stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדי מקנב
קריירה ספרותית

שמו האמיתי של מקנב הוא סטיבן בילי מיטצ'ל. הוא בדה את השם "אנדי מקנב" (Andy McNab) בעת כתיבת ספרו הראשון- בראוו שתיים אפס ומאז הוא משתמש בו כשם עט. כאשר מקנב מופיע בטלוויזיה פניו מוצלים על מנת שלא ניתן יהיה לגלות את זהותו. יש הטוענים שפניו המוצלים הם אמצעי ליצירת הילה מסתורית סביבו ולא מסיבות ביטחוניות גרידא.
ספרו הראשון הביא למקנב תהילה, הצלחה ופרסום רב, אך ישנם רבים המשמיצים אותו ואת אי הדיוקים בספרו. לטענתם, מקנב הפריז רבות בעובדות כביכול שמסר בספרו. טענתו של מקנב שהחוליה שאותה הנהיג גרמה בין 200 ל-250 אבדות לאויב במהלך משימתם מפוקפקת במיוחד. לאור מגוון העדויות, הראיות, ההצהרות ודוחות ה-SAS הרשמיים, סביר מאוד להניח שהחוליה גרמה ללא יותר ממספר הרוגים בקרב כוחות האויב אם בכלל. מספר אירועים אשר דווחו בספרו נתגלו כבדותות על ידי מקור אמין כחברו של מקנב לחוליה, פטר רטקליף (Peter Ratcliffe).
למרות העובדה שאמינותו של בראוו שתיים אפס כדו"ח לגיטימי ועובדתי אודות המלחמה מוטלת בספק, הצלחתו של אנדי מקנב כסופר, יועץ טכני ואייקון תרבותי לא התערערה.
"פעולה מיידית", הוא ספרו השני של אנדי מקנב, בו הוא מגולל את סיפור חייו.
עיקר הספר עוסק בחיים הצבאיים של מקנב- הגיבוש ל-SAS, אותו בקושי עבר, תקופת השירות באירלנד ולאחר מכן עזרה למדינות הנחשלות שבדרום ומרכז אמריקה.
קבוצת הספרים השנייה, אותה כתב מקנב, עוסקת בגיבור דמיוני- סוכן בריטי בשם ניק סטון.
סטון נשלח למשימות שונות מטעם השירות החשאי הבריטי, אשר מעמידות את חייו בסכנה כל פעם מחדש.
ספריו של אנדי מקנב > שתורגמו לעברית

"פעולה מיידית", כתר הוצאה לאור, 1997. תורגם מאנגלית: Immediate action. תרגמה: נעמי כרמל.
"בראוו שתיים אפס", כתר הוצאה לאור, 1994.
"שלט רחוק", כתר הוצאה לאור, 1999
ספריו של אנדי מקנב > אחרים

Crisis Four
Firewall
Last Light
Liberation Day
Dark Winter
Deep Black
Boy Soldier
Payback
Boy Soldier 3
Aggressor
The grey man
הערות שוליים

↑  אנדי מקנב, "בראוו שתיים אפס", כתר הוצאה לאור, 1994, עמודים 17-18.
↑  אנדי מקנב, "בראוו שתיים אפס", כתר הוצאה לאור, 1994, עמודים 70-72.
↑  שי לוי, ‏נתונים לחסדי האויב: סיפורים מהשבי, באתר ‏מאקו‏, 21 באוקטובר 2011.
↑  ריצ'רד נורטון-טיילור ומארסיה ראסל, גם הניצול החמישי רוצה לפרסם רב מכר, הארץ, ‏ 16.11.2000, כפי שהועלה באתר פרש.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007521147805171  PLWABN: 9810533848105606  BIBSYS: 97013707  BNE: XX1658439  BnF: cb12495659h (data)  GND: 119471825  ISNI: 0000 0000 7834 3469  LCCN: no94033040  NKC: xx0007440  NLK: KAC201229983  NTA: 138993114  SNAC: w6mm0sj9  SUDOC: 034171592  VIAF: 101897298   WorldCat (עם VIAF): 101897298
אוניברסיטת פדובה

| --- | --- |

 אוניברסיטה
 מוטו:  Universa Universis Patavina Libertas
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1222 – הווה (כ־802 שנים) 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  Rosario Rizzuto
 סטודנטים
 :  62,876 (נכון ל־2019) 
 מיקום
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  45°25′N 11°52′E﻿ / ﻿45.42°N 11.87°E﻿ / 45.42; 11.87
 www.unipd.it
  (למפת ונטו מוגדלת) ונציה ורונה פדובה ויצ'נצה טרוויזו רוביגו קיוג'ה אוסטריה פריולי-ונציה ג'וליה  אמיליה-רומאניה לומברדיה טרנטינו אלטו אדיג'ה  הים האדריאטי אוניברסיטת פדובה(למפת ונטו רגילה) ונציה ורונה פדובה ויצ'נצה טרוויזו רוביגו קיוג'ה אוסטריה פריולי-ונציה ג'וליה  אמיליה-רומאניה לומברדיה טרנטינו אלטו אדיג'ה  הים האדריאטי אוניברסיטת פדובה
 
אוניברסיטת פדובה (באיטלקית: Università degli Studi di Padova, ר"ת: UNIPD), הוא מוסד לימודים אקדמיים אשר נוסד בשנת 1222 בפדובה שבאיטליה. ידועה בכינויה העממי: bo. האוניברסיטה היא מן הראשונות באירופה והשנייה שנוסדה באיטליה ומראשוני מוסדות האקדמיה המודרנית בעולם. מפורסמת בשל היותה "אוניברסיטה חופשית" שקמה ופעלה מתוך רצון להפחית את המונופול על הידע מטעם המלוכה והכנסייה.
נכון לשנת 2017 למדו באוניברסיטת פדובה כ-59,000 סטודנטים. האוניברסיטה נחשבת למוסד בעל הדרוג הגבוה באיחוד האירופי מזה כמה שנים. בשל תוכניות המחקר הרבות שמובילה בתחום חקר הסרטן והמוח. האוניברסיטה ידועה במיוחד בשל התוכניות הבין לאומיות במקצועות הרפואה, הבריאות והווטרינריה שמציעה לתלמידיה, ונחשבת למוסד האקדמי המוביל במקצועות הרפואה מבין המדינות האירופאיות[דרוש מקור]. האוניברסיטה חברה בקבוצת קוימברה.
מחלקות האוניברסיטה

הגן הבוטני בפדובה נוסד על ידי האוניברסיטה בשנת 1545 והיה הגן הבוטני השני בעולם והיום הוא הגן הבוטני הוותיק בעולם הפועל באתרו המקורי. בנוסף לגן, האוניברסיטה אף מנהלת תשעה מוזיאונים, כולל המוזיאון הנודע להיסטוריה של הפיזיקה.
מאז שנת 1595 נמשכו לאולם הניתוחים האנטומיים של אוניברסיטת פדובה אמנים ומדענים אשר חקרו את צפונות הגוף האנושי בעת שבוצעו נתיחות פומביות לאחר המוות. אולם הנתיחות האנטומיות של האוניברסיטה הוא האולם העתיק ביותר הקיים עדיין באירופה. בין התלמידים אשר הגיעו לאולם זה בולטים אנדריאס וסאליוס וויליאם הארווי.
הפקולטה לרפואה ממוקמת בקמפוס המודרני לצד הקמפוס העתיק הצמוד לבית החולים הראשי של המחוז. האוניברסיטה מהראשונות שפתחו חדרי דיסקציות למען למידה מעמיקה יותר והקנית מיומנות כירורגיות לתלמידיה, חרף התנגדות אנשי הדת הקתולים באיטליה. כיום נחשבת לפורצת דרך בתחום שימור הגופות והאנטומיה. כמו כן האוניברסיטה מחזיקה במוזאון אנטומיה מהגדולים בעולם.
האוניברסיטה כיום

כיום האוניברסיטה מדורגת כאחת האוניברסיטאות המחקר הטובות ביותר באיטליה ובאיחוד האירופי. בשל התוכניות שהובילה מזה שנים בתחום החקר והמדע, בשנת 2018 זכתה האוניברסיטה ממשרד החינוך האיטלקי לתקצוב מיוחד ומתן מלגות לסטודנטים שמתקבלים לתארים ראשונים בשל הצלחתה הרבה בפרסום מחקרים רבים בין הפקולטות המפורסמות של האוניברסיטה הם הפקולטות לרפואה ולכירורגיה בעלת בוגרים בעלי השם המובילים את תחומי הבריאות באיטליה ומחוצה לה. בשל כך האוניברסיטה פתחה פקולטה חדשה ללמוד הרפואה והכירורגיה בשפה האנגלית בשנת 2019.
בישראל ישנם בוגרים רבים בעלי שם שלמדו בפקולטות השונות ובפרט בפקולטה לרפואה וכירורגיה של פדובה. ומובילים את חנית הרפואה הישראלית כך התייחס משנה לשר הבריאות בשנת 2016 בכנס המתמחים השנתי.
חברי הסגל והתלמידים הבולטים באוניברסיטה

גלילאו גליליי - אשר לימד בה מתמטיקה בין השנים 1592–1610. נחשב ל"אבי המדע המודרני".
ניקולאוס קופרניקוס - אסטרונום, מתמטיקאי ואיש אשכולות
הרמח"ל - תלמיד חכם ומקובל, מחלוצי הספרות העברית
אנדריאס וסאליוס-היה רופא פלמי, אבי האנטומיה החדשה.
הרונימוס פבריציוס - היה מרצה לרפואה באוניברסיטת פדובה, אנטומיסט חדשני ומנתח, המכונה "אבי האמבריולוגיה"
ויליאם הארווי-רופא אנגלי שתרם להבנת מחזור הדם.
ג'וזפה טרטיני-היה מלחין וכנר איטלקי.
ג'קומו קזנובה - היה סופר והרפתקן איטלקי.
אנדראה זנזוטו-היה משורר, סופר, מסאי ותסריטאי איטלקי.
ורבים אחרים.
(לפי עדותו של יוסף שלמה דלמדיגו (יש"ר מקנדיה), שלמד רפואה במוסד, אחד ממוריו היה אליהו מונטאלטו)
תחומי הלימוד

הלימודים באוניברסיטת פדובה מתנהלים ב-13 פקולטות המציעות מגוון של מקצועות לימוד:
הפקולטה לחקלאות
הפקולטה לאמנות ולפילוסופיה
הפקולטה לכלכלה
הפקולטה לחינוך
הפקולטה להנדסה
הפקולטה למשפטים
הפקולטה למתמטיקה, פיזיקה ומדעי הטבע
הפקולטה לרפואה ולכירורגיה
הפקולטה לרוקחות
הפקולטה למדע המדינה
הפקולטה לפסיכולוגיה
הפקולטה למדע הסטטיסטיקה
הפקולטה לרפואה וטרינרית
ראו גם

הרנסאנס האיטלקי
אוניברסיטת בולוניה
אוניברסיטת פרארה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  פרופ' צבי מזא"ה, על הסיבובים של כדורי השמים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2021, עמ' 46-47
↑  בצלאל ססיל רות, תרגום: גאולה בת-יהודה, תולדות היהודים באיטליה, תל אביב: מסדה, 1962, עמ' 198
↑  חיים יוסף דוד אזולאי, מעגל טוב, באתר היברובוקס
↑  "ברונו נשרף על המוקד בשנת 1600 על כי סירב להתכחש לכפירותיו", פיטר סינגר, שחרור בעלי-החיים, 1998, עמ' 237
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269481605171  PLWABN: 9810637140105606  BIBSYS: 90775441  BnF: cb11867949f (data)  CiNii: DA08619597  GND: 1011210-8  ISNI: 0000 0004 1757 3470  LCCN: n79032067  NKC: ko2004236524  NLA: 35405431  NLG: 44037  NSK: 000745693  RERO: 02-A000192248  SUDOC: 026430649  VcBA: 494/15796  VIAF: 236210361   WorldCat (עם VIAF): 236210361
איוו פוגורליץ'

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1958 (בן 66) בלגרד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, קרואטיה 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי למוזיקה במוסקבה, הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 שפה מועדפת:  סרבית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט 
 פרסים והוקרה:  Vladimir Nazor Award (1985)  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (1997)  פורין (טקס פרס מוזיקה) (1997)  City of Zagreb Award (1986)  Milka Trnina Award (2002) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איוו פוגורליץ' (Ivo Pogorelić; נולד ב-20 באוקטובר 1958) הוא פסנתרן קרואטי.
חייו

פוגורליץ' נולד בבלגרד, יוגוסלביה, לאב נגן קונטרבס שעסק בהלחנה וניצוח, ובגיל 7 החל ללמוד פסנתר. כעבור חמש שנים, בהיותו בן 12, נשלח ללמוד בקונסרבטוריון היוקרתי על שם צ'ייקובסקי במוסקבה, רוסיה. שם למד עוד חמש שנים. ב-1976 החל ללמוד אצל הפסנתרנית אליזה קדרדזה, ילידת גאורגיה, שהעבירה לו את המסורת של אסכולת ליסט - זילוטי. ב-1980 המורה, המבוגרת ממנו ב-17 שנים, נפרדה מבעלה המדען והייתה לאשתו של הפסנתרן והמפיקה המוזיקלית שלו, עד מותה ב-1996. לאחר מותה הפסיק פוגורליץ' להופיע למשך מספר שנים, והקדיש את זמנו לעיצוב תכשיטים. בתחילת שנות ה-2000 חזר לבמת הקונצרטים.
בשלהי שנות ה-70 כבר החל פוגורליץ' להתפרסם ואף זכה בכמה פרסים יוקרתיים בתחרויות, אך פרסומו הבינלאומי בא לו דווקא בתחרות ממנה הודח. בתחרות על שם שופן שהתקיימה בוורשה, ב-1980, הדיחו אותו השופטים בסיבוב השלישי. לאחר ההחלטה על ההדחה, פרשה מחבר השופטים מרתה ארחריץ' תוך שהיא זועקת: "מה אתם עושים? האיש הזה גאון". האירוע האפיל על התחרות כולה וזכה לפרסום עולמי, שבמרכזו עמד "הפסנתרן שלא זכה בפרס".
הפרשנויות שלו ליצירות מוזיקליות, נחשבות משנות סדרי עולם, הן ייחודיות עד קיצוניות, ונדמה למאזין כי הוא מתעלם לגמרי ממסורות הביצוע שהיו מקובלות לאורך השנים. בדרכו שלו הוא יכול לנגן את הקונצ'רטו מס' 2 של רחמנינוב במשך 50 דקות בעוד שיצירה זו מוכרת במרבית הביצועים המקובלים ב-30 דקות בלבד.
המבקרים ושוחרי המוזיקה הקלאסית נחלקים ביחסם לפרשנויות המוזיקליות שלו. יש הרואים בנגינתו החייאה ומתן כיוון חדש למוזיקה, ויש הרואים בביצועיו תיאטרליות מזויפת אשר הורסת את היצירות עד יסודותיהן.
בישראל, ביקר לראשונה ב-1986, ומאז הוסיף וביקר בה פעמים אחדות לסדרות של קונצרטים.
ב-1986 ייסד בקרואטיה קרן לקידום קריירה של נגנים צעירים מארץ מולדתו. ב-1998 מונה ל"שגריר של רצון טוב" מטעם אונסק"ו, כיום איננו מחזיק במינוי זה (נכון כבר ל-2009).
בין 1987 ו-1997 התקיים בגרמניה "פסטיבל איוו פוגורליץ'" שמטרתו לקדם נגנים צעירים באמצעות נגינה משותפת עם נגנים בעלי שם. בדצמבר 1993 ייסד את "תחרות סולו פסנתר בינלאומית" בשיתוף פעולה עם אולם AMBASSADOR FOUNDATION בפסדינה, קליפורניה. מטרת התחרות לעזור למוזיקאים צעירים לקדם את הקריירה שלהם, ולשם כך מוענק כפרס ראשון סך של 100 אלף דולר. תחרות זו התקיימה עד עתה פעם אחת בלבד: בלוס אנג'לס בשנת 1993. בנוסף, הוא מקיים פסטיבלים לכישרונות צעירים, וכן הקים קרן למימון הקמת בית חולים בסרייבו.
נידאל חסן

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1970 (בן 54) מחוז ארלינגטון, וירג'יניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  תיכון וייקפילד  וירג'יניה טק  William Fleming High School 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית 
 דרגה:  מייג'ור 
 עיטורים
 סרט השירות הצבאי  מדליה לשירות הביטחון הלאומי  מדליית השירות על המלחמה העולמית בטרור 
 
נידאל מאליק חסן (באנגלית: Nidal Malik Hasan; נולד ב-8 בספטמבר 1970) הוא חייל בצבא ארצות הברית לשעבר, בן למשפחה פלסטינית, שהורשע ברצח ביריות 13 חיילים בבסיס פורט הוד.
ראשית חייו

חסן נולד במדינת ארלינגטון, וירג'יניה במרכז הרפואי ורג'יניה להורים פלסטינים שהיגרו לארצות הברית מאל-בירה שבגדה המערבית. חסן גדל כמוסלמי יחד עם שני אחיו הקטנים, ולמד בתיכון וייפילד בארלינגטון. אחרי שמשפחתו עברה לרואנוק ב-1985, חסן המשיך את לימודי התיכון שלו בתיכון על שם ויליאם פלמינג ברואנוק, ויג'יניה. חסן סיים את לימודיו התיכוניים ב-1988. הוא ואחיו עזרו להוריהם בניהול מסעדה ברונקו. אביהם נפטר ב-1998 ואימם ב-2001. בבגרותם, אחד האחים המשיך להתגורר בווירג'יניה ואילו השני עבר לירושלים.
שירותו הצבאי

חסן הצטרף לשורות צבא ארצות הברית מיד לאחר סיום לימודיו התיכוניים ב-1988 כחלק ממסלול העתודה האקדמאית. הוא למד לימודים גבוהים במשך 8 שנים בהיותו חייל רשום. חסן סיים את לימודיו בוירג'יניה טק ב-1997 עם תואר ראשון בביוכימיה.
בעזרת התואר, התקבל חסן ללימודי הרפואה ב-Uniformed Services University of the Health Sciences, והשלים את לימודי הרפואה ב-2003. לאחר מכן, סיים חסן את התמחותו בפסיכיאטריה במרכז הרפואי הצבאי על שם ולטר ריד, שם קיבל ייעוץ והושם תחת פיקוח.
חסן השלים לימודי תואר שני ברפואה ציבורית, והתמחה בתחום של אסונות ופסיכיאטריה מונעת במרכז לסטרס טראומטי ב־USU, וסיים התמחות זו ב-2009. במאי 2009, חסן קוּדם מדרגת קפטן (סרן) למייג'ור (רב-סרן). לפני שעבר לפורט הוד ביולי 2009, המפקחים עליו בבית הספר לרפואה העידו על תפקודו האישי הלקוי. במהלך שש שנותיו כמתמחה במרכז רפואה צבאי, קולגות וממונים הביעו חששות על ביצועיו, יחסו ותגובותיו. חרף חששות אלה, מפקדו הקודם בצבא בן פיליפס, תיאר את ביצועיו המקצועיים כ"מצוינים", כפי שעלה בחקירה הנגדית במשפט של חסן. חסן לא היה נשוי ותואר כמי שהיה ממודר חברתית, לחוץ בעבודה עם חיילים אחרים, וטרוד מזוועות המלחמה אשר פירטו בפניו.
הקולגות שלו תיארו את עמדותיו כאנטי-אמריקאיות. הוא קיים קשר באמצעות דואר אלקטרוני עם האימאם אנוואר אל-עוולקי, מחבל עולמי שהוכרז באופן מיוחד, אולם אלה נקשרו למחקר שביצע כחלק מעבודתו המקצועית, ולא היה בהן קשירת קשר מסוכנת.
שירותו הצבאי > אירוע הירי

ב-5 בנובמבר 2009 חסן פתח באש מנשקו האישי במגורי חיילים בבסיס, הרג 13 חיילים ופצע 30 נוספים. הוא נפגע מירי אנשי המשטרה הצבאית במחנה, נעצר והואשם ב-13 מקרי רצח. ב-28 באוגוסט 2013 המליץ חבר מושבעים בבית משפט צבאי על עונש מוות.
יומיים לפני הטבח, אשר התבצע כחודש לפני סיום הצבתו באפגניסטן, חסן מסר את מרבית מטלטליו לשכן.
ה-FBI, מחלקת ההגנה של ארצות הברית, והסנאט ערכו חקירות נפרדות לאירוע הטבח. מחלקת ההגנה קטלגה את האירועים כ"אלימות בעבודה", לפני הרשעתו של חסן בבית המשפט הצבאי. הסנאט הוציא דו"ח המתאר את אירוע הירי בתור "מתקפת הטרור האיומה ביותר על אדמת ארצות הברית מאז ה-11 בספטמבר 2001". החלטת התביעה הצבאית שלא להאשים את חסן בפעילות טרור הייתה מושא לביקורת.
חסן הודה בירי במשפט צבאי באוגוסט 2013. חבר מושבעים שמנה 13 קצינים הרשיע אותו ב-13 סעיפי רצח בכוונת תחילה, 32 ניסיונות רצח והמליץ פה אחד שהוא יגורש מן הצבא ולגזור את דינו למיתה.
בכלא

לאחר הרשעתו וגזירת דינו, חסן הושם במתקן כליאה. לפי קריס הוג, דובר המתקן הצבאי בפורט הוד, חסן נושל מדרגותיו ופוטר משירות בצבא ארצות הברית. בספטמבר 2013 דווח במספר רשתות תקשורת שזקנו של חסן גולח בכפייה. הרשויות הצדיקו את מעשיהן בכך שחסן עודנו כפוף לסדרי שלטון צבאיים, אף שפוטר מהצבא, הוסר מדרגותיו ונשלל שכרו. חרף ההגבלות הצבאיות, חסן החל מגדל זקן לאחר הירי, כשהוא נשען על אמונה דתית. אף שאין בנמצא פרסום של הגילוח הכפוי, רשויות הצבא אישרו שסרטון שמתעד את המעשים קיים, והכל בהתאם לפקודות הצבא. בתגובה, עורך דינו של חסן תכנן לתבוע את הצבא על הפרה של אמונות דתיות. לשיטת עורך דינו, ועדה רשמית מטעם הצבא אישרה לחסן לעטות את זקנו במהלך המשפט, וייחס למעשי הצבא מניע נקמני.
בתרבות

הזמר-יוצר אריק ברמן באלבום "אוי הלב הפתי והמגוחך" חיבר שיר בשם "לא סיפור פשוט" (השיר מוכר יותר בשם "רסן נידל חסן" או "רב-סרן נידל חסן"), העוקב אחר הרקע לטבח שביצע נידל חסן, החל מהרקע הביוגרפי ועד להתדרדרות האישית שנסתיימה בטבח.
ג'ייסון גריי-סטנפורד

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1970 (בן 54) ונקובר, קנדה 
 שם לידה:  Jason Gray-Stanford 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קולומביה הבריטית  Seaquam Secondary School 
 בן או בת זוג:  ג'ס מקלן (17 במרץ 2012–2017) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייסון גריי-סטנפורד (נולד ב-19 במאי 1970) הוא שחקן קנדי. הוא ידוע בעיקר בזכות משחקו כסגן רנדי דישר בסדרת הטלוויזיה "מונק" של רשת USA ובתפקיד ראדיץ בדיבוב של דרגון בול Z.
קריירה

גריי-סטנפורד קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קולומביה הבריטית בתיאטרון. הוא עשה עבודת דיבוב עבור סרטי אנימה וסדרות יפניות שונות, וגם תרם קולות רקע לאלבום "Gaslight" של ראסל קרואו והלהקה "Odd Foot of Grunts 30 " .
הוא גילם את סגן בובי מיצ'ן ב-"מיסטרי, אלסקה" והופיע ב"נפלאות התבונה", שניהם בכיכובו של קרואו. סרטים בולטים נוספים כוללים את "גיבורי הדגל","קרוליין וג'קי", "העונה הקסומה", "קיץ 84", "לבבות בודדים" ועוד.
למרות שהוא ידוע בעיקר בתפקידו בסדרה "מונק", היו לגריי-סטנפורד הרבה הופעות בולטות בטלוויזיה ביניהן: "האנטומיה של גריי", "צדק פרטי", "תיקים באפלה", "בונז", "NCIS", "סטארגייט SG-1", והסדרה המצליחה "הבנים".
בין הופעות הקול הרבות שלו, גריי-סטנפורד דיבב את התפקיד של דונטלו בסרט "צבי הנינג'ה - הדור הבא" והיה קולו של שרלוק הולמס ב"שרלוק הולמס במאה ה-22". הוא גם היה קולו של קנטו ריי פאון באנימה רונין ווריורס, והיה הקול האנגלי המקורי של ראדיץ וקווי בדיבוב של "דרגון בול Z", כמו גם קולו של שינוסוקה בדיבוב האנגלי של ראנמה חצי.
חיים אישיים

גריי-סטנפורד היה נשוי לג'ס מקלן מ-2012 עד 2017.
בשנת 2018 אובחנה אצל גריי-סטנפורד הפרעת קצב בליבו, שנשלטה במשך מספר שנים באמצעות תרופות וטיפולים אחרים. בנובמבר 2020 הוא עבר השתלת לב מוצלחת. הרופאים אמרו לו לאחר מכן שהוא כנראה היה חי רק עוד שבועות ספורים ללא ההשתלה.
הוא הפך לאזרח אמריקאי בשנת 2019.
הערות שוליים

↑  "'Monk' star: I thought maybe I had the flu — it was heart failure". 25 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Passport Photo". נבדק ב-8 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15056941d (data)  GND: 1016698461  ISNI: 0000 0000 1117 0575  LCCN: no2005004650  VIAF: 17510257   WorldCat (עם VIAF): 17510257
You Know What I Need

You Know What I Need (בעברית: אתה יודע מה אני צריך) הוא שיר שהוקלט על ידי ההרכב המוזיקלי האוסטרלי פנאו והזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. השיר יצא לאור ב-2 בדצמבר 2022, על ידי חברת התקליטים אצצי מיוזיק (אנ').
רקע

לקראת יציאת השיר, סיפר ניק ליטלמור מההרכב פנאו כי "לעבוד עם טרוי שוב היה מדהים. כשכתבנו את השיר הזה, לא היה לנו מושג שיהיה לנו כל כך מזל וטרוי סיון ישיר ויביא את היצירתיות חסרת המעצורים שלו לעולם של פנאו". סיון אמר כי "אני כל כך שמח שהשיר הזה יוצא רגע לפני הקיץ האוסטרלי. הוא נשמע כמו מסיבת חוף, ואני נרגש שהוא יוצא לאור".
לשיר הופק וידאו קליפ על ידי הקולקטיב הפולני Melt, בטכנולוגיית בינה מלאכותית. בקליפ מצלם סיון סרטון מבעד למצלמת הטלפון שלו, שמעבירה אותו לחלל החיצון. לדברי מפיק הקליפ קובה מטקה, הראייה הפסיכדלית שבו נוצרה בהשראת רצף שערי הסטארגייט מסרט המדע הבדיוני "2001: אודיסיאה בחלל". בטקס פרסי AIR לשנת 2023, השיר היה מועמד בקטגוריית סינגל הדאנס, האלקטרוני או הקלאב העצמאי הטוב ביותר.
ביקורות

טיילר ג'נקה מאתר Music Feeds (אנ') כינה את השיר "המנון פופ קיצי" אשר "מציב את הנגינה האלקטרונית האקלקטית של פנאו לצד השירה הנמרצת של סיון". גרטה ברטון ממגזין NME כינתה אותו "שילוב הולם של הפופ הנוח של סיון ומוזיקת הריקודים האנרגטית שפנאו ידועה בה, יחד עם קטעים של סינת' קצבי, הפקה קליטה ושירה נמרצת". באתר Politica Mente Corrto נכתב כי "קול הפלסט העוטף של טרוי מתחבר למיידיות ולאלגנטיות של הצליל של פנאו, מה שהופך את 'You Know What I Need' לשילוב מושלם של גרוב פופ-רדיו ודיסקו מודרני". ג'וסט לנדזאט מ-Nieuweplaat כתב כי "השיר מזכיר את המוזיקה של יירס אנד יירס, ועוסק באי-היכולת לחיות בלי מישהו, אבל גם באי-היכולת להיות איתו".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים העצמאיים האוסטרלי | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני | 26 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 22 |  |
|  פולין | ZPAV | 16 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 53 |  |
הערות שוליים

↑  ברט לילנד מקלוהן, קיילין בר (אנ'), קווין גארט (אנ'), ניק ליטלמור (אנ'), פיטר מאייס (אנ'), סם ליטלמור (אנ'), ראובן באטלר, טרוי סיון
1 2 3  Jenke, Tyler (2 בדצמבר 2022). "PNAU And Troye Sivan Unite For New Single, 'You Know What I Need'". Music Feeds. נבדק ב-2 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Mier, Tomas (2 בדצמבר 2022). "Troye Sivan and Pnau Know What We Need to End 2022: A Dance Song". Rolling Stone. נבדק ב-2 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nominees Announced for the Australian Independent Music Awards 2023". Music Feeds. 31 במאי 2023. נבדק ב-31 במאי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brereton, Greta (2 בדצמבר 2022). "Check out PNAU and Troye Sivan's new collaborative single 'You Know What I Need'". NME. נבדק ב-2 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pnau & Troye Sivan: fuori oggi il nuovo singolo "You Know What I Need". Online anche il video ufficiale". Politica Mente Corretto. 2 בדצמבר 2022. נבדק ב-2 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "PNAU Ft Troye Sivan You Know What I Need". nieuweplaat. 2 בדצמבר 2022. נבדק ב-2 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| טרוי סיון |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Blue Neighbourhood • Bloom • Something to Give Each Other |  |
| מיני-אלבומים | Dare to Dream • June Haverly • TRXYE • Wild • In a Dream |  |
| סינגלים | "Happy Little Pill" • "Wild" • "Youth" • "Talk Me Down" • "Heaven" • "There for You" • "My My My!" • "The Good Side" • "Strawberries & Cigarettes" • "Bloom" • "Dance to This" • "Animal" • "1999" • "Revelation" • "Sombody to Love" • "I'm So Tired..." • "Take Yourself Home" • "Easy" • "Rager Teenager!" • "You" • "Could Cry Just Thinkin About You" • "Angel Baby" • "You Know What I Need" • "Rush" • "Got Me Started" • "One of Your Girls" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Papercut" • "Hands" • "2099" • "Love Me Wrong" |  |
| סיבובי הופעות | Troye Sivan Live • Blue Neighbourhood Tour • Suburbia Tour • The Bloom Tour |  |
תוכנית דריין

תיבת דריין, בה הוחזק הכסף והמסמכים של חברת דריין הסקוטית. כיום התיבה נמצאת במוזיאון המלכותי של סקוטלנד
תוכנית דַריֵין (Darién scheme) הייתה תוכנית כושלת של ממלכת סקוטלנד להפוך למעצמת סחר עולמית באמצעות הקמת קולוניה בשם "קַלֶדוֹנְיָה החדשה" באזור מפרץ דריין שבמצר פנמה, בסוף שנות ה-90 של המאה ה-17. התוכנית סבלה מתכנון לקוי, מחסור באספקה, הנהגה חלשה, חוסר ביקוש למצרכים שהביאו הסקוטים לקולוניה, מגפות הרסניות, ומחסור הולך וגובר של מזון. התוכנית ננטשה סופית לאחר מצור שערכה ספרד באפריל 1700.
החברה שמונתה על ההתיישבות, גובתה בכסף רב - בין רבע לחצי מכלל הכסף במחזור הסקוטי. כישלונה של התוכנית גרם לכך שאצילים ובעלי אדמות, שסבלו גם ממספר שנים של יבולים חלשים, ואף מועצות וסוחרים איבדו כמעט את כל רכושם, ובכך פחתה התנגדותם לאיחוד עם אנגליה.
כיום אתר הקולוניה קרוי "Puerto Escocés", או "פורט סקוטלנד" והוא מיושב בדלילות בשל ריחוקו מהאזורים המבוססים של מדינת פנמה.
רקע

סוף המאה ה-17 הייתה תקופה קשה לממלכת סקוטלנד. כלכלת המדינה הייתה קטנה יחסית, היקף הייצוא היה מוגבל, והיא הייתה בנקודת חולשה על מול שכנתה החזקה מדרום אנגליה (השתיים היו יחד באוניה פרסונלית, אך לא בוצע ביניהן איחוד אמיתי). בעידן של יריבות כלכליות בין מדינות אירופה, לא יכלה סקוטלנד להימנע מהחקיקה ומהתחרות האנגלית. הממלכה גם סבלה מירידה ביצוא של מוצרים שבעבר נחשבו כתעשיות משגשגות - לדוגמה בניית ספינות. מוצרים דרושים היו נקנים מאנגליה תמורת לירות שטרלינג, וחוקי הסחר הימי הגדילו את התלות הכלכלית באנגליה על ידי הגבלת המשלוח של סקוטלנד.
כמה מלחמות אזרחים הרסניות בסוף המאה ה-17 גרמו למחסור בכוח אדם ובמשאבים אחרים של המדינה. בעשור האחרון של המאה גם היו גם כמה שנים של יבול מועט, שגרם לרעב. תקופה זו כונתה "השנים החולות". המצב הכלכלי המידרדר של סקוטלנד הוביל לקריאות לאיחוד פוליטי, או לפחות לאיחוד מכסים, עם אנגליה. עם זאת, בקרב בציבור הסקוטי הייתה תחושה שסקוטלנד צריכה להצטרף למרוץ הקולוניאלי (עד אז היו לה מושבות קטנות בלבד בנובה סקוטיה, בפרובינציית ניו ג'רזי ובפרובינציית קרוליינה), ובכך להפוך לכוח מסחרי גדול, בדומה לאנגליה.
בתגובה להידרדרות המצב הכלכלי, קבע הפרלמנט הסקוטי מספר חוקים: הוקם הבנק של סקוטלנד, הוחלט על הקמת בתי ספר ציבוריים ברחבי סקוטלנד, וכן הוקמה החברה הסקוטית למסחר עם אפריקה והקריביים, שנודעה גם כ"חברת דריין הסקוטית". כך החל מהלך גיוס משקיעים באמסטרדם, המבורג ולונדון. המלך ויליאם השלישי נתן תמיכה פושרת בלבד למאמץ הקולוניאלי הסקוטי. אנגליה באותה העת הייתה במלחמה עם צרפת ולכן לא רצתה לפגוע ביריבתה של צרפת - ספרד, שטענה שהשטח המיועד להתיישבות סקוטית כלול בשטחיה - מלכות המשנה של גרנדה החדשה.
חברת הודו המזרחית הבריטית, שהייתה להוטה לשמור על המונופול שלה, הפעילה לחץ על אנגליה, דבר שגרם למשקיעים אנגלים והולנדים לסגת. בשלב הבא, החברה איימה שתנקוט בצעדים משפטיים, בטענה כי לסקוטים אין סמכות לגייס כספים מחוץ לארצם, וכך הוחזרו גם הכספים שניתנו בהמבורג. לבסוף לא נותר כל מקום לגיוס כספים, מלבד סקוטלנד עצמה. בעקבות זאת, החלה סקוטלנד במסע גיוס כספים באדינבורו. כך גייסה סקוטלנד כ-400,000 ליש"ט (שווה ערך לכ-46 מיליון ליש"ט, במונחים של ימינו), תוך שבועות ספורים. הכסף גויס מכל שכבות החברה, והגיע לכחמישית מכלל העושר של סקוטלנד.
הסוחר והמשקיע יליד סקוטלנד ויליאם פטרסון (William Paterson), קידם את הרעיון להקים תעלה בפנמה שתחבר בין האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס השקט - אותו העיקרון שכמאתיים שנה מאוחר יותר יוביל לבניית תעלת פנמה. וכך, המטרה המקורית של הסקוטים, להקים חברה במתכונתה של חברת הודו המזרחית נשכחה לטובת תוכנית דריין השאפתנית.