stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
המערכה בצפון ארץ ישראל והניצחון > קרב סמ'ח

קרב סמ'ח התחולל ב-25 בספטמבר 1918 כשבריגדת רגלים רכובים (מדיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית) פרצה לסמ'ח מדרום וניהלה קרב נגד כוחות טורקים שהתבצרו בתחנת הרכבת עד כניעתם.
המערכה בצפון ארץ ישראל והניצחון > קרב גשר בנות יעקב

קרב גשר בנות יעקב היה הקרב האחרון על אדמת ארץ ישראל והיה חלק מהמבצע לכיבוש סוריה. הקרב התקיים בתאריכים 27–28 בספטמבר 1918 ובמהלכו יצאו 2 דיוויזיות מטבריה וכבשו, לאחר קרב, את הגשר והניסו את הטורקים/גרמנים לכוון דמשק.
המערכה בצפון ארץ ישראל והניצחון > כיבוש דמשק

המבצע לכיבוש דמשק החל עם סיום קרב סמח' ב-26 בספטמבר 1918. הכוח הבריטי/אוסטרלי התפצל לשני כוחות:
דיוויזיית הפרשים הרביעית עלתה מסמח' מזרחה, דרך אירביד, השתלטה על כביש רבת עמון – דמשק וחסמה את דרכה של הארמייה ה-4 הטורקית הנסוגה לכוון דמשק.
דיוויזיית הפרשים החמישית, יחד עם דיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית, התקדמה לכוון צפון הכנרת, גשר בנות יעקב (שם התנהל קרב גשר בנות יעקב), קוניטרה ודמשק. לאחר שהכוחות הקיפו את דמשק מדרום וממערב העיר נכנעה העיר, ב-30 בספטמבר 1918, כשחלק מהכוחות הטורקים נכנעים וחלקם ברחו צפונה לכוון חלב (עיר).
המערכה בצפון ארץ ישראל והניצחון > כיבוש חלב

כיבוש העיר חלב תוכנן ל-26 באוקטובר על ידי כוח משולב של הדיוויזיה הרכובה ה-5 וכוחות ערבים אולם הוא הושלם ב-25 באוקטובר על ידי כוחותיו הערבים של הנסיך פייסל שהגיעו ממזרח העיר.
מורשת והנצחה > דיוויזיות אנזא"ק

ההנצחה מתייחסת לחיילי אוסטרליה וניו זילנד שפעלו במערכה במסגרת דיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק ודיוויזיית הרגלים הרכובים האוסטרלית:
נתיב אנזא"ק – מסלול טיול שבנגב הצפוני שעוקב אחר "האיגוף הגדול" שביצעה דיביזיית אנזא"ק בדרכה ממבואות עזה עד למזרח העיר באר שבע שם השתתפה בכיבוש העיר. לאורך מסלול זה הוצבו שלטים המספרים את סיפורה שמל התקפה זו.
יד אנזא"ק – אנדרטה שנבנתה בנגב המערבי (ליד קיבוץ עלומים ) וצופה על עזה.
המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע – המרכז הוקם ב-2017 לציון 100 שנה לכיבוש באר שבע. הוא הוקם בסמוך לבית הקברות לחללי מלחמת העולם הראשונה בבאר שבע. המרכז מספר את סיפורם של חיילי אנז"ק ואת סיפור כיבוש באר שבע.
פינת אנזא"ק – פינה בגן מאיר שבתל אביב שניטעה על ידי חיילי היחידה בתקופה ששהו במקום.
מורשת והנצחה > כיבוש באר שבע

מתקפת הפרשים הקלים האוסטרליים שהכריעה את הקרב על באר-שבע (ובכך פרצה את הדרך לתוך ארץ ישראל) הייתה למאורע מכונן במורשת הקרב האוסטרלית. סיפורה של חטיבת הפרשים הקלים ושל הקרב על באר-שבע מתואר בסרט האפי "ארבעים אלף פרשים" (Forty thousand horsmen) משנת 1940, וכן בסרט האוסטרלי "הפרשים הקלים" (The lighthorsemen) משנת 1987.
מורשת והנצחה > קרב עיון קרא

קרב עיון קרא מצוין על שלט זיכרון בקרבת סניף איקאה בראשון לציון, במצפור בשולי שכונת התור בנס ציונה, על פסל זיכרון במרכז נס ציונה עליו רשומים שמות חללי הקרב הניו זילנדים, ועל שלט המוצב בקרבת המזכירות של מושב גן שורק.
מורשת והנצחה > קרבות "מרדף פלשת"

על גבעה בקרבת מושב עזריקם מציינים שלטי זיכרון את קרבות מרדף פלשת ובמיוחד את הקרב שנערך באזור ב-10 ו-11 בנובמבר 1917 על ידי חיילי הבריגדה ה-157 (מהדיוויזיה ה-52).
מורשת והנצחה > חציית הירקון

ב-21 בדצמבר 1917 צלחו 3 מהבריגדות של הדיוויזיה ה-52 הבריטית את הירקון ב-3 נקודות שונות (שפך הירקון, כיכר היל בצפון תל אביב וליד הדר יוסף). באותן נקודות הוצבו עמודי זיכרון ועליהם נחרט תיאור האירוע.
מורשת והנצחה > קרב סמ'ח

ב-2019 נחנכה בתחנת הרכבת סמח אנדרטה לציון קרב סמח' הכוללת, בין השאר, פסל של פרש אוסטרלי-אבוריג'יני.
מורשת והנצחה > חללי הודו

מדי שנה נערך טקס זיכרון בבית הקברות הצבאי הבריטי לזכר חללי הצבא ההודי שנפלו בקרבות בארץ ישראל וסביבותיה בהשתתפות נציג של צבא הודו.
מורשת והנצחה > הגדודים העבריים

תרומת הגדודים העבריים מונצחת בשלל אתרים ואופנים:
משוחררי הגדודים העבריים, שהתיישבו באביחיל, הקימו במקום את מוזיאון בית הגדודים להנצחת פעילותם של הגדודים.
חניון הגדודים העבריים, שליד צומת שילה, מציין את הקרבות שהתחוללו באזור לאחר כיבוש ירושלים ונועדו לייצב את קו שתי העוג'ות.
שלט ליד גשר אום-שורט שעל נהר הירדן מציין את אזור פעולת הגדודים.
מורשת והנצחה > גלריה

יד אנזא"ק ביער בארי
אנדרטת חייל אוסטרלי בפארק החייל האוסטרלי בבאר שבע לציון קרב באר שבע
המרכז להנצחת חיילי אנז"ק בבאר שבע
אנדרטה בנס ציונה לזכר קרב עיון קרא
הנצחת מרדף פלשת על בריכת המים של מושב עזריקם בקרבתו התחוללו קרבות
העמוד בשפך הירקון המציין את קרב צליחת מעברות הירקון
העמוד ברמת גן המציין את קרב צליחת מעברות הירקון
פסל הלוחם האבוריג'יני וסוסו בתחנת הרכבת סמח לציון קרב סמח'
שלט ליד גשר אום-שורט המציין את האזור בו פעלו הגדודים העבריים
חניון הגדודים העבריים, ליד שילה, להנצחת פעילות הגדודים מצפון לירושלים
ראו גם

התעופה במלחמת העולם הראשונה בסיני ובארץ ישראל
היישוב היהודי בארץ ישראל בימי מלחמת העולם הראשונה
הצהרת בלפור
לקריאה נוספת

א.פ. ויול, מסעי המלחמה בארץ ישראל – המבצעים במצרים ובארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, ירושלים: הוצאת ספרים אריאל, 2007
קרס פון קרסנשטיין, עם הטורקים לתעלת סואץ, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון
מרדכי אליאב (עורך), במצור ובמצוק, ארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"א-1991
ג'ון גריינג'ר, הלחימה על ארץ ישראל-1917, תרגום וביאור: ד"ר אלוף-משנה (מיל') יגאל אייל, הוצאת מודן והמעבדה התפיסתית באגף המבצעים, 2012.
ג'ון גריינג'ר, הקרב על סוריה הגדולה 1920-1918, הוצאת מודן ומשרד הביטחון, 2020.
מלחמת העולם הראשונה בארץ ישראל "היום שאחרי" הקרבות לאחר כיבוש באר שבע נובמבר 1917 הוצאת ספרים אריאל 2005
ירון בן-נאה, ספר קורות משפחה אוטוביוגרפיה של ספרדי בן היישוב הישן: חייל, תלמיד חכם ומחבר בעת חילופי תקופות, יד יצחק בן צבי, 2015.
יחסי האיחוד האירופי – הממלכה המאוחדת

| יחסי האיחוד האירופי – הממלכה המאוחדת |
| --- | --- |
האיחוד האירופי: הממלכה המאוחדת


האיחוד האירופי: הממלכה המאוחדת
שטח (בקילומטר רבוע)
4,324,782: 243,610
אוכלוסייה
513,949,445: 69,381,250
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,610,000: 3,340,032
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 48,140
שגרירים
ז'ואאו ואלה דה אלמיידה: לינדזי קרויסדייל-אפלבי
שגרירויות
לונדון: בריסל
היחסים בין האיחוד האירופי לבין הממלכה המאוחדת (בריטניה) נשלטים, מאז 1 בינואר 2021, על ידי הסכם הסחר ושיתוף הפעולה של האיחוד האירופי-הממלכה המאוחדת (אנ') (TCA).
היחסים בין הגופים מתחילים מאז הקמת הקהילות האירופיות, קודמתן של האיחוד האירופי, ב-1957. בריטניה הייתה חברה בגוש, לאחר שהצטרפה אליו ב-1973 (אשר אושר במשאל עם על חברות ב-1975) עד שהפכה למדינה הראשונה שהפסיקה את חברותה מרצון ב-31 בינואר 2020 לאחר משאל עם נוסף על חברות שנערך ב־2016, שבו 51.9% מהמצביעים בחרו לעזוב את האיחוד. ניתן לתאר את ההיסטוריה של חברות בריטניה בגוש כ-"חוסר שביעות רצון הדדית", כאשר עמדותיה של בריטניה מעכבות לעיתים קרובות צעדים לקראת העמקת האינטגרציה האירופית.
הסכם הברקזיט ממלא כעת תפקיד משמעותי ביחסים בין שתי הגופים, במיוחד עבור צפון אירלנד (אשר ממשיכה להחיל את חוקי האיחוד האירופי בנוגע לסחורות), ובמהלך תקופת המעבר שנמשכה עד 31 בדצמבר 2020. בריטניה גובלת במדינה החברה באיחוד האירופי, הרפובליקה של אירלנד.
היסטוריה > תחילת הדרך

בריטניה לא הצליחה להשתתף בדיונים הדיפלומטיים שהובילו להקמת קהילת הפחם והפלדה האירופית (ECSC), ומאוחר יותר פרשה מהמשא ומתן על חוקתה של הקהילה הכלכלית האירופית (EEC).
על שתי הבקשות הראשונות של בריטניה להצטרף לקהילות האירופיות (EC) בשנים 1963 ו-1967 הוטל וטו על ידי נשיא צרפת, שארל דה גול, שסבר כי מספר היבטים של כלכלת הממלכה המאוחדת, משיטות עבודה ועד החקלאות, עשו את בריטניה ללא מתיישבת עם אירופה וכי בריטניה נוטרת עוינות עמוקה לכל פרויקט כלל-אירופי. לאחר שדה גול ויתר על נשיאות צרפת ב-1969, הגישה בריטניה בקשה שלישית ומוצלחת לחברות.
היסטוריה > חברות בבריטניה באיחוד (1973–2020)

לאחר הצטרפות בריטניה לאיחוד האירופי ב-1973, הממלכה ניהלה משא ומתן מחודש על תנאי החברות, התחרתה על הנחות תקציביות וביקשה פטור מהמטבע האחיד. המדיניות החקלאית המשותפת של האיחוד (CAP) בפרט עמדה לעיתים קרובות במרכז הסכסוכים של בריטניה עם שאר האיחוד האירופי, וביססה את המוניטין שלה כ"שותפה מביכה" בתוך הגוש.
מאז 1977, אירעו תנודות רבות בין דעות פרו-אירופיות ואנטי-אירופיות בקרב הציבור הבריטי. הן השמרנים והן הלייבור כאחד התגייסו בדרך כלל לדעות הקדומות כלפי האיחוד האירופי שבהן דגלו הבריטים, שבמקום להתחייב לרעיון אירופי העדיפו בדרך כלל לשאוף לימים עברו של ההגמוניה העולמית הבריטית. במשאל העם על חברות הממלכה המאוחדת בקהילות האירופיות, שני, שני שלישים מהמצביעים הבריטים הצביעו בעד המשך חברותה של הממלכה המאוחדת בקהילות. דחיית החברות הגדולה ביותר הייתה ב-1980, השנה המלאה הראשונה בתקופת כהונתה של ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר, עם 65% התנגדו ו-26% בעד חברות. כחברה באיחוד האירופי, בריטניה מעולם לא אימצה את השימוש באירו או הצטרפה לאמנת שנגן, שהבטיחה תנועת אזרחים חופשית בתוך האיחוד. כמו כן, ממשלת בריטניה דבקה במדיניות ארוכת שנים של התלהבות מהרחבת האיחוד האירופי, בהנחה שהוספת חברים נוספים תערער רצון להעמקת הפדרליזציה של האיחוד.
הסכם יום שישי הטוב מ-1998 הנוגע לסיום הסכסוך האתני-לאומי בצפון אירלנד נחתם בהקשר של החברות המשותפת של הממלכה המאוחדת ואירלנד באיחוד האירופי.
בעקבות תוצאות משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי ב-2016, שבו 52% מהמצביעים תמכו בברקזיט (הלחם של "British Exit", יציאה בריטית), בריטניה ניהלה משא ומתן על פרישתה מהאיחוד האירופי. לאחר ההצבעה, ראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון, שתמך בהישארות באיחוד האירופי, התפטר. תרזה מיי הפכה לראשת הממשלה לאחר התפטרותו הרשמית, ואף על פי שגם היא תמכה בהישארות באיחוד האירופי, היא התחייבה לנהל משא ומתן על יציאת בריטניה ממנו. בריטניה עזבה רשמית את האיחוד ב-31 בינואר 2020.
היסטוריה > אחרי הברקזיט (מאז 2020)

ב-30 בדצמבר 2020, לאחר שמונה חודשים של משא ומתן, האיחוד האירופי ובריטניה חתמו על הסכם הסחר ושיתוף הפעולה של האיחוד האירופי-הממלכה המאוחדת, המסדיר את היחסים הבילטרליים מאז כניסתו הזמנית לתוקף יומיים לאחר מכן ואושר מאוחר יותר על ידי שני הצדדים.
אף על פי שבריטניה שמרה על קשרים חזקים עם כמה ממדינות האיחוד האירופי, ההחלטה לפרוש עוררה ביקורת על בריטניה ברחבי האיחוד ובמיוחד בעיתונות הגרמנית.[דרוש מקור] עם זאת, התגובה הבריטית הישירה לפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 מתוארת כפעולה שהחזירה את היחסים בין הגופים לכפי שהיו לפני הברקזיט.
עצמאות סקוטלנד וחברותה באיחוד האירופי

משאל העם על עצמאות סקוטלנד ב-2014 היה הפעם הראשונה בה האיחוד האירופי עמד בפני התפרקות פוטנציאלית של מדינה חברה. בעוד הפרישה של הממלכה מהאיחוד האירופי גם הוציאה את סקוטלנד מהאיחוד האירופי, הוויכוחים במשאל העם עשויים להשפיע על תרחישים עתידיים אחרים.
הייעוץ המשפטי של ממשלת בריטניה בנושא היה כי "מכיוון ש[שאר בריטניה] תהיה אותה מדינה כמו בריטניה, חברותה באיחוד האירופי תימשך", תוך השערה ש"על פניו, סקוטלנד תידרש להצטרף לאיחוד האירופי כמדינה חדשה, מה שידרוש משא ומתן על תנאי החברות בה". ללא כל תהליך רשמי לטיפול בפירוק של מדינה חברה כלשהי, הנציבות האירופית הציעה, אם תתבקש על ידי מדינה חברה, לספק השקפה רשמית על עמדת האיחוד האירופי לגבי חברות באיחוד האירופי של סקוטלנד במקרה של עצמאותה מבריטניה. ממשלת סקוטלנד ביקשה מראש ממשלת בריטניה דייוויד קמרון להגיש בקשה כזו, אך היא לא הוגשה. ניקולה סטרג'ן, סגנית השר הראשון של סקוטלנד דאז, אמרה כי הקבינט הסקוטי לא הסכים לכך שסקוטלנד עצמאית תצטרך להגיש בקשה מחדש לחברות באיחוד האירופי.
לשני הקמפיינים משני צידי המשאל היו דעות שונות:
כן סקוטלנד: קמפיין ה"כן", בראשות בלייר ג'נקינס, טען שסקוטלנד תמשיך כמדינה חברה אם במשאל העם תיבחר אופציית הפרישה מהממלכה, שכן סקוטלנד תישאר תואמת לכל עקרונות האיחוד האירופי כמתואר בסעיף 2 של ה-TEU ואין הוראות שלא לכלול את המדינה בהסכמי האיחוד האירופי הקיימים. במהלך התקופה שבין הצבעת ה"כן" לעצמאות רשמית, ממשלת סקוטלנד תוכל לנהל משא ומתן, מתוך האיחוד האירופי, על תנאי המשך חברותה באיחוד האירופי. כמה ראשי מדינות באיחוד האירופי סברו כי עמדה זו סבירה, וכך גם ג'יימס קרופורד, מחבר הייעוץ המשפטי של ממשלת בריטניה בנושא. עם זאת, לא הייתה תגובה רשמית על דעה זו מנציבות האיחוד האירופי. ממשלת סקוטלנד וקמפיים "כן סקוטלנד" הצהירו שניהם כי המשך החברות באיחוד האירופי היא העדפתם.
טוב יותר ביחד (Better Together): קמפיין ה"לא", בראשותו של אליסטר דרלינג, סבר שכל הצבעה לעצמאות הייתה מוציאה אוטומטית את סקוטלנד מהאיחוד האירופי כמדינה חדשה, וסקוטלנד הייתה צריכה לנהל משא ומתן מחדש על הכניסה.
סחר

בשנת 2017, הייצוא הבריטי לאיחוד האירופי הסתכם ב-274 מיליארד לירות שטרלינג מתוך 616 מיליארד ליש"ט מסך הייצוא של הממלכה המאוחדת. שיעור הייצוא של בריטניה לאיחוד האירופי ירד, מכיוון שהייצוא למדינות שאינן חברות באיחוד גדל בקצב מהיר יותר.
לפי Eurostat, הייצוא מ-27 מדינות האיחוד האירופי לממלכה המאוחדת גדל מ-316 מיליארד אירו ב-2015 ל-319 מיליארד אירו ב-2019. במקביל, לפי Eurostat, הייבוא מבריטניה לאיחוד גדל מ-184 מיליארד אירו ב-2015 ל-194 מיליארד אירו ב-2019.
יחסי החוץ של בריטניה עם המדינות החברות באיחוד האירופי (EU27)

| מדינה | שגרירות בריטית | שגרירות המדינה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אוסטריה אוסטריה | וינה | לונדון | נציגויות בריטניה ל-OSCE ולמשרדי האו"ם נמצאות בווינה |
| איטליה איטליה | רומא קונסוליות כלליות: מילאנו, נאפולי | לונדון קונסוליה כללית: אדינבורו |  |
| אירלנד אירלנד | דבלין | לונדון קונסוליות כלליות: קארדיף, אדינבורו, מנצ'סטר |  |
| אסטוניה אסטוניה | טאלין | לונדון |  |
| בולגריה בולגריה | סופיה | לונדון |  |
| בלגיה בלגיה | בריסל | לונדון | נציגויות בריטניה לאיחוד האירופי ולנאט"ו נמצאות בבריסל |
| גרמניה גרמניה | ברלין קונסוליות כלליות: דיסלדורף, מינכן | לונדון קונסוליה כללית: אדינבורו |  |
| דנמרק דנמרק | קופנהגן | לונדון |  |
| הולנד הולנד | האג קונסוליה כללית: אמסטרדם | לונדון | נציגות בריטניה ל-OPCW נמצאת בהאג |
| הונגריה הונגריה | בודפשט | לונדון קונסוליה כללית: מנצ'סטר |  |
| יוון יוון | אתונה קונוסוליות כלליות: הרקליון, סלוניקי | לונדון |  |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | לוקסמבורג | לונדון |  |
| לטביה לטביה | ריגה | לונדון |  |
| ליטא ליטא | וילנה | לונדון |  |
| מלטה מלטה | נציבות עליונה: ולטה | נציבות עליונה: לונדון |  |
| סלובניה סלובניה | ליובליאנה | לונדון |  |
| סלובקיה סלובקיה | ברטיסלאבה | לונדון |  |
| ספרד ספרד | מדריד קונסוליות כלליות: ברצלונה, אליקנטה, איביזה, לאס פאלמאס, מאלגה, פלמה, סנטה קרוס | לונדון |  |
| פולין פולין | ורשה | לונדון קונסוליות כלליות: בלפסט, אדינבורו, מנצ'סטר |  |
| פורטוגל פורטוגל | ליסבון קונסוליה כללית: פורטימאו | לונדון קונסוליה כללית: מנצ'סטר |  |
| פינלנד פינלנד | הלסינקי | לונדון |  |
| צ'כיה צ'כיה | פראג | לונדון קונסוליה כללית: מנצ'סטר |  |
| צרפת צרפת | פריז קונסוליות כלליות: בורדו, ליון, מרסיי | לונדון קונסוליה כללית: אדינבורו | נציגויות בריטניה ל-OECD ולאונסק"ו נמצאות בפריז, והנציגות למועצת אירופה נמצאת בשטרסבורג |
| קפריסין קפריסין | נציבות עליונה: ניקוסיה | נציבות עליונה: לונדון |  |
| קרואטיה קרואטיה | זאגרב קונסוליה כללית: ספליט | לונדון |  |
| רומניה רומניה | בוקרשט | לונדון קונסוליות כלליות: אדינבורו, מנצ'סטר |  |
| שוודיה שוודיה | סטוקהולם | לונדון |  |
ראו גם

יחסי החוץ של הממלכה המאוחדת
יחסי החוץ של האיחוד האירופי
פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי
משאל העם על חברות הממלכה המאוחדת באיחוד האירופי (2016)
יחסי הרשות הפלסטינית – פרגוואי

| יחסי פרגוואי – הרשות הפלסטינית |
| --- | --- |
פרגוואי: הרשות הפלסטינית


פרגוואי: הרשות הפלסטינית
שטח (בקילומטר רבוע)
406,752: 6,220
אוכלוסייה
6,978,465: 5,550,725
תמ"ג (במיליוני דולרים)
42,956: 17,396
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,156: 3,134

יחסי פרגוואי – הרשות הפלסטינית הם היחסים הדיפלומטיים שבין פרגוואי לבין הרשות הפלסטינית.
סקירה כללית

בינואר 2011 משרד החוץ של פרגוואי הודיע על הכרה במדינה פלסטינית עצמאית בגבולות 1967. בכך, הפכה פרגוואי למדינה התשיעית בדרום אמריקה שמכירה במדינה הפלסטינית, לאחר ברזיל, ארגנטינה, אקוודור, בוליביה, גיאנה, צ'ילה, אורוגוואי ופרו. בהודעה נמסר כי פרגוואי קוראת לישראל ולפלסטינים לחדש את המשא ומתן במטרה להגיע לשלום ולביטחון בשתי המדינות. נשיא הרשות הפלסטינית, אבו מאזן, ושר החוץ, ריאד אל-מאלכי, בירכו על ההחלטה והדגישו את הקשרים המיוחדים הנרקמים בין פרגוואי לרשות הפלסטינית.
ב-19 באוגוסט 2019 פרגוואי הכריזה על חמאס וחזבאללה כארגוני טרור. ההחלטה התקבלה לאחר פעילות מאומצת מצד ישראל מול שר החוץ של פרגוואי אנטוניו ריבס פלסיוס. ההכרזה הגיעה בהפתעה, במיוחד לאור החלטתה של פרגוואי לסגור את השגרירות שלה בירושלים ולהחזירה לתל אביב בספטמבר של השנה הקודמת.
ב-16 באוגוסט 2023 פרגוואי הודיעה על פתיחת השגרירות שלה מחדש בירושלים לאחר חמש שנים מההחלטה להחזירה לתל אביב. השגרירות בבירה ירושלים נפתחה לראשונה בהוראת נשיא פרגוואי דאז הוראסיו קארטס שנחשב לידיד ישראל. בהודעה החדשה, שר החוץ הישראלי אלי כהן ונשיא פרגוואי הנכנס סנטיאגו פניה הודיעו כי פרגוואי תעביר את השגרירות מתל אביב לירושלים עוד השנה, וישראל תפתח מחדש את השגרירות שלה באסונסיון.
יחסי גרמניה–רוסיה

| יחסי גרמניה–רוסיה |
| --- | --- |
גרמניה: רוסיה


גרמניה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 17,098,242
אוכלוסייה
84,270,844: 144,335,057
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,878: 14,005
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין הפדרציה הרוסית הם יחסים היסטוריים שתחילתם במהלך ימי הביניים, ובמהלך השנים ידעו עליות ומורדות. לאחר קריסת ברית המועצות ואיחוד גרמניה מחדש, התחזקו קשרי המדינות, וכיום שתי המדינות מקיימות ביניהם קשרים כלכליים, חברתיים ותרבותיים בשלל תחומים.
היסטוריה > יחסים מוקדמים

במהלך הקרב על הקרח בשנת 1242 הביס הנסיך אלכסנדר נבסקי את אבירי המסדר הטבטוני, ובכך סיים את התפשטות המסדר מזרחה למשך המאה הבאה.
עד המאה ה-18 לא היו יחסים בין רוסיה לגרמניה, שהייתה מחולקת להרבה מדינות קטנות במסגרת האימפריה הרומית הקדושה. לאחר מלחמת הצפון הגדולה שבה הביסה רוסיה את ממלכת שוודיה, היא החלה להתפשט לעבר הים הבלטי.
היסטוריה > הגירה גרמנית מזרחה

במשך מאות שנים התנהלה הגירה גרמנית לשטחים המזרחיים, והתיישבו בשטחי אסטוניה, לטביה וליטא (באזור הבלטי), פרוסיה המזרחית, פרוסיה המערבית, דנציג וגליציה (באזור פולין), סלובניה, טרנסילבניה והבאנאט, ואף הגיעו לאזור ווהלין, ואוקראינה ואף לשטחי הוולגה.
מהגרמנים הבלטים יצאו הרבה אישים מפורסמים שפעלו בצבא האימפריה הרוסית, ולאחר מכן בצבא הלבן במלחמת האזרחים ברוסיה, ובהם: מיכאיל ברקלאי דה טולי, פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, פאול פון רננקמפף, פיוטר וראנגל וארנסט בירון.
היסטוריה > פרוסיה ורוסיה

בשנת 1701 הוקמה ממלכת פרוסיה, ובשנת 1721 הוקמה האימפריה הרוסית. פרוסיה ורוסיה לחמו ביניהם במלחמת הירושה האוסטרית ובמלחמת שבע השנים, שבה כמעט הובס פרידריך השני, מלך פרוסיה על ידי צבא האימפריה הרוסית, אולם בעקבות מותה של יליזבטה, קיסרית רוסיה, ועלייתו של אחיינה פיוטר השלישי, קיסר רוסיה, שהיה ממוצא גרמני, פרשה רוסיה מהמלחמה, ונתנה לפרידריך את היכולת להתמודד מול אויביו האחרים. פרוסיה ורוסיה שיתפו פעולה ביניהם במהלך חלוקת פולין, שבה חילקו יחד עם אוסטריה את האיחוד הפולני-ליטאי.
גם במהלך המלחמות הנפוליאוניות שיתפו שתי המדינות פעולה, ואף בזמן שנאלצה פרוסיה לשתף פעולה עם נפוליאון, היא השתדלה בכל מאודה לא להיכנס למלחמה עם האימפריה הרוסית.
במהלך קונגרס וינה כרתו שתי המדינות יחד עם האימפריה האוסטרית את הברית הקדושה, שבה הם התחייבו להגן על שלטון המלכים באירופה, אולם פרוסיה לא הייתה חלק מקונצרט אירופה.
מהפכות אביב העמים בשנת 1848 השפיעו על פרוסיה, אך פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה הצליח להימנע ממלחמה נגד רוסיה. במהלך מלחמת שלזוויג הראשונה נאלצה פרוסיה לסגת לאחר לחץ רוסי ובריטי, ומהלך מלחמת קרים נשארה פרוסיה נייטרלית. בשל סיועה של פרוסיה לרוסיה בדיכוי מרד ינואר בפולין בשנת 1863, נשארה רוסיה נייטרלית בעת מלחמות האיחוד הגרמניות, ובכך תרמה ליצירת הקיסרות הגרמנית.
היסטוריה > האימפריות הגרמנית והרוסית

בתחילה היה נראה היה כי שתי האימפריות הגדולות יהיו בנות ברית חזקות, ובשנת 1872 הקים הקנצלר הגרמני, אוטו פון ביסמרק, את ברית שלושת הקיסרים בין גרמניה, אוסטריה ורוסיה, ואשר הצהירה כי הרפובליקניזם והסוציאליזם הם אויבים משותפים, וכי שלוש המעצמות ידונו בכל עניין הנוגע למדיניות החוץ. ביסמרק נזקק ליחסים טובים עם רוסיה, על מנת לשמור על צרפת מבודדת מבחינה מדינית. בשנים 1877–1878 ניצחה רוסיה את האימפריה העות'מאנית במלחמת רוסיה-טורקיה, וניסתה להטיל עליה את הסכם סן-סטפנו. הדבר עורר את זעמם של הבריטים בפרט, שכן הם עסקו רבות בשימור האימפריה העות'מאנית ומניעת השתלטות רוסית על מצרי הבוספורוס. גרמניה, אשר לא היה לה כל עניין ישיר בבלקנים, שהיה ברובו תחום השפעה אוסטרי ורוסי, אירחה את קונגרס ברלין (1878), שבו הוסכם על הסדר שלום מתון יותר.
בשנת 1879 הקים ביסמרק ברית כפולה של גרמניה ואוסטרו-הונגריה, במטרה לסיוע צבאי הדדי במקרה של התקפה מצד רוסיה, שלא הייתה מרוצה מההסכם שהושג בקונגרס ברלין. בשנת 1885 היחסים היו במשבר כתוצאה מגירוש הפולנים מפרוסיה.
הקמתה של הברית הכפולה הובילה את רוסיה לנקוט עמדה פייסנית יותר, ובשנת 1887 נחתמה ברית ביטוח המשנה בין גרמניה לרוסיה, בו הסכימו שתי המעצמות על תמיכה צבאית הדדית במקרה שצרפת תתקוף את גרמניה, או במקרה שאוסטריה תתקוף רוסיה. בעקבות כך, הפנתה רוסיה את תשומת לבה מזרחה לאסיה, ונשארה בלתי פעילה בפוליטיקה האירופית במשך 25 השנים הבאות.
גרמניה הייתה מודאגת מעט מכושר התעשייה הפוטנציאלי של רוסיה, ומהכושר הצבאי הפוטנציאלי שלה, בעוד רוסיה חששה מהעוצמה התעשייתית שכבר הוקמה בגרמניה. בשנת 1893 חתמה רוסיה על ברית עם צרפת, ובשנת 1907 נחתמה ההסכמה המשולשת בין רוסיה, צרפת והממלכה המאוחדת, אשר היה מכוון נגד גרמניה.
לאחר רצח פרנץ פרדיננד האוסטרי בידי לאומנים סרביים מארגון היד השחורה, העבירה אוסטריה לסרביה, בתמיכת גרמניה, אולטימטום בדרישה לתת למשטרה ולצבא האוסטרי להיכנס לסרביה, על מנת לחקור את הרצח. סרביה דחתה את האולטימטום, מה שהוביל לפלישה האוסטרית לסרביה, ובעקבות כך פרצה מלחמת העולם הראשונה.
ב-12 באוגוסט 1914 החלה הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, וב-25 באוגוסט הוכתה הארמייה הרוסית השנייה על ידי הארמייה הגרמנית השמינית בקרב טננברג, ובעקבות כך נסוגו הכוחות הרוסים מפרוסיה המזרחית. לאחר מכן נערך הקרב הראשון על האגמים המזוריים, שלא נגמר בתוצאה חד משמעית, אך הכוחות הרוסים לא ניסו לפלוש שוב לשטח גרמניה, ובעקבות כך הטילו הגרמנים את כוחותיהם בקרב גליציה. בשנת 1915 הביסו הגרמנים את הרוסים במתקפת גורליצה-טרנוב, ובעקבות כך הנסיגה הגדולה נסוגו הרוסים משטחי פולין הקונגרסאית ומליטא. בשנת 1916 נערכה מתקפת ברוסילוב, שלמרות שזכתה בהצלחות ראשוניות, נבלמה לבסוף על ידי הכוחות הגרמנים.
במרץ 1917 התרחשה ברוסיה מהפכת פברואר, שבעקבותיה הודח ניקולאי השני, קיסר רוסיה מתפקידו. הממשלה הרוסית הזמנית לא הצליחה לייצב את השלטון, ובקיץ אותה שנה התירה גרמניה ללנין לחזור לרוסיה, בשל דעותיו בעד סיום הלחימה. בנובמבר אותה שנה נערכה מהפכת אוקטובר שבה עלו הקומוניסטים לשלטון, ובמרץ 1918 הם חתמו על הסכם ברסט-ליטובסק, שבו נכנעו לגרמנים. בעקבות הכניעה הרוסית העבירו הגרמנים כוחות גדולים לחזית המערבית, אולם על אף זאת נאלצו להיכנע בנובמבר אותה שנה, ווילהלם השני, קיסר גרמניה נאלץ להתפטר בעקבות המהפכה הגרמנית.
היסטוריה > בין המלחמות

| יחסי רפובליקת ויימאר – ברית המועצות |
| --- | --- |
רפובליקת ויימאר: ברית המועצות


רפובליקת ויימאר: ברית המועצות

לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה היו הן רפובליקת ויימאר והן רוסיה הסובייטית מבודדות מבחינה מדינית, ובעקבות כך חתמו השתיים על הסכם רפאלו (1922), שבו הסכימו ביניהם על הקמת בתי חרושת לכלי נשק, גז רעיל ותחמושת לגרמניה בתמורה לכסף מצדה של גרמניה. המפגש התקיים על בסיס אינטרסים משותפים בין שתי המדינות בשבר שאחרי המלחמה (הסכם רפאלו). בין השאר הוסכם בין שתי המדינות כי קציני צבא גרמנים ישלחו לברית המועצות ויתאמנו שם יחד עם הצבא האדום, בשימוש בכלי נשק שנאסרו בשימוש על הגרמנים על פי חוזה ורסאי, וכי יוקמו בסיסי ניסוי למטוסים וטנקים על אדמת רוסיה (דוגמת בית הספר לטנקים בקאזאן). הדברים התבצעו מיד ונוצרה מערכת שלמה של דרכים שיעקפו את המגבלות על הצבא ותעשיית הנשק הגרמני. גם בגרמניה עצמה הוסבו בתי חרושת אזרחיים, במימון אנשי עסקים גרמניים אשר לא הסכימו עם המגבלות והתבוסה, לבתי חרושת המייצרים תחמושת ונשק עבור גרמניה. למעשה מדובר היה על מדינה ריבונית המסרבת לקבל על עצמה את הסעיפים ולקיים אותם, דבר שהקשה על יכולת האכיפה של בעלות הברית על גרמניה.
בהמשך בשנת 1926 נחתם הסכם ברלין.
היסטוריה > יחסי הרפובליקה הפדרלית של גרמניה והפדרציה הרוסית

היחסים בין שני העמים מאז נפילת הקומוניזם וקריסת ברית המועצות בשנת 1991 היו טובים בדרך כלל, אולם התקיימו לעיתים חילוקי דעות בין מנהיגי המדינות, ובכמה הזדמנויות קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל מתחה ביקורת על ולדימיר פוטין בשל אי הקפדתו על זכויות האדם במדינה.
לאחר סיפוח חצי האי קרים על ידי הפדרציה הרוסית הדרדרו היחסים בין המדינות, וגרמניה תמכה בהטלת סנקציות חריפות על ידי נאט"ו נגד תעשיית הנפט ומערכת הבנקאות הרוסית ועל בעלי הברית של הנשיא פוטין, ובתגובה רוסיה קיצצה את יבוא המזון מהאיחוד האירופי. כמו כן גרמניה התנגדה לתמיכתה של רוסיה בבדלנים הפרו-רוסים במהלך מלחמת האזרחים באוקראינה, ומרקל אף הצהירה על נכונותה להקריב את האינטרסים הכלכליים של גרמניה ולהגביר את הסנקציות, על מנת לשלוח מסר חזק כי פעולותיה של מוסקבה אינן מקובלות.
בעקבות רצח זלימחאן חנגושווילי בברלין על ידי סוכני ביון רוסים, גרמניה הודיע על גירוש מספר דיפלומטים רוסים מהמדינה.
בשנת 2022, החליטה גרמניה לאסור על השידור בשטחה של הערוץ הרוסי RT בשפה הגרמנית מאחר שאין לו את הרישיון הדרוש לכך. בתגובה, רוסיה אסרה את פעילות הערוץ הגרמני הציבורי "דויטשה ולה" בשטחה.