stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליעזר בן יואל
רבותיו חבריו ותלמידיו

בקטנותו הספיק ללמוד מפי אבי אם אמו, רבי אליקים בן יוסף ממגנצא ומפי סבו רבי אליעזר בן נתן (הראב"ן), על אף שלא למד אצלם תקופה ארוכה, הרבה לצטט מהם פסקי הלכה וללמוד ממנהגיהם. מקורות משפחתיים נוספים לפסיקותיו היו אביו רבי יואל הלוי אצלו למד, ודודו רבי שמואל בן נטרונאי.
הוא למד בישיבות במגנצא שם רבותיו המובהקים היו רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, רבי אליעזר בן שמואל ורבי משה הכהן בן שלמה. בנוסף, למד אצל רוב חכמי אשכנז של אותו הדור: אצל רבי אליעזר ממיץ, אצל רבי יהודה החסיד ברגנשבורג, ובשפיירא למד בישיבת רבי ריב"א הבחור, נכדו של ריב"א ואצל רבי יהודה בן קלונימוס משפיירא.
הוא התכתב עם בני דורו, עם רבי שמואל החסיד ורבי יצחק בן אשר הלוי שניהם מהעיר שפיירא, רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, ועם רבי אליעזר ממץ ואולי גם עם רבי דוד בן שאלתיאל ורבי שלמה הכהן.
תלמידו המובהק הוא רבי יצחק בן משה מחבר הספר אור זרוע המזכירו בספרו רבות. ייתכן שתלמיד נוסף שלו הוא רבי גרשום בן יעקב הגוזר. בעבר היה זיהוי שגוי של תלמידים ישירים רבים נוספים, בעקבות שיבושי העתקה והבנה בספריהם, כמו הכתוב "מורי" בציטוט דברי המהרי"ח בספר הגהות אשר"י, שלמעשה היה ציטוט מתוך הספר אור זרוע.
תלמיד נוסף שלו הוא רבי ברוך בן אברהם רבי ברוך ממגנצא.
חיבוריו

עיקר פסקיו הגיע לידי הפוסקים בתקופת הראשונים דרך כתבי תלמידו בספר אור זרוע שבעצמו צוטט בהגהות אשר"י על פסקי הרא"ש.
ספרו אבי העזרי, שהודפס בשם "ספר ראבי"ה" על שם מחברו, כולל לקט נרחב של פסקים ופירושים ב-1,155 סימנים, לפי סדר מסכתות התלמוד. חלק קטן מהספר נדפס בידי רח"נ דמביצר בקרקא בשנת ה'תרמ"ב, אך רובו ככולו נדפס על ידי אביגדור אפטוביצר בתוספת מבוא מקיף והערות רבות. הכרכים הראשונים של הספר יצאו לאור בהוצאת חברת מקיצי נרדמים בברלין שנת ה'תרע"ג ובירושלים שנת ה'תרצ"ה, כרך הוספות ותיקונים בשנת ה'תרצ"ו וכרך המבוא בשנת ה'תרצ"ח. בהשתדלותו של הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג יצאה הסדרה לאור מחדש על ידי מכון הרי פישל לדרישת התלמוד ומשפט התורה, כאשר חלק נוסף יצא לאור מכתבי יד על ידי הרבנים אליהו יצחק פריסמן ושאר ישוב כהן. חלקים נוספים (עד סופו של הספר) יצאו לאור בשנים האחרונות על ידי הרב דוד דבליצקי. בשנת תשס"ה הוציא הרב דוד דבליצקי את כל הראבי"ה מחדש, גם החלקים שכבר נדפסו, על פי כתב יד נוסף, ובהקדמתו העיר על כמה טעויות של אפטוביצר.
ציטוטים רבים מהספר, מהם גם כאלו שאינם נמצאים כיום לפנינו, מובאים בחיבורי הלכה שונים של חכמי אשכנז בדורות שאחריו, כמו במרדכי, הגהות מיימוניות, תשובות מהר"ם בן ברוך - דפוס פראג שכולם מבית מדרשו של מהר"ם, ספר האסופות ועוד.
חיבור נוסף של רבי אליעזר הוא ספר אביאסף. שמשמעו א'ליעזר ב'ן י'ואל אסף, כיוון שהוא איסוף דברי זקנו, ראב"ן. ככל הנראה על הלכות בסדרים נשים ונזיקין, כהמשך לספרו אבי העזרי. גם מספר זה ציטוטים רבים בספרי הדורות שאחריו אולם ספר זה לא הגיע לידינו.
כמו כן ערך "תוספות" לכמה מסכתות, ותלמידו מביא מהם בספר אור זרוע.
מסופר שהרא"ש בעת בריחתו לספרד לא נטל עמו ספרים כמעט, ואף את ספרו של זקנו הראב"ן לא לקח עמו, אבל הביא עמו את ספר הראבי"ה שטרם פשט אז בספרד[דרוש מקור].
רבים מפסקי הראבי"ה התקבלו על ידי פוסקי הדורות, ופסקיו שימשו כאחד מעמודי ההוראה באשכנז לפני חיבור השולחן ערוך. גם סעיפים רבים בשולחן ערוך מבוססים על דבריו. אף שספריו אביעזר ואביאסף לא נפוצו (מהדורה מודפסת של ספרו אבי עזרי יצאה רק במאה העשרים וספר אביאסף נותר עד המאה ה-19 בכתב יד ואז אבד) פסקיו הונחלו דרך הספר אור זרוע של תלמידו ר' יצחק מווינא.
כמו כן חיבר מספר פיוטים הנמצאים בכתבי יד שונים. הוא השלים שלשה בתים מפיוט 'זולת' של סבו הראב"ן הנאמר בקהילות המערביות של אשכנז בשבת שלפני שבועות ובשבת חזון. הפיוט עוסק בשעבוד מלכויות, ונאמר בקהילות אשכנז המערבי באמצע הזולת הנאמרת בשבת לפני שבועות ובשבת חזון; שאר הזולת נכתב על ידי סבו,
חיבוריו > מפסקיו

הדלקת נרות שבת ויום טוב בברכה - פסיקות אלו הובאו בשם הירושלמי, אך זהו למעשה מתוך ספר ירושלמי, והוא המקור לברכת נרות שבת ויום טוב.[דרושה הבהרה]
ביטול כפיית המיטה - אין צורך שאבלים ישנו על מיטה הפוכה, וכך גם אין ישנים על מיטה הפוכה בתשעה באב, אף על פי שזו הייתה ההלכה עד ימיו. הסיבה שנתן היא שהמשרתים שאינם יהודים נכנסים אל הבית, ובתלמוד הבבלי הופסק המנהג במקום שהגויים חושדים ביהודים שהם מקיימים טקסי כישוף.
רחיצת רגליים במעבר נהר ביום הכיפורים - לפי הבדלים בין כתבי היד, ייתכן שחל שיבוש בהעברת הלכה זו, לפיה מי שחוצה נהר, אגב כך רוחץ את רגליו המטונפות. אך לפי נוסח אחר רבי אליעזר התיר רק את המעבר למרות הירטבות הרגליים, ולא דיבר על רחיצתם מטינופת.
לקריאה נוספת

אביגדור אפטוביצר, ספר ראבי"ה - כרך המבוא, באתר היברובוקס
אוצר הגדולים, ח"ב עמ' קצד והלאה.
נורה ויינשטיין

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ידועה בשל:  מנכ"לית ארגון Baby2Baby
 עיסוק:  אשת עסקים ‏•‏‏ מנכ"לית
 מספר צאצאים:  2
 
נורה ויינשטיין (באנגלית: Norah Weinstein) היא אשת עסקים אמריקאית-יהודיה ומנכ"לית שותפה של ארגון הצדקה ללא מטרות רווח Baby2Baby. היא ושותפתה לניהול הארגון, קלי סוייר פטריקוף, נבחרו לרשימת 100 האנשים המשפיעים של מגזין טיים לשנת 2024.
חיים מוקדמים והשכלה

אביה של ויינשטיין הוא יהודי אורתודוקסי מהברונקס, ואמה מממפיס, טנסי. היא גדלה בלוס אנג'לס והייתה חברת קהילה בבית הכנסת בשדרות וילשר. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר ראשון במשפטים באוניברסיטת דרום קליפורניה.
קריירה

ויינשטיין החלה את הקריירה שלה כמתמחה עבור הנשיא לשעבר ביל קלינטון ובהמשך עבדה כעורכת דין תאגידית. ב-2011 ייסדו ויינשטיין וקלי סוייר פטריקוף את ארגון Baby2Baby בלוס אנג'לס, שמטרתו לספק מגוון רחב של מוצרים חיוניים למשפחות עם תינוקות. הארגון ידוע בכך שהוא מספק חיתולים במחיר הנמוך בכ-80% ממחיר השוק הקמעונאי.
ארגון Baby2Baby שיתף פעולה עם משרד המושל של מדינת ניו יורק לחלוקת 20 מיליון חיתולים בבנקי מזון ברחבי המדינה. במסגרת תוכנית הסיוע וההתמודדות עם מצבי חירום של הארגון, הוא מספק סיוע למשפחות בארצות הברית שנפגעו מאסונות טבע, כולל שליחת 1.1 מיליון מוצרים לטקסס לאחר הוריקן הארווי ב-2017.
ב-2020, בעקבות המחסור במזון תינוקות שנוצר עקב מגפת הקורונה, שיתף Baby2Baby פעולה עם FEMA להפצת מזון תינוקות. הארגון זכה להכרה כאחד מ-10 ארגוני הצדקה החדשניים ביותר של מגזין "Fast Company", ונכלל ברשימת הרעיונות המשני-עולם של המגזין.
ויינשטיין לקחה חלק ביוזמה לביטול מס המכירה על חיתולים בקליפורניה, בשיתוף עם המושל גאווין ניוסם. היא ציינה כי עלות החיתולים החודשית עשויה להגיע ל-70–80 דולר לתינוק, והדגישה את חשיבות ההקלה הזו עבור משפחות.
פטריקוף ויינשטיין מקיימות מדי שנה אירוע התרמה שהניב עד כה מיליוני דולרים לארגון. בנוסף, ויינשטיין השתתפה בכנסים כמו פסטיבל החדשנות של "Fast Company" ו-SXSW. היא נבחרה לאחת מה"אישים המשנים" של CNBC.
יחד עם פטריקוף והשחקנית ג'סיקה אלבה, השגרירה של הארגון, כתבה את ספר הילדים "A Bear to Share".
חיים אישיים

ויינשטיין מתגוררת בלוס אנג'לס עם בעלה בריאן ושני ילדיהם. היא פגשה את בריאן בבית הספר למשפטים, והשניים התארסו ב-2002 ונישאו עשרה חודשים לאחר מכן.
הערות שוליים

↑  By Zoe Saldaña, Kelly Sawyer Patricof and Norah Weinstein: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
↑  Ryan Torok, Norah Weinstein: Supporting the Needy, One Baby at a Time, Jewish Journal, ‏2020-02-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Philanthropy: Kelly Sawyer & Norah Weinstein, Baby2Baby, Create + Cultivate, ‏2017-01-23 (באנגלית אמריקאית)
שדרים

ערך זה עוסק בספר מאת מייקל הר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מייקל הר
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מלחמה
 הוצאה
 הוצאה:  Knopf
 תאריך הוצאה:  1977
 מספר עמודים:  194
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת תבל
 תאריך:  1987
 תרגום:  עמשי לוין
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-679-73525-0
 הספרייה הלאומית:  002588571
שדרים (באנגלית: "Dispatches") הוא ספר מאת העיתונאי האמריקני מייקל הֵר אשר יצא לאור בשנת 1977 ובעברית בשנת 1987 בהוצאת תבל. בספר אוגדו הכתבות ששלח הר למגזין "אסקווייר" ושבהן תוארו רשמיו וחוויותיו מווייטנאם בשנים 1967–1969, בזמן המלחמה שם. הר, שהצטרף ככתב למארבים, נלווה לחיילי דיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת) ונמצא עם הנחתים הנצורים בקה סאן. במתקפת טט שהה הר בבסיס קדמי של הכוחות המיוחדים שהותקף, ונאלץ להשתתף בלחימה כאיש חי"ר כדי לשרוד.
הספר זכה לביקורות נלהבות, ולצד הספר "לב המאפליה" שימש בסיס לסרט "אפוקליפסה עכשיו" (לימים נמנה הר גם עם יוצרי הסרט "מטאל ג'אקט"). הסופר הבריטי ג'ון לה קארה הגדירו ספר המלחמה הטוב ביותר שקרא. גם בספרות העברית זכה הספר לאזכורים – לדוגמה בספר "גוף שני" מאת עפר שלח. בין היתר נזכר בספר דייל דיי, איש הנחתים, שבהמשך הפך לשחקן קולנוע, סופר ויועץ צבאי להפקות קולנועיות כדוגמת "להציל את טוראי ראיין".
הערות שוליים

↑  רון מיברג, ‏להרוג כל מה שזז, באתר מעריב אונליין, 20 באפריל 2015
↑  עפר שלח, "זה בדם שלנו", בלייזר, אפריל 2007, עמוד 80.
↑  מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמוד 42.
↑  מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמודים 73–74.
↑  גל פרל, "מרחף ממלחמה", הבלוג על הכוונת, ‏ 21 בפברואר 2025.
↑  מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמוד 53.
↑  עפר שלח, "גוף שני", זמורה ביתן, 1989, עמוד 14.
↑  מייקל הר, "שדרים", הוצאת תבל, 1987, עמודים 57–58.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
FMovies

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  2016–הווה (כ־9 שנים) 
 שירותים עיקריים:  הזרמת מדיה, הורדה
 הרשמה:  אופציונלי
 פרסום:  פרסומות קופצות
 שפות תכנות:  HTML, JavaScript, PHP
 fmovies.co fmovies.rocks fmovies.to fmoviesz.to 
 
FMovies (ידוע גם כ-Bmovies או Bflix) הוא שם של סדרת אתרי הזרמת מדיה, בהם מוטמעים קובצי מדיה וקישורים (הקבצים אינם על שרתי האתר) המאפשרים הורדה וצפייה ישירה של סרטים וסדרות טלוויזיה בחינם. FMovies הוא מהאתרים הפופולריים מסוגו נכון לשנת 2022. נגד האתר נפתחו הליכים משפטיים במספר תחומי שיפוט בטענה להפרת זכויות יוצרים ופיראטיות מקוונת (אנ') ובחלק מהמדינות אף נחסמה הגישה אליו. באוגוסט 2024 טענה קואליציית ACE (אנ') שהצליחה להסיר את האתר והאתרים המקושרים אליו מהרשת.
היסטוריה

האתר הושק ב-2016, בנובמבר 2017 הפסיד האתר בתביעה בארצות הברית של מספר חברות בידור, ביניהן קבוצת ABS-CBN והוטל עליו לשלם 210,000$.
בינואר 2018 הוכרז, יחד עם מספר אתרים נוספים כמו מפרץ הפיראטים, על ידי נציב הסחר של ארצות הברית כאתר המארח תוכן פיראטי (Notorious market). בסוף אותה השנה נחסמה, בהוראת בית המשפט הפדרלי, הגישה לאתר באוסטרליה, ובשוודיה בית המשפט הורה לספקית האינטרנט Telia לחסום את הגישה לאתר במדינה, החלטה עליה ערערה הספקית. בעקבות החלטת הרגולטור השוודי, החליפו מפעילי האתר את הדומיין מהסיומת השוודית se. לסיומת is. האיסלנדית. לאתר כיום אתרי מראה רבים, בעקבות ניסיונות הרשויות לחסום את הגישה אליו.
בפברואר 2019 ביקשה שוודיה להניא מפרסמים מלפרסם במספר דומיינים המכילים תוכן פיראטי לטענתה, ביניהם FMovie. באפריל באותה השנה הורתה הודו לספקי האינטרנט במדינה לחסום את הגישה לאתר.
נכון ל-2022, האתר חסום בין היתר באוסטרליה, אינדונזיה, מלזיה, דנמרק וסינגפור, והוא אחד מאתרי האינטרנט הפופולריים מסוגו, עם כ-80 מיליון כניסות רק בחודש אוגוסט 2022.
באוגוסט 2024 טענה קואליציית ACE (אנ') שהצליחה להסיר את האתר והאתרים המקושרים אליו מהרשת.
ראו גם

The Pirate Bay
הערות שוליים

↑  FMovies | Watch Movies Online Free on FMovies.to, fmoviesz.to
1 2  Review of Notorious Markets for Counterfeiting and Piracy 2022, Office of the United States Trade Representative, ‏13 בינואר 2023
1 2  Court Orders Swedish ISP Telia to Block The Pirate Bay & FMovies * TorrentFreak (באנגלית)
1 2  Australian court orders blocking of subtitle piracy sites, ZDNET (באנגלית)
1 2  אושרי אלקסלסי, "הורדנו את ספינת האם": אולפני הסרטים הנחיתו מכה על עולם הסטרימינג הפיראטי, באתר גיקטיים, ‏1 בספטמבר 2024 (ארכיון)
1 2  Vietnamese Authorities, with Support from ACE, Take Down World’s Largest Piracy Ring: Fmovies and Associated Domains Logged over 6.7 Billion Visits Between January 2023 and June 2024, ACE, ‏29 באוגוסט 2024 (ארכיון)
↑  Major 'Pirate' Movie Streaming Site Fmovies Sued in US Court * TorrentFreak (באנגלית)
↑  Adarsh Verma, Will FMovies Soon Lose Its Domain Name? Court Orders The Site To Pay $210,000, Fossbytes, ‏2017-06-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  "2017 Out of Cycle Review of Notorious Markets" (PDF). Office of the United States Trade Representative., Office of the United States Trade Representative., ‏11 בינואר 2018
↑  Swedish ISP Telia Appeals Pirate Bay Blocking Order * TorrentFreak (באנגלית)
↑  Vaidyanathan Subramaniam, FMovies Transfers to Iceland Over The Loss of Its Swedish Domain, TechNadu, ‏2018-09-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Sweden Asks Advertisers to Blacklist Streaming and Torrent Sites * TorrentFreak (באנגלית)
↑  Pirate Bay, RARBG, 1337x & Torrentz2 to be Permanently Blocked in India * TorrentFreak (באנגלית)
אודי שפילמן

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1951 (בן 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 בן או בת זוג:  ורדה נגה 
 
אהוד (אודי) שפילמן (באנגלית: Ehud (Udi) Speilman; נולד ב-4 בדצמבר 1951) הוא זמר וחזן ישראלי.
ביוגרפיה

שפילמן נולד בתל אביב, נין לזֶרַח בַּרְנֶט, פעיל ציוני, ממתיישביה הראשונים של פתח תקווה ויוזם ומקים שכונת נווה שלום בתל אביב. שני סביו היו חזנים.
למד בכפר הירוק, ולאחר סיום לימודיו התגייס לצה"ל ושירת כזמר בתזמורת חיל האוויר. בפסטיבל הזמר והפזמון 1978 היה ממלוויה של גלי עטרי בשיר "נסיך החלומות" ("ולנטינו"). לאחר מכן הקים את להקת "עפיפון", שהופיעה בשמחות. בפסטיבל הזמר והפזמון 1980 (תש"מ) ביצע איתה את השיר "1980" (מילים מאת יעקב גלעד, לחן מאת יהודית רביץ). בהמשך הקים את "הלהקה של אודי שפילמן", והופיע איתה בשמחות, בתחילה בישראל ולאחר מכן גם מחוץ לישראל.
בראשית עשור הראשון של המאה ה-21 פנה לעיסוק בחזנות, ולמד ארבע שנים במכון תל אביב לחזנות של נפתלי הרשטיק. עם תום לימודיו הוציא בשנת 2004 את האלבומו הראשון "שבע - קול ונשמה" (עיבוד והפקה: ירון בכר), שלו נלווה מופע משותף עם אשתו. בינואר 2007 החל לכהן כחזן בקהילת "בני תורה" (B’nai Torah) בבוקה רטון (Boca Raton) שבפלורידה. בנוסף משתתף שפילמן במופעי חזנות.
שפילמן נשוי לזמרת ורדה נגה, בעבר חברה בלהקת פיקוד הצפון ובלהקת הבנות "סקסטה". כיום ד"ר ורדה שפילמן היא עובדת סוציאלית קלינית. השניים הורים לשלושה.
דיסקוגרפיה

2004 - "שבע - קול ונשמה"
2009 - "שימני כחותם"
2010 - "קול דממה דקה"
הערות שוליים

1 2 3 4  שרית ישי לוי, רוקד לכל הכלות, חדשות, 6 באוגוסט 1993
↑  Stewart Ain, ‘The Power Of Music And Worship’ The Jewish Week, December 16, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583543805171  MusicBrainz: 11b64e1c-164e-4f01-94fc-1e792785db28  VIAF: 317133769   WorldCat (עם VIAF): 317133769
מרד אוגוסט

| --- | --- |

קבוצת "שֶפּיצֶבּוּלֶבּי" (შეფიცულები) – מורדים גאורגיים תחת פיקודו של ככוצה
 מידע כללי
 סוג:  מרד 
 מיקום:  גאורגיה הסובייטית 
 תקופה:  28 באוגוסט 1924 – 5 בספטמבר 1924 (9 ימים) 
 
מרד אוגוסט (בגאורגית: აგვისტოს აჯანყება, אגוויסטוֹס אג'אנקֶ'בָּה) היה מרד כושל כנגד השלטון הסובייטי ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, שהתרחש מסוף אוגוסט ועד לתחילת ספטמבר 1924.
המרד הונהג על ידי הוועדה לעצמאות גאורגיה, במטרה להחזיר את עצמאות גאורגיה מברית המועצות, ואיחד קבוצת ארגונים פוליטיים אנטי-סובייטיזם, שהונהגו על ידי המפלגה הגאורגית הסוציאל-דמוקרטית (מנשביקית). תקופת המרד הייתה בשיאו של מאבק מתמשך בשלטון הבולשביקי שנמשך שלוש שנים. השלטון הבולשביקי כונן על ידי הצבא האדום בתום מערכה צבאית כנגד הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בתחילת 1921. המרד דוכא בידי הצבא האדום ויחידות של הצ'ה קה (ארגון הביון והמשטרה החשאית הראשית של הסובייטי הראשון), בגלים של דיכוי שבהם טוהרו אלפי תושבים גאורגים (לפני הטיהורים הגדולים). מרד אוגוסט היה אחד מהמרידות הגדולות האחרונות כנגד הממשל הסובייטי המוקדם וכשלונו סימן את הביסוס הסופי של השלטון הקומוניסטי בגאורגיה.
רקע

גאורגיה הכריזה על היותה חלק מרפובליקות ברית המועצות ב-25 בפברואר 1921, כאשר הצבא האדום השתלט על טביליסי, בירת גאורגיה, והכריח את הממשלה המנשביקית לגלות.
עדיין לא היה קל להנחיל את הנאמנות הגאורגית למשטר החדש. בשלוש השנים הראשונות של שלטונו, הבולשביקים הצליחו לגייס פחות מ-10,000 איש למפלגתם, כאשר המנשביקים עדיין נהנו מפופולריות ניכרת בגאורגיה, כשהם מונים מעל ל-60,000 חברים לארגונם. העצמאות הקצרה של 1918–1921, שיחקה תפקיד קריטי בהתעוררות הלאומית של גאורגיה, שהובילה לתמיכה הפופולרית בשלטון המפלגה המנשביקית. סובייטיזציה כפויה והתמרמרות מהארגון מחדש של גבולות גאורגיה, בו היא איבדה חלקים גדולים משטחיה לטובת טורקיה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ארמניה ורוסיה, הפיחו רוח במפרשי האופוזיציה למשטר החדש. הממשלה הבולשביקית, שהונהגה על ידי ועידת המהפכה הגאורגית, שנהנתה מתמיכה קטנה של האוכלוסייה, עמדה מול הסיכון של מרד ומלחמת אזרחים. לבולשביקים היה קשר מוגבל עם האכרים הגאורגים, שהתנגדו נמרצות לקולקטיביזציה והיו מאוכזבים ממחסור באדמות ובעיות כלכליות אחרות. בנוסף לכך המצב במדינה היה קשה, רעב המוני התפשט אזורים רבים, ובקיץ 1921 הייתה התפרצות של כולרה שגבתה אלפי קורבנות. המחסור הנואש במזון והתמוטטות השירותים הרפואיים הובילו לתמותה גבוה, הפטריארך הקתולי לאוניד היה בין הקורבנות. מעמד הפועלים הגבוה שהיה בעל אופי פוליטי, עם בעיות כלכליות חמורות, היה גם הוא עוין למשטר החדש כמו גם האינטליגנציה הלאומית והאצולה שהבטיחו את נאמנותם לרפובליקה המנשביקית. בתקופת המעבר משלטון ועידת המהפכה לשיטה הסובייטית, שעבוד ארגוני הפועלים והאיגודים המקצועיים לוועדות המפלגה הבולשביקית ומדיניות הריכוזית של מוסקבה, יצרו אי שביעות רצון אפילו בין הפועלים הרב-גזעיים של טביליסי, שהיו בין האוהדים ביותר לדוקטרינה הסובייטית.
אי שביעות רצון בחברה הגאורגית השתקף בעקיפין במאבק מר בין הבולשביקים על הדרך להשגת שינוי פני החברה מבחינה סוציאלית ופוליטית. בעלי הקו הנוקשה, בהנהגת סרגו אורדז'וניקידזה, ראש הוועדה האזורית של עבר-הקווקז (זאיקריקום) של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ויוסיף סטלין, קומיסר העם, פתח בסדרת צעדים שאיימו בחיסול שאריות הממשל העצמי הגאורגי. התנגדו להם קבוצת בולשביקים, שתוארו על ידי יריביהם "סוטים לאומיים", והונהגו על ידי פיליפ מחרדזה ובודו מדיבאני, שתמכו בסובלנות כלפי האופוזיציה המנשביקית, דמוקרטיה גדולה בתוך המפלגה, גישה מתונה כלפי הרפורמה של האדמות, ומעל לכל, קראה לאוטונומיה גדולה יותר ממוסקבה והתנגדה בעקשנות לפרויקט הסטליני של איחוד כל שלוש הרפובליקות של עבר-הקווקז כלכלית ופוליטית. המשבר ידוע בשם "הפרשה הגאורגית" שהתמשכה לאורך 1922 והסתיימה בניצחון בעלי הקו הנוקשה. כתוצאה מכך, גאורגיה הוכרחה להתאחד עם הרפובליקות של ארמניה ואזרבייג'ן לתוך הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז, החלטה שהפיחה רוח חזקה בגאווה הלאומית הגאורגית. עם הכנעת "הסטיה הלאומית", מדיניות הבולשביקים הפכה לאגרסיבית יותר; כל מיני אופוזיציות דוכאות בקפדנות; אותן מפלגות אשר עדיין שמרו על מעמד חוקי הוכרחו להכריז על התפרקותן ולהכריז על נאמנותם הרשמית לשלטונות הסובייטים בין אפריל 1922 ועד לאוקטובר 1923. אלה שהמשיכו לפעול עשו זאת במסגרת ארגונים מחתרתיים. הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית אף היא נרדפה; מעל ל-1,500 כנסיות ומנזרים נסגרו או נהרסו ומספר כמרים נאסרו, כולל הפטריאך הקתולי אמברוסי שנאסר וניסה לשלוח מכתב מחאה לוועידת גנואה משנת 1922 שמתאר את התנאים שבהם התגוררו הגאורגים לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה ושטח את תחינתו ל"עזרת העולם הנאור".
התפרצות המרד והתגובה

ב-18 באוגוסט 1924, הדמקום הכינה תוכניות להתקוממות כללית ב-29 באוגוסט בשעה 2:00 לפנות בוקר, של אותה שנה. התוכנית למרד בו זמני עם השכנים נכשלו בכל זאת בגלל אי הבנה. בעיר הכורים צ'יאתורה, שבמערב גאורגיה, התפתח מרד מוקדם יותר ב-28 באוגוסט. זה למשלוח כוח סובייטי מתוגבר בכוננות. עדיין, המרד הראשון השיג הצלחה בלתי מבוטלת, וייסד ממשלה זמנית גאורגית בראשות הנסיך גיאורגי צרתלי. המרד התפשט במהירות לאזורים השכנים, וחלק גדול של מערב גאורגיה, ומספר מחוזות במזרח גאורגיה הוצאו מחוץ לשליטה סובייטית.
תוצאה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אחרית דבר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Knight, p. 26.
↑  Lang, p. 238.
↑  Ibid.
↑  Nodia and Scholtbach, p. 93
↑  Surguladze, p. 253.
1 2  Lang, p. 241.
↑  חלק גדול מהם היו חברי הצבא האדום ה-11, כובשי גאורגיה, שהתפרקו ביוני 1921, Knight, p. 30.
1 2  Knight, p. 237.
↑  Knight, p. 32
↑  Knight, p. 32; Souvarine, p. 372
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534859205171  LCCN: sh97005855 
ככוצה צ'ולוקאשווילי
הונים

| --- | --- |

 דת
 טנגריזם 
 
ההונים עולים על רומא. ציור רומנטי מהמאה ה-19
מפת נדידת העמים הגדולה אל תוך האימפריה הרומית
תחומי השליטה של ממלכת ההונים
ההוּנים היו קונפדרציה של שבטי נוודים, שהתקיימה החל מהמאה הראשונה לספירה ועד המאה השביעית. שטח מחייתם השתרע על פני מזרח אירופה, הרי הקווקז ומרכז אירופה. מקום הופעתם המתועד הראשון היה ממזרח לנהר וולגה, ממנו נעו מערבה, ומשנת 370 לערך הם החלו לבסס את אחיזתם והשפעתם על מרבית יבשת אירופה. הצבא ההוני התבסס על חיל פרשים מהיר, שעיקר לוחמיו היו קשתים רכובים. ההונים הגיעו לשיא כוחם בתקופת שלטונו של המלך אטילה, ששלט בין השנים 434–445 במשותף עם אחיו בלדה, ועד 453 כשליט יחיד. משנת 445 ועד מותו הפתאומי בשנת 453, פלשו ההונים תחת פיקודו לשטחי האימפריה הרומית המערבית והאימפריה הביזנטית, בזזו אותם, ואילצו את שני חלקי האימפריה הרומית לשלם להם סכומי כסף נכבדים תמורת שקט לאורך הגבולות.
הפשיטות של ההונים נועדו בדרך כלל למטרות שוד וביזה, ולא להשתלטות על שטחים ולהתיישבות בהם. הן היו הרסניות בעיקר לאימפריה הרומית המערבית, שכוחה נחלש מאוד בעקבות תבוסה במלחמת אזרחים עם האימפריה הרומית המזרחית בקרב הנהר הקפוא ובאופן כללי הייתה ענייה יותר מהחלק המזרחי. הפשיטות ההוניות הותירו את האימפריה הרומית המערבית חלשה וחבולה. כתוצאה מכך, נפלה האימפריה הרומית המערבית תוך עשורים ספורים לאחר הפלישות ההוניות תחת לחץ השבטים הגרמאניים.
ההונים מעולם לא הכו שורשים, לא התערבו בחיי נתיניהם ולא בנו מערכת אדמיניסטרטיבית שלטונית על פי הדוגמה הרומית, אלא הסתפקו בסחיטה בהיקפי ענק. כתוצאה מכך, עם מות אטילה והתפוררות הכוח הצבאי המלכד, התמוססו הישגיהם הטריטוריאליים והאימפריה התפוררה. צאצאיו של אטילה המשיכו לשלוט בחלקים שונים של ערבות מזרח אירופה עד סוף המאה השישית, ושליטים הנושאים שמות האופייניים לראשי שבטים הוניים שלטו באזורים שונים בקווקז עד תחילת המאה השמינית לספירה.
הדּוֹגְמָה הנוצרית ראתה באטילה ובהונים שוט שבאמצעותו מעניש אלוהים את עובדי האלילים, הכופרים והחוטאים. תוך זמן קצר יחסית הם נותרו כזיכרון קולקטיבי אירופאי המקביל למלחמת בני אור בבני חושך, והשם "הונים" נחרט בזיכרון כתיאור של המון ברברי הזורע הרס וחורבן.
ההיסטוריה של ההונים > עד לעליית אטילה > התגבשותם של ההונים

ההונים הותירו אחריהם שרידים מועטים, הכוללים בעיקר כלים וכלי נשק שנשתמרו כמנחות קבורה. הם לא הותירו כל מסמך כתוב ולא תיעדו את ההיסטוריה של עצמם. כתוצאה מכך, כל מעשיהם ופועלם נראים דרך העיניים והפריזמה של הכתבים הרומאיים, העוינים לכל השבטים הברבריים בכלל ולהונים בפרט. המקור העיקרי המתייחס לשבטים ההונים בטרם התגבשות האימפריה של אטילה ההוני, הם כתביו של ההיסטוריון הרומאי אמיאנוס מַרְקֶלִינוּס, שכתב את הפסקאות בספרו המתייחסות להונים בסוף שנות השמונים של המאה הרביעית לספירה, כעשרים שנה לאחר שההונים יצאו מהערבות האסיאתיות אל מעבר לשטחים שממערב לים השחור.
הפסקאות כתובות בלשון ציורית ומלאת חיות ומכילות תיאור מפורט על חיי ההונים ומנהגיהם. עם זאת, תיעוד זה לוקה בבסיסו. ספק אם מַרְקֶלִינוּס בא במגע עם ההונים או חקר את אורחותיהם והמידע עליהם לא נאסף על ידי עדי ראייה שפגשו בהם. עיקר הטקסט הוא שימוש מושכל במושגים ורעיונות מקובלים בחברה הרומית, תוך שהוא נסמך ומתייחס לכתבים של היסטוריונים רומאיים קודמים וקדומים בהתייחס למערכות של האימפריה הרומית עם השבטים הברבריים. על פי תפיסת העולם הרומאית, האימפריה הייתה מוקפת בברברים שלא נשמעים לחוק, ומעבר לגבולות חיו פראים פרימיטיביים ופרועים חסרי מוסר וללא שלטון או משמעת. הכותבים הביזנטיים, שתרבותם הייתה קשורה בתרבות יוון הקלאסית, נהגו להשוות או לזהות את ההונים עם עמים שבמקור מופיעים בכתבי ההיסטוריון היווני הרודוטוס (המאה ה-5 לפנה"ס), כגון הסקיתים או הגטים – עמים שנעלמו ונכחדו לפני הופעת ההונים על במת ההיסטוריה.
החל מהמחצית השנייה של המאה הרביעית לספירה התגבר הלחץ על גבולות האימפריה הרומית לאורך נהר הדנובה ונהר הריין. מהלומות אלו היו כתוצאה מהתקדמות פולשים הונים ממזרח לכוון מערב, שדחקו את דרי האזור לעבר הגבול הרומאי. התהליך היה איטי ואין כל עדות לכוח מונוליתי או חזית התקדמות אחידה של הפולשים ההונים, אך כתוצאה של הלחץ ההוני, נדחפו גלים של פליטים ועימם לוחמים גותים ושבטים גרמאניים אחרים אל שטחי האימפריה. ההונים נכנסו אל תוך אירופה באיטיות ובשלבים, תוך שהם מבססים את אחיזתם על שטחים נרחבים על ידי פשיטות מהירות ודחיקת תושבים מקוריים של האזור. ניתן לשחזר את התקדמות ההונים אל תוך אירופה מהאירועים על גדות נהר הדנובה, אליו התנקזו הפליטים, ומהשתקפות האירועים בהיסטוריה הרומית. תחילה הופיעו הגותים בשנות ה-70 וה-80 של המאה הרביעית על גדות הדנובה וחצו את הנהר אל תוך שטח האימפריה, בתחילת המאה החמישית ניכר כי ההונים קנו אחיזה בגדה הצפונית מזרחית של הנהר. אירועים אלו נבעו מתנועת ההונים במשך 40 שנה לאורך כ-1,200 ק"מ מנהר הדון לדניסטר ולמרכז הדנובה, כלומר מאוקראינה לרומניה ולבסוף אל תוך הונגריה המודרניות.