stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבאיודאיה
קשר עם ישראל

מטיילים ישראלים רבים מגיעים לקהילה היהודית באוגנדה ושוהים אצלם, בעיקר בחגים. תנועת ההתנדבות ברית עולם מארגנת מדי שנה משלחות סטודנטים אשר מעבירות אחד מן החגים בקרב האבאיודאיה. נוסף על כך, רב הקהילה, גרשום סיזומו, הגיע לירושלים בשנת 2006 כחלק מלימודי הרבנות שלו בבית המדרש לרבנים של התנועה הקונסרבטיבית, ולאחר מכן המשיך ללימודים בארצות הברית. ב-2016, נבחר סיזומו להיות נציג מחוז צפון בונגוקו בפרלמנט של אוגנדה.
במסגרת התוכנית "יהודי עולמי" בערוץ 20, ביקרו בקהילה אליהו בירנבוים ודני רופ וסקרו את חייה.
קשר עם שאר יהודי אוגנדה

הזיקה בין רוב הישראלים המתגוררים באוגנדה, המונים כמה עשרות, לבין האבאיודאיה היא דלה ביותר. רק חלק מן היהודים הלא-ישראלים החיים באוגנדה, המונים כמה עשרות ממוצא אמריקאי, דרום אפריקאי ואחר, מבקרים בבית הכנסת של הקהילה[דרוש מקור].
ראו גם

יהדות אפריקה
יהדות התפוצות
לקריאה נוספת

עודד, אריה. יהדות בתוככי אפריקה, ירושלים - האגודה לידידות ישראל-אפריקה. 2003. ISBN 9659046413.
הערות שוליים

1 2 3  אסף סולטן, אוגנדה: יהודים בלב אפריקה, באתר מסע אחר, ‏במרץ 2016
1 2   ג'ודי מלץ, משרד הפנים לבג"ץ: יהודי אוגנדה אינם זכאים לעלות לישראל מתוקף חוק השבות, באתר הארץ, 25 בינואר 2021
↑  שלמה שמיר, ניו יורק, גם באפריקה לומדים תורה, באתר הארץ, 28 ביולי 2008
↑  Abayudaya: Music from the Jewish People of Uganda, Folkways
↑  אהד וילק, גרים מבית אבא, באתר מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2014-01-01
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏התגלה במקרה: השבט היהודי “אבאיודאיה" בכפר הנידח באוגנדה, באתר מעריב אונליין, 26 בפברואר 2018
↑   ג'ודי מלץ, אזרח קניה שהתגייר וקיבל ויזה ללימודים בישראל נעצר בנתב"ג וגורש, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2017
↑   ג'ודי מלץ, ארגון תגלית עשוי לבטל ביקור קבוצה מאוגנדה משום שישראל גירשה מגויר מקניה, באתר הארץ, 6 בינואר 2018
↑  רבנו גרשום: הרב שנרדף בשל יהדותו והפך לחבר פרלמנט באוגנדה, באתר ערוץ 10 (ארכיון)
↑   רוגל אלפר, לעם הכי חשוב בעולם מגיע את הרב הכי חשוב בעולם, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2017
| יהדות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| צפון אפריקה | אלג'יריה • הרי האטלס • לוב • מצרים • מרוקו • סודאן • תוניסיה (יהדות ג'רבה • יהדות קרתגו) |  |
| אחרות | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה •גאנה • ג'יבוטי • גינאה ביסאו • דרום אפריקה • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • כף ורדה • לסוטו •  מאוריציוס • מאלי • מוזמביק • ניגריה • נמיביה • קניה |  |
| ראו גם | אבאיודאיה • האיגבו • למבה |  |
אויב הציבור

.
אויב הציבור או אויב העם (בלטינית: Hostis publicus או Hostis populi) הוא מונח שמקורו במשפט הרומי. הכרזה על אדם נושא משרה ציבורית, אשר התנהגותו חרגה מכללי החוק באופן קיצוני ועקבי, כ"אויב העם" הייתה נתונה לסמכותו של הסנאט הרומי. כך למשל נהג הסנאט בנירון קיסר בשנת 68. בתקופת המהפכה הצרפתית נעשה שימוש תכוף במונח "אויב העם" (בצרפתית: ennemis du peuple) כדי להצדיק את שלטון הטרור.
בברית המועצות

במהלך מהפכת אוקטובר, מועצת הקומיסרים העממיים, שבראשה עמד לנין, קבעה כי בעלי הקרקעות, הבנקאים, הקוזאקים ובעלי בריתם הם אויבי העם. ב-28 בנובמבר 1917 פרסמה מועצת הקומיסרים צו שבו נקבע כי המפלגה הדמוקרטית החוקתית, אשר הייתה מפלגה ליברלית מובילה באימפריה הרוסית וכונתה קדטים, היא מפלגה של אויבי העם ומנהיגיה נאסרו בעילה זו. המונח אויב העם מוזכר אף בסעיף 131 של החוקה הסובייטית משנת 1936. בעת שלטונו של יוסיף סטלין, במהלך הטיהורים הגדולים, הוכרזו רבים כ"אויב העם" או "אויב מעמד הפועלים" בהתאם לסעיף 58 של החוק הפלילי של ברית המועצות משנת 1927. ניקולאי יז'וב, ראש המשטרה החשאית הסובייטית, הנ.ק.ו.ד., בתקופת הטיהורים הגדולים, פרסם מאמר תעמולה בעיתונות הסובייטית, בינואר 1937, בעת שהתנהלו משפטי מוסקבה ובו יצא כנגד אויבי העם, זמן קצר בטרם נגזר דינם של הנאשמים. יז'וב עצמו נאסר ב-10 באפריל 1939 כאויב העם המסוכן באופן קיצוני והוצא להורג ב-4 בפברואר 1940. האדם האחרון שהוכרז כאויב העם בהיסטוריה הסובייטית היה לברנטי בריה, אשר עמד בראש הנ.ק.ו.ד. משנת 1938. בריה נאסר ב-26 ביוני 1953 והוצא להורג בחודש דצמבר.
בנאום הסודי של חרושצ'וב, שבו עסק בפולחן האישיות של סטלין, הוא הצביע על סטלין כמקור הבלעדי למונח "אויב העם" בתרבות הסובייטית. בספר הלימוד "ההיסטוריה של המפלגה הקומוניסטית בברית המועצות" (1938), אשר היה הספר הנפוץ ביותר בתקופת שלטונו של סטלין וייצג נאמנה את האידאולוגיה הסטליניסטית, נכתב: "הממשלה הסובייטית הענישה ביד קשה את החלאות הטרוצקיסטיות זינובייביות כאויבי העם ובוגדים במולדת." המונח הוזכר לעיתים ב"פראבדה", הבולט בעיתונים הסובייטים, והפך לחלק מאוצר המילים הסובייטי בתקופת סטלין.
ברחבי העולם

המונח נמצא בשימוש עד היום במשטרים טוטליטריים. בשנת 2013 נעצר והוצא להורג צ'אנג סונג-טק, דמות מפתח במשטר הצפון קוריאני וגיסו של מנהיגה הקודם של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג איל. לאחר שנעצר, הוא כונה בעיתונות הצפון קוריאנית "אויב העם".
בארצות הברית נהוג מאז שנות ה-30 המונח "אויב הציבור" (public enemy). אף שמקורו של המונח הוא במונח הרומי, משמעותו שונה במקצת. ה-FBI האמריקני עשה שימוש במונח לתיאור מנהיגי פשע מאורגן, או פושעים נמלטים, שהתנהגותם לאורך זמן נמצאה מזיקה לציבור. כך למשל כונה ג'ון דילינג'ר.
הערות שוליים

↑  Konstantin Asmolov, Fall of Jang Sung-taek. Putting the lid on the matter, ‏19 בדצמבר 2013 (באנגלית)
אדי מלך המסטולים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אסתר שטרייט-וורצל
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  "עמיחי"
 תאריך הוצאה:  1998
 מספר עמודים:  252
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001900558
אדי מלך המסטולים הוא ספר מאת אסתר שטרייט-וורצל, שיצא לאור בהוצאת "עמיחי" בשנת 1998. הספר מתאר בלשון ריאליסטית בוטה את הידרדרותו לסמים של נער בשם אדי.
עלילת הספר

אדי נולד לשני הורים נרקומנים. בצעירותו עזב אביו את הבית, והאם שלא מצאה דרך להשיג את מנת הסם שלה הדרדרה לזנות.
כאשר אדי הגיע לגיל חינוך, ולאחר שהפריע ללקוחותיה של אמו שושנה, החליטה אמו למסור אותו לפנימייה בכפר הבדיוני מגדיאל שם נחשף לעולם הפשע. כאשר היה לנער אמו החליטה לקחתו חזרה הביתה ואז החל להיות בלדר לסמים ואף מכור, בצוותא עם חבריו לשכונה.
פעמים רבות מצא את עצמו חסר בית ובבית מעצר תל אביב.
בשנים אלו גר ונעצר ביחד עם חבריו לתא יקי ועומרי אשר הכירם משחר נעוריו.
צד האור היחידי של אדי הייתה נערה בשם ענת שבה התאהב.
ענת החלה בניסיונות לגומלו מההרואין, ולאחר שהכה אותה נמרצות במהלך קריז, נטשה אותו בהיותה הרה.
חברו של אדי, יקי, החל במערכת יחסים אינטימית עם אמו, שושנה, למרות שלפי אדי "הייתה יכולה להיות אמא שלו", ואדי נקרע בדילמה, בין אהבת חבר, לדאגה לאמו.
אדי נעצר בתקופה זו, ונשלח למכון גמילה בכפר הבדיוני "נווה יונתן" שבגלבוע, כאשר הוא לא ידע מה עלה בגורל ילדו שלא ראה, וחברו עומרי.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
So Much Fun

So Much Fun הוא אלבום הבכורה של הראפר האמריקאי יאנג ת'אג. האלבום יצא לאור ב-16 באוגוסט 2019, על ידי חברות התקליטים YSL רקורדס, 300 אנטרטיינמנט ואטלנטיק רקורדס. האלבום מכיל הופעות אורח של פיוצ'ר, משין גאן קלי, גאנה, ליל בייבי, ליל עוזי ורט, ליל דוק, ליל קיד, קוואבו, ג'וס וורלד, נאב, ג'יי קול וטראוויס סקוט. האלבום נתמך על ידי הסינגלים "The London" ו-"Hot".
האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות והופיע בבכורה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, ובכך הפך לאלבום הראשון של יאנג ת'אג במקום הראשון במצעד.
הפקה

במקור, המוזיקאי האמריקאי ג'יי קול, ללא שום אישור רשמי של קול ות'אג, היה אמור לשמש כמפיק בפועל של האלבום, אך תרומתו לאלבום לא הגיעה לסיום. בין היתר, עבד ת'אג בין היתר עם רודי ריץ', 21 סבאג' וגאנה בהקלטת האלבום.
הוצאה וקידום

האלבום נקרא במקור GOLDMOUFDOG (מעוצב כ-GØŁDMØÜFDÖG), לפני שיאנג ת'אג חשף את השם החדש בראיון עם מנחה הפודקאסט Adam22, עבור הערוץ No Jumper. ת'אג הודיע כי שם האלבום שונה גם ברשתות החברתיות. ב-10 באוגוסט 2019 הודיע ת'אג כי האלבום ייצא ב-16 באוגוסט. מהדורת הדלוקס של אלבום יצאה לאור ב-20 בדצמבר 2019, ובה חמש רצועות חדשות: "Diamonds",‏ "Hop Off a Jet",‏ "Die Today",‏ "Millions" והרמיקס ל-"Hot".
הוצאה וקידום > סינגלים

הסינגל המוביל של האלבום, "The London", בהשתתפות ג'יי קול וטראוויס סקוט, יצא לאור ב-23 במאי 2019. השיר הופק על ידי טי-מינוס. בשיאו, הגיע השיר למקום ה-12 במצעד הבילבורד הוט 100. הסינגל השני, "Hot", בהשתתפות גאנה, יצא כסינגל השני מתוך האלבום ברמיקס בו משתתף טראוויס סקוט ב-31 באוקטובר 2019. השיר הגיע בשיאו למקום ה-11 במצעד הבילבורד הוט 100.
עטיפה

עטיפת האלבום מכילה את גופו של יאנג ת'אג 803 פעמים, במטרה ליצור את פניו של הראפר.
ביקורות

האלבום זכה בעיקר לביקורות חיוביות. ב-Metacritic, המעניק דירוג משוקלל מתוך 100 ביקורות מפרסומים מקצועיים, האלבום קיבל ציון ממוצע של 79, בהתבסס על 10 ביקורות. ב-AnyDecentMusic?‎, קיבל האלבום ציון של 7.3 מתוך 10, בהתבסס על הערכת האתר לגבי הקונצנזוס הביקורתי.
ביקורות > רשימות סיכום שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2019 | 43 |  |
| Complex | האלבומים הטובים ביותר של שנת 2019 | 4 |  |
| Noisey | 100 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2019 | 71 |  |
| רולינג סטון | 50 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2019 | 18 |  |
| Stereogum | האלבומים הטובים ביותר של שנת 2019 | 25 |  |
| Uproxx | האלבומים הטובים ביותר של שנת 2019 | 3 |  |
| Vibe | 30 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2019 | נכלל |  |
ביקורות > פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | פרסי המוזיקה של בילבורד | אלבום הראפ המוביל | מועמדות |  |
הצלחה מסחרית

האלבום הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, עם 131 יחידות שקולות לאלבום (כולל 5,000 מכירות אלבום טהורות). זהו האלבום הראשון של יאנג ת'אג שהגיע למקום הראשון במצעד, והאלבום החמישי שלו בעשירייה הראשונה (או השישי, אם נספר אלבום האוסף Slime Language משנת 2018). ב-29 ביוני 2020, קיבל האלבום את תואר הפלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על למעלה ממיליון עותקים משולבים של מכירות ויחידות שקולות לאלבום בארצות הברית.
רשימת רצועות

| So Much Fun> מס' | So Much Fun> שם | So Much Fun> משך | So Much Fun>  | So Much Fun>  | So Much Fun>  | So Much Fun>  | So Much Fun>  | So Much Fun>  | So Much Fun>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Just How It Is  | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Sup Mate (בהשתתפות פיוצ'ר)   | 3:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Ecstasy (בהשתתפות משין גאן קלי)   | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hot (בהשתתפות גאנה)   | 3:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Light It Up  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Surf (בהשתתפות גאנה)   | 3:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Bad Bad Bad (בהשתתפות ליל בייבי)   | 2:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Lil Baby  | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | What's the Move (בהשתתפות ליל עוזי ורט)   | 4:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | I Bought Her (בהשתתפות ליל דוק)   | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Jumped Out the Window  | 3:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | I'm Scared (בהשתתפות 21 סבאג' ודו בוי)   | 3:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Cartier Gucci Scarf (בהשתתפות ליל דוק)   | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Big Tipper (בהשתתפות ליל קיד)   | 3:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | Pussy  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | Circle of Bosses (בהשתתפות קוואבו)   | 2:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 17. | Mannequin Challenge (בהשתתפות ג'וס וורלד)   | 2:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 18. | Boy Back (בהשתתפות נאב)   | 3:23 |  |  |  |  |  |  |  |
| 19. | The London (בהשתתפות ג'יי קול וטראוויס סקוט)   | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 62:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| So Much Fun — מהדורת דלוקס> מס' | So Much Fun — מהדורת דלוקס> שם | So Much Fun — מהדורת דלוקס> משך | So Much Fun — מהדורת דלוקס>  | So Much Fun — מהדורת דלוקס>  | So Much Fun — מהדורת דלוקס>  | So Much Fun — מהדורת דלוקס>  | So Much Fun — מהדורת דלוקס>  | So Much Fun — מהדורת דלוקס>  | So Much Fun — מהדורת דלוקס>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20. | Diamonds (בהשתתפות גאנה)   | 3:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 21. | Hop Off a Jet (בהשתתפות טראוויס סקוט)   | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 22. | Die Today  | 3:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 23. | Millions  | 2:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 24. | Hot (Remix) (בהשתתפות גאנה וטראוויס סקוט)   | 4:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 78:48 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 38 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 36 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 48 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 23 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 66 |
|  דנמרק | היטליסטן | 11 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 9 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 9 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 38 |
|  לטביה | לטביה טופ 40 | 11 |
|  ליטא | AGATA | 7 |
|  נורווגיה | VG-lista | 10 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 45 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 20 |
|  צרפת | SNEP | 29 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 38 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 15 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2019)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 48 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 23 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 38 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 24 |
נתוני מכירות

| מדינה | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
אונייוב

אונייוב (בפולנית: Uniejów) היא עיירה במחוז לודז' בפולין. העיירה כוללת שני כפרים – בודה וקושצ'לניצה אונייובסקיה (Kościelnica Uniejowskie) – שהיו בעבר עצמאיים. העיירה היא אתר תיירותי ומאז 2011 היא במעמד של אתר ספא[דרוש מקור] בזכות המעיינות החמים שבה. כל שנה נערך בעיירה יריד בסגנון ימי הביניים ובו תחרויות אבירים. בעיירה ובסביבותיה קיימים מספר בונקרים מתקופת מלחמת העולם השנייה.
תולדות היישוב

תיעוד ראשון של העיירה קיים משנת 1136[דרוש מקור]. בשנת 1285 קיבלה העיירה זכויות של עיר.
במאות 14-15 הייתה העיירה מקום משכנם של הארכיבישופים לבית גנייזנו (Gniezno) ומושלי פולין. במאות 15-16 הייתה העיירה מרכז מסחרי ומרכז אמנויות ומלאכה.
עם חלוקת פולין השנייה (1793) נכללה אונייוב בשטח פרוסיה, ומשנת 1815 הוכללה בשטח רוסיה. בסוף המאה ה-19 נשללו זכויות העיר של אונייוב.
בשנת 1918, כאשר שבה וקיבלה פולין את עצמאותה, נכללה אונייוב בתחומיה. ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיירה כ-3,660 תושבים.
יהודי אונייוב

ראשיתו של היישוב היהודי בעיירה היא באמצע המאה ה-18. במחצית השנייה של המאה ה-19 הייתה הקהילה לעצמאית, ובשנות ה-70 של המאה ה-19 כיהן בה הרב ישעיה קפלן. בתחילת המאה ה-20 מילא תפקיד זה הרב אפרים שרגא הלוי.
רוב יהודי העיירה התפרנסו ממסחר וממלאכה, וחלקם החזיקו בה בתי חרושת. לאחר מלחמת העולם הראשונה עזבו את העיירה רבים מיהודיה. בשנות השלושים התנהל חרם כלכלי נגד חנויות היהודים בעיירה.
בעיירה פעלה ספרייה ציבורית יהודית, והתנהלו בה סניפים של ארגונים יהודיים וציוניים. עד מלחמת העולם השנייה ישב בכס הרבנות של הקהילה הרב שלמה רפאל זאב לבנטל.
יהודי אונייוב > בשואה

בספטמבר 1939 כבשו הגרמנים את העיירה, בה שהו באותה עת כ- 130 משפחות יהודיות, והחלו בהטלת גזרות על הקהילה, ובלקיחת יהודים לעבודות כפייה בסלילת כבישים, במהלכן הוכו באכזריות. כמו כן, חנויות היהודים נשדדו, ומשפחות רבות פונו מבתיהן.
בדצמבר 1939 נצטוו היהודים בעיירה לשאת טלאי צהוב, והוקם בה יודנרט. בשנת 1940 רוכזו 491 יהודי העיירה במתחם בן ארבעה בניינים, אשר הפך לגטו סגור ביוני 1941, שתושביו סבלו מצפיפות, רעב ומחלות. באותה תקופה שולחו צעירים יהודים מהעיירה למחנות עבודה באזור פוזנן.
ביום 20 באוקטובר 1941 גורשו כל תושבי הגטו לאזור קובאלה פאנסקיה, ושוכנו בכפר דז'ייז'בוטקי (Dzierzbotki), שם הועמדו לרשותם שישה בתים, כך שרוב יהודי העיירה נאלצו ללון תחת כיפת השמיים. משם גורשו חלק מיהודי העיירה למחנה ההשמדה חלמנו בסוף שנת 1941. יתר יהודי העיירה שולחו לחלמנו באקציה שהתבצעה ביום 20 ביולי 1942, אשר במהלכה הוכרח אחד מיהודי העיירה בשם לנצ'יצקי לחפור לעצמו קבר, בו נקבר יחד עם בנו.
אורי שבח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בדצמבר 1949  (בן 74) ב' בטבת ה'תש"י
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקה מזרחית, זמר עברי, מוזיקת נשמה, מוזיקה תימנית, מוזיקה יהודית מסורתית
 סוג קול:  טנור
 כלי נגינה:  גיטרה
 
אורי שבח (נולד ב-22 בדצמבר 1949, ב' בטבת התש"י, בחולון). הוא זמר, מלחין ומוזיקאי ישראלי.
קריירה מוזיקלית

שבח החל את דרכו המוזיקלית בתחילת שנות ה-70 כסולן בצוות הווי חטיבת הצנחנים.
בפסטיבל הזמר והפזמון בסגנון המזרח: לאחר שחרורו הופיע בפסטיבל עם השיר "למנצח שיר מזמור". בפסטיבל השני בשנת 1971 ביצע את שירו של אביהו מדינה "עונג שבת". בפסטיבל השלישי בשנת 1972 זכה במקום הראשון עם שירו של עמוס מלר "עיר כלה". בפסטיבל הרביעי בשנת 1973 זכה במקום השלישי עם "שיר שמח" שכתב אביהו מדינה. בפסטיבל החמישי בשנת 1974 זכה במקום הראשון עם השיר "ארץ אהובה", אף הוא של מדינה. עד שנה זו הוציא 2 אלבומים שכללו את להיטיו מהפסטיבלים לצד שירים נוספים כמו "יעקב ועשו", "לנר ולבשמים" ועוד. בשנת 1976 השיר "פזמון האגודה" שכתב שבח זכה במקום השני בביצועם של צמד העמרנים. השיר הפך ללהיט והוא הוקלט ונכלל באלבומו הראשון "אשרי האיש" שיצא באותה שנה. בפסטיבל האחד עשר בשנת 1980 זכה במקום השלישי יחד עם להקת האלמוגים בשיר "שובי השולמית". בפסטיבל השלושה עשר בשנת 1985 זכה במקום השלישי בשיר "הללויה נגנו". בכך הפך אורי שבח לכוכב הבולט בתחרויות פסטיבל הזמר והפזמון בסגנון המזרח כשרשם הישג של חמש זכיות, פעמיים במקום הראשון ושלוש פעמים במקום השלישי.
בתחילת שנות ה-80 הוציא אלבום שני בשם "עולם יפה" וכלל שירים רבים שכתב אביהו מדינה, ביניהם "לילה בקהיר", "בתקווה אל המחר", ו"מזלות" שבוצע במקור על ידי ראובן ארז בפסטיבל הזמר בסגנון עדות המזרח (שיר זה מוכר יותר בשם "סוד המזלות", והתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב). באלבום זה ביצע גם שירים בתימנית של רבי שלום שבזי ושירים מן המקורות שהולחנו על ידו ועל ידי מדינה.
בשלב מאוחר יותר התחזק שבח בדת והפעילות המוזיקלית שלו פחתה. מאז ועד היום הוא הוציא את האלבומים "אודך", "מסורת מבית אבא", "להר המוריה" ו"מודה אני". בשני האלבומים האחרונים הצטרף אליו להקלטות גם בנו רן שבח.
דיסקוגרפיה

ארץ אהובה  (1976)
עולם יפה (1978)
אשרי האיש  (1990)
שר מסורת מבית אבא  (1998)
מודה אני   (2004)
להר המוריה - ביחד עם בנו רן.
מודה אני - ביחד עם בנו רן.
מסורת מבית אבא - בהפקת האחים ראובני
אברהם פורטדו

| --- | --- |

אברהם פורטדו
 לידה:  30 ביולי 1756 ממלכת בריטניה הגדולה לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה
 פטירה:  29 בינואר 1817 (בגיל 60) י"ב או י"ג בשבט ה'תקע"ז בורדו, הרסטורציה הצרפתית
 מדינה:  צרפת 
 מקום מגורים:  ממלכת צרפת הקיסרות הראשונה בורדו, ממלכת צרפת–הרפובליקה הצרפתית הראשונה–הקיסרות הראשונה–הרסטורציה הצרפתית
 ידוע בשל:  מזכיר הסנהדרין של פריז
 מקצוע:  בנקאות, ספנות
 תפקיד:  מזכיר  mayor's adjunct  נשיא  נשיא 
 השקפה דתית:  בני דת משה
 
אברהם פוּרְטַדוֹ (נכתב גם: פורטאדו) (Furtado;‏ 30 ביולי 1756 – 29 בינואר 1817) היה בנקאי, איל ספנות, פוליטיקאי ומדינאי יהודי-צרפתי. נמנה כחבר אספת המעמדות והמפלגה הז'ירונדינית, ממנהיגי היהודים הליברלים בצרפת. שימש כמזכיר הסנהדרין של פריז. בהשקפה דתית-לאומית הוא דגל בגישת בני דת משה.
קורות חיים

אברהם פורטדו נולד בלונדון למשפחת אנוסים שמוצאה מליסבון. אביו נהרג קודם לכן ברעידת האדמה בליסבון, ואמו, שהייתה אז הרה, נדרה כי אם תינצל תשוב ליהדות. רעידת משנה יצרה בעבורה פתח חילוץ, והיא עברה ללונדון, שם נולד בנה אברהם.
היה מתלמידי הפילוסוף הצרפתי וולטר. משה אנסהיים היה מורה ילדיו, ולמד עמהם בבית אביהם. לפרנסתו עסק פורטדו בבנקאות וכן בביטוח ימי, בבאיון ובבורדו.
קורות חיים > פעילות ציבורית

פורטדו היה בן הקהילה היהודית-ספרדית של בורדו, שהייתה קהילה גדולה ועשירה והורכבה ממגורשי ספרד ופורטוגל. יהודים אלו נטו יותר להתערות בחברה הנוצרית המקומית, מבחינה כלכלית, לשונית, אזרחית ותרבותית. פורטדו היה מראשי הקהילה ומהתקיפים שבה. בשנת 1787 מונה לדובר הקהילה היהודית בבורדו. בעת המהפכה הצרפתית היה חבר באספת המעמדות, והשתייך למפלגת הז'ירונדינים.
בני הקהילה היהודית-ספרדית בצרפת היו פחות מתבדלים מאחיהם היהודים האשכנזים, ובמאות הראשונות לישיבתם בצרפת אף ראו את עצמם כ"נוצרים חדשים". בני קהילת בורדו כינו את עצמם "האומה הפורטוגזית" (או "האומה היהודית הפורטוגזית"). עם התקיים "ועדת מַאלְזֶרְבְּ" (1788) בראשות גיום-כרטיין דה למויניון דה מאלזרב (אנ') שתפקידה היה לבחון את מצב היהודים, שלחה הקהילה שליחים אל הוועדה שהתכנסה בארמון ורסאי, וכן - מאוחר יותר - אל האספה המכוננת הלאומית (1789) שבה התקבלה הצהרת זכויות האדם והאזרח. הקהילה היהודית-ספרדית של בורדו ראתה את עצמה נבדלת מהיהודים האשכנזים שבצרפת, והשתדלה ביותר להבהיר זאת לחברי הוועדה. לשליחי הקהילה נבחרו מספר אישים בעלי מעמד מרכזי, ובהם אברהם פורטדו, דוד גראדיס (צר'), סרף בר ועוד. פורטדו מונה גם לחבר המשלחת לאספה המכוננת הלאומית, אך סירב להשתתף בה.
בסופו של דבר, בינואר 1790, לאחר דיונים ארוכים והגשת בקשות רבות, קיבלה האספה את ההצעה להעניק שוויון זכויות ומעמד "אזרח פעיל" ליהודים הפורטוגזים, הספרדים ובני אביניון. היהודים האשכנזים בצרפת, שהיו בדלנים יותר בתרבותם ושפתם (באותה העת דיברו ביידיש), נותרו מופלים לרעה בשלב זה, תוך שהמשלחת הספרדית מתנערת מכך במופגן. רק כשנתיים לאחר מכן (סוף ספטמבר 1791, וחודש ומחצה לאחר מכן עם חתימה מלכותית) ניתן שוויון זכויות לכלל יהודי צרפת.
ב-1790 הוא נבחר כחבר בעיריית בורדו, ושימש גם כסגן ראש הקהילה הפורטוגזית (הקהילה היהודית של יוצאי פורטוגל) בעיר. בשלב מסוים הוא מונה לסגן ראש העיר וגזבר העירייה בבורדו.
קורות חיים > הסנהדרין של פריז

עם כינוסה של אספת הנכבדים, ביוזמתו של נפוליאון בונאפרטה, בשנת 1806, היה פורטדו מהצירים הבולטים באספה. הוא עמד בראש הדרישה לקיים את הבחירות לתפקידי יושב הראש והמזכירים שנקבעו על פי הממשלה ביום השבת - במועדן ולא לדחותן, בטענה כי זו הזדמנות להוכיח לקיסר שהיהדות ממושמעת לחוקי הממשלה, לעומת השמרנים בראשות בר יצחק בר (מחותנו של סרף בר) ורי"ד זינצהיים שהתנגדו בתוקף לקיום הבחירות ביום השבת. לבסוף הושגה פשרה לפיה שומרי הדת יכתבו את פתקי ההצבעה לפני השבת. רבים מאנשי האספה ראו חובה רבה במילוי רצון הממשל, על פני מחויבותם הדתית. בבחירות שנערכו נבחר פורטדו לנשיא האספה בתמיכתם העיקרית של הצירים ה"נאורים", פורטדו קיבל 62 קולות לעומת 24[דרושה הבהרה] לנציג השמרנים בר יצחק בר. כתשובה לנאום האיומים של הרוזן דה מולה, אמר פורטדו בנאומו בכינוס האספה כי "האספה נכונה בכל לב לסייע להגשמת מחשבותיו הנדיבות של הקיסר, כדי לבטל בה לא שגיאה אחת ולדחות לא דעה משובשת אחת בלבד".
עם כינוס הסנהדרין של פריז ב-1807 מונה פורטדו למזכיר הסנהדרין[דרושה הבהרה], וגם שם היה מראשי המדברים, יחד עם דוד גראדיס (צר'). פורטדו ועוד מספר נאורים פנו לשרי הממשל, בקובלנה על ששלוש המשרות החשובות ביותר בסנהדרין (נשיא ושני סגניו) ניתנו לרבנים, אך הוברר להם כי נפוליאון בחר בהרכב זה בדווקא, כי לשוות לסנהדרין אופי דתי מובהק. גם בהרכב הסנהדרין הוביל את העמדה ה"נאורה". פורטדו תמך בהיטמעות מוחלטת של יהודי צרפת בין האוכלוסייה הכללית. לפי ההיסטוריון שמעון דובנוב, נציגי המחוזות ה"גרמניים" (חבל הריין ואלזס), חשדו בו מפני שהוא היה "צרפתי יותר מאשר יהודי". פורטדו נחשב לעם הארץ, והם אמרו עליו בלעג שהוא יודע את כתבי הקודש מתוך כתבי הפלסתר של וולטר. על אף כל זאת, הוא נבחר לראשות האספה מכיוון שהיה לו ניסיון מדיני וכישרון נאום. ההיסטוריון צבי היינריך גרץ כתב כי ”הסנהדרין קיבלה בלי פקפוק את דעתו המסוכנת של פורטדו כי היהדות מורכבת משני יסודות הנבדלים זה מזה הבדל גמור, מדינים הנוגעים אך ורק לדת, ומתקנות חוקיות מדיניות.”.
עם נפילתו של נפוליאון לאחר קרב ווטרלו בשנת 1815, ותחילת הרסטורציה הצרפתית, הצטרף פורטדו למחנה המלוכנים, אך נמנע מפעילות פוליטית.
קורות חיים > פטירתו

נפטר ב-29 בינואר 1817, י"ב או י"ג בשבט ה'תקע"ז, בבורדו.
משפחתו

אחותו רבקה מנדז פורטדו - נישאה לבנימין ד'יזראלי.
בנם אייזק ד'יזראלי - מלומד וסופר יהודי-בריטי.
בנו בנימין ד'יזראלי - ראש ממשלת בריטניה.
הנצחה

על שמו נקרא רחוב (Rue Furtado) בעיר מגוריו בורדו.
הערות שוליים

↑  ז. שייקובסקי, משלחותיהם של יהודי בורדו אל ועדת מאלזרב (1788) ואל האספה הלאומית (1790), סיני 1953, מופיע גם בתוך: ציון, י"ח, חוברת א'-ב', תשי"ג, עמ' 47 [17].
1 2  ראו שתי הכרזות רשמיות, ראשונות מסוגן, על מתן שוויון זכויות ליהודי צרפת – צרפת, 1790-1791, כרוז מבורדו 1790 ועלון מקלרמון-פראן 1791 (בצרפתית), באתר בידספיריט.
 על המשלחות לוועדה ולאספה, ראו: ז. שייקובסקי, משלחותיהם של יהודי בורדו אל ועדת מאלזרב (1788) ואל האספה הלאומית (1790), סיני 1953, 79 עמ', מופיע גם בתוך: ציון, י"ח, חוברת א'-ב', תשי"ג.
↑  ז. שייקובסקי, משלחותיהם של יהודי בורדו אל ועדת מאלזרב (1788) ואל האספה הלאומית (1790), סיני 1953, מופיע גם בתוך: ציון, י"ח, חוברת א'-ב', תשי"ג, עמ' 45 [15].
↑  צבי היינריך גרץ, דברי ימי ישראל, כרך ששי, הוצאת יזרעאל, בתרגום א. בן אורי, תל אביב תשי"ט, עמ' 190.
↑  שמעון דובנוב, דברי ימי עם עולם, בתרגום ברוך קרוא, הוצאת דביר, תל אביב תשי"ח, חלק ח', עמ' 73.
↑  נפתלי אילתי, "לאנטישמיות של וולטיר", בתוך: מחקרים בתולדות האנטישמיות בצרפת, תל אביב תש"מ, עמ' 86, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  נפתלי אילתי, "לאנטישמיות של וולטיר", בתוך: מחקרים בתולדות האנטישמיות בצרפת, תל אביב תש"מ, עמ' 56, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  צבי היינריך גרץ, דברי ימי ישראל, כרך ששי, הוצאת יזרעאל, בתרגום א. בן אורי, תל אביב תשי"ט, עמ' 195.
↑  קואורדינטות: 44°49′29″N 0°33′38″W﻿ / ﻿44.824623°N 0.560452°W﻿ / 44.824623; -0.560452.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007505999505171  BnF: cb13498961r (data)  GND: 130319406  ISNI: 0000 0001 1586 247X  LCCN: no2010050227  NTA: 40393138X  SUDOC: 064814327  VIAF: 2627296   WorldCat (עם VIAF): 2627296
אדוארדו קמבינגה

אדוארדו סלמי קמבינגה (בצרפתית: Eduardo Celmi Camavinga; נולד ב-10 בנובמבר 2002) הוא כדורגלן צרפתי יליד אנגולה המשחק בעמדת הקשר והמגן השמאלי בריאל מדריד מליגת העל הספרדית ובנבחרת צרפת.