stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאול רוזנשטיין-רודן
עבודתו

“Grenznutzen”, Handworterbuch der Staatswissenschaften v 4 (1927), 1190–223.
“Das Zeitmoment in der Mathematischen Theorie des Wirschaftlichen Gleichgewichtes”, Journal of Economics v1 (1929) #1, 129–42.
“La Complementarieta: Prima delle tre etappe del progresso della Teoria Economica Pura”, La Riforma Social (1933).
“The Role of Time in Economic Theory”, Economica N. S., v 1 (1934) #1.
“A Coordination of the Theories of Money and Price”, Economica v3 (1936), 257–80.
“Problems of Industrialization of Eastern and South- Eastern Europe”, Economic Journal v 53, No. 210/211, (1943), 202–11.
“The International Development of Economically Backward Areas”, International Affairs v 20 (1944) #2 (April), 157–165.
Disguised Underemployment and Under-employment in Agriculture, (1956).
“Uwagi o teorii ‘wielkiego pchnięcia’”, Ekonomista #2 (1959).
“International Aid for Underdeveloped Countries”, Review of Economic Statics v 43 (1961).
“Notes on the Theory of the Big Push”, in Ellis, editor, Economic Development for Latin America (1961).
“Criteria for Evaluation of National Development Effort”, Journal of Development Planning v 1 (1969).
The New International Economic Order (1981).
הערות שוליים

1 2  Paul Rosenstein-Rodan Dies; Noted Adviser on Economics, The New York Times, April 30, 1985.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425671005171  PLWABN: 9810653022105606  GND: 139266275  ISNI: 0000 0003 7473 8430  LCCN: n80107182  MGP: 207816  SELIBR: 198005  SNAC: w67976nr  SUDOC: 030788846  VIAF: 4980571   WorldCat (עם VIAF): 4980571
עמנואל אונגרו

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1933 אקס-אן-פרובאנס, צרפת 
 פטירה:  21 בדצמבר 2019 (בגיל 86) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Emmanuel Matteotti Ungaro 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  Cimetière de Grenelle 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  לגיון הכבוד 
 www.ungaro.com
 
עמנואל אונגרו (בצרפתית: Emanuel Ungaro;‏ 13 בפברואר 1933 – 21 בדצמבר 2019) היה מעצב אופנה צרפתי, שייסד את בית האופנה הנושא את שמו "עמנואל אונגרו" בשנת 1965.
ביוגרפיה

אביו האיטלקי של אונגרו, התגורר בפרנקבילה פונטנה (אנ') שבנפת ברינדיזי, והגיע לצרפת כשנמלט מאימת הדיקטטורה הפשיסטית באיטליה. אונגרו האב, חייט במקצועו, העניק לבנו עוד בצעירותו את מכונת התפירה הראשונה שלו.
בגיל 22 הגיע אונגרו לפריז, וכעבור שלוש שנים החל לעבוד כמעצב אופנה עבור בית האופנה בלנסיאגה, שם עבד שלוש שנים. לאחר מכן עבד כמה שנים אצל המעצב אנדרה קורוז' (אנ'), וב-1965 פתח אונגרו בפריז, בית אופנה משלו.
הוא השיק את קולקציית בגדי הגברים הראשונה שלו בשנת 1973, ועשר שנים לאחר מכן את הבושם הראשון שלו "דיווה". בשמים אחרים שלו: סנסו (1987) ואונגרו (1991).
ב-1997 הקים בשותפות עם בולגארי ופראגאמו (אנ') את עמנואל אונגרו פרפומ'ס, חברה זו הפיקה את הבשמים "Fleur de Diva"‏ (1997); "Desnuda" ‏(2001) ו"Apparition" (2004).
בשנת 2005 פרש אונגרו מבית האופנה שלו ומכר את המותג ליזם האינטרנט אסים עבדוללה תמורת 84 מיליון דולר.
ב-21 בדצמבר 2019 נפטר עמנואל אונגרו בפריז, והוא בן 86.
פאול רנץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בספטמבר 1898 רוטנבורג/אוברלאוזיץ, ממלכת פרוסיה 
 הוצאה להורג:  8 במאי 1944 (בגיל 45) ברנדנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מקצוע:  רופא שיניים 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 באפריל 2005) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  פאול רנץ'
 
פאול רנץ' (בגרמנית: Paul Rentsch;‏ 1904, רוטנבורג/אוברלאוזיץ (גר') שבפרובינציית שלזיה (כיום במזרח סקסוניה, על גבול גרמניה-פולין) – 1944, ברנדנבורג) היה מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה שנרצח על ידי הנאצים.
קורות חיים

רנץ' היה רופא שיניים בהכשרתו ותומך במפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
בשנת 1943 ייסד רנץ' עם האדריכל הרברט ריכטר ועם הרופא גאורג גרוסקורט מחתרת בשם "האיחוד האירופי" שפעלה להצלת יהודים. חברי הקבוצה יצרו קשר עם שבויי מלחמה ועם עובדי כפייה באזור ברלין, וסיפקו מזון ליהודים וכן מסמכים מזויפים כדי לאפשר להם לחיות בזהות שאולה של בני הגזע הארי. ביולי 1943 היה רנץ' בין חברי הקבוצה שניסחו כרוז שקרא להתנגדות חמושה לשלטון הנאצי. רנץ' הסתיר את היהודיה אליזבת פון שבן (לבית ויידנריך) בביתו, מאוגוסט 1943 במשך מספר שבועות, עד שנלכדה וגורשה לאושוויץ (אם כי שרדה). בנוסף לכך הסתיר יהודים נוספים.
הגסטפו גילה את פעולות הקבוצה, ובתחילת ספטמבר 1943 עצר את חבריה, בהם רנץ' ואשתו, גאורג ואנליזה גרוסקורט, רוברט האבמן והרברט ריכטר. פאול רנץ', רוברט האבמן, גאורג גרוסקורט והרברט ריכטר נדונו למוות על ידי בית הדין העממי בברלין ב-16 בדצמבר 1943 בעוון בגידה במדינה וסיוע ליהודים. הם הוצאו להורג בכלא ברנדנבורג (אנ') ב-8 במאי 1944.
הכרה והנצחה

בשנת 2005 הכיר יד ושם בפאול רנץ' בתור חסיד אומות העולם. גם עמיתיו לניסיונות ההצלה, בני הזוג גרוסקורט והרברט ריכטר, הוכרו בתואר זה באותה שנה.
עונת 1978/1979 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  31 באוקטובר 1978
 תאריך סיום:  20 במרץ 1979
 מספר משתתפות:  39 
 זוכה:  יוגוסלביה פרטיזן בלגרד (זכייה שנייה)
 סגנית:  איטליה רייטי
 → 1977/19781979/1980 ←
 
עונת 1978/1979 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה השמינית של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 31 באוקטובר 1978 ל-20 במרץ 1979.
פרטיזן בלגרד מיוגוסלביה ניצחה בגמר את רייטי מאיטליה וזכתה בטורניר בפעם השנייה ברציפות.
סיבוב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שווייץ ליניון | 160–138 | אוסטריה גראץ | 77–73 | 83–65 |
| סקוטלנד מארי אדינבורו | 154–156 | אנגליה סטוקפורט בלגרד | 70–73 | 84–83 |
| לוקסמבורג דודלאנז' | 127–181 | צרפת שאלאן | 53–85 | 74–96 |
| יוון פאניוניוס | 185–191 | שווייץ פויי | 93–75 | 92–116 |
| אנגליה סאנדרלנד סאנבלסט | 188–205 | המדינה הספרדית גראנויירס | 86–92 | 102–113 |
| אוסטריה מילדה סורטה וינה | 186–150 | יוון מארוסי | 114–77 | 72–73 |
| פורטוגל גינאסיו | 149–189 | צרפת פו אורטז | 71–90 | 78–99 |
| יוון פאנליניוס | 112–134 | בלגיה ורוויה-פפינסטר | 58–53 | 54–81 |
| מערב גרמניה וולפנביטל | 157–147 | טורקיה פינאר קרשיאקה | 77–68 | 80–79 |
סיבוב שני

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שווייץ ליניון | 147–167 | בלגיה מונסו שרלרואה | 79–83 | 68–84 |
| שווייץ וויי | 160–228 | יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 79–106 | 81–122 |
| אנגליה סטוקפורט בלגרד | 149–219 | יוגוסלביה ציבונה זאגרב | 76–104 | 73–115 |
| צרפת שאלאן | 178–225 | המדינה הספרדית קוטוניפיסיו | 92–100 | 86–125 |
| יוגוסלביה אולימפיה ליובליאנה | 242–180 | שווייץ פויי | 117–74 | 125–106 |
| צרפת קן | 203–180 | המדינה הספרדית גראנויירס | 116–82 | 87–78 |
| אוסטריה מילדה סורטה וינה | 164–173 | ישראל הפועל יגור/העמק | 82–86 | 82–87 |
| צרפת פו אורטז | 169–161 | יוון פנאתינאיקוס | 102–73 | 67–88 |
| בלגיה ורוויה-פפינסטר | 192–201 | איטליה גוריציה | 92–85 | 100–116 |
| צ'כוסלובקיה סלביה פראג | 166–142 | מערב גרמניה וולפנביטל | 86–82 | 80–60 |
| המדינה הספרדית אסקטואק | 158–192 | צרפת אולימפיק אנטיב | 79–74 | 79–118 |
| בלגיה סטנדרד לייז' | 182–143 | המדינה הספרדית פינדה | 103–70 | 79–73 |
| ישראל הפועל חיפה | 156–154 | בלגיה מאס פילס | 93–70 | 63–84 |
| פולין LKS לודז' | 160–196 | צ'כוסלובקיה אינטר ברטיסלאבה | 83–98 | 77–98 |
שלב הבתים

שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר.
רייטי ופרטיזן בלגרד, שזכתה במהדורה הקודמת, העפילו אוטומטית לשלב זה.
חצי גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| המדינה הספרדית קוטוניפיסיו | 171–182 | איטליה רייטי | 108–95 | 63–87 |
| יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 192–195 | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 96–97 | 96–98 |
גמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 במרץ 1979 | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 108–98 | איטליה רייטי | היכל פיוניר, בלגרד, יוגוסלביה |
|  | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | מובילים לפי קטגוריה: | צופים: 7,000 |
|  | דראגן קיצ'נוביץ' (41) | (סיקור) | קליף מילי (30) |  |
ישראל בתחרות

הפועל חיפה והפועל יגור/העמק, שסיימו במקום הרביעי והחמישי בהתאמה בעונת 1977/1978 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.
הפועל חיפה הוגרלה בסיבוב השני מול מאס פילס וניצחה 156–154 (ניצחון 93–70 בחיפה והפסד 63–84 במכלן), ובשלב הבתים הודחה לאחר שסיימה במקום השלישי בבית עם גוריציה (הפסדים 102–112 בבית ו-90–95 בחוץ), אולימפיק אנטיב (ניצחונות 75–74 בבית ו-85–83 בחוץ) ופרטיזן בלגרד (הפסדים 96–103 בחוץ ו-89–93 בבית).
הפועל יגור/העמק הוגרלה בסיבוב השני מול מילדה סורטה וינה וניצחה 173–164 (ניצחונות 86–82 בווינה ו-87–82 במשמר העמק), ובשלב הבתים הודחה לאחר שסיימה במקום הרביעי בבית עם אולימפיה ליובליאנה (ניצחון 84–81 בבית והפסד 77–89 בחוץ), סטנדרד לייז' (הפסדים 65–105 בחוץ ו-66–69 בבית) וקוטוניפיסיו (הפסדים 90–92 בחוץ ו-72–82 בבית).
עונת 1969/1970 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל

עונת 1969/1970 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-13 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-6 בנובמבר 1969 ותחרות הסתיימה ב-9 באפריל 1970. בתחרות השתתפו 25 קבוצות. 
בתחילת התחרות התקיימו שני סיבובים של שלב הקדם בהם נקבעו 8 עולות לרבע הגמר. ברבע הגמר הקבוצות חולקו ל-2 בתים. מכל בית הקבוצות שזכו במקום הראשון והשני עלו לחצי הגמר, בו נערכו שני מפגשים. מנצחי חצי הגמר נפגשו במשחק הגמר שנערך ב-9 באפריל בסרייבו.
התחרות הסתיימה בניצחון של איניס וארזה, בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מהלך התחרות

בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לשלב רבע הגמר.
מהלך התחרות > בית א'

|  | קבוצה | משחקים | נקודות | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרד 1939ריאל מדריד | 3 | 5 | 2 | 1 | 516 | 501 | 15 |
| 2. | צ'כוסלובקיה סלביה פראג | 3 | 5 | 2 | 1 | 457 | 457 | 0 |
| 3. | בלגיה בל מכלן | 3 | 4 | 1 | 2 | 446 | 440 | 6 |
| 4. | בולגריה (1967–1971) אקדמיק סופיה | 3 | 4 | 1 | 2 | 452 | 473 | 21- |
מהלך התחרות > בית ב'

|  | קבוצה | משחקים | נקודות | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 3 | 6 | 3 | 0 | 540 | 472 | 68 |
| 2. | איטליה איניס וארזה | 3 | 5 | 2 | 1 | 485 | 420 | 65 |
| 3. | צרפתאסוול ליון-וילרבאן | 3 | 4 | 1 | 2 | 448 | 529 | 81- |
| 4. | יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 3 | 3 | 0 | 3 | 462 | 514 | 52- |
מהלך התחרות > שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר | גמר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   ספרד 1939 ריאל מדריד |   ספרד 1939 ריאל מדריד | 86 | 78 |   | 164 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   איטליהאיניס וארזה |   איטליהאיניס וארזה | 90 | 103 |   | 193 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   איטליהאיניס וארזה |   איטליהאיניס וארזה | 90 | 103 |   | 193 |   |   |   איטליהאיניס וארזה |   איטליהאיניס וארזה | 79 |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   איטליהאיניס וארזה |   איטליהאיניס וארזה | 79 |   |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |  |   |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 74 |   |  |  |  |
|  |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 107 | 113 |   | 220 |   |   |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 74 |   |  |  |  |
|  |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה |   ברית המועצות צסק"א מוסקבה | 107 | 113 |   | 220 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   צ'כוסלובקיה סלביה פראג |   צ'כוסלובקיה סלביה פראג | 79 | 75 |   | 154 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |
ישראל בתחרות

הפועל תל אביב העפילה ישירות לסיבוב השני של המוקדמות והיא הפסידה לאסוול ליון-וילרבאן 69:70 ו-69:61. בעקבות כך היא לא עלתה לשלב הבתים.
פאולה, מלכת הבלגים

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1937 (בת 87) Forte dei Marmi, איטליה 
 מדינה:  בלגיה, איטליה 
 בן או בת זוג:  אלברט השני, מלך הבלגים (6 ביולי 1959–?) 
 
 פרסים והוקרה
 אביר הצלב הגדול של מסדר אולב הקדוש (1997)  מסדר הפיל (1995)  המסדר המלכותי של השרפים (1994)  הצלב הגדול של המסדר הצבאי של ישו  אות הכוכב הגדול על שירות הרפובליקה האוסטרית  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  עיטור הכוכב של רומניה  אביר הצלב הגדול בדרגה מיוחדת של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  מסדר הוורד הלבן של פינלנד  עיטור שלושת הכוכבים  עיטור מסדר העיט הלבן של פולין 
 
פאולה (Paola; נולדה ב-11 בספטמבר 1937) היא מלכת בלגיה לשעבר, רעייתו של מלך בלגיה לשעבר אלברט השני ואמו של מלך בלגיה הנוכחי פיליפ.
חייה

נולדה בשם דונה פאולה מרגריטה מאריה אנטוניה קונסיליה רופו די קלאבריה (באיטלקית: Donna Paola Margherita Maria Antonia Consiglia Ruffo di Calabria) בשנת 1937 בחבל טוסקנה שבאיטליה. בתו השביעית של הנסיך רופו מקלבריה, הדוכס השישי של לומברדה. משפחתה של דונה פאולה קשורה למשפחות האצולה העתיקות של איטליה, אשר במשך השנים הוציאו מקרבן אפיפיורים רבים, כמשפחות אורסיני וקולונה ובנוסף היא צאצאית של המרקיז דה לה פאייט.
נישאה בשנת 1959 לנסיך אלברט מליאז', אחיו של מלך הבלגים בודואן. בתחילה תוכנן לקיים את החתונה בקריית הוותיקן כשהאפיפיור יערוך את החתונה. אולם לאחר מחאות בבלגיה על קיום הטקס הדתי, לפני טקס אזרחי, כנדרש בבלגיה, ועל קיום החתונה מחוץ לבלגיה, החתונה התקיימה בבלגיה.
לאחר מותו של בודואן, שהיה חשוך ילדים, הוכתרו אלברט השני ורעייתו פאולה למלכי בלגיה. לזוג שלושה ילדים, פיליפ, אסטריד ולורן.
בספטמבר 2018, בהיותה בת 81, עת שהתה בוונציה שבאיטליה עם בעלה, סבלה המלכה פאולה משבץ מוחי.
המלכה פאולה עומדת בראש מספר רב של ארגוני סיוע וצדקה בלגיים.
הערות שוליים

↑  א. ניב, קשייו של מחותן, מעריב, 21 במאי 1959
↑  משבר מלכותי בבלגיה, הצופה, 1 ביוני 1959
↑  בלגיה צוהלת, מעריב, 8 ביוני 1959
↑  ROYAL NEWS: Queen suffers stroke - Belgium royal in health emergency, Rebecca Perring, September 26, 2018, Express
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb150780874 (data)  GND: 132242648  ISNI: 0000 0001 1461 460X  LCCN: nb2003040497  VIAF: 58590785   WorldCat (עם VIAF): 58590785
פאול ראוד

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1865 Viru-Jaagupi, אסטוניה 
 פטירה:  22 בנובמבר 1930 (בגיל 65) טאלין, אסטוניה 
 מקום קבורה:  Rahumäe Cemetery 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 
פאול ראוד (באנגלית: Paul Raud;‏  10 באוקטובר 1865 - 22 בנובמבר 1930) היה צייר אסטוני.
ביוגרפיה

ראוד נולד באוקטובר 1865 באסטוניה, האימפריה הרוסית.
ראוד למד במשך כחצי שנה באוניברסיטת טרטו תולדות האומנות. לאחר שירות צבאי, החל ללמוד באקדמיה לאמנות דיסלדורף ב-1888, והושפע מעבודתו של אדוארד פון גבהרדט. הוא קשור לבית הספר לציור בדיסלדורף.
ב-1894 חזר ראוד לאסטוניה, לעבוד עבור פטרוניתו הברונית חובבת האמנות נטלי פון אוקסקול. לאחר שובו של ראוד לאסטוניה, צייר במשך זמן מה בעיקר עבודות דיוקן, לפני שנסע עם אחיו קריסטיאן ראוד ועם אמנדוס אדמסון לאיים מוהו ופקרי ב-1896. עבודותיו בתקופה זו מזכירות את עבודותיו של מקס ליברמן.
ב-1899 חזר לגרמניה, ואימץ כמה מהמאפיינים הסגנוניים של האימפרסיוניזם. באותה העת עבד עם איליה רפין, מה שהשפיע על סגנונו המאוחר. בהמשך הקריירה שלו, בעיקר במהלך מלחמת העולם הראשונה ואחריה, הוא החל ללמד, ועבד כמדריך רישום במכון המסחר של טאלין ומ-1923 בבית הספר הממלכתי לאמנות תעשייתית בטאלין.
יצירותיו של ראוד שמורות במוזיאון לאמנות של אסטוניה, טאלין.
אחיו התאום היה הצייר קריסטיאן ראוד.
גלריה

כנסייה
שדה פרחים
עירום
דיוקן עצמי
איש צבא
הערות שוליים

↑  Biography
↑  "From one Century to the Next: Exhibition of works by Kristjan and Paul Raud in Kumu Art Museum June 22–October 8, 2006
↑  Works by Paul Raud
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb156793815 (data)  GND: 133539865  ISNI: 0000 0000 6660 5433  LCCN: no2008020927  LNB: 000191854  RKD: 319876  SUDOC: 120886405  ULAN: 500120499  VIAF: 278149066556765601395   WorldCat (עם VIAF): 278149066556765601395
פגי קרטר

| --- | --- |

פגי קרטר, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת Agent Carter: S.H.I.E.L.D 50th Anniversary #1 מספטמבר 2015, אמנות מאת דקלן שלבי וג'ורדי בלאייר.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  ללא שם: Tales of Suspense #75 (מרץ 1966) כפגי קרטר: Tales of Suspense #77 (מאי 1966) כדריאד: Captain America Vol.9 #9 (אפריל 2019)
 יוצרים:  סטן לי ג'ק קירבי
 גילום הדמות:  היילי אטוול, "קפטן אמריקה", ״הסוכנת קרטר״. "מה אם...?" (דיבוב) "קפטן אמריקה: חייל החורף", "אנטמן", "הנוקמים: עידן אולטרון", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" (הופעות קמע)
 מידע
 שם אמיתי:  מרגרט אליזבת' "פגי" קרטר
 כינויים:  דריאד, הרה-2, דוק, מאדמוזל
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  ללא כוחות על אמנית לחימה וצלפית מיומנת.
 חברה בקבוצה:  בנות החירות
 דמויות קשורות
 משפחה:  האריסון קרטר (אח, מת), אמנדה קרטר (גיסה, מתה), שרון קרטר (אחיינית)
 אויבים:  הידרה 
 
מרגרט אליזבת' קרטר (באנגלית: Margaret Elizabeth Carter) היא דמות משנה בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה ביקום מארוול קומיקס. דמותה הופיעה לראשונה ללא שם בחוברת Tales of Suspense #75 ממרץ 1966, ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי. במקור, הדמות הופיעה כמושא אהבתו של סטיב רוג'רס מימי מלחמת העולם השנייה, ומאוחר יותר כקרובת משפחתה של שרון קרטר, אהובתו של רוג'רס בתקופת העידן המודרני של הקומיקס.
ד"ר פגי קרטר הצטרפה לשורות תנועת ההתנגדות הצרפתית בצעירותה ועד מהרה הפכה ללוחמת מיומנת המשרתת לצידו של קפטן אמריקה במשימותיו הרבות. השניים מתאהבים, אך עקב פיצוץ של פגז מרגמה, היא סובלת מאמנזיה ונשלחת לחיות עם הוריה בווירג'יניה. במהלך קשת סיפור "החטא הקדמון" מתברר שבשנות ה-50 היא עבדה במשותף עם הווארד סטארק - אביו של טוני סטארק - כדי למנוע את נפילתה של ספינה חייזרית לידי ארגון הידרה המרושע. בשנות ה-60 היא הצטרפה לשורות סוכנות הביון S.H.I.E.L.D. למשך זמן ממושך. במהלך הזמן בו קפטן אמריקה צץ מחדש לאחר שהוקפא בקרח, פגי קרטר עברה טיפולים בידי דוקטור פאוסטוס. כשהיא ניצלה בידי קפטן אמריקה, היא שמרה איתו על קשרי הידידות. מאוחר יותר, היא הצטרפה לצוות הגיבוי של האוונג'רס במגדל האוונג'רס. במהלך שנות הפרישה שלה, היא התגוררה בבית אבות והחלה לסבול מדמנציה עד למצב שבו לא זיהתה את אחייניתה שרון. לאחר מותה, סוכנות S.H.I.E.L.D הקימה פסל הנצחה בדמותה מחוץ לאקדמיית S.H.I.E.L.D בניוארק, וסטיב רוג'רס, ניק פיורי ודאם דאם דוגן נכחו בלווייתה.
לאחר אירועי "אימפריה סודית" בחוברות הכרך התשיעי של סדרת קפטן אמריקה, פגי קרטר הוחזרה לחיים בדרכים מסתוריות והצטרפה לאחייניתה שרון בהקמת "בנות החירות" תחת הזהות "דריאד". מלבדה של שרון, היחידים שידעו זאת היו פלקון וחייל החורף.
את דמותה של פגי קרטר בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "קפטן אמריקה" ו"קפטן אמריקה: חייל החורף" מגלמת השחקנית היילי אטוול, ששבה לגלם את הדמות בסדרת הטלוויזיה "הסוכנת קרטר" וכן בהופעת קמע בסרטים "אנטמן", "הנוקמים: עידן אולטרון" ו"הנוקמים: סוף המשחק". אטוול שבה לדבב גרסה חלופית של הדמות - שידועה בתור קפטן קרטר - בסדרת האנימציה "מה אם...?" של שירות הסטרימינג דיסני+ - דמות חלופית אותה גילמה גם ב"דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף".
פאולה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  רודולף מטה 
 הופק בידי:  באדי אדלר
 תסריט:  ג'יימס פו 
 עריכה:  ויולה לורנס
 שחקנים ראשיים:  לורטה יאנג קנת סמית' אלכסנדר נוקס
 מוזיקה:  ג'ורג' דאנינג
 צילום:  צ'ארלס לוטון ג'ונ.
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  15 במאי 1952
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פאולה (באנגלית: Paula) הוא סרט אפל ומלודרמטי אמריקאי משנת 1952, בבימויו של רודולף מאטה, עם לורטה יאנג בתפקיד הראשי.
תקציר העלילה

פאולה רוג'רס (לורטה יאנג) מאושפזת בבית חולים לאחר הפלה טבעית שנייה. היא מדוכאת מאוד אך לא מגלה את רגשותיה לבעלה ג'ון (קנת סמית') שזה עתה התמנה לדיקן הפקולטה לאנגלית באוניברסיטה. רופא המשפחה ד"ר פרייזר (אלכסנדר נוקס) מנסה לעודד אותה.
הגניקולוג מגלה לה שהיא לא תוכל יותר להיכנס להיריון ונותן לה לשתות משקה אלכוהולי כדי לעודד אותה. פאולה נוהגת בלילה כשהיא עצבנית וקצת שתוייה, עוקפת מכוניות בקו לבן ולבסוף פוגעת בילד שחוצה את הכביש.
פאולה עוצרת וניגשת לילד, למקום מגיע גם החוואי ריימונד בסקום (וויל רייט) שהיא עקפה אותו מקודם. הוא מתבונן בה, צועק עליה שהיא שיכורה ומפנה את הילד לבית חולים. פאולה ממהרת שבורה ומזועזעת למסיבה שנערכת לג'ון בכניסתו לתפקיד הדיקן. היא לא מגלה לו דבר.
למחרת מתפרסמת התאונה בעיתון והמשטרה מתחילה לחקור. בעזרת ד"ר פרייזר מתקבלת פאולה לעבודה כמתנדבת במחלקת הילדים בה מאושפז הילד ששמו דייוויד לרסן. דייוויד הוא יתום והיה מקודם בבית יתומים.
דייוויד נפגע בראשו ואיבד את כושר הדיבור. פאולה נקשרת אליו ובהסכמתו המהוססת של ג'ון ותמיכתו של ד"ר פרייזר, חיא לוקחת אותו לביתה במטרה לאמץ אותו כעבור זמן.
בתמיכת ד"ר פרייזר מתחילה פאולה ללמד את דייוויד לדבר. בינתיים מזהה המשטרה את סוג הרכב הפוגע, פורד 51, והבלש דארגן (אוטו יולט) מגלה לאחר תיאורו של החוואי כי המדובר בפאולה אך בעצת ד"ר פרייזר הוא נמנע בשלב זה לעצור אותה.
דייוויד מתקדם בדיבור וגם ג'ון מתחיל לחבב אותו אבל לילה אחד כאשר פאולה משכיבה אותו לישון וגוחנת לעברו, הוא מבחין בתכשיט על צווארה ומזהה את האישה שדרסה אותו שענדה אותו תכשיט.
מאז חלה נסיגה בהתנהגותו בבית ובלימודים. פאולה מתוודה לפניו ומבינה שהוא שונא אותה.
לבית מגיע החוואי בסקוט, מזהה את פאולה ורוצה לקחת את דייוויד בכוח. דייוויד נופל ונפגע שוב בראשו.
לבית מוזעקים ד"ר פרייזר והבלש דארגן ששואל את דייוויד "מי זאת האישה זאת"? דייוויד מצליח להוציא בקושי את המילים: "זאת החברה שלי" מסתכל על פאולה וקורא "אמא" והיא מחבקת אותו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| לורטה יאנג | פאולה רוג'רס |  |
| קנת סמית' | ג'ון רוג'רס | בעלה של פאולה |
| אלכסנדר נוקס | ד"ר פרייזר | רופא |
| טומי רטיג | דייוויד לרסון | ילד |
| וויל רייט | ריימונד בסקום | חוואי |
| אוטו יולט | לוטננט דארגן | בלש משטרה |
עמנואל אבואה

עמנואל אבואה (בצרפתית: Emmanuel Eboué; נולד ב-4 ביוני 1983 באביג'אן) הוא כדורגלן עבר מחוף השנהב ששיחק בעמדות המגן הימני והקשר הימני. הופיע 79 פעמים במדי נבחרת חוף השנהב.
פאול שפיגל

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1937 וארנדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  30 באפריל 2006 (בגיל 68) דיסלדורף, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  Jewish Cemetery (Düsseldorf) 
 תפקיד:  מנהיג (2000–30 באפריל 2006) 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה 
 פרסים והוקרה:  Heinrich Albertz Peace Prize (2001)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1997)  מסדר ההצטיינות של נורדריין-וסטפאליה (1993)  פרס נורדריין-וסטפאליה (2002) 
 
פאול שפיגל (בגרמנית: Paul Spiegel; ‏31 בדצמבר 1937 וארנדורף (מינסטרלנד), גרמניה - 30 באפריל 2006 דיסלדורף), עיתונאי ויזם גרמני שהיה נשיאה של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.
ביוגרפיה

שפיגל נולד למשפחה של סוחרי בקר בנורדריין-וסטפאליה. לאחר עליית הנאצים לשלטון נמלטה משפחתו לבריסל. שפיגל שרד את השואה בפלנדריה, שם החביאה אותו משפחת איכרים. אחותו, אשר נעצרה לפני כן בפשיטה של הנאצים בבריסל, נרצחה במחנה ריכוז. את האירועים האלה תיאר בספרו "?Wieder zu Hause" (שוב בבית?).
בשנת 1958 התחיל להתנדב ב"Allgemeine Jüdische Wochenzeitung" (השבועון היהודי הכללי) בדיסלדורף, שבו נשאר כעורך עד 1965. בשנות השישים עבד גם בשירותם של עיתונים אחרים.
בשנת 1964 נישא לגיזלה שפאץ, ולבני הזוג נולדו שני ילדים.
מאז שנת 1986 ניהל שפיגל סוכנות אמנים ותקשורת בדיסלדורף.
בשנת 1993 הצטרף לוועד הפועל של המועצה המרכזית של יהודי גרמניה, אחר כך היה למשנה לנשיא המועצה, ובעקבות מותו של איגנץ בוביס ב-13 באוגוסט 1999 מונה ב-9 בינואר 2000 לנשיא המועצה. ב-11 בפברואר 2004 העניקה לו אוניברסיטת היינריך היינה בדיסלדורף תואר דוקטור לשם כבוד. עיר הולדתו וארנדורף (Warendorf) העניקה לו אזרחות של כבוד. שפיגל היה דמות מוכרת בציבוריות הגרמנית, ונחשב לאחרון נשיאי המועצה המרכזית של יהודי גרמניה שחווה את אימי השואה.
בשנת 2001 קרא לצמצם את מספר המהגרים בגרמניה ולבחון את "רמת הגרמנית" של מהגרים יהודים מחבר המדינות.
נפטר ב-30 באפריל 2006 לאחר אשפוז בן חודשיים בעקבות התקף לב, שבמהלכו הורדם. כלי התקשורת בגרמניה הבליטו את הידיעות על מותו בכותרות הראשיות. שרלוטה קנובלוך החליפה אותו בתפקיד נשיאת המועצה המרכזית של יהודי גרמניה.
ספריו

?Wieder zu Hause (הוצאת Ullstein, שנת 2003)
?Was ist koscher (הוצאת Ullstein, שנת 2003)
הערות שוליים

↑  יאיר שלג, ראש הקהילה היהודית בגרמניה: לצמצם מספר המהגרים, באתר הארץ, 24 ביוני 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406282905171  PLWABN: 9810691099605606  GND: 123284384  ISNI: 0000 0000 8356 7280  LCCN: n94013819  NKC: xx0009371  NTA: 31667298X  SUDOC: 060979453  VIAF: 10750133   WorldCat (עם VIAF): 10750133
עקיבא סופר

| --- | --- |

עקיבא סופר, ראשית שנות ה-50 של המאה ה-20
 לידה:  1878 ה'תרל"ח
 פטירה:  3 בדצמבר 1959 (בגיל 81 בערך) ב' בכסלו ה'תש"ך
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–1959 
 
הרב עקיבא סופר-שרייבר (ה'תרל"ח, 1878 – ב' בכסלו ה'תש"ך, 3 בדצמבר 1959) היה רב וראש ישיבה, רבה האחרון של ברטיסלאבה (פרשבורג), בירת סלובקיה, לפני שואת יהדות אירופה והרביעי בשושלת רבני פרשבורג בני משפחת החת"ם סופר. ממנהיגי האורתודוקסיה ביהדות הונגריה, וחבר מועצת גדולי התורה. נקרא לעיתים על שם חיבורו ההלכתי הדעת סופר.
עם עלייתו לארץ ישראל לאחר מלחמת העולם השנייה הקים מחדש את "ישיבת פרשבורג" בירושלים.