stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החיים שלנו תותים
ביקורת

על אף הצלחתו הרבה בקרב הקהל הרחב היו שהביעו ביקורת כנגד המסרים שעולים מן השיר: בטור של אלון עידן שפורסם בעיתון הארץ, טען הכותב כי התלונות המופיעות בשיר הן תלונות חילוניות, אך בן ארי מגמד אותן וטוען שהן לא חשובות כמו המסרים הדתיים העולים מן השיר בבית השלישי שלו. בנוסף טען עידן, כי המסר שמנסה בן ארי להעביר לחילונים הוא כי אין להם זכות להתלונן, וכי השיר מרכז את המסרים של הציונות הדתית מבית הבית היהודי, שמבקשת לשמר את המצב הקיים ולהגחיך את כל מי שמנסה להפוך את המציאות הנוכחית.
באתר mako נכתב כי השיר הוא שיר תעמולה, שהמסר העולה ממנו הוא כי על אזרחי ישראל להתעלם מן הקשיים ולשתוק נוכח המציאות.
במדור היהדות של אתר nrg מבית מקור ראשון הוגדר לעומת זאת השיר כ"סינגל מקפיץ ואופטימי, שמנסה להכניס את החיים לפרופורציות ולא יוצא מהראש".
בתחנות הרדיו החרדיות נמנעו מהשמעת השיר, עקב היותו מכיל מושגים שאינם מקובלים במגזר.
הערות שוליים

↑   סינדרום תותים, בביצוע חנן בן ארי, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מערכת גיא פינס, חנן בן ארי יוצר "החיים שלנו תותים" במחווה לדדי דדון, באתר נענע 10
↑  עומר סלוק, שיר בשבוע: חנן בן ארי - החיים שלנו תותים, באתר רעש - מגזין על מוזיקה, 28 בינואר 2016
↑  גילי נוי, ‏למה זה מרגיש שהרדיו מלא בשירי תעמולה?, באתר ‏מאקו‏, 1 באפריל 2016
↑  הלהיט החדש של חנן בן ארי: החיים שלנו תותים, באתר nrg‏, 25 בינואר 2016
↑  יהודה לוינגר, למה "החיים שלנו תותים" של חנן בן ארי לא הושמע בתחנות החרדיות?, באתר כיכר השבת, ‏2016-04-11
| חנן בן ארי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • שירים | דיסקוגרפיה • שירים |  |
| אלבומי אולפן | איזון • לא לבד • יש כאן יותר מזה |  |
| אלבומי הופעה | Live 2022 • מופע הינדיקים |  |
| סינגלים | "ממך עד אליי" • "איזון" • "אמא אם הייתי" • "אדון הסליחות" • "החיים שלנו תותים" • "למה לנו לרדוף" • "לא לבד" • "תודה שאת" • "על משכבי" • "ויקיפדיה" • "מה אתה רוצה ממני" • "בשורות טובות" • "אלוף העולם" • "דור" • "שמש" • "אם תרצי" • "געגועים לבני אדם" • "שבורי לב" • "אמן על הילדים" • "חולם כמו יוסף" • "מקום" • "בסוף זה הלחן" • "חנניה" • "אלא בי" • "עטלף עיוור" • "מולדת" |  |
| שירים נוספים | "לילה טוב שון" • "חוץ מכדורגל" |  |
| ערכים קשורים | הרצל בן ארי • NMC • יוניסל |  |
אפס פסולת

אפס פסולת היא פילוסופיה המעודדת עיצוב מחדש של מחזור חיי משאבים, כך שבכל המוצרים מתבצע שימוש חוזר. אף אשפה אינה נשלחת למזבלות או למשרפות, כאשר התהליך המומלץ זהה לאופן שבו מתבצע שימוש מחדש במשאבים בטבע. ההגדרה שאומצה על ידי האמנה הבינלאומית ל"אפס פסולת" היא:
אפס פסולת היא מטרה מוסרית, כלכלית, יעילה ובעלת חזון, בהנחיית אזרחים לשינוי סגנון חייהם והרגליהם אל עבר חיקוי בר-קיימא של מעגלי הטבע, כאשר כל החומרים שמושלכים מעוצבים מחדש כך שישמשו כמשאבים שימושיים עבור אחרים
משמעותה של "חברה ללא פסולת" היא עיצוב וניהול מוצרים ותהליכים באופן שיטתי שימנע את הכמות והרעילות של פסולת, ישמור וישחזר את כל המשאבים, ולא ישרוף או יקבור אותם. על פי תפיסות משפטיות המתפתחות כיום ברחבי העולם, קיימת ציפייה כי על מנת שחברה ללא פסולת תתחיל להתקיים יש צורך בפיקוח ממשלתי, על מנת להשפיע על מפעלים תעשייתיים או גורמים תעשייתיים אחרים בבחירות של עיצוב מוצרים, אריזות, תהליכי הייצור ובחירת החומרים.
היסטוריה > שנות ה-70: תחילת התפתחותן של מערכות אפס פסולת

המושג "אפס פסולת" פורסם לראשונה באופן פומבי על ידי שמה של החברה Zero Waste Systems, שהוקמה באמצע שנות ה-70 על ידי ד"ר פול פאלמר באוקלנד, קליפורניה. מטרתה של החברה הייתה לייסד תהליכים שיבצעו שימושים חוזרים בכימיקלים שנפלטים בתעשיית האלקטרוניקה המתפתחת. תוך זמן קצר החברה התרחבה וסיפקה שירותים בתחומים רבים נוספים, ועד סוף שנות ה-70 הפכה לחברה בעלת המלאי הגדול ביותר של כימיקלים שיוצרו במעבדות בכל רחבי קליפורניה, ונמכרו בחצי מחיר לעומת ייצור של אותם כימיקלים בדרכים אחרות.
היסטוריה > 2002-2003

התנועה העולמית "חברה ללא פסולת" צברה תאוצה והגיעה לשיאה בין השנים 1998-2002. התנועה התמקדה במעבר "מתאוריה למעשה" על ידי התמקדות במבנים ארגוניים והתנהגויות שיוכלו לממש את תפיסת העולם של "אפס פסולת". ארגונים שונים בקליפורניה כמו המשרד לאיכות הסביבה בסן פרנסיסקו והמועצה לניהול משולב של פסולת בקליפורניה החלו להציב יעדים למימוש המטרות. בשנת 2010 סן פרנסיסקו הגיעה ליחס המרה של 80% מתוך כלל הפסולת בעיר, ונבחרה ל"עיר הירוקה ביותר" בצפון אמריקה.
היסטוריה > כיום

בשנים האחרונות קיימים קונפליקטים בין תפיסת העולם של "חברה ללא פסולת" לבין הניסיון לפתח את תפיסת המחזור הרווחת כיום ברחבי העולם. הדוגמה הבולטת ביותר היא ההבדל בין ריסוק של בקבוק זכוכית (לצורך שימוש בזכוכית זולה מחדש), לבין מילוי מחדש של הבקבוק (וכך השגה מחדש של השימוש במוצר כולו).
אפס פסולת בישראל

בישראל נוצרות מדי שנה כ-6 מיליון טונות של פסולת. בעשור האחרון מתרחשת עלייה במודעות לטיפול בפסולת בישראל על ידי הפרדה ומחזור, אך כ-80% מהפסולת בישראל עדיין לא ממוחזרת, מוטמנת ומזהמת את הקרקעות ומי התהום. רשויות רבות בישראל מקצות משאבים לטיפול בבעיית הפסולת. על פי המדד הבינלאומי לטיפול בפסולת (מדרג הפסולת), מחזור פסולת נמצא בעדיפות הרביעית, כאשר בעדיפות הראשונה נמצאת מניעת הפסולת. על פי מדרג זה, תפיסת העולם של "חברה ללא פסולת" כוללת יתרונות כלכליים וסביבתיים רבים. בעקבות כך, נשמעים בשנים האחרונות קולות רבים הקוראים לשינוי מהותי במדיניות הטיפול בפסולת בישראל, ועיצוב מחדש של עתידה הסביבתי של ישראל בנושא הפסולת.
בשנת 2015 הוקמה בישראל קבוצת "חברה ללא פסולת" על ידי הפעיל הסביבתי נפתלי בוהדנה, כתוצאה ממחקר עצמאי שערך בנושא מדיניות הטיפול בפסולת בישראל. מסקנות מחקרו של בוהדנה היו כי לאחר שני עשורים של מדיניות ההפרדה והמחזור בישראל, מדיניות זו כשלה ברובה ויש צורך בשינוי המדיניות על ידי חינוך ורגולציה לשימוש חוזר במוצרים. בוהדנה הוזמן להציג את מסקנותיו בפני המשרד להגנת הסביבה ביוני 2015. בדצמבר 2019 התקיים כנס ראשון מטעם קבוצת אפס פסולת.
ראו גם

מיחזור משביח לבגדים
סאשיקו (טקסטיל)
אמנות עכשווית בטלאים
הערות שוליים

↑  האמנה הבינלאומית ל"אפס פסולת
↑
בריאתנות
בריאתנות תנ"כית

כפי שהובהר בפתיחתו של ערך זה, תנועת "הבריאתנות-הדתית" (Religious creationism) נשענת בעיקר על המקרא כיסוד לתפיסת עולמה. התנועה מכנה גישה זאת בשם "בריאתנות תנ"כית" (באנגלית: Biblical Creationism). והיות שהתנ"ך הוא הספר המרכזי שממנו שואבת התנועה את תפיסתה, היא הקדישה (ומקדישה) זמן רב מאוד לחקר התנ"ך, בניסיון להוציא מתוכו ראיות שתומכות בעמדתה: מציאות הבורא, היות היקום נברא, גילו הצעיר של העולם, התרחשותו של מבול כלל עולמי וכיוצא בזה. המחקר נשען בעיקר על תאולוגיה, פילולוגיה וההיסטוריה המקראית.
כבר בפסוק הראשון בספר התנ"ך, אנו למדים את עמדתו המובהקת: שיש בורא, ושהייתה בריאה. עם השתלשלות הפסוקים בפרק א' בספר בראשית, אנו עוד למדים שהשמיים וכל צבאם והארץ וכל אשר עליה נבראו בשישה ימים, ומדובר בתהליך של בריאה גמורה ולא הייתה מעורבת בה התפתחות משום סוג. לאחר חטאו של אדם הראשון, האלוהים העניש את אדם ואשתו, וכל הבריאה התנוונה יחד עם עונשו: האדמה קוללה, סבל ומוות באו לעולם. לאחר שסולקו אדם וחווה מגן העדן, המקרא מספר לנו על תולדותיהם, שכללו עשרה דורות: אדם, שת, אנוש, קינן, מהללאל, ירד, חנוך, מתושלח, למך ונח. בזמנו של נח, רבתה רעת האדם על הארץ, והאלוהים החליט למחות את כל היקום אשר עשה, והוציא לאור את מחשבתו בכך שהביא מבול לעולם ששטף את כל החי והצומח תחת שכבות רבות של קרקע. ה' החליט לחוס על נח ובני משפחתו, ששהו על תיבה (=ספינה) ששטה על המים, ונשאה בבטנה את כל החי, שארית של החיים מלפני המבול, שהיוו את הגרעין שאכלס את העולם מחדש לאחר המבול.
את גילו של היקום מחשבים על פי גילן של הדמויות המוזכרות במקרא, ואומנם יש מספר שיטות לחישוב ההיסטוריה המקראית, לכן נוצרו מספר גישות שמתארכות את גילו המדויק של העולם, כפי שהוזכר בפתיחתו של הערך דנן.
לעומת המוצג לעיל, האוחזים בתפיסת "בריאתנות גיל עולם זקן" מפרשים את המושג "יום" במקרא כפרק זמן ארוך, את האדם הראשון כאדם הנבון הראשון – בעוד שההומינידים היו סוג של יצורים חסרי תבונה (או נשמה) – ואת המבול כאירוע מקומי שהתרחש לשיטת המינימליסטים רק בסביבות מסופוטמיה והים השחור, ולפי השיטה השנייה המבול הגיע רק למקום יישובם של בני-אדם, ולא למקומות רחוקים שכף רגל אדם לא דרכה בהם.
ההיסטוריה של ה"בריאתנות-דתית"

בימי הביניים באירופה התקבל הסיפור התנ"כי כאמת הצרופה שאין עליה עוררין. גם בקרב מתיישבי העולם החדש פשטה האמונה בתיאור המקראי כאמת שיש לחנך ברוחה. עם הקמת "המדינות המאוחדות של אמריקה" (=ארצות הברית), דאגו מייסדיה לקבוע בהכרזת העצמאות של ארצות הברית את יסוד ההשקפה בדבר בריאת האדם, וכך הכריזו: "אנו סבורים שאמיתות אלה ברורות מאליהן, שכל בני האדם נבראו שווים, ושבוראם העניק להם זכויות שאין ליטול מהם". גישה זאת רווחה גם בקרב מוסדות רבים של ההשכלה הגבוהה שקמו בארצות הברית במאות ה-16–18, כגון: האוניברסיטאות הרווארד, פרינסטון, ייל, בראון, פנסילבניה, דארטמות', ומוסדות נוספים.
עם התפשטות הדאיזם והנאורות, רבים החלו לנטוש את הדוֹגמות של הדת, וניסו לפתח תשובות לשאלות בדבר גילו של העולם ומוצא האדם ברוח חילונית. תמיכה לשיטתם הם מצאו בתאוריות גאולוגיות מודרניות, שייחסו גילאים מופלגים לשכבות הקרקע של כדור הארץ. במיוחד השפיעה תאוריית עקרון האחידות (Uniformitarianism) של החוקרים ג'יימס האטון וצ'ארלס לייל. התאוריה גרסה שכל התהליך של התהוות פני כדור-הארץ והשכבות הגאולוגיות התרחש במשך מאות מיליוני שנים. תאוריה זאת השפיעה במיוחד על חוקר טבע צעיר בשם צ'ארלס דרווין. על יסוד תאוריית הגאולוגיה המודרנית בנה דרווין תאוריה, שגרסה כי כל עולם הצומח והחי התפתח בתהליך ארוך. התפתחותם של המינים נבעה מרכישת אותן תכונות הנצרכות כדי לשרוד בעולם, הברירה הטבעית הותירה את המתאימים לשרוד, והמינים הפחות מתאימים נכחדו. דרווין גם טען שמוצא האדם והקוף הוא מאב קדמון אחד.
בתחילת המאה ה-20 גברה ההכרה בתאוריית האבולוציה. חילוקי הדעות האידאולוגיים בין תומכי האבולוציה ותומכי רעיון הבריאה המקראית גברו, והמאבק הרעיוני הגיע לשיא בדמותו של מורה בשם ג'ון סקופס, שהועמד לדין בארצות הברית בשנת 1925, בטענה שלימד בכיתתו את תאוריית האבולוציה. להגנתו התנדב עורך דין נודע בשם קלרנס דרו, וקרוב ל-2,000 כתבים מרחבי העולם התאספו בסביבות המשפט, לדווח בעיתוניהם על ההתרחשויות. סקופס עצמו לא נחקר, מכיוון שמעשיו היו גלויים ולמעשה הבריאתנות עצמה עמדה למבחן משפטי. לאחר שמונה ימי משפט, ב-21 ביולי 1925, הורשע סקופס בעבירה על החוק וחויב בקנס נמוך בסך 100 דולרים בלבד. בהמלצת הפרקליט דרו, הוא סירב לשלם גם את הקנס הזעום והגיש ערעור בפני ערכאה גבוהה יותר, שם זוכּה בשל סיבה טכנית מהתשלום ונפטר מן הקנס. משפט זה, שכונה לימים "משפט הקופים", יצר תדמית שלילית כלפי התפיסה הבריאתנית. מהעת ההיא האבולוציה חזרה להיות שוב גורם דומיננטי, והשפעתה על הציבור גברה והלכה.
אמונות בריאתניות מקובלות

לפי הגישה השמרנית ביותר נברא העולם לפני פחות מששת אלפים שנה בשישה ימים (אמונה המוכרת גם כבריאתנות צעירה), וכל מה שנמצא ביקום, מקורו בששת ימי הבריאה. בגישה זו כל הסימנים לקדמות העולם בטבע, כגון לוח הזמנים הגאולוגי או מרחק הכוכבים שאורם הגיע לכדור הארץ – נבראו בבת אחת.
פרשנות אחרת גורסת כי בהתאם למסורת לפיה "הקב"ה ברא עולמות והחריבן" (בראשית רבה ט', ג), מצליחים המדענים למצוא שרידים מעולמות קדומים יותר. רעיון העולמות הנחרבים והמתחדשים מובא גם בקבלה, ויש לו תומכים גם בקרב הנוצרים.
לפי גישה אחרת, המאומצת גם היא במשותף בידי חוגים יהודים ונוצריים אדוקים, יחידת הזמן של יום בבריאה איננה מקבילה ליחידת הזמן שלנו. מסיבה זו לא נמשכה הבריאה שישה ימים כפשוטם, שכן יום במובנו ה"אלוהי" אורך הרבה יותר במושגי אנוש: "אלף שנים בעיניך – כיום אתמול כי יעבור" (תהילים, צ', ד'). לפי שיטה זו הספירה המקובלת היום איננה מתחילה מתחילת הבריאה אלא מסיומה, עם יצירתו של האדם. פרשנות זו מסתמכת גם על תיאור הבריאה, לפיו רק ביום הרביעי נבראו המאורות [השמש והירח] ומשתמע מכך שהימים המוזכרים בתנ"ך אינם נמדדים כימים האנושיים, על פי שקיעת וזריחת השמש.
חלוקה בין תפיסות שמרניות לגישות מודרניות יותר יש גם ביחס לתהליכי ההיווצרות של בעלי החיים. ניתן לטעון שהמעבר ממין בעל חיים אחד למין בעל חיים אחר בוצע בתוך תקופת הבריאה על ידי תהליך של אבולוציה וניתן לסבור שהדברים התרחשו ממש כפי שתוארו בבראשית. עם זאת, לרוב אלו המכונים "בריאתנים" אינם מוכנים לקבל את האבולוציה כלל, ולמעשה על סירוב זה מתבססים שיטתם ומאבקם.
התפתח "מדע בריאה" המנסה להסביר את הממצאים המדעיים מבלי לעשות שימוש בתורת דרווין ובניסיון להתאים אותם למקרא, באמצעות פרשנות שלו.
רעיון חשוב שמהווה את עיקר הטיעונים הבריאתניים הוא רעיון התכנון התבוני. לפי הבריאתנים, אין להניח שהמורכבות הגדולה המאפיינת את קיום העולם בכלל וקיום האדם בפרט היו יכולים להיווצר מאליהם, ללא תכנון וביצוע מושכל. שימוש בטיעון זה נעשה בשני אופנים. לפי האסכולה השמרנית, יש בו כדי לסתור את ההנחה שהתקיימה אבולוציה. לפי אסכולה נוספת, ייתכן שאכן הייתה אבולוציה, אולם בשל ההכרח ב"תכנון תבוני", יש להניח שבחוטיה משך כוח עליון.
בריאתנות ביהדות

לפי הכתוב במקרא, בריאת העולם הושלמה תוך שישה ימים. בפרט, השמש, הירח, והכוכבים נבראו ביום הרביעי, והאדם, העשוי "עפר מן האדמה", נברא יומיים לאחר מכן. יש מחכמי ימי הביניים, שכתבו שלא ייתכן שששת ימי בראשית היו במשמעותם הרגילה, כי לפני בריאת השמש לא ייתכנו "ערב" ו"בוקר"; והרמב"ם הסביר שמעשה בראשית הוא משל כשלמעשה העולם נברא בבת אחת.
במאה ה-19 החל להתבסס מדע הארכאולוגיה, והוגים כדוגמת הרב ישראל ליפשיץ החלו לפרש את בריאת העולם תוך התייחסות למאובנים עליהם הסתמכה, לימים, תורת האבולוציה של צ'ארלס דרווין. כפי שהוכיחה מרי מידג'לי, הוויכוח הפומבי והספרות בעניין אבולוציה נטו פעמים רבות לפסול או להתעמת עם הדת, בעיקר הנוצרית, כשרעיונות האבולוציה, כמו גם ביקורת המקרא ותאוריות על התפתחות הדת עצמה, שימשו לצורכי פולמוס. לכך היו תגובות שונות. רוב הרבנים החרדים דחו את רעיונות האבולוציה בטיעונים שונים, וראו את האמונה בה ככפירה. מהצד השני, מובילי תנועת ההשכלה באופן כללי קיבלו את הנחות מבקרי המקרא על ריבוד הטקסט עצמו, ועל היותו חסר תוקף היסטורי. אלו ואלו לא ראו את עיקר חשיבותו של סיפור הבריאה בהבנתו הפשוטה, אלא ברעיונות עמוקים הרמוזים בו.
בריאתנות ביהדות > בדור האחרון

מבין החיבורים הבריאתניים שהתפרסמו בדור האחרון, בולט הספר בראשית ברא, שפרסם הפיזיקאי נתן אביעזר בשנת 1993, ומפרש את סיפור בריאת העולם לפי תאוריית המפץ הגדול ותאוריות מדעיות נוספות. בשנת 2001 פרסם הרב מרדכי הלפרין בכתב העת אסיא את "חוקי אבולוציה ויהדות", מאמר המדגיש את הממצא וההוכחה הניסויית כמושג יהודי עתיק, ואת היותם של רעיונות ההתפתחות הטבעית תאוריה. ארגוני החזרה בתשובה כ"ערכים" והידברות, מרבים לעסוק בכך, בתפיסה בריאתנית, ולעיתים תוך הפנייה לספרות הבריאתנות הנוצרית. הרב זמיר כהן מרבה לדבר נגד האבולוציה, תוך חשד מתמיד בממצאים הקדומים, אך קבלת חלקם והסברם כעולמות קדומים, כפי שמופיע בקבלה ובמדרשים. הרב אמנון יצחק מרבה להתלוצץ על מסקנות הארכאולוגים וחוקרי ההתפתחות. חילונים רבים וארגוני הוצאה בשאלה מפרסמים תשובות לטענות אלו ולטענות אחרות העולות כנגד תורת האבולוציה.
בשנת 2010 התפרסם שעמדתו של גבי אביטל, המדען הראשי במשרד החינוך, היא שבלימודי מדע בבתי הספר יש להציג גם ביקורת על תורת האבולוציה ועל מוסכמות מדעיות אחרות. בעקבות זאת, הועבר מתפקידו. מאידך, ישנם מדענים דתיים ורבנים שטענו בזכות אימוץ תורת האבולוציה והכלתה במסגרת האמונה בבריאה, ויש שאף כתבו כי הבריאתנות היא יותר תפיסה נוצרית מאשר יהודית.
הוויכוח על הבריאתנות בחינוך הציבורי

ההשלכה החשובה ביותר של פולמוס הבריאתנות בארצות הברית היא על הכנסת לימודי האבולוציה והבריאתנות לתוכנית הלימוד בחינוך הציבורי.
ב-1925 היה החוק האוסר הוראת אבולוציה תקף ב-15 מדינות. המורה ג'ון סקופס הפר את האיסור בטנסי וכתוצאה הועמד לדין במה שזכה לכינוי "משפט הקופים". סקופס זוכה, אך ההחלטה נהפכה בערעור ולבסוף בוטל התיק מסיבות טכניות. החוק נשאר בתוקף עד שבוטל בטנסי ב-1967. בפסק דין אדוארדס נגד אגילארד משנת 1987 קבע בית המשפט העליון של ארצות הברית כי הבריאתנות היא אמונה דתית ולכן חוקי מדינה שדורשים "יחס מאוזן" ללימודי בריאתנות ולימודי אבולוציה אינם חוקתיים, לאור התיקון הראשון לחוקה שאוסר על המדינה לחוקק חוקים בעלי תכלית דתית.
כיום יש קריאה מחודשת להכניס את רעיון ה"תכנון התבוני" (Intelligent design) לבתי הספר, וזו נתקלת בהתנגדות נחרצת בחוגים מדעיים וגם מצד חלק מהמורים למדעים הנתונים ללחץ מועצות מנהלים של בתי ספר ללמד את החלופה הבריאתנית בשיעורי המדע. בשנת 2005 קבע בית משפט מחוזי בפנסילבניה, במשפט שכונה משפט הפנדה של דובר, ש"תכנון תבוני", כמו "מדע הבריאה", היא גישה דתית ואין ללמדה בבתי ספר ציבוריים.
ב-2006 קמה האנציקלופדיה המקוונת קונסרבפדיה (בתרגום מילולי: השמרנופדיה) ה"מתחרה" בוויקיפדיה, אשר רוב כותביה מגדירים עצמם כבריאתנים, והמאמרים בה כתובים מנקודת מבט זו.
ראו גם

דת ומדע
תכנון תבוני
התנגדויות לתורת האבולוציה
יחס היהדות לתורת האבולוציה
בריאת העולם (יהדות)
מחלוקת מדעית עם דרוויניזם
הערות שוליים

1 2 3 4 5  בריאתנות, אנציקלופדיה בריטניקה
1 2 3  The Creation/Evolution Continuum, 2016
↑  ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3 (לפי עדותו), הוצאת גליל, 1994
↑  ריצ'רד דוקינס, ההצגה הגדולה בתבל,2010, עמ' 91
↑  ההצגה הגדולה בתבל, 2010, פרק 4, עמ' 91–111
↑  Evolution vs. Creationism: An Introduction, second edition, 2009, מאת יוג'יני סקוט
↑  ספר בראשית, פרק א', פסוק א'.
↑  פרופסור יעקב קליין (אשורולוג) כתב על הפסוק "ויהי ערב ויהי בוקר יום אחד", וזה לשונו: "למלה "יום" במקרא יש לפחות שתי משמעויות עיקריות: 1. תקופת האור שמזריחת השמש ועד שקיעתה, בניגוד ל"לילה" (בהוראה זו נזכר "יום" בתחילת הפסוק שלפנינו; והשוו ספר בראשית, פרק ח', פסוק כ"ב); 2. יממה (של עשרים וארבע שעות). נראה בעליל, שבביטוי "יום אחד" הכוונה ליממה הראשונה בתולדות העולם", (אנציקלופדיה עולם התנ"ך, בראשית, עמ' 18).
↑  ספר בראשית, פרק ג', פסוק ט"ז, ספר בראשית, פרק ג', פסוקים י"ז–י"ט.
↑  ספר בראשית, פרק ה', פסוקים א'–כ"ט.
↑  ראו: ספר בראשית, פרק ו'.
↑  ראו: הרב שלמה בניזרי, סדר הדורות הקצר.
↑  בנאומו המפורסם "יש לי חלום" (בשנת 1963) מרטין לותר קינג השתמש בקביעה זאת מתוך תקווה להשיג שוויון זכויות לקהילת השחורים בארצות הברית, וכך אמר: "יש לי חלום שיום אחד תקום האומה הזאת ותקיים בחייה את המשמעות האמיתית של עיקרי אמונתה – "אמיתות אלה מקובלות עלינו כמובנות מאליהן: שכל בני האדם נבראו שווים", (מרטין לותר קינג – אוטוביוגרפיה, עורך: קלייבורן קרסון, בהוצאת ידיעות אחרונות, עמ' 222).
↑  Morris, Henry M. "The Long War Against God: the history and impact of the creation/evolution conflict", Baker Book House, Grand Rapids, 1989
↑  על העימות בן האם וניי באתר "הידען"
↑  דב גינזבורג, זמן בריאת העולם בכתבי חכמי ישראל, באתר דעת
במאה העשרים: מעשה בראשית באתר ספרים עברים, אליהו מרדכי וולקובסקי (1935 ה'תרצ"ה)
↑  מורה הנבוכים, חלק א' פרק ב', לעניין חטא אדם הראשון
↑  לדוגמה הרב אלחנן וסרמן כתב ב"רשע מהו אומר": "אפיקורסים האומרים כי אבותיהם קופים"
↑  בעניין זה ר' מעשה בראשית - מבט חוזר מאמרו של פרופ' שלום רוזנברג באתר מעריב;
ביאורו של משה מנדלסון לפרשת בראשית;
↑  חוקי אבולוציה ויהדות, מאמר בכתב העת אסיא (התשס"א), באתר דעת
↑  התנגדות לדרך הצגת ההתנגדות לאבולוציה בוויקיפדיה באתר הידברות. [על אבולוציה וקבלה] סרטון של הרב זמיר כהן
↑  לדוגמה סרטון על אבולוציה וקופים מפי הרב אמנון יצחק
↑  פוסטים המשיבים לטיעוניהם של מתנגדי תורת האבולוציה באתר אתולגיקה
↑  דוגמה לוויכוח בין דתיה לבין חילוני אודות תורת האבולוציה באתר של חופש - עמותה לחופש מדת
↑  קוף אחרי בן אדם – על אבולוציה ויהדות (חיים נבון באתר מעריב)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531262305171  GND: 4226745-6  LCCN: sh85033830  NKC: ph121936  NLK: KSH2002004914
אירית דקל

| --- | --- |

אירית דקל
 לידה:  רחובות
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  יוצרת, זמרת
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
אירית דקל היא שחקנית, מנחה, יוצרת וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה

אירית דקל נולדה ברחובות וגדלה בחיפה. לאחר שביצעה שנת שירות כבת גרעין בקיבוץ שדה בוקר התגייסה לצה"ל ושירתה כלוחמת בגדוד קרקל. לאחר שחרורה, למדה בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים ולאחר מכן בבית הספר למשחק בית צבי, וסיימה את לימודיה בשנת 2010. בנוסף ללימודיה בבית צבי למדה פיתוח קול בסגנונות ג'אז, קלאסי ולאדינו. היא שיחקה בהצגה דו רה מו בתיאטרון המדיטק.
בשנת 2011 הצטרפה לתיאטרון גשר ושיחקה בו בהצגות "מראט המסכן שלי", "פְּרִימָדוֹנָה" ו"הלוך ושוב".
בשנים 2012–2014 הגישה לצד יענקל'ה מנדל את התוכנית "נפגשים בשישי" בערוץ הראשון של רשות השידור. שיחקה בסדרה "שנות ה-80", בתפקיד אחייניתו של מרסל (אריק משעלי).
בשנים 2013–2016 יצרה והשתתפה במופע בשם "בואנה הבנות" מופע מחווה לשירי חוה אלברשטיין.
ב-2014 הוציאה יחד עם המוזיקאי אלדד ציטרין את האלבום last of songs הכולל חידוש לשירי בלוז וג'אז אמריקאים מתחילת ומאמצע המאה ה-20. הפרויקט אליו הופיע בישראל ובאירופה בשנים 2014 -2016.
ב-2015 השתתפה בסדרה איפה אתה חי? בתפקיד עליזה, וביצעה אף את שיר הנושא של הסדרה. בסוף שנה זו עברה דקל ללונדון. היא ביצעה הופעות בבריטניה והופעות כמופע הפותח של האמנית ההולנדית קארו אמרלד.
בשנת 2016 שודר הסרט הדוקומנטרי "יהודיה" אותו יצרה דקל וביימה רוני אבולעפיה.
ב-2017 יצא אלבומה השני Hello המכיל מספר סוגות ביניהן רוק ופרוגרסיב רוק.
הערות שוליים

↑  בכורה: חידוש ים תיכוני לשירים מהמאה שעברה, באתר nrg‏, 7 ביולי 2014
↑  שיר זיו, "יהודיה": על המאבק חסר הסיכוי של רות קוליאן, באתר nrg‏, 10 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450971005171
אלירן מלכי

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1984 (בן 40) חולון, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  פובליציסט, עיתונאי
 סוג כתב:  מדיה
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  malki.eliran
 טוויטר:  eliranmalki
 בלוג הפרוקטובלוג
אלירן מלכי (נולד ב-18 בנובמבר 1984) הוא עיתונאי, פובליציסט ובלוגר ישראלי, עורך הבלוג "הפרוקטובלוג".
קריירה

מלכי הוא בעל תואר ראשון בתקשורת מהמכללה למינהל ותואר שני בממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
קריירה > עבודתו כדובר

את דרכו בעולם התקשורת החל מלכי כדובר ויועץ תקשורתי. ב-2013 שימש כמנהל המשברים והדובר של אשת העסקים רחל סופר וסייע בהדחת נשיאת בית המשפט המחוזי השופטת ורדה אלשיך. לאחר מכן שימש כדובר אתר WinWin של קבוצת ידיעות אחרונות.
קריירה > פעילות חברתית

עמד מאחורי קמפיין חברתי שקרא לשחרורו של יונתן היילו. בנוסף השיק קמפיינים שונים להעלאת המודעות למחלת הנטינגטון.
קריירה > פעילות כבלוגר

ב-2014 הקים מלכי בלוג בנושא חברה ותקשורת בשם "הפרוקטובלוג". באותה שנה חשף כי בתקופת מבצע צוק איתן, הראפר הצל עמד מאחורי עמותת "האריות של הצל" שכלל לא הייתה רשומה ברשם העמותות אך עם זאת היה לה חשבון PayPal שדרכו הועברו כספים לגורמים בעמותה. הפרוקטובלוג היה הראשון שמיפה את בתי הספר האלימים ביותר בישראל בעזרת מבחני המיצ"ב של משרד החינוך ואף מצא כי האלימות בבתי ספר דתיים גבוהה יותר מבתי ספר ממלכתיים.
בין הפרויקטים של מלכי בבלוג ניתן למצוא את רשימת השופטים והמגשרים הטובים בישראל על פי דירוגם של אלפי עורכי דין שהשתתפו במשוב השופטים של לשכת עורכי הדין בישראל ואת מאגר הפדופילים האזרחי שמרכז בתוכו מקרי פדופיליה ופגיעות מיניות בילדים ובבני נוער שהותרו לפרסום.
בתוכנית הבוקר של שידורי קשת, טען מלכי כי הוא סבור שלרשויות האכיפה אין את המשאבים העצומים הנדרשים לפקח על אותם עברייני מין ועל כן יש להיעזר בציבור ולפתוח את מאגר השמות הסגור לקהל הרחב ולמפות את אותם עבריינים כפי שעושים בארצות הברית מתוך אמונה כי מדובר במחלת נפש שלא ניתן להשתקם ממנה ויש צורך בהגברת תשומת הלב אליה. מנגד נטען כי חופש הפרט גובר על זכות הציבור לדעת וכמו כן חשיפת הפדופילים מקשה על שיקומם.
קריירה > עבודתו כעיתונאי

ב-2015 החליף מלכי את אופיר דור ככתב התקשורת והמדיה של עיתון כלכליסט מבית ידיעות אחרונות. במהלך עבודתו בכלכליסט, חשף בין היתר את גביית הכספים של צ'רלטון על משחקי היורו במקומות ציבוריים וזאת בניגוד למדיניות אופ"א ודרישת אקו"ם לקבלת אחוזי הכנסות ממועדונים. במהלך 2017 עזב מלכי את כלכליסט והמשיך בעבודתו כפובליציסט. בימים אלה עובד על דוקטורט בהיסטוריה בנושא ניקולו מקיאוולי ועובד כמורה לאזרחות בבית ספר תיכון בראשון לציון.
הערות שוליים

↑  איילה צורף, לוחמי הגרילה המפרגנים, באתר TheMarker‏, 2 באוגוסט 2009
↑  דורי בן ישראל, יונתן היילו מבקש סיוע ברשת החברתית, מזבלה, 13 בנובמבר 2013
↑  יעל פרידסון, קמפיין ברשת לשחרור רוצח: "אם מישהו אונס אותך, אסור לך לפגוע בו", nrg, 12 בדצמבר 2013
↑  ויטה קיירס, ‏ויראלי: סיפור אהבה מרגש או קמפיין גאוני?, באתר ‏מאקו‏, 11 בפברואר 2015
↑  אלירן מלכי, הכסף שבצל אליאסי", הפרוקטולוג, 19 באוגוסט 2014
↑  אלירן מלכי, הרשימה השחורה", הפרוקטולוג, 26 ביוני 2014
↑  רותי בוסידן, יש יותר אלימות בבתי הספר הדתיים במודיעין", ynet, 3 ביולי 2014
↑  אלירן מלכי, מי השופט הטוב בישראל?", הפרוקטולוג, 13 בינואר 2015
↑  גל מור, פדופילים ישראלים מורשעים נחשפים בניגוד לרצונם ב"רשת חברתית" חדשה", חורים ברשת, 26 בנובמבר 2014
↑  הבוקר של קשת, מאגר חדש יספר לכם האם לידכם מתגורר פדופיל", קשת, 28 בינואר 2015
↑  אתר Family Watchdog, מאגר של עברייני מין ופדופילים
↑  נעמה כהן-פרידמן, נגד מאגר הפדופילים: "לשקם, לא לקעקע אות קין", באתר ynet, 14 בנובמבר 2010
↑  דורי בן ישראל, אלירן מלכי מונה לכתב התקשורת והמדיה של כלכליסט", מזבלה, 10 בנובמבר 2015
↑  אלירן מלכי, אופ"א בעד צפייה חינם אבל צ'רלטון גובה כסף, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2016
↑  נועה פרייס‏, חדש בקיוב: מי זז השבוע, באתר וואלה, 19 במרץ 2017
רוסקומנדזור

| --- | --- |


 מידע כללי
 תחום שיפוט:  רוסיה
 משרד אחראי:  ממשלת רוסיה
 סוכנות אם:  משרד התקשורת
 תאריך הקמה:  12 במאי 2008
 סוכנות קודמת:  רוססביאזאוכרנקולטורה (Россвязьохранкультура)   רוססביאזקומנדזור (Россвязькомнадзор)
 מטה מרכזי:  קיטאי גורוד, מוסקבה
 עובדים:  2,539 (נכון ל־2016) 
 תקציב:  8,500,000,000 רובל רוסי 
 eng.rkn.gov.ru
 
מסמלי הארגון
רוֹסְקוֹמְנַדְזוֹר הוא השירות הפדרלי לפיקוח בתחום תקשורת, טכנולוגיות מידע ותקשורת המונים (ברוסית: Федеральная служба по надзору в сфере связи, информационных технологий и массовых коммуникаций, בקיצור Роскомнадзор) הוא גוף פדרלי של הרשות המבצעת ברוסיה, הכפוף למשרד התקשורת של רוסיה ונחשב לרגולטור האינטרנט הממשלתי האחראי לאכיפה, פיקוח וצנזורה על התקשורת ברוסיה וזהו הגוף הרגולטורי המרכזי לצנזורה, פיקוח ובקרה על האינטרנט במדינה.
הארגון הוקם במאי 2008 במסגרת ממשלת פוטין השנייה. מאז מרץ 2020 עומד בראש הארגון אנדריי ליפוב.