stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרדכי אהרנפרייז
לקריאה נוספת

אבנר הולצמן, "מתרועות־תחייה לספרות אילמת. דרכו של מרדכי אהרנפרייז", בתוך: מרדכי אהרנפרייז, לאן? מסות ספרותיות, ירושלים: תשנ"ח
הערות שוליים

↑  מובא אצל: ראובן הכט (עורך), בתקוע השופר, עמ' 572.
↑  אשכול, דואר היום, 22 באפריל 1926
↑  Monty Noam Penkower, The Jews were expendable: free world diplomacy and the Holocaust, Wayne State University Press, 1988, page 265
↑  Monty Noam Penkower, The Jews were expendable: free world diplomacy and the Holocaust, Wayne State University Press, 1988, page 369
↑  David Kranzler, The man who stopped the trains to Auschwitz, Syracuse University Press, 2000, pages 105-106
↑  Monty Noam Penkower, The Jews were expendable: free world diplomacy and the Holocaust, Wayne State University Press, 1988, pages 199-200
↑  Randolph L. Braham, The politics of genocide: the Holocaust in Hungary, Wayne State University Press, page 236
↑  David Cesarani, Paul A. Levine, Bystanders to the Holocaust: a re-evaluation, page 251
↑  Ḥanah Manṭel, Lidingo: memories of the small Swedish haven which 200 girls, Feldheim Publishers 1998, pages 20-22 and 118
↑  ארכיון מרדכי אהרנפרייז, בספרייה הלאומית
↑  לאן? מסות ספרותיות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260616405171  PLWABN: 9810608376005606  BIBSYS: 90728532  BnF: cb12875710q (data)  GND: 116383747  ISNI: 0000 0000 6651 4179  LCCN: n86017219  NKC: zmp2012723737  NSK: 000686147  NTA: 073042528  SELIBR: 50856  VIAF: 24731071   WorldCat (עם VIAF): 24731071
משה אלטמן

לוח זיכרון עם דיוקנו של משה אלטמן על קיר הבית שבו התגורר בצ'רנוביץ בשנים 1961–1981
משה אלטמן (ביידיש: משה אַלטמאַן; 8 במאי 1890, ליפקאני, בסרביה, האימפריה הרוסית – 21 באוקטובר 1981, צ'רנוביץ) היה סופר ומשורר יידי.
ביוגרפיה

הוא למד בחדר ועד 1908 הוא למד בגימנסיה פרטית בקמניץ-פודולסקי יחד עם יעקב שטרנברג. ב-1918 עבר לבוקרשט, שנה מאוחר יותר עבר לצ'רנוביץ וב-1921 החל לעבוד בפדרציית תרבות היידיש של רומניה. ב-1920 החל לפרסם את השירים הראשונים וביקורות ספרותיות. יותר מאוחר הוא עבר לחבר פרוזה. חיבוריו התפרסמו בעיתונים וכתבי עת ברומניה, 
פולין וארצות הברית. ב-1926 יצא לאור בצ'רנוביץ קובץ חיבוריו הראשון, "בלענדעניש" (תעתועים).
ב-1930 היגר לארגנטינה, שם ניהל בית יתומים יהודי, אך ב-1931 חזר לרומניה והפך לעורכו של השבועון הספרותי "די וואָך" (השבוע). ב-1939 עבר לברית המועצות יחד עם יעקב שטרנברג. זמן קצר לאחר מכן עברו בסרביה ובוקובינה לידיה של ברית המועצות ואלטמן חזר לבסרביה. הוא היה חבר באגודת הסופרים של ברית המועצות.
עם פלישת גרמניה לברית המועצות התפנה אלטמן למרכז אסיה. עם סיום מלחמת העולם השנייה הוא שב להתגורר בצ'רנוביץ ועבד כעורך הספרותי של התיאטרון היידי של קייב (בניהולו של משה גולדנבלט), שעבר לצ'רנוביץ לאחר המלחמה.
ב-1949 נעצר אלטמן יחד עם יעקב יקיר, מוטל סקציאר והרץ ריבקין ונשפט לעשר שנים בגולאגים. ב-1955 הוא שוחרר ושמו טוהר. עם תחילת הופעתו של כתב העת "סאָוועטיש הײמלאַנד" ב-1961 החל אלטמן לפרסם בו את חיבוריו.
ביוגרפיה > ארכיון

ארכיונו נמצא בארכיון גנזים- אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
מריון נסל

| --- | --- |

פרופ’ מריון נסל, בשנת 2015
 לידה:  1936 (בת 88 בערך)
 ענף מדעי:  תזונה
 מקום מגורים:  וסט וילג' 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  בית ספר שטיינהרט לתרבות, חינוך ופיתוח אנושי  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  מדליית אדינבורו (2023)  עמית  אקדמיית ניו יורק לרפואה 
 www.foodpolitics.com
 
מריון נסל (באנגלית: Marion Nestle; נולדה ב-1936) היא פרופסור ומופקדת הקתדרה על-שם פולט גודארד ללימודי התזונה, ובריאות הציבור באוניברסיטת ניו יורק, במחלקה שהיא עמדה בראשה בשנים 1988–2003. תאריה כוללים דוקטורט בביולוגיה מולקולרית ותואר שני בתזונה לבריאות הציבור, שניהם מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היא גם משמשת כפרופסור בחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת ניו יורק ושימשה כפרופסור אורח למדעי התזונה באוניברסיטת קורנל.
ביוגרפיה

נסל נולדה למשפחה יהודית. קיבלה תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, התקבלה לפי בטא קפא אחרי שלמדה בבית הספר שם בשנים 1954–1959. היא עשתה פוסט-דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטת ברנדייס והצטרפה לפקולטה לביולוגיה. בשנים 1976–1986 היא כיהנה כעוזרת דיקן לביולוגיית האדם ולימדה תזונה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. בשנים 1986–1988 היא הייתה יועצת בכירה למדיניות התזונה במחלקה לבריאות ולשירותי הציבור ועורכת מדור התזונה והבריאות בכתב-העת The Surgeon General’s Report. היא עומדת בראש המועצה לתזונת הציבור באיגוד הלאומי למדיניות בריאות הציבור בארצות הברית. מחקריה בוחנים את ההשפעות המדעיות[דרושה הבהרה] החברתיות והכלכליות של בחירת האוכל, השמנה, ובטיחות מזון, תוך שימת דגש על שיווק האוכל. היא כתבה מאמרים רבים בכתבי עת מדעיים והייתה המחברת או המחברת-שותפה של שבעה ספרים.
נסל כותבת טור על נושאי תזונה בעיתון San Francisco Chronicle, באתר foodpolitics.com, באתר Atlantic Food Channel ובטוויטר.
בשנים האחרונות הפך הבלוג שלה (Food Politics) למקור מידע לאנשים המבקשים לחשוב על המזון שלהם. מאז תחילת  מגפת הקורונה היא מפרסמת בו פוסטים הכוללים הפניות למקורות נוספים על משבר מערכות המזון הגלובליות בארצות הברית.
ביוני 2016 השתתפה נסל בכנס של הפורום הישראלי לתזונה בת קיימא, שהתקיים באוניברסיטת תל אביב.
ספרים שכתבה

מה לאכול - איך לבחור מזון נכון ובריא במבוכי הסופרמרקט המודרני, תרגמה מאנגלית: נעמי כרמל. בהוצאת כנרת זמורה ביתן, 2007.
Nutrition in Clinical Practice. Greenbrae, California: Jones Medical Publications. 1985. ISBN 9780930010119.
Food Politics: How the Food Industry Influences Nutrition and Health. Berkeley: University of California Press. 2002. ISBN 9780520240674.
Safe Food: Bacteria, Biotechnology, and Bioterrorism. Berkeley: University of California Press. 2003. ISBN 9780520232921.
What to Eat. New York: North Point Press (Farrar, Straus and Giroux). 2006. pp. 611. ISBN 9780865477384.
Pet Food Politics : The Chihuahua in the Coal Mine. Berkeley: University of California Press. 2008. pp. 219. ISBN 9780520257818.
Safe Food: The Politics of Food Safety (Updated and expanded. ed.). Berkeley: University of California Press. 2010. ISBN 9780520266063.
Feed Your Pet Right (1st Free Press trade pbk. ed. ed.). New York: Free Press/Simon & Schuster. 2010. pp. 376.
ISBN 9781439166420.
Let's ask Marion : What You Need to Know about the Politices of Food, Nutrition and Health. Berkeley: University of California Press. 2020. pp. 216. ISBN 978-0-520-97469-2
הערות שוליים

↑  מאמר על ספר הזיכרונות של מריון נסל באתר Forbes
↑  עמוד הבית של מריון נסל באתר אוניברסיטת ניו יורק
↑  ריאיון עם מריון נסל באתר Big Think
↑  ריאיון עם מריון נסל באתר PBS Frontline
↑  אודות מריון נסל (en)
↑   רונית ורד, המערכת לא עובדת. מובטלים נותרו בלי אוכל, וחקלאים עדיין השמידו פירות וירקות, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2020
↑  פרופ' נסל מופיעה פעמיים בתוכניית הכנס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265801905171  PLWABN: 9810616528905606  BIBSYS: 3074437  BnF: cb156988377 (data)  CANTIC: a10406372  CiNii: DA13953361  GND: 1107783836  ISNI: 0000 0001 1050 6759  LCCN: n85111906  LNB: 000228603  MusicBrainz: adaa9c81-6377-4ae5-8764-9ec6a33eb30f  NDL: 00743136  NKC: xx0093630  NLG: 90948  NLK: KAC201113755  NTA: 071696822  SUDOC: 08161439X  VIAF: 30968271   WorldCat (עם VIAF): 30968271
נבחרת סרביה בכדורגל חופים

הנבחרת הלאומית של סרביה בכדורגל חופים מייצגת את סרביה בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל הסרבית.
הסגל הנוכחי

סגל נכון לאליפות אירופה בכדורגל חופים 2017
מאמן: סרביה דיאן קנזביץ'
שיא תחרותי > מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (אופ"א)

| מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שנה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> סיבוב | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> משחקים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בהארכה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בפנדלים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפסדים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי זכות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי חובה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפרש שערים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ספרד 2008: -
ספרד 2009: -
איטליה 2011: -
רוסיה 2013: -
איטליה 2015: -
| איטליה 2017 | שלב הבתים | 3 | 0 | 0 | 0 | 3 | 5 | 25 | 20- | 0 |
רוסיה 2019: -
| סך הכל | 1/7 | 3 | 0 | 0 | 0 | 3 | 5 | 25 | 20- | 0 |
מרן (עיר)

| --- | --- |
סמל מרןסמל מרן
הכיכר המרכזית והכנסייה בכפר הישן
הכיכר המרכזית והכנסייה בכפר הישן
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  ז'נבה ז'נבה
 ראש העיר:  Eric Cornuz
 שפה רשמית:  צרפתית 
 שטח:  9.94 קמ"ר
 גובה:  432 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  459
  ‑ הנקודה הנמוכה:  416
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  24,144 (31 בדצמבר 2017)
  ‑ צפיפות:  2,253 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  46°13′56″N 6°04′45″E﻿ / ﻿46.23222°N 6.07911°E﻿ / 46.23222; 6.07911 
 www.meyrin.ch
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מרן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מרן(למפת ז'נבה רגילה) ז'נבה ורנייה ורסואה קולונז'-בלריבמרן(למפת ז'נבה מוגדלת) ז'נבה ורנייה ורסואה קולונז'-בלריבמרן   (למפת ז'נבה מוגדלת) ז'נבה ורנייה מרן ורסואה קולונז'-בלריבקנטון ז'נבה(למפת ז'נבה רגילה) ז'נבה ורנייה מרן ורסואה קולונז'-בלריבקנטון ז'נבה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרן (בצרפתית: Meyrin) היא עיר וקומונה בקנטון ז'נבה שבשווייץ, העיר הרביעית בגודלה בקנטון. היא נמצאת מצפון-מערב לעיר ז'נבה, ובתחומה שוכן נמל התעופה הבינלאומי של ז'נבה.
בשנת 2004 הועבר אליה מרכז מבקרים של CERN – "גלובוס המדע והחדשנות".
דמוגרפיה

כמו שכנתה ורנייה, הייתה מרן כפר קטן וחסר חשיבות אזורית עד שנות ה-60, אז הוחל בפיתוח מואץ של האזור, ונבנו בה שיכונים גדולים בהשראת רעיונותיו של האדריכל השווייצרי לה קורבוזייה. תוך שני עשורים גדלה אוכלוסיית העיר מ-3,000 תושבים עד קרוב ל-19,000. כיום מונה העיר כ-22,400 תושבים.
מרצדס-בנץ F100

| --- | --- |

Mercedes-Benz F100
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  1991 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 אורך:  4,830 מ"מ
 רוחב:  1,785 מ"מ
 גובה:  1,530 מ"מ
 משקל:  1,450 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,950 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2,600 סמ"ק, המפיק 193 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
מרצדס-בנץ F100 (בגרמנית: Mercedes-Benz F100) היא מיניוואן, 5 דלתות, מכונית קונספט אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית בתערוכת הרכב של דטרויט, ארצות הברית בשנת 1991.
מטרת בניית דגם "מרצדס-בנץ F100" של היצרן מרצדס-בנץ, הייתה להראות את החידושים בשליטה, עיצוב ונוחות מכוניות נוסעים.
מרצדס-בנץ F100

מערכת היגוי ולוח מחוונים - במרכז המרחב הקדמי
מושב נהג בודד - במרכז המרחב הקדמי (Central driver's seat)
מאחורי הנהג: 2 שורות מושבים
דלתות אחורניות: דלתות הזזה
גלריה

מרצדס-בנץ F100
מרצדס-בנץ F100
מרצדס-בנץ F100
מרצדס-בנץ F100
מרצדס-בנץ F100
מרצדס-בנץ F100
מרצדס-בנץ F100
מרצדס-בנץ F100
ראו גם

מרצדס-בנץ
מכונית קונספט
לקריאה נוספת

דגמי "מרצדס-בנץ" - מכוניות מחקר (emercedesbenz.com/autos/mercedes-benz/concept-vehicles/mercedes-benz-f-series-research-vehicles)
הערות שוליים

↑  דגם "מרצדס-בנץ F100" בתערוכת המכוניות בדטרויטautoweek.nl/nieuws/back-to-the-future-mercedes-benz-f100
↑  מרצדס-בנץ F100 fanmercedesbenz.com/1991-mercedes-benz-f100
↑  מרצדס-בנץ F100 - מפרט ואבזורallcarindex.com/auto-car-model/Germany-Mercedes-Benz-F100
↑  דגם מרצדס-בנץ F100 - תמונות כולל לוח מחווניםoldconceptcars.com/1930-2004/mercedes-benz-f100-concept-1991
מרנאולי

מַרנֶאוּלי (בגאורגית: მარნეული) היא עיירה בדרום גאורגיה. המרכז המנהלתי של נפת מרנאולי שבמחוז כארתלי תחתית. העיירה ממוקמת על גדות נהר האלגתי, בקרבת הגבול עם אזרבייג'ן וארמניה, ומאוכלסת ברובה הגדול באזרים (83%).[דרוש מקור] היא הוכרזה כיישוב עירוני בשנת 1921, ואוכלוסייתה מונה 20,600. צאצאי העיירה היו כמה מהמוג'תהידים המפורסמים בקווקז.
לפני 1947 הייתה העיירה ידועה בשם בורצ'לו. משנת 1945 ועד לשנת 1952 נודעה העיירה בשם סארוואן. לפני שנת 1937 הייתה העיירה, יחד עם הנפה, סולטנות ונודעה באיכות ייצור השטיחים.
במרנאולי נמצאת קהילה טורקית של אזרים, שאתנית נחשבים לקארַפּאפַּק (Karapapak), ונמצאים גם בבולניסי, דמניסי, גרדבני ועוד.
ראו גם

האסלאם בכארתלי תחתית
משה אליקים בריעה אונגר

רבי משה אליקים בריעה אונגר (ה'תרי"ג – כ"א בטבת ה'תרע"ז) היה רב ואדמו"ר חסידי בדומברובה ובקאשוי, הרביעי בשושלת דומברובה.
ביוגרפיה

נולד בדז'בנה שבפולין לרבי ישראל אלימלך אונגר מדומברובה ולמאטיל בתו של רבי יחיאל קאריצער. נישא בזיווג ראשון לרבקה בתו של רבי אברהם אבא הורוביץ ובזיווג שני לאחותה חיה (אלמנת רבי שלמה יעקב אייכנשטיין). לאחר פטירת אביו בז' באלול ה'תרכ"ז העדיפו רוב חסידיו את רבי משה אליקים כממלא מקומו, ולכן עבר רבי משה אליקים לדומברובה מפני כבוד אחיו הבכור רבי יעקב יצחק אונגר שייסד חצר חסידית בדז'בנה. בעת מלחמת העולם הראשונה העביר רבי משה אליקים את חצרו לעיר קאשוי שם נתמנה לרב.
נפטר בכ"א בטבת ה'תרע"ז בקאשוי ונקבר בדומברובה. בנו השלישי רבי יצחק אלעזר אונגר מילא את מקום אביו בקרקוב.
צאצאיו

רבי נפתלי צבי אונגר (ה'תר"ם – ט"ז באב תש"ב), חתנו של רבי משה מברדיוב
רבי מאיר אונגר, כיהן כאדמו"ר מדומברובה בקרקוב.
רבי יצחק אלעזר אונגר (חתן דודו רבי שלמה יעקב אייכנשטיין מזידיטשוב), האדמו"ר החמישי מדומברובה.
אשת רבי אברהם הורוביץ מפאקשנוויץ.
אשת רבי אלעזר פרנס.
הערות שוליים

↑  בנו של רבי שמואל קוריצר נכדו של החוזה מלובלין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 148158790757938852755   WorldCat (עם VIAF): 148158790757938852755
נוטקנטיים

| נוטקנטיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: נוטקנטיים
משפחות
 Halosauridae  Notacanthidae
שם מדעי
 Notacanthiformes

נוטקנטיים (שם מדעי: Notacanthiformes) הם סדרת דגים מקריני סנפיר הקרובים לצלופחים. בני סדרה זו בעלי סנפירים קטנים והם חיים רק במעמקי הים. בסדרה 2 משפחות ו-7 סוגים.
מינים אלו דומים יותר לצלופח מאשר לדגי העצם, סנפיר הזנב התנוון לגמרי. הם בעלי דגיגים שקופים החיים כפלנקטון והופכים ליצורים איטיים החיים במצולות.
הנוטקנטיים ניזונים בעיקר מחסרי חוליות מימיים שונים בתהומות של 120-4,900 מטר.
מיון הסדרה

סדרה נוטקנטיים (Notacanthiformes)
משפחה Halosauridae
סוג Aldrovandia
סוג ומין יחיד Halosauropsis macrochir
סוג Halosaurus
סוג Laytonia - נכחד
סוג ומין יחיד Echidnocephalus troscheli - נכחד
משפחה Notacanthidae
סוג ומין יחיד Lipogenys gillii
סוג Notacanthus
סוג Polyacanthonotus
סוג Pronotacanthus sahelalmae - נכחד
מרצדס-בנץ L3000

| --- | --- |

Mercedes-Benz L3000 (צולם ביוון, 1943)
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  1938–1944
 יחידות שיוצרו:  33,265
 הרכבה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 חברת אם:  "Daimler-Benz" (גר')
 אורך:  6,255 מ"מ
 רוחב:  2,350 מ"מ
 גובה:  2,600 מ"מ
 משקל:  4,020 ק"ג (ריק)  3,020 ק"ג (מטען)
 בסיס גלגלים:  3,850 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 4,849 סמ"ק המפיק 74 כ"ס ב-2,250 סל"ד, יחס דחיסה 20.0:1 (מנוע דיזל, מסוג "OM 65/4")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות + תיבת הילוכים נוספת (ביניים)
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש
 צריכת דלק:  20 ליטר ל-100 ק"מ
מרצדס-בנץ L3000 (בגרמנית: Mercedes-Benz L3000) היא משאית מתוצרת מרצדס-בנץ (באמצעות "Daimler-Benz" (גר')) אשר יוצרה בתקופת מלחמת העולם השנייה לטובת המאמץ המלחמתי של גרמניה הנאצית, בין השנים 1938–1944.
חלק ניכר מהמשאיות יוצרו עבור קורפוס אפריקה שהיה קורפוס שריון של הוורמאכט, שלחם בזירת צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה, כולל משאיות בתצורת אמבולנסים צבאיים.
סך הכל יוצרו 33,265 יחידות.
דגמים

"L3000" - יוצרו 12,840 יחידות בין השנים 1938-1939.
"L3000A" - יוצרו 18,356 יחידות בין השנים 1939-1944.
"L3000S" - יוצרו 2,069 יחידות בין השנים 1940-1942.
"מרצדס-בנץ L3000"

מנוע דיזל.
מנוע קירור מים.
הנעה 4x2.
הנעה 4x4 (דגם "L 3000 A").
קיבולת מכל דלק - 90 ליטר סולר.
בין השנים 1938-1943 יוצרו 27,700 יחידות.
גלריה

"מרצדס-בנץ L3000"  (צולם בהונגריה, שנת 1944)
"מרצדס-בנץ L3000" עם פאלשירמייגר, (צולם באיטליה שנת 1944)
"מרצדס-בנץ L3000"
"מרצדס-בנץ L3000"
ראו גם

מרצדס-בנץ
הערות שוליים

↑  "מרצדס-בנץ L3000"כולל תמונות של אמבולנסים מהדגם fahrzeuge-der-wehrmacht.de/Artikel/Mercedes_3000
↑  "מרצדס-בנץ L3000 דגם "L3000A" panzerserra.blogspot.com/2013/01/mercedes-benz-l3000-with-snow-plow-case.html
↑  "מרצדס-בנץ L3000" דגם "L3000S" kfzderwehrmacht.de/Homepage_english/Motor_Vehicles/Germany/Daimler-Benz_AG/Mercedes_Benz_L_3000_S/mercedes
משה תבור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 ולטרמנץ, האימפריה הרוסית (ליטא של ימינו)
 פטירה:  6 במאי 2006 (בגיל 89 בערך) גבעתיים, ישראל 
 תאריך עלייה:  1925
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  פלגות הלילה המיוחדות הבריגדה היהודית הנוקמים שירות הביטחון הכללי המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים
 תקופת הפעילות:  1937 – 6 במאי 2006 (כ־69 שנים)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  לכידת אדולף אייכמן
 עיטורים
 פרס ביטחון ישראל
 
משה תבור (קרפוביץ) (1917 – 6 במאי 2006) היה איש מערכת הביטחון הישראלית, שירת בשירות הביטחון הכללי ובמוסד והשתתף במבצע לכידת אדולף אייכמן. חתן פרס ביטחון ישראל על פעילותו בצוות טכנולוגי של מערכת הביטחון. היה חבר בפלגות הלילה המיוחדות, בבריגדה היהודית ובקבוצת הנוקמים.
ביוגרפיה

נולד בעיירה ולטרמנץ שבאימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו), בנם של יהודה ובתיה. ב-1925 עלה עם משפחתו לארץ ישראל, התגורר בשכונת נווה שלום, למד בבית חינוך לילדי עובדים ובבית הספר מקס פיין בתל אביב, שם החל בהתמחותו בתחום המתכת והמנעולים.
היה חבר בתנועת מחנות העולים במסגרת הצטרף ב-1936 להכשרה בדגניה א', היה חבר בגרעין מייסדי קיבוץ חניתה ומייסדי מפעל המתכת בקיבוץ.
ב-1937 הצטרף לפלגות הלילה המיוחדות של אורד צ'ארלס וינגייט. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי, שובץ בפלוגת חיל הרגלים השישית של הבאפס. היה חבר בקבוצת החיילים שדחפה להקים כוח לוחם של מתנדבי היישוב ולחם במסגרת הגדוד השני של הבריגדה היהודית בקרבות בחזית האיטלקית. לאחר המלחמה היה חבר בקבוצת "הנוקמים" לצדם של חיים לסקוב, צבי אהרוני וישראל כרמי.
לאחר המלחמה חזר לקיבוץ ועבד במפעל המתכת. ב-1954 התגייס לשירות הביטחון הכללי ושירת ביחידה מטה 10, יחידת המבצעים של הארגון. במסגרת זו השתתף במבצע לכידת אדולף אייכמן והיה בחוליה שחטפה את אייכמן בדרכו לביתו. תבור הקים את יחידת פריצת המנעולים והמעבדה המכנית של השב"כ. ב-1966 היה חבר בצוות של השב"כ ויחידת קולוסוס שזכה בפרס ביטחון ישראל על פיתוחים טכנולוגיים ששימשו את מערכת הביטחון.
ב-1971 עבר לשרת במוסד, בו הקים מעבדת פריצת מנעולים והשתתף במבצעים רבים, עד פרישתו ב-1987. הוא המשיך לתרום גם כגמלאי בייעוץ והדרכה. בשנת 2006 הלך לעולמו בביתו בגבעתיים כשהוא בן 89, ונקבר במושבה קדימה.
לקריאה נוספת

לזכרו: משה תבור (קרפוביץ), מבט מל"מ, גיליון 52, דצמבר 2008
משפט קאנוני

המשפט הקאנוני הוא שיטת משפט שפותחה בידי הכנסייה הקתולית וכנסיות אחרות. המשפט הקאנוני אומץ באופן נרחב באירופה בימי הביניים, כתחליף לשיטות המשפט היווני והרומי. המשפט הקאנוני נתפס כעדכון של חוקי הקורפוס יוריס קיוויליס, שנוסחו בידי יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית במאה השישית. השפעתו ניכרת עד היום בחוקיהן המודרניים של ארצות אירופה רבות, בהן צרפת, איטליה וגרמניה.
המשפט הקאנוני הוא החוק הכנסייתי של הכנסייה הקתולית. הוא פותח על ידי הכנסייה הקתולית עצמה על מנת לווסת ולשלוט בזכויות ובחובות של חבריה. כמו שה-civil law היה החוק האזרחי וקושר ישירות לסמכות הקיסר, החוק הקאנוני היה החוק הרוחני וקושר ישירות לסמכות האפיפיור. לכל אחד מסוגי המשפט היה תחום שונה משלו, ומערכת בתי המשפט הייתה נפרדת: מערכת אזרחית ומערכת קאנונית.
בחלק מתחומי השיפוט הייתה מגמה של חפיפה. לפני הרפורמציה, היה נהוג שלבתי משפט קאנוניים הייתה סמכות בנושאים אזרחיים, בעיקר בענייני משפחה וירושה, אך גם בסוגים מסוימים של פשעים.
המשפט הקאנוני השפיע על המשפט הרומי שהתקבל באירופה על ידי כך שנאספו כתבים רבים על המשפט הקאנוני, ובעת תחיית ההשכלה באיטליה, שם הייתה האוניברסיטה הראשונה, כבר היה הרבה חומר מסודר ללימודים של המשפט הקאנוני. לכן למדו אותו באוניברסיטאות באיטליה במקביל ללימוד המשפט האזרחי הרומי, ותעודת הסיום של האוניברסיטאות הייתה דוקטור בשני סוגי המשפט: civil law + canon law, התואר נקרא: juris utriusque doctor = JUD, והוא עדיין מוענק בחלק מהאוניברסיטאות בעולם המשפט האזרחי. היות שלמדו אותם יחד, הייתה נטייה של סוגי המשפט להשפיע זה על זה, ושניהם יחד עזרו ליצור את המשפט הנוהג והמקובל = ה-jus commune שהתקבל במדינות  אירופה.
המשפט הקאנוני השפיע על ה-jus commune בעיקר בתחומים של משפחה וירושה, שהיו גם חלק מהחוק האזרחי הרומי, וכן על המשפט הפלילי.
עד השלב בו נשללה מבתי המשפט הקאנוניים סמכותם לדון במשפט אזרחי, הרבה עקרונות והליכים שלהם אומצו על ידי בתי המשפט האזרחיים.
לשיטת משפט זו הייתה השפעה מסוימת גם על הדין האנגלי, דרך צינור הקליטה שנקרא "דיני היושר", שנקלט על ידי הלורד צ'נסלור והיה מבוסס על כללי צדק טבעיים.
מוסדות לחיים מקודשים הם ארגונים הפועלים לפי המשפט הקאנוני.
משה אליהו

| --- | --- |

 לידה:  1919 דמשק
 פטירה:  1994 (בגיל 75 בערך)
 מוקד פעילות:  סוריה, המזרח התיכון וישראל
 כלי נגינה:  עוּד
משה אליהו (קמחג'י; 1919 – 1994) היה מוזיקאי יהודי-סורי, פייטן, חזן, זמר ונגן, מגדולי הפייטנים היהודים, ומוזיקאי ערבי נודע בסוריה בפרט, ובמזרח התיכון בכלל. במחצית השנייה של חייו התגורר ויצר מוזיקה בישראל.
קורות חיים

נולד בדמשק בשנת 1919 לאליהו (ח'אדר) קמחז'י, שהיה סוחר בעל חנות בשוק המקומי. אביו נהג מדי יום בסיום עבודתו לנגן ולשיר בחברת ידידיו, ומשם התחבר משה אל עולם המוזיקה. בצעירותו למד שירה ונגינה בעוּד אצל יהודי שגר בשכנות לו, ויחד הופיעו באירועים שונים ברחבי העיר. מנעד קולו הרחב, יחד עם שליטתו בנגינה בעוּד, הביאו עד מהרה לפרסומו במדינה, ולהשמעת יצירותיו ברדיו דמשק. עם השנים צבר פופולריות רבה בקרב אזרחי המדינה, ואף בקרב הממשל.
עם הקמת מדינת ישראל, נאסרה בסוריה השמעת מוזיקאים יהודים בפומבי. בשל מעריציו הרבים, נשיא סוריה אישר לבסוף להשמיע את שיריו. אולם בשל יהדותו, בשלב מסוים התקשה להישאר בדמשק, ולאחר שנים רבות של קריירה מוצלחת, עבר להתגורר בחלב, שם קיווה להמשיך בקריירה המוזיקלית. בחלב הכיר את נז'ירה, אשתו לעתיד, ולאחר תקופה בה לא הצליח לשחזר בחלב את הצלחתו בדמשק, חזר לעיר הולדתו יחד עם נז'ירה, ונישא לה. עם חזרתו, הופיע רק בשמחות משפחתיות ובאירועים של הקהילה היהודית. לאחר תקופה עבר להתגורר בביירות שבלבנון, אולם גם שם לא הסתדר בשל שמו היהודי, ולאחר תקופה עלה לישראל.
עם עלייתו ארצה השתכן במעברת עתלית למשך תקופה קצרה, ומשם עבר להתגורר בטירת כרמל, שם פתח מכולת לפרנסתו. לאחר תקופה פגש אותו האדם שלימדו בצעירותו לנגן ולשיר, ולקח אותו תחת חסותו. השניים החלו לנגן ולשיר באירועים שונים, והקליטו שירים לרדיו קול ישראל. עד מהרה התפרסם וזכה להצלחה רבה, ונמנה עם הזמרים הראשונים מז'אנר המוזיקה הערבית שהושמעו בערוצי הבידור והרדיו בישראל. הוא הוזמן להופיע כזמר וכנגן בערבי פיוטים, באירועים, בחאפלות, ואף בקולנוע אדיסון.
בשלב מסוים עבר עם משפחתו לוואדי ניסנאס שבחיפה. מכיוון שלא היה יכול לצאת להופעות במרכז הארץ מביתו הרחוק, שכר דירה קטנה בתל אביב, בה התגורר במשך ימי השבוע ובסופו היה חוזר לביתו בוואדי ניסנאס.
מדי יום חמישי הושמעו שיריו ברדיו קול ישראל בערבית.
החל משנות ה-70 של המאה ה-20, הופיע מדי מוצאי שבת בערוץ הראשון, לצד פאיזה רושדי והתזמורת הערבית של רשות השידור בניצוחו של זוזו מוסא.
הלך לעולמו בשנת 1994.
קורות חיים > יצירותיו ומורשתו

ביצועיו לפיוטים ולקלאסיקות מהמוזיקה הערבית, לצד דמותו, האירו את הקשר שבין שירת הקודש והחול, בין התרבות הערבית לעברית ובין השירה העממית לקלאסית, והפכו אותו לאגדה בקרב חובבי הפיוט והמוזיקה הערבית, יהודים וערבים כאחד.
עם יצירותיו המפורסמות ביותר נמנים הלחן העממי של נגילה הללויה והשיר שמחה גדולה הלילה.
בשנת 2013 נערך בירושלים מופע מחווה לזכרו, במסגרת "פסטיבל הפיוט - מוזיקת עולם יהודית". בשנה זו הפיק לזכרו אתר "הזמנה לפיוט" את הסרט "מרדיו דמשק לבית הכנסת" המתאר את דמותו, כפי שנחרטה בזכרונם של תלמידיו, מעריציו ובני משפחתו.
בחודש מרץ 2016, במהלך מפגש של יהודים יוצאי עדות המזרח עם יושב ראש הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, הצהיר האחרון כי משה אליהו הוא הזמר האהוב עליו.
הערות שוליים

↑  שמעון סימן-טוב‏, אבו מאזן הודה: "אני שומע שירים ישראליים בכל יום", באתר וואלה, 30 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595295905171  VIAF: 121145304372578570356   WorldCat (עם VIAF): 121145304372578570356
משה שרר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  18 ביוני 1921 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  17 במאי 1998 (בגיל 76) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  ישיבת נר ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 17 במאי 1998 
 
הרב משה שרר (י"ב בסיון תרפ"א; 18 ביוני 1921 - כ"א באייר תשנ"ח; 17 במאי 1998) היה עסקן חרדי אמריקאי, יו"ר הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל ונשיא אגודת ישראל באמריקה החל משנות ה-70.