stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוליבייה רולנז'ה
ביוגרפיה

אוליבייה רולנז'ה נולד בקנקאל שבצפון ברטאן. סבו מצד אביו היה סוחר מאלזס שלפני מלחמת העולם השנייה התיישב בקנקאל, אמו היא ברטונית, נצר לז'אן שואן. רולנז'ה הוא מהנדס כימיה במקצועו ואשתו ז'אן רוקחת. כשהיה בן 24 תקפה אותו כנופיית צעירים ברחובות העיר סן-מלו הסמוכה והכתה אותו מכות אנושות, לקח לו שנתיים להתאושש, במהלכן הוא ישב על כיסא גלגלים. כשהתאושש החליט רולנז'ה לעסוק במקצוע שיהיה בנוי על רגשות ולא על השכל ולכן נהפך לטבח. הוא למד חצי שנה בבית ספר לבישול וב-1982 פתח את מסעדתו לה מזון דה בריקור (Les maisons de bricourt) בקנאקאל, מעל למסעדה פתח מלון בוטיק. במדריך גו מיו ב-1984 זכה ב-15 נקודות, באותה שנה זכה בכוכב במדריך המישלן, ב-1988 זכה בשני כוכבי מישלן ב-1994 ב-19 נקודות בגו מיו וב-1995 כינהו גו מיו "הטבח הטוב באירופה" ובחר בו לשף השנה, ב-2006 זכה לשלושה כוכבי מישלן.
רולנז'ה משתית את מטבחו על מיטב פירות הים והדגים שנידוגים באוקיינוס האטלנטי ומוגשים במסעדתו בשיא הטריות עם בישול מועט, הוא מגדל בחצר ביתו ירקות. בכל חופשותיו כשהמסעדה הייתה סגורה הוא נוסע לחופשות בהודו, תאילנד ודרום אמריקה ומביא משם תבלינים למסעדה. רולנז'ה לא משתמש בשמנת, חמאה, שמן זית ושום וגם לא נעזר בצירי עוף, בשר או דגים. כל הרטבים מבוססים על ציר ירקות המועשר באמולסיות מזוקקות של תבלינים אורינטליים. הוא מבשל עם מעט מרכיבים ובלי טיגון.
בכפר סן-מלואר דז-אונד פתח את המלון מזון רישה (MAISON RICHEUX) ומסעדה לה קוקיאז' (LE COQUILLAGE), שהיא מעין ביסטרו ימי; שני המלונות (ביחד עם לה מזון דה בריקור) שבבעלותו הם רלה א שאטו ובבעלותו מלון נוסף. יש לו גם חברה ליבוא תבלינים, מעדנייה, בית תה ובית ספר לבישול והוא עורך מסעות שיט לאורך חופי ברטאן.
ב-2008 הודיע רולנז'ה שהוא יסגור את מסעדת העילית שלו, יחזיר את כוכבי המישלן ויעבור לבישול פשוט יותר, זאת מכיוון שפיזית קשה לו לבשל, תוצאה של התקיפה שעבר שלושים שנה קודם לכן. כיום (2010) הוא שומר על 19 נקודות בגו מיו, אך ללא כוכבי מישלן.
בנובמבר 2009 נבחר לסגן נשיא של רשת רלה א שאטו.
ב-16 במרץ 2011 קיבל את אות מפקד מסדר האמנויות והספרות.
לקריאה נוספת

אביטל ענבר, התענוגות של צרפת, אריה ניר מודן, תשנ"ז 1997. עמ' 23, 27, 173, 391-384, 393-392, 394, 395, 396.
שגיא כהן, מדריך מפה למסעדות הטובות בעולם, הוצאת מפה, תשס"ג 2003, עמ' 111.
אבי אפרתי, "במטבחו של יורד הים", על השולחן 159, מאי 2004, עמ' 72–78.
Tumbleweed Connection

Tumbleweed Connection (בתרגום חופשי: הַאֲחָזָת הטאמבלוויד) הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר והיוצר אלטון ג'ון, שראה אור באוקטובר 1970 בבריטניה,
ובינואר 1971 בארצות הברית. הוא אלבום קונספט בהשראת אמריקנה והמערב הישן של אמריקה.
רקע

כל השירים נכתבו על ידי אלטון ג'ון וברני טופין, למעט "Love Song" שנכתב על ידי לזלי דאנקן (אנ'). האלבום הוקלט באולפני טרידנט (אנ') בלונדון, אנגליה בשמונה סשנים שהתפרשו על פני החודשים מרץ, אפריל (לקולות רקע), מאי, יוני ואוגוסט 1970, ויצא לאור באוקטובר אותה שנה. לדברי המתזמר פול בקמסטר ההקלטות פוזרו על פני ארבעה וחצי חודשים מפני שג'ון, המפיק דאג'ן והוא עצמו כמעט ולא היו זמינים באותו זמן (לג'ון היו 30 הופעות בבריטניה ואירופה בין 20 במרץ ו־14 באוגוסט 1970). רבים משירי האלבום נכתבו והולחנו בזמן שבו נכתבו והולחנו שירי האלבום הקודם, "Elton John" (וחלק מהם – עוד קודם), דבר שגרם להכנת האלבום להיות קלה, לדברי ג'ון, משום ש"היה לנו מצבור". ג'ון ביצע בהופעות גרסה מוקדמת של "Son Of Your Father" כבר ביולי 1969, ושל "Ballad Of A Well-Known Gun" באוגוסט – ספטמבר אותה שנה. גרסת דמו של השיר האחרון הוקלטה באולפני דיק ג'יימס ‏(DJM) בסתיו 1969. גרסאות דמו פסנתר של "Come Down In Time" ו־"Talking Old Soldiers" הוקלטו באולפני DJM באוקטובר – דצמבר 1969. גרסאות בסיסיות של "Counrty Comfort", "Come Down in Time" ו־"Burn Down the Mission" הוקלטו באולפני טרידנט במהלך ההקלטות של "Elton John", עם אוברדאבס שנעשו ל־"Tumbleweed Connection". גרסה מוקדמת של השיר "Madman Across the Water", בהשתתפות מיק רונסון בגיטרה חשמלית, הוקלטה אף היא במהלך הקלטות "Tumbleweed Connection". בכתיבת המילים אמר טופין שהושפע מאוד מהבנד.
הבסיסט די מארי (אנ') והמתופף נייג'ל אולסון (אנ') ניגנו, לראשונה ביחד כחטיבת הקצב באלבום של ג'ון, ב־"Amoreena". אולסון תופף בשיר אחד באלבום הבכורה של ג'ון, "Empty Sky". למארי, הייתה זו ההופעה הראשונה באלבום של ג'ון. בנוסף לכמה נגני אולפן שהשתתפו גם בהקלטת אלבומו הקודם, "Elton John", השתתפו בהקלטת האלבום גם מוזיקאי ליווי מלהקת Hookfoot (אנ') שעבדו עם ג'ון בימיו כמוזיקאי אולפן באולפני "DJM", בשנים שקדמו להקלטת אלבום הבכורה שלו. לג'ון עדיין לא הייתה להקה קבועה באותו זמן, והוא נהג להופיע מדי פעם עם חברי "Hookfoot", שכתוצאה מכך הכירו את שיריו. גיטריסט "Hookfoot" קיילב קוואיי (אנ') והמתופף רוג'ר פופ ניגנו עם ג'ון גם בהקלטת אלבום הבכורה שלו.
הסינגל היחיד היה "Country Comfort", שיצא לאור באוסטרליה, ניו זילנד וברזיל בלבד.
בשונה מהאלבום הקודם, "Elton John", שהתאפיין בתזמוריו העשירים, אלבום זה (למעט "Come Down in Time") התאפיין בצליל קאנטרי־רוק (וכן מוזיקת נשמה) מחוספס יותר: ”אף על פי שהיה בו איזה תזמור, הוא היה הרבה יותר פאנקי”, ציין ג'ון. השפעה מכרעת על הצליל הייתה לחברי "Hookfoot". בריאיון למגזין "Sounds" ‏(אנ'), ריאיון שנערך זמן קצר לפני יציאת האלבום לאור, אמר ג'ון: ”זה יכול להפתיע לא מעט אנשים, אבל אם הייתי עושה עוד אלבום תזמורתי אחד אני מעריך שהייתי מתויג לשארית חיי”. מריאיון אחר מהתקופה עולה שעל ג'ון הופעלו לחצים לעשות אלבום תזמורתי נוסף (בהמשך להצלחת "Elton John" המתוזמר באופן ניכר): ”הם רצו שאני אעשה עוד [אלבום] אחד עם תזמורת אבל אמרתי לא, זה של הקאנטרי בא קודם. הבא בתור הולך להיות יותר קלאסי ותזמורתי”.
רקע > גרסאות כיסוי וביצועים נוספים

גרסה של רוד סטיוארט ל־"Country Comfort" נכללה באלבומו Gasoline Alley (אנ'), שיצא לאור ארבעה חודשים לפני "Tumbleweed Connection".
השיר "Amoreena" מופיע בנעימת הפתיחה של הסרט אחר צהריים של פורענות.
ב־1991 ביצע סטינג גרסת כיסוי ל־"Come Down in Time", שנכללה באלבום המחווה לאלטון ג'ון וברני טופין "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin". לאותו אלבום, כיסה פיל קולינס את "Burn Down the Mission" (שיר שג'ון הרבה לבצע בהופעותיו).
זמר הקאנטרי האוסטרלי קית' אורבן הקליט ל־"Country Comfort" גרסת כיסוי, שנכללה באלבומו Be Here (אנ') שמ־2004.
Love Song
ג'ון בחר להכניס לאלבום את "Love Song" של לזלי דאנקן (בדואט איתה) על חשבון שירו שלו "Into the Old Man's Shoes", אף על פי שהאחרון הוא חלק אינטגרלי מהאלבום מבחינה רעיונית וצורנית – לא היה מקום לשני השירים גם יחד על גבי אריך הנגן. "Love Song" זכה לגרסאות כיסוי על ידי אמנים רבים, בהם דייוויד בואי (גרסת דמו), מריאן פיית'פול, פגי לי, ניל דיימונד, דיון וורוויק ואוליביה ניוטון־ג'ון.
חיים טופול הקליט לשיר גרסה עברית לקראת ביקורו ההיסטורי של הנשיא סאדאת בישראל ופגישתו עם ראש הממשלה בגין ב־1977.
העטיפה

הצילום שעל עטיפת התקליט (שנראה בשלמותו בפתיחה שלה) נעשה בתחנת הרכבת שפילד פארק (אנ') שבמחוז סאסקס, כ־50 קילומטר דרומית ללונדון, על מסילת הרכבת בּלוּבֶּל (אנ'). הצלם איאן דיגבי אובנס צילם את ג'ון (יושב בימין התמונה השלמה, אבל נראה בצד שמאל בעטיפה הקדמית) ואת טופין (עומד בצד שמאל בעטיפה האחורית) מול תחנת רכבת משלהי המאה ה־19, במטרה להמחיש את אווירת האמריקנה הכפרית, על אף המיקום האנגלי (בתמונה נראות פרסומות למותגים אנגליים). תמונות נוספות, שצולמו בתוך רכבת על הקו, נכללו בהערות האלבום.
באוגוסט 2020, הודיעה מסילת הרכבת "בלובל" שלרגל ציון יום השנה ה־50 לצאת האלבום לאור, היא שִחזרה את חזוּת התחנה לחזות שהייתה לה ביום שבו צולמה תמונת העטיפה, כדי לאפשר לציבור להצטלם במקום ולשחזר את התמונה.
הצלחה מסחרית וביקורת

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
מדריך האלבומים של קריסטיגו (אנ'): ‏-B
מגזין Q(אנ'): 
רולינג סטון: (מעורבת)
רולינג סטון (מהדורת דלוקס): 
מדריך האלבומים של רולינג סטון (אנ'): 
Uncut (אנ'): 
וילג' ווייס: ‏+C
!Yahoo: (אוהדת)
האלבום נכנס למקום השני במצעד האלבומים הבריטי ב־16 בינואר 1971, ושהה במצעד 20 שבועות. בארצות הברית, הוא נכנס למצעד בילבורד 200 ב־23 בינואר 1971, הגיע למקום החמישי, ובסך הכל שהה במצעד 37 שבועות. האלבום היה אחד מארבעה אלבומים של ג'ון ששהו בו זמנית במצעד "בילבורד 200" באביב 1971. במרץ 1971 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב בארצות הברית, ובאוגוסט 1998 הגיע שם למעמד אלבום פלטינה.
ב־2012 דורג האלבום במקום ה־458 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של רולינג סטון (אך לא נכנס לרשימה המעודכנת שפרסם המגזין ב־2020).
אף על פי שלא כלל להיטים, הוא מדורג באופן עקבי כאחד מהאלבומים האהובים ביותר על קהל המאזינים של ג'ון.
הצלחה מסחרית וביקורת > ביקורת

האלבום התקבל בהערכה רבה על ידי מבקרי המוזיקה. סטיבן תומאס ארלוויין, מבקר AllMusic, כתב שחצי מהשירים לא מצייתים לתבנית המקובלת של שיר פופ. הוא תיאר את המילים של טופין כ"מעוררות", והוסיף ש"החוש המלודי של ג'ון בשיאו".
מבקר לוס אנג'לס טיימס רוברט הילברן כתב: "זה האלבום הקרוב לשלמות, שאמנים תכופות מעבירים קריירה שלמה בניסיון להניב אותו". מבקר BBC כריס רוברטס תיאר אותו לימים כ"מעולה", "נלהב ומעוצב במיומנות". "מוזיקת נשמה לבנה מאוד, מאוד במיטבה", כתבה פני ולנטיין ממגזין "Sounds".
בביקורתו המנומקת, החיובית אך מסויגת, תיאר ג'ון לנדאו מ"רולינג סטון" את האלבום כ"מרגש", אך הסתייג מהעיבודים העמוסים מדי, לדעתו, לחלק מהשירים. הוא שיבח אמנם את המעבר מ"העיבודים הגרנדיוזיים" שאפיינו, לטעמו, את "Elton John" לעיבודים יותר פשוטים, אך הוסיף: "ההסתייגות העיקרית שלי מהאלבום החדש היא שהוא לא הלך רחוק מספיק [...] השירה והמלודיות שלו באלבום הזה טובות במיוחד. מה שלא כל כך מרגש הוא העיבודים העמוסים שנדמה שמפזרים את האנרגיה של הביצועים". עם זאת, הוא טען שב־"My Father’s Gun", "Burn Down the mission" ו־"Amoreena" העיבודים העשירים "יעילים" ואף "מבריקים", אך: "עדיין, יותר קטעים עם התזמור המצומצם של "Talking Old Soldiers" ושל "Love Song" היו יכולים לתת לאלבום עומק אישי גדול יותר". ביקורת מעורבת הייתה ללנדאו גם על ברני טופין, שלצד תיאור חלק מהמילים שלו כ"מבריקות", טען: "המבנים שלו פעמים רבות מגושמים וקשים לשירה, והדו־משמעויות שלו יוצאות לפעמים משליטה. הוא לא ליריקן גדול, אבל הוא בהחלט ליריקן מעניין ומשמש את אלטון ג'ון כאמצעי משביע רצון להביע את עצמו.".
בביקורתו על מהדורת הדלוקס שיצאה לאור ב־2008 (וכללה, בנוסף לאלבום הרגיל, דיסק נוסף עם דמואים והקלטות מהופעות באולפני BBC), עמד באד סקופה ממגזין UNCUT (אנ') על כך ש־"Tumbleweed Connection" הוקלט לפני הפריצה המסחרית של ג'ון, ועל כן הושפע משיקולים אמנותיים בלבד. הוא תיאר אותו במילים "אלבום מגובש להפליא". הוא שיבח גם את הדיסק השני ותיאר חלק מהביצועים שבו כ"מרתקים". סקופה סיכם: "'Tumbleweed Connection' המורחב מייצג את המקרה הנדיר שבו השלמות עצמה מושבחת".
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אלטון ג'ון וברני טופין (למעט היכן שמצוין אחרת).
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Ballad of a Well-Known Gun  | 4:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Come Down in Time  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Country Comfort  | 5:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Son of Your Father  | 3:48 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | My Father's Gun  | 6:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ‏?Where to Now St. Peter  | 4:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Love Song (לזלי דאנקן (אנ'))   | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Amoreena  | 5:00 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Talking Old Soldiers  | 4:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Burn Down the Mission  | 6:22 |  |  |  |  |  |  |  |
צד א' וצד ב' צורפו כרצועות 1–10 במהדורות התקליטור.
רשימת השירים > רצועות בונוס – ההוצאות המחודשות לאור של "Mercury" ב־1995, ושל "Rocket" ב־2001

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 11. | Into the Old Man's Shoes  | 4:02 |
| 12. | Madman Across the Water  | 8:50 |
מידע נוסף
| # | שם השיר | מידע נוסף |
| --- | --- | --- |
| 11 |  Into the Old Man's Shoes | השמטה מהאלבום "Tumbleweed Connection", יצאה כבי-סייד ל־"Your Song" בבריטניה |
| 12 | Madman Across the Water | גרסה מקורית; יצאה לראשונה לאור באלבום "Rare Masters" ב־1992. בהשתתפות מיק רונסון בגיטרה מובילה |
רשימת השירים > רצועות בונוס – מהדורת דלוקס (2008)

תקליטור ראשון – האלבום המקורי
| תקליטור שני> מס' | תקליטור שני> שם | תקליטור שני> משך | תקליטור שני>  | תקליטור שני>  | תקליטור שני>  | תקליטור שני>  | תקליטור שני>  | תקליטור שני>  | תקליטור שני>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | There Goes a Well-Known Gun (דמו. בגרסת האלבום: "Ballad of a Well-Known Gun")   | 3:27 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Come Down in Time (דמו פסנתר)   | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Country Comfort (דמו פסנתר)   | 4:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Son of Your Father (דמו פסנתר)   | 4:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Talking Old Soldiers (דמו פסנתר)   | 4:13 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Into the Old Man's Shoes (דמו פסנתר)   | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Sisters of the Cross (דמו פסנתר, מתחילת 1970. זמין רק במהדורה זו)   | 4:39 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Madman Across the Water (גרסה מקורית)   | 8:50 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Into the Old Man's Shoes  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | My Father's Gun (הופעה ב־BBC)   | 3:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | Ballad of a Well-Known Gun (הופעה ב־BBC)   | 4:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | Burn Down the Mission (הופעה ב־BBC)   | 6:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | Amoreena (הופעה ב־BBC)   | 5:12 |  |  |  |  |  |  |  |
כל השירים בתקליטור השני יצאו לאור לראשונה במהדורה זו, למעט רצועות 8 – 10. רצועה 10 יצאה לאור לראשונה באלבום האוסף (אומנים שונים) "21 years of alternative radio 1" באוקטובר 1988.
משתתפים

מספרי הרצועות מתייחסים למהדורות התקליטור והמהדורות הדיגיטליות של האלבום.
אלטון ג'ון – זמרה, פסנתר (1, 3–6, 8, 9, 10), אורגן האמונד (8), קולות רקע (10)
בריאן די (אנ')– אורגן האמונד (10, 13 – דלוקס)
קיילב קוואיי (אנ') – גיטרה מובילה (1, 4, 6, 8), גיטרה אקוסטית (1, 3, 5, 6), גיטרה חשמלית (5)
לס תאצ'ר – גיטרה אקוסטית (2, 10), גיטרה אקוסטית 12 מיתרים (3)
גורדון האנטלי (אנ') – גיטרת פלדה הוואית (3)
לזלי דאנקן (אנ') – קולות רקע (1, 4, 5, 7), גיטרה אקוסטית (7)
מייק איגאן – גיטרה אקוסטית (10)
דייב גלובר – גיטרה בס (1, 4, 5 ,6)
הרבי פלוורס (אנ') – גיטרה בס (2, 3, 10)
כריס לורנס (אנ') – בס אקוסטי (2,10)
די מארי (אנ') – קולות רקע (3, 6), גיטרה בס (8)
רוג'ר פופ – תופים (1, 4, 5, 6), כלי הקשה (1)
בארי מורגן (אנ') – תופים (2, 3, 10)
נייג'ל אולסון (אנ') – קולות רקע (3, 6), תופים (8)
רובין ג'ונס – תופי קונגה (10), טמבורין (10)
קארל ג'נקינס – אבוב (2)
סקיילה קאנגה (אנ') – נבל (2)
איאן דאק – מפוחית פה (3, 4)
ג'וני ואן דרק – כינור (3)
פול בקמסטר – עיבוד, ניצוח, תזמור
מדלן בל (אנ') – קולות רקע (1, 4, 5)
טוני בורואס (אנ') – קולות רקע (1, 5)
קאי גרנר – קולות רקע (1, 4, 5)
טוני האזרד — קולות רקע (1, 5)
דאסטי ספרינגפילד – קולות רקע (1, 5)
הת'ר וויטמן – קולות רקע (4)
איבון וויטמן – קולות רקע (4)
תמי האנט – קולות רקע (4)
משתתפים > הפקה

גאס דאג'ן (אנ') – מפיק
רובין ג'פרי קייבל – טכנאי קול
גאס סקינס – עריכה
ריקי גרהאם – העתקות דיגיטליות
גרג פני – מיקס סראונד
ברני טופין – תמלילן
סטיב בראון – תיאום
דייוויד לרקהאם – ארט דיירקטור, עיצוב, עיצוב עטיפה, צילום
בארי וונצל – צילום
איאן דיגבי־אובנס – צילום
ג'ון טובלר (אנ') – הערות אלבום
מצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1971)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1971)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1971)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 4 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 5 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 4 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 2 |
|  יפן | אוריקון | 30 |
|  ספרד | PROMUSICAE | 7 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 4 |
מצעדים > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1971)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1971)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1971)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 25 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 24 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 32 |
נתוני מכירות

| מקום | הסמכה | יחידות מאושרות/מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000^ |
| הממלכה המאוחדת(BPI) | כסף | 60,000 |
^ אומדן היחידות המופצות מבוסס על הסמכת האלבום בלבד  אומדן המכירות+הזרמת מדיה מבוסס על הסמכת האלבום בלבד
ביאורים

↑  1. הַאֲחָזָה

שֵׁם עֶצֶם - נְקֵבָה

קִשּׁוּר, חִבּוּר דְּבָרִים זֶה לָזֶה ‏(Oxford Languages) ‏
2. טאמבלוויד (אנ') הוא סוג של צמח בר חד־שנתי, אחד מצמחי הגלגל. בקיץ בסיסו היבש ניתק מהשורש ונישא ברוח כגלגל. שם האלבום מתייחס להאחזה של הבסיס לשורש.
↑  בדומה לאלבומים "Honky Château" ו־"Don't Shoot Me I'm Only the Piano Player" שגם הם נעשו באותו אופן, ובשונה מ־"Madman Across the Water" שבו לא היה קיים "מצבור", דבר שגרם ליצירתו להיות קשה ומלחיצה.
↑  השיר "Madman Across the Water" יצא לאור, בהקלטה מחודשת עם כריס ספדינג בגיטרה מובילה, כשיר הנושא של אלבום האולפן הבא, "Madman Across the Water". גרסת רונסון כלולה כרצועת בונוס במספר הוצאות מחודשות של "Tumbleweed Connection", וכן באלבום האוסף Rare Masters (1992), שם יצאה לראשונה.
↑  ג'ון וטופין אמרו לריי ויליאמס, המנהל של ג'ון אז, שאם יקרא לבת שלו "אמורינה", הם יכתבו שיר בשם הזה. בהמשך ג'ון היה לסנדק שלה.
↑  "Lady What's Tomorrow".
↑  קיילב קוואיי בגיטרה, רוג'ר פופ בתופים, דייוויד גלובר בבס, ואיאן דאק במפוחית פה.
↑  בין השניים שררה ידידות, מלווה בתחרות והתקוטטויות ידידותיות לצורכי תקשורת, מאז תחילת הקריירה של שניהם.
↑  "Into the Old Man's Shoes" צורף כרצועת בונוס למהדורות המחודשות של האלבום, ראו רשימת השירים.
↑  התחנה הסופית הדרומית של מסילת הרכבת בּלוּבֶּל, שהיא גם התחנה המרכזית בקו.
↑  דיילי טלגרף, סבון "סאנלייט"(אנ'), שוקולד "Rowntree"(אנ'), תה "Mazawattee"(אנ'), מים מינרליים ‏"Shelvey" וסיגרים "Rajah" בעטיפה הקדמית, וסאנדיי טיימס ושוקולד "קדבורי" בעטיפה האחורית.
↑  ביקורת זו של כריסטיגו היא הביקורת העדכנית שלו, כפי שהתפרסמה ב־1981, שנת הוצאת "מדריך האלבומים של קריסטיגו" לאור (ובה כאמור נתן לאלבום ציון ‏"-B"). יש ביקורת נוספת, מוקדמת, שכתב קריסטיגו לאלבום ב־1970 עבור השבועון וילג' ווייס (למטה) – שם נתן לאלבום ציון ‏"+C".
↑  הצלחת האלבום בארצות הברית קשורה קשר הדוק לסיבוב ההופעות הראשון והמצליח שערך ג'ון בארצות הברית, שהחל בסוף אוגוסט 1970, וליציאת הסינגל המצליח מ־‏"Elton John" ‏"Your Song" בסוף אוקטובר. "Your Song" הגיע למיקום השיא שלו בבילבורד הוט 100 (#8) ב־23 בינואר 1971 – באותו חודש בו "Tumbleweed Connection" ראה אור בארצות הברית (זאת בנוסף להיותו אלבום קונספט בנושא אמריקנה והמערב הישן של אמריקה).
↑  ב־2003 הרכיב מגזין "רולינג סטון" רשימה של 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים, בהתבסס על משאלים בקרב מומחי מוזיקה ובעלי תפקידים בתעשייה. ב־2009 הרכיב המגזין רשימה של האלבומים הגדולים בשנות ה־2000 (ויצאו לאור עד אז), בהתבסס על משאל דומה. משילוב שתי הרשימות (זו של 2003 וזו של 2009) הרכיב המגזין ב־2012 גרסה עדכנית של רשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים – זו הרשימה שמוזכרת בפיסקה זו (ב־2020 פרסם המגזין רשימה חדשה)
↑  טופין הוא מעריץ של בוב דילן, אותו כינה "המשיח שלי". דילן מפורסם בכפלי המשמעויות בשיריו.
↑  הפריצה המסחרית של ג'ון החלה עם סיבוב ההופעות הראשון שלו בארצות הברית, בסדרת הופעות במועדון הטרובדור. את הופעת הבכורה במועדון ערך ג'ון ב־25 באוגוסט 1970. "Tumbleweed Connection" הוקלט במרץ 1970 (וכאמור חלקים ממנו הוקלטו עוד קודם לכך, תוך כדי הקלטות אלבומו השני, "Elton John").
↑  עם מיק רונסון בגיטרה מובילה.
↑  BBC רדיו 1 – תוכניתו של דייב לי טרוויס, 12 באפריל 1970.
↑  BBC רדיו 1 – תוכניתו של דייב לי טרוויס, 12 באפריל 1970.
↑  בתוכנית "Sound of the Seventies", ‏ 2 ביולי 1970.
↑  בתוכנית "Sound of the Seventies", ‏ 2 ביולי 1970.
אוסטרוזאורוס

| אוסטרוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 110–105 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
סוג:: אוסטרוזאורוס
מין:: Austrosaurus mckillopi
שם מדעי
 Austrosaurus

אוסטרוזאורוס (שם מדעי: Austrosaurus; מילולית: "לטאה דרומית") הוא סוג של דינוזאור גדול מקבוצת הטיטאנוזאורים, שהתקיים באוסטרליה במשך הקרטיקון התחתון, לפני 110 עד 105 מיליון שנה מזמננו.
מאפיינים

מאובניו של נתגלו במרכז ומערב קווינסלנד בידי מר ה. ב. ווב, שמסר את הממצאים לאחיו ומשם נשלחו למוזיאון קווינסלנד. הסוג תואר ב-1933 בידי החוקר האוסטרלי אלברט הבר לונגמן (אנ'), כשפירוש השם: "Austro" - דרומי, "Saurus" - זוחל/לטאה, זאת עקב הימצאם ביבשת הדרומית (בהמשך התגלו עוד מאובנים רבים של דינוזאורים).
בדומה לזאורפודים רבים נחשב האוסטרוזאורוס לייצור מימי או מימי למחצה, כדי שיוכל לשאת את משקלו, אך טענה זו נשללה לחלוטין כשנמצאו עקבות זאורופודים שתמכו בגופם על היבשה. האוסטרוזאורוס הגיע לגובה של 3.9 מטרים בירכיים ולגובה 4.1 מטרים בכתפיו, מה שגרם לגבו להיות ישר כמעט לגמרי. החוקר גרגורי ס. פאול העריך שהגיע לאורך 20 מטרים ולמשקל 16 טונות בממוצע.
כיום מייחסים את האוסטרוזאורוס לטיטאנוזאור מוקדם, אך הוא נחשב גם לקרוב של הצטיוזאוריים כמו הפטגוזאורוס והשונוזאורוס הדומים לו במראה. חוקרים נוספים רואים בסוג זה טקסון מוטל בספק.
Star Fox (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  Shoot 'em up, משחק פעולה-הרפתקאות
 פיתוח:  Nintendo EAD (1993, 1997, 2017) Argonaut Software (1993, 2017) Rare (2002) Namco (2005) Q-Games (2006-2011) Nintendo EPD (2016) PlatinumGames (2016)
 הוצאה לאור:  נינטנדו
 ארץ מקור:  יפן
 סדרה:  Star Fox
 דרישות תוכנה
 פלטפורמות:  SNES‏, Nintendo 64‏, GameCube‏, Nintendo DS‏, Nintendo 3DS‏, Wii‏, Nintendo Switch
 www.starfox.com
Star Fox היא סדרת משחקי וידאו מסוג יריות-אקשן והרפתקאות, מגוף שלישי שנוצרו על ידי שיגרו מיאמוטו, ופורסמה על ידי נינטנדו. המשחקים עוקבים אחר צוות הלחימה Star Fox של חיות מוטנטיות, בראשות הגיבור הראשי פוקס מקלוד. המשחק מלווה הרפתקאות רבות סביב גלקסיית הכוכבים לילאט, בדרך כלל במטוס הקרב העתידני Arwing, בכלי רכב נוספים וברגל. Star Fox המקורי (1993) הוא משחק יריות תלת־ממדי עם גלילה קדימה, אבל משחקים מאוחרים יותר מאפשרים יותר חופש תנועה לשחקן.
פיתוח

המשחק הראשון בסדרה, שפותח על ידי Nintendo EAD ומתוכנת על ידי תוכנת Argonaut, משתמש ב-Super FX Chip כדי ליצור את חווית המשחק התלת־ממדית הראשונה המואצת בחומרה בקונסולה ביתית. ה-Super FX Chip הוא מעבד שותף מתמטי המובנה במחסנית כדי לעזור ל-SNES לעבד את הגרפיקה. בהמשך נעשה שימוש ב-Super FX במשחקי SNES אחרים, חלקם עם מהירות עיבוד מוגברת. האתחול שלו, Star Fox 64, הוא המשחק הראשון של Nintendo 64 עם תמיכה של Rumble Pak.
עקב בעיות של זכויות על השם עם החברה הגרמנית StarVox, חלק ממשחקי הסדרה שוחררו באזורים מסוימים כ-Starwing ו־Lylat Wars בהתאמה. עם זאת, לגבי-Star Fox Adventures, נינטנדו משתמשת באותו שם ברחבי העולם.
ביקורות

סדרת Star Fox זכתה לביקורות חיוביות ברובן, המשחק המוערך ביותר הוא Star Fox 64. לעומתו המשחק Star Fox Zero קיבל את הביקורות המעורבות ביותר. Star Fox תפס את המקום ה-115 ברשימת 200 משחקי הווידאו הגדולים של EGM, והמשחק ה-82 הטוב ביותר שנעשה לקונסולות נינטנדו, וכן מככב ברשימת 200 המשחקים המובילים של Nintendo Powers. מגזין Next Gen הצביע על Star Fox כאחד המשחקים החלוציים בתחום טכנולוגיית התלת מימד.
מכיוון ש-Star Fox Adventures נקט קו שונה משאר המשחקים, מעריצים רבים התלוננו שהוא דומה יותר מדי למשחק הרפתקאות של משחק תפקידים, כגון האגדה של זלדה. אף על פי שגם הוא זכה לשבחים. בסקר של IGN מתוך רשימה של עשר דמויות נינטנדו לדמות הנינטנדו האהובה בכל הזמנים, פוקס מקלוד הגיע למקום הרביעי, אחרי לינק, מריו וסאמוס בהתאמה.
רשימת משחקים

| שם המשחק | תאריך יציאה | מידע נוסף | ביקורות וציונים |
| --- | --- | --- | --- |
| Star Fox |  JP: February 21, 1993  NA: March 1, 1993  PAL: June 3, 1993 |  שוחרר מחדש לנינטנדו סוויץ' בשנת 2019 | 88 :GameRankings |
| Star Fox 64 |  JP: April 27, 1997  NA: July 1, 1997  PAL: October 20, 1997 |  שוחרר מחדש לקונסולות השונות של נינטנדו במהלך השנים. 1997 – Nintendo 64 2003 – iQue Player 2007 – Wii Virtual Console 2017 – Wii U Virtual Console 2021 – Nintendo Switch Online זה המשחק הראשון שתמך בשלט ה־Rumble Pak לקונסולה. | 88 :GameRankings 89 :Metacritic |
| Star Fox Adventures |  NA: September 22, 2002  JP: September 27, 2002  PAL: November 22, 2002 |  זה המשחק האחרון שפותח על ידי סטודיו Rare לפני שהוא נרכש על ידי מיקרוסופט. | 82 :GameRankings 80 :Metacritic |
| Star Fox: Assault |  NA: February 14, 2005  JP: February 24, 2005  EU: April 29, 2005 |  פותח על ידי Namco. | 67 :GameRankings 71 :Metacritic |
| Star Fox Command |  JP: August 3, 2006  NA: August 28, 2006  AU: September 21, 2006  EU: January 26, 2007 |  שוחרר מחדש ל־Wii U ב־2015 | 76 :GameRankings 76 :Metacritic |
| Star Fox 64 3D |  JP: July 14, 2011  EU: September 9, 2011  NA: September 11, 2011 |  המשחק הזה הוא גרסה מחודשת של Star Fox 64 עבור ה-Nintendo 3DS, עיקר השיפורים הם בגרפיקת התלת מימד ושינויים אחרים. | 81 :GameRankings 82 :Metacritic |
| Star Fox Zero |  JP: April 21, 2016  NA: April 22, 2016  EU: April 22, 2016 |  המשחק פותח על ידי PlatinumGames. | 69 :GameRankings 69 :Metacritic |
| Star Fox 2 |  NA/EU: September 29, 2017  AU: September 30, 2017  JP: October 5, 2017 |  בוטל במקור עקב קרבתו של תאריך השחרור המוצע עם יציאת ה-Nintendo 64 ובעיות פיתוח פנימיות |  |