stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר אלנבי
האנדרטה > תיאורה

כאמור, עיצוב האנדרטה שאוב מדגם הסנוטאף (קבר ריק) של לונדון שהשאיר רושם רב וזכה לחיקויים רבים ברחבי האימפריה הבריטית. האנדרטה תוכננה במבנה בגובה כ-26 רגל (כמעט 8 מטר) אך בפועל נבנתה בגובה של כשלושה מטרים בלבד. היא בנויה כתֵבה מלבנית מוגבהת שבראשה ניצב "קבר" ועליו צלב שכוב.
בדומה להופעות סנוטאף ברחבי העולם, האנדרטה בנויה אבן מסותתת, אך בשונה מהרגיל סגנון הסיתות הוא טוּבּזֶה וגם נוספו אליה צלליות (מופשטות מעט) של אבירים צלבניים. במקור תוכננו בראשה גם ראשי אריות, אך תוכנית זו לא יצאה אל הפועל. הבחירה במוטיב זה, של אבירים ואריות, אינו מקרי ויש בו הד להקבלה שערכו הבריטים בינם ובין הצלבנים, שהלא אף הם "גאלו" את ארץ הקודש במסע צלב מודרני מידי המוסלמים.
על האנדרטה מופיע הכיתוב:
Near this spot the Holy City was surrendered to the 60th London Division, 9th December 1917
Erected by their comrades to those officers, NCOs and men who fell in fighting for Jerusalem
(תרגום: סמוך למקום זה נכנעה העיר הקדושה לדיוויזיה הלונדונית ה-60, 9 בדצמבר 1917. הוקמה בידי חבריהם לנשק לכל הקצינים, הנגדים והחיילים שנפלו בקרב על ירושלים)
כדאי לשים לב שעל האנדרטה צוין התאריך 9 בדצמבר 1917 כתאריך כיבושה של ירושלים, ולא ה-11 בדצמבר בו התקיים הטקס רב הרושם של אלנבי בשער יפו.
שם הכיכר

השם Allenby Square שימש בתקופת המנדט כיכר מרכזית ששכנה מול שער יפו בצומת הרחובות יפו ושבטי ישראל. לאחר איחוד העיר במלחמת ששת הימים הוחלט להסב את שם הכיכר ההיא, שנמצאה על קו הגבול בין שני חלקי העיר עד למלחמה, לכיכר צה"ל - לציון הישגי צה"ל. בראשית שנות ה-70 ביקשו שועי העיר למצוא לאלנבי כיכר ירושלמית אחרת שתישא את שמו. הבחירה בכיכר שברוממה (שעד אז לא נשאה כל שם, בפי תושבי השכונה היא נקראה פשוט "העיגול") הייתה כמעט מתבקשת, אילולא עוררה התנגדות רבה מעל דפי העיתונות: המתנגדים טענו כי אין לאלנבי דבר וחצי דבר עם הכיכר, בה לא ביקר כנראה מימיו, ואת הטקסים שהתקיימו בה ביטל במחי יד. מגיני אלנבי יצאו למערכה על זכותו, ובסופו של דבר נפלה ההכרעה והשם ניתן.
בעקבות שם הכיכר, נפוץ בטעות גם השם "אנדרטת אלנבי". אך כאמור, לאנדרטה זו אין כל קשר לאלנבי, והיא מנציחה את חיילי הדיוויזיה ה-60 הלונדונית.
פיתוח הכיכר

בראשית תקופת המנדט עמדה האנדרטה בין בתי שכונת רוממה במרכז שדה כורכר כבוש. היא הוקפה בעמודוני אבן קטנים, אך דבר לא ציין כי מדובר בכיכר. עם קום המדינה טיפחה עיריית ירושלים את הכיכר, והגדירה את שטחה כאליפסה על ידי גדר אבן נמוכה. השטח הפנימי כוסה בשיחי נוי, אך ברבות השנים השטח הוזנח והשיחים העלו פרא. ילדי שכונת רוממה פנו מאז מספר פעמים לעיריית ירושלים בבקשה להסב את הכיכר לגן שעשועים, אך רק בשנת 1994 היא נעתרה לבקשה ושיפצה באופן מקיף את המקום.
בעקבות הקמת התחנה המרכזית החדשה, הנושקת לכיכר, עבר המקום שיפוץ נוסף, שכלל ריצוף חדש, תאורת רחוב הולמת, תיקון אבני שפה וחידוש העצים.
ב-12 בדצמבר 2017 נערך טקס במלאת 100 שנים לכיבוש העיר, במעמד זה נחשף שלט הסבר שהציבה המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, ירושלים - מבט ארכיטקטוני, מדריך טיולים בשכונות ובתים, הוצאת כתר, 1996
יהושע בן אריה ותמר הירדני, שכונת רוממה, קובץ לזכר שושנה הלוי, הוצאת אריאל, בדפוס
לולאת פרפר אלפיני

פרפר אלפיני
שלבים בהכנת לולאת פרפר אלפיני
לולאת פרפר אלפיני היא קשר המשמש בטיפוס. הקשר מאפשר התחברות לחבל מתוח והפעלת כוח בניצב לכיוון החבל.
השימוש האלפיני בקשר נעשה בדרך כלל כאשר קבוצת אנשים הולכת על שלג; במצב זה יחוברו כל האנשים מלבד אלו שבקצה בעזרת הקשר. בסנפלינג משתמשים פעמים רבות בלולאה כך שהמשלח מתחבר לחבל האבטחה של הגולש (לאבטחת עצמו).
יתרונותיו של הקשר טמונים בכך שכמעט ואינו מחליש את החבל וגודל הלולאה ניתן לכוונון קל יחסית.
עם זאת, קשה מאוד ליצור אותו ביד אחת והוא דורש מיומנות מסוימת.
לאזארו ברוזון

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1982 (בן 42) אולגין, קובה 
 הישג בולט:  היה מס' 45 בעולם בשנת 2005
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן בשחמט משנת 2000
 מד כושר מרבי:  2717 באוקטובר 2012
 מד כושר נוכחי:  2597 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  קובה
 
לאזארו ברוזון (בספרדית: Lázaro Bruzón; נולד ב-2 במאי 1982, בהולגין, קובה), הוא שחמטאי קובני בדרגת רב אמן.
בשנת 2000 זכה באליפות העולם לצעירים (עד גיל 20).
זכה בתואר רב אמן בשחמט לאחר אולימפיאדת השחמט 2000 באיסטנבול.
נכון למרץ 2018, ברוזון מדורג במקום ה-68 בעולם והשני בקובה, לפי מד כושר.
לאזארו ברוזון באולימפיאדת השחמט

בין השנים 2000 ל-2016 השתתף לאזארו ברוזון ב-9 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  2000 | 4 | קובה | 2534 | 8 מ-12 | 5+ 6= 1- | 66.7 | 12 קבוצתי, 22 אישי |
|  2002 | 1 | קובה | 2613 | 5.5 מ-12 | 4+ 3= 5- | 45.8 | 37 קבוצתי, 77 אישי |
|  2004 | 2 | קובה | 2637 | 8 מ-11 | 6+ 4= 1- | 72.7 | 7 קבוצתי, 4 אישי |
|  2006 | 1 | קובה | 2652 | 7 מ-11 | 5+ 4= 2- | 63.6 | 16 קבוצתי, 21 אישי |
|  2008 | 2 | קובה | 2623 | 5 מ-11 | 3+ 4= 4- | 45.5 | 23 קבוצתי, 38 אישי |
|  2010 | 2 | קובה | 2679 | 5.5 מ-10 | 3+ 5= 2- | 55.0 | 23 קבוצתי, 26 אישי |
|  2012 | 2 | קובה | 2711 | 8 מ-11 | 6+ 4= 1- | 72.7 | 11 קבוצתי, 9 אישי |
|  2014 | 2 | קובה | 2664 | 8 מ-11 | 6+ 4= 1- | 72.7 | 7 קבוצתי, 6 אישי |
|  2016 | 2 | קובה | 2623 | 4.5 מ-9 | 3+ 3= 3- | 50.0 | 25 קבוצתי, 38 אישי |
הערות שוליים

↑  Bruzón Bautista, Lázaro - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2019020381  VIAF: 2364155708695022580005   WorldCat (עם VIAF): 2364155708695022580005 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאזי (הונגריה)

| --- | --- |
סמל לאזיסמל לאזי

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת פנונהלמה
 שטח:  16.79 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  546 (2019)
 קואורדינטות:  47°27′56″N 17°50′11″E﻿ / ﻿47.465680555556°N 17.836511111111°E﻿ / 47.465680555556; 17.836511111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.lazi.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.לאזי(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.לאזי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לאזי (בהונגרית: Lázi) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי לאזי

בלאזי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 21 | 1,054 |
| 1910 | 24 |  |
| 1920 | 14 |  |
| 1930 | 11 |  |
| 1941 | 14 | 1,115 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת פנונהלמה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | פנונהלמה • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • רומאנד • שיקאטור • טאפ • טאפסנטמיקלוש • טריאנפוסטה • וספרמוורשאן |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כחלי טרס

| כחלי טרס |
| --- | --- |
 כחלי טרס
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: כחליים
סוג:: כחלי
מין:: כחלי טרס
שם מדעי
 Caesio teres ‏סיל, 1906

כחלי טרס (שם מדעי: Caesio teres) הוא מין דג ימי ממשפחת הכחליים, המצוי לאורך האזור האינדו-פסיפי בימים רדודים ממזרח אפריקה עד איי ליין שבאוקיינוס השקט. הוא מצוי במרבית האוקיינוס ההודי למעט בים סוף או במפרץ הפרסי. תפוצתו היא לאורך שוניות אלמוגים ולגונות שונות עד לעומק 50 מטר.
מאפיינים

דג זה מגיע לאורך 40 סנטימטרים והוא בעל גוף אליפטי עם זנב מפוצל גבוה שצבעו צהוב, וכן גם סנפיר הגב ופלג הגוף העליון. שאר הגוף הוא כחול-כסוף כשהבטן בהירה. לדג פה קטן יחסית והוא מותאם לליקוט של יצורי זואופלנקטון מהמים, עם מבנה היכול להיפער קדימה. הדג דומה מאוד במראה למין הקרוב Caesio xanthonota, אך הגוון הצהוב שלו מצוי רק בחלקים העליונים של הגוף והזנב.
דגים אלה הם פעילי יום החיים בלהקות גדולות, מה שעוזר להם לחמוק מטורפים. הם גם מזדווגים בקבוצה גדולה, כאשר מספר שלוחות מתוך קבוצה מתפצלים ומפיצים את הזרע והביציות יחדיו למים. הביצים והצעירים צפים במצב פלנקטוני לאורך האוקיינוס.
גלריה

כחלים בפיג'י
הערות שוליים

↑  כחלי טרס באתר הרשימה האדומה של IUCN
לואיס קלהרן

| --- | --- |

לואיס קלהרן, 1933
 לידה:  19 בפברואר 1895 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במאי 1956 (בגיל 61) טוקיו, יפן 
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1921 
 בן או בת זוג:  Julia Hoyt (1927–1932)  Ilka Chase (1926–1927)  Natalie Schafer (1933–1942)  Marianne Stewart 
 פרסים והוקרה:  פרס דונלדסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיס קלהרן (באנגלית: Louis Calhern;‏ 19 בפברואר 1895 – 12 במאי 1956) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1950 על תפקידו בתור השופט אוליבר ונדל הולמס הבן בסרט "היאנקי המופלא".
שיחק בסרטים המצליחים "יוליוס קיסר", "נודעת", "ג'ונגל האספלט", "מרק ברווז" ו"סוויטת מנהלים".
ביוגרפיה

קלהרן נולד בשם קארל הנרי וגט בברוקלין, ניו יורק וגדל בסנט לואיס.
קלהרן חזר בצעירותו לניו יורק כדי ללמוד ולהתמקצע בתחום המשחק, אולם נאלץ לדחות את ענייניו האישיים לאחר שגויס למלחמת העולם הראשונה.
קריירת משחק

את דרכו החל קלהרן בשנת 1920 בסרט השקט "הכתם".
בשנות ה-30 שיחק בקומדיות "מרק ברווז" בתפקיד שגריר מדינת "סלבניה" טרנטינו, "הרומנים של סליני" (1934), בעיבוד הקולנועי הנחשב הראשון לספר המפורסם "הרוזן ממונטה כריסטו" בתפקיד שופט השלום ריימונד דה ווילפורט ובדרמה הביוגרפית המפורסמת על חייו של אמיל זולה "חייו של אמיל זולה".
ב-1943 השתתף בקומדיה בתפקיד רנדולף אביו של הנרי ואן קלייב (דון אמיצ'י).
ב-1946 שיחק במותחן של אלפרד היצ'קוק "נודעת" בתפקיד קפטן פול פרסקוט קצין השירות החשאי האמריקאי. ב-1949 שיחק בסרט "הפוני האדום" לפי ספרו של ג'ון סטיינבק.
בשנת 1950 הועמד קלהרן לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על הופעתו בתפקיד שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית אוליבר ונדל הולמס הבן בדרמה של ג'ון סטיורגס "היאנקי המופלא".
למועמדות לפרס האוסקר הוסיף קלהרן גם הופעה במותחן הפשע של ג'ון יוסטון "ג'ונגל האספלט" בתפקיד עורך הדין המושחת אלונזו אמריך ותפקיד בקומדיה המוזיקלית המבוססת על המחזמר "אנני אוקלי אשת לפידות" בתור קולונל ויליאם קודי.
בשנת 1953 שיחק קלהרן בעיבוד הקולנועי המפורסם והמוערך של ג'וזף מנקייביץ' למחזה "יוליוס קיסר" בתפקיד יוליוס קיסר.
ב-1954 השתתף בדרמה של רוברט ווייז "חליפת מנהלים" בתפקיד בנקאי ההשקעות ג'ורג' קאסוול.
ב-1955 הופיע קלהרן בדרמה החברתית "זרע הפורענות" בתור מנהל בית הספר ג'ים מרדוק.
את תפקידו האחרון לפני מותו עשה קלהרן בקומדיה המוזיקלית "החברה הגבוהה" בתפקיד הדוד ווילי.
חיים אישיים

לקלהרן לא היו ילדים, הוא נישא והתגרש ארבע פעמים במהלך חייו האישיים.
נישואיו הראשונים היו לשחקנית איקה צ'ייס מ-1926 ל-1927.
נישואיו השניים היו לשחקנית ג'וליה הוייט ונמשכו חמש שנים עד לגירושין.
נישא בשנת בפעם השלישית לכוכבת הסיטקום "האי של ג'יליאן" נטלי שייפר בשנת 1933, נישואים ששרדו כ-9 שנים.
קלהרן התחתן בפעם הרביעית בחייו בשנת 1946 עם השחקנית הגרמנייה מריאן סטיוארט והתגרש לאחר כ-9 שנים.
קלהרן נפטר מהתקף לב פתאומי ב-12 במאי 1956 בטוקיו מהלך צילומים להם היה שותף בסרט "בית התה של ירח אוגוסט". 
בן 61 במותו נקבר ב"בית העלמין הוליווד לנצח" שבלוס אנג'לס.
פילמוגרפיה נבחרת

הכתם (1920)
בלונד משוגע (1931)
לילה אחר לילה (1932)
פריסקו ג'ני (1932)
20,000 שנים בסינג סינג (1932)
מרק ברווז (1933)
הרומנים של סליני (1934)
הרוזן ממונטה כריסטו (1934)
חייו של אמיל זולה (1937)
השמיים יכולים לחכות (1943)
הגשר של סן לואיס ריי (1944)
אל הנשק (1944)
נודעת (1946)
שער הניצחון (1948)
הפוני האדום (1949)
הדנובה האדומה (1949)
היאנקי המופלא (1950)
שבועיים של אהבה (1950)
ננסי נוסעת לריו (1950)
כניסתו של השטן (1950)
חיים משלה (1950)
אנני אוקלי אשת לפידות (1950)
ג'ונגל האספלט (1950)
האיש עם השעון (1951)
הזמנה (1952)
אנחנו לא נשואים (1952)
האסיר של זנדה (1952)
יוליוס קיסר (1953)
נשארים כדי להיראות (1953)
הנסיך הסטודנט (1954)
נבגד (1954)
אתנה (1954)
רפסודה (1954)
סוויטת מנהלים (1954)
הבזבזן (1955)
זרע הפורענות (1955)
לנצח, מותק (1956)
החברה הגבוהה (1956)
כור גרעיני טבעי

תרשים סכמטי של השכבות במכרה באוקלו. 
 1) אזור של כורים גרעיניים. 
 2) אבן חול. 
 3) שכבת מחצבי אורניום. 
 4) גרניט
כור גרעיני טבעי הוא כור גרעיני קדום שתגובת השרשרת החלה בו באופן ספונטני והוא עבד באופן עצמאי. ייתכן שכורים כאלה פעלו במרבצי אורניום ברחבי העולם לפני מיליארדי שנה כאשר ריכוזו של החומר הבקיע אורניום-235 היה גבוה יותר מאשר כיום. מכרה האורניום באוקלו שבגבון הוא המקום היחיד שבו התגלו עד כה (2013) ראיות לקיומם של כורים גרעיניים טבעיים קדומים.
תנאים להיווצרות כור טבעי

כיום, אורניום טבעי מכיל שלושה איזוטופים בריכוזים הבאים: 99.2745% אורניום-238, 0.72% אורניום-235, ו-0.0055% אורניום-234. מתוכם, רק אורניום-235 הוא חומר בקיע, כלומר יש לו סיכוי סביר ליצור תגובת שרשרת גרעינית שבה נייטרונים שנפלטים באופן ספונטני בתהליך הביקוע הגרעיני פוגעים באטומים נוספים וגורמים גם להם לעבור ביקוע. תגובת שרשרת גרעינית מהווה תהליך ביקוע מואץ שמכלה במהירות יחסית את מלאי האורניום-235, אך לצורך הצתתה דרושה כמות אורניום גבוהה. כמות זו קרויה מסה קריטית, וגודלה תלוי בריכוז האיזוטופ הבקיע, אורניום-235. כיום, ריכוזו הנמוך בעפרות אורניום טבעיות לא מאפשר הצתה של תגובת שרשרת טבעית, וזו הסיבה לכך שיש צורך להעשיר אורניום, כלומר להגדיל את ריכוזו של אורניום-235, על מנת להשתמש בו בכורים גרעיניים או בנשק גרעיני.
זמן מחצית החיים של שני האיזוטופים הנפוצים בעפרת אורניום טבעית הוא שונה. לאיזוטופ המסיבי יותר, אורניום-238, יש זמן מחצית חיים קרוב ל-4.5 מיליארד שנים, בעוד שלאורניום-235 יש זמן מחצית חיים קצר יותר, כ-700 מיליון שנה. בהתאם לכך, ניתן לצפות לריכוז גבוה יותר של אורניום-235 בתקופות קדומות. כך למשל, ריכוז זה עמד על כ-3% לפני כ-2 מיליארד שנה. ריכוז גבוה יותר של אורניום-235 גורר מסה קריטית נמוכה יותר, ואין זה מן הנמנע כי במצבורי אורניום קדומים החלה תגובת שרשרת בתקופה זו.
למים היה כנראה תפקיד בהסעת האורניום ממקום התגבשותו הראשוני. הדבר תרם לריכוזו של האורניום במרבצים קטנים וליצירת מסה קריטית. הסעת האורניום התאפשרה על ידי התמוססתו במים ושקיעתו באזורים מסוימים. תהליך זה של המסה ושקיעה הוא תהליך חמצון חיזור, והוא יכול היה להתרחש רק כאשר כמות החמצן במים הייתה גדולה מספיק. זאת הסיבה לכך שאין מצפים למצוא כורים גרעיניים טבעיים בסביבה הראשונית, נטולת החמצן, של כדור הארץ. למים היה כנראה תפקיד נוסף. סביר להניח שמי תהום היוו מאט נייטרונים טבעי, שהקטין את האנרגיה הקינטית ואת המהירות של הנייטרונים שנפלטו בתהליך הביקוע, והעלה את הסיכוי להצתה של תגובת שרשרת גרעינית.
הסימנים המרכזיים לקיומו של כור גרעיני טבעי קדום הם ריכוז נמוך של אורניום-235, והימצאות כמות גדולה של עפרות נדירות שמהוות את תוצרי הביקוע המואץ שהתרחש בכור. ייתכן שבכור כזה ייווצר גם פלוטוניום-239 בתהליך של לכידת נייטרון על ידי אורניום-238. איזוטופ זה של פלוטוניום דועך לאורניום-235, ולכן אזורים שבהם נוצר פלוטוניום יתאפיינו דווקא בריכוז גבוה של אורניום-235. עד היום, טרם נמצאו סימנים ברורים להיווצרות פלוטוניום באוקלו או במקומות אחרים, ויסוד כימי זה עדיין נחשב מלאכותי.
גילוי

הראשון ששיער כי כורים גרעיניים טבעיים התקיימו על פני כדור הארץ בעבר הרחוק היה פאול קורודה, שהעלה את הרעיון בשנת 1956. בשנת 1972, במהלך בדיקות שגרתיות בעזרת ספקטרומטר מסות שנערכו בצרפת, נבדקו גם דוגמאות אורניום מהמכרה באוקלו שבגבון. באחת הדוגמאות, הריכוז של אורניום-235 היה נמוך במעט מהריכוז הרגיל שלו כיום; 0.717% של אורניום-235 בדוגמה מאוקלו לעומת 0.720% במקומות אחרים.
ריכוז נמוך של האיזוטופ הבקיע מופיע בשארית אורניום ממתקני העשרת אורניום, שמשמשים גם לפיתוח נשק גרעיני, ולכן נפתחה חקירה בנושא. במהלכה התברר שדוגמאות נוספות מאותו מכרה מכילות אף הן ריכוז נמוך של אורניום-235, והריכוז הנמוך ביותר שהתגלה היה 0.440% בלבד. כור גרעיני טבעי קדום הוא ההסבר היחיד, המקובל כיום, למחסור באורניום-235 בדוגמאות האורניום מאוקלו. סביר להניח שהתנאים שמאפשרים את פעולתו של כור גרעיני טבעי אינם ייחודיים לאוקלו, וכורים נוספים, שעדיין לא התגלו, פעלו במקומות נוספים בעולם בתקופות קדומות.
הכור באוקלו

במכרה האורניום באוקלו שבגבון נמצאו 16 אתרים שבהם קיימים סימנים להתרחשותה של תגובת שרשרת גרעינית. אתר נוסף נמצא במרחק של 20 קילומטר מהמכרה הראשי. האורניום באוקלו מופיע בעיקר כתחמוצת המוכרת בשם אורניטיט (UO2). בכל אחד מהאתרים, יצר מינרל זה שכבה גאולוגית שעוביה 5 עד 8 מטרים בתוך סלעי אבן גיר או בתוך קונגלומרט. הוא נישא לאתרים ספציפיים אלו בתוך מים עתירי חמצן, שבהם הוא נמס היטב, ומשערים שהוא שקע בסמוך לאזורי יצירת נפט העניים בחמצן. פעילות הכורים הגרעיניים באוקלו מתוארכת לתחום הזמן בין 2 ל-1.5 מיליארד שנה טרם זמננו. את משך הפעולה של כל אחד מהכורים קשה למדוד בדיוק, אך ניתן לשער שהוא עומד על עשרות אלפי שנים לפחות, ולא מן הנמנע שהם פעלו במשך מאות אלפי שנים ואף למעלה מכך.
מלבד הריכוז הנמוך של אורניום-235, התגלו סימנים נוספים שמצביעים על פעילותם של כורים גרעיניים קדומים באוקלו. ריכוזיהם של איזוטופים מסוימים משתנים כתוצאה מתהליך הביקוע הגרעיני. כך למשל, ניתן לצפות בכור גרעיני לכמות נמוכה של נאודימיום-142 ולכמות גבוהה של נאודימיום-143, ובאוקלו אכן נמצאו ריכוזים מתאימים. באופן דומה, ניתן לצפות שבכור גרעיני יהיה ריכוז גבוה של האיזוטופ רותניום-99, וריכוז גבוה שלו אכן התגלה באוקלו.
המים שימשו כמאט נייטרונים וקיומם היה הכרחי לצורך קיום תגובת השרשרת. בעת פעולת הכור השתחרר חום רב, ולאחר מספר דקות עד שעות החלו המים לרתוח ולהפוך לקיטור. אז, פסק הכור לפעול משום שלא היו די מים נוזליים על מנת להאט את הנייטרונים, וההסתברות של נייטרונים מהירים לשמור על תגובת שרשרת יציבה היא נמוכה. צורת פעולה זו התאפיינה ב"הדלקה" של הכור לפרק זמן מסוים ו"כיבויו" לפרק זמן אחר, שבמהלכו המים התעבו מחדש והחלו שוב להאט נייטרונים. בעזרת מדידת ריכוזי האיזוטופים השונים של קסנון, שמהווים גם הם תוצרים של תהליך הביקוע הגרעיני, ניתן לשחזר את מחזור הפעולה של הכורים. מדידות אלו הראו שזמן הפעולה הרצוף של הכורים בטרם התאדו המים היה חצי שעה, אחר כך הכור נכבה למשך שעתיים וחצי שבמהלכן הסלעים התקררו ואדי המים החלו להתעבות, וחוזר חלילה.
בחינה מדוקדקת של ריכוזי האיזוטופים השונים מאפשרת גם את בדיקת ההשתנות של קבוע המבנה העדין לאורך זמן. קבוע זה משפיע על קצב התרחשותם של תהליכים שונים, ובהם גם תהליכים גרעיניים, והשוואת קצב ההתרחשות של תהליכים מסוימים בעת פעולת הכורים באוקלו לקצבם כיום מאפשרת את מדידת השינוי בקבוע. כך למשל, קבוע המבנה העדין משפיע על ההסתברות ללכידת נייטרון על ידי סמריום-149, שגורמת לו להפוך לסמריום-150. השוואת הריכוזים של שני האיזוטופים באוקלו לא הצביעה על שינוי בגודלו של הקבוע מאז שפסקו הכורים לפעול, לפני כמיליארד וחצי שנים.
ראו גם

אנרגיה גרעינית
אנריקו פרמי
פרויקט מנהטן
מים כבדים
אוקלו
הערות שוליים

↑  P. K. Kuroda, On the nuclear physical stability of the uranium minerals, J. Chem. Phys., 25, 781-782, 1956.
↑  A.P.Meshik et. al., Record of Cycling Operation of the Natural Nuclear Reactor in the Oklo/Okelobondo Area in Gabon, Phys. Rev. Lett. 93, 182302 (2004).
↑  Eugenie Samuel Reich,Speed of light may have changed recently, New Scientist, 30 June 2004.
האורניום באוקלו מופיע בעיקר בצורת המינרל אורניטיט
יעקב ניצן

ערך זה עוסק בקצין בחיל הים הישראלי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אל"ם יעקב ניצן 1980
אל"ם יעקב ניצן 1980
 לידה:  14 באוגוסט 1936 (בן 88) כ"ו באב ה'תרצ"ו רחובות, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "ינקלה"
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1955 – אפריל 1981 (כ־26 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד טרפדת  מפקד נחתת  מפקד אח"י עכו  מפקד הקדטים בבית הספר לקציני ים עכו  מפקד בית ספר חובלים  מפקד פלגת סטי"לים 32  מפקד פו"מ זרוע-ים.  נספח ימי בארצות הברית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 עיטורים
   עיטור המופת
 תפקידים אזרחיים
 שיווק מערכות ימיות של אלביט מערכות  ראש מחלקת  כלי שיט קטנים באגף הספנות והנמלים 
 
יעקב ניצן (נולד ב-14 באוגוסט 1936) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה. שירת בתפקידי פיקוד בחיל הים בהם: מפקד קדטים בבית הספר לקציני ים עכו, מפקד בית ספר חובלים, מפקד פלגה בשייטת ספינות הטילים, בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים. תפקידו האחרון בשירות הקבע שימש כנספח חיל הים בארצות הברית. לאחר פרישתו לגמלאות בשנת 1981 עסק בשיווק מערכות לחימה ימיות בדרום אמריקה.
ילדות ומשפחה

האב אהרון מינץ, עלה לארץ ישראל מרוסיה כאן פגש את אסתר ממשפחת אוסטרובר נשאו וחיו בנס ציונה. במלחמת העולם הראשונה גויס מינץ לצבא הטורקי ושרד את המלחמה. לזוג נולדו שלוש בנות: שושנה, יפה, עטרה והבן יעקב שנולד ב-14 באוגוסט 1936 בבית היולדות ברחובות.
בעת מלחמת העולם השנייה התנדב אהרון מינץ לצבא הבריטי ושימש כנהג משאית בפלוגות התובלה. האם אסתר מינץ גידלה את הילדים תוך שהיא עובדת בסלילת כבישים וכתופרת. המשפחה עברה לנתניה בשנת 1946.
משפחת מינץ בביתם בנס ציונה, 1940.
לימודים ושירות ימי

בנתניה הרבה מינץ לבלות בים ובמיוחד הצטיין בצלילה. בגיל 10 הצטרף לפלוגה הימית של הפועל בנתניה ורכש ניסיון בתחילה בחתירה ובהמשך בסירות מפרש. בשנת 1950 החל מינץ ללמוד בבית הספר הימי בחיפה במגמת סיפון וסיים עם מחזור י' ביוני 1953.
בתום הלימודים עלה מינץ כימאי לאניית צים "מאיר דיזנגוף" א/ק 42 ולאחר שנה עבר לאנית הנוסעים "ירושלים"
ניצן ליד ירכתי האניה "מאיר דיזנגוף" בעת עבודתו עליה 1953.
אוניית צים "מאיר דיזנגוף" בשנת 1953.
אניית הנוסעים 'ירושלים' של חברת צים, בה הפליג יעקב מינץ כימאי בשנת 1954.
בחיל הים

בשנת 1955 התגייס יעקב מינץ לצה"ל ולאחר 3 חודשי טירונות עבר לחיל הים.
בנובמבר 1955 נשלח ניצן לבריטניה במסגרת קליטת המשחתות לחיל הים הישראלי. לצורך הנסיעה נדרש לעברת את שם משפחת ובחר בשם "ניצן". בצי המלכותי הבריטי למד ניצן את המקצוע הצבאי בקרת האש לתותחי המשחתת. שובץ לאח"י יפו בליברפול, עבר את אימוני ההיבנות. בחודש יוני הגיע עם המשחתת לישראל 1956.
בחיל הים > קורס חובלים

ניצן זכה להערכת מפקד המשחתת סא"ל יוחאי בן נון. בעקבות המלצתו ועל סמך הלימודים בבית הספר הימי צורף ניצן בתחילת אוקטובר 1956 לקורס חובלים ה' שהיה כבר במחציתו. במהלך הפעילות בזירה הימית במלחמת סיני התפזר המחזור לכלי השיט וניצן חזר לתפקידו הקודם כבקר אש באח"י יפו כולל בקרב חיפה בו הוכנעה המשחתת המצרית איבראהים אל-אוול.
בחיל הים > שירות בטרפדות ומשחתות

עם סיום הקורס, ב-5 בדצמבר 1957, הוצב ניצן בפלגת הטרפדות 914 בחיפה בתפקיד סגן מפקד טרפדת ט-203 בפיקודו של סגן יוסף הררי. במהלך השירות עבר קורס צלילה למים רדודים. בשנת 1960 עבר קורס קציני תותחנות בבה"ד חיל הים ובסיומו הוצב שוב לפלגת הטרפדות 914 כמפקד טרפדת ט-204.
ב-24 בנובמבר 1960 יצא ניצן כמפקד מחליף על טרפדת ט-203 בתרגיל. במהלך הלילה קיבלה הטרפדת חדירת מים בתחתית והייתה בסכנת טביעה. במהלך בקרת הנזקים צלל ניצן מתחת לספינה יחד עם סגן מפקד הספינה יהודה סמברג וביחד הם אטמו את החור שנפער בתחתית ומנעו את טביעת הספינה. על פעולה זו קיבל צל"ש הרמטכ"ל שהומר מאוחר יותר לעיטור המופת.
בסוף שנת 1961 הוצב ניצן למשחתת אח"י אילת תחת פיקודו של סא"ל יואב יסעור בתפקיד קצין תותחנות. בשנת 1962 נתמנה גם כקצין תותחנות שייטתי ועלה לדרגת רס"ן. מחלקת תותחנות כוללת את מרבית הימאים במשחתת ובאחריותה גם סירות המנוע והמפרש. במסגרת תפקידו ערך ניצן הכשרת מפרשים לימאים/תותחנים משייטת המשחתות כולל הפלגה במפרשיות עד אשקלון וחזרה.
טרפדת ט-203 בשנת 1958.
במהלך קורס קציני תותחנות בה"ד חיל הים 1960.
יעקב ניצן במהלך תמרון כמפקד טרפדת 1960.