stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניג'אט שיחאליזדה
קריירה

באליפות העולם 2005 שנערכה בקהיר, שיחאליזדה בן ה-16 זכה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. שיחאליזדה התחיל את התחרות בסיבוב השני, הפסיד לאוטרבייב הקזחי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחונות על עומר רבאחי האלג'יראי, מקסים קורוטון האוקראיני, וחיד סרלאק האיראני וגל יקותיאל הישראלי, שיחאליזדה עלה לקרב על מדליית הארד בו גבר על רבאזי זינטירידיס היווני. באותה השנה הוא סיים במקום החמישי באליפות אירופה לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד.
בפברואר 2007 הוא זכה במדליית זהב בטורניר פריז היוקרתי לאחר שניצח בגמר את תצואקי אגוסה היפני באיפון. ביוני 2011 הוא זכה במדליית ארד בטורניר 'World Cup Tallinn'. באוקטובר 2012 שיחאליזדה זכה במדליית זהב בגראנד פרי אבו דאבי לאחר שניצח בגמר את רישוד סובירוב האוזבקי באיפון. במאי 2015 הוא זכה במדליית זהב בגראנד סלאם באקו שבמדינת הולדתו לאחר שניצח בגמר את קולין אואטס הבריטי. במאי 2016 שיחאליזדה זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בגוודלחרה.
באולימפיאדת ריו 2016, שיחאליזדה הודח בשלב שמינית הגמר לאחר ניצחון והפסד. הוא התחיל בסיבוב השני בו ניצח את סוגוי אוריאטה ספרדי והפסיד בשמינית הגמר לפאביו באזילה האיטלקי שזכה בזהב.
באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה, זכה שיחאליזדה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 66 ק"ג. בקרב הראשון הוא ניצח את מנואל שייבל הגרמני, בשמינית הגמר הוא ניצח את יספר לפיבר הבלגי וברבע הגמר גבר על קמל חאן-מגמדוב הרוסי. בחצי הגמר הוא הפסיד לאדריאן גומבוץ הסלובני ונשר לקרב על מדליית הארד בו גבר על דזמיטרי מינקו הבלארוסי. באותה השנה הוא זכה במדליית ארד בגראנד סלאם פריז.
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  הקרב נגד תצואקי אגוסה, גמר טורניר פריז 2007, באתר JudoInside
נעמי צוובנר

| --- | --- |

נעמי צוובנר, 2019
 לידה:  19 בנובמבר 1980 (בת 43) י"א בכסלו ה'תשמ"א חיפה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  עורכת, סופרת, יועצת ספרותית
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  פרוזה, פובליציסטיקה
 enrichmentnz.wordpress.com
 
נעמי צוובנר (נולדה ב-19 בנובמבר 1980, י"א בכסלו ה'תשמ"א) היא עורכת וסופרת חרדית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשכונת הדר בחיפה וגדלה בשכונת בית וגן בירושלים. חניכת מוסדות בית יעקב בעיר.
לאחר נישואיה בשנת 2000 החלה לפרסם תכנים בעיתונות החרדית. כתבה את הטור הפותח במוסף הנשים "פנינים" של העיתון בקהילה. במוסף הבית לשעבר של יתד נאמן, "בית נאמן", פרסמה בהמשכים את ספרה "חכמת נשים", שהפך לאחד מספריה הבולטים. עם הפיכתו של המוסף למגזין "קטיפה", התמנתה ליועצת ספרותית של המגזין, ופרסמה מדי שבוע את המדור הפותח "רגעים", במקביל לכתיבת סיפור בהמשכים "אנשים אחים אנחנו".
ב-2013 סיימה מסלול לימודי תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
במאי 2013 התמנתה לעורכת "תצפית", המגזין השבועי של עיתון הפלס. בכך הפכה לעורכת החרדית הראשונה בישראל העומדת בראש מגזין שאינו מגזין נשים.
בדצמבר 2014 ערכה את הספר "הנבחרים" בהוצאת יפה נוף, הכולל סיפורים קצרים של סופרות חרדיות.
בשנת 2017 החלה לפרסם את מדריך הכתיבה האינטרנטי "העשרת כותבים", דיוור שבועי שהפך לבלוג.
ב 2018 החלה לפרסם בהמשכים את הטרילוגיה 'באשר הוא שם' העוסקת בקשר בין-דורי. גיבור הסיפור נושא את פצעי העבר שהשאירו בו הוריו ניצולי השואה ומעביר אותם לילדיו. הטרילוגיה מדלגת לסירוגין מהעבר להווה.
היא מרבה לעסוק בנושאים בין-אישיים, זוגיות, הורות וקשרי רעות. ספרה "ורוח אחד לכל" עוסק במשולש ידידים שכל צלעותיו משפיעות זו על זו. "שבתי וקומי" עוסק באישה המסייעת לבן זוגה להשתקם נפשית. מלבד ספרות למבוגרים, פרסמה מספר רומנים לנוער, הבולטים שבהם "הזדמנות שנייה", ו"שביל בצד".
ספריה "הזדמנות שנייה" ו"שביל בצד" עובדו למחזות.
משנת 2023 עורכת את תוכנית הרדיו "מנדי ביתאן", בהגשת מנדי גרוזמן ואלי ביתאן, בתחנת "כאן מורשת" של תאגיד השידור הישראלי.
חיים אישיים

צוובנר נשואה לרב יהודה ליב צוובנר, מצאצאי הרב אברהם שאג-צוובנר ובנו של הרב חיים אלעזר צוובנר, שהיה ראש ישיבת אור התלמוד בבני ברק. לזוג שישה ילדים והם מתגוררים בשכונת הר נוף בירושלים.
ספריה

רומנים:
חכמת נשים, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2013
ורוח אחד לכול, הוצאת יפה נוף, 2014
שבתי וקומי, הוצאת יפה נוף, 2020
סיפורים קצרים:
מציאות, הוצאת יפה נוף, 2004
מציאות 2, הוצאת יפה נוף, 2005
נגיעות, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2007
מקשיבים, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2011
כוונות, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2011
טרילוגיה:
באשר הוא שם 1 סימני שאלה, הוצאת קולמוס, 2018
באשר הוא שם 2 סימני זיהוי, הוצאת יפה נוף, 2020
באשר הוא שם 3 סימני קריאה
לנוער:
שביל בצד, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2000
הזדמנות שנייה, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2006. יצא לאור באנגלית בשנת 2010 בתרגום: שינדל ויינבך
קלעים, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2010
מגדלור, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2012
תחת שמות עט אחרים:
קשר דם, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2018 (תחת שם העט א. אונגר). יצא לאור באנגלית בשנת 2014 בהוצאת פלדהיים. תרגום: נחמה דייוויס
מים שאין להם סוף, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2014 (תחת שם העט א. אונגר)
היום גדול, הוצאת רובינשטיין ספרים, 2011 (תחת שם העט יעל שפירא)
הערות שוליים

↑  "העשרת כותבים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311060705171  PLWABN: 9810690454505606  ISNI: 0000 0000 8439 0691  LCCN: no2005043815  VIAF: 311807077   WorldCat (עם VIAF): 311807077 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נעמי צוובנר".
סאלח סלים

סאלח סלים (בערבית: صالح سليم; נולד ב-2 בנובמבר 1953), הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם סיעת חד"ש.
בבחירות לכנסת השלוש עשרה שובץ במקום ה-4 ברשימת מפלגת חד"ש לכנסת, אך הרשימה זכתה רק ל-3 מנדטים. ב-4 ביולי 1994 נפטר תאופיק זיאד, ובמקומו נכנס סלים לכנסת ה-13. סלים כיהן כחבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה.
ב-1996 נבחר בשנית לכנסת ה-14 מטעם סיעת חד"ש-בל"ד. הוא כיהן כחבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה, וגם כסגן יו"ר הכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-15 החליט סלים לפרוש מהפוליטיקה הארצית, ושובץ במקום ה-116 הסמלי ברשימת מפלגת חד"ש.
כיהן כראש המועצה המקומית אעבלין מאז שנת 1985 עד שנת 2008, בה לא נבחר לראשות המועצה ולא למועצת העיר.
בעבר הביע סלים תמיכה במאבק האלים של הפלסטינים נגד מדינת ישראל. בהתייחסו לחוליות חמאס הפוגעות בחיילי צה"ל אמר: "לכל אדם יש זכות לפעול בשטח כבוש נגד חיילים המתעללים באוכלוסייה. העם הפלסטיני סבל מאוד. כל עם שנכבש פעל כך". על אנשי היישוב היהודי בחברון אמר כי "הם לא אזרחים ולא חיילים, הם יתושים".
הערות שוליים

↑  דן שיפטן, ‏זהותם החדשה של הח"כים הערבים, תכלת 13, סתיו התשס"ג 2002
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סאליוט 7

| --- | --- |

ברית המועצות ברית המועצות
 NSSDC:  1982-033A
 אות קריאה:  סאליוט 7
 צוות:  3
 שיגור:  19 באפריל 1982
 משגר:  פרוטון-K 
 כן שיגור:  LC-81/24 בקוסמודרום בייקונור, ברית המועצות
 חדירה לאטמוספירה:  7 בפברואר 1991
 מסה:  19,824 ק"ג
 אורך:  14.4 מטרים
 קוטר:  4.15 מטרים
 נפח מדוחס:  82.5 מ"ק
 פריגיאה:  279 ק"מ
 אפוגיאה:  284 ק"מ
 נטיית מסלול:  51.6° מעלות
 זמן הקפה:  90.2 דקות
 הקפות ליום:  16.16
 ימים במסלול:  3,216
 ימים מאוישים:  816
 מספר הקפות:  51,917 
 
 
סאליוט 7 היא תחנת חלל סובייטית שפעלה בשנים 1982–1991 כחלק מתוכנית סאליוט. תחנת החלל הייתה מיועדת להמשך ביצוע ניסויים ומחקרים שהחלו בתחנות חלל סובייטיות קודמות. בתחנה בוצעו מספר שיפורים לעומת סאליוט 6:
התחנה תוכננה לפעול תקופה ארוכה יותר
תא העגינה הקדמי שופר והותאם לקליטת חלליות כבדות
על התחנה הורכבו לוחות סולאריים להגדלת הספק המערכת. סה"כ שטח הלוחות הגיע ל-60 מ"ר.
שופרו תנאי המחיה של הצוות
במהלך תפקודה פעלו בה 6 צוותים קבועים ובקרו בה 5 משלחות. בפעם הראשונה הגיעו לחלל קוסמונאוטים שלא היו אזרחי המדינות מהגוש הסובייטי. בסך הכול ביקרו בתחנה 21 אנשים מהם 3 פעמיים ואחר שלוש פעמים. במהלך היותה פעילה, עגנו בה 11 חלליות מאוישות ו-12 בלתי מאוישות. משך שהיית הצוות בתחנת החלל גדל בהדרגה ל-237 יממות בסוף. לצורך תחזוקה ומחקרים שונים נערכו 13 הליכות חלל במשך כולל של כ-48 שעות. בסך הכול התחנה הייתה מאוישת במשך 683 ימים.
אירועים מרכזיים

1982 - תחילת פעילות תחנת החלל. ביוני 1982 לתחנת החלל הגיע קוסמונאוט צרפתי ראשון. באוגוסט 1982 לתחנה הגיעה אישה: סבטלנה סביצקאיה.
1982 - לראשונה בוצע גידול צמחים בחלל
1983 - בתחנה הותקנו פנלים נוספים לייצור חשמל.
1984 - חלק ממתקני התחנה תוקנו, כולל יציאות לחלל לצורכי תיקון.
1985 - ב-11 בפברואר הקשר עם תחנת החלל נותק. הוחלט לנסות להגיע לתחנה ולהפעיל אותה מחדש. לחלל שוגר צוות חרום בראשות ולדימיר דז'ניבקוב שהיה לו ניסיון לביצוע עגינה ידנית ובסך כול זה הייתה הטיסה החמישית שלו. הצוות הצליח לעגון לתחנה לאחר בדיקת המצב הפעיל את תחנת החלל מחדש. בהמשך הותקנו פנלים סולאריים נוספים. בעקבות מחלתו של קוסמונאוט שהיה בתחנה התוכניות שובשו והיה צורך להחזיר אותו לכדור הארץ.
1986 - בחלל פעלו שתי תחנות חלל סובייטיות סאליוט 7 ומיר. חללית סויוז T-15 ביצע טיסה בין תחנות החלל. לאחר עזיבת הצוות בוצעו פעולות לשימור התחנה וביקורים הופסקו.
1991 - לאחר 5 שנות שימור בחלל תחנת החלל החלה לאבד גובה וב-7 בפברואר נשרפה באטמוספירה. חלקי התחנה נפלו בגבול צ'ילה ארגנטינה.
פעולות עגינה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| חללית | מועד עגינה | פתח עגינה | מועד עזיבה |
| סויוז T-5‏ | 13 במאי 1982 11:36 | קדמי | 27 באוגוסט 1982 11:43 |
| פרוגרס 13 | 25 במאי 1982 07:54 | אחורי | 4 ביוני 1982 06:31 |
| סויוז T-6‏ | 25 ביוני 1982 17:46 | אחורי | 2 ביולי 1982 11:03 |
| פרוגרס 14 | 12 ביולי 1982 11:41 | אחורי | 10 באוגוסט 1982 22:11 |
| סויוז T-7‏ | 20 באוגוסט 1982 18:32 | אחורי | 29 באוגוסט 1982 14:47 |
| סויוז T-7‏ | 29 באוגוסט 1982 15:07 | קדמי | 10 בדצמבר 1982 14:45 |
| פרוגרס 15 | 20 בספטמבר 1982 06:12 | אחורי | 14 באוקטובר 1982 13:46 |
| פרוגרס 16 | 2 בנובמבר 1982 13:22 | אחורי | 10 בדצמבר 1982 15:45 |
| קוסמוס 1433 | 10 במרץ 1983 09:20 | אחורי | 14 באוגוסט 1983 14:04 |
| סויוז T-9‏ | 28 ביוני 1983 10:46 | קדמי | 14 באוגוסט 1983 14:25 |
| סויוז T-9‏ | 14 באוגוסט 1983 14:45 | אחורי | 23 בנובמבר 1983 19:10 |
| פרוגרס 17 | 19 באוגוסט 1983 13:47 | קדמי | 17 בספטמבר 1983 03:08 |
| פרוגרס 18 | 22 באוקטובר 1983 11:34 | קדמי | 13 בנובמבר 1983 11:44 |
| סויוז T-10‏ | 9 בפברואר 1984 14:43 | קדמי | 11 באפריל 1984 07:33 |
| פרוגרס 19 | 23 בפברואר 1984 08:21 | אחורי | 31 במרץ 1984 09:40 |
| סויוז T-11‏ | 4 באפריל 1984 14:31 | אחורי | 13 באפריל 1984 10:27 |
| סויוז T-11‏ | 13 באפריל 1984 12:29 | קדמי | 2 באוקטובר 1984 07:35 |
| פרוגרס 20 | 17 באפריל 1984 09:22 | אחורי | 6 במאי 1984 17:46 |
| פרוגרס 21 | 10 במאי 1984 00:10 | אחורי | 26 במאי 1984 09:41 |
| פרוגרס 22 | 30 במאי 1984 15:47 | אחורי | 15 ביולי 1984 13:36 |
| סויוז T-12‏ | 18 ביולי 1984 19:16 | אחורי | 29 ביולי 1984 12:10 |
| פרוגרס 23 | 16 באוגוסט 1984 08:11 | אחורי | 26 באוגוסט 1984 16:13 |
| סויוז T-13‏ | 8 ביוני 1985 08:50 | קדמי | 25 בספטמבר 1985 03:58 |
| פרוגרס 24 | 23 ביוני 1985 02:54 | אחורי | 15 ביולי 1985 12:28 |
| קוסמוס 1669 | 21 ביולי 1985 15:05 | אחורי | 28 באוגוסט 1985 21:50 |
| סויוז T-14‏ | 18 בספטמבר 1985 14:15 | אחורי | 21 בנובמבר 1985 07:16 |
| קוסמוס 1686 | 2 באוקטובר 1985 10:16 | קדמי | לא נותק מתחנת החלל |
| סויוז T-15‏ | 6 במאי 1986 16:57 | אחורי | 25 ביוני 1985 14:58 |
צוותי התחנה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| משימה | חברי הצוות | מועד שיגור | חללית הגעה | מועד נחיתה | חללית חזרה | משך המשימה (בימים) |
| EO-1 | אנטולי ברזובוי, ולנטין לבדב | 13 במאי 1982 | סויוז T-5 | 10 בדצמבר 1982 | סויוז T-7 | 211.4 |
| EP-1 | ולדימיר דז'ניבקוב, אלכסנדר איוואנצ'נקוב,  ז'ן קרטיין (צרפת) | 24 ביוני 1982 | סויוז T-6 | 2 ביולי 1982 | סויוז T-6 | 7.9 |
| EP-2 | לאוניד פופוב,  אלכסנדר סרברוב, סבטלנה סביצקאיה | 19 באוגוסט 1982 | סויוז T-7 | 27 באוגוסט 1982 | סויוז T-5 | 7.9 |
| EO-2 | ולדימיר ליאחוב, אלכסנדר אלכסנדרוב | 27 ביוני 1983 | סויוז T-9 | 23 בנובמבר 1983 | סויוז T-9 | 149.5 |
| EO-3 | לאוניד קיזים,  ולדימיר סולוביוב, אולג אטקוב | 8 בפברואר 1984 | סויוז T-10 | 2 באוקטובר 1984 | סויוז T-11 | 237 |
| EP-3 | יורי מלישב, גנאדי סטרקאלוב  ראקש שרמה (הודו) | 3 באפריל 1984 | סויוז T-11 | 11 באפריל 1984 | סויוז T-10 | 7.9 |
| EP-4 | ולדימיר דז'ניבקוב,  סבטלנה סביצקאיה, איגור וולק | 17 ביולי 1984 | סויוז T-12 | 29 ביולי 1984 | סויוז T-12 | 11.8 |
| EO-4 | ויקטור סביניך,  ולדימיר דז'ניבקוב | 6 ביוני 1985 | סויוז T-13 | 21 בנובמבר 1985  26 בספטמבר 1985 | סויוז T-14   סויוז T-13 | 168.2   ‏ 112.1 |
| EP-5 | גאורגי גרצ'קו | 17 בספטמבר 1985 | סויוז T-14 | 26 בספטמבר 1985 | סויוז T-13 | 8.9 |
| E0-4/2 | ולדימיר ואסיוטין, אלכסנדר וולקוב | 17 בספטמבר 1985 | סויוז T-14 | 21 בנובמבר 1985 | סויוז T-14 | 64.9 |
| E0-5 | לאוניד קיזים,  ולדימיר סולוביוב | 13 במרץ 1986 | סויוז T-15 | 16 ביולי 1985 | סויוז T-15 | 50 |
הערות שוליים

↑  https://www.guinnessworldrecords.com/world-records/first-species-of-plant-to-flower-in-space
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
סארבל

| --- | --- |

סארבל באירוויזיון 2007
 לידה:  14 במאי 1981 (בן 43) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 
סארבל מיכאל מארוניטיס (ביוונית:  Σαρμπέλ Μιχαήλ Μαρωνίτης ; נולד ב־14 במאי 1981) הוא זמר פופ יווני, ייצג את מדינתו באירוויזיון 2007 עם השיר "Yassou Maria".
ביוגרפיה

סארבל נולד תחת השם שרבל (על שם הקדוש המרוני שרבל הקדוש) בלונדון, בריטניה לאב מוזיקאי קפריסאי ולאם עורכת דין לבנונית, שניהם נוצרים מרונים. הוא למד פיתוח קול, דרמה וריקוד וכבר בהיותו נער צעיר הופיע באופרה האנגלית הלאומית ובבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. כמו כן, הופיע בתיאטרון (ביניהם בהצגות כרמן והסוחר מוונציה), ובתוכניות טלוויזיה בריטיות. בגיל 18 נסע לכרתים, שם הופיע במשך 7 חודשים במופע מוזיקלי עם התזמורת הבריטית. בזמן שהותו בכרתים התחבר סארבל לשורשיו היווניים ולמוזיקה היוונית, שאביו השמיע לו בילדותו. לאחר מכן חזר סארבל ללונדון, שם הופיע במועדונים יווניים, וחתם על חוזה הקלטות ל-6 שנים עם חברת התקליטים "Sony BMG", אז עבר להתגורר ביוון.
באביב 2005 הוציא את הלהיט הראשון שלו, "Se Pira Sovara", המבוסס על שיר ערבי בשם "סידי מנסור". השיר זכה להצלחה רבה ביוון וברחבי המזרח התיכון (ובמיוחד בקפריסין ובלבנון). בהמשך אותה שנה יצא לחנויות אלבום הבכורה שלו, "Parakseno Sinesthima", אשר זכה להצלחה מיידית וקיבל אלבום זהב ביוון. בעקבות כך יצא למסע הופעות ביוון, קפריסין וארצות הברית, יחד עם הזמרת איריני מרקורי, שזכה להצלחה רבה.
ביולי 2006 יצא לחנויות אלבומו השני "סהרה" ובפברואר 2007 זכה סארבל לייצג את יוון באירוויזיון 2007 עם השיר "Yassou Maria", שהוצג בתחרות האירוויזיון כשכולו באנגלית, פרט לשם השיר (על אף שקיימת גרסה בה מושר כל השיר ביוונית למעט פזמונו). לשם כך יצא סארבל למסע יחצנות לקידום השיר ברחבי אירופה, ובמהלכו ביקר ברוסיה, בולגריה, טורקיה, שוודיה ורומניה, שם נתן ראיונות לעיתונות והופעות טלוויזיוניות. מסע היחצנות הוכיח עצמו ובאירוויזיון סיים סארבל במקום השביעי.
סאלח סלים (כדורגלן)

סאלח סלים (בערבית: صالح سليم; 11 בספטמבר 1930 - 6 במאי 2002) היה כדורגלן מצרי ונשיאה לשעבר של קבוצת הכדורגל המצרית אל-אהלי.
משפחה

סלים נולד ב-1930 בקהיר. אביו, מוחמד סלים, היה רופא. היו לו שני אחים קטנים, עבדל וואהאב וטארק סלים. כמו כן, היו לו גם שני בנים, ח'אלד והישאם סלים (אנ'), שהוא שחקן קולנוע מצרי מפורסם.
קריירה

סלים הצטרף למועדון אל-אהלי בשנת 1944 כשחקן. מאוחר יותר, הוא נעשה למאמן הקבוצה, ואחר כך לחבר בהנהלה. הודות לתהילה ולפרסום שצבר לעצמו כשחקן כדורגל, נכנס סלים לעסקי הבידור ושיחק בשלושה סרטי קולנוע. ב-1980, הוא נבחר להיות נשיא המועדון. הוא נבחר במהלך השנים לחמש כהונות רצופות נוספות בתפקיד. במהלך כהונתו כנשיא המועדון, אל-אהלי זכה בתואר מועדון הכדורגל האפריקני הטוב ביותר במאה. ב-22 במאי 2001, סאלח קיבל את התואר בעיר יוהנסבורג. הוא נפטר בשנת 2002 כתוצאה ממחלת סרטן הכבד. סאלח סלים היה הכדורגלן המצרי הראשון ששיחק באוסטריה אחרי שעבר לקבוצת גראצר א.ק., במדיה כבש 3 שערים ב-6 משחקי ליגה במהלך עונת 1962/1963.[דרוש מקור]
סאליוט בלגורוד

מועדון הכדורגל "סאליוט" בלגורוד (ברוסית: Футбольный клуб «Салют» Белгород) הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מהעיר בלגורוד. המועדון פורק מספר פעמים ובמתכונתו הנוכחית הוקם מחדש ביוני 2018.
היסטוריה

סאליוט הוקם כמועדון כדורגל מבלגורוד על בסיס שורת מועדוני כדורגל קודמים ששורשיהם עוד מ-1923 כשהתקיימו בעיר שני מועדוני כדורגל מתחרים: "ספרטק" ו"לוקומוטיב".
החל משנות ה-40, קבוצת ספרטק בלגורוד החלה לצבור פופולריות במחוז בלגורוד ולהפוך לקבוצת הכדורגל החזקה ביותר באזור. ב-1940 הקבוצה העפילה עד לשלב רבע גמר גביע רוסיה הסובייטית וב-1951 הקבוצה החלה להתחרות באליפות רוסיה הסובייטית.
ב-1960 קבוצת ספרטק בלגורוד פורקה ובמקומה הוקם מועדון הכדורגל "צמנטניק" בלגורוד. הקבוצה החלה להתחרות בליגה השנייה בברית המועצות בשנות ה-60 ועד מהרה העפילה לליגת המשנה הסובייטית ולאורך השנים משנות ה-70 ועד תחילת שנות ה-80 נשרה לליגה השנייה והעפילה לליגה הראשונה הלוך ושוב. בשנות ה-80 התבססה בליגה השנייה.
עם התפרקות ברית המועצות הקבוצה (שנקראה אז אנרגומאש בלגורוד) התמודדה בליגה הרוסית הראשונה ב-1992 וסיימה במקום ה-18 והאחרון ונשרה שוב לליגה השנייה. ב-1993 הקבוצה התאחדה עם קבוצה נוספת ויכלה להתמודד בליגה הראשונה (כיוון שסיימה במקום הראשון באזורהּ) אך סירבה להעפיל ליגה והמשיכה לשחק בליגה השנייה.
ב-1995 הקבוצה סיימה במקום האחרון בליגה השנייה ונשרה לליגה הרוסית השלישית, אלא שכיוון שזכתה לתמיכה פיננסית מצד ענקית הנפט והגז יוקוס יכלה להתמודד ולהעפיל בחזרה לליגה השנייה כבר לקראת סוף עונת 1996 והמשיכה להתמודד בה עד שנת 1999 ונקראה סאליוט-יוקוס. בשל חוסר מימון ונטישת הספונסרית, הקבוצה נשרה בחזרה לליגה החובבנית. בשנת 2000 הקבוצה חזרה לליגה השנייה והפעם נקראה בשם "סאליוט אנרגיה".
בתחילת שנות ה-2000 הקבוצה החלה להתבסס בליגה השנייה וב-2002 הצליחה להעפיל לליגת המשנה הרוסית, בה התחרתה על מקום בליגת העל הרוסית עד 2010 כאשר נשרה לליגה השנייה. בעונה 2012/13 היא שיחקה בליגה הראשונה. בפברואר 2014 ראשי הקבוצה הודיעו על הפסקת פעילותה.
בשנת 2014 הקבוצה פורקה ובמקומה הוקמה קבוצת אנרגומאש בלגורוד, שהתקיימה עד שנת 2018 ולא היה לה קשר למועדון "סאליוט".
בקיץ 2018 המועדון הוקם מחדש. בעונת 2019/2020 העפיל לשלב 32 האחרונות בגביע ושחזר הישג שיא גם בעונת 2020/2021.
שמות הקבוצה

צמנטניק בלגורוד (1960 - 1963)
ספרטק בלגורוד (1964 - 1968)
קוטלוסטרויטל (1969)
סאליוט (1970 - 1991, 1993 - 1995, 2010 - 2014, 2018 -)
אנרגומאש בלגורוד (1991 - 1992)
סאליוט-יוקוס (1996 - 1999)
סאליוט-אנרגיה (2000 - 2009)
גלריה

מסמלי הקבוצה בעבר
סמל הקבוצה הישן
סמל הקבוצה בשנים 2018/2019
הערות שוליים

↑  Больше не «Энергомаш»: что будет с белгородским футбольным клубом
↑  Новый футбольный клуб назвали «Салют-Белгород»
| הליגה הרוסית השנייה בכדורגל • קבוצות הכדורגל בעונת 2024 |
| --- | --- | --- |
| בית A | בית A |  |
| בית זהב | אוונגרד קורסק • לנינגראדץ • וולגר אסטרחן • ולס מוסקבה • וולגה אוליאנובסק • ספרטק קוסטרומה • קובאן • קלוגה • צ'ליאבינסק • טקסטילשצ'יק איוואנובו |  |
| בית כסף | קרסנודאר-2 • אירטיש אומסק • מטאלורג ליפצק • סיביר • מורום • וולגה אוליאנובסק • מאשוק-KMV • רודינה-2 • חימיק דזרז'ינסק • טורפדו מיאס • דינמו בריאנסק |  |
| בית B | בית B |  |
| 1 | אמקאר פרם • צ'רטנובו • פורטה טאגאנרוג • סאליוט בלגורוד • ביולוג נובוקובאנסק • דרוז'בה מייקופ • דינמו סטברופול • קובאן הולדינג • דינמו-2 מחצ'קלה • סבסטופול • ספרטק נלצ'יק • פובדה חסביורט • רובין יאלטה • וולנה ניז'ני נובגורוד |  |
| 2 | דינמו וולוגדה • דינמו סנקט פטרבורג • בלטיקה-BFU קלינינגרד • זניט-2 • טורפדו ולדימיר • לוקי אנרגיה • קוונט אובנינסק • ספרטק טמבוב • ריאזאן • צ'יטה |  |
| 3 | אנגושט נזראן • ניז'ני נובגורוד-2 • רוסטוב-2 • נארט צ'רקסק • נוסטה נובוטרויצק • אורנבורג-2 • לאדה טוליאטי • אוראלץ-TS • אורל-2 • אקרון-2 • דינמו קירוב • סטרויטל קאמינסק-שחטינסקי • זניט פנזה • סוקול קאזאן • רובין-2 קאזאן • בלאשיחה • זנאמיה נוגינסק • זנאמיה טרודה אורחובו-זויבו • קולומנה • סאטורן ראמנסקויה • קריליה סובייטוב-2 |  |
| 4 | אירקוטסק • דינמו ולדיווסטוק • דינמו ברנאול • חימקי-M • פרסבט דומודדובו • מטאלורג וידנויה • סחלין • סק"א חברובסק-2 • אוריול • זורקי קרסנוגורסק • טורפדו-2 מוסקבה • רודינה-M • סטרוגינו מוסקבה • ספרטק-2 מוסקבה • דינמו-2 מוסקבה |  |
נתניאל איירס

נתניאל אנתוני איירס (באנגלית: Nathaniel Anthony Ayers, Jr. נולד ב-31 בינואר 1951) הוא מוזיקאי אמריקאי. הוא מושאם של טורי עיתון רבים מספור, ספר, וסרט קולנוע, "הסולן" משנת 2009, המבוסס על טורי העיתונים. קרן הנושאת את שמו הוקדמה בשנת 2008, במטרה לתמוך באנשים בעלי כישרון אמנותי, הסובלים ממחלת נפש.
לימודים והתמוטטות

איירס החל לנגן בקונטרבס בחטיבת הביניים. הוא למד בבית הספר ג'וליארד בניו יורק כקונטרבסיסט, אבל בשנתו השנייה לקה בהתמוטטות נפשית ואושפז בבית חולים פסיכיאטרי. בימים ההם היה איירס בין הסטודנטים השחורים הספורים בג'וליארד.
במשך שנים אחדות חי איירס עם אמו בקליבלנד, אוהיו, שם טופל בנזעי חשמל לריפוי מחלתו, אך ללא הועיל. אחרי מות אמו בשנת 2000, עבר ללוס אנג'לס, משום שחשב שאביו חי שם. בהשפעת הסכיזופרניה שהעיבה על חייו, חי איירס כחסר בית וניגן ברחובות לוס אנג'לס.
"הסולן"

בעל הטור סטיב לופז פגש את איירס בכיכר פרשינג בלוס אנג'לס בשנת 2005, וגילה את עברו בג'וליארד. לופז כתב כמה טורי עיתונות על קשריו עם איירס, ועל המעבר האיטי של נתניאל מחיים של חסר בית. הספר שלופז כתב בהמשך, "הסולן: חלום אבוד, ידידות בלתי סבירה, וכוחה המרפא של המוזיקה", מבוסס על הקשר שלו עם איירס.
הספר עובד לסרט ולמחזה בשם "הסולן", שיצא להקרנה ב-24 באפריל 2009 עם ג'יימי פוקס ורוברט דאוני ג'וניור בתפקידים הראשים. בסרט, איירס מוצג כצ'לן, ולא כקונטרבסיסט.
הקשר בין איירס ללופז הוצג גם בפרק של התוכנית 60 דקות של CBS ב-22 במרץ 2009.
קרן נתניאל אנתוני איירס

אחותו של איירס, ג'ניפר איירס-מור, היא יושבת הראש והמייסדת של קרן נתניאל אנתוני איירס. ראשיתה של הקרן, שנוסדה בשנת 2008, בשאיפתה של ג'ניפר לעזור, כפי שמקווים היא ונתניאל, לאלפי אנשים. מטרת הקרן היא לסייע להם להעיר בציבור הכרה בנושא בריאות הנפש ולהציבה בקדמת המודעות של אזרחי ארצות הברית. NAAF תחזק את ההערכה לתועלת שמעניק הביטוי האמנותי לקידום הבריאות והטיפול, תשתף פעולה עם ארגוני בריאות הנפש והאמנויות לזיהוי והצגת יצירות של בעלי כישרון אמנותי, ולמתן מענקים לארגונים ראויים ללא כוונת רווח, המגלמים את שליחות הקרן ומטרותיה.
הערות שוליים

↑  מוזיקאי סכיזופרני מהווה השראה לסרט ולקרן 24 בפברואר 2009
↑  [ http://www.cleveland.com/entertainment/plaindealer/index.ssf?/base/entertainment- זאכארי לואיס, "המורה של נתניאל איירס מקליבלנד זוכר תלמיד מוכשר"]
↑  סטיב לופז, לוס אנג'לס טיימס, "כנר מחזיק בעולם בשני מיתרים"
↑  "הפליינדילר", קליבלנד, "המוזיקאי חולה הנפש נתניאל אנתוני איירס כנושא  סרט" 6 באפריל 2008
↑  קרן נתניאל אנתוני איירס
נדולה

| --- | --- |
נדולה
נדולה
 מדינה:  זמביה זמביה
 מחוז:  קופרבלט
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1904
 שטח:  1,105.5 קמ"ר (2015)
 גובה:  1,304 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  495,802 (2021)
  ‑ צפיפות:  520.8 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  12°58′08″S 28°37′57″E﻿ / ﻿12.968888888889°S 28.6325°E﻿ / -12.968888888889; 28.6325 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.cityofndola.gov.zm
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת זמביה מוגדלת) לוסקה מפל ויקטוריה קסאמה צ'יפאטה מונגו אנגולה נמיביה זימבבואה מוזמביק מ ל א ו ו י  טנזניה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו נדולה(למפת זמביה רגילה) לוסקה מפל ויקטוריה קסאמה צ'יפאטה מונגו אנגולה נמיביה זימבבואה מוזמביק מ ל א ו ו י  טנזניה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו נדולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נדולה (באנגלית: Ndola), היא העיר השנייה בגודלה בזמביה מבחינת פיתוח התשתיות לאחר לוסקה (עיר הבירה) והשלישית מבחינת גודל האוכלוסייה, עם אוכלוסייה של 495,802 (נכון ל־2021), לאחר לוסקה וקיטווה. העיר היא המרכז התעשייתי והמסחרי של אזור חגורת הנחושת (אנ'), אזור מכרות הנחושת של זמביה, ובירת מחוז קופרבלט (אנ'). העיר שוכנת 10 קילומרים מהגבול בין זמביה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בעיר נמצא האצטדיון המודרני הראשון של זמביה, אצטדיון לוי מוונוואסה (אנ').‏ המקומיים, מכנים את העיר בשם העיר הידידותית.