stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פי ג'יי הארווי
ביוגרפיה > 2000–2006

הארווי התאחדה מחדש עם חבר הלהקה הוותיק שלה, רוב אליס, והמולטי אינסטרומנטליסט מיק הארווי (אין קשר משפחתי) בשביל אלבומה משנת 2000, "Stories from the City, Stories from the Sea". האלבום, שנכתב בדורסט, פריז וניו יורק, היה הצלחה הן מבחינת המבקרים והן מבחינה מסחרית, כשמכר מעל מיליון עותקים ברחבי העולם וזכה בפרס המרקיורי. האלבום שילב צלילים מלודיים בסגנון פופ רוק שאינם אופייניים להארווי עם הרוק הגולמי של אלבומיה הקודמים. הזמר ת'ום יורק, סולן להקת רדיוהד השתתף בשלושה שירים מתוך האלבום, אחד מהם, This Mess We're In הוא דואט עם הארווי, בעוד לשניים האחרים תרם קולות רקע.
בשנת 2001 היא הגיעה לראש רשימת 100 הנשים הטובות ביותר ברוק בסקר שנערך במגזין Q. אלבומה השביעי, Uh Huh Her, יצא ב-31 במאי 2004. בפעם הראשונה מאז Four-Track Demos הארווי הפיקה את האלבום לבדה וניגנה בכל כלי חוץ מהתופים. האלבום, שהיה אינטימי ומינימליסטי יותר מאשר קודמו, פגש ביקורת חיובית ממבקרים ומעריצים ברוב המקרים. היא אמרה למגזין רולינג סטון: "כשאני עובדת על אלבום חדש, הדבר החשוב ביותר הוא לא למחזר את עצמי... זאת תמיד המטרה שלי: לנסות ולכסות קרקע חדשה ובאמת לאתגר את עצמי. מפני שאני בתוך זה כדי ללמוד".
ביוגרפיה > 2007–2014

במאי 2006, בהופעתה הראשונה בבריטניה באותה השנה, חשפה הארווי שהאלבום החדש שלה יהיה כמעט לגמרי מבוסס על פסנתר. מאוחר יותר ב-2006 היא הוציאה לאור את DVD ההופעה הראשון שלה, שנקרא "Please Leave Quietly", בבימויה של Maria Mochnacz, וכלל שירים מכל הקריירה שלה בנוסף לקטעים מאחורי הקלעים בין הופעות. ב-23 באוקטובר 2006 היא הוציאה את "The Peel Sessions 1991–2004". ב-נובמבר 2006 היא החלה לעבוד על אלבום האולפן השביעי שלה, "White Chalk", עם המפיק Flood, ג'ון פאריש ואריק דרו פלדמן. האלבום יצא לאור באירופה ב-24 בספטמבר 2007. White Chalk מבוסס ברובו על בלדות פסנתר בשילוב מינימלי של כלים אקוסטיים. האלבום סימן תפנית קיצונית בקריירה של הארווי ושינוי בסגנון שאפיין אותה עד כה.
אלבום האולפן השמיני של הארווי "Let England Shake" יצא לאור בפברואר 2011 וזכה לשבחים יוצאי דופן. האלבום עוסק במלחמה המתמשכת באפגניסטן ואירועים אחרים מההיסטוריה של אנגליה. המגזין NME העניק לו ציון 10 מתוך 10 וסיכם אותו כ"אלבום שמעז ללכת עמוק ללב האפלה של המלחמה עצמה, ותהודותיה בעבר, בהווה ובעתיד של אנגליה". מיק הארווי, ג'ון פאריש וז'אן-מארק בוטי ליוו את הארווי בסיבוב הופעות רחב לקידום האלבום. ב-6 בספטמבר 2011 הארווי זכתה בפרס מרקיורי בפעם השנייה. הזכייה סימנה אותה כאמן הראשון שזוכה בפרס פעמיים והיא מופיעה בספר השיאים של גינס כאמן היחידי שזכה להישג זה. בעקבות הזכייה זינקו מכירות האלבום ביותר מ-1000%. ב-23 בספטמבר האלבום הוכרז כאלבום זהב, ונבחר כאלבום השנה על ידי מגזין המוזיקה MOJO.
שיתופי פעולה

חוץ מעבודתה באלבומים של עצמה, היא השתתפה בשמונה רצועות בחלקים 9 ו-10 של "The Desert Sessions", והופיעה באלבום "Murder Ballads" של ניק קייב (בשיר "Henry Lee" ובגרסת כיסוי ל-"Death Is Not the End" של בוב דילן). בנוסף הופיעה גם באלבומו של טריקי, "Angels with Dirty Faces". בשנת 1996 היא הקליטה אלבום בשיתוף פעולה עם ג'ון פאריש, שנקרא "Dance Hall at Louse Point", בשם פולי ג'ין הארווי. פאריש כתב את כל המוזיקה, והארווי את המילים. ב-2001 ביצעה ליווי גיטרה, באס וקולות לאלבום "It's a Wonderful Life" של הספרקלהורס. כמה שנים לאחר מכן, הארווי כתבה חמישה שירים לאלבומה של מריאן פיית'פול, "Before the Poison"; היא גם הפיקה את האלבום וניגנה בו. ב-30 במרץ 2009 יצא אלבומה החדש של הארווי, שיתוף פעולה נוסף עם פאריש - "A Woman a Man Walked By". גם באלבום זה חלוקת העבודה הייתה זהה; הארווי כתבה את המילים ופאריש את המוזיקה.
עבודות נוספות

מחוץ לקריירה המוכרת שלה כמוזיקאית, הארווי הופיעה כמגדלנה, דמות מודרנית המבוססת על מריה מגדלנה בסרטו של האל הארטלי משנת 1998, "The Book of Life". היא גם פסלת מוכשרת ויצירות שלה הוצגו בגלריות שונות ברחבי בריטניה.
אישיות מחוץ לבמה

מחוץ לבמה, הארווי טיפחה מוניטין של אקסצנטריות כדי להתאים למוזיקה שלה; לדוגמה, סטיב אלביני טען שהיא לא אכלה דבר חוץ מתפוחי אדמה בזמן העבודה על Rid of Me. הארווי מתארת את עצמה כ"אדם שקט מאוד, שלא יוצא החוצה הרבה, לא מדבר עם אנשים", ודוחה את הטענה שהשירים שלה אוטוביוגרפיים. היא אמרה בשנת 1998: "אנשים מציירים אותי כמין שד מגיהנום שעוסק בכישוף, שאני חייבת להיות מעוותת ואפלה כדי לעשות את מה שאני עושה. זה גיבוב של שטויות". לאחר מכן היא אמרה ל-Spin: "כמה מבקרים לקחו את הכתיבה שלי בצורה כל כך מפורשת לנקודה שהם יקשיבו ל-"Down by the Water" ויאמינו שאני באמת ילדתי ילדה והטבעתי אותה". בשנת 2006, המגזין Blender כלל אותה ברשימה של "הנשים הלוהטות של הרוק", כשקרא לה "מכשפת בלוז-רוק הסוחרת בפוליטיקה חברתית ובכתיבת שירים אפלה ומיוסרת". בראיון שנערך לאחרונה, הארווי ציינה שהייתה רוצה להתאחד מחדש עם האמניות טורי איימוס וביורק. שלושתן הופיעו על השער של המגזין Q ב-1994.
דיסקוגרפיה

1992 - Dry
1993 - Rid of Me
1993 - Four-Track Demos
1995 - To Bring You My Love
1996 - Dance Hall at Louse Point
1998 - Is This Desire?
2000 - Stories from the City, Stories from the Sea
2004 - Uh Huh Her
2006 - The Peel Sessions 1991-2004
2007 - White Chalk
2009 - A Woman a Man Walked By
2011 - Let England Shake
2016 - The Hope Six Demolition Project
2023 - I Inside the Old Year Dying
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר | I Inside the Old Year Dying | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  PJ Harvey - 'Let England Shake' | NME, NME | Music, Film, TV, Gaming & Pop Culture News, ‏2011-02-09 (באנגלית בריטית)
↑  Matthew Perpetua, Matthew Perpetua, PJ Harvey Wins Mercury Prize for Second Time, Rolling Stone, ‏2011-09-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Brian Boyd, Double winner: PJ Harvey takes Mercury Prize again, The Irish Times (באנגלית)
↑  Lewis Corner, PJ Harvey sales soar after Mercury win, Digital Spy, ‏2011-09-07 (באנגלית בריטית)
↑  MOJO's Top 50 Albums of 2011, Album of The Year (באנגלית)
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426576005171  PLWABN: 9810681269105606  BIBSYS: 5069467  BNE: XX1358518  BnF: cb139653937 (data)  GND: 131992554  ISNI: 0000 0001 2030 0535  LCCN: no96057794  MusicBrainz: e795e03d-b5d5-4a5f-834d-162cfb308a2c  NKC: xx0017957  NTA: 142755664  RERO: 02-A003351390  SELIBR: 390479  SUDOC: 102434344  VIAF: 87126508   WorldCat (עם VIAF): 87126508 
הארווי בהופעה בספטמבר 2007
פטר קונוויטשני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בינואר 1945 (בן 79) פרנקפורט, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר 
 פרסים והוקרה:  פרס קונרד וולף (1992)  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פרופיל ב-IMDb
 
פטר קונוויטשני (בגרמנית: Peter Konwitschny, נולד ב-21 בינואר 1945 בפרנקפורט) הוא במאי אופרה ותיאטרון גרמני.
ביוגרפיה

פטר קונוויטשני גדל בלייפציג, שם כיהן אביו, פרנץ קונוויטשני, כמנצח ראשי של תזמורת הגוונדהאוס של לייפציג. אחרי שהפסיק את לימודי הפיזיקה שהחל בהם, למד קונוויטשני בברלין בימוי תיאטרון, משנת 1965 עד 1970.
בשנות ה-70 עבד קונוויטשני כעוזר במאי עם רות ברגהאוס (Ruth Berghaus) ב"ברלינר אנסמבל". משנת 1980 ואילך הוא עובד בעיקר כבמאי עצמאי (פרי-לאנס). במהלך תקופה זו ביים הן הפקות אופרה והן הצגות תיאטרון בברלין, האלה, גרייפסוואלד ורוסטוק. משנת 1986 עד 1990 היה במאי ראשי של ה"לאנדסתיאטר האלה". הפקות הנדל שלו, "רינאלדו", "אקיס", "גאלאתיאה ופוליפמו" ו"טאמרלאנו", כמו גם ריגולטו של ורדי וכרמן של ביזה, זכו בשבחים רבים.
אף על פי שקונוויטשני ביין כבר אופרות במערב גרמניה ("טירת כחול הזקן" של בארטוק בקאסל, 1987) ובשווייץ (פידליו של בטהובן בבזל, 1989), הרי רק לאחר נפילת חומת ברלין החלה הקריירה הבינלאומית שלו לנסוק. לאחר אופרות של פוצ'יני ורוסיני בגראץ, לייפציג ובזל, פנה קונוויטשני לווגנר: פרסיפאל (1995, האופרה הממלכתית של בוואריה), טנהויזר (1997, זמפר-אופרה בדרזדן), לוהנגרין (1998, האופרה של המבורג), טריסטן ואיזולדה (1998, האופרה של בוואריה) והפקה עתירת שבחים של דמדומי האלים (2000, האופרה של שטוטגרט).
אחרי "לוהנגרין" חזר קונוויטשני להמבורג לעבוד שם עם המנצח אינגו מצמאכר על "לולו" של אלבן ברג, אמני השירה מנירנברג של וגנר ו"משה ואהרון" של ארנולד שנברג. בשנת 2004 ביים את "ההולנדי המעופף" של וגנר בתיאטרון בולשוי במוסקבה, ב-2005 את "אלקטרה" של ריכרד שטראוס בקופנהגן וב-2009 את "סאלומה" של שטראוס באמסטרדם. משנת 2008 כיהן קונוויטשני כבמאי ההפקות הראשי של האופרה של לייפציג, בחוזה שהיה אמור להימשך עד 2014, אך בסוף דצמבר 2011 הודיע על פרישתו בינואר 2012 עקב חילוקי דעות עם שירמר, מנהל האופרה.
פרסים ואותות הוקרה

פרס האמנות של מזרח גרמניה, 1988
"פרס קונרד וולף" מטעם האקדמיה לאמנויות בברלין, 1992
אות המצוינות של ממשלת גרמניה (Bundesverdienstkreuz) ‏, 1997
"במאי השנה", מגזין "עולם האופרה", 1998
במאי השנה, מגזין "עולם האופרה", 1999
במאי השנה, מגזין "עולם האופרה", 2000
פרס התיאטרון של ברלין, 2005
הערות שוליים

↑  Opera Cake, Peter Konwitschny affair (updated...), Opera Cake, ‏2011-12-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318126105171  PLWABN: 9810603770405606  BIBSYS: 3071235  BnF: cb14049132m (data)  GND: 121986799  ISNI: 0000 0000 7840 3441  LCCN: n91006857  NKC: js20030421016  NTA: 351959459  SUDOC: 060453192  VIAF: 29734668   WorldCat (עם VIAF): 29734668
פראנס אינטר

| --- | --- |

הסמל העדכני של פראנס אינטר
 פרטי התחנה
 סוג:  תחנת רדיו ציבורית
 שפה:  צרפתית
 מדינה:  צרפת
 בעלות:  רדיו פראנס
 תקופת הפעילות:  מ-1 בינואר 1947 
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  פריז
 נקלט בתדר:  87.8 Mhz
 https://www.franceinter.fr/
פראנס אינטר (בצרפתית: France Inter) היא תחנת רדיו ציבורית וחלק מ-"רדיו פראנס" (תאגיד הרדיו הציבורי הצרפתי). קהל היעד של התחנה הוא הציבור הכללי. התחנה שואפת לספק לציבור הצרפתי שירות שידור מלא הכולל חדשות ותוכניות אחרות, רציניות וגם מבדרות, עם דגש ליברלי ועם תערובת אקלקטית של מוזיקה. התחנה משודרת בגלי FM ברשת לאומית של משדרים, וגם באינטרנט.
היסטוריה

פראנס אינטר נוסדה כחלק מהארגון מחדש של השידור הציבורי בצרפת לאחר סוף מלחמת העולם השנייה כ"פאריס-אינטר" ונחשבה לתחנת הרדיו הכללית של הציבור הצרפתי. התחנה שינתה את שמה ל"פראנס 1" ב-1958. הציבור התקשה להתרגל לשם החדש, ושלוש שנים לאחר שינוי השם התחנה שינה את שמה בחזרה ל"פאריס-אינטר" עם הכותרת המשנית "פראנס 1". באוקטובר 1963, הרשתות "פראנס 1" ו"פראנס 2" אוחדו ל"RTF אינטר", ששמה שונה ל"פראנס אינטר" ב-8 בדצמבר.
האתגר העיקרי שעמד בפני התחנה בזמן הארגון מחדש של השידור הציבורי בשנות השישים היה התחנות הפרטיות החדשות, "תחנות פריפריאליות" (ספציפית RTL ו"אירופה 1", ששידרו בעזרת משדרים עוצמתיים מחוץ לצרפת) שהצליחו לשבות את רוב ציבור מאזיני הרדיו הצרפתי מאז המלחמה. כדי להתחרות בתחנות החדשות התחנה אימצה סגנון שידור מודרני שהתאפיין בצבירת מוניטין על חופש שידור רחב יותר, והשפעה ממשלתית מועטה.
נוסף על המודרניזציה שהתחנה נקטה כדי להתחרות בתחנות הרדיו הפרטיות, פראנס אינטר הדגישה את החופש שלה מלחצים פרסומיים - למרות שהתחנה כן משדרת מספר מוגבל של פרסומות פרטיות. התחנה עם זאת מציגה את עצמה כתחנת רדיו ציבורית אינטליגנטית הנגישה לציבור הרחב תחת הסיסמה "Écoutez la différence ("הקשיבו להבדל").
תוכניות

לכמה מתוכניות הרדיו של פראנס אינטר, יש אבן דרך בהיסטוריה של הרדיו הצרפתי, ביניהן:
Le Masque et la Plume, ביקורת אמנות ממבקרים-כתבים. (משודרת מאז 13 בנובמבר 1955)
Le Jeu des 1000 euros, תוכנית ידע כללי. (משודרת מאז 19 באפריל 1958)
La marche de l'histoire, תוכנית דוקומנטרית יומית על נושא היסטורי ספציפי. (משודרת מאז 1999)
Le téléphone sonne, תוכנית דיונים אקטואליים (משודרת מאז 1978)
Là-bas si j'y suis, תוכנית דיווחים (1984-2014)
Le sept neuf, תוכנית חדשות הבוקר (משודרת מאז 1982)
classique avec Dessay, תוכנית מוזיקה קלאסית (משודרת מאז 1992)
הערות שוליים

↑  La Semaine Radio-Télé 29/41, 8–14 October 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11864182b (data)  MusicBrainz: c0833d83-b0dc-43a7-90ad-aa16e837a501  SUDOC: 029236991  VIAF: 169025829   WorldCat (עם VIAF): 169025829
פיטנס אולימפיה

פיטנס אולימפיה (באנגלית: Fitness Olympia) היא תחרות גזרה לנשים הנערכת כל שנה, במסגרת שבוע אולימפיה, על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף (IFBB), ארגון בינלאומי של פיתוח גוף. התחרות נערכה לראשונה בשנת 1995. סוזי קורי, מתמודדת הגזרה הטובה בעולם, זכתה במרבית התארים (ארבעה). מיד אחריה אדלה גרסיה (שלושה).
ראו גם

מיס אולימפיה
מר אולימפיה
פיגר אולימפיה
הפדרציה האמריקאית של מפתחות הגוף
אדלה גרסיה, זוכת התחרות בשנים 2004, 2006, 2007
פיל סולאווסי

| פיל סולאווסי> תקופה |
| --- | --- |
סוף פליוקן-תחילת פליסטוקן 3.5–1 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פילאים
משפחה:: פיליים
סוג:: פיל
מין:: פיל סולאווסי
שם מדעי
 Elephas celebensis ‏הויחר, 1949

פיל סולאווסי (שם מדעי: Elephas celebensis) הוא מין נכחד של פילאי מהסוג פיל, שחי בין סוף הפליוקן לתחילת הפליסטוקן באינדונזיה. הוא התגלה באיים ג'אווה וסולאווסי, ותואר ב-1949 בידי החוקר הגרמני-אינדונזי דירק אלברט הויחר (אנ'). במקור הוא נחשב למין של ממותה גמדית, אך התברר שהוא פיל אמיתי. מבנה החטים שהתגלו היו בעלי מבנה המתאים לפרטים צעירים (נאוטניה) או שהוא היה מאפיין של פילים ננסיים - דבר הגיוני בהתייחס לחיי הפיל באיים המבודדים.
מאחר שנמצאו מפיל זה רק שרידים מעטים ובעיקר של החטים והשיניים, השיוך המדויק שלו אינו ודאי. כמה חוקרים סברו שהוא שייך לסוגים סטגוטטרבלודון או פרימלפס ולא לסוג פיל - אליו משתייך בימינו רק הפיל האסייתי. ממבנה השיניים נראה שהגיע לחצי מגודלה של ממותה או של פיל מודרני, במשקל של קרוב ל-2.5 טון. עם זאת השרידים בודדים וקשה להעריכם.
פיל זה התקיים לאורך הפליוקן ותחילת הפליסטוקן ונכחד במשך הפליסטוקן.
פיטנס אינטרנשיונל

פיטנס אינטרנשיונל (באנגלית: Fitness International, בתרגום חופשי: "כושר בינלאומי")
היא תחרות כושר חד שנתית לנשים שנערכת על ידי הפדרציה הבינלאומית של פיתוח הגוף. התחרות מתקיימת כל שנה כחלק מהתחרות ארנולד קלאסיק ונערכה לראשונה בשנת 1997. סוזי קורי מחזיקה במספר הרב ביותר של זכיות (4).
ראו גם

מיס אולימפיה
מיס אינטרנשיונל
פיגר אינטרנשיונל
אדלה גרסיה, זוכת התחרות בשנים 2004 ו-2006
פיטסבורג איירונמן

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1946
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אולם ביתי:  דוקיין גארדנס (7,000 מושבים)
 מיקום:  פיטסבורג, פנסילבניה, ארצות הברית
 תאריך פירוק:  1947
 ליגה:  ליגת ה-BAA
 אזור:  האזור המערבי
 צבעי תלבושת:  צהוב, שחור, לבן
 
פיטסבורג איירונמן (באנגלית: Pittsburgh Ironmen) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר פיטסבורג, פנסילבניה, אשר שיחקה בליגת ה-BAA בעונת 1946/1947.
הקבוצה הוקמה בשנת 1946, כאחת מ-11 הקבוצות שהשתתפו בעונת הבכורה של ליגת ה-BAA. את עונתה היחידה סיימה במקום החמישי והאחרון באזור המערבי עם מאזן ניצחונות שלילי 15-45 (25.0%). בסיום אותה עונה התפרקה הקבוצה, יחד עם דטרויט פלקונס, טורונטו האסקיז וקליבלנד רבלס, ונערך "דראפט פיזור" במסגרתו נבחרו שחקני הקבוצה על ידי יתר קבוצות הליגה.
הקלע המוביל של הקבוצה היה הפורוורד קולבי גאנת'ר, שקלע 14.1 נקודות בממוצע למשחק. כמו כן שיחק בקבוצה הרכז פרס מרוויץ', אביו של חבר היכל התהילה פיט מרוויץ'.
מאחר שהאיירונמן סיימו את העונה עם המאזן הגרוע בליגה, ובהתחשב ברמתה הנמוכה יחסית של ה-BAA בתקופה זו, יש הטוענים כי מדובר בקבוצה הגרועה בתולדות ליגת ה-NBA. מבין 17 שחקני הסגל של הקבוצה, ארבעה בלבד המשיכו לשחק באופן מקצועי לאחר עונת 1946/1947.
| עונה | מאמן | ניצחונות | הפסדים | אחוז ניצחונות | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1946/1947 | פול בירץ' | 15 | 45 | 25.0% | לא העפילה |
הערות שוליים

↑  נבחרי דראפט הפיזור של פיטסבורג איירונמן, באתר realgm.com
↑  סיכום עונת 1946/1947 של האיירונמן, באתר basketball-reference.com
↑  היסטוריית האיירונמן, בארכיון אתר brokenleagues.com
↑  דירוג כל הקבוצות בהיסטוריית ה-NBA, באתר fivethirtyeight.com
פצ'ולי

ערך זה עוסק בצמח. אם התכוונתם למתמטיקאי איטלקי, ראו .
| פצ'ולי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שפתניים
סוג:: Pogostemon
מין:: פצ'ולי
שם מדעי
 Pogostemon cablin ‏בנתם
פצ'ולי (שם מדעי: Pogostemon cablin) הוא צמח פורח ממשפחת השפתניים, קרוב משפחה של האזוביון והנענע. הצמח הוא לרוב שיח נמוך (גובהו פחות ממטר) עם קנים ארוכים וניצבים, ופריחה בצבע ורוד עד לבן. השיח צומח באזורים נרחבים באסיה, ומתורבת למטרות נוי והפקת שמנים בסין, הודו, אינדונזיה, מלזיה ועוד. פריחת השיח בעלת ניחוח חזק ומשמשת לייצור בשמים, שמנים אתריים, דוחי חרקים ותמרוקי רפואה משלימה.
שיטות גידול תרבותי

הפצ'ולי הוא צמח המעדיף חום, ומשגשג באזורים חמים ללא שמש ישירה. בדומה לנענע, הוא מעדיף השקיה מרובה, אך גם לאחר עקת יובש ניתן להחזיר את הצמח למצבו הבריא על ידי השקיה. ניתן לגדל את הצמח מייחורים או מזרעים.
שימושים

את השמן האתרי של הפצ'ולי ניתן להפיק באמצעות זיקוק בקיטור של העלים, שפוצע את דפנות התאים, ולאחר מכן השריה וייבוש. ניתן לחתוך מעלי הפצ'ולי מספר פעמים בשנה למטרות הפקת השמן האתרי. שלושת החומרים הפעילים המופקים הם פצ'ולול (Patchoulol), טרפן האחראי לניחוח הפצ'ולי; נורפצ'ולנול (Norpatchoulenol), טרפנואיד המשלים לניחוח הפצ'ולי; וגרמקרין (Germacrene), חומר המשמש כדוחה חרקים ומחקה פרומוני חרקים.
הפצ'ולי משמש בעיקר כצמח בישום. מהשמנים האתריים שלו מופקים חומרי ריח המשמשים בתעשייה, ומוספים בין השאר לסבונים, אבקות כביסה ומרככים, דאודורנטים ומטהרי אוויר.
בנוסף, שמן הפצ'ולי משמש כדוחה חרקים, אם כי רק מספר מצומצם של מחקרים מחזקים הנחה זו. הוא משמש בעיקר כנגד טרמיטים ועשים.
באופן מסורתי, משמש הפצ'ולי כחלק מקטורת במדינות המזרח הרחוק.
תפרחת הפצ'ולי
שיח הפצ'ולי
עקומת השטן

עקומת השטן עם הפרמטרים a=√10/10 ו-b=3×a
עקומת השטן או עקומת קרמר היא עקומה שטוחה אשר נלמדה לראשונה על ידי המתמטיקאי  השווייצרי גבריאל קרמר  ב-1750 ואחר-כך ב-1810 על ידי המתמטיקאי הצרפתי סילבסטר-פרנסוא לקרואה (Sylvestre-François Lacroix). מקור שמה הוא באביזר להטוטנות בשם דיאבולו אשר צורתו מזכירה את חלקה הסגור של העקומה. הצעצוע היה פופולרי בסוף המאה השמונה-עשרה. אף שהעקומה מכונה עקומת השטן, מוצא השם דיאבלו אינו מהמילה הדומה באיטלקית diavolo (שטן). השם של הצעצוע הוטבע על ידי המהנדס הצרפתי גוסטב פיליפארט שפיתח את הדיאבלו המודרני בתחילת המאה ה-20. הוא השתמש במילה היוונית dia bolo, שמשמעותה "להעיף מעבר".
משוואות

המשוואה למערכת צירים קוטבית היא:
r^{2}=b^{2}+{\frac {a^{2}}{\cos 2\theta }}\,
\rho (\theta )\,=\,{\frac {a^{2}\,sin(\theta )^{2}\,-\,b^{2}\,cos(\theta )^{2}}{sin(\theta )^{2}\,-\,cos(\theta )^{2}}}
במערכת צירים קרטזית ניתנת העקומה כפונקציה סתומה עם משוואה ממעלה רביעית:
y^{2}(y^{2}-a^{2})=x^{2}(x^{2}-b^{2})\,
צורה אחרת שלה תהיה:
x^{4}-y^{4}-(a^{2}+b^{2})\cdot x^{2}-(a^{2}-b^{2})\cdot y^{2}=0\,
חקירת העקומה

ה-X וה-Y השונים מופיעים בתבנית ריבועית. העקומה סימטרית לאורך ציר X וציר Y ולכן גם יחסית לראשית הצירים.
העקומה מתוארת על ידי שני פרמטרים חופשיים a ו-b. ניתן לצמצם באופן משמעותי את מספר הצירופים ביניהם בלי לאבד ממגוון הצורות הניראות בגרף.
מכיוון שהפרמטרים מופיעים רק בצורתם הריבועית, ניתן להצטמצם לבדיקת המקרים בהם a ו-b הם מספרים חיוביים.
הצורה נקבעת על ידי היחס בין שני הפרמטרים וגדלה ביחס לריבועיהם מבלי שצורת העקומה תשתנה. לכן ניתן לבחור a קבוע ו b משתנה מ-0 ל-1.
ניתוח שלוש העקומות המופיעות בדוגמה שמשמאל:
לערכים a=1 ו-b=1 מורכבת העקומה ממעגל ושני ישרים מצטלבים (בגרף הקודם). החל מ-b קטן מ-1 נוצר הדיאבולו המרכזי. הדיאבולו מצטמצם ככל ש-b מתרחק מהערך הגבולי 1. בנוסף קיימים שני מקטעים שהם תמיד אסימפטוטיים בזווית 45° עם מערכת הצירים.
דוגמה נוספת

המשוואה למערכת צירים קרטזית:
y^{4}-x^{4}-96a^{2}y^{2}+100a^{2}x^{2}=0
המשוואה למערכת צירים קוטבית:
\rho ^{2}=90a^{2}+4a^{2}{\frac {cos^{2}\omega }{cos(2\omega )}}
האסימפטוטות מופיעות באדום וכיוונן  \omega =\pm {\frac {\pi }{4}} אינו תלוי ב-a.
ראו גם

פונקציית קנטור או מדרגות השטן
למניסקטה (אנ')
עקומת השטן עם  a מ-0 ל-1 ו-b=1. צבע העקומה נע מכחול לאדום
עקומת השטן עם הפרמטרים a=1 ו-b בשלושה ערכים: 0.98 בשחור, 0.70 בחום ו-0.50 באדום
דוגמה נוספת
פיראוס

| --- | --- |
מערב העיר וחלק מנמל פיראוס
מערב העיר וחלק מנמל פיראוס
 מדינה:  יוון יוון
 ראש העיר:  Yannis Moralis
 שטח:  10.87 קמ"ר
 גובה:  2.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  168,151 (2021)
  ‑ במטרופולין:  448,000 (2011)
 קואורדינטות:  37°57′00″N 23°38′00″E﻿ / ﻿37.95°N 23.6333333333333°E﻿ / 37.95; 23.6333333333333
 http://www.pireasnet.gr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןפיראוס(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןפיראוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פיראוס (ביוונית: Πειραιάς, בהגיה עתיקה: פֶּיְרַאיֶאוּס) היא עיר נמל יוונית בת כ-164,000 תושבים (2011) המהווה חלק ממטרופולין אתונה, וממוקמת כ-11 ק"מ דרומית-מערבית למרכז אתונה. פיראוס היא כיום העיר הרביעית בגודלה ביוון, ונמל פיראוס הוא הנמל המרכזי של יוון ואחד הגדולים באירופה.
בפיראוס שלושה נמלים, שניים צבאיים במזרח (הנמלים זֵאַה Ζέας ומוּנִיכְיַה Μουνυχία) וקנתרה, הגדול יותר, משמש למטרות מסחר ושוכן במערב העיר. בעבר פיראוס שימשה כנמל העיר אתונה, אך במדינה היוונית המודרנית, בה הייתה אתונה לעיר בירה, מצאה גם פיראוס את יעודה כמרכז תעבורה ימי, בנוסף להיותה מרכז מסחר ותעשייה.
בעיר פועל מועדון הספורט אולימפיאקוס, המורכב מ-17 ענפי ספורט, המפורסמות שבהן קבוצת הכדורגל וקבוצת כדורסל.
היסטוריה

פיראוס, שפירוש שמה "מקום על המעבר", הייתה מיושבת עוד במאה ה-26 לפני הספירה.
במאה ה-6 לפנה"ס האזור תפס תשומת לב בשל יתרונותיו האסטרטגיים. בשנת 511 לפניה"ס, הגבעה של מוניכיאה בוצרה על ידי העריץ של אתונה, היפיאס. בשנת 480 לפניה"ס, הצי היווני ששכן באתונה הועבר לפיראוס, מאז פיראוס שימשה דרך קבע של ספינות צי ששכנו באתונה.
במהלך העת העתיקה הייתה בעיר נוכחות פיניקית, כפי שמעידות כתובות שנמצאו בה.
בתקופה העות'מאנית פיראוס נודעה בשם Aslan liman (נמל האריות), שם זה ניתן על ידי הטורקים שכבשו את יוון, בשל פסל אריה מפורסם שכינויו הוא "האריה פיראוס" שנגנב בשנת 1687 על ידי פרנצ'סקו מורוסיני ושם אותו בעיר האיטלקית, ונציה, שם הוא עדיין עומד. העתק של הפסל נמצא במוזיאון הארכאולוגי של פיראוס. בתקופה זאת פיראוס הייתה שוממת ברובה פרט למנזר סנט ספירידון ובית המכס.
בשנים 1792 ו-1829 היו ניסיונות להביא תושבים לאזור אך אלו נחלו כישלון.
עם הקמתה של יוון המודרנית בשנת 1832 והכרזת אתונה כעיר בירה, הנמל שוב התמלא בתושבים והתעשייה התפתחה. פיראוס, מעיירה קטנה ונטושה הפכה עד מהרה לעיר השנייה בגודלה, אחרי אתונה.
מספר אירועים תרמו להתפתחות של העיר כגון: רכבת אתונה-פיראוס (Isap) בשנת 1869 ויצירת תעלת קורינתוס בשנת 1893 ונבנו מבנים חדשים כגון: מוסדות, כנסיות, חינוך, בניין הבורסה, בית העירייה ובניין הדואר. בסוף המאה ה-19 בפיראוס הייתה אוכלוסייה של 51,020 תושבים.
מלחמת העולם השנייה הביאה לנסיגה בהתקדמות של העיר. לאחר המלחמה העיר חזרה להתפתח.
משנת 2016 חברת הספנות הממשלתית הסינית קוסקו משקיעה בקניית נכסים בעיר ופיתוחם.
תחבורה ציבורית

שירות התחבורה הציבורית בפיראוס כולל אוטובוסים, טרוליבוסים, רכבת פרוורית, רכבת אתונה-פיראוס (ISAP) והחשמלית של אתונה.
גאוגרפיה

פיראוס שוכנת בחלק הצפון-מערבי של המישור המרכזי של חבל ארץ אטיקה, למרגלות הר אגלאו. העיר מדרום וממערב לחופי המפרץ הסרוני. פיראוס למעשה שייכת למטרופולין של אתונה.
בתרבות

העיר מוזכרת בשיר "הקולות של פיראוס", בביצועו של חיים משה.
ערים תאומות

רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה (מ־1865)
צרפת מרסיי, צרפת (מ־1984)
הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין (מ־1985)
רומניה גאלאץ, רומניה (מ־1985)
ארצות הברית ווסטר, ארצות הברית
ארגנטינה רוסאריו, ארגנטינה
צ'כיה אוסטרבה, צ'כיה
ארצות הברית בולטימור, ארצות הברית
בולגריה וארנה, בולגריה
רוסיה ארכנגלסק, רוסיה
אינדונזיה פאלמבאנג, אינדונזיה
אינדונזיה בוגור, אינדונזיה
הערות שוליים

↑  KAI 57-60, CIS I 121: כתובות פיניקיות-יווניות אתונאיות
↑  ויוויאן וולט (תרגם מאנגלית: ישי פלג), ‏"פיראוס בסינית", השילוח,  16, אוקטובר 2019
↑  חיים משה - "הקולות של פיראוס" ("הביתה") Haim Moshe, נבדק ב-2024-03-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550509405171  BnF: cb12042664n (data)  GND: 4115976-7  LCCN: n82080083  MusicBrainz: 6ab5ffb9-ce25-49d2-aefa-ae55a3d397a9  NARA: 10045570  NKC: ge1008349  SUDOC: 028630238  VIAF: 167769040   WorldCat (עם VIAF): 167769040
פרס גויה

| --- | --- |
 תיאור:  פרס האקדמיה הספרדית לקולנוע
 מדינה:  ספרד 
 הגוף המעניק:  Academia de las Artes y las Ciencias Cinematográficas de España 
 תקופת הפרס:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 נקרא על שם:  פרנסיסקו דה גויה 
 www.premiosgoya.com
 
פרס גויה (ספרדית: Premios Goya) הוא פרס האקדמיה הספרדית לקולנוע, ומקביל לפרס אוסקר האמריקאי, גם באופי הטקס וסוג הפרסים המוענקים.
הטקס קרוי על שמו של פרנסיסקו דה גויה, צייר ספרדי בן המאה השמונה עשרה והפרס הניתן הוא דמות ברונזה של ראשו של הצייר, שעוצב על ידי הפסל חוסה לואיס פרננדז.
טקס חלוקת פרסי גויה הראשון התקיים בשנת 1987, כשנה לאחר הקמת האקדמיה הספרדית לקולנוע. הטקס מתקיים אחת לשנה בשלהי ינואר או תחילת פברואר, וניתנים בו 28 פרסים בקטגוריות השונות לסרטים ספרדים שהופקו בשנה שחלפה. הסרט שזכה במספר הפרסים הרב ביותר היה סרטו של אלחנדרו אמנבר "הים שבפנים" (Mar adentro) עם 14 פרסים כולל פרס הסרט הטוב ביותר, בשנת 2004.
פיטס ספשל

S1S
S1-11a Pitts Special
פיטס ספשל (אנגלית: Pitts Special) הוא שמו של מטוס אירובטיקה דו-כנפי חד מנועי מונע מדחף, בעל יכולות וביצועים אווירודינמיים גבוהים תחת תאוצת כובד גבוהה. משמש לספורט אווירי ולאימונים ותחרויות ספורט אווירי, בארצות ספורות משמש גם לשימושים צבאיים.
כיום מיוצר המטוס על ידי חברת Aviat מאפטון, ויומינג בדגם S1 חד מושבי עם מנוע בוקסר לייקומינג 4-צילינדרי בן 200 כוחות סוס, או דגם S2 דו מושבי עם מנוע בוקסר 6-צילינדרי (260 כ"ס) וכנף מוגדלת.