stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקס בודנהיימר
לקריאה נוספת

'בודנהיימר, יצחק מכס איזידור', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 70–71. (הספר בקטלוג ULI)
הנרייטה חנה בודנהיימר, תולדות תוכנית בזל: מלחמת הדעות לפני הקונגרס הציוני הראשון לפי חליפת המכתבים בין הרמן שפירא ובין מקס א' בודנהיימר, בצירוף מבוא היסטורי על סמך חומר ארכיוני (תרגם מכתב יד: מ' וגר), ירושלים: ר' מס, תש"ז 1947. (הספר בקטלוג ULI)
בראשית התנועה: חליפת מכתבים בין ת' הרצל לבין מ"י בודנהיימר; בצירוף תעודות והסברים, ערוכים וסדורים על ידי הנריאטה חנה בודנהיימר, ירושלים: קריית ספר, תשכ"ה 1965.
חנה בודנהיימר, ראשון הציונים: מאקס בודנהיימר 1940-1865 וראשית הציונות המדינית, 1991.
ישראל קלויזנר, 'על מאקס בודנהיימר', כיוונים' 8 (תש"ם), 124-119.
מקס נורדאו, לנוער: ספרית ארץ ישראל של הקרן הקימת לישראל: חוברות ס–סא, תל אביב: אמנות, תרצ"ז.
נתן אגמון (ביסטריצקי) (עורך), במסילת ראשונים: לזכר מ' בודנהיימר, ירושלים: הקרן הקיימת לישראל, תשי"א. (רוב הספר מכיל את מאמריו של בודנהיימר)
Im Anfang der zionistischen Bewegung: eine Dokumentation auf der Grundlage des Briefwechsels zwischen Theodor Herzl und Max Bodenheimer von 1896 bis 1905 / Bearbeitet von Henriette Hannah Bodenheime, Frankfurt a.M.: Europäische Verlagsanstalt, 1965.
Jay Ticker, 'Max I Bodenheimer: Advocate of pro-German Zionism at the beginning of World War I,' Jewish Social Studies 43,1 (1981), 11-30.
Max Bodenheimer: Ein zionistisches Lebensbild / nach seinen Schriften und Briefen von Henriette Hannah Bodenheimer, Köln: D & B, 1986.
Henriette Hannah Bodenheimer,  Max Bodenheimer, 1865-1940: Political genius for Zionism (translated from the German edition by David Bourke), Edinburgh: Pentland Press, 1990.
Claudia Valder-Knechtges, Max Isidor Bodenheimer: Wegbereiter fuer den juedischen Staat (herausgegeben von Klaus Kunkel', Köln: Kölner Universitaetsverlag, 1990.
100 Jahre politischer Zionismus: Max Bodenheimers revolutionäre Schrift von 1891 "Wohin mit den russischen Juden?" / neu herausgegeben von Hannah Henriette Bodenheimer; mit einer Einleitung von Fritz Schatten, Köln: Interpress Publikations Verlags - und Vertriebswesen, 1991.
איתן מזרחי

ערך זה עוסק בכדורגלן. אם התכוונתם למנכ"ל, ראו .
איתן מזרחי (נולד ב-22 בינואר 1972) הוא כדורגלן עבר ישראלי ומאמן כדורגל בהווה, אשר שיחק בעמדת המגן. מזרחי שיחק את רוב שנותיו ככדורגלן במדי קבוצת בית"ר ירושלים. לאחר פרישתו הפך למאמן בקבוצת הנוער וסקאוט של המועדון.
קריירה

מזרחי נולד בשכונת ארמון הנציב בירושלים והיה שחקן צעיר בנוער של בית"ר כבר מגיל 7. היה חלק מנבחרת הנוער של ישראל, שמנתה את יניב כהן, אביבי זוהר ואייל ברקוביץ', שהעפילה לחצי הגמר במסגרת אליפות אירופה לנוער. כבר בגיל 16 וחצי, בעונת 1989/1990, התחיל את הקריירה המקצוענית בבוגרים, כאשר עשה את הופעת הבכורה במשחק הגביע נגד בית"ר רמלה ואף הבקיע שער.
מזרחי תיפקד במגרש במגוון תפקידים החל מעמדת המגן הימני והמגן השמאלי ואף לפעמים תפקד כקשר הגנתי או קשר התקפי, אך את רוב הקריירה העביר בעמדת המגן הימני.
בעונת 1992/1993 איבד את אחיו, יחזקאל (חזי) מזרחי בפיגוע בתחנת האוטובוס הקרובה למקום מגוריו, כאשר מחבל דקר אותו ועוד מספר אנשים שהיו באזור. למרות הטרגדיה הצליח איתן לחזור להרכב בית"ר ובאותה עונה שימש בורג משמעותי באליפות. בנוסף היה שותף לאליפויות הקבוצה בעונות 1996/1997 ו-1997/1998.
בעונת 1999 החליט מאמן בית"ר דאז אלי אוחנה להשאיל אותו למכבי הרצליה, ולאחר עונה חזר לבית"ר לעוד שנתיים. את עונת הפרישה שלו עשה בהכח רמת גן.
מזרחי ששיחק כ-15 עונות במצטבר בבית"ר רשם לזכותו 299 הופעות ו-12 שערים בקבוצה והוא במקום ה-9 בשיאני ההופעות נכון ל-2016.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו שימש מזרחי במספר תפקידים תחילה בנוער של בית"ר כמאמן, לאחר מכן מנהל האקדמיה לכדורגל, אחראי על מחלקת הנוער וסקאוט של קבוצת הנוער.
במסגרת תפקידו גילה כישרונות צעירים ומבטיחים, והביא אותם למחלקת הנוער של בית"ר, בין היתר אחראי להעברה של אלי דסה ועידן ורד למחלקת הנוער. אותם שחקנים הפכו בהמשך לשחקני הרכב בבוגרים, ושיחקו במספר קבוצות בליגת העל.
לאחר מכן שימש גם סקאוט של הקבוצה הבוגרת, והביא מספר זרים שהרשימו בקבוצה כמו סבסטיאן אבראו ודייוויד גומז.
כיום עובד איתן מזרחי כסוכן שחקני כדורגל באופן פרטי.
חיים אישיים

בנו של איתן, לי און מזרחי, כדורגלן אף הוא, אשר נכון לעונת 2024/2025 משחק בבית"ר ירושלים.
אחיו של איתן, חזי, נרצח בשנת 1992 בפיגוע בארמון הנציב בירושלים.
תארים

אליפות המדינה: 1992/1993, 1996/1997, 1997/1998
הערות שוליים

1 2 3  אשר גולדברג‏, "שרף וברקוביץ' חיבקו אותי, קיבלתי בלק אאוט", באתר וואלה, 21 בספטמבר 2023
↑  אביתר בן מרקו וליאור כהנים, ‏‏"המחבל הפתיע את חזי בתחנה ודקר אותו בלב", באתר ספורט1, 22 באפריל 2015
↑  רון עמיקם, מאיר גבאי, רוני דיאון, אני אוהב אותך בית"ר - תולדות בית"ר ירושלים, פרק שנים-עשר, איתן מזרחי, עמוד 195, הוצאת Media41LTD
↑  עושים כבוד: איתן מזרחי באתר הרשמי של בית"ר ירושלים
עאיד חבשי

עאיד חבשי (בערבית: عايد حبشي; נולד ב-10 במאי 1995 באכסאל שבישראל) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת הבלם בעירוני קריית שמונה.
קריירת מועדונים

חבשי נולד באכסאל, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. התחיל לשחק כדורגל בקבוצות הילדים של הפועל נצרת עילית, וכשהיה בן 14 עבר למחלקת הנוער של מכבי חיפה. ב-28 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בהפסד 2–3 למכבי נתניה במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-21 באפריל 2013, בהפסד 1–2 לבני יהודה תל אביב. בעונת 2013/2014 ערך שלוש הופעות בליגת העל, ובמקביל המשיך לשחק בקבוצת הנוער.
ב-3 בפברואר 2015 הושאל חבשי לבני סכנין כחלק מעסקת העברתו של אברהם פאס למכבי חיפה. בסכנין היה חבשי שחקן הרכב, ועד תום עונת 2014/2015 ערך 13 הופעות בליגה. בעונת 2015/2016 חזר חבשי למכבי חיפה, ערך 15 הופעות בליגה והיה שותף לזכייה של הקבוצה בגביע המדינה. ב-14 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בתיקו 1–1 נגד נומה קאליו. ב-1 בפברואר 2017 הושאל להפועל רעננה, במדיה ערך ארבע הופעות עד תום עונת 2016/2017.
ב-27 ביוני 2017 הושאל חבשי לקבוצת בני יהודה תל אביב. ב-9 בדצמבר 2017 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 2–1 על מכבי נתניה. חבשי פתח בכל 36 משחקי הליגה של הקבוצה בעונת 2017/2018 ולא החמיץ דקת משחק אחת, והקבוצה סיימה את העונה בפלייאוף העליון.
לקראת עונת 2018/2019 חזר מההשאלה למכבי חיפה.
ב-25 ביוני 2021 חתם חבשי לשנתיים בעירוני קריית שמונה. ב-25 בספטמבר כבש שער בכורה בניצחון 0-1 על הפועל נוף הגליל.
קריירה בינלאומית

לזכותו של חבשי ארבע הופעות במדי נבחרת נוער ב' של ישראל עד גיל 18, חמש-עשרה הופעות במדי נבחרת הנוער עד גיל 19, ושלוש-עשרה הופעות במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 21.
במאי 2018 זומן חבשי לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת, לקראת משחק ידידות נגד ארגנטינה, אך המשחק בוטל. ב-7 בספטמבר 2018, ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של הנבחרת, כשגם פתח בהרכב במשחק מול אלבניה במסגרת עונת הביכורים של ליגת האומות של אופ"א, שנגמר בהפסד חוץ לישראל 1–0.
תארים

אליפות: 2020/2021
גביע המדינה: 2015/2016
הערות שוליים

↑  תומר לוי, ‏הטרייד הושלם: אברהם פאס חתם במכבי חיפה, באתר ערוץ הספורט, 3 בפברואר 2015
↑  ליאור ליבוביץ' ודורון בן דור, ‏עאיד חבשי חתם בהפועל רעננה עד לסיום העונה, באתר ONE‏, 1 בפברואר 2017
↑  עמית וסר, ‏הבלם עאיד חבשי חתם לעונה אחת בבני יהודה, באתר ONE‏, 27 ביוני 2017
↑  עאיד חבשי זומן לפתיחת האימונים של מכבי חיפה. יאללה ספורט. 23 במאי 2018
↑  שלום אלבז, במסגרת עסקת דהן: חבשי חתם בקריית שמונה, באתר ONE, ‏25 ביוני 2021
↑  דורון בן דור, ‏קנדיל, קפילוטו, חבשי, אצילי ודאבור בסגל ישראל, באתר ONE‏, 22 במאי 2018
↑  ליגת האומות של אופ"א 2018/9 – פרטי המשחק – אלבניה ישראל, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  Albania vs. Israel  1 - 0, soccerway
סעסע

ערך זה עוסק בכפר ערבי בגליל העליון. אם התכוונתם לעיירה בסוריה, דרומית מערבית לדמשק, ראו .
| --- | --- |
חיילי צה"ל בכפר, אחרי כיבושו במבצע חירם, במלחמת העצמאות
חיילי צה"ל בכפר, אחרי כיבושו במבצע חירם, במלחמת העצמאות
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז הגליל
 נפה:  נפת צפת בזמן המנדט
 שפה רשמית:  ערבית
 שטח:  הערכה - 14,796 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מלחמת העצמאות
 תאריך נטישה:  30 באוקטובר 1948
 יישובים יורשים:  סאסא
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,130 (1945)
 קואורדינטות:  33°01′43″N 35°23′40″E﻿ / ﻿33.02871944°N 35.39439444°E﻿ / 33.02871944; 35.39439444 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) סעסע(למפת אצבע הגליל רגילה) סעסע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סעסע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום סעסע  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סַעסַע (בערבית: سعسع) היה כפר ערבי על גבעה סלעית בהרי הגליל העליון 12 קילומטר צפונית-מערבית לצפת.
היסטוריה

בשנת 1596 מנתה אוכלוסיית הכפר 457 איש, התושבים גרו בבתי בוץ ובתי אבן שהיו צמודים זה לזה, במרכז הכפר הייתה כיכר שוק קטנה ובתי ספר, מסביב לכפר נמצאים מספר מעיינות. תושבי הכפר התפרנסו מגידול דגנים.
הנוסע הצרפתי ויקטור גרן ביקר בכפר במחצית השנייה של המאה ה-19, הוא מתאר כפר עם הרבה בתים פרטיים שחציים חרבים. שרידי מתחם מבוצר, בריכה עגולה גדולה חצובה בסלע. לדבריו באותה עת התגוררו בכפר 350 מוסלמים. גרן מצטט בספרו את תיאורו של יצחק חילו נוסע יהודי שביקר בכפר בשנת 1334 ולדבריו התגוררה ביישוב קהילה יהודית והיה בו בית כנסת ובית מדרש. גרן מעלה השערה ששרידים של עמודים ואבני גזית נאות שראה בכפר הם שרידי המבנים מהתקופה אותה מתאר חילו.
על פי מפקד האוכלוסין של שנת 1931 היו בכפר 840 תושבים ו-154 בתים נושבים.
בתקופת מאורעות 1936–1939 הכפר שימש כבסיס לפעולות המרד הערבי בצפון.
בתקופת המנדט הבריטי הכפר היה שייך לנפת צפת. על פי סקר הכפרים שהתקיים בשנת 1945 בארץ ישראל, שטח הכפר היה 14,796 דונם טורקי, מתוכם 1,974 דונם שטחים ציבוריים. מספר התושבים הוערך כ-1,130.
ב-15 בפברואר 1948 פשט כוח מהגדוד השלישי של הפלמ"ח על הכפר במסגרת המדיניות של ערעור ביטחונם של הכוחות הערבים ואילוצם לרתק כוחות אבטחה על הכפר. במהלך הפשיטה פוצצו 20 בתים ונפגעו כ-60 מתושביו.
במלחמת העצמאות שימשה סעסע כבסיס ללוחמים ערבים שבאו מהכפר במלחמתם כנגד היהודים. בסעסע שכנה מפקדת "חטיבת ירמוכ השנייה" ואחת הפלוגות של החטיבה של צבא ההצלה.
ב-30 באוקטובר 1948 נכבש הכפר על ידי חטיבה 7 במבצע חירם. כיבוש סעסע הביא לנסיגה כוללת של צבא ההצלה של פאוזי קאוקג'י מהגליל ללבנון. תושבי הכפר נמלטו ללבנון.
קיבוץ סאסא הוקם בשנת 1949 על שרידי הכפר, מספר בתים עדיין עומדים על תילם ומשמשים את הקיבוץ, בניין שנפגע וננטש בשנת 1960, נקבע על ידי ארכאולוגים כי נבנה במאה הרביעית לספירה.
לקריאה נוספת

יואב רגב, הגדות תש"ח, נתניה: אחיאסף, 2013.
הערות שוליים

1 2  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל כרך שביעי : הגליל (ב), יד יצחק בן צבי, 1987, עמ' 51-50
1 2  זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל, עמ' 5539
1 2  מדריך ישראל החדש: אנציקלופדיה, מסלולי טיול כרך 3 : הגליל העליון וחופו, הוצאת משרד הביטחון, 2001, עמ' 221
↑  מלחמת העצמאות תש"ח - תש"ט : דיון מחודש חלק א, הוצאת משרד הביטחון, 2004, עמ' 128
↑  הפשיטה על סעסע, באתר הפלמ"ח
↑  הותקף מרכז כנופיות בגליל, דבר, 16 בפברואר 1948
↑  מלחמת העצמאות תש"ח - תש"ט : דיון מחודש חלק א, הוצאת משרד הביטחון, 2004, עמ' 238
↑  יהושע בן אריה, ההיסטוריה של ארץ-ישראל מלחמת העצמאות (1947 - 1949), הוצאת יד בן צבי, 1983, עמ' 245
בטונג

| בטונג |
| --- | --- |
 בטונג זנב-מברשת
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים חולדתיים
סוג:: בטונג
מינים
 6 (2 נכחדו)
שם מדעי
 Bettongia ‏גריי, 1837

הבטונג (שם מדעי: Bettongia; קרוי גם קנגורו ירבועי), הוא סוג של כיסאי קטן דמוי ירבוע במשפחת הקנגורים החולדתים, הכולל בתוכו 6 מינים שאנדמיים ליבשת אוסטרליה. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1837 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, ומקור שמו בכינוי של הילידים האבוריג'ינים. קנגורו חולדתי אדמוני שויך בעבר לסוג זה וכונה בטונג אדמוני, אולם בסופו של דבר קיבל מעמד של סוג בפני עצמו. מאז תחילת ההתיישבות האירופאית באוסטרליה, הבטונג הפך ליונק נדיר ביבשת כתוצאה מאיומים שונים מעשי ידי אדם וחלק ממיניו נכחדו.
מאפיינים

הבטונג בעל מבנה גוף קומפקטי ועגלגל, עם ראש רחב ומחודד; החרטום שלו קצר בהשוואה לפוטורו. אוזניו קצרות וזקופות, עיניו גדולות ושחורות ואפו ריבועי וקירח. הרגליים האחוריות שלו מפותחות וחזקות, והגפיים הקדמיות קצרות בהרבה ולהן טפרים גדולים המשמשים לחפירה. הזנב ארוך, עבה ושעיר בקצהו, ומסייע לו בתנועה או בריצה. הפרווה של הבטונג צפופה וזיפית, והיא בעלת גוון חום-אפרפר המשתנה בין המינים; הפרווה מספקת לו הסוואה מצוינת בסביבת המחיה שלו. טווח אורך הגוף של המינים: 45-28 סנטימטרים, וטווח המשקל: 2.3-1.1 ק"ג.
מיני הבטונג נפוצים ביבשת אוסטרליה ובמספר איים סמוכים דוגמת טסמניה ואיי מפרץ הכרישים. בעבר, הטווח ההיסטורי שלהם היה רחב ביותר, אולם כיום הם נעלמו כמעט לחלוטין מהיבשת. בית הגידול שלהם כולל פסיפס של יערות ושטחי מרעה או מישורים מדבריים צחיחים. הבטונג פעיל לילה, והוא בונה לעצמו קינים מעשב למחסה בשעות היום, כשאת חומרי הבנייה הוא נושא לקן באמצעות זנבו. אחד המינים, מסוגל לחפור מאורות ומחילות, אולם השאר משתמשים ביכולת החפירה רק על מנת לאתר מזון. להוציא מין אחד, כל המינים חיים בבדידות. התזונה של הבטונג מורכבת בעיקר מפטריות ועשב, ובמידה פחותה גם משורשים, פקעות, וחסרי חוליות קטנים.
לנקבת הבטונג יש כיס מפותח עם ארבע פטמות. לאחר תקופת היריון של 21 יום, נולד ולד אחד או שניים השוהה בכיס במשך ארבעה חודשים. נקבת הבטונג נמצאת בהיריון תמידי, והיא מסוגלת לעצור את התפתחות העובר עד שהגור הקודם שלה יפנה את הכיס. תוחלת החיים של הבטונג 6–10 שנים.
מצב

לפני ההתיישבות האירופאית ביבשת אוסטרליה, הבטונגים היו מינים נפוצים למדי; עם הגעת המתיישבים החדשים, אוכלוסיות מיני הבטונג צנחו בדרסטיות בעקבות הכנסת השועל האדום וחתול הבית למרחב המחיה שלהם, תחרות על מקורות מזון עם הארנבונים שהובאו ליבשת, אובדן בית גידול וציד על ידי האדם שראה בהם מזיקים לחקלאות. המינים כולם עמדו בעבר בפני הכחדה מוחלטת, ושניים מתוכם נכחדו כבר בראשית ההתיישבות האירופאית מבלי שהייתה הזדמנות לחקור אותם. אלו שלא נכחדו שרדו בעיקר באיים מסביב ליבשת או בשמורות טבע מוגנות. כיום, ישנן תוכניות להשיב את המינים בהדרגה לטווח ההיסטורי שלהם.
מינים

בטונג זנב-מברשת (Bettongia penicillata)
בטונג מזרחי ( Bettongia gaimardi)
בטונג מתחפר (Bettongia lesueur)
בטונג צפוני (Bettongia tropica)
בטונג מדברי (Bettongia anhydra) - נכחד.
בטונג נולרבור (Bettongia pusilla) - נכחד.
ישראל יפה

שער המהדורה הראשונה של "שבחי הבעש"ט", דפוס ישראל יפה, קאפוסט ה'תקע"ה
רבי ישראל יפה (המדפיס מקאפוסט) (1749, תק"ט – 3 באוגוסט 1828, כ"ג באב תקפ"ח), מראשוני חסידי חב"ד, בעל בית דפוס בו הודפסו מחשובי ספרי החסידות, מראשי היישוב האשכנזי בחברון.
תולדותיו

נולד בקאפוסט שבפלך ויטבסק באימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) לר' יצחק יפה, נצר למשפחת למדנים ורבנים מצאצאי ר' מרדכי יפה "בעל הלבושים". סבו, ר' ישראל יפה, היה אב בית דין שקלוב ומחבר הספר "אור ישראל".
היה מתלמידי ר' מנחם מנדל מוויטבסק, ומחסידיו הקרובים של ר' שניאור זלמן מלאדי, מייסד חסידות חב"ד.
את דרכו בדפוס החל לכל המאוחר בשנת תקמ"ד (1784). בשנת תקס"ד (1804) פתח בית דפוס עברי משלו בקאפוסט, ועל כן נודע בתולדות החסידות בכינוי "המדפיס מקאפוסט". בשנים תקס"ט-תקע"א (1811-1809) צירף כשותף את ר' מרדכי בן שמואל הורוויץ.
בשנת תקע"ד (1814), במלאת 26 שנים למותו של רבו מנחם מנדל מוויטבסק, הדפיס לראשונה את ספרו של האחרון "פרי הארץ", ובו דרשות שנשא בארץ ישראל וכן הנהגות חסידות. בשנה שלאחר מכן, תקע"ה (1815), הדפיס לראשונה את ספר "שבחי הבעש"ט". כמו כן, הדפיס את הסידור של בעל התניא. ספריו ידועים בהקפדה על פרטים, הגהות מתוקנות ועיצוב נאה.
ר' ישראל יפה נזכר בתולדות החסידות כאיש אשר נשא את אדמו"ר הזקן על כתפיו לאחר שהאדמו"ר שוחרר מבית הכלא בשנת 1799. לאחר פטירת אדמו"ר הזקן, הצטווה רבי ישראל יפה על ידי אדמו"ר האמצעי, ר' דובער שניאורי, לעלות לארץ ישראל.
בשנת תקע"ט (1819) או תקפ"א (1821) עלה לארץ ישראל עם אשתו שפרינצה ובני משפחתם וכן עם פועלי הדפוס של קאפוסט ומשפחותיהם, ונמנה עם חברי הקבוצה הראשונה של העולים המתיישבים בחברון. החבורה הביאה עמה מכונות דפוס בכוונה לייסד בית דפוס בארץ, אולם בדרכם מנמל עכו לחברון נופצו המכונות על ידי שודדים ערבים, פרט לבסיס הכבד. כאשר הושמד דפוס ישראל בק במרד הפלחים בצפת, שימש הבסיס שהיה בחברון להרכבת הדפוס החדש שם.
משפחת יפה התיישבה בחברון. ר' ישראל היה ראש ה"כולל" הראשון של חסידי חב"ד בחברון, ונשא בתואר "ממונה דעיר הקודש חברון".
לר' ישראל ולאשתו שפרינצה היו שישה בנים: אפרים, אהרן משה, דוד, מרדכי, שמואל ושלמה זלמן. בניו ר' דוד ור' שלמה זלמן עלו לארץ בעליית תלמידי הבעל שם טוב בשנת תקל"ז (1777) יחד עם רבם ר' מנחם מנדל מוויטבסק וכשלוש מאות חסידים נוספים.
במסורת המשפחה מסופר שהיה היהודי הראשון שחזר ונטע כרם גפנים בחברון.
הערות שוליים

↑  עליו ראו: שמואל יוסף פין, הערך "הר"ר ישראל בהר"ר אהרן יפה", בתוך: כנסת ישראל עמ' 694–695, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012124961405171  GND: 1142023575  VIAF: 7150868064322070536   WorldCat (עם VIAF): 7150868064322070536
דודי טויטו

דודי טויטו (נולד ב-6 בפברואר 1994 בבאר שבע) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת המגן השמאלי בעירוני קריית שמונה.
קריירת משחק

טויטו החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל באר שבע. הוא זכה להופעת בכורה בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-17 במאי 2014, במחזור הנעילה של עונת 2013/2014 תחת המאמן אלישע לוי, כאשר פתח בהרכב קבוצתו במשחק מול מכבי חיפה באצטדיון וסרמיל. עונה לאחר מכן היה לחלק מסגל הקבוצה הבוגרת שסיימה במקום השלישי בליגה והעפילה לגמר גביע המדינה, אך זכה לארבע הופעות ליגה בלבד וכלל לא שותף במסגרת הגביע.
לקראת עונת 2015/2016 הושאל למכבי פתח תקווה על מנת לצבור דקות משחק. הוא השתלב היטב תחת המאמן רן בן שמעון, וב-29 באוגוסט 2015, במסגרת המחזור השני מול הפועל חיפה, כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, כאשר קבוצתו ניצחה 0–3 באצטדיון סמי עופר. תחת בן שמעון צבר טויטו 15 הופעות ליגה, ואף זכה לחמש הופעות במדי הנבחרת הצעירה תחת אריק בנדו, אלא שהתפטרותו של בן שמעון ומינויו של דני גולן ב-1 במרץ 2016 הביאה לירידה במעמדו והוא לא שותף עוד באותה העונה.
לקראת עונת 2016/2017 הושאל למכבי שעריים מהליגה הלאומית. במהלך העונה שיחק תחת ארבעה מאמנים שונים - ירון הוכנבוים, אלי מחפוד, ניר קלינגר ואופיר חיים. תחת קלינגר זכה בתואר הקבוצתי הראשון בקריירה, גביע הטוטו של הליגה הלאומית, עם ניצחון 1–2 על הפועל רמת גן בהארכה במשחק הגמר. טויטו ערך 29 הופעות ליגה באותה העונה, בה ירדה שעריים מהמקום האחרון בטבלה לליגה א'.
לאחר שחרורו מהפועל מבאר שבע נשאר בליגה הלאומית ולקראת עונת 2017/2018 חתם בקבוצת הפועל עפולה. בתחילת אוקטובר שב לשתף פעולה עם מאמנו בשעריים, אופיר חיים, כאשר האחרון החליף בתפקיד את בני בן זקן. תחת חיים זכה טויטו בפעם השנייה ברציפות בגביע הטוטו של הלאומית, לאחר ניצחון על הפועל רמת גן 0–3 במשחק הגמר, בו פתח בהרכב. בעפולה חווה עונה מוצלחת, שהסתכמה בהעפלה לפלייאוף העליון, ועם ארבעה שערי ליגה ב-33 הופעות.
לקראת עונת 2018/2019 שב לליגת העל וחתם במדיה של מכבי נתניה, תחת המאמן סלובודאן דראפיץ'. במדיה של נתניה רשם 12 הופעות ליגה שסייעו לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בטבלה. באותה העונה העפילה הקבוצה עד לגמר גביע המדינה, אך הוא לא שותף כלל במשחקיה של הקבוצה בגביע.
לקראת עונת 2019/2020 חזר לקדנציה שנייה במדיה של היורדת לליגה הלאומית, מכבי פתח תקווה.
ב-20 ביולי 2020 חתם לעונה אחת בהפועל באר שבע.
ב-4 ביוני 2021 חתם בהפועל חיפה לעונה אחת, עם אופציה לעונה נוספת.
ב-21 ביוני 2023 חתם לשנתיים בעירוני קריית שמונה.
תארים

גביע הטוטו (לאומית): 2016/2017
גביע הטוטו (לאומית): 2017/2018
סטטיסטיקות > מועדונים

נכון ל-1 ביוני 2019
| עונה | קבוצה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הטוטו> הופעות | גביע הטוטו> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013/2014 | הפועל באר שבע | ליגת העל | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| 2014/2015 | הפועל באר שבע | ליגת העל | 4 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | 7 | 0 |
| 2015/2016 | מכבי פתח תקווה | ליגת העל | 15 | 1 | 2 | 0 | 5 | 0 | 22 | 1 |
| 2016/2017 | מכבי שעריים | הליגה הלאומית | 29 | 0 | 2 | 0 | 6 | 1 | 37 | 1 |
| 2017/2018 | הפועל עפולה | הליגה הלאומית | 33 | 4 | 1 | 0 | 4 | 0 | 38 | 4 |
| 2018/2019 | מכבי נתניה | ליגת העל | 12 | 0 | 0 | 0 | 5 | 0 | 17 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 94 | 5 | 7 | 0 | 21 | 1 | 122 | 6 |
הערות שוליים

↑  לאומית: מכבי פתח תקוה החתימה את דודי טויטו, הפועל פתח תקוה את עומר בוארון, באתר וואלה, 1 ביולי 2019
↑  יניב טוכמן‏, הפועל באר שבע: דודי טויטו חתם לעונה אחת, באתר וואלה, 20 ביולי 2020
↑  מיכאל וייסרמן, ‏‏כפי שפורסם לראשונה בספורט1: דודי טויטו חתם בהפועל חיפה, באתר ספורט1, 4 ביוני 2021
↑  שלמה וייס, ‏‏דודי טויטו חתם לשנתיים בעירוני קרית שמונה, באתר ספורט1, 21 ביוני 2023
הרכבת התחתית של בודפשט

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  הונגריה
 עיר:  בודפשט
 מפעיל:  BKV
 מידע על ההקמה
 פתיחת המערכת:  1896
 מידע על המערכת
 אורך המערכת:  38.6 קילומטרים
 רוחב המסילה:  1,435 מילימטרים
 מספר נוסעים ביום:  1.27 מיליון
 מספר נוסעים בשנה:  350 מיליון
 מספר הקווים:  4
 מספר התחנות:  52
 תרשים המערכת
 
 
Keleti pályaudvar 2014
הרכבת התחתית בבודפשט (בהונגרית: Budapesti metró) היא אחת ממערכות הרכבת התחתית הראשונות בעולם. היא פועלת ברציפות משנת 1896 וקדמה לה רק הרכבת התחתית של לונדון. מערך הרכבת התחתית בבודפשט מורכב משלושה קווים שנפגשים בכיכר דאאק פרנץ (Deák Ferenc tér) שבמרכז פשט ואורכם הכולל מגיע לכ-32 קילומטרים. כל אחד מהקווים מסומן במספר סידורי ובצבע משלו. קו רביעי נמצא בבנייה והקטע הראשון שלו נפתח ב-28 במרץ 2014. כמו כן, קיימת תוכנית מגירה מוכנה לבניית קו רכבת תחתית נוסף שיזכה לסימון M5.
סקירה כללית

בהיותה של מערכת הרכבת התחתית אחת מהראשונות בעולם, היא השפיעה על עיצובן של מערכות רכבת תחתית רבות בעולם, כולל כאלה הגדולות ממנה בהרבה. כך למשל, הכניסות המקוריות לתחנות הרכבת התחתית של ניו יורק עוצבו על פי הדגם של הרכבת התחתית של בודפשט.
לתחנות בקו M1 (הצהוב) יורדים בעזרת מדרגות בלבד, משום שהקו קרוב יחסית לפני הקרקע. בקווים האחרים מותקנים דרגנועים כמעט בכל תחנה, וישנן מספר תחנות שבהן מותקנות מעליות.
סקירה כללית > הרכבת התחתית כחלק ממערך תחבורה כולל

הרכבת התחתית בבודפשט מקושרת היטב לאמצעי תחבורה נוספים ומהווה חלק מרשת תחבורה ציבורית מסועפת המשמשת את בירת הונגריה. שלוש תחנות הרכבת הגדולות של העיר מקושרות ביניהן על ידי הרכבת התחתית ומאפשרות לנוסעים ברכבת התחתית להגיע בקלות לכל חלקי הונגריה ואירופה. גם תחנות רכבת נוספות ומרכזיות פחות, כמו למשל תחנות הרכבת באויפשט (Újpest) ובקובאניה (Kőbánya) (במסלול הקו M3 - הכחול), נמצאות ליד תחנות רכבת תחתית. כמו כן, קיימת קישוריות טובה בין הרכבת התחתית לרכבת הפרברית. הקו האדום M2 מקושר בתחנות ארש וזר טרה (כיכר ארש וזר - Örs vezér tere) ובאטיאן טר (כיכר באטיאן - Batthyány tér) עם רכבות הפרברים (HÉV, Helyiérdekű Vasút) הנוסעות לפרברים המזרחיים והצפוניים של בודפשט. הקישוריות של הרכבת התחתית אינה מוגבלת לתחבורה מסילתית בלבד: בבודפשט ישנם קווי אוטובוס וחשמלית רבים העוצרים בתחנות הרכבת התחתית. קווים אחרים מקשרים בין תחנות קצה של הרכבת התחתית לתחנות הרכבת הפרברית. כמו כן, קיימים שני קווי אוטובוס, 78e ו-14e, הנוסעים במסלוליהם של קווי הרכבת M2 ו-M3 בהתאמה.
סקירה כללית > רכבות בשירות

הרכבות המשרתות בקו המילניום (M1) שונות מן הרכבות המשרתות בקווים M2 ו-M3.
הרכבות בקו M1 יוצרו על ידי החברות "Villamossági Művek" ו-MÁVAG בשנת 1973. בכל רכבת בקו שלושה קרונות שלא ניתן לעבור ביניהם. אורכן של רכבות אלה הוא 29.56 מטרים, רוחבן 2.35 מטרים, משקלן 36.96 טונות ומנועיהן מופעלים בעזרת מתח חשמלי של 550 וולט. הרכבות בקו זה צבועות בצהוב, וקרונותיהן צרים יחסית, מספר מקומות הישיבה בהן מועט והן עמוסות בדרך כלל.
בקווים M2 ו-M3 הרכבות הנמצאות בשירות פעיל הן מתקופת השלטון הקומוניסטי. רכבות אלה נהוגות על ידי שני נהגים והן דומות לאלה המשמשות ברכבות התחתיות של מוסקבה, פראג, ורשה וערים מזרח אירופיות רבות נוספות. לרכבות בקו M2 חמישה קרונות ובקו M3 שישה. רכבות אלו הוכנסו לשירות בשנת 1968. אורכם של הקרונות ברכבות אלה הוא 18.8 מטרים, רוחבם 2.67 מטרים, משקלם 32.5 טונות והם יכולים להגיע למהירויות של עד 90 קילומטרים לשעה. קיבולת כל קרון עד 155 נוסעים. רכבות אלו הן מתוצרת ברית המועצות בלבד. ב-2010 החלו להופיע בקו M2 רכבות חדישות מתוצרת צרפת, שהחליפו את הישנות בשנת 2013. בקו M3 הרכבות נשלחו חזרה למפעל שבנה אותן בשביל לעבור שיפוץ ומודרניזציה. הרכבת המשופצת הראשונה הופיעה בשנת 2016, ובסופו של דבר רכבות אלו נכנסו לשירות במרץ 2017 והחליפו את כל הרכבות הישנות בשנת 2018.
בקו M4, הקו החדש שנפלת בשנת 2014, הרכבות הנמצאות בשירות פעיל הן גם רכבות מתוצרת צרפת. רכבות אלו ללא נהגים, ופועלות באופן אוטומטי. אורך כל קרון הוא 20 מטר, מספר הקרונות ברכבת הוא 4 והן יכולות להגיע למהירות של 70 קמ"ש בלבד. במקרה ויש תקלה או בעיה תוכנית, על הרכבות לעבור למחסן ולעבור תיקון.
הרכבות בכל הקווים נמצאות בפיקוח הנהג שנעזר לשם כך במראות ובמצלמות המכסות את כל הרציפים. הדלתות בכל הקווים נפתחות ונסגרות אוטומטית, ומערכות הכריזה הן בהונגרית בלבד.
סקירה כללית > שעות פעילות ותדירות

שעות הפעילות של הרכבת הן בין 4:30 בבוקר ועד 23:32 בלילה. מספר הנוסעים הממוצע ביום הוא כ-860 אלף. שעות השיא הן בין 6 ל-8 בבוקר ובין 2 ל-5 אחר הצהריים. בשעות אלו עוצרות במרבית התחנות רכבות כל 2–3 דקות, לעומת שעות השפל שבהן יורדת תדירות הרכבות לאחת בכל 10 דקות. בימי מנוחה וחגים פועלות הרכבות בתדירות מעט נמוכה יותר.
לנוחות הנוסעים, מוצבים ברוב התחנות בקווי M2 ו-M3 שעונים דיגיטליים המראים את הזמן שעבר מאז שעזבה הרכבת האחרונה את התחנה ואת הזמן הנותר עד להגעת הרכבת הבאה.