stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניטרוי
חלוקה מנהלית

העיר הייתה מחולקת בעבר לחמישה אזורים מנהליים, אך בתחילת שנת 1990 השתנתה החלוקה ל-12 אזורים.
העיר מחולקת ל-48 שכונות:
| --- | --- |
 Badu  Baldeador  Barreto  Boa Viagem  Cachoeiras  Cafubá  Camboinhas  Cantagalo  Caramujo  Centro  Charitas  Cubango  Engenhoca  Engenho do Mato  Fátima  Fonseca  Gragoatá  Icaraí  Ilha da Conceição  Ingá  Itacoatiara  Itaipu  Ititioca  Jacaré:  Jurujuba  Largo da Batalha  Maceió  Maria Paula  Matapaca  Morro do Estado  Muriqui  Pé Pequeno  Piratininga  Ponta d'Areia  Rio do Ouro  Santa Bárbara  Santana  Santa Rosa  São Domingos  São Francisco  São Lourenço  Sapê  Tenente Jardim  Várzea das Moças  Viçoso Jardim  Vila Progresso  Viradouro  Vital Brazil
סאן מיקרוסיסטמס

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  נאסד"ק 
 מייסדים:  וינוד כוסלה, ביל ג'וי, אנדי בכתולשטיים, סקוט מקנילי 
 תקופת הפעילות:  24 בפברואר 1982 – 27 בינואר 2010 (28 שנים) 
 חברת אם:  אורקל 
 חברות בנות:  Storage Technology Corporation 
 מיקום המטה:  סנטה קלרה 
 משרד ראשי:  ארצות הברית ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  חישוב, פיתוח תוכנה 
 מוצרים עיקריים:  שרת, חומרה, תחנת עבודה, תוכנה 
 מנכ"ל:  ג'ונתן שוורץ 
 עובדים:  34,600 (נכון ל־2007) 
  
 www.sun.com
 
דוכנים של חברת סאן בתערוכת Linuxtag
סאן מיקרוסיסטמס (באנגלית: Sun Microsystems), הייתה חברת מחשבים אמריקאית מן המובילות בעולם. החברה נוסדה בשנת 1982, מטה החברה ממוקם בסנטה קלרה שב"עמק הסיליקון" בקליפורניה, ומאז שנת 1984 עמד בראשה סקוט מקנילי (אנ'), שהיה אחד ממייסדיה. החברה עסקה בייצור מחשבים, מוליכים למחצה ותוכנה. בינואר 2010 נרכשה סאן על ידי חברת אורקל.
היסטוריה

את הפיתוח הראשוני למה שהפך לתחנת העבודה הראשונה של Sun, ה-Sun-1, הגה אנדי בכטולסהיים כשהיה סטודנט לתואר שני באוניברסיטת סטנפורד בפאלו אלטו, קליפורניה. בכטולסהיים עיצב במקור את תחנת העבודה SUN עבור פרויקט התקשורת ברשת של אוניברסיטת סטנפורד (Stanford University Network), כתחנת עבודה אישית עבור תכנון בעזרת מחשב. הוא תוכנן סביב מעבד Motorola 68000 עם יחידת ניהול זיכרון מתקדמת (MMU) לתמיכה במערכת ההפעלה Unix, עם תמיכה בזיכרון וירטואלי. הוא בנה את היחידות הראשונות מחלקי חילוף שהתקבלו מהמחלקה למדעי המחשב של סטנפורד וספקים של עמק הסיליקון.
ב-24 בפברואר 1982, סקוט מקנילי, אנדי בכטולסהיים ווינוד חוסלה, שהיו כולם סטודנטים לתואר שני בסטנפורד, הקימו את Sun Microsystems. ביל ג'וי מברקלי, הצטרף זמן קצר לאחר מכן ונחשב כאחד המייסדים המקוריים. השם "SUN" נגזר מראשי התיבות של רשת אוניברסיטת סטנפורד (Stanford University Network). סאן הייתה רווחית מהרבעון הראשון שלה ביולי 1982.
עד 1983, Sun הייתה ידועה בייצור מערכות עם גרפיקה באיכות גבוהה שהתחרו במחשבי VAX של חברת DEC. היא העניקה רישיון לייצור המחשב גם ליצרנים אחרים. החברה ביצעה הנפקה ראשונה לציבור של מניות ב-1986 תחת סמל המניה SUNW. הסמל שונה ב-2007 ל-JAVA.
באפריל 2006, התפטר סקוט מקנילי מתפקיד מנכ"ל החברה אחרי 22 שנים, והוחלף על ידי נשיא החברה, ג'ונתן שוורץ. זאת לאחר שדיווחה על הפסדים מתמשכים. מקנילי המשיך לכהן בתפקיד היו"ר.
ב-20 באפריל 2009 נחתם הסכם בין סאן לבין אורקל לפיו תקנה אורקל את חברת סאן תמורת 7.4 מיליארד דולר. רכישה זו מבצרת את מעמדה של אורקל כשחקנית משמעותית בעולם הג'אווה, וכמתחרתה הגדולה של מיקרוסופט. ב-21 בינואר 2010, אישר האיחוד האירופי את הרכישה, ללא תנאים מגבילים.
רכישות ומיזוגים

בספטמבר 2000, רכשה סאן מיקרוסיסטמס תמורת 2 מיליארד דולר במניות את חברת קובלט נטוורקס, שייצרה שרתים לניהול אתרי אינטרנט.
בספטמבר 2002, רכשה סאן מיקרוסיסטמס את חברת פירוס נטוורקס (Pirus Networks), שפיתחה פתרונות SAN (רשתות אחסון).
בנובמבר 2001, רכשה סאן מיקרוסיסטמס את עסקי אירוח יישומי מחשב מרכזי של חברת Critical Path.
בפברואר 2004, רכשה סאן מיקרוסיסטמס את חברת "קייליה" (Kealia), חברת סטארט אפ פרטית שפיתחה טכנולוגיית שרתים מתקדמים, והוקמה על ידי אנדי בכטולסהיים, שהיה המייסד והעובד הראשון של סאן.
ביוני 2005, רכשה סאן מיקרוסיסטמס את חברת פתרונות האחסון StorageTek תמורת 4.1 מיליארד דולר.
ב-16 בינואר 2008 רכשה סאן מיקרוסיסטמס את חברת MySQL תמורת מיליארד דולר אמריקני.
מוצרים וופעילות

סאן התמקדה תחילה בפיתוח ושיווק שרתים חזקים בארכיטקטורת SPARC שאותה השיקה ב-1986, והתחרתה במעבדי x86 של אינטל. החל מ-1992 גם פיתחה ושיווקה את מערכת ההפעלה 'סולאריס' המבוססת על יוניקס, עבור החומרה שלה. בנוסף הייתה החברה מובילת שוק מחשבי-העל לארגונים.
החברה פיתחה החל מ-1991 את שפת התכנות הפופולרית Java, שבה היא עושה שימוש ב־JSP - שפת צד שרת שפיתחה כדי להתחרות ב־ASP של מיקרוסופט - וכן בשרתי מחשב ותחנות עבודה ממוחשבות שהיא שיווקה. סאן המשיכה ופתיחה את Java כפלטפורמת תוכנה מלאה הכוללת מערכת לפיתוח יישומים ולפריסתם על גבי פלטפורמות שונות (cross-platform), עבור מגוון רחב של פלטפורמות מחשוב, החל במערכות משובצות מחשב וטלפונים סלולריים וכלה בשרתים, מחשבי-על ויישומי אינטרנט. במאי 2007  סאן הכריזה על סיומו של תהליך, במסגרתו שחררה את מרבית הרכיבים שבבסיס טכנולוגיית Java כתוכנות קוד פתוח - תחת רישיון GNU.
בשנים האחרונות לפעילותה ייצרה החברה גם קו שרתים זולים, המבוססים על מעבדים של AMD ואחר כך של אינטל. עם כי במקביל המשיכה לפתח מעבדים רבי עוצמה משלה.
מוצרים וופעילות > התחרות מול מיקרוסופט

החל מ-1998 ניסתה החברה להתחרות במיקרוסופט על ידי השקת דפדפן מתחרה באינטרנט אקספלורר, ושנה אחר כך רכשה את חבילת היישומים המשרדיים "סטאר אופיס", לימים אופן אופיס, שניסתה להתחרות בחבילת מיקרוסופט אופיס, תחילה הפיצה את החבילה בחינם, ואחר כך בתשלום. מיקרוסופט ניסתה להקשות על חברת סאן ככל האפשר ובשיאו של המאבק הגיעו שתי החברות לספסל הדיונים בבית המשפט. מיקרוסופט נתבעה על ידי סאן כבר ב-1997 על הפרת תנאי הרישיון שניתן לה לשלב את שפת ג'אווה בדפדפן אינטרנט אקספלורר ובמערכות ההפעלה שלה. סאן טענה שהגרסה של מיקרוסופט לג'אווה אינה תואמת את התקן של השפה כפי שהוגדר על ידי סאן. בעקבות זאת, הפסיקה מיקרוסופט לשלב את גרסה שלה ל-JVM בדפדפן ובמערכות ההפעלה שלה, ומשתמשיהם נדרשו להוריד את התמיכה בשפה מאתר האינטרנט של סאן.
באוגוסט 2000, סאן הגישה תלונה נגד מיקרוסופט לאיחוד האירופי בטענה כי היא עושה שימוש לרעה בכוחה המונופוליסטי בתחום מערכות ההפעלה למחשבים אישיים, על מנת להשתלט על שוק התוכנות לשרתים. במרץ 2002 הגישה תביעה דומה גם בבית המשפט המחוזי בסן חוזה, קליפורניה. לאחר מאבק משפטי שנמשך כ-4 שנים, באפריל 2004, חברת מיקרוסופט הסכימה לשלם לסאן מיקרוסיסטמס 1.6 מיליארד דולר על מנת לפתור את סוגיות הפרת הפטנט והפגיעה בחוקי ההגבלים העסקיים, ובכך הסתיים המאבק.
מיקרוסופט מצידה גם השיקה ב-2001 את פלטפורמת .NET Framework במטרה להתחרות בטכנולוגית ג'אווה של סאן ליישומי אינטרנט.
סאן ישראל

חברת סאן הייתה פעילה בישראל החל שנות ה-80 של המאה ה-20, תחילה באמצעות נציגות (חברת א.מ.ת. מיחשוב), והחל משנת 1996 - באמצעות חברה בת, "סאן ישראל", ששיווקה את מוצריה באמצעות משווקים מורשים. באותה שנה גם הקימה מרכז פיתוח בהרצליה, שעסק בפיתוח מוצרי "ג'אווה". בראש מרכז הפיתוח עמדה ננסי יבנה, ישראלית שניהלה את קבוצת כלי הפיתוח במטה החברה בקליפורניה ושכנעה את החברה להקים מרכז פיתוח בישראל. בשיאו בשנת 2000 העסיק מרכז הפיתוח כ-200 עובדים, אולם לאחר פיצוץ בועת הדוט-קום צומצמה פעילותו.
בתחילת שנות ה-2000 הצליחה החברה להפוך את "ג'אווה" לשפת התכנות הפופולרית בישראל. בנוסף הקימה חממת סטארט-אפים, ועסקה בשיווק של תוכנות של חברות ישראליות, כחבילה משותפת עם השרתים שלה. בין השאר הייתה המפיצה הראשונה של חברת צ'ק פוינט בארצות הברית, הפיצה את התכונה לניהול שיחות וידאו של חברת הסטארט אפ הישראלית ויסופט (Vsoft), ואת פתרונות האבטחה של חברת סנקטום הישראלית.
בפברואר 2006 רכשה סאן מיקרוסיסטמס את חברת אדובה הישראלית, שפיתחה כלי ניהול למערכות ארגוניות.
ראו גם

מונחים בתוכנה
מונחים בחומרה
APIPA

דוגמה לכתובת APIPA בחלון הפקודות (CMD)
כתובת APIPA (ראשי תיבות של Automatic Private Internet Protocol Address) היא כתובת IP אקראית אותה יכולים מחשבים ורכיבי רשת שונים להקצות לעצמם, אם לא קיבלו מענה לבקשתם להקצאת כתובת משרת DHCP.
רכיבי רשת (כדוגמת תחנות עבודה או שרתים, ולעיתים רחוקות גם נתבים ומתגים) יכולים לקבל את ההגדרות הדרושות לפעולה באופן אוטומטי, באמצעות פרוטוקולים כדוגמת DHCP ו-Bootstrap Protocol. אם רכיב מסוים שולח בקשה ולא מקבל מענה לאחר 60 שניות, רכיב זה רשאי "להעניק" לעצמו כתובת בטווח 169.254.0.1 עד 169.254.254.254; בטווח זה יש  2^{16}-2=65534 כתובות פוטנציאליות – פירוש הדבר הוא שהסבירות להתנגשות בבחירת כתובת אצל שני רכיבים שונים באותה רשת היא נמוכה מאוד. מנגנון נוסף למניעת התנגשות הוא שליחת חבילת ARP (בתשדורת Broadcast) עם הכתובת בה מתעתד הרכיב להשתמש; אם לא מתקבלת תשובה, מניחים כי כתובת זו פנויה ורכיב הרשת מגדיר אותה בתור הכתובת שלו.
כתובות APIPA משמשות לתקשורת מינימלית אם אין שרת DHCP פעיל; ניתן להשתמש בשירותי Broadcast על מנת לאתר רכיבים אחרים ברשת, שגם כן משתמשים באותו זמן בכתובת APIPA; עם זאת, בדרך כלל לא ניתן יהיה לאתר שרתים (כדוגמת שרת DNS) או תחנות אחרות המוגדרות באופן סטטי. בזמן השימוש בכתובת APIPA, תחנת העבודה תמשיך לנסות ולקבל כתובת DHCP, ותשתמש בכתובת זו לכשתתקבל.
בחלונות XP, לעיתים מתקבלת הודעה (בעיקר ברשתות אלחוטיות) על "Limited Connectivity". בשונה ממצב של ניתוק כולל מרשת אלחוטית, הודעה זו מופיעה כאשר ההתקשרות לנתב האלחוטי עצמו הושלמה, אולם שרת DHCP (בדרך כלל שירות הפועל על הנתב עצמו) טרם הקצה לתחנה כתובת IP. הודעה זו מופיעה בדרך כלל למספר שניות, כשבפרק זמן זה המחשב משתמש בכתובת APIPA.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הד באנגינג

הד באנגינג במועדון ביוהנסבורג
פרטו קיווילאסקו, נגן צ'לו מלהקת אפוקליפטיקה, עושה הד באנגינג בהופעה חיה.
הד באנגינג (אנגלית: Headbanging) או הד באנג, מעין סוג של ריקוד מקובל בתרבות המטאל, המבוסס על מגוון תנועות כוחניות ואגרסיביות בו לצלילי המוזיקה. האיברים העיקרים שמעורבים בריקוד זה הם הצוואר והראש. איכותו הוויזואלית של הריקוד מגיעה לכדי מיצוי כאשר למבצעו שיער ארוך. התנועות מתבצעות הן על ידי המוזיקאים בהופעות חיות וקליפים והן על ידי קהל השומעים.
סוגים נפוצים

ישנו גיוון בסוג התנועות ובצירופים שלהן היות שמדובר בריקוד חופשי אך ניתן להבחין בתנועות בסיס מסוימות:
תנועה אנכית - הנעת הראש מלמעלה למטה.
תנועה מעגלית - הנעת הראש בתנועה מעגלית, תנועה המכונה גם תנועת "טחנת הרוח", כאשר מדובר בתנועה מעגלית קדמית בה הראש ממוקם קדמית לשאר הגוף או תנועת ה-"הליקופטר", כאשר מבוצעת באמצעות הראש התנועה המעגלית הרחבה ביותר שאפשרית מבחינה פיזית.
תנועה חצי-מעגלית - תנועה מעגלית בסגנון טחנת הרוח שאינה מושלמת, כאשר הראש מונע מצד לצד בצורת קשת תחתית, כאשר הראש ממוקם קדמית לשאר הגוף.
תנועה מתומנת - הנעת הראש בצורה המזכירה את הספרה 8 (דוגמה טובה מאוד לצורה זו, היא סטיב דיג'ורג'יו, הבאסיסט של הלהקה דת' בקליפ של השיר: "Lack of Comprehension" מאלבומם הרביעי, "Human").
תנועה אופקית - הנעת הראש מצד לצד בקו הכתפיים.
לרוב ניתן להבחין במבצע הד באנגינג המניע יחד עם הראש והצוואר את שאר הגוף בתנועת קדימה אחורה בהתאם לקצב המוזיקה.
הערות שוליים

↑  הקלטה של להקת לד זפלין
↑  History of Head Banging Dance
פלור ינסן, מלהקת נייטוויש מבצעת הד באנג
גדעון שמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בנובמבר 1939 (בן 85) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 
גדעון שמיר (נולד ב-7 בנובמבר 1939) הוא פסנתרן ובונה העוגבים היחיד במדינת ישראל.
ביוגרפיה

שמיר נולד בתל אביב למקסים ודגמרה שפטלוביץ, שהתגוררו בשדרות רוטשילד. אביו מקסים הוא אחד מהאחים שמיר. שמיר למד בבית הספר "בלפור".
שמיר למד בגרמניה את מלאכת בניית העוגבים אצל ולקר אורגלבאו (אנ') בלודוויגסבורג ובבית ספר לבניית עוגבים. מלאכת בניית עוגבים היא מורכבת מאוד ומשלבת מספר תחומים: מכניקה, אקוסטיקה, בנייה בעץ, עבודה עם מתכת ודרושה אוזן מוזיקלית ורקע מוזיקלי.
שמיר בונה עוגבים כ־40 שנה. שמיר בנה 12 עוגבים הנמצאים כיום ברחבי הארץ, בקונסרבטוריון, באוניברסיטאות ובשימושן של מקהלות. בעבר חשבו לבנות עוגב בבית הכנסת הגדול בתל אביב, אך הרעיון נגנז ונשאר רק מודל של העוגב אצל שמיר בסדנה.
שמיר הרחיב עוגב ישן של חברת Ott עבור אוניברסיטת תל אביב, הפקולטה לאומנויות, בית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה. העוגב ממוקם בחדר הבארוק. בחדר זה יש לצד העוגב צ'מבלו, קלאוויקורד, ופורטה-פיאנו. לעוגב המורחב יש 17 רגיסטרים, שתי מקלדות ומקלדת פדל, ומנגנוני נגינה ורגיסטרציה מכניים.
שמיר שיחזר במשך 7 שנים עוגב שהורכב ושוחזר מחלקיהם של כשלושה עוגבים בני כמאה וחמישים שנה, אשר פורקו לפני שנים ואוחסנו במרתפי הכנסייה הפרנציסקנית בעיר העתיקה בירושלים. אורך חזית העוגב כשבעה וחצי מטרים, גובהה כחמישה מטרים ומשקלו כשמונה טונות.
לעוגב כ־1800 חלילים, שאורכם נע בין שלושה מטרים לסנטימטרים ספורים, 33 רגיסטרים, פדאלים ושתי מקלדות. העוגב מותקן באודיטוריום הכט באוניברסית חיפה. שמיר ממשיך לתחזק עוגב זה.
בשנת 2002 סיים שמיר את שיפוץ העוגב במתחם מנזר לטרון, בכנסייה הגדולה במנזר השתקנים. העוגב נבנה בשנת 1904 בידי בונה העוגבים האנגלי תומאס קסוון בעבור כנסיית וולינגטון. כיום משמש העוגב לקונצרטים הנערכים באולם הכנסייה, הידועה בזכות האקוסטיקה המשובחת שבה.
העוגב שנבנה על ידי שמיר עבור הקאמרטה הישראלית ירושלים, הועמד לרשות הקאמרטה באדיבות קרן התרבות אמריקה-ישראל.
שמיר מתגורר ביישוב יובלים ועורך סדנאות בישוב מנוף שבגוש שגב. שמיר מציג בסדנה שני עוגבים שבנה, הראשון הוא עוגב קטן יחסית בסגנון הרנסאנס והבארוק המוקדם, שמתאים לביצוע יצירות מסביבות שנת 1600. העוגב השני גדול יותר, וכולל פדלים לנגינה ברגליים. עוגב זה מתאים לנגינת מרבית היצירות הגדולות לעוגב, כולל אלו של באך, מנדלסון ומלחיני המאה ה-19.
בשנת 2020 פרסם שמיר כי הוא מחפש מישהו שימשיך את דרכו שאליו יוכל להעביר את הידע שצבר במהלך השנים.
בתקופה זו החל המוזיקאי ומכוון הפסנתרים אורי שני ללמוד את המקצוע ולטפל בעוגבים בהדרכת גדעון שמיר.
בניית עוגב נייד

בשנת 1994 בנה שמיר עוגב בעל שתי מקלדות ידיים ומקלדת רגליים שניתן לפרקו ולהרכיבו מחדש. צוות של שניים עד שלושה אנשים נחוץ לפירוק, הובלה והרכבה של הכלי, אך בכל מקרה פעולה זו מצריכה את נוכחותו של בונה העוגבים עצמו כדי לוודא שכל החלקים אמנם הגיעו וחוברו כהלכה וגם לבדוק שההובלה לא פגעה בכיוון. העוגב מורכב מ-8 מחללות, ובמקלדת הידיים 54 קלידים.
הערות שוליים

↑  גדעון שמיר - בונה עוגבים, באתר תיירות כרמיאל משגב
↑  סדנת העוגבים יובלים
↑  סיפור העוגב - "פעמוני ירושלים"- ייצור ומכירה של פעמוני רוח, שבשבות ועוד
↑  חדר הבארוק באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  אודיטריום הכט שיחזור עוגב על ידי גדעון שמיר mushecht.haifa.ac.il/auditorium
↑  עוגב באוניברסיטת חיפה עניין - מוזיקה יהודית, לחן מקהלה ועוגב, הילה אהרון בריק
↑  לטרון סיור במנזר השתקנים malon.co.il
↑  הקאמרטה הישראלית ירושלים
↑  עומר שומרוני, סדנת עוגבים בגליל, 2 בנובמבר 2006
↑  לא רק לכנסיות: בונה העוגבים בן ה-80 שמחפש יורש, באתר ynet, 17 באוגוסט 2020
↑  עוגב נייד עמותת חובבי העוגב בישראל
קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה

הנסיך קרל גוסטב בגיל 15, מביט על הספינה ואסה שנמשתה
קרל השישה עשר גוסטב (שם מלא: Carl Gustaf Folke Hubertus, בשוודית: Carl XVI Gustaf;‏ נולד ב-30 באפריל 1946) הוא מלך שוודיה הנוכחי. ב-15 בספטמבר 1973 הוא ירש את סבו, גוסטב השישי אדולף. הוא בנם היחיד של הנסיך גוסטב אדולף ושל הנסיכה סיביליה מסקסה-קובורג-גותה.
יורשת העצר של המלך, על פי חוק העדפת הילד הבכור שחוקק ב-1 בינואר 1980, היא ויקטוריה, נסיכת שוודיה, ילדתם הבכורה של המלך ושל אשתו, סילביה, מלכת שוודיה.
ראשית חייו

קרל גוסטב נולד ב-30 באפריל 1946 בארמון האגה, סולנה, מחוז סטוקהולם, לנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן, בנו של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה, ולזיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה – נכדה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, וויקטוריה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין. הוא הוטבל בקפלה המלכותית ב-7 ביוני 1946 על ידי הארכיבישוף של אופסלה. סנדקיו היו נסיך ונסיכת הכתר של דנמרק (לימים, פרדריק התשיעי, מלך דנמרק ואשתו אינגריד, נסיכת שוודיה – דודו ודודתו מצד אביו), נסיך הכתר של נורווגיה (לימים, אולף החמישי, מלך נורווגיה), יוליאנה, נסיכת הולנד (לימים, יוליאנה, מלכת הולנד), גוסטב החמישי, מלך שוודיה (סבא-רבא שלו מצד אביו), פרידריך יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה (דודו מצד אמו), נסיך ונסיכת הכתר של שוודיה (לימים, גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה ואשתו, לואיז, סבו מצד אביו וסבתו החורגת), הרוזן פולקה ברנדוט והרוזנת מריה ברנדוט.
עם הטבלתו הוענק לנסיך קרל גוסטב התואר דוכס יאמטלאנד.
ב-26 בינואר 1947, נהרג אביו של הנסיך בתאונת מטוס בנמל התעופה קופנהגן.
נעוריו וחינוכו

הנסיך קרל גוסטב היה הצעיר מבין חמשת ילדיהם ובנם היחיד של הנסיך גוסטב אדולף ושל הנסיכה זיבילה. מות אביו הותיר את הנסיך בן תשעת החודשים לשני בסדר הירושה לכתר השוודי לאחר סבו, נסיך הכתר, גוסטב אדולף. ב-1950, בגיל ארבע, כאשר מת סבא-רבא שלו, גוסטב החמישי, הפך יורש העצר.
רק בהיותו בן שבע, סופר לנסיך קרל גוסטב על מות אביו. בנאום שנשא בשנת 2005 הוא ביטא את תחושותיו על כך שגדל מבלי להכיר את אביו.
בשנת 1955 הצטרף לתנועת הצופים של שוודיה וקיבל את הכינוי "מוגלי" כחלק ממסורת שבט הצופים אליו היה שייך. בגיל 10, בתור נסיך, אחד מתפקידיו הרשמיים הראשונים היה להשתתף במחנה צופים בשוודיה.
לאחר שסיים את לימודיו בבית ספר תיכון, השלים שנתיים וחצי של לימודים בצבא השוודי, בצי השוודי ובחיל האוויר השוודי. ב-1968 קיבל דרגת קצין בכל אחת משלוש הזרועות ובסופו של דבר הוענקה לו דרגת קפטן בצבא ובחיל האוויר ודרגת לוטננט בצי, לפני שעלה לכס המלוכה. הוא השלים לימודים אקדמאים בהיסטוריה, סוציולוגיה, מדע המדינה, דיני מיסים וכלכלה באוניברסיטת אופסלה ובאוניברסיטת סטוקהולם.
לצורך הכנתו לשמש בתפקיד ראש המדינה, השלים הנסיך תוכנית רחבה של לימודים על מערכת המשפט, על ארגונים ומוסדות חברתיים, ועל איגודים מקצועיים ואיגודי מעסיקים. בנוסף, למד לימוד מעמיק על היחסים שבין הפרלמנט השוודי, ממשלת שוודיה ומשרד החוץ. כנסיך הכתר עבד במסגרת משלחת שוודיה לאו"ם ובסוכנות השוודית לשיתוף פעולה ופיתוח בינלאומי (SIDA). הוא עבד בבנק בלונדון, בשגרירות שוודיה בלונדון, בלשכת המסחר השוודית בצרפת, ובמפעל של החברה התעשייתית "אלפא לאבל" בצרפת.
עלייתו למלוכה

ב-15 בספטמבר 1973, עם מות סבו, גוסטב השישי אדולף, עלה קרל גוסטב לכס המלוכה. הוא הוכרז כמלך באולם המדינה בארמון המלכותי בסטוקהולם ב-19 בספטמבר. גוסטב השישי אדולף היה האחרון שעשה שימוש בתואר "בחסד האל, מלך השוודים, הגותים והוונדים" (בשוודית: "med Guds Nåde Sveriges, Götes och Wendes Konung"). תואר זה היה בשימוש על ידי מלכי שוודיה מאז 1544. תחת זאת בחר קרל השישה עשר גוסטב להשתמש בתואר הפשוט "מלך שוודיה" (בשוודית: Sveriges Konung) ובכך סיים מסורת של מאות שנים. חידוש מעין זה ואחרים משתקפים במוטו האישי שלו: "למען שוודיה – עם הזמן" (För Sverige – i tiden).
במאה ה-16 יצר הארכיבישוף הקתולי האחרון של סטוקהולם, יוהאנס מגנוס, אילן יוחסין מיתולוגי שמטרתו הייתה לבסס את שורשיו העתיקים של הכתר השוודי. בהתבסס על אילן יוחסין זה, אימץ המלך קרל התשיעי (שמלך בשנים 1604–1611) מספר סידורי שלא מבוסס על מקורות היסטוריים מדויקים. כל המלכים ששמם היה קרל ומלכו אחריו, מוספרו בסדר עולה ממנו והלאה וכל אלה שמלכו לפניו (אף על פי שהיו רק שניים כאלה), מוספרו בסדר יורד. לפיכך, קרל השישה עשר גוסטב הוא למעשה המלך העשירי בתולדות שוודיה ששמו קרל.
תפקידיו הרשמיים

תפקידיו של המלך, על פי חוקת שוודיה משנת 1974, הם בעלי אופי ייצוגי וטקסי בלבד. החוקה נטלה מהמלך את רוב הסמכויות הפוליטיות הרשמיות שלו, ובמקביל הותירה אותו כראש המדינה. היא הסדירה נוהגים שיושמו מאז הנהגתה של הממשלה הפרלמנטרית ב-1917. קודם לכן היה המלך זה שמינה את ראש ממשלת שוודיה, אף על פי ראש הממשלה היה תמיד מנהיג מפלגת הרוב או מי שעמד בראש קואליציה של מפלגות בפרלמנט. מאז שינוי החוקה עבר תפקיד זה לידיו של יושב ראש הפרלמנט. בנוסף, אין עוד צורך בחתימתו של המלך על חוקים שהועברו בפרלמנט כדי שיקבלו תוקף חוקי.
המלך מייצג את המדינה בחו"ל ומקבל את פניהם של מנהיגים זרים המגיעים לביקורים ממלכתיים בשוודיה. הוא פותח את המושב השנתי של הפרלמנט, יושב בראש ועדה מיוחדת שפועלת בעת חילופי ממשלות, מקבל מידע מראש הממשלה ומשריו, יושב בראש הישיבות של מועצת יחסי החוץ ומקבל כתבי האמנה של שגרירים זרים המכהנים בשוודיה וחותם על אלה של שגרירי שוודיה ברחבי העולם. המלך נמנע באופן וולונטרי מלהצביע בבחירות.
המלך מחזיק באופן טקסי בדרגה הגבוהה ביותר בכל שלוש הזרועות של הכוחות המזוינים של שוודיה. דרגות אלה של גנרל ואדמירל הוענקו לו מתוקף היותו המפקד העליון של הזרועות על פי החוקה של 1809 שהייתה בתוקף בעת עלייתו לכס המלוכה. על פי החוקה של 1974 המלך לא משמש עוד כמפקד העליון והוא מחזיק בדרגות באופן טקסי בלבד. סמכות הפיקוד היחידה שלו היא על הסגל הצבאי שבחצר מלכותו.
קרל השישה עשר גוסטב ידוע בעולם כמי שמעניק מדי שנה את פרסי נובל. המלך הוא גם זה שמעניק מדי שנה את פרס פולר למוזיקה. המלך מחזיק תוארי דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה השוודית למדעי החקלאות, של המכון המלכותי לטכנולוגיה, של בית הספר לכלכלה של סטוקהולם ושל האוניברסיטה האקדמית של אובו בפינלנד.
תחומי עניין

המלך מגלה עניין רב בתחומי הסביבה, הטכנולוגיה, החקלאות, הסחר והתעשייה. כמו רבים מחברי משפחת המלוכה השוודית, יש למלך עניין רב במכוניות. בבעלותו כמה מכוניות פורשה 911, דגם שנחשב לחביב עליו, בנוסף למכוניות מהדגמים וולוו PV444 ופרארי 456M GT, AC קוברה ומכוניות נוספות. התמונה הראשונה של המלך ושל מי שהייתה אז אשתו לעתיד צולמה כשהם יישובים במכונית פורשה 911. בקיץ 2005 היה המלך מעורב בתאונת דרכים בנורשפין, שבה לא נגרמו פציעות רציניות, אך היא גרמה לכותרות ראשיות בעיתונות השוודית.
תחומי עניין > תנועת הצופים

המלך קרל השישה עשר גוסטב הוא יושב ראש הכבוד של תנועת הצופים העולמית ונשיא הכבוד של קרן הצופים העולמית. לעיתים קרובות הוא משתתף בפעילות של תנועת הצופים בשוודיה ומחוצה לה ומבקר באופן קבוע בכינוסי הג'מבורי העולמיים.
נישואין ומשפחה

קרל השישה עשר גוסטב נשא לאישה את סילביה סומרלאט שאביה היה גרמני ואמה ברזילאית, ושגדלה בשתי הארצות הללו. השניים נפגשו באולימפיאדת מינכן ב-1972, שם שמשה סילביה כמתורגמנית וכמארחת. החתונה התקיימה ב-19 ביוני 1976 בקתדרלה של סטוקהולם. ערב קודם לכן התקיימה הופעה שבה ביצעה להקת אבבא לראשונה את השיר Dancing Queen, כמחווה למלכה החדשה. ב-1980 עברו המלך ומשפחתו להתגורר בארמון דרוטנינגהולם שממערב לסטוקהולם. את ענייניהם הרשמיים מנהלים המלך והמלכה בארמון סטוקהולם.
למלך קרל השישה עשר גוסטב ולמלכה סילביה שלושה ילדים ושמונה נכדים:
הנסיכה ויורשת העצר ויקטוריה, ב-14 ביולי 1977
הנסיך קרל פיליפ, ב-13 במאי 1979
הנסיכה מדלן, ב-10 ביוני 1982
עם לידתו, היה הנסיך קרל פיליפ ליורש העצר. עם זאת, רפורמה חוקתית, שנכנסה לתוקף לאחר לידתו, הפכה את אחותו הבכורה, הנסיכה ויקטוריה, ליורשת העצר ולנסיכת הכתר החל מ-1 בינואר 1980. המלך לא התנגד לשינוי, אלא להחלתו הרטרואקטיבית, שבעקבותיה איבד בנו את תוארו כיורש העצר שאותו החזיק מאז לידתו.
תאריו

30 באפריל 1946 – 7 ביוני 1946 – "הוד מעלתו המלכותית, הנסיך קרל גוסטב משוודיה"
7 ביוני 1946 – 29 באוקטובר 1950 – "הוד מעלתו המלכותית, דוכס יאמטלאנד"
29 באוקטובר 1950 – 15 בספטמבר 1973 – "הוד מעלתו המלכותית, נסיך הכתר של שוודיה"
15 בספטמבר 1973 – היום – "הוד מלכותו, מלך שוודיה"
הערות שוליים

↑  The King of Sweden, His Majesty Carl XVI Gustav – simply a Scout, www.scout.org (באינדונזית)
| מונרכים מכהנים |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | צ'ארלס השלישי (אוסטרליהאיי שלמהטובאלוניו זילנדפפואה גינאה החדשה אוסטרליה, איי שלמה, טובאלו, ניו זילנד, פפואה גינאה החדשה) • טופו השישי (טונגה טונגה) |  |
| אירופה | ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה ועמנואל מקרון (אנדורה אנדורה)‏1 • פיליפ (בלגיה בלגיה) • פרדריק העשירי (דנמרק דנמרק) • וילם-אלכסנדר (הולנד הולנד) • אנרי (לוקסמבורג לוקסמבורג) • הנס אדם השני (ליכטנשטיין ליכטנשטיין) • אלבר השני (מונקו מונקו) • צ'ארלס השלישי (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת) • האראלד החמישי (נורווגיה נורווגיה) • פליפה השישי (ספרד ספרד) • פרנציסקוס (קריית הוותיקן קריית הוותיקן) • קרל ה-16 גוסטב (שוודיה שוודיה) |  |
| אמריקה | צ'ארלס השלישי (איי בהאמהאנטיגואה וברבודהבליזגרנדה (מדינה)ג'מייקהסנט וינסנט והגרנדיניםסנט לוסיהסנט קיטס ונוויסקנדה איי בהאמה, אנטיגואה וברבודה, בליז, גרנדה, ג'מייקה, סנט וינסנט והגרנדינים, סנט לוסיה, סנט קיטס ונוויס, קנדה) |  |
| אסיה | מוחמד בן זאיד (איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות) • ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק (בהוטן בהוטן) • חמד (בחריין בחריין) • חסן אל-בולקיה (ברוניי ברוניי) • נארוהיטו (יפן יפן) • עבדאללה השני (ירדן ירדן) • משעל (כווית כווית) • עבדאללה (מלזיה מלזיה)‏2 • היית'ם (עומאן עומאן) • סלמאן (ערב הסעודית ערב הסעודית) • תמים (קטר (מדינה) קטר) • נורודום סיהאמוני (קמבודיה קמבודיה) • ראמה העשירי (תאילנד תאילנד) |  |
| אפריקה | מסוואטי השלישי (אסוואטיני אסוואטיני) • לטסי השלישי (לסוטו לסוטו) • מוחמד השישי (מרוקו מרוקו) |  |
מונרך • מונרכיה חוקתית • מונרכיה נבחרת • מונרכיה העוברת בירושה • מונרכיה אבסולוטית • מונרכיה פדרלית • דיארכיה  הערות: 1ראשיה הרשמיים העליונים של אנדורה הם הנסיכים-שותפים (דיארכיה): נשיא צרפת עמנואל מקרון ובישוף אורז'יי ז'ואן אנריק ויווס אי סיסיליה 2היאנג די-פרטואן אגונג המלזי משלב מלוכה עם תפקיד נשיאותי
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גוסטב השישי אדולף | מלכי שוודיה | הבא: - |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90632318  GND: 119168014  ICCU: VEAV069549  ISNI: 0000 0000 7860 7524  KulturNav: 396953be-944b-4d08-ada9-3e4aeb566535  LCCN: n79043923  LNB: 000268889  NKC: xx0024481  NLA: 52304642  SELIBR: 217150  SUDOC: 058553584  Trove: 1521281  VIAF: 66442200   WorldCat (עם VIAF): 66442200 
המלך קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה בביקור מלכותי ברוסיה עם נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין ורעייתו
המלך קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה
שלט האצולה של הנסיך קרל גוסטב, דוכס ימטלנד
שלט האצולה של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה
אקשן פיגר

אקשן פיגרים במוזיאון הילדות V&A של מוזיאון ויקטוריה ואלברט
אקשן פיגר (באנגלית: Action figure; בתרגום חופשי: "דמות פעולה") הוא סוג של בובה מחומר קשיח המעוצבת בדרך כלל בדמות אדם מפורסם או דמות בדיונית, בדרך כלל מפרנצ'ייז של סרטי קולנוע או משחקי וידאו.
היסטוריה > דגמים מוקדמים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > במאה ה-20

בפברואר 1964 ייצרה חברת הסברו את קו הצעצועים הראשון של "G.I. Joe" עם ארבע דמויות בגובה 30 סנטימטר בעיצוב חיילי ארצות הברית ממלחמת העולם השנייה ובהשראת סרט המלחמה "Story of G.I. Joe" ‏(1945).