,826 תושבים (2016) וצפיפות האוכלוסייה היא 171 תושבים לקמ"ר.
השם

שם הכפר תועד לראשונה ב"רונה" (Runne). ייתכן כי השם קשור למילה הרוטרומנית Run שמשמעותה "מקום שבו נכרת יער". משמעות אפשרית אחרת היא "מוביל מים".
גאוגרפיה

רין נמצא בגובה 918 מ' בהרים הנמוכים הדרום-מזרחיים, ממזרח לאינסברוק.
גאוגרפיה > הרכב הכפר

רין כולל שני יישובים כפריים - רין פרופר, השוכן על ה"לנדשטראסה", ויודנשטיין, מצפון לרין, ועוד כמה כפרירים וחוות.
גאוגרפיה > כפרים שכנים

רין גובל בארבעה כפרים: אלדרנס (Aldrans), אמפאס (Ampass), אלבגן (Ellbögen) וטולפס (Tulfes).
אקלים

האקלים מתאפיין בחורף ארוך, קר מאוד, עם ימים בהירים וקצרים, יחסית לא הרבה משקעים בצורת שלג, ולחות נמוכה. לפי הסיווג קפן של האקלים, הוא נחשב אקלים תת-ארקטי יבשתי.
דמוגרפיה

בשנת 1869 אוכלוסיית הספר מנתה 321 תושבים, ב-1934 - 470, ב-1951 - 598, ב-1981 - 937, וב-2011 - 1,655 תושבים.
פוליטיקה

בשנת 2010 התקיימו הבחירות האחרונות. בראש הכפר נבחר פרדריך הופליכר וסגנו - מריו ווגר.
היסטוריה > פרשת עלילת דם

בשנת 1670 הוקמה ביישוב כנסיית עולי הרגל יודנשטיין ("אבן היהודים").
החל מן המאה ה-15 התפתח בטירול פולחנו של ילד בשם אנדרל מרין (בשמו המלא אנדרל אוקסנר) שלפי אגדה עממית מקומית נרצח על ידי יהודים. הפולחן התגבר במיוחד במאה ה-17 אחרי שאדם בשם ד"ר היפוליט גוארינוני (1654-1571) סיפר ששמע על רציחתו של הילד שנקבר ברין וחלם כי שנת ביצוע הרצח הייתה 1462. פולחן אנדלר שנחשב לקדוש מעונה של הנצרות הקתולית נקבע רשמית בשנת 1621 ונפוץ בכל טירול, יחד עם פולחנם של עוד כמה ילדים נוצרים שנחשבו נרצחים על ידי יהודים, ביניהם סימון מטרנטו. בשנת 1641 העלה גוארינוני על הכתב את הפרשה בספר "ניצחון, כתר, מרטיריות ואפיטף של הילד התמים הקדוש".
האגדה על רציחתו על ידי יהודים של הילד אנדרל נאספה מאוחר יותר אף על ידי האחים גרים בתחילת המאה ה-19.
בשנת 1670 נחנכה בכפר רין כנסיית עולי הרגל ביודנשטיין, החלק הצפוני של רין, שבו נטען כי נרצח הילד. יודנשטיין הפכה למקום לעליית רגל נוצרי רומי-קתולי, אף על פי שלהאשמות נגד היהודים לא היה בסיס מציאותי.
הילד נכנס לרשימת הקדושים המעונים של הנצרות המקומית כ"מבורך אנדריאס מרין" שחי ככל הנראה בשנים 1459–1462 ויום מותו - 12 ביולי - הפך לחג חשוב בחיי התושבים. היישוב יודנשטיין והכפר רין כולו היו לאתר לעלייה לרגל. למשך שלוש מאות שנים עליית הרגל והפולחן של אנדרל שיחקו מקום מרכזי בחיי הדת, התרבות והכלכלה של הכפר.
האפיפיור בנדיקטוס הארבעה עשר (1758-1740) שחיבר גם את האנציקליקה נגד היהודים A Quo Primum ‏(1751) התיר את המשך הפולחן המקומי, ב-25 בדצמבר 1752 הכריז את הילד כ"מבורך" של הכנסייה, אך ב-22 בפברואר 1755 סירב להעניק לאנדרל מעמד של קדוש הכנסייה.
היסטוריה > סיום הפולחן

כבר בשנות ה-60 של המאה ה-20 אסר האפיפיור פאולוס השישי על המשך הפולחן של אנדרל מרין, כמבוסס על "שרידים קדושים" מזויפים. בשנת 1988 שלל הבישוף של אינסברוק, ריינהולד שטכר (2013-1921), את נכונות האשמות נגד היהודים בנוגע למותו של הילד אנדרל ובשנת 1994 אסר על העלייה לרגל. לפי דרישתו הוסרו התמונות בכנסייה ביודנשטיין שהציגו את אגדת עלילת הדם, והן הוחלפו בתמונה של ישו מוקף בילדים. כמו כן נתלו על הקיר הסברים על עלילת הדם ועל העוול שנעשה ליהודים על ידי הרדיפות ורציחות באלף האחרון.
בימינו התארגן ביישוב יודנשטיין אתר זיכרון לילדים ולנוער שעבר התעללויות.
אתרים היסטוריים ואטרקציות תיירותיות

כנסיית "יודנשטיין", כעת כנסיית הביקור של מרים, הוקמה בשנת 1670 הוקדשה בזמנו לפולחן הילד אנדרל מרין שנחשב לקרבן של היהודים והוכר כמבורך של הכנסייה. בכנסייה ניתן היה לראות את האבן "אבן היהודים" - שעליה כביכול נשחט הילד. המקום משך עלייה לרגל של צליינים קתוליים עד שנת 1994 כשחרף התנגדות מקומית רבה, ביטל הבישוף של אינסברוק, ריינהולד שטכר, את הפולחן ואת העליות לרגל. הוסרו מן הכנסייה האיורים של עלילת הדם והוחלפו בתמונה של ישו המוקף בילדים, כמו כן נתלו כתובות בגנות תופעת האנטישמיות והסברים עליה. הכנסייה שינתה את שמה מ"כנסיית עולי הרגל יודנשטיין" ע"ש אנדריאס ל"כנסיית הביקור של מרים" (Mariä Heimsuchung).
אירועים

בכפר מתקיימים אירועים שנתיים המאורגנים על ידי אגודת RinnRoll המקומית המקדישה מאמצים למען הסרת המכשולים בין האנשים בעלי מוגבלויות לאנשים הבריאים. האגודה מקדמת את ספורט הסקי בקרב הנכים. אירועי הסקי לנכים הזוכים לפרסום רב מתקיימים כל שנה והם מסתייעים בתמיכת ספורטאים חשובים בעולם.
בשנת 2008 הייתה אמורה להתקיים ברין תחרות הסקי במסגרת המשחקים הפאראלימפיים באינסברוק אך בגלל הוריקן שגרם למחסור פתאומי בשלג הועברה לכפר לויטש.
הערות שוליים

↑  האקלים ברין - באתר weatherbase
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540470405171  GND: 4511466-3  LCCN: nr93051956  VIAF: 149369460   WorldCat (עם VIAF): 149369460 
כנסיית הביקור של מרים, לשעבר כנסיית עולי הרגל "יודנשטיין"
"טחנת השטן" הנמצאת בין הכפרים רין ואנדרנס
תגובה אקסותרמית

תְּגוּבָה אֶקְסוֹתֶרְמִית (מיוונית: ἔξω, אקסו – החוצה ו־θέρμη תֶרמֶה – חום) היא תגובה כימית הפולטת אנרגיה לסביבה, להבדיל מתגובה אנדותרמית, הצורכת אנרגיה מהסביבה. בתגובה אקסותרמית אנתלפיית התגובה היא שלילית.
דיאגרמה המתארת את האנרגיה בתגובה אקסותרמית. כאשר H<0∆, זוהי תגובה אקסותרמית (H2 < H1) ונפלטת אנרגיה מהמערכת.
אף על פי שסך מאזן האנרגיה של תגובה אקסותרמית הוא כך שנפלטת אנרגיה לסביבה, במקרים רבים יש להשקיע אנרגיה ראשונית כדי להתחיל את התגובה, וזאת כדי להתגבר על המחסום האנרגטי הראשוני שלעיתים נגרם מסיבות שונות:
מצב מעבר לא יציב (בתגובת SN2 אקסותרמית למשל)
צורך לפרק את המגיבים לפני התרכבותם מחדש (בתגובה מומסת למשל)
צורך בסימטריית תגובה ספציפית, מה שמחייב תנועת חלקיקים מהירה (כמו בהתלכדות רדיקלים למשל, תגובה מאוד אקסותרמית)
חזרת התגובה לצד ההפוך, האנדותרמי (בתגובות שיווי משקל)
התגברות על דחייה בין אלקטרונים (בתגובות חמצון-חיזור למשל)
צורך "לעורר" חלקיק (אטום, מולקולה או יון) שנמצא בריכוז נמוך. דוגמה לכך היא שרפה. שרפה היא תגובה אקסותרמית, אך דרוש מקור חום כי רק כשישית מהאוויר הוא חמצן.
אנרגיה ראשונית זו קרויה אנרגיית שפעול או אנרגיית אקטיבציה. ללא המחסום האנרגטי הראשוני, תגובות אקסותרמיות היו עלולות להיות ספונטניות. בתגובת בעירה, לדוגמה, קודם יש למסור אנרגיה לחומר הבעירה ורק כאשר יתחיל לבעור, האנרגיה העצמית שלו תגרום להמשך התגובה.
דוגמאות לתגובות אקסותרמיות:
הגבת חומרים הידרופיליים עם מים (כמו המסת אבקת גבס, חומצה גופרתית או סודה קאוסטית והגבת מתכת אלקלית)
תגובות סתירה
הספגת חומר היגרוסקופי חזק במים (כמו סידן כלורי)
תגובות SN2 וחמצון-חיזור חזקות
המסת מתכות מעבר בחומצות חזקות (לדוגמה, ברזל, אלומיניום או אבץ בחומצת מלח)
חישוב אנתלפיית תגובה

H1 – תכולת האנרגיה (אנתלפיה) של המגיבים.

H2 – תכולת האנרגיה (אנתלפיה) של התוצרים.

H∆ – אנתלפיית התגובה – החום הנפלט או הנקלט בתגובה (כאשר החומרים מגיבים לפי היחסים במשוואה).

H2 - H1 = ∆H

H<0∆ – תגובה אקסותרמית (H2 < H1) נפלטת אנרגיה מהמערכת.

0<H∆ – תגובה אנדותרמית (H2 > H1) נקלטת אנרגיה למערכת.
ראו גם

תגובה אנדותרמית
| תרמודינמיקה |
| --- | --- | --- |
| חוקי יסוד | חוקי שימור (החומר, האנרגיה) • חוקי התרמודינמיקה: אפס, ראשון, שני (ראו גם: תנועה נצחית, השד של מקסוול), שלישי |  |
| קבועים | קבוע הגזים • קבוע בולצמן • קבוע אבוגדרו • קבוע פלאנק |  |
| משתנים | אינטנסיבים (טמפרטורה, לחץ, פוטנציאל כימי) • אקסטנסיבים (אנטרופיה, נפח, מספר חלקיקים) • משוואת מצב |  |
| יחידות מידה | טמפרטורה (צלזיוס, קלווין, יח' אחרות) • נפח (ליטר, מטר מעוקב) • לחץ (בר, אטמוספירה, פסקל) • מספר חלקיקים (מול) • אנרגיה (ג'אול, קלוריה) |  |
| אפיון | הפיכות • שינוי האנתלפיה (תהליך אקסותרמי, תהליך אנדותרמי) • שינוי באנרגיה (תהליך ספונטני, תהליך מאולץ) • תהליך (איזוברי, איזותרמי, איזוכורי, אדיאבטי, איזנטרופי, איזואנתלפי) |  |
| פוטנציאלים תרמודינמיים | אנרגיה פנימית • אנתלפיה • האנרגיה החופשית של הלמהולץ • האנרגיה החופשית של גיבס |  |
| מצבי צבירה ומעברי פאזות | מצבי צבירה (מוצק, נוזל, גז) • מעברי פאזות (התכה, התאדות, המראה, התעבות, הקפאה) • נקודת התכה • נקודת רתיחה • נקודה משולשת • נקודה קריטית • דיאגרמת פאזות • משוואת קלאוזיוס-קלפרון • חוק הפאזות של גיבס |  |
| גזים | גז אידיאלי • גז ואן דר ואלס • התאוריה הקינטית של הגזים • לחץ חלקי • חוק ראול • מודל דלטון • חוק בויל-מריוט • חוק גה-ליסאק • חוק שארל• משוואת הגז האידיאלי |  |
| חום וטמפרטורה | האפס המוחלט • יח' מידה לטמפרטורה • שיווי משקל תרמודינמי • קיבול חום • יחס קיבולי החום • חום כמוס • חוק הס • קלורימטר • אפקט ג'ול-תומסון • הסעת חום • מוליכות חום • מעבר חום • קרינה תרמית • קשר מאייר • האינדקס האדיאבטי |  |
| מעגלי עבודה | מעגלים תרמודינמיים (קרנו, סטרלינג, ברייטון, אריקסון, רנקין, סטירלינג, דיזל, לנואר, אוטו, היגרוסקופי, סקודירי, סטודרד) • נצילות |  |
| יישומים | מכונות חום • מנועים • משאבות • משאבת חום • מחליף חום • מיזוג אוויר • מקרר • קירור תרמואלקטרי • תחנות כוח |  |
| מונחים נוספים | תאוריית הקלוריק • תנועה בראונית • פונקציית מצב • תרמודינמיקה סטטיסטית • קשרי מקסוול • תרמוכימיה |  |
| דמויות בולטות | דניאל ברנולי (1700–1782) • בנג'מין תומפסון (1753–1814) • סאדי קרנו (1796–1832) • אמיל קלפרון (1799–1874) • רוברט מאייר (1814–1878) • ג'יימס ג'ול (1818–1889) • ויליאם ג'ון מקורן רנקין (1820–1872) • הרמן פון הלמהולץ (1821–1894) • רודולף קלאוזיוס (1822–1888) • ויליאם תומסון (1824–1907) • ג'יימס קלרק מקסוול (1831–1879) • יוהנס דידריק ואן דר ואלס (1837–1923) • ג'וסיה וילארד גיבס (1839–1903) • לודוויג בולצמן (1844–1906) • מקס פלאנק (1858–1947) • פייר דוהם (1861–1916) • קונסטנטין קרתיאודורי (1873–1950) • לארס אונסגר (1903–1976) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תווית השגחת הורים

הלוגו להשגחת הורים שהוכנס לשימוש ב-1990
תווית השגחת הורים (באנגלית: Parental Advisory; בראשי תיבות: PAL) הוא תווית אזהרה ביוזמת איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) שנוצרה בשנת 1985 וב-2011 אומצה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי (BPI). התווית מסמנת הקלטות אודיו המכילות ניבולי פה, אלימות ותוכן מיני מתוך כוונה להזהיר הורים לחומר שאינו מתאים לילדים צעירים.
בתחילה הייתה התווית על גבי תקליטורים וקלטות שמע ובהמשך סומנה גם באופן דיגיטלי על ידי חנויות מוזיקה מקוונות.
הקלטות עם תווית השגחת הורים משוחררות לעיתים לצד גרסאות מצוננות שמפחיתות או מבטלות את החומר הבעייתי. לעיתים נמכרות הגרסאות השונות במחירים שונים או בתפוצה שונה.
הערות שוליים

↑  Parental Advisory Label, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  The Dirty History Of Parental Advisory Label [1985-Today], buycoverartwork.com, ‏2022-08-22 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רישום לטיסה

עמדות רישום לטיסה בנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג
ברקוד המודבק על כבודה בנמל התעופה הבינלאומי ע"ש רונלד רייגן, וושינגטון
עמדה לבידוק עצמי בנמל התעופה הבינלאומי של קואלה לומפור בירת מלזיה
רישום לטיסה (באנגלית: Check-in) הוא אחד התהליכים בשלבי הבידוק אשר עובר כל נוסע בזמן שהותו בשדה התעופה.
הכניסה מכונה "צֵ'ק אִין" והיציאה "צֵ'ק אאוט"; המילים העברית המקבילות הן, בהתאמה, "רִשּׁוּם כְּנִיסָה" ו"רִשּׁוּם יְצִיאָה".