stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המצור על אלסיה
הערות שוליים

↑  "Alésia Mandubiorum l'Hypothèse jurassienne" (בצרפתית). אורכב מ-המקור ב-20 ביולי 2011. נבדק ב-9 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה).
↑  כלומר פלוטארכוס וקסיוס דיו
↑  Julius Caesar, Commentarii de Bello Gallico 7.90.
↑  Gilliver 2003, pp. 51–60.
1 2 3 4 5 6  Gilliver 2003, pp. 51-60.
↑  Delestrée 2004.
↑  שמספר הנפגעים שדווח על עצמו נמוכים בהרבה מהכמות האמיתית.
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, 7.74.
↑  16 ק"מ או 10 מיילים מודרניים, כל מייל רומי שווה ל-1,000 צעדים.
↑  Julius Caesar, Commentarii de Bella Gallico 7.69.
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, 7.70.
↑  כנראה 592 מ', 1943 רגל
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, 7.72.
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, 7.73.
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, 7.74.
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, 7.71,.
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, 7.78.
↑  Julius Caesar, Commentaries of the Gallic Wars, Book VII.86.
↑  Julius Caesar, Commentaries of the Gallic Wars, Book VII.87.
↑  Julius Caesar, Commentaries of the Gallic Wars, Book VII.88.
↑  Julius Caesar, Commentaries on the Gallic Wars, Book VII.88.
1 2  Fields, Nic (20 ביוני 2014). "Aftermath". Alesia 52 BC: The final struggle for Gaul (Campaign). Osprey Publishing. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Julius Caesar, Commentaries of the Gallic Wars, Book VI.88.
↑  Goldsworthy, Adrian (2006). "XIX". Caesar: Life of a Colossus. Yale University Press. ISBN 978-0-7538-2158-9..
↑  Gilliver 2003, pp. 83-88.
↑  Paul K. Davis, 100 Decisive Battles from Ancient Times to the Present: The World’s Major Battles and How They Shaped History (Oxford: Oxford University Press, 1999), 56.
↑  Schofield, Hugh (27 באוגוסט 2012). "France's ancient Alesia dispute rumbles on". BBC News. BBC. נבדק ב-22 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה).
↑  Wells, Colin M. "Alesia and Kalkriese compared and contrasted: local chauvinism, nationalistic fervor, and sober archaeology" (PDF). Journal of Roman Archaeology: 674–680. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-06-23. נבדק ב-2012-08-27..
↑  Delbrück 1990, p. 504.
↑  Delbrück, Hans Jr (1990). History of the art of war. תורגם ע"י Renfroe, Walter J. Lincoln, Neb.: University of Nebraska Press/ Bison Book. ISBN 978-0-8032-9199-7..
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293793305171  GND: 4141815-3  LCCN: sh85003348  NKC: ph779420 
פסל שיש של יוליוס קיסר
סטטר זהב של ורקינגטוריקס, 53–52 לפנה"ס.
הביצורים שבנה קיסר באלסיה. הצלב מציג את מיקומה של אלסיה בגאליה (צרפת המודרנית). המעגל מציג את החולשה בקטע הצפון מערבי של הביצורים
שחזור הביצורים של צבא קיסר באלזיה
בילוי מודרני של ביצורי אלזיה, הכולל שורות של יתדות מול חפיר, גישה גבוהה לגדה ומגדלים רגילים לזקיפים רומיים
סאמי מרהג'

סאמי חביב מרהג' (בספרדית: Samy Habib Merheg; בערבית: سامي حبيب مرهج; נולד ב-6 בדצמבר 2006 בפריירה שבקולומביה) הוא כדורגלן קולומביאני-לבנוני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת דפורטיבו פריירה מליגת העל הקולומביאנית ובנבחרת לבנון.
קריירת מועדונים

מרהג' שיחק במחלקות הנוער של אקדמיית הכדורגל קורה, טכנופוטבול, מי נואבו טולימה, רוסאריו סנטראל ודפורטיבו פריירה. בעונת 2024 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של דפורטיבו פריירה במסגרת ליגת העל הקולומביאנית.
קריירה בין-לאומית

מרהג' שיחק בנבחרות הצעירות של לבנון. ב-5 בנובמבר 2024 זומן לראשונה לסגל נבחרת לבנון, לקראת משחקי הידידות נגד נבחרות תאילנד ומיאנמר. ב-14 בנובמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת תאילנד, וב-19 בנובמבר הבקיע את שערי הבכורה שלו בנבחרת, צמד שערים בניצחון 2–3 על נבחרת מיאנמר.
הערות שוליים

↑  El Cadete A golea antes de viajar a Dubai, www.fcbarcelona.es (בספרדית)
1 2  Samy Merheg Enciso: debut profesional recién cumplidos los 17 años, Blog de las Estadisticas, ‏2024-02-20 (בספרדית)
↑  ‘Profe’ Restrepo… atrévase con Samy Merheg y Enmanuel Marín., Blog de las Estadisticas, ‏2023-08-01 (בספרדית)
↑  Pereirano fichado por el club argentino Rosario Central, Eje21 (בספרדית)
↑  Samy Merheg con sangre de deportista - Deportivo Pereira, ‏2024-02-18 (ב־)
↑  فوز منتخب الناشئين على نظيره المالطي في الوديّة الأولى ضمن معسكره الخارجي, www.alkalimaonline.com (בערבית)
↑  Pulzo, Pulzo.com, Jugador de la Liga BetPlay fue convocado por exótica selección asiática; irá a microciclo, pulzo.com (ב־)
↑  لبنان يخسر أمام الإمارات 3-2 في تصفيات كأس آسيا للشباب, The LFA
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סאמי מרהג'".
ראס אל-ביאדה

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  33°09′46″N 35°10′54″E﻿ / ﻿33.16278°N 35.18167°E﻿ / 33.16278; 35.18167
 סוג:  לשון יבשה
 נתונים מדיניים
 מדינה:  לבנון 
  (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןראס אל-ביאדה(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןראס אל-ביאדה
 
קטע המסילה העוברת במנהרות ראש הנקרה ובמנהרה בראס אל-ביאדה במפה משנת 1942
ראס אל-ביאדה (Cape Blanco) במפה הישנה משנת 1814
רָאס אֶל-בֶּיָאדַה (בערבית: رأس البياضة, בתעתיק מדויק: ראס אלביאצ'ה) היא לשון יבשה על חוף הים התיכון, הממוקמת כ-10 ק"מ צפונית לראש הנקרה בנפת צור בדרום לבנון. מצוק של ראס אל-ביאדה הוא קצהו הצפוני של רכס סולמה של צור.
מקור השם

צבעו הלבן הייחודי של הסלעי הכף הקנו למקום את השם "ראס אל-ביאדה" – "ראש לבן" בערבית.
תיאור

הכֵּף ראס אל-ביאדה מתאפיין בקו חוף מפורץ, וסלעיו מכילים מרבצי מאובנים שגילם בערך 65–100 מיליון שנים. בכף נמצאת גם מערה בשם "כַּהְף אל-חמאם" (בערבית: كهف الحمام) – "מערת היונים". המערה קיבלה את שמה מיוני סלע שמאכלסות אותה. בנוסף, שוכנים בה מגוון זוחלים וחרקים.
מיקומו הגאוגרפי הייחודי הפך את ראס ביאדה לנקודת תצפית שממנה ניתן לראות גם את חוף מנסורי (בערבית: شاطئ المنصوري), המוכר כאתר הקינון האחרון של שני מיני צבים בסכנת הכחדה בלבנון, וגם את הפסגות המושלגות של הר החרמון, למרות שהן נמצאות במרחק כ-70 קילומטרים.
ראס ביאדה הוא אתר תיירות פופולרי בלבנון.
היסטוריה

מספר חוקרים מזהים את המקום ראס אל-ביאדה עם לבנבן, המוזכר במקומות שונים בספרות חז"ל (לדוגמה גיטין ז:) כקצה הצפוני של "הרצועה היוצאת" מעכו צפונה.
”אמר ר"ש יכול אני להאכיל את הכהנים טהרות בבורסקי שבצדן ושבעירות שבלבנות מפני שסמוכין לים או לנהר” (תוספתא אהלות).
בשנת 1941, כחלק בבניית מסילת הרכבת חיפה–ביירות–טריפולי על ידי הצבא הבריטי, נחצבה מנהרה באורך 1.27 ק"מ בתוך הצוק. מסילת הרכבת הפסיקה להיות פעילה בסוף שנות ה-40 עם פרוץ מלחמת העצמאות וניתוק רשת מסילות הברזל הארץ-ישראליות שבא בעקבותיה.
בלילה שבין 13 ל-14 במאי 1948, במסגרת מבצע בן-עמי, בוצעה פעולת נחיתה של כח פלי"ם במטרה לפוצץ את גשר הרכבת ואת גשר הכביש בראס אל-ביאדה, כדי למנוע העברת אספקה ותגבורת לכוחות הערביים בגליל המערבי. הכוח, שכלל 13 לוחמים, בפיקוד עמוס בן-צבי, הועבר בגוררת שהגיעה עד מרחק של כ-31 מטר מהחוף. במהלך הירידה לחוף, הכוח התגלה וכוחות לבנוניים פתחו לעברו באש. הלוחמים נסוגו בשחייה ובסירת גומי, הלוחם פנחס סובול, נעדר.
בראס אל-ביאדה פעל מוצב רותם, שהיה המוצב הצפוני ביותר של חיל הים עד הנסיגה מלבנון בשנת 2000. המוצב שימש כנקודה אסטרטגית משום שהשקיף מראש הצוק על אזור מפרץ העיר צור, ואפשר לצה"ל לעקוב אחר תנועת כלי שיט המתקרבים למים הטריטוריאליים של ישראל. מהמוצב גם ניתן היה לעקוב אחר הפעילות הקרקעית של חזבאללה בבסיסיו שמצפון לרצועת הביטחון, ולאתר יציאות של נשק תלול מסלול. מוצב רותם פונה והועבר לאחריות גדוד 81 של צד"ל ב-16 במאי 2000 וב-24 במאי, בעקבות התמוטטות צד"ל, ניטש המוצב.
ב-19 בנובמבר 2024, במסגרת התמרון הקרקעי בלבנון במלחמת חרבות ברזל, כוחות צה"ל הגיעו לראס אל-ביאדה כבשו אותה וכבשו מחדש את מוצב רותם.
הערות שוליים

↑  ההר הטוב והלבנון: סודות דרום לבנון, פרויקט ההר הטוב והלבנון של אתר הקול היהודי, 1 באוקטובר 2024
↑  הפעולה בראס אל-ביידה ב"אתר ההעפלה והרכש"
↑   ציוץ של אור פיאלקוב ברשת החברתית אקס (טוויטר), "עדכון נוסף על הלחימה בגזרה המערבית בלבנון", 19 בנובמבר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של לבנון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פריץ נשיץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  21 במאי 1900 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 במרץ 1989 (בגיל 88) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), אוסטריה, ישראל 
 עיסוק:  יזם   סופר   דיפלומט   מתרגם
 
פריץ ג. נשיץ (בגרמנית:Fritz Naschitz, בהונגרית:Naschitz Frigyes ‏ 21 במאי 1900 - 26 במרץ 1989) היה תעשיין, דיפלומט ,משורר, סופר ומתרגם אוסטרי-רומני ישראלי בשפות גרמנית והונגרית. הוא כיהן למשך מספר עשורים כקונסול כללי לשם כבוד הראשון של איסלנד בישראל.

היה משפטן ומהנדס בהכרשתו.
ביוגרפיה

פריץ נשיץ נולד ב-1900 בווינה, בירת אוסטריה, אז באימפריה האוסטרית-הונגרית. מוצא משפחתו היה בקהילת יהודי ניקולסבורג במורביה (כיום מיקולוב ברפובליקה הצ'כית). היהודים כינו את היישוב גם בשם "נאש" ומשם שם משפחת נשיץ.. משפחת אביו הייתה מיוחסת, בין היתר, לרבמרדכי בנט מניקולסבורג.. גם אדולף פישהוף הרופא והמהפכן האוסטרי המפורסם מימי אביב העמים בווינה, היה דוד של אביו.. האב אלכסנדר נשיץ נולד בטימישוארה, בהמשך עבר לווינה, ומאוחר יותר חזר לטימישוארה, בה נודע כאחד ממנהלי התאגידים התעשייתיים בחבל באנאט..
משפחת אמו של נשיץ, ביאנקה לבית ארנהיים,
מקורה היה בעיר אופבה בשלזיה המורבית,.
פריץ נשיץ גדל בעיר טימישוארה, ולמד בגימנסיה הממלכתית הראשית בעיר. בהמשך למד משפטים באוניברסיטאות בבודפשט ובקולוז'וואר (כיום קלוז'-נפוקה) וב-1922 עשה לימודי הנדסת טקסטילבסקסוניה בגרמניה.. בשנים 1924-1923 פקד קורסים לספרות ולהיסטוריה של האמנות בפריז. בעת לימודיו בצרפת יצר קשרי ידידות עם סטודנטים איסלנדים אשר לימים תמכו במינויו כקונסול כבוד של ארצם בישראל..
בדומה לאביו פעל בתפקידי ניהול בתעשייה. בטימישוראה היה נשיץ פעיל פעיל בארגונים הציוניים לצידם של ארנה ורמש ואלכסנדר מרמורק.
ב-1940 הוא עלה לארץ ישראל
בישראל פעל כחבר בהנהגת איגוד התעשיינים הישראלים.
בשנים 1960-1949 כיהן גם כקונסול כבוד של איסלנד.
. אחרי שנת 1960 הוחלף בתפקיד זה עם בנו, גד נשיץ.
והיה לבסוף לדקאן לשם כבוד של סגל הקונסולים של איסלנד. יחד עם בנו סייע בארגון ביקורם של דוד בן-גוריון (ב-1963) וגולדה מאיר באיסלנד..
ביוגרפיה > פעילותו הספרותית והפובליציסטית

נשיץ כתב שירים מנעוריו. לראשונה כתלמיד תיכון שלח שירים לכתב העת
A Hét של יוז'ף קיש. בטימישוארה פרסם מאמרים בעיתונים המקומיים,
Temesvári Hirlap ו-Temeswarer Zeitung,
מאוחר יותר פרסם מאמרים ומסות בכתבי עת יהודיים בגרמניה ובהונגריה ובעיתונים בשפה ההונגרית בטרנסילבניה (לרבות Uj Kelet). כמו כן פרסם קובץ של שירים. 
הוא תרגם שירים מגרמנית, אנגלית ,צרפתית, איטלקית וספרדית להונגרית אף שירים אחדים מטורקית, דנית, אסלנדית, שוודית ופורטוגזית.
הוא כיהן כסגן יושב ראש איגוד הסופרים כותבי גרמנית בישראל והיה חבר במרכז PEN של הסופרים כותבי גרמנית בחוץ לארץ עם המושב בלונדון.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

בישראל נשיץ התגורר בתל אביב. הוא היה נשוי לז'ני אאוגניה לבית האן (Hann) (1985-1903), ילידת בודפשט. בנם היה העורך דין גד נשיץ.
הוקרה

עיטור צלב מסדר הבז של איסלנד בדרגת מפקד
עיטור צלב המסדר הפדרלי להצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה, דרגה א.
1962 - פרס נורדאו לספרות
1981 - פרס הרצל
1984 - פרס חנה סנש
ספרים

1980 - Erfühltes und erfülltes Leben
1988 - Literarische Essays.Bekenntnisse und Rezensionen
(מסות ספרותיות. זיכרונות ומאמרי רביו) הוצאת Gerlingen - Bleicher
ספרים > תרגומי שירים

Öt világrész költészetéből, Tel-Aviv, Kolosszeum, 1980.
(תרגומי שירים מחמישה חלקי תבל) תרגומים להונגרית
לקריאה נוספת

Naschitz, Fritz, in: Dov Amir: Leben und Werk der deutschen Schriftsteller in Israel: Eine Bio-Bibliographie, 1980, S. 51.
Handbuch österreichischer Autorinnen und Autoren jüdischer Herkunft 18. bis 20. Jahrhundert
עמ' 966, ערך 7364 Fritz Naschitz
Meir Marcell Faerber (Hrsg.): Stimmen aus Israel. Eine Anthologie deutschsprachiger Literatur in Israel. Stuttgart: Bleicher, 1979, S. 221.
Gervai Sándor Ceruzarajz Naschitz Frigyesről: Negyen év a
עמ' 9 világirodalom szolgálataba Uj Kelet, Tel Aviv - 24 1 1964
(שאנדור גרוואי - רישום של פרידייש נשיץ - ארבעים שנה בשירות הספרות העולמית) בעיתון אוי קלט, תל אביב (בהונגרית)
הערות שוליים

↑  אתר השגרירות של איסלנד בישראל
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  S.Girvai 1964
↑  פריץ נשיץ באתר geni
↑  ביאנקה ארנהיים, באתר הגניאלוגי geni
↑  גד נשיץ בעיתון "כלכליסט" 2010
↑  כתבה בעיתון על המשמר 21 באוגוסט 1951 עמוד 1
↑  באתר בבל מטריקס 1900/translations
↑  באתר הגניאלוגי geni
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265851705171  GND: 116883502  ISNI: 0000 0000 6672 730X  LCCN: n85040329  VIAF: 74444579   WorldCat (עם VIAF): 74444579
מיכל בראור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במרץ 1984 (בת 40) צפָת, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים (2008)  הקולג' המלכותי לאמנות, לונדון (2013) 
 פרסים והוקרה:  פרס האמן הצעיר (2015)  פרס לצילום ע״ש ורנר וענת בראון (2024) 
 
מיכל בראור (נולדה בצפת ב-6 במרץ 1984) היא צלמת ואמנית ישראלית.
ביוגרפיה

בראור נולדה ב-6 במרץ 1984 בצפת. מתגוררת בתל אביב ופועלת ומציגה בישראל ובעולם. בראור למדה לתואר ראשון במחלקה לצילום בבצלאל בשנים 2004–2008 ובשנים 2011–2013 לימודי התואר השני במחלקה לצילום בקולג' המלכותי לאמנות בלונדון.
בראור מרצה ומלמדת צילום. בין שלל המוסדות בהם לימדה ניתן למצוא את מוסררה, בסיס לאמנות ותרבות, גימנסיה הרצליה וסמינר הקיבוצים.
יצירתה

בעבודותיה, בראור עוסקת בארכיונים ובכוח שלהם להסתיר או לחשוף מידע ובכך לעצב נרטיב, וכן באופן שבו מידע מקוטלג וממויין, וחוקרת ארכיונים של מוסדות קיימים, כגון רשות העתיקות. היא משלבת דימויים קיימים ורדי מייד בעבודתיה, שפעמים רבות הופכות למיצגים תלת־ממדים בשילוב אובייקטייבים והצבות בחלל התצוגה.
בשנת 2015 זכתה בפרס האמן הצעיר מטעם משרד התרבות והספורט.
בשנת 2018 הוציאה לאור את ספרה "ספר השלל" שיצא כקטלוג לתערוכתה "שודדים" שהוצגה במהלך 2017 במרכז לאמנות עכשווית בתל אביב.
בשנת 2024 זכתה בפרס לצילום ע״ש ורנר וענת בראון, שהוענק לראשונה באותה שנה, מטעם קרן בראון לצילום ומוזיאון ארץ ישראל.
עבודותיה נמצאות באוספי מוזיאון תל אביב לאמנות ובמוזיאון פתח תקווה לאמנות.
תערוכות > תערוכות יחידה

תערוכות יחידה ותערוכות שנוצרו בשיתוף פעולה עם אמן נוסף
2010 - הקדמה, גלריית המחלקה לצילום, המדרשה לאמנות בבית ברל, ישראל (אוצרת: נועה בן שלום)
2015 - ציפורי טרף, ציפורי שיר, מוזיאון פתח תקווה לאמנות, ישראל (אוצרת: הילה כהן-שניידרמן)
2016 - רכוש נטוש, גלריה דנה, קיבוץ יד מרדכי, ישראל (אוצרת: רווית הררי)
2017 - הלשכה להנפקת מסמכי אמינות (בשיתוף עם האמן פטריק היו), גלריה Narrative Project, לונדון, אנגליה (אוצרת: Daria Kirsanova)
2017 - שודדים, המרכז לאמנות עכשווית, תל אביב, ישראל (אוצרת: חן תמיר)
2017 - זה לא חלום, מוזיאון TEA, סנטה קרוז דה טנריף, ספרד (אוצר: Gilberto Gonzalez)
2018 - נהר (בשיתוף עם האמן אבשלום סולימאן), הגלריה השיתופית היהודית ערבית בקיבוץ כברי (אוצרת: דרורה דקל)
2019 - Bite the Bullet (בשיתוף עם האמנית עמליה ורגאס), גלריה קוסטקה Kostka, מייטפקטורי Meetfactory, פראג, צ'כיה (אוצרת: Lucia Kvočáková)
2023 - Man, Work, basis project space, Frankfurt, Germany (אוצרת: Mariam Kamiab)
הערות שוליים

↑  הוכרזו הזוכים בפרס שרת התרבות והספורט בתחומי האמנות הפלסטית לשנת 2015, באתר משרד התרבות והספורט
↑  הזוכות בפרס לצילום ע״ש ורנר וענת בראון: ורדי כהנא ומיכל בראור, באתר מגזין פורטפוליו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271927  NLI: 987007359669405171  LCCN: no2016045176  VIAF: 235146094282300331835   WorldCat (עם VIAF): 235146094282300331835
הצלה כי כל שניה קובעת

| --- | --- |


 שמות קודמים:  הצלה לב נחום יואל, הצלה גוש דן
 תחום:  בריאות, רפואת חירום
 מטה הארגון:  רבי עקיבא 106 בני ברק
 מקום פעילות:  כלל ארצי
 מייסדים:  הרב שמואל הלוי ואזנר
 תקופת הפעילות:  1987–הווה (כ־37 שנים)
 www.hatzala.org
הצלה כי כל שניה קובעת או בקצרה הצלה ("הצלה גוש דן" לשעבר) הוא ארגון מתנדבים חרדי המונה למעלה מ-1,650 מתנדבים מקצועיים המגישים עזרה ראשונה במקרה חירום ופועל בשיתוף פעולה מלא עם מד"א. הארגון מפעיל צי של רכבי חירום, המאוישים על ידי המתנדבים, בנוסף לאיוש עשרות אמבולנסים נוספים של מד"א.
היסטוריה

הארגון נוסד בשנת 1987 על ידי משפחת הלפרין, לעילוי נשמת הרב נחום יואל הלפרין בברכתו ובהדרכתו של הרב שמואל הלוי ואזנר.
הארגון הוקם תחת השם "הצלה לב נחום יואל" ופעל באזור בני ברק, במטרה לקצר את זמני ההגעה לאירועי חירום רפואיים באזור.
בשנת 1998, בעקבות הביקוש הגובר מערים סמוכות כגון תל אביב, רמת גן, גבעת שמואל ואור יהודה, הורחבה פעילות הארגון לכל אזור גוש דן, ושם הארגון שונה ל"הצלה גוש דן".
בשנת 2010, לאור בקשות רבות להצטרפות מערים באזורי הצפון, המרכז והדרום, התרחב הארגון למעמד ארצי, שינה את שמו ל"הצלה כי כל שנייה קובעת", והקים סניפים במוקדים נוספים ברחבי ישראל.
מבנה ארגוני

בראש הארגון עומד הרב שמואל אליעזר שטרן, המשמש כרב הארגון, יו"ר הארגון אושי שלומוביץ, והמנכ"ל יעקב יוזעף. בנוסף לתפקידים אלו, קיימים בארגון תפקידים נוספים, הכוללים את סמנכ"ל הארגון, חברי הוועד, קמב"צ, ראשי סניפים ודוברות.
הארגון מונה כ-1,696 מתנדבים, 55 סניפים בפריסה ארצית ומפעיל מערך נרחב הכולל: 3 אמבולנסים, 3 רכבי רת"ם, 2 ארמ"ים (אופנוע רב משימתי), 38 קטנולנסים (קטנועי תגובה מהירה), ו־20 דגחי"ם (דו גלגלי חשמלי), הזמינים 24/7 ומאוישים על ידי המתנדבים 24 שעות ביממה, 365 ימים בשנה, בנוסף לכך, מתנדבי הארגון מאיישים עשרות אמבולנסים של מד"א.
התנדבות ופעילות

מתנדבי הארגון, מקבלים את קריאות החירום באמצעות רשת הקשר ואפליקציית מד"א, ומצוידים בציוד רפואי מתקדם, המאפשר להם לבצע פעולות מצילות חיים בשטח, כולל החייאות, עירוי נוזלים, לידות ועוד, עם קבלת הקריאה, המתנדבים מתפנים מכל עיסוק ומגיעים לזירה תוך 90 שניות בממוצע ומעניקים טיפול רפואי ראשוני עד להגעת צוות אמבולנס של מד"א.
על מנת לשמור על כשירות מקצועית, מחויבים המתנדבים לבצע משמרות על אמבולנסים של מד"א ולעבור קורסי ריענון תקופתיים. תנאי הקבלה כוללים סיום קורס חובשים או פרמדיקים במגן דוד אדום. בין המתנדבים ישנם אנשי מקצוע מגוונים, בהם רופאים, פרמדיקים, אחים מוסמכים, חובשים. ונהגי אמבולנסים.
שיתופי פעולה

ארגון הצלה כי כל שנייה קובעת פועל בשיתוף פעולה עם גופים מרכזיים כמו מגן דוד אדום, משרד הבריאות, משטרת ישראל, כבאות והצלה, עיריות, ארגון בטרם וקופות חולים.
מעמד משפטי ומימון

ארגון הצלה כי כל שנייה קובעת היא עמותה רשמית, ומימונה מבוסס על תרומות והשתתפות ציבורית.
הערות שוליים

↑  הצלה כי כל שניה קובעת (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
↑  הצלה - כי כל שניה קובעת | דף הבית, באתר hatzala.org
↑  ארגון הצלה | אודות | דבר היו, באתר hatzala.org
↑  ארגון הצלה | אודות | דבר המנכ, באתר hatzala.org
רוד לנגוויי

| --- | --- |

לנגוויי בשנת 2011
 לידה:  3 במאי 1957 (בן 67) טאיפיי, טאיוואן
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ניו המפשייר
 משקל:  99 קילו
 גובה:  1.91 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  הוקי קרח
 עמדה:  מגן
 נבחר בדראפט:  דראפט ה-NHL: 1977, מקום 36 כללי מונטריאול קנדיאנס דראפט ה-WHA: 1977, מקום 6 כללי ברמינגהם בולס
 תקופת הפעילות:  1977–1993 (כ־16 שנים)
 מועדון:  אוניברסיטת ניו המפשייר המפטון ואלס ברמינגהם בולס נובה סקוטיה וויאג'רס מונטריאול קנדיאנס וושינגטון קפיטלס ריצ'מונד רנגיידס סן פרנסיסקו ספיידרס פרובידנס ברואינס
 הישגים
 פרסים והוקרה:  גביע סטנלי  גביעי נוריס  היכל התהילה של ההוקי
רודני קורי לנגוויי (באנגלית: Rodney Cory Langway; נולד ב-3 במאי 1957) הוא מגן הוקי קרח אמריקאי מקצועני לשעבר ששיחק עבור מונטריאול קנדיאנס וושינגטון קפיטלס בליגת ההוקי הלאומית ובברמינגהם בולס באיגוד ההוקי העולמי. הוא זכה בגביע סטנלי בשנת 1979 עם קנדיאנס.
לנגוויי אף שיחק עם קבוצות בליגת ההוקי האמריקאית ובליגת ההוקי המזרחית (ECHL) כמאמן-שחקן לאחר סיום קריירת ה-NHL שלו. הוא זכה פעמיים בגביע נוריס והתקבל להיכל התהילה של ההוקי ב-2002.
ביוגרפיה

לנגוויי נולד למשפחה צבאית אמריקאית בטאיפיי, טייוואן, והוא שחקן ה-NHL היחיד שנולד שם. הוא גדל ברנדולף, מסצ'וסטס, ולא התחיל לשחק הוקי עד גיל 13 ב-1970, מלבד משחקי הוקי רחוב עם ילדים בשכונה. לאחר מכן הוא הוביל את תיכון רנדולף לשלוש הופעות רצופות בטורניר המדינה ב-1973, 1974 ו-1975. הוא גם היה קוורטרבק בולט של בלו דווילס והיה אחד ממועמדי הפוטבול המובילים במדינה. הוא היה תלמיד מכובד. עם זאת, תוכניות הפוטבול המובילות במדינה זיהו את לנגוויי כקוורטרבק עתידי של ה-NFL. היה זה מגייס פוטבול מאוניברסיטת ניו המפשייר ששכנע אותו לשחק הוקי במכללה ב-UNH, אחד מבתי הספר הבודדים שאפשרו אז לשחק גם פוטבול וגם הוקי במכללה, דבר שהוא עשה בלי צורך לבחור אחד על פני השני וכך נכנס בתור סטודנט חדש. לנגוויי המשיך והוביל את UNH לרביעיית הגמר בהוקי NCAA ב-1977. בסופו של דבר, הוקי היה הכיוון עבורו כקריירה מקצוענית. הוא התקבל להיכלי התהילה של אתלטי רנדולף ו-UNH.
קריירה מקצוענית

לנגוויי נבחר בדראפט על ידי מונטריאול קנדיאנס מה-NHL ב-1977 ועל ידי ברמינגהם בולס מ-WHA באותה שנה. הוא שיחק עונה אחת בבולס לפני שהצטרף לקנדיאנס בעונת 79–1978. הוא היה בן 22 כשעזר לקנדיאנס לזכות בגביע סטנלי באותה שנה. הוא שיחק במונטריאול עד שהועבר בעסקה לוושינגטון קפיטלס בתחילת עונת 83–1982.
הקפיטלס רכשו את לנגווי מהקנדיאנס בעסקה שוברת קופות - הלכו עם דאג ג'רוויס, קרייג לאגלין ובראיין אנגבלום בתמורה לראיין וולטר וריק גרין. העסקה הזאת לא רק הצילה את הקבוצה מלעזוב את העיר, אלא גם סידרה אותם לשורה ארוכה של הופעות לאחר העונה. לאחר שלא עלו לפלייאוף בשמונה העונות הראשונות שלהם בליגה, הקפיטלס התחרו בפלייאוף בכל אחת מ-11 השנים שלנגווי היה בקבוצה. בעקבות עסקה זו, הקפיטלס מינו את לנגוויי לקפטן, תפקיד בו החזיק במשך 11 עונות עד פרישתו מהליגה.
כקפטן, לנגוויי נודע כמנהיג מוכשר שדרש הרבה מעצמו ומאחרים, וזכה לכינוי "שר ההגנה". אנשים רבים ראו בו את המושיע של הזיכיון, למרות שהוא לא היה מסוג השחקנים שניתן לצפות שימנע מהקבוצה לעבור. קודמיו של לנגוויי כמנצחי גביע נוריס היו המגינים הדומיננטיים של שנות ה-70, כמו בובי אור, לארי רובינסון ודני פוטוון, שסיפקו מספרי ניקוד גבוהים. לעומת זאת, לנגוויי היה מגן מסורתי שחבטתו הומשלה ל"רוח קיץ קרירה", כשהבקיע רק שלושה שערים במהלך אחת העונות הטובות שלו, אם כי הוא זכור לאוהדי קפיטלס בשל שער ניצחון במשחק בהארכה מול שוער ניו יורק ריינג'רס מייק ריכטר בפלייאוף 1990. למרות חוסר ההפקה ההתקפית שלו, הצטיינותו בעמדתו זכתה להפחתה משמעותית של ממוצע ספיגת השערים של קבוצתו, מה שאפשר להם להעפיל סוף סוף לפלייאוף.
לנגוויי זכה בגביע נוריס בתור המגן המצטיין של ה-NHL הן ב-1983 והן ב-1984. הוא זכה בשתי בחירות בקבוצת האולסטאר הראשונה שלאחר העונה ובחירה אחת בקבוצת האולסטאר השנייה כמגן - האמריקאי הראשון באולסטאר ה-NHL מאז פרנק ברימסק ב-1948. לנגוויי סיים במקום השני לאחר ויין גרצקי על זכייה בגביע הארט ב-1984. הוא אף היה חלק מקבוצת האולסטאר ששיחקה עם נבחרת ההוקי הלאומית הסובייטית ברנדה-וו 87'. עם פרישתו מה-NHL במהלך עונת 1992–1993, לנגווי היה השחקן הפעיל האחרון שזכה בגביע סטנלי עם מונטריאול קנדיאנס במהלך שושלת סוף שנות ה-70 שלהם. בהוקי בינלאומי, הוא ייצג את ארצות הברית ב-1981, 1984 ו-1987 כולן בגביע קנדה וכן באליפות העולם בהוקי קרח ב-1982.
קריירת אימון

לנגווי שימש כמאמן-שחקן עבור סן פרנסיסקו ספיידרס במהלך העונה היחידה שלהם כקבוצת IHL בשנת 1996. לנגוויי החל את הקריירה שלו לפני שהיה חובה לחבוש קסדה והיה החבר היחיד בספיידרס ששיחק ללא קסדה לפי סעיף סבא בליגה. הוא שיחק בלי קסדה גם בזמן ששיחק בוושינגטון קפיטלס ובדרך כלל היה השחקן היחיד על הקרח שלא חבש קסדה.
לנגווי היה גם עוזר מאמן תחת טום מקווי עם פרובידנס ברואינס מליגת ההוקי האמריקאית במהלך עונת 98–1997. הוא שיחק בעשרה משחקים באותה שנה כדי לסייע בפיתוח על הקרח, שבמהלכם לא ניתן לו פטור לשחק ללא קסדה. פרובידנס סיימה עם 19 ניצחונות בלבד באותה עונה, ולנגווי לא חזר בשנה שלאחר מכן לאחר שמקווי הוגדר מחדש להיות סקאוט על ידי ארגון בוסטון.
במהלך עונת 04–2003, לנגוויי אימן את זיכיון ההרחבה של ריצ'מונד ריברדוגס ב-UHL לאליפות הבית, והפסיד בפלייאוף בסיבוב הראשון לאלמירה ג'קלס. הנהלת הקבוצה לא האריכה את חוזהו של לנגוויי לאחר העונה הראשונה.
פרסים

גביע סטנלי בשנת 1979
גביע נוריס בשנים 1983, 1984
קבוצת אולסטאר ראשונה: 1983, 1984
קבוצת אולסטאר שנייה: 1985
משחקי אולסטאר: 1981, 1982,1983, 1984, 1985, 1986
קבוצת אולסטאר ראשונה בגביע קנדה 1984
מספר חולצתו (#5) הופרשה על ידי וושינגטון קפיטלס ב-26 בנובמבר 1997 והוא התקבל להיכל התהילה של הוקי ארצות הברית ב-1999. הקריירה שלו הסתיימה בכבוד לאחר שהתקבל להיכל התהילה של ההוקי ב-2002. ב-2012, הוא התקבל להיכל התהילה של ה-WHA בקטגוריית "אגדות המשחק".
הערות שוליים

↑  Fisher, Red (11 בספטמבר 1978). "Canadiens make blockbuster trade". Montreal Gazette. נבדק ב-7 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sexton, Joe (26 באפריל 1990). "Overtime Goal Gives Capitals 3–1 Series Edge". New York Times. נבדק ב-29 באפריל 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Langway Glides Into Hall Of Fame". The Washington Post. 5 בנובמבר 2002. נבדק ב-29 במאי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "WHA Hall of Fame Members". אורכב מ-המקור ב-17 באוקטובר 2018. נבדק ב-14 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
לנגוויי עם ננסי רייגן, פיט ריטרס ודייב פולין בשנת 1988.
Moonlight Drive

"Moonlight Drive" הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית הדלתות, שיצא לאור בשנת 1967 באלבומם השני Strange Days. הוא נערך לאורך של 2:16 דקות עבור הבי-סייד של הסינגל "Love Me Two Times". למרות עיבוד הבלוז הקונבנציונלי, המאפיין המגדיר של השיר היה הקצב המעט לא קצבי שלו, ו"צוואר הבקבוק" או גיטרת הסלייד של רובי קריגר, שיוצרת צליל מוזר.