stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוני פוהלרס
תארים

טורבינה פוטסדאם
מלכת השערים של ההבונדסליגה: 2002, 2006
אליפות אירופה: 2004, 2006
הגביע הגרמני: 2004, 2005, 2006
ליגת האלופות לנשים: 2005
נבחרת גרמניה
אליפות העולם: 2003
אליפות אירופה: 2005
מדליית ארד אולימפית: 2004
צפעוני ההרים

| צפעוני ההרים |
| --- | --- |
 Atheris squamigera בוויוואריום של לוזאן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
סוג:: צפעוני ההרים
שם מדעי
 Atheris ‏קופ, 1862

צפעוני ההרים (שם מדעי: Atheris) הוא סוג של נחשים ארסיים ממשפחת הצפעיים החיים באזורים טרופיים ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, למעט באפריקה הדרומית.
צפעונים אלה דומים במראם למספר צפעוני גומה שוכני עצים כמו צפעון הדקל, והם בעלי מבנה גוף לופתני עם קשקשים קרניים, צבעים ירוקים עד צהובים, ראש ומפתן לסת רחב ועיניים גדולות בעלות "קרניים" קטנות מעליהם. הם חשים בעזרת לשונם המפוצלת את סביבתם ואת מזונם הקרוב. הם קטנים יחסית באורך 40 עד 78 ס"מ. הם משריצי צאצאים חיים.
הצפעונים מצויים בעיקר ביערות הגשם של מרכז ומערב אפריקה, בהם הם מטפסים על העצים ואורבים ליצורים קטנים מהם כמו צפרדעים, לטאות ומכרסמים ואף עופות מנמיכי עוף.
הצפעונים הורגים את טרפם בעזרת ארס חזק מורכב מהמוטוקסין. ארס זה יכול להשפיע על האדם ולגרום לנפיחויות, דימומים ופגיעה בקרישת דם, מה שלעיתים מסתיים במוות.
מינים

A. acuminata
A. anisolepis
A. barbouri
A. broadleyi
A. ceratophora
צפע שיחים מערבי (A. chlorechis)
A. desaixi
A. hirsuta
A. hispida
A. katangensis
A. mabuensis
A. matildae
צפע שיחים ניטצי (A. nitschei)
A. rungweensis
A. squamigera
A. subocularis
קו שלג

Cho Oyu (אנ') בגבול נפאל-סין (השישי בגובהו בעולם), המתנשא לגובה 8,201 מטר מעל פני הים. ההר מצוי ברכס ההימלאיה, בו קו השלג הוא בגובה 6,000 מטרים.
קו שלג הוא מושג מתחום האקלים, המציין את הגבול בין אזורים המכוסים בשלג באופן קבוע, לאלה שלא. קו השלג בפועל עשוי להשתנות לפי עונות השנה, ולהיות גבוה או נמוך יותר בהתאם למועד בשנה. קו השלג הקבוע הוא המפלס שמעליו השלג מכסה את פני הקרקע במהלך כל השנה.
רקע

קו שלג הוא מונח מטרייה לפרשנויות שונות של הגבול בין משטח מכוסה שלג למשטח שאינו מכוסה בשלג. ההגדרות של קו השלג עשויות להיות בעלות מיקוד זמני ומרחבי שונה. באזורים רבים קו השלג המשתנה משקף דינמיקה עונתית. הגובה הסופי של קו השלג בסביבה הררית בסוף עונת המסת השלגים נתון לשינויים אקלימיים, ולכן עשוי להיות שונה משנה לשנה. קו השלג נמדד באמצעות מצלמות אוטומטיות, תצלומי אוויר או תמונות לוויין. מכיוון שניתן לקבוע את קו השלג ללא מדידות בשטח, ניתן למדוד אותו באזורים מרוחקים וקשים לגישה. לכן, קו השלג הפך למשתנה חשוב במודלים ההידרולוגיים.
הגובה הממוצע של קו שלג חולף נקרא "קו השלג האקלימי" ומשמש כפרמטר לסיווג אזורים על פי תנאי האקלים. הגבול בין אזור ההצטברות לאזור האיוד של קרחונים נקרא "קו השלג השנתי". אזור הקרחונים שמתחת לקו השלג הזה היה נתון בהמסה בעונה הקודמת. המונח "קו שלג אורוגראפי" משמש לתיאור גבול השלג במשטחים שאינם קרחונים. המונח "קו שלג אזורי" משמש לתיאור שטחים גדולים. "קו השלג הקבוע" הוא המפלס שמעליו יש שלג על הקרקע במשך כל השנה.
קווי שלג של אזורים גלובליים

יחסי הגומלין בין גובהו של מקום למיקומו בעולם, כפי שנמדד על ידי מרחקו מקו המשווה (קו רוחב), משפיעים על המיקום המדויק של קו השלג. ליד קו המשווה או בסמוך לו, הוא ממוקם בדרך כלל בגובה של כ 4,500 מטרים מעל פני הים. ככל שעוברים לכיוון חוג הסרטן וחוג הגדי, הפרמטר עולה בהתחלה: בהרי ההימלאיה קו השלג הקבוע יכול להגיע לגובה של 5,700 מטרים, ואילו בחוג הגדי, לא קיים קו שלג קבוע בהרי האנדים, נוכח הצחיחות הקיצונית השוררת באזור. מעבר לאזורים הטרופיים, קו השלג הופך נמוך בהדרגה ככל שמתקדמים עם קווי הרוחב, עד לגובה של 3,000 מטרים בהרי האלפים, ונופל עד לגובה פני הים עצמו בכיפות הקרח המצויות ליד הקטבים.[דרוש מקור]
בנוסף, המיקום ביחס לקו החוף הקרוב ביותר יכול להשפיע על גובה קו השלג. באזורים הסמוכים לחוף עשוי להיות קו שלג נמוך יותר מאשר באזורים באותו גובה ורוחב הממוקמים בפנים הארץ, נוכח שלג חורפי רב יותר ומכיוון שטמפרטורת הקיץ הממוצעת בשפלה הסובבת תהיה חמה יותר מהים. (זה חל גם באזורים הטרופיים, מכיוון שבאזורים המרוחקים מהים יהיו טווחי טמפרטורה יומיים גדולים יותר ופחות לחות, כפי שנצפה בקילימנג'רו ובהר מרו). לכן יש צורך בגובה רב יותר כדי שהירידה בטמפרטורות הנגזרת מהעלייה בגובה, תאפשר קיום שלג קבוע.[דרוש מקור] יתר על כן, לזרמים אוקייאנים בקנה מידה גדול כמו הזרם הצפוני של האוקיינוס האטלנטי (אנ'), יכולות להיות השפעות משמעותיות על אזורים גדולים (במקרה זה הזרם מחמם את צפון אירופה, ומשתרע אפילו לאזורים מסוימים באוקיינוס הקרח הצפוני).[דרוש מקור] בחצי הכדור הצפוני קו השלג במדרונות הפונים צפונה נמצא בגובה נמוך יותר, שכן המדרונות הפונים צפונה מקבלים פחות אור שמש (קרינה סולארית) מאשר המדרונות הפונים דרומה.
קו שיווי משקל בקרחון

קו שיווי המשקל בקרחון (קו האיזון) הוא נקודת המעבר בין אזור ההצטברות (אנ') לאזור אבלציה (הסחפות, (אנ'). זהו הקו שבו המסה של שני האזורים הללו שווה. בהתאם לעובי הקרחון, קו זה יכול להיראות כאילו הוא נוטה יותר לעבר אזור אחד, אך הוא נקבע על ידי מסת הקרח בפועל בשני האזורים. ניתן להשתמש בשיעורי האבלציה והצטברות לקביעת מיקום קו זה.
נקודה זו היא מיקום חשוב לשימוש בקביעה האם קרחון מתרחב או מתכווץ. קו שיווי משקל קרחוני גבוה יותר יצביע על כך שהקרחון מתכווץ ואילו קו תחתון יראה כי הקרחון גדל. הקביעה האם גבול הקרחון (אנ'), מתקדם או נסוג נקבע על בסיס המיקום של קו שיווי המשקל הזה.
מדענים משתמשים בחישה מרחוק כדי להעריך טוב יותר את מיקומי הקו הזה על קרחונים ברחבי העולם. בעזרת תצלומי לוויין מדענים מסוגלים לזהות אם הקרחון מתרחב או נסוג. זהו כלי מועיל מאוד לניתוח קרחונים שקשה לגשת אליהם. באמצעות טכנולוגיה זו נוכל לאמוד טוב יותר את השפעות שינויי האקלים על קרחונים ברחבי העולם.
שיאים

ההר הגבוה ביותר בעולם המצוי כולו מתחת לקו השלג הוא אוחוס דל סלאדו שבצ'ילה.
גובה קווי השלג המוערך לפי המיקום

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| סבאלברד | ° 78 צפון | 300–600 מטר |
| גרינלנד | ° 70 צ' | 0 100–500 מ' |
| סקנדינביה בחוג הקוטב | ° 67 צ' | 1,000–1,500 מ' |
| איסלנד | ° 65 צ' | 700–1,100 מ' |
| מזרח סיביר | ° 63 צ' | 2,300–2,800 מ' |
| דרום סקנדינביה | ° 62 צ' | 1,200–2,200 מ' |
| אלסקה פנהנדל (אנ') | ° 58 צ' | 1,000–1,500 מ' |
| קמצ'טקה (חוף) | ° 55 צ' | 700–1,500 מ' |
| קמצ'טקה (פנים) | ° 55 צ' | 2,000–2,800 מ' |
| הרי האלפים (מדרונות צפוניים) | ° 48 צ' | 2,500–2,800 מ' |
| האלפים המרכזיים | ° 47 צ' | 2,900–3,200 מ' |
| האלפים (מדרונות דרומיים) | ° 46 צ' | 2,700-2,800 מ' |
| הרי הקווקז | ° 43 צ' | 2,700–3,800 מ' |
| הרי הפירנאים | ° 43 צ' | 2,600–2,900 מ' |
| גראן סאסו | ° 42 צ' | 2,600–2,800 מ' |
| הרי הפונטוס | ° 41 צ' | 3,800–4,300 מ' |
| הרי הרוקי | ° 40 צ' | 2,100–3,350 מ' |
| קארקוראם | ° 36 צ' | 5,400–5,800 מ' |
| טרנסהימלאיה (אנ') | ° 32 צ' | 6,300–6,500 מ' |
| הימלאיה | ° 28 צ' | 6,000 מ' |
| פיקו דה אוריסבה | ° 19 צ' | 5,100–5,500 מ' |
| פיקו כריסטובל קולון (אנ') | ° 11 צ' | 5,000–5,500 מ' |
| רכס רוונזורי | ° 1 צ' | 4,700–4,800 מ' |
| הר קניה | 0 ° | 4,600–4,700 מ' |
| האנדים באקוודור | ° 1 דרום | 4,800–5,000 מ' |
| הר גינאה החדשה (אנ') | ° 2 ד' | 4,600–4,700 מ' |
| קילימנג'רו | ° 3 ד' | 5,500–5,600 מ' |
| האנדים בבוליביה | ° 18 ד' | 6,000–6,500 מ' |
| האנדים בצ'ילה | ° 30 ד' | 5,800–6,500 מ' |
| האלפים האוסטרליים | ° 36 ד' | 1,500–2,200 מ' |
| רואפהו, ניו זילנד | ° 37 ד' | 2,500–2,700 מ' |
| האלפים הדרומיים, ניו זילנד | ° 43 ד' | 1,600–2,700 מ' |
| טיירה דל פואגו | ° 54 ד' | 0 800–1,300 מ' |
| אנטארקטיקה | ° 70 ד' | 0 0 0 0–400 מ' |
ראו גם

קו השלג (אסטרונומיה)
קרחון
קו העצים
לקריאה נוספת

Charlesworth J.K. (1957). The quaternary era. With special reference to its glaciation, vol. I. London, Edward Arnold (publishers) Ltd, 700 pp.
Flint, R. F. (1957). Glacial and Pleistocene geology. John Wiley & Sons, Inc., New York, xiii+553+555 pp.
Kalesnik, S.V. (1939). Obshchaya glyatsiologiya [General glaciology]. Uchpedgiz, Leningrad, 328 pp. (in Russian)
Tronov, M.V. (1956). Voprosy svyazi mezhdu klimatom i oledeneniem [The problems of the connection between climate and glaciation]. Izdatel'stvo Tomskogo Universiteta, Tomsk, 202 pp. (in Russian)
Wilhelm, F. (1975). Schnee- und Gletscherkunde [Snow- and glaciers study], De Gruyter, Berlin, 414 pp. (in German)
Braithewaite, R.J. and Raper, S.C.B (2009). "Estimating Equilibrium Line Altitude (ELA) From Glacier Inventory Data." Annals of Glaciology, 50, pp. 127–132. doi:10.3189/172756410790595930.
Leonard, K.C., and Fountain, A.G. (2003). "Map-Based Methods for Estimating Glacier Equilibrium-Line Altitudes." Journal of Glaciology, vol. 49, no. 166, pp. 329–336., doi:10.3189/172756503781830665.
Ohmura, A., Kasser, P., and Funk, M. (1992). "Climate at the Equilibrium Line of Glaciers." Journal of Glaciology, vol. 38, no. 130, pp. 397–411., doi:10.3189/S0022143000002276.
Carrivick, J.L., Lee, J. and Brewer, T.R. (2004). "Improving Local Estimations and Regional Trends of Glacier Equilibrium Line Altitudes." Geografiska Annaler. Series A, Physical Geography, vol. 86, no. 1, pp. 67–79. JSTOR 3566202.
Benn, D.I., and Lehmkuhl, F. (2000). "Mass balance and equilibrium-line altitudes of glaciers in high-mountain environments." Quaternary International, 65/66, pp. 15–29. doi:10.1016/S1040-6182(99)00034-8
הערות שוליים

1 2  Vijay P. Singh, Pratap Singh, Umesh K. Haritashya (2011). Encyclopedia of Snow, Ice and Glaciers. Springer Science & Business Media. pp. 1024. ISBN 9789048126422.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
1 2  David Waugh (2000). Geography: An Integrated Approach. Nelson Thornes. pp. 105. ISBN 9780174447061.
↑  Ohmura, Atsumu; Kasser, Peter; Funk, Martin (1992). "Climate at the Equilibrium Line of Glaciers". Journal of Glaciology (באנגלית). 38 (130): 397–411. Bibcode:1992JGlac..38..397O. doi:10.3189/S0022143000002276. ISSN 0022-1430free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  Leonard, Katherine C.; Fountain, Andrew G. (2003). "Map-based methods for estimating glacier equilibrium-line altitudes". Journal of Glaciology (באנגלית). 49 (166): 329–336. Bibcode:2003JGlac..49..329L. doi:10.3189/172756503781830665. ISSN 0022-1430free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  Regional Climate and Snow/Glacier Distribution in Southern Upper Atacama (Ojos del Salado) – an integrated statistical, GIS and RS based approach
קוטופקסי באקוודור, מתנשא לגובה 5,897 מטרים. מצוי בהרי האנדים, בהם קו השלג הוא בגובה 5,000 מטרים.
Weisshorn (אנ') בשווייץ שגובהו 4,506 מטרים. חלק מרכס האלפים, בו גובה הקו הוא 3,000 מטרים.
סקיצה משנת 1848 המציגה את הגובה בפועל של קו השלג בקווי רוחב שונים" מאת אלכסנדר קית 'ג'ונסטון מראה את קווי השלג של ההרים באמריקה, אירופה ואסיה.
קוני טורסטנסון

קוני טורסטנסון (בשוודית: Conny Torstensson, נולד ב-28 באוגוסט 1949 בלופטה שבשוודיה) הוא כדורגלן עבר שוודי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ, שגדל בקבוצה השוודית אוטבידברג, ובהמשך היה שותף לשלוש הזכיות הרצופות של באיירן מינכן בגביע אירופה לאלופות במהלך שנות ה-70. לטורסטנסון 40 הופעות במדי נבחרת שוודיה, עמה השתתף במונדיאל 1974 ומונדיאל 1978.
קריירת מועדונים

טורסטנסון החל את הקריירה באוטבידברג השוודית, מועדון שנודע במחלקת הנוער האיכותית שלו. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה החל לשחק בבוגרים, והפך לשחקן חשוב בתור הזהב של המועדון, שזכה לאורך כל ההיסטוריה שלו בארבעה תארים, שלכולם טורסטנסון היה שותף. טורסטנסון זכה ב-1970 וב-1971 בגביע השוודי, ובעונות 1971/72 ו-1972/73 זכה באליפות ליגת העל השוודית, כאשר באחרונה אף הפסיד בגמר הגביע השוודי והחמיץ הזדמנות לזכות בדאבל.
טורסטנסון החל את עונת 1973/74 באוטבידברג, ובסיבוב הראשון של גביע אירופה לאלופות פגשה קבוצתו את באיירן מינכן. הבווארים ניצחו 3-1 במפגש הראשון, ובגומלין, אוטבידברג ניצחה בתוצאה זהה, כאשר טורסטנסון הבקיע צמד. באיירן מינכן עברה את אוטבידברג בפנדלים, והחתימה במהרה את טורסטנסון בקבוצה לאחר שהפגין מולה יכולת גבוהה, תמורת 580 אלף מארק גרמני. טורסטנסון הפך במהרה לשחקן חשוב במערך של באיירן מינכן, וזכה עם הקבוצה באליפות הבונדסליגה לעונת 1973/74, ובגביע אירופה לאלופות הבקיע ארבעה שערים נוספים במדי באיירן מינכן, והגיע עמה לגמר גביע אירופה לאלופות 1974, בו ניצחה באיירן מינכן את אתלטיקו מדריד לאחר 1-1 במשחק הראשון וניצחון 4-0 במשחק החוזר. בשני המשחקים טורסנסון פתח בהרכב.
בעונת 1974/75 הפסידה באיירן מינכן את אליפות הבונדסליגה לבורוסיה מנשנגלדבך, אך טורסטנסון היה שותף לזכייה נוספת בגביע אירופה לאלופות, לאחר שבמשחק הגמר ניצחה באיירן מינכן 2-0 את לידס יונייטד, כשטורסטנסון שיחק בהרכב. בדרך לזכייה, הבקיע טורסטנסון שער מכריע ברבע הגמר מול אררט ירבאן, שבדיעבד העלה את באיירן מינכן לחצי הגמר. גם בעונת 1975/76 באיירן מינכן הפסידה את האליפות לבורוסיה מנשנגלדבך, אך זכתה שוב בגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון 1-0 במשחק הגמר על סנט אטיין. טורסטנסון לא שיחק בגמר זה, אך גם הפעם היה לו חלק חשוב בהגעה לגמר, כאשר כבש שער ניצחון מכריע מול מאלמו בשמינית הגמר. בשנת 1976 היה טורסטנסון שותף לזכייתה של באיירן מינכן בגביע הביניבשתי לאחר ניצחון במפגש כפול על קרוזיירו. בעונת 1976/77 באיירן מינכן לא זכתה באף תואר, אך טורסטנסון, בעונתו האחרונה בקבוצה, הפך לשחקן הרכב שפתח כמעט בכל המשחקים, להבדיל משלוש העונות הקודמות בהן היה שחקן רוטציה. בתום עונה זו, עזב טורסטנסון את באיירן מינכן לאחר ארבע עונות, בהן צבר 81 הופעות ליגה והבקיע 11 שערים, וחתם בפ.צ. ציריך.
טורסטנסון שיחק עונה אחת בפ.צ. ציריך, בה הבקיע שלושה שערים ב-24 הופעות, ובסיומה חזר למועדון נעוריו אוטבידברג, שם שיחק שתי עונות והבקיע שישה שערים, אך לא זכה בתארים. בשנת 1980 פרש טורסטנסון ממשחק פעיל. בשנת 1986 אימן טורסטנסון את אוטבידברג לתקופה קצרה.
קריירה בינלאומית

טורסטנסון ערך את הופעת הבכורה בנבחרת שוודיה בשנת 1972, ובשנת 1974 השתתף עמה במונדיאל 1974, בו שוודיה עברה את שלב הבתים הראשון, והשיגה ניצחון בודד בשלב הבתים השני בתוצאה 2-1 מול נבחרת יוגוסלביה. טורסטנסון כבש את שער הניצחון לשוודיה, אך זה לא הספיק ונבחרתו הודחה מהטורניר. טורסטנסון השתתף עם נבחרת שוודיה גם במונדיאל 1978, אך שוודיה הודחה ממונדיאל זה כבר בשלב הבתים הראשון, לאחר שצברה נקודה אחת בלבד. בשנת 1979 ערך טורסטנסון את הופעתו ה-40 והאחרונה במדים הלאומיים, בהם הבקיע שבעה שערים.
תארים

עם אוטבידברג:
אליפות ליגת העל השוודית (2): 1971/72, 1972/73
הגביע השוודי (2): 1969/70, 1970/71
עם באיירן מינכן:
אליפות הבונדסליגה: 1973/1974
גביע אירופה לאלופות (3): 1973/74, 1974/75, 1975/76
הגביע הביניבשתי: 1976
צפרירים (כתב עת)

| --- | --- |

שער "צפרירים" במרץ 1920
 תדירות:  ⁨דו-שבועון⁩
 סוגה:  כתב עת לילדים ונוער
 מייסד:   יצחק שווייגר-דמיאל
 עורך ראשי:  יצחק שווייגר-דמיאל
 תאריכי הופעה:  1 בנובמבר 1919 – 1 באוגוסט 1920 (275 ימים)
 
צפרירים: עִתון לבני-הנעורים היה כתב עת בעברית לילדים ולנוער, שיצא לאור בעיר לודז' שבפולין בשנים 1919–1920 והמערכת שלו ישבה בבירה ורשה.
עורכי העיתון

עורך העיתון היה  יצחק שווייגר-דמיאל, ואילו את שלושת הגיליונות האחרונים ערך ישראל אליהו הנדלזלץ.
בין הכותבים היו יעקב פיכמן, יצחק קצנלסון, חיים נחמן ביאליק (שירים וסיפורים), שאול טשרניחובסקי וזלמן שניאור.
מדורים

צפרירים כלל שני מדורים: האחד לבני נוער והשני לילדים, שתכניו נדפסו מנוקדים. העיתון פרסם דברי ספרות וביקורת, וניתן בו דגש מיוחד על מחזות עבריים, סיפורי עם ומדע פופולרי. תורגמו בו קטעים מספרות העולם, וניתן דגש מיוחד על המיתולוגיה היוונית.
הערות שוליים

↑  ⁨⁨צפרירים⁩⁩ | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
ערך זה הוא קצרמרבנושא כתבי עת ובנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'כלרה

| --- | --- |
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  פלובדיב
 ראש העיר:  סטויאן מינצ'ב
 שטח:  21.521 קמ"ר
 גובה:  347 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  84 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  42°25′11″N 25°09′32″E﻿ / ﻿42.419722°N 25.158864°E﻿ / 42.419722; 25.158864 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור צֶ'כְלָרֶה(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור צֶ'כְלָרֶה(למפת מחוז פלובדיב רגילה) פלובדיב אסנובגראד קרלובו ראקובסקי פרבומאי סטמבוליסקי סופוט לובץ' גברובו סטארה זאגורה  חאסקובו קרדז'אלי סמוליאן פאזארד. סופיהצֶ'כְלָרֶה(למפת מחוז פלובדיב מוגדלת) פלובדיב אסנובגראד קרלובו ראקובסקי פרבומאי סטמבוליסקי סופוט לובץ' גברובו סטארה זאגורה  חאסקובו קרדז'אלי סמוליאן פאזארד. סופיהצֶ'כְלָרֶה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צֶ'כְלָרֶה (בבולגרית: Чехларе) הוא כפר במרכז בולגריה בשטח הרשות המקומית ברזובו שבמחוז פלובדיב וממוקם 154 קילומטרים מהבירה סופיה ו-28 קילומטרים מצ'ירפאן. צפונית לכפר מצוי יער עבות של עצי אורן ובו מספר מעיינות ונחלים. משלהי חודש מאי ועד ספטמבר 1943 פעל במקום מחנה ריכוז ל-400 מיהודי בולגריה שגורשו מסופיה.
היסטוריה

הכפר נוסד בשלהי המאה ה-15. שמו מאוזכר לראשונה בתעודות עות'מאניות בהקשר לפלישתו של ולדיסלב השלישי מלך פולין. בצבאו של המלך הפולני נכללו גם הונגרים וצ'כים. לאחר תבוסת קואליציית הצבאות בקרב וארנה נפלו בשבי חיילים צ'כים רבים ונמכרו לעבדות. צאצאי עבדים אילו התיישבו בכפר והוא נודע בשמו צ'כלרה שנגזר ממוצאם האתני של מתיישביו הראשונים. בראשית מלחמת העולם השנייה מנתה אוכלוסיית הכפר 900 נפשות.
במרץ 1941 לאחר כניסת הוורמכט לבולגריה, הצטרפו רבים מתושבי צ'כלרה לשורות הפרטיזנים וכצעד תגמול, גירשה הממשלה הבולגרית את כל תושביו והוא נותר נטוש. לאחר המלחמה שונה למשך שנים אחדות שמו של הכפר למורוזוב להנצחת שמו של אחד ממפקדי הפרטיזנים.
כלכלה

פרנסת תושבי הכפר נסמכת על ייצור ושיווק שמן ורדים. ענף גידול הוורדים נוסד עוד במהלך התקופה העות'מאנית והכפר נודע בכל האזור בזכות המוצר. שמן הוורדים מהכפר יוצא למערב אירופה, בעיקר לצרפת.
מחנה הריכוז צ'כלרה

ב-25 במאי 1943 גורשו כ-20,000 מיהודי סופיה לערי שדה ברחבי בולגריה. מספר הנע בין כמה מאות לכ-2,000 יהודים הגיעו לעיר פאזארדז'יק. בעיר נוצרה מצוקה במקומות אכסון למגורשים ועל כן בהנחיית אלכסנדר בלב ראש הקומיסריון לשאלות יהודיות הוחלט לגרש 100 משפחות בנות 400 נפשות לכפר צ'כלרה. בעת ההיא היה הכפר נטוש מתושביו מאחר שחלקם הצטרפו לשורות הפרטיזנים ותושביו גורשו ממנו בהוראת הממשלה הבולגרית כצעד תגמול.
100 המשפחות הובלו אל הכפר הנטוש, בו לא פעלה כל תשתית שאיפשרה את קליטתם, הורדו במרכזו ונאסר עליהם לעוזבו. בפאתי הכפר הוצבה שמירה והוא הפך למעשה למחנה ריכוז. בהיעדר אמצעי מחייה וסיוע רפואי, סבלו עד מהרה המגורשים מרעב ובעיות רפואיות שהחמירו בשל העדר הטיפול. ועדי הקהילות היהודיות בפלובדיב וצ'ירפאן נרתמו לסייע במזון ותרופות, תוך שגם אמצעיהם שלהם היו מצומצמים. לאחר לחץ כבד שהפעילו נכבדי הקהילה בפלובדיב שהסתייעו בראשי הכנסייה בעיר, נאותו במהלך חודש יולי ראשי המשרד לענייני יהודים להעביר 44 משפחות מצ'כלרה לפלובדיב.
לאחר מותו של המלך בוריס השלישי, הופעל לחץ כבד נוסף על המשרד לענייני יהודים, כפי הנראה שולם שוחד נכבד למשטרת פלובדיב ובראשית ספטמבר הועברה הנחיה מהבירה להעביר את כל העצורים לפלובדיב. 56 המשפחות הנותרות הועברו לפלובדיב ושוכנו חלקן בבתי בני הקהילה וחלקן בבית הכנסת המרכזי.
הערות שוליים

↑  הכפר צ'כלרה, באתר guide-bulgaria (באנגלית).
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 212-211.
↑  ז'אק לוי, פרשת צ'כלרה, בתוך:אנציקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 918-917.
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
צפעון יער נקוד

| צפעון יער נקוד |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
סוג:: צפעון יער
מין:: צפעון יער נקוד
שם מדעי
 Bothriopsis taeniata ‏ואגלר, 1824

צפעון יער נקוד (שם מדעי: Bothriopsis taeniata) הוא מין ממשפחת הצפעיים החי באמריקה הדרומית ביערות הגשם שם הוא נפוץ בעיקר בין ענפי העצים. הנחש ירוק ומוסווה ביותר כמו העלים ביער.
מאפיינים

רוב הצפעונים באורך של 100 ס"מ אך יכולים להגיע ל-175 ס"מ במרבי. הזנב בנוי ללפיתת ענפים והוא תופס הרבה מאורך הנחש. הצבע הכללי הוא מאפור בהיר, צהוב וירוק אך הצעירים שחורים או אפורים כהים בעיקר - דבר הנועד להזהיר טורפים כמו ההרפיה שהם ארסיים. על הגב ישנה שורה של קשקשים לבנים קטנים.
צפעון זה חי ביער האמזונאס במדינות: אקוודור, קולומביה, ונצואלה, גיאנה, סורינאם, גינאה הצרפתית, ברזיל, פרו ובוליביה. הוא חי על העצים וניזון מטרף מטפס כמו סנאים, עופות וזוחלים אחרים. הוא מעדיף להיות בחופת הצמרות שם הוא יכול להתחמם בשמש הטרופית ללא הפרעה.
הערות שוליים

↑  צפעון יער נקוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
קומנדדור

| --- | --- |
סמל קומנדדורסמל קומנדדור

 מדינה:  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית
 מחוז:  אליאס פיניה
 תאריך ייסוד:  1868
 שמות קודמים:  אליאס פיניה
 שטח:  252.93 קמ"ר
 גובה:  395 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  43,894 (2012)
 קואורדינטות:  18°52′39″N 71°42′10″W﻿ / ﻿18.8775°N 71.702777777778°W﻿ / 18.8775; -71.702777777778 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה הדומיניקנית מוגדלת) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה איגוויי סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיקומנדדור(למפת הרפובליקה הדומיניקנית רגילה) סנטו דומינגו לה וגה לה רומנה איגוויי סן קריסטובל סן פרנסיסקו דה מקוריס  סנטיאגו פוארטו פלטה האוקיינוס האטלנטי הים הקריבי האיטיקומנדדור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קומנדדור (בספרדית: Comendador) היא עיר המשמשת כבירת מחוז אליאס פיניה במערב הרפובליקה הדומיניקנית. נכון לשנת 2012, אוכלוסיית העיר מונה 43,894 תושבים.
היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1868 ונקראה על שם מייסדה שכונה "הקומדדור של לארס". ב־29 בנובמבר 1930 שונה שם העיר ל"אליאס פיניה", אך מאז ה־29 במאי 1972 שמה הוא כבמקור – "קומנדדור".
גאוגרפיה

העיר ממוקמת במערב הרפובליקה הדומיניקנית, על הגבול עם האיטי. בירת האיטי פורט-או-פרנס ממוקמת כ־60 קילומטרים מדרום־מערב ובירת הרפובליקה הדומיניקנית סנטו דומינגו נמצאת כ־180 קילומטרים מדרום־מזרח.
תחבורה

כביש היוצא מהעיר לכיוון דרום־מזרח מתחבר לכביש לכיוון הבירה סנטו דומינגו. כביש נוסף יוצא דרומה לכיוון אגם אנריקיו. כביש זה, המשמש כמעין כביש גבול, מפותל וצר מאוד.
מעבר הגבול, הנמצא במערב העיר, מקשר את קומנדדור עם העיר מירבלה (אנ') בהאיטי. ממירבלאיס יוצאים כבישים לאזורים מרכזיים בהאיטי.
הערות שוליים

↑  Censo 2012 de Población y Vivienda,Oficina Nacional de Estadistica (אורכב 19.09.2009 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535871905171  LCCN: n98036176  VIAF: 131527309   WorldCat (עם VIAF): 131527309
קומנדו-קנדה

קומנדו-קנדה, שכונה (בגרמנית Aufräumungskommando) או כ"קנדים" בלבד, היה השם שניתן לצוות ה"ניקיון" במחנה ההשמדה אושוויץ שעסק בטיפול, מיון, אחסנה ומשלוח לגרמניה של חפצי היהודים שגורשו למחנה זה והושמדו שם. עם זאת, קומנדו-קנדה לא-היה הזונדרקומנדו (Sonderkommando – "יחידה מיוחדת") שהיה מורכב גם הוא מאסירים יהודים, אלא שאלה עסקו בהוצאת הגופות מתוך תאי הגזים ושריפתן במשרפות.
מקור השם

בתקופה הקשה של המחסור, לפני מלחמת העולם השנייה (בין היתר בשל השפל הגדול בארצות הברית שהתפשט לכל העולם), יהודים רבים מפולין היגרו לקנדה, שהייתה באותה עת סמל לשפע. בשם "קומנדו-קנדה" נקראו אותם אסירים עובדי כפייה באושוויץ, שאספו את חפצי הערך והחפצים בכלל של האסירים שהגיעו במשלוחי הגירוש מרחבי אירופה. בניגוד לשאר האסירים (שנבחרו לעבודות בסלקציה שנערכה על הרמפה היהודית והועסקו בעבודות שונות במחנה), לעובדים אלה הייתה גישה למזון (שמצאו בין חפצי המגורשים שנשלחו להשמדה), ללבוש, לנעליים, לכלים שימושיים במחנה, ולכן הם שהו בתנאים טובים בהרבה משאר האסירים.