stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספצס
גאוגרפיה

שטח האי 27.121 קמ"ר. באי יישוב גדול יחיד (אוכלוסייה: 4,027 נפש ב-2010). הנקודה הגבוהה באי היא פסגת אליאס, גובהה מעל פני הים 248 מטרים, הנקודה מזוהה באמונה המקומית עם מקום עלייתו של אליהו הנביא השמימה במרכבת אש ובמקום שוכן מנזר גדול. מבחינה מנהלית שייך האי למחוז אטיקה.
האי צחיח ברובו אך חלקו מכוסה ביערות נטועים של עצי אורן. הקרקע סלעית והצומח הטבעי מורכב ברובו מחורש ים תיכוני. אזור הנמל משמש אוניות מסחר, אוניות תיירות, יאכטות בכל הגדלים, סירות מפרש, אוניות ומוניות מעבר בין האיים. יש בו מספר חופים מורשים לשחייה, והמים צלולים בדרך כלל.
היסטוריה

במאות ה-18 וה-19 היה האי למרכז סחר ימי חשוב והתגוררו בו מספר רב של סוחרים עשירים, כמו באי הידרה הקרוב, גם כאן התקיימה באותה תקופה מושבה עצמאית למחצה של סוחרים ששלחו ידם הן במסחר לגיטימי והן בהברחות ושוד ימי. גם בספצס, כמו בהידרה, הקלות היחסית לבצר את הנמל ולמנוע גישה לאי הפכו אותו למעוז שהתייצב מול חוקי השליטים העות'מאניים. התותחים הישנים עדיין מופנים מחומות הנמל אל מול הים.
במהלך מלחמת העצמאות של יוון פעלה באי לסקרינה בובולינה שתרמה את ספינתה ועודדה רבים מהסוחרים לתרום גם הם את ספינותיהם לצי המורדים בממשל העות'מאני.
העיירה ספצס

העיירה בנויה בסמוך לנמל. לב העיירה הוא מעגן הסירות והיאכטות והטיילת בו נמצאים שירותי תיירות, מסעדות, טברנות, בתי קפה וחנויות הפונות לקהל התיירים. סמטאות העיירה מרוצפות באופן ייחודי בחלוקי אבן המסודרים הן כדגמים גאומטריים והן כתמונות. חלק ניכר מבתי העיירה משמשים כבתי מלון ודירות להשכרה לנופשים.
בעיירה מספר מבנים מרכזיים ביניהם מוזיאון לסקרינה בובולינה וכנסייה עם מגדל שעון. מחוץ לעיירה נמצאים מבני פנימיית עילית פרטית ובה פעל בין השנים 1927 עד 1983 בית ספר בסגנון בריטי, "בית הספר סוטיריוס אנארגירוס ומרטינוס קוריאלניוס" (The Sotirios Anargyros and Marinos Korgialeneios school of Spetses), על שם שני נדבנים בני האי שתרמו רבות לפיתוחו בשנות ה-20 של המאה ה-20. רבים מבני העילית הפוליטית והכלכלית של יוון הם בוגרי בית ספר זה. כיום מתקיימים במקום קורסים שונים.
הערות שוליים

↑  Είσοδος
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11964623c (data)  GND: 4224347-6
סרט מאפיה

סרט מאפיה הוא תת-סוגה של סרט הפשע, העוסקת בפשע המאורגן, לעיתים תכופות במאפיה. סוגה זו מכונה גם לעיתים "סרט גנגסטר" או "סרט גנגסטרים". סרטי מאפיה ישנים כוללים אלמנטים בולטים של סוגת הפילם נואר. סרטי מאפיה מתארים, לרוב, עלייתה לכוח (וגם נפילתם) של כנופיה מאורגנת, לעיתים תוך התמקדות במנהיג הכנופיה כגיבור של הסרט. התמה המרכזית בסרטים אלו, כמעט תמיד, היא כי הפשע לא משתלם.
סרט שנחשב כסרט מכונן עבור סוגה זו הוא "פני צלקת" של הווארד הוקס משנת 1932. למרות העובדה שסרטי מאפיה היו קיימים כבר בתקופת הסרט האילם, הסוגה בצורתה הקלאסית הוגדרה היטב רק בראשית שנות ה-30, זאת במקביל לתקופת חוק היובש בארצות-הברית, השפל הכלכלי הגדול וכן כניסת הסאונד לקולנוע.
בשנות ה-40 וה-50 הפופולריות של הסוגה דעכה, לטובת סוגת סרטי הפילם נואר, אבל שבה לפופולריות רבה בקרב הקהל, עד היום, בעקבות הצלחותיהם יוצאות הדופן של סרטיו של פרנסיס פורד קופולה "הסנדק" ו "הסנדק חלק שני".
סרטים בולטים בסוגה

1932 - פני צלקת
1972 - הסנדק
1974 - הסנדק 2
1983 - פני צלקת
1984 - היו זמנים באמריקה
1987 - הבלתי משוחדים
1990 - החבר'ה הטובים
1990 - הסנדק 3
1991 - באגסי
1995 - קזינו
2002 - הדרך לפרדישן
2006 - השתולים
2021 - לנסקי
יוצרים בולטים בסוגה

קוונטין טרנטינו, אשר כתב ו/או ביים את: "כלבי אשמורת" (1992), "רומן על אמת" (1993), "ספרות זולה" (1994), "ג'קי בראון" (1997), "להרוג את ביל" (2003), "להרוג את ביל חלק 2" (2004).
מרטין סקורסזה שביים את החבר'ה הטובים, קזינו והשתולים שעיצבו לצד סרטיו של פרנסיס פורד קופולה את דמותו של הגנגסטר המודרני.
פרנסיס פורד קופולה, אשר ביים את הסרטים "הסנדק" ו- "הסנדק חלק שני", אשר זכו במספר פרסי אוסקר ונחשבים לאבני דרך בז'אנר המאפיה, ובעולם הקולנוע בכלל.
ראו גם

סרט פשע
עבדאללה אבן תומארת

אבו עבד אללה מוחמד אבן תומראת (בערבית: أبو عبد الله محمد بن تومرت, 1080–1128) היה מנהיג דתי ברברי משבט המסמודה. מייסדה הרוחני והצבאי של שושלת אל-מוואחידון אשר נודעה בקיצוניותה הדתית.
עיצוב דרכו הדתית

אבן-תומארת נולד בשנת 1080. הוא השתייך לשבט המסמודה הברברי ששכן בהרי האטלס. היה בנו של מדליק מנורות במסגד ונודע באדיקותו הדתית היתרה עוד מנעוריו. מראו החיצוני היה לא נאה - הוא היה קטן, מכוער ובעל גוף מעוות, ובנעוריו חי חיי קבצן.
כבר בנערותו עלה לרגל למכה ומילא את מצוות החג'. הוא הוקיע את רפיונם של חבריו בשמירה על מצוות הדת, גורש ועבר ללמוד לימודי דת בבגדאד, שם הצטרף לבית הספר הסוני מיסודו של  אבו אלחסן אלאשערי - מייסד אסכולת אשעריה. הוא פיתח מערכת משלו ששילבה את דברי רבו ודברי מורים אחרים יחד עם מיסטיקה שספג מהמורה הגדול אל-ע'זאלי. העיקרון המרכזי והנוקשה בדרכו של אבן תומארת היה האמונה באל אחד משולבת בהתנגדות תקיפה לייחוס תכונות לאל, דבר שראה בו כהאנשתו ועל כן ככפירה בייחודיות ובשלמות האל. בנוסף, דרש קפדנות חמורה בשמירה על מצוות הדת.
דרכו הפוליטית

לאחר חזרתו למגרב, בגיל 28, החל להפיץ את תורתו, שעמדה בניגוד לסונה ולאיג'מאע, כמטיף שעובר מעיר לעיר. ובמקביל להפצת משנתו הקיצונית הטיף כנגד סגנון החיים הראוותני של שליטי שושלת המוראביטון וכנגד תמיכתם באסכולה המאלכית של אסלאם סוני בעוד אבן תומארת פיתח את תפיסת עולמו הדתית על בסיס האסכולה הט'אהרית הדוגלת במשמעות הגלויה (ט'אהר) של הטקסטים הקדושים, הקוראן והמסורת המוסלמית. בכך, עורר תסיסה והתנגדות בקרב החוגים השולטים. בשנת 1120 נדד מאזור אלג'יר אל מרוקו ועצר בעיר פאס שם הוא תקף את אחותו של שליט העיר שהלכה ללא חג'אב לכיסוי ראשה וגופה כמנהג נשות הברברים; הוא גורש מהעיר ופנה למרקש שם הוא נכנס לוויכוח דתי-תאולוגי ציבורי עם כוהני הדת שבעיר; אלו דיווחו לאמיר עלי אבן יוסף כי אבן תומארת הוא כופר מסוכן ודרשו כי הוא יאסר וישפט; עלי אבן יוסוף, העמידו למבחן בוויכוח פומבי מול חכמי פאס. תוצאת הוויכוח הייתה שהמלומדים הגיעו למסקנה כי השקפותיו של אבן תומארת הן קיצוניות וכי יש לכלאו. האמיר החליט שלא לעורר את חמת ההמון והמטיף הכריזמטי עליו וגירש את אבן תומארת מהעיר אל כפר לא ידוע. גם מערים אחרות הוא גורש בעקבות חדשנותו וקנאותו ולבסוף הגיע לשבטו - שבט המסמודה שבהרי האטלס.
ניתן להעריך כי הצלחתו בקרב בני שבטו נבעה, במידה רבה מהצלחתו לגייס אליו כסגנו את עבד אל-מואמין, גם הוא ברברי, אך מאלג'יריה, שהיה ללא ספק בעל יכולות פוליטיות וצבאיות ברמה גבוהה. אל-מואמין חבר אל אבן תומארת בסביבות 1117 ואסף את חסידיו לתנועה פוליטית מסודרת. הם המשיכו לנדוד עד שהגיעו לטינמאל שבהרי האטלס, שם חיו בבידוד וניסחו את אמונתם, תוך קבלת מאמינים נוספים עד שהתנועה הפכה לארגון היררכי מסודר.
התמיכה באבן-תומארת גדלה עם השנים. בשנת 1121 הוא אף הכריז על עצמו כמהדי (המקביל המוסלמי למשיח ביהדות), ובשנת 1123 כבר היו לו כוחות מספיק גדולים על-מנת להילחם במוראביטון. בשנת 1128, בגיל 48, נהרג בעקבות קרב שנערך בהרי האטלס ובו הביסו המוראביטון את האל-מוואחידון. מותו נשמר במשך שנתיים בסוד על ידי עבד אל-מואמין, עד שאל-מואמין גיבש סביבו כוח חזק מספיק כדי להכריז על עצמו כיורש. אל-מואמין הנהיג את האל-מוואחידון בהצלחה רבה ועד מותו, בשנת 1163, השתלטו האל-מוואחידון על כל צפון אפריקה ועל חלקה הדרומי של ספרד.
המלומד היהודי ר' אברהם אבן דאוד כותב בחיבורו "ספר הקבלה" כי עבדאללה אבן תומארת החליט להכחיד את היהודים כעם ("נכחידם כגוי") ולמחות את שם ישראל מהעולם. תחת הנהגתו שושלת אל-מוואחידון נקטה במדיניות קשה כלפי לא-מוסלמים, והותירה רבים בפני הברירה בין מוות, התאסלמות או גירוש.
הערות שוליים

↑  ספר הקבלה לרבי אברהם בן דוד, מהדורת אוקספורד 1888, עמ' 77
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306602505171  BIBSYS: 97054676  BnF: cb16540414g (data)  GND: 118981250  ISNI: 0000 0001 2006 4165  LCCN: n84227574  NTA: 073188999  RERO: 02-A023863099  SELIBR: 224608  SUDOC: 060363398  VcBA: 495/67687  VIAF: 90060230   WorldCat (עם VIAF): 90060230
סטיבן סמירק

| --- | --- |

 לידה:  1971 (בן 53 בערך) דטמולד, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
סטיבן סמירק (סטיבן (סטפן) ג'וזף סמירק; בגרמנית: Stephan Smyrek; עם התאסלמותו אימץ את השם עבד אל-כרים; נולד ב-1971) הוא גרמני שהתאסלם, שהצטרף לארגון חזבאללה במטרה לבצע פיגוע כנגד ישראל. בנובמבר 1997 הגיע לישראל בטיסה מאמסטרדם דרך רומא, ונעצר עם הגיעו לשדה התעופה. בחקירתו הודה כי התאסלם בשנת 1994 והצטרף לחזבאללה במטרה לבצע פיגוע נגד ישראל. נדון למאסר ושוחרר בעסקת חילופי השבויים עם חזבאללה בשנת 2004.
ביוגרפיה

סמירק נולד בשנת 1971 בדטמולד, גרמניה. בגיל 7 משפחתו עברה לאנגליה. בגיל 18 הוא חזר לגרמניה והתגייס לבונדסוור - הצבא הגרמני, וסיים את שירותו לאחר ארבע שנים. הוא עסק בסחר בסמים והורשע בשוד. בשנת 1994, לאחר שהשתחרר ממאסר, עבד במסעדה בבעלות טורקית, הכיר בחורה מוסלמית ובהשפעתה החל לפקוד את המסגד באזור מגוריו. מאוחר יותר החליט להתאסלם. הוא היה מובטל, ולא יצא את גבולות גרמניה מאז שב אליה מאנגליה עם משפחתו. בשנת 1997 נסע ללבנון והצטרף לחזבאללה. במהלך שהותו בלבנון עבר הדרכה ואימונים מעשיים בהפעלת כלי נשק וחומרי נפץ. עם סיום אימוניו צויד בסכום כסף, מצלמה וסרטי צילום וקיבל הוראה להגיע לישראל כתייר, ולאסוף מידע לגבי מקומות פוטנציאליים לביצוע פיגועי התאבדות. טרם נחיתתו בארץ, הוא נעצר ונחקר על ידי המשטרה ההולנדית בשדה התעופה באמסטרדם ואחר כך גם בשדה התעופה ברומא. מספר ימים לפני הטיסה חלה וטופל באנטיביוטיקה, אך למרות זאת התעקש להמשיך בטיסתו לישראל, בעקבות מידע מודיעיני נעצר על ידי כוחות הביטחון מיד עם נחיתתו בארץ. בעת מעצרו בשדה התעופה בן–גוריון נשא עמו סכום כסף גדול שקיבל ממפעילו בחזבאללה, ומצלמת וידאו.
בחקירתו טען כי הגיע לישראל כתייר לביקור במקומות הקדושים. מאוחר יותר סיפר כי התאסלם והצטרף לחזבאללה וכי נשלח על ידו לישראל כדי לצלם מקומות הומי אדם בחיפה ובתל אביב, כהכנה לביצוע פיגוע. סמירק הוסיף פרטים לגבי האימונים הצבאיים שעבר. התברר כי החליט להפוך לשאהיד ולשם כך חבר באוגוסט 1997 לפעיל חזבאללה בגרמניה שקישר בינו לבין אנשי מנגנון פיגועי חו"ל של החזבאללה בלבנון, וכנראה נפגש גם עם עימאד מורנייה. סמירק היה אמור לקבל בישראל חגורת נפץ לצורך ביצוע פיגוע התאבדות. עם סיום אימוניו הצטלם בסרט וידאו, כשהוא לבוש בגדים צבאיים ולידו מונחים נשק וקוראן, תוך שהתבקש על ידי מפעיליו לומר כי הכין עצמו ללכת בדרך הג'יהאד. לאחר שהותו בלבנון חזר לגרמניה. לפי התוכנית שנתגבשה בינו לבין מפעיליו, הייתה שהותו בישראל אמורה להימשך 12 ימים במהלכם היה אמור לתעד מטרות פוטנציאליות לפיגוע המוני בתל אביב ובחיפה, כגון- דיסקוטקים, שווקים ומקומות בידור. בחקירתו הדגיש כי נשלח למשימה של איסוף מידע ולא לביצוע פיגוע. הוא הוסיף כי בדיעבד, ייתכן ומפעיליו תכננו ליצור עמו קשר בארץ לשם ביצוע פיגוע כאמור, אולם בעת יציאתו למשימה לא נאמר לו דבר על-כך. כן סיפר על אימוניו בכלי-נשק, תוך שהקפיד על דיוק רב בפירוט סוגיהם: "אחרי זה לימדו אותי על ה-7-B ובזוקה, ולאחר-מכן אימונים ב- M-15, M-18, M-16 וקלצ'ניקוב, והיה גם נשק אמריקאי קצר שאת שמו אני לא זוכר".
דרך פעולתו

הדרכון עמו הגיע סמירק לישראל היה דרכון חדש שהוצא מספר ימים לפני הטיסה. הוא קיבל הוראה ממפעיליו להשחית את דרכונו הישן ולהוציא בגרמניה דרכון חדש על-מנת שלא יתגלה כי שהה בלבנון. בין יתר המסמכים שנמצאו בכליו, נתפסה גם תעודת הלידה שלו. עצם העובדה שנשא עמו תעודת לידה תמוהה, ומוסברת על פי הודאתו כי לקח עמו את תעודת הלידה למקרה שיצטרך להחליף דרכון פעם נוספת. הוא סיפר לחברתו על רצונו לבצע פיגוע התאבדות. במכתב שנתפס אצלו היו גזורים שני קטעים. הוא סיפר כי גזר את הקטעים במכתב מאחר שהיו כתובים בערבית, בהם היה כתוב בערבית "בשם אללה הרחום החנון". זאת בגלל שקיבל הוראה ממפעיליו בחזבאללה להקפיד שלא יימצא באמתחתו חומר הכתוב בשפה הערבית. בבית המשפט סיפר שהגיע לישראל כדי ללמוד ערבית ולנסוע למצרים וכי עליו להמשיך מישראל לצורכי עסקים. זאת על אף שהיה מובטל ועל אף שכרטיס הטיסה חזור שנתפס בכליו היה לאמסטרדם.
גזר דינו ושחרורו

באוגוסט 1999 הורשע סמירק בעבירות של קשירת קשר וסיוע לאויב, קשירת קשר למסירת ידיעה לאויב, בכוונה לפגוע בביטחון המדינה וכן חברות בארגון טרור. בית המשפט המחוזי גזר עליו 10 שנות מאסר. סמירק ערער לבית המשפט העליון על ההרשעה ועל חומרת העונש, אך ערעורו נדחה. סמירק השתחרר בעסקת חילופי השבויים עם החזבאללה בשנת 2004, הוא לא הסכים לחתום על הודאה כי יפסיק את פעילות הטרור נגד ישראל, אלא טען כי ימשיך לתמוך בחזבאללה, ולהתעסק בטרור, תוך שהוא מצהיר: "להרוס את האויב הציוני היא המטרה החשובה ביותר בעולם". לאחר שחרורו הוא חי בגרמניה ונמצא במעקב של המשטרה. קרין ווד,  אימו, אמרה לאחר שחרורו כי "אני מפחדת ממה הוא יכול לעשות, לא רק לעצמו אלא גם לאנשים תמימים".
לקריאה נוספת

אור פיאלקוב, שימוש בזרים על ידי ארגון חזבאללה לביצוע משימות איסוף מידע או לביצוע פיגועי טרור, מבט מל"מ 87, המרכז למורשת המודיעין, אוקטובר 2020, עמ' 25-27
רונן ברגמן, נקודת האל חזור, הוצאת כנרת זמורה ביתן, 2004, עמ' 49-50
Matthew Levitt, Hezbollah: The Global Footprint of Lebanon's Party of God, Georgetown University Press, 2013, pp. 213-218
הערות שוליים

↑  אור פיאלקוב, שימוש בזרים על ידי ארגון חזבאללה לביצוע משימות איסוף מידע או לביצוע פיגועי טרור, מבט מל"מ 87, המרכז למורשת המודיעין, אוקטובר 2020, עמ' 25-27
↑  פסק הדין: ע"פ 6613/99 סטיבן סמירק נ' מדינת ישראל, פ"ד נו(3), 529, 556-557 (2002)
↑  מזכירות הממשלה, עיקרי מסגרת להסכם שחרורם של שבויים וחטופים ישראלים בלבנון, החלטה מס. 1392 של הממשלה מיום 25.01.2004, ממשלת ישראל, 25.01.2004
↑  רשימת האסירים והעצורים המועמדים לשחרור, משרד המשפטים, 26.01.2004
סרט מידה

"מֶטֶר". בחלק התחתון נראה מהדק, המאפשר לתלות את המטר בחגורה. בצד שמאל של התיבה הנצרה שנועלת את הסרט במצבו הנוכחי, או משחררת את הקפיץ לגלול את הסרט בחזרה לתיבה
סרט מידה (נקרא לפעמים מטר, רולטה או רולטקה. בעברית: מַגְלוּל) הוא סרגל גמיש הניתן לקיפול או גלילה, עשוי בדרך כלל סרט בד או מתכת ומשמש למדידת אורכים ומרחקים.
להבדיל מסרגל קשיח, סרט המידה במצבו המקופל או המגולגל קטן וקומפקטי בהרבה מהאורך המרבי אותו הוא יכול למדוד. סרטי מידה נמצאים בשימוש אצל חייטים ותופרים, נגרים, מסגרים, קבלנים, בספורט ועוד.
בגלל גמישותו, דיוק המדידות שניתן לבצע בעזרתו מוגבל. השנתות המסומנות על סרט המידה כמעט לעולם לא מרוחקות פחות ממילימטר אחת מהשנייה כשמשתמשים בשיטה המטרית, או 1/32 מאינץ' אם משתמשים במערכת היחידות הבריטית. במקרים רבים דיוק המדידה נמוך מכך.
סוגים שונים של סרט מידה

סרט מידה קצר מפיברגלס: חייטים ותופרים מרבים להשתמש בסרט כזה ואורכו הוא כמטר עד שניים.
סרגל מתקפל: עשוי בדרך כלל עץ או פלסטיק. נמצא בשימוש על ידי נגרים. יתרונו בדיוק טוב יותר ובעובדה שבגלל היותו קשיח ניתן להבטיח שהמדידה מתבצעת בקו ישר.
סרט מדידה נגלל ממתכת – מוכר בשם "מֶטֶר". אחד הסוגים הנפוצים ביותר. הסרט מוכל בתיבה קשיחה, בדרך כלל עם קפיץ שגולל פנימה את חלק הסרט שלא בשימוש. בשימוש נגרים, מסגרים, קבלנים ועוד. בדרך כלל מצויד בנצרה, הנועלת את הסרט. שחרור הנצרה מאפשר לקפיץ לגלול את הסרט חזרה לתוך התיבה.
סרט מדידה נגלל מבד: מוכר גם בשם "רולטה" או "רולטקה". משמש למדידת מרחקים ארוכים יותר – עד עשרות מטרים. גם כאן כמו ב"מטר" יש קופסה או תיבה המכילה את הסרט, אך מפאת ארכו הגדול יותר הכריכה מתבצעת בדרך כלל באופן ידני, על ידי סיבוב ארכובה קטנה שגולל את הסרט חזרה לתוך הקופסה. נמצא בשימוש על ידי מודדים, וכן בספורט.
התפתחויות

עם התפתחות הטכנולוגיה, במקרים מסוימים משתמשים כיום במד טווח לייזר במקום בסרט מידה. שימוש זה נפוץ בייחוד בספורט, וכן על ידי מודדים וקבלני בניין. מד טווח לייזר בשימוש כסרט מידה מדויק ביותר, והמדידה מתבצעת תמיד בקו ישר. למכשירים אלו יש בדרך כלל תכונות נוספות, למשל היכולת לשמור תוצאות מדידות קודמות בזיכרון, וכן היכולת לכפול תוצאות של שתיים או שלוש מדידות, כדי להקל על חישוב שטחים ונפחים.
גלריה

סרט מידה מפיברגלס – משמש חייטים ותופרים
סרט מידה נגלל ממתכת – "מטר"
קטע מסרט מידה נגלל ממתכת עם שינות כפול – מטרי ומלכותי
"רולטקה" ישנה ששמשה לספורט. ניתן להבחין בארכובה המשמשת לגלילת הסרט, וכמו כן בשינות הגס
סרגל מתקפל באורך 2 מ'. בשימוש על ידי נגרים
מד טווח לייזר. תחליף מודרני לסרט מידה
ראו גם

סרגל
קליבר
מיקרומטר
סמאצ'בלו

| --- | --- |
 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 קואורדינטות:  42°13′35″N 43°58′10″E﻿ / ﻿42.226388888889°N 43.969444444444°E﻿ / 42.226388888889; 43.969444444444 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור סמאצ'בלו(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור סמאצ'בלו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סָמאצַבּלוֹ (בגאורגית: სამაჩაბლო) הוא מחוז היסטורי באזור נפת צחינוואלי שבכארתלי הפנימית גאורגיה של היום, הנמצא כיום ברובו בשליטת הרפובליקה הבדלנית של דרום אוסטיה. אף על פי שהמחוז משתרע רק על חלק מאזור דרום אוסטיה, מזוהה סמאצ'בלו כשמה הגאורגי של דרום אוסטיה.
מקור השם

המחוז נקרא על שם משפחת אצילים גאורגית בשם מאצ'בלי שאזור זה היה נחלתו, ומכאן "סמאצ'בלו" - "אדמת המאצ'בלים".
נסיכי מאצ'בלי הגיעו לסמאצ'בלו באמצע המאה החמש עשרה וגיאורגי השמיני, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, העניק להם את העמק ליד מקור הנהר ליאחווי הגדול. הוא שינה את שמם למאצ'בלי על שם הכפר אצָ'בֶּתי (აჩაბეთი) שליד מקור הנהר.
היסטוריה

החל מהמאה החמש עשרה, גדלה חשיבותם של המאצ'בלים והם החזיקו במספר תפקידים בולטים בחצר מלכי כארתלי. אחוזתם, סמאצ'בלו, השתרעה על חלק ניכר מאזור דרום אוסטיה של היום, ובין השנים 1470-1800 לערך, הם נהנו ממידת מה של עצמאות במסגרת ממלכת כארתלי, עד לכיבושה גאורגיה על ידי האימפריה הרוסית בתחילת המאה התשע עשרה.
מהמאה השבע עשרה העסיקו המאצ'בלים את האוסטים כצמיתים. הגרסה הגאורגית לוויכוח הגאורגי-אוסטי בשאלה מתי הגיעו האוסטים לדרום אוסטיה, כופרת בסברה המקובלת כי מוצאם מהאלאנים וטוענת כי האוסטים הגיעו לדרום אוסטיה מרוסיה רק במאה השבע עשרה.
לשיא מעמדם הגיעו בשנת 1733, בתקופת שלטונם של תאימורז השני וארקלה השני. כאשר זאאל מאצ'בלי לא נכנע לטטרים והצליח לגרום להם לנזק משמעותי, וכן בשל העובדה כי סייעו במאבק כנגד האימפריה העות'מאנית.
משנת 1801 ועד להקמתה של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בשנת 1918, שלטה האימפריה הרוסית במחוז. לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה, וכינונו של משטר סובייטי בגאורגיה, נוסד בשנת 1922, האובלסט האוטונומי של דרום אוסטיה, שהשתרע על פני נפת ג'ווה, נפת אחלגורי, נפת צחינוואלי ונפת זנאורי.
בחלוקה המנהלית של גאורגיה, עם הקמתה בשנת 1990, נכללו רוב שטחי דרום אוסטיה בשטח מחוז כארתלי הפנימית. אזור סמא'בלו, המשתרע על חלק מדרום אוסטיה נכלל באזור נפת צחינוואלי. בסוף שנות השמונים, עם התגברות המתיחות הגאורגית-אוסטית הוחזר השם הגאורגי למקום והאזור נקרא כך בגאורגית באופן חצי-רשמי.
הערות שוליים

↑  ג. גווסיליה (1983), הערך מצ'באלי (მაჩაბლები) באנציקלופדיה הגאורגית סובייטית, כרך 6, עמ' 509, (בגאורגית)
↑  ‏מוצא הנסיכים (תוואדי): מאצ'בלי, באתר הגנאלוגיה הגאורגית, (באנגלית)
סינאלי דיומאנדה

סינאלי דיומאנדה (בצרפתית: Sinaly Diomandé; נולד ב-9 באפריל 2001 בדג'קאנו שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איווארי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אוסר מליגת העל הצרפתית ובנבחרת חוף השנהב.
קריירת מועדונים

דיומאנדה גדל במחלקות נוער של מועדונים בחוף השנהב ובמאלי. בחודש ספטמבר 2019 חתם באולימפיק ליון מליגת העל הצרפתית. בעונת 2019/2020 שיחק באולימפיק ליון II, קבוצת המילואים של המועדון.
ב-18 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, כשהחליף את ליאו דובואה בדקה ה-56 בתיקו 1-1 מול נים במסגרת המחזור הרביעי בליגה לעונת 2020/2021. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת של המועדון ערך 27 הופעות ליגה.
ב-30 באוגוסט 2024 חתם לשלוש שנים באוסר.
קריירה בינלאומית

ב-8 באוקטובר 2020 ערך דיומאנדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בלגיה במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  L'OL recrute le jeune défenseur Sinaly Diomande et prête Théo Ndicka à Bourg-en-Bresse, באתר ל'אקיפ, 2 בספטמבר 2019 (בצרפתית)
עגלה 34

| --- | --- |

עגלה 34 לאחר פרישת שרשור המטענים, צולם ב-1965
 מידע כללי
 סוג:  אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי 
 נגזרות:  צפע שריון
 תכנון:  יחידת יפת"ח
 מדינה מייצרת:  ישראל
 היסטוריית שירות
 מדינות משתמשות:  ישראל
 מלחמות:  מלחמת ששת הימים  מלחמת יום הכיפורים
 
עגלה 34 נגררת על ידי טנק, צולם ב-1965
עגלה 34 היא עגלה שנשאה ציוד לפינוי מוקשים בחיל השריון הישראלי, בדרך כלל מוקשים נגד טנקים. הפעלת המערכת יצרה נתיב בטוח למעבר רכב קרבי משוריין באורך של 100 מטר וברוחב של כ-12 מטר.
העגלה נגררה על ידי טנק, בדרך כלל טנק עם מגוב או מגוב נוכרי לפילוס מוקשים בשדה מוקשים. בתוך העגלה היה שרשור של מטענים בצורת שרוול בד שבתוכו מטעני חנ"ם המחוברים זה לזה או טורפדו בנגלור עוצמתיים יותר המיועדים לפיצוץ מוקשים נגד טנקים. הטנק היה מפלס את דרכו בשדה המוקשים והמטענים נפרסו מאחורי העגלה. אחרי שהמטענים נפרסו לאורך שדה המוקשים, המפעיל היה מנתק את השרשרת מהעגלה בעזרת כפתור ולאחר מכן מפוצץ את שרשרת המטענים. הפיצוץ היה פותח נתיב מעבר נקי ממוקשים בשדה המוקשים, רחב דיו למעבר טנקים. עקרון הפעולה היה דומה מאוד לצפע שריון רק שבמקום שרשרת מוקשים הנורה על ידי טיל השרשרת הייתה נגררת על ידי טנק.
סרזיים

|  מזהים |
| --- | --- |
 קוד ATC:  A16AB02 
 מספר CAS:  154248-97-2
 
סרזיים (Cerezyme, שם גנרי: Imiglucerase) הוא תרופה לחולי מחלת גושה.
סרזיים הוא גרסה רקומביננטית של האנזים בטא-גלוקוצרברוזידאז (beta-glucocerebrosidase), הנמצא בחסר בחולים במחלת גושה. האנזים הרקומביננטי פותח על ידי חברת ג'נזיים (Genzyme) והוא משמש כטיפול אנזימי חליפי בחולים במחלת גושה. סרזיים הוא תרופה בצורת אבקה, אשר ניתנת בעירוי לאחר המסה ומיהול. סרזיים מותווה לטיפול בחולים בהם אובחנה מחלת גושה מסוג 1 הסובלים מאחד מהתסמינים הבאים: אנמיה, טרומבוציטופניה, מחלת עצם, הגדלת טחול או הגדלת כבד.
דרך הפעולה של סרזיים

לחולי גושה יש חסר בפעילות של האנזים גלוקוצרברוזידאז, האחראי על פירוק גלוקוצרברוזיד. גלוקוצרברוזיד הוא חומר הנאגר בתוך אברונים תוך-תאיים הקרויים ליזוזומים ועל כן מחלת גושה מסווגת כמחלת אגירה ליזוזומלית. חומר האגירה מצטבר בעיקר בתאים הבלענים של מערכת החיסון (מקרופאג'). בעקבות הצטברות חומר האגירה בתוכם, גדל נפח התאים ותפקודם נפגע. תאים שכאלו נקראים תאי גושה. הם מצטברים בעיקר בכבד ובטחול (אברי המערכת הרטיקולואנדותליאלית), במח העצם ובריאות וגורמים נזק לאיברים ורקמות אלה.
סרזיים הוא טיפול אנזימי חליפי לאנזים בטא-גלוקוצרברוזידאז אשר נמצא בחסר בחולי גושה. הוא מסייע בפירוק חומר האגירה ובכך מאפשר את התפקוד התקין של הרקמות והאיברים בהם הצטבר חומר האגירה ומונע את המשך התדרדרות המחלה.
סרזיים, מיוצר בתאי CHO (Chinese Hamster Ovary) להם הוחדר מקטע DNA (פלסמיד) המקודד לגן האנושי ל- בטא-גלוקוצרברוזידאז.
סרזיים ניתן הישר לדם דרך הוריד, חודר למקרופאג'ים ולליזוזומים באופן יעיל וספציפי ומפרק את הגלוקוצרברוזיד שנאגר בתאים לשני חומרים - גלוקוז וצרמיד. חומרים אלה משמשים בהמשך את הגוף בתהליכים ביולוגיים שונים.
ניסויים קליניים שונים וכן הניסיון הקליני רב השנים בחולי גושה בכל העולם הוכיחו כי לסרזיים יעילות גבוהה המתבטאת בשיפור בסימני המחלה (אנמיה, טרומבוציטופניה, מחלת העצם וגודל הטחול והכבד ובפירוק חומר האגירה שהצטבר. כמו כן הוכח כי לתכשיר פרופיל בטיחות גבוה
היסטוריה

בשנת 1991 אושר לראשונה (על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי), טיפול למחלת גושה. טיפול זה נעשה באמצעות אנזים חליפי לאנזים בטא-גלוקוצרברוזידאז, בתרופה שפותחה גם כן על ידי ג'נזיים ונקראה סרדאז (Ceredase). האנזים החליפי בסרדאז, הופק משליות אדם.
בשנת 1994 אושר לשיווק האנזים החליפי הרקומביננטי סרזיים. אנזים זה מיוצר בשיטות של הנדסה גנטית בתאי CHO.
בארץ אושר הסרזיים לשיווק ב־1994. הטיפול בסרזיים נכלל בסל השירותים שנותנות קופות החולים ומתן הטיפול מותנה באישור של ועדה מטעם משרד הבריאות ("ועדת גושה").
אזהרות והתוויות נגד

לא קיימות התוויות נגד לסרזיים ופרופיל הבטיחות של תרופה זו הוא מאוד גבוה. מדווחים לאורך השנים עולה כי כ 13.8% מהמטופלים מפתחים תופעות לוואי כלשהן, אשר חלקן מיוחסות לעצם מתן העירוי (חוסר נוחות בזמן מתן העירוי, גירוי בעור, תחושת צריבה או התנפחות של אזור ההזרקה). וחלקן מיוחסות לרגישות יתר. תופעות אחרות שנצפו, כגון בחילה, כאבי בטן, שלשולים, עייפות, כאבי ראש, חום, סחרחורות, צמרמורות, כאבי גב ועליה בקצב הלב, הופיעו בכ 6.5% מהחולים.
דרכי מתן

סרזיים משווק בבקבוקונים המכילים 400 או 200 יחידות חומר פעיל. המינון יקבע ע"פ הרופא ויותאם למשקל החולה. סרזיים ניתן בעירוי במשך 1–2 שעות. על פי החלטת הרופא המטפל ועל פי המלצתו ניתן לקבל את הטיפול גם בבית החולה במסגרת מערך טיפולי הבית. במסגרת זו ניתן העירוי על ידי אנשי צוות רפואה (אחים ורופאים).
מידע נוסף

ג'נזיים ישראל
העמותה למען חולי גושה בישראל
הערות שוליים

1 2  העלון לרופא:http://www.health.gov.il/units/pharmacy/trufot/PerutTrufa.asp?Reg_Number=119%2065%2029980%2000&safa=h
↑  Seminars in Hematology 41 (suppl 5) 4-14 & 15-22, 2004
↑  Molecular Genetics and Metabolism .Volume 90, Issue 2, February 2007, Pages 157-163; Kathryn Starzyk, Susan Richards, John Yee, Sharon E. Smith and Wytske Kingma, The long-term international safety experience of imiglucerase therapy for Gaucher disease
↑  http://www.fda.gov/cder/foi/label/2005/20367s066lbl.pdf
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סמאקוויל (WWE)

| סמאקוויל>  הפוסטר הרשמי של האירוע בכיכובם של קופי קינגסטון, סמואה ג'ו ודולף זיגלר.מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
מותג (ים): סמאקדאון
תאריך: 27 ביולי 2019
עיר: נאשוויל, טנסי
אולם: ברידג'סטון ארנה
סדרת אירועי שלם וצפה של ה-WWE
| חוקי אקסטרים | סמאקוויל | :NXT TakeOverToronto |
סמאקוויל היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, ששודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע היה בלעדי למותג סמאקדאון ונערך ב-27 ביולי 2019, באולם ברידג'סטון ארנה שבנאשוויל, טנסי.
שמונה קרבות התנהלו באירוע, כולל חמישה ששימשו כקרבות חושך (קרבות שלא שודרו בטלוויזיה). בקרב המרכזי, קופי קינגסטון ניצח את סמואה ג'ו ודולף זיגלר בקרב משולש ושמר על אליפות ה-WWE.