stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'י. אף. קיי - תיק פתוח

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  On the Trail of the Assassins 
 בימוי:  אוליבר סטון 
 הופק בידי:  ארנון מילצ'ן, אוליבר סטון
 תסריט:  ג'ים מארס (ספר), אוליבר סטון (תסריט)
 עריכה:  ג'ו הוטשינג, פייטרו סקאליה 
 שחקנים ראשיים:  קווין קוסטנר, קווין בייקון, טומי לי ג'ונס, לורי מטקאלף, גארי אולדמן, סיסי ספייסק
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס 
 צילום:  רוברט ריצ'רדסון 
 מדינה:  ארצות הברית, צרפת 
 חברת הפקה:  Regency Enterprises, StudioCanal, האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בדצמבר 1991
 משך הקרנה:  189 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט היסטורי, סרט בלשי, סרט ביוגרפי, סרט מתח פוליטי, סרט פשע, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים, ספרות בלשית 
 תקציב:  40 מיליון דולר
 הכנסות:  $205,405,498
 הכנסות באתר מוג'ו:   jfk
 פרסים:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (רוברט ריצ'רדסון)  פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (ג'ו הוטשינג, פייטרו סקאליה)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע של דאלאס-פורט וורת' לסרט הטוב ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'יי. אף. קיי - תיק פתוח (באנגלית: JFK) הוא מותחן קונספירציה משנת 1991, המתיימר לספר את הסיפור האמיתי שמאחורי רציחתו של נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי. את הסרט ביים אוליבר סטון.
הסרט

הסרט עוקב אחר החקירה שניהל התובע המחוזי בניו אורלינס, ג'ים גאריסון (המגולם על ידי קווין קוסטנר) וממזג בפלאשבק את תאוריות הקשר בנוגע לרצח, עם סרטים תיעודיים אשר צולמו בעת הרצח, ובמיוחד סרטו של הצלם החובב אברהם זפרודר.
בסרט JFK, כבמציאות, הגיש גאריסון כתב אישום כנגד איש עסקים מניו אורלינס בשם קליי שאו, באשמת שותפות בקשר לרצח הנשיא קנדי. במרץ 1969, חבר מושבעים זיכה את שאו מההאשמות כנגדו לאחר כ-45 דקות של דיונים. אנשי חבר המושבעים הצהירו לאחר מכן שהם האמינו כי הנשיא קנדי נרצח כתוצאה מקשר שנקשר כנגדו, אך לא היו מספיק ראיות לקשור דווקא את שאו לקשר זה.
על פי הסרט הנשיא קנדי נרצח בידי קבוצה שהתנגדה למדיניותו, ובמיוחד לסירובו לפלוש לקובה, כפי שהציע ה-CIA במטרה להפיל את משטרו הקומוניסטי של פידל קסטרו, ותוכניותיו להסיג את החיילים האמריקנים מווייטנאם (תוכנית שאכן החלה עם השבת 1,000 חיילים לארצות הברית זמן קצר לפני הרצח). סטון מורה באצבע מאשימה אף לכיוון חברים ב-CIA, המאפיה, הממסד הצבאי-תעשייתי, השירות החשאי, ה-FBI, וסגן הנשיא לינדון ג'ונסון, כשותפים לרצח ולמזימת הטיוח שלאחריו.
סטון הצהיר כי סרטו הוא "עלילה בדיונית שנועדה לסתור את העלילה הבדיונית של דו"ח ועדת וורן". (ועדת וורן קבעה כי לי הארווי אוסוואלד הוא שהתנקש בנשיא וכי עשה זאת לבדו).
בסרט JFK מככבים קווין קוסטנר, דונלד סאת'רלנד, קווין בייקון, טומי לי ג'ונס, סיסי ספייסק, לורי מטקאלף ושחקנים ידועים נוספים. הסרט עובד על ידי סטון וזקרי סקלאר מספרו של גאריסון "בעקבות המתנקשים" ומספרו של ג'ים מארס "אש צולבת: הקשר לרצח קנדי". סטון ביים את הסרט, ובמהלך הצילומים הוחזרה זירת הרצח, דילי פלאזה, בעיר דאלאס בטקסס לצורה המדויקת בה הייתה ב-22 בנובמבר 1963, היום שבו נרצח הנשיא.
JFK זכה בפרס האוסקר על הסינמטוגרפיה ועל העריכה, והיה מועמד לפרסים רבים נוספים.
באופן אירוני, ג'ים גאריסון האמיתי, המבקר החריף ביותר של ועדת וורן, שיחק בסרט את השופט ארל וורן. כן הופיעו בסרט עדים נוספים לרצח האמיתי, בתפקידים קטנים. מומחים רבים לנושא ייעצו לסטון במהלך הצילומים.
הסרט זכה לביקורות חיוביות והיה הצלחה כספית, כשגרף בקופות למעלה מ-205 מיליון דולר, בעת ההרצה הראשונית על המסכים.
הפולמוס סביב הסרט

עוד בעת שהיה הסרט בצילומים עלו שאלות באשר לדיוק ההיסטורי לו מסוגל סטון, הידוע כבמאי פוליטי ומניפולטיבי[דרוש מקור]. ואכן, לאחר יציאת הסרט למסכים הסתבר כי הסרט יומרני, יקר וארוך (שלוש שעות ו-9 דקות), אך התוצר הסופי שנוי במחלוקת. סטון תכנן מראש את הסרט כסרט הסותר את קביעת ועדת וורן כי לי הארווי אוסוואלד היה היורה היחיד, וחיפש מקור לבסס עליו את עלילת הסרט. מבין האפשרויות שעמדו לפניו הוא בחר לבסוף את ספרו של ג'ים גאריסון "בעקבות המתנקשים" ("In the trail of the assassions") כמקור לעלילת הסרט.
המשפט שניהל פרקליט המחוז של ניו אורלינס ג'ים גאריסון בשנת 1969 נגד איש העסקים קליי שאו באשמת מעורבות ברצח קנדי נסתיים בפיאסקו משפטי כשהנאשם זוכה זיכוי מוחלט. רבים מחוקרי רצח קנדי, וביניהם המצדדים בתאוריות הקשר, ביקרו את ג'ים גאריסון כשוחר פרסומת ומעורר שערוריות, ואת החקירה שניהל נגד קליי שאו כחקירה למציאת המטבע מתחת לפנס, שבה נחקר והואשם אדם שהיה זמין לתובע בהיותו תושב ניו אורלינס, אף על פי שעד אז (ומעולם לא לאחר מכן) לא נמצאו ראיות מוצקות להעמיד לדין אדם כלשהו באשמת השתתפות ברצח, לא בדאלאס ולא במקום אחר בארצות הברית.
על אף שאישיותו של גאריסון שנויה במחלוקת, ורבים סבורים כי המדובר ברודף פרסום אשר רדף את שאו לשווא, ורמס את זכויות האדם שלו על מנת לזכות בפרסום ובתהילה, ועל אף שחלק ניכר מהחוקרים את רצח קנדי אינם מייחסים חשיבות לגרסתו, ועל אף שקליי שאו זוכה בדין, הסרט מפאר את ג'ים גאריסון ומציגו כלוחם ללא חת במערכת השלטון וכצעיר נאה ומרשים (בגילומו של קווין קוסטנר), דבר שלא עלה בקנה אחד עם אישיותו ודמותו במציאות של ג'ים גאריסון האיש.
הסרט עורר מחלוקת ציבורית. לדעת רוב המבקרים הסרט הוא מרשים ומרתק, אך נעשתה בו מניפולציה באמצעות שימוש באחת התאוריות הזניחות יותר בעניין רצח הנשיא, זו של ג'ים גאריסון. הביקורת החמורה יותר היא כי סטון עשה שימוש בעירוב של קטעים תיעודיים וקטעים מבוימים, באופן שיוצר גרסה ויזואלית בלתי ניתנת להפרדה, המציגה את האירועים מנקודת מבטו הסובייקטיבית (והמעוותת לדעת רבים) של סטון.
התגובה הציבורית שיצר הסרט הובילה לחקיקת חוק בקונגרס האמריקני שהקים את ועדת העיון מחדש ברשומות הנוגעות להתנקשות, אשר פעלה לחשוף רשומות שנשמרו בסוד על ידי גורמים ממשלתיים שונים, הוועדה פעלה בין השנים 1992 ל-1998.
בלגן בממלכה

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  רוס ונוקור
 הופק בידי:  ג'ון ה. ויליאמס
 תסריט:  רוס ונוקור
 עריכה:  רוי ניל
 מדבבים:  דמי לובאטו, וילמר ולדראמה, סיה, אבריל לאבין, אשלי טיסדייל, .G.E.M, ניה ורדלוס, ג'ון קליז, סטיב איוקי, ג'ים קאמינגס
 מדבבים בעברית:  גילן שחף, דקלה הדר, אילנית גרשון, נעמה שטרית, אלונה אלכסנדר, יורם יוספסברג, שירלי לילו, שירלי ורטהיימר, דור סרוגו, עומרי אשין, הדר שחף -מעיין, עמיחי בר טוב
 מוזיקה:  טום האווי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית   קנדה קנדה
 חברת הפקה:  Vanguard Animation 
 חברה מפיצה:  Smith Global Media
 הקרנת בכורה:  ספרד 20 באפריל 2018   ישראל 19 ביולי 2018
 משך הקרנה:  כ-85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית, ספרדית ופולנית)
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט בהנפשה ממוחשבת, סרט לילדים, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות
 דף הסרט ב־IMDb
 
בלגן בממלכה (באנגלית: Charming; בתרגום חופשי: "האביר על הסוס הלבן") הוא סרט מוזיקלי בהנפשה ממוחשבת אמריקאי-קנדי לילדים מסוגת פנטזיה והרפתקאות. הסרט מספר על הנסיך מקסים שקולל בכישוף הגורם לו לכבוש כל לב מכל אישה בשניות, היוצא לחפש אחר אהבת אמת כדי להסיר את הכישוף. הסרט בוים ונכתב על ידי רוס ונוקור והופק על ידי ג'ון ה. ויליאמס.
הסרט עלה לאקרנים לראשונה בספרד ב-20 באפריל 2018. בישראל הסרט עלה לאקרנים לראשונה ב-19 ביולי 2018 בדיבוב לעברית. אורך הסרט הוא כ-85 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן: עברית, ספרדית ופולנית).
תקציר העלילה

הסרט מספר על הנסיך מקסים, נסיך שקולל על ידי פיה במראה שאי אפשר לעמוד בפניו כדי לעצור את האהבה בעולם. הנסיך מקסים מציע נישואים לכל אישה שהוא פוגש ומאחוריו נמצאים שלל גברים כועסים וזועמים. אביו המלך כועס מאוד ומציב לנסיך מקסים משימה, למצוא אהבת אמת לפני יום הולדתו ה-21. אם הנסיך מקסים לא ימצא אהבה הוא יאבד את האפשרות להפוך למלך. בעקבות תפנית בעלילה, הנסיך מקסים פוגש את לינור, פושעת מקצועית המקוללת בלב שאינו יכול לאהוב. הוא רואה אותה כמפתח למה שליבו רוצה והיא רואה אותו כחלק מתרגיל לקבל הכתר. בסרט רואים את ההרפתקאות שהם עוברים יחדיו, ואיך לבסוף הם מתאהבים ומתחתנים.
הדמויות והמדבבים

במאי הדיבוב של הסרט בעברית היה עמיחי בר טוב, ומפיקת הדיבוב הייתה ראיה מנור.
| שם הדמות | שם המדבב/ת באנגלית | שם המדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| הנסיך מקסים | וילמר ולדראמה | גילן שחף |
| לינור קווינונז | דמי לובאטו | דקלה הדר |
| סינדרלה | אשלי טיסדייל | אילנית גרשון |
| שלגיה | אבריל לאבין | נעמה שטרית |
| היפהפייה הנרדמת | .G.E.M | אלונה אלכסנדר |
| המלך צ'ארמינג | ג'ים קאמינגס | יורם יוספסברג |
| האורקל | סיה | שירלי לילו |
| נמיני נברוויש | ניה ורדלוס | שירלי ורטהיימר |
| צייר |  | דור סרוגו |
| שומרים |  | דור סרוגו |
| הפיה הטובה | ג'ון קליז |  |
| די ג'יי מטיליה | סטיב איוקי |  |
| דמויות שונות |  | דור סרוגו, עומרי אשין, הדר שחף-מעיין, עמיחי בר טוב |
הפקה

ב-18 בספטמבר 2014, הוכרז שהמפיקים ג'ון ה. ויליאמס והנרי סקלסי יפיקו את הסרט יחד עם Vanguard Film & Animation ו-Cinesite. בנוסף הוכרז שרוס ונוקור יביים את הסרט על פי התסריט שלו, ושתקציב הסרט יהיה מתחת ל-20 מיליון דולר.
ב-19 בפברואר 2015, הוכרז שדמי לובאטו תדבב בסרט את הדמות הראשית, לינור, ושהיא תייצר שירים עבור הסרט. ב-5 באוגוסט 2015, הוכרז שאבריל לאבין, אשלי טיסדייל ו-.G.E.M ידבבו את הקולות של שילגיה, היפהפייה הנרדמת וסינדרלה בהתאמה. ב-16 בספטמבר 2015 הוכרז שוילמר ולדראמה ידבב את דמותו של הנסיך מקסים.
הפקת הסרט נעשתה באולפן החדש של חברת "Cinesite" במונטריאול. ב-28 ביוני 2017 נמסר שחברת ההפצה "smith Global Media" רכשה את זכויות ההפצה של הסרט.
שירים

לסרט יצאו 9 שירים חדשים ומקוריים שהושמעו במהלך הסרט ובוצעו על ידי צוות המדבבים וזמרים נוספים. בגרסה העברית של הסרט, עמיחי בר טוב היה אחראי על ניהול המוזיקה של הסרט ודובבו רק שלושה שירים.
| שם השיר בעברית | שם השיר באנגלית | מבצעים באנגלית | מבצעים בעברית |
| --- | --- | --- | --- |
| ההוא מהחלומות | Trophy Boy | אבריל לאבין, אשלי טיסדייל, .G.E.M | שירלי לילו, אילנית גרשון, אלונה אלכסנדר, נעמה שטרית |
| לא ישתנה | Not Changin' | קתרין מיסל | לא בוצע בעברית |
| המנון מקסים | Charming Anthem | סטיב איוקי | לא בוצע בעברית |
| בלאדינו | Balladino | סיה | שירלי לילו |
| קסום | magical | דמי לובאטו | שירלי לילו, גילן שחף, דן קיזלר |
| מפולת שלגים | Avalanche | ניק ג'ונאס | לא בוצע בעברית |
| להמריא | Soar | דונה מיסאל | לא בוצע בעברית |
| משהו בשבילך | Somebody To You | דמי לובאטו | לא בוצע בעברית |
| האביר על הסוס הלבן | Charming | קתרין מיסל | לא בוצע בעברית |
הפצה

הסרט נדחה לזמן בלתי ידוע משנת 2017 לאביב 2018 למרות שהייצור הסתיים בדצמבר 2017. Vanguard Film & Animation מעולם לא הודיעה רשמית על תאריך הפצת הסרט, ולבסוף הוא הופץ בספרד ב-20 באפריל 2018. בישראל הסרט עלה לאקרנים לראשונה ב-19 ביולי 2018 בדיבוב לעברית.
ברתולומאו גראדניגו

מטבע דוקט מתקופת ברתולומאו גראדניגו. במטבע מתואר גראדניגו כורע על ברכו לפני מרקוס הקדוש.
ברתולומאו גראדניגו (באיטלקית: Bartolomeo Gradenigo;‏ 1259 או 1260 - 28 בדצמבר 1342) היה הדוכס ה-53 של ונציה. גראדינגו כיהן כדוג'ה מה-7 בנובמבר 1339 ועד פטירתו.
ברתולומאו גראדניגו היה בן למשפחת אצולה ונציאנית עשירה, ובעצמו סוחר מוצלח. גראדניגו הקדיש חייו לפוליטיקה מאז גיל צעיר, וכיהן כפודסטה בראגוזה וקאפודיסטריה.
גראדינגו היה ידוע ברדיפת התענוגות והעושר שלו, היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שישה ילדים.
תקופת כהונתו הקצרה כדוג'ה הייתה שלווה, למעט מרידה של כרתים בשלטון ונציה, ומספר הטרדות ימיות מצד האימפריה העות'מאנית. בתקופת כהונתו נעשו מאמצים דיפלומטיים על מנת ליישב את הסכסוך בין ונציה לבין ג'נובה.
ג'ון אנסין

ג'ון אריק אנסין (באנגלית: John Eric Ensign; נולד ב-25 במרץ 1958) הוא וטרינר ולשעבר פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה במשך עשור, מינואר 2001 ועד להתפטרותו במאי 2011 בעקבות חקירה שנפתחה נגדו בידי ועדת האתיקה של הסנאט בשל ניסיונותיו לטייח רומן מחוץ לנישואים שניהל עם עובדת הכפופה למרותו. טרם כהונתו בסנאט ייצג את מחוז הקונגרס הראשון של נבדה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

אנסין נולד בשנת 1958 ברוזוויל שבקליפורניה, בנם של שרון לי צ'יפריאני (שאביה היה איטלקי) ואב ששם משפחתו היה מולר. הוריו של אנסין, שנישאו בגיל צעיר מדי, נפרדו כשהיו בן ארבע. לאחר מכן עבר עם אמו לנבדה. מאוחר יותר נישאה ציפריאני למייקל ס. אנסין, בכיר בתעשיית הגיימינג. הוא אימץ רשמית את ג'ון הצעיר, הרואה בו את "אביו האמיתי". לימים ימנה אותו אביו המאמץ ליושב ראש מועצת המנהלים של החברה "Mandalay Resort Group".
אנסין החל את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת נבדה בלאס וגאס, והיה לחבר באחוות סיגמא צ'י. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת המדינה של אורגון עם תואר ראשון במדעים בשנת 1981. ב-1985 השלים באוניברסיטת המדינה של קולורדו לימודי תואר שני ברפואה וטרינרית, וזמן קצר לאחר מכן החל להתמחות בתחום זה. אנסין נהיה לאיש עסקים מצליח ופתח מרכז רפואי וטרינרי הפתוח 24 שעות ביממה בלאס וגאס. טרם כניסתו לפוליטיקה היה בעלים של שני בתי חולים לבעלי חיים.
במהלך קריירתו הפוליטית התייחס אנסין פעמים תכופות למוצאו, וציין שהוא שמינית פיליפיני. נכון לשנת 2008, אנסין מעולם לא פגש את סבו מצד אביו יליד הפיליפינים, שהיה פיליפיני-גרמני. אנסין לא ידע על מוצאו זה של סבו עד שנת 1994 לערך. ב-1997 קיבל את עיטור אבירי ריזאל, על שמו של הלאומן הפיליפיני חוסה ריזאל, מידי ממשלת הפיליפינים.
ביוגרפיה > בית הנבחרים האמריקאי

בשנת 1994 זכה אנסין במועמדות המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס הראשון של נבדה בבית הנבחרים של ארצות הברית, החולש על העיר לאס וגאס. במשך רוב מערכת הבחירות פיגר בפער גדול מאחורי יריבו ג'יימס בילבריי, נציג המחוז המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית. עם זאת, אנסין צבר תאוצה לאחר שצצו דיווחים לפיהם עוזרו של בילבריי עומד להרוויח הון עתק מחקיקה שקידם בילבריי בתחום הקרקעות. אנסין ניצח בבחירות אלה, שהיו חלק מהמהפכה הרפובליקנית של 1994, בפער של 1,400 קולות לטובתו. הוא הושבע לתפקידו בראשית ינואר 1995, ונבחר מחדש בנובמבר 1996 בפער של 7%, אף על פי שהמועמד הדמוקרטי לנשיאות ביל קלינטון ניצח במחוז זה במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996.
ביוגרפיה > בסנאט של ארצות הברית

בנובמבר 1998 התמודד אנסין לראשונה אל הסנאט של ארצות הברית. הוא נבחר ברוב של 80.57% למועמד המפלגה הרפובליקנית מול יריבו בבחירות המקדימות ראלף וו. סטיבנס. בבחירות הכלליות ניצב בפני הארי ריד הדמוקרטי, לימים מנהיג סיעת הרוב בסנאט, והפסיד לו על חודו של קול – אנסין גרף 47.77% מהקולות, שהם 208,220 קולות, בעוד ריד גרף 47.86%, שהיו 208,621 קולות. סך כל הפער ביניהם היה 0.09%, והיה זה המרוץ הצמוד ביותר במחזור הבחירות של 1998.
אנסין בחר שלא לערער על התוצאות הצמודות בבחירות 1998, אלא להתמקד בהתמודדות למושב השני של נבדה בסנאט בבחירות 2000. הסנאטור הפורש ריצ'רד בריאן הותיר אחריו מרוץ פתוח בין אנסין למועמד הדמוקרטי אד ברנסטיין. לאורך כל מסע הבחירות היה אנסין המועמד המוביל הן בסקרי דעת קהל והן מבחינת גיוס תרומות. ביום הבחירות ניצח אנסין ברוב גדול עם 55.09% מקולות הבוחרים, והוביל בכל מחוזות נבדה. הוא הושבע לכהונתו בסנאט בינואר 2001. במהלך כהונתו פיתח יחסי ידידות קרובים עם עמיתו הדמוקרטי הארי ריד, לו הפסיד בפער זעום ב-1998, והשניים נטו לשתף פעולה בענייני הקשורים למדינת נבדה.
בבחירות 2006 התמודד לכהונה שנייה מול ג'ק קרטר, בנם הבכור של הנשיא והגברת הראשונה לשעבר ג'ימי ורוזלין קרטר. ב-7 בספטמבר 2006 גרף 55.36% מהקולות וניצח בבחירות. הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1980 בה הסנאטור הרפובליקני המכהן נבחר לכהונה שנייה.
אנסין היה סנאטור שמרן לאורך כל כהונתו בסנאט. ועדת הזכות לחיים הלאומית (NRLC), הגדולה בין תנועות נגד הזכות להפלה מלאכותית בארצות הברית, תמכה בו בשל עמדתו האיתנה נגד הפלות. אנסין תמך ביציאה למלחמת עיראק ובמתן שימוש בכוח צבאי נגד אפגניסטן. בשנת 2005, הציג אנסין חקיקה שנועדה לייסד נציבות בנושא אחריותיות וביקורת של סוכנויות פדרליות, אך ההצעה לא התקבלה. הוא הצביע נגד חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה שיזם הנשיא ברק אובמה. בדצמבר 2010 הצביע בעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר המאפשרת ללהט"בים לשרת באופן פתוח בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > בסנאט של ארצות הברית > רומן, שחיתות והתפטרות

בין 2007 ל-2008 קיים אנסין פרשת אהבים עם סינתיה המפטון, שעבדה בוועדת פעולה פוליטית שתמכה במסעי הבחירות של אנסין. בעלה, דאג המפטון, היה חבר קרוב של אנסין ועבד בסגל שלו כמנהלן בכיר במשרדו שבוושינגטון הבירה. הסנאטור טום קובורן מאוקלהומה, יחד עם טימותי ודייוויד קו – מנהיגי הארגון הנוצרי "המשפחה" – התערבו בפרשה בפברואר 2008 כדי לסיים את הרומן תוך שהם מעודדים את אנסין לכתוב מכתב לאשתו של המפטון ולגדוע את הקשר ביניהם. קובורן וחברים אחרים של אנסין, שגרו עמו ברחוב C בוושינגטון הבירה, ליוו אותו לסניף של פדקס על מנת למעון לה את המכתב. שעות לאחר מכן הוא התקשר לסינתיה המפטון והפציר בה להתעלם מהמכתב וטס לבלות איתה סוף השבוע בנבדה.
חשיפת הפרשה, יחד עם המאמצים של אנסין לשמור אותה בשקט, בנוסף על כך שסידר ג'וב לדאג המפטון כשדלן – הביאה לחקירה של לשכת החקירות הפדרלית (FBI), ועדת הבחירות הפדרלית והסנאט של ארצות הברית. ההתנהלות הפסולה של אנסין כללה: מתן תשלום בן 96 אלף דולר אמריקני לדאג המפטון מאת הוריו של אנסין, במסווה של פיצויי פיטורים שלא דווחו כדין; העבודה כלוביסט שהמפטון קיבל בהוראתו ובעזרת קשריו של אנסין, בניגוד לחוק האוסר על עוזרים לשעבר של סנאטורים לעבוד כלוביסטים; והאשמה מצד דאג המפטון כי אנסין הטריד מינית את רעייתו.
ב-7 במרץ 2011 הכריז אנסין כי לא יתמודד לתקופת כהונה שלישית בבחירות 2012 כדי להגן על משפחתו מההשלכות של מעשיו. ב-22 באפריל 2011 הודיע כי יתפטר מתפקידו כסנאטור ב-3 במאי. במאי אותה שנה הפנתה ועדת האתיקה של הסנאט של ארצות הברית את הדו"ח שלה בעניין אנסין אל מחלקת המשפטים לצורך חקירה של הפרה אפשרית של החוק. מחלקת המשפטים אמנם מצאה ראיות לפשעים אפשריים שאנסין ביצע, אך החליטה שלא להעמידו לדין.
ביוגרפיה > לאחר חייו הפוליטיים

ב-3 במאי 2011 סיים אנסין את כהונתו בסנאט בעקבות פרשיותיו. חבר הקונגרס הרפובליקני דין הלר מונה בידי מושל נבדה בריאן סנדובל למלא את מקומו. אנסין הוא הסנאטור היחיד מנבדה שהתפטר מתפקידו, להוציא את אלן בייבל שהתפטר 17 יום טרם סיום כהונתו על מנת להעניק יתרון בבכירות למחליפו בתפקיד. אחרי שעזב את גבעת הקפיטול שב אנסין ללאס וגאס וחזר לעסוק ברפואה וטרינרית בבית חולים לבעלי חיים שפתח בעיר. ביולי 2019 התגרשו אנסין ואשתו לאחר 31 שנות נישואים.
הערות שוליים

↑  טוני באט, Ensign stands firm on vote, מאורכב ב-Wayback Machine‏, 30 באפריל 2008 (באנגלית)
↑  דייוויד הרזנהורן, Senator Ensign Admits Extramarital Affair, באתר הניו יורק טיימס, 16 ביוני 2009 (באנגלית)
↑  דן רפאל, My postfight sit-in with Pacquiao, באתר ESPN.com‏, 6 במאי 2009 (באנגלית)
↑  Democrat Bernstein claims he's gaining on GOP front-runner Ensign, באתר Nevada Apeal‏, 19 בדצמבר 2001 (באנגלית)
↑  'The Rachel Maddow Show' for Friday, July 10, באתר NBC News‏, 13 ביולי 2009 (באנגלית)
↑  מנואל פרויג-פרנזיה, Politicians' Scandals Elevate the Profile of a Spiritual Haven on C Street SE, באתר וושינגטון פוסט, 26 ביוני 2009 (באנגלית)
↑  Statement: Ensign's parents give mistress' family $96K, באתר CNN‏, 9 ביולי 2009 (באנגלית)
↑  אריק ליפטון, Senator’s Aid After Affair Raises Flags Over Ethics, באתר הניו יורק טיימס, 1 באוקטובר 2009 (באנגלית)
↑  סטיב טרטלוט, Ethics panel gets complaints on Ensign, באתר Wayback Machine‏, 24 ביוני 2009 (באנגלית)
↑  AP, ארה"ב: סנאטור רפובליקני התפטר בגלל רומן, באתר ynet, 22 באפריל 2011
↑  פול קיין וקורול דץ לונינג, Senate ethics committee: Ensign violated federal laws, באתר וושינגטון פוסט, 12 במאי 2011 (באנגלית)
↑  Documents Reveal Details of F.B.I. Inquiry Into Nevada Senator, באתר הניו יורק טיימס, 29 בדצמבר 2011 (באנגלית)
↑  מרדית' שיינר, Heller takes Senate oath, באתר פוליטיקו, 9 במאי 2011 (באנגלית)
↑  נילס לזניווסקי, Remember John Ensign? He just got divorced from wife of three decades, באתר Roll Call‏, 22 ביולי 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811286933905606  LCCN: no2012002093  SNAC: w6j49j40  US Congress: E000194  VIAF: 224792785   WorldCat (עם VIAF): 224792785 
אנסין משוחח עם ימאים תושבי נבדה על סיפון נושאת המטוסים רונלד רייגן (CVN-76), 13 בדצמבר 2005
הסנאטורים אנסין, טום קובורן וג'ים דמינט מסיירים בבסיס בסמאיה שבעיראק, פברואר 2008
ג'וש ריסדון

ג'ושוע רוברט ריסדון (נולד ב-27 ביולי 1992) הוא כדורגלן אוסטרלי המשחק בעמדת המגן הימני בווסטרן יונייטד ובנבחרת אוסטרליה.
קריירת מועדונים

ב-28 בנובמבר 2010, ריסדון ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פרת' גלורי נגד נורת' קווינסלנד פיורי.
את שערו הראשון בקריירה כבש במחזור ה-26 של עונת 13–2012 בליגת העל האוסטרלית, כשהעניק לקבוצתו בדקה ה-94 את שער הניצחון ב-2–3 נגד מלבורן ויקטורי.
ב-20 ביולי 2013, ריסדון שיחק כחלק משחקני האולסטאר של הליגה האוסטרלית במשחק ידידות נגד מנצ'סטר יונייטד.
ריסדון כבש את שערו השני בקריירה ב-28 במרץ 2015, כששוב העניק לקבוצתו בדקה ה-88 את שער הניצחון ב-2–3 נגד וסטרן סידני וונדררס. במאי 2017 ריסדון עזב את פרת' גלורי ועבר אל וסטרן סידני וונדררס.
קריירה בינלאומית

ריסדון ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים במשחק מוקדמות מונדיאל 2018 נגד נבחרת בנגלדש ב-17 בנובמבר 2015.
במאי 2018, הוא נבחר לסגל השחקנים של הנבחרת למונדיאל 2018 ברוסיה.
הערות שוליים

↑  השער של ג'וש ריסדון מעניק לפרת' גלורי ניצחון יקר על ווסטרן סידני וונדרס
| נבחרת אוסטרליה – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 ריאן •  2 דגנק •  3 מרדית' •  4 קייהיל •  5 מיליגן •  6 ג'ורמן •  7 לקי •  8 לואונגו •  9 יוריץ' •  10 קרוז •   11 נאבוט •  12 ג'ונס • 13 מוי •  14 מקלארן • 15 ידינאק • 16 בחיץ' • 17 ארזני • 18 ווקוביץ' • 19 ריסדון • 20 סיינסבורי • 21 פטראטוס • 22 אירוויין • 23 רוגיץ' • מאמן: ואן מרוויק |  1 ריאן •  2 דגנק •  3 מרדית' •  4 קייהיל •  5 מיליגן •  6 ג'ורמן •  7 לקי •  8 לואונגו •  9 יוריץ' •  10 קרוז •   11 נאבוט •  12 ג'ונס • 13 מוי •  14 מקלארן • 15 ידינאק • 16 בחיץ' • 17 ארזני • 18 ווקוביץ' • 19 ריסדון • 20 סיינסבורי • 21 פטראטוס • 22 אירוויין • 23 רוגיץ' • מאמן: ואן מרוויק | אוסטרליה |
| נבחרת אוסטרליה – גביע אסיה בכדורגל 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 ריאן •  2 דגנק •  3 גרסבאך •  4 גרנט •  5 מיליגן •  6 ג'ורמן •  7 לקי •  8 לואונגו •  9 מקלארן •  10 קרוז •   11 נאבוט •  12 לנגראק • 13 ג'אגו •  14 יאנו • 15 יקומונידיס • 16 בחיץ' • 17 אמיני • 18 ווקוביץ' • 19 ריסדון • 20 סיינסבורי • 21 מביל • 22 אירוויין • 23 רוגיץ' • מאמן: ארנולד |  1 ריאן •  2 דגנק •  3 גרסבאך •  4 גרנט •  5 מיליגן •  6 ג'ורמן •  7 לקי •  8 לואונגו •  9 מקלארן •  10 קרוז •   11 נאבוט •  12 לנגראק • 13 ג'אגו •  14 יאנו • 15 יקומונידיס • 16 בחיץ' • 17 אמיני • 18 ווקוביץ' • 19 ריסדון • 20 סיינסבורי • 21 מביל • 22 אירוויין • 23 רוגיץ' • מאמן: ארנולד | אוסטרליה |
ג'ון ד'אמיליו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בספטמבר 1948 (בן 76) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  לימודי מגדר, היסטוריה, מדעי החברה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה (1970)  אוניברסיטת קולומביה (1972)  אוניברסיטת קולומביה (1982)  תיכון רג'יס 
 מוסדות:  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בגרינסבורו (1983–1993)  אוניברסיטת אילינוי בשיקגו (1999) 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1998)  פרס בראדנר (2005)  היכל התהילה הגאה של שיקגו (2005)  פרס למדא לספרות 
 
ג'ון ד'אמיליו (באנגלית: John D'Emilio; נולד ב-21 בספטמבר 1948) הוא היסטוריון החוקר את תולדות המיניות בארצות הברית ופרופסור להיסטוריה וללימודי נשים ומגדר באוניברסיטת אילינוי בשיקגו. בעבר היה פעיל בארגוני מאבק למען זכויות להט"ב.
ספריו

Lost Prophet: The Life and Times of Bayard Rustin (The Free Press, 2003)
The World Turned: Essays on Gay History, Politics, and Culture (Duke University Press, 2002)
Making Trouble: Essays on Gay History, Politics, and the University (New York: Routledge, 1992)
Sexual Politics, Sexual Communities: The Making of a Homosexual Minority in the United States, 1940-1970 (Chicago: University of Chicago Press, 1983; 2nd edition, with a new preface and afterward, 1998)
With Estelle Freedman: Intimate Matters: A History of Sexuality in America (New York: Harper and Row, 1988; 2nd expanded edition, University of Chicago Press, 1997)
בעברית פורסם מאמרו "הקהילה הגיית והפוליטיקה הגיית בסן פרנסיסקו ממלחמת העולם השנייה עד שנות השמונים של המאה העשרים" בתוך המקראה מעבר למיניות בעריכת יאיר קדר, עמליה זיו ואורן קנר (הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003).
הערות שוליים

1 2 3 4 5  המסה By Way of Introduction: Notes from One Gay Life בתוך D'Emilio, John. Making Trouble. (1992). Routledge, New York, USA.
1 2 3 4 5  קורות החיים של ג'ון ד'אמיליו מתוך האתר הרשמי של אוניברסיטת אילינוי בשיקגו
↑  D'Emilio, John. Sexual Politics, Sexual Communities. (1983). University of Chicago press, Chicago and London.
↑  המאמר Capitalism and Gay Identity בתוך D'Emilio, John. Making Trouble. (1992). Routledge, New York, USA.
↑  D'Emilio, John. The World Turned. (2002). Duke University press, Durham and London.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442697505171  PLWABN: 9810569934105606  BIBSYS: 90175138  BnF: cb12022083v (data)  CiNii: DA03393307  GND: 172035848  ICCU: RMLV012158  ISNI: 0000 0001 0911 8871  LCCN: n79075878  NKC: mub20221164265  NLA: 35928659  NTA: 069879249  RERO: 02-A003150282  SUDOC: 028372271  VIAF: 68942315   WorldCat (עם VIAF): 68942315