stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדע ומגדר
"גבריותו" של המדע > צידוקים להדרת הנשים מהמדע

קיימת טענה שהחברה, שברצונה להנציח את המצב בו נשים אינן משתלבות במדע, בונה לעצמה מערכת מדעית המוכיחה ומצדיקה את חוסר הימצאותן של נשים בתחום.
סוג ראשון של צידוקים עוסק בהשלכות השליליות שייווצרו אם נשים יעסקו במדע. דוגמה לכך היא טענה מהמאה ה-19 שהסתמכה על חוק שימור האנרגיה. לפי חוק זה, גוף האדם פועל כמכונה, ובעל אנרגיה מוגבלת; מתוך כך, נטען שאם אישה תעסוק בעבודה שכלתנית, לא תישאר לה אנרגיה ללדת ולטפל בצאצאים.
צידוק נוסף הוא שהתעסקות של אישה במדע הורסת את הקשר שלה עם ילדיה. האישה נחשבה לפי התפיסות הקלאסיות לבעלת היכולת הרגשית ולמטפלת העיקרית בילדים. המדע נחשב כעיסוק שכלתני וקר, שגורם לעוסקים בו לאובדן היכולות הרגשיות. לכן, אם תעסוק האישה במדע, עתיד הילדים מוטל בסכנה.
סוג שני של צידוקים עונה על השאלה מדוע האישה אינה מסוגלת, במסגרת יכולותיה, לעסוק במדע.

לשם כך, מציבה החברה תכונות אופי מסוימות כמתאימות לעיסוק המדעי – המדע דורש שליטה עצמית, כדי שרגשותיו ודעותיו של המדען לא יחלחלו לתאוריה המדעית שלו. במאה ה-19 רווחה תפיסה שלנשים יש דמיון פרוע ובלתי נשלט, והן פועלות לפי אמוציות שמוכתבות על ידי המערכת ההורמונלית שלהן. הטענה היא שכוח הרצון והשליטה העצמית חלשים אצל נשים, ולכן עיסוקן במדע יעוות את טוהרו.
בנוסף, המדע המודרני בתחילת דרכו דרש הרואיות ולקיחת סיכונים, בעיקר כיוון שחלק גדול ממנו נעשה על ידי משלחות מטעם המדינה, לחודשים ארוכים ולאזורים רחוקים. מסעות אלו נחשבו קשים, ובלתי מתאימים לגוף ולאופי הנשי. הגברים שיצאו למסעות אלו נתפסו כמקריבים עצמם למען המדע, כ"חיילים של המדע". לעומתם, כאשר יצאו נשים למסעות אלה הן נחשבו למזניחות את משפחתן וילדיהן.
גם כיום ניתן לראות הקבלה לכך, כאשר הציפייה מהעוסקים במדע היא לעבור השתלמות ארוכה ותובענית, לרוב בחו"ל, במיוחד לשם קבלת משרות אקדמיות. בו זמנית, מצופה מנשים באותו טווח הגילאים לקחת אחריות על התא המשפחתי. על אישה שאינה עומדת בכך, נמתחת ביקורת.
ראו גם

נשים במדע
פמיניזם
אפליית נשים
המהפכה המדעית
מטא-תאוריה
היסטוריה של המדע
היסטוריוגרפיה של המדע
הפרדת עיסוקים מגדרית
תפקידי מגדר
אוולין פוקס קלר
לקריאה נוספת

ינאי, ניצה, "שאלת המדע בפמיניזם – סנדרה הארדינג וסוגיית החקירה המדעית בפמיניזם", בתוך: נ. ינאי, ת. אלאור, א. לובין, ח. נווה (עורכים), דרכים לחשיבה פמיניסטית - מבוא ללימודי מגדר (רעננה: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה), 2006.
Bowler, Peter J and Morus, Iwan Rhys, Making modern science: A historical survey, ch. 21: "science and gender", (Chicago, The University of Chicago Press), 2005.
Longino, Hellen, The fate of knowledge, ch. 6: "socializing knowledge", (Princeton: Princeton University Press), 2002.
Okruhlik Kathleen, "Gender and the biological sciences", in: M. Curd and J.A. Cover (eds.), Philosophy of science: The central issues (New York: Norton Press), 1998.
הערות שוליים

↑  אוקרוהליק, עמ' 200.
↑  אוקרוהליק, עמ' 201.
↑  ינאי, עמ' 358.
↑  לונג'ינו, עמ' 127.
↑  לונג'ינו, עמ' 129–131.
↑  ינאי, עמ' 257.
↑  The Egg and the Sperm: How Science Has Constructed a Romance Based on Stereotypical Male-Female Roles
Signs
Vol. 16, No. 3 (Spring, 1991), pp. 485-501
↑  באולר ומורוס, עמ' 499.
↑  באולר ומורוס, עמ' 500.
↑  באולר ומורוס, עמ' 501–502.
↑  באולר ומורוס, עמ' 499.
↑  באולר ומורוס, עמ' 503.
↑  באולר ומורוס, עמ' 498.
↑  באולר ומורוס, עמ' 487.
↑  ינאי, עמ' 355.
↑  ינאי, עמ' 356.
↑  באולר ומורוס, עמ' 489.
1 2  באולר ומורוס, עמ' 490.
↑  ינאי, עמ' 355–356.
↑  באולר ומורוס, עמ' 492–493.
אווטאר – דמויות

אווטאר: כשף האוויר האחרון (בסינית: 降世神通: 最後的氣宗, באנגלית: Avatar: The Last Airbender) היא סדרת אנימציה ששודרה בניקלודיאון בין 2005 ל-2008. הסדרה מתרחשת בעולם של תרבויות סיניות מכמה אזורים ותקופות בסין שבו באמצעות תנועות של אמנויות לחימה סיניות, חלק מהאנשים הנקראים כשפים מסוגלים לכשף אחד מארבעת היסודות והאווטארים מסוגלים לכשף את כולם. העלילה עוקבת אחר הרפתקאותיו של אווטאר אנג המנסה להציל את העולם ולעצור את המלחמה עם אומת האש בעזרת דמויות נוספות. להלן רשימה של דמויות בסדרה.
בעלי חיים

די בראדלי בייקר תרם את קולו לקולות של בעלי חיים (לא מדברים) רבים בסדרה. הקולות של די בראדלי בייקר נשארו בדיבובים לעברית ושפות אחרות.
| חיות מחמד> חיה | חיות מחמד> קולות | חיות מחמד> כשפות | חיות מחמד> תיאור הדמות | חיות מחמד> אסמכתאות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אַפָּה/Appa | די בראדלי בייקר |  | הביזון המעופף של אנג. הוא בעל 5 קיבות, 6 רגליים וזנב של בונה. הוא משמש לאורך הסדרה ככלי התחבורה העיקרי של החבורה ברחבי העולם. אפה הוקפא יחד עם אנג במשך 100 שנים והיה הביזון המעופף המבוית האחרון בעולם ולכאורה הביזון המעופף האחרון בעולם. |  |
| מוֹמוֹ/Momo | די בראדלי בייקר | — | למור בודד שהחבורה מצאה במקדש האוויר הדרומי שהיה המקום בו אנג גדל וכנראה הלמור היחיד שנשאר. חיית המחמד של אנג. |  |
| ניילה/Nyla | די בראדלי בייקר | — | חיית המחמד של ג'ון ציידת הראשים. חיה עיוורת מהסוג שִׁירְשׁוּ/Shirshu המסוגלת למצוא כל יצור שמפיץ ריח והכשה אחת ממנה מסוגלת לשתק כל יצור למשך מספר דקות או מספר שעות. |  |
| פְלוֹפְּסִי/Flopsie | די בראדלי בייקר | — | חיית המחמד של בומי מלך אומשו. |  |
| בּוֹסְקוֹ/Bosco | קלנסי בראון | — | דוב המחמד של מלך האדמה קואי. יש שמועות שהמלכה היורשת אכלה אותו. |  |
| פאנג/Fang | די בראדלי בייקר |  | הדרקון המכוון של אווטאר רוקו, שעזר לאנג למצוא את רוחו של אווטאר רוקו. נהרג עם אווטאר רוקו בהתפרצות הר געש כאשר הגן עליו. |  |
| נצי/Hawky | די בראדלי בייקר | — | נץ דואר אשר נקנה על ידי סוקה. קטרה וטוף שאלו את נצי מסוקה ושלחו מכתב לאמה של טוף. |  |
ראו גם

האגדה של קורה - דמויות
הערות שוליים

↑  Szeto, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Yangchen, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Kuruk, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Kyoshi, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Roku, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Aang, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Sokka, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Katara, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Toph Beifong, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Gyatsu, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Suki, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Bumi, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Long Feng, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Kuei, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Yue, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Kanna, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Hakoda, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Kya, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Pakku, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Hama, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Sozin, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Azulon, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Iroh, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Ozai, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Zuko, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Azula, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Ursa, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Zhao, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Mai, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Ty Lee, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  June, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Jeong Jeong, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Hei Bai, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Painted Lady, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Ummi, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Koh, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Wan Shi Tong, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Shyu, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Appa, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Momo, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Shirshu, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Nyla, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Flopsie, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Bosco, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Fang, Avatar Wiki (באנגלית)
↑  Hawky, Avatar Wiki (באנגלית)
סטלה שטיינבאך

| --- | --- |

תמונה של סטלה שטיינבאך לקוחה מסרט על החיים במחנה וסטרבורק, שצולמה על ידי רודולף ברסלאוור
 לידה:  23 בדצמבר 1934 Buchten, הולנד 
 פטירה:  31 ביולי 1944 (בגיל 9) מחנה ההשמדה בירקנאו, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 
אנה מריה (סֶטֶלָה) שטיינבאך (בהולנדית: Anna Maria (Settela) Steinbach;‏ 23 בדצמבר 1934, בוכטן – 31 ביולי 1944 אוושויץ) הייתה נערה הולנדית אשר נרצחה בתאי הגזים במחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. בתחילה זוהתה כיהודיה הולנדית, זהותה והקשר שלה לקבוצת הסינטי התגלו בשנת 1994.
שטיינבאך נולדה בבוכטן (כיום חלק מסיטרד-חליין, בדרום לימבורג) כבתו של סוחר וכנר. ב-16 במאי 1944, אורגנה פשיטה משטרתית נגד אנשי הרומני ברחבי הולנד. שטיינבאך נעצרה באיינדהובן. ממש באותו יום היא הגיעה עם עוד 577 אנשים לוסטרבורק. מאתיים שבעים ותשעה אנשים הורשו לעזוב, מכיוון שאף על פי שהם גרו בקרונות, הם לא היו צוענים. בווסטרבורק גולח ראשה של שטיינבאך כדי למנוע כינים. כמו שאר הנערות והנשים הצועניות, היא לבשה סדין קרוע סביב ראשה כדי לכסות את ראשה הקירח.
ב-19 במאי הועלתה סטלה יחד עם 244 צוענים נוספים לאושוויץ-בירקנאו ברכבת שהכילה גם אסירים יהודים. ממש לפני סגירת הדלתות, היא כנראה בהתה דרך הפתח בכלב חולף או בחיילים הגרמנים. רודולף ברסלאוור, אסיר יהודי בווסטרבורק, שצילם סרט בהוראת מפקד המחנה הגרמני, צילם את תמונת המבט המפוחד של סטלה בוהה מחוץ לקרון. אדם אחר בשם קראסה וגנר שהיה באותו קרון שמע את אמה של סטלה קוראת בשמה ומזהירה אותה להוציא את ראשה מהפתח. וגנר שרד את אושוויץ והצליח לזהות את סטלה בשנת 1994.
מותה

ב־22 במאי הגיעו הצוענים ההולנדים, ביניהם שטיינבאך, לאושוויץ-בירקנאו. הם נרשמו והועברו לאזור הצועני. צוענים שהיו כשירים לעבודה הועברו למפעלי תחמושת בגרמניה. שלושת אלפים הצוענים הנותרים הוכנסו לתאי הגזים בתקופה שבין יולי ל-3 באוגוסט. שטיינבאך, אמה, שני אחיה, שתי אחיות, דודה, שני אחיינים ואחיינית היו חלק מקבוצה זו. ממשפחת שטיינבאך רק האב שרד; הוא נפטר בשנת 1946 ונקבר בבית העלמין במאסטריכט.
זיהוי הילדה בתמונה

לאחר המלחמה נעשה שימוש בשבריר שבע השניות בסרטו של ברסלאוור בסרטים תיעודיים רבים. דמותה של הילדה הצעירה האלמונית בוהה מתוך העגלה מלאת פחד ועומדת להיות מועברת לאושוויץ הפכה לאחד מסמלי השואה. עד 1994 היא הייתה ידועה רק כ"הילדה עם כיסוי הראש". ההנחה הייתה שהיא יהודייה, שכן במשך שנים רבות לא הוקדשה תשומת לב לרצח העם של 500,000 עד 1,500,000 צוענים שנרצחו על ידי הגרמנים ברחבי אירופה.
בדצמבר 1992, העיתונאי ההולנדי עאד וגנאר החלה לחקור את זהותה. על ידי חקירת מספרי הקרונות שהופיעו בסרטון, מספר 10, 16 או 18, תיאור הקרון וזהות מזוודה בודדת שמופיעה לשבריר שנייה בסרטון, הוא גילה במהירות שהובלת המגורשים התרחשה ב-19 במאי 1944 ובקרונות גורשו צוענים הולנדים ויהודים. ב-7 בפברואר 1994 ואגנר הצליח לחשוף את זהותה של שטיינבאך.
החיפוש אחר זהותה של סטלה שטיינבאך תועד בסרט התיעודי של שרי דוינס "Settela, Face of the Past". ווגנאר פרסם את מחקריו בספר "Settela; het girl heeft haar naam terug".
הערות שוליים

↑  "Romanies and the Holocaust: A Reevaluation and an Overview". Radoc.net. נבדק ב-2012-08-09.
↑  ISBN 90-295-5612-9) "Settela: The Girl Who Got Her Name Back". The revised English translation of Settela - by Janna Eliot - is ISBN 978-0-9933898-2-5
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011425242805171  BPN: 86463037  GND: 1187516767  ISNI: 0000 0000 3123 6754  LCCN: n95067641  NTA: 134399706  VIAF: 43550712   WorldCat (עם VIAF): 43550712
איתי לוקץ'

| --- | --- |

לוקץ', 2017
 לידה:  2 במרץ 1985 (בן 40) תל אביב, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  שחקן, זמר, ראפר, קומיקאי, עיתונאי
 סוגה:  היפ הופ
 חברת תקליטים:  היי פייבר הפקות, היי פידליטי, הליקון
 
איתי לוקץ' (נולד ב-2 במרץ 1985) הוא ראפר, זמר, שחקן, קומיקאי ועיתונאי ישראלי, שזכה לפרסום בזכות סאטירות YouTube שונות שהוציא ודמותו הייחודית.
ביוגרפיה

לוקץ' נולד וגדל בצהלה שבתל אביב. הוא החל את דרכו כראפר עצמאי, ובשנת 2004 הצטרף לקולקטיב ההיפ הופ "פי.אר. טרופרז", בו היו חברים גם נועה פארן, אורטגה, פלד ואנטון אוסטרובסקי.
בשנת 2006 השתתף באלבומם של הדג נחש, "בעזרת הג'אם", בשיר "להביא את המכה".
בשנת 2008, בעקבות פירוק הפי.אר. טרופרז, הוציא את אלבום הבכורה שלו "לא דובים ולא יער", אותו הפיק מקדדי ג'י, יוצא להקת פרברים רפיוג'יז. את עטיפת האלבום אייר אמן הקומיקס גבריאל בן משה. לשיר "שיר נפלאפי" מהאלבום, הוכן קליפ אנימציה על ידי אסף בילט. האלבום הופץ על ידי חברת היי פייבר הפקות באמצעות היי פידליטי בישראל, וחברת The Orchard ברחבי העולם.
בשנים 2006–2009 השתתף לוקץ' בפרסומות, ובשנת 2008, עם השקת אתר MTV ישראל, קיבל תוכנית אינטרנטית בשם "לוקץ' הולך לאכול", בה הגיש ביקורות מסעדות.
בסוף 2009 פרסם ביוטיוב קליפ פרודיה לשיר "גדלתי כבר בר מצווה". הפרודיה זכתה לכמיליון צפיות ובעקבות הצלחתה החל לוקץ' להוציא קליפים פרודיים נוספים.
בשנת 2010 שר והלחין לוקץ' את שיר הנושא לסדרה "חסמבה דור 3". בתחילת 2011 קיבל לוקץ' פינה קבועה לקליפים הסאטיריים שלו בערוץ HOT Comedy Central בתוכנית "המעבדה".
ביולי 2011 הוציא אלבום שני בשם "פלטינה" בהפקתו של אורי שוחט. לוקץ' מנה את דה לונלי איילנד (אנ'), טי-פיין וליל ויין כגורמים שהשפיעו עליו ביצירתו של אלבום זה. בשנת 2011 הוציא את השיר "אצלנו בשכונה".
בשנים 2012–2013 השתתף לוקץ' בסדרת הקומדיה "האוניברסיטה" ששודרה בערוץ HOT Comedy Central. ביוני אותה שנה הוציא קליפ בכיכובו ובכיכובה של ירדן מרחבי ל"שיר השמנה", אשר זכה בשיתופים רבים ופרסום רב, ובנובמבר הוציא קליפ בכיכובו ובכיכוב תומר אופנר עבור שירו "אחותך עושה לי את זה".
בפברואר 2014 הוציא את הקליפ "לי יש נענע לך יש תה" עם סתיו קצין, מתמודדת בתוכנית הטלוויזיה היפה והחנון. ביוני אותה שנה הוציא ביחד עם יורן דוידי (מהצמד תירס סקסואל) קליפ בשם "שיר אהבה".
ב-28 ביוני 2017 הוציא את השיר "שתה את התה" מתוך האלבום "גל גדות" שיצא באותה שנה. ב-2018 השתתף בתוכנית המציאות "משחקי השף" אך לא עבר את שלב המיון הראשון.
באותה שנה התארח בשיר "תרקדי" של עומרי 69 סגל לצד רון נשר, בומרנג, דנידין, ג'הבי ואקסום.
ב-17 במאי 2018 הוציא שיר על השף אסף גרניט.
באותה שנה הקליט גרסה עברית בשם "בית הפנקייק" ללהיט This Is America. גלגלצ, שהביצוע הוקלט לכבוד המצעד השנתי שלה, ספגה ביקורת על שיתוף הפעולה עם שיר המהווה פרסומת למסעדה.
בדצמבר 2018 הוציא לוקץ' אלבום משותף בן 10 קטעים, עם הראפר והמוזיקאי סגול 59, תחת הכינוי "סדרני העבודה". האלבום, שנקרא "חורשים בבוץ" הוא יצירה פרודית-הומוריסטית בסגנון קאנטרי.
ביולי 2020 השתתף בסרט של כאן 11, "עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי", בתור אסיר נאצי. באותה השנה הוציא יחד עם טל טירנגל אלבום משותף בשם "מיסטר לוקא ודוקטור טל".
בשנת 2021 התארח בשיר של רון נשר "אראלה ממפעל הפיס".
בשנת 2022 השתתף יחד עם שניים משותפיו, מתן שרון ואורן ברזילי, בפרק הבכורה של תוכנית המציאות "המסעדה הבאה" ברשת 13, אך השלישייה לא עברה את שלב הצבעת השופטים והם הודחו מהתחרות (מקום 40 ואחרון). באותה שנה גם הוציא לאור את אלבומו השישי "ברוכים הבאים לבית הפנקייק" (השם הוא מחווה לאלבומו של רביד פלוטניק, "ברוכים הבאים לפתח תקווה"). ביולי 2022 הופיע לוקץ' במופע הגדול הראשון בקריירה שלו, שהיווה גם את ההשקה לאלבומו החדש.
חיים אישיים

בשנת 2019 נישא לזמרת הילה חלואני. במאי 2022 השניים נפרדו.
בפברואר 2025 יצא לוקאץ' מהארון כביסקסואל, וזמן לא רב לאחר-מכן התחיל לקבל תגובות פוגעניות ומקטינות ברשת - ביניהן מחיקה ביסית, הערות המפקפקות בהיותו חלק מהקהילה הגאה בישראל ובזהות הביסקסואלית שלו.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2004: מתוך הזוהמה - כחלק בהרכב פי.אר. טרופרז
2008: לא דובים ולא יער
2011: פלטינה
2015: משחקי הקראק
2017: גל גדות
2018: חורשים בבוץ - עם סגול 59 כסדרני העבודה
2020: מיסטר לוקא ודוקטור טל - עם טל טירנגל
2022: ברוכים הבאים לבית הפנקייק
2025: הבדואי מצהלה
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2016: דונלד טראפ
2018: בראפ אובמה
2021: ביגי נתניהו
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2012: עלייתו של מלך הפרו
2012: מזמור למדינה
2014: ירון ברובינסקי
2019: מלכי הקראק - עם מלכים א' ומלכים ב'
הערות שוליים

↑   ענת בנאי וסבא קוקו - שיר תגובה - לוקץ', סרטון בערוץ "noam vardi נועם ורדי", באתר יוטיוב (אורך: 03:55)
↑  אור ברנע, האזינו: שירים מאלבום הפלטינה של לוקץ', באתר ynet, 6 ביולי 2011.
↑   לוקץ' - שתה את התה (קליפ רשמי), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:34)
↑  משחקי השף: עונה 3, פרק 1, שודר לראשונה ב-16 במאי 2018, באתר רשת 13.
↑   לוקץ' מציג סינגל חדש על השף אסף גרניט, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 0:34)
↑  טל גטרייטמן, הראפר לוקץ': "הרגשתי אפס בתחום הזוגי ואז הילה הגיעה", באתר ynet, 15 במרץ 2019
↑  https://www.facebook.com/share/18NZ5m26Zq/
↑  בר זגה, איתי לוקץ': "אני לא רוצה לדעת איך מקללים אותי", באתר ynet, 23 בפברואר 2025
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583720705171  MusicBrainz: e1f4ee43-99d1-4df7-b414-d2e6e9930ed6  VIAF: 492144782722200858185   WorldCat (עם VIAF): 492144782722200858185
גוני נאור

גוֹני נאור (נולד ב-23 באפריל 1999) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר האחורי בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירת מועדונים

נאור נולד בהר אדר שבהרי יהודה.
בגיל שמונה החל נאור להתאמן במחלקת הילדים של בית"ר ירושלים. ב-2015 חתם במחלקת הנערים של מכבי תל אביב. שנתיים לאחר מכן חתם בהפועל קטמון ירושלים, בעקבות מאבק על המקום בהרכב מכבי תל אביב. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון הוא ערך ב-3 באוגוסט 2017, במסגרת גביע הטוטו של הליגה הלאומית.
ב-2 באפריל 2021 הוא כבש שער אחד מול סקציה נס ציונה, במשחק העלייה של הפועל (לשעבר, קטמון) ירושלים לליגת העל. ב-31 ביולי 2021 הוא כבש את השער היחיד בניצחון 1–0 מול בית"ר ירושלים בגביע הטוטו של ליגת העל, שהיה משחק הדרבי הירושלמי הראשון מזה 21 שנה.
ב-25 בינואר 2023, חתם נאור במכבי חיפה לשנתיים וחצי, וב-14 בינואר 2024 הוא כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 5–0 על מכבי פתח תקווה.
באוגוסט 2024 הצטרף נאור להפועל תל אביב, בהשאלה לשנה אחת עם אופציית רכישה.
נבחרות ישראל

נאור רשם שלוש הופעות במדי נבחרת הנערים של ישראל עד גיל 17, ושלוש הופעות במדי נבחרת נוער ב' עד גיל 18.
באוקטובר 2021, זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת על-ידי המאמן האוסטרי וילי רוטנשטיינר, במהלך מוקדמות מונדיאל 2022. ב-27 בספטמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בבוגרים, כשפתח בהרכב במשחק ידידות שנגמר בהפסד חוץ 1–2 למלטה.
תארים

מכבי חיפה
אליפות: 2022/2023
אלוף האלופים: 2023
גביע הטוטו (ליגה לאומית): 2024/2025
הערות שוליים

↑  מאור לוי, "אם גוני נאור לא היה כדורגלן הוא היה טייס", באתר ynet, 1 באוקטובר 2021
↑  בית"ר תל אביב רמלה 1 : 1 הפועל קטמון ירושלים
↑  על רקע ההתעניינות ממכבי חיפה: גוני נאור שוחרר מאימון הפועל ירושלים, באתר ynet, 2 בספטמבר 2022
↑  אופיר סער‏, עסקת גוני נאור נפלה: "מכבי חיפה לא באמת הייתה להוטה לצרפו", באתר וואלה, 3 בספטמבר 2022
↑   none, ‏עם הקפצה גאונית: צפו בשער המופלא של גוני נאור, באתר ‏מאקו‏, 14 בינואר 2024
↑  יגאל גולדשטיין והדר יעקבי, ‏סוכם: גוני נאור יושאל להפועל תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 20 באוגוסט 2024
↑  שמעון אלבז, "מתרגש לקראת תחילת המסע": גוני נאור חתם לעונה אחת בהפועל ת"א, באתר ynet, 22 באוגוסט 2024
↑  מוטי פשכצקי, ‏אצילי וגוטליב בפנים: פורסם סגל הנבחרת, באתר ערוץ הספורט, 1 באוקטובר 2021
ז'ול שלביס

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1921 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  3 באפריל 2016 (בגיל 95) אמסטלפיין, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 פרסים והוקרה:  צלב הקצין של מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין 
 
ז'ול שלביס (בהולנדית: Jules Schelvis;‏ 7 בינואר 1921 – 3 באפריל 2016) היה היסטוריון, סופר, איש דפוס וניצול שואה יהודי-הולנדי. שלביס היה הניצול היחיד מבין 3,005 האנשים שהובלו בטרנספורט ה-14 מווסטרבורק למחנה ההשמדה סוביבור (ואחד משני ניצולי השואה ההולנדים היחידים מסוביבור לצד סלמה אנגל וינברג). הוא ידוע בזכות זיכרונותיו ומחקריו ההיסטוריים על סוביבור, שעליהם זכה בתואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אמסטרדם, קצין במסדר אורנג'-נסאו ומסדר ההצטיינות של הרפובליקה של פולין.
קורות חיים

שלביס נולד באמסטרדם, לממשפחה יהודית חילונית. לאחר התיכון עבר הכשרה כמדפיס ועבד במשרד הדפוס לינדנבאום באמסטרדם. לאחר שהגרמנים כבשו את הולנד, שלביס פוטר מעבודתו בשל היותו יהודי. לאחר מכן עבד בעיתונים שונים והשתתף בארגון תנועת נוער מקומית, שם פגש אישה בשם רחל בוז'יקובסקי והחל לחזר אחריה. שלביס ניסה להתקרב לבוז'יקובסקי ולמשפחתה שהתגוררו במרכז לתרבות היידיש. לבסוף חיזוריו צלחו ושלביס ובוז'יקובסקי נישאו ב-1940, בין השאר בתקווה שהדבר יגן עליה ועל משפחת המהגרים הפולנית שלה מפני גירוש.
עם זאת, שלביס ומשפחתו נעצרו באמסטרדם ב-26 במאי 1943. הם גורשו למחנה המעבר וסטרבורק, שם שהו שישה ימים לפני שנשלחו למחנה ההשמדה סוביבור. הם היו בין 3,005 יהודים הולנדים בטרנספורט ה-14 לסוביבור. המסע נמשך 4 ימים. עם הגעתם למחנה נבחר שלביס להצטרף ליחידת עבודה שנשלחה למחנה העבודה דורוחוצ'ה. שאר בני משפחתו ובני הזוג בוז'יקובסקי נשלחו להשמדה בתאי הגזים.
בדורוחוצ'ה, יהודים מפולין ומהולנד נאלצו לעבוד בתנאים איומים ובעבודה קשה. שלביס הצליח לשרוד בעקבות כך שביקש פגישה עם מפקד המחנה, שבמקרה היה מודע לכך שבמחנה עבודה סמוך זקוקים למדפיס. עם זאת, מסיבות לא ברורות, שלביס נשלח במקום זאת למחנה באזור לובלין, שם נאלץ לבנות צריפים. משם הועבר לגטו רדום, שם הוטל עליו להרכיב מחדש בית דפוס שפורק והובא מוורשה. התנאים ברדום היו טובים משמעותית ממה שחווה שלביס בלובלין ובדורוחוצ'ה. עם התקרבות הצבא האדום, שלביס נשלח לטומאשוב מזובייצקי. משם הגיע בסופו של דבר לאזור שטוטגרט, שם שוחרר על ידי הצבא הצרפתי ב-8 באפריל 1945.
שלביס היה עד תביעה משמעותי במהלך המשפטים של קרל פרנזל, ג'ון דמיאניוק ופושעי מלחמה אחרים ששרתו בסוביבור. הוא המייסד של מוזיאון סוביבור וכן מחברם של מספר ספרים ומחקרים היסטוריים על במחנה.
לאחר המלחמה נשאר שלביס להתגורר בהולנד ונפטר שם ב-3 באפריל 2016 בגיל 95.
יצירות עקריות

סוביבור: היסטוריה של מחנה מוות נאצי (2014) Bloomsbury Academic.מסת"ב 978 14 7258 906 4
Vernietigingskamp Sobibor (1993) אמסטרדם: Bataafsche Leeuw.מסת"ב 978 90 6707 629 6 978 90 6707 629 6
Binnen de poorten, 1995, אמסטרדם: Bataafsche Leeuw.מסת"ב 978 90 6707 369 1 978 90 6707 369 1
סוביבור. Transportlijsten, 2001, אמסטרדם: Bataafsche Leeuw.מסת"ב 90 6707 516 7 90 6707 516 7
הערות שוליים

↑  "Postmortem Jules Schelvis". Stichting Sobibor. 2016-04-04. נבדק ב-2020-12-15.
1 2 3  Sobiborinterviews.nl. "Jules Schelvis (Amsterdam, 7 January 1921 – 3 April 2016, Amstelveen)". Netherlands Institute for War Documentation (NIOD). Dutch Jews who survived Sobibor.
↑  "Sobibor death camp survivor Jules Schelvis dies at 95". 4 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stichting Sobibor".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267631605171  PLWABN: 9810599925205606  BnF: cb160664401 (data)  GND: 120127377  ISNI: 0000 0001 0903 1960  LCCN: n83048951  NKC: zmp20211132281  NTA: 069110247  SUDOC: 12529753X  VIAF: 54970883   WorldCat (עם VIAF): 54970883
ליובו ווצ'קוביץ'

| --- | --- |

ליובו ווצ'קוביץ'
 לידה:  22 בינואר 1915 לובוטיניה, נסיכות מונטנגרו נסיכות מונטנגרו
 פטירה:  7 ביולי 1976 (בגיל 61) בלגרד, יוגוסלביה יוגוסלביה
 מקום קבורה:  בלגרד 
 מדינה:  הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:   הצבא היוגוסלבי המלכותי  הצבא העממי היוגוסלבי
 תקופת הפעילות:  1935–1975 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 מפקד הבריגדה הדלמטית ה-2 מפקד הדיוויזיה הפרולטרית ה-2 מפקד הקורפוס הסרבי ה-13 ראש המטה הכללי היוגוסלבי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 גיבור יוגוסלביה  עיטור כוכב הפרטיזנים  עיטור נס המלחמה  גיבור יוגוסלביה 
 
ליובו ווצ'קוביץ' (בסרבית: Љубо Вучковић‏; 22 בינואר 1915 – 7 ביולי 1976) היה גנרל יוגוסלבי אשר פיקד על כוחות בצבא השחרור העממי של יוגוסלביה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה כיהן כראש המטה הכללי היוגוסלבי בין 1955–1961.
ביוגרפיה

ווצ'קוביץ' נולד ב-22 בינואר 1915 בכפר לובוטיניה שליד צטיניה. ב-1930 הוא החל ללמוד כצוער באקדמיה הצבאית בבלגרד, וב-1935 סיים את לימודיו והחל לשרת בצבא יוגוסלביה בדרגת לוטננט משנה. במהלך פלישת מדינות הציר ליוגוסלביה באפריל 1941, שרת ווצ'קוביץ' כמפקד פלוגה בחזית אגם שקודרה. הוא נפל בשבי האיטלקים, אך הצליח להימלט מהשבי. הוא הצליח הגיע למוסטאר, אך שם הוכנס למעצר בידי האוסטאשה. הוא הצליח להימלט גם מכלא זה, והצטרף אל הפרטיזנים של טיטו.
ביוני 1942 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 של בריגדת הסער הפרטיזנית ה-4 (מונטנגרו). יחד עם הגדוד, הוא השתתף במבצע לפיצוץ מסילת הרכבת סרייבו-מוסטאר, ובכיבוש העיר קופרס שבבוסניה. לאחר כיבוש העיר, הוא הועבר לפקד על הבריגדה הדלמטית ה-2. זמן קצר לאחר מכן, הבריגדה נאלצה להתגונן כנגד כוחות מדינות הציר שפתחו במבצע שחור, במטרה להשמיד את הפרטיזנים. בסתיו 1943, הכוחות שבפיקודו פלשו למונטנגרו, וכבשו את קולאשין. בדצמבר של אותה שנה הוא קודם לתפקיד מפקד הדיוויזיה הפרולטרית ה-2 ויחד עמה פלש לסרביה וכבש שטחים ממנה. בספטמבר 1944 הוא הועבר לפקד על הקורפוס הסרבי ה-13 ויחד עמו השתתף בשחרור שאר הארץ. לקראת סוף המלחמה, הוא מונה לראש מטה הארמייה ה-2.
ב-1946 נשלח ווצ'קוביץ' למוסקבה ולמד באקדמיה הצבאית וורשילוב. ב-29 באפריל 1955 הוא מונה לראש המטה הכללי היוגוסלבי, וכיהן בתפקיד עד 16 ביוני 1961. לאחר מכן שימש כמפקד האקדמיה הצבאית בבלגרד עד 1967. הוא נפטר ב-7 ביולי 1976.
דוב צעצוע

.
דוב צעצוע של חברת שטייף הגרמנית
דוב צעצוע או "דובי" הוא צעצוע מסוג בובה ממולאת בצורת דוב המיועד לילדים. זהו צעצוע מסורתי המשמש לעיתים להרגעת ילדים ויכול לשמש כאובייקט מעבר. סוגי דובי צעצוע מסוימים משמשים כפרטי אספנות יקרים.
המוזיאון הראשון לדובי צעצוע הוקם בעיר פיטרספילד במחוז המפשייר באנגליה בשנת 1984 עד שהוא נסגר ב-2006.
היסטוריה

יצרנית הצעצועים הגרמנייה, מרגרטה שטייף, שהתחילה לייצר צעצועים ממולאים כבר בשנת 1880 (הראשון מביניהם היה פיל קטן), שוכנעה על ידי אחיינה ריכרד שטייף לייצר דובי ממולא בשנת 1902. דובי שטייף לא זכו בתחילה להצלחה רבה בגרמניה, אך ביריד לייפציג במרץ 1903 הצליחה משפחת שטייף לייצא לסוחר אמריקאי משלוח של 3,000 דובי צעצוע.
בעקבות תקרית שבה הנשיא האמריקאי תאודור רוזוולט סירב לירות בדוב לכוד (הוא הורה על המתת חסד במקום), הציגו מוריס מיטצ'טום ואשתו רוז לראווה ב-15 בפברואר 1903 שני דובי צעצוע בחלון חנותם בברוקלין תחת השם "Teddy's bears". הדובים זכו להצלחה והשם נשאר.
לדובי הצעצוע של מיצ'טום היה מראה יותר עדין וחביב שדמה לפני תינוק. לעומת זאת המראה של דוב הצעצוע של שטייף דמה יותר למראה של גור דובים אמיתי. החברה המסחרית שטייף ממשיכה לייצר בגרמניה דובי צעצוע ולייצא אותם לכל העולם. דובי שטייף מתייחדים בסימן היכר של כפתור מתכת באוזן הדוב.
סוגי דובי צעצוע

ישנם דובי צעצוע המיועדים למשחק ילדים, בעוד שאחרים מיועדים למבוגרים ונקראים גם בשם "דובי אספנות". הסוג הראשון הוא בדרך כלל דוב שכל חלקיו תפורים יחדיו למקשה אחת בעוד שהדובים המיועדים למבוגרים הם כמעט תמיד בעלי מפרקים המאפשרים תנועה חופשית של הראש והגפיים.
בספריית "שער ציון" בית אריאלה שבתל אביב ישנה תערוכת קבע של דובי צעצוע בשם "דובים דובונים וכל השאר", בה אפשר לראות סוגים רבים של דובי צעצוע.