stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צניעות (יהדות)
מקורות להלכות הצניעות בהקשר המיני > כל כבודה בת מלך פנימה

הפסוק "כל כבודה בת מלך פנימה", שיש הטוענים כי הוצא מהקשרו המקראי שימש קוד מנחה להצנעת האישה מן הפרהסיה הציבורית בשורה רחבה של נושאים, עם שהוא מחמיא ל"כבודה" המגדרי של האישה ומשווה אותה ל"בת מלך". המשמעות המשתנה של מושג הכבוד הנשי שהיה מקובל בחברה היהודית בפועל עמדה במתח מתמיד עם הפרשנות המשתנה שגזרה מפסוק זה את הנורמות הראויות. כך למשל הוא משמש להגבלת יציאת הנשים אל מחוץ לבית, למניעת יציאתן לשווקים, ואף לא לבוא לבית הדין. בנימוק זה אף היו שמנעו מנשים לקרוא בציבור במגילת אסתר, אף לא בציבור של נשים. הרמב"ם כותב:
"אבל גנאי הוא לאישה שתהא יוצאה תמיד, פעם בחוץ פעם ברחובות; ויש לבעל למנוע אשתו מזה, ולא יניחה לצאת אלא כמו פעם אחת בחודש או פעמיים בחודש, כפי הצורך: שאין יופי לאישה אלא לישב בזווית ביתה, שכך כתוב "כל כבודה בת מלך, פנימה"".
"כל כבודה בת מלך פנימה" שימש הרבה בעת הוויכוח הציבורי הגדול בישוב היהודי בארץ ישראל בראשית המאה ה-20 סביב הענקת זכות בחירה לנשים. וגם לאחר ששאלה זו הוכרעה בפועל, עדיין בסוף המאה העשרים המשיך פסוק זה לשמש להגבלת נשים מפעילות פוליטית או מנשיאת תפקידים ציבוריים. לאחר קום המדינה נעשה שימוש בפסוק זה כדי לאסור גיוס נשים לצה"ל ואף לאסור עליהן להתנדב למסגרות של שירות לאומי.
כך לדוגמה כותב הרב יחיאל יעקב ויינברג:
"מ"מ הסכמנו כולנו, שבחירת הנשים היא נגד מנהג ישראל ונגד המוסר הישראלי בחיי הציבור, שהשתדלו תמיד לשמור על כבודה בת מלך פנימה, שהאשה הישראלית תשמור את ביתה ואת חינוך ילדי' ואל תהי' קולנית ויוצאנית, לפזר כוחה ולהרוס צניעותה, ולאבוד את חינה וטעמה על ידי ריב ומדנים פוליטיים וציבוריים"
גדרי הצניעות

בפועל לא הייתה אחידות בין הפוסקים לאורך הדורות מה כלול בגדרי הצניעות, והייתה שונות ניכרת במוסכמות החברתיות בתחומים אלה, שהושפעו לא במעט מהבדלים חברתיים, כלכליים, וגאוגרפיים. לא בכל מקום ולא בכל זמן נשמרו בפועל גדרי הצניעות הללו במלואם. במקרים רבים הוכיחו את הציבור כדי שישנה את נהגיו בתחומים אלה, ובמקרים אחרים טרחו הפוסקים להצדיק אותם בדיעבד או אף לכתחילה.
כך, לדוגמה, כלל החת"ם סופר את כיסוי ראש האישה כ"דת יהודית" משום ש"כבר קבלו עלייהו אבות אבותינו בכל מקום ששמענו שנפוצו ישראל לאסור".
עמדה ברורה בנושא גדרי הצניעות נקט למשל הריטב"א, מגדולי חכמי ספרד, שכתב בסוף חידושיו למסכת קידושין (פא ע"ב):
דהכל כפי מה שאדם מכיר בעצמו אם ראוי לו לעשות הרחקה ליצרו עושה ואפילו להסתכל בבגדי צבעונין של אשה אסור. […] ואם מכיר בעצמו שיצרו נכנע וכפוף לו ואין מעלה טינא כלל, מותר לו להסתכל ולדבר עם הערוה ולשאול בשלום אשת איש… אלא שאין ראוי להקל בזה אלא לחסיד גדול שמכיר ביצרו ולא כל תלמידי חכמים בוטחין ביצריהן
הריטב"א מביע כאן מידת גמישות אינדיבידואלית בהקפדה על גדרי הצניעות, מדה שתלויה בכל אדם ואדם באופן אישי, אשר הוא יודע שאין יצרו מתגבר עליו אף פעם כלל. אחרים הציעו קריטריון ציבורי-כללי להגמשה אפשרית זו, והוא עקרון ה"רגילות". הרב יחיאל מיכל אפשטיין בספרו ערוך השולחן, התיר "להתפלל ולברך נגד ראשיהן המגולות, [= של נשים נשואות] כיון שעתה רובן הולכות כך, והוה כמקומות המגולים בגופה" לאחר שהסתמך בזאת על הראבי"ה (הרב אליעזר בן יואל הלוי, 1140 – 1225, מגדולי חכמי אשכנז), וכן כתב הבן איש חי (בן איש חי שנה א בא יב).
כאמור, עמדה גמישה זו הייתה שנויה במחלוקת לאורך הדורות עד ימינו, ופוסקים אחרים עמדו על תוקפם הפורמלי המחייב של גדרי הצניעות שהוזכרו בחז"ל במלואם. רוב הפוסקים בימינו, כגון הרב עובדיה יוסף[דרוש מקור], הרב שלמה זלמן אוירבך[דרוש מקור] ואחרים, תומכים ב"עקרון הרגילות" הגמיש.
גדרי הצניעות > צניעות האישה - דת משה ודת יהודית

גדרי הצניעות המופנים לאישה כוללים כיסוי של גופה, וכן הוראות שנועדו להצניע את האישה ולהדיר אותה ממעורבות יתרה עם חברת הגברים.
בספרות חז"ל ובפסיקת הראשונים קיימים גדרי צניעות המוגדרים כ"דת יהודית", שהם מנהגי צניעות שנהגו בנות ישראל, ואין הם מבוססים על הכתוב בתורה.
ואיזו היא דת יהודית הוא מנהג הצניעות שנהגו בנות ישראל ואלו הן הדברים שאם עשת אחד מהן עברה על דת יהודית: יוצאה לשוק או למבוי מפולש וראשה פרוע ואין עליה רדיד ככל הנשים אף על פי ששערה מכוסה במטפחת או שהייתה טווה בשוק וורד וכיוצא בו כנגד פניה על פדחתה או על לחיה, כדרך שעושות הגויות הפרוצות, או שטווה בשוק ומראה זרועותיה לבני אדם או שהייתה משחקת עם הבחורים או שהייתה תובעת התשמיש מבעלה בקול רם עד ששכנותיה שומעות אותה מדברת על עסקי תשמיש או שהייתה מקללת אבי בעלה בפני בעלה
הרמב"ם מסתמך על המשנה ממסכת כתובות. בהמשך פוסק כך הרב יוסף קארו.
גם בהקשר לאופנת הלבוש, על הפסוק ”לֹא-יִהְיֶה כְלִי-גֶבֶר עַל-אִשָּׁה, וְלֹא יִלְבַּשׁ גֶּבֶר שִׂמְלַת אִשָּׁה”, ניתן למצוא גישות שונות בפסיקה לגבי חלקה של האישה בפסוק. כבר במאה השבע עשרה היו שניסו לצמצם את האיסור רק למקרים של לבוש למטרות ניאוף ("אבל אם לובשין כדי להגן מפני החמה בימות החמה ובימות הגשמים מפני הגשמים אין שם איסור"), בעוד שאחרים התנגדו להגמשת האיסור. לדידם ההבדלים בין המינים הם מהותיים ונצחיים וטשטושם עלול לפגוע במוסר החברתי.
גדרי הצניעות > הרהורי עבירה

אחד התחומים הקשים ביותר להתמודדות המוטלים על האיש הוא הרהורי עבירה. תחום זה זכה לניסוחים חמורים, שתרמו ככל הנראה מבחינה פסיכולוגית להעצמת רגשות האשם ולהנכחת תודעת ה"יצר הרע" אצל גברים יהודים רבים. איסור זה הוא יוצא דופן מאיסורים אחרים החלים רק על מעשים ולא על מחשבות. חז"ל הכירו בקשיים אלה, ולמרות זאת לא מיתנו את חומרתם. הרהורי עבירה הן בין שלוש העבירות "שאין אדם ניצול מהן בכל יום", "הרהורי עבירה קשין מן העבירה עצמה" ועוד רבים.
הרהורי עבירה אמורים לעצב לא רק את התנהגותו של האיש היחיד אלא גם נורמות התנהגות חברתיות. כך נרשמו הוראות ואיסורים להתנהגות צנועה בחברה, כמו, למשל ההוראה ש"אין לנהוג אפילו עם אשתו בדברים של חיבה... בפני אחרים שלא יבא הרואה לידי הרהור" (קיצור שולחן ערוך סימן קנב סעיף יא).
בדומה לכך, בחברה מעורבת מצויים מן הסתם הרהורי עבירה, ולפיכך במסיבות נישואין שנערכות בחברה שבהן "נשים יושבות בין האנשים שהרהורים שם, לא ייתכן לברך שהשמחה במעונו" אם כי דעת הרב מרדכי יפה להתיר מפני "עקרון הרגילות".
היקפם וחומרתם של הרהורי עבירה תרמו לפיתוח הצעות רבות ושונות להתמודדות עמם. הרווחת ביותר היא ההצעה להרבות בלימוד תורה. המלצה רווחת אחרת היא להקדים ככל האפשר את גיל הנישואין של האיש. ההמלצות נעות בין גיל 14 ל-24.
בספרי מוסר קבליים וחסידיים רווחות גם הצעות אחרות, כגון אימוץ של תהליכים סובלימטיביים, כגון "אם הסתכל בפתע פתאום על אשה יפה יחשוב במחשבתו מנין לה זה היופי הלא אם הייתה מתה לא היה לה עוד זה הפנים אם כן מנין לה זה ע"כ זה בא מכח אלהי המתפשט בה...".
גדרי הצניעות > קול באישה ערווה

גדרי צניעות נוספים, הקשורים גם הם למניעת הרהורי עבירה, הם קבוצת האיסורים הקשורים לשמיעת אישה שרה. בין פוסקי ההלכה יש מספר דרגות באשר לתנאי האיסור, בין היתר האם האיסור הוא רק בראייה פיזית של האישה השרה או גם שלא בראייה פיזית ובלבד שמראה הזמרת ידוע לשומע, האם רק בשמיעה ממשית או גם בשמיעת באמצעים דיגיטליים, וכדומה.
גדרי הצניעות > הסתכלות

גם איסור ההסתכלות בנשים נבנה על בסיס זה. איסור זה יסודו באמירה התלמודית "כל הצופה בנשים סופו בא לידי עבירה", וככל הנראה החזיק מעמד בעיקר בחברות שבהן נשים לא נכחו בדרך כלל בפרהסיה הציבורית[דרוש מקור]. בימינו, שלא ניתן למנוע את נוכחותן של נשים בפרהסיה, הוטל שוב עיקר איסור זה כלפי הנשים, שתקפדנה על כיסוי הולם לגופן. בחברה החרדית איסור זה שהועמק, הודגש והורחב בתחומי החיים השונים, משמש כאחד היסודות להפרדה מגדרית, והגיע אף לאיסור הצגת תמונות נשים מכל סוג שהוא בפרסומים החרדיים. הדבר בא לידי ביטוי גם באופיו של הקולנוע החרדי.
גדרי הצניעות > שיחה

האיסור המוטל על האיש, שלא להרבות בשיחה עם האישה, התפרש על ידי רוב הפוסקים רק לסיטואציות שעולה מהן חשש ברור להידרדרות לעבירה או להיבטלות מן התורה.
וכן כתב החזון איש באיגרת:
”ומה שאמרו 'אל תרבה שיחה עם האשה', באינו צריך לריצוי מדבר, ולא בשנה הראשונה שצריך להשתדלות ההאחדות שזה כוונת היצירה "והיו לבשר אחד"”
גדרי הצניעות > נגיעה

נגיעה כגון לחיצת יד לשלום, ואפילו חיבוק ונישוק שלא ב"דרך חיבה", שנויים במחלוקת של פוסקים אחרונים. רוב הפוסקים אוסרים, אך מספר פוסקים חשובים מתירים, כגון "אף הרמב"ם לא אסר אלא כשעושה חיבוק ונישוק דרך חיבת ביאה שהרי מצינו בש"ס בכמה דוכתי שהאמוראים היו מחבקים ומנשקים לבנותיהם ואחיותיהם", וכן הרב משה פיינשטיין, שהתיר נסיעה ברכבת תחתית בניו יורק למרות "שקשה להיזהר מנגיעה ודחיפה בנשים", בנימוק ש"אין זה דרך תאווה וחיבה".
עם זאת, הרב פיינשטיין אסר כל נגיעה, ואפילו שלא "בדרך חיבה", ובכלל זאת אף לחיצת יד לשלום.
גדרי הצניעות > ריקוד

בקהילות יהודיות שונות באירופה בימי הביניים נהגו לקיים ריקודים מעורבים, והם אף התמסדו בקהילות שונות באשכנז ואפילו נבנו מבנים ציבוריים מיוחדים למטרה זו (העדות הקדומה ביותר היא משנת 1290 בקהילת אאוגסבורג).
הריקודים המעורבים גררו אחריהם פולמוסים חריפים לאורך הדורות, שכללו ניסיונות חוזרים של רבנים לבטלם משום שראו בהם הפרה של רוב גדרי הצניעות: הרהורי עבירה, הסתכלות, נגיעה, ושמיעת קול אישה. במחצית הראשונה של המאה העשרים היה נהוג גם בתנועות נוער ציוניות דתיות ובתנועת הקיבוץ הדתי לרקוד ריקודי מעגל מעורבים. במהלך המחצית השנייה של המאה העשרים גברו הלכי הרוח האוסרים ריקודים אלו והם נתמעטו מאד.
גדרי הצניעות > ייחוד

קבוצת הלכות מפרטת את התנאים בהם נאסר על האיש לשהות ביחידות עם אישה. בין סייגים אלו נדון גם האיסור לרווק ללמד ילדים כדי שלא תיווצר ההזדמנות להתייחד עם אמותיהם, ייחוד רופא עם חולה, מורֵה עם תלמידה ועוד.
גדרי הצניעות > הוצאת זרע לבטלה

הוצאת זרע לבטלה היא אוננות בכוונה תחילה, בניגוד לקרי לילה שהוא פליטת זרע שאינה רצונית. פעמים שבהלכה מתייחסים לאיסור זה כאל מעשה שנעשה בעת קיום יחסי מין בין גבר ואשתו, ובמסגרתו הגבר "דש מבפנים וזורה מבחוץ"; כלומר, מוציא את איבר מינו רגע לפני יציאת הזרע.
רמז ליחס השלילי למעשה זה ניתן למצוא כבר בפרשת וישב, שם רש"י מסביר שער ואונן מתו בגין חטא זה של הוצאת זרע לבטלה. התלמוד החמיר מאוד באיסור על שכבת זרע לבטלה (שז"ל), ודימה אותו לאיסורים החמורים בתורה, כשפיכות דמים ועבודה זרה. זה אף התעצם במהלך הדורות וקיבל ממדים מיתיים.
יותר מכל נושא אחר בתחום הארוס והדת, זכתה סוגיית שכבת הזרע לפיתוח מיסטי בדורות האחרונים, ובהשפעת הקבלה היחס לזה מלווה בתחושת חטא וברגשי אשמה. ביטוי מובהק להשפעה הקבלית נמצאת בשולחן ערוך חלק יורה דעה, שבו נכתב שהוצאת שכבת זרע לבטלה חמורה משאר עבירות שבתורה. דוגמה נוספת היא בקיצור שולחן ערוך, בפרק הלכות צניעות, בו נכתב: "ואלו שמנאפים ביד ומוציאים זרע לבטלה - לא די להם שאיסור גדול הוא, אלא שהעושה זאת הוא בנידוי, ועליהם נאמר 'ידיכם דמים מלאו', וכאלו הורג את הנפש". ומוסיף: "ולפעמים בעונש זה, חס ושלום, בניו מתים כשהם קטנים או שיהיו רשעים, והוא בא לידי עניות".
בחסידות ברסלב מקובל לומר את התיקון הכללי שתיקן רבי נחמן מברסלב לתיקון חטא זה.
אכיפת הצניעות

על אף שהצניעות היא התנהגות מוסרית הנדרשת מהפרט, יש ולעיתים רואה החברה בה הוא חי צורך לאכוף את אמות המידה המוסריות שלה עליו באמצעים שונים.
הדרישה לאכיפה זו אף מעוגנת בהלכה, כפי שנפסק בשולחן ערוך:
לשם כך קיימים מספר ארגונים בחברה החרדית, כגון משמרת הצניעות, "משמרת הקודש והחינוך", "ועד הצניעות", "ועד טוהר מחננו", "האגודה למען טוהר המחנה", "ועדת נשים מתנדבות לשמירת הצניעות בכותל המערבי", ואחרים, שמטרתם אכיפת חוקי הצניעות. לרוב נעשית אכיפה זו בדרכים לא אלימות, אולם לעיתים עושים ארגונים או ועדות אד הוק שכאלו שימוש באלימות פיזית קשה, הכוללת שריפת רכוש, הכאה וגזיזת שיער ופאות. ארגונים אלו מהווים חיץ בין חלקים בחברה החרדית לבין רשויות אכיפת החוק במדינת ישראל, ובשם אכיפת הצניעות הם מונעים טיפול משטרתי במעשים חמורים ולעיתים אף פליליים.
מנגד, את אכיפת הצניעות באופן מילולי ניתן לראות בירושלים ובשכונותיה החרדיות של בית שמש. שם נתלים שלטים רבים המורים על מעבר בלבוש צנוע, לא אחת בחתימת רבני השכונות, מוסדות לימוד התורה ומוסדות גמילות החסדים, על מנת להעניק להם תוקף וסמכות. האכיפה המילולית לא תמיד מנומסת, ויש והכיתוב כולל אזהרה ואף איום מוסווה.[דרוש מקור] למשל, 'הבאה לבית דין' או הטלת קנס. במקרים כאלה אכן לא ברור מהו מקור הסמכות, וכן לא ברור אם האיומים הללו מתממשים בפועל.
ראו גם

אופנה צנועה
מעמד האישה ביהדות
הפרדה מגדרית
משמרת הצניעות
צניעות
אין אפוטרופוס לעריות
האגודה למען טוהר המחנה
לקריאה נוספת

יוסף אחיטוב, צניעות בין מיתוס לאתוס, עין טובה: דו-שיח ופולמוס בתרבות ישראל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999. עמ' 224–263.
הרב שלמה אבינר, גן נעול פרקי צניעות, תשמ"ה
הרב אליקים גצל אלינסון, הצנע לכת, מקורות הלכתיים מבוארים, האשה והמצוות ספר שני, תשמ"א.
ישראל ברטל, ישעיהו גפני (עורכים), ארוס, אירוסין ואיסורים : מיניות ומשפחה בהיסטוריה, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, תשנ"ח 1998.
אברהם גרוסמן, חסידות ומורדות, נשים יהודיות באירופה בימי הביניים, תשס"א.
מרגלית שילה, 'תקנות ירושלים כמעצבות מגדר', בתוך: אשה בירושלים, מגדר, חברה ודת, תשס"ב.
אורה כהן, צניעות האישה בעידן המודרני, שילה, 1999.
דוד ביאל, ארוס והיהודים, תרגמה מאנגלית - כרמית גיא, עם עובד, תשנ"ה 1994.
אליעזר קשתיאל, את הצנועים חוכמה, הוצאת בני דוד עלי, תש"ף, להורדה באתר קוראים נבון
L.M. Epstein, Sex Laws and Customs in Judaism, New York, 1948.
David Biale, Eros and the Jews, From Biblical Israel to Contemporary America, New York, 1992
גשר הוהנצולרן

| --- | --- |

הגשר וקתדרלת קלן ברקע
 מידע כללי
 סוג:  גשר רכבת, גשר פלדה, גשר קשתי, גשר להולכי רגל 
 על שם:  בית הוהנצולרן 
 כתובת:  קלן 
 מיקום:  קלן, מעל נהר הריין
 מדינה:  גרמניה 
 בעלים:  דויטשה בונדסבאן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1907-1911
 תאריך פתיחה רשמי:  מאי 1911 
 חומרי בנייה:  בטון, פלדה 
 עלות:  14,000,000 גולדמרק 
 אדריכל:  פרנץ שווכטן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו רומנסקית 
 מידות
 אורך:  409.19 מטר
 רוחב:  29.5 מ' 
 מידע טכני
 מפתחים:  2 
 מִפְתָּח מרבי:  167.75 מ' 
 
 קואורדינטות:  50°56′29″N 6°57′56″E﻿ / ﻿50.94139°N 6.96556°E﻿ / 50.94139; 6.96556
  (למפת נורדריין-וסטפאליה מוגדלת) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדגשר הוהנצולרן(למפת נורדריין-וסטפאליה רגילה) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדגשר הוהנצולרן
 
גשר הוהנצולרן (בגרמנית: Hohenzollernbrücke) הוא גשר רכבות והולכי רגל העובר מעל נהר הריין בעיר קלן בגרמניה.
הגשר הוא אחד משבעת הגשרים בעיר קלן. הגשר ממוקם במרכז העיר בסמוך לקתדרלה של קלן והוא מבנה חשוב בנופה של העיר. הגשר מחבר בין תחנת הרכבת הראשית של קלן ותחנת הרכבת Köln Messe/Deutz. על הגשר עוברות כ-1,200 רכבות ביום, והוא אחד מגשרי הרכבות העמוסים בגרמניה בפרט ובאירופה בכלל.
היסטוריה

גשר הוהנצולרן נבנה בין השנים 1907–1911 במקום בו שכן לפני כן "גשר הקתדרלה" (Dombrücke), שנהרס כיוון שלא היה מסוגל לעמוד בעומס התחבורה עליו. במתכונתו המקורית תוכנן הגשר ידי האדריכל פרנץ שווכטן (Schwechten) בסגנון נאו-רומנסי וכלל שתי מסילות ברזל וכן מעבר להולכי רגל וכלי תחבורה אחרים. הגשר נקרא על שם בני בית הוהנצולרן ששלטו בגרמניה באותם הימים ואשר פסליהם הוצבו על הגשר.
במהלך מלחמת העולם השנייה הופצץ הגשר פעמים רבות, אך לא ניזוק באופן משמעותי. ב-6 במרץ 1945 עם כניסת כוחות אמריקאים לקלן, פוצץ הגשר בידי הגרמנים. לאחר סיום המלחמה נבנה הגשר מחדש לשימוש רכבות והולכי רגל. העבודות לשיקום הגשר הסתיימו בשנת 1959. במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 הורחב הגשר.
בתחילת המאה ה-21 התפתח טרנד שבו זוגות נאהבים תולים על הגדר שעל הגשר מנעול אהבה וזורקים את המפתח לריין כמחווה רומנטית וסמל לאהבה נצחית. כיום הגשר עמוס במספר רב של מנעולי אהבה, במשקל כולל של כ-2 טונות.
גלריה

הגשר לעת ערב. ברקע קתדרלת קלן.
מסילות רכבת על הגשר
מראה הגשר בשנת 1930
עבודות לשיקום הגשר, 1948
העיר בחורבנה בסוף מלחמת העולם השנייה. כמו רוב העיר, גם הגשר נהרס (ניתן לראות את הריסותיו על הנהר מימין לקתדרלה)
רכבות הונגריה (מ.א.ב)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1868–הווה (כ־157 שנים) 
 חברות בנות:  MÁV Passenger Transport Co.  MÁV Nosztalgia Kft  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מיקום המטה:  בודפשט 
 ענפי תעשייה:  תחבורה מסילתית 
 הכנסות:  482,000,000 אירו (נכון ל־2018) 
 רווח:  33,600,000 אירו (נכון ל־2018) 
 עובדים:  18,118 (נכון ל־2018) 
  
 www.mavcsoport.hu
 
רכבות הונגריה (מ.א.ב) (בהונגרית: MÁV Magyar Államvasutak) היא חברת הרכבות בבעלות המדינה ההונגרית, חברת הרכבות הלאומית של הונגריה. קודמתה המשפטית, "הרכבות המלכותיות של הונגריה", נוסדה ב-1868. מטה החברה נמצא בבודפשט, אך יש לה מקומות מישכן גם בכמה ערים אחרות בהונגריה.
אורכה הכולל של רשת הרכבות בהונגריה הוא 7,243 קילומטרים. חברות שונות ורבות המשתייכות לקבוצת MÁV מבצעות מגוון רחב של פעילויות, כגון תפעול תשתיות, תובלת סחורות והובלת נוסעים. כמו כן, קבוצת החברות מספקת שירותים שונים לחברות רכבת המשא, וחברות רכבת מקומיות וזרות.
מ-15 ביולי 2020, זכויות הבעלות על חברת האוטובוסים הארצית "וולאנבוס בע"מ" (Volánbusz Zrt) שייכות לרכבות הונגריה (מ.א.ב), ומינואר 2021 הפכה חברת האוטובוסים לחלק מקבוצת MÁV. כך נוצר המעסיק הגדול ביותר בהונגריה עם 57,000 עובדים. קבוצות החברה משרתות 800 מיליון נוסעים מדי שנה.
ההיסטוריה של קבוצת MÁV

בשנת 1867, שנת הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, הוסמכה ממשלת הונגריה על ידי הפרלמנט לקחת הלוואת מדינה.
בשנת 1868 השתמשה הממשלה בחלק מהלוואת המדינה לבניית מסילות ברזל ותעלות. ב-1 ביולי רכשה את "הרכבת הצפונית ההונגרית" שפשטה הרגל, שניהלה את קו פשט - שלגוטריאן.
בשנת 1869, הורה המשרד לעבודות ציבוריות ותחבורה כי מסילת הרכבת המנוהלת על ידי אוצר המדינה וקו זאקאן - זאגרב שיעמד להיפתח בקרוב ייקראו במשותף "רכבות הממלכתיות המלכותיות של הונגריה" - כך הוקמה הקודמת המשפטית של MÁV של היום. מאותה שנה התחזק תפקידה של המדינה, רכבות פרטיות במצבים כלכליים קשים קיבלו סיוע או נקנו על ידי המדינה. על הקווים ועל כלי התחבורה שלהם (קטרים, קרונות נוסעים ומשא) השתלטה חברת הרכבות המלכותיות של הונגריה, כך שפיתוח הרשת לא נפסק לרגע.
ב-15 במרץ 1949, MÁV הפכה רשמית לחלק ממשרד התחבורה והדואר, כלומר המדינה והמשיכה לפעול בצורה זו עד לשינוי המשטר בשנת 1990.
על מנת לחזק את הפעילות המקצועית התחבורה המאוחדת המתואמת ארוכת הטווח וניהול אסטרטגי משותף של חברות שירותי התחבורה בבעלות המדינה, החל מ-15 ביולי 2020 הבעלים המשפטי של "Volánbusz Zrt" הוא "MÁV Zrt". בינואר 2021, "Volánbusz" ו-"VOLÁN Buszpark" הפכו לרכוש של MÁV על מנת ליישם את כוונת הממשלה לניהול אסטרטגי מאוחד של שתי החברות הגדולות בתחום תחבורת נוסעים ומטען ברכבת ועל הכביש.
"MÁV Magyar Államvasutak Zrt" שנוסדה בשנת 1868, עדיין בבעלות המדינה ההונגרית, אשר מממשת את זכויות הבעלות שלה על החברה באמצעות השר ללא תיק האחראי על ניהול הנכסים הלאומיים.
קבוצת MÁV, שיש לה יותר מ-150 שנות היסטוריה, כוללת את חברת האם ו-20 חברות בנות. בין פעילות החברה בולטים תפעול מסילות והובלת נוסעים. חברת הרכבות אינה מבצעת פעילות הובלת מטענים באופן ישיר, אך היא מספקת שירותים למספר הולך וגדל של חברות רכבות מקומיות וזרות ברשת המסילות שלה, מתשתיות רכבות בגישה פתוחה וגישה לשירותי מסילה, דרך גרירה ועד תחזוקה ותיקונים. חברות הבת להובלת נוסעים של קבוצת MÁV מתמקדות בעיקר בצרכי הנוסעים, בעוד MÁV Zrt מבצעת משימות תפעול, תחזוקה ופיתוח הקשורות לתשתיות.
נושא בעל עניין

MÁV מפעילה היום את רכבת ילדים, רכבות אמיתיות על פסים אמיתיים בעזרת ילדים. היא משמשת מסילת רכבת קטנה ונעימה למטיילים בהרי בודה, ומספקת משימה אחראית וחיי קהילה לילדים בני עשר עד ארבע עשרה המשמשים כמסילות ילדים. על פי ספר השיאים של גינס (GWR), זהו קו הרכבת הארוך ביותר בעולם שבו מבצעים ילדים תנועה ושירות מסחרי.
תחנות רכבת ותחנות עצירה

כל תחנות הרכבת הגדולות של הונגריה - תחנות הרכבת קלטי פאייאודבר, ניוגטי פאייאודבר ודלי פאייאודבר בבודפשט - מנוהלות על ידי MÁV, וכמפעילה הגדולה ביותר של תשתית הרכבת המקומית, החברה גם מנהלת את רוב תחנות הרכבת בהונגריה. תחנת הרכבת הראשונה של ה-MÁV הייתה תחנת הרכבת יוז'פווארוש (Józsefváros). היא נפתחה לתנועה ב-1867. בין השנים 1867–1885 היא פעלה כתחנת הרכבת המרכזית של מסילות הרכבת הממלכתיות בבודפשט, ולאחר מכן עברו תפקידיה לתחנת רכבת קלטי (קלטי פאייאודבר) הגדולה ומודרנית יותר שנבנתה ברובע 8.
נתונים מאפיינים של חברת הרכבות

כללי:
כ-57,000 עובדים
כ-1,350,000 נסיעות בשנה
אורך רשת הרכבות: 7,243 ק"מ
אורך המסלולים הדו-מסלוליים: 1,202 ק"מ
אורך מסילת רכבת מחושמלת: 2,730 ק"מ
אורך הרשת הבינלאומית: 2,689 ק"מ
מספר תחנות: 692
מספר תחנות עצירה: 802
מספר מעברי כביש מאובטחים: 2,504
מספר הרכבות שהופעלו בשנת 2020:
רכבות נוסעים: 1,037,641 יחידות
רכבת משא: 138,383 יחידות
אחר: 181,988 יח'
סך הכל: 1,358,012 רכבות
קילומטרים של נסיעות רכבת בשנת 2020:
רכבות נוסעים: 76,586,646
רכבות משא: 17,142,322
אחר: 7,208,894
סך הכל: 100,937,863
נתונים נוספים:
סך נוסעים משלמים (פנים + בינלאומי):
110,487 מיליון (2011)
110,596 מיליון (2012)
110,728 מיליון (2013)
110,584 מיליון (2014)
141,100 מיליון (2019)
מספר קווי רכבות הנוסעים שהופעלו בשנת 2020: 1,033,751
מספר קרונות נוסעים (פנימי): 1,478
מספר קרונות נוסעים (בינלאומי): 220
מספר קטרי דיזל: כ-270 יחידות
מספר קטרים חשמליים: כ-390 יחידות
מאמרים קשורים

תחבורה רכבת בהונגריה (באנגלית)
סדרת קטר MÁV
סדרת רכבות מנוע MÁV
רשימה של קרונות נוסעים של MÁV
פארק היסטורית הרכבת ההונגרית (באנגלית)
תחנות רכבת של בודפשט
ראו גם

האתר של קבוצת מ.א.ב
אלווירה, לוח הזמנים החכם של מ.א.ב.
תחנות רכבת ותחנות רכבת בהונגריה
לקריאה נוספת

אישטוואן מזאי (עורך): MÁV בן 125, המנהל הכללי של MÁV, 1993
https://web.archive.org/web/20150719124922/http://www.motorvonotok.hu/
הערות שוליים

↑  "Elérhetőségi adatok" (בהונגרית). MÁV Magyar Államvasutak Zrt. אורכב מ-המקור ב-2013-05-04.
↑  "150 éves a MÁV". אורכב מ-המקור ב-2018-09-21.
↑  "Augusztus 20-tól Székesfehérvár és Esztergom térségében folytatódik a vasúti és a buszközlekedés összehangolása". MÁV-csoport (בהונגרית). 2020-08-11.
↑  Közadakozásból építik újra az Erdély keleti határán álló gyimesbükki Rákóczi-várat
↑  Dénes, Csurgó (2020-07-15). "Szerdától a Volánbusz tulajdonosa a MÁV". index.hu (בהונגרית).
↑  www.napi.hu. "Itt a MÁV-Volán összevonás menetrendje". Napi.hu.
↑  "MÁV Zrt., a MÁV-csoport irányítója". אורכב מ-המקור ב-2017-03-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 2133062-1  ISNI: 0000 0001 1703 2664  LCCN: n84185518  VIAF: 139609411   WorldCat (עם VIAF): 139609411 
הרוזן הידווגי אימרה מילקו, השר שייסד את MÁV
בית משמר הרכבת מס' 30, תחנת הרכבת המזרחית ביותר של הרכבות המלכותיות ההונגריות, וטירת ראקוצי, דימשביק (1944)
אולם לוץ של קלטי פאייאודבר
Love Me Do

"Love Me Do" הוא הסינגל הראשון של להקת הרוק הבריטית הביטלס אשר יצא לשווקים לראשונה ב-5 באוקטובר 1962 בבריטניה יחד עם "P.S. I Love You" כבי-סייד. את השיר כתבו ג'ון לנון ופול מקרטני. כאשר הסינגל יצא לראשונה לשווקים בבריטניה, הוא הגיע למקום ה-17 במצעד הבריטי. השיר יצא לאור בארצות הברית ב-1964 והגיע לראש מצעד השירים של ארצות הברית.
השיר נכתב מספר שנים לפני שהוקלט, ולפני הקמת הביטלס. הוא כולל את נגינת המפוחית הבולטת של ג'ון לנון ואת קולות הדואט שלו ושל פול מקרטני. שלוש גרסאות מוקלטות של השיר על ידי הביטלס שוחררו, כל אחת עם מתופף אחר. ניסיון ההקלטה הראשונה מיוני 1962 כללה את פיט בסט על התופים, אך לא יצאה רשמית עד לאוסף Anthology 1 ב-1995. גרסה שנייה הוקלטה שלושה חודשים לאחר מכן עם מחליפו של בסט, רינגו סטאר, והיא שימשה לסינגל המקורי של פרלופון בהוצאה הראשונה. גרסה שלישית, שכללה את המתופף אנדי וייט, משום שמרטין לא היה מרוצה מהביצוע של סטאר ב-4 בספטמבר (רינגו ניגן בתוף מרים בלבד בגרסה זו), שימשה בהוצאה השנייה ונכללה גם באלבום Please Please Me של הלהקה ובסינגל מ-1964 בארצות הברית. השיר נכלל גם באלבום האמריקאי Introducing... The Beatles ו-The Early Beatles.
רקע

ג'ון לנון ופול מקרטני כתבו את השיר במהלך שנת 1958, בעת שג'ון היה בן 17 ופול בן 16, כאשר השניים הבריזו מבית הספר כדי לכתוב שירים. השיר נכתב אודות חברתו של מקרטני, איריס קולדוול.
מקרטני אמר:
"Love Me Do" נכתב בשלמותו... זה היה רק לנון ומקרטני שישבו בלי שלאף אחד מאיתנו היה רעיון מקורי במיוחד. אהבנו לעשות את זה, זה היה דבר מאוד מעניין לנסות וללמוד לעשות, להיות כותבי שירים. אני חושב שהסיבה שבסופו של דבר התחזקנו כל כך היא שכתבנו כל כך הרבה בתקופה המעצבת שלנו. "Love Me Do" היה הלהיט הראשון שלנו, שבאופן אירוני הוא אחד משני השירים שאנחנו שולטים בהם, כי כשחתמנו לראשונה ב-EMI הייתה להם חברת הוצאה לאור של מוזיקה בשם Ardmore and Beechwood שלקחה את שני השירים, "Love Me Do" ו-"P.S. I Love You", ובביצוע עסקה איפשהו לאורך הדרך הצלחנו להחזיר אותם.
מצעדים

|   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 5 |  |
| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 51 |
גרסאות כיסוי

לאורך השנים הוקלטו גרסאות כיסוי רבות לשיר, כאשר המבצעים הבולטים ביותר כוללים את בובי וי, סנדי שו, דייוויד בואי, סטיבי וונדר, משפחת בריידי והצ'יפמאנקס.
הערות שוליים

↑  Digital Song Sales, בילבורד, ‏11 בנובמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  מצעד שירי הביטלס של כאן 88
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 3d2be76e-8193-307e-bca5-71f9c734c0f0