stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תולענוניים

| תולענוניים |
| --- | --- |
  למעלה Ptereleotris heteroptera  למטה Oxymetopon cyanoctenosum
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: Gobiiformes
תת־סדרה:: דמויי-קברנון
משפחה:: תולענוניים
שם מדעי
 Microdesmidae ‏רגן, 1912

תולענוניים (שם מדעי: Microdesmidae) הם משפחת דגים ימיים מסדרת הדקראים מתת-סדרת דמויי-קברנון. במשפחה זו 2 תת-משפחות: Ptereleotrinae בה 8 סוגים ו-Microdesminae בה 5 סוגים. כמה חוקרים מפרידים את שתי תת-המשפחות למשפחות נפרדות.
דגים אלה דומים לקברנוניים היכולים להגיע לאורך 12 סנטימטרים ובעלי סנפירים קטנים מאוד וגוף מוארך המזכיר תולעת ומכאן שמם. עיניהם ולסתותיהם גדולות, והם בעלי סנפיר גבי קוצני, סנפירי שת ארוכים וזנב דק. הם לא מתרחקים מהקרקעית, והם מצויים בכל האוקיינוסים והימים הטרופיים, ואף במים מליחים ובשפכי נהר. מזונם כולל בעיקר דגים קטנים מהם וסרטנים שוחים כמו שטרגליים.
מיון

תת-משפחה Ptereleotrinae
סוג Aioliops
סוג Navigobius
סוג Nemateleotris
סוג Oxymetopon
סוג Parioglossus
סוג חולית (Ptereleotris) - בעבר שויך למשפחה עצמאית: חוליתיים (Ptereleotridae)
סוג ומין יחיד Pterocerdale insolita
סוג ומין יחיד Zagadkogobius ourlazon
תת-משפחה Microdesminae
סוג Cerdale
סוג ומין יחיד Clarkichthys bilineatus
סוג Gunnellichthys
סוג Microdesmus
סוג Paragunnellichthys
תולעני זנב ניאוטרופיים

| תולעני זנב ניאוטרופיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי רגליים
משפחה:: תולעני זנב ניאוטרופיים
סוגים
 Epicrionops  Rhinatrema
שם מדעי
 Rhinatrematidae ‏נוסבאום, 1977

תולעני זנב ניאוטרופיים (שם מדעי: Rhinatrematidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי רגליים. הם חיים בטבע ביערות הטרופיים של אמריקה הדרומית.
קבוצה זו נחשבת לאחת מהפרימיטיביות בסדרתה ובעלי מאפיינים החסרים למשפחות האחרות. הם בעלי זנב מגודל רוב ובעלי פה שאינו שקוע מתחת לגולגולת. התולענים מטילים את ביציהם בקרקע וממנו בוקע ראשן החי בשלוליות ובעל זימים חיצוניים העוזרים לו לנשום. הבוגרים חיים על קרקעית היער או בלחלוחית העלים.
מיון

משפחת תולעני זנב ניאוטרופיים (Rhinatrematidae)
סוג Epicrionops
מין Epicrionops bicolor
מין Epicrionops columbianus
מין Epicrionops lativittatus
מין Epicrionops marmoratus
מין Epicrionops niger
מין Epicrionops parkeri
מין Epicrionops peruvianus
מין Epicrionops petersi
סוג Rhinatrema
מין Rhinatrema bivittatum
מין Rhinatrema ron
מין Rhinatrema shiv
שתאי

| שתאי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אורגיים
סוג:: שתאי
שם מדעי
 Quelea ‏רייכנבאך, 1850

שַׁתַּאי (שם מדעי: Quelea) הוא סוג של ציפור קטנה מתקהלת ממשפחת האורגיים. להקות של ציפורים אלה מכילות מיליארדי עופות נודדים.
עופות אלה חיים באפריקה שמדרום לסהרה ונודדים יחדיו בחיפושיהם אחר דגניים וחרקים קטנים. הם יכולים לכלות יחדיו מאות טונות של דגנים. הלהקות כה גדולות שהם יכולות להחשיך את השמיים והן מכונות לעיתים "ארבה מנוצה". להקות אלה גורמות לנזקים כבדים ליישובים באפריקה; התושבים יורים עליהם דינמיטים קטנים כדי להורגם.
ציפורים אלה מקננות יחדיו על ענפי העצים.
מינים

שתאי קרדינלי (Quelea cardinalis)
שתאי אדום-ראש (Quelea erythrops)
שתאי אדום-מקור (Quelea quelea)
שמואל ריבלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בספטמבר 1915 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  31 באוקטובר 1994 (בגיל 79) רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  שמואל שלום ריבלין 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת עץ חיים, ישיבת לומז'ה, ישיבת מרכז הרב 
 
שמואל שלום ריבלין (1915 – 1994) היה מוזיקאי, התמחה במוזיקה ליטורגית. שימש מנהל במכון לחזנות "שירת ישראל" בירושלים וניצח על עשרות מקהלות בבתי כנסת ובמוסדות חינוך בישראל ובקהילות יהודיות מחוץ לישראל. עסק בהכשרת מוזיקאים, מרצים ונואמים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים ב-15 בספטמבר 1915, בנו של החזן ומורה החזנות שלמה זלמן ריבלין. למד בתלמוד תורה וישיבת עץ חיים, ולאחר מכן בישיבת לומז'ה בפתח תקווה ובישיבת מרכז הרב בירושלים. בגיל עשרים הוסמך לרבנות על ידי הרב יעקב משה חרל"פ והרב בן ציון חי עוזיאל.
שימש כמורה ראשי ומנהל במכון "שירת ישראל". ניצח על מקהלות רבות בישראל, ביניהן מקהלות בית הכנסת אהל שם ירושלים, בתי היתומים דיסקין וציון-בלומנטל בירושלים, במוסדות חינוך רבים בישראל, וכן בבית המדרש הגדול ביוהנסבורג.
מקהלותיו הופיעו בחגיגות ובאירועים שונים בבתי הכנסת בירושלים, ובהם בחורבת ר' יהודה החסיד, ישורון, תחכמוני; בתל אביב - בבתי הכנסת בית אל, רמה, היכל מאיר, גבורת ישראל; וכן ב"בית הכנסת הגדול" בערים שונות. היה משתתף קבוע בתוכניות הרדיו "קבלת שבת" ו"מלווה מלכה" של מחלקת הדת בקול ישראל.
הכשיר מנצחי מקהלות, מורים למוזיקה, בעלי תפילה, בעלי קריאה, נואמים ומרצים. חיבר את הספר "זמרת שמואל" - 127 שירים למקהלה לתפילות השנה. חיבר את האורטוריה "הולדת דויד". כמו כן חיבר ספר דרשות וספר חידושים בשפה העברית ובדקדוק. היה שותף לעיסוקו של אביו בחקר תולדות היישוב האשכנזי הפרושי בארץ ישראל.
ריבלין המשיך בפעילות אביו והיה עסקן באגודת אחוה העולמית. שימש מזכיר מרכז הלשכות, וייסד מספר לשכות בישראל ובדרום אפריקה.
בנו הוא חוקר התלמוד פרופסור יוסף ריבלין.
שמעון רבינוביץ'

| --- | --- |

שמעון רבינוביץ'
 לידה:  16 במאי 1979 (בן 45) רחובות, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 גובה:  174 ס"מ
 ספורט
 ענף ספורט:  טניס שולחן
 
שמעון רבינוביץ' (נולד ב-16 במאי 1979) הוא טניסאי שולחן ישראלי. אלוף ישראל ביחידים, בזוגות ובזוגות מעורבים. שחקן נבחרת ישראל בין השנים 1992–2000 ובין השנים 2007–2018. משמש כרכז המקצועי של איגוד טניס השולחן בישראל. נכון לשנת 2022 משחק רבינוביץ' בבית"ר מיכה ראשון לציון.
ביוגרפיה

רבינוביץ נולד בעיר רחובות, לוולף ואולגה רבינוביץ'.
קריירה

רבינוביץ' התחיל לשחק טניס שולחן בגיל 9, בשנת 1988, ב"הפועל ראשון לציון", אצל המאמן רמי פרידמן, כשבמקביל שיחק כדורגל בקבוצת הילדים של מכבי שעריים. בשנת 1989 זכה באליפות ישראל לגילאי 10 ועזב את ענף הכדורגל כדי להתמקצע בענף טניס השולחן. בשנת 1991 זכה במקום שלישי באליפות ישראל עד גילאי 12. בשנת 1992 זומן לנבחרת הקדטים של ישראל בטניס שולחן. בשנת 1993 זכה במדליית ארד קבוצתית באליפות אירופה לקדטים שנערכה בסלובניה. בשנת 1994 הצטרף לפנימיית המחוננים במכון וינגייט והתאמן תחת הדרכתם של צקה רטהויז רז ואיזי כהן. בין השנים 1995–1997 התגורר בבלגיה ושיחק בקבוצת האסלט מהליגה הראשונה בבלגיה תחת המאמן אנג'י דומאג', כשבמקביל היה מגיע למשחקי הנבחרת, לתחרויות בחו"ל ולתחרויות בישראל.
בשנת 1996 זכה באליפות ישראל עד גילאי 18 וזכה לראשונה בתחרות דירוג (ראנקליסט) א' בוגרים. סיים במקום החמישי באליפות אירופה קבוצתית לנוער, בצ'כיה.
בשנת 1997 זכה שוב באליפות ישראל עד גילאי 18, ובאותו שנה התגייס לצבא ושירת כספורטאי מצטיין.
בשנת 1998 זכה במקום השלישי באליפות ישראל לבוגרים, והגיע עם קבוצתו, הפועל לוד, לרבע גמר גביע אירופה לקבוצות "ננסי אבנס". בשנת 1999 שיחק בליגה הבכירה בישראל וזכה באליפות ישראל לבוגרים יחד עם הפועל לוד. בשנת 2000 זכה יחד עם יניב שרון ואיסק אברמוב באליפות העולם לדרג ב' במלזיה.
בין השנים 2001–2007 החליט לפרוש מנבחרת ישראל, מתחרויות בינלאומיות ומתחרויות בארץ בשל סיבות אישיות אולם המשיך לשחק בליגה.
בעונת 2005-2004 העלה את הפועל קריית אונו לליגת העל, ושיחק בקבוצה בליגת העל עד 2007. בין השנים 2007–2009 חזר לפעילות תחרותית בענף טניס השולחן, שיחק בשורותיה של בית"ר ראשון לציון וזכה שלוש פעמים ברציפות בתואר סגן אלוף ישראל לבוגרים. בשנת 2011 זכה בגביע המדינה במכבי רחובות, ועבד כעוזר מאמן בפנימיית המחוננים במכון וינגייט תחת המאמן איציק אברמוביץ'. בשנת 2012 שיחק בשורותיה של מכבי זכרון יעקב וזכה באליפות הארץ לבוגרים. באותה שנה ניצח במוקדמות האולימפיאדה בלוקסמבורג את אלן בנטסן מדנמרק (אלוף אירופה קבוצתי).
בשנת 2013 עבר לשחק בליגת העל ולאמן בשורותיה של "העמותה לקידום הספורט גבעתיים", וזכה שש פעמים בדאבל: אליפות וגביע הליגה. בשנת 2014 זכה באליפות ישראל לבוגרים, והיה בנבחרת ישראל כשעלתה מדרג ג' לדרג ב' באליפות אירופה בפורטוגל.
לאורך התקופה שבין מאי 2013 למרץ 2015 לא הפסיד אף משחק ליגה, תחרות דירוג, גביע או אליפות בישראל.
בשנת 2015 הגיע לשלב 1/64 באליפות אירופה ליחידים. בשנת 2017 מונה לרכז ענף טניס השולחן בקבוצה "קידום הספורט גבעתיים". משנת 2018 משמש כמנהל המקצועי באיגוד טניס השולחן בישראל.
משנת 2019 משמש כמנהל האקדמיה למצוינות בטניס שולחן במכון וינגייט ומאמן ראשי באקדמיה למצוינות בטניס שולחן במכון וינגייט.
חיים אישיים

בשנת 2000 נישא רבינוביץ' לאפרת נגר. נולדו להם שתי בנות, והם התגרשו.
תארים

אליפות ישראל לבוגרים: 1999, 2012, 2014.
אליפות ישראל לקבוצות בטניס שולחן:
מכבי חולון - 2003.
קידום הספורט גבעתיים - 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019.
גביע המדינה לקבוצות בטניס שולחן:
מכבי חולון - 2003.
מכבי רחובות - 2011.
קידום הספורט גבעתיים - 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019.
מדליית ארד קבוצתית באליפות אירופה לקדטים בשנת 1993 בסלובניה.
מקום חמישי באליפות אירופה קבוצתית לנוער ביחד עם יניב שרון, שמעון קלברס ורון דוידוביץ', בשנת 1996 בצ'כיה.
מקום שני בטניס שולחן במכבייה, 1997.
מדליית זהב באליפות העולם לדרג ב' קבוצתית לבוגרים בשנת 2000 במלזיה.
ממאי 2013 ועד מרץ 2015 לא הפסיד אף משחק ליגה, תחרות דירוג, גביע או אליפות בישראל.
7 פעמים אלוף הארץ לזוגות בוגרים
2 פעמים אלוף הארץ לזוגות מעורבים
הערות שוליים

↑  רכז מקצועי חדש לאיגוד טניס השולחן: שמעון רבינוביץ', באתר מגזין איגוד טניס השולחן בישראל, אוגוסט 2018
↑  ניהול תחרויות טניס השולחן בישראל - שמעון רבינוביץ, באתר www.tttm.co.il
שלמה יעקב גרוס

שלמה יעקב גרוס (6 בדצמבר 1908 – 7 ביולי 2003) היה חבר הכנסת מטעם אגודת ישראל.
חייו

גרוס נולד בכפר מאסיב (Moisei) ברוזנות מרמורש שבממלכת הונגריה. בצעירותו היה ממארגני צעירי אגודת ישראל בטרנסילבניה ומאוחר יותר שימש כמזכיר אגודת ישראל בטרנסילבניה וכן ערך עיתון ביידיש. בתקופת השואה הועבר לעבודה במחנה עבודה בעוד שאשתו ושני ילדיו נשלחו לאושוויץ ונספו במהלך שנת 1944. אחרי שהצבא האדום שחרר את האסירים במחנות העבודה עסק בסיוע ליתומים יהודים.
גרוס עלה לישראל ב-1950 ונישא בשנית (להניה לבית איינהורן, נפטרה ב-28 בינואר 2012). במקביל להשתלבותו בפעילות אגודת ישראל הועסק בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. הוא הושבע כח"כ בכנסת השלישית לאחר פטירתו של זלמן בן-יעקב, לכנסת הרביעית במקומו של בנימין מינץ ומאז כיהן ברצף עד הכנסת השביעית. בתאריך 27 בדצמבר 1972 הוא התפטר כדי לפנות מקום לנציג עדות המזרח, יעקב מזרחי. לכנסת השמינית נכנס גרוס רק בנובמבר 1975 לאחר שמועצת גדולי התורה כפתה על מנחם פרוש לפנות עבורו את מקומו במסגרת הסדר רוטציה. גרוס שימש במפלגה כנציג הסיעה המאוחדת.
כזכר ליהדות מרמורש היה ממקימי "בית מרמרוש" בתל אביב והיה מעורכי ספר מרמרוש. במשך שנים רבות ניהל את רשת בתי הספר הטכנולוגיים "המרכז לחינוך מקצועי", בשיתוף עם הרב דוד סלומון. מהמאבקים שהוביל: מאבק נגד חובת השבועה בבתי משפט ומאבק למען הצלת כפר גדעון אשר בעמק יזרעאל שעמד בפני התמוטטות.
משפחתו

בתו רחל נישאה לרב צבי יהודה וולנר, דיין בבית הדין הרבני בתל אביב ובנו של רב העיר אשקלון הרב משה דב וולנר.
בנו נחום גרוס נישא לבתו של הרב הלל וינד, חסיד בעלז.
בנו אברהם גרוס נישא לבתו של הרב יוסף ווייס, שהיה שו"ב באנטוורפן.
הערות שוליים

↑  בית יעקב No. 191-192 Teves 5736 - לוין, פנחס יעקב הכהן (page 32 of 36), באתר hebrewbooks
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007600005105171  ISNI: 0000 0000 2857 6029  LCCN: n85009712  VIAF: 28491677   WorldCat (עם VIAF): 28491677
תולעים נימיות

| תולעים נימיות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
קבוצה:: רב-תאיים אמיתיים
מערכה:: תולעים נימיות
שם מדעי
 Nematoda ‏רודולפי, 1808
תוֹלָעִים נִימִיוֹת (שם מדעי: Nematoda, מכונות גם נֵמָטוֹדוֹת) היא אחת מכ-36 המערכות של ממלכת בעלי החיים ומהמגוונות שבהן. מעל ל-28,000 מינים של נמטודות תוארו ומתוכם כ-16,000 הם טפילים. מעריכים כי המספר הכולל של מיני תולעים נימיות יכול להגיע אף למיליון. בניגוד לתולעים שטוחות או לצורבים לנמנים עם מערכה זו יש מערכת עיכול הדומה לצינור בעל פתחים בשני קצוותיו. C. elegans ו-Heterorhabditis bacteriophora הם מהנמטודות המוכרות ביותר בשל שימושם כיצורי המודל הנחקרים רבות בגנטיקה ובביולוגיה ההתפתחותית. דוגמה לתולעת נימית פרזיטית היא תולעת הפארק - תולעת אשר גורמת לנזקים אצל כלבים.
הנמטודות הסתגלו למערכות אקולוגיות רבות וניתן למוצאן בקרקעית הים, במים מתוקים, באזורי הקטבים ובאזורים הטרופיים. לעיתים קרובות מספר הפרטים והמינים של תולעים נימיות עוקף את זה של שאר בעלי החיים בסביבות שונות. מעריכים שיש בכל הקרקעות בעולם כ-4.4 × 1020 נמטודות והן מהוות כ-80% ממספר בעלי החיים בעולם. לפי מחקר משנת 2007 נמטודות מהוות 90% מהחיים בקרקעית הים. המינים הטפיליים מהווים פתוגנים ברוב הצמחים ובעלי החיים, ובכללם האדם. מספר מינים יכולים לעבור קריפטוביוזה. לדוגמה, הן יכולות לגרום להופעת מטאטא המכשפה, תסמין מחלת צמחים.
קבוצת התולעים הנימיות הוגדרה לראשונה בשנת 1808 על ידי חוקר הטבע השוודי קרל רודולפי, אשר קרא לה Nematoidea, שם שמקורו מיוונית עתיקה שבה νῆμα (נמה, "פתיל") ו-eiδἠς ("דמוי"). ב-1837 סווגה הקבוצה מחדש כמשפחה 'Nematodes על ידי בורמיסטר ב-1837, וכסדרה Nematoda ב-1861 על ידי דיסינג. במקור כללה "Nematoidea" גם תולעי שיער-סוס, אשר כיום מסווגות תחת מערכה נפרדת, Nematomorpha. ב-1859 הן סווגו מחדש על ידי גגנבאור במערכת Nemathelminthes. ב-1877 העלה ריי לנקסטר את המעמד של Nematoidea למערכה, שכללה את משפחת תולעי שיער הסוס, Gordiidae. ב-1919 הציע נתן קוב מיון חדש, כך שהתולעים הנימיות תהיינה מוגדרות כמערכה בפני עצמה. בשנת 2015 זכו החוקרים סטושי אומורה וויליאם קמפבל בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על מציאת תרופות נגד זיהומים הנגרמים מבעל חיים זה.
ראו גם

זחלי עור נודדים
הערות שוליים

↑  תולעים נימיות במילון מחלות צמחים [חקלאות] (תשע"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Deep-sea species' loss could lead to oceans' collapse, study suggests
תולעים נימיות, באתר ITIS (באנגלית)
תולעים נימיות, באתר NCBI (באנגלית)
תולעים נימיות, באתר Animal Diversity Web (באנגלית)
תולעים נימיות, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
תולעים נימיות, באתר GBIF (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563185305171  BNE: XX528633  BnF: cb119408199 (data)  GND: 4128872-5  LCCN: sh85090702  LNB: 000167110  NDL: 00575893  NKC: ph114679
תולעניים

| תולעניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי רגליים
משפחה:: תולעניים
שם מדעי
 Caeciliidae ‏רפינסק, 1814

Caecilia nigricans
תּוֹלְעָנִיִּים (שם מדעי: Caeciliidae) היא משפחה בסדרת חסרי הרגליים. תפוצתם כוללת את מרכז ודרום אמריקה, אפריקה המשוונית, איי סיישל והודו.
התולעניים היא בין המשפחות הפרימיטיביות ביותר במחלקת הדו-חיים. צורתם דומה לזו של תולעים טבעתיות, ומכאן שמם. נקודת דמיון נוספת לתולעים הטבעתיות היא היעדר הרגליים. עורם לח, וקיים עליו ריר באופן תמידי. צבעם אפור־כחול. עיניהם קטנות מאוד, והן מכוסות בעור, בדומה ליתר חסרי הרגליים. התולעניים חיים בחורים שהם חופרים לעצמם, בדרך-כלל ליד מקור מים (נחל או אגם). חלק מהתולעניים מטילים את צאצאיהם חיים, בעוד אחרים מטילים כ-20 ביצים בכל הטלה. כאשר הנקבה נדרשת לשמור על הביצים, היא מתפתלת ומתקפלת, ושומרת על הביצים בין הקיפולים. הראשנים גדלים במים, ובתחילה עיניהם אינן מכוסות בעור. רק לעת הגעה לבגרות אלו מתכסות בעור המאפיין את הפרטים הבוגרים. הם מאבדים את הזימים ואת סנפיר הזנב. את יתר ימיהם יבלו בחורים בתוך האדמה.
סוגים

סוגים רבים הנכללים פה, סווגו במיונים שונים תחת משפחות אחרות:
Boulengerula
Brasilotyphlus
תולען (Caecilia)
Dermophis
Gegeneophis
Geotrypetes
Grandisonia
Gymnopis
Herpele
סוג ומין יחיד Hypogeophis rostratus
סוג ומין יחיד Idiocranium russeli
Indotyphlus
סוג ומין יחיד Luetkenotyphlus brasiliensis
Microcaecilia
Mimosiphonops
Oscaecilia
Parvicaecilia
סוג ומין יחיד Praslinia cooperi
Schistometopum
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| דו-חיים |
| --- | --- | --- |
| חסרי רגליים | תולעניים • תולעני זנב אסייתיים • תולעני זנב ניאוטרופיים • תולענים אפריקניים • תולעני מים • תולענים הודיים • דרמופידיים • הרפליים • אינדוטיפליים • סיפונופידיים |    |
| בעלי זנב | בעלי זנב |    |
| סלמנדרות ענק | סלמנדרות ענקיות • הינוביים |    |
| סלמנדרות | סלמנדרות חפרפרת • אמפיומיים • דיכמפטודוניים • פלתודוניים • פרוטיאוסיים • סלמנדרות אולימפיות • סלמנדריים |    |
| סירנים | סירניים |    |
| חסרי זנב | חסרי זנב |    |
| ארכאובטרכיה | אסקפיים • בומביניים • עגולשוניים • ליופלמיים |    |
| מזובטרכיה | חפריתאים (מגופריים • חפריתיים • חפריתיים אמריקאים • שקעניתיים) •חסרי לשון (חסרי לשוניים • רינופריניים) |    |
| ניאובטרכיה | אילניתאים (סוגלוסיים • רינודרמטיים • מיובטרכיים • לפטודקטיליים • אלסודיים • בטרצ'יליים • קרפדות מקרינות • קליפוטוספליליים • אילניתיים • המיפרקטיים • אמפיגנטודונטים • הלאופריניים • דנדרובטיים • הילודיים • ארומובטיים • צנטרולניים • קרפדיים • ברכיספליים • אלופריניים • קראוגסטוריים • סטרבומנטליים • קיקלורמפידיים • אלאוטרודקטיים • לימנודינסטיים • אודונטופריניים • תלמטוביים) • מיקרוהילאים (ארטרולפתיים • מיקרוהיליים • ברוויסיפיטיים) • צפרדעים (המיסוטיים • היפרוליים • מנטליים • פטרופדיים • צפרדעיים • רקופוריים • פיקסיספלידיים • צרטובטרצ'ידיים • צפרדעי גוליית • דיקרוגלוסיים • צפרדעים מרקדות • ניקטיבטריכיים • אודונטובטרכיים • פרינוברצ'יים • פטיצ'דניים • רניקסיאלידיים) |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293677805171  NKC: ph116853
שתאי אדום-ראש

| שתאי אדום-ראש |
| --- | --- |
 שתאי אדום-ראש
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אורגיים
סוג:: שתאי
מין:: שתאי אדום-ראש
שם מדעי
 Quelea erythrops ‏הארטלאוב, 1848

שתאי אדום-ראש (שם מדעי: Quelea erythrops) הוא מין של עוף מהסוג שתאי ממשפחת האורגיים, החי באפריקה שמדרום לסהרה.
שתאי אדום-ראש מגיע לאורך 16 סנטימטרים והזכר בעל ראש אדום, שהקנה לו את שמו, ואילו ראש הנקבה מפוספס אפור-חום וצהוב.
שתאי אדום-ראש חי באזורי סוואנה, ביצות ויערות באפריקה שמדרום לסהרה וניזון בעיקר מחרקים וזרעים.
מין זה תואר על ידי החוקר גוסטב הראטלאוב ב-1848.
הערות שוליים

↑  שתאי אדום-ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שולחן עבודה

ערך זה עוסק בשולחן המשמש לביצוע מלאכה. אם התכוונתם למסך במערכת הפעלה, ראו .
שולחן עבודה הכולל אמצעים לעיבוד מתכת.
שולחן עבודה הוא שולחן שהותאם במיוחד לביצוע מלאכה מסוימת על גביו. ההתאמה של שולחן למלאכה נועדה לייעל את ביצועה, ולפיכך משפיעה על מאפייניו של השולחן. בין המאפיינים העיקריים: גובה, משקל, חומרים, זווית המשטח, עזרים מבניים כמדפים, מגירות ולוחות לתליית כלים, מערכות כחלק מהשולחן כמערכות פנאומטיקה, חשמל ותקשורת, ועוד. ייעול העבודה באמצעות שולחן נובע מהתאמה ארגונומית ונגישות לכלים ואביזרים הנדרשים לביצוע המלאכה. קיימים גם שולחנות עבודה על גלגלים, המאפשרים ניידות של השולחן.
סוגי שולחנות עבודה

מגוון שולחנות העבודה הקיימים רחב מאוד. להלן מספר סוגי שולחנות עבודה נפוצים:
סוגי שולחנות עבודה > שולחן כתיבה

שולחן פשוט ביותר המיועד לכתיבה. שולחנות כתיבה מיועדים לעבודה בישיבה ולכן גובה המשטח המקובל הוא 75 ס"מ (למעט הכיתות הנמוכות בבתי ספר, עבורן מייצרים שולחנות כתיבה נמוכים יותר) ומבנה השולחן מאפשר ישיבה על כיסא כך שהרגליים נמצאות מתחת למשטח השולחן. שולחנות כתיבה יכולים להיות עשויים מכל חומר שהוא, אך הנפוץ ביותר הוא עץ המצופה פורמייקה. שולחנות כתיבה כוללים לעיתים מגירות המאפשרות אחסון של חומרי העזר לכתיבה.
שולחנות כתיבה השתנו מעט במהלך מאה השנים האחרונות על מנת להתאימם לשינויים הטכניים בכתיבה – מכתיבה בקולמוס, המעבר לעפרונות ועטים, דרך מכונת הכתיבה ועד למקלדות, עכברים וצגים החל מסוף המאה ה-20. בעוד שהמבנה העקרוני לא השתנה, הרי שאמצעי העזר השתנו לחלוטין: כתיבה בקולמוס דרשה קסת דיו על השולחן ואמצעים להסרה מיידית של כתמים, עפרונות דרשו מחקים ומחדדים, מכונות כתיבה דרשו ניירות פחם, עידן הכתיבה מממוחשבת דורש חור בשולחן להעברת כבלים, וכיוצ"ב.
סוגי שולחנות עבודה > שולחן נגרים

משמש לעבודות בעץ. השולחן מותאם לעבודה בעמידה, ומכיל אמצעים לקיבוע לוחות העץ לצורך עיבודם. ישנם סוגים רבים של שולחנות נגרים, שכל אחד מהם משקף את סוג העבודה שיש לבצע או את דרך עבודתו של בעל המלאכה. לרוב השולחנות יש שתי תכונות משותפות: הם כבדים ונוקשים מספיק על מנת שלא לזוז בזמן עיבוד העץ, ויש שיטה כלשהי להחזיק את החלק המעובד במקום ובגובה נוחים, כך שהעושה במלאכה חופשי להשתמש בידיים ובכלים. ההבדל העיקרי בין שולחנות הוא האופן בו העבודה מתבצעת עליו. לרוב השולחנות יש יותר מדרך אחת לעשות זאת, תלוי בטכניקת העבודה הנדרשת. מרבית השולחנות עשויים מעץ, העשוי לספוג פגיעות כתוצאה מחפצים כבדים ככלי עבודה או מעצם תהליך העיבוד – פגיעות של חיתוך, פגיעת מסמרים, סטיות בקידוח וכדומה. שולחנות נגרות מעץ קשה נחשבים לטובים יותר.
סוגי שולחנות עבודה > שולחן מעבדה

מעבדות בתחומים שונים משתמשות בשולחנות מעבדה שונים. משטחים של שולחנות מעבדה מיועדים לעמוד בפני נזק ממגע עם כימיקלים, וכוללים לעיתים אפשרות חיבור למערכות מים, חשמל וגז. קיימים גם שולחנות מעבדה הכוללים תאורה להבטחת עוצמת אור מספיקה על משטח השולחן. במעבדות אלקטרוניקה יש שולחנות הכוללים גם מערכת הארקה למניעת הופעת חשמל סטטי, כולל אפשרות להאריק את ידי העובדים.
סוגי שולחנות עבודה > שולחן הכנת מזון

בתעשיית המזון שולחנות העבודה נועדים בדרך כלל לעבודה בעמידה. השולחנות עשויים על פי רוב נירוסטה, והמשטחים נוטים בזוויות המתאימות לניקוז נוזלים ולניקוי וחיטוי באמצעות כימיקלים. שילוב של כיורים בשולחנות נפוץ מאוד, ציוד נוסף שניתן למצוא משולב הוא כיריים, גריל, מתקן לטיגון (צ'יפסר), ועוד.
סוגי שולחנות עבודה > שולחן ניתוח

משמש לביצוע ניתוחים. שולחנות אלו מכילים יכולות טכנולוגיות רבות. שולחנות ניתוח ניתנים לכיוון – הנמכה והגבהה, הטיה וקיפול. משטח השולחן מיועד לתמוך במנותח ואף לקבע את גופו בתנוחה המתאימה לניתוח. השולחנות מאפשרים גישה נוחה לביצוע ניתוח, לחיטוי, ועשויים ממגוון רחב מאוד של חומרים.
סוגי שולחנות עבודה > שולחן מחשב

מותאם לעבודה עם מחשב אישי והציוד הנלווה אליו. השולחן כולל חלקים שמיועדים לספק נוחות שימוש ומראה אסתטי של אזור העבודה, בין השאר על ידי הסתרת חלק מהציוד ההיקפי והכבילה.
ראו גם

דלפק
נזיר כותב בקולמוס, המאה ה-15.
שולחן נגרים
שולחן מעבדה לביולוגיה מולקולרית
קונדיטור עובד מעל שולחן
שולחן ניתוח
שמואל רויטל

שמואל רויטל (15 באוקטובר 1928 - 18 ביוני 2015) היה משפטן ומומחה בתחומי תכנון ובנייה ושלטון מקומי, מחברם של ספרי משפט.
ביוגרפיה

רויטל נולד ברובנו, באותה תקופה בשלטון פולין. עלה עם משפחתו לארץ ישראל בשנת 1935. הוא התגורר בילדותו ברעננה ולמד בבית הספר היסודי "מגד". כנער למד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. שירת במלחמת השחרור בחטיבת אלכסנדרוני. למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבל תואר דוקטור למשפטים בשנת 1972. שימש כמשפטן בשירות המדינה – במשרד מבקר המדינה וכסגן היועץ המשפטי של נציבות תלונות הציבור.
שימש מרצה לדיני תכנון ובנייה באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת בר-אילן ובמרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן.
ספריו

דיני התכנון והבניה (עוקדן) – הוצאת סדן, עוקדן חוקים תקנות ופסקי דין בנושאי התכנון והבנייה, בעוד שהחוקים והתקנות מלווים בפרשנות המחבר. העוקדן נכתב על ידי ד"ר שמואל רויטל אשר אף זיכה אותו בפרס השלטון המקומי.[דרוש מקור]
דיני רישוי עסקים – הוצאת סדן, 2009, עוקדן בנושא רישוי עסקים בישראל.
תוסף מזון

תוסף מזון הוגדר על ידי ועדה משותפת של ארגון הבריאות העולמי וארגון המזון והחקלאות בשנים 1955–1956 כ"כל חומר שמוסף למזון בכמויות קטנות במטרה לשפר את המראה, הטעם, הטקסטורה או תכונות השימור שלו". מאז חלה הרחבה בהגדרה והיא מאפשרת לתעשיית המזון מגוון שימושים בחומרים רבים (כ-3,000) ובלבד שיהיו בכמויות קטנות ושיוכח שאינם פוגעים בבריאות הציבור. מנהל המזון והתרופות האמריקאי (ה-FDA), מאפשר לחומרים אלה להשתלב במזון, רק תוך מגבלות רישוי כמותיות. מקצתם היו בשימוש מזה מאות שנים כמשמרי מזון ואיכותם לאורך זמן הוכחה מעל לכל ספק, לדוגמה: חומץ - בשימור ירקות, מלח - בשימור בשר, סוכר - בשימור וטעם של מרקחת פירות, ואפילו סולפטים כחומר המשמר יין. מנהל המזון והתרופות האמריקאי מאפשר להשתמש באלה האחרונים כמעט ללא הגבלה וללא צורך ברישוי. עם ההתקדמות הטכנולוגית מאז המחצית השנייה של המאה ה-20 הוכנסו תוספי מזון רבים, ממקור טבעי או סינתטי. תוספי המזון כוללים גם חומרים שהוכנסו למזון באופן עקיף במהלך תהליך עיבודם, אריזתם או הובלתם.
זיהוי ומיספור

כדי לארגן ולהסדיר את תוספי המזון, תוך יידוע הצרכן המצוי, כל תוסף מזון מקבל מספר ייחודי הנקרא באירופה – E number ובכך ניתן לו האישור הרשמי לשימוש בו במדינות אירופה. שיטה זו התקבלה על ידי הוועדה הבינלאומית של ארגון הבריאות העולמי וארגון המזון והחקלאות הנקראת "קודקס אלימנטריוס" - ,Codex Alimentarius המטפלת, בין השאר, בנושאי פיקוח וסימון תוספי מזון, ללא קשר האם המוצר מאושר או לא.
בעוד שבאירופה מקדימה האות E את המספר, רוב המדינות האחרות שקיבלו את השיטה מציינות רק את המספר. כך למשל, חומצה אצטית, הנותנת את הטעם לחומץ, המאושרת בכל המדינות, מסומנת במוצרי המזון באירופה כ-E260 בעוד שברוב המדינות מחוץ לאירופה הסימון הוא רק 260. לעומת זאת תוסף צבע אדום למזון, אלקנין (Alkannin), המסומן רק כ-103, אינו מאושר לשימוש באירופה אלא רק באוסטרליה וניו זילנד ולכן אינו מסומן ב-E.