stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומדיה דל'ארטה
העלילות והדמויות > הקומדיה

בשלב הראשון התבססה הקומדיה על "ארבע המסכות" - שני הזקנים (הסוחר "איל מאניפיקו", שהתגלגל להיות פנטלונה והדוטורה) ושני משרתים ("זאני") - ערמומי ותככן ("הזאני הראשון") וטיפש ובטלן ("הזאני השני"). עיקר הקומדיה היה בהיפוך בין העשירים המכובדים כביכול המושמים ללעג על ידי משרתיהם וסיבוך העלילה עד אבסורד עקב מזימותיו של הזאני הראשון וחוסר-הבנתו של הזאני השני. בשלב מאוחר יותר התווספו גם דמויותיהם של האוהבים, צעיר וצעירה (זוג אחד או יותר ולעיתים גם מספר אי-זוגי). הצעירים, אשר אותם שיחקו לעיתים גם שחקנים מבוגרים שנעזרו באיפור, שיחקו ללא מסכות. העלילות התפתחו מסיפור אהבה זוגי לעלילות של משולשי אהבה, חילופי זוגות, התחפשות של נשים לגברים ולהפך וטעויות בזיהוי וכל זאת תוך כדי תעלולי המשרתים. הצעירים היו לעיתים ילדיהם של הזקנים ולעיתים זקן היה אחד ממחזריה של צעירה. צעירה יכולה להיות גם אשתו של זקן, נישואין שנותרו בלתי ממומשים עקב אין-אונותו של הזקן. ככלל, העלילה מציגה היפוך מעמדי ומגדרי שלא התקיים כלל מחוץ לבמה. עדיפות של המשרתים הערמומיים על אדוניהם הטיפשים והמושחתים, עדיפות של הצעירים מלאי האנרגיה על הזקנים הרופסים, עדיפות של האשה הצעירה על הגבר השולט בחייה (אב או בעל זקן) ועדיפות של האהבה על הממסד והנימוס המקובל.
העלילה נקטעת פעמים לרוב בסצנות שירה, ריקוד, תיאטרון בובות או להטוטנות שאינן מקדמות את העלילה אלא נועדו לבידור ומשיכת קהל בלבד. התירוץ העלילתי (אם קיים כזה) יכול להיות חגיגה עממית, מחזה-בתוך-מחזה, תהלוכה היתולית וכדומה. בנוסף, על מנת להרבות צחוק ובלבול, נכנסים ויוצאים שחקנים ב"רקע" הבמה במהלך מעמד "רציני" בין שניים או שלושה שחקנים אחרים, במהלך מרדף, דו-קרב וכדומה. העלילה רצופה בצירופי-מקרים, התחפשות אח לאחות, אציל למשרת, גילוי בני משפחה אובדים, התאהבות בלתי אפשרית שנפתרת לבסוף (למשל התאהבות של אציל צעיר בטורקיה שמתברר שהיא בת-אצולה שנחטפה בילדותה או התאהבות של אח באחותו מבלי דעת, שמתבטלת כאשר השניים מתאהבים כל אחד באהוב אחר).
הדמויות אופיינו גם על ידי מוצא סטריאוטיפי שהתבטא בעגה בה דיברו ובבדיחות מקומיות על חשבון האופי שיצא לבני המקום.
מבנה הסיפור לעיתים תכופות היה כדלקמן:
ישנו זוג אוהבים הרוצה לממש את אהבתו, אך קיים לכך מחסום בדמותו של האב של אחד מבני הזוג, או בדמותה של כל דמות חזקה אחרת. האוהבים ינסו להתגבר על המחסום בעזרת תחבולות שאותן מבצעים המשרתים ארלקינו או קולומבינה, או האם של אחד מבני הזוג (גם אם האם היא שמבצעת את התחבולות, יעורבו אף המשרתים בתכנונן). הדמות המרושעת תאיים על מבצעי התחבולות ותצדד בדמות החוסמת. הסיפור ייגמר כשאותו המחסום יישבר, כלומר, כאשר הדמות החוסמת תיכנע או תצא מהתמונה, כשהדמות המרושעת תקבל את עונשה וכששני האוהבים יוכלו לממש את אהבתם.
העלילות והדמויות > הפסטורלה

לעיתים פחות תדירות העלו להקות הקומדיה דל'ארטה גם מחזות מסוג הפסטורלה. בעוד שהקומדיה מתרחשת בחלל עירוני מובהק, הפסטורלה מתרחשת מחוץ לעיר. בני אדם (עירוניים או בני דמותם הכפריים של גיבורי הקומדיה) נקלעים או מגיעים למקום כגון יער, חורשה, הר, אחו, אי בודד או מקום ליד מערה. שם הם נתקלים בנימפות, סאטירים, רוחות טובות ורעות ויצורים שונים (מן המיתולוגיה הרומאית בעיקר). חלק מהיצורים העל-טבעיים מסייעים לאוהבים וחלקם שמים להם מכשול או משטים בהם - עד הסוף הטוב. פעמים רבות מתרחש חלק ניכר של העלילה בלילה, לאור לפידים וירח.
הסצנריו

הסצנריו היה תקציר מחזה ששימש כבסיס לאלתור. קובץ הסצנרי הראשון שראה אור בדפוס ההוא הקובץ Il Teatro delle Favole Rappresentative ("הצגות תיאטרון הסיפורים"), שפורסם לראשונה ב-1611 על ידי השחקן, המחזאי ומנהל הלהקה פלמיניו סקאלה.
הקובץ מחולק לחמישים "ימים" (כמו הדקאמרון של בוקאצ'ו) כאשר כל "יום" הוא תקציר מחזה. כל סצנריו כולל פתיחה ובה ארגומנט - תקציר עלילת המחזה והאירועים שקדמו לראשית ההצגה, רשימת שחקנים ורשימת אביזרים נחוצים. לאחר הפתיחה מתואר המחזה, שכולל שלוש מערכות וכל אחת מהן מחולקת לתמונות. בכל תמונה נרשמו כניסות ויציאות של שחקנים ובסיס טקסטואלי, ששימש להרחבה ואלתור חופשי על ידי השחקנים. כן ניתן נספח ובו מונולוגים לשימוש, רשימת פתגמים ובדיחות, קללות והעלבות ודברי שבח וחיזור. מתוך חמישים המחזות אחד מוגדר כטרגדיה, תשעה כפסטורלה והשאר - קומדיות.
עיצוב במה, תפאורה ואמצעים אמנותיים

התיאטרון יכול היה להציג באותה עת הן בכיכר העיר על גבי במה מאולתרת והן באולם ייעודי בביתו של אציל. כך שעיצוב הבמה היה מודולרי. העיצוב הסטנדרטי של קומדיה היה רחוב או כיכר עיר, כאשר משני צדדי הרחוב לפחות שני בתים אליהם ניתן להיכנס ולצאת. הבתים צוידו בפתחים (דלת, חלון, מרפסת) שאיפשרו תנועה ומבט פנימה. לא ניתן היה לצפות לתוך הבית אך היה ניתן לשמוע קולות מתוכם. הבתים ייצגו את בתיהם של שני הזקנים. הפעילות התרחשה בחוץ, ברחוב. ברחוב פעלו האדונים, המשרתים והמשרתות. עם זאת, גבירה כבודה נשארה בביתה והתקשורת שלה עם הנעשה בחוץ הייתה או מבעד לחלון או למרפסת או כאשר התחפשה לנער או למשרתת. מחיצות או וילונות היו נפוצים מאוד ואיפשרו האזנה בסתר למתרחש.
תפאורת פסטורלה דימתה חלל חוץ הכולל יער או חורשה, הר, אחו או פתח-מערה.
המסכות

המסכות בקומדיה דל'ארטה היו שונות מן המסכות שבהן השתמשו בתיאטרון ביוון העתיקה: בעוד שהמסיכות שבהן השתמשו ביוון, כיסו את כל פני השחקן, בקומדיה דל'ארטה השתמשו בחצאי מסיכות, שכיסו רק את אפו, עיניו ואת חלק מלחייו של השחקן. במסיכות הקומדיה דל'ארטה נוקבו חורים לעיניים, ואזור פיו של השחקן נשאר לא מכוסה. שינוי זה תרם לשיפור הדיקציה של השחקן. יתרון נוסף לחלקיותן של המסכות בקומדיה דל'ארטה, היה ה'נייטרליות' שלהן: המסכות לא ייצגו מצב רוח מוגדר ונתנו לשחקן חירות מסוימת 'לעבוד' על הדמות כראות עיניו.
לקריאה נוספת

יעקב משען מונטיפיורי, הקומדיה דל'ארטה - מארלקינו עד ימינו, תרגם גאיו שילוני, מוסד ביאליק, 2012. (הספר בקטלוג ULI)
דן אוריין, לאה גילולה, קומדיה : מאריסטופנס עד סיינפלד, האוניברסיטה הפתוחה, 2018-2017. (הספר בקטלוג ULI)
אהובה בלקין, מקרנבל לתיאטרון, תבניות וכאוס בקומדיה דל'ארטה, הוצאת מאגנס, 2021. (הספר בקטלוג ULI)
Natalie Crohn Schmitt, Befriending the Commedia dell’Arte of Flaminio Scala: The Comic Scenarios, University of Toronto Press, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
Emily Wilbourne, Seventeenth-Century Opera and the Sound of the Commedia dell'Arte, University of Chicago Press, 2016. (הספר בקטלוג ULI)
Olga Simonova-Partan, Vagabonding Masks: the Italian Commedia dell'Arte in the Russian Artistic Imagination, Academic Studies Press, 2017. (הספר בקטלוג ULI)
M.A. Katritzky, The Art of Commedia: a Study in the Commedia dell'Arte, 1560-1620, Rodopi, 2006. (הספר בקטלוג ULI)
Christopher B. Balme, Piermario Vescovo, Daniele Vianello (eds.), Commedia dell'Arte in Context, Cambridge University Press, 2018. (הספר בקטלוג ULI)
John Rudlin, Commedia dell'Arte: an Actor's Handbook, Routledge, 1994. (הספר בקטלוג ULI)
Pierre-Louis Duchartre, The Italian Comedy: the Improvisation, Scenarios, Lives, Attributes, Portraits, and Masks of the Illustrious Characters of the Commedia dell'Arte, Dover, 1966. (הספר בקטלוג ULI)
Robert Henke, Performance and Literature in the Commedia dell'Arte, Cambridge University Press, 2002. (הספר בקטלוג ULI)
Philip G. Hill, Commedia dell'Arte Performance: Contents and Context, University of Alabama Press, 1993. (הספר בקטלוג ULI)
Anne MacNeil, Music and Women of the Commedia dell'Arte in the Late Sixteenth Century, Oxford University Press, 2003. (הספר בקטלוג ULI)
Martin Green, The Triumph of Pierrot: the Commedia dell'Arte and the Modern Imagination, Macmillan, 1986. (הספר בקטלוג ULI)
Rosalind Kerr, The Rise of the Diva on the Sixteenth-Century Commedia dell'Arte Stage, University of Toronto Press, 2014. (הספר בקטלוג ULI)
ראו גם

תיאטרון אלתורים
הערות שוליים

↑   עמרי סמית, מהומה שחולל המשרת ארלקינו בבית אדונו, באתר הארץ, 24 במאי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542995905171  BNE: XX527876  BnF: cb11937889z (data)  GND: 4010433-3  LCCN: sh85028889  NKC: ph119257  SUDOC: 02730843X 
בריגלה (משמאל) וארלקינו (במרכז) עם האומנת המבוגרת (כנראה בגילום גבר)
סצנה פסטורלית עם דמויות הקומדיה דל'ארטה
שארית היום (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  שארית היום מאת קאזואו אישיגורו
 בימוי:  ג'יימס אייבורי 
 הופק בידי:  אסמאעיל מרצ'נט, מייק ניקולס, ג'ון קליי 
 תסריט:  רות פראוור-ג'אבוולה
 עריכה:  אנדרו מרקוס 
 שחקנים ראשיים:  אנתוני הופקינס   אמה תומפסון   ג'יימס פוקס   כריסטופר ריב
 מוזיקה:  ריצ'רד רובינס 
 צילום:  טוני פירס-רוברטס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מרצ'נט ואייבורי הפקות 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בנובמבר 1993
 משך הקרנה:  134 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  15,000,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   remainsoftheday
 פרסים:  פרס סולקלומפן לסרט הזר הטוב ביותר  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שארית היום (באנגלית: The Remains of the Day) הוא סרט בריטי משנת 1993 בבימויו של ג'יימס אייבורי ובהפקת מרצ'נט ואייבורי על פי רומן באותו שם מאת קאזואו אישיגורו ובעיבודה של רות פראוור-ג'אבוולה. איסמעיל מרצ'נט הפיק וכיכבו בו אנתוני הופקינס בתפקיד סטיבנס ואמה תומפסון בתפקיד מיס קנטון. עוד השתתפו בסרט ג'יימס פוקס, כריסטופר ריב, יו גרנט ובן צ'פלין. הסרט היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר.
שחקנים

אנתוני הופקינס - רב המשרתים ג'יימס סטיבנס
אמה תומפסון - סוכנת הבית מיס סאלי קנטון
ג'יימס פוקס - לורד דרלינגטון
כריסטופר ריב - חבר הקונגרס טרנט לואיס
פיטר ווהן - ויליאם סטיבנס (מר סטיבנס האב)
יו גרנט - קרדינל (בן הסנדקות של לורד דרלינגטון)
טרנס ביימר - טרימר
בן צ'פלין - צ'ארלי
טים פיגוט-סמית - טום בן
לנה הידי - ליזי
רופרט ונסיטרט - סר ג'פרי רן
פרסים

הסרט היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר:
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר - אנתוני הופקינס
פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר - אמה תומפסון
פרס עיצוב תפאורה
פרס עיצוב תלבושות
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר
פרס לפסקול מקורי
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס התסריט המעובד הטוב ביותר
שאדיה

ערך זה עוסק בסרט. אם התכוונתם לשחקנית וזמרת מצרית, ראו .
| --- | --- |
 בימוי:  רועי וסטלר 
 הופק בידי:  אודי קלינסקי, דני חכים
 תסריט:  רועי וסטלר, אודי קלינסקי, מיכל רנון
 עריכה:  מיכל רנון
 מוזיקה:  סאשה טאובר
 צילום:  ירון בניסטי, רועי וסטלר
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2005 
 משך הקרנה:  50 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, ערבית, אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שאדיה הוא סרט דוקומנטרי ישראלי בבימויו של רועי וסטלר. הסרט, שיצא לאקרנים בשנת 2005, מספר את סיפור התבגרותה של שאדיה, נערה ערבייה-ישראלית, אלופת העולם בקארטה, על רקע הסכסוך הישראלי-פלסטיני ועיסוקה השנוי במחלוקת בקרב קהילתה.
פרטי עלילה

שאדיה זועבי היא נערה בת שבע עשרה ממשפחה מוסלמית אדוקה מהכפר טמרה שבגליל. תחביבה של שאדיה הוא בתחום אמנויות הלחימה, דבר שאינו מקובל בקרב בנות גילה המוסלמיות. למעט אביה, ואחותה אשר גם היא עוסקת בקארטה, רואים שאר בני משפחתה עיסוק זה כליברלי מדי שאינו עולה בקנה אחד עם המסורת.
לאחר שהיא הפסידה בתחרות קראטה, הפסד זה מסיים את עידן הקארטה בחייה של שאדיה.
לקראת סוף הסרט מודה אביה של שאדיה כי הייתה זו טעות לחתנה בגיל כה צעיר. הסרט מסתיים בהריונה של שאדיה.
פרסים

דוקאביב 2005 ,Golden Movie Squad – Doc U
ציון לשבח בפסטיבל אידפא First Appearance – 2005
פרס סרט הטלוויזיה בטקס פרסי הקולנוע הדוקומנטרי ישראל 2006
פסטיבלים

פסטיבל הוט דוקס קנדה 2006
ZAGREBDLO קרואטיה 2006
One World צ'כיה 2006
פסטיבל יהודי סן פרנסיסקו 2006
פסטיבל Human Rights Watch ניו יורק 2006
פרס הסרט הטוב ביותר פסטיבל BUSTER דנמרק 2006
פסטיבל יהודי בריטניה 2006
פסטיבל דוקומנטרי TEMPO שוודיה 2006
פסטיבל KYIV אוקראינה 2006
פסטיבל Human Rights Watch בואנוס איירס 2006
פסטיבל One World סלובקיה 2006
הערות שוליים

↑  הרשות השנייה - עידוד היצירה - ארכיון הפקות - רצועה מהחיים - רצועה מהחיים: "שאדיה" (תיעודי) (כ), באתר www.rashut2.org.il
↑  "שאדיה" זוכה, באתר גלובס, 9 במאי 2006
↑  טקס פרסי הקולנוע התיעודי ישודר בערוץ 10, באתר הארץ, 27 באפריל 2006
שחמט בהתכתבות

שחמט בהתכתבות הוא שחמט המשוחק על ידי התכתבות בין שחקנים מרוחקים, בדרך כלל על פני תקופה ממושכת. בעבר היה כל שחקן בתורו שולח בדואר את המהלך הבא במשחק ליריבו. כיום נפוץ יותר השימוש בדואר אלקטרוני או בשרת משחק ייעודי, אך ידוע גם על משחקים ששוחקו בפקס ואפילו באמצעות יוני דואר.
ההבדל המהותי בין המשחק הסטנדרטי, המשוחק על ידי שניים היישובים ליד אותו לוח (ממשי או וירטואלי), למשחק בהתכתבות, הוא הזמן המוקצב לכל מהלך או למשחק כולו. שני יריבים המשחקים בתחרות משני עברי הלוח יסיימו על פי רוב את משחקם לאחר מספר שעות בודדות. אולם משחק בהתכתבות יאפשר לכל צד לשחק מהלך בודד בזמן של שעות עד ימים. מאחר שגם לדואר לוקח זמן מה להגיע ליעדו, משחק באורך סביר של 40–50 מהלכים לכל צד, עשוי היה בעידן שלפני המחשב והטלפון לארוך שנים. גם בעידן האינטרנט אורך משחק טיפוסי כשנה או שנתיים.
כללי המשחק מקציבים בדרך כלל בין 30 ל-60 יום לעשרה מהלכים. על פי רוב מותר לשחקנים להיוועץ בתוכנות מחשב, ספרים ובסיסי נתונים במהלך המשחק, בניגוד גמור לכללים הנהוגים בשחמט רגיל. כל שחקן רשאי לשחק יותר ממשחק אחד במקביל ולעיתים קרובות מנהלים שחקנים מומחים עשרות משחקים בו זמנית נגד יריבים שונים.
עקב כללים מיוחדים אלה קיים שוני עמוק בין הכישורים הדרושים משחקן בשחמט בהתכתבות לבין אלו של שחקן השחמט הרגיל; ורשימת אלופי העולם בהתכתבות כמעט זרה לרשימת האלופים בשחמט הרגיל. בין השחקנים המעטים שהצטיינו בשני סוגי המשחק ניתן למנות את פאול קרס האסטוני (שככל הנראה הרבה לשחק בהתכתבות בהיעדר יריבים ראויים בקרבתו), ואת אלופי העולם אלכסנדר אלכין ומקס אויבה. בימינו בולט רב אמן אולף אנדרסון בהצטיינותו בשני סוגי השחמט.
ארוס ריצ'ו הוא שחקן מצליח בשחמט בהתכתבות ובשחמט מתקדם.
השחמטאית הישראלית לובה קריסטול היא רב אמן בינלאומי בשחמט בהתכתבות, וזכתה פעמיים באליפות העולם בשחמט בהתכתבות (אנ'), באליפות השלישית בין השנים 1984-1978 ובאליפות החמישית בין השנים 1998-1993.
הטבלה מטה מציגה את בכירי השחמטאים בכתב של ישראל. מקור הנתונים הוא אתר ICCF.
ראו גם

אדוארד דיקהוף
הערות שוליים

↑   ישראל שרנצל, השחמט בכתב עדיין כאן, באתר הארץ, 4 במרץ 2020
| מס' | שם | דרגה | משחקים | מד כושר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יואב דותן | רב אמן | 669 | 2542 |
| 2 | דמיטרי גושצ'ין | רב אמן | 144 | 2532 |
| 3 | דניאל אליקים | רב אמן | 207 | 2467 |
| 4 | הראל אליוסף | אמן בינלאומי | 906 | 2444 |
| 5 | מיכאל אלנט | אמן בינלאומי בכיר | 522 | 2409 |
| 6 | דב רוזנברג | אמן בינלאומי בכיר | 368 | 2378 |
| 7 | איתן שרייבר | אמן בינלאומי בכיר | 500 | 2283 |
| שחמט |
| --- | --- | --- |
| שלבי המשחק | פתיחה • מציעה • סיום |  |
| כלי המשחק | מלך • מלכה • צריח • רץ • פרש • רגלי |  |
| חוקי המשחק | שח • הצרחה • הכתרה • הכאה דרך הילוכו • מט • פט • תיקו |  |
| אסכולות שחמט | האסכולה הרומנטית בשחמט • האסכולה המודרנית • האסכולה ההיפרמודרנית |  |
| תת-תחומים משיקים | שחמט בהתכתבות • חידת שחמט • בעיית שחמט • וריאציות של משחק השחמט • תוכנת שחמט • בליץ |  |
| שונות | פיד"ה • האיגוד הישראלי לשחמט • שחמט בישראל • שעון שחמט |  |
ראו גם פורטל שחמט • קטגוריית שחמט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558674305171  BnF: cb17028792w (data)  GND: 4205883-1  LCCN: sh86004525  NKC: ph121872  SUDOC: 191965499
קבצנות

ילדה קבצנית באפגניסטן
קבצן בפראג באתר תיירות, בתנועת כריעה שנועדה לעורר את רחמי עוברים ושבים
זוג קבצנים עיוורים בבית לחם בשנות ה-20 של המאה העשרים
קבצנות או פשיטת יד היא עיסוק שבו אדם משיג כסף או שווה כסף ממספר רב של אנשים שאליהם הוא פונה באופן אקראי בבקשת עזרה. תופעת הקבצנות נפוצה בערים גדולות בעולם.
צורות קבצנות

הקבצן תלוי ברצונם של אנשים אחרים לקבלת כסף ועל כן הוא לרוב עושה מאמצים לעורר את רחמי בני האדם ו/או לגרום להם אי נעימות. המאמצים לעורר רחמים יכולים להיות במראה: הצגת מומים (חרשות, איבר קטוע), לבוש מסמורטט, מראה מוזנח (גידול זקן ו/או שיער ארוך), ודיבור חלש. ישנם קבצנים המתמקמים בתנוחה מעוררת רחמים, דוגמת כריעה עם הראש מוטה כלפי מטה.
ישנם קבצנים המציגים סיפור בשלט או בדיבור לקהל או בפנייה אישית. סיפורים נפוצים כוללים בעיות בריאותיות במשפחתם, או תוכנית כלשהי שהם מבקשים להגשים, כגון נסיעה ארוכה, קניית מכשיר רפואי או אחר וכדומה. ישנם גם קבצנים המבקשים כסף לצורך רכישת אלכוהול, או סמים, בתקווה שגישה גלויה תביא לאהדה. קבצנים אחרים מספרים סיפור שקרי על צורך דחוף בכסף כדי להגיע הביתה ומבטיחים להחזיר את הכסף אף על פי שאינם מתכוונים לעשות זאת. ישנם קבצנים אשר נותנים לאדם שירות מסוים (ניקוי שמשות רכב, ברכה) ללא שנתבקשו בתקווה שהדבר יגרום לאדם חוסר נעימות לסרב לתת כסף. ישנם אשר קודם מבקשים בקשה לטובה שאינה כספית (פריטת כסף) וממי שנענה להם הם מבקשים נדבה.
קבצנים פסיביים לרוב מתמקמים במקומות הומי אדם, בהם נפח האנשים מגביר את הסיכוי לקבל נדבה. במיוחד נבחרים מקומות בהם יש קהל שבוי הממתין למשהו, למשל נהגים הממתינים ברמזור, סועדים במסעדה, נוסעים ברכבת או ממתינים לרכבת או אוטובוס. מקומות נוספים מועדפים הם אתרי קניות בהם אנשים מוציאים כסף ומרגישים צורך לתת לאלו שאין להם ומקומות בהם אנשים מוציאים כסף מהבנק למשל בסמוך לכספומט. העדפה נוספת של מקומות לקיבוץ נדבות נוגעת לסוג האנשים העוברים במקום, למשל מקומות הומי תיירים. מקומות מועדפים אחרים בהם לאדם פחות נעים לסרב לתת נדבה, כוללים מקומות קדושים (למשל הכותל המערבי, כנסיית הקבר, הוותיקן) ובתי קברות. ישנם גם קבצנים העוברים מבית לבית ומבקשים כסף.
ישנם זמנים מועדפים לקבצנות. במדינות מוסלמיות, מספר הקבצנים גבוה יותר בימי שישי ובחודש הרמדאן.
לעיתים התנהגות קבצנית לובשת אופי תוקפני יותר הגורם לעוברי-אורח לתת מכספם לקבצן מתוך אילוץ או פחד. בין הביטויים של קבצנות תוקפנית נמצא:
הכנסת יד ולעיתים אף שתי ידיים וראש לתוך חלון מכונית העומדת ברמזור.
קיבוץ נדבות לעת לילה, ברחובות חשוכים.
בקשה לנדבה בקול רם ובתנועות גוף פראיות.
הליכה אחר עובר-אורח תוך בקשות חוזרות ונשנות לנדבה.
חבורת קבצנים המקיפה עובר אורח וחוסמת את דרכו עד שיואיל לתת נדבה.
התחזות

הקבצנות סובלת מאחוז גבוה של מתחזים במידות שונות של חומרה. סקר מערב הסעודית העריך ש 30 אחוז מהקבצנים הם מתחזים.
דיווח מלאהור טוען שמעל 50 אחוז מהקבצנים מתחזים לבעלי מומים.
מחקר בסין מעריך את אחוז הקבצנים אשר בחרו להתפרנס מקבצנות ב-63%.
היחס של מדינות לקבצנות

מדינות רבות מתנגדות לקבצנות בגלל ההנחה שהכסף אינו מגיע באמת לנזקקים, או בגלל שהקבצנות מבריחה תיירים ופוגעת בהכנסות מתיירות.
הגבלות חוקיות על קבצנות > ישראל

אין בחוק בישראל איסור גורף על קבצנות. חוק העונשין של מדינת ישראל אוסר על שידול קטין לעסוק בקבצנות וכן אוסר על קיבוץ נדבות, או איסוף תרומות מכל סוג שהוא, באמתלת שווא או במרמה. עוד אוסר חוק העונשין על קיבוץ נדבות במקום ציבורי על ידי חשיפת פצעים או מומים, או בהטרדה. קבצנות אסורה בכותל המערבי וברחבה שלפניו למעט הצבת קופסאות או קופות צדקה במקומות שהועיד לכך הממונה על המקומות הקדושים. קבצנות אסורה גם בתחומי הכרמלית בחיפה.
ב-1990 נעשה ניסיון בתל אביב להעביר חוק עזר עירוני ראשון מסוגו בישראל לרישוי קבצנים: "לא יעסוק אדם באיסוף כספים במקומות ציבוריים אלא בהיתר מאת ראש העירייה ובתנאים שנקבעו בהיתר".
הגבלות חוקיות על קבצנות > קנדה

בפרובינציה של אונטריו בקנדה חוקק בשנת 1999 "חוק רחובות בטוחים" אשר מונע צורות מסוימות של קבצנות, באופן מיוחד ביטויי קבצנות תוקפנית או מטרידה. בשנת 2001 הועמד החוק למבחן חוקתי בבית המשפט ונותר על כנו.
פרובינציית קולומביה הבריטית חוקקה בשנת 2004 חוק רחובות בטוחים משלה, הדומה בנוסחו לחוק הקיים באונטריו. אף בפרובינציה זו יש המתנגדים לחוק זה.
הגבלות חוקיות על קבצנות > ארצות הברית

ברבות מן הערים הגדולות בארצות הברית, כמו למשל בשיקגו, נאסרה הקבצנות ברחובות. ברחובות שיקגו מוצבים שלטי אזהרה המזכירים כי קבצנות ברחובות העיר אסורה. אולם, קבצנים מפרים לעיתים קרובות את ההוראה ויש אף המטילים ספק בחוקיותה לאור החוקה האמריקנית. בשנת 2004 החליטה עיריית אורלנדו בפלורידה לאמץ חוק עירוני המחייב קבצנים לקבל היתר מן המשטרה לעסוק בקבצנות. על פי אותו חוק הקבצנות אסורה במרכז העסקים של העיר וכן במרחק של כ-15 מטר מכל כספומט. זוהי עבירה על החוק באורלנדו לטעון טענות שווא לצורך קיבוץ נדבות, לקבצן להתחפש לצורך קיבוץ נדבות, או לעשות שימוש בכסף שאינו תואם את השימוש שלשמו הוא נאסף (למשל, קניית משקה אלכוהולי בכסף שנאסף לצורך אוכל). מובן שהסיכוי כי חוקים אלה אף יאכפו ביעילות הוא נמוך ביותר.
הגבלות חוקיות על קבצנות > בריטניה

בעיר לונדון קיים איסור על קיבוץ נדבות במערכת הרכבת התחתית. יחד עם זאת קיימות פינות מיוחדות שאותן יכולים נגנים לשכור כדי להנעים את זמנם של הנוסעים ולאסוף כסף.
קבצנות באינטרנט

קבצנות, כמו עיסוקים רבים אחרים, תפסה לה אחיזה גם ברשת האינטרנט. במקום לפשוט יד ברחובות, קבצני רשת בונים אתר שבו הם פונים לגולשים ומבקשים נדבות. קיבוץ נדבות הפך אף לתופעה בחדרי צ'אט של אתרי הימורים. לא פעם פונה משתתף בשיחות בחדרי צ'אט אלה למשתתפים אחרים בבקשה להלוואת כסף, תוך הבטחה כי ישיב את הכסף למלווה תוך זמן קצר בתוספת ריבית וזאת הודות לכישוריו בהימורים. חלק מן הקבצנים הללו הם מהמרים כפייתיים אשר כילו את ממונם וחלקם כלל אינם מהמרים ועושים שימושים אחרים בכסף אותו הם אוספים.
קבצנות והיחס לקבצן ביהדות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מצוות הצדקה היא מיסודות היהדות ועל כן יהודים רבים נוהגים לתת נדבות לקבצנים. ההלכה קובעת שלקבצן, המכונה "עני המחזר על הפתחים", אין צורך לתת יותר ממתנה מועטת, מכיוון שהוא אוסף כסף מאנשים רבים. בנוסף לכך, החובה (ובעצם גם הרשות) לתת כסף לקבצן (בניגוד לאוכל אשר יש לתת ללא כל בדיקה האם האדם אכן עני) היא רק לאחר בדיקה שמדובר באדם שהוא אכן עני הזקוק לכסף. במקומות בהם לא ניתן לבדוק האם הקבצן אכן זקוק לכסף או שהוא מתחזה, ממליצים רבנים לתת סכום מזערי כדי לא לסרב. על מנת להראות שהם אכן זכאים, נוהגים קבצנים להשיג מכתב מרב או דמות אחרת אשר מאשרת שהם אכן זקוקים לכסף. תפקיד הרב הוא לבדוק עם אדם אמין המכיר היטב את העני שאכן הוא זקוק לכסף.
הבעיה של קבצנים מתחזים ידועה כבר מימי המשנה והתלמוד ואחת הקללות המופיעה במקורות לגבי עם ישראל הוא "הכשילם בעניים שאינם הגונים".
ישנם זמנים בהם הקבצנים פעילים במיוחד, דוגמת פורים ועשרת ימי תשובה, בהם יש מצווה מיוחדת לתת צדקה.
ראו גם

סחר בילדים
הערות שוליים

↑  ‏There is a total of 15,000 beggars in Istanbul with this number increasing by 50 percent during Ramadan, Turkish Daily News, July 19, 2004.
↑  ‏P.K. Abdul Ghafour, ‏30 Percent of Beggars Aren’t Poor, Survey Finds, Arab News, May 21, 2007.
↑  50 percent beggars cheats, Daily Times of Pakistan, June 11, 2007.
↑  Girl's research offers insight into beggars, China Daily, April 3, 2007.
↑  Talking Point: Should we give to beggars?, BBC News, November 14, 2000.
↑  סעיף 216 לחוק העונשין, התשל"ז-1977
↑  תקנה 2 לתקנות השמירה על מקומות קדושים ליהודים, התשמ"א-1981
↑  תקנה 23 לתקנות התעבורה (סדרי תנועה ושמירת הביטחון בכרמלית בחיפה), התשכ"א-1961
↑   יעל גרינפטר, רישוי קבצנים | דעה, באתר הארץ, 24 באוקטובר 2013
↑  נוסח חוק רחובות בטוחים בפרובינציית אונטריו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283144505171  GND: 4145090-5  HDS: 016095  LCCN: sh85012880  NDL: 00566905  NKC: ph481725 
ילד קבצן ברחובות ירושלים בשנות ה-20 של המאה העשרים
שלמה תירוש (מנכ"ל אגרקסקו)

אין תמונה חופשית
שלמה תירוש (נולד ב-1944) הוא מנהל ישראלי. שימש במשך 16 שנה כמנכ"ל אגרקסקו. מ-2011 ועד 2015 שימש כיו"ר המפעלים האזוריים "מפעלי חבל מעון".
ביוגרפיה

תירוש נולד בסוריה לג׳מילה ולאלי זאגה, פעיל ״ההגנה״ בדמשק, ועלה לישראל בסירת דייגים מבירות בשנת 1949. היה חניך של מוסדות עליית הנוער, רכש את השכלתו כחניך בקיבוץ גליל ים ולאחר מכן הצטרף לקיבוץ כחבר. שירת בצה"ל, בחיל האוויר, בין השנים 1966-1962. ב-1969 התיישב תירוש עם רעייתו אסתר במושב מסלול, בנגב המערבי, שם הקים משק פרחים, לול ופרדס בשותפות עם אחיו ובו הוא מתגורר גם היום. נשוי ואב לשלוש בנות.
בין השנים 1975-1974 שימש כמרכז משק במושב מסלול ובין השנים 1979-1976 שימש בתפקיד מזכיר אגודת פרחי הנגב. ב-1979 נתמנה למזכיר איגוד מגדלי הפרחים ושימש בתפקיד זה עד 1985.
בין השנים 1989-1985 שימש כמנהל אגף הפרחים בחברת אגרקסקו ומ-1990 ועד 1994 שימש כמנכ"ל מועצת הפרחים. באפריל 1994 מונה למנכ"ל אגרקסקו וכיהן בתפקיד עד שנת 2010.
בתקופת כהונתו הוביל מהפך במעמד החברה, ממונופול מוכרז על פי חוק לחברה הפועלת בשוק תחרותי פתוח. ב-2009, יצאה אגרקסקו כ-50% מהייצוא החקלאי של ישראל למול למעלה מ-100 חברות מתחרות.
בשנת 2006 נקשר שמו של תירוש בחקירה משטרתית שנערכה בעקבות טיסות של חברי הכנסת אלי אפללו ורוחמה אברהם לחו"ל במימון אגרקסקו. החשד היה שמימון הטיסות היווה שוחד שניתן לחברי הכנסת תמורת קידום ענייני אגרקסקו בוועדות הכנסת. לאחר כמעט שנתיים נסגר תיק החקירה ללא הגשת כתבי אישום ולאחר שחברי הכנסת שילמו את עלות הטיסה.
במחצית 2010 נודע כי תירוש החליט להתפטר מתפקידו כמנכ"ל אגרקסקו לאור התנגדותו למתווה המיועד להפרטת אגרקסקו. הוא סיים את תפקידו באוקטובר 2010.
בפברואר 2011 נבחר תירוש לתפקיד יו"ר המפעלים האזוריים מפעלי חבל מעון, המאגדים את פעילות שיווק הירקות של "ישובי חבל מעון" - 14 קיבוצים בנגב המערבי. ענפי הייצור המרכזיים של חבל מעון הם תפוחי אדמה, גזר, צנונית, בצל והדרים. בישראל משווקים חלק ממוצרי חבל מעון תחת המותג "דוד משה". שימש בתפקידו זה עד 2015, עת הוחלף על ידי דיאנה בוגוסלבסקי.
הערות שוליים

↑  גיא לשם, בעקבות חשיפת TheMarker: חקירה פלילית נגד רוחמה אברהם ושלמה תירוש בפרשת אגרקסקו, באתר TheMarker‏, 1 באוקטובר 2006
↑  תומר זרחין, מזוז החליט: התיק נגד השרה אברהם ייסגר, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2008
שדרן קווים

שדרן קווים מערוץ הספורט מראיין את הכדורסלן רוברט רות'בארט לאחר משחק קבוצתו
שדרן קווים הוא חבר בצוות השידור של תחרויות ספורט שתפקידו לדווח על המתרחש בקרבת ספסלי הקבוצות המתחרות, בענפי ספורט מסוימים, ובקרבת הצוות המקצועי והמאמנים במהלך המשחק. בענפי ספורט נוספים מוצב שדרן הקווים קרוב יותר לתחרות עצמה ומספק נקודת מבט קרובה יותר למתרחש.
מספרן של הנשים הממלאות תפקיד זה גבוה ביחס למספרן הכולל במשרות אחרות בתקשורת הספורט.