stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איה סופיה
ממוזיאון בחזרה למסגד

ב-10 ביולי 2020 אישר בית המשפט הטורקי את הסרת מעמדו של המבנה כמוזיאון. דקות לאחר מכן חתם נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן על צו המאפשר את הפיכתה למסגד צעד זה התקבל בביקורת חריפה מצד אונסק"ו, מועצת הכנסיות העולמית, האיחוד האירופי וגורמים בינלאומיים רבים נוספים.
ב-24 ביולי נערכה תפילה ראשונה במסגד, בהשתתפות ארדואן ושרים רבים מממשלתו. יוון הכריזה על יום זה כיום אבל לאומי.
תיאור המבנה

במרכז הכנסייה נמצאת כיפה מרכזית שקוטרה 31 מטרים וגובהה 56 מטרים. כיפה זו קטנה במקצת מכיפת הפנתאון שברומא, ועד לזמננו, היא הייתה אחד מהמבנים המקורים הגדולים ביותר בעולם. ארבעה עמודים בארבע פינות המבנה מחזיקים את משקלה הרב של הכיפה על ידי פנדנטיבה (משולשים קמורים מתחת לכיפה המעבירים את העומסים ל-4 נקודות). דבר זה אפשר בניה ללא עמודים בחלל הכנסייה עצמה, והדבר יצר חלל עצום שבו יכולים להתקהל אלפים ולשמור על קשר עין אחד עם השני ועם מוקד התפילה. בכניסה המערבית של המבנה ובצידו המזרחי של המבנה ישנן חצאי כיפות היוצרות אכסדראות.
המבנה ניזוק מספר פעמים בשל רעידות אדמה. הכיפה קרסה לאחר רעידת אדמה בשנת 558, ולאחר שנבנתה מחדש קרסה שוב בשנת 563. חלקים מהכיפה קרסו בשנים 989 ו-1346.
פנים המבנה מצופה בשיש, ובפסיפסים בצבעים, ירוק, לבן, ורוד וזהב המתארים אישים מהתקופה הביזנטית ודמויות מעולם הנצרות.
גלריה

הכיכר בסמוך למוזיאון
פסיפס האדריכלים והקיסר יוסטיניאנוס
מבט מבפנים מהקומה הראשונה
עמודי השייש בקומה השנייה
פנים המבנה ובו מחראב שנבנה בתקופת העות'מאנים
פסיפס מהתקופה הביזנטית המתאר את ישו הנוצרי
תצלום פנורמי של פנים המבנה מהקומה השניה
הערות שוליים

↑  אליסטר קמרון קרומבי, Science, optics, and music in medieval and early modern thought,p.205
↑  ערן סיקורל, פרשנות, הפיכת איה סופיה למסגד היא עוד צעד של ארדואן בדרכה של האימפריה העות'מאנית, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 ביולי 2020
↑  דין שמואל אלמס, טורקיה: אושרה הפיכת איה סופיה למסגד, באתר ישראל היום, 10 ביולי 2020
↑  סוכנויות הידיעות, אחרי 86 שנה: אלפים בתפילה ראשונה באיה סופיה, באתר ynet, 24 ביולי 2020
↑  כנסיית האיה סופיה באיסטנבול, באתר תגליות - מיסודו של מכון ישראלי לארכאולוגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258064605171  BNE: XX185708  BnF: cb119462371 (data)  GND: 4096339-1  ISNI: 0000 0001 2153 2741  LCCN: n79058868  NKC: kn20020322386  NLG: 56004  NSK: 000587100  SUDOC: 027416232  TDVİA: ayasofya  VcBA: 494/7040  VIAF: 127136890   WorldCat (עם VIAF): 127136890 
ציור פנים המבנה בידי השוודי קורנליוס לוס (1710)
אלבטרוס בולר

| אלבטרוס בולר |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס שחפי
מין:: אלבטרוס בולר
שם מדעי
 Thalassarche bulleri ‏רוטשילד, 1893
תחום תפוצה


אלבטרוס בולר במעוף
אלבטרוס בולר (שם מדעי: Thalassarche bulleri) הוא עוף ימי קטן השייך למשפחת האלבטרוסיים. הוא מקנן באיים הסמוכים לניו זילנד, וניזון בימים הקרובים לאובטרליה או במימי דרום האוקיינוס השקט. הוא קרוי על שמו של האורניתולוג הניו זילנדי וולטר בולר (1838–1906). הוא מחולק לשני תת-מינים: הראשון, T.b. bulleri, מקנן באיי סולנדר (Solander) ובאיי סנארס; השני, T.b. platei, מקנן באיי צ'אטם ובאיי שלושת המלכים.
ניצויו של עוף זה מזכיר את הניצוי של השחפים - גבו וחלקן העליון של כנפיו שחורים, ובטנו לבנה. ראשו וצווארו אפורים-כסופים, ומסביב לעיניו אזורים לבנים. המקור שחור ברובו, קצהו צהוב.
אלבטרוסי הבולר חיים במושבות. הם נוהגים לקנן על צוקים ועל מדרונות חופיים תלולים, ולעיתים מתחת לעצים רחוקים מן החוף. הקן בנוי מאדמה, מעשבים ומשורשים, והוא לרוב משוקע באדמה. הרבייה מתחילה בזמנים שונים בהתאם לתת-המין: תת-המין הדרומי (T.b. bulleri) מתחיל בדצמבר, בעוד שתת-המין הצפוני מתחיל שלושה חודשים קודם לכן. שני ההורים דוגרים על הביצה במשך 60 ימים בתורות שאורכם הממוצע 10 ימים. הגוזלים מתחילים לעוף כ-170 ימים לאחר הבקיעה מן הביצה.
בעבר איגוד השימור העולמי (IUCN) סיווג את מצב השימור של המין כ"פגיע" (Vulnerable), אולם מחקר שנערך מאוחר יותר הראה כי העוף אינו נדיר כפי שנחשב עד אותה עת. בהתאם, מצב השימור של המין שופר ב-2008 ל"קרוב לסיכון" (Near Threatened).
הערות שוליים

↑  אלבטרוס בולר באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292689405171
אל ד'אמטו

אלפונז מרסלו ד'אמטו (באנגלית: Alfonse Marcello D'Amato; נולד ב-1 באוגוסט 1937) הוא משפטן אמריקאי ולשעבר פוליטיקאי, שייצג את מדינת ניו יורק בסנאט של ארצות הברית בשנים 1981–1999. דמאטו הוא האחרון שכיהן בסנאט מטעם ניו יורק מטעם המפלגה הרפובליקנית, ולאחר קריירתו הפוליטית הוא ייסד חברת שדלנות בשם "פארק אסטרטגיות" (Park Strategies).
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ד'אמטו, בן למשפחה ממוצא איטלקי, נולד בברוקלין וגדל בלונג איילנד, בכפר הקטן איילנד פארק. הוא בנם של אנטואנט סיופרי וארמנד ד'אמטו, ברוקר ביטוחים במקצועו. את לימודיו התיכוניים השלים בתיכון צ'אמינייד, ולאחר מכן המשיך ללמוד באוניברסיטת סירקיוז ובבית הספר למשפטים שלה. באוניברסיטת סירקיוז הוא היה חבר באחווה אלפא כיי רו. ב-1960 נישא לבחירת לבו בשם פנלופה, אך השניים התגרשו ב-1995.
ד'אמטו החל את דרכו בפוליטיקה של ארצות הברית בפארק איילנד. הוא היה מעורב מאוד במפלגת האחדות, המפלגה הפוליטית המקומית שניהלה מסע בחירות בבחירות הכפריות שנערכו בפארק איילנד. בעקבות הצלחת המפלגה, מונה לתובע הכללי של הכפר. מאוחר יותר הוא הצטרף אל המפלגה הרפובליקנית של מחוז נסאו, מטעמה כיהן כמנהל הציבורי של המחוז ובמסגרת תפקיד זה היה אחראי לניהול נכסי תושבי המחוז שהלכו לעולמם ללא צוואות. תחילה מונה ואז נבחר לתפקיד "מקבל המסים" של העיירה המפסטיד. הוא עזב תפקיד זה כדי להתמנות למפקח עיריית המפסטיד וב-1977 נבחר ד'אמטו למפקח מנהל. הוא היה גם סגן יושב ראש מועצת המפקחים של מחוז נסאו בשנים 1977–1980.
חרף היותו מועמד די עלום שם, בבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית הוא גבר על הסנאטור המכהן ג'ייקוב יעבץ ברוב של 56% לעומת 44%, לאחר שיעבץ אובחן כחולה בטרשת נפוצה אשתקד. יעבץ התמודד בכל זאת לסנאט כמועמד המפלגה הליברלית של ניו יורק, מה שהוביל לפיצול קולות השמאל במדינת ניו יורק הליברלית בינו לבין חברת בית הנבחרים של ארצות הברית אליזבת הולצמן ולניצחונו של ד'אמטו. הוא נבחר מחדש בשנים 1986 ו-1992, אך הפסיד ב-1998.
ביוגרפיה > בסנאט של ארצות הברית

ד'אמטו הושבע לתפקידו בסנאט בינואר 1981. לרשותו שיא של הפיליבסטר השני והשמיני הארוך ביותר בהיסטוריה של הסנאט של ארצות הברית. הוא זכור בזכות הפיליבסטרים הייחודיים והקומיים שלו. ב-1986, במסגרת פיליבסטר נגד הצעת חוק צבאית שנמשך 23 וחצי שעות, ד'אמטו קרא את ספר הטלפונים של מחוז קולומביה. ב-1992 הוא הציג הצעת חוק שהייתה גורמת לאבדן של 750 משרות בניו יורק תוך שירת השיר "דרומית לגבול".
הוא היה חבר בוועדת הנשיא לביטחון בתעופה וטרור, שהוקמה בספטמבר 1989 לבחינת מדיניות הממשלה הפדרלית בדבר ביטחון בתעופה על רקע טיסה 103 של פאן אמריקן. ד'אמטו ישב בראשות ועדת הבנקאות, השיכון והעניינים האורבניים של הסנאט של ארצות הברית והיה חבר בוועדת הכספים. כחבר בוועדת הכספים הוא נעשה מבקר חריף של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון בשל פרשת וייטווטר, ובשנים 1995 ו-1996 היה יו"ר הוועדה המיוחדת לחקר פרשת וייטווטר. הוא גם נלחם את מאבקם של ניצולי השואה להשבת כספיהם ורכושם מחשבונות בנק שווייצרים.
ד'אמטו היה בעל השפעה רבה בפוליטיקה הרפובליקנית של ניו יורק, והוא נחשב לרבים כ"בוס" של המפלגה הרפובליקנית במדינה זו. לדוגמה, הוא מילא תפקיד מוביל בגיוס ג'ורג' פטאקי לשורות המפלגה ובהבטחת זכייתו במועמדות המפלגה לתפקיד מושל ניו יורק ב-1994. ד'אמטו נודע בנטיותיו השמרניות, כנציג מחוז נסאו ולונג איילנד בסנאט. הוא תמך בתוקף בעמדות השמרניות של מפלגתו בענייני חוק ומשפט כמו עונש מוות ועונשים חמורים בגין עבירות סמים. בנושאים מסוימים, עם זאת, הוא צידד ביריביו מהמפלגה הדמוקרטית — ב-1993, ד'אטו נמנה בין שלושת הרפובליקנים שהצביעו בעד מתן אפשרות להומוסקסואלים מוצהרים לשרת בכוחות המזוינים של ארצות הברית.
ביוגרפיה > לאחר החיים הפוליטיים

ב-1998, הקמפיין לזכויות אדם הביע את תמיכתו בד'אמטו בבחירות חוזרות לתקופת כהונה רביעית על פני חבר הקונגרס הדמוקרטי הדמוקרטי צ'אק שומר בשל נכונותו לתמוך בזכויות להט"ב. על אף תמיכה זו הוא לא הצליח לגבור על שומר בבחירות הכלליות, שזכה לתמיכתם של הגברת הראשונה הילרי קלינטון וסגן הנשיא אל גור ול-54% מקולות הבוחרים. לאחר הפסדו בבחירות היה בעל טור בכתב העת "ג'ורג'" וייסד חברת שדלנות.
בבחירות 2008 לנשיאות הביע את תמיכתו בסנאטור לשעבר פרד תומפסון שהתמודד למועמדות הרפובליקנית לנשיאות וטען כי מדובר בשמרן אמיתי ולא באחד שאימץ עמדות שמרניות רגע לפני הבחירות, אך לאחר הופעות גרועות של תומפסון הסב את תמיכתו לג'ון מקיין. בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הרפובליקנית 2012 תמך במיט רומני. בבחירות שלאחר מכן הביע את תמיכתו במושל אוהיו ג'ון קייסיק על פני ג'ב בוש וג'ורג' פטאקי באמתלה כי קייסיק ראוי למועמדות על הצלחתו לאזן התקציב בעת שהיה חבר בית הנבחרים.
הערות שוליים

↑  AP‏, D'Amato, Wife Divorce, באתר לוס אנג'לס טיימס, 8 באפריל 1995 (באנגלית)
↑  אדם נגורני, D'Amato Wins Endorsement Of Gay Group, באתר הניו יורק טיימס, 21 באוקטובר 1998 (באנגלית)
↑  מגי הברמן, D'Amato for Romney, באתר פוליטיקו, 14 במרץ 2012 (באנגלית)
↑  רוס ברקן, D’Amato Snubs Pataki to Endorse Kasich for President, באתר אובסרבר, 26 באוגוסט 2015 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012330091605171  PLWABN: 9810638292305606  GND: 1089295510  ISNI: 0000 0000 2304 8219  LCCN: n81145524  NLK: KAC2020Q7531  RERO: 02-A010171062  SNAC: w6j97v1b  US Congress: D000018  VIAF: 43171707   WorldCat (עם VIAF): 43171707 
ד'אמטו עם הנשיא רונלד רייגן בחדר הסגלגל, 1986
אטלנטיס (סיירת עזר, 1937)

| --- | --- |
אטלנטיס, יולי 1941
אטלנטיס, יולי 1941
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת עזר
 צי:  קריגסמרינה
 דגל הצי:  
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Bremer Vulkan 
 הושקה:  16 בדצמבר 1937
 תקופת הפעילות:  30 בנובמבר 1939 – 22 בנובמבר 1941 (שנתיים)
 אחריתה:  הוטבעה על ידי הצי המלכותי הבריטי ב-22 בנובמבר 1941
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  17,600 טון
 אורך:  115 מטר
 רוחב:  18.6 מטר
 שוקע:  8.7 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  16 קשרים
 גודל הצוות:  350
 טווח שיוט:  60,000 מייל ימי במהירות 10 קשר
 הנעה:  שני מנועי דיזל בהספק 7,600 כוח סוס
 צורת הנעה:  שני מדחפים
 כמות הדלק:  3,000 טון
 אמצעי לחימה
 חימוש:  6 תותחים 150 מ"מ   תותח 75 מ"מ   4 תותחים 20 מ"מ   2 תותחים 37 מ"מ   4 משגרי טורפדו 21 אינץ'   92 מוקשים
 מטוסים:  שני היינקל He 114, אחר כך הוחלפו באראדו Ar 196
 
אטלנטיס הייתה סיירת עזר גרמנית שפעלה במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

אטלנטיס הושקה ב-16 בדצמבר 1937 כאוניית הסוחר "גולדנפלס", עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היא גויסה לקריגסמרינה ב-10 בנובמבר 1939 והפכה לסיירת עזר חמושה תחת השם "אטלנטיס". הפיקוד עליה ניתן לקפטן ברנהרד רוגה.
אטלנטיס יצאה למשימתה ב-11 במרץ 1940 שעל סיפונה צוות של 350 מלחים. רוגה בדרך כלל נהג לתקוף אוניות סוחר שמעבירות אספקה, הוא התחזה לספינת סוחר ממדינה נייטרלית או מדינת בעלות הברית ונהג קודם לבקש את כניעתם ואם הם סירבו לתקוף אותם עד הטבעתם.
אטלנטיס קצרה את ניצחונה הראשון עם הטבעת ספינת הסוחר הבריטית "סיינטיסט" ב-3 במאי 1940, ב-10 במאי 1940 היא ניסתה לפרוס 92 מוקשים ימיים בכף אגולס שמול חופי דרום אפריקה. אולם, מכיוון שאחד המוקשים התפוצץ בטרם עת, התאפשר לצי המלכותי הבריטי לשלות את המוקשים ולנטרלם.
לאחר מכן האטלנטיס שטה לאוקיינוס ההודי וניסתה לצוד את ספינות בעלות הברית השטות בקו של דרבן-אוסטרליה אולם ללא הצלחה. הכישלון של האטלנטיס גרם לרוגה לשנות את הנתיב והוא ארב לספינות בקווים דרבן-באטוויה ומאוריציוס-אוסטרליה, השינוי נחל הצלחה ועד סוף שנת 1940 הצליחה האטלנטיס להטביע או ללכוד עוד 15 ספינות. באחת מהספינות שנלכדו מצא רוגה את תוכניות ההגנה הבריטיות למזרח הרחוק. התוכניות הועברו ליפנים וסייעו להם רבות בניצחונותיהם הראשונים כנגד הבריטים.
אטלנטיס נאלצה לעגון בקרבת איי קרגלן באוקיינוס ההודי בעקבות קשיים טכניים, דבר זה סיכן את שלומה של הסיירת והעמיד אותה בסכנת פגיעה חמורה מצד בעלות הברית. התיקונים הושלמו ובינואר 1941 שבה אטלנטיס לפעילות מבצעית.
ב-8 באפריל 1941 שטה אטלנטיס לכיוון האוקיינוס האטלנטי והחלה לפעול בו תוך שהיא מטביעה עוד 5 ספינות וב-6 באוגוסט 1941 אטלנטיס עברה לפעול באוקיינוס בשקט שם היא לכדה את ספינת הסוחר הנורווגית "סילבפלנה", זהו היה ניצחונה האחרון.
במהלך מפגש תדלוק עם הצוללת הגרמנית U-126 האטלנטיס הותקפה על ידי הספינה הבריטית אה"מ דבונשיר והוטבעה על ידה, אולם למזלם של מלחיה נאלצו הבריטים לסגת מפחד הצוללת, שבסופו של דבר הצליחה לחלץ את המלחים על הספינה הטובעת ולהחזירם בשלום לגרמניה.
האטלנטיס הייתה סיירת העזר המצטיינת ביותר ששירתה בקריגסמרינה, היא לכדה או הטביעה 22 ספינות בנפח כולל של 145,697 טון.
אלברט סייבין

| --- | --- |

כיתוב תמונה
 לידה:  26 באוגוסט 1906 ביאליסטוק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 במרץ 1993 (בגיל 86) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 ענף מדעי:  רפואה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ניו יורק 
 מוסדות:  אוניברסיטת דרום קרולינה  אוניברסיטת סינסינטי 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ון האולנד (1974)  פרס הווארד טיילור ריקטס (1959)  פרס רוברט קוך (1962)  פרס א. מיד ג'ונסון (1941)  מדליית החירות הנשיאותית (1986)  סדרת האמריקאים הדגולים (2006)  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (1965)  המדליה הלאומית למדעים (1970)  מדליית החירות  מסדר ההצטיינות הבווארי 
 www.sabin.org
 תרומות עיקריות
 חיסון נגד שיתוק ילדים
 
כרזה המעודדת את הציבור להתחסן באמצעות התרכיב שפיתח סייבין. ארצות הברית, 1963
אלברט ברוס סייבין (באנגלית: Albert Bruce Sabin;‏ 26 באוגוסט 1906 – 3 במרץ 1993) היה רופא וחוקר יהודי-אמריקאי, מפתח החיסון הפומי נגד מחלת שיתוק ילדים (שעלולה להגרם כתוצאה מהדבקות בנגיף הפוליו - Poliovirus) הקרוי על שמו.
קורות חיים

סייבין נולד בשם אברהם ספרשטיין בשנת 1906 בביאליסטוק אשר באימפריה הרוסית (כיום פולין) להורים יהודים, יעקב וטילי (לבית קרוגמן) ספרשטיין. בשנת 1921 היגר לארצות הברית עם משפחתו, שם התאזרח בשנת 1930, ואז שינה שמו לאלברט ברוס סייבין.
בוגר לימודי רפואה באוניברסיטת ניו יורק בשנת 1931. בין השנים 1931–1933 הוכשר ברפואה פנימית, פתולוגיה וכירורגיה בבית החולים בלוויו בניו יורק (Bellevue Hospital Center). ב-1934 עסק במחקר במכון ליסטר לרפואה מונעת באנגליה ובהמשך הצטרף לסגל מכון רוקפלר למחקר רפואי בניו יורק. בתקופה זו החל להתמקד במחקר בתחום המחלות הזיהומיות.
בשנת 1939 עבר לעבוד בבית החולים לילדים בסינסינטי. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בחיל הרפואה האמריקאי, ועסק בפיתוח חיסונים כנגד קדחת דנגי וקדחת המוח היפנית. בשנת 1946 מונה למשרת מנהל המחקר בבית החולים בסינסינטי.
עם העלייה במספר מקרי שיתוק הילדים, הופנו משאבים רבים לחקר ריפוי ומניעת המחלה. יונה אדוארד סאלק פיתח, בשנת 1955, את החיסון הראשון הקרוי על שמו (תרכיב סאלק). התרכיב הופק מנגיף מומת, ניתן בהזרקה ומנע את סיבוכי שיתוק הילדים, אך לא את המחלה הראשונית אשר ביטויה במערכת העיכול. סייבין קיבל זן נגיף שיתוק ילדים מוחלש מהילרי קופרובסקי, וייצר מהנגיף החי המוחלש חיסון פומי (ניתן בבליעה דרך הפה). החיסון בנגיף המוחלש מנע כליל את ההידבקות במחלה, ולכן מנע גם את הזיהום הראשוני במערכת העיכול.. יתרון נוסף של התרכיב החי הוא משך פעולתו. לאחר מתן תרכיב מומת יש צורך במנות דחף נוספות ("בוסטר"), אשר אינן נחוצות לאחר החיסון החי הפומי.
הניסוי קליני בתרכיב סייבין החל בקנה מידה לאומי, בחסות ארגון הבריאות העולמי, בברית המועצות בשנת 1958. בראש מבצע החיסון ההמוני עמד הווירולוג הסובייטי מיכאיל צ'ומקוב אשר עבד בשיתוף פעולה הדוק עם אלברט סייבין. בשל הצלחתו הרבה של מבצע החיסון הפומי בברית המועצות, יוצא החיסון ההמוני ללמעלה מ-60 מדינות שונות ברחבי העולם וביניהן מקסיקו, הולנד, צ'ילה, שוודיה ויפן. בשנת 1961 אימץ גם משרד הבריאות האמריקאי את תרכיב סייבין. השימוש הנרחב בתרכיב הוא שהכחיד את מחלת שיתוק הילדים בארצות הברית.
סייבין עלה לארץ בשנת 1969 וכיהן כנשיא מכון ויצמן למדע בין השנים 1970–1972. לאחר תקופה זו חזר לארצות הברית.
בשנת 1974 קיבל את פרס ג'ון האולנד מטעם האגודה האמריקאית לרפואת ילדים.
ראו גם

שיתוק ילדים
יונה אדוארד סאלק
מיכאיל צ'ומקוב
הערות שוליים

↑  Sabin AB, Schlesinger RW. Production of immunity to dengue fever with virus modified by propagation in mice. Science. 1945 Jun 22;101(2634):640-642.
↑  שמואל שניצר, נצחונו של רופא יהודי, מעריב, 14 באפריל 1955
↑  Sabin AB, Ramos-Alvarez M, Alvarez-Amezquita J, Pelon W, et al. Live, orally given poliovirus vaccine. Effects of rapid mass immunization on population under conditions of massive enteric infection with other viruses. JAMA. 1960 Aug 6;173:1521-6. PMID 14440553
↑  Sabin, A.B. Role of my cooperation with Soviet scientists in the elimination of polio: possible lessons for relations between the U.S.A. and the USSR. Perspect Biol Med. 1987 Autumn; 31(1):57-64.
↑  Awards – American Pediatric Society (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267421605171  PLWABN: 9810564624805606  GND: 17283614X  ISNI: 0000 0001 1667 6812  LCCN: n92803353  NARA: 10574315  NKC: nlk20010092545  SNAC: w6jw8gdz  SUDOC: 243412568  VIAF: 70596333   WorldCat (עם VIAF): 70596333
אלבטרוס אפור

| אלבטרוס אפור |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס עשון
מין:: אלבטרוס אפור
שם מדעי
 Phoebetria palpebrata ‏פורסטר, 1785
תחום תפוצה


אלבטרוס אפור (שם מדעי: Phoebetria palpebrata) הוא עוף ימי בינוני בגודלו ממשפחת האלבטרוסיים.
מאפיינים

משקלו נע בין 2.5 ל-3.7 קילוגרמים, ומוטת כנפיו בין 1.8 ל-2.2 מטרים. אורכו כ-80 סנטימטרים. ניצויו אפור - חום ברוב הגוף. כנפיו ארוכות, דקות וחומות. זנבו מזדקר מעלה. מקורו שחור, ולאורך הלסת התחתונה מצוי תלם כחול. מסביב לעיניו עיגולים לבנים לא-שלמים.
נפוץ באיי ג'ורג'יה הדרומית, באיי אוקלנד, באי קמפבל ובאיי האנטיפודה, באי אמסטרדם, באיי קרוזה ובאיי קרגלן, באיי הנסיך אדוארד ועוד. כיתר האלבטרוסים, הוא מתרבה אחת לשנתיים. הקינון נעשה במושבות קטנות ורופפות, ולעיתים אף ביחידות. הנקבה מטילה ביצה יחידה בסביבות החודשים אוקטובר-נובמבר. הגוזל בוקע בין דצמבר לינואר, ומתחיל לעוף במאי או ביוני. תזונתו מורכבת מדיונונים, מדגים ומפגרים.
אוכלוסייתו מוערכת בכ-58,000 פרטים, כאשר המגמה הכללית היא ירידה. האיום העיקרי עליו, כעל יתר האלבטרוסים, מגיע מצד דייגים המשתמשים במערכי חכות כשיטת הדיג שלהם. כמו כן נראה שבעלי חיים שהגיעו לאיים תודות לאדם, ושלא היו בהם קודם לכן, מאיימים גם כן על האלבטרוסים במרבית האיים בהם הם מקננים.
הערות שוליים

↑  אלבטרוס אפור באתר הרשימה האדומה של IUCN
| אלבטרוסיים |
| --- | --- | --- |
| אלבטרוס גדול | אלבטרוס מלכותי (אלבטרוס מלכותי צפוני) • אלבטרוס נודד • אלבטרוס טריסטני • אלבטרוס אמסטרדם • אלבטרוס אנטיפודי |  |
| אלבטרוס צפון פסיפי | אלבטרוס שטלר • אלבטרוס נצחי • אלבטרוס גלאפגוס • אלבטרוס שחור-רגל |  |
| אלבטרוס עשון | אלבטרוס עשון • אלבטרוס אפור |  |
| אלבטרוס שחפי | אלבטרוס בולר • אלבטרוס לבן-כיפה • אלבטרוס לבן-ראש • אלבטרוס צ'טהאם • אלבטרוס צהוב-חרטום • אלבטרוס צהוב-חרטום הודי • אלבטרוס אפור-ראש • אלבטרוס שחור-גבות • אלבטרוס סלבין • אלבטרוס קמפבל |  |
זוג אלבטרוסים אפורים בקינם
אוקונייב

| --- | --- |
סמל אוקונייב

כנסיית אוקונייב
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,472 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°16′00″N 21°18′00″E﻿ / ﻿52.26666667°N 21.3°E﻿ / 52.26666667; 21.3 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאוקונייב(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיאוקונייב(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהאוקונייב(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהאוקונייב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אוקונייב (בפולנית: Okuniew; ביידיש: אקוניב) היא עיירה בפרובינציית מזוביה שבפולין, השוכנת כ-22 ק"מ מזרחית לוורשה. עד השואה שכנה בעיירה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

הידיעות הראשונות על היישוב הן מן המאה ה-16. הכפר היה אז בבעלותו של האציל סטאניסלאב אוקון. במרוצת הזמן התפתח הכפר למרכז מסחר לסביבתו החקלאית, ובשנת 1538 קיבל מעמד של יישוב עירוני מידי זיגמונט השלישי ואזה, מלך פולין. במקום נקבעו ימי שוק שבועיים וירידים שנתיים. בשנת 1703, בעת ששהה במקום קרל השנים עשר, מלך שוודיה, הוצתה העיירה ונשרפה. היישוב החל להתפתח מחדש בסוף המאה ה-18.
לאחר חלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נפלה העיירה בחלקה של רוסיה, ומשנת 1815 ועד מלחמת העולם הראשונה הייתה בתחום מלכות פולין הקונגרסאית. בשנת 1915 נכבשה העיירה בידי יחידות הצבא הגרמני, שהחזיקו בה עד שנסוגו בשנת 1918.
יהודי אוקונייב

ראשוני היהודים התיישבו באוקונייב בסוף המאה ה-18. פרנסתם הייתה בעיקר על המסחר הזעיר ועל המלאכה, וכמה משפחות התפרנסו מחקלאות. עם התפתחות היישוב קיבלו היהודים זכות להתארגן, וניתנה להם הרשות להקים בית מדרש. בראשית המאה ה-20 רכשה הקהילה שטח לבית עלמין. לקהילת אוקונייב השתייכו גם היישובים רמברטוב ומילוסנה.
בשנת 1931 הועברה הנהלת הקהילה המאוחדת מאוקונייב לרמברטוב, ובשנת 1936 נבחר ועד קהילה מאוחד. מבין הרבנים שכיהנו בעיירה נודע במיוחד הרב אליעזר שמואל יוסף פריידקוס, שישב על כס הרבנות במשך 30 שנה, עד פטירתו בשנת 1924. את מקומו ירש חתנו הרב אליעזר רוזשאני, מפעילי המזרחי בפולין (נספה בשואה). יהודי העיירה סבלו רבות מן הדליקות שפרצו בעיירה בשנת 1930 ובשנת 1936, ובשל המצב הכלכלי הקשה, רבים מבני העיירה היגרו ממנה לצרפת ולדרום אמריקה. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הייתה התנועה הציונית במקום מיוצגת על ידי סניפי תנועות "התאחדות" והמזרחי, ובעיירה פעלו גם קן של גורדוניה וסניף של הבונד. כמו כן, פעלה בעיירה ספרייה ציבורית על שם י"ל פרץ.
יהודי אוקונייב > בשואה

ערב מלחמת העולם השנייה מנתה הקהילה היהודית בעיירה כ-500 נפש, למעלה מרבע מסך תושבי העיירה.
העיירה נכבשה בידי הגרמנים ב-28 בספטמבר 1939. כבר בימים הראשונים של הכיבוש רצחו הגרמנים שני יהודים, ועד מהרה הטילו על יהודי העיירה גזירות שונות, ובהן עבודות כפייה.
במרץ 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו ורשה, ומשם שולחו למחנה ההשמדה טרבלינקה.
אי-שוויון 4/3 של ליטלווד

במתמטיקה, אי-שוויון 4/3 של ליטלווד, אשר נקרא על שם ג'ון אדנזור ליטלווד, מתמטיקאי אנגלי, הוא אי-שוויון אשר מתקיים עבור כל תבנית ביליניארית בעלת ערך מרוכב מעל מרחב c0, מרחב בנך של סדרות המספרים הממשיים שמתכנסות לאפס. האי-שוויון טוען שלכל תבנית ביליניארית B:c0 × c0 → ℂ מתקיים:
 \left(\sum _{i,j=1}^{\infty }|B(e_{i},e_{j})|^{4/3}\right)^{3/4}\leq {\sqrt {2}}\|B\|,
כאשר
 \|B\|=\sup\{|B(x_{1},x_{2})|:\|x_{i}\|_{\infty }\leq 1\}.
קיים אי-שוויון המכליל את אי-שוויון זה עבור כל תבנית m-ליניארית (תבנית ליניארית בעל m משתנים) אשר מוגדרת מעל מרחב c0. אי-שוויון זה נקרא אי-שוויון בוננבלוסט-היל, ואומר כי לכל תבנית m-ליניארית M:c0 × ... × c0 → ℂ מתקיים:
 \left(\sum _{i_{1},\ldots ,i_{m}=1}^{\infty }|M(e_{i_{1}},\ldots ,e_{i_{m}})|^{2m/(m+1)}\right)^{(m+1)/(2m)}\leq 2^{(m-1)/2}\|M\|,
| נושאים באלגברה ליניארית |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | שדה • מרחב וקטורי • משוואה ליניארית • מערכת משוואות ליניאריות • העתקה ליניארית • מטריצה |  |
| וקטורים | סקלר • כפל בסקלר • צירוף ליניארי • תלות ליניארית • קבוצה פורשת • בסיס • וקטור קואורדינטות • ממד |  |
| מטריצות | כפל מטריצות • שחלוף • דטרמיננטה • דירוג מטריצות • דרגה • עקבה • מטריצה מצורפת • מטריצת מעבר • מטריצה משולשית • דמיון מטריצות • ערך עצמי • פולינום אופייני • לכסון מטריצות • צורת ז'ורדן |  |
| העתקות | העתקה ליניארית • קואורדינטות • מטריצה מייצגת • גרעין • אנדומורפיזם • איזומורפיזם • העתקה אפינית • העתקה פרויקטיבית |  |
| מרחבי מכפלה פנימית | מכפלה סקלרית • מכפלה וקטורית  • אורתוגונליות  •  מטריצה סימטרית • אופרטור הרמיטי • אופרטור אוניטרי • טרנספורמציה נורמלית • נורמה • מטריקה |  |
| תבניות | תבנית ביליניארית • תבנית סימטרית •  תבנית הרמיטית • תבנית סימפלקטית • חפיפת מטריצות • משפט סילבסטר • תבנית מולטי-ליניארית אנטי-סימטרית • אוריינטציה • צפיפות • טנזור |  |
אלבטרוס גלאפגוס

| אלבטרוס גלאפגוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יסעוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלבטרוסיים
סוג:: אלבטרוס צפון פסיפי
מין:: אלבטרוס גלאפגוס
שם מדעי
 Phoebastria irrorata ‏סלווין, 1883
תחום תפוצה


פרט בוגר ולצדו גוזל
אלבטרוס גלאפגוס (שם מדעי: Phoebastria irrorata) הוא המין היחיד במשפחת האלבטרוסיים שחי באזורים טרופיים במשך כל חייו. זהו העוף הגדול ביותר החי באיי גלאפגוס. שלא בעונת הרבייה, חיים אלבטרוסים אלו בעיקר באזורים החופיים באקוודור ובפרו. תוחלת חייו נעה בין 40 ל-45 שנים.