stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוני פרנקלין
קריירה

ב-1956 הופיעה לראשונה התפקיד קטן בסרט "הנאשם" בבימויו של אלפרד היצ'קוק.
השתתפה כשחקנית בהופעות משנה בטלוויזיה ובתיאטרון. בשנת 1970 הופיעה לראשונה בברודוויי במחזמר "Applause" והייתה מועמדת לפרס טוני על משחקה.
את זמן התהילה שלה קיבלה פרנקלין בשנות ה-70 וה-80 בזכות התפקיד הראשי שלה קומדיית המצבים "כל יום מחדש" בהפקתו של המפיק והתסריטאי הבולט נורמן ליר. פרנקלין הופיעה במשך 9 עונות הסדרה בתפקיד האם הגרושה אן רומנו העוברת להתגורר עם שתי בנותיה הצעירות באינדיאנפוליס, היא הועמדה על משחקה בתוכנית לשני פרסי גלובוס הזהב ופרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית.
היא השתתפה בגרסה הישראלית-אמריקאית של התוכנית "רחוב סומסום" בישראל שנקראה "שלום סומסום".
בשנותיה האחרונות שיחקה באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח".
חיים אישיים

פרנקלין נישאה פעמיים בחייה למחזאי רונלד רוסי ולמפיק הקולנוע מרווין מיינוף. לא היו לה ילדים משלה והיא הייתה אמם החורגת של ילדיו של מיינוף מנישואיו הראשונים.
היא נפטרה ב-1 במרץ 2013 בביתה שבלוס אנג'לס מסרטן הלבלב כשהיא בת 69. היא נקברה בבית העלמין היהודי "פארק הזיכרון הר סיני" שבלוס אנג'לס.
ארתור כהן (סופר ותאולוג)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1928 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  1986 (בגיל 58 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ארתור אלן כהן (25 ביוני 1928 - 30 בספטמבר 1986) היה חוקר יהודי-אמריקאי, מבקר אמנות, תאולוג, מו"ל וסופר.
ביוגרפיה

כהן נולד בניו יורק בשנת 1928, היה בנם של איזידור מאיר ובס יונגר כהן, בנים למהגרים יהודים לאמריקה. את הרומן הראשון שלו פרסם בגיל 39, אך העיד על עצמו: "אני באמת כותב סיפורת מאז שהייתי צעיר מאוד. [...] תמיד כתבתי סיפורים." את לימודיו באוניברסיטת שיקגו החל בגיל 16, והשלים את התואר הראשון בשנת 1946. במהלך שנות לימודיו בשיקגו עבר כהן משבר אינטלקטואלי, אותו תיאר אחר כך במאמר האתנולוגי הרחב "מדוע אני בוחר להיות יהודי" (1959), ומפנה זו ניכר עד סוף ימיו. כהן שקל להתנצר, בהכירו באופיה הנוצרי של התרבות המערבית וספרותה המכוננת. עם זאת, עד מהרה הוא נקשר עם מילטון שטיינברג, הוגה דעות מוביל, והלה היפנה אותו לחינוך יהודי ולהעמקת זיקתו למורשתו כיהודי.
בשנת 1949 כהן השלים את התואר השני בפילוסופיה באוניברסיטת שיקגו בכתיבת תזה על סרן קירקגור ופרידריך ניטשה. תקופה קצרה למד באוניברסיטה העברית ובסמינר התאולוגי 'יוניון', ולאחר מכן החל דוקטורט בבית המדרש לרבנים באמריקה, והתמקד בפילוסופיה יהודית של ימי הביניים. אולם בשנת 1951, כהן, המאוכזב מבית המדרש לרבנים, עזב מבלי שהשלים את הדוקטורט. במהלך לימודיו באוניברסיטה למד בהדרכתם של מאורות אינטלקטואליים רבים, דוגמת יואכים וואך, פאול טיליך, א"ק בראון, וריצ'רד מק'קון.
על אף שמורשתו האינטלקטואלית נשענת על ספריו, כהן מעולם לא התפרנס מן האקדמיה, וגם לא פרנס את עצמו רק מהוצאת כתביו. בשנת 1951, לאחר שעזב את הסמינר היהודי התאולוגי, הוא וחברו ססיל הרלי הקימו יחד את בית ההוצאה לאור Noonday Press. הייתה זו הוצאה-לאור קטנה, אך נדפסו בה יצירות של סופרים ברמה עולמית, כמו קרל יאספרס, לואיז בוגן, מצ'אדו דה עסיס, שלום עליכם, ויצחק בשביס-זינגר. בשנת 1955, הקים כהן בית הוצאה לאור נוסף: מרידיאן פרס, במסגרתו פורסם למשל ספרה של חנה ארנדט מקורות הטוטליטריות. כהן התמקד שם בעיקר בהדפסות מחודשות של ספרים כמו האינטואיציה היצירתית של ז'אק מריטיין באמנות ושירה ו"החיים שלי באמנות" של קונסטנטין סטניסלבסקי . עם זאת, שנות החמישים היו תקופת הזוהר של בתי הוצאה לאור דומים, ומרידיאן-פרס התחרתה בעוז עם מו"לים גדולים יותר בתחום. בשנת 1960 מכר כהן את הוצאת מרידיאן-פרס.
בראשית שנות החמישים פגש כהן את אשתו לעתיד, איליין לוסטיג (לבית פירסטנברג) . היא ובעלה הראשון, המעצב הגרפי אלווין לוסטיג, עברו לניו יורק בשנת 1951. במהלך תקופה זו אלווין לימד באוניברסיטת ייל. בשנת 1956 נישאו איליין וכהן; ונשארו נשואים עד מותו בשנת 1986. בני הזוג התגוררו במנהטן בשנים אלו. בנוסף לפרסומי ההוצאה לאור ועבודת עריכה, כהן אסף ספרים נדירים. הוא ואשתו ייסדו בשנת 1973 חנות ספרים עתיקה בשם אקס ליבריס, אשר "התמחתה בספרים ומסמכים של אמנות המאה העשרים, במיוחד דאדה, סוריאליזם וקונסטרוקטיביזם רוסי מוקדם." השילוב בין קווי העבודה המרובים של כהן לבין הקשרים הנרחבים של איליין לוסטיג בעולם האמנות הביא לכך שביתם בניו יורק היה מקום התכנסות לאמנים, מבקרים, חוקרים וסופרים בעלי השפעה של התקופה.
ארתור כהן כתב שש יצירות בדיוניות, ביניהן "הנגר" (1967), " מעשי גניבה" (1980) ו"אישה ראויה להערצה" (1983). זו האחרונה זכתה בפרס הספר היהודי הלאומי. רבים רואים ביצירה 'תקופתו של סיימון שטרן' (1973) את יצירת המופת של כהן. על הרומן הזה זכה כהן בפרס אדוארד לואיס וולנט בשנת 1973. הזכויות לעיבוד קולנועי של הרומן השלישי שלו, גיבור בזמנו, נרכשו בשנת 1976 על ידי ג'אלור הפקות, אך הסרט מעולם לא נוצר. יצירת הסיפורת האחרונה של כהן הייתה אמנים ואויבים (1987), אוסף של שלוש נובלות שפורסם לאחר מותו.
כתביו העיוניים

נוסף על מחקרו על 'מרטין בובר' (1957), כתב ארתור כהן גם את 'היהודי הטבעי והעל טבעי' (1962), ספר המתחקה אחר ההיסטוריה של התאולוגיה היהודית מסוף המאה ה -15, דרך הרנסאנס היהודי הגרמני, וממשיך בסקירתו עד ליהדות אמריקה. במסגרת זו כלל כהן את כל מה שנראה היה לו כזירה יהודית אמריקאית מלאת תקווה אך גם מעוררת דאגה. כהן ערך גם מקראה פופולרית על מחשבת ישראל, תחת הכותרת 'טיעונים ותורות: מקראה במחשבה יהודית לאחר השואה'. האנתולוגיה העצומה "המחשבה הדתית היהודית העכשווית" (1987), אותה ערך יחד עם פול מנדס-פלור, נתפרסמה רק לאחר פטירתו, והתקבלה היטב בציבור. אנתולוגיה זו אף הונפקה מחדש בכריכה רכה בשנת 2009, הפעם בכותרת: המחשבה הדתית היהודית של המאה העשרים, וזכתה לשבחים רבים בידי המבקרים.
חרף שאר תחומי כתיבתו ופרסומיו, נראה שיצירתו התאולוגית של כהן היא שנותרה בעלת ההשפעה הרבה ביותר. הרהוריו התאולוגיים באו לידי ביטוי הן באמצעות סיפורתו והן סיפורתו, הן במאמריו על יהדות והן על ספרות ואמנויות. עם זאת, את ההצהרות התאולוגיות המובהקות ביותר שלו אפשר למצוא בטקסטים כמו 'היהודי הטבעי והאל-טבעי', אם לא עכשיו, אימתי?', הטרמנדום' וכן במאמריו על מחשבת הדת היהודית בת זמננו.
אריק טשרניחובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   שירות הביטחון הכללי
 תפקידים בשירות
 ראש אגף המבצעים של שירות הביטחון הכללי
 
אריק טשרניחובסקי לשעבר מבכירי השב"כ אשר שימש כראש אגף המבצעים של שירות הביטחון הכללי.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל התנדב טשרניחובסקי לחטיבת הצנחנים והתקבל לסיירת החטיבתית. בצנחנים עבר טשרניחובסקי מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר תום הקורס שב לחטיבה ושירת במגוון תפקידים בה ובסיירת מטכ"ל. בין היתר השתתף במבצע אנטבה. במלחמת לבנון הראשונה לחם כמפקד פלוגה בגדוד צנחנים במילואים 466. לאחר שחרורו מצה"ל התגייס לשב"כ ושירת במגוון תפקידי מטה ופיקוד. הוא שימש ראש היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות לאחר רצח רבין שבעקבותיו הועלתה היחידה לרמת חטיבה באגף האבטחה. בתפקידו האחרון שימש כראש אגף המבצעים של השירות.
הוא בוגר תוכנית העמיתים של קרן וקסנר ישראל.
הערות שוליים

↑  מרצה אורח - מתנדבי צהלה, באתר "מתנדבי צהלה, " מבצע אנטבה - קורותיו של קצין צנחנים שהוביל חוליית לוחמים במבצע".
↑  אבירם ברקאי, "אנחנו על השחור", כנרת זמורה ביתן, 2016, עמוד 511.
↑   יוסי מלמן, "מגן" - היחידה שתפחה לממדי ענק מתקשה להתנתק מהנתניהו'ז, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2021
↑  מוטי אקסמיט, דיכטר יפנה ל-3 מועמדים חיצוניים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 במרץ 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בושאר לה בארבי

| --- | --- |
 לידה:  958 
 פטירה:  1015 (בגיל 57 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 
בּוּשָׁאר לה בָּארְבּי (בצרפתית: Bouchard le Barbu; מת ב-1020) היה מייסדו של בית מונמורנסי, אחד מבתי האצולה החשובים בהיסטוריה של צרפת.
ביוגרפיה

בושאר לה בארבי היה בנם של בושאר מִבּרה-סיר-סן ושל אילדגאר מבלואה. ב- 978 לחם לצדו של לותר, מלך צרפת נגד אוטו השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא נמנה עם האצילים שהיו בני לווייתו של איג קאפה, מלך צרפת והיה עד להכתרתו של מלך זה.
בושאר לה בארבי, שהופקד על האי סן-דני שבנהר הסן צפונית לפריז, נהג להטיל מס על כל כלי השיט שעברו בתחומי שלטונו, ואפילו על הנזירים של מנזר סן-דני, שהתלוננו עליו בפני רובר השני, מלך צרפת (בנו של איג קאפה). נערך משפט מלכותי שבו ויוויאן, אב מנזר סן-דני, תבע לדין את בושאר לה בארבו. המלך הציע לבושאר את הריסות ארמון מונמורנסי (כיום בפרבר מונמורנסי של פריז) בתמורה לוויתורו על השליטה באי סן-דני, וכדי להענישו ולהרחיקו מחצר המלכות.
הייתה זו תחילתו של בית מונמורנסי, שהעמיד מתוכו שישה שלישים למלכי צרפת (שהיו למעשה מפקדי צבאו של המלך), שנים-עשר מרשלים של צרפת וארבעה אדמירלים של הצי הצרפתי. במרוצת המאה השתים-עשרה החלו אצילי בית זה לשאת את שם האצולה דה מורמורנסי.
לבושאר לה בארבי היו ארבעה ילדים, ובהם בושאר השני, שהמשיך את שושלת בית מונמורנסי.
ארגון אוטונומי מבוזר

ארגון אוטונומי מבוזר (באנגלית: Decentralized Autonomous Organization או DAO, גם Decentralized Autonomous Corporation או DAC) הוא ארגון אשר אינו כפוף לסמכות ממשלתית כלשהי אלא נשלט בידי חבריו, הפועלים על פי קובץ חוקים מוסכם שבנוי על תוכנת מחשב. תנועותיו הכספיות של הארגון מתועדות על גבי יומן מבוזר והחוקים להם הוא מציית מוטמעים דרך חוזה חכם על רשת בלוקצ'יין. מעמדן המשפטי של קבוצות אלו טרם עוגן בחוק.
רקע

ארגונים אוטונומיים מבוזרים בולטים בעיקר בזכות שימושם בטכנולוגיית הבלוקצ'יין על מנת ליצור יומן דיגיטלי בטוח אשר עוקב אחר תנועותיהם הכספיות ברחבי הרשת, ומונע זיופים או רמאויות באמצעות ביזור מידע והטמעת חותמות זמן. שיטה זו מבטלת את הצורך בשימוש בצד שלישי כגון בנקים או ברוקרים עבור העברות כספיות ואינטראקציות דיגיטליות אחרות.
העלויות הכספיות של אחזקת ארגונים אוטונומיים על גבי רשת בלוקצ'יין מופחתות בצורה משמעותית לאחר סילוקם של מתווכים וצדדים שלישיים אשר עשויים לדרוש עמלות ומיסים, וכן בשל ביטול הצורך בשמירת מסמכים ותיקים המתעדים את הפעילות העסקית של הארגון; המידע המורכב על גבי הבלוקצ'יין עשוי להחליף מסמכים משפטיים כגון שטרות קניין, ניירות ערך, תעודות, וכיוצא בזאת. השימוש בבלוקצ'יין מאפשר למשתמשים העובדים במתכונת מחשוב ענן לתקשר זה עם זה בשיטת עמית לעמית תחת חוקים מוסכמים הנקבעים על ידי חוזה חכם.
היסטוריה

ויטליק בוטרין הציע לראשונה את הרעיון כאשר תיאר ארגון נטול מתווכים אנושיים המנוהל על ידי חוזים חכמים הבנויים על פלטפורמת מכונת טיורינג שלמה. חזונו התגשם בדמות בלוקצ'יין אתריום, הנוסד ב-2015, אשר הפך לפתרון הטכנולוגי שענה לדרישות הללו ואיפשר את בנייתם של הארגונים האוטונומיים.
הארגון האוטונומי הדאו נועד לשמש כמיזם לגיוס הון לרשת אתריום ואסף מטבעות מבוזרים בשווי של כ-150 מיליון דולר במסגרת פרויקט מימון המונים במאי 2016, אולם כעבור מספר שבועות ספג מהלומה כתוצאה מפרצת אבטחה במערכת החוזים החכמים של הארגון, ובה נגנבו מטבעות בשווי שליש הסכום המקורי שנאסף. המטבעות "הוחזרו" במועד מאוחר יותר לאחר שרשת הבלוקצ'יין התפצלה לשתיים; רשת אתריום הסירה את היסטוריית הגניבה ובכך הפכה את המטבעות שנלקחו לחסרי ערך, ורשת אתריום קלאסי, בה המשיכו המשתמשים אשר בחרו להתעלם מהשינוי שנעשה.
ארגון נוסף בשם ארגון החוקה או ConstitutionDAO ביקש לרכוש עותק מקורי של חוקת ארצות הברית במכירה פומבית בנובמבר 2021. חברי הארגון גייסו מטבעות אתריום בשווי של כ-47 מיליון דולר אולם הפסידו להצעה של 43.2 מיליון דולר מידי תאגיד סותבי'ס, לאחר שמייסדי הארגון החליטו שלא להמשיך מפני שהאמינו כי אין ברשותם את ההון הנחוץ להגנת, אבטחת ושינוע העותק. הכסף שנאסף הוחזר לתורמים לאחר החסרת עמלות הגז של הרשת.
בעיות > מעמד ורגולציה

המעמד המשפטי והחוקי של ארגונים מסוג זה עדיין אינו ברור, ועלול להשתנות לפי תחומי שיפוט. ב-1 ביולי 2021 הפכה מדינת ויומינג בארצות הברית לראשונה בעולם המכירה בארגונים אוטונומיים מבוזרים כישויות משפטיות, והארגון האמריקאי CryptoFed DAO הפך לראשון שהוכר כאחת.
מספר ארגונים אוטונומיים הואשמו על ידי הוועדה לניירות ערך ולבורסות של ארצות הברית בהפרות חוקים שונות ובעיקר בהצעת ניירות ערך ללא רישיון. עם זאת, האשמות אלו מוגבלות לנכסים דיגיטליים המשמשים כחוזי השקעות, המחייבים את כל המשקיעים בהם להשתתף בארגון האוטונומי כחברים מן המניין, המייחסים לנכס המדובר את רעיון השיתופיות והאחדות הקבוצתיים.
ארגונים אוטונומיים עשויים לתפקד לעיתים כתאגידים אשר אינם נתונים למעמד משפטי רגיל מאחר שהם מוגדרים בחוק כשותפויות כלליות. חברים בארגון הנמצאים בתפקיד המציב אותם בינו ובין הרשויות הרגולטוריות של המדינה עלולים להיות מטרות נוחות לתביעות או פעולות אכיפה שונות מצדן, אם פעילות הארגון אינה מצייתת לחוק.
חוק ניירות הערך של 1933 (אנ') והתיק המשפטי של ארצות הברית נגד וו. ג'יי. האווי (אנ') מ-1946 מגדירים ניירות ערך כהשקעות שהרווחים מהן מופקים באופן בלעדי ממאמציהם של אחרים, ועל כן פעילותם של ארגונים אוטונומיים רבים אינה נחשבת למפרת חוק במסגרת קביעה זו. רווחיהם של הארגונים נובעים לעיתים רבות מפעילויות אשר אינן נשלטות בידי ישות מרכזית, או, לחלופין, מופיעים בדמות עודף כספי אישי המגיע לידי חברי הארגון תמורת השתתפותם העצמאית בפעילותו.
בעיות > אבטחה

הקוד עליו מבוסס הארגון האוטונומי אינו פשוט לשינוי לאחר שעלה לאוויר, ופעולות אחזקה קלות כגון תיקון באגים, הנחשבות לעניין טריוויאלי במערכות ממורכזות, עלולות להפוך לעניין מסובך. עריכת תיקון דורשת כתיבת קוד חדש המוסכם על כל חברי הקבוצה, והעברת כלל הכספים למערכת החדשה. קשיים אלו עשויים להשאיר פריצות אבטחה גלויות לעיני כל למשך זמן רב מאחר שהקוד הוא פתוח.
ביוטיט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  K(Mg,Fe)3(AlSi3O10)(F,OH)2
 מערך קריסטלוגרפי:  מונוקליני
 צורת הגביש:  לוחיות.
 צבע:  שחור עד חום צהבהב בשל בליה.
 ברק:  זגוגי עד פנינתי
 שקיפות:  שקוף למחצה עד אטום (לעיתים רחוקות שקוף)
 פצילות:  מושלמת במישור אחד ומאפשרת קילוף של פתיתים דקים.
 שבירה:  לא ניתן לראותה בקלות בשל נטיית המינרל להתקלף, בלתי שווה.
 קשיות:  2.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.9-3.4
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  קוורץ, פצלת השדה, אפטיט, קלציט, והורנבלנדה
ביוטיט – מינרל סיליקטי נפוץ המורכב מאשלגן, מגנזיום, ברזל ואלומיניום. הוא מכונה לעיתים "נציץ ברזל" ומצוי בסלע היסוד גרניט ובסלעים המותמרים גנייס ושיסט. כמו מינרלי נציץ אחרים הוא מתקלף בקלות לפתיתים אלסטיים. לעיתים מוצאים יריעות גדולות של ביוטיט במיוחד בעורקים בתוך פגמטיטים. גבישים קטנים של ביוטיט שעברו בליה מקבלים גוון זהוב מנצנץ ולכן הם אחד מסוגי זהב השוטים שהטעה רבים.
הביוטיט הוא חלק ממשפחה של מינרלים סיליקטיים במבנה תלת־ממדי הקרוי פילוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות) הבנוי מטטרהדרונים של SiO4. במשפחה זו הטטרהדרונים מחוברים במעגלים ויוצרים משטחים שהקשרים ביניהם רופפים דבר המסביר את נטיית המינרל להתפצל לפתיתים.
המינרל קרוי על שמו של הפיזיקאי הצרפתי ז'אן-בטיסט ביו.
ניתן למצוא את הביוטיט בלבה של הר הוזוב ובמקומות נוספים באירופה כדוגמת סיציליה ורוסיה. כמו כן אפשר למצוא ביוטיט במחוז אונטריו שבקנדה ובסלעי הגרניט של פסגת פייק שבקולורדו.
בוריסלב קוסטיץ'

| --- | --- |

פסל של בוריסלב קוסטיץ' בורשאץ
 לידה:  24 בפברואר 1887 ורשאץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 בנובמבר 1963 (בגיל 76) בלגרד, הרפובליקה הסוציאליסטית סרביה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 הישג בולט:  היה מס' 5 בעולם בתקופות שונות בשנים 1921–1922
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1950.
 מד כושר מרבי:  2706 (מאי 1921)
 מקצוע נוסף:  מהנדס חשמל
 מדינה:  יוגוסלביה
 
בוריסלב קוסטיץ'  (בסרבית: Бора Костић‏; 24 בפברואר 1887 – 3 בנובמבר 1963) היה שחמטאי יהודי-סרבי בדרגת רב אמן.
קוסטיץ' למד את המשחק בגיל 10 והתקדם במהירות בבודפשט. בחלק מזמנו גם שהה בווינה, בירת השחמט של אותם הימים וכך התאפשר לו להתמודד מול יריבים בדרגה גבוהה ולשפר את איכות משחקו.
ב-1910 עבר לקלן ומשם נסע תכופות, כולל לאמריקה. שיחק נגד אלופים מקומיים והדגים את יכולותיו הנדירות כשחקן של משחקים סימולטניים עיוורים. בשנת 1913 בהיותו בארגנטינה הוא ניצח את רולנדו אילה עם התוצאה 6:0. בניו-יורק, בשנת 1916 שיחק באופן זה מול 20 יריבים, עם גבו ללוח, ניצח 19 מהם וסיים את האחרון בתיקו, וזאת במקביל לניהול שיחות מנומסות עם יריביו ועם הצופים במשחק.
קוסטיץ' שיחק בדו-קרבות מול פרנק מרשל, ג'קסון שוואלטר ופול ליאונרט וניצח את כולם. בהוואנה, בשנת 1919 רצף מרשים זה של ניצחונות נקטע בצורה חדה עם הפסד של 5-0 מול חוסה ראול קפבלנקה. הוא גם שיחק בתחרויות במהלך שהותו בארצות הברית, בניו-יורק 1916, שיקגו 1918 וניו-יורק 1918 שם הגיע למקום השני אחרי קפבלנקה.
בזירה האירופית ניצח בתחרות סטוקהולם ב-1913, הגיע למקום השני בתחרות הייסטינגס 1919 וניצח בתחרות הייסטינגס ב-1921. בתחרות טרנסיאנסקה טפליצה בשנת 1928 ניצח לפני סבלי גריגורייביץ' טרטקובר ולאסלו סאבו. בתחרות בלד בשנת 1931 סיים במקום העשירי, אך עדיין ניצח את גזה מארוצי, אדגר קול ווסיה פירץ. תחרות זו נחשבה בזמנו כאחת החזקות בהיסטוריה של השחמט. באליפות יוגוסלביה בשנת 1935 הוא חלק את המקום הראשון עם פירץ ובשנת 1938 הפך לאלוף יוגוסלביה. הוא גם ניצח בהפרש ניכר את תחרות ליובליאנה באותה שנה.
בין השנים 1923–1926 נסע קוסטיץ' ברחבי העולם, כולל אוסטרליה, המזרח הרחוק, אפריקה, הודו וסיביר, בכל מקום הדגים את כשרונותיו היוצאים מהכלל, יצר עניין בשחמט ועיצב קשרים חדשים עם אנשים בכל העולם. הוא היה ללא ספק פּוּבְּלִיצִיסְט מבריק ושגריר של המשחק, אם כי ייתכן שבכך מנע מעצמו מימוש של מלוא הפוטנציאל שהיה טמון בו כשחקן. בשנת ה-20 המאוחרות חזר לאמריקה ושם החל בסדרה של ארבע הופעות בנבחרתה האולימפית של יוגוסלביה, משנת 1927 ועד 1937. ב-1932, בתקופה בה למד בבוקרשט, השתתף באליפות רומניה בשחמט וזכה בה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכלא קוסטיץ' היהודי על ידי הנאצים במחנה ריכוז. לאחר מכן שיחק שחמט רק בצורה מינורית. הופעתו האחרונה הייתה בגיל 75 בתחרות ציריך לוותיקים, אותה ניצח.
בשנת 1950 הוענקה לקוסטיץ' דרגת רב-אמן על ידי פיד"ה.
הוא מת בבלגרד, בשנת 1963 בגיל 75.
משחקי מופת

לבן:  בוריסלב קוסטיץ'   שחור:  ארנסט גרינפלד
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Teplitz-Sch?nau"]
[Site "Teplice-Sanov CSR"]
[Date "1922.10.13"]
[Round "11"]
[White "Borislav Kostic"]
[Black "Ernst Gruenfeld"]
[Result "0-1"]
[ECO "D85"]
[PlyCount "122"]
[EventDate "1922.10.02"]
[FirstMove "12d"]
1. d4 Nf6 2. c4 g6 3. Nc3 d5 4. cxd5 Nxd5 5. e4 Nxc3 6. bxc3 Bg7 7. Nf3 c5 8.
Bb5+ Bd7 9. Bxd7+ Qxd7 10. O-O cxd4 11. cxd4 Nc6 12. Be3 O-O 13. Rb1 Na5 14. d5
Rfc8 15. Bd4 Bxd4 16. Qxd4 b6 17. Ne5 Qd6 18. Ng4 Qf4 19. Ne3 Rc5 20. Rbc1 Rac8
21. Rxc5 Rxc5 22. f3 h5 23. g3 Qc7 24. e5 Nc4 25. Nxc4 Rxc4 26. Qe3 Rc3 27. Qd4
Rc4 28. Qe3 Rc2 29. e6 Qc5 30. Qxc5 Rxc5 31. Rd1 fxe6 32. dxe6 Ra5 33. Rd2 Kg7
34. f4 Kf6 35. Re2 g5 36. fxg5+ Kxg5 37. Kg2 Kf5 38. Kf3 Ra3+ 39. Kg2 Ra5 40.
Kh3 Ra4 41. Rb2 Kxe6 42. Rb5 Rxa2 43. Rxh5 Rb2 44. Rh8 a5 45. Kg4 a4 46. Ra8
Rb4+ 47. Kf3 b5 48. h4 Kf6 49. g4 Rb3+ 50. Ke4 a3 51. Ra6+ Kg7 52. Kf5 b4 53.
Ra7 Rf3+ 54. Ke4 Rf2 55. Ke3 Rb2 56. Rxe7+ Kf8 57. Ra7 a2 58. h5 b3 59. h6 Rh2
60. g5 b2 61. Rxa2 Rh3+ 0-1
בדוגמה זו לשחור שני רגלים באגף המלכה לעומת אחד ללבן. לאחר המסע ה-37 התמונה מתבהרת – ללבן שני רגלים מבודדים, ב-א2 וב-ה6. שניהם מצריכים תמיכה ובמוקדם או במאוחר אחד מהם יפול, והלבן יפסיד במשחק.
העיקרון המנחה את מקס אויבה שניתח את המשחק בהפיכת היתרון המספרי של הרגלים באגף המלכה ליתרון של ממש במשחק הוא עיתוי הקידום של הרגלים באגף המלכה, לאחר שביצענו בסבלנות את כל ההכנות הנדרשות, ורק לאחר שהשלמנו את כל ההכנות האפשריות יש להתחיל בקידום הרגלים.
הופעות באולימפיאדות

בוריסלב קוסטיץ' השתתף בנבחרתה האולימפית של יוגוסלביה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד יכולת | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1927 |  | יוגוסלביה |  | 8.5 מ-15 | 5+ 7= 3- | 56.7 | 9 קבוצתי |
| 1931 | 3 | יוגוסלביה |  | 9 מ-15 | 5+ 8= 2- | 60 | 4 קבוצתי |
| 1935 | 3 | יוגוסלביה |  | 8.5 מ-16 | 4+ 9= 3- | 53.1 | 6 קבוצתי |
| 1937 | 4 | יוגוסלביה |  | 11.5 מ-18 | 7+ 9= 2- | 63.9 | 9 קבוצתי |
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1918

חוסה ראול קפבלנקה מול בוריסלב קוסטיץ',  9.11.1918, Sour Bite to End the Meal   Capablanca vs Kostić   New York (1918)
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1919

חוסה ראול קפבלנקה מול בוריסלב קוסטיץ',  25.3.1919, Zugzwang Symphony   Capablanca vs Kostić  Game 1 (1919)
בוריסלב קוסטיץ' מול חוסה ראול קפבלנקה,  26.3.1919, Blunders are There to Be Made  Kostić vs Capablanca   Game 2 (1919)
חוסה ראול קפבלנקה מול בוריסלב קוסטיץ',  29.3.1919, You Only Get One Chance   Capablanca vs Kostić  Game 3 (1919)
בוריסלב קוסטיץ' מול חוסה ראול קפבלנקה,  2.4.1919, Monster Zugzwang   Kostić vs Capablanca   Game 4 (1919)
חוסה ראול קפבלנקה מול בוריסלב קוסטיץ', 5.4.1919,  Señor Capa Plays Like a God and, my Dear Boris, it is Impossible to do Anything
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8878 9167  LCCN: no2005058024  NTA: 124602223  SUDOC: 204712866  VIAF: 281998531   WorldCat (עם VIAF): 281998531
אשר בשירי

| --- | --- |

אשר בשירי, 2018
 לידה:  26 ביולי 1965 (בן 59) באר שבע, ישראל 
 לאום:  יהודי
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
 תפקידים:  חוקר 
 מחלקות ובתי חולים:  מנהל מחלקת יולדות ג׳, המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה
 פרסים והוקרה:  פרס אדמונד ספרא למצוינות ותרומה לקהילה- 2012
 
אשר בשירי (נולד ב-26 ביולי 1965), הוא רופא ישראלי, פרופסור במיילדות וגינקולוגיה בבית החולים סורוקה ומנהל מחלקת יולדות ג' שם. נשיא הכנס העולמי באובדני הריון חוזרים (WCRPL)
ביוגרפיה

אשר בשירי נולד בבאר שבע למשפחה מרובת ילדים. למד במקיף ד ושירת בצבא ביחידת 8200. סיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ב-1993. התמחה במיילדות, גינקולוגיה ופוריות במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה. ב־1992–1993 עשה תת-התמחות באולטרה סאונד מיילדות וגינקולוגיה באוניברסיטת ניו יורק.
עם חזרתו מארצות הברית עבד כרופא בכיר בחטיבה למיילדות גניקולוגית בסורוקה. תחומי מומחיותו הם הריון בסיכון גבוה רפואת האם והעובר ואובדני הריון חוזרים (הפלות חוזרות). מנהל את מרפאת מניעת אובדני הריון חוזרים ומשנת 2014 הוא מנהל את מחלקת יולדות ג. בשנת 2016 מונה לפרופסור מן המניין בפקולטה למדעי הבריאות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. שימש כראש התוכנית premed וכיושב ראש הוועדה להתנסות מחקרית בבית הספר לרפואה. חבר בוועדת הקבלה של בית הספר לרפואה.
ריכז את לימודי הגינקולוגיה בבית הספר לרפואה בשנה החמישית. פרסם מעל מאה מאמרים בספרות המקצועית.
בשירי מרכז כנסים וסמינרים בתחום הפלות חוזרות. בשנת 2016 פרסם ספר בנושא בהוצאת שפרינגר.
הוא נשיא הכנס העולמי באובדני הריון חוזרים (WCRPL) בין השנים 2016–2023.
מרצה ומייעץ בישראל, אירופה, ובהודו. ומקדם טיפולים חדישים עם חברות תרופות.
הערות שוליים

↑  
https://hospitals.clalit.co.il/soroka/he/our-specialists/Pages/bashiri-a.aspx
↑  
https://fohs.bgu.ac.il/research/profileBrief.aspx?id=jsMsMdst
↑  Recurrent Pregnancy Loss. (באנגלית)
↑  WCRPL – World congress (באנגלית אמריקאית)
↑  
https://twitter.com/2021Iracon/status/1454469450560798726
↑  携手雅培走进WCRPL 2021 | 赵爱民教授带您一起关注当前复发性流产研究遗漏或国际指南差异, www.cogonline.com
↑  Analisar a causa do aborto no momento da perda é fundamental, נבדק ב-2023-08-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362444605171  LCCN: n2016183454  NKC: xx0316464  ORCID: 0000-0003-3083-0868  VIAF: 30146332840918730332   WorldCat (עם VIAF): 30146332840918730332
אשר בן משולם מלוניל

| --- | --- |
 השתייכות:  בית מדרשו של הראב"ד
 פטירה:  ד'תתק"ע בערך
 תחומי עיסוק:  פרשן תלמוד, פוסק
 רבותיו:  אביו רבי משולם, הראב"ד
 
רבי אשר בן משולם הכהן, (נקרא בשם: הרא"ש מלוניל), היה מחכמי פרובנס, בנו של רבי משולם הכהן מלוניל ותלמידו של הראב"ד.
היה מוכר בדורו כפרוש ו"עוסק בתורה יומם ולילה" וגם מנע עצמו מאכילת בשר. יש משערים כי הוא חיבר את ספר "המתנות".
רבי אשר מלוניל חיבר ספר על הלכות יום טוב. יש מייחסים לו גם את מדרש עשרת הדיברות.
רבי אשר צוטט בספר התרומות, ובתוספות נזכרות שאלות שהפנה לר"י הזקן. מצוטט גם על ידי המאירי בספרו מגן אבות.
אחיו היה רבי אהרן מלוניל, ושניהם עמדו בקשר עם רבי יהודה אבן תיבון.
לקריאה נוספת

אוצר הגדולים, חלק ב
הרב ישכר דוב ברגמן, מבוא לבעל המאור עם השגות הראב"ד, מסכת ראש השנה (מוסד הרב קוק, תשס"ג), עמ' 26.
הערות שוליים

↑  ספר שערי ציון, יצחק די-לאטיש
↑  הקדמה לספר כתוב שם להראב"ד מסכת ראש השנה, דף כו
↑  בשער יד ס"א ובשער מג ס"ד.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ס"ד, עמוד א' ד"ה יאמר, ובעמ' ב' ד"ה מהיכא
↑  מגן אבות למאירי, העניין השישי.
↑  הקדמה לספר כתוב שם להראב"ד מסכת ראש השנה, דף כו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301396105171  VIAF: 97462536   WorldCat (עם VIAF): 97462536 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארנו (אטול)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  7°05′00″N 171°42′00″E﻿ / ﻿7.0833333333333°N 171.7°E﻿ / 7.0833333333333; 171.7
 שטח:  13.0 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי מרשל 
 אוכלוסייה:  1,794 (2011)
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת איי מרשל מוגדלת) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטארנו(למפת איי מרשל רגילה) מג'ורו ביקיני קווג'לין מילי איילינגלאפלאפ ג'לואיט מיקרונזיה האוקיינוס השקטארנו
 
ארנו (במרשלית: Arņo) הוא אטול באוקיינוס השקט הכולל 133 איי אלמוגים. האיים הם חלק מאיי מרשל.
השטח היבשתי של ארנו הוא 13 קמ"ר. שלא כמו רוב האטולים אטול ארנו מקיף שלוש לגונות ולא אחת. שטח הלגונה הגדולה 338.7 קמ"ר ובנוסף יש שתי לגונות קטנות האחת בצפון האטול והשנייה במזרחה.
באטול חיים 2,068 תושבים (נכון ל-2008) המפוזרים במספר כפרים, שהגדול בהם הוא אִין (Ine).
שטחו הכולל של האטול הוא 14.7 קילומטרים רבועים. הוא מקיף לגונה בשטח של 290 קילומטרים מרובעים. ארנו הוא האטול הקרוב ביותר לאטול מג'ורו בו ממוקמת בירת איי מרשל, וממוקמת במרחק של 20 ק"מ.
כלכלת ארנו מבוססת על ייצור קופרה שמשמש לייצור שמן קוקוס. נשות האטול מייצרות תיקי קילי.
תחבורה

באטול שני מנחתים למטוסים:
בכפר אין (Ine) מנחת מרובד חצץ, באורך כ-750 מטר.
בכפר טינק (Tinak) מנחת מרובד חצץ, באורך כ-870 מטר.
את שני המנחתים משרתת חברת התעופה של איי מרשל.
בוויס מוגאבי

בוויס כריסטופר קיזיטו מוגאבי (באנגלית: Bevis Kristofer Kizito Mugabi; נולד ב-1 במאי 1995) הוא כדורגלן אוגנדי המשחק בעמדת הבלם באנורתוסיס פמגוסטה.