stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה ואצלב האוול
הערות שוליים

1 2 3  "Airport: Praha-Ruzyne NUMBER OF PASSENGERS" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-16. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Airport: Prague-Ruzyne, NUMBER OF AIRCRAFT MOVEMENTS" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-16. נבדק ב-2017-03-30.
↑  "Airport: Praha-Ruzyne NUMBER OF AIRCRAFT MOVEMENTS" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-16. נבדק ב-2017-03-30.
↑  "Prague Airport Traffic Report 2006" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-21. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report 2007" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-16. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report 2008" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-01-04. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report 2009" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-08-22. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report 2010" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-16. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report 2011" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-01-04. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report 2012" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 במרץ 2016. נבדק ב-2017-03-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Prague Airport Traffic Report 2013" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-17. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report December 2014" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-16. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report December 2015" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-10-11. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Report December 2016" (PDF). Prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-02-01. נבדק ב-2017-03-29.
↑  "Prague Airport Traffic Reports | Václav Havel Airport Prague, Ruzyně" (PDF). prg.aero. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-09-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2009071830  NKC: pna2013766202  VIAF: 144724597   WorldCat (עם VIAF): 144724597
חוק תגמול לחייל הנפגע בהצלת חיי הזולת

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  1 באוגוסט 1965
 תאריך חקיקה עברי:  ג' באב תשכ"ה
 גוף מחוקק:  הכנסת החמישית
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 466, עמ' 288
 הצעת חוק:  פרטית
 משרד ממונה:  משרד הביטחון
 נוסח מלא:  חוק תגמול לחייל הנפגע בהצלת חיי הזולת, תשכ"ה–1965
 
חוק תגמול לחייל הנפגע בהצלת חיי הזולת, תשכ"ה–1965 קובע כי "חייל שהקריב חייו או נעשה נכה עקב הצלת אדם מסכנת קיפוח חייו, דינו לכל דבר כדין נכה צבא-הגנה לישראל או חייל שנספה במערכה, לפי העניין". החוק אושר בכנסת החמישית ב-22 ביולי 1965.
היסטוריה חקיקתית

החוק אושר בכנסת ב-22 ביולי 1965, יחד עם אישורו של חוק התגמולים לנפגעים בהצלת נפש, תשכ"ה–1965, שבשנת 1976 בוטל והוחלף בפרק "זכויות מתנדבים" בחוק הביטוח הלאומי.
דברי ההסבר להצעת חוק התגמולים לנפגעים בהצלת נפש מציגים את הנסיבות שהובילו לחקיקת שני חוקים אלה:
מאז אישורו לא חל שינוי בחוק זה. במרץ 1967 הוכרז החוק כחוק שיקום, כהגדרתו בחוק שירות ביטחון.
החוק קובע כי הנסיבות בהן יראו פעולה כפעולת הצלה ייקבעו בתקנות באישור ועדת העבודה של הכנסת. התקנות הותקנו ב-25 בפברואר 1968, וניתן להן תוקף למפרע מיום כניסתו של החוק לתוקף, 1 באוגוסט 1965. התקנות קובעות שפעולת חייל שהקריב חייו או נעשה נכה עקב הצלת אדם מסכנת קיפוח חייו היא פעולת הצלה אם נעשתה בנסיבות אלה:
מימוש החוק

בהתאם לחוק זה החליט אגף משפחות הנצחה ומורשת במשרד הביטחון להכיר בסרן תמר אריאל כחלל צה"ל  ובמשפחתה כמשפחה שכולה, לאחר שהוצגו בפני המשרד ראיות המעידות שתמר אריאל, שנספתה בסופת שלגים בנפאל בעת שהייתה בחופשה, נספתה במהלך ניסיון להציל חיים של אחרים.
הערות שוליים

↑  שני החוקים, ס"ח 466 מ-1 באוגוסט 1965
↑  חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 21), התשל"ו-1976, ס"ח 807 מ-22 באפריל 1976
↑  הצעת החוק, ה"ח 671 מ-21 ביולי 1965, באתר הכנסת
↑  הכרזה על חוק שיקום, י"פ 1343 מ-2 במרץ 1967
↑   תקנות תגמול לחייל הנפגע בהצלת חיי הזולת, תשכ"ח-1968, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  אמיר בוחבוט ודנה ירקצי‏, חמש שנים לאחר מותה בנפאל: משרד הביטחון הכיר בתמר אריאל כחלל צה"ל, באתר וואלה, 18 בספטמבר 2019
פרס נובל לשלום

| --- | --- |

פרס נובל לשלום
 תיאור:  מוענק על תרומה יוצאת דופן בתחום השלום
 מיקום הטקס:  אוסלו, נורווגיה
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 הגוף המעניק:  ועדת פרס נובל מטעם מורשתו של אלפרד נובל
 תקופת הפרס:  10 בדצמבר 1901 – הווה (123 שנים)
 Nobelprize.org
פרס נובל לשלום הוא פרס המוענק בכל שנה לאנשים בעלי חזון שפעלו למען השלום והתגברו על מעגלי אלימות, עימותים, או דיכוי באמצעות הנהגה מוסרית. כמו כן, הפרס מוענק גם למנהיגי מדינות שנטשו את דרך המלחמה והחליפו אותה במשא ומתן במטרה להגיע לשלום או אישים שפעלו למען מטרות הומניטריות כמו זכויות האדם ומודעות סביבתית.
בניגוד לשאר פרסי נובל, המוענקים בסטוקהולם, בירת שוודיה, מוענק פרס נובל לשלום בבית עיריית אוסלו, בירת נורווגיה, שם גם נמצא מרכז נובל לשלום. הדבר נעשה על פי קביעה מפורשת של נובל בצוואתו, שאת ועדת הפרס יבחר הפרלמנט הנורווגי. לפי ועדת הפרס סיבה אפשרית להחלטתו של נובל לקבוע את נורווגיה כמרכז הפרס היא שבניגוד לשוודיה לא הייתה לנורווגיה מסורת מלחמתית.
מועמדות לפרס

מועמדים לפרס יכולים להיות מוצעים על ידי אנשים שהוגדרו על־פי תקנות הוועדה, כגון: זוכי פרס נובל לשעבר, חברי הפרלמנט הלאומי, פרופסורים (בתחומים מסוימים), רקטורים ונשיאי אוניברסיטאות, שופטים בינלאומיים, חברי הוועדה לשעבר ועוד. הוועדה שומרת את רשימת המועמדים בסוד ואף מבקשת מהמועמדים עצמם שלא לפרסם זאת.
המועמדויות מוגשות בדרך כלל בסביבות חודש פברואר של שנת הפרס, אך הן יכולות להיות מוגשות עד ישיבתה הראשונה של הוועדה.
הוועדה היא בת חמישה חברים וראשת הוועדה הנוכחית היא ברית רייס-אנדרסון, חברת פרלמנט ושרה לשעבר, שכיהנה מטעם מפלגת העבודה הנורווגית. היא מכהנת בתפקידה מ-2017. שפת הדיונים של הוועדה היא נורווגית. המועמדויות יכולות להיות מוגשות בשפות שונות, בדרך כלל אנגלית, אולם היו מועמדויות שהוגשו בגרמנית וצרפתית.
רשימת המועמדים לפרס בשנים 1901–1955 פורסמה.‏
עם פרסום רשימות המועמדים התברר כי אדולף היטלר היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנת 1939 על ידי אריק ברנדט, חבר פרלמנט שוודי מהמפלגה הסוציאליסטית. ברנדט ביטל את הגשת המועמדות של היטלר כעבור מספר ימים, והגשתו הייתה סאטירית ונועדה להגחיך את מועמדותו של נוויל צ'מברלין על חלקו בהסכם מינכן. מועמדים ידועים לשמצה נוספים לפרס נובל לשלום היו יוסיף סטלין ובניטו מוסוליני.
לא רק אישים יכולים להיות מועמדים אלא גם ארגונים. בין הארגונים המפורסמים שזכו בפרס נמנים: הצלב האדום, האיחוד האירופי, והארגון למניעת הפצת נשק כימי.
זוכים שסירבו לקבל את הפרס

רק זוכה אחד סירב לקבל את הפרס מיוזמתו: לה דק טהו (וייטנאם): דחה את פרס נובל לשלום לשנת 1973 אותו נבחר לקבל עם הנרי קיסינג'ר.
בנוסף אנדרי סחרוב שהיה דיסידנט זכה בפרס ב-1975 אך לא הורשה על ידי שלטונות ברית המועצות להשתתף בטקס. ליו שיאובו שזכה בפרס ב-2010 היה אסיר פוליטי באותה תקופה והשלטונות בסין מנעו ממנו ומאשתו להגיע לטקס הענקת הפרס.
הסכסוך הישראלי-ערבי והפרס

מספר פעמים הוענק הפרס על מעשים הקשורים לסכסוך הישראלי-ערבי. הדבר קרה לראשונה ב-1950 כשהפרס הוענק לראלף באנץ' על ניהול המשא ומתן בין נציגי ישראל לנציגי מדינות ערב ברודוס שהתנהל בין ינואר ליולי 1949, שהביאו לבסוף לחתימת הסכמי שביתת הנשק בין המדינות המעורבות במלחמת העצמאות. פרס נובל לשלום לשנת 1978 הוענק למנחם בגין ואנואר סאדאת על הסכם קמפ דייוויד (הפרס ניתן עוד לפני הסכם השלום). פרס נובל לשלום לשנת 1994 הוענק ליצחק רבין, שמעון פרס ויאסר ערפאת על הסכמי אוסלו. זוכה נוסף שהפרס שלו קשור לסכסוך הוא ג'ימי קרטר שהיה המתווך בין ישראל למצרים בשיחות השלום וזכה בפרס נובל בשנת 2002 על מפעל חייו.
הענקת הפרס לערפאת עוררה מחלוקת עזה אף בתוך ועדת הפרס עצמה. באופן חסר תקדים, קורה כריסטיאנסן, אחד מחמשת חברי הוועדה התפטר במחאה על הענקת הפרס לערפאת. אמנם גם ב-1973 התפטרו שניים מחברי הוועדה במחאה על הענקת הפרס באותה שנה להנרי קיסינג'ר, אך הם השעו את הודעת הפרישה עד לאחרי הטקס, בעוד כריסטיאנסן התפטר מיד אחרי אישור הפרס ומחה ברחובות אוסלו במהלך הטקס. בראיון שהתקיים עמו כעבור ארבע שנים הוא טען: "אינני גיבור. פשוט לא הייתי מסוגל יותר להסתכל במראה אילו המשכתי להיות חבר בוועדה שנותנת פרס לערפאת".
ראו גם

קונצרט פרס נובל לשלום
הערות שוליים

↑  Why Norway?, The Nobel Peace Prize (באנגלית)
↑  בסיס נתונים למועמדים לפרס נובל לשלום, 1901 - 1955(הקישור אינו פעיל, 15.12.2020)
↑  The darkly ironic 1939 letter nominating Adolf Hitler for the Nobel Peace Prize
↑  שרון שדה, מהפך בצפון אירלנד; הסכם השלום בסכנת קריסה, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2003
↑   דניאל דולב, הארגונים שזכו בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2013
↑  אבירם חניק, סיאול, ‏בין אור הנרות לאור הירח: שיעור באזרחות מדרום קוריאה, באתר גלובס, 27 במאי 2017
↑  שלמה שמיר, פרס נובל לשלום יוענק לאו"ם ולמזכירו קופי אנאן, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2001
↑  סוכנויות הידיעות, פרס נובל לשלום לנשיא ארה"ב לשעבר, ג'ימי קרטר, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2002
↑  הניו יורק טיימס,הסוכנויות, פרס נובל לשלום לפעילת זכויות האדם האיראנית שירין עבאדי, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2003
1 2  יוסי מלמן, שלמה שמיר, אל-בראדעי וסבא"א זכו בנובל על מאבקם בהפצת הגרעין, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2005
↑  הניו יורק טיימס,מאת סליה דוגר, הזוכה: כלכלן מבנגלדש, מקים "בנק לעניים", באתר הארץ, 14 באוקטובר 2006
↑  צפריר רינת, אל גור ופאנל שינוי האקלים של האו"ם זכו בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2007
↑  סוכנויות הידיעות, פרס נובל לשלום הוענק לנשיא פינלנד לשעבר, מארטי אהטיסארי, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2008
↑  אלוף בן, פרס נובל לשלום לברק אובמה | פרס על הצעת מחקר, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2009
↑  רויטרס, 18 מדינות יחרימו את טקס הענקת פרס נובל לפעיל זכויות אדם סיני, באתר הארץ, 8 בדצמבר 2010
↑  סוכנויות הידיעות, נשיאת ליבריה קיבלה פרס נובל, אך נלחמת על כסאה, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2011
↑   מירה צורף, פואמת השחרור של האשה התימנייה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2013
↑  אנשיל פפר, נובל לשלום לאיחוד האירופי: פרס מוצדק שהוא גם תמרור אזהרה, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2012(הקישור אינו פעיל, 15.12.2020)
↑  AP ורויטרס, הארגון למניעת הפצת נשק כימי הוא הזוכה בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2013
↑   הגרדיאן והניו יורק טיימס, דרכה של הנערה הפקיסטאנית שהטליבאן ניסה לחסל אל פרס נובל לשלום, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2014
↑   הגרדיאן ואי-פי, פרס נובל לשלום הוענק לקוורטט הדיאלוג הלאומי של תוניסיה על תרומתו למעבר לדמוקרטיה, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2015
↑  הניו יורק טיימס, הגרדיאן, רויטרס ו״הארץ״, על אף דחיית הסכם הפיוס עם המורדים: נשיא קולומביה זכה בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 7 באוקטובר 2016
↑  הארץ, הגרדיאן ורויטרס, הקמפיין לפירוז העולם מנשק גרעיני זכה בפרס נובל לשלום, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2017
↑  "The Nobel Peace Prize 2017 - Press Release". www.nobelprize.org. נבדק ב-2017-10-06.
1 2  הגרדיאן,אי-פי והארץ, פרס נובל לשלום הוענק לצעירה יזידית ורופא מקונגו על פעילותם נגד אלימות מינית, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2018
↑  גיא אלסטר‏, ראש ממשלת אתיופיה אביי אחמד זכה בפרס נובל לשלום, באתר וואלה, 11 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11938135b (data)  GND: 4130220-5 
מרכז נובל לשלום, באוסלו
ראלף באנץ' ראשון הזוכים בפרס על תרומתו לפתרון הסכסוך. צילום: קארל ואן וכטן
ברק אובמה מקבל את פרס נובל לשלום - "על מאמציו לחזק את הדיפלומטיה הבינלאומית ושיתוף הפעולה בין העמים"
חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  29 במרץ 2016
 תאריך חקיקה עברי:  י"ט באדר ב' ה'תשע"ו
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2546, עמ' 698
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  המשרד להגנת הסביבה
 נוסח מלא:  חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ו–2016
 
חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ו–2016 אושר בכנסת העשרים ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2017. מטרת החוק מוצגת בסעיף 1 שלו:
הוראות החוק

הגדרות:
שקית נשיאה חד־פעמית היא שקית המיועדת לנשיאת מוצרים הנרכשים מעוסק, שעובייה הוא בין 20 ל־50 מיקרון.
קמעונאי גדול הוא כל אחד מאלה:
מי שעוסק בממכר קמעונאי של מוצרים לא יעמיד לרשות לקוח, לא ימסור לו ולא ימכור לו שקית נשיאה שעובייה פחות מ־20 מיקרון. דברי ההסבר להצעת החוק מנמקים את הצורך בהגבלה זו: "בשל עוביין, שקיות אלה נקרעות במהירות ולמעשה מבחינת איכותן הן בבחינת פסולת עוד בטרם נעשה בהן שימוש, ומשום כך יש למנוע את השימוש בהן".
קמעונאי גדול ישלם, בעד כל שקית נשיאה חד־פעמית שמכר, היטל בסכום של 8.54 אגורות. בעקבות מסירת שקית נשיאה חד־פעמית ללקוח יש לחייב את הלקוח בסכום שלא יפחת מההיטל בתוספת מע"מ. ההיטל יועבר לקרן לשמירת הניקיון, וישמש לעידוד צמצום השימוש בשקיות נשיאה חד־פעמיות ולצמצום ההשפעות הסביבתיות השליליות הנגרמות כתוצאה מהשימוש בהן. השר להגנת הסביבה, בהסכמת שר האוצר ולאחר התייעצות עם שר הכלכלה והתעשייה, ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת, רשאי לשנות את גובה ההיטל, בהתחשב בין השאר במידת צמצום השימוש בשקיות נשיאה חד־פעמיות, ובלבד שסכום ההיטל לא יעלה על 60 אגורות.
קמעונאי גדול יגיש למשרד להגנת הסביבה דוח רבעוני ודוח שנתי, על מספר שקיות הנשיאה החד־פעמיות שבעדן הוא חייב בתשלום היטל, בתקופה שלגביה מוגש הדוח, מחירן ללקוח, סוגי החומרים שמהם עשויות השקיות, עוביין ומשקלן.
על העמדת שקית נשיאה חד־פעמית ללא תשלום או בתשלום נמוך מהנדרש, וכן על הימנעות של קמעונאי גדול מהגשת הדוחות שהוא חייב להגיש, רשאי המשרד להגנת הסביבה להטיל עיצום כספי בסכום שך 20 אלף ש"ח על יחיד ו-40 אלף ש"ח על תאגיד. על הפרה של הוראות אחרות, כמפורט בחוק, ניתן להטיל עיצום כספי בסכומים נמוכים יותר. במקום הודעה על כוונה להטיל עיצום כספי, רשאי המשרד להסתפק במתן התראה מינהלית, שבה יציין המשרד מהו המעשה המהווה את ההפרה, יודיע למפר כי עליו להפסיק את ההפרה וכי אם ימשיך בהפרה או יחזור עליה יהיה צפוי לעיצום כספי. הטלת עיצום כספי ומתן התראה מינהלית יפורסמו באתר האינטרנט של המשרד.
היסטוריה חקיקתית

בשנת 2014 יזם המשרד להגנת הסביבה הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות. דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את הצורך בחוק:
דברי ההסבר מציגים את החוק כחלק מחקיקה נרחבת להסדרת הטיפול בפסולת בישראל:
החוק אושר בכנסת ב-29 במרץ 2016, ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2017.
החוק לא עבר שינויים מאז חקיקתו.
מימוש החוק

על פי נתוני המשרד להגנת הסביבה, נכון לשנת 2016 (בטרם יושם החוק) הוציאו רשתות השיווק סכום של כ־90 מיליון ש"ח לשנה עבור סבסוד שקיות פלסטיק לקונים, ישראלי ממוצע צרך כ־75 שקיות פלסטיק לשנה, ובסך הכול נצרכו בישראל כ־2.2 מיליארד שקיות פלסטיק בשנה. לאחר כניסת החוק לתוקף, נמכרו ברבעון הראשון של 2017 כ-55 מיליון שקיות על ידי הקמעונאים הגדולים. זאת, לעומת הרבעון הרביעי לשנת 2016, שבו דווח על יותר מ-280 מיליון שקיות שנרכשו על ידי הקמעונאים לחלוקה. נתון זה מהווה הפחתה של יותר מ-80%, ומעיד על מידת יישום החוק. הפחתה זו הצטמצמה מעט בשנים שלאחר מכן.
לאחר החלת החוק, גילה סקר פסולת שנערך בחודש יוני 2017 בחופי הארץ, שחלה ירידה של כמעט 50 אחוז בפסולת שקיות הפלסטיק.
במקביל להחלת חוק השקיות שנועד לעודד את צמצום השימוש בשקיות נשיאה חד פעמיות, המשרד להגנת הסביבה פעל גם לעידוד השימוש בשקיות נשיאה רב פעמיות: בשבועיים הראשונים שלאחר כניסת החוק לתוקף, סבסד המשרד חלוקה של סלי קניות רב-פעמיים ברשתות השיווק. כמו כן פיתח המשרד מפרט לסלי קניות רב פעמיים אשר יהיו ניתנים לשטיפה ולכביסה, ניתנים לדחיסה או אריזה בעת שאינם בשימוש, ועשויים מחומרים הניתנים למיחזור.
חלק מרשתות השיווק משתמשות בשיטות שונות לעקיפת החוק, שמונעות את החלת ההיטל מהצרכן. כך לדוגמה, על פי המשרד להגנת הסביבה, רשתות מסוימות משתמשות בשקיות עבות יותר מכפי שהחוק דורש. באופן כזה הן יכולות לחלק ללא תשלום שקיות פלסטיק או נייר שמגדילות את הנפח והמשקל של הפסולת במקום לצמצם אותם, בניגוד לכוונה המקורית של החוק.
ביקורות

כנגד החוק נטען כי רק כ-6% משקיות הפלסטיק משמשות בשימוש חוזר ליציאה לשטחים פתוחים, וסביר שרובן לא יושארו שם, ולפיכך חלקן של שקיות הפלסטיק בזיהום הסביבה הא מזערי. וכי לא קיימים מקרים בישראל של פגיעה מתועדת בבעלי חיים מוגנים בעקבות חשיפה לשקיות פלסטיק. בנוסף, נטען כי החוק אינו יעיל כיון שכנגד צמצום השימוש בשקיות גופיה חלה עליה ברכישתן של שקיות אשפה מפלסטיק, וכי לפיכך מדובר בעצם בהיטל שאין בו תועלת סביבתית מרובה כנגד הנטל הכלכלי שהוא יוצר לאזרחים.
הערות שוליים

1 2 3 4  הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד–פעמיות, התשע"ה–2014, ה"ח הממשלה 894 מ-27 באוקטובר 2014
↑  חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע"ו–2016, ס"ח 2545 מ-7 באפריל 2016
↑  מורן אזולאי ואילנה קוריאל, אושר סופית: כל שקית בסופר תעלה לנו כסף, באתר ynet, 29 במרץ 2016
↑  אלחנן טולדנו, ‏לקחו כל שקית ברצינות: הפחתה של יותר מ-80% במכירת שקיות ניילון, באתר JDN‏, 24 במאי 2017
↑  דוחות יישום החוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, באתר המשרד להגנת הסביבה
↑  זווית- סוכנות ידיעות למדע ולסביבה, ‏חוף השקיות, באתר "הידען", 10 בספטמבר 2017
↑  מפרט "רב-סל", סל קניות רב-פעמי, שפותח על ידי המשרד להגנת הסביבה
↑  מירב קריסטל ואטילה שומפלבי, "חלוקה פראית": טריק השקיות של שופרסל ודור אלון, באתר ynet, 19 בפברואר 2019
↑  פרופ' אופירה אילון, שקיות הפלסטיק הן לא הסיבה לזיהום בישראל, באתר ynet, 14 בספטמבר 2014
↑  גלית שפיר, מחקר: שקיות הפלסטיק לא מהוות נזק סביבתי חמור כל כך, באתר כלכליסט, 2 ביולי 2008
↑  אופירה אילון, לא זו השאלה: דברו על אנרגיה, לא על שקיות, באתר nrg
↑  הלל גרשוני, מבחן התוצאה מראה: חוק השקיות נכשל לחלוטין, באתר מידה, ‏2018-03-03
↑  אופירה אילון, ‏שקיות פלסטיק זה לא נורא כל-כך, באתר גלובס, 13 ביולי 2008
וולטר סוריאנו

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1967 (בן 57) ארגנטינה
 מקום מגורים:  לונדון
 פעילות בולטת:  איש עסקים
 השקפה דתית:  יהודי חרדי
 waltersoriano.com
 
וולטר צבי סוריאנו (Walter Soriano; נולד ב-24 בדצמבר 1967) הוא איש עסקים בריטי-ישראלי ופילנתרופ יליד ארגנטינה. הוא הבעלים והמנכ"ל של מספר חברות, כולל חברת "יו-אס-ג'י סקיוריטי בע"מ", המתמחה בניהול משברים, בסיוע משפטי ובאיתור נכסים, וכן חברת WSLM, המתמחה בניהול נדל"ן. הוא ידיד משפחה של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
פעילות עסקית

ב-3 באוקטובר 2002 הקים סוריאנו חברת אבטחה בינלאומית בשם "Universe Security Group", שבסיס פעולתה בלונדון, בבעלות משותפת עם גיא נגר ויצחק מולכו, שקיבלו כמחצית ממניות החברה. במועצת המנהלים של החברה נמנו גם נחום אדמוני, שכיהן כראש המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים בשנים 1982–1989, האלוף (במיל') אורי שגיא, לשעבר ראש אגף המודיעין, ואלברט ראיס (Albert Raes), ראש שירותי הביטחון הבלגיים (אנ') בשנים 1990–1997. אדמוני ושגיא פרשו בספטמבר 2009.
בשנת 2004 קיבלה החברה הכרה על ידי ה-(AMP (Panama Maritime Association כארגון ביטחון מוכר (RSO) על מנת לאשר תוכנית אבטחה של אוניות לפי הקודים של ארגון ה-ISPS (אנ').
ב-2007 הייתה חברת Universe Security Group מעורבת בעסקה למכירת שלושה מסוקים מדגם בל 212 של רשות הכבאות הספרדית לגאורגיה. בעסקה תיווך תא"ל (מיל) גל הירש.
בשנים 2008–2011 נשכר על ידי יזמית האינטרנט המיליארדרית רות פרסול ובעלה דאז ראס דה ליון על מנת לסייע להם בחקירה פלילית נגדם בארצות הברית, על הפרת החוק להימורים בלתי חוקיים באינטרנט משנת 2006. בעקבות מעורבותו הצליחה חברת PartyGaming (אנ') של פרסול להשיג הסכם אי הרשעה עם משרד המשפטים של ארצות הברית.
בשנת 2010 הקים חברה בשם "יו-אס-ג'י סקיוריטי" (USG Security). לפי אתר האינטרנט של החברה, היא מספקת "שירותי ביטחון, מודיעין וחקירות ללקוחות פרטיים ותאגידיים באנגליה ומסביב לעולם".
ב-2013 ייסד את חברת WS London Management) WSLM), חברה לניהול נכסי נדל"ן שבסיסה בלונדון.
בבעלות סוריאנו חברות נוספות, בהן "טוב 7", "טוב 77", "קרוסרואד פרופרטיס 2" ו"דבליו-אס לונדון מנג'מנט" (דבליו-אס הם ראשי התיבות של שמו). חלק מהחברות הללו עוסקות בתחום הנדל"ן בבריטניה. בעבר היה גם הבעלים של חברת "פוטבול יוניברס", שהציעה בשנת 2010 לקבוצת הכדורגל הבריטית אסטון וילה את דייגו מראדונה כמאמן, במקומו של מרטין אוניל.
ביוני 2019, דווח כי סוריאנו התבקש על ידי הסנאט של ארצות הברית להתנדב להופיע בדיון בדלתיים סגורות בנושא ההתערבות הרוסית בבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016. בדו"ח המסכם של ועדת המודיעין של הסנאט בנושא הגיעו למסקנה כי סוריאנו הכיר בין חברת המודיעין הישראלית פסיי גרופ לבין אנשי העסקים הרוסיים אולג דריפסקה ודימטרי ריבולובלב לצורך סיוע בסכסוך עסקי, וכי אין לו כל קשר או מעורבות לבחירות בארצות הברית.
במרץ 2020 ייסד ארגון ללא מטרות רווח - האגודה למלחמה בבריונות ברשת (The Anti Cyberbullying Association). האגודה הכריזה שתתמקד בשינוי חקיקה ומדיניות נגד ביריונות ברשת.
במאי 2020 הצטרף לחבר המנהלים של חברת PAVOCAT המספקת שירותי לוחמה בשחיתות לחברות וממשלות.
קשריו עם בנימין נתניהו

בשנת 2000 היה סוריאנו ממייסדי העמותה להנצחת שמו וזכרו של יוני נתניהו, שנהרג במבצע אנטבה בעת שפיקד על סיירת מטכ"ל. באותה שנה הפיק סוריאנו את הסרט "יוני" על חייו של נתניהו, בבימויו של סמיון וינוקור. בסרט שולבו קטעי ארכיון ממספר מקורות, כולל ארכיון צה"ל, ארכיון דובר צה"ל ומשפחת נתניהו.
לאחר סיום כהונתו הראשונה של נתניהו ב-1999, הוא פרש זמנית מפוליטיקה ועבר לעסקים פרטיים. לדברי סוריאנו, הוא שיתף פעולה עם בנימין נתניהו במספר מיזמי היי-טק בארצות הברית. בשנת 2002 סייע סוריאנו לעמותת "לב מלכה" לגייס את נתניהו להרצאות בשכר בערבי התרמה שנערכו במקסיקו סיטי מטעם העמותה, המסייעת לחולים ממשפחות מעוטות יכולת.
בתחילת שנת 2018 התראיין מפכ"ל המשטרה, רוני אלשיך, לאילנה דיין בתוכנית הטלוויזיה "עובדה". בראיון אמר אלשיך, בין היתר, כי חוקרים פרטיים אוספים מידע נגד קציני להב 433 המעורבים בחקירת תיקי נתניהו. בהמשך החלו כלי תקשורת שונים לעסוק בזהותם של הגורמים שלטענת אלשיך עקבו אחר בכירי המשטרה. העיתונאי רביב דרוקר התראיין באותם ימים אצל יעל דן בגלי צה"ל, וכאשר נשאל האם מדובר בסוריאנו, השיב בחיוב. בהמשך הראיון סייג דרוקר את דבריו באומרו: "לי אין שום הוכחות לכך שסוריאנו היה מעורב בעניין הזה באיזושהי דרך". סוריאנו הכחיש את החשדות, ונתניהו אמר: "לא נפגשתי או דיברתי עם סוריאנו כבר שמונה שנים". שום הוכחה למעורבות של סוריאנו מעולם לא התפרסמה.. אתר החדשות "בחדרי חרדים" דיווח כי הגיע לידיו מכתב מאלשייך לסוריאנו מתאריך פברואר 2018, בו כתב אלשייך שבהצהרות שלו בנוגע לפרשיה, מעולם לא הועלה שמו של סוריאנו. בתביעת דיבה שניהל סוריאנו נגד דרוקר הוגש המכתב, וממנו עלה כי אלשיך השיב באמצעות עו"ד עמי גרנובסקי כי "בדברים שנאמרו על-ידי מפכ"ל המשטרה ושודרו בתוכנית עובדה בתאריך 7.2.18, לא הוזכר שמו של אדם לו ניתן לייחס מעקב אחרי שוטרים, ואף לא ניתן רמז ישיר או עקיף על זהותו ולא על זהות שולחו", וכן כי "כל הפרסומים בנושא הינם על דעת המפרסמים, ובאחריותם".
סכסוכים משפטיים

מאז שנת 2018 סוריאנו יזם או היה מעורב בכמה תביעות משפטיות סביב מידע או פרסומים אודותיו ואודות קשריו עם בנימין נתניהו.
בפברואר 2018 הגיש תביעה בסך חצי מיליון שקל נגד רביב דרוקר על כך שהזכיר את שמו בריאיון לגלי צה"ל בהקשר של חקירת תיקי נתניהו. דרוקר טען כי זו תביעת השתקה. ב-17 בינואר 2020 נערך דיון ראשון בתביעה זו. במאי 2019 הגיש סוריאנו תביעה שנייה, בסך 580 אלף שקל, נגד רביב דרוקר, אתר "העין השביעית", עורך האתר שוקי טאוסיג ואורן פרסיקו. בתביעה נטען כי גורמים אלו תיאמו ביניהם פרסומים אודות סוריאנו ופגעו בשמו הטוב. תביעות אלו נדחו בשנת 2023, וסוריאנו הודיע כי יערער על פסקי הדין.
במרץ 2018 הגיש תביעה בסך 300 אלף שקל נגד האתר "בחדרי חרדים" על כך שפרסמו פרטים ביוגרפים על סוריאנו ותצלום שבו פניו נראים באופן חלקי. בדצמבר 2019 הגיעו הצדדים לפשרה באמצעות גישור. האתר התנצל על פגיעה בשמו הטוב, הסיר את שתי הכתבות שבגינן הוגשה התביעה, ובנוסף לכך תרם 35 אלף שקל לעמותת "יד אליעזר".
באוקטובר 2019 פרסם סוריאנו כי בכוונתו לנקוט בצעדים משפטיים נגד הנהלת הרשת החברתית המקוונת "טוויטר" על מנת לעצור טענות "כוזבות וזדוניות" המתפרסמות אודותיו.
ב-2020, סוריאנו תבע את אתר Forensic News ומספר כתבים של האתר על דיבה והפרה של חוקי ה-GDPR (General Data Protection Regulations) האירופאיים. ב-15 בינואר 2021, בית המשפט באנגליה נתן פסק דין תקדימי אשר מקבל את טענות הדיבה ודוחה סעיפים אחרים. לאחר פסק הדין, קיבל סוריאנו מכתבי התנצלות פומביים מטעם מספר עיתונאים במערכת האתר. העיתונאים רוברט דנולט וג'ס קולמן הצהירו בפומבי כי הם מתנצלים על פרסומי Forensic News שעסקו בסוריאנו, ומכירים בכך שהפרסומים "התבססו על ראיות בלתי הולמות ונסיבתיות" ש"לא אומתו באופן עצמאי". ההתנצלויות נתקבלו כחלק מהסדר במסגרתו, בנוסף להצהרותיהם, שני העיתונאים הסכימו להסיר מהאינטרנט ומחשבונותיהם במדיה החברתית את כל הטענות הנוגעות לסוריאנו.
בשנת 2022, קיבל סוריאנו פסק דין המורה לעיתון האינטרנטי "העין השביעית" להסיר את מדור "הגנזך" בעניינו של סוריאנו. המדובר היה באסופת מסמכים הנוגעים להליכים המשפטיים של סוריאנו. בית המשפט דחה את טענותיו של סוריאנו לפגיעה בפרטיות המזכה בפיצוי, אך קיבל את טענתו כי מדובר במאגר לא רשום לפי חוק הגנת הפרטיות, המחויב בהסרה עד לרישומו.
בעקבות פסק הדין, הגיש סוריאנו בקשת בזיון בית משפט, בטענה כי הגם שהמדור הוסר מהאתר, הוא עדיין זמין לצפייה בפלטפורמת הארכוב archive.org. סוריאנו טען כי למעשה, יש לקבוע שה"גנזך" עדיין נמצא באתר, ו"העין השביעית" רק הסירו את הקישורים הפנימיים אליו, ואילו "העין השביעית" טענה שמדובר באתר אחר שאין לה אחריות לגביו.
בבקשתו, העלה סוריאנו טענות לפיה נראה ש"העין השביעית" ביצעה ארכוב ידני של "הגנזך", וכן טענות כלליות לגבי אחריותו של המפרסם באינטרנט. כך נטען, כי מכיוון שתכני אינטרנט מאורכבים אוטומטית בקציר רובוטי, אין מקום לקביעה שיפוטית לפיה מדובר בגוף נפרד מהאתר המפרסם - דבר שעלול לייתר את פסקי הדין של בתי המשפט באופן כללי.
בסופו של דבר, מדור "הגנזך" נמחק מ־archive.org, ועל כן הבקשה התייתרה ונמחקה. לא ברור מה הביא למחיקתו.
באוגוסט 2023 נדחתה תביעת הדיבה של סוריאנו שהוגשה ב-2019 נגד "העין השביעית" במלואה והשופט קבע באופן תקדימי שמדובר בתביעת השתקה וחייב את התובעים בתשלום הוצאות של 84 אלף שקל.
חייו האישיים

וולטר צבי סוריאנו נולד בארגנטינה ועלה לישראל בצעירותו. הוא שירת בצה"ל כקצין מודיעין, ובבגרותו עבר לגור בלונדון.
הוא מנהל אורח חיים חרדי. משנת 2000 עד 2004 התגורר בירושלים ולמד תורה אצל הרב משה שפירא. לאחר מכן שב לגור בשכונת גולדרס גרין בלונדון, שם פתח בית כנסת על שמו של הרב שפירא ולזכרו. הוא מעורב בחיי הקהילה היהודית בלונדון ומרבה לתרום לצדקה. רעייתו תרמה לפעילותה של הרבנית ימימה מזרחי ושל ארגון "הידברות" בלונדון.
על פי דיווחים בתקשורת, סוריאנו תורם כמיליון דולר בשנה לצדקה יהודית בישראל ובבריטניה. לפי מקורות המקורבים לסוריאנו, בין המוטבים בתרומותיו: אלמנות ויתומים, נכי צה"ל וחיילים בודדים, מחקר בתחום הסרטן, ובתי כנסת בירושלים ובלונדון.