stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עזריהו בן צדוק
הערות שוליים

↑  "עזריהו הכהן הראש לבית צדוק".- ספר דברי הימים ב', פרק ל"א, פסוק י'
↑  ספר דברי הימים א', פרק ה' לד-מ
↑  Purdue researcher verifies the existence of 53 people mentioned in the Hebrew Bible, בעקבות מחקר שנערך באוניברסיטת פורדו, אינדיאנה, ארצות הברית
↑  רשימת הדמויות מופיעה בסוף מאמר זה
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיליון

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  1,543 מ' 
 מדינה:  יוון 
 מיקום:  מגנסיה, יווןיוון
 קואורדינטות:  39°26′00″N 23°03′00″E﻿ / ﻿39.433333333333°N 23.05°E﻿ / 39.433333333333; 23.05
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןפיליון(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןפיליון
 
תמונת לוויין של חצי האי פיליון
פיליון (ביוונית: Πήλιο) הוא אזור הררי בחבל מגנסיה שבדרום-מזרח מחוז תסליה במרכז יוון, כ-350 קילומטרים צפונית לבירה אתונה, היוצר מעין חצי אי בין הים האגאי למפרץ פגסטיק. הכניסה לפיליון עוברת דרך עיר הנמל הגדולה וולוס.
האזור כולל יערות המורכבים בעיקר מעצי אלון, אדר (מייפל) וערמון, ומצוקים הנופלים בחדות אל תוך הים. בשיאו, מגיע גובה ההרים באזור ל-1610 מטר. יערות פיליון נפגעו מהשריפה הגדולה שהתחוללה באזור בשנת 2007, אך מאז השתקמו.
חופי דרום פיליון
על פי המיתולוגיה היוונית הרי פיליון היו משכנם של הקנטאורים, יצורים בעלי פלג גוף עליון של אדם ופלג גוף תחתון של סוס, ובראשם הקנטאור כיירון.
רוב הכפרים בהר פיליון נוסדו בסביבות המאה ה-13 על ידי יוונים שנמלטו מהשלטון הטורקי הכובש אשר גבה מהם מיסים כבדים. האזור נכבש על ידי היוונים מהטורקים ב-1881 בסיוע בריטי, אך נותר מבודד למדי עד שנות ה-50, רק אז חוברו הכפרים בפיליון למערכת החשמל ונסללו כבישים ראויים למעבר מכוניות. בפיליון המודרנית 24 כפרים שעדיין שומרים על הבנייה המסורתית באזור המתבססת בעיקר על אבן, חימר וגגות צפחה.
הכפר מקרניציה עם גגות צפחה בצד הצפון מערבי של הרי פיליון
חצי האי פיליון נחשב לאחד האזורים היפים ביוון, ועל כן זוכה לתיירים רבים המגיעים לאזור בשל מסלולי הטיול הרגליים, הכפרים השלווים והחופים. בחורף יש במקום גם אתרי סקי. בין הכפרים הבולטים והמתוירים באזור ניתן למנות את צמד הכפרים מקרניציה (Makrinitsa) ופורטריה (Portaria), זגורה (Zagora), חורפטו (Horefto), צנגרדה (Tsagarada), מילייס (Milies) וויטסה (Vitsa)., הכבישים בפיליון הרריים, תלולים ומפותלים, ולכן על אף המרחק האווירי הקצר יחסית בין הכפרים, זמן הנסיעה הנדרש לעיתים ארוך יותר משנדמה. בפיליון אין מלונות גדולים אלא בעיקר אכסניות קטנות ומשפחתיות הקרויות Domatia. בקרבת חופי פיליון נמצאים מספר איים קטנים אליהם ניתן להגיע בהפלגה קצרה: סקיאטוס, סקופלוס ואלוניסוס.
המשקה החריף נפוץ בפיליון אינו האוזו המוכר אלא גרסה מעט שונה שלו הנקראת ציפורו (Tziporo).
סנטינל וואן

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (S) 
 מייסדים:  תומר ויינגרטן, אלמוג כהן, אהוד שמיר
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 2013 – הווה (11 שנים) 
 מיקום המטה:  מאונטיין ויו
 ענפי תעשייה:  הגנת סייבר
 שווי שוק:  7.97 מיליארד דולר (10 באוקטובר 2024)
 מנכ"ל:  תומר ויינגרטן
 עובדים:  2400
  
 www.sentinelone.com
 
סנטינל וואן (באנגלית: SentinelOne) היא חברה ציבורית ישראלית-אמריקאית הפועלת בתחום הגנת סייבר. תומר ויינגרטן משמש מנכ"ל החברה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2013 על ידי אהוד שמיר, תומר ויינגרטן (מנכ"ל החברה) ואלמוג כהן.
החברה מעסיקה מעל ל-2,400 עובדים במשרדיה במאונטיין ויו, תל אביב (בחברה הבת "סנטינל לאבס ישראל"), בוסטון, טוקיו, סינגפור, אמסטרדם וקוריאה הדרומית.
החברה מפתחת ומוכרת מוצרי סייבר לאבטחת תחנות קצה (Endpoint security), האינטרנט של הדברים (IoT Devices) ומחשוב ענן. הטכנולוגיה שמפתחת החברה מבוססת על בינה מלאכותית (AI) שמזהה איומי סייבר מתקדמים על פי התנהגות התוקפים. מוצרי החברה זכו להכרה במחקרי שוק של חברת גרטנר, Forrester, SE Labs ושל "MITRE ATT@CK".
בשנת 2021 סנטינל וואן רכשה את Scalyr החברה פיתחה טכנולוגיה שמאפשרת בניית אגמי נתונים (Data Lakes) שמכילים את כל סוגי המידע ויודעת לבצע שאילתות מורכבות במהירות.
בשנת 2021 הפכה סנטינל וואן לנותנת חסות לקבוצת הפורמולה 1 של חברת אסטון מרטין.
חוקרי מודיעין הסייבר של החברה חשפו קמפיין סייבר איראני בשם ״Agrius" שכוון נגד גופים בישראל.
חוקרי הסייבר של החברה חשפו פרצות אבטחה קריטיות במחשבי דל, שהיו קיימות יותר מעשור ומסכנות מיליוני מחשבים ברחבי העולם.
במאי 2021 זכתה החברה במקום רביעי ברשימת CNBC Disruptor 50 - החברות הפרטיות שמשנות את העולם.
בחודש יוני 2021 צירפה החברה כיועץ את כריס קרבס, המנהל לשעבר של סוכנות הסייבר CISA.
ב-30 ביוני 2021 הפכה החברה לציבורית כשהתחילה להיסחר בבורסה לניירות ערך בניו יורק לפי שווי של 9 מיליארד דולר.
גיוס הון

החברה גייסה עד היום כ-695.6 מיליון דולר בשישה סבבי גיוס. בין משקיעי החברה SequoiaCapital, Tiger Global Management, Third Point Ventures, Insight Partners, Granite Hill CapitalPartners, Redpoint Ventures, Qualcomm Ventures, ואחרים. על פי סבב הגיוס שנערך בנובמבר 2020, שווי החברה עמד על 3.1 מיליארד דולר.
ב-30 ביוני 2021 גייסה החברה מיליארד דולר בהנפקה הראשונית הגבוהה ביותר בבורסה לניירות ערך בניו יורק, לפי שווי חברה של 9 מיליארד דולר.
מוצרים

Singularity Cloud Workload Security
Ranger IoT
ActiveEDR
(Vigilance (MDR
הערות שוליים

↑  אמיתי זיו, הגר רבט, טל שחף, 12 על 12: הדמויות המשפיעות בסייבר הישראלי, באתר tech12
↑  SentinelOne השיגה תוצאה מושלמת ב"תנ"ך של הסייבר", באתר וואלה, 26 באפריל 2021
↑  SentinelOne רוכשת את Scalyr, באתר וואלה, 9 בפברואר 2021
↑  פורמולה 1: חברת אבטחת הסייבר SentinelOne נבחרה לשותפה של אסטון מרטין, באתר וואלה, 23 בפברואר 2021
↑  מחקר: האקרים איראניים מתחזים לעברייני סייבר כדי לתקוף בישראל | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2021-05-25
↑  נחמה אלמוג, משתמשי דל – התקינו בדחיפות את עדכון התוכנה שהחברה הפיצה, באתר אנשים ומחשבים, ‏2021-05-05
↑  בצמרת החברות שמשנות את העולם: ההישג העצום של SentinelOne, באתר וואלה, 26 במאי 2021
↑  מנהל סוכנות הסייבר שפוטר על ידי טראמפ מצטרף לסנטינל וואן | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2021-06-23
↑   עמרי זרחוביץ', סנטינל וואן הנפיקה בוול סטריט: הקפיצה את השווי ל-9 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 30 ביוני 2021
↑  מאיר אורבך, סנטינל וואן גייסה 267 מיליון דולר לפי שווי של 3 מיליארד דולר, באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2020
↑  preiposwap, SentinelOne, an AI-based endpoint security firm raises, Pre IPO Swap, ‏2020-11-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  Riley de León, SentinelOne closes up 21% in NYSE debut as highest-valued cybersecurity IPO ever, CNBC, ‏2021-06-30 (באנגלית)
↑  מאיר אורבך, ראיון"זו הרגשה נפלאה להיות הנפקת הסייבר הגדולה ביותר בעולם", באתר כלכליסט, 30 ביוני 2021
פרסומת של סנטינל וואן על מגדל עזריאלי
פיליו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח
 מטבח:  פורטוגזי
 מוצא:  פורטוגל פורטוגל
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  קמח וביצים
פיליו (בפורטוגזית: Filhó) הוא קינוח פורטוגזי מתוק ומטוגן הנפוץ בפורטוגל ובקרב מדינות הדוברות פורטוגזית.
הקינוח מורכב מקמח וביצים שאותם מתפיחים, מטגנים בשמן עמוק ולאחר מכן מוסיפים סוכר וקינמון.
מלבד שמו המקורי, הקינוח נקרא גם מל דה רפאדורה (Mel de Rapadura) ומוכר כך בצפון ברזיל.
הערות שוליים

↑  Volker Poelzl, CultureShock! Portugal: A Survival Guide to Customs and Etiquette, Marshall Cavendish International Asia Pte Ltd, 15 באוקטובר 2009, ISBN 978-981-4435-62-8. (באנגלית)
↑  Ana Patuleia Ortins, Authentic Portuguese Cooking: More Than 185 Classic Mediterranean-Style Recipes of the Azores, Madeira and Continental Portugal, Page Street Publishing, 20 באוקטובר 2015, ISBN 978-1-62414-195-9. (באנגלית)
פטל קדוש

| פטל קדוש |
| --- | --- |
פטל קדוש בנחל אלכסנדר
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
תת־משפחה:: Rosoideae
סוג:: פטל
מין:: פטל קדוש
שם מדעי
 Rubus sanguineus ‏שרבר
שמות נוספים
 Rubus ulmifolius subsp. sanctus  Rubus sanctus
פטל קדוש (שם מדעי: Rubus sanguineus; שם נרדף: Rubus sanctus) הוא מין של שיח קוצני בסוג פטל ממשפחת הוורדיים, המגיע לגובה של עד שני מטר.
מאפיינים

השיח יוצר סבכים בגדות נחלים, באזורי מעיינות וביצה ובקרקעות לחות הכולאות מים, כמו במרבית חבלי ארץ ישראל שאינם מדבריים. ענפיו ארוכים וסבוכים, מכוסים קוצים כפופים וחדים. עליו שלושה או חמישה עלעלים משוננים בשפתם והם מצוידים בקוצים קטנים ומאונקלים, המסייעים להם להיאחז בענפים ובעצמים שכנים.
שמו המדעי מורה על צבעם של הפירות. חז"ל קראו לצמח גם ורדינא, כי פרחיו דומים בצבעם וצורתם לוורד. פריחת הצמח מתרחשת בחודשים אפריל-ספטמבר. הפרחים בעלי כותרת בצבע ורוד או אדמדם, ופרותיו ירוקים בהתחלה ולאחר מכן נעשים אדומים והמשחירים בהמשך הבשלתם, הם בעלי טעם מתוק חמצמץ וטובים למאכל. ההאבקה של הפרחים נעשית על ידי דבורי דבש. הזרעים מופצים על ידי ציפורים האוכלות את הפירות העסיסיים.
בישראל מכינים מן הפירות סירופ פטל וריבות, וניתן לייצר מהם גם דבש.
בימי קדם ידעו להכין יין מפירותיו ולנצל את כל חלקיו להכנת תרופות לריפוי פצעים שותתי דם ולטחורים. הפטל הקדוש מקובל גם על ערביי ארץ ישראל, כצמח שאוכלים את פירותיו, מתקינים מענפיו סלים ומרפאים בכל חלקיו מחלות שונות בגוף כמו: טחורים, כיב-קיבה (אולקוס), מחלות עור, מורסות (פורונקלים), כוויות, דלקת חניכיים, אנגינה, שיעול ודלקות באברי המין.
אפשר ששמו של השיח: "פטל קדוש" בעברית ובלטינית קשור לזיהויו בסיפור הקדום של הסנה הבוער ואפשר ששמו נובע מהעובדה שעליו מסודרים בשלשות, המסמלות את השילוש הקדוש.
הערות שוליים

↑  פטל קדוש : תבלין,צמח רפואי, באתר www.wildflowers.co.il
פיליובסקי פארק (נפה)

נפת פיליובסקי פארק (ברוסית: район Филёвский Парк) היא נפה במחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 9.6243 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 94,787 תושבים (2020).
המחוז המוניציפלי "פיליובסקי פארק" נוצר במהלך הרפורמה המנהלית בשנת 1991 בחלק משטח נפת קייבסקי לשעבר במוסקבה והיה חלק מהמחוז המערבי. לאחר שאומץ החוק "על החלוקה הטריטוריאלית של העיר מוסקבה" בשנת 1995, הוא קיבל מעמד הנפה "פיליובסקי פארק".
אתרים ראויים לציון

מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל
מרכז החלל הלאומי במוסקבה
פארק פילי (רו')
כנסיית ההתערבות בפילי (אנ')
זירת הכדורעף דינמו
פטלאבור: הסרט

| --- | --- |

 מבוסס על:  Patlabor 
 בימוי:  ממורו אושי 
 תסריט:  Kazunori Itō 
 מוזיקה:  Kenji Kawai 
 מדינה:  יפן 
 חברת הפקה:  Production I.G 
 חברה מפיצה:  Shochiku, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 ביולי 1989 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  יפנית 
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט פעולה, מכה 
 סרט הבא:  Patlabor 2: The Movie 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פטלאבור: הסרט (ביפנית: 機動警察パトレイバー the Movie) הוא סרט מדע בדיוני מונפש יפני משנת 1989 בבימויו של מאמורו אישי. הסרט מבוסס על סדרת האנימה והמאנגה העתידנית "פטלאבור" (אנ'). זהו הסרט הראשון בסדרת סרטי פטלאבור.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בעתיד הקרוב, בשנת 1999, בעיר טוקיו בה מבוצע פרויקט בינוי רחב היקף המכונה "פרויקט בבילון" אשר במסגרתו נבנים במפרץ טוקיו איים מלאכותיים באמצעות רובוטי ענק.
בתחילת הסרט מתרחשות מספר תקריות בהן רובוטי הענק יוצאים מכלל שליטה, ונגרם נזק נרחב. צוות יחידת משטרת מטרופלין טוקיו בראשות קפטן קייצ'י גוטו, ואשר כולל את השוטרים נואה איזומי, אסומה שינוהארה ואיסאו אוטה, מתחילים לחקור את הסיבה לתקריות אלו. הם מגלים שרובוטי הענק מחוברים כולם למערכת הפעלה חדשה בשם HOS, אשר פותחה על ידי המתכנת האניגמטי אייצ'י הובה, אשר התאבד לאחרונה לפני שהצליח לשתול בקוד של מערכת ההפעלה וירוס אשר נועד לגרום להרס רב ברחבי טוקיו.
הערות שוליים

↑  Patlabor: The Movie (1989) ▶ KINO, KINO (ב־)
↑  Production I.G (WORK LIST (Details)), www.production-ig.com
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטלאבור: הסרט".
עורות קדשים

עורות קדשים הם מונח ביהדות הבא לתאר את עורות הקורבנות המועלים לקרבן במקדש. חלק מעורות הקודשים ניתנים לכהנים, והם אחד מעשרים וארבע מתנות כהונה.
מקור המצווה

מקור המצווה הוא בספר ויקרא (פרק ז', פסוק ח'), שם נאמר לגבי קורבן עולה:
וְהַכֹּהֵן הַמַּקְרִיב אֶת עֹלַת אִישׁ, עוֹר הָעֹלָה אֲשֶׁר הִקְרִיב - לַכֹּהֵן לוֹ יִהְיֶה.
עורות קדשי קדשים

לפי המשנה לא רק בקורבן עולה, עור הקורבן ניתן לכהן, אלא גם בשאר קדשי קדשים, כלומר, גם עור של קורבן חטאת, קורבן אשם, וזבחי שלמי ציבור - ניתן לכהנים.
במשנה ובגמרא הובאו כמה דרשות כמקור לכך שעור כל קדשי הקדשים ניתן לכהנים. אחת הדעות היא דעתו של רבי, האומר שבכל הקורבנות דין אחד לעור ולבשר, ואין ציווי להפשיט את העור מן הקורבן; כך, בקודשים קלים הבשר נשאר בידי הבעלים - והעור עמו, ובקדשי קדשים הבשר ניתן לכהנים - והעור עמו, אולם בקורבן עולה ציותה התורה להפשיט את העור מן הבשר לפני שריפתו על גבי המזבח, ולפיכך הוצרכה התורה לומר במפורש מה יש לעשות בעור.
מלשון התורה משמע שעור העולה ניתן דווקא לכהן המקריב את העולה, ולא לכהנים אחרים; אולם לפי ההלכה עורות כל הקודשים הקרבים במקדש בכל יום, מתחלקים לכל הכהנים השייכים לבית האב שעבד במקדש באותו יום. לפי זה, כוונת התורה באומרה "והכהן המקריב את עולת איש... לו יהיה", היא לומר שרק כהן שראוי לעבוד במקדש באותו יום - נוטל מעורות הקודשים, אבל כהן שלא היה ראוי לעבוד במקדש באותו יום, וכגון שהיה טמא - אינו נוטל מן העורות.
בתוספתא מתואר כיצד ניצלו משפחות הכהנים החשובות את כוחן כדי ליטול לעצמן את כל עורות הקודשים, ולמנוע חלוקה שווה של העורות, וכיצד התמודדו חכמים עם מצב זה. וכך נאמר שם:
בראשונה היו מכניסין עורות קדשים ללשכת בית הפרוה, והיו מחלקין אותן בערבין לכל [כהני] בית אב שבאותו היום, והיו גדולי כהונה [המשפחות החשובות של הכהנים] באין ונוטלין אותן בזרוע [בכוח]; התקינו שיהו מחלקין אותן בערבי שבתות לכל משמר ומשמר, ועדיין היו גדולי כהונה באין ונוטלין אותן בזרוע; עמדו הבעלים והקדישום לשמים.
עור העולה הניתן לכהן - אין בו קדושה, והוא רכושו של הכהן לכל דבר. לכן, הכהן רשאי להשתמש בעור ללא כל הגבלה, ואף למכור את העור למי שאינו כהן.
עורות קדשים אחרים

העור לא ניתן לכהן אלא בקודשי קודשים, אולם בקודשים קלים, כמו קורבן שלמים וקורבן תודה - העור שייך לבעלים. בגמרא נאמר, כי בעלי הבתים בירושלים היו רשאים ליטול את עורות הקודשים של הקורבנות שהוקרבו על ידי עולי הרגל שהתארחו בבתיהם, וזאת כ"פיצוי" על האירוח בבתיהם, שהיה נעשה בחינם, בהתאם להלכה ש"אין משכירים בתים בירושלים".
בכמה קורבנות הקרויים "פרים ושעירים הנשרפים" (פר ושעיר של יום הכיפורים - ספר ויקרא, פרק ט"ז, פר העלם דבר של ציבור - ספר ויקרא, פרק ד', פסוקים י"ג–כ"א, ושעירי עבודה זרה - ספר במדבר, פרק ט"ו, פסוקים כ"ב–כ"ו) אין מקריבים את בשר הקורבן על המזבח, אלא מוציאים את בשר הקורבן אל מחוץ לירושלים, ושורפים אותו שם במקום מיוחד, הנקרא "בית הדשן". בקורבנות אלו, אף שהם נחשבים קודשי קודשים, לא היה העור ניתן לכהנים, אלא הוא היה נשרף ביחד עם הבשר.
הערות שוליים

1 2  משנה, מסכת זבחים, פרק י"ב, משנה ג'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת זבחים, דף ק"ג, עמוד ב'.
↑  עליה אומר הרמב"ן (ספר ויקרא, פרק ז', פסוק ח') שהיא "על דרך הפשט".
↑  ספר ויקרא, פרק א', פסוק ו': "והפשיט את העולה".
↑  רמב"ם הלכות מעשה הקורבנות י, יד.
↑  מסכת זבחים יא, ז.
↑  כיון שסברו, שכשיתאספו כל בני המשמר שעבדו בכל השבוע, לא יעיזו אותם "גדולי כהונה" לקחת לעצמם יותר מהמגיע להם.
↑  וכיון שהעורות הוקדשו - לא יכלו אותם גדולי כהונה לקחת את העורות לעצמם.
↑  מסכת יומא יב, א.
↑  ראו ספר ויקרא, פרק ט"ז, פסוק כ"ז: "ואת פר החטאת ואת שעיר החטאת... יוציא אל מחוץ למחנה, ושרפו באש את עורותם ואת בשרם ואת פרשם".
| כ"ד מתנות כהונה |
| --- | --- | --- |
| עשר מתנות במקדש | בשר חטאת • בשר אשם ודאי • בשר אשם תלוי • בשר זבחי שלמי ציבור • חטאת העוף • לוג שמן של מצורע • שתי הלחם • לחם הפנים • שירי מנחות • שיירי מנחת העומר |  |
| ארבע מתנות בירושלים | בכור בהמה טהורה • המורם מתודה ואיל נזיר • ביכורים • עורות קדשי קדשים |  |
| עשר מתנות בגבולים | תרומה גדולה • תרומת מעשר • חלה • ראשית הגז • זרוע, לחיים וקיבה • פדיון הבן • פטר חמור • חרמים • שדה אחוזה • גזל הגר |  |
פורשה 917

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פורשה
 שנות ייצור:  1973–1968
 מודל אחריו:  פורשה 936
 סיווג:  מכונית מרוץ
 פלטפורמה:  הנעה אחורית
 אורך:  3960-4780 מ"מ
 רוחב:  1880-2216 מ"מ
 גובה:  920-1155 מ"מ
 משקל:  730-909 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2300-2500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4,500-5,400 סמ"ק בוקסר 12 צילינדרים מרכזי 520–1100 כ"ס
 הילוכים:  ידנית 5 הילוכים
 מהירות מרבית:  354 קמ"ש
פורשה 917 הייתה מכונית מרוץ מתוצרת חברת פורשה הגרמנית לקטגוריית מכוניות אבטיפוס הבכירה (LMP1 כיום) באליפות העולם במרוצי סיבולת ובכללם מרוץ 24 השעות של לה מאן.
מכונית ה-917 הייתה ממכוניות המרוץ המוצלחות ביותר בשנות השבעים ובעלת משמעות גדולה לחברת פורשה כאשר זכתה פעמיים ברציפות בין השנים 1970–1971 באליפות העולם למכוניות ספורט של ארגון ה-FIA, הן לנהגים והן ליצרנים. בשנת 1970 הניבה מכונית ה-917 את ניצחונה הראשון של חברת פורשה במרוץ 24 השעות של לה מאן, ניצחון אשר הושג על ידה גם בשנה שלאחר מכן.
הערות שוליים

↑  http://www.porsche917.com.ar/xhistoria.htm
↑  http://www.seriouswheels.com/cars/pqr/top-Porsche-917.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556280705171
פביאניצה

פביאניצה (בפולנית: Pabianice, ביידיש: פאביאניץ) היא עיר מחוז בפרובינציית לודז' שבפולין, בסמוך ללודז' מדרום מערב, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

ראשיתה של פביאניצה במאה ה-10, ובראשית המאה ה-14 הוענקו לה זכויות עיר. במאות ה-16 וה-17 התפתחה העיר, ומספר תושביה עלה, אך לאחר מכן ירד מעמדה. מהמאה ה-19 הפכה העיר למוקד תעשייה אזורי, תוך התמקדות בטקסטיל, ובכותנה בפרט.
יהודי פביאניצה

עד תחילת המאה ה-19 נאסרו מגורי יהודים בפביאניצה. עם ביטול הגבלות אלה, החלו יהודים להתיישב בעיר, ונטלו חלק מרכזי בפיתוחה התעשייתי. בשנת 1847, לאחר השתדלות ממושכת, הותר ליהודי העיר לבנות בה בית כנסת.
בין מלחמות העולם נמנו בעיר קרוב ל-9,000 יהודים, כרבע מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. כמו כן, שימשה העיר כמרכז חסידי. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיר מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם, וניפוץ שמשות במוסדות יהודיים.
אחד מרבני העיר המפורסמים היה רבי מנחם מנדל אלתר, בנו של רבי יהודה לייב אלתר, ה"שפת אמת" מגור. רבי עמנואל וולטפרייד משושלת פשדבורז' כיהן בעיר באדמו"רות.
יהודי פביאניצה > בשואה

ב-7 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד בביצוע מעשי התעללות ביהודיה, תוך הרס בית הכנסת בה, והסבתו לאורוות סוסים. יודנראט שמונה בעיר בהמשך נצטווה לספק לגרמנים יהודים לעבודות כפייה, ולהכין רשימה של 500 יהודים לגירוש לקאלושין.
בפברואר 1940 רוכזו יהודי העיר בצפיפות רבה בגטו שהוקם בה, בו הועסקו בסדנאות טקסטיל ובבתי חרושת. מעת לעת שולחו קבוצות של יהודים מהגטו שבעיר לגטו לודז'. בתחילת 1942 הועסקו רבים מיושבי הגטו שבעיר במיון חפציהם ובגדיהם של הנרצחים במחנה ההשמדה חלמנו, אשר הובאו למחסן בעיר.
בין ה-16 ל-20 במאי 1942 חוסל גטו פביאניצה. ביושביו נערכה סלקציה, במסגרתה על הכשירים לעבודה הוטבעה האות A, ועל כל היתר הוטבעה האות B. במהלך האקציה ערכו הגרמנים סריקה קפדנית בבתי הגטו, וירו במסתתרים. את החולים בבית החולים בגטו השליכו הגרמנים מהחלונות. לאחר מכן, הוחזקו יהודי הגטו כיומיים במגרש ספורט במרכז העיר, תוך ירי במתנגדים. משם הועברו כ-5,600 יהודים לגטו לודז', וכל היתר שולחו ישירות בקרונות משא למחנה ההשמדה חלמנו.
מכ-9,000 יהודי פביאניצה שרדו את השואה 148 איש.
מצבות בבית העלמין היהודי בפביאניצה
עזרת ישראל (שכונה)

| --- | --- |

שכונת עזרת ישראל מרחוב יפו
 מידע
 עיר:  ירושלים 
 תאריך ייסוד:  1892 
 קואורדינטות:  31°47′02″N 35°13′03″E﻿ / ﻿31.783888888889°N 35.217611111111°E﻿ / 31.783888888889; 35.217611111111
  (למפת ירושלים מוגדלת) עזרת ישראל(למפת ירושלים רגילה) עזרת ישראל(למפת הרי ירושלים רגילה) עזרת ישראל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) עזרת ישראל
 
עזרת ישראל היא שכונה קטנה במרכז ירושלים, בין רחוב יפו לרחוב הנביאים, מעט מערבה מ"צומת האיקסים". השכונה כוללת שני טורי בתים (במקורם, דו קומתיים) הנמשכים מרחוב יפו ועד חצרה האחורית של הכנסייה האוונגלית הבינלאומית (שחזיתה פונה לרחוב הנביאים).
היסטוריה

השכונה הוקמה בשנת 1892 על ידי קבוצה של ספרדים ואשכנזים בראשות החכם באשי יעקב מאיר, הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, הרב ניסים אלישר, הרב משה קנטרוביץ', הרב דוד פיינשטיין, הרב יעקב מאן ויוסף ריבלין. אופי השכונה כיום מסורתי-חילוני. הגבעה הסמוכה מצפון למיקום השכונה נחשבה על ידי מקובלים כ"פתחא דקרתא" (פתח העיר) ומקום מושבו של משיח בן יוסף, שיכשיר את הקרקע לביאת המשיח. לפני ייסוד השכונה הוקם באתר "אוהל משיח בן יוסף" בו התפללו מקובלים מתלמידי הגר"א לביאת המשיח.
כאשר הוקמה הייתה השכונה מחוברת הן לרחוב יפו והן לרחוב הנביאים ובמבואיה הותקנו שערי ברזל, שנסגרו בלילה. בשנת 1908 הוקמה במגרש שבין קצה השכונה לרחוב הנביאים (מקומו של אוהל המקובלים) הכנסייה האוונגלית הבינלאומית וחסמה את מוצאה לרחוב הנביאים אז עבר האוהל לגן נביא עוכשא ברחוב שטראוס.
בין תושבי השכונה היו רחל ינאית ויצחק בן-צבי, והסופרים יהודה בורלא ויהודה האזרחי גדלו בה כילדים. בשכונה היו שלושה בתי דפוס, דפוס אברהם משה לונץ, בפינת רחוב יפו, דפוס עזריאל של משה עזריאל בו הודפס עיתון "החרות" (בעריכת אברהם אלמליח) והדפוס הקואופרטיבי "אחדות" בו עבדו (ולעיתים אף התגוררו בו) בנוסף לבני הזוג בן-צבי גם דוד בן-גוריון, יוסף חיים ברנר, יעקב זרובבל וזאב אשור. בשכונה מצוי עד היום היכל הבונים החופשיים בירושלים.
ש"י עגנון, בעת שתיאר את ביקורו הראשון בירושלים, כתב:
אחרי שהנתחתי את מטלטלי בחדרי הלכתי אצל ברנר לשכונת עזרת ישראל, עכשיו סמטא דחוקה היא בתוך רחוב יפו. באותם ימים שכונה משכונות ירושלים הייתה.
לקריאה נוספת

יצחק שפירא, ירושלים מחוץ לחומה, תש"ח, עמ' 125
יהושע בן אריה, עיר בראי תקופה, ב, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשל"ט-1979, עמ' 273
דוד קרויאנקר, רחוב יפו ירושלים, ביוגרפיה של רחוב - סיפורה של עיר, ירושלים: הוצאת כתר, 2005 עמ' 264 - 266
צביה דובריש-פריד, סודות בירושלים, עמוד 150 מודן הוצאה לאור, 2006
הערות שוליים

↑  מפה בריטית General map of Jerusalem עם סימון השכונה, 1924 בערך (באנגלית), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  א.ש. שטיין, אדרת אליהו בפרויקט בן-יהודה, חפשו "עזרת ישראל" בטקסט
↑  הודעה על בית הדפוס של לונץ, חבצלת, 29 במאי 1900
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012281132205171
פביון קריאויו

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת אורז, platter 
 מוצא:  ונצואלה 
 מרכיבים עיקריים:  tajada, white rice, ropa vieja, frijoles negros 
 
פביון קיאויו של ונצואלה
הפַּבֵֶּיוֹן קְרִיאוֹיוֹ (בספרדית: Pabellón criollo (בתרגום: "בשר בנוסח קריאולי" או "דגל קריאולי") הוא מאכל אופייני למטבח הוונצואלי, אשר נחשב לאחד המאכלים החשובים והמייצגים ביותר בוונצואלה. גרסאות של מתכון זה נפוצות גם תחת שמות שונים ברחבי אמריקה הלטינית.
מאפיינים

הפביון קריאויו עשוי מבשר מבושל מגורר ומוקפץ עם ירקות, אורז מבושל, שעועית שחורה ובננות פלנטנו מטוגנים. יש גם כמה וריאציות של המנה הזו: למשל ב"פביון א קביו" יש גם ביצה מטוגנת, בנוסף למרכיבים המפורטים למעלה.
השילוב של אורז ושעועית שחורה נפוץ מאוד בכל המטבחים הקאריביים, כמו בקוסטה ריקה המנות gallo pinto ו-Cuban moros y Cristianos.
המקור

מקורה של המנה הזו לא מוקדם יותר מהמאה ה-16, אז הכינו אותה עבדים ממוצא אפריקאי תוך שימוש בבשר שהשאירו הקונקיסטאדורים יום קודם לכן.
אומרים שמאכל זה מייצג את הקבוצות האתניות של ונצואלה: האירופים (האורז הלבן), האפריקאים (השעועית השחורה) והאנשים הילידים (הבשר האדמדם).
ראו גם

המטבח הוונצואלי
הערות שוליים

↑  "Pabellón Criollo".
↑  "Cucina Latina: il Pabellon Criollo venezuelano".
↑  "Pabellón Criollo".
וריאנט עם ביצה
עזרים טקטיים (נשק)

עזרים טקטיים הם אביזרים הניתנים להרכבה על מסילות ומתפסים ייעודיים הקיימים במספר כלי נשק. אביזרים אלה מסייעים למשתמש בכך שהם מוסיפים אמצעים חדשים לנשק או משפרים תפקודם של אמצעים ופונקציות שקיימים כבר בנשק. עזרים טקטיים נפוצים בעיקר על רובים אך ניתן למצוא אותם גם על נשק קל מסוגים אחרים.