stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלום עליכם

| --- | --- |

 סוגה:  טלוויזיה לילדים 
 מנחים:  עוזי חיטמן 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2
 תקופת שידור מקורית:  4 בנובמבר 1993 – 1998
 
חלום עליכם הייתה תוכנית טלוויזיה ישראלית לילדים בהנחיית עוזי חיטמן. התוכנית החלה את שידורה ב-4 בנובמבר 1993 עם תחילת שידורי ערוץ 2 המסחרי, והסתיימה בשנת 1998.
נושא התוכנית היה הגשמת חלומותיהם של ילדים ישראלים, שכתבו למערכת התוכנית על רצונם להגשים חלומות שונים. בכל תוכנית היה חיטמן מגשים את חלומם של שניים או שלושה מן הכותבים, ומשוחח באולפן עם הילד שחלומו התגשם. עם השנים נכנסה התוכנית לפנתיאון של תוכניות הילדים ורבים רואים בה קלאסיקה ישראלית. השיר שפתח את התוכנית ונשא את שמה, שהלחין וכתב חיטמן, זכה גם הוא להצלחה.
בהשארת התוכנית בין היתר הופק ב-1994 פוג עם שם התוכנית ושעת שידורה, וב-1995 הסופרת גלילה רון פדר עמית כתבה ספר מסדרת  ג'ינג'י בשם "חלום עליך, ג'ינג'י". עוד בשנה זו, שר הזמר עופר לוי את הלהיט "הכל פתוח" כאשר לצדו שר ומגשים את חלומו, המשתתף הצעיר ביותר בהיסטוריה של התכנית, מתן ברוכיאן.
צילום מסך מתוך התוכנית
חלומות שהוגשמו בתוכנית

פגישה ושיחה עם ראש הממשלה יצחק רבין.
טיולים והגשמת חלומות לילדים חולי סרטן.
פגישה עם מפורסמי התקופה כמו: חנה לסלאו, טוביה צפיר, חיים משה, ירדנה ארזי, עפרה חזה ועוד.
חלומות אתגריים כמו: צניחה חופשית, סנפלינג, מרוץ מכוניות, רכיבה על סוסים ועוד.
הילד עמרי אפק נפגש עם שחקני מכבי חיפה. לימים הפך לשחקן בקבוצה.
ראו גם

ניידת החלומות
טבלת פסיקות

דוגמה לטבלת פסיקות
במחשבים, טבלת פסיקות (באנגלית: Interrupt Vector Table) היא מקטע זיכרון המכיל שגרות לטיפול בפסיקות או רשימה של הפניות למקומות בהן נמצאות השגרות המטפלות בפסיקות.
בעת התעוררות פסיקה, פונה מערכת ההפעלה לטבלת הפסיקות ומריצה את השגרות אליהן מפנה הטבלה. כתובות 0-31 שמורות לפסיקות הנוצרות על ידי המעבד לדיווח על שגיאות (חריגות) והיתר פנויות עבור התקנים לשימושם.
במעבד 8086 מאוחסנת טבלת הפסיקות ב-1024 הבתים הראשונים של הזיכרון. במחשבים מתקדמים יותר מארכיטקטורת x86 טבלת הפסיקות היא מערך של מצביעים לשגרות טיפול באורך של 8 בתים, המאוחסנים ברציפות בזיכרון. גודל המערך איננו קבוע והוא עשוי להמצא בכל מקום בזיכרון. המעבד מכיל אוגר מיוחד המכיל את כתובת הטבלה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חלום מס' 32

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 צלם:  דגנית ברסט
 תאריך יצירה:  1987
 טכניקה וחומרים:  הדפסת-צבע
 ממדים בס"מ
 אורך:  128
 רוחב:  127.5
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B02.0903
 מיקום:  אוסף מוזיאון ישראל, ירושלים
"חלום מס' 32" (2000) הוא שמם של שני תצלומים מאת האמנית הישראלית דגנית ברסט.
תיאור

"חלום מס 32A" ו-"חלום מס' 32B" הם שני תצלומי צבע שיצרה דגנית ברסט בין השנים 2000-1996, ושייכים לסדרה של עבודות שנקראה "החלומות". על פי ברסט המניע ליצירת סדרה זו הייתה תגובה לפרידה מבת זוגה באותה עת, פרידה שהולידה משבר רגשי.
העבודה נעשתה בטכניקה של פוטומונטאז', על ידי הקרנת שישה פריימים מתוך תשליל אחד שהיה מצוי בארכיונה של האמנית. ברסט קשרה את תהליך העבודה אל מושג "עיבוי" הפסיכואנליטי של זיגמונד פרויד, שנלקח מתוך מאמרו "על חלומות". כל פריים הודפס בהדפסת צבע ידנית על אותו גיליון נייר צילום, כך שהתקבל דימוי היברידי.
במרכז שני התצלומים נמצא טורסו נשי וסביבו דימויים של ידיים ושל פטמות וחזה נשי. הפרשנות האמנותית מצאה בעבודה הקבלה אל דמויותיהם של תומאס הקדוש מן הברית החדשה, המצביע על גופו של ישו ובוחן את ממשות גופו ועל גופו של ישו עצמו, שפצעי הסטיגמטה עשויים להיות מגולמים בכתמים ובפטמות שנוצרו כתוצאה משילוב הפריימים.
עותק של התצלום "חלום מס 32A" היה באוסף מכון שפילמן לצילום ואילו עותק של העבודה "חלום מס 32B" נמצא החל משנת 2002 באוסף מוזיאון ישראל.
העבודה הוצגה בתערוכה "החלומות" (2001) במוזיאון הרצליה לאמנות, בתערוכות "התגלות: דמותו של ישו בצילום" (2003) ו-"הוצאו מהקשרם: אמנות אברי הגוף" (2013) במוזיאון ישראל ובתערוכה הרטרוספקטיבית "דגנית ברסט: המזימה של הטבע: עבודות 2013-1973" (2013) במוזיאון תל אביב לאמנות.
הערות שוליים

↑  ראו: נגב, אילת, "פשר החלומות", ידיעות אחרונות, תל אביב, 2 בפברואר 2001, עמ' 33
↑  ראו: המונטז'רית או טלפון שבור (הודעה לעיתונות), מרכז המידע לאמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, תיק אמנית.
↑  ראו: דוד, נורית, "הפצע ליד דגנית", בתוך דגנית ברסט: החלומות, מוזיאון הרצליה לאמנות, הרצליה, 2001, עמ' 8
טבסאראנים

|  אוכלוסייה |
| --- | --- |
 132,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 דאגסטן
 שפות
 טבסאראנית
 דת
 אסלאם סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 עמים קווקזים אחרים בדאגסטן
 
טַבַּסַארַאנִים הם קבוצה אתנית החיה ברובה ברפובליקת דאגסטן, שהיא חלק מן הפדרציה הרוסית.
על פי סקר האוכלוסין שנערך בפדרציה הרוסית בשנת 2002, מנו הטבסאראנים 131,785 נפש, מתוכם כ-40% גרו בערים, ואילו 60% גרו בכפרים. כ-110,000 מהטבסאראנים גרים בדאגסטן. ריכוזם הגדול הוא באזור ההרים שבדרום-מערב דאגסטן. רבים מהם גרים בבירה מחצ'קלה.
הטבסאראנים שייכים למשפחת העמים הצפון-קווקזיים, והם קרובים מבחינה אתנית ללזגינים. הם דוברים את השפה הטבסאראנית, השייכת למשפחת השפות הצפון-מזרח קווקזיות. דתם היא האסלאם הסוני.
עם הטבסארנים המפורסמים נמנית הקופצת במוט הרוסייה ילנה איסינבייבה.
חלום ליל קיץ (סרט, 2016)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה חלום ליל קיץ מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  דיוויד קר 
 תסריט:  ראסל טי דייוויס 
 מוזיקה:  מוראי גולד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  2016 
 משך הקרנה:  90 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חלום ליל קיץ (באנגלית: A Midsummer Night's Dream) הוא סרט טלוויזיה בריטי משנת 2016 המבוסס על המחזה "חלום ליל קיץ" מאת ויליאם שייקספיר. את התסריט כתב ראסל טי דייוויס, ביים דייוויד קר והפיק ניקי וילסון. בסרט מככבים מקסין פיק בתפקיד טיטניה, מאט לוקאס בתפקיד בוטום, ג'ון האנה בתפקיד תזאוס ונונסו אנוזי בדמות אוברון. הסרט שודר לראשונה ב-30 במאי 2016 בערוץ BBC One.
צוות השחקנים

מקסין פיק – טיטניה
נונסו אנוזי – אוברון
מאט לוקאס – בוטום
ג'ון האנה – תזאוס
אלינור מטסורה – היפוליטה
היראן אביסקרה – פאק
פריסקה באקרה – הרמיה
קייט קנדי – הלנה
מתיו טניסון – ליסנדר
פאפה אסיידו – דמטריוס
איליין פייג' – מיסטרס קווינס
ריצ'רד וילסון – סטרוולינג
ברנרד קריבינס – סנאוט
ג'אוון פרינס – סנאג
פיסאיו אקינאדה – פלוט
קולין מקפרלן – אגאוס
אליוט ליווי – פילוסטרט
שארלוט דילן – קובווב
וראדה סת'ו – פיסבלוסום
טיה בנבאו-הרט – מות'
מרלן מדנג' – מוסט
לקריאה נוספת

Bullock, Andrew (31 במאי 2016). "Viewers delighted by gay scenes in Russell T Davies version of A Midsummer Night's Dream". The Express. נבדק ב-15 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
Denham, Jess (6 במאי 2016). "Russell T Davies defends adding lesbian kiss to the BBC's A Midsummer Night's Dream: 'It's 2016'". The Independent. נבדק ב-15 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
Dowling, Tim (31 במאי 2016). "A Midsummer Night's Dream review: Doctor Who-ish but rather good". The Guardian. נבדק ב-15 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
Gerard O'Donovan, ‏A Midsummer Night’s Dream (BBC One): Russell T Davies made Shakespeare engaging, fresh and funny: review, The Telegraph, 30 May 2016
חלום עקבותיך

"חלום עקבותיך" הוא אלבום האולפן החמישי והאחרון של הזמר הישראלי קובי אוז. את האלבום הוציאה לאור בשנת 2015, ארבע שנים לאחר הוצאתו של "מזמורים נוספים", חברת התקליטים עננה. הוא פורסם בפורמט תקליטור בלבד בקטלוג 02-AN6398.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | היא תבוא  | 4:22 |
| 2. | בוקר טוב אמיר  | 3:27 |
| 3. | ערב מול הגלעד  | 3:06 |
| 4. | רק איתך  | 3:44 |
| 5. | סוס עץ  | 3:57 |
| 6. | הוא חזר בתשובה  | 3:46 |
| 7. | בואי אמא (בהשתתפות ג'וני קורן)   | 4:09 |
| 8. | מאחורי השער  | 4:09 |
| 9. | ארץ ישראל  | 2:52 |
| 10. | חלום עקבותיך  | 3:17 |
| 11. | תמיד זה הים  | 7:34 |
| משך כולל: | משך כולל: | 44:23 |
הערות שוליים

↑  קובי אוז* – חלום עקבותיך, דיסקוגס
| קובי אוז |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | שירים לעיר אפזוס מאת קובי אוז • דמעות וים • מזמורי נבוכים • מזמורים נוספים • חלום עקבותיך |  |
| סינגלים | "אם תעזבי אותי" • "למה את דואגת" • "זיכרונות" • "אלוהי" • "חמש לפנות בוקר" |  |
| ערכים קשורים | טיפקס |  |
חאן (תואר)

חאן (נכתב גם ח'אן, במונגולית: ᠬᠠᠨ) משמעותו "שליט" במונגולית ובטורקית (השפות האלטאיות). החאן שולט בחאנוּת (נכתב גם ח'אנות, בלועזית Khanate). התואר מתורגם בדרך כלל כ"מלך". למעשה, נהגו העמים האלטאיים להבדיל בין חאן לבין חאג'אן: זה האחרון בדרגה גבוהה יותר, ומהווה מעין "חאן החאנים" או קיסר, ומסמל יומרה לשלטון אוניברסלי בכל ערבות אסיה התיכונה.
תחילה השתמשו בתואר "חאג'אן" רק באימפריית ח'אגאנות רוראן, אך במהלך השנים ובעקבות שימוש נרחב בתואר בידי שליטים שונים, בעיקר המונגולים (שבלשונם התרכך ההיגוי לח'ען), היטשטש ההבדל בין התארים.
עם החאנים המונגולים המפורסמים נמנים ג'ינגיס חאן מייסד האימפריה, ונכדו קובלאי חאן, מייסד שושלת יואן בסין. שליטי האימפריה המונגולית נקראו חאגאנים, מה שסימן, במקרה של המונגולים, את עליונותם על הח'אנים הרגילים ששלטו אז על עמים שונים באסיה כגון אויגורים, טורקים ומנצ'ורים.
גם מנהיגי שבטי הבולגרים עד להתנצרות, נשאו את התואר "חאן" או "קאן". כמה מהם, בהם בוריס הראשון, נשאו את התואר "קאנאסוביגי", כלומר "הקאן הגדול".
מלבד המונגולים, התהדרו בתואר גם סולטאנים באימפריה העות'מאנית ומנהיגי הטטרים - שליטים באורדת הזהב, מאוחר יותר החאנות של קרים, של קאזאן וכו'. בממלכות הסלג'וקים יועד התואר לשולט על מספר שבטים, אך לא היה התואר הגבוה ביותר. התואר היה נפוץ גם בקרב המנצ'ורים והג'ורצ'נים בסין, והיה ידוע שם בשם המקומי "האן".
אישה המשמשת כחאן, נקראת חאט'ון.
אשתו של החאן נקראת חאנום.
התואר "חאן סאהיב" הוענק למוסלמים נותני שירות ציבורי.
ראו גם

רשימת חאנים מונגולים
מנדוחאי חאטו'ן
העבודה במקדש

העבודה במקדש היא מערכת של קורבנות, מצוות, טקסים ומנהגים, האמורים להתבצע, על פי ההלכה, בבית המקדש מדי יום או במחזוריות שנתית.
| --- | --- |
 משנה:  מסכת תמיד, פרק א' עד פרק ז'.  מסכת יומא, פרק א', משנה ח' עד פרק ג', משנה ב'
 תלמוד בבלי:  מסכת תמיד, דף כ"ה, עמוד ב' - מסכת תמיד, דף ל"ג, עמוד ב'
 משנה תורה:  ספר עבודה, הלכות תמידים ומוספין, פרק א' - ספר עבודה, הלכות תמידים ומוספין, פרק ו'
הכהנים העובדים

העבודה במקדש התבצעה על ידי הכהנים, צאצאי אהרן משבט לוי, שהתחלקו לעשרים וארבע משמרות כהונה, שחילקו ביניהם את העבודה במקדש כך שבכל שבוע מגיעה למקדש אחת ממשמרות הכהונה, והיא שעובדת באותו שבוע. כהני כל משמר מחולקים לשבעה בתי אב, כך שכל בית אב עובד באחד מימי השבוע. כהני בית האב של כל יום היו ישנים בלילה שלפני בבית המוקד.
עבודות הבוקר > פתיחת העבודה > השכמת הכהנים

הכהנים שהיו ישנים בבית המוקד היו קמים לפנות בוקר טובלים ולובשים בגדי כהונה.
עבודות הבוקר > פתיחת העבודה > הפיס הראשון - תרומת הדשן

הממונה על הפייסות מגיע לבית המוקד, דופק על הדלת, והכהנים פותחים לו מבפנים. הממונה מזמין את הכהנים שרוצים לזכות בהרמת הדשן להשתתף בפיס הראשון כדי להכריע איזה כהן יזכה להרים את הדשן.
הכהנים המשתתפים עומדים במעגל ומוציאים אצבע,  ובוחרים ביניהם מספר. הממונה בוחר את אחד הכהנים (לפני שהוא יודע מה המספר שנבחר), ומתחיל ממנו ספירה מעגלית עד למספר שנבחר. הכהן שבו תמה ספירת הממונה הוא הזוכה בהרמת הדשן.
עבודות הבוקר > פתיחת העבודה > בילוש העזרה

לאחר הפיס הראשון, לפני תרומת הדשן, הכהנים מקיפים את העזרה ובודקים שהכל בה בסדר. הכהנים יוצאים מבית המוקד, ומתחלקים לשתי קבוצות שהולכות לאורך כותלי העזרה, עד שהם נפגשים בלשכת עושי חביתין, שם הם מחממים מים בשביל להכין את מנחת החביתין.
עבודות הבוקר > פתיחת העבודה > תרומת הדשן

לפני שעובדים במקדש, צריך לקדש ידיים ורגליים מן הכיור. הכהן שזכה בתרומת הדשן הולך לבד אל הכיור, מקדש ידיו ורגליו והולך אל צידו המערבי של המזבח, שם נמצאת מחתה מכסף המשמשת לתרומת הדשן. הכהן לוקח את המחתה ועולה לראש המזבח, שם הוא חותה מהגחלים שבלב המערכה הגדולה, ומוריד אותם לתחתית המזבח. את הגחלים הוא מניח למרגלות הכבש מצידו המזרחי, במקום הנקרא בית הדשן. אחרי תרומת הדשן עולים שאר הכהנים אל המזבח ומסדרים אותו לקראת היום הבא. הם מזיזים לצידי המזבח את האיברים שלא התאכלו, גורפים את האפר אל התפוח, ומפנים את האפר אל מחוץ למקדש.
עבודות הבוקר > פתיחת העבודה > סידור שלוש המערכות

אחרי פינוי המזבח מהקרבנות של היום שעבר, מסדרים מערכות (מדורות) על המזבח, כדי להקריב עליהם את הקרבנות של היום החדש.
הכהנים מביאים עצים  ומעלים אותם אל המזבח. הכהן שזכה בתרומת הדשן, מסדר מהעצים את המערכה הגדולה, בפינה הדרום־מזרחית של המזבח. בזמן הסידור הכהן דואג שיהיה קצת רווח בין גזרי העצים, כדי להכניס שם זרדים שבאמצעותם מציתים את האש. אחר כך הוא מסדר בפינה הדרום־מערבית של המזבח את המערכה השנייה. כמות העצים הנדרשת למערכה זו היא כמות שתספיק לחמש סאים של גחלים. בנוסף לשתי המערכות, היו מסדרים את המערכה השלישית היכן שרצו במזבח. אחרי סידור המערכות הכהן שזכה בתרומת הדשן לוקח אש ממדורת בית המוקד, ומדליק את המערכות, ואז הוא מעלה למערכה השלישית עוד שני גזרי עצים.
עבודות הבוקר > קורבן התמיד > הפיס השני - קרבן התמיד

אחרי סידור המערכות הכהנים הולכים ללשכת הגזית, כדי לערוך את הפיס השני. הכהנים עומדים במעגל, והממונה סופר אותם עד שמגיע למספר שנקבע מראש. הכהן שעליו הוא נעצר זוכה בשחיטת קרבן התמיד, ושנים עשר הכהנים שאחריו זוכים בעבודות הבאות: זריקת הדם, דישון המזבח הפנימי, דישון המנורה, והעלאת איברים ומנחות לכבש, לפי החלוקה הבאה: הראש והרגל, שתי הידיים, העוקץ והרגל, החזה והגרה, שתי הדפנות, הקרבים, הסולת, החביתין, היין.
עבודות הבוקר > קורבן התמיד > הכנות לשחיטת התמיד

הממונה שולח צופה לראות האם ”האיר פני כל המזרח עד שבחברון”. אחרי שהצופה מאשר שהגיע הזמן, הממונה שולח את הכהנים ללשכת הטלאים, להביא כבש בשביל קרבן התמיד. הם בודקים אותו ממום ומביאים אותו אל הטבעות. קרבן תמיד של שחר נשחט על הטבעת השנייה מצפון בשורת הטבעות המערבית. כמו כן מוציאים מלשכת הכלים את כל כלי השרת שנצרכים לעבודה באותו יום, ושמים אותם על השולחן מכסף שנמצא ממערב לכֶּבֶשׁ. הכהנים הולכים עם הכֶּבֶשׂ למקום השחיטה, ומחכים עד שייפתח שער ההיכל. לפני השחיטה הם משקים אותו מים מכוס מזהב.
במקביל, הכהנים שזכו בדישון המזבח הפנימי והמנורה עולים לאולם ופותחים את דלתות ההיכל.
עבודות הבוקר > קורבן התמיד > שחיטת התמיד

לאחר פתיחת דלתות ההיכל שוחטים את התמיד, וזורקים את דמו על המזבח החיצון. הכהן שזכה בזריקת הדם הולך לקרן המזרחית צפונית של המזבח, שם הוא זורק מהדם, ומכווין שהדם יגיע אל שני הצדדים של הקרן. הוא ממשיך אל הקרן הדרום מערבית של המזבח, וזורק שם באופן דומה. את שאריות הדם הוא שופך על היסוד.
הכהנים שבחוץ מפשיטים את קרבן התמיד ומנתחים את איבריו. הם מחלקים אותו לששת הכהנים שזכו בהעלאת איברים לכבש. ביחד עם הכהנים שזכו בהעלאת הסולת, היין והחביתין הם מוליכים את הכל לכבש ומניחים אותם בחצי התחתון של הכבש בצידו המערבי, ומולחים את איברי הקורבן.
עבודות הבוקר > העבודות בהיכל > הכנת המנורה ומזבח הקטורת

במקביל לחלוקת איברי התמיד, הכהנים שבהיכל מכינים את מזבח הזהב והמנורה לעבודות היום.
הכהן שזכה בדישון מזבח הפנימי לוקח כלי מזהב בשם טֶּנִי, שנפחו שני קבים וחצי, ומניח אותו ליד המזבח. הוא לוקח בידיו את האפר מעל המזבח, ומכניס לטני. כשכבר לא נשאר מספיק אפר כדי שיוכל להרים אותו בידיים הוא גורף את האפר שנשאר לתוך הטני. כשהוא גומר הוא מניח את הטני ליד המזבח ויוצא מההיכל.
הכהן שזכה בדישון המנורה נכנס עם כלי מזהב בשם כּוּז, הוא שופך לתוכו את השמן והפתילות שנשארו בנרות מההדלקה של הערב הקודם. יש אומרים שהוא גם ממלא שמן ופתילות חדשים בנרות, ויש אומרים שמילוי השמן והפתילות נעשה בערב לפני ההדלקה.
עבודות הבוקר > העבודות בהיכל > קריאת שמע וברכות

הכהנים הולכים ללשכת הגזית כדי לקרוא קריאת שמע ולהתפלל. הם מברכים את ברכת אהבה רבה, וקוראים את עשרת הדברים ואת קריאת שמע, ומברכים שלוש ברכות: אמת ויציב, עבודה וברכת כהנים. בשבת מוסיפים עוד ברכה למשמר הנכנס, והמשמר היוצא היה מברך את המשמר הנכנס ”מי ששכן את שמו בבית הזה הוא ישכין ביניכם אהבה ואחוה ושלום וריעות”.
עבודות הבוקר > העבודות בהיכל > הפיס השלישי - הקטרת הקטורת

אחרי התפילה, הממונה מזמין את הכהנים שאף פעם לא זכו בהקטרת הקטורת לבוא ולהשתתף בפיס שיקבע מי יקטיר את הקטורת. בפיס השלישי זכו שני כהנים. הראשון זכה בהקטרת הקטורת והשני זכה בהבאת גחלים לקטורת על המחתה.
עבודות הבוקר > העבודות בהיכל > הפיס הרביעי - העלאת האיברים

אחרי הפיס השלישי מתקיים הפיס הרביעי שאליו מוזמנים כל  הכהנים, ובו זוכה כהן אחד בהעלאת האיברים מהכבש למזבח.
עבודות הבוקר > העבודות בהיכל > הקטרת הקטורת

בעבודת הקטרת הקטורת משתתפים שלושה כהנים. האחד הוא זה שזכה בפיס להקטיר את הקטורת, השני הוא זה שזוכה ב'מחתה', ותפקידו להעביר גחלים למזבח הקטורת. והשלישי 'אוהבו או קרובו' של המקטיר, שנכנס גם הוא ועוזר לו בהכנות להקטרה.
הכהן שזכה בקטורת לוקח כף מזהב שנפחה שלושה קבים שבתוכה נמצא בזך מלא בקטורת במשקל של חצי מנה.
הכהן שזכה במחתה עולה למזבח עם מחתה מכסף שנפחה ארבעה קבים, וחותה גחלים מהמערכה השנייה. הוא יורד מהמזבח ומעביר את הגחלים למחתה מזהב שנפחה שלושה קבים. את הגחלים שנשפכו גורפים לאמת המים.
שלושת הכהנים הולכים להיכל, והכהן עם המחתה שופך את הגחלים על המזבח, מרדד אותם עם שולי המחתה, משתחווה ויוצא. הכהן שזכה בקטורת נותן לחברו את הבזך עם הקטורת, וחברו שופך לתוך ידיו את הקטורת. אם נשפכה קצת קטורת בכף הוא שופך גם אותה לתוך ידיו, משתחווה ויוצא. הכהן שזכה בקטורת מחכה שכל העם יפרשו מ"בין האולם ולמזבח", ושהממונה יאמר לו "הקטר". הכהן שופך את הקטורת על המזבח, מתחיל בצד שרחוק ממנו, כדי שלא יכווה כשהוא מחזיר את ידיו מעל אזור שכבר נתן עליו קטורת. כשהוא מסיים הוא משתחווה ויוצא.
עבודות הבוקר > סיום העבודה > השתחוואה בהיכל לאחר עבודה

כשהכהן שהקטיר יוצא מההיכל ומגיע לבין האולם והמזבח, אחד הכהנים זורק את המגרפה, המשנה במסכת תמיד מתארת את זריקת המגרפה
אֵין אָדָם שׁוֹמֵעַ קוֹל חֲבֵרוֹ בִּירוּשָׁלַיִם מִקּוֹל הַמַּגְרֵפָה. וּשְׁלשָׁה דְבָרִים הָיְתָה מְשַׁמֶּשֶׁת, כֹּהֵן שֶׁשּׁוֹמֵעַ אֶת קוֹלָהּ, יוֹדֵעַ שֶׁאֶחָיו הַכֹּהֲנִים נִכְנָסִים לְהִשְׁתַּחֲווֹת, וְהוּא רָץ וּבָא. וּבֶן לֵוִי שֶׁהוּא שׁוֹמֵעַ אֶת קוֹלָהּ, יוֹדֵעַ שֶׁאֶחָיו הַלְוִיִּם נִכְנָסִים לְדַבֵּר בַּשִּׁיר, וְהוּא רָץ וּבָא. וְרֹאשׁ הַמַּעֲמָד הָיָה מַעֲמִיד אֶת הַטְּמֵאִים בְּשַׁעַר הַמִּזְרָח
כשהכהנים הולכים לכיוון ההיכל, הכהנים שזכו בדישון המזבח הפנימי והמנורה מקדימים להיכנס לפניהם. הכהן שזכה בדישון המזבח לוקח את הטני, משתחווה ויוצא. הכהן שזכה בדישון המנורה מטיב את שני הנרות האחרונים, לוקח את הכוז, משתחווה ויוצא. הכהנים כולם נכנסים להיכל, משתחווים ועומדים על מעלות האולם.
אחרי הקטרת הקטורת וההשתחוויות, הכהן שזכה בהעלאת האיברים מהכבש למזבח מעלה אותם לראש המזבח, וזורק אותם אל האש של המערכה הגדולה.
עבודות הבוקר > סיום העבודה > ברכת כהנים

אחרי הקטרת האיברים, הכהנים שעל מדרגות האולם מברכים ברכת כהנים. ברכת הכהנים במקדש שונה מברכת הכהנים מחוץ למקדש, במקדש הכהנים היו מרימים את ידיהם מעל לראשיהם, בעוד מחוצה לו הם מושיטים אותם בגובה הכתפיים. כמו כן במקדש היו מברכים את כל שלושת הפסוקים ברצף, בעוד מחוצה לו עונים אמן אחרי כל פסוק. במקדש גם לא היו עונים אמן אחרי הברכה אלא "ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד".
עבודות הבוקר > סיום העבודה > הקרבת המנחות והנסכים

אחרי ברכת הכהנים, הכהן שזכה בהעלאה למזבח מקריב את מנחת הנסכים ומנחת החביתין. עבודות הבוקר מסתיימות בניסוך היין ובשירה ונגינה עמו – ”שאין אומרים שירה אלא על היין”.
עוד קודם לניסוך, נעמדים שני כהנים על שולחן החלבים שסמוך לפינה זו של המזבח, ותוקעים בחצוצרות (תקיעה תרועה ותקיעה) כדי להודיע ללווים ששׁרים, ולמנגנים, שהניסוך עומד להתחיל ועליהם להתכונן. לאחר התקיעה הם יורדים מהשולחן ונעמדים מימינו ומשמאלו של האחראי על כלי השיר וממתינים לניסוך היין. את זמן הניסוך המדויק, יֵדעו כולם בעזרתו של הכהן העומד בפינה על "קרן המזבח", שיסמן להם מתי בדיוק מנסכים.
הכהן שהקטיר את האיברים והמנחות, מעלה את היין לראש המזבח על מנת לנסכו. הוא עולה בצד שמאל של הכבשׁ ופונה שמאלה לכיוון פינת המזבח. הכהן מנסך את היין לתוך ספל המחובר למזבח, והיין נשפך, דרך הנקב שבתחתיתו לשיתין (חללים עמוקים שבאדמה).
בשעת הניסוך, הכהן שעל הקרן מניף בסודרין שבידו, ואז האחראי על כלי השיר מנגן במצלתיים ובכך מסמן לשאר המנגנים להתחיל לנגן. הלויים העומדים על הדוכן מתחילים לשיר את שיר של יום, (בכל יום הפרק שלו), ומחלקים אותו לשלושה חלקים. בתחילת השירה, הכהנים תוקעים בחצוצרות - תקיעה תרועה ותקיעה, וכל העם שבעזרה משתחווים, וכך תוקעים ומשתחווים גם בשתי ההפסקות שבין חלקי השיר הבאים.
בסיום עבודתו הכהן הולך אחורה וחוזר לכבשׁ, ומשם יורד מהמזבח.
עבודות בין הערביים

בין הערביים (לפנות ערב), הכהנים עושים עוד כמה עבודות לקראת סיום יום העבודה במקדש. רוב העבודות מקבילות לעבודות שנעשו בשעות הבוקר בפתיחת יום העבודה במקדש.
עבודות בין הערביים > הקרבת התמיד

שחיטת התמיד נעשית בשמונה וחצי שעות זמניות מתחילת היום. את העבודות השייכות להקרבת התמיד (שחיטה, זריקה, הולכה וכו') מבצעים אותם כהנים שזכו בהם בבוקר. בשונה מתמיד של שחר, תמיד של בין הערביים נשחט בטבעת השנייה מצפון, בשורת הטבעות המערבית.. זריקת הדם וניתוח הכבשׂ נעשים באותה צורה כמו בבוקר. הכהנים שזכו בבוקר בהעלאת האיברים, מעלים אותם לכבשׁ ומולחים אותם. הכהן שזכה בהקטרת האיברים, מקטיר אותם על גבי המערכה הגדולה.
עבודות בין הערביים > הקטרת הקטורת

בניגוד לשאר העבודות, שאותן עשו אותם הכהנים שזכו בהן בבוקר, ולכן לא היה צורך בפייסות חדשים בערב, את הקטורת מקטיר בכל פעם כהן חדש, ולכן היו עורכים לה פיס נפרד בין הערביים. סדר ההקטרה עצמו מקביל לסדר ההקטרה בבוקר.
עבודות בין הערביים > הקטרת מנחות ונסכים

אחרי הקטרת הקטורת, הכהן שזכה בהקטרה מקטיר את מנחת הנסכים ומנחת החביתין, ומנסך את היין על גבי המזבח. במהלך ניסוך היין הלויים שרים את השיר של יום.
עבודות בין הערביים > הדלקת המנורה

עבודות היום מסתיימות עם הדלקת המנורה. הכהן נכנס להיכל עם גחל מהמזבח החיצון, ומדליק את הנר המערבי. מהנר המערבי הוא מדליק את כל שאר הנרות האחרים.
עבודות בין הערביים > נעילת ההיכל והעזרה

בסיום העבודות נועלים את שערי ההיכל, ולאחר שהכהנים גומרים להקטיר את האיברים שלא הספיקו להקטיר ביום, ולאכול את בשר הקרבנות שלא הספיקו לאכול ביום, נועלים את שערי העזרה. בשעות הלילה הכהנים של בית האב שעובד למחרת ישנים בבית המוקד, ומשמר לווים וכהנים שומרים על המקדש.
שלושת הרגלים

בשלושת הרגלים, היו באים המונים מעם ישראל לירושלים ולבית המקדש, כדי לקיים את מצוות הרגלים: עלייה לרגל והבאת עולת ראייה, שמחת הרגלים והבאת שלמי חגיגה ושלמי שמחה, וכדי להשתתף במצוות המיוחדות לכל רגל שהתקיימו בבית המקדש.
שלושת הרגלים > פסח

שלושים יום קודם לפסח, בט"ו באדר, היו שלוחי בית דין יוצאים ומתקנים את הדרכים שהתקלקלו בתקופת החורף. בימים שלפני פסח, היו עולי הרגל שהגיעו לירושלים מקריבים את נדריהם ונדבותם, ובעיקר את קרבנות התודה בהם התחייבו, כיוון שלא ניתן להקריב את התודה, שיחד איתה מובאים גם לחמי חמץ, בחג הפסח.
בי"ד בניסן, ערב חג הפסח, לאחר הקרבת תמיד של בין הערביים, הקטרת הקטורת והדלקת המנורה, מקריבים את קרבן הפסח. במהלך שחיטת הפסח, הלויים שרים את ההלל. אם הם גומרים, ועדיין לא נגמרה שחיטת הפסח, הם שרים אותו שוב. לאחר גמר שחיטת כל הפסחים, סותמים את פתח היציאה של אמת המים שבמקדש, ובעזרת המים שעולים ממנה שוטפים את העזרה.

בט"ו בניסן, ובכל ששת הימים שאחריו, מקריבים את קרבנות המוסף של חג הפסח: שני פרים, איל אחד ושבעה כבשים לעולה ושעיר עיזים לחטאת. כמו כן, ביום זה מתחילים להקריב את עולות הראייה, שלמי החגיגה ושלמי השמחה.

בט"ז בניסן, בנוסף לקרבנות המוסף, מקריבים גם את מנחת העומר, מנחה העשויה משעורים, אותה מניפים לפני ה'. יחד עם המנחה, מקריבים כבש לעולה, שבשונה משאר כבשי העולה, מנחת הנסכים שלו כוללת שני עשרונים של סולת.
שלושת הרגלים > שבועות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שלושת הרגלים > סוכות

נוסף למצוות העלייה לרגל והקרבנות הכרוכים בה, שנוהגות בכל הרגלים, בחג הסוכות היו במקדש כמה מצוות ייחודיות. בזמן בית המקדש, מצוות נטילת לולב נהגה בכל מקום בט"ו בתשרי (היום הראשון של החג) בלבד, ורק בבית המקדש נהגה בכל שבעת ימי החג.
ניסוך המים ומצוות ערבה במקדש הן שתי מצוות בלעדיות לבית המקדש, והן נחגגו בו באופן רב-רושם. מקור שתיהן הוא בהלכה למשה מסיני ובתורה שבעל-פה. בנוסף לניסוך היין שנעשה במקדש בכל יום, בחג הסוכות נוספו לנסכי קרבן התמיד גם מים, שנשאבו בכל יום ממעיין השילוח. מעמד שאיבת המים וניסוכם נעשה באופן חגיגי שכלל תהלוכה רבת-משתתפים למעיין ובחזרה ממנו, תוך כדי תקיעה בחצוצרות. עוד טרם השאיבה, שמתבצעת לפנות בוקר, התקיימה במהלך הלילה שמחת בית השואבה. שמחת בית השואבה הייתה מעמד בו לאורך כל אחד מלילות החול של חג הסוכות היו רוקדים בעזרת הנשים שבמקדש לאורך כל הלילה. לקראת הבוקר פסקו הריקודים, והחוגגים יצאו לשאוב מים לניסוך המים.

 מצווה נוספת היא מצוות ערבה. בכל יום היו מביאים ערבות ממוצא וזוקפים אותם על גבי המזבח. כמו כן, בכל יום היו מקיפים את המזבח תוך תפילה.
כמו בכל החגים, גם בחג הסוכות הקריבו קרבנות מוסף. בכל יום משבעת ימי החג הקריבו 14 כבשים, שני אילים, ופרים במספר משתנה: ביום הראשון 13, ובכל יום פחת מספרם, עד שביום השביעי הקריבו שבעה פרים. בנוסף לקרבנות אלו, שהיו עולה, הקריבו בכל יום שעיר עיזים לחטאת. ביום השמיני, שמיני עצרת, מקריבים פר אחד, איל אחד ושבעה כבשים לעולה, ושעיר אחד לחטאת.
לקריאה נוספת

הרב אהרן בן יוסף הכהן, עבודת הקרבנות,  פיוטרקוב תרע"ג, באתר היברובוקס
הרב יעקב עמדין,  סידור בית יעקב (עמדין)/סדר עבודת כל יום
הרב אמתי בן דוד, נר תמיד, ציורים על מסכת תמיד, באתר היברובוקס
הרב אברהם בורשטין, מה יעשו היום בבית המקדש? - סדר העבודה היומית, באתר אוצר החכמה
הרב אברהם בורשטין, מה יעשו היום בבית המקדש? - חגי תשרי, באתר אוצר החכמה
הרב אברהם בורשטין, מה יעשו היום בבית המקדש? - שבת, ראש חודש, פסח, שבועות, באתר היברובוקס