stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים ויטאל
מותו וקבורתו

הלך לעולמו בל' ניסן ה'ש"ף (1620), ונקבר בבית הקברות היהודי בדמשק. ישנם הטוענים כי הרב חיים פינטו העלה בחשאי את קברו לישראל בקריית מלאכי אולם טענה זו לא הוכחה וישנה אף עדות מקברו בדמשק שצולמה ותועדה על ידי החוקר ישראל מאיר גבאי בשנת 2008. .
בשנת 2022, הרב עזריאל מנצור, ראש ישיבת שובי נפשי בירושלים, תחקר את הקברנים וטען שהם אמרו שהם העלו לקבורה בארץ ישראל רק את קבר בנו, הרב שמואל ויטאל, ואולם קבר רבי חיים ויטאל נשאר בדמשק.
רחובות נקראו על שמו בשכונת גבעת שאול בירושלים ובשכונת פלורנטין בתל אביב.
חיבוריו

עץ הדעת טוב - ביאורים על התורה, נ"ך, מדרשי חז"ל והתלמוד, דרושים לשבתות שונות ודרושים ששמע מזולתו.
עץ חיים - מן החיבורים היסודיים בקבלת האר"י. בספר זה עיבד רח"ו את כל אשר שמע מן האר"י. הספר מחולק לשמונה שערים שונים. בשער הראשון - שער כתבי מורי - הביא רח"ו את החידושים שכתב האר"י בעצמו, ביתר השערים סידר על פי נושאים את אשר שמע הוא מן האר"י, ובסוף כל שער ושער מן שבעת השערים האחרונים כלל אף את אשר שמע מזולתו בשם האר"י. החיבור לא נדפס במשך שנים רבות ותוכנו נודע בעיקר מתוך עריכת ר' שמואל ויטאל לספר - "שמונה שערים". לאחרונה נדפס הספר בזיקה לצורתו המקורית על ידי 'אהבת שלום'.
ספר התכונה - על חכמת התכונה.
ספר הפעולות - בקבלה מעשית ואלכימיה, מהדורה שנייה מתוקנת תשע"ד.
תעלומות חכמה - בקבלה מעשית ואלכימיה.
לב דוד - קונטרס בענייני תשובה ומוסר (הקונטרס נמצא בפרקים א-ו, המשך הספר נכתב על ידי החיד"א)
שערי קדושה - חיבור על דרך המוסר. (מחמת העדר אוטוגרף ופרטים שונים בתוכנו, יחוסו לר' חיים ויטאל אינו מוסכם.)
כתבים נוספים

יתרה על החיבורים שהוציא מתחת ידו, בידינו חיבורים נוספים שנערכו ע"פ כתביו. עריכות אלו מתבססות על קונטרסים שנגנבו מתוך ביתו וכתבים אחרים שגנז. החשובות והידועות שבעריכות אלו הן עריכותיהם של ר' יעקב צמח ור' מאיר פופרש.
מתוך כתבי רח"ו שמצא בגניזה ערך ר' יעקב צמח את החיבורים הבאים:
אוצרות חיים - דרושים מסודרים על סדר האצילות.
קהילת יעקב - דרושים מפוזרים על סדר האצילות.
אדם ישר - דרושים נוספים על סדר האצילות.
עולת תמיד - כוונות לתפילה.
זוהר הרקיע - פירושים על ספר הזוהר.
סדרם של כתבי האר"י שהיו לפניו לא נשא חן בעיניו של ר' מאיר פופרש. משגמר בלבו לסדרם מחדש, נטל רמ"ף את הקונטרסים שנגנבו מביתו של רח"ו, את החיבורים שערך ר' יעקב צמח ומקורות נוספים שעמדו לפניו וערך מהם שלושה חיבורים בהם איגד וסידר מחדש את כל כתבי האר"י שהיו לפניו.
דרך עץ חיים - מחולק להיכלות ושערים, ומבאר את סדר האצילות מראשו לסופו. (משנדפס בטעות תחת השם "עץ חיים", רבים סברו בטעות כי זהו חיבורו של ר' חיים ויטאל).
פרי עץ חיים - מחולק לארבעה נופים: כוונות התפילה, טעמי המצוות, סוד הייחודים הנבואה ורוח הקודש, תשובה ותיקוני עוונות.
נוף עץ חיים -מחולק לארבעה נופים: ביאור מאמרי הזהר, ביאור הפסוקים, ביאור מאמרי חז"ל, דרושי הנשמות והגלגולים.
בידינו ב' חיבורים נוספים בעלי אופי אוטוביוגרפי שנדפסו ע"פ כתבי ר' חיים ויטאל לאחר מותו.
יומן מאורעות - נחלק לג' חלקים: "דברים שאירעו לי", "חלומות שחלמתי" ו"חלומות זולתי".
קונטרס שורש נשמתי - קונטרס בו כתב רח"ו את אשר מסר לו האר"י גבי שורש נשמתו.
שני החיבורים נכרכו יחד ונדפסו במשך השנים כחיבור אחד תחת השם "ספר החזיונות".
לקריאה נוספת

גרשם שלום, שטר ההתקשרות של תלמידי האר"י, ציון, ה, ת"ש, עמ' 138–139.
גרשם שלום, הערך: חיים ויטאל, אנציקלופדיה יודאיקה, כרך 16, ירושלים 1972, עמ' 171–176.
ישעיהו תשבי, העימות בין קבלת האר"י לקבלת הרמ"ק, ציון, ל"ט, תשל"ד, עמ' 33, הערה 83.
מ' בניהו, רבי חיים ויטל בירושלים, סיני, ל, (תשי"ב), עמ' סה-עה.
יוסף אביב"י, קבלת האר"י, מכון בן צבי, ירושלים 2008.
הרב יעקב משה הלל, קונטרס שנות חיים, נספח לספר דרך חיים, מכון אהבת שלום מודיעין עילית תשע"ה.
משה מ' פיירשטיין (ההדרה, מבוא והערות), ספר החזיונות, יומנו של חיים ויטאל, הוצאת יד בן צבי, 2006
הרב משה הלל, "אגרות תשובה בחכמת הקבלה מאת רבי חיים ויטאל ורבי יוסף בן טבול לשאלת רבי אברהם מונוסון", מן הגנזים, ספר שישי, (תשעה), עמ' לא-נא.
זהר עמר ויעל בוכמן, ייצור דבש ענבים על-פי ר' חיים ויטאל, סיני, קכא, תשנ"ח, עמ' רלא-רלח.
עז דהוקי, 'הדרוש שמסר ר' חיים ויטאל לר' שלמה סאגיש', קבלה 58, עמ' 185-206.
הערות שוליים

↑  "עץ החיים בחקל תפוחין קדישין", יוסף סטפנסקי, בתוך "סגולה - מגזין ישראלי להיסטוריה", גיליון 15, עמ' 46.
↑  החזיונות חלק א סי' ב וח"ד סי' ט"ז ועוד
↑  רבי חיים ויטאל, ספר החזיונות, נספח ב', עמ' רנב, תשי"ד
↑  בעניין מקוריות ספר החזיונות ראו בערכו שם
↑  היכן קברו של מהרח"ו ?, באתר הידברות
↑  בעקבות אהלי צדיקים: ישראלים מבקשים לצאת לסוריה
↑  הרב מאיר אליהו | איפה קבור רבי חיים ויטל? | ביה״כ משכן יהודה, נבדק ב-2023-04-21
↑  חלקים מהחיבור נדפסו במשך השנים. חלק מהחיבור שרד בכתב ידו ותצלום ממנו נמצא בבית הספרים הלאומי באוניברסיטה העברית בירושלים.
↑  י' אביב"י, קבלת האר"י, עמ' 110-126.
↑  לפרטים נוספים על עריכה זו ראה י' אביב"י, קבלת האר"י, עמ' 674.
↑  ראה י' אביב"י, קבלת האר"י, עמ' 40-42.
↑  ראה בהרחבה לי' אביב"י, קבלת האר"י, עמ' 600-605.
↑  על כל זאת ראה בהרחבה לי' אביב"י, קבלת האר"י, עמ' 637-656.
↑  על כך ראה י' אביב"י, קבלת האר"י, עמ' 126-138.
| קבלה |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אבי"ע • ספירות • קליפות • אינסוף (קבלה) • תורת הצמצום • תורת השמיטות • עץ החיים • סדר השתלשלות • מעשה בראשית • מעשה מרכבה • מדיטציה יהודית • אסטרולוגיה קבלית • מיסטיקה יהודית • פרדס (יהדות) | תרשים עשר הספירות |
| ספרות | ספר יצירה • ספר הזוהר • ספר הבהיר • ספרות ההיכלות • ספר רזיאל המלאך • עץ חיים (ספר) | תרשים עשר הספירות |
| קטגוריות | קבלה • יהדות • מיסטיקה יהודית | תרשים עשר הספירות |
| אישים | רבי שמעון בר יוחאי • רבי יצחק סגי נהור • הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • רבי עזריאל בן מנחם • רבי משה בן נחמן • רבינו בחיי בן אשר • רבי משה קורדובירו • האר"י • רבי חיים ויטאל • רבי נפתלי כ"ץ • רבי יהונתן אייבשיץ • רבי יעקב עמדין • רבי חיים בן עטר • הרמח"ל • הגאון מווילנה • הרב שלום שרעבי • הרב חיד"א •  הרב נתן אדלר • הרב יעקב אבוחצירא • רבי יוסף חיים • הרב שלמה אלישיב • הרב ישראל אבוחצירא | תרשים עשר הספירות |
מושגים בקבלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269661905171  PLWABN: 9810616160905606  BIBSYS: 3432  BnF: cb14593687q (data)  CiNii: DA12469137  GND: 124255957  ISNI: 0000 0001 1618 3284  LCCN: n84008520  NKC: xx0010671  NLA: 35923847  NLG: 196440  NLK: KAC202335117  NTA: 216908868  RERO: 02-A020383183  SELIBR: 99991  SNAC: w6xw4ptq  SUDOC: 077633768  Trove: 1147657  VcBA: 495/269013  VIAF: 34704971   WorldCat (עם VIAF): 34704971 
המצבה המיוחסת אליו בקריית מלאכי
ארמון ראני סיסודיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גן, ארמון 
 מיקום:  ג'איפור 
 מדינה:  הודו ראג'סטאן, הודו
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1728
 תאריך פתיחה רשמי:  1728 
 
 קואורדינטות:  26°53′57″N 75°51′31″E﻿ / ﻿26.8992687°N 75.858629°E﻿ / 26.8992687; 75.858629
 he
 
ארמון ראני סיסודיה (בהינדית: सिसोदिया रानी बाग באנגלית: Sisodia Rani Palace) הוא ארמון מהמאה ה-18 הממוקם כ-6 ק"מ מהעיר ג'איפור, במחוז ראג'סטאן, שבהודו.
הארמון נבנה בשנת 1728 על ידי מהרג'ה ג'יי סינג השני (Maharaja Sawai Jai Singh II) וגניו נקראים על שם המלכה ראני
ארמון סיסודיה הוא מבנה בן שתי קומות ובו גלריות רבות וציורי קיר יפהפיים של האל ההינדי קרישנה.
גני סיסודיה הם גנים ירוקים המקיפים את הארמון ומכילים מזרקות, מקווי מים וביתנים צבועים.
הערות שוליים

↑  Sisodia Rani Ka Bagh | Sisodia Rani Garden in Jaipur, www.tourism-of-india.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסתר אקספוסיטו

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 2000 (בת 25) מדריד, ספרד ספרד
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-2013 
 עיסוק:  שחקנית
 בן או בת זוג:  אלברו ריקו (2018–2019)  אלחנדרו שפיצר (2019–2021)  ניקולאס פורטדו (2021–2023) 
 פרסים והוקרה:  Madridimagen 
 פרופיל ב-IMDb
 
אסתר אקספוסיטו (בספרדית: Ester Expósito; נולדה ב-26 בינואר 2000) היא שחקנית ספרדייה. היא זכתה להכרה כששיחקה בתפקיד קרלה רוסון קלרוגה בסדרה הספרדית "אליטה", ששודרה בנטפליקס.
ביוגרפיה

אסתר נולדה במדריד בשנת 2000. היא זכתה בפרס "תיאטרו דה מדריד" לשחקנית הטובה ביותר בשנים 2013 ו-2015.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידה בסדרה הספרדית "אליטה", בה כיכבה מאז 2018.
בשנת 2020 היא שיחקה במיני-סדרה התקופתית הספרדית "מישהו חייב למות" בנטפליקס.
בשנת 2022 שיחקה בסרט הפנטזיה "Rainbow" שביים פאקו לאון (אנ') ומבוסס באופן רופף על הרומן "הקוסם מארץ עוץ" של ל. פרנק באום משנת 1900. הוא שוחרר בבתי קולנוע נבחרים בספרד ב-23 בספטמבר 2022, ובנטפליקס הוא עלה לאחר שבוע.
חיים אישיים

אסתר ניהלה מערכת יחסים עם השחקן אלברו ריקו, לצידו שיחקה על הסט של "אליטה". בשנת 2021 היא יצאה עם השחקן המקסיקני אלחנדרו שפיצר. הזוג נפרד באותה השנה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | May God Save Us | ילדה קטנה |  |
| 2018 | כשהמלאכים ישנים | סילביה |  |
| 2018 | הבן שלך | אנראה |  |
| 2022 | Rainbow | הדוגמנית |  |
| 2022 | ונוס | לוסיה |  |
| 2023 | Perdidos en la noche | מוניקה |  |
| 2024 | The Wailing | אנדראה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Centro Médico | רוזה מרטין |  |
| 2016; 2018 | בפנים | בתו של פרננדו |  |
| 2017 | Estoy Vivo | Ruth |  |
| 2018-2020 | אליטה | קרלה רוסון קלרוגה |  |
| 2019 | La caza. Monteperdido | לוסיה קסטן גראו |  |
| 2020 | Veneno | מאכוס אוסינגה |  |
| 2020 | מישהו חייב למות | קייטאנה |  |
| 2024 | בנדידוס | לילי |  |
הערות שוליים

↑  "Ester Expósito". seriesycine.com (בספרדית). נבדק ב-2020-03-22.
↑  "Ester Expósito, la chica guapa de Élite: así se fraguó su 'boom'". merca2.es (בספרדית). 2020-03-21. נבדק ב-2020-03-22.
↑  "Why Ester Expósito, Who Plays Carla on Netflix's Élite, Is Becoming a Star". oprahmag.com (באנגלית). 2020-03-13. נבדק ב-2020-03-22.
↑  "Elite on Netflix cast: Who is Ester Exposito? Who plays Carla?". express.co.uk (באנגלית). 2018-10-09. נבדק ב-2020-03-22.
1 2 3  "Ester Expósito". imdb.com (באנגלית). 2018-10-24. נבדק ב-2020-03-22.
↑  "El secreto de Ester Expósito ('Élite') para triunfar en los castings". diezminutos.es (בספרדית). 2018-10-24. נבדק ב-2020-03-22.
↑  Saugat G, Ester Expósito Bio- Age, Height, Boyfriend, Affair, Net Worth, Dating, Movies, Series, Weight, & Career, Wikye, ‏Feb 20 2020 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5840596  GND: 1229494537  VIAF: 5155224481284372957   WorldCat (עם VIAF): 5155224481284372957
מחר אזיל דמעה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "מחר אזיל דמעה" של ליליאן רוט
 בימוי:  דניאל מאן 
 הופק בידי:  לורנס ויינגארטן 
 תסריט:  הלן דויטש, ג'יי ריצ'רד קנדי
 עריכה:  הארולד פ. קרס 
 שחקנים ראשיים:  סוזן הייוורד ג'ו ואן פליט אדי אלברט
 מוזיקה:  אלכס נורת' 
 צילום:  ארתור ארלינג 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בדצמבר 1955
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט מוזיקלי 
 תקציב:  2,147,000‏$
 הכנסות:  7,727,000‏$
 פרסים:  פרס אוסקר לעיצוב תלבושות הטוב ביותר, שחור-לבן (הלן רוז) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מחר אזיל דמעה (באנגלית: I'll Cry Tomorrow) הוא סרט ביוגרפי אמריקאי משנת 1955 עם סוזן הייוורד בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על רומן בשם זה של ליליאן רוט המספר את חייה כזמרת וכוכבת סרטים הנדחפת כל הזמן על ידי אמה השתלטנית ובגלל התמרדותה ומות אהובה היא נגררת לאלכוהוליזם ומידרדת לשפל המדרגה עם שברגע האחרון מצליחה להשתקם. ולספר את סיפורה.
שם הספר והסרט נגזר מזה שכאשר ליליאן נשברת ובוכה, אמה מבקשת ממנה שלא תבכה עכשיו ושתשאיר את הדמעות למחר.
הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
סוזן הייוורד הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. היא מופיעה בסרט במספר קטעי שירה.
תקציר העלילה

ליליאן רוט (סוזן הייוורד) היא זמרת ושחקנית ידועה שהקריירה שלה מצליחה הודות לכישרונה אך גם בגלל אמה קייטי (ג'ו ואן פליט) העומדת מאחוריה מאז שהייתה ילדה קטנה ומדרבנת אותה להקדיש את חייה לבמה.
ליליאן פוגשת באחת מהופעותיה את חבר נעוריה דייוויד טרדמן (ריי דנטון) והם מתאהבים. דייוויד הוא עורך דין ומתחיל להיות המנהל שלה. הם מחליטים להתחתן ולהקים משפחה אבל קייטי מתנגדת לכך ומנסה לשכנע את ליליאן כי חבל לה להפסיד את הקריירה שהשקיעה בה הרבה עד אז.
דייוויד נפטר באופן פתאומי וליליאן נכנסת לדיכאון ונדודי שינה. כאשר אלכוהול מאפשר לה לישון, היא מתחילה לשתות ומצב הרוח שלה נע בין אגרסיביות לדיכאון.
היא מחליפה בעלים ומצבה הפיזי והאמנותי מידרדר עד שהיא מוצאת את עצמה ברחוב.
היא שוכרת חדר בקומה גבוהה של בית מלון ומתכוננת להפיל את עצמה לרחוב אך ברגע האחרון היא מתחרטת.
לבסוף היא נכנסת לסניף של אלכוהוליסטים אנונימיים ומתקבלת שם באהדה על ידי ברט מגווייר (אדי אלברט), עוברת תהליך גמילה קשה ומתאוששת.
ברט משכנע אותה להופיע בתוכנית הטלוויזיה "אלה הם חייך" ולספר על חוויותיה כאלכוהוליסטית.
ספייק לי

| --- | --- |

לי בפסטיבל הקולנוע בקאן 2018
 לידה:  20 במרץ 1957 (בן 67) אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית 
 שם לידה:  שלטון ג'קסון לי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  מורהאוס קולג'  תיכון ג'ון דיואי 
 בן או בת זוג:  טוניה לואיס לי 
 פרסים והוקרה:  American Society of Cinematographers Award (2024)  פרס סזאר של כבוד (2003)  פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר (2019)  פרס אוסקר לשם כבוד (14 בנובמבר 2015)  פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר (2019)  פרס NAACP Image - היכל התהילה (2003)  פרס ג'ורג' פולק (2006)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 פרופיל ב-IMDb
 
שלטון ג'קסון "ספייק" לי (באנגלית: Shelton Jackson "Spike" Lee; נולד ב-20 במרץ 1957) הוא מפיק קולנוע, תסריטאי, שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר. ספייק לי ידוע בין השאר בעקבות היותו אוהד מושבע של הניו יורק ניקס, שכן הוא נוהג להגיע למשחקים רבים של הקבוצה ולשבת בשורות הראשונות.
ביוגרפיה

לי נולד באטלנטה שבג'ורג'יה לנגן ג'אז ומורה. המשפחה עברה לברוקלין בילדותו, ואימו כינתה אותו "ספייק" כיוון שהיה קשוח יחסית לגודל גופו קטן הממדים. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בברוקלין, התחיל ללמוד בקולג', שם צילם את סרט הסטודנטים הראשון שלו "המפלט האחרון בברוקלין". לי למד קולנוע באוניברסיטה, וסיים לימודים לתואר ראשון בתקשורת המונים. לאחר מכן נרשם לאוניברסיטת ניו יורק, וסיים את הלימודים בהצטיינות לאחר שיצר מספר סרטים.
סרט התזה שלו, שגם הופק לטלוויזיה ולקולנוע, נקרא "המספרה של ג'ו המופרע: אנחנו מורידים ראשים" וזכה להצלחה בקרב סרטי הסטודנטים, ובפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי האקדמיה לסטודנטים.
אחרי "המספרה של ג'ו המופרע" קיבל לי תקציב של 160,000 דולר להפקת סרט הקולנוע הראשון שלו. עם התקציב הזעום סיים לי את סרטו "לא יכולה בלי זה" בשבועיים בלבד, וגרף בקופות בארצות הברית 7 מיליון דולר, סכום גדול לסרט באותם ימים, ובמיוחד לסרט עם תקציב כה קטן. עד סרטו הבא, "School daze", אסף לי קטעי וידאו מחיי היומיום בניו יורק, תוך התמקדות בשכונות הארלם וברוקלין, ובשילוב מוזיקת ג'אז ייחודית. הסרט התמקד בזיכרונותיו של לי מבית ספרו.
לי זכה להכרה רחבה בסרטו הרביעי שהופק לקולנוע: "עשה את הדבר הנכון". בסרט, שעוסק בנקודות רגישות ברחובות ניו יורק, הציג לי לראשונה את יכולות הבימוי והכתיבה שלו לעולם הרחב. הסרט היה מועמד לשני פרסי אוסקר על הכתיבה (לי) ועל שחקן המשנה (דני איילו). כמו כן היה הסרט מועמד לפרס הבמאי הטוב ביותר בפסטיבל קאן וקיבל 4 מועמדויות: על הבימוי ועל הכתיבה (לי), על שחקן המשנה (דני איילו) ועל סרט הדרמה הטוב ביותר.
בסרטו השישי, מלקולם אקס, על חייו, בשורתו ופועלו של המנהיג השחור מלקולם אקס, יצר לי ז'אנר ביוגרפי קולנועי חדש. אורך הסרט היה שלוש שעות ועשרים דקות. בתפקיד הראשי כיכב דנזל וושינגטון.
באוקטובר 2024, פורסם שלי יקבל פרס על ידי היכל התהילה של הכדורסל וייכנס ל-"James F. Goldstein SuperFan Gallery" של ההיכל. לי יקבל את ההוקרה על קידום קבוצת הניו יורק ניקס.
ביקורת חברתית ופוליטית

כמעט בכל סרטיו של לי מופיעה ביקורת חברתית ופוליטית נוקבת. לי ידוע בביקורת החברתית והפוליטית שהוא מעביר על כלל המהגרים לארצות הברית, בין אם הם שחורים, איטלקים, פורטוריקנים או אירים ועל הלאומיות הלבנה. ספייק לי בוחן את החברה האמריקאית דרך שאלות של זיהוי גזעי, גזענות, שאלות מעמדיות ועוד. הביקורת הפוליטית בסרטיו באה כחלק מהעלילה, ונראית כמובנת מאליה, אך לעיתים הוא חושף אותה בהתבטאויות בכלי התקשורת בארצות הברית, בעיקר נגד הממשל, ולעיתים "נותן לצופים" להבין את המסר בעצמם.
לי בחר לתקוף את המתח הגזעי, מעמדי, חברתי הן מנקודת המבט של האפריקאים האמריקאים והן מנקודת המבט של האירים ועוד. למשל, בסרטו "השעה ה-25" על אודות סוחר סמים אירי שעומד להישלח לכלא לשבע שנים, ומבלה את הלילה האחרון שלו בחופשי בחברת שני חברים ותיקים שלו ואהובתו. הסרט מעביר ביקורת על האדם וטבעו לרדוף בצע, על מושג החברות, על אמון ובגידה, על החוקים האמריקניים ועל משטרת ארצות הברית.
חיים אישיים

משנת 1993 נשוי לעו"ד טוניה לואיס ולהם 2 ילדים.
פילמוגרפיה נבחרת וחלקית

לא יכולה בלי זה (1986)
עשה את הדבר הנכון (1989)
קדחת הג'ונגל (1991)
מלקולם אקס (1992)
קרוקלין (1994)
קלוקרס (1995)
אוטובוס החיים (1996)
נערה מספר 6 (1996)
יש לו את זה (1998)
רייטינג לנצח (2000)
מלכי הקומדיה האמיתיים (2000)
השעה ה-25 (2002)
היא שונאת אותי (2004)
Sucker Free City‏ (2004) – סרט טלוויזיה
האיש שבפנים (2006)
נס בסנט אנה (2008)
ג'ון הקדוש של לאס וגאס (2009) – רק מפיק
קובי הולך לעבוד (2009) – סרט תיעודי
קיץ ברד הוק (2012)
שבעה צעדים (2013)
הדם המתוק של ישו (2015)
שיראק (2015)
לא יכולה בלי זה (2019-2017) – סדרת טלוויזיה
שחור על לבן (2018)
הזהב של נורמן (2020)
NYC Epicenters: 9/11 → 2021 ½ (2021)
הערות שוליים

↑  Tom Tapp, Jack Nicholson, Spike Lee & Billy Crystal To Be Honored By Basketball Hall Of Fame, Deadline, ‏2024-10-04 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437469005171  PLWABN: 9810572995605606  BNE: XX1306991  BnF: cb12194397g (data)  CiNii: DA06377373  GND: 119078023  ICCU: VEAV000639  ISNI: 0000 0001 2321 398X  LCCN: n86129800  LNB: 000186352  MusicBrainz: 48127a8d-e677-4196-900b-df0d1e3a9ab5  NDL: 00470275  NKC: js20060407023  NLK: KAC201201826  NTA: 073586404  SELIBR: 254174  SNAC: w65x2kvp  SUDOC: 03494723X  Trove: 1112311  ULAN: 500294279  VIAF: 100242985   WorldCat (עם VIAF): 100242985
הנשים (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של ורה קספרי
 בימוי:  ג'ורג' קיוקור
 הופק בידי:  סול סיגל
 תסריט:  ג'ון פטריק
 עריכה:  פריס ובסטר
 שחקנים ראשיים:  ג'ין קלי קיי קנדל טיינה אלג מיצי גיינור
 מוזיקה:  קול פורטר
 צילום:  רוברט סארטיס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 באוקטובר 1957
 משך הקרנה:  136 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 תקציב:  3,400,000 דולר
 הכנסות:  3,900,000 דולר
 פרסים:  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (Orry-Kelly) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנשים (באנגלית: Les Girls) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1957 בבימויו של ג'ורג' קיוקור, עם ג'ין קלי, קיי קנדל, טיינה אלג ומיצי גיינור (אנ') בתפקידים הראשיים.
קול פורטר כתב 12 שירים לסרט (מילים ומגינה) מהם מושמעים חמישה. זה הסרט האחרון לו כתב שירים וזה גם הסרט האחרון של ג'ין קלי בחברת מטרו גולדווין מאייר.
קיי קנדל וטיינה אלג זכו במשותף בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
אורי קלי (אנ') זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר ולפרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר.
העלילה היא על להקה של שלוש נשים רקדניות וזמרות המופיעות בתיאטרון וודביל בפריז בניהולו ובהשתתפותו של אמרגן תקיף עם כל ההסתבכויות הרומנטיות ביניהם. היא מתוארת בשיטת פלאשבק ומתחילה במשפט דיבה נגד אחת הרקדניות שבמהלכו מתוארים האירועים שקרו ללהקה מבחינת מבטם השונה של כל אחת ואחד כמו בסיפור רשומון.
תקציר עלילה

בארי ניקולס (ג'ין קלי) הוא רקדן, כוריאוגרף וזמר אמריקאי שנמצא כעת בפריז שם הקים להקה של שלוש רקדניות וזמרות בשם "הנשים" ("Les Girls") והם מופיעים במסגרת תיאטרון וודביל בפריז.
השלושה הן סיביל (קיי קנדל), אנג'לה (טיינה אלג) וג'וי (מיצי גיינור). בארי מופיע אתן בקטע "הנשים" והן שרות ביחד על "גבירות המלך" ("Ladies in Waiting").
הלהקה מצליחה ומופיעה ברחבי אירופה.
בארי מתחיל עם אנג'ל אבל נאלץ להפסיק לאחר שמתברר שהיא מאורסת לפייר דקרו (ז'ק ברז'רק). הוא מתחיל עם סיביל אבל נאלץ להתעמת עם החבר שלה הלורד רן (לסלי פיליפס), מילולית ופיזית.
פייר והלורד מבקשים ממנו שישחרר את חברותיהם והוא מחליט להראות להן שהוא חולה ונאלץ לפרק את הלהקה. באותו זמן הוא מתחיל עם ג'וי שהיא אמריקנית כמוהו. סיביל ואנג'ל עצובות ובארי מוצא אותן בדירתן ללא הכרה כתוצאה מקלקול בציוד הגז לחימום.
הלהקה מתפרקת, בארי וג'וי נישאים ועוברים לארצות הברית.
כעבור זמן סיביל מתחתנת עם הלורד רן ומפרסמת ספר זכרונות על להקת "בארי ניקולס והנשים" ובה היא כותבת כי אנג'לה ניסתה להתאבד לאחר שבארי עזב אותה. אנג'לה תובעת אותה למשפט בבית המשפט המלכותי בלונדון על הוצאת דיבה. כל אחת מתארת בבית המשפט את הקורות מבחינתה ולבסוף מעיד בארי ונשבע שזאת האמת לאמיתה וכי אף אחת מהן לא ניסתה להתאבד.
אנג'לה מבטלת את התביעה וכולן משלימות.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ין קלי | בארי ניקולס |  |
| קיי קנדל | סיביל רן |  |
| טיינה אלג | אנג'ל דקרו |  |
| מיצי גיינור | ג'וי |  |
| ז'ק ברז'רק | פייר דוקרו |  |
| לסלי פיליפס | לורד ג'רלד רן |  |
קונפדרציית הכדורגל של אפריקה

.
| --- | --- |
 
 ענפי ספורט:  כדורגל
 תחום השיפוט:  יבשתי, אפריקה
 השתייכות:  FIFA
 מיקום המטה:  שישה באוקטובר, מצרים
 נשיא:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו קונסטנט עומארי
 יושב ראש:  פטריס מוסטפה 
 תאריך ייסוד:  1957
 מקום ייסוד:  ח'רטום, סודאן
 מספר חברות:  56
 ארגוני בת:   5   UNAF (צפון)  WAFU (מערב)  UNIFFAC (מרכז)  CECAFA (מזרח)  COSAFA (דרום)
 http://www.cafonline.com
 
| קונפדרציות FIFA |
| --- | --- |
   CONCACAF | CONMEBOL | CAF | UEFA | AFC | OFC : 
סמל הקונפדרציה בעבר
קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (באנגלית: Confederation of African Football; בראשי תבות CAF) היא הגוף המייצג את הכדורגל הבינלאומי ביבשת אפריקה, ואחת משש הקונפדרציות האזוריות במסגרת פיפ"א.
הקונפדרציה נוסדה ב-1957 וזכאית לנציגות קבועה במונדיאל החל מ-1970. הקונפדרציה מארגנת ברמת הנבחרות את גביע אפריקה לאומות, וברמת הקבוצות את ליגת האלופות האפריקאית, את גביע הקונפדרציה האפריקאי ואת הסופר קאפ האפריקאי.
ישנן 56 חברות בקונפדרציה, כאשר שתיים מתוכן אינן חברות בפיפ"א: ראוניון וזנזיבר.
תת-פדרציות של CAF

איגוד הכדורגל של צפון אפריקה - Union of North African Football (UNAF) - הכוללת 5 התאחדויות
איגוד הכדורגל של מערב אפריקה - West African Football Union (WAFU) - הכוללת 16 התאחדויות ב-2 אזורים (A ו-B)
איגוד פדרציות הכדורגל של מרכז אפריקה -  Central African Football Federations' Union (UNIFFAC) - הכוללת 8 התאחדויות
המועצה המזרח אפריקאית להתאחדויות הכדורגל - Council for East and Central Africa Football (CECAFA) Associations - הכוללת 12 התאחדויות
המועצה הדרום אפריקאית להתאחדויות הכדורגל - Council of Southern Africa Football Associations (COSAFA) - הכוללת 15 התאחדויות
דירוג נוכחי לנבחרות CAF

להלן דירוג הנבחרות ב-CAF לפי הדירוג העולמי של פיפ"א לנבחרות גברים ולנבחרות נשים:
תחרויות

הקונפדרציה מארגנת את המפעלים גביע אפריקה לאומות (מקביל לאליפות אירופה בכדורגל), ליגת האלופות האפריקאית (מקבילה לליגת האלופות) וגביע הקונפדרציה (מקביל לליגה האירופית), ובנוסף מחלקת את פרס כדורגלן השנה באפריקה.
CAF מארגנת ביחד עם אופ"א כל שנתיים, את גביע מרידיאן לקבוצות נוער.
תחרויות > רשימת תחרויות מלאה

ליגת האלופות האפריקאית ‏ (CAF Champions League) (לשעבר גביע אפריקה לאלופות)
גביע הקונפדרציה האפריקאי ‏ (CAF Confederation Cup) (מיזוג של גביע אפריקה למחזיקות גביע וגביע CAF)
הסופר קאפ האפריקאי ‏ (CAF Super Cup)
גביע אפריקה לאומות
אליפות האומות האפריקאיות
אליפות הנוער האפריקאית
אליפות אפריקה לנשים
גביע אפריקה לכדורגל באולמות
תחרויות > רשימת תחרויות מלאה > תחרויות נערים ונוער

גביע אפריקה לאומות עד גיל 23
גביע אפריקה לאומות עד גיל 20
גביע אפריקה לאומות עד גיל 17
אליפות אפריקה לנשים עד גיל 20
אליפות אפריקה לנשים עד גיל 17
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות כדורגל גברים באתר פיפ"א
↑  דירוג נבחרות כדורגל נשים באתר פיפ"א
| כדורגל בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם | גביע הקונפדרציות | הדירוג העולמי | כדורגלן השנה        אוקיאניה: OFC – גביע אוקיאניה לאומות      אירופה: UEFA – אליפות אירופה      אסיה: AFC – גביע אסיה      אפריקה: CAF – גביע אפריקה לאומות      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
| כדורגל נשים בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם לנשים | אלגארבה | גביע קפריסין | הדירוג העולמי לנשים | כדורגלנית השנה                   (עד גיל 20 • עד גיל 17)        אוקיאניה: OFC – אליפות אוקיאניה      אירופה: UEFA – אליפות אירופה (עד גיל 19 • עד גיל 17)      אסיה: AFC – אליפות אסיה      אפריקה: CAF – אליפות אפריקה      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1162524928  VIAF: 137779612   WorldCat (עם VIAF): 137779612
אסתר וילאר

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1935 (בת 89) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  גרמניה, ארגנטינה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בואנוס איירס 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 יצירות בולטות:  הגבר הנשלט 
 בן או בת זוג:  קלאוס ואגן (1961–1975) 
 
אסתר מרגרטה וילאר (בגרמנית: Asther Margareta Katzen Vilar; נולדה ב-16 בספטמבר 1935) היא סופרת ארגנטינאית-גרמנית.
היא הוכשרה ועבדה כרופאה, לפני שהתבססה כסופרת. וילאר ידועה בעיקר בזכות ספרה: הגבר הנשלט, שיצא לאור ב-1971, ובזכות ספרי ההמשך השונים שלו, הטוענים שבניגוד לרטוריקה הפמיניסטית והנפוצה של זכויות נשים, נשים בתרבויות מתועשות אינן מדוכאות, אלא מנצלות מערכת חברתית מבוססת היטב של ניצול גברים.