stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוגוסט ברנארט
חייו

ברנארט נולד באוסטנד, למשפחה קתולית ממוצא פלמי. הוא למד באוניברסיטת לוון ובה קיבל את תואר הדוקטורט במשפטים ב-1851. הוא זכה במלגה ושהה שנתיים באוניברסיטאות בפריז, היידלברג וברלין במטרה ללמוד על מצב החינוך המשפטי בצרפת וגרמניה, וכשחזר לבלגיה כתב דוח עם ממצאיו לשר הפנים הבלגי.
משנת 1853 עבד אצל הוברט דולז, עורך דין בכיר ולשעבר נשיא בית הנבחרים של בלגיה, ובהמשך פתח משרד עצמאי, בו התמחה במשפט פיננסי. בעשרים השנים הבאות כתב מאמרים רבים בעיתונות, וכך נוצר לו מוניטין של מלומד בולט.
במהלך שנחשב מפתיע בזמנו, ויתר ברנארט על עבודתו כעורך דין, ונבחר לבית הנבחרים של בלגיה ב-1873, כנציג המפלגה הקתולית. הוא הפך לשר לענייני עבודות ציבוריות תחת ז'ול מאלו. במהלך תפקידו שיפר מאוד את מערכות הכבישים, הרכבות והתעלות, ופתח שירותי נמל חדשים באוסטנד ואנטוורפן. עם זאת, הוא נכשל בנסיונותיו להפסיק את העסקת הילדים במכרות במדינה. ב-1874 הפסיד ברנארט בבחירות לסנאט הבלגי, אך שלושה חודשים מאוחר יותר הוא זכה במושב בסנאט כנציג העיירה ת'יילט.
בשנת 1884 חזרה המפלגה הקתולית לשלטון אחרי 4 שנים, וברנארט קיבל את תפקיד שר החקלאות, התעשייה והעבודות הציבוריות. ארבעה חודשים מאוחר יותר, בחודש אוקטובר 1884, אחרי כמה התפטרויות מהממשלה, הטיל עליו לאופולד השני, מלך בלגיה, את ראשות הממשלה, תפקיד אותו מילא ברנארט עד חודש מרץ 1894.
כראש ממשלה ושר הכספים, ברנארט ייצב את המאזן התקציבי, הגן על השפה הפלמית, תרם לכינון "מדינת קונגו החופשית" בשליטת לאופולד השני מלך בלגיה בקונגו, יצר רפורמות חברתיות ומשפטיות במטרה להגן על רווחת הפועלים, חיזק ביצורים צבאיים במטרה להגן על הנייטרליות של בלגיה, קיבל את חוקת 1831 והכפיל פי 10 את כמות האזרחים בעלי זכות ההצבעה.
בשנת 1894 נפלה הממשלה בראשותו, לאחר שנכשל בהעברת שינוי חוקתי לגבי ייצוג יחסי בבחירות. ברנארט חזר לעבודתו כעורך דין בכיר, אך המשיך לסייע לממשלה. בשנים 1900–1895 הוא שימש כיועץ לשר החוץ וכנשיא בית הנבחרים. כפטרון של אמנות, שימש גם כראש הוועדה למוזיאונים ואמנות. במהלך תקופה זו הוא המשיך להיות חלק ממאמץ בינלאומי למיגור העבדות וליצירת התנגדות לניצול קונגו.
כפציפיסט ידוע, ברנארט הפך מ-1894 לחבר פעיל בארגון הבין-פרלמנטרי, ומ-1899 שירת כנשיא המועצה שלו. בנוסף, ייצג ברנארט את בלגיה בועידת האג (1899 ו-1907).
ב-1909 זכה ברנארט, בשיתוף עם פול אנרי ד'אטורנל דה קונסטן, בפרס נובל לשלום, על עבודתו בבית המשפט הקבוע לבוררות.
ברנארט נפטר ב-1912 בלוצרן שבשווייץ.
הערות שוליים

↑  פרס נובל, הצבי, 13 בדצמבר 1909
| זוכי פרס נובל לשלום |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | דינן, פאסי (1901) • דוקומון, גובאט (1902) • קרמר (1903) • המוסד לחוק בינלאומי (1904) • פון זוטנר (1905) • רוזוולט (1906) • מונטה, רנו (1907) • ארנולדסון, באייר (1908) • ברנארט, דה קונסטן (1909) • לשכת השלום הבינלאומית בשווייץ (1910) • אסר, פריד (1911) • רוט (1912) • לה פונטן (1913) • לא הוענק (1914–1916) • הצלב האדום (1917) • לא הוענק (1918) • וילסון (1919) • בורז'ואה (1920) • ברנטין, לאנגה (1921) • ננסן (1922) • לא הוענק (1923-1924) • צ'מברלין, דוז (1925) |  |
| 1926–1950 | בריאן, שטרזמן (1926) • ביוסון, קווידה (1927) • לא הוענק (1928) • קלוג (1929) • סודרבלום (1930) • אדמס, באטלר (1931) • לא הוענק (1932) • אנג'ל (1933) • הנדרסון (1934) • פון אוסייצקי (1935) • לאמאס (1936) • ססיל (1937) • משרד ננסן הבין-לאומי לפליטים (1938) • לא הוענק (1939–1943) • הוועד הבינלאומי של הצלב האדום (1944) • הול (1945) • באלץ', מוט (1946) • מועצת שירות הידידים הבריטית, אגודה אמריקאית לשירותי הידידים (1947) • לא הוענק (1948) • אור (1949) • באנץ' (1950) |  |
| 1951–1975 | ז'ואו (1951) • שווייצר (1952) • מרשל (1953) • נציבות האו"ם לפליטים (1954) • לא הוענק (1955–1956) • פירסון (1957) • פיר (1958) • נואל-בייקר (1959) • לוטולי (1960) • המרשלד (1961) • פאולינג (1962) • הצלב האדום (1963) • לותר קינג (1964) • UNICEF‏ (1965) • לא הוענק (1966–1967) • קאסן (1968) • ארגון העבודה הבין-לאומי (1969) • בורלוג (1970) • ברנדט (1971) • לא הוענק (1972) • קיסינג'ר, לה דק טהו (סירב לקבל) (1973) • מקברייד, סאטו (1974) • סחרוב (1975) |  |
| 1976–2000 | ויליאמס, מגווייר (1976) • אמנסטי אינטרנשיונל (1977) • בגין, סאדאת (1978) • תרזה (1979) • אסקיבל (1980) • נציבות האו"ם לפליטים (1981) • מירדאל, רובלס (1982) • ואלנסה (1983) • טוטו (1984) • האגודה הבין-לאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית (1985) • ויזל (1986) • אריאס (1987) • כוחות שמירת השלום של האומות המאוחדות (1988) • גיאטסו (1989) • גורבצ'וב (1990) • סו צ'י (1991) • מנצ'ו (1992) • מנדלה, דה קלרק (1993) • רבין, פרס, ערפאת (1994) • רוטבלט, ועידות פגוואש בנושא מדע ועניינים בין-לאומיים (1995) • בלו, הורטה (1996) • המאמץ העולמי לאיסור על השימוש במוקשים, ויליאמס (1997) • יום, טרימבל (1998) • רופאים ללא גבולות (1999) • קים (2000) |  |
| 2001 ואילך | האומות המאוחדות, אנאן (2001) • קרטר (2002) • עבאדי (2003) • מאטאיי (2004) • הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, אל-בראדעי (2005) • יונוס, גרמין (2006) • גור, הפאנל הבין-ממשלתי לשינוי האקלים (2007) • אהטיסארי (2008) • אובמה (2009) • שיאובו (2010) • ג'ונסון-סירליף, בואי, כרמאן (2011) • האיחוד האירופי (2012) • הארגון למניעת הפצת נשק כימי (2013) • יוספזאי, סאטיארת'י (2014) • קוורטט הדיאלוג הלאומי בתוניסיה (2015) • סנטוס (2016) • התנועה הבינלאומית להשמדת נשק גרעיני (2017) • מוראד, מקווגי (2018) • אבי אחמד​  (2019) • תוכנית המזון העולמית​ (2020) • מוראטוב, רסה​ (2021) • ביאליצקי, ממוריאל, המרכז לחירויות אזרחיות (2022) • נרגוס מוחמדי, (2023)  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649990005171  PLWABN: 9810692010205606  BNE: XX1712896  BnF: cb10685798j (data)  GND: 116108789  ISNI: 0000 0000 1356 6784  LCCN: no2014169093  NTA: 119730677  SUDOC: 073948365  VIAF: 24592770   WorldCat (עם VIAF): 24592770
אוגוסט הורך

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1868 Winningen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  3 בפברואר 1951 (בגיל 82) Münchberg, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מעסיק:  אאודי 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
אוגוסט הורך (12 באוקטובר 1868 - 3 בפברואר 1951) היה מהנדס גרמני ומייסד ענקית המכוניות "הורך" שהפכה במשך הימים לאאודי.
הוא נולד בוינינגן, מוסאל אשר בצרפת והתחנך במיטיווידה, גרמניה.
הוא עבד בעבור קרל בנץ משנת 1896 לפני שייסד את החברה "א. הורך & סייא" בנובמבר 1899 בעיר קלן אשר בגרמניה.
"א. הורך & סייא"

כלי הרכב הראשון של "הורך" נוצר בשנת 1901. החברה עברה לריצ'נבאך ב-1902, ולאחר מכן לצוויקאו ב-1904. אוגוסט עזב את החברה בשנת 1909 עקב מחלוקת, והתחיל להתחרות בחברה שהוא
ייסד בעצמו. היה לו רעיון לקרוא לחברה החדשה שלו "הורך אוטומוביל וורקה", אך עקב כך שהשם "הורך" היה רשום בידי חברתו הקודמת, לא יכל לקרוא לחברה שלו "הורך" בגלל סיבות חוקיות. עקב כך, שינה את
השם ל"אאודי אוטומוביל-וורקה".
"אוטו יוניון"

באוגוסט 1928, מהנדס מדנמרק, גורג'ן סקפט אשר עבד בחברה DKW קנה את רוב המניות של "אאודי אוטומוביל וורקה". בשנת 1932, אוחדו אאודי, DKW, הורך וונדראר לחברה אחת - אוטו יוניון AG.
הלוגו של החברה החדשה, שזהה מאוד ללוגו של אאודי כיום, היה 4 טבעות צמודות, אחת לכל חברה.
הורך התמנה בימים ההם למנכ"ל החברה.
Say Yes to Heaven

"Say Yes to Heaven" (בעברית: "תגיד כן לגן עדן") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי. השיר יצא לאור ב-19 במאי 2023, על ידי חברות התקליטים פולידור רקורדס ואינטרסקופ רקורדס. השיר הוקלט במהלך מפגשי ההקלטות אלבום האולפן השלישי שלה, Ultraviolence‏ (2014). לאחר שהשיר הודלף לרשת והפך ויראלי בטיקטוק, הוא יצא לאור כסינגל. השיר נכתב על ידי דל ריי והמפיק ריק נואלס, "Say Yes to Heaven" הוא שיר בעל פעמה עם ארפג'ו והדגשי תוף מרים.
רקע והוצאה

השיר נכתב ב-2012 על ידי דל ריי וריק נואלס. והוקלט בנובמבר 2013 במהלך ההקלטות של אלבום האולפן השלישי שלה, Ultraviolence‏ (2014), אך לא נכנס לרשימת הרצועות הסופית. חלק מהשיר דלף במהלך שנת 2016. "Say Yes to Heaven", המכונה לחלופין פשוט "Yes to Heaven", דלף בסופו של דבר במלואו לאינטרנט באוקטובר 2020 וזכה לוויראליות ענקית במהלך השנתיים הבאות. במיוחד בשנת 2022 חלה עלייה בפופולריות של קטע מהיר מהשיר. במרץ 2023, השיר נתבע לזכויות יוצרים על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ופולידור רקורדס, מה שעורר ספקולציות לגבי הוצאתו בקרוב.
השיר יצא לאור כסינגל ב-19 במאי 2023, בליווי גרסה מואצת לשיר.
הרכב וביקורת

"Say Yes to Heaven" הוא שיר פעמה הכולל ארפג'ו גיטרה "נימוחים" והדגשי תוף מרים. ההפקה המינימלית משלבת תופים, מיתרים, ונוף סאונד "חלומי". מבחינה לירית, היא מעודדת את האחר המשמעותי שלה "לקחת סיכון לאהבה" ולברוח איתה, תוך שימוש במוטיבים ליריים רבים שנמצאו בשירים הישנים יותר של דל ריי, כמו "שמלה אדומה", "גן עדן" ו"ריקוד". סופרת "הניילון", סופיה יוני, אמרה שיש לו "שיר שיר ודמוי שיר ערש" אך "חוזר על עצמו" והוא מלא מבחינה לירית ב"דימויים רומנטיים". Jo Vito מ-Consequence הצהיר שהשיר שונה מהגזרות המקוריות, אבל תופס "מצב רוח דומה". באופן דומה, ג'ונתן כהן מ-Spin מצא שהוא "קצת שונה" מהדליפה, אבל שומר על "הפיתוי המעורפל" בגלל הגיטרות המהודות של השיר והשירה החתימה של דל ריי.
רשימת רצועות

הורדה דיגיטלית וסטרימינג
"Say Yes to Heaven"
Say Yes to Heaven" (sped up)"
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 20 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 8 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 41 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 64 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 9 |  |
|  ליטא | AGATA | 21 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 25 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 10 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 75 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 28 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 20 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי האיירפליי – רוק ואלטרנטיבי | 42 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 13 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
| בלגיה (BEA) | זהב | 20,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 720,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 19 במאי 2023 | הורדת מוזיקה • הזרמת מוזיקה | פולידור • אינטרסקופ |  |
| ארצות הברית | 5 ביוני 2023 | רדיו אלטרנטיבי למבוגרים | אינטרסקופ רקורדס |  |
| ארצות הברית | 6 ביוני 2023 | רדיו אלטרנטיבי | אינטרסקופ רקורדס |  |
אופוסום צמרירי חום-אוזן

| אופוסום צמרירי חום-אוזן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אופוסומאים
משפחה:: אופוסומיים
סוג:: אופוסום צמרירי
מין:: אופוסום צמרירי חום-אוזן
שם מדעי
 Caluromys lanatus ‏אולפרס, 1818
תחום תפוצה


אופוסום צמרירי חום-אוזן או אופוסום צמרירי מערבי (שם מדעי: Caluromys lanatus) הוא מין כיסאי אמריקני בינוני בסוג אופוסום צמרירי שמצוי ברחבי אמריקה הדרומית והמין הגדול בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1818 על ידי הזואולוג הגרמני איגנס פון אולפרס ולו 4 תת-מינים מוכרים.
תיאור

האופוסום חום האוזן הוא מין בינוני בגודלו, ודומה במקצת ללמור; אורך ראשו וגופו 20–31 ס״מ, אורך זנבו 33–43 ס״מ ומשקלו 290–410 גרם, מבנה גופו ארוך ודק, ראשו רחב וחרטומו מחודד. מסת המוח שלו גדולה יחסית ומצביעה כנראה על רמת אינטליגנציה גבוהה. אוזניו עגולות, רחבות וכהות. הגפיים קצרות וחזקות עם כפות רחבות ואצבעות מנוגדות המותאמות לטיפוס על עצים. הזנב ארוך, פרוותי ושעיר, ושלישו הסופי חשוף. לנקבה יש כיס מדומה שמופיע רק בתום ההיריון בדמות קפל עור עבה סביב הפטמות. האופוסום חום האוזן דומה מאוד לקרובו אופוסום דרבי, אך האחרון נבדל ממנו בגפיים לבנות, בפרווה אפורה בין הכתפיים, בצבעים עזים יותר ובמידות גוף קטנות יותר.
הפרווה הצמרירית של האופוסום חום האוזן, ארוכה למדי, רכה ועבה. צבעה הכללי משתנה בין תת-המינים ונע בין חום אדמדם לחום קינמון או אוכרה, כשהגב, הכתפיים ופלג הגוף האחורי כהים יותר משאר הגוף. הצד התחתון בצבע אפרפר-לבנבן או צהבהב-כתמתם, ובכלל זה המותניים, צידי הירכיים והזרועות, הבטן, המפשעה, החזה ורוב הצוואר. הראש בצבע זהה לגוף, והפנים האפרפרות מתאפיינות בפס שחרחר לאורך החרטום. סביב העיניים יש טבעות או כתמים אדמדמים גדולים שנמשכים עד לחוטם. האף ורוד והלחיים והסנטר לבנים או אפרפרים. קשתיות העין בצבע זהוב או אוכרה שגורם לאישונים להראות קטנים. האוזניים בדרך כלל בצבע חום כהה שהעניק למין את שמו. הזנב בצבע אדמדם או צהבהב ברובו, וחלקו החשוף בצבע קרם עם כתמים חומים.
לאופוסום חום האוזן 4–6 תת-מינים, להלן אלו המוסכמים:
C. l. cicur  - האזור הצפוני.
C. l. lanatus  - האזור המרכזי.
C. l. ornatus  - האזור המערבי.
C. l. ochropus  - האזור המזרחי.
תפוצה ובית גידול

האופוסום חום האוזן מצוי באמריקה הדרומית; טווח התפוצה שלו משתרע על דרום ומערב ברזיל, הקצה הצפוני של ארגנטינה, מזרח פרגוואי, צפון ומרכז בוליביה, צפון ומזרח פרו, מזרח אקוודור, דרום וונצואלה וחלקים נרחבים מקולומביה.
בית הגידול של אופוסום כולל יער גשם טרופי ראשוני ומשני, יער מנגרובים, יער גדותיים ויערות הרריים עד גובה 2,600 מטר מעל פני הים; הוא מצוי גם בחלקים המיוערים יותר של הסראדו והפנטנל, ביערות פתוחים או מופרעים ובמטעים. הגורם העיקרי המכריע בבחירת בית הגידול הוא נוכחות של מקורות מים וכיסוי מספק של צמחייה.
אקולוגיה

האופוסום חום האוזן הוא מין לילי, שוכן עצים ובודד, אם כי מדי פעם נראה פעיל בזוגות. הוא מבלה את שעות היום בשינה בעצים חלולים, שם הוא עשוי גם לבנות את הקן שלו מעלים ועשבים. לאחר רדת החשיכה הוא יוצא לתור אחר מזון, ונע בשקט ובאיטיות כדי להצליח להתקרב לפריטי טרף קטנים מבלי שישימו לב. האופוסום הוא יונק סקרני שעשוי להתקרב ולבחון אתרי קמפינג ואוהלים, ייתכן גם במטרה לטרוף חרקים שנמשכים לאור. על אף מזגו הרגוע, הוא יגיב באגרסיביות כאשר הוא נלכד או נדחק לפינה. האופוסום חום האוזן שקט באופן כללי, ועשוי להשמיע קולות נקישה במהלך ההזדווגות או שריקות כאשר הוא מאוים. יש לו חושים חדים של ראיה, שמיעה וריח המשמשים אותו לאתר מזון ולהתחמק מטורפים.
האופוסום חום האוזן הוא אוכל-כל. החלק העיקרי של תזונתו מורכב מפירות (85-80% מהתזונה), והשאר מורכב מחולייתנים קטנים כמכרסמים עופות וזוחלים, ירקות, חרקים וחסרי חוליות. בעונה היבשה הוא יצרוך גם צוף פרחים ושרף ולשד הנוטפים מקליפות עצים, ובתקופה זו עשוי להפוך למאביק משמעותי עבור פרחים רבים. הטורפים העיקריים של המין הם נחשים שונים דוגמת גומצן חניתי וגומצן יאררקה, ואולי גם נמרונים, יגוארונדי ודורסי לילה.
האופוסום חום האוזן מתרבה בכל השנה ללא עונה מוגדרת, והנקבה יכולה להמליטה עד 3 פעמים בשנה כאשר התנאים הסביבתיים טובים. גודל ההמלטה קטן, עם 1–2 גורים באזור האמזונס ו3–4 גורים באזור הדרומי יותר. הגורים נולדים במשקל 3.5 גרם, וזוחלים לעבר הכיס באמצעות חוש הריח שם הם נצמדים לפטמות. הגורים גדלים בכיס במשך מספר שבועות ולאחר מכן עוברים לרכוב על גם האם. הם נגמלים לאחר מספר חודשים ומגיעים לבגרות בגיל 7–8 חודשים. הזכר אינו מעורב בטיפול בצאצאים.
מצב

האופוסום הצמרירי חום האוזן מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), עקב תפוצתו הרחבה שתומכת ככל הנראה באוכלוסייה גדולה, התרחשותו במספר אזורים מוגנים, ומשום שלא סביר שמספריו ירדו בשיעור הנדרש להעפלה לקטגוריה מאוימת יותר. חלק מתת האוכלוסיות של האופוסום מאוימות מצד אובדן בית גידול עקב בירוא יערות לתעשיית העץ; בעבר היה מאוים מצד ציד לפרוותו, אולם כיום הדבר אינו נפוץ עוד.
אופוסום צמרירי בשבי בפרו.
אוגוסט ברימזה

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1873 פרנטישקובי לאזנייה, צ'כיה 
 פטירה:  7 בנובמבר 1925 (בגיל 52) Dejvice, צ'כיה 
 בן או בת זוג:  Else Brömse-Schünemann 
 
אוגוסט ברימזה (בגרמנית: August Brömse; ‏ 2 בספטמבר 1873 – 7 בנובמבר 1925) היה תחריטאי וצייר גרמני בוהמי.
ביוגרפיה

הוא היה בנו של קרל יוהאן ברימזה, צייר דקורטיבי מרוסטוק. לאחר שלמד בבית המלאכה של אביו קיבל שיעורים בבית ספר פרטי בברלין, אצל אדולף שלאביץ. משנת 1892 היה באקדמיה לאמנויות, שם למד אצל ולדר פרידריך, כריסטיאן לודוויג בוקלמן וצייר החיות, פאול מאיירהיים. הוא גם לקח קורסים באנטומיה אצל רודולף וירכו. השכלתו האמנותית הושלמה בשיעורים פרטיים בתחריט בהוראת החרט היהודי לואיס ג'קובי.
לאחר מכן חזר הביתה ועבד כאמן עצמאי. שם, ב-1902–1903, יצר את מחזור התחריט הגדול הראשון שלו, "המוות והעלמה", בארבעה עשר גיליונות. הוא זכה במדליית זהב בשנת 1906, בתערוכה בפריז. התחריטים נרכשו בסופו של דבר על ידי מוזיאון בברלין.
מעודד מהצלחתו בפריז, עבר לפראג, שם התחיל שוב כאמן עצמאי. בשנים 1906 עד 1908 הוא עבד על מחזור נוסף, בן עשרה גיליונות, שנקרא "כל הקיום הוא צער גדול". ב-1907 החל לעבוד עם תחריטים צבעוניים ובשנותיו האחרונות הוא יצר ציורים בצבע שעשה בעצמו.
הוא התחתן בשנת 1910, לאלס שונמן ונולד להם בן אחד. באותה שנה מונה לחבר מן המניין ב"חברה לקידום המדע והאמנות" ומונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות. תלמידו הידוע ביותר שם היה מיקולש גלנדה. הוא גם היה חבר ב"איגוד האמנים הגרמנים בבוהמיה".
לאחר הקמת צ'כוסלובקיה, ב-1920, הוא הפך ליו"ר הכבוד של אגודת ציירים צעירים, הידועה בכינויה "הצליינים", שרבים מחבריה היו תלמידיו לשעבר.
הוא נפטר משחפת ב-1925.
גלריה

ישו
פרומתאוס
האלמנה
אוגוסט גוסטב לזינסקי

| --- | --- |

ציור קיר בטירה בקובלנץ
 לידה:  27 באוקטובר 1811 קובלנץ, צרפת 
 פטירה:  24 ביולי 1870 (בגיל 58) מיינץ, הדוכסות הגדולה של הסן 
 תקופת הפעילות:  1826–1870 (כ־44 שנים) 
 
אוגוסט גוסטב לזינסקי (בגרמנית: August Gustav Lasinsky ‏; 27 באוקטובר 1811 – 24 ביולי 1870) היה צייר של התקופה הרומנטית הגרמנית. הוא נודע בזכות ציורי הקיר שלו בכנסיות קתוליות בריינלנד.
ביוגרפיה

אוגוסט לזינסקי ואחיו הבכור יוהאן אדולף לזינסקי, היו ציירי נוף וארכיטקטורה ידועים של הרומנטיקה באזור הריין. הם הגיעו מהאצולה הפולנית והגרמנית הישנה. האב פרידריך קרל היה גזבר בחצר המלוכה של סטניסלוס השני אוגוסט פוניאטובסקי בוורשה והגיע לגרמניה כפליט מהמהפכה.
בשנת 1809 הוא היה "גובה מיסים עקיפים" של קנטון סימרן במחלקת ריין-מוזל הצרפתית. האם הייתה המשוררת אנה מריה לזינסקי, אחייניתו הגדולה של סגן הקנצלר של דוכסות יוליך-ברג, גאורג יוזף פרייהר פון קנאפ.
את הכשרתו הראשונה כצייר קיבל מאחיו הבכור יוהאן אדולף, וגם מהצייר סימון מייסטר. בשנת 1830 למד אצל וילהלם פרידריך פון שדו באקדמיה של דיסלדורף, בשנת 1836 עבר למכון סטדל לאמנות בפרנקפורט והיה תלמידו של פיליפ פייט. בשנת 1844 עבר לאמונה הקתולית והשתייך לקבוצת הקתולים הפוליטית סביב אוגוסט רייכנספרגר, שאותו הכיר ככל הנראה מקובלנץ ותמך במחויבות להשלמת קתדרלת קלן.
בקיץ 1852, נפוצה שמועה שלזינסקי ניהל רומן עם אמילי מרקס בזמן שצייר ציורי קיר עבור סנט גאנגולף בטריר.
יצירה

לזינסקי התחיל בציור פורטרטים ונוף. לאחר המעבר לקתוליות התמסר בעיקר לנושאים דתיים וקיבל הזמנות בין היתר לציורי קיר. בקפלת "קרויצ'ן" בטריר (1845/46, שוחזרה בשנת 2008), בכנסיית העיר הקתולית סנט גאנגולף (1849/51, שוחזרה בשנת 1980), סנט יוזף באלזי (1860).
בשנת 1841 הוא עבד על שחזור והוספה של ציורי קיר בקתדרלת קלן שעדיין לא הייתה גמורה. לפיכך הוא משך את תשומת לבו של המלך פרידריך וילהלם הרביעי מפרוסיה, שהזמין אותו בשנת 1844 ליצירת ציורי קיר היסטוריים על ההיסטוריה של משפחת הוהנצולרן וויטלסבאך על חזית טירת סטולצנפלס המחודשת מול הריין.
עבודות רבות של לזינסקי הושמדו או הוסרו במהלך שיפוצים מאוחרים יותר בכנסייה. בסנט מנאס בקובלנץ-סטולצנפלס או בסנט קיליאן במיינץ-קוסטהיים. הם נשמרים רק באוסף הגרפי של לנדסמוזיאון מיינץ כציורי טיוטה או עותקים.
הדוגמה הידועה ביותר לכך היא הציור שהוסר בקתדרלת מיינץ בשנת 1925/28, אותו התחיל פיליפ פייט הזקן לעשות בשנת 1861 ותלמידיו לזיניסקי ויוזף אנטון סתגסט סיימו מטיוטות.
הערות שוליים

↑  Historische Commission bei der königl. Akademie der Wissenschaften, Allgemeine Deutsche Biographie, Bd. 17, 1., München/Leipzig: Duncker & Humblot, 1883, Allgemeine Deutsche Biographie, עמ' 732
↑  Friedrich von Boetticher, Malerwerke des neunzehnten Jahrhunderts: Beitrag zur Kunstgeschichte, F. v. Boetticher, 1891. (בgerman)
↑  Marktkirche St. Gangolf in Trier an der Mosel Peter Paulin Pfarrkirche Katharina Stiftskirche Dom Wederath Mittelalter Triumphkreuz Turm, www.moseltouren.de
↑  Landesmuseum Mainz, Reisewege zu den Nazarenern in Rheinland-Pfalz, Katalog Ausstellung 2012, Regensburg 2012, ISBN 978-3-7954-2649-1

und Klaus Weschenfelder, Bd. VI des Bestandskatalogs des Mittelrhein-Museums, Koblenz 1999
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 116748435  ISNI: 0000 0000 1053 8585  KulturNav: b39a46b8-c801-46e2-95f6-fd9f3f996c1c  RKD: 305639  ULAN: 500432859  VIAF: 69690507   WorldCat (עם VIAF): 69690507
אוגוסט גאורג, מרקיז באדן-באדן

אוגוסט גאורג, מרקיז באדן-באדן (בגרמנית: Ludwig Georg von Baden-Baden; ‏14 בינואר 1706 - 22 באוקטובר 1761), היה מרקיז באדן-באדן בין השנים 1761–1771.
ביוגרפיה

אוגוסט גאורג נולד ב-14 בינואר 1706 בארמון ראשטאט, ללודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן ולזיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, בתם של יוליוס פרנץ, דוכס סקסוניה-לאוונבורג והדוויג מפפאלץ-זולצבאך. בשנת 1707 מת אביו, ואחיו לודוויג גאורג, מרקיז באדן-באדן עלה לשלטון במקומו, תוך שאמו משמשת כעוצרת בשמו. אמו הייתה פטרונה גדולה של האמנויות, והפכה את באדן-באדן למרכז תרבות ארכיטקטונית. בהיותו בן 20 הוא הצטרף לכנסייה, ועד מהרה הפך לכומר בקלן, ומאוחר יותר הפך לדיקן באאוגסבורג.
בשנת 1735 הוא עזב את שורות הכנסייה, וב-7 בדצמבר אותה שנה התחתן עם מארי ויקטואר, נסיכת ארנברג, בתם של לאופולד פיליפ, דוכס ארנברג ומריה לודוביקה פרנצ'סקה פיניאטלי, אולם לא היו לו ממנה ילדים. בשנת 1761 מת אחיו לודוויג גאורג, מרקיז באדן-באדן, ואוגסט גאורג עלה לשלטון במקומו. במהלך שלטונו הוא הקים בתי ספר, קרנות ביטוח אש וקרנות לאלמנות, וכן הקים מוזיאון שבו הוצג כל השלל שלקח אביו מהעות'מאנים. ב-21 באוקטובר 1771 מת אוגוסט גאורג בארמון ראשטאט, ומכיוון שלא היו לו בנים עלה לשלטון במקומו דודנו קרל פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך.
אופוסום פטגוני

| אופוסום פטגוני> מצב שימור |
| --- | --- |
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אופוסומאים
משפחה:: אופוסומיים
סוג:: אופוסום פטגוני
מין:: אופוסום פטגוני
שם מדעי
 Lestodelphys halli) ‏1921
תחום תפוצה


אופוסום פטגוני (שם מדעי: Lestodelphys halli) הוא סוג של אופוסום קטן שאנדמי לאזור הפטגוניה בדרום אמריקה הדרומית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1934 על ידי הזואולוג האמריקני ג'ורג' הנרי המילטון טייט. האופוסום הפטגוני הוא יונק הכיס בעל התפוצה הדרומית ביותר מבין הכיסאים.
תיאור

האופוסום הפטגוני הוא סוג קטן וכבד למדי. אורך ראשו וגופו 13–14 ס״מ, אורך זנבו 8–10 ס״מ ומשקלו עד 76 גרם. מבנה גופו גוצי ומוצק, ראשו גדול וחרוטי, ואוזניו קצרות ועגולות. העיניים גדולות ושחורות, האף קטן וריבועי. מכיוון שהתזונה שלו מורכבת בעיקר מבשר, יש לו התאמות מורפולוגיות שפחות אופיינות לאופוסומים: לוע קצר יותר, קשת זיגומטית רחבה ולסתות חזקות עם עוצמת נשיכה מוגברת, וניבים ארוכים וישרים במיוחד. הזנב עבה במיוחד, ונועד לאגור שומן עבור תקופות קרות שבהם יש מחסור במזון.
האופוסום הפטגוני בעל פרווה עבה, רכה וצפופה שנועדה להגן עליו מהקור השורר בבית גידולו בדרום היבשת. צבעה הכללי נע בין אפור כהה מאוד לאפור בהיר, כסוף, חום-אפרפר או חום חיוור. לעיתים יש כתמים מפויחים לא מוגדרים על הכתפיים, הגב והזרועות. החלק התחתון של הגוף בולט בצבעו הלבן-קרם, וכולל את המותניים, הגפיים, המפשעה, הבטן, החזה והגרון. הראש בצבע אפור כהה עד חום חיוור, והפנים לבנבנות. על החרטום יש לעיתים קרובות פס דהוי, אך העיניים חסרות טבעות שחורות האופיינות לאופוסומים הקטנים. האוזניים והחוטם ורדרדים והאף אדמוני. הזנב וכפות הידיים והרגליים בצבע ורדרד, וקצה הזנב לבנבן.
תפוצה

האופוסום הפטגוני אנדמי לאזור הפטגוניה באמריקה הדרומית והוא מצוי אך ורק בארגנטינה; הטווח העיקרי שלו נמצא בפרובינציות: צ'ובוט, סנטה קרוס, ריו נגרו וקצה נאוקן, לצד אוכלוסיות מבודדות בפרובינציות לה פמפה ומנדוסה. בית הגידול שלו כולל מישורי טרשים, כיסי סבך נמוכים וערבות-עשב של הפטגוניה והפמפס הדרומי, אזור שבו יש רוחות עזות וחורפים ארוכים וקשים.
אקולוגיה

האופוסום הפטגוני חי בבדידות ופעיל בעיקר בשעות הלילה. הוא מסוגל לקפוץ ולטפס בקלות על עצים, אך מעדיף לתור אחר רמשים ומכרסמים על האדמה. הוא חופר עם טפריו הארוכים בשלג ובאדמה כדי למצוא מחסה או כדי לגלות מכרסמים, לטאות ורמשים, ומתמודד עם טמפרטורות קרות במיוחד או מחסור במזון באמצעות כניסה למצב של קהיון; במצב זה, טמפרטורת גופו צונחת והוא נכנס למעין תרדמת קצרה שנמשכת בדרך כלל 2–7 שעות כדי לחסוך זמנית באנרגיה בתקווה שהמצב ישתפר לאחר מכן. במקרים קשים יותר, הוא עשוי לשהות בתרדמת עד 4 ימים. כדי להתמודד עם מחסור במזון, האופוסום הפטגוני צובר שומנים בזנבו העבה, שמשמש אותו כמאגר חירום בעת הצורך. עובי הזנב משתנה במידה ניכרת בהתאם לתדירות האכילה שלו. בשבי, אופוסומים פטגונים יצרו קינים מחומרים צמחיים, ובניגוד לרוב קרובי משפחתם, הם אינם מפגינים התנהגות תוקפנית בשבי כלפי אופוסומים מאותו המין.
בניגוד לרוב האופוסומיים שהם אוכלי-כל, האופוסום הפטגוני מוגדר כטורף, מאחר שמרבית תזונתו מבוססת על בשר והוא גם המזון המועדף עליו בשבי; בהתאם לכך יש לו התאמות מורפולוגיות קלאסיות של טורף בגולגולת ובשיניים. הוא צד בעיקר ציפורים קטנות, לטאות ומכרסמים למחייתו, אך אינו בוחל גם בחרקים ופירות כאשר הם זמינים. כאשר אפשרויות הציד מצטמצות בחורף, האופוסום מסוגל לצוד גם מתחת לשלג. טורפיו העיקריים של האופוסום הפטגוני הם אוח זוטר ותנשמת לבנה. האופוסום עלול להפיק סדרה של ציוצים וצווחות בתגובה לאיום, ובדומה למינים אחרים במשפחה, פוער את פיו כדי להתגונן ועשוי לנשוך כאשר אין לו אפשרויות בריחה.
האופוסום הפטגוני חי כאמור בבדידות, והזכרים והנקבות נפגשים רק בעונת רבייה. תקופת ההיריון קצרה יחסית, ובסיומה הנקבה ממליטה שגר של כתריסר וולדות או יותר שנתלים על בטנה. היא מניקה אותם במשך מספר חודשים, והם נגמלים בקיץ ובתחילת הסתיו בתקופה שבה יש שפע במזון.