stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קארה ווקר
קורות חיים

ווקר נולדה בסטוקטון, קליפורניה ב-26 בנובמבר 1969. היא חיה עם אביה, לארי ווקר, שעבד כצייר ומרצה. ועם אמה, גוונדולין שעבדה כעוזרת אדמיניסטרטיבית.
בגיל 13 עברה ווקר עם משפחתה לסטון מאונטן שבמדינת ג'ורג'יה בה נולד אביה, בניגוד חד לאווירה הרב-תרבותית הנרחבת שממנה נהנתה בחופי קליפורניה, בסטון מאונטן, עדיין התקיימו עצרות גזעניות של ארגון הקו קלוקס קלאן. בתיכון החדש שלה, שחזרה ווקר, "קראו לי 'כושית', אמרו לי שאני נראית כמו קוף והאשימו אותי (לא ידעתי שזו האשמה) בהיותי 'ינקית'."
ב-1991 קיבלה ווקר את התואר הראשון ממכללת אטלנטה לאומנות וב-1994 את התואר השני מבית הספר לעיצוב רוד איילנד. בשנותיה הראשונות בקולג' לא הרגישה בנוח לעסוק בנושא הגזע באומנות שלה, עם זאת, נתנה ביטוי לקולה בנושא זה במהלך לימודי התואר השני שלה, אז החלה לשלב אלמנטים של גזע ביצירותיה. ווקר חששה שהפיכת הגזע למוקד העיקרי בעבודתה יתקבל כ"טיפוסי" או כ"מובן מאליו".
יצירות וקריירה

ווקר ידועה ביותר בזכות יצירת תמונות פנורמיות בגודל טבעי בהן צלליות מחיתוכי נייר, המתארות לרוב דמויות שחורות כנגד קיר לבן, דימויים אלה מתכתבים עם היסטוריית העבדות והגזענות האמריקאית, באמצעות דימויים אלימים ומטרידים. בנוסף היא יצרה עבודות בגואש, ובצבעי מים, הקרינה סרטוני אנימציה ודימויים מ"פנס קסם", והציגה תיאטרון צלליות, כמו גם מיצבי פסלים בממדי ענק, כמו אלה שהוצגו בתערוכה הציבורית שלה יחד עם ארגון "קריאייטיב טיים" שנקראה "עדינות, או שוגר בייבי המופלאה" (2014).
ווקר משכה את תשומת ליבו של עולם האומנות לראשונה ב-1994 בזכות המיצב "אבוד: רומן היסטורי על מלחמת אזרחים כפי שהתרחשה בין הדברים האפלוליים של נערה שחורה אחת וליבה", העשוי מחיתוכי נייר ומציג את דרום ארצות הברית טרום מלחמת האזרחים כמקום רווי מין ועבדות. מיצב זה הפך ללהיט בן רגע.
יצירתה של ווקר מנקבת חורים ברומנטיקה של העבר – חושפת את המציאות הנואשת והמשפילה שהייתה נחלתם של עבדי המטעים באחוזות.
מחלוקת

ב-1999 הוסרה יצירתה "אמצעי למטרה: דרמת צללים בחמש מערכות" (1995) שהוצגה במכון לאומנות בדטריוט בעקבות מחאתם של אומנים ואספנים אפרו-אמריקאים על הצגתה.
יצירה נוספת שכותרתה: "המצב האידיאלי עליו נשענת קשת המוסריות ההיסטורית - רק עד הרגע שבו היא אינה סובבת לאחור נוכח הברבריזם, הסדיזם והכאוס הבלתי נשלט" עוררה מחלוקת בקרב עובדי הספרייה הציבורית בניוארק, שהעלו את השאלה האם היצירה ראויה לתלייה בחדר הקריאה. ביצירה מתוארים אנשי הקו-קלוקס-קלאן יחד עם צלב שעולה בלהבות, אישה שחורה עירומה מעניקה מין אוראלי לגבר לבן ודימוי של ברק אובמה. בעקבות כך, במרץ 2013, הגיעה ווקר לספרייה על מנת לדון ביצירה ובמחלוקת שהיא מעוררת.
ב-1997 שלחה האומנית האפרו-אמריקאית בטי סאאר מכתב בדוא"ל ל-200 אמנים ופוליטיקאים בו מובעת דאגתה לגבי השימוש של ווקר בדימויים גזעניים ומיניים, וקבלתם החיובית בעולם האומנות, תשומת הלב הזו הובילה לכנס באוניברסיטת הרווארד שבו נידונו יצירותיה בשנת 1998.
הערות שוליים

↑  Doreen St. Félix Act, KARA WALKER’S NEXT ACT, New York Magazine, ‏April 16, 2017
↑  Shaw, Gwendolyn DuBois, Speaking the Unspeakable: The Art of Kara Walker, Duke University Press, 2004, עמ' 14
↑  Belkove, Julie L., "History Girl, www.wmagazine.com, ‏March 2007
1 2  Ian Aldrich, Kara Walker Biography, The Biography.com website, ‏April 14, 2021
↑  Silva, Horacio, [https://thegentlewoman.co.uk/library/kara-walker Kara Walker
The artist of epic works with curiously humorous titles], thegentlewoman.co.uk (באנגלית)
↑  Looking at the History of the United States, Including the Shocking Parts, ‏September 14, 2011
↑  Biography of Kara Walker, www.theartstory.org, ‏2017
↑  The Art of Kara Walker, https://web.archive.org/, ‏March 8, 2012
↑  Kara Walker
↑  Sugar? Sure, but Salted With Meaning, https://www.nytimes.com/
↑  Gone: An Historical Romance of a Civil War as It Occurred b'tween the Dusky Thighs of One Young Negress and Her Heart, https://www.moma.org/
↑  Cotter, Holland, Black and White, but Never Simple, https://www.nytimes.com/
↑  The Means to an End...A Shadow Drama in Five Acts, https://chazen.wisc.edu/
↑  Gwendolyn DuBois DuBois Shaw, 4, Seeing the Unspeakable:
The Art of Kara Walker, November 2004
↑  Kara Walker’s Powerful Work Upends How We See Race in America, https://www.artsy.net/
↑  Kramer, Jessica, Kara Walker Addresses Art and Controversy at the Newark Public Library, https://www.huffpost.com/, ‏Dec 06, 2017
↑  HUNTER DROHOJOWSKA-PHILP, Reframing a Black Experience, https://www.latimes.com/, ‏OCT. 31, 1999
↑  Mary Chou, Walker, Kara. The Grove Encyclopedia of American Art, כרך 5, עמ' 139-140
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429484805171  PLWABN: 9810688023505606  BIBSYS: 3108826  BnF: cb14542865p (data)  CANTIC: a17789941  CiNii: DA18152701  GND: 119536005  ISNI: 0000 0000 7843 4440  LCCN: n98033590  MusicBrainz: 793cd24f-71ee-46ec-925c-56299fd6da1a  NKC: jo2015855297  NLG: 343586  NLK: KAC2022A9888  NTA: 21738014X  PIC: 19155  RERO: 02-A011003668  RKD: 239757  SNAC: w6126020  SUDOC: 078597889  ULAN: 500123343  VIAF: 77127744   WorldCat (עם VIAF): 77127744
Google Docs

| --- | --- |


 מפתח:  גוגל
 מערכת הפעלה:  Microsoft Windows, OS X, Android,iOS
 נכתבה בשפות:  JavaScript, Java, HTML 
 קטגוריה:  מעבד תמלילים מקוון ושיתופי
 www.google.com/docs/about
 
גוגל דוקס (באנגלית: Google Docs) הוא מעבד תמלילים מקוון הכלול בחבילת כלי העריכה החינמיים Google Docs Editors המבוססת על גבי רשת האינטרנט של חברת Google, בחבילת כלי העריכה כלולים גם היישומים Google Sheets, Google Slides, Google Drawings, Google Forms, Google Sites ו-Google Keep. כלי העריכה של Google Docs נגיש למשתמש באמצעות דפדפן האינטרנט כיישום מבוסס אינטרנט וזמין גם כיישומון נייד באנדרואיד ו-iOS וכיישום שולחן עבודה במערכת ההפעלה Chrome OS של Google.
Google Docs מאפשר למשתמשים ליצור ולערוך מסמכים מקוונים תוך שיתוף פעולה עם משתמשים אחרים בזמן אמת. משתמשים יכולים לעקוב אחר העריכות של משתמשים אחרים באמצעות היסטוריית גרסאות המציגה שינויים. מיקום כל עורך במסמך מודגש בעזרת סמן בצבע ייחודי לעורך ומערכת הרשאות מסדירה את מה שהמשתמשים יכולים לעשות. בעדכוני מערכת של הכלי הושקו תכונות שונות המשתמשות בלמידת מכונה, כולל תכונת "סייר", המציעה תוצאות חיפוש המבוססות על תוכן מסמך ו"פריטי פעולה", המאפשרות למשתמשים להקצות משימות למשתמשים אחרים.
Google Docs תומך בפתיחת ושמירת מסמכים בתצורות OpenDocument, טקסט עשיר, טקסט Unicode רגיל, HTML ו-Microsoft Word. אפשרות ייצוא לתצורות PDF ו-EPUB מיושמות גם כן.
היסטוריה

Google Docs החל את דרכו מחיבור שני מוצרים נפרדים: Writely ו-XL2Web.
Writely היה מעבד תמלילים מבוסס אינטרנט שנוצר על ידי חברת התוכנה Upstartle והושק באוגוסט 2005.  פיתוח המעבד התחיל כניסוי של המתכנתים סם שילאס, סטיב ניומן וקלאודיה קרפנטר, שרצו לנסות את טכנולוגיית AJAX החדשה דאז ואת הפונקציה "תוכן הניתן לעריכה" בדפדפנים.  ב-9 במרץ 2006 הודיעה גוגל על רכישת Upstartle ושינתה את שם המוצר ל-Google Docs.   ביולי 2009, הורידה Google את סטטוס בדיקת הבטא מ-Google Docs.  במרץ 2010 רכשה גוגל את DocVerse, חברת שיתוף פעולה בין מסמכים מקוונת. הכלי של DocVerse אפשר שיתוף פעולה מקוון של משתמשים רבים במסמכי Microsoft Word, כמו גם בתצורות אחרות של Microsoft Office, כגון Excel ו-PowerPoint.  שיפורים המבוססים על DocVerse הוכרזו ושוחחרו לציבור באפריל 2010.  ביוני 2012, רכשה גוגל את Quickoffice, חבילת כלי עבודה עבור מכשירים ניידים.  באוקטובר 2012, Google שינתה את שמם של מוצרי Drive ו-Google Documents הפכה ל-Google Docs. במקביל, יצאו ישומוני Chrome, שסיפקו קיצורי דרך לשירות בדף הכרטיסייה החדש של Chrome.  בפברואר 2019, Google הכריזה על הוספת אפשרות להצעות דקדוק במעבד התמלילים, והרחיבה את בדיקת האיות באמצעות טכניקות תרגום מכונה כדי לעזור במציאת שגיאות דקדוקיות מורכבות.
פלטפורמות

Google Docs זמין כיישום אינטרנט הנתמך בדפדפני האינטרנט Google Chrome, Mozilla Firefox, Internet Explorer, Microsoft Edge ו-Apple Safari. משתמשים יכולים לגשת לכל המסמכים, כמו גם לקבצים אחרים, ביחד באמצעות אתר Google Drive. ביוני 2014, Google פרסמה דף בית ייעודי לאתר Docs, המכיל רק קבצים שנוצרו עם השירות. בשנת 2014 השיקה גוגל אפליקציה ייעודית לנייד עבור Docs במערכות ההפעלה הניידות של Android ו-IOS.  אתר האינטרנט לנייד עבור Docs עודכן בשנת 2015 עם ממשק "פשוט ואחיד יותר", ובעוד שמשתמשים יכולים לקרוא קבצים דרך אתרי הסלולר, משתמשים שינסו לערוך ינותבו לכיוון האפליקציה הייעודית לנייד, ובכך ימנעו עריכה באינטרנט לנייד.
מאפיינים > עריכה > היסטוריית שיתוף פעולה ותיקו

Google Docs והיישומים האחרים של Google Drive חבילת לשמש שיתופי כלי עריכה שיתופית של מסמכים בזמן אמת. ניתן לשתף, לפתוח ולערוך מסמכים על ידי משתמשים מרובים בו זמנית, והמשתמשים יכולים לראות שינויים תווים לפי תו כאשר משתפי פעולה אחרים מבצעים עריכות. שינויים נשמרים באופן אוטומטי בשרתי גוגל, והיסטוריית גרסאות נשמרת באופן אוטומטי כך שניתן יהיה לצפות ולערוך שינויים קודמים. המיקום הנוכחי של עורך מיוצג עם צבע/סמן ספציפי לעורך, כך שאם עורך אחר צופה בחלק זה של המסמך הוא יכול לראות עריכות תוך כדי התרחשותן. ישנו צ'אט בסרגל צד המאפשר למשתפי פעולה לדון בעריכות. היסטוריית הגרסאות מאפשרת למשתמשים לראות את התוספות שבוצעו במסמך, כאשר כל מחבר נבדל לפי צבע. ניתן להשוות רק גרסאות סמוכות, והמשתמשים אינם יכולים לשלוט בתדירות שמירת הגרסאות. ניתן לייצא קבצים למחשב המקומי של המשתמש במגוון פורמטים (ODF, HTML, PDF,RTF, טקסט, Office Open XML).
מאפיינים > עריכה > סיור

במרץ 2014 הציגה Google תוספות, כלים חדשים של מפתחי צד שלישי המוסיפים תכונות נוספות ל-Google Docs. על מנת להציג ולערוך מסמכים במצב לא מקוון במחשב, משתמשים צריכים להשתמש בדפדפן האינטרנט של Google Chrome. תוסף כרום של Google Docs לא מקוון, מאפשר למשתמשים לאפשר תמיכה לא מקוונת בקובצי Docs באתר Google Drive. אפליקציות אנדרואיד ו-iOS תומכות באופן מקורי בעריכה לא מקוונת.
ביוני 2014 הציגה Google את "עריכות מוצעות" ב-Google Docs; במסגרת הרשאת "גישת הערות", המשתתפים יכולים להציע הצעות לעריכות שהמחבר יכול לקבל או לדחות, בניגוד ליכולת העריכה המלאה. באוקטובר 2016 הכריזה גוגל על "פריטי פעולה" עבור Docs. אם משתמש כותב משפטים כגון "ריאן כדי לעקוב אחר התסריט המרכזי", השירות יקצה את הפעולה הזו באופן אינטליגנטי ל"ריאן". גוגל מצהירה שהדבר יקל על משתפי פעולה אחרים לראות איזה אדם אחראי לאיזו משימה. כאשר משתמש מבקר ב-Google Drive, Docs, Sheets או Slides, כל הקבצים עם משימות שהוקצו להם יסומנו עם תג.
בשנת 2012 הוצג כלי מחקר בסיסי. זה הורחב ל-"סייר" בספטמבר 2016, בעל פונקציונליות נוספת באמצעות למידת מכונה. ב-Google Docs, Explore מציג תוצאות חיפוש רלוונטיות של Google המבוססות על מידע במסמך, ופשוט איסוף מידע. משתמשים יכולים גם לסמן טקסט מסמך ספציפי, ללחוץ על חקור ולראות תוצאות חיפוש המבוססות על הטקסט המסומן בלבד.
בדצמבר 2016 הציגה Google תכונת ציטוטים מהירה ל-Google Docs. כלי הציטוט המהיר מאפשר למשתמשים "להכניס ציטוטים כהערות שוליים בלחיצת כפתור" באינטרנט באמצעות תכונת ה-Explore שהוצגה בספטמבר. תכונת הציטוט סימנה גם את ההשקה של פונקציות ה-Explore בחשבונות G Suite for Education.
מאפיינים > קבצים > תצורות קבצים נתמכות

ניתן לצפות בקבצים בתצורות הבאות ולהמיר אותם לתצורת הבאות:
עבור מסמכי טקסט מעוצבים: OpenDocument, פורמט טקסט עשיר, HTML, טקסט רגיל Unicode, Microsoft Word.
מאפיינים > קבצים > מגבלות קבצים

מגבלות לגודל קבצים הניתנים להוספה, אורך המסמך הכולל והגודל מפורטים להלן:
עד 1.02 מיליון תווים, ללא קשר למספר הדפים או גודל הגופן. קובצי מסמכים שהומרו לתצורת .gdoc (Docs) אינם יכולים להיות גדולים מ-50 מגה-בייט. תמונות שהוכנסו לא יכולות להיות גדולות מ-50 מגה-בייט, והן חייבות להיות בתצורת .jpg, .png או .gif.
מאפיינים > סביבת העבודה של Google

Google Docs ניתן לשימוש ללא תשלום עבור אנשים פרטיים, אך זמינה גם כחלק מחבילת Google Workspace לעסקים, ומאפשרת פונקציונליות נוספת ממוקדת לארגונים בתשלום מנוי חודשי.
מאפיינים > פונקציונליות אחרות

גוגל מציעה תוסף לדפדפן האינטרנט Google Chrome בשם "Office editing for Docs, Sheets and Slides" המאפשר למשתמשים לצפות ולערוך מסמכי Microsoft Word ב-Google Chrome באמצעות יישומון Docs. התוסף יכול לשמש לפתיחת קובצי Office המאוחסנים במחשב באמצעות Chrome, כמו גם לפתיחת קובצי Office מרשת האינטרנט (בצורה של קבצים מצורפים בדוא"ל, תוצאות חיפוש באינטרנט וכדומה) מבלי להוריד אותם למחשב. התוסף מותקן במערכת ההפעלה Chrome כברירת מחדל. Google Cloud Connect היה תוסף עבור Microsoft Office 2003, 2007 ו-2010 שאפשר לאחסן ולסנכרן אוטומטית כל מסמך Word ל-Google Docs (לפני הכנסת Drive) בפורמטים של Google Docs או Microsoft Office. העותק המקוון עודכן אוטומטית בכל פעם שמסמך Microsoft Word נשמר. ניתן היה לערוך מסמכי Microsoft Word באופן לא מקוון ולסנכרן מאוחר יותר כאשר הם מחוברים לאינטרנט. Google Cloud Connect שמר על גרסאות מסמכים קודמות של Microsoft Word ואיפשר למספר משתמשים לשתף פעולה על ידי עבודה על אותו מסמך בו זמנית. Google Cloud Connect הופסק באפריל 2013 מכיוון שלפי Google, Google Drive משיג את כל המשימות הנ"ל, "עם תוצאות טובות יותר".
מאפיינים > אירוע דיוג 2017

במאי 2017 החלה להתפרץ התקפת פישינג בדמות מייל המתחזה לאלו היוצאים מטעם Google Docs. במיילים התנוססה הודעת התחזות מטעם מישהו שהיעד מכיר וביקש לשתף איתו מסמך. לאחר לחיצה על הקישור בדוא"ל, המשתמשים הופנו לדף הרשאות אמיתי של חשבון גוגל, שם ביקשה תוכנת הדיוג, אפליקציה של צד שלישי בשם "Google Docs", לגשת לחשבון Google של המשתמש. לאחר קבלת התוכנה, קיבלה התוכנה גישה להודעות Gmail ולפנקס הכתובות של המשתמש, ושלחה הזמנות מסמכים חדשות להונאה לאנשי הקשר שלו. התקפת הדיוג תוארה על ידי כלי התקשורת כמו "מסיבית" וכן "נפוצה", כתב אתר "The Next Web" נאפייר לופז כתב שזה 'מאוד קל ליפול'. אחת הסיבות שההתקפה הייתה כה יעילה הייתה שהודעות הדוא"ל שלה עברו באמצעות תוכנות דואר זבל ואבטחה, והשתמשו בכתובת גוגל אמיתית. תוך שעות, ההתקפה הופסקה ותוקנה על ידי גוגל, כאשר דובר קבע כי "נקטנו צעדים כדי להגן על משתמשים מפני הודעת דוא"ל המתחזה ל-Google Docs, והשבתנו חשבונות פוגעניים. הסרנו את הדפים המזויפים, העברנו עדכונים באמצעות גלישה בטוחה וצוות ההתעללות שלנו פועל כדי למנוע זיוף מסוג זה לחזור על עצמו".
באותו יום, Google עדכנה את Gmail באנדרואיד כך שתוכל להגן מפני התקפות פישינג. כלי תקשורת הבחינו כי אף על פי שההגנה הנוספת הוכרזה באותו היום שבו התקפה, ייתכן ש"אולי לא מנע את ההתקפה השבוע, מכיוון שהתקיפה כללה אפליקציה זדונית ומזויפת של "גוגל דוקס" שהתארחה בעצמה על שרתי החברה. בתחילת מאי 2017 דיווחה "ארס טכניקה" כי "לפחות שלושה חוקרי אבטחה" העלו סוגיות בנוגע לאיום, אחד מהם באוקטובר 2011, וכי ייתכן שהתוקף או התוקפים מאחורי האירוע בפועל "העתיקו את הטכניקה מפרסום קודם של חוקר אבטחה אחר ב-GitHub בפברואר". יתר על כן, הדו"ח ציין כי גוגל הוזהרה שוב ושוב על ידי חוקרים מפני האיום הפוטנציאלי, כאשר חוקר האבטחה גרג קרסון אמר ל-"Ars Technica" כי "אני לא חושב שגוגל הבינה לגמרי עד כמה חמורה הפרצה, אבל פצחנים אכן הבינו זאת".
מאפיינים > שגיאת "תנאים והגבלות"

באוקטובר 2017, בעקבות עדכון בצד השרת של חברת גוגל, החלו מסמכי Google Docs של משתמשים ברחבי העולם להיות מסומנים באקראי ובשוגג ככאלו המפרים את מדיניות "תנאי השימוש" לכאורה. תיקון לקוד פורסם זמן קצר לאחר מכן, אך התקלה העלתה לסדר היום את מידת השליטה של גוגל בתוכן המשתמשים, כולל ניתוח התוכן של המסמכים, כמו גם היכולת שלה לסגור משתמשים מכל מקום ובכל זמן, כולל ברגעי עבודה קריטיים ולמנוע מהם גישה למסמכים שלהם.
דקות של תהילה

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  דרמה
 כותבים:  ליאורה קמינצקי, ורד שפירא, יובל גרנות
 בימוי:  נתי אדלר ליאורה קמינצקי
 שחקנים:  איציק כהן  שיר אידלסון  אורי בנאי  אפרת כהן  איה קורן  יהודה לוי  פיני טבגר  ליאון רוזנברג
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ליאורה קמינצקי יהודה טלית רון אייזק
 חברת הפקה:  איגואנה הפקות
 עורכים:  טל שפי
 אתר צילומים:  בתי מלון בעיר אילת, הטיילת באילת ואף מעבר טאבה
 צלמים:  בועז יהונתן יעקב
 מוזיקה:  צוף פילוסוף, קובי אייזנמן
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 (טלעד)
 תקופת שידור מקורית:  4 ביוני 2001 – 2001
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דקות של תהילה היא סדרת דרמה ישראלית לנוער ששודרה בערוץ 2 (בשידוריה של הזכיינית טלעד) בשנת 2001 וכללה 12 פרקים.
הסדרה שודרה תחילה בשעות אחר הצהריים, ולאחר שזכתה למדרוג (רייטינג) גבוה, עברה לשעות הערב.
עלילה

שישה צעירים, מכל רחבי ישראל, מתקבצים בבית מלון חמישה כוכבים באילת בו הם אמורים לשהות תקופה ממושכת. בפניהם עומדת המשימה להפוך לצוות בידור מגובש ומצליח.
מלבד הדרמה הכרוכה בעיצוב ובהעלאת המופע לאוויר, מהווים החיים המשותפים של הצעירים, המגיעים מרקע שונה, בסיס לאינספור קונפליקטים, חלקם דרמטיים וחלקם קומיים. הסדרה צולמה בבית מלון באילת, כשאזורי המלון השונים היוו את אתרי ההתרחשויות העיקריים. בין אזורים אלה ניתן למנות את הבריכה, הלובי, הבר, חדר האוכל וכיוצא באלה. הדרמה התפרשה גם על פני העיר אילת עצמה, במקומות כמו החוף, הטיילת, אתרי הבילוי ואף עד למעבר טאבה, מעבר הגבול למצרים.
דמויות ושחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
איציק כהן: דדי
שיר אידלסון: מיקה
אורי בנאי: ליאון בוצ'צ'ו
אפרת כהן: נועה
יהודה לוי: סער
איה קורן: תמר
פיני טבגר: ג'ון ג'ון צחור
צק ברקמן: אלון
ליאון רוזנברג: אדם
הערות שוליים

1 2  סמדר הירש, ‏תהילה ואופנה בטלעד, באתר גלובס, 22 במאי 2001
↑  אביבה קרול, ‏"הכספת" ו"מיליונר" - התחרות בעיצומה, באתר גלובס, 30 ביולי 2001
↑  רותה קופפר, אין זו אגדה, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2001
האחים דה גמה

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  העשרה, קומדיה, מערכונים
 כותבים:  יובל פרידמן 
 בימוי:  שי כרמלי פולק 
 שחקנים:  אילן רוזנפלד, קובי פרג', עודד פז, חנה לסלאו, דון לני גבאי.
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיק:  עדי תורג'מן
 חברת הפקה:  נגה תקשורת
 עורכים:  חגית ביליה
 אורך פרק:  22-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ לוגי, הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  1 ביולי 2009 – 16 ביולי 2009
 
האחים דה גמה היא סדרה קומית הכוללת מערכונים, בכיכובם של אילן רוזנפלד, קובי פרג' ועודד פז. הסדרה הופקה על ידי ערוץ לוגי, ושודרה בשנת 2009. כל אחד מ-12 פרקי הסדרה עוסק במדינה אחת בעולם, כאשר מידע בסיסי על אותה המדינה מובא באופן דידקטי ומלא הומור. גיבורי הסדרה נקראים על שמות של מגלי ארצות מפורסמים מההיסטוריה: אסי (על שם ואסקו דה גמה), מרקו (על שם מרקו פולו) ואמיר (על שם אמריגו וספוצ'י). שם הסדרה "אחים דה גמה" אף הוא מתייחס לוואסקו דה גמה.
התוכנית שודרה בעבר בשידורים חוזרים בערוץ הראשון.
עלילה

העלילה עוקבת אחרי שלישייה שנולדה במטוס לאם טייסת. לאורך כל חייהם הם נודדים בעולם בין מדינות. בכל פרק הם מגיעים לארץ אחרת ומתאכסנים בבית המלון המקומי. למרות שתמיד מבטיחים לאמם שיצאו לטייל בעולם, הם נשארים בחדר המלון וצופים בטלוויזיה. היוצא מן הכלל הוא הפרק האחרון (המתרחש באוסטרליה), שבו הם יוצאים לטייל. הסדרה מלווה בקטעי אנימציה המסבירים על המדינה אליה הגיעו האחים בליווי קריינות של השחקן אלון אבוטבול.
דמויות > הדמויות הראשיות

אסי "אסקי" דה גמה (קובי פרג') – האח הבכור. הרציני מבין השלישייה. תמיד מתעקש שאחיו יצאו לטייל אך לשווא. מפחד מאמו הרגזנית.
מרקו דה גמה (עודד פז) – האח האמצעי. אוהב לראות טלוויזיה, כאשר תכונה זו מונעת מאחיו לצאת לטייל.
אמיר "מירמיר" דה גמה (אילן רוזנפלד) – האח הקטן. רחפן ולא קשוב. מתלהב מדברים פעוטים. שונא כרוב ניצנים.
דמויות > דמויות משניות

רוזה "מאמא" דה גמה (חנה לסלאו) – אמם של האחים. טייסת במקצועה. נושאת עליה אקדח לכל מקום. בעלת מזג חם. משוכנעת כי היא קרובת משפחתו של ואסקו דה גמה. אינה מרשה לבניה לראות טלוויזיה, אלא רק לצאת לטייל.
החדרניות (דון לני גבאי) – שתים עשרה אחיות תאומות אשר עובדות ברשת המלונות ברחבי העולם אליהם מגיעה השלישייה. כל אחת בעלת אופי שונה. אמם מופיעה בספר השיאים של גינס.
אפי רוטר (אורי גוטליב) – הופיע בפרק באתיופיה. משמש כטכנאי הטלוויזיה בבית המלון. האחים חושבים שהוא רמטכ"ל לשעבר.
פאולו ג'יסמונטי – זמר ברזילאי מפורסם. מופיע בפרק בברזיל. כפיל של אמיר דה גמה. מופיע בכל המערכונים שבפרק.
דמויות > מפינותיה וממערכוניה של התוכנית

אנט (בוקר סופר) – מגולמת על ידי עודד פז. מנחה תוכנית בוקר בשם "בוקר סופר". חייבת שיענו לה במשפט "בוקר סופר!" ולא באף משפט אחר. אוהבת לשתות הרבה מאוד קפה. נוהגת לפתוח את התוכנית במשפט "בוקר סופר!" לפי המדינה המדוברת (לדוגמה: במרוקו נאמר: "בוקר סופר, קזבלנקה").
ז'ורז' (בוקר סופר) – מגולם על ידי קובי פרג'. הגרפולוג של התוכנית "בוקר סופר". מוזר, ציני וסאטירי. הופעותיו היחידות היו בפרקים של מרוקו וצרפת.
הזמר המפוזר (סטאר מיוזיק) – זמר המגולם על ידי קובי פרג'. בכל שיריו הוא חוזר על מילה החוזרת ונישנית פעמים רבות. מחירי הדיסקים שלו ידועים בהיותם מוגזמים ומופרזים.
גורג'ס (עושים כושר) – פרודיה על ריצ'רד סימונס. מדריכת כושר גברית ורקובת שיניים המגולמת על ידי עודד פז. במהלך האימונים היא נוהגת לספור בשפה המדוברת באותה מדינה. מתאפיינת במשפט "אני אוהבת את זה" בזמן שהיא חושפת שיניים.
ז'ראר (עושים כושר) – מגולם על ידי קובי פרג'. עוזרה של גורג'ס. הופיע בפרק צרפת.
איש הקרוקודילים (איש הקרוקודילים) – מגולם על ידי עודד פז. חוקר טבע שיוצא לחקור חפצים דוממים האופייניים לאותו מקום כאילו הם חיות. נהרג בסוף כל פרק. ידוע בזכות הווידויים המוזרים בהם הוא מודה לפני מותו. דמותו היא פארודיה על חוקר הטבע סטיב ארווין, חוקר הטבע האמיתי שקיבל את הכינוי "איש הקרוקודילים" ונהרג במהלך אחד מהפרקים בתוכניתו.
מורדוך ושאלי (מונית הכסף) – מגולמים על ידי אילן רוזנפלד וקובי פרג'. זוג מהמרים כפייתיים מישראל שכל הזמן מוצאים את עצמם במונית הכסף. למרות שטוענים כי הם יודעים את התשובות, הם תמיד נכשלים. את דמותו של עידו רוזנבלום מגלם עודד פז. בפרק האחרון מורדוך מצליח לענות על כל השאלות עקב בעיטה בראש שקיבל מקנגורו.
השף האילם (השף האילם) – מגולם על ידי עודד פז. שף אילם הטוען שהוא מכין מאכלים האופייניים לאותה מדינה, אך כמעט תמיד הם מסתיימים כמשקה העשוי בבלנדר (למשל, בצרפת הוא הכין ״אייס קוואק״- ברד רגלי צפרדעים). בצידו של המסך נמצא מתורגמן שמדבר בשמו (קובי פרג'). מסיים כל פרק בחיקוי פנטומימות של חנוך רוזן.
מיקי (המתהפך) – מגולם על ידי אילן רוזנפלד. מנחה תוכנית בשם "המתהפך" (פארודיה על התוכנית "המהפך" בהנחיית אורנה דץ) בה הוא מזמין אנשים לאולפן לעבור מהפך חיצוני. כל אדם המגיע להתהפך אצלו יוצא בתור חפץ דומם מסוים התואם למדינה. אוהב לקרוא לאנשים "גוז'וז'ון".
טאטו (החברים של טאטו) – מגולם על ידי קובי פרג'. מנחה בתוכנית ילדים שלובש תחפושת של ארנב גדול וורוד. כל פרק מקבל הוא שיחת טלפון, מה שמפריע למהלך הצילומים. מנחה את התוכנית יחד עם ילדה צעירה עם קול צפצפני שמגולמת על ידי אילן רוזנפלד.
אי השורדים – פרומו פארודי לתוכנית הריאלטי הישרדות בו מוצגים שלושה אנשים התלויים על גזעי עץ רקובים באפס מעשה, מה שמוגדר כול פעם בתור "הפרק המותח ביותר של העונה". קובי מחט הופיע בהופעה חד פעמית בפרק האחרון בתור המנחה של התוכנית.
המרוץ לתה – שלוש קשישות אשר מתמודדות מי תגיע ראשונה לכוס תה. פארודיה על התוכנית המרוץ למיליון.
הערות שוליים

↑  בסדרה מבטאים "דֶה גמה" בזמן ששם מגלה הארצות מבוטא "דָה גמה".
אסוול ליון-וילרבאן

הקבוצה בזמן משחק (2009)
אסוול ליון-וילרבאן (מצרפתית: ASVEL Lyon-Villeurbanne) היא קבוצת כדורסל צרפתית המייצגת את שתי הערים ליון ווילרבאן. הקבוצה מתמודדת בליגת העל הצרפתית וביורוליג.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1948 כשמאז זכה ב-19 אליפויות צרפת וב-9 גביעי צרפת. המועדון הוא המעוטר ביותר בכדורסל הצרפתי, למרות שמשנות ה-80 החל המועדון בירידה דרסטית ביכולתו כשלא פעם המועדון נאבק במאבקי הירידה לPro B וכן כנגד סגירת המועדון בשל בעיות כלכליות.
המועדון שייך מאז 2014 לכדורסלן הצרפתי טוני פארקר. פארקר החזיק בבעלות מיעוט בקבוצה מאז 2009 ואף שיחק במועדון בזמן השביתה בליגת ה-NBA ב-2011. ב-2014 הפך לבעל השליטה בקבוצה ולנשיאה. בעל מניות אחר בקבוצה הוא הכדורסלן הצרפתי ניקולה באטום שמשמש כסגן הנשיא שלה.
בעונת 2011/12, השתתפה הקבוצה במוקדמות היורוליג. בעונת 2019/2020 חזרה הקבוצה ליורוליג עם הרחבת הליגה ל-18 קבוצות.
אולם הבית של המועדון הוא האסטרובל, המכיל כ-5,600 מקומות.
תארים והישגים

הליגה הצרפתית:
אליפות (21): 1949, 1950, 1952, 1955, 1956, 1957, 1964, 1966, 1968, 1969, 1971, 1972, 1975, 1977, 1981, 2002, 2009, 2016, 2019, 2021, 2022
מקום שני: 1954, 1959, 1965, 1967, 1976, 1978, 1985, 1986, 1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003
הגביע הצרפתי:
זכייה (10): 1953, 1957, 1965, 1967, 1996, 1997, 2001, 2008, 2010, 2021
גמר: 1954, 1955, 1959, 2002, 2016
גביע מחזיקות גביע:
גמר: 1983
סופרוליג:
פיינל פור: 1997
כדורסלני עבר בולטים

צרפת ג'ים בילבה
צרפת אלן דיבאו
קרואטיה ניקולה וויצ'יץ'
צרפת טוני פארקר
אולימפיאקוס (כדורסל)

מועדון הכדורסל אולימפיאקוס (ביוונית: .ΚΑΕ Ολυμπιακός Σ.Φ.Π) היא קבוצת כדורסל יוונית מעיר הנמל פיראוס שבמטרופולין אתונה, המתמודדת ביורוליג ובליגת העל היוונית. צבעי מדי הקבוצה הם אדום ולבן, ואולמה הביתה הוא היכל השלום והאחווה.
היכל השלום והאחווה לפני משחק
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1931 ומשתייכת למועדון הספורט אולימפיאקוס. לקבוצה יריבות מסורתית עם קבוצות אחרות מאזור אתונה, ובעיקר מול פנאתינאיקוס ומול א.א.ק. אתונה. היריבות בין המועדונים קיימת גם בענף הכדורגל, ומשחקי הקבוצה מול יריבתה הגדולה פנאתינאיקוס מכונים ביוון "דרבי היריבות הנצחיות".
בין השנים 1993–1997 זכתה בחמש אליפויות רצופות ובתואר הסופרוליג בשנת 1997. הקבוצה זכתה בגביע היווני ב-2002, 2010 ו-2011. בעונת 2011/2012 זכתה אולמפיאקוס באליפות יוון וביורוליג. בשנה שלאחר מכן השלימה הקבוצה זכייה שנייה בגביע היורוליג, הישג שנרשם בפעם השנייה בלבד בהיסטוריה של הליגה, לאחר שהתבצע בעונות 2003/2004 ו-2004/2005 על ידי מכבי תל אביב.
במהלך השנים אימנו את הקבוצה שני מאמנים ישראלים, פיני גרשון בשנים 2006–2008 ודייוויד בלאט בשנים 2018–2019.
לפני הפלייאוף בעונת 2018/19 ביקשה הקבוצה לפסול שופטים מקומיים בהתמודדות מול קבוצת פנאתינייקוס, בעקבות טעות שיפוט בחצי גמר הגביע בהתמודדות נגד פנאתינאיקוס, לאחר שהתאחדות הכדורסל היוונית לא נענתה לדרישתה אולימפיאקוס הודיעה כי לא תופיע לפלייאוף - והורדה לליגה השנייה ביוון, אך היורוליג החליט להשאירה במפעל.
תארים והישגים

הליגה היוונית (14)
1949, 1960, 1976, 1978, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2012, 2015, 2016, 2022, 2023
הגביע היווני (12)
1976, 1977, 1978, 1980, 1994, 1997, 2002, 2010, 2011, 2022, 2023, 2024
הסופרקאפ היווני (3)
2022, 2023, 2024
אליפויות אירופה (3)
1997, 2012, 2013
ראו גם

אולימפיאקוס (כדורגל)