stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרונויה (תופעה פסיכיאטרית)

פרונויה (באנגלית: Pronoia) היא תופעה פסיכוטית הפוכה לפרנויה, שבה אדם חש שאנשים או ישויות רבות כח (אלים, ממשלות) פועלים לטובתו. האדם חושד שהעולם קושר קונספירציה לפעול למענו.
המושג הופיע לראשונה ב-1982 במאמר של ד"ר פרד ה. גולדנר שפורסם בכתב העת האקדמי Social Problems. המאמר הוזכר בעיתונים מובילים בארצות הברית, כמו "פסיכולוגיה היום", "ניו יורק דיילי ניוז", "וול סטריט ג'ורנל" ועיתונים נוספים. ב-1994 הוקדש גיליון של מגזין וויירד בבריטניה לתופעת "זיפי" (Zippie - תופעה בה אדם מבצע דברים ללא תמורה, מושג שנועד לתאר תומכי תרבות חופשית), ובהקשר לכך התייחס לפרונויה כתחושה של האדם שהאחרים קושרים קשר לסייע לו מאחורי גבו.
הערות שוליים

↑  Pronoia, pronoia.net
פסגת מוריס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בפסגה בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  910 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי דאנקן 
 קואורדינטות:  84°56′00″S 167°22′01″W﻿ / ﻿84.9333°S 167.367°W﻿ / -84.9333; -167.367
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת מוריס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת מוריס
 
פסגת מוריס (באנגלית: Morris Peak) היא פסגה בולטת, המהווה את הקצה הצפון מערבי של הרי דאנקן, באזור חוף אמונדסן, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 910 מטרים מעל פני הים.
הפסגה ממוקמת לגדתו המזרחית של שפכו של קרחון ליב, במקום בו קרחון זה נשפך אל מדף הקרח רוס.
הפסגה מהווה את הגבול בין אזור חוף דופק לאזור חוף אמונדסן.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של לוטננט קומנדר ה. ס. מוריס (H.C. Morris), מצי ארצות הברית, שהיה מפקד אונייה צי ארצות הברית מילס (USS Mills), במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1963.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
↑  מידע גאוגרפי על חוף דופק
↑  מידע גאוגרפי על חוף אמונדסן
פרדריק בראונינג

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1896 לונדון,  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  14 במרץ 1965 (בגיל 68) מנבילי,  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  'בוי' (Boy)
 השכלה:  איטון קולג'  בית ספר וסט דאונס  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 בן או בת זוג:  דפנה דה מוריאה (19 ביולי 1932–14 במרץ 1965) 
 צאצאים:  טסה בראונינג, פלאביה בראונינג, כריסטיאן  בראונינג 
 מספר צאצאים:  3 
 השתייכות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1915–1948 (כ־33 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה המוטסת ה-1   מפקד הקורפוס המוטס ה-1   מפקד הארמייה המוטסת הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  מסדר האמבט   המסדר הוויקטוריאני המלכותי    מסדר האימפריה הבריטית    אות השירות המצוין    צלב המלחמה (צרפת)    לגיון ההצטיינות
 
סר פרדריק ארתור מונטגיו בראונינג (באנגלית: Frederick Arthur Montague Browning‏; 20 בדצמבר 1896 - 14 במרץ 1965) המוכר גם בכינוי שלו "בוי" (Boy), היה קצין בצבא הבריטי הנחשב לאחד מהדמיות החשובות ביצירת היחידות המוטסות הבריטיות. בראונינג פיקד בין היתר על הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה והקורפוס המוטס הבריטי הראשון, במהלך מבצע מרקט גארדן הוא פיקד על הארמייה המוטסת הראשונה, שכללה 3 דיוויזיות מוטסות.
מבצע מרקט גארדן הורכב ממשימה של הכוחות המוטסים שהיו מתוכננים להשתלט על מספר גשרים ולאפשר מעבר של כוחות שריון לתוך גרמניה ובכך להביא לסיום מהיר של המלחמה.
בראונינג פיקד על החלק המוטס שנקרא מרקט.
למרות שהיה מפקד אמריקאי בכיר ממנו, נבחר בראונינג למלא את המשימה. כנראה משום שמונטגומרי העדיף מפקד בריטי במקום אמריקאי.
קריירה צבאית

בראונינג התגייס לצבא בשנת 1915 לאחר שלמד במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט (אנ'). הוא התחיל את שירותו בתור קצין במשמר הגרנדירים והגיע באוקטובר 1915, לאחר מספר העברות בין הגדודים השונים, לחזית המערבית. לאחר כחודשיים בחזית, בינואר 1916 הוא הוחזר לבית חולים באנגליה לאחר ונדבק בקדחת השוחות, הוא נותר באנגליה עד שחזר לגדודו (הגדוד השני) בחזית באוקטובר 1916.
במשך 1917 השתתף בראונינג עם יחידתו בקרב על רכס פילקרם ביולי, קרב פולקפל באוקטובר וקרב קמברה בנובמבר. על התנהלותו והצטיינותו במהלך קרב קמברה, הוענק לבראונינג אות השירות המצוין שהוענק בדרך כלל לקצינים מעל דרגת קפטן (בראונינג היה רק לוטננט). בדצמבר 1917 הוענק לו על ידי הצבא הצרפתי עיטור צלב המלחמה ובמאי 1918 הוא צוין לשבח על תפקודו. לקראת סוף המלחמה, שירת בראונינג למשך תקופה קצרה במטה של הנרי רולינגסון.
לאחר המלחמה קודם בראונינג לדרגת קפטן ב-24 בנובמבר 1920. במהלך השנים שלאחר המלחמה שירת בראונינג בסנדהרסט עד לאפריל 1928, כאשר הוא קודם לדרגת מייג'ור וחזר לגדוד השני במשמר הגרנדירים. בשנים אלו היה לו זמן רב לפעילויות ספורטיביות והוא אף השתתף בראונינג אולימפיאדת סנט מוריץ בשנת 1928 כחלק מהנבחרת הבריטית בענף המזחלות. בשנת 1931 הוא נישא לסופרת דפנה דה מוריאה ולהם נולדו במהלך השנים שתי בנות ובן. ב-1 בפברואר 1936 קדום בראונינג לדרגת לוטננט-קולונל ומונה למפקד הגדוד השני של משמר הגרנדירים. ב-1 באוגוסט 1939 תקופת פיקודו הסתיימה, הוא הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד "בית הספר לנשק קל".
קריירה צבאית > מלחמת העולם השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1940 הועלה בראונינג לדרגת בריגדיר וקיבל את הפיקוד על 'חטיבת חיל הרגלים ה-128', בזמן שזו התכוננה לשירות בצרפת ואחרי נפילת צרפת למגננה על האי הבריטי. בשנת 1941 עבר בראונינג לפקד על 'חטיבת חיל הרגלים (משמר) ה-24' אשר נערכה להגן על אזור לונדון לקראת פלישה גרמנית אפשרית.
ב-3 בנובמבר 1941 קודם בראונינג לדרגת מייג'ור-גנרל וקיבל את הפיקוד על הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה החדשה. תחת פיקודו, כוח הצנחנים שזה עתה נוצר עבר את תהליך ההתהוות שלו. בין היתר בראונינג היה שותף לעיצוב המדים וציוד הצניחה של הצנחנים ואף הציע בעצמו את העיצוב הראשון. במרץ 1943 החליף ג'ורג' הופקינס את בראונינג בפיקוד על הדיוויזיה הראשונה, בראונינג עבר לפקד על הכוחות המוטסים במפקדת בעלות הברית. החל מדצמבר 1943 בראונינג עבר לפקד על הכוחות המוטסים הבריטים שהפכו להיות הקורפוס המוטס הבריטי הראשון והוא מונה מפקד הקורפוס באופן רשמי ב-16 באפריל 1944, לאחר שהועלה לדרגת לוטננט גנרל בינואר 1944. בהמשך הוקמה הארמייה המוטסת הראשונה שהקורפוס הבריטי השתייך אליה ובראונינג שימש כסגן מפקד שלה, כשהוא ממשיך לפקד על הקורפוס.
קריירה צבאית > לאחר המלחמה

בראונינג השתחרר משירותו בצבא הבריטי ב-5 באפריל 1948, אך כבר בינואר החל בתפקידו החדש בתור הכלכלן וראש משק הבית של הנסיכה אליזבת השנייה. הוא קיבל את התפקיד לאחר המלצתו של לואי מאונטבאטן אשר היה בן דוד של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו, בעלה של אליבת. באולימפיאדת לונדון (1948) שימש בראונינג כסגן היושב ראש של האיגוד האולימפי הבריטי וראש הנבחרת הבריטית. בשנת 1952 הוכתרה אליזבת השנייה למלכת הממלכה המאוחדת וצוות משק הבית השתנה וגדל, כמו גם עברה המלכה להתגורר בארמון בקינגהאם, בראונינג המשיך בתפקידו אך עבר לשרת בצוות של הנסיך פיליפ בבקינגהאם. בשנת 1959 עזב בראונינג את המשרה בארמון לאחר התמוטטות עצבים שנבעה מבעיית שתייה שהלכה והחריפה.
בשנותיו האחרונות עבר בראונינג להתגורר עם אשתו באחוזת מנבילי בקורנוול. בשנת 1963 היה מעורב בראונינג בתאונת דרכים אשר נמצא אשם לגרימתה, מאחר שהיה בהשפעת תרופות ואלכוהול, הוא נקנס ב-50 לירה שטרלינג ושילם את העלויות המשפטיות והרפואיות של שני הפצועים בתאונה. פרדריק בראונינג נפטר בביתו במנבילי כתוצאה מאוטם שריר הלב ב-14 במרץ 1965.
מורשת

ב-1964 הוקם 'מחנה בראונינג' ששימש מחנה אימונים ומפקדת הכוחות המוטסים של הצבא הבריטי. ב-1969 הוקם במקום מוזיאון לכוחות המוטסים, שם נשמרו והוצגו המדים של בראונינג. הבסיס נסגר ב-1993 והמוזיאון עבר ב- 2008 למוזיאון המלחמה האימפריאלי בדוקספורד.
דמותו של בראונינג הופיעה בסרט גשר אחד רחוק מדי (1977) בבימויו של ריצ'רד אטנבורו אשר מתאר את סיפור הכוחות הבריטים במהלך מבצע מרקט גארדן ובמיוחד הקרב על ארנהם. דמותו של בראונינג גולמה על ידי השחקן דירק בוגארד, דמות שהציגה את בראונינג באור מעט שלילי, מה שגרם לאלמנתו דפנה דה מוריאה לכתוב לעיתונות שהטיפול בדמות בעלה היה בלתי נסלח.
בראונינג והגנרל סטינסלב סוסבוסקי, מפקד החטיבה הפולנית העצמאית במבצע מרקט גארדן.
פיטר גיי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1923 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  12 במאי 2015 (בגיל 91) מנהטן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Peter Joachim Fröhlich 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 השכלה:  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת קולומביה 
 מעסיק:  אוניברסיטת ייל 
 פרסים והוקרה:  פרס היינקן להיסטוריה (1990)  פרס ראלף וולדו אמרסון (1969)  פרס הספר הלאומי (1967)  פרס האחים שול (1999)  פרס אוסקר פפיסטר (1990)  מלגת גוגנהיים  סטרלינג פרופסור 
 
פיטר גיי (באנגלית: Peter Gay; ‏20 ביוני 1923 - 12 במאי 2015) היה היסטוריון יהודי אמריקאי, פרופסור אמריטוס סטרלינג להיסטוריה באוניברסיטת ייל ומנהלו לשעבר של המרכז לחוקרים וסופרים של ספריית העיר ניו יורק (2003-1997). זכה לפרס על מצוינות במחקר מהחברה ההיסטורית האמריקאית ב-2004. מחברם של למעלה מעשרים וחמישה ספרים, בכללם זוכה פרס הספר הלאומי The Enlightenment: An Interpretation‏ (1969), רב המכר Weimar Culture: The Outsider as Insider‏ (1968) והספר שתורגם לשפות רבות פרויד - פרשת חיים לזמננו.
קורות חיים

פיטר גיי נולד בברלין, גרמניה ב-1923, למשפחה יהודית, כפיטר יואכים פרוהליך (בגרמנית: Peter Joachim Fröhlich) בברלין. הוא ומשפחתו נסו מגרמניה הנאצית ב-1939 והגיעו לארצות הברית ב-1941.

בברלין הוא למד בגימנזיום גתה. משפחתו הזמינה בהתחלה כרטיסים בספינת סנט לואיס (שלבסוף נשללו מנוסעיה הויזות), אולם הם שינו את הזמנתם להפלגה מוקדמת יותר לקובה. הוא הגיע לארצות הברית ב-1941 וקיבל אזרחות אמריקאית ב-1946, אז שינה את שמו מפרוהליך (שפירושו בגרמנית "אושר") לגיי. גיי רכש את השכלתו באוניברסיטת דנבר בקולורדו, שם קיבל תואר ראשון ב-1946 ובאוניברסיטת קולומביה, שם קיבל תואר שני ב-1947 ודוקטורט ב-1951. גיי עבד כפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קולומביה בשנים 1948–1955 וכפרופסור להיסטוריה בשנים 1955–1969. הוא לימד באוניברסיטת ייל החל מ-1969, כפרופסור להיסטוריה אירופית אינטלקטואלית ומשווה והתמנה לפרופסור סטרלינג להיסטוריה ב-1984 ועד ליציאתו לגמלאות ב-1993.
ב-1959 נישא לרות סלוטקין (נפטרה ב-2006) וממנה היו לו שלושה ילדים חורגים.
פרסים

פיטר גיי זכה לפרסים רבים על מחקריו, ובכללם מספר תוארי דוקטור לשם כבוד.
לפי הנימוקים לפרס שקיבל מאת החברה ההיסטורית האמריקאית, היקף יריעת מחקרו של גיי "בהישגיו המחקריים הוא בהחלט יוצא דופן". ספרו משנת 1959‏ Voltaire's Politics, מתבונן על וולטר כעל פוליטיקאי ובודק כיצד השקפתו הפוליטית השפיעה על הרעיונות בהם דגל וולטר בכתיבתו. גיי מתחקה אחר הצלחתו הפוליטית של וולטר במבט היסטורי רחב של עידן הנאורות. על ספרו The Enlightenment: An Interpretation ‏(1969), הוענק לו פרס הספר הלאומי ב-1967

ופרס הספר של מצר (Mecher). ספרו של גיי מ-1968‏, Weimar Culture, עוסק בהיסטוריה התרבותית של רפובליקת ויימאר. החל מ-1978, עם פרסום ספרו Freud, Jews and Other Germans; שבודק את השפעתם של הרעיונות הפרוידיאניים על התרבות הגרמנית, החל גיי להתעניין יותר ויותר בפסיכולוגיה. רבות מעבודותיו מתמקדות בהשפעתה החברתית של הפסיכואנליזה. גיי הרבה לעסוק בפסיכוהיסטוריה ומעריץ של זיגמונד פרויד.
פרס הספר הלאומי בקטגוריית היסטוריה וביוגרפיה עבור ספרו The Enlightenment: An Interpretation: Vol. I, The Rise of Modern Paganism ‏ (1966); פרס אמסטרדם הראשון במדע ההיסטוריה מהאג ב-1990 ומדליית הזהב מ-American Academy of Arts and Letters, ב-1992. בנוסף לכך, זכה במלגת גוגנהיים ב-68–1967 וב-79–1978. ב-1988, זכה מטעם ספריית העיר ניו יורק באריה הספרייה. בשנה שאחריה, הוא נבחר ל-American Academy and Institute of Arts and Letters. גיי זכה במלגת ACLS בשנת 60–1959.
פרס מטעם החברה ההיסטורית האמריקאית על מצוינות במחקר;
פרס הצטיינות ביהדות;
פרס המודעות לזכויות האזרח (אותו קיבל מהחברה הלאומית לקידום האנשים הצבעונים);
פרס האחים שול (מינכן, 1999).
ספריו

ספרו שתורגם לעברית
פרויד : פרשת-חיים לזמננו, מאנגלית: עדי גינצבורג-הירש תל אביב : הוצאת דביר, תשנ"ד 1993.
ספריו באנגלית
The Dilemma of Democratic Socialism: Eduard Bernstein's Challenge to Marx, 1952.
Voltaire's Politics: The Poet as Realist, 1959.
The Party of Humanity: Essays in the French Enlightenment, 1964.
The Enlightenment: An Interpretation: The Rise of Modern Paganism, 1966. זוכה פרס הספר הלאומי ב-1967
The Loss of Mastery: Puritan Historians in Colonial America, 1966.
Weimar Culture: The Outsider as Insider, 1968.
Deism: An Anthology, 1968.
The Enlightenment: An Interpretation: The Science of Freedom, 1969.
The Bridge of Criticism: Dialogues on the Enlightenment, 1970.
Historians at Work, 1972.
co-written with R.K. Webb, Modern Europe, 1973.
The Enlightenment; A Comprehensive Anthology, 1973.
Style in History, 1974.
Art and Act: On Causes in History–Manet, Gropius, Mondrian, 1976.
Freud, Jews, and Other Germans: Masters and Victims in Modernist Culture, 1978.
Education of the Senses, 1984.
The Bourgeois Experience: Victoria to Freud - 5 vols, 1984-1998 (includes The Education of the Senses and The Cultivation of Hatred)
Freud for Historians, 1985.
The Tender Passion, 1986.
A Godless Jew: Freud, Atheism, and the Making of Psychoanalysis, 1987.
Freud: A Life for Our Time, 1988. הגיע לגמר פרס הספר הלאומי
Editor A Freud Reader, 1989.
Reading Freud: Explorations & Entertainments, 1990.
Sigmund Freud and Art: His Personal Collection of Antiquities, 1993.
The Cultivation of Hatred, 1993.
The Naked Heart, 1995.
The Enlightenment and the Rise of Modern Paganism revised edition, 1995.
Pleasure Wars, 1998.
My German Question: Growing Up in Nazi Berlin, 1998 (אוטוביוגרפיה).
Mozart, 1999.
Schnitzler's Century, 2002.
Modernism: The Lure of Heresy, 2007.
לקריאה נוספת

Toews, John "Historicizing Psychoanalysis: Freud in His Time and of Our Time" pages 504-545 from Journal of Modern History, Volume 63, 1991.
הערות שוליים

↑  קייט בוליק, "שאלות ותשובות עם פיטר גיי", הבוסטון גלוב, 25 בנובמבר 2007
↑  "הזוכים בפרס הספר הלאומי לשנת 1967"
↑  "קורות חיים של פיטר גיי", באתר ארגון ACLS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423224005171  PLWABN: 9810578584205606  BIBSYS: 90072517  BNE: XX854200  BnF: cb11904468j (data)  CANTIC: a10958538  CiNii: DA00774891  GND: 116472618  ICCU: CFIV052962  ISNI: 0000 0001 2103 7361  LCCN: n50016333  LNB: 000041080  NDL: 00440655  NKC: jn20010601133  NLA: 35116026  NLK: KAC199609789  NSK: 000053894  NTA: 068561946  RERO: 02-A003284437  SELIBR: 219834  SNAC: w698889r  SUDOC: 026885905  Trove: 831167  VIAF: 108532568   WorldCat (עם VIAF): 108532568
פיטר גלאגר

| --- | --- |

פיטר גלאגר,(2010)
 לידה:  19 באוגוסט 1955 (בן 69) ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1976
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טאפטס  סטודיו ויליאם אספר  תיכון ביירם הילס 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1983)  פרס קלרנס דרוונט 
 http://www.petergallagher.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר קיליאן גלאגר (באנגלית: Peter Killian Gallagher; נולד ב-19 באוגוסט 1955) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. נודע בזכות תפקידיו בסרטים "סקס, שקרים ווידאוטייפ", "בזמן שישנת", "אמריקן ביוטי" ו"מר דידס", ובסדרות הדרמה "The O.C." ו"פרשיות סמויות".
ביוגרפיה

גלאגר נולד בניו יורק שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית. הוריו הם מרי אן (לבית או'שאה), ביולוגית ותומאס פרנסיס גלאגר, יועץ פרסום. גדל בכפר ארמונק שבניו יורק. למד באוניברסיטת טאפטס שבמדפורד, מסצ'וסטס.
קריירה

גלאגר החל את דרכו כשחקן ב-1980 כאשר הופיע בדרמה המוזיקלית "האיידולמייקר" בתפקיד עוזר המלצר גודיו ובסדרת הדרמה של התסריטאי והמפיק זוכה פרס האוסקר אבי מאן "סקאג". לאחר שפרץ שיחק גלאגר בדרמות "ילדת החלומות" בתפקיד העיתונאי ג'ק דולן, "קיץ לאוהבים", בקומדיית האימה של ניל ג'ורדן "המלון מת מצחוק" ובתפקיד ליאו פרנק במיני סדרת הדרמה שהפיק ג'ורג' סטיבנס הבן "הרצח של מרי פייגן". ב-1986 הועמד גלאגר לפרס טוני על הופעתו במחזה "מסע ארוך אל תוך הלילה". ב-1989 שיחק גלאגר בתפקיד הראשי בסרטו הראשון של סטיבן סודרברג "סקס, שקרים ווידאוטייפ" בתור עורך הדין המושחת ג'ון מולאני.
בתחילת שנות ה-90 התחבר גלאגר לבמאי רוברט אלטמן והופיע בסרטיו המצליחים "השחקן", בתור המפיק לארי לוי וב"תמונות קצרות". כמו כן השתתף בסרטו הראשון של טים רובינס "בוב רוברטס", במותחן "בכוונת זדון" בתפקיד דניס ריילי, עורך דינה של טרייסי ספיאן (ניקול קידמן), ובדרמות "גברת פארקר והחוג המרושע" בהפקתו של אלטמן בתפקיד התסריטאי אלן קמפבל ו"מייל לבן". ב-1995 הופיע גלאגר בקומדיה "בזמן שישנת" בתפקיד עורך הדין פיטר קאלאהן ובסרט הפשע "במעמקי התשוקה" בהופעתו השנייה עבור סטיבן סודרברג. ב-1996 השתתף גלאגר בתפקיד ראשי במיני סדרה "טיטניק" העוקבת אחר דמויות על ספינת הפאר טיטניק. ב-1997 שיחק לצדו של ביל מארי בקומדיית הריגול "האיש שידע מעט מדי". ב-1999 השתתף בדרמה זוכת 5 פרסי האוסקר של סם מנדס "אמריקן ביוטי" בתפקיד מתווך הנדל"ן באדי קיין, יריבה העסקי ומאהבה של קרולין (אנט בנינג), ובסרט האימה "הבית על הגבעה הרדופה" בתור ד"ר דונלד בלקבורן.
בשנת 2000 שיחק גלאגר בדרמת הבלט "מרכז הבמה" בתור ג'ונתן ריבס, הכוריאוגרף הראשי ובמאי המופע. ב-2002 הופיע גלאגר בקומדיה "מר דידס" בתפקיד נבל הסרט, איש העסקים צ'אק סידר. ב-2003 זכה גלאגר לתפקיד ראשי בסדרת הדרמה הפופולרית "The O.C." בתור הסנגור סנדי כהן. ב-2009 שיחק גלאגר בדרמה הקומית "אדם" בתפקיד מרטי אביה של בת' באצ'וולד (רוז ביירן) ובעונה השלישית של הסדרה "קליפורניקיישן" בתפקיד סטייסי קונס, מנהל הקולג' בו מלמד הסופר האנק מודי.
בשנת 2010 השתתף בדרמה המוזיקלית "בורלסק" בתור וינס סקאלי, בעלה לשעבר של מנהלת מועדון החשפנות טס שר. באותה שנה החל גלאגר את תפקידו בסדרת הדרמה "פרשיות סמויות" בתור ראש סוכנות הריגול ארתור קמפבל ושיחק בעונה השישית של סדרת הדרמה "הצילו", בתור הכומר האב פיל גלאגר. ב-2012 שיחק גלאגר בסרט הריקוד "סטפ אפ 4" בתפקיד הטייקון ביל אנדרסון, אביה של הדמות הראשית, הרקדנית אמילי אנדרסון.
בשנת 2014 הצטרף לעונה ה-16 במספר של סדרת הדרמה המשטרתית "חוק וסדר: מדור מיוחד", בתפקיד סגן ראש הממשלה וויליאם דודס. תפקיד זה הוא מגלם עד היום (2019; עונה 21).
ב-2016 שיחק בתור אביו של שמידט בסדרה הקומית "הבחורה החדשה".
בשנת 2017 הצטרף לעונה השלישית של הסדרה הדרמה-קומית של נטפליקס "גרייס ופרנקי", בתפקיד חוזר של ניק סקולקה.
בשנת 2019 השתתף בסרט אפטר ״אחרי ש...״ בתור קן סקוט אבא של הרדין.
חיים אישיים

מאז 1983 הוא נשוי למפיקה פולה וויילדש, ואב לשני ילדים: הבמאי ג'יימס גלאגר, והשחקנית והזמרת קת'רין גלאגר.
פילמוגרפיה > קולנוע

האיידולמייקר (1980)
קיץ לאוהבים (1982)
ילדת החלומות (1985)
ילדתי הקטנה (1986)
המלון מת מצחוק (1988)
סקס, שקרים ווידאוטייפ (1989)
הדודה ג'וליה והכתבן (1990)
השחקן (1992)
בוב רוברטס (1992)
תמונות קצרות (1993)
בכוונת זדון (1993)
צפה בזה (1993)
הקפיצה הגדולה (1994)
חיבוק גורלי (1994) Mother's Boys
גברת פארקר והחוג המרושע (1994)
מייל לבן (1994)
בזמן שישנת (1995)
במעמקי התשוקה (1995)
עולם קטן שלי (1996)
בריחה (1996)
ריקוד אחרון (1996)
יום הולדת שמח, ג'יליאן (1996)
האיש שידע מעט מדי (1997)
אמריקן ביוטי (1999)
הבית על הגבעה הרדופה (1999)
העימות האחרון (2000)
מרכז הבמה (2000)
בושם (2001)
הגנה (2001)
סקס מסוכן (2001)
פרוטקשן (2001)
מר דידס (2002)
מרכז הבמה 2 (2008)
The War Boys ‏(2009)
אדם (2009)
הפרקליטה (2010)
בורלסק (2010)
כאב שימושי (2011)
סטפ אפ 4 (2012)
שלום, קוראים לי דוריס (2015)
Submission‏ (2017)
Literally, Right Before Aaron‏ (2017)
אמהות רעות 2: לשרוד את החג (2017)
אחרי ש... (2019)
פאלם ספרינגס (2020)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

אור מנחה (1979)
סקאג (1980)
הרצח של מרי פאגן (1980)
מלאכים נפולים (1993)
טיטאניק (1996)
הדרך לגן עדן: הסיפור שלא סופר על הפצצת מרכז הסחר העולמי (1997) - סרט טלוויזיה
עולם חדש מופלא (1998) - סרט טלוויזיה של NBC
רצח מאדום לשחור (1998)
סופרמן: סדרת האנימציה (1998) - דיבוב
קופידון וקייט (2000) - סרט טלוויזיה של CBS
איש משפחה (2001) - דיבוב
The O.C.‎ ‏ (2003–2007)
רובוט צ'יקן (2006) - דיבוב
The Gathering‏ (2007)
שארק (אנ') (2008)
קליפורניקיישן (2009)
הצילו (2010)
פרשיות סמויות (2014-2010)
וויטני (2011)
איך פגשתי את אמא (2012)
חוק וסדר: מדור מיוחד (2014-הווה)
האישה הטובה (2015)
כולנו יחד (2016-2015)
הבחורה החדשה (2016)
גרייס ופרנקי (2017-הווה)
בעלי היכולות (2018)
מרפי בראון (2018)
חבטת צד (2018)
הקונרים (2019)
הפלייליסט של זואי (2020-הווה)
One December Night‏ (2021) - סרט טלוויזיה של הולמרק
אתחול מחדש (2022)
עקעק איברי

| עקעק איברי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עורביים
סוג:: עקעק תכול
מין:: עקעק איברי
שם מדעי
 Cyanopica cooki ‏בונפרטה, 1850

עקעק איברי (שם מדעי: Cyanopica cooki) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העורביים שבסדרת ציפורי השיר.
מאפיינים

העקעק האיברי הוא ציפור ממשפחת העורבים, משויך לסוג עקעק תכול. אורכו 35-31 ס"מ. הוא דומה לעקעק זנבתן, אבל רזה יותר עם רגליים קטנות יחסית. ראשו שחור מבריק וגרונו לבן. חלקו התחתון וגבו בצבע חום-אפור בהיר. זנבו ארוך, בין 20-16 ס"מ, בצבעי כחול ותכלת.
העקעק מתגורר בסוגים שונים של יער מחטניים (בעיקר אורן) וביערות רחבים, לרבות בפארקים ובגנים בחלקים המזרחיים של חצי האי האיברי.
תפוצה ובתי גידול

עקעק איברי נפוץ בחלקים הדרום-מערביים והמרכזיים של חצי האי האיברי, בספרד ובפורטוגל. עם זאת, הוא נמצא גם בדרום מערב צרפת ולאחרונה אפילו דווח כי נראה בצפון מערב איטליה.
יש המתייחסים אליו כבעל תכונות דומות לעקעק תכול מצוי הנפוץ במזרח אסיה. עם זאת, הוא מרוחק ממנו 9,000 ק"מ. גם ניתוח גנטי שנערך לאחרונה הוכיח כי מדובר בשני מינים שונים: עקעק איברי ועקעק תכול מצוי. תגלית נוספת המחזקת את היותו מין מקומי נפרד היא מאובנים בני 44,000 שנים שנמצאו בגיברלטר.
התנהגות ואקולוגיה

לעיתים קרובות נוהג העקעק האיברי ללקט בקבוצות או בלהקות הכוללות עד 70 ציפורים. הקבוצות הגדולות מתקיימות לאחר עונת הרבייה ובמהלך חודשי החורף. תזונתם מורכבת בעיקר מבלוטים (זרעי אלון) ומצנוברים, וכן חסרי חוליות הזחלים שלהם, פירות רכים וגרגרים, וכן פסולת בפארקים ובערים.
מין זה מקנן בדרך כלל במושבות פתוחות עם קן אחד בכל עץ. בדרך כלל יש 6-8 ביצים מודגרת במשך 15 ימים.
הערות שוליים

↑  עקעק איברי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Iberian Magpie, www.oiseaux-birds.com
פרס או תאנט לשלום

| --- | --- |
 הגוף המעניק:  Peace Meditation at the United Nations 
 תקופת הפרס:  1982–הווה (כ־42 שנים) 
 נקרא על שם:  או תאנט 
 אתר רשמי
 
Sri Chinmoy U Thant, 1972
פרס או תאנט לשלום הוא פרס המוענק מאז שנת 1982 לזכרו של או תאנט לאנשים אשר במאמציהם תרמו להבנה תרבותית בין עמים. הפרס נוסד על ידי פעיל המדיטציה ההודי סרי צ'ימנוי.
בין זוכי הפרס נמנים:
איברהים גמברי, 2007
ביל פרל, 2007
קורט ולדהיים, 2004
סוואמי סטצ'ידננדה, 2002
דאו איי איי תאנט, 2002, בתו של או תאנט
ראווי שנקר, 2002
האפיפיור יוחנן פאולוס השני, 1998
דאדא ואווסני, 1998
דלאי לאמה, 1997
נלסון מנדלה, 1996
רוברט מוגאבה, 1996
מוריס סטרונג, 1996
דזמונד טוטו, 1995
האם תרזה, 1994
ג'יימס פ. גראנט, 1994
מיכאיל גורבצ'וב, 1994
חוויאר פרז דה קוויאר, 1986
אינדירה גנדי, 1982
או נו,
ברברה וורד,
הערות שוליים

↑  Sura's Year Book 2006 (English)
↑  Encyclopedia of violence, peace & conflict, page 800
↑  The U Thant Peace Award, srichinmoy web site
↑  Dada J.P. Vaswani: His Life And Teachings, page 299
פרובסקיט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  CaTiO₃ 
 מערך קריסטלוגרפי:  קובי
 קשיות:  5-5.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.98-4.26
 
פֶּרוֹבְסקיט (Perovskite) הוא שמו של המינרל קלציום טיטנאט, בעל הנוסחה CaTiO3. תא יחידה של פרובסקיט כולל אטום סידן, אטום טיטניום ושלושה אטומי חמצן.
רקע

המינרל התגלה בהרי אורל שברוסיה על ידי המינרלוג  גוסטב רוז (Gustav Rose) בשנת 1839 והוא נקרא על שם המינרלוג הרוסי לב פרובסקי (Lev Perovski, 1792-1856) שגילה את המבנה הראשוני של החומר.
המבנה הגבישי של הפרובסקיט פוענח על ידי גולדשמידט (Goldshmidt) בשנת 1926, ובהמשך פורסם המבנה המבוסס על קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן של החומר באריום טיטנאט בעל מבנה כמעט זהה, על ידי הקריסטלוגרפית האירית הלן מגאו.
הפרובסקיט הפך לשם עבור משפחה גדולה של חומרים בעלי מבנה גבישי דומה. חומרים רבים במשפחה זו מאופיינים במבנה אלקטרוני מורכב, הכולל רגישות גבוהה של התכונות האלקטרוניות לשינויים קטנים במבנה הגבישי של החומר, וצימודים שונים בין האלקטרונים לבין עצמם. תכונות אלה מקנות לחומרים הללו שפע של תכונות המהוות מוקד למאמצי מחקר המופנים להבנת המדע הבסיסי שמאחוריהן כמו גם יצירת יישומים טכנולוגיים.
הפרוביסקיט פועל בצורה מצוינת בתא הסולרי. הוא פשוט מאוד להכנה, ולכן מאפשר יצירת תא סולרי בעלוּת נמוכה יחסית לעלויות התאים הסולריים הקיימים.
מבנה הפרובסקיט

הנוסחה הכללית של מבנה הפרובסקיט היא ABX3, כאשר A ו-B מסמנים קטיונים בעלי גדלים שונים מאוד, ו-X מסמן אניון הקשור לשניהם - בדרך כלל חמצן. אטומי A גדולים יותר מאטומי B, הנמצאים במרכז תא היחידה.
במבנה הקובי האידיאלי, הקטיון הקטן יותר B הוא בעל מספר קואורדינציה של 6, והוא מוקף על ידי אוקטהדרון של אניוני X. הקטיון הגדול יותר A הוא בעל מספר קואורדינציה של 12.
הערות שוליים

1 2  פֶּרוֹבְסְקַייט–הדור הבא של תאים סוֹלָרִיִּים, באתר Frontiers for Young Minds
↑  A. Navrotsky (1998). "Energetics and Crystal Chemical Systematics among Ilmenite, Lithium Niobate, and Perovskite Structures". Chem. Mater. 10 (10): 2787. doi:10.1021/cm9801901.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541790405171  BNE: XX531527  BnF: cb133272373 (data)  GND: 4173836-6  LCCN: sh88007689 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבנה פרובסקיט (perovskite) בעל הנוסחה הכימית ABX3. באדום מסומנים האניונים X (לרוב חמצן), בכחול מסומן הקטיון הקטן יותר, B (למשל יון טיטניום), ובירוק מסומנים הקטיונים A הגדולים יותר (למשל סידן). באיור מתואר מבנה קובי בעל סימטריה גבוהה, אולם בפרובסקיטים רבים קיימים עיוותים במבנה המורידים את הסימטריה לאורתורומבית, טטרגונלית או טריגונלית