stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעבורת החלל בוראן
הבדלים עיקריים בין הבוראן למעבורות החלל האמריקאיות

הבוראן יכלה להוביל 30 טונות של ציוד למסלול לעומת 25 טונות במעבורות האמריקאיות.
הבוראן יכלה לשוב ולנחות במשקל מקסימלי של 20 טונות ציוד, לעומת 15 אצל האמריקאיות.
האריחים להגנה נגד חום סודרו באופן שונה בבוראן. המהנדסים הרוסיים היו משוכנעים שהסידור שלהם יעיל יותר מהסידור של האמריקאים.
מערכת הניהוג אצל הבוראן הייתה בטיחותית יותר, עשתה שימוש בחומרי דחף פחות רעילים, והייתה יעילה יותר[דרוש מקור].
בניגוד למעבורת האמריקאית, הייתה לבוראן יכולת נחיתה אוטונומית, ללא טייס, אותה הפגינה בטיסת הניסוי היחידה שלה, שנערכה בשנת 1988. למרות רוחות צד בלתי צפויות, הצליחה הבוראן לשמור על מסלולה ולנחות על המסלול.
כוח הגרר שפעל על הגוף האווירודינמי של הבוראן גדול יותר מאשר אצל המעבורת האמריקאית.
שירות

ב־15 בנובמבר 1988 המריאה המעבורת למסלול ללא אנשי צוות וניהגה עצמה אוטומטית באופן מדויק. כמו המעבורת האמריקאית, גם למעבורת הרוסית היו עלויות שיגור גבוהות מאלו של שיגור על גבי טיל חד פעמי. מסיבה זו ומסיבות נוספות, בוטל הפרויקט לאחר שיגור לא מאויש אחד.
בשנת 2002 נהרסה הבוראן בהתמוטטות ההאנגר בו אוחסנה, בקוסמודרום בייקונור. באותה התמוטטות נהרגו 8 אנשים.
חלקים מאבות הטיפוס של הבוראן נמכרים כיום באינטרנט.
ב-3 ביוני 2015 הגיע צלם רוסי בשם ראלף מִירֶבס לבניין MZK בקוסמודרום בייקונור בקזחסטן, ושם צילם שתי מעבורות נוספות; את ה-OK-MT Engineering mockup ואת ה-OK-1K2 Second flight article. מדובר במעבורות שלא טסו לחלל.
הערות שוליים

↑  איתי נבו, הטיסה היחידה של המעבורת ההיסטורית, באתר ynet, 15 בנובמבר 2017
↑  חיים מזר, ‏מעבורת החלל הרוסית בוראן – סוף עצוב. למה?, באתר "הידען", 12 בספטמבר 2014
↑  Ralph Mirebs, В спальне бога, ‏3 ביוני, 2015 (ברוסית)
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
דיסקוגרפיית הסינגלים של דנה אינטרנשיונל
סינגלים > כאמנית אורחת

| שם | שנה | מיקומי שיא> גלגלצ | מיקומי שיא> מדיה פורסט | מיקומי שיא> רדיו אמצע הדרך | מיקומי שיא> רשת ג' | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "I Need Your Love" (NuAngels בהשתתפות דנה אינטרנשיונל) | 2008 | — | — | — | — | — |
"—" מציין סינגל שלא נכנס למצעדים או לא הופץ באזור זה.
יוזף בק (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1850 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  15 בפברואר 1903 (בגיל 52) ברטיסלאבה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מוקד פעילות:  אולומואוץ 
 תקופת הפעילות:  1865–1895 (כ־30 שנה) 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
יוזף בק (בהונגרית: Joseph Beck;‏ 11 ביולי 1848 – 15 בפברואר 1903) היה זמר אופרה (בריטון) יהודי-הונגרי. בנו של זמר האופרה יוהאן נפומוק בק.
ביוגרפיה

יוזף בק נולד בעיר  פשט במשפחה יהודית של זמר אופרה. הוא התחיל לשיר בגיל צעיר. בשנת 1865 הוא עלה על במת התיאטרון בקרסלבד. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הוא שר על במה בזלצבורג, גראץ, קלן ופרנקפורט. בשנת 1880 הוא שר ב"דון ג'ובאני" בפתיחת בית האופרה בפרנקפורט. הוא היה חבר בהרכב אופרה באופרה של וינה, אופרה של המבורג ובבתי אופרה נוספות ברחבי האימפריה האוסטרו-הונגרית ובאימפריה הגרמנית. בשנים 1889–1890 הוא שר במטרופוליטן אופרה.
בשנת 1895 הוא עזב את האופרה והקדיש את זמנו בטיפול באביו החולה.
בק הלך לעולמו בשנת 1903 בברטיסלאבה.
תפקידיו

בק התמחה בעיקר באופרה גרמנית אך שר גם ביצירות של מלחינים איטלקים וצרפתים:
בטהובן: פידליו – דון פיזארו
פטר קורנליוס: הספר מבגדד – תפקיד ראשי
הרמן גץ: The Taming of the Shrew – פטרוצ'ו
גולדמארק: מלכת שבא – שלמה המלך
שארל גונו: פאוסט - ולנטין
ג'וזפה ורדי: ריגולטו -  ריגולטו
ג'אקומו מאיירבר: ההוגנוטים - רוזן דה נברס
איימן א-זוואהירי

איימן מוחמד רביע א-זוואהירי (בערבית: أيمن محمد ربيع الظواهري; תעתיק מדויק: אימן אלט'ואהרי; 19 ביוני 1951 – 31 ביולי 2022) היה טרוריסט ממוצא מצרי, שנמנה עם ראשי ארגון הג'יהאד האסלאמי המצרי, ולאחר הריגת אוסאמה בן לאדן, ב-2 במאי 2011, הוכרז כמנהיג ארגון הטרור אל-קאעידה, ושימש בתפקיד זה עד להריגתו. א-זוואהירי היה רופא כירורג מוסמך בהכשרתו ומחברם של מספר מאמרים אידאולוגיים של הארגון, לרבות מספר הכרזות רשמיות שפורסמו על ידי אל-קאעידה. דיבר ערבית ואנגלית. כטרוריסט פעיל של אל-קאעידה היה תחת אמברגו בינלאומי בעקבות החלטה 1267 של מועצת הביטחון של האו"ם.
קורות חייו

כבר מגיל צעיר אימץ א-זווהירי לעצמו את האסלאם הסוני הקיצוני והאסלאמיזם, וכשהיה בן 14 הצטרף לארגון האחים המוסלמים והושפע רבות מסייד קוטב. שנה לאחר מכן, ב-1966, לאחר שנשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר הוציא את קוטב להורג, אימץ א-זווהירי לעצמו כמורה רוחני את הטרוריסט הקיצוני עבדאללה עזאם, כפי שעשה גם בן לאדן. באותה תקופה החל בלימודיו האוניברסיטאיים וכלפי חוץ היה נראה כי זנח את רעיונותיו המהפכניים. הוא סיים בהצטיינות לימודי רפואה והחל להתמחות בכירורגיה כללית בבית החולים האוניברסיטאי בפקיסטן.
ב-1998 מיזג א-זוואהירי באופן רשמי את ארגוני הטרור של הג'יהאד האסלאמי המצרי ואל-קאעידה. הוא פעל בארגון מראשית הקמתו, היה חבר בכיר במועצת השורא שלו, ושימש כסגנו של אוסאמה בן לאדן עד להריגתו במבצע חנית נפטון, ב-2 במאי 2011. רבים ראו בו את ה"מוח האמיתי" וה‏אסטרטג של אל-קאעידה, אשר תכנן רבות מפעולות הטרור שבוצעו, ביניהן פיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2006 ביצעו כוחות ארצות הברית תקיפה בסמוך לגבול פקיסטן-אפגניסטן (אנ') שנועדה לפגוע בא-זוואהירי, אך הוא לא נפגע. בתקיפה זו נהרגו לפחות 18 אזרחים שלא היו מעורבים בלחימה. גם בשנים שלאחר מכן תקפה ארצות הברית יעדים שנועדו לפגוע בא-זוואהירי אך נהרגו בהם אזרחים לא-מעורבים.
ב-1 באוגוסט 2008, התפרסמו דיווחים על כך שא-זוואהירי נהרג או שהוא גוסס, אך בכירים במטה ללוחמה בטרור האמריקאי מסרו כי אין עדויות לכך שהותקף או נהרג, ודיווחים אלה הופרכו. ארגון הטליבאן הכחיש גם הוא את הדיווחים הללו. בספטמבר באותה שנה, הודיע צבא פקיסטן כי כמעט ולכד אותו. לאחר שנאסף מידע על כך שהוא ואשתו נמצאו בצפון-מערב המדינה פשט כוח פקיסטני על האזור אך לא הצליח לאתרו.
ב-16 ביוני 2011, כחודש וחצי לאחר הריגת בן לאדן, אישר גורם בממשלת ארצות הברית, כי א-זוואהירי מונה למנהיג החדש של אל-קאעידה, ובכך הפך לטרוריסט המבוקש בעולם. ארצות הברית הציעה אז פרס של 25 מיליון דולר למי שיביא להעמדתו לדין. במהלך שנת 2011 אנשיו חטפו את וורן ויינשטיין שהוחזק בידם עד שנהרג בשוגג.
ב-31 ביולי 2022 נהרג א-זוואהירי בתקיפת מל"ט של ה־CIA באפגניסטן שירה לעברו שני טילי הלפייר בגרסת AGM-114 R9X.
לקריאה נוספת

לורנס רייט, המגדלים הגבוהים: 11 בספטמבר, אלקאעידה וכישלון המודיעין האמריקני, כנרת זמורה ביתן, 2007. לפי אינדקס בסוף הספר
בנימין בן סימון, תובנות על ארגון אל-קאעידה, חממה ספרותית, 2011.
יורם שוייצר, אל-קאעידה וטרור המתאבדים - החזון והמעש, צבא ואסטרטגיה, כרך 2, גיליון 2, אוקטובר 2010.
הערות שוליים

↑  מרק בודן, בן לאדן - החיסול, אור יהודה: כנרת זמורה-ביתן, 2012, עמוד 48.
↑  דיווח: סגנו של מנהיג אל-קאעידה, איימן א-זוואהירי, נפצע קשה או נהרג, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2008
↑  גורם בארה"ב: הודעת אל-קאעידה על מינוי א-זוואהרי אמיתית, באתר ynet, 16 ביוני 2011
↑  ברק רביד‏, ארה"ב: מנהיג אל-אלקאעדה וממייסדי הארגון איימן זוואהירי חוסל, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302752605171  BIBSYS: 7012801  BNE: XX1704576  BnF: cb15977142r (data)  GND: 129326518  ISNI: 0000 0000 7872 4683  LCCN: n2001050632  NKC: jx20100330001  RERO: 02-A011072607  SELIBR: 34532  SUDOC: 087977117  VIAF: 120100272   WorldCat (עם VIAF): 120100272
פגישה, חצי פגישה

המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
"פגישה, חצי פגישה" הוא שירה של רחל המשוררת, אשר נכתב בתל אביב ב-13 באפריל 1925.
השיר נלמד בבתי הספר התיכונים במוסדות החינוך הממלכתי בישראל במסגרת תוכנית הלימודים בספרות, כחלק מלימודי החובה לבגרות.
נושא השיר

נושא השיר הוא אהבה בין בני זוג, שזכרה העז מתעורר לאחר פגישה קצרה ביניהם. הדוברת הנשית בשיר, שהוא גם תיאור ביוגרפי של המשוררת, נכנעת לרגשות המתעוררים בעקבות הפגישה ואף מודה בכוחם המחיה עבורה.
יש הטוענים כי הפגישה המתוארת נערכה עם אהובה זלמן שזר (שהיה לנשיאה השלישי של ישראל, כעבור כארבעים שנה). השניים לא נפגשו שנים אחדות והפגישה ביניהם הייתה חטופה, כפי שתיארה רחל: "חצי פגישה, מבט אחד מהיר".
לחן וביצועים

השיר הולחן על ידי המלחין והזמר חנן יובל, והושר לראשונה על ידי יובל, דורית ראובני ודני כץ במופע "ערב שירי המשוררת רחל", בשנת 1974. כל השירים במופע היו מלחניו של יובל, והם, ובכללם שיר זה, תועדו על גבי אלבום שיריו, ששמו כשם המופע.
עם זאת, השיר זכה ללחן מוקדם יותר ומוכר פחות מזה של יובל. ב-1967 הולחן השיר על ידי דינה עמלי, חברת קיבוץ כפר סאלד. היא עצמה הייתה שותפה לביצועו כחברת "צוות הווי הדרכה" בשנת 1969, במסגרת התוכנית "מותר לחלום", בעיבודו של אמיתי נאמן. שנתיים לאחר מכן שרה את השיר, בלחנה של עמלי, "להקת כפר סאלד" (בעיבוד אלברט פיאמנטה), במסגרת פסטיבל "ניחוחי חציר". השיר בביצוע זה הופיע בתקליט ורשות השידור אף צילמה לו וידאו קליפ שהוקרן בערוץ הראשון.
השיר זכה לפרסום בעקבות לחנו של יובל. בעקבות זאת, הביטוי שטבעה בו המשוררת, "פגישה, חצי פגישה", נעשה מקובל בתרבות העברית הישראלית, לתיאור פגישה חטופה שהיא בעלת משמעות, אך קצרה או שיעדיה לא מוצו.
לקריאה נוספת

רחל בלובשטיין, פגישה, חצי פגישה, שירת רחל, תל אביב: הוצאת דבר, תרצ"ה-1935, עמ' כב
הערות שוליים

↑  דוגמה לניתוח השיר, בבחינת הבגרות בספרות
↑  גילי חסקין, הכנרת - סיור בין אלומות לדגניה, באתר "גילי חסקין - מדריך חובק עולם", 2013
↑   דינה עמלי - פגישה, חצי פגישה, בערוץ של עמית עמלי באתר YouTube
| שירת רחל |
| --- | --- | --- |
| ספיח (1927) | זמר נוגה • אל ארצי • רחל • כאן על פני אדמה • אני • כנרת • הן יצאנו בסך • כוחי הולך ודל • מיכל • פגישה, חצי פגישה • יום בשורה |  |
| מנגד (1930) | עקרה • ספר שירי • ואולי לא היו הדברים... • אם צו הגורל... • להקיץ ולדעת • זמר • גן נעול • העברת ידך • לא פעם, בקיץ • פשטתי יד לבקש רחמים • הוי ארצי הורתי • בלילה • שי • אקליפטוס • מנגד • זו הדרך • אני ואתה |  |
| נבו (1932) | אביב • רק על עצמי • הנה אקח את מבט עיניך • בגני נטעתיך • על הגורן • עם שחר • חג • מתי • כה ציפיתי ליום והגיע • ליד החלון |  |
| טיוטות ותרגומים | חופי ירדן • אל נא תשירי • התזכרי ליל אביב? • שיבה • אל גדר דחויה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: bd7017f5-ca7d-4897-8bec-7baefa807f22
ורנר הייזנברג

| --- | --- |

הייזנברג בסביבות 1927
 לידה:  5 בדצמבר 1901 וירצבורג, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  1 בפברואר 1976 (בגיל 74) מינכן, בוואריה, גרמניה המערבית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 מקום לימודים:  גימנזיית מקסימיליאן במינכן (1920)  אוניברסיטת מינכן (1923) 
 מנחה לדוקטורט:  ארנולד זומרפלד 
 מוסדות:  אוניברסיטת גטינגן (1924–1924)  אוניברסיטת סנט אנדרוז (1955–1956)  אוניברסיטת מינכן (1958–1958)  מכון מקס פלנק לפיזיקה (1946–1970)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (1941–1941)  אוניברסיטת קופנהגן (1926–1927)  אוניברסיטת לייפציג (1927–1941)  פרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית (1941–1945) 
 תלמידי דוקטורט:  אדוארד טלר, Hans Werner Fiedler, Ludwig Bewilogua, Gerhard Börner, Viktor Alexander Garten, Fritz Kluge, Edwin Karl Gora, Horst Müller, Detlof Julius Alexander Ponsonby Lyon, Willem van der Grinten, Hildegard Geest, Gerhard Martin, Otto Günther, פרידווארדט וינטרברג, Hermann Arthur Jahn, רודולף פיירלס, פליקס בלוך, קארל פרידריך פון וייצזקר, Werner Güttinger, Wang Foh-San, Richard John Eden, בפסקה זו 9 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  היכל התהילה של המחקר הגרמני (2009)  פור לה מריט  Romano Guardini award (1973)  פרס זיגמונד פרויד (1970)  מדליית הזהב הבין-לאומית ע"ש נילס בוהר (1970)  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1964)  הצלב הגדול של מסדר אלפונסו העשירי החכם (1960)  מסדר ההצטיינות הבווארי  חבר זר של החברה המלכותית (28 באפריל 1955)  מדליית מקס פלאנק (1933)  פרס נובל לפיזיקה (1932)  מדליית מאטאוצ'י (1929)  honorary golden medal of the state capital Munich 
 בן או בת זוג:  אליזבת הייזנברג (29 באפריל 1937–?) 
 צאצאים:  יוכן הייזנברג, Christine Mann, ברברה הייזנברג, וולפגנג הייזנברג, מרטין הייזנברג, (אנה) מריה הייזנברג, ורנה הייזנברג 
 תרומות עיקריות
 יצירתה של מכניקת המטריצות, עקרון האי-ודאות
 חתימה:   
 
ורנר קרל הייזנברג (בגרמנית: Werner Karl Heisenberg;‏ 5 בדצמבר 1901 – 1 בפברואר 1976) היה פיזיקאי גרמני, ממניחי היסודות למכניקת הקוונטים, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1932. היה שותף בכיר בפרויקט הגרעין של גרמניה הנאצית. ידוע במיוחד בזכות עקרון האי-ודאות הנקרא על שמו.
ביוגרפיה

ורנר הייזנברג נולד ב-1901 בווירצבורג שבצפון בוואריה. למד פיזיקה באוניברסיטת מינכן יחד עם ידידו וולפגנג פאולי, בהדרכת ארנולד זומרפלד, מגדולי התאורטיקנים של זמנו. משם עבר לאוניברסיטת גטינגן, והלאה לקופנהגן, שם היה בשנת 1922 לתלמידו של נילס בוהר.
ביוגרפיה > עבודתו על מכניקת הקוונטים

בשנת 1925 פיתח הייזנברג  יחד עם מקס בורן ופסקואל יורדן את מכניקת המטריצות שהפכה לאחד היסודות למכניקת הקוונטים. כעבור זמן קצר הציעו ארווין שרדינגר ופול דיראק גישות חלופיות, והראו כי גישותיהם זהות ביסודן לגישתו של הייזנברג. עבודתו זו זיכתה אותו בפרס נובל לפיזיקה ב־1932.
בשנת 1927 פרסם הייזנברג תגלית חשובה נוספת, את עקרון האי-ודאות, הקרוי על שמו. ב-23 בפברואר הוא תיאר אותו במכתב לוולפגאנג פאולי, וכעבור כחודש שלח מאמר מדעי לפרסום.  הייזנברג הוכיח כי יש זוגות של משתנים (הקרויים "צמודים"), המתייחסים לתכונות של מערכת קוונטית. זוגות אלה מאופיינים בתכונה מיוחדת במינה, שלא הייתה דומה לעולם שלפני מכניקת הקוונטים: ככל שמצבו של אחד המשתנים בזוג כזה ידוע בוודאות גבוהה יותר, כן מצבו של בן זוגו ידוע בוודאות מועטה יותר. לדוגמה, ככל שמקומו של אלקטרון ידוע בדיוק רב יותר, כן התנע שלו ידוע במידה פחותה של דיוק. הייזנברג קבע כי אין זו בעיה של מדידה, שאולי תיפתר עם שכלול השיטות והמכשירים, אלא זו תכונה בסיסית ומהותית של הטבע. עקרון האי-ודאות השפיע עמוקות על הפיזיקה ועל הפילוסופיה. העיקרון משפיע בצורה ניכרת רק על מדידות בסדר גודל של קבוע פלאנק, והשפעתו זניחה בסדרי גודל גדולים יותר.
ביוגרפיה > תחת השלטון הנאצי

לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, הוטרד הייזנברג על ידי גורמים נאציים שכינו אותו "יהודי לבן" ותקפו אותו על שלימד את "הפיזיקה היהודית" שהייתה מזוהה עם אלברט איינשטיין, הנוגדת את הפיזיקה הגרמנית של פיליפ לנארד. לבקשתו, נערכה בדיקה על ידי היינריך הימלר מפקד האס אס, והלה טיהר את שמו בעיני הנאצים, דבר שהפסיק את ההתקפות עליו.
בתחילת מלחמת העולם השנייה בחר הייזנברג להישאר בגרמניה, לטענתו, ממניעים פטריוטיים. נילס בוהר התאכזב קשות מצעדו של הייזנברג ולא הסתיר זאת. למרות זאת, במשך תקופת מלחמת העולם השנייה היו חילופי מכתבים בין השניים.
בשנות מלחמת העולם השנייה עמד הייזנברג בראש מכון הקייזר וילהלם לפיזיקה באוניברסיטת הומבולדט בברלין, והיה שותף לתוכנית הגרמנית לפיתוח נשק גרעיני. ב-4 ביוני 1942 נפגש הייזנברג עם שר החימוש הנאצי אלברט שפר לגבי אפשרויות פיתוח נשק גרעיני והציג בפני שפר את הקשיים הטכנולוגיים לפתח נשק גרעיני עקב הזמן הרב והחומרים הרבים הנדרשים למשימה. שפר ציין ביומנו שהייזנברג אמר שיש באירופה רק ציקלוטרון אחד קטן, הנמצא בפריז, דבר אשר יקשה מאוד על שימוש בו תחת מעטה סודיות. בעקבות פגישה זאת, הורחק הייזנברג מעבודה על תוכנית הגרעין הנאצית והתרכז במחקר תאורטי על שימושים באנרגיה גרעינית.
לאחר המלחמה נראה היה כי תפקידו במאמץ המלחמה הנאצי שנוי במחלוקת, במיוחד בשאלה מדוע העריך שגרמניה לא תוכל טכנולוגית לייצר פצצה גרעינית. ראיות של צבא בעלות הברית, אשר עקבו בשלב מסוים אחרי תוכניות הגרעין של גרמניה, מציגות הקלטה של הייזנברג בה הוא אומר בשיחת טלפון לאנשי המפלגה הנאצית כי דרושות טונות של אורניום לשם פיתוח פצצה אחת, לכן אין פיתוח הפצצה אפשרי בזמן כה קצר. הביוגרף של הייזנברג טען שהייזנברג עשה כמיטב יכולתו לשבש את התוכנית לפיתוח פצצה אטומית גרמנית, ועל כן העריך שהדבר בלתי ישים. אבל היו שאמרו, לדוגמה, ג'רמי ברנשטיין בספרו "מועדון האורניום של היטלר", כי עשה כמיטב יכולתו לקדם את פצצת הגרעין הגרמנית, והתוכנית נכשלה רק בגלל היעדר אמצעים, ובגלל גישה תאורטית שהוכחה כחסרת תוחלת. נילס בוהר, מורו וידידו של הייזנברג, ציין שהתרשם בפגישתו איתו במהלך המלחמה כי הלה היה נלהב ביותר מהרעיון לקדם את פצצת האטום הגרמנית.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר הניצחון על גרמניה, עצרו האמריקאים עשרה מבכירי הפיזיקאים הגרמנים, בתוכם הייזנברג, ושיכנו אותם בחווילה (Farm Hall) באזור קיימברידג' באנגליה. הפיזיקאים נעצרו במטרה למנוע מהרוסים לשים עליהם את ידם ובמיוחד למנוע ממידע על פרויקט הגרעין לדלוף עד תום המלחמה נגד יפן. הפיזיקאים זכו ליחס טוב שכלל מגרשי טניס ופסנתר, ומתקני ציתות עקבו אחרי השיחות ביניהם. אין בתמלולים של השיחות עדות לכך שהייזנברג או הפיזיקאים האחרים ניסו לשבש את תוכנית הגרעין הנאצית. לעומת זאת, יש בתמלילים עדות לכך שהייזנברג היה מודע למדיניות הרצח הנאצית.
אחרי המלחמה התמנה הייזנברג למנהלו של מכון מקס פלאנק לחקר הפיזיקה, והקדיש את רוב זמנו לעיון בשאלות הפילוסופיות העולות ממכניקת הקוונטים.
אזכורים בתרבות

ורנר הייזנברג הוא ההשראה לכינוי "הייזנברג", האלטר אגו של וולטר וייט, הדמות הראשית בסדרה "שובר שורות".
בשנת 2023 גולם הייזנברג על ידי מתיאס שווייגהופר בסרטו של כריסטופר נולאן, "אופנהיימר".
סיפורה זוכה פרס גפן לשנת 2011 של הסופרת קרן לנדסמן, שפורסם בכתב העת המקוון "בלי פאניקה", נקרא "הגורגונה של הייזנברג".
לקריאה נוספת

טוביאס הירטר, עידן האי־ודאות – איך גילו גדולי הפיזיקאים את עולם הקוונטים 1895–1945, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2023.
Werner Heisenberg, The Physical Principles of the Quantum Theory, Dover, New York, 1949
בריאן מיי

| --- | --- |

בריאן מיי, 2013
 לידה:  19 ביולי 1947 (בן 77) טוויקאם, אנגליה
 שם לידה:  Brian Harold May 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1963
 מקום לימודים:  אימפריאל קולג', אוניברסיטת לונדון, בית ספר המפטון 
 סוגה:  רוק • הארד רוק • גלאם רוק • רוק מתקדם • הבי מטאל
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  פרלופון, הוליווד רקורדס 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס לורנס אוליבייה לחביב הקהל (2011)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אקסטר  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרטפורדשייר  מסדר האימפריה הבריטית  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  עיטור אות הכבוד הארמני  אביר מסדר האמנויות והספרות  Knight Bachelor 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
סר בריאן הרולד מיי (באנגלית: Brian Harold May; נולד ב-19 ביולי 1947) הוא גיטריסט, זמר, מוזיקאי ואסטרופיזיקאי בריטי. מיי זכה לפרסום בעיקר כגיטריסט להקת הרוק קווין ונכלל בקביעות ברשימות נגני הגיטרה הטובים בעולם אשר מתפרסמות במגזינים. המגזין רולינג סטון דירג את מיי במקום ה-26 ברשימת נגני הגיטרה הטובים ביותר בכל הזמנים, ומגזין "עולם הגיטרה" דירג את מיי במקום הראשון ברשימת נגני הגיטרה הטובים ביותר.
נוסף על פעילותו המוזיקלית, מיי הוא גם דוקטור לאסטרופיזיקה. הוא השלים את לימודי הדוקטורט ב-2007, לאחר שזנח אותם בתחילת שנות ה-70, למען קריירה מוזיקלית. למרות ההצלחה של קווין, מיי הספיק לפרסם שני מאמרים בנושא ההיסטוריה של היקום בשנות ה-70, וב-2006 פרסם ספר בנושא זה.
ב-14 במרץ 2023, קיבל מיי את תואר האבירות ממלך בריטניה, צ'ארלס השלישי.
ביוגרפיה > ילדות

מיי גדל בהמפטון שבמידלסקס, לא הרחק מלונדון. כשהיה בן חמש למד לנגן בפסנתר, וכשהיה בן שבע קיבל במתנה את הגיטרה הראשונה שלו.
מיי למד בבית הספר התיכון בהמפטון, ושם הכיר את דייב דילווי. הוא לימד אותו לנגן בגיטרה והשניים החלו לנגן יחדיו בכל הזדמנות.
הגיטרה האקוסטית שקיבל מאביו לא סיפקה את צרכיו ובאוגוסט 1963, כשהוא בן 16 בלבד, החל לבנות בעזרת אביו, שהיה מהנדס אלקטרוניקה, גיטרה חשמלית שכונתה Red Special. הבנייה נמשכה כ-18 חודשים: אח מעץ מהגוני פורק ושימש לבניית צוואר הגיטרה (ועל כן מתייחסים אליה לעיתים בתור "Fireplace Guitar"), שולחן עץ אלון הפך לגוף הגיטרה, והשריגים נלקחו מגלגל אופניים ישן. מחיר החומרים עמד על שמונה פאונד בלבד, אך למרות זאת התוצאה הסופית הייתה גיטרה איכותית בעלת צליל ייחודי אשר שימשה את מיי בכל הופעותיו מאז ועד היום. במקור, תכנן מיי לבנות גיטרה נוספת, אך לאור שביעות רצונו מ-Red Special ויתר על התוכניות והעביר אותן לגיטריסט לותר אנדרו גייטון. הגיטרה נבנתה ב-2005 ונקראה "The Spade", אך נודעה יותר בשם "Guitar That Time Forgot". בגיטרה לא נעשה שימוש באף הקלטה והיא נותרה ברשותו של מיי. מאפיין נוסף ומיוחד בנגינתו הוא השימוש במטבע שישה פני כמפרט. מטבעות אלו יצאו מהמחזור בשנות ה-70 של המאה העשרים, ונעשו קשים להשגה עד שב-1993 יוצרו כאלו במיוחד עבור מיי, לבקשתו.
ב-1963 צירפו בריאן ודייב את חברם לספסל הלימודים, ביל ריצ'רדס, לאימוני הנגינה שלהם, ואף הקליטו קלטת דמו בשם "Left Handed Marriage" באולפני אבי רוד שבלונדון.
קריירה מוזיקלית > 1984

בסתיו 1963 הקימו בריאן ודייב את הלהקה "1984". הלהקה הורכבה מחבריהם לספסל הלימודים בתיכון ונגן מפוחית שהתרשמו ממנו בהופעה - טים סטאפל. הלהקה ביצעה בעיקר גרסאות כיסוי, אך הצליחה להשיג מספר הופעות מרשימות: בתחילת 1967 הופיעה כמופע חימום לג'ימי הנדריקס בקמפוס אימפריאל קולג' בו החל ללמוד מאוחר יותר מיי. הופעה מרשימה נוספת הייתה באירוע "Christmas On Earth" שנערך ב-23 בדצמבר 1967 בתיאטרון אולימפיה בלונדון, ובו הופיעו להקות רבות, בהן פינק פלויד, ג'ימי הנדריקס, טי רקס וטראפיק.
הלהקה אף הקליטה מספר קלטות דמו באולפני Thames TV, בהן לשיר שכתבו מיי וסטאפל - "Step on Me", אשר הוקלט על ידי להקת סמייל בשנית לאחר כמה שנים. הלהקה התפרקה ב-1967 כאשר מיי החליט להקדיש את זמנו ללימודי הפיזיקה והאסטרונומיה באימפריאל קולג'.
קריירה מוזיקלית > Smile

בסתיו 1968, החליט מיי כי הוא מסוגל לשלב את לימודיו עם עיסוקו במוזיקה. הוא שמר על קשר עם חברו טים סטאפל, שכעת למד ב-Ealing College, והם החלו לחפש אחר נגן נוסף. באוקטובר אותה שנה, פרסם בריאן מיי מודעה בלוח מודעות הסטודנטים. למודעה נענה המתופף רוג'ר טיילור, אשר לדבריהם הדהים אותם מהשנייה הראשונה בה כיוון את מערכת התופים. השלישייה הקימה את ההרכב ונתנה לו את השם Smile.
קריירה מוזיקלית > Queen

ב-1970 החליט סטאפל כי ברצונו לפנות לכיוונים מוזיקליים שונים והודיע על עזיבתו את הלהקה. בשלב זה הצטרף אל מיי וטיילור סטודנט לעיצוב ושותפו לחדר של סטאפל, פארוק בולסרה - לימים פרדי מרקיורי - ושם הלהקה שונה על פי הצעתו לקווין. בתחילת הדרך הייתה זו להקה קטנה, שביצעה בעיקר גרסאות כיסוי ללהקות אחרות במועדונים באזור הקמפוס. לאחר שבחנו מספר נגני בס, נפלה החלטה לקבל ללהקה את ג'ון דיקון.
הלהקה פעלה מ-1970 ועד מותו של מרקיורי ב-1991, ונחשבת עד היום לאחת מלהקות הרוק המצליחות בעולם.
בהיותו חלק מהלהקה בריאן כתב והלחין מספר שירים רב, מהמפורסמים והמצליחים בהם – " Under Presure" ,"Tie Your Mother Down", "We Will Rock You", "Who Wants to "Live Forever", "Save me". בריאן אף נתן את קולו למספר שירים של הלהקה, בהם " '39", "Let me Live" ועוד. כמעט בכל שיר של קווין ניתן היה למצוא סולו שלו, כאשר הבולטים בהם הם הסולואים של השירים We Will Rock You, The Show Must Go On, Killer Queen, Innuendo, Brighton Rock, Don't Stop Me Now, והמפורסם מכולם, שזכה לדירוג במקום העשרים ברשימת הסולואים הטובים ביותר של מגזין הגיטר-וורלד, Bohemian Rhapsody.
מיי הצהיר בראיון כי סבל מדיכאון בסוף שנות השמונים, ואפילו שקל התאבדות. בתקופה זו נפרד מאשתו, אביו נפטר וחברו הטוב פרדי מרקיורי כבר היה בשלבים מתקדמים של מחלתו והלהקה הפסיקה להופיע.
קריירה מוזיקלית > קריירת סולו

בשנת 1983, כשהוא כבר נשוי ואב לשני ילדים, התחיל מיי את קריירת הסולו שלו, במקביל לעבודתו עם קווין. כמוזיקאי סולו לא זכה מיי מעולם להצלחה לה זכתה להקת קווין. האלבום הראשון שיצא באותה שנה, "Star Fleet Project", הצליח בצורה בינונית בבריטניה וביפן.
באוקטובר 1991 הקים מיי להקה הקרויה על שמו, והוציא את האלבום Back to the Light הכולל את השיר "Driven by you" שבמקור נוצר כפרסומת ליצרנית הרכב פורד והוא השיר המצליח ביותר בקריירת הסולו של מיי (מקום שישי במצעד הלהיטים הבריטי). מיי יצא לסיבוב הופעות לאחר צאת האלבום שנמשך עד 1993 ובמסגרתו אף הגיע לישראל כמופע חימום ללהקת Guns N' Roses. כמו כן הופיע לצד ג'ו קוקר ולהקת הרוק האלטרנטיבי The B-52's. להקת הליווי של מיי החליפה מספר נגנים לאורך שנות קיומה, ואשר חלקם מוכרים מלהקת הגלאם רוק Whitesnake.
בשנת 1993 חזר מיי לאולפן ההקלטות יחד עם חברי להקת קווין הנותרים על מנת להקליט את האלבום עליו התחילו בעבודה יחד עם מרקיורי בטרם מותו, Made in Heaven. בזמן זה החליטו חברי להקת הליווי שלו להקים להקה משלהם, SAS, ואף הקליטו אלבום.
כבר ב-1995 החל מיי לעבוד על אלבום סולו בשם "Another World", שהוצאתו התעכבה בשל מותו של אחד מהנגנים בתאונת דרכים. האלבום יצא לבסוף ב-1998. שניים מהנגנים בהרכב זה אף הצטרפו מאוחר יותר למיי בסיבוב ההופעות של Queen + Paul Rodgers - Return of the Champions.