stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ימי הביניים
היהודים בימי הביניים > יהודים תחת שלטון נוצרי

החוק הגרמאני לא הפלה יהודים לרעה. ניצורה של אירופה היה תהליך ארוך ואטי, ולכן בימי הביניים המוקדמים, במרבית המקומות שבהם חיו היהודים באירופה הם נהנו בדרך כלל משלווה ומהגנת השלטון.
הממלכה הוויזיגותית בספרד הייתה שונה בעניין זה משאר הממלכות הגרמאניות. בשנת 586 המירו המלכים הוויזיגותים את דתם האריאנית בנצרות הקתולית, וביקשו להפוך את ממלכתם לחברה נוצרית אחידה. אחת הדרכים להגשים מטרה זו הייתה אימוץ מדיניות אנטי-יהודית קיצונית, כדי לגרום לניצורם של היהודים. המלכים שיתפו פעולה בעניין זה עם הכנסייה, ובחסותם התכנסו כמה ועידות כנסייה שתיקנו תקנות במטרה לחסל את הקיום היהודי בממלכה. התקנות נועדו לצמצם את הקשרים הכלכליים והחברתיים בין יהודים לנוצרים, נאסר על יהודים להחזיק במשרות ציבוריות או להחזיק בעבדים נוצרים, והותר לנצר יהודים בכוח. עם זאת, קשה לדעת עד כמה החוקים הללו אכן יושמו.
במשטר הפיאודלי התקיימו בכפרים יחסי אדון-צמית בין בעלי הקרקע לבין מעבדי הקרקע. ליהודי היה אסור להיות אדונו של צמית נוצרי ולא יכול היה להישבע שבועת אמונים מקובלת לאדון נוצרי, זו הייתה אחת הסיבות להיעלמותם של יהודים מהמרחב הכפרי לערים. כחלק ממשטר הגילדות התקיימה גילדת היהודים (הקהילה היהודית).
ליהודים היה מונופול על סחר בכספים והלוואות, כי הכנסייה אסרה על נוצרי להלוות כספים בריבית לנוצרי אחר או אף להרוויח בדרך אחרת מהלוואת כספים.
חלק מהפריווילגיה של היהודים היה הזכות לסחור בחפצים משומשים; על מנת לקבל הלוואה נדרש הלווה להשאיר משכון. אם ההלוואה לא הוחזרה היו היהודים רשאים למכור את המשכון וכך התרכז בידם הסחר בחפצים משומשים.
הקהילה היהודית התגוררה במתחם מגורים, כפי שעשו זאת גם חברי גילדות אחרות.
על מנת למנוע מצב בו יהיו יותר מדי מלווים בריבית בעיר מסוימת, קבעו הקהילות היהודיות חוק הנקרא חרם היישוב, זכותה של קהילה לאסור על אדם להתיישב בתחומה שכן יש חשש כי הוא ירוויח על חשבונה.
תקנה נוספת היא המערופיא, ידוע מפורסם (שפלוני הוא קליינט של אלמוני). תפיסה גילדאית האוסרת לצוד קליינט של יהודי אחר. מי שהיה מעז לנהוג כך היה מוטל עליו חרם.
הרבנים היו קובעים את גובה הריבית כך שהסכום הנגבה לא יעלה את חמת הנוצרים על היהודים.
היהודים בימי הביניים > המשפחה היהודית באירופה של ימי הביניים

לפי ספרה של אלישבע באומגרטן: "חיי המשפחה באשכנז בימי הביניים", היה מעמד הנשים היהודיות באירופה נמוך יותר ממעמד הנשים הנוצריות.
אירועים מרכזיים בימי הביניים

476 – נפילת הקיסרות הרומית מפלישות הברברים ותחילת ימי הביניים.
800 – קרל הגדול (שרלמן) הוכתר על–ידי האפיפיור לאו השלישי לקיסר של הקיסרות הרומית הקדושה. שרלמן איחד תחת שלטונו את רוב מערב אירופה וניצר את רוב השבטים הברברים שחיו בה. אחרי מותו, ממלכתו התפצלה בין שלושת נכדיו, ואלה היוו את היסוד לאיטליה, גרמניה וצרפת.
1066 – ויליאם הכובש כבש את אנגליה.
1099 – מסע הצלב הראשון הסתיים בכיבוש ירושלים.
1138 – נולד רבי משה בן מימון (הרמב"ם), מגדולי אנשי הרוח בתור הזהב של יהדות ספרד.
1140 – נוצרת האדריכלות הגותית בבניית האפסיס של בזיליקת סן-דני בפריז.
1147 – מסע הצלב השני.
1187 – סלאח א-דין כבש את ירושלים, מסע הצלב השלישי התחיל.
1215 – ג'ון מלך אנגליה חתם על המגנה כרטה המגבילה את סמכויותיו של הכתר ומהווה למעשה את תחילת המשפט הקונסטיטוציוני באנגליה.
1291 – עכו הצלבנית נפלה. בכך התמוטטה הממלכה הצלבנית בארץ ישראל. מסדרי האבירים עברו לאיי הים התיכון והקדישו את עיקר זמנם למלחמה בשודדי הים, עניינים פוליטיים ומדיניים, ובנקאות.
1307 – מלך צרפת, פיליפ היפה, פשט על כל מעוזי הטמפלרים בצרפת ועוצר את חברי המסדר, שנאלצים להודות בכפירה, מינות ועבודת השטן. בכך הוא למעשה מחסל את אחד ממסדריה הצבאיים המפוארים של אירופה, שהוקם על מנת להגן על צליינים בארץ הקודש ולסייע למסעי הצלב.
1337 – פרצה מלחמת מאה השנים בין ממלכת אנגליה לצרפת. המלחמות הסתיימו ב-1453.
1346 – פרצה מגפת הדבר, הידועה בשם "המוות השחור".
1415 – כיבוש סאוטה מידי המורים בצפון אפריקה. ראשית ימיה של האימפריה הפורטוגזית והעידן הקולוניאלי. קרב אז'נקור מוביל למפנה לטובת הבריטים במלחמת מאת השנים.
1429 – ז'אן ד'ארק וצבאה שחררו את אורליאן וד'ארק הכתירה את שארל השביעי למלך צרפת בקתדרלת ריימס.
1452 – נולד לאונרדו דה וינצ'י, מבשרו של הרנסאנס באיטליה.
1453 – נפילת קונסטנטינופול בידי האימפריה העות'מאנית והתמוטטות האימפריה הביזנטית.
1455 – יוהאן גוטנברג המציא את הדפוס.
1485 – מלחמות השושנים על כתר המלוכה באנגליה הסתיימו בעליות של בית טיודור לשלטון.
1488 – ברתולומיאו דיאס גילה את כף התקווה הטובה.
1492 – כריסטופר קולומבוס הגיע את אמריקה.
1492 – כיבוש גרנדה מידי המורים, בכך הושלם תהליך הרקונקיסטה בספרד.
1492 – גירוש יהודי ספרד.
1494 – חוזה טורדסיאס חילק את העולם בין ספרד ופורטוגל.
1497 – הטבלת יהודי פורטוגל לנצרות בידי מנואל הראשון, מלך פורטוגל.
1498 – וסקו דה גאמה השלים את המסע הימי הראשון בין אירופה להודו.
1500 – פדרו קברל גילה את ברזיל.
1509 – הנרי השמיני הוכתר כמלך אנגליה. במהלך כהונתו התנתקה אנגליה מהכנסייה הקתולית ומוקמת הכנסייה האנגליקנית שכפופה למלך אנגליה ולא לאפיפיור.
1517 – פרצה מהפכת הרפורמציה.
ראו גם

פאודליזם
האימפריה הביזנטית
האימפריה הרומית הקדושה
צבאות התקופה הפאודלית
מוזיקת ימי הביניים
מזמור גרגוריאני
ספורט בימי הביניים
לקסיקון של ימי הביניים
הרנסאנס של המאה ה-12
לקריאה נוספת

רוברט לופז, לידתה של אירופה, (הקדמה: בנימין זאב קדר, עורך מדעי: צבי רזי, עריכה: אמיתי שפיצר, תרגום: מיה מבורך), תל אביב: הוצאת דביר, תש"ן–1990
לין תורנדייק,
The History of Medieval Europe, Houghton Mifflin Company, 1917
Medieval Europe, its Development & Civilization, George G. Harrap & Company Ltd., 1920
הערות שוליים

↑  יאן דהונט, בספרו ימי הביניים המוקדמים, סובר כי הראשון שביטא את המונח היה ההיסטוריון הרנסאנסי, פלאוויו ביונדו (Flavio Biondo) (המאה ה-15). מקור אחר מדבר על פרנצ'סקו פטרארקה (המאה ה-14).
↑  איינהרד, חיי קרל הגדול, מבוא מאת המתרגם יצחק חן, עמ' 12, הערה 3
↑  Must We Divide History into Periods?, תרגום לאנגלית M.B. DeBevoise, אוניברסיטת קולומביה, 2015
↑  William C. Jordan (1996). "The Great Famine".
↑  William C. Jordan (1996). "The Great Famine".
↑  Jones, pp. 136–8;Cantor, p. 482
↑  Herlihy (1997), p. 17; Jones, p. 9
↑  Duby, p. 270; Koenigsberger, p. 284; McKisack, p. 334.
↑  Koenigsberger, p. 285.
↑  Cantor, p. 484; Hollister, p. 332; Holmes, p. 303.
↑  Cantor, p. 564; Hollister, pp. 332–3; Koenigsberger, p. 285.
↑  Hollister, pp. 332–3; Jones, p. 15
↑  Reinert 2002, p. 268
↑  Reinert 2002, p. 270.
↑  Runciman 1990, pp. 71–72
1 2  Runciman 1990, pp. 84–85
↑  Runciman (1990), 84–86
↑  Hindley, Geoffrey (2004). A Brief History of the Crusades: Islam and Christianity in the Struggle for World Supremacy. London: Constable & Robinson. pp. 300. ISBN 978-1-84119-766-1
↑  Martin, pp. 100–1.
↑  Koenigsberger, p. 322; Jones, p. 793; Martin, pp. 236–7
↑  Martin, p. 239
↑  Allmand (1998), p. 754; Koenigsberger, p. 323
↑  Allmand, p. 769; Hollister, p. 368
↑  יצחק חן, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 5, עמ' 276
↑  יצחק חן, ראשיתה של אירופה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך ב, יחידה 5, עמ' 278
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533694105171  BnF: cb133185191 (data)  GND: 4129108-6  KulturNav: 8186a38a-1c8d-4d43-8c60-5ebfbdbad5e4  LCCN: sh85085001  LNB: 000050418  NARA: 10641432  NKC: ph126223 
1492 – קולומבוס תובע בעלות על העולם החדש (הדפס משנת 1893). יש הרואים בגילוי אמריקה את סיומם של ימי הביניים.
המלך קרל הגדול הצליח לייסד ממלכה יציבה במערב אירופה המבוססת על פיאודליזם. ממלכתו – הקיסרות הרומית הקדושה – החזיקה מעמד למעלה מ-1,000 שנה, על אף ש שנקרעו ממנה נתחים רבים עקב סכסוכים פנימיים.
מגדל לונדון. מלכי ואצילי ימי הביניים ביססו את שלטונם באמצעותם בניית מערך מבצרים וטירות.
עמוד מתוך ספר שעות מהמאה ה-15. ספרי שעות רבים נכתבו במהלך ימי הביניים
פסל בדמותו של המלך ארתור
המוות השחור
מהמט השני נכנס בשערי קונסטנטינופול
בתקופה זו מוסקבה לא הייתה יותר מעיירה קטנה מבוצרת בחומת עץ, ציור של אפולינרי וסנצוב
ברכת הכנסייה לפני קרב קוליקובו, ציור של ארנסט ליסנר
כלי נשק מסוף ימי הביניים: שריון לוחות, מגן, קשת מוצלבת, גרזני קרב.
קתדרלת שארטר, צרפת, ציור של קאמי קורו מ-1830
גרסה משנת 1225 של ה"מגנה כרטה".
אנשי טורנה קוברים את בני עירם שמתו במגפת המוות השחור. איור מכתב יד עתיק מאמצע המאה ה־14.
אילן שס

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1962 (בן 62) חיפה, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
אילן שס (נולד ב-31 ביולי 1962) הוא מנהל אמנותי, מוזיקאי, מלחין, זמר ומנחה ישראלי.
ביוגרפיה

אילן שס נולד בחיפה וגדל בקריית חיים. הוא בנם של האקטיביסט דב ש"ס שעלה מרומניה ופנינה לבית אגיון שעלתה מאלכסנדריה, ונכדו של המתרגם ש"ס רומן.
מגיל 8 החל ללמוד לנגן בכינור. במקביל החל לנגן על גיטרה ופסנתר ישן שהיו בביתו. בגיל 16 חבר לארקדי דוכין שעלה באותה עת מברית המועצות. יחד הם ניגנו בכלים רבים והקליטו שירים באולפן ביתי מאולתר.
לאחר שירותו הצבאי, עבר להתגורר בתל אביב ולמד באקדמיה למוסיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב במגמת קומפוזיציה וניצוח. היה תלמידו של פרופ' יוסף דורפמן. במסגרת לימודיו הלחין יצירות תזמורתיות גדולות ומוזיקה להצגות בפסטיבלים לתיאטרון. כדי לממן את לימודיו באקדמיה למוסיקה, ניגן במועדונים ידועים באותה תקופה, כגון "בר 51",
"הסליק" ו"שבלול", וליווה אמנים מז'אנרים שונים.
קריירה > ניהול אומנותי

"שלום שבת" - ניהול אמנותי ומוזיקלי של פרויקט משרד החינוך אגף תרבות יהודית שמטרתו לחבר קצוות בחברה הישראלית. בין המשתתפים במופעים: אהוד בנאי, חנן בן ארי,
קובי אפללו, אריאל זילבר, אביתר בנאי, בניה ברבי, ביני לנדאו, הפרויקט של רביבו, עקיבא, ציון גולן דוד ד'אור,
ועוד.
"כתר המזרח" - ניהול אמנותי ומוזיקלי של פרויקט של משרד התרבות.
בין המשתתפים: בין המשתתפים :
עדן בן זקן, איל גולן, סאבלימינל,
נסרין, כנסית השכל, עדן חסון,
רותם כהן, מאור עדרי ועוד.
"מחווה לזאב רווח" - ניהול אמנותי ומוזיקלי לפרויקט של היכל תרבות ראשון לציון בשיתוף אמ"י ותרבות לישראל.
בין המשתתפים: זאב רווח, יהודה ברקן, זהבה בן, עמיר בניון, טוביה צפיר, מיקי קם, שלישית מה קשור, ועוד.
"פרס מפעל חיים" - ניהול אמנותי ומוזיקלי לפרויקט של משרד התרבות, אמ"י והיכל תרבות פ-ת.
בין המשתתפים :
נורית הירש, יהונתן גפן, יהורם גאון,
רבקה מכאלי, אביב גפן, יואב יצחק, קובי אושרת, חיים טופול, ציפי שביט, זאב רווח, אבי קורן, אילנית, חיים משה, חנה לסלאו ועוד.
"קולות רבים" - ניהול אמנותי מוזיקלי והנחיה במסגרת פרויקט של משרד החינוך. בין המשתתפים: קובי אפללו, אריאל זילבר, קורין אלאל, בניה ברבי, ערן צור, דוד ד'אור, שלמה בר, עלמה זוהר, עידן חביב ועוד.
קריירה > הצגות ומופעי בידור

עם סיום לימודיו פנה אליו דניאל לפין להשתתף בהצגת התיאטרון קומית של הקאמרי, "מעופפי רישפון" בבימוי מיכאל גורביץ'. במקביל הלחין הצגה מוזיקלית בשם "סיפורו של זרע" שהוצגה בבימוי חנוך רוזן בתיאטרון בית לסין בשיתוף עם בית צבי. לאחר מכן עבד על כמה מהצגות הבידור המצליחות של אותן שנים: הצגת היחיד של חנה לסלאו "החיים על פי לסלאו","הפעימה שנייה" של מאיר סוויסה ואלי יצפאן,"מכבס ותולה" של אבי קושניר, מופע היחיד של אורנה בנאי, "קיץ חד פעמי" של טוביה צפיר, אסנת וישינסקי, מוטי גלעדי וחנה לסלאו, ו"מפגש פסגה" ציפי שביט ויצפאן.
בשנים הבאות המשיך להלחין ולעבד מוזיקה לעשרות הצגות תיאטרון, ביניהן:
"על סף הפרישה" בפסטיבל ישראל
"אופרת היהודים" (יחד עם המלחין אבי אלבז) בבימויו של יורם לוי פורת
"הילדה שאני אוהב" (עם המלחין אריאל זילבר) על פי יהודה אטלס בבימוי חגית רכבי ניקוליבסקי, תיאטרון חיפה
"צימוקים ושקדים" מופע מוזיקלי של דודו פישר, יעקב בודו, חנה לסלאו. בבימויו של יואל זילברג, תיאטרון יידישפיל
"חתונה בעיירה" - מחזמר יידי עם מייק בורשטיין, ליליאן לוקס וגדי יגיל
"מעוז 24" בבימוי יוסף כרמון
"קין והבל" בימוי מיכאל גורביץ'
"אלוף האלתורים" - בבימוי פיטר פריי ובהשתתפות עודד קוטלר, רבקה מיכאלי, מוני מושונוב ועוד.
קריירה > תוכניות טלוויזיה

שס השתתף וניהל מוזיקלית תוכניות טלוויזיה רבות:
"של מי השורה הזאת" עם שלמה בראבא (ערוץ 2) ועם עידן אלתרמן (ערוץ 10); "
קצרים" (ערוץ 2 רשת)
"תשיר את זה" עם אסי עזר (ערוץ 2 רשת)
"אנשי השנה - לתת באהבה 2006" (ערוץ 2 קשת), "אנשי השנה" (ערוץ 2 קשת),
"יצפאן" (הוט 3)
"נוצץ" עם עינת ארליך / סיגל שחמון (ערוץ 2),
"עושים שוק עם גיל חובב" (ערוץ 2) ו"קפטן קוק" (ערוץ 10),
"משחק מכור" עם עינב גלילי (רשת),
"יום טוב" (ערוץ 2 קשת)
"הערב עם אלי יצפאן" (טלעד),
"שלום אנד גוד איבנינג" (ערוץ 2 קשת) יצפאן
"תפילו אותי מהרגליים" (ערוץ 24 קשת);
"ספיישלים" חנה לסלאו (קשת ערוץ 2)
"זה הכל בשבילכם" (רשת ערוץ 2),
"שרה'לכולם" עם שרהל'ה שרון (ערוץ 10), "לימוזינה" עם גיל ריבה (הוט 3), ועוד.
קריירה > ניהול מוזיקלי

במהלך השנים ניהל מוזיקלית וליווה אמנים רבים. בין השנים 1986–1995 עבד עם הקומיקאית חנה לסלאו בתוכניות טלוויזיה ומופעי במה שונים. בשני העשורים הבאים מ-1995 ועד היום עובד עם הקומיקאי אלי יצפאן בתוכניות טלוויזיה שונות: "הערב עם אלי יצפאן" 1996-1997 (טלעד) "שלום אנד גוד איבנינג" (ערוץ 2) ותוכנית האירוח היומית "יצפאן" 2001-2006 (הוט 3) וכן מופעי הבמה יחד עם ציפי שביט.
קריירה > מופעי מוזיקה בשיתוף הקהל

שס כותב ומנהל אמנותית מופעי שירה בציבור ייחודיים, בהם הקהל הופך לחלק ממופע חי. במופעים, המתקיימים בהיכלי תרבות ברחבי המדינה ומלווים בוידאו ארט עם מילות השירים, מנגנת להקת רוק חיה ומתארחים אמנים מהשורה הראשונה כגון חוה אלברשטיין, שלום חנוך, גלי עטרי, דני רובס, הברירה הטבעית, ריקי גל, נורית גלרון ועוד. בין המופעים הבולטים בסגנון זה:
"ימים של קולנוע" - מחווה לקולנוע הישראלי בהשתתפותם של ישראל גוריון, חני נחמיאס, מאיר סוויסה, איציק כהן ודרור קרן.
"למנצח שיר מזמור" - מסע למקורות המוזיקה הים תיכונית בהשתתפות דקלון, חיים משה, גלית גיאת, שימי תבורי, אבנר גדסי ועוד.
קריירה > מופעים מיוחדים

ניהל מוזיקלית מספר מופעי "ספיישל" שחלקם שודרו בטלוויזיה, ביניהם:
"שומר תמיד" פסטיבל שירי תנועות הנוער בעיבודים חדשניים בהשתתפות אברהם טל, אביב גפן, קרן פלס, קובי אפללו, דני ליטני, דני סנדרסון, הגרובטרון ועוד.
ערב במלאת 30 לזכרה של המשוררת דליה רביקוביץ בצוותא. בהשתתפות אמני ישראל.
אות מפעל חיים לאמני אמ"י ותיקים 2013, 2014, 2015, 2016 בהשתתפות הזוכים חיים טופול, נורית הירש, רבקה מיכאלי, אילנית, יהונתן גפן ואבי קורן.
מופע במלאת 30 לפטירתו של שמוליק קראוס, ערך והנחה את הערב בהשתתפות מתי כספי, אהוד בנאי, יענקלה רוטבליט, אתי אנקרי, אילן וירצברג ולהקת תיסלם.
החל מ-2005 החל ליצור את סדרת המופעים "שרים יוצרים", מופעי מחווה ליוצרים ישראלים בהשתתפות מיטב אמני ישראל ומשפחות היוצרים. הסדרה הופקה בשיתוף אמ"י ומועדון צוותא והמופעים שודרו בגלי צה"ל ורשת ג'.
קריירה > מוזיקה לסדרות וסרטים

בעשור השני של המאה ה-21, הלחין שס את המוזיקה לסדרת הטלוויזיה "פרודים" של דניאל לפין (ערוץ 2 רשת), ולסדרה "להיות איתה" של אסי עזר (ערוץ 2 קשת). בשנת 2019 הפיק מוזיקלית והלחין בשיתוף צביקה נתן את שירי הסרט המחשמלים, ביניהם את שיר הילדים "אלי החתול" שנוצר לצורך קידום הסרט והפך ללהיט ויראלי עם עשרות מיליוני צפיות ביו-טיוב.
חיים אישיים

שס גרוש ואב לילד. מתגורר בתל אביב.
גידולו של גדול

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נתן קמנצקי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ביוגרפיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2002
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם לעברית
גידולו של גדול: עיון באירועים בחייהם של גדולי תורה (באנגלית: Making of a Godol) הוא ספר ביוגרפי העוסק בתולדות חייהם של כמה מ"גדולי-הדור" מהמאה ה-20. את הספר כתב הרב נתן קמנצקי, בנו של אחד מגדולי הרבנים החרדיים באמריקה, הרב יעקב קמנצקי. הספר הוא פרי מחקר והיכרות אישית וכולל סיפורים רבים. המהדורה הראשונה של הספר יצאה ב-2002. הספר כתוב באנגלית ובו למעלה מ-1400 עמודים בשני כרכים.
תוכן הספר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
החרמת הספר והמחבר

"גידולו של גדול" יצא לאור בשלהי שנת תשס"ב. כחודש וחצי לאחר מכן, בחודש חשוון תשס"ג, פורסמו ברחוב החרדי פשקווילים אנונימיים נגד הספר והמחבר. סמוך לכך חתם הרב יוסף שלום אלישיב, ואחריו הרבנים אהרן לייב שטיינמן, משה שמואל שפירא, מיכל יהודה ליפקוביץ, חיים פנחס שיינברג, נסים קרליץ, צבי מרקוביץ, חיים קניבסקי, שמואל אוירבך ושלמה וולבה, על מכתב האוסר את הפצת הספר. בשלב זה לא נועד האיסור לפרסום ברבים.
בהנחיית הרב אלישיב הוקמה ועדה ובה שלושה רבנים דוברי אנגלית – הרבנים זליג אפשטיין, אהרן פלדמן ויצחק פרמן – במטרה לבדוק את תוכני הספר. זמן קצר לאחר מכן התפרקה הוועדה לאחר שעבודתה התייתרה כשהמכתב פורסם ברבים. זמן קצר לאחר מכן נאם הרב שמואל ברנבוים כנגד הספר, וקרא לנדות את הרב קמנצקי. אחריו פרסמו ארבעה עשר ראשי ישיבות אמריקאים – בהם הרבנים בירנבוים, שמחה שוסטל, דוד פיינשטיין, ראובן פיינשטיין, מלכיאל קוטלר, יעקב פרלוב ואהרן שכטר ועוד – כרוז נגד תוכן הספר, בו צוטט מכתבו של אלישיב.
בחודש אדר תשס"ג פורסם נידוי שהטיל הרב ליפקוביץ על הרב קמנצקי, בנימוק שהוא "מבזה תלמידי חכמים". כבר עם פרוץ הפרשה נשרפו עותקים של הספר בישיבת לייקווד, בידי צאצאיו של הרב אהרון קוטלר.
עם פרוץ הגינויים לספר שהה הרב קמנצקי בארצות הברית לצורכי בריאות, רחוק ממקום התרחשות העניינים. בשובו ארצה נפגש עם הרב אלישיב והסכים להקמת הוועדה הבודקת ועצירת הפצת הספר עד להכרעת הרבנים. בהמשך, לגרסת הרב קמנצקי, לא אפשר הרב יוסף אפרתי, מזכירו של הרב אלישיב, לרב קמנצקי להיפגש עם הרב אלישיב לאורך תקופה. לאורך החודשים שבהם נערך הבירור הרבני בעניין הספר נשלחו מכתבי איומים וחרפות לבית משפחת קמנצקי.
שני רבנים מרכזיים קראו את הספר ותמכו בהפצת הספר ובמחברו: הרב משה שטרנבוך והרב זליג אפשטיין. הרב אפשטיין, כאמור, היה יושב-ראש ועדת הביקורת הרבנית שמונתה בידי הרב אלישיב לבחינת תוכני הספר. גם חבר הוועדה השני, הרב פלדמן, לא סבר שיש לגנוז את הספר.
הסיבות לחרם על הספר

החרם נבע מכך שלא כהרגלם של חיבורים חרדיים הגיוגרפיים העוסקים ב"גדולי התורה", הספר לא נמנע מלהזכיר אפיזודות פחות מחמיאות בחייהם, מנקודת המבט החרדית המקובלת.
בין הדמויות הזוכות בספר לאזכורים 'בעייתיים' (לדעת השוללים) הרב אהרן קוטלר, מייסד וראש ישיבת לייקווד בארצות הברית. בין השאר, מסופר עליו שכתב מכתב לארוסתו שלא מצא חן בעיני חמיו הרב איסר זלמן מלצר; שגער בנוסח: "פרה אדומה, שתוק!" לבחור ג'ינג'י שהפריע לו בשיעור, וכיוצא באלה. נטען כי בני משפחתו של הרב קוטלר הם שהחלו לפעול באופן אקטיבי להחרמת הספר, בטענה שהספר פוגע בכבודו. על אביו של המחבר, הרב יעקב קמנצקי, מסופר בין השאר שקרא בספרות הרוסית. כן נטען כי בספר מובעת תמיכה בלימודי חול בישיבות, מובא היתר לשמיעת שירת נשים בזמירות שבת וכדומה.
הרב פרופ' זאב לב טען כי סיבת המחלוקת סביב פרסום הספר נעוצה בחילוקי דעות עקרוניים בין גישות חינוכיות שונות; בעוד המחרימים סבורים, משיקולים חינוכיים, כי ספרות היסטוריה רבנית צריכה להציג אך את הצדדים החיוביים באישיותם של גדולי התורה, "גידולו של גדול" משקף עמדה עקרונית שונה, שעליה התחנך המחבר בבתי רבותיו, ולפיה ספר חינוכי אמור לחנך בראש ובראשונה למידת "האמת", ועליו למסור לקורא את מכלול אישיותם של נשואי הספר. הרב קמנצקי עצמו טען כי העמדה השוללת את ספרו מקורה בגישת הסיפורת החסידית, שהשתלטה לדבריו גם על עולם התורה הליטאי, ובה מוצגים אדמו"רים כקדושי עליון ומלאכים.
ביחס לתוכן הספר, טען הרב יעקב גרשון וייס שמקורותיו של המחבר אינם תמיד אמינים, שהסתמך על עדויות שמסרו אינפורמציה שגויה, ושהוסיף ספקולציות המציגות את הנידונים באופן שאינו מוסיף להם כבוד. הרב קמנצקי הגיב כי ציין תמיד את מקורותיו ואת רמת אמינותם, וכשדן בתכני הסיפורים הדגיש תמיד מה נאמר במקורות ומה הצעתו שלו, תוך שהניח לקורא לשפוט בעצמו את הדברים.
תגובת המחבר

ב-2003 כתב הרב קמנצקי ספר בשם "אנטומיה של איסור" (The Anatomy of a Ban), המתעד את פרשת החרמת הספר. הספר נדפס באנגלית ובעברית, עמוד מול עמוד, ולא הופץ ברבים. התוכן העיקרי של הספר הוא חמישה מכתבים ארוכים ששלח הרב קמנצקי לאחד מתלמידיו, לאורך החודשים שבהם סערה הפרשה, וכן מסמכים השייכים לה. לחמשת המכתבים נתן הרב קמנצקי כותרות: "אתיקה", "פוליטיקה", "קנאות", "תקשורת" ו"נידוי".
טענותיו העיקריות של המחבר הן שהליך החרמת הספר לא היה הוגן משום שלא היה ניסיון לשמוע את דבריו ודרכו לרבנים המחרימים נחסמה, כך שהם שמעו רק צד אחד. כמו כן טען שהמחליטים העיקריים היו בני ביתם של הרבנים ורבנים בדרגה נמוכה שהרבנים סמכו עליהם. החותמים העיקריים אינם קוראים אנגלית, כך שאין ספק שלא קראו את הספר בעצמם, וכי נראה שההחרמה נעשתה על סמך ציטוטים חלקיים מהספר.
עוד טען הרב קמנצקי כי באופן פרדוקסלי דווקא ה"קנאים" שרדפו את ספרו והחרימו אותו אינם מכבדים את גדולי התורה; בעוד הוא מכבד את גדולי הדור ומקבל את סמכותם הרוחנית, דווקא מתוך הכרה שאישיותם הייחודית התעצבה ככזו למרות ניסיונות שחוו וקשיים שעמם התמודדו. לדבריו, הקנאים סבורים שחשיפת אישיותם האמיתית של רבנים תערער את סמכותם. עוד טען הרב קמנצקי שהוא עצמו קיבל את סמכותו של הרב אלישיב ופעל בהתאם להנחיותיו, ואילו הקנאים הם שגנבו את המכתב של הרב אלישיב ופרסמו אותו, וכך הכריחו אותו למעשה לפרסם את דעתו ברבים שלא ברצונו.
בשנת ה'תשס"ה הוציא המחבר "מהדורה מתוקנת", מצונזרת ומרוככת, של המקור, והביע תקוה שמהדורה זו תזכה ליחס שונה. למרות זאת פרסמו הרבנים במרץ 2006 מכתב חדש בחתימת חותמי כתב האיסור המקורי, ולפיו מהדורתו החדשה של הספר נסקרה בידי הרבנים דן סגל ויוסף רוזנבלום והם מצאו כי לא חל שינוי בנסיבות האיסור. לדברי המחבר הדבר נעשה בניגוד להבטחה מפורשת שנתן לו הרב אלישיב שלא יחרים את המהדורה החדשה בלי לדון איתו לפני כן.
בגין ההחרמות הספר נחשב נדיר, ועותקים שכבר הופצו מוצעים למכירה במאות דולרים. הספר, כמו גם "אנטומיה של איסור", הם הספרים עם תאריך ההוצאה לאור המאוחר ביותר בין הספרים הנמצאים במחסן הנדירים של הספרייה הלאומית. הספר לא תורגם לעברית, ובשל כך עיקר המהומה סביבו התנהלה בארצות הברית.
כרכים נוספים שהיו אמורים לצאת לאור

ב"אנטומיה של איסור" מציין הרב קמנצקי כי "גידולו של גדול" היה אמור להיות הכרך הראשון בסדרה שתהווה מערכה היסטורית רחבה על התהוותו של "עולם התורה" במאה ה-20; אולם בעקבות המאורעות שחווה סרה מעליו חדוות היצירה, ו"אינני יכול לאזור חיל וליטול על עצמי את המשך המלאכה". בין המאורעות שעליהם תכנן לכתוב:
המאורעות שהתרחשו בליטא ובעולם הישיבות בחמש השנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה; מהלך המלחמה בחזית המזרחית; גירושים של יהודי ליטא בשנת תרע"ה (1915) למעמקי רוסיה; גורלן של סלבודקה, ראדין, מיר ולומז'ה במהלך המלחמה; המהפכה הרוסית והשפעותיה על עולם הישיבות; הפוגרומים באוקראינה והשפעתם על הישיבות; שובן של הישיבות למקומותיהן המקוריים שלפני המלחמה, והשינויים הקיצוניים שהתחוללו בחברה היהודית; הפגישה והשפעות הגומלין בין יהדות מערב אירופה ומזרחה שנגרמו כתוצאה מהכיבוש הגרמני של מזרח אירופה; ייסודו של כולל סלבודקה והתמזגותו עם כולל קובנה; המנהיגות הרבנית והציבורית של יהדות ליטא בין שתי המלחמות; הקמת הישיבות בארץ ישראל בידי הישיבות הליטאיות; הגשר שהוקם בין אמריקה לליטא בידי ראשי הישיבות הליטאיים שהגיעו לאמריקה לגיוס תרומות; השפעתו של המשבר הכלכלי של תחילת שנת תר"ץ (1929) בארה"ב על ישיבות ליטא; עליית התנועות הלאומיות הקיצוניות בפולין ובליטא בשנות ה-צ' (שנות השלושים למספרם) וההשפעה הנאצית שחדרה מגרמניה הסמוכה; וכן שיר תהילה לעיירת מולדתי, ציטביאן, עיירה ליטאית טיפוסית, שנכחדה על קידוש ה'. חוששני שמעתה כל זאת כבר לא יראה אור.
מהדורות הספר

Making of a Godol: A Study of Episodes in the Lives of Great Torah Personalities (illustrated) by Noson (Nathan) Kamenetsky. 1398 Pages (2002) ISBN 965-90379-0-2
Making of a Godol–Improved Edition, 2 Volume set, by Noson (Nathan) Kamenetsky (2005) ISBN 965-90379-2-9
הערות שוליים

↑  הרב שיינברג הוא היחיד מבין החותמים בעל שליטה בשפה האנגלית.
↑  נתן הירש, כרוניקה של ספר מוחרם, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, אוגוסט 2019
רוני אלוני-סדובניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בפברואר 1967 (בת 57) קריית היובל, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מספר צאצאים:  2 
 www.alonilaw.com
 
רוני אלוני-סדובניק (נולדה ב-14 בפברואר 1967) היא עורכת דין ישראלית פמיניסטית העוסקת ב"משפט מגדרי" ובייצוג משפטי בעיקר בתיקי עבירות מין. פעילה חברתית במאבק נגד הטרדות מיניות ובסיוע משפטי לנפגעות תקיפה מינית.
ביוגרפיה

אלוני-סדובניק נולדה בשכונת קריית היובל בירושלים. בשנת 1992 למדה לתואר ראשון במדע המדינה ומדיניות ציבורית ולתואר שני בהיסטוריה של האמנות באוניברסיטה העברית בירושלים. למדה גם בבית הספר לחינוך באותה האוניברסיטה. בשנים 1998–2003 הייתה חברת מועצת העיר ירושלים ושימשה כממלאת מקום ראש עיריית ירושלים לקידום מעמד הילד, ובשנים 2004–2009 הייתה ראש המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות. בשנת 2008 למדה משפטים במרכז הבינתחומי הרצליה ובמרכז האקדמי למשפט ולעסקים. בהמשך כיהנה כיועצת ראש לשכת עורכי הדין לנושא נשים במקצוע עריכת הדין, ויושבת ראש הוועדה למעמד האישה בלשכת העצמאיים ובעלי העסקים בישראל.
ב-2015 הוצבה ברשימת האנשים המשפיעים בתקשורת של העיתון גלובס, וב-2014 הוזכרה ראשונה בכתבה שכותרתה "המשפיעים בפלילים: עורכי דין המסייעים לנפגעי עבירה" בערוץ 10.
מתגוררת בתל אביב, נשואה ולה שני ילדים.