stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי יוסמיטי
היסטוריה > בתי מלון וזכיינים

בשנים הראשונות שלאחר הקמת הפארק היו המלונות ומקומות הנופש השונים בניהול של מספר חברות. חברת פארק יוסמיטי וקארי הוקמה ב-1925 על מנת לאחד את בעלי האינטרסים המנוגדים. שירות הפארקים העניק לחברה החדשה זכות בלעדית להפעיל את המלונות, את המסעדות ואת רוב החנויות ביוסמיטי. שנתיים לאחר מכן החלה הנהלת החברה לפעול מקומת הביניים של המלון החדש שבנתה, האהוואהני. החברה ניהלה את הזיכיונות השונים בפארק במשך חמישים שנים, עד שנמכרה בשלהי שנות ה-70 של המאה ה-20 לשתי חברות אחרות. החברה נרכשה על ידי חברה יפנית ב-1993, אך המהלך נתקל בהתנגדותו של מזכיר הפנים מנואל לוחאן, שהתנגד לכך שחברה יפנית תחזיק בזיכיונות הקשורים לפארק לאומי של ארצות הברית. המהלך לא הצליח בסופו של דבר והחוזה עם החברה בוטל. כיום נמצאים הזיכיונות בידיה של חברה אמריקנית מצפון דלאוור בשם "פארקים ומקומות נופש".
תיירות

עמק יוסמיטי פתוח למבקרים בכל השנה, אך שאר הפארק סגור בגלל השלג החל מסוף הסתיו, ונפתח מחדש בין תחילת האביב לסופו. באתר מתקיימים סיורי חוץ באזור עצי הסקוויה הענקית ומסביב לעמק יוסמיטי וחורשת מריפוסה, ותיירים רבים מנצלים את האפשרות הזאת.
רוב התיירים בפארק שוהים בו יום אחד ומבקרים באזורים שונים של עמק יוסמיטי שנגישים בקלות לכלי רכב. עומס התחבורה בזמן שיא התיירות בקיץ מהווה בעיה משמעותית. בעמק יש מערכת אוטובוסים הפועלת בחינם בכל השנה, והריינג'רים (שומרים) של הפארק מעודדים את התיירים להשתמש בה כיוון שקשה מאוד למצוא חניה בעמק במהלך הקיץ.
בנוסף לחקר המאפיינים הטבעיים של הפארק יכולים המבקרים ללמוד על ההיסטוריה הטבעית והתרבותית של יוסמיטי באמצעות מספר מבנים: מרכז המבקרים עמק יוסמיטי, מוזיאון יוסמיטי הסמוך ומרכז הטבע באיי האפי. בפארק נמצאות גם שתי נקודות ציון היסטוריות לאומיות: ביתן הזיכרון לקונטה (מרכז המבקרים הראשון ביוסמיטי) ובית המלון אהוואהני.
הפעילויות העיקריות המתבצעות בפארק הן:
טיולים (Hiking): בפארק יש למעלה מ-1,300 ק"מ של שבילי טיולים מגוונים מבחינת רמת הקושי והאורך. ניתן לחלק את הפארק לחמישה אזורים עבור אלה ששוהים בעמק יוסמיטי יום אחד: חורשות ואוונה ומריפוסה, גליישר פוינט, חורשות טואולומי, הץ' הצ'י ואתרי המחנאות ווייט וולף וקריין פלאט. שבילי הפארק מתוארים בכמה ספרים, והנהלת הפארק מספקת אודותם מידע בחינם. עובדי הפארק מעודדים את המטיילים לטייל באזורים שונים מלבד עמק יוסמיטי. משלהי האביב ועד לתחילת הסתיו פתוח רוב הפארק לטיולים רב-יומיים. כל הטיולים הללו דורשים אישור מיוחד מראש, וברובם נדרשים התיירים להכין מתקן אחסון מזון שעמיד בפני הדובים.
רכיבה: ברחבי הפארק יש תחנות להשכרת אופניים הפועלות בין האביב לסתיו, ובעמק יש כ-20 ק"מ של שבילי אופניים סלולים. בנוסף, רוכבי האופניים יכולים לנוע בשבילים הרגילים. לפי תקנות הפארק חל איסור על רכיבה מחוץ לשבילים המסומנים ועל טיפוס הרים באמצעות האופניים.
יעדי נסיעה: בעוד שניתן להגיע אל חלק מהמקומות ביוסמיטי רק בהליכה, למקומות אחרים ניתן להגיע רק באמצעות כלי רכב. במקומות אלו רשאים המבקרים לצפות בשמי הלילה גם מחוץ לאתר החנייה. בכל הדרכים ביוסמיטי יש נוף מרהיב, אך המפורסמת ביותר היא דרך טיוגה, הפתוחה בדרך כלל משלהי מאי או תחילת יוני ועד חודש נובמבר. תיירים אחרים מעדיפים לנסוע באוטובוס לגליישר פוינט (קיץ-סתיו) על מנת לצפות בנוף של עמק יוסמיטי והאזור שמסביבו.
טיפוס מהווה נדבך חשוב בפעילויות המתבצעות בפארק. מחנה 4, אתר חנייה רגלי בעמק יוסמיטי, היה מרכיב בסיסי בהתפתחות הטיפוס כספורט, והוא כלול במרשם הלאומי של אתרים היסטוריים. בחודשים הלא מושלגים שוהים המטפסים בטווח רחב של גבהים, החל מצוקים בגובה שלושה מטרים ועד צוקים בגובה קילומטר אחד הנמצאים מול אל קפיטן. במקום נערכים גם שיעורי טיפוס.
פעילויות חורף: רוב הדרכים בפארק סגורות במהלך החורף בגלל השלג הכבד; אולם, עמק יוסמיטי פתוח למבקרים במשך כל השנה. ניתן לגלוש באזור הסקי "מעבר הדביבון", שהוא אזור הסקי הוותיק ביותר בקליפורניה. חלק מהפארק פתוח לסקי למרחקים וסקי על נעלי שלג, ובאזורים אלה נבנו כמה בקתות עבור הגולשים.
לקריאה נוספת

Harris, Ann G. Geology of National Parks: Fifth Edition. (Iowa, Kendall/Hunt Publishing; 1998) ISBN 0-7872-5353-7.
Kiver, Eugene P. and David V. Harris. Geology of U.S. Parklands: Fifth Edition. (Jonh Wiley & Sons; New York; 1999) ISBN 0-471-33218-6.
National Park Service: Yosemite National Park (adapted public domain text)
Climate (December 22, 2004)
Exotic Vegetation (December 22, 2004)
Nature & History (October 13, 2006)
Water Resources Overview (December 22, 2004)
Wildlife Overview (December 22, 2004)
Schaffer, Jeffrey P. Yosemite National Park: A Natural History Guide to Yosemite and Its Trails. (Wilderness Press, Berkeley; 1999) ISBN 0-89997-244-6.
Wuerthner, George. Yosemite: A Visitor's Companion. (Stackpole Books; 1994) ISBN 0-8117-2598-7.
Yosemite: Official National Park Service Handbook (no. 138), Division of Publications, National Park Service
ביאורים

↑  פרוטולית (Protolith) – סלע מקור
↑  תליון גג (roof pendant) – סלע מבודד שהותמר בתחתית מחדר פלוטוני ונחשף לאחר בליית המחדר, ר' תליון גג בבריטניקה המקוונת
↑  שולי יבשת סבילים – אזור מעבר בין קרום יבשתי לקרום אוקייני של אותו לוח טקטוני שלא מתקיימת בו געשיות
↑  שולי יבשת פעילים – שולי יבשת שמתקיימת בהם געשיות
↑  לאורנטיה – קראטון ששרידיו מצויים בגרינלנד ובאמריקה הצפונית
↑  אגן ורכס (basin and range) – מונח גאולוגי למבנה טופוגרפי המציין קבוצה של רכסים מקבילים המופרדים באמצעות עמקים רחבים
↑  הץ' הצ'י – מקור השם בסוג דשא או עשב בעל זרעים אכילים הצומח בעמק בשפת שבט המיווק (Miwok) שחיו בעמק זה, וגם שמו של מאגר מים
ישי קרני

| --- | --- |

 לידה:  7 במרץ 1973 
 פטירה:  6 בדצמבר 2023 (בגיל 50) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1984–2023 (כ־39 שנים)
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פסטיבל עכו 
 פרופיל ב-IMDb
 
ישי קרני אקהאוז (7 במרץ 1973 – 6 בדצמבר 2023) היה במאי, יוצר, שחקן ותסריטאי ישראלי. ביים עשרות סדרות טלוויזיה ישראליות ועבד כאיש תוכן ויועץ קריאייטיב לתוכניות טלוויזיה.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

קרני בוגר תיכון במגמת אומנות פלסטית וצילום. למד לימודי קולנוע באוניברסיטה הפתוחה בתל אביב. החל את דרכו בתחום בשנת 1984 כעוזר צלם ועוזר תאורן בסרטים כמו "ערב בלי נעמה" ו"אדי קינג". בשנת 1998 השתתף כשחקן בסרט "פתיחה 1812" וב-1999 בקומדיית המצבים "מנדל וגורנשטיין חקירות בע"מ", בערוץ 1.
השתתף בתפקידי אורח בסדרות "שאול" עם דבל'ה גליקמן בהוט, וסדרת הטלוויזיה לנוער "ארבעה בעקבות החג" בערוץ הילדים.
בשנת 2001 הצטרף לצוות השחקנים בתוכנית "כוכבי השכונה" של עידן אלתרמן ואבי גרייניק ובהמשך גם ביים קטעים לתוכנית. באותה השנה גילם כתב שטח בתוכנית הסאטירה "המצב". בשנת 2002 שימש ככתב שטח במגזין החדשנות "פטנט" בערוץ 10. הנחה גם ברצועת השידור "סטגדם" לילדים בערוץ 2, שהייתה רצף קטעי קישור בין תוכניות הילדים בשבת בבוקר ביחד עם יעל פוליאקוב, שירי גדני וישי גולן.
בשנת 2007 השתתף בסרט "רק כלבים רצים חופשי" ובשנת 2011 גילם את הדמות שגיא בר חמה ב"גבוה וגרינבאום".
ביוגרפיה > מעבר לתחום הבימוי

מלבד המשחק, קרני ביים תוכניות טלוויזיה שבהן השתתף כבמאי שותף לצילומי סצנות, צילומי חוץ וקטעי מעבר.
בשנת 2011 היה אחד מצוות הבמאים בתוכנית ההומור והסאטירה "קאמבק" ששודרה בערוץ HOT-קומדי סנטרל.
שלוש שנים לאחר מכן ביים את קטעי הצגת המשתתפים ("ת.ז") ב"משחקי השף" ו"הצילו! אני לא יודע לבשל". בשנת 2015 ביים את תוכנית המציאות "4 חתונות" שהפיק אסף גיל בערוץ 2.
בשנים 2018–2019 עבד בשידורי קשת כשביים את תעודות הזהות לתוכנית הריאליטי "האח הגדול", "אביב או אייל" ו"2025".
בשנת 2022 ביים את קטעי המעבר ב"רוקדים עם כוכבים" לאחר מעברה לזכיינית "קשת" ואת סדרת הדוקו הקומית "בלי פאניקה!" עם לוסי איוב וגורי אלפי לתאגיד השידור הישראלי.
במאי 2009 הוכר כאחד משבעת הבמאים המבטיחים השנתיים על ידי המגזין הבינלאומי NYC shoot.
ביוגרפיה > תחומי עיסוק נוספים

מלבד המשחק והבימוי, קרני ייעץ וביים תשדירי פרסומות, בהן לדומינו'ס פיצה, פרטנר תקשורת, ד"ר פישר ולאומי קארד.
כמו כן, עבד לטובת עמותת חלאסרטן לה ביים שני קמפיינים להעלאת מודעות לסרטן בקרב צעירים.
הוא ביים הצגות תיאטרון רבות בהן "17 גג" של יהושוע סובול, "רביזור" והצגות הפרינג' "לפחות היית מת בצורה מסודרת" לתיאטרון תמונע, "משחק מקדים" לתיאטרון הפרינג' בבית ציוני אמריקה, "צוחק מי שצוחק אחרון", "הקומדיה הפיזיקלית" לתיאטרון חולון ועוד.
בשנים 1996–2003 העלה את רצף המופעים "האחים פיטה: מסיבת התחתונים", "שובן של הגרביים הרצחניות" ו"גזים" עם רן אפלברג ושירי גדני בפסטיבל עכו והוא זכה על כך בפרס היוצר המבטיח של הפסטיבל לשנת 2002.
הוא דיבב את הדמות "שקע" מהצמד שקע ותקע לפרסומות של חברת החשמל כאשר החליף את אורי גוטליב.
קרני עבד כמרצה לקולנוע והדריך סדנאות לתסריטאות בבית הספר לפרסום הבצפר.
חיים אישיים

קרני נפטר ב-6 בדצמבר 2023 ממחלת הסרטן. הותיר אחריו שתי בנות.
התמחה באומנות השליפה והשיסוף היפני איאיידו ובאומנות הסיוף היפני קנדו והיה חבר ועד מנהל בעמותת הקנדו והאיאיידו הישראלית בשנים 2004 עד 2005. היה חבר במסדר הבונים החופשיים המעורב לבונים חופשיים נשים וגברים.
הערות שוליים

↑  ישי קרני באתר ספר הקולנוע הישראלי
↑  הדף של ישי קרני בVimeo
↑  גיל משעלי, ‏אחרי מאבק ממושך במחלת הסרטן: הבמאי ישי קרני הלך לעולמו בגיל 50, באתר ‏מאקו‏, 6 בדצמבר 2023
↑  רביזור באתר תיאטרון תמונע
↑  לפחות היית מת בצורה מסודרת באתר תיאטרון תמונע
↑  מרב יודילוביץ', פסטיבל עכו: פחות אבל יותר, באתר ynet, 27 באוגוסט 2003
↑  גולן נוחיאן, יוצאים מהארון חשמל, באתר "דבר המפרסם"
↑  נתי אורנן, עכבר העיר תל אביב, עושים גוגול, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2006
↑  מודעת האבל שפרסמה הלשכה בטוויטר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009706645405171  VIAF: 36162178671407850121   WorldCat (עם VIAF): 36162178671407850121
המונומנט הלאומי ריינבו ברידג'

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Rainbow Bridge 
 תאריך הקמה:  30 במאי 1910
 מבקרים בשנה:  92,311 (נכון ל־2011)
 גוף מנהל:  שירות הפארקים של ארצות הברית
 נתונים ומידות
 שטח:  0.65 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  יוטה, ארצות הברית
 מיקום:  San Juan County 
 קואורדינטות:  37°04′38″N 110°57′51″W﻿ / ﻿37.077222222222°N 110.96416666667°W﻿ / 37.077222222222; -110.96416666667
 http://www.nps.gov/rabr/index.htm
  (למפת מערב ארצות הברית מוגדלת) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט המונומנט הלאומי ריינבו ברידג'(למפת מערב ארצות הברית רגילה) קולורדו יוטה נבדה ניו מקסיקו אריזונה קליפורניה ויומינג איידהו מונטנה אורגון וושינגטון קנדה מקסיקו האוקיינוס השקט המונומנט הלאומי ריינבו ברידג'(למפת יוטה רגילה) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח המונומנט הלאומי ריינבו ברידג'(למפת יוטה מוגדלת) סולט לייק סיטי פרובו וסט ג'ורדן סנט ג'ורג' סידר סיטי עמק מוניומנט ברייס קניון מואב ויומינג ק ו ל ו ר ד ו  נ.מ. אריזונה נ ב ד ה  איידהו ימת המלח המונומנט הלאומי ריינבו ברידג'
 
המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' (באנגלית: Rainbow Bridge National Monument – מילולית "המונומנט הלאומי גשר הקשת בענן") הוא אתר טבע מוגן מהסוג מונומנט לאומי של ארצות הברית השוכן למרגלות המורדות הצפון-מערביים של הר נאוואחו בדרום מדינת יוטה, שבמרכזו קשת טבעית גדולה שהיא מקור שמו. המונומנט הלאומי משתרע על שטח של 650 דונם בתחומי מחוז סן חואן (San Juan County) ביוטה, קרוב לגבול עם אריזונה. היישוב הקרוב ביותר הוא פייג' באריזונה. המקום הוכרז כמונומנט לאומי ב-30 במאי 1910, והוא מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית כחלק מאזור הנופש הלאומי קניון גלן (Glen Canyon National Recreation Area).
מידות

תצורת הנוף שעל שמה קרוי המונומנט הלאומי היא קשת טבעית המגשרת מעל לאפיק המכונה קניון ברידג' (Bridge Canyon), המתוארת לעיתים קרובות כ"קשת הטבעית הגבוהה ביותר בעולם". ב-1974 דיווחה לשכת הטיוב של ארצות הברית שמפתח הקשת הוא 84 מטרים, אבל מדידות שנערכו בעזרת לייזר ב-2007 קבעו שמפתח הקשת הוא 71 מטרים בלבד, מה שממקם את הקשת במקום החמישי בעולם (המקום הראשון שייך ל"שְׂייֵנְזֶ'ן צְ'יָאו" (Xianren Qiao - "גשר בני האלמוות", המכונה באנגלית Fairy Bridge - "גשר הפיות"), קשת טבעית שמפתחה 121 מטרים, במחוז גואנגשי בסין. גובה הקשת 88 מטרים, הקשת הטבעית הגבוהה ביותר בארצות הברית והרביעית בעולם, אחרי קשת שיפטון (בסינית 天門, "שער השמים") במחוז שינג'יאנג (370 מטרים) וטְייֵנְשְׂיָה דִייִי צְ'יָאו (Tianxia Diyi Qiao - "גשר על פני שמים") בוולינגיואן במחוז חונאן (357 מטרים), שניהם בסין וקשת אלובה בצ'אד (120 מטרים). עובי הקשת בקודקודה הוא 13 מטרים ורוחבה 10 מטרים.
גישה

הקשת הטבעית של המונומנט הלאומי ריינבו ברידג' היא בין הקשתות הטבעיות הגדולות הנגישות ביותר בעולם, שכן ניתן להגיע אליה בשיט בן שעתיים מאחת משתי מרינות על אגם פאוול סמוך לפייג', המסתיים במזח קניון ברידג' במרחק הליכה של כקילומטר וחצי מהקשת. אפשרות אחרת היא להגיע בהליכה של כמה שעות מצדו הדרומי של אגם פאוול (כפוף לקבלת רישיון מהנאוואחו שהשטח שייך להם).
ראו גם

קשת טבעית
הערות שוליים

↑  אזור שטרם הוכרז פארק לאומי, הכרזה הדורשת אישור של הקונגרס, בעוד שעל מונומנט לאומי יכול להכריז נשיא ארצות הברית. אזור כזה מקבל פחות מימון, וההגנה עליו פחותה יותר
↑  Park History & Culture
↑  Measurement of Fairy Bridge
↑  Tianxia Diyi Qiao (Bridge Across the Sky)
1 2  David Kent Sproul, A Bridge Between Cultures: An Administrative History of Rainbow Bridge National Monument, National Park Service. 2001.
↑  NPS Annual Recreation Visits Report for : 2007 to 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534664105171  LCCN: sh91004475  VIAF: 315527518   WorldCat (עם VIAF): 315527518 
קשת ריינבו ברידג' והקניון סביבה כפי שהם נצפים מכיוון הר נאוואחו
שרטוט סכמטי של היווצרות קשת בנקודת פיתול של נהר
משלחת דאגלס חוגגת את גילוי הקשת הטבעית של ריינבו ברידג', 1909
משה מלכא (רב)

| --- | --- |

הרב מלכא בשנת 1892 לערך
 לידה:  1835 ה'תקצ"ה מקנס, מרוקו
 פטירה:  1900 (בגיל 65 בערך) ה'תר"ס
 מקום קבורה:  הר הזיתים
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ?–1900 
 בני דורו:  הרבנים נחמן בטיטו, אלעזר בן טובו ויעקב שאול אלישר
 
 תפקידים נוספים:  שד”ר, מורה וחזן
הרב משה (בן) מלכא (1835 – 1900) היה מורה, שד"ר ואיש ציבור, חזן ודרשן, מנהיג ואב בית הדין של העדה המערבית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד במקנס שבמרוקו לרב יעקב מלכא, ובצעירותו עלה לארץ ישראל והשתכן בירושלים. עם הגיעו לעיר, החל לשמש כמורה בתלמוד תורה ובישיבה של העדה המערבית, ובהמשך שימש כדרשן וכחזן.
נסע מספר פעמים לחו"ל כשד”ר מטעם הערים חברון וירושלים, ועד העדה הספרדית בירושלים וועד העדה המערבית בעיר. בשנת 1865 יצא למסע ארוך בערי אירופה ובטורקיה כשד”ר מטעם ועד העדה המערבית, ובשנת 1871 (ה'תרל"א) הגיע להונגריה, וסיים בשנה זו את המסע. בנסיעתו זו, שמטרתה הייתה איסוף כספים לבניית שכונה לבני העדה המערבית, הפך לשד”ר הראשון מטעם הוועד שנסע לערים שמחוץ לצפון אפריקה.
בשנת 1873 (ה'תרל"ג) נסע כשד”ר למצרים מטעם ועד העדה המערבית, ולמדינות אירופה מטעם ועד העדה הספרדית. בחודש מאי 1874 (אייר ה'תרל"ד) נסע לאמסטרדם שבהולנד מטעם עניי חברון וירושלים, וחזר אליה בשנית בחודש אוגוסט (אלול) של אותה השנה. בעזרת הכספים שגייס בנסיעותיו, ייסד בין היתר מבני חסד ציבוריים, והוקמו בתי המחסה של העדה המערבית בירושלים, שני בתי כנסת בעיר העתיקה ירושלים ובית החולים משגב לדך.
בשל עיסוקיו בפעילות ציבורית, קמו לו מתנגדים שונים, והרבנים רפאל מאיר פאניז'ל ואברהם אשכנזי יצאו להגנתו, כשזה האחרון אף איים להטיל חרם על מי שידבר רעה נגדו.
בשנת 1886 (ה'תרמ"ו), לאחר פטירת רב העדה המערבית אלעזר בן טובו, מונה לשמש כאחד משבעה טובי העיר וגזבריו של ועד העדה המערבית, לצד הרב נחמן בטיטו, הרב מאיר עובדיה, הרב שלמה אבושדיד, הרב יצחק עמאר, הרב משה הכהן והרב משה בן סמחון.
לאחר פטירת הרב יששכר אצראף, נבחר בשנת 1892 (ה'תרנ"ב) לשמש כאב בית הדין וכמנהיג העדה המערבית בירושלים. לצידו, כיהן גם הרב נחמן בטיטו כמנהיג העדה, ומחלוקת שפרצה על כיסא הרבנות בעדה בשנת 1899 (ה'תרנ"ט), הביאה להתפלגות העדה לשתי סיעות: סיעה גדולה שתמכה ברב מלכא והתנגדה לרב בטיטו, וסיעה קטנה יותר שתמכה ברב בטיטו והתנגדה לרב מלכא.
לאחר מאבק ממושך שכלל ההאשמות הדדיות מצד תומכי שני הרבנים, ולאחר התערבותו של הרב יעקב שאול אלישר (שצידד בעד הרב מלכא), בחודש מאי 1900 (אייר ה'תר"ס) הגיעו בעדה להסכמה, במסגרתה הושאר הרב מלכא כמנהיג היחיד של העדה. אחת מהסיבות להרגעת הרוחות הייתה פשרה של הרב אלישר, במסגרתה מונה חיים אהרון ולירו על חלוקת כספי הוועד לעניים, כאדם נייטרלי.
נפטר ב-כ"ד באב ה'תר"ס (19 באוגוסט 1900) ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
בתו שמחה נישאה לפעיל הציבור שלמה אשכנזי, בנו של הרב יצחק אשכנזי.
במשך שנים רבות לא נודע מקום קברו. במסגרת מבצע איתור קברים שעורך מדי תקופה "מרכז מידע הר הזיתים" נמצא קברו בחודש ספטמבר 2017, לאור ממצאים בשטח ותיאור ב"פנקסי פרנס", בו מצוין מקום קברו בצירוף המינוח "באב ג'דיד" ("השער החדש") המכונה כיום "שער הרש"ש". על קברו הונחה מצבה חדשה, והכיתוב עליה הורכב משבחים שנכתבו עליו במהלך חייו.
הערות שוליים

↑  כך לפי פרסומי עיתונות מהתקופה ולפי ערכו של הרב מלכא בספר "יהודי המזרח" מאת מ.ד. גאון, אולם לפי ערכו של הרב בטיטו ב"יהודי המזרח", ולפי משה עובדיה, ר' מסעוד די אבילה ואיגרות שליחותו מטעם כוללות ק"ק המערביים בירושלים לפורטוגל ולאמריקה הלטינית (1906), (עמ׳ 278), הרב בטיטו הוא זה שמונה לשמש כמנהיג העדה הרשמי, בעוד הרב מלכא הודח מתפקידו
1945 בספורט

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1945  בספורט |  |
< · 1943 · 1944 — 1945 — 1946 · 1947 · >
כל ערכי השנים בספורט במאה ה-20 · כל ערכי השנים בספורט במאה ה-21 · פורטל הספורט
אופניים

טור דה פראנס - לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה
ג'ירו ד'איטליה - לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה
וואלטה אספניה - לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה
אתלטיקה

אנה לרסון (שוודיה שוודיה)
קבעה 2 שיאי עולם חדשים, בריצת 800 מטר והעמידה אותו על תוצאה של 2:13.8 דקות (30 באוגוסט).
טניס > הטניסאיות שזכו בטורנירי הגראנד סלאם

אליפות אוסטרליה הפתוחה - לא נערכה עקב מלחמת העולם השנייה
אליפות צרפת - לולט פאיו (שווייץ שווייץ)
אליפות וימבלדון - לא נערכה עקב מלחמת העולם השנייה
אליפות ארצות הברית הפתוחה - שרה פלפרי (ארצות הברית ארצות הברית)
טניס > הטניסאים שזכו בטורנירי הגראנד סלאם

אליפות אוסטרליה הפתוחה - לא נערכה עקב מלחמת העולם השנייה
אליפות צרפת - איבון פטרה (צרפת צרפת)
אליפות וימבלדון - לא נערכה נערכה מלחמת העולם השנייה
אליפות ארצות הברית הפתוחה - פרנק פרקר (ארצות הברית ארצות הברית)
טניס > גביע דייוויס

לא נערך עקב מלחמת העולם השנייה.
כדורגל > קופה אמריקה

נבחרת ארגנטינה (ארגנטינה) ניצחה את נבחרת ברזיל (ברזיל) בגמר קופה אמריקה.
כדורגל > גביע אלדאו

ריבר פלייט (ארגנטינה ארגנטינה) מנצחת את פניארול (אורוגוואי אורוגוואי) בתוצאה 3–5 בסיכום המפגש הכפול וזוכה בגביע.
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > איטליה

תחרויות לא התקיימו
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > אנגליה

תחרויות לא התקיימו
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > ארגנטינה

ריבר פלייט זוכה באליפות.
קופה דה קומפטנסיה בריטניקה - ראסינג קלוב זוכה בגביע.
גביע דה לה רפובליקה - אסטודיאנטס לה פלאטה זוכה בגביע.
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > ברזיל

בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
אליפות סאו פאולו בכדורגל - סאו פאולו זוכה בתחרות
אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל - ואסקו דה גאמה זוכה באליפות
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > גרמניה

תחרויות לא התקיימו
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > ספרד

ברצלונה זוכה באליפות ספרד
אתלטיק בילבאו זוכה בגביע גנרליסימו.
כדורגל > קבוצות שנוסדו

פרטיזן (יוגוסלביה יוגוסלביה)
וולפסבורג (גרמניה גרמניה)
כדורסל > תחרויות בינלאומיות > אליפות דרום אמריקה

ארגנטינה (ארגנטינה) זכתה באליפות וברזיל (ברזיל) זכתה במקום השני.
כדורסל > כדורסל לפי מדינות

ליגת ה-NBL - פורט ויין פיסטונס זוכה באליפות.
ליגת העל האיטלקית בכדורסל - לא התקיימו תחרויות.
כדורסל > קבוצות שנוסדו

הכוכב האדום בלגרד (יוגוסלביה יוגוסלביה)/(סרביה סרביה)
פרטיזן (יוגוסלביה יוגוסלביה)/(סרביה סרביה)
מועדון הכדורסל זאדאר (יוגוסלביה יוגוסלביה)/(קרואטיה קרואטיה)
אוקק בלגרד (יוגוסלביה יוגוסלביה)/(סרביה סרביה)
ק.ק ספליט (יוגוסלביה יוגוסלביה)/(קרואטיה קרואטיה)
פלקנסטרו וארזה (איטליה איטליה)
מרוץ מכוניות

מרוצי הגרנד פרי למכוניות - תחרות הופסקה עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
פוטבול > NFL

קליבלנד ראמס מנצחת את וושינגטון רדסקינס 14-15 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בקליבלנד.
רפאל חיים הכהן

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1884 שיראז, איראן
 פטירה:  29 בדצמבר 1954 (בגיל 70) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 פעילות בולטת:  חבר אספות הנבחרים והוועד הלאומי, שופט בית משפט השלום העברי ונשיא הוועד הכללי של העדה הפרסית בירושלים
 
רפאל חיים הכהן (25 בנובמבר 1884, ה'תרמ"ה – 29 בדצמבר 1954, ה'תשט"ו) היה איש ציבור ירושלמי ממוצא פרסי, ציר וחבר אספת הנבחרים הראשונה והשנייה, חבר הוועד הלאומי, שופט בית משפט השלום העברי בירושלים, חבר ועד העדה הספרדית, מראשי העדה הפרסית בעיר וממייסדי בית הכנסת אוהבי ציון בשכונת זיכרון טוביה.
קורות חיים

נולד בשיראז שבאיראן ב-25 בנובמבר 1884 (ז' בכסלו ה'תרמ"ה) לכאנום ולמולא אהרן בכ"ר משה הכהן. בילדותו התחנך אצל אביו ובהמשך אצל מורים פרטיים, ובשנת 1890 (ה'תר"ן) עלה לישראל והשתכן בירושלים.
בשנת 1903 (ה'תרס"ג) ייסד בירושלים יחד עם אחיו ואחרים את אגודת הקהילה הציונית-פרסית "אוהבי ציון" שפעלה להרמת המצב הרוחני והחומרי של בני העדה בעיר. כן פעלה האגודה וייסדה מספר מוסדות, בהם בית כנסת ותלמוד תורה "אורח חיים" שלאחר מותו נקרא על שמו של רפאל חיים. כן ייסד את "חברת אוהבי ציון לעדת יהודי פרס בירושלים".
בשנת 1904 (ה'תרס"ד) נישא לבוליסה (אמירה) בת רפאל גוזלן. בשנה זו שימש כציר ירושלים ובני עדתו בכנסייה הראשונה של תושבי ארץ ישראל שהתאספה בזכרון יעקב. בהמשך שימש כציר אספת הנבחרים הראשונה, חבר הוועד הלאומי ולאחר מכן כחבר אספת הנבחרים השנייה.
בצעירותו התפרנס כעובד בבית הדפוס של אברהם משה לונץ, ונמנה עם מייסדי אגודת פועלי הדפוס בירושלים. בשנת 1913 (ה'תרע"ג) ייסד בירושלים בית דפוס פרטי בו הודפסו ספרים חשובים ויקרי ערך, והיה חלוץ ראשון מסוגו בארץ בהדפסת לוחות עם דפים לתלישה.
בשנות מלחמת העולם הראשונה נמנה עם עסקני ועד הסיוע שטיפל בסבלם של תושבי ירושלים, בעיקר למשפחות מבני עדתו שראשיהן גויסו לצבא הטורקי. גם כאלו שאינם בני עדתו זכו לסיוע ופטור מהצבא, כשטען עבורם שהם כביכול בעלי נתינות איראנית. כשבהמשך גירש השלטון הצבאי את כל הנתינים הפרסים האמיתיים והמדומים לדמשק שבסוריה, פנה אל החכם באשי בטורקיה, הרב משה הלוי, ויחד פעלו בהצלחה להחזרת המגורשים לירושלים. בשל אי הבנה בנוגע לפעילות זו, נעצר על ידי הממשל ושוחרר לאחר מספר ימים.
לאחר כיבוש ירושלים בידי הבריטים המשיך בפעילותו הציבורית וייסד בעיר את חברת "המרפא" לעזרה לחולים ולעניים, ונמנה עם מייסדי "מרכז בעלי המלאכה", בנק "הלוואה וחיסכון", "הסתדרות הספרדים" ועוד. כן פעל למען "קרן הגאולה", שימש כחבר "ועד הקהילה העברית" ונשיא ויו"ר הוועד הכללי של העדה הפרסית בעיר, חבר בוועד בית חינוך עיוורים, חבר ועד העדה הספרדית והוועד הפועל שלו, שופט בבית משפט השלום העברי בירושלים, חבר ועד קופת מזון ותמחוי, וחבר ועדת הביקורת למועצת עזבון בליליוס.
בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) ערך תזכיר מחאה לקונגרס הציוני, בעקבות התגברות הרדיפות כנגד בני עדתו. בסיועו של הרברט סמואל, הוגשה התלונה לדרגים הרלוונטיים והועילה במקצת. בחודש אוקטובר 1926 (חשוון ה'תרפ"ז) נבחר לשמש כחבר בוועדה להתאזרחות מטעם הרבנות הראשית, ובחודש פברואר 1932 (אדר ה'תרצ"ב) נבחר לוועד הקהילה של יהודי ירושלים מטעם רשימה של יהודי המזרח.
הלך לעולמו ב-29 בדצמבר 1954 (ד' בטבת ה'תשט"ו) לאחר מחלה ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים.
לימים סיפר שחקן הקולנוע והתיאטרון יעקב בנאי אשר גדל בשכנותו, כי דמותו של הרב שמש בגילומו, המוכרת מהסרט חגיגה בסנוקר מבוססת באופן רופף על דמותו של הכהן.
קורות חיים > חיים אישיים

היה אב לשבעה. בנו הבכור היה פרופ' אהרן מרדכי כהן, חוקר מחלת הסוכרת. בניו דוד, יוסף ושמואל המשיכו לנהל את "דפוס רפאל חיים הכהן". בנו שלמה היה מנהל בית ספר ומפקח של משרד החינוך. בנו משה נרצח במאורעות תרפ"ט.
אחיינו, אהרן חיים כהן, היה איש מודיעין ופעיל ציבור ישראלי.
חיבוריו

אבנים בחומה - פרשת חייו, בהוצאת "בית עלים", ספטמבר 1970, דפוס רפאל חיים הכהן.
מקרא קודש - פיוטים, שירים ופזמונים ממשוררי עדות המזרח שערך ואסף תחת הכותרת 'שיר ושבחה'.
לקריאה נוספת

'הכהן, רפאל חיים', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 177. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  על מולא אהרון הכהן ושליחותו ראה: אודי מזרחי-צורף, "בית הכנסת אורחים כוננו בעיר ירושלים", שרשרת הדורות כ"ו (3), כסלו תשע"ב, עמ' 4-10.
↑  מאמר בעיתון ירושלים על 100 שנה להקמת בית הכנסת שהקימה האגודה
↑  התבדלות עדות המזרח מהעדה הספרדית 1860 - 1914, רחל שרעבי
↑  תוצאות הבחירות לועד הקהלה, דואר היום, 3 בפברואר 1932
↑  רפאל חיים הכהן באתר GRAVEZ
↑   [דרוש מקור]
↑  הספר אבנים בחומה באתר esfarim
↑  אדווין סרוסי, לראשית שירת הבקשות בירושלים במאה הי"ט באתר הזמנה לפיוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506484505171  VIAF: 308283927   WorldCat (עם VIAF): 308283927 
רפאל חיים הכהן, 1926
כראמיה

כַּרַאמִיַה (בערבית: كرّاميّه). זרם באסלאם, אשר צמח ושגשג במזרח ובמרכז העולם האסלאמי, ובעיקר במחוזות איראן, החל מהמאה ה-9, ועד לפלישה המונגולית במאה ה-13.
הזרם נוסד על ידי אבו עבדאללה מוחמד בן כראם, אשר היה איש דת פופולרי מאוד במאה ה-9 בח'וראסן.
דוקטרינה

הדוקטרינה של הכראמיה מורכבת הן מאנתרופומורפיזם והן מפרשנות מילולית של המקורות. אבן כראם טען שאללה הוא ישות בעלת גוף, אשר מוגבל לכיוונים מסוימים כאשר הוא בא במגע עם כס המלכות. האמונה הזאת נדחתה על ידי אנשי הדת המוסלמים.
אבן חג'ר אף אמר על זרם הכראמיה, "הם האמינו שאללה הוא גוף אשר יושב על כס מלכות, נוגע בו ונח עליו, ואז יורד בכל לילה במהלך השליש האחרון של הלילה אל החלק התחתון של השמיים, ואז בבוקר חוזר למקומו".
כמו כן, האמינו הכראמיה בשני מלאכים, בשם מונכר ונכיר, אשר מהווים מעין שני מלאכים שומרים אשר ניצבים לצידו השמאלי ולצידו הימני של האדם.
בנוסף לכך, האמינו הכראמיה שהעולם הוא הנצחי, ושכוחו של אללה מוגבל.
כל התפיסות הללו נדחו על הסף על ידי רוב התאולוגים המוסלמים, ולבסוף הדוקטרינה הזאת חדלה מלתפוס חלק בעולם האסלאמית.
יתר על כך, תפעלו הכראמיה מרכזים דתיים, כמו מקדשים או אף מנזרים, ועודדו פרישה והתבודדות.