stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירגזי פרסי
התנהגות

הירגזי הפרסי הוא עוף שקט יחסית לבני סוגו. הקריאות האופייניות לו נשמעות כ-"ציט"; ו-"צ'ב-צ'ב" מאונפפת, שמשמשת כקריאת אזהרה, החוזרת על עצמה במקצב אקראי. השיר נשמע כ-"טיו" בקול צלול וחלש, וחוזר על עצמו 3–5 פעמים, עם הפסקות בנות 5–7 שניות בין שיר לשיר. הזכר שר לעיתים רחוקות, על צמרות עצים או שיחים, לרוב רק 1–2 דקות בשעה, והשירים מפסיקים עם הטלת הביצים.
הירגזי הפרסי הוא מין מונוגמי. השרת נוצות מתרחשת בסוף עונת הקינון (יולי). ניזון מחרקים (בעיקר זחלים וכנימות) וזרעים. הוא מחפש מזון על צמרות ובשיחים, בין זרדים וענפים ועל הקרקע. עונת הקינון מתחילה באמצע מרץ – סוף אפריל. שני ההורים חופרים את חלל הקן בעץ מת במשך 5–14 ימים, כאשר הנסורת נזרקת במרחק 7–25 מטרים מהקן. חלל הקן אופייני לבני הסוג, עם כניסה אופקית של 3–5 ס"מ, שמתחברת למנהרה שפונה כלפי מטה (אורכה 21.6 ס"מ), לחלל הקן (בקוטר 7.3 ס"מ, ובגובה 12.7 ס"מ). הקן בצורת גביע, גובהו 5.6 ס"מ, עומקו 3.6 ס"מ וקוטרו 5.2 ס"מ. הנקבה בונה את הקן מחומר צמחי (לא טחב, בניגוד לרבים מבני הסוג), נוצות וצמר, ומטילה בו 5–7 ביצים לבנות ועגלגלות עם נקודות בצבע אדום־חום, ובגודל 16.9×12.8 מ"מ. הדגירה אורכת 13–14 ימים, הנקבה דוגרת והזכר מביא לה מזון. שני ההורים מאכילים את הגוזלים.
תפוצה ובית גידול

הירגזי הפרסי חי ברכסי הרים בצפון איראן ודרום־מערב אזרבייג'ן לחוף הים הכספי. הוא מצוי ביערות מעורבים, במיוחד של אלון, אדר, אשור, ואלה לבנה (Carpinus). הוא חי בגבהים של 400–2,200 מטר מעל פני הים, ונודד לגבהים נמוכים יותר בחורף.
הערכות טווח התפוצה (165,000 קמ"ר) וגודל האוכלוסייה לא קטנות, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח וקריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה לא ידועה, אבל מעריכים כי הירידה אינה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. כתוצאה מכך, הירגזי הפרסי מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה

המין נכלל בעבר בסוג ירגזי עם רוב הירגזיים האחרים, אך מחקר משנת 2005 מבוסס נתונים גנטיים ומורפולוגיים תמך בהפרדת הסוג פויסילה, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN‏, ITIS‏, ו-IOC (אנ').‏ תוצאות דומות חזרו במחקר מאוחר יותר (יוהנסון ואחרים, 2013), אם כי פוצלו מהסוג מספר מינים לסוג סיטיפרוס. כמו כן, הירגזי הפרסי נחשב בעבר לתת־מין של ירגזי החרמון. טקסון האחות של הירגזי הפרסי הוא ירגזי הרים.
לפי טריץ' (2017), העץ הפילוגנטי של הסוג (Poecile) הוא:
ירגזי פיליפיני

| ירגזי פיליפיני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: פרדליפרוס
מין:: ירגזי פיליפיני
שם מדעי
 Pardaliparus elegans ‏לסון, 1831
תחום תפוצה


ירגזי פיליפיני (שם מדעי: Pardaliparus elegans) הוא מין של עוף ממשפחת הירגזיים האנדמי לאיי הפיליפינים והוא אחד משלושה מינים מהמשפחה שאנדמיים לפיליפינים ביחד עם ירגזי פלאוואני (Pardaliparus amabilis) שאנדמי לאי פלאוואן וירגזי לבן-מצח (Sittiparus semilarvatus) האנדמי לאיים מינדנאו ולוזון.
מאפיינים חיצוניים

הירגזי הפיליפיני הוא ציפור שיר קטנה; אורכו 11.5–12 ס"מ ומסתו 12–15 גרם. הירגזי הוא בעל גחון ולחיים צהובים בוהקים, וסנטר, כיפה וכנפיים שחורות. על הכנפיים נקודות לבנות קטנות בשורות. הזנב שחור עם שוליים לבנים ושני כתמים לבנים בשני צדדיו. הגב אפור ירקרק כהה. על העורף יש כתם צהוב. הנקבה דומה לזכר אם כי דהויה במקצת, ויש לה סנטר צהוב ומעין "שפם" שחור. אורך הכנף 61–70 מ"מ; אורך הזנב 35–43.5 מ"מ; אורך המקור 9–11 מ"מ; אורך כף הרגל 16–18.5 מ"מ. השרת הנוצות מתרחשת בתחילת החורף (דצמבר–ינואר).
השיר מורכב משריקה בתדר בינוני, שמלווה בשני תווים גבוהים, מה שנשמע כ–"צ'ווו צ'יט־צ'יט! צ'ווו צ'יט־צ'יט!". הירגזי גם משמיע קריאות צורמות שנשמעות כחריקה.
התנהגות

הירגזי הפיליפיני חי בזוגות או קבוצות קטנות הכוללות עד שמונה ירגזים. לעיתים הוא מחפש מזון בלהקות מעורבות של עלוויות, זנבני מניפה וסיטות. לא הרבה ידוע על תזונת הירגזי, אם כי היא כוללת פרוקי רגליים קטנים (חרקים, עכבישים, מרבי רגליים וכו'), פגיות, זרעים ופירות. הירגזי הפיליפיני לא נוטה לנדוד.
ידוע מעט מאוד על רביית הירגזי הפיליפיני. עונת הרבייה מתחילה בינואר ונמשכת עד יוני. עופות שבונים את קינם נצפים החל ממרץ ופרחונים – באפריל. בלוזון עופות צעירים נצפו ממרץ ועד נובמבר, ובמינדנאו הם נצפו מאפריל ועד אוקטובר. הירגזים מקננים בחלל בעץ. הקן בנוי מטחב וזרדים.
תפוצה ובית גידול

הירגזי הפיליפיני אנדמי לאיי הפיליפינים. הוא חי ביערות גשם טרופיים ובשטחים חקלאיים עד ל–2,480 מטרים מעל פני הים. טווח התפוצה (כ–844,000 קמ"ר) של מין זה גדול, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך לא סביר שהוא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה יציבה, ועל כן אין ירידה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. על כן, הירגזי הפיליפיני מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה

הירגזי הפיליפיני שויך בעבר לסוג ירגזי (Parus), וסווג מחדש לסוג פריפרוס (Periparus) ב-2005, אך הועבר לסוג פרדליפרוס (Pardaliparus) ביחד עם המינים ירגזי פלאוואני (Pardaliparus amabilis) וירגזי צהוב-בטן (Pardaliparus venustulus).
העץ הפילוגנטי של הסוג פרדליפרוס, על פי יוהנסון ואחרים (2013):
טקסונומיה > תת־מינים

לירגזי הפיליפיני תשעה תת־מינים:
P. e. Edithae – מק'גרגור, 1907
P. e. Montigenus – האצ'יסוקה, 1930
P. e. Gilliardi – פארקס, 1958
P. e. Elegance – לסון, 1831
P. e. Visayanus – האצ'יסוקה, 1930
P. e. Albescens – מק'גרגור, 1907
P. e. Suluensis – מירנס, 1916
P. e. Bongaoensis – פארקס, 1958
P. e. Mindanensis – מירנס, 1905
הערות שוליים

↑  ירגזי פיליפיני באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4  Andrew Gosler, Peter Clement, Elegant Tit (Periparus elegans), version 1.0, Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.eletit2.01
1 2  Elegant Tit - eBird, ebird.org
↑  Edgar Alexander Mearns, ON THE GEOGRAPHICAL FORMS OF THE PHILIPPINE
ELEGANT TITMOUSE, PARDALIPARUS ELEGANS
(LESSON), WITH DESCRIPTIONS OF THREE NEW
SUBSPECIES., Proceedings of the United States National Museum https://repository.si.edu/bitstream/handle/10088/14582/1/USNMP-51_2142_1916.pdf, 1916
↑  Elegant Tit (Pardaliparus elegans) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  Frank B. Gill, Beth Slikas, Frederick H. Sheldon, Phylogeny of Titmice (Paridae): II. Species Relationships Based on Sequences of the Mitochondrial Cytochrome-B Gene, The Auk, Issue 1 Volume 122, 1 January 2005, עמ' 121–143 doi: 10.1093/auk/122.1.121
1 2  Ulf S. Johansson, Jan Ekman, Rauri C. K. Bowie, Peter Halvarsson, A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae), Molecular Phylogenetics and Evolution 69, 2013-12-01, עמ' 852–860 doi: 10.1016/j.ympev.2013.06.019
↑  Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List (באנגלית אמריקאית)
↑  ITIS - Report: Periparus elegans, www.itis.gov
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
תחום תפוצה של תת־המינים
כדורגל במשחקי אסיה 1974

| --- | --- |

 מארחת:  איראן (1964–1979) איראן
 תקופת התחרות:  2 בספטמבר 1974 – 15 בספטמבר 1974 (14 ימים)
 מספר משתתפות:  15
 הזוכה:  איראן (1964–1979) איראן
 → 19701978 ←
טורניר הכדורגל במשחקי אסיה 1974 נערך בטהראן, איראן, בין 2 ל-15 בספטמבר 1974.
בטורניר זכתה נבחרת איראן, לאחר שגברה בגמר על ישראל 1–0. הייתה זו ההופעה האחרונה של ישראל במשחקי אסיה.
על ניצחון הוענקו שתי נקודות, ועל תיקו אחת.
אצטדיונים

| איראן (1964–1979) טהראן |
| --- | --- | --- |
| אצטדיון אריאמהר | אצטדיון אמג'דיה | אצטדיון אקבטאן |
| תכולה: 100,000 | תכולה: 25,000 | תכולה: 12,000 |
מדליות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| נבחרת | איראן (1964–1979) איראן |  ישראל |  מלזיה |
| מאמן | פרנק או'פארל | דוד שווייצר | ג'אליל צ'ה דין |
הגרלה

ההגרלה נערכה ימים ספורים לפני האירוע.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| בית א':  קוריאה הדרומית   כווית   תאילנד   בחריין* | בית ב':  הודו   סין   עיראק   קוריאה הצפונית | בית ג':  יפן   ישראל   מלזיה   הפיליפינים | בית ד':  בורמה  איראן (1964–1979) איראן   פקיסטן |
בחריין עברה בהמשך לבית ד'.
תוצאות > סיבוב מוקדם > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  כווית | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 7 | 2 | 5 |
|  קוריאה הדרומית | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 1 | 4 | -3 |
|  תאילנד | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 4 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  כווית | 3 – 2 | תאילנד   |
|  תאילנד | 0 – 1 | קוריאה הדרומית   |
|  קוריאה הדרומית | 0 – 4 | כווית   |
מקור: RSSSF
תוצאות > סיבוב מוקדם > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  עיראק | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 5 | 0 | 5 |
|  קוריאה הצפונית | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 2 | 4 |
|  סין | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 7 | 4 | 3 |
|  הודו | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 14 | -12 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הודו | 0 – 3 | עיראק   |
|  קוריאה הצפונית | 2 – 0 | סין   |
|  סין | 7 – 1 | הודו   |
|  קוריאה הצפונית | 0 – 1 | עיראק   |
|  עיראק | 1 – 0 | סין   |
|  הודו | 1 – 4 | קוריאה הצפונית   |
מקור: RSSSF
תוצאות > סיבוב מוקדם > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 17 | 3 | 14 |
|  מלזיה | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 15 | 9 | 6 |
|  יפן | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 5 | 4 | 1 |
|  הפיליפינים | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 0 | 21 | -21 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  יפן | 4 – 0 | הפיליפינים   |
|  ישראל | 8 – 3 | מלזיה   |
|  הפיליפינים | 0 – 6 | ישראל   |
|  מלזיה | 1 – 1 | יפן   |
|  מלזיה | 11 – 0 | הפיליפינים   |
|  יפן | 0 – 3 | ישראל   |
מקור: RSSSF
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 בספטמבר 1974 |  ישראל | 8–3 |  מלזיה | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: קוריאה הדרומית קים ג'ו-וון |
| 3 בספטמבר 1974 | משה אוננה  4', 17'   שלום שוורץ  10'   שייע פייגנבוים  39'   גדעון דמתי  47', 68', 90'   יואל מסוארי  76' |  | ואן זאוואווי  59' (פ)   סיאד אחמד  74', 82' | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: קוריאה הדרומית קים ג'ו-וון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 בספטמבר 1974 |  הפיליפינים | 0–6 |  ישראל | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: איראן (1964–1979) רזא חידארי |
| 5 בספטמבר 1974 |   |  | משה שווייצר  16', 42'   גדעון דמתי  24'   יצחק שום  31'   משה אוננה  41'   שייע פייגנבוים  90' | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: איראן (1964–1979) רזא חידארי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 בספטמבר 1974 |  יפן | 0–3 |  ישראל | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: איראן (1964–1979) דאווד חידארי |
| 7 בספטמבר 1974 |   |  | שייע פייגנבוים  55', 63'   גדעון דמתי  86' | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: איראן (1964–1979) דאווד חידארי |
תוצאות > סיבוב מוקדם > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איראן | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 15 | 1 | 14 |
|  בורמה | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 10 | 3 | 7 |
|  פקיסטן | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 6 | 13 | -7 |
|  בחריין | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 15 | -14 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איראן | 7 – 0 | פקיסטן   |
|  בורמה | 4 – 0 | בחריין   |
|  פקיסטן | 5 – 1 | בחריין   |
|  איראן | 2 – 1 | בורמה   |
|  בורמה | 5 – 1 | פקיסטן   |
|  בחריין | 0 – 6 | איראן   |
מקור: RSSSF
תוצאות > סיבוב שני > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  איראן | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 4 | 0 | 4 |
|  מלזיה | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 3 | 0 |
|  עיראק | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 1 | 2 | -1 |
|  קוריאה הדרומית | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 6 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  איראן | 1 – 0 | מלזיה   |
|  עיראק | 1 – 1 | קוריאה הדרומית   |
|  קוריאה הדרומית | 0 – 2 | איראן   |
|  מלזיה | 0 – 0 | עיראק   |
|  איראן | 1 – 0 | עיראק   |
|  קוריאה הדרומית | 2 – 3 | מלזיה   |
מקור: RSSSF
תוצאות > סיבוב שני > בית ב'

קוריאה הצפונית וכווית החרימו את משחקיהן נגד ישראל ונענשו בהפסד טכני 0–2.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 0 | 7 |
|  קוריאה הצפונית | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 | 0 |
|  כווית | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 6 | -1 |
|  בורמה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 10 | -6 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  כווית | 0 – 2 | קוריאה הצפונית   |
|  ישראל | 3 – 0 | בורמה   |
|  בורמה | 2 – 5 | כווית   |
|  קוריאה הצפונית | 0 – 2 | ישראל   |
|  קוריאה הצפונית | 2 – 2 | בורמה   |
|  ישראל | 2 – 0 | כווית   |
מקור: RSSSF
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 בספטמבר 1974 |  ישראל | 3–0 |  בורמה | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: איראן (1964–1979) ג'עפר נאמדאר |
| 10 בספטמבר 1974 | שייע פייגנבוים  31'   משה שווייצר  49'   גדעון דמתי  89' |  |   | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: איראן (1964–1979) ג'עפר נאמדאר |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בספטמבר 1974 |  קוריאה הצפונית | 0–2 ניצחון טכני |  ישראל |  |
| 12 בספטמבר 1974 |   |  |   |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בספטמבר 1974 |  ישראל | 0–2 ניצחון טכני |  כווית |  |
| 14 בספטמבר 1974 |   |  |   |  |
תוצאות > סיבוב הגמר > משחק על מדליית הארד

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בספטמבר 1974 |  קוריאה הצפונית | 1–2 |  מלזיה | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: בורמה יו טין הטוט |
| 15 בספטמבר 1974 | קים ג'ונג-מין  58' |  | עיסא בכר  48', 81' | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: בורמה יו טין הטוט |
תוצאות > סיבוב הגמר > גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בספטמבר 1974 |  ישראל | 0–1 | איראן (1964–1979) איראן | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: הודו מוחמד עזאם |
| 15 בספטמבר 1974 |   |  | יצחק שום  29' (ע) | אצטדיון אריאמהר, טהראן שיפוט: הודו מוחמד עזאם |
הערות שוליים

משחקי אסיה 1974, RSSSF.
תוצאות נבחרת ישראל
כינורן לבן נקוד

| כינורן לבן נקוד |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: בטאים
סדרה:: גיטרנאים
משפחה:: כנוריתיים
סוג:: Rhynchobatus
מין:: כינורן לבן נקוד
שם מדעי
 Rhynchobatus djiddensis ‏פורסקל, 1775
כינורן לבן נקוד המכונה גם כִּנּוֹרָן בָּרֹד וגיטרן ענק (שם מדעי: Rhynchobatus djiddensis) הוא יצור ימי ממשפחת הכנוריתיים שבסדרת הגיטרנאים החי במי האוקיינוס ההודי.
דג זה הוא הגדול בבני סדרת הגיטנראים והוא יכול להגיע לאורך 3.1 מ' ולמשקל 227 ק"ג. כפי ששמו מרמז הוא בעל גוף דמוי-כינור או גיטרה שטוחים, הודות לסנפירי החזה וסנפירי השת הרחבים שלו שצורתם דומה. צבעו אפור-כחול עם כתמים לבנים בפלג הגוף העליון. החוטם מחודד והזנב דק אך בעל אונות כמו של דגי גרם.
הדג מצוי על החולות והשוניות אלמוגים ויכול להסתתר בהם בהסוואה. הוא טורף דגים קטנים וחסרי חוליות ימיים הכוללים צדפות, דיונונים, וסרטנאים שונים. לעיתים דג זה שוחה במעלה שפכי נהרות קטנים.
דג זה אינו מטיל ביצים אלא משריץ עד 10 צעירים. ואולם ההתרבות שלו איטית ובשרו מבוקש למאכל ושימוש במרקים סינים ועל כן מצבו בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  כינורן לבן נקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 4 – "החי במים", בעריכת לב פישלזון, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 135
↑  כִּנּוֹרָן בָּרֹד במילון בעלי חיים: דגי סחוס (תש"ס), 2000, באתר האקדמיה ללשון העברית
כינורית כדת-ראש

| כינורית כדת-ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: גיטרנאים
משפחה:: כנוריתיים
סוג:: Rhina
מין:: כינורית כדת-ראש
שם מדעי
 Rhina ancylostoma ‏בלוך ושניידר, 1801
תחום תפוצה


כינורית כדת-ראש (שם מדעי: Rhina ancylostoma) היא מין של דג סחוס ממשפחת הכנוריתיים שבסדרת הגיטרנאים והיא המין היחיד בסוגה. הכינורית חיה ברחבי הימים הטרופיים של האזור האינדו פסיפי ומצויה גם במפרץ אילת.
הכינורית היא בטאי מגודל הקרוב לגיטרנאים ולתריסנאים והיא קרובת משפחתו של הכינורן הלבן הנקוד. הכינורית היא דג גדול מאוד באורך של 2.7 מ' ומשקל 135 ק"ג. היא בעלת סנפירים שטוחים הדומים לכינור ומהם קיבלה את שמה. צבעה חום-אפור ועל גופה נקודות לבנות דהויות. מראה הגוף מזכיר גוף של כריש לווייתני, והראש הגדול בעל כמה תלמים מוגבהים עם סימונים בצבע שחור. בניגוד לכריש הכינורית בעלת פה המצוי מתחת לגופה.
היא שוחה במים בעומק נמוך מעל הקרקעית במים עד לעומק 90 מ', בדרך כלל בשוניות אלמוגים, שוניות סלעים, חוליות ואדמות בוץ ימיות. הכינורית מחפשת בחול טרף קטן כמו דגי גרם, סרטנים ורכיכות. היא חיה בבדידות והנקבה משריצה 2-11 צאצאים, הניזונים מחלמון בבטנה.
הכינורית נמצאת בסכנה בטבע עקב דיג למאכל, הסתבכות ברשתות דיג גדולות ועקב פגיעה במישורים בהם היא אוכלת. כינורית זו נמצאת לעיתים באקווריומים ציבוריים גדולים.
הערות שוליים

↑  כינורית כדת-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
כינורית כדת-ראש
ירגזי צהוב-לחי

| ירגזי צהוב־לחי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: מכלולופוס
מין:: ירגזי צהוב־לחי
שם מדעי
 Machlolophus spilonotus ‏בונפרטה, 1850
תחום תפוצה


ירגזי צהוב-לחי (שם מדעי: Machlolophus spilonotus) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. הירגזי צהוב־הלחי הוא עוף קטן, אם כי בינוני ביחס לבני משפחתו. הירגזי חי לרוב בענפים התחתונים של העצים, ונצפה בזוגות וקבוצות קטנות. ירגזי צהוב-לחי מצוי ביערות גשם ויערות ממוזגים בדרום-מזרח אסיה.
מאפיינים פיזיים

ירגזי צהוב-לחי הוא עוף קטן, אם כי בינוני ביחס לבני משפחתו; אורכו 16 ס"מ ומסתו 18–23 גרם. ראשו צבוע בצבעים בוהקים: לחייו, גבותיו ועורפו צהובים, טבעת העין הקטנה ופס העין שחורים, והוא בעל ציצה שחורה וגדולה ששוליה צהובים. פס רחב ושחור עובר בגחון, החל מהסנטר ועד לתת־השת. צידי החזה והבטן צהובים קרוב לראש ודוהים עד לחום-אפרפר באזור תת־השת. הגב מנומר בצבעי שחור וצהוב, הסוככות שחורות עם שני פסי כנף לבנים, והאברות שחורות עם שוליים לבנים. הזנב שחור עם שוליים לבנים. הצעירים דהויים עם חזה בצבע אפור וציצה קטנה. המקור שחור וקצר, כף הרגל אפורה-כחלחלה, וקשתית העין חומה כהה.
השיר הוא סדרה של שלוש הברות החוזרות על עצמן ונשמעות כ-"צ'יו–וי–אי". הקריאות מגוונות, אבל לרוב מורכבות ממספר תווים גבוהים, והברה אחת או שתיים, בצליל נמוך יותר ומזומזם.
התנהגות

הירגזי חי לרוב בענפים התחתונים של העצים, ונצפה בזוגות וקבוצות קטנות. הירגזים חיים בהרים ורמות החל מ–600 מטרים מעל פני הים בעונת הרבייה, ומחוץ לה, החל מ–350 מטרים. ירגזי צהוב-לחי טורף חסרי חוליות קטנים ופגיות, ואוכל גם ניצנים ופירות. מחוץ לעונת הקינון, הם נצפים גם בלהקות מעורבות מינים. עונת הקינון מתחילה בפברואר וממשיכה עד אמצע אוגוסט. הנקבה בונה את הקן בחללי עצים עד 15 מטרים מהקרקע ולעיתים גם בסדקים בקירות. הקן נבנה מטחב, עשב, קליפות עץ, עלים, פרווה, נוצות, ולעיתים גם נשלים. הנקבה מטילה 4–6 ביצים.
בית גידול ותפוצה

ירגזי צהוב-לחי מצוי ביערות גשם ויערות ממוזגים בדרום-מזרח אסיה, בגבהים של 350–3,100 מטרים מעל פני הים. טווח התפוצה (כ–3,880,000 קמ"ר) של מין זה גדול, ולכן המין אינו מתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון גודל הטווח. גודל האוכלוסייה לא כומת, אך לא סביר שהוא מתקרב לסף סכנת ההכחדה על פי קריטריון גודל האוכלוסייה. מגמת האוכלוסייה חיובית, ועל כן אין ירידה מהירה מספיק כדי להתקרב לסף סכנת הכחדה לפי קריטריון מגמת האוכלוסייה. נוסף על כך, המין מצוי במספר רב של אזורי שימור. על כן, ירגזי צהוב-לחי מסווג כמין ללא חשש.
טקסונומיה

הירגזי צהוב־הלחי תואר לראשונה על ידי שארל לוסיאן בונפרטה בשנת 1850. נחשב בעבר למין בסוג ירגזי, אך מחקר משנת 2013 הראה שהמינים המזרח-אסיתיים בסוג ירגזי יוצרים קלייד עצמאי והמליץ לפצלם לסוג מכלולופוס, כפי שביצעו גופים אחדים, בהם IUCN‏, ואיגוד האורניתולוגים הבינלאומי (IOU, לשעבר IOC) (אנ').‏ לעומתם, ITIS עדיין מציג את המין בסוג ירגזי.
העץ הפילוגנטי של הסוג מכלולופוס ע"פ יוהנסון ואחרים (2013):
טקסונומיה > תת־מינים

לפי איגוד האורניתולוגים הבינלאומי, לירגזי צהוב־לחי יש ארבעה תת־מינים:
M. s. spilonotus – בונפרטה, 1850, מצוי מההימלאיה ועד לצפון מיאנמר ודרום מערב סין.
M. s. subviridis – בליית', 1855, מצוי ממזרח הודו לתאילנד ודרום סין.
M. s. rex – דוד, 1874, מצוי בהודו-סין ודרום סין.
M. s. basileus – ‏דלאקור, 1932, מצוי בווייטנאם ולאוס.
הערות שוליים

↑  ירגזי צהוב־לחי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Oiseaux.net, Mésange à dos tacheté - Machlolophus spilonotus - Yellow-cheeked Tit, www.oiseaux.net (באנגלית)
1 2  Yellow-cheeked Tit - eBird, ebird.org
1 2  Yellow-cheeked Tit ID & Photos, Shanghai Birding 上海观鸟 (באנגלית אמריקאית)
↑  Andrew Gosler, Peter Clement, Yellow-cheeked Tit (Machlolophus spilonotus), version 1.0, Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.yectit1.01
↑  Yellow-cheeked Tit (Machlolophus spilonotus) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
1 2  Ulf S. Johansson, Jan Ekman, Rauri C. K. Bowie, Peter Halvarsson, A complete multilocus species phylogeny of the tits and chickadees (Aves: Paridae), Molecular Phylogenetics and Evolution 69, 2013-12-01, עמ' 852–860 doi: 10.1016/j.ympev.2013.06.019
↑  ירגזי צהוב-לחי, באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  Waxwings and allies, tits, penduline tits – IOC World Bird List (באנגלית אמריקאית)
↑  ירגזי צהוב-לחי, באתר ITIS
| ירגזיים |
| --- | --- | --- |
| ירגזי | ירגזי אפרפר • ירגזי יפני • ירגזי מצוי • ירגזי ירוק-גב |       |
| מכלולופוס (אנ') | ירגזי לבן-עורף (אנ') • ירגזי טאיוואני • ירגזי שחור-פס • ירגזי צהוב הודי (אנ') • ירגזי צהוב-לחי |       |
| מלאניפרוס (אנ') | ירגזי גינאי (אנ') • ירגזי לבן-כנף (אנ') • ירגזי מפויח • ירגזי קארפ • ירגזי לבן-בטן (אנ') • ירגזי לבן-גב (אנ') • ירגזי כהה (אנ') • ירגזי אדום-גחון • ירגזי שחור-ראש (אנ') • ירגזי אדום-גרון • ירגזי מפוספס-חזה (אנ') • ירגזי סומלי (אנ') • ירגזי אפור-שת • ירגזי אפרורי • ירגזי הכף |       |
| פויסילה | ירגזי סצ'ואני • ירגזי שחור-סינר • ירגזי חלוד-חזה • ירגזי גמבל • ירגזי קרוליינה • ירגזי מקסיקני • ירגזי הדסון • ירגזי ערמוני-גב • ירגזי לבן-גבה • ירגזי פרסי • ירגזי שחור-כיפה • ירגזי סיבירי • ירגזי הרים • ירגזי ביצות • ירגזי החרמון |       |
| ירגזי-כחול | ירגזי כחול • ירגזי קנרי • ירגזי תכול (ירגזי פלסקה) |       |
| סיטיפרוס (אנ') | ירגזי לבן-מצח (אנ') • ירגזי אדום-בטן • ירגזי איריומוטה (אנ') • ירגזי רבגוני • ירגזי איזו (אנ') |       |
| לופופאנס | ירגזי מצויץ • ירגזי אפור-ציצה |       |
| באולופוס | ירגזי דו-גוני • ירגזי טקסני • ירגזי הערער • ירגזי חדגוני • ירגזי הרסן |       |
| פריפרוס | ירגזי האשוחית • ירגזי שחור-ציצה • ירגזי שחור |       |
| פרדליפרוס (אנ') | ירגזי צהוב-בטן • ירגזי פיליפיני • ירגזי פלאוואני (אנ') |       |
| מינים יחידים בסוגם | ירגזי כיפת-אש • ירגזי צהוב-גבה • ירגזי סולטני • ירגזי קרקעי |  |
ירגזי צהוב־לחי בהונג קונג.
קן עם ירגזי צהוב־לחי.
ציור של זוג ירגזים צהובי־לחי מהמאה ה-19.
ירגזי קארפ

| ירגזי קארפ |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: ירגזיים
סוג:: מלאניפרוס
מין:: ירגזי קארפ
שם מדעי
 Melaniparus carpi
תחום תפוצה


ירגזי קארפ (שם מדעי: Melaniparus carpi) הוא מין ציפור שיר קטנה ממשפחת הירגזיים. ירגזי קארפ הוא ירגזי שחור עם כנף לבנה ברובה ובשולי הזנב לבן גם כן. המינים דומים, אך הנקבות מעט עמומות ושחומות יותר. הקריאה היא טיפוסית לבני משפחתו "צ'י-צ'י-צ'י-צ'י", צרודה וחוזרת על עצמה לעיתים קרובות. ניתן לזהות את ירגזי קארפ על ידי זנבו השחור כולו ולא לבן בצידו התחתון, וכנפו יותר לבנה מהירגזי המפוייח.