stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלוש-עשרה מקטרות
רשימת השירים

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | מקטרת ראשונה + פתיחה  | 4:49 |
| 2. | מקטרת שנייה  | 3:34 |
| 3. | מקטרת שלישית  | 4:36 |
| 4. | מקטרת רביעית  | 3:55 |
| 5. | מקטרת חמישית  | 2:39 |
| 6. | מקטרת שישית  | 3:24 |
| 7. | מקטרת שביעית  | 3:44 |
| 8. | מקטרת שמינית  | 5:27 |
| 9. | מקטרת תשיעית  | 5:17 |
| 10. | מקטרת עשירית  | 3:12 |
| 11. | מקטרת אחת-עשרה  | 4:31 |
| 12. | מקטרת שתים-עשרה  | 2:38 |
| 13. | מקטרת שלוש-עשרה  | 3:00 |
| 14. | מקטרת חמישית - הסיפור (בונוס)  | 17:49 |
תאודור ת'רסטון גיר

תאודור ת'רסטון גיר (באנגלית: Theodore Thurston Geer;‏ 12 במרץ 1851 –  21 בפברואר 1924) היה פוליטיקאי אמריקאי מאורגון, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל אורגון העשירי (הראשון שנולד בתחומי המדינה) בשנים 1899–1903. הוא כיהן בעת שבית המחוקקים של המדינה אימץ את "שיטת אורגון", שהייתה מערכת של יוזמות חקיקה של האזרחים ומשאלי עם, שבעקבותיה הלכו רבות ממדינות ארצות הברית. טרם היבחרו כמושל, כיהן גיר כחבר בית הנבחרים של אורגון, כולל זמן מה כיושב ראש הבית.
ראשית חייו

תאודור גיר נולד בגבעות ולדו שממזרח לסיילם, שהיו אז חלק מטריטוריית אורגון. הוריו, הרמן ג'ונסון גיר וסינתיה אן אאוף, נפרדו כאשר הוא היה בן 14. גיר התחנך בבתי הספר של סיילם ולמד באוניברסיטת וילמט שבעיר.
לאחר פרידת הוריו הוא החל לעבוד, וב-1866 עבר עם אביו לעמק גרנד רונד. כאשר חי במזרח אורגון, כתב גיר מכתבים לעיתון בלו מאונטיין טיימס. ב-1877 הוא שב לעמק וילמט ולגבעות ולדו, שם הוא עסק בחקלאות.
קריירה פוליטית

ב-1880 נבחר גיר לבית המחוקקים של אורגון כנציג מחוז מריון. ב-1889 הוא שב לבית המחוקקים לתקופת כהונה נוספת, כיהן בו עד 1893, וב-1891 כיהן כיושב ראש הבית. ב-1897 הוא היה בחבר האלקטורים.
ב-1898 נבחר גיר כמושל אורגון העשירי במקומו של ויליאם פיין לורד, לאחר שניצח את מועמד המפלגה הדמוקרטית והמפלגה הפופוליסטית ו. ר. קינג. כמושל מטעם המפלגה הרפובליקנית הוא כיהן תקופת כהונה אחת מינואר 1899 ועד ינואר 1903. גיר היה המושל העשירי של אורגון, והראשון שנולד בתחומי המדינה.
גיר תמך בתיקון הראשון לחוקת אורגון משנת 1857 שמיסד את מערכת היוזמות החקיקתיות של האזרחים ואת משאלי העם במדינה. התיקון עבר על ידי בית המחוקקים ב-1899 וב-1901, ואושר על ידי ציבור המצביעים במדינה ב-1902. בהתמודדות שלו לתקופת כהונה שנייה כמושל ב-1903 לא עלה בידו של גיר להיבחר.
שנותיו האחרונות

גיר נודע כמשתתף נלהב ב"שיגעון האופניים" של שנות ה-90, וכמושל הוא חתם ב-1899 על חוק "שבילי האופניים" שעבר בבית המחוקקים המדינתי ושיצר רשת של שבילי אופניים ברחבי אורגון. הוא רכב באופן קבוע על אופניו מביתו ועד לקפיטול המדינתי, מרחק של 15 ק"מ.
לאחר שסיים את כהונתו כמושל, עבד גיר כעורך העיתון Oregon Statesman בשנים 1903–1905, ולאחר מכן ועד 1908 החזיק בבעלותו את העיתון Pendleton Tribune. ב-1908 עבר גיר לפורטלנד, שם הוא פרסם ב-1912 את ספרו "50 שנה באורגון". בהמשך עבד גיר בעסקי המקרקעין.
תאודור ת'רסטון גיר נפטר בפורטלנד ב-21 בפברואר 1924. הוא נטמן בבית הקברות רוז סיטי שבעיר.
הערות שוליים

↑  Theodore T. Geer. Archived September 23, 2006, at the Wayback Machine Oregon State Library
↑  "Celebrate National Bike Month with a ride through Salem history". Williamettelive.com. Archived from the original on October 4, 2011
↑  "Portland's 'golden age of bicycling' - BikePortland.org". BikePortland.org.
↑  Fifty Years in Oregon. New York: Neal Publishing Co., 1912.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119395357X  LCCN: no2012028174  SNAC: w64q8cq9  VIAF: 232341169   WorldCat (עם VIAF): 232341169
שעון קוקייה

שעון קוקייה מראה ומשמיע את השעה 8
שעון קוקייה הוא שעון קיר בעל מטוטלת, הבנוי כבית קטן או שובך; מתוך דלת הנמצאת בחלקו העליון מגיחה, מדי שעה או מדי חצי שעה, בובה דמוית ציפור, המשמיעה צפצוף הדומה לקול הקוקייה. כשהשעון מצביע על תחילת שעה, הוא משמיע צפצופים כמספר השעה, וכשהשעון מצביע על חצי שעה, הוא משמיע צפצוף יחיד.
שעון הקוקייה הומצא בשנת 1738 על ידי השען הגרמני פרנץ קטרר[דרוש מקור]. מאז המצאתם נפוצו שעוני הקוקייה מהיער השחור (שם התגורר הממציא) בעולם כולו. השעונים, בנוסף לפעולתם למדידת הזמן, הפכו לחפצי נוי המקשטים את הבית, ולשם כך הושקע מאמץ בעיצוב חיצוניותם.
שעון הקוקייה הקלאסי מופעל על ידי מנגנון מכני, המקבל את האנרגיה הדרושה להפעלתו מקפיצים הנמתחים בפרקי זמן קצובים, או ממשקולות, שמושכות שרשראות מטה אט-אט, ויש החזירן מעלה כל פרק זמן קצוב. אולם, בסוף המאה ה-20 כבר לא כל שעוני הקוקייה משולבים עם מטוטלת; בתקופה זו נוצרו גם שעוני קוקייה המופעלים על ידי אנרגיה חשמלית.
באזור היער השחור יש שעוני קוקייה גדולים שהוקדשו להם מבנים ייחודיים.
שעון קוקייה במבנה עצמאי
תת-מודול גדול

בתורת המודולים, תת-מודול גדול (an essential submodule) של מודול נתון הוא מודול החותך באופן לא טריוויאלי כל תת-מודול אחר. במקרה זה, המודול נקרא הרחבה גדולה של תת-המודול. המודול הוא בעל משלימים עקרונית אם לכל תת-מודול מתאים תת-מודול נוסף (המכונה משלים עקרונית) כך שסכומם הישר הוא מודול גדול. מודולים גדולים מהווים כלי באפיון מודולים פשוטים למחצה.
יהי  M מודול מעל חוג  R. תת-מודול  N\leq M נקרא גדול אם  \forall N'\leq M:N\cup N\neq \{0\}. מסמנים זאת לרוב על ידי  N\leq _{\ell }M.
אידיאל (שמאלי) גדול הוא אידיאל המהווה תת-מודול גדול כאשר מתייחסים לחוג כמודול (שמאלי) מעל עצמו.
מודול נקרא בעל משלימים אם לכל תת-מודול  N\leq M קיים תת-מודול  N'\leq M כך שסכומם הישר  N\oplus N' שווה לכל המודול; המודול נקרא בעל משלימים עקרונית אם הסכום הזה הוא מודול גדול. המשפט החשוב בנושא קובע כי תמיד לכל תת-מודול יש משלים עקרונית, כלומר כל מודול הוא בעל משלימים עקרונית.
מודול הוא פשוט למחצה אם ורק אם אין לו מודולים גדולים אמתיים.
ראו גם

מודול פשוט למחצה
תשתית
מודול אינג'קטיבי
מודול צפוף
תור הזהב של ספרד

ערך זה עוסק בפריחה בממלכת ספרד במאה ה-17. אם התכוונתם לתור הזהב של יהדות ספרד כאלף שנים קודם לכן, ראו .
תור הזהב של ספרד (בספרדית: Siglo de Oro) הייתה תקופה של פריחה תרבותית בתחומי האמנויות והספרות בספרד אשר התרחשה במקביל להתחזקות הפוליטית והיחלשותה של בית הבסבורג. התקופה החלה בסביבות 1492 (סיום תהליך הרקונקיסטה וגילוי אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס) והסתיימה לכל המאוחר לאחר הסכם הפירנאים, שהושג בין צרפת לבית הבסבורג בשנת 1659.
פריחה פוליטית-מדינית

שנת 1492 הייתה בעלת משמעות רבה לספרד. ארבעה אירועים מרכזיים שהתחוללו בשנה זו הביאו ליצירתה של ספרד כאימפריה טרנס-אטלנטית מגובשת וריכוזית. כיבושה של גרנדה וסיום הרקונקיסטה הביאו לאיחודה של ספרד כולה תחת ישות פוליטית אחת ותחת שלטון נוצרי; צו גירוש שהוצא ליהודי ספרד באותה השנה, וצו דומה לו שהוצא כנגד המוסלמים בראשית המאה ה-17, הביאו לאחדות דתית שגם היא הייתה כפופה לכתר, במסגרת פטרונטו ריאל, ממנו נהנו מלכי ספרד; מסעו של כריסטופר קולומבוס מערבה וגילויו את האיים הקריביים ויבשת אמריקה לאחר מכן, פתחו עידן חדש של התפשטות בצידו השני של האוקיינוס האטלנטי; לבסוף, השלמתו של המילון הראשון של השפה הספרדית סייע גם הוא לגיבוש תרבותי.
גילוי יבשת אמריקה בידי קולומבוס פתח עידן שבו כובשים ספרדיים השתלטו על רוב יבשת אמריקה, בהתאם לחוזה טורדסיאס, בייחוד על דרום ומרכז היבשת. במהלך המאה ה-16 הביאו המושבות הספרדיות באמריקה עושר עצום לספרד והפכו אותה למדינה החזקה ביותר באירופה. ימי העליונות של ספרד במאה ה-16 התבטאו גם בניצחון על העות'מאנים בקרב לפנטו ב-1571, ועם סדרת ניצחונות על אנגליה במלחמת אנגליה-ספרד (1585-1604).
למרות זאת, סדרה של מלחמות עם מדינות אירופה האחרות ומלחמות פנימיות על המלוכה, החלישו את ספרד. במהלך אמצע המאה ה-17, ימי הגדולה הספרדים בשלטון הבסבורג החלו בדעיכתם הארוכה שהחלה בסדרת הפסדים במלחמת שמונים השנים. ספרד ההבסבורגית כותרה במהלך מלחמת שלושים השנים, ובחציה השני של המאה ה-17 הובסה בידי הצרפתים, תחת הנהגתו של לואי הארבעה עשר. תקופת תור הזהב שלה הסתיימה בערך עם חתימת הסכם הפירנאים מול צרפת ב-1659.
פריחה תרבותית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פריחה תרבותית > אישים בולטים בתרבות

אל גרקו (1541 - 1614)
דייגו ולסקס (1599 - 1660)
תומאס לואיס דה ויקטוריה (1548 - 1611)
לופה דה רואדה (1510 - 1565)
מיגל דה סרוואנטס (1547 - 1616)
לופה דה וגה (1562 - 1635)
מתאו אלמן (1547 - 1615)
ויסנטה אספינל (1550 - 1614)
ראו גם

היסטוריה של ספרד
האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם
ספרד תחת בית הבסבורג בשיאה, 1580
תפילת השלווה

תפילת השלווה  היא תפילה שחוברה על ידי ריינהולד ניבור, כומר פרוטסטנטי אמריקאי ופעיל חברתי במאבק לזכויות אדם.
מקור התפילה וגלגוליה

התפילה המקורית ארוכה בהרבה. נראה שהיא שואבת ממקורות קודמים, בהם אוסף המעשיות "סיפורי אמא אווזה".
התפילה המוכרת מבוססת על הנוסח המקוצר שאומץ בידי ארגון אלכוהוליסטים אנונימיים במסגרת תוכנית שנים עשר הצעדים שלהם, ובעקבותיהם בארגוני גמילה אחרים.
התפילה יוחסה בטעות לאנשים שונים כמו קיקרו, פרנציסקוס מאסיזי ואחרים. צבא ארצות הברית הפיץ את התפילה בין חייליו המוצבים במערב גרמניה, לאחר מלחמת העולם השנייה, תוך ייחוס שגוי לפילוסוף פרידריך אטינגר.
שולי נתן הלחינה ושרה גרסה אחרת של תרגום התפילה בשיר "אנא אלי": "אלוהים תן לי את השלוה
להשלים עם שאיני יכול לשנות. אנא תן לי את אומץ הלב לשנות דברים שביכולתי. ואנא תן לי את החוכמה
להבחין בין אלה לבין אלה". מלבד התרגום של אלכוהוליסטים אנונימיים ישנו גם תרגום של יהונתן גפן.
התפילה מאוזכרת ברומן "בית מטבחיים חמש" מאת קורט וונגוט.
רעיון דומה מצוי בספר מבחר הפנינים של שלמה אבן גבירול, בשער י"ז (ההכרה) פסוק ב': "ואמרו ראש השכל, ההכרה בין ההוה והנמנע, והנחמה במה שאינו ביכולת".
הערות שוליים

↑  Shapiro, Fred R. (28 באפריל 2014). "Who Wrote the Serenity Prayer?". The Chronicle Review. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kaplan, Justin, ed. (2002). Bartlett's Familiar Quotations (17th ed.). p. 735. (attributing the prayer to Niebuhr in 1943)
ערך זה הוא קצרמרבנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תוכנית בישול

צילום תוכנית בישול - הכנת צ'אודר צדפות
תוכנית בישול היא תוכנית טלוויזיה שמציגה הכנת מאכלים, בדרך כלל במטבח שבאולפן צילומים. לעיתים התוכנית אינה מצולמת באולפן צילומים, לדוגמה התוכנית הישראלית "עושים שוק עם גיל חובב" שצולמה ברובה בשווקים שונים ברחבי ישראל ובמקומות ממכר מזון אחרים. בדרך כלל, מנחה התוכנית, לרוב שף מפורסם, מכין מנת אוכל אחת או יותר במהלכה, מול קהל הצופים, ומדגים את כל שלבי הבישול של המנה. לעיתים אין זה שף אשר מכין את המאכלים, אלא טבח חובב, כמו בתוכנית "במטבח עם מרגול", בה הכינו את המאכלים אנשים שונים חסרי רקע מקצועי בבישול.
תוכניות בישול מייצגות את אחד הז'אנרים הוותיקים ביותר במדיום הטלוויזיוני. התוכנית הראשונה שודרה על ידי ב-BBC בינואר 1937. הן התרחבו בשנות החמישים של המאה ה-20 בארצות הברית סמוך לחדירתו הרחבה של מדיום זה. תוכניות אלה היוו גם במדינות אחרות את אחד הסוגות הטלוויזיוניות היציבות בלוח המשדרים[דרוש מקור].
אף כי ניתן לראות החל מראשית המאה ה-21 שינויים  באופן בו מוכנים המאכלים ומוצגים במהלך התוכנית, עדיין נשמרת מקומה של התבנית המסורתית, זו המאופיינת בשף או טבח כשהוא ניצב מצולם במטבח שהוקם במיוחד באולפן שמסביר שלב אחר שלב את מה שרואה הצופה לנגד עיניו. עצם המראה של מהלך ההכנה, והתוצאה הסופית, אמורים להעניק לצופה תחושה שמתכון כתוב, איננו מצליח להעביר.
בשנת 1993 הושק ערוץ "Food Network" שמוקדש כולו לתחום הבישול. בשנת 2007 הושק בישראל ערוץ דומה בשם "ערוץ האוכל"/
אף על פי שלרוב תוכניות הבישול אינן מגיעות למעלה טבלות הרייטינג, הן זוכות לפופולריות גבוהה יחסית מאז ימיה הראשונים של הטלוויזיה. ברוב המקרים, הן אינן יקרות מדי להפקה, ולכן ערוצי הטלוויזיה נהגו לשים אותן בשעות מתות מבחינת מדרוג. בעיקר בשעות אחר הצהריים.
שנות ה-90 של המאה ה-1

שנות ה-90 של המאה ה-1 היו העשור העשירי והאחרון של המאה ה-1, החלו ב־1 בינואר 90 והסתיימו ב־31 בדצמבר 99.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

92 - המרקומנים מובסים על ידי רומא בדנובה, אך למרות זאת הם לא הוכנעו באופן מוחלט.
92 - הצבא הרומי נכנס למסופוטמיה
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

92 - הקיסר הרומי דומיטיאנוס הופך לקונסול רומי
95 - דומיטיאנוס וטיטוס פלביוס קלמנס הפכו להיות קונסולים ברומא.
95 - ביקורם של חכמי יבנה ברומא אצל דומיטיאנוס.
95 - דקבלוס מאחד את דאקיה תחת שלטונו.
18 בספטמבר 96 - בעקבות רצח הקיסר דומיטיאנוס נרווה הופך לקיסר רומא
97 - אווריסטוס יורש את קלמנס הראשון בכס האפיפיור
27 בינואר 98 - עם מותו של נרווה, הופך טראיאנוס לקיסר רומא
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
95 - התפרצות קשה של מלריה באזורים חקלאיים של האימפריה הרומית מתועדת בשנה זו, ותימשך למשך 500 השנים הבאות. המלריה תפגע קשות באזור קמפניה אשר שוקי החקלאות שלה סיפקו לרומא מזון טרי חיוני. המחלה גורמת לא פעם להפסקת התוצרת מאזורים מסוים, וגורמת לחקלאים נגועים המחלה להגר את הבירה, מה שגורם להגברה בשיעור תמותת התינוקות ברומא, בתקופה בה במקומות אחרים באימפריה קטן שיעור תמותת התינוקות.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
95 - דומיטיאנוס מוציא להורג את טיטוס פלביוס קלמנס באשמת אתאיזם, אשמה הנפוצה למי ש"חי חיי יהודים".
95 - דומיטיאנוס מוציא להורג אנשי סנאט, מתוך פרנויה אשר נבעה מנבואה שחזתה את מותו בשנת 96.
18 בספטמבר 96 - קבוצת קושרים החליטה להתנקש בחיי קיסר רומא דומיטיאנוס. קבוצת הקושרים הגיעה לחדר השינה של דומיטיאנוס, ובעוד אחד מחבריה ניהל עמו שיחה, אחר תקע בו פגיון.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית > אדריכלות

92 - הושלמה בניית הארמון הפלאבי
תרבות פופולרית > ספרות

95 - קווינטיליאנוס מפרסם את "תורת הנאום".
תרבות פופולרית > דת

95 - על פי המסורת הנוצרית, מוערך בשנה זו יוחנן כותב את "חזון יוחנן" בעת גלותו על האי פטמוס שבים האגאי.
95 - זמן משוער לכתיבת "האיגרת אל העברים".
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים > מנהיגי עולם בולטים

דומיטיאנוס
שנות ה-90 של המאה ה-15

שנות ה-90 של המאה ה-15 היו העשור העשירי והאחרון של המאה ה-15, החלו ב־1 בינואר 1490 והסתיימו ב־31 בדצמבר 1499.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

28 ביולי 1499 - הקרב הראשון על לפנטו - ניצחון הצי הטורקי על הצי הוונציאני
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

25 בנובמבר 1491 - תחילת מצור על גרנדה - עיר גדולה אחרונה בשליטת מוסלמים בספרד
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

6 בדצמבר 1491 - שארל השמיני, מלך צרפת מתחתן עם אן מברטאן ומספח את ברטאן לצרפת
31 במרץ 1492 - פרסום צו על גירוש ספרד על ידי פרננדו השני מלך ארגון ואשתו המלכה איזבלה הראשונה מקסטיליה
31 ביולי 1492 - גירוש ספרד: אחרוני היהודים עוזבים את ספרד
31 בדצמבר 1492 - כ-100,000 יהודים מגורשים מסיציליה
11 באוגוסט 1492 - אלכסנדר השישי מתמנה לאפיפיור ה-214 לאחר מות אינוקנטיוס השמיני
4 במאי 1493 - האפיפיור אלכסנדר השישי מחלק את העולם החדש בין ספרד ופורטוגל
7 ביוני 1494 - ספרד ופורטוגל חותמות על חוזה טורדסיאס, המחלק את "העולם החדש" ביניהן
22 באוקטובר 1494 - לודוביקו ספורצה מוכתר לדוכס מילאנו, תחילת האירועים שמביאים בסופו של דבר למלחמות האיטלקיות
9 בנובמבר 1494 - בית מדיצ'י מאבד את השלטון בפירנצה
5 בדצמבר 1496 - מנואל הראשון, מלך פורטוגל מוציא צו לגירוש יהודים
1499 - שטפן הגדול, נסיך מולדובה, חותם על הסכם שלום עם פולין
אוקטובר 1499 - לואי השנים עשר מלך צרפת כובש את מילאנו ומכריז על עצמו כדוכס מילאנו ומלך נאפולי וסיציליה
22 בספטמבר 1499 - אמנת בזל: שווייצריה הופכת לישות עצמאית. האמנה שמה קץ למלחמה השוואבית
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > קולוניאליזם ואימפריאליזם

2 בינואר 1492 - השלמת הרקונקיסטה עם כיבושה של גרנדה, השטח האחרון בספרד שעוד היה בידי המורים
1499 - זטה נופלת לידי האימפריה העות'מאנית וסרביה מאבדת את עצמאותה
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
20 בספטמבר 1498 - רעידת אדמה באזור שנמצא דרומית להונשו. חוזקה מוערך בכ-8.6
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
3 בינואר 1496 - לאונרדו דה וינצ'י עורך ניסוי להטסת מכונת תעופה אשר נכשל
מדע וטכנולוגיה > חקר העולם

3 באוגוסט 1492 - כריסטופר קולומבוס מתחיל את הפלגתו שבה הגיע לאמריקה
12 באוקטובר 1492 - כריסטופר קולומבוס "מגלה" את אמריקה
28 באוקטובר 1492 - כריסטופר קולומבוס מגיע לראשונה לקובה
5 בדצמבר 1492 - כריסטופר קולומבוס מגלה את האי היספניולה
25 בדצמבר 1492 - האוניה "סנטה מריה" עולה על שרטון ומאלצת את כריסטופר קולומבוס לשוב לאירופה
4 בינואר 1493 - כריסטופר קולומבוס עוזב את העולם החדש ובכך משלים את המסע הראשון שלו
15 במרץ 1493 - כריסטופר קולומבוס חוזר ממסעו הראשון לאמריקה
3 בנובמבר 1493 - כריסטופר קולומבוס מגלה את איי גוואדלופ
19 בנובמבר 1493 - כריסטופר קולומבוס מגלה את פוארטו ריקו
5 במאי 1494 - כריסטופר קולומבוס מגלה את ג'מייקה במסעו השני לאמריקה
8 ביולי 1497 - ואסקו דה גאמה החל את מסעו להודו
22 בנובמבר 1497 - ואסקו דה גאמה, החוקר הפורטוגזי מקיף את כף התקווה הטובה (האירופאי הראשון העושה זאת)
20 במאי 1498 - ואסקו דה גאמה נוחת בקוז'יקוד, הודו. מציאת דרך להודו
31 ביולי 1498 - במסעו השלישי לחצי-הכדור המערבי הופך כריסטופר קולומבוס לאירופאי הראשון שמגיע לאי טרינידד
1 באוגוסט 1498 - כריסטופר קולומבוס מגלה את ונצואלה
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תרבות פופולרית > אומנות

1490 - לאונרדו דה וינצ'י יוצר את הרישום הנודע "האדם הוויטרובי".
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים > מנהיגי עולם בולטים

גירוש ספרד: צו הגירוש משנת 1492
כריסטופר קולומבוס "מגלה" את אמריקה
לאונרדו דה וינצ'י יוצר את הרישום הנודע "האדם הוויטרובי".
תחנת הכוח קחובקה

| --- | --- |

 מיקום:  אוקראינה נובה קחובקה, מחוז חרסון, אוקראינה
 סוג:  סכר כבידה
 סוכר את:  נהר דנייפר
 ייצור חשמל:  351 מגה-ואט
 תקופת הבנייה:  ספטמבר 1950 – 18 באוקטובר 1955 (כ־5 שנים)
 קואורדינטות:  46°46′34″N 33°22′18″E﻿ / ﻿46.776111111111°N 33.371666666667°E﻿ / 46.776111111111; 33.371666666667
  (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםתחנת הכוח קחובקה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםתחנת הכוח קחובקה(למפת מחוז חרסון רגילה) חרסון נובה קחובקה הניצ'סק סקדובסק דניפרופטרובסק זפוריז'יה קרים מיקולאייב הים השחורתחנת הכוח קחובקה(למפת מחוז חרסון מוגדלת) חרסון נובה קחובקה הניצ'סק סקדובסק דניפרופטרובסק זפוריז'יה קרים מיקולאייב הים השחורתחנת הכוח קחובקה
 
תחנת הכוח קחובקה (באוקראינית: Каховська ГЕС імені П. С. Непорожнього, Каховська ГЭС; רשמית ״תחנת הכוח ההידרואלקטרית על שם פטרו נפורוז'ני) הייתה תחנת כוח הידרואלקטרית, השלב השישי והאחרון בקומפלקס הידרואלקטרי על הנהר דנייפר, שמצוי במחוז חרסון בדרום אוקראינה.
הסכר נבנה והופעל בשנות ה-50 של המאה ה-20 יצר את מאגר קחובקה. הסכר איפשר הפקת חשמל על בסיס אנרגיה הידרואלקטרית והיה במשך עשרות שנים מקור המים, לשתייה ולהשקיה למאות אלפי בני אדם בדרום אוקראינה. בנוסף לשליטה וניהול הזרימה של נהר הדנייפר ובמניעת הצפות במורד הזרם, וכלל תא שיט שאפשר תנועת ספינות.
במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה נפגעו מספר מתקנים במתחם. ב-6 ביוני 2023 הפצצה גרמה לקריסת סכר נובה קחובקה, והסכר ההידרואלקטרי נהרס כליל. לטענת צבא אוקראינה, הופצצה התחנה על ידי רוסיה בהפצצה ארטילרית או בפיצוץ מבפנים של חדר המנועים. בצבא רוסיה האשימו את האוקראינים בהפצצה.
היסטוריה

בניית התחנה החלה בספטמבר 1950 בהתאם לצו של מועצת השרים של ברית המועצות מיום 20 בספטמבר לצורך השקיית אדמות האזורים הדרומיים של אוקראינה והאזורים הצפוניים של קרים. בניית תחנת הכוח ההידרואלקטרית הופקדה בידי צוות חברת דניפרוסטרוי, שבנתה גם את דנייפרוגס בשנים 1927–1932.
הציוד העיקרי סופק על ידי מפעל הטורבינות של חרקוב, זפורוז'יה ומפעלים מכניים. בבניית התחנה, נעשה שימוש בשיטות ייצור חדשות במהירות גבוהה, שהפחיתו משמעותית את זמן הבנייה. התקנת הטורבינה הראשונה החלה באוגוסט 1954 והסתיימה ב-18 באוקטובר 1955. יום זה נחשב ליום הולדתה של התחנה. ב־13 באוקטובר 1956 הופעלה היחידה ההידרואלקטרית השישית האחרונה, וב-19 באוקטובר 1959 הוכנסה התחנה לפעילות בהספק מותקן של 312 MW.
לפי צו של ממשלת אוקראינה מיום 26 ביוני 2000, נקראה תחנת הכוח ההידרואלקטרית קחובקה על שמו של המדען והמדינאי פטרו נפורוז'ני, שהיה גם ממהנדסי התחנה.
היסטוריה > מלחמת אוקראינה–רוסיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – מלחמת רוסיה-אוקראינה
מאז סוף פברואר 2022, התחנה נכבשה על ידי יחידות של הכוחות המזוינים הרוסים, שתקפו את מחוז חרסון מחצי האי קרים שסופח לרוסיה ב-2014. לפי פיקוד הכוחות המזוינים של אוקראינה, בליל 12 באוגוסט 2022, הגשר על פני הדנייפר בסכר תחנת הכוח ההידרואלקטרית קחובקה הושבת כתוצאה מפגיעת רקטות וארטילריה של הצבא האוקראיני ולא ניתן להשתמש בו ולהעביר עליו ציוד צבאי. הגשר ליד תחנת הכוח ההידרואלקטרית בנובה קחובקה היה אחד משלושה מעברים על פני הדנייפר במחוז חרסון, יחד עם גשר אנטונובסקי וגשר הרכבת באותו שם. כל שלושת הגשרים הללו הותקפו על ידי כוחות אוקראינים במטרה לחסום את אספקת קבוצת החיילים הרוסית בגדה הימנית של הדנייפר.
ב-19 באוקטובר 2022, מפקד הכוחות הרוסיים באוקראינה, סרגיי סורוביקין, טען שקייב מתכננת "להכות בסכר של תחנת הכוח ההידרואלקטרית קחובקה"; הצהרה דומה נאמרה על ידי ראש ממשל הכיבוש הרוסי באזור חרסון ולדימיר סלדו. על פי המכון האמריקאי לחקר המלחמה, כוחות רוסים יכולים להכין מבצע להתקפה במסגרת מבצע דגל כוזב על תחנת הכוח ההידרואלקטרית על מנת לחפות על נסיגת החיילים הרוסיים מהגדה הימנית של הדנייפר עקב מתקפת נגד של כוחות אוקראינים באזור חרסון. הרס הסכר של תחנת הכוח ההידרואלקטרית עלול לגרום לשיטפון ענק, אשר על פי מומחים אמריקאים עשוי להתבצע כדי לעכב את התקדמות הכוחות המזוינים של אוקראינה מעבר לנהר הדנייפר. ב-20 באוקטובר 2022 האשים נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי את רוסיה בכריית תחנת הכוח קחובקה. לדברי מומחים, הרס תחנת הכוח ההידרואלקטרית קחובקה יאיים על תחנת הכוח הגרעינית זפורוז'יה, המשתמשת במים לקירור כורים גרעיניים ממאגר קחובקה.
בנובמבר 2022, במהלך הנסיגה הרוסית מהגדה הימנית של הדנייפר, פוצצו הרוסים שבעה גשרים על פני הדנייפר, כולל הגשר בתחנת הכוח ההידרואלקטרית קחובקה. גם הסכר של תחנת הכוח עצמה ניזוק. לפי הפיקוד המבצעי האוקראיני "דרום", בליל 6 ביוני 2023, תחנת הכוח נהרסה כליל בפיצוץ, על ידי כוחות רוסיים. הרוסים מצדם האשימו את האוקראינים בהשמדת התחנה. בעקבות הפיצוץ, עשרות כפרים באזור הוצפו, ואספקת המים לחצי האי קרים שובשה.
הערות שוליים

↑  ynet והסוכנויות, אוקראינה מאשימה את רוסיה בהפצצת סכר מרכזי, חשש מהצפות ענק | תיעוד, באתר ynet, 6 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015134209  LNB: 000334923  VIAF: 187144647693834922450   WorldCat (עם VIAF): 187144647693834922450
תת-מודול קטן

בתורת החוגים, תת-מודול קטן של מודול  M מעל חוג  R, הוא תת-מודול  S כך שלכל תת-מודול אמיתי  N, גם הסכום  N+S אמיתי. במילים אחרות, לא ייתכן ש- N+S=M אלא אם  N=M. תת-מודול האפס הוא תמיד קטן, אבל הטרמינולוגיה עשויה להטעות: אם יש למודול תת-מודול המכיל כל תת-מודול אמיתי אחר, אז הוא קטן.
תכונות

אוסף התת-מודולים הקטנים של מודול  M סגור תחת "כלפי מטה" (כלומר, תת-מודול של תת-מודול קטן הוא קטן בעצמו), וגם תחת סכומים סופיים. אם  S תת-מודול קטן של  M, אז הוא תת-מודול קטן של כל מודול המכיל את  M. הכיוון ההפוך נכון באופן חלקי מאד: אם  S מוכל במודול  M והוא קטן בסכום ישר  M\oplus M', אז הוא קטן גם ב- M. קטנות נשמרת תחת מנה בתת-מודול קטן, כלומר: אם  K תת-מודול קטן של  M המוכל בתת-מודול  E, אז  E קטן ב- M אם ורק אם המנה  E/K קטנה ב- M/K.
התכונה של תת-מודול להיות קטן ניתנת לאפיון פנימי:  S הוא תת-מודול קטן של מודול כלשהו, אם ורק אם הוא תת-מודול קטן בסגור האינג'קטיבי של עצמו.
סכום תת-המודולים הקטנים של  R, כמודול מעל עצמו, הוא רדיקל ג'ייקובסון של החוג. הרדיקל עצמו הוא תת-מודול קטן, ולפי הלמה של נקאימה  J(R)M הוא תת-מודול קטן של  M לכל מודול נוצר סופית  M.
ראו גם

תת-מודול גדול (נקרא גם תת-מודול עיקרי)
תור הזהב של פולין

מלך פולין והדוכס הגדול של ליטא – זיגמונט השני אוגוסט ומלכת פולין, בת זוגו הדוכסית הגדולה של ליטא – ברברה ראדז'יוויל בווילנה, מאת יאן מטייקו.
תור הזהב של פולין היה תקופת הרנסאנס בפולין ובדוכסות הגדולה של ליטא, שהתפרשה בערך על תקופת שלטונם של המלך ולדיסלב השני יגיילו (1386–1434) והמלך האחרון מהשושלת היגלונית זיגמונט השני אוגוסט עד מותו בשנת 1572. חלק מההיסטוריונים טוענים שעידן הזהב הפולני נמשך עד לאמצע המאה ה-17, כאשר האיחוד הפולני-ליטאי נהרס על ידי מרד חמלניצקי ועל ידי הפלישה השוודית והרוסית. במהלך עידן הזהב, הפך חבר העמים הפולני-ליטאי לאחת הממלכות הגדולות באירופה, ובשיאה השתרעה משטחי אסטוניה של היום בצפון ועד מולדובה בדרום, וממוסקבה במזרח ועד ברנדנבורג במערב.
במאה ה-16 גדלה חבר העמים לשטח של מיליון קמ"ר, עם אוכלוסייה של 11 מיליון נפשות. היא שגשגה בזכות מסחר של תבואה, עץ, מלח ובד עם מערב אירופה דרך נמלי הים הבלטי של גדנסק, אלבלונג, ריגה, קלייפדה וקניגסברג. הערים הגדולות של חבר העמים כללו גם את פוזנן, קרקוב, ורשה, לבוב, וילנה, טורון, ובתקופות מסוימות גם קייב וסמולנסק. הצבא של חבר העמים הצליח להגן על הממלכה מפני פלישות זרות וגם השתתף בקמפיינים התקפיים נגד שכנותיה של פולין. עם האיחוד התרחש תהליך פולוניזציה מרצון בשטחים המאוחדים, והשפה הפולנית הפכה ללינגואה פרנקה של מרכז ומזרח אירופה.
במהלך עידן הזהב, נחשבה חבר העמים הפולני-ליטאי לאחת המדינות החזקות ביותר באירופה. היה לה מערכת ממשל ייחודית, שנקראה הדמוקרטיית האצילים שבה כל האצילים (שלאכטה), ללא קשר למעמד הכלכלי, נחשבו שווים ונהנו מזכויות וחירויות משפטיות נרחבות. אחד המאפיינים של המערכת היה זכות הווטו החופשי (ליברום וטו), שהשתמשו בו לראשונה בשנת 1669. האצולה, שכללה את השלאכטה והמגנאטים, היוו 6-8% מאוכלוסיית חבר העמים.