stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהבה בשחקים: מאווריק
הערות שוליים

↑  Rebecca Rubin, Will ‘Top Gun: Maverick’ Be Tom Cruise’s First $100 Million Opening Weekend?, Variety, ‏25 במאי 2022
1 2  D'Alessandro, Anthony (9 באפריל 2021). "'Top Gun: Maverick' Schedules Departure From Fourth Of July Weekend; 'Mission: Impossible 7' Sets Memorial Day 2022 Launch". Deadline Hollywood. נבדק ב-9 באפריל 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rubin, Rebecca (23 ביולי 2020). "A Quiet Place 2,' 'Top Gun: Maverick' Delayed Until 2021". Variety. נבדק ב-9 באפריל 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Day, Nate (2021-09-01). "'Top Gun: Maverick,' 'Mission: Impossible 7,' 'Jackass Forever' release dates delayed: report". Fox News (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-09-02.
↑  יאיר רוה, סרט ההמשך ל"אהבה בשחקים": חוויה פיזית ועוקפת שכל, באתר כלכליסט, 26 במאי 2022.
1 2  Brent Lang, ‘Top Gun 3’ in the Works at Paramount, Variety, ‏2024-01-12 (באנגלית אמריקאית)
| פרס סטלייט לסרט הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| דרמה (1996–2009, 2018–הווה) | פארגו (1996) ‏•‏‏ טיטניק (1997) ‏•‏‏ הקו האדום (1998) ‏•‏‏ המקור (1999) ‏•‏‏ טראפיק (2000) ‏•‏‏ בחדר המיטות (2001) ‏•‏‏ הרחק מגן עדן (2002) ‏•‏‏ באמריקה (2003) ‏•‏‏ מלון רואנדה (2004) ‏•‏‏ הר ברוקבק (2005) ‏•‏‏ השתולים (2006) ‏•‏‏ ארץ קשוחה (2007) ‏•‏‏ נער החידות ממומביי (2008) ‏•‏‏ מטען הכאב (2009) ‏•‏‏ סיפורו של רחוב ביל (2018) ‏•‏‏ פורד נגד פרארי (2019) ‏•‏‏ ארץ נוודים (2020) ‏•‏‏ בלפסט (2021) ‏•‏‏ אהבה בשחקים: מאווריק (2022) ‏•‏‏ אופנהיימר (2023) ‏•‏‏ הברוטליסט (2024) |  |
| מוזיקלי או קומדיה (1996–2009, 2018–הווה) | אוויטה (1996) ‏•‏‏ הכי טוב שיש (1997) ‏•‏‏ שייקספיר מאוהב (1998) ‏•‏‏ להיות ג'ון מלקוביץ' (1999) ‏•‏‏ האחות בטי (2000) ‏•‏‏ מולין רוז' (2001) ‏•‏‏ החתונה היוונית שלי (2002) ‏•‏‏ אבודים בטוקיו (2003) ‏•‏‏ דרכים צדדיות (2004) ‏•‏‏ הולך בדרכי (2005) ‏•‏‏ נערות החלומות (2006) ‏•‏‏ ג'ונו (2007) ‏•‏‏ חופשייה ומאושרת (2008) ‏•‏‏ Nine‏ (2009) ‏•‏‏ האקסים של החברה שלי (2010) ‏•‏‏ כוכב נולד (2018) ‏•‏‏ היו זמנים בהוליווד (2019) ‏•‏‏ הבמה של ראדה (2020) ‏•‏‏ טיק, טיק... בום! (2021) ‏•‏‏ הכול בכל מקום בבת אחת (2022) ‏•‏‏ נשארים לחג (2023) ‏•‏‏ אנורה (2024) |  |
| סרט קולנוע (2010–2017) | הרשת החברתית (2010) ‏•‏‏ היורשים (2011) ‏•‏‏ אופטימיות היא שם המשחק (2012) ‏•‏‏ 12 שנים של עבדות (2013) ‏•‏‏ בירדמן (2014) ‏•‏‏ ספוטלייט (2015) ‏•‏‏ לה לה לנד / מנצ'סטר ליד הים (2016) ‏•‏‏ ארץ אלוהים / שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי (2017) |  |
| סרט עצמאי | שחור על לבן (2018) |  |
גיל חובב

| --- | --- |

גיל חובב, 2021
 לידה:  17 במרץ 1962 (בן 62) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  ערוץ 1, ערוץ 2, ערוץ 23
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  GIL.HOVAV.PAGE
 
גיל חובב (נולד ב-17 במרץ 1962) הוא מגיש טלוויזיה, עיתונאי, מבקר מסעדות, מחבר ספרי בישול וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

חובב נולד בשנת 1962 בירושלים. אביו, משה חובב, היה מקרייני קול ישראל הראשונים, ואמו דרורה בן אב"י, הייתה בתם של איתמר בן אב"י ושל לאה אבושדיד. חובב הוא נינו של מחיה השפה העברית אליעזר בן-יהודה, שעלה לארץ מהאימפריה הרוסית.
השם חובב עוברת מהשם המקורי "מחבוב".
דודתו (אחות אביו) הייתה הקריינית ראומה אלדר. דודניתו (בת אחות אביו, הדסה) היא הזמרת דפנה ארמוני.
למד בגימנסיה העברית רחביה ובאוניברסיטה העברית והשלים תואר בוגר בספרות צרפתית ולימודים כלליים.
ביוגרפיה > קריירה כעיתונאי וסופר

חובב החל את הקריירה העיתונאית שלו ב-1986, במקומן הירושלמי כל העיר, שם שימש ככתב אוכל, צרכנות ואירועים.
בשנים 1989–1993 עבד בעיתון "חדשות" ככתב במוסף השבת, מבקר מסעדות ותרבות. אחר כך עבד בעיתונים "העיר" ו"הארץ" כמבקר מסעדות.
בשנת 2000 הקים את הוצאת הספרים "קרפד", המוציאה לאור ספרי בישול שכתב, בנוסף פרסם מספר רומנים וקובצי סיפורים קצרים.
ביוגרפיה > קריירה בטלוויזיה

חובב הגיש וכתב תוכניות בישול רבות בטלוויזיה, בהן את שתי העונות הראשונות של סדרת האוכל "שום, פלפל ושמן זית" בערוץ הראשון (1998–2000), "עושים שוק" בזכיינית ערוץ 2 "טלעד" (2001), "קפטן קוק" בערוץ 10 (2002–2003), "עושים חג" בערוץ 3, "גיל חובב והתוספות" ב-ערוץ 3 (2005), "מצעד האוכל הישראלי" בערוץ 2, "המנה של המדינה" בערוץ 2 (2008), "השף המעופף" (2011-2009), בה הוא ביקר במטבחן של שבע מדינות בשלוש יבשות והתחרה בשפים המקומיים ועוד.
בשנת 2009 החל להגיש בערוץ 23 את התוכנית "עניין של טעם" בה התארח בביתם של אנשים ש"יש להם מה להגיד על ספרים, ועל העולם בכלל", בישל מאכלים מתוך קלאסיקות ספרותיות ולקח את מרואייניו לחנות ספרים בה הם קיבלו והסבירו את בחירתם בשלושה ספרים. התכנית סיימה את שידוריה ב-2013.
בשנת 2011 החל להגיש בגלי צה"ל את "ציפורי לילה מתרוננות", התכנית ירדה שנה לאחר מכן.
בשנת 2013 הגיש בערוץ 23 את התוכנית "ארוחות שעשו היסטוריה" בה עסק בכל פרק באישיות או במאורע היסטורי. התוכנית משלבת מתכונים שקשורים לתקופה ההיסטורית בה עוסק הפרק. כחלק מהתוכנית קיים חובב ראיונות עם היסטוריונים, ארכאולוגים ועוד.
בשנת 2017 הנחה את תוכנית התיירות "שמיים פתוחים" בקשת 12.
ב-2019 החל בהגשת הפודקאסט "אוכל ישראל" השייך לרשת עושים היסטוריה. הפודקאסט כולל המלצות על מסעדות, מתכונים וטיפים נוספים.
חיים אישיים

חובב הוא הומוסקסואל מוצהר ומתגורר בתל אביב עם בן זוגו, פרופ' דני הלפרין, מדען מחשב באוניברסיטת תל אביב. להם בת, שאמהּ היא דבורה פרישברג, כדורסלנית עבר בהפועל חיפה ונבחרת ישראל, בת קיבוץ עין דור.
עיסוק בשפה העברית

חובב מגדיר את עצמו כ"איש של מילים". כילד, גדל מצד אחד במשפחת בן יהודה שבה הקפידו שלא לדבר במילים לועזיות, ומצד שני במשפחת חובב שבה הקפידו על דקדוק והגייה נכונים. כך למשל, את שמו של אבי-סבו, אליעזר בן יהודה, הוא הוגה במלרע (הדגשה על ההברה "דה").
בשנים 2015–2017 הושמעו הודעות ביטחון וקריינות לתיירים בקולו של חובב בנמל התעופה בן-גוריון.
ספריו

חובב פרסם ספרי בישול רבים, רומנים וסיפורים קצרים.
קיטש (ירושלים: כתר, 1995)
מטבח משפחתי (איורים - נעם נדב) (זמורה-ביתן, 1996)
שמש, ים ואוכל גם: בישול ים-תיכוני (ביחד עם איילת לטוביץ', דליה פן-לרנר; צילומים - נלי שפר) (מודן, 1998)
מתנות מהמטבח (מודן, 1999)
עושים שוק עם גיל חובב (ביחד עם ציפי לביא; צילומים - בילי ואבירם) (הוצאת קרפד, 2001)
עשר דיאטות עשר: איך לבחור את הדיאטה המתאימה לך ביותר (ביחד עם רותי אבירי בר-אל; איורים - יזהר כהן, צילומים - אריאל שפרן, קרפד, 2003)
אדום, לבן ומה שביניהם: יין לאנשים כמוך וכמוני (תר, 2004)
ועכשיו, למטבח! [הקלטת וידאו]: קלטת הפעלה שירים ומתכונים לילדים (תסריטאי ומגיש - גיל חובב; במאי - עדי פרוסט; צלם - מויש יראל; מוזיקה - אילן מאי) (קרפד תקשורת, 2004)
גיל חובב והתוספות: מחברת המתכונים של תוכנית הטלוויזיה (קרפד, 2005)
סוכריות מהשמיים (איורים - נעם נדב) (קרפד, 2007)
המתוקים של גיל חובב (צילומים - מוטי פישביין) (קרפד, 2008)
אוכל של סבתא (צילומי מנות - איתיאל ציון; צילומי דיוקן - רלי אברהמי; תחקיר ועריכת מתכונים - אלי הופנר) (קרפד, 2008)
איך עושים כיף (מודן, 2009)
בישול ב-5 מרכיבים (קרפד ומודן, 2012)
Confessions of a Kitchen Rebbetzen - "וידויה של רבנית", ספר באנגלית (קרפד ומודן, 2012)
עשרים וארבע דלתות (מודן, 2015)
ספר קטן על העולם הגדול (מודן, 2020)
יותר קרוב מרחוק (2021): סיפורים קצרים ונובלה.
לאהוב בעברית: מכתבי האהבה של איתמר בן אב"י ולאה אבושדיד (קרפד ומודן, 2023)
חומה ומגדר (קרפד ומודן, 2025): רומן.
הערות שוליים

↑  מרדכי חיימוביץ, ‏בניו של איש הרדיו המיתולוגי משה חובב, במסע בין תחנות חייו, באתר מעריב אונליין, 6 באוקטובר 2017
↑  כתבות של חובב מתקופה זו:
גיל חובב, אוכל - מק לא מקורי, כל העיר, 14 בנובמבר 1986
גיל חובב, מקומות - הדשא אצל אבידור, כל העיר, 12 בדצמבר 1986
גיל חובב, עור לגויים - חנות אקסקלוסיב במידרחוב תשווק את מוצרי בגד-עור, כל העיר, 31 באוקטובר 1986
↑  מתן שירם, ‏ללקק את האצבעות, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2007
↑  "אתה האחרון בשושלת של נשים גדולות!", באתר הארץ, 26 במרץ 2007
↑  ניר קיפניס, ‏שיעור בכלכלת בית, באתר גלובס, 5 בספטמבר 2000
רותה קופפר, טעם של פעם, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2002
↑  אביבה קרול, ‏גיל חובב עושה שוק בטלעד, באתר גלובס, 25 ביוני 2000
רוני קורן-דינר, סדרה חדשה בטלעד: "עושים שוק" עם גיל חובב, באתר TheMarker‏, 18 בפברואר 2001
↑  רוגל אלפר, נודניק פרום איזראל, באתר הארץ, 12 בפברואר 2002
↑  מריאנה בננסון, עכבר העיר, ערבב את הרוטב, אחמד, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2007
רותי זוארץ, ‏ש"ס נגד גיל חובב, באתר גלובס, 15 בנובמבר 2007
↑  הילה הרצוג, הטבחים בישלו והרייטינג רתח: "המטבח" של קשת בראש הטבלה עם 21.3%, באתר הארץ, 13 במאי 2008
↑  אור בר שלום, עכבר העיר, גילה את אייל שני: ערוץ 8 מומחה בתוכניות אוכל אינטליגנטיות, באתר הארץ, 24 באפריל 2012
↑  ניר קיפניס, ‏הזדמנות שנייה לרושם ראשוני, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2009
↑  מערכת תכניות קשת, ‏שמיים פתוחים עם גיל חובב, באתר ‏מאקו‏, 2 בנובמבר 2017
↑  מרדכי חיימוביץ', ‏שבט בן יהודה: מסע לכור מחצבתו של מחייה השפה העברית, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2014
↑  דלית גבירצמן, על קצה הלשון - שיחה עם גיל חובב, ‏25/4/2019
↑  ספיר פרץ, ‏כרוז חדש בטרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון: גיל חובב, באתר גלובס, 15 בפברואר 2015
איתי בלומנטל, זוהי הודעת ביטחון: גיל חובב עוזב את נתב"ג, באתר ynet, 23 ביולי 2017
↑  דור ונגר, בראש השנה הזה תבשלו בספניולית עם מתכונים של גיל חובב, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2020
↑  הארץ, מהומה שמחה, באתר הארץ, 23 במאי 2001
↑  ביקורות:
אורן קנר, אוכל של סבתא, גיל חובב | סבתא בישלה דייסה (וצימעס, ומג'דרה, וקרעפלך), באתר הארץ, 26 בנובמבר 2008
חגית מהלא, ‏סבתא בישלה, באתר גלובס, 16 באוקטובר 2008
↑  הדס ליבוביץ', עכבר העיר ת"א, משפחות החוצה: גיל חובב יוציא אתכם מהבית, באתר הארץ, 1 במאי 2009
↑  חיליק גורפינקל, ‏ביקורת: למה אין לי ציפיות מספר הבישול החדש של גיל חובב?, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2012
↑  דפנה ארד, כשגיל חובב התחזה לרבנית, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2012
↑  גיל חובב, ספרים על ירושלים שכדאי לכם לקרוא, באתר הארץ, 23 באפריל 2015
↑  תמר רותם, גיל חובב חוזר לדרמה של הירקמות היחסים בין סבו לסבתו, באתר הארץ, 31 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311811705171  BnF: cb17011067v (data)  GND: 1262429447  ISNI: 0000 0000 6694 4689  LCCN: nr95018321  NTA: 198048327  VIAF: 36807718   WorldCat (עם VIAF): 36807718 
↑  פרופ' חמדה בן-יהודה, באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  פרופ' חמדה בן-יהודה, באתר אוניברסיטת בר-אילן
גיל חובב, 2013
פטריק דויל

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1953 (בן 71) דרום לאנארקשייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Patrick Alan Doyle 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד, Our Lady's High School 
 סוגה:  פסקול סרטים 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 צאצאים:  Patrick Neil Doyle 
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
פטריק דויל (באנגלית: Patrick Doyle; נולד ב-6 באפריל 1953) הוא מלחין סקוטי של פסקולים לסרטי קולנוע. נודע בשיתוף הפעולה ארוך השנים שלו עם הבמאי קנת בראנה בין היתר בסרטים לפי מחזות ויליאם שייקספיר בבמויו ובשתתפותו כגון הנרי החמישי, מהומה רבה על לא דבר, המלט ועוד וכן בסרטיו תור, סינדרלה ורצח באוריינט אקספרס. כן כתב את הפסקול לסרטים פארק גוספורד, על תבונה ורגישות, דוני בראסקו, יומנה של ברידג'ט ג'ונס, אמיצה, הארי פוטר וגביע האש, נני מקפי - קסם של אומנת, אראגון (סרט), כוכב הקופים: המרד ועוד. היה מועמד לשני פרסי אוסקר (על "המלט" (1997) ו"על תבונה ורגישות" (1996)) ושני פרסי גלובוס הזהב. זכה חמש פעמים בפרס ASCAP (על "אמיצה", "כוכב הקופים: המרד", "ת'ור", "אראגון" ו"הארי פוטר וגביע האש") וכן בפרס מפעל חיים.
תולדות חייו

נולד בסקוטלנד וקיבל הכשרה במוזיקה קלאסית בקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד בגלאזגו. ב-1987 הצטרף לקבוצת תיאטרון הרנסאנס שנוסד על ידי קנת בראנה במטרה להעלות בעיקר מחזות שייקספיריים. כך חיבר דויל מוזיקה עבור הפקות התיאטרון. בהמשך שיתף פעולה עם בראנה באחד-עשר סרטים, ארבעה מתוכם שייקספיריים. דויל עצמו מופיע בסרט "הנרי החמישי" מ-1989 בתור החייל הראשון המתחיל לשיר את ההמנון Non Nobis, Domine בשדה הקרב באז'נקור לאחר תום הלחימה. דויל זכה בפרס איבור נובלו לשיר הסרט הטוב ביותר עבור Non Nobis, Domine. המוזיקה לסרט הוקלטה בביצוע התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם בניצוחו של סיימון ראטל.
באוקטובר 1997 אובחן דויל כחולה בלוקמיה, ואת פסקול סרט האנימציה החרב הקסומה השלים בהיותו מאושפז בבית חולים ובמסגרת הטיפול שקיבל. עשור לאחר מכן ארגן דויל את הקונצרט Patrick Doyle’s Music from The Movies ("פטריק דויל - מוזיקה מהסרטים") באולם רויאל אלברט הול בלונדון בהשתתפותם של קנת בראנה (ובבימויו), אמה תומפסון, דרק ג'קובי, ג'ודי דנץ', אלן ריקמן, אימלדה סטונטון, ריצ'רד אי. גרנט, אדריאן לסטר ורובי קולטריין. הכנסות הקונצרט היו קודש לחקר מחלת הלוקמיה.
ביוני 2013, במסגרת הטקס השנתי ה-28 של חלוקת פרסי הקולנוע של ASCAP (ההתאחדות האמריקאית של מלחינים, כותבים ומו"לים), הוענק לדויל פרס הנרי מנסיני על מפעל חיים והישגים יוצאי דופן בתחומו.
הערות שוליים

↑  דויל באתר filmtracks.com
↑  Music from the Movies
↑  ASCAP to Honor Patrick Doyle with Henry Mancini Award at 28th Annual Film & TV Music Awards
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327509405171  PLWABN: 9810633292805606  BIBSYS: 99048632  BNE: XX1086126  BnF: cb13934033p (data)  GND: 129580767  ISNI: 0000 0001 2141 9351  LCCN: no97051966  LNB: 000270829  MusicBrainz: 0627192d-4fed-4f4b-bad8-383bb42fa8fa  NKC: pna2006322514  NLA: 35916062  NSK: 000590514  NTA: 162144334  RERO: 02-A012322620  SELIBR: 228340  SNAC: w6tt5mj2  SUDOC: 05765025X  Trove: 1144453  VIAF: 85095266   WorldCat (עם VIAF): 85095266
אלווים

| --- | --- |

 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 טורקיה טורקיה  צפון קפריסין צפון קפריסין (קפריסין הטורקית)  טורקמניסטן טורקמניסטן  כורדיסטן כורדיסטן  אוזבקיסטן אוזבקיסטן  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 שפות
 טורקית, טורקמנית, כורדית, אוזבקית, אזרבייג'נית, אורדו, אלבנית, בוסנית
 דת
 אסלאם 
 
אלווים (בטורקית: Alevilik, Anadolu Aleviliği, Kızılbaşlık) הם קבוצה דתית אדוקה ותת-אתנית יוצאת-אסלאם המרוכזת בעיקר בטורקיה.
האלווים מתייחדים בדתם, הנחשבת לפלג התריסרי של האסלאם-השיעי. היא אינה מוכרת על ידי המוסלמים-הסונים כחלק מהאסלאם באמונות, זרמים ותרבותיות שונות. ישנם אלווים טורקים, כורדים וערבים, ומכל קבוצה אתנית אליה הם משתייכים, הם נבדלים ממנה מבחינה תת-אתנית.
האלווים נרדפו במשך מאות שנים בידי הרוב המוסלמי-סוני בקרבו חיו עקב אמונתם. האלווים היו נתונים לא פעם גם לאלימות קשה. בבתי הספר התלמידים האלווים לא נחשבו כמוסלמים ולא השתתפו בשיעורי הדת. האלווים פועלים כנגד אפליה זו. האלווים הערבים קרובים מאוד לעלווים בסוריה ומקיימים איתם קשרי משפחה ותרבות.
היסטוריה

מוצאם של האלווים אינו ברור, אך ההנחה המקובלת היא כי הם התפלגו בשלב זה או אחר מתוך העלווים.
ישנן ארבע קבוצות מרכזיות של אלווים בטורקיה:
אלווים-בקטשים שלפי כמה הערכות מספרם נע בין 10 ל-12 מיליון איש.
אלווים דוברי-ערבית הנמצאים בדרום טורקיה. מספרם בטורקיה הוערך ב-1995 בין 800,000 למיליון. כמעט כל הערבים בטורקיה הם אלווים וכן להם זיקה גם לעלווים של סוריה. רובם מרוכזים במדינת האטיי שעד 1939 הייתה חלק מסוריה.
אלווים הדוברים בדיאלקט טורקי המעורבב עם מילים וביטויים מהשפה האזרית, החיים באזור העיר קארס שבאזרבייג'ן.
אלווים טורקים-כורדים, מרוכזים בלב אנטוליה במחוז דֶרסים (Dersim, שבימינו נקרא Tunceli Province), המהווים כשליש מאוכלוסיית הכורדים בטורקיה.
דת

הדת האלווית היא דת יוצאת האסלאם-השיעי והיא סודית, והאלווים אינם מפרסמים את כתבי הקודש שלהם. רוב האלווים אינם יודעים הרבה על תוכנם של כתבי הקודש או של התאולוגיה האלווית, הנשמרים בידי מעמד מצומצם של שותפי סוד. בגיל 15 או 16 מקבלים הבנים האלווים שיעורי דת, אך עליהם מוטל להחליט האם הם רוצים להמשיך בלימוד הדת, להיות תלמידיו של שייח', ולהתחיל בדרך ארוכה ללימוד סודות הדת האלווית. בכך ובדברים נוספים קיימת הקבלה בין האלווים לבין דתם של הדרוזים.
ישנם שישה עקרונות אמונה של האלווים:
אמונה באל אחד: האלווים מאמינים כי האל הוא השליט, קובע הכל, הכל בידיו. המטרה שלהם היא לעמת את אמונתם עם אמונה של קבוצות דתיות אחרות. האמונה שלהם היא כי מי שעושה מעשים טובים אלוהים יגמול לו בחיי נצח בגן עדן. העונש של הכופר, לעומת זאת, הוא שרפה לנצח בגיהנום.
אמונה במלאכים: האלווים מאמינים במלאכים טובים ורעים. האלווים מאמינים במלאך גבריאל שהוא השליח של אלוהים לנביא מוחמד במהלך הורדת הקוראן. עם זאת מרביתם לא מאמנים בקיום העל-טבעיות ואומרים כי השטן קיים[דרושה הבהרה].
אמונה בכתבי קודש: האלווים מדברים על ארבעה ספרים קדושים – תורה, בשורה, תהילים, וקוראן. ספרים אלו שייכים לדתות המונותואיסטיות כלומר: היהדות, הנצרות והאסלאם. כמעט כל האלווים אומרים כי ארבעת ספרי הקודש היו "השלחה מן השמים אל נביאים מסוימים: תורה למשה, תהילים לדוד, הבשורה לישו, והקוראן למוחמד". הם מאמינים כי הספרים הקדושים הם התגלות אלוהית וההתגלות האחרונה הייתה בקוראן. הקוראן אם כך, מכיל את שלושת הספרים הקודמים. האלווים בדרך כלל קוראים את הקוראן בטורקית ולא בערבית כדי להדגיש כי חשוב לאדם להבין את מה שהוא קורא.
אמונה בנבואה: האלווים מאמינים בנביאים המוזכרים בקוראן שהם אנשים שנבחרו על ידי האל לזמנים מסוימים: משה, דוד, ישו ומוחמד אלה שקיבלו את ספרי הקודש מהשמים. מאמינים בנביאים אחרים: נוח ואברהם. האלווים מאמינים שהנביאים הם ייצוגים אנושיים של האל. הם בעיקר מאמינים ומחשיבים את מוחמד וישו כנביאים האחרונים. ישו- כמו כל הנביאים האחרים נחשב למשיח. הם מאמינים שהוא נולד למריה הבתולה והנס הוא תחייתו מהמוות. מחשיבים אותו כי הוא פעל נגד הכופרים בימיו. יש גם כמה אלווים שמאמינים שישו הוא האדם השני שהגיע לכדור הארץ כמו המהדי האמאם השנים עשר. מוחמד- האלווים מאמינים במוחמד שהוא הנביא האחרון והוא המקלט של הקוראן ובן דודו של עלי.
אמונה ביום הדין: האלווים מאמינים שאלוהים ישפוט האנשים על ביצוע הפולחן הדתי במהלך חייו, אם אדם הוא צדיק ומאמין הוא יכנס לגן עדן ואם לא הוא יכנס לגיהנום לנצח.
אמונה בגורל: האלווים מאמנים כי אלוהים שופט את הכל וקובע הכל, הוא המקור של הטוב והרע.
דת > מיסטיקה

האלווים מאוד קשורים לדת ובכל דבר בחיים הם תמיד חוזרים לשורשי הדת בזיקה חזקה למיסטיקה. פרשנות זאת נקראת "סופיות" (סוּפיזם), בדומה לשאר הזרמים באסלאם. האלווים מאמינים בעלי ומחשיבים אותו כערך עליון ומחשיבים גם את קרב כרבלא, ושנים עשר האימאמים. אך הם לא רואים עצמם כשיעים והם מרגישים שהם מרוחקים מהשיעה של איראן.
הדרכים של האלווים לחזרה בתשובה נקראות "ארבעה דלתות וארבעים רמות":
"חוקי הדת".
" דרך הרוחניות".
"ידע רוחני וקישורים רוחנים".
"האמונה הרוחנית".
כל רמה בתוך הדלת נקראת "מקאם" על מנת לחזור בתשובה על האלווים לעבור בדלת הראשונה ולהמשיך להתקדם בכל הדלתות הבאות כדי לקבל הסמכה רוחנית שהיא עמוקה ומבוססת. אצל האלווים האדם האידיאלי הוא אדם הקשור לדת ויש לו זיקה מיוחדת אליה, וכל הזמן הוא ממשיך בהשלמות הנפש בצדק, אבל הניתוח העכשווי לאדם השלם זה ששולט בכל הדחפים והצרכים שלו וזה שמשווה בין בני האדם ומשרת את האינטרסים של האחים. נקודה חשובה במיסטיקה האלווית שאדם המגיע לרמה של צדק האומנות: שקיפות, מציאות ואלוהית. הם חוזרים ומספרים את הסיפור של מנסור אל-חק שכינה את עצמו "אני הצדק."
התייחסות האלווים ליסודות האסלאם והאמונה בהם:
התפילה: בתפילה של האלווים מתקיימת מערכת יחסים עמוקה עם מנהיג רוחני עד לדרגת הסופיות (סוּפיזם) ויש להם מנהגים שונים "חאג' בקטש ולי". יש להם מנהגים שונים בתפילה רוקדים ושרים ביחד גברים ונשים, וטקסים שלא מתקיימת באסלאם.
צום: האלווים בדרך כלל בצום בחודש רמדאן אבל הם מקיימים צום בשנים עשר הימים הראשונים של חודש מוחרם, ש מגיע עשרים יום אחרי חג הקורבן. הם בדרך כלל צמים שלושה ימים בחודש פברואר.
אל-שהאדתין: "אין אלוהים מלבד אללה ומוחמד הוא השליח של אללה", אמירה הנדרשת מכל מוסלמי אבל האלווים הוסיפו לאמירה זו את האמירה "עלי הוא השליח של אלוהים והוא נאמן למוחמד."
נדיבות (זקאת): אין נוסחה קבועה מהסכם צפוי נדבות בין האלווים. השיטה הנפוצה לצדקה היא באמצעות תרומת מזון, הקרבת בעלי חיים, תרומת כסף לעניים ולתמיכה בדת, פעילות חינוך וסיפוק מלגות לסטודנטים.
עלייה לרגל: ביקור בקבר הקדוש חאג' בקטש ולי במטרה להתנקות רוחנית ולזכות לברכה רוחנית לעצמך ולאחרים. עלייה זו מתקיימת בכל שנה ב-16 באוגוסט.
דת > חגים

סמאח: ריקוד פולחן המאופיין בסיבובים וריקודים משותפים לגברים ולנשים כאחד בליווי מוזיקה מסוימת. סמאח היא חלק בלתי נפרד של הטקס "סים" (Cem). מסמל את דחיית העצמי ואיחודו עם אלוהים.
צום חודש מוחרם: האלווים צמים בדרך כלל ב-12 הימים הראשונים בחודש מוחרם. ותחילתו 20 יום אחרי חג הקורבן. האלווים צמים ב-12 ימים אילו מהזריחה עד לשקיעה. יש אנשים שמתנזרים בדרך שהם גם לא שותים מים כל היום ולילה שהם צריכים הנוזלים בלילה, במהלך הצום הם נמנעים מכל הנאה או מנוחה. צום מחרם מצוין לזכר מות חוסיין (בן עלי) בקרב כרבלא.
עשוראא: בסיום הצום של מוחרם יש סעודה מיוחדת הנקראת עשוראא בה אוכלים מבחר גרעינים, אגוזים ופירות. יש המון מנהגים ששייכים לחגיגות אלה לזכר הצלת צאצאי חוסיין זין-אלעבדין בקרב כרבלא, ש המשיכו את השושלת של הנביא מוחמד.
צום היזיר: חלק גדול מהאלווים צמים שלושה ימים באמצע חודש פברואר לכבוד היזיר, כי הם מאמינים בעל-טבעיות האל ששלח את הייסורים לאורך כל ההיסטוריה.
חג הקורבן: מקריבים כבש ומחלקים אותו לשאר האנשים כחלק מהחגיגות של הקורבן. האלווים גם מקריבים כבש ומשתתפים בסעודות לזכר יקיריהם שמתו. לפי המסורת קוראים לו קורבן עבד מוסא. אנשי הכפר האלווים מתאספים פעם בשנה בחודשי החורף כדי להקריב קורבן (כבש), וכדי לבקש רחמים וברכות מהאל. האלווים המתגוררים בערים מתאספים במסגדים כדי לבצע משימה זו. הם מבקרים אחד את השני ומשתתפים בסעודה של בשר כבש ואורז, לצד משקה יוגורט בשם "איירן".
אל-נירוז: חג החל ב-21 במרץ. חג זה ידוע אצל האלווים כיום החידוש, הפיוס, וכן כתחילת האביב. יש גם המאמינים כי זה יום הולדתו של האמאם עלי; שזה יום החתונה של עלי ופאטמה; כי זה היום בו הוציאו את יוסף מהבאר; או אף יום בריאת העולם.
אלווים לעומת עלווים

| --- | --- |
 :  ראו גם – עלווים
שתי הקבוצות התפלגו מהאסלאם השיעי אך הם שונים בשמם, במנהגיהם ובאמונתם. האלווים נחשבים כיותר קרובים לשיעים מאשר העלווים, שעליהם נטען לעיתים קרובות שהם למעשה בני דת נפרדת. האלווים התבססו בטורקיה (כעשרים אחוזים מהאוכלוסייה), בעוד העלווים התבססו באזור סוריה של ימינו ומהווים פחות מרבע אחוז מהאוכלוסייה הטורקית.
העלווים נחשבים בעיקר בעיני הסונים ככופרים לכל דבר, היות שהם מאמינים בהתגלמותו של האל בבני האדם, על פי העלווים האל התגלם בבני אדם במשך שבעה שילושים קדושים לאורך ההיסטוריה, בדומה לנצרות. הדת האלווית, לעומת זאת, משלבת בין האמונה השיעית למיסטיקה המוסלמית, הסופיות (סופיזם). בניגוד לעלווים, האלווים אינם מאמינים בשילוש, או בהתגלמות האל בבני אדם, אלא שמוחמד ועלי הם שליחיו של האל.
ארגונים אלווים

בטורקיה יש ארגונים ובתי תפילה רבים של האלווים. כמעט בכל חודש נוסדים ארגונים ואגודות חדשים בכל רחבי הארץ במטרה לשמר המסורת של האלווים ושל חאג' בקטש ולי. רבים מהאלווים היגרו לשכונות בערים הגדולות בטורקיה שם הם נוטים לא פעם להתקבץ בריכוזים. המרכזים האלווים משמשים לא רק לתפילה כי אם גם למטרות חברתיות ותרבותיות. להלן חלק מהפעילויות והשירותים הניתנים על ידי הארגונים האלוויים:
טקס פולחן שבועי.
קורסי הכשרה להתעמקות בזרם הדת החדש (יוצא האסלאם).
בתי ספר ציבוריים ללימודי השלמה.
שיעורי עזר בשפות.
קורסי מלאכה ומיומנויות לנשים.
רפואה ורפואת שיניים.
שירותים למסיבות חתונה ושמלות כלה.
קורסים וימי עיון על האלווים הבקטשים.
מלגות לאוניברסיטאות ולימודים.
מכירת ספרים וקלטות.
מחקרים ספרותיים.
הוצאת ספרים וכתבי עת.
תוכניות טלוויזיה ותחנות שידור ברדיו.
שירותי הלוויות וקבורות.
ראו גם

עלווים
לקריאה נוספת

Shindeldecker, John. Turkish Alevis Today. Istanbul: Sahkulu Kulliyesi Vakfi,1998.
Shankland, David. The Alevis in Turkey: The Emergence of a Secular Islamic Tradition. London: Routledge Curzon, 2003.
White, Paul J. Turkey's Alevi Enigma: A Comprehensive Overview. Leiden: Brill,2003.
The Lion and the Gazelle, 2009) dvd).
Alevi Identity: Cultural, Religious and Social Perspectives: Papers Read at a Conference Held at the Swedish Research Institute in Istanbul. Istanbul: The Swedish Institute, 1998.
דוד קושניר. "מיעוטים וזהות לאומית לאומית בטורקיה של ימינו", בתוך שפר, מירי ומיכאל וינטר (עורכים). טורקיה: העבר העות'מאני והווה הרפובליקני. תל אביב: מרכז משה דיין, אוניברסיטת תל אביב, 2007, עמ' 319–337.