stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלוריה סוונסון
חיים אישיים

סוונסון ניהלה במהלך חייה מספר רב של מערכות נישואים.
בעלה הראשון היה כוכב הקולנוע וואלאס בירי איתו היא התחתנה כאשר הייתה בת 17, ע"פ הביוגרפיה שכתבה " Swanson on Swanson" בירי אנס אותה בליל הכלולות שלהם והכניס אותה להריון שנגמר בהפלה, לאחר שבירי הצליח להערים על סוונסון ולתת לה לשתות משקה רעיל שפגע בהריון. הם התגרשו לאחר שנתיים.
בשנת 1919 נישאה בשנית להרברט סומברון, נשיא חברת ההפקה " Equity Pictures Corporation", בתם גלוריה נולדה בשנה שלאחר מכן. הם חוו בעיות רבות בחיי הנישואים שלהם והתגרשו בשנת 1925 לאחר שסומברון האשים את סוונסון בניאוף. סוונסון שרצתה במהלך נישואיה השניים ילד נוסף אימצה בן בשם סוני סמית ולו קראה בשם ג'וזף פטריק סוונסון.
בעלה השלישי היה האריסטוקרט והקולנוען הצרפתי הנרי דה לה פלייס, סוונסון הייתה הכוכבת ההוליוודית הראשונה הנישאת לאישיות אירופאית אצילה, במהלך נישואיה לפלייס היא נכנסה להריון ועברה הפלה שהגדירה לאחר מכן כטעות. בזמן שהייתה נשואה היא ניהלה רומן עם הדיפלומט ג'וזף קנדי איתו היא עשתה עסקים. מערכת הנישואין עם דה לה פלייס הגיעה לסיומה בשנת 1930. מנישואיה הרביעיים למייקל פרמר היא הביאה לעולם את ילדה השלישי מייקל. היא התגרשה מפרמר בשנת 1934.
בשנת 1945 היא התחתנה בפעם החמישית עם ויליאם דייבי, בנישואים שהחזיקו מעמד שנה אחת. בעלה השישי והאחרון לפני מותה היה הסופר ויליאם דיופטי לו היא נישאה בשנת 1976.
סוונסון נפטרה ב-4 באפריל 1983 ממחלת לב בעיר ניו יורק כשהיא בת 84. גופתה נשרפה ואפרה נשמר ב"כנסיית הוואנלי רסט" שבאפר איסט סייד. על שמה של סוונסון ישנם שני כוכבים בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה נבחרת

הג'וב החדש שלו (1915)
זכר ונקבה (1919)
למען הטוב יותר, למען הרע יותר (1919)
אל תשני את בעלך (1919)
למה לשנות את אשתך? (1920)
הרומנים של אנטול (1921)
מעבר לסלעים (1922)
זאזא (1923)
אהבתה של סוניה (1927)
סיידי תומפסון (1928)
מסיגת הגבול (1929)
המלכה קלי (1929)
הלילה או לעולם לא (1931)
הבנה מושלמת (1933)
שדרות סאנסט (1951)
נמל תעופה 1975 (1974)
גלוריה סוונסון בסרט "למה לשנות את אשתך?", (1920)
ג'יין אייר

ערך זה עוסק ברומן מאת שרלוט ברונטה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עמוד השער של הספר במהדורה הראשונה
 מידע כללי
 מאת:  שרלוט ברונטה 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  יתמות 
 מקום התרחשות:  Thornfield Hall, אנגליה 
 הוצאה
 הוצאה:  סמית, אלדר ושות', הארפר 
 תאריך הוצאה:  1847 
 סדרה
 הספר הבא:  Shirley 
 
ג'יין אייר (באנגלית: Jane Eyre) הוא רומן חניכה גותי מאת שרלוט ברונטה שפורסם בשנת 1847. עם השנים הפך הספר לאחת מיצירות הספרות הידועות ביותר. הספר מביא את סיפור התבגרותה של ג'יין אייר, יתומה ענייה בעלת כוח נפשי יוצא דופן, המוצאת עבודה כאומנת ומתאהבת במעסיקה העשיר אדוארד רוצ'סטר.
לאורך השנים נעשו לספר מספר עיבודים וגרסאות שונות לטלוויזיה, קולנוע ותיאטרון.
הצלחה

"ג'יין אייר" נלמד במחלקות לספרות אנגלית ברחבי העולם. בישראל זכור גם העיבוד הטלוויזיוני שלו משנת 1983, עם טימותי דלטון. בתקופת כתיבתו נתפס הרומן כספר נועז ובועט. הזעם של ג'יין הצעירה, הדיון הגלוי על דילמות דתיות הגובלות בכפירה, שפתו הגסה של רוצ'סטר והמתח המיני בינו לבין ג'יין - כל אלה עוררו ביקורת רבה, ובאותו הזמן הפכו את הספר לרב-מכר.
החלק הראשון של הרומן, שבו ג'יין היתומה נשלחת לפנימיה הקשוחה לווד ורואה את מותה של חברתה הקרובה הלן ברנס, מבוסס על חוויותיה של המחברת עצמה: שתיים מאחיותיה מתו בילדות כתוצאה מהתנאים בבית ספרם, ובית הספר לבנות הכמורה בקוון ברידג'. לפי מבקרים רבים, פרקים אלה מכילים כמה מקטעי הפרוזה היפים ביותר שנכתבו בשפה האנגלית.
בעקבות ג'יין אייר

ספרי מתח רבים נכתבו בהשראת התעלומה שאופפת את אשתו הראשונה של רוצ'סטר. אחד הידועים שבהם הוא ספרה של דפנה דה מוריה "רבקה" (Rebecca שראה אור בשנת 1938). ספר נוסף שנכתב על אותו נושא הוא "ים סרגסו הרחב" (Wide Sargasso Sea) מאת ג'ין רייס שיצא לאור ב־1966 ומספר את סיפורה של ברטה מייסון.
בשנת 1979 יצא הספר The Madwoman in the Attic ("האישה המשוגעת בעלית הגג") מאת סנדרה גילברט וסוזן גובאר הבוחן יצירות ויקטוריאניות מפרספקטיבה פמיניסטית.
ב־2001 פורסם ספר של ג'ספר פורד "פרשת ג'יין אייר", מותחן מדע בדיוני, שבו דמויות ספרותיות יוצאות מתוך דפי ספרים אל העולם האמיתי. ספר זה תורגם לעברית על ידי חנה ידור־אבני ויצא לאור בהוצאת "מודן".
עיבודים לקולנוע ולטלוויזיה

סרטים רבים הופקו על פי הרומן, הידועים שבהם:
ג'יין אייר - סרט קולנוע בכיכובם של וירג'יניה ברוס וקולין קלייב
I Walked with a Zombie (אנ'), סרט אימה בבימוי ואל ליוטון, המבוסס במידת מה על הספר (1943)
ג'יין אייר - סרט קולנוע בכיכובם של ג'ואן פונטיין ואורסון ולס (1944)
ג'יין אייר - סרט קולנוע בכיכובם של סוזאנה יורק וג'ורג' סי. סקוט (1970)
ג'יין אייר - סדרת טלוויזיה עם זילה קלארק וטימותי דלטון (1983)
ג'יין אייר - סרט בבימויו של פרנקו זפירלי ובתפקידים הראשיים שארלוט גינסבורג וויליאם הרט (1996)
ג'יין אייר - סרט טלוויזיה עם סמנתה מורטון וקירן הינדס (1997)
ג'יין אייר - סדרת טלוויזיה בהפקת ה-BBC בכיכובם של טובי סטיבנס ורות וילסון (2006)
ג'יין אייר - סרט קולנוע בבימוי קרי פוקונגה, ובהשתתפות מיה וסיקובסקה, מייקל פסבנדר וג'ודי דנץ' (2011)
תרגומים לעברית

הספר יצא לאור פעמים אחדות בעברית:
תרגום של חנה בן דוב יצא לאור בשנת 1946 בהוצאת מ' ניומן.
תרגום של יצחק לבנון משנת 1968 בהוצאת מסדה, במסגרת סדרת "מבחר הרומן האנגלי" (חוברת שנייה).
תרגום של טלה בר משנת 1986 בהוצאת אור עם.
תרגום של ליאורה הרציג משנת 1987 בהוצאת זמורה ביתן.
תרגום של עשי ויינשטיין משנת 1996 בהוצאת קוראים הוצאה לאור.
תרגום של שרון פרמינגר משנת 2007 בהוצאת ידיעות ספרים.
הערות שוליים

↑  הדר מקוב-חסון, לא קשה למצוא חסרונות בלהיות ג'יין אייר. אבל יש גם יתרונות, באתר הארץ, 21 במאי 2007
↑  Exoticism in 19th-century literature, British Library
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299961505171  BnF: cb120860894 (data)  LCCN: no00002946  MusicBrainz work: 36ea88d1-a526-4453-bb75-c7bea60592b0  NDL: 032725675  SUDOC: 02918035X  VIAF: 179440401   WorldCat (עם VIAF): 179440401
גרגורי היינס

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1946 ניו יורק, ניו יורק 
 פטירה:  9 באוגוסט 2003 (בגיל 57) לוס אנג'לס, קליפורניה
 מקום קבורה:  St. Volodymyr Ukrainian Cemetery 
 סוגה מועדפת:  סטפס, ברודוויי, קולנוע
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1951–2003 (כ־52 שנים)
 עיסוק:  רקדן, כוראוגרף, זמר
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1979)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזמר (1992)  פרס דרמה דסק לשחקן הטוב ביותר במחזמר 
 פרופיל ב-IMDb
 
גרגורי אוליבר היינס (באנגלית: Gregory Oliver Hines;‏ 14 בפברואר 1946 – 9 באוגוסט 2003) היה רקדן, שחקן, זמר וכוראוגרף אפרו-אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בתור אחד הכוכבים בהיסטוריית ריקוד הסטפס, על במה ועל מסך הקולנוע, ונחשב כממשיך דרכו של ביל רובינסון. בין סרטיו הבולטים: "מבוהלים בשטח" (Running Scared), "לילות לבנים" (White Nights), "עסקת המאה" (Deal Of The Century), "מועדון הכותנה" (The Cotton Club), וסדרת הטלוויזיה "אבודים בבית" של רשת ABC. בין הפרסים שהוא זכה בהם הם פרס הטוני ופרס אמי.
גדעון סאנדבק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באפריל 1880 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, שוודיה 
 פטירה:  21 ביוני 1954 (בגיל 74) מידוויל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Greendale Cemetery 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2006) 
 
תרשים הפטנט המקורי לרוכסן המודרני של סאנדבק, שהוגש בשנת 1917
אוטו פרדריק גדעון סאנדבק (Sundbäck; ‏24 באפריל 1880 - 21 ביוני 1954) היה ממציא אמריקאי ממוצא שוודי. ידוע בעיקר בזכות השיפורים שהמציא שהביאו לפיתוח הרוכסן.
ביוגרפיה

נולד באודסטוגו בשוודיה, כבנם של אוטו יונאס מגנוסון, חקלאי אמיד, ואשתו כריסטינה קרולינה קלסדוטר. סאנדבק למד הנדסת מכונות בבית הספר הפוליטכני בבינגן בגרמניה וסיים את לימודיו בשנת 1903. בשנת 1905 היגר לארצות הברית, שם עבד בחברת "Westinghouse Electric" בפנסילבניה.
בשנת 1906 הועסק בחברת "Universal Fastener" בהובוקן שבניו ג'רזי. כישורי רישום טובים ונישואים עם אלווירה אהרונסון, בתו של אחראי הפרויקטים, הובילו את סאנדבק לתפקיד המעצב הראשי בחברה, והופקדה בידו המשימה לשפר את הרוכסן שפותח על ידי המהנדס האמריקאי וייטקומב ג'דסון. דגם זה התבסס על מערכת של לולאות ועיניים, ונטה להיפרד בקלות רבה מדי. ניסיונות הפיתוח הראשונים של סאנדבק, שעדיין התבססו על מערכת לולאות, לא היו משביעי רצון וסבלו מאותם פגמים של הדגם הראשון.
לאחר פטירת אשתו בשנת 1911, הקדיש את עצמו לחלוטין לעבודה על הרישומים, ועד חודש דצמבר 1913 מצא פתרון לבעיה של יציבות הסגר: מערכת המבוססת על מהדקים קפיציים במקום לולאות קטנות מצטלבות, שהממציא העניק לה את השם "Hookless Fastener N° 1" (אל-לולאה מס' 1). סאנדבק הגדיל את מספר המרכיבים הסוגרים מארבעה לאינץ' ל-10 או 11, ותכנן למוצר שתי שורות של שיניים אחת מול השנייה שהפכו למקשה אחת על ידי הסליידר, כדי להקל על ההתקנה.
בשנת 1914 שיפר סאנדבק את המצאתו בדגם חדש - "אל-לולאה מס' 2", שהוא למעשה אב טיפוס של הרוכסן המודרני. בדגם זה כל שן הכילה גומה בקצה התחתון וחרוט קטן בקצה העליון; רכיבים אלה, בצדדים מנוגדים, נסגרים זה על זה בזמן שהחלק המתכתי במרכז אוסף את שני הצדדים ביחד למרכז. מערכת כזו מבטיחה אחיזה טובה של שני הקצוות, ומאפשרת סגירה מושלמת. הדגם נרשם בשנת 1917 כפטנט מספר 1219881 במשרד הפטנטים בארצות הברית. באותה שנה החל חייט בניו יורק בשם סיימון וארי להשתמש במכשיר החדש לחגורה עם כיסים עבור מלחים אמריקאים, ונמכרו 24,000 רוכסנים. מאז שנות ה-30 ועד ימינו משמש הרוכסן כמרכיב חשוב בתעשיית הטקסטיל.
סאנדבק פיתח גם מכונות לייצור תעשייתי של הרוכסן שהמציא והפך לנשיא של חברה בשם "Lightning Fastener Company", שישבה בקנדה, ובמקביל המשיך להתגורר בארצות הברית ולהחזיק באזרחות אמריקאית. סאנדבק מת בשנת 1954 מהתקף לב בעיר מידוויל שבפנסילבניה, ונקבר בבית הקברות המקומי.
עוד בחייו קיבל סאנדבק את מדליית הזהב של האקדמיה המלכותית השוודית למדעי ההנדסה לשנת 1951. לאחר מותו, כאות הוקרה על תרומתו להמצאה, נכלל בהיכל התהילה הלאומי של הממציאים בארצות הברית. ב-24 באפריל 2012, לרגל יום השנה ה-132 להולדתו, הוקדש לו גוגל דודל.
הערות שוליים

↑  Inventing the 20th century: 100 inventions that shaped the world : from the airplane to the zipper, NYU Press.
↑  History of the Zipper (Thomas Publishing Company). Thomasnet.com
↑  Sundback in National Inventors Hall of Fame
גבר צעיר ונערה באביב

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מרסל דושאן
 תאריך יצירה:  1911 
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  50.2 ס״מ 
 גובה:  65.7 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B03.0071
 מיקום:  אוסף ורה וארטורו שוורץ, מוזיאון ישראל ירושלים שבישראל
 
"גבר צעיר ונערה באביב" (בצרפתית: Jeune homme et jeune fille dans le printemps) הוא ציור מאת האמן האמריקאי יליד צרפת, מרסל דושאן. הציור שייך לתקופה מוקדמת ביצירתו של דושאן והוא משקף את השפעת הציור הפוביסטי על דושאן, בייחוד של אנרי מאטיס. הציור נמצא באוסף מוזיאון ישראל.
בציור מופיע זוג דמויות הנמצאות בטבע. דמויות אלו אינן מזוהות, והן חסרות תווי פנים, כשביניהן משתקף הנוף. ביצירתו נעזר דושאן בדוגמנית ז'אן סר (Jeanne Serre), ממנה נולדה לו בת שאותה לא פגש עד כשנתיים לפני מותו.
הציור שימש בסיס ליצירת עבודה נוספת של דושאן, "רשת של מעצורים" (1914), הקשורה ליצירתו "הזכוכית הגדולה".
גורגופוטמוס

ערך זה עוסק בכפר. אם התכוונתם לנהר, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  365 (2021)
 קואורדינטות:  38°50′00″N 22°23′43″E﻿ / ﻿38.833272222222°N 22.395336111111°E﻿ / 38.833272222222; 22.395336111111 
 he
 
גורגופוטמוס (ביוונית: Γοργοπόταμος; פירושו הנהר הגועש) היה כפר ורשות מוניציפלית בפתיוטיס שביוון. מאז רפורמת השלטון המקומי שהתרחשה בשנת 2011, הכפר חלק מנפת למאיה. שטחו של הכפר הוא 157.300 קמ"ר. ממוקם כ-8 ק"מ דרומית-מערבית ללמאיה ו-34 ק"מ צפונית לאמפיסה. בית העירייה נמצא בכפר מושוצ'ורי.
הרשות נקראת על שמו של הנהר גורגופוטמוס שזורם דרכו. הפארק הלאומי הרי אויטי, שוכן מדרום מערב. החלק הצפוני-מזרחי של הרשות נמצא בעמק ספרצ'יוס הרחב והשטוח. הרשות המוניצפלית גורגופוטמוס גובלת עם לאמיה מצפון ופוקיס מדרום מערב.
הכפרים ברשות

הרשות גורגופוטמוס מחולקת לכפרים הבאים:
גורגופוטמוס
דמסטה (אנו דמסטה, קאטו דמסטה, חלוונצייאיקה)
דלפינו
דיאו וונה
אלפטרוכורי
אירקליה
קומאריצי
מוסצ'וכורי
ניאו קריקלו
אויטי
ווארדאטס
הכפר גורגופוטמוס התפתח סביב מפעל אצטילן שפעל בו בין השנים 1907–1945. הכפר אלפטרוכורי ממוקם בגובה 800 מ' מעל פני הים על מדרון הר קאלידרומו. בכפר דמסטה נמצא מעיין המכונה פסורונרי.
אוכלוסייה

בשנת 2011 מנתה האוכלוסייה בכפר 453 איש ו-3,374 איש ברשות.
| שנה | אוכלוסיית כפר גורגופוטמוס | אוכלוסיית ברשות המוניצפלית |
| --- | --- | --- |
| 1981 | 332 | - |
| 1991 | 429 | 4,401 |
| 2001 | 443 | 4,510 |
| 2011 | 420 | 3,374 |
היסטוריה

גשר גורגופוטמוס נבנה בשנת 1905. הוא הפך למטרה אסטרטגית במלחמת העולם השנייה. המהנדס שתכנן ובנה את הגשר היה אגוסטינו טקוני, לימים Αυγουστίνος Τακωνης (טקוניס) היגר מפלרמו איטליה ליוון כדי לפעול ביוון את כמהנדס (באותה תקופה יוון גייסה מהנדסים ממדינות אחרות כדי למלא מחסור). שמו של גורגופוטמוס התפרסם במהלך מלחמת העולם השנייה, בב־25 בנובמבר 1942 במבצע הרלינג, פרטיזנים יוונים, וכוח לוחמי SOE בריטיים, בפיקודו של אדמונד מאיירס פוצצו את גשר הרכבת מעל נהר גורגופוטמוס ניתקו את הדרך הנשלטת על ידי האויב בין סלוניקי לאתונה וקטעו את שרשרת האספקה לקורפוס אפריקה הפיצוץ הרס שניים מששת מזחי הגשר והשבית את תנועת הרכבות ל-6 שבועות. בתגובה לפעולה הוציאו הגרמניים להורג 16 יוונים מקומיים. נכון ל-2021 משמש האזור סביב הגשר כאנדרטה לאומית.
לאחר מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים ביוון, חודש גשר גורגופוטמוס, והמזחים הוחלפו בעמודי פלדה.
הערות שוליים

↑  "Population & housing census 2001 (incl. area and average elevation)" (PDF) (ביוונית). National Statistical Service of Greece. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2015-09-21.
↑  Operation Harling: Destruction of the Gorgopotamos Rail Bridge, 1942
↑  Village history, in Greek
גרד וסיג

גרד וסיג (בגרמנית: Gerd Wessig; נולד ב-16 ביולי 1959) הוא אתלט עבר ממזרח גרמניה. הוא אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה לגובה.
ביוגרפיה

וסיג נולד בלובץ שבמחוז לודוויגסלוסט-פרכים שבמדינת מקלנבורג-מערב פומרניה.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי ושיאן עולם

באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכה וסיג במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא עולם חדש של 2.36 מטר, שיפור ב-1 ס"מ לשיאו בן החודשיים ושבוע של יאצק ושולה מפולין שקבע תוצאה של 2.31 מטר ובן ארצו ירג פריימות (2.31 מטר). שיא עולם זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי ז'ו ג'יאנהואה מסין (2.37 מטר).
לאחר המשחקים האולימפיים התחרה וסיג בקרב עשר ובתחרות שנערכה ב-23 במאי ב-1983 הוא קבע שיא אישי של 8015 נק' (7974 נק' לפי תיקון בשנת 1985). לאחר מכן, חזר להתחרות בקפיצה לגובה.
בגביע אירופה באתלטיקה שנערך במוסקבה, ברית המועצות בשנת 1985 זכה וסיג במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 סיים וסיג במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.25 מטר.
בשנים 1988 ו-1989 זכה וסיג באליפות מזרח גרמניה בקפיצה לגובה.
בגביע הביניבשתי של IAAF שנערך בברצלונה, ספרד בשנת 1989 סיים וסיג במקום רביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.20 מטר.
חייו האישיים

וסיג התחתן עם כריסטנה שימה, קופצת למרחק מצטיינת בעלת שיא אישי של 6.96 מטר (1984), שסיימה במקום שביעי באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982. בנם, דניאל וסיג, שחקן נבחרת הנוער של גרמניה בכדוריד.
שיאיו האישיים

אצטדיון פתוח
קפיצה לגובה: 2.36 מטר (1980)
גרגורי ורגאס

| --- | --- |

ורגאס במדי מכבי חיפה
 לידה:  18 בפברואר 1986 (בן 38) אוקומרה דל טוי, ונצואלה
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.82
 מספר:  16
 דראפט:  , 2008 לא נבחר
 קבוצות כשחקן
 2004   2004–2005   2005–2008   2006–2007   2008–2016   2008   2008   2008–2011   2009   2009   2009   2011   2011–2012   2012–2013   2013   2014   2014   2014   2015–2016   2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021   2021–2022 2022-:  פטריוטאס דה גאוריקו   פסקאדורס דה קומאנה   פנטראס דה מירנדה   פסקאדורס דה סוקרה   מרינוס דה אנסואטגי   סנטאורוס דה קוחדס   פטרולרוס דה פלקון   אנחלס דה פואבלה   פיראטס סאלודקופ בוגוטה   לנסרוס דה קוחדס   טיבורונס דה ורגאס   ריאלס דה לה וגה   אלקונס רוחוס וראקרוס   אלקונס דה חלפה   קקטיוס דה פלקון   ברוחוס דה גואיאמה   מרטוניסטאס דה קואמו   פרוטקטורס דה מירנדה   מכבי חיפה   נאנסי   מכבי חיפה   פואנלברדה   גוארוס דה לרה   מכבי חיפה   מוביטלקו קלוז' נפוקה   קוקודרילוס דה קרקאס   הפועל חיפה  גלדיאוטר דה אנזוטאגי
 הישגים כשחקן
 פעמיים שחקן ההגנה של ליגת העל בכדורסל (2015/2016, 2016/2017)   אולסטאר בליגת העל בכדורסל (2015/2016, 2016/2017)   מלך האסיסטים של ליגת העל (2)  (2016/2017)  (2021/2022)  אליפות דרום אמריקה לנבחרות (2017)
גרגורי ורגאס (בספרדית: Gregory Vargas; נולד ב-18 בפברואר 1986 בוונצואלה) הוא כדורסלן ונצואלני המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת גלדיאוטר דה אנזוטאגי מליגת העל של ונצואלה. גובהו 1.82 מטר.
ביוגרפיה

ורגאס גדל בעיר אוקומרה דל טוי במדינת מירנדה בצפון ונצואלה . ב-2008 ניסה את מזלו בדראפט אך לא נבחר. מ-2008 עד 2015 שיחק באמריקה הלטינית. ב-2015 חתם במכבי חיפה. בסיום עונת 2015/2016 זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בליגת העל בכדורסל.
ב-2016 נגמר חוזהו בחיפה, והוא חתם בנאנסי. בדצמבר 2016 שוחרר מנאנסי וחזר לשחק בחיפה. אחרי עונה אחת בחיפה בה הגיע על גמר הפלייאוף עבר לפואנלברדה מליגת ה-ACB.
ב-2019 חתם במכבי חיפה.
גרגורי דייוויד רוברטס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביוני 1952 (בן 72) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 
גרגורי דייוויד רוברטס (באנגלית: Gregory David Roberts, נולד כ- Gregory John Peter Smith‏ ב-21 ביוני 1952) הוא סופר אוסטרלי, שהיה פושע בעברו.
ביוגרפיה

גרגורי רוברטס החל להשתמש בהרואין אחרי גירושיו ובעקבות איבוד המשמורת על בתו הצעירה. בניסיון להשיג כספים לקניית סמים הוא החל במעשי שוד. הוא נהג לשדוד רק מוסדות בעלי ביטוח והתנהג באדיבות כלפי העובדים והלקוחות במהלך השוד.
הוא נעצר בשנת 1978 ונשפט ל-15 שנים, והצליח לברוח מהכלא האוסטרלי בשנת 1980. הוא עבר לגור במומבאי, הודו למשך כ-10 שנים.
בשנת 1990 הוא נעצר שוב במהלך ניסיון להכניס סמים לגרמניה. הוא גורש לאוסטרליה ונשלח לכלא ל-6 שנים. לפי הטענות שלו, הוא ברח פעם נוספת וחזר לכלא בלי שהבחינו במעשה.
במהלך שהייתו בכלא, החל רוברטס לכתוב את ספרו שנטרם. קיים ויכוח עד כמה אירועי הספר מבוססים על חייו.
הספר זכה להצלחה ונתן לו אפשרות להיות ללא בעיות באוסטרליה, גרמניה וצרפת. בסופו של דבר הוא התיישב במומבאי והקים קרן צדקה לעזרה לעניי העיר.
בשנת 2015 פורסם ספר נוסף בשם ״צל ההר״ (The Mountain Shadow).
ג.ד. שאביש

גרופו דשפורטיבו דה שאביש (בפורטוגזית: Grupo Desportivo de Chaves; לעיתים מכונה ג.ד. שאביש או בקיצור שאביש; נהגה: [ˈʃavɨʃ] ), הוא מועדון כדורגל מהעיר שאביש שבפורטוגל, אשר נוסד בשנת 1949. המועדון משחק בליגה הפורטוגלית השנייה, ומארח את משחקיו באצטדיון העירוני אנג' מנואל ברנקו טשיירה המכיל 8,400 מקומות.
היסטוריה

ב-27 בספטמבר 1949, לאחר זכייתה של פלביה ספורט קלוב (בפורטוגזית: Flávia Sport Clube) באליפות המחוזית, אליפות שזיכתה אותה בכרטיס לליגה ה-3, התקיים מיזוג בין שני המועדונים היריבים בעיר שאביש, אתלטיקו קלוב פלאביאנסה (בפורטוגזית: Atlético Clube Flaviense) ו-ופלאביה ספורט קלוב, מיזוג שיצר את גרופו דשפורטיבו דה שאביש של ימינו.
המועדון ידע עליות ומורדות בשלושת העשורים הראשונים לקיומו והעפיל לראשונה לליגה הבכירה בסיום עונת 1984/1985. כבר בעונתו הראשונה בליגה הבכירה הצליח המועדון להתברג בצמרת, ואת עונת 1985/1986 סיים המועדון במקום השישי בטבלה מתוך 16 מועדונים. גם בעונה הבאה עונת 1986/1987 הצליח המועדון להישאר בצמרת, וסיים במקום ה-5 בטבלה, מיקום שזיכה אותו בכרטיס לסיבוב הראשון של גביע אופ"א בעונת 1987/1988 שם הודח בסיבוב השני על ידי בודפשט הונבד מהונגריה. בשנים שלאחר מכן המועדון ידע עליות ומורדות בליגה הבכירה אך הצליח לשרוד בה ואף לשחזר את הישג השיא שלו, המקום החמישי בסיום עונת 1989/1990. העונות הבאות היו מוצלחות פחות, ובסיום עונת 1992/1993 לאחר 8 עונות בליגה הבכירה ירד המועדון לליגה השנייה לאחר שסיים במקום ה-18 והאחרון בטבלה.
עונה אחת בלבד בליגה השנייה הספיקה לשאביש שסיימה במקום השלישי ושבה לליגה הבכירה. שם נאבקה בתחתית במשך 5 עונות, עד שבסיום עונת 1998/1999 ירדה שוב לליגה השנייה לאחר שסיימה במקום ה-17 האחד לפני אחרון. תחילת שנות ה-2000 היו שנים פחות מוצלחות עבור המועדון שדשדש במרכז-תחתית הליגה השנייה עד שבסיום עונת 2006/2007 ירד המועדון לליגה השלישית שם שיחק שתי עונות, עד ששב לליגה השנייה לעונת 2009/2010 ואף הצליח להגיע לגמר הגביע הפורטוגלי באותה עונה, אך בליגה התוצאות היו פחות טובות ובסיום העונה שוב נשר המועדון לליגה השלישית למשך 3 עונות. עונת 2012/2013 הייתה העונה ממנה התחילה מגמת השיפור של המועדון, בסיום העונה זכה המועדון באליפות הליגה השלישית, אליפות שזיכתה אותו בעלייה לליגת המשנה. בעונה הבאה בליגת המשנה עונת 2013/2014 סיים המועדון במקום השמיני, עונה לאחר מכן במקום ה-3 ועונה לאחר מכן עונת 2015/2016 סיים המועדון במקום ה-2 שהוביל אותו לחזרה לליגה הבכירה לאחר 17 שנה של היעדרות.  בעונת החזרה לליגה הבכירה עונת 2016/2017 סיים המועדון רק במקום ה-11 אך בגביע הצליח להגיע עד חצי הגמר. בעונה לאחר מכן עונת 2017/2018 הצליח המועדון להתחרות בצמרת וסיים את העונה במקום ה-6. אך בעונה לאחר מכן סיים המועדון במקום ה-16 מתוך 18 בטבלה ונשר לליגה השנייה. בעונת 2019/2020 שיחק המועדון בליגה השנייה, ב-12 במרץ 2020 כשהמועדון ממוקם במקום ה-12 בליגה לאחר 24 מחזורים, הופסקה הליגה עד להודעה חדשה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה. ב-5 במאי 2020 הודיעה הנהלת הליגה, שהליגה לא תחודש. בעונת 2020/2021 סיימה שאביש במקום ה-6 בליגה השנייה, אך בעונה שלאחר מכן עונת 2021/2022 הצליחה שאביש לסיים במקום ה-3 בליגת המשנה, מיקום שזיכה אותה בכרטיס לפלייאוף העלייה לליגה הבכירה, בו התמודדה נגד מוריירנסה שסיימה במקום ה-15 בעונת 2021/2022 בליגה הבכירה. שאביש ניצחה 2–0 בבית הפסידה רק 0–1 במשחק הגומלין בחוץ, ושבה חזרה לליגה הבכירה לעונת 2022/2023. בעונת החזרה שלה לליגה הבכירה סיימה שאביש במקום ה-7. בעונת 2023/2024 שבה לליגת המשנה.
אצטדיון

אצטדיונו הביתי של המועדון הוא האצטדיון העירוני על שם מנואל ברנקו טשיירה, שהוא אצטדיון רב תכליתי המשמש כיום בעיקר למשחקי כדורגל. האצטדיון מסוגל להכיל 12,000 איש (8,400 מקומות ישיבה). מלבד משחקיו הביתיים של המועדון, מארח האצטדיון בדרך כלל את משחקיה של נבחרת הנוער של פורטוגל וכן אירח האצטדיון מספר משחקים של נבחרת פורטוגל עד גיל 21, ומספר בודד של משחקי הנבחרת הבוגרת. באצטדיון זה ערך כריסטיאנו רונאלדו אחד מגדולי השחקנים הפורטוגלים בכל הזמנים את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול נבחרת קזחסטן שנערך ב-20 באוגוסט 2003.
תארים

הליגה הפורטוגלית השלישית
אלופה (2): 2008/2009, 2012/2013
הגביע הפורטוגלי
סגנית (1): 2009/2010
שחקנים > הסגל הנוכחי

מעודכן ל-10 בפברואר 2024
תוצאות במסגרת האירופית

בכל התוצאות (בית וחוץ) מספר השערים של שאביש מוצג ראשון.
| עונה | תחרות | סיבוב | מועדון | בית | חוץ | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1987/1988 | גביע אופ"א | סיבוב ראשון | רומניה אוניברסיטת קראיובה | 2–1 | 2–3 | 4–4 ( ח ) |
| 1987/1988 | גביע אופ"א | סיבוב שני | הונגריה בודפשט הונבד | 1–2 | 1–3 | 2–5 |
הערות שוליים

↑  "Desportivo de Chaves subiu à I Liga". cmjornal.xl.pt. ארכיון מ-2016-06-09. נבדק ב-2016-05-12.
↑  "Lucky rebound gives Portugal narrow win over Kazakhstan". China Daily. ארכיון מ-8 בנובמבר 2012. נבדק ב-25 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 147142643   WorldCat (עם VIAF): 147142643
גדעון מנסה

גדעון מנסה (באנגלית: Gideon Mensah; נולד ב-18 ביולי 1998 באקרה שבגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אוקזר: ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים

מנסה שיחק בליפרינג, קבוצת המילואים של רד בול זלצבורג. לאחר מכן הושאל לשטורם גראץ, לזולטה ורכם ולוויטוריה דה גימארייש.
ב-3 באוגוסט 2021 הושאל למשך עונה אחת לז'ירונדן דה בורדו מליגת העל הצרפתית. ב-13 באוגוסט 2022 חתם לשלוש שנים באוקזר.
קריירה בינלאומית

ב-14 בנובמבר 2019 ערך קודוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בניצחון 2-0 על נבחרת דרום אפריקה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
הוא היה חלק מסגל נבחרת גאנה בטורניר גביע אפריקה לאומות 2021, אך לא שיחק בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת גאנה לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.