stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רון

ערך זה עוסק בנהר באירופה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

נהר רון בליון
 מידע כללי
 אורך:  812 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  1,800 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  100,200 קמ"ר
 מוצא:  קרחון הרון
 גובה מוצא הנהר:  1,753 מטרים
 יובלים:  סון, Printze, Gland, Faraz, Escoutay, Gère, Les Usses, Laire, Lienne, Dérivation de Brégnier-Cordon, Dolon, Cottey, Bisse-Vieux, Berre, Weisswasser, Bisse du Sillonin, Bièvre, Collières, Canal de Savières, Baltschieder Bach, Meyne, Nant d'Avril, Buizin, Tourne (ruisseau), Grand bisse du Lens, Illgraben, Garon, Perna, Amby, Mundbach, Épervière, Rèche, Rhéby, Raspille, Sévenne, Sionne, Varèze, Turtmänna, Avançon, Annaz, Séran, Allondon, Binna, Vièze river, Borgne, Saltina, Grande Eau, Dala, Morge, מסה, Drance, Salentse, Lonza, Navizence, Ain, Trient, איזר, Eyrieux, Vispa, גארדו, Cance, Salanfe, Ardèche, Arve, Drôme, Furans, Lauzon, Lez, Véore, Ouvèze, Valserine, Ouvèze, Roubion, Payre, Ägine, Sereine, דוראנס, Fier, Gier, Gryonne, Lizerne, Ay, Aigues, Bourbre, Galaure, סז, Guiers, Doux, Yzeron, בפסקה זו 13 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  הים התיכון
 מדינות באגן הניקוז:  שווייץ, צרפת
 
 אגן ההיקוות של נהר הרון
 
רוֹן (בצרפתית: Rhône, בגרמנית: Rhone) הוא נהר העובר בשווייץ ובדרום־מזרח צרפת ונשפך לים התיכון.
אורכו של הרון הוא 812 קילומטר. מקורו באלפים, בהר דאמאשטוק שבשווייץ. הוא זורם לאורך 265 קילומטר בשטח שווייץ עד לאגם ז'נבה. הוא יוצא בצידו המערבי ליד העיר ז'נבה ונכנס לצרפת. לאחר שהוא מתחבר עם יובל הארוו הוא מתפתל מערבה לאורך הרי היורה, עד שאפיקו מגיע לליון.
בליון מתחבר הנהר עם נהר הסון, יובלו העיקרי וממשיך דרומה בבקע הרון, כאשר נהרות האיזר והדיראנס זורמים לתוכו לאורך הדרך.
נהר הרון מתפצל לשתי זרועות בעיר ארל ויוצר את הדלתה של אזור קאמארג. בדלתה זו קיימת שמורת טבע גדולה. הזרוע המזרחית של דלתת רון, הרון הגדול, נשפך  לים התיכון באזור מרסיי. שפך זה הוכשר לשמש כאחד מנמליה של העיר. הזרוע המערבית של הדלתה, הרון הקטן, נשפך לקודקוד הצפוני של מפרץ ליון.
בין הערים הנוספות השוכנות לגדות הרון ניתן למנות את אביניון ואורנז'. נהר הרון משמש כנתיב שיט מהים התיכון לעיר ליון. עמק הנהר היה מעבר היסטורי בין דרום צרפת לצפונה ומהים התיכון לים הצפוני. בין השאר ערך חניבעל דרך מעבר זה את מסעו מהיספניה לאיטליה וגאיוס מריוס העמיד את צבאו כנגד פלישת הטווטונים.
גלריה

נהר הרון בואלה
נהר הרון באביניון
ג'יימס אוליפנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1796
 פטירה:  1881  (בגיל 85 בערך)
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 השכלה:  האקדמיה הצבאית אדיסקומב 
 מקצוע:  יו"ר ונשיא חברת הודו המזרחית הבריטית
 בת זוג:  לוסי (זיווג ראשון)  סופיה (זיווג שני)
 
לוטננט קולונל ג'יימס אוליפנט (באנגלית: James Oliphant;‏ 1796 – 1881) היה מנהל ויו"ר חברת הודו המזרחית הבריטית.
רקע משפחתי

ג'יימס היה בנם הרביעי (משבעה ילדים) של אבנעזר אוליפנט, השביעי מקונדי ומרי, בתו השלישית של סר ויליאם סטירלינג מארדוך.
אחד מאחיו היה סר אנתוני אוליפנט. בנו של סר אנתוני היה לורנס אוליפנט הסופר, הדיפלומט, הפוליטיקאי, עורך הדין, הנוסע והמיסטיקאי המפורסם. אחיו הבכור של ג'יימס היה לורנס אוליפנט, השמיני לקונדי והראש הרביעי של שבט אוליפנט שהיה חבר הפרלמנט בפרת' בין 1832 ל-1837. אח שלישי היה תומאס אוליפנט, אמן ומוזיקאי.
ג'יימס אוליפנט התחתן לראשונה בפודופטינאם ב-23 ביולי 1822, עם לוסי, בתו של ג'ורג' מיידמן. לג'יימס נולדו שבעה ילדים עם לוסי (היא נפטרה ונקברה בסקונדרבאד, ב-29 במרץ 1832). ג'יימס התחתן שנית בסקונדרבאד, ב-29 במרץ 1832, עם סופיה אן.לסופיה ולג'יימס נולדו שלוש עשרה ילדים יחד (היא נפטרה ב-1 ביוני 1897).  אחד הילדים היה הגנרל ויליאם סטירלינג אוליפנט ואחר היה ארתור קרייגי אוליפנט. אחד מילדיו של ארתור קרייגי היה סר לנסלוט אוליפנט, השגריר החריג והמפליג בבלגיה ומנכ"ל משרד החוץ. נכד נוסף של ג'יימס (ואחיו של סר לנסלוט אוליפנט) היה האדמירל לורנס ריצ'רד אוליפנט.
קריירה

ג'יימס היה צוער בסמינר הצבאי אדיסקומב בין השנים 1812–5 ביולי 1814 לפני שנכנס להנדסה.
בשנת 1825 מונה ג'יימס למפקח המהנדס בהיידראבאד. הוא פרש לגמלאות ב-17 בדצמבר 1838. הוא היה מנהל חברת הודו המזרחית בשנים 1844–1856, סגן היו"ר ב-1853 ויו"ר בשנת 1854.
הערות שוליים

↑  Henry Meredith Vibart, Addiscombe, its heroes and men of note; by Colonel H. M. Vibart... With an introduction by Lord Roberts of Kandahar.., Westminster : A. Constable and Co., 1894
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מורודלי אקנזרוב

מורודלי אקנזרוב (בטג'יקית: Murodalı Aknazarov, ברוסית: Муродали Акназаров; נולד ב-19 בנובמבר 2004 בדושנבה שבטג'יקיסטן) הוא כדורגלן טג'יקי המשחק בעמדת הקשר האחורי בסמטרדיה ובנבחרת טג'יקיסטן.
קריירת מועדונים

אקנזרוב החל לשחק במחלקת הנוער של אנטליהספור מליגת העל הטורקית בשנת 2020.
בפברואר 2024 חתם בסמטרדיה הגאורגית.
קריירה בינלאומית

ב-11 באוקטובר 2024 ערך אקנזרוב את הופעת הבכורה שלו בנבחרת טג'יקיסטן, בהפסד 0-1 לנבחרת סוריה במסגרת טורניר ידידות  גביע המלכים.
מיקולאי הראשון רדזיוויל

| --- | --- |

 לידה:  1450 
 פטירה:  16 ביולי 1509 (בגיל 59 בערך) 
 מדינה:  הדוכסות הגדולה של ליטא 
 מקום קבורה:  וילנה 
 תפקיד:  שומר מבצר טראקי  הקנצלר הגדול של ליטא (1492–16 ביולי 1509)  וויבודיה של וילנה (1491–16 ביולי 1509)  בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 בן או בת זוג:  Sofija Ona Manvydaitė  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
מִיקוֹלַאי הראשון רַדְזִיוִיל או מיקלויוס רדווילה (בליטאית: Mikalojus Radvilaitis, Mikalojus II Radvila Senasis; בפולנית: Mikołaj Radziwiłłowicz Stary; 1450 –  16 ביולי 1509) היה אציל ליטאי. הוא היה מוכר בשם הפטרונים רדווילאיטיס (Radvilaitis), שמקורו בשמו של אביו רדווילה (Radvila), שהפך לשם המשפחה של יורשיו, רדווילוס (Radvilos), שלימים הפך לשם הפולני רדזיוויל.
מיקלויוס היה העוצר של סמולנסק מ-2 בדצמבר 1481; בשנת 1483 זומן על ידו צבא של 10,000 איש להגנה על אדמות סמולנסק. הוא היה שליט מבצר (אנ') של טרקאי (הבירה הראשונה של ליטא) מאז 31 במאי 1488 והעוצר של נובגורודוק, מאוחר יותר העוצר של ביילסק פודלסקי. הוא היה הוויבוד של וילנה מאז 1492 והקנצלר הגדול הראשון של ליטא משנת 1504 ועד מותו ב-1509. בניו יז'י, מיקולאי ויאן היו האבות המייסדים של שלושת קווי משפחת רדזיוויל. בתו אנה (אנ') הייתה הסבתא רבתא של ארז'בט באטורי.
הערות שוליים

↑  "Radvilas Family". אורכב מ-המקור ב-2009-08-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810609051705606  VIAF: 72151776823418012890   WorldCat (עם VIAF): 72151776823418012890
שולחן עבודה מרוחק

בתחום המחשוב, המונח שולחן עבודה מרוחק (באנגלית: Remote desktop software) מתייחס לתוכנה או לתכונה של מערכת הפעלה המאפשרת להפעיל מרחוק את סביבת שולחן העבודה של מחשב אישי במערכת אחת (בדרך כלל מחשב אישי, אך הרעיון חל באופן שווה על שרת), תוך שהוא מוצג כמערכת מכשיר לקוח נפרדת. ליישומי שולחן עבודה מרוחק יש תכונות משתנות. חלקן מאפשרות חיבור לפעילות של משתמש קיים (כלומר שולחן עבודה פועל ושיתוף פעולה בין משתמשים) ו"שליטה מרחוק", או הצגת הפעלת השלט הרחוק או ריקון המסך. השתלטות על שולחן עבודה מרחוק היא סוג של ניהול מרחוק.
סקירה כללית

ניתן להסביר גישה מרחוק כשליטה מרחוק על מחשב באמצעות מכשיר אחר המחובר דרך האינטרנט או רשת אחרת. פעולה זאת נעשית בשימוש נרחב על ידי יצרני מחשבים וצוותי תמיכה של עסקים גדולים לפתרון בעיות טכניות אצל הלקוחות שלהם.
תוכנת שולחן עבודה מרוחק לוכדת את כניסות העכבר והמקלדת מהמחשב המקומי (לקוח) ושולחת אותם למחשב (השרת) המרוחק. המחשב המרוחק שולח את פקודות התצוגה למחשב המקומי. כאשר יש צורך לשלוט מרחוק ביישומים הכוללים הרבה גרפיקה, כולל דגמי וידאו או תלת־ממד, יש להשתמש בתוכנת תחנת עבודה מרחוק השולחת את הפיקסלים ולא את פקודות התצוגה, כדי לספק חוויה חלקה כמו בשימוש מקומי. לדוגמה תוכנת Remote Graphics Software של HP היא פתרון כזה לתחנת עבודה מרוחקת.
שיתוף שולחן עבודה מרוחק מתבצע באמצעות מודל לקוח / שרת משותף. צד הלקוח, או תוכנת VNC viewer, מותקן במחשב מקומי ואז מתחבר דרך רשת לרכיב שרת המותקן במחשב המרוחק. בחיבור VNC טיפוסי, כל הקשות ולחיצות העכבר נרשמות כאילו הלקוח מבצע בפועל משימות במחשב של משתמש הקצה.
מחשב היעד במצב שולחן עבודה מרוחק עדיין מסוגל לגשת לכל פונקציות הליבה שלו אך הדרך כמובן איטית יותר בהתבסס על רשת. ניתן לשתף רבות מפונקציות הליבה הללו, כולל הלוח הראשי, בין מחשב היעד ולקוח שולחן העבודה המרוחק.
שימושים

השימוש העיקרי בתוכנת שולחן עבודה מרוחק הוא ניהול מרחוק והטמעה מרחוק. צורך זה מתעורר לדוגמה כאשר רוכשי תוכנה נמצאים רחוק מספק התוכנה שלהם. ניתן להשתמש ברוב תוכנות הגישה מרחוק ל"מחשבים ללא צג": במקום שלכל מחשב יהיה צג, מקלדת ועכבר משלו, מחשב אחד יכול לשלוט במחשבים רבים חסרי ראש. מצב שולחן העבודה הכפול מועיל לתמיכת משתמשים ולחינוך. תוכנת שליטה מרחוק בשילוב עם שיחה טלפונית יכולה להועיל גם למשתמשי מחשבים מתחילים, כאילו צוות התמיכה היה שם באמת.
מאז התפתחותו של תחום מחשוב בענן ניתן להשתמש בהתקנים נשלפים USB, מה שמאפשר למשתמשים לחבר את המכשיר לכל מחשב המחובר לרשת או לאינטרנט שלהם ולשחזר את שולחן העבודה שלהם באמצעות חיבור לענן. הבעיה בשיטה זו היא שתוכנת שולחן עבודה מרוחק, מחייבת את הפעלת המחשב המקומי בזמן בו המשתמש מבקש לגשת אליו מרחוק. (אפשר להקים חיבור רשת פרטית וירטואלית (VPN) עם הנתב דרך האינטרנט אם לא מחובר לרשת LAN, באמצעות נתב עם תמיכה ב-C2S VPN, וציוד LAN ברשת, להפעיל את המחשב המחובר לנתב, ואז להתחבר אליו.)
מוצרי שולחן עבודה מרוחק זמינים בשלושה דגמים: צד מארח (שרת), תוכנה ומכשיר.
פרוטוקולים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: ויקיזציה.
פרוטוקולי תקשורת המשמשים לשולחן עבודה מרוחק כוללים את:
Apple Remote Desktop Protocol (ARD)
Appliance Link Protocol (ALP)
HP Remote Graphics Software (RGS)
Independent Computing Architecture (ICA)
NX technology (NoMachine NX)
PC-over-IP (PCoIP)
Remote Desktop Protocol (RDP)
Remote Frame Buffer Protocol (RFB)
SPICE (Simple Protocol for Independent Computing Environments)
Splashtop
Xpra
X Window System (X11)
גרסאות זדוניות

remote access trojan (RAT, המכונה לפעמים creepware) הוא סוג של תוכנה זדונית השולטת במערכת באמצעות חיבור רשת מרוחק. אמנם לשיתוף שולחני ולניהול מרחוק יש שימושים משפטיים רבים, "RAT" מציין פעילות פלילית או זדונית. בדרך כלל מותקן ללא ידיעת הקורבן, לעיתים קרובות נלווה לסוס טרויאני, וינסה להסתיר את פעולתו מהקורבן ומתוכנת האבטחה ותוכנות אנטי-וירוס אחרות.
גרסאות זדוניות > דוגמאות בולטות

PoisonIvy
Sub Seven
Beast Trojan
Bifrost
Blackshades
DarkComet
ראו גם

אקסטראנט
הערות שוליים

↑  "Remote Desktop Software". ITarian.com. אורכב מ-המקור ב-2019-05-03. נבדק ב-1 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Virtual Network Computing (VNC): Making Remote Desktop Sharing Possible (אורכב 29.10.2017 בארכיון Wayback Machine). Businessnewsdaily.com (2013-11-07). Retrieved on 2014-02-27.
↑  "Creepware — Who's Watching You?". Symantec Security Response. 10 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Remote Server Administration Tools for Windows 7". Microsoft TechNet. מיקרוסופט. 4 ביוני 2009. נבדק ב-4 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה),
↑  "Danger: Remote Access Trojans". Microsoft TechNet. בספטמבר 2002. נבדק ב-5 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Understanding the Windows NT Remote Access Service". Microsoft TechNet. מיקרוסופט. נבדק ב-5 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Netsh commands for remote access (ras)". Microsoft TechNet. מיקרוסופט. 21 בינואר 2005. נבדק ב-5 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RAS Registry Modification Allowed Without Administrative Rights". Microsoft TechNet. מיקרוסופט. נבדק ב-5 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Computer RATS - Protecting Your Self". HowTheyHack. ביולי 2013. אורכב מ-המקור ב-2016-03-14. נבדק ב-17 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Code Access Security and bifrost". CodingHorror.com. 20 במרץ 2007. נבדק ב-5 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BlackShades: Arrests in computer malware probe". BBC News. נבדק ב-20 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Remarks Prepared for Delivery by Special Agent in Charge Leo Taddeo at Blackshades Press Conference". fbi.gov. Federal Bureau of Investigation. נבדק ב-20 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Denbow, Shawn. "pest control: taming the rats" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-03-28. נבדק ב-5 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aylward, Laura. "Malware analysys - Dark Comet RAT". Contextis. אורכב מ-המקור ב-2014-04-26. נבדק ב-5 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
פרסי בראמלי

פרסי ברוק בראמלי
פרסי ברוק בראמלי (באנגלית: Percy Brooke Bramley;‏ 1867 - 19 בפברואר 1925) היה המפקד הראשון של משטרת המנדט. בראמלי נחשב עוין לציונות וליישוב.
תולדות חייו

פרסי בראמלי נולד בהודו בשנת 1867 לאב שהשתייך למשפחה ותיקה מיורקשייר ושרת בצבא הבריטי בהודו. הוא קיבל חינוך ביתי ובסביבות שנת 1888 התגייס למשטרה הבריטית. הוא עסק במלחמה בפיראטיות ובשוד בגבול עם נפאל והיה השוטר הראשון שקיבל את מדליית קאיזר אי הינד של קיסר הודו. בשנת 1909 קיבל את מדליית המשטרה, בעת היותו סגן מפקח כללי בפועל של משטרת הודו.
במלחמת העולם הראשונה הוא התגייס לצבא הבריטי ושירת בהודו ולאחר מכן במזרח התיכון. הוא השתתף בכיבוש קוט והיה מפקד בבצרה. ביוני 1916 הועלה לדרגת סגן משנה, וביוני 1917 הועלה לדרגת לוטננט. בהמשך הגיע לדרגת לויטננט קולונל. על שירותו הוא קיבל את אות מסדר האימפריה הבריטית.
בשנת 1919, בימי הממשל הצבאי הבריטי, מונה למנהל ביטחון הציבור והקים את משטרת המנדט. ב-1 ביולי 1920, כאשר הממשל הצבאי הבריטי העביר את השלטון בארץ ישראל לידי רשויות הממשל האזרחיות, מונה בראמלי כמנהל הביטחון הציבורי בארץ ישראל ומפקד המשטרה ושירות בתי הסוהר. כוח המשטרה היה מצומצם ומנה בהווסדו 18 קצינים בריטיים, 55 קצינים מקומיים (רובם ערבים ומיעוטם יהודים) ו-1,144 שוטרים. בסוף 1920 קיצצה הממשלה במשכורות השוטרים, כתוצאה מכך התפטרו מרבית השוטרים הוותיקים ובהם כ-250 שוטרים יהודים.
בראמלי עשה רבות לחיסולן של כנופיות שודדים גדולות, שהמשיכו להתקיים עוד מתקופת הטורקים. הוא פיקד על מבצע גדול ללכידת כנופיית שודדים שבראשה עמד שודד בשם מוחמד אבו אימדרס, הצליח להקיף את השודד וקבצותו במחנה בדואים ליד שכם ותפס אותו עם 38 מאנשיו. אולם בשנת 1921, בעת מאורעות תרפ"א, מילאה המשטרה, תחת פיקודו של בראמלי, תפקיד עגום ולא הצליחה למנוע את הפרעות שהחלו ביפו והתפשטו להתקפות על המושבות ביתר חלקי הארץ, פתח תקווה, כפר סבא, מקוה ישראל, חדרה, רחובות ועוד, ובהן נרצחו 43 יהודים ונפצעו 140.
באפריל 1922 נודע שהנרי טיודור יגיע לארץ ישראל להחליף את בראמלי בראש המשטרה. בתחילה מונה טיודור למשרה כוללת מעל בראמלי, אך בספטמבר 1922 שונה תוארו מ"הקצין הכללי המפקד על פלשתינה (א"י)" ל"המפקח הכללי של המשטרה ובתי הסוהר" ובראמלי היה לסגן המפקח. אולם בפועל, המשיך בראמלי לנהל את המשטרה. הוראס סמואל תיאר את בראמלי כ:"אדם בגיל העמידה ... שבילה את כל זמנו בכתיבת מזכרים מפורטים לממשלה במטרה לכסות אותו במקרה שתתרחש הסתבכות כלשהי".
בתחילת 1923 פוטר בראמלי על ידי הנציב העליון הרברט סמואל, במה שהוצג כהתפטרות על רקע מצבו הבריאותי והוא הוחלף על ידי ארתור סטפן מאברוגורדאטו. הוא נפטר בשנת 1925.
יחסו ליהודים

בראמלי כמו קצינים ושוטרים בריטים אחרים במשטרת המנדט, נחשב על הגורמים שהתנגדו לרעיון הציוני. רוב השוטרים הבריטיים ראו ביהודים "מהגרים" הזרים לרוח הארץ ותושביה, בעוד שבערבים ראו, מתוך השקפה רומנטית וקולוניאלית, את בני הארץ האותנטיים. הערבי היה בעיניהם מעין "הפרא האציל" בעוד שהיהודי נראה להם כנטע זר. בראמלי עמד לצדם של ארנסט ריצ'מונד, היועץ המדיני של הנציב העליון, ורונלד סטורס מושל ירושלים שתמכו בצד הערבי, לעומת הנציב העליון סר הרברט סמואל, וינדהאם דידס המזכיר הראשי של ממשלת המנדט ונורמן בנטויץ' היועץ המשפטי, שנחשבו, יחסית, אוהדי הציונות. [דרוש מקור]
בשנת 1922, לאחר תום המאורעות, כשנתברר לשלטונות המנדט כוחו של ארגון "ההגנה", החלה המשטרה בפיקודו של בראמלי לערוך חיפושים אחר מחסני הנשק של ההגנה. ארנסט ריצ'מונד כתב שטנה על "ההגנה", בו תיאר אותה כארגון סתר בולשביקי. הוסיף עליו בראמלי וטען כי פקידי הממשל היהודיים יחד עם בכירי הממשל הבריטים הפרו-ציוניים, תופסים את כל עמדות המפתח בממשל. כשנמשך הקטרוג החליט הנציב העליון להפגיש את המקטרגים עם ראשי היישוב לשיחה גלויה. בנוכחות הנציב העליון הרברט סמואל והמזכיר הראשי וינדהאם דידס, נפגשו ארנסט ריצ'מונד ופרסי בראמלי עם קבוצה ממנהיגי היישוב ובהם ד"ר חיים ויצמן והקולונל פרדריק קיש. בראמלי טען כי אין להסתדרות הציונית כל שליטה על הנעשה בארץ ועל העולים הבאים אליה, שבהם סוכנים קומוניסטים רבים והם מביאים עמם נשק לרוב, לפי הוראת המוסדות הציוניים באירופה. בראמלי המשיך וטען כי ההסתדרות הכללית הולכת ונוטה לכיוון השמאל ואופיה הוא קומוניסטי, כפי שמוכיחים היישובים הקומוניסטיים שהיא מקימה בארץ. בראמלי הוסיף כי הדיקטטור האמיתי של המדיניות היהודית בארץ ישראל הוא יצחק בן-צבי, שהוא קומוניסט גמור, וכי הוא ואנשיו מנהלים את היישוב בארץ ולא ועד הצירים. האשמותיו של בראמלי נגד יצחק בן-צבי הגיעו עד ללונדון, הוצגו בשאילתא בפרלמנט הבריטי ונדונו בעיתונות הבריטית.
בראמלי טען שהוא פוטר מתפקידו בגלל מאבקו הבלתי מתפשר ב:
עלייה בלתי לגלית של יהודים
החזקה בלתי חוקית של נשק על ידי היהודים והתנגדות לכל פשרה בנושא עם הקיצונים היהודיים
חדירת הקומוניזם לארץ ישראל על ידי עולים יהודיים
הדלפת סודות של השלטון לגופים יהודיים.
בעיתונות היהודית התבטאו בחריפות נגד בראמלי. היו אף שהדביקו לו את התואר "צוררינו".
הערות שוליים

↑  The London Gazette, 9 November 1909, page 8244
↑  The London Gazette, 8 December 1916, page 11983
↑  The London Gazette, 2 November 1917, page 11363
↑  Obituary, Journal of the Central Asian Society: Volume 12, page 202
↑  י. קרניאל, אזכרה לנשמת המנוח אהרון אהרונסון, דואר היום, 21 במאי 1920
↑  A BRIEF HISTORY OF THE PALESTINE POLICE FORCE אתר ותיקי משטרת המנדט
↑  ראש המשטרה בא"י, דואר היום, 3 באפריל 1922
↑  הרברט סמואל, נציב עליון, מודעה רשמית, דואר היום, 3 בספטמבר 1922
בית הספר לשוטרים של הממשלה, דואר היום, 21 בספטמבר 1922
↑  כך נלמד מהמצב לאחר עזיבתו המתואר ב-י. בן משה, המשטרה ויחסה ליהודים, דואר היום, 19 באוקטובר 1923
↑  Horace Barnett Samuel, Unholy memories of the Holy Land, page 84
↑  לתקון משטרתנו, דואר היום, 18 באפריל 1923
↑  Sahar Huneidi, A broken trust: Herbert Samuel, Zionism and the Palestinians 1920-1925, .B.Tauris, 2001, page 111
↑  א. ז. בן ישי, אחרי ארבע שנים, דואר היום, 5 בספטמבר 1924
| המנדט הבריטי משטרת המנדט |
| --- | --- | --- |
| מפקדי המשטרה | פרסי בראמלי • הנרי טיודור • ארתור סטיבן מאברוגורדאטו • רוי ספייסר • אלן סונדרס • ג'ון מורי ריימר-ג'ונס • ויליאם ניקול גריי |  |
| יחידות צבא ומשטרה קשורות | המשטרה המעולה • הז'נדרמריה הבריטית • חיל הספר העבר-ירדני • משטרת היישובים העבריים • כלניות • מחלקת החקירות הפליליות של משטרת המנדט • משטרת תל אביב • המשטרה הניידת • הנוטרים • המשמר הנע • משמר הרכבת |  |
| אישים | אברהם זלינגר • תומאס ג'יימס וילקין • ריימונד אוסוואלד קפראטה • הרברט דאוביגין • רוי פאראן • ג'פרי מורטון • דאגלס דאף • צ'ארלס טיגארט • פאיז ביי אל-אידריסי‎ • הנרי טיודור • ויליאם דובי • ברנרד פרגוסון • שלמה שיף • דוד תדהר • חביב כנען • גרו גרא • ירחמיאל ירון |  |
| אירועים בולטים | מאורעות תר"פ • מאורעות תרפ"א • מאורעות תרפ"ט • מאורעות אוקטובר 1933 • המרד הערבי הגדול • מבצע עוגן • סטרומה • השבת השחורה • אקסודוס (אוניית מעפילים) • המצור על גבעת חיים • פרשת הרצח בחולות תל נוף • רצח ארלוזורוב |  |
| מבנים ואתרים | מגרש הרוסים • בווינגרד • מצודות טיגארט • גדר הצפון |  |
המנדט הבריטי • משטרת ישראל • פורטל היישוב
הילה זהרור

| --- | --- |

הילה זהרור
 לידה:  18 בדצמבר 1980 (בת 44)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, כינור, פסנתר
 
הילה זערור  (נולדה ב-18 בדצמבר 1980 ונולדה כהילה זערור) היא זמרת, מוזיקאית ושחקנית. זערור הופיעה בתפקידים ראשיים ומרכזיים במופעים מוזיקליים רבים, מחזות זמר, הצגות ילדים ועל במות התיאטרון הרפרטוארי. מחברת ומלחינה של שירים ומופיעה עם הרכב נגנים במופע מיצירותיה. אלבום השירים שלה (2007 - הילה זהרור) חובר והולחן על ידה והופק בידי לני בן בשט.
ביוגרפיה

הילה זהרור נולדה בפתח תקווה ולמדה בקונסרבטוריון העירוני. היא החלה בלימודי כינור בגיל 8 ולאחר מכן פסנתר וגיטרה. כתבה והלחינה שירים מגיל צעיר מאוד. בשירותה בצה"ל הייתה זמרת בלהקות הצבאיות של חיל הים וחיל החינוך. בוגרת בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" ברמת גן. השתתפה בהצגות מוזיקליות רבות ומחזות זמר שהועלו בבית צבי ובתיאטרון הספרייה ברמת גן, בתיאטרון הקאמרי ובתיאטרון בית ליסין, מופעים מוזיקליים שונים, פסטיבלים, הצגות נוער וילדים, דיבוב לסרטים, ג'ינגלים, בימות זמר. מופיעה כזמרת מלווה בהרכב של ריקי גל, בהרכב ההופעות של שלמה ארצי, בשירה ובגיטרה אקוסטית. הילה מופיעה ברחבי הארץ עם הרכב נגנים במופע המורכב מיצירותיה.
טלוויזיה

"קלינקה מיה", במאי איתן לונדנר, "הקרקס של רינת", ערוץ הופ.
״בית המשאלות״, במאי חיים בוזגלו, ״סרוגים״, במאי לייזי שפירא.
במת תיאטרון

"הדבר האמיתי" - בתפקיד דבי, במאי: הלל מיטלפונקט, תיאטרון בית ליסין. "המורדים" - בתפקיד מיכאלה הצעירה, במאי: עמרי ניצן, תיאטרון הקאמרי. "קרוב יותר" - בתפקיד אליס. במאי: דן ענבר, תיאטרון הספרייה. "השושנה המקועקעת" - בתפקיד רוזה. תיאטרון הספרייה. "האסופית" - בתפקיד האסופית, במאי: משה קפטן, תיאטרון הספרייה. "מחסן השטוזים של דתיה" - הצגת ילדים מוזיקלית, במאי: יקי מחרז, הפקת נאווה הפקות. "אגדה על קערה ומצקת" - בתפקיד הנסיכה, תיאטרון לילדים ולנוער של אורנה פורת. "מיקה שלי" - בתפקיד הילדה המספרת, במאי גדי ענבר. "רדיו גאגא" - בתפקיד המפיקה, במאי אמיר גוטמן, הצגה מוזיקלית בהפקה מסחרית. "שמונה בעקבות אחד" - בתפקיד נעה, במאי: רפי ניב, תיאטרון הקיבוץ. "אורי" - בתפקיד דליה, במאי: משה קפטן, תיאטרון ארצי לנוער עם נאווה הפקות. המחזמר "אוליבר" בתפקיד שרלוט, במאי משה קפטן. הפקת יריב יפת ותיאטרון בית ליסין,"אבק" תיאטרון גבעתיים. ״מימי ויויו״, חסידה הפקות.
הילה זהרור בהופעה חיה
ג'ון אנדרה

| --- | --- |
דיוקן עצמי של ג'ון אנדרה, ערב תלייתו
דיוקן עצמי של ג'ון אנדרה, ערב תלייתו
 לידה:  2 במאי 1750 בריטניה לונדון, אנגליה
 הוצאה להורג:  2 באוקטובר 1780 (בגיל 30) ארצות הברית טאפן, ניו-יורק, ארצות הברית
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1770–1780 (כ־10 שנים)
 דרגה:   מייג'ור
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות של ארצות הברית
 
מייג'ור ג'ון אנדרה (באנגלית: John André;‏ 2 במאי 1750 – 2 באוקטובר 1780) היה קצין בצבא הבריטי שהוצא להורג בתלייה בעוון ריגול על ידי הצבא הקונטיננטלי במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, כשסייע לבנדיקט ארנולד בניסיונו להעביר את מבצר וסט פוינט לידי הבריטיים.
חייו

אנדרה נולד למשפחה הוגנוטית עשירה בלונדון, לאב ג'נובאי ולאם פריזאית. בגיל 20 התגייס לרגימנט הרובאים ה-7, כשב-1774 במהלך שירותו בקנדה היה בדרגת לוטננט. בנובמבר 1775 נשבה בידי הגנרל האמריקני ריצ'רד מונטגומרי, והוחזק כשבוי בלנקסטר, פנסילבניה. בדצמבר 1776 שוחרר במהלך חילופי שבויים, ובינואר 1777 מונה לקפטן ברגימנט הרגלים ה-26, ולמייג'ור ב-1778 והוצב בפילדלפיה ובניו יורק במהלך כיבושם בידי הצבא הבריטי.
אנדרה היה ידוע בכישוריו התרבותיים: הוא צייר, כתב שירים וצייר צלליות. בנוסף אנדרה דיבר צרפתית, גרמנית ואיטלקית וניהל את מרבית תכתובותיו של הגנרל הבריטי הנרי קלינטון. במהלך מגוריו של בפילדלפיה, התגורר אנדרה בביתו של בנג'מין פרנקלין, ובמהלך עזיבת הצבא הבריטי את העיר אף לקח עמו מספר פריטים של פרנקלין, ביניהם ציור שמן של פרנקלין שהוחזר בסופו של דבר לארצות הברית ובימינו תלוי במסדרונות הבית הלבן.