stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול אלוביץ'
הערות שוליים

↑  סערה בקו טלפון, מעריב, 4 באוקטובר 1988
1 2   שוקי שדה, מהחנות הקטנה בת"א ועד בזק: כך הגיע "מר נוקיה" החביב לחדרי החקירות, באתר TheMarker‏, 23 ביוני 2017
↑  אפי לנדאו, ‏עזרא הראל - השותף הרביעי בקבוצת בזק לקבלת רישיון לשידורי לוויין, באתר גלובס, 3 באוגוסט 1998
↑  יורוקום רוכשת % 30 מחברת ה-DBS לפי שווי של 120 מ' ש', באתר TheMarker‏, 7 בפברואר 2000
↑  הדר חורש, גילת די.בי.אס תפנה היום למחוזי בבקשה לחייב את יורוקום לרכוש את מניותיה בחברת הלוויין, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2001
↑  ג'ון בן-זקן, שאול אלוביץ' רכש את השליטה בחברת יס, אנשים ומחשבים, 21 במרץ 2010
↑  שני אלירז, יורוקום מגייסת 2,000 עובדים לחברת אופק שתתחרה בבזק, באתר TheMarker‏, 17 ביולי 2000
↑  הדר חורש, יורוקום ביטלה תוכנית השקעות של 100 מיליון דולר בהיי-טק, באתר הארץ, 23 באפריל 2001
↑  אילן ליזרוביץ', ‏עסקת הענק: אלוביץ' רוכש את בזק, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2009
↑   אמיר טייג, מיזוג בזק ו–yes יאושר בקרוב: אלוביץ’ צפוי לקבל 600 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 23 באוקטובר 2013
↑  יניב רחימי, רחלי בינדמן וגולן חזני, עסקת בזק־yes אושרה למרות כל סימני האזהרה, באתר כלכליסט, 21 ביוני 2017
↑   שרון פולבר, נתי טוקר, בעקבות תחקיר "הארץ": היועמ"ש אסר על נתניהו לעסוק בענייניו של איש העסקים שאול אלוביץ', באתר הארץ, 15 ביוני 2016
↑  חן מענית, ‏אלוביץ מבקש לשחרר חלק מהשלל שתפסה המשטרה:, באתר גלובס, 13 במרץ 2018
↑  גד פרץ, ‏רשות ני"ע פשטה על משרדי בזק; אלוביץ' עוכב לחקירה, באתר גלובס, 20 ביוני 2017
↑  אלה לוי-וינריב, גד פרץ, ‏אלוביץ' נשלח למעצר-בית של 9 ימים עקב דרישת רשות ני"ע, באתר גלובס, 13 ביולי 2017
↑  אלי סניור, הותר לפרסום: אלוביץ', חפץ ופילבר נעצרו בפרשת בזק, באתר ynet, 20 בפברואר 2018
1 2  אביב גוטר, "כלכליסט", שאול, אור ואורנה אלוביץ' התפטרו מדירקטוריון קבוצת בזק, באתר ynet, 25 בפברואר 2018
↑  קרן מרציאנו, ‏אלוביץ' התפטר מדירקטוריון בזק, באתר ‏מאקו‏, 25 בפברואר 2018
↑  הסתיימה חקירת תיק 4000, באתר משטרת ישראל, 2 בדצמבר 2018
↑  אבישי גרינצייג, ‏אלוביץ' ובכירים לשעבר בקבוצת בזק-yes יועמדו לדין ב"פרשת בזק" על עבירות ני"ע, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2020
↑  תומר גנון, דרמה בתיק בזק: בוטל האישום במרמה נגד בכירים לשעבר, באתר כלכליסט, 20 ביולי 2022
↑  ע"פ 5955/22 מדינת ישראל נ' שאול אלוביץ, ניתן ב־13 ביולי 2023
↑   מיכאל רוכוורגר, שאול אלוביץ' בדרך להסדר חוב עם הבנקים: ימכור מחצית מהשליטה בבזק, באתר TheMarker‏, 30 ביולי 2017
↑   מיכאל רוכוורגר, הפועלים נתן את האות לתחילת המרוץ של אלוביץ' להסדרת חובותיה של יורוקום, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2017
↑  הדס מגן, ‏פרשת בזק: עד כמה מעורב אור אלוביץ' בהסתבכות של אביו שאול, באתר גלובס, 9 ביולי 2017
↑  גילעד נס, עסקת בזק הושלמה – אלוביץ': "אנחנו פה לטווח הארוך", באתר כלכליסט, 14 באפריל 2010
↑  סאטקום מערכות רוצה למחוק את גילת סאטקום מהמסחר בלונדון: הגישה הצעת רכש של 10% ממניותיה תמורת 11 מ' ש', באתר TheMarker‏, 26 במאי 2008
↑  אינטרנט זהב באתר הבורסה
↑  בי קומיוניקיישנס בע"מ באתר הבורסה
↑  בזק באתר הבורסה
וולטר בראון (ספורט)

| --- | --- |
וולטר בראון, 1960
וולטר בראון, 1960
 לידה:  10 בפברואר 1905 הופקינטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  7 בספטמבר 1964 (בגיל 59) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  ייסוד בוסטון סלטיקס, דמות מפתח בייסוד ליגת ה-NBA, ניהול בוסטון גארדן, בעלות ונשיאות בוסטון ברואינס, נשיאות פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית
 השכלה:  אקדמיית פיליפ אקסטר 
 תקופת הפעילות:  1937–1964 (כ־27 שנים)
 מקצוע:  מנהל ספורט
 תפקיד:  מנהל בוסטון גארדן מייסד, בעלים ונשיא בוסטון סלטיקס בעלים ונשיא בוסטון ברואינס נשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית
 פרסים והוקרה:  גביע לסטר פטריק (1968)  היכל התהילה של ההוקי קרח 
 
וולטר אוגוסטין בראון (באנגלית: Walter Augustine Brown; ‏10 בפברואר 1905 – 7 בספטמבר 1964) היה עסקן ספורט ומאמן הוקי קרח אמריקאי, מהמנהלים החשובים בתולדות הספורט המקצועני בארצות הברית.
בראון ייסד את קבוצת הכדורסל בוסטון סלטיקס והיה בעליה הראשון, ניהל את אולמה המיתולוגי של הקבוצה בוסטון גארדן, והיה אחד מאנשי המפתח בייסוד ליגת ה-NBA.
בראון היה גם איש מפתח בהתפתחות ההוקי קרח בארצות הברית, הוביל כמאמן את נבחרת ארצות הברית לזכייה היסטורית באליפות העולם, בעלי קבוצת ה-NHL בוסטון ברואינס ונשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית.
על פעילותו הענפה בשני הענפים התקבל כחבר הן בהיכל התהילה של הכדורסל והן בהיכל התהילה של ההוקי קרח.
בנוסף לפעילויות אלה היה גם נשיא Boston Athletic Association, הגוף המארגן של אירועי ספורט גדולים באזור בוסטון כגון מרתון בוסטון.
בכדורסל ובאתלטיקה

בראון היה בנו של ג'ורג' בראון, אף הוא דמות מפתח בספורט האמריקאי בכלל ובספורט באזור בוסטון בפרט. ג'ורג' בראון ניהל את אולם בוסטון גארדן מיום הקמתו של האולם ועד מותו של ג'ורג' ב-1937, והיה נשיא ה-Boston Athletic Association בעצמו.
עם מותו של ג'ורג' ירש וולטר בראון את ניהול בוסטון גארדן, שבאותו זמן היה אולמה הביתי של קבוצת ה-NHL בוסטון ברואינס. מ-1941 היה גם נשיא ה-Boston Athletic Association.
כמנהל בוסטון גארדן, הגיע בראון למסקנה שבוסטון זקוקה לקבוצת כדורסל מקצוענית. באמצעות משכנתא שנטל על ביתו, ייסד ב-1946 את בוסטון סלטיקס והיה לבעליה ונשיאה הראשון. הסלטיקס שיחקו בליגת ה-BAA ‏(Basketball Association of America) שבראון היה מהאחראים לייסודה.
ב-1949 היה בראון אחד הדוחפים לאיחודה של ה-BAA עם ליגה אחרת, ליגת ה-NBL‏ (National Basketball League) כדי ליצור את ליגת ה-NBA. הוא היה גם מההוגים והיוזמים של משחק האולסטאר של ה-NBA, שנערך לראשונה ב-1951 בבוסטון גארדן.
בראון נשאר בעלים ונשיא של הסלטיקס עד מותו ב-1964, ובתקופתו הפכה הקבוצה לאחת החזקות בליגה וזכתה ב-7 אליפויות בתוך 8 עונות.
בהוקי קרח

כמו אביו, היה בראון אחת הדמויות המשפיעות בהתפתחותו של ההוקי קרח בכלל, וההוקי קרח האמריקאי בפרט. ב-1933 הוביל כמאמן את נבחרת ארצות הברית לזכייה היסטורית באליפות העולם לאחר ניצחון בגמר על קנדה. זה היה הפסדה הבינלאומי הראשון אי פעם של קנדה במשחק רשמי והתואר הבינלאומי הראשון שקנדה לא הצליחה לזכות בו.
ב-1951 רכש בראון את קבוצת ה-NHL בוסטון ברואינס, שמצבה הכלכלי היה בכי רע באותה תקופה. הוא היה בעלי הברואינס עד מותו ב-1964.
בתווך, מונה בראון ב-1954 לנשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית (IIHF), הגוף העליון של ההוקי הבינלאומי, במינוי שקבע תקדים - בפעם הראשונה והיחידה מונה מנהל שבא מהספורט המקצועני האמריקאי, ומה-NHL בפרט, לנשיא הארגון. בראון זיהה את המגמה ששלטה בהוקי קרח העולמי באותה תקופה - עלייתו של הענף במדינות מזרח אירופה, בראשות נבחרת ברית המועצות, לפסגת הענף בעולם. הוא פעל באופן נמרץ לשילוב בין הנבחרות המזרח אירופיות לנבחרות המערביות במפעלים העולמיים, והיה הרוח החיה מאחורי מתן אירוח אליפות העולם ב-1957 לברית המועצות בפעם הראשונה. למרות שהאליפות הוחרמה על ידי מספר מדינות מערביות בראשות ארצות הברית וקנדה, עקב פלישת ברית המועצות להונגריה, האליפות הוכתרה בהצלחה כאשר המשחק המכריע בין ברית המועצות ושוודיה - שנערך תחת כיפת השמיים באצטדיון לנין במוסקבה - משך 55000 צופים וקבע שיא קהל במשחק הוקי קרח שהחזיק מעמד עד 2001.
למרות הצלחותיו, נאלץ בראון לפנות את תפקידו כנשיא הפדרציה ב-1957 עקב הסכם רוטציה שהיה קיים באותה עת בין נשיאים אירופים ונשיאים צפון אמריקאים. הוא נשאר פעיל מרכזי בארגון.
מורשתו

בנוסף לבעלות והנשיאות של בוסטון סלטיקס ובוסטון ברואינס, שנמשכו עד מותו ב-1964, נשאר בראון גם מנהל בוסטון גארדן, נשיא ה-Boston Athletic Association ופעיל מרכזי בפדרציית ההוקי קרח הבינלאומית עד מותו.
עם מותו נקרא גביע אליפות ה-NBA על שמו עד 1984 (כיום נקרא גביע לארי אובריאן).
כמחווה סמלית, למרות שלא היה שחקן בקבוצה, בוסטון סלטיקס הוציאה לגמלאות את הגופיה מספר 1 על שמו.
בראון התקבל להיכל התהילה של ההוקי קרח ב-1962 ולהיכל התהילה של הכדורסל ב-1965. כשנפתח היכל התהילה של ההוקי קרח הבינלאומי על ידי פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית ב-1997, התקבל בראון כחבר גם בו במחזור הראשון של החברים המתקבלים.
אולם הספורט הישן של אוניברסיטת בוסטון, בו שיחקו בעבר קבוצות הכדורסל וההוקי קרח של האוניברסיטה את משחקיהן הביתיים, נקרא על שמו.
פול דילינגהאם

פול דילינגהאם הבן (באנגלית: .Paul Dillingham Jr;‏ 10 באוגוסט 1799 –  26 ביולי 1891) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הדמוקרטית עד 1860, ולאחר מכן המפלגה הרפובליקנית, שכיהן בין השאר כחבר בית הנבחרים של מדינתו בשנים 1833–1835 ובשנים 1837–1840, כחבר הסנאט של ורמונט בשנים 1841–1843 ובשנים 1861–1862, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1843–1847, כסגן מושל ורמונט ה-24 בשנים 1862–1865, וכמושל ורמונט ה-29 בשנים 1865–1867.
ראשית חייו

פול דילינגהאם נולד בעיירה שטסברי שבמסצ'וסטס, כבנם של פול דילינגהאם האב ושל האנה (לבית סמית') דילינגהאם. ב-1805 עברה המשפחה לעיירה ווטרברי שבוורמונט, שם עבד דילינגהאם בחווה המשפחתית והתחנך בבית הספר המחוזי בווטרברי ובבית הספר היסודי של מחוז וושינגטון במונטפלייר. ב-1820 החל דילינגהאם ללמוד משפטים במשרדו של השופט דניאל קרפנטר. במרץ 1823 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, וחודש לאחר מן הוא החל לעסוק במקצוע כשותפו של קרפנטר. דילינגהאם רכש מוניטין כעורך דין מיומן עם יכולת גבוהה לשאת טיעונים בעל פה מול שופטים ומושבעים.
ראשית הקריירה הפוליטית

דילינגהאם נכנס לפוליטיקה כדמוקרט. בשנים 1826 -1844 הוא כיהן כשופט שלום בווטרברי, ובמקביל בשנים 1829 - 1844 כפקיד העיירה. בשנים 1833–1835 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ורמונט מטעם ווטרברי, ושוב בשנים 1837–1840. בשנים 1835–1839 הוא היה התובע המדינתי במחוז וושינגטון. ב-1836 היה דילינגהאם נציג לוועידת החוקה של ורמונט, ובשנים 1841–1842 היה חבר הסנאט של ורמונט.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

ב-1842 נבחר דילינגהאם לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו ממרץ 1843 ועד מרץ 1847. ב-1846 הוא לא היה מועמד לתקופת כהונה נוספת. במהלך כהונתו בבית הנבחרים, הוא היה חבר בוועדת המשפט ובוועדת התביעות. כדמוקרט היחידי במשלחת ורמונט לבית הנבחרים, הוא תמך בסיפוחה של טקסס ובמלחמת ארצות הברית-מקסיקו.
ב-1857 היה דילינגהאם נציג לוועידת החוקה של ורמונט. בשנים 1861–1862 הוא שב לכהן בסנאט של ורמונט.
סגן מושל ורמונט

כמי שהתנגדותו לעבדות ולפרישת מדינות הדרום הלכה וגברה, דחה דילינגהאם ב-1860 את מועמדות המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל ורמונט. עם פרוץ מלחמת האזרחים האמריקאית, הוא שינה באופן רשמי את זיקתו הפוליטית מהמפלגה הדמוקרטית אל המפלגה הרפובליקנית. בשנים 1862–1865 הוא כיהן כסגן מושל ורמונט. כמי שכיהן בתפקיד בשיאה של המלחמה, התמקדו מאמציו של דילינגהאם בסיוע למושלים פרדריק הולברוק וג'. גרגורי סמית' בדאגה להעברת חוקים ולגיוס, תשלום וציוד החיילים שהתגייסו צבא האיחוד. בנוסף, הוא ניהל את המערכה ברחבי ורמונט לטובת המועמדים אברהם לינקולן ואנדרו ג'ונסון בבחירות לנשיאות של 1864.
מושל ורמונט

בשנים 1865–1867 כיהן דילינגהאם כמושל ורמונט ה-29. כמושל, הוא הקים את בית הספר הרפורמי הראשון במדינה ואת בית המדרש למורים. כמו כן, נפל בחלקו למנות שניים מחברי הסנאט של ארצות הברית מטעם ורמונט במקום סנאטורים שנפטרו במהלך כהונתם. במקומו של ג'ייקוב קולמר הוא בחר בלוק פ. פולנד. במקומו של סולומון פוט הוא הציע בתחילה את איוש המושב בסנאט למושל לשעבר ג'. גרגורי סמית', אך כאשר סמית' דחה את המינוי, בחר דילינגהאם בג'ורג' פ. אדמונדס.
לאחר תום כהונתו כמושל, שב דילינגהאם לעיסוקו בעריכת דין. ב-1870 הוא היה נציג לוועידת החוקה של ורמונט. ב-1875 הוא פרש מעבודתו.
חיים אישיים

אשתו הראשונה של דילינגהאם הייתה שרה פרטרידג' קרפנטר, בתו של דניאל קרפנטר. שרה נפטרה ב-1831, ושנה לאחר מכן נשא דילינגהאם לאישה את אחותה ג'וליה. היו לו שבעה ילדים שהגיעו לבגרות, כולל ויליאם דילינגהאם שכיהן גם הוא כמושל וכסנאטור. דילינגהאם היה גם חותנו של מתיו ה. קפרנטר, שהיה סנאטור מטעם ויסקונסין.
פול דילינגהאם נפטר בביתו שבווטרברי ב-26 ביולי 1891. הוא נטמן בבית הקברות המקומי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1581-1582
"Hon. Paul Dillingham: The Venerable Ex-Governor Dead at the Age of Nearly 92 Years". The Cambridge Transcript. Cambridge, VT. August 7, 1891. p. 7
Duffy, John J.; Hand, Samuel B.; Orth, Ralph H. (2003). The Vermont Encyclopedia. Hanover, NH: University Press of New England. p. 106.
לוויין תקשורת

לוויין אינמרסט 3
לוויין תקשורת הוא לוויין מלאכותי המשמש למטרות תקשורת - כלומר, העברת אותות בין שתי נקודות על פני כדור הארץ. לוויין כזה מתפקד אפוא בדרך כלל כתחנת ממסר בחלל. בשמשו כתחנת ממסר, תפקידו לקלוט אותות שמשודרים אליו מנקודה אחת (או מספר נקודות) על פני כדור הארץ, ולשדר אותם בחזרה אל כדור הארץ, תוך כיסוי שטח מרוחק או גדול יותר, למוקדי קליטה שונים.
הצורך בלוויני תקשורת התעורר באמצע המאה ה-20 עם העלייה בשכיחות מקלטי טלוויזיה בבתים פרטיים. עד לאותה תקופה מקלטי הרדיו היו אמצעי התקשורת הנפוץ לתקשורת המונים, ובו הועברו תוכניות בידור ומהדורות חדשות עיקריות. שידורי הרדיו בוצעו בתדר בינוני או נמוך. לעומתם, שידורי הטלוויזיה בוצעו בתדר גבוה יותר, בגלל הצורך להעביר מידע רב יותר (תמונה וקול). בעוד ששידורי הרדיו יכלו להסתמך על תכונת ההחזרה של שכבת היונוספירה כדי להפיץ עצמם לטווחים גדולים מאוד, הרי ששידורי הטלוויזיה לא הוחזרו כלפי כדור הארץ משכבה זו, בגלל התדר הגבוה שלהם, וחדרו דרכה בהמשיכם לחלל החיצון ולפיכך שידורי הטלוויזיה הוגבלו לטווחים קצרים בהרבה. כדי לתת מענה לבעיה זו פותחו לווייני התקשורת, המשמשים כמעיין 'מראות' קטנות בחלל, המחזירות לכיוון כדור הארץ את השידורים בתדר גבוה הבוקעים ממנו ואינם מוחזרים דרך שכבת היונוספירה. עם התקדמות הטכנולוגיה והמעבר הגובר לשיטות שידור ספרתי שבהן נעשה שימוש בתדרים גבוהים והולכים, הפכו לווייני התקשורת לנדבך מרכזי וחשוב במערך התקשורת הגלובאלי וכיום הם משמשים לא רק לתעבורת שידורי טלוויזיה אלא גם לתעבורת אינטרנט, טלפוניה וגם תחנות רדיו.
רוב לווייני התקשורת נמצאים במסלול גאוסטציונרי. לוויין במסלול זה נראה מפני כדור הארץ כנמצא במיקום קבוע בשמים. בשל חשיבותו של מסלול זה נתון מיקום הלוויינים בו לתקינה ולרגולציה על ידי ארגון התקשורת העולמי לתקשורת רדיו ה-ITU-R. מסלול זה נמצא מעל קו המשווה בגובה של 35,786 ק"מ.
לווייני תקשורת אחרים נמצאים במסלול מולניה, במסלולים אליפטיים, או במסלולים נמוכים פולאריים, או לא פולאריים.
עם התפתחות הגלובליזציה, והדרישה לטלקומוניקציה, נעשים ניסיונות שונים להנגשת האינטרנט בכל נקודה על פני כדור הארץ. התפתחות והוזלת תחום הלוויינות הופכים תהליך זה לאפשרי, בין השאר על ידי פריסת מערכי לוויינים המספקים ערוצי תקשורת שונים.
שימושי לווייני תקשורת

לווייני התקשורת משמשים כיום במגוון רחב של שימושים שונים, ולהלן העיקריים שבהם:
שידורי טלוויזיה ישירים לציבור DBS - שידורים המשודרים מתחנת קרקע דרך הלוויין ישירות לבתיהם של מנויי שירותי טלוויזיה רב-ערוצית
הפצת ערוצי טלוויזיה בין אולפנים וממוקדי שידור אל מערכות טלוויזיה בכבלים
שירותי דיווח חדשותי של ערוצי טלוויזיה ממקום התרחשותם של אירועים (אירועים מתוכננים כגון אירועי ספורט או קונצרטים, או אירועים חדשותיים כגון אסונות טבע, מלחמות ופיגועים)
טלפוניה רב ערוצית - חיבור מנקודה לנקודה בין שתי תחנות קרקע של אפיקי טלפוניה רבי ערוצים, לצורך תקשורת בינלאומית או בין עירונית. בעוד שימוש זה היה בתחילת ההיסטוריה של לווייני התקשורת הנפוץ ביותר, הוא הולך ונדחק מפני כבלים אופטיים תת-ימיים המעבירים ערוצי טלפוניה בכמות גדולה בהרבה ובעלות נמוכה יותר. עם זאת יש עדיין שימוש נרחב בשירות הזה במדינות מתפתחות, בתקשורת לערים מרוחקות, וכגיבוי לשעת חירום למקרה של קריסת הכבלים האופטיים.
טלפוניה ניידת - שירות טלפון למנויים בודדים הנמצאים באזורים מרוחקים בהם אין קישור לטלפונים סלולריים, לרבות תקשורת טלפונית לכלי שיט וכלי טיס.
תשתית לרשתות סלולריות כאשר ממסרי הרשת נמצאים באזורים מבודדים.
תקשורת נתונים למערכות עסקיות גדולות - VSAT.
תקשורת אינטרנט לאזורים מרוחקים, כאשר לא כלכלי או בלתי אפשרי לחבר מנויים לתשתית הטלפונית או לתשתית הטלוויזיה בכבלים. אחת החברות המספקות שירותים מעין אלו היא Starlink אשר לוויניה סובבים את כדור הארץ כמערך לוויינים.
הפצת סרטי קולנוע בפורמט דיגיטלי מאולפנים למספר רב של בתי קולנוע בו-זמנית.
תקשורת לוויינים צבאית - מגוון רחב של שימושים, קשר לכלי טיס וכלי שיט, קשר לכוחות מבצעיים באזורי לחימה, הנחיית חימוש מונחה מדויק תקשורת בין מפקדות, ותקשורת מלווייני ביון וצילום אל תחנות קרקע על פני כדור הארץ.
שיגורים ראשונים

הלוויין הראשון ששוגר לחלל היה הלוויין הסובייטי ספוטניק 1 (בשנת 1957). הלוויין לא היה לוויין תקשורת במובן העכשווי של המילה, אולם הוא שידר סדרת אותות (צפצופים) בתדרים שונים, תוך שאינו מקבל כל מידע מן הקרקע, בעיקר כדי להדגים את יכולתה הטכנולוגית של ברית המועצות.
לוויין התקשורת האמריקאי הראשון, פרויקט SCORE, ראשי תיבות של Signal Communications Orbit Relay Equipment. לוויין זה שוגר ב-1958 והשתמש במכשיר הקלטה אנלוגי (בסלילים) כדי לאחסן ולשדר הלאה מסרים קוליים. הוא שימש להעברת ברכת חג המולד לעולם מפיו של נשיא ארצות הברית דאז דווייט אייזנהאואר.
בשנת 1960, שיגרה נאס"א את הלוויין Echo. הלוויין, בצורת בלון בקוטר 30 מטר עשוי מיריעת פוליאסטר דקה מצופה אלומיניום, שימש כממסר פסיבי - אותות שודרו מהקרקע, פגעו במשטח המחזיר של הלוויין, והוחזרו לתחנת קרקע אחרת.
הלוויין קורייר 1B (שנבנה בידי חברת פילקו) שוגר אף הוא ב-1960, והיה הלוויין הראשון בעל משחזר (Repeater) פעיל.
טלסטאר היה לוויין התקשורת הפעיל הראשון ששימש לתמסורת ישירה של שידורים. הוא היה שייך ל-AT&T כחלק מהסכם בינלאומי בין AT&T, מעבדות בל, נאס"א, משרד הדואר הבריטי ומשרד הדואר הצרפתי (PTT). מטרת השותפות הייתה לפתח לוויין תקשורת שישמש את כל השותפים. טלסטאר שוגר על ידי נאס"א מנמל החלל קייפ קנוורל ב-10 ביולי 1962, והיה לוויין התקשורת הראשון שנבנה במימון פרטי. טלסטאר נע במסלול אליפטי (השלים הקפה כל שעתיים ו-37 דקות) בזווית של 45° מעל קו המשווה.
הלוויין שקדם ללווייני התקשורת שהוצבו במסלול גאוסטציונרי הוא הלוויין Syncom 1 של חברת יוז איירקראפט ששוגר ב-26 ביולי 1963. סינקום 1 הסתובב סביב כדור הארץ אחת ליממה במהירות זוויתית קבועה, אך מכיוון שעדיין הייתה לו תנועה צפונה ודרומה, נדרש ציוד מיוחד כדי לעקוב אחריו.
הצלחות בשיגורי לווייני תקשורת הביאו לסגירת פרויקט ווסט פורד.
לוויין תקשורת סובייטי ראשון "מולניה" שוגר בשנת 1965.
סינים הצטרפו לשימוש החלל לצורכי תקשרות בשנות ה-80 של המאה ה-20 עם תחילת שיגורי לווייני Chinasat.
מסלול גאוסטציונרי

לוויין במסלול גאוסטציונרי מקיף את כדור הארץ במסלול מעגלי, במישור קו המשווה בגובה שבו מהירותו הזוויתית שווה לזו של כדור הארץ עצמו, דהיינו - הקפה אחת סביב כדור הארץ ב-24 שעות בדיוק. לוויינים במסלול הגאוסטציונרי נקראים לוויינים גאוסטציונריים, ונראים כאילו הם נמצאים בנקודה קבועה מעל קו המשווה של כדור הארץ. המסלול הגאוסטציונרי שימושי ללווייני תקשורת משום שאנטנות קרקעיות, שחייבות להיות מכוונות לעבר הלוויין, יכולות לפעול באורח יעיל בלי שיהיה צורך בציוד יקר כדי לעקוב אחר תנועת הלוויין. בפרט ביישומים הדורשים מספר גדול של אנטנות קרקעיות (כמו אלה המשמשות yes הטלוויזיה בלוויין להפצת שידורי הטלוויזיה לבתים). החיסכון בציוד קרקעי יכול להצדיק את העלות הנוספת הכרוכה בהעלאת לוויין למסלול הגאוסטציונרי שהוא מסלול גבוה מאוד.
מסלול גאוסטציונרי > יתרונות לווייני התקשורת הגאוסטציונריים

הלוויין נראה כאילו הוא נמצא במקום קבוע מעל פני כדור הארץ ולכן אין צורך באנטנות עקיבה.
הלוויין "רואה" חלק גדול מפני כדור הארץ ולכן לוויין אחד יכול לשמש לכיסוי תקשורתי של שטח גדול.
הלוויין מכסה שליש מכדור הארץ כך שבאופן תאורטי שלושה לווייני תקשורת יכולים לכסות את כל כדור הארץ .
בהיות הלוויין אפקטיבית מחוץ לאטמוספירה של כדור הארץ יכול אורך החיים שלו להגיע לכדי 15 שנה ויותר.
מסלול גאוסטציונרי > מגבלות לווייני התקשורת הגאוסטציונריים

הלוויין נמצא בגובה גדול מאוד (כ-35,600 ק"מ) ולכן עלויות שיגורו וייצורו גבוהות מאוד, זמני השיגור חייבים להיות מתואמים זמן רב מראש ויכולים להתבצע רק במקומות ספורים בעולם.
בגלל מיקום הלוויין מעל קו המשווה, אין לו כיסוי תקשורתי לאזורים הצפוניים ביותר והדרומיים ביותר על פני כדור הארץ - אזורי הקטבים.
בגלל מרחקו הגדול של הלוויין, נדרש ציוד התקשורת, על פני הקרקע ובלוויין להיות יקר ומסובך יותר. כך למשל היו תחנות הקרקע הראשונות שפעלו מול לוויינים גאוסטציונריים בעלות אנטנות בקוטר של עשרות מטרים, ומגברי קליטה מקוררים בחנקן נוזלי. כיום, תחנות הקרקע קטנות וזולות הרבה יותר אולם זה התאפשר על ידי הגדלה וסיבוך של מערכות התקשורת על גבי לוויין התקשורת עצמו. נדרש שימוש באנטנות כיווניות ביותר, מגברים רבי עצמה ומערכות כוח שיספקו הספקי שידור גבוהים ללוויין בחלל.
גובהו הרב של הלוויין גורם להשהיה של כ-1/4 שנייה של האות האלקטרומגנטי העובר דרכו. השהיה זו מעצימה את תופעת ההד בשיחות טלפון, ומחייבת שימוש במבטלי הד. השיהוי גם עלול לפגוע ביעילותם של פרוטוקולי תקשורת נתונים.
מסלול גאוסטציונרי > היסטוריה של הלוויינים הגאוסטציונריים

התפיסה של לווייני התקשורת הגאוסטציונריים הוצעה לראשונה על ידי ארתור סי. קלארק, בהתבסס על עבודתו של קונסטנטין ציולקובסקי ועל מאמר משנת 1929 של הרמן פוטוצ'ניק שעליו חתם בשם הרמן נורדונג. באוקטובר 1945 פרסם קלארק מאמר שכותרתו "ממסרים מחוץ לכדור הארץ" במגזין הבריטי "עולם האלחוט". המאמר תיאר את הבסיס לפיתוח לוויינים מלאכותיים במסלולים גיאוסטציונריים למטרת ממסור אותות רדיו. לפיכך נחשב קלארק ממציא לוויין התקשורת.
להלן נקודות ציון חשובות בהיסטוריה של לווייני התקשורת הגאוסטציונריים:
לוויין התקשורת הגאוסטציונרי הראשון Syncom 3 - שוגר באוגוסט 1964 לוויין תקשורת אמריקני שאיפשר שידור משחקי אולימפיאדת טוקיו ב-1964 לארצות הברית.
הקמת ארגון אינטלסאט - אוגוסט 1964, ארגון בינלאומי שהיה בראשיתו התאגדות של מדינות שהפעילו במשותף לווייני תקשורת לצורך תקשורת לוויינים בינלאומית.
1965 - לוויין התקשורת הגאוסטציונרי המסחרי הראשון של רשת אינטלסאט שכונה EARLY BIRD, ואיפשר העברת 240 שיחות טלפון בו-זמנית או ערוץ טלוויזיה אחד. שירות מסחרי של הלוויין ניתן בארצות הברית, צרפת, גרמניה המערבית ובריטניה.
1967 - לוויין אינטלסאט מסדרה II, מעל האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט.
1968 - 1970 - פריסת לווייני אינטלסאט מסדרה III, בכל לוויין 1500 שיחות טלפון, ארבעה ערוצי טלוויזיה, או צירוף שלהם. כיסוי גלובלי של כדור הארץ, פרט לאזורי הקטבים.
ינואר 1971 - לווייני אינטלסאט מסדרה IV - שאפשרו 400 שיחות טלפון בו זמנית.
נובמבר 1971 - ייסוד אינטרספוטניק, ארגון מתחרה לאינטלסאט על ידי תשע מדינות קומוניסטיות בראשות ברית המועצות.
נובמבר 1972 - שיגור ANIK 1 הקנדי - יישום מערכת התקשורת הלוויינית הלאומית הראשונה מחוץ לארצות הברית.
לווייני תקשורת נמוכי מסלול

מסלול נמוך הוא מסלול מעגלי בגובה של מעל 160 ק"מ מעל פני השטח של כדור הארץ. משך ההקפה הממוצע במסלול זה הוא כ-90 דקות. 
בשל מסלולם הנמוך, הקשר עם הלוויין הוא עד לטווח של אלף קילומטרים ולא מחצית מכדור הארץ לערך כמו בלווייני התקשורת הגאוסטציונריים. בנוסף, לוויינים במסלול ארץ נמוך משנים את מיקומם ביחס לתחנות הקרקע במהירות, כך שאפילו ליישומים מקומיים נדרשים לוויינים רבים כדי לשמור על תקשורת רציפה. ואולם, הצבת לווייני תקשורת במסלול נמוך היא זולה בהרבה מאשר לוויינים גאוסטציונריים, ובנוסף, בשל קרבתם לקרקע, לא נדרש אות חזק כדי לתקשר עימם לפיכך ישנה תחלופה בין מספר הלוויינים ועלותם. בנוסף, יש הבדלים גדולים בציוד שבתוך הלוויין ובציוד הקרקעי הנדרש לתמוך בשני סוגי הלוויינים.
קבוצת לוויינים הפועלת במתואם נקראת קונסטלציית לוויינים. שתי קונסטלציות כאלה שנועדו לשפר את קליטת הטלפוניה, במיוחד באזורים מרוחקים היו "אירידיום" ו"גלובל סטאר". במערכת "אירידיום" יש 66 לוויינים. בעבר תוכננה גם מערכת לוויינים נמוכי מסלול, המגובה בכספי היזם פול אלן, מבעלי מיקרוסופט, שהייתה אמורה להכיל עד 720 לוויינים אולם המיזם פשט את הרגל לפני שיגור הלוויין הראשון.
לוויינים כאלה מסוגלים להציע כיסוי רציף ממסלול נמוך בזכות יכולתם לאגור מידע שהם קולטים כשהם חולפים מעל חלק אחד של כדור הארץ ומשדרים אותו כשהם נמצאים באזור אחר. כזה הוא הלוויין הקנדי "קסיופאה" של חברת "CASCADE", וO3b שהיא תשתית תמסורת לוויינית עבור אזרחי העולם שאין להם כיום נגישות לאינטרנט רחב-סרט.
אינטרנט ולוויינים

עם התפתחות הגלובליזציה, והדרישה לטלקומוניקציה, נעשים ניסיונות שונים להנגשת האינטרנט בכל נקודה על פני כדור הארץ. התפתחות והוזלת תחום הלוויינות הופכים תהליך זה לאפשרי.
חברות שונות מנסות להניח את התשתית המתאימה חברות כמו Starlink בבעלותו של אילון מאסק ו-OneWeb בבעלותו של ריצ'רד ברנסון.
הערות שוליים

↑  ש. עובד, הטלוויזיה הגיעה - דרך החלל החיצון, מעריב, 12 ביולי 1962
↑  Gérard Maral,Michel Bousquet, Satellite communications systems: systems, techniques, and technology
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294962805171  LCCN: sh85008244  NDL: 00573540 
מסלול גאוסטציונרי
לברנטי בריה

לַברֶנטי פָבלוֹביץ' בֵּרִיַה (בגאורגית: ლავრენტი პავლეს ძე ბერია, לברנטי פָּבלֶס דזֶה בריה; ברוסית: Лаврентий Павлович Берия‏; 29 במרץ 1899 – 23 בדצמבר 1953) היה פוליטיקאי, שר הפנים וממפקדי המשטרה החשאית הסובייטית, נ.ק.ו.ד. זכור בעיקר כמבצע הראשי של מדיניות "הטיהורים הגדולים" של סטלין, על אף שנטל חלק רק בסוף טיהורים אלו. שיא כוחו היה בתקופת מלחמת העולם השנייה ולאחריה. לאחר מות סטלין הוא הודח מתפקידו והוצא להורג בידי יורשיו.
עלייתו לעמדת כוח

כמו סטלין, בריה היה, גם הוא גאורגי. אביו של בריה, פאבל קוקאביץ' בריה, היה איכר מגרלי. הוא נולד בכפר מֶרחֵאוּלִי (אנ'), באזור סוחומי שבחבל אבחזיה של גאורגיה. למד בבית ספר טכני בסוחומי, והצטרף למפלגה הקומוניסטית במרץ 1917, בעודו סטודנט להנדסה בבאקו. ישנם מקורות הטוענים כי רישומי המפלגה המקוריים זויפו ובריה הצטרף לשורותיה רק מאוחר יותר, ב-1919[דרוש מקור]. בנוסף נטען כי היה עריק מהצבא האדום לתקופה, אך לא נמצא לטענה זו ביסוס.
בשנת 1920 או 1921 הצטרף בריה לווצ'קה, שנודעה אחר כך כצ'ה קה (הוועדה המיוחדת הכלל-רוסית למלחמה במהפכת הנגד ובחבלה), המשטרה החשאית הפוליטית הראשונה של הבולשביקים. באותו זמן, כבש הצבא האדום את הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה וניתן למשטרה החשאית תפקיד מכריע בטיהור הפוליטי של הארץ מ"מנשביקים". בשנת 1922 כבר היה בריה סגן המפקד של הג.פ.או., יורשו של הצ'ה קה.
בריה, כגאורגי, תמך בסטלין מראשית דרכו במפלגה הקומוניסטית. ב-1924 הוביל דיכוי של מרידות לאומניות בטביליסי במחיר של 5,000 הרוגים למתקוממים. לאחר תצוגת כוח זו מונה בריה למפקד אזור עבר הקווקז ב-או-גה-פה-או והוענק לו אות מסדר הדגל האדום.
בשנת 1931 מונה בריה למזכ"ל המפלגה בגאורגיה, ושנה לאחר מכן בכל עבר הקווקז. הוא היה לחבר הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית ב-1934 והמשיך להיות גורם דומיננטי בפוליטיקה של הרפובליקה הגאורגית גם לאחר שלא התגורר בה, עד מותו.
בשנת 1935 כבר היה בריה בעל ברית חשוב של סטלין, הוא פרסם ספר ששכתב את ההיסטוריה של הקווקז כדי להציג מצג שבו סטלין היה מנהיג קומוניסטי יחיד באזור מתחילתו. משהחלו ה"טיהורים" ב-1934 ברצח סרגיי קירוב, ניצל בריה את ההזדמנות וגרם לרציחתם של מנהיגים קומוניסטים אחרים בקווקז.