stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון מ. צ'ו

| --- | --- |

צ'ו, מרץ 2013
 לידה:  12 בנובמבר 1979  (בן 45) ארצות הברית פאלו אלטו, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  במאי, תסריטאי, מפיק
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה
 בת זוג:  קריסטין הודג' (2018–הווה)
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון מ. צ'ו (באנגלית: Jon M. Chu; נולד ב-2 בנובמבר 1979) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא מוכר בזכותו היותו הבמאי של הסרט "עשיר בהפתעה" משנת 2018.
קריירה

הסרטים שביים כוללים לעיתים קרובות אלמנטים מוזיקליים, כולל סרטי הריקודים "סטפ אפ 2: הרחובות" ו"סטפ אפ 3D", סרטי המחזמר "ג'ם וההולוגרמות" ו"שכונה על הגובה", וסרטי ההופעות החיות "ג'סטין ביבר: הסרט" ו"ג'סטין ביבר: Believe". צ'ו הוא בוגר אוניברסיטת דרום קליפורניה.
בנובמבר 2024, פורסם שצ'ו עובד על סרט על חייה והקריירה של כוכבת הפופ בריטני ספירס. הסרט עוסק בעיקר ביחס לכוכבים צעירים, לנשים, ולאימהות, ובתפיסה ש"כוכבים שייכים לנו". מרק פלאט ישמש כמפיק הסרט.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | פרויקט> סרטים | במאי> סרטים | מפיק> סרטים | תסריטאי> סרטים | הערות> סרטים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | Silent Beats | כן | כן | כן |  |
| 2002 | When the Kids Are Away | כן | כן | כן |  |
| 2002 | Gwai Lo: The Little Foreigner | כן | כן | כן |  |
| 2008 | סטפ אפ 2: הרחובות | כן | לא | לא |  |
| 2010 | סטפ אפ 3D | כן | לא | לא |  |
| 2011 | ג'סטין ביבר: הסרט | כן | לא | לא |  |
| 2012 | סטפ אפ 4: מהפכה | לא | בפועל | לא |  |
| 2013 | ג'י איי ג'ו: סוגרים חשבון | כן | לא | לא |  |
| 2013 | Dear Mr. Watterson | לא | שותף | לא |  |
| 2013 | ג'סטין ביבר: Believe | כן | לא | לא |  |
| 2014 | סטפ אפ 5 | לא | בפועל | לא |  |
| 2015 | ג'ם וההולוגרמות | כן | כן | לא |  |
| 2016 | האשליה 2 | כן | לא | לא |  |
| 2018 | עשיר בהפתעה | כן | לא | לא |  |
| 2019 | Step Up: Year of the Dance | לא | כן | לא |  |
| 2019 | Ken Jeong: You Complete Me, Ho | כן | כן | לא |  |
| 2021 | שכונה על הגובה | כן | לא | לא |  |
| 2024 | מרשעת | כן | לא | לא |  |
| 2025 | מרשעת: חלק 2 | כן | לא | לא |  |
סדרות
| 2010–2011 | לגיון הרקדנים יוצאי הדופן | כן | כן | כן | יוצר; גם עורך |
| 2019–הווה | צרות טובות | כן | כן | לא | פיילוט |
| 2020–הווה | הביתה לפני החשכה | כן | כן | לא |  |
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה במדיה של הוליווד | 2024 | סרט בנושא מוזיקה, ביופי או מוזיקלי | מרשעת | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  'Crazy Rich Asians' Is Going to Change Hollywood. It’s About Time, Time
↑  Rania Aniftos, Jon M. Chu Says Upcoming Britney Spears Film Is About Treatment of ‘Stars That We Think We Own’, Billboard, ‏2024-11-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Chris Willman, Hans Zimmer and the Scores and Songs of ‘Emilia Pérez’ and ‘Wild Robot’ Lead Winners’ List at 2024 Hollywood Music in Media Awards, Variety, ‏2024-11-21 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810671820405606  BNE: XX4837454  BnF: cb15856612c (data)  GND: 1066406693  ISNI: 0000 0000 7140 6228  LCCN: n2009002051  MusicBrainz: bb49587b-c813-4f03-96eb-27b8a388b621  NKC: osd2013765659  NLK: KAC201613312  NTA: 313085161  SUDOC: 153802480  VIAF: 22473936   WorldCat (עם VIAF): 22473936
גדול ורחב הוא העולם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  כדור הארץ 
 הוצאה
 הוצאה:  דאבלדיי 
 תאריך הוצאה:  1957
 מספר עמודים:  202
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת מסדה
 תאריך:  1976
 תרגום:  חיים גליקשטיין
 סדרה
 ספר קודם:  כדרך בני מאדים 
 הספר הבא:  מחר כפול תשע 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001319216
 
גדול ורחב הוא העולם (במקור: Earth Is Room Enough) הוא קובץ של שבעה עשר סיפורי מדע בדיוני מאת אייזק אסימוב שראה אור ב-1957. הקובץ תורגם לעברית על ידי חיים גליקשטיין וראה אור בהוצאת מסדה ב-1976.
רשימת הסיפורים

העבר מת
סוד הצלחתו של המדע הבדיוני (שיר)
זכות הצבעה
תחבולה שלוש
מעשיה לתינוקות
מקום מלא מים
מרחב מחיה
השדר
סיפוק מלא
אש גיהנום
תקיעת השופר האחרונה
איזה תענוג היה להם
הליצן
המשורר בן האלמוות
ביום מן הימים
יסוריי המחבר (שיר)
חלום הוא עניין פרטי
בובי בול

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1944 אולדהאם, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  28 באוקטובר 2020 (בגיל 76) Blackpool Victoria Hospital, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם במה:  Bobby Ball 
 שם לידה:  רוברט הרפר
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1963–2020 (כ־57 שנים) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט הרפר (באנגלית: Robert Harper;‏ 28 בינואר 1944 – 28 באוקטובר 2020) היה ידוע בשם הבמה בובי בול, היה קומיקאי, שחקן וזמר אנגלי. היה ידוע בעיקר כחבר בצמד הקומי "קאנון ובול", יחד עם טומי קאנון (שמו האמיתי היה תומאס דרבישייר). השניים הופיעו יחד בתוכנית קומית של רשת ITV בשם "המופע של קאנון ובול", ששודרה בין השנים 1979 ל-1988. אחר כך כיכב בול במגוון קומדיות מצבים וסדרות דרמה בהן "בערוב ימי היין", "בקצב הלב" ו-"Not Going Out". ב-2005 השתתף בול בעונה החמישית של התוכנית "I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!".
ביוגרפיה

בול נולד באולדהאם שבלנקשייר, למרי (לבית סאוואג') ובוב הרפר. הוא למד בבית הספר "Crompton House CofE" באולדהאם, ולמד מעט ב-Wigan Mining & Technical College. אחר כך עבד כרתך בבית חרושת, שם פגש את מי שיהיה שותפו הקומי תומאס דרבישייר (טומי קאנון).
ביוגרפיה > קאנון ובול

בול היה חבר בצמד הקומי "קאנון ובול", לצדו של חברו טומי קאנון. התוכנית שלהם "המופע של קאנון ובול" שודרה בפריים טיים במוצאי שבתות, והייתה אחת התוכנית המצליחות ביותר של LWT, עם אחוזי צפייה גבוהים במשך 12 שנים. ב-1982 כיכבו השניים בסרט "The Boys in Blue", והשתתפו בסרט הסלפסטיק של אריק סייקס "Mr H Is Late" משנת 1988. עוד הופיעו בתפקידי אורח בתוכנית "המופע של קני אוורט", ובתוכנית "Shooting Stars".
קאנון ובול התחרו בעונה החמישית של תוכנית המציאות "I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!". ב-2011 השתתפו כשופטים בתוכנית "Show Me the Funny" של רשת ITV.
ביוגרפיה > טלוויזיה

בול היה היוצר של סדרת הסרטים המצוירים לילדים "Military Style!", ששודרה החל מ-1990, והסדרה המצוירת לילדים "Juniper Jungle", ששודרה ב-1992. בשנים 2005 ו-2006 שיחק בתפקיד מר טרנר בסדרת הדרמה "Heartbeat" של ITV. ב-2005 עד 2008 הופיע בתפקיד לני בסדרה הקומית "בערוב ימי היין" של ה-BBC. ב-2009 כיכב בול בקומדיה "The Fattest Man in Britain" בתפקיד מוריס מוריסי.
ב-2009 לוהק בול לתפקיד פרנק בקומדיית המצבים הוותיקה "Not Going Out" של ערוץ BBC One. ההופעה הראשונה בסדרה שלו הייתה ב-2009, אחר כך הופיע בתפקיד אורח ב-2011 וב-2012 (עונה שישית). החל מהעונה השישית החל להופיע בסדרה בקביעות. ב-2015 שיחק בתוכנית ספיישל לחג המולד, והמשיך להופיע בסדרה בשנים 2017 עד 2019.
ב-2011 החל בול להופיע בתפקיד בארי בסדרה "משפחה וצרות אחרות" של Sky1. בשנה שלאחר מכן השתתף בשעשועון "Pointless Celebrities" לצדו של קאנון. בנובמבר 2013 השתתף בול בתוכנית "Children in Need" יחד עם לי מאק.
ב-2013 גילם בול את הדמות של דוקרס בפרק פיילוט של הסיטקום "The Security Men" של ITV, לצדם של ברנדן או'קרול ופאדי מקגיניס. את הפרק כתבו קרוליין אהירן וג'ף פופ, אבל לא הופקה סדרה מלאה. ב-2018 הופיעו בסדרה הדוקומנטרית "Last Laugh in Vegas". השניים כיכבו יחד בפרסומות טלוויזיה של Safestyle UK.
בנובמבר 2019 שיחק בול בתפקיד ריי, אביו החורג של סיימון בגילומו של ג'ו וילקינסון, בסיטקום "The Cockfields".
ביוגרפיה > חיים אישיים

בול התחתן עם אשתו הראשונה, ג'ואן לין, בשנת 1964. לבני הזוג נולדו שני בנים רוברט ודארן. בול ולין נפרדו ב-1970. בשנת 1974 התחתן בול עם איבון נוג'נט. לבני הזוג נולדה בת אחת.
ב-28 באוקטובר 2020 נפטר בול בבית החולים ויקטוריה בבלקפול מסיבוכים של מחלת הקורונה.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 |  | Opportunity Knocks |  |  |
| 1974 |  | Win, Place or Steal | פרופסור |  |
| 1979–1988 | המופע של קאנון ובול | The Cannon and Ball Show | בתפקיד עצמו | בצמד עם טומי קאנון |
| 1980 |  | Summer Royal | בתפקיד עצמו |  |
| 1982 |  | The Kenny Everett Show | בתפקיד עצמו | אורח |
| 1982 |  | The Children's Royal Variety Performance | חבר בצוות השחקנים |  |
| 1982 |  | The Boys in Blue | שוטר |  |
| 1986 | טומי קופר | Tommy Cooper |  |  |
| 1987 |  | Prisoners in Park Lane |  |  |
| 1987 |  | Anything but the Truth |  |  |
| 1987 |  | Slightly Overweight |  |  |
| 1987 |  | Splash |  |  |
| 1988 |  | A Night of Comic Relief |  |  |
| 1988 |  | Mr. H. is Late |  |  |
| 1990 |  | Day out with Dana |  |  |
| 1990 | קזינו | Casino | מארח | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 1991 |  | Plaza Patrol | טרוור פורוויס | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 1993 |  | Gloria! |  |  |
| 1996 |  | Shooting Stars | בתפקיד עצמו | אורח |
| 1997 |  | Surprise, Surprise |  |  |
| 1997 |  | Babies | סם קלרינגטון |  |
| 2004 |  | Revolver | תפקידים שונים |  |
| 2004 |  | The Royal | ג'ון וילסון | בפרק "Cliffhanger" |
| 2005 |  | I'm a Celebrity...Get Me Out of Here! | בתפקיד עצמו | משתתף בתחרות |
| 2005–2008 | בערוב ימי היין | Last of the Summer Wine | לני | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2005–2006 | בקצב הלב | Heartbeat | טופסי טרנר | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2006 |  | It's Behind You... |  |  |
| 2007 |  | The Afternoon Play | מפעיל בינגו | בפרק "Johnny Shakespeare" |
| 2009 |  | The Fattest Man in Britain | מוריס | סרט טלוויזיה |
| 2009–2019 |  | Not Going Out | פרנק |  |
| 2010 |  | All Star Mr & Mrs | בתפקיד עצמו | מתחרה |
| 2011 |  | Show Me the Funny | בתפקיד עצמו | שופט אורח |
| 2012 |  | Blackpool: Big Night Out |  |  |
| 2012 |  | Coach Trip | בתפקיד עצמו |  |
| 2012 | חדר מיון | Casualty | גרי דייוויס | בפרק "I Saw Mommy Killing Santa Claus" |
| 2012 |  | Strictly Come Dancing: Christmas Special | בתפקיד עצמו | מתחרה |
| 2013 | משפחה וצרות אחרות | Mount Pleasant | בארי | סדרת טלוויזיה (46 פרקים) |
| 2013 |  | Success and Television |  |  |
| 2013 |  | The Security Men | דוקרס |  |
| 2018 |  | Last Laugh in Vegas | בתפקיד עצמו |  |
| 2018 |  | Benidorm | רון פיקפורד | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2019 |  | The Cockfields | ריי | מיני-סדרה |
גזען (סיפור קצר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית אמריקאית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1953 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Abbottempo גיליון דצמבר 1967
 סדרה
 סיפור קודם:  לני 
 סיפור עוקב:  אינטואיציה נשית 
 
גזען (באנגלית: Segregationist) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור נכתב באפריל 1967 והופיע לראשונה בדצמבר בכתב העת Abbottempo, ותורגם לעברית בשנת 1980 בספר אין איש פה, פרט... תחת השם גזעני, ושוב בשנת 2011 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 3, וכן במגזין פנטסיה 2000 גיליון 1, תחת השם טוהר הגזע.
עלילה

הסיפור מתאר עתיד בו תותבות רובוטיות עבור בני אדם וחלקי גוף אורגניים עבור רובוטים (המכונים מתכתונים) הם דבר שבשגרה. המתכתונים קיבלו מעמד שווה לבני האדם ונחשבים לאזרחים רגילים לכל דבר.
סנטור, אשר קיבל אישור לבצע ניתוח להחלפת לב לתותב עשוי מתכת, פוגש את המנתח שלו. המנתח מציע לגבר לבחור בין לב מתכתי ללב פלסטי דמויי אורגני, וממליץ לו לבחור בלב הפלסטי. הסנטור מסרב בעקשנות להצעתו של המנתח, ואומר שהלב הפלסטי חלש לעומת הלב המתכתי.
מאוחר יותר מצהיר המנתח למהנדס הרפואי שלו כי הוא מעדיף שבני האדם והרובוטים ידבקו במה שהם במקום לנסות להיות דומים יותר אחד לשני. המהנדס מכנה את ההצהרה הזאת "גזענות", טענה שהמנתח משיב אליה באמירה "אז שתהיה זו גזענות". בסוף הסיפור מתגלה שהמנתח עצמו הוא רובוט.
גזר דין מוות (סיפור קצר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1943 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Astounding Science Fiction גיליון נובמבר 1943
 
גזר דין מוות (באנגלית: Death Sentence) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הוא הופיע לראשונה בגיליון נובמבר 1943 של Astounding Science Fiction, ותורגם לעברית בשנת 2011 בספר כתבי אייזק אסימוב כרך 3.
עלילה

תאור ריאלו, חוקר תימהוני, ניגש לפסיכולוג באוניברסיטת ארקטורוס. לטענתו הוא בילה שנים רבות על כוכב לכת נידח ומצא ראיות מעורפלות על כך שהיה פעם חלק מהפדרציה הגלקטית האבודה, שהתבססה על פסיכולוגיה הרבה יותר מתקדמת מהפסיכולוגיה של היום.
בהתבסס על דיווחיו יוצאת קבוצת מחקר כדי לחקור את כוכב הלכת. הם מגלים מסמכים בני כמה אלפי שנים ומתחילים לחקור אותם. ריאלו טוען כי הפסיכולוגים העתיקים הקימו עולם המלא ברובוטים בעלי מוח פוזיטרוני, במטרה לחקור אותם ולבצע עליהם ניסויים. בנוסף לכך טוען ריאלו כי הוא כבר היה על הפלנטה, וכי הוא נתן לרובוטים לבחון את ספינת החלל שלו.
בעקבות המצב הזה נוצר חשש כי הרובוטים יפתחו מסע בין-כוכבי, ויפתחו במלחמה נגד הפדרציה הנוכחית. הממשלה מחליטה בחוסר ברירה לתקוף ולהשמיד אותם לפני שזה קורה - כך שעל עולם הרובוטים נגזר דין מוות. ריאלו מסרב לתת לזה לקרות, ויוצא לכוכב כדי להזהיר את הרובוטים. הוא חוזר לעיר בה פגש את הרובוטים לראשונה - עיר בשם ניו יורק.
אנטולי וסילייב

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1942 (בן 82) Danilovka, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  1973–2014 (כ־41 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של רוסטוב  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 פרסים והוקרה:  פרס התאטרון האירופי (1990)  פרס הפדרציה הרוסית (1998)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  מסכת הזהב  אביר במסדר הדקל האקדמי  Stanislavsky State Prize of the RSFSR  אביר מסדר האמנויות והספרות  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנטולי אלכסנדרוביץ' וסילייב (ברוסית: Анатолий Александрович Васильев; נולד ב-4 במאי 1942) הוא במאי, מורה ותאורטיקן של התיאטרון. נחשב לאחד מחלוצי התיאטרון הרוסי והאירופאי כיום.
ייסד את תיאטרון "בית הספר לאמנות הדרמה" במוסקבה, וב-2001 הקים תיאטרון נוסף ברחוב סרטנקה, שנבנה על פי עיצובו ושימש גם מרכז לחקר תיאטרון. כמו כן לימד ב-GITIS ובVGIK (המכון לקולנוע רוסי) במוסקבה, כמו גם ב-ENSATT (בית הספר לתיאטרון בליון, צרפת). בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 הגיע לתודעה אירופאית רחבה בזכות גרסתו ל"שש נפשות מחפשות מחבר", ומאז ביים בארצות רבות נוספות. ב-1989 קיבל את אות אביר מסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
ביוגרפיה

וסילייב הצטרף לאקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון במוסקבה (GITIS) ולמד שם כתלמידם של מריה קנבל ואנדרי פופוב.
הפרסטרויקה שהנהיג מיכאיל גורבצ'וב אפשרה לווסילייב להקים את בית הספר לאמנות הדרמה ב-1987. בית הספר נוצר כמעבדה שבה התמקד וסילייב בבימויים של טקסטים שאינם תיאטרליים, על מנת לבחון את ערכם המילולי והספרותי על במה. כבעל הכשרה מוזיקלית הוא משתמש במוזיקה בעבודותיו לעיתים קרובות. אחרי שפיתח במשך תקופה ארוכה מבנים משחקיים של תיאטרון דרך שיטת האטיוד, הוא החל לבדוק כיצד ניתן לבטא רעיונות דרך המילה בצורתה הנקייה ביותר. הוא חוקר את הצליל ואת האינטונציה ומנסה "להכניס תנועה במילים", כאשר לדבריו הצליל צריך להישלח כמו חץ.
על עבודתו בפיתוח טכניקות המשחק שירשה מורתו, מריה קנבל, ממורה ורבה, קונסטנטין סטניסלבסקי, אמר וסילייב ב-1996: ”כל מה שאני עושה הוא פיתוח של סטניסלבסקי. להוקיר ולכבד את זכרו פירושו להמשיך ולפתח את המחקר שהוא החל”.
לאחר התחלה לא פשוטה בסצנת התיאטרון הרוסית המסוגרת בשנות ה-1970, הוא נחשף לקהלים אירופאיים ב-1987 דרך גרסתו ל"שש נפשות מחפשות מחבר" מאת לואיג'י פיראנדלו ו"חישוק" מאת ויקטור סלבקין שנכתב במיוחד עבור להקתו.
בהדרגה זכה וסילייב להכרה בינלאומית. ב-1992 ביים את "נשף מסכות" מאת לרמונטוב בקומדי פראנסז, ובשנה לאחר מכן ברומא את "איש איש לפי דרכו" מאת פיראנדלו. ב-1997 הציג את "קינתו של ירמיהו" בפסטיבל אביניון, באיטליה ובברלין; הצגה זו זכתה לפרס הלאומי לתיאטרון ברוסיה "מסיכת הזהב" עבור ההצגה הטובה ביותר והעיצוב הטוב ביותר.
ב-1998 הציג את "דון ז'ואן או אורח האבן" מאת אלכסנדר פושקין בתיאטרון השמש של אריאן מנושקין. על חוויה זו סיפר: ”תיאטרון השמש הוא סדנה יצירתית נפלאה, מקום לגור בו שבו לא מריחים את ריח הרפרטואר. אני מרגיש קרוב לצורת העבודה הזו, לדרך שבה מנושקין מברכת את האנשים בכניסה, ואפילו לפעולה הפשוטה של קריעת הכרטיסים. מעולם לא חלמתי שיום אחד אביים שם”.
לצד אלה ביים את "חלומו של הדוד" מאת פיודור דוסטויבסקי ב-1994 בבודפשט, את האופרה "פיק דאם" מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי ב-1996 בויימאר, ואת "אשמים חפים מפשע" מאת אלכסנדר אוסטרובסקי ב-1998 בהונגריה.
טכניקות משחק > ניתוח אקטיבי

בתחילת דרכו כבמאי, מורה ותאורטיקן של תיאטרון שכלל וסילייב את טכניקת הניתוח האקטיבי. סטניסלבסקי חקר את הגישה הזו לחזרות לקראת סוף חייו והיא תועדה על ידי אחת מתלמידותיו שהפכה לעוזרת במאי שלו, מריה קנבל (1898-1985), בספרה "על הניתוח האקטיבי של מחזות ותפקידים" (רוסיה, 1982). בבסיס הטכניקה הזו נמצאת האימפרוביזציה ככלי המשמש את השחקן להתקרב לטקסט של המחזאי ולחבר אותו לגופו, קולו ונפשו. את יישומה של הטכניקה הביא וסילייב לכדי שיא בז'אנר התיאטרון הסיטואציוני-פסיכולוגי, בהפקתו "בתו המבוגרת של איש צעיר", 1979.
טכניקות משחק > תיאטרון משחקי

בשנים הבאות פנה וסילייב לחקור את תחום התיאטרון המשחקי, אחרי שדרך זו כבר נפרצה על ידי חלוצים כמו הבמאי מיכאל בודקביץ'. בעוד שהתיאטרון המסורתי יוצר ייצוג של מציאות, בתיאטרון המשחקי נשמר מרחק בין השחקן לדמות אותה הוא מגלם, המאפשר לו התייחסות משחקית כלפי הטקסט בביצוע אימפרוביזציוני במהלך ההצגה. גרסתו המשחקית ל"שש נפשות מחפשות מחבר" (1987) הביאה לו פרסום נרחב ברחבי אירופה, בה סייר עם ההצגה. מבקרת התיאטרון אלנה פומינה (2000) חקרה את השלבים השונים של חיפושו של וסילייב אחר תיאטרון חדש והדגישה את אופיו הלא-אמיתי של העולם הנראה ואת אמיתותו של הבלתי-נראה כעיקרון בעבודתו של וסילייב, חוויה הנוצרת במרווח שבין השחקן לדמות.
טכניקות משחק > טכניקה קולית-וורבלית

בשנות ה-2000, כשהיה כבר דמות מבוססת בעולם התיאטרון האירופאי, נחשף הקהל הרחב לטכניקה קולית ייחודית אותה פיתח וסילייב, שמטרתה לנקות את המילה ממוסכמות ואינטונציה על מנת להופכה למוליך טהור של אנרגיה. עד כה השתמש וסילייב בטכניקה הקולית הזו בהפקות שביים ברוסית, צרפתית, איטלקית ויוונית.
בשנים האחרונות

בראיון שנערך ב-2002 לרגל יום הולדתו ה-60 אמר שאינו מאמין כי ימשיך לביים הרבה אחרי גיל 70, אך זאת עוד נותר לראות. הוא ממשיך לעבוד כבמאי פעיל, כמו גם מורה מבוקש בבתי הספר לאמנות הנחשבים ביותר באירופה.
ב-2015 הוזמן על ידי תיאטרון הקומדי פראנסז לביים בפריז את "La Musica Deuxieme" מאת מרגריט דיראס, ולצידו הבמאי הישראלי בועז טרינקר בתור מאמן שחקני הלהקה. ההפקה עלתה במרץ 2016. ב-27 במרץ 2016 הוזמן וסילייב על ידי המכון הבינלאומי לתיאטרון (ITI) של ארגון אונסקו לשאת דברים לעולם כולו לרגל "יום התיאטרון הבינלאומי".
מעבדת התיאטרון בוונציה

ב-2010 הוציא לפועל תוכנית שהתבשלה במשך זמן רב - הקמת מעבדה לבימוי והוראת תיאטרון במטרה להכשיר פדגוגים, בוונציה. בכנס שנערך בוונציה ב-2007 אמר "אולי היכנשהו, באי קטן מאוד, נוכל לקוות לעשות לאט לאט משהו הכרחי באמת לתיאטרון, לפתח ולעצב את המודעות לתיאטרון ולכישורים הדרושים לקיומו". במעבדה, שעיקר פעילותה תתקיים בין 2010 ל-2012, חברים לצד משתתפים איטלקים ובני ארצות אחרות גם שני נציגים ישראלים - בועז טרינקר ושרון טל, בוגרי הסטודיו למשחק ניסן נתיב בתל אביב. בדצמבר 2012 הוענק לווסילייב פרס אוּבּוּ האיטלקי היוקרתי על מעבדה זו.
מעבדת התיאטרון בפולין

ב-2011 החל לנהל מעבדה במכון גרוטובסקי שבעיר ורוצלב, פולין. הפרויקט מתקיים במסגרת תוכנית חמש-שנתית של המכון בשם "Masters in Residence" בה הוזמנו אנטולי וסילייב, פיטר ברוק, תיאודורוס תרצופולוס ויוג'ניו ברבה לקיים מעבדות ארוכות טווח וחזרות לקראת הצגות בבימויים. וסילייב בחר לקיים סדרה של מעבדות לחקר טכניקות משחק בשנים 2012-2011, וחזרות לקראת הפקה על פי מחזה של לואיג'י פירנדלו, שתעלה ב-2013. במעבדה משתתפים שחקנים איטלקים, צרפתים, ספרדים, רומנים, פולנים ואוקראינים. הנציג הישראלי במעבדה הוא בועז טרינקר.
הצגות אותן יצר וביים

1973: סולו לשעון מצלצל מאת אוסוולד זחרדניק, התיאטרון האמנותי של מוסקבה
1978: ואסה זלז'נובה על פי מקסים גורקי, תיאטרון סטניסלבסקי במוסקבה
1979: בתו המבוגרת של איש צעיר מאת ויקטור סלבקין, תיאטרון סטניסלבסקי במוסקבה
1985: חישוק מאת ויקטור סלבקין, תיאטרון טגנקה במוסקבה
1987: שש נפשות מחפשות מחבר מאת לואיג'י פיראנדלו, בית הספר לאמנות הדרמה במוסקבה, פסטיבל אביניון 1988
1988: הדיאלוגים של אפלטון
1990: הערב אימפרוביזציה מאת לואיג'י פיראנדלו, פארמה, איטליה. סיור באוסטריה וביוגוסלביה.
1990: השחף על פי אנטון צ'כוב
1992: המדינה של אפלטון
1992: נשף מסכות מאת לרמונטוב, קומדי פראנסז
1992: Vis-à-vis על פי האידיוט מאת פיודור דוסטויבסקי, בשיתוף עם מרכז קונסטלרהאוז בברלין.
1993: איש איש לפי דרכו מאת לואיג'י פיראנדלו, רומא
1993: פיורנזה ו-יוסף ואחיו מאת תומאס מאן
1994: אמפיטריון מאת מולייר
1994: חלומו של הדוד מאת דוסטויבסקי, בודפשט
1996: פיק דאם מאת פיוטר איליץ' צ'ייקובסקי, התיאטרון הגרמני הלאומי בוויימאר
1997: קינתו של ירמיהו, פסטיבל אביניון (בכורה במוסקבה ב-1996)
1998: אשמים חפים מפשע מאת אלכסנדר אוסטרובסקי, הונגריה
1999: דון ז'ואן או אורח האבן ופואמות אחרות מאת אלכסנדר פושקין, תיאטרון השמש, צרפת
2000: K על פי פושקין
2002: מדיאה-מטריאל מאת היינר מילר, פסטיבל אביניון
2002: אמפיטריון מאת מולייר, קומדי פראנסז
2006: מוצרט וסליירי מאת פושקין, רקוויאם מאת ולדימיר מרטינוב, פסטיבל אביניון
2006: איליאדה (שיר XXIII), לווייתו של פטרוקלוס, משחקים מאת הומרוס, פסטיבל אביניון
2006: מסעות אונייגין על פי הרומן יבגני אונייגין מאת פושקין והאופרה יבגני אונייגין של צ'ייקובסקי
2007: תרזה פילוסוף מאת ז'אן-בטיסט בויאר ד'ארגן, תיאטרון אודיאון
2009: ימים תמימים בצמרות העצים מאת מרגריט דיראס, קאפוסבר, הונגריה
2016: La Musica Deuxieme מאת מרגריט דיראס, קומדי פרנסז, פריז
2017: מדיאה-מטריאל מאת היינר מילר, התיאטרון הלאומי של שטרסבורג
2017: הזקן והים, תיאטרון וכטנגוב, מוסקבה
לקריאה נוספת

אנטולי וסילייב, שבעה או שמונה שיעורים על תיאטרון
סטפן פוליאקוב, אמנות הקומפוזיציה
וסילייב אורח הכבוד בכנס מנהלי תיאטראות ובתי ספר למשחק בצפון איטליה
דבר ברור

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אייזק אסימוב 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1977 
 תאריך הופעה ראשונה:  מגזין Isaac Asimov's Science Fiction Magazine בשנת 1977
 
דבר ברור (באנגלית: Sure Thing) הוא סיפור מדע בדיוני קצרצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור פורסם בשנת 1977 במגזין Isaac Asimov's Science Fiction Magazine (אנ'), ותורגם לעברית במגזין 'קוסמוס:המבחר של אסימוב' גיליון 3.
עלילה

אנשי צוות של חללית עורכים תחרות בין שתי חיות מחמד: תולעת ירוקה ואבנית, שמעולם לא נראתה זזה. בסוף התחרות מתברר שאבניות יכולות לשמוע מחשבות ולנוע במרחב-זמן.
מיכאל לויט

| --- | --- |

מיכאל לויט, דצמבר 2013
 לידה:  9 במאי 1947 (בן 77) פרטוריה, דרום אפריקה 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום לימודים:  קינגס קולג' לונדון  אוניברסיטת קיימברידג'  קולג' פרטהאוס  בית הספר הגבוה של פרטוריה לבנים 
 מנחה לדוקטורט:  בוב דיאמונד, שניאור ליפסון 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד  מכון ויצמן למדע  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  כריסטופר ג'ון לי 
 פרסים והוקרה:  עמית ISCB (2015)  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי  פרס דילאנו לביומדע חישובי (2014)  עמית החברה המלכותית  פרס נובל לכימיה (2013) 
 csb.stanford.edu/levitt
 
מיכאל (מייקל) לֶוִיט (באנגלית: Michael Levitt; נולד ב-9 במאי 1947) הוא ביופיזיקאי אמריקאי-ישראלי יליד דרום אפריקה, פרופסור לביולוגיה חישובית ולביולוגיה מבנית באוניברסיטת סטנפורד שבקליפורניה, וחבר האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, החברה המלכותית הבריטית למדעי הטבע, ובנוסף עמית בארגון הבינלאומי לביולוגיה חישובית. חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2013 ביחד עם מרטין קרפלוס ואריה ורשל על "פיתוח מודלים מרובי-סקאלות (אנ') להבנת מערכות כימיות מורכבות".
קורות חיים

לויט נולד למשפחה יהודית בפרטוריה, דרום אפריקה וכשהיה בן 15 היגרה משפחתו לאנגליה. ב-1967 סיים תואר ראשון בפיזיקה בקינגס קולג' לונדון, והגיע לישראל בגיל 21 כדי לשרת בצה"ל ולהתחיל בעבודת הדוקטורט בהנחייתו של שניאור ליפסון עד שיתפנה תקן באוניברסיטת קיימברידג'. בישראל הכיר את אשתו רינה, אמנית ופסלת, שאיתה חזר לאנגליה וב-1971 סיים את הדוקטורט בביולוגיה חישובית באוניברסיטת קיימברידג'. בין השנים 1979–1987 חזר לישראל וכיהן כפרופסור במכון ויצמן למדע. ב-1986 עבר לאוניברסיטת סטנפורד. עד היום הוא משמש פרופסור אורח במכון ויצמן.
ללויט יש אזרחות ישראלית ולו שלושה בנים, שניים מהם גרים בישראל. היה נשוי לרינה לויט לבית הרשברג עד מותה ב-2017.
קורות חיים > פועלו המדעי

לויט הוא מראשוני המפתחים של סימולציות הדינמיקה המולקולרית של התנהגות ה-DNA, החלבונים, והיה הראשון שפיתח תוכנה למטרה זו. כמו כן, הוא פיתח גישות לניבוי של מבנים של מאקרומולקולות. עבודתו עוזרת לתכנון של תרופות באמצעות הדמיית מחשב, המראה את הדרך בה החלבון מתקפל.
מאז 2001 הוא חבר בחברה המלכותית. ב-9 באוקטובר 2013 הוכרז לויט כזוכה בפרס נובל לכימיה יחד עם מרטין קרפלוס ואריה ורשל על "פיתוח מודלים ממוחשבים (Multiscale modeling) להבנת מערכות כימיות מורכבות". הפרס הוענק לשלושת הזוכים בעשרה בדצמבר 2013.
הוא משתף פעולה עם חברת סטמראד ליצירת מגן מפני קרינה.
בתחילת 2020, בעיצומה של התפרצות נגיף קורונה-ווהאן, תמך באמצעי הזהירות הננקטים, אך העריך שהמגפה תיבלם ותיעלם. הוא תיאר כי ארגון הבריאות העולמי מציג נתונים באופן לא מדעי וכי יש לו היסטוריה של עוות נתונים. בין היתר, טען לויט כי "יופתע מאוד אם ימותו יותר מעשרה אנשים בישראל". בפועל נפטרו מעל שנים-עשר אלף.