stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היינריך השביעי, דוכס בוואריה

היינריך השביעי, דוכס בוואריה (בגרמנית: Heinrich VII. von Bayern; ‏1005–14 באוקטובר 1047), היה דוכס בוואריה בין השנים 1042–1047, ובנוסף היה גם רוזן לוקסמבורג בין השנים 1026–1047.
ביוגרפיה

היינריך נולד בשנת 1005, לפרידריך מלוקסמבורג ולאירמטרוד מווטראו, בתו של הריברט, רוזן וטראו.
בשנת 1026 מת דודו היינריך החמישי, דוכס בוואריה, והיינריך עלה לשלטון במקומו. בשנת 1042 נתן לו בן דודו היינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה, מכיוון שנאלץ להילחם בשמואל אבא, מלך הונגריה. היינריך סייע לקיסר במלחמותיו בהונגריה, ואף סייע לו במלחמתו נגד דירק הרביעי, רוזן הולנד.
ב-14 באוקטובר 1047 מת היינריך ללא ילדים, ומשום כך חזרה בוואריה להיינריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואילו אחיו גיזלברט ירש את לוקסמבורג.
ה'שי"ט

ה'שי"ט (5,319) ובקיצור שי"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-13 בספטמבר 1558 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 1 בספטמבר 1559.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, שעה אחת ו-99 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שישית לשמיטה, ושנת 18 במחזור העיבור ה-280. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 27 (סימנה כזיאא) במחזור השמש ה-190.
שנה זו היא שנת 1,490 לחורבן הבית, ושנת 1,870 לשטרות.
אירועים

שרפת התלמוד בקרימונה: בהוראת האפיפיור פאולוס הרביעי הוחל בקרימונה הצו לשרפת התלמוד משנת ה'שי"ג, ונשרפו בה כ-12,000 ספרים עבריים.
בהוראת פרדיננד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מגורשים יהודי פראג וממלכת בוהמיה
הדפסתו הראשונה של פירוש "מחיר יין" על מגילת אסתר מאתר הרמ"א, בקרימונה.
חשוון – הדפסתו הראשונה של הספר שבילי אמונה מאת רבי מאיר אבן אלדבי, בריווא די טרינטו
נולדו

רבי יום-טוב צהלון (מהריט"ץ), פוסק הלכה ושד"ר, מחכמי צפת. (נפטר בה'שע"ט)
נפטרו

א' בכסלו – רבי שלום שכנא מלובלין, ראש ישיבה בלובלין, תלמידו של רבי יעקב פולק וממפתחי שיטת הפלפול. גדול חכמי פולין בדורו, ורבם של הרמ"א ורבי חיים בן בצלאל.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
הדיוויזיה ה-11 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1934 – 8 במאי 1945 (10 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Günther von Niebelschütz 
 מפקדים
 
הדיוויזיה ה-11 (בגרמנית: 11. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934, וכמפקדה הראשון מונה גינטר פון נייבלשוץ. במהלך המערכה בפולין לחמה בפיקודו של מקס בוק, כחלק מהקורפוס ה-1 שהיה חלק מהארמייה השלישית. בדצמבר 1939 הועברה לכוחות העתודה, והוצבה באזור הריין התחתון כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B. בשנת 1940, במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, לחמה כחלק מהקורפוס ה-1 במסגרת הארמייה הרביעית,  השתתפה בפריצת הדרך בסום, וברדיפת הכוחות של צבא צרפת אל הסן והלואר.
ביוני 1940 נכללה במסגרת הארמייה ה-18, והועברה אל החוף האטלנטי. בהמשך נכללה במסגרת הארמייה השביעית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות D, והוצבה ככוח כיבוש בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה במסגרת הקורפוס ה-1 כחלק מהארמייה ה-18, ולמשך זמן קצר כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון. הקורפוס חצה את הממל דרך טילזיט, וכבש את טאורגה, קלם ושאולאי. לאחר מכן חדר אל לטביה כבש את באוסקה והגיע עד הדווינה.
בשנת 1943 הדיוויזיה השתתפה בקרב לדוגה השלישי ובמצור על לנינגרד. היא לחמה בחזית המזרחית תחת קורפוסים שונים במסגרת הארמייה ה-18 עד סוף המלחמה. באוגוסט הדיוויזיה נסוגה יחד עם כל קבוצת ארמיות צפון לקורלנד שבלטביה, ועד מהרה שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות קורלנד. הדיוויזיה נותרה מכותרת בקורלנד עד שנכנעה ב-8 במאי 1945.
מפקדים

| שם | כהונה |
| --- | --- |
גנרלוטננט גינטר פון נייבלשוץ: 1 באוקטובר 1934 - 1 באפריל 1937
גנרלוטננט מקס בוק: 1 באפריל 1937 - 23 באוקטובר 1939
גנרלוטננט הרברט פון בקמן: 23 באוקטובר 1939 - 26 בינואר 1942
גנרלוטננט זיגפריד תומאשקי: 26 בינואר 1942 - 7 בספטמבר 1943
גנרלוטננט קרל בורדאך: 7 בספטמבר 1943 - 4 בינואר 1944
גנרלוטננט הלמוט ריימן: 4 בינואר 1944 - 18 בנובמבר 1944
גנרלוטננט גרהרד פייראבנד: 18 בנובמבר 1944 - 8 במאי 1945
הדיוויזיה ה-123 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 באוקטובר 1940 – 1 במרץ 1944 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-123 (בגרמנית: 123. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המזרחית, והושמדה במהלך הקרבות באוקראינה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-7 באוקטובר 1940, על בסיס יחידות מהדיוויזיה ה-23 והדיוויזיה ה-257, והועמדה תחת פיקוד ולטר ליכל. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-28 במסגרת הארמייה ה-16, ולאחר מכן לחמה בקרבות השונים בזירה הצפונית, ובכלל זה בקרב על לנינגרד. באוקטובר 1943 הועברה הדיוויזיה לאוקראינה, שם לחמה כחלק מארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השישית עד להשמדתה ב-1 במרץ 1944.
מפקדים

ולטר ליכל (5 באוקטובר 1940 - 6 באוגוסט 1941)
ארווין ראוך (6 באוגוסט 1941 - 17 באוקטובר 1943)
ארווין מני (17 באוקטובר 1943 - 1 בנובמבר 1943)
ארווין ראוך (1 בנובמבר 1943 - 15 בינואר 1944)
לואיס טרוניר (15 בינואר 1944 - 1 במרץ 1944)
הדיוויזיה ה-11 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בנובמבר 1815 – נובמבר 1918 (כ־103 שנים)
 מלחמות:  מלחמת אוסטריה–פרוסיה מלחמת צרפת–פרוסיה מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה ה-11 (בגרמנית: 11. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-5 בנובמבר 1815 כחטיבה בברסלאו, וב-5 בספטמבר 1818 היא הפכה לדיוויזיה ה-11. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, שם הייתה חלק מצבא המיין, ולחמה בקרב קניגרץ, כחלק מהקורפוס ה-6. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בין השנים 1870–1871, הוחזקה הדיוויזיה בשלזיה כדי לאבטח את האזור במקרה שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תחליט להצטרף למלחמה לצד צרפת. רק לקראת סוף המלחמה נשלחה הדיוויזיה לסייע במצור על פריז ובקרב שווילי.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-6 בפיקוד קורט פון פריטצלוויץ, אשר היה חלק מהארמייה הרביעית בפיקוד אלברכט, דוכס וירטמברג. הדיוויזיה השתתפה במערכה על הגבולות, ולאחר מכן השתתפה בקרב הראשון על האן. בשנת 1915 היא לחמה בקרב שמפאן הראשון ובקרב ארטואה השני, ובשנת 1916 לחמה בקרב על הסום. באביב 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב אראס, ובקיץ אותה שנה היא לחמה בקרב מסין ובקרב איפר השלישי. באביב 1918 היא השתתפה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים עד סוף המלחמה. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובנובמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

פרידריך ארהרד פון רדר (5 בנובמבר 1816 - 2 באפריל 1820)
אולדוויג פון נאצמר (3 באפריל 1820 - 11 בפברואר 1827)
אוגוסט הילר פון גרטרינגן (12 בפברואר 1827 - 22 ביוני 1830)
ללא מפקד (23 ביוני 1830 - 7 בדצמבר 1830)
קרל היינריך שטפן פון בלוק (8 בדצמבר 1830 - 29 במרץ 1838)
פרידריך וילהלם, רוזן מברנדנבורג (30 במרץ 1838 - 28 בנובמבר 1839)
אוגוסט פון קוך (19 בפברואר 1852 - 22 ביולי 1857)
אדוארד פון שליכטינג (23 ביולי 1857 - 30 ביוני 1860)
אדוארד פון אוריולה (1 ביולי 1860 - 20 באוקטובר 1862)
לואיס פון מוטיוס (23 באוקטובר 1862 - 28 בינואר 1863)
אדולף פון צאסטרו (29 בינואר 1863 - 29 באוקטובר 1866)
הלמוט פון גורדון (30 באוקטובר 1866 - 10 באוקטובר 1871)
פרידריך פון ברנדנבורג (11 באוקטובר 1871 - 12 בינואר 1880)
רודולף פון וכמאר (13 בינואר 1880 - 9 בספטמבר 1881)
ארנסט פון דר בורג (20 בספטמבר 1881 - 8 בספטמבר 1884)
קרל פון שאומן (2 באוגוסט 1888 - 8 ביוני 1891)
ויקטור פון ליניץ (9 ביוני 1891 - 5 בפברואר 1896)
אמיל פון מירשיידט-הילסם (6 בפברואר 1896 - 21 במאי 1899)
לואיס פון שטפני (22 במאי 1899 - 5 במרץ 1902)
ריימר פון אנדה (22 במרץ 1902 - 18 במאי 1903)
קונרד פון גוסלר (19 במאי 1903 - 15 באפריל 1908)
אויגן פון פאלקנהיין (15 באפריל 1908 - 2 במאי 1910)
גוסטב פון ארצן (3 במאי 1910 - 12 ביוני 1911)
אברהרד פון קלאר (13 ביוני 1911 - 4 בינואר 1913)
אויגן פון דורר (1 באפריל 1913 - 2 במרץ 1914)
ריכרד פון ווברן (3 במרץ 1914 - 23 בספטמבר 1916)
ארתור פון אייזנהארט-רוטה (24 בספטמבר 1916 - 17 בדצמבר 1916)
רודריך פון שלר (18 בדצמבר 1916 - 10 במאי 1917)
גינתר פון אצל (11 במאי 1917 - 22 ביוני 1918)
ולטר שמידט פון שמידסק (22 ביוני 1918 - נובמבר 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הטופולוגיה הקומפקטית-פתוחה

הטופולוגיה הקומפקטית-פתוחה (Compact-Open topology) היא טופולוגיה על מרחב הפונקציות הרציפות ממרחב טופולוגי אחד לאחר. זו הטופולוגיה הסטנדרטית בתחומים שונים, כמו במרחבי פונקציות ובתורת ההומוטופיה, בפרט במרחבים נוצרים קומפקטית.
הגדרה

יהיו  X,Y שני מרחבים טופולוגיים. נסמן ב- C(X,Y) את אוסף הפונקציות הרציפות ביניהם.
על קבוצה זו נגדיר תת בסיס לטופולוגיה בתור אוסף הקבוצות  \{f:X\to Y\mid f(C)\subset U\}, כאשר  C\subset X קומפקטית ו- U\subset Y פתוחה. הטופולוגיה הנוצרת נקראת, כאמור, הטופולוגיה הקומפקטית-פתוחה. (תת הבסיס בדרך כלל אינו בסיס לטופולוגיה).
אם  X מרחב האוסדורף, אז כדי לבנות תת-בסיס מספיק להתחיל מתת בסיס של  Y; כלומר, אם  S_{0} תת-בסיס של  Y, אז  \{f:X\to Y\mid f(C)\subset U\} לכל  U\in S_{0} ו- C\subset X קומפקטית, אף הוא תת-בסיס.
תכונות כלליות

לדוגמה, המרחב  C(\{a\},Y) הומיאומורפי ל- Y.
אם  X,Y,Z מרחבים, כאשר  Y קומקפטי מקומית, אז פונקציית ההרכבה  C(Y,Z)\times C(X,Y)\to C(X,Z) היא רציפה. בפרט, אם  X הוא נקודון, אז העתקת ההצבה  e(f,x)=f(x) רציפה. טענה זו שימושית במיוחד בתורת המרחבים הנוצרים קומפקטית.
המרחב  C(X,Y) מקבל בירושה תכונות רבות של המרחב  Y. למשל, אם המרחב  Y מקיים את אחת מאקסיומות המנייה  T_{0},T_{1},T_{2},T_{3},T_{3{\frac {1}{2}}}, גם  C(X,Y) מקיים אותה.
מרחב הפונקציות כאשר Y מטרי

בסעיף זה נניח ש- Y מטרי, עם מטריקה d.
ההתכנסות בטופולוגיה הקומפקטית-פתוחה שקולה לטופולוגיית ההתכנסות הקומפקטית(אנ'). כלומר, סדרה של פונקציות   \ f_{n}:X\rightarrow Y מתכנסת תחת הטופולוגיה הקומפקטית-פתוחה אל הפונקציה  f:X\rightarrow Y, אם ורק אם  \ \sup _{x\in K}d(f_{n}(x),f(x))\rightarrow 0 לכל תת-קבוצה קומפקטית  \,K\subset X (עובדה זו נכונה גם במקרה הכללי יותר, כאשר Y מרחב אוניפורמי (אנ')).
נניח כעת, בנוסף לכך ש-Y מטרי, גם ש-X קומפקטי. אז  C(X,Y) עצמו הוא מרחב מטרי, עם המטריקה  \ d(f,g)=\sup _{x\in X}d(f(x),g(x)). בדומה לזה, אם Y מרחב נורמי, אז  C(X,Y) הוא מרחב נורמי (עם המטריקה שהוגדרה לעיל). המקרה המיוחד  \ Y=\mathbb {R}  הוא בעל חשיבות מרכזית באנליזה פונקציונלית. משפט אסקולי-ארצלה קובע שעבור תת-קבוצה  \,F\subset C(X,\mathbb {R} ), הסגור  {\overline {F}} קומפקטי אם ורק אם הקבוצה חסומה במידה שווה ורציפה במידה אחידה.
ראו גם

טופולוגיה חסומה-פתוחה (אנ')
הטרמפיסט (סרט, 2007)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הטרמפיסט 
 בימוי:  דייב מאיירס 
 הופק בידי:  מייקל ביי, בראד פיולר, אנדרו פורם 
 תסריט:  אריק ברנט ג'ק וייד וול
 שחקנים ראשיים:  שון בין סופיה בוש זאכרי נייטון ניל מק'דונוג
 מוזיקה:  סטיב ג'בלונסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פלטינום דיונס
 חברה מפיצה:  Rogue Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בינואר 2007
 משך הקרנה:  84 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט אימה, סרט סלאשר 
 תקציב:  לא ידוע
 הכנסות באתר מוג'ו:   hitcher07
 סרט קודם:  הטרמפיסט 2
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטרמפיסט (באנגלית: The Hitcher) הוא סרט אימה משנת 2007, אשר בוים על ידי דייב מאיירס ונכתב על ידי אריק ברנט וג'ק וייד וול. הסרט הוא חידוש לסרט בעל אותו שם משנת 1986. את הסרט הפיק מייקל ביי, המפיק של "המנסרים מטקסס" (2003). הסרט עלה לאקרנים בארצות הברית ב-19 בינואר 2007.
עלילה

הסרט מספר על נער צעיר בשם ג'ים הולזי (נייטון), שנוסע בליווי חברתו גרייס (בוש), אל קליפורניה שטופת השמש. בלילה סוער וגשום, אוספים השניים טרמפיסט מסתורי (בין), שמתגלה מאוחר יותר כסדיסט רצחני המנסה לרצוח את גרייס, אך נכשל. כתוצאה מכך, ג'ים זורק אותו מהמכונית. כעת הטרמפיסט המסתורי, כועס ועצבני, רודף אחריהם בכבישי קליפורניה, כשהוא מותיר מאחוריו שלל של גופות. העסק נהיה יותר ויותר גרוע, כשהמשטרה חושבת שג'ים וחברתו הם אלה שאחראים על מעשי הרצח המזוויעים של הטרמפיסט.
שחקנים

שון בין - ג'ון ריידר (הטרמפיסט)
סופיה בוש - גרייס אנדרוס
זאכרי נייטון - ג'ים הולזי
ניל מק'דונו - סגן אסטרידג'
קייל דייוויס - פקיד חנות
סקיפ או'בריין - שריף הרלן ברמר
טרוויס שולדט - סגן הרלן ברמר ג'וניור
דני בולרו - השוטר אדוארדס
לורן כהן - מרלן
יערה מרטינז - בט'
המשמר הלאומי של יוון

| --- | --- |
ציור של חיילי המשמר מ-1863
ציור של חיילי המשמר מ-1863
 להתגונן מפני האויבים
 פרטים
 מדינה:  יוון יוון
 שיוך:   צבא יוון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים)
המשמר הלאומי (ביוונית: Εθνοφυλακή) היא יחידה בצבא יוון המורכבת מכוחות מילואים, ואמונה על הגנת העורף היווני במקרה של מלחמה.
היסטוריה

המשמר הוקם לראשונה ב-1843 בידי אותון, מלך יוון, כיחידה שנועדה להגן על העורף היווני במקרה של מלחמה. ב-1948 בשל פרוץ מלחמת האזרחים היוונית, בוטלה היחידה והוחלפה בידי יחידות עצמאיות למחצה שנקראו גדודי ההגנה של המשמר הלאומי (הידועים בראשי התיבות TEA). יחידות אלו נלחמו לצד כוחות הממשלה במהלך המלחמה, וסייעו באכיפת החוק בארץ.
גדודי ההגנה היו עצמאיים מדי, ונודעו בעמדה הפוליטית המובהקת שלהם, המזוהה עם הימין הקיצוני. אי לכך, ב-1982 הורה אנדראס פפנדראו על פירוקם של גדודים אלו, ועל הקמה מחודשת של המשמר הלאומי. כיום, המשמר מגויס על בסיס התנדבותי מקרב כוחות המילואים של צבא יוון, ואנשיו עוברים אימונים סדירים. חיילי המשמר זוכים להערכה רבה ביוון, וב-2017 החליטה ממשלת יוון להכריז על שנת 2017 כ"שנת המשמר הלאומי". במהלך שנה זו נערכו אירועי הוקרה רבים למשמר. החל מ-2019 גם נשים יכולות לשרת במשמר.
הערות שוליים

↑  Δυνάμεις εθνοφυλακής
↑  Εθνοφύλακες: Οι ένοπλοι κάτοικοι των συνόρων!
הדיוויזיה ה-123 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  20 במרץ 1915 – 4 בינואר 1919 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-123 (הסקסונית ה-7) (בגרמנית: 123. Infanterie-Division‏ (7. Königlich Sächsische)) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-20 במרץ 1915, ולמפקדה מונה קרל לוציוס. בתחילה לחמה הדיוויזיה בחזית המערבית, והשתתפה בקרב ארטואה השלישי והקרב על הסום. באוגוסט 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות השונים. בנובמבר 1917 הועברה הדיוויזיה שוב לחזית המערבית, שם היא השתתפה במתקפת האביב, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים, ובכלל זה בקרב השלישי על האן, הקרב השני על המארן וקרב סן-מייל. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-4 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

קרל לוציוס (20 במרץ 1915 – 6 באוגוסט 1918)
אוטו פון אומפטדה (7 באוגוסט 1918 – 4 בינואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
המשמר המלכותי הנורווגי

| --- | --- |
סמל המשמר
סמל המשמר
 הכל למען המלך!
 פרטים
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 שיוך:   צבא נורווגיה
 סוג:  גדוד
 בסיס האם:  אוסלו
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1856–הווה (כ־168 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
המשמר המלכותי של הוד מלכותו (בנורווגית: Hans Majestet Kongens Garde) הוא גדוד מיוחד בצבא נורווגיה הפועל ברציפות מ-1856. לגדוד ישנן שתי מטרות עיקריות: להגן על משפחת המלוכה הנורווגית, ולהגן על עיר הבירה אוסלו במקרה של מלחמה.
היסטוריה

המשמר המלכותי הנורווגי הוקם ב-1856 בידי אוסקר הראשון, מלך שוודיה אשר שימש גם כמלך נורווגיה. כבסיס להקמת היחידה שימשה יחידת פרשים קטנה, אשר הייתה מורכבת מנורווגים בלבד, ותפקידה העיקרי היה לבצע שליחויות עבור המלך בין סטוקהולם לאוסלו. כדי להדגיש את מעמדו כמלך נורווגיה, החליט המלך אוסקר להפוך את יחידת הפרשים הזו לפלוגה מיוחדת ששולבה בתוך המשמר המלכותי השוודי, והייתה מורכבת מנורווגים בלבד. הפלוגה הוצבה בתחילה בסטוקהולם, אולם בהמשך הועברה לאוסלו שם שימשה גם כיחידת הגנה על העיר.
ב-1905 זכתה נורווגיה בעצמאות, והמשמר המלכותי הנורווגי הפך ליחידת המשמר של הוקון השביעי, מלך נורווגיה. המשמר הוגדל והפך מפלוגה בודדת לגדוד שלם. הניסיון הקרבי הראשון של חיילי הגדוד היה במלחמת העולם השנייה. במהלך המערכה בנורווגיה, חיילי המשמר לחמו בוורמאכט בקרב מידצקוגן, ותודות לאומץ לבם הצליח מלך נורווגיה להימלט מאוסלו יחד עם הממשלה. חיילי המשמר המשיכו להילחם בפולשים במרכז נורווגיה, באומץ רב ולפעמים באכזריות. עד מהרה הם נודעו בפי חיילי הוורמאכט בכינוי "השדים השחורים" (בשל מדיהם הכהים).
כיום המשמר מורכב מארבע פלוגות, והוא אחראי על הגנת משפחת המלוכה ועל הגנת אוסלו בכלל. רוב חיילי המשמר מוצבים בתפקיד במסגרת השירות הלאומי שלהם, ועוברים הכשרה מיוחדת ואינטנסיבית לצורך כך. המשמר עורך טקס החלפת משמרות מול הארמון מדי יום, בין השעות 13:30–14:00. הטקס הוא אירוע פופולרי שמושך תיירים ותושבים מקומיים כאחד. המשמר עורך מצעדים לרגל אירועים חשובים כמו הפתיחה השנתית של הסטורטינג בידי המלך, חגיגות לאומיות וביקורים של מנהיגים זרים.
פרט למדיהם הרגילים, לאנשי המשמר ישנם גם מדי טקס מיוחדים בצבע כחול כהה אשר נותרו כמעט ללא שינוי מאז 1856. אנשי המשמר חובשים כובעי ברסגליירי איטלקיים. מנהג זה החל מאז שהנסיכה לואיזה ביקרה באיטליה, וכל כך התרשמה מכובעי הברסגליירי, עד שהתעקשה שהם יכנסו לשימוש גם במשמר המלכותי הנורווגי.
קמע מפורסם של המשמר הוא פינגווין קיסרי בשם נילס אולף, המתגורר בגן החיות אדינבורו שבסקוטלנד. הפינגווין הוא חייל רשמי במשמר המלכותי, בעל דרגת גנרל-מיור ומשמש כקולונל המטה של המשמר. כאשר מת הפינגווין הראשון של המשמר, אומץ פינגווין שני אשר נקרא "נילס אולף השני" וירש את דרגותיו ותאריו של נילס אולף הראשון. כיום הקמע של המשמר הוא נילס אולף השלישי.
הערות שוליים

↑  "Sir Nils Olav promoted at Edinburgh Zoo". Edinburgh Zoo (באנגלית). 2023-08-21. נבדק ב-2023-08-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90543983  LCCN: n2009011262  SELIBR: 312126  VIAF: 154188725   WorldCat (עם VIAF): 154188725
הדיוויזיה ה-129 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1940 – 8 במאי 1945 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הדיוויזיה ה-129 (בגרמנית: 129. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט אשר לחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

דיוויזיית הרגלים ה-129 הוקמה בהנאו, במחוז הצבאי ה-11 ב-20 באוקטובר 1940 ושולבו בה אנשי הסן ותורינגיה. אלמנטים של הדיוויזיות ה-9, ה-33 וה-251 היוו כ-30% מהדיוויזיה.
לאחר סיום הכשרת הדיוויזיה באפריל 1941, היא נשלחה לפרוסיה המזרחית ולאחר מכן השתתפה במבצע ברברוסה. במסגרת קבוצת ארמיות מרכז לחמה הדיוויזיה במספר קרבות בגזרה המרכזית של החזית המזרחית, ובכלל זה בקרבות בביאליסטוק, סמולנסק וויאזמה. באוקטובר-נובמבר 1941 ספגה הדיוויזיה אבדות כבדות בהגנה על ראש הגשר של קלינין וב-25 בדצמבר היא קלטה את הרגימנטים ה-326 וה-369 של דיוויזיית הרגלים ה-162 ההרוסה. רגימנט הארטילריה ה-236 של דיוויזיית הרגלים ה-162 שולב גם הוא ברגימנט הארטילריה ה-129 של הדיוויזיה. בשנה שלאחר מכן היא השתתפה בקרבות הקשים ליד רז'ב, שם היא נשארה מנובמבר 1941 עד תחילת מרץ 1943.
לאחר הנסיגה מרז'ב, לחמה הדיוויזיה בבריאנסק, מוגילב וויטבסק, תוך שהיא תוגברה ברגימנט הגרנדירים ה-566 של דיוויזיית ההכשרה ה-390. בשל האבדות הרבות שספגv במרכז בלארוס, בקרבות בבוברויסק ובברנוביץ', היא אורגנה מחדש ביולי 1944. בינואר 1944, הדיוויזיה עדיין נלחמה ליד נארב, ברוז'אן, אך עד מהרה נאלצה לסגת. דיוויזיית הרגלים ה-129 הושמדה בסופו של דבר במזרח פרוסיה והתפרקה בסביבות פברואר. הגורמים ששרדו הועברו לארמייה הרביעית ונלחמו בקרבות האחרונים בפרוסיה המזרחית. המטה של הדיוויזיה שימש כמטה הפיקוד של פרישס האף.
מפקדים

שטפן ריטאו (1 באוקטובר 1940 - 22 באוגוסט 1942)
אלברט פראון (22 באוגוסט 1942 - 25 בספטמבר 1943)
קרל פביאונקה (25 בספטמבר 1943 - 31 בינואר 1944)
הריברט פון לאריש (31 בינואר 1944 - 11 בפברואר 1945)
ברנהרד אוברשר (11 בפברואר - 8 במאי 1945)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Mitcham, p. 181
1 2 3  Mitcham Jr., Samuel W. (2007). German Order of Battle: 1st-290th Infantry Divisions in WWII. Stackpole Books. ISBN 9780811734165.
↑  Mitcham, p. 182
| גרמניה הנאצית דיוויזיות הוורמאכט ורמאכט |
| --- | --- | --- |
| דיוויזיות חי"ר | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 31 • 32 • 33 • 34 • 35 • 36 • 38 • 39 • 44 • 45 • 46 • 47 • 48 • 49 • 50 • 52 • 56 • 57 • 58 • 59 • 60 • 61 • 62 • 64 • 65 • 68 • 71 • 72 • 73 • 75 • 76 • 78 • 79 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 92 • 93 • 94 • 95 • 96 • 97 • 98 • 99 • 100 • 101 • 102 • 111 • 112 • 113 • 121 • 122 • 123 • 125 • 126 • 129 • 131 • 132 • 134 • 137 • 141 • 148 • מילואים 148 • 151 • 153 • מילואים 153 • 157 • 158 • 161 • 162 • טורקסטנית 162 • 163 • 164 • 167 • 168 • 169 • 170 • 176 • 177 • 179 • 180 • 182 • 183 • 187 • 189 • 193 • 196 • 197 • 198 • 203 • 205 • 206 • 207 • 208 • 209 • 211 • 212 • 213 • 214 • 215 • 216 • 217 • 218 • 221 • 223 • 225 • 227 • 228 • 232 • 239 • 240 • 242 • 243 • 244 • 246 • 250 • 251 • 252 • 253 • 254 • 255 • 256 • 257 • 258 • 260 • 262 • 263 • 267 • 268 • 269 • 272 • 275 • 276 • 277 • 282 • 286 • 290 • 291 • 292 • 293 • 294 • 295 • 296 • 297 • 298 • 299 • 300 • 301 • 302 • 303 • 305 • 306 • 319 • 320 • 326 • 327 • 329 • 332 • 333 • 334 • 335 • 336 • 337 • 339 • 340 • 342 • 344 • 345 • 346 • 347 • 352 • 353 • 355 • 356 • 357 • 359 • 362 • 363 • 370 • 371 • 376 • 383 • 384 • 385 • 387 • 389 • 390 • 404 • 462 • 463 • 490 • 526 • 554 • 604 • 707 • 708 • 709 • 710 • 711 • 712 • 714 • 715 • 716 • 717 • 718 • 719 • 999 |  |
| דיוויזיות חי"ר הרריות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 157 • 188 • סקי 1 |  |
| דיוויזיות חי"ר גרנדיר | 6 • 31 • 36 • 45 • 78 • 153 • 552 • 553 • 560 • 561 |  |
| דיוויזיות חי"ר פולקסגרנדיר | 6 • 9 • 12 • 16 • 18 • 19 • 22 • 26 • 31 • 36 •  46 • 47 • 61 • 62 • 167 • 183 • 211 • 212 • 246 • 256 • 257 • 272 • 276 • 277 • 320 • 326 • 337 • 340 • 347 • 352 • 363 • 462 • 553 • 560 • 561 • 564 • 565 • 566 • 568 • 570 • 571 • 572 • 573 • 574 • 575 • 577 • 578 • 579 • 580 • 581 • 582 • 583 • 586 • 587 • 588 • 708 |  |
| דיוויזיות חי"ר פאנצרגרנדיר | 3 • 10 • 15 • 16 • 18 • 20 • 25 • 29 • 60 • 90 • 233 • גרוסדויטשלנד |  |
| דיוויזיות שריון | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 178 • 232 • 233 • הולשטיין • טטרה • להר • פלדהרנהאלה • פלדהרנהאלה 2 • קורמארק • קלאוזביץ |  |
| דיוויזיות שריון מילואים | 155 • 179 • 233 |  |
| דיוויזיות שריון מוצנחות | 1 • 2 |  |
| דיוויזיות צנחנים | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 |  |
| דיוויזיות יגר | 5 • 8 • 28 • 42 • 97 • 100 • 101 • 114 • 117 • 118 |  |
| דיוויזיות אבטחה | 52 • 203 • 207 • 213 • 221 • 286 • 390 |  |
| דיוויזיות השדה של הלופטוואפה | 3 • 4 • 6 • 7 • 9 • 10 • 12 • 13 • 16 • 20 • 21 |  |
| דיוויזיות פרשים | 1 |  |
| דיוויזיות נ"מ | 9 • 19 |  |
| דיוויזיות ארטילריה | 18 |  |
| דיוויזיות אימונים | 286 • 404 |  |
היינריך השביעי, מלך סיציליה ומלך גרמניה

היינריך השביעי, מלך סיציליה (Heinrich VII, ‏1211–1242) היה מלך סיציליה משנת 1212, דוכס שוואביה משנת 1216 ומלך גרמניה ביחד עם אביו פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה משנת 1220.