stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסים משיח

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1906 בולגריה 
 פטירה:  8 באפריל 1983 (בגיל 77 בערך) 
 ענף מדעי:  אגרונומיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נאפולי פדריקו השני 
 מוסדות:  בית ספר אזורי עין כרם  בית הספר החקלאי כדורי  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 
נסים משיח (1906, בולגריה - 8 באפריל 1983, ישראל) היה דוקטור לחקלאות, ממקימי בית הספר החקלאי עין כרם. שימש כמורה לחקלאות בגימנסיה הרצליה, מקוה ישראל ובבית הספר החקלאי כדורי. למשך תקופה קצרה החליף את נתן פיאט כמנהל בית הספר כדורי.
קורות חיים

משיח נולד ב-1906 בבולגריה לאביו יעקב משיח. למד חקלאות באוניברסיטה והשלים לימודי דוקטורט מטעם המחלקה החקלאית באוניברסיטת נאפולי שבאיטליה. עלה לארץ ישראל ב-1931 והחל ללמד במגמה לחקלאות בגימנסיה הרצליה. בהמשך עבר ללמד במקוה ישראל. בשנים 1943 עד 1946 שימש כמורה בבית הספר כדורי. ב-1948 היה שותף להקמת בית הספר החקלאי עין כרם ואף ניהל אותו. ב-1957 מונה לנהל את בית הספר החקלאי כדורי במקום נתן פיאט אך מילא תפקיד זה תקופה קצרה וחזר ללמד במקוה ישראל. פרש מעבודה ב-1981.
נישא ללילי משיח. נפטר ב-1983 ונקבר בבית הקברות בחולון.
לקריאה נוספת

ד"ר אסתי ינקלביץ, היה שלום מר פיאט, אוניברסיטת תל אביב, 2013
הערות שוליים

↑  ארנון מגן, נתן פיאט פורש מכדורי, למרחב, 1 בנובמבר 1957
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נונאטאקי יאנג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הריי נייפייר 
 קואורדינטות:  66°44′00″S 54°08′00″E﻿ / ﻿66.733333333333°S 54.133333333333°E﻿ / -66.733333333333; 54.133333333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי יאנג(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי יאנג
 
נונאטאקי יאנג (באנגלית: Young Nunataks) הם קבוצה של נונאטאקים בהרי נייפייר, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה שבאנטארקטיקה (באזור הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית).
הקבוצה ניצבת 3.7 קילומטרים דרומית להר אלקינס.
היסטוריה > גילוי ההר

הנונאטאקים מופה לראשונה על ידי קרטוגרפים נורווגים בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר במימונו וביוזמתו של לארס כריסטנסן, בשנים 1937–1936.
הנונאטאקים מופה שנית בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו במסגרת סקר אווירי שבוצע על ידי משלחת החקר האוסטרלית הלאומית לאנטארקטיקה בשנת 1956.
היסטוריה > מקור השם

הנונאטאקים נקראים על שמו של וו. פ. יאנג (W.F. Young), חשמלאי בתחנת מוסון בשנת 1961.
לקריאה נוספת

• P.E. Pieters & D. Wyborn, , P 9
ניקולאי דוסקין

| --- | --- |

"סן-דני, פריז", שמן על קנבס, בין 1904 ל-1912
 לידה:  7 במאי 1863 (יוליאני) חרקוב, חרקוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 באוגוסט 1935 (בגיל 72) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות דונסקויה החדש 
 
ניקולאי דוסקין (ברוסית: Николай Досекин; ‏ 19 במאי 1863 – 11 באוגוסט 1935) היה צייר אימפרסיוניסטי יליד אוקראינה; קשור להנודדים.
קורות חיים

אביו, וסילי דוסקין, היה מראשוני הצלמים הרוסים. הוא ידוע בזכות דיוקנאות של אנשים מפורסמים. שניים מארבעת ילדיו הפכו לאמנים; ניקולאי ואחיו הצעיר סרגיי (1869–1916).
ניקולאי לקח את שיעורי האמנות הראשונים שלו מצייר הנוף, איגור שריידר. בשנת 1879, הוא עבר למוסקבה ולקח שיעורים נוספים בסדנאות של אלכסנדר קיסליוב. במהלך שנות ה-80 הוא נסע ברחבי אירופה ושהה בוונציה ובפריז. בשנת 1888, הוא החל להציג עם הנודדים. הוא עזב את רוסיה והתיישב בפריז ב-1896, שם עבד עם אליזבטה קרוגליקובה, ציירת שידועה בעיקר בזכות המונוטיפים (אנ') שלה.
אף על פי שחי שם עד 1914, הוא בילה לא מעט זמן ברוסיה והפך לחבר מלא בהנודדים ב-1900. אולם לאחר שנה בלבד הוא עזב את הקבוצה במחאה על המעמד הלא שוויוני שניתן לאמנים צעירים. יחד עם אפולינרי וסנצוב, סרגיי וינוגרדוב ו-וסילי פרפליוצ'יקוב הוא הקים אגודה לתערוכות שזכתה לכינוי "36 אמנים", בעקבות מספר החברים שפעלו בה.
בין השנים 1901–1903 הוא הציג גם עם קבוצת מיר איסקוסטבה, והפך לאחד ממייסדי "איגוד האמנים הרוסים". בתחילת מלחמת העולם הראשונה חזר לרוסיה והתיישב במוסקבה. בין השנים 1919–1921 עמד בראש קואופרטיב האמנים ברוסטוב-על-דון ובין השנים 1922–1925 עבד במוזיאון המלאכה של מוסקבה. ב-1926 הפך לחבר באגודת אמני המהפכה הרוסית.
גלריה

"רחוב במונמארטר", שמן על נייר, שנות ה-1900
"דמדומים בים", שמן על קנבס, 1899
"קלן בחורף", שמן על פנל עץ, שנות ה-1900
הערות שוליים

↑  Kenneth, Nikolai Dosekin, www.rusartnet.com (באנגלית בריטית)
↑  Art-каталог: живопись и графика - художник - Досекин Николай Васильевич (1863-1935), www.art-catalog.ru
↑  Товарищество передвижных художественных выставок :: Книги :: Ф.С. Рогинская. «Товарищество передвижных художественных выставок. Исторические очерки» :: Приложения :: Список членов Товарищества передвижных художественных выставок, www.tphv-history.ru
מתורגמן

מתורגמן הוא אדם העוסק בתרגום של דיבור באופן סימולטני (בּוֹ-בַּזְּמַן) או מיד עם תום הדיבור (להבדיל ממתרגם, העוסק בתרגום של טקסטים כתובים).
עבודת המתורגמן מצריכה היכרות מעמיקה עם שפת היעד, שפת המקור וכן עם התחום שבו עוסק הדיבור.
מתורגמן משמש במפגש בין אנשים שאינם דוברים איש את שפת רעהו, למשל במפגש בין שני ראשי ממשלות, או בריאיון ברדיו או בטלוויזיה עם אדם שאינו דובר את שפת המאזינים. במצבים כאלה מחכה המתורגמן עד שהדובר יסיים את דבריו, ואז הוא מתרגם אותם. תרגום מסוג זה נקרא תרגום קונסקוטיבי (תרגום עוקב).
בכנס שבו יש משתתפים רבים, הדוברים שפות שונות, נעשה שימוש בתרגום סימולטני, שבו הנואם דובר בשפתו, ותוך כדי דיבורו מתורגמנים מתרגמים את דבריו לשפות המאזינים, וכל מאזין שומע את הנאום בשפה המובנת לו, באמצעות אוזניות.
תרחיש נפוץ נוסף שבו נעזרים בשירותי מתורגמן (בדרך כלל בתרגום סימולטני) הוא כאשר אחד מהמשתתפים הוא חירש. במקרה זה דרוש מתורגמן מסוג שונה אך דומה – מתורגמן לשפת הסימנים.
הדמיון מתבטא בכך ששפת סימנים היא שפה בעלת מורכבות ברמה דומה לכל שפה טבעית אחרת:
"לפי אמונה שהייתה רווחת בעבר, שפת סימנים היא שפה דלה שאינה אלא פנטומימה והצגה חזותית ופשטנית של הדברים הנאמרים, ולא ניתן להביע באמצעותה רעיונות מופשטים ומורכבים. אולם בעשורים האחרונים של המאה ה-20 בלשנים התחילו לחקור ביתר רצינות את שפת הסימנים והגיעו למסקנה כי מדובר בשפה לכל דבר, בעלת אוצר מילים עשיר ודקדוק מורכב – ממש כמו כל שפה טבעית אחרת."
ולכן מלאכת התרגום ומורכבותה עבור המתורגמן דומות.
שם המשפחה של יהודים מארצות האסלאם "תורג'מן" מלמד כי אחד מאבות המשפחה עסק בתרגום.
ראו גם

דרגומן
הערות שוליים

↑  פסקת "טעויות נפוצות לגבי שפות סימנים" בדף "תעביר את זה הלאה בשפת הסימנים", אתר נגישות ישראל, מתוך: עירית מאיר וונדי סנדלר, שפה במרחב – אשנב לשפת הסימנים הישראלית, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ד 2004.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4012679-1  LNB: 000063639  NKC: ph126670 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניסוי קוונדיש

מאזני פיתול
ניסוי קוונדיש הוא ניסוי פיזיקלי בו עושים שימוש במאזני פיתול לצורך מדידת הקשר בין מסת גוף לבין השפעות הכבידה שהיא מחוללת בסביבתה.
המיוחד בניסוי זה הוא בכך שבאמצעותו מתקבלת רגישות גבוהה להשפעה בין מסות במישור האופקי, תוך ביטול השפעת מסתו הגדולה של כדור הארץ על תוצאות הניסוי. יתרון זה של הניסוי הוא גם בעוכריו, מכיוון שהרגישות הגדולה של מאזני הפיתול להשפעות במישור האופקי, החיונית למדידת השפעותיהן של המסות העומדות למבחן, חושפת אותו לאי דיוקים עקב השפעות סביבתיות משתנות שקשה להעריכן ולעמוד על טיבן, כגון זרמי אוויר, מגנטיות, חשמל סטטי, גאות ושפל ועוד.
את הניסוי תכנן במקור הגאולוג ג'ון מישל, שהרכיב את מאזני הפיתול, אך מת לפני שהספיק לסיים את הניסוי. אחרי מות מישל ב-1793 עברו חלקי המתקן בירושה לפרנסיס ג'ון הייד הוליסטר, והוא העבירו לידי הנרי קוונדיש. בשנים 1797–1798 הרכיב קוונדיש מחדש את המתקן תוך שהוא דבק בתוכניותיו ובשרטוטיו של מישל. בעזרת המתקן שהרכיב ערך קוונדיש מספר ניסויים כשהמטרה שהציב לעצמו במקור הייתה מציאת היחס בין צפיפות כדור הארץ לצפיפות המים לצורך הערכת צפיפותו הממוצעת של כדור הארץ מתוך ידיעת צפיפותם של מים. כדי למזער השפעת זרמי אוויר על תוצאות הניסויים, הרכיב קוונדיש את המתקן בחדר אטום וערך את מדידותיו מרחוק באמצעות טלסקופ, שבעזרתו השקיף אל פנים החדר.
על-פי חוק הכבידה העולמי של ניוטון, כוח המשיכה הפועל בין שני גופים עומד ביחס ישר למכפלת מסותיהם, וביחס הפוך לריבוע המרחק ביניהם, וקבוע הכבידה G הוא קבוע פרופורציה בין יחידותיהם הסטנדרטיות של גדלים פיזיקליים אלה. גדלו של G לא היה ידוע באותה עת אם כי מסת כדור הארץ וצפיפותו הוערכו לראשונה כבר בניסוי צ'יהליון בשנת 1774. וניסוייו של קוונדיש אפשרו לראשונה הערכה טובה שלו, אם כי הוא עצמו לא הזכיר הערכה כזו בכתביו.
במהלך השנים חזרו צוותים רבים של פיזיקאים על ניסוי קוונדיש בווריאציות שונות, אך למרות השכלולים הרבים והמאמצים הגדולים שננקטו על מנת להעריך ולמזער השפעות סביבתיות על תוצאות הניסוי, עדיין נותר קבוע הכבידה G הקבוע הפיזיקלי שרמת הדיוק המיוחסת לו נמוכה מזו של כל שאר הקבועים.
מערך הניסוי

מוט עץ באורך 1.8 מטרים נתלה במאוזן באמצעות חוט הקשור בקצה האחד למרכזו ובקצה השני לתקרת חדר. לכל אחד מקצותיו של מוט העץ חובר כדור עופרת קטן. בסמוך לכל אחד מאותם כדורי עופרת קטנים הוצב כדור עופרת גדול, במשקל של 158 קילוגרם כל אחד, על גבי מסגרת נפרדת. המשיכה הכבידתית שהפעילו כדורי העופרת הגדולים על הכדורים הקטנים שבקצות המוט גרמה לסיבוב אופקי קל של המוט ולפיתול של החוט.
ידיעת מידת התנגדותו של החוט לפיתול מאפשרת לתרגם את מידת הסיבוב של המוט לערכו של כוח הכבידה הפועל על קצותיו. בהינתן המסות והמרחקים ביניהן, ניתן באמצעות משוואתו של ניוטון לחשב את קבוע הכבידה. משום שגודל כוח המשיכה בין כדור הארץ לבין גוף בעל מסה ידועה ניתן לחישוב באופן מיידי, איפשר ניסוי קוונדיש להעריך לראשונה את מסת כדור הארץ, ומתוך ערך זה להסיק גם את מסתם המשוערת של הירח, השמש וכוכבי הלכת במערכת השמש. כאמור, קוונדיש עצמו לא הזכיר בכתביו הערכות בדבר ערכו של G ומסותיהם של גרמי שמיים אלא רק הערכה בדבר צפיפותו הממוצעת של כדור הארץ. הערך אותו הוא פרסם הוא 5.48 גרם/סמ"ק, אף על פי שכאשר בודקים את הערך הממוצע העולה מתוך 29 ניסויים שערך, עולה כי צפיפות כדור הארץ היא 5.448 גרם/סמ"ק. הערך המקובל כיום עבור צפיפותו הממוצעת של כדור הארץ הוא 5.5153 גרם/סמ"ק.
חישוב G ומסת כדור הארץ

התיאור הבא הוא לא השיטה שבה השתמש קוונדיש, אלא השיטה שבה פיזיקאים מודרניים יחשבו את תוצאות הניסוי. לפי חוק הוק, המומנט בסיב פיתול הוא ביחס ישר לזווית ההסטה  \theta  של המאזניים. המומנט הוא  \kappa \theta , כאשר  \kappa  היא מקדם הפיתול של הסיב. עם זאת, המומנט יכול להיכתב גם כביטוי של כוחות המשיכה בין הכדורים והמרחק אל סיב התלייה. מאחר שישנם שני זוגות של כדורים, ועל כל אחד מהם פועל כוח F במרחק L / 2 מציר המאזניים, המומנט הוא LF. משתי הנוסחאות מקבלים את הבא:
עבור F, חוק הכבידה של ניוטון משמש לבטא את כוח המשיכה בין הכדורים הגדולים לקטנים:
הצבת F במשוואה הראשונה נותנת
למציאת קבוע הפיתול ( \kappa \,) של החוט, קוונדיש מדד את זמן המחזור T של התהודה הטבעית של מאזני הפיתול:
בהנחה שהמסה של המוט עצמו היא זניחה, מומנט ההתמד של המאזניים נובע מהכדורים הקטנים בלבד:
וכך:
פתירת המשוואה עבור  \kappa , הצבה ל־(1), וסידור מחדש עבור G, נותנים:
לאחר ש־G נמצא, המשיכה של גוף הנמצא על פני כדור הארץ אל כדור הארץ עצמו יכולה לשמש לחישוב המסה והצפיפות של כדור הארץ:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
הגדרת הביטויים
| סימן | יחידות | הגדרה |
|  \theta \, |  {\mbox{radians}}\, | הסטה של מוט מאזני הפיתול ממיקום מצב המנוחה שלו |
|  F\, |  {\mbox{N}}\, | כוח הכבידה בין המסות M ו־m |
|  G\, |  {\mbox{m}}^{3}{\mbox{kg}}^{-1}{\mbox{s}}^{-2}\, | קבוע הכבידה |
|  m\, |  {\mbox{kg}}\, | מסת כדור העופרת הקטן |
|  M\, |  {\mbox{kg}}\, | מסת כדור העופרת הגדול |
|  r\, |  {\mbox{m}}\, | מרחק בין מרכז הכדור הגדול והקטן כאשר המאזניים מוסטים |
|  L\, |  {\mbox{m}}\, | אורך מוט מאזני הפיתול בין מרכזי הכדורים הקטנים |
|  \kappa \, |  {\mbox{N}}\,{\mbox{m}}\,{\mbox{radian}}^{-1}\, | קבוע הפיתול של הסיב התולה |
|  I\, |  {\mbox{kg}}\,{\mbox{m}}^{2}\, | מומנט ההתמד של מוט מאזני הפיתול |
|  T\, |  {\mbox{s}}\, | זמן המחזור של מאזני הפיתול |
|  g\, |  {\mbox{m}}\,{\mbox{s}}^{-2}\, | תאוצת הכובד על פני כדור הארץ |
|  M_{earth}\, |  {\mbox{kg}}\, | מסת כדור הארץ |
|  R_{earth}\, |  {\mbox{m}}\, | רדיוס כדור הארץ |
|  \rho _{earth}\, |  {\mbox{kg}}\,{\mbox{m}}^{-3}\, | צפיפות כדור הארץ |
ראו גם

מומנט התמד
מאזני פיתול
תהודה וזמן מחזור: מתנד הרמוני, תהודה, תדירות
חוק הוק
קבוע הכבידה
הערות שוליים

↑  https://www.britannica.com/science/Cavendish-experiment
↑  "Cavendish Experiment, Harvard Lecture Demonstrations, Harvard Univ". נבדק ב-2013-12-30..  '[the torsion balance was]...modified by Cavendish to measure G.'
↑  Poynting 1894, p.41
↑  Clotfelter 1987 p.212 explains Cavendish's original method of calculation
איור המתאר את מאזני הפיתול בניסוי קוונדיש בצורה פשטנית וסכמטית
נונאטאקי היפריון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  היפריון 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  72°04′00″S 68°55′00″W﻿ / ﻿72.0667°S 68.9167°W﻿ / -72.0667; -68.9167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאקי היפריון(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאקי היפריון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי היפריון(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאקי היפריון
 
נונאטאקי היפריון (באנגלית: Hyperion Nunataks) הם קבוצה של כ-10 נונאטרקים בחלק הדרומי-מזרחי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הנונאטאקים מצויים דרומית לקרחון סאטורן; ו-15 קילומטרים מערבית למצוקי קורנר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאקים

קבוצת הנונאטאקים התגלתה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935; במהלך טיסה זו צילם וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג תצלומי אוויר של הנונאטאקים.
הנונאטאקים נסקרו בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

שמה של קבוצת הנונאטאקים ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הנונאטאקי על שמו של היפריון אחד הירחים של כוכב הלכת שבתאי (באותה עת ניתן גם לקרחון שבתאי שמו).
ראו גם

נונאטאקי גאנון
נונאטאק פיגארו
נונאטאק סטיבנסון
לקריאה נוספת

• Nichols, Gary & Cantrill, David. (2002), , Geological Magazine. 139. 313-330. https://doi.org/10.1017/S0016756802006465
• J. Howe and J.E. Francis, , Journal of the Geological Society, 162, 951-957, 1 December 2005, https://doi.org/10.1144/0016-764903-101
ניקולאי הנסן

ניקולאי הנסן
ניקולאי הנסן מדד את טמפרטורת פני המים סמוך לאונייה צלב הדרום, בסביבות 1899, סמוך לאנטארקטיקה
ניקולאי הנסן (בנורווגית: Nicolai Hanson,‏ 24 באוגוסט 1870 - 14 באוקטובר 1899) היה זואולוג נורווגי וחוקר יבשת אנטארקטיקה. הוא היה חבר במשלחת צלב הדרום בהנהגת קאשטן בורשקרווינק לאנטארקטיקה והיה לאדם הראשון שנקבר באנטארקטיקה.
חייו

ניקולאי הנסן נולד בקריסטיאנסנד במחוז מרה אוג רמסדל, נורווגיה. הוא היה בוגר אוניברסיטת כריסטיאנה (כיום אוניברסיטת אוסלו), שם למד זואולוגיה אצל פרופסור רוברט קולט (אנ').
הנסן היה חבר במשלחת צלב הדרום לאנטארקטיקה, שהייתה המשלחת המדעית הראשונה ששהתה פרק זמן ניכר באנטארקטיקבה וחקרה את בעלי החיים הימיים הייחודים למחוז זה. הנסן חלה באופן חמור במהלך המסע מאנגליה אחרי שהגיע למחנה החורף של המשלחת בכף אדייר, נשתפר מצבו די הצורך להוציא לפועל חלקים מן הפעילות המדעית המתוכננת. הוא מת ב-14 באוקטובר 1899, כנראה ממחלת מעיים, והיה הראשון שנקבר ביבשת אנטארקטיקה.
לפי בקשתו, נקבר הנסן בקטע ההררי שמעל כף אדייר, שם נחצב קבר מתוך ההר. הקבר מסומן באבני קוורץ לבנות ובצלב עץ עם לוח שם, שמחובר אל אבן גדולה. הקבר נמצא ברשימת אתרים ומונומנטים היסטוריים באנטארקטיקה של הברית האנטארקטית. מבקרים שהגיעו בתקופות מאוחרות יותר לאנטארקטיקה שחזרו את הצריף הבודד ומוכה השלגים, שייצג את המבנה הקבוע הראשון ביבשת הדרומית. מחנה הבסיס הריק הזה מהווה גם יד זיכרון לניקולאי הנסן.
הנסן נשא אישה זמן קצר לפני שיצא למסע לאנטארקטיקה. הוא הותיר אחריו אישה ותינוקת, יוהנה הנסן פוגט (1999-1898), שנולדה אחרי שיצא עם המשלחת.
הדג האנטארקטי "טרמאטומוס ניקולאי" קרוי על שם ניקולאי הנסון.
מאונט הנסן, פסגה קטנה של כף אדייר, קרויה אף היא על שמו.
לקריאה נוספת

Carsten Borchgrevink, C. E. (1980) First on the Antarctic continent: Being an account of the British Antarctic Expedition, 1898-1900 (McGill-Queen's University Press) ISBN 978-0773505155
Vogt, David (2008) Vår glemte polarhelt - Carsten Borchgrevink og Southern Cross-ekspedisjonen 1898-1900 (Oslo: Aschehoug) ISBN 9788203291388
הערות שוליים

↑  Carsten Borchgrevink (South-Pole.com) קרסטן בורכגרווינק
↑  היסטוריה של הקטבים, ניקולאי הנסן
↑  ארגון אנטארקטיקה נ"ז, היסטוריה אנטארקטית
↑  Nikolai Hanson Grave קברו של ניקולאי הנסן (המדריך הנורווגי למורשת תרבותית)
↑  Nicolai Hanson: 28, Zoologist Eksepdisjonens medlemmer חברי המשלחת, ניקולאי הנסן, 28, זואולוג
↑  אפטנפוסטן 13 בדצמבר 2008
↑  Antarctic Notothenioid איסטמן ודפריז, 1989 "דגי אנטארקטיקה"
↑  מאונט הנסן, הוצאת הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: 2f6b90f9-11fd-40da-a608-2279b4979e19  SUDOC: 171767241  VIAF: 305308672   WorldCat (עם VIAF): 305308672 
צוות משלחת "צלב הדרום" ליד קברו של הנסן
נדיה אל פאני

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1960 (בת 64) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת, תוניסיה 
 פרסים והוקרה:  פרס החילוניות (2011)  אביר במסדר ההצטיינות הלאומי (14 בנובמבר 2013) 
 פרופיל ב-IMDb
 
נדיה אל פאני (בערבית: نادية الفاني; נולדה ב-1960) היא במאית, תסריטאית ומפיקת קולנוע צרפתייה. היא בעיקר יוצרת סרטים תיעודיים על זכויות אדם, זכויות נשים, חילוניות וביקורת על הדת.
ביוגרפיה > עד 2011

אל פאני נולדה בפריז, צרפת לאם צרפתייה ואב תוניסאי. אביה, בכיר אל פאני, היה אחד ממנהיגי המפלגה הקומוניסטית התוניסאית אחרי עצמאות המדינה מהקולוניאליזם הצרפתי. הוא הופיע בסרט שלה Ouled Lenine. אחיה הוא צלם הקולנוע סופיאן אל פאני.
היא החלה לעבוד בתחום הקולנוע בתור מתמחה ב--1982, בסרט Misunderstood של ג'רי שצברג, אשר צולם בתוניסיה. אחרי זה היא הפכה לעוזרת הבמאי, ועבדה, בין השאר, עם רומן פולנסקי, נורי בוזיד, רומן גופיל, ופרנקו זפירלי. ב-1990, היא ביימה את הסרט הקצר הראשון שלה, והקימה חברת הפקה בתוניסיה, Z’Yeux Noirs Movies, כדי להפיק ולביים סרטים משלה. מכיוון שהייתה קרובה או מעורבת בארגונים פמיניסטיים תוניסאים, היא החלה ליצור סרטים דוקומנטריים ב-1993 עם Femmes Leader du Maghreb ו-Tanitez-moi.
אל פאני עברה לפריז בשנת 2002, במהלך פוסט-פרודקשן של סרטה העלילתי הראשון, Bedwin Hacker. היא רצתה לברוח ממשטרו של זין אל-עאבדין בן עלי, והחברה התוניסאית אשר היא הרגישה נעשית יותר שמרנית בשל הלחץ של האיסלאמיסטים, וכן בשל איומים שהיא קיבלה בגין מספר סצנות מעוררות מחלוקת בסרטה. בפריז, היא ביימה מספר סרטים תיעודיים, כולל את Ouled Lenine ב-2008. בסתיו של 2009, אל פאני אובחנה עם סרטן השד, והחל טיפול כימותרפיה.
ביוגרפיה > סוגיית Ni Allah ni Maître

בסרטה התיעודי משנת 2011, Ni Allah ni Maître (לא אלוהים ולא אדון) כותרת שהיא משחק מילים על הממרה שטבע הסוציאליסטית הצרפתי לואי אוגוסט Blanqui בשנת 1880, Ni dieu ni maître. בצרפת יצא הסרט בכותרת Laïcité, Inch'Allah ! ("חילוניות, אם ירצה השם!"), והוא מתאר את האירועים שהובילו לתוניסאי המהפכה ולאלה שבאו בעקבותיה, תוך התמקדות בתפקיד של האסלאם במרחב הציבורי. בסרט, אל פאני טוענת שנפילתו של בן עלי לא רק צריך להביא חופש פוליטי, אלא גם חופש הדת. היא מגנה על laïcité (החילוניות), ומזהירה מפני אסלאמיזם.
בסוף אפריל 2011, אל פאני אמרה בראיון טלוויזיוני שהסרט שלה הוא לא אנטי דתי, אלא מגן על הפרדת הדת מהמדינה.
אך כשגרסה ערוכה של הראיון הפך לוויראלי באינטרנט, הייתה תגובת נגד חריפה אסלאמית. במהלך הבכורה של הסרט באפריל 2011 בתוניס, עשרות מוסלמים תקפו את בית הקולנוע, שברו את הדלתות, בצעקות "אללהו אכבר!" וכשהם מניפים דגלים שחורים, ומנעו את ההקרנה. עורכי דין אסלאמיסטים הגישו תלונות נגד הסרט. אל פאני קיבלה מספר איומים על חייה בשל היותה אתאיסטית וקירחת (מהכימותרפיה), ועברה מתקפה מאסיבית ברשתות החברתיות. אדם אחד הבטיח במדיה חברתית 200 מיליון דינרים למי שיהרוג אותה. היא החליטה לברוח מתוניסיה ולחזור שוב לצרפת כדי להימלט מרדיפות ומאסר.
הסרט שלה הוקרן לראשונה בצרפת ב-21 בספטמבר 2011, והיא זכתה עבורו בפרס internationale de la laïcité. היא גם הייתה בהתאוששת מהסרטן, וצחקה ש"המהפכה היא התרופה הטובה ביותר".
ביוגרפיה > מאז 2011

אל פאני ביימה את הסרטן Même pas mal ב-2012. בסרט, היא משווה את המאבק האישי שלה עם סרטן השד למאבק הפוליטי נגד הפונדמנטליזם האסלאמי.
אחרי שהפעילה התוניסאית מ-FEMEN אמינה טיילר נעצרה על פרסום תמונה של עצמה באינטרנט עם שדיים חשופים ב-2013, אל פאני הייתה אחת מתומכותיה הרבות. היא שיתפה תמונה של עצמה בפייסבוק עם הצהרה על החזה שלה: "הגוף שלי שייך לי, היא לא מקור של הכבוד של אף אחד". ב-2013, היא ביימה בשיתוף את Nos seins, nos armes !, סרט תיעודי על תונעת FEMEN בערוץ צרפת 2.
ב-2 ביוני 2017, שש התלונות שהוגשו נגדה ב-2011 בעקבות הקרנת הסרט Ni Allah ni Maître בוטלו. בנובמבר 2017, היא חזרה לתוניס להציג את הסרט שלה Même pas mal. זו הייתה הפעם הראשונה מזה שש שנים שהיא הייתה בתוניסיה וראתה את אביה. במהלך כל תקופה זו, כל עבודותיה הוחרמו על ידי המדינה.
פילמוגרפיה

1990: Pour le plaisir (להנאה", סרט עלילתי קצר) – במאית
1992: Fifty-fifty mon amour ‏("50-50 אהובי", סרט עלילתי קצר) – במאית
1993: Femmes Leader du Maghreb ("מנהיגת הנשים במגרב", סרט עלילתי באורך מלא) – במאית
1993: Tanitez-moi (סרט תיעודי באורך מלא) – במאית
1995: Mon cœur est témoin ("לבי הוא עדי", סרט קוובקי-תוניסאי תיעודי באורך מלא מאת לואיז קארה) – מפיקה
1998: Tant qu'il y aura de la pelloche ("כל הזמן שיש סרט צילום", סרט תיעודי קצר) – במאית
2003: Bedwin Hacker (" האקר בדואי", סרט עלילתי באורך מלא) – במאית, תסריטאית ומפיקה
2005: Unissez-vous, il n'est jamais trop tard ! ("התאחדו, לעולם לא מאוחר!", עבור סדרת הסרטים הקצרים Paris la métisse ("פריז המעורבת")) – במאית
2007: Ouled Lenine ("ילדי לנין", סרט תיעודי באורך מלא) – במאית
2011: Ni Allah ni Maître ("לא אללה ולא אדון"), יצא בצרפת בשם Laïcité, Inshallah!, סרט תיעודי באורך מלא) – במאית, מפיקה
2012: Même pas mal ("אף פעם לא כואב", סרט תיעודי באורך מלא) – במאית שותפה (עם אלינה איסבל פרז), תסריטאית
2013: Nos seins, nos armes ! ("Our Breasts, Our Weapons!", סרט תיעודי באורך מלא עבור ערוץ France 2 על תנועת פמן) – במאית שותפה (עם קרולין פורסט)
פרסים

ב-2011, אל פאני זכתה בפרס Prix de la laïcité ("פרס החילוניות") מטעם Comité Laïcité Lyon בצרפת. ב-2013, היא זכתה בפרס FESPACO לסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר עבור Même Pas Mal.
הערות שוליים

↑  "Nadia El Fani". franceinter.fr (בצרפתית).
↑  "Entre manipulation télévisuelle et justesse cinématographique". Attariq Al Jadid (בצרפתית). 4 בנובמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Nadia El-Fani". allocine.fr.
↑  "Misunderstood (1984) - Filming Locations". imdb.com (באנגלית).
↑  Sarah Peace (30 ביולי 2017). "Art as Resistance Panel Discussion, #IWant2BFree". International Conference on Free Expression and Conscience. Bread and Roses TV. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gaëlle Rolin (23 באוקטובר 2011). "Nadia El Fani, Liberté, égalité, laïcité". Madame Figaro (בצרפתית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Henda Chennaoui (1 בדצמבר 2015). "Nadia El Fani fait son Cinéma ?". Nawaat (בצרפתית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Elhanan Miller (8 ביוני 2012). "Exiled Tunisian filmmaker comes to Tel Aviv to explain the revolution she documented". The Times of Israel. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sophie Caillat (9 במאי 2011). "Tunisie : Nadia El Fani, cinéaste menacée de mort parce qu'athée". L'Obs (בצרפתית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hadani Ditmars (15 בפברואר 2018). "Nadia el-Fani: a soldier of secularism fights on". Middle East Institute. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Daniel Silas Adamson (22 באוקטובר 2014). "My enemy's enemy - the battle for secularism". OpenDemocracy. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Priscilla Frank (17 בנובמבר 2016). "Paintings Of Feminist Protestors Celebrate The Women Who Bare It All To Fight Back". HuffPost. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Cinéma : les plaintes contre Nadia El Fani classées sans suite". kapitalis.com (בצרפתית). 2 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Même pas mal de Nadia El Fani aux JCC 2017". kapitalis.com (בצרפתית). 24 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Les lauréats du Prix de la Laïcité et les présidents du jury depuis 2003". laicite-republique.org (בצרפתית). 7 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012427255905171  BnF: cb165797639 (data)  ISNI: 0000 0000 7297 8260  LCCN: no2009181582  NTA: 273876422  RERO: 02-A021535771  SUDOC: 138876053  VIAF: 103032436   WorldCat (עם VIAF): 103032436 
אל פאני מדברת על הסרט Ni Allah ni Maître והמחלוקת שהוא עורר, בכנס החילוני בלונדון 2014.
נדיה אל פאני מדברת על העבודה שלה ותגובות והקהל לסרטה בכנס החילוני 2017.
ניקולאי דילצקי

| --- | --- |
 לידה:  1630 קייב, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  1690 (בגיל 60 בערך) מוסקבה, רוסיה הצארית 
 מדינה:  רוסיה הצארית 
 מקום מגורים:  קייב 
 חתימה:   
 
חתימתו של דילצדקי בסיום חיבורו "Idea grammatiki musikiyskoy"
ניקולאי פבלוביץ' דילצקי (באוקראינית: Микола Дилецький; ברוסית: Николай Павлович Дилецкий;‏ בסביבות 1630, קייב - אחרי 1680, מוסקבה) היה תאורטיקאי מוזיקה ומלחין, שנולד בקייב של האיחוד הפולני-ליטאי ופעל ברוסיה. הוא נודע ברוסיה בשלהי המאה ה-17 במסה שלו על הלחנה, "דקדוק מוזיקלי", שהגרסה המוקדמת ביותר שלה ששרדה היא מ-1677. בין ממשיכי מפעלו המוזיקלי של דילצקי היה וסילי טיטוב.