stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי ג'ביל
גאוגרפיה

הפארק הלאומי ג'ביל נמצא 80 ק"מ דרומית לעיר המדברית דוז. הצמחייה בו כוללת שיחים מדבריים רבים, כשהנפוצים בהם הם הארכוביתיים. בחלקים בהם קיימת צמחייה חיים גם צבאיים, ארנבים וצפעיים. ברחבי הפארק מפוזרות נקודות תצפית השמורים לתיירים הפוקדים את האזור, אם כי הם אינם מורשים להסתובב בחופשיות בתחומי הפארק אלא רק במסגרת מסלול מסודר.
הפארק משמש גם למחקר ארכאולוגי, שכן נמצאו בו מספר חפצים פרהיסטוריים שמשויכים לעיתים לראשית עידן ההולוקן.
פאונה

בפארק ניתן למצוא קהילה מגוונת של בעלי חיים מדבריים השכיחים בסהרה, כולל שועלי פנק, צפעיים, נחשי קוברה, תנים ועבדקני הרעמה. מבין העופות הנפוצים בפארק ניתן להבחין בעפרוני מצויץ ובמיני עורב וחובות.
הערות שוליים

1 2  "Defining a World Heritage in the Heart of the Libyan Desert"
↑  Tunisia: Jebil National Park | Tunisien Tunisia, web.archive.org, ‏7 במאי 2012
הפרכת חומרים

הפרכה (Embrittlement) משמעותה הפיכת חומר לפריך (מתפורר, Brittle). זהו תהליך בו פוחתת האלסטיות או המשיכות של חומר, והוא הופך מחומר משיך לפריך, ולכן לעמיד פחות בפני שבר.
זוהי בדרך כלל תוצאה בלתי-רצויה של השפעת הסביבה על החומר. קיימים מנגנוני הפרכה שונים לחומרים שונים.
לעיתים גורמים להפרכה מכוונת של חומרים במעבדה על-מנת לחקור את השפעות סביבת העבודה על החומר לאורך זמן, או את תכונות החומר (חומר פלסטי, למשל) לאחר התיישנותו.
מנגנוני הפרכה

הפרכה בעזרת מימן (Hydrogen Embrittlement) - בשיטה זו מימן נספג במתכות וסגסוגות מסוימות וגורם להפיכתן לפריכות יותר.
שבירת סדקים על ידי סולפיד (Sulfide Stress Cracking) - בשיטה זו מתבצע פחמון סולפידי בחומר. השיטה מסתמכת על כך שסגסוגות מסוימות (בעיקר סגסוגות הפלדה השונות) מגיבות עם סולפיד המימן, ויוצרות איתו קשרים.
הפרכה בעזרת מתכות נוזליות - בשיטה זו משתמשים במתכת נוזלית ספציפית שבעת מגע עם החומר הופכת אותו לפריך. בתהליך זה גורמים למתכת משיכה להפוך להרבה יותר פריכה כאשר בסביבתה נמצאת מתכת נוזלית.
הפרכה בעזרת מתכת - בשיטה זו מאפשרים לאטומי מתכת לעבור דיפוזיה אל תוך החומר, כך שהסגסוגת החדשה שנוצרת היא פריכה יותר.
שימוש בקרינת נייטרונים - יכולה לגרום לחומרים מסוימים להיות פריכים. זאת משום שהפצצת חומר בנייטרונים יכולה לגרום לנקעים בחומר, דבר הגורם לו להפוך לפריך עקב איבוד המבנה המולקולרי היציב שלו, ואף להתנפח לעיתים.
בהפיכת חומרים פלסטיים לפריכים משחררים את החומרים בפלסטיק המעלים הפלסטיות שלהם (Plasticizers) על ידי חימום יתר או על ידי יישון.
ראו גם

מאמץ מתיחה
פריכות
משיכות
פלדה
הקאמרטה של מנצ'סטר

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1972 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  מנצ'סטר, אנגליה
 אולם קונצרטים:  ברידג'ווטר הול
 מנצח:  גאבור טקאץ'-נאג'
 www.manchestercamerata.com
 
הקאמרטה של מנצ'סטר (אנגלית: Manchester Camerata) היא תזמורת קאמרית בריטית השוכנת במנצ'סטר. התזמורת נוסדה בעונת 72–1971. תת-קבוצה מן התזמורת, אנסמבל הקאמרטה של מנצ'סטר, מתמחה בביצועי מוזיקה קאמרית.
אתר הקונצרטים העיקרי של התזמורת הוא אולם ברידג'ווטר הול. היא מופיעה גם בקולג' המלכותי הצפוני למוזיקה. נוסף לכך, התזמורת מופיעה בערים שונות בצפון אנגליה.
מנצחיה הראשיים של התזמורת כוללים את סיימון גולדברג, ניקולס ברייתווייט וסאצ'יו פוג'יוקה. משנת 2001 ועד שנת 2011 מנצחה הראשי של התזמורת היה דגלס בויד. ברייתווייט היה גם מנצח אורח ראשי בשנים 1977 עד 1984. ניקולס קרמר הוא המנצח האורח הראשי הנוכחי. בשנת 2002 התמנה גאווין רייד למנהל כללי של התזמורת.
המנצח והכנר ההונגרי גאבור טקאץ'-נאג' משמש כמנהלה המוזיקלי של התזמורת החל מעונת הקונצרטים 2011-2012.
מנצחים ראשיים

סיימון גולדברג (1977–1979)
ניקולס ברייתווייט (1984–1991)
סצ'יו פוג'יוקה (1995–2000)
דגלס בויד (2001–2011)
גאבור טקאץ'-נאג' (2011–ממשיך)
הפארק הלאומי גונונג מולו

הפארק הלאומי גונונג מולו
הפארק הלאומי גונונג מולו (במלאית: Taman Negara Gunung Mulu) נמצא במחוז מירי במדינת סאראוואק המלזית שבצפון האי בורנאו. הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 2000, והוא נקרא על שם הר מולו, הנמצא בשטחו ואשר גובהו 2,376 מטרים. שטחו של הפארק הוא כ-528 קילומטרים רבועים.
פלורה ופאונה

בפארק יש 17 אזורי צמחייה שונים, והאזורים העיקריים הם יער גשם טרופי (40% מהשטח) ויער גשם ממוזג (20% מהשטח).
בפארק יש כ-3,500 מינים של צמחים וסקולאריים, כולל מספר רב של מינים אנדמיים הגדלים על מצע של אבן גיר. גונונג מולו נחשב לאחד האתרים העשירים בעולם מבחינת כמות עצי הדקליים, כיוון שגדלים בו 109 מינים ו-20 זנים.
במקום תועדו גם 80 מינים של יונקים ו-270 מינים של עופות, מתוכם 24 אנדמיים לבורנאו. מספר המינים בפאונת המערות, כולל בעלי החיים השוכנים בהן באופן קבוע, הוא כ-200. בפארק יש מספר רב של מיני זוחלים (55), דו-חיים (76), דגים (48) וחסרי חוליות (למעלה מ-20,000). יש בו גם כמות גדולה של מושבות עטלפים וסיסי מערות.
תיאור

חשיבותו של הפארק נובעת גם מהמאפיינים הקרסטיים שלו. בפארק נחקרו 295 קילומטרים של מערות כולל כמה מהמערות הגדולות ביותר בעולם. סוגי המערות הרבים נובעים מהתרוממות של לוחות טקטוניים בין תקופת הפליוקן לפליסטוקן. גילן של המערות הוא כ-2-3 מיליוני שנים והן מרוכזות באזור מלינאו וגונונג אפי. במערות שבפארק יש דוגמאות טובות לנטיפים העשויים מארגוניט וקלציט. מאפיין קרסטי נוסף בעל חשיבות הוא הצריחים, שהם גושי סלע בצורת להב שגובהם 50 מטרים, והם מזדקרים מתוך היער.
אחד המאפיינים הידועים של הפארק הוא אולם סאראוואק, שגודלו 600X415 מטרים וגובהו 80 מטרים. לפי מדריכי התיירים שבמקום, החלל מספיק גדול כדי להכיל את כל בזיליקת פטרוס הקדוש שבקריית הוותיקן או כמה מטוסי נוסעים מדגם בואינג 747. מערת האייל הסמוכה נחשבה, למשך שנים רבות, כמערה בעלת מעבר אחד הגדולה בעולם. מערות ידועות אחרות הן מערת בנאראט, מערת הצבי, מערת הרוח ומערת המים הצלולים. דרך המערות הללו נחשף נהר תת-קרקעי החוצה את הפארק.
מחקר ותיירות

הפארק התפרסם בזכות המערות ובזכות משלחות המחקר שטיפסו על ההרים כדי לחקור אותן ואת היערות שמסביבן, כאשר המשלחת הידועה ביותר הייתה זו מטעם החברה המלכותית לגאוגרפיה ששהתה באזור בין 1977 ל-1978. במשלחת זו היו חברים למעלה מ-100 מדענים בסך הכל.
כיום הפארק מציע למבקרים בו אפשרות לחקר מערות כפעילות אתגרית, או ביקור במספר מערות שהוכשרו לציבור הרחב, וכן מסלולי הליכה בדרגות קושי שונות ומסלול הליכה על גשרים תלויים בין העצים שאורכו 480 מטר. ההנהלה מתמקדת בהגברת המודעות לחשיבות הפארק והסביבה הטבעית, באמצעות עידוד תיירות אקולוגית ופעילויות אחרות. בסמוך לפארק מלון יוקרתי בן 180 חדרים - "Royal Mulu Resort" היוצא דופן בשל מיקומו בלב יערות הגשם. הפארק מציע אפשרויות לינה צנועות יותר עבור כמה עשרות אורחים בלבד.
הפארק נמצא באזור קשה לגישה, ואין כביש בינו למרכזים עירוניים באזור. מרבית המבקרים מגיעים באמצעות טיסה לשדה התעופה של הפארק, בעיקר מנמל התעופה של העיר מירי. ניתן להגיע למקום גם באמצעות סירות נהר.
צריחי הגיר המחודדים בפארק
הפנמה

הפנמה היא פעולה הטמעת המידע לצורך התגבשותו בזיכרון לטווח ארוך, המורכב מהזיכרון הרגשי ומהזיכרון המילולי השכלי, וקישורם לנתונים מופנמים נוספים כאשר גם רגש מוגדר כנתון. כתוצאה מתהליך זה מתאפשרת שליפה עתידית של המידע שהופנם במקרה הצורך.
פעולת ההפנמה יכולה לקרות באופן מודע או באופן תת מודע. ישנם בני אדם שמפנימים נתונים בקלות רבה יותר מאנשים אחרים.
תהליך החינוך נשען על יכולת ההפנמה של האדם. בהקשר זה, הדידקטיקה שהיא ענף משנה של הפדגוגיה, עוסקת בפיתוח גישות ושיטות הוראה אשר יובילו להפנמה מרבית של חומר הלימוד בקרב התלמידים.
אחד הגורמים המשפיעים על תהליך ההפנמה הוא הסכמה. הסכמה מתפקדת כמסנן עבור מנגנון הקשב, כך שמתוך שלל הגירויים בסביבה, האדם בדרך כלל ישים לב רק למידע שתואם את הסכמה שברשותו. כתוצאה מכך קל יותר לזכור מידע שתואם את הסכמות ממידע שאינו תואם אותן.
מבחינה נירולוגית, הפנמה של מיומנות מוטורית מאפשרת לאדם להשתמש בה על ידי הפעלה של גרעיני הבסיס ולכן אינה דורשת פעילות מרובה של קליפת המוח הקדם-מצחית.
ראו גם

למידה
ידיעה
הערות שוליים

↑  Baron, R. A., and Byrne, D. (2000). Social psychology. Boston: Allyn and Bacon.
↑  Dietrich, A. (2004). Neurocognitive mechanisms underlying the experience of flow. Consciousness and Cognition, 13(4), 746-761.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפנינג (רשת חנויות)

| --- | --- |
סמליל החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 תקופת הפעילות:  1987, ישראל ישראל – הווה
 מוצרים עיקריים:  צעצועים
 מנכ"ל:  דודי ברסלר
  
 www.happ.co.il
 
הפנינג/Happening היא רשת חנויות צעצועים ומתנות ישראלית.
היסטוריה

הרשת הוקמה בשנת 1987.
רשת "צעצועי חצי חינם" רכשה באפריל 2006 את רשת הצעצועים הפנינג, המשתייכת לקבוצת חלים. ד"ר נאוה מיכאל-צברי, בעלי צעצועים חצי חינם, הקימה חברה בבעלות משותפת עם דודי ברסלר ועופר רפפורט. החברה המשותפת רכשה את פעילות רשת הפנינג. דודי ברסלר משמש כמנכ"ל החברה המשותפת, שמפעילה את שני המותגים במקביל.
בשנת 2017 התחילה הרשת לשווק בישראל את המוצרים של חברת Funko.
הרשת מונה, נכון לשנת 2020, 33 חנויות אשר רובן נמצאות במרכזי קניות שונים ברחבי ישראל.
ראו גם

הפנינג
העובד הציוני

| --- | --- |
 מדינה:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  1936–הווה (כ־88 שנים)
 אידאולוגיות:  ציונות
 
העובד הציוני היא תנועת התיישבות שנוסדה בארץ ישראל ככל הנראה כבר בשלהי 1932 שכן כבר בינואר שנת 1933 היא התמודדה כסיעה בבחירות לוועידת ההסתדרות. סיעת העובד הציוני נוסדה על ידי חברי תנועת הנוער הציוני. העובד הציוני ראתה עצמה כחלק מהמחנה של הציונים הכלליים, ולמרות שלא ראתה עצמה כחלק מהמחנה הסוציאליסטי, היא פעלה לאור ערכי תנועת העבודה.
תנועת "העובד הציוני" נחשבה גם לחלק מתנועת העבודה באגפה הימני. היא פעלה בעיקר כסיעה בהסתדרות. בשנת 1948, לקחה חלק בהקמת המפלגה הפרוגרסיבית.
הקמת התנועה

תנועת "הציונות הכללית" הצמיחה מספר תנועות נוער, בהם "הנוער הציוני". בסופה של העלייה הרביעית נוצר בגליציה גרעין חלוצי שהשתוקק להקים בארץ ישראל קבוצה עצמאית. ראשוני העולים מתנועת "הנוער הציוני" עלו לארץ בתחילת שנות ה-30. היא הייתה קבוצה מאורגנת, שהתיישבה במחנה עבודה ליד פתח תקווה. בעקבות מאורעות תרפ"ט, שרר בארץ מחסור בעבודה והתקיימו מאבקים בין ארגוני הפועלים על כיבוש כל מקום עבודה פנוי. חברי הקבוצה עברו קשיים וייסורי קליטה, שהיו מנת חלקם של כל הקבוצות במושבות, אולם הם שאבו את כוחם מהכרת שליחותם כלפי התנועה בגולה – לשמש לעולים החדשים מסגרת לקליטתם. כמו כן הם רצו להוכיח את זכות קיומו של סוג חדש במחנה העבודה, עובד ציוני-כללי, תוך הבלטת הייחוד שבהשקפת עולמו ושאל דמות זו יתחנכו אלפי החברים בגולה.
חברי "הנוער הציוני" ראו כחובתם להצטרף להסתדרות הכללית, אך דרשו מהארגון אוטונומיה רעיונית מלאה, לרבות הכרה בזכותם להתנגד לאחד במאי כחג העבודה ולהנפת הדגל האדום. עליית הנוער הציוני גברה במסגרת גל העלייה החמישית והם תרמו לבניית מושבות חדשות כמו: נס-ציונה, כפר סבא ויבנאל. באותו זמן התאגדו בערים צעירים רבים הקרובים ברוחם לנוער הציוני. בשנים 1934–1935 התפלגו שורותיו של "הנוער הציוני" לציוני א – התאחדות הציונים הכלליים, חסידי רעיון של הסתדרות עובדים מאוחדת, ולציוני ב' – ברית הציונים הכלליים, אשר דגלו בדרך נפרדת לעובדים הציונים הכלליים. העובדים הציוניים-הכלליים שהשתייכו להסתדרות ראו צורך להתלכד ולהניח יסוד לסיעה מאורגנת בהסתדרות. לשם כך נקראו ב-22 בנובמבר 1935 לכינוס כללי של חברים ברעננה, שם נאמו מנהיגי התנועה משה קול (קולודני) ודניאל טנא (טננבוים). בכינוס השתתף באופן פעיל ברל כצנלסון, שהשמיע את דעתו על בעיות שונות שהועלו בו. כך קמה סיעת העובדים הציונים הכלליים בהסתדרות - "העובד הציוני".
כפי שהראתה ההיסטוריונית נעמי שילוח בספרה "מרכז הולך ונעלם" (2001), "הציונים הכלליים" היו מפולגים בין אגף "אזרחי" (ימין) לאגף "מתקדם" (שמאל). "העובד הציוני" השתייך לצד השמאלי ופעל כחלק מהאגף "המתקדם" של הציונים הכלליים.
עקרונותיה של התנועה

הכינוס הכללי של החברים החליט, כי הסיעה כיחידה שלמה אינה משתייכת לאף גוף פוליטי ציוני-כללי כלשהו, אולם לחברים כפרטים ולקיבוצים הרשות להשתייך ולפעול בתוך המחנה הציוני-כללי. כמו כן הוחלטו העקרונות הבאים:
חיזוק היסודות הלאומיים והחלוציים בעלייה, בפעולת ההתיישבות ובהכשרה הרוחנית והגופנית שלפני העלייה.
מלחמת הגנה וכיבוש על העבודה העברית.
שלום חברתי ומעמדי בארץ, שהוא תנאי עיקרי להחשת הגשמת הציונות.
במרוצת השנים הצליחה סיעת "העובד הציוני" להכות שורשים בהסתדרות ולהתפתח. חברי התנועה ראו בהסתדרות מסגרת חיונית להקמת חברה עברית עובדת, להגנה על העובד, להגשמת הציונות ולבנין הארץ, אולם התנגדו לסוציאליזם ולמלחמת מעמדות. בראש "העובד הציוני" עמד משה קול (קולודני), שהיה גם נציג התנועה בוועד הפועל של ההסתדרות ושימש אחראי על חלוקת העבודה. הוא נבחר גם מטעם התנועה להנהלת הסוכנות היהודית ושימש בה כראש מחלקת עליית הנוער.
פעילות של התנועה

עד לראשית המאה ה-21 הקימה תנועת העובד הציוני 6 קיבוצים (אושה, תל יצחק, ניצנים, עין השלושה, כפר גליקסון והסוללים) וכ-30 מושבים, 5 מוסדות חינוך במסגרת ארגון "יסודות" ואת מכון משואה להוראת השואה. קיבוצי התנועה היו מאורגנים תחילה במסגרת איחוד הקבוצות והקיבוצים עד למיזוגם לתק"ם ומאוחר יותר לתנועה הקיבוצית. ואילו המושבים היו מאוגדים בתנועת המושבים של העובד הציוני. הקיבוץ הראשון של התנועה היה אושה, שהוקם ב-7 בנובמבר 1937 על ידי חברי התנועה מפולין במסגרת התיישבות חומה ומגדל.
מפלגת "העובד הציוני" הייתה אחד משני המרכיבים העיקריים (יחד עם מפלגת "עלייה חדשה")
שיסדו את המפלגה הפרוגרסיבית עם הקמת המדינה ב-1948. בהסכם האיחוד סוכם כי "העובד הציוני" יהיה נציג המפלגה בהסתדרות. משה קול היה יושב ראש המפלגה המאוחדת ושימש שר מטעמה.
"ברית הציונים הכלליים" הייתה מחדשת לפעמים את ניסיונה להקים ארגון נפרד – אך תמיד ללא הצלחה. קצתם של חברי "הארגון" היו פורשים ממנו ומצטרפים לסיעת "העובד הציוני" בהסתדרות. בסופו של דבר הצטרפו כל העובדים הציוניים הכלליים להסתדרות, והארגון הנפרד של העובדים הציוניים הכלליים חדל מלהתקיים. התנועה השתתפה בבחירות להסתדרות בין השנים 1942–1959.
ב-1961 התאחדה "המפלגה הפרוגרסיבית" עם "הציונים הכלליים" למפלגה הליברלית, ובהסתדרות התאחדה סיעת "העובד הציוני" עם סיעת "איגוד העובדים הציונים הכלליים" בתוך מסגרתה של הסיעה הליברלית. בשלב מאוחר יותר, בתאריך 16 במרץ 1965, התפצלה תנועה זו מן הליברלים והקימה את המפלגה הליברלית העצמאית שראשיה היו משה קול שר בממשלות ישראל, גדעון האוזנר ויצחק ארצי חברי כנסת.
קיבוצים ומושבים

אושה
הסוללים
כפר גליקסון
ניצנים
עין השלושה
תל יצחק
מושב נאות גולן
כפר שמואל
כפר בן נון
תלמי יפה
מבקיעים
צור מעון (ננטש, והגרעין המיישב ייסד את מבקיעים)
לקריאה נוספת

צבי אבו שושן, תולדות תנועת הפועלים בארץ ישראל, כרך ג', עם עובד, 1955
משה ברלינסקי, תנועות הפועלים הארץ, הקיבוץ המאוחד, 1959
אודי מנור, כל אחד בונה, הוצאת הנוער הציוני, 2022
הערות שוליים

↑  ראו "דבר", 15 בינואר 1933
הפיגוע במסגד בפשאוור

| חלק מהאלימות העדתית בפקיסטן והמלחמה בצפון-מערב פקיסטן |
| --- | --- |
 תאריך:  4 במרץ 2022
 מקום:  מסג'יד אסנה-א-אשרי, כמה ריסאלדר, פשאוור, ח'ייבר פח'טונח'ווה, פקיסטן
 מטרה:  חיסול מתפללים שיעים במסגד
 קואורדינטות:  34°00′21″N 71°34′13″E﻿ / ﻿34.005972222222°N 71.570277777778°E﻿ / 34.005972222222; 71.570277777778
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  אקדח, חגורת חבלה
 הרוגים:  63
 פצועים:  196
 מבצע:  המדינה האסלאמית מחוז ח'וראסאן
 מניע:  התנגדות לשיעה, תכפירי
 he
 
הפיגוע במסגד בפשאוור התרחש ב-4 במרץ 2022, כאשר מחבל מתאבד של המדינה האסלאמית פוצץ את עצמו במסגד שיעי בעיר פשאוור במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה בצפון פקיסטן. בפיגוע נהרגו לפחות 63 בני אדם ונפצעו עוד 196 והוא אחד מפיגועי הטרור הקטלניים ביותר בהיסטוריה של פקיסטן.
רקע

במהלך סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21, בוצעו פיגועים רבים על ידי מוסלמים בפקיסטן ובאפגניסטן בכלל, ובפשאוור בפרט. תדירות הפיגועים גברה מאז החלה המלחמה בצפון-מערב פקיסטן. מאז 2007 בלבד, בוצעו כ-17 פיגועים בפשאוור, שבהם מתו למעלה מ-400 שיעים.
קוצ'ה ריסלדאר היא שכונה שיעית ברובה בעיר העתיקה של פשאוור. המסגד הראשי בשכונה, יעד הפיגוע, ממוקם בקיסה חוואני בזאר, והוא בין המסגדים העתיקים ביותר באזור, שהוקם עוד לפני עצמאותה של פקיסטן.
הפיגוע

ב-4 במרץ 2022 בשעה 12:55 (UTC+5), במהלך תפילת סלאת א-זוהר, אדם לבוש בבגדים שחורים וחמוש באקדח, נהג בריקשה עם שני אנשים אחרים והתקרב למסגד מסג'יד אסנה א-אשרי. לאחר מכן המשיך ללכת לבדו לעבר המסגד. הוא פתח באש לעבר שוטרים מחוץ למסגד, ובכך הרג ופצע 2 מהם.
הוא נכנס לאולם המרכזי של המסגד ופתח באש על המתפללים, שמילאו את שתי קומות המסגד. שניות לאחר מכן, הוא פוצץ חגורת נפץ שכללה כ-150 מסבים כדוריים ו-5 ק"ג של חומר נפץ, מה שגרם לפיצוץ גדול מאוד. חומר הנפץ הוסתר על ידי הצעיף הגדול שלו והצבע הכהה של בגדיו. עד ראייה אמר כי התוקף פוצץ את חומרי הנפץ כשהגיע למינבר, והמפקח הכללי של המשטרה אמר שהפיצוץ התרחש בשורה השלישית של המסגד.
לפחות 56 או 57 בני אדם נהרגו באופן מיידי לאחר הפיצוץ, כולל המחבל עצמו, ועוד 196 נפצעו. פקיד משטרה טען כי הוא מאמין שהמסבים הכדוריים גרמו לתמותה הרבה, ולקורבנות רבים נקטעו הגפיים כתוצאה מרסיסי הפיצוץ. אחד מן ההרוגים היה מנהיג המסגד, עלמה אירשד חוסיין ח'ליל, ש-AP News תיארו אותו כ"מנהיג שיעי צעיר בולט". אחד מקציני המשטרה באזור מת גם הוא.
הפיגוע במסגד בפשאוור היה הפיגוע הקטלני ביותר בפקיסטן מאז פיגוע ההתאבדות במסטונג שהתרחש ב-2018 במסטונג שבמחוז בלוצ'יסטן.
תוצאה

הקורבנות נלקחו לבית החולים ליידי רידינג כש-10 הגיעו ב"מצב קריטי מאוד" ו-57 הגיעו מתים. דובר מטעם בית החולים אמר למחרת כי לפחות 37 בני אדם נותרו מאושפזים כשלפחות 4 במצב אנוש ו-6 שמתו במהלך הלילה, מה שהעלה את מניין ההרוגים ל-63.
בערב 4 במרץ 2022 ולמחרת בבוקר, נערכו הלוויות ל-24 מקורבנות הפיגוע. ההלוויות, שבהן השתתפו מאות אנשים, היו תחת אבטחה קפדנית של המשטרה. הקהילה השיעית ארגנה הפגנות ברחבי המדינה לאורך ערב 4 במרץ על מנת לגנות את המתקפה.
ב-5 במרץ 2022, מחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית של המדינה האסלאמית לקח אחריות על ביצוע הפיגוע באמצעות כלי התקשורת הרשמיים של הארגון, ופרסם את שמו ותמונתו של המחבל המתאבד (ג'וליביב אל-קאבולי). במסיבת עיתונאים למחרת, אמרו גורמי הביטחון כי מדובר באזרח אפגני. גורמים רשמיים הוסיפו כי האזרח היגר לפקיסטן לפני עשרות שנים. הוא דווח כנעדר על ידי הוריו, שחשדו שהוא הצטרף לדאעש.
שר המידע והשידור הפדרלי, פאואד צ'אודרי, אמר כי שלושה צוותי חקירה הוקמו על מנת לחקור את הפיגוע.
הערות שוליים

1 2 3  Khan, Ismail; Masood, Salman (2022-03-04). "ISIS Claims Bombing of Pakistani Mosque, Killing Dozens". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-03-10.
1 2 3 4  Suicide attack on Peshawar mosque during Friday prayers kills 57 worshippers, injures close to 200, www.geo.tv (באנגלית)
1 2 3 4 5  IS claims Pakistan bombing that kills 56 at Shiite mosque, AP NEWS, ‏2022-03-04 (באנגלית)
1 2  Sirajuddin, Suicide blast in Peshawar mosque claims 56 lives, injures more than 190, DAWN.COM, ‏2022-03-04 (באנגלית)
1 2 3 4  Khan, Ismail; Masood, Salman (2022-03-05). "Pakistan Identifies Peshawar Suicide Bomber and Network, Police Say". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-03-10.
↑  At least 56 killed as mosque bombed in northwest Pakistan, www.aljazeera.com (באנגלית)
↑  Ahmad, Jibran (2022-03-05). "At least 58 killed in suicide bombing at Shi'ite mosque in Pakistan". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-03-10.
↑  "Pakistan bombing kills dozens in Shia mosque in Peshawar". BBC News (באנגלית בריטית). 2022-03-04. נבדק ב-2022-03-10.
1 2 3 4 5  IS claims Pakistan bombing that kills 56 at Shiite mosque, AP NEWS, ‏2022-03-04 (באנגלית)
1 2 3 4  Suicide attack on Peshawar mosque during Friday prayers kills 57 worshippers, injures close to 200, www.geo.tv (באנגלית)
1 2  Sophia Saifi and Saleem Mehsud CNN, ISIS claims responsibility for blast killing dozens at Shia mosque in Pakistan's Peshawar, CNN
1 2 3 4  Death toll climbs to 63 in deadly Pakistan IS mosque attack, AP NEWS, ‏2022-03-05 (באנגלית)
1 2  Suspects involved in Peshawar mosque blast identified: Sheikh Rashid, www.geo.tv (באנגלית)
↑  Khan, Ismail; Masood, Salman (2022-03-04). "ISIS Claims Bombing of Pakistani Mosque, Killing Dozens". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-03-10.
↑  Islamic State claims responsibility for deadly suicide bombing at Pakistani mosque, TAG24 (באנגלית)
↑  Sophia Saifi and Saleem Mehsud CNN, ISIS claims responsibility for blast killing dozens at Shia mosque in Pakistan's Peshawar, CNN
הפיגוע במסגד קונדוז

| חלק מסכסוך טליבאן-המדינה האסלאמית, פיגועים באפגניסטן ב-2021 |
| --- | --- |
 תאריך:  8 באוקטובר 2021 (UTC+04:30)
 מקום:  מקדש גוזר א-סייד עבד, קונדוז, אפגניסטן
 קואורדינטות:  36°43′41″N 68°52′35″E﻿ / ﻿36.728055555556°N 68.876388888889°E﻿ / 36.728055555556; 68.876388888889
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  חגורת נפץ 
 הרוגים:  46–100
 פצועים:  143
 מבצע:  המדינה האסלאמית מחוז ח'וראסאן
 מניע:  הסכסוך הסוני-שיעי
 he
 
הפיגוע במסגד קונדוז היה פיגוע התאבדות אשר התרחש ב-8 באוקטובר 2021 במסגד השיעי "גוזר א-סייד עבד" בעיר קונדוז שבאפגניסטן. על פי הערכה של משימת סיוע האו"ם באפגניסטן, לפחות 50 בני אדם נרצחו ועוד 100 נפצעו. הפיגוע הוא הקטלני ביותר באפגניסטן מאז נסיגת כוחות ארצות הברית מהמדינה.
הפיצוץ

הפיצוץ אירע במהלך התפילה השבועית של יום שישי במסגד גוזר א-סייד עבד, במהלך תפילת הצהריים. עדי ראייה ציינו כי הם התפללו בזמן הפיצוץ וראו גופות רבות ודם על הרצפות בעת הפינוי.
נפגעים

הערכה ראשונית של מסייעי האו"ם באפגניסטן מאמינה כי מעל ל-100 בני אדם נרצחו. בית החולים המחוזי קונדוז דיווחו על 35 מקרי מוות ויותר מ-50 פצועים. ארגון רופאים ללא גבולות דיווח כי יש עשרות הרוגים. על פי גורם רשמי בטליבאן, היו 100 קורבנות לפיגוע ורובם מתים. מניין ההרוגים הרשמי אשר סיפקה סוכנות הידיעות הצרפתית עמדה על כ-46 הרוגים ו-143 פצועים.
תגובה

האו"ם גינה את הפיגוע והוסיף כי זהו חלק משורת התקפות במקומות פולחן. פחות משבוע קודם לכן, בפיגוע במסגד עיד גה, נהרגו חמישה בני אדם.
איש לא לקח אחריות על הפיגוע באותם הרגעים, גורמים רשמיים סבורים כי הפיצוץ עשוי להתקשר לחמושים ממחוז ח'וראסאן של המדינה האסלאמית. מאוחר יותר, הארגון לקח אחריות על הפיגוע ופרסם את תמונת המחבל המתאבד ממוצא אויגורי.
ראו גם

הפיגוע בנמל התעופה חאמיד כרזאי
הערות שוליים

↑  Reuters (2021-10-08). "Suicide bomber kills 46 at Afghanistan mosque - state news agency". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2021-10-08.
↑  At least 55 killed in Afghanistan's Kunduz mosque blast: Taliban official, WION (באנגלית)
↑  Dozens killed in suicide blast at Afghanistan mosque, www.aljazeera.com (באנגלית)
↑  Taliban official: At least 100 dead, wounded in Afghan blast, AP NEWS, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית)
1 2  Peter Aitken, Afghanistan mosque explosion kills, wounds scores of worshippers, Fox News, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית)
↑  Shia mosque bombing kills dozens in Afghan city of Kunduz, the Guardian, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית)
↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, At least 100 dead or wounded in blast at Afghan mosque, police say, Los Angeles Times, ‏8 באוקטובר 2021 (באנגלית)
הפארק הלאומי ג'ספר

הפארק הלאומי ג'ספר (באנגלית: Jasper National Park) הוא הפארק הלאומי הגדול ביותר בהרי הרוקי הקנדיים, ושטחו 10,878 קילומטרים רבועים (כמחצית משטח מדינת ישראל). הפארק שוכן במרכז-מערב פרובינציית אלברטה ובסמוך לגבול עם קולומביה הבריטית, צפונית לפארק הלאומי באנף ומערבית לעיר אדמונטון. הפארק נוסד ב-1907, והוא הפארק הלאומי החמישי בקנדה. ב-1984 הכריז אונסק"ו על הפארק כאתר מורשת עולמית ביחד עם פארקים נוספים הנמצאים בסמוך לו, והעניק להם את השם הקיבוצי "הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים".
גאולוגיה

הגאולוגיה של הפארק מאופיינת בהרים ובעמקי נהרות רחבים. במזרח הפארק נמצאת הנקודה הנמוכה ביותר בו, שגובהה 985 מטרים מעל גובה פני הים. ההר הגבוה ביותר בפארק הוא הר קולומביה, וגובהו 3,782 מטרים. רכסי ההרים שבפארק מקבילים זה לזה מכיוון צפון-מערב לכיוון דרום-מזרח, והם אלו שיוצרים את הקטע המקומי של קו פרשת המים של אמריקה, המפריד בין גופי המים שמתנקזים לאוקיינוס הארקטי לבין אלו שזורמים לאוקיינוס השקט. רכסי ההרים שבפארק מורכבים בעיקר מאבן חול, אבן גיר, צפחה, והסלע המותמר קוורציט. ההרים הנמוכים יותר (הרי החזית) בפארק נמצאים בחלקו המזרחי. כתוצאה משגשוג הפאונה והפלורה בהרים אלו, הקרובים יותר לים, נוצרה אבן הגיר שהקנתה להרי החזית את צבעם האפור. צבעם של ההרים הגבוהים יותר הוא אדום-חום.
כ-80% משטחו של הפארק מתנקזים דרך נהר אתבסקה ויובליו, הזורם לאורך 150 קילומטרים בפארק. קטע הנהר שבתוך הפארק הוכרז על ידי ממשלת קנדה כנהר מורשת קנדי. 20% האחרים משטח הפארק, הנמצאים בחלקו הצפוני, מתנקזים דרך נהר סמוקי שמוצאו בקצה הצפון-מערבי של הפארק והוא מסתיים ליד העיירה פיס ריבר שבצפון אלברטה. המים שמוצאם מהפינה הדרום-מזרחית של הפארק מתנקזים אל הנהרות סאות'סק וברזו, שמתחברים אל נהר נורת' ססקצ'ואן. שיא הזרימה של המים מתחיל בסוף יוני עם התמוססות השלגים והתמשכות ירידת הגשם, ולנהרות אלו יש חשיבות באספקת מים ליישובים הנמצאים במורד הזרם.
אקלים

עם תחילת התמוססות הקרחונים שבפארק האקלים הפך למתון יותר. במהלך עידן הקרח הקטן, בערך בין המאה ה-14 ל-1850, גרמו הטמפרטורות הנמוכות וכמות המשקעים הגבוהה להתקדמות הקרחונים מפסגות ההרים, לנסיגת קו העצים ולשגשוג של בעלי חיים המסוגלים להתקיים בקרקע מושלגת. ב-150 השנים האחרונות האקלים לא היה קבוע, והתרחשו מספר חורפים קשים, תקופות בצורת ושריפות יער. האקלים של הפארק מושפע מרוחות האוקיינוס השקט למרות שהפארק מופרד ממנו באמצעות מספר רכסי הרים. הרוחות נושבות מעל ומעבר לרכסי ההרים הגבוהים של הפארק. עננים מורידים שלגים וגשמים בפסגות ההרים. רוחות יבשות נושבות לכיוון צפון-מזרח במורד עמק אתבסקה. לאחר שהרוח המערבית שוככת, מתחילה חזית צפונית שגורמת לירידת הטמפרטורה.
מזג האוויר בפארק נקבע בהתאם לקו הרוחב, הגובה ותופעת מדבר צל גשם. עונת הקיץ קצרה יותר לעומת החורף. טווח הטמפרטורות בעמקים שבפארק הוא מינוס 7 מעלות צלזיוס (ינואר) עד 22 מעלות צלזיוס (יולי). הטמפרטורה יורדת ככל שעולים בגובה. כמות המשקעים השנתית היא בין 380 מילימטרים ל-1,250 מילימטרים.