stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה אורון

| --- | --- |

אל"ם משה אורון מפקד זירת ים סוף, 1982
 לידה:  15 במאי 1937 ה' בסיוון ה'תרצ"ז ברהובה, אוקראינה 
 פטירה:  29 ביולי 2020 (בגיל 83) ח' באב ה'תש"פ נְתַנְיָה, ישראל 
 תאריך עלייה:  19 במאי 1949
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "מוישה"
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 תקופת הפעילות:  1954–1983 (כ־29 שנים)
 דרגה:   אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מוכ"ם ימי סגן קצין גנ"ק במשחתת מפקד טרפדת מפקד ספינת טילים מפקד מתקן האימון הטקטי  מפקד יחידת השליטה הימית  סגן מפקד בסיס חיפה מפקד זירת ים סוף
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 שיווק ציוד ביטחוני
 
משה אורון (15 במאי 1937 – 29 ביולי 2020) היה קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר שירת בחיל הים. במהלך שירותו בכל סוגי כלי השיט של חיל הים: פריגטות, משחתות, טרפדות וספינות סער. היה מפקד מתקן האימון הטקטי ויחידת השליטה הימית. השתתף במלחמות ובתפקידו האחרון היה מפקד זירת ים סוף.
משפחה וילדות

האב דוד אקרמן היה ימאי בצי הסוחר הבריטי. עשה הסבה מקצועית לליטוש יהלומים ובחר לגור באנטורפן שם פגש את שושנה ממשפחת רוזנברג ובשנת 1935 נישאו.
משה הוא הבן השני למשפחת אקרמן. הוא נולד ב-15 במאי 1939 בעיר ברגסז שבצ'כוסלובקיה כאשר אימו בחודש הריונה התשיעי נסעה לבקר את הוריה. לאחר שלושה חודשים חזרו האם והתינוק לבלגיה. בתחילת מלחמת העולם השנייה עברה המשפחה לבריסל דוברת הצרפתית שהייתה נוחה יותר ליהודים. בבית דיברו הונגרית.
את שנות מלחמת העולם עבר כל אחד מבני המשפחה בנפרד. האב הוחבא בסיוע מחתרת שלחמה בגרמנים. האח הבכור מיכאל היה מוסתר אצל משפחה בלגית. האחות בתיה, צעירה ממשה בשנתיים, הייתה מוסתרת במשפחה אחרת. מגיל שנתיים עד גיל שש היה משה מוחבא במנזר בו התקיים בית יתומים לילדים ממוצא בלגי, שנוהל על ידי נזירות.
בעקבות הלשנה תפסו הגרמנים את שושנה אקרמן ובמכות דרשו לדעת היכן הבעל והילדים. שושנה לא ידעה, כי הייתה זו מדיניות המחתרת לא לתת מידע כדי שלא יתגלה בעינויים. שושנה ברחה מהגרמנים (או ניסתה להתאבד) קפצה מהקומה השנייה. נחתה על המדרכה שברה זרוע רגל ועמוד השדרה אך נותרה בחיים. נלקחה לבית חולים במגמה שתחלים וייקחו אותה למחנה ריכוז. בריסל שוחררה ושושנה אקרמן נותרה בחיים שבורה פיזית ונפשית.
משפחת אקרמן שרדה את השואה אך מרבית בני משפחות האב והאם הושמדו בשואה. האב דוד אקרמן קיבל את משה מהנזירות הביאו לבית שלא זכר ופגש אישה שלא הכיר ואת השפה ההונגרית שדיברה כבר שכח. את אחיו מיכאל הכיר ושמח. לאחר המלחמה התגוררה משפחת אקרמן באנדרלכט, פרבר של בריסל. נולדה בת סלוה אחות צעירה למיכאל, משה ובתיה.
מיכאל ומשה למדו יחד באותה כיתה בבית ספר דובר צרפתית. את הבר מצווה חגגו במשותף. הרמה הכלכלית הייתה טובה יחסית. ילדי המשפחה לא קבלו חינוך יהודי או ציוני. אלא רק חיו את התרבות של מערב אירופה.
משפחה וילדות > עליה וקליטה

לאחר קום מדינת ישראל החלה שושנה אקרמן ללחוץ לעליה לישראל. דוד אקרמן סירב בתחילה, בטענה ששיקמו את חייהם וטוב להם בבלגיה. שושנה לא ויתרה. הפעילה את נשק הבכי וההתעלפויות, עד שדוד הסכים. הוא מכר את הבית על תכולתו, קנה חצי קילו זהב וארז הרבה פריטים, כולל אופניים לכול המשפחה.
בשגיאה החזיר אקרמן את תעודות האזרחות למשטרת הגבולות הבלגית. בכך הפסידה המשפחה את מעמדה וכאילו ויתרו מרצונם על האזרחות הבלגית. שנים מאוחר יותר לאחר משבר כלכלי ביקשו לשוב אך לא יכלו לקבל שוב אזרחות. לאחר כשבועיים במחנה נופש ליד מרסיי, הפליגו ב"קדמה". הייתה זו אניית משא, שהוסבה להובלת נוסעים על ידי הוספת ערסלים במחסנים. הספינה הייתה צבועה בלבן, וזה נתן לעולים תחושה של התעלות. תנאי הים היו מצוינים, ללא סערות, וההפלגה הפכה לחוויה מהנה.
ב-19 במאי 1949, בגיל 11, הגיע אורון עם משפחתו לנמל חיפה ומשם לשער עלייה, מחנה עולים שהיה בדרום חיפה. לאחר כשבועיים הועברו למעברת "אגרובנק". שם שוכנו באוהל הודי ענק, שהטמפרטורות בו, בקיץ הייתה בלתי נסבלת. אחרי שנה בערך, הוחלפו האוהלים לצריפונים שהיו יותר מוגנים מהשפעות מזג האוויר.
האב מצא עבודה כפועל חקלאי בפרדסי חדרה. והאם עבדה בניקיון במכולת בחדרה. משה ומיכאל נשלחו לכפר נוער בניצנים בשאיפה ללמוד בתרבות צרפתית, אך הדבר התברר כאשליה. ההורים קיבלו בית בקריית ים. מיכאל מצא דרכו אליהם והאם באה ולקחה את משה מניצנים לביתם בקרית ים.
האב דוד אקרמן היה אדם אינטליגנטי. הוא דיבר חמש שפות הונגרית, צרפתית, צ'כית, גרמנית, ואנגלית. חוויית השואה, העלמות משפחתו, והטרגדיה של אשתו, קיבעו אותו בעצמו. הוא החל לעבוד בליטוש יהלומים. תעשייה שבימים ההם התרכזה בנתניה. זה חייב אותו לשהות בחדרון בנתניה, וראה משפחתו רק בסופי שבוע. הניתוק מהמשפחה לא התאים לאקרמן. לאחר תקופה קצרה עזב את הליטוש ועבד כפועל בניין בבתים שנבנו בקריות.
בגלל הצורך של פרנסת המשפחה ורמת חיים סבירה, חזר אקרמן לשרת בצי הסוחר הישראלי. לילדיו נדמה שהיה מאושר בדרכו: ימים של בריחה מן המציאות היומית של סבל אשתו. תנאי העבודה הפיזית הקשה ואבק המלט הזיקו לבריאותו וחלה בסרטן ריאות.
בגיל 16 השלים אורון את לימודיו בבית הספר היסודי, אך לא למד בבית ספר תיכון. אורון החל לעבוד כעוזר חשמלאי ולמד את יסודות המקצוע.
שירות חובה

בהשראת אביו הימאי, התנדב משה לקורס החצי שנתי, בגדנ"ע ים של חיל הים. המשיך והצליח לסיים קורס מפעילי מכ"ם ימי, כחניך מצטיין.

הוצב בפריגטה אח"י משגב (ק-30) בתפקיד מוכ"ם. ובהפלגה ראשונה יצא למבצע משווה הפלגה ארוכה סביב אפריקה עם אח"י משגב (ק-30) בשנת 1955 המשגב (פריגטה) סביב אפריקה כולל ביקור בדרום אפריקה ומוזמביק, שעדיין הייתה תחת שלטון פורטוגזי.
לאחר הגעת המשחתות ביוני 1956 צורף לצוות המשחתת אח"י אילת. בקרב חיפה בו נשבתה איבראהים אל-אוול שימש כצופה בגשר המשחתת.
הועבר לבה"ד חיל הים כמדריך בבית ספר גנ"ק בדרגת סמל ובין היתר הדריך את מחזור קורס חובלים ה' בתנועה יחסית.
באזרחות ובמילואים

אורון מצא עבודה כפקיד בבנק לאומי בחיפה. בבנק השתלב טוב, ואפילו הצטיין בכך שלמד בעצמו הפעלת מכונות אוטומטיות וממוחשבות. המנהל היה שבע רצון ואורון קודם בתפקיד בדרגת השכר.
בחודש אוגוסט 1959 זומן למילואים והשתתף בהפלגת אח"י מבטח (ק-28) לג'יבוטי ומסירתה לצי סרי לנקה.
באפריל 1960 זומן אורון שוב למילואים להפלגת אח"י מזנק (ק-32) באוקיינוס ההודי מאילת לנמל טרינקומאלי, שם נמסרה הפריגטה לצי סרי לנקה. היה עיכוב בהטסת והצוות זכה לטיול באי.
קורס חובלים

בשנת 1960 קיבל אורון מכתב הזמנה מרמי לונץ מפקדו לשעבר בהפלגת מבצע משווה לחזור לחיל הים להיות קצין ים. אורון הסכים והחל בקורס הכנה שהיה קשה. בקורס עצמו הצליח להעלות רמת ההשכלה הכללית, הייתה גם הרחבת ידע במקצועות הימאות, הניווט, מבנה אניות. הקורס הסתיים בהפלגה עם שייטת המשחתות לטולון בצרפת. בשנת 1961 סיים אורון את קורס חובלים מחזור י' בציון גבוה.
תפקידים ראשונים

תפקידו הראשון של אורון כקצין ים היה סגן מפקד טרפדת ט-205 בפלגה 914 בחיפה.
לאחר שנת שירות עלה לדרגת סגן, ונשלח לקורס קציני גילוי, ניווט, וקשר. אורכו של הקורס היה כשנה ומחציתו הראשונה התקיימה בבסיס בה"ד 7 של חיל הקשר. 

מחצית השנייה של הקורס, נערכה בבה"ד חיל הים הקצינים החניכים רכשו בה ידע במקצועות ימיים ספציפיים: העמקת הידע בניווט אסטרונומי, מטאורולוגיה, ניווט חופי קשר בכלי שיט שכלל איתות מורס, דגלי הקוד הבינלאומי ודגלי סמפור (Flag semaphore) שהיו אז עדיין בשימוש בחילות ים. בטווחים גדולים במרחבי הים קשר רדיו, קשר מוצפן, תורת המכ"ם, לוחמה אלקטרונית ומודיעין ימי בסיסי.
תפקידו הבא היה סגן קצין מחלקת גנ"ק באח"י אילת. שייטת המשחתות ביצעה הפלגת אימונים לצרפת.
בשנת 1964 נשלח אורון לאנגליה ולמד בצי המלכותי הבריטי את מקצוע הטנ"ץ. לקראת היציאה מחוץ לישראל עיברת את שמו מאקרמן לאורון.
במלחמת ששת הימים נעשה קצין גנ"ק באח"י חיפה (ק-38) שאוישה באנשי מילואים.
אחרי העמדת אח"י חיפה עבר אורון לפלגה 914 באשדוד כמפקד טרפדת ט-204. התקופה שלאחר מלחמת ששת הימים אופיינה בהפלגות ארוכות, להגנה על הדיג הישראלי מול חופי סיני, בים התיכון. נמל אשדוד הציב אתגר ובים סוער אין כניסה ויציאה לכלי שיט. באחת ההפלגות אף כי הייתה תחזית לסערה מתפתחת אחרו הטרפדות לחזור. אורון במיומנות, שנראתה כקור רוח הכניס את הטרפדת במהירות מלאה לפתח הנמל. בנוכחות מפקדיו המשתאים.
ספינות טילים

לאחר טיבוע המשחתת אילת צורף אורון לצוות החקירה בראשותו של אלוף ישראל טל. בתחילת שנת 1968 בסיום תפקוד ועדת החקירה הוצב אורון כקצין גנ"ק באח"י משגב ספינת סער שנייה שכבר הגיעה לישראל והייתה בפיקוד עזרא קדם (כריש).
בסוף שנת 1968 קיבל אורון דרגת סרן ונשלח לשרבורג בתפקיד קצין גנ"ק וסגן מפקד אח"י חיפה (סער 2), הייתה זו ספינת סער החמשית בסדר הבנייה ובפיקוד אלי רהב. ידיעת הצרפתית סייעה מאוד לתפקידו ולצוות הספינה.
באוקטובר 1968. לאחר שנסתיימו בדיקות הים יצאה אח"י חיפה (סער 2) משרבורג ברכה לישראל. בהפלגתה במפרץ ביסקאיה נתקלה בגלים גבוהים ונכנסה למספר שעות מנוחה בנמל לוריאן בצרפת. המשיכה בדרכה ולפני הכניסה לגיברלטר שוב נתקלה בים נגדה. ובנמל אוגוסטה בסיציליה.

בהגיע הספינה לחיפה נכנסה למספנות ישראל להתקנת מערכת טילי גבריאל. אורון ניהל את האימונים והשתתף בכל הניסויים.
ספינות טילים > תפקידי מטה והדרכה

בסיום התפקיד עבר אורון למפקדת חיל הים ושימש כראש מדור צי הסוחר בענף מבצעים. לבקשתו הועבר לבה"ד חיל הים בצוות הראשון של מת"ט כסגנו של אלי לוי כך קבע נוהלי התרגול והתחקיר שקידמו את החשיבה והתכנון של שייטת ספינות הטילים ויחידות אחרות. חלק מבנין הכוח הימי שהביא להצלחה בקרבות הטילים.
בשנת 1971 עבר אורון קורס פו"מ זרוע הים והועלה לדרגת רס"ן בקיצור פז"מ.
ספינות טילים > ספינת טילים במלחמה

בשנת 1972 הוסמך אורון לפיקוד על סטי"ל וקיבל את הפיקוד על אח"י חץ (סער 3). כשפרצה מלחמת יום הכיפורים הייתה הספינה בתחזוקה במספנת חיל הים. הצוות ואנשי המספנה החזירו את הספינה לכשירות. אח"י חץ שימשה ספינת פיקוד של מפקד השייטת מיכאל ברקאי בקרבות והייתה היחידה שתותח אוטו מלרה 76 מ"מ שלה פעל היטב בירי רצוף וכמעט ללא תקלות.
ב-16 באוקטובר הייתה אח"י חץ (סער 3) ספינת פיקוד בכוח שנשלח להפגיז את תותחי החוף המצריים ממזרח לפורט סעיד. תותחנות החופים המצרית הייתה יעילה בטווח כפול מתותחי הסטי"לים. הפגזים נפלו בקרבת הספינה ורק במזל לא נפגעה. עד שיצאה מטווח התותחים.
באחד הקרבות נתקעה רקטת מוץ במשגר ואורון מפקד הספינה יצא אישית לכבות את האש. בגדיו נחרכו, האש כובתה והוא לא נפגע.
משה אורון (מימין) בחדר מי"ק אח"י חץ (סער 3) בתקופת מלחמת יום הכיפורים.
הדרכה

לאחר המלחמה מונה אורון כמפקד קורס הקצינים המתקדם. דרישות והקפדה על ביצוע ומשמעת סייעו לבצע קורס טוב לקצינים שעברו מלחמה וראו עצמם כגיבורים. הקורס ארך כשנה והסתיים בהצלחה וגם הקצינים החניכים שיבחו את תפקודו של אורון.
לאחר סיום הקורס הציע מפקד חיל הים בנימין תלם לבחור תפקיד בדרגת סא"ל. אורון בחר את מתקן התרגול הטקטי בבה"ד חיל הים. לאחר שצבר ניסיון והתחיל להוציא סיכומי תרגילים בכתב לתפוצה רחבה. הסגנון הישיר והבלתי דיפלומטי, התפרש כבקורת שלילית, והתפתחו מתחים מול מפקדי היחידות המתאמנות.
במהלך השנתיים שפיקד על המתקן הטקטי הצליח אורון לסיים בהצטיינות תואר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת חיפה.
יחידת השליטה הימית

בשנת 1976 קיבל אורון את הפיקוד על יחידת הקשר והגילוי במפקדת חיל הים, ועלה לדרגת סא"ל. בהתאם לדרישותיו הקפדניות של אלוף מיכאל ברקאי למד אורון את תפקוד שחידת השליטה בחיל האוויר ושידרג את יחידת הקשר וגילוי לרמה של יחידת השליטה הימית המופעלת כך עד היום.
היחידה נעשתה צומת מרכזית בהפעלת חיל הים. אורון כמפקדה קיבל מעמד של מפקד תורן בשעות היום הקשר עם מפקד חיל הים היה דרכו. הפעילות הרבה והדרישות התקיפות של מפקד חיל הים מיכאל ברקאי סייעו להרמת מעמד היחידה ומעמדו של אורון.
בסיס חיפה

בשנת 1979 הוצב אורון כסגן מפקד בסיס חיפה והועלה לדרגת אל"ם. הבסיס היה בשלבי חידוש והתארגנות מול חדירות מחבלים פלסטינים שבאו בסירות מלבנון. השיפורים שהונהגו בבסיס תחת פיקוחו של אורון הביאו לחסימת מתקפות המחבלים. מפקד הבסיס אלי רהב סמך על אורון ונתן לו יד חופשית לפעולה והבסיס נהנה מהתוצאות.
במסגרת תפקידו פיקד אורון בהצלחה ממוצב הפיקוד של בסיס חיפה, סיכול פיגוע באמצעות הכוונת שלושה דבורים ליירוט סירה מהירה שחדרה בגזרת ראש הנקרה. ניסיונו כמפקד ספינת טילים וכמפקד יחידת השליטה הימית באו לידי ביטוי וסירת המחבלים המהירה הושמדה מול חוף נהריה.
לאחר שנתיים בתפקיד כסגן מפקד בסיס חיפה. יצא אורון ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
הרמטכ"ל רפאל איתן מעניק דרגת אל"ם למשה אורון, סגן מפקד בסיס חיפה בליווי בתו רונה אורון.
זירת ים סוף

תפקידו האחרון של אורון בשירות הקבע היה בזירת ים סוף. אורון קיבל את הפיקוד על זירת ים סוף בתחילת 1981. בתפקיד זה היה אחראי על העברת יחידות חיל הים מסיני והתבססות בבסיס אילת.
זירת ים סוף > חילוץ סטי"ל מהחוף הסעודי

בחודש אוגוסט 1981 ארעה תקלה כשספינה אח"י געש (סער 3) עלתה על החוף הסעודי. חיל הים התארגן לחילוץ במבצע הולנדי מעופף וחלקו של אורון היה להקים אתר שליטה קדמי בחוף דהב ולרכז את פעולות כוחות הזירה. החילוץ עצמו נוהל על ידי ראש מספן הציוד חנוך בן אליהו. לאחר הורדת אח"י געש מהחוף נשאר אורון לנהל את פינוי כל הציוד והאנשים עד שהשיב את המצב לקדמותו כפי שהובטח לסעודים.
זירת ים סוף > מעורבות במבצע נמל בית

כחלק ממבצע אחים להעלאת יהודי אתיופיה נעשו פעולות העלאה מן הים שכונו מבצע נמל בית באמצעות אח"י בת גלים 2 (בפיקוד אילן בוכריס). אורון פיקד על ההפלגה הראשונה שהתקיימה בתאריכים 8-15 בנובמבר 1981 וכונתה מבצע "הגדרה עצמית". לטענת אורון סירבו מפקד האנייה וצוות שייטת 13 לשתף איתו פעולה והפריעו לו לממש את אחריותו למבצע. אורון מתח ביקורת על רמת הביצוע וקליטת העולים”לא תמיד הייתה הרמוניה בין המשתתפים בגלל האגו של היחידות והאנשים אך המבצעים הצליחו - וזה העיקר.”. אורון דיווח על כך למפקד חיל הים אך לא קיבל ממנו גיבוי.
זירת ים סוף > העברת נחתות לאשדוד

במהלך המלחמה נתנה הוראה ממפקד חיל הים להעביר את הנחתות 36 מטר שהיו מושבתות על החוף באילת לבסיס אשדוד. אנשי הבסיס ומספנת אילת הצליחו להכשיר שתיים משלוש הנחתות להפלגה. היה חשש ליכולתן לעמוד בתנאי הים ואי בהירות כיצד יתייחסו המצרים למעבר. בגלל החשש מהסתבכות עם המצרים התבקש אורון על ידי ראש מספן הים אלי רהב לצאת כמפקד ההפלגה. וב-16 ביוני 1982 יצאו שתי הספינות לדרך.
ההפלגה דרומה במפרץ אילת היה ים שקט, הכל התנהל כשורה. בפניה צפונה במפרץ סואץ נתקלו בים נגדי קשה האופייני לאזור. הצוותים התקשו לפעול עקב מחלת ים התחילו תקלות שונות, ובספינה המובילה הפסיק המכ"ם לפעול. בצפון המפרץ כבה המנוע הראשי והנחתת נעמדה. בהשפעת הרוח והזרם נסחפה הנחתת לכיוון מגדלי שאיבת הנפט. הטילו עוגן והכננת לא קיבלה חשמל, כאשר המנוע חזר לחיים הרימו את העוגן בידיים. התגברו על תקלות טכניות ולאחר שבוע הגיעו לאשדוד. אורון חזר מיד לזירת ים סוף.
שפות והשכלה

בבית דיבר עם הוריו בהונגרית, בבלגיה דיבר צרפתית. בישראל למד אנגלית ודיבר עברית. אורון לא למד בבית ספר תיכון תוך כדי שירות צבאי השלים בגרות חיצונית בלימוד עצמי.
בשנת 1961 סיים אורון קורס חובלים. בשנת 1963 עבר קורס קציני גנ"ק ואחריו נשלח להשתלמות בנושא לחימה נגד צוללות בצי המלכותי הבריטי.
תוך כדי קורס פו"מ בשנת 1973 התחיל אורון בלימודים האקדמאיים. ובהיותו מפקד המתקן הטקטי למד תוך כדי מילוי תפקידו והשלים תואר BA בהיסטוריה כללית עם הצטיינות מיחדת באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1981' לאחר סיום תפקידו כסגן מפקד בסיס חיפה, יצא אורון ללימודים במכללה לביטחון לאומי.
לאחר סיום שירותו בצה"ל

עסק בשיווק ביטחוני מטעם חברת "עיט" בסינגפור, וממנה הועבר לטאיוואן.
בחזרתו לישראל מצא עבודה כמנהל מכירות במפעל "מיקרו כלים" מקבוצת ישקר בכפר ורדים. לאחר מספר שנים התפטר בשל חילוקי דעות עם המנכ"ל.
נכנס לעבודה עם מפעל סולתם ולאחר זמן קצר הפסיק שם. הוזמן לעבודה שוב במיקרו כלים לתקופה קצרה.
עבד בכור פלדה ואחר כך בחברת כור אך החברה הייתה כבר בפשיטת רגל. קיבל קשר לחברת "בלטון" חברה משותפת לכור ולאיש עסקים אנגלי, שפעלה בלאגוס שבניגריה עסקה במכירת מזגנים של תדיראן. אורון נשלח לקבל ניסיון, במגמה להחליף את מנהלה הפורש.
בניגריה עבד אורון שבע שנים עסק במכירות והיה בקשר עם אנשי הצבא בהצלחה חלקית.
כל השנים קיים קשר עם משפחתו וחבריו בישראל ויזם מפגש מורשת לצוות אח"י חץ (סער 3) ששירתו איתו במלחמת יום הכיפורים
תעודת "פרח לניצול" שקיבל משה אורון בניסן תשע"ב.
מפגש מורשת אח"י חץ (סער 3), אפריל 2016.
משה אורון כמארגן מפגש המורשת של אח"י חץ (סער 3), אפריל 2016.
משפחה

בשנת 1958 פגש אורון את נחמה ממשפחת אלפרוביץ, שהייתה מורה. השניים נישאו והתגוררו בנווה שאנן. לזוג נולדו שלושה:
הבן הבכור אמיר, שרת בחיל האוויר וכיום קברניט באל-על. דפנה, הבת האמצעית, שרתה בחיל האוויר וכיום מעצבת גרפית ומעצבת פנים. רונה, בתו הצעירה, שרתה בחיל הים וכיום במאית תיאטרון, שירה ואומניות הבמה. בשנת 2008 התגרש הזוג. לאורון שבעה נכדים. מתוכם ארבעה מעל גיל 18 ושירתו בתפקידים קרביים בצה"ל. בחודש לפני לכתו נולד הנין הראשון.
בשנת 2010 נישא לאישה תאילנדית והתיישב בכפר אודון-טאני בתאילנד, סמוך לגבול עם לאוס. בשנת 2017 חזר אורון בגפו לישראל.
אורון התגורר ב"בית בכפר" בגבעת שפירא. ב-29 ביולי 2020 הלך לעולמו ונקבר בבית העלמין במושב אביחיל.
מאמרים שכתב

משה אורון, מתקן תרגול טאקטי, מערכות ים 104, יולי 1971, עמ'	16
משה אורון, סיפור לכידת סירת מחבלים מהירה, באתר משמר המורשת הימית, 13 באוקטובר 2014.
משה אורון, מספר על תקופת השירות בזירת ים סוף, באתר אבירי המפרץ, פורסם באפריל 2016.
משה אורון זיכרונות וחוויות ממלחמת יום כיפור, כמפקד אח"י חץ באתר משמר המורשת הימית, אוגוסט 2020.
משה אורון, סיפור חיי, נכתב 2019, טרם שוחרר לציבור
מקורות וקריאה נוספת

מייק אלדר שייטת 11, הקרב על הצל"ש, הד ארצי ספרית מעריב, 1996, עמ' 185–194, 358, 360
ביאורים

↑  כיום  גבעת אולגה
↑  תנועה יחסית הייתה שיטה לחישוב נתוני תנועה של כלי שיט לפי תצפיות מכ"ם. החישוב נעשה על גבי דפי שושנת הרוחות. חשיבותה ירדה עם הכנסת שולחנות תנועה למוקדי השליטה בכלי השייט או צגי מכ"ם תנועה אמיתית.
הערות שוליים

↑  משה אורון במכתב למערכת
↑  אל"מ משה אורון ז"ל | חיל הים, ידיעות אחרונות, ישראל היום, מנוח, צוות ארגון גמלאי צהל, באתר מודעות אבל, ‏30 ביולי 2020
קדמה, האונייה הראשונה של צים, שהביאה לישראל גם את משפחת אקרמן
תמונה חתומה של צוות המשחתת אח"י חיפה בסיום מלחמת ששת הימים. משה אורון ששי משמאל בשורה הקדמית בין השרשרות.
סרן משה אורון בגשר אח"י חיפה (סער 2) בדרך משרבורג לישראל
הצוות הראשון של מתקן האימון הטקטי. משה אורון שני משמאל. על רקע בנין המת"ט העומד בבנייתו, נובמבר 1969.
קורס קציני גנ"ק ונשק עם מפקד בית הספר רס"ן משה אורון במרכז 1974
סומאילה קוליבאלי

סומאילה קוליבאלי (בצרפתית: Soumaïla Coulibaly; נולד ב-14 באוקטובר 2003 במונפרמיי שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברסט מליגת העל הצרפתית, בהשאלה מבורוסיה דורטמונד.
קריירת מועדונים

קוליבאלי גדל במחלקות הנוער של FC מונפרמיי ופריז סן-ז'רמן. ב-18 במרץ 2021 חתם על חוזה בבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה החל מתום חוזהו בפריז סן-ז'רמן ב-1 ביולי 2021. הוא החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, וב-2 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בתיקו 1-1 נגד פ.צ. קופנהגן במסגרת שלב הבתים של ליגת האלופות לעונת 2022/2023. ב-15 באפריל 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 3-3 נגד שטוטגרט במסגרת המחזור ה-28 בליגה לעונת 2022/2023.
ב-11 באוגוסט 2023 הושאל קוליבאלי למשך עונה אחת לרויאל אנטוורפן מליגת העל הבלגית.
הערות שוליים

↑  Borussia Dortmund sign highly rated centre-back Soumaila Coulibaly from PSG באתר BVB Buzz, ‏ 18 במרץ 2021 (באנגלית)
↑  [RAFC TREKT JONGE FRANSE VERDEDIGER AAN] באתר הרשמי של רויאל אנטוורפן, 11 באוגוסט 2023 (בהולנדית)
נשק קל

נשק קל במוזיאון בראונשווייג
נשק קל (בראשי תיבות נפוצים: נק"ל) הוא שם כולל לכלי ירייה קלים לשימוש והחזקה, היורים תחמושת קליעית ומיועדים בדרך כלל לפגיעה ישירה ביצורים חיים. בדרך כלל מקובל להגדיר בתור נשק קל כל אמצעי לחימה שחייל מסוגל לסחוב ולתפעל באופן אישי. מטולי רקטות כתף (כמו ה RPG-7) ומקלעים כבדים נמצאים בגבול קבוצה זו.
הנשק הקל מחולק לכמה סוגים:
רובה (קרבין, רובה סער, רובה צלפים)
רובה ציד (שוטגאן)
מקלע
תת-מקלע
אקדח
רימון יד
רומה רימונים
נשק חם תת-ימי (לסוגיו)
ראו גם

נשק קל של צה"ל
מרגרט וייז בראון

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1910 ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  13 בנובמבר 1952  (בגיל 42) ניס, צרפת
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאית
 שם עט:  Golden MacDonald 
 עיסוק:  סופרת, עורכת
 מקום לימודים:  קולג' בנק סטריט לחינוך, בית הספר קיו-פורסט 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים
 יצירות בולטות:  לילה טוב ירח, ארנבון בורח מהבית, The Color Kittens 
 בן או בת זוג:  בלאנש אואלריקס 
 www.MargaretWiseBrown.com
 
מרגרט וייז בראון (באנגלית: Margaret Wise Brown; ‏23 במאי 1910 - 13 בנובמבר 1952) הייתה סופרת אמריקאית של ספרי ילדים, כולל ספרי הילדים לילה טוב ירח וארנבון בורח מהבית, שניהם מאוירים על ידי קלמנט הרד.
ביוגרפיה וקריירה

בראון היא האמצעית מבין שלושה ילדים. גדלה בשכונת גרינפוינט בברוקלין, ניו יורק. ב-1923 היא החלה את לימודיה בבית הספר Chateau Brilliantmont בלוזאן, שווייץ בזמן שהוריה התגוררו בהודו ובקנטרברי, קונטיקט. ב-1952 החלה את לימודיה בבית הספר Kew-Forest. ב-1926 החלה את לימודיה בבית הספר Dana Hall בוולסלי, מסצ'וסטס, שם הצליחה באתלטיקה. לאחר שסיימה את לימודיה ב-1928 החלה בראון את לימודיה במכללת Hollins ברואנוק, וירג'יניה.
לאחר סיום לימודיה לתואר ראשון באנגלית במכללת Hollins ב-1932 החלה לעבוד בהוראה בנוסף ללימודי אמנות. בתקופת עבודתה במכללה להוראה Bank Street Experimental School בניו יורק היא החלה לכתוב ספרי ילדים. המכללה קידמה גישה חדשה בחינוך ילדים ובספרות, תוך שימת דגש על העולם האמיתי ו"כאן ועכשיו". גישה זו השפיעה על עבודתה של בראון. היא קיבלה השראה גם מהסופרת גרטרוד שטיין שסגנון עבודותיה השפיעו על הכתיבה של בראון עצמה. ספר הילדים הראשון של בראון שהתפרסם היה When the Wind Blew. הספר פורסם ב-1937 על ידי הוצאת Harper & Brothers. בראון המשיכה לפתח את ספרי "כאן ועכשיו" שלה, ומאוחר יותר פיתחה את סדרת הספרים "Noisy Book", סדרה העוסקת בקולות הסובבים ילדים, תוך כדי עבודה כעורכת בהוצאת הספרים W. R. Scott. כעורכת בחברת סקוט, אחד המיזמים הראשונים שלה היה לגייס סופרים עכשוויים לכתיבת ספרי ילדים עבור החברה. ארנסט המינגוויי וג'ון סטיינבק לא טרחו להגיב לבקשתה, אך גרטרוד שטיין, הנערצת על בראון, קיבלה את ההצעה. ספרה של גרטרוד, The World is Round, אויר על ידי קלמנט הרד אשר חבר לבראון בעבר כשעבדו יחד על הספר Bumble Bugs and Elephants של הוצאת סקוט ש"נחשב כנראה לספר המודרני הראשון בכריכה קשה לתינוקות". מאוחר יותר חברו שוב בראון והרד כשעבדו יחד על הקלאסיקות ארנבון בורח מהבית ולילה טוב ירח שיצאו לאור בהוצאת Harper. בנוסף להוצאה לאור של כמה מספריה של בראון, תחת עריכתה של בראון חברת סקוט הוציאה לאור את ספרה הראשון של אדית' תאצ'ר הרד, Hurry Hurry, ואת הקלאסיקה של אספיר סלובודקינה, כובעים למכירה.
בין השנים 1944 ל-1946 הוצאת הספרים Doubleday פרסמה שלושה ספרים מאוירים שנכתבו על ידי בראון תחת שם העט גולדן מק'דונלד ואוירו על ידי לאונרד וייסגרד. וייסגרד היה מועמד למדליית קלדקוט ב-1946 וב-1947 זכה במדליה עבור Little Lost Lamb ו-The Little Island. שני שיתופי פעולה נוספים שלהם הופיעו בשנים 1953 ו-1956, לאחר פטירתה של בראון. הספר The Little Fisherman שאויר על ידי דאלוב איפקר יצא לאור ב-1945. הספר Little Fur Family שאויר על ידי גארת' ויליאמס יצא לאור ב-1946. בתחילת שנות ה-50 בראון כתבה מספר ספרים עבור הסדרה Little Golden Books כולל The Color Kittens, Mister Dog ו-The Sailor Dog.
חיים אישיים

בתקופת לימודיה ב-Hollins היא יצאה במשך תקופה עם "אדם טוב ושקט מווירג'יניה", ניהלה מערכת יחסים ארוכה עם ויליאם גסטון והתאהבות קצרה בפרסטון סויר. בקיץ של 1940 החלה במערכת יחסים ארוכה עם בלאנש אואלריקס (ידועה בשם העט מייקל סטריינג'), משוררת, מחזאית ושחקנית ואשתו לשעבר של ג'ון בארימורה. מערכת היחסים אשר החלה כהדרכה הפכה בהמשך לרומנטית וב-1943 כללה מגורים משותפים במנהטן. אואלריקס, שהייתה מבוגרת מבראון ב-20 שנה, נפטרה ב-1950.
בראון השתמשה במספר שמות עט בקרב מעגלים שונים של חברים. בבתי הספר Dana ו-Hollins היא כונתה בפי חבריה בשם "טים", מאחר שצבע שיערה היה כצבע חציר הטימותי. חבריה ב-Bank Street כינו אותה "בראוני". ויליאם גסטון כינה אותה "גולדי", על פי שם העט גולדן מק'דונלד בו השתמשה עבור הספר שכתבה, The Little Island.
ב-1952 פגשה בראון את ג'יימס סטילמן רוקפלר ג'וניור במסיבה ובהמשך הם התארסו. בהמשך השנה, במהלך מסע בינלאומי שערכה לקידום ספרה בניס, צרפת, היא מתה בגיל 42 בעקבות תסחיף, זמן קצר לאחר שחלתה בדלקת התוספתן. היא בעטה ברגלה כדי להוכיח לרופא עד כמה היא חשה בטוב, ובכך גרמה לקריש דם שנוצר ברגלה להתנתק ממקומו וכך להגיע אל ליבה.
בראון הספיקה לכתוב בחייה מעל מאה ספרים. אפרה פוזר לבקשתה במים סביב אי, בווינלהייבן שבמיין.
מורשת

בראון הורישה את התמלוגים של רבים מספריה, כולל לילה טוב ירח וארנבון בורח מהבית, לאלברט קלארק, בנם של שכניה, שהיה בן 9 שנים כשהיא מתה. ב-2000 הכתב ג'ושוע פראגר פירט בוול סטריט ג'ורנל את חייו המורכבים של מר קלארק אשר בזבז את מיליוני הדולרים שהרוויח מתמלוגי הספרים, ואשר מאמין שווייז בראון הייתה אימו, טענה שאחרים שללו מכל וכל.
בראון הותירה מעל 70 כתבי יד שלא ראו אור. לאחר שאחותה רוברטה בראון ראוץ' לא הצליחה למכור אותם היא אחסנה אותם בגזע עץ ארז למשך עשרות שנים. ב-1991 הביוגרפית העתידית שלה, איימי גארי מחברת .WaterMark Inc, גילתה את צרורות כתבי היד, מעל 500 דפים מודפסים במכונת כתיבה בסך הכל, ודאגה להביא את מה שניתן לדפוס (חלק מהספרים לא הושלמו על ידי בראון).
רבים מספריה של בראון פורסמו מחדש עם איורים חדשים, עשרות שנים לאחר שיצאו לאור לראשונה. ספרים רבים אחרים שלה עדיין מודפסים כיום עם האיורים המקוריים. ספריה תורגמו למספר שפות. ביוגרפיות על בראון לילדים נכתבו על ידי לאונרד ס. מרקוס (1999), ג'יל ס. ווילר (2006) ואיימי גארי (2017). קיים ניתוח פרוידיאני של "הסדרה הקלאסית" שלה על ספרי ארנבים שנכתב על ידי קלאודיה ה. פירסון, Have a Carrot ‏(2010).
תרבות פופולרית

גרסה בדיונית של בראון קיימת בספרה של שרה ג'יוס Goodnight June. בספר סדרה של מכתבים בין בראון והדמות רובי קריין באים להראות כיצד החברות בין קריין לבראון וחנות הספרים שלה בסיאטל, וושינגטון השפיעו על כתיבת הספר לילה טוב ירח.
עבודות נבחרות

במהלך חייה היו לבראון ארבעה מוציאים לאור: Harper & Brothers, ‏ W. R. Scott, ‏Doubleday ‏ו-Little Golden Books. הספרים שיצאו לאור על ידי Doubleday פורסמו תחת שם העט גולדן מק'דונלד. ספרים אלו היו ספרים מאוירים שאוירו בידי לאונרד וייסגרד. שניים מהם התפרסמו לאחר מותה.