stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוב לניר
קריירה ב-NBA > דטרויט פיסטונס

לניר נבחר על ידי דטרויט פיסטונס בבחירה הראשונה בדראפט ה-NBA של שנת 1970. כבר בעונת הרוקי שלו הפגין לניר יכולת טובה כשקלע 15.6 נקודות והוריד 8.1 ריבאונדים בממוצע למשחק, ונבחר בסיום העונה לחמישיית הרוקיז של העונה. יחד עם דייב בינג, הפך לניר את דטרויט פיסטונס לאחת הקבוצות המלהיבות ב-NBA, ואף הוביל אותה בממוצע נקודות וריבאונדים למשחק בכל אחת מ-9 עונותיו הבאות בקבוצה, אך היכולת הגבוהה לא תורגמה להישגים קבוצתיים והקבוצה לא עברה את הסיבוב השני בפלייאוף בתקופה זו. במהלך עשר עונותיו בדטרויט העמיד לניר ממוצעים של 22.7 נקודות ו-11.8 ריבאונדים למשחק.
קריירה ב-NBA > מילווקי באקס

ב-4 בפברואר 1980 נשלח לניר בטרייד למילווקי באקס בתמורה לקנט בנסון ובחירת סיבוב ראשון בדראפט 1980. הבאקס הגיעו לפלייאוף בכל אחת בחמש עונותיו של לניר בקבוצה, אך לא צלחו את שלב חצי הגמר באף אחת מהעונות. בתקופתו של לניר במילווקי באקס יכולתו נחלשה, וכך גם ממוצעיו – 13.5 נקודות ו-5.9 ריבאונד למשחק.
ב-14 עונותיו ב-NBA העמיד לניר ממוצעים של 20.1 נקודות ו-10.1 ריבאונדים. לניר נבחר לשחק במשחק האולסטאר 8 פעמים לאורך הקריירה ואף זכה בפרס ה-MVP של משחק האולסטאר בשנת 1974.
מורשת וקריירת אימון

לניר הוצג כחבר היכל התהילה של הכדורסל בשנת 1992, כ-8 שנים לאחר פרישתו ממשחק פעיל. גופייתו של לניר עם המספר 16 תלויה על תקרת האולם של הדטרויט פיסטונס והמילווקי באקס. באמצע עונת 1994/1995 מונה לניר למחליפו של דון נלסון כמאמן הגולדן סטייט ווריורס, כשהקבוצה מעמידה מאזן ניצחונות שלילי של 12–25 בתקופתו כמאמן הקבוצה.
הערות שוליים

1 2 3 4  סטטיסטיקה של לניר ב-NBA באתר Basketball-reference.com
↑  רשימת חמישיות הרוקיז של העונה לפי עונות, nba.com
↑  סטטיסטיקה של דטרויט פיסטונס לפי עונות, basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקה של המילווקי באקס לפי עונות, basketball-reference.com
1 2  ביוגרפיה של לניר באתר היכל התהילה של הכדורסל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3807 2772  LCCN: n2003071838  VIAF: 31374049   WorldCat (עם VIAF): 31374049
בית בלקינד-לוין

| --- | --- |

בית בלקינד-לוין
 מידע כללי
 סוג:  מבנה מגורים
 על שם:  איתן בלקינד
 כתובת:  רחוב הכרמל 5
 מיקום:  ראשון לציון
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  איתן בלקינד ואשר לוין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1922–1927 (כ־5 שנים)
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אקלקטית 
 מידות
 שטח:  603 מ"ר המגרש 566 מ"ר בנוי
 קומות:  3 + מרתף
 קואורדינטות:  31°57′52″N 34°48′28″E﻿ / ﻿31.964333333333°N 34.807777777778°E﻿ / 31.964333333333; 34.807777777778
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית בלקינד-לוין(למפת גוש דן רגילה) בית בלקינד-לוין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית בלקינד-לוין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית בלקינד-לוין  he בית בלקינד-לויןhe בית בלקינד-לויןמפת  __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion)  __ בית דגן (in English: Beit Dagan) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ נס ציונה (in English: Ness Ziona), __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) תחום בתוך שטח העיר: __ שפד"ן (in English: Shafdan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית בלקינד
בית בלקינד, אפריל 2022

בית בלקינד-לוין הוא בניין היסטורי ברחוב הכרמל 5 בראשון לציון והיה מהבתים הראשונים שנבנו בלב המושבה.
הבנייה החלה ב-1922 והבית יועד להיות ביתו של איתן בלקינד אך עקב קשייו הכלכליים הוא העביר את הבית לרשותו של אריה לוין בתמורה לשטר חוב.
המבנה בן שלוש קומות כולל 27 חדרים ונבנה בסגנון אקלקטי תוך מתן תשומת לב לפרטים וריבוי אלמנטים עיטוריים שייחדו אותו ביחס לסביבתו הבנויה.
המבנה ננטש והוזנח ובשנת 2013 נרכש על ידי עיריית ראשון לציון והוא מיועד לשימור ובהמשך לשימוש החברה הכלכלית של ראשון לציון.
ההיסטוריה של הבית

המגרש, עליו עומד הבניין, נקנה על ידי אהרון מרדכי פרימן מבעליו, האחים אפנדי אל דג'ן, כחלק מ-2,310 דונם שנרכשו על ידי מייסדי המושבה.
ב"מפת החלוקה של ראשון" המגרש המדובר סומן כחלקה מספר 40 והיא חולקה לחלקות משנה כשאחת מאותן חלקות המשנה נקנתה ב-1897 על ידי יצחק גינזבורג. אחותו של גינזבורג, עדינה בלקינד, הייתה נשואה לנעמן בלקינד, אחיו של איתן בלקינד, והערכה היא שגינזבורג מסר את החלקה למשפחת בלקינד.
ב-1922 החל איתן בלקינד שני פרויקטי בנייה כשמצד אחד הקים את ראינוע נעמן בלב המושבה (בשיתוף עם אחיו ישי בלקינד) ומצד שני בנה בית משפחתי ברחוב הכרמל 5. לאספקת חומרי הבניה פנה בלקינד לאשר לוין שהיה איכר במושבה וקבלן בניין.
לאחר מספר שנים, כשהבניין עדיין היה בבניה, נקלע איתן בלקינד לקשיים כלכליים ולאחר שלא הצליח לפרוע את חובתיו ללוין (בסך של כ-900 לירות) וכן להחזיר משכנתה בהיקף של כ-1,300 לירות מסר את הבית לאשר לוין תמורת חובותיו.
ב-1927 עבר אלישע לוין, בנו של אריה לוין, להתגורר בקומה העליונה של הבניין. אלישע, אשתו שרה פופקו ומשפחתו המשיכו לגור בבניין עד שנות ה-60, גם לאחר פטירתו של אלישע ב-1948.
ב-1935 עבר גדעון לוין, בנו השני של אריה לוין, עם משפחתו, לגור בקומת הקרקע של הבניין. לאחר שלמד רפואה בפריז ובוינה והוסמך לרופא אף אוזן גרון פתח קליניקה בביתו.
את הקומה השנייה במבנה וכן את החדרים שנבנו בסמוך לחזית האחורית של המבנה השכירה המשפחה למספר משפחות.
לפני 1937 נבנתה תוספת בחצר שכללה שני חללים בחזית האחורית של המבנה. כמו כן נערך שינוי בחזיתות כך שחלון המטבח הוסט בעקבות חלוקה של המטבח לשניים בקומה הראשונה.
בשנות ה-60 מכרה משפחת לוין את המבנה למשפחת אנגל והוא שימש להשקעה כשרוב המבנה הושכר. כשבשנות ה-80 שימש המקום כגן ילדים.
הבית היה בשימוש, כנראה, עד שלהי שנות ה-80. אין עדות לגבי המועד בו המבנה ננטש אך בשנת 2014 המבנה נרכש על ידי עיריית ראשון לציון ויועד לשימור, כחלק מתוכנית השימור העירונית. בסופו של תהליך השימור מיועד המבנה ההיסטורי והאגף חדש שיוקם בעורפו לשמש את משרדי החברה הכלכלית.
סגנון אדריכלי > מבנה

המבנה בנוי בסגנון אקלקטי וכולל שלוש קומות וקומת מרתף חלקית וגג רעפים ואלמנטים עיטוריים. במבנה 27 חדרים, חדרי שירותים ואמבטיות, מבואות ופרוזדורים.
המורפולוגיה של הבניין נבניתה ממסה ריבועית עם בליטות בכל אחת מפאותיה כשבחזית הראשית הבליטה מיצרת סימטריות האופיינית לסגנון האקלקטי.
חללי הפנים של הבניין נחלקים לשלושה אגפים נפחיים, כשהמרכזי בהם נמתח בין הבליטה המערבית לגרם המדרגות החיצוני בחזית המזרחית.
תכנון הפנים בקומות שומר על עקרון האגפים עם חלוקות משנה נוספות המתאימות את הקומה לשימושיה:
בקומה הראשונה והשניה האגף הצפוני, הסמוך לרחוב, מחולק שוב לשלושה חללים בהתאם לפרופורציות החלוקה בחזית.
בקומה עליונה האגף הקדמי תוכנן כמרפסת מקורה.
האגף המרכזי והאחורי בבנין מחולקים לחדרי מגורים כאשר חדרי השירות מאורגנים באגף האחורי בבנין.
מערכת התנועה בבנין מחולקת למספר מהלכים:
קומת הקרקע מופרדת מהקומות העליונות בבנין, כאשר הכניסה הראשית מודגשת במרפסת קרקע מוגבהת ממפלס הרחוב.
התנועה בין המפלסים מבוצעת בגרם מדרגות חיצוני הצמוד לחזית המזרחית בבנין.
התנועה בין החללים השונים בקומות העליונות מתועלת במסדרון המפריד בין החדרים.
לבנין שני מוקדים הפונים אל החוץ. המוקד המרכזי הוא המרפסת הקדמית בקומה העליונה המשקיפה על רחוב הכרמל והמוקד השני הוא מרפסות פינתיות באגף האחורי של הבניין הפונות לדרום מערב.
חזיתות הבניין מעוצבות באלמנטים עיטוריים רבים הכוללים יציקות בטון סביב הפתחים ובמרפסות הבולטות בקומה הראשונה. הדלתות והחלונות האקלקטיים בנויים מפרופילי עץ בשילוב תריסי כנף. החזית האחורית בבנין לא מאופיינת בעיטורים סביב הפרטים.
סגנון אדריכלי > ריצוף

בית בלקינד-לוין רווי בפרטי בנין ובעיטורים אקלקטיים. הריצופים בבניין הם ביטוי לעושר העיטורי הקיים במבנה. הבניין מרוצף ב-12 דגמים של אריחי בטון במנחים שונים. אריחים אלה הם חלק מתופעה אדריכלית ותרבותית שהייתה נפוצה במאה העשרים ובעיקר בבנייה האקלקטית בתחילת המאה. ההיסטוריה של המרצפות בבנייה באר. ישראל חוזרת לסופה של המאה ה-19 כשמפעלי הבנייה הטמפלרים הכירו לתעשיית הבנייה המקומית חומרי בניה אירופאים דוגמת הרעפים, הבנייה במלט ובריצוף במרצפות בטון מאוירות. תהליך ייצור המרצפת היה ברובו ידני.
כל מרצפה הורכבה משלוש שכבות: שכבה ראשונה - סלע גיר גרוס, אבקת קוורץ בתוספת צבע כאבקה או כנוזל, מים וחול, שכבה שנייה - אבקה שיוצרה ממלט פורטלנד ואגרגטים, והשכבה השלישית - חול דק ומים. הכנת המרצפות נעשתה בעזרת תבניות מתכת שהוכנסו למסגרות ברזל ומילוי התבנית בשכבות השונות. התבנית הונחה תחת לחץ למספר שניות ולאחר מכן נחלצה המרצפה והונחה לייבוש שלאחריו תושרה במים ותיובש בשנית. המרצפות המעוטרות נוצרו ברובן מתוך קטלוגים אחידים אך בשילובים גאומטריים ובדוגמאות צמחיות. גם הגוונים לכל תבנית הותאמו לבחירת הלקוח.
הערות שוליים

↑  דוד יודילוביץ, ראשון-לציון - התרמ"ב-התש"א, "כרמל מזרחי", 1941
↑  עיריית ראשל"צ, בית בלקינד - לוין, ‏2014
↑  2020-02-05, מכרז לשימור והפעלת בית בלקינד ההיסטורי, עיריית ראשון לציון - מקומות בעיר: בית בלקינד/לוין, 2014
↑  בתי לוין, מפריחים חיים במבנה הנטוש: מכרז לשימור והפעלת בית בלקינד ההיסטורי, באתר השקמה, ‏5 בפברואר 2020
↑  על שמו של אחיו נעמן בלקינד שהועלה לגרדום בדמשק בתקופת מלחמת העולם הראשונה
↑  בית הקולנוע נחנך ב-1927 במקביל להפעלת מערכת הפצת החשמל במושבה
↑  מוזיאון ראשון לציון, בית בלקינד לוין
↑  תרצה חביב גרין, הבית ברחוב הכרמל 5: לוין – בלקינד
1 2  גרואג | הראל אדריכלים - שימור וקיימות, בית בלקינד/ לוין - הכרמל 5 ראשון לציון תיק תיעוד
↑  מוזיאון ראשון לציון– ישראל פרקר, בית בלקינד/לוין בכרמל 5
↑  בקרוב יחלו עבודות השימור של בית בלקינד לוין בראשון לציון במסגרת מדיניות העירייה לשפץ ולשמר מבנים היסטוריים מימי ראשית המושבה, באתר BE106 ראשון לציון, ‏17.10.21 19
ארקטיק וורפר

| --- | --- |

גרסת ה-PSG-90 השוודית לרובה AW
 מידע כללי
 סוג:  רובה צלפים
 תכנון:  1982 (PM), ‏1983 (AW)
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 יצרן:  Accuracy International
 תקופת השימוש:  1982–הווה (כ־42 שנים)
 מלחמות:  מלחמת עיראק, מלחמת אפגניסטן
 מדינות המשתמשות:  ראו משתמשים
 מידע טכני
 קליבר:  הרובה המקורי: 7.62x51 מ"מ נאט"ו ‏(.308 Winchester) ישנם דגמים בקליבר: 0.338 לפואה מגנום, 12.7x99 מ"מ נאט"ו (0.5)
 פעולה:  רובה בריחי
 הזנה:  מחסנית חיצונית עם 10 כדורים
 כוונות:  טלסקופית
 אורך כולל:  1,180 מ"מ
 אורך קנה:  660 מילימטרים (26 אינץ')
 מהירות לוע:  850 מטר לשנייה
 טווח אפקטיבי:  800 מטר
 דיוק:  0.5 דקת קשת
רובה צלפים של Accuracy International AWM בשירות צבא גרמניה.
AWP במטווח
רובה AWM 0.338 במטווח
ארקטיק וורפר (באנגלית: Arctic Warfare או בשמו המלא Accuracy International Arctic Warfare) היא משפחה של רובי צלפים שתוכננה ומיוצרת על ידי החברה הבריטית Accuracy International. רובי הצלפים ממשפחה זו פופולריים בשימוש אזרחים, שוטרים וחיילים מאז שהוצגה בשנות ה-80 של המאה ה-20.
היסטוריה

הרובה Accuracy International Precision Marksman השתתף בתחרות של הצבא הבריטי ונבחר כתחליף לרובי הצלפים שהיו מבוססים על הלי אנפילד. הרובה נכנס לשירות תחת השם L96A1 בשנת 1982.
כמה שנים לאחר מכן, הצבא השוודי חיפש רובה חדש, ו-Accuracy International הציעה גרסה חדשה של ה-PM בשם Arctic Warfare או AW. זאת הייתה ההתחלה של השם Arctic Warfare שיהפוך להיות השם העיקרי של משפחת הרובים. כמה מהתכונות החדשות של הרובה כוללות מערכות שמאפשרות לו לפעול בטמפרטורות נמוכות וכמו כן חלקי הרובה הוגדלו כך שיהיה אפשר להשתמש בהם עם כפפות עבות. הגרסה הזאת התקבלה על ידי השוודים ב-1988 בשם PSG-90.
כיום גם מדינות אחרות כמו אוסטרליה, אירלנד, בלגיה, גרמניה, הולנד וסינגפור משתמשות ברובה.
גרסאות

שני סוגי הקליבר של רובה הצלפים ארקטיק וורפר
גרסאות > (Precision Marksman)‏ PM

הגרסה המקורית שממנה פותחה משפחת הרובים.
גרסאות > (Arctic Warfare)‏ AW

הגרסה המשופרת הבסיסית של ה-PM. שמה של הגרסה נובע מיכולתו של הרובה לתפקד במזג אוויר קר.
צבאות בריטניה, שוודיה ואוסטרליה משתמשים ברובה.
גרסאות > (Arctic Warfare Police)‏ AWP

גרסה לשימוש משטרתי.
גרסאות > (Arctic Warfare Suppressed)‏ AWS

גרסה המצוידת במשתיק קול, קת מתקפלת וקנה הניתן לפירוק.
יחידות כמו כוח דלתא בארצות הברית ו-SAS בבריטניה משתמשות בגרסה זו.
גרסאות > (Arctic Warfare Folding)‏ AWF

רובה AW רגיל עם קת מתקפלת.
גרסאות > (Arctic Warfare Magnum)‏ AWM

גרסה המשתמשת בתחמושת יותר חזקה מה-AW. העיקרי שבהם הוא כדור 0.338 לפואה מגנום בקוטר 8.59 מ"מ.
הצבא הגרמני והצבא הבריטי משתמשים בגרסה זו. בצבא הבריטי נקרא ה-AWM בקליבר 0.338 בציון L115A3 והדיוק שלו הוא 0.5 דקת קשת, דבר המציב אותו בשורה הראשונה של רובי 0.338 בעולם (המשמשים כרובי צלפים לטווחים ארוכים).
ב-2010 צלף בריטי בשם קרייג הריסון שבר את שיא הצליפה מטווח רחוק כאשר הרג שני מקלענים של הטאליבאן מטווח 2,475 מטר (8,120 רגל) ברובה זה.
גרסאות > (Arctic Warfare .50 calibre)‏ AW50

גרסה המותאמת לשימוש בקליבר 0.5 BMG‏ (12.7x99 מ"מ נאט"ו) ומשמשת הן כרובה צלפים כבד לטווח ארוך (1,500-1,800 מטר) וכן כרובה נגד חומרים.
גרסאות > (Arctic Warfare .50 calibre Folding Stock)‏ AW50F

רובה AW50 עם קת מתקפלת.
גרסאות > AS50

גרסה חצי-אוטומטית של הרובה עם קליעים בקליבר 0.5 BMG. בעל דיוק של 1.5 דקת קשת.
פותחה בעיקר עבור יחידת אריות הים.
גרסאות > (Accuracy Enforcement)‏ AE/AE MkIII

גרסה זולה של ה-AW המשמשת בעיקר כוחות אכיפת חוק.
משתמשים

אוסטרליה אוסטרליה - כוחות ההגנה של אוסטרליה (דגם עם קת מתקפלת הידוע בשם SR-98) ויחידות עילית משטרתיות.
איטליה איטליה - גרסת PM. גרסת ה-AWS בשימוש 9th Parachute Assault Regiment, וגרסת ה-AWP בשימוש הקרביניירי.
אירלנד אירלנד - Army Ranger Wing.
בלגיה בלגיה
בנגלדש בנגלדש
דרום אפריקה דרום אפריקה - כוח משימה מיוחדת שירות במשטרה בדרום אפריקה.
הולנד הולנד - Korps Commandotroepen
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - L96A1 נכנס לשירות של הכוחות המזוינים של בריטניה בשנת 1985, וכיום נמצא בשימוש גם רובה L115A3 (רובה AWM 0.338).
יוון יוון - היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור.
לטביה לטביה
מלזיה מלזיה - גרסת ה-PM וה-AW בשימוש המבצעים המיוחדים של החיל המלזי.
ניו זילנד ניו זילנד
ספרד ספרד
פורטוגל פורטוגל - הצבא הפורטוגזי.
פקיסטן פקיסטן - בשימוש קבוצת השירות המיוחדת של צבא פקיסטן.
פרו פרו
צ'כיה צ'כיה - מספר יחידות של גרסת ה-AWF, בעיקר לשימוש הכוחות המיוחדים.
רוסיה רוסיה - בשימוש משרד פנים של רוסיה ושירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.
שוודיה שוודיה - אימצו את גרסת ה-AW בשנת 1988.
הערות שוליים

↑  איאן דרורי, The super sniper: Hero picks off two Taliban from a mile and a half away, דיילי מייל, 2.5.2010.
בוב לזר

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1959 (בן 65) קורל גייבלס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Scott Lazar 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  מכללת פירס לוס אנג'לס 
 www.boblazar.com
 
רוברט סקוט "בוב" לזר (באנגלית: Robert Scott "Bob" Lazar; ‏נולד ב־26 בינואר 1959) הוא אישיות אמריקאית שנויה במחלוקת אשר זכה לפרסום רב בשל טענותיו על כך שעבד בשנים 1988 עד 1989 כפיזיקאי במתקן צבאי סודי בנבדה שבארצות הברית, אשר לטענתו מכונה "S-4", כאשר במהלך תקופה זו היה אחראי על תהליך של הנדסה הפוכה לטכנולוגיה חוצנית. לזר טוען שהמתקן ממוקם מספר קילומטרים מדרום למתקן חיל האוויר האמריקני הידוע בכינויו אזור 51.
לזר טוען כי לקח חלק במחקר של חללית חוצנית שהופעלה באמצעות כור אנטי-חומר המונע באמצעות מוסקוביום, שנים רבות לפני שהיסוד הכימי הזה התגלה. לזר טוען גם שהוא קרא מסמכי תדרוך של הממשל האמריקני שתיארו מעורבות של חוצנים בפעילות האנושית במהלך 10,000 השנים האחרונות. טענותיו של לזר הובילו בין היתר לכך שתשומת לב רבה יותר הופנתה לאזור 51 וכמו כן הדבר הוביל לכך שתיאוריות קונספירציה רבות צצו סביב הפעילות המסווגת שמבוצעת באתרים הצבאיים שבמיקום זה.
הטענות של לזר ספגו ביקורת רבה לאורך השנים, כאשר בין היתר נטען כי לא הצליח לספק כל הוכחה להשכלה אקדמית ממוסדות יוקרתיים בהם טען שלמד את התחומים בהם לכאורה עסק, וכן שום ראיות שתומכות בטענות המרכזיות שלו אודות הטכנולוגיה החוצנית. תומכיו, מאידך, טוענים שהמוסדות בהם קיבל השכלה אקדמית מחקו כל עדות ללימודיו שם לאחר שאוימו ככל הנראה על ידי סוכני הממשל. מעבר לכך קיימת עדות לעבודתו במעבדת לוס אלאמוס על ידי רישומו בספר הטלפונים של החברה בתקופת עבודתו שם. כמו כן הסרטון של הניסוי התעופתי של חללית בקרבת אזור 51 (בו צפו לזר וחבריו) היה קיים באתר יו-טיוב עד שנמחק לאחר זמן קצר.
הרשעות פליליות

בשנת 1990 נעצר לזר בגין סיוע לארגון פשע שהיה מעורב בזנות. המקרה הסתיים בכך שהוא הודה במשפטו על שידול לזנות כאשר גזר דינו כלל 150 שעות של עבודות שירות, התרחקות מבתי בושת ולקיחת חלק בטיפולים פסיכותרפיים.
בשנת 2006 הואשמו לזר ואשתו ג'וי ווייט על כך שהם עברו על החוק בגין העברה של כימיקלים מסוימים בין מדינות שונות בתוך ארצות הברית.
הופעות פומביות והופעות בתקשורת

לזר וחברו הוותיק ג'ין האף ארגנו בעבר את הפסטיבל השנתי "Desert Blast" במדבר נבדה עבור חובבי פירוטכניקה.
לזר התראיין זכה לפרסום רב כאשר התראיין עבור הסרט התיעודי "בוב לזר: אזור 51 וצלחות מעופפות" (באנגלית: "Bob Lazar: Area 51 & Flying Saucers")‏‏ וכאשר השתתף בפודקאסט של ג'ו רוגאן.
בעבר נערך גם מפגש בין לזר ומפקד חיל הים האמריקני דייוויד פרבור אשר היה עד לתקרית התצפית בעב"ם מנושאת המטוסים נימיץ בשנת 2004.
בידספיריט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 משרד ראשי:  ישראל
 ענפי תעשייה:  מכירות פומביות
  
 il.bidspirit.com
 
בידספיריט (באנגלית: Bidspirit) הוא פורטל אינטרנט ישראלי, המרכז מכירות פומביות של פרטי אספנות בישראל.
תיאור

החברה נוסדה בשנת 2012, ומציעה לאלפי בתי מכירות פומביות בישראל ובעולם ממשק אינטרנטי לניהול בית מכירות וניהול מכירות ומכרזים פומביים בשידור חי. האתר מאפשר השארת הצעות מוקדמות, צפייה וחיפוש בכל הקטלוגים משנת 2012 ועד היום.
נכון לשנת 2024, בידספיריט הוא אתר האינטרנט היחידי בישראל שמאגד בתי מכירות פומביות בישראל לכדי אתר אינטרנט אחד[דרוש מקור]. עד לשנה זו נערכו במסגרת האתר יותר מ-37,000 מכירות פומביות והוצעו למכירה כ-12,000,000 פריטים (לוטים).
בין פריטי האתר קיימים פריטי יודאיקה, ישראלינה, ציורים, פסלים, צילומים, אביזרים וכלי אספנות למיניהם (כדוגמת כלי חרסינה, בולים, מטבעות וכרזות) תכשיטים, ואף רכבים ונדל"ן מכונס נכסים (כולל משטרת ישראל).
בונים ולוחמים (אוניית מעפילים)

| --- | --- |

אוניית המעפילים "בונים ולוחמים"
 שם צופן:  דינה
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 מפקד האונייה:  משה רבינוביץ'
 גדעוני:  שמשון לוטן
 יום היציאה:  18 בפברואר 1948
 נתוני האונייה
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
 תפוסה:  550 טון
 אורך:  34 מטר
 רוחב:  9 מטר
מסלול ההפלגה של "בונים ולוחמים"
בונים ולוחמים הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של ההגנה.
תולדותיה

נבנתה בשנים 1944–1945 כאונייה משא ממונעת עשויה עץ, מצוידת במנוע דיזל אנסלדו (Rodina) (מספר סיבובי מדחף 350 במהירות רגילה); מסוגלת למהירות 7.5 קשר.
תולדותיה > רכישה והכנה

האונייה נרכשה על ידי אנשי המוסד לעלייה ב' יהודה ארזי ועדה סירני בעיר סבונה באיטליה, ונרשמה על שם פינטר, יהודי שהתגורר באיטליה. בינואר 1946 יצאה להפלגת העפלה תחת השם "אנצו סירני". לאחר שהגיעה לנמל חיפה הוחרמה על ידי השלטונות הבריטים ושוחררה לאחר מאבק משפטי. האונייה שהייתה מוכרת לבריטים חזרה לאיטליה, והוכנה להפלגת העפלה נוספת, הפעם תחת השם "בונים ולוחמים", שאפיין את רוח הזמן, ערב יציאת הבריטים מארץ ישראל.
בהפלגה השתמשו בחדרים ובציוד שהוכנו בהפלגתה כ"אנצו סירני". המעפילים שוכנו באונייה במחסן הגדול, היחידי בה. צוות הימאים ומפקדי האונייה התגורר בתאים נפרדים. כמו כן, היה באונייה חדר אוכל ותא בחרטומה. מפקד האונייה היה איש הפלי"ם משה רבינוביץ' ולצדו פנחס דפני, איש הפלי"ם גם הוא, והגדעוני היה שמשון לוטן. מכשיר הקשר שעמד לרשותם היה מתוצרת ההגנה; נבנה על ידי רענן (רני) רובינשטיין, אשר שירת אז ביחידה 544 של הצבא הבריטי. רב החובל ושבעת המלחים היו איטלקים.
תולדותיה > המעפילים

הוחלט כי נמל ההעמסה של המעפילים על סיפון האונייה יהיה בעיירה באקאר צפונית לבלגרד, יוגוסלביה. המעפילים, כ-1,002 נפש, באו מבולגריה. הם נבחרו על פי מפתח מפלגתי: מפא"י - 207, השומר הצעיר - 204, מכבי צעיר - 86, ציונים כלליים - 226, רוויזיוניסטים- 80, החלוץ - 174, הבלתי מפלגתיים - 35, השאר לא היו מאורגנים. בין המעפילים היו רבים מבוגרי בית הספר "אורט" סופיה, וכן בעלי מקצועות חופשיים: רופאים, מהנדסים, רוקחים, ואקדמאים אחרים, בעלי מלאכה בתחומים שונים רובם צעירים עד גיל 30. הם נאספו בכמה מחנות באתרים שונים בבולגריה והועברו לסופיה. ב-14 בפברואר 1948 יצאו ברכבת מיוחדת עד לנמל ההעמסה. כמו כן, שני כלי שיט אמריקאים: "פייר" ("Fire") ו"ספיד" ("Spead") שהפליגו מרומניה, היו מעורבים בהגעת המעפילים. המעפילים עלו לאונייה בשעות הלילה, היישר מן הרכבת שחנתה במרחק כ-500 מטר מהאונייה. לאחר שעלו כולם אל הסיפון, נקבעו תפקידים, והאחריות על ניהול חיי היומיום הייתה בידי מנהיגי המעפילים.
תולדותיה > ההפלגה

"בונים ולוחמים" הפליגה מיוגוסלביה בשעה 8:30 ב-18 בפברואר 1948. נתיב ההפלגה של האונייה החל בבאקאר אל ספלטו, שם ירדו ימאי-נווט ומעפיל חולה. משם המשיכה האונייה דרך מיצר אוטרנטו (Otranto) בין אלבניה לאיטליה, לאורך החוף היווני, האיים האִיוניים קפלוניה (Cephalonia) וזנטה (Zante) לאורך חוף חצי האי פלופונז, כף מטפן, עד האי ספינזה (Sapientza) משם לאי קיטרה (Kithira) כף סידרוס (Sidheros) בקצה הצפוני – מזרחי של כרתים, ומשם לכיוון חופי הארץ.
ב-28 בפברואר בשעה 9:00, בהיות האונייה מול חוף ניצנים, התגלתה על ידי מטוס בריטי, ואחר כך הגיעה משחתת בריטית. מפקד האונייה הנחה את המעפילים שלא להתנגד או לגרום לעימות עם הכוחות הבריטים. בשעה 16:50 עלו חיילים בריטים על סיפון האונייה, ועד לשעות הערב היו חמש משחתות נוספות בקרבתה. לא התחולל עימות בין הכוחות הבריטים לבין המעפילים, והאונייה הפליגה תחת משמר לנמל חיפה. כאשר עלו הבריטים לאונייה נכנס מפקד האונייה למחבוא שהוכן, והמלווה השני ירד עם המעפילים אל החוף. שניהם חולצו על ידי צוות פועלים חברי "ההגנה" שעבדו בנמל וקשרו את האונייה אל מזח שבו.
המעפילים גורשו אל מחנות המעצר בקפריסין.
הערות שוליים

↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939 - 1949, הוצאת עם עובד, תל אביב יפו, עמודים 236-237,350.
בית החולים ירדן

| --- | --- |

 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים פרטי
 מנכ"ל:  ד"ר עבדאללה אל באשיר
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1993
 שירותים
 מיטות:  300
 www.jordan-hospital.com
 גאוגרפיה
 מיקום:  עמאן, ירדן
 קואורדינטות:  31°57′39″N 35°54′00″E﻿ / ﻿31.960705°N 35.900012°E﻿ / 31.960705; 35.900012
 he
 
בית החולים ירדן (בערבית: مستشفى الأردن) הוא מרכז רפואי אוניברסיטאי בעיר עמאן בירת ירדן.
בית החולים הוא מוסד בבעלות פרטית, שהוקם בשנת 1993. מצויות בו 300 מיטות אשפוז.
בית החולים משמש כמרכז לרפואה שלישונית. הוא מספק שירותים במרבית תחומי הרפואה לרבות כירורגיית לב-חזה ונוירוכירורגיה. נערכים בו גם ניתוחי השתלת איברים.
בבית החולים פועל מנחת מסוקים.
ראו גם

בית החולים האוניברסיטאי על שם המלך עבדאללה
אסטרטגיית למידה

אסטרטגיית למידה היא הליך או תוכנית פעולה המיועדים להשגת מטרות לימודיות בצורה יעילה.
במובן הרחב, אסטרטגיה היא תכנון דרך פעולה במספר שלבים מוגדרים ומנומקים, ובעלי אלטרנטיבות שונות לחלופה, למקרה של אי-הצלחה באחד השלבים (קניאל,2006).
בתחום החינוך אסטרטגיות למידה מתייחסות לכלים ודרכי הפעולה שאותן מאמץ התלמיד בכוחות עצמו או דרך הוראה מפורשת, במטרה להבין וללמוד חומר חדש או להכין מטלה.
אסטרטגיות למידה יעילות יכולות להוביל לשיפור משמעותי בהישגים אקדמיים.
כדי שהלומד יוכל ליישם בהצלחה אסטרטגיית למידה מסוימת, עליה להיות מותאמת למיומנויות הלמידה האישיות שלו. אפשר ללמוד אסטרטגיות למידה או לתרגל אותן.
אסטרטגיית למידה מהווה מערך תכנוני וחשיבתי המסייע בהשגת מטרות לימודיות. אסטרטגיה לימודית כוללת שלב אסטרטגי, יישומי ובקרתי תוך ארגון מחשבות לאורך כל הלמידה. בחירת אסטרטגיית הלמידה הספציפית נעשית על ידי הלומד.
אסטרטגית למידה יכולה להיות קשורה באופן ישיר למשימה הלימודית, ויכולה להיות בתור עזר חיצוני שיכול להתנהל באופן עצמאי, גם בלי קשר למשימה הלימודית עצמה. אדם יכול לסגל אסטרטגיות למידה שונות באופן עצמאי או דרך הוראה מפורשת.
מאפיינים

האסטרטגיות מתאפיינות במאפייני יעילות, הכללה, והנמקה (קניאל, 2006):
יעילות - האסטרטגיה נדרשת להשיג את המטרה שלה. ייתכנו אסטרטגיות שונות המשיגות אותה מטרה אך מתחרות על מדדים שונים (למשל: זמן, עלות, דיוק וכו').
הכללה - האסטרטגיה יכולה להיות רחבה וכוללנית יותר כמו סידור וארגון חומר או צרה יותר כגון פתרון בעיה בשני נעלמים.
הנמקות - כל שלב באסטרטגיה צריך להיות בעל סיבה ברורה לקיומו.
אסטרטגית למידה הנה פרטנית לתחום הלמידה המהווה מערך תכנוני וחשיבתי המסייע בהשגת מטרות לימודיות. אסטרטגיה לימודית כוללת שלב אסטרטגי, יישומי ובקרתי תוך ארגון מחשבות לאורך כל הלמידה. בחירת אסטרטגיית הלמידה הספציפית נעשית על ידי הלומד.
אסטרטגית למידה יכולה להיות קשורה באופן ישיר למשימה הלימודית, ויכולה להיות בתור עזר חיצוני שיכול להתנהל באופן עצמאי, גם בלי קשר למשימה הלימודית עצמה. אסטרטגית למידה תתבטא בארבע צורות של השפה: קריאה, דיבור, האזנה וכתיבה.
סוגי אסטרטגיות למידה

אסטרטגיות למידה הוא כינוי לאסטרטגיות שונות.  קיימים סוגים רבים של אסטרטגיות למידה כמו: אסטרטגיה להכנה ללמידה ולארגון הסביבה הלימודית, אסטרטגיה לסיכום החומר הנלמד, אסטרטגיה להכנת שיעורי בית ועבודות, אסטרטגיה לניהול זמן, אסטרטגיה להכנות לבחינה, אסטרטגיה לביצוע מבחן, אסטרטגיה לניהול של מאגר הזיכרון ושליטה בו, אסטרטגיה לניהול של זיכרון העבודה ושליטה בו, אסטרטגיה לבניית אוצר מילים בזיכרון הלומד, אסטרטגיה להבנת הנקרא, אסטרטגיה להבעה בכתב, אסטרטגיה להבעה בעל פה, אסטרטגיית שימוש בגרפים ובעיות ויזואליות במתמטיקה ועוד אסטרטגיות רבות. (קניאל,2006) אומלי ושמוט, חוקרים שערכו מחקר על אסטרטגיות למידה, חילקו את אסטרטגיות הלמידה לשלושה תחומים לאחר צפייה בלומדים: אסטרטגיות מטא-קוגניטיביות - אסטרטגיות שמטרתן תכנון וכיוון הלמידה. אסטרטגיות קוגניטיביות - אסטרטגיות שנותנות דרכים מודעות בגישה ללמידה ואסטרטגיות חברתיות - שמטרתן היא למידה באמצעות אינטראקציה עם אחרים. (ברודר ופינגולד,2011)