stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מציאות מדומה
התפתחויות בתחום

עולם המציאות המדומה משתנה ומתפתח במהירות בשנים האחרונות. בשנת 2014 רכשה פייסבוק את חברת ההזנק Oculus VR (אנ') בסכום של 2 מיליארד דולר. חברה זו פיתחה משקפי מציאות מדומה מתקדמים בשם אוקולוס ריפט. צעד זה נתן דחיפה לתחרות עצומה בענף, בו חברות ענק כמו: חברת אפל, גוגל, HTC, סוני, מיקרוסופט וסמסונג מפתחות משקפי מציאות מדומה בהשקעה של מאות מיליוני דולרים. בשנת 2014 השיקה גוגל מוצר העשוי מקרטון בלבד הקרוי בשם גוגל קארדבורד, שבו יכול לשבת למעשה כל מכשיר בעל מערכת אנדרואיד ואפליקציה ייעודית. בכך למעשה הנגישה גוגל את חוויית המציאות המדומה להמונים ובעלות נמוכה. עד למרץ 2017 נמכרו כ-10 מיליון פריטים של Google Cardboard.
פריצת דרך נוספת בתחום היא השימוש ההולך וגדל בטכנולוגיית צילום ב-360 מעלות, בתמיכת ענקיות הסרטונים – מטא וגוגל (יוטיוב). בדרך צילום זו ובשימוש במשקפי תלת המימד – תהיה לקהל אפשרות של "להרגיש בתוך" הסרטונים, מה שיעניק נפח חדש ומרענן לסרטונים המופצים ברשת.
ב-2019 השיקה חברת מטא (לשעבר פייסבוק) את משקף ה־VR האלחוטי הראשון בעולם שמו Quest. למשקף יכולת עקיבה מלאה, מעבד פנימי וכרטיס מסך שיכול להריץ אפליקציות VR. בשנת 2021 חברת ByteDance (חברת האם של טיקטוק) רכשה את מותג המשקפיים הסיני Pico בסכום של 900 מיליון דולר.
ב-2023 חברת אפל השיקה את משקף המציאות המעורבת (VR ו-AR) הראשון שלה – ה־Apple Vision Pro.
אמצעי קלט ופלט

רוב סביבות המציאות המדומה מבוססות בעיקר על חוויות ויזואליות, המוצגות על מסך הקרנה או דרך עדשות סטריאוסקופיות, אך ישנן גם סימולציות הכוללות מידע חושי נוסף כגון קולות וצלילים הבוקעים מרמקולים, ואף תנועות הנוצרות באמצעות הושבת הגוף על משטח שתנועתו מבוקרת על ידי המחשב ואביזרים שונים הנוגעים במשתמש. הלכה למעשה, קשה מאוד ליצור חוויה משכנעת של מציאות מדומה בעזרת מחשבים ביתיים, בעיקר עקב מגבלות טכניות של עוצמת החישוב של מעבדי המחשב או רזולוציית התמונה.
אמצעי קלט שאינם דומים לאלה של מחשב כגון אמצעי קלט הדומה להגה של מכונית, לחרב או לפרי. השימוש במערכת זיהוי דיבור מסייע גם הוא ליצור אשליה שהמשתמש אינו מתעסק עם מחשב. ישנם מכשירים נוספים המעוצבים לשם כך במיוחד כמו "כפפת-סייבר" ואמצעי קלט העוקבים אחרי חלקים מגוף המשתמש שפותחו עבור נכים קשים כטכנולוגיה מסייעת או שפותחו עבור המציאות המדומה ואומצו על ידי הנכים.
מציאות מדומה משמשת גם בתחום הרפואי כדי לסייע בפתרון בעיות פסיכולוגיות או מחלות גופניות. לדוגמה, נעשה בו שימוש בקרב אנשים עם פחד וחרדה כאשר הם מדברים בציבור עם תוצאות טובות מאוד.
ביקורת ומגבלות

לצד השבחים להישגים הטכנולוגיים של משקפי ה-VR, נמתחו כמה וכמה ביקורות על הסכנות האפשריות הטמונות בשימוש במשקפי VR בהקשרים שונים, בעיקר בהיבט של פגיעה ביחסים החברתיים, סכנת הניתוק הגובר מהמציאות הממשית (אסקפיזם) ויצירת מצב שבו תהיה זמינות מטרידה ל'תכנות מוח". כמו כן נטען שמצב שבו קבוצה של משתמשים במשקפי VR מזכיר משטרים טוטליטריים, וכי שימוש במשקפיים כאלו בבתי-ספר מנוגד למהותם החינוכית-חברתית.
בנוסף נמצא, כי משתמשים רבים מקבלים הרגשה של סחרחורת לאחר שימוש במתקני המציאות המדומה, תחושה שבמקרי קיצון אף נותרה אצל משתמשים למשך שעות אחרי שעזבו את המתקן הבידורי. מדובר בעיקר על אמצעי בידור עם משקפי הקרנה ורצפה נעה. אולם הסתבר שאם מעכבים את הצרכן אחרי השימוש במכשיר למשך כרבע שעה של מנוחה, הבעיה נפתרת על פי רוב.
כיום, בשל הפיתוחים הרבים בתחום והקטנת המכשירים לגודל טלפון נייד, מרבית תופעות הלוואי האמורות צומצמו משמעותית – למעט סחרחורות קלות לזמן קצר לחלק מן המשתמשים.
בעיה נוספת היא רוחב הפס. מכיוון שסרטוני מציאות מדומה מעניקים למשתמש חוויית 360 מעלות, העברת המידע באיכות גבוהה, בעיקר בשימוש בהזרמת מדיה (סטרימינג) למכשיר הנייד, דורשת רוחב פס רחב הרבה יותר מזה של סרטון וידאו רגיל, וחיבור רשת מוגבל עשוי לגרום לתמונה מפוקסלת, לא מסונכרנת או קטועה, עובדה שפוגעת בחוויית הצפייה.
מציאות רבודה

המונח "מציאות רבודה" (Augment Reality, AR) מתאר חיבור בין המציאות הפיזית כפי שהיא מורגשת לבין המציאות המדומה. תפקידה הוא לתאר תחום ביניים של שימושים במציאות המדומה בתוך המציאות האמיתית. דוגמה טובה לכך ניתן למצוא בצג המחשב השקוף מול עיני הטייס במטוס קרב – (תצוגה עילית) על הצג מוצגים עזרים כמו מהירות, גובה וסימנים טקטיים לסימון מטרות – כל אלה יצירי מחשב (מתחום המציאות המדומה) כאשר במקביל הטייס צופה דרך המסך בתמונה כפי שהיא נשקפת מחופת המטוס (המציאות האמיתית). האתגר בתחום זה הוא כפול, מצד אחד – להצליח לפתח מערכות מתוחכמות יותר שיעזרו בהעשרת המציאות, ומצד שני לחקור את העולם הפיזי ולייצר בעזרת מחקרים אלו מערכות מציאות מדומה מתוחכמים יותר.
על המציאות המדומה הוטלה ביקורת על היותה שיטה לא יעילה לניווט לא גאוגרפי במידע. כיום, הרעיון של "מחשוב בכל מקום" (ubiquitous computing) הפך פופולרי בעיצוב ממשקי משתמש, וזו עשויה להיות התשובה כנגד מציאות מדומה ובעיותיה. למעשה לשתי שיטות הממשק ישנם יעדים שונים והן משלימות זו את זו. מטרת המחשוב בכל מקום היא להביא את המחשב אל תוך עולם המשתמש, יותר מאשר להכניס את המשתמש אל המחשב. המגמה האחרונה במציאות המדומה היא לשלב את שני המודלים כדי ליצור חוויית העתקה משולבת.[דרושה הבהרה]
מציאות מדומה בספרות

ספרים וסרטים רבים במדע בדיוני סבבו סביב דמויות אשר "נלכדות במציאות מדומה". הדוגמה המודרנית הראשונה לכך היה ברומן Simulacron-3 של דניאל פ. גלואיי (Daniel F. Galouye), אשר הפך למחזה טלוויזיה בגרמנית תחת השם "עולם על חוט" (Welt am Draht). סרטו של סטיבן ליסברג'ר (Steven Lisberger), "טרון" (TRON) היה לסרט ההוליוודי הראשון שבחן את הרעיון, אשר הפך פופולרי לאין שיעור בסרטם של האחיות וצ'אוסקי מ-1999, "מטריקס".
הקומדיה מ-1994 National Lampoon's Last Resort, גם היא משמעותית בנושא, בהציגה מציאות מדומה המשתלבת במציאות ממשית, לעיתים באופן שאינו ניתן להבחנה. העניין מצוי גם בסרט "ספיי קידס 3".
ב-1994 עד 1996 הופקה סדרת טלוויזיה של חיים סבן (היוצר של ה"פאוור ריינג'רס") בשם: "VR Troopers" סדרה שמדברת על שלושה נערים אינטליגנטיים שנבחרו כדי לעצור את הרשע בעולם הווירטואלי הם שמים חליפות מיוחדות שיכולים לעבור מהמציאות לעולם הווירטואלי.
עם זאת, במציאות קל עד מאוד להבחין בין מציאות מדומה למציאות האמיתית: התמונות אינן ריאליסטיות, הן מפגרות אחרי תנועת המשתמש, והעדר תחושות כמו מגע וריח מפחית את אשליית המציאות.
ספרי מדע בדיוני גם הציגו את רעיון המציאות המדומה כתחליף חלקי לאומללות במציאות הממשית (כמו העני בחייו ההופך לנסיך במציאות המדומה), או את הרעיון של עולמות מדומים עוצרי נשימה בהם יכולים אנשים להתרועע ולחיות. אחת הדוגמאות המובהקות היא ספרו של ניל סטיבנסון, Snow Crash. בשנת 2003 הודה סטיבנסון בריאיון למגזין "ווירד", כי ספרו הוא "נבואה העתידה להיכשל".
במשחק התפקידים Mage: The Ascension, המבוסס על World of Darkness, העולם עצמו אינו קיים. העולם הוא התפיסה הגלובלית של כלל בני האדם כפי שהם חווים את העולם. בני האדם יוצרים מציאות מלאכותית בעצם הצפייה שלהם כיצד יראה העולם, ובהתאמה הם גם חיים בו ומגדלים את הילדים להמשיך ולהאמין במציאות המלאכותית הזו. הקוסמים, מודעים לכך, ומנסים לשבור את המציאות המלאכותית ולצאת מתוך הגוף הגשמי שלהם.
הולודק, ביקום הבדיוני של "מסע בין כוכבים", הוא מתקן למציאות מדומה, המותקן על ספינות חלל ותחנות חלל.
הערות שוליים

↑  Philip Lindner, Jesper Dagöö, William Hamilton, Alexander Miloff, Virtual Reality exposure therapy for public speaking anxiety in routine care: a single-subject effectiveness trial, Cognitive Behaviour Therapy 50, 2021-01-02, עמ' 67–87 doi: 10.1080/16506073.2020.1795240
↑  ליאור קורן, dtown, VR – טכנולוגייה מרהיבה, אבל גם מסוכנת, באתר ynet, 3 במרץ 2016
↑  נדב ברמן-שיפמן,
ּּטכנולוציה – לא בבית ספרנו, עמודים, טבת – אדר א' תשע"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548984405171  BnF: cb12313763q (data)  GND: 4399931-1  LCCN: sh92000880  LNB: 000061434  NARA: 10675494  NDL: 00806287  NKC: ph127114
משפט ברי-אסן

בתורת ההסתברות, משפט ברי-אסן (Berry-Esseen) נותן הערכה כמותית לקצב ההתכנסות במשפט הגבול המרכזי. המשפט חוסם, בתנאים מסוימים, את המרחק, בנורמת קולמוגורוב-סמירנוף, בין התפלגות ממוצע הדגימות של משתנה מקרי להתפלגות הנורמלית.
המשפט הוכח תחילה על ידי אנדרו ברי (1941) ולאחר מכן על ידי קרל-גוסטב אסן (1942).
ניסוח המשפט

קיים קבוע חיובי C כך שאם 
 X_{1},\ldots X_{n}
הם משתנים מקריים בלתי תלויים שווי התפלגות שמקיימים
 E(X_{1})=0,E(X_{1}^{2})=\sigma ^{2}>0,E(|X_{1}|^{3})=\rho <\infty 
אז אם
ונסמן את פונקציית הצטברות של 
 {Y_{n}{\sqrt {n}} \over {\sigma }} ב  F_{n}
ואת פונקציית ההצטברות של ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית ב 
 \Phi
אז לכל
 x ו  n
בנוסף, C חסום על ידי:
 0.4748>C\geq {\frac {{\sqrt {10}}+3}{6{\sqrt {2\pi }}}}\approx 0.40973
הערה: למשפט קיימת גם גרסה עבור משתנים מקריים שאינם שווי התפלגות.
לקריאה נוספת

Berry, Andrew C. (1941). "The Accuracy of the Gaussian Approximation to the Sum of Independent Variates". Transactions of the American Mathematical Society. 49 (1): 122–136. doi:10.1090/S0002-9947-1941-0003498-3. JSTOR 1990053.
Esseen, Carl-Gustav (1942). "On the Liapunoff limit of error in the theory of probability". Arkiv för matematik, astronomi och fysik. A28: 1–19. ISSN 0365-4133.
Esseen, Carl-Gustav (1956). "A moment inequality with an application to the central limit theorem". Skand. Aktuarietidskr. 39: 160–170.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאסי

ערך זה עוסק בקבוצה אתנית בסין. אם התכוונתם לגנרל איטלקי במלחמת העולם השנייה, ראו .
מנגנים מבני הנאסי בלבוש מסורתי
נאסי (או נאחי, במנדרינית 纳西族; בתעתיק פין יין Nàxī Zú) היא קבוצה אתנית החיה בסין ומוכרת רשמית על ידי השלטונות כאחת מ-57 הקבוצות האתניות בסין. על פי מפקד שנערך בשנת 2000 מנתה אוכלוסיית הנאסי 308,869 נפש. הנאסי מתגוררים במחוזות יונאן וסצ'ואן. שפת הנאסי משתייכת לענף הסינו-בורמזי שבמשפחת השפות הסינו טיבטיות.
בני הנאסי נושאים סלים מסורתיים על גביהם באזור ליג'יאנג, יונאן, סין.
עיסוקם העיקרי של בני הנאסי הוא בחקלאות. מרביתם מאמינים בדתות בודהיזם טיבטי, טאואיזם, ושמאניזם, עם זאת קיימים בקרבם גם שרידים מעטים לדתות פגאניות כגון פולחן עצים.
אורח חייהם של הנאסי ייחודי להם ומתבטא בתחומי חיים רבים, כמו צורת מבני המגורים וסגנון הלבוש והנגינה. סגנון חייהם מטריארכלי מסורתי ומשמש נושא למחקר אתנוגרפי.
ראו גם

מוסואו
נאסיף אל-יאזג'י

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1800 כפר שימא, לבנון 
 פטירה:  8 בפברואר 1871 (בגיל 70) ביירות, לבנון 
 שם לידה:  ناصيف بن عبد الله بن ناصيف بن جنبلاط بن سعد اليازجي 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 ידוע בשל:  פעילותו בתנועת הנהדה, חלקו בתרגום הברית החדשה לערבית
 מעסיק:  האוניברסיטה האמריקנית בביירות 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית מזרחית
 
נאסיף בן עבדאללה (בערבית: ناصيف اليازجي, בתעתיק מדויק: נאציף אליאזג'י; 25 במרץ 1800 – 8 בפברואר 1871) היה סופר ומשורר לבנוני, יליד כפר שימא, בן משפחת יאזג'י, שרבים מבניה ידועים כהוגים וסופרים, ומקורה בחומס שבסוריה. מילא תפקיד משמעותי בהחזרת השימוש בערבית הספרותית במאה התשע עשרה. עבד אצל משפחת שיהאבי כסופר, והשתתף במיזם תרגום ספרי הבשורות והברית הישנה לשפה הערבית.
קורות חיים ופועלו

במאה השבע עשרה התיישבה משפחתו בחורן וכתבה עבור מושלים ושליטים, לכן כונו בשם "יאזג'י" שמשמעותו בטורקית סופר. בשלהי המאה השבע עשרה היגרו אחדים מבני משפחתו למערב לבנון, ובראשם סעד אל-יאזג'י שהיה לסופרו של האמיר אחמד אל-מעני וזכה לכינוי שיח'. נאסיף בלט בנטיותיו לספרות ושירה והתעמק בלימודים וקריאה. הוא כתב שירה מגיל צעיר מאוד. מאחר שלא הודפסו ספרים רבים בתקופתו, שאל ספרים מספריות פרטיות והתאמץ לזכור את תמציתם, ואף העתיק קטעים מתוכם בכתב יד. תחילה למד אצל אביו ובהמשך אצל נזיר מרוני. נקרא על ידי הבישוף אגנאטיוס לכתוב לו בשל כישוריו כמשורר וקליגרף, במנזר סמוך לכפר שימא. האמיר בשיר אל-שהאבי השני (אנ'), מושל לבנון, זימנו להיות בצוות סופריו. כעבור עשר שנים בשירותו הוגלה אל-שהאבי לאיסטנבול, נאציף השתקע בביירות שם התפנה לקריאה כתיבה וחיבור.
נאסיף לימד בקולג' הפרוטסטנטי (שנקרא מאז 1922 בשם האוניברסיטה האמריקאית בביירות). בשנת 1863 גייס בוטרוס אל-בוסתאני (אנ') את נאסיף להוראה בבית הספר הלאומי שהקים בבירות. בוטרוס ונאסיף בלטו בתנועת התעוררות הערבית – הנהדה (نهضة).
נאסיף לקח על עצמו ללטש את השפה הערבית ופעל לקירוב השפה ואהבתה. עודד אנשים לקחת חלק לתרום להחייאת השפה. יחד עם בוטרוס אל-בוסתאני השתתף בתרגום הברית החדשה והברית הישנה, מעברית ומיוונית, לשפה הערבית וזאת במיזם של המיסיון הפרוטסטנטי האמריקאי בביירות שבו החל ב-1847 המיסיונר עלי סמית.
נאסיף לימד וכתב עד שחלה בשיתוק בפלג גופו השמאלי בשנת 1869. במהלך מחלתו שכל את בנו הבכור שהיה נער, ונפטר כארבעים יום לאחר מכן, ב-8 בפברואר 1871. בנו, איברהים אל-יאזג'י, היה אף הוא בלשן ומשורר.
משטר הצנע הרומני שקדם למהפכה

בשנות השמונים של המאה העשרים, ברומניה, הנהיג שליט רומניה, ניקולאה צ'אושסקו, משטר צנע, שנועד לאפשר תשלום חובות החוץ של רומניה, חובות שלדעתו פגעו בעצמאות רומניה.
הרקע

בגלל מחלוקת פנימית במחנה המדינות הקומוניסטיות האירופאיות בתחום הכלכלי על רקע תוכנית ואלב (Valev), בחרה רומניה להפגין עצמאות בתחום יחסי החוץ - היא הייתה המדינה הקומוניסטית הראשונה שקיבלה ביקורים רשמיים של  נשיאי צרפת וארצות הברית, בנוסף כוננה יחסים דיפלומטיים וכלכליים עם גרמניה המערבית, והייתה גם המדינה הקומוניסטית האירופית היחידה ששימרה את יחסיה הדיפלומטיים והכלכליים עם ישראל. ברית המועצות הועידה לרומניה את תפקיד ספקית המזון של הגוש הקומוניסטי, וההנהגה הרומנית מרדה בכך והחליטה לפתח תעשייה כבדה, על אפה ועל חמתה של ברית המועצות.
בתחילת שנות השבעים של המאה העשרים מדינות המערב היו נכונות, מסיבות פוליטיות, לממן רכישת טכנולוגיות מתקדמות, כדי לעודד על ידי כך התרחקות של רומניה מיתר הגוש הקומוניסטי. חובות רומניה כלפי נותני האשראי המערביים צמחו מ-1,2 מיליארד דולרים ב-1971 ל-13 מיליארדי דולרי ב-1982. הכספים הושקעו בפיתוח התעשייה הכבדה של רומניה ויצרו עודף של כושר ייצור לעומת ביקוש פנימי וחיצוני נגיש.
צ'אושסקו יזם מפעלים כלכליים, דוגמת המפעל לייצור יהלומים מלאכותיים בבוקרשט, שהפיקו הכנסות לרומניה. אלה הפרו פטנטים והתבססו על ריגול תעשייתי.
בתקופה זו נחפרה תעלת דנובה-הים השחור, בניית ארמון הפרלמנט עמדה בפני סיום, ובוצע חלק גדול מכריית תעלת דנובה-בוקרשט. צ'אושסקו שם דגש חזק על פיתוח התעשייה ומפעלי תשתית והפנה לכך את מרבית ההשקעות. הוא לא הסתפק לשם כך במקורות הפנים, אלא לקח הלוואות, הן במערב והן מהגוש הקומוניסטי. ב-1971 הוקם מפעל Electroargeş (אלקטרוארג'ש), שנועד לייצר מכשירי חשמל לצריכה ביתית ומוסדית (התחיל לייצר ב-1973); באפריל 1973 נחנך בבראילה מפעל לייצור מחפרים; באותו חודש, בקראיובה, התחילו לייצר במפעלי Electroputere (אלקטרופוטרה) את השנאי הגדול ביותר ברומניה, ובטולצ'אה נחנך שדה התעופה. כעבור חודשיים נחנך בטולצ'אה מפעל לייצור אלומיניום. באוקטובר באותה שנה נפתח המפעל לייצור אמוניה בסלובוזיה, ובהמשך החודש נחנך הסכר שליד וידרארו, חלק מהמערך ההידרואלקטרי על הנחל לוטרו. בדצמבר 1973 נפתח בטרגובישטה מפעל לפלדות מיוחדות.
לכל זה היה מחיר, חובות החוץ של רומניה, שהסתכמו ב-1972 בשלושים מיליוני דולרים הגיעו ב-1982 לסכום של עשרה מיליארדים וארבע מאות מיליוני דולרים.
המשבר

בסוף שנות השבעים משבר האנרגיה העולמי בצירוף עליית הריבית על ההלוואות הובילו למצב בו רומניה לא הייתה מסוגלת לשלם חובותיה. היא פנתה לקרן המטבע הבין-לאומית וביקש קו אשראי. הקרן נענתה, אך התנתה זאת בהקטנת הייבוא והגדלת הייצוא הרומני.
בשנת 1981 אימצה רומניה מדיניות שמטרתה להחזיר את כל חובותיה. היא הנהיגה מדיניות צנע ובלמה את היבוא כדי להשיג את מטרתה.
המשבר > השכר והאינפלציה

מאז 1978 החלה ממשלת רומניה להעלות מחירים שעד אז היו יציבים. בגל העליות הראשון עלו מחירי המזון, השירותים, התחבורה הציבורית, הביגוד, העץ והמוצרים העשויים ממנו. בשנת 1979, גל שני של עליות מחירים השפיע על בנזין, גז טבעי וחשמל. במהלך 1982 המחירים עלו עוד פעם. בשנת 1982 הגיע גידול זה ל-35 אחוזים. בנוסף לכך, החל קיצוב האנרגיה יחד עם העלייה במחיר האנרגיה: החשמל עלה ב-30% והגז הטבעי ב-150%.
בין 7 ל-8 באוקטובר 1982 העביר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של רומניה חוק הקובע את השתתפות העובדים בקרנות עתודות ההון להשקעה במפעלים. באמצעות חוק זה, לעובדים הייתה "זכות" (למעשה חובה) להשתתף בכספם בחברה, ובכך להפוך ל"בעלים" שלה. בפועל, זו הייתה דרך מורכבת להוריד משכורות, שכן חלק מהן נפלו בהכרח על היוון הקרנות.
בדצמבר 1982 יושמה רפורמה נוספת במערכת השכר: חלק מהשכר שולם לעובדים באמצעות מערכת של תמריצים לפי יעדים. נתח זה עמד תחילה על 24%, ובהמשך על 27%. הממשלה קבעה יעדים שלא הושגו, שמשמעותם הפחתת שכר.
ההכנסה החלה להתכווץ ולא רק בגלל האינפלציה, אלא בעיקר בגלל מחסור במוצרים מסוימים. בינתיים, רוב הצריכה התרחשה בשוק השחור המתפתח.
משטר הצנע והקיצוב

הטובים המיוצרים ברומניה הופנו לייצוא, החנויות המקומיות התרוקנו. הייבוא הצטמצם מאוד וזה תרם לריקון החנויות ולהתישנות הטכנולוגיה של התעשייה. החיסכון באנרגיה יצר שעות בלי חימום בחורף ואפילו בלי תאורה.
כדי לספק מינימום הכרחי לאוכלוסייה עברה רומניה למשטר של קיצוב מזון ואנרגיה. ב-19 בדצמבר 1980 חוקק החוק המתאים, שעל פיו נקבעו מכסות הספקה למוצרים החיוניים. המומחים של צ'אושסקו קבעו שהמינימום ההכרחי הוא 2,700 עד 2,800 קלוריות ליום ועל פי זה קבעו את המכסות האישיות של לחם, סוכר, שמן מאכל, בשר וכדומה. חולקו תלושי מזון, שרק איתם היה אפשר לרכוש מוצרים אלה והרכישה הייתה אפשרית רק בחנות מסוימת.
המכסה השנתית הייתה של 60 עד 70 קילוגרם בשר ומוצרי בשר, 8 עד 10 קילוגרמים דגים ומוצרי דגים, 210 עד 230 ליטרים חלב ומוצרי חלב, 260 עד 280 ביצים, 16 קילוגרמים שומנים, שמן ומרגרינה, 170 עד 180 קילוגרמים ירקות, 70 עד 90 קילוגרמים תפוחי אדמה, 304 קילוגרמים קטניות, 65 עד 95 קילוגרמים של מוצרי פירות ו-22 עד 26 קילוגרמים סוכר.
על פי צו מ-1984 צומצמו ההקצבות ל-39 קילוגרמים בשר בשנה, 78 ליטרים חלב ו-166 קילוגרמים של ירקות. השמן והסוכר ניתנו בהקצבות של קילוגרם אחד בחודש.
היו כמובן לא מעט הפרות של הצווים, אך מי שנתפס בכך נידון למאסר.
גם האנרגיה הוקצבה בצמצום, על פי צו 272 מ-1987 נקבעו מכסות לאנרגיה חשמלית, לחום ולגזים טבעיים. בבתי הרומנים, בחורף, הטמפרטורה נעה בין 5 ל-12 מעלות. המים החמים הגיעו רק בשעות מסוימות ובגלל חוסר לחץ בצנרת לא הגיעו לקומות העליונות. החשמל התנתק כל יום, לפחות לשעה.
הערות שוליים

↑  יחסי ישראל - רומניה בשלהי עידן צ'אושסקו
↑  Ceauşescu, în goană nebună după credit (ברומנית)
1 2  Cum a evoluat economia României pe timpul lui Ceauşescu şi ce preţ au plătit românii (ברומנית)
↑  Debt Halved, Romania Says (באנגלית)
↑  Cum era viața pe cartelă în „Epoca de aur” a lui Nicolae Ceaușescu (ברומנית)
↑  Cum rationaliza Ceausescu gazele, caldura si lumina. (ברומנית)
תושבי בוקרשט עומדים בתור לרכישת שמן בישול בשנת 1986
תלוש עם הקצבה של עשרה ליטרים בנזין
נבחרת יוגוסלביה בכדוריד

נבחרת יוגוסלביה בכדוריד הייתה הנבחרת לאומית של יוגוסלביה. הנבחרת הייתה בין החזקות בשנות ה-80 של המאה ה-20 כאשר זכתה במספר מדליות זהב באליפות העולם בכדוריד ובמשחקים האולימפיים.
הנבחרת הפסיקה להתקיים עם פירוק יוגוסלביה.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם |
| 1954 |  | לא השתתפה |
| 1958 |  | 8 |
| 1961 |  | 9 |
| 1964 |  | 6 |
| 1967 |  | 7 |
| 1970 |  | 3 |
| 1972 | 1 |  |
| 1974 |  | 3 |
| 1976 | 5 |  |
| 1978 |  | 5 |
| 1980 | 6 |  |
| 1982 |  | 2 |
| 1984 | 1 |  |
| 1986 |  | 1 |
| 1988 | 3 |  |
| 1990 |  | 4 |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדוריד ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבחרת יוגוסלביה בכדוריד נשים

| --- | --- |
יוגוסלביה
 מידע כללי
 התאחדות:  פדרציית הכדוריד היוגוסלבית
 מירב השערים:  סבטלנה קיטיץ' (911)
 מירב ההופעות:  סבטלנה קיטיץ' (202)
 
 אליפות העולם בכדוריד נשים
 הופעות:  10 (הראשונה ב-1957)
 ההישג הטוב:  זכייה (1973)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  3 (הראשונה ב-1980)
 ההישג הטוב:  זכייה (1984)
 אליפות אירופה בכדוריד נשים
 ההישג הטוב:  
נבחרת יוגוסליב בכדוריד נשים הייתה הנבחרת הלאומית של יוגוסלביה. היא זכתה באליפות האולם ובמשחקים האולימפיים. עם התפרקות יוגוסלביה היא הפסיקה להתקיים.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אירופה |
| 1957 |  | 3 |  |
| 1962 |  | 4 |  |
| 1965 |  | 2 |  |
| 1971 |  | 2 |  |
| 1973 |  | 1 |  |
| 1975 |  | לא העפילה |  |
| 1976 | 1 |  |  |
| 1978 |  | 5 |  |
| 1980 | 2 |  |  |
| 1982 |  | 3 |  |
| 1984 | 1 |  |  |
| 1986 |  | 6 |  |
| 1988 | 4 |  |  |
| 1990 |  | 2 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדוריד ובנושא יוגוסלביה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משבר האנרגיה העולמי

משבר האנרגיה התבטא בעלייה תלולה של מחירי הנפט הגולמי, החל בשנת 1973
משבר האנרגיה העולמי או משבר האנרגיה של 1973 הוא משבר אנרגיה שפרץ לפני מלחמת יום הכיפורים והחמיר במהלכה ובעקבותיה, כאשר ארצות ערב נקטו בנשק הנפט תוך צמצום אספקת הנפט לעולם המערבי והעלאה חדה של מחירו. שורשיו של משבר זה נראו כבר מאוגוסט 1973.
רקע

עד שנת 1973 ייבאה אירופה את מרבית הנפט מהמדינות החברות בארגון אופ"ק (ערב הסעודית, איראן, עיראק, קטר, כווית, אלג'יריה, לוב, ניגריה, ונצואלה, איחוד האמירויות הערביות, גבון ואינדונזיה). אספקת הנפט אל השווקים האירופאיים הייתה סדירה, זולה ובשפע.
בתקופה שלפני המלחמה נראו סימנים למשבר מתקרב שנבעו ממאבקים פנימיים בין המדינות מפיקות הנפט ובינן לבין חברות הנפט המערביות. מחסור בנפט מזוקק, אי ביצוע של תוכניות הפקה ודלדול מקורות בשנות ה-60 המאוחרות ותחילת שנות ה-70 הביאו לסכנה של חוסר בנפט זמין, דבר שהעצים את יכולת השימוש בנפט כנשק פוליטי. המתח בין מדינות ערב לארצות המערב בשנים אלה הביא לכך שהמדינות הערביות השולטות במקורות הנפט, התפתו להשתמש בנשק זה. עם זאת, הייתה מחלוקת בין מפיקות הנפט לבין עצמן. חלק מהן, כמו איראן למשל, רק התחילו את פיתוח יכולת הפקת הנפט ורצו להפיק עוד ועוד כדי להמשיך ולפתח את כלכלתן. לעומתן רצו הספקיות הוותיקות כמו ערב הסעודית ולוב להאט את הקצב כדי להעלות את מחיר הנפט. התארגנותן של המדינות מפיקות הנפט באופ"ק משנת 1960 הייתה על רקע חילוקי דעות אלה.
המשבר

לאחר מלחמת יום הכיפורים, הטילו מפיקות הנפט במזרח התיכון (ראו נפט במזרח התיכון) חרם על מדינות המערב שתמכו בישראל. מלבד זאת, הן הביאו גם לידי החלטה בארגון אופ"ק להעלות את מחיר חבית הנפט בשיעור מדהים: מ-2 דולר אמריקני לפני המלחמה הרקיע עד 40 דולר אמריקני לאחר ההחלטה.[דרוש מקור]
כתוצאה מכך, שותקה כמעט התחבורה במערב אירופה, וזו שבאמריקה הצפונית התקשתה לפעול. במפעלי תעשייה חדלו לעבוד, חברות כלכליות בעלות עצמה התמוטטו לחלוטין ובמערב אירופה לא יכלו התושבים לחמם את בתיהם בעיצומו של החורף הקר.
המשבר גרם גם לשינוי דרמטי במאפייני המכוניות הנמכרות. מנועים קטני נפח והנעה קדמית הפכו לרווחיים. מכוניות גדולות (בעיקר אמריקאיות בעלות מנועי V רבי צילינדרים) כמעט ונכחדו כליל. חברות רכב (בעיקר יפניות) שדגמיהן היו חסכוניים מלכתחילה זכו להצלחה, בעוד אחרות ספגו הפסדים אדירים ואיבדו את השוק למתחרים היפניים.
משבר זה גרם בסופו לסטגפלציה הגדולה של שנות ה-70, כאשר ההיצע ירד בעקבות המחסור בנפט והחל מיתון יחד עם אינפלציה.
הלקחים

הלקחים שהופקו בסופו של המשבר הם בהחלטות של ההנהגות במדינות מערב אירופה לבטל את תלותן בארגון אופ"ק, בעיקר על ידי הגברת חיפושי נפט בים הצפוני, שמופק בו נפט באופן מסחרי. בארצות הברית החליטו שלא להעניק לארצות ערב שוב יכולת להשבית את המשק האמריקני, הקימו את מאגר הנפט האסטרטגי של ארצות הברית והרקע למלחמת המפרץ ולמלחמת עיראק, היה גם בשל זכר הימים הקשים בעת משבר האנרגיה.
ישראל ומשבר האנרגיה > השלכות מדיניות

מטרתו המוצהרת של חרם הנפט הערבי הייתה לגרום למדינות הצרכניות (מערב אירופה, ארצות הברית ויפן) להסיר את תמיכתן בישראל במסגרת הסכסוך הישראלי-ערבי, ובכך לבודד את ישראל מהבחינה המדינית. חרם הנפט פעל בשיטה דיפרנציאלית, המדינות הצרכניות סווגו לשלוש קטגוריות על פי יחסן לערבים. מדינות שסווגו כידידותיות לערבים (צרפת ובריטניה) קיבלו אספקת נפט סדירה, מדינות נייטרליות (יפן, גרמניה, איטליה) סבלו מקיצוצים באספקה, מדינות עוינות (ארצות הברית, הולנד, דרום אפריקה) לא קיבלו דבר.
מפת היחסים הבינלאומיים באותה תקופה עמדה בסימן המלחמה הקרה. העולם היה מחולק לשלושה גושים: הגוש המזרחי, הגוש המערבי וגוש המדינות הבלתי מזדהות. חרם הנפט הערבי פעל על הגוש המערבי. לשיטה הדיפרנציאלית שהנהיגו מובילי החרם היה אפקט של הפרד ומשול - הערבים הצליחו לפצל את הגוש המערבי, הישג מדיני חסר תקדים באותה תקופה. מדינות שעד החרם היו נייטרליות, ואף נטו לצדד בישראל בסכסוך הישראלי-ערבי, הפנו עורף לישראל וקיבלו את טענות הערבים במלואן. רמת הכניעה לדרישות הערבים עמדה ביחס ישיר לרמת החשיפה והתלות בנפט הערבי. יפן לדוגמה, שהייתה תלויה לחלוטין בנפט הערבי, הזדרזה להוציא הצהרה מדינית שבה היא מגנה את ישראל, קוראת לה לסגת באופן מיידי לקווי 1967 ומאיימת בניתוק יחסים דיפלומטיים עם ישראל.
לארצות הברית הייתה חשיפה נמוכה יחסית לנפט הערבי ולכן היא עמדה בלחץ, המשיכה לגבות את העמדה הישראלית ואף העבירה משלוחי נשק וסיוע כלכלי במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאמריקאים היו גם שיקולים אחרים לתמיכה בישראל: יותר משהם פחדו מנשק הנפט הערבי, הם חששו מהשתלטות סובייטית על המזרח התיכון. מצרים וסוריה היו בעלות ברית של הסובייטים, וקיבלו מהם סיוע צבאי בהיקף נרחב. ארצות הברית, שדגלה בתאוריית הדומינו, לא יכלה להרשות שבעלת בריתה תוכרע על ידי נשק סובייטי, שכן השלכות של אירוע כזה ישפיעו על כל הזירות בעולם (גרמניה, וייטנאם, אמריקה הלטינית וכו').