stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדעון סער
פעילות פוליטית > שר החינוך > הרחבת התקציב והיקף הפעילות

בתקופת כהונתו הוגדל התקציב של מערכת החינוך וההשכלה הגבוהה. הורחבו גילאי הזכאים לחוק לימוד חובה חינם גם לגילאי שלוש עד ארבע; שונתה שיטת התקצוב והועדפו בתי ספר ביישובים מרוחקים; נקבע שבוגרי צבא יקבלו שנת לימודים חינם במוסדות ביישובים מרוחקים; הורחב הסיוע הכלכלי לתוכנית השאלת ספרי לימוד לפי המלצות ועדת טרכטנברג.; הוקמו מרכזי מצוינות במחקר במוסדות להשכלה גבוהה; הוחל בהנגשת ההשכלה הגבוהה בישראל לחרדים ולערבים והורחבו לימודי ההעשרה בבתי הספר.
סער חתם על הסכם הרפורמה "עוז לתמורה" עם ארגון המורים העל יסודיים והחל בביצועה. במסגרת הרפורמה הועלה משמעותית שכר המורים (ב־51% בממוצע), הוארך שבוע העבודה של המורים והוכנסו מרכיבים של הערכה ומצוינות ותגמול מורים ובתי ספר מצטיינים. כמו כן כללה הרפורמה שיפור סביבת העבודה של המורים על ידי בינוי חדרי עבודה למורים. בנוסף קודמה רפורמה לשיפור הליך הכשרת המורים.
בתחום מורשת ישראל ניתנה תמיכה כלכלית להפחתת מחירי המסע לפולין; הופעלו תוכניות חדשות לחיזוק ערכי המורשת היהודית; הוחל במהלך לעידוד השירות בצה"ל; חוּדש חידון התנ"ך למבוגרים. סער הוביל את המהלך להכרה באוניברסיטת אריאל בשומרון כאוניברסיטה השמינית בישראל.
פעילות פוליטית > שר החינוך > סיורים באתרי המורשת והביקורת עליהם

סער פעל במטרה לחזק את ערכי המורשת היהודית בקרב התלמידים, על ידי תוכניות לימוד וסיורים. במסגרת תוכנית הלימודים "נעלה לירושלים" ביקרו חצי מיליון תלמידים בשנה בירושלים ובאתרי המורשת. בתוכנית הלימודים "ביקורים בארץ האבות", הוטמע מקצוע חובה חדש: "מורשת ותרבות ישראל". בין היתר הוחל בסיורים למערת המכפלה בחברון. כנגד התוכנית הובעה מחאה שמדובר בסיורים פוליטיים.
פעילות פוליטית > שר הפנים

בבחירות המקדימות שנערכו בליכוד ב־25 וב־26 בנובמבר 2012, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, זכה סער שוב במקום הראשון. הוא הוצב במקום השלישי ברשימת מועמדי הליכוד – ישראל ביתנו לכנסת, לאחר נתניהו וליברמן. ב־18 במרץ 2013 מונה לשר הפנים ולחבר בוועדת השרים לענייני חקיקה. מונה גם לנציג הממשלה בוועדה לבחירת שופטים ובוועדה לבחירת דיינים.
עם כניסתו לתפקיד פעל להארכת שעון הקיץ בישראל בחודש ימים לערך, עד לסוף חודש אוקטובר. החוק אושר בכנסת ברוב גדול. הוביל רפורמה בחוק תכנון ובנייה ("רפורמת הפרגולות") במסגרתה הוצאו מחובת היתר פעולות הנעשות על ידי הפרט בקניינו הפרטי ושאין בהן נזק לזולת. כמו כן, הועברו סמכויות מהוועדות המחוזיות לוועדות המקומיות על מנת לייעל ולקצר את הליכי התכנון.
בתגובה לפסיקת בג"ץ, יזם חוק שלפיו ראשי ערים הנאשמים בפלילים יעמדו בפני ועדה במשרד הפנים, שתשקול האם להשעותם מכהונתם עד לתום משפטם.
סער הוביל מאבק נחוש בתופעת המסתננים מאפריקה לישראל, דבר שהוביל למחאה ולהפגנות המוניות מצדם בדצמבר 2013. בתקופה זו הוקם מתקן חולות ועוגן בחקיקה. בג"ץ פסל שניים מסעיפיו העיקריים של חוק המסתננים שיזם סער – לגבי אורך אחזקת מסתננים במשמורת.
באוגוסט 2014 החליט סער לבצע מהלך רחב של צדק חלוקתי ולשנות מיקום גבולות וחלוקת הכנסות ממתקנים מניבי ארנונה בין הרשויות המקומיות בנגב. במסגרת זו הועברו הכנסות מהמועצות האזוריות (רמת נגב ותמר) לערי פיתוח (דימונה, ערד, ירוחם ומצפה רמון) ולרשויות בדואיות (חורה, כסייפה, ערערה־בנגב ושגב שלום). בעקבות זאת העניקה מועצת ירוחם אזרחות כבוד לסער.
ביוני 2014 דחה סער סעיפים בתיקון של עיריית תל אביב לחוק העזר העירוני שהתירו בפועל את המשך הפתיחה בשבת של המרכולים שפעלו קודם לכן באופן בלתי חוקי בשבת. סער נימק את החלטתו, בין השאר, בכך שהחוק המוצע מנוגד לכלל המשפטי של "אין חוטא יוצא נשכר"; שהוא "פוגע בצורה לא מידתית בערך השבת כיום המנוחה הכללי במדינת ישראל ושהוא משרת בפועל את עסקיהם של בעלי רשתות המרכולים ההחלטה עוררה ביקורת מצד חילונים תושבי תל אביב שטענו שסער פוגע בכך בצביונה של העיר כ"עיר ללא הפסקה". מאידך, התאחדות הסוחרים וארגון המכולות בתל אביב ביקרו את החלטתו של סער לאשר את סעיפי תיקון החוק שהתירו מסחר בשלושה מתחמים בעיר, בנימוק שאינם יכולים לעמוד במעמסה הנפשית והכלכלית הכרוכה בכך והם רוצים לנוח יום בשבוע. בעקבות זאת אישרה מועצת העירייה תיקון מתון יותר בחוק העזר העירוני, שלפיו תאושר בשכונות מגורים פתיחתם בשבת של 165 מרכולים בלבד.
בספטמבר 2014 הכיר סער בכ־13 אלף נוצרים דוברי־ערבית בישראל כבני הלאום הארמי והתיר רישום מתאים ("ארמי" במקום "ערבי") בתעודת הזהות שלהם.
בשנת 2013 דווח בתקשורת על תלונה לראש הממשלה בנושא וניצול אסור של יחסי מרות מצד סער עם עובדת המשרד. חקירת משטרה שנפתחה בעניין העלתה שמדובר בזיוף והתיק נסגר.
פעילות פוליטית > פרישה מהפוליטיקה והפרישה מהליכוד

ב־17 בספטמבר 2014 הודיע סער על נטילת "פסק זמן" מהחיים הפוליטיים, ועל כוונתו להתפטר מהממשלה ומהכנסת לאחר חגי תשרי. ב־3 בנובמבר 2014 הגיש את התפטרותו מהכנסת. עם זאת, הוא השתתף בפעילות הליכוד בקמפיין המפלגה לקראת הבחירות לכנסת העשרים וקרא להצביע לליכוד.
בדצמבר 2014 החליט ראש עיריית אור יהודה, דוד יוסף, לקרוא לרחוב "ההגנה" על שם סער. בעקבות התנגדותו של סער חזרה בה העירייה מן המהלך, ואולם בפברואר 2015 החזיר ראש העירייה את השלט. בדצמבר 2015 הוחלט להחזיר לרחוב את שמו המקורי.
במאי 2015 הצטרף סער כעמית בכיר למכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS) והחל לפרסם במסגרתו מאמרים ומחקרי מדיניות, לרבות בעיתונות הכללית. כמו כן, הצטרף לסגל המרצים של הקריה האקדמית אונו והחל להעביר קורס בנושא "ממשל, משילות ורפורמות" לתלמידי תואר שני.
באפריל 2016 החל לעמוד בראש ועדה ציבורית לעתיד ענף הביטוח שהקימה לשכת סוכני הביטוח. כמו כן שימש יועץ לארגונים.
פעילות פוליטית > חזרה לפוליטיקה

באפריל 2017 הודיע גדעון סער שפרישתו מהפוליטיקה תמה וכי בכוונתו לחזור לפעילות בליכוד.
באוגוסט 2017 הוביל ועידת חינוך בקריה האקדמית אונו שבה פרש תוכנית לשינוי מעמד המורה בחברה הישראלית כדרך המרכזית לחולל שינוי עמוק בחינוך.
באוקטובר 2018 רמז בנימין נתניהו שסער רקם מזימה עם הנשיא ראובן ריבלין, שבמסגרתה לאחר הניצחון הצפוי של הליכוד בראשות נתניהו בבחירות יטיל הנשיא על סער להקים את הממשלה. סער וריבלין דחו טענה זו, וסער ציין כי "זאת חציית קו אדום, קרה פה דבר חמור". בפברואר 2019 לקראת הבחירות לכנסת ה־21, סער התמודד שוב בפריימריז בליכוד ונבחר למקום החמישי ברשימה לכנסת ולאחר הבחירות כיהן כחבר בוועדת חוץ וביטחון עד פיזור הכנסת ויו"ר ועדת המשנה (של ועדת החוץ והביטחון) למדיניות חוץ.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוצב סער במקום השישי ברשימת הליכוד. באוקטובר 2019, לאחר פרסום כי הליכוד מעוניין לקיים פריימריז בזק, כתב גדעון סער בטוויטר: "אני מוכן." בהמשך ביקש ממרכז הליכוד להקדים את הפריימריז. ב־26 בנובמבר, אמר כי על יו"ר הליכוד, בנימין נתניהו, להתפטר בעקבות אי יכולתו להרכיב ממשלה, מצב שלדבריו לא צפוי להשתנות גם אם ייערכו בחירות נוספות. בבחירות שנערכו ב־26 בדצמבר 2019 לראשות הליכוד הפסיד לנתניהו בתוצאה של 27.5% מול 72.5% מקולות המתפקדים. ברשימת הליכוד בבחירות לכנסת ה־23 הוצב סער במקום ה־5.
סער הציג קו ניצי כלפי חמאס. הוא ביקר את הסכם הרגיעה עם החמאס בתום מבצע עופרת יצוקה וטען שהיא הביאה להכנסת טילים ארוכי טווח לרצועת עזה, שיביאו לסבב נוסף תוך זמן קצר. במהלך מבצע צוק איתן מתח סער ביקורת על ניהול המבצע והתנהלות הקבינט המדיני־ביטחוני בעניינו וקרא לראש הממשלה לדון בנושא במליאת הממשלה. לימים הגדיר את המבצע ככושל. בשנת 2016 הוא טען שהטענות שחמאס מורתע הם דיבורים חלולים. סער ביקר את הפסקת האש עם חמאס במאי 2019, ובנובמבר 2019 אמר שהיעד של ישראל צריך להיות פירוק התשתיות הצבאיות ברצועת עזה. ביוני 2022 הוא התבטא נגד הכנסת פועלים מרצועת עזה לישראל, בעת הזאת. במהלך מלחמת חרבות ברזל הוא הצהיר שיעמוד על כך שהמלחמה לא תופסק לפני מיטוט חמאס, ואמר שאחרי המלחמה הרשות הפלסטינית לא תוכל לשלוט ברצועת עזה.
פעילות פוליטית > בכנסת ה־23

עם הקמת הממשלה ה־35 נתניהו לא מינה את סער לשר בממשלה למרות מקומו הגבוה ברשימת הליכוד. הוא הציע לסער לכהן כשגריר באו"ם, אך סער סירב. התפטר באוקטובר 2020 מועדת החוקה, חוק ומשפט ונשאר חבר בוועדות חוץ וביטחון, ובוועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים.
סער הציע לראש הממשלה נתניהו להחיל מערך של בדיקות קורונה חובה בכל המדינה. בוועדת הקורונה, הציע לחלק את המדינה ל־20 אזורים שיוגבלו ל־24 שעות, שבהן ייבדקו כלל התושבים באזור.
ב־8 בדצמבר 2020 הודיע על פרישתו מהליכוד ומהכנסת ועל הקמת מפלגה חדשה בראשותו בשם "תקווה חדשה". הוא מתח ביקורת על ממשלת ישראל השלושים וחמש והעומד בראשה והודיע כי יתמודד על ראשות הממשלה בבחירות לכנסת ה־24. סער הציג את מפלגתו כ"מפלגת מרכז־ימין ליברלית". כמו כן התחייב שמפלגתו לא תשב בממשלה בראשות נתניהו.
פעילות פוליטית > שר המשפטים

בבחירות לכנסת ה-24 השיגה מפלגת תקווה חדשה 6 מנדטים. סער העדיף לא להמליץ בתחילה על אף מועמד להקמת הממשלה בפני הנשיא ראובן ריבלין. הנשיא העניק את המנדט לנתניהו, אך לאחר שנתניהו החזיר את המנדט לנשיא, המליץ סער בפני הנשיא על הענקת המנדט ליאיר לפיד. לפיד הצליח לגבש קואליציה בה תמכה מפלגת תקווה חדשה במסגרת ממשלת חילופים, בה עמד נפתלי בנט בראש הממשלה ולפיד עצמו כיהן כראש ממשלה חליפי. בממשלה החדשה, שהושבעה ב־13 ביוני 2021, מונה סער לשר המשפטים ולסגן ראש הממשלה. ב־7 ביולי 2021 התפטר סער מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי ובמקומו נכנסה מספר 9 ברשימת תקווה חדשה, מיכל שיר.
בתפקידו כשר המשפטים מינה את ערן דוידי למנכ"ל משרדו, והביא למינויה של גלי בהרב־מיארה ליועצת המשפטית לממשלה. בנוסף, הוועדה לבחירת שופטים בראשותו אישרה ב־21 בפברואר 2022 מינויים של 4 שופטים חדשים לבית המשפט העליון: גילה כנפי־שטייניץ, רות רונן, יחיאל כשר וח'אלד כבוב.
לאחר הקמת הממשלה, הקים סער ועדה מנציגי סיעות הקואליציה שנועדה לקדם את חקיקת חוק יסוד: החקיקה. ועדה משרדית הוקמה על ידו באוקטובר 2021 לבחינת רגולציה על הרשתות החברתיות.
משרד המשפטים בראשותו של סער הביא לחקיקתם של מספר חוקים.
ב־9 בפברואר 2022 אישרה הכנסת את הצעתו לבטל את מגבלת החזקת רישיון הנהיגה לחייבים בהוצאה לפועל. ב־30 ביוני 2022 אישרה הכנסת חוק המעגן את שיקול הדעת השיפוטי לפסול ראיה שהושגה בניגוד לדין (העיקרון המשפטי המכונה "פרי העץ המורעל").
ביולי 2021 חתם על תקנות שנועדו להגביר את השקיפות של האגודות העות'מאניות. במרץ 2022 אישרה ועדת החוקה של הכנסת את התקנות עליהן חתם אשר הופכות את עבירת השימוש העצמי בקנאביס מעבירה פלילית לעבירה מנהלית.
ב־11 באפריל 2022 אישרה הוועדה לבחירת שופטים את הצעתו של סער לקבוע שימוע פומבי למועמדים לשיפוט בבית המשפט העליון.
פעילות פוליטית > בכנסת ה־25

ב־10 ביולי 2022, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הכריזו גדעון סער ובני גנץ (מנהיג מפלגת חוסן לישראל) על ריצה משותפת של שתי המפלגות. בבחירות זכתה הרשימה המשותפת, שהתמודדה תחת השם המחנה הממלכתי, ב־12 מנדטים, בהם ארבעה לתקווה חדשה.
בתחילת כהונתה של הכנסת העשרים וחמש הייתה סיעת "המחנה הממלכתי" באופוזיציה. בעקבות מלחמת חרבות ברזל הצטרפה הסיעה לממשלה ה־37 בכוונה להקים קבינט מלחמה. ב־12 באוקטובר 2023 הושבעו חמישה שרים מטעם "המחנה הממלכתי", בהם סער, שמונה לשר בלי תיק. ב־12 במרץ 2024 הודיע סער על התפצלות מפלגתו מסיעת "המחנה הממלכתי" והקמת סיעת "הימין הממלכתי".
ב־25 במרץ 2024 הודיע סער על פרישתו מהממשלה בעקבות אי־צירופו לקבינט המלחמה. בספטמבר 2024 קיים מגעים עם מפלגת "הליכוד" לשם צירוף מפלגתו לקואליציה ומינויו לשר הביטחון. ב־21 בספטבר הודיע שוויתר על משרת שר הביטחון עקב הלחימה הגוברת בצפון.
ב-29 בספטמבר 2024 הודיעו נתניהו וסער על הצטרפות סער ומפלגתו לקואליציה. למחרת, ב-30 בספטמבר, מונה סער לשר בלי תיק וצורף לקבינט.
ב-7 בנובמבר 2024 אושר מינויו בכנסת כשר החוץ והוא החל לכהן בתפקיד.
ב-13 במרץ 2025 חתמו מפלגת הימין הממלכתי ומפלגת הליכוד על הסכם מיזוג, ובמסגרתו סער ואנשיו יחזרו לליכוד. ב-17 במרץ אושר ההסכם במזכירות הליכוד.
אותות ופרסים

בשנת 2004 הוענק לסער עיטור הכבוד האיטלקי Ufficiale.
בשנת 2009 הוענק לו אות אומ"ץ, על "היותו פוליטיקאי שלא דבק בו עד היום שום רבב" ועל פעולתו לביצור שלטון החוק ועמידתו הנחרצת נגד מינויים פוליטיים.
בשנת 2011 הוענק לו תואר כבוד מטעם נשיא איטליה – אות Commendatore (נאמן) על ידי שגריר איטליה בישראל, לואיגי מאטיולו, כהוקרה על תרומתו לחיזוק הקשר בין איטליה לישראל.
ב־17 באפריל 2012 קיבל סער את עיטור הכבוד Orden del Mérito Civil (אנ'), אות כבוד מן המדרגה הראשונה שהוענק על ידי מלך ספרד, חואן קרלוס הראשון, על תרומתו ליחסים בין ישראל לספרד.
חיים אישיים

בשנים 1990–2012 היה נשוי לשלי דנציגר. בגיל 24, מעט לפני החתונה עברת את שם משפחתו מ"סרצ'נסקי" ל"סער". לזוג שתי בנות משותפות, והצעירה בהן היא השחקנית אלונה סער.
ב־16 במאי 2013 נישא למגישת החדשות והעיתונאית גאולה אבן סער, בסוף אותה שנה נולד בנם המשותף, ובנובמבר 2016 נולדה להם גם בת משותפת. מתגוררים בתל אביב. לאבן־סער גם שלושה ילדים מנישואיה הראשונים.
לקריאה נוספת

אופיר העברי, שיחות על הדרך עם גדעון סער, הוצאת סלע מאיר, 2021
רייצ'ל גולדברג-פולין

| --- | --- |

גולדברג-פולין, 2024
 לידה:  1969 / 1970
 שם לידה:  רייצ'ל גולדברג
 מדינה:  ישראל ישראל   ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ברנדייס
 צאצאים:  הרש גולדברג-פולין
 מספר צאצאים:  3
רייצ'ל גולדברג-פולין (באנגלית: Rachel Goldberg-Polin; נולדה בשנת 1969 או 1970) היא פעילה חברתית אמריקאית-ישראלית, הידועה בפעילותה בנושא משבר בני הערובה שנחטפו במהלך טבח שבעה באוקטובר. בעקבות חטיפתו של בנה, הרש גולדברג-פולין, בעת שנכח בפסטיבל המוזיקה ברעים, הקדישה את מרבית זמנה וניסיונה הציבורי לקריאה לשחרור בני הערובה ולהגברת המודעות העולמית לנושא. הרש נרצח על ידי חמאס באוגוסט 2024, וגופתו הוחזרה מעזה ב-31 באוגוסט 2024.
פעילות חברתית

לאחר חטיפת בנה, גולדברג-פולין עזבה את עבודתה כדי להתמקד במאמצים לשחרור החטופים. היא פעלה מול ממשלות וארגונים בינלאומיים, והופיעה במספר רב של כלי תקשורת, כולל ה-BBC, CBS, NBC, ו"וול סטריט ג'ורנל". גולדברג-פולין מתחה ביקורת על הממשלה הישראלית על שלא עשתה די כדי לשחרר את החטופים, ודיברה בכנסים ובאירועים רבים לקידום המודעות למשבר.
ב-14 בנובמבר 2023, היא השתתפה בעצרת התמיכה בוושינגטון לישראל, בה נאמה בנושא החטופים. בדצמבר 2023 היא נשאה נאום בן שבע דקות בבניין האומות המאוחדות בז'נבה. בפברואר 2024 נפגשה עם האפיפיור יחד עם משפחות נוספות של חטופים. בהמשך אותה שנה, היא ובעלה נפגשו עם סגנית נשיא ארצות הברית קמלה האריס ועם היועץ לביטחון לאומי ג'ייק סאליבן, על מנת לקדם עסקה לשחרור החטופים.
באוגוסט 2024, היא ובעלה נאמו בפני הוועידה הדמוקרטית הלאומית וקיבלו תשואות סוערות על קריאתם לשחרור בנם. יום לפני מותו, ב-30 באוגוסט, השתתפה בעצרת על גבול עזה, במהלכה קראה מסרים לבנה.
ב-31 באוגוסט 2024 התקבלה ההודעה כי הרש נרצח בידי חמאס. בהלווייתו שנערכה ב-2 בספטמבר 2024 בירושלים, נשאה רייצ'ל הספד בו ביטאה את צערה על אובדנו של בנה ואת תקוותה שאירוע מותו יהווה נקודת מפנה במצב הקשה. היא גם שיתפה את תנחומיה למשפחות האחרות של הנרצחים.
חיים אישיים

רייצ'ל גדלה בשיקגו וסיימה את לימודיה באוניברסיטת ברנדייס בשנת 1992. היא נשואה לג'ונתן פולין, ולהם שלושה ילדים. המשפחה עברה לישראל בתחילת שנות ה-2000, ומתגוררת בירושלים מאז 2008.
הכרה

ב-2024 נבחרה גולדברג-פולין לרשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם של המגזין "טיים".
הערות שוליים

↑  "Hersh Goldberg-Polin: Gaza hostage's mother pleads for ceasefire deal" (באנגלית בריטית). 2024-05-01. נבדק ב-2024-10-13.
↑  Emily Mae Czachor, "All the parties at the table have failed" to free those held by Hamas, mother of hostage says - CBS News, www.cbsnews.com, ‏2024-04-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Parents of Hamas hostage Hersh Goldberg-Polin say why they wanted video of abduction released, NBC News, ‏2024-06-24 (באנגלית)
↑  She Watched Her Son in a Hamas Hostage Video. ‘My Heart Broke.’, וול סטריט ג'ורנל, ‏11 במאי 2024
↑  יונית לוי, ‏ההורים של הירש שנרצח בשבי: "מקבלי ההחלטות לא מבינים את הדחיפות – זה מסוכן", באתר ‏מאקו‏, 10 באוקטובר 2024
↑  ‘Let our people go’: Nearly 300,000 rally in Washington for Israel, hostages’ release, The Times of Israel, ‏15 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑  'What will your excuse be?': Gaza hostage's mother urges world to help, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2023-11-20 (באנגלית)
↑  Pope Francis: 'I stand with Rachel Goldberg-Polin during this time', The Jerusalem Post - Christian World, ‏2024-09-16 (באנגלית)
↑  דניאל אדלסון, דיווח: ביידן יגיש "הצעה סופית" לעסקה. ארה"ב למשפחות חטופים: "ימים קריטיים", באתר ynet, 2 בספטמבר 2024
↑  ציפי שמילוביץ, "רק עסקה תסיים את הסבל": הורי החטוף נאמו בוועידה הדמוקרטית, בקהל בכו מהתרגשות, באתר ynet, 22 באוגוסט 2024
↑  חן ארצי-סרור, רייצ'ל וג'ון גולדברג-פולין הם הישראלים שיכולנו להיות, באתר ynet, 2 בספטמבר 2024
1 2   יעל פרידסון, גם ברגע הקשה בחייה, משפחת גולדברג-פולין המשיכה לספור את ימי השבי של החטופים שנותרו, באתר הארץ, 2 בספטמבר 2024
↑  Time Magazine Honors Israeli-Hostage Advocate, אוניברסיטת ברנדייס (באנגלית)
↑  By Yasmeen Serhan, Rachel Goldberg-Polin: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
רחל שפרכר-פרנקל

| --- | --- |

שפרכר-פרנקל במסיבת עיתונאים, יולי 2014
 לידה:  15 באוגוסט 1968 (בת 56) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
רחל דבורה (רחלי) שפרכר פרנקל (נולדה ב-15 באוגוסט 1968, כ"ב באב ה'תשכ"ח) היא יועצת הלכה ומורה לתלמוד ולהלכה בבתי מדרש לנשים. נכנסה לתודעה ציבורית בעיקר לאחר חטיפת ורצח בנה יעקב נפתלי, בפרשת רצח שלושת הנערים.
ביוגרפיה

פרנקל נולדה ברמת גן, לרב פרופ' שמואל שפרכר, לשעבר ראש המחלקה לכימיה ורקטור אוניברסיטת בר-אילן, ולפרידה (לבית רוקח), פסיכולוגית חינוכית. נשואה לתת-ניצב אבי, בנו של פרופ' אביעזרי פרנקל. מתגוררת עם משפחתה ביישוב נוף איילון. היא אם לשבעה ילדים, בהם נפתלי שנרצח בפיגוע חטיפה.
למדה באולפנית בני עקיבא תל אביב, ובהמשך למדה באוניברסיטת בר-אילן ביולוגיה ותלמוד. למדה במחזור הראשון של המכון התלמודי-עיוני במת"ן (מכון תורני לנשים). סיימה בשנת תשס"ד את לימודיה בתוכנית יועצות ההלכה 'קרן אריאל' במדרשת נשמת.
שפרכר-פרנקל עוסקת בהוראת הלכה ותלמוד בבתי-מדרש לנשים. לימדה במדרשת לינדנבאום וכיום מלמדת במדרשות 'נשמת', ומת"ן, שם היא משמשת ראש 'הלכתא' – תוכנית בת חמש שנים ללימודי הלכה מתקדמים לנשים. לאחר שעלתה לתודעה ציבורית, הנחתה את תוכנית הטלוויזיה "929" העוסקת בלימודי תנ"ך, בערוץ הראשון. חברה בארגון הרבנים בית הלל.
במהלך שנת 2018 מונתה ליושבת ראש הוועד המנהל של המכינה הקדם-צבאית בני ציון כחלק מניסיון לשקם את המכינה בעקבות האסון בנחל צפית. המהלך לא צלח והמכינה נסגרה.
ב-2019 הדליקה שפרכר-פרנקל משואה בטקס יום העצמאות יחד עם איריס יפרח ובת גלים שער.
ביוגרפיה > שלושת הנערים

רחלי שפרכר פרנקל היא אמו של יעקב נפתלי פרנקל, אחד משלושת הנערים שנחטפו ונרצחו ב-2014 וגופותיהם נמצאו לאחר 18 ימי חיפושים. היא הוזמנה עם שתי האימהות הנוספות לדבר במועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם בז'נבה. משפחות הנערים ייסדו את "יום האחדות", שבו עוסקים בארץ ובתפוצות בנושא האחדות בחברה הישראלית. שיאו של היום הוא טקס חלוקת פרס ירושלים לאחדות ישראל, לאישים, ארגונים או מיזמים בעלי השפעה בתחום האחדות והסובלנות מהווה את שיאו של יום האחדות.
במהלך טקס הלוויה אמרה שפרכר-פרנקל קדיש בפני הציבור, דבר שאינו נפוץ בציבור האורתודוקסי בישראל. היו שראו במעשה זה צעד פמיניסטי, אולם היא אמרה כי "אין לי שום עניין להיות סמל". הרב אהד טהרלב, ראש מדרשת לינדנבאום, אמר עליה כי היא דמות נשית שלוקחת חלק בעולם התורני, "פמיניסטית בנשמתה, אם כי לא פמיניסטית לוחמת שתניף את הדגל".
הערות שוליים

↑  נשאר לנו חור בלב
↑  מורן אזולאי, אלה מדליקי המשואות ביום העצמאות ה-70, באתר ynet, 8 באפריל 2018
1 2 3  נשמת - בית המדרש הגבוה לנשים על שם ג'יני שוטנשטיין, הרבנית רחלי שפרכר פרנקל
↑  יעקב נפתלי פרנקל ז"ל (ארכיון)
↑  הרבנית רחלי שפרכר-פרנקל
↑  דף התוכנית באתר מת"ן
↑  יאיר טוקר, ‏אמו של נפתלי פרנקל תגיש תכנית בערוץ הראשון, באתר כיכר השבת, 21 בדצמבר 2014
↑  חברי בית הלל
↑  אמהות 3 החטופים ידליקו משואה, באתר ‏מאקו‏, 14 באפריל 2019
↑  דף לזכר יעקב נפתלי פרנקל, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
↑  איתי עמיקם, ‏מהחטיפה ועד החיסול: מבצע "שובו אחים" שלב אחר שלב, באתר ‏מאקו‏, 23 בספטמבר 2014
↑  שבתי בנדט‏, אמו של נפתלי פרנקל נאמה באו"ם: זכותו של כל ילד לחזור הביתה, באתר וואלה, 24 ביוני 2014
↑  עופר חדד, ‏אימהות הנערים שנרצחו: "זה הזמן לאחדות", באתר ‏מאקו‏, 30 בדצמבר 2014
↑  "יום האחדות" באתר הפרס
↑   יאיר אטינגר, האם השכולה שגרמה גם לרב הראשי לענות אחריה אמן, באתר הארץ, 2 ביולי 2014
↑  דינה חלוץ, אמו של הנער החטוף נפתלי פרנקל ז"ל לא רוצה להפוך לסמל פמיניסטי, באתר Xnet‏, 7 בינואר 2015
↑  אהוד עזריאל מאיר‏, קדיש האמא: פרנקל הפכה לסמל פמיניסטי?, באתר וואלה, 2 ביולי 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395922005171  VIAF: 56153288274032650144   WorldCat (עם VIAF): 56153288274032650144 
שפרכר-פרנקל (שנייה מימין) יחד עם יתר הורי שלושת הנערים בפגישה עם נשיא ישראל ראובן ריבלין בעת חלוקת פרס ירושלים לאחדות ישראל, 2021 (במהלך מגפת הקורונה בישראל)
יחסי סין–קזחסטן

| יחסי סין–קזחסטן |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: קזחסטן


סין: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 2,724,900
אוכלוסייה
1,417,173,284: 20,759,459
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,557: 12,593
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה

יחסי סין–קזחסטן הם היחסים בין סין ההיסטורית לקזחים ועד ליחסים המודרניים בין סין לקזחסטן. מאז כינון היחסים הדיפלומטיים ב-1992, התפתחו קשרים פוליטיים, תרבותיים וכלכליים בין השניים. למפלגה הקומוניסטית הסינית ולנור אוטן בקזחסטן יש קשרים טובים. סין אמרה שהיא מעריכה חילופי דברים בין שני הצדדים ומקווה לחזק את הקשרים ושיתוף הפעולה עוד יותר.
לאחר התמוטטות ברית המועצות ועצמאות קזחסטן, סין וקזחסטן ניהלו תהליך של התקרבות וחיזוק הקשרים, עם שורה של הסכמי גבול, שיתוף פעולה כלכלי ושותפות אסטרטגית. עם זאת, מספר תקריות הקשורות ללאומיות סינית וכן לסכסוך שינג'יאנג בשנים האחרונות הפריעו לתהליך הפיתוח.
היסטוריה

היסטוריונים אומרים שסין באה במגע עם אזור קזחסטן כבר מהמאה ה-2 לפני הספירה. אזור קזחסטן היה שימושי מאוד בקשרים בין סין למערב.
היסטוריה > שושלת האן

בתקופת שושלת האן, אחד מאבותיה הקדמונים של קזחסטן, הווסון, התיר הקין (נישואי תערובת) עם הסינים, מה שסימן את תחילת היחסים. בתקופת שלטונו של הקיסר וו מהאן, ג'אנג צ'יאן היה הפקיד שנשלח לאזורים המערביים (西域 xiyu) כדי לעזור לוואסון נגד השיונגנו. מכיוון שהווסון לא רצו לשתף פעולה עם השיונגנו, הם חברו עם שושלת האן כדי להביס את השיונגנו (מלחמת האן-שיונגנו).
קרב ז'יז'י (郅支之戰) בשנת 36 לפני הספירה בין שושלת האן לבין ראש שיונגנו ז'יז'י צ'אניו. במהלך הקרב ז'יז'י הובס ונהרג. הקרב נערך כנראה ליד טראז על נהר הטאלאס במזרח קזחסטן, מה שהופך אותו לאחת הנקודות המערביות ביותר אליהן הגיע צבא סיני.
היסטוריה > שושלת טאנג

בתקופת שושלת טאנג, סין הקימה את פרוטקטורט אנשי. מאוחר יותר בשנת 751 התרחש קרב טלס באותו אזור כמו קרב ז'יז'י.
היסטוריה > מונגולים

במאה ה-13, ג'ינגיס חאן איחד לזמן קצר את שני האזורים תחת האימפריה המונגולית.
היסטוריה > שושלת מינג

המשלחת הקזחית הראשונה ביקרה בסין מתישהו בסביבות 1453. בתקופת שלטונו של ג'יאג'ינג (1522–1566), הוקמו היסודות ליחסים משגשגים בין שושלת מינג לחאנות הקזחית, אך המגעים הופסקו לאחר 1537.
היסטוריה > שושלת צ'ינג

החאנות הקזחית חברה עם שושלת צ'ינג נגד חאנות דזונגאר.
הרבה לפני הקמת האומה הקזחית, הקזחים יצרו קשרים עם אזור אגן טארים. בשנת 1456 ערקו קלי (克烈) ו-Jianibieke‏ (贾尼别克) ל-Moghulistan, ששלט באזור אגן טארים. Esen Buka II נתן את החלק המערבי של הגבול המערבי בז'טיסו לשני מלכים קזחים. זה סיפק שטח להקמתה הראשונית של הח'אנות הקזחית. מאז שתי המדינות איחדו כוחות נגד אויבים והתחתנו אלו עם אלו, אבל הן גם נלחמו זו בזו. במאה ה-16 חצתה קבוצה של מונגולים את הרי אלטאי מהרמה המונגולית כדי להיכנס לאגן דזונגריה ולאחר מכן נכנסה לערבה הקזחית. בשנת 1640 איחדו הדזונגרים את השבטים השונים של אוירט המונגולים והקימו את ח'אנות הדזונגאר. בשנת 1680 הביסו הדזונגרים את חאנות ירקנט באזור אגן טארים. במאה ה-17, ניצחו הדזונגרים את השני מבין שלושת הג'וזים של הח'אנות הקזחית. הקזחים עמדו בפני משבר.
עד 1755, צ'יינלונג, קיסר סין שלח חיילים לחסל את משטר דזונגאר דאוואצ'י והורה על גיוס הקזחים. הברית השבטית בראשות אבלאי חאן הביעה תמיכה בחיילי צ'ינג נגד הדזונגרים ונהרה לסייע לצבאות צ'ינג. בשנת 1757, אציל דזונגרי אמורסאנה ברח לאבולאי (阿布赉) לאחר שהמרד נכשל. אבולאי התכוון ללכוד את אמורסאנה ולמסור אותה לחצר צ'ינג. לאחר ששושות צ'ינג הביסה את הדזונגארים והגיעה לימת בלחש, אבולאי והשבטים הקזחים תחת שלטונו נכנעו לצ'ינג ושלחו שליחים לאתר הנופש בהר צ'נגדה לספק סוסים. כמחווה של הכרת תודה, העניק הקיסר צ'יינלונג את התואר ח'אן לאבולאי ונתן לו להוביל את כל הקזחים. מאז שבטים קזחיים חולקים כבוד לצ'ינג ללא הרף. אבולאי שלח את צאצאיו לבייג'ינג כדי ללמוד, וכך הפיץ את כללי הנימוס של סין באותה תקופה למרכז אסיה.
עקב הסכסוך בין האימפריה הרוסית לחאנות הקזחית, קזחים רבים נמלטו לשושלת צ'ינג.
בשנת 1862 פלשו פרשים קוזאקים רוסיים לשינג'יאנג והביסו את חיילי המנצ'ו, וכבשו 580,000 קמ"ר, כולל חלק גדול מקזחסטן של היום. בשנת 1864 חתמו סין ורוסיה על הסכם התיחום של הגבול הצפון-מערבי (勘分西北界约记), אשר בו ויתרה סין על חלק משטח הגבול הצפון-מערבי של סין לרוסיה. לאחר מכן חזרו כמה שבטים קזחים לסין. ממשלת צ'ינג הטמיעה מערכת של 1,000 משפחות בשבטים קזחיים. הקזחים נאלצו לשלם מיסים ולקבל סמכות שיפוט ישירה מהשלטון המרכזי. בתקופת שלטונו של הצאר הוסבה כמות גדולה של אדמה קזחית לאזורי מהגרים, מספר בעלי החיים הצטמצם מאוד וחייהם של הרועים הנודדים הידרדרו. לכן, מספר רב של קזחים היגרו לסין על מנת לשרוד. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ממשלת הצאר גייסה קזחים לשירות צבאי, מה שגרם לקזחים למרוד ולהתקומם. יותר מ-300,000 נוודים נמלטו לסין כדי להימנע מדיכוי.