stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סביבת פון נוימן

ארבעת התאים של סביבת פון נוימן מסדר 1
סביבת פון נוימן מסדר 2 עם מספור מרחקי מנהטן
סביבת פון נוימן במודל אוטומט תאי מוגדרת על סריג ריבועי ומורכבת מארבעה תאים הסובבים תא מרכזי.
יחד עם סביבת מור הן הסביבות הנפוצות ביותר באוטומטים תאיים.
הסביבה נקראת על שמו של המתמטיקאי ג'ון פון נוימן.
באופן כללי סביבת פון נוימן מסדר  r של תא, מורכבת מסך התאים שבמרחק מנהטן ממנו (מרחק הנמדד בצעדים אופקיים ואנכיים בלבד). למשל סביבת מור מסדר 2 מורכבת מ 12 תאים (4+8) ובאופן כללי:  2r*(r+1).
ניתן להרחיב את המושג לממדים גבוהים יותר. באוטומט תאי חלת-ממדי תתקבל צורה מדורגת המזכירה אוקטהדרון. בחלת-מימד סך כל הקוביות בסדר 1 הוא 6 ובסדר 2 כבר 24. סך הקוביות בסביבת פון-נוימן מסדר r במימד m הוא איבר במערך דלנואה.
הערות שוליים

↑  המספר במערך דלנואה כולל את הקוביה המרכזית.
נובה מיאסטו על הסונה

| --- | --- |
סמל נובה מיאסטו על הסונה

כנסייה בנובה מיאסטו
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  פלונסק
 תאריך ייסוד:  1420
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,545 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°39′N 20°37′E﻿ / ﻿52.650°N 20.617°E﻿ / 52.650; 20.617
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטינובה מיאסטו(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטינובה מיאסטו(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהנובה מיאסטו(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהנובה מיאסטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נובה מיאסטו על הסונה או נובה מיאסטו על נהר סונה (בפולנית: Nowe Miasto Nad Soną, נהגה "נובה מיאסטו נאד סונון"; לעיתים רק נובה מיאסטו) הוא כפר במחוז פלונסק שבפרובינציית מזוביה בפולין, על גדת נהר סונה (Sona), בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב, והטירה שנבנתה בו, נזכרים מהמאה ה-14, ובשנת 1420 הוענקו ליישוב זכויות עיר. זכויות אלה ניטלו מהיישוב בשנת 1869 בידי הרוסים לאחר מרד ינואר.
יהודי נובה מיאסטו

בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-1,700 יהודים, קרוב למחצית תושביו, והתקיימה בו פעילות של המפלגות הציוניות, של אגודת ישראל ושל הבונד.
ב-5 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו בביצוע מעשי שוד ורצח בקרב יהודיו, תוך חטיפתם לעבודות כפייה, והטלת גזירות שונות עליהם, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה וחובת תשלום סכומי כופר.
עם סיפוח אזור היישוב באוקטובר 1939 לרייך השלישי, החלו הגרמנים לגרש את יהודיו לשטחי הגנרלגוברנמן. בנובמבר 1941 רוכזו יהודי היישוב הנותרים, כ-2,000 איש, בגטו שהוקם בו, אליו הובאו כעבור כחודש בין 1,200 ל-1,500 יהודים מצ'חאנוב וכ-700 יהודים מדרובין. בשל תנאי המחיה הקשים בגטו, מתו בין 170 ל-200 מיושביו ממגפת טיפוס הבהרות. מעת לעת פשטו על הגטו שוטרים גרמנים, וביצעו בו מעשי שוד ורצח.
ב-18 בנובמבר 1942 גורשו כל יושבי הגטו שביישוב לגטו פלונסק, ממנו גורשו כעבור פחות משבועיים למחנה ההשמדה אושוויץ.
מקהילת נובה מיאסטו על הסונה שרדו את השואה 21 יהודים.
סאווה מאמונטוב

| --- | --- |

 לידה:  3 באוקטובר 1841 (יוליאני) ילוטורובסק, פלך טובולסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  6 באפריל 1918 (בגיל 76) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 מקום קבורה:  Sergiyevo-Posadsky District 
 פרסים והוקרה:  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4 
 בן או בת זוג:  Elizaveta Grigorievna Mamontova 
 צאצאים:  Vera Mamontova, Sergey Mamontov, Vsevolod Savvich Mamontov, Andrey Savvich Mamontov 
 
סאווה מאמונטוב (ברוסית: Са́вва Ма́монтов; ‏  3 באוקטובר 1841 - 6 באפריל 1918), איש עסקים רוסי ופילנתרופ של אמנות.
ביוגרפיה

הוא היה בנם של הסוחר והתעשיין העשיר איוואן מאמונטוב ומריה טיכונובנה. בשנת 1841 עברה המשפחה למוסקבה. משנת 1852 למד בסנט פטרבורג, ואחר כך באוניברסיטת מוסקבה. בשנת 1862 שלח אותו אביו לבאקו כדי לעסוק בעסקים.
בשנת 1864 ביקר סאווה באיטליה והחל לקחת שיעורי שירה, תוך כדי כך הוצגה לו בתו של הסוחר המוסקבאי גריגורי ספוז'ניקוב, אליזבת בת ה-17, שהפכה לאחר מכן לאשתו. החתונה התקיימה בשנת 1865 באחוזה צפונית מערבית למוסקבה.
עם מות אביו בשנת 1869, הוא ירש את חלקו בחברת הרכבת מוסקבה-ירוסלבל, ובהמלצת חברו של אביו, פדור צ'יז'וב, הוא נבחר לדירקטור בחברה. בשנת 1872 הוא נבחר ליושב ראש שלה.
הארכת מסילת הרכבת מסרגייב פוסאד לירוסלבל, שהחלה בשנת 1868, נפתחה לתנועה ב-18 בפברואר 1870. בשנים הבאות הרחיב את המסילות והשתלט על חיבור ערים נוספות לרשת שלו. מאמונטוב גם פיקח על בניית מסילת הפחם של דוניץ, שחיברה בין 1875 ל-1878 רשת של כפרי כורים עם נמל מריופול.
מערכת הרכבות מוסקבה-ירוסלבל הורחבה מאוד בשנות התשעים של המאה ה-19. החברה שלו החלה גם לרכוש ב-1895 קווי רכבת נוספים עד סוף המאה ה-19, כולל המסילה לארכנגלסק שנפתחה ב 1897.
פטרון האמנויות

בשנת 1870 רכש מאמונטוב את אחוזת אברמצבו, הממוקמת צפונית למוסקבה, והקים בה מושבת אמנים שכללה את רוב האמנים הרוסים הטובים של תחילת המאה ה-20, כגון קונסטנטין קורובין, רפאיל לויצקי, מיכאיל נסטרוב, איליה רפין, וסילי פולנוב, ולנטין סרוב, מיכאיל ורובל, האחים ואסנצוב, הפסלים ויקטור הרטמן ומארק אנטוקולסקי ואחרים. במושבה התארחו האמנים במהלך שנות השבעים והשמונים של המאה ה-19. הכוונה הייתה להבליט את האיכות של האמנות הרוסית. מספר בתי מלאכה הוקמו שם ליצירת רהיטים בעבודת יד, אריחי קרמיקה ומשי בדימויים ובנושאים רוסיים מסורתיים.
מאמונטוב גם תמך באופרה הפרטית הרוסית ובמלחיני האופרה הרוסיים, פיוטר צ'ייקובסקי, ניקולאי רימסקי-קורסקוב, אלכסנדר בורודין, מודסט מוסורגסקי ורבים אחרים. דרמה ואופרה על נושאי פולקלור רוסי הופקו באברמצבו על ידי אנשים כמו קונסטנטין סטניסלבסקי, עם תפאורות שתרמו האחים ואסנצוב, מיכאיל ורובל ואמנים מכובדים אחרים. "האופרה הפרטית הרוסית" הייתה תרומתו העיקרית של מאמונטוב לאמנויות. מאמונטוב שימש כמנהל במה, מנצח ומורה לשירה.
הנפילה

עולמו של מאמונטוב התמוטט כאשר בשנת 1899, בדיקה העלתה כי רווחיו מאז 1890 מהרכבת, נעשו דרך פעולה שעמדה בניגוד לחוק. הוא נאלץ להתפטר כיו"ר חברת הרכבת ב-30 ביולי 1899. וחברת הרכבות הולאמה על ידי משרד האוצר הקיסרי ב־1900. מאמונטוב לא היה מסוגל לשלם לנושיו, והוא החל למכור נכסים כדי לגייס כספים, אך המסלול הזה הופסק בפתאומיות ב-11 בספטמבר 1899, כאשר הוא נעצר ונשלח לכלא במוסקבה. מאמונטוב הואשם שלא בצדק במעילה. הוא שוחרר ממעצר בתחילת 1900, ובמשפטו נערך ביוני 1900, בו הוא זוכה. הזיכוי לא מנע את ההרס הכספי שלו, שכן ב-7 ביולי 1900 הוא הוכרז כחדל פירעון על ידי בית המשפט המחוזי במוסקבה, ורכושו נמכר במכירה פומבית.
סאווה מאמונטוב נפטר באברמצבו לאחר מחלה ממושכת ב-6 באפריל 1918.
הערות שוליים

↑  Arenzon, E. Savva Mamontov. Moskva, "Russkaia kniga", ©1995
↑  Bakhrevskii, V. A: Savva Mamontov. Moscow, Molodaia Gvardiia, 2000, 513 p. [15 ill.]
↑  Haldey, Olga (2010). Mamontov's Private Opera : the search for modernism in Russian theater . Bloomington: Indiana University Press
↑  eng.rzd.ru, page "Northern Railways.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303254005171  PLWABN: 9810671691205606  BIBSYS: 2047256  BnF: cb144891909 (data)  GND: 119485532  ISNI: 0000 0001 2099 1794  LCCN: n86119885  LNB: 000308988  NKC: jn20040223015  NTA: 174006853  SELIBR: 214152  SNAC: w6cr97vb  SUDOC: 063761149  ULAN: 500321987  VIAF: 12533965   WorldCat (עם VIAF): 12533965
נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה

שקיעה מעל אנטבה
מסוף הנוסעים
נמל התעופה הבין-לאומי אנטבה (באנגלית: Entebbe International Airport) הוא נמל התעופה הבינלאומי העיקרי של אוגנדה. המטה הראשי של רשות התעופה האזרחית של אוגנדה נמצא בשדה תעופה זה.
מיקום

שדה התעופה נמצא סמוך לעיירה אנטבה, על חוף אגם ויקטוריה, 41 ק"מ דרומית-מערבית לרובע העסקים המרכזי של קמפלה, בירת אוגנדה, והעיר הגדולה ביותר במדינה.
היסטוריה

שדה התעופה נבנה ב-1928-1929. המטוסים הראשונים שהשתמשו בשדה התעופה החדש היו של חיל האוויר המלכותי, שהשתמשו במסלול דשא באורך של 900 מטרים, בתאריך 17 בפברואר 1929. בינואר 1932 החלו להשתמש בשדה לשם שירותי דואר בין אנטבה לקהיר. בשנת 1935 שופץ המסלול וב-1944-1945 המסלול הראשי (12/30) נסלל והוארך לאורך של 1,600 מטרים. ב-10 בנובמבר 1951 שדה התעופה נפתח מחדש באופן רשמי לאחר שהמסלולים הורחבו עוד יותר (מסלול 12/30 הוארך לכדי 3,300 מטרים).
מסוף הנוסעים נבנה בשנות ה-70 המאוחרות.
חברת בר תעופה מרכזת את פעילותה בנמל תעופה זה.
היסטוריה > מבצע אנטבה

ב-27 ביוני 1976 (כ"ט בסיון ה'תשל"ו) נחטף מטוס איירבוס A300 של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, בטיסה 139 מנמל התעופה בן-גוריון לפריז, לאחר שערך חניית ביניים באתונה. במטוס שהו באותה עת 248 נוסעים ו-12 אנשי צוות.
במבצע של סיירת מטכ"ל חולצו השבויים שהוחזקו בשדה והושבו לישראל. נזקים רבים נגרמו לשדה התעופה במבצע, כך שפתיחתו המחודשת של הטרמינל הייתה רק לאחר שנים מספר.
תאונות ותקריות

בשנת 1976, טיסה 139 של חברת התעופה אייר פראנס מתל אביב לפריז נחטפה ונלקחה לאנטבה. קומנדו ישראלי חילץ את בני הערובה במבצע אנטבה.
ב-9 במרץ 2009, טיסה של חברת ארוליפט מסוג איליושין Il-76-S9 SAB התרסקה לתוך אגם ויקטוריה לאחר המראה מנמל התעופה של אנטבה, אוגנדה, והרג את כל 11 האנשים שהיו על הסיפון מכיוון ששניים מהמנועים עלו באש בהמראה. המטוסים היו חכורים על ידי דינקרופ מטעם אמיסון. התאונה נחקרה על ידי משרד התחבורה של אוגנדה, שקבע כי כל ארבעת המנועים זמנם פג וארוליפט חיזקו אותם בעבודה רשלנית ללא אישורים אך טענה זו לא ניתנת להוכחה.
הערות שוליים

↑  Road Distance From Kampala To Entebbe International Airport with Map
↑  Hradecky, Simon. "Crash: Aerolift IL76 at Entebbe on Mar 9th 2009, impacted Lake Victoria after takeoff". The Aviation Herald. נבדק ב-27 בדצמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
נובה מיש

| --- | --- |

רחוב בעיירה נובה מיש
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 וובלסט:  ברסט (מחוז) ברסט
 ראיון:  ברנוביץ'
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,370 (2009)
 קואורדינטות:  53°08′N 25°54′E﻿ / ﻿53.133°N 25.900°E﻿ / 53.133; 25.900
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהנובה מיש(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהנובה מיש(למפת מחוז ברסט רגילה) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןנובה מיש(למפת מחוז ברסט מוגדלת) ברסט ברנוביץ' פינסק קוברין ברזה קרטוסקה  לוניניץ גרודנו מינסק ה ו מ ל  אוקראינה פוליןנובה מיש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
נובה מיש (עכבר חדש) (בבלארוסית: Новая Мыш, נובאיה מיש; בפולנית: Nowa Mysz) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-15, ובמאה ה-16 הוענקו לו זכויות עיר, ונבנתה בו טירה. באמצע המאה ה-17 נשרף היישוב כתוצאה מקרבות הפולנים עם הרוסים.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית, ולאחר הסכם ריגה בשנת 1921 נכלל בתחומי הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי נובה מיש

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-630 יהודים, כשליש מתושביה. בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הצבא האדום.
ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה.
בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה. בסוף קיץ 1942 נרצחו כל יושבי הגטו מחוץ לעיירה.
משולש האנרגיה

משולש האנרגיה היא תוכנית להוצאת גז טבעי בישראל, יוון וקפריסין. כחלק מהתוכנית, הסכימו שלוש המדינות על הוצאת הגז ממאגרי תמר, לווייתן ואפרודיטה, שנמצאו במהלך השנים 2009–2011. בשטח שבין קפריסין לישראל נמצאו כ-40 טריליון רגל מעוקב (TCF) של גז טבעי, דבר שמעניק לשתי המדינות יתרון בסחר באזור. אירופה צורכת מדי שנה 19 TCF גז טבעי, ואילו ממשלת קפריסין מעריכה כי באזור הכלכלי הבלעדי שלה ישנם כ-60 TCF; עקב כך, קפריסין דחפה למימוש ההזדמנות, שמעניקה למשולש כולו רווח כלכלי בסיפוק אנרגיה לאיחוד האירופי.
מקור המונח

המונח "משולש האנרגיה" הושמע לראשונה במהלך ועידת העסקים הישראלית–קפריסאית בניקוסיה בשנת 2010, עקב הסדרת האזור הכלכלי הבלעדי שבין קפריסין לישראל, שסימנה את תחילת שיתוף הפעולה המתחזק בין המדינות. כך, הסכימו שתי המדינות על חיפוש משותף של גז טבעי בידי חברת נובל אנרג'י על מנת לצמצם את העלות הכספית של חיפושים אלו במימון המדינה. יוון, מצידה, הצטרפה לתוכנית שתי המדינות לייצא גז טבעי לאירופה עד שנת 2015 על ידי הקמת תחנת הכוח בלימסול ב-2011.
העדויות לקיום גז טבעי התחזקו עם גילוי שמן באגן הים הלבנטיני. בתוך כך, חברת נובל אנרג'י שפועלת בשדה לווייתן מאז גילויו ב-2010, החלה בקידוח ב-2017.
היקף שדות הגז

על פי ההערכות, היקף שדות הגז עומד על כ-122 טריליון TCF של משאבים שלא נחשפו באגן הים הלבנטיני. בין החברות המרכזיות בתחום נמצאות נובל אנרג'י וקבוצת דלק שמתמודדות על רישיונות לחיפושי גז בקפריסין וישראל. שתי החברות, יחד עם חוקרים נוספים, גילו 26 טריליון TCF גז בשדות לווייתן ותמר בשווי של כ-200 מיליארד אירו. זוהי כמות גז שלפי ההערכות תכלכל את כל צרכיה של ישראל למשך 150 שנה, או 200 שנה בקפריסין. באוגוסט 2015 התגלה באזור הכלכלי המצרי, במרחק 6 קילומטרים מהגבול עם קפריסין שדה זוהר המוערך ב-30 טריליון TCF.
ייצוא הגז הטבעי

בשנת 2011 הודיעו שרי האנרגיה של קפריסין וישראל כי המדינות ייצאו חלק מהגז שלהן, ולפי הדיווחים בחנו תוכניות לייצוא גז נוזלי.
כיום מאגרי הגז הטבעי בנורווגיה מתחילים להתרוקן והמקורות האחרים שנותרו הם של רוסיה, קטר ואלג'יריה. מדינות אלו נמצאות במצב גאופוליטי לא יציב, דבר המביא לעידוד משולש האנרגיה מצד האיחוד האירופי. באוקטובר 2015 דנו שר האנרגיה הקפריסאי ומקבילו המצרי על הסכמים דו-צדדיים בנושא הגז והנפט.
ב-19 באוקטובר 2015 הסכימו נשיא רוסיה ולדימיר פוטין וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו על היתרים לגזפרום, חברת הגז והנפט הגדולה ברוסיה, לפתח את עתודות לווייתן. עם זאת, זכויות הקידוח הורחבו מאוחר יותר לשותפים אירופים ואמריקאים בשל סנקציות בינלאומיות שהוטלו על גזפרום.
ייצוא הגז הטבעי > מצרים

מאז 2016 מתקיים דיון בנושא מכירות אנרגיה בין ישראל, קפריסין ומצרים; זאת אחרי שמצרים נקלעה בעבר למשבר אנרגיה. כשנמצא שדה זוהר בסמוך לחופי מצרים ב-2015, החלו שלוש המדינות לשקול תוכניות ייצוא ותחבורה בין שדות הגז. עם זאת, ממשלת המעבר המצרית ביטלה את חוזה העברות האנרגיה עם ישראל בשנת 2012.
בינואר 2020 החלה הזרמת גז מישראל למצרים, צעד שיאפשר לישראל לייצא חלק מהגז לאירופה באמצעות מתקני הנזלת הגז המצריים.
ייצוא הגז הטבעי > טורקיה וצינור הגז

תקרית המרמרה בשנת 2010 הותירה את היחסים בין ישראל לטורקיה בשפל. טורקיה הסכימה להשיב את היחסים לקדמותם אם יוסר המצור על עזה. דרישה זו הותירה את ישראל לא מעוניינת בקיום כל מערכת יחסים נוספת עם המדינה, עד יוני 2016, עת בוצעה נורמליזציה ביחסים לצורך האינטרס המשותף של חיפוש אחר צינור לייצוא גז לאיחוד האירופי.
בעוד טורקיה צמצמה את הקשרים עם שכנותיה בשנים 2010–2016, יוון וקפריסין היו המרוויחות העיקריות מסיטואציה זו, של מתח גובר בין ישראל לטורקיה. בעבר היה הרעיון של ברית בין ישראל לקפריסין לא פופולרי מבחינה פוליטית, בעיקר בשל הדמיון בין הסכסוך בקפריסין והסכסוך הישראלי-פלסטיני. כשטורקיה התנתקה מישראל, היא סייעה לגבש את הברית ואת רעיון משולש האנרגיה.
במהלך השנים עלה הרעיון להשתמש במערכת הובלת הגז הטורקית לייצוא הגז לאירופה, אולם בקרב הקפריסאים קיימת התנגדות למהלך מאחר שטורקיה נחשבת לא אמינה מאז פלשה לאי בשנות ה-70. כמו כן, טורקיה פלשה בעבר לאזור הכלכלי של קפריסין, מה שהפחית את אמינותה אף יותר.
ב-27 בנובמבר 2019 חתמו טורקיה ולוב על מזכר הבנות בדבר אזור כלכלי בלעדי (EEZ) של שתי המדינות, ולפיו תיווצר רצועה של אזורים כלכליים של שתי המדינות שתחסום עבור ישראל, קפריסין, מצרים ומדינות נוספות, את הגישה למערב הים התיכון.
ראו גם

מתווה הגז
מגשר אירו-אסיה
צינור הגז איסטמד
הערות שוליים

↑  THE NEW ENERGY TRIANGLE OF CYPRUS-GREECE-ISRAEL: CASTING A NET FOR TURKEY?, Turkish Policy Quarterly
1 2 3  סת' קרופסי, U.S. Policy and the Strategic Relationship of Greece, Cyprus, and Israel: Power Shifts in the Eastern Mediterranean, Hudson Institute, ‏מרץ 2015
↑  GREECE-CYPRUS-ISRAEL ENERGY TRIANGLE: DYNAMICS AND POTENTIALS IN THE EAST MEDITERRANEAN BASIN, www.naturalgasworld.com
↑  Exploration Race, Cyprus Profile
↑  Noble Energy gives go-ahead to develop Leviathan gas field, The Times Of Israel, ‏23 בפברואר 2017
↑  Michael Rather, [https://fas.org/sgp/crs/mideast/R44591.pdf Natural Gas Discoveries in the Eastern
Mediterranean], ‏15 באוגוסט 2016
↑  Cyprus seeks to import Israeli gas by 2015, גלובס, 4 בספטמבר 2012
↑  עמירם ברקת, ‏יום היסטורי: הזרמת הגז מישראל למצרים יוצאת לדרך, באתר גלובס, 15 בינואר 2020
↑  ד"ר בני שפנייר ופרופ' שאול חורב, כך עלולה טורקיה לחסום לישראל את הים התיכון, 23 בדצמבר 2019
ספינות חיל הים הישראלי והיווני בתרגיל משותף
המרחב הכלכלי בים הלבנטיני
סאנסקי מוסט

סָאנְסְקִי מוֹסְט (בבוסנית: Sanski Most) היא עיר ורשות מקומית בצפון הפדרציה של בוסניה והרצגובינה אשר בבוסניה והרצגובינה.
היסטוריה

האזכור הראשון בכתובים ליישוב במקום הוא מ-1244, עת נשלט האזור על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה. ב-1499 נכבש האזור על ידי צבאותיו של באיזיט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית. העות'מאנים פעלו לאיסלום האזור וביצעו טרנספר אוכלוסיות בחבל. שלטון העות'מאנים נמשך קרוב ל-400 שנים. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרתה הובסו העות'מאנים, השתלטה האימפריה האוסטרו-הונגרית דה פקטו על אזור בוסניה וב-1908 סיפחה אותו דה יורה. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה נמנו ביישוב 2,232 תושבים ומהם: 1,249 מוסלמים, 679 סרבים, 249 קרואטים ו-55 יהודים (41 ספרדים ו-14 אשכנזים). לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה סאנסקי מוסט בשטחי ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים אשר הפכה בהמשך לממלכת יוגוסלביה.
ב-6 באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, תקפה גרמניה הנאצית את יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. בהמשך, נמסר אזור בוסניה לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה. ב-2 ביולי 1944 שוחררה סאנסקי מוסט על ידי כוחות הפרטיזנים של טיטו ובהמשך נכללה בשטחי הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 החל תהליך התפרקותה האלים של יוגוסלביה וכחלק ממנו פרצה מלחמת בוסניה. במהלך המלחמה, נכבשה סאנסקי מוסט על ידי צבא רפובליקת סרפסקה ובוצע טיהור אתני של מוסלמים. ב-1995 עלה בידי צבא בוסניה והרצגובינה להשתלט על העיר, כאשר הכוחות הנסוגים ובכלל זה מיליציית משמר המתנדבים הסרבי בפיקודו של ז'לקו רזנטוביץ' פוגעים באוכלוסייה המקומית הבוסניאקית והקרואטית.
לאחר המלחמה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה ועברה תהליכי שיקום ותיעוש מהירים.
הקהילה היהודית

בסאנסקי מוסט התגוררה קהילה יהודית ספרדית קטנה, המתועדת לפחות מראשית המאה ה-20. ב-1903 הוקם בית העלמין הקהילתי קְרוּהָרִי (בבוסנית: “Kruhari"). בית העלמין משתרע על שטח של 200 מטר מרובע. ב-1921 נמנו ביישוב 66 יהודים. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה בקהילה פעילות ציונית ענפה. בפרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בסאנסקי מוסט 94 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית, הועבר האזור לחזקת ממשלת הבובות של האוסטאשה והוחל ברדיפות יהודים. בני הקהילה גורשו למחנות ההשמדה ואיש לא ניצל.
ב-1972 הוקמה בשטח בית העלמין אנדרטה לזכר קרבנות מלחמת העולם השנייה ובכלל זה יהודי האזור, ומשולבים בה סמל המגן דוד והצלב הנוצרי. האנדרטה ניזוקה במהלך מלחמת בוסניה ולא תוקנה. נכון ל-2005 היה בית העלמין קיים בשטח העיר. בית העלמין הוקף גדר אבן שבורה בחלקה, ללא שער כניסה ולא תוחזק. במקום פזורות מצבות, כולן תוארכו למאה ה-20 והכיתוב עליהן היה בעברית ובסרבו-קרואטית.
הערות שוליים

↑  תקציר ההיסטוריה של סאנסקי מוסט, באתר sanskimost.com (בבוסנית).
↑  תקציר ההיסטוריה של סאנסקי מוסט, באתר הרשות המקומית סאנסקי מוסט (בבוסנית).
↑  הקהילה היהודית בסאנסקי מוסט, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמ' 201.
↑  אתרי מורשת יהודית בבוסניה והרצגובינה, באתר אוניברסיטת סירקיוז, עמודים 35–36 (באנגלית).
↑  בית העלמין בסאנסקי מוסט, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007487080205171  GND: 4780882-2  LCCN: n99007193  NKC: ge1125385  VIAF: 149108663   WorldCat (עם VIAF): 149108663
נדיה פטרובה

נדיה ויקטורובנה פטרובה (רוסית: Надежда Викторовна Петрова, ‏האזנהקובץ:Nadezhda petrova.ogg‏Ⓘ‏;‏ נולדה ב-8 ביוני 1982) היא שחקנית טניס מקצוענית לשעבר מרוסיה. דורגה בשיאה (15 במאי 2006) במקום ה-3 בעולם בדירוג ה-WTA.
פטרובה זכתה ב-37 תוארי WTA,‏ ב-13 תוארי יחידות וב-24 תוארי זוגות.
תחילת הקריירה

בשנת 1996 ערכה את הבכורה שלה בסבב בשני טורנירים על סך 10,000 דולר. בראשון נוצחה בסיבוב הראשון, ובטורניר השני הגיעה לרבע הגמר.
בשנת 1997 זכתה בצ'לנגר בכורה על סך 10,000 דולר בטבליסי והגיעה לחצי גמר בטורניר על סך 10,000 דולר בבתומי. את השנה סיימה במקום ה-589.
בשנת 1998 ניצחה שלושה צ'לנגרים על סך 10,000 דולר והגיעה לגמר צ'לנגר על סך 25,000 דולר. כמו כן ניצחה פעמיים בהגרלה הראשית של טורניר WTA והשתתפה במוקדמות היו אליפות ארצות הברית הפתוחה. את השנה סיימה במקום ה-142.
בשנת 1999 עברה את מוקדמות אוסטרליה אופן והפסידה בסיבוב הראשון, לאחר מכן הגיעה לסיבוב ראשון באמלייה איילנד, סיבוב שני בווימבלדון, רבע גמר ברונקס (טורניר על סך 50,000 דולר), סיבוב שני במוסקבה (ניצחה את המדורגת 13) וסיבוב שני בלייפציג.
2000

את השנה פתחה עם הישגה הגדול ביותר עד אז כשהעפילה לסיבוב השלישי באוסטרליה, לאחר מכן שברה שיא נוסף בקריירה הצעירה שלה כשהעפילה לרבע גמר טורניר מיאמי עם ניצחון על 9 בעולם. לאחר מכן לא עברה את הסיבוב השני באף טורניר. את השנה סיימה במקום ה-62, שיפור של 23 ממיקומה בסוף 1999.
2001

את שנת 2001 פתחה עם סיבוב ראשון בסידני, סיבוב שני באוסטרליה ובסקוטדייל וסיבוב שלישי באינדיאן וולס ואף על פי שהידרדרה עד למקום ה-90 בעקבות איבוד רבע הגמר במיאמי, עשתה טורניר מוצלח באמליה איילנד שם הגיעה עד לחצי הגמר (ניצחה את צ'אנדה רובין המדורגת 18), לאחר מכן עשתה הישג נוסף כשהגיעה לסיבוב השלישי ברומא (ניצחה את מארי פירס המדורגת 17 בעולם) ואז עשתה את אחד מהישגיה הגדולים ביותר כשהעפילה לשמינית הגמר ברולאן גארוס ושחזרה הישג זה בווימבלדון (עם ניצחון על פארינה אליה המדורגת 17), לאחר מכן לא הגיעה להשגים נוספים. את השנה סיימה במקום ה-39 עליה של 23 מקומות ממיקומה בסוף 2000.
2002

את השנה פתחה עם חצי גמר בגולד סקט (ניצחה את המדורגות 12 ו-14). לאחר מכן נעדרה מהמגרשים עד ניו הייבן. למרות הכול, היא הגיעה לרבע גמר מוסקבה עם ניצחון על הינגיס (מדורגת 10). את השנה במקום ה-111 התדרדרות של 72 מקומות לעומת מקומה בסוף 2001.
2003

בתחילת 2003 לא זכתה להישגים משמעותיים עד הטורניר ברומא, שם הגיעה לסיבוב השלישי למוניקה סלש. ברולאן גארוס הגיעה אולי להישגה הגדול ביותר מעולם כשהגיעה לחצי הגמר, שם היא ניצחה את מוניקה סלש, ג'ניפר קפריאטי וורה זבונרבה והפסידה רק לקים קלייסטרס. לאחר מכן היא הגיעה לחצי גמר דן בוש, סיבוב שלישי בווימבלדון, רבע גמר סן דייגו, שמינית גמר אליפות ארצות הברית הפתוחה, רבע גמר לייפציג, חצי גמר ציריך, גמר לינץ וחצי גמר פילדלפיה. את השנה סיימה במקום ה-12, עליה של 99 מקומות ממיקומה בסוף 2002.
2004

בשנת 2004 פטרובה הגיעה לגמר אחד בגודלסקט (טייר 3), פטרובה הגיעה לחמישה חצאי גמר: במיאמי (טייר 1), אמליה איילנד (טייר 2), באלי (טייר 3), לינץ (טייר 2) ופילדלפיה (טייר). כמו כן היו לה ניצחונות יוקרתיים על סרינה (7 בעולם), הנין (1 בעולם) ומיסיקנה (3 בעולם). בטורנירי הגראנד סלאם הישגיה היו: סיבוב ראשון באוסטרליה, סיבוב שלישי ברולאן גארוס, שמינית גמר בווימבלדון ורבע גמר יו אס אי אופן. את השנה סיימה במקום ה-12 (ללא שינוי) כשבמהלך השנה הגיעה למקום ה-6 בעולם.
2005

בשנת 2005 זכתה בתואר בכורה (ויחיד באותה שנה) בלינץ (דרג 2), בנוסף לכך היא הגיעה לשני גמרים: בברלין (טייר 1) ובבנגקוק (טייר 3). היא הגיעה ל-4 חצאי גמר: בפריז (טייר 2), אמלייה איילנד (טייר 2), רולאן גארוס (גראנד סלאם) ופילדלפיה (טייר 2). בגראנד סלאמים הישגיה היו: שמינית גמר באוסטרליה, חצי גמר רולאן גארוס, רבע גמר וימבלדון, רבע גמר יו אס אי אופן. כמו כן היו לה ניצחונות יוקרתיים על: מורזמו (3 בעולם), שארפובה (3 בעולם) ושניידר (9 בעולם). באליפות סוף השנה ניצחה ניצחון אחד על שראפובה. את השנה סיימה במקום התשיעי, עלייה של שלושה מקומות מדירוגה בסוף 2004.
2006

2006 הייתה שנת השיא של פטרובה: היא זכתה בחמישה תארים: צ'ארלסטון (טייר 1), ברלין (טייר 1), דוחא (טייר 2), אמליה איילנד (טייר 2) ושטוטגרט (טייר 2).
בנוסף לכך היא הגיעה לשני גמרים: לינץ (טייר 2) ומוסקבה (טייר 1). פטרובה הגיעה גם לשני חצאים: באוקלנד (דרג 4) ובאנטוונפן (טייר 2).
בגראנד סלאמים היו: רבע גמר אוסטרליה, סיבוב ראשון רולאן גארוס, אי-השתתפות בווימבלדון וסיבוב שלישי ביו אס אי אופן. היו לה ניצחונות יוקרתיים על: מורזמו (פעמיים, 1 ו-2 בעולם), הנין (7 בעולם), שניידר (9 בעולם) וקוזנצובה (4 בעולם). באליפות סוף השנה ניצחה משחק אחד מול מורזמו. את השנה סיימה במקום ה-6, שיפור של 3 מקומות ממיקומה בסוף 2005 (במהלך השנה הגיעה אף למקום ה-3).
2007

בשנת 2007 זכתה פטרובה בתואר אחד: בפריז (טייר 2). היא גם הגיעה לשני גמרים: באמליה איילנד (טייר 2) ובלוס אנג'לס (טייר 2), ולחצי גמר אחד: באסטבורן (טייר 2). הישגיה בגראנד סלאמים היו: סיבוב שלישי באוסטרליה, סיבוב ראשון ברולאן גארוס, שמינית גמר וימבלדון, סיבוב שלישי יו אס אי אופן. ניצחונותיה היוקרתיים היו: מורזמו (3 בעולם). את השנה סיימה במקום ה-14, ירידה של 8 מקומות ממיקומה בסוף 2006.
2008

בשנת 2008 זכתה פטרובה בשני תארים: סינסינטי (טייר 3) וקוויבק סיטי (דרג 3). פטרובה הגיעה ב-2008 גם לשני גמרים: באסטבורן (טייר 2) ובשטוטגרט (טייר 2).
פטרובה הגיעה גם לשני חצאי גמר בבאלי (טייר 3) ובטוקיו (דרג 3). בגראנד סלאמים הישגיה היו: שמינית גמר אוסטרליה, סיבוב שלישי רולאן גארוס, רבע גמר וימבלדון, סיבוב שלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה. היו לה ניצחונות יוקרתיים על איבנוביץ' (3 בעולם) וזבונרבה (11 בעולם). באליפות סוף השנה שיחקה משחק אחד והפסידה אותו. את השנה סיימה במקום ה-11, שיפור של 3 מקומות ממיקומה בסוף 2006.