stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המוזיאון לראשית ההתיישבות בעמק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון להיסטוריה
 מיקום:  יפעת 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1972
 תאריך פתיחה רשמי:  1972 
 קואורדינטות:  32°40′26″N 35°13′30″E﻿ / ﻿32.673833333333°N 35.225027777778°E﻿ / 32.673833333333; 35.225027777778
 www.pioneers.co.il
  (למפת הכרמל מוגדלת) המוזיאון לראשית ההתיישבות בעמק(למפת הכרמל רגילה) המוזיאון לראשית ההתיישבות בעמק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המוזיאון לראשית ההתיישבות בעמק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המוזיאון לראשית ההתיישבות בעמק
 
שחזור של מחסן בגדים קיבוצי.
שחזור של חדר אוכל קיבוצי. הסכין קשורה לשולחן בשל הנוהג של חברים "לשאול" את הסכין ולהשתמש בה כמברג.
מוזיאון העמק, הוא מוזיאון היסטורי הממוקם בקיבוץ יפעת בעמק יזרעאל.
מטרתו של המוזיאון לתעד להציג את סיפורם של מתיישבי עמק יזרעאל, בין היישובים הראשונים שהוקמו בעת החדש, החל משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד להקמת מדינת ישראל, ולהנציח את מפעל ההתיישבות של אנשי העלייה השנייה והשלישית בעמק, בנוסף כולל המוזיאון גם את מוזיאון הרפת והחלב המספר את סיפורו של ענף הבקר והרפת בארץ מראשיתו.
תיאור

המוזיאון מתמקד בסיפורם של הקיבוצים והמושבים של עמק יזרעאל, ומציג את הווי החיים בהם בראשית הקמתם.
המוזיאון כולל אוסף של מוצגים הממחישים את קשיי החיים בעת הקמת היישובים, את ההווי השיתופי המיוחד של הקיבוצים הראשונים, וכן את התרבות ביישובי העמק. בין המוצגים כלי חקלאות, וכן שחזור של מבנים (על תכולתם) ובהם חדר אוכל קיבוצי, מחסן בגדים, מרפאה קיבוצית, מקלחת שיתופית של קיבוץ, בית ילדים קיבוצי, כיתה במושב, צריף במושב, לול ומכוורת דבורים וכן אוהלים בהם נעשה שימוש ביישובים הראשונים בטרם הוקמו בהם המבנים הראשונים.
פעילויות

נוסף על תצוגת הקבע נערכות במוזיאון הדרכות לציבור בתיאום מראש וכן פעילויות כגון ערבי שירה, כנסים, ערבי תרבות ותערוכות. ניתן לקיים במקום גם אירועים פרטיים.
ההנחיה להגבלת חומרים מסוכנים

RoSH ההנחיה להגבלת חומרים מסוכנים  (RoHS - Restriction of Hazardous Substances Directive 2002/95/EC) אומצה בפברואר 2003 על ידי האיחוד האירופי. היא נכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2006, אולם איננה חוק, אלא הנחיה בלבד, וכל חברה באיחוד האירופי אמורה לגבש מדיניות אכיפה ויישום משלה המסתמכת עליה. ההנחיה מגבילה את השימוש בשישה חומרים מסוכנים המשמשים בייצור סוגים שונים של ציוד חשמלי ואלקטרוני, ומגדירה את המקרים יוצאי הדופן.
החומרים הם:
עופרת
כספית
קדמיום
כרום (כרום VI או Cr6+)
PBB ‏ (Polybrominated biphenyls)
PBDE ‏ (polybrominated diphenyl ether)
(PBB ו-PBDE הם מעכבי בעירה הכלולים בסוגים מסוימים של פלסטיק).
ב-3 בינואר 2013 נכנסה לתוקף גרסתה החדשה של ההנחיה, (RoHS 2 - 2011/65/EU) ובכך פג תוקפה של ההנחיה הקודמת. בין יתר השינויים נוספו החומרים הבאים (פתאלאטים(אנ')) לרשימה הנזכרת לעיל:
די-2-אתיל הקסיל פתלאט DEHP
בנזיל בוטיל פתלאט BBP
די-בוטיל פתלאט DBP
די-איזו-בוטיל פתלאט DIBP
הנחיית RoHS קשורה בקשר הדוק להנחיה אחרת, WEEE‏ 
(Waste Electrical and Electronic Equipment Directive 2002/96/EC), המגדירה יעדים לאיסוף, מיחזור ושיחזור של מוצרי אלקטרוניקה, ומהווה חלק מיוזמה תחיקתית לפתרון בעיית הכמויות האדירות של פסולת שמקורה בציוד אלקטרוניקה וחשמל.
אתגר הקיים בתעשייה הוא התיאום והביקורת של הנחיה זו, למול הנחיות דומות שנחקקו מחוץ לאיחוד האירופי, לפי המודל של RoHS. לדוגמה, במדינת קליפורניה שבארצות הברית נחקק ה-Electronic Waste Recycling Act (EWRA), הנקרא גם California RoHS.
לקריאה נוספת

Hwang, Jennie S. (2004). Introduction to Implementing Lead-Free Electronics. McGraw-Hill Professional. ISBN 0-07-144374-6
הערות שוליים

↑  Directive 2011/65/EU of the European Parliament and of the Council of 8 June 2011 on the restriction of the use of certain hazardous substances in electrical and electronic equipment (recast) (Text with EEA relevance)
↑  California Department of Resources Recycling and Recovery (CalRecycle), Section 18660.5 of Title 14, Division 7, Chapter 8.2, Article 1, California Code of Regulations, www.calrecycle.ca.gov
הכל פה יגמר

הכל פה יגמר הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי נתן גושן. השיר יצא לאור ב-16 בפברואר 2020, כסינגל החמישי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נתן גושן, הולחן על ידי גושן וסתיו בגר והופק על ידי בגר. השיר הוא בסגנון הפופ, המאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ המלא של השיר, העלה גושן לערוץ היוטיוב שלו ב-16 בפברואר 2020, את האודיו הרשמי של השיר, בסמוך לצאת הסינגל. האודיו מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל, ואף את מילותיו של השיר.
בפחות משבוע, צבר האודיו של השיר למעלה מחצי מיליון צפיות. נכון לינואר 2021 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3.5.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |  |
|  ישראל | Noise Chart | 1 |  |
הערות שוליים

↑  "הכול פה יגמר": נתן גושן בסינגל חדש ומפתיע. צפו, באתר "סרוגים", 16 בפברואר 2020
↑  הכל פה יגמר, נבדק ב-2020-02-17
1 2 3 4  נתן גושן - הכל פה יגמר (Prod by. Stav Beger), באתר יוטיוב, ‏16 בפברואר 2020
| נתן גושן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נתן גושן • בין כל הרעשים • דברי איתי יותר • שלושים • באתי לחלום |  |
| אלבומי פסקול | סיפור אחר |  |
| פילמוגרפיה | סיפור אחר |  |
| ערכים קשורים | יוניסל • NMC • טדי יזמות והפקות |  |
| נתן גושן - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| נתן גושן | "כל מה שיש לי" • "איפה את" • "גבולות הגיון" • "יודע" • "פנים אחרות" |  |
| בין כל הרעשים | "עוד" • "מה אם נתנשק" • "רץ לשום מקום" • "למרות הכל" |  |
| דברי איתי יותר | "סערה" • "דברי איתי יותר" • "Thinking About It (Let It Go)" |  |
| שלושים | "זה שלנו" • "חיכיתי" • "26" • "דור הסתלבט" |  |
| סיפור אחר | "סיפור אחר" |  |
| באתי לחלום | "באתי לחלום" • "מתגעגעת" • "חזרי אלי" • "נחכה לך" • "הכל פה יגמר" • "היום יהיה שמח" • "סופר נשימות" |  |
| סינגלים נוספים | "כחומר ביד היוצר" • "Home" • "חיים מאושרים" • "אשרי יושבי ביתך" • "שני ילדים בעולם" |  |
| השתתפות בסינגלים | "הייתי כאן" • "מתחילים מחדש" |  |
היסטוריה של אתונה

מפת אתונה בשנת 1888
אתונה, עיר-מדינה יוונית: פוליס, אחת החשובות והמשפיעות שבערים בעת העתיקה, ממנהיגות העולם היווני; מעצמה רבת-כוח שהגיעה לשיא פריחתה בתקופה הקלאסית, במאה החמישית לפנה"ס; והייתה למרכז מדיני ותרבותי, שהשפעתו ההיסטורית על התרבות האנושית, עד לימינו, עצומה.
אתונה בעת העתיקה > התקופה הארכאית

אתונה ידועה עוד מהתקופה המינואית כמרכז שלטוני באטיקה. בתקופה הארכאית, הייתה נתונה תחת משטר מלוכני, כמרבית ערי יוון. במהלך המאה השמינית לפנה"ס, איבדו המלכים מכוחם לטובת האצולה, סמכויותיהם הועברו בהדרגה לנושאי משרות מטעמה - ארכונטים, שנבחרו לתקופת כהונה מוגבלת בזמן, ולבסוף בוטלה המלוכה כליל. משטר האצולה האוליגרכי בעל זכויות היתר המופלגות, שקם תחת המלוכה, הביא לפגיעה קשה במצבו המשפטי והכלכלי של ה״דמוס״, העם, עד כדי שעבודו החלקי לאצולה. מצב זה גרם לאי שקט חברתי ולתסיסת מרי. תגובתו הראשונית של המשטר האוליגרכי הייתה הפעלת אמצעים משפטיים קשים כנגד העם. המחוקק דרקון כינס ופרסם לראשונה חוקים, שהיו נוקשים וחד צדדיים עד כדי כך, שיצא להם שם רע עד לימינו - העונש על מרבית העבירות, קטנות כגדולות, היה מוות.
הנה כי כן, התסיסה החברתית לא דעכה, ומראשית המאה ה-7 לפנה"ס אף גברה, עד שאיימה למוטט את העיר. על מנת להשקיט את המרי, נבחר סולון לארכון ומפשר. סולון, מדינאי שהיה מכובד הן על האצולה והן על העם, הכריז על שמיטת חובות כללית והביא הקלה מיידית על העם; בהמשך הנהיג רפורמות מרחיקות לכת במבנה החברתי-פוליטי של העיר, שאפשרו לשכבות נוספות בעם, שלא מקרב האצולה, להשתלב במנגנוני הממשל, וכן ערך שינויים במערכת המשפט - הנהיג מעין תביעה כללית ושיטת משפט הדומה במהותה לשיטת המושבעים. בכך סלל את הדרך להתפתחות הדמוקרטיה האתונאית בתקופה הקלאסית, במאה החמישית לפנה"ס.
אולם, לשלב זה קדמה תקופת הטיראניה - שלטון היחיד העריץ. הופעת הטיראניה באתונה, כמו בערי יוון אחרות, הייתה, באופן פרדוקסלי, כרוכה בהתחזקות כוחו של העם. יחסי הכוחות בתוך אצולה, בין הסיעות השונות, הופרו עם כניסת הגורם החדש, ובמאבק השליטה שהתפתח, ניצח מי שגייס את העם לצדו. פייסיסטראטוס, ראש הסיעה המנצחת באתונה, פורר את האצולה, והצליח על ידי כך להשליט את עצמו על העיר. לאחר שנטל את השלטון לידיו, ביסס את כוחו על צבא ומנגנוני ממשל פרטיים, והשכיל לשלוט מבלי שנאלץ להפר את החוקה הרשמית; כך נהנה ממידה של תמיכה בקרב שכבות רחבות בציבור (אף זו של סולון בערוב ימיו). רק בימי בניו קיבל המשטר את אופיו העריץ הקיצוני, והופל.
מכאן ואילך הוחל תהליך של דמוקרטיזציה במערכות הפוליטיות של העיר. המוסדות הוותיקים שבשליטת האצולה, בעיקר מועצת הזקנים - האריאופגוס - נאלצו לוותר על חלק גדול מסמכויותיהם, ולעומת זאת המוסדות העממיים החדשים - אספת העם ובתי המשפט - צברו כוח וסמכות. לתהליך זה תרמה באופן מכריע פעילותם הנמרצת של אישים שונים, שהדמוקרטיה הייתה נר לרגליהם. שלב מכריע בתהליך התחולל עם הרפורמות המקיפות שביצע המחוקק קלייסתנס. הרפורמות שנערכו במבנה המנהלתי-פוליטי של החברה האתונאית ובמוסדותיה הפוליטיים, הביאו משנה כוח לעם, על ידי החלשת תלותו המנהלתית באצולה.
אתונה בעת העתיקה > התקופה הקלאסית

במהלך המאה החמישית לפנה"ס, במקביל לתהליך הדמוקרטיזציה, התחזק מעמדה המדיני של אתונה והיא הפכה למנהיגה בעולם היווני, ולגורם מרכזי בפוליטיקה הבינלאומית האזורית. ככזו, לקחה חלק מכריע בבלימת התפשטותה של האימפריה הפרסית מערבה. שני מסעי המלחמה שערכו הפרסים כנגד ערי יוון - מלחמת פרס–יוון - בחציה הראשון של המאה החמישית, הסתיימו בניצחון היוונים, שבראשם התייצבו אתונה וספרטה. ניצחונותיהם של היוונים בשתי המלחמות, למרות העדיפות המספרית של הפרסים ולמרות הישגיהם במהלך המלחמה - בהם שריפת העיר אתונה - הוכיחו את עליונות הארגון הצבאי של היוונים. במלחמה הפרסית השנייה, היה זה כוחם של האתונאים בים, שהביא למפנה ולניצחון, ומכאן ואילך גברה חשיבותו של הצי האתונאי עבור אתונה במלחמה ובשלום.
לאחר הניצחונות על הפרסים, בא העולם היווני לכדי מאבק פנימי בין שתי מנהיגות הברית היוונית שהתייצבה מול הפרסים, אתונה וספרטה. כל אחת מהן שאפה להרחיב את השפעתה על הערים היווניות, ויצרה ברית נפרדת - מעין גוש מדיני פנים יווני, תחת הנהגתה. אתונה - בראש הליגה האטית-דלית, וספרטה - בראש הברית הפלופונסית. להבדלים האידאולוגיים בין השתיים - אתונה דמוקרטית וחופשית לעומת ספרטה הכיתתית והנוקשה - היה תפקיד לא מבוטל ביריבות ביניהן.
התעצמותה העיקרית של אתונה חלה תחת הנהגתו של המצביא פריקלס, שבמשך שני עשורים שב ונבחר על ידי העם לשמש בתפקידי פיקוד; השקפת עולמו הכתיבה את המדיניות האימפריאלית שנקטה. פריקלס סבר שזו הכרחית לשגשוגה של העיר. ואכן, תחת הנהגתו צמחה העיר והפכה למרכז תרבותי וארכיטקטוני של ממש. ואולם, בסופו של דבר, ההתנגשות עם ספרטה, הסתיימה עבור האתונאים בכי רע. המלחמות הפלופונסיות נמשכו בהפסקות עד סוף המאה החמישית, והביאו לתמורות קיצוניות במשטר האתונאי. לאחר מות פריקלס במגפת הדבר, בראשית המלחמה הפלופונסית הראשונה, הקצין עוד יותר המשטר הדמוקרטי האתונאי, ולהנהגת המדינה הגיעו דמגוגים - מנהיגים עממיים חסרי הכשרה ונמהרים, שהובלו על ידי ההמון להרפתקאות מדיניות וצבאיות, עד לתבוסת אתונה במלחמה. לאחר התבוסה, התבטל לזמן מה המשטר הדמוקרטי ובמקומו הונהגו משטרי עריצות, אך בסופו של דבר הוחזר המשטר הדמוקרטי על כנו.
המלחמות בין אתונה לספרטה, התישו את כוחן של שתי המעצמות הגדולות, ובמאה הרביעית החלה העיר לשקוע. עלייתה של מקדוניה מסמלת את ירידת אתונה. לאחר כניעתה לפיליפוס השני, מלך מוקדון, לא חזרה עוד אתונה לגדולתה עד עצמאות יוון בתחילת המאה ה-19.
אתונה כחלק מהאימפריה הביזנטית והעות'מאנית בימי הביניים

בתקופת השתייכותה לאימפריה הביזנטית אתונה הייתה עיירת שדה לא חשובה, אוצרותיה הרבים נשדדו על ידי הקיסרים והועברו לקונסטנטינופול. אטיקה סבלה מפלישות העמים הברברים הגותים והבולגרים. בין 1204 ל-1458 אתונה הייתה במוקד הסכסוך בין הביזנטים, צלבנים ופושטים אחרים.
בשנת 1458 נכבשה אתונה בידי האימפריה העות'מאנית. הטורקים כיבדו את המורשת הקלאסית של אתונה וניסו לשקם את זוהרה מימי עברה. למרות הניסיונות הטורקיים, ירדה אוכלוסיית אתונה עד כדי כך שבמאה ה-17 אתונה הייתה בגודל של כפר קטן. הפגיעה החמורה ביותר הייתה בשלהי המאה ה-17 עם החלשות הזמנית של האימפריה העות'מאנית אחרי המסע הכושל לווינה בשנת 1683. הוונציאנים ניצלו את החולשה של האימפריה ופלשו לאטיקה בשנת 1687. בעת המצור על אתונה, אחד הפגזים פגע במחסן אבק שרפה שהיה ממוקם בסמוך לפרתנון וכתוצאה מהפיצוץ העז, חלק ניכר מהמבנה המפואר נהרס. אחרי הכיבוש, הוונציאנים השתמשו באבנים מהמבנים העתיקים של אתונה לתיקון חומותיה. בניסיון לכבוש את העיר בחזרה הטורקים הציתו את העיר ואוצרות אמנות רבים נהרסו. הרס נוסף היה בסוף המאה ה-18 כאשר הטורקים פירקו חלק נוסף מהמבנים העתיקים לצורך בנייתה של חומה נוספת בשנת 1778. בין 1801 ל-1805 תומאס ברוס העביר חלק מתבליטי הפרתנון למוזיאון הבריטי.
בשנת 1822 המורדים היוונים כבשו את העיר, אך הטורקים הצליחו לגרשם בשנת 1826. הטורקים החזיקו בעיר עד לנסיגתם בשנת 1833. בשנת 1834 אתונה נבחרה לעיר הבירה של הממלכה העצמאית של יוון, לאחר תקופה קצרה בה שימשה נַאפְפְּלִיוֹ כעיר בירה. בשלב זה העיר הייתה כמעט ריקה מתושבים וכללה קומץ מבנים למרגלות האקרופוליס בסמוך לשכונת פלאקה המודרנית.
אתונה ביוון העצמאית

אתונה נבחרה לבירה בגלל הרגשות העזים שהפיחה ההיסטוריה ביוונים ולא בגלל חשיבותה היחסית. בעת שלטונות של אוטו (1832–1862) העיר עברה שינויים רבים והרשויות יזמו מפעלי בנייה רבים. אחרי שחרור העיר והפחת תקווה חדשה בלבבות היוונים, העיר התחילה לגדול במהירות. כמיליון פליטים מאסיה הקטנה בחרו לשוב למולדתם ורבים מהם הגיעו לאתונה. הוורמאכט שלט באתונה במהלך מלחמת העולם השנייה אחרי שהגרמנים הביסו את היוונים בשדה הקרב. בשנת 1944 פרצה מלחמת אזרחים בין הקומוניסטים שנתמכו על ידי ברית המועצות לבין הרויאליסטים שנתמכו על ידי הבריטים.
אחרי מלחמת העולם השנייה העיר קלטה תושבים רבים שחיפשו בה פרנסה. אחרי כניסת יוון לאיחוד האירופי הוצפה העיר באזרחים שניסו לשפר את מצבם הכלכלי בעקבות נחשול הכסף שזרם לעיר.
היאבקות באולימפיאדת פריז (2024)

| --- | --- |
 היכל:  הגרנד פאלה הזמני
 תאריך התחלה:  5 באוגוסט 2024
 תאריך סיום:  11 באוגוסט 2024
 מתחרים:  288 מ-61 מדינות
 → 2020 2028 ← 
 
תחרויות ההיאבקות באולימפיאדת פריז (2024) נערכו בין 5 ל-11 באוגוסט באולם הגרנד פאלה הזמני (Grand Palais Éphémère) שבשאן דה מארס, פריז, צרפת. זו הייתה המהדורה ה-29 של היאבקות במשחקים האולימפיים, כשהענף שוחק בכל משחקי הקיץ האולימפיים למעט אולימפיאדת פריז (1900). בתחרות השתתפו 288 מתאבקים ב-18 קטגוריות משקל: 12 לגברים (6 בסגנון חופשי ו-6 יוונית-רומית) ו-6 לנשים (כולן בסגנון חופשי).
פורמט

בכל תחרות שישה עשר מתאבקים המתמודדים בשיטת גביע, לצד בית ניחומים (Repechage) בו מוענקות שתי מדליות ארד: המתאבקים שהפסידו בשמינית וברבע הגמר לכל פיינליסט מתמודדים זה מול זה, והמנצח מתמודד במשחק על המקום השלישי מול המתאבק שהפסיד בחצי הגמר.
זוכים > גברים > סגנון חופשי

| קטגוריית משקל | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| 57 ק"ג | יפן ריי היגוצ'י | ארצות הברית ספנסר לי | הודו אמאן סהראוואט אוזבקיסטן גולומג'ון עבדולאייב |
| 65 ק"ג | יפן קוטארו קיוקה | איראן רחמאן עמוזאד | קובה סבסטיאן ריברה אלבניה אסלאם דודאב |
| 74 ק"ג | אוזבקיסטן ראזמבק ז'מאלוב | יפן דייצ'י טקטאני | ארצות הברית קייל דייק אלבניה צ'רמן ואלייב |
| 86 ק"ג | בולגריה מגומד רמאזנוב | איראן חסן יזדאני | ארצות הברית ארון ברוקס יוון דאורן קורוגלייב |
| 97 ק"ג | בחריין אחמד טאז'ודינוב | גאורגיה גיבי מטשאראשוילי | אזרבייג'ן מגומדח'אן מגומדוב איראן אמיר עלי אזרפירה |
| 125 ק"ג | גאורגיה ג'ינו פטריאשוילי | איראן אמיר חוסיין זארע | טורקיה טאהא אקגול אזרבייג'ן גיורגי משווילדישוילי |
זוכים > יווני-רומי

| קטגוריית משקל | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| 60 ק"ג | יפן קניצ'ירו פומיטה | הרפובליקה העממית של סין קאו לי גואו | קירגיזסטן ז'ולמאן שרשנבקוב קוריאה הצפונית רי סה-אונג |
| 67 ק"ג | איראן סעיד אסמאעילי | אוקראינה פרוויז נסיבוב | אזרבייג'ן חסראת ג'פארוב קובה לואיס אורטה |
| 77 ק"ג | יפן נאו קוסאקה | קזחסטן דמאו ז'דראייב | ארמניה מלחאס אמויאן קירגיזסטן אקז'ול מחמודוב |
| 87 ק"ג | בולגריה סמן נוביקוב | איראן עלירזא מוחמדי | אוקראינה ז'אן בלניוק דנמרק טורפל ביסולטאנוב |
| 97 ק"ג | איראן מוחמד האדי סארווי | ארמניה ארטור אלכסניאן | קובה גבריאל רוסיו קירגיזסטן אוזור דז'וזופבקוב |
| 130 ק"ג | קובה מיחאין לופז | צ'ילה יסמאני אקוסטה | איראן אמין מירזאזאדה הרפובליקה העממית של סין מנג לינג ג'ה |
זוכים > נשים

| קטגוריית משקל | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| 50 ק"ג | ארצות הברית שרה הילדברנדט | קובה יוסנייליס גוזמן | יפן יוי סוסאקי הרפובליקה העממית של סין פנג זי צ'י |
| 53 ק"ג | יפן אקארי פוג'ינאמי | אקוודור לוסיה ייפז | קוריאה הצפונית צ'ו יו-גיונג הרפובליקה העממית של סין פאנג צ'יאן יו |
| 57 ק"ג | יפן צוגומי סאקוראי | מולדובה אנסטסיה ניצ'יטה | ארצות הברית הלן מרוליס הרפובליקה העממית של סין הונג קה שין |
| 62 ק"ג | יפן סאקורה מוטוקי | אוקראינה אירינה קוליאדנקו | קירגיזסטן אייסולו טיניבקובה נורווגיה גרייס בולן |
| 68 ק"ג | ארצות הברית עמית אלור | קירגיזסטן מירים ז'ומנאזרובה | טורקיה בוסה טוסון צ'בושוגלו יפן נונוקה אוזאקי |
| 76 ק"ג | יפן יוקה קגאמי | ארצות הברית קנדי בליידס | קובה מילאימיס מרין קולומביה טטיאנה רנטריה |
הערות שוליים

↑  היאבקות, באתר אולימפיאדת פריז (2024)
1 2  Paris 2024: Weight categories for the Olympic wrestling competition, המשחקים האולימפיים, ‏28 ביוני 2022
↑  טבלת המדליות בהיאבקות, מתוך אתר אולימפיאדת פריז 2024
היפר-גרעין

היפר-גרעינים הם גרעיני אטומים, הכוללים לא רק פרוטונים ונייטרונים כי אם גם חלקיקים נדירים הנקראים היפרונים. כ-100,000 נוצרו בניסוי שנקרא FINUDA, שנערך במאיץ דפני במעבדה הלאומית בפרצקטי.
זמן חייהם של היפר-הגרעינים קצר במיוחד, פחות ממיליארדית השנייה. ואולם, מדענים מקווים[דרוש מקור] שהם יסייעו בחקר הכוח הגרעיני החלש, אחד מארבעת הכוחות היסודיים בטבע, ובחקר רגעיו הראשונים של היקום.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הורות (מיתולוגיה)

| --- | --- |

 תפקיד:  אלות עונות השנה/ החוק והצדק
 תרבות:  המיתולוגיה היוונית
 מקום מגורים:  האולימפוס
 אב:  זאוס
 אם:  תמיס
 
הורות, שמן על קנבס של אדוארד פוינטר, 1984
ההורות (ביוונית: Ὧραι) היו שלוש אלות במיתולוגיה היוונית, בנותיהן של זאוס ותמיס, כמו המוירות והחאריטות.

בתקופה מוקדמת שויך תפקידן לטבע ושמותיהן היו "תאלו (אביב)", "אוקו (קיץ)" ו"קארפו (סתיו)" דהיינו נביטה, צמיחה ובשלות. הן היו אחראיות על התפתחות הצומח במהלך עונות השנה ועבדו אותן באופן זה בעיקר באתונה, ארגוס ואולימפיה..
מאוחר יותר השתנה ייצוגן לאלות החוק והצדק [דרוש מקור] כבנותיה של תמיס אלת הצדק, והן נקראו אונומיה (חוק), דיקי (צדק) ואירנה (שלום).
תפקידן באולימפוס היה לשמור על השערים למגורי האלים בנוסף, הן שירתו את הרה ומתוארות כמפתחות את סוסיה, כמו גם את סוסיו של הליוס, אל השמש. במקורות אחרים הן מוזכרות כבנות לוויה של אפרודיטה, דיוניסוס, פרספונה והאל פאן.
הן מתוארות בדרך כלל כנשים חינניות שמחוללות כשהן מוקפות פרחים. כך, בפואמה עבודות וימים של הסיודוס, ההורה בהירת השיער מכתירה יחד עם החאריטות שפייתו את פנדורה בזר פרחים.
הערות שוליים

↑  הסיודוס, תאוגוניה, 901–906
↑  איליאדה, שיר חמישי, שורה 749
↑  הסיודוס, עבודות וימים, שורות 74–75
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14484471n (data)  SUDOC: 078604362  VIAF: 193866988   WorldCat (עם VIAF): 193866988
הלו

ערך זה עוסק במילת ברכה בינלאומית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
המילה הָלו (באנגלית: hello, בגרמנית: hallo) היא במקורה מילת ברכת שלום באנגלית. במאה ה-19, עם המצאת הטלפון, הפכה המילה למילת ברכה בינלאומית, בעיקר בשימוש כפותחת שיחות טלפון.
המילה "הלו" (שנכתבה באיותים שונים: Hello, hullo, hallo, hollo וכן Holla) הגיעה לאנגלית מצרפתית עתיקה, שבה שימשה המילה holà (ממילת הקריאה "הו!" והמילה là, כלומר "שָם") כמילת קריאה שמשמעותה "עצור!". מילים קרובות קיימות גם בשפות לטיניות אחרות. המילה הצרפתית מופיעה לראשונה בכתובים בסביבות 1350, ובאנגלית הופיעה המילה לראשונה בכתובים ב-1588, במשמעות של פנייה כדי למשוך את תשומת לבו של הנמען[דרוש מקור]. אטימולוגיה עממית, לפיה המילה היא הלחם של הביטוי Hail thou ("השלום לך"), היא נפוצה, אך חסרת ביסוס בכתובים. באיות hello הופיעה המילה באנגלית באמצע המאה ה-19, קודם להמצאת הטלפון.
השימוש בטלפון

יש המייחסים את השימוש במילה הלו בשיחות טלפון לממציא תומאס אלווה אדיסון. על פי המסופר[דרוש מקור], הוא הביע את הפתעתו מהטלפון במילה Hullo. לעומת זאת, הממציא אלכסנדר גרהאם בל השתמש בתחילה במילה "אהוֹי", ששימשה מלחים באוניות כמילת קריאה[דרוש מקור]. השימוש במילה "אהוי" בטלפון לא השתרש.
ב-1877 כתב אדיסון מכתב לנשיא חברת הטלגרף של פיטסבורג:
ידידי דייוויד,
איני חושב שנצטרך פעמון, משום ש (המילה) הלו נשמעת עד למרחק של 10 עד 20 רגל. מה דעתך?
נ"ב, העלות הראשונית לשולח ולמקבל ליצרן היא רק $7.
מאוחר יותר נקראו מרכזניות במרכזיות בכינוי "נערות הלו" משום הקשר בין המילה לבין הטלפון.
שפות אחרות

אף על פי שהמילה הלו התפשטה וכיום היא בשימוש כלל-עולמי, קיימות מדינות שבהן אין משתמשים במילה זו בשיחות טלפון. תחליפים למילה במדינות השונות[דרוש מקור]:
ביפן: מושי מושי ("אני מדבר, אני מדבר")
באיטליה: פרונטו ("מוכן")
בספרד: digame ("אמור לי") או Hola ("שלום")
כמו כן, במדינות רבות - בעיקר בצפון אירופה - הדובר נוהג לפתוח את השיחה באמירת שמו.
בפזמון העברי

שיחת טלפון נמצאת בלבם של פזמונים עבריים אחדים, ולכן המילה "הלו" בולטת בהם.
הפזמון "חוץ מזה הכל בסדר", שאת מילותיו כתב דן אלמגור וביצעו "העופרים" מתחיל במילים:
הלו! הלו! ז'קלין החמודונת

כאן אדונך, מרקיז דה פנטלון

כמו בכל יום עני לי טלפונית

נו מה חדש שם בארמון?
שני פזמונים שכתב ירון לונדון וביצעה להקת "הגשש החיוור" עוסקים בשיחת טלפון. הנודע שבהם הוא "שיר הטלפון"
, שהבית הראשון שלו הוא:
שמעתי צליל חיוג, שלשלתי אסימון

חייגתי לז'קלין, במספרה סימון

הלו מון-שר סימון, תקרא לי את ז'קלין

הלו, זה לא סימון, הלך האסימון.
קדם לו הפזמון "התנצלות", המתחיל במילים:
הלו, הלו, הלו מיי לאב
פה מדבר המאוהב

אל תסגרי לי את הקו

לפני שתשמעי

מה יש לי לענות.
בשירו של ג'ורג' בר "הלו הלו" (מילים: דני שושן) חוזרת המילה פעמים רבות, בתוספת ההכרזה:
זו מילה בינלאומית
בשירה של שרון ליפשיץ "הלו" (מילים: דן תורן) חוזרת המילה מספר פעמים וכך הבית הראשון שלו:
הלו, מי זה מדבר כאן
מה העניין?

אני מצטערת

אין כאן שום מקום לנופש

ליל מנוחה

רד לי מהשיחה.
הערות שוליים

↑  מקורות המילה "הלו", אתר "dictionary.reference.com"
↑  מילות השיר "חוץ מזה הכל בסדר", באתר שירונט
↑  מילות השיר "שיר הטלפון", באתר שירונט
↑  מילות השיר "התנצלות", באתר שירונט
אלכסנדר גרהאם בל מדגים את השימוש בטלפון. מילת הברכה שלו "אהוי" לא השתרשה
עטיפת פרטיטורה "Hello Ma Baby" (מוזיקת רגטיים), יצאה לאור בניו יורק ב-1899
הואנג טאיג'י, קיסר צ'ינג

הוָאנְג טָאיגִ'י (28 בנובמבר 1592 – 21 בספטמבר 1643) היה לוחם מנצ'ורי אשר לחם נגד עליונותה של שושלת מינג על המנדט האלוהי, שקבע את השושלת בעלת הזכות האלוהית לשלוט על סין. טאיג'י, בנו של נורהאצ'י, הלוחם הנווד שהחל את הסכסוך נגד שושלת מינג, קידם את התוכנית של אביו לאיחוד אתני בין המנצ'ורים לבני ההאן, איחוד אשר נקרא עם הכתרת טאיג'י לקיסר סין בשנת 1636 בתואר "צ'ינג", כשמה של השושלת החדשה שתיקח את מקומה של מינג.
העלייה לשלטון

הואנג טאיג'י היה בנו השמיני של נורהאצ'י, אותו ירש כשליט השני בשושלת ג'ין המאוחרת בשנת 1626. על אף היותו הבן השמיני, פעל טאיג'י עם אדונים בחצר המלוכה השושלתית להשגת כוח עד אשר הפך לנסיך רם המעלה וירש את אביו במקום אחיו הגדול, דורגון.
העלייה לשלטון > פוליטיקה אתנית

בתקופת שלטונו החל הואנג טאיג'י לגייס פקידים ממוצא האן. לאחר המרד בשנת 1623 איבד נורהאצ'י את האמון בבני ההאן בתוך אומתו. אולם כאשר ירש טאיג'י את כס אביו, הבין הבן כי יוכל להתעלות על המינג רק אם יגייס את הרוב האתני של בני ההאן להתנגדות לשושלת הקיימת. בתקופת שלטונו של טאיג'י דאג למנות שרים וסגני שרים האנים ומונגולים. על אף הקישור האתני דאג טאיג'י לשמור על המאנצ'ורים בנקודות המפתח השלטוניות.
מלחמת תחלופת השלטון מינג-צ'ינג > המלחמה הדתית

הואנג דבק במדיניות ההתרחבות והתפשט לכיוון האזור שכונה לימים מנצ'וריה. בנוסף, דחף לכיבוש מונגוליה ופשט על קוריאה ועל סין של מינג. יכולותיו הצבאיות זכו לשבחים רבים. לאחר השלמת כיבושיו דאג לצרף את עמי המסופחים המונגולים והסינים אל תוך הצבא.
טאיג'י לא חיבב, בלשון המעטה, את מאמיני הבודהיזם הטיבטי וכינה את מנהיגיהם "שקרנים" ו"מנותקים".
מלחמת תחלופת השלטון מינג-צ'ינג > כיבוש מינג

טאיג'י קידם פעולות הגנה במעבר הצר של שנגחאי, בין ים סין המזרחי והחומה הגדולה של סין, אשר מדרום לו ממוקמת בייג'ינג ומצפון - מוקדן, בירותיהן של שתי המדינות. לאחר מכן פתח במערכה נגד המונגולים, הבטיח את נאמנות השבטים הנוודים מדרום וכבש את שטחיהם של העצמאיים ונאמני מינג.
מאוחר יותר, עם חיזוק החזית הדרומית של ארצו לאורך החומה הגדולה, פנה טאיג'י לכיבוש חוף לים יפן בפרימוריה של היום. כאשר שושלת ג'וסון הקוריאנית החלה לקדם חסות מחודשת למינג, יצא טאיג'י בראש צבאו ותוך חודש בלבד כבש את פיונגיאנג ואת סיאול וכן הבטיח ממשל חסות מנצ'ורי בקוריאה.
החלת שושלת צ'ינג

בשנת 1636, לאחר לחץ ממושך מצד שרי ממשלתו בני ההאן ומבני משפחתו המנצ'ורים, החליט הואנג טאיג'י לקרוא תיגר על העליונות האלוהית של שושלת מינג והכריז עצמו קיסר סין בשם המנדט האלוהי של הדת הסינית העממית בארמון הקיסרי בשן-יאנג אשר ניתן לה השם "מוקדן", שפירושו "קדימה" במנצ'ורית.