stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איתי נוי

| --- | --- |

איתי נוי
 לידה:  1972 (בן 52 בערך) ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  צורפות
 פרסים והוקרה:  פרס לוקמן (2000) 
 www.itay-noy.com
 
איתי נוי (נולד ב-1972) הוא אמן ומעצב שעונים ישראלי, המעצב ומייצר שעונים בסטודיו עצמאי ומציג את יצירותיו בתערוכות בישראל ומחוצה לה. נוי הוא חבר בסגל ההוראה של בצלאל.
ביוגרפיה

נולד בישראל ב-1972, בוגר המחלקה לצורפות בבצלאל בשנת 2000. המשיך ללימודי תואר שני (M.Des) ב-Design Academy Eindhoven, בהולנד, שם למד בין השנים 2002–2004. מאז 2005 מרצה נוי במחלקה לצורפות ואופנה בבצלאל. עבודותיו הוצגו במוזיאונים ברחבי העולם ושעוניו נרכשים לאוספים חשובים, ביניהם אלה של מוזיאון ישראל, מוזיאון תל אביב, אוסף צ’רלס ברונפמן בניו יורק ודרוך דיזיין באמסטרדם. הוא זכה בתשעה פרסים, ביניהם פרס אנדי לאמנויות, פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט ומלגת קרן התרבות אמריקה י־שראל.
כיום, הוא אמן ומעצב שעונים ישראלי עכשווי, המייצר שעונים במהדורות מוגבלות בסטודיו עצמאי ביפו העתיקה. שעוניו מתאפיינים בעיצוב חדשני אשר מעלה היבטים פילוסופיים של מושג הזמן. נוי מעניק ליחידות זמן פרשנות ייחודית: הוא דורש התבוננות מעמיקה לגילוי השעה, וכך יוצר מערכת יחסים אינטימית בין המתבונן לבין השעון, שהיא מעבר לפונקציונלית. השילוב של מלאכת מחשבת וביצוע מעולה הופכים את היצירות של נוי ממכשירים למדידת זמן לחפצי אמנות מעוררי מחשבה ודמיון.
פרסים

1999 - פרס שני בתחרות לעיצוב גביע תחרות האירוויזיון בירושלים
2000 - פרס לוקמן עבור עיצוב יישומי
2000 - פרס ראשון בייצוג המחלקה לצורפות, בצלאל, בביאנלה הבינלאומית לעיצוב סנט-אטיין, צרפת
2007 - פרס אנדי לאומנויות
2011 - פרס העיצוב, משרד התרבות והספורט.
תערוכות > תערוכות יחיד

2007 - פרס אנדי, תערוכת יחיד במוזיאון ארץ ישראל
2011 - גלריה RAW בסינגפור
2016 - מוזיאון לאמנות האסלאם, ירושלים
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2000 - ביאנלה לעיצוב בינלאומי, סנט-אטיין, צרפת
2001 - "ארטיק 3", הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, תל אביב
2001 - ""1800°c, גלריה הוראס ריכטר, יפו העתיקה
2001 - "אמנות על הקו", מוזיאון העיר חיפה
Museum Expressions - 2001, פריס, צרפת
JCK - 2002, לאס ואגס, ארצות-הברית
G.L.D.A .INC - 2002, אריזונה, ארצות-הברית
Accessories The Show - 2002, ניו-יורק, ארצות-הברית
Premiere Class, salon du Prêt À Porter - 2002, פריס, צרפת
Trade Mart Utrecht - 2002, אוטרכט, הולנד
Bisutex - 2002, מדריד, ספרד
Bijohrca - 2002, פריס, צרפת
2002 - "תכשיט ישראלי 2", מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב
2002 - "ארטיק 4", הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, תל אביב
2003 - קולב עבור "HEMA", מוזיאון הטקסטיל, טילבורך, הולנד
2004 - "Master Pieces", גלריה "Droog Design", אמסטרדם, הולנד
2004 - "טוקיו דיזיינר בלוק", טוקיו, יפן
2005 - "מסטר", תערוכת סלון הריהוט מילאנו, איטליה
2005 - "הכפר ההולנדי", שבוע עיצוב, ניו יורק, ארצות-הברית
2005 - "Simply Droog" גרנד אורנו, בלגיה
2006 - "מסע", גלריה טל, כפר ורדים
2006 - "מגע אנושי", גלריה פ.פ טאי-פיי, טייוואן
2006 - "מגע אנושי", גלריה בונד, שנחאי והטרמינל לאמנות עכשווית שאנזן, סין
2006 - מוזיאון לאמנות, כרונינגן, הולנד
2007 - "Simply Droog", מוזיאון לאמנות ועיצוב, ניו יורק, ארצות-הברית
2007 - "תכשיט ישראלי 4", מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב
2007 - "SOFA" שיקגו, ארצות-הברית
2008 - "SOFA" ניו יורק, ארצות-הברית
2009 - "RAW" ויסמה ארטייה, סינגפור
2010 - BASEL WORLD, תערוכת השעונים השנתית בבזל
2010 - "RAW" קואלה למפור, מלזיה
2012 - BASEL WORLD, תערוכת השעונים השנתית בבזל
2012 - תערוכת פרסי העיצוב, משרד התרבות והספורט, מוזיאון פתח תקווה לאמנות
2013 - BASEL WORLD, תערוכת השעונים השנתית בבזל
הערות שוליים

↑  האתר הווירטואלי של תערוכת יחיד במוזיאון א"י - פרס אנדי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286147805171  GND: 136470033  ISNI: 0000 0000 7883 134X  LCCN: no2008048219  VIAF: 53954447   WorldCat (עם VIAF): 53954447
אירוויזיון לרוקדים צעירים 2017

| --- | --- |


מיקום התחרות
 מספר התחרות:  15
 גמר:  16 בדצמבר 2017
 מנחים:  ליבור בוצ'ק   אנג'ה קלארה סבבודה
 רשת השידור המפיקה:  ČT
 מיקום האירוע:  צ'כיה פראג, צ'כיה
 המפקח על התחרות:  יון אולה סאנד
 השיר הזוכה:  פולין פולין – "La Certa"
 מספר משתתפות:  8
 מדינות שמשתתפות לראשונה:  אין
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  פורטוגל פורטוגל
 מדינות שפרשו מהתחרות:  אלבניה אלבניה   הולנד הולנד   סלובקיה סלובקיה
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות שעלו לדואט הגמר   מדינות משתתפות שלא העפילו לדואט הגמר   מדינות שהשתתפו בעבר, אך לא בשנה זו
 → אירוויזיון לרוקדים צעירים 2015 אירוויזיון לרוקדים צעירים 2019 ← 
האירוויזיון לרוקדים צעירים 2017 היא התחרות ה-15 של האירוויזיון לרוקדים צעירים. צ'כיה אירחה את האירוויזיון במרכז הקונגרסים של פראג (אנ').
פורמט

המשתתפים שנבחרו הם רקדנים לא-מקצועיים בין גילאי 16 ל-21. הריקוד של כל משתתף נבחר ומוכן מספר שבועות לפני התחרות.
פורמט > השופטים

המנצח נבחר לאחר הצבעת השופטים. השופטים שהצביעו הם:
צ'כיה צ'כיה – דריה קלימנטובה
שוודיה שוודיה – אמברה סוצי
ישראל ישראל – איציק גלילי
מדינות משתתפות

| סדר | מדינה | אמן | ריקוד | כוריאוגרף | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | נורווגיה נורווגיה | אנה לואיז אמונדסן | "These Days" | טיין אריקה אפאס | לא העפילה לדואט הגמר |
| 02 | גרמניה גרמניה | דנילה קפוסטין | "Desde Otello" | גויו מונטרו | לא העפיל לדואט הגמר |
| 03 | מלטה מלטה | דניס בוטיגיג | "Q.W." | ג'ולין טאבונה | לא העפיל לדואט הגמר |
| 04 | פורטוגל פורטוגל | רחל פיידלגו | "Esquiva" | מריוס פטיפה | לא העפילה לדואט הגמר |
| 05 | פולין פולין | פאולינה בידז'נסקה | "La Certa" | ג'ייסק פרזבלובסקי | העפילה לדואט הגמר |
| 06 | סלובניה סלובניה | פטרישיה קרנקוביץ | "Disintegration" | פטרישיה קרנקוביץ | העפילה לדואט הגמר |
| 07 | שוודיה שוודיה | כריסטופר קולינס | "Solo-X" | סייג מודיך | לא העפיל לדואט הגמר |
| 08 | צ'כיה צ'כיה | מיכאל ואך | "Monologue" | מיכאל וך ולנקה חאלאסובה | לא העפיל לדואט הגמר |
מדינות משתתפות > דואט הגמר

| מדינה | אמן | ריקוד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| סלובניה סלובניה | פטרישיה קרנקוביץ | "Disintegration" | מקום 2 |
| פולין פולין | פאולינה בידז'נסקה | "La Certa" | זוכה |
מדינות אחרות > מדינות שפרשו מהתחרות

סלובקיה סלובקיה – ב-6 ביוני 2017, רשת השידור הסלובקית RTVS הודיעה שהיא פורשת מהתחרות.
אוקראינה אוקראינה – ב-22 בדצמבר 2016, רשת השידור האוקראינית NTU הודיעה שהיא לא תחזור בתחרות לשנה זו כי היא מתכוננת לאירוח אירוויזיון 2017. אוקראינה פעם אחרונה השתתפה ב-2013.
הולנד הולנד – ב-2 בפברואר 2017, רשות השידור ההולנדית NTR הודיעה שהיא פורשת מהתחרות.
אלבניה אלבניה – רשת השידור האלבנית RTSH הודיעה שהיא פורשת מהתחרות.
מדינות אחרות > מדינות שהשתתפו בעבר אך לא בשנה זו

לטביה לטביה – ב-16 בדצמבר 2016, רשת השידור בלטביה LTV הודיעה שהיא לא תחזור לתחרות בשנה זו. לטביה פעם אחרונה השתתפה ב-2005.
פינלנד פינלנד – ב-4 בנובמבר 2016, רשת השידור הפינלנדית Yle הודיעה שהיא לא תחזור לתחרות בשנה זו. פינלנד פעם אחרונה השתתפה ב-2005.
אוסטריה אוסטריה – ב-4 בנובמבר 2016, רשת השידור האוסטרית ORF הודיעה שהיא לא תחזור לתחרות בשנה זו. אוסטריה פעם אחרונה השתתפה ב-2001.
מדינות אחרות > מדינות שלא השתתפו בעבר

סן מרינו סן מרינו – ב-11 בינואר 2017, רשות השידור בסן מרינו San Marino RTV הודיעה שהיא לא תעשה את הופעת הבכורה שלה.
הערות שוליים

↑  Granger, Anthony (18 במאי 2017). "Czech Republic: Confirmed as new host country of Eurovision Young Dancers 2017". eurovoix.com. Eurovoix. נבדק ב-18 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurovision Young Dancers - Format". youngdancers.tv. European Broadcasting Union. אורכב מ-המקור ב-2015-02-11. נבדק ב-8 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Prague 2017 - Eurovision Young Dancers". youngdancers.tv. אורכב מ-המקור ב-2018-07-19. נבדק ב-2018-07-18.
1 2 3 4 5 6  "Prague 2017 - Eurovision Young Dancers". youngdancers.tv. אורכב מ-המקור ב-2018-07-19. נבדק ב-2018-07-18.
↑  "Denise Buttigieg will be representing Malta in the Eurovision Young Dancers 2017". TVM. 29 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eurofestivales: Eslovaquia se retira del Festival de Eurovisión Jóvenes Bailarines 2017". Eurofestivales. 2017-05-18. נבדק ב-2017-06-22.
↑  "noticiasesc". noticiasesc. נבדק ב-2017-06-22.
↑  Granger, Anthony (22 בדצמבר 2016). "Ukraine: Rules out Eurovision Young Dancers 2017 participation". eurovoix.com. Eurovoix. נבדק ב-22 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (2 בפברואר 2017). "The Netherlands: Withdraws from Eurovision Young Dancers". eurovoix.com. Eurovoix. נבדק ב-2 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (13 באוגוסט 2017). "Eurovision Young Dancers 2017 will be the smallest contest to date". eurovoix.com. Eurovoix. נבדק ב-13 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (16 בדצמבר 2016). "Latvia: will not participate in Eurovision Young Dancers 2017". eurovoix.com. Eurovoix. נבדק ב-16 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (4 בנובמבר 2016). "Finland: will not participate in Eurovision Young Dancers 2017". eurovoix.com. Eurovoix. נבדק ב-4 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (22 בנובמבר 2016). "Austria: rules out return to Eurovision Young Dancers". eurovoix.com. Eurovoix. נבדק ב-22 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Granger, Anthony (11 בינואר 2017). "San Marino: Will not debut in Eurovision Young Dancers 2017". Eurovoix. נבדק ב-10 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
אירו-מיר

| --- | --- |

 פארק אירופה
 מיקום:  פארק אירופה 
 מיקום המתקן בפארק:  רוסיה
 קואורדינטות:  48°15'52.99"N, 7°43'10.99"E
 סטטוס:  פתוח לציבור 
 תאריך פתיחה:  12 ביוני 1997 
 סטטיסטיקה כללית
 חומר:  פלדה - מסתובבת
 יצרן:  Mack Rides 
 מעצב:  Franz Mack
 מערכת הרמה/שיגור:  הרמה ספירלית
 גובה:  28 מ' 
 אורך:  980 מ' 
 מהירות:  80 קמ"ש 
 משך זמן:  4.33 דק' 
 קיבולת:  1600 אנשים בשעה
 G-force:  4
 הגבלת גובה:  130 ס"מ
 האתר הרשמי
 אירו-מיר באתר RCDB
 
אירו-מיר (מאנגלית: Euro-Mir) היא רכבת הרים מסתובבת בנושא חלל הנמצאת בפארק אירופה. אולם בניגוד לרוב רכבות ההרים המסתובבות, המכוניות אינן מסתובבות בחופשיות, אלא מסובבות על ידי מנועים בנקודות מוגדרות במהלך הנסיעה. הרכבת עוצבה על ידי פרנץ מאק ונפתחה ב-1997.
חווית הנסיעה מעוצבת על פי דגם תחנת החלל הרוסית מיר. היא מורכבת מחמישה מגדלים גליליים, כשהנסיעה מדמה טיול לחלל וכניסה מחודשת לאטמוספירה של כדור הארץ. המגדל הגדול ביותר, המכיל את המעלית אשר מעלה את הקרוניות לראשו, הוא מבנה מתורסר (בעל תריסר פאות), ברוחב 7.6 מטרים וגובהו 28 מטרים בעוד שהצניחה המקסימלית במהלך הנסיעה היא 26 מטרים. הרכבת נחנכה בשנת 1997 ומכילה תשע רכבות, שכל אחת מהן כוללת ארבע קרונות עגולים מסתובבים. צורת הישיבה היא גב אל גב בזוגות, עד לתכולה מקסימלית של 16 בני אדם ברכבת.
הנושא של האטרקציה תוכנן על ידי P&P Projects.
הערות שוליים

↑  "ThrillRide!". אורכב מ-המקור ב-2007-09-22. נבדק ב-2007-09-18.
↑  Coaster Kingdom > Europa Park > Euro Mir > Our Thoughts
↑  "Our Projects". P&P Projects. נבדק ב-2 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
אלברט שמידט

| --- | --- |

אלברט שמידט
 לידה:  2 באפריל 1861 פוזן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  29 באפריל 1930 (בגיל 69) באד אישל, אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי
 תקופת הפעילות:  1880–1918 (כ־38 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-43 מפקד הקורפוס ה-4
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 
אלברט גאורג שמידט פון גאורגנג (בגרמנית: Albert Georg Schmidt von Georgenegg;‏ 2 באפריל 1861 – 29 באפריל 1930) היה גנרל בצבא האוסטרו-הונגרי אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

שמידט נולד ב-2 באפריל 1861 בעיר פוזן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. כיום שם העיר פוזנן והיא נמצאת בתחומי פולין המודרנית. ב-1878 הוא נרשם ללימודים בבית הספר לקצינים בווינה ואז באקדמיה הצבאית הטרזיאנית ולאחר מכן התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי והוצב ברגימנט הרגלים ה-32 בדרגת לויטננט. ב-1883 הוא השתתף במערכה לדיכוי מורדים מוסלמים בבוסניה והרצגובינה, ולאחריה הועלה לדרגת אובר-לויטננט. בין השנים 1885-1887 עבר קורס קצינים נוסף בווינה, וב-1890 הועלה לדרגת האופטמן. לאחר מכן הועבר למטה בריגדת חי"ר, וב-1896 הועלה לדרגת מיור. ב-1900 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט ומונה לראש מטה בריגדת חי"ר. ב-1903 הועלה לדרגת אוברסט וממרץ 1906 עד אפריל 1900 שימש כראש מטה הקורפוס ה-8 בפראג. ב-1 בנובמבר 1909 הוא קודם לדרגת גנרל מיור, והוענק לו תואר האצולה "פון גאורגנג". ב-31 באוקטובר 1912 הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט ומונה למפקד הדיוויזיה ה-43 שחנתה בצ'רנוביץ.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 נפרסה הדיוויזיה של שמידט בחזית המזרחית כחלק מהקורפוס ה-12 של הרמן קבש אשר בתורו היה חלק מהארמייה השנייה של אדוארד פון בהם-ארמולי. הוא פיקד על הדיוויזיה במהלך קרב גליציה וקרב למברג, ובאביב 1915 השתתף במתקפת הקרפטים. במאי 1915 הוא החליף את קרל טרשצ'יאנסקי פון נאדוש בתפקיד מפקד הקורפוס הרביעי שהיה חלק מהארמייה השנייה. ב-7 במאי 1916 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. ביוני של אותה שנה הותקף הקורפוס שלו בידי הארמייה הרוסית ה-11 במסגרת מתקפת ברוסילוב, והתמוטט כליל. בשל כך הוא הודח מתפקידו. בסתיו 1917 הוא הפך לממונה על הצנזורה הצבאית. הוא עזב את הצבא עם סיום המלחמה ב-1918.
לאחר המלחמה התגורר שמידט בבאד אישל עד מותו ב-29 באפריל 1930 בגיל 69.
אליפות איטליה בכדורגל 1914/1915

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של גנואה שזכתה באליפות
תמונה קבוצתית של גנואה שזכתה באליפות
 תקופת התחרות:  4 באוקטובר 1914 – 23 במאי 1915 (232 ימים)
 מספר משתתפות:  52
 הזוכה:  גנואה
 → 1913/19141919/1920 ←
אליפות איטליה בכדורגל 1914/1915 הייתה העונה ה-18 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-4 באוקטובר 1914 והסתיימו ב-23 במאי 1915.
בתחרות השתתפו 52 קבוצות. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
בעקבות תחילת מלחמת העולם הראשונה התחרות הופסקה ולא הגיע לגמר. לאחר המלחמה גנואה הוכזה כמנצחת וזה היה התואר השביעי בתולדות המועדון.
מהלך התחרות > צפון איטליה

בשלב הראשון של התחרות הקבוצות חולקו ל-6 בתים, 6 קבוצות בכל בית. לשלב השני עלו 16 קבוצות שהתחרו ב-4 בתים על הזכות לעלות לבית הגמר.
בית הגמר כלל ארבע קבוצות והמנצח קיבל זכות לעלות לגמר ארצי.
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גנואה | 5 | 3 | 1 | 1 | 13 | 11 | 2 | 7 | עלייה למשחק הגמר (הוכרזה מנצחת התחרות לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה) |
| 2 | טורינו | 5 | 1 | 3 | 1 | 11 | 7 | 4 | 5 |  |
| 2 | אינטר מילאנו | 5 | 2 | 1 | 2 | 11 | 12 | 1- | 5 |  |
| 4 | מילאן | 5 | 0 | 3 | 2 | 4 | 9 | 5- | 3 |  |
מהלך התחרות > דרום ומרכז איטליה

לאציו - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. לאציו ורומאן עלו לשלב השני.
טוסקנה - התחרות התקיימה בהשתתפות 6 קבוצות בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. פיזה ולוקה 1905 עלו לשלב השני.
קמפניה - התחרות התקיימה בהשתתפות שתי קבוצות. אינטר נאפולי עלתה לשלב השני.
בין הקבוצות מטוסקנה ולאציו נערך שלב נוסף שהסתיים בניצחון של לאציו.
בשלב זה, לאור תחילת מלחמת העולם הראשונה התחרות הופסקה.
מהלך התחרות > משחקי הגמר

לא נערך.
איי התעלה של קליפורניה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  33°30′N 119°30′W﻿ / ﻿33.5°N 119.5°W﻿ / 33.5; -119.5
 שטח:  350.89 מייל רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  4,603 (2010)
 אזור זמן:  UTC-8
  (למפת קליפורניה מוגדלת) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטאיי התעלה של קליפורניה(למפת קליפורניה רגילה) סקרמנטו לוס אנג'לס סן פרנסיסקו סן דייגו סן חוזה פרזנו בייקרספילד אורגון נבדה א ר י ז ו נ ה  מקסיקו האוקיינוס השקטאיי התעלה של קליפורניה
 
איי התעלה של קליפורניה הנקראים גם איי סנטה ברברה הם שרשרת של שמונה איים באוקיינוס השקט סמוך לחופה הדרומי של קליפורניה, לאורך תעלת סנטה ברברה שבארצות הברית. שטחם הכולל של האיים 908.79 קמ"ר ובמפקד 2010 נמנו בהם 4,603 תושבים. הפסגה הגבוהה באיים היא "פסגת השטן" בגובה 747 מטרים.
תיאור

| --- | --- |
איים צפוניים: איים דרומיים
אנאקפה: סן קלמנט
סן מיגל: סן ניקולאס
סנטה קרוז: סנטה ברברה
סנטה רוזה: סנטה קטלינה
שמונת איי התעלה של קליפורניה מתחלקים על פני תחום השיפוט של שלושה מחוזות שונים של קליפורניה: ארבעה מהם שייכים למחוז סנטה ברברה, שניים למחוז ונטורה ושנים למחוז לוס אנג'לס. האיים מחולקים לשתי קבוצות: איי התעלה הצפוניים, ואיי התעלה הדרומיים. ארבעת האיים הצפוניים היו יחידת קרקע אחת הידועה בשם סנטה רוזה.
הארכיפלג משתרע לאורך כ-260 קילומטרים בין האי סן מיגל בצפון לבין האי סן קלמנט בדרום. שטחם הכולל של האיים הוא 896 ק"מ מרובע.
חמישה מהאיים (סן מיגל, סנטה רוזה, סנטה קרוז, אנאקפה וסנטה ברברה) הוכרזו כפארק הלאומי איי התעלה בשנת 1980. בנוסף לכך, שמורת הטבע הימית של איי התעלה מקיפה שטח של שישה מילים ימיים (11 ק"מ) של האיים: אנאקפה, סנטה קרוז, סן מיגל וסנטה ברברה.
האי סנטה קטלינה הוא היחיד מבין שמונת האיים שקיים בו יישוב משמעותי - כפר הנופש של אבאלון, קליפורניה.
האי סנטה ברברה הוא הקטן באיי התעלה. שטחו הוא 639 דונם בלבד, והוא נוצר על ידי פעילות וולקנית מתחת למים. צורתו דומה לצורת משולש המגיח מהאוקיינוס כרמה בעלת שני צוקים תלולים. המרחק בינו לבין הנקודה הקרובה ביותר ביבשת הוא 38 ק"מ.
טבע

איי התעלה הם חלק מאחד מאזורי המחיה הימיים העשירים ביותר בעולם. מינים רבים של צמחים ובעלי חיים הם ייחודיים לאיי התעלה, כולל חיות כגון: שועל איים אפור, בואש מנוקד מאיי התעלה, עורבני איים שיחני, יסעור אפור, לטאת איים לילית, סלמנדרה צנומה של איי התעלה, נחש פעמונים של איי התעלה, עז סן קלמנט, חנקן צבי ים סן קלמנט וצמחים הכוללים תת-מינים ייחודיים של אורן טוריי, אלון איים וחלמית איים.
שימוש צבאי

האיים, סן ניקולס וסן קלמנט נשלטים בלעדית על ידי הצי האמריקני, בנוסף לכך הצי האמריקני מחזיק מתקנים צבאיים בנקודות נוספות על פני שרשרת האיים. במהלך מלחמת העולם השנייה כל איי התעלה הדרומיים היו תחת ממשל צבאי, כולל האי המיושב סנטה קטלינה, שהתיירות אליו הופסקה ותושביו הקבועים נזקקו להיתרים מיוחדים כדי להגיע ליבשה או ממנה.
האי סן מיגל שימש כשטח אש והאי סנטה ברברה שימש כתחנת התרעה מפני פלישה יפנית לקליפורניה.
הוצעה הצעת חוק בבית הנבחרים, להקמת בסיס צבאי באי סנטה רוזה. על פי ההצעה האי ישמור על מעמדו כגן לאומי, אך תוגבל האפשרות לבקר בו.
הערות שוליים

↑  visitventura.com, Santa Barbara Island
| דגל קליפורניה מדינת קליפורניה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | סקרמנטו |  |
| אזורים גאוגרפיים | עמק אנטלופ • העמק המרכזי של קליפורניה • החוף המרכזי של קליפורניה • דרום קליפורניה • איי התעלה של קליפורניה • רכסי החוף של קליפורניה • עמק אימפריאל • עמק קואצ'לה • עמק קונחו • עמק המוות • מדבר מוהאבי • עמק אוונס • עמק פומונה • עמק סקרמנטו • חצי האי סן פרנסיסקו • עמק סן פרננדו • עמק סן גבריאל • עמק סנטה קלרה • עמק סנטה קלריטה • עמק סן חואקין • סיירה נבדה • עמק הסיליקון • ערי המעבר • אזור מפרץ סן פרנסיסקו • לוס אנג'לס רבתי • מטרופולין ריברסייד-סן ברנרדינו-אונטריו • רצועת החוף המרכזית של קליפורניה • מדבריות קליפורניה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | לוס אנג'לס • סן דייגו • סן חוזה • סן פרנסיסקו • פרזנו • סקרמנטו • לונג ביץ' • אוקלנד • בייקרספילד • אנהיים • סנטה אנה • ריברסייד • סטוקטון • צ'ולה ויסטה • אירוויין • פרימונט • סן ברנרדינו • מודסטו • אוקסנארד • פונטנה |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קליפורניה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 93144648454061285620   WorldCat (עם VIAF): 93144648454061285620 
חוף סנטה קרוז.
אירוויזיון קרקס הקסמים

| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית בידור
 שפות:  אנגלית, צרפתית
 מספר פרקים:  3
 הפקה
 מפיקים בפועל:  דמיאן אוטט
 חברת הפקה:  איגוד השידור האירופי 7 Street Productions
 אתר צילומים:  קרקס פאג'זו, ז'נבה, שווייץ
 אורך פרק:  90-100 דקות
 שידור
 רשת שידור:  אירוויזיון 
 תקופת שידור מקורית:  26 בנובמבר 2010 – 17 בנובמבר 2012
 
אירוויזיון קרקס הקסמים היה מופע בידור שאורגן על ידי איגוד השידור האירופי (EBU) והשדרן המארח Radio Télévision Suisse (RTS), שהתקיים בשנים 2010, 2011 ו- 2012. ילדים בגילאי שבע עד ארבע עשרה המייצגים שמונה מדינות שנמצאות באזור החברות באיגוד השידור האירופי, ביצעו מגוון מעשי קרקס בקרקס חג המולד בז'נבה (בצרפתית: Cirque de Noël Genève). את המופע המרכזי ליוותה גם תזמורת מופע קרקס הקסמים.
התוכנית הוקלטה בסוף נובמבר בכל שנה באוהל של קרקס פאג'זו בChêne-Bougeries, עיירה הקרובה לז'נבה, שווייץ.
היסטוריה

הרעיון להעלות מופע קרקס קסמים, בו פעולות קרקס מבוצעות על ידי ילדים, שייך לחברת הטלוויזיה והרדיו השווייצרית הלאומית RTS ולדמיאן אוטט, שהוא המפיק הבכיר של 7 Street Productions ומנהל תוכניות הילדים של RTS. הם הציגו את הרעיון הזה בקונגרס הטלוויזיות באירוויזיון, ואיגוד השידור האירופי הגיב להצעתם. האירוע הושק רשמית על ידי איגוד השידור האירופי ב-5 באוקטובר 2010 בתערוכת הסחר MIPCOM בקאן, צרפת.
גרסאות

בניגוד לתוכניות האירוויזיון האחרות, מופע קרקס הקסמים לא היה תחרות אלא מופע חגיגי. הוא הוקלט מראש, ושודר במדינות המשתתפות בעונת חג המולד.
גרסאות > 2010

אירוויזיון קרקס הקסמים 2010 נערך ב-26 בנובמבר בהשתתפות שש מדינות: בלגיה, הולנד, פורטוגל, רוסיה, צרפת ושווייץ (המדינה המארחת).
גרסאות > 2011

אירוויזיון קרקס הקסמים 2011 התקיים ב-26 בנובמבר 2011. אוקראינה השתתפה זו הפעם הראשונה, ולכן היו שבע מדינות משתתפות בסך הכל.
גרסאות > 2012

אירוויזיון קרקס הקסמים 2012 התקיים ב-17 בנובמבר 2012. תשע מדינות השתתפו. בולגריה, ארמניה ואירלנד הצטרפו למופע, אולם אוקראינה החליטה לפרוש. זו הייתה המהדורה האחרונה של מופע אירוויזיון קרקס הקסמים.
מדינות משתתפות

בטבלה רשומות כל המדינות שאי פעם השתתפו במופע, לצד השנה שבה השתתפו לראשונה:
| שנה | מדינות שמופיעות לראשונה |
| --- | --- |
2010:  בלגיה  צרפת  הולנד  פורטוגל  רוסיה  שווייץ
2011: אוקראינה
2012:  ארמניה  בולגריה  אירלנד
מדינות מארחות

עיקר הוצאות התחרות מכוסות על ידי נותני חסות מסחריים ותרומות של המדינות המשתתפות האחרות. התחרות נחשבת כהזדמנות ייחודית לקידום המדינה המארחת כיעד תיירותי. הטבלה שלהלן מציגה רשימה של ערים ומקומות שאירחו את אירוויזיון קרקס הקסמים לפחות פעם אחת.
| מופעים | מדינה | עיר | מיקום | שנים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 | שווייץ | ז'נבה | קרקס פאג'זו |  2010  2011  2012 |
שידור

ארגוני השידור הבאים השתתפו לפחות פעם אחת:
אוקראינה אוקראינה (NTU)
אירלנד אירלנד (RTÉ)
ארמניה ארמניה (ARMTV)
בלגיה בלגיה (VRT)
בולגריה בולגריה (BNT)
הולנד הולנד (TROS)
פורטוגל פורטוגל (RTP)
צרפת צרפת (France 3)
רוסיה רוסיה (RTR)
שווייץ שווייץ (RTS)
זכויות השידור לתוכנית הפתיחה בשנת 2010 נרכשו על ידי בלארוס (BTRC), איטליה (RAI), סלובניה (RTVSLO), TV5 קוויבק קנדה והרשת דוברת הצרפתית הבינלאומית, TV5Monde.
ראו גם

תחרות הזמר של האירוויזיון
האירוויזיון למוזיקאים צעירים
האירוויזיון לרוקדים צעירים
אירוויזיון הילדים
האירוויזיון למקהלות
הערות שוליים

↑  Burkhardt, Nadja (16 בנובמבר 2012). "Eurovision Magic Circus Show". ebu.ch. European Broadcasting Union. נבדק ב-6 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Magic Circus Show' zaterdag bij de TROS op Z@pp". TVvisie. נבדק ב-13 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Union (EBU), European Broadcasting (5 באוקטובר 2010). "Eurovision TV launches The Magic Circus Show at Mipcom A format inspited bz the magical world of the circus". www.ebu.ch. נבדק ב-12 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.webcitation.org/6I7SJUSsC?url=http://www.ebu.ch/eurovisiontv/magic_circus2011/casting.html
↑  "Magic Circus Show 2011 - First Edition". 10 בינואר 2012. אורכב מ-המקור ב-10 בינואר 2012. נבדק ב-12 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
מדינות שהשתתפו במופע לפחות פעם אחת.  מדינות שזכאיות להשתתף, אבל לא עשו זאת עדיין.
אליפות איטליה בכדורגל 1921/1922 (CCI)

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  2 באוקטובר 1921 – 18 ביוני 1922 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  58
 הזוכה:  פרו ורצ'לי
 → 1920/19211922/1923 ←
 
אליפות איטליה בכדורגל 1921/1922 הייתה העונה הראשונה של התחרות שאורגנה על ידי איגוד הכדורגל האיטלקי. המשחקים החלו ב-2 באוקטובר 1921 והסתיימו ב-18 ביוני 1922. בעקבות כך שבעונת 1920/1921 השתתפו מעל ל-80 קבוצות, הקבוצות החזקות דרשו להקטין מספק קבוצות שמשתתפים בתחרות. הקבוצות האחרות התנגדו לכך מחשש לעתידם. ראשי התאחדות הכדורגל האיטלקית הכינו מתווה לשינוי, אך הוא לא זכה לרוב בהצבעה שמוסדות הארגון. כתוצאה מכך, רוב הקבוצות החזקות פרשו מהארגון והקימו ארגון חליפי. לאור כך, בעונת 1921/1922 התקיימו שתי תחרויות "אליפות" במקביל: אחת היא הליגה הנ"ל של איגוד הכדורגל האיטלקי (ליגת הCCI) והשנייה היא ליגה של התאחדות הכדורגל האיטלקית (ליגת הFIGC). לאחר סוף העונה הנושא סודר, מספר הקבוצות בתחרות הוקטן ו"איגוד הכדורגל האיטלקי" פורק לאחר שנה.
בתחרות השתתפו 58 קבוצות. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פרו ורצ'לי זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון.
מהלך התחרות > צפון איטליה

בתחרות השתתפו 24 קבוצות.
הקבוצות אורגנו ב-2 בתים, 12 קבוצות בכל בית. המשחקים נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ. מנצחי הבתים נפגשו במפגש כפול לקביעת הקבוצה שתעלה לגמר ארצי.
פרו ורצ'לי (אלופת בית א') נפגשה עם גנואה (אלופת בית ב') בסדרת הגמר הצפוני וניצחה בסיכום 0:0 ו-2:1.