stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגנה כרטה
הערות שוליים

↑  Danziger & Gillingham 2004, p. 278.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264833705171  BIBSYS: 90641762  BnF: cb150600212 (data)  GND: 4168520-9  LCCN: n50064742  NKC: unn2012713746  SUDOC: 22996379X  VIAF: 184258638   WorldCat (עם VIAF): 184258638 
חתימת המגנה כרטה 1215
ורסאי (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כותרת הפתיחה
 סוגה:  דרמה תקופתית
 יוצרים:  סיימון מירן דייוויד ולסטנקרופט
 כותבים:  סיימון מירן דייוויד ולסטנקרופט סשה היילס אנדרו באמפילד טים לואן מרתה הילייר סטיב ביילי
 בימוי:  ג'ליל לספרט כריסטוף שרו תומא ונסן דניאל רובי מייק בארקר לואי שוקט ריצ'רד קלארק אדוארד בזלגט פיטר ואן היז
 שחקנים:  ג'ורג' בלגדן אלכסנדר ולאוס טייג רוניאן סטיוארט באומן אמירה קאזאר אוון ויליאמס נעמי שמידט אנה ברוסטר שרה וינטר סוזן קלמנטקתרין ווקר  אליסה לסובסקי מדיסון ג'איזאני ג'סיקה קלארק פיפ טורנס הארי האדן-פטון גרטה סקאצ'י
 ארץ מקור:  צרפת, הממלכה המאוחדת, קנדה, ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית, צרפתית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  30 
 הפקה
 מפיק:  איאן וייטהד ז'אן בורו אודה אלבנו קלוד שלי אן תומופולוס סיימון מירן דייוויד ולסטנקרופט
 מפיקים בפועל:  ז'אן בורו קלוד שלי אן תומופולוס סיימון מירן דייוויד וולסטנקרופט גיום ת'ורט ג'ספר דה שאוואנק
 חברת הפקה:  Capa Drama Incendo Zodiak Fiction Nomad Media
 הפצה:  Zodiak Rights
 אתר צילומים:  האחוזה המלכותית, שאטו דה מזו, שאטו דה שאן-סור מארן, שאטו דה יאנברי, ארמון ורסאי, שאטו דה ויניי, שאטו דה פיירפונדס, וו-לה-ויקונט, תיכון הוש, קנדה, Studios de Bry-sur-Marne, שאטו דה ראמבוייה, טירת פונטנבלו, פארק סו, צרפת, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  NOIA מישל קוריו
 שידור
 רשת שידור:  Canal+
 רשת שידור בישראל:  נטפליקס
 פורמט (תמונה):  HDTV 1080i
 תקופת שידור מקורית:  16 בנובמבר 2015 – 21 במאי 2018 
 קישורים חיצוניים
 canalplus.fr/versailles
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ורסאי (בצרפתית: Versailles) היא סדרת דרמה תקופתית צרפתית, המתרחשת במהלך בניית ארמון ורסאי בתקופת שלטונו של לואי ה-14, שעלתה לשידור ב-16 בנובמבר 2015 בערוץ "Canal+" (אנ') בצרפת, ובערוץ "Super Channel" בקנדה. ב-17 באפריל 2018, דווח על ידי "וראייטי" על סיום הסדרה לאחר שלוש עונות.
סקירה > סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (צרפת)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (צרפת)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 10 | 10 | 16 בנובמבר 2015 | 14 בדצמבר 2015 |
|  | 2 | 10 | 10 | 27 במרץ 2017 | 24 באפריל 2017 |
|  | 3 | 10 | 10 | 23 באפריל 2018 | 21 במאי 2018 |
סקירה > תקציר העלילה

לאחר הפרונד בשנת 1667, האצולה הצרפתית מתחילה להתריס נגד משטר המלוכה. כתוצאה מכך, מחליט המלך הצעיר לואי ה-14 להעביר את מקום מגוריו משאטו דה סן ז'רמן-אן-לאי שליד פריז אל בקתת הציד לשעבר של אביו הסמוך לכפר ורסאי כאמצעי לכפות את כניעתם. בעוד לואי משפץ ומרחיב את ארמונו החדש, האצילים – שנעקרו מסביבתם הרגילה אך נאלצו ללוות את המלך – מסתבכים בתככים משלהם ההולכים ונהיים יותר ויותר מסוכנים.
צוות השחקנים והדמויות > דמויות ראשׁיות

ג'ורג' בלגדן – לואי הארבעה עשר, מלך צרפת
אלכסנדר ולהוס – פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, אחיו של המלך.
טייג רוניאן – פביאן מרקל, מפקד המשטרה של המלך.
סטיוארט באומן – אלכסנדר בונטמפס, פקיד המלך.
אמירה קאזאר – ביאטריס, מאדאם דה קלרמון (עונה 1)
אוון ויליאמס – שבלייה דה לוריין, מאהבו של הדוכס מאורליאן.
נעמי שמידט – הנרייטה אן (עונה 1; אורחת בעונה 2), אשתו הראשונה של פיליפ.
אנה ברוסטר – פרנסואז-אתנה דה רוששור, מרקיזת מונטספאן, פילגשו האהובה ביותר על המלך.
שרה וינטר – לואיז דה לוואלייר (עונה 1)
סוזן קלמנט – מאדאם אגאתה (עונה 2)
קתרין ווקר – מאדאם סקרון / מאדאם דה מנטנון (עונות 2–3)
אליסה לסובסקי – מריה תרסה, מלכת צרפת
מדיסון ג'איזאני – סופי דה קלרמון, בתה של ביאטריס ולימים הדוכסית דה קאסל.
ג'סיקה קלארק – אליזבת שארלוטה, נסיכת הפפאלץ (עונות 2–3), אשתו השנייה של פיליפ.
פיפ טורנס – הדוכס דה קאסל (עונות 1–2)
הארי האדן-פטון – גסטון דה פואה (עונה 2)
גרטה סקאצ'י – מדלן דה פואה (עונה 2)
צוות השחקנים והדמויות > דמויות משניות

ליזי ברושר – קלודין מאסו, מיילדת שהופכת לרופאת המלך.
סטיב קומין – ז'אן-בטיסט קולבר, שר האוצר.
גילי גילכריסט – ז'אק
דומיניק בלאן – אן מאוסטריה, אם המלך.
ג'ו שרידן – פרנסואה-מישל לה טליה, המרקיז דה לובואה
ג'פרי בייטמן – ז'אק-בנין בוסואה
קן בונז – הקרדינל לטו
טיירי הארקור – אנדרה לה נוטר
אנטול טאובמן – מונקורט
אלכסיס מיכאליק – לואי דה רוהן-שאבוט
ג'ורג' ובסטר – ויליאם מאונרז'
מארק רנדל – תומא בומונט
נד דנהי – האב אטיין
ג'יימס ג'וינט – האב פסקל
מתיו מקנולטי – גיום, סנדלר המשרת בצבא תחת פיליפ.
ג'ני פלאט – ז'אן, אחותו של גיום.
הפקה

הסדרה נוצרה על ידי התסריטאים הבריטים סיימון מירן ודייוויד ולסטנקרופט; שניהם בעלי ניסיון בהוליווד. סדרה זו נחשבת לסדרת הטלוויזיה הצרפתית היקרה ביותר בכל הזמנים, עם תקציב של 30 מיליון אירו (כ-33 מיליון דולר) רק עבור עונתה הראשונה.
עוד טרם שידורה, הסדרה חודשה לעונה שנייה, שצילומיה החלו בפברואר 2016; ועלילתה התחילה ארבע שנים לאחר אירועי העונה הראשונה.
ב-14 בספטמבר 2016, אישר המפיק קלוד שלי כי הסדרה חודשה לעונה שלישית, שצילומיה יחלו באפריל 2017. ב-11 במאי 2017, פרסם חשבון האינסטגרם הרשמי של שאטו דה וו-לה-ויקונט תמונות מתוך צילומי העונה השלישית. ב-17 באפריל 2018, נמסר על ידי "וראייטי" כי עונתה השלישית של הסדרה, תהיה גם עונתה האחרונה
שידור

הסדרה עלתה לראשונה ב-16 בנובמבר 2015 בערוץ "Canal+, בצרפת ובערוץ "Super Channel" בקנדה, במאי 2016 בערות "BBC Two" בבריטניה, וב-1 באוקטובר 2016 בערוץ "Ovation" בארצות הברית. שירות "The Movie Network" נתן גישה מוקדמת לכל העונה השנייה כבר באוקטובר 2016, טרם מועד השידור בשנת 2017 הסדרה נשארה בשלוחה האנגלית של "Super Channel" עד למאי 2016 אך הוסרה ממנה בדצמבר 2016, לאחר שרשת "TMN" העלתה את פרקי העונה השנייה מוקדם מהצפוי. מנגד, היה באפשרותה של השלוחה הצרפתית של הערוץ לשדר את הסדרה עד ל-8 בנובמבר 2020. ששת פרקיה הראשונים של העונה הראשונה שודרו בערוץ "City" בין 4 בינואר ל-25 בפברואר.
העונה השנייה עלתה לשידור ב-27 במרץ 2017 בצרפת, וב-21 באפריל 2017 בבריטניה. בשלב מסוים לאחר סיום שידור העונה הראשונה, איבדה "Super Channel" את זכויות השידור הקנדיות של הסדרה. לאחר מכן, "The Movie Network" קנתה את זכויות ההפצה והחלה לשדר את העונה הראשונה בשידורים חוזרים.
באפריל 2016, רכשה "נטפליקס" את זכויות הפצת הסדרה. "נטפליקס" הפיצה את עונתה השלישית והאחרונה של הסדרה ב-2 באפריל 2019.
הערות שוליים

↑  Cocherel, Malik (22 December 2016). "Versailles: Suzanne Clément in the shadow of the Sun King". The Huffington Post (in French). Retrieved 16 October 2022.
↑  Filmer, Antonia (13 August 2016). "From Edwardian England to the Palace of Versailles". The Sunday Guardian. Retrieved 16 October 2022.
1 2  Chrisafis, Angelique (22 April 2016). "Lavish French TV hit Versailles reaches UK screens". The Guardian. Paris: Guardian News & Media Limited. Retrieved 16 October 2022.
↑  Sitbon, Prescilia (14 September 2016). "C. CHELLI (CAPA Drama) : «Versailles saison 3 devrait entrer en tournage en avril 2017»". média+ (in French).
↑  "Instagram post by Château de Vaux-le-Vicomte • May 11, 2017 at 6:10pm UTC". Instagram. Archived from the original on 24 December 2021.
↑  Keslassy, Elsa (7 April 2018). "Canal Plus' Fabrice de La Patelliere on Versailles 3, What's Next". Variety. Retrieved 16 October 2022.
↑  "Versailles". Archived from the original on 23 October 2016. Retrieved 16 October 2022.
↑  "Series - Super Channel". 20 May 2016. Archived from the original on 20 May 2016.
↑  "[https://web.archive.org/web/20161222014708/http://www.superchannel.ca/collection/1/series Series - Super Channelף". 22 December 2016. Archived from the original on 22 December 2016.
↑  "Versailles". Citytv.com.
↑  Kettley, Sebastian (31 March 2017). "When does Versailles season 2 start? BBC release date, cast, trailer, and more". Daily Express. Northern & Shell. Retrieved 16 October 2022.
↑  "What Happened to Versailles?". Super Channel. 3 June 2016. Archived from the original on 16 November 2016.
↑  "The Movie Network - Series - Versailles". The Movie Network.
↑  Keslassy, Elsa (5 April 2016). "MipTV: Netflix Acquires Canal Plus' Hit Period Series Versailles". Variety. Retrieved 16 October 2022. Netflix has acquired second-window U.S. streaming rights to Versailles, the ambitious period series created and exec produced by Simon Mirren (Criminal Minds) and David Wolstencroft (The Escape Artist)."
הרולד אברהמס

הרולד מוריס אברהמס (באנגלית: Harold Maurice Abrahams; ‏15 בדצמבר 1899 – 14 בינואר 1978) היה אתלט יהודי-בריטי. אלוף אולימפי (פריז 1924) בריצת 100 מטר, אירוע שתואר בסרט זוכה 4 פרסי אוסקר, "מרכבות האש" (1981).
ביוגרפיה

אברהמס נולד כבן הזקונים לאיזק ולאסתר בעיירה בדפורד, למשפחה בת שלושה ילדים. אביו היגר לאנגליה מפולין הקונגרסאית. הוא עבד בתור איש כספים ונישא לאסתר ילידת ויילס. אחיו הבכור של הרולד, סר אדולף אברהמס, היה לימים רופא ומייסד תחום רפואת הספורט בבריטניה. אחיו השני, סר סידני אברהמס היה אתלט אולימפי בקפיצה לרוחק ונשיא בית המשפט העליון של סרי לנקה. אברהמס למד בבית ספר רמפטון ואחר כך בגונוויל וקיז קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה אצן וקופץ לרוחק מאז ילדותו, והמשיך לעשות זאת גם כשלמד בקיימברידג'.
ביוגרפיה > 1920

באולימפיאדת אנטוורפן סיים במקום רביעי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 43.0 שניות, במקום 16 בריצת 100 מטר, במקום 11 בריצת 200 מטר בתוצאה של 23.0 שניות ובמקום 20 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.05 מטר.
בארבע שנים שלאחר אולימפיאדת אנטוורפן שלט אברהמס בריצות הקצרות ובקפיצות לרוחק בבריטניה.
ביוגרפיה > 1924 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת פריז, זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא אולימפי חדש של 10.6 שניות, תוצאה שקבע פעמיים נוספות כבר בשלבים המוקדמים, לפני ג'קסון שולץ מארצות הברית (10.7 שניות) וארתור פוריט מניו זילנד (10.8 שניות) ואת האלוף האולימפי מאולימפיאדת אנטוורפן צ'ארלי פדוק מארצות הברית. מדליית כסף בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 41.2 שניות, אחרי הרביעייה האמריקאית שקבעה שיא עולם חדש של 41.0 שניות. בשלב המוקדמות הרביעייה הבריטית קבעה שיא עולם חדש של 42.0 שניות. בריצת 200 מטר הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 22.3 שניות. אריק לידל, השתתף בריצה זו וזכה במדליית הארד. הוא לא השתתף בקפיצה לרוחק באולימפיאדה זו. שנה לאחר מכן, אברהמס נפצע ברגלו, מה שגרם לו להודיע על פרישה.
לאחר פרישתו, היה אברהמס עיתונאי ספורט במשך ארבעים שנה, והיה גם פרשן ספורט ברדיו ה-BBC.
אברהמס התנצר בשנת 1934. בשנת 1936 הוא התחתן עם סיביל אוורס, זמרת מצו סופרן. הזוג אימץ בן ובת.
הרולד אברהמס מת באנפילד שבלונדון ב-14 בינואר 1978. הוא היה בן 78 במותו.
שיאים אישיים

ריצת 100 יארד: 9.9 שניות (1924)
ריצת 100 מטר: 10.6 שניות (1924)
ריצת 220 יארד: 21.6 שניות (1923)
ריצת 200 מטר: 21.9 שניות (1924)
ריצת 440 יארד: 50.8 שניות (1923)
קפיצה לרוחק: 7.38 מטר (1924)
הרולד אברהמס, אולימפיאדת פריז (1924)
כרם ג'אבר

כרם ג'אבר (בערבית: كرم جابر, נהגה: כארם ג'אבר; נולד ב-31 באוקטובר 2000) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת מכבי נתניה מליגת העל.
קריירת מועדונים

ג'אבר נולד בג'לג'וליה, ישראל, למשפחה ערבית-מוסלמית. תחילה שיחק במחלקות הנוער של מכבי פתח תקווה ושל הפועל כפר סבא, ובשנת 2017 הגיע למחלקת הנוער של מכבי נתניה.
ב-3 בנובמבר 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של מכבי נתניה, בהפסד 2-0 להפועל באר שבע במסגרת המחזור התשיעי בליגת העל לעונת 2019/2020. בסך הכל ערך 19 הופעות ליגה בעונה זו, בה סיימה מכבי נתניה במקום התשיעי בליגה.
ב-30 בינואר 2021 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-0 על מ.ס. אשדוד במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת 2020/2021. זה היה שערו היחיד בעונה זו, בה ערך 23 הופעות ליגה וסייע לקבוצתו לסיים במקום השביעי בליגה. בינואר 2023 זכה עם המועדון בגביע הטוטו לעונת המשחקים 2022/23.
ב-21 ביולי 2024 האריך את חוזהו במכבי נתניה בשלוש עונות נוספות.
קריירה בינלאומית

ג'אבר הוא חלק מסגל נבחרת ישראל הצעירה עד גיל 21.
עזריאל דוד פסטג

| --- | --- |

 לידה:  1888 
 פטירה:  1942 (בגיל 54 בערך) טרבלינקה, גנרלגוברנמן 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין, חזן
 
עזריאל דוד פסטג (נרצח בה'תש"ב, 1942) היה חזן ומלחין חסידי שפעל לפני השואה ובמהלכה. הוא השתייך לחסידות מודז'יץ, שהדגישה את מקומו של הניגון בעבודה הרוחנית, ונחשב לאחד הבולטים בקהילה החסידית.
ביוגרפיה

פסטג נולד בוורשה למשפחה שהשתייכה לחסידות מודז'יץ. קשריה של משפחתו לחסידות היו רחבים, ועל המשפחה המורחבת נמנו דמויות מרכזיות בחסידות מודז'יץ במוקדיה השונים בפולין.
היה קרוב מאוד לאדמו"ר ממודז'יץ, בעל ה"אמרי שאול", שכשנודע לו דבר רציחתו אמר:
דער וועלט מיט עזריאל דוד און דער וועלט האן עזריאל דוד איז נישט דער זעלבע וועלט (העולם עם עזריאל דוד והעולם ללא עזריאל דוד זה לא אותו עולם).
בתו, בלה פערל, עלתה לישראל לפני המלחמה, והייתה היחידה ששרדה מכל צאצאיו.
יצירתו

פסטג נודע בלחניו המיוחדים לאירועים רוחניים, כסעודות שבת ותפילות, ובחסידות מודז'יץ שרוממה את עולם הניגון, נחשב לדמות משמעותית - עד כדי שאמרו עליו כי "זר שנקלע למקום בטוח היה שהרבי בעצמו יושב במרכז".
ר' עזריאל דוד היה מבצע את לחניו, ומרחוק היו מגיעים לשמוע את שירתו, שעליה היו מספרים:
אינכם יכולים לתאר בכלל סעודה שלישית אצל ר' עזריאל דוד, כאשר רק פתח את פיו והחל לשיר, היו אפילו הזבובים נעמדים דום ומחרישים.
יצירתו > אני מאמין

הניגון שהתפרסם במיוחד מכל לחניו נוצר, על פי האגדה החסידית המקובלת, על סף מותו - בקרון שהוביל אותו אל מחנה ההשמדה.
על פי המסופר על ידי החזן בן-ציון שנקר, חסיד מודזיץ', כך התגלגל הניגון: כאשר נשלחו פסטג ובני משפחתו בשנת תש"ב (1942) אל מחנה ההשמדה טרבלינקה, דחוסים בתוך קרונות משא ללא אוויר ומים, החל פסטג לשיר בשארית כוחותיו את "אני מאמין" בלחן שנוצר בליבו תוך כדי הנסיעה. בעוד יושבי הקרון מצטרפים אליו ומדקה לדקה התגברה השירה, הכריז פסטג כי מי שיקפוץ מהרכבת ויינצל מהתופת ויעביר את הניגון לאדמו"ר ממודז'יץ השוהה בארצות הברית, יזכה במחצית חלקו בעולם הבא. שני יהודים קפצו מהרכבת אולם אחד מהם נהרג במקום מיריות האוקראינים שישבו על גג הרכבת. היהודי השני, שהצליח להינצל ולברוח לשווייץ, רשם את תווי הניגון וסיפורו, ושלח אותם לרבי ממודז'יץ בניו יורק, ככל הנראה מבלי לציין את שם החזן.
במהלך סעודת ברית מילה שנערכה בחודש ניסן תש"ה (1945) הראה הרבי את המכתב לרב יצחק הוטנר ולרבי יעקב חיים מסטולין, ובן ציון שנקר החל לשיר את הניגון מתוך הכתב בליווי הקהל הרב שנכח במקום. לאוזני המשתתפים במעמד כבר הגיעו באותה עת הידיעות על אודות האסון שפקד את אחיהם באירופה, ושנקר העיד כי "עין אחת לא נותרה יבשה לשמע הניגון וסיפור הצלתו". הרב הוטנר, ששהה רבות במחיצתו של פסטג לפני המלחמה בוורשה, זיהה את התבנית המוזיקלית ואת המחבר האלמוני של הניגון. מסופר כי האדמו"ר, שזיהה והכיר אף הוא את ניגוניו של פסטג מימי שהותו באוטבוצק, אמר במעמד זה:
עם הניגון הזה צעדו יהודים אל משרפות הגזים, ועם הניגון הזה יצעדו יהודים לקבל את פני משיח-צדקנו [...] כאשר ר' עזריאל דוד שר את ה'אני מאמין' בוודאי נעו אמות הסיפים בעולמות העליונים.
ראו גם

אני מאמין (ניגון חסידי)
הערות שוליים

1 2 3 4  החסיד רבי עזריאל דוד פסטג מוורשה, באתר ניגוני מודזיץ, ‏2016-05-08
↑  בגזיר עיתון מהתקופה מיוחסת עיקר התפוצה של הניגון לאחר שהוא הושר במהלך תפילת יום הכיפורים של תש"ו בחצרו של הרבי ממודזיץ'. לפי דוד זעירא מהמכון לשימור ניגוני מודזיץ', הגיע סיפור הניגון לרבי במוצאי שמחת תורה, ומאז מוקדשת ההקפה הששית בהקפות השניות במודז'יץ לזכרם של קדושי השואה, ונערכת בכיבוי אורות. ראו אצל י' פלטיאל, "ממלכת הנגינה", גלילות, י"ד תשרי תשס"ה (29.9.04, עמ' 41.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585774405171  MusicBrainz: bc8e9d07-4e8b-4b27-a5b5-e09ee71984ae  VIAF: 316604178   WorldCat (עם VIAF): 316604178
פיקולו (משחק)

ערך זה עוסק במשחק. אם התכוונתם לסוג של חליל, ראו .
| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  משחק, משחק ילדים 
 מספר שחקנים:  2-5
 פיתוח:  חיים שפיר 
 הוצאה לאור:  חיים שפיר
 גילאים:  מגיל 6 ומעלה
 זמן המשחק:  15 דקות
 מיומנות:  הבחנה וחישובי סיכויים
 
פיקולו הוא משחק קלפים ישראלי נפוץ שפותח ויצא לאור על ידי מפתח המשחקים חיים שפיר.
יצא בשנת 1980 לישראל ולגרמניה, עם השנים הפך לרב-מכר ונמכר במספר ארצות, עם למעלה מ-11 מיליון עותקים.
בישראל המשחק מוכר בשם פיקולו אבל המוציא לאור בגרמניה שינה את שמו ל"הלי גלי" (תותי פרוטי) וכך הוא מוכר ברוב ארצות העולם. בארצות הברית המשחק נמכר בשם "Fruit Punch".
מטרת המשחק

מטרת המשחק היא לצלצל בפעמון כשמופיעים 5 פירות מאותו הסוג. ולגרוף את כל הקלפים.
הוראות המשחק

מניחים פעמון במרכז השולחן. מערבבים את הקלפים, ומחלקים את כל הקלפים לשחקנים באופן שווה.
כל שחקן מציב את קלפיו כחפיסה בלתי גלויה לפניו או אוחז אותה בידו.
מחלק הקלפים משחק ראשון ואחריו התור עובר לשחקן הבא (על פי כיוון השעון) כל שחקן בתורו מניח קלף אחד מחפיסתו ומציבו גלוי בראש ערמת המשחק שלו כך שתמיד רק הקלף האחרון בכל ערמת משחק גלוי.
את הקלף יש לפתוח במשיכה לפנים ולא לאחור כדי להבטיח שהשחקן הפותח לא יראה את הקלף שלו לפני האחרים.
הקפד לעשות זאת במהירות כדי לא להעניק ליריביך יתרון. כאשר יש בראש ערמות המשחק כמות של אחד מהפירות שווה בדיוק לחמש, יש למהר ולצלצל בפעמון. הכמות של חמש יכולה להתקבל כסכום של כמה קלפים לדוגמה: 2+3, 2+2+1, 4+1 או אפילו 5 על אותו הקלף. הראשון שמצלצל בפעמון מקבל את כל הקלפים.
עוד דרך לזכות בקלפים זה אם יש את אותו פרי ואותו מספר אצל כל המשתתפים.
קלפים

בחפיסה ישנם 55 קלפים, הנושאים 4 סוגי פירות תות, בננה, שזיף, ולימונים בכמויות מ-1 עד 5 על כל קלף.
גרסאות נוספות > וריאציות שונות של המשחק

פיקולינו
פיקולו=אקסטרים
חטיבת עוז

| --- | --- |
סמל החטיבה, וראו בהרחבה
סמל החטיבה, וראו בהרחבה
 "יָדְךָ בְּעֹרֶף אֹיְבֶיךָ" בראשית, מ"ט, ח'
 פרטים
 כינוי:  חטיבת הקומנדו
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל
 סוג:  חטיבת קומנדו
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  דצמבר 2015 – הווה (כ־9 שנים)
 מקים היחידה:  דוד זיני
 מלחמות:  מב"ם  מבצע מגן צפוני  מבצע יוצא לאור (יולי 2020)  מבצע שומר החומות  מבצע עלות השחר  מבצע שובר גלים  מבצע מגן וחץ  מבצע בית וגן  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ייעוד:  לוחמת קומנדו וחי"ר מובחר
 כוח אדם:  יחידות קומנדו של זרוע היבשה
 ציוד עיקרי:  נשק קל, מערכות נשק צלפים ואמצעים מיוחדים
 פיקוד
 יחידת אם:   עוצבת האש
 יחידות בת:   יחידת מגלן   יחידת דובדבן   יחידת אגוז  גדוד המילואים של יחידת הסיוע המבצעי (יחס"מ)  גדוד 6212 (מילואים של יחידת מגלן)  גדוד 6217 (מילואים של יחידת דובדבן)
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  עומר כהן
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
לוחמי החטיבה בטקס החלפת מפקד
חטיבת עוֹז (חטיבה 89), הידועה בכינוי חטיבת הקומנדו, היא עוצבת חיל רגלים למבצעים מיוחדים של זרוע היבשה בצה"ל. החטיבה מאגדת תחתיה ארבע יחידות קומנדו – יחידת אגוז, יחידת מגלן, יחידת דובדבן ויחידת הסיוע המבצעי (יחס"מ) וכפופה לעוצבת האש (אוגדה 98).
החטיבה קיבלה את המספר 89, לציון גדוד הקומנדו 89, גדוד פשיטה בפיקוד משה דיין ודב צסיס, שפעל במלחמת העצמאות תחת פיקוד חטיבה 8.
היסטוריה

על הקמת החטיבה החליט ב-2015 הרמטכ"ל גדי איזנקוט, במסגרת התוכנית הרב-שנתית גדעון. עד הקמת החטיבה, זרוע היבשה הייתה הזרוע היחידה בצה"ל ללא מערך מבצעים מיוחדים אחוד, בניגוד לשלוש הזרועות האחרות של צה"ל:
אגף המודיעין – מערך המבצעים המיוחדים, ובתוכו בין היתר סיירת מטכ"ל.
זרוע האוויר והחלל – כנף 7 ובה בין היתר יחידת שלדג ,יחידה 669 ויחידה 5700.
זרוע הים – שייטת 13.
בהקמת חטיבת הקומנדו כיחידת קומנדו של זרוע היבשה והוספתה ליחידות הקומנדו הזרועיות במפקדת העומק, צה"ל למעשה התאים את מבנהו למבנה האמריקאי בהפעלת כוחות מיוחדים על ידי השלמת מפקדת העומק, שלמעשה מהווה את ה-SOCOM הישראלי.
התהליך החל בדצמבר 2011 בהחלטה להקים את מפקדת העומק, מפקדה עצמאית שמכירה ומעדכנת את יכולותיהן של יחידות הקומנדו הזרועיות ותפקידה הוא תכנון, הפעלת הכוח והובלת מבצעים מיוחדים ורב-זרועיים ארוכי טווח במרחב המוגדר כעומק האסטרטגי של מדינות האויב של ישראל.
היסטוריה > 2016–2020

ב-6 ביולי 2015 מינה הרמטכ"ל את אל"ם דוד זיני להקים את חטיבת הקומנדו. החטיבה הוקמה רשמית ב-27 בדצמבר 2015 וזיני נכנס לתפקידו כמפקדה.
בפברואר 2016 סיימה החטיבה את התרגיל החטיבתי הראשון בתולדותיה ובנובמבר 2016 נחתם הליך הפיכת החטיבה לחטיבה מבצעית.
ביוני 2017 ערכה החטיבה תרגיל נרחב בקפריסין.
ביוני 2018 נסגרה יחידת רימון וביולי מוזגה ליחידת מגלן.
במהלך העימותים בגבול ישראל–רצועת עזה (2018–2019), צלפי החטיבה נפרשו לאורך גדר המערכת סביב רצועת עזה על מנת למנוע חדירת מחבלים פלסטינים לשטח ישראל ופריצה של הגדר. מערכות הנשק שהפעילו הצלפים כללו את ה-SR-25 Mk 11 החצי-אוטומטי והבארט MRAD הבריחי החדש, שלו זו הייתה טבילת אש מבצעית.
היסטוריה > 2020–2023

במהלך חודש יוני 2020 הוקפצה החטיבה לגבול לבנון לאור המתיחות עם חזבאללה באותה תקופה ופעלה לסיכול פיגועי טרור בגזרה.
יחידת מגלן ויחידת אגוז פעלו לסיכול חוליות נ"ט של חמאס וגא"פ במהלך מבצע שומר החומות במאי 2021.
בתרגיל חודש המלחמה של צה"ל ב-2022 הוטסה והוחפה החטיבה לקפריסין לתרגיל רחב-היקף.
במבצע עלות השחר הוקפצה החטיבה לגזרת עזה לתגבור הכוחות ולתקיפת מטרות טרור.
החטיבה הובילה את הלחימה במבצע בית וגן שנערך בג'נין ובמחנה הפליטים ג'נין, ואיבדה לוחם אחד בקרבות.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל > מתקפת הפתע

בבוקר שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, 7 באוקטובר 2023 פתחו ארגוני חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני במתקפת פתע על ישראל. בחסות ירי של אלפי רקטות לעבר ישראל, חדרו כ-3,000 מחבלים ליישובים ישראליים ומתקנים צבאיים, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון דלים. לוחמי החטיבה הוקפצו ליישובי העוטף וניהלו קרבות קשים מול המחבלים על מנת לשחרר את היישובים ולהשיב את השליטה עליהם. במהלך הקרבות איבדה החטיבה 21 מלוחמיה (9 לוחמי מגלן, 7 לוחמי דובדבן, ו-5 לוחמי אגוז) בזירות קרב שונות בנחל עוז, בכפר עזה ובכיסופים.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל > החזית הלבנונית

ב-9 באוקטובר 2023 פעלה יחידת אגוז של החטיבה בגזרת גבול לבנון. לאחר היתקלות עם מחבלים מארגון חזבאללה וחילופי אש, נהרג לוחם פלוגת המילואים של יחידת אגוז רס"ל גלעד מולכו.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל > התמרון הקרקעי ברצועת עזה

עם תחילת התמרון הקרקעי ברצועת עזה, החלה יחידת מגלן לפעול כחלק מצוות הקרב של חטיבת הנח"ל, אשר נעה בין צפון הרצועה ושאטי. לאחר הפסקת האש, כל יחידות העילית של החטיבה (מגלן, אגוז ודובדבן) אוחדו תחת צוות קרב חטיבתי אחד ופעלו באזור ח'אן יונס. במהלך הקיץ 2024, חודש המאמץ המבצעי בציר נצרים. במהלך הלחימה במסגרת התמרון הקרקעי נהרגו בקרבות השונים כ-16 מלוחמי החטיבה.
יחידות החטיבה

| יחידה | יחידה | תפקיד היחידה |
| --- | --- | --- |
|  | דובדבן | מתמחה בלוחמה בטרור ובפעילות מסוערבת נגד מחבלים. |
|  | אגוז | מתמחה בפעילות יבשתית מורכבת, ובטקטיקות לוחמת גרילה כולל לוחמה בסבך |
|  | מגלן | מתמחה בהשמדת מטרות איכות בעומק שדה הקרב וביצירת מודיעין צבאי באמצעות אמצעי לחימה מיוחדים |
|  | בא"ח עוז | בית הספר לקומנדו שבו עוברים חיילי החטיבה את ההכשרה |
יחידות החטיבה > יחידת מגלן

יחידת מגלן היא יחידת קומנדו בצה"ל, המתמחה בהשמדת מטרות איכות בעומק שדה הקרב וביצירת מודיעין. לוחמי היחידה נבחרים ממסיימי גיבוש סיירת מטכ"ל ושייטת 13 לאחר שעברו ראיון, ומן המתגייסים לחטיבת הצנחנים, העוברים גיבוש ממיין.
יחידות החטיבה > יחידת דובדבן

יחידת "דובדבן" היא יחידת קומנדו ולוחמה בטרור המתמחה בלוחמה זעירה תחת הסוואה חלקית או מלאה. עיקר פעילותה של היחידה היא: איסוף מודיעין בשטח בנוי, ביצוע מעצרים מורכבים או סיכול ממוקד של מבוקשים ומחבלים (פעילי טרור) בלב שטחים עוינים תוך שימוש ביכולות מתקדמות ומסווגות, כאשר חלק מהפעילות נעשית בצורה מסוערבת, כלומר הלוחמים מחופשים לעוברי-אורח ערבים.
יחידות החטיבה > יחידת אגוז

יחידת אגוז היא יחידת קומנדו המתמחה בפעילות יבשתית מורכבת, ובמקור נועדה ללחום בטקטיקה של לוחמת גרילה נגד ארגון חזבאללה ברצועת הביטחון שבדרום לבנון. היא מתמחה בלחימה בכל תוואי: בשטח סבוך, בשדאות, הסוואה צבאית ועוד. ניסיונה הרב של היחידה בלחימה מול כוחות לא סדירים, במיוחד מול חזבאללה בדרום לבנון, השפיע רבות על תורות הלחימה של חטיבות החי"ר והיחידות המיוחדות בצה"ל. היחידה היא יחידה ניידת, הפועלת בכל מקום.
לוחמי היחידה נבחרים מבין מסיימי גיבושי מטכ"ל, שייטת וסיירת גולני.
יחידות החטיבה > בית הספר לקומנדו – בא"ח עוז

אחרי הטירונות של לוחמי חטיבת הקומנדו בבא"ח צנחנים (מגלן ודובדבן) או בבא"ח גולני (אגוז), הלוחמים עוברים את המשך ההכשרה בבית הספר לקומנדו – בא"ח עוז. בשנת 2018 החלה הקמת בית הספר, וב-18 ביולי 2019 בית הספר הפך למבצעי. ב-9 באוגוסט 2020 בית הספר עבר למשכן קבוע במתקן אדם, לאחר ששוכן זמנית בבית ליד.
יחידות החטיבה > בית הספר לקומנדו – בא"ח עוז > מפקדי בא"ח עוז

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אסף חממי | 2018–2020 | לימים מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה. נהרג בקרב וגופתו נחטפה בטבח שבעה באוקטובר |
| איתי מטק | 2020–2022 | לימים מפקד חטיבת עציון |
| גל ריץ' | 2022–2024 | מפקד הבא"ח במלחמת חרבות ברזל |
| סאל ע׳ | 2024– | מפקד הבא"ח הנוכחי |
יחידות החטיבה > יחידות סיוע

יחידת רפואה אווירית (יר"א) – יחידת סיוע המורכבת מעשרות רופאים, אחים ומטפלים במילואים המתמחים בנחיתה מהאוויר ופתיחת בית חולים ארעי בעומק שטח אויב באמצע שדה הקרב.
יחידות החטיבה > יחידות המילואים

יחידות המילואים של יחידות מגלן ודובדבן (יחידת המילואים של יחידת אגוז היא חטיבה 11).
יחידות בעבר > יחידת רימון

יחידת רימון הייתה יחידת קומנדו המתמחה בלוחמה מדברית. היחידה פעלה הן בלחימה ברצועת עזה, הן בפעולות ביטחון שוטף לאורך גבול ישראל–מצרים, הן בפעולות בעומק הנגב והן בגזרת איו"ש בתנאי מדבר, במטרה להילחם בהברחות לא חוקיות, בהן, אמצעי לחימה, סמים וחדירת מחבלים. היחידה הצטיינה במבצע צוק איתן וזכתה לצל"ש אלוף. מאז הקמתה באוגוסט 2010 עד הקמת חטיבת הקומנדו בדצמבר 2015, פעלה היחידה במסגרת חטיבת גבעתי. בדצמבר 2015 הוכפפה לחטיבת עוז. ביוני 2018 נסגרה היחידה והפכה ביולי לפלגה המתמחה בין השאר בלוחמה מדברית ביחידת מגלן.