stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
במבי ת'אג
קריירה מוזיקלית

ב-26 ביוני 2020 יצא השיר הראשון בו נכללה השתתפות של רובינסון, "Mean" עם פייק ופאביץ'. ב-5 במרץ 2021 הוציא/ה רובינסון את סינגל הבכורה שלו/שלה, "Birthday". הוא נכתב בתקופה בה התמכר/ה לסמים. בהמשך פורסמו שלושה סינגלים נוספים, ביניהם "Psilocyber" – שיר על וירוס מחשב "פסיכדלי" בשם "P.M.P.", שרווי בסממנים מיניים ובאהבתו/אהבתה של רובינסון לנשים. במהלך שנת 2021 החל/ה רובינסון מערכת יחסים עם גבר אלמוני. עם זאת, היא תוארה על ידו/ידה כ"רעילה ופוגענית", לאחר שהסתיימה בשנת 2022. ב-9 בדצמבר אותה שנה יצא לאור הסינגל "Merry Christmas Baby".‏
באפריל 2023 פורסם "Egregore", שקרוי על שם מונח נסתר ומספר על הרצון של רובינסון לשבור את רגליו ולהרוס את עצמו/עצמה כמוזיקאי/ת עצמאי/ת. ב-11 באוגוסט אותה שנה נודע כי עתיד לצאת ב-13 באוקטובר מיני-אלבום חדש בשם Cathexis.‏ יחד עם ההכרזה יצאו שני סינגלים: "Careless" ו-"Last Summer (I Know What You Did)".‏ בריאיון ל-DIY סיפר/ה רובינסון כי ההשראה למיני-אלבום שאובה מתחום המחזמר.
קריירה מוזיקלית > אירווויזיון 2024

ב-11 בינואר 2024 נחשף כי רובינסון עתיד/ה להשתתף בקדם האירי לאירוויזיון 2024, Eurosong 2024, עם השיר "Doomsday Blue".‏ השיר הגיע למקום הראשון בתחרות, הן בקולות השופטים והן בהצבעות הקהל, ורובינסון נבחר/ה לייצג את אירלנד באירוע האירוויזיון הקרוב.
לאחר הניצחון בקדם הפכ/ה רובינסון למוקד התעניינות מצד כלי התקשורת המקומיים. הבחירה הביאה לביקורות מצד אנשי ימין בממשלת אירלנד. הרמן קלי, נשיא מפלגת החופש האירית, צייץ: ”במבי ת'אג הוא/היא התרנגול הגדול ביותר מאז דסטין תרנגול ההודו. מסתבר ששטניזם וא-בינאריות הפכו לטרנדיים בממסד האירי”. השיר עצמו זכה לשבחים על ייחודיותו בהשוואה לשירי העבר של המדינה באירוויזיון.
רובינסון הופיע/ה בחצי הגמר הראשון, שנערך ב-7 במאי 2024, והעפיל/ה לגמר. בגמר הגיע/ה השיר למקום השישי.
סגנון מוזיקלי

רובינסון השתמש/ה במונח "אויג'ה-פופ" על מנת לתאר את היצירות שלו/שלה. בריאיון משנת 2023 ציינ/ה כי ”המוזיקה שלי היא היפר-פאנק בשילוב אלקטרו-פופ. ניתן לכנות זאת בהרבה שמות, אולם לאחרונה טבעתי את המונח "אויג'ה-פופ”. רובינסון ציינ/ה כי יצירת המונח נבעה מחוסר הרצון להיות מסווג/ת לז'אנר מסוים כמו שאר האמנים. בנוסף, הובעה גם תמיכה בתהליך ההכלה שקהילת ההבי מטאל עוברת בשנים האחרונות, לטענתו/לטענתה, כלפי קהילת הלהט"ב.
רובינסון גם התייחס/ה לרצון להיות "מודל טוב לחיקוי" עבור בני הנוער, כאלו שמזהירים מפני שימוש והתמכרות לסמים. בריאיון ל"גיי טיימס" הצהירה/ה: ”אנחנו כמוזיקאים חייבים להפגין אורח חיים בריא. אם נפרוץ ונזכה לתהילה ולפרסום, ילדים צעירים ובני נוער יוכלו לקחת מאיתנו דוגמה טובה”.
בין האמנים המהווים לו/לה השראה נמנים דולי פרטון, בריטני ספירס, נינה סימון, פול סיימון, ג'וני מיטשל ולד זפלין.
חיים אישיים

בילדות אובחנ/ה עם הפרעת קשב וריכוז. כיום הוא/היא מתגורר/ת במזרח לונדון. בזמן הפנוי נוהג/ת רובינסון להתחפש לנסיכה ולהפתיע ילדים נכים באירועי גיוס המונים וכדומה. הוא/היא העיד/ה על עצמו/עצמה כאדם רגוע בחיים הפרטיים. רובינסון הוא/היא א-בינארי/ת, המשתמש/ת בלשון פנייה "They/Them". בריאיון לגיי טיימס הצהיר/ה: ”אני אוהב/ת להיות חלק מהאמנים הקווירים החדשים שזוכים לאהדה. לא היה לי את זה בנעוריי, וחשוב לי שלאחרים כן. העולם זקוק לעוד מוזיקה קווירית”.
רובינסון עוסק/ת בכישוף ניאופגני. הוא/היא הצהיר/ה כי בזמן תקופת הווסת שלו/שלה הוא/היא נוהג/ת לערוך קסמי דם. לכישוף הייתה השפעה גדולה על המוזיקה של רובינסון. מספר לחשים כלולים בשירים שונים. רובינסון הביע/ה תמיכה מלאה בהחרמת ישראל מאירוויזיון 2024 עקב מלחמת חרבות ברזל. על בסיס הטיעון בדבר הדרת רוסיה מאירוויזיון 2022, אמר/ה רובינסון במהלך ריאיון ל-Irish Examiner כי ”מלחמת אוקראינה–רוסיה הובילה להדחת רוסיה מהתחרות. אני סבור/ה כי יש לעשות זאת גם כאן”. יחד עם זאת, נאמר כי יש לכבד כל החלטה של איגוד השידור האירופי בעניין.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2023: Cathexis
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2021: Psilocyber
2021: High Romance
פול גילברט

| --- | --- |

 לידה:  6 בנובמבר 1966 (בן 58) קרבונדייל, אילינוי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 מקום לימודים:  מכון המוזיקאים 
 סוגה:  רוק אינסטרומנטלי, הארד רוק, הבי מטאל, ספיד מטאל, גלאם מטאל
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 האתר הרשמי
 
פול ברנדון גילברט (באנגלית: Paul Brandon Gilbert; נולד ב-6 בנובמבר 1966 באילינוי, ארצות הברית) הוא גיטריסט אמריקאי הידוע בעיקר בשל עבודתו עם הלהקות רייסר איקס מיסטר ביג, ובזכות אלבומיו המאוחרים יותר, האינסטרומנטליים.
לאחר עזיבתו את להקת מיסטר ביג בשנת 1997, גילברט החל לשחרר אלבומי סולו. הוא גם הצטרף לג'ו סטריאני וג'ון פטרוצ'י בסיבוב ההופעות של הסופרגרופ G3 בשנת 2007. הוא מוכר גם בזכות טכניקות הפריטה שלו: ה- "alternate picking" (פריטה לסירוגין)
וה– "string skipping" (דילוג מיתרים). מגזין הגיטרות GuitarOne הכריז עליו כרביעי בעולם  בתחרות ה "שרדרים של כל הזמנים".
חייו

גילברט נולד בקרבונדייל, אילינוי למשפחה ממעמד הפועלים. הוא התחיל לנגן על גיטרה בגיל 6 אך עד מהרה השתעמם והתייאש מלמידת מקצבים פשוטים. בסביבות גיל 9 שב לנגן בגיטרה אך עם זיכרון מעורפל לגבי הטכניקות אותן למד שנים אחדות לפני כן. הוא סיפר כי בהתחלה היה מנגן רק בטכניקת upstrokes (פריטה מלמעלה), משתמש רק במיתר מי (E) הנמוך ולוחץ רק עם אצבעו האמצעית על צוואר הגיטרה. מתוסכל מהניסיונות לנגן את הפתיחה של השיר "Barracuda" של הלהקה Heart, החל לקחת שיעורים בגיטרה והמורה הסביר לו את הטעויות בנגינה שלו.
בגיל 14 הקים בעיר גרינסבורג להקה מקומית בשם "Missing Lynx", שכתבה וניגנה חומר מקורי. הלהקה התקיימה במשך כשנתיים. לאחר שעזב את הלהקה הזו הוא הצטרף לעוד להקה מקומית בשם "Tau Zero" אך עזב לאחר זמן קצר ונוסע לקליפורניה, שם התגלה על ידי Guitar Player Magazine, מגזין גיטרות אמריקאי.
השפעות וסגנון

בדברו על השפעות, מזכיר גילברט אומנים שונים בסגנונם: בין השאר: ג'ימי פייג', רובין טרוארס, ג'ודס פריסט, ינגוויי מלמסטין, אקירה טקסקי, ג'ימי הנדריקס, קיס, ואן היילן, רנדי רודס, והראמונס. הוא העריץ גם את הביץ' בויז והביטלס, וציין שג'ורג' האריסון הוא אחד הנגנים האהובים עליו. המגזין Guitar World הכריז עליו כאחד מחמישים הנגנים המהירים בכל הזמנים, לצד באקטהד, אדי ואן היילן, וינגוויי מלמסטין.
גילברט הלחין מוזיקה תוך שימוש במגוון רחב של סגנונות, הכולל: פופ, רוק, מטאל, בלוז, ג'אז, פאנק ומוזיקה קלאסית. הוא ידוע בוורסטיליות שלו ובמהירות הנגינה.
דיסקוגרפיה > עם להקת רייסר איקס

1986 Street Lethal
1988 Second Heat
1988 Live Extreme, Volume 1
1992 Live Extreme, Volume 2
1999 Technical Difficulties
2000 Superheroes
2002 Snowball of Doom
2002 Getting Heavier
2002 Snowball of Doom 2
דיסקוגרפיה > עם להקת מיסטר ביג

1989 Mr. Big
1990 Raw Like Sushi
1991 Lean Into It
1992 Raw Like Sushi II
1993 Bump Ahead
1994 Japandemonium: Raw Like Sushi 3
1996 Channel V at the Hard Rock Live
1996 Hey Man
1996 Big Bigger Biggest: Greatest Hits
2000 Deep Cuts
2011 What If...
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

1991 Tribute to Jimi Hendrix (מיני-אלבום)
1998 King of Clubs
1998 Flying Dog
1999 Beehive Live
2000 Alligator Farm
2002 Raw Blues Power With Jimi Kidd
2002 Burning Organ
2003 Paul the Young Dude/The Best of Paul Gilbert
2003 Gilbert Hotel
2003 Acoustic Samurai
2005 Space Ship One
2006 Get Out of My Yard
2007 Tough Eskimo
2008 Silence Followed By A Deafening Roar
2009 United States (עם פרדי נלסון)
2010 Fuzz Universe
2012 Vibrato
וידאוגרפיה

Intense Rock - Sequences & Techniques VHS version
Intense Rock II VHS version
Guitars from Mars - Japanese DVD release
Guitars from Mars II - Japanese DVD release
Terrifying Guitar Trip VHS version
Eleven Thousand Notes DVD
Guitar Wars DVD
Space Ship Live DVD
Complete Intense Rock (DVD) 2006
Terrifying Guitar Trip (DVD) 2006
Get Out of My Yard Instructional (DVD) 2007
Get Out of My City Instructional (DVD/VCD) 2007
One Night in New York City - Yellow Matter Custard 2003
Two Nights In North America - Hammer of the Gods 2006
One Night in Chicago - Cygnus and the Sea Monsters 2006
One Night in New York City - Amazing Journey 2007
הערות שוליים

↑  Top Shredders of all Time
| G3 |
| --- | --- | --- |
| גיטריסט ראשון | ג'ו סטריאני |  |
| גיטריסט שני | סטיב ואי • קני ויין שפרד • אולי ג'ון רות' |  |
| גיטריסט שלישי | אריק ג'ונסון • פול גילברט • אדריאן לג • אינגווי מלמסטין • ג'ון פטרוצ'י • רוברט פריפ • מייקל שנקר |  |
| דיסקוגרפיה | G3: Live in Concert • G3: Live in Denver • G3: Live in Tokyo |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb140439791 (data)  GND: 134987578  ISNI: 0000 0001 1460 6968  LCCN: n92037907  MusicBrainz: 453321a7-3a77-47b0-8125-7bd385f3a730  NDL: 001218726  NKC: js20070601002  NTA: 122929446  VIAF: 42041625   WorldCat (עם VIAF): 42041625
זכות בחירה לנשים

אנני קני וכריסטבל פנקהרסט, מנהיגות WSPU, ‏1908
כרזה בעד זכות הצבעה לנשים באוסטריה: ״נשים, נערות, אמהות פועלות - דורשות זכות בחירה״
לוחמות זכויות נשים אמריקאיות מפגינות מול הבית הלבן נגד הנשיא וילסון ובעד זכות בחירה לנשים בארצות הברית. 1918 לערך
זכות בחירה לנשים לא הייתה מקובלת בדמוקרטיות של ימי קדם. במהלך המאה ה-19 החלו להתעורר דרישות להעניק לנשים זכות בחירה, וברוב המדינות היא ניתנה במהלך המאה ה-20.
היסטוריה

זכות בחירה לנשים הוענקה לראשונה ברפובליקה הקורסיקנית אשר התקיימה בין השנים 1755–1769 באי קורסיקה, אך הוגבלה לנשים לא נשואות. כאשר האי נכבש וסופח לממלכת צרפת בשנת 1769, בוטלה זכות ההצבעה, ובפרט זכות ההצבעה לנשים.
החוקה של ניו ג'רזי העניקה זכות בחירה לנשים בעלות רכוש בין השנים 1776–1807, אך לא לנשים נשואות אשר לא החזיקו רכוש בנפרד מבעליהן.
בשנת 1838 הצטרף האי פיטקרן לאימפריה הבריטית והעניק זכות בחירה גם לנשים, הגם שהקהילה באי הייתה קטנה ביותר. המדינה הריבונית הראשונה שהעניקה זכות בחירה לנשים, שעדיין קיימת, היא ניו זילנד, אשר העניקה לנשים זכות בחירה לקראת הבחירות בשנת 1893. אמנם לנשים לא ניתנה עדיין הזכות להיבחר לבית הנבחרים, אך באותה שנה נבחרה האישה הראשונה לראש עיר באונהונגה, אליזבת ייטס, שכיהנה בתפקיד למשך שנה.
בתחילת המאה ה-20 הוקמו מספר ארגונים לאומיים ובינלאומיים לתיאום המאמצים לשינוי החקיקה שתוביל לזכות ההצבעה, שהמרכזי ביניהם הוא ברית הנשים הבינלאומית (International Alliance of Women). הארגון היה פעיל גם בקידום זכויות אזרח לנשים.
פינלנד העניקה לנשים את הזכות לבחור ולהיבחר בשנת 1906. רוסיה העניקה לנשים זכות בחירה בשנת 1917, בריטניה וגרמניה בשנת 1918. ארצות הברית אשררה את התיקון ה-19 לחוקה אשר העניק זכות בחירה לנשים בכל המדינות, בשנת 1920. בספרד ניתנה זכות בחירה לנשים על ידי הממשלה הרפובליקנית בשנת 1930. בברזיל לאחר מאבק ארוך שנים בהובלת ברטה לוץ זכות בחירה לנשים ניתנה ב-1931 והיא נבחרה לפרלמנט תוך מספר שנים. בצרפת ניתנה לנשים זכות בחירה בשנת 1944 ובשווייץ רק בשנת 1971. עם מתן זכויות הצבעה לנשים בסעודיה בשנת 2011, בכל המדינות בעולם - שנערכות בהן בחירות - ניתנת זכות הצבעה לנשים.
בארץ ישראל

בספרו האוטופי אלטנוילנד שנכתב בשנת 1902 חזה הרצל את הדמוקרטיה היהודית בארץ ישראל ככזו המעניקה לנשים את הזכות לבחור ולהיבחר.
החל בקונגרס הציוני העולמי השני הוענקה לנשים זכות בחירה לקונגרס הציוני. המחלוקת הראשונה על זכותן של נשים יהודיות בארץ ישראל להשתתף בבחירות התרחשה בזכרון יעקב ב-1903, בבחירות לוועד הכנסייה הארצישראלית שאמור היה לייצג את הקהילה היהודית מול השלטונות העות'מאנים והקונגרס הציוני. הוחלט שגם לנשים תינתן זכות הצבעה. בשנת 1910 כתבה שרה טהון מאמר בו דרשה זכות בחירה לנשים בארץ.
בארץ ישראל > המאבק על זכות הבחירה בארץ ישראל

נשים יהודיות בארץ ישראל דרשו זכות לבחור ולהיבחר מאז שהחלו הדיונים על הקמת מוסדות היישוב היהודי בארץ לאחר הכיבוש הבריטי ותחילת המנדט. בשנת 1919 הוקמה התאחדות נשים עבריות לשיווין זכויות בא"י על ידי שרה עזריהו, רוזה וולט-שטראוס ואחרות, שדרשה שיותר לנשים להשתתף בחיים הציבוריים.
בפוליטיקה של תקופת היישוב, סוגיית זכות הבחירה לנשים הפכה לנושא פשרה חוזר. תנועות ציוניות, כולל תנועת המזרחי, ניסו להגיע לפשרות בנוגע לשאלת השתתפותן של נשים בבחירות. הצעות פשרה כללו מתן זכות לבחור אך לא זכות להיבחר, בשל טענות הלכתיות על איסור ישיבה משותפת של גברים ונשים במוסדות שלטון. תנועת העבודה הסכימה להסדר בו נשים תשתתפנה בבחירות, אך גברים חרדים יצביעו בקלפיות נפרדות וקולותיהם ייחשבו פעמיים, עבור המצביע ועבור אשתו, על מנת למנוע ייצוג יתר לציונים. מאבקן של נשים הניב הישגים כמו זכות בחירה והקמת מפלגה משלהן, אך נותרו קשיים רבים.
המאבק הסתיים בהצלחה בשנת 1926 והוא הגורם העיקרי לכך ששאלת זכותן של נשים לבחור ולהיבחר לא הועמדה בספק עם הקמת המדינה. בשנת 1926, אספת הנבחרים הכירה בשוויון הזכויות של הנשים "בכל ענפי החיים האזרחיים, המדיניים והכלכליים״. את קורות המאבק כתבה שרה עזריהו בספרה על התאחדות הנשים (1949).
בארץ ישראל > נימוקים דתיים

הבחירות הראשונות לאספת הנבחרים של כנסת ישראל היו בשנת 1920, ועוררו מחלוקת ביישוב, ובכללו מחלוקת הלכתית בשאלה האם הצבעת נשים מותרת: בעוד הרב קוק, בנוסף לרבנים האשכנזים ומנהיגי העדה בירושלים סבר שהדבר אסור, סבר הרב עוזיאל הספרדי כי הדבר מותר. כך כתבו גם מספר רבנים דתיים לאומיים בולטים במאה ה-21, כרב יעקב אריאל והרב זלמן מלמד. נימוקיו של הרב קוק בדבר האיסור היו בהסתמך על התפיסה: ”כל כבודה בת מלך פנימה” (ספר תהילים, פרק מ"ה, י"ד) שמשמעה כי נשים, בהתאם לאופיין, אינן צריכות לעסוק בפעילות ציבורית. בתגובה לכרוזים חריפים שפרסמו המתנגדים, פרסם ראש ועד הפועל של הסתדרות החרדים באוקראינה, יעקב ברמן, מכתב גלוי בו העיד שבכל רוסיה אוקראינה וליטא הוחלט בשנת תרע"ח על ידי גדולי התורה, בהם הרב חיים עוזר גרודזנסקי, הרב משה מרדכי אפשטיין, הרב הלל מיליקובסקי ואחרים - שאין מניעה מנשים להצביע בבחירות. כמו כן, טעמי האוסרים לא נחשבו חזקים מספיק לאסור הצבעת נשים בדיעבד - שכן משהוכרע ביישוב שזכות ההצבעה תינתן גם לנשים, גם הפוסקים שהתנגדו לנתינתה תמכו בכך שנשים יממשו אותה כמו גברים, וימנע תת-יצוג של המגזר.
עם כינונה של מדינת ישראל הוענקה זכות ההצבעה לכל הבגירים בהן נשים כהמשך ישיר של זכות ההצבעה להנהגת היישוב העברי שקדם למדינה.
ברחבי העולם > ניו זילנד

חוק הבחירות של ניו זילנד מ-19 בספטמבר 1893 הפך את ניו זילנד למדינה הראשונה בעולם בה ניתנת זכות בחירה לנשים.
ברחבי העולם > ספרד

בזמן שלטונו של מיגל פרימו דה ריברה (1923 - 1930) רק נשים בעלות מעמד של "ראש משק בית" הורשו להצביע בבחירות מקומיות, אך לא היו כאלו באותה תקופה. זכות בחירה לנשים עוגנה בחוקה רק ב-1931 בזכות פועלה של קלרה קמפואמור.
ברחבי העולם > צרפת

תקנת זכות הבחירה לנשים הותקנה ב-21 באפריל 1944 על ידי הוועדה הצרפתית לשחרור לאומי ואושררה באוקטובר 1944 על ידי הממשלה הצרפתית הזמנית. הבחירות הראשונות בהן נשים יכלו להצביע היו הבחירות המקומיות ב-29 באפריל 1945 והבחירות הפרלמטריות ב-21 באוקטובר 1945.
ברחבי העולם > מועד הענקת זכות הצבעה לנשים ברחבי העולם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  1893 - ניו זילנד  1902 - אוסטרליה (הרחבה בערך: זכות הבחירה לנשים באוסטרליה)  1906 - פינלנד  1907 - נורווגיה  1915 - דנמרק ואיסלנד  1917 - קנדה  1918 - בריטניה, אסטוניה, גרמניה, הונגריה, לטביה, ליטא, פולין ורוסיה  1919 - ארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, בלגיה, גאורגיה, הולנד, לוקסמבורג, שוודיה, אוקראינה, אלבניה, צ'כיה וסלובקיה  1920 - ארצות הברית, היישוב היהודי בארץ ישראל המנדטורית (מההצבעה הראשונה למוסדות היישוב)  1922 - אירלנד  1924 - מונגוליה, קזחסטן, סנט לוסיה וטג'יקיסטן  1927 - טורקמניסטן ואורוגוואי  1929 - רומניה ואקוודור  1930 - דרום אפריקה, יוון וטורקיה  1931 - ספרד, פורטוגל וסרי לנקה  1932 - תאילנד וברזיל  1934 - טורקיה וקובה  1935 - בורמה  1937 - הפיליפינים  1938 - בוליביה, אוזבקיסטן ובולגריה  1939 - אל סלוודור |  1941 - פנמה  1942 - הרפובליקה הדומיניקנית  1944 - ג'מייקה, וצרפת  1945 - אינדונזיה, גינאה, יפן, סנגל, סלובניה[דרושה הבהרה] ואיטליה  1946 - גואטמאלה, קמרון, ליבריה, ונצואלה, סרביה, וייטנאם, פקיסטן, ומקדוניה  1947 - מלטה, ארגנטינה, מקסיקו וסינגפור  1948 - ניז'ר  1949 - צ'ילה, סוריה, סין וקוסטה ריקה  1950 - הודו והאיטי  1951 - גרנדה ונפאל  1952 - לבנון  1953 - בהוטן  1954 - קולומביה  1955 - קמבודיה, אתיופיה, פרו, ניקרגואה והונדורס  1956 - גבון, בנין, מאלי, מצרים, זימבבואה, מאוריציוס, סומליה וקומורו  1958 - ניגריה  1959 - מדגסקר, סן מרינו וטנזניה  1960 - כרתים  1961 - סיירה לאון ורואנדה  1962 - אלג'יריה, מונקו, אוגנדה וזמביה |  1963 - אפגניסטן, קונגו, פיג'י, איראן, קניה ומרוקו  1964 - סודאן  1967 - תימן  1970 - אנדורה  1971 - שווייץ (בבחירות הארציות. הקנטונים העניקו זכות בחירה לנשים בין 1959 ל-1990.)  1972 - בנגלדש, יהודה ושומרון וחבל עזה  1974 - ירדן ואיי שלמה  1975 - אנגולה ומוזמביק  1979 - איי מרשל ומיקרונזיה  1980 - עיראק  1984 - ליכטנשטיין  1989 - נמיביה  1990 - סמואה  1997 - קטר  2002- בחריין  2003 - עומאן  2005 - כווית  2006 - איחוד האמירויות הערביות  2011 - סעודיה |
ראו גם

שעבוד האישה
לקריאה נוספת

מנחם אלון, מעמד האישה - משפט ושיפוט, מסורת ותמורה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2005, עמ' 51–101
מרגלית שילה, קולות נשיים בדבר שוויון מגדרי וטובת האומה במאבק על זכות הבחירה ביישוב, בתוך: הנ"ל, אייל כתבן, רות הלפרין-קדרי, חוקה אחת ומשפט אחד לאיש ולאישה, נשים, זכויות ומשפט בתקופת המנדט, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשע"א-2011, עמ' 221–252
הערות שוליים

↑  אריה אברהם פרימר, נשים בתפקידים ציבוריים בתקופה המודרנית, בתוך אפיקי יהודה - ספר זיכרון להרב יהודה גרשוני זצ"ל, איתמר ורהפטיג עורך, הוצאת אריאל, ירושלים, תשס"ה עמ' 330-354
↑  תיאודור הרצל, אלטנוילנד, ספר שני, פרק ב
↑  תום שגב, ימי הכלניות: ארץ ישראל בתקופת המנדט, עמ' 175-174
↑  תום שגב, ימי הכלניות : ארץ ישראל בתקופת המנדט, ירושלים: כתר, 1999, עמ' 176-177
↑  פרופ' צבי זוהר, "האירו פני המזרח: הלכה והגות אצל חכמי ישראל במזרח התיכון", עמ' 239
↑  יחזקאל כהן, "המחלוקת בין הרבנים קוק ועוזיאל זצ"ל על מתן זכות בחירה לנשים", הגות ה', עמ' 83–95, ירושלים, התשמ"ג
הרב בן ציון מאיר חי עוזיאל: מפסקיו - לנשים זכות לבחור ולהיבחר, באתר משרד החינוך - האגף לתרבות תורנית
↑  "האישה בעידן המודרני לאור ההלכה, מתוך "טללי אורות" יג', תשס"ז(הקישור אינו פעיל, 23 בנובמבר 2017)
↑  תשובה באתר "ישיבה"
1 2  הרב דב ליאור, הצבעת נשים בבחירות, תשובה באתר "ישיבה".
↑  הרב אליעזר מלמד, נשים בתפקידים ציבוריים, באתר ערוץ 7
↑  ⁨מכתב גלוי ⁩ | ⁨הארץ⁩ | 11 נובמבר 1925 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  בשנת 1972 ובהיקף רחב יותר בשנת 1976 נערכו ביהודה, שומרון וחבל עזה בחירות מקומיות בהחלטת הממשל הצבאי הישראלי בשטחים ובהן לראשונה ניתנה זכות הצבעה לפלסטיניות. למתנחלות הייתה זכות הצבעה שווה למתנחלים מלכתחילה.
↑  רויטרס, היסטוריה בסעודיה: נשים יוכלו להצביע בבחירות, באתר ynet, 25 בספטמבר 2011
↑  ויטה קיירס, ‏אסור להן לצאת מהבית בלי רשות, אבל בשבת הקרובה הנשים הסעודיות ילכו להצביע, באתר ‏מאקו‏, 9 בדצמבר 2015
↑  אם כי בפועל ההחלטה יצא לפועל רק כ-4 שנים לאחר מכן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560819705171  BnF: cb119711882 (data)  GND: 4071434-2  LCCN: sh85147346  NARA: 10643369  NDL: 00563831
גארת' ברוקס

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1962 (בן 62) טלסה, אוקלהומה, ארצות הברית
 שם לידה:  טרויאל גארת' ברוקס
 שם במה:  Chris Gaines 
 מוקד פעילות:  נאשוויל 
 תקופת הפעילות:  1984–2001 2005
 מקום לימודים:  האוניברסיטה של מדינת אוקלהומה
 סוגה:  קאנטרי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מפוחית פה, פסנתר, סקסופון 
 חברת תקליטים:  Capitol Nashville, Liberty, Pearl, Big Machine, RCA Nashville
 בן או בת זוג:  Sandy Mahl (1986–2001) טרישה יירווד (10 בדצמבר 2005–?) 
 פרסים והוקרה:  ראו פרסים והוקרה
 garthbrooks.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טרויאל גארת' ברוקס (באנגלית: Troyal Garth Brooks, נולד ב-7 בפברואר 1962) הוא זמר ויוצר אמריקאי של מוזיקת קאנטרי. ברוקס נמצא במקום השני בין שיאני מכירות התקליטים בארצות הברית, עם מכירות של יותר מ-128 מיליון תקליטים.
ביוגרפיה

ברוקס נולד בטלסה שבאוקלהומה כבן זקונים לטרויאל ריימונד ברוקס ג'וניור ולקולין מקאלרוי קרול. אביו עבד כשרטט טכני בחברת שמן, ואימו הייתה זמרת קאנטרי. לברוקס עוד אח וארבעה אחים למחצה מנישואים קודמים של הוריו. כבר בילדותו התעניין ברוקס במוזיקה, למד לנגן על גיטרה ובנג'ו ושר באירועים משפחתיים. בתיכון שיחק ברוקס פוטבול ובייסבול, והיה אצן. לאחר סיום לימודיו בתיכון, הוא קיבל מלגת לימודים לאוניברסיטה של מדינת אוקלהומה, שם עסק הטלת כידון. הוא למד פרסום וסיים תואר ראשון ב-1984.
ב-1989 פרץ ברוקס לתודעה, והפך במהירות לפופולרי. ברוקס שילב אלמנטים של מוזיקת פופ ורוק בקלטותיו והופעותיו, והצליח לשלוט במצעדי הסינגלים ואלבומי הקאנטרי בארצות הברית.
ברוקס נהנה מאחת הקריירות המצליחות בהיסטורית המוזיקה הפופולרית עם מכירה של יותר מ-115 מיליון אלבומים בארצות הברית בלבד. ברוקס, אשר לא היה מסופק מעבודתו ורצה להרחיב את גבולות עיסוקו, יצא בפרויקט אמנותי שאפתני, אותו לא הצליח לסיים, הכולל זהות בדויה של ברוקס בשם כריס גאינס.
ב-2001, החליט ברוקס לפרוש רשמית בשל לחצים משפחתיים ואומנותיים והפסיק להקליט ולהופיע עד שנת 2005. בשנת 2016, הוציא עם טרישה יירווד את אלבום חג המולד המשותף, Christmas Together.
באוקטובר 2024, ברוקס נתבע בגין תקיפה מינית ואונס על ידי אישה אנונימית בתביעה שהוגשה בלוס אנג'לס. התובעת טוענת כי ברוקס אנס אותה במהלך שנת 2019, בזמן שעבדה עבורו כמעצבת שיער ומאפרת. בנוסף לטענות על האונס, התובעת טוענת כי ברוקס חשף אותה להתנהגויות מיניות בלתי הולמות נוספות במהלך 2019. בתביעה נחשף כי הוגשה גם תביעה קודמת בחודש הקודם בבית משפט פדרלי במיסיסיפי על ידי תובע אנונימי, במטרה למנוע מאדם לחשוף טענות לתקיפה מינית ולכנותן כ"ניסיון סחיטה מתמשך". ברוקס אישר כי הוא זה שעומד מאחורי התביעה האנונימית שהוגשה במיסיסיפי, וטוען שהיא הוגשה באופן אנונימי כדי לשמור על פרטיות המשפחות משני הצדדים. בהצהרה שנשלחה ל"בילבורד", ברוקס הכחיש את הטענות המיוחסות לו ואומר כי האיומים וההאשמות הם "כמו להחזיק אקדח טעון מול פניי". ברוקס טוען כי במשך החודשיים האחרונים הופעלו עליו איומים ולחצים לשלם סכום כסף גדול, ואומר כי סחיטה כספית היא בגדר "דמי שתיקה".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1989: Garth Brooks
1990: No Fences
1991: Ropin' the Wind
1992: The Chase
1993: In Pieces
1995: Fresh Horses
1997: Sevens
1999: Garth Brooks in.... The Life of Chris Gaines
2001: Scarecrow
2014: Man Against Machine
2016: Christmas Together
2016: Gunslinger
2020: Fun
פרסים והוקרה

2 פרסי גראמי (מתוך 7 מועמדויות)
16 פרסי המוזיקה האמריקאית
11 פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי
18 פרסי האקדמיה למוזיקה
24 פרסי המוזיקה של בילבורד
פרסי המוזיקה האמריקאית, זמר העשור של שנות ה-90'
פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי, זמר העשור של שנות ה-90'
אמן השנה של פרס המוזיקה האמריקאית (1996)
פרס גראמי לשיתוף פעולה למוזיקת קאנטרי (1997)
Country Music Association Award for Entertainer of the Year (1998)
Country Music Association Award for Entertainer of the Year (1997)
פרס גראמי לשיתוף פעולה למוזיקת קאנטרי (1997)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (1997)
פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום אהוב – קאנטרי (1999)
פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום אהוב – קאנטרי (2000)
פרס גרשווין (2020)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (1999)
פרס המוזיקה האמריקאית להצטיינות (2002)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (2000)
פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום אהוב – קאנטרי (1996)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (1996)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (1995)
פרס גראמי להופעת קאנטרי (גברים) (1991)
פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום אהוב – קאנטרי (1992)
Favorite Country Single (1992)
Favorite Country Single (1991)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (1992)
Country Music Association Award for Entertainer of the Year (1991)
פרס ג'ונו לבדרן הבין-לאומי של השנה (1992)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (1994)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הקאנטרי האהוב ביותר (1993)
Country Music Association Award for Entertainer of the Year (1992)
פרס מרכז קנדי (2020)
כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד
הערות שוליים

↑  על פי נתוני התאחדות חברות התקליטים האמריקנית (RIAA)
↑  Katie Atkinson, Garth Brooks Responds to Sexual Assault Lawsuit: ‘I Am Not the Man They Have Painted Me to Be’, Billboard, ‏2024-10-04 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012384943505171  BnF: cb13934988f (data)  GND: 11914008X  ISNI: 0000 0000 8152 7349  LCCN: n91070430  MusicBrainz: b76645c5-78b0-4e4c-8f95-003f40013a45  NKC: xx0118143  NTA: 087212587  SNAC: w6sb5bnz  VIAF: 72197482   WorldCat (עם VIAF): 72197482
נפת חאצביא

| --- | --- |

נפת חאצביא (מסומן בצהוב)
 מדינה / טריטוריה:  לבנון
 שליטה:  ישראל ישראל, חזבאללה חזבאללה
 בירת הנפה:  חאצביא
 שטח:  265 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנפה:  19,460 (1996)
  ‑ צפיפות:  136 נפש לקמ"ר (1996)
 קואורדינטות:  33°23′55″N 35°40′58″E﻿ / ﻿33.3985°N 35.6829°E﻿ / 33.3985; 35.6829 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נפת חאצביא (בערבית: حاصبيا) היא נפה מנהלתית במחוז א-נבטיה שבדרום לבנון. בירת הנפה היא העיירה חאצביא. נפת חאצביא גובלת בישראל ובסוריה מדרום-מערב.
שטחה של נפת חאצביא הוא 265 קמ"ר. בנפה מתגוררים 19,460 תושבים (נכון ל-1996).