stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולימפו
היסטוריה

מקור השם של המועדון בהר האולימפוס היווני, ומקור צבעיו (פסים שחורים-צהובים) בצבעיה של קבוצת פניארול האורוגוואית שנשיאו הראשון של אולימפו אהד.
עד לשנות השמונים השתתפה קבוצת הכדורגל של אולימפו בטורניר המקומי של באיה בלנקה, ה"ליגה דל סור" (ליגת הדרום, כשהכוונה היא לדרום פרובינציית בואנוס איירס), טורניר בו מחזיקה אולימפו בשיא אליפויות - 28 במספר. בשנות השבעים והשמונים העניקה ליגה זו כרטיס כניסה לטורניר האזורי (Torneo Regional) המיועד לקבוצות מחוץ לבואנוס איירס רבתי, שבתורו העניק כרטיסי השתתפות בטורניר הנסיונל, טורניר בו שיחקו קבוצות מפנים הארץ וקבוצות ליגת העל. בדרך זו זכתה אולימפו להשתתף בטורניר הנסיונל של שנת 1984. בשנת 1985 ההצלחה של אולימפו בטורניר האזורי העניקה לה את הזכות להשתתף ב"ליגיז'ה פרה ליברטדורס" (טורניר כניסה לגביע ליברטדורס), שם הפסידה אולימפו לבוקה ג'וניורס ברבע הגמר. בעונת 1988/89 העפילה אולימפו לליגת המשנה הארגנטינאית (פרימרה B נסיונל), אך היא ירדה חזרה לליגה המקומית בתום העונה.
בעונת 1996 העפילה אולימפו שוב לליגת המשנה, ומאז ועד היום היא שיחקה באחת משתי הליגות העליונות. בשנת 2002 היא העפילה לראשונה לליגת העל, שם שהתה עד שנת 2006. עוד שיחקה אולימפו בליגת העל בעונות 2007/08, 2010/11 ו-2011/12, ובין עונות 2013/14 ו-2017/2018.
הישג השיא של קבוצת הכדורגל היה המקום הרביעי בטורניר קלאוסורה 2011.
שחקנים בולטים

קרלוס רואה
חאבייר פאהס
דריו פרננדס
סבסטיאן דוברבייר
דוד סולארי
חוסה מריה בסנטה
תארים

ליגת המשנה הארגנטינאית (4): אפרטורה 2001, אפרטורה 2006, קלאוסורה 2007, 2009/10
כדורסל

קבוצת הכדורסל של המועדון זכתה בליגת העל הארגנטינאית בכדורסל בשנים 1974 ו-1978. הקבוצה הגיעה למקום השני בליגה בשנים 1980 ו-1986. באליפות המקומית של באיה בלנקה זכתה הקבוצה 19 פעמים. כיום משחקת הקבוצה בליגה השלישית.
אזור תעשייה מעבר תרקומיא

אזור תעשייה מעבר תרקומיא הוא אזור תעשייה המתוכנן לקום בסמוך למעבר תרקומיא ולכביש 35. התכנית להקמת אזור התעשייה פורסמה על ידי שר הכלכלה אלי כהן בינואר 2020. אזור התעשייה אמור להיות משותף למועצות האזוריות לכיש, מטה יהודה והר חברון ולהתפרש על כ־2,000 דונמים. אזור התעשייה מיועד להעניק מקומות תעסוקה לאלפי ישראלים ופלסטינים מהאזור ניהול האזור יתבצע על ידי שלוש הרשויות, שתתחלקנה בהכנסות.
הערות שוליים

1 2  אזור תעשייה ענק, משותף לשלוש מועצות, יוקם סמוך לתרקומיא כביש 35, באתר www.yeshuvnik.net
↑  אברהם בלוך, ‏שר הכלכלה חתם על הקמת אזור תעשייה חדש, באתר "סרוגים", 22 בינואר 2020
↑  אזור תעשייה חדש במעבר תרקומיה, באתר ערוץ 7, ‏22 בינואר 2020
↑  יהונתן קליין, חדשות כיפה, ‏אזור תעשייה ענק, משותף לשלוש מועצות, יוקם סמוך להר חברון,  באתר כיפה, 22 בינואר, 2020 13:00
|  אזורי תעשייה בישראל |
| --- | --- | --- |
| אזורי תעשייה | מעלות (מעלות-תרשיחא) • מגדל תפן (חבל תפן) • צ.ח.ר (ראש פינה) • צ'ק פוסט (חיפה) • אלון תבור (עמק יזרעאל) • קריית ספיר (נתניה) • הרצליה פיתוח (הרצליה) • כפר סבא • נווה נאמן ׁ(הוד השרון) • פארק שרונים (הוד השרון) • עבר הירקון (תל אביב-יפו) • BBC בני ברק • סגולה (פתח תקווה) • קריית אריה (פתח תקווה) • קריית מטלון (פתח תקווה) • חולון • מתחם האלף (ראשון לציון) • מרכז עינב (מודיעין-מכבים-רעות) • עטרות (ירושלים) • הר חוצבים (ירושלים) • תלפיות (ירושלים) • הר טוב • (מטה יהודה) • עד הלום (אשדוד) • שער הנגב וספירים (מועצה אזורית שער הנגב) • תימורים (קריית מלאכי) • עידן הנגב (רהט) • אופקים • באר שבע • עמק שרה (באר שבע) • קריית יהודית (באר שבע) • אבשלום (חבל שלום) • נאות חובב • דימונה • מישור רותם (מישור ימין) • מצפה רמון |  |
| פארקי תעשייה | רמת דלתון (דלתון) • בר לב (אחיהוד) • משגב • קדמת גליל (טבריה) • ציפורת (נוף הגליל) • שגיא 2000 (מגדל העמק) • מת"ם (חיפה) • צבאים (בית שאן) • יקנעם • מבוא כרמל (רמות מנשה) • קיסריה • עמק חפר • יורופארק (יקום) • לב הארץ (כפר קאסם) • אפק (ראש העין) • עתידים (תל אביב-יפו) • אזורים (פתח תקווה) • חמן (חבל מודיעין) • (נתב"ג) • שורק (ראשון לציון) • פלמחים • קריית ויצמן (נס ציונה) • מודיעין • מלחה (ירושלים) • כנות (גדרה) • ראם (בני עי"ש) • קריית גת • נעם (נתיבות) • גב ים נגב (באר שבע) • עומר  • שחורת (אילת) |  |
| אזורי תעשייה ביהודה ושומרון | שח"ק (גוש שקד) • ניצני שלום (שומרון) • בראון (קדומים) • ברקן • אריאל מערב (אריאל) • שער בנימין (מטה בנימין) • מישור אדומים (מעלה אדומים) |  |
| אזורי ופארקי תעשייה עתידיים | רמת בקע • צומת שוקת • מעבר תרקומיא • עירון • גבעת ברנר • רג"מ • בוסתני חפץ • שער הירדן • שער שומרון |  |
| אזורי תעשייה לשעבר | קריית המלאכה (תל אביב-יפו) • ארז (מעבר ארז) • קרני (מעבר קרני) • נווה דקלים • קטיף • ימית • אופירה |  |
| מרחב עורפי | חוף שמן • איירפורט סיטי |  |
אווטאר: כשף האוויר האחרון – השחר של יאנגצ'ן

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  F. C. Yee 
 איורים:  יונג שאן צ'אנג, ברנדה אי אנג'לילי, דיינה פלמינג
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  יקום האווטאר
 הוצאה
 הוצאה:  Amulet Books 
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  19 ביולי 2022 
 מספר עמודים:  336 
 סדרה
 סדרת ספרים:  נובלות האווטאר
 ספר קודם:  אווטאר: כשף האוויר האחרון – הצל של קיושי 
 הספר הבא:  עלייתה של קיושי
 
אווטאר: כַּשָּף האוויר האחרון – השחר של יאנגצ'ן (באנגלית: Avatar: The Last Airbender – The Dawn of Yangchen) הוא הרומן השלישי בזיכיון האווטאר ומביא לראשונה את סיפור ילדותה ועלייתה של אווטאר יאנגצ'ן. הוא נכתב על ידי FC Yee ויצא לאור בארצות הברית ב-19 ביולי 2022 על ידי Amulet Books.
תקציר עלילה

הספר מספר את סיפורה של אווטאר יאנגצ'ן, נוודת אוויר ממקדש האוויר המערבי, אשר נולדה לאחר מותו של אווטאר סאטו. ומתאר כיצד הפכה מילדה חסרת ביטחון, למנהיגה נערצת. במהלך הספר היא חוותה זיכרונות רבים מגלגולי האווטארים הקודמים ונאלצת להתמודד עם משברי אמון רבים. יאנגצ'ן הופיעה בקצרה בסדרה אווטאר: כשף האוויר האחרון ובקומיקס "הקרע".
כתיבה והוצאה לאור

הספר נכתב על ידי FC Yee, מחברם של הרומנים "עלייתה של קיושי" ו"הצל של קיושי". מייקל דנטה דימרטינו, אחד מיוצרי הסדרה, עזר בכתיבת הספר ונתן את אישורו לעלילה.
אמנות הכריכה של הספר נוצרה על ידי רולה צ'אנג. הספר יצא לאור בארצות הברית ב-19 ביולי 2022 על ידי הוצאת הספרים.
חברת בארנס אנד נובל הוציאה מהדורה בלעדית של הספר בה נוספו שמונה עמודים נוספים עם אומנות איורי הדמויות.
ביקורת

דניאל קוצ'ר מאתר האינטרנט SMAG news כתב כי הכתוב בספר מאשש את תיאורית המעריצים כי הנזיר ג'יאטסו נהרג בעת שחנק את כשפי האש בעזרת כשפות אוויר.
קאלי פלאג מהאתר polygon שיבחה את הקונפליקטים שחוה יאנגצ'ן וציינה כי העלילה בוגרת יותר לעומת סדרת האווטאר והרומנים הקודמים בזיכיון.
ג'יימי סוגה מ-Geekiary שיבחה את הקצב המהיר בהתקדמות העלילה וציינה כי היא דומה לעלילת האגדה של קורה.
קריסטן צ'אבס מ-Temple of Geek שיבח את הידידות המתוארת בין יאנגצ'ן לקאוויק וברנטון סטיוארט מהאתר CBR ציין כי הספר מתאר יכולות כשפות משוכללות לעומת הסדרות והרומנים הקודמים בזיכיון.
ראו גם

אווטאר (סדרת טלוויזיה)#ספרים
הערות שוליים

↑  Fernanda Arros, El próximo libro de Avatar: The Last Airbender se enfocará en Yangchen, otra predecesora de Aang, La Tercera, ‏5 בפברואר 2022
↑  Evan Valentine, Avatar The Last Airbender Will Explore Avatar Yangchen in New Book, ComicBook.com, ‏4 בפברואר 2022
↑  Brenton Stewart, ‏Dawn of Yangchen Reveals Why Avatars Are Prodigy Benders, Comic Book Resources, פורסם ב-23 באוגוסט 2022
↑  Brenton Stewart, ‏Dawn of Yangchen Makes a MAJOR Revelation About the Avatar State, Comic Book Resources, פורסם ב-21 באוגוסט 2022
1 2  Kallie Plagge, What if Avatar: The Last Airbender was a spy thriller?, Polygon, ‏3 ביולי 2022
↑  Brenton Stewart, Last Airbender: Who Is Yangchen, the Air Nun Avatar?, CBR, ‏4 בפברואר 2022
↑  Brenton Stewart, What Will The Dawn of Yangchen Reveal About Avatar Szeto?, CBR, ‏6 במרץ 2022
↑  Cheryl Eddy, An Avatar Rises in This First Look at the New Last Airbender Novel, Dawn of Yangchen, Gizmodo, ‏2 באפריל 2022
↑  רולה צ'אנג, פוסט חשיפת הכריכה, באתר אינסטגרם, ‏29 במרץ 2022 (באנגלית)
↑  Barnes & Noble, The Dawn of Yangchen: Avatar, The Last Airbender (B&N Exclusive Edition) (Chronicles of the Avatar Book 3)|BN Exclusive, Barnes & Noble (באנגלית)
↑  Dawn Yangchen from "Avatar" hints at the theory of the main monk Gyatso ⋆ Somag News, Somag News, ‏1 ביוני 2022
↑  Witness “The Dawn of Yangchen” by F.C. Yee - The Geekiary, thegeekiary.com, ‏2022-07-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Review: Avatar: The Dawn of Yangchen by F.C. Yee, Temple of Geek, ‏5 ביוני 2022
↑  Brenton Stewart, ‏Avatar: The Dawn of Yangchen Shows Off Bending Moves Never Seen Before, Comic Book Resources, פורסם ב-28 ביולי 2022
אורן זיו (עיתונאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1985 (בן 39 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  גולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  OrenZiv_
 
אורן זיו הוא עיתונאי, פרשן פוליטי וצלם ישראלי זוכה פרסים. הוא מדווח בשיחה מקומית ובמגזין 972+ והוא צלם עצמאי עבור הארץ, Agence-France Presse ו-Getty Images. זיו בוגר תואר שני מבית הספר לאמנות גולדסמית'ס (אנ') באוניברסיטת לונדון.
בשנת 2005 ייסד זיו עם שותפים את קולקטיב הצילומים אקטיבסטילס, העוסק בצילום עיתונאי בדגש על זכויות אדם. מאז 2003, אורן עוסק בתיעוד נושאים חברתיים ופוליטיים בישראל ובשטחים הכבושים. הוא הצטרף לצוות שיחה מקומית ככתב בשנת 2018, ועסק בנושאי זכויות אדם וזכויות אזרח במגוון רחב של נושאים, כולל הכיבוש, דיור בר השגה, מאבקים סוציו-אקונומיים ומחאות נגד אפליה. עבודתו של זיו פורסמה בבלוג "עדשה" של הניו יורק טיימס, אל-ג'זירה, מגזין Vice, מגזין טאבלט ועוד.
בשנת 2016 תקפו מתנחלים ישראלים בחברון את זיו, פעיל שוברים שתיקה יהודה שאול והסופר האירי קולם טובין.
זיו זכה שלוש פעמים בתחרות הצילום עדות מקומית.
הערות שוליים

↑  אורן פרסיקו, דובר חמאס סיפק ציטוט שקרי של עיתונאי ישראלי, באתר העין השביעית, 14 באוקטובר 2023
↑  "Just Vision". justvision.org (באנגלית). נבדק ב-1 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יהלי (יעל) מרום, שתי מצלמות שבורות: מתנחלים תקפו את צלם אקטיבסטילס בסיור בחברון, באתר "שיחה מקומית", 12 ביולי 2016
↑  דורית אסרף מזרחי דורית אסרף מזרחי, הוכרזו הזוכים בתחרות "עדות מקומית" 2022, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 21 בדצמבר 2022
↑  צלם "שיחה מקומית" אורן זיו זכה בתחרות "עדות מקומית", באתר "שיחה מקומית", 5 בדצמבר 2023
אוסנבריק

אוסנבריק (בגרמנית: Osnabrück) היא עיר בסקסוניה תחתית, בצפון־מערב גרמניה, כ-80 ק"מ צפונית לדורטמונד וכ-100 ק"מ מערבית להנובר. ב-2013 התגוררו בה כ-156 אלף תושבים.
מקור שמה של העיר שנוי במחלוקת. יש הסבורים שמדובר בשיבוש השם אוכסנבריקה (Ochsenbrücke), שפירושו "גשר השור". אחרים טוענים שהשם ניתן בהשראת האייסיר, ומשמעותו היא, בעצם, "גשר לאלים". הגיית השם יכולה להעיד אם היותו של הדובר תושב העיר או לא, שכן תושבי העיר נוטים להגות את שמה במלרע, ואילו אנשים שאינם מתגוררים בה הוגים את שמה במלעיל.
בשנת 2003 בחר בה השבועון הגרמני שטרן כעיר שבה חיים התושבים המאושרים בגרמניה. בעקבות הבחירה יצאה העיר בקמפיין תחת הכותרת "Ich komm' zum Glück aus Osnabrück" (למרבה המזל, אני מאוסנבריק).
התושב הידוע ביותר של העיר היה הסופר אריך מריה רמרק, וגם ג'ורג' הראשון מלך בריטניה נפטר בה. כן נולד בעיר הצייר היהודי פליקס נוסבאום, שנספה בשואה ולזכרו בנתה העיר מוזיאון, בית פליקס נוסבאום.
בעיר קהילה יהודית המפעילה בית כנסת (אורתודוקסי), מקווה ומרכז קהילתי. בימים הנוראים משמש בקהילה כחזן זה שנים הזמר מישל קאהן מירושלים.
היסטוריה

לפי חפירות וממצאים אחרונים, יש הסבורים שקרב יער טויטובורג התרחש באזור העיר אוסנבריק בספטמבר 9.
קארל הגדול ייסד את אוסנבריק בסביבות שנת 780. בראשית המאה התשיעית הייתה העיר לדיוקסיה הראשונה בסקסוניה, אך אזכורה הראשון כעיר היה רק בשנת 1147. זמן קצר אחר כך, בשנת 1157 החל הקיסר פרידריך ברברוסה בביצורה של העיר. כמה משרידי הביצורים עדיין עומדים על תילם. במהלך אותה מאה הצטרפה אוסנבריק לברית ערי הנזה.
נטייתם של תושבי העיר לכיוון הרפורמציה הפרוטסטנטית הביאה למתיחות עם הבישוף הקתולי, שלא יושבה עד המאה ה-17.
האירוע המשמעותי ביותר שנערך בעיר הוא ככל הנראה המשא ומתן שנערך בעיר בין המעצמות האירופיות בשנים 1648-1643, ושהביא לסיום מלחמת שלושים השנים ולשלום וסטפאליה. מאחר שהקתולים והפרוטסטנטים סירבו לשבת זה עם זה, ישבו הקתולים במינסטר והפרוטסטנטים באוסנבריק. לשלום וסטפאליה היו גם משמעויות עבור העיר. נקבע בו הסדר ייחודי לפיו ישלטו בה בישופים פרוטסטנטים וקתולים לסירוגין. כך ארע, שעל מנת להבטיח תקופת שלטון ארוכה ככל האפשר, מונה לבישוף בשנת 1764 הנסיך פרדריק, דוכס יורק ואולבני, והוא בן 196 ימים בלבד. זהו הגיל הצעיר ביותר בהיסטוריה שבו מונה בישוף.
כתוצאה מתהליך החילון שהחל עם נפילת האימפריה הרומית הקדושה, הפכה אוסנבריק לחלק מממלכת הנובר בשנת 1803, ובשנת 1866 סופחה, עם יתר הממלכה, לפרוסיה.
בסיום מלחמת העולם השנייה ספגה אוסנבריק הפגזות קשות, אך חלק מהמבנים ההיסטוריים שלה הוקמו מחדש. לאחר המלחמה הוצב בעיר חיל מצב בריטי, ובסביבת העיר נותרו בסיסים של הצבא הבריטי במשך שנים ארוכות. אחרון החיילים הבריטים עזב את האזור ב-31 במרץ 2009.
ערים תאומות

ארצות הברית אוונסוויל, אינדיאנה, ארצות הברית
צרפת אנז'ה, צרפת
קוריאה הדרומית גוואנגיונג, קוריאה הדרומית
אוסטריה גמינד, אוסטריה
גרמניה גרייפסוולד, גרמניה
בריטניה דרבי, בריטניה
הולנד הארלם, הולנד
הרפובליקה העממית של סין חפיי, הרפובליקה העממית של סין
פורטוגל וילה ריאל, פורטוגל
רוסיה טוור, רוסיה
ישראל עפולה, ישראל
טורקיה צ'נקלה, טורקיה
איבו סאנאדר

איבו סאנאדר (נולד ב-8 ביוני 1953 בעיר ספליט) הוא ראש ממשלת קרואטיה לשעבר, הורשע בשחיתות ונידון למאסר.
קריירה

סאנאדר נולד ב-1953 בספליט, יוגוסלביה, למשפחה עניה ודתית ממעמד הפועלים. אימו ביקשה מהרקטור של הגימנסיה הקלאסית הדיוקסאלית (אנ'), בית ספר הקתולי, לקבל את בנה כתלמיד מלגה. הוא הצטיין בלימודיו שם, בייחוד בהיסטוריה ובשפות.
בסיום לימודיו בגימנסיה, למד סאנאדר פילוסופיה ברומא במשך שנה אחת. בשובו לספליט ביוגוסלביה, פגש את מירז'אנה סאריק והתחתן איתה בשנת 1978. לאחר מכן היגרו בני הזוג לאינסבורק באוסטריה, ולמדו באוניברסיטת אינסבורק (אנ'). בשנת 1982 קיבל סאנאדר תואר דוקטור מהאוניברסיטה.
ב-1983 שב סאנאדר ליוגוסלביה, ושימש כעורך, ובהמשך כעורך ראשי, בהוצאה לאור. ב-1987 שב לאוסטריה, והקים שם עסקים. לטענת תחקיר עיתונאי, סאנאדר חווה כישלונות בתחום העסקי, ואלו תרמו למעבר שלו לתחום הפוליטי.
הוא שב לספליט מאוסטריה לאחר כינון קרואטיה ב-1991.
שלא כמנהיגים פוליטיים אחרים בקרואטיה, סאנאדר לא היה חלק מהפוליטיקה בצעירותו, לא כחבר ב"ליגה הקומוניסטית הקרואטית" (אנ'), מפלגת השלטון, ולא כדיסידנט.
כניסתו לעולם הפוליטיקה הייתה דרך מפלגת האיחוד הדמוקרטי מפלגת האיחוד הדמוקרטי"(אנ'), שייסד והנהיג פרניו טוג'מן . הוא הקים את הסניף של המפלגה בטירול, כשהיה עדיין באוסטריה. משם המשיך להתקדם במפלגה, שהפכה בהנהגתו של טוג'מן למפלגת השלטון.
כיהן כשר המדע והטכנולוגיה מ-1992 עד 1993 ולאחר מכן כממלא-מקום שר החוץ מ-1996 עד 2000 תחת השר מאטה גרניץ'.
בשנת 1999 נפטר בעודו מכהן נשיא קרואטיה דאז, פרניו טוג'מן, מייסד ומנהיג מפלגתו של סאנאדר. בבחירות שנערכו לאחר מותו של טוג'מן, הפסידה המפלגה לראשונה בבחירות, הן לפרלמנט הקרואטי והן לנשיאות קרואטיה. לאחר ההפסד, ביולי 2000, נבחר סאנאדר ליו"ר המפלגה והנהיגה כראש האופוזיציה. אחרי ניצחון מפלגתו ב-2003 מונה לראשות הממשלה. בתקופת כהונתו הושגה הבנה עם האיחוד האירופי להצטרפות קרואטיה לאיחוד. סאנאדר עמד בראש הממשלה גם לאחר הבחירות של שנת 2007, אם כי הפעם בקואליציה עם מפלגות יריבות, כמו המפלגה הסוציאל-ליברלית(אנ'), ומפלגת האיכרים הקרואטית(אנ').
ביולי 2009 הודיע סאנאדר במפתיע על התפטרותו מראשות הממשלה ומהפוליטיקה. בסוף 2009 ניסה סאנאדר לחזור לפוליטיקה, אבל בסופו של דבר מפלגתו הוציאה אותו משורותיה. בדצמבר 2010 החליט הפרלמנט הקרואטי על הסרת חסינותו בעקבות חשדות למעורבות בשחיתות, הוא נמלט לאוסטריה אך הוסגר לקרואטיה ביולי 2011. הוא הורשע בעבירות שוחד ובנובמבר 2012 נגזרו עליו 10 שנות מאסר. ביוני 2014 בית המשפט העליון אישר את פסק הדין אך הפחית מעונשו ל-8.5 שנות מאסר. ב-2015 בוטל גזר הדין מסיבות פרוצודרליות, וסאנאדר נשלח למשפט מחדש. באותה עת סאנאדר כבר היה נתון במעצר ובבית כלא במשך כארבע שנים, על פרשות שחיתות אחרות, כמו לקיחת שוחד מחברת הנפט ההונגרית MOL . בנובמבר 2020 נגזר עליו עונש של 8 שנות מאסר בשל לקיחת כסף מחברות ציבוריות, במשפט בו חויבה גם מפלגתו, האיחוד-הדמוקרטי, להחזיר מיליוני דולרים .
סאנאדר בעל תואר בספרות ובשפות רומניות-צרפתיות מטעם אוניברסיטת אינסברק באוסטריה. מדבר בשפות: צרפתית, אנגלית, איטלקית, גרמנית.
נשוי ואב ל-2 ילדים.
הערות שוליים

↑  Sanader's Austrian Affairs – Nacional.hr, arhiva.nacional.hr
↑  AFP, רה"מ הקרואטי הודיע במפתיע על התפטרותו, באתר ynet, 1 ביולי 2009
↑  סוכנויות הידיעות, קרואטיה: ר"מ לשעבר נמלט לאוסטריה ונתפס, באתר ynet, 10 בדצמבר 2010
↑  ראש ממשלת קרואטיה לשעבר ירצה 10 שנות מאסר; הסלמה בקרבות במזרח קונגו, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2012
↑  "Croatia jails former PM Sanader for party slush funds". Reuters (באנגלית). 2020-11-13. נבדק ב-2022-12-20.
↑  Anja Vladisavljevic, Croatian Ex-Premier Sanader Convicted in Slush Fund Case Retrial, Balkan Insight, ‏2020-11-13 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357150505171  PLWABN: 9810647232005606  BnF: cb12537727k (data)  GND: 121954935  ICCU: CFIV148207  ISNI: 0000 0000 8149 6087  LCCN: n94032581  NDL: 00529437  NTA: 207190682  SUDOC: 034642986  VIAF: 69340519   WorldCat (עם VIAF): 69340519
אוסנת אלכביר

אוסנת אלכביר במופע ריקוד הודי
אוסנת אלכביר היא זמרת, רקדנית, ציירת ובמאית תיאטרון ישראלית.
אלכביר למדה שירה, ריקוד וציור הודי קלאסיים בהודו. כיום היא מלמדת באוניברסיטת תל אביב.
לימודים ותחילת הקריירה האומנותית

אוסנת הגיעה להודו ב-1990 והתחילה ללמוד אמנות הודית, הנקראת בְרַהְמַרִי. אלכביר למדה זאת מבּוּדהַדֶו צַ'אִיטַניָה. בודהדו, נצר למשפחת אומנים מפורסמת בבנגל, היה צייר, רקדן ומוזיקאי הודי מפורסם, ופיתח את שיטת ציור הברהמרי של אביו. השיטה משתמשת בטכניקות אלתור ושואבת השראה מהמסורת הטנטרית ההינדואית. במקביל ללימודי הציור, למדה אוסנת מבודהדו ריקוד ברהמרי, הנקרא קַטְהַק.
במהלך שנות התשעים, למדה אוסנת את אמנות התיפוף בפַקהַוַג' מצַ'טרַפַטִי סִינג, הראג'ה של בִיגְ'נַה. היא השלימה את לימודי התואר הראשון והשני במוזיקה ובמחול הודים, והחלה ללמוד שירת דְהְרוּפַד מפרופסור רִיטוִיק סַניַל, זמר הודי מפורסם, תלמידו של המוזיקאי הנודע זִיַה מוֹהִיאוּדִין דָאגַר וראש החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטת .B.H.U בוַרַנַסִי.
פעילות אומנותית

מאז שנות התשעים המאוחרות, מחלקת אוסנת את זמנה בין הודו לישראל. היא מופיעה בישראל וברחבי העולם, מרצה ומלמדת.
במהלך השנים 2002, 2003, 2004, ביימה הצגות תיאטרון עבור פסטיבל עכו לתיאטרון אחר, במסגרת פרויקט שפה משותפת, שיתוף פעולה בין שחקנים יהודים וערבים, תוך שימוש בטכניקות תיאטרון וסיפור הודי. ההצגות היו שתוף פעולה אומנותי דו לשוני ועוררו תגובה בארץ ובעולם.
בשנת 2003, פורסם ספרה במפגש הנהרות בהוצאת מודן, ובשנת 2004, שיתפה פעולה עם צביה פיין וינץ לוי בהכנת הספר "הודו - להכיר עולם אחר", ספר לימוד גאוגרפיה לבית הספר היסודי.
בשנת 2004, הכינה את הכוראוגרפיה ואימנה את השחקנים בסרטו של דני וקסמן "מכתבים מרישיקש".
אוסנת מתגוררת בתל אביב.
הערות שוליים

↑  תיאטרון ילדים ונוער: מוצאים שפה משותפת, באתר ynet, 21 בדצמבר 2003
↑  ירחון תיאטרון, גיליון 14, אדוה ורדי, "וגר עכבר עם עורב", עמודים 33-34
↑  ירון אביטוב, הולכת על גחלים, באתר nrg‏, 21 באוגוסט 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453390405171  ISNI: 0000 0000 4410 4689  LCCN: no2004010530  VIAF: 51392495   WorldCat (עם VIAF): 51392495 
דהרופד על גדת נהר הגאנגה
איוואן גונטה

| --- | --- |

 לידה:  1740 Rozsishky, אוקראינה 
 פטירה:  1768 (בגיל 28 בערך) Gontivka, אוקראינה 
 
איוואן גונטה (באוקראינית: Іван Ґонта; מת בשנת 1768) היה ממנהיגי תנועת המרד הקוזאקית נגד האיחוד הפולני-ליטאי, התנועה נודעה כ"הַיְידָמָקים" וידוע גם כמי שהוביל פוגרום נגד יהודי אומן.
היסטוריה

נולד ברוז'יצקי שליד אומן במחוז ברסלב, גונטה שימש כקפטן של מיליציה קוזאקית תחת פרנסואה סלזי פוטוצקי, הוויווד של קייב, ופיקד על חיל מצב קטן של אומן מאז 1757. במהלך תנועת המרד הצטווה להילחם בכוחות ההיידמקים המתקרבים של מקסים זליזניאק. במקום זאת, הצטרפו הוא והמיליציה שלו למורדים, ובכוחות משותפים כבשו והרסו את העיירה אומן ב-21 ביוני 1768, באירוע שנודע כטבח אומן, במהלכו נטבחו אלפי פולנים מקומיים ויהודים. לאחר מכן הוכרז גונטה כקולונל ופיקד על חיל המצב של אומן.
מחשש שהמרד יתפשט לתחומה, שלחה יקתרינה הגדולה, קיסרית רוסיה, גדוד של קוזאקים מדון כדי לעזור לפולין לדכא את המרד. מפקד היחידה הרוסית, גורייב, גרם לקוזאקים להאמין שהוא מתייצב לצידם והצליח לתפוס כ-900 מהם ללא ירייה אחת. לאחר מכן הועבר איוואן גונטה לפולנים ונשפט בגין בגידה במולדת. נידון למוות על ידי הטמאן יאן קלמנס ברניצקי, והוצא להורג לאחר מכן בכפר סרבי (כיום גונטיווקה) במחוז פודוליה. כאמצעי נוסף, בותרה גופתו ופוזרה ב-14 עיירות פודוליה.
אף על פי שלא הוערך בגין מעשיו במהלך חייו, הפך לאחר מותו לגיבור שירי עם ואגדות שהציגו אותו כגיבור ומרטיר, והונצח בשירו האפי השנוי במחלוקת של טאראס שבצ'נקו היידמקים. בעיר אומן ניצב פסל לזכרו.
אוסנה

| אוסנה |
| --- | --- |
 אוסנות (Rubus allegheniensis) בשלות, מבשילות ולא בשלות  פרח אוסנה (Rubus fruticosus)
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: פטל (Rubus)
תת־סוג:: אוסנה (Rubus subg. Rubus)
שם מדעי
 Rubus subg. Rubus
שמות נוספים
 Rubs subg. Eubatus
אוסנה או אסנה היא פרי יער הגדל על שיחים ממינים שונים בסוג פטל (Rubus), בתת-הסוג Rubus subg. Rubus, או ממיני כלאיים בין מינים מתת-הסוג Rubus subg. Rubus ומתת-הסוג Rubus subg. Idaeobatus. זהו השם העברי למונח הלועזי Blackberry. בשימוש עממי, נקראת האוסנה לעיתים קרובות בשם פטל שחור. עם זאת, שם זה אינו מדויק ועשוי ליצור בלבול, כיוון ש"פטל שחור" עשוי לתאר גם פטל (סוג) שצבעו שחור.
פרי האוסנה דומה לפטל (תת-סוג), אך ניתן להבדיל בין פטל לבין אוסנה בקלות יחסית: הצמדות המצעית (בסיס הפרח היוצא מהגבעול) אל הפרי מאפיינת את האוסנה בשונה מבפטל. כשפטל נקטף, המצעית נתלשת מהפרי ומשאירה "חור", בעוד שכשאוסנה נקטפת, המצעית נקטפת איתה.
מאפיינים

האוסנה היא שיח קוצני רב-שנתי. פריה גדול יחסית, בגוון סגול כהה-שחור ומורכב מהרבה גרגרים קטנים בדומה לצורת הפטל. פרחי האוסנה, שצבעם לבן, פורחים באפריל-מאי והפרי מוכן לאסיף בחודשים יולי-אוגוסט. הפרי אכיל ונחשב למעדן, לפרי הבוסר טעם חמצמץ בעוד שהפרי הבשל הוא מתוק. חיות בר ניזונות מהפרי ומפיצות אותו. הפרחים מואבקים בין השאר על ידי דבורים. עוד שימוש של צמח האוסנה הוא כגדר חיה.
האוסנה נפוצה בצפון אמריקה, באירופה וברחבי העולם במיוחד סמוך למקורות מים. בארץ ישראל גדל מין דומה, Rubus sanctus — פטל קדוש.
ערכים תזונתיים

ב-1 ספל אוסנה טרייה יש:[דרוש מקור]
אנרגיה - 84 קילוקלוריות
חלבון - 1.7 גרם
שומנים - 1.3 גרם
פחמימות - 17 גרם
ויטמין C -30 מ"ג
סידן - 46 מ"ג
אשלגן - 245 מ"ג
הערות שוליים

↑  Maria Kinga Sobczyk, Hytönen, T., Graham, J., Harrison, R. (ע), Phylogenetics of Fragaria, Rubus and Related Taxa, The Genomes of Rosaceous Berries and Their Wild Relatives, Springer, Cham, 2018, Compendium of Plant Genomes, עמ' 11-23, ISBN 978-3-319-76020-9. (באנגלית)
↑  K.E. Hummer, H.K. Hall, R.C. Funt (ע), Blackberries: an introduction, Blackberries and their hybrids, CABI, 2017, Crop production science in horticulture, עמ' 1-16, ISBN 978-1-78064-668-8. (באנגלית)
1 2  יונה שניר, אסנות וטיפוסי מכלוא שלהן, השדה ס"ו, 1985, עמ' 274-275
1 2  שמואל זילכה, פירות גרגריים: תמונת מצב 2014, עלון הנוטע ס"ח, ארגון מגדלי הפירות בישראל, 2014, עמ' 32-36
↑  ראו למשל: עוזי רביד, "פטל", בספר "בשומות וטעמים טבעיים" (היחידה לצמחי תבלין, מרפא ובושם, מינהל המחקר החקלאי - מרכז וולקני); הודעת דוברות של משרד החקלאות ופיתוח הכפר (2014).
אוריינטליזם

ערך זה עוסק במושג. אם התכוונתם לספר, ראו .
"הנשים של אלג'יר" (Women of Algiers) – ציור של אז'ן דלקרואה
אוריינטליזם (בעברית: מזרחתנוּת) היא הדרך שבה מתוארת תרבות המזרח בעיניים מערביות. בחקר תולדות האמנות התייחס המושג ליצירות של אמנים צרפתיים שתיארו את ארצות המזרח התיכון וצפון אפריקה. פרסום ספרו של אדוארד סעיד, "אוריינטליזם" העניק למושג זה גוון חדש, ביקורתי בעיקרו, המדגיש את יחסו המתנשא לכאורה של העולם המערבי לתרבות המזרח, כפי שעוצב על ידי האימפריאליזם האירופי.
אוריינטליזם בפיסול

אלפרד ברי (צר') ואמיל גילמן (צר') מסווגים לעיתים כפסלים החשובים ביותר של המאה ה-19 בתנועת האוריינטליזם. הם קידמו ראייה אקזוטית ורומנטית של המזרח התיכון, של העולם ערבי ושל אפריקה. באמצעות פסלים מפורטים מברונזה, ייצגו ברי וגילמן רכבים ערבים ודמויות היסטוריות מעולם האסלאם. יצירותיהם, כאוריינטליסטים, תרמו להפצת תמונה אידיאלית של העולם הערבי באירופה, כשהם מתנגדים לכל צורת אידאולוגיה קולוניאלית אירופית וייצגו אייקונים מהעולם הערבי, והשפיעו על התפיסה המערבית של התרבויות המזרחיות. כיום, יצירותיהם נמצאות באוספים של המוזיאונים החשובים ביותר בעולם ובאוספים של משפחות מלוכה ממדינות שונות.
אוריינטליזם קלאסי

האוריינטליזם תפס תאוצה בצרפת של המאה ה-19, לאחר שאלכסנדר-גבריאל דקאן, שטייל בטורקיה ובצפון אפריקה והצית את הדמיון של אומני פריז כאשר בשנת 1831 הציג בסלוני פריז סקיצות מחיי היומיום של המזרח.
סגנונו הייחודי של דקאן, שנחשב למייסד האוריינטליזם, השפיע על אומנים נוספים, כך למשל, בעבודותיו של דלקרואה כמו "הנשים של אלג'יר" (1834), ו"הפנאטים של טנג'יר" (1838), ניתן למצוא השפעות של סגנון האוריינטליזם העולם.
ההשפעה המשיכה גם לעולם הספרות, היצירה "קונסטנטינופול" של הסופר תאופיל גוטייה (1853) הושפעה רבות מעבודותיו של דקאן.
עם תחילת צמיחת זרם אומנות זה, הוקם בפריז בית הספר האוריינטלי הראשון, ודקאן התמנה למנהל בית הספר.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביקורת האוריינטליזם

טענות נגד מזרחנים היו נפוצות בספרות ערבית ומצרית לפחות מאמצע המאה העשרים. כך למשל כותב סייד קוטב (1951):
"היהודים שתלו אנשים ומשטרים (בעולם האסלאם), במטרה לחתור כנגדו. מאות, ואולי אלפים, של קושרים ממוקמים בתוככי עולם האסלאם, ומופיעים כאוריינטליסטים או תלמידים של אוריינטליזם."
אסמכתות דומות לרקע ההיסטורי של הטענות נגד האורינטליסטים מובאות גם על ידי מייקל קוק.