stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דין סטוקוול
הערות שוליים

↑  הניו יורק טיימס, השחקן דין סטוקוול ("זינוק לאתמול") מת בגיל 85, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2021
↑  אמיר רותם, קולנוע - נשף הפרידה של הנוסטאלגיה - טאקר, האיש והחלום, כל העיר, 21 באוקטובר 1988
↑  שרון וקסמן, זהו את סגן הנשיא המושחת, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2004
↑  רותה קופפר, המדריך: עיזבו את החלליות בצד, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2008
↑  אורי קליין, "מקס רוז" הוא הסרט האחרון של ג'רי לואיס, וזו סיבה מספיק טובה כדי לצפות בו, באתר הארץ, 28 במרץ 2019
1 2 3 4  השחקן דין סטוקוול ("זינוק לאתמול") הלך לעולמו בגיל 85, באתר ynet, 9 בנובמבר 2021
| פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| סדרת טלוויזיה 1970‏-1979 | ג'יימס ברולין (1970) • אדוארד אסנר (1971) • ג'יימס ברולין (1972) • מקלין סטיבנסון (1973) • הארווי קורמן (1974) • אדוארד אסנר/טים קונוויי (1975) • אדוארד אסנר (1976) • אדוארד אסנר (1977) • נורמן פל (1978) • דני דה ויטו/ויק טייבאק (1979) |  |
| סדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה 1980‏-2021 | פאט הרינגטון ג'וניור/ויק טייבאק (1980) • ג'ון הילרמן (1981) • ליונל סטנדר (1982) • ריצ'רד קיילי (1983) • פול לה מאט (1984) • אדוארד ג'יימס אולמוס (1985) • יאן ניקלאס (1986) • רוטגר האוור (1987) • בארי בוסטוויק/ג'ון גילגוד (1988) • דין סטוקוול (1989) • צ'ארלס דרנינג (1990) • לואיס גוסט ג'וניור (1991) • מקסימיליאן של (1992) • בו ברידג'ס (1993) • אדוארד ג'יימס אולמוס (1994) • דונלד סאת'רלנד (1995) • איאן מקלן (1996) • ג'ורג' סי. סקוט (1997) • דון צ'ידל/גרגורי פק (1998) • פיטר פונדה (1999) • רוברט דאוני ג'וניור (2000) • סטנלי טוצ'י (2001) • דונלד סאת'רלנד (2002) • ג'פרי רייט (2003) • ויליאם שאטנר (2004) • פול ניומן (2005) • ג'רמי איירונס (2006) • ג'רמי פיבן (2007) • טום וילקינסון (2008) • ג'ון לית'גו (2009) • כריס קולפר (2010) • פיטר דינקלג' (2011) • אד האריס (2012) • ג'ון ווייט (2013) • מאט בומר (2014) • כריסטיאן סלייטר (2015) • יו לורי (2016) • אלכסנדר סקארסגארד (2017) • בן וישו (2018) • סטלאן סקארסגארד (2019) • ג'ון בויגה (2020) • הו יונג-סו (2021) |  |
| סדרת מוזיקלית, קומדיה או דרמה 2022-היום | טיילר ג'יימס ויליאמס (2022) |  |
| מיני סדרה או סדרת אנתולוגיה או סרט טלוויזיה 2022-היום | פול וולטר האוזר (2022) • מת'יו מקפדיין (2023) • טדאנובו אסאנו (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446098405171  PLWABN: 9810599652905606  BIBSYS: 4080362  BNE: XX4912118  BnF: cb131801460 (data)  CANTIC: a11459967  CiNii: DA13228056  GND: 123092353  ISNI: 0000 0001 1453 3527  LCCN: n85376821  MusicBrainz: 4ea918e5-be21-47da-939c-218a70bf106d  NLA: 35232506  NLK: KAC2020K9334  PIC: 297687  SNAC: w6vh6jtd  SUDOC: 061793000  Trove: 874999  ULAN: 500353386  VIAF: 100304783   WorldCat (עם VIAF): 100304783 
דין סטוקוול בסרט "כוכבים בכתר שלי", 1950
בית הכנסת הספרדי בווארנה

ערך זה עוסק בבית הכנסת הספרדי הגדול בווארנה. אם התכוונתם לבית הכנסת "הקטן" האשכנזי בווארנה, ראו .
| --- | --- |

מבנה בית הכנסת הספרדי החרב בווארנה כפי שצולם ב-2011
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  סמוך לצומת הרחובות וארדאר ופרזוויטר קוזמה השכ' היוונית וארנה
 מיקום:  וארנה
 מדינה:  בולגריה
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1890
 תאריך פתיחה רשמי:  1890 
 מידות
 קומות:  2
 
 קואורדינטות:  43°11′59″N 27°54′59″E﻿ / ﻿43.19972°N 27.91639°E﻿ / 43.19972; 27.91639
  (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בית הכנסת הספרדי בווארנה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בית הכנסת הספרדי בווארנה
 
בית הכנסת הספרדי "קהל גדול" בווארנה (בלאדינו: Kal Grande) היה בית כנסת אשר פעל בעיר וארנה במזרח בולגריה בין השנים 1890–1950.
היסטוריה

עדויות לקהילה יהודית מאורגנת בווארנה קיימות מראשית המאה ה-19. ב-1835 הגיעו לעיר עשרות רבות של פליטים יהודים מהעיר אדירנה לאחר השריפה הגדולה שכילתה את הרובע היהודי בעיר. ב-1900 נכללה הקהילה ברשימת 34 הקהילות המאורגנות בנסיכות הבולגרית ומנתה 1,300 נפשות, רובם ספרדים ומיעוטם אשכנזים. קהילת וארנה הייתה מן הבודדות שבקהילות בולגריה אשר בהנהגתן כיהנו נשים ומבין 19 מנהיגי הקהילה 8 היו נשים, האחוז הגבוה ביותר בכל קהילות בולגריה. ב-1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, גורשו יהודי וארנה לערי שדה וכפרים מרוחקים ומנהיגי הקהילה נשלחו למחנה הריכוז סומוביט. לאחר מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר 2,200 יהודים, רובם עלו למדינת ישראל במהלך גל העלייה ההמונית. ב-1949 נותרו בווארנה 331 יהודים. בראשית המאה ה-21 חיו בווארנה כ-250 יהודים.
המבנה

בית הכנסת נחנך ב-1890 וכונה "קהל גדול". המבנה שכן בשכונה היהודית של וארנה אשר הייתה חלק מהרובע היווני של העיר. לצד בית הכנסת שכנו מגורי הרב הראשי של הקהילה ומשרדי הקהילה. המבנה תוכנן בסגנון אדריכלי נאו קלאסי המשולב עם סגנון נאו-מורי. ב-1950 לאחר העלייה ההמונית לישראל הולאם המבנה. בתקופת הרפובליקה העממית הבולגרית נמנעה מיהודי וארנה הגישה לאזור. במגורי הרב שכנו משרדים של המודיעין הצבאי הבולגרי ובמשרדי הקהילה שכנו משרדי המטה הכללי של הצי הבולגרי. בהמשך, לאחר קריסת השלטון הקומוניסטי שימש מבנה בית הכנסת כאולם אגרוף ובראשית המאה ה-21 נזנח. המבנה הוכרז אתר מורשת בולגרי, אך לא תוחזק ותקרתו קרסה לתוכו. נכון ל-2015 עמד המבנה חרב והוגדר כ"מבנה מסוכן".
הערות שוליים

1 2  .Dimana Trankova, Anthony Georgieff, A Guide to Jewish Bulgaria, Vagabond Media Ltd, 2011, ISBN 9549230635, pages 104-108.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898), בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 86.
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר שחרורה מעול העותומנים (1878-1898), עמוד 65.
↑  אלברט רומנו, אישים, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 638-637.
↑  חיים קשלס,המצב אחרי הגירוש, בתוך אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 876.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה - כרך ד', מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 296.
1 2  צבי קרן, הקהילה היהודית בווארנה, באתר "כולנו בולגרים".
עפרה חזה

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1957 כ"ה בחשון ה'תשי"ח תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  23 בפברואר 2000 (בגיל 42) י"ח באדר א' ה'תש"ס רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  בת שבע חזה
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1970–2000 (כ־30 שנה)
 עיסוק:  זמרת-יוצרת, מדבבת, שחקנית, מלחינה, עיתונאית, פסנתרנית, פזמונאית, שחקנית קולנוע
 סוגה:  עולם • נשמה • זמר עברי • סינת'-פופ • רוק קל • פולק • מזרחית
 סוג קול:  מצו-סופרן
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  הד ארצי • NMC • פונוקול • WMG • BMG
 שיתופי פעולה בולטים:  צביקה פיק, אבי טולדנו, שם טוב לוי, יזהר אשדות, בצלאל אלוני, סדנת תיאטרון שכונת התקווה
 פרסים והוקרה:  זמרת השנה של קול ישראל תש"מ–תשמ"ג כלת פרס כינור דוד תשמ"ג
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
עפרה חזה (19 בנובמבר 1957; כ"ה בחשוון ה'תשי"ח – 23 בפברואר 2000; י"ח באדר א' ה'תש"ס) הייתה זמרת ושחקנית קולנוע ותיאטרון ישראלית, שזכתה להצלחה בין-לאומית. ארבע פעמים ברציפות נבחרה ל"זמרת השנה" בישראל (בשנים 1980–1983), ופעמיים ל"זמרת השנה" בגרמניה (1988–1989). זוכת פרס כינור דוד.
בשנת 1990 זכתה בתואר "האמן הישראלי הנמכר ביותר בכל הזמנים" במונטה קרלו.
בשנת 1993 הייתה חזה המועמדת הישראלית הראשונה לפרס גראמי כ"זמרת מוזיקת עולם", (ובסוף זכתה בפרס כבוד בגראמי[דרוש מקור]) בזכות אלבומה המצליח Kirya. שדורג במשך שבועות רבים במקום הראשון במצעד המכירות של המגזין בילבורד,
בשנת 2023 דורגה במקום ה-186 ברשימת "200 הזמרים הגדולים ביותר בכל הזמנים" של המגזין רולינג סטון.
אלבומה ה-13, Shaday, נמכר בלמעלה ממיליון וחצי עותקים בעולם. הלהיט הבין-לאומי "Im Nin'alu" נמכר בלמעלה משלושה מיליון עותקים והפך לשיר הישראלי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
בין להיטיה נמצאים שירים רבים שהפכו לנכסי צאן ברזל בזמר העברי: "יד ביד", "חי", "תפילה", "מישהו הולך תמיד איתי", "גבריאל", "אם ננעלו", "שיר הפרחה" ו"לאורך הים". חזה נחשבת לאחת מהזמרות הגדולות בתולדות הזמר העברי.
בית ילדותה של עפרה חזה בשכונת התקווה.
קורות חיים וקריירה מוזיקלית > ילדותה והיכרותה עם אומנויות הבמה

חזה נולדה בשם בת שבע חזה כבת זקונים ליפת ושושנה חזה בשכונת התקווה שבתל אביב-יפו. הוריה היו מסורתיים שעלו מתימן. הם החליטו לקרוא לה בת שבע, שכן הייתה הבת השביעית במשפחתה, אך השם לא מצא חן בעיני אחיותיה הגדולות ושונה לעפרה. שם המשפחה – חַזָה – נגזר משמה של העיירה אל-חוטה (אנ') בתימן, שבה התגוררה משפחתה, שהייתה המשפחה היהודית היחידה שחיה בעיירה. את האהבה לשירה רכשה מגיל צעיר מאמה, שבתימן הייתה זמרת מבוקשת בחגיגות חינה. חזה למדה בבית הספר "עוזיאל" ובו התגלה כישרון השירה שלה לראשונה כשצורפה כסולנית למקהלת בית הספר. בגיל 11 השתתפה במקהלה של מנשה לב-רן, ולשם כך נסעה אחת לשבוע ל"בית ברגר" שמחוץ לשכונתה. עוד באותה תקופה שרה את השיר "תנו לנו יד ונלך" בתוכנית הרדיו "תשואות ראשונות" של קול ישראל.
בקיץ 1971, בגיל 13, הופיעה חזה בחתונה, ושם שמע אותה משה ערוסי, שהיה חבר בסדנת התיאטרון של שכונת התקווה. את הסדנה, שהייתה מקום מפגש חברתי לצעירי השכונה ומרכז תרבותי וקהילתי, ניהל בצלאל אלוני. לאחר שהסכים לבחון ילדה כה צעירה, קיבל אותה אלוני לסדנה. זאת הייתה תחילתה של דרך משותפת ארוכת שנים בינה לבין אלוני.
בתחילת הקריירה המוזיקלית שלה גילמה חזה בעיקר דמויות משנה בהצגות ושימשה כמחליפה. בערב הבכורה החגיגי במועדון "צוותא" למחזה בשם "סמבוסק, מתי הבחירות?", נטש השחקן הראשי את הסדנה ואת ההצגה כמה שעות לפני ההופעה. חזה, אשר ידעה בעל-פה את כל תפקידי הצגות הסדנה מצפייה ומהקשבה, הוזעקה באופן בהול על ידי אלוני, ובאלתור, תוך הפיכת התפקיד הגברי לנשי, כבשה את לב הקהל. לאחר הופעת הבכורה שלה החלה חזה להופיע במסגרת הסדנה באופן שוטף.
בשנת 1973 נסעה סדנת התיאטרון לסיני להופיע מול החיילים במלחמת יום הכיפורים עם הצגה חדשה בשם "אהבה ראשונה". זו הייתה ההצגה הראשונה של הסדנה ששיריה הוקלטו, ושירה של חזה, "געגועים", שודר ברדיו והגיע לראש המצעדים.
קורות חיים וקריירה מוזיקלית > ההצלחה הראשונית וסוף תקופת הסדנה השכונתית

בשנת 1974 השתתפה חזה ב"פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון עדות המזרח", שהתקיים מדי שנה, וזכתה בו במקום השלישי. לאחר הזכייה החליטה לממש את הפוטנציאל שלה בדרך להיות זמרת סולו, ביחד עם אלוני. היא החלה ללמוד פיתוח קול, ריקוד ותנועה והמשיכה להופיע ברחבי הארץ. ב-17 באוקטובר 1974 השתתפה עפרה במסגרת הסדנה באירוע "ולילה כיום יאיר" שאורגן על ידי המגבית היהודית המאוחדת בבית הבימה בתל אביב. בין האומנים הנוספים שהשתתפו ניתן למנות את אילנית, מירי אלוני, הפרברים, להקת פיקוד המרכז ומקהלת ילדי צפת (בניצוחו של אדם רפס).
התפתחותה המקצועית הביאה להגדלת תפקידיה על הבמות, ובשנת 1975 הופיעה עם חברי הסדנה בפסטיבל הזמר עם השיר "פרשת דרכים". באותה שנה יצאה חזה להופעות בארצות הברית לצד זמרים נוספים עם המופע "כאן ישראל".
בתקופה זו החליט אלוני לוותר על ניהול הסדנה ולהפוך להיות האמרגן והמנהל האישי הצמוד של חזה. החלטה זו הביאה בסופו של דבר לסגירת הסדנה, שכן איש לא לקח על עצמו את ניהולה אחריו. על מנת להרים את קריירת הסולו שלה, ארגן אלוני מופע שהוצג בפני המפיק הידוע אברהם דשא (פָּשָנֶל). התלהבותו של פשנל הייתה מיידית וחזה חתמה על חוזה לחמש שנים, אולם ב-28 בפברואר 1976, בגיל 18, התגייסה לצה"ל. לאחר הופעות מזעריות במסגרת להקת הנח"ל עזבה לתפקיד פקידה פלוגתית בסדנת השריון. לאחר שנה נענתה בקשתה לקיצור שירותה הצבאי, ולאחר סיום השירות המשיכה את הקריירה המוזיקלית שלה תחת ניהולם של דשא ואלוני.
הצעד הראשון של חזה אחרי שחרורה מהצבא היה לחזור למסגרת של הֶרְכֵּב. באותם ימים פרשה ירדנה ארזי משלישיית "שוקולד מנטה מסטיק", ואחריה גם לאה לופטין. פשנל החליט ליצור הרכב חדש, ולרותי הולצמן, היחידה שנותרה מההרכב המקורי, הוא צירף את ישראלה קריבושי ואת חזה. תחילת הקריירה של ההרכב החדש הייתה במסע הופעות בן שישה שבועות בסקנדינביה. התלהבותה הראשונית של חזה מתפקידה החדש החלה להתפוגג כבר בהופעות בסקנדינביה; העבודה בלהקה לא הייתה לרוחה, וההרכב התפרק עוד לפני שהחל להופיע בישראל. לאחר הפירוק הודיעה חזה לאלוני כי ברצונה לפתוח בקריירת סולו.
קורות חיים וקריירה מוזיקלית > ההופעה באירוויזיון וההצלחה אחריה

בשנת 1983 עתיד היה האירוויזיון להתקיים במינכן שבגרמניה. אהוד מנור חש צורך שדווקא שם יעמוד נציג ישראלי וישיר את המילים: "עם ישראל חי". הוא כתב את השיר "חי" והציע אותו לירדנה ארזי לקראת הקדם-אירוויזיון, אך ארזי סירבה לקבל את השיר, בטענה שכבר הכינה שיר, "שירו שיר אמן". מנור פנה לחזה, שמיד הסכימה לבצעו. בפעם הרביעית מאז שניסתה חזה להתקבל לתחרות התקבל השיר ששלחה, ובתחרות הקדם-אירוויזיון שנערכה בירושלים זכתה במקום הראשון, עם 73 נקודות ונבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 1983. ארזי הגיעה למקום השני, בפער של נקודה אחת, ויש הטוענים[דרושה הבהרה] שתחרות זו היא שפתחה את המאבק-לכאורה בינה לבין חזה, ובעיקר בין מעריצותיהן, "מאבק" שנמשך מספר שנים.
האלבום "חי", שיצא מיד לאחר הקדם-אירוויזיון, זכה להצלחה מסחרית ניכרת עם יותר מ-43,000 עותקים, והיה לאלבום הפלטינה הראשון של חזה. האלבום הפיק מספר להיטים, בהם "חי", "סוף קיץ", "סופרסטאר", "אמן למילים" ו"בלדה למלך", שיר ששרה בימי סדנת תיאטרון שכונת התקווה, וזכה לחידוש. במהלך ההכנות לתחרות האירוויזיון בגרמניה ביקרו חזה ושאר הצוות הישראלי במחנה הריכוז דכאו, שם אף פגשו ניצולי השואה מישראל, אשר ביקשו מהם להיזכר במראות ממחנה הריכוז טרם ביצוע השיר בתחרות. גם בגדי ההופעה באירוויזיון של חזה ושל מלוויה עוצבו בהקשר לשואה: דורין פרנקפורט, מעצבת התלבושות, בחרה להלביש את עפרה חזה בחליפה לבנה ואת מלוויה בבגדים צהובים, מתוך מטרה להנציח ואולי להזכיר את הטלאי הצהוב שענדו יהודים על אדמת אירופה. השיר הישראלי דורג במקום השני בתחרות, בהפרש של שש נקודות בלבד מהשיר הזוכה. גם בישראל זכה השיר להצלחה מרובה, כאשר נבחר לשיר השנה במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ג. חזה זכתה בשנה זו בפעם הרביעית ברציפות בתואר "זמרת השנה".
עוד ב-1983, לאחר החזרה מהאירוויזיון, הוציאה חזה את האלבום "שירי מולדת", שכלל חידושים לקלאסיקות עבריות, וזכה לביקורות משבחות. מכירות של יותר מ-40 אלף עותקים הפכו את שירי מולדת לנקודת מפנה בקריירה שלה, כאשר הצליחה לפנות בשיריה גם לקהל המבוגר ובו-זמנית לקרב את הדור הצעיר לשירים שלא פנו אליו. עוד באותה שנה הוצא אלבום שכלל מבחר להיטים של סדנת תיאטרון שכונת התקווה עם חזה.
מאותה שנה ובמשך שנתיים כתבה חזה טור בעיתון מעריב בשם "אקורד נוסף", שבו כתבה על דברים שקרו לה, על יחסי דת ומדינה, על הקונפליקטים בין העדות, על עניינים המעסיקים את אנשי שכונת התקווה ועוד. הטור הופיע מדי יום שישי במדור הפובליציסטיקה של מעריב, לצד טורים של אנשי ציבור.
באביב 1984 הוציאה חזה את האלבום "בית חם". זו הייתה תקופה שבה נערות רבות עזבו את בית הוריהן, ובתקשורת התגוללו סיפורים על נערות שלא מצאו בביתן בית חם. חזה ביקשה מבצלאל אלוני שיכתוב שיר בנושא, והוא נענה. השיר, הנושא גם את שם התקליט, סיפר על חלום ילדות נושן של חזה שלפיו, אם יהיה לה יום אחד "הרבה הרבה כסף", היא תייסד מעון לילדים נזקקים, שיהיה בית חם. מהאלבום יצאו להיטים רבים כגון: "יד ביד", "עזור לי", "בן פרבר" ו"איתך הלילה". גם אלבום זה הוגדר כאלבום זהב.
קורות חיים וקריירה מוזיקלית > ההופעה באירוויזיון וההצלחה אחריה > הפריצה מחוץ לישראל

בשנת 1984 החלו חזה ואלוני בפרויקט שאפתני: אלבום שכל שיריו יהיו שירי עם תימניים, שאותם תבצע חזה כמחווה למורשתה. תחילה הקליטה שני שירים לניסיון: "גלבי", שנכתב והולחן על ידי אהרן עמרם, ו"אסאלק", למילותיו של רבי שלום שבזי עם לחן מאת עמרם. בהמשך בחר אלוני את שאר השירים, ואף לימד אותה כיצד לקרוא את הטקסט בהטעמה תימנית. חזה הקדישה חצי שנה להקלטות, כשדגש רב מושם על איכות קולית וטכנית. האלבום, שירי תימן, יצא בדצמבר 1984 וחזה חידשה בו שירים תימניים ישנים ממגוון של תקופות ומקורות, מסוף המאה ה-17 (של רבי שלום שבזי), ומתקופות מאוחרות יותר, בעיבודים חדשים של בני נגרי. שלושה משירי התקליט הושרו בערבית וכל השאר היו בעברית, בנעימה תימנית, והעיבודים שנעשו לתקליט כללו שילוב מקורי של צלילים ומקצב עממי תימני עם כלים ותזמור קלאסיים. כשיצא האלבום, שהיה אחר כך לפריצת הדרך של חזה מחוץ לישראל, הוא הושמע רק בתוכניות הזמר המזרחי; באף תוכנית רדיו אחרת לא גילו עניין בשירי האלבום, שהיה שונה באופיו מהמוזיקה שהייתה מקובלת אז בזרם המרכזי. אלוני פנה ליאיר ניצני לצורך הכנת רמיקסים, וניצני היפנה אותו ליזהר אשדות, שהכין את הרמיקס לשיר "גלבי". לאחר אי-ההתעניינות המתמשכת נשלח השיר לאנגליה על ידי צעיר אנגלי בשם גרנט אשר גילה בו עניין. מספר עותקים של התקליט ושל הסינגלים המחודשים הגיעו אל חברת התקליטים האנגלית אייס רקורדס. בחברה התרשמו מאוד, קנו את זכויות התקליט מהד ארצי ושיווקו אותו בשם Fifty Gates of Wisdom (חמישים שערי חוכמה). התקליט נמכר באנגליה, זכה לשבחי הביקורת של עיתוני המוזיקה היוקרתיים ביותר והחל את הצלחתה הבין-לאומית של חזה.
קורות חיים וקריירה מוזיקלית > ההופעה באירוויזיון וההצלחה אחריה > המשך הקריירה בישראל

ב-1984, לראשונה מזה ארבע שנים, הפסידה חזה את תואר "זמרת השנה" לירדנה ארזי, שהייתה יריבתה התקשורתית. האחרונה ניסתה במשך מספר שנים לפרוץ אל השוק המקומי כזמרת סולו לאחר פרידתה משוקולד מנטה מסטיק, ובשנה זו הצליחה להעפיל לפסגה. מנקודה זו החל מאבק ממושך בין מועדוני המעריצות של שתי הזמרות, ששיאו היה בהופעה של ארזי באמפיתיאטרון וואהל בתל אביב, כשמעריצה של חזה ירתה על שמלתה דיו מתוך אקדח צעצוע. מלחמה תקשורתית התחילה בין שתי הזמרות, אשר לובתה בידי מעריצותיהן, והגיעה לסופה כאשר השתיים הודיעו כי התחרות אינה ביניהן אלא בין המעריצות.
באותה שנה שודרה בערוץ הראשון תוכנית הספיישל "מערב עד שחר" שכללה את מיטב להיטיה של חזה עד לתקופה זו בביצועים מהופעותיה בבסיס חיל האוויר ביפו וכן במועדון צוותא בתל אביב; קלטת וידאו של התוכנית יצאה ב-1988 בארצות הברית בלבד בשם From Dusk to Dawn ("מערב עד שחר" בתרגום לאנגלית), דרך חברת ארגו מדיה.
באפריל 1985 יצא האלבום "אדמה". האלבום, שבמקור תוכנן לכלול שירים שכולם פרי שיתוף פעולה בין חזה ונעמי שמר ולהיקרא "התחדשות", כלל לבסוף שירים של יוצרים ותיקים כגון: סשה ארגוב, יעקב אורלנד, משה וילנסקי ואפי נצר, לצד היוצרים הצעירים של התקופה, כדוגמת אהוד מנור ונורית הירש. להיטי האלבום היו שיר הנושא, "גורל אחד", "מישהו הולך תמיד איתי", "רחמים" ו"רוח צפונית רוח דרומית". מתוך התכנון המקורי נותר רק שיר אחד, "התחדשות". האלבום נמכר ב-40 אלף עותקים והגיע למעמד של אלבום פלטינה. עוד באותה שנה הוציאה חזה את "שירי מולדת ב'", שהיווה המשך לקודמו; אלבום זה נמכר גם הוא ב-40 אלף עותקים. הסינגל "הנערים הספנים" מתוכו הצליח ודורג במצעד העברי השנתי של רשת ג' של אותה שנה. באותה השנה הושקה בובת שעווה בדמותה במוזיאון השעווה הישראלי.
ב-1986 הוציאה חזה אלבום אוסף ראשון, אלבום הזהב, שכלל את להיטיה הגדולים עד אותה עת. בנוסף כלל האוסף גם גרסה באנגלית לשיר "איתך הלילה" וגרסאות בצרפתית לשירים "גבריאל" ו"מנגינת הלב". כמו כן, האלבום כלל שירים חדשים באנגלית שהופיעו בקלטת הווידאו שיצאה גם היא באותה שנה, "פנטזיה". באותה שנה ניסתה חזה לעדכן את הסאונד המוזיקלי בסגנונה וחברה עם יזהר אשדות להפקת האלבום ימים נשברים שכלל צלילים ואפקטים עדכניים וסגנון מעט יותר רוקיסטי משירי הפופ ששרה. כמעט כל המילים והלחנים באלבום נכתבו על ידי חזה עצמה. מסע הופעות בבימויו של צדי צרפתי ובהפקתו של יוסי פלג קידם את האלבום, והוא הניב להיטים כמו שיר הנושא, "הכאב הזה", "בוא ונגן אותי", "להמשיך לצעוד" ו"כל הקלפים" / "ליידי". כ-30 אלף עותקים נמכרו מהאלבום והוא הגיע לאלבום זהב. בהמשך השתתפה חזה בחידון הגבורה היהודית במלחמת העולם השנייה כזמרת אורחת, וביצעה את שירה של מריאן כהן "מחר אני אבגוד".
בשנת 1987 הקליטה חזה את האלבום "שירי מולדת ג'", שיצא לרגל חגיגות שנת ה-40 למדינת ישראל. ב-3 בפברואר אותה שנה שרדה התרסקות מטוס ססנה. המטוס, שהיה אמור להחזיר אותה מהופעה בבסיס חיל האוויר נבטים לתל אביב, התרסק באזור הר חברון. באותה שנה השתתפה בפרק מיוחד לפורים של התוכנית "זהו זה!" וכן בפסטיגל, שבו זכתה במקום השני עם השיר "ארבעים".
קורות חיים וקריירה מוזיקלית > היצירות האחרונות

בשנים האחרונות לחייה, חזה המעיטה בהופעות, אך המשיכה את עשייתה המוזיקלית. בחודשים שקדמו למותה החלה לשתף פעולה עם חברת "הד ארצי" ולהוציא אלבום אוסף עדכני משיריה. האלבום היה אמור לכלול מספר שירים חדשים, אך התדרדרות מצבה הרפואי בתחילת שנת 2000 מנע ממנה להקליט את השירים, אם כי הספיקה לבחור את הלהיטים שיוכללו בו. האוסף הפך לאלבום "מנגינת הלב" שיצא חודשים ספורים לאחר מותה.
במקביל, התחילה חזה בהקלטת אלבום חדש באולפנו של המפיק המוזיקלי רן אביב, אך לא הספיקה להוציאו לאור ונשארו רק סקיצות לא גמורות (קטעים קצרים ונדירים מושמעים בסרטים הדוקומנטריים "חייה ומותה של עפרה חזה" ו"הילד הסודי של עפרה חזה"). מומחי מוזיקה הבין-לאומיים שחזה השמיעה להם את הסקיצות חודשים ספורים לפני מותה, ניבאו לאלבום הצלחה גדולה. בריאיון איתם בסרט "חייה ומותה" חשפו אותם מוזיקאים כי התקליט עתיד היה להיות מאוד "עמוק ושורשי", ושחזה סוף סוף הייתה חופשייה "לנהל את העניינים" סביב התקליט בעצמה ללא הוראות מאחרים. השיר האחרון המלא שהקליטה היה "Forgiveness" (סליחה) עבור תקליטו של המוזיקאי היהודי-אמריקאי ג'ונתן אליאס (אנ') The Prayer Cycle (אנ') (מחזור תפילות), המבוסס על קטעים ממזמור כ"ג בספר תהילים (המוכר בפתיח "ה' רועי לא אחסר"). במהלך שנת 2007 ניסה שי אשכנזי, בנו המאומץ של דורון אשכנזי, להוציא לאור את הסקיצות שהותירה חזה על גבי תקליט חדש, אך הניסיון לא יצא לפועל בשל התנגדותה המשפטית של משפחת חזה.
מותה

בתחילת שנת 2000 החמיר מצבה הבריאותי של עפרה חזה. היא הובהלה לבית החולים תל השומר ב-12 בפברואר במצב קשה ונפטרה כעבור 11 ימים, ב-23 בפברואר 2000 בשעה 19:40, מסיבוכים שנבעו ממחלת האיידס. בזמן אשפוזה בני משפחתה ודוברות בית החולים סירבו למסור פרטים נוספים על נסיבות מחלתה של חזה, והכחישו אותן. כארבעה ימים לאחר מותה של חזה, פרסם עיתון "הארץ" שסיבת המוות נגרמה בשל מחלת האיידס וטיפול תרופתי קשה.
מותה של חזה הכה את הציבור הישראלי בתדהמה. הזמרת, שהקפידה לשמור על פרטיותה, הופיעה בכותרות של מהדורות החדשות והעיתונים שעסקו בשמועות באשר לנסיבות מותה. היא נטמנה בחלקת האמנים בבית העלמין ירקון בפתח תקווה.
בעלה של חזה, דורון אשכנזי, נפטר כשנה אחריה מדום לב לאחר שצרך סמים ב-7 באפריל 2001 (ערב חג הפסח). בסרטם הדוקומנטרי של דליה מבורך ודני דותן ששודר בערוץ 8 בהוט בשנת 2020, "עפרה", אמר שי אשכנזי, בנו המאומץ של דורון, שייתכן שאביו התאבד כי היה בדיכאון ולא תיפקד מאז מותה של חזה, אשתו.
העיסוק בנסיבותיו העלומות של מותה של חזה נמשך שנים. משפחתה של הזמרת טענה כי היא נדבקה בנגיף ה-HIV מבעלה דורון אשכנזי, שכן זה סירב לחשוף את תוצאות בדיקות הדם שעבר. אמו של אשכנזי העידה כי בנה נהג "להחליף בחורות" בתדירות גבוהה. בצלאל אלוני העיד בריאיון שנערך עמו כי במשך כל השנים הרבות שבהן היה אמרגנה, לא ידע על כך שחזה ניהלה קשר עם בחור. מנגד, משפחתו של אשכנזי טענה כי לא הוא זה שהדביק את חזה בנגיף. בדצמבר 2007 פורסמו בערוץ 10 דוחות משטרה המכילים את עדותו של הרופא שטיפל בחזה לאחר שנודע לה דבר מחלתה, ד"ר מיכאל בורק. מעדותו עלה כי מניתוח תוצאות בדיקת הדם של חזה ובעלה אשכנזי התברר כי אשכנזי נדבק בנגיף לפני חזה, שכן הוא נדבק בו כ-6–7 שנים לפני מועד הבדיקה, ואילו חזה כ-2–4 שנים לפני המועד.
בשנת 2002 פורסמה כתבה ב-ynet שעפרה חזה הייתה בהריון 5 חודשים לפני שנפטרה ושהיא עברה הפלה טבעית. כך עולה מתמליל הקלטת-סתר שעשו אחיותיה לאחר מותה לבעלה, דורון אשכנזי. בשנת 2003, הוחלט להפיץ את שירה של הזמרת-יוצרת הבריטית שרה ברייטמן "Mysterious Days" בו התארחה חזה, כחלק מהאלבום, Harem.
בדצמבר 2010 פרסם "הגארדיאן" כתבה שבה סיפר המפיק קרייג לאון, שעבד עם חזה, על-כך שאשכנזי סיפר לו כי חזה נדבקה ב-HIV מעירוי דם שקיבלה בטורקיה.
חצי שנה לפני מותה הוזמנה להתארח במשדר מיוחד לקראת אירוויזיון 1999 בירושלים, בהנחייתו של יואב גינאי, בערוץ הראשון, אך בעקבות מצבה הרפואי לא הגיעה פיזית לתוכנית, אלא רואיינה מרחוק. זו הייתה להופעה האחרונה שלה בטלוויזיה. חזה ביקשה מההפקה להגיד שהיא בהקלטות בלונדון, על אף ששהתה בביתה בהרצליה.
לאחר מותה

בינואר 2023 נבחרה על ידי מגזין "רולינג סטון" כאחת מ-200 הזמרים הכי גדולים של כל הזמנים (מקום 186), על המוזיקה הייחודית שהביאה לפופ האמריקאי בשילוב מוזיקה אתנית.
ב-11 באפריל 2023 תאגיד השידור כאן 11 פרסם שיר לכבוד 75 שנה למדינה, ובו בינה מלאכותית למדה את קולה, ופרסמה שיר דואט עם זוהר ארגוב שנקרא "כאן לעולם".
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  עם סדנת תיאטרון שכונת התקווה אלבומי אולפן 1974: אהבה ראשונה • First Love  1976: וחוץ מזה הכול בסדר  1977: עתיק נושן עפרה חזה אלבומי אולפן 1980: על אהבות שלנו • About Our Loves  1981: בוא נדבר • Let's Talk  1982: פיתויים • Temptations  1982: עפרה חזה לילדים • Songs for Children  1983: חי • Hi  1983: שירי מולדת • Shirey Moledet  1984: בית חם • A Place for Me  1984: שירי תימן • Yemenite Songs  1985: אדמה • Earth  1985: שירי מולדת ב' • Shirey Moledet 2  1986: ימים נשברים • Broken Days  1987: שירי מולדת ג' • Shirey Moledet 3  1988: Shaday  1989: Desert Wind  1992: Kirya  1994: כל הנשמה • My Soul  1997: Ofra Haza אלבומי הופעה 1998: @ Montreux Jazz Festival  2005: At Montreux Jazz Festival אלבומי רמיקס 2007: The Remixes  2008: Forever אלבומי מחווה 2018: קול הנשמה: שרים עפרה חזה |  אוספים 1977: שיר השירים בשעשועים  1983: מבחר להיטי עפרה חזה  1984: אודה לאלי  1984: גלבי  1985: דבר אלי בפרחים  1985: גורל אחד  1985: אל נא תאמר לי שלום  1986: אלבום הזהב • The Golden Album  1986: El Album de Oro‏  1989: Yemenite Love‏  1990: 12"ers  1990: Songs Of Yemenite Immigrants‏  1990: Im Nin'Alu‏  Oriental Nights :1993‏  1995: Star Gala‏  2000: מנגינת הלב  2002: Star Series‏  2004: מנגינת הלב 2  2010: המיטב מארזי אלבומים ואוספים המורכבים מאלבומים שלמים 1989: שירי מולדת א' ◼︎ ב'  1990: 2 In 1‏  2002: חי / בית חם  2002: Yemenite Songs / Kirya  2005: אוסף כפול‏  2009: שירי מולדת  2012: מחוברים |  וידאו 1986: פנטסיה  1988: מערב עד שחר • From Dusk to Dawn  1988: Im Nin'Alu  1989: I Want To Fly  1992: Innocent - A Requiem For Refugees  2007: הופעה חיה בפסטיבל הג’אז במונטריי  2007: תפילה: לשיר קריוקי משירי עופרה  2010: כל הנשמה |