stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנס טרנט ד'ארבי
תהילה תחת השם טרנס טרנט ד'ארבי

אלבום הסולו הראשון של ד'ארבי, "Introducing the Hardline According to Terence Trent D'Arby" יצא לאור ביולי 1987. בין להיטי האלבום נכללו "If You Let Me Stay", "Sign Your Name", "Dance Little Sister", והלהיט מספר 1 "Wishing Well". בראיון, ד'ארבי הוצג בפני העיתונות, הביע הערכה כלפי האלבום הראשון שלו, וטען כי זה היה האלבום הכי חשוב מאז אלבומם של הביטלס Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. לאחר שההערות דלפו לכלי תקשורת בארצות הברית, הוא הצהיר שרוב הדברים שהוא אמר היו מוגזמים, אבל לפעמים יש צורך "להכות אנשים בראש" כדי למשוך את תשומת לבם. האלבום זיכה אותו בפרס גראמי בקטגוריית פרס גראמי לביצוע ה-R&B הווקאלי הטוב ביותר בשנת 1989, ובפרס פרסי המוזיקה הבריטית על אקט הפריצה הבינלאומי, והוא גם קיבל מועמדויות לגראמי ול-Soul Train עבור האמן החדש הטוב ביותר.
אלבום ההמשך של ד'ארבי, Neither Fish nor Flesh, שיצא בשנת 1989, היה מאוד שונה מאלבום הבכורה שלו, והמפיק מרטין וור הצהיר בראיון משנת 2021 שהאלבום הקדים את זמנו בהרבה.
בשנת 1993, לאחר שעבר ללוס אנג'לס, יצא אלבומו השלישי Symphony or Damn . התקליט הכיל את הסינגלים "Delicate" ו-"She Kissed Me". האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי.
ב-1995, הוציא ד'ארבי את האלבום "Vibrator", שאחריו יצא לסיבוב הופעות עולמי.
המוזיקה של ד'ארבי נכללה במספר פסקולים של סרטים וטלוויזיה. הוא שר את שיר הנושא של פרנקי וג'וני. השיר "Right Thing, Wrong Way" הופיע באופן בולט בכתוביות הסיום של השוטר מבוורלי הילס 3. השיר "What Shall I Do?" הופיע בפרק בסדרת הטלוויזיה של UPN Girlfriends. בסרט "המעריץ" (The Fan) משנת 1996, הוא שר את שיר הסיום "Letting Go". השירים של ד'ארבי שימשו גם בסרט משהו ללבוש ובמיני סדרה "הארץ המובטחת" ("The Promised Land"). בשנת 1999, בשיתוף פעולה עם INXS, החליף ד'ארבי את חברו הסולן המנוח מייקל האצ'נס, כדי שהלהקה תוכל לנגן בפתיחה הרשמית של אצטדיון אוסטרליה (האצטדיון המרכזי של אולימפיאדת סידני).
חיים אישיים

למאיטרייה יש בת ממערכת יחסים קודמת, המוזיקאית הלונדונית סרפינה סימון, שנולדה בדצמבר 1988. בסוף שנות ה-80, למאיטרייה היה סיפור אהבה עם מגישת הטלוויזיה והסופרת פאולה יאטס; הוא היה אורח מוזיקלי קבוע בתוכנית הטלוויזיה הבריטית "The Tube". מאיטרייה התחתן עם מנחת הטלוויזיה והאדריכלית האיטלקית פרנצ'סקה פרנקונה ב-2003 ולזוג יש שני בנים.
דיסקוגרפיה

כטרנס טרנט ד'ארבי
Introducing the Hardline According to Terence Trent D'Arby (1987)
Neither Fish nor Flesh (1989)
Symphony or Damn (1993)
Vibrator (1995)
כטרנס טרנט ד'ארבי/סנאנדה מאיטרייה
Wildcard (2001)
כסנאנדה מאיטרייה
Angels & Vampires – Volume I (2005)
Angels & Vampires – Volume II (2006)
Nigor Mortis (2009)
The Sphinx (2011)
Return to Zooathalon (2013)
The Rise of the Zugebrian Time Lords (2015)
Prometheus & Pandora (2017)
Pandora's PlayHouse (2021)
טיפול אורתודונטי מוקדם

טיפול אורתודונטי מוקדם (באנגלית: Phase one) הוא טיפול אורתודונטי המוחל בשלב המשנן הנשיר או המעורב המוקדם.
טיפול שמותחל במשנן הנשיר או המעורב המוקדם שמטרתו לאפשר שינוי מרחבי בתהליכי הגדילה הדנטלית והסקלטלית, על מנת לאפשר, במקרים רבים, את בקיעת כל השיניים הקבועות. מטרתו המוצהרת של הטיפול המוקדם היא ליירט, או למנוע, או להקטין או לתקן ליקויי סגר, ובמקרים מסוימים אף לבטל ולהפחית את הצורך בטיפול נוסף בעתיד, או לקצר משמעותית את משך הטיפול הנוסף אם יהיה בו צורך. קיים קונצנזוס לגבי כך שברוב המקרים כן יהיה צורך בטיפול נוסף לאחר בקיעת השיניים הקבועות. הנטייה כיום היא לטפל מוקדם ככל הניתן, אך במקרים רבים, אין לכך מספיק ביסוס בספרות המדעית. Rozene הראה כי בקבוצת המחקר שהוא בדק, 100% מהפציינטים הצעירים המגיעים למרפאה מתחילים בטיפול מוקדם במטרה "ללכוד" אותם, ומרביתם עוברים גם את שלב הטיפול הרגיל, ולעיתים משכו אינו מתקצר. מתרפאים רבים ובני משפחותיהם, מלינים על משך הטיפול, מאחר שהם חשים שבסופו של דבר, איחוד שני הטיפולים, גורם לתחושה שמדובר בטיפול אחד ארוך מאוד.
שכיחות הטיפול

בסקר שערך המגזין המקצועי JCO נמצא כי שליש מכל הילדים בארצות הברית מטופלים בשני שלבים. אולם, נטען כי ניתן לטפל ב-90% מהילדים בהצלחה בפאזה המאוחרת בלבד, בתקופת המשנן המעורב המאוחר (עת כל השיניים למעט טוחנות נשירות שניות כבר נשרו). מאחורי הטענה הזו עומדת הגישה, שרק יתרונות מעטים קימים לטיפול מוקדם. את הטיפול המוקדם יש ליעד ל-5-10% מהמטופלים בשלב המשנן המעורב המוקדם, עקב סגר צלבי אמיתי או תפקודי (פונקציונלי) עם גלישה של הלסת התחתונה לאחד הצדדים, ובמקרים שבהם הלסת התחתונה נמצאת קדמית לעליונה. מקרים נוספים הם מתן פתרון לצפיפות רבה בעיקר בלסת העליונה, שמונעים בקיעה סדירה של החותכות. יש להשתדל שלא לטפל בשליטה על הרגלים (רצוי להפנות לגורמים מקצועיים כמו קלינאי/ות תקשורת, שומרי מקום (להפנות לרופאי שיניים לילדים) או יישור קל של החותכות למטרות אסתטיקה.
טיפול בלסת תחתונה (מנדיבולה) קטנה, או אחורית, ביחס ללסת העליונה

הדיון לא סובב סביב השאלה האם ניתן לתקן יחסי טוחנות Cl II (בהם הטוחנות העליונות נמצאות בעמדה קדמית יחסית לטוחנות התחתונות ) בגילאים שונים. לכך, כבר קיימות הוכחות רבות שהדבר אפשרי. השאלה הנשאלת היא האם טיפול מוקדם שבדרך כלל ילווה בשלב נוסף של טיפול יביא לתוצאות טובות יותר מאשר טיפול קונבנציונלי המתחיל במשנן הקבוע ובמידה ואכן נמצא יתרון לטיפול המוקדם, האם הוא עולה במשקלו על החיסרון הנובע מההכבדה הטיפולית והכלכלית על המטופל בטיפול בשני שלבים?
טיפול בתקופת המשנן המעורב המאוחר, וגם בשלב המשנן הקבוע בגיל צעיר יחסית, 12-14, יאפשר לפחות ל-90% מהילדים הגעה לתוצאה טובה, ללא צורך בהתערבות מוקדמת. Tulloch בדק האם טיפול מוקדם מקצר את השלב השני של הטיפול ומצא כי בתום השלב השני (המאוחר) של הטיפול לא היה הבדל בין הקבוצות ולא נותר כל יתרון לילדים אשר טופלו בטיפול המוקדם. משך הטיפול בסמכים (מכשור קבוע) היה זהה בשתי הקבוצות. בנוסף, לא נמצא כל הבדל בצורך בעקירות או בהמשך טיפול כירורגי. לסיכום, באופן כללי, להוציא מקרים המצוינים למעלה, לא נמצא כל יתרון לטיפול מוקדם ולכן טיפול בשני שלבים נחשב פחות יעיל, ואף יותר יקר.
חשיבות הטיפול המוקדם למניעת חבלות בחותכות עליונות

ישנם מספר גורמים אפשריים לחבלה (טראומה) של החותכות העליונות: פרוקלינציה גדולה (הטייה קדימה) של החותכות, פרוטרוזיה (מיקום קדמי) של הלסת העליונה, שפתיים שאינן מכסות את החותכות העליונות וסגר עובר אופקי הגדול מ-6 מ"מ. (Ben-Bassat, Brin, Brezniak)
כאשר השוו את שכיחות החבלות בילדים שעברו טיפול מוקדם עם ילדים שהטיפול שלהם נדחה עד למשנן הקבוע, לא נמצא הבדל משמעותי. ככל הנראה רוב החבלות מתרחשות סמוך לבקיעת החותכות הקבועות ולכן ייתכן ורק טיפול מיד לאחר בקיעתן (בגיל 6 שנים לערך) עשוי להיות יעיל, אולם גם נושא זה הוא קונטרוורסיאלי.
השימוש במסכת פנים

עיקר הטיפול במקרים בהם הלסת התחתונה קדמית ללסת העליונה (Cl III) מכוון לשינוי כיוון הגדילה (growth modification) בגיל הצעיר. כאשר הפערים בין הלסתות אינם גדולים, ניתן לבצע בעת הטיפול קומפנסציות דנטאליות, כלומר, להטות את החותכות העליונות קדימה, ואת החותכות התחתונות לאחור, על מנת לקבל יחסים תקינים פיזיולוגית, אך לא בהכרח שיחסים אלו יהיו אסתטיים. כשהאלטרנטיבה היחידה העומדת לרשות המטפל היא האורתוכירורגיה – ניתוח לסת או לסתות שמקדימה לו בדרך כלל הכנה אורתודונטית.
במרבית המקרים, הגורם לעמדה ההפוכה של הלסתות הוא מיקום אחורי או חוסר גדילה של הלסת העליונה קדימה ולכן הטיפול מכוון להעברת הלסת העליונה למנח קדמי יותר. הלסת העליונה, המחוברת לעצמות הגולגולת באמצעות סוטורות, מגיבה בדרך כלל טוב לשימוש במסכת פנים, וניתן לעיתים לראות שינויים של מספר מ"מ בהעברתה קדימה.
במטה-אנליזה שביצע Kim נכללו 14 מאמרים שבחנו את הטיפול בעזרת משיכה של המקסילה. מבחינת כלל המאמרים נמצא כי הטיפול אכן מביא לשינויים סקלטליים (בעמדת הלסתות) ודנטליים (בעמדת השיניים). המקסילה זזה קדימה ומטה תוך כדי רוטציה קדמית קלה של המישור הפלטינלי. החותכות העליונות עברו הטיה קדימה (פרוקלינציה) עקב תנועה מזיאלית של כל המשנן העליון, השיניים האחוריות העליונות עברו בקיעה (אקסטרוזיה) קלה ועקב כך הלסת התחתונה (המנדיבולה) עברה רוטציה אחורית שגרמה לשיפור היחסים הסגיטליים בין הלסתות ויצירת סגר עובר קדמי (OVER JET) חיובי, אך במקביל התקבלה הגדלה של אורך שליש הפנים התחתון.
שימוש בסנטרון מקובל בארצות המזרח שבהם התופעה של אי התאמת לסתות שכיחה פי כמה מאשר בעולם המערבי ובישראל. סנטרון, אם השימוש בו הוא על פי ההנחיות – הרכבה של כמעט 24 שעות ביממה לתקופה ארוכה מאוד, לעיתים למספר שנים, כיוון את גדילת הלסת התחתונה מטה ואחורה תוך כדי גרימת הטיה אחורה (רטרוקלינציה) של החותכות התחתונות. יש לציין שבמרבית המקרים אין שיתוף פעולה נאות, ותוצאות בשימוש בסנטרון מאכזבות.
בעת קידום הלסת העליונה בעזרת מסכת פנים, נמצא יתרון ברור לביצוע בו-זמני של הרחבת הלסת. בזכות הרחבת הלסת במקביל למשיכת הלסת העליונה קדימה בעזרת מסכת הפנים, התקצר משך הטיפול והתוצאות שהתקבלו הושגו בזכות שינויים אורתופדיים (קידום הלסת) ופחות בעזרת שינויים דנטליים (משיכת השיניים והטייתן קדימה). השינויים היו משמעותיים יותר כל עוד חלה גדילה. השפעת הטיפול טובה יותר בגיל צעיר מ-10, אם כי ההבדלים בין קבוצות הגילאים לא מאד גדולים אולם הוריאביליות האינדיבידואלית רבה. רוב המחקרים לא מצאו הבדל בין בנים ובנות.
מספר גורמים יכולים להשפיע על יעילות קידום הלסת - סוג המכשיר, תזמון הטיפול, משך השימוש במכשירים, עוצמת המשיכה, כיוון המשיכה, אתר הפעלת הכוח, שיתוף פעולה מצד המטופל, פוטנציאל גדילה מועדף ותגובה ביולוגית טובה – כל אלו יכולים לשפר את התוצאות. כאשר השוו את השפעת מסכת הפנים לפני ואחרי גיל 8 (במשנן המעורב) נמצא כי בשתי הקבוצות, הושגו הישגים משמעותיים, ביחס לתקופה שבה לא נעשה טיפול. בשתי הקבוצות התיקון נבע בעיקרו מתנועה קדימה של המקסילה ורוטציה מנדיבולרית אחורית. לתיקון הסגר העובר האופקי, היה גם מרכיב סקלטלי וגם מרכיב דנטלי. השינויים במהלך תקופת הטיפול היו מאוד דומים בשתי הקבוצות. ניתן להסיק מכך כי תגובה סקלטלית זהה צפויה בשתי תקופות הטיפול. בקבוצה המבוגרת התקבלה יותר הבקעה (אקסטרוזיה) של המולר העליון וכן עלייה גדולה יותר בגובה פנים תחתון.
טיפול מוקדם לפיזור צפיפות בינונית בקשת התחתונה

במרבית הילדים, בזמן המשנן המעורב ההתחלתי, למרות הופעת צפיפות, כלל לא עולה צורך בעקירות לצורך פיזור הצפיפות. כאשר קיימת צפיפות בינונית במשנן הנשיר, פעמים רבות ניתן לפזר אותה בזכות ניצול – Leeway space (E space ) - המקום המתפנה על ידי החלפת ה-E על ידי החמישית הקטנה ממנה. פעולה זאת ניתן לבצע בקלות בשלב המשנן המעורב המאוחר ולכן במקרים אלו כלל אין יתרון בטיפול מוקדם.
בתקופת המשנן המעורב ניתן לנצל את הרווח השארי ( leeway space ) אשר נותר מהחלפת הטוחנת הנשירה השנייה במלתעה, לצורך השגת מקום והתרת צפיפות קדמית תחתונה. מחקרים מצאו כי בהחלפת השיניים הנשירות בקבועות יתפנו כ-4.8 מ"מ בשני הצדדים יחד. אולם, בכדי לנצלם ולשמור על אורך הקשת יש למנוע מהשישית התחתונה (טוחנת ראשונה קבועה) לבצע את תנועתה הטבעית ולנדוד קדימה תוך שהיא תופסת את המרווח השארי. מחקר בו השתתפו 107 ילדים עם צפיפות קדמית תחתונה מצא כי בזכות מניעת תנועה קדימה של הטוחנת הראשונה, צפיפות החותכות פחתה ב– 105 מתוך 107 הנבדקים. ב-60% מ-107 הילדים התקבל מקום מספק בכדי להתיר את הצפיפות בחותכות. שליטה במיקום הטוחנת הראשונה (מניעת התנועה קדימה) ניתן להשיג בעזרת שימוש במכשירים כדוגמת קשת לינגואלית או בעזרת התחלת טיפול והדבקה של סמכים על כל הקשת התחתונה בטרם נשרו הטוחנות הנשירות השניות.
ראו גם

אורתודונטיה
אורתו-כירורגיה
ליקוי סגר
טסודילו

טסודילו הוא אתר מורשת עולמית הנמצא בצפון-מערב בוטסואנה. האתר זכה להכרה זו בשנת 2001 בגלל חשיבותו הדתית והרוחנית עבור התושבים המקומיים, ובנוסף בזכות העדויות הנדירות להתיישבות אנושית במקום במשך אלפי שנים. באתר יש למעלה מ-4,500 ציורי סלע המפוזרים על פני 10 קמ"ר במדבר קלהארי.
נוף בטסודילו
ציורי סלע באדום ובלבן
אמנות סלע בטסודילו
ציורי סלע באתר
תיאור האתר

טסודילו נמצא בפינה הצפון-מערבית של בוטסואנה, בסמיכות לגבול עם נמיביה. מקורם של סלעי הקווארץ הגדולים המצויים בו הוא מדיונות החול במזרח ואגן מים שהתייבש הנמצא מזרחית לו. מסיבה זו זכו הסלעים לכינוי "הסלעים הבודדים הבולטים בשטח המישורי" (Inselbergs). הדיונות המקיפות את טסודלי מכוסות בעצים ובצמחיית סוואנה אופיינית.
אמנות הסלע שבמקום מקנה לו אופי איקונוגרפי באופן דומה לזה של אולורו במרכז אוסטרליה. שלושה מבין סלעי הקווארץ הגדולים יוצרים מלבן שמידותיו הן 3 על 10 קילומטרים; הרביעי, והקטן ביותר, שוכן במרחק 2.1 קילומטרים בכיוון צפון-מערב. גובהם, צורתם והיחסים המרחביים בין הסלעים גרמו להענקת שמות ייחודיים לכל אחד מהם: זכר, נקבה, ילד ונכד. זכר, הנמצא בגובה 400 מטרים מעל גובה פני הים הוא הנקודה הגבוהה ביותר בבוטסואנה. ניתן לצפות בקבוצת הסלעים מנהר אוקאוואנגו, הנמצא במרחק 40 קילומטרים בכיוון צפון-מזרח.
מנקודת מבטו של האדם, המערות ומקומות המסתור הם משאבי הטבע העיקריים שניתן להפיק מהסלעים. כאשר נחקרו המערות נמצאו עדויות להתיישבות רצופה שהייתה קיימת בתקופת האבן התיכונה האפריקאית (מקבילתה האפריקאית של התקופה הפלאוליתית התיכונה, לפני כ-100,000 שנים). דוגמה למקום כזה היא מערת הציור הלבן שבה נחשפה שכבות התיישבות אנושיות בעומק 7 מטרים.
דיבויו ונקומה הם שני מקומות יישוב ששגשגו באלף הראשון לספירת הנוצרים. דיבויו נמצאת על אוכף בפסגת נקבה, ונקומה נמצאת במישור שלמרגלות נקבה. לפי העדויות שנמצאו נראה כי במרכז דיבויו היו בתי מגורים המוקפים על ידי אתרי האשפה השבטיים ואזורי הקבורה. בהנחה שאכן היה כך, נובע כי היישובים בטסודילו לא היו דומים מבחינה מרחבית לאלו שבאפריקה הדרומית, כי אם לאלה שבמדינות מרכז אפריקה (זמביה ואנגולה לדוגמה).
ציורי הסלע הם בדרך כלל גדולים וניתן לצפות בהם ממרחק רב. רוב הציורים הם בצבע אוכרה אדום המופק ממרבצי המטיט מקומיים. רוב האמנות האדומה עוסקת בנושא הטבע וסכמטית מבחינת הסגנון. אמנות הסלע מצויה בכל האזור. ציורים רבים נמצאים על פנלים קטנים ומבודדים, וזאת בניגוד לאפריזים הגדולים הנמצאים בחלק אחר של טסודילו. כאשר משווים לסגנון הנטורליסטי בנמיביה, זימבבואה ודרום אפריקה, ציורי טסודילו הם יותר סכמטיים ומוגדרים על ידי מגוון גדול של סמלים גאומטריים, כאשר האדם מצויר באופן מדויק ואילו בעלי החיים מצוירים בחוסר פרופורציה.
חיות הבר שתוארו בציורים היו בדרך כלל חיות גדולות כגון ג'ירפים וקרנפים, וזאת עד להופעתם המאוחרת של עדרי הבקר המבויתים. חלק מהציורים הם קוויים בלבד, ואילו באחרים יש הצללה, כאשר ההבדל הזה נובע בדרך כלל מסוג החיה שצוירה. ישנן דוגמאות רבות לציורים המתארים את האדם או אירועים מחיי היום יום שלו. למרות זאת, יש יחס גבוה של ציורים המתוכננים באופן גאומטרי, כאשר בדרך כלל הם מצוירים בצורת קווים ורשתות סגורים במעגל, אליפסה או מלבן.
ישנם 12 מקומות בטסודילו שבהם יש סדרת ציורים לבנה ייחודית, כאשר בחלק מהם הציורים הלבנים מכסים את הציורים האדומים אך לא להפך. הציורים הלבנים מתארים יותר חיות בית בהשוואה לאדומים. בציורים הלבנים יש גם עיצובים גאומטריים וציורים של האדם.
בטסודילו יש מעט מאוד חללים בסלע בצורת גביע וקאנו, וזאת בניגוד לשאר יבשת אפריקה שבה הם נפוצים מאוד. קבוצה אחת, שנטען כי היא שריד לעקבותיהם של בעלי חיים, מפוזרת על פני שטח של כמה מאות מטרים רבועים והיא אחת מתמונות הסלע הגדולות ביותר בעולם. תיארוכם של החורים הללו איננו טוב, וההשערה היא כי הם נעשו לפני כאלפיים שנה, בשלהי תקופת האבן.
הערות שוליים

↑  במקור הספר נקרא " The Lost World of the Kalahari"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537784805171  LCCN: sh2008008922
חיל ההנדסה הקרבית במבצע צוק איתן

| --- | --- |

דחפור D9 משוריין במהלך מבצע צוק איתן
 סוג היחידה:  חיל
 שייכות חיילית:   צה"ל
 מדינת מוצא:  ישראל ישראל
 מפקדים:  תא"ל יוסי מורלי
 יחידת האם:   חיל ההנדסה הקרבית
 יחידות משנה:  ראו בגוף הערך
 תקופת הפעילות:  8 ביולי 2014 – 26 באוגוסט 2014 (50 ימים)
 עימות:    מבצע צוק איתן
 גזרת פעילות:  רצועת עזה
 לחם נגד:  חמאס וארגוני טרור פלסטיני נוספים
 אמל"ח עיקרי:  אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי, בהם: דחפורי D9 משוריינים, נגמ"שי פומ"ה, אמצעי חבלה ומערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות
 סד"כ:  4 גדודים סדירים, 5 גדודי מילואים ועוד מספר יחידות חיליות
 אבדות:  6 לוחמים
דחפורי D9, באגר E-349 וטנקי מרכבה סימן 4מ חונים במגנן בזמן מבצע צוק איתן.
נגמ"שי פומ"ה חונים במגנן.
דחפורי D9 במהלך המבצע כחלק מטור שריון של חטיבה 401.
פתח מנהרה שנחשף על ידי באגר E-349.
מנהרה שנחשפה על ידי מחפר ממוגן.
דחפור D9 משוריין עם מערכת הגנה נגד טילי נ"ט.
מחפר קטרפילר 349 חושף מנהרת טרור.
דחפורי D9R ו-D9N פותחים ציר במהלך התמרון הקרקעי.
ב-8 ביולי 2014 פתח צה"ל במבצע צוק איתן ברצועת עזה בתגובה לירי מסיבי של פצמ"רים ורקטות ארטילריות על יישובי הדרום ועוטף עזה בידי חמאס. במבצע זה נטל חיל ההנדסה הקרבית חלק מרכזי וחשוב, בעיקר בלוחמת מנהרות והשמדת מנהרות הטרור של ארגוני הטרור הפלסטיני, כולל מנהרות שחדרו לתוך שטח ישראל. בנוסף, פעלו כוחות חיל ההנדסה בפריצת צירים והבטחת יכולת התמרון של כלל כוחות היבשה, חיל הרגלים וחיל השריון, והשמידו תשתיות טרור. בנוסף ל משימות ההנדסיות, כוחות ההנדסה (בפרט הפלוגות הרובאיות ומחלקות הסיור) לחמו רגלית לצד כוחות החי"ר והשריון וחיסלו מחבלים. במבצע נהרגו 68 חיילי צה"ל, מהם 6 לוחמי הנדסה, ו-5 אזרחים ישראליים. בצד הפלסטיני נהרגו כ-2,200 פלסטינים, למעלה ממחציתם מחבלים, ונגרם נזק כבד למבנים ותשתיות הטרור ברצועת עזה.
רקע

מבצע צוק איתן היה מבצע צבאי של צה"ל ברצועת עזה שהחל ב-8 ביולי 2014 (י' בתמוז ה'תשע"ד), והסתיים ב-26 באוגוסט (ל' באב ה'תשע"ד) עם הפסקת אש.
המבצע החל בעקבות ירי רקטי הולך וגובר מרצועת עזה לעבר אוכלוסייה אזרחית בדרום ישראל, כתגובה ל"מבצע שובו אחים" של צה"ל לאחר חטיפת שלושת הנערים הישראלים ורציחתם ב-12 ביוני. בשלב הראשון כלל המבצע בעיקר הפצצות כבדות של חיל האוויר הישראלי, חיל השריון וחיל התותחנים ברצועת עזה, כשבמקביל ישראל ספגה ירי רקטי מרצועת עזה והתמודדה עם חדירה של מחבלים חמושים לשטחה שהגיעו מרצועת עזה דרך הים או דרך מנהרות. בשלב השני, שהחל ב-17 ביולי, נכנסו כוחות קרקעיים של צה"ל לרצועה תחילה לעיירה בית חאנון במטרה להרוס את מנהרות הטרור. בשלב שלישי, שהחל ב-5 באוגוסט הושלמה יציאת הכוחות הקרקעיים של צה"ל מרצועת עזה, אך הלחימה נמשכה במתכונת השלב הראשון. במהלך המבצע נמנו 12 ניסיונות לתיווך ולהשגת הפסקת אש, כאשר רוב הניסיונות התקבלו על ידי ישראל, אך נדחו על ידי חמאס. המבצע הסתיים לאחר 50 ימי לחימה, עם קביעת הפסקת האש.
עם תחילת המבצע נפרסו סוללות כיפת ברזל ברחבי ישראל כדי להגן גם על יישובים במרכז הארץ. במהלך המבצע נורו 4,594 רקטות ופצצות מרגמה לעבר ישראל, מתוכן 735 יורטו על ידי כיפת ברזל, 64 מהן נפלו בשטחי מגורים, 188 מהן כשלו ונפלו בתוך שטחי הרצועה ו-3,607 מהן נפלו בשטחים פתוחים. מנגד צה"ל תקף 6,231 מטרות טרור בשטחי רצועת עזה; 10,590 מבנים נפגעו בתקיפות, 4,024 מבנים נהרסו כליל עד היסוד ו-32 מנהרות טרור הושמדו.
בצד הישראלי נהרגו 68 חיילים ו-5 אזרחים, ונפצעו 1,620 חיילים ו-837 אזרחים. מבחינת הפלסטינים, בין 2,125 ל-2,203 פלסטינים נהרגו במהלך המבצע, מתוכם, בין 936 ל-1,408 פעילי טרור ובין 761 ל-1473 אזרחים, מהם 369 ילדים עד גיל 15 ו-284 נשים, מעל ל-11,000 פלסטינים פצועים, ומעל ל-200 פעילי טרור נשבו בידי ישראל. בנוסף, עשרות פלסטינים ברצועת עזה הוצאו להורג בידי חמאס בטענה ששיתפו פעולה עם ישראל. במהלך הלחימה בין 300 אלף לחצי מיליון מתושבי הרצועה נאלצו לנטוש את בתיהם.
יחידות הנדסה שלחמו במבצע

חיל ההנדסה הקרבית הפעיל במבצע 9 גדודים ויחידות נוספות, בהן יהל"ם ופלוגות צמ"ה מיוחדות. למבצע גויסו 5 גדודי מלואים וכל יחידות החיל הסדירות.
גדודי חיל ההנדסה הקרבית, לקחו חלק רב בלחימה ברצועת עזה ובגזרות שונות בלב הרצועה בפעולות צבאיות של לחימה כמו חיסול מחבלים, הריסת מבנים ותשתיות טרור, איתור ופיצוץ מנהרות לחימה, ולחימה רגלית וממוכנת יחד לצד כוחות חיל הרגלים והשריון.
יחידת יהל"ם לחמה בכל הגזרות וסיפקה סיוע הנדסי לכל היחידות. היא הובילה את איתור, מיפוי והשמדת מנהרות הלחימה של רצועת עזה. במהלך הלחימה איבדה היחידה לוחם אחד. שלושה מלוחמי יהל"ם עוטרו בצל"ש.
גדוד 601 לחם בגזרת בית חאנון שבעזה תחת פיקוד חטיבת הנח"ל (חטיבה 933) והשמיד 4 מנהרות לצד החטיבה, ובנוסף ביצע הריסת מבנים ותשתיות טרור והריגת מחבלים, איתור מטענים ופתיחת צירים, ולקח חלק רב בלחימה הרגלית. פלוגה מהגדוד לחמה תחת צוות הקרב של חטיבה 401.
גדוד 603 לחם בגזרת רפיח תחת פיקוד חטיבת גבעתי (חטיבה 84) ואיבד 3 לוחמים במהלך המבצע. הגדוד לקח חלק בחיסול מחבלים, השמדת תשתיות ומבני טרור ומנהרות לחימה, איתור מטענים וחישוף צבאי. שלושה מלוחמיו - קצין וצוות D9 - קיבלו צל"ש על הקרב על חרבת אחזעה.
גדוד 605 לחם תחת פיקוד צק"ח חטיבה 188. הגדוד לקח חלק גם הוא בחיסול מחבלים, השמיד מנהרות טרור, מבנים ותשתיות, חישוף צבאי ולקח חלק בלחימה הרגלית. הגדוד לחם בגזרת נצרים.
גדוד 614 לחם תחת פיקוד חטיבה 35 בגזרת פאתי רפיח. הגדוד הוקפץ במהלך ההכשרה ואיבד לוחם במהלך המבצע.
גדוד 710 לחם תחת פיקוד חטיבת גולני בגזרת שג'אעייה והשתתף בקרב שג'אעייה בו סייע גם לחילוץ החיילים הפצועים והכלים הפגועים. דחפורי הגדוד הובילו את הלחימה וחילצו כלים פגועים. הגדוד איבד לוחם אחד.
גדוד צמ"ה 7058 (גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז) פעל לאיתור והשמדת מנהרות הטרור של רצועת עזה שחדרו לתוך שטחי ישראל. לצד דחפורים ממוגנים הפעיל הגדוד גם מקדחי-בורות וביצע קידוחי עומק בהן חשף מנהרות רבות. על פועלו קיבל הגדוד את צל"ש הרמטכ"ל.
גדוד צמ"ה 8163 (גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד דרום) לחם בכל הגזרות ותגבר את מערך הצמ"ה של כל היחידות. בסיום הלחימה סייע בהשבת השטחים החקלאיים בעוטף עזה לשימוש ובחידוש הביצורים בגזרה.
גדוד 7107 לחם תחת פיקוד צק"חים של חטיבה 828 וחטיבת גולני בגזרת שג'אעייה והיה אחראי על עורף הגזרה ושמירת הרציפות ההתקפית.
גדוד 8170 לחם תחת פיקוד צק"ח חטיבה 401 בגזרת בית חאנון, ולצד סיוע הנדסי לחם גם ככוח חיל רגלים. הגדוד העביר לטובת צוות הקרב של חטיבה 261 את פלוגה א', ובמקומה קיבל פלוגת פומות מגדוד 601.
גדודי המילואים 8173 ו-5280 גויסו לתעסוקה מבצעית בגבול ישראל-לבנון (גזרת אביבים) כדי להחליף את כוחות ההנדסה שהוקפצו לעזה.
אמצעי לחימה

במהלך הלחימה נכנסו לשימוש בצה"ל אמצעי לחימה ואמצעים טכנולוגיים חדשים. חלקם כבר הופעלו בשטח באירועים ביטחוניים וחלקם הופעלו לראשונה במבצע. גם חיל ההנדסה הקרבית הפעיל אמצעים רבים, חלקם חדשים.
בתחום הצמ"ה (ציוד מכני הנדסי) הפעיל חיל ההנדסה לראשונה מחפרים ממוגנים מדגם באגר E-349 ודחפורי D9T משוריינים מדור רביעי. עם זאת, עיקר צי הצמ"ה היה מורכב מדחפורי D9R משוריינים עם מיגון דור 3.5. כלי צמ"ה נוספים שהופעלו כללו מחפרים ממוגנים מדגמים ישנים יותר ומקדחי-בורות מדגם טאטרה-דרילר. בנוסף, חיל ההנדסה גייס כלים הנדסיים רבים מחברות אזרחיות, בעיקר מקדחי-בורות וכלי קידוח, על מנת לאתר ולחשף מנהרות תת-קרקעיות.
במהלך המבצע הפעילו לוחמי יהל"ם אמצעים מתקדמים לאיתור, סריקה והשמדת מנהרות, כאשר הבולטת מביניהן היא מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות שהופעלה בצורה נרחבת מאז פותחה לראשונה אחרי מבצע עופרת יצוקה. לסריקת המנהרות השתמשו לוחמי יהל"ם ברובוטים צבאיים בהם EyeDrive ואגמית של אלביט מערכות. לוחמי היחידה היו חמושים במיקרו-תבור ואקדחים.
הפלסים של גדודי ההנדסה פעלו רגלית ועל גבי פומ"ות וכלי רק"ם נוספים. נגמ"שי הפומ"ה היו מצוידים ברקטות ריצוף וצפע שריון, ששימשו במהלך המבצע לטיהור שטחים ממולכדים במטעני חבלה ופריצת צירים בטוחים ממילכודי נפץ. לוחמי הגדודים לחמו בעיקר באופן רגלי לצד כוחות היבשה, אשר התבטא בפעולות צבאיות של לחימה וחיסול מחבלים, מבנים, תשתיות, מנהרות, פתיחת צירים, חבלה ופיצוץ מבנים, סריקה ואיתור אמל"ח ופעולות צבאיות רבות נוספות. הלוחמים בחיל ההנדסה היו חמושים בציוד חי"ר ולחימה כולל אמל"ח מתקדם, אמצעי חבלה, הנדסה, כלי נשק אישיים מדגמי M4A1 קרבין ו-M16 מקוצר, מקלעים וציוד חי"ר נוסף.
עיטורים וצל"שים

ב-19 בינואר 2015 הוענק לגדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד המרכז, גדוד מילואים קרבי של חיל ההנדסה הקרבית המתמחה בהפעלת כלי צמ"ה בפיקוד המרכז, צל"ש הרמטכ"ל על לחימתו במבצע צוק איתן ועל פעילותו להשמדת המנהרות. בדברי ההסבר לצל"ש נכתב: ”מפקדי הגדוד ולוחמיו למדו את פרטי האתגר המבצעי, הכשירו את צוותי העבודה והפעילו ציוד צבאי וציוד אזרחי שאין בו כל אמצעי מיגון. לוחמי הגדוד נטלו חלק בעשרות משימות, שבהן חשפו מנהרות טרור ולא אחת היו נתונים תחת אש המחבלים. תרומת הגדוד להסרת איום מנהרות הטרור מעל תושבי מדינת ישראל ומעל חיילי צה"ל הייתה רבה ומשמעותית לאין שיעור מגודל היחידה.” בנוסף לצל"ש זה קיבלו לוחמי ההנדסה שני צל"שי אלוף, שני צל"שי מפקד אוגדה ושלושה צל"שי מפקד חטיבה, אות הערכה מטעם הרמטכ"ל אחד וכן מספר מכתבי הערכה.
רשימת הצל"שים:
צל"ש הרמטכ"ל: גדוד ציוד מכני הנדסי פיקוד מרכז, מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית.
צל"ש אלוף: רס"ל אהד ראובני, לוחם בפלגת סמו"ר של יהל"ם.
צל"ש אלוף: סרן שי טובול, מ"פ בגדוד 603 של חיל ההנדסה הקרבית.
צל"ש מפקד אוגדה: סמל-ראשון תמיר אסולין, מפקד דחפור D9 בגדוד 603 של חיל ההנדסה הקרבית.
צל"ש מפקד אוגדה: סמל אדיר עובדיה, מפעיל דחפור D9 בגדוד 603 של חיל ההנדסה הקרבית.
צל"ש מפקד חטיבה: סגן ד"ר רגינה פיקמן, קצינת רפואה בגדוד המח"ץ (גדוד 605) של חיל ההנדסה הקרבית.
צל"ש מפקד חטיבה: סמ"ר אלדד גושן, חובש קרבי ביהל"ם.
צל"ש מפקד חטיבה: סמ"ר אמיר לינדן, חובש קרבי ביהל"ם.
רשימת עיטורים נוספים:
אות הערכה מטעם הרמטכ"ל: רב-סמל מתקדם חיים תמם, לוחם צמ"ה במילואים, שימש כסמכות מקצועית בהפעלת ציוד מכני הנדסי, עבודות עפר איתור וחשיפת מנהרות, התנדב וסייע בלחימה ונפצע בינוני מטיל נגד טנקים שפגע במקדח-הבורות אותו הפעיל.
הרמטכ"ל אות מצטיין הרמטכ"ל: סרן סלמאן חיחי, קצין צמ"ה, סמ"פ חתולי הפלדה ומפקד דחפור D9, קיבל אות הצטיינות מטעם הרמטכ"ל על סיכול החדירה לחוף זיקים והצטיינות במהלך המבצע, בו הרג בקרבות מחבלים נוספים.
מכתב הערכה מטעם אלוף פיקוד הדרום: רב-נגד יגאל לוי, מנהל עבודה ב"חתולי הרעם", צמ"ה 601 (גדוד אסף).
ראו גם

מבצע צוק איתן
חיל ההנדסה הקרבית
היסטוריה של חיל ההנדסה הישראלי
דחפור די-9 במבצע צוק איתן
יהל"ם במבצע צוק איתן