stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברצ'י אזה
קריירה

אזה נולד בגריניץ' שבאנגליה להורים ניגרים. בגיל 8 התחיל לשחק באקדמיית הנוער של ארסנל, ממנה עבר גם לאקדמיות הנוער של פולהאם, רדינג ומילוול. באפריל 2016 עזב את מילוול, לאחר שזו לא הציעה לו חוזה מקצועני.
אזה הלך להבחן בקבוצת קווינס פארק ריינג'רס מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, וב-3 באוגוסט 2016 חתם במועדון. ב-7 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבכירה של המועדון, בהפסד 1–2 לבלקברן רוברס במשחק גביע ה-FA. לאחר אותו משחק, האריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2019.
ב-31 באוגוסט 2017 הושאל לוויקומב וונדררס מההפוטבול ליג השנייה עד לינואר 2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-9 בספטמבר 2017, בתיקו 0–0 עם ניופורט קאונטי. הוא הופיע ב-20 משחקי ליגה וכבש חמישה שערים, שסייעו לוויקומב להעפיל לצ'מפיונשיפ בתום העונה.
בינואר 2018 שב לקווינס פארק ריינג'רס, והשתלב בהרכב הקבוצה. ב-7 באוגוסט 2018 האריך את חוזהו במועדון עד ליוני 2021. בעונות 2018/2019 ו-2019/2020 הפך לשחקן מרכזי מאוד בקבוצה, כשלאורך שתי עונות אלו שיחק 94 משחקים וכבש 18 שערים.
ב-28 באוגוסט 2020 נרכש על ידי קריסטל פאלאס מהפרמייר ליג בכ-18 מיליון אירו, וחתם על חוזה לחמש עונות. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במחזור הראשון של הליגה, בניצחון 1–0 על סאות'המפטון. את שערו הראשון בקבוצה כבש ב-7 בנובמבר 2020, כשכבש בבעיטה חופשית בניצחון 4–1 על לידס יונייטד. במאי 2021 נפצע בגיד האכילס, והחמיץ את סוף עונת 2020/2021 ואת תחילת עונת 2021/2022.
קריירה > קריירת נבחרות

אזה התאמן בעבר עם נבחרת ניגריה, אך בחר לייצג את נבחרות אנגליה הצעירות השונות. במאי 2021 זומן לראשונה לסגל נבחרת אנגליה הבוגרת, אך נפצע באימון הנבחרת והחמיץ את יורו 2020, בו הגיעה הנבחרת עד לגמר.
תארים

נבחרת השנה של התאחדות הכדורגלנים המקצועיים : 2019-20 (בצ'מפיונשיפ)
שחקן השנה של ק.פ.ר : 2019-20
תנאי אי-החלקה

במכניקת הזורמים, תנאי אי-החלקה עבור זורם צמיג קובע שבגבול מוצק, לזורם תהיה מהירות אפס ביחס לדופן איתו הוא במגע. 
כלומר מהירות הזורם בכל הממשקים בין הזורם לחומר אחר (מוצק או זורם) שווה לזאת של הממשק.
רעיונית ניתן לחשוב על המולקולות של הזורם אשר באות במגע עם הממשק כדבוקות למשטח שהוא זורם מעליו.							 תנאי אי-החלקה הוא דוגמה לתנאי שפה דיריכלה, משום שהוא נותן את ערכה של פונקציית המהירות על השפה.
הצדקה פיזיקלית

תנאי זה נובע מהנחת הרצף בזרימה, לפיה אין החלקה בין שכבות של זורם ופונקציית המהירות תמיד רציפה וגזירה. כאשר האדהזיה חזקה יותר מהקוהזיה, חלקיקים הקרובים למשטח לא יזוזו ביחד עם הזרם.
למשל, בממשקים של נוזל-מוצק כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל וחלקיקי המוצק (אדהזיה) חזקים בהרבה מאשר כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל לעצמם (קוהזיה). חוסר השוויון בין הכוחות גורם למהירות הנוזל על השפה להתאפס.
יוצאי דופן

כמו רוב ההנחות ההנדסיות, תנאי אי החלקה אינו תמיד מתקיים במציאות.
לדוגמה, בלחץ נמוך מאוד (למשל בגובה רב),אפילו שהנחות מכניקת הרצף עדיין בתוקף, מספר המולקולות על פני השטח כל כך נמוך שהם "מקפצות" לאורכו.
קירוב שכיח להחלקת הזורם הוא:
כאשר  n היא הקואורדינטה בכיוון הניצב לשפה ו  \beta  מוגדרת להיות אורך ההחלקה.
עבור גזים אידיאלים, אורך ההחלקה הוא בקירוב  \beta \approx 1.15\ell  כאשר  \ell  הוא המהלך החופשי הממוצע.
משטחים הידרופוביים מסוימים התגלו כבעלי אורך החלקה כמעט ואפסי.
בזמן שתנאי אי החלקה משמש כמעט בכל מודל של נוזל צמיגי, לעיתים מזניחים אותו לטובת תנאי "אי חדירה" (כאשר רכיב מהירות הנוזל הניצב לפני השטח הוא אפס ורכיב מהירות הנוזל שמקביל לפני השטח איננו מוגבל)באנליזות של נוזל שאינו צמיגי ,היכן שהשפעת שכבת הגבול זניחה.
ראו גם

משוואת רציפות
משוואות נאוויה-סטוקס
זרימת טיילור-קואט
תותיים

| תותיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: תותיים
שם מדעי
 Moraceae ‏גודישו-בופרה, 1835
תותיים (שם מדעי: Moraceae) היא משפחה של צמחים בעלי פרחים. היא כוללת כ-48 סוגים וכ-1290 מינים. מיני התותיים פורחים באזורים בעלי אקלים טרופי וסובטרופי. המאפיין הבולט של משפחת התותיים הוא קיומו של שרף דביק בכל מיניה. מאפיין אחר שחוזר במינים רבים הוא תפרחות המורכבות מעשרות פרחים מקובצים, ופירות מקובצים. על פי שיטת המיון APG IV משנת 2016 משפחה זו משויכת לוורדנאים.
תות לבן, מקור מזון לטוואי המשי, ממשפחת התותיים
משפחה זו מיוצגת בישראל על יד שני סוגים ו-4 מינים הגדלים בר: פיקוס בת-שקמה (בסכנת הכחדה), שקמה (פיקוס השקמה), תאנה (פיקוס התאנה) ותות לבן. תות שחור הוא פליט תרבות ונדיר.
בישראל מספר מינים אוזרחו כצמחי נוי וגינון מהסוג פיקוס: פיקוס זוחל, פיקוס התולע (Ficus virens Aiton), פיקוס צר-עלים (Ficus neriifolia Sm.0), פיקוס מעוקם (Ficus obliqua), פיקוס תותי (Ficus drupacea), פיקוס כינורי (Ficus lyrata), פיקוס חלודי (Ficus rubiginosa), פיקוס גדול-עלים (Ficus macrophylla), פיקוס הגומי (Ficus elastica), פיקוס מגובב (Ficus racemosa), פיקוס אוזני (Ficus auriculata), פיקוס משולש (Ficus deltoidea), פיקוס רומפי (Ficus rumphii), פיקוס צהוב (Ficus lutea Vahl).
פיקוס השדרות, פיקוס בנגלי, פיקוס קדוש נחשבים בישראל למינים פולשים.
מקלורה זהובה (Maclura pomifera) היא מין עץ זר שמוצאו מדרום מערב ארצות הברית במדינות ארקנסו, אוקלהומה וטקסס. מין זה הוא יחיד בסוגו בישראל ובצפון אמריקה. הסוג מקלורה מונה 10 מינים.
קנבוס (Cannabis), כשותנית (humulus) שויכו בעבר למשפחת התותיים כיום הם משויכים למשפחת הקנאביים.
מאפיינים

עצים, שיחים או עשבים חד-ביתיים או דו-ביתיים המכילים לעיתים קרובות שרף חלבי.
העלים על פי רוב מסורגים.
הפרחים על פי רוב מקובצים לקרקפות או לשיבולים או לאשכולות (למשל, תות, מקלורה זהובה, ברוסונטיה (broussonetia)).
במקרים רבים הפרחים ערוכים בצד הפנימי של מצעית קעורה או סגורה, דהיינו הפרחים חבויים במצעית סגורה בשרנית, דמוית תפוח או אגס, הפרי פגה (פיקוס).
הפרחים קטנים ונכונים.
העטיף פשוט בן 1 עד 6 עלים.
השחלה עילית או תחתית, בת מגורה אחת או שתיים וביצית אחת או שתיים.
עמוד השחלה בעל שתי צלקות או אחת.
הפרירות אגוזיות או בלתי גרעין המקובצים על פי רוב לפרי קיבוצי מדומה. המצעית או העטיף או שניהם משתתפים ביצירת הפרי.
סוגים

| --- | --- |
 פיקוס  תות  לחמן (Artocarpus)  ברוסונתיה - (Broussonetia) תות נייר - (Broussonetia papyrifera)  Antiaris  Antiaropsis  Bagassa  Batocarpus  Bosqueiopsis  Brosimum  Castilla  Clarisia  Craterogyne  Cudrania  Dorstenia  Fatoua  Helianthostylis  Helicostylis  Hullettia  Maclura:  Maquira  Mesogyne  Metatrophis  Milicia  Naucleopsis  Olmedia  Olmediopsis  Parartocarpus  Perebia  Poulsenia  Prainea  Pseudolmedia  Scyphosyce  Sorocea  Sparattosyce  Streblus  Treculia  Trilepisium  Trophis  Trymatococcus  Utsetela
בישראל

בישראל צומחים בר שני סוגים ממשפחה זו:
פיקוס (Ficus )
פיקוס בת-שקמה (Ficus palmata)
פיקוס השקמה (Ficus sycomorus)
פיקוס התאנה (Ficus carica)
תות (Morus)
הערות שוליים

↑  .Moraceae Gaudich, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏10-2023
↑  .Moraceae Gaudich, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏6-2023
↑  פיקוס בת-שקמה, באתר פורטל הערכות הסיכון לטבע בישראל, ‏9-2023
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 90-95
↑  תותיים, באתר פורטל הערכות הסיכון לטבע בישראל, ‏10-2023
↑  .Maclura Nutt, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏9-2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543677305171  BnF: cb122607406 (data)  GND: 4169140-4  LCCN: sh85087194  NKC: ph115353
תאוריה של תודעה

תאוריה של תודעה, תאוריית הבינה או תאוריית המיינד (מאנגלית: Theory of mind, בראשי תיבות: ToM) היא היכולת הקוגניטיבית לייחס מצבים נפשיים – כגון אמונות, כוונות, תשוקות, רגשות, ידע – לעצמנו או לאחרים, המבוססת על היכולת להבין כי לאנשים אחרים ישנן אמונות, תשוקות, כוונות ונקודות מבט השונות משלנו. יכולת זו חיונית לאינטראקציות חברתיות יומיומיות, והיא משמשת אותנו כאשר אנו מנתחים, שופטים ומעריכים התנהגויות של אחרים. מונח זה כולל גם מרכיבים פיזיולוגיים.
ליקויים בתאוריה של התודעה יכולים להופיע אצל אנשים על הספקטרום האוטיסטי, אצל אנשים עם הפרעות אכילה גנטיות, אצל לוקי סכיזופרניה, אצל הלוקים בהפרעות קשב וריכוז, בקרב מכורים לקוקאין, בקרב אנשים עם נזק מוחי ובקרב שותי אלכוהול מכורים.
הגדרת המונח

דעת או מיינד היא היסוד או הכושר האנושי המאפשר לאדם לחשוב, להרגיש ולהיות מודע הן לחוויה האישית שלו והן לסביבתו החיצונית. הדעת מתייחסת לרצון האנושי, כמו גם לאוסף של תפקודים קוגניטיביים עליונים של המוח.
אין עדיין מונח מוסכם שמתאים לתוכן המילה mind בלעז וגם נוח לשימוש מבחינה תחבירית. בעקבות זאת נעשה שימוש במספר שמות נרדפים לתיאור היכולת Theory of mind, למשל:
תאוריה של תודעה
תאוריית הבינה
תאוריית המיינד
המונח מדבר על "תאוריה" של תודעה משום שלבני אדם אין גישה ישירה לחוויה התודעתית של אנשים אחרים. לפיכך, כל ניסיון לייחס ידע או כוונה לאדם אחר – או אפילו לקבוע כי לאדם אחר יש תודעה או תכנים מנטליים כלשהם – הוא בגדר מודל תאורטי שאנו בונים לעצמנו. מודל זה מסייע לנו להבין ולחזות את ההתנהגות של אחרים, מתוך ההנחה שהמבנה הקוגניטיבי והרגשי שלהם דומה לשלנו.
היכולת "תאוריה של תודעה" שלעצמה, אמורה להתבטא במוח בחלקים הפרה-פרונטליים במוח, ומחולקת לכמה מישורים, המכונים בשמות הבאים:
cognitive TOM – היכולת להבין מה האחר חושב.
affective TOM – היכולת להבין מה האחר מרגיש. יכולת זו מבוססת על ה-cognitive TOM. פגיעה ביכולת זו מקושרת, על פי אחד המחקרים בנושא שהיה בעל מדגם של 26 אנשים (המחולקים ל-2 קבוצות של 13 אנשים), לפגיעה ב-קליפת המוח הקדם-מצחית הגחונית-אמצעית.
Interpersonal TOM – היכולת להבין את ה-TOM של אחרים, כלומר, להבין את ה-cognitive + affective TOM של האחר.
Intrapersonal TOM – היכולת להבין את ה-TOM של עצמי, כלומר, להבין את ה-cognitive + affective TOM של עצמי.
Visual TOM
Auditory TOM
התאוריה של התודעה יכולה להתפתח על ידי: משחקי תפקידים, תרגול שימוש והבנה בחוש הומור וסרקזם, פיתוח היכולת לשער השערות וניבויים, לתת רמזים, להסיק מסקנות, לפתוח בשיחות, לנחש, להתדיין על דעות ורגשות, לספר סיפורים, ועוד.
אחד המחקרים בנושא מראה כי פגיעה ב-cognitive TOM וב-affective TOM אינן קשורות זו לזו.
התפתחות של תאוריה של תודעה

התאוריה של תודעה היא יכולת התפתחותית, הנרכשת בהדרגה מרגע הלידה לאורך שנות החיים הראשונות של הילד. היא מאפשרת לו להגיב לא רק להתנהגות אדם שמולו, אלא גם להניח שיש לאותו אדם דעות, רגשות, רצונות, משאלות, כוונות, תוכניות, דמיון ויכולת העמדת פנים. בגילאי הינקות, הבנה זו עוזרת לתינוק לנבא התנהגויות הוריות. לרוב היכולת תאוריה של תודעה מתפתחת לאורך ההתפתחות התקינה של הילד. כבר בגיל 6 חודשים ניתן לראות התחלה של הבנת תאוריה של תודעה. בניסוי שנערך על ידי הפסיכולוגית אמנדה וודוורד, פעוטות נחשפו ליד אנושית שמצביעה על תפוח בצבע מסוים ולא על תפוח בצבע אחר. גם לאחר החלפת מיקום התפוח הם עדיין הבינו כי היד תלך ותצביע על התפוח באותו הצבע על אף החלפת המקום.
הבנת תאוריה של התודעה נרכשת לרוב בסביבות גיל 5, לטענת חלק מהחוקרים. לשם השגת יכולת זו, נדרשות יכולות קוגניטיביות ורגשיות כגון יכולת לייצוג-על מנטלי ולהסמלה (שמתבטאות למשל במשפט כמו "דני חושב שאמא לא בבית" – המשפט לא מבטא ייצוג של המציאות, אלא ייצוג מחשבה על המציאות). יכולתו של הילד לחזות על סמך ניסיון קודם את השלב הבא בהתנהגות סביבתו, בונה בהדרגה את יכולת שימור האובייקט, מפנימה אותו ומשחררת אותו מתלות באירועים מיידיים.
התנהגויות נוספות שכל אחת מהן מייצגת אבן התפתחות מסוימת ביכולת התאוריה של התודעה, כוללות: חיקוי, הבעת רגשות, אמפתיה (על כל סוגיה), שימוש והבנה בשפת גוף, הומור וסרקזם.
בדיקה של תאוריה של תודעה

אחת הדרכים הקלאסיות לבדיקת תאוריה של תודעה אצל ילדים, היא במבחן פשוט שיצרו החוקרים וימר ופרנר בשנות ה-80, "מטלת האמונה המוטעית". במטלה זו מוצג לילד סיפור על ילד שמחזיק באמונה מוטעית (למשל, הילד מקסי חושב שהשוקולד נמצא בארון כאשר בעצם הוא נמצא במקרר); על הנבדק לזהות שהדמות במטלה תפעל בצורה שגויה על סמך אמונה מוטעית זו (מקסי יחפש את השוקולד בארון אף על פי שהנבדק יודע שהשוקולד נמצא במקרר). החוקר סיימון ברון-כהן ושותפיו יצרו גרסה דומה של מטלת האמונה השגויה, "מבחן המשימות של סאלי ואן", שהפכה לנפוצה ועל בסיסה נבנו מבחנים מורכבים נוספים.
בדיקה של תאוריה של תודעה > מבחן סאלי ואן

המבחן הבודק את ה-cognitive TOM. בהליך זה משתמש הבודק בשתי בובות, סאלי ואן, ומראה לילד שלסאלי יש סל ולאן יש קופסה. סאלי שמה חרוז בסל והולכת לרגע החוצה. אן לוקחת בינתיים את החרוז מהסל של סאלי ומניחה בקופסה שלה. אז סאלי חוזרת לחדר, והילד הנבדק נשאל: "איפה סאלי תחפש את החרוז שלה?" רוב הילדים עונים נכון כי היא תחפש בסל שלה, משום שלמיטב ידיעתה החרוז נותר שם אחרי שהיא הניחה אותו בסל, והיא לא יודעת שאן העבירה אותו. אך ילדים שתאוריית התודעה שלהם פגועה, כגון ילדים עם אוטיזם, לא מבינים שסאלי לא יודעת זאת, וחושבים בטבעיות כי סאלי יודעת מה שהם עצמם יודעים – שהחרוז הועבר לקופסה של אן. היה גם מחקר בו עשו את "מטלת האמונה המוטעית" על שימפנזות כדי לבדוק האם יש להם תאוריה של התודעה.
במסגרת מחקר על התאוריה של התודעה בו השתתפו 56 אנשים (26 גברים ו-30 נשים), נעשה שימוש במספר מבחנים נוספים לבחינת ה-TOM של אנשים:
בדיקה של תאוריה של תודעה > מבחן עיניים

מבחן זה בודק את ה-affective TOM ואת ה-Visual TOM. במסגרתו המשתתפים רואים 36 תמונות של עיניים של אדם כלשהו. המטלה של המשתתפים היא לסמן אחת מתוך ארבע אפשרויות המסמנת את האפשרות המתאימה ביותר למה שאותו אדם כנראה הרגיש או חשב על סמך התמונה – דוגמות לאפשרויות: שובבות, נחמה, מוטרד.
בדיקה של תאוריה של תודעה > מבחן קריקטורה

מבחן את זה בודק את ה-cognitive TOM + Visual TOM. במסגרתו המשתתפים רואים 35 תמונות מצוירות, וצריכים לומר מהי המשמעות של כל תמונה. זה בדק את היכולת שלהם לזהות "אמונה מוטעית" ו "בורות" לאחת או יותר מהדמויות שבתמונות המצוירות.. למשל: "הצייד חושב שהוא צד את הטיגריס (אמונה שגויה), ושם כמה מלכודות. הוא לא מבין (בורות), שהטיגריס מאחוריו, והצייד הוא זה שהטיגריס הולך לצוד".
בדיקה של תאוריה של תודעה > מבחן סיפורי פס שווא

מבחן זה בודק את ה-affective TOM + Auditory TOM. במסגרתו המשתתפים מקשיבים ל-10 סיפורים וצריכים לתת תשובה לשאלה על כל סיפור – האם דמות כלשהי בסיפור אמרה משהו מביך או משהו שהיא לא הייתה אמורה להגיד? סיפור לדוגמה – "בעלה של הלן ארגן מסיבת יום הולדת, הזמין את חברתו שרה לסייע, ואמר לה לא לספר להלן כי המסיבה הייתה הפתעה. בזמן שהלן צפתה בשרה, שרה הקיאה קפה על שמלה שהיה מונח על כיסא. 'אוי לא!', אמרה שרה. אני תכננתי ללבוש את זה למסיבת יום ההולדת שלך".
בדיקה של תאוריה של תודעה > מבחן סיפורים מוזרים

מבחן זה בודק את ה-cognitive TOM + Auditory TOM. גם במסגרת מבחן זה המשתתפים מקשיבים ל-10 סיפורים וצריכים לתת תשובה לשאלה על כל סיפור. רק שהפעם השאלות עוסקות בסיבה שהדמויות בסיפור אמרו מה שאמרו. סיפור לדוגמה – "ג'ודי הביאה שמלה חדשה למסיבת יום ההולדת שלה. אמא שלה יודעת כמה ג'ודי מצפה למסיבת יום ההולדת שלה, וכמה מאמץ היא השקיעה כדי למצוא את השמלה הטובה ביותר. אבל היא לא אוהבת את השמלה הטובה ביותר של ג'ודי. כששאלה ג'ודי את אמא שלה האם היא אוהבת את השמלה הטובה ביותר שלה, ענתה אמא ש'זה חביב, את נראית מהמם'".
במחקר שהשתמשו בו בארבעת המבחנים הנ"ל, מצאו כי הייתה קורלציה גבוהה יותר בשימוש ב-cognitive TOM ו-affective TOM, מאשר ב-auditory TOM ו-visual TOM.
תאוריה של התודעה והספקטרום האוטיסטי

מרבית החוקרים טוענים כי פגיעה ביכולת לתאוריה של התודעה, היא אחד המאפיינים המרכזיים של ילדים ובוגרים הלוקים בתסמונות הרצף האוטיסטי. עקב כך, הלוקים באוטיזם קלאסי או בתסמונת אספרגר עשויים להתקשות בקריאת כוונות אחרים והסברת התנהגותם או רגשותיהם, בחיזוי התנהגות האחר, בהבנת האופן בו משפיעה התנהגותם שלהם על רגשות האחר, בהבנת נורמות ההתנהגות המצופות מהם, בהעמדות פנים ועוד – קשיים שיוצרים התנהגויות לא מותאמות, חוסר אמפתיה, חוסר הבנה של נורמות והתרחשויות באינטראקציות החברתיות, ולבסוף העדפה של הימנעות מחברת אחרים. עם זאת, ישנן מספר עדויות לכך שפגיעה זו ב-Theory of mind היא מעט פחות חמורה בקרב הלוקים באוטיזם בתפקוד גבוה בעלי IQ גבוה במיוחד, אך עדיין קיימת. נראה כי חלקם מצליחים במבחנים שבודקים תאוריה של תודעה ממעלה ראשונה (למשל יכולים להגיד באופן מותאם מה הם חושבים שהזולת חושב), אך לא במשימה מורכבת יותר של יכולת ממעלה שנייה (למשל מתקשים בשאלה מה הם חושבים שהזולת חושב שהם חושבים). – כך למשל, באחד הניסויים שנעשו בנושא, בו מבחן "מטלת האמונה המוטעית" בוצע על כמה עשרות ילדים המאובחנים על הספקטרום האוטיסטי, ובמקביל על שיעור זהה של ילדים שאינם מאובחנים על הספקטרום האוטיסטי – 86% מהאוטיסטים בגילאי 6–9 צלחו את המבחן, בעוד בקבוצת הביקורת, 94% מהילדים בגיל 5–6 צלחו את המבחן – וזהו אחד ממגוון מחקרים קיימים (נכון ל-2020) המצביעים על כך שלאנשים על הספקטרום האוטיסטי יש פגיעה ביכולת לתאוריה של התודעה.
מבחן נוסף לבדיקה של ה-TOM ומציאת הפגיעה בה אצל אנשים עם ADHD, ASD וכו', נקרא.
ראו גם

נוירון מראה
תודעה, הכרה
מטא-קוגניציה
קללת הידע
הגישה האינטרסובייקטיבית
אמצעים פיגורטיביים
תיקון בסל

בסטטיסטיקה, המונח תיקון בסל מתייחס לשימוש ב-n-1 במקום ב-n בנוסחה לשונות המדגם, כאשר n הוא מספר התצפיות במדגם. תיקון בסל מפצה על ההטיה באומדן של שונות האוכלוסייה. תיקון זה נקרא על שם פרידריך בסל.
כאשר אומדים את השונות של אוכלוסייה ממדגם סופי בעוד שממוצע האוכלוסייה אינו ידוע (וכך גם ההתפלגות שלה), שונות המדגם הבלתי מתוקנת היא הממוצע של ריבועי הסטיות של ערכי המדגם מממוצע המדגם. הבעייתיות בשיטה כזאת לחישוב שונות המדגם היא שהיא מניבה אומד מוטה של שונות האוכלוסייה. הכפלת שונות המדגם הלא מתוקנת בפקטור
נותנת אומד בלתי מוטה של שונות האוכלוסייה. ניתן להבין במידה מסוימת את הצורך בתיקון בסל כתוצאה של ההפחתה במספר דרגות החופש של וקטור השארים:
כאשר  {\overline {x}} הוא ממוצע המדגם. בעוד שיש n תצפיות בלתי תלויות במדגם, ישנם רק n-1 שארים בלתי תלויים במדגם, שכן השארים נסכמים ל-0.
באופן כללי, תיקון בסל מאפשר להעלים את ההטיה באומדן השונות הנגרמת מגודל מדגם סופי. תיקונים של ההטיה של מדגמים סופיים נחוצים גם בעבור אומדנים סטטיסטיים אחרים כמו הצידוד והגבנוניות (שהם המומנטים המרכזיים מסדר שלוש וארבע, בהתאמה), אלא שבעבור אלו האי-דיוקים גדולים יותר. כדי להעלים לגמרי הטיות כאלו הכרחי לבצע אמידה מרובת-פרמטרים מורכבת.
מינוח > תיקון בסל

ממוצע המדגם ניתן על ידי
השונות המדגמית המוטה היא
והשונות המדגמית הלא מוטה (לאחר תיקון בסל) היא:
הוכחה

התוחלת של אי-ההתאמה בין האומד המוטה של השונות המדגמית לבין השונות האמיתית היא:
כאשר המעבר האחרון נובע מכך שהשונות של סכום המשתנים המקריים  x_{1},x_{2},...,x_{n} היא סכום השונויות שלהם (שכן המשתנים הללו בלתי תלויים ולכן גם בלתי מתואמים), כך ש- \operatorname {Var} ({\overline {x}})={\frac {n\cdot \sigma ^{2}}{n^{2}}}={\frac {\sigma ^{2}}{n}}.
לפיכך, התוחלת של האומד המוטה של שונות המדגם היא:
ולכן, האומד הבלתי מוטה ניתן בנוסחה:
הוכחה > אינטואיציה

עבור האומד המוטה, כאשר עושים שימוש בממוצע המדגם במקום בממוצע האמיתי (ממוצע האוכלוסייה), לוקים בהערכת חסר בשיעור x − µ עבור כל איבר xi − µ. מכיוון שהשונות של סכום היא סכום השונויות (בעבור משתנים בלתי מתואמים), אז, כדי למצוא את אי ההתאמה בין האומד המוטה לבין השונות האמיתית, יש למצוא את התוחלת של  ({\bar {x}}-\mu )^{2}.
גודל זה הוא בדיוק השונות של ממוצע המדגם, שהיא σ2/n. לכן, אנו מצפים שהאומד המוטה לוקה בהערכת חסר של σ2 בשיעור של σ2/n. כדי לפצות על הערכת חסר זאת, יש להפעיל את תיקון בסל, כלומר לכפול את השונות המוטה ב- {\frac {n}{n-1}}.
ראו גם

שונות
משפט שלמה

משפט שלמה בציורו של האמן הצרפתי גוסטב דורה (1866)
משפט שלמה בציורו של פטר פאול רובנס (בסביבות 1617)
משפט שלמה, ציור מאת ג'ובאני בטיסטה טייפולו (1726–1729)
משפט שלמה הוא סיפור מקראי, המופיע בספר מלכים א', פרק ג' בפסוקים ט"ז–כ"ח. על פי המסופר, שלמה המלך שימש כשופט במקרה של שתי נשים, שטענו כל אחת לאימהות על ילד, ובתרגיל מבריק הצליח לגרום למתדיינות להסגיר את רגשותיהן הכמוסים, באופן שהבהיר לכול מי מהן היא האם האמיתית ומי המתחזה. הסיפור מדגים את חוכמתו הרבה של שלמה, שמתואר במקרא כחכם באדם.
סיפור קצר זה, שיש בו ממאפייני החידה הבלשית, נחשב במחקר לגרסה של סיפור עם, ונמצאו לו מקבילות רבות בפולקלור העולמי. הסיפור משך את תשומת לבם של פרשנים וחוקרים רבים, שעמדו על תכונותיו האמנותיות וביארו אותו. כמו כן הוצעו לסיפור קריאות חתרניות, בין השאר מנקודת מבט פמיניסטית.
הסיפור המקראי

בספר מלכים א', פרק ג' מתואר השלב האחרון בביסוס מלכותו של שלמה, לאחר שסילק את מתנגדיו. שלמה העלה זבח חגיגי בגבעון, ובלילה נגלה אליו אלוהים בחלום והציע להעניק לו כמשאלתו. שלמה ביקש חוכמה שתסייע לו להנהיג את העם ולשמש כשופטו: ”וְנָתַתָּ לְעַבְדְּךָ לֵב שֹׁמֵעַ, לִשְׁפֹּט אֶת-עַמְּךָ, לְהָבִין בֵּין-טוֹב לְרָע” (פסוק ט'), ונענה על ידי אלוהים: ”הִנֵּה עָשִׂיתִי, כִּדְבָרֶיךָ; הִנֵּה נָתַתִּי לְךָ לֵב חָכָם וְנָבוֹן אֲשֶׁר כָּמוֹךָ לֹא-הָיָה לְפָנֶיךָ וְאַחֲרֶיךָ לֹא-יָקוּם כָּמוֹךָ” (שם, י"ב) לאחר מכן עלה שלמה לירושלים ושם נערך משפט שתי הזונות.
אָז תָּבֹאנָה שְׁתַּיִם נָשִׁים זֹנוֹת אֶל הַמֶּלֶךְ, וַתַּעֲמֹדְנָה לְפָנָיו. וַתֹּאמֶר הָאִשָּׁה הָאַחַת: בִּי אֲדֹנִי, אֲנִי וְהָאִשָּׁה הַזֹּאת יֹשְׁבֹת בְּבַיִת אֶחָד, וָאֵלֵד עִמָּהּ בַּבָּיִת. וַיְהִי בַּיּוֹם הַשְּׁלִישִׁי לְלִדְתִּי, וַתֵּלֶד גַּם הָאִשָּׁה הַזֹּאת; וַאֲנַחְנוּ יַחְדָּו, אֵין זָר אִתָּנוּ בַּבַּיִת זוּלָתִי שְׁתַּיִם-אֲנַחְנוּ בַּבָּיִת. וַיָּמָת בֶּן הָאִשָּׁה הַזֹּאת, לָיְלָה, אֲשֶׁר שָׁכְבָה עָלָיו. וַתָּקָם בְּתוֹךְ הַלַּיְלָה וַתִּקַּח אֶת בְּנִי מֵאֶצְלִי, וַאֲמָתְךָ יְשֵׁנָה, וַתַּשְׁכִּיבֵהוּ בְּחֵיקָהּ; וְאֶת בְּנָהּ הַמֵּת הִשְׁכִּיבָה בְחֵיקִי. וָאָקֻם בַּבֹּקֶר לְהֵינִיק אֶת בְּנִי, וְהִנֵּה מֵת; וָאֶתְבּוֹנֵן אֵלָיו בַּבֹּקֶר, וְהִנֵּה לֹא הָיָה בְנִי אֲשֶׁר יָלָדְתִּי. וַתֹּאמֶר הָאִשָּׁה הָאַחֶרֶת: לֹא כִי בְּנִי הַחַי וּבְנֵךְ הַמֵּת; וְזֹאת אֹמֶרֶת: לֹא כִי בְּנֵךְ הַמֵּת וּבְנִי הֶחָי; וַתְּדַבֵּרְנָה לִפְנֵי הַמֶּלֶךְ. וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ: זֹאת אֹמֶרֶת, זֶה בְּנִי הַחַי וּבְנֵךְ הַמֵּת, וְזֹאת אֹמֶרֶת לֹא כִי בְּנֵךְ הַמֵּת וּבְנִי הֶחָי.
וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ: קְחוּ לִי חָרֶב; וַיָּבִאוּ הַחֶרֶב לִפְנֵי הַמֶּלֶךְ. וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ: גִּזְרוּ אֶת הַיֶּלֶד הַחַי לִשְׁנָיִם, וּתְנוּ אֶת הַחֲצִי לְאַחַת וְאֶת הַחֲצִי לְאֶחָת. וַתֹּאמֶר הָאִשָּׁה אֲשֶׁר בְּנָהּ הַחַי אֶל הַמֶּלֶךְ, כִּי נִכְמְרוּ רַחֲמֶיהָ עַל בְּנָהּ, וַתֹּאמֶר: בִּי אֲדֹנִי, תְּנוּ לָהּ אֶת הַיָּלוּד הַחַי, וְהָמֵת אַל תְּמִיתֻהוּ; וְזֹאת אֹמֶרֶת: גַּם לִי גַם לָךְ לֹא יִהְיֶה, גְּזֹרוּ. וַיַּעַן הַמֶּלֶךְ וַיֹּאמֶר: תְּנוּ לָהּ אֶת הַיָּלוּד הַחַי, וְהָמֵת לֹא תְמִיתֻהוּ; הִיא אִמּוֹ. וַיִּשְׁמְעוּ כָל יִשְׂרָאֵל אֶת הַמִּשְׁפָּט אֲשֶׁר שָׁפַט הַמֶּלֶךְ וַיִּרְאוּ מִפְּנֵי הַמֶּלֶךְ, כִּי רָאוּ כִּי חָכְמַת אֱלֹהִים בְּקִרְבּוֹ לַעֲשׂוֹת מִשְׁפָּט.
על-פי המסופר, שלמה התבקש להכריע בדין בין שתי נשים זונות אשר גרו יחדיו. שתיהן ילדו תינוק בהפרש של שלושה ימים זו מזו, ואחד התינוקות נפטר. האישה שנותרה עם התינוק המת תבעה את התינוק החי מחברתה, בטענה שזו הרגה בטעות את בנה שלה כששכבה עליו, וכשגילתה זאת החליפה בין התינוקות בלילה בזמן שהאישה הראשונה ישנה. האישה השנייה הכחישה את ההאשמה. שתי הנשים טענו לאימהוּת על התינוק הנותר בחיים.
שלמה הקשיב לעדויות והגיע להחלטה. הוא פקד להביא בפניו חרב, וציווה לגזור את התינוק לשניים ולתת חצי ממנו לכל אישה. כששמעה אימו האמיתית של התינוק את פסק הדין המזעזע, העדיפה לוותר ולמסור את התינוק לחברתה ובלבד שלא יהרגוהו, ואילו השנייה קראה: "גם לי גם לך לא יהיה – גזוֹרוּ!". בתגובה, הכריז שלמה על פסק הדין האמיתי, ומסר את התינוק לידי מי שהתגלתה כאימו האמיתית, שבתגובתה ביטאה חמלה על הילד ונכונות לוותר על ההחזקה בו כדי לשמור על חייו.
המשפט התפרסם בקרב העם כולו כעדות לחוכמתו המופלאה של שלמה, ושלמה זכה ליראת כבוד ולהערצה.
מוצא

מקובל כי גרסאותיו השונות של הסיפור השתלשלו ממוצא משותף ולא התפתחו באופן בלתי תלוי. נקודת המוצא שנויה במחלוקת. יש הסבורים שמוצא הסיפור בהודו, ואחרים סבורים שהגרסאות ההודיות התגלגלו מן הסיפור המקראי. אמנם, כל המקבילות ובכללן הסיפורים ההודיים תועדו בתקופות המאוחרות לסיפור המקראי, אך הן עשויות לשקף מסורות מוקדמות. יש הסבורים שאין להתחקות אחר מקורו של הסיפור.
בגרסה המקראית מאופיינות הנשים כזונות, ולעומת זאת ברוב הגרסאות ההודיות הן מאופיינות, כאמור, כצרותיו-אלמנותיו של איש אחד. חוקרים הסיקו מסקנות מהבדל זה בנוגע למוצא הסיפור. גרסמן משווה בין הסיפור המקראי לטיפוס הסיפור ההודי, ומגיע למסקנה שהסיפור ההודי הוא המקורי. זאת משום שבסיפור המקראי לא מובן הרקע החברתי להחלפת הבנים, ולעומת זאת בסיפור ההודי המעשה מובן על רקע החוק ההודי שלפיו לאלמנה חשוכת ילדים אין חלק בירושת הבעל. כך סבור גם גונקל, המציין כי אפיונן של הנשים כזונות בסיפור המקראי פוגם בקוהרנטיות שלו, משום שקשה להבין מדוע זונה, שספק אם היא יכולה לשאת בנטל גידול בנה שלה, תהיה מעוניינת בתינוק זר. לעומת זאת, התנהגותן של הנשים בסיפור ההודי מנומקת היטב, כאמור. נחיתות זו של הסיפור המקראי לעומת הסיפור ההודי מסגירה לדעת גונקל את העובדה שהגרסה המקראית משנית לעומת הגרסה ההודית. לעומת זאת, לסין סבור שההפך הוא הנכון, ודווקא הסיפור המקראי מנומק יותר ביחס לגרסאות ההודיות, שכן רק בו ההנעה להתנהגותן של שתי האמהות נטועה ברגשות אמהיים טיפוסיים: חמלה אצל האם האמיתית וקנאה אצל המתחזה. ויליאם הנסן מעיר שסיפור נודד מעין זה עשוי להשתפר בגלגוליו השונים כשם שהוא עשוי להשתבש; הקביעה שגרסה אחת קוהרנטית יותר מאחרת איננה גוררת את המסקנה שכיוון הנדידה הוא בהכרח מהראשונה לשנייה.
לדעת שאול זלבסקי, אין סיבה להניח שמקור הסיפור זר, שכן יש בו יסודות ההולמים את הספרות המקראית ולעומת זאת אין בו שרידים שניתן לייחס אותם להשפעת המקור ההודי.