stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטופר סימס
הערות שוליים

↑  Nobel prize for economics awarded to two Americans, אתר BBC
↑  A Simple Model for Study of the Detarmination of the Price Level and the Interaction of Monetary and Fiscal Policy
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • קלודיה גולדין (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007423374105171  BnF: cb131641247 (data)  CiNii: DA08117125  GND: 123351022  ISNI: 0000 0001 2140 3165  LCCN: n87118685  MGP: 118700  NKC: ola2011649974  NTA: 120972670  SUDOC: 034696423  VIAF: 76452133   WorldCat (עם VIAF): 76452133
יחסי גאורגיה–הודו

| יחסי גאורגיה–הודו |
| --- | --- |
גאורגיה: הודו


גאורגיה: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 3,287,263
אוכלוסייה
3,807,418: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 2,441
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

יחסי גאורגיה–הודו הם יחסי החוץ בין גאורגיה והודו.
היסטוריה

היחסים בין גאורגיה להודו הם עוד מימי קדם. הפנצ'טנטרה השפיעו על אגדות עם גרוזיניות. בתקופת ימי הביניים ביקרו בהודו מיסיונרים, מטיילים וסוחרים גאורגים. כמה מהם כיהנו בבתי משפט של קיסרי מוגול, וכמה מהם עלו לדרגת מושל. אודאיפורי בגום, מנשותיו של הקיסר המוגולי אורנגזב, הייתה ממוצא גאורגי. היסטוריונים גאורגים משערים כי שרידיה של המלכה הגאורגית קטבן, שמתה בשיראז בשנת 1624, הועברו למגדל סנט אוגוסטין בגואה על ידי הפורטוגזים. ב-24 בספטמבר 2017 העבירה ממשלת הודו את השרידים למוזיאון הלאומי הגאורגי ולכנסיית השילוש הקדוש בטביליסי למשך חצי שנה.
בשנת 1955 ביקר ג'ווהרלל נהרו בטביליסי, במהלך סיורו בברית המועצות, ונפגש עם האינדיקולוג הגאורגי וחוקר הסנסקריט אקה מורצ'ילאדזה. אינדירה גנדי ביקרה בעיר במהלך סיורה בברית המועצות בשנת 1976. שר החוץ אטאל ביהארי ואג'פאיי ביקר בגאורגיה ביוני 1978.
הודו הייתה בין המדינות הראשונות שהכירו רשמית בגאורגיה, ועשתה זאת ב-26 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים כוננו ב-28 בספטמבר 1992. שר החוץ הגאורגי אירקלי מנגרישווילי ביקר בניו דלהי במאי 2000. זה היה הביקור הדיפלומטי הראשון בין שתי המדינות מאז עצמאותה של גאורגיה. מנגארישווילי ערך דיונים דו-צדדיים עם שר החוץ ג'סוואנט סינג ב-11 במאי.
הודו, שהיא בת בריתה הקרובה של רוסיה, נותרה נייטרלית במהלך מלחמת גאורגיה–רוסיה באוגוסט 2008. רוסיה הכירה בעצמאות אבחזיה ודרום אוסטיה בעקבות המלחמה. כשנשאל להסביר את עמדת הודו באבחזיה ובדרום אוסטיה, אמר שר החוץ, פרנב מוקהרג'י, ב-22 בספטמבר 2008, "לא הכרנו בעצמאות קוסובו. יש לנו נוהג סטנדרטי של הכרה במדינה שנוצרה מתוך ישות גאוגרפית קיימת. על מנת לשמור על תקן זה אנו קובעים את עמדתנו. אנו צופים בהתפתחות ביחס לגאורגיה ולשתי המדינות הקטנות האחרות [דרום אוסטיה ואבחזיה] שהוכרו על ידי רוסיה. טרם נקטנו בדעה סופית ביחס לשתי המדינות הללו." נכון לשנת 2017, הודו אינה מכירה באבחזיה או בדרום אוסטיה.
גאורגיה פתחה קונסוליית כבוד בניו דלהי בשנת 2005 ושדרגה אותה לשגרירות ב-2010. המזכיר במשרד לענייני הודו מעבר לים פרבז דואן ייצג את הודו בחגיגות "יום התפוצות" הראשון בטביליסי במאי 2012. סגן שר החוץ דייוויד ג'לגניה הוביל משלחת גאורגית להשתתף בוועדה הבין ממשלתית הראשונה (IGC) בדלהי באפריל 2014. קצין הבחירות הראשי בהודו, נסים זיידי, השתתף בכנס הבינלאומי של נציבות הבחירות בבטומי בפברואר 2015. משלחת משרד החוץ ההודי השתתפה בפגישת המומחים למדינות החברות המייסדות AIIB בטביליסי ביולי 2015. יו"ר ועדת הבחירות בגאורגיה טאמר ז'וואניה ביקרה בניו דלהי ב-13 ביולי 2015. במהלך הביקור חתמו שתי המדינות על הסכמה לשיתוף פעולה בניהול בחירות.
סגן שר הכלכלה, קטבן בוכורישווילי, ביקר בהודו באפריל 2016. הוא קידם פרויקט "סרט בגאורגיה" לבמאים, מפיקים ואולפני קולנוע הודים. משלחת מטעם המכון הבינלאומי לדמוקרטיה וניהול בחירות בהודו (IIIDEM) ביקרה בטביליסי כדי לערוך הכשרה לפקידי ועדת הבחירות בגאורגיה ביוני 2016. המושב השני של הוועדה הבין-ממשלתית הודו-גאורגיה לסחר, שיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכנולוגי, תרבותי וחינוכי (IGC) נערך בטביליסי ב-25 ביולי 2016.
גאורגיה תמכה בהודו בפורומים בינלאומיים שונים וארגונים רב-צדדיים. המדינה תמכה במועמדות הודו בארגון התעופה האזרחית הבינלאומית (ICAO), בוועד המנהל של אונסק"ו ובחברות במועצת הארגון הימי הבינלאומי (IMO) בשנת 2013, ב-UNHRC בשנת 2014 ובארגון המכס העולמי בשנת 2015. הודו הצביעה למועמדותה של גאורגיה בארגון ההידרוגרפי הבינלאומי (IHO) בשנת 2013.
יחסים כלכליים

המסחר הבילטרלי בין גאורגיה להודו הסתכם ב-107.04 מיליון דולר בשנים 2015–2016, וירד מעט מ-105.02 מיליון דולר בשנה שקדמה לה. הודו ייצאה סחורות בסך 82.57 מיליון דולר לגאורגיה, וייבאה בשווי 24.47 מיליון דולר. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לגאורגיה הן דגני בוקר, כורים גרעיניים, דוודים, מכונות ומכשירים מכניים, תרופות, מכונות וציוד חשמל, אלומיניום ומוצריו. הסחורות העיקריות שמייבאת הודו מגאורגיה הן דשנים, אלומיניום ומוצריו, נחושת וכדומה.
ההשקעה הישירה הזרה של הודו בגאורגיה עלתה מ-29,000 דולר בשנת 2005 ל-26 מיליון דולר בנובמבר 2011. JSW Steel Netherlands BV, חברת הבת ההולנדית של חברת JSW Steel ההודית, שיתפה פעולה עם חברת Georgian Steel Group Holding Limited להקמת מפעל להמרת שאריות מתכת למוטות פלדה מחוזקים. המפעל נחנך רשמית על ידי הנשיא בנובמבר 2009. טרנס אלקטריקה הוקמה על ידי החברה ההודית קונטיננטל קונסטרוקשן, יחד עם חברות בריטיות וגאורגיות, להקמת תחנת כוח הידרואלקטרית בגאורגיה.
חברות הודיות ביצעו השקעות גדולות בתחומי פלדה, תשתיות, חקלאות ושירותים בגאורגיה. כ-150 הודים, בעיקר מפנג'אב, רכשו סך כולל של כ-1,500 דונם אדמה חקלאית לעיבוד בגאורגיה. פעילות זו מגובה על ידי המדיניות של ממשלת גאורגיה לעודד הגירה של אנשים בעלי ידע חקלאי למדינה במטרה להגביר את הייצור החקלאי היורד. החקלאים ההודים נמשכים מעלות הקרקע הנמוכה בגאורגיה. חקלאי פונג'אבי סיק אחד שהיגר לגאורגיה ציין כי הוא יכול לרכוש 200 דונם אדמה בגאורגיה מהכסף שהרוויח על ידי מכירת דונם אחד בפונג'אב. Tata Power השקיעה כ -280 מיליון דולר בפרויקט כוח בגאורגיה.
בפברואר 2014 ביקרה משלחת תרופות הודית לראשונה בגאורגיה. הם ביקרו בכמה מפעלים ומעבדות תרופות בגאורגיה וקיימו דיונים עם עסקים גאורגים.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירותה בירוואן, ארמניה.
גאורגיה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
כריסטופר פאוליני

| --- | --- |

כריסטופר פאוליני, 2018
 לידה:  17 בנובמבר 1983 (בן 40) קליפורניה קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  American School of Correspondence 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 יצירות בולטות:  סדרת הירושה
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 האתר הרשמי של פאוליני
 חתימה:   
 
כריסטופר ג'יימס פאוליני (באנגלית: Christopher James Paolini; נולד ב-17 בנובמבר 1983) הוא סופר אמריקאי. ידוע כמחבר סדרת הספרים "הירושה", הכוללת את הספרים: "אראגון", "הבן הבכור", "בריסינגר" ו"הירושה".
ביוגרפיה

כריסטופר פאוליני נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה וגדל בפרדייס ואלי (Paradise Valley) שבמונטנה. הוריו הם קנת' פאוליני וטליטה הודג'קינסון, ולו אחות בשם אנג'לה. פאוליני סיים את לימודיו התיכוניים בגיל 15 דרך קורס מוסמך בהתכתבות של בית הספר האמריקאי בהתכתבות בלנסינג, אילינוי. לאחר סיום לימודיו החל לכתוב את הנובלה "אֶראגון", הראשונה בסדרת הספרים המתרחשת בארץ הדמיונית אלאגַייזיה.
ב-2002 פורסם "אראגון" על ידי "החברה הבינלאומית של פאוליני", החברה של הוריו של פאוליני. במטרה לקדם את ספרו ביקר פאוליני במעל 135 בתי ספר וספריות, דיבר על כתיבה וקריאה בזמן שהוא לבוש ב"תחפושת אדומה מימי הביניים: חולצה אדומה, מכנסיים שחורים גליים, מגפיים שרוכים וכובע שחור מהודר אך קליל". פאוליני יצר את העטיפה של הגרסה הראשונית של "אראגון", שהציגה את עינה של סאפירה (דרקונית בסיפור). בנוסף, הוא צייר את המפות בעטיפות הפנימיות של ספריו.
בקיץ 2002 מצא בנו החורג של קרל היאסן את הספר בחנות ספרים. היאסן הביא את הספר לתשומת לבו של המו"ל אלפרד א. קנופף. לאחר מכן הציע קנופֹף להוציא לאור את "אראגון" ואת שאר סדרת ספרי "הירושה". המהדורה השנייה של הספר יצאה לאור תחת קנופּף באוגוסט 2003, והספר נכנס לרשימת רבי-המכר של "הניו יורק טיימס". בדצמבר 2006 יצא לאקרנים הסרט "אראגון", המבוסס על הספר.
מאמרו של פאוליני, "הכל התחיל עם ספרים" ("It All Began with Books"), נכלל במקראה "Guys Write for Guys Read" באוגוסט 2005.
"הבן הבכור", הספר השני בסדרה, יצא לאור ב-23 באוגוסט 2005. הספר השלישי בסדרה, "בריסינגר", יצא לאור ב-20 בספטמבר 2008. אף על פי שסדרת הספרים "הירושה" תוכננה להיות טרילוגיה, באוגוסט 2011 יצא לאור הספר הרביעי בסדרה, "הירושה". את ההחלטה לכתוב ארבעה ספרים במקום שלושה נימק פאוליני באומרו שכאשר כתב את הספר השלישי בסדרה הבין כי כדי להשלים את עלילת הספרים הקודמים באופן מיטבי אין לו ברירה אלא לכתוב עלילה שתהיה ארוכה מכדי להיכתב בספר אחד. התרגום העברי יצא ב-2012.
לאחר מכן כתב את הספר "המזלג, המכשפה והדרקון", העוסק בהמשך עלילות אראגון. הספר תורגם לעברית.
ב-2020 פרסם פאוליני ספר מדע בדיוני בשם To Sleep in a Sea of Stars (בעברית: לישון בים של כוכבים) העוסק במפגשים בין האנושות למספר גזעים חייזריים.
השפעות

פאוליני הושפע ספרותית מעבודותיו של ג'.ר.ר. טולקין, אריק ראקר אדיסון והמחבר של השיר האפי "ביאוולף". פאוליני אמר ש"אראגון" "הושפע בצורה ספציפית" מעבודתו של ברוס קוביל. השפעות ספרותיות אחרות כוללות את דייוויד אדינגס, אנדרה נורטון, בריאן ג'אק, אן מק'קפרי, ריימונד פייסט, מרווין לורנס פיק, אורסולה לה-גווין ופרנק הרברט. מחברים אחרים אהובים על פאוליני הם ג'יין יולן, פיליפ פולמן וגרת' ניקס.
הטבע משפיע רבות על כתיבתו של פאוליני. בריאיון משולש שכלל את פיליפ פולמן וטמורה פירס, פאוליני אמר שפרדייס ואלי, מונטנה, מקום מגוריו, הוא "אחד מהמקורות הראשיים" שלו להשראה.
בספרו "הבן הבכור" הוא מתאר את האלפים כצמחוניים. כשנשאל על כך, ענה, "לא, אני לא צמחוני, אף על פי שאני נוטה לכיוון הזה".
בחלק ה"תודות" של בריסינגר מודה פאוליני ל"אמנות יצירת החרבות היפניות של לאון והירוקו קאפ" (Leon and Hiroko Kapp's The Craft of the Japanese Sword) על תיאור החרב של אראגון. בנוסף, הוא הודה כי הוא מעריץ של הסדרה "דוקטור הו", שהייתה השראה להתייחסות שלו ל"אל הבודד" (הכינוי שניתן לדוקטור על ידי "הפנים של בו" בפרק "New Earth").
כיכר המצעדים

| --- | --- |

 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1955
 מיקום
 עיר:  ורשה 
 קואורדינטות:  52°13′56″N 21°00′32″E﻿ / ﻿52.23222222°N 21.00888889°E﻿ / 52.23222222; 21.00888889
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ורשה מוגדלת) כיכר המצעדים(למפת ורשה רגילה) כיכר המצעדים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כיכר המצעדים במרכז ורשה
כיכר המצעדים (בפולנית: Plac Defilad w Warszawie) היא כיכר מרכזית במרכז ורשה, פולין. שהוקמה בשנת 1955 על ידי ברית המועצות יחד עם ארמון התרבות והמדע הצמוד אליו. הכיכר היא אחת הגדולות ביותר באירופה ואחת הגדולות בעולם (מקום רביעי בגודלה בעולם). הכיכר שימשה למצעדים צבאיים במהלך התקופה הקומוניסטית של פולין ומכאן קיבלה את שמה. לאחר נפילת השלטון הקומוניסטי בפולין בסוף שנות ה-80 הוזנחה הכיכר והוקמו מגרשי חנייה, שטחי גן ומבני שוק על שטחה כדי למחוק את סמלי השלטון הרוסי בנוסף להזנחתו של ארמון התרבות והמדע. כיום מתכננת ממשלת פולין להרוס חלק מן הכיכר לטובת מוזיאון לאומנות מודרנית, ולצידו אולם קונצרטים וגורד שחקים מודרני.
כף גולדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  82°38′00″S 165°54′00″E﻿ / ﻿82.6333°S 165.9°E﻿ / -82.6333; 165.9
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף גולדי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף גולדי
 
כף גולדי (באנגלית: Cape Goldie) היא לשון יבשה בצידו הדרומי של שפך קרחון רוב אל מדף הקרח רוס, בחוף שקלטון, שבאנטארקטיקה.
הכף נמצאת 9 קילומטרים צפונית-מזרחית מהר מיטשל.
היסטוריה > גילוי הלשון

לשון היבשה התגלתה על ידי המשלחת הבריטית הלאומית האנטארקטית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904.
היסטוריה > מקור השם

לשון היבשה נקראת על שם סר ג'ורג' טאובמן גולדי, חבר הוועדה אשר הכינה את הטיוטה הסופית של ההנחיות למשלחת הבריטית.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 253
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על הר מיטשל
יעקב ירקוני

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 במאי 1945 ישראל ישראל
 נהרג:  6 ביוני 1967 (בגיל 22) ישראל 
 מקום קבורה:  נען 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1964–1967 (כ־3 שנים)
 דרגה:   סרן
 תפקידים בשירות
 קצין בפלוגת סיור בחטיבת שריון
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
   עיטור המופת
 
יעקב ירקוני (20 במאי 1945 – 6 ביוני 1967) היה קצין בפלוגת סיור של חטיבת שריון, שלחם בחזית המצרית במלחמת ששת הימים ונפל בקרב רפיח. על פעולתו בימי המלחמה עוטר ירקוני בעיטור המופת.
ביוגרפיה

יעקב ירקוני נולד בקיבוץ נען. היה חובב אמנות, מוזיקה וארכאולוגיה וחבר בתנועת הנוער העובד.
הוא גויס לצה"ל באוגוסט 1964. תחילה שירת בגדוד החרמ"ש 9 של חטיבה 7 ובהמשך עבר לשרת בפלוגת הסיור של החטיבה. לאחר שסיים קורס קצינים הוצב שוב בפלוגה זו.
ביוגרפיה > במלחמת ששת הימים

ביום הראשון למלחמה השתתפה פלוגת הסיור בפיקודו של סרן אורי אור בקרב החטיבתי מול הצבא המצרי באזור צומת רפיח, המצוי כ-5 קילומטרים מערבית לכרם שלום. ירקוני שימש כמפקד מחלקת ג'יפים בפלוגה. במהלך הקרב על צומת רפיח נפצע מקליע בידו. לאחר מכן נאלץ הצוות שלו להסתער דרך שדה מוקשים על מוצב פלוגתי מצרי. ירקוני ירה מעל הג'יפ שלו במקלע בינוני עד שחל בו מעצור. אז ירד ירקוני מהג'יפ, נכנס לתעלה במוצב המצרי וטיהר גזרה ממנה באש של תת מקלע עוזי. כשרצה לצאת מהתעלה נורה בגבו על ידי פצוע מצרי. חבריו לפלוגה פינו אותו תחת אש לקבלת טיפול רפואי.
ביום שלמחרת פציעתו מת ירקוני מפצעיו. הוא היה אחד משישה עשר חללי פלוגת הסיור במלחמה ואחד מחמשת חלליו במלחמה של קיבוץ נען.
יעקב ירקוני היה בן 22 במותו. הניח הורים, אחים וחברה. הוא נקבר בקבורת חירום בבית הקברות הצבאי קריית שאול ולאחר זמן הועבר ארונו לקבורה בקיבוצו.
על פעולתו בקרב עוטר ירקוני בציון לשבח מטעם אלוף פיקוד הדרום. בשנת 1973 הומר הצל"ש לעיטור המופת.
הנצחה

שמו של ירקוני הונצח על גבי מספר אנדרטאות, וביניהן אנדרטת הנופלים מקיבוץ נען, אנדרטת יד לשריון בלטרון ואנדרטת אוגדת הפלדה ליד כרם שלום.
דברים לזכרו של ירקוני נכתבו בשני ספרים ובשתי חוברות שיצאו לאור לאחר המלחמה. סיפור הקרב שלו ושל פלוגת הסיור נכלל בספר חשופים בצריח מאת שבתי טבת.
ראו גם

דויד פלץ
יעקב יצחק רודרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1900 ט"ו באדר ב' ה'תר"ס הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 פטירה:  11 ביולי 1987 (בגיל 87 בערך) י"ד בתמוז ה'תשמ"ז בולטימור, ארצות הברית 
 מקום פעילות:  ליטא, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  ? – 11 ביולי 1987 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה
 רבותיו:  רבי נתן צבי פינקל, רבי משה מרדכי אפשטיין
 תלמידיו:  הרב נחום אליעזר רבינוביץ', הרב אהרון פלדמן, הרב משה שרר, הרב נח וינברג
 חיבוריו:  עבודת לוי, שיחות לוי, משאת לוי, שיחות עבודת לוי, שיעורי עבודת לוי
 
הרב יעקב יצחק הלוי רוּדֶרמן (באנגלית: Yaakov Yitzchok Ruderman; ט"ו באדר ב' ה'תר"ס, 16 במרץ 1900 – י"ד בתמוז ה'תשמ"ז, 11 ביולי 1987) היה רב אמריקאי-אורתודוקסי ממוצא ליטאי. מייסד וראש ישיבת נר ישראל בבולטימור, מרילנד, ארצות הברית, וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית.
ספריו

עבודת לוי, קיידאן, מהדורה שנייה, תר"צ
שיחות לוי - על פרשת השבוע.
שיחות עבודת לוי - על פרשת השבוע.
משאת לוי - על ה"מנחת חינוך". שני האחרונים מבוססים על סיכומי תלמידיו ויצאו לאחר פטירתו.
שיעורי עבודת לוי - על מסכתות בש"ס.
מתלמידיו

הרב אבא יעקב ליף (תרפ"ב-תשמ"ח) - ר"מ בישיבת נר ישראל במשך עשרות שנים
הרב משה יעקב בוראק (תרפ"ב-תש"ע) - רב בקהילות שונות בארצות הברית וקנדה, ואב"ד בטורונטו
הרב נחום אליעזר רבינוביץ - מראשי הסתדרות הרבנים דאמריקה ומרבני הציונות הדתית בישראל, ראש בית המדרש לרבנים באנגליה וראש ישיבת ההסדר במעלה אדומים
הרב משה שרר - יו"ר הוועד הפועל העולמי של אגודת ישראל ונשיא אגודת ישראל באמריקה
הרב שמואל בלום - סגן נשיא אגודת ישראל באמריקה
הרב נח וינברג - מייסד וראש תנועת אש התורה
הרב נפתלי קפלן - משגיח ישיבת בית מתתיהו וישיבת אור שמח, ומייסד ישיבת נתיב הדעת
הרב אהרן פלדמן - ראש ישיבת "נר ישראל" בבולטימור וחבר מועצת גדולי התורה בארצות הברית
הרב משה יחיאל הלוי צוריאל
הרב ישראל דב קפלן - ראש כולל בית וגן
הערות שוליים

↑  חלק א' סימן כא. הוא מכנה אותו: "אחד מגדולי הכולל... מחבר הספר היקר עבודת לוי"
↑  ישיבת ניו הייווען בקליוולאנד, ידיעה על הבוררות בכתב העת הפרדס, אייר תרצ"ג, באתר היברובוקס.
↑  ר' יעקב רודרמן משחזר למדנות סלובודקה באמריקה, הצופה, 23 ביוני 1961.
↑  ישיבת נר ישראל, הפרדס, ניסן תרצ"ד, באתר היברובוקס.
↑  ב. ראם, מהפך הישיבות בגולה, בתוך מוסף 'הישיבה', גיליון חג סוכות תשע"ג של מוסף שבת קודש - יתד נאמן, עמ' 103.
↑  ישיבת נר ישראל בלטימורי, הפרדס, כסלו תרצ"ט, באתר היברובוקס.
↑  יעקב בלר, ישיבות שגלו לאמריקה, הצופה, 13 בפברואר 1948.
↑  שמעון בייקר, ר' יואליש מעדיף פתרון מדיני, מעריב, 14 בדצמבר 1967.
↑  ישראל שפיגל, "אני עומד על המשמר לבלתי לישא פנים לשום אדם", מוסף זכרון יתד נאמן, ט"ו בכסלו תשס"ב, עמ' 16, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299434805171  ISNI: 0000 0000 7152 2499  LCCN: n95010176  VIAF: 97393556   WorldCat (עם VIAF): 97393556
ירוקיות

| ירוקיות |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
על־ממלכה:: אוקריוטיים
ממלכה:: צומח
מערכה:: ירוקיות
שם מדעי
 Chlorophyta ‏רייכנבאך, 1834
יְרֻקִּיּוֹת או אצות ירוקות (שם מדעי: Chlorophyta) היא מערכה של צמחי מים בממלכת הצומח, המכילה כ-7,000 מינים של אצות המבצעות פוטוסינתזה. לאחרונה החליטו מספר חוקרים לראות בהם קבוצה קדומה יותר מהצמחים האמיתיים המכונה ארכאפלסטידה, קרובים לגלאוקופיטים.
מקובל להניח שצמחי עובר התפתחו מן הירוקיות בגלל המכנה המשותף ביניהם: הפיגמנטים הפוטוסינתטיים הם כלורופיל a וכלורופיל b, חומר התשמורת העיקרי הוא עמילן, דופן התא מכיל תאית. האצות מתפתחות בקצב מהיר של כ-20% ליום בתנאים אופטימליים.
מיון

האצות הירוקיות הם הצמחים הקיימים היחידים שאינם שייכים לקבוצה סטרפטופיטיים, בה צמחי העובר למיניהם. בעניין זה קיימת מחלוקת על סיווג חלק מהאצות הירוקות, הנאוניתיות.
יש שתי קבוצות של אצות ירוקיות:
אצות כלורופיטיות: שושלת התאים הגדולה ביותר באצות הירוקות הכוללת גם את המחלקה אצות ירוקניות. מינים אלה חיים לרוב באוקיינוסים כפיטופלנקטון ומתרבים במהירות ובכך גורמים לפריחת אצות.
נאוניתיות: - קבוצת אצות ירוקיות החיות (רובן) במים מתוקים ,יש מהן שחיות בתאים עצמאים ,יש בגוף מורכב ויש שיוצרות חוטים של תאים, והם האצות הקרובות ביותר לצמחי יבשה. אך לא כל החוקרים מסווגים אותם למערכה זו, אחרים רואים בהם סטרפטופיטיים פרימטיביים.
הערות שוליים

↑  ירוקיות במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כולי באורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"כולי באורות" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. הוא יצא לאור ב-4 בנובמבר 2012, בהוצאת חברת התקליטים ביג בוס רקורדס.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד של רשת ג', והשישי במדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דורון מדלי, הולחן על ידי סינאן אקסיל והופק על ידי תומר מתנה. "כולי באורות" הוא שיר בסגנון הים-תיכוני המכיל בחלקו גם מוזיקה לטינית עם מקצבים המאפיינים את הסוגה, והוא תוכנן לצאת כסינגל מתוך אלבום שאותו מרגלית צנעני תכננה להוציא, אך לבסוף לא נכלל באף אלבום.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של שלושה וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מרגלית צנעני לערוץ היוטיוב שלה אודיו של "כולי באורות", המציג את עטיפתו של הסינגל, בה נראית צנעני כשהיא חוגגת. בנוסף לכך, הוציאה צנעני רמיקס רשמי של "כולי באורות", אותו עשה בנה, אסף לביא צנעני.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 6 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 7 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 23 |  |
הערות שוליים

↑  מושיקו הגיב, מרגול - כולי באורות, באתר yosmusic.com
1 2  מהחושך אל האור. מרגול בתקופת פריחה, באתר tribona.co.il
1 2 3  מרגלית צנעני - הערוץ הרשמי (2013-05-06), מרגלית צנעני - מה אתה רוצה, נבדק ב-2018-09-14
↑  24.1.2013 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  אסף נבו, ‏גד אלבז ראשון, שבוע שני ברציפות, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2012
↑  "מרגול - כולי באורות". יוסמיוסיק. 2012-11-04. נבדק ב-2018-09-14.
↑  מרגלית צנעני - הערוץ הרשמי (2012-11-12), מרגלית צנעני - כולי באורות (ביג בוס רמיקס), נבדק ב-2018-09-14
| מרגלית צנעני |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נערי שובה אלי • שמור אותי • אהבה אבודה • מנטה • חומות חימר • פגישה • מרגול • ארץ אש וארץ ים • חופשי • לעולם • גלה לי • דווקא היום |  |
| אלבומי אוסף | להיטי זהב • להיטי זהב חלק ב' • המיטב • המובחרים |  |
| מארזי תקליטורים | זמרת הנשמה מס' 1 |  |
| ערכים קשורים | אסף לביא צנעני • מרגול • ביג בוס |  |
| מרגלית צנעני – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| נערי שובה אלי | "נערי שובה אלי" • "רוברטו" |  |
| שמור אותי | "שמור אותי" • "כמו שאתה יודע" |  |
| אהבה אבודה | "אהבה אבודה" |  |
| מנטה | "כל כך מוכר" • "עוד יהיה לי" • "ירוק חום ותכלת" • "בחיים תמיד צריך מזל" • "מנטה" |  |
| חומות חימר | "שחור הוא הצבע" • "צל על פני העשב" • "חומות חימר" • "אנ'לא מכפר שמריהו" • "נראה אותך הגבר" |  |
| פגישה | "פגישה" • "ידועה בציבור" • "חלומות האתמול" |  |
| מרגול | "למה לקחת לי אותו" • "רגעים" • "מרגול" • "עמק השווה" |  |
| ארץ אש וארץ ים | "ארץ אש וארץ ים" |  |
| חופשי | "חופשי" • "ציפיות" • "קפה אלהמברה" • "גם אני" • "נוגעת בתהילה" |  |
| לעולם | "לעולם" • "אל תבוא היום" • "שמעתי בכי" |  |
| גלה לי | "השנים הכי יפות" • "אין לי כוח למשחקים" • "אז מה?!" • "זה הכל משמים" • "אל תגיד לי ביי" |  |
| דווקא היום | "אל תישברי" • "עץ ירוק מפלסטיק" • "סרט ישן" • "צועקת אליך" |  |
| סינגלים אחרים | "רוצים שלום" • "נסיכות שחורות" • "פסטיגלבי" • "בלוז ים המלח" • "פתח לי" • "ימי הרדיו" • "במעגל" • "אני בחלד" • "בואו נתערבב" • "התחנה המרכזית" • "המנון האגודה" • "ארץ אבודה" • "נערי שובה אלי 2012" • "מלך" • "הלילה" • "למחוק את הזמן" • "מקצב במרוקאית" • "ילד" • "ידיים לשמיים" • "טיפה של חום" • "רגשות מזויפים" • "כולי באורות" • "מה אתה רוצה?" • "קול העולם" • "הוא פגע בי אמא" • "אהבה גדולה" • "עלם חמודות" • "מי אתה בכלל" • "פה זה לא אירופה" • "עוד יום" • "רחוק מכאן" • "יאמה" • "על הספסל שבשכונה" |  |
יחסי גאורגיה–דנמרק

| יחסי גאורגיה–דנמרק |
| --- | --- |
גאורגיה: דנמרק


גאורגיה: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 43,094
אוכלוסייה
3,807,418: 5,983,727
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 67,550
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי גאורגיה–דנמרק הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לגאורגיה. דנמרק מיוצגת בגאורגיה, באמצעות שגרירותה בקייב, אוקראינה. מאידך, גאורגיה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן. דנמרק תומכת בצירוף גאורגיה כחברה באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין גאורגיה לדנמרק כוננו ב-1 ביולי 1992. בשנת 2007 חתמו דנמרק וגאורגיה על מזכר בתחום ההגירה. ב-22 באפריל 2009 נחתם הסכם צבאי בין דנמרק לגאורגיה.
ראש הממשלה אנדרס פוך רסמוסן גינה את המתקפה של רוסיה על דרום אוסטיה. למרות שאנדרס פוך רסמוסן אמר שקשה "להכניס את עצמו לרקע" של הסכסוך. בפברואר 2010 אמרה המשלחת הדנית לאספה הפרלמנטרית של מועצת אירופה כי "הקהילה הבינלאומית מעוניינת כי רוסיה תעמוד בהתחייבויות ביחס לגאורגיה, ולכן יש להגביר את הלחץ על רוסיה."
יחסים כלכליים

בשנת 2000 הסתכם הייצוא הגאורגי לדנמרק ב-500.3 מיליון דולר ואילו הייצוא הדני הסתכם ב-2,771 מיליון דולר. בשנת 2010 הסתכם הייצוא הגאורגי ב-5,140 מיליון דולר והיצוא הדני ב-15,077 מיליון דולר.
סיוע בפיתוח

במהלך המלחמה בשנת 2008, הצלב האדום הדני שלח לקורבנות מיליון דולר. לאחר המלחמה באוגוסט 2008, דנמרק הגדילה את הסיוע לגאורגיה פי 10 מלפני המלחמה. דנמרק סייעה לגאורגיה ב-71 מיליון דולר למגזר הפרטי, לדמוקרטיה וזכויות אדם.
ביקורים רשמיים

ראש ממשלת דנמרס אנדרס פוך רסמוסן ביקר בגאורגיה ב-27 בנובמבר 2008, שם נפגש עם נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי, ראש הממשלה גריגול מגאלובלישווילי ויו"ר הפרלמנט דייוויד בקראדזה. שר החוץ הדני, פר סטיג מילר, נפגש עם פוליטיקאים באופוזיציה הגאורגית באוקטובר 2009. פר סטיג מילר ביקר גם בסוחומי, אבחזיה שם פגש את שר החוץ האבחזי סרגיי שמבה. נשיא גאורגיה, מיכיל סאקשווילי, ביקר בדנמרק בוועידת האקלים של האו"ם בשנת 2009 בקופנהגן.