stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לטראנו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קומפלקס מבנים 
 מיקום:  מונטי 
 מדינה:  איטליה 
 קואורדינטות:  41°53′09″N 12°30′21″E﻿ / ﻿41.88583333°N 12.50583333°E﻿ / 41.88583333; 12.50583333
  (למפת רומא מוגדלת) לטראנו(למפת רומא רגילה) לטראנו
 
האובליסק והחזית המערבית של הארמון
לטראנו (באיטלקית: Laterano) הוא מתחם ברומא השוכן על גבעת צ'ליו, דרומית-מזרחית למרכז ההיסטורי של העיר. האזור קרוי על שמה של משפחת לטראני הפלבאית, שבניה נשאו במשרות ממשלתיות בימי כהונתם של מספר קיסרים. המשפחה איבדה את שליטתה בשטח בשנת 311, כאשר הקיסר קונסטנטינוס מסר אותו לרשות הכנסייה.
בלטראנו שוכנים מספר מבנים ידועים, המוכרים כנכסים אקס-טריטוריאליים של הוותיקן:
בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו - הקתדרלה של הדיוקסיה של רומא ומקום מושבו הרשמי של בישוף רומא, הוא האפיפיור. הבזיליקה היא העתיקה ביותר מבין ארבע הבזיליקות הפטריארכליות בעיר, והיא הכנסייה הראשית (כנסיית אם) של הכנסייה הקתולית.
ארמון הלטראנו - ארמון שראשיתו באימפריה הרומית, ובהמשך שימש את האפיפיורים. בארמון נערכו חמש ועידות הלטראנו, וכן נחתמו ב-1929 ההסכמים הלטרניים בין איטליה הפשיסטית והכס הקדוש.
סקלה סנטה - "המדרגות הקדושות", הן גרם המדרגות בוויה דולורוזה בירושלים, דרכן עלה ישו מהרחוב אל הפרטוריום כדי להישפט בפני פונטיוס פילטוס. על פי המסורת הנוצרית הועברו המדרגות לרומא בשנת 326 על ידי פלאוויה יוליה הלנה, אמו של הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס, ולימים מוקמו בלטראנו.
טריקלינום לאונינום - שריד יחיד בדמות אפסיס לטריקלינום (טרקלין רומי) בארמון שהקים האפיפיור לאו השלישי.
הבפטיסטריום - הבפטיסטריום של הבזיליקה הוא הבפטיסטריום הראשון שנבנה במיוחד למטרה זו, והכניסה אליו ממוקמת מול הבזיליקה.
אובליסק הלטראנו ניצב, מאז 3 באוגוסט 1588, בכיכר סן ג'ובאני אין לטראנו (Piazza San Giovanni in Laterano) שממערב לארמון הלטראנו.
אוניברסיטת הלטראנו (איטלקית Pontificia Università Lateranense; לטינית Pontificia Universitas Lateranensis).
לוי בן יפת הלוי

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-10 ירושלים
 פטירה:  המאה ה-11
 כינוי:  אבו סעיד אלחסן
 מקום פעילות:  ירושלים - ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – המאה ה־10 
 השתייכות:  קראים
 רבותיו:  יפת בן עלי הלוי, יוסף בן נוח
 תלמידיו:  ישועה בן יהודה
 בני דורו:  אבו אל-פרג' הארון, סעיד בן יפת, יוסף אלבציר
 אב:  יפת בן עלי הלוי 
 
לוי בן יפת הלוי (כונה אבו סעיד, ר' לוי הלוי המלמד, וכן מכונה בשמות נוספים), היה חכם קראי, מדקדק עברי ופרשן מקרא. פעל בירושלים בסוף המאה העשירית ובמחצית הראשונה של המאה ה-11.
חייו

נולד בירושלים במחצית השנייה של המאה ה-10 לאביו יפת בן עלי הלוי, פרשן מקרא ומראשי הקראים בירושלים. למד אצל אביו וכן בישיבת בכתויה שייסד יוסף בן נוח בירושלים. פעל בירושלים בתקופת עדת השושנים - אבלי ציון בשלהי המאה ה-10 ובמחצית הראשונה של המאה ה-11.
לפי מיכאל קורינאלדי נחשב יפת לאחד מגדולי החכמים הקראיים. וחיבורו ספר המצוות משמש כאחד החיבורים החשובים בהלכה הקראית בפרט בדיני משפחה. לפי חגי בן-שמאי, ספר המצוות של לוי בן יפת: ”הוא מהחשובים בסוגת ספרי הפסק שנתחברו בירושלים במהלך "תור הזהב" הקראי בה.”
בין תלמידיו נמנה ישועה בן יהודה לימים מחכמי ישיבת בכתויה בירושלים ומחכמי הקראים הבולטים בדורו.
בתקופתו חלו שינויים באופיים של עדת אבלי ציון אשר העבירו את תשומת הלב שלהם מהתמקדות רק בפרישות ואבלות לחיים פעלתניים. דבר זה בא לידי ביטוי בין היתר בהטפתו של לוי נגד צומות מרובים.
חייו > יצירתו הספרותית

כתב מספר חיבורים בערבית יהודית המפורסם שבהם הוא ספר המצוות. בכתביו מצויים פרושים רבים למקרא, ובחיבוריו ההלכתיים חלק לעיתים רבות על חכמים קראיים שהיו לפניו. מכתביו נלמדות עדויות רבות על ארץ ישראל והעדה הקראית בה בתקופתו. כך גם לצורות לשוניות עבריות חדשות המופיעות בזמנו בכתב.
כמו כן חיבר ספר תאולוגי בשם "ספר החסד" הכתוב בשיטת הכלאם בסגנון המועתזילה, אסכולה תאולוגית רציונליסטית.
כתב קיצור לספר "האגרון"- לכסיקון תנ"כי של דוד בן אברהם אלפאסי הקראי, שהיה מחלוצי המילונאות העברית.
חיבר ספר על ההבדלים בן אסכולת אהרון בן אשר ואסכולת משה בן נפתלי באשר למסורת המקרא.
חיבר ספר על ההבדלים ההלכתיים בין החכמים הקראיים: סהל בן מצליח לבין יפת בן עלי הלוי.
ע"פ אבן אלהיתי, כתב חיבור פירוש קצר לנביאים ראשונים. וכן קיצור לפרשנותו של סהל בן מצליח למקרא.
קטע מפירושו לספר יהושע נשתמר ומצוי במוזיאון הבריטי.
כתב מבוא לחומשי המקרא אשר אבד.
לדעת משה שטיינשניידר, פירוש קצר אלמוני לתהילים המצוי במוזיאון הבריטי נכתב על ידו.
בפירושו לספר דניאל נשתמרה עדות להתקוממות של כת הקרמטים בארץ ישראל בראשית המאה ה-11.
חייו > יצירתו הספרותית > ספר המצוות

בדומה לאביו ר' יפת, גם לוי כתב ספר הלכתי בשם ספר המצוות. הספר נכתב בערבית יהודית וכן תורגם לעברית ככל הנראה כבר המאה ה-11. בעברית נשתמר הספר כולו אולם בערבית השתמר רק בחלקו. בספרו הוא מפרט על ההבדלים בין הרבניים לקראים וכן על המחלוקות בין הקראים עצמם. בפרט הוא מזכיר את רב סעדיה גאון הרבני, אותו הוא מרבה לתקוף בבוטות רבה.
ע"פ צבי גרץ, הספר נכתב בשנת ד'תשס"ז (1007) והושלם על ידי סעיד בן יפת אחיו.
יורם ארדר ומאירה פוליאק בהתייחסותם לאופיים של ספרי המצוות השונים של הקראים מראשיתם ועד לזמנו של לוי בן יפת מציינים עליו: ”בכל סוגיה שמציג לוי לדיון, אין הוא נמנע מלהציג את חילוקי הדעות בעניין ההלכה. במקרים רבים הוא מזכיר את דעתו של ענן אך בלי לציין את שמו. לאחר עימות שהוא עורך בין הדעות השונות, הוא מציג את פתרונו שלו לסוגיה.”
לפי נתן שור ”על אף תקנותיו המחמירות, היה אבו סעיד לוי מקובל מאוד על קראי ביזנטיון, ודעותיו צוטטו בהרחבה בספר ההלכה הגדול של אליהו בשייצי.”.
לפי מיכאל קורינאלדי, בספר זו מופיע המקור הקראי הראשון המציין אפשרויות לגירושין ע"פ דרישת האשה ואף ללא גט.
הערות שוליים

↑  יש שכינוהו בן סעיד על שם אביו יפת שכונה גם בשם סעיד, וכן כונה בשם אבו סעיד על שם בנו. בערבית כונה בשם חסן. מצוין שכינוהו בכינויי טעות שונים, ראו אברהם בר גוטלובר, בקורת לתולדות הקראים, עמודים 147-148.
↑  שמחה פינסקר, לקוטי קדמוניות לקורות דת בני מקרא והליטעראטור שלהם, עמוד 169.
↑  חגי בן שמאי, לדמותו של חכם קראי ירושלמי בן המאה הי"א, פעמים 32, תשמ"ז
1 2  מיכאל קורינאלדי, המעמד האישי של הקראים, עמ' 66, הוצאת ראובן מס, ירושלים, 1984.
↑  חגי בן-שמאי, עיר אחת מעין שתיים עמ' 435, ב-שלם:מחקרים בתולדות ארץ - ישראל ויישובה היהודי - ספר שמיני, הוצאת יד בן צבי, ירושלים תשס"ט-2008.
↑  נתן שור, תולדות הקראים, עמ' 40, מוסד ביאליק, ירושלים, תשס"ג - 2003
↑  הערך: קראים, יהודה דוד אייזנשטיין, עמ' 213, באנציקלופדיה אוצר ישראל. 1906.
↑  לדוגמה, נמרוד שתיל, התפתחויות בלשון ימינו, עמ' 296, האקדמיה ללשון העברית, 2014.
1 2  נתן שור, תולדות הקראים, עמ' 47, מוסד ביאליק, ירושלים, תשס"ג - 2003
↑  ספר המצוות ללוי בן יפת, באתר הספרייה הלאומית.
↑  יצא במהדורה חדשה בעברית על ידי יוסף אלגמיל אשדוד תשס"ב.
1 2  יורם ארדר, מאירה פוליאק, הקנון הקראי במאות התשיעית על האחת עשרה לסה"נ, עמ' רז', תעודה, כג (תשס"ט).
↑  לוי בן יפת, ערכו בהאנציקלופדיה היהודית, 1906, מאת Kaufmann Kohler, Isaac Broydé.
↑  אברהם בר גוטלובר, בקורת לתולדות הקראים, עמ' 75.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311839605171  ISNI: 0000 0000 6695 019X  LCCN: no2002091221  VIAF: 61220050   WorldCat (עם VIAF): 61220050
כלי גילוי

כלי גילוי (Discovery Tools) הוא שם כללי לתוכנת חיפוש חומרים בקטלוגים ומפתחות, הקיימת בספריות ברחבי העולם. התוכנה פועלת כמו מנוע חיפוש, ומאתרת פריטים מתוך אוספי ספריות. קיימים מספר סוגים של תוכנות מסוג זה. תוכנות אלה מחליפות את הקטלוגים הישנים בספריות ברחבי הארץ והעולם.
מעבר משימוש בקטלוג לשימוש בכלי גילוי

ספריות רבות בעולם השתמשו עד למאה העשרים ואחת בקטלוג ספרים. הקטלוג מבוסס על מפתוח של פריטים, על פי רוב לפי מחבר או כותר של ספר. חיפוש בקטלוג מחולק לשדות, ויש לו חוקים רבים. כמו כן יש קטלוגים נפרדים לחומרים מסוגים שונים. קטלוג לספרים, קטלוג למאמרים, קטלוג לכתבי יד וכדומה. כאשר התחילו להגיע לספריות אנשים שגדלו עם מחשב ואינטרנט, הם התקשו מאוד בחיפוש. הם התרגלו לחיפוש פשוט יותר, כמו שמתאפשר במנועי חיפוש. שם לא צריך להבין את כל החוקים, אלא פשוט לכתוב את מה שאתה מחפש. כמו כן אתה יכול לחפש רק פעם אחת ולקבל חומרים מסוגים שונים. בשביל המשתמשים הללו הומצאו כלי הגילוי.
הבדלים בין קטלוג לכלי גילוי

קטלוג פועל על פי שדות. לכל פריט יש כמה שדות, מחבר, כותרת הספר, נושא, וכדומה. החיפוש בקטלוג הוא לפי השדות האלה. כאשר מחפשים מילה, חייבים לבחור באיזה שדה החיפוש יתבצע. זה מחייב את צרכן המידע לדעת מראש פרטים על מה שהוא מחפש. בכלי גילוי החיפוש (באמצעות אלגוריתם) הוא על כל השדות הקיימים. המיון מתבצע אחרי מתן התוצאות על ידי שימוש בצימצום תוצאות. החיפוש דומה מאוד לחיפוש במנועי חיפוש. כמו כן החיפוש הוא על כל מאגרי המידע הקיימים בספרייה. במקום להשתמש במספר רב של קטלוגים כדי לקבל עיתונים, ספרים ומאמרים, כלי הגילוי מאתר את כל התוצאות האפשריות ומציין בכל תוצאה מה טיבה.
הבדלים בין קטלוג לכלי גילוי > יתרונות וחסרונות

יתרונות של כלי גילוי הם חיפוש פשוט יותר מאשר בקטלוגים. התוכנה פועלת גם אם הידע הקיים בתחום מצומצם, כמו גם אם השאילתא פגומה. היא מתאימה מאוד לחיפוש של נושא רחב, לאדם ההדיוט שלא בקיא בחיפוש בקטלוגים.
חסרונותיו של כלי גילוי עולים כאשר מחפשים חומרים מדויקים יותר. לפעמים המשתמש מחפש משהו ספציפי ולא מצליח כיוון שהוא טובע בתוצאות לא קשורות. בנוסף על כך חיפוש בקטלוג ספציפי לתחום מסוים יביא יותר תוצאות לאותו הנושא, לדוגמה חיפוש עיתונים במאגר עיתונות יביא יותר תוצאות מאשר חיפוש עיתונות בכלי גילוי. בעיה עיקרית בכלי גילוי היא בעיית הרלוונטיות. האם להציג קודם עיתונים או ספרים? או אולי בכלל קטע מוזיקלי? התוכנה לא יודעת לזהות את הצורך של הקורא, ולכן הרבה תוצאות לא רלוונטיות.
חסרון נוסף של חיפוש משולב (במספר מאגרים או קטלוגים שונים) נוגע לשאילתה שיש בה טעות כתיב או טעות הקלדה. בחיפוש ממוקד בקטלוג יחיד, שאילתה עם טעות כתיב תניב את רשימת הפריטים הקרובים ביותר (מבחינת התעתיק האלפביתי) המופיעים בקטלוג היחיד, לעומת זאת כלי-גילוי מבצע חיפוש-משולב במספר קטלוגים, ולכן בדרך כלל איננו מציג את התוצאות האלפביתיות הקרובות ביותר לשאילתא אלא רק את התוצאות בהן מופיע התעתיק המדויק שהופיע בשאילתה של המחפש.
הבדלים בין מנוע חיפוש משולב לבין כלי גילוי

כלי-גילוי הוא תוכנה משוכללת יותר מאשר מנוע-על (meta-search engine) המבצע חיפוש משולב (federated search) במספר מאגרים שונים. כלי הגילוי מטמיע לתוכו מראש את כלל הרשומות והפריטים של הקטלוגים השונים ומבצע אינטגרציה של המקורות השונים לשפה משותפת אחת, אינדקס מאוחד, ואפשרויות סינון וסיווג אחד. באמצעות יתרונות אלו, זמן החיפוש בכלי-הגילוי הוא קצר כמו בחיפוש בקטלוג יחיד. לעומת זאת במנוע-על טפילי, החיפוש מתבצע במקביל במנועי-החיפוש הפנימיים של כל קטלוג או מאגר בנפרד, ואם אחד מהם איטי, כל החיפוש המשולב נעשה איטי בהתאמה. זאת ועוד, כלי הגילוי מאפשר לבצע דיוק וסינון מאוחר (search within results) של התוצאות לפי פרמטרים אחידים ושפה משותפת הנוגעת לכלל המאגרים והקטלוגים השונים עליהם בנוי כלי הגילוי.
סוגים של כלי גילוי

בעשור השני של המאה ה-21, קיימים בשוק ארבעה כלי גילוי מרכזיים:
מערכת הגילוי של חברת "Ebsco"
תוכנת "פרימו" של חברת "אקס ליבריס"
תוכנת "Summon" של חברת "ProQuest"
תוכנת "Worldcat Local" של OCLC
לקריאה נוספת

Bill Kules and Robert Capra, Influence of Training and Stage of Search on Gaze Behavior in a Library Catalog Faceted Search Interface from JOURNAL OF THE AMERICAN SOCIETY FOR INFORMATION SCIENCE AND TECHNOLOGY, 63(1):114–138, 2012
הערות שוליים

↑  נבנצל, אורה, הקטלוג על פרשת דרכים. מידעת, 4: 35-47, 2008
↑  Heather Hessel and Janet Fransen; Resource Discovery: Comparative Survey Results on Two Catalog Interfaces from INFORMATION TECHNOLOGY AND LIBRARIES JUNE 2012 P. 21-45
↑  Be realistic, demand the impossible: Comparison of 4 discovery tools using real data at the EPFL Library
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1027189210
כתובת אפרודיסיאס

כתובת אפרודיסיאס היא כתובת ביוונית שהתגלתה במהלך חפירות ארכאולוגיות בשנת 1976 בעיר ההלניסטית אפרודיסיאס ששכנה באסיה הקטנה. הכתובת פורסמה בשנת 1982.
בכתובת רשימת תורמים למוסד קהילתי יהודי, שזהותו אינה ברורה ("פּאַטֶלָה"). הכתובת מהווה עדות חשובה על אודות הקהילה היהודית שהייתה בעיר. בכתובת רשימת שמות ובעלי תפקידים מהם ניתן ללמוד על ההרכב המגוון של האנשים שתרמו לאותו מוסד. הכתובת מתוארכת, לדעת ריינולדס וטננבאום, לסוף המאה ה-2 או תחילת המאה ה-3 לספירה. היא מורכבת משני טורים ומשתרעת על פני יותר משמונים שורות.
תרגום הכתובת

טור א':
(מכאן השמות):
טור ב':
משמעויות

כפי העולה מן הכתובת, הרכבה של הקהילה היהודית באפרודיסיאס היה מגוון. היו יהודים נכרים, גרים, יראי אלוהים
ניתן ללמוד על המקצועות השונים וכן על בעלי התפקידים שהיו בקהילה היהודית.
ניתן גם לראות שהרכב השמות היה מגוון: שמות יווניים מובהקים (דיוגנס, אנטיוכוס, קליניקוס ועוד), שמות עבריים (יעל, יושוע, יוסף, שמואל וכדומה), שמות יווניים אופייניים ליהודים (תיאודורוס, תיאודוטוס), ושמות רומיים, אם כי הללו כתובים ביוונית (אנטונינוס, קלאודיאנוס, ואלריאנוס).
בנוסף, מן הכתובת ניתן גם ללמוד שאישה יכלה למלא משרה ציבורית בקהילה היהודית באפרודיסיאס (נשיאה).
לקריאה נוספת

האוניברסיטה הפתוחה, ספר הקורס יהודה ורומא, כרך ד, יחידה 8 (כתבה: איה ברסקי-אלישב), פרק 8.2.4 כתובת אפרודיסיאס, עמ' 19–23.
הערות שוליים

1 2  יהודה ורומא, כרך ד, יחידה 8, עמ' 19.
↑  יהודה ורומא, כרך ד, יחידה 8, עמ' 20: הכתובת פורסמה בידי J. Reynolds and R. Tannenbaum, Jews and Godfearers at Aphrodisias, Cambridge, 1987.
↑  תורגם על ידי אוריאל רפפורט, מן המקור היווני.
↑  הסבר לסימנים המשמשים לתרגום זה:
בסוגריים עגולים () בא לעיתים תעתיק המילה היוונית שבמקור, או תוספת הסבר להקלת הקריאה. בסוגריים מרובעים [] באות בדרך כלל השלמות במקום שהטקסט פגום, ובסוגריים זוויתיים <> השלמות משוערות למילים שבאו בצורה מקוצרת. בהערות השוליים בא הסבר קצר או אפשרות תרגום נוספת למקור היווני.
↑  תמחוי? חברא קדישא?
↑  חבורה?
↑  חכמים
↑  קדושים
↑  מצבה
↑  יהודה ורומא, כרך ד, יחידה 8, עמ' 39: "הפרוסטאטס... מנהיגות ייצוגית רמת מעלה, ששימשה לעיתים באותם תפקידים וסמכויות של הארכונטים, ובעיקר בנושא של קשרי הקהילה עם השלטונות הרומאיים ומוסדות הפוליס".
↑  תואר פקידותי
↑  כך! ואולי שיבוש של השם יוסף.
↑  חנווני (?)
↑  קיצור של שם פרטי, שאינו מוכר.
↑  חבר מועצה (בּולֵי).
↑  יהודה ורומא, כרך ד, יחידה 8, עמ' 19: יראי אלוהים - תיאוסבס: החוקרים נחלקו בדעותיהם בשאלת משמעותו המדויקת של המושג, אולם נראה שבמקרים רבים מונח זה הוא שם-עצם, המכוון באופן מיוחד לנכרים, אשר התקרבו במידה זו או אחרת ליהדות ונטלו חלק בחיי הקהילות היהודיות. מקצתם, הם או צאצאיהם, התגיירו במרוצת הזמן; מקצתם נשארו יראי-אלוהים; חלקם נשרו מן הציבור היהודי, ובתקופה מאוחרת יותר, בסוף המאה ה-1 ובעיקר במאות ה-2 וה-3, רבים מהם אף הסתפחו אל הקהילות הנוצריות שהלכו והתפשטו באימפריה הרומית.
1 2  יהודה ורומא, כרך ד, יחידה 8, עמ' 68.
לייף

.
| --- | --- |


 מו"ל:  קלייר מקסוול 
 בעלים:  Time Inc. 
 תאריכי הופעה:  1883–2007 (כ־124 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0024-3019, 2169-1576
 www.life.com
 
לוגו המגזין
שער המגזין משנת 1911
שער המגזין מ-19 ביוני 1944 ועליו תמונתו של הגנרל דווייט אייזנהאואר, לימים נשיאה ה-34 של ארצות הברית.
"לייף" (באנגלית: Life) הוא מגזין אמריקאי אשר הופץ במתכונות שונות מ-1883 עד ל-2007.
היסטוריה

במקור היה "לייף" מגזין הומוריסטי שיצא לראשונה בשנת 1883 והופץ עד 1936, אז נרכש על ידי הנרי לוס, מייסד "טיים מגזין", על מנת להחזיק בזכויות היוצרים על השם המסחרי. בהמשך הפך לשבועון שיצא לראשונה ב-1936 על ידי לוס, ובו היה דגש רב על צילום עיתונות. המגזין הופץ כשבועון עד שנת 1972, כמהדורה מיוחדת עד 1978, וכירחון עד שנת 2000. משנת 2004 עד 2007 הופץ שוב כשבועון המצורף כנספח לעיתונים אמריקאיים שונים.
מגזין לייף זכה להצלחה רבה במשך שני דורות, בטרם דעכה תדמיתו היוקרתית בעקבות שינויים במצב הכלכלי ובטעם הקוראים. מאז 1972 הופסקה והוחזרה הפצת המגזין פעמיים, והמהדורה האחרונה הופצה ב-20 באפריל 2007. שם המותג ממשיך להתקיים באינטרנט, והתמונות, שרבות מהן בעלות חשיבות היסטורית וחלקן אף לא פורסמו מעולם, הועלו לארכיון מיוחד על ידי גוגל והן ניתנות לצפייה בחינם.
בין הצלמים המפורסמים שתמונותיהם הופיעו במגזין ניתן למנות את דורותיאה לאנג, רוברט קאפה, יוג'ין סמית' ואלפרד אייזנשטאדט.
הערות שוליים

↑  Time Inc. to Close LIFE Magazine Newspaper Supplement
↑  Google makes Life magazine photo archives available to the public
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4125429-6  MusicBrainz: 97a1f76a-f7a6-4b08-8616-00d168027429 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוי בלפילד

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1968 (בן 56) איזלוורת', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Levi Rabbetts 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  Springwest Academy 
 
יוסוף רחים (באנגלית: Yusuf Rahim; נולד בשם לוי ראבטס ומוכר בעיקר בשם לוי בלפילד; נולד ב-17 במאי 1968) הוא רוצח סדרתי ועבריין מין אנגלי. ב-25 בפברואר 2008 הוא הורשע ברצח מרשה מקדונל ואמלי דלגראנג' ובניסיון הרצח של קייט שידי, ונידון למאסר עולם. ב-23 ביוני 2011 הוא הורשע גם ברצח מילי דאולר.
בשתי ההזדמנויות השופט המליץ שבלפילד לעולם לא ישוחרר מהכלא, מה שהופך אותו לרוצח הסדרתי היחיד בממלכה המאוחדת שהוטלו עליו שני מאסרי עולם ללא אפשרות שחרור על תנאי.
ביוגרפיה

בלפילד נולד בלונדון להורים ממוצא רומני. כשהיה בן 10, מת אביו מלוקמיה. הוא הגיע לבגרות מינית בגיל מאוחר יחסית, ובשל כך צרך סטרואידים אנאבוליים, היה גדל גוף והתנשא לגובה 1.85 מטרים.
ב-1981 הורשע בפריצה, ב-1990 הורשע בתקיפת שוטר ועד 2002 צבר שבע הרשעות נוספות, בעיקר על עבירות תנועה וגניבה, שבגינן בילה כשנה בכלא.
בזמן התקיפות שביצע ניהל בלפילד עסק ל"סינדול" כלי רכב ברובע הִילִינְגְדוֹן בלונדון. היו לו 11 ילדים מ-3 נשים שונות.
ביוגרפיה > מעשי הרצח

ב-21 במרץ 2002 נעלמה מילי דאולר בת ה-13 כשיצאה מתחנת הרכבת בסארי. שרידי גופתה התגלו ב-18 בספטמבר 2002 בהמפשייר.
בפברואר 2003, ברובע ריצ'מונד שעל התמזה, הוכתה מרשה לואיז מקדונל בת ה-19 במכשיר קהה זמן קצר לאחר שירדה מהאוטובוס ליד ביתה, ומתה מפצעיה כעבור יומיים. בלפילד מכר את רכבו תמורת 1,500 לירות שטרלינג שישה ימים לאחר הרצח, לאחר שקנה אותו כחמישה חודשים קודם לכן בלבד תמורת 6,000 לירות שטרלינג.
ב-28 במאי 2004 קייט שידי בת ה-18 ראתה רכב חשוד ועברה לצידו השני של הכביש. הנהג דלק אחריה ודרס אותה פעמיים. שידי נפצעה קשה, אך שרדה.
ב-19 באוגוסט 2004 נמצאה אמילי דלגראנג', סטודנטית צרפתייה בת 22, כשהיא מוטלת ברחוב עם פציעה קשה בראשה מחפץ קהה, לאחר שפספסה את האוטובוס והלכה ברגל לכיוון דירתה. היא מתה בבית החולים באותו לילה, והמשטרה שיערה כי היא נרצחה על ידי אותו אדם שרצח את מרשה מקדונל כ-18 חודשים קודם לכן.
ביוגרפיה > המעצר והמשפט

ב-22 בנובמבר 2004 נעצר בלפילד לאחר שרכבו נצפה במצלמות אבטחה באזור הרצח של דלגראנג' ובמקרי רצח נוספים, ובמעצרו הוא הואשם במספר מקרי אונס, חטיפה וניסיון לרצח מהשנים 1995–1997, 2001 ו-2003, מלבד האישומים ברצח מקדונל ודלגראנג' וניסיון הרצח של שידי. ב-25 בפברואר 2008 הורשע בלפילד ברצח מקדונל ודלגראנג' ובניסיון הרצח של שידי, אך חבר המושבעים לא הצליח להגיע להסכמה באישומים האחרים. בלפילד לא היה בבית המשפט כדי לשמוע את גזר דינו, מכיוון שסירב להגיע לבית המשפט בשל "סיקור עיתונאי לא הוגן" בעקבות הרשעתו. הוא נידון למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי.
ב-30 במרץ 2010, הואשם בלפילד בחטיפתה ורציחתה של מילי דאולר, וכן בניסיון חטיפתה של רייצ'ל קאולס בת ה-12 ב-20 במרץ 2002. בלפילד סירב למסור עדות במשפטו והכחיש כל מעורבות במותה של דאולר. ב-23 ביוני 2011 הרשיע אותו חבר המושבעים בביצוע הרצח, והוא נידון למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי.
ב-27 בינואר 2016 הודיעה המשטרה כי בלפילד הודה ברצח דאולר, ועמדה בהצהרתה אף על פי שבלפילד פרסם הודעת הכחשה לדברים.
מלבד המעשים בהם הורשע, המשטרה האמינה שבלפילד אחראי לכ-20 תקיפות לא פתורות נוספות על נשים בלונדון, בהן נשים שגרו בסביבתו של בלפילד או ניהלו איתו מערכות יחסים שונות. בתחילת 2015 הודה בלפילד ברציחות נוספות, אך הוכח כי לא היה לו קשר אליהן, והמשטרה האמינה שהוא הודה בהן כדי לפגוע במשפחות הקרבנות.
ב-2016 דווח כי בלפילד התאסלם ושינה את שמו ליוסוף רחים.
ליאורה בן-יצחק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1950 (בת 74) העוגן, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  סופרת, משוררת
 שפות היצירה:  עברית
 מספר צאצאים:  2
 
ליאורה בן-יצחק (נולדה ב־13 בינואר 1950) היא משוררת וסופרת ישראלית. כתבה עד כה שישה ספרי שירה וספר ילדים אחד. צ'לנית בעברה.
ביוגרפיה

נולדה בקיבוץ העוגן. שיריה התפרסמו בכתבי עת, ביניהם "מֹאזנים", "שבו", "כרמל" ו"עתון 77". מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת לילדים, לנוער ולמבוגרים.
חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מתגוררת בהוד השרון. אם לשני בנים.
ספריה

כרית סביונים: שירים (ירושלים: כרמל, 1995)
גלה גלגולה (קריית גת: דני ספרים, 1996)
ידיים חולמות מילים (ירושלים: כרמל, 2004)
עיר פנימית: שירים 2004–2012 (רעננה: אבן חושן, 2012)
לו היה לי צ'לו (חיפה: פרדס הוצאה לאור ספרות עברית מתקדמת, 2015)
געגועים למסעות שיהיו: שירה 2015–2017 (תל אביב: ספרי עיתון 77, 2018)
מפרה את השקט: 2019-2018 (תל אביב: עמדה, 2020)
הערות שוליים

↑  ליאורה בן יצחק - פרוזה, באתר יקוד - כתב עת לספרות עברית
↑  רשימת חברים, באתר אגודת הסופרות והסופרים העבריים
↑  ליאורה בן יצחק, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297725005171  VIAF: 54455547   WorldCat (עם VIAF): 54455547 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ליאורה בן-יצחק".
לייף אובה אנדסנס

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1970 (בן 54) האוגסונד, רוגלנד, נורווגיה 
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, התקופה הקלאסית 
 שפה מועדפת:  נורווגית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Virgin Classics 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר אולב הקדוש (25 במאי 2002)  פרס שפלמן למוזיקה קלאסית (2005)  פרס שפלמן למוזיקה קלאסית (2003)  פרס שפלמן למוזיקה קלאסית (2002)  פרס שפלמן למוזיקה קלאסית (2011)  פרס הספרות ע"ש פר גינט (2007)  פרס שפלמן למוזיקה קלאסית (2012)  honorary doctor of the University of Bergen (2017)  פרס שפלמן למוזיקה קלאסית (2000)  Spellemannprisen in chamber music (1992)  Aust-Agder County Culture Award (2006)  פרס שפלמן לאלבום המקהלה של השנה (1991)  Spellemannprisen in chamber music (1993)  Stavanger Aftenblads kulturpris (2010)  פרס שפלמן השנתי (1998)  פרס גריג (1990)  Classic Brit Awards 
 www.leifoveandsnes.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לייף אובה אנדסנס (בנורווגית: Leif Ove Andsnes‏, נולד ב-7 באפריל 1970) הוא פסנתרן נורווגי בתחום המוזיקה הקלאסית. הוא פרופסור באקדמיה למוזיקה באוסלו, פרופסור אורח בקונסרבטוריון המלכותי בקופנהגן וחבר באקדמיה המלכותית למוזיקה של שוודיה.
קורות חיים

אנדסנס, יליד קארמיי, היה תלמידו של המורה ממוצא צ'כי יז'י הלינקה בקונסרבטוריון של ברגן ולאחר מכן השתלם בבלגיה אצל ז'אק דה טיאז'. קיים את קונצרט הבכורה שלו באוסלו בשנת 1987, אחר כך ב-1989 הופיע בפסטיבל אדינבורו בליווי הפילהרמונית של אוסלו ושנה לאחר מכן בארצות הברית ניגן עם תזמורת קליבלנד בניצוחו של נמה ירבי. בשנת 2002 ביצע במסגרת הלילה האחרון של הפרומס בלונדון את הקונצרטו לפסנתר של גריג. בנובמבר 2009 ניגן לראשונה בלינקולן סנטר באולם אליס טולי - את ה"תמונות בתערוכה" מאת מוסורגסקי. השתתף גם בפסטיבל "לרוב מוצרט" בקרנגי הול ובאפל סטור בניו יורק.
מבצע מוערך של מוזיקה קאמרית, בשנת 1991 אנדסנס השתתף בהקמת הפסטיבל ריסר למוזיקה קאמרית והתמנה למנהלו האמנותי עד שנת 2010. נאלץ לעזוב משרה זאת אחרי שבת הזוג שלו, נגנית הקרן ראגנילד לותה ילדה את ילדתם הראשונה, סיגריד.
את זמנו מחלק אנדסנס בין מגוריו באוסלו, קופנהגן והאזור ההררי מערב הרדנגר.
לדבריו לקח באומנותו בעיקר את דוגמתם של גזה אנדה, דינו ליפאטי, ארטורו בנדטי מיכלאנג'לי וסביאטוסלב ריכטר.
אנדסנס הקליט בין היתר יצירות של גריג, רוברט שומאן, שופן, לידר של שוברט עם הזמר איאן בוסטריג', סונאטות מאת שוברט וינאצ'ק, סונאטות לפסנתר וכינור מאת בלה בארטוק יחד עם כריסטיאן טצלאף.
כמו כן הוציא הקלטות של הקונצרטים של מוצרט והיידן עם התזמורת הקאמרית הנורווגית, את הקונצרטים של רחמנינוב עם פאבו ברגלונד ואנטוניו פאפאנו, את הקונצרטו מס.2 לפסנתר מאת ברטוק תחת ניצוחו של פייר בולז.
הקליט לרוב בחברות התקליטים ורג'ין ואי.אם.אי.
פרסים ואותות כבוד

היה 4 פעמים מועמד לפרסי גראמי.
חבר המסדר המלכותי הנורווגי ע"ש אולב הקדוש, בדרגת מפקד
1987 - פרס הינדמית - בגרמניה
1997 פרס בקורת התקליטים הגרמנית
2000 פרס החברה הפילהרמונית המלכותית בלונדון
2002 הפרס גרמופון לנגינה כלית על ביצוע קטעים ליריים מאת גריג
2005 נבחר "הטוב שבטובים" על ידי המגזין "וניטי פר"
2007 פרס פר גינט, המוענק לנורווגים בעלי הישגים יוצאי דופן
לטקיה (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  סוריה סוריה
 נפות במחוז:  4
 בירת המחוז:  לטקיה
 שטח:  2,297 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  1,364,985 (2012)
  ‑ צפיפות:  431.4 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  35°35′N 36°01′E﻿ / ﻿35.58°N 36.02°E﻿ / 35.58; 36.02 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה       נפות לטקיה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז לָטָקִיָה (בערבית: مُحافظة اللاذقية; א-לָּאדִ'קִיַּה) הוא אחד מ-14 מחוזותיה של סוריה, משתרע במערב סוריה. שטחו של המחוז 2,297 קמ"ר, אוכלוסייתו הוערכה בשנת 2010 בכ-991,000 תושבים כאשר רובם עלווים. המחוז מחולק לארבע נפות ובירתו היא העיר לטקיה. חלקו הצפוני של המחוז גובל עם טורקיה ובמערב יש לו רצועת חוף על הים התיכון.
נפות

המחוז מחולק לארבע נפות:
נפת לטקיה - בצפון-מערב
נפת אל-חפה - במזרח
נפת קרדאחה - במרכז
נפת ג'בלה - בדרום-מערב
כתובת בעל לבנון

תצלום הכתובת המקורית
כתובת בעל לבנון, המסומנת KAI 31, היא כתובת פיניקית שנמצאה בלימסול שבקפריסין בשמונה שברי ברונזה בשנות ה-70 של המאה ה-19 ונרכשה ב-1876 על ידי שארל קלרמון-גנו מסוחר בלימסול. בזמן גילוים הם נחשבו לממצא השני בחשיבותו בפליאוגרפיה השמית, אחרי מצבת מישע.
הכתובת, שנמצאה בקפריסין, מזכירה סוכן של קרתחדשת שהוא גם עבד של מלך הצידונים, ומבטאת מערכת "קולוניאלית" בין הישויות הפיניקיות.