stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלחוטן אוויר
הערות שוליים

↑  מיכה אורן, ‏כיצד הועברתי לנווטות קורנס, באתר "מרקיע שחקים", 31 בדצמבר 2020
אלחו וליס

אלחו וליס (בספרדית: Alejo Véliz; נולד ב-19 בספטמבר 2003 בגודקן שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אספניול בהשאלה מטוטנהאם הוטספר.
קריירת מועדונים

וליס גדל במחלקות הנוער של MCSD גודקן, קלוב UDS ורוסאריו סנטראל. בשנת 2021 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של רוסאריו סנטראל במסגרת ליגת העל הארגנטינאית.
ב-8 באוגוסט 2023, חתם לשש שנים בטוטנהאם הוטספר.
קריירה בינלאומית

נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, שם הודחה בשמינית הגמר לאחר הפסד 2-0 לניגריה.
הערות שוליים

↑  Lista de convocados para el Mundial Sub 20 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הארגנטינאית, 3 במאי 2023 (בספרדית)
אלפרד מנסה

אלפרד מנסה (באנגלית: Alfred Mensah; נולד ב-8 באוגוסט 1999 בנקאווקאו שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת הפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית.
קריירת מועדונים

מנסה, התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל סטורם שבגאנה. ב-1 בינואר 2020 חתם מנסה בסקנדרבו קורצ'ה מליגת העל האלבנית. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן ערך 79 הופעות ליגה והבקיע 18 שערים.
ב-6 ביוני 2022 חתם מנסה בהפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית, אך כעבור זמן קצר חזר לאלבניה וחתם בפרטיזן טירנה.
איסאק פומרנצ'וק

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1913 (יוליאני) ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  14 בדצמבר 1966 (בגיל 53) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית 
 מקום קבורה:  בית העלמין בולשבו 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג  אוניברסיטת מוסקבה 
 מנחה לדוקטורט:  לב לנדאו 
 מוסדות:  האוניברסיטה הלאומית למחקר גרעיני  מכון קורצ'טוב  מכון לבדב לפיזיקה  המכון לפיזיקה ולטכנולוגיה בחרקוב  המכון לפיזיקה תאורטית וניסויית במוסקבה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תלמידי דוקטורט:  לב אוקון, גריגורי גאריביאן, איגור קובזארב, אלכסיי קיידלוב 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין (1950, 1952)  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור לנין  עיטור אות הכבוד 
 
איסאק פומרנצ'וק (ברוסית: Исаак Яковлевич Померанчук‏; (20 במאי 1913, ורשה-14 בדצמבר 1966, מוסקבה) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בפיזיקה גרעינית.
קורות חיים

פומרנצ'וק נולד בשנת 1913 בוורשה (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) למשפחה יהודית. אביו היה מהנדס, יליד ברסט ואמו הייתה רופאת שיניים מוורשה. בעקבות קרבות מלחמת העולם הראשונה ושינויים מדיניים שחלו באזור המשפחה עברה לרוסטוב על דון בשנת 1918. בשנת 1925 פומרנצ'וק סיים לימודים בבית ספר מקצועי ליד מפעל בו עבד אביו. בשנת 1931 הוא התחיל ללמוד כימיה במכון להשכלה גבוהה בעיר איוואנובו ובשנה שנייה של הלימודים עבר למכון הפוליטכני של לנינגרד אותו סיים בשנת 1936.
פומרנצ'וק עבר לחרקיב בו התחיל לעבוד במכון מחקר אצל לב לנדאו. הוא היה בין הראשונים שעברו אצלו בחינה בפיזיקה תאורטית. בשנת 1937 ביחד עם אלכסנדר אחיעזר הוא כתב מאמר על חקר פוטונים.
בשנת 1937 בעקבות רדיפות שעבר לנדאו פומרנצ'וק סולק משורות הקומסומול לאור קשריו עם לנדאו. הוא עבר למוסקבה בו סיים עבודת תואר שלישי.
פומרנצצ'וק נקלט בעבודה במכון לפיזיקה של אקדמיה של ברית המועצות למדעים. בשנת 1940 הוא סיים עבודת פוסט-דוקטורט.
בשנים 1940–1943 פומרנצ'וק עבד במכון לבדב לפיזיקה ובהמשך עד לשנת 1946 במכון קורצ'טוב. בשנים 1940–1941 ביחד עם איסאי גורביץ' נעשו חישובים שבהמשך היו בסיס לבניית כור גרעיני סובייטי ראשון.
על עבודות בתחום פיזיקה גרעינית בשנת 1950 הוענק לפומרנצ'וק פרס ברית המועצות. בשנת 1950 הוא חזה באופן תאורטי תופעה שלאחר גילויה בשנת 1957 קיבלה שם "תופעת פומרנצ'וק".
בסוף שנות ה-40/תחילת שנות ה-50 ביחד עם יבגני פיינברג ואחיעזר פותחה תאוריה בתחום חלקיקים. בשנת 1958 הוא ניסח "תאורמת פומרנצ'וק".
ביחד עם לב לנדאו הם תיארו תופעה שבהמשך נקראה הופעת פומרנצ'וק-לנדאו-מגדל והתגלתה בניסוי על ידי מדענים אמריקאים בשנת 1994.
במקביל לעבודה מחקרית פומרנצ'וק היה מלמד באוניברסיטה להנדסה ופיזיקה. הוא כיהן בתפקיד פרופסור.
בשנת 1964 פומרנצ'וק נבחר כחבר באקדמיה של ברית המועצות למדעים. בשנת 1954 הוענק לו עיטור הדגל האדום של העמל. הוא קיבל עיטור לנין ופעמיים פרס ברית המועצות.
פומרנצ'וק חתם על "מכתב 300" בגנות פעילות של טרופים ליסנקו.
פומרנצ'וק נפטר מסרטן בשנת 1985.
החל משנת 1985 מוענק על בסיס שנתי "פרס על שם פומרנצ'וק" על מחקרים בתחום פיזיקה תאורטית.
אילוצים הולונומים

במכניקה קלאסית, אילוצים הולונומים הם היחסים בין משתני המיקום (ואולי הזמן), אשר יכולים לבוא לידי ביטוי בצורה הבאה:
f(q_{1},q_{2},q_{3},\ldots ,q_{n},t)=0
כאשר הם n הקואורדינטות אשר מתארות את המערכת. למשל, תנועה של חלקיק המאולץ לנוע על פני פניו של כדור כפופה לאילוץ הולונומי,  אבל אם החלקיק מסוגל ליפול מהכדור תחת השפעת כוח הכבידה, המגבלה הופכת לאילוץ לא הולונומי. עבור המקרה הראשון האילוץ הולונומי יכול להינתן על ידי המשוואה:
r^{2}-a^{2}=0
כאשר r הוא המרחק ממרכז של כדור ברדיוס a. ואילו המקרה השני, שאינו הולונומי, יכול להינתן על ידי:
r^{2}-a^{2}\geq 0
אילוצים על המהירות כגון:
f(q_{1},q_{2},\ldots ,q_{n},{\dot {q}}_{1},{\dot {q}}_{2},\ldots ,{\dot {q}}_{n},t)=0
הם לרוב לא הולונומים[דרוש מקור].
מערכת הולונומית (פיזיקה)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Goldstein, Herbert (2002). "1.3 Constraints". Classical mechanics (Third ed.). Pearson India: Addison-Wesley. pp. 12–13. ISBN 9788131758915. OCLC 960166650.
אלחובו

אלחובו (בבולגרית: Елхово) היא עיר בדרום מזרחה של בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות האוכלוסין במחוז ימבול וממוקמת כ-339 ק"מ מהבירה סופיה, 38 ק"מ מבירת המחוז ימבול ושוכנת על גדות הנהר טונדז'ה.
היסטוריה

ראשית התיישבות אנושית פזורה באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה. התיישבות מאורגנת מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס, עידן הממלכה התראקית. ב-72 לפנה"ס נכבש האזור על ידי הרפובליקה הרומית ובסמוך למיקומה המודרני של העיר הוקם יישוב בשם אוֹרוּדִיקָה אָד בּוּרְגוּם. לאחר הפיצול באימפריה הרומית עבר היישוב לשליטת האימפריה הביזנטית ובמהלך המאה ה-7 התיישבו באזור שבטים סלאבים אשר הקימו כפר במקום והעניקו לו את השם יאניצה. בתקופת שלטונו של החאן קרום עבר היישוב לשליטת האימפריה הבולגרית הראשונה. ב-1373 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית והוא נותר באחיזתה עד ה-21 בינואר 1878, עת נכבש בידי צבא האימפריה הרוסית, באחד מקרבות המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). לאחר המלחמה ומתוקף סיכומי קונגרס ברלין צורף היישוב למחוז העות'מאני האוטונומי רומליה המזרחית וב-1885 אוחד עם נסיכות בולגריה.
כלכלה ותחבורה

העיר ממוקמת בסמיכות למרבץ הליגניט השני בגודלו בבולגריה אשר עתודותיו מוערכים בכ-600 מיליון טונות וחלק מבני העיר מועסקים בכרייתו. באלחובו מספר מחלבות אשר מוצרי החלב המיוצרים בהן נודעים ברחבי המדינה. לאחר פתיחת מעבר גבול נוסף למעבר סחורות בין בולגריה לטורקיה ליד הכפר לסובו הסמוך, חוברה העיר לכביש המהיר "חוצה תראקיה". באלחובו תחנת רכבת אחת המשמשת לתעבורת סחורות לעיר ימבול. מ-2002 הופסקה תעבורת הנוסעים ברכבות והיא מתבצעת בתחבורה ציבורית, בעיקר בקווי אוטובוס.
אקלים

באלחובו שורר אקלים ממוזג מתון. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 12oc וערכי הקיצון הממוצעים נעים מ-0oc בינואר ועד 23oc ביולי. כמות המשקעים השנתית נעה בין 500 – 750 מילימטרים והחודש הגשום בשנה הוא יוני.
הערות שוליים

↑  אלחובו-סקירה היסטורית, באתר הרשות המקומית אלחובו (בבולגרית).
↑  אלחובו- תשתית תחבורתית, באתר bulgaria.domino.bg (באנגלית).
↑  האקלים באלחובו, באתר bulgaria.domino.bg (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562298805171  LCCN: n85354395  VIAF: 150173704   WorldCat (עם VIAF): 150173704
אלבן מישל

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  29 ביולי 1873 Bourmont, צרפת 
 פטירה:  2 במרץ 1943 (בגיל 69) בור-לה-רן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Cimetière de Bourg-la-Reine 
 
אלבן ז'ול מישל (בצרפתית:Albin Michel, ‏ 29 ביולי 1873 – 2 במרץ 1943) היה מוציא לאור צרפתי. הוא הקים ב-1902 את ההוצאה לאור הנושאת את שמו.
קורות חייו

אלבן מישל נולד ב-1873 בכפר בורמון (Bourmont) במחוז מארן עילית בחבל שמפאן-ארדן שבצרפת. כילד החמישי מבין ששת ילדיהם של הרופא פרנסואה מישל (1915-1832) ושל פרנסואז אמלי מאייר(Françoise Emilie Mayeur) (1915-1840). בילדותו התרשם עמוקות מאישיותו של ידיד משפחה, המוציא לאור ארנסט פלמריון שביקר בביתם בכפר.
מישל למד בנפשאטו כמו אחיו אשר המשיכו לאחר מכן בלימודים בפריז:ז'ורז' - בבית הספר לכירורגיה, פרדינאן באקול פוליטקניק ולואי התכונן למבחני הבנק של צרפת.
קורות חייו > התחלתו השוק הספרים

בספטמבר 1890 אחרי שנכשל בבחינות הבגרות עבר אלבן מישל לגור בפריז כשבכיסו המלצות מארנסט פלמריון. הוא התקבל לעבודה בחנויות הספרים של אוגוסט ואיאן, שהיה שותף של פלמריון. עבודתו הראשונה הייתה כמוכר בחנות ברחוב רסין 26 ברובע אודיאון.
אחרי שהצטיין בעבודה, התמנה ב-1897 מנהל סניף שפעל בשדרת האופרה ושהייתה באותה עת גאוותו של בית פלמריון. ב-1901 התחתן עם קלר וויום (1909-1881), בת של רופא וטרינר שנפטרה כעבור שמונה שנים. אלבן מישל הציע להיכנס כשותף עם חברת פלמריון אבל סורב על ידי ואיאן. ב-1902 פתח חנות ספרים משלו ברחוב דה מטורן 59 ונעשה שותף לחנות ספרים של אדולף פורז'ו בבורדו. הוא מכר ספרים קלים, קצת ארוטיים ומאויירים
הספר הראשון שהוציא לאור בהצלחה רבה היה " L'Arriviste " (הקרייריסט) מאת פליסיאן שאנזור (Félicien Champsaur). המחבר היה שנוי במחלוקת וכדי להשיק את הרומן נעזר אלבן מישל בפרסומות בתשלום.
הוא נהג לומר "מוכרים כל דבר, צריך רק לדעת למכור". ב-1903 התחיל מישל לפרסם בהצלחה סדרת ספרי כיס, זולים מאוד, ב-30 סנט כל אחד, ובהמשך גם רומנים בפחות מפרנק. עם ספרים אלה נמנו יצירות של אז'ן סי, הקטור מלו ואחרים.

ב-1905 הייתה ההוצאה לאור גאה לקבל פרס פמינה עבור הרומן "ז'אן כריסטוף של רומן רולאן, אירוע שחיזק את תדמית המותג בדעת הקהל. ב-1908 נמכר "השאול" מאת אנרי ברביס במעל 200,000 עותקים.
אט-אט הקיף אלבן מישל את עצמו בסופרים מצליחים כמו פייר בנואה, פרנסיס קרקו, פייר מק אורלן, רולאן דורז'לס ופרסם גם מחברים זרים כמו קרונין, דפני דו מורייה, קונאן דויל ומאוחר יותר נבוקוב. הוא רכש מהר חושים של מגלה הכישרונות.
ב-1910 עבר אלבן מישל למקום מרווח של 1400 מ"ר ברחוב הויגנס 22 בפריז, בהתחלה בשכירות, והחל מ-1922 בבעלותו. ב-1922 הקים סדרת ספרים חדשה "אמני הספרות הזרה "
(Les Maîtres de la littérature étrangère) שכללה יצירות מאת מרק טוויין, רודיארד קיפלינג, ה.ג'. ולס, קונאן דויל וכו'.
קורות חייו > שיא ההצלחה

ב-1924 תוך סיכון כלכלי, רכש מישל בכסף רב את הקרנות אולנדורף שהיו בעלות זכויות על יצירותיהם של אונורה דה בלזק, ויקטור הוגו, מופאסאן, קולט, ואחרים.
קידם מסות, כמו סדרתו המפורסמת "האבולוציה של האנושות" L'Évolution de l'humanité אותה הקים יחד עם אנרי בר, ושבה פרסם ספרים של לוסיאן פבר, מרסל גראנה, מרק בלוך. בשנים שבין מלחמות העולם פרסמו יצירות של פייר בנואה, רומן רולאן, קולט, מופאסאן ואחרים. בימי חייו של מישל זכתה ההוצאה לאור שלו בשלושה פרסי גונקור. מישל לא שכח את מלאכתו הראשונה והקים גם פרס למוכרי ספרים.
קורות חייו > אירן נמירובסקי

אחרי שסגר את העסק בהתחלת שנת 1940 בעקבות הפלישה הגרמנית, חתנו רובר אמנאר (Esménard) פתח אותו מחדש בחודש יוני. הוא החליט לפרסם את אירן נמירובסקי ולעזור לה מבחינה כלכלית כאשר כל המו"לים בפריז סירבו להוציא לאור את כתביה.
ביולי 1942 היא נשלחה לאושוויץ שם מתה כעבור חודש. דומה היה גם גורל בעלה מישל אפשטיין בנובמבר אותה שנה. הזוג השאיר שתי ילדות - דניז, בת 13, ואליזבת בת חמש. יחד עם המנהל הספרותי אנדרה סבטייה, ב-1945-1944 סייע אמנאר לשתי ילדות.
חייו הפרטיים

אלבן מישל היה נשוי פעמיים. ב-1901 התחתן עם קלר וויום איתה נולדו לו שני ילדים:בן בשם אנדרה (André)שמת בגיל שלוש, ובהמשך בת, אנדרה (Andrée) (2002-1906).
קלר מתה צעירה אחרי שמונה שנות נישואים וב-1911 התחתן מישל עם ז'ורז'ט דזה
(Deshays)
בתו אנדרה התחתנה עם רובר אמנאר.
חייו הפרטיים > מותו

אלבן מישל נפטר במרץ 1943 עקב דלקת סימפונות זיהומית והובא לקבורה בבית הקברות בבור-לא רן.
מורשתו

בתחילת המאה ה-21 ההוצאה לאור אלבן מישל היא התאגיד הרביעי בתחום ההוצאה לאור בצרפת.
פרסים ואותות הוקרה

אות לגיון הכבוד בדרגת קצין
לקריאה נוספת

Emmanuel Haymann, Albin Michel : le roman d'un éditeur, Albin Michel,
1993 (ISBN 978-2226063052)
הערות שוליים

1 2  באתר הגניאלוגי geni
1 2 3 4  Le Figaro
↑  Exposition Irène Némirovsky, Mémorial de la Shoah, 2010-2011
↑  chrono_1943.php באתר thyssens
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb123149656 (data)  GND: 119166682  ISNI: 0000 0001 1886 2395  LCCN: nr94022074  NTA: 111845386  SUDOC: 03204481X  VIAF: 41908086   WorldCat (עם VIAF): 41908086 
קברו של אלבן מישל במתחם הקבורה של המשפחות מישל ואמנאר בבית הקברות בבור-לה-רן.
אלחואלה

ערך זה עוסק בעיר בקוסטה ריקה. אם התכוונתם למחוז בקוסטה ריקה, ראו .
| --- | --- |
במבט אווירי על אלחואלה
במבט אווירי על אלחואלה
 מדינה:  קוסטה ריקה קוסטה ריקה
 מחוז:  אלחואלה
 תאריך ייסוד:  1782
 שטח:  8.88 קמ"ר
 גובה:  960 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  44,374 (2022)
 קואורדינטות:  10°01′52″N 84°12′15″W﻿ / ﻿10.0310872°N 84.2040672°W﻿ / 10.0310872; -84.2040672 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.munialajuela.go.cr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קוסטה ריקה מוגדלת) סן חוסה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטאלחואלה(למפת קוסטה ריקה רגילה) סן חוסה קרטגו לימון פונטרנס פנמה ניקרגואה הים הקריבי האוקיינוס השקטאלחואלה(למפת אלחואלה רגילה) סיודד קסדה אורוטינה גרסיה אופלה ניקרגואה סן חוסה גואנאקאסטה פונטרנס א ר ד י ה  מפ. ניק. אלחואלה(למפת אלחואלה מוגדלת) סיודד קסדה אורוטינה גרסיה אופלה ניקרגואה סן חוסה גואנאקאסטה פונטרנס א ר ד י ה  מפ. ניק. אלחואלה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אלחואלה (בספרדית: Alajuela) היא בירת מחוז אלחואלה בקוסטה ריקה. העיר ממוקמת בעמק המרכזי בקוסטה ריקה, במרחק של כ-19 קילומטרים מבירת קוסטה ריקה סן חוסה.
היסטוריה

אלחואלה הוקמה על ידי תושבים מהאזור שרצו להקים קהילה חדשה. הקהילה הוכרה רשמית ב-1782.
העיר השתתפה במלחמת האזרחים בקוסטה ריקה ב-1823 לצד הרפובליקנים שניצחו בסופו של דבר. העיר שירתה בתקופה קצרה בין 1834 ל-1835 כעיר הבירה של קוסטה ריקה. בסיום תקופה קצרה זו פרצה מלחמת אזרחים שנייה, מלחמת הליגה, בה העיר וערים אחרות נלחמו נגד סן חוסה והובסו כעבור חודש.
כלכלה

כלכלת האזור מבוססת בעיקר על ייצוא קפה, קנה סוכר, תירס, הדרים ויבולים נוספים.
תחבורה

במרחק של כ-3 קילומטרים ממרכז אלחואלה נמצא נמל התעופה הבינלאומי חואן סנטמריה, שקרוי על שם הגיבור הקוסטריקני חואן סנטמריה. הנמל משרת גם את בירת קוסטה ריקה סן חוסה והוא הנמל השני בעומסו במרכז אמריקה.
ספורט

באלחאולה משחקות שתי קבוצות כדורגל מליגת העל של קוסטה ריקה: אלחואלנסה, אחת הקבוצות הגדולות בליגה שזכתה בעשרות אליפויות מקומיות והגיעה פעם אחת לגמר גביע אינטראמריקנה, וקרמליטה שזכתה פעם אחת באליפות המקומית.
ערים תאומות

ספרד סן ברטולומה דה טירחנה, ספרד
גרמניה לאר, גרמניה
איטליה מונטגרוטו טרמה, איטליה
ארצות הברית דווני, קליפורניה, ארצות הברית
ארצות הברית דותן, אלבמה, ארצות הברית
מקסיקו גוודלחרה, מקסיקו
הרפובליקה העממית של סין האנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין
אילוק

| --- | --- |
סמל אילוקסמל אילוק
מראה העיירה מהמצודה הסמוכה
מראה העיירה מהמצודה הסמוכה
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 מחוז:   מחוז ווקובאר-סריים
 תאריך ייסוד:  המאה ה-12
 שטח:  135 קמ"ר
 גובה:  135 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  5,045 (31 באוגוסט 2021)
  ‑ במטרופולין:  6,767 (2011)
 קואורדינטות:  45°13′N 19°23′E﻿ / ﻿45.217°N 19.383°E﻿ / 45.217; 19.383
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.ilok.hr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי אילוק(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי אילוק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אִילוֹק (בקרואטית: Ilok) היא עיירה במזרח קרואטיה, השוכנת בשטחי מחוז ווקובאר-סריים אשר בחבל סלאבוניה, וסמוכה לגבול עם סרביה.
היסטוריה

אילוק מאוזכרת כעיר שוק בכתבים מהמאות ה-12 וה-13 עת נשלטה על ידי ממלכת הונגריה. ב-1526 נכבשה על ידי צבאותיו של סולימאן הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית. במהלך תקופת שלטונם פעלו העות'מאנים לאיסלומה על ידי ביצוע טרנספר אוכלוסיות. ב-1697, במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה (1683–1699) נכבשה אילוק על ידי צבא ממלכת הבסבורג. בהמשך, נכללה בשטחי האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה, בשטחי ממלכת יוגוסלביה.
ב-1941, במהלך מלחמת העולם השנייה ולאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, נכללה אילוק בשטחי מדינת קרואטיה העצמאית. לאחר המלחמה נכללה אילוק בשטחי יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 במסגרת תהליך התפרקותה של יוגוסלביה, פרצה מלחמת העצמאות של קרואטיה ובמהלכה הוקמה על ידי הסרבים בתוך שטחי קרואטיה, רפובליקת קְרָאִינָה הסרבית ובתוכה נכללה גם אילוק. ב-1998 מוזגו שטחי קראינה לקרואטיה.
הקהילה היהודית

קהילה יהודית אורתודוקסית נוסדה באילוק במחצית המאה ה-19. בני הקהילה דיברו יידיש ומבין המשפחות הראשונה בעיירה ניתן לציין את משפחת שטרן אשר בנה יוסף נפתלי שטרן שעלה בהמשך לישראל, כיהן כחבר מועצת גדולי התורה וראש ישיבת פרשבורג בירושלים.
רבה של אילוק בין השנים 1890–1912 היה הרב פנחס שטיינר. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו הרב הלל שטיינר, וכיהן במשרתו עד מלחמת העולם השנייה, שבה נספה.
בני הקהילה עסקו במסחר במוצרי סדקית, חלקם במסחר בטקסטיל וחומרי בניין ומיעוטם היו בעלי מקצועות חופשיים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הותקפו בני הקהילה על ידי אנשי "הקאדר הירוק", שכלל חיילים ממוצא קרואטי אשר ערקו מהצבא האוסטרו-הונגרי ופרעו חוק.
לאחר המלחמה והקמת ממלכת יוגוסלביה מתועדים באילוק שני קהלי מתפללים. ב-1919 נוסד בעיירה סניף התנועה הציונית. עוד פעל באילוק תלמוד תורה. ב-1931 התגוררו באילוק 320 יהודים שהיוו 5.5 אחוזים מכלל אוכלוסיית העיירה. ב-1940 התגוררו באילוק 310 יהודים. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה, החלו רדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ורובם המוחלט נרצחו. הקהילה לא שוקמה לאחר המלחמה.
הערות שוליים

↑  תלמידים ב"תלמוד התורה" באילוק, במאגר המידע של "יד ושם", אוחזר ב-7 בפברואר 2015.
↑  הקהילה היהודית באילוק, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 33.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496766105171  LCCN: no2003108881  NKC: ge563551  VIAF: 128189217   WorldCat (עם VIAF): 128189217 
האנדרטה לזכר הנספים בשואה בבית הקברות היהודי באילוק
איסמנה

| --- | --- |

 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 אב:  אדיפוס 
 אם:  יוקסטה 
 אחים:  אנטיגונה, פולינייקס, אטאוקלס 
 
במיתולוגיה היוונית, איסמנה (ביוונית: Ἰσμήνη) היא נסיכת תבאי, בתו ואחותו למחצה של אדיפוס, מלך תבאי, בתה ונכדתה של יוקסטה, ואחותם של אנטיגונה, אטאוקלס ופולינייקס. היא מופיעה בכמה מחזות טרגיים של סופוקלס: בסוף אדיפוס המלך, באדיפוס בקולונוס ובאנטיגונה. היא מופיעה גם בסוף המחזה "שבעה נגד תבאי" של אייסכילוס.
במחזות סופוקלס > אדיפוס המלך

אף על פי שלא נוקבים במחזה "אדיפוס המלך" בשמה, איסמנה נראית בסוף המחזה כאשר אביה/אחיה מקונן על ה"בושה" וה"צער" שהוא מרגיש כשהוא עוזב אותה ואת אחותה. אדיפוס מתחנן בפני קריאון שישמור עליהן, אך בצערו מגיע לקחת אותם איתו כשהוא מובל. קריאון מונע ממנו להוציא את בנותיו מהעיר איתו.
במחזות סופוקלס > אדיפוס בקולונוס

איסמנה מופיעה באדיפוס בקולונוס כדי לספר לאביה על המצב בתבאי ועל היריבות של בניו. היא מסבירה שאטאוקלס לקח את כס המלכות מפוליניקס וגירש אותו מהעיר. כתוצאה מכך, פוליניקס אסף צבא משלו כדי להחזיר את העיר "או למות שם בכבוד". לפי האורקל מדלפי, המקום בו ייקבר אדיפוס יקבע את תוצאת המלחמה בין האחים. איסמנה מספרת לאביה שקריאון מתכנן לקבור אותו על גבול תבאי כדי שתושג התוצאה הרצויה. כששמע זאת, אדיפוס קילל את בניו וסירב לעזוב את קולונוס.
המקהלה (במחזה זה הם נקראים "זקני קולונוס") אומרים לו שמכיוון שהוא הלך על האדמה הקדושה של האומנידיות, הוא צריך "לבצע טקסי טהרה". בשל עיוורונו וגילו, אדיפוס אינו מסוגל למלא את המשימה הזו ומבקש מאחת מבנותיו לעשות זאת במקום זאת. איסמנה מסכימה ויוצא לעשות זאת.
בהמשך המחזה, בניסיון לאלץ את אדיפוס לחזור לתבאי, קריאון אומר לו שהוא תפס את איסמנה ולוקח משם גם את אנטיגונה. עם זאת, תסאוס והאתונאים משתלטים עליהם ויוצאים לשחרר את הבנות.
איסמנה מופיעה שוב בסוף המחזה עם אחותה כשהם מתאבלים על מות אביהם ומקוננים על כך שהם לא יכולים להצטרף אליו. תסאוס אומר להם שאדיפוס נקבר אך מיקום הקבר הוא סודי ואסור לו לספר להם על כך. אנטיגונה מחליטה לחזור לתבאי, ואיסמנה הולכת איתה.
במחזות סופוקלס > אנטיגונה

בסצנת הפתיחה של המחזה, אנטיגונה מספרת לאיסמנה על תוכניותיה לקבור את אחיהן פוליניקס, ומבקשת ממנה להצטרף אליה. בעוד איסמנה מבכה את גורלה של גופתו של פוליניקס, היא מסרבת להמרות את חוקי העיר ולא מוכנה לשתף פעולה עם אנטיגונה. עם זאת, איסמנה מציעה לה לנהוג בחוכמה ואומרת שהיא לא תשתף את התוכנית של אנטיגונה. אנטיגונה, לעומת זאת, אומרת לה לא לשתוק אלא לספר לכולם בעיר.
ברגע שאנטיגונה נתפסת, למרות אירוסיה לבנו הימון, קריאון קובע שהיא תיקבר בחיים. לאחר מכן מכריזה איסמנה שהיא סייעה לאנטיגונה ורוצה לחלוק את גורלה, אף על פי שהיא לא השתתפה בפשע. אנטיגונה מסרבת לתת לה לסבול בגלל עקרון שהיא לא תומכת בו, ואומרת לה להמשיך לחיות. אנטיגונה אומרת לה "בחיים בחרת, ואני במוות", אך איסמנה עונה לה ואומרת ששתיהן אשמות.
אף על פי שתכנן בתחילה להרוג את שתיהן, לאחר שיחה עם בנו מחליט קראון לכלוא רק את אנטיגונה במערה, בעוד איסמנה תישאר בחיים מכיוון שהיא החפה מפשע.
שבעה נגד תבאי

המחזה "שבעה נגד תבאי" של אייסכילוס מתאר את המלחמה ואת מותם של אטאוקלס ופוליניקס. בסוף ההצגה מספרת המקהלה על כך שאיסמנה ואנטיגונה נכנסות לשיר קינה יחד עבור שני אחיהן. בעוד אנטיגונה יוצאת עם הסמיכורוס הראשון ומלווה את גופתו של פוליניקס, איסמנה יוצאת עם הסמיכורוס השני, ביחד עם גופתו של אטאוקלס.
הופעות אחרות

המשורר היווני מימנרמוס מסביר כי איסמנה נרצחה על ידי טידאוס, אחד מהשבעה. לפי הסבר זה, איסמנה ואהובה תיאוקלימנוס נפגש מחוץ לעיר בעת המצור. אתנה סיפרה לטידאוס על מקום המפגש, והוא תפס אותה בזמן שתיאוקלימנוס ברח. בעוד איסמנה התחננה לרחמים, טידאוס לא הושפע מתחנוניה והרג אותה.
הסיפור לא מוזכר באף כתיבה קלאסית אחרת, אבל הסצנה מיוצגת על אמפורה קורינתית מהמאה ה-6 לפנה"ס השוכנת כעת בלובר.
בתרבות

איסמנה היא המספרת המרכזית של הרומן "ילדי יוקסטה" מאת נטלי היינס, שיצא לאור ב-2017.
הערות שוליים

↑  Thury, Devinney, Eva M., Margret K. (2017). Introduction to Mythology: Contemporary Approaches to Classical and World Myths. New York: Oxford. pp. 436, 437. ISBN 978-0-19-026298-3.
↑  Sophocles. (2009). The Theban plays : Oedipus the king, Oedipus at Colonus, Antigone. Fainlight, Ruth., Littman, Robert J., 1943-. Baltimore: Johns Hopkins University Press. ISBN 9780801895418. OCLC 608624785.
↑  Aeschylus. (2009). The Persians and other plays. Sommerstein, Alan H. London: Penguin. ISBN 9780140449990. OCLC 434561936.
↑  Grimal, Pierre, 1912-1996. (1991). The Penguin dictionary of classical mythology. Kershaw, Stephen. ([Abridged ed.] ed.). London, England: Penguin Books. ISBN 0140512357. OCLC 25246340.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Mimnermus frag 21 [=Sallust's preface to Sophocles Antigone.]
↑  Easterling, P. E.; Knox, B. M. W. (1989). Cambridge History of Classical Literature: Early Greek Poetry. Vol. 1, part 1. Cambridge University Press. p. 95. ISBN 0-521-35981-3.
↑  Salazar, Fortunato (19 בדצמבר 2018). "Did Translators of Sophocles Silence Ismene Because of Her Sexual History?". Electric Literature. נבדק ב-21 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
"אדיפוס (עם איסמנה ואנטיגונה) מגנה את פוליניקס", ציור שמן מאת מרסל בשט (1883)
טידאוס ואיסמנה, אמפורה מקורינתוס, 560 לפנה"ס בערך, הלובר (E 640)
אלטנקונשטאדט

| --- | --- |
סמל אלטנקונשטאדטסמל אלטנקונשטאדט
אלטנקונשטאדט (בחזית) ובורגקונשטאדט
אלטנקונשטאדט (בחזית) ובורגקונשטאדט
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  בוואריה בוואריה
 מחוז:  ליכטנפלס
 ראש העיר:  רוברט הימר
 שטח:  32.91 קמ"ר
 גובה:  292 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  5,614 (31 בדצמבר 2022)
  ‑ צפיפות:  160 נפש לקמ"ר (2012)
 קואורדינטות:  50°8′0″N 11°15′0″E﻿ / ﻿50.13333°N 11.25000°E﻿ / 50.13333; 11.25000
 אזור זמן:  UTC +1
 www.altenkunstadt.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאלטנקונשטאדט(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניאלטנקונשטאדט(למפת בוואריה רגילה) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהאלטנקונשטאדט(למפת בוואריה מוגדלת) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהאלטנקונשטאדט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אלטנקונשטאדט היא עיר[דרושה הבהרה] ורשות מקומית במחוז ליכטנפלס, במדינת בוואריה שבגרמניה.
העיר שוכנת על גדתו הדרומית של נהר המיין, כשמעברו השני של הנהר יושבת העיר בורגקונשטאדט.