stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נונו מנדש
הערות שוליים

↑  Nuno Mendes au Paris Saint-Germain באתר הרשמי של פריז סן-ז'רמן, 1 בספטמבר 2021 (בצרפתית)
↑  A lista de convocados de Portugal para o Mundial 2022 באתר MaiseFutbol, ‏ 10 בנובמבר 2022 (בפורטוגזית)
↑  Convocados para o Euro 2024 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הפורטוגלית, 21 במאי 2024 (בפורטוגזית)
| נבחרת פורטוגל – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 פרננדש •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 רפא • 16 סאנצ'ס • 17 גדש • 18 נבש • 19 גונסלבש • 20 דאלו • 21 ז'וטה • 22 ר. סילבה • 23 פליקס • 24 אוליביירה • 25 מנדש • 26 פלהיניה • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פונטה •  7 רונאלדו •  8 מאוטיניו •  9 א. סילבה •  10 ב. סילבה •   11 פרננדש •  12 לופש • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 רפא • 16 סאנצ'ס • 17 גדש • 18 נבש • 19 גונסלבש • 20 דאלו • 21 ז'וטה • 22 ר. סילבה • 23 פליקס • 24 אוליביירה • 25 מנדש • 26 פלהיניה • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש |  1 פטריסיו •  2 דאלו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 גריירו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 אנד. סילבה •  10 סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 ויליאם • 15 ליאו • 16 ויטיניה • 17 מריו • 18 נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 הורטה • 22 קושטה • 23 נונס • 24 אנט. סילבה • 25 אוטביו • 26 ראמוס • מאמן: סנטוש | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 דאלו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 ראמוס •  10 ב. סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 אינסיו • 15 ז'. נבש • 16 נונס • 17 ליאו • 18 ר. נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 ז'וטה • 22 קושטה • 23 ויטיניה • 24 א. סילבה • 25 נטו • 26 קונסייסאו • מאמן: מרטינס |  1 פטריסיו •  2 סמדו •  3 פפה •  4 דיאש •  5 דאלו •  6 פלהיניה •  7 רונאלדו •  8 פרננדש •  9 ראמוס •  10 ב. סילבה •   11 פליקס •  12 סה • 13 דנילו •  14 אינסיו • 15 ז'. נבש • 16 נונס • 17 ליאו • 18 ר. נבש • 19 מנדש • 20 קנסלו • 21 ז'וטה • 22 קושטה • 23 ויטיניה • 24 א. סילבה • 25 נטו • 26 קונסייסאו • מאמן: מרטינס | פורטוגל |
מרקו קוסקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1951 (בן 73) תוניסיה
 מדינה:  צרפת 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופר
 שפות היצירה:  צרפתית
 תחום כתיבה:  ספרות
 פרסים והוקרה:  פרס צרפתי על "ספר ביכורים" ("Prix du Premier Roman" (אנ')) על ספרו הראשון (Balace Bounel).
 
מרקו קוסקס (בצרפתית: Marco Koskas; נולד ב-3 בספטמבר 1951) הוא מחזאי וסופר צרפתי-ישראלי.
ביוגרפיה

קוסקס נולד בנאבל, עיר חוף בתוניסיה, חמישי מבין שבעה אחים ואחיות. בגיל 11 היגר עם בני משפחתו לצרפת.
במשך שנים רבות היה חוקר פרטי במקביל לפעילות הכתיבה שלו.
בשנת 1979 זכה בפרס הצרפתי "ספר ביכורים" ("Prix du Premier Roman" (אנ')) על ספרו הראשון (Balace Bounel).
בסוף 2011 עלה לישראל, בעקבות בנו. קוסקס מתגורר בתל אביב בשכונת פלורנטין.
בשנת 2012 פרסם קוסקס טור ב-ג'רוזלם פוסט וכותרתו הייתה: "האם אפשר עדיין להיות סופר יהודי בצרפת?".
ספרו האחרון "חבורה של צרפתים" נכלל ברשימת המועמדים הסופיים ל"פרס רנודו" (Prix Renaudot) היוקרתי, אשר ניתן ל"יצירה ספרותית יוצאת מגדר הרגיל" ואולם לאחר שנדחה לפרסום בכל הוצאות הספרים הגדולות בצרפת ויצא דרך ה"אמזון", בפלטפורמה ההוצאה העצמית "CreateSpace" (אנ'). הספר חולל סערה וגרר איומים בחרם כולל של מוכרי הספרים בצרפת.
ספריו

"Balace Bounel" (שנת 1979 בהוצאת "Pocket")
"Destino" (שנת 1981 בהוצאת "Grasset")
"L’Homme de paille" (שנת 1988, בהוצאת "Calmann-Lévy" (צר'))
"L’Étrangère (récit)" (שנת 1988 בהוצאת "Calmann-Lévy" (צר'))
"La Position Tango" (שנת 1990 בהוצאת "J.-C. Lattès")
"Albert Schweitzer ou le Démon du bien (biographie)" (שנת 1992 בהוצאת "J.-C. Lattès")
"Arafat ou le palestinien imaginaire (biographie)" (שנת 1994, בהוצאת "J.-C. Lattès")
"J’ai pas fermé l’œil de l'été" (שנת 1995 בהוצאת "Julliard")
"L’Hindou assis sur son trésor (récit)" (שנת 1997 בהוצאת "JC Lattès")
"Love and stress" (שנת 2002 בהוצאת "Laffont")
"Avoue d'abord" (שנת 2007 בהוצאת "La Table Ronde"),
"Aline, pour qu’elle revienne" (שנת 2009, בהוצאת "Éditions Baleine" (צר'))
"Mon cœur de père" (שנת 2012 בהוצאת "Fayard")
"Ivresse du reproche" (שנת 2013 בהוצאת "Fayard")
"Bande de Français" (שנת 2018 הוצאת אמזון)
מחזאות

"Le Roi des Schnorrers" (כתב: ישראל זנגוויל), (שנת 2002)
"Dov de Deauville"
הערות שוליים

↑  הסופר צרפתי ישראלי מרקו קוסקס מועמד לפרס רנודו fr.timesofisrael.com/litterature-le-franco-israelien-marco-koskas-cree-la-surprise-au-prix-renaudot
↑   שלמה פפירבלט, מרקו קוסקס חי בפלורנטין ומחולל סערה ספרותית בפריז, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2018
↑  טל שניידר, ‏הסופר שמועמד לפרס רנודו היוקרתי בצרפת מדירתו בפלורנטין, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2018
↑  פרס רנודו - מועמד מרקו קוסקס france24.com/fr/20180912-livre-selectionne-le-renaudot-provoque-colere-libraires
↑  חנויות ספרים צרפתיות לאחר בחירת הרומן העצמי שפורסם על ידי אמזון Flood, Alison (15 September 2018). "French bookshops revolt after prize selects novel self-published on Amazon". the Guardian. Retrieved 18 September 2018
↑  "מרקו קוסקס" - "Balace Bounel" babelio.com/livres/Koskas-Balace-Bounel
↑  מרקו קוסקס - "Destino" grasset.fr/destino
↑  מרקו קוסקס - La-position-tango babelio.com/livres/Koskas-La-position-tango
↑  מרקו קוסקס - "Love and stress" ina.fr/video
↑  "מרקו קוסקס" "Avoue d'abord"  editionslatableronde.fr/Catalogue/(auteur)/Koskas%20Marco
↑  "מרקו קוסקס" "Avoue d'abord"  amazon.fr/Avoue-dabord-Marco-Koskas
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280534805171  BnF: cb11910002r (data)  GND: 120467305  ISNI: 0000 0000 3103 7923  LCCN: n80029378  NTA: 126911487  SUDOC: 026952785  VIAF: 36920394   WorldCat (עם VIAF): 36920394
נילס גאדה

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1817 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  21 בדצמבר 1890 (בגיל 73) קופנהגן, דנמרק 
 שם לידה:  Niels Wilhelm Gade 
 מקום קבורה:  Holmen Church 
 מוקד פעילות:  ממלכת דנמרק 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  דנית 
 כלי נגינה:  כינור, עוגב, עוגב 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פור לה מריט  מסדר דנבורג 
 פרופיל ב-IMDb
 
נילס גאדה
נילס וילהלם גאדה (בדנית: Niels Wilhelm Gade;‏ 22 בפברואר 1817 - 21 בדצמבר 1890) היה מלחין, מנצח, כנר, נגן עוגב ומורה דני. גאדה נחשב למוזיקאי הדני החשוב ביותר בזמנו.
חייו

גאדה נולד בקופנהגן, לאב שבנה רהיטים וכלי נגינה. הוא החל את הקריירה המוזיקלית שלו ככנר בתזמורת הדנית המלכותית, שניגנה בהשמעת בכורה את האוברטורה הקונצרטית שלו, Efterklange af Ossian ("הדי אוסיאן") בשנת 1841. כשהסימפוניה הראשונה שלו לא התקבלה לביצוע בקופנהגן, שלח אותה אל פליקס מנדלסון. תגובת מנדלסון ליצירה הייתה חיובית, וכאשר ניצח עליה במרץ 1843 בלייפציג, קיבל אותה הקהל בהתלהבות. בעזרת מלגה מן הממשלה הדנית, יצא גאדה עצמו ללייפציג, שם לימד בקונסרבטוריון, עבד כעוזר מנצח של תזמורת הגוונדהאוס והתיידד עם מנדלסון, שהשפיע על כתיבתו המוזיקלית. בשנת 1845 ניצח על ביצוע הבכורה על הקונצ'רטו לכינור במי מינור של מנדלסון. גאדה עמד בקשרי ידידות גם עם רוברט שומאן.
עם מותו של מנדלסון בשנת 1847, תפס גאדה את מקומו כמנצח ראשי אך נאלץ לחזור לקופנהגן באביב 1848, עקב מלחמת שלזוויג-הולשטיין בין פרוסיה לדנמרק.
בקופנהגן התמנה גאדה למנהל האגודה המוזיקלית של קופנהגן (משרה בה כיהן עד מותו) ולאחר שייסד תזמורת ומקהלה חדשות, ביסס את מקומו כמוזיקאי הבולט ביותר בדנמרק. הוא עבד גם כנגן עוגב; אומנם, המשרה היוקרתית של נגן עוגב בקתדרלה של קופנהגן ניתנה לא לו אלא ליוהאן פטר אמיליוס הרטמן, אך גאדה שירת כנגן עוגב בכנסיית הולמן בקופנהגן משנת 1850 עד מותו. גאדה ניהל את הקונסרבטוריון של קופנהגן יחד עם הרטמן (שאת בתו נשא לאישה בשנת 1852) ועם הולגר סימון פאולי. גאדה היה גורם משפיע בעל חשיבות על רבים ממלחיני סקנדינביה בדור הבא; הוא עודד ולימד הן את אדוורד גריג והן את קרל נילסן, כמו גם דמויות פחותות מהם בחשיבותן, כמו אוטו מאלינג ואסגר האמריק. גאדה מת בקופנהגן.
יצירותיו

בין יצירותיו של גאדה שמונה סימפוניות, קונצ'רטו לכינור, מוזיקה קאמרית, יצירות לעוגב ולפסנתר וכמה קנטטות רחבות יריעה. בקנטטות הראשונות, בעיקר "קומאלה" (1846) ו"אלוורסקוד", ניכרת נטייה לפולקלור נורדי, אך הקנטטות האחרונות משקפות גישה אוניברסלית יותר, בהשפעת שנותיו בלייפציג. הנטייה לחפש את הלאומיות הנורדית ביצירותיו ולהתעלם מאיכותן הייחודית הייתה לצנינים בעיניו, בסופו של דבר.
הערות שוליים

↑  הודות לפעילותו המוזיקלית רחבת ההיקף, נחשב [גאדה] לדמות החשובה ביותר במוזיקה הדנית של המאה ה-19 (מתוך הערך "נילס גאדה" בגרוב אונליין)
↑  לדברי גריג, מתוך הערך "נילס גאדה" בגרוב אונליין)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270916805171  PLWABN: 9810676661905606  BNE: XX935423  BnF: cb13894236b (data)  CANTIC: a11488232  CiNii: DA08181849  GND: 119057077  ISNI: 0000 0001 2133 6724  LCCN: n81004075  LNB: 000038879  MusicBrainz: fa6fc91d-c798-4519-897e-94475915781d  NDL: 00954185  NKC: jn20010525057  NTA: 070041253  SELIBR: 211504  SNAC: w6hq49kk  SUDOC: 031454224  Trove: 1195165  VcBA: 495/53763  VIAF: 54332446   WorldCat (עם VIAF): 54332446
מרקו קאז'אל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוקטובר 1885 סוליצה, צפון חבל מולדובה, ממלכת רומניה
 פטירה:  21 ביולי 1972 (בגיל 86) בוקרשט, רומניה (הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה)
 
מרקו קאז'אל (ברומנית: Marcu Cajal;  14 באוקטובר 1885 סוליצה – 21 ביולי 1972)  היה רופא ילדים יהודי רומני. מרקו קאז'אל כיהן כפרופסור במכון לרפואה ולרוקחות בבוקרשט, כיום האוניברסיטה לרפואה בבוקרשט. יחד עם מיכאיל מניקטידה הקים את הקתדרה הראשונה לרפואת ילדים באוניברסיטת בוקרשט.  בשנות הרדיפות נגד היהודים ברומניה, בשנים 1944-1942 עמד בראש בית הספר ללימודי רפואה באורגן עבור סטודנטים יהודים בבית החולים קאריטס בבוקרשט? נודע, בין השאר, בטיפולים באמצעות ביסמוט לילדים חולי עגבת ועגבת מלידה ובטיפולים על ידי עירוי בנסיוב עצמי בדלקות ראות קשות בילדים.
ביוגרפיה

קאז'אל היה בן למשפחה יהודית ספרדית, נולד בעיירה סוליצה בצפון חבל מולדובה בממלכה הרומנית. סיים לימודי רפואה באוניברסיטת בוקרשט בשנת 1913. שירת בצבא הרומני כרופא צבאי מתנדב בעל דרגת רב-סמל בימי מלחמת הבלקן השנייה ב-1913 כשלקח חלק במאבק במגפת הכולרה וזכה על כך בעיטור אחרי שלוש שנים, בשנים 1916–1918 שירת כרופא לוטננט שירת בזירות הקרבות במלחמת העולם הראשונה, בה נפל אחד מאחיו. ב-1917 כרופא פלוגתי בפלוגת הרגלים הרומנים 73/78 נפצע מגז לחימה של הגרמנים בקו האש. בשנת 1919 כרופא של הגדוד הארטילרי 42 השתתף במלחמה של רומניה נגד הרפובליקה הסובייטית ההונגרית
קאז'אל פעל בכמה מוסדות רפואיים בבוקרשט, בירת רומניה, כולל למשך 30 שנה ב בית החולים היהודי "קאריטס". בשנת 1936 מיוזמתו של קאז'אל הוקם בניין שלישי במסגרת בית החולים קאריטס. פעם בשבוע נהג להעניק טיפולי חינם בקליניקה הפרטית שלו ברחוב אנטון פאן 40 בבוקרשט.
ב-1 ביולי 1929 אחרי בחינה התמנה למרצה בתחום הטיפולים ברפואת הילדים בפקולטה לרפואה בבוקרשט. בשנים 1933–1937 ניהל "מכון לחיזוק חוסן הילדים" ביישוב הנופש כרמן סילבה (לימים אפוריה סוד) שעל חוף הים השחור.
בימי משטר יון אנטונסקו והרדיפות הממוסדות נגד היהודים, אחרי שנחסמה בחוק בפני היהודים הכניסה לבתי הספר ולאוניברסיטאות הרומניים, במאי 1942 ארגן קאז'אל במתחם בית החולים קריטס מסגרת לימודי רפואה ליהודים, שנקראה "הפקולטה לרפואה עבור יהודים" (1944-1942). הוא נודע גם כ"בית הספר של קריטס" או "בית הספר קאז'אל".
בשנת 1943 אישר המשטר הצבאי-הפשיסטי את בקשתו לקבל פטור מהפקעת ביתו שהיה רכושו היחיד, בגין מעשיו כרופא בצבא ובאזרחות לטובת רומניה.
אחרי הדחת השלטון הצבאי-פשיסטי וביטול החוקים נגד היהודים, בשנת 1947 התאפשר מינויו כפרופסור לקליניקה פדיאטרית ולפואריקולטורה במכון לרפואה ולרוקחות בבוקרשט.
קאז'אל ביצע מחקרים בנוגע לעגבת התורשתית, לשימוש בטיפולים על ידי אוטוסרותרפיה בברונכופנאומוניה אצל הילדים.
כיהן כיושב ראש החברה לרפואת ילדים ברומניה.
היה אביו של הווירולוג והפעיל היהודי ניקולאיה קאז'אל, שנודע כמדען, חבר האקדמיה הרומנית ויושב ראש פדרציית הקהילות היהודיות ברומניה.
פרסים ואותות הוקרה

1913 – מדליית "תנופה הארץ" (Avântul țării) על השתתפותו במאבק במגפת הכולרה בימי מלחמת הבלקן השנייה
1934 – הפרס "פרופסור ריגלר" של האקדמיה הרומנית עבור ספר הלימוד שלו לטיפול ברפואת הילדים Terapeutica infantil
ספרים

1928 Terapeutica infantilă יחד עם פרופ' מ. מניקאטידה - ספר הלימוד המקיף הראשון לטיפול ברפואת בילדים, ספר שזכה בפרס האקדמיה הרומנית
לקריאה נוספת

Federația Comunităților Evreiești din România -Gheorghe Brătescu - Medicină - în Nicolae Cajal, Harry Kuller (red) Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație, Editura Hasefer, București, 2004 ,
מכתב של ד:ר מרקו קאז'אל אל ראשות הממשלה הרומנית ב-13 באפריל 1943 - פורסם בספר:
Lya Benjamin Prigoană și rezistență în istoria evreilor din România 1944-1940 - studii, Editura Hasefer, București 2001
(ליא בנימין - רדיפות והתנגדות בתולדות יהודי רומניה 1940–1944 - עיונים)
Noesis: Travaux Du Comité Roumain D'histoire Et de Philosophie Des Sciences, Volumul 10
Editura Academiei Republicii Socialiste România, 1984
הערות שוליים

↑  Noesis 10 1984  עמ' 152
↑  Noesis 10 1984  עמ' 152
1 2 3  מכתב של מרקו קאז'אל ב-L.Benjamin  2001. עמ'  468
1 2  Realitatea Evreiască 2018
↑  Constantin Nicolae - Sindicatul Sanitas din Spitalul Caritas - Scurt istoric al Spitalului Caritas
ניקוס זיזיס

| --- | --- |

זיזיס במדי נבחרת יוון
 לידה:  16 באוגוסט 1983 (בן 41) סלוניקי שביוון
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.97 מטר
 מספר:  1
 קבוצות כשחקן
 2000 - 2005   2005 - 2007   2007 - 2009   2009 - 2012   2012 - 2013   2013 - 2014   2015  2015 - 2019   2019 - 2020   2020 -:  אא"ק אתונה   בנטון טרוויזו   צסק"א מוסקבה   מונטפסקי סיינה   בילבאו באסקט   אוניקס קאזאן   פנרבחצ'ה אולקר    ברוז באמברג    חובנטוד בדאלונה   א.א.ק. אתונה
ניקולאוס "ניקוס" זיזיס (ביוונית: Νικόλαος Ζήσης; נולד ב-16 באוגוסט 1983 בסלוניקי שביוון) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדות הרכז והקלע בא.א.ק. אתונה ובנבחרת יוון. גובהו הוא 1.97 מטר.
קריירה

ב-1996 החל זיזיס לשחק במועדון הכדורסל של ימק"א. בגיל 17 עבר לקבוצת א.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית, ובה החל את הקריירה המקצוענית שלו. במהלך תקופתו בקבוצה זכה עימה זיזיס בגביע היווני בשנת 2001 ובאליפות יוון בשנת 2002.
לאחר חמש עונות באתונה עבר זיזיס לקבוצת בנטון טרוויזו מליגת העל האיטלקית. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה עימה באליפות איטליה ובסופר קאפ האיטלקי, וכעבור עונה אף בגביע האיטלקי.
ב-13 ביוני 2007 חתם זיזיס למשך שלוש עונות בצסק"א מוסקבה הרוסית. הוא זכה עימה בשנת 2008 בגביע היורוליג, לאחר ניצחון בגמר על מכבי תל אביב.
בקיץ 2012 חתם זיזיס בבילבאו באסקט הספרדית לשנתיים. לאחר שנה חתם באוניקס קאזאן מהליגה המאוחדת של VTB.
זיזיס משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של יוון משנת 2001. במשך שנותיו בנבחרת הוא זכה עימה במדליית הזהב באליפות אירופה 2005 ומדליית הכסף באליפות העולם 2006.
תארים והישגים

| --- | --- |
 עם אא"ק אתונה הגביע היווני: 2001  אליפות יוון: 2002  השחקן המצטיין של הליגה היוונית: 2004, 2005 עם בנטון טרוויזו הסופרקאפ האיטלקי: 2006  אליפות איטליה: 2006  הגביע האיטלקי: 2007 עם צסק"א מוסקבה אליפות היורוליג: 2008  אליפות רוסיה: 2008 עם מונטפסקי סיינה אליפות איטליה: 2010, 2011, 2012  הסופר קאפ האיטלקי: 2010, 2011, 2012  הגביע האיטלקי: 2010, 2011, 2012:  ברוז באמברג אליפות גרמניה: 2016  הגביע הגרמני: 2017 עם נבחרת יוון מדליית כסף באליפות אירופה עד גיל 16: 1999  מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 18: 2000  מדליית כסף במשחקי הים התיכון: 2001  מדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 20: 2002  MVP אליפות אירופה עד גיל 20: 2002  מדליית זהב באליפות אירופה: 2005  הכדורסלן הצעיר (עד גיל 22) של פיב"א אירופה: 2005  מדליית כסף באליפות העולם: 2006
ניקון (פטריארך)

ניקון (ברוסית: Никон; בשמו החילוני: ניקיטה מינין, Никита Минин‏; 7 במאי 1605 – 27 באוגוסט 1681) היה ראש הכנסייה הרוסית, הנהיג רפורמה דתית נרחבת, אך בסופו של דבר סולק מכל תפקידיו.
חייו

ניקון נולד במשפחת איכרים ממוצא מורדובי בכפר ליד ניז'ני נובגורוד. אימו נפטרה בילדותו ואביו התחתן שנית. בגיל 12 הוא עבר לגור במנזר. בשנת 1624 חזר להוריו, התחתן והחל לשרת ככומר מקומי. בשנת 1635 לאחר פטירת ילדיו, הכריח את אשתו לנדור נדרי נזירה, ונעשה נזיר בעצמו במנזר סולובקי. מאוחר יותר עבר למנזר אחר ובשנת 1643 התמנה לאב המנזר. בשנת 1646 הגיע למוסקבה לפגישה עם אלכסיי הראשון. הצאר התרשם ממנו מאוד והחליט להשאיר אותו בחצרו. עם הזמן השפעתו על הצאר גדלה וכל יום שישי הוא היה מגיע לצאר לשיחות והתייעצויות בנושאים דתיים ומדיניים והוא התיישב במנזר נובוספסקי. בשנת 1649 התמנה לראש כנסייה בנובגורוד.
ראש הכנסייה הרוסית

ב-15 באפריל 1653 נפטר הפטריארך הרוסי. ב-25 ביולי 1652 ניקון התמנה לראש הכנסייה הרוסית החדש. במהלך הטקס הוא הצליח לקבל את הבטחת הצאר שהוא לא יתערב בענייני דת וכנסייה.
זמן קצר לאחר קבלת תפקיד הפטריארך ניקון החל בביצוע רפורמה דתית ברוסיה. מהות הרפורמה הייתה בהתאמת הספרים הדתיים הרוסים לספרים היוונים והתאמת מנהגי התפילה עם המנהגים היוונים. צורת ניהול הרפורמה הביאה להתנגדות עזה ובסופו של דבר לפילוג בכנסייה הרוסית.
באותה תקופה אלכסיי הראשון ניהל מערכה צבאית נגד האיחוד הפולני-ליטאי – מלחמת רוסיה–פולין (1654–1667). בזמן העדרו של הצאר ממוסקבה ניקון ניהל את ענייני המדינה. מצב זה, לאור האופי וההתנהגות שלו גרמו להתמרמרות עזה בין הבויארים וההנהגה הדתית. בסופו של דבר היחסים בינו לבין הצאר התקררו וב-10 ביולי 1658 ניקון עזב בהפגנתיות את התפקיד הרם ועבר למנזר ליד מוסקבה.
בשנת 1660 בהתייעצות של ראשי הכנסייה הרוסית תוכנן לשלול מניקון את כל תפקידיו ותואר הכומר. התוכנית לא יצאה אל הפועל, אך סוכם לערוך לו משפט. בשנת 1666 החל המשפט שבו ישבו פטריארכים מאלכסנדריה ואנטיוכיה. ב-12 בדצמבר 1666 התקיימה הישיבה השלישית והאחרונה. מניקון נשללו כל תפקידיו ותואריו והוא נשלח למנזר פראפונטוב כנזיר מן המניין. לאחר פטירת אלכסיי הראשון הוא הועבר למנזר אחר עם משטר נוקשה.
בשנת 1681 ניקון קיבל אישור לחזור למנזר באזור מוסקבה. בדרך, באזור ירוסלבל הוא נפטר. בלוויה שהתקיימה הצאר החדש פיודור השלישי התייחס לניקון כראש הכנסייה למרות מחאות הכמורה. בשנת 1682 בהתאם לבקשות הצאר ולמרות התנגדות ראש הכנסייה סוכם להחזיר את ניקון לרשימת ראשי הכנסייה ולהתייחס לזכרו בהתאם.
למרות העונש האישי הכבד שהוטל עליו, הרפורמות שהוא יזם נמשכו.
מרתון קזבגי

| --- | --- |

 ענף:  ריצת מרתון
 תאריך ייסוד:  2010
 מדינות משתתפות:  גאורגיה גאורגיה
 עיר מארחת:  סטפנסטמינדה והר קזבק 
 www.kazbegi-marathon.com
 
מרתון קאזבגי היה תחרות ריצת מרתון שנערכה בגאורגיה (נפת קאזבגי) ועוברת בהרי הקווקז בצפון המדינה. תחרות המרתון הייתה יוזמה של גולן לובנוב מישראל והתקיימה פעם בשנה, בחודש ספטמבר בשנים 2010-2016.
המסלול מתחיל ומסתיים בעיר קאזבגי היושבת למרגלות הר קזבק על הדרך הצבאית ההיסטורית.
תחרות הריצה כוללת 3 מקצים: מרתון, חצי מרתון ומרוץ 8 ק"מ.
התחרות אורגנה על ידי חברות מסחריות, משרד התיירות ואיגוד האתלטיקה הגאורגים. ויועד לרצים מכל העולם. איגוד האתלטיקה של גאורגיה חילק פרסים כספיים לרצי האיגוד.
זהו מרתון ההרים הראשון שהתקיים בגאורגיה בפרט ובהרי הקווקז בכלל.
מסלול

הזינוק לתחרות הוא בעיר סטפנצמינדה.  המסלול כולל ריצה חצי קילומטר צפונה ופונה דרומה על הגשר העובר מעל נהר טרגי. המשך ריצה דרומה לאורך הרכס עד לכפר סיאוני. בכנסיית הכפר פונים צפונה אל עמק סנו ואל הכפר סנו. רצים בחזרה אל סטפנצמינדה וממשיכים אל 8 הק"מ האחרונים - טיפוס אל כנסיית השילוש הקדוש-גרגטי. נקודת הסיום היא נקודת ההתחלה – קזבגי. רוב רובו של המסלול עובר בדרכי עפר ורק חלקו הקטן עובר על גבי כביש.
היסטוריה

המרתון הוא יוזמה של גולן לובנוב מישראל והפרויקט הושק בחודש פברואר 2010. 
ב-4 בספטמבר 2010 התקיימה תחרות המרתון הראשונה ובה השתתפו כ-150 רצים מכל העולם. 
ב-10 בספטמבר 2011 התקיימה תחרות המרתון השנייה ובה השתתפו כ-300 רצים. במרתון קזבגי השני השתתפו שגרירי אנגליה ושווייץ בגאורגיה.
המרתון התקיים מדי שנה עד המרתון השביעי והאחרון בשנת 2016, במסגרתו השתתפו 456 משתתפים.
מאז לא התקיים מרתון נוסף עקב קושי במימון המרתון.
תמונות

האזור שבו נערך המרתון
נקודת הזינוק של המירוץ
המירוץ
המירוץ
המירוץ
זוכים
הר קזבק
כנסיית השילוש הקדוש גרגטי
ניקו ווקר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באפריל 1985 (בן 39) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הוקן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
ניקולס ווקר (באנגלית: Nicholas Walker; נולד ב-19 באפריל 1985) הוא סופר אמריקאי ויוצא צבא ארצות הברית שישב בכלא בגין שוד בנק. רומן הביכורים הסמי-אוטוביוגרפי, "צ'רי" שכתב בעודו מרצה 11 שנות מאסר, פורסם ב-14 באוגוסט 2018. הספר עובד לסרט באותו שם שיצא ב-2021.
ביוגרפיה

בשנים 2005–2006 שירת ווקר כחובש צבאי ביחידת חיל רגלים בעיראק. במסגרת תפקידו הוא ביצע יותר מ-250 משימות בשטח האויב. לאחר שחזר לחיים האזרחיים הוא סבל מהפרעת דחק פוסט-טראומטית שלא אובחנה. ווקר היה בדיכאון ובטראומה והתמכר להרואין ולאוקסיקודון.
כדי לממן את ההתמכרות שלו לסמים הוא שדד עשרה בנקים ברחבי קליבלנד בטווח של ארבעה חודשים, החל מדצמבר 2010. הוא נעצר באפריל 2011, הודה באשמה ב-2012 ונידון למאסר של אחת עשרה שנים. ב-2013, בזמן שהותו במוסד הכליאה הפדרלי באשלנד, קנטקי, צוין שמו באתר החדשות "BuzzFeed". זה הוביל להתכתבות עם מתיו ג'ונסון, מוציא לאור בעיתונות העצמאית "Tyrant Books". ג'ונסון שלח לווקר ספרים ועודד אותו לכתוב על חייו. הוא בילה כמעט ארבע שנים בכתיבה.
הרומן "צ'רי" פרי עטו ראה אור בהצאת הספרים "אלפרד א. קנופף" והוא עוסק ב"זוועות המלחמה וההתמכרות". ברומן הסמי-אוטוביוגרפי, צעיר נושר מהקולג' ומתגייס לצבא. הוא חוזר הביתה שמצבו ירוד, מתמכר לאופיאטים ומתחיל לשדוד בנקים. לפ המגזין ניו יורק, זכה הספר ל"שבחים כמעט אוניברסליים" עם פרסומו. הוא הופיע לראשונה במקום ה-14 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. ווקר אמר שהוא משתמש בכסף ממכירת הספר כדי להחזיר לבנקים ששדד. הספר היה ברשימה הקצרה לפרס המינגוויי לשנת 2019.
תוך ימים ספורים מפרסום הספר נרכשו זכויות הסרט תמורת מיליון דולר על ידי האולפן AGBO של ג'ו ואנתוני רוסו, כשהאחים מביימים ומפיקים, התסריט נכתב על ידי ג'סיקה גולדברג, ובכיכובו של טום הולנד כדמות מבוססת על ווקר. לווקר הוצעה ההזדמנות להיות מפיק בפועל של הסרט, אבל הוא דחה אותה. הסרט, שנקרא גם הוא "צ'רי", יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-26 בפברואר 2021, וב-Apple TV+ ב-12 במרץ 2021.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ווקר גדל באטלנטה, לאס וגאס וקליבלנד. הוא נשר מאוניברסיטת ג'ון קרול והתגייס לצבא בגיל 19. על שירותו בעיראק קיבל ווקר שבע מדליות וציון לשבח. הוא שוחרר מהכלא מוקדם, באוקטובר 2019. הוא גר באוקספורד, מיסיסיפי.
ווקר ואשתו הראשונה התגרשו כמה חודשים לאחר שחזר ב-2006. בערך בזמן הזה, הוא היה הסולן והכותב בלהקת רוק פסיכדלי בשם "Safari", והם הוציאו את האלבום "Maybe Tomorrow" ב-2010. באוגוסט 2020, המגזין "אינטרוויו" דיווח כי ווקר התחתן עם המשוררת רייצ'ל ראביט ווייט.
לקריאה נוספת

Walker, Nico (2018). Cherry. New York: Alfred A. Knopf. ISBN 9780525520139.
נוקיה 3100

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם טלפון נייד 
 יצרן:  נוקיה
 תאריך הפצה:  ספטמבר 2003
 הקודם בסדרה:  נוקיה 3510
 הבא בסדרה:  נוקיה 3200
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  Series 40
 נפח אחסון:  439KB
 זיכרון:  205KB
 מסך:  128*128 פיקסלים, CSTN, 4096 צבעים
 קלט:  לוח מקשים
 מצלמה:  640×480 VGA (מתחברת דרך חיבור ה-Pop-Port)
 סוללה:  ליתיום-יון, BL-5C‏, 850 מיליאמפר/שעה
 רשת:  GSM 900/1800/1900MHz (אירופה וישראל) GSM 850/1800/1900MHz (ארצות הברית) CDMA2000 1xRTT (דגם 3105)
 קישוריות:  Nokia Pop-Port
 רמת קרינה:  0.76 W/kg
 
נוקיה 3100 (באנגלית: Nokia 3100) הוא טלפון נייד תוצרת נוקיה הפועל בתדרי GSM. הטלפון הוכרז ב-17 ביוני 2003 כטלפון נייד לשוק הנמוך ויצא לאור במהלך ספטמבר.
הטלפון, ששווק כמכשיר לצעירים, פותח על בסיס דגם ה-6100 והוצג כ"יורש" של דגם ה-3510. הטלפון הוא הראשון מבין מכשירי סדרת 3000 בעל מסך ברזולוציה של 128*128 פיקסלים ותומך ב-4096 צבעים, ובין יתר תכונותיו נמנות גם תמיכה ביישומי Java בתקן Java MIDP 1.0, דפדפן תומך WAP ו-XHTML, קישוריות GPRS, ניגון קובצי MIDI פוליפוניים היכולים לשמש כרינגטונים, ואת ממשק ה-Pop-Port של נוקיה המאפשר חיבור הטלפון למחשב וחיבור התקנים חיצוניים (כמו מצלמה) אל הטלפון.
בישראל הטלפון היה ידוע כ"נוקיה צביקה פיק" או "פלאפון צביקה פיק" הודות לקמפיין השיווקי בהשתתפותו, שקדם ליציאת המכשיר בתחילת 2004. פיק קיבל על פי הדיווח כ-30 אלף דולר בתמורה להשתתפות בקמפיין.
תכונות

הטלפון משתמש במערכת ההפעלה "Series 40" של נוקיה. ממשק המשתמש של התוכנה כלל אייקונים סטאטיים גדולים, בניגוד לטלפונים דומים שהשתמשו באייקונים מונפשים (בעלי אנימציה).
הטלפון תומך בשליחה של הודעות טקסט (SMS) ומולטימדיה (MMS) כאשר באפשרות המשתמש לשלוח גם רינגטונים ותמונות בפורמטים BMP, JPEG, GIF ו-PNG. הדגם הבסיסי אינו כולל רשמקול, מקלט רדיו, נגן MP3 או מצלמה, אך דגם ה-3100b שנמכר בארצות הברית כולל אפשרות הקלטת קול במהלך שיחה. בנוסף לכך ניתן היה לחבר אליו מצלמה באמצעות חיבור ה-Pop-Port שבתחתית המכשיר.
כמו כן, הדגם הציג אפקטי תאורה מיוחדים ללוח המקשים, שהאירו את לוח המקשים בהתאם לרינגטון המתנגן במכשיר.
בשלב מאוחר יותר, פיתחה נוקיה את דגם ה-3200 על בסיס החומרה של ה-3100 בתוספת מצלמה מובנית, ברזולוציית CIF (352*288 פיקסלים), שנלקחה מה-7250i. המכשיר מותג בתור ה"יורש" של ה-3100 אך לא זכה להצלחה, וקו הייצור שלו נסגר מוקדם יחסית בעוד שקו היצור של ה-3100 המשיך לפעול.
גרסאות > Nokia 3100 (RH-19)

הגרסה הבסיסית, שנועדה לשימוש ברשתות GSM אירופאיות. תומכת בתדרי GSM של 900/1800/1900MHz.
גרסאות > Nokia 3100b (RH-50)

גרסה המיועדת לשימוש ברשתות GSM אמריקניות ותומכת בתדרי 850/1800/1900MHz.
גרסה זו הציגה מספר תכונות שלא היו קיימות בגרסה הבסיסית וביניהן:
ערכת נושא נוספת לממשק המשתמש שניתנת לשינוי במסך ההגדרות.
תמיכה באפשרויות נגישות לכבדי שמיעה כמו TTY/TTD.
הקלטת שיחה פעילה למשך של עד דקה.
שעון עולמי – הצגת השעה בהתאם לאזורי זמן שונים.
גרסאות > Nokia 3105

גרסה שנועדה לשימוש ברשתות CDMA. זהה כמעט לגמרי מבחינה חיצונית ל-3100, אך כוללת פנס מובנה, כיסוי סוללה בצורה שונה מאשר ב-3100, ומספר תכונות חדשות במערכת ההפעלה.