stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Back to Black
רשימת רצועות

| Back To Black> מס' | Back To Black> שם | Back To Black> כותב(ים) | Back To Black> משך | Back To Black>  | Back To Black>  | Back To Black>  | Back To Black>  | Back To Black>  | Back To Black>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Rehab  | איימי ויינהאוס | 3:35 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | You Know I'm No Good  | ויינהאוס | 4:17 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Me & Mr Jones  | ויינהאוס | 2:33 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Just Friends  | ויינהאוס | 3:13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Back to Black  | ויינהאוס, מארק רונסון | 4:01 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Love Is a Losing Game  | ויינהאוס | 2:35 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Tears Dry on Their Own  | ויינהאוס, ניקולאס אשפורד, ואלרי סימפסון | 3:06 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Wake Up Alone  | ויינהאוס, פול או'דאפי | 3:42 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Some Unholy War  | ויינהאוס | 2:22 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | He Can Only Hold Her  | ויינהאוס, ריצ'רד פוינדקסטר, רוברט פוינדקסטר | 2:46 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Addicted (נכלל באלבום שיצא בבריטניה)   | ויינהאוס | 2:46 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 34:56 |  |  |  |  |  |  |
| דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe> מס' | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe> שם | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe> משך | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe>  | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe>  | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe>  | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe>  | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe>  | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe>  | דיסק בונוס בגרסת ה-Deluxe>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Valerie  | 3:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Cupid  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Monkey Man  | 2:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Some Unholy War (גרסה איטית)   | 3:17 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Hey Little Rich Girl  | 3:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | You're Wondering Now  | 2:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | To Know Him Is To Love Him  | 2:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Love Is A losing Game (דמו מקורי)   | 3:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:56 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | – |
|  ארצות הברית | מצעד האלבומים המסחריים | 96 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 3× | 210,000 |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה 7× | 210,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה 3× | 60,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | יהלום | 250,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 100,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה 3× | 120,000 |
| פינלנד (Musiikkituottajat) | פלטינה | 33,884 |
| צרפת (SNEP) | פלטינה 2× | 1,238,300 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה 6× | 1,200,000 |
| יוון (IFPI Greece) | פלטינה | 15,000 |
| הונגריה (MAHASZ) | פלטינה | 6,000 |
| איטליה (FIMI) | פלטינה 2× | 160,000 |
| יפן (RIAJ) | זהב | 100,000 |
| הולנד (NVPI) | פלטינה 5× | 350,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה 3× | 45,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | פלטינה | 40,000 |
| פולין (ZPAV) | פלטינה 2× | 40,000 |
| פורטוגל (AFP) | פלטינה 2× | 40,000 |
| רוסיה (NFPF) | פלטינה 2× | 40,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה 2× | 160,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה | 40,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה 7× | 210,000 |
| טורקיה (MÜ-YAP) | זהב | 5,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה 13× | 3,930,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 2× | 3,205,000 |
סיכום
| אירופה (IFPI) | פלטינה 8× | 8,000,000 |
| בכל העולם | — | 16,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אירלנד | 27 באוקטובר 2006 | סטנדרטית | איילנד |  |
| בריטניה | 30 באוקטובר 2006 | סטנדרטית | איילנד |  |
| פולין | 20 בנובמבר 2006 | סטנדרטית | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| גרמניה | 21 בנובמבר 2006 | סטנדרטית | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| קנדה | 12 בדצמבר 2006 | סטנדרטית | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| צרפת | 29 בינואר 2007 | סטנדרטית | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| איטליה | 2 בפברואר 2007 | סטנדרטית | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| אוסטרליה | 24 בפברואר 2007 | סטנדרטית | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| ארצות הברית | 13 במרץ 2007 | סטנדרטית | יוניברסל רפובליק |  |
| גרמניה | 15 ביוני 2007 | גרסה מיוחדת | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| יפן | 5 בספטמבר 2007 | סטנדרטית | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| קנדה | 13 בנובמבר 2007 | דלוקס | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| אוסטרליה | 17 בנובמבר 2007 | דלוקס | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| אירלנד | 23 בנובמבר 2007 | דלוקס | איילנד |  |
| גרמניה | 30 בנובמבר 2007 | דלוקס | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| בריטניה | 3 בדצמבר 2007 | דלוקס | איילנד |  |
| יפן | 6 בפברואר 2008 | דלוקס | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| איטליה | 29 בפברואר 2008 | דלוקס | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
גרג דולי

| --- | --- |

 לידה:  11 במאי 1965 (בן 59) המילטון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  סאב פופ 
 פרופיל ב-IMDb
 
דולי בהופעה עם הטוויילייט סינגרז ב־2006
גרג דולי (באנגלית: Greg Dulli; נולד ב-11 במאי 1965) הוא מוזיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה

גרג דולי נולד וגדל בהמילטון, אוהיו. דולי זכה לתשומת לב ציבורית לראשונה עם להקת האפגן ויגז, ששילבה בין רוק אלטרנטיבי לרית'ם אנד בלוז. הלהקה הוציאה מספר אלבומים מצליחים בחברת סאב פופ, והתפרקה בשנת 2001.
ב־1994 היה הזמר הראשי של "הבקביט בנד", להקה שהוקמה לצורך צילום הסרט Backbeat, שמבוסס על סיפורם של הביטלס. דולי היה המוזיקאי היחיד למעט דייב גרוהל שהשתתף בהקלטת האלבום הראשון של פו פייטרס.
מאז 1997 דולי הוא גם הזמר של הטוויילייט סינגרז, שהמשיכה להתקיים, להוציא אלבומים ולהופיע אחרי התפרקות האפגן ויגז. בנוסף לפעילותו עם הטוויילייט סינגרז, הוא הוציא אלבום עם מארק לאנגן (שחבר בלהקות סקרימינג טריז וקווינס אוף דה סטון אייג') תחת השם The Gutter Twins.
בשנת 1998 שיחק בסרט הפשע "מצבתה של אייב" בכיכובו של דניס לירי. בשנת 2009 גילם במאי פורנו בסרט הדרמה "בצד הנוסע" בכיכובו של אדם סקוט.
בדצמבר 2011 האפגן ויגז הודיעו על איחוד, ויצאו לסיבוב הופעות ואף הוציאו אלבום חדש.
דולי הופיע מספר פעמים בישראל עם להקותיו השונות.
אקיטן

ערך זה עוסק בחבל-הארץ "אקיטן". אם התכוונתם לרומנסה העתיקה באותו שם מאת מארי דה פרנס, ראו .
אַקִיטֵן או אקוויטניה (בצרפתית: Aquitaine) היה אחד מ-26 חבלי הארץ (régions) של צרפת על פי החלוקה המנהלית שנהגה בה עד סוף שנת 2015. משנת 2016 החבל הוא חלק מהחבל אקיטן החדשה. החבל נמצא בדרום-מערב המדינה, לאורך האוקיינוס האטלנטי ורכס הפירנאים, וגובל בדרומו עם ספרד. העיר הראשית והגדולה בחבל זה היא בורדו. בעבר היה החבל חלק מן הפרובינקיה הרומית גאליה אקוויטניה.
גאוגרפיה

אקיטן משתרע על פני 41,308 קמ"ר, המהווים כ-7.6% מכלל שטחה של צרפת. הוא תחום על ידי ספרד בדרום, חבל מידי-פירנה במזרח, חבל פואטו-שראנט וחבל לימוזן בצפון ומפרץ ביסקיה במערב. בירת החבל היא העיר בורדו וערים חשובות אחרות כוללות את פו, ביאריץ, פריגה ועוד.
היסטוריה

בתקופה הרומאית הפרובינקיה גאליה אקוויטניה כללה את שטח גאליה שבין הרי הפירנאים לנהר גארון. אוגוסטוס קיסר הוסיף לפרובינקיה את השטח שבין הגארון לנהר הלואר ומאז ניתן לאקוויטניה שם נרדף "ארץ שבע הפרובינקיות" (Septem Provinciae). בתקופה זו שטח הפרובינקיה היה בערך שליש מצרפת של היום, וכמעט כל תושביה קיבלו את התרבות הרומאית, שלא כמו בחלקה הצפוני של גאליה.
במאה ה-4 חולקה הפרובינקיה לשלושה מחוזות נפרדים:
אקוויטניה פרימה, השטח הצפון-מזרחי.
אקוויטניה סקונדה, השטח הצפון-מערבי. בירתו הייתה בורדו.
אקוויטניה טרטיה או אקוויטניה נובמפופולאנה, השטח הדרומי או "ארץ תשעת העמים".
במאה ה-5 נפלה האימפריה הרומית והוויזיגותים תפסו את האזור. בשנת 507 הפרנקים, יחד עם שכירי חרב בורגונדים, כבשו את האזור. כשכלותאר השני מת ב-629 הוא חילק את ממלכתו בין בניו ונתן את אקיווטניה לבנו כאריבר השני (אנ'), שקבע את בירתו בטולוז וחיזק את כוחו באזור על ידי נישואים עם ז'יזלה, היורשת של אקוויטניה נובמפופולאנה. אולם השליטה הפרנקית לא הייתה בטוחה משום שהפרנקים לא העריכו או הבינו את החיים האורבניים והתרבות הרומאית באזור. כשכבשו המורים את האזור במאה ה-8 הם נתקלו בהתנגדות מועטה, אך קרל מרטל גירש אותם מהאזור וצירף אותו לממלכה המרובינגית.
יורשיו של קרל הגדול חילקו ביניהם את האימפריה ואקיטן הפכה לחלק מממלכת נויסטריה. במאה ה-9 הרוזנים המקומיים שחררו את עצמם בהדרגה מהשליטה המלוכנית; ברנאר פלנטוולו ובנו גיום, שישבו באוברן, הכריזו על עצמם כדוכסי אקוויטניה. גיום החמישי ייסד הדוכסות חדשה שבסיסה בפואטו וכללה את פואטייה, אוברן וטולוז. ב-1052 דוכסות גסקוניה הפכה לחלק מדוכסות אקוויטניה לאחר נישואיו של גיום השמיני לאחותו של דוכס גסקוניה. אקוויטניה הפכה למרכז תרבותי וספרותי חשוב ולמולדת תרבות ה"קורטואזי" (Courtoisie), או אהבה חצרונית, ששיאה היה במאה ה-11. הדוכס גיום התשיעי, שנקרא גם "הטרובדור", היה משורר בעצמו, ופואטייה הפכה למרכז מוזיקלי של הטרובדורים. כשגיום העשירי מת ב-1137 בתו, אלינור, דוכסית אקוויטניה, היורשת הגדולה ביותר בתולדות צרפת, הושאה לאדונה הפיאודלי לואי השביעי, מלך צרפת. היא יצאה איתו למסעות צלב אך ב-1152 גרמה לביטול הנישואים בשל קרבת דם כדי להנשא ליריבו הגדול של בעלה, הנרי השני מלך אנגליה. היא המשיכה להחזיק בחצר אלגנטית בפואטייה. בניה, ריצ'רד הראשון (לב הארי) וג'ון, ויורשיהם היו מלכי אנגליה אך גם דוכסי אקוויטניה.
הלחימה במלחמת מאה השנים איפשרה לאדוארד השלישי מלך אנגליה להקים את נסיכות אקוויטניה ב-1361, שהייתה חופשית מתלות בצרפת. צרפת כבשה מחדש את האזור עד 1453, ולאחר מכן ההיסטוריה של אקוויטניה הפכה לחלק מההיסטוריה של צרפת.
דמוגרפיה

לפי הערכת אוכלוסייה שנעשתה בינואר 2007, מספר התושבים בחבל הוא 3,150,890, המהווה 5.1% מכלל אוכלוסיית צרפת. קצב צמיחת האוכלוסייה בחבל הוא מהיר יחסית (+0.92% בשנה מאז 1999), כאשר רובו מגיע מהגירה (+0.85% בשנה). שיעור הילודה הממוצע באקיטן היה 1.68 בשנת 2003, כאשר שיעור הילודה בצרפת המטרופוליטנית באותה שנה היה 1.87.
העיר המאוכלסת ביותר בחבל היא בורדו (925,253 תושבים לפי מפקד מ-1999) ואחריה פו (216,830) ובאיון (213,969).
דמוגרפיה > שפה

בחבל אקיטן השפה המדוברת ביותר היא צרפתית (השפה הרשמית), אולם תושבים רבים מדברים גם אוקסיטנית ובסקית. השפה האוקסיטנית באקיטן מחולקת לשלושה ניבים: גסקונית, המדוברת במחוזות ז'ירונד ולאנד ובדרום מחוז לוט וגארון; לנגדוקית, המדוברת בדרום מחוז דורדון וצפון מחוז לוט וגארון; ולימוזנית, המדוברת במרכז וצפון מחוז דורדון.
כלכלה

התעשייה החשובה ביותר באקיטן היא תעשיית היינות והגידול החקלאי החשוב ביותר הוא הגפן. באזור בורדו בלבד מיוצרים בכל שנה 700 מיליון ליטרים של יין.
יערנות גם היא ענף תעשייה חשוב, שכן יער האורנים הגדול ביותר באירופה נמצא בחבל. בנוסף ניתן למצוא באזור גז טבעי ונפט.
לאו האס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1901 אופבה 
 פטירה:  13 באוגוסט 1983 (בגיל 82) ברלין המזרחית, גרמניה המזרחית 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות הפטריוטי בזהב  עיטור העמל 
 חתימה:   
 
לאו (לב) האס (בגרמנית: Leo Haas ; ‏15 באפריל 1901 – 13 באוגוסט 1983) היה צייר, מאייר וקריקטוריסט יהודי-גרמני.
ביוגרפיה

האס נולד באופווה (אנ'), (האימפריה האוסטרו-הונגרית דאז), בשנת 1901. הוא למד באקדמיה לאמנות בקרלסרוהה ובאקדמיה לאמנות בברלין. לאחר שסיים את לימודיו התגורר בווינה ובאופווה לסירוגין והתמקד בציור דיוקנאות.
במחנות

האס היה פעיל במפלגה הקומוניסטית. בעקבות פעילותו במפלגה, הוא נעצר וגורש למחנה העבודה ניסקו בשנת 1939 . מניסקו נשלח לעבודות כפייה במחנה העבודה אוסטרוה. בשנת 1942 גורש לטרזיינשטט. בגטו עבד האס במחלקה הטכנית ואולץ עם אמנים אחרים ליצור חומרי תעמולה עבור מכונת המלחמה הנאצית. הוא ואמנים אחרים, ציירו בהיחבא את קורותיהם בגטו.
לאחר ביקור הצלב האדום בקיץ 1944 הבריחו האמנים את הציורים אל מחוץ אל הגטו. בעקבות כך נשלחו האס וחבריו האמנים לכלא ב"מבצר הקטן", שם עונה באכזריות. באוקטובר 1944 גורש למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ ומשם, לאחר כחודש הועבר למחנה הריכוז זקסנהאוזן. בזקסנהאוזן גויס למבצע ברנהרד בו אולצו האסירים לזייף כספים. מטרת המבצע הייתה למוטט את כלכלות מדינות בעלות הברית. בפברואר 1945 הועברו חברי הקבוצה למאוטהאוזן ולאבנזה, שם שוחררו.
לאחר המלחמה

האס חזר לטרזין לאחר מלחמת העולם השנייה. במחנה מצא כ-400 מציוריו שהוסתרו. הוא התגורר בפראג עם אשתו ארנה ששרדה את המחנות. בפראג ערך עיתון וצייר.
בשנת 1955 עבר לברלין המזרחית, שם לימד אמנות באוניברסיטה ועבד בתעשיית הסרטים הלאומית. האס נפטר בשנת 1983 ונקבר בברלין.
בדז'יך פריטה איתו עסק במחלקה הטכנית בטרזין גורש לאוושוויץ ושם נספה. בנו של פריטה, טומי שרד בגיל שלוש את טרזין ואומץ לאחר השחרור על ידי האס.
באוסף יד ושם נמצאים 21 דיוקנאות מעשה ידיו.
ביבליוגרפיה

ביוגרפיה של לאו האס, אתר יד ושם.
ביוגרפיה נוספת של לאו האס, אתר יד ושם.
ליטוגרפיה מעשה ידי האס
קברו של לאו האס בבית הקברות פרדריכספלדה
אין מסיחין בסעודה

| --- | --- |

 תלמוד בבלי:  מסכת תענית, דף ה', עמוד ב'
 תלמוד ירושלמי:  מסכת ברכות,  פרק ו', הלכה ו'
 שולחן ערוך:  אורח חיים, סימן ק"ע, סעיף א'
 מקורות נוספים:  דרישה ופרישה, אורח חיים סימן קע
אין מסיחין בסעודה (או: אין משיחין בשעת הסעודה) הוא כלל בהלכות דרך ארץ לפיו אין לדבר בזמן סעודה ואכילה. מקור הכלל בדברי רבי יצחק. טעמו הוא "שמא יקדים קנה לושט", דהיינו שמא ייחנק האדם בדיבורו. לדברי אחרונים רבים הציבור אינו נוהג כך, ונאמרו כמה הסברים לדבר.
מקור הכלל וטעמו

מסופר בתלמוד הבבלי על רב נחמן ורבי יצחק שהיו יושבים בסעודה. אמר רב נחמן לרבי יצחק שיאמר איזה דבר, ועל כך השיב רבי יצחק:
הכי אמר רבי יוחנן: אין מסיחין בסעודה, שמא יקדים קנה לושט ויבא לידי סכנה.
בירושלמי מובאים הדברים בשם רבי מנא. בן זומא הסביר את ההלכה שבשעת הסעודה כל אחד מברך לעצמו ולא אחד מברך עבור כולם בטעם "שאין בית הבליעה פנוי". ומכך הסיק רבי מנא שאין לברך את מי שמתעטש בשעת הסעודה בשל סכנת הנפשות הכרוכה בכך.
כלל זה נפסק להלכה בשולחן ערוך:
אין משיחין בסעודה, שמא יקדים קנה לושט, ואפילו מי שנתעטש בסעודה, אסור לומר לו: אסותא.
הסברי האחרונים לכך שאין נוהגים כך

כאמור, אחרונים רבים העידו שלא ראו את הציבור מקפיד על כך. כך, למשל, כותב החיד"א: ”...ואהי מתהלך בינ'ן של קדושים חסידי דורנו, ואדם לא זכר להזהר בזה.” בנוסף לכך הוא מעיד שלא שמע על כך שמישהו נפגע מאכילה כזו. על הקושיה הזו, מדוע נמנע הציבור מלקיים את דברי הגמרא והפוסקים, נאמרו מספר תירוצים:
הפרישה כתב שחל שינוי בצורת האכילה. בזמן התלמוד היו אוכלים בהסבה, ולכן היה חשש בדבר, ואילו בזמננו שאוכלים בישיבה אין החשש קיים.
בשערי תשובה כתב ליישב, שכיון שרבים אינם נזהרים בזה חל כאן הכלל שומר פתאים ה'.
בעלי תמר הסביר שהציבור סומך על דברי הבבלי, שדווקא שיחה אסורה, ואילו מילה אחת מותרת, ורק לדברי הירושלמי גם מילה אחת אסורה.
ברכה בתוך הסעודה לפטור אחרים

במשנה נאמר: ”בא להם יין בתוך המזון כל אחד ואחד מברך לעצמו”. דהיינו שעל מאכלים שצריכים לברך במהלך הסעודה כל אחד מברך בפני עצמו. כאמור, בן זומא הסביר שזה משום שאין בית הבליעה פנוי. בתלמוד הירושלמי קישר רבי מנא את הדברים לשיחה בתוך הסעודה, והוכיח מדברי בן זומא שאין לברך את המתעטש. לעומת זאת, בתלמוד הבבלי לא הובא ההסבר הזה. ובדברי רש"י נראה שהטעם הוא שלא יוכלו המסובים לשמוע את הברכה היטב. לעומת זאת בדברי הרמב"ם ההסבר המובא הוא "שאין בית הבליעה פנוי שיענו אמן". בפירוש המשנה מביא הרמב"ם את דברי בן זומא "לפי שבני אדם עוסקים באכילה, ואם יענה אמן שמא יחנק", ומכאן יש שהסבירו כך גם את דבריו במשנה תורה. 
בהגהות הרמ"א מובאים דברי התוספות שאם אמר סברי מרנן לפני שבירך יוכל אחד לברך לכולם.
טעמים נוספים

המהר"ל מפראג כותב שמלבד הטעם שמא יחנק יש סיבה להפריד בין האכילה, שמבטאת את החיסרון של האדם מצד גופו ואת ההכרח שלו לקבל מבחוץ, לבין הדיבור, שמבטא את שלימות האדם מצד נשמתו. לכן גם נפרדים הכלים הגופניים: הוושט נועד לקבל את המאכלים, ואילו הקנה שייך לדיבור. לכן עירוב הדברים הוא מחוץ לסדר הראוי.
בליקוטי מוהר"ן מבאר רבי נחמן מברסלב שהאכילה היא הארה של אורות מקיפים, ולכן השתיקה, שהיא גבוהה מהדיבור, היא זו שמתאימה לה.
רמזים לכלל זה בתורה

כאשר באו המלאכים לאברהם אבינו נאמר: ”וַיֹּאכֵלוּ. וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו אַיֵּה שָׂרָה אִשְׁתֶּךָ”. ומפרש בעל הטורים שרק לאחר שסיימו לאכול שוחחו עם אברהם משום שאין משיחים בסעודה
כאשר רבקה משקה את אליעזר נאמר: ”וַתְּכַל לְהַשְׁקֹתוֹ, וַתֹּאמֶר גַּם לִגְמַלֶּיךָ אֶשְׁאָב” ומפרש הספורנו "המתינה לדבר עד שיכלה לשתות, כאומרם ז"ל: אין משיחין בסעודה שמא יקדים קנה לושט".
הערות שוליים

↑  הסיומת באות נ סופית טיפוסית לעברית של המשנה והתלמוד
↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ה', עמוד ב'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ו', הלכה ו'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן ק"ע, סעיף א'
↑  לטור אורח חיים סימן קע, ס"ק א
↑  ראו בסוף דבריו שכתב "ומיהו חילוק זה לא מצאתי בשום מקום", דהיינו שחשש להתיר על סמך הסבר זה. ובשערי תשובה (סימן קע ס"ק א) הקשה על כך, שכן ההסבה הנהוגה בימי התלמוד הייתה הסבת שמאל, שנחשבת בטוחה יותר מבחינת הבליעה, שהרי אמרו מסכת פסחים, דף ק"ח, עמוד א': "הסיבת ימין לא שמה הסיבה, ולא עוד אלא שמא יקדים קנה לוושט ויבא לידי סכנה". בשיורי ברכה הקשה, שהרי כתבו תוספות תוספות, מסכת ברכות, דף מ"ב, עמוד א', ד"ה הסבו שאין אנו נוהגים להסב, ולא העירו על הדין הזה של "אין מסיחין בסעודה", ומשמע שדין זה תקף אף על פי שאין נוהגים להסב.
↑  סימן קע ס"ק א
↑  לירושלמי ברכות פרק ו הלכה ו
↑  משנה, מסכת ברכות, פרק ו', משנה ו'
↑  רש"י, מסכת ברכות, דף מ"ג, עמוד א', ד"ה הואיל
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות ברכות, פרק ד', הלכה י"ב
↑  ראו מעשה רקח
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קע"ד, סעיף ח'
↑  תוספות, מסכת ברכות, דף מ"ג, עמוד א', ד"ה הואיל
↑  נתיבות עולם, נתיב העבודה, פרק יז
↑  תניינא, תורה ז
↑  ספר בראשית, פרק י"ח, פסוקים ח'–ט'
↑  ספר בראשית, פרק כ"ד, פסוק י"ט
בורג (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט "בורג"
 בימוי:  שירה גפן
 הופק בידי:  דוד מנדיל משה אדרי לאון אדרי
 תסריט:  שירה גפן
 עריכה:  נילי פלר
 שחקנים ראשיים:  שרה אדלר סמירה סרייה
 מוזיקה:  עמית פוזננסקי
 צילום:  זיו ברקוביץ
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  16 במאי 2014
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  עברית, ערבית
 סוגה:  דרמה
 דף הסרט ב־IMDb
 
בורג הוא סרט ישראלי משנת 2014 בבימויה של שירה גפן, ובכיכובן של שרה אדלר וסמירה סרייה.
תקציר העלילה

הסרט מביא את סיפורן של שתי נשים, מיכל ונאדין. מיכל היא אמנית פלסטית מצליחה המתגוררת בירושלים. היא מזמינה מחברת ריהוט בשם "איתקה" (מעין פרודיה על "איקאה") מיטה זוגית חדשה, אך כאשר זו מובאת אל ביתה מתברר שאחד הברגים הנחוצים להרכבתה, חסר. בבוקר אחד היא נופלת ממיטתה, ומאבדת את הזיכרון. נאדין, פלשתינאית שחיה במחנה פליטים יחד עם אחיה הגדול, אמה נפטרה ואביה כלוא בישראל, לא נשואה למורת רוחה של החברה, אך כמהה לילד. את רוב זמנה היא מבלה במחסומים בדרכה לעבודה במפעל, שם היא מועסקת בהכנסת ברגים לשקיות. נאדין מפוטרת מעבודתה בעקבות תלונתה של מיכל על הבורג החסר. הכל משתנה כשחייל מתבלבל ביניהן במחסום ושולח את כל אחת לביתה של האחרת. בסדרת סצנות סוריאליסטיות, הן מתחילות להתחלף בזהויותיהן ובחייהן, משני צידיו של המחסום.
מהסרט נגנזו שלוש סצנות שהורדו בעריכה הסופית, בהן כיכבה שני פרידן, אשתו לשעבר של אחיה של הבמאית אביב גפן.
השחקנים

שרה אדלר - מיכל
סמירה סרייה - נאדין
דוריד לידאווי
נעמה שוהם
זיאד בכרי
הפצה ופרסים

הסרט הוקרן במגוון פסטיבלים, כולל פסטיבל הקולנוע בקאן, במסגרת שבוע המבקרים, שם נרכש להפצה בצרפת ובאוסטרליה, ופסטיבל הקולנוע ירושלים, שם ביקשה גפן מהקהל לעמוד דקת דומייה לזכר ארבעה ילדים פלסטינים שנהרגו באותו יום מתקיפת צה"ל.
הסרט גם הוקרן בערב הפתיחה של AICE פסטיבל סרטי ישראל במלבורן, אוסטרליה, ובפסטיבל סרטי נשים בהודו.
הסרט זכה בפרסי התסריט והעריכה בפסטיבל ירושלים, ובפרס הראשון של פסטיבל הסרטים של מכון הקולנוע האמריקאי (AFI) בלוס אנג'לס, במסגרת "אוטרים חדשים".
ביקורות

בביקורת בהוליווד ריפורטר, המבקרת קלרנס צואי כתבה שהסרט מלא "הומור שחור" ושהוא משתמש ב"קטעים סוריאליסטיים כדי לדבר על נושאים שהם קשים במציאות". וגם, "מה שגפן מנסה להעביר הוא איך המראה של אדם הוא רק חזית", וסיימה במסקנה שהסרט מציג "מחשבה משעשעת ומהורהרת על המגבלות המוטלות על נשים, או אולי פשוט על כולם, גם."
מבקר הקולנוע אורון שמיר כתב על הסרט:
סרטה השני של שירה גפן הוא מלאכת מחשבת של במאית מוכשרת שמנסה להביא תפיסת עולם שונה וחולמנית אל המסך בצורה שמתעתעת בצופה ללא הרף ומזכירה יצירת אמנות
הערות שוליים

↑  ynet, מסמר הערב: הצצה ל"בורג" של שירה גפן, באתר ynet, 10 במאי 2014
↑  אמיר בוגן, ארגז הכלים של שירה גפן בסרט "בורג", באתר ynet, 17 במאי 2015
↑  ynet, הבורג החסר: הסצנות הגנוזות של שירה גפן, באתר ynet, 29 באפריל 2015
↑  נירית אנדרמן, סרטה של שירה גפן "בורג" נקנה להפצה בצרפת, באתר הארץ, 19 במאי 2014
↑  נירית אנדרמן, שירה גפן ביקשה מהקהל לעמוד דקת דומייה לזכר הילדים ההרוגים בעזה, באתר הארץ, 19 ביולי 2014
↑  Philippa Hawker, Shira Geffen's film Self Made will open the Israeli Film Festival, Sydney Morning Herald, August 19, 2014
↑  נירית אנדרמן, "בורג" של שירה גפן זכה בפרס הגדול בפסטיבל הסרטים של מכון הקולנוע האמריקאי, באתר הארץ, 14 בנובמבר 2014
↑  Clarence Tsui, 'Self Made' ('Boreg'): Cannes Review, The Hollywood Reporter, May 16, 2014
בונסאי

עץ אדר (מייפל) מטופח בסגנון בונסאי
בונסאי (ביפנית: 盆栽; מילולית: "גננות על מגש") היא אמנות גידול עצים וצמחים אחרים בצורה השומרת את הצמח ננסי על ידי גיזום קפדני בשורשיו וענפיו. פיתוח הבונסאי הוא אמנות יפנית עתיקה שמטרתה ליצור צורות אסתטיות נעימות.
מקור ההשראה לבונסאי הוא נופי הטבע ביפן. בארץ זו ישנם הרים גבוהים ויערות ירוקי עד. העצים בנקיקי הסלעים או כאלה שענפיהם השתלשלו מעל למצוקים, נתגמדו לעיתים קרובות למידות זעירות, נוכח תנאי גידולם הקשים. יצירות הבונסאי מחקות, אם כך, את פלאי הטבע.
אמנות הפּנג'ינג הסינית היא אמנות דומה שקדמה לבונסאי היפנית.
היסטוריה

אמנות הבונסאי החלה למעשה בסין לפני יותר מ-2,000 שנים. שמה של אמנות זו היה פֶּנזַאי, והוא נכתב באותן אותיות האנזי שמאוחר יותר שימשו לכתיבת שמו ביפנית באותיות הקאנג'י שמופיעות בפסקה הראשונה. ליפן הגיעה אמנות הבונסאי בתקופת שושלת סונג הסינית (במאה ה-13 לערך), ובו-בעת היגרה אמנות זו גם לקוריאה, שם היא נקראת בונג'אי. אמנות הגידול של עצים ננסיים בסין נקראת כיום פנג'ינג וכיוון שייעודם של רוב העצים באמנות זו להיות מוצגים בחוץ, הם לרוב גדולים ועמידים יותר ממקביליהם היפניים.
בארמון הקיסרי של הקיסר היפני ישנו אוסף בונסאי של 350 עצים ננסיים.
טיפוח ואחזקה

עץ בונסאי אינו צמח גמדי מבחינה גנטית, ולכן יש לשמור אותו ננסי על ידי טיפוח, עיצוב וגיזום מתמידים. ישנה טענה שעץ בונסאי המתוחזק היטב יאריך ימים יותר מעץ רגיל מאותו הזן. אולם, הבונסאי זקוק לטיפול רב מאוד, וטיפול שגוי אפילו במקצת עלול להביא למותו של הצמח.
אחזקת הבונסאי השוטפת, דורשת משטרי השקיה ודישון קבועים וכן טיפול במזיקים ובמחלות. מצע הגידול של עץ הבונסאי מאופיין בדרך כלל בכושר ניקוז גבוה, והוא מוחלף אחת למספר שנים בהתאם לצורך. חורי הניקוז בעציץ בונסאי, גדולים יותר מהמקובל בעציצים רגילים. עציצי בונסאי מאופיינים גם בהגבהה של תחתית העציץ המאפשרת כניסת אוויר ואור אשר מונעים את הצצת השורשים ויציאתם מתוך חורי הניקוז.
צורות נפוצות

ישנם סגנונות עיצוב רבים לעצי בונסאי, בהם שישה הנחשבים לסגנונות שבבסיסו של העיצוב היפני הקלאסי-מסורתי: זקוף רשמי (chokkan - formal upright), זקוף לא-רשמי (moyogi - informal upright), נטוי (shakkan - slanting), מניפה-מטאטא (hokidach - broom), משתפל (kengai - cascade), חצי משתפל (han kengai - semi cascade).
סגנון זקוף רשמי (ביפנית chokkan): כפי שרומז השם, זהו עץ בעל גזע ישר עם התחדדות מושלמת לכל אורכו וחלוקת הענפים מאוזנת, צורת העיצוב מדמה עץ הגדל בתנאים אופטימליים של אור ובלא צורך להתמודד עם עצים מתחרים. סגנון זה מתאים בעיקר לעצים מחטניים כמו אורנים וערערים.
סגנון זקוף לא-רשמי (ביפנית moyogi): זהו הסגנון הנפוץ ביותר בבונסאי כמו גם בטבע, והוא קל יחסית לעיצוב. הגזע הוא בעל תנועה לכל אורכו וכן נשמרת התחדדות עד לצמרת. סגנון זה מתאים למרבית העצים.
סגנון נטוי (ביפנית shakkan): העיצוב בסגנון זה הוא בדומה לסגנונות האחרים, כאשר הגזע נוטה הצידה לכיוון אחד דומיננטי ובזווית של 60 עד 80 מעלות ביחס לקרקע. סגנון זה מדמה עץ הגדל במדרון או בתנאי רוח קשים. בדרך כלל הענף התחתון פונה נגד נטיית הגזע במטרה ליצור איזון וכך גם השורש הדומיננטי שפונה כנגד נטיית העץ. השתילה בסגנון זה תיעשה בדרך כלל בצידו של העציץ.
סגנון מניפה (ביפנית hokidach): סגנון המיוחד בהסתעפות הענפים העשירה והסימטרית שלו היוצאת מהשליש הראשון של הגזע בצורת מניפה. הגזע ישר, זקוף ומתחדד במתינות ואינו ממשיך לחלקו העליון של העץ. סגנון זה מתאים במיוחד לעצים נשירים.
סגנון משתפל (ביפנית kengai): סגנון מיוחד זה מדמה עץ הגדל בצידי צוק תלול ובתנאי טבע קשים כמו מפולות אבנים ושלג נערם, הגורמים לענפיו להשתפל מטה אל עבר המדרון. חלקו העליון של העץ מעוצב כצמרת הנמצאת מעל שפת העציץ והשתפלות הענפים מטה היא בזווית חדה ותגיע עד מתחת לבסיסו של העציץ הגבוה בו הוא שתול. הענפים שיוצאים מן הגזע פונים הצידה בצורה אופקית ומאוזנת.
סגנון חצי משתפל (ביפנית han kengai): בדומה לסגנון המשתפל גם סגנון זה מאפיין תנאי גידול קיצוניים. צמרתו של העץ המשתפל למחצה תהיה מעל בסיס הגזע וענפי עץ המעוצב בסגנון זה לעולם לא ירדו מעבר לתחתית העציץ.
בנוסף לסגנונות אלה ישנם שלל סגנונות עיצוב נוספים:
שורת עצים (raft) – שורת העצים, כפי שרומז השם, היא לקיחת עץ קיים ונטיעתו על הצד כך שמרבית הענפים שלו מתארים שדרת עצים בקו ישר, צורת סינוס או קבוצות עצים. כל שורות העצים צריכות לתת אשליה של שתילת קבוצת עצים, אך למעשה מדובר בעץ יחיד, וליתר דיוק ענפים של העץ המקורי.
מינימליסטי (literati) – ה"מינימליסטי" הוא הקשה מכולם להגדרה. בפשטות ניתן לומר כי ה"מינימליסטי" הוא סגנון של יצירת עץ הנותן תחושה שהעץ נאבק עם תנאי הטבע הקשים ובניסיון להגיע אל אור השמש.
וכן סגנון חורש-קבוצת עצים (Forest - Group Planting), סגנון סחוף רוחות (Windswept), סגנון בכותי (Weeping Branch),סגנון חשוף שורשים על סלע (Roots over Rock) ועוד.
בחלק מארצות המזרח הרחוק ובעיקר בסין נפוץ גם הפנג'ינג (Penjing, בסינית: jing נוף Pen בעציץ).
מדובר בעצים המעוצבים בסגנונות הבונסאי השונים אשר שתולים בהרמוניה על גבי תבנית, אבן או עציץ ומתארת נוף מסוים או לעיתים אירוע בטבע.
מקובל לשלב בסגנון זה פסלונים זעירים של דמויות אנושיות, חיות, בקתות ועוד.