stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלקטרה לופז
קריירת היאבקות מקצועית > WWE‏ (2018–2019)

ריברה ערכה את הבכורה שלה בארגון ה-WWE ב-14 בנובמבר 2018 בפרק של התוכנית NXT, כאשר היא נחלה הפסד ללייסי אוואנס. לאחר היעדרות קצרה, היא חזרה ב-4 באפריל בפרק של התוכנית סמאקדאון, תחת שם הבמה, קריסה, כשהצטוותה לשורות קריס סטטלנדר (שהופיעה תחת שם הבמה קריסטן) וביחד נודעו בשם הברוקלין בלס, כשהתמודדו מול אלופות זוגות הנשים של ה-WWE באותה התקופה, The IIconics (בילי קיי ופייטון רויס), קרב שהסתיים בהפסדן לאחרונות. ריברה הופיעה פעם נוספת כ"אשתו לשעבר" של בובי לאשלי באחד מפרקי התוכנית Raw.
קריירת היאבקות מקצועית > Ring of Honor‏ (2019)

ב-31 במרץ 2019 במהלך הלילה הרביעי של האירוע Road To G1 Supercard מטעם ארגון ההיאבקות Ring of Honor‏ (ROH), כשהצטוותה לשורות המתאבקת גבי אורטיז, וביחד הן התמודדו בקרב זוגות משולש מול קריס סטטלנדר וטאשה סטילז, וג'ני רוז וסומי סאקאי. ב-27 ביולי בפרק של התוכנית Ring of Honor Wrestling, היא ניצחה את סומי סאקאי. באירוע Mass Hysteria, שנערך ב-21 ביולי, היא הפסידה לטאשה סטילז בקרב משולש אשר כלל בנוסף את אנג'לינה לאב. ב-17 באוגוסט בפרק של התוכנית Ring of Honor Wrestling, היא נוצחה על ידי אלופת הנשים העולמית, קלי קליין בקרב שאינו היה על תוארה.
קריירת היאבקות מקצועית > חזרה ל-WWE (2021–היום)

ב-22 בפברואר 2021, דווח שריברה חתמה על חוזה ב-WWE. היא ערכה את קרב החזרה הראשון שלה ב-22 ביוני בפרק של התוכנית NXT תחת שם הבמה אלקטרה לופז, כשהפסידה לפרנקי מונייה. ב-24 באוגוסט בפרק של התוכנית NXT, לופז חברה לשורת קבוצת לגאדו דל פנטסמה, כשעזרה להם לנצח את קבוצת Hit Row, צעד שביסס את דמותה כדמות שאינה חביבה על הקהל. ב-28 בספטמבר בפרק של התוכנית NXT, לופז גברה על נציגת קבוצת Hit Row, בי-פאב בקרב שהיה ללא פסילות. היא נשארה בקבוצת לגאדו דל פנטסמה עד ל-23 באוגוסט 2022 בפרק של התוכנית NXT, כשבתאריך זה כל חברי הקבוצה, מלבדה, עזבו את המותג. כשהקבוצה הועברה למותג סמאקדאון, לופז הוחלפה בזלינה וגה כצלע הנשית בקבוצה.
ב-10 בינואר 2023 בפרק של התוכנית NXT, לופז השתתפה בקרב באטל רויאל בן עשרים משתתפות אשר קבע את זהות הטוענת לכתר לאליפות הנשים של NXT באירוע NXT Vengeance Day, כשהספיקה להדיח את תיה הייל, אך הודחה לבסוף על ידי ניקיטה ליונס. ב-14 באפריל בפרק של התוכנית NXT Level Up, היא הצטוותה לראשונה לשורות המתאבקת לולה וייס, כשהשתיים הפסידו לקטאנה צ'אנס וקיידן קרטר. ב-13 ביוני בפרק של התוכנית NXT, וייס חברה ללופז באופן רשמי. הברית בין השתיים הסתיים ב-16 בינואר 2024 בפרק של התוכנית NXT, כשוייס הדיחה אותה בקרב הבאטל רויאל, שקבע את המועמדת לתואר הנשים, הדחה שהובילה לתיגרה בין השתיים אשר גלשה אל מאחורי הקלעים. ב-26 בינואר 2024 בפרק של התוכנית סמאקדאון, לופז התערבה בקרב בין סנטוס אסקובר לקרליטו, כשעזרה לאסקובר לנצח בצעד שלמעשה איחד אותה בחזרה עם קבוצת לגאדו דל פנטסמה. ב-30 בינואר בפרק של התוכנית NXT, לופז הפסידה לוייס בקרב שהיה האחרון של לופז במותג.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Wrestling Superstar
אליפות הנשים של WS (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות World Xtreme Wrestling C4 – WXW
אליפות מחלקת היהלם של WXW (פעם אחת)
הערות שוליים

↑  7 מתאבקות דור שני אשר מופיעות ב-WWE
↑  לולה וייס בברית עם אלקטרה לופז, דיוק הדסון קורא לאנדרה צ'ייס
חנן פורת

חנן פורת (ח' בכסלו ה'תש"ד, 5 בדצמבר 1943 – ו' בתשרי ה'תשע"ב, 4 באוקטובר 2011) היה רב והוגה דעות ומנהיג פוליטי ישראלי, שימש כיו"ר האיחוד הלאומי, וכחבר הכנסת. נמנה עם מחדשי ההתיישבות היהודית בגוש עציון. הרב פורת נחשב לסמלה של תנועת גוש אמונים, למנהיגה הכריזמטי ובפועל לאיש שייסד את מפעל ההתנחלויות.
ביוגרפיה

נולד כ"חנן שפיצר" בכפר פינס. אביו, יוסף, שירת ב"הגנה" תחת שם הקוד "פורת" ומשפחתו אימצה שם זה. כשהיה בן כחצי שנה הצטרפו הוריו לקיבוץ וההתנחלות כפר עציון, שממנו פונה עם שאר ילדי המקום בתחילת מלחמת העצמאות. אביו היה ממארגני השיירות ולכן ניצל מגורלם של רוב הגברים בקיבוץ, שנהרגו על ידי אנשי הלגיון הירדני וערבים נוספים שהשתלטו על המקום.
למד בישיבה התיכונית כפר הרא"ה ולאחר מכן בישיבת כרם ביבנה ובישיבת מרכז הרב בעיקר אצל הרב צבי יהודה הכהן קוק, שאותו ראה כרבו המובהק, ואצל הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, והוסמך לרבנות. בצעירותו השתתף בפעילויות של סמינר "גשר", שעסקו בהידברות בין דתיים לחילוניים ובהעמקת הזהות היהודית.
שירת בצנחנים, לחם במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים והשתתף בשחרור העיר העתיקה. לאחר המלחמה פעל לחידוש ההתיישבות היהודית בכפר עציון. הוא נמנה עם מייסדי ישיבת הר עציון באלון שבות והיה אחראי לפנייה לרב יהודה עמיטל בבקשה לעמוד בראשה. במלחמת יום כיפור שירת בחזית הדרום ונפצע קשה בתעלת סואץ מפגז מרגמה שפגע ישירות בכתפו אך לא התפוצץ.
לאחר מלחמת יום כיפור, היה ממקימי גוש אמונים וההתיישבות ביש"ע ופעיל במפד"ל. שמו זוהה עם פעילות ההתיישבות. באלול התשנ"ח הקים את המכינה הקדם צבאית "אלישע" בחבל יריחו. הוא היה לדמות נערצת על בני נוער רבים ולמורה דרך למחפשים את דרכם לאמונה. דוגמה לכך היא ספרו "את ענת אנכי מבקש", קובץ מכתבים שכתב לאחר מלחמת ששת הימים לנערה חילונית שעברה תהליך של חזרה בתשובה והתכתבה איתו בחיפוש דרכה. המכתבים עוסקים במגוון נושאים בתחומי אמונה, ארץ ישראל, גאולה ועוד.
ביוגרפיה > בפוליטיקה

בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, הקים עם יובל נאמן וגאולה כהן את מפלגת התחיה ובמסגרתה נבחר לכנסת העשירית ב-1981. ב-1983 חבר לפורשי המפד"ל, שהקימו את סיעת מצ"ד, מכיוון שהאמין בצורך בשילוב של המאבק למען ארץ ישראל עם מאבק למען התורה. עם זאת נמנע מלקחת את המנדט שלו לסיעה החדשה ובמרץ 1984 התפטר מהכנסת. בבחירות לכנסת ה-11 הוצב במקום הרביעי ולא נבחר לכנסת.
בשנות ה-80 לימד בישיבת הקיבוץ הדתי בעין צורים. פעל עם הרב בני אלון להקמת ישיבת בית אורות בסמוך להר הזיתים כהנצחה למפקדו גיורא אשכנזי, שנהרג בסמיכות מקום.
ב-1988 נבחר לכנסת ה-12 מטעם המפד"ל, שאליה שב עם אנשי מצ"ד, ובמסגרתה כיהן בכנסת ברציפות עד 1999. בכנסת ה-14 כיהן כיו"ר ועדת חוקה, חוק ומשפט. כחבר הכנסת יזם בין היתר את חקיקתם של חוק יום ירושלים, החוק למניעת התעללות בקטינים וחסרי ישע (עם דדי צוקר), חוק האוסר על פרסום שירותי זנות, וחוק לא תעמוד על דם רעך.
בפורים תשנ"ד (1994), זמן קצר לאחר טבח מערת המכפלה, שודר בטלוויזיה קטע שבו צולם בקריית ארבע כשהוא מאחל "פורים שמח". נטען שהמשך הצילום, בו גינה את הטבח באוזני הכתבת רינה מצליח, לא שודר. לאורך השנים נטען כלפיו ששמח על הטבח, ואילו הוא אמר שהצגת הצילומים באופן קטוע ומגמתי עשתה עמו עוול גדול. בראיון עמו אמר:
"הכל היה שקר וכזב מתחילה ועד סוף, לא ראיתי בברוך גולדשטיין מגן ומושיע, ראיתי בו רוצח. באתי, ולפי תומי, לפני הכל, אמרתי להם "פורים שמח" כי תמיד אומרים "פורים שמח". אני גם זוכר איך אמרו "פורים שמח" בשעה שנרצח חברי הטוב אלחנן אתאלי הי"ד, כי זו ברכה שאומרים תמיד. באתי להגיד פורים שמח כדי להגיד לאנשים שיתחזקו, אבל מעשיו של גולדשטיין נוראיים בעיני.
בתקופת החתימה על הסכם אוסלו ב' נאבק עם אישים נוספים להשארת קבר רחל בשליטה ישראלית. לפגישתם של פורת ומנחם פרוש עם ראש הממשלה, יצחק רבין, הייתה השפעה מכריעה על החלטתו הסופית של רבין בעניין.
בבחירות המקדימות במפד"ל לרשימה לכנסת ה-15 נדחק למקום ה-11, אשר נחשב לא ריאלי, ובעקבות הסכם ואי פרש מהמפד"ל ועבר למפלגת תקומה שהייתה חלק מהאיחוד הלאומי. בבחירות זכתה האיחוד הלאומי רק בארבעה מנדטים ובאוקטובר 1999 פרש פורת מהכנסת, כדי לפנות את מקומו לח"כ צבי הנדל, שפרש עמו מהמפד"ל, על אף שהוצב במקום החמישי (הריאלי) במפד"ל.
ביוגרפיה > פעילותו לאחר הפרישה מהפוליטיקה

מאז פרישתו לימד הרב פורת במכללת הרצוג שליד ישיבת הר עציון, בישיבת בית אורות ובישיבת ברכת משה במעלה אדומים. דרכו שילבה בין עמדה לאומית מובהקת ופתיחות לשיטות לימוד חדשניות, כולל כאלו שבאו מחוץ לעולם הדתי.
הרב פורת היה פעיל בהנהגת "תקומה", ערך את העלון "מעט מן האור" וכתב בו את הטור הראשי. אחד המאפיינים הבולטים של כתיבתו בעלון היה הבאתו של שיר עברי מדי שבוע וחיבורו לתוכן מאמרו על פרשת השבוע. טורים אלו קובצו לסדרת ספרים על חמישה חומשי תורה והגדה של פסח.
בעלון השבועי "מעט מן האור" פרסם הרב פורת כמה שירים בסתר, תחת שם העט "גיא בן אצל". את עובדת היותו מחבר השירים לא גילה לאיש, עד סמוך למותו אז אמר זאת לבני משפחתו, את משמעות השם שבחר לעצמו לא הספיק להסביר והצעה לפיענוח העניין פורסמה לאחר מותו על ידי יהודה עציון, יחד עם התייחסות לתוכן השירים, בעיתון מקור ראשון.
הרב פורת נמנה עם מקימי עמותת "אורות חסד" המספקת מוצרי מזון, חשמל ובגדים למעוטי יכולת, ועמד בראשה. בתקופת המאבק בתוכנית ההתנתקות היה מבכירי המתיישבים שנאבקו נגד הפינוי ובתוך כך חיבר תפילה מיוחדת לשלום ההתיישבות בגוש קטיף. עם התחלת השידורים בתחנת הרדיו גלי ישראל, ב-2010, החל להגיש בה תוכנית קבועה.
ב-2011 זכה בפרס מוסקוביץ' לציונות. בדברי הפרס נאמר עליו: "פורת הפך למודל לחיקוי כדמות אשר נוהגת בהתאם להשקפותיו האידאולוגיות". בה'תשע"א קיבל את 'פרס היצירה היהודית' מאת 'הקתדרה לתורה ולחכמה' בגבעת שמואל.
ביוגרפיה > מותו

ב-2010 פורסם כי לקה במחלת הסרטן. בראיון עמו בערוץ 1 אמר שאינו פוחד מהמוות כיוון שאינו מאמין ש"עם המוות כביכול מסתיימים החיים. הם עוברים שינוי, הם עוברים הארה גדולה".
הוא נפטר ממחלתו בו' בתשרי תשע"ב, 4 באוקטובר 2011. על מצבתו נחקקו לפי בקשתו המילים "בנפשו יביא חלומו", ציטוט שנלקח מתרגומו של נחום סוקולוב לספרו של הרצל 'אלטנוילנד', מילים שנכתבו בהשראת שורה מן הפיוט 'ונתנה תוקף' שבה נאמר "בנפשו יביא לחמו". בספרו כתב הרצל: "אין החלום נבדל כל כך מן המעש כפי שסבורים כמה וכמה מן הבריות. כל מעשה האדם יסודו מחלום וסופו לחלום, ובנפשו יביא חלומו". בעת הלווייתו של הרב פורת שרו את הניגון ארבע בבות.
ביוגרפיה > משפחתו

הרב חנן פורת היה נשוי לרחל. לבני הזוג נולדו עשרה ילדים והם גידלו ילדה נוספת כמשפחת אומנה. באחרית ימיו התגורר בקיבוץ כפר עציון. בנו השני, אמיתי פורת, היה מזכ"ל תנועת הקיבוץ הדתי (2016–2021) ושובץ במקום השלישי ברשימת "הבית היהודי" מטעם "הימין החדש" בבחירות לכנסת העשרים וחמש.
גיסו הוא הרב יגאל אריאל ובן דודו הוא חבר הכנסת לשעבר מוטי יוגב.
ספריו

את ענת אנכי מבקש , ספריית בית אל, תשמ"ח
את אחי אנוכי מבקש, ספריית בית אל, תשמ"ט. מהדורה חדשה של הספר בתוספת פרקים חדשים.
מעט מן האור – שיחות לפרשת השבוע על פי אסופת עלוני מעט מן האור, 5 כרכים
אור ודרור: מעט מן האור להגדה של פסח, ספריית בית אל, 2009
תנ"ך שבעל פה – שיעורים בימי העיון בתנ"ך במכללת הרצוג ובישיבת הר עציון
לחיות תהלים – עיונים במזמורי תהלים, בעריכת משפחתו וחברו יהודה עציון, ידיעות ספרים, 2017.
אוהב טהר לב – שיעורים ועיונים במסילת ישרים, בעריכת הרב יעקב פישר, ספריית בית אל, 2021.
לעץ אחד – משיח בן יוסף, משיח בן דוד וסוד הרכבתם, בעריכת יהודה עציון, "ספרי מגיד", הוצאת קורן, 2023.
לקריאה נוספת

חגי הוברמן, חנן פורת – סיפור חייו, ידיעות ספרים, 2012
עודד מזרחי, 'רציתי להיות טוב' – לקט סיפורים על חנן פורת, הוצאת ראש יהודי, תשע"ג
צביה פורת, ככה אבא שלי אמר, ידיעות ספרים, 2015
הערות שוליים

↑  חגי הוברמן, חנן פורת סיפור חייו
↑  ישראל הראל,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'חנן פורת - מנהיג המתנחלים שנעצר, מעריב, 17 באוקטובר 1974
↑   "איני יודע אם אני ראוי" - חנן פורת מספיד את הרב עמיטל, סרטון  באתר יוטיוב
אלישיב רייכנר, באמונתו, פרק ראשון
 הרב חנן פורת - הקמת ישיבת הר עציון (אירועי הארבעים), סרטון  באתר יוטיוב
↑  אהרן גבע,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'הצטרף לישיבה ותור את הארץ, דבר, 3 בדצמבר 1981
↑  אברהם רותם (עיתונאי),'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'חנן פורת, ראש ישיבה, מעריב, 6 באוקטובר 1985
↑  חנן שלאין,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'תלמידי "בית אורות" על הר הזיתים החלו אתמול בלימודיהם בישיבה, מעריב, 27 באוגוסט 1990
↑  גיורא אשכנזי באתר יזכור
↑  היסטוריה, באתר "ישיבת בית אורות"
ירושלים – חתירה לשלמות / ריאיון עם הרב חנן פורת, באתר "קטיף.נט"
הרב חנן פורת מספר על הקרב בירושלים והקמת בית אורות, אתר "ישיבת בית אורות"
1 2  חנן פורת: האור לא התעמעם, באתר ערוץ 7, 4 בינואר 2011 (חנן פורת משוחח עם ינון מגל - ערוץ 1)
↑  עמיחי אתאלי,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'פורים שמח עצוב: פרידה מחנן פורת, באתר nrg
↑  החלטת ועדת האתיקה בקובלנת חבר הכנסת חנן פורת נגד השר יוסי שריד, ט' בשבט התשנ"ו
↑  נדב שרגאי, על אֵם הדרך - סיפורו של קבר רחל, הוצאת שערים לחקר ירושלים, ירושלים, תשס"ה, עמ' 207-206
↑  נדב שרגאי,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'חנן פורת מציג: דברי תורה ונעמי שמר, באתר הארץ, 21 באפריל 2008
↑  סוד מילוי הגיא / יהודה עציון, באתר מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2011-12-25
↑  דליה שרה מרקס, תפילת כל פה תפילות שנכתבו לקראת תהליך ההתנתקות (קיץ תשס"ה) ובעקבותיו
↑  הרב חנן פורת, באתר פרס מוסקוביץ' לציונות
↑  עוזי ברוך, פרס היצירה היהודית לרב חנן פורת, באתר ערוץ 7, 23 ביולי 2011
↑  מיקי | 24 בספטמבר 2012 בשעה 18:03, בנפשו יביא חלומו / אליעז כהן, באתר מוסף "שבת" - לתורה, הגות ספרות ואמנות, ‏2012-09-24
↑  מאמרים מתוך ההגדה: , 
 סקירות: עידן יוסף,'"`UNIQ--nowiki-0000001E-QINU`"'הגדה עשירה עם חנן פורת, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 במרץ 2009
 נדב שרגאי,'"`UNIQ--nowiki-0000001F-QINU`"'האומנם דיינו?, באתר הארץ, 8 באפריל 2009 (על הגדת "אור ודרור")
↑  בני מר,'"`UNIQ--nowiki-00000021-QINU`"'חנן פורת: האיש שהיה גוש אמונים, באתר הארץ, 5 בפברואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296984105171  BnF: cb16242346s (data)  GND: 124043879  ISNI: 0000 0001 0655 1426  LCCN: n87920920  VIAF: 79491119   WorldCat (עם VIAF): 79491119 
חנן פורת, יושב קיצוני מימין, בטיול מירושלים לעין גדי, 1967
פורת בביקור אורחים בכפר עציון, 1968
פורת עומד לצד גאולה כהן בעת שהרב צבי יהודה הכהן קוק נוטע עץ באלון מורה, 1974
פינת זיכרון לחנן פורת בבית המורשת בכפר עציון
ירון שניידר

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1979 (בן 45)  ירושלים, ישראל ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 מעסיק:  חברת החדשות
 סוג כתב:  כתב לענייני ערבים בערוץ 12.
 תחום סיקור:  הסכסוך הישראלי פלסטיני, זירות סכסוך במזרח התיכון
 מספר צאצאים:  2 
 
ירון שניידר (נולד ב-16 באוגוסט 1979) הוא כתב לענייני ערבים בערוץ 12, בעל תואר דוקטור ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית. נמנה עם צוות החוקרים של המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS).
ביוגרפיה

שניידר גדל בירושלים ולמד ב'תיכון המסורתי' ע"ש ז'ול בראונשוויג בשכונת תלפיות. הוא בעל תואר בוגר ביחסים בין-לאומיים ובשפה ובספרות ערבית ותואר מוסמך ביחסים בין-לאומיים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים. שם גם כתב את עבודת הדוקטורט שלו בהנחיית פרופ׳ אריה קצוביץ, שכותרתה: "המשולש של כוחות שמירת שלום, מדינות ושחקנים לא מדינתיים כמסגרת לממשל ביטחוני באזורי גבול".
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית

בשנת 2003, בעודו לומד באוניברסיטה, החל לעבוד כקשב בדסק לענייני ערבים בחברת החדשות של ערוץ 2, לצד אהוד יערי.
בשנת 2006, הצטרף לערוץ הכנסת במתכונתו החדשה, בעקבות זכיית חברת החדשות במכרז, והחל לשדר שם כתבות ולהגיש פינות בענייני העולם הערבי והמזרח התיכון. בהמשך מונה לכתב הדסק לענייני ערבים בערוץ 2, לימים ערוץ 12.
בין השנים 2015–2018 שימש גם כמגיש אורח בתוכנית "רצועת הביטחון" של גלי צה"ל בענייני המזרח התיכון והעולם הערבי.
במהלך השנים סיקר את מבצע עמוד ענן, מבצע צוק איתן, מבצע חומת מגן, מלחמת חרבות ברזל, וכן את האירועים החדשותיים בעולם הערבי ובאיראן.
ביוגרפיה > עבודתו במכון למחקרי ביטחון לאומי

בשנת 2017, בעת לימודיו לתואר השלישי, התקבל שניידר לתוכנית מלגות המחקר לסטודנטים מצטיינים על שם ניובאואר. תוכנית זו מעניקה לסטודנטים לתואר שלישי הזדמנות להשתלב בעבודת המחקר של המכון, תוך כדי השלמת הדוקטורט. במסגרת זו הצטרף שניידר לתוכנית המחקר בענייני ישראל והפלסטינים. מאז קבלת הדוקטורט בשנת 2020 הוא עוסק במחקר במסגרת המכון וכן מעביר הרצאות וקורסים ביחסים בינלאומיים ובנושא המזרח התיכון.
בשנת 2018 היה שותף לצוות ההקמה של תוכנית הפודקאסט השבועית של המכון והוא מגיש אותה מאז השקתה. התוכנית נקראת 'פודקאסטרטגי' ותכליתה לאפשר לקהל הרחב "להאזין לשיחה מקצועית ומעמיקה עם חוקרי המכון על רבדים שונים של המתרחש בתחום הביטחון הלאומי – בישראל, במזרח התיכון ובכפר הגלובלי".
ביוגרפיה > עבודתו במכון למחקרי ביטחון לאומי > תחומי מחקריו

יחסי ישראל-פלסטינים והסכסוך הישראלי-פלסטיני
הפוליטיקה של המזרח התיכון בעקבות "האביב הערבי"
אזורי הגבול של מדינת ישראל במבט השוואתי
סידורי ביטחון ושחקנים לא מדינתיים ביחסים הבינלאומיים
חיים אישיים

שניידר נשוי ואב לשניים. מתגורר ברחובות.
הערות שוליים

↑  ירון שניידר, דף אודותיו באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS)
↑  ירון שניידר בצוות חוקרי המכון באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS)
↑  בחרו פודקאסט בהנחיית ירון שניידר באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS)
אלה מאי

| --- | --- |

 לידה:  3 בנובמבר 1994 (בת 30) לונדון, אנגליה
 שם לידה:  אלה מאי האוול
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 מקום לימודים:  Queens High School of Teaching, המכון למוזיקה מודרנית הבריטית והאירית 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית
 סוגה:  R&B • היפ הופ • פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אינטרסקופ רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  מאסטרד, H.E.R., כריס בראון
 http://ellamai.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלה מאי האוול (באנגלית: Ella Mai Howell; נולדה ב-3 בנובמבר 1994) היא זמרת ופזמונאית אנגלייה.
קריירה

הקריירה המוזיקלית של אלה מאי החלה כאשר למדה מאי במכון למוזיקה מודרנית בריטית ואירית בלונדון בשנת 2014. במהלך אותה תקופה, התמודדה בעונה ה-11 של תוכנית הריאליטי "The X Factor", כחלק משלישיית "ארייז", אך לא התקדמה מעבר לאודישן הראשוני. השלישייה התפרקה זמן קצר לאחר מכן. בשנה שלאחר מכן הוציאה מאי את מיני-אלבום הבכורה שלה, "Time".
ב-2016 הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, "Change". האלבום הגיע למקום ה-20 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ.
ב-2017 הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, "Ready". הסינגל המוביל מתוך האלבום, "Boo'd Up". זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הגיע למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ ואף זכה במעמד פלטינה מחומשת מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-3 באוגוסט 2018 הוציאה את הסינגל "Trip". השיר זכה להצלחה רבה ואף הגיע למקום ה-1 במצעד השירים הקצביים של בילבורד.
ב-12 באוקטובר 2018 הוציאה את אלבום הבכורה שלה הנושא את שמה. האלבום זכה לתשבחות רבות ואף במעמד "אלבום פלטינה".
ב-2019, שירה "Boo'd Up" זכה בפרס גראמי לשיר ה-R&B של השנה. ב-5 בספטמבר באותה שנה, השתתפה בסינגל "What You Did" של מהליה.
בשנת 2025 דיבבה בסרט האנימציה הקומי "Sneaks" את דמותה של בריטני.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: Ella Mai
2022: Heart On My Sleeve
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2016: Time
2016: Change
2017: Ready
הופעות > סיבובי הופעות

2019: The Debut Tour
הערות שוליים

↑  Time EP, HotNewHipHop (באנגלית)
↑  CHANGE - EP by Ella Mai (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-03-28
↑  Ella Mai, Billboard
↑  Ella Mai, Billboard
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית)
↑  Best Songs of 2018: 100 Billboard Staff Picks, Billboard, ‏2018-12-11
↑  Billboard Music Awards Winners 2019: The Complete List, Billboard, ‏2019-05-01
↑  Ella Mai Announces Debut Album, Pitchfork (באנגלית)
↑  Official Albums Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  Ella Mai by Ella Mai (באנגלית), נבדק ב-2020-03-28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190666979  ISNI: 0000 0004 6638 5716  LCCN: no2018126048  MusicBrainz: 89d42b97-8042-4c14-a596-a2ccaef5fc4c  VIAF: 4865153775057561550003   WorldCat (עם VIAF): 4865153775057561550003
רודי ריץ'

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1998 (בן 26) קומפטון, קליפורניה
 שם לידה:  רודריק ויין מור ג'וניור
 שם במה:  Roddy Ricch 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 מקום לימודים:  תיכון קרסון, תיכון וסטצ'סטר, תיכון קומפטון 
 עיסוק:  ראפר, זמר, פזמונאי
 סוגה:  היפ הופ, טראפ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  מרשמלו, ניפסי האסל, פוסט מאלון
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
רודריק ויין מור ג'וניור (באנגלית: Rodrick Wayne Moore Jr.; נולד ב-22 באוקטובר 1998) הידוע בשם הבמה רודי ריץ' (Roddy Ricch) הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
ביוגרפיה

ב-15 בפברואר 2019 הוציא הראפר ניפסי האסל את השיר "Racks in the Middle" באירוח רודי ריץ'. השיר זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר זכה בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר.
בדצמבר 2019 הוציא את אלבום הבכורה שלו, Please Excuse Me for Being Antisocial, האלבום הגיע היישר אל המקום הראשון בבילבורד 200. האלבום כלל את הלהיט "The Box", שמוקם בראש מצעד הבילבורד הוט 100 במשך 11 שבועות. נוסף על כך, השיר זכה להצלחה רבה ברשת החברתית טיקטוק.
בשנת 2020 התארח בשירו של הראפר דה-בייבי, "Rockstar", שזכה להצלחה רבה ברשת החברתית טיקטוק אף הוא, והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, ובכך הפך לשירו השני של רודי ריץ' שהגיע להישג זה.
בנובמבר 2020, ריץ' ודה ויקנד היו האמנים בעלי מספר המועמדויות הרב ביותר בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2020, עם שמונה מועמדויות. ריץ' זכה בפרס אלבום הראפ/היפ הופ האהוב בטקס, על אלבום הבכורה שלו, Please Excuse Me for Being Antisocial. באותו החודש, הוכרז כי ריץ' קיבל שש מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-63, כולל קטגוריות "שיר השנה" ו"הקלטת השנה" עבור השירים "The Box" ו-"Rockstar" בהתאמה.
ב-10 במאי 2024 יצא לאור האלבום One of Wun של גאנה בו ריץ' משתתף ברצועה "Let It Breathe".
בשנת 2025 דיבב בסרט האנימציה הקומי "Sneaks".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2019: Please Excuse Me for Being Antisocial
2021: Live Life Fast
2023: Love Is Barely Real Anymore
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2017: Feed Tha Streets
2018: Feed Tha Streets II
2022: Feed Tha Streets III
הערות שוליים

↑  Nipsey Hussle Wins Best Rap Performance, GRAMMY.com, ‏2020-01-26 (באנגלית)
↑  Roddy Ricch Debuts at No. 1 on Billboard 200 With â€˜Please Excuse Me for Being Antisocialâ€™, Billboard, ‏2019-12-15
↑  Roddy Ricch, Billboard
↑  Going Viral Helped Catapult Roddy Ricch and 'The Box' to #1 — But There's More to the Story, Time (באנגלית)
↑  Dababy’s Rockstar ft. Roddy Ricch soars to Number 1, www.officialcharts.com (באנגלית)
↑  DaBaby's "Rockstar" Hits No. 1 on Billboard Hot 100, Billboard, ‏2020-06-08
↑  "12 Top Takeaways from the 2020 American Music Award Nominations". Billboard.
↑  "Grammy Nominations 2021". The New York Times.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2020: דרייק | פרסי המוזיקה של iHeartRadio – אמן ההיפ-הופ של השנה  2021: רודי ריץ | הבא: 2022: דרייק |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 120297631X  ISNI: 0000 0004 7618 9399  LCCN: no2019122617  MusicBrainz: 5721c227-4caf-48b1-bbfc-1a4ed3276963  VIAF: 5133156762949741300000   WorldCat (עם VIAF): 5133156762949741300000
ברונקה זלצמן

| --- | --- |

סצנה מתוך המחזה "הילד המושחת" מאת אהרון אשמן, בתיאטרון "המטאטא". ברונקה זלצמן בתפקיד גברת ניבולוב ראשונה משמאל, שמואל רודנסקי עומד, בתפקיד הילד מרים שינדלר מימין
 לידה:  12 בנובמבר 1913 האימפריה הרוסית (1858–1883) האימפריה הרוסית
 פטירה:  4 בפברואר 1993 (בגיל 79) ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1954 – 4 בפברואר 1993 (כ־39 שנים)
 עיסוק:  שחקנית
 צאצאים:  נפתלי גרינבלט ודניאל גדרון
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
ברונקה זלצמן גרינבלט (12 בנובמבר 1913 – 4 בפברואר 1993) הייתה שחקנית וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה לחנה והרצל בפולין. למדה משחק בסטודיה הדרמטית העברית בלודז' בהדרכתה של מרים ברנשטיין-כהן.
עלתה לארץ ישראל ב-1935, והתיישבה בקיבוץ רמת הכובש. אחר כך עזבה את הקיבוץ ועברה לגור בתל אביב. שם הצטרפה לתיאטרון המטאטא ב-1939 והופיעה בו עד סגירתו ב-1954. שרה לראשונה במטאטא את השיר "דני'לה, אכול את הבננהל'ה" (נכתב על בנה הבכור, דניאל). שיר נוסף המזוהה עמה הוא "צריך לצלצל פעמיים", אותו שרה לראשונה מעל בימת תיאטרון "כל הרוחות" בינואר 1939. הופיעה רבות עם הצמד דז'יגאן ושומאכר בהצגות ביידיש.
הופיעה בהצגות:
"הילד המושחת" ו-"מלך למפדוזה" במטאטא
"הנסיכה איבון" ו"השפעת קרני גמא על ציפורני החתול" בתיאטרון הקאמרי
"מחזה חלום", ו"השושנה המקועקעתו בתיאטרון הבימה
"אני אוקלי אשת לפידות" בדו-רה-מי
"רצח האחות ג'ורג'", "על בנות וצנחנים" של יוסף לוי בתיאטרון דורות.
"חדר לשניים" ב"תיאטרון הורוד"
"כולם עם כולם" בתיאטרון יובל
"בנות חווה" בתיאטרון משה הלוי
"פרח הקקטוס" בתיאטרון זווית
"פלאף" בחאן הירושלמי
הצגות נוספות בהן השתתפה: "פוטש ופרלמוטר", "אצל גרוסמן יש משבר", "מיסטר קיבוץ", "אשת חיל", "העוצר הגדול", פישקה החיגר, החייל האמיץ שווייק, "או מיי פאפא", "שערורייה בגימנסיה", "קוצים בבוקר", "חמש פגישות", אוליבר טוויסט, "אי המטמון", "כנר על הגג", "גבירתי הנאווה". כמו כן הופיעה בהצגות לילדים: "מוכרת הצברים" (תיאטרון צקלון), "הציפור הכחולה" (תיאטרון תילון), "היידי בת ההרים", "אצבעוני", "כיפה אדומה".
זלצמן שיחקה בסרטים ובתוכניות טלוויזיה:
"איי לייק מייק", "הבית ברחוב שלוש", "דודה קלרה", "עיניים גדולות", "שאלה של זהות", "אסירי החופש", "הבן האובד", הגונב מגנב פטור (סרט),  "התמהוני", מאש"ה.
ברונקה זלצמן נפטרה בגיל 79. נטמנה בבית העלמין ירקון. הניחה אחריה שני בנים: נפתלי גרינבלט ודניאל גדרון (נקרא על שם הבמאי והמחזאי יצחק משה דניאל, שנפטר ימים ספורים לפני לידתו), במאי ושחקן החי בארצות הברית וכן נכדים ונכדות.
מספנות ישראל

| --- | --- |


מספנות ישראל - מבט ממעוף הציפור
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  מספנ
 מייסדים:  מדינת ישראל
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־66 שנים)
 חברת אם:  קבוצת SK (ישראל) 
 מיקום המטה:  חיפה 
 קואורדינטות:  32°48′55.39″N 35°2′1.11″E﻿ / ﻿32.8153861°N 35.0336417°E﻿ / 32.8153861; 35.0336417מיקום המטה
 משרד ראשי:  ישראל דרך יוליוס סימון 53 חיפה, ישראל
 ענפי תעשייה:  בניית אוניות 
 מוצרים עיקריים:  אוניות, ספינות טילים, ספינות סיור, גוררות, דוברות, סירות, מנופים
 שווי שוק:  2.89 מיליארד ש"ח (27 בפברואר 2025)
 הכנסות:  1.53 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  136 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  95.9 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  934 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  1.74 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  סמי קצב, שלומי פוגל-דירקטור ויו"ר תעשיות מספנות ישראל בע"מ וחברת סימנט בע"מ
 מנכ"ל:  איתן צוקר
 עובדים:  378
  
 israel-shipyards.com
 he
 
טקס הנחת אבן הפינה למספנות ישראל. מימין לשמאל: ישראל ליברטובסקי מנכ"ל מספנות ישראל, נחום שמיר מנכ"ל חברת השילומים ולוי אשכול שר האוצר. צילום: קרן אור
עבודה במספנות, 1969
מספנות ישראל היא המספנה הגדולה בישראל, ונוסף על כך היא הנמל הפרטי הראשון בישראל. מתקני החברה ומשרדיה ממוקמים בחלקו המזרחי של נמל הקישון בחיפה על שטח של 335 דונם שנחכר מחברת נמלי ישראל ומשמשים בתור נמל פרטי. לרשות החברה רציף באורך של 900 מטרים עם מים בעומק של 12 מטרים.