stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז רבני אירופה
היסטוריה

בעקבות מתחים וסכסוכים בין רבני ושלוחי חב"ד לבין רבנים מסוימים מקהילות אחרות ביבשת, המאוגדות ברובן בועידת רבני אירופה, הקימה בשנת 2000 קבוצה של רבני ושלוחי חב"ד ארגון מתחרה בשם "מרכז רבני אירופה". בראש הארגון עמדו אז הרב גרשון מנדל גרליק - רב במילאנו, הרב ברל לזר - רבה של רוסיה, הרב עזריאל חייקין - רב בבריסל, הרב דוד משה ליברמן ועוד. בפועל שני הארגונים עוסקים בתחומים מקבילים וחופפים.
הארגון מארגן כינוסי רבנים, מפקח על בתי עלמין עתיקים ביבשת, מפקח על עריכת גיורים, מסייע בבירור יהדותם של מועמדים להצטרף לקהילות, מסייע בבניית מקוואות ומוציא לאור ספרים וקבצים תורניים. מדי שנה עורך הארגון כינוס שנתי לרבני אירופה וכינוס נוסף העוסק בתחום הכשרות באחת הבירות האירופיות. בכינוסים משתתפת משלחת של הרבנות הראשית לישראל בראשות אחד מהרבנים הראשיים לישראל.
הארגון עומד בקשר עם גורמי שלטון באירופה כדי לקדם אינטרסים יהודיים. בכמה הזדמנויות נפגשו משלחות של חברי הארגון עם ראשי ממשלות ונשיאים אירופאים.
הארגון מוציא מגזין יהודי בשם "קהילות" המופץ בריכוזים יהודיים באירופה ובריכוזים החרדים בארץ. כמו כן, הוא מפרסם עלונים תורניים המיועדים לרבנים. הוא הוציא מספר ספרי הלכה, המפורסם ביניהם הוא שו"ת רבני אירופה. מנכ"ל המרכז הוא מנחם מרגולין. משרדיו הראשיים של הארגון נמצאים בבריסל סמוך לבנייני האיחוד האירופי, כמו כן לארגון משרד בירושלים.
בשנת 2006 הכריז הארגון על פרויקט גדול שבמסגרתו הוא תומך בהקמת 25 מקוואות בקהילות יהודיות באירופה בתקציב של מיליון וחצי אירו. הפרויקט הסתיים בשנת 2012, ועם סיומו הודיע הארגון כי יבנה 25 מקוואות נוספים בשנתיים הבאות.
ספרים

הרב יהושע סגל (עורך). שו"ת רבני אירופה: תשובות בהלכה לפי סדר ארבעה חלקי השולחן ערוך בשאלות מעשיות שנשאלו רבני הקהילות בתפוצות ישראל ובעיקר במדינות אירופה, ערוכות בשפה קלה וברורה. בריסל, בלגיה: בהוצאת אגף הוצאה לאור של מרכז רבני אירופה (תש"ע).
ֿמאסף תורני בענייני כשרות המזון והשגחה. בריסל, בלגיה: בהוצאת אגף הוצאה לאור של מרכז רבני אירופה (תש"ע).
הרב חיים שאול שמאהל. ספר עיוני חיים על התורה (שני חלקים). לונדון, אנגליה: בהוצאת אגף הוצאה לאור של מרכז רבני אירופה (תשס"ה - תשס"ט).
הרב פנחס פדווא. ספר גרש ירחים על קהלת. ציריך, שווייץ: בהוצאת אגף הוצאה לאור של מרכז רבני אירופה (תשס"ז).
הרב מנחם רוזנפלד (עורך). תפארת אירופה: מאסף תורני לשאלות הלכה וטכנולוגיה בענייני כשרות, מקוואות, רפואה ועוד (ארבעה חלקים). בריסל, בלגיה: בהוצאת אגף הוצאה לאור של מרכז רבני אירופה (תשס"ב - תשע"ב).
ראו גם

ועידת רבני אירופה
איחוד הארגונים היהודים באירופה
הערות שוליים

↑  אייל דץ‏, האם ברומניה סוחרים בעצמות של יהודים? - וואלה חדשות, באתר וואלה, 29 ביוני 2009
↑  קובי נחשוני, פריז, הרב לאו נגד ברית הזוגיות: רוצים מדינה יהודית, באתר ynet, 3 במרץ 2009
↑  קובי נחשוני, רבני אירופה: להוזיל מחיר הכשרות ביבשת, באתר ynet, 27 באוקטובר 2009
↑  רבני אירופה נפגשו עם נשיא 'האיחוד', אתר בחדרי חרדים.
↑  מדור המגזין באתר המרכז, בו ניתן להוריד את כל הגיליונות בגרסת PDF.
↑  אליהו אקרמן (26 אפר' 2018). "חרדה בכיפה". משפחה. No. 1354. p. 27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  פרויקט המקוואות הגדול בעולם, אתר צופר.
↑  קובי נחשוני, האם חיידקים צריכים הכשר?, באתר ynet, 22 במרץ 2010
אופני אבולוציה מהירים

אופני אבולוציה מהירים (באנגלית: Rapid modes of evolution) הוצעו על ידי כמה ביולוגים בולטים לאחר שצ'ארלס דרווין הציע את תאוריית האבולוציה על ידי ברירה טבעית. בספרו "מוצא המינים" (1859), הדגיש דרווין את האופי ההדרגתי של השתלשלות המינים זה מזה, וכתב:
אפשר לומר שהברירה הטבעית בוחנת מדי יום ושעה, בכל העולם, כל וריאציה, אפילו הקטנה ביותר; דוחה את זו שרעה, משמרת ומצרפת את כל הטוב; פועלת בשקט ובצנעה, בכל פעם ובכל מקום שמציעה ההזדמנות, בשיפור של כל ישות אורגנית ביחס לתנאי החיים האורגניים והאי-אורגניים שלה. איננו רואים דבר מהשינויים האיטיים הללו בהתקדמות, עד שיד הזמן סימנה את חילופי העידנים הארוכים, וכל כך לא מושלמת היא ראייתנו את העידנים הגאולוגיים שחלפו, עד שאנו רואים רק שצורות החיים שונות כעת מכפי שהיו בעבר. (1859)
אופני אבולוציה מהירים נצפים באבולוציה ניסויית.
ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית

מחקר בביולוגיה התפתחותית זיהה מנגנונים דינמיים ופיזיקליים של מורפוגנזה של רקמות, שעשויים לעמוד בבסיס מעברים מורפולוגיים פתאומיים. כתוצאה מכך, התחשבות במנגנונים לא הדרגתיים של שינוי פילוגנטי נפוצה יותר ויותר בתחום הביולוגיה ההתפתחותית האבולוציונית, במיוחד במחקרים על מקור החידוש המורפולוגי. תיאור של מנגנונים כאלה קיים בכרך Origination of Organismal Form (אנ').
מנגנונים אפשריים

מנגנונים מוצעים לאבולוציה מהירה כוללים אבולוציה קוואנטית (Quantum evolution) (אנ'), שיווי משקל מקוטע וקפיצות.
ראו גם

אבולוציה
ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית
מלניזם
האבולוציה של העש המפולפל
לקריאה נוספת

דרווין, (1859) "מוצא המינים" לונדון: מורי.
Goldschmidt, R. (1940) "הבסיס החומרי של האבולוציה". ניו הייבן, קונטיקט: הוצאת אוניברסיטת ייל.
סטיבן ג'יי גולד, (1977) "שובן של המפלצות מלאות התקווה" Natural History 86 (יוני/יולי): 22-30.
גולד, (2002) "המבנה של תורת האבולוציה". קיימברידג', מסצ'וסטס: הוצאת אוניברסיטת הרווארד.
Müller, GB and Newman, SA, eds. (2003) Origination of Organismal Form (מקור הצורה האורגניזמית: מעבר לגן בביולוגיה התפתחותית ואבולוציונית). קיימברידג': הוצאת MIT.
Schindewolf, OH (1963) Neokatastrophismus? Zeits. Deutsch. Geol. Res. 114: 430-435.
Newman, SA and Bhat, R. (2009) מודולי דפוס דינמיים: "שפת דפוס" לפיתוח ואבולוציה של צורה רב-תאית. The International Journal of Developmental Biology, 53: 693-705
יוזף פראונהופר

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1787 שטראובינג, נסיכות הבוחר מבוואריה, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  7 ביוני 1826 (בגיל 39) מינכן, ממלכת בוואריה, הקונפדרציה הגרמנית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרומי העתיק במינכן 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינכן  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  אזרח כבוד של מינכן 
 תרומות עיקריות
 המציא את הספקטרוסקופ; גילה את קווי פראונהופר; המציא את סריג העקיפה
 
יוזף פון פְרַאוּנהוֹפֶר (בגרמנית: Joseph von Fraunhofer‏; 6 במרץ 1787 – 7 ביוני 1826) היה פיזיקאי ואופטיקאי גרמני.
ביוגרפיה

פראונהופר התייתם בגיל 11, והחל לעבוד כשוליה אצל נפח זכוכית בשם פיליפ אנטון ויכלסברגר.
ב-1801 התמוטט הבית בו שהה והיה הניצול היחיד בין בני הבית. על החילוץ פיקד הנסיך הבוחר מקסימיליאן יוזף הרביעי מבוואריה (לימים מקסימיליאן הראשון מבוואריה). הנסיך לקח את פראונהופר תחת חסותו, סיפק לו ספרים ודרש ממעסיקו של פראונהופר לאפשר לנער גם זמן ללמוד.
שמונה חודשים מאוחר יותר, נסע פראונהופר לעבוד במכון האופטי במנזר בנדיקטביורן, מנזר בנדיקטי שעבר חילון ויושביו עסקו בליטוש עדשות. במכון למד כיצד ליצור את הזכוכית האופטית המיטבית באותם ימים, ושיטות מדויקות ביותר למדידת נפיצה.
ב-1818 נתמנה לראש המכון האופטי במנזר. הודות למכשירים האופטיים האיכותיים, ולתהליכי הייצור הפכה בוואריה למרכז עולמי בתחום האופטיקה ולתקופה אף בלטה מעל מרכזי התעשייה הוותיקים באנגליה ובהולנד דאז. הזכוכית שייצר עלתה באיכותה על זו של מייקל פאראדיי שנחשב למומחה המוביל בתחום.
ב-1814 התרחשה אולי תגליתו החשובה ביותר כשהמציא את הספקטרוסקופ ומנה 574 קווים כהים בספקטרום אור השמש הלבן שעבר נפיצה. למעשה פראונהופר זיהה לראשונה את אי-הרציפות של ספקטרום האור-הנראה, תופעה קוונטית ביסודה. לימים (ב-1895) הראו, רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף, כי ה"קווים" הם תוצאה של בליעה אטומית. עד היום מכונים לעיתים "קווים" אלה על שמו - קווי פראונהופר.
פראונהופר המציא גם את סריג העקיפה, ובכך הפך את הספקטרוסקופיה משיטה איכותית לכמותית. בעזרתו הראה כיצד ניתן למדוד את אורך גל האור במדויק. פראונהופר גילה כי קיים שוני בספקטרום האור הנפלט מהכוכב הבהיר סיריוס ומכוכבי שבת אחרים (מסדר ראשון-כמו השמש) ובכך ייסד את מדע הסקפטרוסקופיה הכוכבית.
חרף כל זאת, מושא העניין המרכזי של פראונהופר נותר האופטיקה השימושית, והוא צוטט כאומר כי "בכל ניסויי, עקב קוצר הזמן, לא יכולתי להתרכז אלא בנושאים אלו שיש להם נגיעה לאופטיקה שימושית".
הקריירה המרשימה של פראונהופר זיכתה אותו לבסוף בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ארלנגן ב-1822. ב-1842 הוענק לו תואר אצולה (התחילית "פון" הניתנת לאצילים). כמו כן קיבל תואר "אזרח כבוד" של העיר מינכן. כמו אחרים בזמנו שעסקו בייצור זכוכית, פראונהופר נפטר בגיל צעיר יחסית כתוצאה ממחלת השחפת. הוא מת בשנת 1826, בגיל 39. סבורים כי טכניקות ייצור הזכוכית החשובות ביותר שפיתח נטמנו עמו בהתאם להילת האגדה שאפפה אותו עוד בחייו.
ראו גם

קווי פראונהופר
אגודת פראונהופר
עקיפת פראונהופר
ב קירכהוף
רוברט בונזן
לקריאה נוספת

Aller, Lawrence H., Atoms, Stars and Nebulae, 3rd ed., Cambridge University Press, 1991, ISBN 052-1-32-512-9
הערות שוליים

1 2  א. דובניקוב, "מגלי היסודות", עמ, 100-120
↑  יוזף פראונהופר באתר www.fraunhofer.de
↑  יוזף פראונהופר באתר אוניברסיטת אריזונה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261365505171  BIBSYS: 1008054  BnF: cb13746702p (data)  CANTIC: a10868574  GND: 116746599  ISNI: 0000 0000 6655 295X  LCCN: n80145895  NKC: mzk2003202325  NLA: 35749517  NLG: 240935  NSK: 000058292  NTA: 070482756  RERO: 02-A023066615  SNAC: w64f2tp6  SUDOC: 066925967  Trove: 1070074  VIAF: 74611469   WorldCat (עם VIAF): 74611469
גרדה לרנר

| --- | --- |
גרדה לרנר
גרדה לרנר
 לידה:  30 אפריל 1920 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  2 ינואר 2013 (בגיל 92) מדיסון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Gerda Hedwig Kronstein 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  ניו סקול 
 מעסיק:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, קולג' שרה לורנס, אוניברסיטת דיוק 
 תפקיד:  נשיאה (1981–1982) 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  קרל לרנר 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1980)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קולומביה (2006)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (2008)  פרס ברוס קאטון (2002)  פרס ברונו קרייסקי (2006)  פרס קייט לייכטר (2012)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת וינה  העיטור האוסטרי למדע ואמנות  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ברנדייס 
 gerdalerner.com
 
גרדה הדוויג לרנר (לבית קרונשטיין; 30 באפריל 1920 – 2 בינואר 2013) הייתה היסטוריונית וסופרת אמריקאית ממוצא יהודיה-אוסטרית. בנוסף לפרסומיה האקדמיים הרבים, היא כתבה שירה, סיפורת, מחזות, תסריטים, ואוטוביוגרפיה. היא כיהנה כנשיאת הארגון להיסטוריונים האמריקאים בשנים 1980–1981. בשנת 1980 היא התמנתה לפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון, שם היא לימדה עד לפרישתה בשנת 1991.
לרנר הייתה אחת המייסדים של החקר האקדמאי בתחום היסטוריית נשים. בשנת 1963, בהיותה עדיין סטודנטית לתואר ראשון ב"בית הספר החדש למחקר חברתי", היא לימדה את הקורס "נשים גדולות בהיסטוריה האמריקאית", הנחשב לקורס המכללה הרגיל הראשון בהיסטוריית נשים המוצע בכל מקום.
היא לימדה באוניברסיטת לונג איילנד בשנים 1965–1967. היא מילאה תפקיד מפתח בהתפתחות תוכנית לימודים בהיסטוריית נשים והייתה מעורבת בפיתוח תוכניות לתואר בהיסטוריית נשים במכללת שרה לורנס (שם לימדה בשנים 1968–1979 והקימה את התוכנית לתוארראשון בהיסטוריית נשים) ובאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון, שם השיקה את התכנית הראשונה לדוקטורט בהיסטוריית נשים. כמו כן עבדה באוניברסיטת דיוק ובאוניברסיטת קולומביה, שם הייתה מייסדת של הסמינר בנושא נשים.
בתחילת החיים

נולדה בשם גרדה הדוויג קרונשטיין (Gerda Hedwig Kronstein) בווינה, אוסטריה ב-30 באפריל 1920, בתם הראשונה של אילונה (לבית נוימן) ורוברט קרונשטיין (Robert Kronstein), זוג יהודי אמיד. אביה היה רוקח ואמה אמנית. על פי האוטוביוגרפיה שלה, היו לגרדה יחסים מורכבים עם אימה כילדה. כמבוגרת, גרדה האמינה כי אמה אילונה לא התאימה לתפקיד האם והרעיה הווינאית. לגרדה הייתה אחות צעירה, והן למדו בבתי ספר מקומיים ובגימנסיה.
לאחר האנשלוס, הייתה קרונשטיין מעורבת בהתנגדות האנטי-נאצית. היא ואמה נכלאו באותה שנה לאחר שאביה נמלט לליכטנשטיין ולשוויץ, שם שהה בתקופת המלחמה. במשך שישה שבועות שהתה בתא עם שתי נשים נוצריות שנעצרו מסיבות פוליטיות. הן חלקו איתה מזון משום שהיהודים קיבלו מנות מוגבלות. בשנת 1939 עברה אמה לצרפת, ואחותה של לרנר עברה לארץ ישראל. באותה שנה היגרה גרדה לארצות הברית בחסות משפחתו של בובי ג'נסן, ארוסה הסוציאליסטי..
עבודות נבחרות

לרנר ערכה את הספר "נשים שחורות באמריקה הלבנה: היסטוריה דוקומנטרית" (1972), המתאר 350 שנה של תרומתן של נשים שחורות להיסטוריה, למרות מאות שנים של שעבוד שבהן התייחסו אליהן כאל רכוש. זה היה אחד הספרים הראשונים שתיארו את תרומתן של נשים שחורות בהיסטוריה.
בספר "יצירת הפטריארכיה" (1986), הכרך הראשון של "נשים והיסטוריה", חקרה לרנר את הפרהיסטוריה, בניסיון לאתר את שורשי הדומיננטיות הפטריארכלית. היא הגיעה למסקנה כי הפטריארכיה היא חלק ממצבים ארכאיים המרכיבים את האלף השני לפנה"ס. לרנר סיפקה ראיות היסטוריות, ארכאולוגיות, ספרותיות ואמנותיות לרעיון שהפטריארכיה היא מבנה תרבותי. היא האמינה כי כוחה העיקרי של הפטריארכיה הוא אידאולוגי וכי בחברות המערב הוא "ניתק את הקשר בין נשים לבין האלוהי."
"יצירת התודעה הפמיניסטית: מימי הביניים ועד 1870" (1993) היא הכרך השני של "נשים והיסטוריה". בספר זה היא סוקרת את התרבות האירופית מהמאה השביעית עד למאה התשע-עשרה, ומציגה את המגבלות שהטילה תרבות של גברים. לאחר המאה השביעית, יותר כתבים מאת נשים החלו לשרוד, ולרנר משתמשת בהם כדי להראות את התפתחות של מה שהיא מגדירה כחשיבה פמיניסטית. היא מדגימה את הדרכים הרבות שבהן נשים "עקפו או הגדירו מחדש או ערערו את המחשבה הגברית". היא בוחנת בפירוט את המחסור החינוכי של הנשים, את הבידוד שלהן ממספר רב של מסורות החברות ואת המפלט שמצאו בכתיבה. כתיבה זו החלה לרוב כדתית או נבואית, ושימשה עבור הנשים אמצעי "ייצור אידאולוגי", שבו הגדירו מחדש את עתידן במנותק מן הפטריארכיה.
ספרה "Fireweed: אוטוביוגרפיה פוליטית" (2003) הוא תיאור מפורט של חייה מילדותה בווינה דרך המלחמה וההגירה, עד שנת 1958. באותה שנה היא החלה את לימודיה הפורמליים בבית הספר החדש למחקר חברתי בניו יורק, מוסד שהוקם על ידי פליטים אירופים רבים מהרדיפות הנאציות. היא האמינה שחינוך הוא קריטי למימוש עצמי עבור נשים.
המורשת בהצטיינות

בשנת 1998 לרנר נבחרה כעמית של האקדמיה האמריקנית לאמנויות ומדעים.
בשנת 1986 זכתה לרנר בפרס ג'ואן קלי של האגודה האמריקאית להיסטוריה היסטורית על ספרה "יצירת הפטריארכיה", על שורשי דיכוי הנשים.[דרוש מקור]
היא קיבלה את פרס ברוס קטון על הישג חיים בכתב ההיסטורי של האגודה של היסטוריונים אמריקאים, ואת ברקשייר כנס של נשים היסטוריונים ספר מיוחד פרס.
בשנת 1992 הקים ארגון ההיסטוריונים האמריקנים את הפרס השנתי של לרנר-סקוט, על שמה ועל אן פירור סקוט. הוא מוענק מדי שנה לסופר של עבודת הדוקטורט הטובה ביותר באותה שנה בהיסטוריית נשים בארצות הברית.
היא הנושא של סרט תיעודי באורך מלא, "למה נשים צריכות לטפס על הרים" (2016) מאת רנטה קלר.
מוות

לרנר נפטרה ב-2 בינואר 2013, מדיסון, ויסקונסין, בגיל 92. היא הותירה אחריה ילדים בוגרים.
עבודות אחרות > במוזיקה

Singing of Women (1951, with Eve Merriam(אנ'))
עבודות אחרות > תסריטים

Prayer Pilgrimage for Freedom (1957)
Black Like Me (1964)
Home for Easter (n.d.)
עבודות אחרות > ספרים

No Farewell (1955) an autobiographical novel; originally in German under the pseudonym Margaret Rainer: Es git keinen Abschied (1953)
The Grimké Sisters from South Carolina: Rebels against Authority (1967)
The Woman in American History [ed.] (1971)
Black Women in White America: A Documentary History (1972)
The Female Experience: An American Documentary (1976)
A Death of One's Own (1978/2006)
The Majority Finds Its Past: Placing Women in History (1979)
Teaching Women's History (1981)
Women's Diaries of the Westward Journey (1982)
The Creation of Patriarchy (1986)
The Creation of Feminist Consciousness: From the Middle Ages to Eighteen-seventy (1994)
Scholarship in Women's History Rediscovered & New (1994)
Why History Matters (1997)
Fireweed: A Political Autobiography (Temple University Press, 2003)
Living with History/Making Social Change (2009)
לקריאה נוספת

פלדר, דבורה ג ' י, דיאנה רוזן. 2003. חמישים נשים יהודיות ששינו את העולם. ניו יורק: המצודה לחץ (Kensington הוצאה לאור), pp. 216–220.
סקנלון, ג ' ניפר, Shaaron Cosner. 1996. נשים אמריקאיות היסטוריונים, 1700-1990: מילון ביוגרפי. ווסטפורט, קונטיקט, לונדון: גרינווד לחץ, עמ'. 144-146.
וייגנד, קייט. 2001. אדום פמיניזם: אמריקאי הקומוניזם, את גורמת לשחרור של נשים. בולטימור, לונדון: אוניברסיטת ג ' ונס הופקינס לחץ. (ריבוי הפניות, אינדקס.)
לקריאה נוספת > ביוגרפיות שנכתבו עליה

Ransby, Barbarba. 2002. "היסטוריון מי לוקח צד", הדרגתית, ספטמבר.
לרנר, גרדה. 2005. "חיים של למידה", צ ' ארלס הומר הסקינס להרצאה 2005.
מקלין, ננסי. 2002. "חשיבה מחדש על "הגל השני", האומה, ב-14 באוקטובר.
קלר, רנטה. 2015. "למה נשים צריכות לטפס על הרים - במסע דרך חייו ואת החזון של ד "ר גרדה לרנר"
הערות שוליים

↑  Bauer, Patricia. "Gerda Lerner | biography - Austrian-born American writer and educator". Britannica.com. נבדק ב-10 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lerner, Gerda, 1920–2013. Additional papers of Gerda Lerner, 1916–2013 (inclusive), 1963-2013 (bulk): A Finding Aid". oasis.lib.harvard.edu. אורכב מ-המקור ב-2018-07-03. נבדק ב-26 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lehoczky, Etelka (18 בדצמבר 2002). "A historian looks back; Gerda Lerner examines a life lived in controversy--her own". Chicago Tribune. נבדק ב-26 בינואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ramde, Dinesh. "Gerda Lerner: Pioneering feminist Lerner, UWI professor dies", Milwaukee Journal Sentinel, January 4, 2013.
↑  Lerner, Gerda (2002). Fireweed. Philadelphia: Temple University Press. pp. 151–200.
↑  Lee, Felicia R. (20 ביולי 2002). "Making History Her Story, Too". The New York Times. נבדק ב-26 בינואר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Debra Taczanowsky. "Debra Taczanowsky | Women making inroads, but still fighting for equality". Tribdem.com. נבדק ב-2 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crowther, Bosley (21 במאי 1964). "Black Like Me (1964) James Whitmore Stars in Book's Adaptation". הניו יורק טיימס. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Master of Arts in Women's History | Sarah Lawrence College". Sarahlawrence.edu. נבדק ב-2 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jwa.org
↑  Nqhp.org
↑  Oah.org (אורכב 06.10.2010 בארכיון Wayback Machine)
↑  Lee, Felicia R. (20 ביולי 2002). "Making History Her Story, Too". The New York Times. נבדק ב-15 במרץ 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Judith M. Bennett, "Reviewed Work: 'The Creation of Feminist Consciousness: From the Middle Ages to Eighteen-Seventy' by Gerda Lerner", The American Historical Review, Vol. 98, No. 4 (Oct., 1993), pp. 1193-1195, via JSTOR, accessed 16 May 2016
↑  K. M. N. Carpenter, "Review: 'Fireweed: A Political Autobiography,' by Gerda Lerner", NWSA Journal 15.3 (2003), pp. 210–211, via Project MUSE, accessed 16 May 2016
↑  "Book of Members, 1780–2010: Chapter L" (PDF). American Academy of Arts and Sciences. נבדק ב-29 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Huckabee, Charles (3 בינואר 2013). "Gerda Lerner, Pioneering Scholar of Women's History, Dies at 92". The Chronicle of Higher Education. נבדק ב-9 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gerda Lerner, Pioneering Feminist and Historian, Dies at 92". New York Times. נבדק ב-3 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277167105171  PLWABN: 9811796437305606  BIBSYS: 90120263  BNE: XX998788  BnF: cb11912575t (data)  CANTIC: a12123365  CiNii: DA01489030  GND: 118571974  ISNI: 0000 0001 0932 4595  LCCN: n50050418  LNB: 000114677  NDL: 00447426  NKC: kup19990000057045  NLA: 35300825  NLK: KAC200206724  NTA: 068389396  RERO: 02-A003514235  SELIBR: 206589  SNAC: w65n6w2v  SUDOC: 026984830  Trove: 903416  VIAF: 66470130   WorldCat (עם VIAF): 66470130 
גרדה לרנר c. 1984.
הרולד כהן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1928 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 באפריל 2016 (בגיל 87) אנסיניטס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר סלייד לאמנות יפה (1952)  אוניברסיטת נוטינגהאם 
 תחום יצירה:  אמנות ממוחשבת, בינה מלאכותית, ציור מופשט, תכנות מחשבים 
 יצירות ידועות:  AARON 
 בן או בת זוג:  Hiromi Itō 
 aaronshome.com
 
הרולד כהן (אנגלית: Harold Cohen; ‏1 במאי 1928 - 27 באפריל 2016) היה אמן יהודי בריטי, שיצר את AARON, תוכנת מחשב שנועדה לייצר אמנות באופן אוטונומי.
עבודתו במפגש בין בינה מלאכותית לאמנות משכה תשומת לב רבה, והובילה לתערוכות במוזיאונים רבים, כולל בגלריה טייט בלונדון, ולרכישות של עבודות רבות.
חיים מוקדמים

כהן נולד בלונדון, בן להורים יהודים פולנים-רוסים, והתחנך שם בבית הספר סלייד לאמנות.
קריירה

כהן ייצג את בריטניה בביאנלה בוונציה ב-1966 כהן עבר לארצות הברית כמרצה אורח באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו ב-1968. מאוחר יותר הוא קיבל דרגת פרופסור ושהה באוניברסיטת סן דייגו במשך כמעט שלושה עשורים, חלק מהזמן כיו"ר המחלקה לאמנות חזותית. בנוסף, שימש כמנהל המרכז למחקר במחשוב ואמנויות באוניברסיטה בין השנים 1992 ל-1998.
כהן לימד באוניברסיטת סן דייגו מ-1968 עד 1994. לאחר פרישתו, הוא המשיך לעבוד על AARON ולהפיק יצירות אמנות חדשות בסטודיו שלו באנסיניטס, קליפורניה.
בשנת 2014 קיבל כהן פרס מפעל חיים.
בתחילת 2016, כהן החל בפרויקט חדש עם AARON בשם Fingerpainting for the 21st Century . בפרויקט זה השתמש כהן במסך מגע כדי לצבוע ולסיים יצירות אמנות באופן דיגיטלי. בפרויקטים קודמים של AARON.
אהרון (AARON)

עבודתו של כהן על AARON החלה ב-1968 באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו. הוא כתב בתחילה את AARON בשפת התכנות C אך בסופו של דבר המיר אותה לשפת Lisp, מאחר שלדעתו שפת C הייתה "לא גמישה ספיק, חסרה, וחסרת יכולת להתמודד עם משהו מורכב מבחינה רעיונית כמו צבע".
הערות שוליים

↑  HÉDER, Mihály. AARON. In: Frana, P L; Klein, M J (Eds.) Encyclopedia of Artificial Intelligence: The Past, Present, and Future of AI. Santa Barbara (CA), USA: ABC-CLIO (2021) 378 p. pp. 1-2.
↑  Profile on webpage about AARON
↑    Harold Cohen, artist – obituary, The Telegraph, 22 May 2016
↑  "Center for Human Imagination". imagination.ucsd.edu. נבדק ב-2022-01-15.
↑  "UC San Diego Visual Arts Exhibition Honors Art and Computing Pioneer Harold Cohen". ucsdnews.ucsd.edu. נבדק ב-2022-01-15.
↑  Archived at Ghostarchive and the Wayback Machine: ACM SIGGRAPH Awards - Harold Cohen, Distinguished Artist Award for Lifetime Achievement.
↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 בינואר 2018. נבדק ב-16 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  Cohen, Harold. "Toward Diaper-Free Autonomy". aaronshome.com. אורכב מ-המקור ב-1 ביולי 2015. נבדק ב-29 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cohen, Harold. ""A Sorcerer's Apprentice" Talk at the Tate Modern". aaronshome.com. אורכב מ-המקור ב-1 ביולי 2015. נבדק ב-29 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279709005171  BNE: XX4762637  dblp: 12/1757  GND: 122545087  ICCU: RMSV016549  ISNI: 0000 0001 1578 7414  LCCN: n80014425  NKC: xx0311844  NLA: 35029433  NTA: 070408696  RKD: 17559  SNAC: w6995vfs  SUDOC: 243602731  Trove: 802658  ULAN: 500018282  VcBA: 495/189858  VIAF: 95793172   WorldCat (עם VIAF): 95793172
הרב גולדברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 ביולי 1937 ברלין, גרמניה הנאצית 
 פטירה:  5 באפריל 2019 (בגיל 81) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדלפי  הסיטי קולג' של ניו יורק  תיכון ברונקס למדעים 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של קליפורניה, לוס אנג'לס 
 
הְרבּ גולדברג (Herb Goldberg;‏ 14 ביולי 1937 – 5 באפריל 2019) הוא מאבות תנועת הגברים. פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה, בלוס אנג'לס ופסיכולוג בעל קליניקה בלוס אנג'לס. מחברם של הספרים: מה גברים עדיין לא יודעים על נשים, יחסים ואהבה (2007); הסיכונים בלהיות זכר: לשרוד את המיתוס של הפריבילגיה הגברית (1975); מה גברים רוצים באמת? (1991); הגבר החדש: מהרס עצמי, לדאגה עצמית. ועוד.
חיים וקריירה

גולדברג נולד ב-14 ביולי 1937, בברלין, גרמניה, ליעקב ואלה (נגלר) גולדברג. בשנת 1958 סיים לימודי תואר ראשון בסיטי קולג' בניו יורק ובשנת 1963 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת אדלפי. בשנת 1965 גולדברג הפך לפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת קליפורניה, בלוס אנג'לס ופרש ביולי 2007.