stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילוד אישה
נושאים עיקריים > מוסד האמהות בחברה הפטריארכלית

בתחילת הספר ריץ' מציגה את ההנחה החברתית הרווחת לפיה האם היא אדם בלא זהות נוספת. 
מרגע שאישה ילדה את ילדיה, מצופות ממנה נתינה ואהבה ללא גבולות ותנאים, תוך כדי ביטול עצמיותה. כן מציגה ריץ' את האמביוולנטיות שחוות אמהות רבות במהלך גידול ילדיהן, וכך היא כותבת: "ילדיי גורמים לי את הסבל המעודן ביותר שחוויתי מעודי: סבל-כפל-הרגשות, המעברים הרצחניים בין הסלידה המרה והעצבים החשופים, לבין הסיפוק והעדנה".
ריץ' מגוללת את מעבר הנשים מהבית, ששימש כמרכז של עבודה ייצור ומלאכה, לבתי החרושת והתעשייה. נשים אלה יצאו כדי להביא הביתה הכנסה נוספת - ואולם, הדאגה לרווחת הילדים שנותרו בבית, והפגיעה בערכים הפטריארכליים, יצרו חקיקה ופיקוח אשר החזירו את הנשים לספירה הביתית.
כל היבטי החיים בחברה הפטריארכלית - המערכת המשפחתית, החברתית, האידאולוגית והפוליטית - נקבעו על ידי גברים באמצעות שליטה וכוח, כשראשיתה - שליטת הגבר במשפחה באשתו ובילדיו. הגברים החליטו איזה חלק ימלאו הנשים במבנה החברתי, ובכך הנציחו את עליונותם.
האימהות היא ההיבט היחיד שאיפשר לאשה להביע את כוחה על ילדיה. אך גם כאן, במהלך שלטונה קצר הימים של האם בילדיה, התערבותו של האב ניכרה בכל. פרידריך אנגלס ראה את שורשי שליטת הגבר במשפחה - בעצם עליונותו הכלכלית, והחזקתו ברכוש הפרטי. חלוקת האחריות הבסיסית קובעת שתפקיד האם הוא לגדל את ילדיה; מצופה ממנה להכשיר את הילדים ולהחדיר בהם את ערכי הפטריארכיה. גם כוחה הביולוגי של האישה הטמון ביכולתה ללדת, נתפס כמוגבלות בחברה הפטריארכליות. הפחד, ואולי אף הקנאה ביכולתה זו, יצרו אצל הגבר צורך להתגוננות ורצון להכניעה.
פוטנציאל כוחה של האם מוגבל וצר, כוח שייתכן שאין היא רוצה בו כלל. חיי ילדיה, בתחילת דרכם, קשורים באופן הדוק לחייה שלה; האהבה והזעם אצלה כרוכים זה בזה. ברם, הזעם על תנאי מצב האימהות - עשוי להתבטא בתסכול וזעם כלפי הילד. לטענתה של ריץ' אין להשוות בין המטלה האימהית - לבין עבדות, או מלאכת כפיים, בגלל הקשר הרגשי הנוצר בין האם לילדיה.  ואולם, ישנן הוגות כמו סימון דה בובואר הרואות בתפקיד האימהי את שורשי הדיכוי הנשי.
נושאים עיקריים > יחסי אמהות עם בנים ועם בנות

בניתוחה של ריץ את נושא היחסים הסבוכים של האם עם בנה, היא גורסת שהבאת בנים לעולם הייתה מאז ומתמיד אמצעי לאישה "להותיר את חותמה על העולם". האבות מטבעם כמהים לבנים שיהוו יורשים, שישקפו את המשכיותם ונצחיותם, כך שהאם בחברה הפטריארכלית הייתה מוערכת לפי מספר הבנים שילדה. ניתן להבין את התשוקה הנשית לבנים, שהרי לא פעם, בתרבויות שונות, הייתה האם נושאת ברחמה עוברית שנידונה עם לידתה למוות - רק בגלל מינה. ואולם, יש לזכור את הפרדוקס במציאות העכשווית, שבה התוקפנות הגברית המאורגנת עשויה לא פעם להביא לנפילתם של הבנים הזכרים בשדה הקרב.
זיגמונד פרויד דיבר על רגשותיו המיניים של הילד כלפי אימו. בתאוריית תסביך אדיפוס הוא מסביר את התהליך המביא לבסוף לניתוק הילד מאימו ולהזדהות עם אביו, במקום לראות בו יריב. כלומר, הנחת היסוד בתאוריה מייצגת אף היא את ערכי הפטריארכליות. הילד מפלס את דרכו בעולם החוק והסדר הפטריארכלי.
ריץ' תוהה כיצד יכולה האם לטפח את בנה, בשר מבשרה, אחרי שבגר, החל לפתח דפוסי התנהגות גברית סטריאוטיפית ולרחוש בוז לנשים ולנשיות. 
יחסי האם והבן נתונים, אם כך, להערכה מחודשת נוכח התמורות המתחוללות ביחסה של האם כלפי האידאולוגיה הגברית, וניסיונותיה לגדל בנים משוחררים מעיוותי ההגדרות המיניות המקובלות.
כל אישה, גם אם ילדה בנים, היא עצמה בת לאם. ריץ' מספרת באינטימיות על רגשותיה וזכרונותיה כילדה מדמות אימה, שממנה למדה מהן נשים, ומה העתיד טומן להן בחובו. הקרבה בין אימהות לבנותיהן, גם אם יחסיהן מורכבים וכאובים, יוצרת העברה בין דורית של מורשת ההישרדות הנשית, חוויית הלידה ואת סודות הגוף והפריון. 
י
ההיסטוריונית קרול סמית רוזנברג (Carroll Smith-Rosenberg) בחנה יומנים ומכתבים שכתבו נשים בין השנים 1760 ל-1890 וגילתה יחסי אם ובת אינטימיים שבמרכזן עמדה מערכת חניכה. האימהות הכשירו את בנותיהן באמנות ניהול משק הבית והאימהות. בחברה הפטריארכלית, רוב האימהות עדיין חשות אחריות וחוסר אונים, ומנחילות את רגש האשם לבנותיהן. רק נשים עם תחושת טיפוח עצמי חזקה וכבוד לגופן, יכולות להעביר את הגאווה והתחושה שגוף האישה הוא מקום טוב ובריא, לבנותיהן. בתום תקופת ההתבגרות בנות מגלות שהן מתרחקות מאימהותיהן וכל האנרגיה החושנית והרגשית שלהן אמורה לעבור אל הגברים. כדי להתאחד שוב עם האימהות-הנשים, יש צורך בשבירת טאבו שתשיב את החברות, האחווה והיצירה הנשית.
נושאים עיקריים > האלימות בתוך מוסד האמהות

בפרק האחרון דנה ריץ' באלימות של מוסד האימהות. לדבריה, לב ליבה של הבעיה בהיעדר כבוד לחיי האישה, החקוק במבנה המשפחה הפטריארכלית ומעוגן בדוקטרינה התאולוגית הגברית. נשים מצאו עצמן במצב של חוסר אונים בכל הנוגע לשליטה על חייהן, החל מאלימות הנעוצה במוסד הנישואין (המבטיחה לגבר את "זכות הכלולות", כך שלעולם הוא אינו נחשב לאונס אשתו), המשך בציפיות הבלתי אפשריות מהן כאימהות, וכלה בשכר הלא שווה שמשתכרות נשים תמורת עבודתן.
מוסד האימהות סמוי לרוב מן העין ולכן קיים צורך להוסיף ולהנכיחו. מטרת מוסדות החברה לשמור את אמצעי השליטה והכוח בידי גורם מסוים, כך שנשים תקבלנה בהשלמה את האימהות כטבע ברייתן. לא בכדי האימהות מזכירה את הבית, את הספירה הפרטית, ולכן קיים קושי לחשוב על הצדדים האפלים הכרוכים בה. האלימות והאכזריות הפטריארכלית עוברות לא פעם מן האימהות התשושות, המתוסכלות, אל הילדים התלויים באישה העייפה, המהססת, בתקוותם לרגעי חסד, לטיפול ותמיכה רגשית. האימהות מגלמת בתוכה את הזעם והטרגדיה השזורים ביחד עם אהבה והקרבה - כלפי הילדים.
התמורות הדרושות כדי להביא לשינוי, אין פירושן חיסול האימהות - אלא שחרור כוח היצירה והשמירה על החיים במסגרת של החלטה, דמיון ותבונה מודעת, כמו כל מלאכה אחרת הנעשית בקושי אך מרצון.
ביקורות על הספר

הספר זכה לתגובות סוערות, לחיוב ולשלילה בשל השילוב יוצא הדופן של עדות אישית המשולבת עם מחקר רחב היקף.
קתלין בארי (Kathleen Barry) כתבה ב-1977 ב-"Chrysalis" כי עוד קודם ליציאתו של הספר למכירה, פורסמה ביקורת חריפה נגדו ב-New York Review of Books המגנה אותו "בכתיבה פרטיזנית" מלאה ב"רטוריקה של אלימות". בעקבותיו מראיינים נוספים המשיכו את הקו החריף, מה שגרם לביטולי הזמנות מטעם חנויות הספרים וראיונות טלוויזיה מתוכננים עם הסופרת אדריאן ריץ'. לטענת בארי, הספר מחזיר את האמהות לנשים. ריץ' שוברת את המיתוסים הפטריארכליים וחושפת את תמצית השליטה בנשים דרך מוסד האמהות. היא מראה את הדרכים בהן שימשה האמהות להגבלת הפוטנציאל הנשי, בו בזמן היא מביאה את החזון לאמהות אם זו הייתה משוחררת משליטה וכוח גבריים. הספר אינו הצהרה של אישה אחת על אמהות. הוא מקבץ ומרחיב רעיונות על הנושא ומשמש כמקור מידע לכותבים וחוקרים שיבואו בעקבותיו.
מרבית הביקורות השליליות, היו של נשים שתקפו את הספר:
במאמרה הצליחה הלן וונדלר (Helen Vendler) לערפל את הביקורת שלה שנבעה מהגנה על הסדר הישן, על גברים ועל הגדרתם את מושג האמהות. היא פתחה במשפט: "הסלקטיביות של ציטוט נרחב היא האשמה רווחת לכל הכתיבה האידאולוגית. אפשר לומר שכל כתיבה מונעת ממניעים אידאולוגיים. אינני רוצה להגיב להערה הזאת." על כך הגיבה בארי כי כוונת הספר 'ילוד אישה' הייתה להוכיח כי כל כתיבה מונעת אידאולוגית, כולל ההתקפות על הכתיבה הפמיניסטית, הנובעות לדעתה מאידאולוגיה פטריארכלית ותמיכה בה.
פרנסין דו פלסיקס גריי (Francine Du Plessix Gray) הצטרפה למחלוקת ב-New York Review of Books. היא נזהרה שלא לאפשר לקורא ליהנות מציטוטיה של ריץ' מהספר. גריי קוננה על העובדה שריץ' לא שמרה על האמהות כספירה "פרטית" וכתופעה חברתית שאין עליה עוררין. היא קיבלה את החשיפה האישית של ריץ' בחיוב אך לא הסכימה עם הקישור שעשתה לאמהות כמוסד. היא כותבת בחיבורה: "כשריץ' כותבת על האמהות כמוסד, הקורא יכול להרגיש שהאינטליגנציה הניכרת שלה מושעית לרגע מעוצמת זעמה כנגד גברים". גריי סלדה מהקונטקסט ההיסטורי שמתוכו ריץ' ניתחה את האמהות.
למרות הביקורות, הספר המשיך להימכר היטב. עיקר ההתקפה על ספרה של ריץ הייתה התקפה פוליטית נגד פמיניזם. הניתוח הפמיניסטי איתגר את הפטריארכיה בליבה שלה. הספר הזכיר לנשים שהן עדיין בעמדה נחותה יותר ודרבן אותן להתמודד עם אתגרים גדולים עוד יותר של השליטה של הפטריארכיה.
תגובות

ג'יין לזאר (Jane Lazarre) כתבה במאמר ל-"Village Voice" בנובמבר 1976: "האישור של ריץ' לזעם האימהי מוכר לי כל כך טוב. החשיפה האמיצה והאכזרית שלה את מיתוס השלווה האמהית, ריפא את הפצעים הפנימיים שלי וסייע בתהליך שיקום הכבוד העצמי שלי כאם". בפיסקת הסיום כותבת לזאר: "כמו רבות אחרות, גם אני חיכיתי לצאת הספר ילוד אישה. זהו הניתוח הטוב ביותר שראיתי למה שמתכוונים כשמדברים על פטריארכיה. דרך החוויה של ריץ' כמשוררת רגישה להפליא ומבריקה, האירה את הנשמה שלי".
ליז יורק בספרה "Adrienne Rich : Passion, Politics and the Body", שפורסם לראשונה ב-1997, כתבה כי בקריאתה את ילוד אשה, היא ראתה את ריץ' מחזירה לשיח הנשי את נושא מוסד האמהות. לטענתה, ריץ' מעבירה בספרה מסר לנשים להמשיך בתהליך של העלאת נושא האמהות כמוסד, עם הסתירות אי הבהירויות והמטלות הנשיות, למודעות ביקורתית.
אנדריאה אור'יילי (Andrea O'Reilly) פרסמה בשנת 2004 את ספרה From Motherhood to Mothering The Legacy of Adrienne Rich's Of Woman Born. היא קיבצה בספר מאמרים של חוקרות פמיניסטיות מדיסציפלינות מגוונות כגון ספרות, לימודי נשים, חוק, סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, כתיבה יוצרת, ותאוריה ביקורתית ובחנה כיצד הוא השפיע והעשיר את החשיבה והשיח על אמהות. החוקרות בחנו את הדרכים הרבות בהן סיפקה ריץ' כלים אנליטיים ללימוד וכתיבה על משמעות וחוויית האמהות, ואת הרושם התהומי שהוא השאיר על התודעה והרגש הן כאמהות והן בחקר מוסד האמהות.
הערות שוליים

1 2  .York, L. (1997) Adrienne Rich Passion, Politics and the Body. London : Sage Publications.
↑  Chesler, P. (1972) Women and Madness, Palgrave Macmilan
↑  Rich, A. (1979). On Lies, Secrets and Silence p.91. New York: W. W. Norton & Company:
↑  ריץ', א'. (1989). ילוד אשה (עמ' 13). תל אביב: עם עובד.
↑  א. ריץ' (1989), ילוד אשה, (עמ' 49) תל אביב: עם עובד
↑  Angels, F. (1971) The Origin of the Family, Private Property and the State. New York: International Publishers, p.73.
↑  De Beauvoir, S. (1953) The Second Sex. Harmondsworth: Penguin Books.
↑  Ehrenreich, B. & English,D. (1973) Witches,Midwives and Nurses: A History of Woman Healers. Old Westbury, N.Y.:Feminist Press, pp.8-9.
↑  .Mead ,M. (1949) Male and Female: a study of the sexes in a changing world New York W. Morrow
↑  Cooper,J. R. (1984). Readung Adrienne Rich: reviews and re-visions. Ann Arbor: University of Michigan Press
↑  Vendler,H.(1976) "Mythes for Mothers," New York Review of Books, September 30 pp. 16-17.
↑  Cooper,J. R. (1984). Readung Adrienne Rich: reviews and re-visions. Ann Arbor: University of Michigan Press pp.302
↑  Gray,F Du Plessix(1976) "Amazonian Prescriptions and Proscripions, " New York Times Review' October 10, p.3
↑  Lazarre, J. (1976) Adrienne Rich Comes to Terms with "The Woman in the Mirror", Village Voice November 8.
↑  .York, L. (1997) Adrienne Rich Passion, Politics and the Body.(pp. 58-77) London : Sage Publications.
↑  O'Reilly, A. (2004). From Motherhood to Mothering: the legacy of Adrienne Rich's Of Woman Born. State University of New York PRESS.
כיכר פיקוד מרכז

| --- | --- |

כיכר פיקוד מרכז במקום בו עמד בעבר שער מנדלבאום
 מידע כללי
 על שם:  פיקוד מרכז
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  הקו העירוני, בית ישראל
 רחובות מסתעפים:  חיל ההנדסה, שדרות חיים בר-לב, שבטי ישראל, שמואל הנביא, סנט ג'ורג'.
 אתרים:  מוזיאון על התפר
 קואורדינטות:  31°47′14.20″N 35°13′36.69″E﻿ / ﻿31.7872778°N 35.2268583°E﻿ / 31.7872778; 35.2268583
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) כיכר פיקוד מרכז(למפת ירושלים רגילה) כיכר פיקוד מרכז(למפת הרי ירושלים רגילה) כיכר פיקוד מרכז(למפת הרי ירושלים מוגדלת) כיכר פיקוד מרכז  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר פיקוד מרכז היא כיכר עירונית על קו התפר בין מזרח ירושלים לבין מערב ירושלים על כביש 60 במפגש הרחובות חיל ההנדסה, שדרות חיים בר-לב, שבטי ישראל, שמואל הנביא וסנט ג'ורג'. הכיכר ניצבת במקומו של מעבר מנדלבאום שעמד במקום עד מלחמת ששת הימים, וקרויה על שם פיקוד מרכז. סמוך לכיכר נמצאים רחוב פיקוד מרכז, כיכר מנדלבאום ומוזיאון על התפר. בצפון הכיכר נמצאת תחנת "שבטי ישראל" של הרכבת הקלה בירושלים.
מוזיאון על התפר בסמוך אל כיכר פיקוד מרכז
ישראל מאיר מזרחי

| --- | --- |
 לידה:  1700 
 פטירה:  1756 (בגיל 56 בערך) ירושלים 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום מגורים:  ירושלים
 מקום פעילות:  ירושלים, יוון העות'מאנית, טורקיה
 תקופת הפעילות:  ?–1756 
 רבותיו:  רבי אברהם יצחקי, הרב יהודה הכהן טנג'י
 תלמידיו:  רבי יונה נבון
 חיבוריו:  פרי הארץ
 אב:  רבי יוסף
 צאצאים:  הרב שלמה חייא, הרב דוד
 חותנים:  אחיו, רבי נסים חיים משה מזרחי
 
הרב ישראל מאיר מזרחי (ה'ת"ן - התקי"א בערך) היה רב בירושלים, שד"ר ומחבר שו"ת פרי הארץ.
חייו

נולד בסביבות שנת ה'ת"ן (1690) לרבי יוסף, בנו של הרב אברהם מזרחי, מחבר ספר 'זיכרון לבני ישראל' על הלכות שחיטה. אביו נפטר כשהיה כבן 6, כך שגדל אצל אחיו, הראשון לציון הרב נסים חיים משה מזרחי, מחבר שו"ת אדמת קודש. למד בישיבת בית יעקב על שם רבי יעקב ישראל פירירה בירושלים, אצל רבי יהודה הכהן טנוג'י וכן מפי הראשון לציון רבי אברהם יצחקי.
בשנת התפ"ו יצא לשליחות דרבנן, יחד עם רבי יוסף טאראגאן, למען כוללות ירושלים לטורקיה ויוון, בשנת התפ"ז, במהלך מסעו הוציא לאור את חלקו הראשון של ספר השו"ת שחיבר, פרי הארץ בקושטא, בהסכמת הרב אפרים נבון, מחבר ספר מחנה אפרים, והרב יהודה רוזאניס, בעל ספר משנה למלך. בשנת הת"צ היה ביוון, שם נשא ונתן בהלכה עם רבי חיים משה אמריליו, רבה של שאלוניקי. בעוברו בקורפו ייסד ישיבה. הפיץ במהלך שליחותו את מנהג אמירת תיקון חצות על פי האר"י, ואף הוציא לאור נוסח של התיקון.
לאחר שחזר לארץ ישראל, התמנה לדיין בבית דינו של הרב אליעזר נחום ולימד בישיבת בית יעקב פירירה, מתלמידיו נמנה רבי יונה נבון, רבו של מרן החיד"א ומחבר שו"ת נחפה בכסף. נחשב לאחד מחשובי רבני ירושלים, וחתם על תקנות והסכמות לספרים רבים. התכתב בהלכה עם חכמי דורו, וביניהם רבי חיים אלפאנדרי, רבי בנימין קאזיס, רבי ישועה שבאבו והראשון לציון רבי אברהם ישראל זאבי. בסוף חייו התמנה לראש ישיבת בית יעקב בירושלים, לאחר פטירת רבי יצחק הכהן רפפורט למשך כשנה.
נפטר בסביבות שנת 1752, ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים, לצד אחיו, רבי נסים.
אחרי מותו הדפיס בנו רבי שלמה חייא את חלק ב' של שו"ת פרי הארץ בשאלוניקי, חלק ג'.
חייו > משפחתו

נשא לאשה את בת אחיו, רבי נסים. בניו היו רבי שלמה חייא מזרחי והרב דוד מזרחי.
ספריו

שו"ת פרי הארץ (ג' חלקים; קושטא תפ"ז, שאלוניקי תקט"ו, ירושלים תרס"ה).
ספר גדול בכמות ואיכות מדרושים נחמדים בשם תפארת ישראל (בכת"י).
נר המזרחי - באור לתוספי הרא"ם על ספר מצוות גדול בהלכות חנוכה (בכת"י).
מספר הערות וחידושים שלו על הלכות פסח ומגילה בשולחן ערוך ובפרי חדש נדפסו בקובץ בית אהרן וישראל
לקריאה נוספת

קובץ בית אהרן וישראל כב, שנה ד' גיליון ג', עמוד ז'.
שם הגדולים מערכת גדולים אות מ [יט] מה' מאיר מזרחי.
הערות שוליים

↑  כלכתה ה'תר"ד
↑  שם הגדולים מערכת גדולים אות מ [יט] מה' מאיר מזרחי
↑  שם הגדולים מערכת ספרים אות נ [מד] נר המזרחי
↑  גיליון כ"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298632005171  ISNI: 0000 0000 6696 2078  LCCN: nr91017406  VIAF: 34311606   WorldCat (עם VIAF): 34311606 
פרי הארץ חלק ג'
כזב פתטי

כזב פתטי (באנגלית: Pathetic Fallacy) הוא כשל לוגי ואמצעי רטורי, ספרותי ושירי נפוץ, שבו מיוחסים לישות דוממת תכונות של ישות חיה (לרוב תחושות ורגשות). מושג זה קרוב במשמעותו להחפצה ולהאנשה.
דוגמאות > דוגמאות מתורת ההיגיון

"ניסיתי וניסיתי, אבל המחשב פשוט לא רוצה להידלק!"
"עצם בתנועה, בגלל המסה שלו, רוצה להמשיך בתנועה".
"הטבע אינו סובל ואקום".
דוגמאות > דוגמאות ספרותיות

"השמים עצובים".
"הפרחים אוהבים את הגשם".
"השמש מחייכת".
דוגמאות > מקרים נוספים

במקרים אחרים, המכונים גם "היפוסטטיזציה" או "ראיפיקציה", מתייחסים למושג מופשט כאילו היה ממשי. כשל זה מתרחש גם כאשר מתייחסים לדברים שניתן לבצע רק ביחס לדברים ממשיים, ומוצעים לביצוע ביחס למושגים מופשטים. כשל זה קיים גם כאשר מתייחסים למושג מופשט כאילו אין לו קשר לדברים הממשיים שהוא הפשטה שלהם.
דוגמאות:
"ישנם גופים אידיאלים, המכונים 'אוניברסליים', שניתן לראות אותם באמצעות מדיטציה".
"בעלות הברית היו צריכות להעניק מעט מהדמוקרטיה שלהן לאיטליה הפאשיסטית".
ים המלך הוקון השביעי

| --- | --- |
צילום לוויין של חוף הנסיכה מרתה שבאנטארקטיקה, ים הוקון השביעי הוא אזור הים בחלק העליון של בתמונה
צילום לוויין של חוף הנסיכה מרתה שבאנטארקטיקה, ים הוקון השביעי הוא אזור הים בחלק העליון של בתמונה
 מידע כללי
 על שם:  הוקון השביעי, מלך נורווגיה 
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי, תחום בין ים ודל, וממערב לים לאזארב.
 סוג:  ים שולי
 ים של:  האוקיינוס האטלנטי (או האוקיינוס הדרומי)
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  אנטארקטיקה
 קואורדינטות:  67°S 20°E﻿ / ﻿67°S 20°E﻿ / -67; 20
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיים המלך הוקון השביעי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיים המלך הוקון השביעי מפת אנטארקטיקה בה מצוין ים הוקון (בפרשנות המרחיבה שלו, הכוללת את ים לאזארב)
 
ים המלך הוקון השביעי (באנגלית: King Haakon VII Sea; בנורווגית: Kong Haakon VII Hav) הוא ים שולי באוקיינוס הדרומי לחופה המזרחי של מזרח אנטארקטיקה. שם זה לא הוכר רשמית.
גאוגרפיה

הארגון ההידרוגרפי הבינלאומי (IHO), הנחשב לסמכות לאישור שמות של ימים ואוקיינוסים, לא אישר את שמו של ים זה. טיוטה משנת 2002, בה מופיע שם הים טרם אושרה, ולכן השם אינו מופיע באטלס נשיונל גאוגרפיק.
ים המלך הוקון השביעי נמצא בין ים ודל לבין ים לאזארב, למול חוף הנסיכה מרתה, בין כף נורווגיה לבין מדף הקרח פימבול (הגבול המערבי של ים לאזארב).
נורווגיה, שאינה מכירה בקיומו של ים לאזארב (המוכר על ידי רוסיה בלבד), רואה בו חלק מים המלך הוקון השביעי, ולכן ים המלך הוקון השביעי משתרע גם לכל אורך חוף ארץ המלכה מוד, עד קרחון שינאן, בקצה המזרחי של חוף הנסיך אולף.
הים מכוסה בקרח ברוב ימות השנה.
האזור הוא בית גידול חשוב עבור כלבי ים רוס.
היסטוריה > גילוי האזור

ב-27 בינואר 1820 האדמירל מהאיפריה הרוסית פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שט בשטח ים הוקון השביעי, לאורכו של מדף הקרח פימבול, וראה לראשונה את חוף הנסיכה מרתה.
היסטוריה > מקור השם

הים נקרא על שמו של הוקון השביעי, מלך נורווגיה, המלך הראשון של נורווגיה לאחר שזו נפרדה משוודיה. שמו של הים ניתן לו על ידי קרטוגרפים נורווגים.
לקריאה נוספת

• Beau Riffenburgh, , P 816
הערות שוליים

1 2  מידע היסטורי באתר ממשלת אוסטרליה
↑  ראו ב"לקריאה נוספת" בספרו של Riffenburgh
↑  מידע על כלבי ים רוס
יצירתי

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  רשפון 
 תקופת הפעילות:  1998–2020 (כ־22 שנים) 
 www.yezirati.co.il
 
יצירתי - בית הספר למשחק ותיאטרון לנוער הוא בית ספר למשחק שפעל בישראל בין השנים 1998-2020. בית הספר סיפק הכשרה במשחק, בכתיבה, בבימוי, בעריכה ובצילום. בית הספר נרשם כעמותה, והפעיל סניפים במספר יישובים; נתניה, כפר שמריהו, אשדוד, תל אביב וכוכב יאיר. הסניף הגדול ביותר של בית הספר היה באשדוד.
הנהלה

בית הספר מנוהל על ידי שירלי עודד דורן. בין חברי ההנהלה הציבורית של בית הספר משה איבגי, אביתר דורן, שלומי לאופר, רות דייכס, עודד מנסטר, מיכל קפטה, תילי שרון.
כובשת

"כובשת" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עומר אדם. את השיר הוציאה לאור ב-19 במאי 2013 חברת התקליטים NMC, והוא נכלל כרצועה ה-15 באלבום האולפן השלישי של הזמר, מוזיקה ושקט.
השיר נכתב על ידי אבי אוחיון ואסף צרויה, והופק על ידי עמית רוב. ב-20 במאי פרסם אדם באותה השנה את הווידאו קליפ הרשמי שלו – קליפ מילים בעל תמונה קבועה המציגה את אדם בחלל אוחז בכדור בוהק בצבע לבן. במצעד סוף השנה 2013 של המוביל הארצי דורג במקום ה-35.
השיר דורג במקום הראשון ברדיו לב המדינה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף השנה (2013)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המוביל הארצי | 35 |  |
הערות שוליים

↑   כובשת, בביצוע עומר אדם, סרטון  באתר יוטיוב
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
כיכר פושקינסקאיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אלכסנדר פושקין 
 מיקום
 עיר:  מוסקבה
 רובע:  טברסקוי
 קואורדינטות:  55°45′56″N 37°36′21″E﻿ / ﻿55.765555555556°N 37.605833333333°E﻿ / 55.765555555556; 37.605833333333
 he
 
כיכר פושקינסקאיה (ברוסית: Пушкинская площадь) היא כיכר הממוקמת ברובע טברסקוי במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של העיר מוסקבה.
השם ההיסטורי של הכיכר הוא סטרסטנאיה, ואת שמה העכשווי קיבלה ב-1931, על שם גדול המשוררים הרוסיים אלכסנדר פושקין.
כיכר פושקינסקאיה, היא אחת הכיכרות הידועות והעמוסות במוסקבה. יציאות של תחנות מטרו טברסקאיה, פושקינסקאיה וצ'כובסקאיה ממוקמות באזור.
הערות שוליים

↑  http://mosprogulka.ru/places/pushkinskaja_ploshad
↑  https://um.mos.ru/houses/pushkinskaya_ploshchad/
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי דנמרק – ערב הסעודית

| יחסי דנמרק – ערב הסעודית |
| --- | --- |
דנמרק: ערב הסעודית


דנמרק: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 2,149,690
אוכלוסייה
5,983,727: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 31,295
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי דנמרק–ערב הסעודית הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לערב הסעודית. דנמרק מחזיקה בסעודיה שגרירות בריאד, ואילו סעודיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן.
יחסי סחר

בשנת 2017 ייצאה דנמרק סחורות ושירותים בשווי 7.22 מיליארד קרונה דנית לסעודיה, וייבאה בשווי 1.13 מיליארד קרונה דנית. זה הפך את שוק הייצוא הסעודי של דנמרק ל-22 בגודלו. הייצוא העיקרי היה "מוצרי מזון שונים" (1.7 מיליארד קרונה דנית) ומוצרים רפואיים ותרופות (1.6 מיליארד קרונה דנית).
מחלוקות

בינואר 2006, במסגרת פרשת קריקטורות מוחמד, ערב הסעודית החזירה את שגרירה "בגלל חוסר הפעולה של ממשלת דנמרק כלפי העלבונות נגד הנביא מוחמד בעיתוני המדינה". השגריר חזר בספטמבר באותה שנה.
בנובמבר 2018 הודיע משרד החוץ הדני כי ישעה את האישורים לייצוא נשק לסעודיה, לאור מדיניותה בתימן, התנקשות בג'מאל ח'אשוקג'י ודיונים בין שרי החוץ של האיחוד האירופי.
ב-3 בפברואר 2019, דנמרק אמרה כי היא עצרה שלושה חשודים איראנים בריגול למשטר הסעודי. ממשטרת דנמרק נמסר כי החשודים הם חברי קבוצת האופוזיציה האיראנית שתקפה מצעד צבאי באחבאז בשנת 2018. שירות הביון הדני הצהיר כי החשודים ריגלו אחר אנשים בדנמרק בין 2012 ל-2018. הולנד עצרה גם גבר בן 40 שהוא חלק מקבוצת האופוזיציה האיראנית. ראש שירות הביטחון הדני, פין בורץ' אנדרסן, אמר כי המעצרים בדנמרק היו קשורים למעצר בהולנד.
כיכר פיגאל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  rue Jean-Baptiste-Pigalle 
 מיקום:  הרובע התשיעי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 16 בינואר 1789
 תאריך פתיחה רשמי:  16 בינואר 1789 
 קואורדינטות:  48°52′56″N 2°20′14″E﻿ / ﻿48.882166666667°N 2.3372777777778°E﻿ / 48.882166666667; 2.3372777777778
  (למפת פריז מוגדלת) כיכר פיגאל(למפת פריז רגילה) כיכר פיגאל
 
כיכר פּיגָאל (בצרפתית: place Pigalle) היא כיכר עירונית הממוקמת ברובע התשיעי של פריז בירת צרפת, לרגלי גבעת מונמרטר.
הכיכר ממוקמת במפגש שדרת קלישי ושדרת רוששואר
הכיכר קרויה על שמו של ז'אן-בטיסט פיגאל. בשל שמה של הכיכר, מכונה גם הרובע שסביבו "פיגאל".
בסוף המאה ה-19 הייתה הכיכר והרחובות הסמוכים לה מרכז של קהילה ספרותית ושל אינטלקטואלים. בייחוד נודע קפה נובל אתנה (Nouvel Athene) שהיה ממוקם בכיכר, שהיה מרכז לאמנים ואנשי רוח. הקפה נסגר בראשית המאה העשרים, וסגירתו היוותה סמל לניצחון האמנים הקוביסטים (שנהגו לשבת בבית המרזח לפין אגיל שעל גבעת מונמרטר) על האמנים הפורמליסטים של נובל אתנה.
כיום הכיכר היא מרכז של מכוני ליווי ומופעי חשפנות ובאזור הכיכר נפוצה זנות.
ראו גם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| עיינו גם בפורטל: |   | פורטל פריז |
יצחק נדב

יצחק נדב
קברו של יצחק נדב בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי
יצחק נדב (11 באפריל 1890 – 27 בנובמבר 1963) היה מראשי ארגון "בר גיורא" וארגון "השומר", וספק חומרי הנפץ העיקרי למשימות המחתרתיות של ארגון "ההגנה".