stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמים ילידים בארצות הברית
היסטוריה > "מלחמת המישורים"

כאמור, לאחר מלחמת האזרחים נאלצו האינדיאנים לקבל עליהם את המדיניות הפדרלית של הריכוז בשמורות. אולם מיעוט מקרב הציידים המשיכו לפעול כנגד הדיכוי האמריקני אשר היה לטעמם כחרב העומדת לגדוע את תרבותם המסורתית. בנוסף לכך, הם היו חדורי רגשות נקמה בשל השנים הארוכות של הדיכוי הפדרלי. כך במשך כ-10 שנים התנהלה בין השבטים הללו לבין החיילים הפדרליים מלחמה שכונתה "מלחמת המישורים".
כבר עם תחילת המלחמה היה ברור כי היא מהווה את שירת הברבור מבחינת האינדיאנים. כמות המתיישבים שזרמה לתחומם במערב, ההשקעה הכספית הגבוהה שליוותה הגירה זו, הקמת מסילות הברזל שהגבירה את מעבר הסחורות והאנשים למערב, עדיפותם של ה"לבנים" על פני ה"אדומים" בכמות ובטכנולוגיה ועוד, גרמו להפיכתם של האינדיאנים לגזע נכחד.
בשנים 1865–1866 הגיע הממשל הפדרלי להסכמים עם כמה מהשבטים האינדיאנים של "המישורים הגדולים". אולם, חיכוכים לא מעטים נוצרו כאשר המתיישבים הלבנים ניסו להגן על נתיבי המסחר למערב, למורת רוחם של האינדיאנים, בשל היותם מנוגדים להסכמים. ב-21 בדצמבר 1866 הצליחו האינדיאנים משבט הסו לחסל את כל חיילי מצודת קיריני והתעללו בגופותיהם. מפלה זו שנחל השלטון הפדרלי גררה מסע נקמה בחורף 1867: כוח צבאי שמנה כ־14,000 חיילים טבח בכפרים אינדיאנים רבים וגרם לבריחתם של אחרים.
באוגוסט 1868 נקמו כמה מבני שבט הסו ושבט האראפאהו במתיישבים לבנים בקנזס, רצחו 15 מתיישבים, אנסו את נשותיהם ובזזו את רכושם. הנקמה הלבנה לא איחרה לבוא והצבא האמריקני הורה על פינוי כל האינדיאנים לשמורות סגורות, גם אלה שחתמו על הסכמי השלום.
בדצמבר 1874 החליט נשיא ארצות הברית יוליסס גרנט על צו המורה על פינויים של כל האינדיאנים לשמורות תוך 60 ימים. אי ציות לצו זה יגרור מסע צבאי לאכיפת הצו. מנהיגי האינדיאנים התעלמו מצו זה והתגובה לא איחרה לבוא. אולם, האינדיאנים ניצחו במערכות הראשונות והסיגו את הצבא הפדרלי מאזורם.
ביולי 1876 הוטל משטר צבאי על כל השמורות בחלק הצפוני של "המישורים הגדולים" ונשלח כוח שמנה 2,500 מתנדבים לנקום את התבוסה. לאחר לחימה קשה, הובסו האינדיאנים ורבים מהם הסגירו את עצמם לשלטונות.
במהלך השנים שלאחר מכן גורשו שבטים רבים ורוכזו בשמורות בעלות טריטוריות מצומצמות. עד שנת 1930 המשיכו הילידים לאבד משטחיהם לטובת האדם הלבן. מ-138 מיליון אקרים שהיו בידיהם בשנת 1890, נותרו בידיהם לאחר כ-40 שנה כ-48 מיליון אקרים בלבד.
היסטוריה > המאה ה-20

ב-29 באוגוסט 1911 נתפס אישי, שנחשב כ"האינדיאני הפראי האחרון" ושחי את מרבית חייו במנותק לגמרי מהעולם המודרני ומהמתיישבים הלבנים ליד אורוויל שבקליפורניה. ב-2 ביוני 1924 חתם הנשיא הרפובליקני קלווין קולידג' על חוק אזרוח האינדיאנים (Indian Citizenship Act), שהעניק אזרחות אמריקנית לכל האינדיאנים שנולדו בארצות הברית ובטריטוריות שלה. בהמשך למאבקם בהכרה בזכויותיהם ובקרקעות שהופקעו מהם, טענו האינדיאנים כי אדמותיה של ארצות הברית שייכות להם, ומכאן שעל המדינה חל איסור לקבוע מה ייעשה באדמות אלו ללא התייעצות או קבלת אישור מהם, ואכן כשהגיע הנושא לבית המשפט פסקו השופטים בחלק מן התביעות לטובתם של האינדיאנים שלבסוף קיבלו פיצויים.
ב-11 באוגוסט 1978 הנשיא ג'ימי קרטר העביר את ה"חוק לחופש הדת לאינדיאנים" (American Indian Religious Freedom Act) שלפיו אינדיאנים יוכלו לעבוד את דתם בחופשיות ותוגן הזכות שלהם לגישה למקומות הקדושים שלהם. החוק פגש הרבה ביקורת לאחר שהועבר מהסיבות כי החוק נכשל בלהגן על מספר מקומות הקדושים לאינדיאנים, החוק לא נתן לאינדיאנים אוטונומיה מלאה להחליט בקשר לפולחנים שלהם (לדוגמה היו סמים שהיו מעורבים בטקסים אינדיאנים שהיו מחוץ לחוק). בית המשפט העליון קבע כי לחוק אין באמת כוח לאכוף את הדברים שהוא נוצר עבורם.
תהליך הכחדת האינדיאנים

המחקר אודות ג'נוסייד בכלל, החל רק לאחר מלחמת העולם השנייה והמאורעות האיומים של שואת יהודי אירופה. בזמנים קדומים יותר תואר מיגור האינדיאנים באמריקה כתופעה חיובית, ואפילו הנשיא תאודור רוזוולט תיאר את הטבח וההתעללות בגופות שנעשה ב"סנד קירק" בקולורדו כ"מעשה הצודק והמועיל ביותר שנעשה אי פעם בסְפר".
אחרים טוענים כי הכחדת האוכלוסייה האינדיאנית בארצות הברית הייתה מצב בלתי נמנע של התנגשות בין שתי תרבויות, ומותם של מרבית הילידים הוא תוצאה של מחלות וחיידקים שהגיעו עם המתיישבים מאירופה ללא יודעין והילידים לא היו מחוסנים בפניהם.
עם זאת, סביר להניח כי למעט מחלות וזיהומים שונים שהובאו מהעולם הישן, היו עוד גורמים שגרמו להיכחדותם של האינדיאנים, כחלק מאידאולוגיות ברורות של לבנים הרואים את עצמם כגזע עליון הפועל לא רק נגד האינדיאנים עצמם לצורך השתלטות על אדמותיהם, אלא גם כנגד אורח החיים והתרבות האינדיאניים.
התומכים בעובדה כי התקיים ג'נוסייד באוכלוסייה האינדיאנית של ארצות הברית, טוענים כי תהליך ההשמדה היה באמצעות אינטרסים משותפים של השלטון הפדרלי, השלטון המדינתי ואינדיבידואלים ביחד עם גורמים סביבתיים; ההשמדה הייתה מנוגדת לכל עקרון יסוד של החברה האמריקנית כפי שנוסחו בחוקה ובמגילת הזכויות. בניגוד לאוכלוסייה השחורה בארצות הברית, האינדיאנים נחשבו משוללי כל זכות אנושית. כמו כן, ההשמדה האינדיאנית בוצעה בשם "הקידמה" אותה שאף האדם הלבן להביא לעולם החדש.
דתות ומנהגים

רבים מבני השבטים האינדיאנים עדיין שומרים על דתם הקדומה ומקיימים טקסי פולחן ואירועים דתיים מגוונים. המסורות האינדיאניות שונות משבט לשבט, אולם בעיקרון הן כוללות טקסי פולחן, ריקוד, שירה, תפילה ונגינה. בטקסים רבים נוהגים להשתמש במגוון אמצעים טבעיים כגון: נוצות, פרוות, פירות ופטריות. בין השאר משתמשים בצמחים מקודשים שונים להם סגולות רפואיות ופסיכו-אקטיביות כגון: פיאוטה, דטורה, טבק ומרווה. במסגרת החקיקה בקונגרס ישנו היתר מיוחד לאינדיאנים לשימוש בנוצות עיט לצורך פולחן, האוסר עליהם למסור נוצות מעין אלה לאנשים שאינם רשומים כאינדיאנים. בקרב רבים מן השבטים קיים שילוב של האמונה המסורתית השבטית עם מסורות נוצריות.
הדת האינדיאנית קידשה את הטבע, הם האמינו כי על בני האדם לחיות בהרמוניה עם הטבע. הם קראו לאדמתם "אמא". ראש שבט ה"סו" לות'ר סטנדינג בר אמר: "ליבו של אדם מתקשה כאשר הוא מתרחק מן הטבע".
הדת האינדיאנית הייתה אנימיסטית, כלומר היא דגלה באמונה כי ישנן נשמות בכל דבר בין אם בעצים, כוכבים, סלעים ועוד. דת זו בוססה על הרצון של מאמיניה לרצות את הרוחות (נשמות) הללו והם עשו כך במספר דרכים אחד מהם הוא טקס ההתבגרות של נער שכלל צום, פגיעה עצמית והגעה למצב של טראנס (מצב תודעתי בלתי נורמלי, בין שינה לערות, ודומה למצב היפנוטי. מאופיין בניתוק חלקי או מלא מהסביבה הפיזית) זאת על מנת לפגוש את חיית הנשמה שלו. דוגמה לטקס מסוג זה נקרא "ריקוד השמש" והוא כלל מבנה גדול בעל עמוד במרכזו שסימל את השמש ובמהלכו הנערים תולים את פטמותיהם ממנו.
יחסי הממשל האמריקאי לאינדיאנים > ממשל אובמה והאינדיאנים

כבר מראשית כהונתו הראשונה התאמץ הנשיא ברק אובמה לחזק את הקשר בין ממשלו לבין הילידים בצפון ארצות הברית. הוא הביע צער על היחס לו זכו השבטים בעבר והבטיח לפתוח בתיקון מערכת היחסים. דוגמה למאמצים אלו אפשר לראות בהחלטה מחודש אוגוסט 2015, בה שונה שם ההר הגבוה ביותר באמריקה הצפונית, הר מקינלי, לשמו המקורי שנתנו לו הילידים – דנאלי. ההר הוא מרכיב מרכזי באמונת הילידים, ובשפתם פירוש שמו הוא "הגדול". שמו שונה ב–1896 והוא נקרא על שמו של נשיא ארצות הברית ויליאם מקינלי. שמו של ההר נתפש במשך שנים ארוכות כסמל לאימפריאליזם התרבותי הלבן ושינוי שמו היווה ביטוי להצלחה של האינדיאנים באחד ממאבקי ההכרה שהם מנהלים בארצות הברית.
שינוי השם בא בנוסף לביקור היסטורי של הנשיא בקאנון בול, צפון דקוטה – ארצו ההיסטורית של הצ'יף פר רובץ והשתתפותו בפסטיבל ילידי במקום ביוני 2014. בכך היה אובמה לנשיא הראשון זה 15 שנים שמבקר בשטחי שמורות הילידים.
יחסי הממשל האמריקאי לאינדיאנים > ממשל טראמפ והאינדיאנים

תוכניות להנחת צינור נפט בדקוטה הצפונית מעוררות מחלוקת בין הממשל לבין הילידים באזור. התוכניות נדחו והוקפאו מספר פעמים בשנים אחרונות בגלל התנגדות תושבי האזור לפגיעה בגורמי טבע המקודשים על פי תרבותם. מיד עם ראשית תקופת כהונתו, חתם הנשיא דונלד טראמפ על הפשרת התוכניות. החלטה זו עוררה התנגדות ציבורית ומאבק נרחב נגד מדיניות שהוגדרה כ"המשך הנישול מהקרקע" ואליה הצטרפו תומכים רבים - גם כאלו שאינם בני השבטים המקומיים. כתגובה לחתימת הנשיא על הפשרת הקרקעות תבעו שבטי הילידים באזור את חיל ההנדסה האמריקני בטענה כי השבטים לא נועצו כראוי בהחלטה, בית המשפט דחה את התביעה.
יחסי הממשל האמריקאי לאינדיאנים > ממשל ביידן והאינדיאנים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. המדיניות של ביידן בנושא על פי הצהרות ומצע.
לאחר ניצחונו של המועמד הדמוקרטי, ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, החלו קבוצות פרוגריסיביות, אינדיאניות וסביבתניות לקדם את מועמדותה של דב האלנד (האלנד היא אחת משתי הנשים האינדיאניות הראשונות שנבחרו לכהן בקונגרס האמריקאי) לתפקיד מזכירת הפנים של ארצות הברית בממשלו העתידי של ביידן. ב-17 בדצמבר 2020 הכריז ביידן כי בחר בהאלנד להיות מזכירת הפנים בממשלו. ב־16 במרץ 2021 נכנסה האלנד לתפקידה ובכך נהייתה לאינדיאנית הראשונה לעמוד בראש מחלקה בכירה כלשהי.
ראו גם

מלחמות האינדיאנים
שמורת אינדיאנים
רצח העם בקליפורניה
עמים ילידים בקנדה
אינדיאנים בצפון קליפורניה, מיכאיל טיקנוב, 1818
אינדיאנים רוקדים בצפון קליפורניה, ג'ון וייט, 1585
חטיפת בתו של דניאל בון על ידי האינדיאנים, קרל וימר, 1855-6
צ'ארלס איסטמן, אחד האינדיאנים הראשונים שהוענק לו תואר ד"ר כרופא בוגר אוניברסיטת בוסטון
גילוי המיסיסיפי, ויליאם פאוול, 1853
בית הכנסת בבית אלפא

| --- | --- |

 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הביזנטית בארץ ישראל 
 אתר ארכאולוגי
 התגלה:  1928 
 ארכאולוגים:  אלעזר ליפא סוקניק 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°31′18″N 35°25′56″E﻿ / ﻿32.521702°N 35.432357°E﻿ / 32.521702; 35.432357
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) בית הכנסת בבית אלפא(למפת עמק בית שאן רגילה) בית הכנסת בבית אלפא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת בבית אלפא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת בבית אלפא
 
גלגל המזלות
בית־הכנסת בבית אלפא הוא אתר ארכאולוגי בישראל, ובו שרידי בית כנסת עתיק מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל. האתר התפרסם בזכות הפסיפסים השמורים שבו ונתפש כעדות לקיום חיים יהודיים במשך מאות שנים אחרי חורבן בית שני. המבנה הוכרז כגן לאומי.
בית הכנסת התגלה בסוף 1928 ונחפר בתחילת 1929. ממצאי החפירה פורסמו בסקר בשנת 1932. סקר נוסף נערך בשנת 1962 על ידי רשות העתיקות. בחפירה ובחשיפת רצפת הפסיפס התגלו שרידים של מבנה בית כנסת קדום יותר, כנראה מהמאה ה-5 לספירה, שממנו התגלו שרידי רצפת פסיפס קדומה. הערכת החופרים הייתה כי בית הכנסת המאוחר יותר, מהמאה ה-6 לספירה, נחרב ברעידת אדמה בשנת 749, או אף מוקדם יותר. חלקי המבנה שהתמוטטו ונפלו על רצפת הפסיפס הגנו עליה מבליה.
גילוי, חפירה ושימור

שרידי בית הכנסת התגלו בשנת 1928 תוך כדי חפירת תעלה להובלת מים לקיבוץ בית אלפא שלרגלי הגלבוע. כיוון שלא נמצאו סימוכין ליישוב יהודי באזור, נקרא בית הכנסת על שם הקיבוץ השכן בית אלפא, ששמו בא לו מחורבת בית אילפא שבקרבת מקום, וכך הוא נקרא עד היום, אף שהוא נמצא בשטח קיבוץ חפציבה. בתחילת 1929 החלה חפירה ארכאולוגית במקום בידי אלעזר ליפא סוקניק מטעם האוניברסיטה העברית. החפירות נמשכו שבעה שבועות, ובסיומן הייתה כוונה לכסות את הפסיפס כדי לשמור עליו. אולם לדרישת הציבור הוקמה סביבו גדר, ואנשי בית אלפא התנדבו לשמור עליו ולאפשר ביקורים. במרץ 1929 נפתחה לקהל בירושלים תערוכה של העתקי הציורים מהפסיפס. באפריל 1929, בתום עונת הגשמים, נהרו לבית אלפא מטיילים רבים לראות את הפסיפס, אך בתחילת מאי כוסה הפסיפס בהוראת הממשלה. בתחילת 1930 הוקם מעל בית הכנסת מבנה במימון ממשלת המנדט, כדי להגן על הפסיפס. המבנה נחנך ונמסר לאחריות האוניברסיטה העברית באיסרו חג שבועות, יוני 1930.
בראשית שנות ה-50 היה מבנה בית הכנסת נעול ומוזנח. כך תיאר את המקום כתב מעריב בשנת 1952:
באוקטובר 1960 נחנך מבנה חדש מעל לפסיפס. סביב המבנה הוקמה חצר עם מדשאות, שירותים ומזנון. באוקטובר 1965, במהלך החגים, נעלם קטע מהפסיפס שמופיע בו שופר.
מבנה בית הכנסת

בשטח בית הכנסת התגלו עדויות לקיום מבנה קדום יותר, שעל שרידיו נבנה בית הכנסת, כנראה במאה ה-6 לספירה. חלל בית הכנסת נבנה במתכונת של בזיליקה. אורכו 27.7 מטרים ורוחבו 14.2 מטרים, ומבנהו אינו סימטרי לחלוטין. החלל המרכזי חולק לאולמות אורך (ספינות) על ידי עמודים, ובסופו הוקם אפסיס אשר בו, כנראה, הוצב ארון הקודש. חלק משטח בית הכנסת הוקדש למבואה מקדימה או נרתקס אשר אורכו 9.65 מטרים ורוחבו 11.9 מטרים.
תיארוך

פסיפס בית־הכנסת הונח בשנים 518–527 (זמנו של יוסטינוס הראשון. בתוך שקע באפסיס נמצאו מטבעות ברונזה, אחד מהם של קונסטנטינוס הגדול (306–337), ואחר של הקיסר יוסטיניאנוס הראשון (565-527); תאריכים אלו עזרו לקבוע את זמן בניית בית הכנסת. הכתובת גם מתארכת את הפסיפס לתקופת הקיסר יוסטיניאנוס; סוקניק הניח כי הפסיפס נוצר בימי יוסטיניאנוס הראשון, אולם חוקרים אחרים הניחו כי הכוונה היא לקיסר יוסטיניאנוס השני.
לקריאה נוספת

אטלס כרטא, שמורות טבע והגנים לאומיים/עזריה אלון
רצפת בית הכנסת בבית אלפא, באנציקלופדיית המקרא של "גשר"
הערות שוליים

↑  מה מצאו בבית אלפא, דבר, 6 בינואר 1929
תגליות בית אלפא, דבר, 7 בפברואר 1929
↑  על בית הכנסת העתיק בבית אלפא, דואר היום, 21 בפברואר 1929
↑  סיום החפירות בבית אלפא, דואר היום, 8 במרץ 1929
↑  תערוכת החפירות בבית אלפא, דבר, 13 במרץ 1929
↑  עוד על ביכנ"ס בית אלפא, דבר, 18 באפריל 1929
↑  פסיפס בית אלפא יכוסה, דבר, 6 במאי 1929
↑  מי יבנה את הבנין על ביהכנ"ס בבית אלפא, דבר, 12 בינואר 1930
↑  חנוכת הבניין על בית הכנסת בבית אלפא, דבר, 5 ביוני 1930
↑  נתן טירה, בית כנסת נשכח בעמק, מעריב, 19 בספטמבר 1952
↑  הוקם מבנה חדש מעל בית הכנסת העתיק בחפציבה, דבר, 12 באוקטובר 1960
↑  נעלם קטע מרצפת הפסיפס, מעריב, 26 באוקטובר 1965
↑  אבי-יונה, מיכאל, "מן ההלניזם עד ביזנטיון", בתוך: 6000 שנות אמנות בארץ-ישראל, כתר, ירושלים, 1986, עמ' 293.
↑  ברגמן מ', "תמונת האיל בציור העקידה ברצפת הפסיפס מבית אלפא" תרביץ נ"א עמ' 306-309.
↑  זקוביץ י',"האיל בסבך ואבשלום בשובך", תרביץ נ"ב (תשמ"א), עמ' 143-144.
↑  Kuhnel Bianca, From the Earthly to the Hevenly Jerusalem, Harder, 1987, p. 110
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302359705171  LCCN: n85296361  SUDOC: 137353537  VIAF: 316428718   WorldCat (עם VIAF): 316428718 
תוכנית בית הכנסת והפסיפסים
עקדת יצחק
החלק המרכזי
תמונה פנורמית
שלושה פירות מוארכים של לופה ומלון עגול, מסמלי עונת הקיץ
בול דואר אוויר משנת 1950 ועליו בת יענה מהפסיפס
בקע נסבר

| --- | --- |

בקע נסבר, מבט מגבעת קוזמן; מצוק פליסקה בימין התמונה.
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  62°38′43″S 60°12′16″W﻿ / ﻿62.645277777778°S 60.204444444444°W﻿ / -62.645277777778; -60.204444444444
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהבקע נסבר(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהבקע נסבר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיבקע נסבר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיבקע נסבר
 
מפה טופוגרפית של האי ליווינגסטון והאי סמית'.
בקע נסבר או מעבר נסבר (באנגלית: Nesebar Gap; בבולגרית: седловина Несебър) הוא אוכף (מעבר הרים) בהרי טנגרה, במזרח האי ליווינגסטון באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
רוחבו של האוכף 1.3 קילומטרים.
בקע נסבר מפריד בין רכס פליסקה שממערב לבקע נסבר, לבין המדרון הצפוני של הר פריזלנד שבהרי טנגרה, שממזרח לבקע נסבר;
בקע נסבר מפריד בין אגן הניקוז של קרחון פרוניקה שמצפון לבקע נסבר, לבין האגן של קרחון הנטרס שמדרום לבקע נסבר.
בקע נסבר משמש כמעבר בין שער אורפאוס שממערב לבקע נסבר, לבין מחנה אקדמיה ואוכף לוזן שממזרח לבקע נסבר.
גובהו של בקע נסבר - 550 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מיפוי הבקע

בקע נסבר מופה לראשונה בפירוט בשנת 1991 על ידי ה-Servicio Geográfico del Ejército.
היסטוריה > מקור השם

הבקע נקרא על שם עיירת הנופש נסבר, שבבולגריה, לחוף הים השחור.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
הר ארמסטרונג

ערך זה עוסק בהר בהרי הרוקי הקנדיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,823 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס היי רוק 
 קואורדינטות:  50°21′01″N 114°45′59″W﻿ / ﻿50.350277777778°N 114.76638888889°W﻿ / 50.350277777778; -114.76638888889
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ארמסטרונג(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ארמסטרונג(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט הר ארמסטרונג(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט הר ארמסטרונג
 
הר ארמסטרונג (באנגלית: Mount Armstrong) הוא הר הממוקם על הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. ההר הוא חלק מרכס היי רוק, בהרי הרוקי הקנדיים, ונמצא על קו פרשת המים של אמריקה. גובהו של ההר 2,823 מטרים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1918, והוא נקרא על שם סגן ג'ון דאגלס ארמסטרונג (John Douglas Armstrong), מחיל ההנדסה הקנדי אשר נהרג בעת פעילות מבצעית ב-12 באפריל 1917 ברכס וימי שבצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

1 2  נתונים גאוגרפיים ומקור השם
הר באבל (קוויבק)

ערך זה עוסק בהר בפרובינציית קוויבק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  לואי באבל 
 גובה:  952 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  Rivière-aux-Outardes, קנדהקנדה
 רכס הרים:  Laurentian Mountains 
 קואורדינטות:  51°26′28″N 68°41′31″W﻿ / ﻿51.4411°N 68.6919°W﻿ / 51.4411; -68.6919
  (למפת קוויבק מוגדלת) קוויבק סיטי מונטריאול סאגנה ואל-ד'ור גאספה אונטריו ארה"ב נ.ס. אד. בר. ניופאונדלנד ולברדור  ים לברדור נונאווט מפרץ סנט לורנס  מפרץ הדסון הר באבל(למפת קוויבק רגילה) קוויבק סיטי מונטריאול סאגנה ואל-ד'ור גאספה אונטריו ארה"ב נ.ס. אד. בר. ניופאונדלנד ולברדור  ים לברדור נונאווט מפרץ סנט לורנס  מפרץ הדסון הר באבל
 
הר באבל (באנגלית: Mount Babel) הוא ההר הגבוה ביותר באי רנה לוואסרה, בפרובינציית קוויבק שבקנדה.
גובהו של ההר 952 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא 590 מטרים מעל מאגר מאניקוואגאן.
ההר ממוקם בשטח שמורת הטבע האקולוגית לואי-באבל.
ההר ממוקם במרכז מכתש פגיעה ונוצר על ידי פגיעת מטאוריט לפני 214 מיליון שנה, והוא אחד ממכתשי הפגיעה הגדולים על פני כדור הארץ.
היסטוריה > מקור השם

ההר קרוי על שם המיסיונר הקתולי לואי באבל (1829-1912), אשר המיר לנצרות את שבט האומות הראשונות אינו.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי וגאולוגי
↑  מידע גאוגרפי
1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי (בצרפתית)
↑   הר באבל, סרטון  באתר יוטיוב
הר אוליב

| --- | --- |

הר אוליב (משמאל) ופסגת סנט. ניקולס (מימין)
 מידע כללי
 גובה:  3,126 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  קולומביה הבריטית, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכסי פארק 
 קואורדינטות:  51°36′40″N 116°29′30″W﻿ / ﻿51.611111°N 116.491666°W﻿ / 51.611111; -116.491666
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אוליב(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר אוליב(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר אוליב(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר אוליב
 
הר אוליב (באנגלית: Mount Olive) הוא הר ברכס ההרים הרי ואפוטיק, בשדה הקרח ואפטה בהרי הרוקי הקנדיים, על הגבול בין הפארק הלאומי באנף בפרובינציית אלברטה והפארק הלאומי יוהו בפרובינציית קולומביה הבריטית בקנדה. גובהו של ההר 3,126 מטרים. ההר ממוקם על קו פרשת המים של אמריקה, בסמוך לפסגת סנט. ניקולס, ומעבר בלפור.
היסטוריה > מקור השם

שם ההר ניתן על ידי הייץ'. בי. דיק'סון (H.B. Dixon) בשנת 1897, והוא נקרא על שם אשתו של דיקסון, אוליב (Olive).
היסטוריה > הטיפוס על ההר

מ. קרופלי (M. Cropley), ג'י. אי. גאמבס (G.A. Gambs), אנ. אל. גודריץ' (N.L. Goodrich), והמדריך לורנס גראסי (Lawrence Grassi), היו הראשונים שטיפסו לפסגת ההר, בשנת 1927.
לקריאה נוספת

• Dave Birrell, , P 51
הערות שוליים

↑  דרכי הגעה להר אוליב
1 2 3  הר אוליב - מידע על ההר
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של קנדה ובנושא הרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.