השומר
ארגוני בת וארגונים מתחרים

בין חברי "השומר" היו שפעלו בארגונים וקבוצות נוספים, לעיתים כאלה שהתפצלו מתוך "השומר", ואף כאלה שקראו תיגר על פעולות "השומר".
לגיון העבודה – גוף שהוקם בידי ישראל שוחט בשנת 1909, ונועד להוות מסגרת בעלת משמעת צבאית המשמשת לארגון קבוצות פועלים. הפועלים בלגיון התחייבו לשרת בו במשך שנתיים, שבמהלכן יעבדו לפי דרישות הארגון. במסגרת הלגיון הוקמו שתי קבוצות פועלים: האחת נשלחה לסג'רה, והשנייה לחדרה. פעילות הקבוצה הראשונה בסג'רה נחשבה ככישלון, בשל סכסוכים בין חברי הקבוצה לבין הפועלים האחרים ואיכרי המושבה, שהובילו שביתות פועלים. הקבוצה אשר נשלחה לחדרה, לעומת זאת, זכתה להצלחה בפעולותיה והייתה חלוץ להגעתו של "השומר" למושבה. לאחר פעילות של כשנה, על רקע הכישלון בסג'רה ודרישות השמירה המוגברות, וכן ביקורת מצד מנהיגי מפלגות הפועלים, התפזר הלגיון.
הרועה – קבוצה של 17 פועלים ופועלות אנשי "השומר", שעסקה ברעיית צאן. הקבוצה הוקמה ב-1913, למדה את מלאכתה מהבדואים, ועד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה הספיקה לרעות את עדרי רוב מושבות הגליל. בפרוץ המלחמה גויסו רבים מחבריה והקבוצה התפרקה, אך בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה היא התגבשה מחדש ולקחה חלק בהקמת תל חי.
המגן – בקיץ תרע"ה (1915) הוקם ארגון "המגן" בידי יוסף לישנסקי וחברים נוספים שעבדו כשכירים של ארגון "השומר". המגן הקפיד שלא לשמור במושבות שבהן עבד "השומר", על מנת לא להיכנס לתחרות איתו, ואף לא לעבוד במושבות שהעסיקו בעבר את הארגון. תחת זאת, לקח "המגן" על עצמו את השמירה במושבות הקטנות בדרום: רוחמה, באר טוביה, גדרה ועקרון. לאחר תחילת ההתקשרות עם "המגן" הגיעו לגדרה נציגים של "השומר" ודיברו על לב פרנסיה להעביר לידיהם את השמירה במושבה, ללא הועיל. לעומת "השומר", היה "המגן" מצומצם, ועלות העסקתו הייתה זולה משמעותית. בשלהי מלחמת העולם הראשונה, כאשר פעל לישנסקי בריגול במסגרת ניל"י, הארגון התפורר, ובסיום המלחמה התפרק.
"הקבוצה היפואית" – קבוצת תלמידי ובוגרי הגימנסיה העברית, שכללה אישים כגון אברהם קריניצי, סעדיה שושני, דב הוז, אליהו גולומב ודוד תדהר. הקבוצה התארגנה בשכונה תל אביב לשם הגנתה. לאחר גירוש תל אביב באביב 1917 נשארו כמה מחברי בתל אביב וביפו. כמו כן, חברי הקבוצה פעלו לרכישת נשק שאספו הבדואים לאחר הקרבות על עזה. חברי הקבוצה זכו להערכה מהנהגת היישוב ומחברי "השומר".
הקיבוץ החשאי – "הקיבוץ החשאי" הוקם על ידי ישראל שוחט וחברי "השומר" הוותיקים, אליהם צורפו אנשי ארגון "החלוץ" תלמידיו של יוסף טרומפלדור, אשר הגיעו לארץ אחרי מלחמת העולם הראשונה, רובם היו גם חברים בגדוד העבודה. מימונו של "הקיבוץ החשאי" נעשה, בין השאר, במבצע שנקרא לימים ה"אקס (אקספרופראציה) הגדול" או "מעשה המרכבה" בנובמבר 1923. אנשי "הקיבוץ החשאי" התחפשו לשוטרים בריטיים. הם עצרו שיירה של חלפני מטבעות, אשר נעה מביירות אל ירושלים, ושדדו אותם. רוב הכסף שימש לקניית נשק ותחמושת להגנת יישובים בגליל העליון.
הגדעונים – ארגון מחתרתי שהוקם בזכרון יעקב ב-1913, שחבריו היו נוער המושבות ומנהיגיו היו אלכסנדר אהרנסון ואבשלום פיינברג. הארגון ריכז את הנוער במושבות לעבודות במושבה, וכן אסף נשק והתאמן בו. חלק מפעילות הארגון נועדה להוות משקל נגד לפעילות "השומר" ולמפלגות הפועלים של אנשי העלייה השנייה. חברי הקבוצה התנגדו להעסקת "השומר" בזכרון יעקב. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייסה קבוצה גדולה של הגדעונים, בראשותו של אלכסנדר אהרנסון, לצבא העות'מאני. אנשיה סבלו מתנאים קשים והתעמרות של מפקדיהם. הם נשלחו לפלוגות העבודה, ה"עמליה", ולא לצבא הלוחם כפי שרצו; בעקבות כך השתמטו רבים מהם (ובכללם אלכסנדר אהרנסון) מהשירות וחזרו למושבה. בשלבים מאוחרים יותר של המלחמה היה הארגון לעתודת גיוס של פעילים עבור תנועת ניל"י.
ניל"י – ארגון ריגול הוקם בשנת 1915 על ידי אהרן אהרנסון ואבשלום פיינברג. בשיא פעילותו נוהל על ידי אחותו של אהרן, שרה אהרנסון, וסגנה יוסף לישנסקי. הארגון אסף ידיעות מלחמה והעביר אותן למודיעין הבריטי. בין ראשי ניל"י, אהרן אהרנסון ואבשלום פיינברג, לבין אנשי "השומר" שררו יחסי איבה, וכאשר נודעה פעילות ניל"י, טענו אנשי "השומר" שפעילות הריגול לא רק מסכנת את היישוב, אלא פסולה מוסרית. ואולם, בשיא פעילות ניל"י, כאשר דרך ספינות בריטיות שעגנו בחוף עתלית הוברח אוצר מטבעות חדשות גדול לארץ ישראל, נוצרו קשרים והידברות בין שני הארגונים. עם נפילתו של ארגון ניל"י באוקטובר 1917, החל גל מעצרים ורדיפות גם נגד אנשי "השומר".