stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SOS (אלבום של סיזה)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 34 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 2 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 3 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הסטרימינג | 4 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 33 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 2 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעדי סינגלי ואלבומי ה-R&B הבריטיים | 24 |
|  ליטא | AGATA | 3 |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 4 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2023> מדינה |   ‏‏‏  2023> מצעד |   ‏‏‏  2023> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 3 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 43 |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים העכשוויים | 29 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-Tastemakers | 13 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הויניל | 19 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 8 |
|   ‏‏‏  2024> מדינה |   ‏‏‏  2024> מצעד |   ‏‏‏  2024> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 6 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 6 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הסטרימינג | 6 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 2 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B | 1 |
|  צרפת | SNEP | 93 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 87 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 2× פלטינה | 140,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | 6× פלטינה | 6,000,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | 4× פלטינה | 60,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 6,200,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 9 בדצמבר 2022 | הורדה דיגיטלית • הזרמת מוזיקה | סטנדרטית | טופ דואוג • RCA |  |
| כלל העולם | 5 בינואר 2023 | הורדה דיגיטלית (בלעדי לאתר הרשמי של TDE) | סטנדרטית | טופ דואוג • RCA |  |
אלי דסה

דסה במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 21 ביורו 2013 לנבחרות צעירות שנערך בישראל
אליעזר "אלי" דסה (נולד ב-3 בדצמבר 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית וקפטן נבחרת ישראל.
קריירת מועדונים

דסה נולד בנתניה, למשפחה יוצאת אתיופיה. הוא גדל בנס ציונה, והחל לשחק כדורגל כילד בקבוצת סקציה נס ציונה. בגיל 13 עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, וכשהיה בן 15 הביא אותו איתן מזרחי למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים. כשהוא רק בן 16 וחצי הוקפץ לקבוצת הבוגרים של המועדון.
קריירת מועדונים > בית"ר ירושלים

ב-31 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של בית"ר ירושלים, במשחק נגד הפועל אשקלון במסגרת גביע הטוטו. במהלך חודש דצמבר 2011 שבר את רגלו במהלך משחק נגד קבוצת הפועל תל אביב, פציעה שהשיבתה אותו מפעילות עד לסיום העונה.
ב-1 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, במשחק מול הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל. ב-18 בפברואר 2015, האריך את חוזהו בבית"ר ירושלים בשלוש שנים וחצי. ב-9 ביולי 2015 ערך את הופעת הבכורה האירופית שלו כשהשלים 90 דקות בניצחון בית"ר ירושלים 1–2 על אורדבסי שימקנט הקזחית באצטדיון טדי במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. בשלב הבא במוקדמות, במשחק מול שרלרואה הבלגית, ספג כרטיס אדום והרחקה לשני משחקים נוספים באירופה.
קריירת מועדונים > מכבי תל אביב

ב-10 באוגוסט 2015 חתם לארבע עונות במכבי תל אביב. כעבור חמישה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה בהפסד לעירוני קריית שמונה במשחק אלוף האלופים. ההרחקה שספג במשחק מול שרלואה במדי בית"ר מנעה ממנו להשתתף בשני משחקים במסגרת ליגת האלופות במכבי תל אביב. ב-21 בדצמבר 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו במכבי תל אביב, נגד הפועל באר שבע במסגרת ליגת העל. באותה העונה העפיל עם מכבי לגמר גביע המדינה, ופתח בהרכב בהפסד 0–1 למכבי חיפה.
דסה הפך לשחקן משמעותי בהרכב הקבוצה, אך פציעות מהן סבל גרמו לו להיעדרויות רבות. בינואר 2016 נפצע בצלעות ונעדר שבועיים. בפברואר 2017 נפצע במהלך אימון הקבוצה. חודש לאחר מכן נפצע בקרסול במהלך משחק במסגרת הגביע, פציעה שהובילה לשחרורו מסגל הנבחרת. לקראת סיום העונה נפצע במפרק הירך, פציעה שבעקבותיה נעדר מהמגרשים במרבית הסיבוב הראשון של עונת 2017/18. כחודשיים לאחר מכן נפצע במהלך משחק גביע מול מכבי חיפה ולא שיחק חודש נוסף.
לקראת תום החוזה בקבוצה ניהל השחקן משא ומתן לחידושו, אך לא הגיע להסכמה וביולי 2019 הודיעה מכבי תל אביב שדסה לא ימשיך במועדון.
קריירת מועדונים > ויטסה

בספטמבר חתם על חוזה לשלוש עונות בוויטסה ארנהם מליגת העל ההולנדית. ב-29 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה. ב-19 באוגוסט 2021 כבש שער בכורה כשכבש ב-3–3 מול אנדרלכט הבלגית, במסגרת הקונפרנס ליג של אופ"א.
במאי 2022, חרף הצלחתו בקבוצה ורצונם שיישאר עמם, החליט לעזוב את ויטסה, עם סיום חוזהו בתום העונה, ולהפוך לשחקן חופשי.
קריירת מועדונים > דינמו מוסקבה

ב-7 בספטמבר 2022 חתם בדינמו מוסקבה מליגת העל הרוסית. יומיים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בקבוצה כשעלה כמחליף בהפסד 1–2 לסוצ'י.
נבחרות ישראל

דסה שיחק מנבחרות נערים ב' של ישראל מגיל 16 ועד נבחרת הנוער עד גיל 19.
הוא שיחק במדי הנבחרת הצעירה של ישראל עד גיל 21 מאז שנת 2010, ועמה שיחק גם באליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21 שנערך בישראל ב-2013. בסך הכל לדסה 25 הופעות במדי הנבחרת הצעירה. שימש גם קפטן בנבחרות הצעירות.
בשנת 2015 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת על ידי המאמן אלי גוטמן. ב-3 בספטמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק נגד אנדורה במסגרת מוקדמות יורו 2016.
ב-26 במרץ 2022 עלה לראשונה כקפטן, עקב היעדרתו של הקפטן הראשי באותה עת, כשגם עשה זאת בהרכב הפותח בבוגרים של נבחרת ישראל במשחק ידידות בחוץ מול גרמניה, ובכך הפך לסגן-קפטן הלאומי הראשון בנבחרת הבוגרת שהוא בן העדה האתיופית.
ב-25 במרץ 2023 מונה לקפטן הנבחרת הלאומית של ישראל, ובכך הפך לכדורגלן הראשון מהעדה האתיופית הנושא את התואר הזה.
חיים אישיים

ב-26 במאי 2022 נישא לבת זוגו, ירדן ארד. הוא גם בעל דרכון אתיופי.
אחיו הצעיר אור דסה הוא כדורגלן הפועל אום אל-פחם ושחקן נבחרת ישראל הצעירה לשעבר.
תארים

אליפות: 2018/2019
גביע הטוטו: 2017/2018, 2018/2019
הערות שוליים

1 2  גיא גבע, ‏נאתכו: בטוח שהנבחרת תגיע ליורו, אהיה בשווייץ, באתר ONE‏, 25 במרץ 2023
↑  יניב טוכמן, מר ביטחון: אלי דסה אחד ממנהיגי הנבחרת, באתר nrg‏, 8 ביוני 2013
↑  none, ‏אלי דסה שבר את רגלו וככל הנראה גמר את העונה, באתר ‏מאקו‏, 28 בדצמבר 2011
↑  יצאה בזול: סגירת יציע וקנס של 95 אלף יורו לבית"ר ירושלים, באתר ישראל ספורט, 31 ביולי 2015
↑  אלי דסה נפצע בצלעות, בספק למשחק נגד מכבי חיפה, ישראל ספורט, 7 בינואר 2016
↑  מכבי פתח תקוה - מכבי תל אביב: בכורה למרסלו בהרכב, דסה בספק, באתר וואלה, 7 בפברואר 2017
↑  אחרי הטענות: אלי דסה הפצוע שוחרר מסגל נבחרת ישראל, באתר וואלה, 6 במרץ 2017
↑  נדב צנציפר, אלי דסה ישוב לשחק כבר בשבוע הבא, באתר ynet, 29 בנובמבר 2017
↑  דסה צפוי להחמיץ את באר שבע, קרויף: "קריאת השכמה כואבת מאוד", באתר וואלה, 24 בינואר 2018
↑  יניב טוכמן‏, אלי דסה חתם לשלוש שנים בוויטסה ארנהם, ירוויח כ-330 אלף יורו לעונה, באתר וואלה, 9 בדצמבר 2019
↑  נדב צנציפר, הכדורגלן הישראלי בעל השכר הגבוה ביותר: אלי דסה חתם בדינמו מוסקבה, באתר ynet, 7 בספטמבר 2022
1 2  ההתאחדות לכדורגל בישראל - פרטי שחקן, באתר www.football.org.il
↑  דורון בן דור, ‏ויטור, ליידנר ועדן קארצב תורגלו בהרכב הנבחרת, באתר ONE‏, 2 ביוני 2022
↑  נדב צנציפר, אלי דסה צפוי לשמש כקפטן הנוסף בנבחרת ישראל, באתר ynet, 19 במרץ 2021
↑  UEFA.com, Germany-Israel | European Qualifiers 2022, UEFA.com (באנגלית)
↑  לירון שרון, ‏‏בפני כל הליגה: ירדן ואלי דסה התחתנו, באתר ספורט1, 27 במאי 2022
↑  דסה ייעדר מגמר הפלייאוף בשל חתונתו, מאמן ויטסה: "זה לא אידיאלי", באתר וואלה, 25 במאי 2022
↑  Eli Dasa, worldfootball.net (באנגלית)
נמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון

תחנת רכבת לינק בטרמינל 3
נמל התעופה הבינלאומי טורונטו פירסון נקרא ע"ש לסטר פירסון (באנגלית: Toronto Pearson International Airport) הוא נמל התעופה הבינלאומי הגדול בקנדה, המשמש את מטרופולין טורונטו ומדינת אונטריו. הנמל ממוקם סמוך לעיר מיסיסוגה, 20 ק"מ מערבית למרכז העיר טורונטו.
הנמל מדורג במקום ה-38 ברשימת נמלי התעופה העמוסים בעולם, בשנת 2009 עברו בנמל 30,368,339 נוסעים. ב-407,724 תנועות מטוסים.
אייר קנדה מפעילה 7 טיסות שבועיות בקו תל אביב-טורונטו במשך כל השנה. אל על הפעילה 4 טיסות שבועיות בקו זה, עד סגירתו באוקטובר 2022.
היסטוריה

שדה התעופה הוקם בשנת 1937 על קרקעות שנרכשו בחברת "Toronto Harbour Commission", הוא נפתח לראשונה באוגוסט 1938 תחת השם "נמל התעופה מולטון" (Malton Airport), ובית שהיה במקום שימש כטרמינל.
בשנות מלחמת העולם השנייה שימש הנמל כבית ספר לטיסה, כחלק מתוכנית ההדרכה האווירית של חבר העמים הבריטי.
בשנת 1949 נבנה הטרמינל השני ובו קיבולת נוסעים של 400,000 בשנה, ובהמשך נבנו המסלולים 05/23 ו-15R/33L.
בין השנים 1957 ו-1964 שופץ הטרמינל. בשנת 1972, במטרה להקל על העומס שנוצר בנמל. הפקיעה ממשלת קנדה קרקעות בעיר פיקרינג (Pickering) עליהם התכוונה לבנות נמל תעופה בינלאומי חדש. אולם התוכנית בוטלה בשל התנגדות ארגונים סביבתיים.
בשנת 1984 נקרא הנמל ע"ש חתן פרס נובל לשלום וראש ממשלת קנדה ה-14, לסטר פירסון.
בשנת 1996 במסגרת מדיניות התעופה הלאומית, הופרט הנמל והועבר מאחריות משרד התחבורה הקנדי (Transport Canada), לחברת "Greater Toronto Airports Authority"‏. החברה שיפצה את הטרמינלים, בנתה מסוף מטען, ושני מסלולים חדשים.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, טיסות רבות הופנו מארצות הברית לקנדה במבצע שכונה "סרט צהוב" (Operation Yellow Ribbon), מתוכם נחתו 19 טיסות בנמל התעופה.
מתקני הנמל

בנמל התעופה שני בתי נתיבות: טרמינל 1, וטרמינל 3.
טרמינל 1 - משמש את הטיסות הבינלאומיות. בטרמינל שלוש זרועות: D, ו-E, בהם 38 גשרי עלייה למטוס. וזרוע F בו 23 גשרים. כל חברות התעופה החברות בברית סטאר אלייאנס פועלות מטרמינל זה. הטרמינל תוכנן על ידי האדריכלים: משה ספדיה ומשרד סקידמור. שטח הטרמינל 464,000 מ"ר, ומדורג 24 בעולם מבחינת שטח רצפה. בטרמינל אף גשרים מיוחדים המותאמים לקלוט את מטוסי האיירבוס A380.‏ הטרמינל משמש כבסיס הפעולה המרכזי של חברת התעופה אייר קנדה.
טרמינל 1 מזרח - לשעבר טרמינל 2, משמש לטיסות קצרות וטיסות לארצות הברית. בטרמינל 12 שערים.
טרמינל 3 - נבנה בסוף שנות השמונים על מנת להקל על העומס בטרמינלים 1 ו-2, ונפתח בפברואר 1991. בטרמינל 39 שערים, ומשמש את החברות בברית Oneworld, ‏SkyTeam, וחברות תעופה שאינן חברות בברית חברות תעופה. חברת אל על פועלת מטרמינל זה.
רכבת לינק (LINK Train) - רכבת המחברת בין הטרמינלים 1 ו-2, הרכבת נגישה לנכים ופועלת 24 שעות ביממה. הרכבת נחנכה ב-6 ביולי 2006, והיא פועלת לצד מערכת האוטובוסים במקום.
מסוף המטען - בנמל התעופה שני מסופי מטען: אחד ממוקם צפונית לטרמינל 3, ואחד המשמש את חברת פדקס אקספרס וממוקם סמוך למסלול 05/23.
חברות תעופה ויעדים

יותר מ-60 חברות תעופה מפעילות טיסות סדירות לנמל. כמו כן הנמל משמש כבסיסן של החברות אייר קנדה, אייר טראנסט, אייר קנדה ג'אז, סונוויג איירליינס, ווסט ג'ט, ואייר ג'ורג'יה.
מנמל התעופה יוצאות טיסות ליותר מ-170 יעדים באוקיאניה, אסיה, אפריקה, אירופה, צפון, מרכז, ודרום אמריקה.
תחבורה אל הנמל וממנו

הכבישים מהירים 427, 401, ו-409 מקשרים את נמל התעופה לשאר המדינה. מספר קווים של הרכבת התחתית של טורונטו ושל ה-"GO Transit" מגיעים לנמל. חברת האוטובוסים "טורונטו איירפורט אקספרס" מפעילה קווים סדירים בין הנמל לאונטריו ודטרויט.
בנמל פועלות מוניות ולימוזינות מורשות מטעם עירית מיסיסוגה וטורונטו בלבד.
לקראת המשחקים הפאן-אמריקאיים שהתקיימו בעיר ב-2015, החלו ביולי 2010 בבניית קו רכבת מהירה (Union-Pearson Rail Link), שמקשרת בין נמל התעופה לתחנת יוניון שבמרכז העיר.
תאונות עיקריות

ב-5 ביולי 1970 התרסקה טיסה 621 של אייר קנדה במהלך ההמראה, הטיסה בוצעה במטוס DC-8,‏ 100 הנוסעים ו-9 אנשי הצוות נהרגו.
ב-26 ביוני 1978 התרסקה טיסה 189 של אייר קנדה במהלך ההמראה, מתוך 105 הנוסעים ששהו ב-DC-9, נהרגו שניים.
ב-22 ביוני 1983 התרסקה טיסת מטען של חברת "Skycraft Air Transport" במהלך הנחיתה בנמל, שני אנשי הצוות נהרגו.
ב-2 באוגוסט 2005 סטו טייסי טיסה 358 של אייר פראנס ממסלול הנחיתה, המטוס - איירבוס A340 נשרף. אולם מתוך 297 הנוסעים ו-12 אנשי הצוות, נפצעו 43.
תקריות בטיסות שיצאו מנמל התעופה:
ב-23 ביוני 1985 התפוצצה באוקיינוס האטלנטי סמוך לאירלנד, טיסה 182 של אייר אינדיה. כל 329 הנוסעים ואנשי הצוות ששהו במטוס הבואינג 747 נהרגו.
ב-24 באוגוסט 2001 דאה מטוס איירבוס A330 בטיסה 236 של אייר טרנסאט, מתוך 293 הנוסעים ו-13 אנשי הצוות נפצעו 18.
ב-23 באוקטובר 2003 בעקבות איום ביטחוני, הופנתה טיסה 105 של אל על שהייתה אמורה לנחות בשדה למונטריאול. בעת הנחיתה איבטחו את המטוס כוחות משטרה רבים, והוא המריא בשלום ליעדו הסופי - לוס אנג'לס.
אזכורים תרבותיים

במאי 1969 נעצר המוזיקאי ג'ימי הנדריקס ובתיקו 40 גרם הרואין. הוא שוחרר לאחר שהשופטים האמינו לטענתו כי אדם אחר שתל את הסם בתיקו.
השיר YYZ משנת 1981 של להקת Rush הקנדית - הוא על שדה התעופה (YYZ זה קוד IATA של שדה התעופה). השיר מתחיל בקוד מורס של YYZ.
בשנת 1987 ביצעה להקת פינק פלויד חזרות לאלבום "A Momentary Lapse of Reason", באחד המוסכים בנמל.
בשנת 2004 פורסם הקליפ לשירה של סלין דיון - "You and I", שצולם בחלקו בנמל התעופה, ואשר היה חלק ממסע הפרסום של אייר קנדה.
בשנת 2007 צולם בנמל הקליפ לשיר "My Moon My Man", של הזמרת הקנדית "פייסט".
בשנת 2009 צולם בנמל התעופה פרק מסדרת הדרמה הקנדית "Flashpoint".
הערות שוליים

↑  ראו נמל התעופה הגדול בקנדה
↑  ראו סטיסטיקת הנמל
↑  ראו היסטוריית העיר טורונטו
↑  ראו בית הספר לטיסה שפעל בנמל
↑  ראו מדיניות התעופה הלאומית באתר משרד התחבורה הקנדי
↑  ראו מבצע סרט צהוב
↑  ראו הנמל באתר "סטאר אלייאנס"
↑  ראו טרמינל 1 באתר "atwonline"
↑  ראו רכבת לינק באתר נמל התעופה
↑  ראו מסוף המטען באתר הנמל
↑  ראו חברות תעופה הפועלות בנמל
↑  ראו יעדי נמל התעופה
↑  ראו הרכבת המהירה שתפעל בנמל
↑  ראו טיסה 621 של אייר קנדה
↑  ראו טיסה 358 של אייר פראנס
↑  ראו טיסה 182 של אייר אינדיה
↑  ראו טיסה 236 של אייר טרנסאט
↑  אורן רייס ואורנה יפת, "היתה התרעה נקודתית לפגיעה במטוס אל על", באתר ynet, 23 באוקטובר 2003
↑  אנדרו בלום, גם השדה מתחיל לעוף, באתר הארץ, 31 במאי 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 9498 0467  LCCN: no2018090539  MusicBrainz: f6e12960-0d7f-42d6-a48c-990d0e34607e  VIAF: 3776153184547427100000   WorldCat (עם VIAF): 3776153184547427100000 
תערוכה שהוצגה בטרמינל 1 בהשקעה של 6-7 מיליון דולר
בלאגן ועד אילת (תוכנית טלוויזיה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 סוגה:  קומית
 יוצרים:  גיא עמיר חנן סביון
 כותבים:  גיא עמיר חנן סביון
 בימוי:  רני סער
 שחקנים:  אודי גוטשלק  אביעד בנטוב  אילן פלד  אפרת אנזל  דודו ארז  אסף פורמן  לירית בלבן
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 מפיק:  אודי סגל
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ג'טיקס
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
בלאגן ועד אילת היא תוכנית טלוויזיה ישראלית קומית ששודרה בשנת 2006 בערוץ ג'טיקס.
עלילה

התוכנית היא פארודיה על תוכניות המציאות "המירוץ למיליון" ו"סוף הדרך". פסטול, החמור של סבתא לאה אכל לפני 20 שנה את השלט של הטלוויזיה, ומאז כל מה שהיא יכולה לראות הוא ערוץ ג'טיקס. לקראת סוף 186 שנותיה, החליטה סבתא לאה לחלק את הירושה שלה בין שחקני ערוץ ג'טיקס וחורחה, השכן שלה. כל משתתפי התוכנית חולקו לזוגות, שצריכים לעבור מסלול בכל רחבי הארץ. בכל מקום תחכה למתחרים משימה מאתגרת, ומי שיגיע בסוף המשימה אחרון, יודח מהמירוץ. מי שיעבור את כל השלבים, יזכה בירושה של סבתא לאה.
את התוכנית כתבו גיא עמיר וחנן סביון, שמגלמים בה שלל דמויות המפקחות על ביצוע המשימה או מפריעות לביצועה: רפי הדייג, נחום בטיטו, ציקי המציל, עידו ברק, גבי, ג'נגו, בני הרס"ר, שאזו איש כסית ורמי סורינוב השוער. בנוסף משתתפת בתוכנית השחקנית עופרי פרישקולניק ומגלמת בה בין השאר את חברתה של פוקה, דיקלה - האקסית של דודו, כתבת במעריב לנוער, שירלי, וזולטה נימיץ - מדענית ממכון ויצמן הידועה גם בתור הסוכנת פודגרה.
הזוגות

גור (אודי גוטשלק): בן זוגו של אוח במירוץ, "חנון" ממוצע וחברו הטוב ביותר של אוח.
אוח (אביעד בנטוב): בן זוגו של גור במירוץ, "חנון" ממוצע וחברו הטוב בלית ברירה של גור. בנה של אש"א.
לימונה (אילן פלד): בת זוגה של פוקה במירוץ, מורתם של גור ואוח, מתעללת בזוגות אחרים ומרמה במשימות, צרפה באופן לא חוקי את פניסטים להיות בזוגם במירוץ.
פוקה (אפרת אנזל): בת זוגה של לימונה במירוץ, אישה מלאת מרץ, אחותה של תוקה.
פניסטים (): בן זוגן של לימונה ופוקה במירוץ, העוזר של לימונה, לא מדבר, לאחר שלימונה רימתה באחד המשימות והדוחה היא טענה של הוא לא בן זוגן ושזה הוא שרימה במשימה, הוא הודח מהמירוץ אך לאחר מכן לימונה צרפה אותו שוב באופן לא חוקי וטענה שזה לא פניסטים אלה אבי אחיו האבוד.
דודו (דודו ארז): בן זוגו של פורמן במירוץ, בנו של אלישיי.
פורמן (אסף פורמן): בן זוגו של דודו במירוץ, אחיו של שולמן.
אווה פון שמידט (אילן פלד): בת זוגה של תוקה אישה אכזרית במיוחד, אלימה, וכוחנית, סוהרת לשעבר.
תוקה (אפרת אנזל): בת זוגה של אווה פון שמידט במירוץ, אחותה של פוקה וההפך הגמור ממנה בלונדינית טיפשה.
אש"א (אביעד בנטוב): בת זוגו של חורחה במירוץ, אמא של אוח, קמצנית ומוזרה, קוראת לעצמה אש"א בטענה שאלו ראשי תיבות של "אמא של אוח", בתחילה היא לא מסתדרת עם חורחה ובהמשך הם מתחתנים.
חורחה (אודי גוטשלק): בן זוגה של אש״א במירוץ, ארגנטינאי ושכן של סבתא לאה, זמר קריוקי חביב שמנגן על גיטרה, בחור עני, מעריץ של מראדונה, בהמשך מתחתן עם אש״א.
שולמן (אסף פורמן): בן זוגו של אלישיי במירוץ, אחיו הגדול והחנון של פורמן, הפרופסור הכי צעיר בארץ, שמתמחה בבוטניקה, את הדוקטורט שלו הוא עשה בגיל 12 על פרפרים ומצוקות רגשיות של בעלי כנף.
אלישיי (דודו ארז): בן זוגו של שולמן במירוץ, אביו של דודו ורב גדול בתורה, מוסיף את הצרוף "יֶי" בסוף כל מילה שהוא אומר.
סמואל (אביעד בנטוב): בן זוגו של דורימון במירוץ, בובה לעיתים מתעטש על האנשים שהוא פוגש, לא מסתדר עם דורימון מכיוון שהוא בובה ושהוא לא מדבר.
דורימון (): בן זוגו של סמואל במירוץ, בובה, לא מדבר.
דמויות נוספות

סבתא לאה (לירית בלבן): שכנתו של חורחה, בעקבות מותה מתקיים המירוץ.
עו"ד דינה (לירית בלבן): עורכת הדין של סבתא לאה, מכנסת את כולם בשביל הצוואה שלה, מנחה את המירוץ.
נחמיאס (): קוף, כל הזמן מפריע לדינה ועושה שטויות, לבסוף מתגלה שהוא גנב את הירושה של סבתא לאה.
אברהם פורז

אברהם פורז (פוזמנטיר) (נולד ב-9 באוגוסט 1945) הוא פוליטיקאי ישראלי, המשמש כחבר מועצת עיריית תל אביב-יפו. בעבר היה חבר הכנסת ושר בממשלת ישראל. עורך דין במקצועו.
ביוגרפיה

פורז נולד בבוקרשט שברומניה ב-9 באוגוסט 1945 ועלה עם משפחתו לישראל בשנת 1950. למד בתיכון אליאנס בתל אביב. לאחר שירות צבאי במחלקת החקירות של המשטרה הצבאית, למד לתואר משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ועסק בעריכת דין.
ב-1974 היה בין מקימי תנועת "שינוי" (יחד עם פרופ' אמנון רובינשטיין והתעשיין סטף ורטהיימר). בשנים 1982–1983 כיהן כיושב ראש המזכירות שלה, ובשנת 1983 נבחר מטעמה למועצת העיר בתל אביב, עיר מגוריו. מ-1983 עד 1988 שימש כיו"ר ועדת הביקורת בעיר. באותו זמן, עמד פורז גם בראש מנהלת ההקמה של הערוץ השני בטלוויזיה, הטלוויזיה בכבלים והרדיו האזורי.
ב-1988 נבחר לכנסת ה-12 מטעם שינוי. פורז הוא היוזם הראשון של 46 הצעות חוק פרטיות שנכנסו לספר החוקים. בפעילותו בכנסת, התמקד בנושאי כלכלה ותקשורת ואף עמד בראש ועדה לנושאי הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו (בכנסת ה-13) ובראש ועדת הכלכלה של הכנסת (בכנסת ה-15). בתקופת כהונתו כיו"ר ועדת הכלכלה ספג פורז איומים מצד עובדי חברת החשמל, עקב כוונותיו להגביל את כמות החשמל הניתנת להם חינם כהטבה, ואף הוצמד לו מאבטח.
בשנת 1999, לקראת הבחירות לכנסת ה-15, פינה את מקומו בראש הרשימה לטומי לפיד ו"שינוי" זכתה לשישה מנדטים. בבחירות לכנסת השש עשרה כבר זכתה ל-15 מנדטים.
ב-2003 התמנה פורז לשר הפנים, וטיפל בעיקר במשבר הכלכלי של הרשויות המקומיות ובניית תוכנית הבראה עבורן. במסגרת זו ספג ביקורת קשה מצד בית הדין לעבודה, משום שרצונו ליישום תוכניות הבראה לרשויות הנמצאות בגרעון יצר עיכוב בתשלום משכורות של עובדים במספר עיריות במשך חודשים רבים.
ב-28 במאי 2003 דנה הכנסת בהצעת חוק התוכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו-2004), התשס"ג-2003. בעקבות חשדות להצבעה כפולה מצד כמה חברי כנסת הקים יושב ראש הכנסת, ראובן ריבלין, ועדת בדיקה לעניין. ממצאי הבדיקות העלו חשד כי חמישה חברי כנסת הצביעו פעמיים, ביניהם השר אברהם פורז. השר פורז הודה כי הצביע גם במקומו של השר ישראל כץ, אך טען כי עשה זאת בשוגג וכי ביקש מיו"ר הכנסת לבטל את הצבעתו מיד לאחר שעשה זאת, והיא אכן בוטלה מיידית.
בדצמבר 2004 פוטר פורז (כמו יתר שרי שינוי) מתפקידו כשר הפנים, עקב הצבעתו נגד תקציב המדינה בכנסת. ביוני 2005 התמנה ליו"ר ועדת החינוך של הכנסת.
ב-12 בינואר 2006, בבחירות הפנימיות שנערכו במפלגה לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, הפסיד את המקום השני ברשימת שינוי לרון לוינטל, ועקב כך התפלג יחד עם קבוצת ח"כים משינוי, והקים את מפלגת חץ. בסופו של דבר, שתי המפלגות לא עברו את אחוז החסימה.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף פורז למפלגת הירוקים ושובץ במקום החמישי ברשימתה, אך הסכם זה לא התבצע בסוף.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 הוצב במקום הרביעי בתנועת "מהפך ירוק-לתת לחיות" למועצת העיר תל אביב.
בבחירות למועצה ב-2018 הוצב פורז במקום השני ברשימת "חי - חילונים ירוקים" בראשות ראובן לדיאנסקי לאחר שמפלגת חץ בראשותו סייעה למימון הרשימה. הרשימה זכתה בשני מושבים והוא נבחר למועצת העיר. בבחירות ב-2024 זכתה שוב "חי - חילונים ירוקים עם לדיאנסקי ופורז" בשני מושבים ופורז נבחר גם הפעם למועצת העיר.
פורז הוא בעל עמדה כלכלית ימנית-קפיטליסטית ועמדה מדינית יונית (תמך בין השאר בתוכנית ההתנתקות).
ביוגרפיה > פעילות משפטית

במהלך כהונתו כחבר מועצת עיריית תל אביב-יפו ולאחר מכן כחבר הכנסת הגיש פורז שורה ארוכה של עתירות לבג"ץ אשר הטביעו חותם על המשפט המנהלי בישראל. החשובים שבהם: בג"ץ 5023/91 (פ"ד מו(2)793) נגד שר השיכון אריאל שרון, מינהל מקרקעי ישראל ואחרים, בעניין הפשרת קרקעות חקלאיות בשכונת עמישב שבאזור פתח תקווה, לעמותות של הציונות הדתית ואחרים באמצעות חוק חדש לסיוע לעולים חדשים, כאשר הבתים נועדו בעצם לתושבי ישראל ותיקים ובג"ץ 953/87 (פ"ד מב(2) 309) נגד שלמה להט, אז ראש עיריית תל אביב-יפו ואחרים, למינוי אישה בוועדה לבחירת רבני העיר. בג"ץ זה הוכר כפורץ דרך במסגרת הדיונים בבתי המשפט בישראל בתחום השוויון המגדרי והפמיניזם, ונלמד גם בשיעורי האזרחות במערכת החינוך.
לאחר שלא נבחר לכנסת ב-28 במרץ 2006, חזר פורז לעסוק במקצועו, כיועץ חיצוני למשרד עורכי דין.
פורז רשום בכנסת כלוביסט העובד בהתנדבות. בין היתר, פורז ייצג משרדי לובינג בפני יושב ראש הכנסת בנושא אתיקה. מדובר בייצוג המשרדים: בהירה ברדוגו, אימפקט, כהן רימון כהן, פוליסי, רותי פרמינגר וגורן עמיר.
פורז מייצג את תושבי היישוב אירוס בקידום הליכי תכנון ובנייה. היישוב צמוד למושב בית עובד ולגן הלאומי גבעות הכורכר נס ציונה.
פורז נשוי ואב לשניים.
ביוגרפיה > פרסים

במאי 1996 זכה פורז בתואר אביר איכות השלטון מטעם התנועה לאיכות השלטון.
ב-2016 הוכתר פורז ליקיר העיר תל אביב-יפו.
הערות שוליים

↑  פורז: לקרוא למורה "אדוני" ולעמוד בפניו, באתר ערוץ 7
↑  יעל פז מלמד, הערות השני נכנס להריון, מעריב, 23 בנובמבר 1984
↑  הצעות חוק פרטיות של ח"כ פורז, באתר מאגר החקיקה הלאומי
↑  יפעת זהר ואריק בנדר, הערכה: פריצקי יתפטר כבר היום, באתר nrg‏, 8 ביולי 2004
↑  אורן רייס, תוכנית ההתכווצות: מ-23 שרים ל-13, באתר ynet, 1 בדצמבר 2004
↑  צבי זרחיה, מיליון שקל מהכנסת בדרך לרשימה במועצת העיר ת"א, באתר כלכליסט, 4 ביולי 2018
↑  פסק הדין בבג"ץ 5023/91 ח"כ אברהם פורז, אברהם אורן, עו"ד, אוסי נחום נגד שר הבינוי והשיכון, אריאל שרון, מועצת מינהל מקרקעי ישראל ואחרים.
↑  העתירה בבגץ 5023/91, (מסמך, אתר מאגר משפטי מנצח)
↑  על הפשרת קרקעות שכונת עמישב באתר (התנועה לאיכות השלטון)
↑  תרומתו של בג"ץ לדמוקרטיה הישראלית בהוצאת מט"ח
↑  צבי זרחיה, לוביסטים מתארגנים: פורז פנה בשמם להיפגש עם ריבלין, באתר TheMarker‏, 14 בפברואר 2012
| יושבי ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת |
| --- | --- | --- |
| יושבי ראש ועדת החינוך והתרבות (1949–2003) | שושנה פרסיץ • אלימלך-שמעון רימלט • משה קול • אלימלך-שמעון רימלט • אברהם כץ • אלימלך-שמעון רימלט • אברהם כץ • אברהם שכטרמן • אהרן ידלין • אורה נמיר • נחמן רז • מיכאל בר-זוהר • דליה איציק • אברהם בורג • עמנואל זיסמן • זבולון אורלב |  |
| יושבי ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט (מ-2003) | מלי פולישוק-בלוך • אברהם פורז • אילן שלגי • מיכאל מלכיאור • זבולון אורלב • אלכס מילר • עינת וילף • עמרם מצנע • יעקב מרגי • ניצן הורוביץ • רם שפע • שרן השכל • יוסי טייב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012091149405171  VIAF: 619167265480172610000   WorldCat (עם VIAF): 619167265480172610000
סטוק אייטקן ווטרמן

סטוק אייטקן ווטרמן (באנגלית: Stock Aitken Waterman) הייתה שלישייה לכתיבת שירים והפקה מוזיקלית שמנתה את הפזמונאי מייק סטוק, המלחין והפזמונאי מט אייטקן והמפיק פיט ווטרמן. השלישייה פעלה בין אמצע שנות ה-80 ועד ראשית שנות ה-90 בבריטניה, באמצעות חברת ההפקה של ווטרמן (Pete Waterman Limited (PWL והפיקה להיטי פופ קליטים ומסחריים בסגנון היי-אנרג'י (Hi-nrg, שילוב בין סוגות דיסקו, דאנס וסינת'פופ). במהלך התקופה הם שלטו במצעדי הפזמונים של בריטניה. למעלה מ-100 מלהיטיהם הגיעו לבין 40 המקומות הראשונים במצעד ולכן היה כינויים "בית חרושת ללהיטים" (Hit Factory).
בראשית התקופה עסקה השלישייה בהעברת מוזיקה לריקודים ממועדוני ההומוסקסואלים התוססים לזרם המרכזי. האמן הידוע ביותר שהעבירו ממועדונים אלה למיינסטרים היה דיוויין, ב-1984. באותה שנה הפיקו את שירה של קפריסין לתחרות הזמר של האירוויזיון. ב-1985 הגיע השיר "(You Spin Me Round (Like a Record" (אנ') בביצוע להקת Dead or Alive (אנ') לראש מצעד הפזמונים והתחיל מסורת ארוכה.
בשנים הבאות עסקה השלישייה ב"בניית" כוכבים, בדגש על הופעה אטרקטיבית, יכולת ריקוד וקצב סוחף, כך טיפחו את הקריירות של קיילי מינוג, ג'ייסון דונובן, ריק אסטלי, להקת הבנות בננהרמה ורבים אחרים.
לקריאה נוספת

The Hit Factory: The Stock Aitken Waterman Story, ISBN 1-84330-729-4