stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לינזי דה פול
קריירה מוזיקלית > השנים הראשונות

ב-1966, בתחילת דרכה, נטתה דה פול לכתוב שירים עבור זמרים אחרים. מספר שירים שכתבה עבור ג'ק ויילד (כוכב המחזמר אוליבר) זכו להצלחה רבה. השג זה הביא להחתמתה של דה פול בחברת הפקות מוזיקליות של דון קירשנר שם הייתה שותפה לצוות זמרים-יוצרים שכתב שירים עבור זמרים שונים. בנוסף אליה כלל הצוות גם את רון רוקר (אנ') ובארי בלו (אנ').
בתחילת 1972 יצרה, בשיתוף עם רון רוקר, את הלהיט "Storm in a Teacup" (אנ') שבוצע על ידי להקת "דה פורצ'ן" (אנ') האנגלית. הסינגל זכה להצלחה גדולה והגיע למקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי ותשיעי במצעד הסינגלים האירי ודה פול אף בצעה אותו במסגרת תוכנית בידור ב־BBC. בהמשך אותה שנה זכו להצלחה חלקית גם השירים שכתבה "On the Ride" (אנ') ו-"When You've Gotta Go" (אנ') שבוצעו על ידי אמנים מחוץ לאנגליה. שירים נוספים שכתבה בתקופה זו זכו להצלחה מועטה, בעיקר מחוץ לאנגליה ורובם נכללו באלבומה הראשון שיצא ב-1973. מעסיקה דון קירשנר, שהתפעל משיריה, השווה את דה פול לקרול קינג.
קריירה מוזיקלית > תחילת שנות ה-70

ב-1972 כתבה דה פול את השיר "Sugar Me" (אנ') וייעדה אותו לזמר פיטר נון (אנ') אך בן זוגה באותו זמן, דדלי מור, שיכנע אותה לשיר אותו בעצמה בחסות המפיק גורדון מילס (אנ') וחברת ההקלטות MAM Records (אנ'). השיר הפך להצלחה גדולה ובנוסף למקום חמישי במצעד הסינגלים הבריטי הגיע למקום ראשון במצעדי הסינגלים של הולנד, ספרד, בלגיה ושוודיה.
שיר זה פתח תקופה פורייה של דה פול ששיריה נכנסו למצעדי הפזמונים באנגליה ומחוצה לה והביאו לה הזמנות להופעות בטלוויזיה. בשלהי 1972 הוציאה דה פול את השיר Getting a Drag (אנ') שהגיע למקום 18 במצעד הסינגלים הבריטי. הצלחתה העניקה לה את התארים "אמנית השנה" של עיתון המוזיקה Record Mirror (אנ'), מבצע השנה של "רדיו לוקסמבורג" ומקום שלישי של זמרת השנה מטעם NME.
במרץ 1973 הוציאה דה פול את האלבום הראשון שלה Surprise (אנ') בו שרה וכתבה את רוב השירים. הביקורת קיבלה בחיוב את האלבום הזה. בהמשך אותה שנה הוציאה דה פול את שירה השלישי All Night (אנ') שזכה להצלחה מעטה ומייד אחריו הוציאה את השיר Won't Somebody Dance with Me (אנ') שדורג בטופ 20 במצעד הסינגלים הבריטי. באותה שנה זכתה בפרס אייבור נובלו והייתה האמנית הראשונה שזכתה בפרס זה. באותה שנה הוציאה דה פול עוד שירים עבור זמרים אחרים.
בתחילת 1974 השתתפה דה פול בשירה בהקלטת האלבום The Hoople של להקת מוט דה הופל. בתקופה זו נבחרה דה פול לזמרת הבכירה בסקר פרסי המוזיקה של שבועון Disc Readers. בשלהי 1973 מינתה את דון ארדן (אנ') כמנהלה המוזיקלי.
במאי 1974 שחררה את הסינגל Ooh I Do (אנ') שהגיע למקום 25 במצעד הסינגלים הבריטי. באוקטובר אותה שנה שחררה דה פול את הסינגל No, Honestly (אנ') שדורג במקום השביעי במצעד הסינגלים הבריטי. כמו כן זכתה דה פול בפרס אייבור נובלו השני שלה על שיר זה. באותה שנה עברה דה פול לחברת הפקה חדשה בשם Jet Records (אנ') שהקים המנהל המוזיקלי שלה דון ארדן.
בתחילת 1975 שחררה את הסינגל My Man and Me (אנ') שדורג במקום 40 במצעד הסינגלים הבריטי. עיקר השירים שיצרה דה פול באותן שנים נמסרו לזמרים אחרים. 14 מהשירים דורגו במצעד הסינגלים הבריטי ושירים רבים דורגו במצעדי סינגלים במדינות רבות סביב לעולם. בנוסף להצלחה בדירוגים הוזמנה דה פול להופיע בתוכניות מוזיקה ובידור שונות. רבים מהשירים יצרה דה פול בשיתוף עם בארי בלו (אנ'). בשלהי אותה שנה יצא אלבומה השלישי של דה פול שנקרא Love Bomb (אנ') שזכה לביקורות טובות ולהצלחה.
ב-1976 הקליטה דה פול את אלבומה Before You Go Tonight (אנ') אולם בגלל סכסוך עם מנהלה דון ארדן הושהתה הפצת האלבום עד 1990. באותה שנה ביצעה גרסה משלה של השיר Because של לנון-מקרטני.
קריירה מוזיקלית > אירוויזיון 1977

ב-1977 כתבה דה פול וביצעה, יחד עם מייקל מורן (אנ'), את השיר Rock Bottom (אנ') שנבחר על ידי בריטניה לייצג את המדינה בתחרות האירוויזיון של 1977 שנערכה בלונדון. בתחרות עצמה זכה השיר במקום השני. לאחר האירוויזיון זכה השיר להצלחה רבה בדירוגי הסינגלים בבריטניה ובמדינות אחרות. הישג זה הביא את הנהגת המפלגה הליברלית להציע לדה פול להתמודד על מושב בפרלמנט הבריטי. כמו כן הצטרפה באותה שנה למועצה של גילדת כותבי השירים של בריטניה הגדולה והייתה בכך לאישה היחידה במועצה זו באותה תקופה.
קריירה מוזיקלית > שלהי שנות ה-70

בשנים שלאחר האירוויזיון התמקדה דה פול בכתיבת שירים עבור אמנים אחרים. ב-1978 עברה לגור וליצור בקליפורניה והשיר הראשון שכתבה שם היה Hollywood Romance (אנ'). בתקופה זו הכירה את השחקן ג'יימס קובורן שהפך לבן זוגה.
ב-1979 שחררה דה פול את אלבומה Tigers and Fireflies (אנ') כשבחלק מהשירים שיתפה פעולה עם מייקל מורן (אנ').
קריירה מוזיקלית > שנות ה-80

ב-1982 חזרה דה פול מקליפורניה לאנגליה. בתקופה זו צמצמה דה פול את היקף היצירה המוזיקלית שלה ופנתה לכוונים אחרים. בין השאר הרבתה להופיע בתוכניות בידור (כאורחת וכמנחה) הפיקה תקליטי ילדים והחלה לשחק בהצגות תיאטרון.
קריירה מוזיקלית > שנות ה-90

בתחילת 1991 נבחרה דה פול לוועידת האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים. בתקופה זו המשיכה לעסוק בשלל תחומים מוזיקליים כמו גם הופעות בתוכניות בידור. ב-1994 הוציאה את אלבומה Just a Little Time (אנ') שכלל שירים חדשים ושירים שהופיעו כבר באלבומים קודמים.
קריירה מוזיקלית > המאה ה-21

בתחילת המאה ה-21 המשיכה דה פול להופיע בשלל תוכניות בידור ומוזיקה. ב-2005 זכתה תרומתה המוזיקלית להכרה כשזכתה במדליית זהב מטעם האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים. בעקבות פעילותה למען זכויות אמנים מונתה ב-2006 כדירקטורית בארגון Performing Rights Society (PRS) (אנ') הפועל למען זכויות אמנים ויוצרים.
בשנים אלו המשיכה דה פול לחבר שירים ובמקביל להופיע בתוכניות בידור רבות בטלוויזיה וב-2011 אף קיבלה תוכנית משלה בערוץ הטלוויזיה סקיי ניוז בשם "Lynsey's Love Songs". ב-2012 נבחרה לחבר השופטים של בריטניה באירוויזיון 2012.
דיסקוגרפיה > סינגלים ושירים

| תאריך | צד א' | נכתב על ידי | צד ב' | נכתב על ידי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 | Sugar Me (אנ') | לינזי דה פול ובארי בלו (אנ') | Storm in a Teacup (אנ') | לינזי דה פול ורון רוקר | מקום חמש במצעד הסינגלים הבריטי |
| 1972 | Getting a Drag (אנ') | לינזי דה פול ודייוויד ג'ורדן | Brandy | לינזי דה פול | מקום 18 במצעד הסינגלים הבריטי |
| 1973 | All Night (אנ') | לינזי דה פול | Blind Leading the Blind | לינזי דה פול |  |
| 1973 | Won't Somebody Dance with Me (אנ') | לינזי דה פול |  |  | הגיע לטופ 20 במצעד הסינגלים הבריטי |
| 1973 | So Good to You (אנ') | לינזי דה פול | Won't Somebody Dance with Me (אנ') | לינזי דה פול | שוחרר רק ביפן |
| 1973 | Water | לינזי דה פול | Rockerdile | לינזי דה פול | שוחרר רק בדרום אמריקה |
| 1974 | Ooh I Do (אנ') | לינזי דה פול ובארי בלו | Nothing Really Lasts Forever | לינזי דה פול | מקום 25 במצעד הסינגלים הבריטי |
| 1974 | No, Honestly (אנ') | לינזי דה פול | Central Park Arrest (אנ') | לינזי דה פול | מקום שביעי במצעד הסינגלים הבריטי |
| 1974 | Ooh I Do (אנ') | לינזי דה פול | My One and Only | לינזי דה פול | הופץ רק ביפן |
| 1975 | My Man and Me (אנ') | לינזי דה פול | Dancing on a Saturday Night | לינזי דה פול | מקום 40 במצעד הסינגלים הבריטי |
| 1975 | Rhythm and Blue Jean Baby (אנ') | לינזי דה פול | Into My Music | לינזי דה פול |  |
| 1975 | Dancin' (on a Saturday Night) (אנ') | לינזי דה פול ובארי בלו | My Man and Me (אנ') | לינזי דה פול ובארי בלו | שוחרר רק ביפן |
| 1975 | Happy Christmas to You from Me | לינזי דה פול ובארי בלו | Stick to You | לינזי דה פול ובארי בלו |  |
| 1975 | Hug and Squeeze Me | לינזי דה פול | You Made Me Write This Song | לינזי דה פול |  |
| 1975 | Sugar Shuffle | לינזי דה פול ובארי בלו | Dreams | לינזי דה פול ובארי בלו | הופץ רק ביפן |
| 1976 | Love Bomb (אנ') | לינזי דה פול | Rainbow | לינזי דה פול |  |
| 1976 | If I Don't Get You the Next One Will (אנ') | לינזי דה פול | Season to Season | לינזי דה פול |  |
| 1977 | Rock Bottom (אנ') | לינזי דה פול ומייקל מורן (אנ') |  |  | מקום שני באירוויזיון 1977 |
| 1977 | You Give Me Those Feelings (אנ') | לינזי דה פול | Beautiful (אנ') | לינזי דה פול |  |
| 1978 | Hollywood Romance (אנ') | לינזי דה פול ודייוויד ג'ורדן | Losin' The Blues for You | לינזי דה פול ודייוויד ג'ורדן |  |
| 1978 | Tigers and Fireflies | לינזי דה פול | Losin' The Blues for You | לינזי דה פול |  |
| 1981 | Strange Changes (אנ') | לינזי דה פול וסו שיפרין קסידי | Strange Changes | לינזי דה פול וסו שיפרין קסידי | צד ב' גרסת דיסקו |
| 1981 | Air on a Heartstring | לינזי דה פול | Arrival of the Queen | לינזי דה פול |  |
| 1986 | There's No Place Like London (אנ') | לינזי דה פול וג'רארד קני (אנ') | There's No Place Like London | לינזי דה פול וג'רארד קני | צד ב' הוא גרסת קריוקי |
1986:
דיסקוגרפיה > אלבומים

| תאריך | שם האלבום | הובלה | ליווי מוזיקלי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1973 | Surprise (אנ') | לינזי דה פול | גארי בויל (אנ') - גיטרה, ראלף מקטל - גיטרה אקוסטית, ג'ון גוסטפסון (אנ') - גיטרה בס, דני תומפסון (אנ') - גיטרה בס, ג'ון פיטר רובינסון (אנ') - אורגן, דייב גראונדס - פסנתר חשמלי, דיק כץ (אנ') - פסנתר ואחרים | אלבום אולפן |
| 1973 | Lynsey Sings | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 1973 | Greatest Hits | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 1974 | Taste Me... Don't Waste Me (אנ') | לינזי דה פול | טרי קוקס (אנ') - תופים, כריס ראה - גיטרה, דייב מרקי - גיטרה בס, ג'ון דין - כלי הקשה, גרי שורי (אנ'), בני גודמן וכריסטופר גנינג (אנ') - כלי מיתר | אלבום אולפן |
| 1974 | The World of Lynsey de Paul | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 1975 | Love Bomb (אנ') | לינזי דה פול |  | אלבום אולפן |
| 1975 | No, Honestly | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 1975 | The Charm of Lynsey de Paul | לינזי דה פול |  | אלבום אולפן שהוקלט עבור יפן בלבד |
| 1976 | Before You Go Tonight (אנ') | לינזי דה פול |  | אלבום אולפן. הפצת האלבום התעכבה עד 1990 |
| 1976 | Getting a Drag - Best Collection | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף. שוחרר רק ביפן |
| 1979 | Tigers and Fireflies (אנ') | לינזי דה פול (חלקית עם מייקל מורן) | תום מלון (אנ') - כלי נשיפה, יואל דיימונד - פסנתר, ג'ון קרוזו - גיטרה, גארי בורק - תופים וכלי הקשה, דדה וושבורן - כלי הקשה, בוב בריסטיאנסן - סינטיסייזר | אלבום אולפן |
| 1981 | Profile | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 1994 | Just a Little Time (אנ') | לינזי דה פול |  | אלבום אולפן |
| 1994 | Lynsey de Paul | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 1994 | Greatest Hits | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 1995 | Sugar Me | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 2000 | Best of the 70s – Lynsey de Paul | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 2012 | Sugar and Beyond | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 2012 | Into My Music (אנ') | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
| 2015 | Ten Best | לינזי דה פול |  | אלבום אוסף |
חיים אישיים

דה פול לא נישאה אף פעם אך זכתה בחמש הצעות נישואין. היא הייתה בזוגיות עם שלל כוכבים וביניהם דדלי מור, רינגו סטאר, ג'יימס קובורן, דודי אל-פאיד, ג'ורג' בסט, ברני טופין, שון קונרי ודייוויד פרוסט. כשנשאלה על כך בראיון ענתה שכנראה לא תתחתן אף פעם כי אהבתה הראשונה היא המוזיקה.
בשלהי שנות ה-90 של המאה ה-20 הפסיקה דה פול את עבודתה האמנותית כדי לטפל באימה החולה עד פטירתה ב-2001. האם שימשה כמזכירתה של דה פול בחברת ההפקות שהקימה Lynsey de Paul Music Limited.
ב-1 באוקטובר 2014 החלה דה פול לסבול מדימום מוחי בביתה שבלונדון. היא הובאה לבית החולים ברנט (אנ') שם נקבע מותה. הובאה למנוחות בבית הקברות בשכונת הנדון בצפון מערב לונדון.
פרסים ואותות הערכה

"אמנית השנה" של עיתון המוזיקה Record Mirror (אנ') - 1972
מבצעת השנה של "רדיו לוקסמבורג" - 1972
מקום שלישי בדירוג זמרת השנה מטעם NME - 1972
פרס אייבור נובלו - 1973
הזמרת הבכירה בסקר פרסי המוזיקה של שבועון Disc Readers - ‏1973
פרס אייבור נובלו - 1974
"אמנית השנה" של עיתון המוזיקה Record Mirror (אנ') - 1976
אשת השנה במוזיקה מטעם ארגון וראייטי בריטניה.
מדליית זהב מטעם האקדמיה הבריטית של פזמונאים, מלחינים וכותבים - 2005
ב-2015 יסד ארגון Performing Rights Society (PRS) (אנ') את "פרס לינזי דה פול" על שמה של הזמרת שנפטרה ב-2014. פרס זה מוענק שנתית לזמרות-יוצרות חדשות.
לקריאה נוספת

Roberts, David (2006). British Hit Singles & Albums (19th ed.). London: Guinness World Records Limited. p. 145. ISBN 978-1-904994-10-7.
הערות שוליים

↑  Hitmaker who became kung fu queen is not so rock ’n’ roll, באתר thejc.com, ‏8 באוגוסט 2013
↑  כיום חברת "סוני מיוזיק פבלישינג" (אנ')
↑  הגרסה הצרפתית של השיר, שביצעה ג'ינט רינו (אנ'), הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הצרפתי-קנדי
↑  כתבה על דון קירשנר, בעיתון "קש בוקס" (עמוד 47), 11 במרץ 1972
↑  השיר הגיע למקום ראשון במצעד הפזמונים של גלי צה"ל
↑  השיר הפך לשיר הנושא של הסיטקום הבריטי No, Honestly
↑  במקום הראשון זכה השיר הצרפתי L'oiseau et l'enfant
↑  Britain's Eurovision Song Contest entries: where are they now? , בעיתון הטלגרף, 11 במאי 2020
↑  The 32nd BASCA Gold Badge Awards, באתר goldbadgeawards.com, ‏26 באוקטובר 2005
↑  בלה פאולר, Inside movie legend Sean Connery’s tumultuous romantic history, באתר news.com.au, ‏1 בנובמבר 2020
↑  דה פול סיפרה שהקשר עם שון קונרי הסתיים לאחר שבראיון איתו אמר שאין כל רע בלהכות אישה
↑  Pop star Lynsey de Paul reveals the truth about her love-life, באתר standard.co.uk, ‏11 באפריל 2012
↑  Singer songwriter Lynsey de Paul dies after brain haemorrhage aged 64, בעיתון הטיימס, 2 באוקטובר 2014
↑  Death of Lynsey de Paul, באתר kilburnandwillesdenhistory.blogspot.com, ‏6 באוקטובר 2014
↑  דייב ליינג, Lynsey de Paul obituary, באתר הגארדיאן, 2 באוקטובר 2014
↑   Lynsey de Paul - obituary, The Telegraph, 2 October 2014
↑  PRS for Music pays tribute to board member Lynsey de Paul, באתר prsformusic.com, ‏2 באוקטובר 2014
↑  ג'יין שלבי, Lynsey De Paul death: Songwriter, who was first woman ever to win an Ivor Novello award, dies aged 64, בעיתון האינדפנדנט, 3 באוקטובר 2014
↑  Singer Lynsey de Paul dies aged 64, בעיתון BBC, 2 באוקטובר 2023
↑  Lynsey de Paul: Singer-songwriter's funeral held, באתר BBC, 8 באוקטובר 2014
↑  New recipients of the Lynsey de Paul Prize announced, באתר prsformusicfoundation.com, ‏26 בספטמבר 2017
↑  Lynsey de Paul Prize winner and runners-up announced, באתר prsfoundation.com, ‏27 בספטמבר 2018
↑  6 artists supported by PRS Foundation have been nominated for this year’s Ivor Novello Awards, באתר prsfoundation.com, ‏20 ביולי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810594814505606  BnF: cb13792900m (data)  GND: 134357760  ISNI: 0000 0000 6568 5048  LCCN: n80143616  MusicBrainz: 68d47eba-a349-4834-b5f7-93999e149fc1  NKC: xx0075024  NTA: 100261914  VIAF: 90708830   WorldCat (עם VIAF): 90708830
ירדנה

| --- | --- |
בית העם ואנדרטת זיכרון בירדנהבית העם (נטוש) ואנדרטת זיכרון בירדנה
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק המעיינות
גובה ממוצע: ‎-236 מטר
תאריך ייסוד: 1952
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 516 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 454 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) ירדנה(למפת עמק בית שאן רגילה) ירדנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ירדנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ירדנה32°33′55″N 35°33′53″E﻿ / ﻿32.5653343747355°N 35.564681384044°E﻿ / 32.5653343747355; 35.564681384044  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק המעיינות באדום - ירדנה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

יַרְדֵּנָה הוא מושב בעמק המעיינות, ליד העיר בית שאן ובקרבת גבול ישראל-ירדן, השייך למועצה אזורית עמק המעיינות (בקעת בית שאן).
המושב הוקם בשנת 1952 על ידי עולים מכורדיסטן מירושלים, רמלה ומהמעברה ביקנעם במסגרת תנועת "מן העיר אל הכפר". בתחילה, במשך למעלה משנה, התגוררו המתיישבים בפחונים בבית יוסף עד סיום בניית בתיהם.
שמו נובע מקרבתו לנהר הירדן. עד מלחמת ששת הימים היה המקום שקט ללא גדר גבול והתושבים נהגו להגיע לירדן ולשוחח עם תושבי ירדן. לאחר זאת השתלטו מחבלים על האזור ונפתחה מלחמת ההתשה. המושב סבל רבות, נגרמו נזקים כבדים לבתים ולרכוש ונפצעו רבים פציעות קלות. לבסוף נבנתה גדר גבול חשמלית ומוצב (מוצב שולמית) החולש על הגזרה. כיום המוצב נטוש. בתקופה זו כתב יהושע זמיר את ספרו "אני כורדי", המספר את סיפורם של התושבים. כיום מתגוררות בירדנה כ-65 משפחות.
בשנת 1971, במסגרת תוכנית ממשלתית לחיזוק יישובי הספר, הוקם ביישוב מרכז אזרחי (בית עם) בתכנונו של האדריכל דן איתן. בית העם אף הוא נטוש בימינו.
כיום רק 30% מאנשי המושב עוסקים בחקלאות, בעיקר בגידול ירקות לייצוא ותבלינים.
חווית הכפר הכורדי

ב-2013 הוקם במבני בית הספר היסודי הישן, שפעל בשנות ה-50 של המאה ה-20, מיזם תיירותי בשם "חווית הכפר הכורדי בירדנה". במקום התקיימה הדרכה והוצב חדר מורשת עם מוצגים על ההיסטוריה של יהדות כורדיסטן בכלל ושל ירדנה בפרט, בדגש על הכרת המנהגים, המטעמים, הלבוש והריקודים של יהודי כורדיסטן.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  א. מש, ירדנה - מושב חדש לדוגמה, דבר, 20 באפריל 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007469727405171
יוסף קלוזנר

| --- | --- |
קלוזנר ב-1912
קלוזנר ב-1912
 לידה:  20 באוגוסט 1874 ואלקינינקי, ליטא 
 פטירה:  27 באוקטובר 1958  (בגיל 84) ירושלים 
 שם לידה:  Josef Gedalja Klausner 
 ענף מדעי:  תולדות עם ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1958)  פרס ביאליק (1949)  אזרח כבוד של ירושלים 
 תרומות עיקריות
 נמנה עם מקימי האוניברסיטה העברית
 
בית קלוזנר בתלפיות לאחר שנפגע בפרעות תרפ"ט. הכיתוב על הפתח: 'יהדות ואנושיות'
קלוזנר
יוסף גדליה קלַוְזְנֶר (נהגה "קלאוזנר"; 20 באוגוסט 1874, ז' באלול תרל"ד – 27 באוקטובר 1958, י"ג בחשוון תשי"ט), היה היסטוריון, חוקר ספרות ואיש רוח ישראלי, יליד ליטא. חתן פרס ישראל למדעי היהדות לשנת תשי"ח (1958). לפני עלייתו לארץ ישראל (1919) היה פעיל ציוני באודסה. עורכו השני של השילוח (כתב עת), אחרי אחד העם.
קורות חיים

נולד באולקניקי שבליטא (אז באימפריה הרוסית), בנם של יהודה לייב קלוזנר וראשה-קיילה בת אלכסנדר זיסקינד ברא"ז (מצאצאי הרב אלכסנדר זיסקינד מהורודנה). בוגר אוניברסיטת היידלברג, ניהל את בית המדרש החדש למורים עבריים באודסה. עלה לארץ ישראל ב-1919 באונייה "רוסלאן" יחד עם אישים רבים שהשפיעו מאוחר יותר על החברה והתרבות העברית בארץ, ובהם רחל המשוררת.
עם עלותו ארצה החל בפעילות מדעית וספרותית ענפה בעיקר בתחום הספרות העברית ובנושא המשיחיות. נמנה עם מקימי האוניברסיטה העברית, ועם ייסודה, בשנת 1925, נכלל בסגל ההוראה הראשון שלה כראש החוג לספרות עברית, זאת על אף העדפתו את הוראת תולדות עם ישראל, זאת בעקבות הוצאת חיבורו האוהד על ישו. בשנת 1944 עמד בראש הקתדרה לתולדות ימי בית שני, שמאוחר יותר אף נקראה על שמו. את התקופה בין מינויו הכפוי לראש החוג לספרות עברית לבין מינויו לראש הקתדרה לתולדות ימי בית שני הכתיר קלוזנר בכותרת 'מלחמת שמונה עשרה השנה'.
ערך את העיתון "השילוח" בשנים 1903–1927 לקלוזנר היה תפקיד פעיל בתחיית הלשון העברית והוא אף אחראי לחידושן של כמה מילים כמו "עיפרון", "ירחון", "מגדלור", "קרנף" ו"חולצה". שימש כעורך המדעי של ועד הלשון העברית וכיהן כנשיאו עד להקמת האקדמיה ללשון העברית, שבייסודה לקח חלק.
היה העורך הראשי הראשון של האנציקלופדיה העברית מייסודה ועד שנת מותו (כרכים א'–ח'), ובמקביל שימש כאחראי על המדורים לתולדות הבית השני והספרות העברית החדשה בכרכים א'–ט'.
על אף שלא היה חבר בתנועה הרוויזיוניסטית, ולא היה חבר בתנועת החרות או נציג מטעמה, היה מקור השראה אידאולוגית לימין הציוני, ואף היה מועמד מטעם תנועת החרות לכהונת נשיא המדינה בבחירות לנשיאות ב-1949.
קלוזנר היה נשוי לציפורה (פאני-פייגה) בת אריה ויירניק, והשניים היו חשוכי ילדים. בשנת 1958 קיבל את פרס ישראל למדעי היהדות. נפטר באותה שנה בירושלים, ונקבר בהר המנוחות.
ארכיונו מופקד במחלקת הארכיונים בספרייה הלאומית בירושלים.
יצירתו

קלוזנר הוציא לאור ספרים ומאמרים רבים בתחומי היסטוריה, ספרות, פילוסופיה ותאולוגיה.
כהיסטוריון, ספרו החשוב הוא "הרעיון המשיחי בישראל", בו הוא סוקר את גלגול המשיחיות מאז המקרא ועד חתימת המשנה. כן כתב סדרת ספרים על תקופת הבית השני.
ספרו על ישו הקנה לו שם עולמי ובו תיאר את ישו באהדה רבה, כאיש מוסר המחויב לערכיה הנעלים של היהדות שנתקל במשטמת כוהני הדת וכי דרכו מסולפת בידי ממשיכיה-לכאורה.
ב-1912, בעת היותו עורך "השלח", ביקר בארץ ישראל ואת רשמי מסעו כתב ופרסם בחוברות ה"שלח". זמן קצר לאחר מכן, קיבץ את כתבותיו לספר "עולם מתהווה", שיצא מאוחר יותר בשם "עם וארץ קמים לתחיה".
יוסף קלוזר חיבר ספר מקיף על ההיסטוריה של הספרות העברית החדשה. הוא החשיב את ביאליק, טשרניחובסקי, זלמן שניאור, יעקב כהן, דוד שמעוני, ואורי צבי גרינברג, כבכירי השירה העברית החדשה. הוא חיבר ספרים מונוגרפיים ביקורתיים על שאול טשרניחובסקי (1947), זלמן שניאור (1947), דוד שמעוני (1948), וח״נ ביאליק (1950).
נודע ככותב מסות ומחקרים פורה ביותר. עסק בביקורות ספרותיות ובתגובות על אירועים. נודע כמבקר חריף ביותר. סופר שחווה זאת על בשרו היה משה שמיר שבראשית דרכו כסופר, כשיצא ספרו "מלך בשר ודם" העוסק באלכסנדר ינאי, כתב קלוזנר ביקורת שכללה בין היתר את המילים הללו: "יש ולפעמים סופר אינו היסטוריון, אבל עד כדי כך?".
קלוזנר זכה פעמיים בפרס ביאליק לחכמת ישראל, בתש"א על ספרו "ההיסטוריה של הספרות העברית החדשה" ובתש"ט על ספרו "היסטוריה של בית שני".
דמותו של קלוזנר

עוד בהיותו באודסה היה ידוע בקנאותו הלוחמנית לכתיבה בעברית ובמאבקו העיקש בסופרים ובפובליציסטים כותבי יידיש. על רקע זה הגיע לעימותים עם י. ח. רבניצקי ואישים נוספים בקהילת ציוני אודסה. בעצרות ובכנסים בהם נכח, דרש במפגיע דיבור עברית בלבד והתעמת עם אישי ציבור שבקשו לפנות אל הקהל ביידיש. הוא עצמו תיאר בספרו "עם וארץ קמים לתחיה" אירוע כזה, שהיה בבית הוועד בפתח תקווה בזמן ביקורו בארץ ישראל ב־1912.
קלוזנר פעל בסוף שנות ה-40, עם ארי אבן-זהב, על מנת למנוע מעגנון, שכנו לאותו רחוב, את קבלת פרס נובל, פרס שהוענק לו לבסוף רק בשנת 1966, בסוברו שעגנון סופר גלותי ופרובינציאלי אשר יצירתו לא התרוממה לגובה האנושי. כעבור 30 שנה, קלוזנר הפך בעצמו מושא לכתיבה, ברומן הלא גמור "שירה" (תחילת כתיבתו 1948), בו ש"י עגנון צייר את דמותו של קלוזנר כפרופסור בכלם, איש אקדמיה נרקיסיסט ונלעג. בן אחיינו (נכדו של אחיו) של קלוזנר, הסופר עמוס עוז (במקור קלוזנר), מתייחס לדמותו בספרו "סיפור על אהבה וחושך" ומתארו כ"עדין נפש ורודף כבוד, שופע עליצות ילדותית, איש מאושר המעמיד תמיד פני אומלל". בשילוב של חיבה ועוקצנות כתב כי "כמעט בכל עניין נהג הדוד יוסף לשרטט לעיני קהלו שני מחנות יריבים, בני אור ובני חושך, והיה מתאר כיצד היה הוא עצמו אחד הראשונים, אם לא הראשון ממש, שהבדיל בין חושך לאור, הוקיע את הראויים להוקעה ונלחם, יחיד מול רבים, את מלחמתם של הצודקים". מבקר הספרות שלום שטרייט כתב על קלוזנר: "יש מונים את קלוזנר בהבלטת ערכו מדעת, בהפרזה יתרה באצבע על שפע יצירתו – ייתכן שקלוזנר נכנס בזה, באמת, קצת לתחום מעריכיו. אבל חסרון קטן זה אינו עלול להטיל פגם בספריו הרחבים כערבות רחבות-אפקים, המעוררים השתוממות והערצה לבקיאות היתרה, ליכולת הכתיבה, לפתוס-החיים, ופה ושם גם לחושו האינטואיטיבי". קלוזנר עצמו הרגיש זר ונכרי הן בחברת הסופרים והן בחברת הפרופסורים, ובאוטוביוגרפיה שלו כתב: "האלוהים שבלב יודע, שלא כתבתי מעודי שום ספר ושום מאמר מתוך איזו פניה פרטית שהיא: לשם כסף, לשם כבוד, או כדי למצוא חן בעיני מישהו".
תפיסתו את הסכסוך היהודי-ערבי

יוסף גורני מתאר את תפיסתו של קלוזנר כהשקפה אדנותית-בדלנית, כלומר רצון התבדלות של מחדשי היישוב היהודי מן הערבים. בכתב העת השילוח כתב קלוזנר:
אנו היהודים, שזה אלפיים שנים ויותר יושבים אנו בין עמים קולטוריים [=תרבותיים], אי-אפשר לנו – וגם אינו רצוי לנו – שנרד עוד פעם אל מדרגת הקולטורה של עמים פראיים-למחצה, וחוץ מזה הרי כל תקוותנו, שבזמן מן הזמנים נהיה אדוני הארץ, אינה מיוסדת לא על החרב ולא על האגרוף אלא על היתרון הקולטורי שיש לנו על הערביים והטורקיים, שעל-ידו תגדל השפעתנו מעט מעט.
קלוזנר, כרוויזיוניסט, היה בר פלוגתא חריף של תנועת ברית שלום ועל כך שילם במחיר היותו "מנודה ומוקצה באוניברסיטה העברית בשנות השלושים של המאה ה-20", למרות היותו בר סמכא בתחומו – ימי הבית השני. במאמר שהתפרסם ב'הארץ' ב-1929
כינה את חברי 'ברית שלום' "רוצחי-אידיאל", שכוונתו לאידיאל הלאומי היהודי, בשל תמיכתם בהקמת מדינה דו-לאומית בארץ ישראל.
הנצחה

על שמו רחובות בתל אביב, ירושלים, רמת גן וערים נוספות.
מספריו של יוסף קלוזנר

במה נתחיל: לשאלת יסוד אוניברסיטה עברית בירושלים, אודסה, תרע"ג 1913.
תולדות הספרות העברית החדשה (תקמ״ה–תרע״ח), ירושלים: השלח, תר״ף.
ישו הנוצרי: זמנו חייו ותורתו, ירושלים, תרפ"ב 1922. תורגם לאנגלית על ידי הרברט דנבי.
יוצרים ובונים: מאמרי ביקורת, תל אביב: דביר תרפ"ה–תר"ץ.
ארץ ישראל בימי בית שני, ירושלים, תרפ"ז 1927
פילוסופים והוגי־דעות: מסות ומחקרים, תל אביב:  דביר, תרצ״ד–תש״א, 1934–1941.
היסטוריה של הספרות העברית החדשה, אחיאסף, ירושלים, שישה כרכים, 1936–1950.
משני עולמות: מסות ספרותיות, ירושלים: מסדה, תש״ד 1944.
דוד שמעוני (שמעונוביץ) – המשורר והוגה הדעות, בצירוף רשימה ביבליוגרפית מאת ברוך שוחטמן וביוגראפיה קצרה, הוצאת האוניברסיטה העברית בירושלים, 1948
היסטוריה של הבית השני בחמישה כרכים, אחיאסף, ירושלים, תשי"ט
ח.נ. ביאליק ושירת־חייו: ארבעה־עשר מאמרי־ביקורת, תל אביב: דביר, תשי״א 1950.
הרעיון המשיחי בישראל: מראשיתו ועד חתימת המשנה, תל אביב: מסדה 1950.
מניחי־היסוד של מדינת ישראל: מסות על גדולי הציונות בדור החולף, ירושלים: אחיאסף, תשי״ג 1953.
הנביאים: מסות על מהותה של הנבואה ותפיסת־העולם של נביאי־ישראל, ירושלים: הוצאת מדע, 1954.
בימי בית שני: מחקרים בהיסטוריה של הבית השני, ירושלים 1954.
מישו עד פאולוס, ירושלים, 1954.
יהדות ואנושיות: קובץ מאמרים, ירושלים, 1955.
מאפלטון ועד שפינוזה, ירושלים, 1955.
יוצרי־תקופה וממשיכי־תקופה: קובץ מאמרים, תל אביב: מסדה, 1956.