stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפעל הכוכבים
הערות שוליים

↑  Стало известно имя победительницы «Новой Фабрики звезд»!
מצודת זאכרי טיילור

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מצודה, אתר היסטורי לאומי, פארק מדינתי בפלורידה 
 מיקום:  מחוז מונרו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1845
 תאריך פתיחה רשמי:  1845 
 קואורדינטות:  24°32′52″N 81°48′35″W﻿ / ﻿24.547778°N 81.809722°W﻿ / 24.547778; -81.809722
 אתר רשמי
 he
 
האתר ההיסטורי המדינתי מצודת זאכרי טיילור (באנגלית: Fort Zachary Taylor State Historic Site) המכונה בקיצור "מצודת טיילור" (Fort Taylor - "פורט טיילור") הוא אתר מדינתי היסטורי ופארק מדינתי המצוי בקצה הדרומי של האי קי וסט באזור הקיז של מדינת פלורידה שבארצות הברית.
היסטוריה > 1845-1900

עבודות הקמת המצודה החלו בשנת 1845 כחלק מתוכנית לבניית מצודות צבאיות לאורך החוף הדרום מזרחי של ארצות הברית. בשנת 1850, נקראה המצודה על שם נשיא ארצות הברית זאכרי טיילור (כמספר חודשים לאחר מותו של הנשיא).
עבודות ההקמה נתקלו בקשיים רבים בהם מגפות קדחת צהובה שפגעה בעובדים, מחסור בחומרי בנייה, ומחסור במים באי (באי קי וסט, כמו ביתר איי הקיז, אין מעיינות מים). בראשית מלחמת האזרחים האמריקנית, בשנת 1861 השתלטו כוחות האיחוד על הצמודה בפיקודו של קפטן ג'ון בראנון. המצודה הקשתה על כוחות הקונפדרציה להעביר אספקה מחופה הדרומי לחופה המזרחי של הקונפדרציה. עבודות הקמת המצודה נמשכו במהלך המלחמה והיא הושלמה בשנת 1866. במצודה נעשה שימוש רב בזמן המלחמה הספרדית-אמריקאית.
היסטוריה > המאה ה-20

בשנת 1947 העביר צבא ארצות הברית את המצודה, שלא נדרשה לו, לצי ארצות הברית אשר הקים בחלק זה של האי קי וסט בסיסי צוללות. בשנת 1968 נערכה באתר חפירה ארכאולוגית, במסגרתה הוצאו מתוך החומות של המצודה תותחים מתקופת מלחמת האזרחים אשר נקברו בתוך החומות בעת הרחבת המצודה. בשנת 1971 נרשמה המצודה במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, ובשנת 1973 הוכרזה המצודה כאתר היסטורי לאומי של ארצות הברית.
בעבר שכנה המצודה לחוף הים, בקצה האי, אולם עם השנים הצטבר סחף וחול והמצודה נמצאת במרכז חוף ים וחורשה. שטחו הכולל של האתר ההיסטורי הוא 352,000 מ"ר.
עד שנת 1974 הייתה המצודה חלק מבסיס הצוללות שנקרא על שמה "מתחם זאכרי טיילור". בשל העובדה שנשיא ארצות הברית הארי טרומן התגורר במתחם (בבית הלבן הקטן) שונה שם המתחם ל"מתחם טרומן". בחוף המצודה הוסדר חוף רחצה מיוחד פרטי עבור הנשיא, אולם טרומן העדיף להתרחץ בחופי הרחצה הפומביים של האי.
בשנת 1974, עם סגירת הבסיס, הפך המתחם לשכונה פרטית, אולם מתאפשרת גישה למצודה ולחופיה לכל הציבור בשעות הבוקר.
כיום המצודה מהווה אתר תיירות, ונערכים בה שחזורים של קרבות מלחמת האזרחים. כמו כן, מיד שנה, לקראת האלווין מקושתת המצודה כ"בית רדוף רוחות" בתמה של מלחמת האזרחים.
גלריה

מצודת זאכרי טיילור
חצר המצודה
פורט טיילור, ציור מאת סת' איסטמן (1808-1875)
מפעל הטרקטורים (וולגוגרד)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  חברה, חברה מסחרית, בית חרושת 
 על שם:  פליקס דזרז'ינסקי 
 מיקום:  וולגוגרד 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 אדריכל:  אלברט קאן 
 קואורדינטות:  48°48′08″N 44°36′22″E﻿ / ﻿48.802222222222°N 44.606111111111°E﻿ / 48.802222222222; 44.606111111111
  (למפת מחוז וולגוגרד מוגדלת) וולגוגרד קמישין מיכאילובקה אוריופינסק פרולובו קאלאץ' קוטובו קוטלניקובו סראטוב קזחסטן אסטרחן קלמיקיה רוסטוב וורונז'מפעל הטרקטורים(למפת מחוז וולגוגרד רגילה) וולגוגרד קמישין מיכאילובקה אוריופינסק פרולובו קאלאץ' קוטובו קוטלניקובו סראטוב קזחסטן אסטרחן קלמיקיה רוסטוב וורונז'מפעל הטרקטורים
 
מפעל הטרקטורים של העיר וולגוגרד (ברוסית: Волгоградский тракторный завод) הוא מפעל לייצור טרקטורים שנבנה בעיר וולגוגרד בשנת 1930. במהלך קרב סטלינגרד שטח המפעל היה במרכז הלחימה. בשנת 2006 המפעל שולב בתשלובת "מפעלי הטרקטורים" שמרכזה בעיר צ'בוקסרי.
היסטוריה

החלטה על הקמת המפעל התקבלה בשנת 1926 והוא היה בין פרויקטי הדגל של החומש הראשון. האתר שנבחר להקמת המפעל היה ממוקם 14 ק"מ מהעיר והקמתו החלה ב-26 ביולי 1926. התכנון בוצע על ידי חברה אמריקאית ומומחים מחוץ לברית המועצות השתתפו באופן פעיל בהקמת המפעל החדש. בעת הקמתו, נקרא המפעל "מפעל טרקטורים של סטלינגרד על שם דזרז'ינסקי", על שמו של המהפכן הסובייטי פליקס דזרז'ינסקי אשר נפטר באותה שנה, ושם זה נותר על כנו עד לשנת 1961. ב-17 ביוני 1930 החל לעבוד פס ייצור ראשי ומשערי המפעל יצא הטרקטור הראשון בעל הספק של 30 כוח סוס. ב-20 באפריל 1932 המפעל הגיע ליכולת התכנונית - 144 טרקטורים ביום.
לקראת יוני 1940 המפעל כבר ייצר 232,700 טרקטורים - מעל לחצי מכל הטרקטורים שנבנו בברית המועצות.
עוד לפני תחילת מלחמת העולם השנייה המפעל התחיל לייצר טנקי T-34. במהלך אוגוסט 1942 החלו קרבות בשטח המפעל, כאשר להגנת המפעל נוצלו טנקים שנבנו אך טרם הועברו לידי הצבא. פסי ייצור הופסקו ב-13 בספטמבר 1942 כאשר הקרבות באתר היו בעיצומן. מייד לאחר נסיגת הנאצים החל שיקום המפעל וכבר ביוני 1943 המפעל העביר לצבא משלוח ראשון של טנקים משופצים.
לאחר סיום הקרבות ונסיגה הצבא הגרמנית המפעל שוקם ולאחר המלחמה חזר לייצור טרקטורים לחקלאות. בסך הכול במהלך פעילותו המפעל ייצר מעל למיליון טרקטורים לחקלאות שבחלקו סופקו למדינות שונות.
בשנת 1963 הסתיימה הרחבת המפעל והוא עבר לייצור טרקטורים מדגם DТ-75. דגם זה עבר שינויים רבים ונמצא בבסיס התכנון של הדגם שמיוצר גם כיום. בשנת 1994 המפעל עבר לייצור סדרה חדשה של טרקטורים בעלי הספק של עד 150 כוח סוס.
במקביל לייצור טרקטורים, עסק המפעל בייצור תוצרת צבאית. בשנות ה-30 של המאה ה-20 נבנו בו טנקים מדגם T-26, ובשנות ה-60 החל ייצור טנקים מדגם PT-76. בנוסף לכך המפעל התמחה בייצור משוריינים ומשחיתי טנקים לחיל הנחתים הסובייטי והרוסי.
בשנת 2002 אורגן המפעל מחדש תוך חלוקתו למספר יחידות עצמאיות. בשנת 2005 הוכרז על הליך פירוק של המפעל והוא הועבר לידי תשלובת בה מאוחדים מספר מפעלים רוסים בתחום.
היסטוריה > עיטורים

בתקופה הסובייטית הוענקו למפעל: עיטור לנין (פעמיים), עיטור הדגל האדום של העמל ועיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה.
שערי המפעל
נובוקוסינו

נובוקוסינו (ברוסית: Новокосино) הוא ראיון של המחוז המזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 3.60 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 108,204 תושבים (2020).
בשנת 1986, לאחר שקוסינו הפך לחלק ממוסקבה, החלה בנייה בראיון חדש, נובוקוסינו. לצד גידול בבנייני מגורים, אוכלוסיית הראיון גדלה גם היא.
ב-30 באוגוסט 2012 נפתחה תחנת המטרו נובוקוסינו בראיון. הנשיא ולדימיר פוטין וראש העיר סרגיי סוביאנין נכחו בטקס הפתיחה.
אתרים ראויים לציון

בית ספר מוזיקה לילדים על שם יוזף היידן
אגם נובוקוסינו
בית העלמין ניקולו-ארכנגלסקויה
תחנת המטרו נובוקוסינו
הערות שוליים

↑  http://kremlin.ru/events/president/news/16325/videos
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבחרת הונגריה בכדורסל נשים

נבחרת הונגריה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של הונגריה. הנבחרת השתתפה ב-5 אליפויות עולם אך לא זכתה באף מדליה.
הנבחרת הייתה סגנית אליפות אירופה בכדורסל נשים פעמיים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת הונגריה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-15 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
הישגי הנבחרת > אולימפיאדות

1980 - מקום 4
הישגי הנבחרת > אליפויות העולם

1957 : מקום 5
1959 : מקום 7
1975 : מקום 9
1979 : מקום 5
1986 : מקום 8
1990 : מקום 13
1998 : מקום 10
הישגי הנבחרת > אליפויות אירופה

1938 : לא השתתפה
1950 :
1952 :
1954 : מקום 4
1956 :
1958 : מקום 7
1960 : מקום 9
1962 : מקום 7
1964 : מקום 8
1966 : מקום 9
1968 : מקום 10
1970 : מקום 10
1972 : מקום 12
1974 : מקום 4
1976 : מקום 8
1978 : מקום 6
1980 : מקום 7
1981 : מקום 9
1983 :
1985 :
1987 :
1989 : מקום 7
1991 :
1993 : מקום 8
1995 : מקום 12
1997 : מקום 4
2001 : מקום 7
2007 : מקום 10
2009 : מקום 13
2013 : מקום 8
2015 : מקום 17
2017 : מקום 12
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבחרת הונגריה בכדורמים

| --- | --- |
 התאחדות:  התאחדות הכדורמים של הונגריה
 השתייכות:  LEN
 vlv.hu
 
 גביע העולם בכדורמים
 הופעות:  17 (הראשונה ב-1973)
 ההישג הטוב:  זהב (1973, 2003, 2013)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  22 (הראשונה ב-1912)
 ההישג הטוב:  זהב (1932, 1936, 1952, 1956, 1964, 1976, 2000, 2004, 2008)
 אליפות אירופה בכדורמים
 הופעות:  31 (הראשונה ב-1926)
 ההישג הטוב:  זהב (1926, 1927, 1931, 1934, 1938, 1954, 1958, 1962, 1974, 1977, 1997, 1999)
 גביע העולם בכדורמים
 הופעות:  12 (הראשונה ב-1979)
 ההישג הטוב:  זהב (1979, 1995, 1999)
 
נבחרת הונגריה בכדורמים מייצגת את הונגריה בתחרויות כדורמים בינלאומיות. זוהי הנבחרת המצליחה ביותר בהיסטוריה: היא זכתה 9 פעמים בטורניר האולימפי, 3 פעמים באליפות העולם, 12 פעמים באליפות אירופה, פעמיים בליגת הכדורמים העולמית ושלוש פעמים בגביע העולם בכדורמים.
במשחקים האולימפיים

נבחרת הונגריה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת סטוקהולם (1912), אך הודחה בידי נבחרת אוסטריה בסיבוב הראשון. ההישג המשמעותי הראשון שלה הגיע באולימפיאדת אמסטרדם (1928), כשזכתה במדליית הכסף, לאחר הפסד לנבחרת גרמניה במשחק הגמר. מאז התבססה הונגריה כמעצמה בענף, ובכל אחת מ-12 האולימפיאדות שנערכו מאז ועד אולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה הונגריה במדליה אולימפית, כאשר בשישה מהטורנירים הייתה זו מדליית זהב: 1932, 1936, 1952, 1956, 1964 ו-1976.
באולימפיאדת מלבורן (1956) נטלה הנבחרת חלק באחד ממשחקי הכדורמים המפורסמים ביותר. המשחקים נערכו בצל הפלישה הסובייטית להונגריה, שהביאה לדיכויו של המרד ההונגרי. שלוש מדינות בחרו להחרים את המשחקים כמחאה על כך – הולנד, ספרד ושווייץ. הונגריה עצמה נטלה חלק במשחקים, ותחת הרושם של העימות הצבאי בינה לבין ברית המועצות, נערך גם משחק כדורמים בין נבחרות שתי המדינות, שהפך להיות אלים במיוחד. המשחק זכה לכינוי "משחק הדם במים", לאחר שכוכב נבחרת הונגריה ארווין זאדור יצא מהבריכה כשהוא מדמם בעקבות אגרוף שקיבל מוולנטין פרוקופייב. בדקות הסיום נאלצה המשטרה המקומית לפנות את הקהל המשולהב, מחשש לתגרה המונית. הונגריה ניצחה במשחק 0-4, ולאחר שבמשחק הבא גברה גם על נבחרת יוגוסלביה, זכתה בתואר האולימפי.
לאחר 12 זכיות רצופות במדליות אולימפיות, נעדרה הונגריה מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), לאחר שהצטרפה לחרם שהובילה ברית המועצות על המשחקים. בשלוש האולימפיאדות שלאחר מכן לא הצליחה לזכות במדליות, אך רשמה הישגים נאים כשסיימה בין המקום הרביעי למקום השישי. מאז אולימפיאדת סידני (2000) זכתה הונגריה במדליית הזהב בכל שלושת הטורנירים האולימפיים.
| אולימפיאדה | תוצאה |
| --- | --- |
אולימפיאדת פריז (1900): -
אולימפיאדת סנט לואיס (1904): -
אולימפיאדת לונדון (1908): -
אולימפיאדת סטוקהולם (1912): סיבוב ראשון
אולימפיאדת אנטוורפן (1920): -
אולימפיאדת פריז (1924): סיבוב ראשון
אולימפיאדת אמסטרדם (1928): 
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932): 
אולימפיאדת ברלין (1936): 
אולימפיאדת לונדון (1948): 
אולימפיאדת הלסינקי (1952): 
אולימפיאדת מלבורן (1956): 
אולימפיאדת רומא (1960): 
אולימפיאדת טוקיו (1964): 
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968): 
אולימפיאדת מינכן (1972): 
אולימפיאדת מונטריאול (1976): 
אולימפיאדת מוסקבה (1980): 
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): -
אולימפיאדת סיאול (1988): מקום 5
אולימפיאדת ברצלונה (1992): מקום 6
אולימפיאדת אטלנטה (1996): מקום 4
אולימפיאדת סידני (2000): 
אולימפיאדת אתונה (2004): 
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 
אולימפיאדת לונדון (2012): מקום 5
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): מקום 5
אליפויות העולם

נבחרת הונגריה השתתפה בכל 17 אליפויות העולם שנערכו, מאז האליפות הראשונה שנערכה בבלגרד ב-1973. היא זכתה 3 פעמים במקום הראשון, 7 פעמים במקום השני, פעם אחת במקום השלישי, פעם אחת במקום הרביעי, ושלוש פעמים במקום החמישי.
| אליפות | תוצאה |
| --- | --- |
בלגרד 1973: 
סנטיאגו דה קלי 1975: 
ברלין המערבית 1978: 
גואיקיל 1982: 
מדריד 1986: מקום 9
פרת' 1991: 
רומא 1994: מקום 5
פרת' 1998: 
פוקואוקה 2001: מקום 5
ברצלונה 2003: 
מונטריאול 2005: 
מלבורן 2007: 
רומא 2009: מקום 5
שנחאי 2011: מקום 4
ברצלונה 2013: 
קאזאן 2015: מקום 6
בודפשט 2017:
אליפויות אירופה

נבחרת הונגריה השתתפה ב-29 מתוך 30 אליפויות אירופה שנערכו, ונעדרה רק מהאליפות שנערכה באוסטריה ב-1950. היא זכתה ב-12 מהן (יותר מכל נבחרת אחרת), 5 פעמים סיימה במקום השני, 5 פעמים במקום השלישי, פעמיים במקום הרביעי ו-4 פעמים במקום החמישי. הונגריה גם אירחה את האליפות 3 פעמים: האליפות הראשונה ב-1926 (בה ניצחה), ב-1958 וב-2001.
מקום ראשון: 1926, 1927, 1931, 1934, 1938, 1954, 1958, 1962, 1974, 1977, 1997, 1999.
מקום שני: 1970, 1983, 1993, 1995, 2006, 2014.
מקום שלישי: 1981, 2001, 2003, 2008, 2012, 2016.
מקום רביעי: 1947, 2010.
מקום חמישי: 1966, 1985, 1987, 1991.
מקום תשיעי: 1989.
טורנירים נוספים

הונגריה השתתפה חמש פעמים בטורניר ליגת הכדורמים העולמית. ב-2003 וב-2004 זכתה במדליית הזהב, ב-2005 וב-2007 במדליית הכסף וב-2002 במדליית הארד.
בטורניר גביע העולם השתתפה הונגריה 11 פעמים. 3 פעמים זכתה במדליית הזהב (1979, 1995 ו-1999), 3 פעמים במדליית הכסף (1993, 2002 והטורניר שאירחה ב-2006) ופעמיים במדליית הארד (1989 ו-1997). כן סיימה פעם אחת במקום הרביעי (1991), פעם אחת במקום השישי (1981) ופעם אחת במקום השביעי (1983). 3 פעמים נעדרה מהטורניר (1985, 1987 ו-2010).
ראו גם

כדורמים באליפויות העולם
שחקני נבחרת הכדורמים של הונגריה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), בה זכתה במדליית הזהב הראשונה שלה. שלושה משחקניה שלה הם יהודים: אישטוואן ברטה, גאורג ברודי (שני משמאל) ומיקלוש שרקן
שחקן נבחרת הונגריה אישטוואן סיווש (בכובע לבן), במשחק מול נבחרת ברית המועצות באולימפיאדת מוסקבה
מרדכי שריג

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1929 קאליש, רפובליקת פולין 
 פטירה:  28 באוקטובר 2023 (בגיל 94) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  תחכמוני (בית ספר)  המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה  אוניברסיטת תל אביב 
 
מרדכי שריג (31 במרץ 1929 – 28 באוקטובר 2023) היה איש צבא והסברה ישראלי, חבר אצ"ל וקצין בצה"ל. כיהן כיושב ראש הנהלת מכון ז'בוטינסקי בישראל בין השנים 2011–2016.
ביוגרפיה

נולד בקאליש שבפולין. עלה לארץ ישראל בינואר 1935. למד בבתי הספר "תחכמוני" ו"פיטמן" בתל אביב. בשנים 1946–1948 היה חבר בשורות הארגון הצבאי הלאומי בארץ ישראל. כינויו המחתרתי היה "מתניה". עיקר פעילותו היה בחת"ם (חיל תעמולה) ובגיוס חברים חדשים לארגון. השתתף בקורס "סגנים", עסק בהדרכה. נפצע ב"סזון הקטן", בשלהי 1947.
לאחר הקמת מדינת ישראל הצטרף עם אנשי אצ"ל לצה"ל ובו מילא תפקידים רבים ומגוונים. בין השאר היה ראש מדור (רמ"ד) ארגון ושיטות בחיל הנדסה (1956–1961). בשנת 1962 סיים את המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. היה מזכיר הפיקוד העליון בלשכת הרמטכ"לים רא"ל צבי (צ'רה) צור ורא"ל יצחק רבין (1962–1967), ראש ענף (רע"ן) ספרים בהוצאת "מערכות" (1967–1968), ורע"ן מחקר במחלקת היסטוריה במטכ"ל. סיים את שירותו בצה"ל בשנת 1972, בדרגת סגן-אלוף.
במקביל, למד שריג משפטים באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1970 והוענק לו תואר LL.B.
 לאחר מכן, שריג התמנה לתפקיד ראש מחלקת ההסברה ודובר של התאחדות התעשיינים בישראל (1972–1983), שימש כמזכיר סטטוטורי בחברת ההשקעות "דנות" וכנציגה בדירקטוריונים שונים (1983–1986), כמזכיר בנק הספנות, ובמקביל כמנכ"ל בנק "יעסור" למשכנתאות.
במשך השנים עסק בפעילות התנדבותית בארגונים אחדים. בעבודתו בהתאחדות התעשיינים, שימש כמרכז של "כחול לבן" בראשות גולדה מאיר, ראש הממשלה לשעבר, וכחבר הנהלת ויו"ר ועדת ההסברה ב"מועצה לישראל יפה" בראשות אורה הרצוג, רעיית נשיא המדינה חיים הרצוג.
שריג היה פעיל בברית חיילי האצ"ל והיה חבר הנהלתה במשך שתי קדנציות.
בשנת 1993 ראה אור בעריכתו הכותר: יעקב רז – חייל בר-כבוד, בחסות ברית חיילי האצ"ל, וכן, טיפל בהוצאת לקסיקון האצ"ל בעריכת ד"ר יעקב מרקוביצקי. הוא שימש כיושב ראש עמותת "שוני" בבנימינה. משנת 1999 ועד למותו היה חבר הנהלת מכון ז'בוטינסקי בישראל ולאחר פטירתו של אל"ם (מיל') פלג תמיר, נבחר לתפקיד יושב ראשה.
שריג נפטר ב-28 באוקטובר 2023 בגיל 94.
הערות שוליים

↑  אודות המכון, באתר מכון ז'בוטינסקי בישראל
↑  יעקב מרקוביצקי (עורך), תל אביב, לקסיקון האצ"ל, תל אביב, הוצאת משרד הביטחון וברית חיילי האצ"ל, 2005.
↑  הודעה על פטירתו של מרדכי שריג, בעמוד הפייסבוק של מכון ז'בוטינסקי בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433331905171  ISNI: 0000 0000 6699 8855  LCCN: nr94027497  VIAF: 34340168   WorldCat (עם VIAF): 34340168
נבחרת צרפת בכדוריד

שחקני נבחרת צרפת עומדים על הפודיום באולימפיאדת בייג'ינג, עם מדליות הזהב בהן זכו
נבחרת צרפת בכדוריד מייצגת את צרפת בטורנירים בינלאומיים שונים, בהם המשחקים האולימפיים, אליפות העולם בכדוריד ואליפות אירופה בכדוריד. הנבחרת זכתה 3 פעמים ברציפות בתואר האולימפי (בייג'ינג 2008, לונדון 2012,טוקיו 2020), 6 פעמים באליפות העולם (1995, 2001, 2009, 2011, 2015, 2017), יותר מכל מדינה אחרת ו-3 פעמים באליפות אירופה (2006, 2010, 2014).
נבחרת צרפת בכדוריד היא נבחרת הגברים הראשונה שהחזיקה בוזמנית בכל 3 התארים האפשריים (המשחקים האולימפיים, אליפות העולם ואליפות אירופה) והיא גם הנבחרת היחידה כולל לנשים שהשיגה הישג זה 3 פעמים. בהתאם לדירוג של האיגוד העולמי פדרציה הצרפתית מדורגת במקום ה-6.
היסטוריה

נבחרת צרפת השתתפה לראשונה באליפות העולם שנערכה בשוודיה ב-1954, אך סיימה במקום השישי והאחרון. היא השתתפה בכל האליפויות שנערכו עד 1970, אך לא הרשימה בהן. בשנות ה-70 ושנות ה-80 נעדרה מאליפויות העולם, למעט זו שנערכה בדנמרק ב-1978, בה סיימה במקום ה-16 והאחרון.
מאז 1990 חזרה צרפת להשתתף באליפויות העולם, ומאז שנות ה-90 השתלבה בצמרת הכדוריד העולמית. באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה הנבחרת במדליית הארד, ובאליפות העולם שנערכה בשוודיה ב-1993 זכתה במדליית הכסף, לאחר הפסד לנבחרת רוסיה במשחק הגמר. באליפות אירופה הראשונה שנערכה בפורטוגל ב-1994 לא הצליחה לשחזר את הישגה, וסיימה במקום השישי. באליפות העולם שנערכה באיסלנד ב-1995 זכתה לראשונה בתואר העולמי, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת קרואטיה. גם באליפות אירופה שנערכה בשנה שלאחר מכן בספרד לא הבריקה, וסיימה במקום השביעי. באותה שנה סיימה במקום הרביעי באולימפיאדת אטלנטה (1996). באליפות העולם שנערכה ביפן ב-1997 סיימה במקום השלישי, ובזו שנערכה במצרים ב-1999 סיימה במקום השישי. בין לבין, סיימה שוב במקום השביעי באליפות אירופה שנערכה באיטליה.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 המשיכה צרפת לבסס את עצמה כאחת הנבחרות המובילות. בשנת 2000 סיימה במקום הרביעי באליפות אירופה שנערכה בקרואטיה ובמקום השישי באולימפיאדת סידני (2000). ב-2001 אירחה לראשונה את אליפות העולם, וזכתה בתואר בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת שוודיה לאחר הארכה. באליפות אירופה שנערכה ב-2002 בשוודיה שוב לא הצליחה לשחזר את רמתה מאליפויות העולם, והסתפקה במקום השישי. באליפויות העולם שנערכו בפורטוגל ב-2003 ובתוניסיה ב-2005 סיימה במקום השלישי, ובאליפות אירופה שנערכה בסלובניה ביניהן, סיימה שוב במקום השישי. באולימפיאדת אתונה (2004) סיימה את הבית המוקדם ללא הפסד, אך הפסידה לנבחרת רוסיה ברבע הגמר וסיימה במקום החמישי.
בשנת 2006 זכתה צרפת לראשונה באליפות אירופה, באליפות שנערכה בשווייץ, לאחר שגברה על נבחרת ספרד במשחק הגמר. שחקן הנבחרת תיירי אומייר נבחר לשוער המצטיין בטורניר. באליפות העולם שנערכה בגרמניה ב-2007 סיימה במקום הרביעי. בשנת 2008 סיימה במקום השלישי באליפות אירופה שנערכה בנורווגיה. שחקן הנבחרת ניקולה קרבטיץ' נבחר ל-MVP של הטורניר, ושחקן הנבחרת דניאל נרסיס נבחר לשישיית הטורניר. באותה שנה זכתה לראשונה בתואר האולימפי, באולימפיאדת בייג'ינג (2008), לאחר שגברה במשחק הגמר על איסלנד.
בשנת 2009 זכתה נבחרת צרפת באליפות העולם בפעם השלישית, לאחר שגברה על נבחרת קרואטיה בטורניר שנערך בזגרב. שלושה משחקני הנבחרת, מישאל גיגו, ניקולה קרבטיץ' והשוער תיירי אומייר, נבחרו בין ששת השחקנים הטובים בטורניר. בשנת 2010 הוכתרה בפעם השנייה כאלופת אירופה, לאחר שגברה במשחק הגמר על נבחרת קרואטיה. באליפות העולם שנערכה בשוודיה ב-2011 שמרה צרפת על תוארה, לאחר שגברה על נבחרת דנמרק בהארכה. השוער דאודה קרבואה רשם את אחוזי ההצלחה הטובים בטורניר (עצר 47.5% מניסיונות ההבקעה), וניקולה קרבטיץ' נבחר ל-MVP של האליפות. לאחר שניצחה ב-4 טורנירים גדולים ברציפות, איבדה צרפת את תואר אלופת אירופה, כשסיימה במקום ה-11 בלבד באליפות שנערכה ב-2012 בסרביה. עם זאת, בטורניר הגדול הבא, במסגרת אולימפיאדת לונדון (2012), שמרה על תוארה, לאחר ניצחון במשחק הגמר על נבחרת שוודיה. קרבטיץ' ואומייר נבחרו לנבחרת הטורניר. באליפות אירופה 2014 זכו הצרפתים בתואר לאחר ניצחון מול דנמרק במשחק הגמר 41-32 ושברה את שיא הכיבושים במשחק גמר במפעל, למעמד ה-MVP של משחק הגמר נבחר דניאל נרסיס.
הישגי הנבחרת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| שנה | אולימפיאדה | אליפות העולם | אליפות אירופה |
| 1936 | לא העפילה |  |  |
| 1938 |  | לא העפילה |  |
| 1954 |  | 6 |  |
| 1958 |  | 9 |  |
| 1961 |  | 8 |  |
| 1964 |  | 14 |  |
| 1967 |  | 10 |  |
| 1970 |  | 11 |  |
| 1972 | לא העפילה |  |  |
| 1974 |  | לא העפילה |  |
| 1976 | לא העפילה |  |  |
| 1978 |  | 16 |  |
| 1980 | לא העפילה |  |  |
| 1982 |  | לא העפילה |  |
| 1984 | לא העפילה |  |  |
| 1986 |  | לא העפילה |  |
| 1988 | לא העפילה |  |  |
| 1990 |  | 9 |  |
| 1992 | 3 |  |  |
| 1993 |  | 2 |  |
| 1994 |  |  | 6 |
| 1995 |  | 1 |  |
| 1996 | 4 |  | 7 |
| 1997 |  | 3 |  |
| 1998 |  |  | 7 |
| 1999 |  | 6 |  |
| 2000 | 6 |  | 4 |
| 2001 |  | 1 |  |
| 2002 |  |  | 6 |
| 2003 |  | 3 |  |
| 2004 | 6 |  | 6 |
| 2005 |  | 3 |  |
| 2006 |  |  | 1 |
| 2007 |  | 4 |  |
| 2008 | 1 |  | 3 |
| 2009 |  | 1 |  |
| 2010 |  |  | 1 |
| 2011 |  | 1 |  |
| 2012 | 1 |  | 11 |
| 2013 |  | 6 |  |
| 2014 |  |  | 1 |
| 2015 |  | 1 |  |
| 2016 | 2 |  | 6 |
| 2017 |  | 1 |  |
| 2018 |  |  | 3 |
| 2019 |  | 3 |  |
| 2020 |  |  | 14 |
| 2021 | לא העפילה | 4 |  |
| 2022 |  | 2 | 4 |
הערות שוליים

↑  https://www.ihf.info/member-federations/france/117
שחקן נבחרת צרפת דניאל נרסיס במהלך משחק מול נבחרת הונגריה באליפות אירופה ב-2010
שחקני הנבחרת חוגגים את זכייתם באליפות אירופה ב-2010
נבחרת צרפת בכדורגל חופים

הנבחרת הלאומית של צרפת בכדורגל חופים מייצגת את צרפת בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל הצרפתית.
הסגל הנוכחי

סגל נכון לאוקטובר 2017
מאמן: צרפת סטפן פרנסואה
שיא תחרותי > מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים (אופ"א)

| מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שנה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> סיבוב | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> משחקים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בהארכה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> ניצחונות בפנדלים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפסדים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי זכות | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> שערי חובה | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> הפרש שערים | מאזן מוקדמות גביע העולם בכדורגל חופים> נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
ספרד 2008: -
| ספרד 2009 | רבע גמר | 6 | 4 | 0 | 0 | 2 | 30 | 22 | 8+ | 12 |
| איטליה 2011 | שמינית גמר | 4 | 3 | 0 | 0 | 1 | 30 | 17 | 13+ | 9 |
| רוסיה 2013 | שלב הפלייאוף | 7 | 2 | 0 | 2 | 3 | 30 | 33 | 3- | 6 |
| איטליה 2015 | מקום 14 | 8 | 3 | 0 | 0 | 5 | 28 | 30 | 2- | 9 |
| איטליה 2017 | מקום 7 | 8 | 5 | 0 | 1 | 2 | 38 | 36 | 2+ | 16 |
| רוסיה 2019 | שמינית גמר | 4 | 2 | 0 | 0 | 2 | 13 | 21 | 8- | 6 |
| סך הכל | 6/7 | 37 | 19 | 0 | 3 | 15 | 169 | 159 | 10+ | 60 |
שחקנים מפורסמים

אריק קאנטונה
סמיר בלמרי
ז'אירזיניו קרדוסו
תיירי אוטאבי
ז'אן סעידו
גרגורי טנאגרו
מיכאל פגיס
סבסטיאן סנסוני
הישגים

גביע העולם בכדורגל חופים
אלופה (1): 2005
אליפות אירופה בכדורגל חופים
אלופה (1): 2004
גביע אירופה בכדורגל חופים
סגנית (3): 2003, 2006, 2007
מצודת טהאנג לונג

ארמון קין-טיאן בטרם נהרס
מגדל הדגל
מצודת טהאנג-לונג (בוייטנאמית: Hoàng thành Thăng Long - בתרגום חופשי, "המצודה הקיסרית של הדרקון העולה") היא העיר העתיקה השוכנת על הגדה הדרומית של הנהר האדום בעיר האנוי, בירת וייטנאם. בשנת 1009 המלך לי-טיי-טו, שסיפר כי ראה דרקון זהב עולה ממימי הנהר האדום ומתנשא לגובה השמים, החליט להעתיק את בירתו לדיי-לאי (האנוי של ימנו) ולקרוא לעיר החדשה שהוקמה בשם "טאנג-לונג" ("הדרקון העולה"). העיר מוקפת החומה, שימשה מאז הקמתה בשנת 1010 ועד 1802, כמרכז השלטוני של מספר שושלות קיסריות וייטנאמיות. בשנת 2010 הכריז ארגון אונסק"ו על שטח של 0.2 קמ"ר מתוך שטחה הכולל של המצודה, המשתרע על-פני 1.4 קמ"ר, כאתר מורשת עולמית.