stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוסטוק
אקולוגיה > בית גידול ותפוצה

מושבות "נוסטוק" ניתן למצוא במגוון רחב של סביבות, יבשתיות ומימיות, בהתאם לסוג. השכבה החיצונית והרקמה שלהם מאפשרים להם לשרוד ולשגשג במגוון תנאים והרגלים, החל ממדבריות, מדבריות למחצה, שטחי עשב, אזורי הקוטב ואזורים טרופיים, בהתאם למין המסוים של "נוסטוק". בסביבות מימיות, "נוסטוק" תועד שנמצא באופן טבעי במים ימיים, מים מתוקים, כמו גם מים מליחים.
אקולוגיה > אינטראקציות עם אורגניזמים אחרים

בהתאם למין, מושבות "נוסטוק" יכולים להתקיים עצמאית בסביבתם, או שהם עשויים ליצור קשרים סימביוטים עם האורגניזמים האחרים בסביבתם, כגון צמחים, פטריות או חיידקים אחרים. מכיוון שמושבות "נוסטוק" מסוגלים ליצור מושבות על פני השטח של מינרלים חשופים, הם מסוגליפ לספק סביבה יציבה יותר לצמחייה וסקולרית בסביבתם. מינים מסוימים של "נוסטוק" יוצרים גם קשרים עם צמחים חסרי רקמת כלי דם כמו טחבים בגלל יכולתם לקבע חנקן. כמו כן, נמצא כי "נוסטוק" יוצרים אסוציאציות סימביוטיות וקשרים אחרים עם חיידקים אחרים בסביבתם. כמה מינים של "נוסטוק" היוצרים מושבות בסביבות מים מתוקים מספקים בית גידול לחיידקי מים מתוקים אחרים. בנוסף, מינים מסוימים כמו N. commune ו-N. flageliforme יוצרים קשרים עם חיידקים הטרוטרופיים ואקטינובקטריות הקיימות בסביבתם, ככל הנראה בשל העובדה שהם מהווים שחקן משמעותי פוטנציאלי במחזור החנקן במערכות אקולוגיות מימיות.
שימוש > שימוש ביוטכנולוגי

"נוסטוק" תועד כמייצר תרכובות רבות בעלות עניין, כולל כאלו שהן אנטי-ויראליות, אנטי-גידוליות, אנטי-פטרייתיות ואנטי-בקטריאליות.
בנוסף לשימוש הפרמצבטי המוצע, ניתן להשתמש "בנוסטוק" גם כדשן ביולוגי מוצע, ומקור לחומצות שומן לייצור דלק ביולוגי.
שימוש > שימוש סביבתי

ל"נוסטוק" יש את היכולת הייחודית לשרוד ולהתיישב על משטחים מינרלים חדשים וחשופים בסמוך לטחב וצמחים וסקולריים אחרים, מה שמאפשר לאחר מכן יצירה של אדמה אורגנית יותר וצמחייה יציבה. הוצע להשתמש ב-"נוסטוק" בסביבות של קרחונים נסוגים על מנת לבסס נוכחות חדשה ויציבה יותר של צמחייה על משטחי מינרלים שנחשפו לאחרונה.
שימוש > שימוש היסטורי ותזונתי

"נוסטוק" שימש באופן היסטורי כמזון בריא וכרפואה מסורתית, בעיקר באסיה מבחינה היסטורית, המינים N. flagelliforme ו-N. commune נצרכו למאכל בסין, שם הוא שימש לשרוד ברעב ושימש כמין מרכיב ברפואה סינית מאז שושלת ג'ין המזרחית. בנוסף, ל"נוסטוק" היה שימוש קולינרי מתועד בהודו, אינדונזיה, פרו, בוליביה ואקוודור.
"נוסטוק" גם מזין מאוד, מכיל חלבונים וויטמין C, כמו גם את כל חומצות האמינו החיוניות . מדענים הציעו אותו כמזון אנטי דלקתי וכן כנוגד חמצון. בשל כך, "נוסטוק" נחשב גם למועמד חזק לחקלאות מחוץ לכדור הארץ.
השפעה על האדם

בשל תנועת הולכי רגלי, כלי גינון ומערכות השקיה מזוהמות, מושבות "נוסטוק" התפתחו בדרך כלל מחוץ לבית הגידול הטבעי שלהן במשתלות צמחים ובחממות. מספר שיטות בקרה שונות יכולות להיות יעילות בהדברת "נוסטוק" לא רצוי מסביבות אלו, לרבות יישום ניקוז וביוב מוגבר במתקנים אלו, הסרה פיזית של "נוסטוק" על ידי ניכוש באש או בסיוע מיקוד קרני שמש.
טקסונומיה

"נוסטוק" הוא בן למשפחת ה-Nostocaceae של סדרת Nostocales.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Fidor, Anna; Konkel, Robert; Mazur-Marzec, Hanna (2019-09-29). "Bioactive Peptides Produced by Cyanobacteria of the Genus Nostoc: A Review". Marine Drugs. 17 (10): 561. doi:10.3390/md17100561. ISSN 1660-3397. PMC 6835634. PMID 31569531.
1 2 3 4 5 6 7 8  Sand-Jensen, Kaj (ביולי 2014). "Ecophysiology of gelatinous Nostoc colonies: unprecedented slow growth and survival in resource-poor and harsh environments". Annals of Botany. 114 (1): 17–33. doi:10.1093/aob/mcu085. ISSN 1095-8290. PMC 4071103. PMID 24966352. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  "SS-AGR-431/AG430: Biology and Management of Nostoc (Cyanobacteria) in Nurseries and Greenhouses". edis.ifas.ufl.edu (באנגלית). נבדק ב-2022-04-24.
↑  Potts, M. (1997). "Etymology of the Genus Name Nostoc (Cyanobacteria)" (PDF). International Journal of Systematic Bacteriology. 47 (2): 584. doi:10.1099/00207713-47-2-584. ארכיון (PDF) מ-2013-08-11. נבדק ב-2011-11-05.
1 2 3 4  Aguilar, Pablo; Dorador, Cristina; Vila, Irma; Sommaruga, Ruben (2019). "Bacterial Communities Associated With Spherical Nostoc Macrocolonies". Frontiers in Microbiology. 10: 483. doi:10.3389/fmicb.2019.00483. ISSN 1664-302X. PMC 6437075. PMID 30949138.
↑  Nowruzi, Bahareh; Haghighat, Setareh; Fahimi, Hossein; Mohammadi, Ehsan (במרץ 2018). "Nostoc cyanobacteria species: a new and rich source of novel bioactive compounds with pharmaceutical potential". Journal of Pharmaceutical Health Services Research (באנגלית). 9 (1): 5–12. doi:10.1111/jphs.12202. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Bhandari, Rupali; Sharma, Prabhat Kumar (2006). "High-light–induced Changes on Photosynthesis, Pigments, Sugars, Lipids and Antioxidant Enzymes in Freshwater (Nostoc spongiaeforme) and Marine (Phormidium corium) Cyanobacteria". Photochemistry and Photobiology. 82 (3): 702–710. doi:10.1562/2005-09-20-ra-690. ISSN 0031-8655. PMID 16464127.
1 2 3  Li, Zhuoyu; Guo, Min (2018). "Healthy efficacy of Nostoc commune Vaucher". Oncotarget. 9 (18): 14669–14679. doi:10.18632/oncotarget.23620. PMC 5865699. PMID 29581873.
↑  Deane, Green (2011-08-31). "Nostoc Num Nums". Eat The Weeds and other things, too (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2019-01-31. נבדק ב-2019-02-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536211105171 
זני "נוסטוק"
מושבה יבשתית של "נוסטוק"
מושבה מיימית של "נוסטוק"
מושבת "נוסטוק" עוקפת גשר להולכי רגל
Nostoc pruniforme
הרברט ווסט – מחיה המתים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ה. פ. לאבקרפט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אימה
 הוצאה
 הוצאה:  הכנה ביתית
 מקום הוצאה:  ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  פברואר-יולי 1922
הרברט ווסט – מחיה המתים (באנגלית: Herbert West – Reanimator) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה. פ. לאבקרפט, אשר נכתב בין אוקטובר 1921 ליוני 1922 ופורסם בשישה חלקים בין החודשים פברואר ויולי 1922 בכתב העת "הכנה ביתית" (Home Brew).
דמויות

הרברט ווסט הוא ממציאו של נסיוב מיוחד המסוגל להחיות את המתים. הוא מתואר כגאון מבריק ונרקיסיסט, איש צעיר המונע על ידי דחפיו החזקים ובעל טבע חסר מצפון או מוסריות. יהירותו וחוסר הכבוד שלו לחיים ולמוות מביאים עליו את סופו המוקדם.
המספר הוא חברו היחיד של ווסט, עמיתו ללימודים המעריץ אותו וחש יראת כבוד כלפי עבודתו וחזונו. אולם ככל שהזמן עובר וניסוייו של ווסט הופכים יותר ויותר חולניים, ונראה כי ווסט מאבד עניין במדע ובמקום זאת נוטה להתעסק בסטייה מוחלטת, הופך המספר למעין עבד המפחד מאדונו, חושש מדי לחייו כדי לנסות להימלט.
הדקאן אלן האלסי הוא ראש הפקולטה הרפואית של אוניברסיטת מיסקטוניק. אינו מתייחס ברצינות לתיאוריות של ווסט ומגדיר אותו כמיושן וכבעל ראייה מוגבלת. מת במהלך התפרצות הטיפואיד בארקהם ועובר החייאה בידי ווסט רק כדי להתעורר בתור סוג של זומבי-קניבל, ומאושפז בידי הרשויות במוסד לחולי נפש.
סר מייג'ור אריק מורלנד קלפהאם לי הוא מפקדם הישיר של ווסט וחברו במהלך מלחמת העולם הראשונה. מעט המידע שניתן לגביו מגלה כי הוא חולק עם ווסט את אותה סקרנות סוטה בנוגע למוות. לאחר שמטוסו מופצץ הוא נהרג וגופתו נמצאת בידי ווסט המנתק את ראשו מגופו בניסיון להחיותם בנפרד. את השנה שלאחר מכן הוא מעביר בחיפוש אחר כל קורבנותיו של ווסט כדי להובילם למסע נקמה ב"אדם שניסה לקחת את תפקידו של אלוהים".
השראה

מכתביו של לאבקרפט חושפים כי הוא כתב את הסיפור כפרודיה על סיפורה של מרי שלי "פרנקנשטיין" מ-1818. מספר רמיזות לספרה של שלי אף מופיעות בסיפור.
ביקורת

לאבקרפט לא היה מרוצה מהסיפור הסופי, וטען כי כתב אותו רק כי קיבל תשלום בסך חמישה דולרים עבור כל פרק שפרסם. בנוסף לכך לא היה מרוצה מהדרישה שקיבל כי כל פרק יסתיים ב"קליף האנגר", קרי בצורה מותחת אשר תעורר בקוראים את הרצון העז לקרוא את הפרק הבא. טכניקה זו אכן אינה אופיינית לסגנונו הספרותי. מבקר סיפוריו של לאבקראפט, אס. טי. ג'ושי, טוען כי "הרברט ווסט – מחיה המתים" מוכר באופן אוניברסלי כ"סיפורו הגרוע ביותר של לאבקרפט".
עיבודים

הסרט מחיה המתים (Re-Animator) מ-1985 של הבמאי סטיוארט גורדון הוכח כעיבוד המוצלח ביותר של הסיפור עד היום, ולוקח את עלילתו משני הפרקים הראשונים. סרט המשך בשם "כלתו של מחיה המתים" מ-1990 ממשיך את שני הפרקים הבאים, וסרט נוסף בשם "מעבר למחיה המתים" מ-2003 מתאר את שהותו של הרברט ווסט בכלא ושומר על קשר קלוש עם עלילתו המקורית של לאבקרפט.
הבמאי דילן מארס הפיק וביים סרט בשם "דוקטור ווסט: פרודיה על מחיה המתים".
יוצר הסרטים האיטלקי איוון זוקון ביים את הסרט "הרברט ווסט: מחיה המתים" מ-2017 בו מככב עמנואל קרמן כהרברט ווסט ואלסיו כרוביני כבנו של ווסט.
לקריאה נוספת

ה. פ. לאבקרפט (1986) [1922] הרברט ווסט – מחיה המתים. במהדורתו של אס. טי. ג'ושי, דגון וסיפורים מוזרים אחרים (המהדורה המתוקנת מספר תשע); סאוק סיטי, הוצאת ארקהם האוס. מסת"ב: 0-87054-039-4
ה. פ. לאבקרפט (1999) [1922] הרברט ווסט – מחיה המתים. במהדורתו של אס. טי. ג'ושי ופיטר קאנון, לאבקרפט המבואר (מהדורה ראשונה); ניו יורק. מסת"ב: 0-440-50875-4
הערות שוליים

↑  Straub, Peter (2005). Lovecraft: Tales. The Library of America. pp. 823, 828. ISBN 1-931082-72-3.
↑  Scriptorium - H.P. Lovecraft Archived 2005-07-18 at the Wayback Machine
↑  Herbert West: Re-Animator at IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n92004036  MusicBrainz work: 4b4eff9d-71c9-4349-b3df-67a40e101c27  VIAF: 184760797   WorldCat (עם VIAF): 184760797
נחיר רסס

נחיר רסס הוא מכשיר המאפשר פיזור של נוזל לתרסיס ומטרתו הגדלת שטח הפנים של הנוזל על פני המשטח המוצק.
נחירי רסס מתוכננים שיפעלו בהצלחה במצבים שונים. יש להתחשב במאפיינים הבאים בעת בחירת הנחיר:
דפוס הריסוס
ספיקה
עצמת פגיעת הרסס במשטח
זווית הריסוס
גודל הטיפה
מקדם גרר
קישורים חיצוניים
דפוס הריסוס

בחירת הנחיר בהתבסס על דפוס הריסוס ועל ומאפיינים נדרשים אחרים, מניבה באופן כללי תוצאות טובות. מאחר שנחיר הרסס מעוצב כך שיפעל בתנאי ריסוס שונים, ייתכן ויותר מנחיר אחד עשוי להתאים לדרישות יישום נתונות. משטחים יכולים להיות מרוססים בכל דפוס אפשרי. התוצאות צפויות למדי, בהתבסס בסוג דפוס הריסוס המפורט. במידה והמשטח קבוע, הנחיר המועדף הוא לרוב סוג מסוים של חרוט מלא, כיוון שדפוס הריסוס של נחיר כזה יכסה שטח גדול יותר מאשר סוגים אחרים של נחירי ריסוס. יישומים מרחביים, בהם המטרה העיקרית היא לא לרסס על משטח, ידרשו בדרך כלל מאפייני ריסוס מיוחדים. הצלחה ביישומים כאלה תלויה כמעט תמיד בגורמים כגון גודל הטיפות ומהירות הריסוס. התנדפות, דרגות קירור לגזים ומוצקים, ויעילות הניקיון הם דוגמאות למאפיינים של תהליך אשר עשויים להיות תלויים במידה רבה באיכות הריסוס.
כל תבנית ריסוס מתוארת מטה עם שימושים סופיים אופייניים:
נחיר בעל זרימה קבועה –  בעל עצמת פגיעה גבוהה ומשמש בעיקר לניקוי. למשל נחירי מכלי ניקוי (קבועים או מסתובבים).
חרוט חלול -  דפוס הריסוס הוא בצורת טבעת עגולה של נוזל. הדפוס מושג על ידי שימוש בפתח כניסה המשיק לתא מערבולת גלילי הפתוח בקצה אחד. לפתח היציאה העגול יש קוטר הקטן מזה של תא המערבולת.  הנוזל מסתובב, דבר הגורם לצורה מעוגלת. מרכז הטבעת הוא חלול. נחיריים בצורת חרוט חלול מתאים ליישומים בלחצים נמוכים או כאשר יש צורך במעבר חום מהיר. נחיריים אלה מאפיינים בנוסף במעברי זרימה גדולים, אשר מספקים עמידות גבוהה יחסית לסתימות. בנוסף, דפוס זה דואג לפיזור רסס עם גודל הטיפות הקטן ביותר. הטווח היחסי של גודל הטיפות נוטה להיות צר יותר מאשר בדגמים הידראוליים אחרים.
חרוט מלא – נחירי חרוט מלא מפיקים כיסוי ריסוס מלא של שטח בצורה מרובעת, עגולה או אליפטית. בדרך כלל הנוזל מסתחרר בתוך הנחיר ומתערבב עם נוזל לא מסתובב אשר עקף להב פנימית. לאחר מכן הנוזל יוצא דרך הפתח ויוצר דפוס בצורת חרוט. זווית הריסוס ופיזור הנוזל בחרוט תלויים בצורת הלהב ובמיקום היחסי שלה לפתח היציאה. עיצוב פתח היציאה והפרופורציות הגאומטריות היחסיות גם כן משפיעות על זווית הריסוס והפיזור. נחירי חרוט מלא יוצרים פיזור רסס אחיד של טיפות בגודל בינוני עד גדול הנוצרות עקב עיצוב הליבה שלהם, המאופיין במעברי זרימה רחבים. נחירי חרוט מלא נמצאים בשימוש הרב ביותר בתעשייה.
ריסוס שטוח – כפי שהשם מרמז, דפוס הריסוס נראה כדף שטוח של נוזל. התבנית נוצרת על ידי פתח עגול או אליפטי על משטח עקום הנמצא במיקום משיק לפתח היציאה. לפתח יש חריץ חיצוני בעל צורת "עין החתול". בעיצוב הפתח האליפטי, הדפוס מרוסס מהפתח בקו ישר עם הצינור. בעיצוב המוטה, התבנית מרוססת בניצב לצינור. קיימות 2 קטגוריות של רסס שטוח – מחודד ומאוזן, בהתאם לאחידות הרסס על תבנית הריסוס.
ריסוס רב-נוצתי (Multiple Plume)  – משתמשים בריסוס זה באופן שגרתי במזרקי דלק ברכבים. הנוצות הרבות משמשות בעיקר לספק את הערבוב האופטימלי של דלק ואוויר כך שיופחת מספר המזהמים במצבי תפעול שונים. כמות הנוצות במזרקי הדלק יכולה לנוע בין 2 ל-8.
ספיקה

כל יצרני נחירי הרסס עורכים טבלאות ספיקה המבוססות על מים. מאחר שכוח המשיכה הסגולי של הנוזל משפיע על קצב הזרימה שלו, הערכים חייבים להיות מותאמים בעזרת הנוסחה מטה, כאשר Qw הוא ספיקה נפחית של מים ו-Spg הוא כוח המשיכה הסגולי של הנוזל. מתקבלת הספיקה הנפחית של הנוזל – Qf.
Q_{f}={Q_{w}}/{\sqrt {S{p_{g}}}}\
ספיקת הנחיר משתנה לפי לחץ הריסוס. באופן כללי, הקשרים בין הספיקה ללחץ מתוארים כך:   {Q_{2}}={Q_{1}}{\sqrt {P_{2}/P_{1}}}  כאשר Q1 היא הספיקה הידועה בלחץ P1 ו-Q2 היא הספיקה שמחפשים בלחץ P2.
עצמת פגיעת הרסס במשטח

עצמת פגיעת הרסס על המשטח מבוטא כ: כוח חלקי משטח – N/(m^2). הערך תלוי בפיזור דפוס הריסוס ובזווית הריסוס. באופן כללי, נחירי זרימה קבועה או נחירי ריסוס צר ושטוח משמשים לאפליקציות בהן יש עצמת פגיעה גבוהה, כמו ניקוי למשל. עבור כל דפוסי הריסוס, עצמת הפגיעה פוחתת ככל שהמרחק מהנחיר עולה, ובכך גדל האזור המושפע.
השפעת הספריי - F_l תלוי בספיקה הנפחית Q והפרש הלחץ על-פי המשוואה מטה. סוג הנחיר והמרחק בינו לבין המשטח משפיעים על הקבוע C.
 {F_{l}}=CQ{\sqrt {\Delta P}}
זווית הריסוס והכיסוי

זווית הריסוס משתנה כאשר אורך הריסוס גדל. כפי הנראה באיור מטה, זווית הריסוס נוטה לקרוס או להשתנות עם הגדלת המרחק מהמשטח. כיסוי הריסוס משתנה על-פי זווית הריסוס. הכיסוי התאורטי C של דפוסי ריסוס במרחקים שונים יכול להיות מחושב על-פי הנוסחה מטה עבור זוויות ריסוס של פחות מ-180 מעלות:    {C}=2D\tan(\theta /2) . ההנחה היא כי זווית הריסוס נשארת קבועה לכל אורך הריסוס. נוזלים בעלי צמיגות גבוהה ממים יוצרים זוויות ריסוס קטנות יותר, או זרימה קבועה, כתלות בספיקת הנחיר, לחץ הריסוס והצמיגות. נוזלים עם מתח פנים נמוך יותר ממים מייצרים זוויות ריסוס רחבות יותר מאשר הזוויות הידועות עבור מים. זוויות ריסוס נמדדות בדרך כלל בעזרת שיטות אופטיות שונות או בעזרת שיטות מכניות. זוויות ריסוס הן חשובות ביישומי ציפוי למניעת ריסוס יתר של החומרים אותם מצפים, במנועי בעירה למניעת הרטבה של קירות הצילינדר ובמטפי אש לספק כיסוי מתאים של הציוד עליו מגנים.
מקדם הגרר

נמדל את הטיפה שנעה באוויר כספירה, ובעזרת החישוב של ג'ורג' סטוקס מ-1851 נגיע לביטוי של מקדם הגרר:
{C_{D}}={\frac {24}{Re}}
ההנחה בחישוב הזה היא שמספר ריינולדס הוא נמוך.
עבור מספרי ריינולדס יותר גבוהים, ייתכן והגרר יהיה גדול יותר עקב היווצרות שובל וניתוקים אפשריים.
עוד סיבה לכך שהנחה זו בעייתית היא מכיוון שנפח הספירה שנעה בעצם מכילה גם שכבת גבול.
שיקולים אלו הביאו למספר תיקונים לגרר סטוקס, בעזרת נתונים מניסויים.  קורלציה שהוצעה בלוג'ט (Blodgett, K):
{C_{D}}\cdot {\frac {24}{Re}}=1+0.197Re^{0.63}+2.6X10^{-4}Re^{1.38}
פרנטל (Prandtl, L) הציע את הקורלציה הבאה:
{C_{D}}={\frac {24}{Re}}+1   עבור ריינולדס קטן מ-1000.
מלור (Mellor, R) הציע:
{C_{D}}={\frac {1}{Re}}\left[23+\left(1+16Re^{0.33}\right)^{0.5}\right]
פוטנם (Putnam, A) הציע:
{C_{D}}={\frac {24}{Re}}\left(1+{\frac {1}{6}}Re^{\frac {2}{3}}\right)    עבור ריינולדס קטן מ-1000.
הקורלציה האחרונה היא הנוחה ביותר מכיוון שהיא מכסה תחום מספרי ריינולדס טיפוסיים ברסס, וכן קל לחלץ ממנה את מהירויות ומסלול הטיפה.
השפעת תאוצה על מקדם הגרר:
ברוב המקרים, מהירות הטיפה תהיה גדולה ממהירות האוויר או קטנה ממנה, כלומר תתרחש תאוצה או תאוטה בהתאמה.
עבור מקרים בהם לא ניתן להזניח את התאוצה המתפתחת, אינגבו (Ingebo, R.D) הציע את הקורלציה הבאה:
{C_{D}}={\frac {27}{Re^{0.84}}}    עבור ריינולדס בין 6 ל-1000.
מקדם גרר עבור טיפות בתהליך אידוי:
תהליך אידוי של טיפות יכול להשפיע על מקדם הגרר בשתי דרכים:
מעבר מסה עקב כוח הגרר (Blowing Effect)
גרדיאנט הטמפרטורה קרוב למשטח, שמשפיע על התלות של מקדם הגרר על מספר ריינולדס.
יואן וצ'ן (Yuen and Chen) הגיעו למסקנה שהשפעת האידוי על מקדם הגרר מגיעה לא עקב ה-Blowing Effect, אלא עקב שינויים בתכונות פיזיקליות של הגז במשטח הטיפה.
אייזנקלם (Eisenklam, P) הציג מקדם גרר הבא:
{C_{D,m}}={\frac {C_{D}}{1+B_{M}}}
קוטר הטיפה: 25-500 מיקרומטר.
{R_{e}}=0.01-15
{B_{M}}=0.06-12.3
הוא התבסס על נתונים שאסף מתוך ניסויים שנעשו על טיפת דלק קטנות, אשר נפלו ממנוחה ונשרפו/התאדו.
קורלציה זו היא המומלצת עבור טמפרטורות גבוהות (עם אידוי).
הקורלציה של פוטנם (Putnam, A) היא המומלצת עבור טמפרטורות נמוכות וריינולדס קטן מ-1000.
לקריאה נוספת

A.H. Lefebvre, Atomization and Sprays, 1989
דוגמאות ריסוס של חרוט חלול, חרוט מלא וריסוס שטוח
ריסוס רב-נוצתי
כיסוי הריסוס
גרף פיזור גודל הטיפות המצטבר
קרב הלגולנד (1864)

קרב הלגולנד (בגרמנית: Seegefecht bei Helgoland בדנית: Søtræfningen ved Helgoland) היה קרב ימי שהתרחש ב-9 במאי 1864 במהלך מלחמת שלזוויג השנייה, בין הצי המלכותי הדני לבין הציים המשותפים של פרוסיה והאימפריה האוסטרית. הקרב התרחש ליד האי הלגולנד שבמפרץ הגרמני (אז תחת שליטת בריטניה). למרות נחיתות מספרית קלה, ניצחו הדנים.
קרב הלגולנד היה קרב קטן יחסית, ולא נודעה לו השפעה על מהלך המלחמה.
רקע

ב-1 בפברואר 1864 הכריזו ממלכת פרוסיה והאימפריה האוסטרית מלחמה על ממלכת דנמרק, אשר הפכה להיות "מלחמת שלזוויג השנייה". ב-25 בפברואר הטיל הצי המלכותי הדני הסגר על שלזוויג והולשטיין, וב-8 במרץ הרחיב את ההסגר אל כל נמליה של פרוסיה. הצי הפרוסי היה חלש מכדי להתנגד בעצמו לדנים, ועל כן שיגרה אוסטריה לעזרתה של בעלת בריתה את שייטת הים התיכון הקטנה, בפיקודו של וילהלם פון טגטהוף (לימים גיבור קרב ליסה). השייטת של טגטהוף כללה את הפריגטות "שוורצנברג" (Schwarzenberg) ו"רדצקי" (Radetzky), ואת ספינת התותחים "זהונד" (Seehund). ה'זהונד' נפגעה בתאונה בתעלת למאנש, כך שלא המשיכה במסע. פרוסיה מצדה הזעיקה גם כן שייטת קטנה בפיקודו של גוסטב קלאט, אשר חברה אל הצי האוסטרי.
סדר הכוחות

| הצי האוסטרי-פרוסי | הצי המלכותי הדני |
| --- | --- |
הצי האוסטרי: שמות הספינות
שוורצנברג (Schwarzenberg) ספינת הדגל של השייטת: נילס ז'ואל (Niels Juel) ספינת הדגל של השייטת
רדצקי (Radetzky): יוטלנד (Jylland)
: היימדאל (Hejmdal)
הצי הפרוסי: 
הנשר הפרוסי (Preußischer Adler): 
בליץ (Blitz): 
בסיליסק (Basilisk):
הקרב

השייטת הדנית התקרב אל הצי של טגטהוף מצפון באזור השעה 10.00 בבוקר. שתי השייטות התקרבו זו לזו, ובשעה 13.15 פתחה ה"שוורצנברג" באש אל הדנים. הדנים מצדם פתחו באש גם כן, והמרחק הלך והתקצר. בניסיון לאגף את הצי של סואנסון, טגטהוף שינה כיוון למערב לכיוון הנמל של הלגולנד. ספינות התותחים הפרוסיות לא יכלו לעמוד בקצב של הפריגטות האוסטריות המהירות, ונותרו הרחק מאחור. השייטות האוסטרית והדנית חלפו זו מול זה במרחק של 1.9 קילומטר, תוך חילופי אש זועמת. טגטהוף נאלץ לפנות מזרחה במטרה לאפשר לפרוסים להדביק אותו, והדנים ניצלו את ההפוגה במתקפה האוסטרית כדי לפתוח במתקפה משלהם. "נילס ז'ואל" התרכזה ב"שוורצנברג", בעוד "יוטלנד" ו"היימדאל" תקפו את "רדצקי". ספינות התותחים הפרוסיות היו עדיין רחוקות מכדי לשחק תפקיד משמעותי בקרב. בסביבות השעה 15.30 שוורצנברג ניזוקה קשות, עלתה באש ולא הייתה מסוגלת להמשיך. טגטהוף נאלץ להורות על נסיגה, וסוואנסון פתח במרדף. טגטהוף עגן בנמל הנייטרלי של הלגולנד, שהיה אז תחת שליטת האימפריה הבריטית, והבריטים מצדם הזניקו את הפריגטה "אורורה" (Aurora) כדי לוודא שסואנסון לא ינסה לתקוף את האוסטרים בנמל הנייטרלי.
אחרית דבר

בשעה 16.30 ויתר סואנסון על המרדף, ועגן במרחק של 5.6 קילומטרים מהלגולנד כדדי לוודא שהאוסטרים לא ינסו להימלט. עם זאת, באישון לילה הצליח טגטהוף להוציא את הפריגטות שלו מהנמל, לחבור אל הפרוסים, ולהימלט אל קוקסהאפן בפתחו של האלבה. ניצחונותיהם של הפרוסים ביבשה, אילצו את הדנים לבקש הסכם שלום, וזה נחתם ב-12 במאי. בהוראתו של מלך דנמרק, החזיר סואנסון את הספינות שלו לקופנהגן, ובכך הסתיים ההסגר הימי. הקרב נחשב לניצחון דני, כיוון שהאוסטרים נאלצו להימלט, אולם בשעתו הוא נחשב באוסטריה כניצחון מכיוון שהדנים לא השיגו את מטרותיהם. אנשיו של סואנסון התקבלו כגיבורים בקופנהגן, ופרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה טילגרף אל טגטהוף, והעלה אותו לדרגת קונטראדמירל (מקביל לתת-אלוף). כמו כן העניק לו הקיסר את אות מסדר כתר הברזל. לסיכומו של דבר ניתן לומר שקרב הלגולנד היה קרב קטן וחסר חשיבות, הן מבחינת השפעתו על המלחמה כולה, והן מבחינת כלי השיט שלקחו בו חלק. עם זאת, קרב זה מפורסם בתור הקרב האחרון בהיסטוריה שבו עשו שני הצדדים שימוש בספינות עץ, והקרב הימי האחרון שבו היה מעורב הצי הדני.
הן באוסטריה והן בדנמרק ישנן אנדרטאות להנצחת הקרב, והפריגטה "יוטלנד" שהשתתפה בו מוצגת כיום במוזיאון הימי באבילטופט שבדנמרק.
רייצ'ל ריבס

רייצ'ל ריבס (באנגלית: Rachel Reeves; נולדה ב-13 בפברואר 1979) היא פוליטיקאית בריטית חברת מפלגת הלייבור, המכהנת כשרת האוצר בקבינט של קיר סטארמר וכנציגת מחוז לידס מערב בבית הנבחרים הבריטי.
ביוגרפיה

ריבס גדלה ברובע לואישהאם של לונדון. היא סיימה תואר ראשון בפילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת אוקספורד ותואר שני בכלכלה מבית הספר לכלכלה של לונדון. עבדה בבנק אנגליה ובחברת HBOS.
בבחירות הכלליות ב-2005 התמודדה מטעם מפלגת הלייבור למושב בית הנבחרים של מחוז ברומלי וצ'יזלהרסט אך הפסידה למועמד המפלגה השמרנית. בבחירות 2010 ניצחה בהתמודדות למושב מחוז לידס מערב ומאז נבחרה לכהונות המשך גם בבחירות 2015, 2017, ו-2019. בשנים 2017–2020 כיהנה כיושבת ראש ועדת העסקים והמסחר בפרלמנט. בתקופתו של אד מיליבנד כמנהיג מפלגת הלייבור כיהנה כממשלת הצללים שלו כשרת העבודה והפנסיה וכמזכירה הראשונה במשרד האוצר. ריבס תמכה באנדי בורנהאם ולאחר מכן באואן סמית' בהתמודדותם מול ג'רמי קורבין לתפקיד מנהיג מפלגת הלייבור. לאחר בחירתו של קיר סטארמר כמנהיג המפלגה, מונתה באפריל 2020 כצ'נסלור של דוכסות לנקסטר בממשלת הצללים ובמאי 2021 לשרת האוצר בקבינט הצללים. בתפקיד זה קידמה את הצעת המדיניות ל"כלכלה בטוחה" ("Securonomics") שאומצה על ידי מפלגת הלייבור כתוכנית הכלכלית. על פי מדיניות זו על בריטניה לקדם ולהעדיף ביטחון כלכלי באמצעות הבטחת שרשראות אספקה ובניית כושר ייצור באזורים שבהם בריטניה מסתמכת יתר על המידה על מדינות אחרות, במיוחד לא ידידותיות, וזאת על פני מדיניות של פתיחות בינלאומית לסחר.
ריבס חברה בשדולת ידידי ישראל במפלגת הלייבור, היא הייתה ממבקריו של קורבין בנושא האנטישמיות הגואה במפלגת הלייבור בתקופת כהונתו כמנהיג המפלגה.
ב-5 ביולי 2024, לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת, מונתה ריבס לשרת האוצר בקבינט של סטארמר. היא האישה הראשונה לכהן בתפקיד זה.
ריבס נשואה ואם לשניים. אחותה הצעירה אלי ריבס וגיסה ג'ון קרייר, חברים אף הם בבית הנבחרים הבריטי מטעם מפלגת הלייבור.
הערות שוליים

↑  Corbyn 'won't be Labour candidate at election,' says Reeves despite local party’s protests in north London, ‏Yahoo!, ‏17 במאי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1131113950  LCCN: nb2011006035  UKPARL: lDQyTymd  VIAF: 304782524   WorldCat (עם VIAF): 304782524
ויליאם קרופורד

ויליאם האריס קרופורד (באנגלית: William Harris Crawford;‏ 24 בפברואר 1772 – 15 בספטמבר 1834) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי בתחילת המאה ה-19. הוא כיהן כמזכיר המלחמה וכמזכיר האוצר של ארצות הברית לפני שהתמודד על נשיאות ארצות הברית בבחירות 1824.
הוא נולד בווירג'יניה ובגיל צעיר עבר לג'ורג'יה. לאחר שלמד משפטים נבחר קרופורד לבית הנבחרים של ג'ורג'יה ב-1803. הוא היה מזוהה עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ועם הסנאטור ג'יימס ג'קסון. ב-1807 נבחר קרופורד לסנאט ארצות הברית. לאחר מותו של סגן הנשיא ג'ורג' קלינטון, מעמדו של קרופורד כנשיא הזמני של הסנאט הפך אותו לראשון בסדר הירושה של נשיא ארצות הברית מאפריל 1812 ועד מרץ 1813. ב-1813 מינה אותו הנשיא ג'יימס מדיסון לשגריר ארצות הברית בצרפת וקרופורד כיהן במשרה זו עד תום מלחמת 1812. לאחר המלחמה מינה אותו מדיסון למזכיר המלחמה של ארצות הברית. באוקטובר 1816 בחר מדיסון בקרופורד לתפקיד מזכיר האוצר ובתפקיד זה הוא כיהן עד תום תקופת נשיאותו של מדיסון והמשיך בו במשך כל תקופת נשיאותו של ג'יימס מונרו.
ב-1823 לקה קרופורד בשבץ מוחי קשה, אך בכל זאת הוא שאף לרשת את הנשיא מונרו בבחירות 1824. המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית התפצלה לסיעות, שכן היו אחרים שגם הם שאפו להיבחר לנשיאות. אף אחד מארבעת המתמודדים לנשיאות לא זכה ברוב האלקטורלי הדרוש והנשיא נבחר על ידי בית הנבחרים על פי התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית. על פי החוקה והתיקון בית הנבחרים בחר את הנשיא מבין שלושת המועמדים שזכו במספר הרב ביותר של הקולות, כך שנותרו במירוץ אנדרו ג'קסון, ג'ון קווינסי אדמס וויליאם קרופורד. בית הנבחרים בחר בג'ון קווינסי אדמס, שביקש מקרופורד להמשיך לכהן כמזכיר האוצר. לאחר שדחה את הצעתו של הנשיא אדמס, קיבל קרופורד מינוי לבית המשפט העליון של ג'ורג'יה. הוא שקל להתמודד בבחירות של 1832, כנשיא או כסגן הנשיא, אך בסופו של דבר בחר שלא להתמודד.
ראשית חייו

קרופורד נולד בחלק של מחוז אמהרסט בווירג'יניה שעבר מאוחר יותר לתחומי מחוז נלסון, אך לפחות מקור אחד מציין את מקום הולדתו בחוות טסקלום שנשארה בתחומי מחוז אמהרסט. הוא היה בנם של ג'ואל ופאני (לבית האריס) קרופורד. ב-1779 הוא עבר עם משפחתו למחוז אדג'פילד שבקרוליינה הדרומית וב-1783 למחוז קולומביה שבג'ורג'יה. קרופורד התחנך בבתי ספר פרטיים בג'ורג'יה ובאקדמיית ריצ'מונד שבאוגוסטה. לאחר מות אביו היה קרופורד למפרנס העיקרי של המשפחה והוא עבד בחווה המשפחתית ובמקביל לימד בבית ספר. מאוחר יותר הוא למד משפטים וב-1799 החל לעסוק בעריכת דין בעיר לקסינגטון שבג'ורג'יה. באותה שנה הוא גם מונה על ידי בית הנבחרים של ג'ורג'יה להכין קובץ חוקי המדינה.
קריירה פוליטית בג'ורג'יה

במשך עשורים הייתה לקרופורד השפעה על הפוליטיקה של ג'ורג'יה. ב-1803 הוא נבחר לבית הנבחרים של ג'ורג'יה מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית וכיהן כחבר הבית עד 1807. הוא היה בעל בריתו של הסנאטור ג'יימס ג'קסון. יריביהם היו חסידיו של ג'ון קלארק, לימים מושל המדינה. ב-1802 הרג קרופורד את פיטר לורנס ואן אלן, מבעלי בריתו של קלארק בדו-קרב. ארבע שנים לאחר מכן, ב-16 בדצמבר 1806 השתתף קרופורד בדו-קרב נוסף, הפעם עם קלארק עצמו ומפרק כף היד השמאלית שלו התרסק מהירי, אך בסופו של דבר החלים.