stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2022
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  זמביה | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 5 | 1 | 4 |
|  קמרון | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 3 | 1 | 2 |
|  תוניסיה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 4 | 0 |
|  טוגו | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 9 | -6 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קמרון | 0 – 0 | זמביה   |
|  תוניסיה | 4 – 1 | טוגו   |
|  זמביה | 1 – 0 | תוניסיה   |
|  טוגו | 1 – 1 | קמרון   |
|  קמרון | 2 – 0 | תוניסיה   |
|  זמביה | 4 – 1 | טוגו   |
שלב הבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  דרום אפריקה | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 2 | 4 |
|  ניגריה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 2 | 5 |
|  בוטסואנה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 5 | -1 |
|  בורונדי | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 11 | -8 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ניגריה | 1 – 2 | דרום אפריקה   |
|  בורונדי | 2 – 4 | בוטסואנה   |
|  דרום אפריקה | 3 – 1 | בורונדי   |
|  בוטסואנה | 0 – 2 | ניגריה   |
|  דרום אפריקה | 1 – 0 | בוטסואנה   |
|  ניגריה | 4 – 0 | בורונדי   |
שלב הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 13 ביולי - רבאט | 13 ביולי - רבאט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 13 ביולי - רבאט | 13 ביולי - רבאט |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   מרוקו |  2 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   מרוקו |  2 |   |   | 18 ביולי - רבאט | 18 ביולי - רבאט |   |   |  |  |
|  |   בוטסואנה |  1 |   |   | 18 ביולי - רבאט | 18 ביולי - רבאט |   |   |  |  |
|  |   בוטסואנה |  1 |   |   |   מרוקו |  1 (5) |   |   |  |  |
|  | 14 ביולי - קזבלנקה | 14 ביולי - קזבלנקה |   |   |   מרוקו |  1 (5) |   |   |  |  |
|  | 14 ביולי - קזבלנקה | 14 ביולי - קזבלנקה |   |   |   ניגריה |  1 (4) |   |   |  |  |
|  |   קמרון |  0 |   |   |   ניגריה |  1 (4) |   |   |  |  |
|  |   קמרון |  0 |   |   |  |  |   |   | 23 ביולי - רבאט | 23 ביולי - רבאט |
|  |   ניגריה |  1 |   |   |  |  |   |   | 23 ביולי - רבאט | 23 ביולי - רבאט |
|  |   ניגריה |  1 |   |   |  |  |   |   |   מרוקו |  1 |
|  | 13 ביולי - קזבלנקה | 13 ביולי - קזבלנקה |   |   |  |  |   |   |   מרוקו |  1 |
|  | 13 ביולי - קזבלנקה | 13 ביולי - קזבלנקה |   |   |  |  |   |   |   דרום אפריקה |  2 |
|  |   זמביה |  1 (4) |   |   |  |  |   |   |   דרום אפריקה |  2 |
|  |   זמביה |  1 (4) |   |   | 18 ביולי - קזבלנקה | 18 ביולי - קזבלנקה |   |   |  |  |
|  |   סנגל |  1 (2) |   |   | 18 ביולי - קזבלנקה | 18 ביולי - קזבלנקה |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |   סנגל |  1 (2) |   |   |   זמביה |  0 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 22 ביולי - רבאט | 22 ביולי - רבאט |   |   |   זמביה |  0 |   |   |  22 ביולי - קזבלנקה |  22 ביולי - קזבלנקה |
|  | 22 ביולי - רבאט | 22 ביולי - רבאט |   |   |   דרום אפריקה |  1 |   |   |  22 ביולי - קזבלנקה |  22 ביולי - קזבלנקה |
|  |   דרום אפריקה |  1 |   |   |   דרום אפריקה |  1 |   |   |   ניגריה |  0 |
|  |   דרום אפריקה |  1 |   |   |  |  |   |   |   ניגריה |  0 |
|  |   תוניסיה |  0 |   |   |  |  |   |   |   זמביה |  1 |
|  |   תוניסיה |  0 |   |   |  |  |   |   |   זמביה |  1 |
אלנור אבוט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1875 Lincoln, ארצות הברית 
 פטירה:  1935 (בגיל 60 בערך) 
 שם לידה:  Elenore Plaisted 
 מקום לימודים:  Edwin Forrest House  האקדמיה לאמנויות היפות  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה  אוניברסיטת דרקסל 
 זרם באמנות:  אר נובו 
 הושפעה על ידי:  האוורד פייל 
 יצירות ידועות:  אי המטמון, Kidnapped, משפחת רובינסון השווייצרית, אגדות האחים גרים 
 בן או בת זוג:  C. Yarnall Abbott (1898–24 ביוני 1938) 
 
אלנור אבוט, איור לספר אי המטמון, 1911
אלנור פלייסטד אבוט (באנגלית: Elenore Plaisted Abbott ;‏ 1875 – 1935) הייתה מאיירת ספרים אמריקאית, מעצבת, וציירת. היא איירה בין השאר את המהדורות הראשונות של אגדות האחים גרים ורובינסון קרוזו.
ביוגרפיה > ראשית חייה וחינוך

אלנור פלייסטד נולדה בלינקולן, מיין. היא למדה אמנות בבית הספר לעיצוב לנשים בפילדלפיה, באקדמיה לאמנויות יפות בפנסילבניה, ובפריז, צרפת באקדמיה לאומנויות, שם הוצגה עבודתה. אבוט חזרה לפילדלפיה בשנת 1899. היא הושפעה מהאוורד פייל, המדריך שלה במכון דרקסל. בהמשך חייה אמרה שהיא יצרה את היצירות האהובות עליה בהשפעתו .
ביוגרפיה > קריירה

אבוט, הידועה באיורי הספרים שלה, הייתה גם ציירת נוף ודיוקנאות, היא הפיקה איורים למגזינים שונים כמו ״הארפר״, The Saturday Evening Post, ולמגזינים של סקרייבר אבוט יצרה איורים לספרים, כמו אי המטמון של רוברט לואי סטיבנסון, משפחת רובינזון השווייצרית של יוהאן דייוויד ווייס, ואגדות האחים גרים.
אבוט הייתה חברה במועדון צבע המים בפילדלפיה וב״מועדון הפלסטיק״ של פילדלפיה, ארגון שהקימו אמניות נשים במטרה לקדם "אמנות למען האמנות". בין חבריה היו ג'סי וילקוקס סמית', ויולט אוקלי ואליזבת שיפן גרין. הנשים הללו זוהו עם התנועה ״אישה חדשה״.
ככל שיותר הזדמנויות חינוך הועמדו לרשותן במאה ה-19, הפכו האמניות נשים לחלק מאנשים מקצועיים, כולל הקמת עמותות אמנות משלהן.
יצירות אמנות שנעשו על ידי נשים נחשבו כנחותות, וכדי לסייע להתגבר על הסטראוטיפ הנשים הפכו ל"קולניות ובטוחות יותר ויותר"בקידום עבודותיהן. כך הן הפכו לחלק מהדימוי המתהווה של "האישה החדשה" המשכילה, המודרנית והחופשית יותר.
אמנים "מילאו תפקידים מכריעים בייצוג ״האישה החדשה״, הן על ידי ציור תמונות של האייקון והדגמת סוג מתעורר של דרך חייהן." בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים כ־88% מהמנויים של 11,000 כתבי-עת וכתבי-עת היו נשים. עם כניסת נשים לקהילת האמנים, שכרו המו"לים נשים כדי ליצור איורים המתארים את העולם מנקודת מבט של אישה. מאיירות מצליחות נוספות היו ג'ני אוגוסטה בראונסקומב ורוז אוניל.
חיים אישיים

אלנור התחתנה עם עורך הדין והאמן ירנל אבוט בשנת 1898 והזוג התגורר בעמק רוז, פנסילבניה לאחר 1911. בעלה עיצב את בית המשפחה עם סטודיו לאלנור ולעצמו.
בתם מרג'ורי, שנקראה על שם דודתה של אלנור, נולדה בשנת 1907. כאשר דודתה נפטרה, הם לקחו את בנותיה, סוניה ואלנור. [4] אלנור אבוט הקימה את בריכת השחייה בעמק השושנים, בשנת 1928, ששוכנה על אדמות שנתרמו על ידי משפחת אבוט ומומנו על ידי מכירת כמה מציוריה של אלנור.
ספרים מאוירים

Louisa May Alcott, Illustrations by Elenore Plaisted Abbott (1926). An Old-Fashioned Girl. Boston: Little, Brown and Company. OCLC 105983.
Hans Christian Andersen, Illustrations by Eleanore Abbott (1922). Flower Maiden and Other Stories. Edward Shenton.
Anna Maynard Barbour, Illustrations by Eleanore Abbott (1901). That Mainwaring Affair. Philadelphia, London: J.B. Lippincott Company. OCLC 10756052.
Jay Cady, Illustrations by Eleanore Abbott (1912). The Stake: A Story of the New England Coast. Philadelphia: G.W. Jacobs & Company. OCLC 11337900.
Dwight Burroughs, Illustrations by Helen Alden Knipe and Elenore Plaisted Abbott (1907). Jack, the Giant Killer, Jr. George W. Jacobs.
Edward Childs Carpenter, Illustrations by Eleanore Abbott (1906). Captain Courtesy: A Tale of Southern California. Philadelphia: G.W. Jacobs.
Edward Childs Carpenter, Illustrations by Eleanore Abbott (1907). The Code of Victor Jallot: A Romance of Old New Orleans. Philadelphia: G.W. Jacobs.
Daniel Defoe, Illustrations by Eleanore Abbott (1919). Robinson Crusoe. London.
Ellen Anderson Gholson Glasgow, Illustrations by Eleanore Abbott (1923). The shadowy third, and other stories. Garden City, New York: Doubleday, Page and Company.
Jacob Grimm, Illustrations by Eleanore Abbott (1920). Grimm's Fairy Tales. New York: C. Scribner's Sons.
Nathaniel Hawthorne, Illustrations by Eleanore Abbott (1911). A Wonder Book and Tanglewood Tales. Philadelphia: G.W. Jacobs & Company.
Elbridge H. Sabin, Illustrations by Helen Alden Knipe and Elenore Plaisted Abbott (1910). The Magical Man of Mirth. George N. Jacobs.
Robert Louis Stevenson, Illustrations by Eleanore Abbott (1915). Kidnapped. Philadelphia: G.W. Jacobs & Company. OCLC 333026.
Robert Louis Stevenson, Illustrations by Eleanore Abbott (1911). Treasure Island. Philadelphia: G.W. Jacobs & Company. OCLC 7602448.
הערות שוליים

↑  admin, Elenore Plaisted Abbott., The Rose Valley Museum at Thunderbird Lodge
1 2  admin, The Artists, The Rose Valley Museum at Thunderbird Lodge
↑  Jill P. May; Robert E. May; Howard Pyle. Howard Pyle: Imagining an American School of Art. University of Illinois Press; 2011. ISBN 978-0-252-03626-2. p. 89.
↑  Laura R. Prieto. At Home in the Studio: The Professionalization of Women Artists in America. Harvard University Press; 2001. ISBN 978-0-674-00486-3. pp. 145–146.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007386377105171  GND: 127157255  ISNI: 0000 0001 1995 2210  LCCN: nr2003021489  SNAC: w6zx50tg  ULAN: 500091114  VIAF: 170972519   WorldCat (עם VIAF): 170972519 
אלנור אבוט, איור לסיפור סינדלרה. 1920
אנדראה ויליונה

| --- | --- |
אנדראה ויליונה
אנדראה ויליונה
 לידה:  24 באוגוסט 1914 טורינו, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 פטירה:  28 באפריל 1992 (בגיל 77) רומא, איטליה איטליה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השכלה:  אוניברסיטת טורינו 
 השתייכות:   הצבא המלכותי האיטלקי  צבא איטליה
 תקופת הפעילות:  1934–1978 (כ־44 שנים)
 דרגה:   גנרלה די קורפו ד'ארמטה
 תפקידים בשירות
 מפקד בריגדת הגרנדירים של סרדיניה מפקד הצבא האיטלקי ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  מדליית זהב לכבוד תקופת שירות ארוכה בצבא איטליה  Medal of Benevolence for War Volunteers 1940-45  Maurician medal  צלב המלחמה לגבורה צבאית  צלב ההצטיינות במלחמה  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
אנדראה ויליונה (באיטלקית: Andrea Viglione‏; 24 באוגוסט 1914 – 28 באפריל 1992) היה גנרל איטלקי שימש כמפקד כוחות היבשה האיטלקיים בין השנים 1973–1975, וכראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1975–1978.
ביוגרפיה

ויליונה נולד בטורינו ב-24 באוגוסט 1914. בנובמבר 1934 הוא התגייס לצבא המלכותי האיטלקי. בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה. בנובמבר 1936 הוא החל ללמוד באקדמיה הצבאית המלכותית במודנה. ביוני 1940 הוא השתתף בפלישה לצרפת והועלה לדרגת לוטננט. לאחר מכן השתתף במלחמת איטליה-יוון והועלה לדרגת קפיטנו. לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה, ויליונה הצליח להימנע מלכידה בידי הגרמנים, והצטרף לפרטיזנים. הוא המשיך להילחם עם הפרטיזנים עד סוף המלחמה, ובשלב מסוים מונה למפקד בריגדת הפרטיזנים "ואלה גרנה".
לאחר סיום המלחמה, ויליונה התגייס מחדש לצבא האיטלקי. הוא למד בקורס המטה הכללי. ב-1952 הוא הועלה לדרגת מאיורו ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-70. באוגוסט 1956 הוא הועלה לדרגת קולונלו. ב-1959 הוא הועבר לפקד על רגימנט הרגלים ה-76. בדצמבר 1962 הוא הועלה לדרגת גנרל די בריגדה ומונה למפקד בריגדת הגרנדירים של סרדיניה. במאי 1969 הוא הועלה לדרגת גנרל די קורפו ומונה לראש מרכז הדלק של הצבא האיטלקי.
ב-21 באפריל 1973 הוא מונה למפקד כוחות היבשה האיטלקיים. ב-31 בינואר 1975 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 31 בינואר 1978. הוא נפטר ברומא ב-28 באפריל 1992.
איתי שפירא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1972 (בן 51) רוצ'סטר, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרסים והוקרה:  פרס קלרמונט 
 www.ittaishapira.com
 
איתי שפירא (נולד ב-18 בדצמבר 1972) הוא כנר ומלחין ישראלי - אמריקאי, תלמידה של המורה אילונה פהר. המשיך את לימודיו בבית הספר למוזיקה ג'וליארד בניו יורק, אצל דורותי דיליי ורוברט מאן.
שפירא, זוכה פרס קלרמונט, ייסד עם עמיתו, הכנר חגי שחם, את קרן אילונה פהר, שמטרתה לטפח ולקדם כנרים ישראלים צעירים. שפירא מנהל התוכניות הקלאסיות של הפקות בייסייד, חברה המפיקה קונצרטים ואירועים מיוחדים. נוסף להופעותיו כסולן עם תזמורות וברסיטלים וכנגן בהרכבי מוזיקה קאמרית, הוא עתיד להציג סדרה יחד עם גלן רובן במרכז האמנויות מאונטיין לורל.
המלחינה הישראלית-אמריקאית שולמית רן הקדישה לאיתי שפירא קונצ'רטו לכינור, שאותו ניגן בשנת 2003.
איתי שפירא מנגן בכינור גואדניני שנבנה בשנת 1745.
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2010

| --- | --- |

 מארחת:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 תקופת התחרות:  31 באוקטובר 2010 – 14 בנובמבר 2010 (15 ימים) 
 מספר משתתפות:  8  (מתוך 24 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  ניגריה ניגריה
 מספר משחקים:  16
 מספר שערים:  58 (3.63 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  ניגריה פרפטואה נקווצ'ה (11 שערים)
 השחקנית מצטיינת:  ניגריה סטלה מבאצ'ו
 → 20082012 ←
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2010, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים התשיעית שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בדרום אפריקה מ-31 באוקטובר עד ה-14 בנובמבר 2010. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2011, שנערך שנה לאחר מכן בגרמניה. נבחרת דרום אפריקה העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, בעוד שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו במרץ 2010.
במשחק הגמר נפגשו ניגריה (בפעם השמינית בתולדותיה) וגינאה המשוונית - בהופעה שנייה ברציפות בגמר. בסיום המשחק, שנערך באצטדיון סינאבה, ניצחה ניגריה 2-4, וזכתה בתואר בפעם השמינית בתולדותיה. החלוצה  הניגרית פרפטואה נקווצ'ה זכתה בפרס מלכת השערים, לאחר שקבעה שיא של 11 שערים במהלך הטורניר.
בעקבות עלייתן לגמר, העפילו ניגריה וגינאה המשוונית לגביע העולם כנציגות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ניגריה | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 10 | 1 | 9 |
|  דרום אפריקה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 3 | 4 |
|  מאלי | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 11 | -8 |
|  טנזניה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 8 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דרום אפריקה | 2 – 1 | טנזניה   |
|  ניגריה | 5 – 0 | מאלי   |
|  דרום אפריקה | 1 – 2 | ניגריה   |
|  מאלי | 3 – 2 | טנזניה   |
|  מאלי | 0 – 4 | דרום אפריקה   |
|  טנזניה | 0 – 3 | ניגריה   |
שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גינאה המשוונית | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 3 | 3 |
|  קמרון | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 4 | 2 |
|  גאנה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | -2 |
|  אלג'יריה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 5 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גינאה המשוונית | 2 – 2 | קמרון   |
|  אלג'יריה | 1 – 2 | גאנה   |
|  גינאה המשוונית | 1 – 0 | אלג'יריה   |
|  גאנה | 1 – 2 | קמרון   |
|  גאנה | 1 – 3 | גינאה המשוונית   |
|  קמרון | 2 – 1 | אלג'יריה   |
שלב הנוק-אאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | הגמר | הגמר |  |

|  | 11 בנובמבר | 11 בנובמבר |  |  |  |  |  |
|  |  ניגריה ניגריה |  5 |   |  |  |  |  |
|  |  קמרון קמרון |  1 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 14 בנובמבר | 14 בנובמבר |  |
|  |   |   |   |   |  ניגריה ניגריה |  4 |  |
|  |   |   |   |   |  גינאה המשוונית גינאה המשוונית |  2 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |  |
|  | 11 בנובמבר | 11 בנובמבר |   |  | 14 בנובמבר | 14 בנובמבר |  |
|  |  גינאה המשוונית גינאה המשוונית |  3 |   |  |  קמרון קמרון |  0 |  |
|  |  דרום אפריקה דרום אפריקה |  1 |   |  |  דרום אפריקה דרום אפריקה |  2 |  |
שלב הנוק-אאוט > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בנובמבר 2010 | ניגריה ניגריה | 1-5 | קמרון קמרון | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
| 11 בנובמבר 2010 | אוקאנו  33'   אופרנוזי  45+1'   נקווצ'ה  58'   נקווצ'ה  74'   נקווצ'ה  81' (פ) |  | נגוק  47' | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 בנובמבר 2010 | גינאה המשוונית גינאה המשוונית | 1-3‏ה | דרום אפריקה דרום אפריקה | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
| 11 בנובמבר 2010 | סימפור  103'   ג'ייד  109'   סימפור  125' |  | דלאמיני  128' | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
שלב הנוק-אאוט > המשחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בנובמבר 2010 | קמרון קמרון | 2-0 | דרום אפריקה דרום אפריקה | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
| 14 בנובמבר 2010 |  |  | סקיטי  8'   דלאמיני  38' | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
שלב הנוק-אאוט > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בנובמבר 2010 | ניגריה ניגריה | 2-4 | גינאה המשוונית גינאה המשוונית | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
| 14 בנובמבר 2010 | נקווצ'ה  8'   אופרנוזי  76'   נקה  77' (ע)   קרול  84' (ע) |  | קרול  62'   ג'ייד  81' | אצטדיון סינאבה, דייבטון |
אנדראה גבריאלי

| --- | --- |
 לידה:  1533 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  30 באוגוסט 1585 (בגיל 52 בערך) ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ונציה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
אנדראה גבריאלי (איטלקית: Andrea Gabrieli;‏ 1533 בקירוב - 30 באוגוסט 1585) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי מתקופת הרנסאנס המאוחרת, דודו של ג'ובאני גבריאלי, שהתפרסם קצת יותר ממנו. אנדראה גבריאלי היה החבר הראשון באסכולה הוונציאנית, שעשה לו שם עולמי והשפעתו בהפצת הסגנון הוונציאני באיטליה ובגרמניה הייתה רבה ביותר.
חייו

לגבי ראשית חייו של גבריאלי, רב הנעלם על הידוע. קרוב לוודאי, שנולד בוונציה וייתכן שהיה תלמידו של אדריאן וילארט בבזיליקת סן מרקו. ידוע, שהיה נגן עוגב בקאנארג'ו בשנת 1557, שאז התחרה ללא הצלחה על משרת נגן העוגב בסן מרקו. במשרה זו זכה אז קלאודיו מרולו. בשנת 1562 נסע לגרמניה, שם ביקר בפרנקפורט ובמינכן. בתקופת שהותו שם פגש את אורלנדו לאסוס והתיידד עמו. בשנת 1566 נבחר למשרת נגן העוגב בבזיליקת סן מרקו, אחת המשרות המוזיקליות היוקרתיות ביותר בצפון איטליה; במשרה זו החזיק עד אחרית ימיו. בערך בתקופה זו יצא שמו כאחד המעולים במלחיני תקופתו, שם שעמד בעינו כל חייו. בעבודתו בחלל האקוסטי יוצא הדופן של קתדרלת סן מרקו
עלה בידו לפתח את סגנונו הטקסי הייחודי, שהיה בעל השפעה עצומה בפיתוח הסגנון הפוליכוראלי והניב הקונצרטנטי, המגדיר בחלקו את ראשית תקופת הבארוק במוזיקה.
אין ספק, שחובותיו בסן מרקו כללו הלחנה, שכן הוא כתב כמות גדולה של מוזיקה לאירועים טקסיים, מהם בעלי עניין היסטורי בלתי מבוטל. הוא סיפק את המוזיקה לחגיגות שליוו את הניצחון על הטורקים בקרב לפאנטו (1571); כמו כן חיבר מוזיקה לכבוד ביקורם של נסיכים אחדים מיפן. (1586).
בשלב מאוחר בקריירה שלו התפרסם גם כמורה. בין הבולטים בתלמידיו היו אחיינו ג'ובאני גבריאלי; תאורטיקן המוזיקה לודוביקו זאקוני; הנס ליאו האסלר, שהביא את סגנון הקונצ'רטאטו לגרמניה; ורבים אחרים.
מועד ונסיבות מותו אינם ידועים, אבל הואיל ומשרתו בקתדרלת סן מרקו נתפסה בסוף 1586, וחלק גדול מן המוזיקה שלו יצא לאור לאחר מותו בשנת 1587, ההנחה היא, שהוא הלך לעולמו בשנת 1586.
יצירות

גבריאלי היה מלחין פורה ורבגוני וכתב כמות גדולה של מוזיקה, הכוללת יצירות קודש וחול ווקאליות, מוזיקה לקבוצות מעורבות של קולות וכלים ומוזיקה שכולה אינסטרומנטלית ונועדה, בחלקה הגדול, לחלל הכביר, המהדהד של סן מרקו. יצירותיו כוללות יותר ממאה מוטטים ומדריגלים ומספר קטן יותר של יצירות אינסטרומנטליות.
את סגנונו המוקדם הוא חב לצ'יפריאנו דה רורה והמדריגלים שלו מייצגים מגמות של אמצע המאה ה-16. עם זאת, כבר במוזיקה המוקדמת שלו גילה נטייה למרקמים הומופוניים בשיאי המוזיקה, המבשרים את הסגנון המפואר של שנותיו המאוחרות. אחרי פגישתו עם לאסוס בשנת 1562, חל שינוי ניכר בסגנונו והשפעת המלחין ההולנדי גברה על כל האחרות ביצירתו.
משהחל לעבוד בסן מרקו, חלה אצל גבריאלי התרחקות מן הסגנון הקונטרפונקטי הצרפתי-פלמי ששלט במוזיקה של המאה ה-16 והוא החל לעשות שימוש במצלול המפואר של קבוצות הקול והכלי המעורבות, שניגנו זו מול זו (אנטיפונארה) בקתדרלה הגדולה. המוזיקה שלו בתקופה זו השתמשה בחזרה על פסוקים בצירופים שונים של קולות בגבהי-צליל שונים; אף כי אין ציון מפורש לשימוש בכלים, אפשר להקיש על קיומו; גבריאלי עושה שימוש מחושב בניגודי מרקם ומצלול לעיצוב קטעי מוזיקה בדרך ייחודית, המגדירה את הסגנון הוונציאני לדור הבא.
ואולם, לא כל המוזיקה שגבריאלי כתב נועדה לסן מרקו. הוא סיפק את המוזיקה לאחת ההפקות המחודשות המוקדמות ביותר של דרמה יוונית עתיקה בתרגום איטלקי: "אדיפוס טיראנוס" של סופוקלס, שלה כתב מוזיקה למקהלות, בקווים נפרדים לקבוצות קול שונות. ההפקה עלתה בוויצ'נצה בשנת 1585.
בין יצירותיו לכלי מקלדת: ריצ'רקארי, קנצונות, וריאציות, טוקטות, אינטבולציות (עיבודים עם קישוטים של שנסונים ומדריגלים).
יצירותיו הכליות כוללות 7 ריצ'קרי לארבעה כלים, קנצונות לארבעה כלים, יצירה בשם "הקרב" לשמונה כלים.
נראה הדבר, שגבריאלי לא היה מעוניין לפרסם חלק גדול מן המוזיקה שלו, ואחיינו ג'ובאני גבריאלי פרסם הרבה ממנה לאחר מות דודו.
אליפות העולם בכדורסל נשים 1967

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  15 באפריל 1967
 תאריך סיום:  22 באפריל 1967
 מספר משתתפות:  11
 מארחת:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 ערים מארחות:  פראג, ברנו, צ'יקלאיו, זלין, ברטיסלבה
 זוכה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מספר משחקים:  34
 מלך הסלים:  ברזיל נילסה גרסיא  21.7 למשחק
 
אליפות העולם בכדורסל נשים 1967 היא אליפות העולם בכדורסל נשים החמישית שאורגנה על ידי פיב"א ונערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בין ה-15 באפריל ל-22 באפריל 1967.
המשחקים נערכו במספר ערים. משחקי בית הגמר נערכו בפראג. ברית המועצות זכתה באליפות בפעם השלישית ברציפות. היא ניצחה בכל המשחקים עם יתרון דו-ספרתי וזו הייתה האליפות השנייה ברציפות בה היא לא הפסידה באף משחק (סך הכל 23 ניצחונות רצופות).
הנבחרות המשתתפות

| מרחב | מקומות | נבחרות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| המדינה המארחת | 1 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | מקום שני באליפות העולם |
| דרום אמריקה | 1 | ברזיל ברזיל | מקום חמישי באליפות דרום אמריקה |
| אירופה | 5 | ברית המועצות ברית המועצות  בולגריה בולגריה  יוגוסלביה יוגוסלביה  גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית  איטליה איטליה | אלופת העולם  מקום שלישי באליפות העולם  מקום שישי באליפות העולם  מקום שלישי באליפות אירופה   הזמנה |
| צפון אמריקה | 1 | ארצות הבריתארצות הברית | מקום רביעי באליפות העולם |
| אסיה | 2 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית   יפן יפן | אלופת אסיה  מקום שני האלופת אסיה |
| אוקיאניה | 1 | אוסטרליה אוסטרליה |  |
שיטת המשחקים

תחילה התקיים השלב המוקדם בו נקבעו שש עולות לבית הגמר. בבית הגמר הקבוצות נפגשו בשיטת ליגה עם מפגש בודד בין הקבוצות. הקבוצות שלא עלו לבית הגמר, שיחקו לקביעת המקומות 7–11.
בית הגמר

| מיקום | נבחרת | נקודות | ניצחונות | הפסדים | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברית המועצות ברית המועצות | 5 | 5 | 0 | 371 | 259 | 112 | 10 |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 5 | 4 | 1 | 340 | 339 | 1 | 9 |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 5 | 3 | 2 | 315 | 263 | 52 | 8 |
| גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 5 | 2 | 3 | 277 | 296 | 19- | 7 |
| יפן יפן | 5 | 1 | 4 | 250 | 309 | 59- | 6 |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 5 | 0 | 5 | 269 | 356 | 87- | 5 |
דירוג סופי

| --- | --- |

מיקום: נבחרת
1: ברית המועצות ברית המועצות
2: קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
3: צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
4: גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
5: יפן יפן
6: יוגוסלביה יוגוסלביה
7: בולגריה בולגריה
8: ברזיל ברזיל
9: איטליה איטליה
10: אוסטרליה אוסטרליה
11: ארצות הברית ארצות הברית
אנדראה דוריה

ערך זה עוסק באדמירל איטלקי. אם התכוונתם לספינה שנקראה על שמו, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1466 אונגליה, איטליה 
 פטירה:  25 בנובמבר 1560 (בגיל 93) ג'נובה, הרפובליקה של ג'נובה 
 מדינה:  הרפובליקה של ג'נובה 
 מקום קבורה:  סן מתאו 
 בן או בת זוג:  Peretta Usodimare 
 פרסים והוקרה
 אביר במסדר גיזת הזהב  אביר מסדר כנסיית הקבר הקדוש 
 חתימה:   
 
אנדריאה דוריה בדמות האל נפטון מאת אניולו ברונזינו במוזיאון פינקוטקה די בררה במילאנו
אנדריאה דוריה במדליה מאת לאונה לאוני בגלריה הלאומית לאמנות
אנדראה דוריה (באיטלקית: Andrea Doria;‏ 30 בנובמבר 1466 - 25 בנובמבר 1560) היה קונדוטיירי איטלקי ואדמירל הצי המלחמתי של הרפובליקה של ג'נובה במחצית הראשונה של המאה ה-16.
חייו

אנדראה נולד למשפחת דוריה, משפחת אצולה בג'נובה. משפחתו התפתחה שם והחלה להיות דומיננטית החל מראשית המאה ה-11. רבים ממשפחה זו היו מפקדים חשובים בצבא ג'נובה, אדמירלים ושליטי העיר.
ב-1503 מונה דוריה לאדמירל של ג'נובה, ונלחם רבות בספינות הטורקים ובעושי דברם, ששדדו בים התיכון והפריעו לסחר בו.
דוריה ידע לנצל את המצב הפוליטי באירופה בזמנו, שבו נלחם קרל החמישי קיסר גרמניה וספרד, ביריבו המושבע פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1524 הוא העמיד את עצמו לרשות מלך צרפת, אך ב-1528 קיבל את הצעתו של קרל החמישי, ועבר לשירותו. מאז ועד לסוף ימיו פעל דוריה בשירות הספרדים. החל מניצחונו של קרל במלחמה ב-1529, וכלה במסעות המלחמה של קרל לתוניס ולאלג'יר, שבהם השתתף ונטל חלק מכריע בניצחון קרל ב-1536 על ח'יר א-דין,[דרוש מקור] שודד הים שעבד כאדמירל בחסות סולימאן המפואר, והטיל חיתתו על הים התיכון.
דוריה נכשל פעמיים: פעם אחת בקרב פרווזה (Prevesa, במערב יוון) ב-1538, שבו הובס צי של "הליגה הקדושה", קואליציה גדולה שכללה ציים של ספרד, ונציה, ועוד מדינות - בהנהגתו, בידי ח'יר א-דין, ובאלג'יר ב-1541, שם הכשילה סערה גדולה בים את המסע. למרות זאת, המשיך לשרת את קרל גם בשנים הבאות, אף שהגיע לגיל 80. במהלך זה העביר דוריה את השליטה בים התיכון לידי ספרד, אף שבחלק מהתקופה, בעיקר בשנים שאחרי קרב פרוזה, שוב שלטו העות'מאנים שליטה חלקית בים התיכון, עד שהובסו סופית בקרב לפנטו ב-1571, בידי יוהאן מאוסטריה.
דוריה הפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו. ב-1547 ניסתה למרוד בו משפחת פסקלי, אחת ממשפחות האצולה בג'נובה, ורצחה את נכדו. אולם דוריה דיכא את המרד באכזריות רבה, ונקם באויביו קשות. הוא נפטר בגיל 94 והעביר את השלטון ליורשיו.