stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינכרוטרון
מתקן CERN

מתקן CERN (בצרפתית, קיצור של "מרכז אירופאי למחקר הגרעין") הוא כיום המתקדם ביותר בעולם ובעל המאיץ הגדול ביותר בעולם. הוא ממוקם בז'נבה ומשרת אלפי מדענים מכל רחביה. מאיץ LHC ב-CERN שהתחיל לפעול ב-2008 הוא סינכרוטרון שהוא המאיץ האנרגטי הגדול בעולם. המאיץ נועד לניסויי התנגשות פרוטונים שמואצים עד לאנרגיה של 7 טרה-אלקטרון-וולט כל אחד.
מתקן SESAME

בנוסף לפעילות המחקרית ב-CERN, גם אונסק"ו העניקה את חסותה למרכז מאיץ סינכרוטרון קטן נוסף במזרח התיכון בשם SESAME. בחודש ינואר 2003 הונחה אבן הפינה למתקן הממוקם ליד עמאן שבירדן וב-2007 הוא הושק. הוא משרת מדענים ממדינות החברות בפרויקט: ישראל, ירדן, איראן, מצרים, פקיסטן, קפריסין טורקיה והרשות הפלסטינית. המאיץ לא מהווה את פסגת הטכנולוגיה כמו המתקן ב-CERN, אבל קיימת תקווה שהוא ישרת את המדענים במדינות האזור, ואולי אף יתרום לקידום השלום האזורי.
סינכרוטרונים בישראל

הוועדה הלאומית לקרינת סינכרוטרון היא ועדה פנימית של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים והיא זו האחראית בישראל לקידום הפעילות המדעית בנושא קרינת הסינכרוטרון. במסגרת כך היא אחראית למימון חלקה של ישראל במתקני הסינכרוטרון בעולם, כך שתתאפשר למדענים ישראלים גישה חופשית אליהם לצורך מחקריהם. נכון לשנת 2006 יש לישראלים גישה חופשית למתקן האירופי לקרינת סינכרוטרון (ESRF) עד לשנת 2009. כמו כן פורום תל"מ (תשתיות לאומיות למחקר ופיתוח) משתתף במימון המתקן ESRF. כמו כן מייצגת הוועדה, בראשות פרופ' משה דויטש מאוניברסיטת בר-אילן, את ישראל בדיונים על הקמת מתקני סינכרוטרון חדשים בעולם, דוגמת SESAME‏.
הערות שוליים

↑  רון תקוה, האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, מסמך לוועדת המדע והטכנולוגיה. הוצאת מחלקת מידע ומחקר - הכנסת, 2 ביולי 2006, עמ' 2–3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555937705171  GND: 4184234-0  NDL: 00571075  NKC: ph583041 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוברט פ. וגנר האב

רוברט פרדיננד וגנר הראשון (באנגלית: Robert Ferdinand Wagner I‏; 8 ביוני 1877 – 4 במאי 1953) היה עורך דין אמריקאי ופוליטיקאי מטעם המפלגה הדמוקרטית שייצג את מדינת ניו יורק בסנאט של ארצות הברית בין השנים 1927 ל-1949.
וגנר נולד בפרוסיה, והיגר לארצות הברית עם משפחתו ב-1885. לאחר שסיים את בית הספר למשפטים בניו יורק, וגנר ניצח בבחירות לבית המחוקקים של מדינת ניו יורק, והפך בסופו של דבר למנהיג הדמוקרטי של הסנאט של מדינת ניו יורק. בשיתוף פעולה הדוק עם חברו הדמוקרט בניו יורק אל סמית', וגנר וסמית' אימצו רפורמה, במיוחד לטובת אזור הבחירה שלהם, מעמד הפועלים. הם בנו קואליציה לרפורמות הללו שאימצה איגודים, עובדים סוציאליים, כמה אנשי עסקים ומספר רב של פעילים ממעמד הביניים וארגוני רפורמה אזרחית ברחבי המדינה. וגנר עזב את הסנאט של המדינה ב-1918, ושימש כשופט של בית המשפט העליון בניו יורק עד לבחירתו לסנאט האמריקאי ב-1926.
כסנאטור, וגנר היה מנהיג קואליציית ניו דיל, שם דגש מיוחד על תמיכה בתנועת העבודה. הוא היה מקורב ותומך חזק של הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט. הוא העניק חסות לשלושה חוקים מרכזיים: חוק יחסי העבודה הלאומי משנת 1935 (הידוע גם כחוק וגנר), חוק הביטוח הלאומי משנת 1935 וחוק הדיור משנת 1937. וגנר התפטר מהסנאט ב-1949 עקב בריאות לקויה, ומת ב-1953. בנו, רוברט פ. וגנר הבן, היה ראש עיריית ניו יורק מ-1954 עד 1965.
ביוגרפיה > ראשית חייו והשכלה

רוברט פרדיננד וגנר נולד ב-8 ביוני 1877 בנשטטן, הסן-נסאו, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית (כיום בריין-לאהן-קרייס, ריינלנד-פפאלץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה). ב-1885 היגרה משפחתו לארצות הברית והתיישבה בשכונת יורקוויל בעיר ניו יורק, שם למד וגנר בבתי הספר הציבוריים. אביו היה שוער.
הוא סיים את לימודיו בקולג' של העיר ניו יורק (שנקרא כיום הסיטי קולג' של ניו יורק) בשנת 1898, שם היה חבר באחוות פי סיגמה קאפה ואת בית הספר למשפטים בניו יורק בשנת 1900. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1900.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

כעורך דין צעיר הפך לחלק מהקבוצה הדמוקרטית של טמאני הול במנהטן. הוא נבחר לאספת מדינת ניו יורק בשנים 1905 (המחוז ה-30 של ניו יורק), 1907 ו-1908 (המחוז ה-22 של ניו יורק).
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הסנאט של מדינת ניו יורק

הוא היה חבר בסנאט של מדינת ניו יורק בין השנים 1909 עד 1918, וישב במושבים ה-132, 133, 134, 135, 136, 137, 138, 139, 140 ו-141 של מדינת ניו יורק. הוא היה הנשיא הזמני של הסנאט של מדינת ניו יורק מ-1911 עד 1914. וגנר הפך בפועל לסגן המושל של ניו יורק לאחר הדחתו של המושל ויליאם סולצר, ומינוי סגן המושל מרטין ה. גלין לתפקיד המושל. ב-1914, בעוד וגנר נשאר הנשיא הזמני, נבחר ג'ון פ. מורטו למנהיג הרוב של הסנאט של המדינה. זו הייתה הפעם היחידה לפני 2009 שבה שני התפקידים לא הוחזקו על ידי אותו אדם. לאחר שהדמוקרטים איבדו את הרוב שלהם בסנאט, וגנר היה מנהיג המיעוט בסנאט מינואר 1915 עד שפרש ב-1918.
לאחר השריפה הנוראה במפעל החולצות טריאנגל, הוא היה יושב ראש ועדת החקירה המדינתית של המפעל (1911–1915). סגן היו"ר שלו היה עמיתו הפוליטיקאי מארגון טמאני הול, אל סמית'. הם ערכו סדרה של חקירות מפורסמות ברחבי המדינה, ראיינו 222 עדים וגבו 3500 עמודי עדות. הם התחילו בנושא בטיחות אש ועברו לנושאים רחבים יותר של סיכוני פגיעה בסביבת המפעל. הממצאים שלהם הובילו ל-38 חוקים חדשים המסדירים את העבודה במדינת ניו יורק והעניקו לכל אחד מהם מוניטין של רפורמוטורים פרוגרסיביים מובילים הפועלים למען מעמד הפועלים. תוך כדי כך הם שינו את המוניטין של טמאני הול משחיתות גרידא למאמצים מתקדמים לעזור לעובדים.
וגנר היה ציר לכנסים החוקתיים של מדינת ניו יורק בשנים 1915 ו-1938 ושופט בבית המשפט העליון בניו יורק בין השנים 1919 ל-1926.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > הסנאט האמריקאי

וגנר נבחר כדמוקרטי לסנאט של ארצות הברית ב-1926 ונבחר מחדש ב-1932, 1938 ו-1944. הוא התפטר ב-28 ביוני 1949 עקב בריאות לקויה. הוא לא היה מסוגל להשתתף באף ישיבות של הקונגרס ה-80 או הקונגרס ה-81 מ-1947 עד 1949 בגלל מחלת לב. וגנר היה יו"ר הוועדה לפטנטים בקונגרס ה-73, של הוועדה לאדמות ציבוריות וסקרים בקונגרסים ה-73 וה-74, ושל הוועדה לבנקאות ומטבע בקונגרסים ה-75 עד ה-79. הוא היה ציר בוועידה המוניטרית והפיננסית של האומות המאוחדות בברטון וודס, ניו המפשייר, ב-1944.
וגנר, שהכיר את הנשיא לעתיד כשהיו יחד בבית המחוקקים של מדינת ניו יורק, היה חבר ב-Brain Trust של פרנקלין רוזוולט. הוא היה מעורב מאוד בנושאי עבודה, נלחם למען הגנה משפטית וזכויות לעובדים, והיה מוביל ביצירת הניו דיל.
באפריל 1943, ניתוח סודי של החוקר הבריטי ישעיה ברלין מוועדת החוץ של הסנאט למשרד החוץ הבריטי קבע על וגנר:
מדינאי ליברל ותיק מטאמני הול, מחבר קוד העבודה של ארצות הברית ותומך של ה"ניו דיל" שמכובד על ידי הבית הלבן על חושיו הפוליטיים במדינתו שלו לא פחות מאשר על קשריו הפוליטיים. האלוף הגדול ביותר של המטרה הליברלית בסנאט של ארצות הברית מאז [ג'ורג' וו.] נוריס. דמוקרט גרמני אנטי-נאצי טיפוסי שתמך בכל צעדי הממשל, בדרך כלל הרבה לפניהם.
הישגיו החקיקתיים כוללים את חוק ההבראה התעשייתי הלאומי ב-1933 וחוק הדיור של וגנר-סטיגל משנת 1937. לאחר שבית המשפט העליון קבע את חוק ההבראה הלאומית ואת מינהל ההבראה הלאומי שאינם חוקתיים, סייע ואגנר להעביר את חוק יחסי העבודה הלאומי (המכונה גם חוק וגנר) ב-1935, הצעת חוק דומה אך מרחיבה הרבה יותר. חוק יחסי העבודה הלאומי, אולי ההישג הגדול ביותר של וגנר, היה אירוע מכונן בהיסטוריה של העבודה המאורגנת בארצות הברית. היא יצרה את המועצה הלאומית ליחסי עבודה, שתיווכה בסכסוכים בין איגודים ותאגידים, והרחיבה מאוד את זכויות העובדים על ידי איסור על "נוהלי עבודה בלתי הוגנים" רבים והבטחה לכל העובדים את הזכות להקים איגוד. הוא גם הציג את חוק פנסיית הרכבת והיה שותף לחוק וגנר-אודיי, קודמו לחוק Javits-Wagner-O'Day.
וגנר היה גורם מרכזי בכתיבת חוק הביטוח הלאומי, ובמקור הציג אותו בסנאט של ארצות הברית.
התיקון של וגנר-הטפילד לחוק התקשורת משנת 1934, שמטרתו להעביר מעל עשרים וחמישה אחוזים מכל ערוצי הרדיו לשדרני רדיו ללא מטרות רווח, לא עבר. בשנת 1939 הוא היה שותף עם הנציגה אדית נור רוג'רס (R-MA) בחוק וגנר-רוג'רס לקליטת 20,000 פליטים יהודים מתחת לגיל 14 לארצות הברית מגרמניה הנאצית, אך הצעת החוק מעולם לא עברה.
וגנר ואדוארד פ. קוסטיגן תמכו בחוק פדרלי נגד לינץ' ב-1934. הם ניסו לשכנע את הנשיא רוזוולט לתמוך בהצעת החוק אך רוזוולט סירב מחשש להרחקת הדמוקרטים הדרומיים ולאבד את תמיכתם בתוכניות הניו דיל. היו 18 מעשי לינץ' בשחורים בדרום ב-1935, אך לאחר איום החקיקה הפדרלית, המספר ירד לשמונה ב-1936 ולשניים ב-1939.
ב-28 ביוני 1949 התפטר וגנר מהסנאט בגלל בריאות לקויה; ג'ון פוסטר דאלס מונה על ידי המושל תומאס דיואי ב-7 ביולי 1949, למלא את המשרה הפנויה באופן זמני.
ביוגרפיה > חיים אישיים ומותו

וגנר גדל בתור לותרני, אבל הוא הפך למתודיסט בשנות הקולג' שלו ולימד בבית ספר של יום ראשון; הוא המיר את דתו לקתולית ב-1946.
בשנת 1908 נשא וגנר לאישה את מרגרט מארי מקטאג. היא נפטרה ב-1919. היה להם בן אחד, רוברט פ. וגנר הבן.
בשנת 1927 הוא קיבל את אזרחות הכבוד הראשונה של נשטטן, עיר הולדתו.
בשנות ה-30 יצא וגנר עם העיתונאית הקומוניסטית מרגריט יאנג.
הוא נפטר ב-4 במאי 1953, בעיר ניו יורק, ונקבר בבית הקברות של קלווארי, קווינס.
מורשת

בנו רוברט פ. וגנר הבן היה ראש עיריית ניו יורק בין השנים 1954 ל-1965. נכדו, רוברט (בובי) פרדיננד וגנר השלישי, היה סגן ראש העיר, מנהל הוועדה לתכנון ערים ונשיא מועצת החינוך של עיריית ניו יורק בשנות ה-80 וה-90.
ב-14 בספטמבר 2004, דיוקנו של וגנר, יחד עם דיוקן של הסנאטור ארתור ה. ונדנברג, נחשף בחדר הקבלה של הסנאט. הדיוקנאות החדשים הצטרפו לקבוצה של סנאטורים מכובדים לשעבר, ביניהם הנרי קליי, דניאל ובסטר, ג'ון קלהון, רוברט מ. לה פולט ורוברט א. טאפט. דיוקנאות של קבוצת סנאטורים זו, המכונה "חמשת המפורסמים", נחשפו ב-12 במרץ 1959.
חטיבת הביניים הציבורית הממוקמת ברחוב 220 איסט 76 בניו יורק נקראת על שמו.
היכל וגנר לשעבר בקמפוס של הסיטי קולג' של ניו יורק נקרא על שמו.
הערות שוליים

↑  "Robert F. Wagner Sr". NNDB. נבדק ב-26 בפברואר 2012. Birthplace: Nastatten, Hessen-Nassau, Germany {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Triangle Shirtwaist Factory Fire (1911)". The New York Times. 11 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zernike, Kate (14 בדצמבר 2006). "Stricken Senate Democrat Undergoes Surgery". New York Times. נבדק ב-26 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hachey, Thomas E. (Winter 1973–1974). "American Profiles on Capitol Hill: A Confidential Study for the British Foreign Office in 1943" (PDF). Wisconsin Magazine of History. 57 (2): 141–153. JSTOR 4634869. אורכב מ-המקור (PDF) ב-21 באוקטובר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Department of Labor - Labor Hall of Fame - Robert F. Wagner". אורכב מ-המקור ב-1 במרץ 2012. נבדק ב-26 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wagner-Rogers Bill.
↑  "12 Aug 1908, Page 5 - The New York Times at". Newspapers.com. 1908-08-12. נבדק ב-2022-06-05.
↑  
Ritchie, Donald A. (2005). Reporting from Washington: The History of the Washington Press Corps. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-517861-6. נבדק ב-18 בדצמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "The Lost World of CCNY: Architectural Gems of Our Past: Wagner Hall". אורכב מהמקור ב-12 ביוני 2010. נבדק ב-2010-06-12. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271268005171  BnF: cb11273183m (data)  GND: 120244314  ISNI: 0000 0001 1561 8709  LCCN: n91014000  LNB: 000314509  NARA: 10572315  NTA: 071427821  SNAC: w6rv0p5s  SUDOC: 106969528  US Congress: W000021  VIAF: 21312433   WorldCat (עם VIAF): 21312433 
הנשיא רוזוולט חותם על חוק הביטוח הלאומי ב-14 באוגוסט 1935. (וגנר שני משמאל)
מנהל הדיור הפדרלי סטיוארט מקדונלד (מימין) משוחח עם הסנאטור רוברט פ. וגנר, מחבר חוק הדיור של וגנר
ואנ'קה קין

| --- | --- |

 לידה:  1718 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, רוסיה 
 פטירה:  1756 (בגיל 38 בערך) 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 
ואנ'קה קין (ברוסית: Ванька-Каин, איוואן אוסיפוב בשמו האמיתי, Иван Осипов; נולד בשנת 1718 — מת אחרי 1756) הוא גנב, שודד ובלש נודע ממוסקבה, שהפך לגיבור האגדות והרפתקאות הגנבים ברוסיה.
ביוגרפיה

בנו של איכר בכפר איבנובו (לימים חלק ממחוז המשנה רוסטוב במחוז ירוסלב) בבעלותו של הסוחר פילטיאב. הוא נולד בשנת 1718 ובגיל 13, עבר למוסקבה. לאחר ששדד את אדונו, אוסיפוב נמלט מבית האדון, אך במהרה נלכד וחזר חזרה. בגין סיוע לאדונו, אליו הושלכה גופת חייל, ואנ'קה-קין זכה לחופש ונקלע למאורת הגנבים מתחת לגשר האבן, הצמוד לקרמלין, שם התגורר האציל המפורסם, הגנב בולכוביטינוב. אחרי סדרה של הרפתקאות נועזות במוסקבה ואנ'קה הלך לוולגה, שם הצטרף לכנופיה הידועה של אוטאמן מיכאיל זארי.
בסוף 1741 מצא את עצמו שוב במוסקבה, שם הופיע במחלק הבילוש של המשטרה המוסקבאית בטענה שהוא גנב ומכיר גנבים ושודדים אחרים, לא רק במוסקבה, אלא גם בערים אחרות והוא הציע עזרה בלכידתם. הצעתו התקבלה, הוא הפך למלשין של מחלק הבילוש ויחידה צבאית הועמד לרשותו. הוא בגד ותפס גנבים קטנים, אך גונן על גנבים גדולים; הוא עודד פילוג בין הגנבים, סחט מהם כסף; פתח בית הימורים בביתו שנקנה במוסקבה ולא היסס לבצע שוד גלוי. לרוב קצינים במחלקת הבילוש, עמדו לרשותו ותרמו לו. בחסותו עלה מספרם של גנבים, נודדים ושודדים בכל יום במוסקבה.
הצטברות זו של מספר עצום של אנשים שחיים בגנבה, שוד ולעיתים רצח, בסופו של דבר התבטאה באסון חברתי. באביב 1748 החלו שריפות ושוד נפוצים במוסקבה, שהפחידו גם את תושבי סנקט פטרבורג הבירה. מפחד ופאניקה, תושבי מוסקבה יצאו מבתיהם, נסעו מהעיר ובילו את הלילה בשדה. מייג'ור גנרל אנדריי אושקוב נשלח עם כוח צבא למוסקבה, בראשותו הוקמה ועדת חקירה מיוחדת שנמשכה 3 חודשים. במהלך קיומה של ועדה זו, ואנ'קה-קיין עדיין המשיך בפעילותו הפלילית, אך לא באופן חופשי כמו קודם. בינתיים הופיעו דמויות חדשות שכבר לא תרמו לו. בנוסף, הוא התמודד עם כת חזקה של הסקופצים שהתנגדה לו. צוותו של אושקוב, תפס את כל האנשים החשודים והביא אותם בפני ועדה. הודות לכך, הפעילות הפלילית של ואנ'קה-קין החלה להתגלות. לאחר שהתברר כי כל משטרת מוסקבה קושרת עימו קשר, יורשו של אושקוב, אלכסיי טטישצ'ב, מונה למפקד משטרת מוסקבה, הוא ביקש הקמת ועדה מיוחדת בעניינו של ואנ'קה-קין. ועדה זו נמשכה ארבע שנים, מיוני 1749 ועד יולי 1753, אז הועבר התיק למחלק הבילוש שכל צוותו הוחלף בתקופה זו. המצוד נמשך שנתיים נוספות עד יולי 1755, אז נגזר דינו של ואנ'קה למוות, אך על פי צו הסנאט הוחלף בעונש בשוט ועבודות פרך, תחילה לרוגרוויק ואחר כך לסיביר.
ראו גם

ג'ונתן ויילד
אז'ן פרנסואה וידוק
הערות שוליים

↑  Ванька-Каин, отец русской коррупции. Как вор был хозяином Москвы
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597811105171  PLWABN: 9811475832505606  BnF: cb157953317 (data)  GND: 136940218  ISNI: 0000 0001 2282 368X  LCCN: n2001087051  NKC: js2011650430  SELIBR: 321859  SUDOC: 130003506  VIAF: 81200996   WorldCat (עם VIAF): 81200996 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סן לואיס אוביספו

סן לואיס אוביספו (באנגלית: San Luis Obispo) היא עיר במרכז מדינת קליפורניה שבארצות הברית. היא עיר הבירה של מחוז סן לואיס אוביספו ונמצאת במרחק של 18 קילומטרים מהאוקיינוס השקט. אוכלוסייתה ב-2010 מנתה 45,119 איש.
היסטוריה

לפני הגעתם של הקולוניסטים הספרדים, שטח סן לואיס אוביספו היה מיושב על ידי שבט הצ'ומאש של אינדיאנים. הכפר הוקם ב-1772 כמיסיון סן לואיס אוביספו דה טולוסה על ידי חוניפרו סרה, נזיר ספרדי. אחרי מלחמת העצמאות של מקסיקו, המיסיון הפך חילוני. ב-1847, במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, העיר, כמו יתר קליפורניה, סופחה לארצות הברית ממקסיקו.
גאוגרפיה

סן לואיס אוביספו נמצאת בערך באמצע הדרך בין לוס אנג'לס וסן פרנסיסקו, 18 קילומטרים מחוף האוקיינוס השקט. בגבול המזרחי נמצאים הרי סנטה לוסיה (אנ'), שהם המקור של נחל סן לואיס אוביספו שזורם דרך העיר. העיר מוקפת על ידי מספר פקקים געשיים, שרבים מהם מקומות פופולריים לטיולים רגליים.
חינוך

האוניברסיטה הפוליטכנית של מדינת קליפורניה (California Polytechnic State University) נמצאת בגבול סן לואיס אוביספו, ולומדים בה כמעט 20,000 סטודנטים. היא ידועה בתוכניות בהנדסה ובחקלאות.
תחבורה

נמל התעופה האזורי סן לואיס אוביספו משרת את העיר, כמו גם תחנת רכבת אמטרק ואוטובוסים של קווי גרייהאונד. הכבישים הראשיים העוברים דרך סן לואיס אוביספו הם דרך מדינת קליפורניה מספר 1 ו-US-101.
מסיבת יצירה

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית טלוויזיה לילדים
 יוצרים:  בונית בן עמי
 כותבים:  בונית בן עמי
 בימוי:  רועי שלם
 שחקנים:  מור עזריה   שי-יה פישר   שירה שלם   גילי נימני
 מספר עונות:  5
 מספר פרקים:  41 (+ 10 פרקי ספיישל)
 הפקה
 מפיק:  ענבל לוי, עירית זוטא, אורלי אטלס כץ, רעות דסקלו, יערה בורוש, רותם קסטלר, גליה כהן קרספי, בר לוי, נועה להב מובר
 עורכים:  ענת מנסור, שירלי אורן, בונית בן עמי, רועי שלם, צחי דרור, דימה לידחוב
 צלמים:  רועי גלוסקא, תום גת, שי שרף
 מוזיקה:  מיכאל כהן, ינון יהל
 אורך פרק:  כ-10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניק ג'וניור HOT
 תקופת שידור מקורית:  6 באוגוסט 2017 – 9 במאי 2021
 
מסיבת יצירה היא תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים המשודרת בערוץ ניק ג'וניור.
עלילה

בכל פרק מלמדות המנחות שי-יה ומור את הצופים להכין יצירות מסוגים שונים הקשורים לנושא הפרק.
בעונה הראשונה ובעונה השנייה לימדו שי-יה ומור את הצופים להכין יצירות מסוגים שונים.
בעונה השלישית לימדו שי-יה ומור את הצופים איך להכין יצירות למסיבות יום הולדת. במהלך כל העונה הן מזמינות את חברותיהן מהכיתה/ מהגן ומראות יותר מדבר אחד אותו אפשר להכין.
בעונה הרביעית הצטרפו להנחיה שירה וגילי, ויחד עם שי-יה ומור לימדו את הצופים איך להפוך את החדר למושלם.
בעונת החגים לימדו שי-יה ומור את הצופים להכין יצירות הקשורות לחגי ישראל.
בעונה החמישית לימדו שי-יה ומור את הצופים להכין מאכלים יפים, יצירתיים וטעימים, והזמינו חברים למסיבה בדוכן החדש שלהן.
מנחים

מור עזריה (עונות 1–5)
שי-יה פישר (עונות 1–5)
שירה שלם (עונה 4)
גילי נימני (עונה 4)
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | מספר פרקים | תקופת שידור מקוריתישראל> הפרק הראשון | תקופת שידור מקוריתישראל> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 6 באוגוסט 2017 | 17 באוגוסט 2017 |
|  | 2 | 7 | 25 בפברואר 2018 | 5 במרץ 2018 |
|  | 3 | 6 | 4 בדצמבר 2018 | 11 בדצמבר 2018 |
|  | 4 | 12 | 14 ביולי 2019 | 15 בדצמבר 2019 |
|  | 5 | 6 | 6 בדצמבר 2020 | 13 בדצמבר 2020 |
ספיישלים

| שם הספיישל | שם הספיישל | מספר פרקים | תקופת שידור מקוריתישראל> הפרק הראשון | תקופת שידור מקוריתישראל> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ספיישל חגים | 5 | 26 בספטמבר 2019 | 21 בינואר 2021 |
|  | ספיישל אלכוג'ל | 1 | 19 במרץ 2020 | 19 במרץ 2020 |
|  | ספיישל חגים בדוכן | 4 | 19 במרץ 2021 | 9 במאי 2021 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | מסיבת חד קרן | 6 באוגוסט 2017 |
| 2 | 2 | מסיבת בלונים | 7 באוגוסט 2017 |
| 3 | 3 | מסיבת שוקולד | 8 באוגוסט 2017 |
| 4 | 4 | מסיבת לבבות | 9 באוגוסט 2017 |
| 5 | 5 | מסיבה צהובה | 10 באוגוסט 2017 |
| 6 | 6 | מסיבת ים | 13 באוגוסט 2017 |
| 7 | 7 | מסיבת ינשופים | 14 באוגוסט 2017 |
| 8 | 8 | מסיבת פרחים | 15 באוגוסט 2017 |
| 9 | 9 | מסיבת פירות | 16 באוגוסט 2017 |
| 10 | 10 | מסיבת כוכבים | 17 באוגוסט 2017 |
פרקים > עונה 2

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 11 | 1 | מסיבת שלג | 25 בפברואר 2018 |
| 12 | 2 | מסיבת ארנבונים | 26 בפברואר 2018 |
| 13 | 3 | מסיבת נצנצים | 27 בפברואר 2018 |
| 14 | 4 | מסיבת גלידות | 28 בפברואר 2018 |
| 15 | 5 | מסיבת סליים | 1 במרץ 2018 |
| 16 | 6 | מסיבת סוכריות | 4 במרץ 2018 |
| 17 | 7 | מסיבת רובוטים | 5 במרץ 2018 |
פרקים > עונה 3

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 18 | 1 | מסיבת בווווו | 4 בדצמבר 2018 |
| 19 | 2 | מסיבת פלאפי מוש | 5 בדצמבר 2018 |
| 20 | 3 | מסיבת בנות ים | 6 בדצמבר 2018 |
| 21 | 4 | מסיבת שוקו שוקו | 9 בדצמבר 2018 |
| 22 | 5 | מסיבה ממתקית | 10 בדצמבר 2018 |
| 23 | 6 | מסיבה טרופית | 11 בדצמבר 2018 |
פרקים > עונה 4

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 24 | 1 | קופסת תכשיטים פלאפי מוש | 14 ביולי 2019 |
| 25 | 2 | מתקן לסיכות בצורת קשת בענן | 15 ביולי 2019 |
| 26 | 3 | כרית סנפירית | 16 ביולי 2019 |
| 27 | 4 | נעלי בית בצורת פנדה | 17 ביולי 2019 |
| 28 | 5 | כיסויי עיניים כבשה וחתול | 18 ביולי 2019 |
| 29 | 6 | מתקן לכלי כתיבה בצורת טירה | 21 ביולי 2019 |
| 30 | 7 | לוכד חלומות | 8 בדצמבר 2019 |
| 31 | 8 | מחדד דונאט מושי | 9 בדצמבר 2019 |
| 32 | 9 | בובת תמנון | 10 בדצמבר 2019 |
| 33 | 10 | שטיח אבטיח | 11 בדצמבר 2019 |
| 34 | 11 | מנורת פיות | 12 בדצמבר 2019 |
| 35 | 12 | איקס עיגול אימוג'י | 15 בדצמבר 2019 |
פרקים > עונה 5

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| --- | --- | --- | --- |
| 36 | 1 | מסיבת פנקייקים | 6 בדצמבר 2020 |
| 37 | 2 | מסיבת פיצה | 7 בדצמבר 2020 |
| 38 | 3 | מסיבת שוקולד | 8 בדצמבר 2020 |
| 39 | 4 | מסיבה קראנצ'ית | 9 בדצמבר 2020 |
| 40 | 5 | מסיבת עוגיות | 10 בדצמבר 2020 |
| 41 | 6 | מסיבת שייקים | 13 בדצמבר 2020 |
פרקי הספיישל > ספיישל חגים

| מספר הפרק | שם הפרק | תאריך שידור מקוריישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | ספיישל ראש השנה | 26 בספטמבר 2019 |
| 2 | ספיישל סוכות | 13 באוקטובר 2019 |
| 3 | ספיישל חנוכה | 15 בדצמבר 2019 |
| 4 | ספיישל פורים | 5 במרץ 2020 |
| 5 | ספיישל ט"ו בשבט | 21 בינואר 2021 |
פרקי הספיישל > ספיישל אלכוג'ל

| מספר הפרק | שם הפרק | תאריך שידור מקוריישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | ספיישל אלכוג'ל | 19 במרץ 2020 |
פרקי הספיישל > ספיישל חגים בדוכן

| מספר הפרק | שם הפרק | תאריך שידור מקוריישראל |
| --- | --- | --- |
| 1 | ספיישל פסח בדוכן | 19 במרץ 2021 |
| 2 | ספיישל יום העצמאות בדוכן | 12 באפריל 2021 |
| 3 | ספיישל ל"ג בעומר בדוכן | 25 באפריל 2021 |
| 4 | ספיישל שבועות בדוכן | 9 במאי 2021 |
נהר רריטאן

| --- | --- |
שפך נהר רריטאן על הגשרים שמעליו (ראו פרק גשרים להלן)
שפך נהר רריטאן על הגשרים שמעליו (ראו פרק גשרים להלן)
 מידע כללי
 אורך:  112 ק"מ
 אגן ניקוז:  2,800 קמ"ר
 מוצא:  מפגש הענפים הצפוני(אנ') והדרומי (אנ') של נהר רריטאן
 יובלים:  Millstone River, North Branch Raritan River, Peters Brook, South Branch Raritan River, South River, Mile Run, Green Brook, Lawrence Brook, Bound Brook, Middle Brook 
 שפך:  מפרץ רריטאן שבמפרץ ניו יורק התחתון
 מדינות באגן הניקוז:  ניו ג'רזי,
 
 אגן הניקוז של נהר רריטאן, המתנקז אל מפרץ רריטאן שבמפרץ ניו יורק התחתון
 
נהר רריטאן (באנגלית: Raritan River) הוא הנהר הארוך והגדול ביותר של מדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית. אגן הניקוז שלו מנקז חלק גדול מהאזור ההררי של אזור מרכז המדינה, וחלק קטן יותר מהאזור הצפוני שלה. הנהר נשפך אל מפרץ רָריטַאן (שליד סטטן איילנד) שהוא חלק ממפרץ ניו יורק התחתון.
היסטוריה

גאולוגים סבורים שנהר רריטאן התחתון היווה לפני כ-6,000 שנה את שפך נהר ההדסון. לאחר סיום עידן הקרח האחרון, המֵצָרִים עדיין לא נוצרו, וההדסון זרם לאורך הרי הוואטצ'ונג(אנ') עד לבאונד ברוק של ימינו(אנ'), ולאחר מכן עקב אחר המסלול דהיום של הרריטאן מזרחה, אל מפרץ ניו יורק התחתון.
השם רריטאן נובע ככל הנראה מענף של אנשי הלנאפי הנקראים הנאריטיקונגים, האנשים הראשונים שידוע כי התיישבו בעמק הרריטאן לפני כאלף שנים.
בעקבות סכסוך עם המתיישבים ההולנדים שהגיעו, נאלצו ילידי האזור למכור את שטחם ליד מפרץ רריטאן, ולהתקדם יותר מערבה לאורך עמק הנהר. כשהקולוניאליסטים האנגלים השתלטו על האזור, הם ניצלו את מיקומו של הנהר בין ניו יורק לפילדלפיה וכן רשת דרכים שפותחה על ידי הלנאפי, כדי להפוך את האזור למרכז תחבורה ומסחר. כתוצאה מכך, נהר רריטאן הפך לנתיב מים חשוב עבור נסיעות ומסחר קולוניאלי, המאפשר פיתוח מרכזֵי סחר באתרים כמו Raritan Landing(אנ') וניו ברונסוויק(אנ') דהיום, שבהם ניתן היה למכור מוצרים חקלאיים וחומרי גלם.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית, הנהר היה אתר מלחמת גרילה של אנשי מיליציה אמריקאים נגד סיורים בריטיים, שהגיעו לשיא בקרב על באונד ברוק(אנ'), שבו כוח בריטי גדול תקף מוצב אמריקאי מדרום לנהר.
הצלחתה של תעלת אירי (שהושלמה בשנת 1825) עוררה "קדחת תעלות" בארצות הברית, וזירזה את בניית תעלת דלאוור ורריטאן (D&R) בין ניו ברונסוויק על נהר רריטאן לבורדנטאון(אנ') על נהר הדלאוור. תעלת ה-D&R הושלמה ב-1834 וסיפקה קישור משמעותי בין פילדלפיה (וכל שאר אזור האמצע-אטלנטי הגדול), לניו יורק, וצפונה לאזור ניו אינגלנד רבתי, שכן ערים אלו היו ממוקמים לאורך הנהרות דלאוור והדסון, בהתאמה. הרוב המכריע של הסחורות שעברו לאורך התעלה היה פחם אנתרציט של פנסילבניה, והשאר היו בעיקר מוצרים חקלאיים וטקסטיל. בשיאה, ב-1866 העבירה תעלת ה-D&R יותר מטען מאשר תעלת אירי. בשנת 1932 נסגרה תעלת D&R לשימוש מסחרי. בשנת 1974 פותחה התעלה כפארק מדינתי לשימוש פנאי, ונשארה בשימוש כאספקת מים למרכז ניו ג'רזי (ראו בפרק אספקת מים להלן). עיירות טחנה(אנ') שונות נוצרו לאורך התעלה והנהר ויובליו. אלה הן בעיקר (מדרום לצפון/מערב למזרח): טרנטון, קינגסטון(אנ'), בלֶקוֶולְס מילס(אנ'), גריגסטאון(אנ'), הילסבורו(אנ'), מנוויל(אנ'), צ'סטר(אנ'), ברנרדס(אנ'), קלינטון(אנ'), רריטאן(אנ'), מילטאון(אנ') ווודברידג'(אנ').
מסלול הנהר

הנהר נוצר במפגש הענפים הצפוני(אנ') והדרומי(אנ') שלו ממש מערבית לסומרוויל(אנ') בגבול העיירות ברידג'ווטר(אנ'), ברנצ'בורג(אנ') והילסבורו(אנ'), כולן במחוז סומרסט(אנ') שבניו ג'רזי. הוא זורם כ-26 ק"מ לפני ההאטה במי הגאות בניו ברונסוויק, והשפך שלו משתרע לאורך עוד 23 ק"מ נוספים, ונכנס לקצה המערבי של מפרץ רריטאן בדרום אמבוי.