stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הספר המלכותי לבלט
בית הספר הגבוה > מתקנים

המבנה החדש של בית הספר הגבוה הוא בניין בן ארבע קומות הכולל שישה סטודיואים לריקוד, ביניהם סטודיו-תיאטרון עם סט מושבים מתקפלים עבור קהל של 200 איש. הבניין כולל גם חדרי הלבשה ומקלחות לתלמידים ולתלמידות, חדר כושר, סטודיו לפילאטיס, חדרי פיזיותרפיה ומועדון תלמידים. מתקני הלימוד האקדמיים כוללים ארבע כיתות לימוד, ספרייה עם ציוד מחשוב, סטודיו לציור ואולפן אורקולי. כל סטודיו לריקוד בבית הספר מקושר לאולפן האורקולי, כך ששיעורים וחזרות יוכלו להיות מוקלטים לצפייה חוזרת, לשם לימוד ואימון, כדי שהתלמידים יוכלו לנתח את ביצועיהם בעצמם. התלמידים חיים במגורים השייכים לבית הספר: בשנתיים הראשונות הם מתגוררים באולם אוד ג'בסון שבפימליקו, מבנה אשר נחנך בשנת 2016, ובשנה השלישית התלמידים גרים בבית ג'בסון שבקובנט גארדן. המגורים כוללים חדרים משותפים המחולקים לפי מין, 2-6 תלמידים בחדר, מטבח וחדר אוכל משותפים ומתקני שירותים ומקלחת.
התוכנית לרקדן הבריא

התוכנית לרקדן הבריא פועלת בבית הספר בכל שכבות הגיל מאז שנת 2019. עיקרה של התוכנית הוא הצורך להשקיע בבריאות התלמידים בטווח הארוך, לצד הכשרתם כרקדנים. התוכנית מחנכת גם את התלמידים עצמם לדאוג לבריאותם, מתוך מחשבה על הדרישות הפיזיות והנפשיות של קריירה בתחום הריקוד. התוכנית מנוהלת על ידי צוות של 20 אנשי מקצוע בתחום הבריאות, ביניהם: מנהל שירותי בריאות, פסיכולוג קליני, יועצים, מדריכי בלט שיקומי, פיזיותרפיסטים, תזונאי ספורטאים, רופאי ספורט, מאמני כוח וסיבולת, אחיות ומדריכי פילאטיס. מומחים אלה עובדים עם צוות ההוראה של בית הספר, ליצירה של גישה משולבת ומשלימה ביחס לתלמידי בית הספר, לצד אפשרויות מחקר שונות.
כל תלמיד בבית הספר עובר תהליך סקירה והתאמת פרופיל, במטרה להתאים לכל אחד תוכנית אימונים אישית שתתמוך בהכשרתו. התלמידים נתמכים על ידי צוות בריאות הנפש, לצד מומחי הספורט שמעורבים במצבם הגופני. תחום בריאות הנפש בתוכנית מערב צוות של יועצים ופסיכולוג, המתמחים בפסיכולוגיה של מופע. מטרת התוכנית היא ללמד את התלמידים להתמודד עם הלחצים הנפשיים הנובעים איתם יאלצו להתמודד, כתוצאה מהציפיות הגבוהות ומהאווירה התחרותית שבלהקה המקצועית. הנתונים על כל התלמידים נאספים למאגר מידע משותף עם להקות הבלט המלכותי והבלט המלכותי של ברמינגהאם. המידע משמש עבור מחקר שמתקיים בשיתוף של אוניברסיטת קווין מרי בלונדון, אוניברסיטת סנט מרי(אנ') והמכון האנגלי לספורט(אנ'). בתוכנית מושקע סכום של כ-3,000£ עבור כל תלמיד מדי שנה, סכום אשר ממומן על ידי תרומות מגופים שונים.
קבלה לבית הספר

בית הספר מקיים אודישנים מדי שנה ברחבי הממלכה המאוחדת וכן במספר מדינות נוספות, ביניהן: פורטוגל, איטליה, ספרד, אוסטרליה, ארצות הברית, צ'כיה ויפן. השלב הראשון בתהליך הקבלה הוא הגשת מועמדות, תהליך שנמשך לאורך החודשים ספטמבר ואוקטובר של השנה הקודמת לשנת תחילת הלימודים המיועדת. האודישנים הראשונים מתחילים בחודש נובמבר ומסתיימים בחודש ינואר, הם מתרחשים בקבוצות, כאשר התלמידים עוברים שיעור בלט מותאם לגילם, בהובלת אחד ממורי בית הספר. באודישן צופים ראש הכשרות התלמידים ואדם או שניים נוספים מסגל בית הספר. בית הספר מאפשר גם הגשת מועמדות ראשונית באמצעות אודישן מצולם, עבור תלמידים שלא חיים במדינה בה מתקיימים אודישנים לבית הספר. האודישן הסופי לבית הספר מתקיים בלונדון, והוא מתרחש בפני המנהל האומנותי של בית הספר וחברים נוספים מהסגל האומנותי. בנוסף לאודישן עצמו, המבחן האחרון כולל ריאיון אישי. הודעות קבלה או דחייה מגיעות לרוב כחודש לאחר האודישן האחרון.
הופעות

בכל שנה בית הספר המלכותי לבלט מציג את מופעי הקיץ שלו, בהשתתפות תלמידים מכל שכבות הגיל, אשר מבצעים מגוון רחב של עבודות קלאסיות ומודרניות שונות. עונת הקיץ מתחילה לרוב עם חמישה מופעים ב-Linbury Studio Theatre שבבית האופרה. שיא עונת ההופעות ושנת הלימודים הוא באירוע שנתי המתקיים על הבמה המרכזית בבית האופרה המלכותית מדי חודש יולי, בו מוצגים התלמידים הבוגרים לפני תחילת הקריירה המקצועית שלהם, לצד תלמידים מכל הגילאים הלומדים בבית הספר. המופע כולל עבודות חדשות ויצירות ממורשת הבלט המלכותי, כאשר שיאו הוא המצעד הגדול (Grand Défilé), בו כל תלמידי בית הספר עולים יחד לבמה בהדרן.
בית הספר מעניק פרסים לתלמידים במסגרת תחרויות בהן התלמידים מעלים מופע. כך, לדוגמה, מדי שנה בחודש מרץ מוענק בלשכה הלבנה הפרס לכוריאוגרפיה על שם נינט דה ולואה, מייסדת בית הספר. במהלך מופע זה מעלים תלמידי בית הספר הצעירים (גילאי 11–14) הפקות, ונשפטים על ידי צוות שופטים הכולל כוריאוגרפים, מנהלים אומנותיים, מורים בבית הספר ורקדנים. פרס נוסף הוא הפרס על שם לין סימור, אשר נוסד על ידי נינה פינבורג בשנת 2000 וניתן בחודש נובמבר בכל שנה מאז. במסגרת מופע זה תלמידי השנה השנייה בבית הספר הגבוה מכינים ריקוד סולו משלהם, ללא הנחיית איש צוות מקצועי, ומופיעים מול הנהלת בית הספר.
תוכניות חוץ > תוכנית העמיתים

תוכנית העמיתים של בית הספר המלכותי לבלט מבוססת בתשעה מרכזים ברחבי הממלכה המאוחדת. מטרת הקורס היא להעמיק את ההכשרה האינדיבידואלית של הרקדנים תוך היכרותם עם שיטת הלימודים בבית הספר, יחד עם תלמידים נוספים ששואפים לפתח קריירה בתחום המחול. התלמידים המשתתפים בתוכנית ממשיכים להתאמן עם מוריהם הרגילים לצד שיעורי העמיתים המתרחשים מדי יום שבת. למשתתפים בתוכנית העמיתים יש לעיתים הזדמנות להופיע עם להקת הבלט המלכותי, ורבים מהם ממשיכים בבית הספר ולבסוף מתקבלים ללהקה. התוכנית מחולקת למספר שלבים, לפי גילאי התלמידים: צעירים (8–10), ביניים (11–13), בוגרים (14–15) ומתקדמים (16–17). התוכנית לצעירים פתוחה לילדים אשר אינם בגיל המתאים להצטרף לבית הספר להכשרה מלאה, וחלקם מתקבלים בהמשך ללימודים בלשכה הלבנה. התוכנית מעודדת בנים ברמות ביניים ובוגרים להגיע למרכז התוכנית בלונדון, שם מתקיימים שיעורים ייעודיים לבנים בלבד. במהלך התוכנית התלמידים עובדים על סיבולת, פירואטים, תנועות ידיים, קפיצות, אלגרו, פוינט, רפרטואר ועוד. לצד תוכנית זו, קיימת תוכנית עמיתים בינלאומית אשר מתרחשת בפורטוגל. במסגרת תוכנית זו מתקיימים 12 מפגשים וירטואליים, במהלכם התלמידים מגיעים לסטודיו בעיר פורטו והמורים מספקים להם הוראות והכוונה באמצעות פלטפורמה ממוחשבת.
תוכניות חוץ > קורסים מרוכזים

קורסים מרוכזים מתרחשים מדי אביב וקיץ. קורסי האביב מתרחשים במקביל בלשכה הלבנה ובאקדמיה לאומנויות הבמה בהונג קונג(אנ'). תלמידים המשתתפים בקורס זה מקבלים שבוע של אימוני בלט אינטנסיביים. הקורס פתוח לתלמידים בגילאים 10–15. בשנת 2021 נפתח לראשונה קורס אביב מקוון בן ארבעה ימים, בו תלמידים יכלו לצפות בשיעורים המתקיימים בלשכה הלבנה בשידור חי ולהשתתף בהם. קורסי הקיץ של בית הספר מפוצלים לפי גילאים, כאשר תלמידים בגילאי 10–15 מגיעים לקורס בלשכה הלבנה ואילו תלמידים בגילאי 16–18 מגיעים לקורס בקובנט גארדן. בדומה לקורס האביב, החל משנת 2021 נפתח קורס קיץ מקוון בן מספר ימים. קורס הקיץ של הלשכה הלבנה הוא בן חמישה שבועות, המחולקים לקורסים קצרים של שבוע או שבועיים, בהתאם לגילאי התלמידים. קורס הקיץ של הלשכה הלבנה כולל לימודי בלט קלאסי, ריקודי אופי, ריקוד עכשווי, פילאטיס, וריאציות ורפרטואר. במהלך הקורס התלמידים מתגוררים במעונות שבלשכה הלבנה ועוברים שיעורים באולמות שבמתחם. קורס הקיץ של קובנט גארדן אורך גם הוא חמישה שבועות ומחולק לשני חלקים - תלמידים יכולים לבחור להגיע לאחד משני החלקים או לשניהם יחד. בקורס זה התלמידים עוברים שיעורי בלט, ריקודי אופי, ריקוד עכשווי, פה דה דה, פילאטיס, וריאציות ורפרטואר. הלימודים מתרחשים בבניין בית הספר, ואילו התלמידים מתגוררים במגורי בית הספר שבלונדון.
הכשרת מורים

בית הספר מספק מסלול דיפלומה למורי מחול. לימודי הדיפלומה אורכים כשנתיים, והם מותאמים לרקדנים מקצועיים בעבר ובהווה וכן למורים שרוצים לפתח את כישוריהם. התוכנית נועדה לספק בסיס ללימודי בלט עבור טווח רחב של תלמידים. הקורס מכסה נושאים מגוונים, ביניהם: טכניקת בלט קלאסית, הרקדן הבריא, פרקטיקה חינוכית, פרקטיקה רפלקטיבית, פסיכולוגיה והתפתחות הילד, סביבת העבודה ותרגול מעשי. הקורס מועבר על ידי הסגל החינוכי של בית הספר, בתוספת הרצאות אורחות של מומחים. הלימודים מתרחשים אחת לשבוע, לרוב בקובנט גארדן. בשנה הראשונה ללימודים הסטודנטים נדרשים להגיע למספר סדנאות, ימי תצפית והתנסויות. בשנה השנייה הסטודנטים יקבלו הזדמנות להתנסות בהוראה בבית הספר ובמוסדות הכשרה נוספים. במהלך ההכשרה הסטודנטים נדרשים להכשרה מעשית לצד הגשת עבודות כתובות. רבים ממסיימי המסלול מגויסים בתור מורים חדשים בבית הספר. בית הספר מספק גם ימי עיון וסמינרים עבור מורים לבלט. ימי העיון כוללים ביקור בלשכה הלבנה, צפייה בשיעורים, הרצאות מהסגל המקצועי של בית הספר והיכרות עם תוכניות שונות, כמו התוכנית לרקדן הבריא. תוכנית הסמינרים מיועדת למורים ותיקים, מורים חדשים וסטודנטים להוראה. התוכנית מחולקת לשני חלקים: הראשון בנוי משישה מפגשים חד-יומיים שמערבים לימודים פדגוגיים ומעשיים. החלק השני בנוי מארבעה מפגשים חד-יומיים, וכולל תצפיות והתנסויות. המשתתפים בתוכנית הסמינרים יכולים לבחור להשתתף בחלק מהסמינרים או בכולם, ובהתאם לכך הם מקבלים בסוף התוכנית תעודה. בנוסף לסמינרים בבית הספר, ישנה תוכנית של סמינרים מקוונים המועברים באמצעות פלטפורמה ממוחשבת. תוכנית הסמינרים המקוונים בנויה ממפגשים בני שעה, העוסקים בנושאים פדגוגיים וחינוכיים שונים בהקשר ללימודי מחול, וכן בנושאים של ניהול ומודלים עסקיים. בסיום תוכנית זו ישנו מפגש שאלות ותשובות, בו מורים מטעם בית הספר תומכים ומייעצים למשתתפים בסמינר במגוון נושאים.
פרימה בלרינה אסולוטה

בית הספר המלכותי לבלט מחזיק בהישג על כך שאימן ארבע מתוך מספר מצומצם של רקדניות שזכו לתואר "פרימה בלרינה אסולוטה" - התואר המכובד ביותר עבור בלרינה. מרגוט פונטיין, אשר התאמנה בבית הספר המלכותי לבלט ורקדה בבלט המלכותי לאורך כל חייה המקצועיים, קיבלה את תואר פרימה בלרינה אסולוטה של להקת הבלט המלכותי בשנת 1979, על ידי המלכה אליזבת השנייה. אווה אבדוקימובה, אשר התאמנה בבית הספר משנת 1959 ועד 1966, הפכה לרקדנית אורחת בינלאומית והוכרה כפרימה בלרינה אסולוטה לאחר הופעתה עם בלט קירוב בשנות השבעים המאוחרות. התואר הוכר באופן רשמי מאוחר יותר על ידי הסנאט הגרמני. פיליס ספירה החלה את אימוניה בבית הספר המלכותי לבלט בשנת 1959, והצטרפה ללהקת הבלט המלכותי בשנת 1960. בהמשך, היא בחרה להתרחק מקריירה בינלאומית וחזרה למולדתה - דרום אפריקה, שם העבירה את רוב הקריירה שלה בלהקת ה-CAPAB (כיום, הבלט של קייפטאון). היא הוכרה כפרימה בלרינה אסולוטה על ידי נשיא המדינה של דרום אפריקה בשנת 1984. אלסנדרה פרי, אשר למדה בבית הספר, קיבלה את התואר פרימה בלרינה אסולוטה של בלט לה סקאלה בשנת 1992.
הבלרינה הבריטית אליסיה מרקובה, אשר אומנה על ידי מייסדת בית הספר המלכותי לבלט - נינט דה ולואה, והמשיכה לקריירת ריקוד בבלט רוס, הייתה הפרימה בלרינה הראשונה של הבלט המלכותי, בשנת 1933. בהמשך היא הייתה אחת ממייסדי תיאטרון הבלט האמריקאי, וממייסדי הבלט הלאומי האנגלי, אשר מכיר בה כיום כפרימה בלרינה אסולוטה של הלהקה. למרות שלא התחנכה בבית הספר המלכותי לבלט, הקשר הישיר עם מייסדת בית הספר מביא את סך הרקדניות שקיבלו את התואר ל-5.
גשר השאיפות

בינואר 2003 בית הספר הגבוה עבר למושבו החדש ברחוב פלוראל שבקובנט גארדן, בסמוך לבית האופרה המלכותית בו להקת הבלט המלכותי נותרה להקת הבית. בין שני המבנים נבנה גשר השאיפות, Bridge of Aspiration, אשר מחבר בין מבנה בית הספר לבין בית האופרה והאולפנים של להקת הבלט. הגשר נבנה על ידי חברת האדריכלות הבריטית WilkinsonEyre(אנ'), אשר נוסדה על ידי כריס וילקינסון וג'ים אייר, וזיכה אותה בפרס על עיצובו. הנדסת המבנה נעשתה על ידי Flint & Neill(אנ'). תלמידי בית הספר משתמשים בגשר על בסיס יומיומי, לשם הגעה לקפיטריית האמנים והצוות של בית האופרה לארוחת צהריים, או לשם הגעה לחזרות של להקת הבלט.
הגשר בנוי מ-23 ריבועי זכוכית, הנתמכים על ידי שדרת אלומיניום. המסגרות המרובעות מסתובבות בזווית של 3.91 מעלות זו ביחס לזו, ליצירת סיבוב של 90 מעלות מקצה אחד של הגשר לקצהו השני במהלך המפיק אפקט של קונצרטינה, המתאים לעדינות ולגמישות של הרקדנים. שם הגשר ניתן לו לאור השאיפה של תלמידי בית הספר לסיים את לימודיהם ולהפוך לרקדנים בוגרים בבלט המלכותי.
גשר השאיפות > תאורה

תאורת הגשר תוכננה כדי להשלים את המבנה המתפתל, תוך שימת דגש על משתמשי הגשר - הרקדנים עצמם. תאורת הגשר מספקת תבנית תאורה שניתן לראות מהרחוב. התאורה נוצרת מ-57 גופי לד זוהרים וחשאיים בצורת L, הבנויים משתי יחידות מרובעות עשויות זכוכית אקרילית, באורך 45 סנטימטרים כל אחת. גופי התאורה משולבים בפינות של צדו הפנימי של הגשר, על גבי מסגרות האלומיניום המרכיבות אותו. כאשר הנורות כבויות הן בלתי נראות. נורות הלד הלבנות מאירות את הזכוכית בצורה שווה, תוך ניצול עיקרון ההחזרה הגמורה. זכוכית אטומה משתי חזיתות מאפשרת פרטיות, כך שמבחוץ הרקדנים נראים בתור צלליות חולפות. צללית הגשר על הרחוב היא בעלת איכות ארעית, אשר קצוותיה משתלבות עם המדרכה בצורה רכה ונעימה. כתוצאה ממערכת התאורה, הגשר לא רק שומרת על חזות רכה, עדינה והולמת בזמן החושך, אלא גם מחזק את הרעיון האדריכלי של תנועה באור.
גשר השאיפות מכיוון בית האופרה המלכותית
גשר השאיפות מבפנים
גשר השאיפות מרחוב פלוראל
בוגרים בולטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הלן אנקר  גארי אוויס  אליסה באדנס  מתיו בול  הטי ביינס  ליאן בנג'מין  דייוויד בינטלי  דבורה בול  דארסי באסל  דאסטי באטן  כריס צ'אנינג  פלורה צ'ונג-לין  מייקל קלארק  סימון קלארק |  אלינה קוג'וקארו  לסלי קוליי  אדם קופר  לורן קאת'ברטסון  דייוויד דוסון  דניאל די בורז'  אנתוני דואל  סמארה דאונס  ויויאנה דוראנטה  וויין אילינג  ג'ניפר אליסון  אווה אבדוקימובה  אלסנדרה פרי(אנ')  ג'ון פילד |  איליין פייפילד  מרגוט פונטיין  קלייר פרנסיס  כריסטופר גייבל  בריל גולדווין  מרי גודיו  כריסטופר המפסון  פרנצ'סקה הייוורד  מומוקו היראטה  ונסה הופר  סטיבן ג'פריז  לסלי ג'אד  יירי קיליאן  דיאן קרוגר |  רוזלין לנדור  דאגלס לי  קנת מקמילן  סנדרה מדג'וויק  דבי מקגי  סטיבן מקריי  מוניקה מייסון  יסמינה נג'דימרי  איאקו נקאנו  ג'ון נומייר  מרסלינו סאמבה  מריאנלה נונייס  קווין או'האר(אנ')  אנט פייג' |  מרל פארק  ג'ון פרטרידג'  סרגיי פולונין  איוון פוטרוב  סמנתה ריין  ג'יליאן רווי  לואיז רובי  פיטר רויסטון  אמה סאמס  טום ספספורד  לין סימור  ג'רמי שפילד  אנטואנט סיבלי  וויין סליפ(אנ') |  פיליס ספירה  דייוויד וול  אדוארד ווטסון  שרה וילדור  כריסטופר ווילדון  פיטר רייט  מיאקו יושידה  וונג לי לין  וואנג ג'י-וואן  לאורה מוררה  בריל גריי  מרסיה היידי  מוירה שירר  מריון טייט |  |  |
בשנת 2022, הרקדן ארנון הרינג הפך לישראלי הראשון שסיים את לימודיו בבית הספר.
הערות שוליים

↑  Annual Report 2022/23, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  מגי טאגארט, Ballet star dances his way back home, באתר BBC News,‏ 6 בפברואר 2007
↑  Fees, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  The Royal Ballet School - History
↑  The world-famous architect, the cancer victim and the dream that turned into a glittering prize, אינדפנדנט, 10 ביוני 2004
↑  Dancer training - White Lodge, באתר בית הספר המלכותי לבלט
1 2 3  Curriculum policy, באתר בית הספר המלכותי לבלט
1 2  Life at White Lodge, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  International Scholars Programme, באתר בית הספר המלכותי לבלט
1 2  Discover, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Dancing Training - Upper School, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Choreography, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Reporting and assessment policy, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Degree course: Classical Ballet and Dance Performance, באתר בית הספר המלכותי לבלט
1 2 3  Life at Upper School, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Relationships and sex policy, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Grand Opening of Aud Jebsen Hall, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  ג'ון סונדרס, Introducing: The Royal Ballet School’s healthy dancer programme, באתר london loves business,‏ 21 בנובמבר 2021
↑  Healthy Dancer Programme, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  International auditions, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Audition, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Video audition requirements, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Audition FAQs, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Performance opportunities, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Royal Ballet, Grand Défilé, באתר classic fm
↑  Ninette de Valois Choreographic Award 2018, באתר בית הספר המלכותי לבלט, 29 במרץ 2018
↑   Ninette de Valois Choreographic Award 2017, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Lynn Seymour Award for Expressive Dance 2020, באתר בית הספר המלכותי לבלט, 26 בנובמבר 2020
↑  Associate Programme, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Advanced Associate Programme, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  International Online Associates Portugal, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Spring Intensives, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Summer Intensives, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  White Lodge Summer Intensive, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Intensive Courses באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Diploma of Dance Teaching, באתר בית הספר המלכותי לבלט
1 2  Dance teacher training, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Inspire seminars, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Enlighten webinars, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Bridge of Aspiration, באתר Architectuul
↑  Royal Ballet School: Bridge of Aspiration, באתר WilkinonEyre
↑  The Bridge of Aspiration, באתר בית הספר המלכותי לבלט
↑  Bridge of Aspiration, London, UK, באתר Speirs Major Light Architecture
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601708405171  BIBSYS: 90900701  ISNI: 0000 0001 2230 8629  LCCN: no2002068004  NLA: 35880874  VIAF: 155879891   WorldCat (עם VIAF): 155879891 
סטודיו דה ולואה, בית הספר הגבוה
הארמון הלבן
סטודיו אשטון בלשכה הלבנה
חדר האוכל של הלשכה הלבנה
סטודיו אנתוני דאוול ואנטואנט סיבלי
אולם אוד ג'בסון, פימליקו
Grand Défilé
החצר הצפונית של הלשכה הלבנה
פסלה של אלסנדרה פרי בבית הספר
גשר השאיפות
ישי רזיאל

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1981 (בן 43) חיפה, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 www.yraziel.com
 
ישי רזיאל (נולד ב-1 בספטמבר 1981) הוא מפיק ויוצר מוזיקה, זמר וקריין ישראלי.
ביוגרפיה

ישי רזיאל נולד וגדל בחיפה עד גיל 21. הוא נולד בשם ישי לוי ולקח את השם רזיאל מאמו. שאול רזיאל, סבו מצד אמו, היה מנכ"ל רשות הנמלים והרכבות. אמו, נילי רזיאל, היא מזכירה ואביו, אליהו לוי, הוא ימאי. ישי הוא האח הבכור ולו אחות, מירי לוי (כיום רוזנברג), דוגמנית, נערת ישראל לשעבר שהייתה נשואה לזמר פבלו רוזנברג.
רזיאל החל את הקריירה שלו בהיותו בן ארבע עשרה כשדרן רדיו בתחנת רדיו 2 ואחר-כך ברדיו חיפה (בו שידר תוכנית יומית). משם עבר לאילת למשך שנה וחצי, בה שידר ברדיו קול הים האדום. בגיל עשרים וארבע פתח את אולפן הג'ינגלים שלו בגבעתיים, ביחד עם מאיר קידר.
הפיק מוזיקה לפרסומות רבות, בהן קוקה-קולה, אׂסם, שטראוס וישראכרט. הפיק פרסומת, קריין והיה הפרזנטור של אופטיקנה בפרסומות ברדיו ובטלוויזיה. הפיק אותות תחנה לתחנות רדיו שונות. עשה קולות ומיקס לשירים של ירדנה ארזי. עבד גם עם האמנים שרי גבעתי, תומר גלט ודור דקל.
ב-2007 המציא דמות פיקטיבית בשם "חתוכה" והקליט קליפ בשם "תימני ותהני" שצבר תוך חודש מאתיים אלף צפיות. אחר-כך הקליט תחת חתוכה את הקליפ "שרה לי לה", בו השתתפה אביבית בר-זוהר, שזכה לשלושים אלף צפיות.
ב-2007 הפיק פרסומת פיקטיבית ל"סביח של עובד" בגבעתיים, אותה קריין בשבילו דון לה פונטיין, קריין הטריילרים המוכר ביותר בכל הזמנים. ב-2009 קריין רפי גינת את תיק העבודות של ישי רזיאל במסווה של תחקיר על רזיאל.
בשנים 2010–2012 עשה פרויקט של חמישה קאברים ישראלים בגרסאות דאנס, אותם שר תחת השם Jess-e: הראשון "אין מוצא" של אדם. השני "לילה" של נוער שוליים. השלישי "כוכבים לא משקרים" של יגאל בשן, אותו רזיאל שר בדואט ביחד עם גיסו פבלו רוזנברג. הרביעי "הצילו" ("מי יציל את הבית שלי") של דפנה דקל, אותו שר עם דקל בזמן מחאת האוהלים והחמישי "הכל עומד במקום" של גלי עטרי, אותו שר עם תום רהב. השירים זכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו והקליפים שנוצרו לשירים נצפו מאות אלפי פעמים ביו טיוב.
ב-2012 כתב והלחין שיר מקורי ועשה קליפ בשם "זו את", המוקדש לאשתו. כתב וביצע עם אלון שר את השיר Lines & Curves ב-2014.
הופיע במועדונים ובערוץ 24 במספר תוכניות.
בין השנים 2020–2021, בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בישראל, הקים רזיאל את הפרויקט #ביתפזמון, ובו משתתפים אומנים ישראלים ושרים בית ופזמון משירים מוכרים. הפרויקט זכה להצלחה ולעניין רב ברשתות החברתיות, ברדיו ובטלוויזיה.
נשוי ללירון (שם משפחתה הקודם ריפולד) מאז 2013.
בשנת 2023 הפיק את השיר "לאן שתלכי אני אבוא" אותו כתבה לאה שבת. השיר הופק כשיר בסגנונו וקולו הייחודי של דני ליטני, אם כי הקול של דני ליטני בוצע על ידי AI (בינה מלאכותית) ולא בקולו האמיתי. הסיפור מאחורי כתיבת השיר והפקתו הוצג ככתבה בחדשות ערוץ 13 בה דני ליטני וביתו האזינו לשיר בפעם הראשונה. השיר נכתב והופק כמחווה לדני ליטני בשל אי-יכולתו לשיר בעקבות מצב שמיעתו המדרדר.
זיגמרינגן

| --- | --- |
סמל זיגמרינגןסמל זיגמרינגן

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  באדן-וירטמברג באדן-וירטמברג
 מחוז:  זיגמרינגן
 ראש העיר:  Marcus Ehm
 תאריך ייסוד:  1077 (נזכרת לראשונה)
 שטח:  92.85 קמ"ר
 גובה:  578-794 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  18,127 (31 בדצמבר 2023)
 קואורדינטות:  48°05′13″N 9°13′00″E﻿ / ﻿48.086944444444°N 9.2166666666667°E﻿ / 48.086944444444; 9.2166666666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.sigmaringen.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניזיגמרינגן(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניזיגמרינגן(למפת באדן-וירטמברג רגילה) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןזיגמרינגן(למפת באדן-וירטמברג מוגדלת) שטוטגרט מנהיים קרלסרוהה פרייבורג היידלברג היילברון אולם פפורצהיים רויטלינגן בוואריה צרפת שווייץ ריינלנד פפאלץ  הסןזיגמרינגן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
זיגמרינגן (בגרמנית: Sigmaringen) היא עיר השוכנת במדינת באדן-וירטמברג שבדרום גרמניה, לגדות נהר הדנובה. היא בירת המחוז הקרוי על שמה.
היסטוריה

ההתיישבות הראשונה במקום מתוארכת לתקופה הפלאוליתית.
זיגמרינגן נזכרת לראשונה ב-1077 וידועה בזכות טירת זיגמרינגן המרשימה והשמורה להפליא. העיר נוסדה באופן רשמי בשנת 1250.
בשנת 1632, במהלך מלחמת שלושים השנים, כבשו השוודים את טירת זיגמרינגן.
משנת 1850 עד 1945, שלטה במקום ממלכת פרוסיה בפרובינציית הוהנצולרן.
במלחמת העולם השנייה, בעקבות פלישת בעלות הברית לצרפת, נמלטה ממשלת וישי ב-7 בספטמבר 1944 לזיגמרינגן, שם הוקמה ממשלה גולה.
זיגמרינגן הייתה מקום לידתם של קרול הראשון ושל פרדיננד הראשון מלכי רומניה.
נקודות עניין

מוזיאון האופנועים zündapp - מכיל תצוגה של אופנועים עתיקים וחדשים.
טירת הוהנצולרן - טירה ששימשה את משפחת האצולה הגרמנית הוהנצולרן.
ראו גם

הוהנצולרן-זיגמרינגן
הערות שוליים

↑  Sigmaringen History
↑  Zundapp Museum der Brauerei Zoller-Hof (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564537905171  BNE: XX5794284  BnF: cb11939826j (data)  GND: 4054930-6  LCCN: n82055268  MusicBrainz: ad7f2cab-15b4-4f38-8a27-b804e4184e5f  NKC: ge658579  VIAF: 150116825   WorldCat (עם VIAF): 150116825 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נישואיה של מריה בראון

| --- | --- |

 בימוי:  ריינר ורנר פאסבינדר
 הופק בידי:  מייקל פנגלר
 תסריט:  פטר מרטסהיימר   פיה פרליך
 עריכה:  ג'וליאן לורנץ ֿ
 שחקנים ראשיים:  חנה שיגולה קלאוס לוויטץ' איוון דסני
 מוזיקה:  פייר ראבן
 צילום:  מייקל באלהאוס ֿ
 מדינה:  גרמניה 
 חברת הפקה:  רדיו מערב גרמניה 
 הקרנת בכורה:  1979
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  גרמנית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אמנותי 
 מקום התרחשות:  גרמניה 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-40 של המאה ה-20, reconstruction of Germany, שנות ה-50 של המאה ה-20, גמר מונדיאל 1954 
 תקציב:  1.975 מ' מארק גרמני
 דף הסרט ב־IMDb
 
נישואיה של מריה בראון (בגרמנית: Die Ehe der Maria Braun) הוא סרט קולנוע גרמני משנת 1979, הראשון מבין טרילוגיית הסרטים המערב גרמנים (BRD) בבימויו של ריינר ורנר פאסבינדר אשר עסקו כולם בחיים בגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה דרך עיניהן של גיבורות נשיות.(אחריו באו "ורוניקה ווס" ו"לולה") הסרט יצא ב-1979 וזכה להצלחה רבה בקרב הקהל. בעקבות כך הפך לגורם חשוב ומשפיע בהתעצבותו של הקולנוע הגרמני החדש.
סיפורה של מריה בראון הוא סיפורה של החברה הגרמנית המשתקמת בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. חיילים רבים נעדרים, חלקם מתגלים כמתים וחלקם חוזרים אל נשותיהם המצפות לשובם. מריה מאבדת תקווה וממשיכה את חייה, גם לאחר שבעלה, שנחשב למת, מופיע בפתח ביתה. לאחר שהיא עצמה הורגת את מאהבה האמריקאי, בעלה מקבל על עצמו את עונשה, ובזמן שהוא מרצה את מאסרו, היא מפתחת קריירה ובמקביל מנהלת רומן עם מנהלה.
על אף שהסרט כולו עוסק בחייה הפרטיים והסוערים של מריה אי אפשר לנתק אותו מההקשר ההיסטורי והחברתי בו הוא מתרחש, בעיקר לאור העובדה שהוא נפתח בתמונתו של היטלר, ששמו לא מוזכר בסרט ולו פעם אחת. החברה הגרמנית ובה מריה עסוקה בהתמודדות עם קשיי יום-יום, עוני ומחסור וציפייה לחיילים שגורלם לא נודע עוד, ולא בדין וחשבון או רפלקסיה על שנות המלחמה.
עלילת הסרט > פתיחה - טקס הנישואים של הרמן ומריה בראון

הסרט נפתח עם דיוקנו של אדולף היטלר התלויה על קיר. פיצוץ פתאומי מנפץ את התמונה לרסיסים וחושף את מריה והרמן בראון העומדים להנשא. טקס הנישואין מופר על ידי ההפצצות המאסיביות כאשר תוך כדי מתעקשים הרמן ומריה לסיים את הטקס ולקבל את תעודת הנישואים החתומה. תחת מחסה מן ההפצצות חותם הכומר על התעודה.
נקודת הפתיחה לסרט היא שלהי מלחמת העולם השנייה, כאשר גרמניה על סף התבוסה. כך מלווה הסרט את מריה ואת גרמניה בתקופה שתבוא לאחר המלחמה, משיקום ההריסות ועד הנס הכלכלי.