stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאן פיט
יצירתו > תמונות צייד

פיט חידש את ז'אנר הציד בכך שהעביר את הסצנה בה הוצגה החיה הניצודה מתוך חלל מקורה, אל הנוף הפתוח.
הוא היה האמן הראשון שתיאר חיות ניצודות, כנושא שלא מוצג בבית או במטבח. הוא לא הציב פירות וירקות בקטעי הצייד שלו אלא כלבים המהווים חלק מזירת הציד בנוף חיצוני. מכיוון שהצייד כבר לא הוצג כמזון אלא כהישג, התייחסו לעבודות אלה כאל פרסים. גישה חדשה זו להצגת הצייד גרמה לפיט לכלול ציוד של צייד וכלים בתוך יצירות אלה. כלבים ממלאים תפקיד חשוב ביצירותיו ויחד עם ציוד הצייד הם מצביעים על קרבתו של האמן לאירוע. פיט כלל מדי פעם דיוקנאות של אנשים ומשפחות בקטעי הצייד האלה. בעוד שצייד היה באותה עת בילוי השמור לאצולה, האליטה האורבנית האמידה הייתה להוטה לרכוש תמונות צייד של פיט כדי לקשט את בתיהם בסמלים של אורח חיים המתאים רק לאריסטוקרטים.
כמה מקטעי הצייד שלו מציגים את הסצנה כאילו נראית מבעד לעיני בעל חיים שחווה את הזירה. אימוץ נקודת המבט של בעלי החיים התפרשה כהשתקפותו של פיט ברעיונות פילוסופיים ומדעיים חדשים על ההבדלים והדמיון בין התודעה של בעלי החיים לאדם שפותחו באירופה של המאה ה-17.
קטעי הצייד החדשניים של פיט השפיעו על אמנים העוסקים בז'אנר בצרפת וברפובליקה ההולנדית.
יצירתו > שיתופי פעולה

כמנהג באותה עת באנטוורפן, פיט שיתף פעולה באופן קבוע עם ציירים אחרים שהתמחו בתחומים אחרים כמו דמיות, נוף או ציור אדריכלי. לפיכך, הוא הסתמך על ציירי דמויות כמו קורנליס שוט, תומאס וילבוארטס בוסצ'רט ואולי לעיתים על ג'ייקוב ג'ורדנס ועל ציירי דמות ואדריכלות כמו ארסמוס קוולינוס השני.
יצירתו > רישומים ותחריטים

יאן פיט ייצר רישומים רבים של בעלי חיים המבוססים בדרך כלל על מחקרים מהטבע. הארמיטאז' מכיל אוסף רישומי גואש גדול של צייד. האוסף עשיר בצבע ובוצע בקפידה ונועד ככל הנראה כדוגמאות לציירים.
פיט היה תחריטן מיומן וייצר סדרה של תחריטים המתארים בעיקר בעלי חיים וכלבים. אלה פורסמו בחייו בשתי מערכות המכונות בהתאמה "סט הכלבים ובעלי החיים". קבוצת שמונה הדפסים של סדרת הכלבים פורסמה בשנת 1642. לוח השער מציגה שני כלבי צייד מול הדום עם הקדשה לדון קרלו גואסקו הספרדי, שהיה פטרון הפרסום. הלוחות האחרים מראים כלבים באמצע פעילויות ומצבים שונים.
הקבוצה השנייה של הדפסי בעלי החיים תיארה שמונה קרבות עזים עם שור, סוס, כלב, פרה, עגלה ליד עץ ושני שועלים.
לקריאה נוספת

Keyes, G. 'Salerooms Discoveries: Still Life Drawings by Fyt and Snyders', The Burlington Magazine 119 (1977), p. 310-312
Martin, Gregory, The Flemish School, 1600–1900, National Gallery Catalogues, 1970, National Gallery, London,
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Matthias Depoorter, Joannes Fijt Archived 2 August 2015 at the Wayback Machine at Barok in Vlaanderen
1 2 3  Liechtenstein, the Princely Collections, Metropolitan Museum of Art, 1985, p. 295-296
1 2 3  Joannes Fijt at the Netherlands Institute for Art History (in Dutch)
1 2 3  Jan Fyt at the Thyssen-Bornemisza Museum
↑  Jan Fyt, The spoils of the chase being guarded by a dog, a landscape beyond at Sotheby's
↑  Jan Fyt, Hunting dogs and wild rabbits at the Liechtenstein Museum
↑  The Collector's Cabinet: Flemish Paintings from New England Private Collections, Univ of Massachusetts Press, 1983, pp. 54–55
↑  Linda Kalof, Looking at Animals in Human History, London, UK: Reaktion Books, p. 105
↑  Jan Fyt, Still Life with a Red Curtain at the Norton Museum of Art
↑  Sarah R. Cohen, Life and Death in the Northern European Game Piece, in Early Modern Zoology, vol. 7, no. 1, 2007, pp. 603–640
↑  Jan Fyt, Fox Hunt at the Hermitage
↑  The Set of the Dogs at the British Museum
↑  Jan Fyt (1611-1661), The Set of Animals (set of 8)]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810650365305606  BNE: XX1632288  BnF: cb14959719t (data)  BPN: 07314627  GND: 118694383  ISNI: 0000 0000 6660 9696  KulturNav: d63d07b8-e919-4227-8c43-4ee90173a5ca  MusicBrainz: 9558c58a-b283-4b32-906d-9cb830495e5b  NTA: 305538225  RKD: 29840  SNAC: w6k76qw4  ULAN: 500115452  VcBA: 495/353038  VIAF: 22410948   WorldCat (עם VIAF): 22410948 
יאן פיט, דיאנה וכלבי הצייד שלה
יאן פיט, שלל צייד צפורים.
יאן פיט וארסמוס קואינלוס, פרוטרט של ילד עם כלבים
ג'יימס פולי (במאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 בדצמבר 1953 (בן 71) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס פולי (באנגלית: James Foley; נולד ב-28 בדצמבר 1953) הוא במאי וידאו קליפים וקולנוע אמריקאי. סרטו מ-1986 "בטווח קצר" (אנ') הוקרן בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי ה-36 בברלין. סרטים נוספים שביים כוללים את "גלנגרי גלן רוס", המבוסס על המחזה בעל אותו השם מאת דייוויד מאמט, ואת "התא" (אנ'), המבוסס על הרומן בעל אותו השם מאת הסופר ג'ון גרישם. הוא גם ביים את שני סרטי ההמשך של "חמישים גוונים של אפור": "חמישים גוונים של אופל" (2017) ו"חמישים גוונים של שחרור (2018).
ביוגרפיה

פולי נולד בביי רידג', ברוקלין, ניו יורק, בנו של עורך דין. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת באפלו, בשנת 1978. הוא המשיך את לימודיו כאשר התמקד בקולנוע והפקה, אותם למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
פילמוגרפיה

| --- | --- |
 סרטים 1986: "בטווח קצר"  1987: "מי הנערה הזו?"  1992: "גלנגרי גלן רוס"  1995: "רבע דולר"  1996: "התא"  1996: "פחד"  1999: "המשחית"  2003: "משחקי אמון"  2007: "זרה מושלמת"  2017: "חמישים גוונים של אופל"  2018: "חמישים גוונים של שחרור":  טלוויזיה 1991: "טווין פיקס"  2013: "חניבעל"  2013–2015: "בית הקלפים"  2015: "עיירה ללא מוצא"  2016: "מיליארדים"
וידאו קליפים

מלבד הסרט "מי הנערה הזו?" (1987), ביים פולי את הווידאו קליפים הבאים עבור הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה (תחת השם הבדוי "פיטר פרצ'ר"):
1986: "Live to Tell"
1986: "Papa Don't Preach"
1986: "True Blue"
פולי היה גם האיש המקורב ביותר בחתונה של מדונה עם שון פן.
הערות שוליים

↑  "Berlinale: 1986 Programme"
↑  James Foley Biography (1953-), www.filmreference.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007320264305171  PLWABN: 9810639884605606  BIBSYS: 13065312  BNE: XX4579836  BnF: cb139860425 (data)  GND: 122472055  ISNI: 0000 0001 1763 9984  LCCN: no97069934  NKC: xx0217954  NLK: KAC201402314  NTA: 07311555X  SNAC: w6j67tmh  SUDOC: 07569932X  VIAF: 54341527   WorldCat (עם VIAF): 54341527
מיחזור בישראל

מיחזור בחוות ורד הגליל
כלוב למיחזור בקבוקים ללא פיקדון ותקליטורים בתל אביב
החקיקה הרלוונטית

שני החוקים המרכזיים בישראל העוסקים בפסולת ובמיחזורה הם חוק שמירת הניקיון, התשמ"ד-1984 וחוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור, התשנ"ג-1993.
החקיקה הרלוונטית > חוק שמירת הניקיון

חוק שמירת הניקיון אוסר על לכלוך ועל השלכת פסולת ברשות הרבים. כן מחייב החוק את הרשויות המקומיות להקים אתרים לסילוק פסולת. מתוקף החוק הוקמה גם קרן לשמירת הניקיון שמטרתה לרכז אמצעים כספיים לשמירה על איכות נאותה של הסביבה ובכלל זה לשמירה על הניקיון, למניעת השלכת פסולת וטיפול בפסולת, למיחזור, למניעת מפגעים ולמניעת שילוט בלתי חוקי. מקורות המימון העיקריים של הקרן הם כספים שמקורם בקנסות ובהיטלים שנגבים מכוח החוק. במרוצת השנים נקבע שגם כספי הקנסות וההיטלים שנגבים מכוח חוקים נוספים יועברו לקרן לשמירת הניקיון.
החקיקה הרלוונטית > חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור

חוק איסוף ופינוי פסולת למיחזור מסמיך רשויות מקומיות לקבוע בתחומן הסדרים לאיסוף פסולת למיחזור. החוק גם הסמיך את השר לאיכות הסביבה לחייב רשויות מקומיות לקבוע הסדרים כאלה, ואולם רק ב-1998, חמש שנים לאחר שנחקק החוק, השתמש השר בסמכות זו, והטיל על הרשויות המקומיות חובה להפחית בהדרגה את כמות הפסולת שהן מעבירות לסילוק, ולהמירה במיחזור. בתקנות שקבע השר נקבעו שיעורים נמוכים יחסית: עד סוף אותה שנה נדרש מהרשויות המקומיות שיעור מיחזור של 10%, עד סוף שנת 2000 - 15%, ועד סוף 2007 - 25%. כן ניתנה אפשרות לקבל פטור מהוראות אלה.
החקיקה הרלוונטית > השפעות החוקים, תיקונים ומדיניות

לאחר ששני החוקים לא הביאו לשינוי משמעותי בשיעורי המיחזור בישראל, תוקן חוק שמירת הניקיון במסגרת חוק ההסדרים של שנת 2000, ונוסף בו היטל על הטמנת פסולת מוצקה. להיטל זה היו שתי מטרות עיקריות: הפנמת ההשפעות החיצוניות השליליות של הטמנת הפסולת אצל יצרני הפסולת, וכן ייקור ההטמנה כך שיצרני הפסולת יעדיפו לפנות למיחזור. החוק הסמיך את השר לאיכות הסביבה לקבוע את שיעורי ההיטל בתקנות, ואולם במהלך השנים סיכל מרכז השלטון המקומי את התקנתן, והחוק היה, למעשה, לאות מתה. במסגרת חוק ההסדרים של 2006, יזמה הממשלה תיקון נוסף של חוק שמירת הניקיון, ובו הביאה למעשה את נוסח התקנות עצמן. התיקון אושר ב-2007 ונכנס לתוקף ביולי אותה שנה. החל משנה זו, על כל טון פסולת שמועבר להטמנה מתווסף היטל הטמנה שיש לשלם. במסגרת התיקון, שיעורי ההיטל עלו בהדרגה מדי שנה עד שנת 2011.
כמו כן, על פי מדיניות המשרד להגנת הסביבה תינתן עדיפות לשיטות טיפול בפסולת כדוגמת השבה, מיחזור, שימוש חוזר וצמצום במקור, במטרה להקטין את כמויות הפסולת המועברות להטמנה ב-50%, בהדרגה, עד שנת 2020.
החקיקה הרלוונטית > חוקים העוסקים במיחזור סוגי פסולת ספציפיים

בנוסף לחוקים אלה, חוקים שונים מתמודדים עם פסולת מסוג ספציפי (לפי סדר החקיקה), וביניהם:
חוק החומרים המסוכנים, התשנ"ג–1993
חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט–1999
חוק לסילוק ולמיחזור צמיגים, התשס"ז–2007
חוק להסדרת הטיפול באריזות, התשס"א–2011
חוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות, התשע"ב–2012
חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות, התשע״ו–2016
החקיקה הרלוונטית > החוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד־פעמיות ("חוק השקיות")

ב-2014 הגיש השר לאיכות הסביבה עמיר פרץ "הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד–פעמיות", שמטרתה הייתה הפסקת השימוש בשקיות ניילון שעוביין מתחת ל-20 מיקרון וגביית תשלום על כל שקית בעובי בין 20 ל-50 מיקרון. החוק עבר בקריאה ראשונה אך עקב התפטרותו של השר פרץ, החוק נפל. בכנסת העשרים הצעת החוק הוגשה על ידי חברת הכנסת מיכל רוזין אך באוקטובר 2015 ההצעה נדחתה.
במרץ 2016 עבר החוק קריאה שנייה ושלישית. לפי החוק, תיפסק חלוקת שקיות שעוביין פחות מ-20 מיקרון. בנוסף, רשתות השיווק הגדולות לא יורשו לחלק בחינם שקיות בעובי של למעלה מ-21 מיקרון וידרשו לגבות עבור כל שקית סכום של לפחות עשר אגורות, סכום שיועבר לקרן הניקיון של משרד הסביבה. ארגונים סביבתיים בירכו על אישור החוק אך הביעו ספק לגבי יעילותו במניעת השימוש בשקיות. בינואר 2017 נכנס החוק לתוקף.
מיחזור נייר

המפעל העיקרי למיחזור נייר בישראל הוא אינפיניה (לשעבר "נייר חדרה"). מפעל זה אוסף את הנייר באמצעות החברה הבת אינפיניה מיחזור (לשעבר "אמניר").
מיחזור אריזות

בישראל, פחים בצבע כתום מהווים מכלי מיחזור ייעודי לפסולת אריזות. הפחים הכתומים יוצרים זרם נפרד לפסולת אריזות שמועבר בנפרד משאר הפסולת הביתית למרכזי מיון והפרדה ומשם למפעלי מיחזור שונים. הפחים הכתומים מוצבים בהתאם לחוק להסדרת הטיפול באריזות ("חוק האריזות"), המטיל את האחריות למיחזור אריזות של מוצרים שונים על היצרנים על פי עקרון אחריות יצרן מורחבת.
הרשויות המקומיות אוספות את פסולת האריזות ומעבירות אותה לתחנות מיון ומעבר שבהן ישנו קו למיון אריזות. התחנות מספקות שירותי מיון וכבישה לתאגיד תמיר: הן ממיינות את האריזות לחומרים מופרדים וכובשות חומרים אלו לבאלות. באלות אלו נמכרות, על ידי התאגיד, אל מפעלי מיחזור ייעודיים בתוך ישראל ומחוצה לה. האריזות מופרדות בתחנות המיון לשבעה סוגים שונים: קרטון, מתכת (כמעט תמיד מסוג ברזל בלבד), קרטוני משקה, שקיות פלסטיק (מסוג פוליאתילן בלבד), פלסטיק קשיח (ברובו אריזות מסוג פלסטיק פוליאתילן ומיעוטו מסוג פוליפרופילן), בקבוקי שתייה ופלסטיק מעורב.
תאגיד תמיר מממן את כל התהליך המתואר: לרשויות המקומיות מחזיר את עלות הפחים ועלות הפינוי כפי שהן עלו לרשות, לתחנות משלם ישירות לפי כמות הטון שנכנסה לתחנה ומקבל סכום מסוים ממכירת החומרים המופרדים והכבושים.
כמו כן התאגיד מתחלק באופן שווה ביחד עם הרשויות המקומיות בעלויות תהליכי ההסברה העוסקים בהפרדה במקור של אריזות באמצעות כלי האצירה המוצבים ברשויות המקומיות (מחזוריות, קרטוניות, מתקנים לאיסוף אריזות זכוכית, פחים כתומים ועוד).
על פי ההנחיות תאגיד תמיר, לפח הכתום יש להשליך:
אריזות פלסטיק של מוצרי מזון (למשל אריזות של מוצרי חלב או קופסאות של סלטים)
שקיות פלסטיק
אריזות קלקר
אריזות של מוצרי היגיינה (כמו שפופרות משחת שיניים או בקבוקי סבון נוזלי)
שקיות חלב
שקיות מזון (כמו אריזות אורז או עדשים), שקיות של חטיפים
שקיות אריזה מפלסטיק ועוד
אריזות מתכת – קופסאות שימורים, מכלים של דאודורנטים ושל תרסיסים שונים, אריזות של  תחליפי חלב לתינוקות, אריזות של מוצרי טיפוח וכדומה
קרטוני משקה – קרטוני חלב ומיץ
על האריזות להיות ריקות משאריות מזון, כדי לא לפגוע בתהליך המיחזור. אין להכניס לפח הכתום פסולת אריזות זכוכית (שכן היא צריכה להישלך למתקן ייעודי לאיסוף אריזות זכוכית) וקרטון גלי.
כניסת עולם הפשע לענף המיחזור > פשע במיחזור בקבוקים ובמיחזור פסולת

בשנת 2003 התפרסם סכסוך אלים בין ארגוני הפשע של משפחת אלפרון, איציק אברג'יל ומשפחת גבריאלי, לבין זאב רוזנשטיין, עמיר מולנר והאחים סמי ופרנסואה אבוטבול מנתניה, על רקע שליטה באזורי איסוף הפחיות, וכן על אזורי חסות לבתי הימורים. סכסוכים אלו עברו עם השנים לתחומים אחרים כמו הימורים וסמים, והתפתחו למסעות רצח לאור היום, ושכירת חוליות רוצחים מקצוענים מחו"ל.
בעקבות ההשתלטות על ענף איסוף הפחיות, וחלוקתו לאזורי חסות על פי משפחות הפשע, החלו ארגוני הפשע לנסות לחדור גם לתחומי תשתיות סביבה נוספים ובעיקר בתחום סילוק פסולת, ואתרי הטמנה ומיחזור.
קריאות לביטול החוק או לשינויו נשמעו במשך כמה שנים. ב-2003 הצעת חוק לתיקון נדחתה. בסופו של דבר הוצע תיקון לחוק בשנת 2007 על מנת לגרום לביטול כוחם של ארגוני הפשע. דוברת תאגיד המיחזור אל"ה טענה שאין זה מעניינה, אם הפעילות נעשית כחוק. התיקון נלחם בהשתלטות העבריינית על ידי הגבלת מספר השקים שניתן להביא ביום, ביצירת נקודות איסוף ציבוריות ואיסוף מאורגן - באחריות יצרניות הבקבוקים, בתשלום דמי עידוד לבתי עסק, והרחבת יעד התאגיד לתלת שנתי במקום יעד חד-שנתי, דבר שיצמצם את יכולת הסחיטה שלו בידי ארגוני פשע.
תיקון זה נדחה עקב טענת תאגיד המיחזור אל"ה וחברות המשקאות שהחוק החדש יחזק את ידיהם של ארגוני הפשע, שירחיבו את הסחיטה גם על אנשים פרטיים. כנגדם נטען שהם בעלי עניין: יצרניות המשקאות אינם רוצים בהטלת האחריות על שכמם, ותאגיד המיחזור מרוויח מיעדי מיחזור מוקטנים.
בשנת 2008 בעקבות טענות לניגוד עניינים בתאגידים, היו קריאות לסגירת תאגיד המיחזור אל"ה והעברתו לידיים פרטיות, עם חוק שימנע את ארגוני הפשע אפשרויות סחיטה והלבנת כספים.
כניסת עולם הפשע לענף המיחזור > פשע בענף מיחזור המתכת

באופן דומה החל משנת 2000 החלו ארגוני פשע נכנסים לענף מיחזור המתכת בעקבות עליית המחירים החדה והמחסור העולמי במתכות. המתכת הממוחזרת היא לעיתים חסרת סממנים לגבי מקורה, ותעשיית מיחזור המתכת בעולם, המגלגלת מיחזור כספי עצום, נתמכת על ידי ממשלות וארגונים בינלאומיים.
מיחזור פלסטיק

פסולת הפלסטיק בישראל עומדת על למעלה ממיליון טון כל שנה, כאשר חלק קטן מתוכה ממוחזר לחומרי גלם (כ-35 אלף טון). פסולת הפלסטיק בישראל מרכיבה כ-18% משקלי ממשקל הפסולת הביתית ולמעלה מ-40% מהנפח אשר היא תופסת. מרבית פסולת הפלסטיק בישראל נשלחת להטמנה. חלק גדול מפסולת הפלסטיק בישראל הופכת במתקני הייצור בפארק המחזור חירייה בתל אביב ובחברת דניאלי בסביבה בע"מ בקרית אתא ל-RDF. דלק תולד פסולת-RDF משמש כתחליף למזוט ולפטקוק, כחומר בעירה לכבשן הראשי בנפעל נשר רמלה. RDF אינו נחשב כמיחזור פלסטיק ומדובר בהשבה לאנרגיה ע"פ משרד להגנת הסביבה. בארץ קיימים שני מתקנים למיחזור בקבוקי פלסטיק (פלסטיק מסוג PET) אחד מהם בנאות חובב והשני באזור תעשייה קדמת גליל של חברת המחזור גרין פט והם אחראים על מחזור של כ-30 אלף טון בשנה.
מיחזור פסולת פלסטיק שמקורו בתעשייה עומד על כ-29% שיעור מיחזור והיקף שנתי של כ-50 אלף טון פסולת פלסטיק ממוחזרת (לשנת 2020). סך הכל מחזור פסולת הפלסטיק בישראל עומד על 7%, כאשר שיעור מחזור פסולת הפלסטיק הביתית עומד על כ-3.2%.
חברת רותם אנרגיה מחצבים מקדמת מפעל למחזור והשבת אנרגיה מפסולת פלסטיק בהיקף של כ-200,000 טון בשנה. מתקן מסוג זה באמצעות שיטת פירוליזה הוא מתקן מחזור כימי, כאשר התוצרים העיקריים של תהליך המיחזור הם נפט וחשמל. באמצעות מתקן זה יגדל שיעור מחזור הפלסטיק בישראל פי 3 ל-22%.
מיחזור פסולת אלקטרונית

פסולת אלקטרונית היא ציוד או אמצעים אשר אינם יכולים עוד לשרת את המטרה שלשמה יוצרו ועל פי הדירקטיבה האירופאית פועלים על מתח חשמלי עד 1,000 וולט בזרם חילופין או 1,500 וולט בזרם ישר.
החוק לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות קובע הסדרים לטיפול סביבתי בציוד חשמלי ואלקטרוני ובסוללות ובמצברים, בין השאר באמצעות הטלת אחריות מורחבת על יצרנים ויבואנים למחזר פסולת ציוד וסוללות באחוזים מסוימים. הם מחויבים לממן את האיסוף והמיחזור של הפסולת שנוצרת מהמוצרים שנמכרים על ידם. משימה זו מבוצעת באמצעות תאגידי המיחזור, שזכו ברישיון לפעילותם מהמשרד להגנת הסביבה.
לאזרח פרטי יש כמה אופציות למחזור פסולת זו:
החזרה לבית העסק. לפי חוק פסולת אלקטרונית, בתי עסק שמוכרים ציוד אלקטרוני מחויבים לקלוט מכשירי אלקטרוניקה קטנים למיחזור. כמו כן, החוק קובע שאם נקנה מקרר חדש (או כל מוצר אלקטרוני גדול), המשווק ממנו נרכש המוצר אחראי לפנות את המקרר הישן ולדאוג למיחזורו - ללא עלות. באתר המועצה לצרכנות מפורטת רשימת המכשירים שעליהם חל החוק.
הבאת הפסולת למתקן עירוני לאיסוף פסולת. לפי החוק, כל עיר חייבת להפעיל מתקנים לאיסוף לפסולת אלקטרונית. הרשות המקומית מפעילה אותם יחד עם אחד משני התאגידים המאושרים היחידים בישראל: מ.א.י ואקומיוניטי. לכל תאגיד יש מפת מתקני מיחזור ובה מפורטות כל נקודות האיסוף. המוקדים מחולקים במקרים מסוימים לפי סוגי המוצרים: מוצרי חשמל גדולים (תנור, מקרר וכו'), מוצרי חשמל קטנים (מחשב, מצנם וכו') ומוצרי חשמל זעירים (מטען, טלפון וכו'). בנוסף, באתר העירייה או המועצה האזורית נקודות האיסוף.
הזמנת פינוי בתשלום מהבית. חלק מהעיריות והמועצות מקומיות מאפשרות שירות זה, בשיתוף עם אחד מתאגידי המיחזור.
חלק מהעיריות מפנות פסולת גדולה למיחזור במסגרת יום מיוחד.
יוזמות פרטיות

הן גופים עסקיים והן גופים פרטיים יוזמים פעילויות מיחזור, כתרומה לקהילה או כשירות עסקי. כך למשל ניתן לציין אמנות סביבתית ואמנות אקולוגית העושות שימוש בפסולת בתור חומר גלם, שירותים עסקיים של איסוף שמני טיגון לטובת הפקת ביו דיזל או פיזור מתקני איסוף לפסולת מתכתית ואלקטרונית בידי גופים לא ממשלתיים והעברת הפסולת לפירוק ומיחזור.
ליקויים ופערים

על פי מאמרים בתקשורת, עקב צורת קבלת הפיקדון אשר הונהגה בישראל באמצעות חוק הפיקדון, ארגוני פשע מאורגן השתלטו על חלק ניכר מעסקי איסוף הפחיות ובקבוקי השתייה, על מנת לגבות את דמי הפיקדון שלהם. המאבק על אזורי האיסוף הוביל לסכסוכים בין משפחות הפשע. אנשי משפחות הפשע החלו, על פי החשד, לאיים על בעלי מסעדות כדי שימסרו להם את הבקבוקים הריקים. עסקי מיחזור הבקבוקים משמשים מקור להלבנת כספים שהגיעו מעסקים לא חוקיים אחרים.
מעבר לכך, בעיקר בעקבות התנגדות של הסיעות החרדיות, חוק הפיקדון לא כלל בעבר מיחזור בקבוקים בנפח גדול. מיום רביעי, 1.12.2021, חל חוק הפיקדון על מכלי משקה בנפח ליטר וחצי עד 5 ליטרים (כולל), אשר מוטבע עליהם: חייב בפיקדון לצד דמי הפיקדון, בדומה למכלים הקטנים.
ראו גם

תאגיד המיחזור אל"ה
ת.מ.י.ר - תאגיד מחזור יצרנים בישראל
החברה לשירותי איכות הסביבה
מיחזור מים
מיחזור משביח לבגדים
משה שטרנבוך

הרב משה שטרנבוך (נולד בכ"ד בשבט ה'תרפ"ו, 8 בפברואר 1926) הוא ראב"ד העדה החרדית בירושלים, פוסק וראש ישיבה. בעבר כיהן כרב ביוהנסבורג.
עם האדמו"ר מויז'ניץ רבי ישראל הגר
ביוגרפיה

נולד בלונדון לאשר שטרנבוך ולדבורה בת הרב שלמה זלמן פינס, מחבר ספר 'פנס שלמה'. מצאצאי הגר"א. הרב אלחנן וסרמן התארח בבית הוריו בלונדון כשבא לשם למטרת גיוס כספים לישיבת אהל תורה בברנוביץ', ודמותו השפיעה עליו. בגיל תשע התייתם מאביו.
למד בישיבת תורת אמת בלונדון אצל הרב משה שניידר ובישיבת חברון בירושלים. בתקופת לימודיו בירושלים התקרב אל הרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק ולרב דב בריש וידנפלד מטשעבין (שלימים העניק הסכמה לספרו "מועדים וזמנים"). האדמו"ר מגור הרב ישראל אלתר למד עמו מדי יום שישי בחברותא והרב שטרנבוך אף סעד לעיתים על שולחנו בשבתות.
בגיל 27 התארס עם יפה, בתו של התעשיין יעקב שכטר, ממקורבי החזון איש, שאף היה השדכן. לאחר נישואיו התגורר בירושלים וכיהן כראש ישיבת המתמידים. בשנת ה'תשי"ד (1954) היה בין העסקנים שפעלו לייסוד בית היתומות בית לפליטות בירושלים, ואף נמנה בו כחבר ועד. לאחר מכן התגורר כעשרים שנה בסמוך לישיבת פוניבז' בבני ברק. בתקופה זו חיבר את סדרת הספרים "מועדים וזמנים" וספרים נוספים ועמד בראש כולל וקהילה בראש העין. אחר כך היגר לדרום אפריקה ושימש כרבה של קהילה חרדית ביוהנסבורג. כיום מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים, שם הקים מרכז תורני על שם הגר"א הכולל בית מדרש ובית כנסת.
בשנת ה'תשמ"ט (1989), עם פטירת רבה של העדה החרדית הרב יצחק יעקב וייס, מונה הרב שטרנבוך לכהן כסגן נשיא וחבר בית הדין של העדה החרדית. מאז שנת ה'תשס"ג (2003) הוא מכהן כראש בית הדין.
בשנת ה'תשנ"ב (1992), החל לפרסם את תשובותיו ההלכתיות בשו"ת "תשובות והנהגות", נכון לשנת תשפ"ה ראו אור בסדרה זו שמונה כרכים.
מקיץ התשע"ג (2013), עומד בראשות ישיבה שהקים בשכונת רמות בירושלים, ובחורף ה'תשע"ח (2017) עברה לרמת בית שמש ג'.
שיחתו השבועית, הנמסרת בדרך כלל בישיבה, מודפסת ומופצת בעלון שבועי בריכוזים חרדיים. בשנת ה'תשפ"א יצאו השיחות לאור בסדרת ספרי ביאורים והנהגות על התורה.
בחודש אייר ה'תשפ"ב, ייסד הרב שטרנבוך את כולל "תשובות והנהגות" ללימוד הוראה להנחלת דרכו, והוא מוסר שם שיעורים מפעם לפעם. בתשרי ה'תשפ"ד ייסד את קופת הצדקה "תמכין דאורייתא" שתתמוך באופן קבוע בחגים ברבני העדה החרדית.
במקביל לתפקידיו אלה, הרב שטרנבוך מקובל כפוסק בקרב חוגים רבים בציבור החרדי, ולעיתים הוא משתתף גם בכינוסים לציבור החרדי הכללי. כמו כן, מגיע הרב לעיתים לשיחות חיזוק או עצרות מספד בישיבות הדגל של הציבור הליטאי ובהן ישיבת חברון, ישיבת מיר וישיבת עטרת שלמה.
ביוגרפיה > הפולמוס סביב מינויו לגאב"ד

לאחר פטירת גאב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס בב' באב ה'תשפ"ב, נערך דיון על מינויו של הרב שטרנבוך לגאב"ד במקומו, אך חלקם של בעלי ההצבעה בעדה החרדית התנגדו למינוי בטענה שהרב שטרנבוך ליברלי מדי, ובשל כך הסתיימה הפגישה ללא תוצאות.
ב-20 ביולי 2023, ג' באב תשפ"ג, במהלך הספד יום השנה של הרב וייס, הכתיר הרב אליקים שלזינגר את הרב שטרנבוך לגאב”ד העדה החרדית ולרבה של ירושלים מטעמה. המינוי הוא חד צדדי ומקובל רק על הפלג התומך ברב שטרנבוך. בשבוע שלאחר המינוי, כונה בעיתון דער בלאט המזוהה עם "חסידות סאטמר - מהר"א" בתואר "מרא דארעא קדישא כ"ק גאב"ד ירושלים". גם בעיתון קהלא קדישא (המתחרה עם הביטאון הוותיק של העדה החרדית - העדה) כונה בתואר "מרא דארעא קדישא", תוך פרסום 'הבהרה' של המערכת כי "חלילה לנו להכניס ראשנו בין ההרים הרמים להביע דעות בדברי רבותינו לימין ולשמאל".
השקפתו

כשאר אנשי העדה החרדית, הרב שטרנבוך מתנגד בחריפות לציונות. לאחר שהוציא הרב מנחם מנדל כשר את הספר קול התור מרבי הלל משקלוב בצירוף פרשנות שלפיה הגר"א תמך בכיבוש הארץ וראה בהקמת מדינה אתחלתא דגאולה, יצא הרב שטרנבוך במאמר ארוך לדחות זאת בתוקף.
בדרשה בישיבתו אמר על דוד בן-גוריון: ”היחס שלנו לכל אותם מחטיאי הרבים לכל אורך שנות גלותינו שהעבירו על הדת מאות ואלפים, הוא ביתר תיעוב ושנאה מאשר היחס שלנו להיטלר ימ"ש, ומשום שהיטלר ימ"ש שרף גופים ואיבדם מחיי העולם הזה אבל לא איבדם מחיי העולם הבא, ואילו אותם מחטיאי הרבים עשו חורבן נורא לישראל שאין כדוגמתו - ששרפו נשמות ואיבדום מחיי נצח”.
הוא מדגיש שמי שעולה לארץ ישראל צריך להקפיד בה שבעתיים על שמירת מצוות התורה, וממליץ לברר קודם לכן שיש אפשרות להסתדר בה מבחינה כלכלית ורוחנית. הוא מוסיף בשם אביו, שעדיף להתגורר בחו"ל ולחלום על ארץ ישראל, מאשר להתגורר בארץ ישראל ולחלום על חו"ל.
הרב שטרנבוך פועל נגד המבקשים לגייר מועמדים שאינם מתכוונים לשמור תורה ומצוות ברצינות.
על רקע כוונות ממשלת ישראל השלושים ושלוש לבטל את הפטור הגורף מגיוס לצבא לתלמידי ישיבות בהסדר תורתו אומנותו, כתב:
על-פי ההלכה אסור לגייס את בני התורה שהם צבא ד', ובכל הדורות ציבור גדול מעם ישראל, שהם שבט לוי וכן כל אלו אשר קבלו על עצמם עול תורה, לא התגייסו והגינו על עם ישראל בתורתם, וכמבואר ברמב”ם [...] בצבא כאן מטמאין בתערובת ובתועבות ע"פ תורה, והנמצאים שם פיהם רגיל בכפירה וניבול פה, והאחראים שם מנסים להעביר על דת את הדתיים שנמצאים שם כידוע, והניסיון מוכיח שרבים פרקו שם כל עול וכוונתם ניכר שרצונם לקלקל החרדים מדתם ואמונתם [...] בעוד שבכל מדינות העולם מקובל שלומדי דת פטורים מגיוס [...] ואי אפשר לכוף אותנו על-זה אף בעונשים וריבוי קנסות, ואפילו יפגעו בנו ובטפינו לא יצליחו להעביר אותנו מדת תורתנו הקדושה.
השקפתו > מתחם גולובנציץ

בפרשת הקברים במתחם גולובנציץ בבית שמש בלט בין המתירים את החפירה במקום, בניגוד לדעת אתרא קדישא וגאב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס.
חילוקי הדעות הגיעו לכדי כך שחבורת קיצוניים תקפה את נכדי הרב ביוצאם מהתלמוד תורה בחורף ה'תשפ"ב (2021), מה שהביא למעורבותה של משטרת ישראל.
מספריו

מועדים וזמנים - תשעה כרכים, בנושא הלכות חגי ישראל ומועדיו
תשובות והנהגות - שמונה כרכים של תשובות הלכתיות
טעם ודעת - שלושה כרכים על פרשיות התורה
חכמה ודעת - שני כרכים בסדרה נוספת על התורה
ביאורים והנהגות על התורה חמישה כרכים על התורה
פשט ועיון - סדרת ספרים על מסכתות הש"ס
הגדה של פסח, מועדים וזמנים - עם חידושי הלכות וביאורים יו"ל תשכ"ב
הגדה של פסח טעם ודעת יו"ל תשס"א
הגדה של פסח ויגד משה בעריכת הרב שלום מאיר ולך חידושים הנהגות וסיפורים יו"ל תשפ"א
דיני ומנהגי פורים משולש וערב פסח שחל בשבת
משנת המועדים - על חנוכה
דת והלכה - "ענייני הלכה מבעיות זמננו", ירושלים תש"ל
זבחי קודש - על מסכת זבחים
אורחות הבית- הלכות טהרה ודיני הבית היהודי
תורת המשפחה - דיני טהרה וחינוך הבנים
ההלכה במשפחה
בעיות הזמן (2 כרכים)
מצות שביעית כהלכה
סת"ם כהלכתן - דיני כתיבת ספרי תורה ומזוזות ועשיית תפילין
הדרך לתשובה - פירוש והערות על הלכות תשובה של הרמב"ם
קיצור דיני ריבית המצויים
ברכת החמה - דינים, הערות ומנהגים, בני-ברק תשמ"א
ערב פסח שחל בשבת ופורים משולש, בני-ברק
הלכות הגר"א ומנהגיו, ירושלים תשנ"ח
דע מה שתשיב - קובץ שיחות בענייני אמונה, השקפה, מוסר, חינוך ועוד, ירושלים תשמ"א
דעת ומחשבה - על הרמב"ם הלכות דעות והלכות עבודה זרה
רשימות בשמעתתא - הערות על ספר שב שמעתתא
אש קודש - על פי כתביו ומאמריו - עובדות, הליכות והנהגות מרבו הרב משה שניידר ראש ישיבת "תורת אמת" בלונדון' בהוצאת מכון 'טעם ודעת'
הליכות והנהגות - קונטרסים שנלקטו מתוך ספריו על מועדי ישראל על ידי הרב מרדכי גולדיש