stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריה גרטנר
חייו

גרטנר נולד בשנת 1927 בעיר ניו יורק, בנם של בטי (לבית מילר) והיימן גרטנר. סבו וסבתו הגיעו מגליציה והכירו זה את זה בארצות הברית, אביו היה אף הוא יליד ניו יורק. גרטנר גדל בוושינגטון הייטס שבצפון מנהטן, בשכונת בורו פארק, שכונה יהודית מעורבת. ב-1942 בהיותו כבן חמש עשרה, היה נוכח כצופה בוועידת בילטמור. הוא למד במוסד עברי כל יומי לימודים עבריים וכללים, אחרי כן למד בבית ספר תיכון ציבורי ובערבים למד בבית ספר עברי גבוה ובבית מדרש למורים "הרצליה", ובשנת 1945 קיבל ממנו דיפלומה.
שירת מעל לשנה בצבא האמריקני במדינת מישיגן בשנים 1946–1947, סיים את חוק לימודיו לתואר הראשון בברוקלין קולג' בשנת 1948. בשנים 1948–1949 למד באוניברסיטת פנסילבניה שבפילדלפיה, התמחה בהיסטוריה כללית ובייחוד בהיסטוריה אנגלית. בשנים 1953–1957 לימד את השפה העברית בקווינס קולג' באוניברסיטת ניו יורק ובשנה האחרונה לימד שם גם היסטוריה כללית.
ב-1957 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת קולומביה תחת הדרכתו של האב המייסד של ההיסטוריה של עם ישראל בארצות הברית, סאלו בארון. נושא הדוקטורט היה The Jewish Immigrant in England 1870-1914 (ההגירה היהודית לאנגליה 1870–1914), במהלך לימודי הדוקטורט נסע לאנגליה למשך חצי שנה ב-1952 על מנת לחקור את יהדות אנגליה ושרידי ההגירה לאנגליה. תוצר הדוקטורט היה הספר The Jewish Immigrants in England שראה אור ב-1960 ושזכה לשלוש מהדורות, שהאחרונה בהן ב-2003.
לאחר ארבע שנות הוראה בקווינס קולג' לימד גרטנר שנה באוניברסיטת ויין סטייט בדטרויט. ב-1958 התמנה לחבר סגל בסמינר תאולוגי יהודי, שם לימד עד 1967 בבית המדרש למורי יהדות. אריה גרטנר התחתן ב-1961 עם שרה רבקה לבית הגלר ונולדו להם בן ובת, מהם יש להם עשרה נכדים. הוא היה גם חבר חוקר ב-American Jewish History Center, שהוציא שורת ספרים על קהילות יהודיות בארצות הברית, מתוכן כתב גרטנר שלושה ספרים: על מילווקי ולוס אנג'לס אותם כתב יחד עם מקס לואיס וורשפן ועל קליבלנד, אותו כתב לבדו. ב-1967 עזב את הסמינר התאולוגי והתמנה לפרופסור חבר בסיטי קולג'. כתב מאמר על מהומות הסטודנטים של 1969.
אריה גרטנר עלה לישראל ב-1970. לימד במשך שנתיים במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית. לימד באוניברסיטת תל אביב מ-1972 עד לפרישתו ב-1995, התחיל וסיים בדרגת פרופסור מן המניין. היה מופקד הקתדרה על שם אברהם ואדיטה שפיגל לתולדות ישראל באירופה באוניברסיטת תל אביב. היה מעורכי האנציקלופדיה יודאיקה ועורך תולדות היהודים באמריקה באנציקלופדיה.
גרטנר נפטר כתוצאה מסיבוך שאירע לאחר ניתוח. בן 83 במותו, נטמן בהר המנוחות לצד אשתו, רבקה.
מחקריו > ההגירה היהודית לאנגליה 1870–1914

ספרו זה של גרטנר (The Jewish Immigrant in England 1870-1914) ראה אור בשלוש מהדורות. בין השנים 1870–1914 היגרו כשני מיליון יהודים ממזרח אירופה למערב, כשמונים אחוזים מהם לארצות הברית והיתר בעיקר לאירופה, רובם לאנגליה וגרמניה. אנגליה שימשה גם תחנת מעבר ליהודים שהיגרו לארצות הברית, הם נשארו בה שבועות או חודשים וחלקם התיישבו בה, מספרם מוערך ב-120,000. הספר סוקר את תהליך ההגירה עצמה ומתייחס להיבטים של דיור, כלכלה, חיי חברה וחיי דת. רוב המהגרים עבדו ב"סדנאות היזע", שהיו פריה של תעשיית הביגוד המתפתחת, עבדו שעות רבות ובצפיפות, בעבודה עונתית. גרטנר סוקר את תנועת העובדים היהודים שניסתה לשפר את תנאי העבודה והתשלום.
מחקריו > היסטוריה של היהודים בעת החדשה

ספרו זה של אריה גרטנר ראה אור בשנת 2000 בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד (History of the Jews in Modern Times). הספר מעניק תמונה פנורמית של העם היהודי החל מ-1650 ועד ל-1980. הוא פותח במורשת ימי הביניים, ממשיך בשחר העת החדשה, מתאר את תקופת ההשכלה, המהפכה הצרפתית והשפעתה על חיי היהודים האמנציפציה במערב אירופה. המשכו בסקירת התערות היהודים בחברה הסובבת אותם, מתאר את הגירת הקהילות היהודיות מהעולם הישן של אירופה לעולם החדש של אמריקה בין 1881–1914, בוחן את התקופה שבין מלחמות העולם, מתאר את מוראות השואה, התאוששות היהודים אחרי השואה, ייסודה של מדינת ישראל ומגיע עדי ימינו אלה. גרטנר פורש את חיי הקהילה וחייהם הרליגיוזיים של היהודים, מציג את מסכת יחסיהם עם הגויים ומביא בד בבד סקירה היסטורית וסוציולוגית.
מחקריו > רומניה, אמריקה, והעולם היהודי: קונסול פיישוטו בבוקרשט 1876-1870

מאמרו זה של אריה גרטנר מ-1968 דן בפיישוטו, שהיה קונסול ארצות הברית ברומניה בשנים 1870–1876. פיישוטו הוצב ברומניה לאחר לחץ יהודי על הנשיא יוליסס ס. גרנט, במטרה להביא לאמנציפציה של יהודי רומניה.
מחקריו > יהדות אנגליה והסחר הבינלאומי היהודי בזנות, 1914-1885

במאמרו זה מ-1983, כותב אריה גרטנר על סחר בנשים יהודיות שהתרחש בתקופת ההגירה הגדולה לארצות הברית. הוא כותב על פעילות אינטנסיבית של סחר בנשים, הללו שוכנעו להגיע לארצות הברית, לא תמיד הללו ידעו לשם מה הן מהגרות. הקהילה היהודית באנגליה נרתמה לפעול כנגד פעילות זו. אנגליה שימשה כארץ מעבר להביא זונות לארצות הברית, ארגנטינה, דרום אפריקה.

גרסה מקוצרת של עיקרי הדברים ניתן למצוא במאמרו בעברית.
מחקריו > מחקריו האחרונים

ספר נוסף שאותו התעתד גרטנר להוציא הוא אוסף מכתבים של סאלו בארון וזכרונות מערוב ימיו, אך העבודה עליו לא הושלמה טרם פטירתו.
ספרים שכתב

The Jewish immigrant in England, 1870-1914 / by Lloyd P. Gartner; London : G. Allen & Unwin, 1960; 3rd Edition 2000
The history of the Jews of Milwaukee / Louis J. Swichkow and Lloyd P. Gartner; Philadelphia : Jewish Publication Society of America, 1963
History of the Jews of Los Angeles / by Max Vorspan and Lloyd P. Gartner; San Marino, Calif. : Huntington Library, 1970
History of the Jews of Cleveland / Lloyd P. Gartner; Cleveland : Western Reserve Historical Society and the Jewish Theological Seminary of America, 1978
The midpassage of American Jewry, 1929-1945 / Lloyd P. Gartner; Cincinnati, Ohio : Judaic Studies Program, University of Cincinnati, 1982
היישוב היהודי בארצות הברית : מראשיתו ועד ימינו / אריה גרטנר; מהד’ 3 מתוקנת ומורחבת. תל אביב : הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1988
History of the Jews in modern times / Lloyd P. Gartner; New York : Oxford University Press, 2000
ספרים שערך

Jewish education in the United States : a documentary history / edited, with an introd. and notes, by Lloyd P. Gartner; New York : Teachers College Press, 1969
יהודי אנגליה בעת החדשה / ערך: אריה גרטנר ; תרגמו מאנגלית: צביה נרדי ... ואחרים; ירושלים : מרכז זלמן שזר ; החברה ההיסטורית הישראלית, תשמ"א 1981
יהודי ארצות-הברית : קובץ מאמרים / בעריכת אריה גרטנר, יונתן ד’ סרנה. ירושלים : מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל ; היברו יוניון קולג’, מכון למדעי היהדות, תשנ"ב 1992
The Robert Cohen memorial volume / edited by Lloyd P. Gartner and Kenneth R. Stow; Haifa : Haifa University Press, 1994
הערות שוליים

↑  Vorspan To Preview His Coming Volume On Southland Jewry, בני ברית מסנג'ר, 4 באפריל 1969
↑  Roumania, America, and world Jewry : Consul Peixotto in Bucharest, 1870-1876 American Jewish Historical Quarterly 58 (1968) 24-117
↑  Anglo-Jewry and the Jewish international traffic in prostitution, 1885-1914. AJS Review 7-8 (1983) 129-178
↑  יהדות אנגליה והסחר היהודי הבינלאומי בזנות, זמנים 20 (1986), 59-45
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261673605171  PLWABN: 9810549848105606  BnF: cb14454926k (data)  GND: 122693035  ISNI: 0000 0001 1006 2203  LCCN: n50016990  NTA: 06791912X  SUDOC: 060703512  VIAF: 114151507   WorldCat (עם VIAF): 114151507
באקווילד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1972 (בן 52) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Anthony Best 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 סוגה:  היפ הופ של החוף המזרחי 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קלידים מוזיקליים 
 פרופיל ב-IMDb
 
באקווילד (באנגלית: Buckwild; ‏נולד ב־16 במאי 1972) הוא מפיק היפ הופ מהברונקס, ניו יורק, ארצות הברית. במקור באקווילד היה די ג'יי ולאחר שהוא פגש את Lord Finesse הוא עבר להיות מפיק לשירי היפ הופ. יותר מאוחר הוא הצטרף ללהקה  D.I.T.C עם הראפרים .Showbiz and A.G ,Diamond D, פאט ג'ו, Big L ו-או.סי.. ההפקה הראשונה שלו הייתה עם השיר "(Shit Is Real (You Can't Front" שכללה את הראפרים Diamond D, Lord Finesse ו- Sadat X.
ביוגרפיה

החשיפה הראשונה של באקווילד בציבור הייתה בשנת 1994, כאשר הוא הפיק את השיר "Word...Life" של הראפר או.סי.. באותה השנה באקווילד הפיק שלושה שירים באלבום Stress: The Extinction Agenda של הלהקה Organized Konfusion. הוא גם הפיק באותה שנה שלושה שירים ללהקה Artifacts באלבום הבכורה שלהם, Between a Rock and a Hard Place, באקווילד המשיך את החשיפה שלו כאשר הוא הפיק במספר אלבומי אנדרגראונד כמו: Lifestylez Ov Da Poor & Dangerous של הראפר Big L, באלבום Doe Or Die של הראפר AZ, באלבום 4,5,6, של קול ג'י ראפ ובאלבום The Natural של Mic Geronimo. הוא גם נהפך להיות ידוע בעשיית רימקסים רבים לאומני היפ הופ כמו: גורו, ביסטי בויז, Q-Tip, Channel Live, KRS-One, Kool Keith והרבה אומנים אחרים.
מאמצע ועד סוף שנות ה-90 הוא הפיק ועשה רימקסים לאומנים כמו:Diamond D, Capone-N-Noreaga, Lord Finesse, .Showbiz and A.G, Tha Alkaholiks, Mad Skillz, ביג פן, ביסטי בויז, פאט ג'ו, ג'יי זי ו-הנוטוריוס בי. איי. ג'י.. ב-2011 באקווילד הפיק 12 מתוך 15 שירים באלבום Bon Appetit של הראפר או.סי.. הביט הכי מפורסם של באקווילד יצא בשנת 2001 בסינגל "Whoa!" של הראפר Black Rob.
ב-1999 באקווילד הפיק בדיסק של America is Dying Slowly ,Red Hot Organization, שכלל גם את וו טאנג קלאן, פאט ג'ו, ביז מארקי ועוד מספר אומני היפ הופ ידועים. הדיסק בא לעלות את המודעות של מחלת האיידס בקרב גברים אפרו-אמריקאים. Source magazine הכריז את האלבום כ"יצירת מופת".
בשנת 2003 באקווילד הפיק 8 שירים מתוך 20 במיקסטייפ Hard 4 The Streets של הלהקה Kurrup Money. ב-2007 Ground Floor Recordings הוציא לאור את האלבום Diggin' In The Crates, שכלל הפקות ורימקסים שבאקווילד עשה בין השנים 1993–1997. ב-2010 הראפר Celph Titled הוציא לאור את האלבום Nineteen Ninety Now, אשר כלל ביטים ישנים של באקווילד מ-1994–1995, באלבום התארחו אומנים חדשים שלא נשמעו לפני כן והאלבום קיבל ביקורות טובות בקרב המבקרים.
דיסקוגרפיה

1998 - Still Diggin' Composition EP
2007 - (Diggin' In The Crates (Rare Studio Masters 1993-1997
2010 - Nineteen Ninety Now (עם Celph Titled)
2010 - Buckwild Presents... EP
2011 - Nineteen Ninety More w (עם Celph Titled)
אצטדיון ז'וזה אלבלדה

| --- | --- |

 על שם:  José Alvalade 
 מיקום:  ליסבון, פורטוגל
 קואורדינטות:  38°45′40″N 9°09′39″W﻿ / ﻿38.761194444444°N 9.1607833333333°W﻿ / 38.761194444444; -9.1607833333333
 אבן יסוד:  2003
 תקופת הפעילות:  6 באוגוסט 2003 – הווה (21 שנים)
 עלות הבנייה:  184,000,000 אירו 
 בעלים:  ספורטינג ליסבון
 משטח:  דשא
 אדריכל:  תומאס טאבירה 
 קבוצות:  ספורטינג ליסבון
 מושבים:  50,466
 ממדי משטח:  אורך: 105 מ'   רוחב: 68 מ'
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליסבון מוגדלת) אצטדיון ז'וזה אלבלדה(למפת ליסבון רגילה) אצטדיון ז'וזה אלבלדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון ז'וזה אלבלדה (בפורטוגזית: Estádio José Alvalade) הוא אצטדיון כדורגל בליסבון, מגרשה הביתי של ספורטינג ליסבון, אחד המועדונים הגדולים בפורטוגל. האצטדיון נבנה במקום האצטדיון הישן של ספורטינג ליסבון שנפתח ב-1956 ונשא את אותו השם. אופ"א העניקה לאצטדיון דירוג של 5 כוכבים שמאפשרים לו לארח משחקי גמר חשובים.
האצטדיון הוא חלק ממתחם גדול בשם Alvalade XXI המכיל גם קניון, בית קולנוע בעל 17 אולמות, מכון כושר, מוזיאון של הקבוצה, מרפאה ובניין משרדים. האצטדיון והמתחם כולו תוכננו בידי האדריכל הפורטוגזי Tomás Taveira.
האצטדיון תוכנן להכיל רק 40,000 מקומות, אך כולל למעשה 50,466 מקומות. הפתיחה הרשמית שלו הייתה ב-6 באוגוסט 2003 במשחק בין ספורטינג למנצ'סטר יונייטד בו ניצחה הקבוצה המקומית 1–3.
האצטדיון אירח מספר משחקים ביורו 2004, ביניהם חצי הגמר שבו ניצחה פורטוגל את הולנד 1-2. אלבלדה אירח גם את גמר גביע אופ"א 2005 בין ספורטינג ליסבון וצסק"א מוסקבה בו ניצחה צסק"א 1–3.
האצטדיון כולל חניון תת-קרקעי עבור אוהדים למשחקים מיוחדים.
ארנה ארמוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1966 (בן 58) ברית המועצות אביה-פאלואויה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האסטונית, ברית המועצות
 מדינה:  אסטוניה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום  כוחות ההגנה של אסטוניה
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 דרגה:   קולונל
 תפקידים בשירות
 מפקד כוחות ההגנה של אסטוניה
 
ארנה ארמוס (באסטונית: Aarne Ermus;‏ נולד ב-14 באפריל 1966) הוא קולונל אסטוני אשר שימש לתקופה קצרה כממלא מקום כמפקד כוחות ההגנה של אסטוניה (מקביל לרמטכ"ל).
ביוגרפיה

ארמוס נולד באביה-פאלואויה ב-14 באפריל 1966. הוא למד בבית הספר הצבאי באומסק והתגייס לצבא האדום. הוא שרת בתחילה כמפקד קבוצת חרמ"ש במזרח הרחוק הרוסי. ב-1989 הוא הועבר לדיוויזיית הטנקים ה-31 שהוצבה בצ'כוסלובקיה. לאחר פירוק ברית המועצות, חזר ארמוס למולדתו אסטוניה והתגייס לכוחות ההגנה שלה. ב-1994 הוא מונה למפקד גדוד קופריאנוב. ב-1996 הוא הועלה לדרגת מאיורקיס ומונה לראש מחלקת התכנון. ב-1999 הוא הועלה לדרגת קולונל-לייטננט ומונה לראש המטה הכללי. ב-30 ביוני 2000 הוא מונה לממלא מקום מפקד כוחות ההגנה של אסטוניה. הוא כיהן בתפקיד עד 21 בספטמבר של אותה שנה אז נכנס לתפקיד טרמו קאוטס. לאחר מכן כיהן כראש אגף המבצעים במשך חמש שנים. בין 2007–2013 הוא כיהן כמפקד מוסדות החינוך הצבאיים.
אצטדיון זימברו

| --- | --- |

 מיקום:  קישינב, מולדובה
 קואורדינטות:  46°58′49″N 28°52′01″E﻿ / ﻿46.980278°N 28.866944°E﻿ / 46.980278; 28.866944
 תקופת הפעילות:  20 במאי 2006 – הווה (18 שנים)
 עלות הבנייה:  11,000,000 דולר
 בעלים:  זימברו קישינב
 משטח:  דשא
 קבוצות:  זימברו קישינב
 מושבים:  10,600
 ממדי משטח:  100 × 70 מטר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קישינב מוגדלת) אצטדיון זימברו(למפת קישינב רגילה) אצטדיון זימברו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון זימברו (Zimbru Stadium) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בקישינב, מולדובה. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של זימברו קישינב, אחד ממועדוני הכדורגל הגדולים במולדובה. בנוסף משמש האצטדיון, בצוותא עם אצטדיון שריף בטירספול, כאצטדיונה הביתי של נבחרת מולדובה בכדורגל. 

ב-10 בספטמבר 2008 אירחה נבחרת מולדובה את נבחרת ישראל באצטדיון זימברו למשחק במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010.
ארנסט רידיגר פון שטארהמברג

| --- | --- |

שטארהמברג, תחריט מאת ז'אן לה פאוטר
 לידה:  12 בינואר 1638 גראץ, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  4 בינואר 1701 (בגיל 62) Vösendorf, אוסטריה 
 מקום קבורה:  שוטנשטיפט 
 מדינה:  אוסטריה 
 בן או בת זוג:  Maria Josepha Irene Gräfin Jörger zu Tollet Gräfin Helena Dorothea von Starhemberg 
 צאצאים:  Maria Barbara, Gräfin von Starhemberg 
 השתייכות:  צבא האימפריה הרומית הקדושה 
 תקופת הפעילות:  מ-1660 
 דרגה:  גנרל-פלדמרשל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האימפריה העות'מאנית-הליגה הקדושה  קרב וינה 
 עיטורים
 מסדר גיזת הזהב 
 
הרוזן ארנסט רידיגר פון שטארהמברג (בגרמנית: Ernst Rüdiger von Starhemberg;‏ 12 בינואר 1638 – 4 בינואר 1701) היה המושל הצבאי של וינה משנת 1680, מגן העיר במהלך קרב וינה ב-1683, גנרל קיסרי במהלך מלחמת האימפריה העות'מאנית–הליגה הקדושה, ונשיא הופקריגסראט. הוא היה חבר בבית שטארהמברג.
ביוגרפיה

הוא נולד בגראץ, שטיריה, כבנו של הרוזן קונרד בלתזאר פון שטארהמברג ואשתו הראשונה הרוזנת אנה אליזבת פון צינצנדורף ופוטנדורף. גם בן דודו הרוזן גווידו פון שטארהמברג הפך לחייל מפורסם ולחם כשליש לצדו. ארנסט רידיגר פון שטארהמברג לחם בשנות ה-60 של המאה ה-17 תחת הלוטננט גנרל הקיסרי ריימונדו מונטקוקולי נגד הכוחות הצרפתיים והעות'מאניים.
ב-1683 הוא היה המפקד הצבאי של העיר וינה, עם פחות מ-20,000 איש שהתנגדו לכ-120,000 עות'מאנים שצרו על העיר. ב-15 ביולי 1683 סירב שטארהמברג להצעת המפקד הטורקי קארה מוסטפא פאשה להיכנע, בהסתמך על הגעתו המהירה של צבא קיסרי, שנשלח על ידי הקיסר ההבסבורגי לאופולד הראשון שברח ממעונו, ועל עוצמת חומות העיר שבוצרו לאחר המצור העות'מאני הראשון על וינה ב-1529.
כאשר לאחר חודשיים הגיע צבא הסיוע בפיקודו של המלך הפולני יאן סובייסקי במחצית הראשונה של ספטמבר, וינה הייתה על סף קריסה. חומותיה נפרצו על ידי חבלנים טורקים שחדרו מתחת לחומות, מילאו את המנהרות באבק שריפה ופוצצו את מטעני הנפץ. לבסוף, ב-12 בספטמבר, 80,000 חיילים פולנים, ונציאנים, בווארים וסקסונים תקפו את הטורקים והצליחו להביס אותם בקרב על הקהלנברג.
ארנסט רידיגר פון שטארהמברג הועלה לדרגת פילדמרשל על ידי הקיסר, מתוך הכרה בפעולתו של שטארהמברג בהצלת הבירה הקיסרית. הוא גם מונה לשר המדינה. במרדף בעקבות הכוחות העות'מאניים הנסוגים, נפצע שטארהמברג באורח קשה בשנת 1686 במהלך המצור על בודה מירי בידו השמאלית ונאלץ לנטוש את פיקודו. בשנת 1691 התמנה לנשיא ה-Hofkriegsrat והיה אחראי על ארגון הצבא ההבסבורגי.
שטארהמברג מת בווזנדורף ב-4 בינואר 1701, בגיל 62. קברו (מאת יוזף עמנואל פישר פון ארלך) ממוקם ב-Schottenkirche של וינה.
חיים אישיים

הוא התחתן תחילה עם בת דודתו השלישית, הרוזנת הלנה דורותיאה פון שטארהמברג. לאחר מות אשתו הראשונה, הוא נישא בשנית ב-1689 לרוזנת מריה יוזפה יורגר פון טולט (1668–1746), בת דודתו הרביעית. היו לו ילדים משני הנישואים. הפוליטיקאי האוסטרי מאוחר יותר ארנסט רידיגר, פירסט צו שטארהמברג היה צאצא שלו.
מורשת

דורות מאוחרים יותר עשו אידיאליזציה של שטארהמברג כמושיע העולם והתרבות המערבית. בהוראת פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, פסל הוקם לכבודו בשנת 1872 במוזיאון Heeresgeschichtliches בווינה, שם מתועד ביסודיות הקרב על וינה, עם דמותו של שטארהמברג והשריון. שמו מונצח במקומות רבים באוסטריה, בין היתר שני רחובות בווינה קרויים על שמו.
כתובה של הרוזן Starhemberg ב-Schottenkirche של וינה
ארכון

ארכון (מיוונית: Αρχων, שפירושו: "שליט"; ברבים Αρχοντες) היה נושא משרה בכירה בכמה פוליס (ערי מדינה) ביוון העתיקה ובמיוחד באתונה העתיקה.
ארכונטים באתונה

תפקיד הארכונטים נוצר כתוצאה מהפלת המלוכה באתונה והצורך להחליף את המלך בתפקידיו השונים. במקורן היו משרות הארכונטים מאוישות על ידי בני האצולה האתונאית (האֵוּפַּטְרִים). למשך עשר שנים, אולם בשנת 683 לפנה"ס קוצרה תקופת כהונתם של הארכונטים לשנה.
כאשר פייסיסטראטוס יסד את הטיראניה באתונה בשנת 561 לפנה"ס, הוא בחר ארכונטים מאנשי שלומו ובכך רוקן את מוסד הארכונטים מתוכן, מכיוון שהוא היה זה שקיבל את ההחלטות בפועל.
בשנת 487 לפנה"ס אוישו משרות הארכונטים על ידי הטלת פור בין כל אזרחי אתונה, ובשנת 457 לפנה"ס נפתחה המשרה גם לאזרחים ממעמד הזאוגיטים.
התסמותטים היו שישה נושאי משרות שכמו הארכונטים כיהנו למשך שנה. תפקידם היה לטפל בפניות המשפטיות אל הארכונטים והם היו ממונים על לוח הזמנים של המשפטים ועל שיבוץ הארכונטים השונים לשפיטה. בשלב מסוים נוסף אל התסמותטים מזכיר.
בתום כהונתם של הארכונטים והתסמותטים הם הצטרפו למועצת האריאופגוס.
ארכונטים באתונה > ארכון בסילאי

הארכון הבסילאי (Βασιλεύς, "מלך") מילא בעיקר תפקידים דתיים בחיי הפוליס אתונה שבמקור מילא מלך אתונה. הוא היה מופקד על ניהול פולחני אלים אחדים, והוא היה השופט במקרים של האשמות בחילול הקודש או מחלוקות דתיות אחרות, הייתה לו גם סמכות שיפוט משפטית, והוא היה אחראי על הפניית מקרים משפטיים של רצח, פציעה והריגה אל בתי המשפט והוא כנראה כיהן כיושב ראש השופטים במשפטים האלה.
ארכונטים באתונה > ארכון פולמרכי

הארכון הפולמרכי (או פשוט פולמרכוס) נטל לידיו בתחילה את התפקיד הצבאי של מלך אתונה כמפקד הצבא, אולם עם הזמן הוא איבד מסמכויותיו ואלו עברו אל הסטרטגים, אבל הוא עדיין שמר על סמכות הפיקוד העליונה וכמו כן הוא היה האחראי על קיום הטקסים הדתיים לאלי המלחמה וכמו כן הייתה לו סמכות להפנות מקרים משפטיים שהיו מעורבים בהם זרים ומטויקים לבתי המשפט המתאימים.
ארכונטים באתונה > ארכון אפונימי

משרת הארכון האפונימי נחשבה ליוקרתית ביותר באתונה מכיוון שעל שם נושא המשרה נקראה השנה, הוא היה מופקד על ביצועם התקין של הליטורגיות, הוא היה מארגן התהלוכות לכבוד האלים דיוניסוס ואסקלפיוס, כמו כן היו סמכויות שיפוט במקרים משפטיים שנגעו לדיני משפחה והוא היה מופקד על הגנת האלמנות והיתומים.
ארכונטים מחוץ לאתונה

עם התחזקות מעמדה של אתונה בתוך הברית האטית-דלית, והפיכת הברית למכשיר שליטה אימפריאליסטית של אתונה, אתונה נהגה לכפות על בנות בריתה בברית משטר הדמוקרטי הדומה לשלה וככה נוצרו משמרות ארכונטים בפולייס שהיו חברות בברית.
באדג'י

ערך זה עוסק בסביבת שולחן עבודה. אם התכוונתם לדמות בסדרה "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים", ראו .
| --- | --- |


סביבת שולחן העבודה בגרסה 10.4
 מפתח:  Ikey Doherty, Joshua Strobl וקבוצת הפיתוח של ההפצה Solus
 מחזור חיים:  7 בדצמבר 2013 – הווה (10 שנים)
 גרסה אחרונה:  10.9.2 (22 ביוני 2024) 
 מערכת הפעלה:  מערכות דמויות יוניקס עם מערכת החלונות X
 נכתבה בשפות:  C, Vala
 סוג רישיון:  GPLv2+: גרסה 2.1 לספריות, גרסה 2 לקבצים הבינאריים
 קוד מקור:  https://github.com/BuddiesOfBudgie/budgie-desktop 
 קטגוריה:  שולחן עבודה
 buddiesofbudgie.org
 
באדג'י (באנגלית: Budgie) היא סביבת שולחן עבודה המבוססת על טכנולוגיות של GNOME כגון GTK+. היא מפותחת על ידי צוות הפיתוח של ההפצה Solus (אנ') ועל ידי קהילות תורמים מהפצות שונות, כמו Arch Linux, מנג'רו ואובונטו באדג'י.
תוכנה

סביבת שולחן עבודה זו מבוססת על GNOME ואף כוללת את יישום ההגדרות שלה לצד תוכנת הגדרות ייעודית עבור הפרטים הייחודיים לבאדג'י.
מעבר לכך, היא כוללת סרגל לוח, שבדומה ל־Xfce ניתן להוסיף לו סרגל נוסף, תפריט יישומים, הודעות וסרגל צד.
זמינות בהפצות השונות

מעבר להפצה שבמסגרתה היא נוצרה - Solus, באדג'י זמינה עבור הפצות נוספות שונות:
אובונטו: ההפצה אובונטו באדג'י (לשעבר "Budgie Remix") היא הפצה מבוססת אובונטו עם סביבת שולחן עבודה זו. הפכה להפצה רשמית בסוף שנת 2016. הגרסה הראשונה הרשמית ששוחררה על ידה הייתה 17.04 ב-13 באפריל 2017.
דביאן, Arch Linux: ניתנת להתקנה דרך מאגרי החבילות הרשמים של ההפצות.
מנג'רו: ישנה גרסה הכוללת את סביבת שולחן עבודה זו כברירת מחדל וקרויה "Manjaro Budgie". עם זאת, מדובר בגרסה לא רשמית הנתמכת על ידי קהילת מפתחי ההפצה.
כמו כן, ההפצה זמינה עבור מספר הפצות משניות יותר דוגמת SparkyLinux.
הערות שוליים

↑  דף סביבת שולחן העבודה באתר גיט
↑  7 Best Desktop Environments For Linux, מתוך אתר itsfoss.com
↑  DESKTOP ENVIRONMENT REVIEW: BUDGIE, מתוך אתר ubuntubuzz.com
↑  UBUNTU BUDGIE BECOMES AN OFFICIAL UBUNTU FLAVOR, מתוך אתר webupd8.org
↑  הודעה על שחרור גרסה 17.04 של אובונטו באדג'י, מתוך אתר ההפצה
↑  How To Install the Budgie Desktop on Debian, מתוך אתר linuxconfig.com
↑  Install Budgie Desktop Environment In Arch Linux, מתוך אתר ostechnix.com
↑  על הגרסאות הקהילתיות של מנג'רו, מאוחזר מתוך אתר ההפצה באמצעות Wayback Machine
↑  על באדג'י להפצה Sparky Linux
ארתור ארץ פון שטראוסנבורג

| --- | --- |

ארתור ארץ פון שטראוסנבורג (1917)
 לידה:  16 ביוני 1857 סיביו, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 פטירה:  1 ביוני 1935 (בגיל 77) בודפשט, ממלכת הונגריה הונגריה (1940–1945)
 מקום קבורה:  בית הקברות הציבורי החדש בבודפשט 
 מדינה:  אוסטריה, הונגריה 
 השכלה:  Samuel von Brukenthal National College 
 השתייכות:  הצבא האוסטרו-הונגרי
 תקופת הפעילות:  1867–1918 (כ־51 שנים)
 דרגה:   גנרל-אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-15   מפקד הקורפוס ה-6   מפקד הארמייה הראשונה   רמטכ"ל הצבא האוסטרו-הונגרי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מתקפת גורליצה-טרנוב  המערכה ברומניה  קרב קפורטו  קרב הר אורטיגרה  קרב הנהר פיאווה
 עיטורים
 פור לה מריט   צלב הברזל מדרגה ראשונה  צלב הברזל מדרגה שנייה
 
ארתור ארץ פון שטראוסנבורג (בגרמנית: Arthur Freierr Arz von Straußenburg;‏ 16 ביוני 1857 – 1 ביוני 1935), היה ראש המטה הכללי האחרון של צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה

פון שטראוסנבורג נולד בעיר סיביו בטרנסילבניה. הוא התנדב לצבא ב-1876. לאחר מכן הצטרף לצבא הקבע בדרגת האופטמן ולמד באקדמיה הצבאית בווינה בשנים 1885-1887. לאחר מכן הצטרף למטה הכללי והתקדם בדרגות כשהוא משמש בתפקידי מטה.
ב-1908 מונה למפקד חטיבת חיל הרגלים ה-61 בדרגת גנרל-מיור. הוא קיבל אות הוקרה על הצלחתו בתמרונים. בסתיו 1912 הועלה לדרגת לוטננט פילדמרשל ומונה לפקד על הדיוויזיה ה-15. ב-1912 חזר למלא תפקיד בכיר במשרד המלחמה בווינה.
בפרוץ המלחמה באוגוסט 1914 חזר לפקד על הדיוויזיה ה-15 והשתתף בהצלחה בקרבות בחזית המזרחית בגזרת גליציה נגד הצבא הרוסי. בספטמבר 1914 מונה למפקד הקורפוס ה-6 במקום סבטוזר בורוייביץ', שעבר לפקד על הארמייה השלישית. ב-1915 לחם במתקפת גורליצה-טרנוב במסגרת הארמייה הרביעית לצד הארמייה הגרמנית ה-11 בפיקודו של אוגוסט פון מקנזן וזכה לשבחים רבים מעמיתיו הגרמנים.
במערכת רומניה, פיקד פון שטראוסנבורג על הארמייה הראשונה ולצד הארמייה הגרמנית התשיעית בפיקודו של אריך פון פאלקנהיין הם הביסו את הצבא הרומני. פון שטראוסנבורג זכה לשבחים מהרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף ומקרל הראשון, קיסר אוסטריה.
ב-1 במרץ 1917 פיטר הקיסר קרול הראשון את הרמטכ"ל קונרד פון הצנדורף ומינה את פון שטראוסנבורג במקומו.
בשיתוף עם הגרמנים ניצח פון שטראוסנבורג את האיטלקים בקרב קפורטו באוקטובר 1917, אך נכשל במתקפתו בקרב הנהר פיאווה, ביוני 1918.
פון שטראוסנבורג קיבל עליו את האחריות לכישלון בחזית איטליה וביקש להתפטר, אך הקיסר סירב לקבל את התפטרותו. בליל ה-3 בנובמבר 1918 התפטר הקיסר מתפקיד המפקד העליון של הצבא והעביר אותו לפון שטראוסנבורג, אבל זה סירב לקבלו משום שלא רצה להיות מעורב בחתימה על שביתת הנשק.
לאחר המלחמה הוא התיישב בווינה. הוא לא רצה להתיישב בטרנסילבניה שם נולד, כי היא ניתנה לרומניה אותה הביס במלחמה. ממשלת הונגריה סירבה לתת לו פנסיה והוא חי חיי דוחק והתפרנס מתרומות שקיבל. רק ב-1926 הסכימה הממשלה ההונגרית לשלם לו פנסיה בתנאי שיבוא כל פעם לקבלה בבודפשט. ב-1 ביוני 1935, בעת שהיה בבודפשט במטרה לקבל את הפנסיה שלו, לקה בהתקף לב ונפטר.
הוא נקבר בבודפשט בטקס צבאי מלא.