stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורן סופר
תחומי מחקרו

כאמור, בעבודת הדוקטורט שלו חקר סופר את מגמות השיח בעיתונות העברית של המאה ה-19. לאחר סיום כתיבת התזה, פרסם חלקים מן המחקר במאמרים שונים, ואת המחקר כולו כספר. בהמשך, חקר מגמות חברתיות-פוליטיות בהתפתחות אמצעי התקשורת בישראל. מחקר זה הניב סדרת מאמרים שראו אור בישראל ומחוצה לה ושני ספרים. הראשון, סקר את ההתפתחות של תקשורת ההמונים בישראל. ספר זה תורגם, מאוחר יותר לאנגלית. השני, התמקד בתחנת השידור גלי צה"ל.
בהמשך, עבר לחקור היבטים תאורטיים ואמפיריים של המדיה החדשים ובמיוחד את תחום האורליות הדיגיטלית. בתחום זה הוא תרם להמשך פיתוחה של תאוריית הזרימה הדו-שלבית של התקשורת (שאת יסודותיה הניח חוקר התקשורת אליהוא כ"ץ). כמו כן, בחן את הרלוונטיות של תאוריית ספירלת השתיקה לזירת הטוקבקים ולהבחנה בין חדשות "קשות" לחדשות "רכות" בזירה זו.
בשנים האחרונות בנה סופר פרויקט משותף עם הספרייה הלאומית ובמימון יד הנדיב, שעסק בחקר העיתונות העברית של המאה ה-19 בהתבסס על מתודולוגיות חדשניות. במסגרת הפרויקט, פותח תהליך דיגיטלי (באמצעות תוכנה רחבת היקף) שמעבד את חומרי העיתונות ההיסטורית של הספרייה הלאומית JPRESS, לגרסה טקסטואלית דיגיטלית (OCR). כך משתפרת איכות חומרי העיתונות באופן המאפשר עיבוד אלגוריתמי וחיפוש מלל דיגיטלי.
סופר פרסם את מחקריו בכנסים מקומיים ובינלאומיים רבים.
במסגרת מחקריו, הוענקו לסופר מספר מענקי מחקר מטעם יד הנדיב, הקרן הלאומית למדע ורשות המחקר של האוניברסיטה הפתוחה. במסגרת הפוסט-דוקטורט שלו, הוענק לסופר מענק מהמחלקה לתקשורת ועיתונאות של האוניברסיטה העברית.
פעילותו בתחום הניהול האקדמי

במקביל לעיסוקו במחקר, היה סופר פעיל באוניברסיטה הפתוחה, ברציפות, בתפקידי ניהול-אקדמי שונים: הוא קידם באופן ניכר את תחום התקשורת באוניברסיטה הפתוחה ועמד בראשו עד לשנת 2017. במסגרת זו, הוא פיתח קורסים וספרי לימוד בתקשורת. לאחר התבססות התחום בניצוחו, אישרה המועצה להשכלה גבוהה תואר ראשון חד-חוגי בתקשורת באוניברסיטה הפתוחה. במקביל, יזם סופר הקמה של מעבדה למדיה ומידע (OmiLab). המעבדה החלה לפעול בשנת 2016, בניהולם של סופר ופרופ' ענת בן-דוד, והיא אמונה על פיתוח כלי מחקר דיגיטליים מתקדמים. המעבדה מגלמת את חזונו של סופר ליצירת חיבור בין מחקר, הוראה וטכנולוגיות דיגיטליות.
בשנת 2007, מונה סופר כראש החוג ללימודי תקשורת באוניברסיטה, וכיהן בתפקיד עד שנת 2014.
בשנים 2017–2014 כיהן סופר כראש המחלקה לסוציולוגיה, מדע המדינה ותקשורת. בהמשך, בשנת 2018, עבר לכהן כדיקן הפיתוח וטכנולוגיות למידה. כדיקן, הוא שקד על פיתוח והטמעה של גישה חדשה לפיתוח קורסים, המבוססת על רצפי למידה המשלבים את הטכנולוגיה הדיגיטלית בתהליך ההוראה.
בשנת 2019, נבחר סופר לייצג את האוניברסיטה הפתוחה בתוכנית "מובילים באקדמיה", של המועצה להשכלה גבוהה וקרן אדמונד דה רוטשילד.
תפקידיו ופעילותו הפנים וחוץ-אקדמית

סופר היה פעיל בתוך האקדמיה ומחוצה לה, וכיהן בתפקידים רבים בדיסיפלינות שונות ומגוונות.
במסגרת פעילותו באוניברסיטה הפתוחה, כיהן כראש ועדת המשמעת (2007–2008), ראש בית הדין לערעורים משמעתיים (2009–2011), ראש ועדת הסנאט לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת (2010–2011), וכראש ועדה מיוחדת לבחינת מבנה ההוראה באוניברסיטה (2015).
סופר שימש כחבר בוועדות לבחינת קביעות וקידום סגל אקדמי. בנוסף, שימש כחבר בוועדות שיפוט לעבודות דוקטורט, מטעם האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת בר-אילן.
במהלך תקופתו באוניברסיטה הפתוחה, שימש סופר כמפתח, כותב ומפקח אקדמי של קורסים רבים ללימודי תואר ראשון בתחום התקשורת, ביניהם: תקשורת פוליטית בעידן הדיגיטלי, מבוא ללימודי תקשורת, מבוא לתקשורת המונים, תקשורת המונים בישראל, תרבות תקשורת ופנאי בישראל, שיח תקשורת, ועוד.
במסגרת עבודתו בתחום הפיתוח האקדמי, זכה סופר בפרס קורס הדגל מטעם המועצה להשכלה גבוהה (עם ד"ר דוד לוין וסיגל רבינא) על פיתוח הקורס מבוא ללימודי תקשורת.
בנוסף לפעילותו האקדמית, סופר מילא במסגרות חוץ-אקדמיות את התפקידים הבאים:
ראש ועדת המקצוע להוראת תקשורת במשרד החינוך
חבר בוועדות התקשורת של הקרן הלאומית למדע
סוקר (Reviewer) של מספר כתבי עת בינלאומיים, ביניהם:
Communication Theory, New Media & Society, Annals of the International
Communication Association, Social Media and Society, European Journal of Communication
סוקר (Reviewer) של מספר כנסים בינלאומיים, ביניהם: ICA, HICSS, AIS, ISCA
חבר בוועדת העריכה של כתבי העת "מגמות", Zotut
עיסוקים נוספים

סופר הגיש יחד עם עמיתתו תמר הרמן את הפודקאסט אדרבא בשיתוף גלי צה"ל. בפודקאסט ראיינו סופר והרמן עמיתים מהאקדמיה בנושאים שונים ומגוונים. בפודקאסט הוקלטו 65 פרקים.
סופר מונה לראש הנהגת ההורים בבית הספר לאמנויות בת"א, בית הספר של שני ילדיו. במסגרת התפקיד, עתר סופר יחד עם הורים נוספים בשנת 2019 כנגד החלטת עיריית תל אביב-יפו להעלות את מחירי ההסעות של תלמידי בית הספר ב-60%, בתחילת שנת הלימודים, מתוך הטענה ש"ישנם הורים שלא יודעים אם יוכלו להמשיך לשלוח את הילדים שלהם לשנה הבאה בבית הספר כי הם לא יוכלו לשלם את המחיר של ההסעות". העתירה הוגשה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו, ופסק הדין הורה להשאיר את עלות ההסעות בתעריפן המקורי. במהלך המאבק, סופר פרסם טור בנושא.
ספרים שכתב

אורן סופר, אין לפלפל: עיתון "הצפירה" והמודרניזציה של השיח החברתי הפוליטי, ירושלים, מוסד ביאליק, 2007.
אורן סופר, תקשורת המונים בישראל, רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2011.
הספר יצא לאור גם בגרסה אנגלית:
Oren Soffer, Mass Communication in Israel: Nationalism, Globalization and Segmentation, translated by Judith Yalon, New-York, Berghahn Books, 2015.
אורן סופר, גלי צה"ל, ירושלים, כרמל, 2015.
ספרים בעריכתו

דן כספי ויחיאל לימור (עורכים) תקשורת המונים בישראל - מקראה (תרגום המאמרים: מיכל לקס, עריכה מדעית: אורן סופר, אינס גאבל), תל אביב, האוניברסיטה הפתוחה, 1998.
דן לאפי, סוגיות מפתח בתאוריית המדיה (תרגום: ענבל שגיב-נקדימון, עריכה מדעית: דוד לוין ואורן סופר), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2011.
דניס מקווייל, מבוא לתקשורת המונים (תרגום: ענבל שגיב-נקדימון, עריכה מדעית של המהדורה העברית: דוד לוין ואורן סופר), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2014.
ברברה ג'ונסטון, ניתוח שיח (הספר תורגם כחלק מהקורס שיח התקשורת שהוכן על ידי שושנה בלום-קולקה, אורן סופר וארן ליביו. תרגום: יעל אונגר, עריכה מדעית: פנחס שטרן), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2012.
שושנה בלום-קולקה, אורן סופר, ארן ליביו (עורכים), שיח התקשורת - מקראה (תרגום מאמרים: יעל אונגר, עריכה מדעית של המאמרים המתורגמים: פנחס שטרן), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2015.
מבחר ממאמריו

סופר פרסם בימי חייו עשרות מאמרים מדעיים.
להלן מבחר ממאמריו (נבחרו לפי מידת ציטוטם במאמרים אחרים):
The competing ideals of objectivity and dialogue in American journalism. Oren Soffer (2009), Journalism 10 (4), 473-491
“Silent orality”: Toward a conceptualization of the digital oral features in CMC and SMS texts Oren Soffer (2010), Communication Theory 20 (4), 387-404
Liquid language? On the personalization of discourse in the digital era Oren Soffer (2012), New media & society 14 (7), 1092-1110
The internet and national solidarity: A theoretical analysis Oren Soffer (2013), Communication Theory 23 (1), 48-66
The oral paradigm and Snapchat Oren Soffer (2016), Social Media+ Society 2 (3), 2056305116666306
Mass communication in Israel: Nationalism, globalization, and segmentation Oren Soffer (2014), Berghahn Books
Opinion expression via user comments on news websites: Analysis through the perspective of the spiral of silence Information, communication & society 21 (3), 388-403 ,(2018) Oren Soffer, Galit Gordoni
Guest editorial--Navigating in the digital era: Digital literacy: Socio-cultural and educational aspects Yoram Eshet-Alkalai, Oren Soffer (2012), Educational Technology & Society 15 (2), 1-2
Back to the future: An historical perspective on the pendulum-like changes in literacy Yoram Eshet-Alkalai, Oren Soffer (2009), Minds and Machines 19 (1), 47-59
Algorithmic personalization and the two-step flow of communication Oren Soffer (2021), Communication Theory 31 (3), 297-315
הערות שוליים

↑  אורן סופר, יחסי מרכז-פריפריה בשיח העיתונאי: בחינה מן הפרספקטיבה של הפילוסופיה הדיאלוגית, תל-אביב, הפקולטה למדעי החברה, החוג למדע המדינה: אוניברסיטת תל-אביב, 1998, עבודת מ.א. בהנחיית מיכאל קרן
↑  אורן סופר, אין לפלפל: עיתון "הצפירה" והמודרניזציה של השיח החברתי והפוליטי, ירושלים: מוסד ביאליק, 2007
↑  אורן סופר, תקשורת המונים בישראל, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2011
↑  Oren Soffer, Mass Communication in Israel: Nationalism, Globalization and Segmentation, New-york: Berghahn Books, 2015
↑  אורן סופר, גלי צה"ל, ירושלים: כרמל, 2015
↑  Oren Soffer, Algorithmic Personalization and the Two-Step Flow of Communication, Communication Theory, 30.04.2019
↑  אדרבא, באתר Spotify
↑  הורי בית הספר לאמנויות עתרו נגד העלאת מחירי ההסעות לבית הספר, באתר פוסטה, ‏2019-07-02
↑  אורן סופר, על שוויון וחינוך, באתר כלכליסט, 25 ביוני 2019
↑  Oren Soffer, scholar.google.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268408605171  BIBSYS: 15005384  BnF: cb16202492d (data)  GND: 1137896221  ISNI: 0000 0000 7853 1371  LCCN: no2008016942  NLK: KAC201926272  NTA: 322620236  SUDOC: 219881545  VIAF: 24400132   WorldCat (עם VIAF): 24400132
המצור על אודסה

במלחמת העולם השנייה הטילה רומניה מצור על העיר אודסה וכבשה אותה. המצור החל ב-5 באוגוסט והסתיים ב-16 באוקטובר 1941. הפיקוד הסובייטי החליט על פינוי העיר לאור המצב האסטרטגי שנוצר בדרום ברית המועצות, וחדירת כוחות הציר לחצי האי קרים, ואף על פי שהיה ניתן להמשיך בהגנה עליה. המערכה סביב העיר נחשבת כאחת ההצלחות הבודדות של הצבא האדום בשלבים הראשונים של המלחמה בחזית המזרחית.
הצדדים > רומניה

בהתאם להסכמים בין גרמניה הנאצית לבין רומניה, הרומנים הצטרפו למלחמה והתקדמו בחלק הדרומי של החזית. באזור אודסה לחמו יחידות של הארמייה הרביעית הרומנית בפיקוד ניקולאי צ'ופרקה.
לצבא הרומני הייתה עדיפות ברורה בכוחות היבשה. חיל האוויר הרומני לא הצליח להשיג עליונות אווירית וגם הצי הרומני לא הצליח להפריע לספינות של צי הים השחור הסובייטי להעביר לעיר הנצורה תחמושת ותגבור כוחות.
הצדדים > ברית המועצות

להגנה על מתחם העיר הוקם "מרחב ההגנה אודסה" בפיקודו של תת-אדמירל גבריאל ז'וקוב. תחת פיקודו היו יחידות יבשה שכללו גם את ארמיית החוף בפיקוד גאורגי ספרונוב (מאוחר יותר איוואן פטרוב) וגם יחידות צי הים השחור מהבסיס שהיה בנמל העיר.
להגנה על העיר נבנו 3 קווי ביצורים - הקדמי כ-20-25 ק"מ מהעיר, הראשי - 10-14 ק"מ מהעיר ופנימי 6–10 ק"מ מהעיר. הבסיס הימי של העיר חוזק ואליו הועברו ספינות נוספות מסבסטופול. כוחות היבשה בתחילת הקרבות מנו 34,5 אלף חיילים. במהלך הלחימה סביב העיר, גדל הכוח שהגן על העיר והגיע ל-86 אלף חיילים, על אף האבדות שספג הכוח המגן.
מהלך הקרבות

בעקבות תבוסות הצבא האדום במרכז אוקראינה החלה נסיגה כללית של הצבא הסובייטי. כתוצאה מכך, ב-5 באוגוסט היחידות שהיו מוצבות בעיר החלו בקרבות סביב העיר. עד ל-10 באוגוסט נערכו קרבות במרחק די גדול מהעיר אך הצבא האדום נסוג לפרברי העיר. ב-13 באוגוסט נותק הקשר עם יתר יחידות הצבא האדום והחל מצור על העיר. אספקת תחמושת וכוח אדם חדש לעיר הנצורה בוצעה על ידי ספינות צי הים השחור הסובייטי. יחידות הצי הרומניות לא הצליחו להטיל מצור ימי על העיר.
ב-14 בספטמבר מצב כוחות המגן הסובייטיים היה קשה. הרומנים התקרבו לעיר והחלו בהפצצות על הנמל. במהלך המחצית השנייה של ספטמבר הובאו לעיר כוחות חדשים בהיקף של 12,600 חיילים. ב-22 בספטמבר בוצעה נחיתה מוצלחת לעורף הרומנים והם נסוגו. כתוצאה מכך הופסקו הפצצות על הנמל והחזית התייצבה במרחק סביר מהעיר.
לאחר התייצבות החזית, מטה ההגנה הסובייטי החל בהכנות למלחמת החורף שמתקרב. אומנם ב-30 בספטמבר הגיעה פקודת הסטבקה על הצורך בפינוי הצבא האדום מהעיר. ב-5 באוקטובר, גנרל גאורגי ספרונוב שפיקד על כוחות היבשה קיבל התקף לב ופונה מהעיר (בהמשך הוא חזר לשורות הצבא אך לא מונה לתפקיד פיקודי בחזית). במקומו מונה איוואן איוואנוב (לאחר פינוי אודסה הוא היה אחראי על הגנת סבסטופול). עד ל-16 באוקטובר 1941 86 אלף חיילים, אלפי אזרחים וציוד צבאי כולל ציוד כבד הועמסו על ספינות הצי ועזבו את העיר. היחידות פונו לסבסטופול והצטרפו למגננה על העיר.
מורשת

על הגבורה בקרבות סביב העיר, אודסה קיבלה תואר "עיר גיבורה". ב-22 בדצמבר 1942 הוחלט על הענקת מדליה למגני העיר. בסך הכול בוצעו כ-30 אלף הענקות (רוב מגני העיר נהרגו במהלך הקרבות סביב סבסטופול במהלך שנת 1942).
בשנות ה-60 של המאה ה-20 נבנו אנדרטאות לאורך 100 ק"מ של קו ההגנה סביב העיר לזכר הנופלים.
מפקד מצור העיר הרומני ניקולאי צ'ופרקה נעצר לאחר המלחמה ונפטר בכלא רומני.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543524005171  LCCN: sh85094077
כריסטיאן לינדנר

כריסטיאן וולפגנג לינדנר (נולד ב-7 בינואר 1979) הוא פוליטיקאי גרמני ששימש כשר האוצר של גרמניה, מנהיג המפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP) מאז 2013. מכהן כחבר בבונדסטאג מטעם מדינת נורדריין-וסטפאליה מאז 2017.
ביוגרפיה

כריסטיאן לינדנר נולד בוופרטל, גרמניה לוולפגנג לינדנר מורה למתמטיקה ומדעי המחשב.
לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה בשנת 1998 ושירות לאומי, למד כריסטיאן לינדנר מדעי המדינה באוניברסיטת בון בשנים 1999 עד 2006.
במהלך לימודיו הפך לינדנר לקצין מילואים בחיל האוויר. כיום לינדנר הוא רב-סרן במילואים של חיל האוויר הגרמני.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

לינדנר הצטרף ל-FDP בשנת 1995. הוא היה חבר בוועד המנהל של ה-FDP במדינת נורדריין-וסטפאליה מאז 1998 והיה למזכ"ל בשנת 2004 (עד פברואר 2010). בבחירות שנערכו במאי 2000 לפרלמנט של נורדריין-וסטפאליה, נבחר לינדנר בן ה-21 והיה לחבר הפרלמנט הצעיר ביותר בהיסטוריה של הפרלמנט. בין השנים 2005–2009 היה סגן יו"ר הסיעה של ה-FDP בפרלמנט. ב-2007 הוא הפך לחבר בוועד המנהל של ה-FDP ברמה הפדרלית.
משנת 2009 שימש לינדנר כחבר בבונדסטאג הגרמני. הוא היה חלק ממשלחת ה-FDP בנושא משפחות, שילוב מהגרים ותרבות במשא ומתן להקמת קואליציה בבחירות הפדרליות 2009.
מדצמבר 2009 ועד להתפטרותו בדצמבר 2011, לינדנר היה מזכ"ל ה-FDP הפדרלית.
לאחר מכן, לינדנר נבחר לכהן כיו"ר הFDP במדינת נורדריין-וסטפאליה בבחירות בשנת 2012. בבחירות, הFDP קיבלה 8.6% מהקולות, התוצאה עלתה על הציפיות, כאשר המפלגה נאבקה על אחוז החסימה שעמד על 5%. לאחר ניצחון המפלגה בבחירות הוא כיהן כמנהיג הפרלמנטרי של ה-FDP במדינת נורדריין-וסטפאליה, ועבד באופוזיציה. במרץ 2013 נבחר לאחד מסגניו של פיליפ רסלר המנהיג הפדרלי של ה-FDP.
לינדנר נבחר ליו"ר החדש של ה-FDP בעקבות התפטרותו של היו"ר פיליפ רסלר לאחר הבחירות הפדרליות בגרמניה בשנת 2013 בהן ה-FDP לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה לבונדסטאג לראשונה מאז 1949.
לינדנר היה נציג ה-FDP לוועידה הפדרלית לבחירת נשיא גרמניה בשנת 2017, שם אישר את מועמד הממשלה פרנק-ואלטר שטיינמאייר. באותה שנה הוא הוביל את הקמפיין המוצלח של מפלגתו לקראת הבחירות במדינת נורדריין-וסטפאליה בשנת 2017, מה שהביא להצטרפות ה-FDP לממשלה של ראש הממשלה הנכנס ארמין לאשט.
בבחירות הכלליות בגרמניה 2017, הFDP נכנסה מחדש לבונדסטאג עם תוצאה מרשימה של 10.7%. לאחר אותו קמפיין מוצלח כיהן לינדנר כמנהיג הסיעה הפרלמנטרית של ה-FDP בבונדסטאג.
באוקטובר 2017, ה-CDU של אנגלה מרקל והירוקים פתחו במשא ומתן עם ה-FDP להקמת קואלציית ג'מייקה (ליברלים-ירוקים-שמרנים), שבה לינדנר יכהן כשר האוצר. קואליציה כזו הייתה האפשרות הריאלית היחידה להקמת ממשלה (למעט קואליציה גדולה של ה-CDU ו-SPD) אך כמעט מעולם לא הייתה בשימוש ברמה אזורית כלשהי בגרמניה. בנובמבר 2017, לאחר חצות, עזבו לינדנר ומפלגתו את המשא ומתן הקואלציוני שארך לאחר ארבעה שבועות לא מוצלחים, ולבסוף במרץ 2018 הוקמה פעם נוספת קואליציה גדולה של הCDU-CSU עם SPD, שדחתה בעבר כל השתתפות בממשלה החדשה.
בבחירות הכלליות בגרמניה 2021, לינדנר הוביל קמפיין בו הFDP נבחרה בכ-11.5% מהקולות. מיד לאחר תוצאות הבחירות החלו שיחות גישוש בין הFDP לירוקים על כניסה לקואליציה משותפת.
לאחר הקמת הממשלה, המורכבת מהFDP, והירוקים, מונה לינדנר לשר האוצר. הוא תכנן להוריד מיסים בתקציב 2023. הוא ביקש מעמיתיו לקבינט לבחון את הוצאות הפרויקטים של משרדיהם. בנובמבר 2024 פיטר קנצלר גרמניה, אולף שולץ, את לינדנר, בגלל מחלוקת ממושכת בין השניים.
חיים אישיים

לינדנר היה נשוי במשך כשבע שנים לעיתונאית דגמר רוזנפלד. בשנת 2018 החל לצאת עם העיתונאית פרנקה לפדלט, הצעירה ממנו בכ-13 שנה.
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-17 בדצמבר 2010. נבדק ב-24 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
↑  "Christian Lindner CV English" (PDF).
1 2 3  "Christian_Lindner_englisch.pdf" (PDF). www.christian-lindner.de. נבדק ב-23 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nordrhein-Westfalen, Landtag. "Landtag NRW: Abgeordneter Christian Lindner". www.landtag.nrw.de.
↑  "Landtagswahl 2012 in NRW". www.wahlergebnisse.nrw.de.
↑  Kulish, Nicholas (13 במאי 2012). "In Rebuke to Merkel's Party, Social Democrats Win German Vote". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  tagesschau.de. "Aktuelle Nachrichten - Inland Ausland Wirtschaft Kultur Sport - ARD Tagesschau". tagesschau.de.
↑  Christian Lindner [@c_lindner] (23 בספטמבר 2013). "Bewerbe mich um den Parteivorsitz, um liberale Partei zu erneuern und 2017 wieder in Bundestag zu führen. Nun Phase der Besinnung. CL" (Tweet) – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FDP, a post-war fixture, is out of parliament - DW - 23.09.2013". DW.COM.
↑  Wahl der Mitglieder für die 16. Bundesversammlung Landtag of North Rhine-Westphalia, decision of 14 December 2016.
↑  אסף אוני, 1/2 היום שאחרי הבחירות: שיחות גישוש מתחילות בין "הירוקים" ל-FDP, באתר טוויטר, ‏28 בספט׳ 2021
↑   החסכנות המפורסמת נזנחת: גרמניה תוריד מסים - אבל רק מהשנה הבאה, באתר TheMarker‏, 3 בינואר 2022
↑  ניסן שטראוכלר, כתבנו באירופה, דרמה פוליטית בגרמניה: הקנצלר שולץ פיטר את שר האוצר לינדנר - הקואליציה איבדה את הרוב בפרלמנט, באתר ישראל היום, 6 בנובמבר 2024
↑  "FDP leader: Christian Lindner has a new girlfriend | tellerreport.com". tellerreport.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810552154705606  GND: 139238794  ISNI: 0000 0000 7888 4492  LCCN: no2009157811  NKC: jx20120224017  SUDOC: 180047167  VIAF: 101478344   WorldCat (עם VIAF): 101478344
קרב יוטרבוג (1644)

קרב יוטרבוג נערך ביוטרבוג (אנ') ב-23 בנובמבר 1644 בין שוודיה לאימפריה הרומית הקדושה, והביא לניצחון שוודי. חיל הפרשים של הצבא הקיסרי הראשי ניסה לצאת מהמצור שלו על ידי השוודים במגדבורג אך נתפס ונופץ בעיקר על ידי השוודים.
רקע

פילדמרשל לנארט תורסטנסון צעד באופן בלתי צפוי לתוך יוטלנד בספטמבר 1643 (ראו מלחמת תורסטנסון). תוך כדי פעולות שם, הצבא האימפריאלי בפיקודו של הרוזן מתיאס גאלס (אנ') העז צפונה לכיוון יוטלנד כדי ללכוד שם את הצבא השוודי ולהשמידו. הקיסר קיבל פניות מדנמרק-נורווגיה לעזרה, כמו גם הבטחה שהכוחות השוודים שחוקים ולכן הם יעד קל למדי. עם זאת, מכיוון שתורסטנסון חשב על צבאו המתקרב של גאלס של כ-15,000 איש כאיום על המעוזים השוודיים החשובים בחוף הבלטי הגרמני, הוא הפך את צבאו ופנה דרומה כדי להפעיל את האויב.
גאלס ציווה על כוחותיו לבנות ולהישאר מאחורי מבנים וביצורים מדרום לנהר האיידר (אנ') בהולשטיין בניסיון ללכוד את הכוחות השוודים על יוטלנד. טקטיקה זו נכשלה, שכן חייליו של תורסטנסון גברו על האויב על ידי הפלת כמה עמדות אימפריאליות והיוו איום הן על גבו של גאלס והן על האזורים האימפריאליים ששכנו דרומה יותר. הצבא הקיסרי החל לנוע דרומה. במהלך קיץ 1644, כוחותיו של תורסטנסון ניסו להעסיק את האויב הנסוג, ובסוף ספטמבר, הם הדביקו שוב את הצבא הקיסרי. גאלס הגיב בכך שהורה לחייליו לבנות עמדות הגנה חזקות ולהמתין לחיזוק מבוקש. מקום המעצר הקיסרי בברנבורג, דרומית למגדבורג, הוקף עד מהרה על ידי השוודים, שניתקו את כל האספקה לאנשיו של גאלס. בסופו של דבר, נגמר הלחם בצד הקיסרי והם התחילו לאבד אנשים ממחלות ומרעב. כשמספרים עצומים של אנשים ובעלי חיים מתו, גאלס לא ראה פתרון אחר מלבד לנטוש רבים מהחולים, את רוב הארטילריה שלו כמו גם את המטען, ולחפש הגנה על חייליו במגדבורג עצמה, במבצר של בני בריתו הסקסונים. הדפוס חזר על עצמו כאשר הכוחות השוודים הצליחו לסגור את העיר ולנתק את האספקה. בלילה אחד, הפרשים הקיסריים ניסו לפרוץ לתוך המבצר.
הקרב

המשמר האחורי של הפרשים הקיסרי בפיקודו של אדריאן פון אנקבורט (אנ') נתפס קרוב לעיר יוטרבוג (אנ'). הצבא כמעט נמחק ואנקבורט נשבה. הצבא השוודי לכד גם 3,500 סוסים. הפרשים הקיסריים שנותרו בפיקודו של הרוזן ברואי נמלטו בקושי לתוך לוסטיה (אנ'), כולל הקצין הבכיר ביותר באסומפייר שדיווח לנסיך הבוחר הסקסוני וכן לריימונדו מונטקוקולי שדיווח לקיסר פרדיננד השלישי בלינץ ב-16 בדצמבר.
אחרית דבר

לקח זמן מה עד שהכוחות האימפריאליים במגדבורג הצליחו בפריצה. לפני כן, הם נאלצו לתת יותר אוכל לחתולים ולכלבים כאחד, מכיוון שמצבם הפך לנואש יותר. רבים מהם נטשו. רוב החיילים שהתכוונו להחליף צד ולהצטרף לכוחות השוודים נחשבו לחלשים מדי ולכן השוודים התעלמו מהם.
לאחר שקרח צף הרס כמה גשרים שוודים על נהר האלבה, הורה גאלס לכוחותיו לעשות מאמץ נואש לפרוץ מהכיתור השוודי. בזמן שהוא עצמו היה חולה ושהה עם החיילים החולים, הונולשטיין (אנ') שהיה כפוף לו הוביל את 1,400 חיילי הרגלים הנותרים שהיו מסוגלים לצעוד, יחד עם כמה פרשים ו-12 תותחי שדה, דרך ויטנברג לבוהמיה בתחילת ינואר 1645. הם הגיעו בבטחה לפראג בפברואר. מתוך 12,000 חיילים אימפריאליים שהיו בצבאו של גאלס בקיץ 1644, חזרו כמה אלפי חיילים בשלום. כתוצאה מהפיאסקו הקשה, שוחרר גאלס מחובתו כמפקד אימפריאלי.
הערות שוליים

1 2 3 4  Bodart 1908, p. 72.
ביבליוגרפיה

*
Höbelt, Lothar (2016). Von Nördlingen bis Jankau: Kaiserliche Strategie und Kriegsführung 1634-1645 (בגרמנית). Wien: Heeresgeschichtliches Museum. ISBN 978-3902551733.
Jaques, Tony (2007), Dictionary of Battles and Sieges: F-O, Dictionary of Battles and Sieges: A Guide to 8,500 Battles from Antiquity Through the Twenty-first Century, vol. 2, Greenwood Publishing Group, p. 498, ISBN 978-0-313-33536-5
Englund, Peter (2003), Ofredsår (בשוודית), Stockholm: Atlantis, ISBN 91-7486-349-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  KulturNav: e415fc30-7a6f-49e7-abf6-4928e1523088  NKC: ph549712
שיר אהבה ישן

"שיר אהבה ישן", או "רומנסה", הוא פזמון בסגנון בלדה שכתב המשורר הישראלי נתן יונתן והלחין נחום היימן.
תוכן השיר

השיר המחורז כולל ארבעה בתים. עלילתו נסבה על שתי דמויות: אישה וגבר. האישה, אניטה שמה מחכה לגבר, ששמו חואן, כי ישעה אל אהבתה, אך הוא מאחר להגיע. באמצעות השמות הנפוצים במרחב השפה הלטיני או הספרדי וקווי המתאר הפשוטים של העלילה ושמותיו: "רומנסה" או "שיר אהבה ישן", יוצר המשורר תחושה של אירוע היסטורי; וכך גם בשתי הצהרות הז'אנר הפותחות את שני בתי השיר: ההצהרה בבית הראשון, ”זהו שיר ישן”, וההצהרה בבית השני, ”זהו כל השיר”. טעות היא לקרוא את השיר לפי הלחן של נחצ'ה ("זהו שיר ישן על אניטה וחואן") ולא לפי הפיסוק של נתן יונתן. "על אניטה וחואן" הוא המושא של הפועל "גבהו" ולא הלוואי של שם העצם "שיר".
המשורר אינו מפרט מדוע ואיך הסתיימה האפשרות לממש את האהבה, אלא שהזמן או העונה המתאימה לאהבה זו הסתיימה, כך במילים, שהן פזמון השיר: ”פתאום הקיץ תם, אך לא ייתם סיפור אהבתם”. לאחר תיאור העלילה הקצר, בשני הבתים הראשונים, מנסח המשורר ואף מפרש את משמעות העלילה אל כלל הגותי, אל תפיסת עולם המניחה כי החמצה נפשית ובינאנושית מתרחשת בשל התמהמהות ההבשלה הנפשית והעדר תזמון נכון; ולשם כך מביא המשורר מטפורה על הצמח ועל הפריחה, ומדמה אותם אל לבלובם של הרגשות:
”... כל השיר

הוא שייך לחלומות

שיש לאנשים

שאיחרו לפרוח באביב”
הבית הראשון עוסק ספציפית באניטה וחואן, והשני הוא הכללה של הראשון ומתייחס לכל "האנשים שאיחרו לפרוח באביב".
משחק המילים והחריזה יוצר סתירה פנימית בין ההיגד "לא יתם" לסיפא "סיפור אהבתם" שמשתמע ממנו "סיפור אהבה תם", כמשאלה שככל שנשאף להיותה נצחית היא עתידה ליתום.
הלחן והביצועים לשיר

נחום היימן הביא את הלחן לנתן יונתן, וזה חיבר ללחן מילים בהשפעת דמותה של אניטה עליה כתב שירים שהתפרסמו לפני כן. השיר נעשה אהוד מאוד, וזכה למעלה ממאה ביצועים רשומים, בין השאר של צמד דרום (הגרסה המקורית), "האחים והאחיות", הפרברים, חוה אלברשטיין, צילה דגן, ריטה, אבי פרץ, גליקריה, ישי לוי ודוד דאור.
התרסקות המטוס בטבר

| --- | --- |

המטוס שהתרסק, צילום משנת 2022
 תאריך:  23 באוגוסט 2023
 מיקום:  קוז'נקינו, טבר, רוסיה
 קואורדינטות:  57°44′52″N 33°57′15″E﻿ / ﻿57.747777777778°N 33.954166666667°E﻿ / 57.747777777778; 33.954166666667
 הרוגים:  10 
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0 
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  אמבראר לגאסי 600
 זיהוי:  RA02795
 מוצא:  מוסקבה
 יעד:  סנקט פטרבורג
 נוסעים:  7
 אנשי צוות:  3
 הרוגים:  10
 ניצולים:  0
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימיקום ההתרסקות(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימיקום ההתרסקות(למפת מחוז טבר רגילה) טבר רז'ב וישני וולוצ'יוק קימרי טורז'וק קונאקובו אודומליה בז'צק בולוגויה נלידובו ירוסלבל ולד. מוסקבה סמולנסק פסקו. נובגורוד וולוגדהמיקום ההתרסקות(למפת מחוז טבר מוגדלת) טבר רז'ב וישני וולוצ'יוק קימרי טורז'וק קונאקובו אודומליה בז'צק בולוגויה נלידובו ירוסלבל ולד. מוסקבה סמולנסק פסקו. נובגורוד וולוגדהמיקום ההתרסקות
 
יבגני פריגוז'ין (משמאל) ואוטקין (מימין) נמנו עם ההרוגים בהתרסקות המטוס
התרסקות המטוס בטבר התרחשה ב-23 באוגוסט 2023, כאשר מטוס מדגם אמבראר לגאסי 600 (אנ'), שטס מעל שטח רוסיה, ממוסקבה לסנקט פטרבורג, התרסק במחוז טבר, ליד היישוב קוז'נקינו (אנ'). בהתרסקות נהרגו 10 נוסעים, ביניהם ראש קבוצת וגנר יבגני פריגוז'ין ויד ימינו דמיטרי אוטקין.
רקע

החל משנת 2022 הייתה קבוצת וגנר, בראשות פריגוז'ין, מעורבת במלחמת אוקראינה–רוסיה. במהלך שנת 2023 החלה מתיחות הולכת וגוברת בין משרד ההגנה הרוסי לבין פריגוז'ין.
ב-23 וב-24 ביוני 2023 הכריז פריגוז'ין על מרד בממשלת רוסיה, במהלכו כוח המונה כ-25,000 איש (אך ייתכן שרק כ-8,000 השתתפו בפועל במסע) כבש את רוסטוב על הדון, עיר במחוז רוסטוב שברוסיה, הסמוכה לגבול אוקראינה–רוסיה, ופריגוז'ין אמר: "נשמיד את כל העומד בדרכנו". לאחר מכן השתלטו כוחות וגנר על רוסטוב על הדון ועל מפקדת המחוז הצבאי הדרומי בה ללא התנגדות. כוח אחר של קבוצת וגנר נע צפונה לכיוון מוסקבה.
בעקבות האירועים, נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, כינה את מעשי קבוצת וגנר "בגידה" והבטיח לדכא את המרד. כוחותיו של פריגוז'ין הגיעו, לפי דיווחים, לצפון מחוז טולה, כ-200 קילומטרים בלבד מהקרמלין. בשעות הערב הודיע נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו כי הגיע להסכמה בדבר נסיגה של פריגוז'ין, ולאחריה, פריגוז'ין הודיע כי כוחותיו יחזרו לבסיסיהם "על מנת למנוע שפיכות דמים רוסית".