stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר ששוקוב
קריירת מועדונים

ששוקוב התחיל להתעסק בכדורגל באומסק בקבוצה אחת עם דמיטרי סיצ'ב. בגיל 17 החל את הקריירה המקצוענית שלו. בשנת 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת בוגרים ספרטק טמבוב שם שיחק במשך עונה אחת. מאחר ששחקנים יותר מנוסים שחקו בעמדתו הוא לא הופיע בהרכב לעיתים קרובות. אחרי שנה הושאל אלכסנדר לספרטק-אורחובו אף על פי ששחטאר דונצק התעניינה בו. בספרטק-אורחובו הוא ערך 22 משחקים בהם הבקיע 2 שערים, לרוב הוא שיחק באגף הקישור.
ב-1 בינואר ששוקוב ביצע מעבר לספרטק מוסקבה. לראשונה במדי ספרטק הוא הופיע ב-22 בינואר במשחק גביע אלופות חבר המדינות מול פיוניק הארמנית. ב-7 במרץ ששוקוב ערך את משחקו הראשון בקבוצת הנוער של ספרטק במחזור הראשון של ליגת הנוער מול רוסטסלמאש. את משחקו הרשמי הראשון במועדון ערך ששוקוב ב-21 באפריל בוא האדומים-לבנים הפסידו לצסק"א 3:0, ששוקוב היה בין החלשים במשחק, לכן הוחלף כבר במחצית. באותה עונה שיחק ששוקוב בסך הכל 2 משחקים בקבוצה הבוגרת. בעונה הבאה אלכסנדר שוב לא הצליח לקבל מקום בהרכב הפותח ולכן הוחלט לשלוח אותו למועדון אחר בהשאלה.
בפברואר 2004 הושאל לסוקול סראטוב. ב-6 באפריל ערך את הופעתו הראשונה בקבוצה במשחק נגד מטאלורג ליפצק כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-90. ב-8 ביוני הבקיע שער בכורה מול גזוביק-גזפרום. ששוקוב סיים את העונה עם 35 משחקי ליגה ו-2 שערים, כמו כן ערך גם משחק אחד בגביע הלאומי. בתום העונה חזר לספרטק, אך המאמן לא ראה את ששוקוב כשחקן הרכב, דבר שאלכסנדר מאוד רצה.
בחורף ששוקוב היה יכול לעבור לאמקאר, אך בסופו של דבר הפך לשחקן לוצ'-אנרגיה הולדיווסטוקית. ב-9 באפריל ערך משחק בכורה בלוץ' מול קובאן קרסנודר שנגמר בתיקו 1:1. אחרי משחק זה ששוקוב זכה במקום בהרכב הפותח ושיחק באופן קבוע עד שבחודש מאי קיבל פציעה בשרירי המפשעה. ששוקוב חזר לשחק באמצע יולי ושוב זכה לפתוח בהרכב. ב-7 בספטמבר במשחק מול רוסיצ'י אוריול הוא הורחק לראשונה לאחר שקיבל 2 כרטיסים צהובים. בעונתו הראשונה בלוץ' השתתף ב-21 משחקים ועזר לקבוצתו לעלות לליגת העל. אחרי זה הוא שיחק עוד 3 עונות במדי הצהובים. בינואר 2008 ששוקוב מונה לקפטן הקבוצה.
ב-9 ביולי 2008 חתם על חוזה ל-3 שנים במועדון הכדורגל מוסקבה. ב-2 באוגוסט ערך הופעת בכורה במשחק ליגה מול זניט כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-61. באותו חודש הוא נפצע במשחק נגד טום. את עונת 2008 ששוקוב סיים עם 14 משחקים, 2 מהם בגביע אופ"א, אלו היו הופעותיו הראשונות בזירה האירופאית. בעונה שלאחר ערך 25 משחקים והבקיע שער, אותו שער העניק למוסקבה ניצחון 0:1 על זניט.
ב-28 בפברואר לאחר התפרקות מועדון הכדורגל מוסקבה ששוקוב נהיה שנית שחקן ספרטק מוסקבה. הוא אמר שהוא שמח לחזור לספרטק, אף על פי שלא ציפה לכך.
ב-14 במרץ 2010 שיחק במשחקו הראשון בספרטק אחרי שחזר, הקבוצה הפסידה 1:0 לדינמו וששוקוב הורחק במשחק זה אחרי צהובים. למרות ההתחלה הלא מוצלחת שלו, הצליח ששוקוב להאחז במקום בהרכב. במאי הוא קיבל פציעת סהרון והוא אושפז בגרמניה. ב-25 ביולי שוב הורחק ששוקוב במשחק ליגה אחרי 2 צהובים. ב-3 באוקטובר הבקיע את שערו הראשון במדי ספרטק שבזכותו המוסקבאים נצחו את אנז'י 0:1. בסך הכל ששוקוב השתתף באותה עונה ב-30 משחקים. בסתיו 2011 אלכסנדר התחיל לחשוב על עזיבת ספרטק מכיוון שלא נחשב כשחקן הרכב.
ב-18 ביוני 2012 חתם על חוזה עם רוסטוב ל-3 שנים. פתח בהרכב הצהובים-כחולים כבר במחזור הראשון ב-21 ביולי במשחק חוץ מול צסק"א, רוסטוב הפסידה 1:0.
ב-18 בפברואר 2014 ששוקוב עבר ללוקומוטיב מוסקבה. ב-19 ביוני 2016 חתם בארסנל טולה. ב-15 בפברואר 2017 חתם בבלטיקה קלינינגרד.
נבחרת לאומית

את משחק הבכורה שלו בנבחרת רוסיה הבוגרת ערך מול נבחרת קמרון ב-7 ביוני 2011.
חייו האישיים

אלכסנדר נשוי לזולפיה, יחדיו הם מגדלים את בנם ניקיטה.
תארים

מקום שני בליגת העל הרוסית - 2011/12 (ספרטק מוסקבה)
מקום שלישי בליגת העל הרוסית - 2002 (ספרטק מוסקבה)
זכייה בליגה הלאומית של רוסיה - 2005 (לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק)
אלקטריאון

ערך זה עוסק בדמות במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם לחברה ישראלית, ראו .
| --- | --- |
 תפקיד:  מלך טירינס ומיקנה
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  פרסאוס 
 אם:  אנדרומדה 
 אחים:  מסטור, סתנלוס, גורגופון, אלקאיוס, פרסס, Erythras 
 בן או בת זוג:  אורידיצה, אנקסו 
 צאצאים:  אלקמנה, Licymnius, Gorgophonus, Phylonomus, Lysinomus, Amphimachus, Celaineus, Stratobates, Archelaus, Cheirimachus, Anactor 
 
במיתולוגיה היוונית, אלקטריאון (ביוונית עתיקה: Ἠλεκτρύων) היה מלך טירינס ומיקנה.
דמותו

אלקטריאון היה בנם של פרסאוס ואנדרומדה, ולו שמונה אחים ואחיות. נישא לאחייניתו אנקסו (אנ') או לאורידיצה (אנ'), בתו של פלופס. אשתו ילדה את בתם אלקמנה ותשעה בנים. נולד לו בן נוסף מחוץ לנישואים.
על פי המיתולוגיה, שישה מצאצאיו של מסטור, אחיו של אלקטריאון, הגיעו למיקנה כדי לתבוע את חלקם בממלכה. כאשר אלקטריאון סירב לדרישתם, הם הניסו את עדרו. התפתח מאבק בינם ובין בניו של אלקטריאון, ובסופו נותר בחיים רק אדם אחד מכל צד. אוורס, שנותר בחיים, מכר את העדר לאמפיטריאון, בעלה של אלקמנה, וזה החזיר את העדר לאלקטריאון, אך בטעות הרג את אלקטריאון כאשר זרק את אלתו לעבר אחת הפרות. אחיו של אלקטריאון מלך במקומו, האשים את אמפיטריאון ברצח והגלה אותו.
נכדו של אלקטריאון, שנולד לבתו אלקמנה לאחר שזאוס חשק בה, הוא הרקולס.
אלקין סוטו

אלקין סוטו חאראמייו (בספרדית: Elkin Soto Jaramillo, נולד ב-4 באוגוסט 1980 במניסאלס שבקולומביה) הוא כדורגלן עבר קולומביאני, ששיחק בעמדת הקשר, וזוהה בעיקר עם אונסה קלדס הקולומביאנית ועם מיינץ 05 הגרמנית. סוטו ערך 26 הופעות במדי נבחרת קולומביה.
קריירת מועדונים

סוטו החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של קבוצת אתלטיקו נסיונל ממדיין. ב-1999, החל לשחק לראשונה בקבוצת בוגרים במדי אונסה קלדס. לאחר 5 שנים, בהן זכה באליפות ליגת העל הקולומביאנית בשנת 2003, ובקופה ליברטדורס היסטורי עבור קבוצתו בשנת 2004, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס הארגנטינאית, עבר סוטו לשכנה אקוודור, כשחתם בקבוצת ברצלונה ספורטינג קלוב מהעיר גוויאקיל. לאחר עונה וחצי בגוויאקיל, סוטו עבר לראשונה בקריירה לאירופה, עת שחתם במועדון הגרמני מיינץ 05, בפגרת החורף של עונת 2006/07. בעונה הראשונה של סוטו במיינץ, הקבוצה ירדה אל הבונדסליגה השנייה. כעבור שתי עונות, סוטו ומיינץ חזרו אל הבונדסליגה, ומיינץ הפכה למועדון יציב יחסית במרכז הטבלה, כשסוטו משמש כאחד משחקני המפתח. סוטו שיחק במיינץ עד עונת 2014/15 וחוזהו היה אמור להסתיים בסוף עונה זו, אך הוא נפצע בצורה חמורה במשחק ליגה מול המבורג במחזור ה-31, וזמן החלמתו הוערך בכשמונה חודשים. כמחווה של רצון טוב לשחקן בעל ותק של שמונה עונות במועדון, הוחלט במיינץ להאריך את חוזהו של סוטו בשנה נוספת ולשלם את שכרו, על אף שידוע כי לא יוכל לשחק בה. בקיץ 2016 חזר לאחר 12 שנה לאונסה קלדס. בשנת 2017 פרש סוטו ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

סוטו שיחק לראשונה עבור נבחרת קולומביה ב-2004. הוא נכלל בסגל קולומביה לטורניר קופה אמריקה 2011. במשך 9 שנות פעילות בנבחרת, שותף סך הכל ב-26 משחקים בהם כבש שישה שערים.
תארים

עם אונסה קלדס:
אליפות ליגת העל הקולומביאנית: 2002/03
קופה ליברטאדורס: 2003/04
אלסקה איירליינס

בואינג 737–800 בצביעה הישנה של החברה
אלסקה איירליינס (באנגלית: Alaska Airlines) היא חברת תעופה אמריקאית שבסיסה הראשי נמצא בנמל התעופה של העיר סיאטל. החברה מפעילה טיסות ל-61 יעדים בארצות הברית, בין היתר באלסקה ובקנדה, קוסטה ריקה ומקסיקו.
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1932 בשם "מקגי איירווייז" והחלה לטוס בקו אנקורג'-בריסטול ביי. בשנת 1944 שינתה החברה את שמה לאלסקה איירליינס.
בין השנים 1948–1950 פעלה החברה כגורם מרכזי בעלייתם של יהודי תימן לישראל במבצע כנפי נשרים. בשנת 1961 קיבלה החברה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם קונבאייר CV-880.
בדצמבר 2016 רכשה החברה את וירג'ין אמריקה תמורת 2.6 מיליארד דולר ובכך הפכה לחברת התעופה החמישית בגודלה בארצות הברית.
ב-31 במרץ 2021 הצטרפה החברה לברית התעופה Oneworld.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2021:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> F | נוסעים> Y+ | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 51 | — | 8 | 12 | 126 | 146 |  |
| איירבוס A320neo | — | 30 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | יתקבלו החל משנת 2020 |
| איירבוס A321neo | 10 | — | 8 | 18 | 159 | 185 |  |
| בואינג 700–737 | 11 | — | 12 | — | 112 | 124 |  |
| בואינג 737–800 | 61 | — | 12 | 30 | 117 | 159 |  |
| בואינג 737–900 | 12 | — | 16 | 24 | 138 | 178 |  |
| בואינג 737–900ER | 79 | — | 16 | 24 | 138 | 178 |  |
| בואינג 737-9MAX | 1 | 31 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | המסירה נדחתה לפברואר 2023 |
צי אלסקה איירליינס קרגו
| בואינג 700–737C | 3 | — | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| סך הכול | 228 | 61 |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Where does Alaska Airlines fly?, אלסקה איירליינס
↑  Alaska Air completes Virgin America acquisition, באתר רויטרס, 14 בדצמבר 2016
↑  פרטי צי המטוסים של אלסקה איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
| Oneworld |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אמריקן איירליינס • בריטיש איירווייז • קוואנטס • קת'אי פסיפיק |  |
| חברות | פינאייר • איבריה • LATAM צ'ילה • ג'פאן איירליינס • רויאל ג'ורדניאן • מלזיה איירליינס • LATAM ברזיל • סרילנקן איירליינס • קטר איירווייז • LATAM אקוודור • LATAM אקספרס • LATAM ארגנטינה • LATAM פרגוואי • LATAM פרו • LATAM קולומביה • אייר נוסטרום • BA סיטיפלייר • קת'אי דראגון • קומאייר • גלובוס איירליינס • איבריה אקספרס • J אייר • JAL אקספרס • ג'פאן טרנסאושן אייר • ג'טקונקט • ניקי • OpenSkies • קוואנטס לינק • סאן אייר • נורדי רז'יונל איירליינס • אלסקה איירליינס |  |
| חברות עבר | אייר ברלין • אייר לינגוס • מאלב • מקסיקנה • קנדיאן איירליינס  • US Airways |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415795005171  ISNI: 0000 0000 9203 9658  LCCN: n81107860  VIAF: 134880105   WorldCat (עם VIAF): 134880105
אמירות

אמירות (מערבית: إمارة, אימארה וברבים: إمارات, אימאראת) היא שטח אדמה פוליטי אשר נשלט על ידי אמיר בסגנון שושלת ערבית מונרכית. לדוגמה, איחוד האמירויות הערביות מהווה מדינה פדרלית אשר מורכבת משבע אמירויות שכאלה. כל אחת מהן מנוהלת על ידי אמיר. תואר האמיר עובר בירושה לבן המשפחה שהוא יורש העצר. שבע האמירויות האלה יוצרות את מועצת האלקטורים לבחירת הנשיא וראש ממשלת הפדרציה.
כיום רוב האמירויות נעלמו, אם בכך שהשתלבו לתוך מדינה גדולה יותר ואם על ידי שינוי סגנון השליטה בהן לשלטון של מלך או סולטאן, ומדינות כדוגמת איחוד האמירויות הפכו לנדירות, וכיום קיימות בעולם שלוש מדינות כאלו.
המונח אמירות בשפה הערבית לעיתים מוכלל כדי לציין כל סוג של פרובינציה מדינית הנשלטת על ידי אדם מהמעמד השולט, במיוחד כאשר מדובר באדם מהמשפחה המלכותית, כדוגמת הממשל בערב הסעודית. מקור המילה אמירות הוא במושג "אמיר", תואר אצולה או כבוד ערבי הנגזר מהשורש הערבי א.מ.ר. (أمر), "מפקד".
אמירויות מודרניות עצמאיות

כווית כווית
קטר (מדינה) קטר
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
אבו דאבי (אמירות) אבו דאבי
עג'מאן עג'מאן
דובאי דובאי
פוג'יירה פוג'יירה
ראס אל-ח'ימה
שארג'ה
אום אל-קיוין
אמירויות היסטוריות

אל-זובייר (ידועה גם בשם אז זובייר) - אמירות שהתקיימה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית בשטחי עיראק של היום מצפון לגבול עם כווית.
אמירות אפגניסטן - אמירות שהתקיימה בשטח של אפגניסטן המודרנית בין השנים 1826–1926 סופה היה כששליטה הפך מאמיר לשאה.
האמירות האיסלאמית של אפגניסטן (אנ') - שמה של הישות האפגנית שהוקמה על ידי הטליבאן בין 1996 ל-2001.
אמירות ארמניה (אנ') - אמירות עצמאית שהתקיימה בין השנים 637 ועד 884 לספירת הנוצרים, אז נכבשה על ידי הנסיך הארמני אשוט הראשון.
אמירות בארי (אנ') - אמירות קצרת ימים שהתקיימה בשנים 847 – 871 בשטחי העיר האיטלקית בארי.
בחריין - אמירות עצמאית שזכתה לעצמאות מבריטניה ב-1971 והוכרזה כממלכה בשנת 2002.
אמירות גרנדה - אמירות שהתקיימה בשנים 1228 – 1492 ונכנעה לפרננדו השני, מלך אראגון הספרדי לאחר מצור על העיר.
האמירות האיסלאמית של וזיריסטן - ארגון מרדני בחבל וזיריסטן שבפקיסטן.
אמירות טביליסי - אמירות שהתקיימה בשנים 726 – 1080 במקום בו נמצאת היום בירת גאורגיה, טביליסי.
אמירות טרארזה (אנ') - אמירות בשטחים שהיום נמצאים בדרום מערב מאוריטניה, שהתקיימה בין השנים 1640 – 1910. היא מתפקדת עד ימינו כהתארגנות מסורתית של אוכלוסייה סמי-נוודית.
אמירות סוראן - אמירות כורדית שהתקיימה בשנים 1399 – 1835 בצפון עיראק.
אמירות סיציליה - אמירות ששכנה באי סיציליה בין השנים 965 ל-1072. נכבשו על ידי הנורמנים ששימשו כשכירי חרב של האיטלקים.
האמירות הקווקזית (אנ') - אמירות בצ'צ'ניה שהוכרזה חד-צדדית ב-31 באוקטובר 2007.
אלכסנדר שפיגלבלט

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 באוגוסט 1927 קמפולונג מולדובנסק, רומניה 
 פטירה:  25 בנובמבר 2013 (בגיל 86) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל, רומניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוקרשט 
 שפות היצירה:  יידיש 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש 
 
אלכסנדר שפיגלבלט  (ביידיש: אלכסנדר שפיגלבלאט; 20 באוגוסט 1927 – 25 בנובמבר 2013) היה משורר, סופר ומסאי רומני וישראלי בשפה היידיש.
קורות חיים

אלכסנדר שפיגלבלאט נולד בעיר קמפולונג ברומניה. אביו, שמואל שפיגלבלאט, היה בן למשפחת שענים. שפיגלבלאט למד ב"חדר" ובגימנסיה ממלכתית. בין השנים 1941–1944, בעת מלחמת העולם השנייה, נשלח עם משפחתו לטרנסניסטריה. את רוב שהותו שם העביר עם משפחתו בעיירה קופייגורוד עד השחרור ב־22 במרץ 1944.
אחרי השחרור מהמחנות עבד כצורף ואחר כך למד ספרות רוסית באוניברסיטת בוקרשט. בין השנים 1954–1958 היה מרצה בחוג לספרות רוסית באוניברסיטה זו ובבית הספר לספרות ולביקורת ספרותית ע"ש מיכאי אמינסקו בבוקרשט.
בשנת 1964 עלה לישראל והתיישב בפתח תקווה. בין השנים 1971–1998 היה (לצדו של אברהם סוצקבר) מזכירה של מערכת הרבעון הספרותי ביידיש "די גאלדענע קייט" שהופיע בתל אביב.
אלכסנדר היה חבר במערכת כתב העת ביידיש "איקוף בלעטער", שנסגר ב-1963, ובדפים ביידיש של "כתב העת של הפדרציה של הקהילות היהודיות". בישראל שימש כתב בעיתון ביידיש "לעצטע נייעס" ובעיתון ברומנית "ויאצה נואסטרה". השתתף בספר היובל לשלמה ביקל בשנת 1969. תרגם מעברית לשפות אחרות.
ב-1984 זכה בפרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש.
ספרים > קובצי שירים

1952 - היימלאנד - (מולדת) מלוכה-פארלאג פאר ליטעראטור און קונסט, בוקרשט
1969 - אומרויקע אותיות (אותיות לא שקטות), המנורה, תשכ"ט
1973 -פאפירענע זעגלען (הפלגות מנייר), די גאלדענע קייט
1979 - וואלקענברעמען (גבות של עננים), די גאלדענע קייט
1997 - נשמה ליכט (נר נשמה)
1997,1998 - אין געלן צווישנליכט פון ערב-רעגן (בדמדומים הצהובים שלפני הגשם), לידער 1964-1997
2007 - גרינער אומעט (עצבות ירוקה), ליוויק פארלאג, תל אביב
2009 - געטונקען אין האניק-צער, לידער 2005-2009, בית שלום עליכם, תל אביב ("טבול בדבש הצער")
רבים משיריו תורגמו לשפות אחרות - עברית, אנגלית, צרפתית, גרמנית, ספרדית, רוסית, רומנית.
ספרים > פרוזה ומסות

2000 - דורכן שפאקטיוו פון א זייגער-מאכער, הוצאת י.ל. פרץ, תל אביב (מבעד לעינית השען) - ספר אוטוביוגרפי
2002 -בלאע ווינקלען:איציק מאנגער - לעבן, ליד און באלאדע, פארלאג י.ל. פרץ, תל אביב (פינות כחולות: איציק מאנגר - חיים, שיר, בלדה), מסע נרחב מוקדש לחייו וליצירתו של מאנגר
2003- שאטנס קלאפן אין שוייב: דריי דערציילונגען, ישראל-בוך, (צללים דופקים בחלון, שלושה סיפורים) - ספר שבו מעלה באוב אנשים מיוחדים שפגש.
2005 - קרימעווע: אן אלטפרענקישע מעשה, צור-אות, ירושלים, תשס"ה
2007 -דורך פאררייכערטע שייבלעך, לייוויק פאראיין, תשס"ז (דרך זגוגיות מעושנות)
2013 - אַ משל זוכט אַ נימשל, הוצאת בית שלום עליכם
ספרים > תרגומים לעברית

נר נשמה - בתרגומו של ש. אבני (1997)
פינות כחולות: איציק מאנגר – חיים, שיר ובלדה – הכרמל, 2009- בתרגומו של יהודה גור-אריה
דבש הצער" - הוצאת קשב לשירה, 2011 - בתרגומו של יהודה גור-אריה
מבעד לעינית השען - הוצאת כרמל, 2017 - בתרגומו של בני מר
לקריאה נוספת

Arie Leibisch-Laisch Însemnări complementare despre unii idişişti de seamă,p.787-788 în vol.FCER -Contribuţia evreilor din România la cultura şi civilizaţie, Editura Hasefer, Bucureşti, 2004 (ברומנית) (אריה ליביש-ליש - רישומים משלימים על כמה מחשובי הסופרים ביידיש - בספר "תרומת היהודים מרומניה לתרבות ולציוויליזציה", הספר, בוקרשט)
Charles Dobzynski - Le Miroir d'un peuple. Anthologie de la poésie yiddish, nouvelle edition revue et augmentée Seuil,Paris, 1987, (שארל דובזינסקי - הראי של עם. אנתולוגיה של השירה ביידיש) (בצרפתית)
אנדרו יאו

| --- | --- |
אנדרו יאו, 2005
אנדרו יאו, 2005
 לידה:  24 בדצמבר 1946 (בן 77) שאנגחאי, הרפובליקה הסינית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  סין ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  האוניברסיטה הלאומית של טאיוואן  Taipei Municipal Chien Kuo High School 
 מנחה לדוקטורט:  Chung Laung Liu 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרינסטון  אוניברסיטת טסינגואה  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ואן פייגנבאום, Pinyan Lu, Shengyu Zhang, Hongxu Cai, קנת' ל. קלרקסון, Youming Qiao, Hing-Fung Ting, Yaoyun Shi, Weizhen Mao, טימותי פול ברבר, Robert Lewis (Scot) Drysdale, III, אורן פטשניק 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1991)  פרס פוליה (1987)  עמית ACM (1995)  פרס קנות' (1996)  עמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי (2010)  פרס קיוטו לטכנולוגיה מתקדמת (2021)  פרס טיורינג (2000) 
 בן או בת זוג:  פרנסס יאו 
 iiis.tsinghua.edu.cn/yao/
 תרומות עיקריות
 הלמה של יאו סיבוכיות תקשורת
 
אנדרו יאו (בסינית: 姚期智; פיניין: Yáo Qīzhì; נולד ב-24 בדצמבר 1946) הוא מדען מחשב בולט, בעיקר בתחום תורת החישוביות. תוצאה מפורסמת שלו היא שימוש במשפט המינימקס להוכחת מה שידוע כלמה של יאו.
חייו

יאו נולד בשאנגחאי שבסין. הוא השלים את לימודיו לתואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטה הלאומית של טיוואן, ולאחר מכן השלים תואר שני ודוקטורט בפיזיקה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1972 ועבודת דוקטורט נוספת במדעי המחשב באוניברסיטת אילינוי ב-1975.
בשנת 1996 זכה בפרס קנות'. בשנת 2000 הוענק לו פרס טיורינג עבור תרומותיו המהותיות בתחום תורת החישוביות, בפרט בתאוריה של מחוללים פסבדו אקראיים, קריפטוגרפיה וסיבוכיות תקשורת.
בין השנים 1982 ל-1986 הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת סטנפורד. בין 1986 ל-2004 שימש כפרופסור באוניברסיטת פרינסטון. החל משנת 2004 משמש יאו כפרופסור במרכז ללימודים מתקדמים שבאוניברסיטת צינגהואה בבייג'ינג, ומכהן כראש המכון לתאוריה של מדעי המחשב במקום.
הוא חבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, ועמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, באיגוד האמריקאי לקידום המדע ובאקדמיה הסינית למדעים. אשתו, פרנסס יאו, גם היא מדענית מחשב.
ראו גם

הלמה של יאו
אמירה חכמוביץ

אין תמונה חופשית
אמירה חכמוביץ' (נולדה ב-5 בינואר 1960) היא סופרת, מתרגמת ועורכת חרדית. עורכת מוסף יתד נאמן לילדים "יתד שלנו".
ביוגרפיה

נולדה בנוף ים לסופרים אוריאל אופק ובינה אופק, ואחותה של הסופרת והמתרגמת עטרה אופק. לימים חזרה בתשובה. נישאה לרב סנדר חכמוביץ, גם הוא חוזר בתשובה, יליד ברזיל, כיום ראש ישיבת בנין עולם לחוזרים בתשובה. מתגוררת בירושלים.
מאז הקמת העיתון יתד נאמן, בשנת 1985, היא עורכת המוסף לילדים "יתד שלנו", תחת שם העט "רות". כותבת גם תחת שם העט חדוה אופק.
ספריה

בדרכם נלך: סיפורים נבחרים על גדולי ישראל
על קצה המזלג
נפלאות הבורא (1991)
ספריה > תרגום

זליג שכנוביץ, בממלכת כוזר היהודית, (2005)
אלפונסינה סטורני

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1892 קפריאסקה, שווייץ 
 פטירה:  25 באוקטובר 1938 (בגיל 46) מאר דל פלאטה, ארגנטינה 
 שם לידה:  Alfonsina Storni 
 מדינה:  ארגנטינה 
 מקום קבורה:  בית הקברות לה צ'קריטה 
 שפות היצירה:  ספרדית 
 סוגה:  שירה 
 זרם ספרותי:  פוסטמודרניזם 
 חתימה:   
 
אלפונסינה סְטוֹרְנִי (Alfonsina Storni;‏ 22 או 29 במאי 1892 – 25 באוקטובר 1938) הייתה משוררת, מחזאית וכותבת מאמרים ארגנטינאית. נחשבת לאחת המשוררות הלטינו-אמריקאיות החשובות של המאה ה-20. נושאיה העיקריים היו מעמד האישה בחברה הנשלטת על ידי הגברים, האהבה והמוות. זכתה בפרסים הגבוהים ביותר בתחום הספרות בארגנטינה, והייתה בתקופתה מראשי האליטה הספרותית בבואנוס אירס.
קורות חיים

אלפונסינה סטורני נולדה בעיירה סאלה קפריאסקה (Sala Capriasca) שבקנטון האיטלקי של שווייץ. אביה היה יצרן בירה קטן משווייץ שהיגר לארגנטינה. בארגנטינה פתח אביה בית קפה, שבו אלפונסינה, כנערה, עבדה כמלצרית. האב היה אלכוהוליסט וסבל מהתקפי דיכאון, כך שבית הקפה פשט את הרגל במהרה. אלפונסינה החלה עובדת כעוזרת בחווה חקלאית ומפרנסת ראשית של המשפחה. כאשר נפטר אביה ב-1907 ואמה נישאה לגבר חדש, היא עזבה את הבית והצטרפה ללהקה נודדת של שחקני תיאטרון. כעבור שנה היא נטשה את התיאטרון והחלה בלימודי הוראה, שאותם סיימה והחלה עובדת כמורה בעיר רוסריו. בעיר זו הכירה גבר נשוי, התאהבה בו והרתה לו. כדי למנוע פגיעה בגבר שאהבה, היא עברה לבואנוס איירס ושם גידלה כאם חד-הורית את בנה אלחנדרו אלפונסו. באותה תקופה החלה כותבת את שיריה הראשונים בעיתוני נשים, שירים שכבר בולטת בהם רגישותה הפמיניסטית וביקורתה על תפקיד האישה בחברה. ב-1914 פורסם הסיפור הראשון שלה, ושנתיים לאחר מכן, ב-1916, ספר השירים הראשון. בשנות ה-20 היא התפרסמה כאחת המשוררות החשובות בדרום אמריקה. שיריה והרצאותיה השפיעו על עבודתן של משוררות אחרות שהלכו בדרכיה, כגון דלמירה אגוסטיני (Delmira Agustini) וחואנה דה איברבורו, משוררות מפורסמות מאורוגוואי. סטורני פרסמה גם מאמרים פמיניסטיים, ונודעה במאבקה למען מתן זכות בחירה לנשים. סטורני הייתה המשוררת הראשונה שהתקבלה לחוג הספרותי רב היוקרה "אנקונדה", שם הכירה את הסופר הנודע מאורוגוואי אורסיו קירוגה (Horacio Quiroga). בשנות ה-20 חיברה גם מחזות תיאטרון לילדים שהוצגו. מ-1928 סבלה מהתקפים קשים של דיכאון, וב-1935 חלתה בסרטן השד. כאשר נודע לה שמחלתה סופנית, התאבדה בטביעה בים של מאר דל פלאטה ב-25 אוקטובר 1938.
יצירותיה החשובות

במשך שנות הקריירה שלה חלו התפתחויות רבות בכתיבתה של סטורני. מההתחלה הושפעה מעובדת היותה אם חד-הורית, עצמאית ומתפרנסת בעיר הגדולה. דבר לא מקובל בחברה הדרום אמריקאית של תקופתה. על כן, נושא כמעט קבוע בעבודתה הוא מצבה של האישה בחברה לא-שוויונית הנשלטת על ידי גברים, כולל בתחומי האהבה הארוטיקה והמוות. שיריה הראשונים נכתבו בסגנון טרדיציונלי מבחינת החריזה והמקצב לעומת עבודותיה המאוחרות, שם עברה לסגנונות ניסויים הכוללים חרוזים חופשיים או חוסר חריזה. ספרה הראשון שזכה להצלחה היה La Inquietud Del Rosal ("חרדת שיח הוורדים") ב-1916, וזאת על אף שהמשוררת עצמה לא העריכה ספר ביכורים זה. שלושת ספרי השירה הבאים שלה – El dulce daño ("הכאב המתוק") מ-1918, Irremediablemente ("ללא תקנה") מ-1919 ו-Languidez ("חולשה") מ-1920 – הפכו אותה לאחת המפורסמות במשוררות דרום אמריקה בתחילת המאה ה-20. בספרים אלו היא ממשיכה לדון בדיכוי האישה ובמאבק הקיים בקשר גבר-אישה. היא מתייחסת בציניות לקשר הרומנטי בחברה המנוהלת על ידי הגבר, הדורש ארוטיות ומיניות מהאישה אך מצד שני גם דורש בתוליות. ב-1925 פרסמה ספר נוסף – OCRE (צבע אוקר), שבו כבר ניתן לראות התרחקות אינטלקטואלית מעורבת באירוניה וציניות. בשנים 1930 ו-1934 ביקרה סטורני בספרד ונפגשה רבות עם המשורר פדריקו גארסיה לורקה, ובעזרתו חדרה לחוגים האוונגרדיים בספרות הספרדית. בהשפעה זו היא פרסמה ב-1934 את Mundo De Siete Pozos ("עולם שבע הבארות"), שבו ניכר מעבר בולט לסגנון שירה חדש, ניסיוני ומיוחד של חרוזים חופשיים ושפה סוריאליסטית, מקוטעת, דמוית חלום. ספרה האחרון, שיצא לאור לאחר מותה, הוא Mascarilla y Trobol ("מסכה ותלתן"). בספר זה היא עורכת ניסוי בכתיבת שירה ללא חרוזים אך במבנה של סונטה קלאסית. היא מכנה שירה זו כ"אנטי-סונטות הכתובות ברגעים של כמעט איבוד ההכרה". שירים אלו הם באופן בולט מופשטים ובעלי תוכן תמאטי אפל, חרדתי ודמוי חלום.
ביקורת

למרות ההערכה העצומה וההצלחה שלה זכו יצירותיה, יש המבקרים את העיסוק הרב בנושאים הנחשבים היום לפמיניסטיים. בזמנה גם ביקרו רבות את האירוטיות בשיריה המובאת על ידי אישה. עם כל זאת, אין ספק שעבודותיה הן אמיצות ופורצות דרך בתחום הפמיניזם. בנוסף, שיריה, אף שנכתבו בתקופת מעבר בין מודרניזם ופוסט-מודרניזם בשירה הדרום-אמריקאית, אינם שייכים לאף אחד מזרמים אלו. למרות פרסומה הרב בדרום אמריקה, שיריה תורגמו לשפה אחרת (אנגלית) רק ב-1975, ואז החל גם פרסומה העולמי. פרסום נוסף למשוררת נוצר עם פרסום השיר "אלפונסינה והים" בביצוע זמרים שונים, בהם מרסדס סוסה, חוה אלברשטיין, מתי כספי והפרברים, פבלו רוזנברג ויסמין לוי.
1916
אלכסיי גורנוסטאייב

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1808 ניז'ני נובגורוד, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 בדצמבר 1862 (בגיל 54) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  מנזר החוף של סרגייב הקדוש 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 זרם באמנות:  אדריכלות נאו-רוסית 
 יצירות ידועות:  Valaam Monastery, סטאריה לדוגה, Uspenski Cathedral 
 
אלכסיי גורנוסטאייב (ברוסית: Алексей Горностаев; ‏  18 בפברואר 1808 - 18 בדצמבר 1862) היה אדריכל רוסי, בולט כחלוץ בתחייה הרוסית, בונה של מנזר וקתדרלה בסנט פטרסבורג, כנסיית סנט פטרסבורג וכן כנסייה בהלסינקי. מיוחסת לו הלידה מחדש של ארכיטקטורת גגות האוהלים המסורתית של הצפון הרוסי.
ביוגרפיה > חינוך

אלכסיי גורנוסטאייב היה בנו של מנהל מפעל היציקה באזור ניז'ני נובגורוד. הוא הצטרף לשירות המדינה כפקיד זוטר ב-1823 בעיר הולדתו ארדטוב, לאחר מכן עבר לסנט פטרסבורג ב-1826, פרש ב-1827 והתפרנס מציור לוחות פרסום ואיורים ומאוחר יותר עבור הוצאת ספרים, סווינין שמימנה את סיור הלימודים שלו ברוסיה. בשנת 1829, גורנוסטייב פנה לכיתתו של אלסנדרו ברולו באקדמיה האימפריאלית לאמנויות ושימש כשוליה בבניית תיאטרון מיכאילובסקי (1831). בשנים 1834–1838, הוא נסע על חשבונו באירופה, וקיבל את הקרדיטים הגבוהים ביותר עבור יצירות האמנות שלו בפומפיי. הוא חזר בשנת 1838, השנה שבה הכריז ניקולאי הראשון לאקדמיה כי "כדי לשמור על רוח האדריכלות הביזנטית העתיקה בעיצובי כנסיות, על האדריכלים לעקוב אחר הטיוטות של קונסטנטין תון" . גורנוסטאייב קיבל רישיון אדריכל ממלכתי, חברות באקדמיה, והועסק כאדריכל משרד הפנים מאז 1843 ועד מותו. הקריירה המעשית שלו מחולקת בבירור לשתי תקופות.
ביוגרפיה > תקופה נאו-קלאסית (1838–1848)

עבודתו של גורנוסטאייב לפני 1848 פעלה לפי המסורת של הזמן ההוא, ושילבה את הדעיכה הנאו-קלאסית עם הטעם של המעמדות הגבוהים. אחד מלקוחותיו, M.V.Shishmaryov, ממן מאוחר יותר את השחזור של גורנוסטייב את מנזר טריניטי-סרגיוס.