היסטוריה צבאית של ניו זילנד
מלחמת העולם הראשונה 1914-1918

מיד לאחר הכרזת המלחמה של בריטניה על גרמניה בראשיתה של מלחמת העולם הראשונה, עשתה זאת גם ניו זילנד ללא היסוס, למרות בידודה הגאוגרפי ואוכלוסייתה הקטנה.
סך כל החיילים והאחיות ששירתו מעבר לים בשנים 1914-1918, להוציא את אלה ששירתו בצבאות אחרים של האימפריה הבריטית, הגיע ל-103,000 איש ואישה, מתוך אוכלוסייה של קצת יותר ממיליון איש. 42% מהגברים בגיל הגיוס שירתו ב-NZEF, חיל המשלוח הניו זילנדי.
16,697 ניו זילנדים נפלו בקרבות ו-41,317 נפצעו במהלך המלחמה, 58% נפגעים. עוד כאלף איש מתו בחמש השנים לאחר סיום המלחמה כתוצאה מפציעותיהם ו-507 מתו במהלך האימונים על אדמת ניו זילנד. אחוז הנופלים בקרב הגברים בגיל גיוס ביחס לגודל האוכלוסייה בניו זילנד עמד על 5% והוא הגבוה ביותר מבין כל הדומיניונים שהשתתפו במלחמה לצדה של בריטניה. בין הכוחות שהשתתפו במלחמה נמנו 2688 מאורים ו-346 תושבי איי האוקיינוס השקט.
פעולתה המלחמתית הראשונה של ניו זילנד הייתה כיבוש סמואה הגרמנית. למרות שבאופן רשמי סירבו הכוחות הגרמנים במושבה להיכנע, המקום נכבש ללא כל התנגדות. לאחר שהפליג מייגור גנרל אלכסנדר גודלי (Alexander Godley) בראש חיל המשלוח הניו זילנדי באוקטובר 1914, מילא את מקומו מייג'ור גנרל אלפרד ויליאם רובין (Alfred William Robin) כמפקד הכוחות הצבאיים בבית במשך כל המלחמה והיווה את הציר המרכזי של המערכת המשומנת שדאגה לגיוסם של כוחות תגבור.
המערכה החשובה הראשונה בה השתתפו חייליה של ניו זילנד הייתה מערכת גליפולי באפריל 1915. טעות ניווט גרמה לנחיתת כוחות אנזא"ק ( ANZAC- Australian and New Zealand Army Corps) בנקודה שגויה. 2701 ניו זילנדים נהרגו ו-4852 נפצעו במהלך מאבק מר שנכשל בהשגת מטרותיו. עם זאת, משמעותו וסמליותו של קרב גליפולי, מורגשות עד היום בניו זילנד (ובאוסטרליה) בהיותו הקרב הגדול הראשון שחוו חיילי הצבא הניו זילנדי כבנים לאומה צעירה. יום נחיתת הכוחות בגליפולי, ה-25 באפריל, מצוין עד היום בשתי המדינות כיום אנזא"ק שהוא יום זיכרון, המצוין בטקסים ובמצעדים, לכל הנופלים בקרב זה בפרט ובכל מלחמותיה של ניו זילנד בכלל.
חיל המשלוח הניו זילנדי השתתף בקרבות נוספים במזרח התיכון במערכה על סיני וארץ ישראל כנגד הטורקים ונלחמו בכול הקרבות עד לכיבוש ירושלים ותבוסת הצבא העות'ומאני וזכו לשבחים על לחימתם יחד עם חבריהם האוסטרלים והבריטים. במערכה זו השתתפו 17,723 חיילים ניו זילנדים שמתוכם נפלו בקרבות 640 איש ונפצעו 1146.
בצרפת השתתפה הדיוויזיה הניו זילנדית בקרב על הסום, בו הם התקדמו 3 ק"מ מעבר לקווי האויב ותפסו 8 ק"מ לרוחב הקווים. בקרב זה נהרגו 1560 הרוגים ו-5488 נפצעו. ביוני 1917 הצטיינה הדיוויזיה בקרב מסין בו נכבש הכפר הסמוך מסין (Messines). באוקטובר, במהלך קרב פשנדל התקדמו הכוחות פחות מ-500 במחיר דמים כבד שחלק של הדיוויזיה הניו זילנדית בו היה 850 הרוגים. היה זה הכישלון הגדול הראשון של הדיוויזיה ונותר צרוף בזיכרון הקולקטיבי הניו זילנדי כקרב בו נהרגו הכי הרבה חיילים ביום אחד.
הדיוויזיה נלחמה כנגד הגרמנים במתקפת האביב של 1918. מאוחר יותר הם כבשו את הכפר לה קווסנוי (Le Quesnoy) בפעולה מוצלחת ב-4 בנובמבר 1918. יום זה נחשב למוצלח ביותר מבין ימי הקרב של הדיוויזיה במשך כל דרכה בחזית המערבית. הם התקדמו 10 ק"מ, שבו 2000 חיילים גרמנים ולקחו שלל של 60 תותחי שדה.
ניו זילנד גם תרמה תרומה למאמץ המלחמתי בים. הסיירת "פילומל" (HMNZS Philomel) סיירה במפרץ אלכסנדרטה בצפון-מזרח הים התיכון, נתנה תמיכה לכמה פעולות נחיתה וספגה 3 הרוגים, ביניהם ההרוג הראשון של ניו זילנד במלחמה. כמו כן לקחה הספינה חלק בהגנתה של תעלת סואץ, בפעולות במפרץ עדן ובסיורים במפרץ הפרסי. ביוני 1917 הניחו אנשי קומנדו גרמנים מוקשים במימי החופים של ניו זילנד וגרמו לאובדנן של שתי אניות סוחר.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה לא היה עדיין לניו זילנד חיל אוויר משלה, אך כמה מאות ניו זילנדים שירתו במסגרת חילות האוויר של בריטניה ושל אוסטרליה.
בסיס האם העיקרי של החיילים הניו זילנדים בעת שירותם באירופה היה מחנה סלינג (Sling Camp) במישור סולסברי שבאנגליה. כיום המחנה כבר לא קיים, אך עדיין ניתן לראות דמות קיווי ענקית שיצרו החיילים מאבני גיר לבנות על צלע הגבעה הסמוכה לבסיס במהלך תקופות ההמתנה לקרבות.