stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הדין הרבני ביוהנסבורג

בית הדין הרבני ביוהנסבורג (באנגלית: Johannesburg Beth Din) הוא בית דין רבני של אגודת הקהילות (באנגלית: Union of Orthodox Synagogues, בקיצור UOS) שהיא הארגון היהודי האורתודוקסי ביוהנסבורג. בית דין זה מקובל גם במדינות נוספות באפריקה.
לצד שירותי בית דין כערכאה משפטית, וסידורי מעמד אישי כסידור חופה וקידושין, נישואים וגירושין (עריכת גט), מפעיל בית הדין גם מערכת כשרות.
בית הדין מפעיל מערכת לרישום נישואין, ואולמות בתי הכנסת האורתודוקסיים בדרום אפריקה, מתנים את קיום השמחה באישור רשמי מבית הדין על כשרותם של הנישואין.
בית הדין מפעיל עמוד אינטרנט במסגרת האתר של אגודת הקהילות, באמצעות דף זה, יכולים הגולשים לקבל תשובות בנושאי: אימוץ, גיור, גיטין, נישואין, ודין תורה.
חברי בית הדין

הדיין ד"ר שלמה גליקסברג
הדיין דוד בדיאל
הדיין יואל סמיט
חברי בית הדין לשעבר

הדיין יצחק קוסובסקי - ראש בית דין
הדיין יחיאל מיכל קוסובסקי
הדיין ירמיהו אלאי
הדיין ישראל סולובייצ'יק בן אחיו של חיים סולובייצ'יק
הדיין ד"ר דניס אייזקס
הדיין ברוך רפופורט
הדיין צדוק סושרד
הדיין משה קורצטג - ראש בית דין
רבנים

הרב הראשי ד"ר וורן גולדשטיין
הערות שוליים

↑  מתחתנים באתר "אוקספורד-שול"
ברנהרד קוסמן

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1822 דסאו, אנהלט-דסאו 
 פטירה:  7 במאי 1910 (בגיל 87) פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  צ'לו 
 צאצאים:  Paul Nikolaus Cossmann 
 
ברנהרד קוסמן (בגרמנית: Bernhard Cossmann;‏ 17 במאי 1822 – 7 במאי 1910) היה צ'לן ומלחין גרמני.
ביוגרפיה

קוסמן נולד בדסאו והחל את לימודי הצ'לו אצל תאודור מולר. במהלך חייו ניגן באופרה של פריז בפריז והתוודע אל פרנץ ליסט, עמו נסע לוויימאר. ב-1866 התמנה קוסמן לפרופסור ללימודי צ'לו בקונסרבטוריון של מוסקבה. ב-1878 עזר קוסמן לייסד את הקונסרבטוריון הגבוה בפרנקפורט, שם כיהן במשרת מורה לצ'לו.
לצד הקריירה שלו כסולן ונגן ברביעיית מיתרים, עסק קוסמן בהלחנה. יצירותיו כוללות שלוש פנטזיות על מוטיבים מתוך אופרות כגון "הקלע החופשי", "טֳל", "אוריאנטה" ומספר רב של יצירות סולו לכלים שונים. כמו כן חיבר אטיודים ותרגילים רבים לצ'לו, שרבים מהם עודם בשימוש גם כיום.
ב-1890 עיבד קוסמן את שר היער של פרנץ שוברט לצ'לו סולו ומסר אותו בכתב-ידו לשימוש בלעדי של תלמידו היינריך קיפר שכבר קיבל ממנו לפני כן את יצירתו "חמישה אטיודים קונצרטיים חדשים". קוסמן סבר, שבכישרון גדול כשלו יוכל קיפר לחקור את האפשרויות הטמונות ביצירה ולהוציאן מן הכוח אל הפועל; קיפר אכן למד את העיבוד של מורו ל"שר היער" ויצר עותק נוסף, בשינויים רבים. עותק זה שמור כיום באוסף פרטי.
ברנהרד קוסמן מת בפרנקפורט.
ברית אוסטנדה

ברית אוסטנדה (בספרדית: El Pacto de Ostende) היה ההסכם שנחתם ב-16 באוגוסט 1866 בעיר הבלגית אוסטנדה על ידי שני מחנות פוליטיים בספרד - המפלגה הפרוגרסיסטית והמפלגה הדמוקרטית, מיוזמת הגנרל הפרוגרסיסטי חואן פרים על מנת להדיח את המשטר המלוכני של המלכה איזבלה השנייה לבית בורבון. לברית זו הצטרף בהתחלת שנת 1868 גם "האיחוד הליברלי" (האוניוניסטים). בעקבות הברית פרצה בספטמבר 1868 "ההפיכה המהוללת" -"La Gloriosa" שהדיחה את המלכה.
המאורעות המקדימים

ביוני 1866 פרץ במדריד מרד שנועד לשים קץ לשלטונה של איזבלה השנייה ושל ממשלת "האיחוד הליברלי" שבראשות הגנרל לאופולדו או'דונל. מרד זה נודע כ"המרד בקסרקטין סן חיל" מכיוון שתוכנן על ידי הקצינים הזוטרים ביחידת תותחנים שישבה באותו קסרקטין. כעבור חודש הדיחה המלכה איזבלה את הגנרל או'דונל שנחשב על ידה רכרוכי מדי בדיכוי המורדים. רק 66 מהם הוצאו להורג ביריות. כראש ממשלה חדש התמנה הגנרל רמון נרבאאס, מנהיג "מפלגת המתונים".
נרבאאז אימץ מיד מדיניות אוטוריטרית ודכאנית, מה שעשתה את הקואליציה עם האוניוניסטית לבלתי אפשרית. אלו, בראשותו של או'דונל, החליטו לגרום ל"ואקואום" בסנאט על ידי חוסר שיתוף פעולה עם הממשלה. לפי הנחיותיו של או'דונל נפסלה גם כל אפשרות של הבנה עם הפרוגרסיסטים, שעמדו מאחרוי המרד בקסרקטין סן חיל, ובמיוחד עם מנהיגם, חואן פרים, ועם כל הכוחות הפוליטיים שדרשו את הדחת המלכה איזבלה השנייה.
אולם אחרי מותו של או'דונל בנובמבר 1867, גם מפלגתו, האיחוד הליברלי בראשות המנהיג החדש שלה, הגנרל סראנו, החליטו להצטרף לברית אוסטנדה שחתמו שנה קודם לכן הפרוגרסיסטים והדמוקרטים.
הברית

ברית אוסטנדה בין הפרוגרסיסטים בראשות חואן פרים, פראקסדס מאטאו סגאסטה ואחרים לדמוקרטים נחתמה איפוא ב-16 באוגוסט 1866 בעיר הבלגית אוסטנדה. היא קיבלה גם את ברכתם של אישים כמו קריסטינו מארטוס בלבי, מראשי הדמוקרטים וגם של סלוסטיאנו דה אולוסאגה. במעמד השתתפו כ- 45 נציגים של שת שתי המפלגות, רובם מהגרים פוליטיים שמצאו מקלט בלונדון, פריז, בריסל, ז'נבה וכו'. הם עמדו בקשר עם גולים נוספים שנמצאו באיים הקנריים. ההסכם כלל שני סעיפים:
לשים קץ לקיים בספירות הגבוהות.
הרכבתה של אספה מכוננת, תחת הנהגת ממשלה זמנית, כאשר האספה, שתיבחר בהצבעה כללית וישירה, ובתוקף החוק המייצג את סוברניות המדינה, תחליט את גורלה,
הניסוח הלא ברור של הסעיף הראשון איפשר את צירופם של אישים וכוחות פוליטיים נוספים. אז, אחרי מותו של או' דונל, חואן פרים וסראנו, שלמרבה האירוניה של הגורל, הנהיג את דיכוי המרד בקסרקטין סן חיל, חתמו במרץ 1868 על הסכם ביניהן. בהתאם לחתום, האיחוד הליברלי הסכים להיכנס לתהליך המכונן הנוכחי, לחיפוש אחרי שושלת חדשה, ובהתאם לסעיף השני של הברית, הסכים לעיקרון הסוברניות היחידה של הלאום והנהגת בחירות כלליות, לפי זכות הצבעה אוניברסלית.
סראנו התקרב אל קבוצת הפרוגרסיסטים והדמוקרטים שחתמו על ברית אוסטנדה, לאחר שהרגיש נעלב בגלל מעצרו בעבר (באשמה שכתב מכתב למלכה שבו דרש את פתיחתו מחדש של הפרלמנט) ואחרי שכיו"ר מועצת המנהלים של "חברת הרכבות של הצפון", ציפה לסיוע של הממשלה בגין ההפסדים שרשמה החברה בשנים 1866–1867. 
מטרת הברית הייתה הרחקתם מן השלטון של המלכה איזבלה ושל אנשי שלומה והשכנת זכויות אוניברסליות, ובראש ובראשונה זכות ההצבעה הכללית, שנדרשה על ידי הדמוקרטים. אחרי שיעלו לשלטון תכננו בני הברית להקים אספה מכוננת שתבחר את שיטת הממשל הרצויה, מונרכיה או רפובליקה. כתוצאה מן הברית הוקם ועד פעולה בראשות חואן פרים, שכלל נציגים של שלוש המפלגות - פרוגרסיסטית, דמוקרטית בראשות קריסטינו מארטוס והאוניוניסטים בראשות סראנו. תמכו בברית גם רפובליקנים בראשות פרנסיסקו פי אי מרגאל הגולה בפריז וקציני צבא בכירים רבים.
כתגובה החמיר נרבאאס את סגנונו האוטוריטרי. בתי הפרלמנט - הקורטס - שנסגרו ביולי 1866 לא חזרו לעבודתם אלא פוזרו.
הממשלה החליטה לקיים בחירות חדשות בתחילת 1867.
הבחירות התקיימו באווירה של "השפעה מורלית" כבדה של הממשלה, והבטיחה לעצמה רוב מוחלט בפרלמנט. האיחוד הליברלי, ששיחק תפקיד של אופוזיציה ראה עצמו עם ארבעה חברי פרלמנט בלבד. בנוסף התקנון החדש של הפרלמנט אישר ביוני 1867 את ביטול הזכות להצבעות אי אמון בממשלה. הפרלמנט בהרכבו החדש הצהיר כי הממשלה פטורה מאחריות על התקופה שבה משלה בעזרת צווים בזמן שהפרלמנט הושבת.
ההשלכות

ברית אוסטנדה היווה את השלב המקדים של מהפכת 1868, הקרויה "המהפכה המהוללת" שהביאה לנפילת שלטונה המלוכני של איזבלה השנייה. בעקבות המהפכה נאלצה המלכה לצאת לגלות צרפת והתחילה התקופה הידועה בתולדות ספרד כ"שש השנים הדמוקרטיות", שנמשכה עד לדצמבר 1874.
תקופה זו התחלקה לשלושה שלבים:
1870-1868 התחיל עם מהפכת 1868, כשקם האדמירל טופטה נגד איזבלה השנייה והצטרף לפרים ולסראנו. אחרי הגליית המלכה, פרים וסראנו הרכיבו ממשלה זמנית. אושרה חוקת ספרד משנת 1869 שהתאפיינה בהרבה סממנים ליברליים ודמוקרטיים. היא כללה זכות ההצבעה הכללית של כל הגברים, הכרזת זכויות נרחבות של כל אזרחי המדינה, פרלמנט דו-קמרלי, הפרדת הרשויות, סובלנות דתית.
1873-1871 שלטונו של המלך אמדאו הראשון שהסתיים בהתפטרותו בפברואר 1873.
התקופה בין פברואר 1873 כשהוכרזה הרפובליקה (הידועה כ"רפובליקה הספרדית הראשונה") ועד להפיכה הצבאית של הגנרל ארסניו מרטינס קאמפוס, שהביאה לקץ הרפובליקה ולרסטורציה של המונרכיה הבורבונית בספרד.
לקריאה נוספת

Josep Fontana La época del liberalismo. Vol. 6 de la Historia de España dirigida por Josep Fontana y Ramón Villares Crítica/Marcial Pons, Barcelona 2007 isbn 978-84-8432-876-6
Juan Francisco Fuentes El fin del Antiguo Régimen (1808-1868). Política y sociedad,Síntesis ,Madrid 2007 isbn=978-84-975651-5-8
Jorge Vilches Progreso y Libertad. El Partido Progresista en la Revolución Liberal Española Alianza Editorial Madrid 2001 isbn=84-206-6768-4
חואן פרים פראטס בשנת 1869
ברנוביץ' (כדורגל)

ברנוביץ' הוא מועדון כדורגל בלארוסי מהעיר ברנוביץ', שבמחוז ברסט. האצטדיון הביתי הוא אצטדיון לוקומוטיב. המועדון נוסד בשנת 1945 ושינה את שמו פעמים רבות לאורך ההיסטוריה שלו. צבעי הקבוצה הם אדום וכחול והוא מתמודד בליגה הבלארוסית הראשונה.
הישגים

אלופת הליגה השנייה (2003, 2014).
ההישג הגבוה ביותר בליגה הראשונה - מקום 6 (2009, 2010).
ההישג הגבוה ביותר בגביע בלארוס - רבע גמר (2005, 2006).
אצטדיון הקבוצה

משחקי הבית נערכים באצטדיון לוקומוטיב המכיל 3,749 מקומות ישיבה. האצטדיון נחנך ב-21 בספטמבר 1944.
מספטמבר 1999 ועד מאי 2004 בוצעה בניית היציע המערבי. בעתיד יוקמו 3 יציעים נוספים סביב שטח המגרש והאצטדיון יכיל כ-10,000 צופים.
שמות הקבוצה

1945 — לוקומוטיב
1946 — ברנוביץ'
1947-1949 — דינמו
1950-1952 — לוקומוטיב
1953-1956 — פישצ'ביק
1957-1959 — ברנוביץ'
1960 — פרומקומבינט
1961 — לוקומוטיב
1962 — סאליוט
1963-1964 — לוקומוטיב
1965-1967 — טקסטילשצ'יק
1968 — לוקומוטיב
בשנים 1969-1972, 2 קבוצות מברנוביץ' (לוקומוטיב וטקסטילשצ'יק) שיחקו בו זמנית באליפות בלארוס הסובייטית.
1973-1984 — לוקומוטיב
1985-1989 — טקסטילשצ'יק
1990 — ברנוביץ'
1991 — חימיק
1993 — טקסטילשצ'יק
1993-1995 — מטאפול
משנת 1995 — ברנוביץ'
בנג'מין סניור

בנג'מין פריירה דה סילבה (נולד ב-29 במאי 1969) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה

בנג'מין הוא כדורגלן חופים בינלאומי אשר משחק בנבחרת ברזיל מאז שנת 1999. במדי הנבחרת יש לו למעלה מ-170 הופעות ולמעלה מ-300 שערים.
חיים אישיים

לבנג'מין סניור יש בן בשם בנג'מין ג'וניור שגם הוא שחקן כדורגל חופים אשר שיחק בין היתר בליגה הישראלית בכדורגל חופים בקבוצת עירוני ראש העין.
תארים > קבוצתיים

ואסקו דה גאמה
אליפות הקריוקה (2): 1999, 2003
מילאנו
אליפות איטליה (3): 2006, 2007, 2010
הגביע האיטלקי (4): 2006, 2007, 2009, 2010
הסופר קאפ האיטלקי (1): 2010
פלמנגו
סגנות מונדיאליטו למועדונים (2): 2012, 2013
מקום שלישי בגביע הברזילאי (1): 2012
תארים > בינלאומיים

גביע העולם בכדורגל חופים (4): 2006, 2007, 2008, 2009
מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (דרום אמריקה) (5): 2005, 2006, 2008, 2009, 2011
מונדיאליטו (6): 1999, 2001, 2004, 2005, 2010, 2011
תארים > אישיים

כדור הכסף של גביע העולם בכדורגל חופים (MVP)‏ (2): 2006, 2008
כדור הארד של גביע העולם בכדורגל חופים (MVP)‏ (1): 2009
נעל הכסף של גביע העולם בכדורגל חופים (מלך השערים) (1): 2006
ה-MVP של המונדיאלטו למועדונים (1): 2012
ה-MVP של הגביע האיטלקי (1): 2007
הערות שוליים

↑  Benjamin | CBBS | Confederação Brasileira de Beach Soccer, web.archive.org, ‏2012-03-28
ברנהרד פלייסיג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1853 ממלכת הונגריה 
 פטירה:  7 במרץ 1931 (בגיל 78 בערך) וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 מדינה:  אוסטריה,הונגריה
 הערות:  יהודי, אחיו הצעיר של מקס פלייסיג.
 
ברנהרד פלייסיג (בגרמנית: Bernhard (Bernát) Fleissig;‏ 1853, הונגריה – 7 במרץ 1931, וינה) היה שחמטאי יהודי-הונגרי-אוסטרי.
ביוגרפיה

פלייסיג הגיע למקום ה-18 בתחרות וינה 1882 (ניצחו: וילהלם שטייניץ ושמעון אברמוביץ וינוור) .להלן ניצחונו בתחרות זו על יוהנס צוקרטורט , על מיכאל צ'יגורין , על הנרי בירד
 ועל שמעון אברמוביץ וינוור
.
כמו כן הגיע למקום השני, אחרי וינסנז חרובי, בתחרות נוספת שהתקיימה בווינה באותה שנה. בתחרות וינה 1890 חלק מקום 2–3 עם יוהאן הרמן באואר אך הפסיד לו במשחקי פלייאוף 2-0. בתחרות עצמה ניצח מקס וייס . להלן ניצחונו בתחרות זו על יוהאן הרמן באואר
, על גאורג מרקו
 ועל ברטולד אינגליש
.
שמו מוזכר בהסתעפות פלייסיג של הפתיחה הסקוטית (1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. ד4 ה:ד4 4. פ:ד4 רג5 5. רה3 מהו6 6. ג3 פזה7 7. פג2).
פלייסיג הוא אחיו הצעיר של מקס פלייסיג.
ברית N5T

ברית N5T (באנגלית: The Nordic Five Tech Alliance; בראשי תיבות: N5T) היא ברית אסטרטגית נורדית של חמש אוניברסיטאות טכניות מובילות במדינות סקנדינביה; דנמרק, פינלנד, נורווגיה ושוודיה. הברית הוקמה בנובמבר 2006 במטרה לנצל חוזקות משלימות, משותפות ומשלימות וליצור סינרגיות בחינוך, מחקר וחדשנות. הברית הנורדית מנוהלת על ידי ועדת הברית ויושב ראש הברית מתחלף מדי שנה בין האוניברסיטאות, בתהליך וירטואלי המבוצע באמצעות אנשי קשר בכל אוניברסיטה.
בברית N5T יש מסורת ארוכת שנים של מחקר וחדשנות מתקדמים במדעי הטבע והטכנולוגיה בכלל ובתחומי האנרגיה, הסביבה ופיתוח בר-קיימא בפרט. הם מוכרים בזכות שיתוף הפעולה הנרחב שלהם עם התעשייה והחברה, ובתרומתם לתחרותיות של המדינות הנורדיות. ברית N5T מציעה מספר תוכניות תואר שני משותפות וכולן מועברות באנגלית ופתוחות לסטודנטים עם תואר ראשון רלוונטי. ברית N5T משתפת פעולה בחינוך לתואר שלישי במטרה לעודד את השימוש במכשירי המחקר המצטברים של אוניברסיטאות הברית ולעודד ניידות עבור סטודנטים לתואר שלישי. אוניברסיטאות N5T הן שחקניות חשובות במערכת החדשנות הנורדית. רעיונות רבים, פטנטים וחברות ספין אוף חדשות נולדות מדי שנה כתוצאה ממחקרים באוניברסיטאות והיצירתיות של הצוות והסטודנטים.
האוניברסיטאות של N5T הן בעלות סטנדרטים אקדמיים גבוהים מאוד והן נמנות עם האוניברסיטאות הטכניות הבינלאומיות המובילות. האוניברסיטאות מספקות הזדמנויות מצוינות לסטודנטים להמשיך בתוכניות לתואר שני ולדוקטורט. על ידי איגום משאבים באמצעות שיתוף הפעולה של ברית N5T, הברית יכולה להציע מתקנים ברמה העולמית בתחומי המצוינות של האוניברסיטאות.
מספר פרויקטים משותפים הושקו כדי לתמוך בחזון של N5T כקמפוס נורדי מורחב, תוך ניצול התשתיות, הכשירות והפעילויות המשולבות באוניברסיטאות הברית. הפעילויות המשותפות של האוניברסיטאות מספקות הזדמנויות לשיתוף פעולה, רשת ושיתוף של פרקטיקות טובות בקרב הסטודנטים והצוות. הפרויקטים הם; תוכניות תואר שני משותפות, תקשורת, תשתיות מחקר, שיתוף פעולה לתואר שלישי, חדשנות ויזמות, שיתוף פעולה עם התעשייה, פיתוח פדגוגי, בקרת איכות ושיתוף פעולה של אגודת הסטודנטים. דוגמה לשיתוף פעולה של N5T, היא רשת AI הנורדית ששמה לה למטרה להפוך את האזור הנורדי למרכז עולמי במחקר, חינוך וחדשנות של AI.
מטרות הברית הנורדית

להפוך לפוקוס הנורדית עבור סטודנטים לתואר שני בהנדסה נורדית ובינלאומית
הגברת הניידות של הצוות והסטודנטים במסגרת הברית
שיפור היתרון התחרותי ואת ההוקרה לאיכות גבוהה בחינוך, מחקר וחדשנות
לנצל את קמפוסי הברית המורחב מבחינת פעילויות, תשתיות וכישורים הזמינים בברית
חברי הברית

שם האוניברסיטה, (שנת הייסוד), עיר ומדינה:
אוניברסיטת אלטו (1849) אספו, פינלנד פינלנד
אוניברסיטת צ'למרס לטכנולוגיה (1829) גטבורג, שוודיה שוודיה
האוניברסיטה הטכנית של דנמרק (1829) קונגנס לינגבי, דנמרק דנמרק
המכון המלכותי לטכנולוגיה של KTH (1827) סטוקהולם, שוודיה שוודיה
האוניברסיטה הנורווגית למדעים וטכנולוגיה (1760) טרונדהיים, נורווגיה נורווגיה
ראו גם

TU9
איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
ברית אוניברסיטאות יורו-טק
ברית פלוס
הברית העולמית של אוניברסיטאות טכנולוגיות
הברית הבינלאומית לאוניברסיטאות מחקר
המכון הטכנולוגי ההודי
ועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם
SES (אוניברסיטאות)
ליגת IDEA
הערות שוליים

↑  N5T, About
↑  Nordic Five Tech, Research.
↑  Nordic Five Tech, Studies.
↑  Nordic Five Tech, Joint Projects.
↑  Aalto University, News, Ville Kyrki, Nordic Five Tech establishes new network for artificial intelligence, Published: 30.7.2019.
ברקת באהיה

ברקת באהיה (באנגלית: Bahia Emerald) היא אבן ברקת הגדולה בעולם שהתגלתה עד היום והאבן היחידה הגדולה בעולם. משקלה של האבן כ-360 ק"ג (כ-1,900,000 קרט), היא הוערכה בכ-400 מיליון דולר, אך הערך האמיתי שלה אינו ידוע. האבן נכרתה בברזיל במדינת באהיה, ומכאן שמה.
היסטוריה

האבן נכרתה במכרות ברלי במדינת באהיה שבמערב ברזיל. נטען כי האבן הוחזקה על ידי המאפיה הברזילאית, שניסתה למכרה ללא הצלחה. לאחר מספר שנים היא הועברה לארצות הברית, כאשר בלואיזיאנה האבן אוחסנה בכספת בנק שטבעה למשך מספר חודשים בעקבות הוריקן קתרינה בשנת 2005. בשנת 2010 היה ניסיון למכור אותה דרך eBay תמורת 75 מיליון דולר. בהמשך, האבן הגיעה לידי דילרים של אבני חן בלאס-וגאס, בעסקה שהסתבכה בעקבות חטיפת אחד המעורבים. מאז האבן נמצאת במאבק משפטי מתוקשר בנוגע לבעלות בה, במהלך המשפט שמונה אנשים שונים טענו לבעלות באבן. כיום, ברקת באהיה מוחזקת על ידי משרד השריף של לוס אנג'לס, עד גמר המשפט וקביעת הבעלים החוקי של האבן.
בואשן מצחין

| בואשן מצחין |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: בואשיים
סוג:: בואשן
מין:: בואשן מצחין
שם מדעי
 Spilogale gracilis ‏מריאם, 1890
תחום תפוצה


בואשן מצחין (שם מדעי: Spilogale gracilis) הוא מין של בואשן וקרוב לבואשן המזרחי. בניגוד אליו הם נפוצים בחלק המזרחי של אמריקה.
אורכו 35-45 ס"מ. משקלם של הזכרים 337-734 גרם, ומשקלן של הנקבות 227-482 גרם. לבואשן 3 פסים לבנים לאורך הגוף מהראש עד לאמצע הגב וכמה פסים אנכיים דומים מצידי הגוף. הזנב פרוע מאוד ובקצה בעל שערות לבנות. החוטם והעיניים קטנים וביניהם עובר פס לבן קטן. האוזניים עגולות וקטנות בצבע ורוד. יש לבואשן רגליים קצרות אבל טפרים ארוכים המתאימים לחפירה.
הם חיים במחילות בזוגות ויוצאים בחשיכה. הם חיים ביערות ואוכלים מגוון מזונות מהחי ומהצומח בין השאר חרקים, עכברים, זוחלים קטנים, ביצים ופירות יער. יש להם מעט מאוד טורפים עקב ריחם, אך עופות דורסים בכל זאת עלולים לתפוס אותם (לרוב העופות אין חוש ריח). נגד טורפים אחרים הם יפגינו הרתעה הכוללת עמידה על 2 רגליים ונפנוף הזנב כהכנה לריסוס. רוב הטורפים נסוגים בשלב זה ואם לא הם בורחים עקב הריח.
בואשן על סלע
ראו גם

בואשן מזרחי
בואש מפוספס
הערות שוליים

↑  בואשן מצחין באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542390505171  LCCN: sh2004001062
בשרל

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  ספר דקדוק, glossary of verb conjugation 
 
בַשַרֶל (צרפתית: Bescherelle) הוא ספר דקדוק פופולרי המכיל הטיות פעלים בצרפתית בזמנים השונים בשפה. הספר הובא לדפוס לראשונה על ידי הלקסיקוגרף והבלשן לואי-ניקולה בשרל במאה ה-19. למרות שהשם "בשרל" הוא שם מסחרי רשום של ההוצאה לאור Hatier, משמש הכינוי "בשרל" כשם גנרי לכל ספרי הטיות של פעלים בצרפתית.
הספר משמש באופן תדיר תלמידים הלומדים צרפתית וכן דוברי צרפתית מלידה.
באטווה

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 80,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 רואנדה, בורונדי, אוגנדה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
הדגמת הדלקת אש בשיטות מסורתיות על ידי אנשי באטווה בכפר רושאגה הדוכן על גבול הפארק הלאומי הבלתי חדיר ביווינדי אוגוסט 2023. הם הועברו לכפר זה לאחר שסולקו משטח הפארק
הטְוׇוה של האגמים הגדולים, הידועים גם בשם בַּאטְוׇוה (ביחיד מוּטְוׇוה), אַבַּאטְוׇוה או Ge-Sera, הם קבוצה אתנית של אנשי בנטו החיים באזור האגמים הגדולים באפריקה על גבול מרכז ומזרח אפריקה. הבאטווה הם פיגמים. מניחים שהם האוכלוסייה העתיקה ביותר ששרדה באזור האגמים הגדולים. האוכלוסיות הנוכחיות של באטווה חיות במדינות רואנדה, בורונדי, אוגנדה והחלק המזרחי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בשנת 2000 הם מנו כ-80,000 איש, מה שהופך אותם לקבוצת מיעוט משמעותית במדינות אלו. האוכלוסייה הגדולה ביותר של באטווה גרה בבורונדי המוערכת ב-2008 ב-78,071 אנשים.
היסטוריה

באופן מסורתי, הבאטווה היו ציידים-לקטים נוודים למחצה, שחיו ביערות בהרים בשיתוף עם כפרים חקלאיים, בדומה לעמים אחרים של פיגמים. כשההוטו, עם דובר בנטו, הגיעו לאזור, הם הכניעו את 'אנשי הבוש' (ציידים-לקטים) שהם כינו אבאטווה, שהם כנראה אבותיהם של הבאטווה של היום, אם כי ייתכן שהם הגיעו לצד ההוטו, והיו עם נבדל מהתושבים המקוריים, או שיש להם מוצא מעורב. בסביבות המאה ה-15 לספירה, אנשי הטוטסי שגידלו בעלי חיים, הגיעו לאזור ושלטו בהוטו ובבאטווה, תוך יצירת חברה תלת-קאסטית כשהטוטסי שולטים, ההוטו מהווים את רוב האוכלוסייה, והבאטווה בתחתית הסולם החברתי. במשך כמה מאות שנים, אנשי הבאטווה היו מיעוט קטן באזור, כיום הם מהווים 1% ברואנדה ובורונדי, והיה להם תפקיד פוליטי מועט, למרות שלעיתים שימשו בממשלות של מלכי הטוטסי. חלקם אף קיבלו מעמד פריווילגי בחצר המלוכה בתור בדרנים, או אפילו תליינים. לרוב הפיגמים עוסקים בסחר בבשר עבור מוצרים חקלאיים, ברזל וקדרות כלי חרס.
לרוב אין התייחסות לאנשי הבאטווה בדיונים על הסכסוכים בין ההוטו והטוטסי, שהגיעו לשיאם ברצח העם ברואנדה ב-1994. כ-30% מאוכלוסייתם ברואנדה מתה באלימות.
אנשי הבאטווה באוגנדה חיו בהרי היער הבלתי חדיר בווינדי עד שנת 1992, שבה הפך היער לאתר מורשת עולמית כדי לשמר את גורילת ההרים שנמצאת בסכנת הכחדה. באותה העת הם גורשו מהיער והועברו להתיישבות ביישובים מחוץ ליער.
מצב נוכחי

עקב פינוי היערות לחקלאות, כריתת עצים, פרויקטים לפיתוח ויצירת אזורי שימור חיות בר, נאלצו אנשי הבאטווה לעזוב את היערות בהרים ולהקים בתים חדשים. לאחר שעזבו את היערות ביקשו לפתח אמצעים כלכליים חדשים להחזיק את הקהילות שלהם (כגון חקלאות ופיתוח בעלי חיים). רובם כיום חסרי קרקע, וחיים בעוני. זכויות אבות אבותיהם של הבאטווה מעולם לא הוכרו על ידי הממשלות של המדינות בהם הם חיים, ולא ניתן להם פיצוי על אדמות שאבדו.
לילדי הבאטווה יש גישה מועטה לחינוך, ולקהילות שלהם יש ייצוג מוגבל בממשל המקומי והארצי. בשל מוצאם הפיגמי, הם ממשיכים לסבול מדעות קדומות אתניות, אפליה, אלימות והדרה חברתית. אנשי באטווה נאבקים באלכוהוליזם, תופעה רווחת בקהילות העומדות בפני קריסה תרבותית מכיוון שגברים אינם יכולים עוד לבצע תפקידים מסורתיים ולפרנס משפחות. עד שנת 2007, קיבוץ נדבות היה מקור הפרנסה העיקרי של 40% מאנשי הבאטווה ברואנדה.
הבאטווה אומנם הסתגלו לשינויים בסביבת מקום המחיה והמגורים שלהם על ידי אימוץ פעילויות כלכליות חדשות, אך הם ממשיכים להתמודד עם אתגרים שמאיימים על הישרדותם. כיום, חלק ניכר מהקרקעות המתאימות לעיבוד חקלאי, כבר מעובדות. הם לא יכולים לגשת לאדמות אבותיהם ולעבדן בשיטות מסורתיות. הבאטווה מתייחסים ליצירת כלי החרס שלהם כביטוי לזהותם. למרות שהייצור לא רווחי מאז שכלים מתועשים הפכו לזמינים במחיר זול. הבאטווה ממשיכים לייצר כלי חרס מסורתיים בשל משמעותם התרבותית והחברתית. לא רק שהם רואים בזה מסורת אבות, אלא גם יש לה חשיבות חברתית בחברה הנוכחית שלהם. תהליך חפירת החומר והעברתו ליישוביהם נותן תחושת קהילתיות לקדרים. עם זאת, ברואנדה הביצות שמהן הם לקחו את החומר לכלי החרס, הופכות למטעים קולקטיביים לגידול אורז, עקב שינוי במדיניות הקרקע ב-2005. הם מתמודדים עם משבר נוסף כשהם מאבדים עוד עיסוק שמגדיר את זהותם ומספק להם פרנסה.
חזרה לפארק הלאומי קהוזי-בייגה בקונגו

בשנת 1975 הורחב הפארק הלאומי קאהוזי-בייגה בקונגו וכ-6,000 אנשי באטווה שחיו בשטח הפארק באדמת אבותיהם, גורשו ונעקרו. כתוצאה מכך, הם חיו ללא קרקע בקהילות שאירחו אותם בעוני ובדלות. לאחר תקופה ארוכה של משא ומתן כושל והבטחות שהופרו עם ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ורשויות הפארק, הם חזרו ב-2019 לפארק ובנו כפרים חדשים בשטחים שהיו בעבר שלהם. בתגובה לכך, פתחו שלטונות הפארק במסע אלימות מאורגנת נגד החוזרים, במטרה להפחידם ולמנוע את חזרתם. מסע אלימות זה כלל התקפות פתע של שומרי פארק בסיוע צבא קונגו חמושים במטוסי AK-47 ומכונות ירייה, הפגזה של כפרים במרגמות ורימונים, אונס קבוצתי של נשות באטווה והשחתת גופות של אלה שנהרגו על ידי שומרי הפארק.
ארגונים הפועלים עם אנשי הבאטווה

CAURWA (Communauté des Autochthones Rwandais) – קיגאלי, רואנדה
המשרד הנוצרי הבינלאומי האפריקאי – קבאלה, אוגנדה
ד"ר סקוט וקרול קלרמן – קאנונגו, אוגנדה
בית החולים הקהילתי בווינדי
ברית הישרדות פיגמי – סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
העצמת פרויקט הבאטווה | CARE הבין-לאומי באוגנדה
ASeTTS (האגודה לשירותים לנפגעי עינויים וטראומה), מערב אוסטרליה, אוסטרליה
תפוצת אנשי הבאטווה במדינות השונות

הפארק הלאומי הר הגעש (Volcanoes National Park), רואנדה (יושב מחדש, בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20)
יער ניאונגווה (Nyungwe Forest), רואנדה (יושב מחדש, בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20)
הפארק הלאומי הבלתי חדיר בווינדי, אוגנדה (פונה 1991)
הפארק הלאומי מגהינגה (Mgahinga Gorilla National Park), אוגנדה (פונה 1991)
הפארק הלאומי קהוזי-בייגה, קונגו (פונה ב-1975, תושבים חזרו ב־2019)
הפארק הלאומי וירונגה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
יער גישוואטי (Gishwati Forest), רואנדה (פונה לצורך מטעי יער (Tree plantation) וייצור חלב)
האי מפאנגאנו (Mfangano Island), קניה (אתר פרהיסטורי)
שפה

אנשי הבאטווה מדברים בניבים של שפת הבנטו קירונדי וקיגה (Kiga language).
ראו גם

עמי הטְוׇוה
הערות שוליים

↑  "One step closer: indigenous peoples' rights in the DRC". Minority Rights Group International. 2 באוגוסט 2022. נבדק ב-29 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flummerfelt, Robert (2022), To Purge the Forest by Force: Organized violence against Batwa in Kahuzi-Biega National Park (PDF), Minority Rights Group International, נבדק ב-28 בנובמבר 2022 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Investigation documents murder, rape by DRC national park guards". Al Jazeera. 6 באפריל 2022. נבדק ב-28 בנובמבר 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Central Africa: Nowhere to go; land loss and cultural degradation. The Twa of the Great Lakes". World Rainforest Movement. באוקטובר 2004. אורכב מ-המקור ב-2009-01-07. נבדק ב-2008-07-13. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282577005171  BnF: cb119386769 (data)  LCCN: sh85012440  SUDOC: 027318427 
נשות באטווה עם כלי חרס מסורתיים
ריקוד מסורתי של הבאטווה
אנשי באטווה ברואנדה בכפר קיגורי השוכן על שביל קונגו-נילוס ברואנדה
נער מוטווה בכפר שאשא בצפון קיו במהלך עימותים ב-2007.
הבאטווה הצפוני. הקבוצה המזרחית ביותר הם אלה הגרים באזור האגמים הגדולים.
בוב אזרין

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1949 (בן 75) טורונטו, אונטריו, קנדה 
 שם לידה:  Robert Alan Ezrin 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי למוזיקה 
 סוגה:  רוק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים 
 בן או בת זוג:  Arlene Sarner 
 צאצאים:  David Ezrin 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של המוזיקה הקנדית (2004)  שדרת הכוכבים של קנדה (2013) 
 פרופיל ב-IMDb
 
בוב אזרין (באנגלית: Bob Ezrin; נולד ב-26 במרץ 1949) הוא מוזיקאי ומפיק מוזיקלי קנדי יהודי שהפיק כמה מן האלבומים הידועים של שנות ה-70.