stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי טנזניה–יפן

| יחסי טנזניה–יפן |
| --- | --- |
טנזניה: יפן


טנזניה: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
947,300: 377,915
אוכלוסייה
69,055,333: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
79,158: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,146: 34,088
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי טנזניה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המאוחדת של טנזניה לבין יפן.
סקירה כללית

הרפובליקה המאוחדת של טנזניה ויפן מקיימו יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין טנזניה ליפן כוננו ב-9 בדצמבר 1961, יום הכרתה של יפן ברפובליקת טנגנייקה.
ביקורים רמי דרג > מטנזניה ליפן

בנג'מין מקפה, נשיא טנזניה (2010, 2018)
מיזנגו פינדה, ראש ממשלת טנזניה (2010, 2015)
ג'קאיה קיקווטה, נשיא טנזניה (2013)
קאסים מג'ליווה, ראש ממשלת טנזניה (2019)
ביקורים רמי דרג > מיפן לטנזניה

פומיהיטו, נסיך אקישינו ובת זוגו, קיקו, נסיכת אקישינו (2014)
נציגויות דיפלומטיות

טנזניה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה. טנזניה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית אחת בעיר אוסקה.
יפן מיוצגת בטנזניה בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בדאר א-סלאם.
יחסי אזרבייג'ן–מלזיה

| יחסי אזרבייג'ן–מלזיה |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: מלזיה


אזרבייג'ן: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 329,847
אוכלוסייה
10,351,953: 35,663,114
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 11,206
משטר
רפובליקה: פדרציה

נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב נפגש עם ראש ממשלת מלזיה מאהאטיר מוחמד בבאקו, אוקטובר 2019
יחסי אזרבייג'ן–מלזיה הם יחסי החוץ שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין פדרציית מלזיה. מלזיה הכירה בעצמאות אזרבייג'ן ב-31 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-5 באפריל 1993.
יחסים כלכליים

בשנת 2016 ייצאה אזרבייג'ן למלזיה סחורה בשווי 1.46 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, מיץ פירות, שוקולד, פירות טרופים, אגוזים, חלקים להחלפה, רהיטים, בגדים משומשים ומוצרי ברזל. לעומתה, מלזיה ייצאה לאזרבייג'ן סחורה בשווי 16.1 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, ערכות קפה ותה, שוקולד, שסתומים, מעגלים משולבים, בגדי גומי, רהיטים, סבון, שמני ירקות וטלפונים.
בשנת 2015 ייצאה אזרבייג'ן למלזיה סחורה בשווי 762 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, גומי, מיצי פירות, חלקים להחלפה, כלי ניתוח כימיים, שנאים, שסתומים ומכונות בעלות פונקציה אחת. לעומתה, מלזיה ייצאה לאזרבייג'ן סחורה בשווי 66.7 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכונות חפירה, מנופים, שמן דקלים, מכסי פלסטיק, חלקי מטוסים, אטמים, טלפונים, שסתומים, סבון וערכות קפה ותה.
ייצוג

אזרבייג'ן מיוצגת במלזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בקואלה לומפור, בירת המדינה.
מלזיה מיוצגת באזרבייג'ן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בבאקו, בירת המדינה.
ראו גם

יחסי אזרבייג'ן-לאוס
יחסי אזרבייג'ן-אינדונזיה
יחסי אזרבייג'ן-מזרח טימור
יחסי יפן – ניו זילנד

| יחסי יפן – ניו זילנד |
| --- | --- |
יפן: ניו זילנד


יפן: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 268,838
אוכלוסייה
123,588,993: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 48,524
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–ניו זילנד הם היחסים שבין יפן לבין ניו זילנד. היחסים החלו לאחר מלחמת העולם השנייה. כיום, יפן היא שותפה מסחרית גדולה עם ניו זילנד.
היסטוריה

בשנת 1985, יפן וניו זילנד חתמו על הסכם "אשרת עבודה וחופשה" שבו שתי המדינות מאפשרות למטיילים ולתיירים במדינות לעבוד על מנת לממן את הוצאות הנסיעה שלהם. ניו זילנד הייתה אחת מארבע המייסדות של תוכנית ההחלפה וההוראה של יפן, שהוקמה בשנת 1987 על ידי ממשלת יפן.
בשנת 2010, לאחר שהתרחשה רעידת האדמה בניו זילנד, סייעה יפן בשליחת כוחות צבא וציוד. שנה לאחר מכן, כאשר התרחשה רעידת האדמה והצונאמי בטוהוקו, ממשלת ניו זילנד תרמה כ2 מיליון דולר לצלב האדום היפני על מנת לתמוך ולסייע בציוד הצלה.
באוקטובר 2012, קומודור הצי המלכותי של ניו זילנד, ג'ון מרטין, ביקר את הצבא הימי של יפן ושיבח את פעולותיו.
כיום, הפורום העסקי הבינלאומי של ניו זילנד, שהוקם בשנת 2006, על ידי חברות הייצוא הגדולות בניו זילנד, הוא אחד מהגורמים העיקריים והמרכזיים להסכם הסחר החופשי עם יפן. כיום, יפן היא שותפה מסחרית גדולה עם ניו זילנד.
שתי המדינות אשררו את הסכם השותפות הכלכלית האזורית המקיפה שנכנס לתוקף בינואר 2022.
ילדי CCCP

| --- | --- |

 בימוי:  פליקס גרצ'יקוב
 הופק בידי:  JCS הפקות גבי רוזנברג   אבי ארמוזה   מירית טובי
 תסריט:  פליקס גרצ'יקוב   איידין עלי-זדה
 שחקנים ראשיים:  דניאל ברוק   תמרה קליינגון   יגאל רנזיק   ולדימיר פרידמן   אנה סטפן   ויטלי פרידלנד
 מוזיקה:  ארקדי דוכין
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  אולפני הבירה ירושלים 
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  5 ביוני 2005 
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  רוסית ועברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  סרט זוכה בפרס הדרמה הטובה ביותר פסטיבל הקולנוע ירושלים (וולג'ין), 2005
 דף הסרט ב־IMDb
 
"ילדי CCCP" (נהגה: ילדי אס אס אס אֶר) הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של פליקס גרצ'יקוב, שיצא לאקרנים בקיץ 2007.
תקציר העלילה

הסרט מספר על סלאבה, שאשתו ואם בנו התינוק זורקת אותו מהבית. סלאבה נאלץ להתגורר אצל ויקטור, בעל המעדנייה ובעברו מאמן כדורגל. ויקטור משכנע את סלאבה להקים קבוצת כדורגל ולהשתתף בטורניר שכונתי במטרה לזכות בפרס הכספי המוצע לזוכים בטורניר. סלאבה וחבריו (ויטאלי - עובד זר מאוקראינה, קסטיל ("קביים") תלמיד תיכון, מוכתר - קווקזי המעורב בפעילות פלילית ובאנוצ'קה - המכור לסמים קשים) מקימים קבוצה, אליה מצטרף שחקן אתיופי.
יחסי וייטנאם–צ'ילה

| יחסי וייטנאם–צ'ילה |
| --- | --- |
וייטנאם: צ'ילה


וייטנאם: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 756,102
אוכלוסייה
101,141,305: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 16,956
משטר
רפובליקה סוציאליסטית חד מפלגתית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי וייטנאם–צ'ילה הם היחסים ההיסטוריים הנוכחיים בין צ'ילה לווייטנאם. שתי המדינות חברות ב-APEC והן שותפות עיקריות בארגון השותפות הטראנס-פסיפית.
היסטוריה

צ'ילה ווייטנאם כוננו לראשונה מערכת יחסים בשנת 1972, כאשר עוד וייטנאם ההייתה מחולקת ובעת שמלחמת וייטנאם הייתה בעיצומה. עם זאת, לאחר שאוגוסטו פינושה ביצע הפיכה בשנה לאחר מכן ובעקבות ניצחונה של צפון וייטנאם בשנת 1975 היחסים התמתנו. פינושה, אנטי-קומוניסט, היה עוין לממשלה הקומוניסטית שהוקמה אז בווייטנאם ולא היה שום קשר רשמי בשנות ה-80 בין החונטה הימנית האנטי-קומוניסטית הצ'יליאנית לבין וייטנאם הקומוניסטית. במקביל, הכלכלה המתוכננת של וייטנאם גמגמה תוך שצ'ילה עדים לצמיחה כלכלית משמעותית אשר זכה לשבחים כמו "נס של צ'ילה".
יחסים כלכליים

בשלהי שנות השמונים שתי המדינות היו עדים לשינויים גדולים. וייטנאם החלה את הרפורמה הכלכלית שלה בשנת 1986 ואילו צ'ילה עברה משלטון חונטה צבאית לדמוקרטיה בשנת 1990. היחסים הופשרו וצ'ילה הפכה לאחת המשקיעות הכלכליות הגדולות של אמריקה הלטינית בווייטנאם. נכון ל-2017, וייטנאם היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של צ'ילה ב-ASEAN.
שתי המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי בשנת 2014 ואשר אושרר מחדש על ידי הנשיאה מישל בצ'לט בביקורה בווייטנאם בשנת 2017.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מחזיקה בווייטנאם שגרירות בהאנוי וקונסוליה בהו צ'י מין סיטי.
וייטנאם מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי יפן – מזרח טימור

| יחסי יפן – מזרח טימור |
| --- | --- |
יפן: מזרח טימור


יפן: מזרח טימור
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 14,874
אוכלוסייה
123,588,993: 1,405,123
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 2,243
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 1,596
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי יפן–מזרח טימור הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין הרפובליקה הדמוקרטית של טימור לאסטה.
היסטוריה

יחסי יפן-מזרח טימור כוננו באופן לא רשמי כאשר ב-20 במאי 2002, שליטת האו"ם באזור הוחלפה בממשלת מזרח טימור, המדינה קיבלה דה יורה עצמאות. הממשלה היפנית מחזיקה שגרירות בדילי מאז 2003. יפן היא תורמת חבילות הסיוע השלישית בגודלה למזרח טימור אחרי סין ואינדונזיה.
היחסים בין שתי המדינות כוננו באופן רשמי בחודש ספטמבר 2002.
נציגויות

יפן מיוצגת במזרח טימור בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בדילי, בירת המדינה.
מזרח טימור מיוצגת ביפן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יחסי גאורגיה–רוסיה

| יחסי גאורגיה–רוסיה |
| --- | --- |
גאורגיה: רוסיה


גאורגיה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 17,098,242
אוכלוסייה
3,807,418: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 13,978
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי גאורגיה–רוסיה ידעו עליות ומורדות רבות מאז התפרקותה של ברית המועצות, והקמתן של שתי המדינות כתוצאה מכך. כיום אין יחסים דיפלומטיים רשמיים בין המדינות.
גם טרם נפילת ברית המועצות, שררה מתיחות רבה בין גאורגיה לשלטון הסובייטי המרכזי. לאחר נפילת ברית המועצות, המתיחות ביניהן הגיעה לשיאה במלחמת אבחזיה בשנים 1992-1993. במלחמה זו, רוסיה תמכה בצורה ענפה בבדלנים האבחזים שלחמו נגד הממשלה הגאורגית. המלחמה הסתיימה בניצחון הבדלנים האבחזים ובטיהור אתני של גאורגים מכל שטחה של אבחזיה. בעקבות המלחמה, הכריחה רוסיה את גאורגיה להעביר בסיסים צבאיים גאורגים הממוקמים בשטחה של גאורגיה לשליטה רוסית; כמו כן הכריחה אותה להצטרף לחבר המדינות. בתגובה למלחמה, סייעה גאורגיה לבדלנים הצ'צ'נים בשטחה של רוסיה. באוגוסט 2008 החלה המלחמה בדרום אוסטיה. ב-1 באוגוסט 2008 פתחה גאורגיה במבצע בחבל דרום אוסטיה כדי ללכוד את בירת החבל, צחינוואלי. ב-8 באוגוסט שלחה רוסיה, מתוך התחייבות לבדלנים האוסטים וכתגובה לסיוע של גאורגיה לבדלנים הצ'צ'נים כמה שנים קודם לכן, כוחות ארטילריה, שריון וחי"ר אל החבל.
שנים ראשונות (1991 - 2003) > המאבק הגאורגי לעצמאות (1991 - 1992)

ב-9 באפריל 1989, בשיא המאבק האזרחי לעצמאות, ביצע הצבא האדום טבח בעצרת שקטה במרכז הבירה - 20 בני-אדם נרצחו (מרביתם נשים צעירות) ועשרות נפצעו. האירוע כונה "הטרגדיה של 9 באפריל", והיה אבן דרך במאבק הגאורגי לעצמאות. בדיוק כעבור שנתיים, ב-9 באפריל 1991, הכריזה גאורגיה על עצמאותה והקימה את הרפובליקה של גאורגיה, לא לפני הבחירות הדמוקרטיות הראשונות במרחב הסובייטי ב-28 באוקטובר 1990.
ב-26 במאי 1991 נבחר זוויאד גמסחורדיה לנשיאה הראשון של גאורגיה העצמאית. עם זאת, גמסחורדיה הוכיח עצמו כנשיא כושל, שלא הצליח להתמודד עם הבעיות הכלכליות והאתניות של גאורגיה, והודח בהפיכה צבאית ב-22 בדצמבר 1991. הפיכה זו היוותה חלק ממלחמת האזרחים הגאורגית, שכללה מאבק פוליטי בין תומכי גמסחורדיה, שכונו "זוויאדיסטים" ובין תומכי הנשיא שתפס את מקומו של גמסחורדיה, אדוארד שוורדנדזה, וכן מאבק בין הממשל המרכזי ובין שלושה חבלים בדלנים, שביקשו לפרוש מגאורגיה - אבחזיה, דרום אוסטיה ואג'ריה. המלחמה נמשכה עד שנת 1995 והסתיימה בתבוסת הזוויאדיסטים, בפרישתם של החבלים המורדים והכרזתם על עצמאות דה פקטו. עצמאותם של החבלים המורדים, שנתמכה על ידי הפדרציה הרוסית אך לא הוכרה על ידי הקהיליה הבינלאומית, הביאה לטיהור אתני בו גורשו כרבע מיליון גאורגים מאבחזיה ומדרום אוסטיה, וכן היגרו אוסטים מתחומי גאורגיה.
ב-2003 הודח שוורדנדזה (שנבחר בבחירות דמוקרטיות ב-1995 וב-2000) באירוע שכונה "מהפכת הוורדים", והיה בעיקרו מחאה עממית שהיוותה דוגמה ל"מהפכה הכתומה" באוקראינה, ואירועים דומים במרחב הפוסט סובייטי. המפגינים, שמחו על זיופים בבחירות לפרלמנט, העלו לשלטון באופן זמני את הנשיאה נינו בורג'נדזה, אך לאחר קיום בחירות דמוקרטיות נבחר לנשיא מיכאיל סאקשווילי.
הנשיא החדש פתח בשורת רפורמות שמטרתן לחזק את צבאה וכלכלתה של גאורגיה, ולהשליט את מרותה של גאורגיה בחבלים הבדלניים. הצלחה ראשונה נחל סאקשווילי כאשר הצליח לאחד עם גאורגיה את מחוז אג'ריה. אך הצלחה זו לוותה בהחרפת העימות בדרום אוסטיה, שהדרדר לחילופי אש בשנת 2004 שאיימו על יציבות הסדר הפסקת האש שהושג בחבל בשנת 1992. אירועים אלו הביאו להחרפת היחסים עם רוסיה, שסייעה לבדלנים באוסטיה ובאבחזיה באופן גלוי כמעט.
שנים ראשונות (1991 - 2003) > מלחמת אבחזיה (1992 - 1994)

מלחמת אבחזיה שניטשה בין השנים 1992 ל-1994, ובה לחמו צבא גאורגיה מצד אחד כנגד בדלנים אבחזים מצד שני, הייתה אחד העימותים החריפים בקווקז בתקופה שלאחר התפרקות ברית המועצות. הסכסוך נשא אופי אתני בין הגאורגים והאבחזים. המיעוטים באבחזיה, גאורגים וארמנים לחמו לטובת ממשלת גאורגיה שהתנגדה לפרישת החבל מגאורגיה. לטובת הבדלנים הצטרפו יחידות מתנדבים של קוזקים מצפון הקווקז, ואף כוחות הפדרציה הרוסית שהיו מוצבים בסמוך.
המלחמה נחשבת לחלק ממלחמת האזרחים של גאורגיה, שכללה עימות פוליטי פנימי בין הגאורגים ובין עצמם, בו לחמו תומכי הנשיא המודח זוויאד גמסחורדיה ותומכי הנשיא המכהן אדוארד שוורדנדזה, ועימותים בין הממשל המרכזי בגאורגיה ובין תנועות בדלניות כגון המשבר בחבל דרום אוסטיה שהתפתח אף הוא לעימות צבאי. עימותים אלו התנהלו במקביל ללחימה באבחזיה, סיבכו את הלחימה, ותרמו לתוצאתה.
הפרות זכויות האדם ומעשי זוועה דווחו באשר לפעולות שני הצדדים, ושיאם היה לאחר המלחמה ולאחר כיבוש סוחומי ב-27 בספטמבר 1993 במסע טיהור אתני בו גורשו הגאורגים מאבחזיה. לפני המלחמה מנו האבחזים 17.8% מאוכלוסיית אבחזיה ואילו הגאורגים מנו 45.7%. מספרה הכולל של האוכלוסייה היה כחצי מיליון נפש. ארגון האומות המאוחדות אימץ החלטה המכירה בזכות השיבה של הפליטים הגאורגים לאבחזיה.
גאורגיה שקיבלה עצמאותה לאחר נפילת ברית המועצות, הושפעה באופן עמוק מהמלחמה, וסבלה נזק כלכלי, אנושי ופסיכולוגי. אבחזיה נהרסה במלחמה, ובעימותים שבאו בעקבותיה. אבחזיה, ששומרת על עצמאות דה פקטו, עדיין סובלת מבעיות כלכליות וחברתיות בעקבות המלחמה.
הפעילות הגאורגית בצ'צ'ניה

רוסיה, לאורך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה ובעיקר במהלך זו השנייה, האשימה רבות את גאורגיה בסיוע ישיר לבדלנים הצ'צ'נים, הן במימון כספי ובתמיכה צבאית, שלחמו נגד הרוסים לעצמאות.
משבר אג'ריה (2004)

במאי 2004, התרחשה מה שמכונה "מהפכת הוורדים השנייה" בבתומי, אג'ריה. אחרי חודשים של מתיחות קיצונית בין ממשלת סאקשווילי לבין אסלן אבשידזה, הדיקטטור הווירטואלי של המחוז האוטונומי. אלפי אג'רים, נשלחו על ידי התנועה הלאומית המאוחדת וקמארה, להפגין כנגד מדיניותו של אבשידזה של בדלנות ומיליטריזציה. אבשידזה עשה שימוש בכוחות הביטחון וכוחות הפרלמנט כדי לפזר את ההפגנות שברחובות בתומי וכובולתי. מכל מקום, הוא נכשל בדיכוי ההפגנות, שמאוחר יותר יתגברו. הגשר על נהר הצ'לוכי, שנמצא על הדרך הראשית המחברת בין אג'ריה לבין יתר גאורגיה, פוצץ ב-2 במאי 2004 בהוראת המנהיגות הגולה של אג'ריה בראשות אסלן אבשידזה, כאשר הוא קורא להחלטה להפציץ את הגשר שנמצא בנפת כובולתי "אמצעי מניעה כנגד פעולות צבאיות אפשריות של ההנהגה המרכזית הגאורגית". ב-6 במאי 2004 (שוב יום גיאורגי הקדוש), מפגינים מכל אג'ריה התקבצו בבתומי, אף על פי שפוזרו בכוח יום לפני. ראש ממשלת גאורגיה, זוראב ז'ווניה, ושר הפנים, גיאורגי ברמידזה קיימו משא ומתן עם שר הפנים האג'רי ג'מאל גוגיטידזה, לנסיגת כוחותיו מהגבול האדמיניסטרטיבי על נהר הצ'לוכי, והנהיג את הכוחות המיוחדים של גאורגיה לתוך אג'ריה. אבשידזה צפה את הבלתי נמנע, התפטר עוד באותו ערב ועזב למוסקבה. הנשיא סאקשווילי ביקר בבתומי ביום שלמחרת, ופגש במפגינים האג'רים המנצחים.
פלישת רוסיה לגאורגיה (2008)

ב-7 באוגוסט 2008 נכנסו כוחות גאורגיים לדרום אוסטיה, ופתחו במבצע בדרום אוסטיה, שמטרתו כיבוש צחינוואלי והשתלטות על החבל הבדלני. בתגובה ביצעו הרוסים ב-8 באוגוסט 2008 שורה של תקיפות אוויריות נגד מטרות צבאיות ואחרות בגאורגיה. גם לאחר נכונותה של ממשלת גאורגיה לסגת מהחבלים הבדלניים במדינה ולחתום על הפסקת האש המוצעת של האיחוד האירופי, המשיכה המתקפה הרוסית, אשר כללה פלישה לשטחי גאורגיה עצמה, הן מכיוון דרום אוסטיה והן מכיוון אבחזיה, הפגזת נמל התעופה הבינלאומי של טביליסי, הטלת מצור על נמלי הים של גאורגיה (הופסקה לאחר לחץ אוקראיני), כיבוש העיר גורי ופגיעה בעורק התחבורה הראשי המחבר בין מזרח גאורגיה למערבה, מתוך כוונה לערער את משטרו הפרו-מערבי של סאקשווילי. צעדים אלה גרמו לפי הערכות האו"ם לכ-115 אלף פליטים גאורגים.
ממשלות ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וצרפת דרשו מממשלת רוסיה לסגת משטחיה של גאורגיה וגינו את מוסקבה על הפעלת הכוח המאסיבית נגד גאורגיה, וממשלת גאורגיה בקשה סיוע מממשלות המערב ומנאט"ו. לבסוף, לאחר חמישה ימי לחימה, הודיע נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב כי הכוחות הרוסיים נסוגים משטחי גאורגיה, אך בפועל לא התבצעה נסיגה, דבר שהביא ב-19 באוגוסט להודעה חריפה מצד נאט"ו ולטיוטת החלטה במועצת הביטחון של האו"ם נגד רוסיה.
בנובמבר 2008 רוסיה וגיאורגיה החלו בשיחות בניסיון לפתור את המתיחות ביניהן. השיחות התמקדו בהסדרי ביטחון ובפליטים.
בעקבות הפלישה הצביע הפרלמנט הגאורגי פה אחד לא לחדש את חברות גאורגיה בחבר המדינות, וזו הסתיימה ב-17 באוגוסט 2009.
היחסים לאחר המלחמה

בפברואר 2012 גאורגיה הכריזה כי היא שוקלת לאפשר מעבר חופשי מויזה בין המדינות, לצורך ביקורים קצרים. בדצמבר 2012, נפגשו נציגים רוסיים וגאורגים לפגישה ראשונה בין נציגי שתי המדינות, מאז פרוץ הלחימה. בנובמבר 2013 נבחר גיורגי מרגוולשווילי לנשיא גאורגיה. מרגוולשווילי הצהיר כי הוא תומך בנורמליזציה של היחסים בין רוסיה לגאורגיה, ברם בסתיו 2015 תכנן להיפגש עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין אך הפגישה לא נערכה לבסוף ובנאומו בפרלמנט הגאורגי הוא אמר כי רוסיה היא האיום העיקרי על ביטחון דרום הקווקז ומדינות הים השחור. בנאומו לעם הגאורגי במלאת 70 שנה לניצחון על הנאצים ב-9 במאי 2015 פוטין לא הזכיר את מרגוולשווילי. ב-2016 פוטין בירך את נשיא גאורגיה מרגוולשווילי לקראת יום הניצחון, מה שהיה אירוע מיוחד עקב אי קיום יחסים דיפלומטים בין המדינות.
ב-9 במרץ 2018, ראש ממשלת גאורגיה גיורגי קוויריקשווילי הצהיר על נכונותה של גאורגיה לנרמל את היחסים הבילטרליים עם מוסקבה. ב-20 ביוני 2019 החלו לפרוץ מחאות סביב הפרלמנט של גאורגיה נגד מפלגת השלטון ויחסיה עם רוסיה, בעקבות נאום שנשא הפוליטיקאי הרוסי סרגיי גברילוב מכיסא היושב ראש בבניין הפרלמנט של גאורגיה. הנאום האמור נאמר על ידי גברילוב במסגרת תפקידיו באספה הבין-פרלמנטרית בנושא אורתודוקסיה. ההפגנות גרמו למתיחת ביחסים בין שתי המדינות. רוסיה, בתגובה, עצרה את הטיסות הישירות בין המדינות והגבירה את הרגולציה על היצוא העיקרי של גאורגיה לרוסיה, יין ומים מינרליים.
רוסיה אסרה על טיסות נוסעים ישירות בין רוסיה לגאורגיה החל מ-8 ביולי 2019, בשל "הצורך להבטיח רמה מספקת של אבטחת תעופה". נותרו טיסות עקיפות דרך מינסק, איסטנבול, באקו וירוואן, כמו גם הגבול היבשתי בין שתי המדינות.
ליחסים של גאורגיה עם רוסיה אליה יש חשיבות גדולה על ההון הכלכלי שלה, באמצעות ייצוא ותיירות.
ראו גם

יחסי החוץ של רוסיה
יחסי אבחזיה–רוסיה
לקריאה נוספת

Ammon, Philipp: Die Wurzeln des georgisch-russischen Konflikts (1783-1832), http://conflicts.rem33.com/images/Georgia/wurzeln_1783_1832.pdf
Ammon, Philipp: Georgien zwischen Eigenstaatlichkeit und russischer Okkupation: Die Wurzeln des russisch-georgischen Konflikts vom vom 18. Jahrhundert bis zum Ende der ersten georgischen Republik (1921). Kitab (2015). ISBN 978-3902878458
כאשר הייתי נער קטן

| --- | --- |

עטיפת התרגום העברי, 2007
 מידע כללי
 מאת:  אריך קסטנר
 איורים:  הורסט לֶמקֶה (אנ')
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  ספרי ילדים
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1957
 מספר עמודים:  203
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  יזרעאל
 תאריך:  1965
 תרגום:  שושנה אוילר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002592535, 002059099, 002712017
"כאשר הייתי נער קטן" (בגרמנית: Als ich ein kleiner Junge war) הוא ספר גרמני מאת אריך קסטנר שראה אור בשנת 1957.
הספר, המיועד לילדים אך לא להם בלבד, עוסק בעיקר בילדותו של קסטנר בדרזדן, מלבד שלושת פרקיו הראשונים המספרים על אבותיו, מקצועותיהם לאורך השנים, כיצד נפגשו הוריו וכיוצא באלה.
על אף אופיו האוטוביוגרפי קשה לסווג את הספר כאוטוביוגרפיה לשמה, שכן הוא עוסק בתקופה אחת בלבד מתוך חייו של קסטנר, וזהו חלק ממטרת הספר. בהקדמה לספר מביע קסטנר את תקוותו שהילדים בימינו יתעניינו כיצד חי נער קטן לפני מחצית המאה (נכון לזמן יציאתו לאור של הספר), והוא מתעתד לספר מעט מילדותו; לא הרבה, כיוון שאז יהיה הספר עבה וכבד, מסוג הספרים שהוא עצמו אינו אוהב.
לספר אין עלילה מובנית של ממש, והוא עשוי פרקים-פרקים המספרים על הצדדים השונים בילדותו של קסטנר. אחדים מאותם פרקים עוסקים במשפחתו המורחבת, בהיסטוריה המשפחתית ובהוריו. אחרים נוגעים ללימודיו של קסטנר, למוריו ולבית הספר בו למד. חלק נכבד מן הספר מוקדש לאמו של הסופר, מהדמויות החזקות והמשפיעות ביותר בחייו.
הספר מסתיים ב-1 באוגוסט 1914, עת מכריזה גרמניה מלחמה על רוסיה. ובמילותיו שלו: "מלחמת העולם החלה, ותמו ימי ילדותי".
תרגום עברי

אריך קסטנר, כאשר הייתי נער קטן, מגרמנית: שושנה אוילר, עריכה: יעקב עדיני, איורים: הורסט למקה (אנ'), תל אביב: יזרעאל, תשכ"ו 1965.
יחסי וייטנאם–פקיסטן

| יחסי וייטנאם–פקיסטן |
| --- | --- |
וייטנאם: פקיסטן


וייטנאם: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
331,210: 796,095
אוכלוסייה
101,141,305: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
429,717: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,249: 1,341
משטר
רפובליקה סוציאליסטית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי וייטנאם–פקיסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין וייטנאם ופקיסטן. בין המדינות קשרי מסחר ופוליטיקה. שגרירות פקיסטן בווייטנאם ממוקמת בהאנוי, ושגרירות וייטנאם בפקיסטן ממוקמת באסלאמאבאד.
שיתוף הפעולה בין המדינות מתבטא בכמה מישורים. למשל, בתקופת השיטפונות בפקיסטן ב-2010, וייטנאם סיפקה ציוד בשווי 50,000$ לממשלת פקיסטן.
קשרי מסחר

שווי המסחר בין שתי המדינות גדל מ-10 מיליון דולרים בשנת 1999 ל-150 מיליון דולרים בשנת 2008. פקיסטן היא יבואנית התה הגדולה ביותר מווייטנאם. הייצוא של פקיסטן לווייטנאם כולל בעיקר כותנה, עור ומוצרים רפואיים. בין היתר הוא כולל גם יצוא אופנועים, מוצרי פלסטיק, כלי ניתוח והשקעות בחציבת פחם. על אף כי וייטנאם אינה קונה קבועה של כלי נשק פקיסטניים, היא רכשה בעבר מספר כלי נשק מפקיסטן.
שיתוף פעולה פוליטי

במאי 2001 הגנרל הפקיסטני פרבז מושארף קיים ביקור רשמי לווייטנאם. במרץ 2004 הנשיא הווייטנאמי טראן דאק לואנג, בהזמנתו של הנשיא פרבז מושארף, ביקר בפקיסטן. פקיסטן מחשיבה את וייטנאם כשותפה דיפלומטית חשובה, עקב חברותה המלאה של וייטנאם באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה. ווייטנאם תומכת בהפיכתה של פקיסטן לחברה מלאה באיגוד. על כן, תחת מדיניות חוץ פקיסטנית בשם "אסטרטגיית החזון לדרום מזרח אסיה", וייטנאם מנסה לקדם אינטרסים משותפים באיגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, בעוד שפקיסטן תומכת בהצעתה של וייטנאם לחברות לא קבועה במועצת הביטחון של האומות המאוחדות.
שיתוף פעולה פוליטי > התנגדות פקיסטנית להשפעה הודית בווייטנאם

פקיסטן עוקבת באופן רציני אחר הדיפלומטיה הווייטנאמית בעניין הקשרים החזקים בין הודו לווייטנאם. להודו יחסים מתוחים עם פקיסטן, בעוד שווייטנאם מקיימת מערכת יחסים מתוחה עם סין, בעלת ברית ותיקה של פקיסטן. "אסטרטגיית החזון לדרום מזרח אסיה" הפקיסטנית נקבעה כדי לאזן את היחסים בין המדינות.
פקיסטנים בווייטנאם

אזורים בעלי אוכלוסייה משמעותית של פקיסטנים בווייטנאם כוללים את האנוי והו צ'י מין סיטי. פקיסטנים רבים עובדים בשגרירות פקיסטן בהאנוי.
ילד טוב ילד רע

ילד טוב ילד רע הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי עומר אדם. האלבום יצא לאור ב-30 בינואר 2012 על ידי חברת התקליטים NMC.
רשימת רצועות

| ילד טוב ילד רע> מס' | ילד טוב ילד רע> שם | ילד טוב ילד רע> משך | ילד טוב ילד רע>  | ילד טוב ילד רע>  | ילד טוב ילד רע>  | ילד טוב ילד רע>  | ילד טוב ילד רע>  | ילד טוב ילד רע>  | ילד טוב ילד רע>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מאושרת  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | החיים דבש  | 3:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | מיליון נשיקות  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | קסם (בשיתוף איציק קלה)   | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | קרוב אלייך  | 3:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | בואי עכשיו  | 4:10 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | בניתי עלייך  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | ילד טוב בגוף של ילד רע  | 3:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | תעשי לי את זה קשה  | 3:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | יום אחד  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | שושנים  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | אל תחפשי  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | נשבעתי לעולם  | 4:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:00 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  עומר אדם | ילד טוב ילד רע, באתר דיסק סנטר
| עומר אדם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | נמס ממך • ילד טוב ילד רע • מוזיקה ושקט • מודה אני  • אחרי כל השנים • Omer • סוף העולם |  |
| מיני אלבומים | 5 בום! • The 8 • ‏3 • לכאורה • חמישה לילות |  |
| אלבומי הופעה | מהפכה! (Live) • אחרי כל השנים (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • אסף אטדגי • כוכב נולד |  |
| עומר אדם - שירים |
| --- | --- | --- |
| נמס ממך | "להאבד ברוח" • "אל תבכי" • "את בליבי" • "נמס ממך" • "הופה" |  |
| ילד טוב ילד רע | "מאושרת" • "קסם" • "מיליון נשיקות" • "בואי עכשיו" • "ילד טוב בגוף של ילד רע" • "בניתי עלייך" |  |
| מוזיקה ושקט | "מאמי זה נגמר" • "וואי לי" • "מתקרבת מתרחקת" • "נסיכה" • "כמו בימים" • "כובשת" • "תל אביב" • "תרחמי עליי" • "שקט" • "לבדי" |  |
| מודה אני | "נועצת מבט" • "מהפכה של שמחה" • "אחי" • "אז הלכתי" • "בוקרשט" • "היא רק רוצה לרקוד" • "עצוב לי שזה ככה" |  |
| אחרי כל השנים | "אחרי כל השנים" • "שדות של תירוצים" • "סיפור ישן" • "פוליטיקה וסקס" • "מביט מהצד" • "בסוף הכל חולף" |  |
| 5 בום! | "טמפרטורה" • "תיתן לה פרחים" • "שיר הרווק" • "תגידו לה / אהבה מטורפת" • "יום השישי" |  |
| Omer | "פעם בחיים" • "שני משוגעים" • "חברות שלך" • "אוהבת אותי אמיתי" • "בחורים טובים" • "רחוק מכולם" • "מאושרת בלעדיי" • "תגידי לי שטוב לך" • "חברות שלך 2" • "יעשו לנו כבוד" • "ניפגש בשמחות" • "כתבתי עלייך שיר" • "Beg" • "מים שקופים" • "שגרה מפוארת" |  |
| The 8 | "פסקול חיי" • "מה שנפל מהידיים" |  |
| סוף העולם | "אני" • "התעוררתי עם נמר" • "DXB to TLV" |  |
| חמישה לילות | "מבת ים ועד הנצח" ‏•‏‏ "אקדח" ‏•‏‏ "כסף או דמעות" ‏•‏‏ "לילות וקללות" ‏•‏‏ "רק שלך" |  |
| סינגלים אחרים | "Paradise" • "מזל" • "ככה זה מרגיש להתאהב" • "לא הפסקתי לחפש אותך" • "לרקוד ולזוז" • "לעולם בעקבות השמש" • "הלב שלי" • "יש לנו את הכוח" • "יש דברים שלא עושים" • "שירו של שפשף" • "קוקוריקו" • "תמחל לי" • "הנשיקות שלי" • "על מה בנות חושבות בלילה" • "פרצופים" • "Dale Mami" • "קאקדילה" • "יהיה טוב & מים שקופים" • "תרקוד לנצח" • "ואיך שלא" • "צמוד צמוד" • "ראיתי עולם" • "עברנו הכל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "השתגע העולם" |  |
| שירים אחרים | "אהבתי לך" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e9aa04cc-0b17-46e7-9e30-1baeb7f437ed
יצחק קעטבי

יצחק קעטבי (1936 - 20 בפברואר 2019) היה ראש מועצת קריית עקרון.