stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קו הרכבת מוסקבה - סנקט פטרבורג
תקריות

ב-16 באוגוסט 1988, נהרגו 31 בני אדם כאשר הרכבת אברורה פגעה בדרכם בזמן שנסעה במהירות גבוהה בנתיב פגום ליד בולוגויה שבמחוז לנינגרד.
ב-1 באוגוסט 2007 פגעה רכבת נוסעים בין-עירונית לסנט פטרסבורג ממוסקבה זמן קצר לפני שהגיעה למלאיה וישרה לאחר פיצוץ מטען נפץ. הפיגוע הביא ל-30 פצועים ותנועת הרכבות נחסמה לשני הכיוונים במשך מספר ימים. באחריות לפיגוע הואשמה המחתרת הצ'צ'נית
ב-27 בנובמבר 2009 ארבעה קרונות של רכבת מס' 166 סטו ממסלולם במהלך נסיעה בין מוסקבה לסנט פטרסבורג. התברר כי התקרית ארעה בעקבות פיגוע טרור שנגרם כתוצאה מפיצוץ של 7 קילוגרם של טון TNT. לפחות 27 בני אדם נהרגו ו-96 נפצעו. בפיצוץ משני ב-28 בנובמבר, שהופנה כלפי החוקרים, נפצע ואושפז אלכסנדר בסטריקין, ראש ועדת החקירות הפדרלית. דווי כי לתקרית יש קווי דמיון עם הפיצוץ בשנת 2007.
ראו גם

רכבות ברוסיה
חברת הרכבות הרוסית
רכבת מוסקבה
רכבת אוקטובר
כביש מוסקבה-סנקט פטרבורג
ראקל ולש

| --- | --- |

ולש, 1976
 לידה:  5 בספטמבר 1940 ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  15 בפברואר 2023 (בגיל 82) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם במה:  Raquel Welch 
 שם לידה:  Jo Raquel Tejada 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1964–2017 (כ־53 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סן-דייגו 
 בן או בת זוג:  אנדרה ויינפלד (1980–1990)  פטריק קרטיס (1967–1972) 
 צאצאים:  טאהני וולש 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס גלובוס הזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ו ראקל ולש (באנגלית: Jo Raquel Welch;‏ 5 בספטמבר 1940 – 15 בפברואר 2023) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאית, זוכת פרס גלובוס הזהב, ונחשבה סמל מין בשנות ה-60 וה-70.
ביוגרפיה

נולדה בשם ג'ו ראקל טהאדה (Jo Raquel Tejada) בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית. היא בתם של ג'וזפין שרה הול, ממוצא אנגלי, וארמנדו קרלוס טהאדה אורקיזו, מהנדס בוליביאני ממוצא ספרדי שהיגר לארצות הברית מהבירה המנהלתית של בוליביה, העיר לה פאס. היא ומשפחתה נהגו לבקר בכנסייה הפרסביטריאנית מדי יום ראשון.
קריירה

ב-1959 שיחקה לראשונה במחזה "The Ramona Pageant". בהמשך עבדה כחזאית מזג אוויר בתחנת הטלוויזיה המקומית KFMB-TV בסן דייגו. במקביל למדה באוניברסיטת המדינה סן דייגו (אנ'), אך נשרה בטרם עת. ב-1964 התגרשה מבעלה הראשון, ג'יימס ולש, ועברה עם שני ילדיהם לדאלאס, טקסס, שם עסקה בדוגמנות.
בהמשך עברה ללוס אנג'לס והחלה לשחק בתפקידים קטנים במספר סרטים ותוכניות טלוויזיה, בהם "מעשי כשפים" ו"The Hollywood Palace". ב-1965 כיכבה לראשונה בסרט הקומדיה "A Swingin' Summer", ובעקבותיו הוחתמה על חוזה בפוקס המאה ה-20. ב-1965 כיכבה בסרט "המסע הפנטסטי" וב-1966 נסעה לבריטניה וכיכבה ב"מיליון שנים לפנה"ס" וב"הרי את מכושפת לי". ב-1967 חזרה לארצות הברית והופיעה במערבון "Bandolero!" לצד ג'יימס סטיוארט ודין מרטין. ב-1968 הופיעה ב-"Lady in Cement" לצד פרנק סינטרה.
ב-1970 ספגה ביקורות רבות[דרוש מקור] בעקבות תפקידה השנוי במחלוקת כטרנסקסואל בסרט "מיירה ברקינרידג'". בתקופה זו התבסס מעמדה כסמל מין, והמגזין "פלייבוי" הכתיר אותה כ"אישה הנחשקת ביותר בשנות ה-70". בהמשך אותה שנה יצרה עם טום ג'ונס ספיישל טלוויזיוני על שמה, "ראקל!", בו סקרו את תרבות הפופ של תקופתם, בהפקה מושקעת שכללה צילומים באתרים רבים ברחבי העולם. ספיישל נוסף על שמה הוא "Really Raquel", שיצא ב-1974 וכלל הופעות שירה וריקוד של ולש. בשנות ה-70 המשיכה והופיעה בסרטים רבים, בהם "Fuzz"‏ (1972)", "שלושת המוסקטרים" (1973, עליו גם זכתה לראשונה בפרס גלובוס הזהב), "ארבעת המוסקטרים" (1974), ו"הנשף המטורף" (1975). ב-1979 הופיעה על שער המגזין "פלייבוי".
ב-1982 הייתה אמורה לככב בסרט "סמטת האשליות", אך פוטרה משום שהייתה מבוגרת מדי לטעמם של המפיקים, והוחלפה על ידי דברה וינגר. ולש תבעה את המפיקים וזכתה בתביעה ב-11 מיליון דולר. בשנות ה-80 וה-90 הפחיתה את השתתפותה בסרטים והופיעה במספר סדרות טלוויזיה, כגון אופרת הסבון "סנטרל פארק וסט", ובתפקידי אורח ב"סיינפלד" (בתפקיד עצמה) ו"סברינה". ב-1987 הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב על תפקידה בסדרת הטלוויזיה "Right to Die".
הופיעה בשנות ה-80 במספר פרסומות וכן בקלטות וידאו שבהן הציגה תרגילי התעמלות. ב-1984 יצא ספרה "The Raquel Welch Total Beauty and Fitness Program", בליווי צילומיו של בעלה השלישי אנדרה ויינפלד, בו הציגה ולש תוכנית לתרגילי "האטה יוגה", והשקפתה לגבי חשיבותם לאורח חיים בריא. ולש נכנסה בתקופה זו לעולם העסקי, הקימה עסקי ייצור פאות על שמה שזכו להצלחה רבה, וכן ייצרה תכשיטים וקרם הגנה.
ב-1987 פנתה גם לתחום המוזיקה והוציאה סינגל אחד, "This Girl's Back In Town". כן הופיעה בתפקידים ראשיים שזכו לתשבחות, בהצגות התיאטרון "אשת השנה" ו"ויקטור/ויקטוריה" בברודוויי.
ב-1996 שיחקה בעונתה השנייה של הסדרה "סנטרל פארק וסט" ברשת CBS. ב-1998 הופיעה בתפקיד משנה בסרט "Chairman of the Board", ב-2001 שיחקה בסרט "לא רק בלונדינית". בשנת 2002 שיחקה בסדרת הדרמה "משפחה אמריקאית" של רשת PBS, בתור הדודה דורה, בכיכובם של אדוארד ג'יימס אולמוס וסוניה בראגה. וב-2006 ב"שכח מזה".
ב-2007 יצרה קו מוצרי איפור בחברת הקוסמטיקה מאק קוסמטיקס.
ב-2010 הופיעה בפרסומות למשקפי שמש של פוסטר גרנט.
חיים אישיים

ב-1959 נישאה לראשונה ג'יימס ולש ומאז אימצה את שם משפחתו ולש של בעלה הראשון, ונולדו להם שני ילדים, דיימון ב-1959 והדוגמנית והשחקנית טאהני ולש (אנ'). ולש ובעלה התגרשו ב-1964.
ב-1967 נישאה בשנית לבמאי והמפיק פטריק קרטיס (אנ'). אולם הם התגרשו ב-1972.
בשנים 1980–1990 הייתה נשואה לאנדרה ויינפלד (אנ'), במאי, מפיק, צלם ועיתונאי צרפתי. ב-1999 נישאה לבעלה הרביעי, ריצ'רד פלמר, ונפרדו ב-2008.
מתה בביתה לאחר מאבק במחלה, ב-15 בפברואר 2023.
הערות שוליים

↑  השחקנית ראקל וולש הלכה לעולמה בגיל 82, באתר ynet, 15 בפברואר 2023
| פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי |
| --- | --- | --- |
| 1950‏-1960 | ג'ודי הולידיי (1950) • ג'ון אליסון (1951) • סוזן הייוורד (1952) • אתל מרמן (1953) • ג'ודי גרלנד (1954) • ג'ין סימונס (1955) • דברה קר (1956) • קיי קנדל/טיינה אלג (1957) • רוזלינד ראסל (1958) • מרילין מונרו (1959) • שירלי מקליין (1960) |  |
| 1961‏-1980 | רוזלינד ראסל (1961) • רוזלינד ראסל (1962) • שירלי מקליין (1963) • ג'ולי אנדרוז (1964) • ג'ולי אנדרוז (1965) • לין רדגרייב (1966) • אן בנקרופט (1967) • ברברה סטרייסנד (1968) • פטי דיוק (1969) • קארי סנודגרס (1970) • טוויגי (1971) • לייזה מינלי (1972) • גלנדה ג'קסון (1973) • ראקל ולש (1974) • אן-מרגרט (1975) • ברברה סטרייסנד (1976) • דיאן קיטון/מרשה מייסון (1977) • אלן בורסטין/מגי סמית' (1978) • בט מידלר (1979) • סיסי ספייסק (1980) |  |
| 1981‏-2000 | ברנדט פיטרס (1981) • ג'ולי אנדרוז (1982) • ג'ולי וולטרס (1983) • קת'לין טרנר (1984) • קת'לין טרנר (1985) • סיסי ספייסק (1986) • שר (1987) • מלאני גריפית' (1988) • ג'סיקה טנדי (1989) • ג'וליה רוברטס (1990) • בט מידלר (1991) • מירנדה ריצ'רדסון (1992) • אנג'לה באסט (1993) • ג'יימי לי קרטיס (1994) • ניקול קידמן (1995) • מדונה (1996) • הלן האנט (1997) • גווינת' פלטרו (1998) • ג'נט מק'תיר (1999) • רנה זלווגר (2000) |  |
| 2001-היום | ניקול קידמן (2001) • רנה זלווגר (2002) • דיאן קיטון (2003) • אנט בנינג (2004) • ריס וית'רספון (2005) מריל סטריפ (2006) • מריון קוטיאר (2007) • סאלי הוקינס (2008) • מריל סטריפ (2009) • אנט בנינג (2010) • מישל ויליאמס (2011) • ג'ניפר לורנס (2012) • איימי אדמס (2013) • איימי אדמס (2014) • ג'ניפר לורנס (2015) • אמה סטון (2016) • סירשה רונן (2017) • אוליביה קולמן (2018) • אקוופינה (2019) • רוזמונד פייק (2020) • רייצ'ל זגלר (2021) • מישל יאו (2022) • אמה סטון (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446265605171  PLWABN: 9810557113205606  BIBSYS: 90848233  BNE: XX1085590  BnF: cb120686964 (data)  GND: 173722989  ISNI: 0000 0001 1474 3102  LCCN: n82274686  LNB: 000331397  MusicBrainz: 6869e8ac-256e-4b6f-b02b-35e15497391b  NKC: xx0023538  NLA: 35180903  NLK: KAC2020L6801  NSK: 000189450  NTA: 074043668  RERO: 02-A003966375  SNAC: w61c4jnk  SUDOC: 069474621  Trove: 854589  VIAF: 68951797   WorldCat (עם VIAF): 68951797 
ולש, 1968
ולש עם בעלה השלישי אנדרה ויינפלד (אנ'), 1979
רגיסטרציה (עיבוד תמונה)

רישום וסיכום של חשיפות מרובות של אותה סצנה משפרים את יחס האות לרעש, ומאפשרים לראות דברים שקודם לכן לא היה ניתן לראות.  בתמונה זו נראים האלפים הרחוקים, למרות שהם נמצאים עשרות קילומטרים לתוך האובך
בעיבוד תמונה, רגיסטרציה (באנגלית: Image registration) הוא אלגוריתם של מיפוי מידע חזותי דומה, המתקבל ממקורות שונים, למערכת קואורדינטות אחת. הנתונים עשויים להתקבל מצילומים של תוכן חזותי מזוויות שונות, ממיקומים שונים, מחיישנים שונים, או בתנאי תאורה שונים ועוד.
התהליך משמש בראייה ממוחשבת, בהדמיות רפואיות, בזיהוי אוטומטי של מטרות צבאיות ובניתוח תצלומי אוויר. הרגיסטרציה הכרחית כדי שתהיה אפשרות להשוות או לשלב את הנתונים המתקבלים ממדידות שונות.
כאשר מנסים להשוות בין שתי תמונות שחלו ביניהם שינויים, אם בשל השינוי בחיישן הדוגם את הנתונים, ואם בשל שינוי בנתונים עצמם, יש להפעיל אלגוריתם מיוחד שינסה לבצע מיפוי של התמונות השונות אחת לשנייה, ולהתאים אותן למערכת צירים אחת.
ברוב המקרים אלגוריתם הרגיסטרציה ינסה למצוא סטים של נקודות בולטות, אותם הוא ינסה להתאים בשתי התמונות. לאחר שיצליח להתאימן, יהיה עליו למצוא מודל גאומטרי שינסה לבצע טרנספורמציה של הנקודות ולהכליל את המודל הגאומטרי לגבי כל תמונה.
הרגיסטרציה היא שלב מקדים בביצוע גילוי תנועה בווידאו, בחילוץ מידע מסדרה של תמונות מעורפלות לתמונה אחת ברורה, או באנליזה רפואית לאיתור פתלוגיות באיברים שונים.
קו השילוח

קו השילוח (או מפעל השילוח) הוא שמה של מערכת אספקת מים שנבנתה בימי מלחמת העצמאות על מנת לשבור את המצור על ירושלים הנצורה.
הצורך

מקור המים העיקרי ששירת בפרוץ מלחמת העצמאות את היישוב היהודי בירושלים, כ-100 אלף איש במספר, היה קו המים הראשון לירושלים שנבנה על ידי הבריטים. לעומת התלות של היישוב היהודי בקו הראשון, הבריטים והאוכלוסייה הערבית בעיר נזקקו רק לכ-15% מהמים שסיפק הקו, ואת מרבית צריכתם הם קיבלו מנחל פרת, מבריכות שלמה ומבורות המים בעיר. נקודת תורפה זו של היישוב היהודי זוהתה על ידי הכוחות הערביים וקו זה הפך למטרה לחבלות תכופות עוד בימי המנדט הבריטי.
במהלך מלחמת העצמאות, באביב 1948 השתלטו הכוחות העיראקיים על אזור המשאבות בראש העין והלגיון הערבי החזיק במתקן השאיבה בלטרון. ב-7 במאי 1948 פירקו הירדנים קטע מהצינור שעבר באזור לטרון, והמים חדלו לזרום לירושלים. מתווך האומות המאוחדות במזרח התיכון, הרוזן השוודי פולקה ברנדוט, הבטיח לחדש את זרימת המים בצינור אך מאמציו העלו חרס.
כישלון המאמצים הפוליטיים לחידוש זרימת המים, מצוקת המים הקשה ששררה באותה העת בעיר ופריצת דרך בורמה שבדיוק נסתיימה הביאו את לוי אשכול, מנהל "מקורות" ועוזר שר הביטחון באותה תקופה, להורות לצוותי החברה להניח במהירות האפשרית קו מים חדש לבירה הנצורה.
מתווה ותכנון

שמחה בלאס התגייס לתכנון המפעל כבר בתחילת ההפוגה הראשונה, ב-11 ביוני 1948. הרעיון הכללי היה לחבר מקור מים חדש לקטע של קו המים הראשון לירושלים, הקטע שבין שער הגיא לרוממה, קטע שהיה כבר בידי כוחות צה"ל.
באותו זמן התגלה המעבר לירושלים שעקף את לטרון ואיפשר פריצת דרך בורמה. התוכנית הייתה לחבר את מקור המים הקרוב ביותר (שהיה באזור חולדה) אל קטע קו המים לירושלים שנשאר בידי צה"ל ונותק ממקורותיו. לאזור חולדה הגיע קו מים שהונח בשנת 1947 על ידי חברת "מקורות", ואליו זרמו מי קידוחים מאזור רחובות ונען. על פי התכנון, משם יצא הצינור החדש, בקוטר 12 אינץ', על תוואי דרך בורמה. מחולדה הגיע הצינור עד הכפר דיר מוחיסין (שנכבש במבצע נחשון) ונמשך עד ראש רכס בית סוסין, שם נבנתה משאבת עזר (בוסטר). משם ירד צינור של עשרה אינץ' בלבד עד לתחנת שער הגיא הקיימת, ומשם בצינור הקיים לירושלים.
מתווה ותכנון > מימון הצינורות לקו

הצינורות ששימשו להקמת הקו היו צינורות שקנה שמחה בלאס בסוף 1945 בארצות הברית, ללא אישור הסוכנות היהודית ומבלי שזו הסכימה לשאת בהוצאות. רכישתם מומנה לבסוף על ידי בנק אנגלו-פלשתינה (לימים - בנק לאומי) והם היו משועבדים לו.
בלאס מספר שבניית המפעל נתעכבה בשל מחלוקת אודות מקור המימון לצינורות אלו. הוויכוח ניטש בין ארבעה מוסדות: הבנק שלא היה מוכן לשחרר את הצינורות מבלי שיובטח לו תשלום, שר האוצר שטען שמדובר בעניין פנימי של עיריית ירושלים, עיריית ירושלים שטענה כי מדובר בעניין לאומי וחברת מקורות שטענה שהיא רק המבצעת ולכן אינה אחראית למימון. מספר ימים ארכה ההתדיינות בין הגורמים השונים עד שהם שוחררו מן השעבוד וניתן היה להתחיל בהנחתם.
מתווה ותכנון > מקור השם

המבצע להנחת הקו נקרא, על פי הצעתו של דוד בן-גוריון - "מבצע השילוח", והקו עצמו נקרא "קו השילוח", על שם נקבת השילוח, מפעל המים העתיק שהציל את ירושלים בימי המלך חזקיהו מן המצור שהטיל עליה צבא סנחריב מלך אשור בשנת 701 לפנה"ס, בתקופת בית ראשון.
הנחת הקו והפעלתו

בתחילת יולי החלו עובדי "מקורות" להניח בחשאי את הקו החלופי המתווה המתוכנן, וכן לבנות את תחנת השאיבה בבית סוסין. על מלאכת הנחת הצינור היו אחראים מאה וחמישים איש המחולקים לארבע קבוצות שעבדו ארבע עשרה שעות ביממה. כאחראי על המבצע מינה לוי אשכול את דוד חורן מקבוצת השרון, ועל המבצע פיקד משה רוכל, מהנדס יליד פולין שבזמנו עבד בהנחת הצינורות לקו הנפט מעיראק. הנחת הצינור הושלמה תוך 28 יום בלבד, וב-11 באוגוסט 1948 כבר הגיע הצינור אל תחנת הדחיסה הקיימת בשער הגיא, המים חזרו לזרום לירושלים והמצור נשבר.
בלילה של ה-12 באוגוסט 1948, באותו יום ממש בו הופעל לראשונה קו השילוח, פוצצו כוחות הלגיון הערבי את תחנת השאיבה בלטרון, הוציאוהָ מכלל שימוש ובכך חסמו כל אפשרות להפעיל מחדש את הקו הראשון. כמות המים שזרמה בצינורות הייתה קטנה (100-120 מ"ק לשעה) אך זו הספיקה כדי לשבור את המצור על העיר, וכן לתרום למורל הלאומי.
סגירת הקו

לאחר השלמת קו המים השני לירושלים שנחנך בשנת 1953, התייתר קו השילוח והוא פורק. חלק מהשרידים שנותרו מקו השילוח נמצאים ביער חולדה, והם כוללים בריכה, משאבה וקטע קטן מהצינור.
ראו גם

דרך בורמה
מקורות
שמחה בלאס
אספקת המים לירושלים
לקריאה נוספת

אבי נבון, "'קו השילוח': המבצע שהציל את ירושלים במלחמת העצמאות", אריאל מס' 169, מאי 2005, עמ' 76-82.
הערות שוליים

↑  "מי מריבה ומעש" ע' 19
↑  עידן יוסף, מקורות פותחת מתקן מ-48' ל-3 ימים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 באוקטובר 2008
↑  דומיניק לאפייר ולארי קולינס, "ירושלים, ירושלים", עמ' 446
↑  קו השילוח-צעדת חולדה - יהודה ארדיטי ז"ל
קו השילוח ותאור הוויכוח בדבר מימון הצינורות על פי שמחה בלאס (מי מריבה ומעש)
קרחון וסלייה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  65°16′15″S 62°10′00″W﻿ / ﻿65.2708°S 62.1667°W﻿ / -65.2708; -62.1667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון וסלייה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון וסלייה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וסלייה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון וסלייה
 
קרחון וסלייה או קרחון וסילי (באנגלית: Veselie Glacier; בבולגרית: ледник Веселие) הוא קרחון בחוף אוסקר השני בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 7 קילומטרים; רוחבו 2.5 קילומטרים.
הקרחון ממוקם ברכס אוסטה; דרומית-מזרחית לקרחון ג'ורום; וצפונית-מזרחית לקרחון צ'רנוצ'נה.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח לאורך המורדות הצפוניים של הר ברקס; הקרחון נשפך אל פיורד ספיליין מערבית - דרום-מערבית מנקודת קושן.
היסטוריה > מיפוי הקרחון

הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1976.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שמו של הכפר וסילייה שבדרום מזרח בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
קרן תל אביב

לוגו הקרן
ספריית בית הספר עירוני ע' בעיר תל אביב שהוקמה באמצעות קרן תל אביב
קרן תל אביב היא עמותה המגייסת תרומות לפיתוח העיר תל אביב-יפו. הקרן הוקמה כדי לתת מענה לצרכים המשתנים של העיר תל אביב-יפו. הקרן נוסדה בשנת 1977 וגייסה עד היום[דרושה הבהרה] יותר מ-750 מיליון דולר מכל העולם ליותר מ-820 פרויקטים ברחבי העיר. בראש הקרן עומד ראש עיריית תל אביב רון חולדאי.
רוב התרומות המתקבלות מופנות למיזמים המקבלים תמיכה של עד 50% השקעה שוות ערך מטעם העירייה.
קלאודיו בוויו

קלאודיו בוויו (בצרפתית: Claudio Beauvue; נולד ב-16 באפריל 1988) הוא כדורגלן גוואדלופי המשחק בבולון בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

בוויו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של נאנט וכאשר סיים את גיל הנוער הצטרף לטרואה מהליגה השנייה. ב-24 באוגוסט 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בסטיה. ב-23 במרץ 2011 הושאל לשאטורו עד לסיום העונה עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו בסיום העונה, והעסקה יצא לפועל בסיום עונת 2010/2011. ב-37 משחקים בוויו כבש 10 שערים והיה מלך השערים של הקבוצה באותה עונה ובסיום העונה רכשה שאטורו את כרטיס השחקן שלו. ב-19 באוקטובר 2012 כבש שלושער ראשון בקריירה בניצחון 1-3 נגד אז'אקסיו.
לאחר שגילה יכולת טובה, אולימפיק מרסיי הביע עניין בשחקן, אך ב-29 בינואר 2013 הושאל לבסטיה מהליגה הראשונה לעד לסיום העונה. בסיום העונה החליטה בסטיה לא לממש עליו את האופציה מאחר שלא עלה על הציפיות. ב-20 ביוני 2013 חתם בגנגאן. בעונתו הראשונה במועדון זכה בקופה דה פראנס שהיה התואר הראשון שלו בקריירה. בוויו היה שותף לכל משחקי הקבוצה בליגה האירופית אלייה העפילה אוטומטית אחרי הזכייה בגביע והיה שותף להישג השיא של המועדון שהעפיל לשלב 32 הגדולות של המפעל בו הודח על ידי דינמו קייב. את העונה סיים כמלך השערים של המועדון עם 17 שערים בליגה ורק אלכסנדר לאקזט, אנדרה פייר ז'יניאק, זלאטן איברהימוביץ' ואדינסון קבאני כבשו יותר ממנו בליגה.
ב-27 ביוני 2015 חתם באולימפיק ליון ל-4 שנים תמורת 4.5 מיליון אירו. את שער הבכורה שלו במועדון הבקיע נגד גנגאן, קבוצתו הקודמת. בוויו בחר שלא לחגוג את השער כדי לכבד את קבוצתו הקודמת. ב-16 בינואר 2016 חתם בסלטה ויגו מהליגה הספרדית ל-5 שנים תמורת 5 מיליון אירו. סלטה היא הקבוצה הראשונה של בוויו מחוץ לצרפת.
ב-29 באוגוסט 2017 הושאל ללגנס מליגת העל הספרדית.
ב-30 באוגוסט 2018 הושאל לקן מליגת העל הצרפתית.
ב-18 בינואר 2020, חתם בדפורטיבו לה קורוניה מליגת העל הספרדית.
ב-18 באוגוסט 2021 בוויו חזר לצרפת וחתם בבולון.
קריירה בינלאומית

ב-23 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גוואדלופ בתיקו 0-0 נגד סורינאם במסגרת פלייאוף מוקדמות הגביע הקריבי 2017. 6 ימים לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 3-2 בגומלין נגד סורינאם שהעפילה לגמר המפעל על חשבונה של גוואדלופ.
ראקל קסידי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בינואר 1969 (בת 55) פליט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  גירטון קולג'  Farnborough Hill 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראקל ג'וזפין דומיניק קסידי (באנגלית: Raquel Josephine Dominic Cassidy; נולדה ב-22 בינואר 1968) היא שחקנית אנגלייה.
קורות חייה

קסידי נולדה בפליט שבהמפשייר לאם ספרדייה ואב אנגלי. היא הייתה בת יחידה במשפחה בת שלושה ילדים. היא למדה בבית הספר פרנבורו היל קונבנט, ואחר כך בגירטון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג' שם למדה שפות מודרניות ואנתרופולוגיה פיזית. היא המשיכה ללמוד לדוקטורט אבל זנחה את המקצוע ופנתה לקריירת משחק.
קריירה

תפקידה הידוע ביותר של קסידי הוא בדמות פיליס בקסטר, המשרתת האישית של ליידי קרולי, בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון", אותו גילמה בשנים 2013–2015. עוד שיחקה בתפקיד דוזן גייטלי בסדרה "Teachers" (עונה ראשונה ושנייה). היא הופיעה בתפקיד ג'ו פורטר, שרה-זוטרה במשרד הפנים, בסדרת הדרמה "Party Animals", ובתפקיד מל בסדרה "Lead Balloon".
בתיאטרון הופיעה קסידי ב-1997 במחזה "הלילה השנים עשר" בתפקיד ויולה, ב-1998 במחזה "אותלו" בתפקיד דזדמונה, וב-2005 כיכבה בתפקיד הראשי במחזה על פי הרומן "אנה קארנינה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 |  | Do I Love You | רומי |  |
| 2002 | לפני שאת הולכת | Before You Go | פלישיה |  |
| 2005 | פסטיבל | Festival | פטרה לוונברג |  |
| 2007 |  | The Boat People | אליס |  |
| 2007 |  | Tick Tock Lullaby | מאיה |  |
| 2019 | צוקי החופש | Cliffs of Freedom | כריסטינה וקרינוס |  |
| 2019 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | פיליס באקסטר |  |
| 2022 | אחוזת דאונטון 2 | Downton Abbey 2 | פיליס באקסטר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 |  | Killer Net | פמלה בוקסר | מיני-סדרה |
| 1999 |  | The Bill | לולה צ'אבס | בפרק "Lola" |
| 2001–2002 |  | Teachers | סוזן גייטלי |  |
| 2003 | כובע אדום | Red Cap | סמלת ניב קירלנד |  |
| 2004 |  | The Worst Week of My Life | קאסי טרנר |  |
| 2005 |  | According to Bex | כריס | סדרת טלוויזיה |
| 2006–2011 |  | Lead Balloon | מל דייוויס |  |
| 2007 | חיית מסיבות | Party Animals | ג'ו פורטר |  |
| 2008 | פוארו | Agatha Christie's Poirot | מורין סאמרהייז | בפרק "Mrs McGinty's Dead" |
| 2008–2009 | תפאורות קרטון | Moving Wallpaper | ננסי ויקס |  |
| 2009 | תחבולות חדשות | New Tricks | סוזאנה מורטון | בפרק "The Truth Is Out There" |
| 2011 | פקד בילוש בנקס | DCI Banks | ד"ר אליזבת וארינג | בפרק "Friend Of The Devil" |
| 2011 | צבא היבשה של נשים | Land Girls | דיאנה גרנוויל |  |
| 2011 | דוקטור הו | Doctor Who | מירנדה קליבס | בפרק "The Almost People" ובפרק "The Rebel Flesh" |
| 2012 | הנוכלים | Hustle | דנה דוויל | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2012 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | דיאנה דה קווטיוויל | בפרק "The Dark Rider" |
| 2013 |  | Heading Out | סבין | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2013 | מגע של בלש | A Touch of Cloth | קלייר הוקצ'רץ' |  |
| 2013–2015 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | פיליס בקסטר |  |
| 2014 | ג'ונתן קריק | Jonathan Creek | שרון | בפרק "The Letters of Septimus Noone" |
| 2015 | ורה | Vera | גלוריה אדוארדס | בפרק "Shadows in the Sky" |
| 2017– | המכשפה הכי גרועה | The Worst Witch | מיס הרדברום |  |
| 2017 | עדות אילמת | Silent Witness | ד"ר אווה ואסקז | בפרק "Awakening" |
| 2018 | דרקון לבן | Strangers | רייצ'ל הרגרייבס | סדרת טלוויזיה |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | הלילה השנים עשר | Twelfth Night | ויולה | תיאטרון רויאל קורט |
| 1998 | אותלו | Othello | דזדמונה | סיבוב הופעות |
| 1998 |  | Threesome | רות' | תיאטרון אולד רד ליון |
| 2002 |  | Possible Worlds | ג'ויס | תיאטרון טרון |
| 2004 | מקבת' | MacBeth | ליידי מקבת' | סיבוב הופעות בינלאומי |
| 2005 | אנה קארנינה | Anna Karenina | אנה קארנינה | תיאטרון רויאל ליסאום |
| 2006 |  | Mirandolina | מירנדולינה | תיאטרון רויאל אקסצ'נג' |
הערות שוליים

↑  Raquel stars in record-breaking comedy show
↑  School's out forever Raquel Cassidy has graduated from Teachers to Glasgow's Tron, reports Neil Cooper - Herald Scotland
↑  "No expenses spared in Fleet actor's TV".
↑  "Hamilton Hodell - RAQUEL CASSIDY". Hamilton Hodell. אורכב מ-המקור ב-5 באוקטובר 2007. נבדק ב-2008-01-08. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb165862653 (data)  LCCN: no2014036289  SUDOC: 244239061  VIAF: 232621468   WorldCat (עם VIAF): 232621468
קלאודיו בראגה

קלאודיו בראגה (בפורטוגזית: Cláudio José Ferreira Braga; נולד ב-23 בנובמבר 1974) הוא מאמן כדורגל המשמש כמנהל המקצועי של אקדמיית הנוער של מועדון מכבי תל אביב.
קריירת אימון

בראגה, החל את קריירת האימון בשנת 1998 כאשר מונה למאמן קבוצת הנוער של אקסלסיור רוטרדם.
בשנת 2001, מונה לתפקיד מאמן הנוער בקבוצת ספרטה רוטרדם.
בשנת 2004, מונה לתפקיד מאמן הנוער בקבוצת פיינורד.
בשנת 2006, חזר לאמן את קבוצת הנוער של ספרטה רוטרדם.
בעונת 2009/2010, מונה לתפקיד עוזר המאמן בקבוצת ויטוריה סטובל מליגת העל הפורטוגזית.
בשנת 2010, מונה לתפקיד מאמן הנוער בקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן.
בשנת 2014, מונה למאמן הראשי של קבוצת סנטה קלרה ששיחקה בליגה הספרדית השנייה, אך פוטר בסוף חודש אוקטובר באותה השנה.
בחודש פברואר 2015, מונה למאמנה הראשי של קבוצת חרבנזנדה.
בעונת 2016/2017, מונה למאמנה הראשי של קבוצת ניווקרק.
בשנת 2017, מונה למנהל המקצועי של אקדמיית הנוער בקבוצת פורטונה סיטארד, אך לאחר התפטרותו של מאמן הקבוצה, סאנדיי אוליסה, מונה בראגה למאמן הראשי.
בעונת 2018/2019, מונה למאמן הראשי של קבוצת מאריטימו ששיחקה בליגת העל הפורטוגזית, אך פוטר בחודש נובמבר 2018.
בחודש דצמבר 2018, מונה למאמן הראשי של קבוצת דורדרכט, אך פוטר בחודש פברואר 2020.
בעונת 2020/2021, מונה למנהל הטכני של קבוצת אל ווהדה מאבו דאבי.
ביולי 2021 מונה למנהל המקצועי של אקדמיית הנוער של מועדון מכבי תל אביב.
הערות שוליים

↑  Cláudio Braga - Manager profile, www.transfermarkt.com (באנגלית)
↑  Succescoach Braga verlaat Fortuna voor klus in Portugal, 1Limburg | Nieuws en sport uit Limburg, ‏2018-06-12 (בהולנדית)
↑  Claudio Braga at Fortuna Sittard - AroundDeal - B2B Contact & Company Info, www.arounddeal.com
↑  Claudio Braga demitido de treinador do Marítimo, www.dn.pt (ב־European Portuguese)
↑  Anonym, FC Dordrecht dismisses trainer Braga after failing 'desired turnaround' | tellerreport.com, www.tellerreport.com (באנגלית)
↑  DPG Media Privacy Gate, myprivacy.dpgmedia.nl
↑  קלאודיו בראגה מונה למנהל המקצועי של אקדמיית הנוער, באתר מכבי תל אביב, ‏26 ביולי 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קלאודיו בראגה".
קרל גרט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרגמת מצור כבדה מתנייעת
 מדינה מייצרת:   גרמניה הנאצית
 יצרן:  ריינמטאל 
 משתמשים עיקריים:  גרמניה הנאצית
 שנת ייצור:  1937
 תקופת השימוש:  1941–1945 (כ־4 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  7 
 מידע טכני
 אורך:  11.15 מטר (11.37)
 רוחב:  3.16 מטר
 גובה:  4.78 מטר בנסיעה   4.38 מטר בעת ירי
 משקל:  124 טון (126 טון)
 מהירות:  6 עד 10 קמ"ש
 טווח פעולה:  42 ק"מ (עם מנוע בנזין)   60 ק"מ (עם מנוע דיזל)
 מנוע:  580 כ"ס, תחילה בנזין ואחר כך דיזל
 צוות:  21 (18): מפקד תותח, 18 תותחנים (15), נהג ונהג משנה
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  מרגמה 60 ס"מ מדגם Gerät 040   (54 ס"מ Gerät 041)
 הערות:  בסוגריים: נתוני ה-Gerät 041
 
קרל גרט (Gerät מגרמנית: מכשיר, התקן) הייתה מרגמת מצור כבדה מתנייעת בשימוש צבא גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה. הקרל גרט הוא הנשק המתנייע הגדול ביותר שיוצר מעולם. הנשק תוכנן במקור להתמודד כנגד ביצורי ענק כגון קו מאז'ינו, וחימושו כלל מרגמת על בקליבר 60 או 54 ס"מ, עם תחמושת במשקל של עד 2.2 טון שנועדה לחדור בטון מזוין. גרט 040 מתייחס לנשק בקליבר 60 ס"מ, וגרט 041 לנשק בקליבר 54 ס"מ.