stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עדנה בוקשטיין
פעילות ציבורית > השתתפות בכנסים בישראל ושאר העולם

בוקשטיין מרצה אורחת בכנסים רבים הקשורים לאורח חיים בריא ופעיל, ביניהם: בשנת 2005, כנס בנושא ההליכה בהובלת אבי תיאורית "10,000 הצעדים" ד"ר יושירו האטנו, באוניברסיטת שמפיין אלינוי. כנסים של איגוד הספורט העממי הבינלאומי Tafisa, כנסים לקידום בריאות באמצעות פעילות גופנית של ארגון Hepa כנסים Walk21 בווינה בשנת 2015 ובארץ היא מוזמנת להרצות בכנסים של רופאים, כנסים של אנשי צה"ל, חברות הייטק, מכון וינגייט אוניברסיטת תל אביב הציבור הרחב ועוד.
ספורט - הליכה תחרותית

בעת שהותה בארצות הברית פגשה בוקשטיין את הנרי לסקאו, אבי ההליכה המהירה בארצות הברית, והוא גילה את כשרונה וצירף אותה לתחרויות הליכה, ביניהם תחרות 5000 מ' במשחקים הפאן אמריקנים (מחוץ לתחרות) בשנת 1982, שבה הגיעה לתוצאה המכובדת של מקום שלישי ובוב בימון, הקופץ למרחק האגדי, העניק לה את המדליה.
עם שובה לישראל הייתה בוקשטיין האישה הישראלית הראשונה שהשתתפה בהליכה תחרותית. עד אמצע שנות השמונים לא השתתפו נשים בענף זה בארץ, ולכן התחרתה עם גברים (ביניהם ההלך שאול לדני). רק בשנות ה-90 הצטרפו נשים נוספות לתחרויות ההליכה.
בוקשטיין ייצגה את ישראל במספר תחרויות בינלאומיות למאסטרס (ותיקים) ואף הגיעה למקומות ראשונים. ביניהם:
5,000 מטרים - 26:58.6 (1989), תוצאה שזיכתה את בוקשטיין בתואר אלופת העולם למאסטרס בדנמרק. (ספר השיאים של גינס - הספורט בישראל ההישגים המתועדים לראשונה לנשים בישראל - דורון, 1988)
10,000 מטרים - 56:47 (1985) תוצאה שזיכתה אותה בתואר אלופת העולם למאסטרס ברומא. באליפות זו בוקשטיין זכתה גם במדליית כסף בתחרות המסטרס ל-5,000 מטרים.
כמו כן היא ליוותה מקצועית את ההלך המצטיין ולדימיר אוסטרובסקי (שהיה אלוף ישראל ושיאן ישראל בהליכה תחרותית למרחקים: 5, 10 ו-20 קילומטרים. כמו כן הייתה חברת הנהלה באיגוד האתלטיקה הישראלי, ליוותה משלחות ישראליות בתחרויות ברחבי העולם ומשמשת בהתנדבות כשופטת, בתחרויות הליכה בארץ.
פרסומים מקצועיים וספרים

בוקשטיין פרסמה מאמרים מקצועיים רבים במגזינים שונים ביחד עם רותי דקל, שהיא M.PH בבריאות הציבור מטעם בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית, ירושלים. ושימשה כמפקחת על החינוך הגופני במשרד החינוך בשנים 1995-2005. ביניהם: רשימה חלקית
המאמר "הליכה ורכיבה בשביל הבריאות" ב"כתב העת הישראלי לחינוך וקידום בריאות 2009"
המאמר "Everyone in walking (in Israel)! מתוך "החיים והפנאי בישראל במאה ה-21, 2014".
המאמר "הליכה בימי קורונה", יחד עם רותי דקל.
בשנת 2023 תורגמה לערבית חוברת שנכתבה על ידי בוקשטיין ודקל בשם: "ערים בריאות" וזאת על פי בקשת עיריית אום אל פאחם והמגזר הערבי.
חברת מערכת במגזין "עולם הריצה".
פרסומים מקצועיים וספרים > ספרים

"פשוט ללכת" (2003 בהוצאת מפה).
"מעגלי ההליכה האיכותית" (2021 בהוצאת צמרת).
החזון

בוקשטיין ממשיכה בהליכה יומיומית ובקידום הנושא של אורח חיים בריא ופעיל. מרצה בנושא חשיבות ההליכה לבריאות ולכושר, מדגישה נושאים כמו הליכת יוממות (הליכה יומיומית), ותרומתה להורדת לחצים והגברת יצירתיות, אקולוגיה, טיולי הליכה בעולם ועוד.
בוקשטיין רואה בהתגשמות החזון שניסחה עם ראשית פעולתה בישראל: "שיום אחד תהיה הארץ מרוצדת באורות של הולכות והולכים כמו גחלילות אנושיות". היא מסכימה עם החזון לשנת 2030 שהציב ארגון האו"ם "לשפר את מצב הבריאות על פני כדור הארץ ולהקטין את טביעת הרגל הפחמנית באמצעות הגדלת מספר ההולכים בעולם".
משפחה

בוקשטיין היא אמא לארבעה שנולדו לה ולבעלה יוסי, וסבתא לתשעה נכדים.
הערות שוליים

↑  אודות עדנה בוקשטיין באתר עברית
1 2 3 4 5  נגה שביט-רז, "כל צעד נחשב, גם בחוץ וגם במשרד": למה כל כך מומלץ ללכת, ואיך לעשות את זה נכון?, באתר ynet, 15 ביוני 2022
↑  תעודת בוגר מטעם אוניברסיטת פלורידה
↑  תעודת מוסמך מטעם אוניברסיטת פלורידה
↑  מכתב תודה מאיגוד הקרדיאולוגים על ארגון האירוע יום בריאות הלב
↑  מכתב תודה מטעם ח"כ אורית נוקד על ארגון האירוע בכנסת, "הולכים על אורח חיים בריא בכנסת ישראל"
↑  מפגש עם ד"ר יושירו האטנו באוניברסיטת שמפיין, אלינוי, ארה"ב
↑  תעודת מקום ראשון בתחרות הליכה תחרותית למסטרס בדנמרק
↑  הישגיה של עדנה בוקשטיין בספר השיאים של גינס משנת 1988
↑  טקס קבלת המדליה ברומא 1985
↑  דוד דודסון, ישראלית הלכה לזהב באליפות העולם לוותיקים, מעריב, 3 ביולי 1985
↑  כללי, כחול לבן בטוקיו, פתיחה ברגל שמאל: להלך אוסטרובסקי 23, קולודני 25, מעריב, 25 באוגוסט 1991
↑  מכתב הוקרה מטעם איגוד ספורט הנשים האירופי בשנת 2015 לעדנה בוקשטיין על הובלה נשית
1 2  עדנה בוקשטיין ורותי דקל, הליכה בימי קורונה, ויקיפדיה רפואה 2020, איגוד רופאי המשפחה בישראל, 2020
↑  ע. בוקשטיין ע.רהט ב.בולוטין, הליכה ורכיבה בשבילי הבריאות, באתר כתב עת ישראלי לחינוך וקידום הבריאות, ‏אייר תשס"ט אפריל 2009
↑  המאמר הליכה ורכיבה בשביל הבריאות
↑  פשוט ללכת: בריאות, כושר, ניידות, שמירת משקל, אתגר, חוויה: מדריך מפה להליכה / עדנה בוקשטיין, רותי דקל ; עורכת אחראית - ברוריה בן ברוך ; עריכה - אורנה יהודיוף ; איורים - איתן קדמי | בוקשטיין, עדנה (דקל, רות | דקל, רות ;בן ברוך, ברוריה ;יהודיוף, אורנה ;קדמי, איתן ;מפה - מיפוי והוצאה לאור | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  מעגלי ההליכה האיכותית / עדנה בוקשטיין ורותי דקל ; עריכת תוכן ועריכה לשונית: אלינור טילמן | בוקשטיין, עדנה מחבר (דקל, רותי (מחבר) | דקל, רותי (מחבר) ;טילמן, אלינור (עורך) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
גדעון (ההגנה)

הגדעונית חיה קוזלובסקי עם יענקלה ארנון במילנו. 1947
גדעון הייתה יחידת הקשר הכללית של "ההגנה" בתקופת המנדט הבריטי, הייתה אמונה על קיום קשר הרדיו בין הארץ לחוץ לארץ, באמצעות אוניות או מתחנות ביבשה. הקשרים-אלחוטאים של "ההגנה" נקראו בשמם המחתרתי - "גדעונים".
לקריאה נוספת

בן-ציון דינור (עורך), ספר תולדות ההגנה, הוצאת מערכות, ג, א, עמ' 86.
א. זהר ומ. פעיל, הפלמ"ח הימי, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2001
א. מוניה, קשר אמיץ: עלילות שירות הקשר של ההגנה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1986
ג. שריג, הגדעונים באניות העפלה, המרכז לתולדות כוח המגן, אפעל, 1988
שבתי טבת, הגדעונים, תל אביב הוצאת מערכות, מהדורת ידיעות אחרונות, 1968
שולמית לסקוב, לפנים: פרקי זיכרונות מארץ ישראל שלפני מלחמת העולם השנייה, בני ברק: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשע"א 2010.
הערות שוליים

1 2  חברי הגדעונים ומפקדם, באתר הפלמ"ח
1 2 3  דניאל רוזן, גדעונים, ישראל: העמותה להנצחת חללי חיל הקשר והתקשוב, 2017
↑  ה"גדעונים" - רשימת שמות החברים, באתר הפלמ"ח
צבי כרמל- גדעוני על אוניית הרכש "הזקן", 01/1949
גדעונים על סיפון האוניה "רקס"- "דניאלה", 04/1949
יונה ז'באן וצבי כרמל על סיפון האוניה "בהירה", 03/1949
על סיפון אוניית הרכש "ירדנה", נובמבר 1948
אוניה פרסונלית

אוּנְיָה פרסונלית או איחוד פרסונלי היא מערכת יחסים בין שתי ישויות או יותר במשפט הבינלאומי, הנחשבות למדינות שונות וריבוניות, אשר, לפי חוקיהן, אותו האדם עומד בראשן, בעוד גבולותיהן, חוקיהן והאינטרסים שלהן נותרים שונים.
כאשר הקשר בין המדינות חזק יותר ויש להן גם מוסדות משותפים (כגון צבא, פרלמנט או חוקה), נהוג להשתמש במונח "איחוד".
להבדיל מ"אוניה" ו"איחוד", המונח "פדרציה" מתייחס למדינה ריבונית אחת, המורכבת ממספר ישויות מדיניות לא-ריבוניות.
איחוד ישויות מדיניות

אוניה פרסונלית יכולה להיווצר ממספר רב של סיבות, החל ממצב מקרי שבו עקב קשרי נישואין עומד אותו מלך בראשן של שתי מדינות, או סיפוח, המשתמש באוניה הפרסונלית כגושפנקא חוקית לכפיית רצונה של מדינה אחת על רעותה, כגון הכרזת איטליה הפשיסטית על מלכהּ ויטוריו אמנואלה השלישי כמלך אלבניה, על מנת לתת גושפנקא לכיבוש אלבניה בשנת 1939. מצב האוניה הפרסונלית בין שתי מדינות יכול להיות תנאי בחוקתן, או מצב זמני הניתן לשינוי עם השתנות הנסיבות האישיות.
בשל העובדה שמשטרים רפובליקניים מתיימרים לרוב להיות ביטוי של רצון העם, נדיר המצב שנשיא עומד בראשה של אוניה פרסונלית. לרוב המדובר בקשרים בין מדינות ומלכים. בשלהי המאה העשרים, כאשר מספר המלכים בעולם פחת, פחת גם מספרן של האוניות הפרסונליות. המקרים הבולטים כיום הן ממלכות חבר העמים הבריטי כמו קנדה או אוסטרליה, אשר אותו מונרך עומד בראשן באופן רשמי.
דוגמה נוספת לאיחוד פרסונלי כיום היא אנדורה, שבה נשיא צרפת (ולפניו מלך צרפת) הוא גם שליט אנדורה בשיתוף עם הבישוף של לה סאו ד'אורז'יי בקטלוניה.
איחוד של תפקידים

איחוד פרסונלי יכול להתקיים גם ברמה של תפקידים בתוך מדינה אחת. למשל בישראל משמש אותו אדם גם כנציב תלונות הציבור וגם כמבקר המדינה. מלך אנגליה משמש גם כראש הכנסייה האנגליקנית.
דוגמאות

האימפריה הרומית הקדושה וממלכת סיציליה: בין השנים 1194–1197 וכן 1212–1254.
איחוד קאלמאר: בין דנמרק, נורווגיה ושוודיה בשנים 1389–1521.
ממלכת פולין והדוכסות הגדולה של ליטא: בין השנים 1389–1569.
תקופת האיחוד האיברי: בשנים 1580–1640 שימש מלך ספרד גם כמלך פורטוגל וריבונותו אף חלשה, נוסף על האימפריה הספרדית, גם על המושבות ותחנות הסחר של האימפריה הפורטוגזית ברחבי העולם.
ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד בין השנים 1603–1707.
דוכסות ורשה וסקסוניה בתקופת נפוליאון.
פולין הקונגרסאית והאימפריה הרוסית: הצאר הרוסי שימש כמונרך של שתיהן.
הנסיכויות הרומניות המאוחדות ולאכיה ומולדובה, מ-1859 ועד 1866 שנשלטו על ידי אותו נסיך-מושל (דומניטור).
האימפריה האוסטרו-הונגרית: בין השנים 1867–1918 שימש הקיסר האוסטרי גם כמלך הונגריה.
הולנד ולוקסמבורג בשנים 1815–1890.
איסלנד ודנמרק: בין השנים 1918–1944. דנמרק הכירה בעצמאותה של איסלנד ב-1918, אולם המלך הדני שימש גם כמלך איסלנד עד שנת 1944.
הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה וגרמניה הנאצית ממרץ 1939 עד מאי 1945. עקב כניסת הוורמאכט לפראג הפכה צ'כיה רשמית לשטח אוטונומי של הרייך הגרמני - סיפוח דה פקטו.
הממלכה המאוחדת וממלכות חבר העמים, אוניה פרסונלי מודרנית.
הרפובליקה הצרפתית ונסיכות אנדורה, אוניה פרסונלי מודרנית. (גם הכנסייה של אורז'ל ואנדורה שבהם עומד הבישוף של אורז'ל)
"הרפובליקה הערבית המאוחדת" איחדה בין מצרים לבין סוריה משנת 1958 ועד שנת 1961.
ראו גם

איחוד אמיתי
מדינת חסות
קוון היוק-קיו

קוון היוק-קיו (בקוריאנית: 권혁규; נולד ב-13 במרץ 2001) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק כקשר בקבוצת היברניאן הסקוטית.
קריירה

ב-2021, היוק-קיו הושאל לגימצ'ון סאנגמו בגלל שירותו הצבאי. הוא שיחק במדי גימצ'ון סאנגמו במשך עונה אחת, והופיע ב-25 משחקים בכל המסגרות.
ב-24 בינואר 2023, היוק-קיו חתם על חוזה לחמש שנים בסלטיק. ב-12 בינואר 2024 הושאל לסנט מירן.
נבחרת לאומית

קוון היוק-קיו שיחק בנבחרות הנוער של דרום קוריאה מ-2016 עד 2019. הוא הבקיע 5 שערים ב-21 משחקים.
ב-2021, היוק-קיו זומן לנבחרת דרום קוריאה עד גיל 23. הוא שיחק בשלושה משחקים בטורניר גביע אסיה עד גיל 23, אך הנבחרת הודחה ברבע הגמר על ידי נבחרת יפן.
מת'יו גוד

| --- | --- |

מת'יו גוד, 2014
 לידה:  3 באפריל 1978 (בן 46) אקסטר, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברמינגהאם  האקדמיה של וובר דאגלס למשחק דרמטי  בית ספר אקסטר 
 בן או בת זוג:  Sophie Dymoke (2014–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 http://matthew-goode.net
 פרופיל ב-IMDb
 
מת'יו גוד בפסטיבל ונציה, (2009)
מת'יו ויליאם גוד (באנגלית: Matthew William Goode; נולד ב-3 באפריל 1978) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי, מוכר בזכות הופעותיו בסרטים "השומרים", "נקודת מפגש" ו"סינגל מן" ובסדרת הדרמה מבית רשת CBS, "האישה הטובה".
ביוגרפיה

גוד נולד באקסטר שבדרום מערב אנגליה לאם, אחות ובמאית בתיאטרון חובבים ולאב, גאולוג. לגוד אח ביולוגי, שני אחים למחצה ושתי אחיות למחצה.
גוד למד דרמה באוניברסיטת ברמינגהאם ולאחר מכן ב"אקדמיית וובר דוגלס" שבלונדון, כסטודנט למשחק הושפע רבות מהשחקן מייקל גמבון.
קריירת משחק

בשנת 2002, החל גוד את דרכו בסרט הטלוויזיה "Confessions of an Ugly Stepsister". בשנת 2004, שיחק בתפקיד ראשי בקומדיה הרומנטית "חופשייה לאהבה" בתפקיד הסוכן החשאי בן קלדר, והתפרסם לראשונה בסרטו של וודי אלן "נקודת מפגש".
בתפקיד הפריצה שלו עבור אלן גילם גוד את טום יואיט, ארוסה העשיר וקל הדעת של נולה רייס (סקרלט ג'והנסון).
בסוף 2005 שיחק גוד בקומדיה הרומנטית הבריטית "קליק" בתור האק שארוסתו רייצ'ל מתאהבת בלוסי (לנה הידי), האחראית על סידור הפרחים בחתונה.
ב-2007 הופיע בסרט הפשע "המשקיף" וגילם את מנהיג כנופיית השודדים גארי ספרגו.
בשנת 2009 זכה גוד לפרסום עולמי בזכות תפקיד גדול שעשה בסרט גיבורי העל האפל "השומרים". גוד זכה בתפקיד האדם החכם בעולם אדריאן וייט לאחר שג'וד לאו וטום קרוז ויתרו עליו עקב בעיות תקציביות.
גוד הופיע בנוסף בסרט הדרמה "סינגל מן" בתור ג'ים מאהבו האמריקאי הצעיר של הפרופסור הבריטי ג'ורג' פלקונר (קולין פירת').
ב-2010 שיחק בקומדיה "שנה מעוברת" בתפקיד דיקלאן או'קלאגן, שף אירי בו מתאהבת אנה בריידי (איימי אדמס) בעת טיולה באירלנד. באותה שנה שיחק גם בסרט "צומת בחיים". בשנת 2011, שיחק בתפקיד ראשי בסרט "איש בוער". ב-2012, התארח בפרק בסדרה "שירת הציפורים". ב-2013, הופיע בסרטים "סטוקר" לצידה של ניקול קידמן ו"בל", והתארח בפרק בסדרה "לרקוד על הקצה".
בשנת 2014 החל לשחק בסדרה האישה הטובה בדמותו של פין, והתארח בפרק בסדרה אחוזת דאונטון בדמות הנרי טלבוט. הוא חזר לגלם את דמותו בעונה השישית והאחרונה של הסדרה. באותה שנה הוא גילם את יו אלכסנדר בסרט "משחק החיקוי". ב-2015, הופיע בסרט "לחץ" בדמותו של מיטשל.
בשנת 2016 שיחק בסרט השואה של רוברט זמקיס, "בעלי ברית" לצידם של בראד פיט, מריון קוטיאר, ג'ארד האריס וליזי קפלן.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד אורח בעונה השנייה של סדרת הדרמה של נטפליקס "הכתר" את דמותו של אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון; ועבור תפקידו היה מועמד לפרס אמי לשחקן אורח מצטיין בסדרת דרמה.
משנת 2018 משחק בסדרה "ליל המכשפות" על גילוין של מכשפות של רשת סקייפוקס בתור מת'יו דה-קליירמונט. (תפקיד ראשי)
הסדרה חודשה לעונה שנייה שעלתה בשנת 2021 ולעונה שלישית שעלתה בשנת 2022.
בשנת 2021 שיחק את הקפטן מורטון בסרט "קינגס מן: ההתחלה"; הפרק השלישי בסדרת סרטי קינגסמן.
חיים אישיים

משנת 2005, גוד נמצא במערכת יחסים עם סופי דיימוק. לזוג שתי בנות ובן, שנולדו ב-2009, 2013 ו-2015 בהתאמה. הזוג נישא לאחר תשע שנות זוגיות בשנת 2014, והמשפחה מתגוררת בסארי, אנגליה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | מדרום לגרנדה | ג׳רלד ברנן |  |
| 2004 | חופשייה לאהבה | בן קאלדר |  |
| 2005 | נקודת מפגש | טום יואיט |  |
| 2005 | קליק | הקטור |  |
| 2006 | להעתיק את בטהובן | מרטין באואר |  |
| 2007 | The Lookout | גרי ספארגו |  |
| 2008 | בחזרה לבריידסהד | צ'ארלס ריידר |  |
| 2009 | השומרים | אדריאן וייט/אוזימנדיאס |  |
| 2009 | סינגל מן | ג'ים |  |
| 2010 | שנה מעוברת | דקלאן |  |
| 2010 | צומת בחיים | מייק ראמזי |  |
| 2011 | Burning Man | טום |  |
| 2013 | סטוקר | צ'ארלי סטוקר |  |
| 2013 | בל | קפטן ג׳ון לינדזי |  |
| 2014 | משחק החיקוי | קונל יו אודונל אלכסנדר |  |
| 2015 | Pressure | מיטשל |  |
| 2015 | חי פעמיים | ד"ר ג'נסן |  |
| 2016 | בעלי ברית | גיא סנגסטאר |  |
| 2017 | תחושה של סוף | מר ג'ו האנט |  |
| 2017 | The Hatton Garden Job | "XXX" |  |
| 2017 | השועל הרשע וסיפורים נוספים | השועל | דיבוב |
| 2018 | Birthmarked | בן מורין |  |
| 2018 | מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים | סידני סטארק |  |
| 2019 | סודות מדינה | פיטר בומונט |  |
| 2019 | אחוזת דאונטון | הנרי טלבוט |  |
| 2020 | Four Kids and It | דייוויד הארטליפול |  |
| 2020 | הדוכס | ג'רמי האצ'ינסון |  |
| 2021 | לילה אחרון (אנ') | סיימון |  |
| 2021 | The Colour Room | קולי שורטר |  |
| 2021 | קינגס מן: ההתחלה | קפטן מורטון |  |
| 2022 | הבית | ריימונד | דיבוב |
| 2022 | Medieval | זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה |  |
| 2023 | Freud's Last Session | ק.ס. לואיס |  |
| 2024 | מתוקה רצח | כריסטוף לזר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | וידוייה של אחות חורגת מכוערת | קספר | סרט טלוויזיה של דיסני |
| 2003 | Bounty Hamster | דמויות שונות |  |
| 2003 | חקירות המפקח לינלי | פיטר לינלי | פרק: "A Suitable Vengeance" |
| 2004 | He Knew He Was Right | ברוק בורג'ס | 2 פרקים |
| 2005 | מארפל | פטריק סימונס | פרק: "A Murder Is Announced" |
| 2005 | משפחתי וחיות אחרות | לארי דארל | סרט טלוויזיה של BBC |
| 2012 | ציפור שיר | קפטן גריי | מיני-סדרה |
| 2012 | The Poison Tree | רקס קאלרק | מיני-סדרה |
| 2013 | לרקוד על הקצה | סטנלי מיטשל | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2013 | תעלומה באחוזת פמברלי | פיצוויליאם דארסי | תפקיד ראשי; 3 פרקים |
| 2014–2015 | האישה הטובה | פינלי "פין" פולמר | תפקיד ראשי (עונות 5–6); 28 פרקים |
| 2014–2015 | אחוזת דאונטון | הנרי טלבוט | תפקיד אורח (עונה 5) תפקיד ראשי (עונה 6); 8 פרקים |
| 2016 | שורשים | ד"ר וויליאם ווקר | מיני-סדרה |
| 2017 | הכתר | אנתוני ארמסטרונג-ג'ונס, רוזן סנודן הראשון | 3 פרקים מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן אורח בסדרת דרמה (אנ') (2018) |
| 2018 | תעלומת האליבי החסר | פיליפ דוראנט | תפקיד ראשי; 3 פרקים |
| 2018-הווה | ליל המכשפות | מת'יו קלרמון | תפקיד ראשי (3 עונות); 25 פרקים |
| 2022 | ההצעה | רוברט אוונס | מיני-סדרה |
קיאן בולגר

קיאן תומאס בולגר (באירית: Cian Thomas Bolger; נולד ב-12 במרץ 1992) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת הבלם בלרן.
קריירה

בולגר התחיל לשחק כדורגל בקבוצת ילדים מקומית ובגיל 16 הצטרף לאקדמיה לכדורגל של לסטר סיטי האנגלית.
בינואר 2011 הושאל לבריסטול רוברס וב-29 לאותו החודש ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 6-1 לוולסול. ב-8 בפברואר הורחק במשחק נגד רוצ'דייל. בסיום העונה סוכם על השאלתו לחודש. ב-24 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. ב-31 באוגוסט 2012 הושאל פעם שלישית לבריסטול לחצי עונה. ב-8 בספטמבר נפצע ונעדר למשך שלושה חודשים.
ב-31 בינואר 2013 חתם בבולטון וונדררס והצטרף לקבוצת המילואים של המועדון ואף שימש כקפטן הקבוצה. באוקטובר 2023 הושאל לחודש לקולצ'סטר יונייטד, במדיה שיחק 4 משחקי ליגה. ב-21 בפברואר 2014 הושאל לסאות'אנד יונייטד לארבעה שבועות. 3 ימים לאחר מכן נפצע בקרסול ושוחרר מהמועדון.
ב-5 באוגוסט 2014 חתם לשנתיים בסאות'אנד יונייטד. ב-14 באפריל 2015 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק נגד ניופורט קאונטי. ב-23 במאי הבקיע את הפנדל האחרון בדו-קרב בעיטות ההכרעה נגד וויקומב וונדררס ובכך העפיל סאות'אנד לליגה השלישית.
ב-22 במאי 2016 חתם בפליטווד טאון.
ב-17 בינואר 2019 חתם בלינקולן סיטי.
ב-21 באוגוסט 2020 חתם בנורת'המפטון טאון.
ב-5 ביולי 2021 חתם בלרן מליגת העל הצפון אירית, בה משמש כקפטן. היה שותף להעפלה של המועדון לשלב הבתים של הקונפרנס ליג בעונת 2024/2025, שהפך למועדון הצפון אירי הראשון שמעפיל לשלב בתים אירופי.
תארים

פלייאוף הפוטבול ליג השנייה: 2015
הפוטבול ליג השנייה: 2018/2019
ליגת העל הצפון אירית: 2022/2023, 2023/2024
מגן מחוז אנטרים: 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
מגן הקהילה הצפון אירי: 2024
נבחרת העונה בליגת העל הצפון אירית: 2022/2023, 2023/2024
שחקן העונה של פליטווד טאון: 2016/2017
שפר בדרך להוליווד

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפור חייו של אלברט שפר
 בימוי:  ונסה לאפא 
 הופק בידי:  ונסה לאפא, תומר אליאב
 תסריט:  ונסה לאפא, ג'ואל אלכסיס 
 תחקיר:  מיכאל חזין, אורי תור, קרן ברגמן, רחל פרליבטר, מתי רחמינוב
 עריכה:  ג'ואל אלקסיס
 מוזיקה:  חיים פרנק אילפמן 
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  רילוורקס בע"מ 
 הקרנת בכורה:  26 בפברואר 2020 
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, צרפתית, גרמנית
 סוגה:  סרט תיעודי 
 פרסים:  פרס אופיר לסרט התיעודי הארוך הטוב ביותר 2021
 speergoestohollywood.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
שפר בדרך להוליווד (באנגלית: Speer Goes to Hollywood) הוא סרט תיעודי ישראלי משנת 2020 של הבמאית ונסה לאפא, העוסק בדמותו של אלברט שפר. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בפברואר 2020 במסגרת Berlinale Special. הבכורה הישראלית התקיימה במסגרת התחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021 - בו זכתה ונסה לאפא, במאית הסרט, בפרס דיאמונד לבימוי סרט תיעודי. הבכורה האמריקאית התקיימה בפסטיבל הסרטים של טליורייד שבקולרדו. הסרט זכה בפרס הסרט התיעודי הארוך הטוב ביותר בתחרות פרסי אופיר 2021. הסרט הופק עבור ערוץ Yes דוקו ושודר בו לראשונה בינואר 2022.
תקציר העלילה

במרכז הסרט עומדת דמותו של אלברט שפר, האדריכל ושר החימוש של גרמניה הנאצית ומי שנחשב לחברו הטוב של אדולף היטלר. בשנת 1971, לאחר הצלחתו של רב המכר בתוככי הרייך השלישי נשלח אנדרו בירקין (אנ'), תסריטאי צעיר מטעם אולפני סרטי פרמאונט, לעבד את ספרו של שפר לסרט, שבסופו של דבר לא הופק. "שפר בדרך להוליווד" מתבסס על הקלטות של ארבעים שעות השיחה בין השניים המתעדות את תהליך העבודה על התסריט. זאת דרך זיכרונותיו של שפר, החל משנות עליית הנאצים לשלטון ועד לתפקידו המכריע במלחמת העולם השנייה, וכן בהצגת חקירתו במשפטי נירנברג. הסרט בוחן באופן ביקורתי את ניסיונותיו לשכתב את ההיסטוריה בעזרת סרט עלילתי ולטייח את מעשיו הכוללים מעורבות בהשמדה באמצעות עבודות כפייה. ניסיונות אלה נחשפים באותם ראיונות עם בירקין, שבהם שפר מטייח בתיאור אדיש את אי מעורבותו, כביכול, בפעולות ההשמדה שהפעיל המשטר הנאצי במהלך השואה, והעדר מודעותו, כביכול, אודותן.
ראו גם

אלברט שפר
בתוככי הרייך השלישי
מחנות ריכוז והשמדה של גרמניה הנאצית
גוסטב קרופ
הערות שוליים

↑  זוכי פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021, באתר JFF - פסטיבל הקולנוע ירושלים, 2021.
↑  Clayton Davis, Telluride Film Festival Lineup Includes ‘Belfast,’ ‘King Richard’ and ‘Spencer’, VARIETY, September 1, 2021
↑  הסרט התיעודי "שפאר בדרך להוליווד" התקבל לפסטיבל טלורייד, באתר ynet, 1 בספטמבר 2021
↑  רן בוקר, אינה טוקר, המנצח הגדול בטקס פרסי אופיר: "ויהי בוקר" של ערן קולירין, באתר ynet, 5 באוקטובר 2021
↑  טקס פרסי אופיר 2021 | כאן, החל מהדקה 70:30, ‏5 אוקטובר, 2021
↑  הקלטות אלה היו גנוזות במשך שנים ונמצאו בידי אנדרו בירקין וסטנלי כהן שרכש בתחילת שנות ה-70 את הזכויות להסרטת סרט על בסיס ספרו של שפאר. הם אלה שהעבירו הקלטות למפיקה והבמאית ונסה לאפא - ראו קישור ב"קישורים חיצוניים" לעיל של נירית אנדרמן מ"הארץ".
1 2  שרה פלד, ונסה לאפא מנפצת את מיתוס "הנאצי הטוב" בסרט תיעודי חשוב ומרתק., באתר מגפון, 14 אוגוסט, 2021.
↑  Sarah Ward, ‘Speer Goes To Hollywood: Berlin Review, ScreenDaily, March 2, 2020
↑  Berlinale Special, Speer Goes to Hollywood, Internationale Filmfestspiele Berlin, February 10-22, 2020
↑  Jessica Kiang, ‘Speer Goes to Hollywood’ Review: Wan Doc About Hitler’s Architect, VARIETY, March 9, 2020
↑  אלעד שלו, ‏פסטיבל ברלין: פינוקיו, שפאר בדרך להוליווד ועוד, באתר "סרט", 29 בפברואר 2020
↑  אבנר שביט‏, מפעים מדהים מושלם נצחי: הסרט שמסעיר את פסטיבל ברלין הוא קלאסיקה מיידית שחייבים להקרין בישראל, באתר וואלה, 27 בפברואר 2020
↑  מרלין וניג, פסטיבל ירושלים 2021: ללמוד קולנוע מטרנטינו, באתר פורטפוליו, 26 אוגוסט, 2021.
↑  עופר ליברגל, פסטיבל ירושלים 2021: הזוכים, ״באבי יאר. קונטקסט״, ״שפאר בדרך להוליווד״, ״גגארין״, ״חצר משחקים״, ״הפלנטה״, באתר סריטה - בלוג הקולנוע /// Srita.net, 3 ספטמבר, 2021.
↑  דינר רש: מה לראות ומה לאכול בפסטיבל הקולנוע ירושלים. המלצות לסוף אוגוסט, באתר HotJerusalem, אוגוסט 24, 2021.
| פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שאנן שיא (1991) • שנת 66' הייתה טובה לתיירות (1992)  • סנג'ין (1993)  • אל תגעו לי בשואה (1994)  • באבא לובה (1995)  • בית שאן: סרט מלחמה (1996)  • האולימפיאדה הראשונה של אמא (1997)  • יומן ראש הממשלה (1998) • הקומדיאנטים (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | רשימת אהבה (2000) • תומר והשרוטים (2001) • מייק ברנט - לס מואה ט'מה (2002) • ההרוג ה-17 (2003) • את שאהבה נפשי (2004) • 18 קילו אהבה (2005) • סובנירים (2006) • מרגל השמפניה (2007) • ילדי השמש (2008) • שיטת השקשוקה (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | חיים יקרים (2010) • הדירה (2011) • הצלמניה (2012) • שומרי הסף (2013)  • הנסיך הירוק (2014) • שיח לוחמים. הסלילים הגנוזים (2015) • פרינסס שואו (2016) • בן-גוריון, אפילוג (2017) • ארץ זרה (2018) • יונתן אגסי הציל את חיי (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה העשרים ואחת | לאה צמל, עורכת דין (2020) • שפר בדרך להוליווד (2021) • מחברות שחורות (2022) • אם זה נגמר - ענבל פרלמוטר (2023) • הדונם של סבתא (2024) |  |
אליהו פרנקל

אליהו פרנקל (ברוסית: Элияху Франкель; ‏30 באוגוסט 1909, י"ג באלול ה'תרס"ט – 22 במרץ 1965, י"ח באדר ב' ה׳תשכ״ה) היה ראש מועצת גדרה הראשון.
ביוגרפיה

אליהו פרנקל נולד ביקוטסק שבסיביר ללאה ואברהם שעבד כקבלן. ב-1913 עלה לישראל ביחד עם משפחתו והתיישב בגדרה, בוגר בית הספר העממי בגדרה וגימנסיה גאולה. בגיל 16 הצטרף פרנקל לארגון ההגנה והיה פעיל בכל המאורעות שהיו ביישוב, במלחמת העצמאות שירת בקצינות המטה הצבאי בצה"ל.
פרנקל שימש כחבר מועצת אוגדת הכורמים בראשון לציון, מנהל חסכון חקלאי בגדרה, חבר הנהלת הציונים הכלליים בגדרה ובתור ראש מועצת גדרה הלא רשמי בשנות העלייה ההמונית ליישוב. פרנקל היה כתב בעיתון הבקר, הארץ ובוסתנאי.
ב-10 בספטמבר 1949 מינה שר הפנים חיים משה שפירא את מועצת גדרה הראשונה, לתפקיד ראש המועצה מונה פרנקל. בבחירות לרשויות המקומיות בנובמבר 1950 נבחר פרנקל לראש המועצה מטעם סיעת "למען גדרה" שזכתה ב-3 מושבים, גם ב-1955 ניצח כאשר סיעתו הצטרפה לסיעת החקלאים הוותיקים והסיעה המשולבת הקטינה את כוחה במנדט אחד. לקראת הבחירות ב-1959 סוכם הסכם בחירות בין סיעתו של פרנקל לסיעת "חזית דתית לאומית, המזרחי, הפועל המזרחי ובלתי מפלגתיים", לאחר הבחירות סיעת מפא"י בגדרה הצטרפה לקואליציה וחתמה על הסכם רוטציה עם סיעת למען גדרה, ב-1962 לפי תנאי ההסכם פינה פרנקל את מקומו לצבי הרברט עגנון ממפא"י.  פרנקל נפטר ב-22 במרץ 1965 מהתקף לב פתאומי ונקבר בבית העלמין בגדרה. כיום בגדרה קיים רחוב על שמו. פרנקל היה נשוי לשרה ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  אודות אליהו פרנקל, באתר תידהר
↑  70 שנה למועצה המקומית, באתר גדרה היום
↑  ⁨נפטר א. פרנקל חבר המועצה בגדרה ⁩ | ⁨הבקר⁩ | 22 מרץ 1965 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר הספרייה הלאומית של ישראל
זירעון (בוטניקה)

| --- | --- |
בתמונה: זירעון קינרס
בתמונה: זירעון קינרס
 שיוך:  פרי לא נפתח 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון 
 
זירעוני תות השדה
זֵרְעוֹן (באנגלית: Achene) הוא סוג של פרי יבש פשוט המיוצר על ידי מינים רבים של בעלי פרחים. זירעונים הם חד-שחלתיים (נוצרים מעלה שחלה אחד) ולא נפתחים (הם אינם נפתחים בבגרותם).
זירעונים מכילים זרע אחד שממלא את הפרי כמעט עד לדופן הפרי, אך אינו צמוד אליה. במינים רבים, מה שקרוי "זרע" בשפת היום-יום הוא למעשה זירעון. המראה דמוי-הזרע של הזירעון נובע מנוקשות דופן הפרי שעוטף את הזרע הבודד בקרבה כזו עד שנראה כמעטה הזרע.
הפרי של צמחים ממשפחת המורכבים דומה מאוד לזירעון, ולעיתים גם מכונה זירעון, אף על פי שהוא נוצר משחלה תחתית מורכבת (עם תא שחלה אחד).
דוגמאות

הפירות של הנורית, הכוסמת, הכרוויה, הקינואה, הירבוז, והקנאביס הם זירעונים.
הזירעונים של תות השדה לפעמים נחשבים בטעות לזרעים. תות השדה הוא פרי מורכב, שמקבץ זירעונים בצידו החיצוני, והחלק הנאכל הוא המצעית ולא רק הזירעונים (הפירות האמתיים).
ורד מניב מקבץ של זירעונים העטופים בגביע הפרח.