stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רצח ליאת גבאי
הערות שוליים

↑  Woman soldier hacked to death in Afula Rabin: Attacker belonged to Hamas – published on the Jerusalem Post on December 1, 1994(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019)
↑  Arab Kills Female Israeli Soldier With Ax – published on The Washington Post on December 1, 1994(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019)
↑  Arab Kills Israeli Woman Soldier – published on the Ellensburg Daily Record on December 1, 1994
↑  "Archives: Jerusalem Post". נבדק ב-17 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Milwaukee Journal - Google News Archive Search(הקישור אינו פעיל, 23.12.2019)
↑  "washingtonpost.com – search nation, world, technology and Washington area news archives". נבדק ב-17 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "שרות בתי הסוהר". נבדק ב-17 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  http://m.jpost.com/Arab-Israeli-Conflict/Hamas-operative-pardoned-during-Schalit-deal-to-return-to-prison-393318/amp
↑  מילות השיר "תגידי לי את" באתר שירונט
↑  דני ברנר, "השיר לזכר ליאת גרם לנו להיוולד מחדש", באתר nrg‏, 4 ביולי 2006
| פיגועי טרור נגד ישראלים במחצית השנייה של המאה ה-20 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | 1948 עד 1959 • שנות ה-60 • שנות ה-70 • שנות ה-80 • שנות ה-90 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | שנות ה-70: מתקפת הטרור בשדה התעופה של מינכן (10 בפברואר 70) • הפיגוע בטיסה 330 של סוויסאייר מציריך לנתב"ג (21 בפברואר 70) • חטיפת טיסת 571 של סבנה איירליינס מבריסל לנתב"ג (8 במאי 72) • טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן (5–6 בספטמבר 72) • משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (28 בדצמבר 72) • הפיגוע בטיסה 841 של טראנס וורלד איירליינס מנתב"ג לניו-יורק (8 בספטמבר 74) • חטיפת מטוס אייר פראנס 139 מנתב"ג לפריז (27 ביוני 76)  שנות ה-80: ניסיון ההתנקשות בשגריר הישראלי בלונדון (3 ביוני 82) • הפיגוע בראס בורקה (5 באוקטובר 85) • רצח הימאים הישראלים בברצלונה (5 באוקטובר 85) • הפיגועים בדלפקי אל על בנמלי התעופה של וינה ורומא (27 בדצמבר 85) • ניסיון הפיגוע בטיסת אל על מלונדון (17 באפריל 86)  שנות ה-90: פיגוע האוטובוס במצרים (4 בפברואר 90) • הפיגוע בשגרירות ישראל בארגנטינה (17 במרץ 92) • הפיגוע בשגרירות ישראל בלונדון (26 ביולי 94) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
רכס סאפורטרז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי המלכה מוד 
 קואורדינטות:  85°04′00″S 169°30′00″E﻿ / ﻿85.066666666667°S 169.5°E﻿ / -85.066666666667; 169.5
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס סאפורטרז(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס סאפורטרז
 
רכס סאפורטרז (באנגלית: Supporters Range) הוא רכס הרים המהווה חלק מהרי המלכה מוד, באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגית לאנטארקטיקה של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition בראשי תיבות: NZGSA), אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1961 – 1962.
שם זה ניתן לרכס, מאחר שמספר פסגות ברכס נקראות על שם תומכי המשלחת הבריטית האנטארקטית (משלחת נמרוד) אשר חקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של ארנסט שקלטון בין השנים 1907 – 1909.
שם הרכס: "סאפורטרז" באנגלית משמעו "נותני חסות", או "תומכים".
גאוגרפיה

הרי המלכה מוד מהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים. אורכו של רכס סאפורטרז 40 קילומטרים והוא גובל בגדה המזרחית של קרחון מיל, בין קרחון קלטי בצפון, לבין זרם הקרח מיל בדרום. הנקודה הגבוהה ביותר ברכס היא בהר וייט שגובהו 3,470 מטרים מעל פני הים.
אתרי רכס סאפורטרז:
הר ג'וד, הר וייאט, הר וסטמינסטר, הר קינזי, נקודת ראנפולי, קרחון אשוורת', קרחון ג'נסן, קרחון מיל וזרם הקרח מיל.
הרי הרכס העיקריים לפי גובהם:
| שם ההר | שם בשפת המקור | גובה מעל פני הים (במטרים) |
| --- | --- | --- |
| הר וייט | Mount White | 3470 |
| הר אייבי | Mount Iveagh | 3422 |
| הר ווסטמינסטר | Mount Westminster | 3370 |
| הר קינזי | Mount Kinsey | 3310 |
| הר הנרי לוסי | Mount Henry Lucy | 3020 |
הערות שוליים

↑  ההודעה הרשמית על מתן שמות אנטארקטיים בצו פרסום השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי באתר גאזט האנטארקטי המשווה SCAR באתר ממשלת אוסטרליה
↑  בגאזט האנטארקטי המשווה SCAR, נכתב בטעות, בהתבסס על הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד אשר בו נכתב בטעות כי הנקודה הגבוהה ביותר היא הר וסטמינסטר שגובהו 3,370 מטרים מעל גובה פני הים, בעוד שגובהו של הר וייט הוא 3,470 מטרים מעל פני הים, בהתבסס על הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה המתבסס על הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, ואילו בגאזט האנטארקטי המשווה SCAR של ממשלת אוסטרליה, בהתבסס על הגאזט האנטארקטי של ממשלת ניו זילנד כתוב כי גובהו של הר וייט הוא 3,048 מטרים מעל פני הים
↑  מידע גאוגרפי
שימור לקוחות

שימור לקוחות היא פעילות עסקית שמטרתה שמירה על לקוחות קיימים של תאגיד. שימור הלקוחות הוא חלק מאסטרטגיית השיווק ושירות הלקוחות ויש בה כדי להעיד על התייחסות התאגיד אל לקוחותיו. שימור לקוחות אפקטיבי מביא לטיפוח נאמנות הלקוחות לחברה ולמוצריה ומונע מעבר לחברות מתחרות.
תהליך שימור הלקוחות כולל בין היתר:
זיהוי והכרת הלקוח - זיהוי מאפייניו האישיים של הלקוח (כגון מין, גיל, מקום מגורים) על מנת לפנות אליו בצורה הנכונה ודרך צינורות המידע המתאימים. ביצוע סקרים להבנת תחביביו ורצונותיו של הלקוח, ובניית תוכנית המציעה הטבות מותאמות אישית.
ערוץ תקשורת עם הלקוח - מתן אפשרות ללקוח לפנות לחברה באופן קבוע, אם באמצעות אתר האינטרנט, טלפון או מייל.
כלל עובדי החברה צריכים להיות מחוברים לתוכנית שימור הלקוח על מנת ליצור אחידות במסרים.
ראו גם

ניהול קשרי לקוחות (CRM)
טלמרקטינג
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שושלת צ'אקרי

| --- | --- |

 מדינה:  תאילנד תאילנד
 תארים:  מלך תאילנד
 מייסד:  ראמה הראשון, מלך תאילנד
 ראש הבית הנוכחי:  ראמה העשירי, מלך תאילנד
 תקופת השושלת:  1782–הווה (כ־242 שנים)
 אתניות:  תאים
 ענפים:  House of Chatrakul, House of Mahidol 
 
שושלת צַ'אקְרִי (בתאית: ราชวงศ์จักรี) היא שושלת האצולה המלוכנית של ממלכת תאילנד. ראש השושלת הוא מלך תאילנד, נכון להיום תואר זה נמצא בידי מאהה וצ'יראלונגקון, ראמה העשירי אשר שולט בפועל מאז 2016. הכס הוסדר לידי השושלת בשנת 1782 בידי ראמה הראשון, מלך סיאם אשר הוסיף להקים את בנגקוק להיות לו לעיר בירה.
נכון לשנת 2020 מלך תאילנד (כאמור ראש השושלת) הוא מרכז הכוח והשליט דה פקטו של המדינה.
היסטוריה

עם התפרקות ממלכות איוטהאיה ותונבורי לאחר פלישה בורמזית במחצית השנייה של המאה ה-18 עלה לשלטון ראמה הראשון, מלך תאילנד, בן לשושלת האצולה צ'אקרי אשר היה המפקד העליון של הצבא באותה העת. הוא הסדיר את בנגקוק להיות לו לבירה וחסם את הפשיטות הבורמזיות לתאילנד במסגרת מלחמת תשעת הצבאות. מאחר מכן סיפח את לאוס לתחום השפעתו.
היסטוריה > המאה ה-19

בנו, ראמה השני, מלך תאילנד ירש אותו כמלך השני ובתקופתו ידעה תאילנד תקופה ממושכת של שלום.
לאחריו הגיע בנו מפילגש לכס, ראמה השלישי, מלך תאילנד, אשר סיפח את קמבודיה והחל סחר עם האירופאים והאמריקאים במפרץ תאילנד.
עם מותו ירש אותו אחיו, ראמה הרביעי, מלך תאילנד אשר היה הרפורמר הגדול הראשון, הוא יצר סחר סדיר עם האימפריה הבריטית בעזרת הסכם בורינג והביא לפיתוח מדעי, בייחוד בנושא האסטרונומיה. בתקופתו איבד את דרום קמבודיה לידי האימפריה הקולוניאלית הצרפתית אשר כבשה את הדלתה של המקונג.
בנו, ראמה החמישי, מלך תאילנד היה הרפורמר הגדול ביותר של המדינה אשר הביא למודרניזציה ממושכת ומאבק בכוחות השמרנים במדינה כדי למנוע סיפוח קולוניאלי בידי האירופאים. על אף זאת איבד את לאוס לידי הודו-סין הצרפתית במסגרת מלחמה.
היסטוריה > המאה ה-20

בנו ראמה השישי, מלך תאילנד היה הראשון להחדיר את הרגש הלאומי ברחבי תאילנד ושיפר את מצבה הבינלאומי של האומה לעזרת השתתפות מינימלית במלחמת העולם הראשונה לצד מדינות ההסכמה ולאחר מכן הצטרף את חבר הלאומים.
במותו אחיו, ראמה השביעי, מלך תאילנד ירש אותו ועבר הפיכה שהפכה את תאילנד למונרכיה חוקתית.
מאוחר יותר התפטר לאחר 10 שנים בכתר לטובת אחיינו ראמה השמיני, מלך תאילנד אשר בתקופתו אירעה מלחמת העולם השנייה ונערך מאבק בין הפלג הצבאי של פלק פיבונסונגרם והפלג הדמוקרטי של פרידי באנומיונג.
ראמה השמיני נרצח ועל כן אחיו, ראמה התשיעי, מלך תאילנד ירש אותו ושלט כ-70 שנה לאורך המלחמה הקרה בה פעל נגד מיעוטים קומוניסטים ומעבר לה. לקראת סוף שלטונו אירעה הפיכה צבאית שהאדירה מחדש את כוחה של המלוכה.
היסטוריה > המאה ה-21

חיזוק השפעתה של המלוכה המשיכה אל שלטון בנו, ראמה העשירי, מלך תאילנד המכהן משנת 2016 ועד היום.
רשימת מלכי השושלת

| שם מלוכה | שם פרטי | תמונה | שנות שלטון | אירועים בתקופתו |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| רָאֲמָה I | פָּרָה בּוּדְהָה יוֹדְפָה צ'וּלָאלוֹק מֵהָאֲרָאג' (พระพุทธยอดฟ้าจุฬาโลกมหาราช) |  | 1782–1809 | בניית בנגקוק, מלחמת תשעת הצבאות |
| רָאֲמָה II | פָּרָה בּוּדְהָה לָאֶטְלָה נֵבְלַאי (พระพุทธเลิศหล้านภาลัย) |  | 1809–1824 | תקופה של שלום |
| רָאֲמָה III | נָאֱנְגלָאקוֹ (นั่งเกล้า) |  | 1824–1851 | כיבוש קמבודיה, תחילת הסחר עם אירופה |
| רָאֲמָה IV | מוֹנְגקוּט (พระบาท สมเด็จ พระจอมเกล้า เจ้า อยู่ หัว) |  | 1851–1868 | תחילת המודרניזציה, הסכם בורינג |
| רָאֲמָה V | צ'וֹלְאַלוֹנְגקוֹרֶן (จุฬาลงกรณ์) |  | 1868–1910 | רפורמות מערביות, איבוד לאוס לידי הודו-סין הצרפתית |
| רָאֲמָה VI | וְאָגִ'ירָבוֹד (วชิราวุธ) |  | 1910–1925 | שלטון יד ברזל צבאי |
| רָאֲמָה VII | פְרָאַגְ'אַדִיפּוֹק (ประชาธิปก) |  | 1925–1935 | הפיכה למונרכיה חוקתית |
| רָאֲמָה VIII | אָנַאָנְדַה מָאהִידוֹן (พระปรเมนทรมหาอานันทมหิดล) |  | 1935–1946 | הפלישה היפנית לתאילנד, הפיכה צבאית של פלק פיבונסונגרם |
| רָאֲמָה IX | פּוֹמִיפוֹן אָדוֹנִיאַדְט (พระบาทสมเด็จพระปรมินทรมหาภูมิพลอดุลยเดช) |  | 1946–2016 | המלחמה הקרה, מאבק בקומוניזם, הפיכה צבאית |
| רָאֲמָה X | מֵאֲהָהּ וְצִ'ירָאלוֹנְגְקוֹן (สมเด็จพระเจ้าอยู่หัวมหาวชิราลงกรณ์) |  | 2016–מכהן | מחאות פרו-דמוקרטיות מגפת הקורונה בתאילנד |
שימור עצמי

שימור עצמי הוא אינסטינקט של בעלי חיים המתבטא ברצון לשרוד. כאב ופחד הם חלק מהמנגנון הזה. כאב גורם לאי־נוחות כך שבעל החיים יחויב לפעול להפסקתו. פחד גורם לבעל החיים לחפש מקום מבטחים, ויכול גם לגרום לשחרור אדרנלין שהשפעתו היא גידול בכוח וחיזוק חושים כמו ריח וראייה.
ראו גם

התגוננות מטורפים
אמנה חברתית
קונאטוס
ליבידו
שחזור (מעשה עבירה)

במהלך חקירה משטרתית מבצעים לעיתים שחזור של מעשה עבירה במטרה לברר בצורה טובה יותר את פרטי הפרטים של ההתרחשויות בזירת העבירה, בשעת העבירה.
לביצוע השחזור נעזרים החוקרים בתיאורי העדים ובחוות דעת מקצועיות של מי שיכולים לתרום לפיענוח המקרה ובהם פתולוגים, מומחים לבליסטיקה, מהנדסים ועוד. השתתפותו בשחזור של מי שחשוד בביצוע העבירה יכולה לחזק את גרסתו או להחלישה ובתי משפט עשויים לקבל את השחזור כראייה מסייעת, אך השתתפות החשוד בשחזור אינה הכרחית וניתן לבצע שחזור גם בלעדיו. כדי להעביר לבית המשפט תיאור מדויק יותר של השחזור, מקובל במשטרת ישראל לצלם בווידאו את תהליך השחזור.
שחזור מערכת

שחזור מערכת (באנגלית: System Restore) היא תכונה של מערכת הפעלה חלונות מבית מיקרוסופט, המאפשרת להחזיר את מערכת המחשב למצב קודם (כולל קובצי מערכת, אפליקציות שהותקנו מאז, מצב ה-Registry, והגדרות מערכת). השחזור יעיל כאשר רוצים לצאת ממצב בו המערכת אינה מתפקדת כראוי ואין פתרון יעיל לבעיה שנוצרה. התכונה נכללה לראשונה ב-Windows ME, ומאז הוטמעה בכל גרסאות מערכת ההפעלה, להוציא את Windows Server.
בתחילה היה שימוש בהעתקת קבצים לפני שהם נדרסו כדי לשמור את המצב. בגרסאות מאוחרות יותר (החל מ Windows Vista) נעשה שימוש ב Shadow Copy בשירות "Back-End" אשר מאפשר להעלות את השחזור אפילו חלונות לא עולה (boot) כלל.
ניתן ליצור נקודות שחזור (Restore Points) ומאוחר יותר לבחור נקודה אליה רוצים לחזור. חלונות עצמה יוצרת באופן אוטומטי נקודות שחזור, לדוגמה Windows 7 יוצרת נקודת שחזור אם לא נוצרה כזו במהלך ה-7 ימים האחרונים. XP יוצרת נקודה כזאת כל 24 שעות.
שירתי (שיר)

שירתי היא פואמה שנכתבה בידי המשורר חיים נחמן ביאליק, ופורסמה לראשונה בירחון "השילוח" במרץ 1901. בעת פרסומה הראשון הכילה הפואמה שלוש שאלות הדנות במקורות שירתו, אך מספר חודשים לאחר מכן, כשכינס את שיריו, פיצל ביאליק את הפואמה ל"שירתי" ולשיר "זהר".
השיר מציג את מקורות שירתו וכאבו (אנחתו) של המשורר: הצרצר שליווה ב"שירתו" את הדלות הקשה ששררה בבית בארוחה אליה התכנסה המשפחה בלילות שבת, ואנחתה הדומעת של אמו האלמנה, שנאלצה לעבוד קשה למחייתה כדי לפרנס את משפחתה בת שבעת הילדים.
השתלשלות הפואמה

בפברואר 1901 כתב ביאליק פואמה, שבה חושף גיבור השיר את "חוויות התשתית של ילדותו, שמהן ניזונה יצירתו". היצירה מורכבת משלוש שאלות: 1. "הֲתֵדַע מֵאַיִן נָחַלְתִּי אֶת-שִׁירִי?", 2. וְאֵי מִזֶּה תָבֹא אַנְחָתִי יָדָעְתָּ?", 3. "וחלומות ילדותי התדע איככה באוני?"
התשובות שניתנו ביצירה עצמה לשאלות הן: 1. מן הצרצר משורר הדלות. 2. מן האם האלמנה המעונה. 3. מחברי זכרונם לברכה, ובראשם הצפרירים. אך בסופה של אותה שנה, כאשר כינס המשורר את שיריו לספר, מחק את השאלה השלישית ופיצל את הפואמה לשתי השאלות הראשונות ב"שירתי" ואת התשובה לשאלה שנמחקה כתב בשיר "זוהר", אותו פרסם בספר מיד לאחר "שירתי". בכך השיג ביאליק את מטרתו להשיג קיטוב בין שתי התחושות שמלוות את חוויותיו האוטוביוגרפיות של הגיבור. קדרות, עצב ועוני בשיר האחד, לצד אושר קסום בפגישה עם עולם הטבע והדמיון בשיר השני.
ההתמקדות בטבע ובתיאור הסביבה נחשבה להישג חשוב של הספרות העברית החדשה כבר בתקופת ההשכלה, משום שהיא מבטאת את התפתחות העניין שהחלו להביע היהודים בסובב אותם. אצל ביאליק וטשרניחובסקי, אמר מנחם ברינקר, מפותחים נושאים אלו במיוחד בפואמה האוטוביוגרפית, כי הם מתארים את התהוותו אישיותו האמנותית של המשורר.
תוכן השיר

השיר נחלק לשני חלקים, המורכבים משלושה בתים כל אחד, כאשר כל אחד מהם עונה על שאלה שהוצבה בראשו.
בחלק הראשון עונה המשורר על השאלה: ”הֲתֵדַע מֵאַיִן נָחַלְתִּי אֶת-שִׁירִי?”, דהיינו, הדובר יחשוף כאן את מקורות ההשראה ממנו שאב את יצירתו. הבית הראשון מציג את הצרצר ששוכן בסדקים האפלים של ביתו. הוא היה "מזמר" בצורה מונוטונית ”פזמון קבוע, שיר תמיד יחידי ובנוסח ידוע”. בעת שהדובר חש עצב וכאב, הייתה שירתו של הצרצר ספק מעודדת, ספק מדכאת את הילד.
בבית השני מתאר ביאליק את לילות השבת בביתו: ”בַּעֲשׂוֹת אָבִי חֹל אֶת-שַׁבַּתּוֹ מֵעֹנִי; מְחֻסָּר הַשֻּׁלְחָן יֵין קִדּוּשׁ גַּם-חַלּוֹת” פותח הבית וכבר מפנה את תשומת לב הקורא לשינוי מהמקובל. לא הקודש שולט בשבת אלא החול, ובעיקר העוני. מילים שאמורות לסמל קדושה וטקס, כמו "שבת קודש", "יין קידוש", "חלות", "מנורות", "נרות", "שבעה ילדים", "מלאכי השרת", "זמירות" מלוות בתארים מקטינים, מבזים. השלחן מחוסר יין קידוש וחלות, המנורות חבולות, הילדים רעבים, הזמירות יוצאות מבטן רעבה ולבבות חלולים, כאשר את כל התמונה העגומה הזו מלווה צרצורו המונוטוני של הצרצר.
הבית השלישי מתאר את ימות החורף בבית המשורר, בהם שלטו הקדרות והעוני, הרעב והקור. גם אליהם מתלווה הצרצר בניסור שירתו היבשה הריקה שקוססת כעש את לבו של הילד. שירתו של הצרצר מהווה מעין כלי נגינה עגום שמלווה ואף מדגיש את תמונות העוני והדחקות.
החלק השני פותח בשאלה: ”וְאֵי מִזֶּה תָבֹא אַנְחָתִי יָדָעְתָּ?”. התשובה חושפת את השתלשלות העניינים לאחר "אירועי" הבית הראשון; אביו של המשורר נפטר, ואמו האלמנה נותרה לבדה והיא מתקשה מאוד לשאת בעול הפרנסה של שבעה ילדים. ”ננסְתַּתְּמוּ כָּל-מְקוֹרֵי פַרְנָסָה, נִסְתַּתְּמוּ / הִבִּיטָה מִסְּבִיבָהּ: נִתְרוֹקֵן עוֹלָמָהּ,/ וְאַלְמֹן וִיתֹם בַּאֲשֶׁר עֵינָהּ נִבָּטָה.”. היא עובדת קשה מחוץ לבית וכל פרוטה שהצליחה להביא"רקוקה בדם לבה וטבולה במררה". לאחר שהיא חוזרת מותשת ודואבת בערב לביתה וילדיה, היא עושה לביתה, ואולי גם לאחרים, במלאכת תיקון גרביים עד חצות הלילה, אז היא עולה על משכבה עייפה ורצוצה.
בבית האחרון משכימה האם למלאכתה עם עלות השחר ומתעסקת בעבודות הבית, ניקיון ואפיית הלחם. הילד היתום שומע את אנחתה ומדמה את דמעתה היורדת וחודרת לתוך עיסת הבצק. משמע, העצב המחלחל בשיריו - מקורו בדמעתה של האם שבאה אל קרבו.
וּלְבָבִי לִי אוֹמֵר וְיוֹדֵעַ הִנֵּנִי,

כִּי-נָטְפָה לַבָּצֵק גַּם דִּמְעַת עֵינֶיהָ.

וּבְחַלְּקָהּ פַּת שַׁחֲרִית חַמָּה לִילָדֶיהָ

מִמַּאֲפֵה בְצֵקָהּ, מִלֶּחֶם דִּמְעָתָהּ –

וָאֲעַלַּע, וַתָּבֹא בַעֲצָמַי אַנְחָתָהּ.
לקריאה נוספת

חביבה פדיה, "לשון המראות האילמת ודיבור האפלה: עיון במטה - פואזיס של הקול והתמונה בשירת ביאליק", בתוך: מנחה למנחם: קובץ מאמרים לכבוד הרב מנחם כהן, בעריכת אביעד הכהן ואחרים, הקיבוץ המאוחד, 2007, עמ' 442 - 447
פישל לחובר, ביאליק, חייו ויצירתו, כר' א' - ג', דביר, תש"ד - תש"ח
זיוה שמיר, "ללקט ניצוצות מבין שברי כלים: עצת ביאליק ל״צעירים״ המתמערבים ב״שירתי״ (נוסח ״השילוח״, 1901). בתוך: סדן: מחקרים בספרות עברית, כרך ד׳ (תש״ס 2000), עמ׳ 75–111.
הערות שוליים

1 2 3 4  חיים נחמן ביאליק, השירים, ערך והוסיף מבואות, ביאורים ונספחים: אבנר הולצמן, דביר, 2004, עמ' 189
↑  חיים נחמן ביאליק, "שירתי", פרויקט בן יהודה
↑  מנחם ברינקר, "הרומנטיקה האירופית והספרות העברית", בתוך: : זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי - כרך שלישי: ספרויות ואמנויות, כתר, 2007, עמ' 59–71
↑  זיוה שמיר, "הפואימה 'שירתי': בין אודה חגיגית למהתלה עממית, בתוך ספרה: הצרצר משורר הגלות; על היסוד העממי ביצירת ביאליק, פפירוס, בית ההוצאה באוניברסיטת תל אביב, 1986, עמ' 93-80
1 2  אריאל הירשפלד, "התדע מאין נחלתי את שירי - ה'אני' של ח"נ ביאליק", תרבות בספרייה הלאומית, מפגש שלישי
1 2  ראו אבנר הולצמן, חיים נחמן ביאליק, (בסדרה: גדולי הרוח והיצירה בעם היהודי), מרכז זלמן שזר, 2007, עמ' 41
↑  ח וְאַתָּה בֶן-אָדָם, שְׁמַע אֵת אֲשֶׁר-אֲנִי מְדַבֵּר אֵלֶיךָ--אַל-תְּהִי-מֶרִי, כְּבֵית הַמֶּרִי: פְּצֵה פִיךָ--וֶאֱכֹל, אֵת אֲשֶׁר-אֲנִי נֹתֵן אֵלֶיךָ. ט וָאֶרְאֶה, וְהִנֵּה-יָד שְׁלוּחָה אֵלָי; וְהִנֵּה-בוֹ, מְגִלַּת-סֵפֶר. י וַיִּפְרֹשׂ אוֹתָהּ לְפָנַי, וְהִיא כְתוּבָה פָּנִים וְאָחוֹר; וְכָתוּב אֵלֶיהָ, קִנִים וָהֶגֶה וָהִי. א. וַיֹּאמֶר אֵלַי--בֶּן-אָדָם, אֵת אֲשֶׁר-תִּמְצָא אֱכוֹל: אֱכוֹל אֶת-הַמְּגִלָּה הַזֹּאת, וְלֵךְ דַּבֵּר אֶל-בֵּית יִשְׂרָאֵל. ב וָאֶפְתַּח, אֶת-פִּי; וַיַּאֲכִילֵנִי, אֵת הַמְּגִלָּה הַזֹּאת. ג וַיֹּאמֶר אֵלַי, בֶּן-אָדָם בִּטְנְךָ תַאֲכֵל וּמֵעֶיךָ תְמַלֵּא, אֵת הַמְּגִלָּה הַזֹּאת, אֲשֶׁר אֲנִי נֹתֵן אֵלֶיךָ; וָאֹכְלָה, וַתְּהִי בְּפִי כִּדְבַשׁ לְמָתוֹק. [יחזקאל פרק ב', פסוקים ח' - י', עד פרק ג', פסוקים א-ג']
↑  וראו שירו של ביאליק: "אלמנות", בו הוא מפרט את מצבה הקשה והאומלל של אמו, עד שנאלצה למסור אותו לחמיה.
| חיים נחמן ביאליק |
| --- | --- | --- |
| שירים | אל הציפור • תחזקנה • אם יש את נפשך לדעת •  הכניסיני תחת כנפך • על השחיטה • בעיר ההרגה • המתמיד • מתי מדבר • הבריכה • מגילת האש • לא זכיתי באור מן ההפקר • שיר העבודה והמלאכה • למתנדבים בעם • אכן חציר העם • ראיתיכם שוב בקוצר ידכם • שירתי • זוהר • ביום קיץ יום חום • בגינה • עציץ פרחים • שיר לחמוטל • שבת המלכה • פרש • קן ציפור • הפרח לפרפר • הפרפר לפרח • בין העצים הירקרקים‎ • היא יושבה לחלון • נדנדה • מעבר לים • מתי מדבר האחרונים • יהי חלקי עמכם • לכבוד החנוכה • בערוגת הגינה • מקהלת נוגנים • קומי צאי • יש לי גן • הקיץ גווע • אחרי מותי • לבדי •  תרזה יפה • לא ביום ולא בלילה • בין נהר פרת ונהר חדקל • בשל תפוח |  |
| סיפורים | ספר האגדה • אלוף בצלות ואלוף שום • גילוי וכיסוי בלשון • החצוצרה נתביישה • אריה "בעל גוף" • התרנגולים והשועל • שירים ופזמונות לילדים • אגדת שלושה וארבעה • ויהי היום • מסע הדג‎ • ספיח • יום השישי הקצר • מאחורי הגדר |  |
| הנצחה | קריית ביאליק • בית ביאליק • גבעת ח"ן • פרס ביאליק • כפר ביאליק • שדרות ח"ן (תל אביב) • כיכר ביאליק • מוסד ביאליק • רחוב ביאליק (תל אביב) • קמפוס ביאליק-רוגוזין • שדרות ח"ן (רחובות) • רחוב ביאליק (רמת גן) |  |
| ערכים קשורים | מאניה ביאליק‎ • אירה יאן • מרדכי עובדיהו • משה אונגרפלד • ראדי • אהל שם • עונג שבת |  |
שולחן ליל שבת
שושלת קוריץ

שושלת קוריץ היא שושלת אדמו"רים של רבי פנחס מקוריץ, תלמידו של הבעל שם טוב.
רבי יהודה מאיר משפיטובקה

בנו הגדול רבי יהודה מאיר חתנו של רבי יעקב שמשון משיפיטובקה. היה תלמידו של רבי חיים מקרסנה שהכתירו לאדמו"ר. כיהן כרבה של שיפיטובקה. נפטר כ"ט בניסן תקפ"ט. חתניו היו רבי יוסף מאוסטילא, רבי חיים מקוסוב, רבי אריה לייב וורטהיים מבנדר ו(בזיווג ראשון-) רבי מאניס עלנבויגן מלבוב ו(בזיווג שני) רבי מיכל מקאשיווקא.
בנו היה רבי דב בערצ'ה מטלוסט. היה חתנו של רבי נפתלי הירץ מזינקוב ובזיווג שני של רבי צבי הירש מזידיטשוב. כיהן כרב בסקאלה, שיפיטובקה וטלוסט. לאחר פטירת אביו החל לכהן באדמו"רות. נפטר בכ"ו באדר תר"י. חתניו היו רבי יעקב יצחק רבינוביץ מפשיסחא ורבי אהרן מסלחוב נינו של רבי צבי בן הבעל שם טוב. בנו הרביעי היה רבי יהודה מאיר משאץ, אביו של רבי יעקב שמשון אביהם של הרב רבי מאיר שפירא מלובלין ושל רבי אברהם שפירא, האדמו"ר מטלוסט בארצות הברית.
בן נוסף של רבי יהודה מאיר היה רבי יוסף, חתנו של רבי יצחק מקאליס בנו של הדגל מחנה אפרים. נפטר בצעירותו בכ"ג באדר תקפ"ו. בנו היה רבי חיים שמעון מטלוסט (-י"ד בשבט תרס"א). בניו של רבי חיים שמעון היו רבי דב בער (בערצ'י) מטלוסט (-ט"ז בחשוון תרצ"ב) ורבי אלתר אב"ד ויקנה ואחר כך בצ'רנוביץ, מחבר ספר בית ישראל, חתנו של רבי ישראל מבאקו נכדו של רבי דוד מסטפין.
בן שלישי היה רבי פנחס משיפיטובקה.
צאצאים נוספים של רבי יהודה מאיר כיהנו באדמו"רות:
רבי פנחס שפירא מקכניא, בן הרב שלום רובינשטיין אב"ד לאנשין בן הרב חיים מנחם אב"ד צ'רניליצה חתן רבי מנחם מאניס עלנבויגן חתנו של רבי יהודה מאיר. רבי פנחס היה חתנו של רבי מאיר מקרעטשניף. אמו הייתה בתו של רבי שלום מרדכי שבדרון. כיהן משנת תר"ע כאדמו"ר בסטרי ומתרע"ח בוישווה העליונה (אויבער וישווה). היה מפורסם בקדושתו ובתורתו. נרצח בשואה. חתנו רבי מנחם מנדל טאוב מקאליב הוציא את ספרו "צפנת פענח".
בנו רבי שלום ישכר בער (תר"ס - י"א באדר תשי"ז) מילא את מקום אביו. היה חתנו של דודו רבי איתמר מנדבורנה. כיהן בנאויסליץ, בירושלים ומתרצ"ט ברובע הברונקס. חתנו היה רבי עזריאל רובין מדומברובה.
בנו רבי מאיר שנפטר בי"ז בתמוז תשנ"ח.
רבי משה מסלאוויטא

בנו השני היה רבי משה מסלאוויטא. חתן רבי יצחק דיין בפולנאה (אביו של רבי גדליה מליניץ). כיהן ברבנות סלאוויטא ופתח בעיר את בית הדפוס בסלאוויטא. נפטר ט' בכסלו ת"ר. חתניו היו רבי יצחק טברסקי מקוריסטשוב ורבי פנחס מצ'רני-אוסטראה.
בנו הגדול רבי שמואל אבא נולד בשנת תקמ"ד. היה חתנו של רבי אריה לייב מחמלניק (נכד רבי אלימלך מליז'נסק). בשנת תקצ"ה ישב עם אחיו במאסר בעקבות הלשנת שקר לשלטונות על הריגת עובד בבית הדפוס. לאחר שחרורו בשנת תרט"ז החל לכהן באדמו"רות. נפטר בטפליק בה' באדר תרכ"ד. בנו היה רבי אריה לייב מז'יטומיר. חותנו של רבי ברוך הגר מויז'ניץ. חתניו היו רבי גדליה אהרן מליניץ, רבי יעקב יצחק ממקארוב רבי פנחס יוסף שפירא בן דודו רבי דב בער מטלוסט.
בנו השני היה רבי פנחס. ישב עם אחיו בכלא. נפטר י"ד בתמוז תרל"ב. בנו רבי יהושע העשיל היה בעל הדפוס אחריו. בן נוסף היה רבי משה חתנו של רבי משולם זוסיא השיל מזינקוב וחתניו היו רבי גדליה ממאלין ורבי זושא מצ'רנוביל.
בן שלישי היה רבי מרדכי. בין צאצאיו ששימשו באדמו"רות:
רבי מרדכי מקמינקא-קוריץ, בן רבי שלמה דב מברשיבקה, בן רבי אפרים חיים, בן רבי פנחס משיפיטובקה בנו של רבי מרדכי. נולד בי"ז בטבת תר"נ, היה חתנו של רבי שלום יוסף מקרסנה. מילא את מקום אביו ברבנות בורשיקבקה ואחר כך עבר לקמינקא. בשנת תרפ"ג היגר לארצות הברית. נפטר בא' בסיוון תש"ז. בנו הוא הרב שלמה דב שפירא רב "קהל בני אברהם" בשכונת קיו גרדנס הילס (אנ') שבקווינס.
רבי שמואל, אחיו של רבי מרדכי מקמינקא. היה חתנו של רבי אברהם לנדמן משפיטובקה ומממלא מקומו משנת תרפ"ג. בשנת תרצ"ה עבר למוסקבה ובשנת תרצ"ח הוגלה לסיביר שם נהרג בח' בניסן תש"ג. בנו רבי שלמה דב התגורר ברוסיה עד שנת תשל"ב, אז היגר לארצות הברית וכיהן שם באדמו"רות שיפיטובקה. גיסו של רבי שמואל, רבי דוד שפירא, אף הוא מצאצאי רבי פנחס (בן רבי פנחס יהודה בן רבי יצחק גדליה) כיהן באדמו"רות ביילביסטגראד ובשנת תרצ"ג עלה לארץ ישראל בה נפטר בג' באב תרצ"ה.
רבי יעקב שמשון מזסלב

בן נוסף של רבי פנחס היה רבי יעקב שמשון מזסלב. נולד בשנת תקל"ב. היה חתנו של רבי דב רבה של זסלב ולאחר פטירתו מילא את מקומו. נפטר ח' ניסן תקצ"א.
בנו היה רבי ישכר דב מזסלב. ממלא מקום אביו ברבנות. חתנו של בן דודו רבי יוסף בן רבי יהודה מאיר.
בנו רבי פנחס יוסף שפירא-דכנר. חתן בן דודו של אביו רבי חיים מקוסוב. נפטר א' באלול תרל"ד.
בנו רבי יעקב מדליטין. חתן רבי ישראל מדליטין. חתניו היו רבי אברהם יהושע השיל מצ'ודנוב ורבי יהושע מריבטיטש.
בנו רבי חיים. חתן רבי שמעלקע מסערט. כונה "הרב ממאסיף". לאחר פטירת חמיו כיהן כראב"ד סירט. נפטר י"א בטבת תרצ"א. חתנו היה רבי יעקב מסאסרגן.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, החסידות, תל אביב, הוצאת מעריב, 1977, עמ' 44-43.
שטיל קנוטסן

שטיל קנוטסן (בנורווגית: Kjetil Knutsen; נולד ב-2 באוקטובר 1968) הוא מאמן כדורגל נורווגי המאמן את בודה/גלימט.
קריירת אימון

בשנים 1995–2004 אימן קנוטסן את הובדינג מהליגה החמישית בנורווגיה, והעלה אותה עד לליגה השלישית.
בשנת 2004 עבר לבראן מליגת העל הנורווגית, ושימש כראש מערך פיתוח השחקנים.
בשנת 2012 מונה למאמן Fyllingsdalen מהליגה השלישית. בשנים 2014–2016 שימש כמאמנה של Åsane, וכבר בעונתו הראשונה העלה אותה מהליגה השלישית לליגה השנייה.
ב-2017 מונה לעוזר מאמן בבודה/גלימט, שירדה לליגת המשנה הנורווגית בתום עונת 2016 וחזרה לליגת העל הנורווגית בתום עונה אחת. ב-2018, לאחר שהמאמן הראשי עבר לתפקיד המנהל הספורטיבי, עבר קנוטסן לשמש כמאמן הראשי. את עונת 2019 סיימה הקבוצה במקום השני, וקנוטסן זכה בפרס מאמן השנה בליגה.
ב-23 בנובמבר 2020 זכה קנוטסן עם בודה/גלימט באליפות הראשונה בהיסטוריית המועדון לאחר 104 שנות קיומו, 5 מחזורים לפני סיום העונה. בעונה זו הייתה הקבוצה בלתי מנוצחת ב-20 המשחקים הראשונים (מתוכם 10 ניצחונות רצופים), כאשר רוב השחקנים בהרכב הגיעו ממחלקת הנוער של המועדון, וגילו הממוצע של הסגל היה 23.8 שנים בלבד.
תארים

אליפות נורווגיה (1): 2020
מאמן השנה בליגת העל הנורווגית (2): 2019, 2020
הערות שוליים

↑  "Hovdings fall". Åsane Tidende. 20 באוקטובר 2020. נבדק ב-22 בדצמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sparket Åsane-trener blir assistent i Glimt". rbnett.no. 6 בינואר 2017. נבדק ב-2 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kjetil Knutsen blir hovedtrener i Glimt". Aftenposten. 17 בנובמבר 2018. נבדק ב-2 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kniksens hederspris til Ingrid Hjelmseth og Bjarne Berntsen". eliteserien.no (בנורווגית). Eliteserien. 2 בדצמבר 2019. נבדק ב-2 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)