ויליאם קופר (אבוריג'יני)
פעילות למען זכויות האבוריג'ינים

פעילותו הממושכת של קופר למען זכויות האבוריג'ינים, במיוחד זכויות הקרקע, החל עם עצומה במלוגה ב-1887. הוא היה אחד מאחד עשר החותמים על העצומה, שהופנתה למושל ניו סאות' ויילס. העצומה שעליה חתם קופר קבעה כי לאבוריג'ינים המקומיים
...יש להעניק קרקע שלא תפחת מ-100 דונם למשפחה בתשלום או בהשכרה תמורת סכום סמלי מדי שנה עם אפשרות רכישה במחירים שייראו סבירים עבורם בנסיבות העניין, תוך התחשבות בכך שהאבוריג'ינים היו המיישבים לשעבר של הארץ. חקיקה כזו תאפשר להם להתפרנס בעצמם...
רוב חייו הבוגרים, קופר חי ועבד בשליחות במקומות כמו מלוגה ווראנג'סדה. הוא עבד כ"גוזז, נהג, סייס ופועל כפרי בקווינסלנד, דרום אוסטרליה, ניו סאות' ויילס וויקטוריה".
בשנות ה-70 לחייו גילה שהוא לא זכאי לפנסיה אם יישאר בשמורה אבוריג'ינית, הוא עבר לפוטסקרי במערב מלבורן ב-1933. שם מצא את ייעודו כפעיל, מארגן וכותב מכתבים.
בהתחלה פעל באופן פרטי, אבל עד 1935 עזר להקים את ליגת האבוריג'ינים האוסטרלית. כמזכיר, קופר הפיץ עצומה שביקשה ייצוג ישיר בפרלמנט, זכיינות וזכויות קרקע, על בסיס הקביעה שכל האבוריג'ינים ותושבי מיצר טורס היו נתינים בריטיים. הוא החליט להגיש עתירה למלך ג'ורג' החמישי. במשך כמה שנים, הוא וצוותו אספו 1814 חתימות, למרות פעולה נגדים מצד הממשלות הלאומיות והמדינה. נראה שהוא נעזר במטרתו על ידי מיסיונרים, כמו הכומר גריבל (Gribble) ב-1933. העצומה המופצת פורסמה גם ב-The Herald (מלבורן) ב-15 בספטמבר 1933:
הואיל וזו לא רק חובה מוסרית אלא גם צו קפדני שנכלל בוועדה שהוסמכה על אלה שהגיעו לאוסטרליה, כי יש לטפל כראוי בדיירים המקוריים ובנו, יורשיהם וממשיכיהם; והואיל ותנאי הוועדה לא קוימו, בכך ש (א) אדמותינו הופקעו על ידי ממשלת הוד מלכותך בחבר העמים, (ב) מעמד משפטי נשלל מאיתנו על ידי ממשלת הוד מלכותך בחבר העמים; והואיל וכל העתירות שהוגשו בשמנו לממשלת הוד מלכותך בחבר העמים נכשלו: העותרים שלך מתפללים אפוא בענווה שהוד מלכותך יתערב בשמנו, ובאמצעות ממשלת הוד מלכותך בחבר העמים הענק לאנשינו ייצוג בפרלמנט הפדרלי, בין אם בדמותו של אחד מבנינו או על ידי אדם לבן הידוע כמי שחקר את צרכינו ומזדהה עם הגזע שלנו.
העתירה התקבלה על ידי ממשלת חבר העמים באוגוסט 1937. עם זאת, בפברואר 1938, היה ברור שהקבינט בראשות ג'וזף ליונס החליט שאין להגישו למלך, שאז היה ג'ורג' השישי.
קופר היה יעיל בארגון פגישות פנים אל פנים עם ממשלות. ב-1935 הוא היה חלק מהמשלחת הראשונה של האבוריג'ינים לשר חבר העמים ובשנת 1938, הנציג הראשון לראש ממשלת אוסטרליה. הממשלה דחתה את בקשותיו, ולמעשה התעלמה מהן. עד סוף שנות ה-30 היה מעקב אחר פעילותו. בדצמבר 1937 חקר את קופר בלש מטעם זרוע החקירות של חבר העמים.
נוכח הכישלון בשימוש באמצעים דמוקרטיים, ליגת האבוריג'ינים האוסטרלית של קופר איחדה כוחות עם ג'ק פאטן וויליאם פרגוסון מהאגודה המתקדמת של האבוריג'ינים כדי להוקיע את אוסטרליה הלבנה. הם ארגנו יום אבל לציון יום השנה לקולוניזציה, ביום אוסטרליה, 1938. האירוע, שנצפה על ידי עיתונאים ומשטרה, נערך באוסטרליה הול ברחוב אליזבת', סידני, והיה המחאה הבין-מדינתית המשולבת הראשונה של האבוריג'ינים. קופר אמר:
עכשיו זו ההזדמנות שלנו לשנות. עלינו להילחם בכל הכוח בעניין הזה. אני יודע שנוכל להחזיק מעמד בגאווה עם אחרים אם ניתנה לנו ההזדמנות. כולנו צריכים לעבוד בשיתוף פעולה למען התקדמות האבוריג'ינים ברחבי חבר העמים.
קופר פרש בנובמבר 1940 כדי להתגורר עם אשתו בבארמה, ליד אקוקה (Echuca), ויקטוריה. הוא הפך לחבר כבוד ולנשיא של ליגת האבוריג'ינים האוסטרלית. הוא המשיך במחאה על חוסר הצדק שהפגינו האוסטרלים כלפי תושביה הילידים של אוסטרליה עד מותו בבית החולים מורופנה (Mooroopna Base) ב-29 במרץ 1941. הלווייתו נערכה בכנסייה בקאמראגונג'ה. את הטקס ניהל אחיינו אדוארד אטקינסון. הוא נקבר בבית הקברות הכנסייתי הסמוך.
חייו ויצירתו של קופר תועדו בספר Blood from a Stone – William Cooper and the Australian Aborigines League, שכתב אנדרו מרקוס ופרסמה הוצאת Allen &amp; Unwin בשנת 1988.