stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלחמת האזרחים הסודאנית השלישית
מהלך הלחימה

הלחימה התרכזה סביב עיר הבירה ח'רטום (הקרב הגדול והראשון במלחמה) ואזור דארפור. נכון ל-8 בספטמבר 2024, לפחות 20,000 בני אדם נהרגו ו-33,000 אחרים נפצעו.
המלחמה החלה בהתקפות של ה-RSF על אתרי ממשלה כאשר דווח על תקיפות אוויריות, ארטילריה וירי ברחבי סודאן. הערים ח'רטום ואומדורמאן חולקו בין שני הפלגים הלוחמים, כאשר אל-בורהאן העביר את ממשלתו לפורט סודאן בזמן שכוחות ה-RSF כבשו את רוב בנייני הממשלה של ח'רטום.
ניסיונות המעצמות הבינלאומיות לשאת ולתת על הפסקת אש הגיעו לשיאם בהסכם ג'דה במאי 2023, שלא הצליח לעצור את הלחימה ולבסוף נזנח. במהלך החודשים הבאים התרחש קיפאון, שבמהלכו הצטרפו לשני הצדדים קבוצות מורדים שלחמו בעבר נגד ממשלת סודאן. עד אמצע נובמבר 2023, הפלגים מיני מינווי ומוסטפא טמבור של התנועה לשחרור סודאן הצטרפו רשמית למלחמה בתמיכה ב-SAF, לצד תנועת הצדק והשוויון (JEM). לעומת זאת, תנועת טמאז'וג' שילבה כוחות עם ה-RSF, בעוד שפלג עבדאלעזיז אל-חילו של התנועה לשחרור העם של סודאן-צפון תקף עמדות SAF בדרום המדינה.
החל מאוקטובר 2023, המומנטום החל לנוע לעבר ה-RSF, כאשר הצבא החצי-צבאי הביס את כוחות הצבא בדארפור והשיג הישגים במדינת ח'רטום, קורדופן ומדינת גזירה. מאז פברואר 2024, ה-SAF השיג הישגים באומדורמן. מאז יוני 2024, ה-RSF השיג הישגים במדינת סנאר. משא ומתן נוסף בין הצדדים הלוחמים לא הניב עד כה תוצאות משמעותיות, בעוד שמדינות רבות סיפקו תמיכה צבאית או מדינית לאל-בורהאן או למדי.
בסוף אוקטובר 2024, לפי דיווחים מחרטום, כוחות של צבא אריתראה נכנסו למזרח סודאן כדי לסייע לכוחות הצבא המקומי הנאמנים לנשיא עבד אל-פתאח אל-בורהאן נגד יריביו.
נכון ל-5 ביולי 2024, למעלה מ-7.7 מיליון נעקרו מבתיהם ויותר מ-2.1 מיליון אחרים נמלטו מהמדינה כפליטים, ואזרחים רבים בדרפור נהרגו כחלק ממעשי הטבח של מסלית.
הערות שוליים

↑  "UN humanitarian office raises alarm over fighting in eastern Sudanese state". Anadolu Agency. 19 בדצמבר 2023. ארכיון מ-9 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אהוד יערי, ‏דיווח: צבא אריתראה נכנס לשטח סודאן - כדי להתערב במלחמת האזרחים, באתר ‏מאקו‏, 31 באוקטובר 2024
↑  "IOM Sudan Displacement Tracking Matrix (DTM) Sudan Mobility Update (2) Publication Date: 11 June 2024". reliefweb. 11 ביוני 2024. ארכיון מ-9 ביוני 2024. נבדק ב-12 ביוני 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Economist, Genocide returns to Darfur, The Economist, ‏5 באוקטובר 2023
לאו דן

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1870 פשט 
 פטירה:  1944 (בגיל 73 בערך) 
 שם לידה:  Diamant Leó 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 
לאו דן (במקור דיאמנט עד 1899, בהונגרית: Dán Leó;‏ פשט, 23 בנובמבר 1870 – 1944) היה סיטונאי יהודי-הונגרי, סופר כלכלי, מלחין, אביר מסדר פרנץ יוזף, יועץ ממשלתי ראשי.
קורות חייו

לאו דיאמנט נולד במשפחה יהודית כבנם של שאמו דיאמנט (1833–1926) פרוון ושל פאני פיית (1847–1929). הוא נולד כבן הבכור במשפחה בת שבעה ילדים. את לימודיו התיכוניים השלים בבית בגימנסיה הלותרנית בבודפשט. בשנים 1887–1888 למד במחלקה להלחנה של האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט. מוריו היו דיולה ארקל (בנו של פרנץ ארקל) ויאנוש קוסלר. אביו לימד אותו ואת ארבעת בניו האחרים את מקצוע הפרוונות. לאו נסע לחו"ל על מנת לשפר את הידע המקצועי שלו. הוא חזר הביתה לפני חגיגות המילניום ב-1896 (1000 שנה להתיישבות המדיארים במרכז אירופה) כדי להשתלט יחד עם אחיו הצעיר שחזר מפריז, על עסקי הפרוונות שהקים אביהם. כבר בתערוכת המיליניום בלט עם מעילי פרווה לנשים שיובאו אז רק מחו"ל. אז קיבל את העיטור הראשון שלו - לראשונה בהונגריה - את התואר פרוון החצר הקיסרי והמלוכתי ובמקביל הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה הפך את הפירמה שלו לספק חצר הקיסר. יחד עם אחיו, הם שינו את שם משפחתם לדן (Dán) ושינו את שמה של הפירמה שלהם ל"אחים דן". בשנת 1901 הוענק ללאו דן "עיטור צלב זהב מוכתר" על ידי המונרך כהוקרה על הישגיו המצוינים בתערוכה העולמית של פריז (1900), והוא גם זכה במדליית זהב. בשנת 1902, על השתתפותו ביצירת תעריף המכס, כחבר בוועדה הלאומית לקביעת ערך אז, קיבל את התואר "יועץ מסחרי". בשנת 1909, כהוקרה על הישגיו בתחום המסחר והתעשייה, הוכרה עבודתו בהענקת צלב האביר של מסדר פרנץ יוזף.
ב-1910, יחד עם כמה אחרים, הקים את האגודה הלאומית של איגוד הפרוונים ההונגרי, בו נבחר פה אחד לנשיא. בשנה שלאחר מכן, בהנהגתו, אורגנה בבודפשט תערוכת תעשיית הפרוונות הגדולה הראשונה, ובקשר לכך, הקונגרס העולמי של תעשיית הפרוות, שהוא היה נשיאו. דן קיבל מספר פעמים פרסים מלכותיים וזרים על פועלו בתחום הכלכלי. בתחום הספרות הכלכלית היה פעיל לא רק בהונגרית, אלא גם בעיתונים גרמניים, צרפתיים ואנגלים ובמגזינים מקצועיים. בשנת 1926, כהוקרה על פעילותו הכלכלית, מונה ליועץ ממשלתי ראשי. הרעיון של גידול ארנבת בית, טלה פרוות, מינק וגידול בעלי חיים לפרווה אצילית הגיע ממנו. הוא היה חברת מערכת:
הלקסיקון הגדול של רוואי
הלקסיקון העולמי החדש של טולנאי
חבר במועצה הנשיאותית של הלקסיקון יהודי הונגרי
הוא מילא תפקיד משמעותי גם בחיי הציבור היהודי.
לאו דן היה:
נשיא משותף של ארגון הסוחרים הגדול ביותר במדינה, איגוד סוחרי הבירה
סגן נשיא החוג האזרחי של מרכז העיר
נשיא האגודה הלאומית של בעלי מלאכה הונגריים
במשך תקופה ארוכה הוא היה חבר ברשות המחוקקת של הבירה (חבר מועצת עיר)
חבר בלשכת המסחר והתעשייה של בודפשט
חבר הנשיאות של איגוד הסחר הלאומי ההונגרי (OMKE)
חבר לשכת המסחר ההונגרית ואיגוד התעשייה הלאומי
הוא ואשתו היו חברי המשלחת שנסעה לניו יורק ב-1928 לצורך הקמת פסל קושוט בניו יורק.
את נסיבות מותו סיפרו בני המשפחה שנותרו בחיים. באוקטובר 1944, כיהודי עשיר מאוד ומשלם מיסים גדול, הוא ואשתו נצטוו להיחקר על ידי השלטונות. הוא יכול היה לברוח, עושרו איפשר את זה, אבל נכדו חשש שאם סבו וסבתו לא ייכנסו לחקירה, הם ייקחו אותו ואת משפחתו ויגורשו. אז לבסוף הלך הזקן, בן ה-74, לחקירה עם אשתו. התשאול היה על חשיפת נכסיו המוסתרים, שאולי לאו לא עמד בו (בתשאול) לאחר מרות המכות. אז לאו המת למחצה הועלה על קרון הבקר של רכבת שנשאה לאושוויץ, אך הוא הגיע ליעד כבר מת. אשתו, אולגה, המתינה בתחנת הרכבת להעמסה לקרונות הרכבת, כשצעיף איכרים גדול על כתפיה, כשגבר צעיר ניגש אליה מבחוץ ואמר, דודה, חבקי את זרועי סביבי ובואי איתי. אולגה עשתה זאת, ניצלה, הלכה הביתה ברגל, ואז התחבאה עד השחרור, וכך שרדה את מלחמת העולם. בשנת 1954 היא מתה מסרטן עיניים בדירתם לשעבר בבית מס' 5 ברחוב בצ'י בבודפשט.
משפחתו

אשתו הייתה אולגה וייס (1876–1957), בתם של בעל הקרקעות אדולף וייס ואידה בהם, אותה נשא בטקס אזרחי ב-8 ביוני 1899 בטרזווארוש, בודפשט. ארבעה ימים לאחר מכן, הם התחתנו גם בבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאן.
ילדתם
מריה דן (מיצי 1900–1937). בעלה הראשון היה ארנה זאלאן (1892–?), מנהל חברת מניות (הם התגרשו ב-1928). בעלה השני היה אימרה בוקור (1899–?) היה סוחר.
יצירתו המוזיקלית > עבודותיו

ליל כלולות, אופרה במערכה אחת. לברית: דלאקור ומוראן. בכורה: טטה, 1893.
עלמת הכינור הראשון, פארסה עם שירים וריקודים ב-5 מערכות. 1894. 29 ביולי, חוג תיאטרון בודה.
הספר מסביליה, אופרטה ב-2 מערכות. הלברית נכתבה על ידי דז'ה באלינט. בכורה: 13 במאי 1902, התיאטרון ההונגרי
שכרון חושים, בלט במערכה אחת. בכורה: 1903. דברצן.
האביר ממלטה, אופרטה. הלברית נכתבה על ידי גוסטב בקשיץ'. הוצג לראשונה בדברצן בשנת 1893, ולאחר מכן באובודה ביולי 1894.
בחור סלובקי באמריקה או פארסה מוזיקלית טיול לשיקגו. הלברית נכתבה על ידי דיולה קומור. הבכורה בשנת 1895. ב-4 בינואר בתיאטרון העירוני בדברצן. המחבר היה רשום בשם Leó Dán Dán Ament.
יצירותיו האחרות: קטעי פסנתר (כ-200), שאנסונים, קונצ'רטו לכינור, שירי בית כנסת. תחת השם הבדוי המוזיקלי שלו: ד'אמנט.
פרסים והוקרה

עיטור צלב זהב מוכתר (1901)
יועץ וחבר המועצה המסחרית (1902)
אביר מסדר פרנץ יוזף (1909)
יועץ ממשלתי ראשי (1926)
לקריאה נוספת

A magyar társadalom lexikonja. A Magyar Társadalom Lexikona Kiadóvállalat, Budapest, 1930.(לקסיקון חברתי הונגרי)
Dán Leó (1927. december 25.) Ujság, 3. évfolyam, 293. szám (לאו דן "העיתון" 1927)
Magyar politikai lexikon. Szerk. T. Boros László. Budapest, Európa Irodalmi és Nyomdai Rt., 1929. (לקסיקון פוליטי הונגרי)
Magyar színművészeti lexikon: A magyar színjátszás és drámairodalom enciklopédiája. Szerk. Schöpflin Aladár. I. kötet (Aágh Endre – Faust). Budapest: Az Országos Színészegyesület és Nyugdíjintézete. [1929]. (לקסיקון התיאטרון ההונגרי: האנציקלופדיה של התיאטרון והספרות הדרמטית ההונגרית. עורך אלדאר שופפלין. כרך א'. בודפשט: איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה. 1929)
Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Budapest: Magyar Zsidó Lexikon. 1929. 187. Online elérés(לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת)
Révai nagy lexikona. Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1911–1935. (הלקסיקון הגדול של רוואי)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 90958/1899. Forrás: MNL-OL 30791. mikrofilm 482. kép 2. karton. Névváltoztatási kimutatások 1899. év 6. oldal 18. sor
↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1332/1870. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Diamant Samu halotti bejegyzése a Budapest IV. kerületi polgári halotti akv. 434/1926. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Faith Fanni halotti bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) halotti akv. 406/1929. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Kitüntetés és névmagyarosítás". Pesti Hírlap. 1899-09-23. p. 9. נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Koronás arany érdemkereszt". Magyar Géniusz. 1901-03-10. נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Uj kereskedelmi tanácsosok". Budapesti Hírlap. 1902-02-18. p. 12.
↑  "Ferenc József-rend". Pesti Hírlap. 1909-10-26. p. 11. נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Országos magyar szűcsmesterek egyesülete". Pesti Hírlap. 1910-05-29. p. 40. נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Hétfőn reggel indulnak Amerikába a Kossuth-zarándokok". Magyarság. 1928-03-04. p. 6. נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Dán Leóné halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 375/1954. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 537/1899. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-01-27.
↑  "Fényes esküvő". Pesti Hírlap. 1899-06-12. p. 6. נבדק ב-2021-01-27.
לי פרידלנדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1934 (בן 90) אברדין, וושינגטון, ארצות הברית
 לאום:  אמריקני
 מקום לימודים:  המכללה למרכז אמנות העיצוב 
 תקופת הפעילות:  1948–2002 (כ־54 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  פרס הסלבלד (2005)  עמיתי מקארתור (1990)  מלגת גוגנהיים 
 
לי פרידלנדר (באנגלית: Lee Friedlander;‏ נולד ב-14 ביולי 1934) הוא צלם ואמן אמריקאי ממוצא יהודי. בשנות השישים והשבעים של המאה ה-20, עבד פרידלנדר בעיקר עם מצלמות 35 מ"מ וסרט צילום שחור-לבן, ופיתח שפה חזותית משפיעה של "נוף חברתי" אורבני, שזכתה לחיקויים רבים. רבות מתמונותיו כוללות חלקי-השתקפויות בחלונות ראווה, מבנים ממוסגרים בגדר, כרזות ושלטי רחוב, בניסיון לשקף את מראה החיים המודרניים.
חייו ועבודתו

פרידלנדר נולד ב-1934 באברדין שבוושינגטון, בנם של מהגר יהודי-גרמני ומהגרת פינית לותרנית. למד צילום בקולג' ארט סנטר לעיצוב (Art Center College of Design) בפסדינה, קליפורניה. ב-1956 עבר לניו יורק, שם צילם מוזיקאי ג'אז לעטיפות אלבומים. עבודתו המוקדמת מושפעת מיוצרים כמו אז'ן אטז'ה, רוברט פרנק וווקר אוונס. ב-1960, הוענקה לו מלגת גוגנהיים כדי שיוכל להתמקד ביצירת אמנות מקורית (כמו גם בשנים 1962 ו-1977). כמה מתמונותיו המפורסמות יותר התפרסמו במגזין פלייבוי מספטמבר 1985, תמונות שחור-לבן של מדונה משנות השבעים המאוחרות. עבור הסט שצולם ב-1979 קיבלה הזמרת, שהייתה אז סטודנטית, שכר של 25$. ב-2009 נמכרה אחת מהתמונות ב-37,500$ במכירה פומבית בכריסטי'ס.
ב-1963 הציג המוזיאון הבינלאומי לצילום בבית ג'ורג' איסטמן את תערוכת היחיד הראשונה שלו, פרסומו בעולם התרחש ב-1967, כאשר ג'ון זרקובסקי בחר בו, יחד עם דיאן ארבוס וגארי וינוגרנד לתערוכה המרכזית "New Documents" ("תיעודים חדשים") במוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק. ב-1973 זכתה עבודתו להקרנה בפסטיבל Rencontres d'Arles הצרפתי. ב-1990 העניקה לו קרן מקארתור חברות בעמיתי מקארתור. ב-2003, הוא זכה במדליה ובחברות מטעם ה-Royal Photographic Society בזכות תרומה קבועה ומשמעותית לאומנות הצילום. ב-2005 הוצגה תערוכה שלמה של יצירתו במוזיאון לאומנות מודרנית, שכללה 400 תמונות, החל משנות החמישים עד לימינו. הוא זכה בפרס הסלבלד באותה שנה. התערוכה הוצגה מחדש ב-2008 במוזיאון לאומנות מודרנית בסן פרנסיסקו.
חייו ועבודתו > דוגמאות מצילומיו של לי פרידלנדר

להלן דוגמאות מצילומיו:
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-National Gallery of Art.
עבודותיו של לי פידלנדר ב-Artnet.
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-UNM Museum.
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-The American Monument.
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-YouTube 2012.
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-MOMA.
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-NYTimes.
עבודיו של לי פרידלנדר ב-Gallery.
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-THE MASTERS OF STREET PHOTOGRAPHY EPISODE 50 LEE FRIEDLANDER.
עבודותיו של לי פרידלנדר ב-Berlin Asks - Lee Friedlander- Retrospective.
חייו ועבודתו > צילומי רחוב

צילומי רחוב מהווים מרכיב מרכזי בעבודותיו של פרידלנדר, הוא הושפע רבות מראשון המאסטרים של צילומי הרחוב אז'ן אטז'ה. גם אצל פרידלנדר מבחינים בקווים הסוריאליסטיים שמאן-ריי זיהה בעבודיו של אטז'ה.
חייו ועבודתו > מספר מאפיינים של צילומי הרחוב של פרידלנדר

בצילומי השתקפויות (חלונות ו/או מראות) מופיעים שכבות מורכבות, הצופה נדרש למאמץ כדי להבין מה שייך למה. גם הרחוב משתקף. לעיתים קרובות, ההשתקפות היא מזוויות נמוכות המאפשרת הצצה להשתקפויות של עצמים גבוהים (לדוגמה, בנינים גבוהים שמעבר לרחוב). לעיתים קרובות משתקפים גם הולכי רגל. יש והולכי הרגל מתקשרים עם הדמויות שבחלון. לעיתם הצלם או חלקו משתקפים גם הם. תלת-המימד בתמונה מודגש (בדרך כלל באמצעות עדשות רחבות ואלמנט קרוב להדגשת עומק הפרספקטיבה). אלו צילומי שחור/לבן, בדרך כלל בפורמט של 35 מ"מ (3:2) אך לעיתים פורמט של 6X6 ס"מ (1:1)
הערות שוליים

↑  The George Eastman house, A History of photography, New York: Taschen
↑  Photo.com
↑  The Art Story
↑  Two Views: Atget & Friedlander | Princeton University Art Museum, artmuseum.princeton.edu
↑  Martha Rosler, Lee Friedlander’s Guarded Strategies, www.artforum.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Beaumont Newhall, The history of photography: from 1839 to the present, [5th] completly rev. and enlarged ed, New York: Museum of modern art, 1997, ISBN 978-0-87070-381-2
↑  NYTimes
↑  National Gallery of Art
↑  Princeton University
↑  The NY Photo Digest
↑  The International Center of Photography
↑  FRAENKEL GALLERYFRÆNKEL PORTFOLIOS
↑  YouTube_3
↑  YouTube_2
↑  YouTube_1
↑  Lee Friedlander Icontenttv
↑  Alfredoddarke Lee Friedlander
↑  Lee Friedlander in Conversation with Grandson Giancarlo
↑  2020 ArtCenter Lifetime Achievement Alumni Award | Lee Friedlander
↑  Judy Fiskin on Lee Friedlander | Artists on Art
↑  ames Enyeart - UNM Art Museum Distinguished Lecture Series
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007427940105171  AGSA: 12603  BIBSYS: 4100307  BNE: XX939925  BnF: cb12018854q (data)  CiNii: DA04585664  GND: 119292491  ICCU: MILV108038  ISNI: 0000 0001 0799 5125  KulturNav: 7579d239-e254-4e48-8683-49a9638cae92  LCCN: n80131069  MusicBrainz: 4b2d7734-d205-431b-8511-37e5d63f1661  NDL: 00440200  NGV: 2238  NKC: kup19980000029203  NLA: 35104146  NLK: KAC202297142  NTA: 070485240  PIC: 960  RERO: 02-A003264647  RKD: 222265  SELIBR: 284725  SNAC: w6m05xk3  SUDOC: 028330803  TePapa: 800  Trove: 827641  ULAN: 500014327  VIAF: 41852411   WorldCat (עם VIAF): 41852411 
תמונה שצילם לי פרידלנדר, Mississippi Fred McDowell 1960
לוקיאנוס מסאמוסאטה

.
| --- | --- |
תחריט מאת תומאס פייטהורן עם דיוקן דמיוני של לוקיאנוס, 1650
תחריט מאת תומאס פייטהורן עם דיוקן דמיוני של לוקיאנוס, 1650
 לידה:  120? סאמוסאטה 
 פטירה:  אחרי 180 אתונה
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה, קוינה, סורית 
 יצירות בולטות:  סיפור אמיתי, Dialogues of the Sea-Gods, The Mistaken Critic, Dialogues of the Dead, Dialogues of the Gods, Dialogues of the Courtesans 
 
לוקיאנוס מסאמוסאטה (ביוונית: Λουκιανὸς ὁ Σαμοσατεύς;‏ 120 לערך – אחרי 180 לספירה) היה רטוריקן וסאטיריקן יווני ממוצא אשורי.
ביוגרפיה

לוקיאנוס נולד בעיר סאמוסאטה (ביוונית: Σαμόσατα), על גדות נהר פרת בפרובינקיה הרומית של סוריה (כיום סאמסאט (אנ') שבטורקיה על גבול סוריה). הוא מעיד על עצמו: "הנני אשורי מארץ הפרת". משפחתו הועידה אותו לעסוק בפיסול, אך עד מהרה פנה ללימוד הרטוריקה. הוא למד משפטים בעיר אנטיוכיה, ואחרי כן שימש כפרקליט ולימד רטוריקה, תחילה באנטיוכיה ואחר כך באתונה, שם החל לכתוב ולפרסם את יצירותיו. מאתונה יצא למסע הרצאות באיטליה, בגאליה (כיום צרפת) ובאסיה הקטנה. לבסוף קבע את מושבו באלכסנדריה שבמצרים, שאליה נשלח על ידי הקיסר מרקוס אורליוס כדי למלא תפקידים מנהלתיים ושיפוטיים. משערים שלוקיאנוס מת באלכסנדריה, אך לא ידוע באיזו שנה.
יצירותיו

אף כי לשונו המקורית הייתה ארמית, לוקיאנוס כתב את יצירותיו בלשון היוונית.
הוא ניסה את כוחו בסגנונות כתיבה שונים, אך לבסוף המציא את סגנון הדיאלוג ההומוריסטי - בין דיאלוג פילוסופי לבין קומדיה. אומנם ייתכן שחלקן אינן מקוריות, אך נותרו בידינו למעלה משמונים יצירות המיוחסות לו, שהחשובות שבהן: "שיחות אלים" ו"שיחות מתים". גיבורו מניפוס עולה לשמים ונפגש עם האל זאוס, המקבל בקשות לעזרה מכל קצוות תבל אך איננו יודע למי לעזור תחילה.
לוקיאנוס לועג לאלים בשל אי קיומם, לעשירים בשל קמצנותם, ולעניים בשל קנאתם. הוא אומנם שם ללעג גם את הפילוסופים, ועם זאת העריץ את אפיקורוס וכתב עליו: "אלו ברכה ושלוות נפש אפיקורוס מעניק לקוראיו; הוא משחרר אותם מפחד ומתקווה, ומפתח בקרבם את האמת ואת התבונה."
לוקיאנוס סלד מכל אמונה בעל-טבעי ולא הייתה בו אהדה כלפי המגמות הדתיות של תקופתו.
מאז המאה ה-19 היה נהוג לשייך ללוקיאנוס את הספר "על האלה הסורית" (אנ') (Περὶ τῆς Συρίης Θεοῦ), שמתאר את פולחן האלה אטארגטיס (אנ') (Ἀτάργατις) (בארמית עתרעתה) במקדשה ששכן בעיר היירופוליס (אנ') (Ιερόπολις). אך כיום ישנם ספקות לגבי שיוך זה. ראשית, הוא נח על יסודות רעועים: הפריט העובדתי העיקרי שמקשר בין לוקיאנוס לכותב הוא ששניהם היו סורים מתייוונים. שנית, כותב הספר מציג יחס מכבד כלפי הדת והמסורת, לעומת לוקיאנוס, שנהג לפקפק ולזלזל בהן. ראיה נוספת לשיוך ללוקיאנוס היא פירוש של חלקים ופרטים מהספר כסטיריים, אך טענה זאת שנויה במחלוקת. קיים גם פן מעגלי לטענות בקשר לספר: כיוון שהספר לא אמין, נאמר שנכתב על ידי לוקיאנוס הסאטיריקן, אך בו-זמנית, השיוך ללוקיאנוס שימש תחמושת לטענות שהספר אינו אמין או סאטירי.
לוקיאנוס תיאר בכתביו גם מסעות אל הירח ואל כוכב הלכת נוגה, חיים בחלל ומלחמות בין הכוכבים, ולכן ניתן לכנותו "אבי המדע הבדיוני". ביצירתו "פילופסאודס" (אנ') ("אוהב השקרים") נמצא הסיפור המקורי של שוליית הקוסם.
בכתביו ישנם רק אזכורים מעטים ליהודים. ב"פילופסאודס" הוא מספר על "הסורי מפלשתינה" (ביטוי המתייחס ליהודי, כמו אצל אובידיוס) שעסק כמגרש שדים. ב"טראגודופודאגרה" (Tragodopodagra, 171-173 (655-657) — F84R) נזכרים "כישופיהם של יהודים". ב"אלכסנדר נביא השקר" נאמר שנביא השקר פלט כמה מילים בלתי מובנות שנשמעו כמו עברית או פיניקית.
לקט של יצירותיו הופיע בדפוס לראשונה בפירנצה ב-1499. בין היתר, הייתה לו השפעה על סיראנו דה ברז'ראק, שכתב את הרומן "מדינות ואימפריות על הירח", ועל וולטר, שכתב את הסיפור "מיקרומגאס".
כתביו בעברית

הלצה קדמניה: על ראשי פילוסופי היונים הקדמונים. קראקא [קרקוב]: א. פויסט מיוונית: שלמה רובין. 1897
סיפורי אמת ועוד. תל אביב: הקיבוץ המאוחד. מיוונית: שמעון הלקין, דניאל גרשנזון. 1988
לוקיאנוס, "תולדות אלכסנדר מאבאנטייכס, נביא השקר", (נוסח עברי: מאיר הלוי לטריס), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה', 2015, עמ' 278–294.
לקריאה נוספת

יונתן מאיר, "לוקיאנוס העברי", דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה', 2015, עמ' 295–304.
הערות שוליים

1 2  Menahem Stern, Greeks and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol.2, CXII. Lucian of Samosata, pp. 221-223
↑  Lucinda Dirven, The Author of "De Dea Syria" and His Cultural Heritage, Numen 44, 1997, עמ' 153–179
↑  Philopseudeis, 16
↑  Alexander Pseudopropheta, 13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264605805171  PLWABN: 9810646493505606  BIBSYS: 90145938  BNC: 000047883  BNE: XX1039016  BnF: cb119135930 (data)  CANTIC: a1032236x  CiNii: DA01026327  GND: 118575228  ICCU: CFIV010826  ISNI: 0000 0003 5508 1330  LCCN: n79073533  LNB: 000021578  NDL: 00470722  NKC: jn19981001791  NLA: 36555895  NLG: 48872  NLK: KAC201309080  NSK: 000084550  NTA: 068340222  RERO: 02-A000107312  SELIBR: 194394  SNAC: w63r1015  SUDOC: 026997460  Trove: 1290162  ULAN: 500321727  VcBA: 495/41965  VIAF: 100218901   WorldCat (עם VIAF): 100218901
לואיז ארדריץ'

| --- | --- |

 לידה:  7 ביוני 1954 (בת 70) ליטל פולס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אוג'יבווה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, דארטמות' קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 סוגה:  סיפורת, שירה 
 יצירות בולטות:  Love Medicine, LaRose, The Birchbark House, Jacklight, The Round House, Tracks, The Master Butchers Singing Club, The Game of Silence 
 בן או בת זוג:  מייקל דוריס (1981–1996) 
 מספר צאצאים:  7 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1985)  פרס לסיפורת אמריקנית של ספריית הקונגרס (2015)  פרס סו קאופמן לסיפורת (1985)  פרס חוג מבקרי הספרים הלאומי לסיפורת (1984)  פרס אוון ויסטר (2017)  WILLA Literary Award (2000)  פרס או. הנרי (1987)  פרס אניספילד-וולף (2009)  פרס הספר הלאומי (2012)  פרס הארטלנד (2006)  פרס הספר האמריקאי (2013)  פרס הספר הלאומי לספרות בדיונית (2012)  Aspen Words Literary Prize 
 www.louiseerdrichbooks.com
 
קרן לואיז ארדריץ' (באנגלית, Karen Louise Erdrich; נולדה ב-7 ביוני 1954) היא סופרת ומשוררת אמריקאית. כתבה רומנים וספרי ילדים אודות הילידים האמריקאים - בעיקר אודות שבט האוג'יבווה (אנ') שבצפון המערב התיכון האמריקאי. ארדריץ' כתבה מגוון יצירות עטורות שבחים בנושא, והיא ידועה בעיקר עבור ספריה "Love Medicine", "The Round House" ועוד מגוון ספרים, שירים וחיבורים. ארדריץ' זכתה בפרסים רבים עבור עבודותיה, ביניהם ב"פרס הספר הלאומי האמריקאי" (2012) וב"פרס ספריית הקונגרס האמריקאי לספרות בדיונית אמריקאית" (משנת 2015).
ביוגרפיה

ארדריץ' נולדה בכורה למשפחה בת שבעה אחים בליטל פולס, מינסוטה בשנת 1954 וגדלה בוופטון, צפון דקוטה. אמהּ, ממוצא חצי-אוג'יבווני ואביה הגרמני אמריקאי לימדו בפנימייה של הלשכה לענייני אינדיאנים. היא למדה תואר ראשון באנגלית במכללת דארטמואת', שם הייתה חלק מכיתת הנשים הראשונה שהורשתה ללמוד במכללה זו, ולאחר מכן למדה תואר שני בכתיבה יצירתית באוניברסיטת ג'ונס הופקינס. במהלך לימודי תואר ראשון, חקרה רבות במחלקה ללימודי ילידים אמריקאים, וכך החלה לחקור את מורשתה ולכתוב סיפורים ושירים אודות נושאים אלו. בנוסף, שם הכירה את בן זוגה לעתיד, מרצה כיתתה, האנתרופולוג מייקל דוריס. בלימודיה באוניברסיטת הופקינס, המשיכה בכתיבה על ילידים אמריקאים שהייתה הבסיס ליצירותיה הבאות. כשסיימה את לימודיה האקדמיים, החלה לעבוד במועצה האינדיאנית של עיתון בוסטון.
ארדריץ' פגשה בדוריס שנית כאשר הוא נכח באירוע קריאת שירה שבה הקריאה היא את שירתה. השניים ניהלו התכתבות מרוחקת כאשר שהה דוריס בניו זילנד, וכתבו יחדיו מספר סיפורים קצרים, המוכר מביניהם הוא "הדייג הגדול מכולם", שלאחר מכן הרחיבו אותו לרומן שלם, "Love Medicine", שזכה לשבחים רבים. כששב דוריס מניו זילנד, נישאו השניים בשנת 1981.
ארדריץ' ודוריס כתבו יחדיו פיקציה רומנטית תחת שם העט "מילו נורת'", כתבו תחת שמותיהם האמיתיים מספר קובצי יומני מסע, ודוריס סיפק ייעוץ לארדריץ' במהלך כתיבת ספריה. ארדריץ' ודוריס גידלו שלושה ילדים שדוריס אימץ טרם הנישואים, והם הביאו לעולם שלושה ילדים משלהם. בשנת 1991, בנם הבכור נהרג בתאונת דרכים. התאונה גרמה לבעיות משפחתיות שהובילו לבסוף, לגירושיהם, ובשנת 1997 להתאבדותו של דוריס.
בשנת 2001 ילדה ארדריץ' בת נוספת, ואבי הילדה הוא יליד אמריקאי שזהותו לא פורסמה. כיום חיה ארדריץ' במינסוטה, שם היא ממשיכה לחבר סיפורים ומנהלת את חנות "Birchbark Books", שבה נמכרים ספרים ויצירות אומנות ילידיות.
יצירותיה

הדגש המרכזי ביצירותיה של ארדריץ' הוא ילידים וזהות ילידית, וביצירותיה פרטים רבים השואבים השראה ממורשתה ומחייה. במהלך לימודיה בדארטמאות' החלה לחבר שירה וסיפורים אודות הילידים האמריקאים והעם האוג'יבווני שממנו הורי אימה הגיעו. עבודת התזה שלה באוניברסיטת הופקינס, הייתה אוסף שירים באותו נושא בסופו של דבר יצא לאור בתור הספר "Jacklight". הספר עוסק במתח שבין ילידים לאלה שאינם ילידים, אך גם חוגג את הקשרים והידידות ביניהם. בנוסף על כך, במהלך לימודי תואר שני, החלה ארדריץ' לכתוב את הרומן "Tracks". סדרת הרומנים המוכרת ביותר שלה, "Love Medicine", עוסקת בסיפוריהן של שלוש משפחות ילידיות החיות בעיירה הפיקטיבית של ארגוס, צפון דקוטה. הסיפורים מתארים תקופות שונות בהיסטוריה, מ-1912 ועד ימינו. דרך תכונותיהן של הדמויות החוזרות, ארדריץ' מתעסקת בנושא האובדן והשינוי, אשמה וחיי הילידים בעידן המודרני.
ארדריץ' גם שואבת השראה מהמורשת האירופאית שלה, שכן בשנת 2003 הוציאה לאור את הספר "The Master Butcher's Singing Club", בו מתואר חייל ותיק שלחם במלחמת העולם הראשונה, בת זוגו ודמויות הגרות בעיירה צפון דקוטית. היא חיברה גם מספר ספרי ילדים הדנים גם הם בנושא הילידים האמריקאים, שבהם מתוארים החיים של ילידים אמריקאים צעירים בעת ההגעה לאמריקה של המתיישבים האירופאים. בנוסף על כל אלה, חיברה היא גם ספר ביוגרפי, "The Blue Jay's Dance", שבו מתוארת חווית ההריון והלידה הראשונה שלה.
תרגומים לעברית

סם אהבה, בתרגום נורית לוינסון, ספרית פועלים 1993.
הבית העגול, בתרגום סמדר מילוא, מודן 2015.
ראו גם

עמים ילידים בארצות הברית
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Louise Erdrich | Center for Great Plains Studies | Nebraska, www.unl.edu
1 2 3  Poetry Foundation, Louise Erdrich, Poetry Foundation, ‏2021-03-03 (באנגלית)
↑  Gray, Paul (2001-04-01). "A Woman With A Habit". Time (באנגלית אמריקאית). ISSN 0040-781X. נבדק ב-2021-03-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528928005171  PLWABN: 9810627809605606  BIBSYS: 90226604  BNE: XX1017143  BnF: cb120518169 (data)  CiNii: DA03439907  GND: 119197537  ICCU: RAVV072364  ISNI: 0000 0001 2147 633X  LCCN: n83129937  LNB: 000056532  NDL: 00466168  NKC: xx0011628  NLA: 36390235  NLG: 80667  NLK: KAC199608222  NSK: 000031088  NTA: 072533153  RERO: 02-A003220107  SELIBR: 185308  SNAC: w6029z0h  SUDOC: 028745116  Trove: 1253117  VcBA: 495/284193  VIAF: 110425107   WorldCat (עם VIAF): 110425107