stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברטו קונטדור
קריירה מקצוענית > סקסו בנק > 2016

בתחילת עונת 2016 ניצח קונטדור בקטע בוולטה אלגארבה וסיים במקום השלישי בדרוג הכללי במרוץ. הוא סיים במקום השני בדרוג הכללי במרוץ פריז - ניס לאחר שתקף מספר פעמים את המוביל (והמנצח בסיום), גראנט תומאס, אך ללא הצלחה. הוא סיים גם במקום השני בדרוג הכללי בטור של קטלוניה (אחרי המנצח, נאירו קינטנה) וניצח בוואלטה פאיס באסקו, לאחר שניצח בקטע האישי נגד השעון שסיים את המרוץ והקדים בדרוג הכללי את סרחיו הנאו ונאירו קינטנה. קונטדור זינק לטור דה פראנס אך סבל בקטעים המוקדמים ממספר נפילות. הוא פרש בקטע ה-9 לאחר שהיה מדורג במקום ה-20 בדרוג הכללי, בפיגור של מעל ל-3 דקות מהמוביל (והמנצח בסיום), כריסטופר פרום. באוגוסט הוא ניצח במרוץ הקטעים וואלטה בורגוס, כשהקדים את בן הרמנס וסרחיו פארדייה בשנייה אחת בלבד. בוואלטה אספניה סיים קונטדור במקום הרביעי בדרוג הכללי, לאחר שפיגר ב-4:21 דקות אחר המנצח, נאירו קינטנה (שני סיים כריסטופר פרום ושלישי, אסטבן צ'אבס). במהלך הטור דה פראנס פורסם כי קונטדור עתיד לעבור לקבוצת טרק-סגפרדו בסיום העונה.
הישגים בולטים כמקצוען

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  2003 - ONCE-ארוסקי וואלטה קאסטייה ולאון: מקום 4 כללי 2004 - ליברטי סגורוס וואלטה ארגון: מקום ראשון בדירוג מלך ההרים  סטמנה קטלנה: מקום 5 כללי 2005 - ליברטי סגורוס-וורת' וואלטה פאיס באסקו מקום ראשון בדירוג הנקודות  מקום 3 כללי  סטמנה קטלנה מקום ראשון כללי  מקום ראשון בדירוג המשותף  טור דה רומאנדי: מקום 4 כללי  טור דה פראנס: מקום 3 בדירוג הצעירים 2006 - אסטנה-וורת' טור דה רומאנדי: מקום 2 כללי  וואלטה פאיס באסקו: מקום 5 כללי |  2007 - דיסקברי צ'אנל וואלטה קאסטייה ולאון מקום ראשון כללי  מקום ראשון בדירוג המשותף  מקום ראשון בדירוג הספרדים  פריז - ניס מקום ראשון כללי  מקום ראשון בדירוג הצעירים  טור דה פראנס  מקום ראשון כללי   מקום ראשון בדירוג הצעירים 2008 - אסטנה וואלטה מורסיה: מקום 3 כללי  וואלטה קאסטייה ולאון: מקום ראשון כללי  וואלטה פאיס באסקו: מקום ראשון כללי  ג'ירו ד'איטליה:  מקום ראשון כללי  וואלטה אספניה  מקום ראשון כללי   מקום ראשון בדירוג המשותף |  2009 - אסטנה וולטה או אלגארבה: מקום ראשון כללי  פריז - ניס: מקום 4 כללי  וואלטה קאסטייה ולאון: מקום 2 כללי  וואלטה פאיס באסקו: מקום ראשון כללי  דופינה ליברה: מקום 3 כללי   אלוף ספרד נגד השעון  טור דה פראנס:  מקום ראשון כללי 2010 - אסטנה וולטה או אלגארבה: מקום ראשון כללי  פריז - ניס: מקום ראשון כללי   טור דה פראנס:  מקום ראשון כללי 2011 - סאקסובנק  וואלטה א-מורסיה: מקום ראשון כללי   וואלטה א-קטלוניה: מקום ראשון כללי   ג'ירו ד'איטליה:  מקום ראשון כללי 2012 - סאקסובנק וואלטה אספניה  מקום ראשון כללי 2013 - טירנו - אדריאטיקו מקום שלישי כללי וניצחון בקטגוריית הנקודות  טור דה פראנס מקום רביעי כללי 2014 - וואלטה אספנייה  מקום ראשון כללי  הטור של חבל הבסקים מקום ראשון כללי 2015 - ג'ירו ד'איטליה 'מקום ראשון כללי    רוט דו סוד מקום ראשון כללי 2016 - הטור של חבל הבסקים מקום ראשון כללי  וואלטה בורגוס מקום ראשון כללי 2017 - פריז - ניס מקום שני כללי  וואלטה אספנייה מקום חמישי כללי |
הערות שוליים

1 2  Confirmed: Alberto Contador cleared of Clenbuterol charges,‏ cyclingnews.com ‏ 15 בפברואר 2011
1 2 3  Confirmed: Contador handed two year doping ban, loses 2010 Tour title, אתר Velonation, ‏6 בפברואר 2012
↑  eldiariomontanes.es, Talento y sacrificio para llegar a lo más alto
↑  albertocontador.es, Alberto Contador Biography
↑  אתר cyclingfans.com
↑  cyclingnews.com, Latest Cycling News for August 17, 2006, 17.08.2006
↑  VeloNews, Contador: from the beach to the Giro, 9.05.2008
↑  uk.eurosport.yahoo.com, Vuelta a Espana - Contador plays down favourite tag, 20.08.2008
↑  ספורט 5, ארמסטרונג: קונטדור הוא הכי טוב בעולם, 5.12.2008
↑  alberto contador tests positive for clenbuterol
↑  Alberto Contador Signs With Riis Cycling, אתר Team Saxo Bank
↑  CAS denies prejudice in Contador case, אתר cyclingnews.com, ‏10 בינואר 2012
1 2 3 4  ניצחונו בוטל ב-2012 עקב שימוש בחומרים אסורים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פאולו בטיני | רוכב השנה בעולם (אופני הזהב)  2007, 2008 | הבא: - |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810663668505606  BNE: XX5497706  GND: 123667958X  ISNI: 0000 0005 1254 9110  VIAF: 37146030529535860993   WorldCat (עם VIAF): 37146030529535860993 
קונטדור במרוץ פריז - ניס ב-2007
קונטדור במדי אסטנה, עם החולצה הזהובה במהלך הוואלטה אספניה
קונטדור לובש את החולצה הצהובה במהלך הקטע ה-21 בטור דה פראנס של 2009, בשדרות שאנז אליזה
אבאזאסדזה

אַבָּאזַאסְדְזֶה (בגאורגית: აბაზასძე) הייתה משפחת אצולה גאורגית מימי הביניים, שעל פי הסברה היא הייתה נצר לבית טבלי הפיאודלית. תבלי אבאזאי, שלו מיוחס ייסוד השושלת, מונצח בכתובת מבורצוויסג'ווארי המתוארכת למאה ה-10. המשפחה הגיעה למעמד הנעלה של אריסתווי (מעין דוכס) של כארתלי במחצית הראשונה של המאה ה-11. איוון אבאזאסדזה, הנציג הבולט ביותר של המשפחה, צבר עוצמה מספיקה כדי לקרוא תיגר על שלטונו של בגרט הרביעי (1027–1072), מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, שניסה לחסל, או לפחות להגביל, את כוחם של אצילי ממלכתו. תוצאת העימות מול שלטון הבגרטידים הסתיימה בתבוסתו של איוון, אשר הובילה בסופו של דבר לירידה במעמד המשפחה. לאחר המרד הופיע שם המשפחה לעיתים נדירות ברשומות הגאורגיות.
בשנת 1405 לערך, תוגמל ענף של המשפחה בנחלותיהם של משפחת אבולתיסדזה בקאחתי. מאוחר יותר במאה ה-18 נזכר ענף אחר של המשפחה כבני המעמד הגבוה של כארתלי עילית, אבל ענף זה לא מילא תפקיד חשוב בחיים הפוליטיים של גאורגיה.
ליסבון

ליסבון (בפורטוגזית: Lisboa; ‏האזנהקובץ:Pt-pt-Lisboa pronunciation.wav‏Ⓘ‏, נהגה: ליז'בואה, בעבר: לישׂבונה) היא בירת פורטוגל, העיר הגדולה ביותר בה, והמרכז הכלכלי והתרבותי החשוב במדינה. כמו כן משמשת ליסבון כבירתם של המחוז והנפה הנושאים את שמה.
שטחה של ליסבון הוא כ-100 קמ"ר, ובשנת 2021 התגוררו בה 545,923 אלף תושבים. במטרופולין שלה, הכולל גם את הערים לייריה וסטובל, התגוררו באותה שנה כ-2.8 מיליון תושבים.
משערים כי ליסבון נוסדה בידי הפיניקים או היוונים. ביוונית נקראה העיר אוליסיפו, ובהמשך שונה שמה לאוליסיפונה וליסיפונה. כאשר המוסלמים המורים השתלטו על העיר, הם קראו לה אל-ליסבונה, ומשם נגזר לבסוף השם הפורטוגלי. יום החג הרשמי של העיר הוא של אנטוניוס מפדובה, החל ב-13 ביוני.
גאוגרפיה

ליסבון היא המערבית בבירות אירופה. היא ממוקמת במערב פורטוגל, לחוף האוקיינוס האטלנטי, בשפך נהר הטז'ו.
גבולות העיר תחומים בגבולותיה של ליסבון ההיסטורית. מסביב לעיר התפתחו מספר ערי לוויין, כגון לורש, אודיבלש, אמדורה ואואיירש, היוצרות את המטרופולין של ליסבון. המרכז ההיסטורי של העיר בנוי על שבע גבעות תלולות, ומסיבה זו חלק מרחובות העיר מאפשרים תנועת הולכי רגל בלבד. במערב העיר נמצא פארק מונסאנטו, הפארק העירוני הגדול בעולם. בעיר שני גשרים המחברים בין חלקיה, מעל נהר הטז'ו: גשר 25 דה אבריל (לציון יום מהפכת הציפורנים), שנבנה בשנת 1966, וגשר ואסקו דה גאמה. אורכו של האחרון 17.2 קילומטרים, והוא הארוך בגשרי אירופה והתשיעי באורכו בעולם.
גאוגרפיה > אקלים

בליסבון אקלים ים תיכוני מתון המושפע בעיקר מזרם הגולף, והיא שטופת שמש לאורך רוב ימות השנה.
הקיץ חם ויבש. בשעות היום הטמפרטורות המרביות מגיעות ל-26°C עד 29°C בממוצע, ובלילה הן יורדות ל-16°C עד 18°C. החורפים קרירים וגשומים והטמפרטורות נעות בהם בין 8°C ל-16°C מעלות. האביב והסתיו בליסבון בדרך כלל מתונים, ולעיתים אף חמים במהלך שעות היום.
כמות המשקעים השנתית בעיר מגיעה לכ-611 מילימטרים, היורדים בכ-100 ימי גשם בשנה, בדרך כלל מספטמבר עד מאי. השלג נדיר במיוחד בעיר. ב-29 בינואר 2006 וב-28 בינואר 2007 ירד בה מעט שלג, בשל גלי הקור הארקטיים שהשפיעו על כל אירופה באותה תקופה, אך היו אלה השלגים הראשונים מזה 40 שנה.
היסטוריה

לפי האגדה, העיר הוקמה על קבוצה של שבע גבעות הנודעות כשבע גבעות ליסבון (פורטוגזית "Sete Colinas de Lisboa"). משערים כי העיר נוסדה בידי הפיניקים או היוונים. בהמשך, הייתה העיר חלק מהפרובינקיה הרומית לוסיטניה, אך לא הייתה העיר החשובה בה, ואמריטה אוגוסטה הייתה בירת הפרובינקיה.
בשנת 711 נכבשה העיר על ידי המורים, ובשנת 1147 נכבשה מחדש על ידי דום אפונסו הראשון מלך פורטוגל הראשון. ב-1260 הייתה לבירת פורטוגל, וב-1290 נוסדה בה אוניברסיטת ליסבון.
קהילה יהודית התקיימה בעיר כבר מהמאה ה-12, בארבעה רבעים, הגדול בהם ברובע באיישה (Baixa). בשנת 1449 נערך פוגרום ביהודי העיר. רבי יוסף בן אברהם חיון היה רב העיר במאה ה-15. בשנת 1492 הגיעו לפורטוגל ולעיר ליסבון בפרט עשרות אלפי יהודים מגורשי ספרד. הם נרדפו וב-1497 הוטבלו אלפים מהם בכפייה. אך העוינות כלפי היהודים שהמירו בכפייה את דתם ("אנוסים") לא פסקה ובמאי 1506, בפוגרום ליסבון נרצחו בין 3000 ל-4000 באירוע אדיר ממדים ואכזרי. באופן פורמלי עד המאה ה-19, אז היגרו לליסבון יהודים ממרוקו וגיברלטר, לא התקיימה קהילה יהודית בעיר, אף שהיו אנוסים שהמשיכו לקיים את הדת בהיחבא. כיום מעריכים שבליסבון כ-750 יהודים.
ב-26 בינואר 1531 נהרסה העיר ברעידת אדמה ונהרגו אלפים מתושביה. עם זאת, המאה ה-16 הייתה תור הזהב של האימפריה הפורטוגזית, וליסבון שגשגה, בהיותה שער לסחורות מהמזרח הרחוק, ולזהב שיובא מברזיל. ב-1 בנובמבר 1755 פקדה את העיר רעידת אדמה נוספת, בה נהרגו כ-90,000 בני אדם וכ-85% מהמבנים בעיר נהרסו. לאחר רעידת האדמה נבנתה העיר מחדש לפי תוכניותיו של ראש הממשלה סבשטיאאו דה מלו, המרקיז מפומבל.
במאה ה-20 הייתה ליסבון מוקד לשתי הפיכות: ב-1910, בה הודח מרסלו קייטאנו ומהפכת הציפורנים ב-1974.
ב-1 בדצמבר 2009 נחתמה בעיר "אמנת ליסבון", האמנה הבינלאומית מכוחה פועל כיום האיחוד האירופי.
דמוגרפיה

בשנת 2017 התגוררו בליסבון עצמה כ-505,000 תושבים, ובאזור המטרופוליטני שלה כ-2,800,000 תושבים. צפיפות האוכלוסין בעיר היא כ-6,500 תושבים לקמ"ר. האזור המטרופוליטני של ליסבון כולל בתוכו גם את ליסבון רבתי, שעל גדותיו הצפוניות של הטז'ו, ואת חצי האי סטובל בדרום, שהם שני אזורי המשנה בנפת ליסבון. כמו רוב הערים הגדולות, ליסבון מוקפת פרברים רבים, וכמיליון בני אדם נכנסים לליסבון מדי יום מפרבריה. במטרופולין ליסבון מתגוררים מעל לשליש מאוכלוסיית פורטוגל כולה.
| התפתחות האוכלוסייה בליסבון (1801 – 2004) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 203,999 | 174,668 | 350,919 | 591,939 | 801,155 | 807.937 | 663,394 | 564,657 | 529,485 |
כלכלה

רוב חיי הכלכלה הענפים בעיר מתבססים על מוסדות השלטון והתרבות המצויים בה. בשנים האחרונות גם התרחבה מאוד תעשיית התיירות בעיר.
בדרום נהר הטז'ו נמצאים מספר מפעלים. אזור ליסבון הוא האזור העשיר במדינה, והוא מספק למעלה מ-45% מהתוצר הלאומי הגולמי של פורטוגל. ההכנסה לנפש בליסבון גבוהה מהממוצע בפורטוגל, ואחת מהגבוהות באירופה.
ליסבון מארחת שני מוסדות של האיחוד האירופי: מרכז הניטור האירופי לסמים ולהתמכרות לסמים (EMCDDA) והמרכז האירופי לביטחון ימי (EMSA). גם משרדיה של קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית ממוקמים בעיר.
תרבות

ליבה של העיר ליסבון היא "העיר התחתונה" או "הבאיישה" (Baixa)- שמועמדת להפוך לאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. אזור זה נבנה לאחר שנהרס ברעידת האדמה של 1755. טירת סאו ז'ורז'ה וקתדרלת סנטה מריה מאיור דה ליז'בואה ממוקמות על אחת מגבעותיה של ליסבון, מזרחית לבאישה. השכונה העתיקה ביותר בעיר היא אלפמה, שבקרבת הטז'ו, שרעידות האדמה לא פגעו בה כבאזורים אחרים.
מבנים בעלי עניין אחרים הם פראסה דו קומרסיו (כיכר המסחר), כנסיית נוסה סניורה דה קונסייסאו וליה, כיכר רוסיו, כיכר רשטאורדורש, מעלית סנטה ז'ושטה, הבנויה בסגנון התחייה הגותית, כנסיית סאו רוקה, בזיליקת אשטרלה, מנזר ז'רונימוש, מגדל בלם, אנדרטת התגליות, מנזר סאו ויסנטה דה פורה ומנזר קרמו.
בליסבון מספר רב של סגנונות אדריכליים: אדריכלות רומנסקית, אדריכלות גותית, אדריכלות מנואלינית, אדריכלות הבארוק, אדריכלות פורטוגזית מסורתית, סגנון בנייה מודרני ואף פוסט מודרני. ברחובות העיר הראשיים עוברות שדרות גדולות ומונומנטים, בעיקר במחוזות העיליים; העיקריות שבשדרות אלו הן אוונידה דה ליברדאדה (שדרת העצמאות), אוונידה פונטש פריירה דה מלו (פורטוגזית: Avenida Fontes Pereira de Melo) ואוונידה דה רפובליקה (שדרת הרפובליקה).
ליסבון הוכרזה "בירת התרבות של אירופה" של האיחוד האירופי לשנת 1994.
ב-1998 אירחה העיר את היריד העולמי, ה"אקספו". לצורך כך הוקם אחד מאולמות הכנסים הגדול באירופה, הקרוי כיום אלטיס ארנה (Altice Arena), ומכיל כ-20,000 מקומות. ב-2018 נערך בו אירוויזיון 2018, בו זכתה הישראלית נטע ברזילי. מ-2016 מתקיים בו כנס ה-Web Summit, מהכנסים הטכנולוגיים הגדולים באירופה.
תרבות > מוזיאונים

בעיר ליסבון מספר מוזיאונים ידועים ובהם:
מוזיאו נסיונל דה ארטה אנטיגה - המוזיאון הלאומי לאמנות עתיקה.
מוזיאו דוש אזולז'וש - המוזיאון הפורטוגלי למוזאיקה באריחים.
מוזיאון קאלוסט גולבנקיאן - מוזיאון המציג אוסף אמנות מימי קדם ועד לאמנות מודרנית.
אוסאנאריו דה ליז'בואה - האקווריום של ליסבון - הגדול באקווריומי אירופה.
מוזיאו דו דיזיין - מוזיאון העיצוב במרכז התרבות בלם.
מוזיאו נסיונל דוש קושש - מוזיאון הכירכרות הלאומי - אחד האוספים הגדולים בעולם של כרכרות מלכותיות.
תרבות > חינוך

אוניברסיטת ליסבון נוסדה בשנת 1290, והיא אחת האוניברסיטאות העתיקות בעולם. בעיר ממוקמת גם האוניברסיטה החדשה של ליסבון, הטכניון של ליסבון, והאוניברסיטה הטכנית של ליסבון.
תרבות > כדורגל

שתיים מקבוצות הכדורגל הבכירת של פורטוגל שוכנות בליסבון: בנפיקה ליסבון אשר זכתה 32 פעמים בתואר האליפות, ומקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון האור, וספורטינג ליסבון אשר זכתה 18 פעמים בתואר האליפות, ומקיימת את משחקיה הביתיים באצטדיון ז'וזה אלבלדה. קבוצת כדורגל נוספת מהעיר היא בלננשש אשר זכתה בתואר האליפות פעם אחת בלבד.
תרבות > מוזיקה

הסגנון המוזיקלי המזוהה עם ליסבון הוא פאדו. סגנון הפאדו של ליסבון הוא עממי יותר, והשירים עוסקים בגעגועים וכמיהה. את מוזיקת הפאדו אפשר לשמוע במסעדות קטנות בשכונת אלפאמה.
תחבורה

בליסבון פועלת רכבת תחתית, המהווה עורק התחבורה הראשי של העיר. בקרבת ליסבון נמצא נמל התעופה הבינלאומי פורטלה (Portela Airport) - הגדול בנמלי התעופה של פורטוגל.
בליסבון פועלות גם חשמליות, אשר נכנסו לשימוש בעיר במאה ה-19 כשהחשמליות הראשונות יובאו מארצות הברית וכונו אמריקנוס.
בעיר נמצא נמל ליסבון שהוא אחד הנמלים הגדולים בפורטוגל.
ערים תאומות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
גינאה ביסאו ביסאו, גינאה ביסאו
סאו טומה ופרינסיפה סאו טומה, סאו טומה ופרינסיפה
ראו גם

תיירות בליסבון
טאפ אייר פורטוגל
הערות שוליים

↑  "הרובעים היהודיים של ליסבון | ישראלי בפורטוגל". ישראלי בפורטוגל. 2015-03-16. נבדק ב-2018-09-25.
↑  חיים ביינארט, אטלס כרטא לתולדות עם ישראל בימי הביניים, עמ' 58.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561791405171  PLWABN: 9810538248005606  BNE: XX451184  BnF: cb11932254f (data)  GND: 4035919-0  LCCN: n79059721  MusicBrainz: 9aee8c1a-c7d5-4713-af71-c022bccf50b4  NARA: 10045676  NDL: 00874544  NKC: ge129841  RERO: 02-A005485624  SUDOC: 027236668  VcBA: 497/36484  VIAF: 124321959   WorldCat (עם VIAF): 124321959 
צילום לווין של ליסבון
הקתדרלה של ליסבון
טירת סאו ז'ורז'ה
כרכרה במוזיאון הכרכרות
עבודה על החוף מאת חורחה קולאסו (אנ') במוזיאון הלאומי לאזולז'ו
פוניקולר בליסבון
מיכל ויצמן (שחקנית)

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1982 (בת 42) יבנה, ישראל 
 שם במה:  מיכל הקטנה
 שם לידה:  מיכל קעה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 בן זוג:  ניר ויצמן (1999–2024)
 מספר צאצאים:  6 
 https://michalhaktana.co.il/
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכל ויצמן (נולדה ב-9 בנובמבר 1982) היא שחקנית, כוכבת ילדים, זמרת וסופרת ילדים ישראלית, המוכרת גם בשם הבמה "מיכל הקטנה".
ביוגרפיה

נולדה בשם מיכל קעה וגדלה ביבנה למשפחה של יוצאי תימן ומרוקו.
בשנת 2000 גילמה את דמותה של ספיר בעונה השישית של אופרת הסבון הישראלית "רמת אביב גימל".
בשנת 2010 הוציאה לחנויות את קלטת הילדים "מיכל הקטנה". בעקבות הצלחת הקלטת בקרב הילדים, הופיעה בהצגת הילדים "מיכל הקטנה - השיר שבלב", המשודרת ב-HOT VOD, וב-DVD, וכן הוציאה יומן לילדים. בשנת 2010 הופיעה במופע לגיל הרך "מיכל הקטנה חדשה בשכונה", בבימויו של אבי דור. כמו כן, החלה להופיע במופע "מיכל הקטנה - לב אוהב".
בשנת 2012 הוציאה לאור את ספר הילדים הראשון שלה "אני מיכל הקטנה". במהלך אותה שנה, השתתפה בהצגת הילדים "מיכל הקטנה בממלכת האהבה", והצטלמה עבור yes VOD לתוכנית הילדים "מיכל הקטנה רוצה להיות גדולה".
בשנת 2013 השתתפה ב"מותק של פסטיבל 6", וכן השתתפה בסדרת הילדים "חבורת מיכל הקטנה", ששודרה ב-yes. בשנת 2014 המשיכה לשתף פעולה עם חברת yes כאשר השתתפה בסדרת הילדים "מיכל הקטנה והטונטונים". בחנוכה 2014 השתתפה במופע "מותק של פסטיבל 7".
בשנת 2015 הוציאה לאור את ספרה השני "אמא שלי היא הכי בעולם" בהוצאת ידיעות אחרונות. באותה שנה החלה לככב בערוץ הופ! במשדר תשדירים בנושא זהירות בדרכים, והשתתפה בסדרה "מיכל הקטנה והמפלצות", שזכתה אף בשנת 2016 לעיבוד בימתי בכיכובה. בחנוכה 2015 השתתפה לצדו של יובל שם-טוב בהצגת הילדים "הדרקון המתוק שלי 2".
בחנוכה 2016 כיכבה במחזמר "אופס הילדים התכווצו" לצד יובל שם-טוב, ציפי שביט, שולה חן, מני ממטרה ופז פרל.
בפברואר 2017 החלה לשמש כפרזנטורית של נעלי "נמרוד". בחנוכה השתתפה בפעם השלישית במופע "מותק של פסטיבל 10". בחנוכה שנה אחרי השתתפה בהצגה “עמי ותמי” לצד טל מוסרי וחנה לסלאו. ושנה אחר כך הופיעה בחנוכה שוב ב"מותק של פסטיבל".
בינואר 2020 הצטלמה יחד עם מיכל (מיקי) מוכתר למסע פרסום לעמותת "צמה של עוצמה", בו תרמו לכאורה את שערן לטובת פאות לילדות חולות. בפועל, השתיים לא תרמו שיער בנימוק שהן בעיצומן של הפקות חנוכה המונעות מהן לשנות את תספורתן. הסערה התקשורתית שהתעוררה הובילה את ויצמן ומוכתר לעלות על הבמה במסגרת אחת ההופעות ולתרום כ-30 סנטימטרים של שיער לעיני הקהל.
באוגוסט 2021 יצא לאקרנים הסרט "שמלת השבת של חנה'לה" בכיכובה, בחנוכה של אותה שנה כיכבה במחזמר בהפקת רמי לוי שיווק השקמה, קבוצת ישראכרט ומשגב עורי הפקות בשם "המסע אל הניצחון" לצידם של אגם בוחבוט, לינור אברג'יל, אודי גוטשלק ואביעד בנטוב.
בשנת 2022 השתתפה בהצגה "היפה והחיה", ובחנוכה של אותה שנה השתתפה בהצגה "גשם של סופגניות" לצידם של הדוד חיים ורוי בוי.
בפורים 2023 השתתפה בהצגה "אופס! הילדים התחפשו", ובחנוכה של אותה שנה הייתה אמורה להשתתף בהצגה "פנטזיה" לצידם של קופיקו וקוגומלו, אך ההצגה בוטלה עקב פרוץ מלחמת חרבות ברזל.
בשנת 2024 כיכבה בהצגה "אלדין ויסמין" בתור הנסיכה יסמין, לצד טל מוסרי שמככב בתור אלדין ובחנוכה של אותה שנה השתתפה בהצגה 2024 שיחקה את וונדי במחזמר המבוסס על האגדה "פיטר פן", ובחנוכה של אותה שנה השתתפה בסדרה "מיכל הקטנה והפיראטים" לצד טל מוסרי ושאול עזר ששודרה בערוץ יויו לילדי yes בלבד, ובשנת 2025 השתתפה בסדרה "חג של יצירה" לצד טל מוסרי וסתיו בכל הצבעים (סתיו לוין) ששודרה בערוץ יויו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ויצמן הייתה נשואה לניר ויצמן, מבעלי רשת מלונות בראון, ולהם שישה ילדים. התגרשו בדצמבר 2024.
בת דודתה קארין ז'ורנו נרצחה בטבח במסיבה ברעים במתקפת הפתע על ישראל ב-7 באוקטובר 2023.
מתגוררת בתל אביב.
פילמוגרפיה

הצגות ומופעים:
מיכל הקטנה חדשה בשכונה
השיר שבלב (2011)
מיכל הקטנה בממלכת האהבה (2012)
מותק של פסטיבל 6-11 (2013-2019)
הדרקון המתוק שלי 2 (2015)
מיכל הקטנה והמפלצות - ההצגה (2016)
אופס! הילדים התכווצו (2016)
טינקרבל (2017)
בת הים הקטנה (2017)
חנה'לה ושמלת השבת (2018)
עמי ותמי (2018)
המסע אל הניצחון (2021)
היפה והחיה (2022)
גשם של סופגניות (2022)
הבית של יעל (2022)
אופס! הילדים התחפשו (2023)
טרזן וג'יין (2023)
פנטזיה (2023)
אלאדין ויסמין (2024)
פיטר פן וונדי (2024)
טלוויזיה:
רמת אביב גימל - ספיר (2000)
מיכל הקטנה רוצה להיות גדולה - yes vod עונה 1 (2012)
חבורת מיכל הקטנה - yes ‏ (2013)
מיכל הקטנה והטונטונים - yes‏ (2014)
מיכל הקטנה והמפלצות - ערוץ הופ! (2015)
אין כמו בבית - ערוץ האוכל ורשת 13 (2019)
המתכון לחיים היפים עם ונסה ומיכל - ערוץ 13 (2022 - היום)
מיכל הקטנה ואוצר הפיראטים - ערוץ יויו (2024 - היום)
הרפתקאותיה של מיכל הקטנה - ערוץ הופ! (2025 - היום)
חג של יצירה עם יויו, מיכל הקטנה, טל מוסרי וסתיו בכל הצבעים - ערוץ יויו (2025 - היום)
קולנוע
שמלת השבת של חנה'לה (2021)
ספריה

אני מיכל הקטנה (2012)
אמא שלי היא הכי בעולם (2015)
מיכל הקטנה וקסם הניקיון (2020)
הערות שוליים

↑  בר זגה, מיכל הקטנה אמא לשישה, באתר ynet, 8 ביולי 2021 (הקישור אינו פעיל)
↑  בר זגה, מיכל הקטנה ובעלה נפרדו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 18 ביולי 2023
↑  בר זגה, סופית: מיכל הקטנה וניר ויצמן התגרשו, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504077505171  VIAF: 316603630   WorldCat (עם VIAF): 316603630
פלמ"ח (אוניית מעפילים)

| --- | --- |

אונית המעפילים "פלמ"ח"
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 מספר מעפילים:  611
 מפקד האונייה:  משה רבינוביץ
 גדעוני:  אבינעם קופשטיין (אדם)
 נתוני האונייה
 הושקה:  1901
 שם קודם:  Adriana Ariella
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
 הדחק:  300 טון
 מהירות:  8 קשר
מסלול ההפלגה של "פלמ"ח"
פלמ"ח הייתה אוניית מעפילים. נקראה על שם ארגון הפלמ"ח. הבריטים הפעילו נשק חם כנגד אוניית מעפילים והתנהל בה קרב אלים עד לתפיסתה, בפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה.
"אדריאנה אריאלה" – אוניית משא חופית

"אדריאנה אריאלה" ("Adriana Ariella") נבנתה בשנת 1901. הייתה אונייה דו-תרנית עשויה עץ, מיועדת לשיט חופים. בעלת מנוע דיזל מדגם אנסלדו (Ansaldo) בעל 250 כוח סוס.
"פלמ"ח" – אוניית מעפילים > רכש והכנה

הרוכשים מטעם המוסד לעלייה ב' היו יהודה ארזי,
עדה סרני ומשה רבינוביץ', שגם פיקד על האונייה, בוויארג'ו שבאיטליה בתחילת 1946.
צוות הכנת האונייה להפלגה כלל את אברהם זכאי ופועלים איטלקיים מקומיים.
נבנתה באונייה קונסטרוקציית ברזל עם 419 מיטות.
רב החובל וצוות הימאים היו כולם איטלקים. מפקד האונייה היה כאמור משה רבינוביץ, איש הפלי"ם ולצדו עמוס פינק מהבריגדה היהודית.	
הגדעוני היה אבינעם קופשטיין (אדם). הם הפעילו משדר ומקלט גלים קצרים ואנטנה מלופפת שנבנתה על ידי רענן רובינשטיין.
"פלמ"ח" – אוניית מעפילים > המעפילים

611 מעפילים (כולל 197 מעפילים מהאונייה "אלברטינה", שהועברו בלב ים) הפליגו על סיפון האונייה. הם היו ניצולי השואה, יוצאי פולין, הונגריה ורומניה, רובם לא מאורגנים, פרט לקבוצות תנועת הנוער בית"ר והפועל המזרחי. רובם מבוגרים, וכן 15 ילדים עד גיל 14.
הם נאספו במחנה של אונר"א בדרום איטליה. יחס השלטונות אל המעפילים והתארגנות האונייה היה אוהד.
לקראת ההעמסה האונייה הועברה לנהר בוקה דה מגרה (Bocca di Magra), בין לה ספציה לוויארג'ו. אזור ההעמסה היה בבוקה די מגרה, שבאיטליה. המעפילים הועברו במבצע שארך כשעה מן החוף לאוניה בסירות גדולות. לאחר עלייתם לסיפון, חולקו תפקידים בין המעפילים: בתצפיות, בחלוקת מזון ובניקיון.
המעפילים ירדו לבטן האונייה כדי להסוות את זהותה. גם הוסוותה האנטנה של מכשיר הקשר, דבר שהקשה על קליטת אותות.
"פלמ"ח" – אוניית מעפילים > ההפלגה

האונייה הפליגה ממעגן בוקה דה מגרה בנמל לה ספציה באיטליה ב-11 בספטמבר 1946, 01:00. נתיב ההפלגה המתוכנן עבר לאורך החוף המערבי האיטלקי, מיצר מסינה, כרתים, רודוס, כף אנמור, לאורך חופי טורקיה, כף אנדריאס (קפריסין), חופי סוריה, חופי לבנון וארץ ישראל.
תוכנית ההפלגה הייתה להיפגש עם הספינה "אלברטינה" ("הקטנה") שהפליגה למחרת, ב-19 בספטמבר בבוקר, בנקודה חמישה מיל דרומית לכף נמור בקצה מפרץ אדליה.
הפגישה התקיימה ושתי האוניות הפליגו יחד.
ב-20 בספטמבר ב-04:00 הועברו 197 מעפילים מ"הקטנה" ל"פלמ"ח".
משה רבינוביץ עבר לפקד עליה, ואילו שבעה מלחים איטלקים עברו ל"קטנה" וחזרו עמה לאיטליה. על "פלמ"ח" נשאר מכונאי איטלקי.
"פלמ"ח" – אוניית מעפילים > עימות עם הבריטים

ב-21 בספטמבר בשעה 08:00 התגלתה על ידי מטוס בריטי.
בשעה 17:00 עברה האונייה את ביירות. בשעה 00:10, אור ליום 22 בספטמבר, הגיעה לקרבת חוף ראש הנקרה.
בשעה 00:30 הופיעה שולת מוקשים בריטית בשם רוונה (Rowena). הוחלט להניף דגל של מדינה ים-תיכונית, ולהסוות כל סימני זיהוי שיעידו על טיב האונייה.
המעפילים נצטוו להסתתר בבטן הספינה ולא לבצע חבלה באונייה בלב ים. הותר להם לחבל בספינות הבריטיות אם יועברו לקפריסין, לחבל בירידה מהאונייה ולקפוץ לים רק במרחק שני מיל מהחוף ובתנאי שיודעים לשחות.
הוסבר להם כי אם לא יצליחו, יש להשליך את חומרי החבלה לים וכן נצטוו לא להפסיק קשר גם בעימות.
על האונייה ריכזו אבנים וקופסאות שימורים, כדי להשליכן על הבריטים.
שולת המוקשים הבריטית התקרבה ודרשה מהספינה לשוט לחיפה. הבריטים האירו בזרקורים, והמעפילים הניפו דגל עברי והחלו לשיר. הבריטים התיזו סילוני מים והמעפילים החלו להשליך אבנים וחפצים.
אחר כך, ירו הבריטים פגז וצרורות ממקלע, והמשחתת החלה לנגוח באונייה ושברה את המעקה. ונורו פצצות גז מדמיע שגרמו צריבות ופגיעות בעיניים. חיילים בריטים חמושים רבים קפצו אל הסיפון, כבשו את חדר ההגה והמכונות, עצרו את הספינה, העלו עוד 100 חיילים נוספים וההתנגדות פסקה.
מעפילים שקפצו לים כדי להימלט מהפגיעות, נמשו מהמים בידי מלחים בריטים.
מספר מעפילים נפצעו, ואחד המעפילים (יונה דב שוורץ) נהרג.
דיווח בריטי מגלה כי מפקד הפעולה התנצל שנאלץ להשתמש בנשק חם וזאת משום שהמעפילים עשו הכל כדי לא להיתפס ובמורת רוח נאלץ להשתמש בגז מדמיע.
האונייה נגררה לנמל חיפה.
למלווים ניתנו הוראות להסתתר ולהיחלץ בשלב מאוחר יותר.	הוראות והכנות לחילוץ.
במהלך העימות, משה רבינוביץ שבר יד ועם קבוצת מעפילים שנפגעה הורד לבית חולים צבאי בריטי. לאחר מכן הועבר למחנה המעצר בעתלית משם ברח לאחר מספר ימים, כשהוא מסתתר בין ארגזים ריקים על משאית שנסעה לחיפה.
המעפילים גורשו למחנות המעצר בקפריסין.
הערות שוליים

1 2  רבינוביץ' משה, אתר הפלי"ם
↑  "אלברטינה" הוא אחד משמותיה של אונייה שנקראה בתחילה "פייטרו", ולאחר שנרכשה הוסב שמה ל"פטר" ולשמות נוספים.