stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע בילי ג'ין קינג 2022

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  11 באפריל 2022 – 13 בנובמבר 2022 (217 ימים)
 מספר תחרות:  59 
 מדינות משתתפות:  96
 עיר מארחת:  בריטניה בריטניה (משחקי הגמר)
 זוכה:   שווייץ
 
 → 2020-21 2023 ← 
 
גביע בילי ג'ין קינג 2022 היא התחרות ה-59 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
עקב פלישת רוסיה לאוקראינה נבחרות רוסיה ובלארוס לא הורשו להשתתף בתחרות.
באפריל 2022 התקיים סבב מקדים (Qualifying Round) בהשתתפות 18 נבחרות (10 נבחרות שזכו במקומות 3-12 במשחקי הגמר של העונה הקודמת, 8 נבחרות שעלו מפלייאוף של העונה הקודמת. 9 מפסידות ו-9 עולות מבתים אזוריים ישתתפו בסבב מקדים של גביע בילי ג'ין קינג 2023. 9 מנצחות עלו למשחקי הגמר.
יתר הנבחרות התחרו בבתים האזוריים.
כל מפגש כלל 2 מפגשי יחידות ומשחק זוגות.
משחקי הגמר

כל המשחקים נערכו בגלאזגו במהלך נובמבר 2022. במשחקים השתתפו 12 נבחרות:
- משתתפי משחק הגמר של 2020-21
- הנבחרת המערכת
- 9 מנצחות של "סבב הכשרה" (qualifying round) שנערך באפריל 2022.
הנבחרות חולקו ל-3 בתים, מנצחת כל הית העפילה לחצי הגמר:
בית א' -  שווייץ,  קנדה,  איטליה
בית ב' -  אוסטרליה,  סלובקיה,  בלגיה
בית ג' -  בריטניה,  ספרד,  קזחסטן
בית ד' -  צ'כיה,  ארצות הברית,  פולין
משחקי הגמר > שלב הנוקאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |

|  | 12 בנובמבר | 12 בנובמבר |  |  |  |  |
|  |   שווייץ | 2 |   |  |  |  |
|  |   צ'כיה | 0 |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  |  |  |
|  |  |  |   |  | 13 בנובמבר | 13 בנובמבר |
|  |  |  |   |  |   שווייץ | 2 |
|  |  |  |   |   |   אוסטרליה | 0 |
|  |  |  |   |   |  |  |
|  | 12 בנובמבר | 12 בנובמבר |   |   |  |  |
|  |   בריטניה | 1 |   |   |  |  |
|  |   אוסטרליה | 2 |   |   |  |  |
משחקי הגמר > משחק הגמר

| אוסטרליה   אוסטרליה   0 | אוסטרליה   אוסטרליה   0 | גלאזגו, סקוטלנד   13 בנובמבר 2022  משטח קשה | גלאזגו, סקוטלנד   13 בנובמבר 2022  משטח קשה | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 | שווייץ   שווייץ   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | אוסטרליה | סטורם סנדרס |  | 3 | 6 | 3 |  |  |
| 1 | שווייץ | ג'יל טייכמן |  | 6 | 4 | 6 |  |  |
| 2 | אוסטרליה | אילה טמיאנוביץ' |  | 2 | 1 |  |  |  |
| 2 | שווייץ | בלינדה בנצ'יץ'  |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 3 | אוסטרליה | סטורם סנדרס/סמנתה סטוסור |  |  |  |  |  |  |
| 3 | שווייץ | בלינדה בנצ'יץ'/ג'יל טייכמן |  |  |  |  |  |  |
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו לינה גלושקו, ניקול חירין, מיקה דגן, ניקול נדל, ושביט קימחי. הנבחרת שיחקה בבית ב' של אזור אירופה/אפריקה ב'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה ב' נערכו בפינלנד. הנבחרת סיימה את הבית במקום השני. כתוצאה מכך הנבחרת קיבלה זכות לשחק על העלייה לאזור אירופה/אפריקה א'.
בסיס רפידים

דפיות הנמכה לנחיתת מכשירים של
בסיס חיל האוויר רפידים.
. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
בסיס רְפִידִים או בח"א 3 היה בסיס טיסה של חיל האוויר הישראלי, שהיה ממוקם בשדה תעופה ביר גפגפה בחלקו הצפוני של חצי האי סיני, במחוז "אל-חסאנה", 76 קילומטרים ממזרח לקצה הצפוני של האגמים המרים, וכ-66 קילומטרים דרומית לימת בארדאוויל. הבסיס החל לפעול בשנת 1967, לאחר כיבוש חצי האי במלחמת ששת הימים, והתקיים עד לפינויו ב-1980, כחלק מנסיגת ישראל במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים. שמו של הבסיס ניתן לו על שם רפידים, אחת מתחנות בני ישראל בנדודיהם במדבר סיני בצאתם ממצרים.
הבסיס הוקם על ידי מצרים לאחר נסיגת ישראל מסיני, בעקבות מלחמת סיני, כבסיס חיל האוויר המצרי מספר 244. בימי רגיעה פעלה בבסיס טייסת 20 של חטיבה אווירית 15, שהפעילה מטוסי מיג-19.
במובן רחב יותר, "רפידים" הייתה מכלול או צֶבֶר בסיסים ויחידות צמודות או סמוכות, מחיילותיו השונים של צה"ל.
מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה > מלחמת ששת הימים

ב-5 ביוני 1967 פתחה ישראל במבצע מוקד, שנועד להשמדת חילות האוויר של מדינות ערב. גלי התקיפה הראשונים היו נגד חיל האוויר המצרי, החזק והגדול ביניהם. בסיס ביר גפגפה המצרי היה בין החשובים שבבסיסי חיל האוויר המצרי, ולפיכך הותקף במשך היום הראשון על ידי שתי רביעיות של מטוסי דאסו אוראגן ושתי רביעיות דאסו מיסטר IV בגל הראשון, ועוד רביעיית מטוסי מיסטר ורביעיית מטוסי דאסו סופר מיסטר בגלים הבאים.
בביר גפגפה חנו גם כוחות חיל רגלים ושריון של הצבא המצרי, אך אלו נטשו את המקום בהבינם כי לא יוכלו לקבל סיוע אווירי. אוגדה 84, אוגדת טל, השתלטה על הבסיס ב-7 ביוני. לאחר ההשתלטות על הבסיס החלו מטוסי תובלה מדגם נורד 2501 נוראטלס ודקוטה בטיסות לבסיס עם מטעני נשק ואספקה. כמו כן הועברה לבסיס סוללת טילים נגד מטוסים הוק. בבסיס נמצא מספר רב של טילי אוויר-אוויר מדגם וימפל K-13 ו-9 משגרי טילים נגד מטוסים. טילי הוימפל הותאמו לנשיאה על ידי מטוסי מיראז' 3 של טייסת 119 והותקנו בהם בדצמבר 1967.
עם סיום המלחמה וכיבוש חצי האי סיני נקבע גבול חדש בין ישראל במצרים, שהיה במרחק רב מבסיסי חיל האוויר הקיימים. חיל האוויר החליט להפוך את בסיס ביר גפגפה לבסיסי אווירי קדמי בשם רפידים, על שם התחנה בה עצרו בני ישראל בדרכם במדבר ממצרים לארץ ישראל. מספורו הצבאי של הבסיס היה בח"א 3. חנוכתו הרשמית של הייתה במאי 1968, אך כבר ב-26 ביולי 1967 נשלחה לבסיס רביעייה ראשונה של מטוסי דאסו מיראז' 3 ("שחק") של טייסת 101 ("הקרב הראשונה"). התנאים בבסיס היו קשים; נותרו בו גרוטאות מטוסים וכלי רכב, תוצאה של תקיפות מטוסי חיל האוויר במבצע מוקד. מבנים רבים היו פגועים וחסרו אמצעים ותנאים לתחזוקת מטוסים ולקיום צוותי הקרקע והאוויר.
בחודשים ובשנים הבאות הפך רפידים למחנה גדול בו שכנה מפקדת אוגדת סיני, מפקדות של יחידות חיל השריון, חיל התותחנים, יחידות מיוחדות שונות, מרכז של חיל הקשר, יחידות מחיל ההספקה ועוד. הבסיס שימש גם כבסיס לוגיסטיקה, אספקה ותובלה ששירת את היחידות השונות במרחב. בנוסף לפעילות הקרבית, בסיס התעופה שימש גם כמרכז תובלה וכן כמוקד רפואי, אליו פינו מסוקים פצועים מקו תעלת סואץ. כ-8 ק"מ צפון־מערבית לבסיס, מוקמה יב"א 511 ובה מערכות מכ"ם, גילוי ול"א. וסמוך לה סוללת טילי נ"מ ותותחי נ"מ.
מלחמת ששת הימים ומלחמת ההתשה > מלחמת ההתשה

עם העלייה במספר החדירות האוויריות מסיני החל חיל האוויר הישראלי להציב באופן קבוע ארבעה מטוסי קרב ברפידים (באותה תקופה - מטוסי מיראז' 3), ומאוחר יותר שישה. התורנות התחלפה בין טייסות הקרב בכל חודש וחצי. שני מטוסים היו בכוננות הזנקה והיו מוכנים להמריא לאוויר בתוך 5 דקות, זוג שני בכוננות להזנקה תוך 15 דקות, והשלישי - תוך 30 דקות. לעיתים היה צורך להזניק מטוסים נוספים מבסיסים בצפון. רבות מהפלותיו של חיל האוויר הישראלי בין השנים 1967 עד 1973 הושגו על ידי טייסים שהיו בכוננות זו ברפידים, ועל כן שאפו טייסים רבים להיות מוצבים שם כדי להיכנס לקרבות אוויר ולרשום לעצמם ניצחונות והפלות. בסיס רפידים היה הבסיס הקרוב ביותר בו היו מטוסים פגועים או ללא דלק יכולים לנחות, לאחר פעילות מבצעית במצרים.
בסיס רפידים, שהיה הבסיס המערבי והקרוב ביותר לגבול עם מצרים, לקח חלק בקרבות גדולים מול הצבא המצרי וכן בעימותים קטנים יותר. ב-26 באוגוסט 1967 תקפו צמד מטוסי סוחוי-7 מצריים את הבסיס ופגעו במסלול ההמראה הראשי. אחד מהם הופל באש נגד מטוסים, בעוד שהשני הצליח לחמוק מצמד מטוסי מיראז' שהוזנק ליירטו. ההפלה הראשונה של בסיס רפידים נרשמה ב-11 באוקטובר 1967, כאשר אביהו בן-נון הפיל מיג-21 מצרי מעל שדה התעופה אינשאס. הכוננות האווירית המוגברת בבסיס רפידים סייעה לישראל בתגובה מהירה להתקפה על אוניית חיל הים אילת וכן במבצע רימון 20 בו הופלו חמישה מטוסי מיג 21 של חיל האוויר המצרי שהוטסו על ידי טייסים רוסיים.
מלחמת יום הכיפורים

אף על פי שרמת הכוננות בבסיסי חיל האוויר הועלתה ב-5 באוקטובר 1973 הופתע בסיס רפידים על ידי מתקפה אווירית בדקות הראשונות של המלחמה. 16 מטוסי סוחוי-7 מלווים ב-6 מטוסי קרב מדגם מיג-21 הפתיעו את הבסיס ב-6 באוקטובר 1973 בשעה 14:00. המטוסים המצריים הפציצו את הבסיס ונמלטו ללא פגע. מסלול ההמראה הראשי ניזוק קשות בתקיפה אך מסלול ההמראה המקביל לו היה מבצעי כשלושים דקות לאחר התקיפה, ומטוסי חיל האוויר שהיו בבסיס היו יכולים להמריא ממנו ולהיכנס לקרבות שהתחוללו בקרבת תעלת סואץ. שני מטוסי פנטום F-4 הוזנקו מהבסיס, הטייס משה מלניק והנווט צבי טל יירטו טילי קלט שנורו ממטוס טופולב Tu-16 וכן סוחוי-7. בהמשך היום המריא זוג שהורכב ממטוס פנטום F-4 וממטוס נשר. הזוג הצליח להפיל מסוקים מצריים שניסו להחדיר יחידות קומנדו מצריות לשטח סיני. בערב אותו יום, נחתו בבסיס רפידים מסוקים שנשלחו אליו כדי לסייע בפינוי אווירי. אחד מן המסוקים, מסוק יסעור, הופל באוויר מעל רפידים ב-12 באוקטובר וחמישה אנשי צוות מצאו את מותם בקרב.
הסכמי קמפ דייוויד וחזרה לשלטון מצרים

בעקבות הסכמי קמפ דייוויד, שנחתמו ב-27 בספטמבר 1978, ולאחר מכן חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, החלה ישראל בפינוי חצי האי סיני. רפידים היה בסיס חיל האוויר הראשון אותו פינתה ישראל בשנת 1980.
החל משנת 2016, החלה מצרים לשפץ ולהרחיב את השדה מתוך כוונה להפוך אותו לשדה תעופה משולב צבאי-אזרחי.
מפקדי הבסיס

| שם מפקד הבסיס | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1. צבי גוב-ארי | 1967–1969 |  |
| 2. ישעיהו (שעיה) לזרסון | 1969–1970 |  |
| 3. יואל דן | פברואר 1970 – יולי 1971 |  |
| 4. אליעזר כהן ("צ'יטה") | 1971–1973 |  |
| 5. אמיתי חסון ("שפן") | 1973–1974 | מפקד הבסיס במלחמת יום הכיפורים |
| 6. עמי איילון | אפריל 1974 – אוקטובר 1975 |  |
| 7. חיים נווה | 1975–1976 |  |
| 8. אל"ם צבי גוב-ארי | אוגוסט 1976 עד מרץ 1978 |  |
| 9. אל"ם יגאל זיו | מרץ 1978 - שלהי 1979 |  |
| 10. אל"ם ש' | 1979–1980 | מפקד הבסיס האחרון, שלהי 1979 עד פירוק הבסיס וסגירתו ב-1980 |
בסיסים ויחידות אחרים בצמידות לבסיס חיל האוויר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מפקדת אוגדה 252
חטיבה 401 – חטיבת שריון
גדוד שריון 79, שכלל שתי פלוגות טנקים (פלוגה ו' ופלוגה ח') ופלוגת חרמ"ש (פלוגה י'), ב"מחנה סופה" ליד "שק"ם רפידים"
אגד נ"מ 170, עד שנת 1979
יחידת הגששים, עד שנת 1978
בית חולים זירתי 249 (בתקופת מלחמת יום כיפור)
יחידת מחסני חירום (ימ"ח רפידים)
חיל הקשר
גדוד קשר מטכ"לי 374
יחידת חי"ק 374 ייעודית – יחידת ל"א (לוחמה אלקטרונית) ונל"א (נגד ל"א)
חמ"ל קשר
מִרְכֶּזֶת מינהלית ומִרכזת מבצעית שהופעלו על ידי קטל"ם סיני (קְצין טלפונים מֶרחבי)
בסיס ציוד קשר מרחבי (בָּצָ"ם סיני) – לתחזוקת הקשר של היחידות במרחב סיני
מרכז קשר מרחבי 10 (מקמ"ר 10 – להעברת מברקים ודברי דואר, החל מפברואר 1969)
מפקדת גדוד שירותי חימוש 784 (גש"ח 784 – גש"ח סיני)
סדנה לשיפוץ רכב קרבי משוריין (רק"ם), כולל נשק כבד
סדנת רכב, כולל נשק קל וציוד אופטי (פלוגת סדנה 866 – פלס"ד)
תחנת כוח (אחת מתוך 4 שהיו בסיני. האחרות היו בביר תמדה, אום חשיבה וג'בל מע'ארה)
בסיס יותם – מרכז הספקה 617 (מה"ס 617)
מצבור תחמושת, דלק, מזון וציוד
שלוחת מצל"ח 6800, בה היה מאגר חלקי חילוף
בסיס החסנה 6834 (בה"ח 6834)
בסיס הובלה 6940
סמל הבסיס

הסמל מורכב מארבעה אלמנטים:
"כנפיים מקיפות" – כמקובל בכל סמלי בסיסי הטיסה הישראליים (למעט סמל בסיס נבטים)
מגן דוד
צללית מטוס מיראז' – עיקר הכוח האווירי ששהה בבסיס הורכב ממטוסי מיראז' 3
צללית גמל כסימן למיקומו המדברי של הבסיס
לקריאה נוספת

דני שלום, כרעם ביום בהיר – מבצע מוקד: כך הושמדו חילות האוויר הערביים במלחמת ששת הימים, באוויר – פרסומי תעופה, ראשון לציון, 2002.
דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר – חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), באוויר – פרסומי תעופה, ראשון לציון, תשס"ז, 2007.
הערות שוליים

↑  כרעם ביום בהיר, עמ' 134.
↑  כרעם ביום בהיר, עמ' 132.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמודים 57-60.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמודים 60-62.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמ' 72.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמ' 74, 76.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמודים 62-66.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמודים 76, 126-127.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמודים 128-129.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמ' 138.
↑  דוד אפל (עיתונאי), רפידים הפכה לביר־גפגפה, דבר, 27 בינואר 1980
↑  "מצרים: שדה התעופה רפידים בסיני הוסב לשדה תעופה בינלאומי". פורט2פורט. נבדק ב-2017-12-14.
↑  רוח רפאים מעל קהיר, עמ' 62.
↑  אהרון לפידות, ‏המפקד האחרון, בטאון חיל האוויר 115, פברואר 1980, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר
↑  100 שנות קשר – אנשים פועלם ותרומתם, כרך א', עמ' 299–300, באתר ובהוצאת העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, ירושלים, התשפ"ב 2022
↑  100 שנות קשר – אנשים פועלם ותרומתם, כרך ב', עמ' 1280, באתר ובהוצאת "העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב", ירושלים, התשפ"ב 2022
↑   צ׳יטה מספר על בסיס רפידים שעליו פיקד 1971 - 1973, ראיון  באתר יוטיוב – אליעזר כהן (צ'יטה) משתף חוויות מתקופתו כמפקד הבסיס.
ריכוז שקי דואר חייליים במקמ"ר 10 (מרכז קשר מרחבי 10 ברפידים) לפני חלוקתם ליחידות, בעת מלחמת יום הכיפורים
סמל בסיס חיל האוויר רפידים במוזיאון חיל האוויר (2006). זהו השלט המקורי שהיה מוצב מול מפקדת הבסיס ברפידים.
סמל טייסת תחזוקה בבסיס חיל האוויר רפידים, המוצג היום במוזיאון חיל האוויר (2011). שלט־סמל זה הוא המקורי והיה מוצב בבסיס באזור הטייסת.
הרעלת ארסן

| --- | --- |

 תחום:  רפואת חירום 
 גורם:  ארסן 
 תסמינים:  אדמנת, קוצר נשימה, כאב גרון, תשישות, שלשול, אדמומיות בעין, שיעול, הקאה, בחילה, ערפול וחוסר הכרה, הלם, כאב בטן, ulceration of nasal septum, היפרפיגמנטציה, דרמטיטיס, דלקת הקיבה והמעיים, נוירופתיה פריפרית, גירוי נשימתי, התייבשות 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  812953 
 MeSH:  D020261
 סיווגים
 ICD-10:  T57.0 
 
נגעי עור כתוצאה מחשיפה מוגברת לארסן דרך מי שתייה
הרעלת ארסן (באנגלית: Arsenic poisoning) היא מצב רפואי המתרחש עקב רמות גבוהות של ארסן בגוף. הרעלת ארסן הנמשכת לאורך זמן קצר תלווה בסימפטומים העשויים לכלול הקאות, כאבי בטן, אנצפלופתיה ושלשול מימי המכיל דם. חשיפה לטווח הארוך יכולה לגרום לעיבוי העור, עור כהה יותר, כאבי בטן, שלשול, מחלות לב, קהות וסרטן.
הסיבה השכיחה ביותר לחשיפה לטווח הארוך היא מי שתייה נגועים. דרכי חשיפה נוספות כוללות אתרי פסולת רעילה ותרופות מסורתיות.ארסן פועל על ידי שינוי תפקודם של כ-200 אנזימים. האבחנה היא על ידי בדיקת השתן, הדם או השיער.
בגלל שתיית מים, יותר מ-200 מיליון אנשים ברחבי העולם נחשפים לרמות ארסן גבוהות יותר מהרמה הבטוחה. האזורים המושפעים ביותר הם בנגלדש ומערב בנגל. רעילות הארסן תוארה כבר בשנת 1500 לפני הספירה בפפירוס אברס.
סימנים וסימפטומים

תסמיני הרעלת ארסן מתחילים בכאבי ראש, בלבול, שלשול קשה ונמנום. עם התפתחות ההרעלה, עלולים להופיע עוויתות ושינויים בפיגמנטציה של הציפורן. כאשר ההרעלה מתעצמת, הסימפטומים עלולים לכלול שלשול, הקאות, הקאות דם, דם בשתן, התכווצויות שרירים, נשירת שיער, כאבי בטן ועוד עוויתות. אברי הגוף המושפעים בדרך כלל מהרעלת ארסן הם הריאות, העור, הכליות והכבד. התוצאה הסופית של הרעלת ארסן היא תרדמת ומוות.
ארסן קשור למחלות לב (מחלות לב וכלי דם הקשורות ליתר לחץ דם), סרטן, שבץ, מחלות כרוניות בדרכי הנשימה התחתונות, וסוכרת. השפעות עור יכולות לכלול סרטן עור לטווח הארוך, אך לעיתים קרובות לפני הופעתו של סרטן העור ישנם נגעי עור שונים. השפעות אחרות עשויות לכלול התכהות בעור ועיבויו.
חשיפה כרונית לארסן קשורה למחסור בוויטמין A הקשור למחלות לב ועיוורון לילה. מינון ארסן הנחשב קטלני אצל מבוגרים מוערך בכ־70 עד 200 מ"ג או 1 מ"ג / ק"ג ליום.
סימנים וסימפטומים > סרטן

ארסן מעלה את הסיכון לחלות בסרטן. חשיפה לארסן נמצאה קשורה בין היתר לסרטן עור, ריאות, כבד וכליות.
ניתן להסביר את השפעותיו המוטגניות של ארסן על ידי הפרעה בתיקון כריתה של בסיסים ונוקלאוטידים המתרחשת בנוכחותו, באמצעות אינטראקציה עם גורמי שיעתוק. חומצה דימתילארסנית גורמת לשבירת גדיל DNA בודד כתוצאה מעיכוב פעילות אנזימי תיקון.
חשיפה מוגברת לארסן נמצאה קשורה לתדירות מוגברת של סטיות כרומוזומליות ושינויים במיקרו-גרעינים ובכרומטידים. הסבר לסטיות כרומוזומליות הוא הרגישות של הטובולין החלבוני והציר המיטוטי לארסן. תצפיות היסטולוגיות מאשרות את ההשפעות על שלמות התא, צורתו ותנועתו.
אף על פי שהוצעו מנגנונים רבים עקבות מחקרי עבר, לא ניתן לתת מודל מוגדר למנגנונים של הרעלת ארסן כרונית. אירועי רעילות ומסרטנים אשר מופיעים במחקרים אלו עשויים להיות רלוונטיים לרקמות ספציפיות. הקונצנזוס הנוכחי לגבי פעילות ארסן כמסרטן היא שהוא פועל בעיקר כמקדם גידולים. השפעת ארסן על התפתחות סרטן הודגמה במספר מחקרים. עם זאת, קיימים ממצאים של מספר מחקרים שאומרים שאוכלוסיות שנחשפו באופן כרוני לארסן אינן מפתחות סרטן עם החשיפה, אך אלו נחשבים תמוהים.
גורמים

ארסן אורגני מזיק פחות מארסן אנאורגני. פירות ים הם מקור שכיח לארסן האורגני הפחות רעיל בצורת ארסנובטאין. בגלל הרעילות הגבוהה שלו, ארסן משומש לעיתים רחוקות בעולם המערבי, אם כי באסיה הוא עדיין חומר הדברה פופולרי. החשיפה לארסן מוגברת בעיקר בעת עיסוק בהתכת אבץ, עופרת ונחושת.
גורמים > שתיית מים

ארסן נמצא באופן טבעי במי תהום וחושף את האוכלוסייה לאיומים בריאותיים חמורים כאשר קיים בכמויות גבוהות. הרעלת ארסן כרונית עלולה לנבוע משתיית מים נגועים לאורך תקופה ארוכה. אקוויפרים רבים מכילים ריכוז גבוה של מלחי ארסן. הנחיות ארגון הבריאות העולמי (WHO) לאיכות מי שתייה, קבעו בשנת 1993 ערך מנחה זמני של 0.01 מ"ג / ליטר (10 חלקיקים למיליארד) לרמות מקסימליות של ארסן במי השתייה. המלצה זו נקבעה על בסיס מגבלת הגילוי של ציוד הבדיקה של מרבית המעבדות בעת פרסום ההנחיות. לעומת זאת, ממצאים אחרונים מראים שצריכת מים ברמות נמוכות כמו 0.00017 מ"ג / ליטר (0.17 חלקיקים למיליארד) לאורך תקופות זמן ארוכות עלולה להוביל להתפתחות מחלות הקשורות בארסן.
אחד המקרים החמורים ביותר של הרעלת ארסן דרך מי באר אירע בבנגלדש, אשר ארגון הבריאות העולמי כינה "הרעלת ההמונים הגדולה ביותר באוכלוסייה בהיסטוריה" . הזיהום במישורי הזרימה בגנגה-ברהמפוטרה בהודו ובפאדמה-מגהנה בבנגלדש הוא דוגמה להשפעות שליליות על בריאות האדם.
טכניקות כרייה כמו שבר הידראולי עשויות להוסיף ארסן למי תהום ואקוויפרים.
גורמים > מזון

ארסנובטאין הוא הצורה העיקרית של ארסן אצל בעלי חיים ימיים, ולכל הדעות, היא נחשבת לתרכובת שאינה רעילה בתנאים של צריכה אנושית. ארסנוכולין, שנמצא בעיקר בשרימפס, דומה כימית לארסנובטאין, ונחשב "לא רעיל בעיקרו". אף על פי שארסנובטאין נחקר מעט, מידע זמין מצביע על כך שהוא אינו מוטגני, רעיל למערכת החיסונית או רעיל להתפתחות עוברית.
לאחרונה התגלו סוכרי ארסן וארסנוליפידים. חשיפה לתרכובות אלו והשלכות בהיבט הרעלי נחקרות כעת. סוכרי ארסן התגלו בעיקר באצות ים אך הם נמצאים במידה פחותה גם ברכיכות ימיות נוספות. מחקרים שעסקו בנושא רעילות בסוכרי ארסן, לעומת זאת, הוגבלו במידה רבה למחקרים אין-ויטרו, המראים כי סוכרי ארסן רעילים באופן משמעותי פחות מארסן אנאורגני.
גורמים > קרקע

חשיפה לארסן מן הקרקע יכולה להתרחש במספר דרכים. בהשוואה לצריכת ארסן המופיעה באופן טבעי ממים ותזונה, ארסן מן האדמה מהווה רק חלק קטן מהצריכה של האדם.
גורמים > אוויר

הנציבות האירופית מדווחת כי רמות ארסן באוויר נעות בין 0–1 ng / m3 באזורים מרוחקים, 0.2–1.5 ng / m3 באזורים כפריים, 0.5–3 ng / m3 באזורים עירוניים, ועד לכ־50 ng / m3 בסביבת אתרי תעשייה. בהתבסס על נתונים אלה, הנציבות האירופית העריכה כי ביחס למזון, עישון סיגריות, מים ואדמה, האוויר תורם פחות מ־1% מכלל החשיפה לארסן.
גורמים > הדברה

השימוש בחומרי הדברה בארסן ועופרת מבוטל למעלה מ-50 שנה. עם זאת, בשל התמדה סביבתית של הדברה זו, מעריכים כי מיליוני דונמים של אדמה עדיין מזוהמים בשאריות ארסן ועופרת. עובדה זו מציגה חשש פוטנציאלי לבריאות הציבור באזורים מסוימים בארצות הברית (למשל, ניו ג'רזי, וושינגטון וויסקונסין), שם הוסבו שטחים גדולים של אדמות המשמשות היסטורית כמטעים לפיתוחים למגורים.
גורמים > התכת נחושת

מחקרי חשיפה בענף התכת הנחושת הם נרחבים ביותר וקבעו קשר מוחלט בין ארסן, תוצר לוואי של התכת נחושת, וסרטן ריאות באמצעות שאיפה. השפעות עוריות ונוירולוגיות הוגברו גם כן בחלק ממחקרים אלו. אף על פי שעם השנים הביקורת התעסוקתית החמירה יותר והעובדים נחשפו לריכוזי ארסן מופחתים, חשיפות הארסן שנמדדו ממחקרים אלה נעו בין בערך 0.05 ל־0.3 מ"ג / מ"ק והיו גבוהים משמעותית מהחשיפה הסביבתית לארסן באוויר (שנעה בין 0 עד 0.000003 מ"ג / מ"ק).
אבחנה

ניתן למדוד ארסן בדם או בשתן על מנת לפקח על חשיפה מוגזמת מהסביבה, לוודא אבחנה של הרעלה בקרב נפגעים מאושפזים או על מנת לסייע בחקירות משפטיות במקרה של מינון גבוה באופן חריג. כמה טכניקות אנליטיות מסוגלות להבחין בין צורות אורגניות לצורות אנאורגניות של היסוד.
ניתן לבצע בדיקות לאבחון הרעלה באמצעות מדידת ארסן בדם, שתן, שיער וציפורניים. בדיקת השתן היא הבדיקה המהימנה ביותר לחשיפה לארסן במהלך הימים הסמוכים לה. יש לבצע בדיקת שתן תוך 24–48 שעות לצורך ניתוח מדויק של חשיפה חריפה. בדיקות בשיער ובציפורניים מסוגלות למדוד חשיפה לרמות גבוהות של ארסן במהלך 6–12 החודשים הקודמים להן. בדיקות אלה יכולות לקבוע אם התרחשה חשיפה לרמות ארסן מעל הממוצע, אך הן לא יכולות לחזות אם רמות הארסן בגוף ישפיעו על הבריאות. חשיפה כרונית לארסן יכולה להישאר במערכות הגוף לפרק זמן ארוך יותר מאשר חשיפה קצרה או נקודתית יותר וניתן לאתר אותה בפרק זמן ארוך יותר לאחר התרחשות החשיפה.
שיער הוא ביו-אינדיקטור פוטנציאלי לחשיפה לארסן בגלל יכולתו לאגור שאריות של יסודות מן מהדם. לפיכך, לצורך הערכה זמנית של חשיפה, יש לבצע בדיקה של הרכב השיער בעזרת שערה בודדת, מה שלא היה מתאפשר בטכניקות ישנות הדורשות הומוגניזציה ופירוק של כמה קווצות שיער. סוג זה של ניטור ביולוגי הושג באמצעות טכניקות מיקרו-אנליטיות חדשות יותר כמו ספקטרוסקופיה על בסיס קרינת סינכרוטרון (SXRF) ובדיקת רנטגן מיקרו חלקיקית (PIXE). הקרניים הממוקדות והאינטנסיביות בוחנות כתמים קטנים על דגימות ביולוגיות המאפשרות ניתוח לרמת מיקרו יחד עם המפרט הכימי.
טיפול > כלציה

דימרקפרול וחומצה דימרקפטו-סוקסינית הם חומרים בעלי יכול כלציה המרחיקים את הארסן מחלבוני דם ומשמשים לטיפול בהרעלת ארסן חריפה. תופעת הלוואי החשובה ביותר היא יתר לחץ דם. דימרקפרול רעיל באופן משמעותי יותר מחומצה דימרקפטו-סוקסינית.
טיפול > תזונה

אשלגן מפחית את הסיכון לחוות בעיות קצב לב מסכנות חיים כתוצאה מארסן תלת חמצני.
היסטוריה

החל משנת 3000 לפני הספירה לערך ארסן הוסף לנחושת בסגסוגת ברונזה, אך ההשפעות הבריאותיות השליליות של עבודה עם ארסן הובילו לכך שהוא ננטש כאשר התגלתה אלטרנטיבה פחות מסוכנת- בדיל.
בנוסף לשישמושו כרעל, במשך מאות שנים שימש ארסן לרפואה. הוא שימש במשך למעלה מ-2,400 שנה כחלק מהרפואה הסינית המסורתית. בעולם המערבי, תרכובות ארסן, שימשו באופן נרחב לטיפול בעגבת לפני הכרת הפניצילין. בסופו של דבר הוא הוחלף בתרופות סולפונאמידיות ואז באנטיביוטיקה אחרת. ארסן היה גם מרכיב במי טוניק רבים.
בנוסף, במהלך העידן האליזבתני, חלק מהנשים השתמשו בתערובת של חומץ, גיר וארסן על מנת להלבין את עורן. שימוש זה בארסן נועד למנוע הזדקנות וקמטים בעור, אך כמות מסוימת של ארסן נקלטה בוודאות בזרם הדם.
באותה התקופה, ועד תחילת המאה העשרים, היו פיגמנטים אשר התבססו על תרכובות ארסן. חשיפת יתר לפיגמנטים אלה הייתה גורם תדיר להרעלה של אמנים ובעלי מלאכה באותה התקופה. לרוב נעשה שימוש בארסן כדי ליצור צבע ירוק בטפטים וספרים. סוברים כי נפוליאון בונפרטה מת כתוצאה מהרעלת ארסן, כי בביתו היו חדרים מקושטים בטפטים ירוקים.
ארסן הפך לשיטה מועדפת לרצח בימי הביניים והרנסאנס, במיוחד בקרב מעמדות השלטון באיטליה. מכיוון שהתסמינים דומים לאלה של כולרה, שהייתה נפוצה באותה תקופה, הרעלת ארסן לא התגלתה לעיתים קרובות. במאה ה-19 היא קיבלה את הכינוי "אבקת ירושה", אולי מכיוון שהיו ידועים יורשים חסרי סבלנות אשר השתמשו בארסן על מנת להביא למותם של מי שעתידים להוריש להם ממון. בנוסף, זו הייתה טכניקת רצח שכיחה במאה ה-19 במצבי אלימות במשפחה, כמו המקרה של רבקה קופין, שניסתה להרעיל את בעלה על ידי ערבוב ארסן בקפה שלו.
בסין הקיסרית שימשו ארסן תלת חמצני ותרכובות גופרית לרצח, כמו גם לצורך עונש מוות לבני משפחת המלוכה או לאצולה. מחקרים קבעו כי קיסר גואנגקסו (נפטר בשנת 1908) נרצח על ידי שימוש בארסן. באופן דומה, בקוריאה העתיקה ובמיוחד בשושלת ג'וסון, תרכובות ארסן-גופרית שימשו כמרכיב עיקרי בסייאק (사약; 賜 藥), שהיה קוקטייל רעיל ששימש לעונש מוות של דמויות פוליטיות בעלות פרופיל גבוה ובני חברי משפחת המלוכה. בגלל הבולטות החברתית והפוליטית של הנידונים, רבים מהאירועים הללו תועדו היטב.
חקיקה

לאורך השנים, מחקרים רבים דיווחו על השפעות תלויות מינון של ארסן במי שתייה על סרטן העור. על מנת למנוע מקרים חדשים של מוות ממחלות סרטניות ולא סרטניות, ארגון בטיחות שתיית המים האמריקאי (SDWA) הנחה את הארגון האמריקאי להגנת הסביבה לרמות ארסן חדשות וקבע את רמת המזהמים המרבית. רמה זו נקבעת קרוב ככל האפשר ליעדי הבריאות, בהתחשב בעלויות, היתרונות והיכולות של מערכות מים ציבוריות לאתר ולהסיר מזהמים באמצעות טכנולוגיות טיפול מתאימות.
בכל מדינה, בעת פיתוח תקני מי שתייה לאומיים על בסיס ערכי ההנחיות, יש לקחת בחשבון מגוון תנאים גאוגרפיים, סוציו-אקונומיים, תזונתיים ואחרים המשפיעים על חשיפה פוטנציאלית. גורמים אלה מובילים לתקנים לאומיים הנבדלים במידה ניכרת זה מזה. זה המקרה במדינות כמו הודו ובנגלדש, שם הגבול המותר של ארסן בהיעדר מקור מים חלופי הוא 0.05 מ"ג לליטר הגבוה מזה של ארצות הברית שהוא 0.01 מ"ג לליטר.
חקיקה > קשיים ביישום

טכנולוגיות לסילוק ארסן הן תהליכי טיפול מסורתיים המותאמים לשיפור סילוק הארסן ממי השתייה. אף על פי שחלק מתהליכי הסילוק, כמו תהליכים משקעיים, תהליכי ספיגה, תהליכי חילופי יונים ותהליכי הפרדה באמצעות ממברנה עשויים להיות ברי ביצוע מבחינה טכנית, עלותם עלולה למנוע את ביצועם.
עבור מדינות לא מפותחות, האתגר הוא למצוא את האמצעים למימון טכנולוגיות מסוג זה. הסוכנות האמריקאית להגנת הסביבה למשל, העריכה את העלות השנתית הכוללת של טיפול, פיקוח, דיווח, ניהול רשומות ומינהל למניעת חריגה מרמת המזהמים המותרת בכ-181 מיליון דולר. עיקר העלות נובעת מהתקנה ותפעול של טכנולוגיות הטיפול הדרושות להפחתת ארסן במערכות מים ציבוריות.
הריון

חשיפה לארסן דרך מי תהום היא נושא חשוב לאורך כל תקופת ההיריון. נשים בהריון הן אוכלוסייה בסיכון גבוה מכיוון שלא רק האמהות נמצאות בסיכון לתוצאות שליליות, אלא שחשיפה ברחם מהווה גם סיכונים בריאותיים לתינוק.
ישנו קשר תלוי-מינון בין חשיפה מצד האם לארסן ותמותת תינוקות, כלומר, תינוקות שנולדו לנשים שנחשפו לריכוזים גבוהים יותר, או שנחשפו למשך פרקי זמן ארוכים יותר, הם בעלי שיעור תמותה גבוה יותר.
מחקרים הראו כי חשיפה לארסן דרך מי תהום במהלך ההיריון מהווה סכנה לאם ועלולה להביא לכאבי בטן, הקאות, שלשולים, שינויים בפיגמנטציה של העור וסרטן; אך גם למשקל לידה נמוך, תמותת תינוקות ומגוון תוצאות אחרות אצל הילודים. חלק מההשפעות הללו, כמו שיעור הילודה וגודל הילוד הנמוכים, עשויים לנבוע מההשפעות של ארסן על עלייה במשקל האם במהלך ההיריון.
ראו גם

ארסן
ארסניק טריאוקסיד
לקריאה נוספת

ליסט, אנדריאה. “ארסן במים מרעיל בני אדם ברחבי העולם.” הנדסת מים 2017 (2017): 35–35
דרור, ק. “הרעלת זרניך (ארסן).” איתנים (1980): 308–308