ממלכות חבר העמים הבריטי
התפתחות היסטורית

ארבע עשרה מבין ממלכות חבר העמים הבריטי של ימינו היו בעבר מושבות בעלות שלטון עצמי אשר קיבלו עצמאות. שתי הממלכות האחרות הן הממלכה המאוחדת עצמה ופפואה ניו גיני אשר נוצרה בשנת 1975 כאיחוד בין גינאה החדשה הגרמנית (שהייתה שטח בנאמנות בינלאומית של אוסטרליה) וגינאה החדשה הבריטית (שהייתה מושבה של בריטניה, שנוהלה למעשה על ידי אוסטרליה מאז שנת 1905).
רעיון הפיכת המושבות הבריטיות לממלכות עצמאיות הוצע לראשונה בשנות ה-60 של המאה ה-19 - כאשר נדונה שאלת הפיכת הקונפדרציה של קנדה לממלכה עצמאית. בעקבות התנגדותם של משרד המושבות מחד ושל ארצות הברית מאידך, הוקמה בשנת 1897 קונפדרציה בעלת שלטון עצמי בשם הדומיניון של קנדה.
בשלהי המאה ה-19 מושבות נוספות קיבלו שלטון עצמי. במהלך מועצת האימפריה שנערכה בשנת 1907 התעקש ראש ממשלת קנדה - וילפרד לורייר על הצורך לבדוק את הקשר שבין מושבות הכתר למושבות בעלות העצמאות. המונח "דומיניון" שיוחד עד אז לקנדה הורחב לכל המושבות בעלות שלטון עצמי (לרבות אוסטרליה, ניו זילנד, ניופאונדלנד, מושבת הכף, מושבת נטאל ומושבת טרנסוואל). בשנת 1910 אוחדו שלוש המושבות בעלות השלטון העצמי עם מושבת נהר האורנג' ויחד יצרו את איחוד דרום אפריקה - אשר הפך לדומיניון. בשנת 1921 גם אירלנד הפכה לדומיניון כתנאי בהסכם השלום עם הממלכה המאוחדת.
אף שלדומיניונים היה שלטון עצמי, באופן רשמי הם היו כפופים לפרלמנט הבריטי והיו בשליטת בית המלוכה הבריטי אשר שלט עליהם באמצעות מושל כללי ממונה. הממלכה המאוחדת היא שקבעה את מדיניות החוץ ומדיניות הביטחון של המושבות.
השתתפותם של הדומיניונים במלחמת העולם הראשונה הגדילה את דרישתם לקבוע בעצמם את מדיניות החוץ והביטחון שלהן - ובהתאם כל דומיניון היה צד לחוזה ורסאי, וחבר בחבר הלאומים, יחד עם הודו (שלא הייתה במעמד דומיניון). בשנת 1920 שלחה קנדה שגרירים לארצות הברית ובשנת 1923 חתמה על אמנת דייג ההליבוט (Halibut Fisheries Treaty) בעצמה, מבלי לקבל את הסכמת הממשלה בממלכה המאוחדת. בשנת 1925 הדומיניונים סירבו לקבל על עצמם את ההתחייבות מכוח הסכמי לוקרנו עליה חתמה רק הממלכה המאוחדת.
בשנת 1926 נערכה שוב מועצה אימפריאלית, שהבנותיה סוכמו במסגרת הצהרת בלפור משנה זו. בהצהרה נקבע כי הדומיניונים הם אוטונומיים בשלטונים ובעלי מעמד שווה למעמד הממלכה המאוחדת. כל ממשלה של דומיניון היא בעלת קשר ישיר עם בית המלוכה (המייוצג על ידי המושל הכללי - שכעת ייצג את בית המלוכה ישירות ולא את ממשלת הממלכה המאוחדת). ההסכמה התקבלה בבריטניה כחוק בשנת 1927 - ובעקבות חוק זה הפכו הדומיניונים וכן אירלנד למדינות עצמאיות, שבית המלוכה מולך בכל אחד ואחד מהם בנפרד. בעקבות חוק וסטמינסטר של שנת 1931 נקבע שלכל דומיניון, כמו גם לאירלנד, יהיה בית מחוקקים עצמאי. כל דומיניון נדרש לאשרר חוק זה בטרם יכנס לתוקפו בדומיניון (אוסטרליה אשררה את החוק בפרלמנט שלה בשנת 1942 (כשהוא רטרואקטיבי לשנת 1939) וניו זילנד בשנת 1947). החוק לא אושר בניופאונלנד, אשר שבה להיות מושבה בשנת 1934 ולבסוף הצטרפה לקנדה בשנת 1949.
חוק וסטמינסטר הותיר מספר סמכויות לפרלמנט הבריטי ובהן הסמכות של הפרלמנט הבריטי לחוקק חוק עבור דומיניון לבקשת אותו דומיניון.
אירלנד ניתקה את הקשר עם הפרלמנט הבריטי עם הפיכתה לרפובליקה בשנת 1949 וכך עשתה גם דרום אפריקה בשנת 1961. קנדה ניתקה את הקשרים עם הפרלמנט הבריטי בשנת 1982 - בהסכמת הפרלמנט הבריטי, וניו זילנד ואוסטרליה ניתקו קשרים אלה בשנת 1986 בהסכמת הפרלמנט הבריטי.
עם קבלת עצמאותה של בורמה בשנת 1948 - הייתה זו הפעם הראשונה שמושבה קיבלה עצמאות מבלי להפוך לחלק מחבר העמים. באותה שנה הפכו הודו ופקיסטן לדומיניונים עצמאיים - אולם הם נותרו חלק מחבר העמים. בעקבות עצמאויות אלה גובשה בשנת 1949 החלטה לפיה מושבות המקבלות עצמאות יכולות להחליט על היותן רפובליקות עצמאיות או ממלכות - כולן במעמד שווה לממלכה המאוחדת במסגרת חבר העמים - והכינוי "חבר העמים הבריטי" ("British Commonwealth") הוחלף בשם "חבר העמים" ("Commonwealth of Nations").
בשנת 1952 הכריזה המלכה אליזבת השנייה בצו שניתן בארמון סנט ג'יימס כי היא המלכה של "ממלכה זו, והממלכות והטריטוריות האחרות" - ובעקבות צו זה הביטוי שהיה מקובל עד אז "מלכת הדומיניונים הבריטים שמעבר לים" הוחלף בביטוי "מלכת מלכויותיה האחרות וטריטוריות" בתארה של המלכה, והמילה "ממלכה" (realm) החליפה את המילה "דומיניון".
בשנת 1953 נחקק בכל אחת משבע הממלכות חוק הסגנון המלכותי והתארים אשר קבע כי המלכה היא "מלכת אותה ממלכה והממלכות האחרות והטריטוריות, ראש חבר העמים". חלק מהממלכות (קנדה, אוסטרליה וניו זילנד) הכירו בתארה של המלכה גם בשלטונה בממלכה המאוחדת. בעקבות חוקים אלה נערך טקס הכתרה בכל מדינה ומדינה.
הממלכה האחרונה שהפכה לממלכת חבר העמים הייתה סנט קיטס ונוויס בשנת 1983. מרבית המושבות הבריטיות קיבלו עצמאות מוחלטת ואוטונומיה חקיקתית מבלי לשמור קשר לבית המלוכה הבריטי (אף שחלק שמרו על קשרים אלה ואחרים עם בריטניה, ובהם זכות ערעור לבית הלורדים הבריטי כערכאת ערעור עליונה).