stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנואל טוריסו
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס בחירת הקהל | הזמר הלטיני של השנה | מנואל טוריסו | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של iHeartRadio | אמן הפופ לטיני/רגאטון של השנה | מנואל טוריסו | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של iHeartRadio | שיר הפופ לטיני/רגאטון של השנה | "La Bachata" | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | שיר השנה | "El Merengue" (עם מרשמלו) | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | שיתוף הפעולה חוצה הז'אנרים של השנה | "El Merengue" (עם מרשמלו) | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | שיתוף הפעולה הטוב ביותר - טרופי | "El Merengue" (עם מרשמלו) | זכייה |  |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | אמן פופ אהוב | מנואל טוריסו | מועמדות |  |
| 2024 | פרס בחירת הילדים של ניקלודיאון | אמן אהוב (אמריקה הלטינית) | מנואל טוריסו | מועמדות |  |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | המופע הטוב ביותר במרכז אמריקה הלטינית | מנואל טוריסו | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Cobo, Leila (2022-10-28). "How Manuel Turizo Scored His Biggest Hit Yet by Making a Left Turn Into 'Bachata'". Billboard (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-10-30.
↑  Taylor Swift, 'Barbie' and 'Grey's Anatomy' Score at 2024 People's Choice Awards: See the Full List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
↑  2024 iHeartRadio Music Awards: See The Full List Of Winners, iHeart (באנגלית)
↑  Karol G and Feid Dominate at the 2024 Latin American Music Awards (Complete Winners List), Variety, ‏26 באפריל 2024
↑  Every Kids’ Choice 2024 Winner!, Nick (באנגלית)
↑  Here are all the winners from the 2024 MTV Europe Music Awards, euronews, ‏2024-11-11 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6757 261X  LCCN: no2018096384  MusicBrainz: 30a57b7b-47c9-4234-86fd-9b8ff660e7cb  SUDOC: 258416440  VIAF: 7097153289918232770001   WorldCat (עם VIAF): 7097153289918232770001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה יצחק אביגדור

| --- | --- |
 לידה:  1801 תקס"א או תקס"ב
 פטירה:  15 באוגוסט 1865  (בגיל 64 בערך) כ"ג באב תרכ"ה
 מקום פעילות:  קובנה שקלוב וערים נוספות
 תקופת הפעילות:  ? – 30 ביולי 1861 
 השתייכות:  יהדות ליטא
 תחומי עיסוק:  רב ופוסק
 
רבי משה יצחק אביגדור (תקס"א או תקס"ב, 1801 - כ"ג באב תרכ"ה, 15 באוגוסט 1865) היה רב ופוסק ליטאי, רבן של קובנה, שקלוב וערים נוספות. נודע על שם ספרו "פרדס רימונים" על הלכות נידה.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1801, לרב שמואל מבריסק ולאמו שהייתה אחות אמו של רבי צדוק הכהן מלובלין. בצעירותו למד אצל רבי ליב חסיד, אביו של רבי בנימין דיסקין, רבה של וולקוביסק, וסבו של מהרי"ל דיסקין. נישא לשיינא אסתר בתו של הרב יהודה לייב דבוטן-בוטינסקי רבה של מוהילב תחילת דרכו ברבנות הייתה בשנת תקפ"ט, אז התמנה כדיין בסלונים; בסוף שנת תקצ"ד התמנה לרבנות ואשילישוק, בה כיהן שלוש עשרה שנים.
בסביבות שנת תר"ז (1847) התמנה לרבנות סייני שבפולין, הקים בה ישיבה במתכונתה של ישיבת וולוז'ין, אך הישיבה נסגרה בעקבות הלשנה. הוא נחקר וספרייתו הוחרמה, כששוחרר מהמעצר נאסר עליו להתגורר בפולין וספרייתו לא הוחזרה לו.
בשנת תרי"ד (1854) לאחר פטירת רבה של קובנה ואב בית הדין הראשון בה, רבי אריה לייב שפירא, התמנה לרבנות קובנה. מתלמידיו בעיר זו: הרב הלל דוד הכהן טריווש. בחודש שבט תרכ"א (1861) עזב את קובנה לטובת רבנות שקלוב, ובה נפטר ונקבר בכ"ג באב תרכ"ה, 15 באוגוסט 1865.
בנו היחיד רבי אברהם שמואל הדפיס את ספרו לאחר פטירתו.
ספריו

ספרו "פרדס רימונים" הנחשב לאחד מספרי היסוד העוסקים בהלכות נידה, יצא לאור לאחר פטירתו בווילנה (תרכ"ט), במהדורת וילנא נדפס רק כרך א של הספר והדפסת כרכים ב-ד הושלמה רק במהדורת ירושלים תשס"ז.
ספרו "גליוני קדש" נדפס בניו יורק (תרס"ט), בידי נכדו יוסף בוטה, והוא כולל את הערותיו לספרים רבים כפי שרשמם על גליונות הספרים שבספרייתו. מלבד ספריו אלו כתב שאלות ותשובות הלכתיות רבות, ורובן המוחלט אבד. תשובות בודדות נדפסו בספרים שונים. ספרו "נטעי אביגדור" בכתב יד נמצא בבית הספרים הלאומי בירושלים.
בשנת תשס"ז יצא לאור שו"ת פרדס רימונים, שני כרכים.
בשנת תשע"ה יצא לאור פרדס רימונים על מסכת שבת.
הערות שוליים

↑  בספרים רבים מצוינת שנת לידתו תקס"א, אך בפנקס סלונים, תל אביב תשכ"א, כרך א' עמ' נב, נכתב תקס"ב.
↑  כחודש לאחר התפטרותו מרבנות קובנה, התמנה לרבנות זו רבי משה יהושע יהודה לייב דיסקין. (חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק, מהדורת ירושלים תשס"ד, עמ' 67).
↑  לפי כתב ידו של בנו, מצוטט בהקדמה לחלק ד' של ספרו פרדס רימונים ירושלים תשס"ב, הערה 18. לפי מקור אחר המצוטט שם, תאריך פטירתו הוא בי"ד באב.
↑  למחייתו התפרנס מבית הארחה שהקים בדרוזגניק (מודעה בעיתון המגיד, 23 במאי 1877, על בית ההארחה).
↑  בספר עמודי אש לר' אברהם שמואל מראסיין (וילנא תרל"ה) נדפסה תשובה אחת; כך גם בספר חמש ידות לר' בנימין בישקא לדזמן (תל אביב תשל"ה), סימן יא, עמ' לג-לז. גם בכתבי עת שונים נדפסו תשובות אחדות שלו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304317805171  LCCN: nr90025212  VIAF: 2320023   WorldCat (עם VIAF): 2320023
התנועה הקיבוצית

.
| --- | --- |


 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  מתחם העסקים Greenwork, קיבוץ יקום
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 נוצר מתוך:  הקיבוץ הארצי  התק"ם - התנועה הקיבוצית המאוחדת
 www.kibbutz.org.il
 
התנועה הקיבוצית (שם רשמי: התנועה הקיבוצית (2000) אגודה שיתופית מרכזית בע"מ) היא ארגון הגג של 259 קיבוצים בישראל. התנועה הוקמה בשנת 2000 מאיחוד של התק"ם - התנועה הקיבוצית המאוחדת, עם תנועת הקיבוץ הארצי של השומר הצעיר שנקרא התנועה הקיבוצית. התנועה מגדירה את מטרתה כ"הגשמת דרך החיים הקיבוצית ליצירה וקידום של חברה שיתופית, שוויונית ודמוקרטית." החל מפברואר 2024 מכהן ליאור שמחה כמזכ"ל התנועה.
תפקידי התנועה

"התנועה" היא אגודה שיתופית מרכזית, המובילה את סדר היום הקיבוצי במדינת ישראל ומייצגת את הקיבוצים, מול רשויות המדינה. בנוסף, מספקת התנועה לבעלי התפקידים בקיבוצים ולחברים מכלול שירותים וייעוץ בתחומי חיים שונים כגון חברה וקהילה, כלכלה ושיכון, קליטה, חינוך, חקלאות ועוד. כמו כן, מפעילה התנועה הקיבוצית מגוון פרויקטים של מעורבת חברתית, מתוך רצון לעזור לקבוצות ויחידים, ולהשפיע על היותה של החברה הישראלית סולידרית, דמוקרטית והוגנת.
כמו כן, מפעילה התנועה הקיבוצית מגוון פרויקטים ושותפה בעשרות עמותות וארגונים בתחומי המעורבת החברתית והחינוך, מתוך רצון להשפיע על היותה של החברה הישראלית סולידרית, דמוקרטית והוגנת.
מבנה ופעילות

בתנועה פעילים כ-100 עובדים המחולקים לחמישה אגפים, חברה וקהילה, חינוך, כלכלה, מעורבות וצעירים ומטה בנוסף למחלקות משפטיות ופוליטיות.
לתנועה הקיבוצית מספר קרנות חברתיות בתחומי השיקום (קרן החירום לגיוס תרומות) וקרן "חבצלת החדשה" המתקצבת עמותות וארגונים שבזיקה לערכי הקיבוץ - בתחומי התרבות היהודית (בינ"ה, שיטים, המדרשה) בתחומי החינוך החברתי (תנועות הנוער העובד והלומד, המחנות העולים, השומר הצעיר), הכשרת עתודת הוראה (מכללת אורנים וסמינר הקיבוצים) ארגוני זהות קיבוצית וארכיון (יד טבנקין, יד יערי), זיכרון השואה (מורשת, בית לוחמי הגטאות), מרכזים טיפוליים כגון בית הספר ופנימייה "נווה צאלים" והמרכז לייעוץ ושיקום, ובתחומים רבים נוספים.
תנועות קיבוציות לפני הקמת "התנועה הקיבוצית"

מאז הקמתו של הקיבוץ הראשון בארץ ישראל (ובעולם) דגניה א' ועם הקמתם של עוד ועוד קיבוצים, התאגדו אלה תחת ארגוני גג שונים, לאורך השנים הוקמו ארגונים מאגדים שונים ששיקפו אידאולוגיות שונות. החל מאמצע המאה העשרים, שלושת הארגונים שכינסו תחתיהם את המספר הרב ביותר של קיבוצים היו הקיבוץ הארצי, הקיבוץ המאוחד ואיחוד הקבוצות והקיבוצים. ( בנוסף להם היו גם קיבוצים דתיים שנמצאו תחילה במסגרת הפועל המזרחי, וחבר הקבוצות. ולאחר מכן נפרדו (מחבר הקבוצות) וממשיכים להתקיים כקיבוצים גם כעת במסגרת הקיבוץ הדתי.
בין התנועות השונות היו פערים אידאולוגיים הן באשר לתפיסת העולם החברתית-כלכלית והן בנוגע לתפיסות המדיניות באשר ליחסי ישראל, מדינות הערב והפלסטינים. על רקע זה חלו לאורך השנים פילוגים בתנועות כאשר פערים אלה העמיקו, ומיזוגים כאשר הם הטשטשו. בשנת 1980 התמגזו הקיבוץ המאוחד ואיחוד הקבוצות והקיבוצים להקמת התק"ם - התנועה הקיבוצית המאוחדת. בשנת 2000 זו התמזגה עם הקיבוץ הארצי.
ראו גם

הקיבוץ הארצי
הקיבוץ המאוחד
איחוד הקבוצות והקיבוצים
חבר הקבוצות
התק״ם
השומר הצעיר
קיבוץ עירוני
רשימת הקיבוצים בתנועה הקיבוצית
יד טבנקין
יד יערי
לקריאה נוספת

הנרי ניר, רק שביל כבשו רגלי: תולדות התנועה הקיבוצית, הקיבוץ המאוחד, 2008
רן אברמיצקי, תעלומת הקיבוץ: חברה שוויונית בעולם קפיטליסטי, מאגנס, 2022
ממלכת מצרים

ממלכת מצרים (בערבית: المملكة المصرية) הייתה ממלכה שהתקיימה במצרים, מההכרזה על העצמאות בשנת 1922 ועד מהפכת הקצינים החופשיים בשנת 1952. הממלכה הייתה בתחילתה עצמאית רק להלכה, משום שלמעשה הבריטים שלטו במדינה, ורק בשנת 1936 נחתם ההסכם האנגלו-מצרי שהסדיר את סיום הכיבוש האנגלי במצרים, את נסיגת הכוחות הבריטים ממצרים, ואת היחסים בין שתי המדינות בהקשר של יחסי החוץ, וניהול סודאן ותעלת סואץ.
היסטוריה > סולטנות מצרים

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 צידד עבאס השני חדיו מצרים באימפריה העות'מאנית, ובשל כך הודח על ידי הבריטים לטובת דודו חוסיין כאמל. הריבונות העות'מאנית הרשמית במצרים, הסתיימה באופן רשמי, חוסיין כאמל הוכרז כסולטן מצרים, והארץ הפכה לפרוטקטורט בריטי.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה ולאחריה

ב-4 בפברואר 1942 כפתה בריטניה בכוח על המלך פארוק לפזר את ממשלתו, שהייתה פרו-גרמנית, ולשוב ולמנות את מוסטפא א-נחאס פאשה שהיה פרו-בריטי לראש ממשלה, לאחר שהקיפה את ארמונו בצבא. בעקבות הפעולה התעוררה תסיסה בקרב העם על ההשפלה שהושפל פארוק, ובעקבות כך ירד מאוד כבוד בית המלוכה בעיני העם.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה הממלכה כמחסום אחרון לפני גייסותיו של רומל, מלכבוש את ארץ ישראל ולהשתלט על תעלת סואץ. עם תום המלחמה, בשנת 1947 נסוגו כוחות הצבא הבריטי מרוב מצרים אל האזור האסטרטגי של תעלת סואץ.
בשנת 1948, עם הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, הייתה מצרים ממנהיגות פלישת צבאות ערב, אולם נחלה מפלה, ובסוף המלחמה נותר בידה רק השטח של רצועת עזה.
לאחר כישלון מצרים במלחמת העצמאות, הקים גמאל עבד אל נאצר, קצין צעיר בצבא המצרי, את תנועת הקצינים החופשיים, שמטרתה הייתה להפיל את שלטון המלך ולסלק את ההשפעה הבריטית במצרים. בשנת 1949 העמיד הארגון ועדה מכוונת, ובשנת 1950 הועמד נאצר בראשה. מוחמד נגיב הצטרף לתנועה בשנת 1949, ומאוחר יותר התמנה לראשה, אם כי, ככל הנראה, השליטה המעשית נשארה בידיו של נאצר.
היסטוריה > ביטול המונרכיה

ב־25 בינואר 1952 התחולל קרב בין חיילים בריטים לשוטרים מצרים באסמאעיליה. כ־50 שוטרים מצרים נהרגו באירוע וכ־100 נפצעו. האירוע עורר זעם רב במצרים, והוביל לפריצת מהומות אלימות בעיר הבירה, קהיר. הפורעים התקיפו בתי עסק ואתרים השייכים לגורמים בריטים, בין השאר בתי מלון, מקומות בילוי, חנויות, ומשרדים. בניסיון לשפר את מצבה הרעוע של המדינה פיטר המלך פארוק את חברי הממשלה בראשותו של מוסטפא א-נחאס פאשה, ומינה במקומו את עלי מאהר, עליו הטיל הקמת ממשלה חדשה. ממשלתו של מאהר החזיקה מעמד רק זמן קצר (27 בינואר - 1 במרץ) לפני שהוחלף על ידי אחמד נגיב אל-הילאלי (2 במרץ - 29 ביוני), שבתורו הוחלף בידי חוסיין סירי (2 ביולי – 20 ביולי). שלושת אלה לא הצליחו למלא את הציפיות שנתלו בהם ולייצב את השלטון. בינואר 1952 זכו הקצינים החופשיים להישג משמעותי בשורות הצבא כאשר אנשי שלומם הצליחו לזכות בשליטה במועדון הקצינים של הצבא. המלך פארוק ביטל את תוצאות הבחירות ומינה את אנשיו במקום אלו שנבחרו.
בשלב זה כבר תכננו הקצינים החופשיים את המהפכה וקבעו את התאריך ל־5 באוגוסט. עם זאת, התוכניות השתנו כאשר ב-19 ביולי גילה מוחמד נגיב כי בידי הפיקוד העליון של הצבא נמצאת רשימת שמות חברי התנועה. הוחלט להקדים את ביצוע ההפיכה לליל 22 ביולי.
בליל יום שלישי, 22 ביולי, החל ביצוע המהפכה. מפקדת הצבא הראשית נתפסה בידי כוחות התנועה וחלק מראשי הצבא נלכדו. בבוקר שלמחרת, ה-23 ביולי, השתלטו כוחות הצבא בפיקודם של הקצינים החופשיים על נקודות מפתח בקהיר. בשעה 7:30 בבוקר, בשידור רדיו לאומה, הכריז אנואר סאדאת בשמו של מוחמד נגיב על המהפכה. המלך פארוק ניסה לקרוא לעזרת ארצות הברית, אך קריאה זו לא נענתה. כוחות הצבא המשיכו בהתקדמותם, וב-25 לחודש הגיעו לאלכסנדריה, שם שהה המלך בארמונו. המלך ברח לארמון אחר, ראס א-טין, שנמצא על שפת הים. נגיב פקד על רב החובל של יאכטת המלך שלא להפליג ללא אישור הצבא. בשלב זה התגלע ויכוח בין ראשי התנועה לגבי גורלו של המלך: חלקם (ביניהם נאצר ונגיב, ראשי התנועה) סברו כי יש להגלותו, בעוד אחרים טענו כי יש להעמידו למשפט על פשעיו נגד העם המצרי. דעתם של אלה שצידדו בהגליה התקבלה, וב-26 ביולי שלח מוחמד נגיב איגרת למלך ובה האשים את המלך בשחיתות, זלזול ברצון העם, אורח חיים ראוותני, והתנהלות שהובילה לתבוסה מצרית במלחמת 1948. באותה איגרת ציווה עליו לוותר על כיסאו לטובת בנו התינוק, פואד השני עד השעה 12:00 בצהרים, ולעזוב את מצרים עד השעה 18:00, באותו היום. פארוק עשה כאשר ציווה עליו נגיב - הוא ויתר על כיסאו לטובת בנו והפליג לאיטליה עם אשתו השנייה ובנו, שם חי עד מותו בשנת 1965. השלטון במצרים עבר, מבחינה מעשית, לידי הקצינים החופשיים.
בתחילה נשארה מצרים ממלכה תחת שלטונו של המלך התינוק פואד השני, אולם ב-18 ביוני 1953 בוטלה המונרכיה, והמדינה הוכרזה כרפובליקה, ובכך הסתיימו 150 שנות שלטון של שושלת מוחמד עלי.
הערות שוליים

↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר א, יחידה 2, עמ' 177
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533493305171  LCCN: sh85041307 
הפגנות בקהיר, מרץ 1919
המלך פארוק
מנהיגי המהפכה, מוחמד נגיב וגמאל עבד אל נאצר
פורמולה 1 עונת 1976

| --- | --- |

 סוג תחרות:  מרוץ מכוניות
 תאריך התחלה:  25 בינואר 1976
 תאריך סיום:  24 באוקטובר 1976
 מספר עונה:  27
 מספר מרוצים בעונה:  16
 זוכה באליפות הנהגים:  ג'יימס האנט
 נקודות הנהג הזוכה:  69
 זוכה באליפות היצרנים:  פרארי
 נקודות היצרן הזוכה:  83
 → פורמולה 1 עונת 1975 פורמולה 1 עונת 1977 ← 
 
עונת 1976 הייתה העונה העשרים ושבע של אליפות הפורמולה 1, שאורגנה על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA). במהלך העונה התקיימו 16 מרוצים. בנוסף התקיימו שני מרוצים שלא נכללו בסבב האליפות.
הקרב על אליפות הנהגים היה צמוד בין ניקי לאודה, אלוף העונה הקודמת, וג'יימס האנט והוכרע רק במרוץ האחרון, לטובתו של האנט. הבריטי הצטרף לקבוצת מקלארן במקומו של אמרסון פיטיפלדי, שעבר להתחרות בקבוצת פיטיפלדי שהקים אחיו, וילסון.
האנט ניצח את גרנד פרי ספרד אך לאחר סיום המרוץ נפסל ניצחונו של עקב רוחב מכונית החורג מן התקנות. לאודה הוכרז כמנצח במרוץ. הקבוצה ערערה בטענה שמדובר בהתרחבות של הצמיגים. הערעור התקבל כעבור חודשיים והניצחון הושב להאנט. האנט ניצח בגרנד פרי צרפת. הזינוק למרוץ הבא, בריטניה, החל במאבק צמוד בין לאודה לבן קבוצתו השווייצרי קליי רגצוני. נגיעה של מכוניותיהם הובילה להתנגשות של האנט ברגצוני. המרוץ הופסק ובהזנקה מחדש הופיעו האנט ורגצוני באופן חריג עם המכוניות החלופיות. האנט זכה במרוץ לעיני הקהל הביתי ולאודה סיים שני. אף שרגצוני, נהג פרארי בעצמו, זינק במכונית חלופית, ערערה פרארי על חוקיות המקרה וזכתה לפסילת הנהגים במכוניות החלופיות. עקב כך נפסל ניצחונו של האנט ולאודה זכה במקום הראשון.
לאודה נפצע קשה בהתרסקות במהלך גרנד פרי גרמניה, תאונה שכמעט וגבתה את חייו. האנט ניצח את המרוץ. הוא סיים במקום הרביעי בגרנד פרי אוסטריה וניצח בהולנד, שני מרוצים מהם נעדר לאודה בשל הפציעה. האנט ניצח בקנדה ובארצות הברית, אך לאודה שסיים על הפודיום (מקום שלישי) שמר על ההובלה עם פער של 3 נקודות לקראת המרוץ האחרון שהתקיים ביפן. מריו אנדרטי ניצח את המרוץ, שהתקיים בתנאי מזג אוויר קשים. לאודה פרש בגלל התנאים המסוכנים והאנט, שסיים שלישי במרוץ, זכה באליפות בפער של נקודה אחת.
סרט הקולנוע "Rush" מבוסס על העונה אירועי העונה ומתמקד ביחסי החברות-יריבות של לאודה והאנט.
המרוצים בעונה

|  | מרוץ | מסלול | תאריך | פול פוזישן | הקפה מהירה | מנצח | יצרן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל גרנד פרי ברזיל | אינטרלאגוס | 25 בינואר | בריטניה ג'יימס האנט | צרפת ז'אן-פייר ז'רייה | אוסטריה ניקי לאודה | איטליה פרארי |
| 2 | דרום אפריקה (1928–1994) גרנד פרי דרום אפריקה | קילאמי | 6 במרץ | בריטניה ג'יימס האנט | אוסטריה ניקי לאודה | אוסטריה ניקי לאודה | איטליה פרארי |
| 3 | ארצות הברית גרנד פרי מערב ארצות הברית | לונג ביץ' | 28 במרץ | שווייץ קליי רגאצוני | שווייץ קליי רגאצוני | שווייץ קליי רגאצוני | איטליה פרארי |
| 4 | ספרד (1945–1977) גרנד פרי ספרד | חראמה | 2 במאי | בריטניה ג'יימס האנט | גרמניה המערבית יוכן מאס | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה מקלארן-פורד |
| 5 | בלגיה גרנד פרי בלגיה | זולדר | 16 במאי | אוסטריה ניקי לאודה | אוסטריה ניקי לאודה | אוסטריה ניקי לאודה | איטליה פרארי |
| 6 | מונקו גרנד פרי מונקו | מונקו | 30 במאי | אוסטריה ניקי לאודה | שווייץ קליי רגאצוני | אוסטריה ניקי לאודה | איטליה פרארי |
| 7 | שוודיה גרנד פרי שוודיה | אנדרסטופ | 13 ביוני | דרום אפריקה (1928–1994) ג'ודי שכטר | ארצות הברית מריו אנדרטי | דרום אפריקה (1928–1994) ג'ודי שכטר | בריטניה טירל-פורד |
| 8 | צרפת גרנד פרי צרפת | פול רישארד | 4 ביולי | בריטניה ג'יימס האנט | אוסטריה ניקי לאודה | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה מקלארן-פורד |
| 9 | בריטניה גרנד פרי בריטניה | ברנדס האטץ' | 18 ביולי | אוסטריה ניקי לאודה | אוסטריה ניקי לאודה | אוסטריה ניקי לאודה | איטליה פרארי |
| 10 | גרמניה המערבית גרנד פרי גרמניה | נורבורגרינג | 1 באוגוסט | בריטניה ג'יימס האנט | דרום אפריקה (1928–1994) ג'ודי שכטר | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה מקלארן-פורד |
| 11 | אוסטריה גרנד פרי אוסטריה | אוסטרייכרינג | 15 באוגוסט | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה ג'ון ווטסון | ארצות הברית פנסקה-פורד |
| 12 | הולנד גרנד פרי הולנד | זנדוורט | 29 באוגוסט | שוודיה רוני פטרסון | שווייץ קליי רגאצוני | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה מקלארן-פורד |
| 13 | איטליה גרנד פרי איטליה | מונצה | 12 בספטמבר | צרפת ז'אק לאפיט | שוודיה רוני פטרסון | שוודיה רוני פטרסון | בריטניה מרץ'-פורד |
| 14 | קנדה גרנד פרי קנדה | מוספורט פארק | 3 באוקטובר | בריטניה ג'יימס האנט | צרפת פטריק דפלייה | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה מקלארן-פורד |
| 15 | ארצות הברית גרנד פרי ארצות הברית | וטקינס גלן | 10 באוקטובר | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה ג'יימס האנט | בריטניה מקלארן-פורד |
| 16 | יפן גרנד פרי יפן | פוג'י ספידווי | 24 באוקטובר | ארצות הברית מריו אנדרטי | צרפת ז'אק לאפיט | ארצות הברית מריו אנדרטי | בריטניה לוטוס-פורד |
המרוצים בעונה > שינויים בלוח המרוצים

גרנד פרי ארגנטינה נקבע כמרוץ הראשון של העונה ואמור היה להתקיים ב-11 בינואר, אך בוטל מסיבות כלכליות ופוליטיות.
דירוג האליפות > שיטת הניקוד

הנקודות בכל מרוץ הוענקו לנהגים שסיימו באחד מששת המקומות הראשונים. בחישוב נקודות האליפות הובאו בחשבון שבע התוצאות הטובות מתוך שמונת המרוצים הראשונים בעונה ושבע התוצאות הטובות מתוך שמונת המרוצים האחרונים בעונה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| נקודות | 9 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |
דירוג האליפות > אליפות הנהגים

הטבלה כוללת רק נהגים שצברו נקודות במהלך העונה
| מיקום | נהג | ברזיל | דרום אפריקה (1928–1994) | ארצות הברית | ספרד (1945-1977) | בלגיה | מונקו | שוודיה | צרפת | בריטניה | גרמניה המערבית | אוסטריה | הולנד | איטליה | קנדה | ארצות הברית | יפן | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בריטניה ג'יימס האנט | פרש | 2 | פרש | 1 | פרש | פרש | 5 | 1 | נפסל | 1 | 4 | 1 | פרש | 1 | 1 | 3 | 69 |
| 2 | אוסטריה ניקי לאודה | 1 | 1 | 2 | 2 | 1 | 1 | 3 | פרש | 1 | פרש |  |  | 4 | 8 | 3 | פרש | 68 |
| 3 | דרום אפריקה (1928–1994) ג'ודי שכטר | 5 | 4 | פרש | פרש | 4 | 2 | 1 | 6 | 2 | 2 | פרש | 5 | 5 | 4 | 2 | פרש | 49 |
| 4 | צרפת פטריק דפלייה | 2 | 9 | 3 | פרש | פרש | 3 | 2 | 2 | פרש | פרש | פרש | 7 | 6 | 2 | פרש | 2 | 39 |
| 5 | שווייץ קליי רגאצוני | 7 | פרש | 1 | 11 | 2 | 14 | 6 | פרש | נפסל | 9 |  | 2 | 2 | 6 | 7 | 5 | 31 |
| 6 | ארצות הברית מריו אנדרטי | פרש | 6 | פרש | פרש | פרש |  | פרש | 5 | פרש | 12 | 5 | 3 | פרש | 3 | פרש | 1 | 22 |
| 7 | בריטניה ג'ון ווטסון | פרש | 5 | NC | פרש | 7 | 10 | פרש | 3 | 3 | 7 | 1 | פרש | 11 | 10 | 6 | פרש | 20 |
| 8 | צרפת ז'אק לאפיט | פרש | פרש | 4 | 12 | 3 | 12 | 4 | 14 | נפסל | פרש | 2 | פרש | 3 | פרש | פרש | 7 | 20 |
| 9 | גרמניה המערבית יוכן מאס | 6 | 3 | 5 | פרש | 6 | 5 | 11 | 15 | פרש | 3 | 7 | 9 | פרש | 5 | 4 | פרש | 19 |
| 10 | שוודיה גונאר נילסון |  | פרש | פרש | 3 | פרש | פרש | פרש | פרש | פרש | 5 | 3 | פרש | 13 | 12 | פרש | 6 | 11 |
| 11 | שוודיה רוני פטרסון | פרש | פרש | 10 | פרש | פרש | פרש | 7 | 19 | פרש | פרש | 6 | פרש | 1 | 9 | פרש | פרש | 10 |
| 12 | בריטניה טום פרייס | 3 | 7 | פרש | 8 | 10 | 7 | 9 | 8 | 4 | 8 | פרש | 4 | 8 | 11 | פרש | פרש | 10 |
| 13 | גרמניה המערבית האנס-יואכים שטוק | 4 | 12 | פרש | פרש | פרש | 4 | פרש | 7 | פרש | פרש | פרש | פרש | פרש | פרש | 5 | פרש | 8 |
| 14 | ברזיל קרלוס פייס | 10 | פרש | 9 | 6 | פרש | 9 | 8 | 4 | 8 | 4 | פרש | פרש | פרש | 7 | פרש | פרש | 7 |
| 15 | אוסטרליה אלן ג'ונס |  |  | NC | 9 | 5 | פרש | 13 | פרש | 5 | 10 | פרש | 8 | 12 | 16 | 8 | 4 | 7 |
| 16 | ארגנטינה קרלוס ראוטמן | 12 | פרש | פרש | 4 | פרש | פרש | פרש | 11 | פרש | פרש | פרש | פרש | 9 |  |  |  | 3 |
| 17 | ברזיל אמרסון פיטיפלדי | 13 | 17 | 6 | פרש | DNQ | 6 | פרש | פרש | 6 | 13 | פרש | פרש | 15 | פרש | 9 | פרש | 3 |
| 18 | ניו זילנד כריס אמון |  | 14 | 8 | 5 | פרש | 13 | פרש |  | פרש | פרש |  |  |  | DNS |  |  | 2 |
| 19 | איטליה ויטוריו ברמבילה | פרש | 8 | פרש | פרש | פרש | פרש | 10 | פרש | פרש | פרש | פרש | 6 | 7 | 14 | פרש | פרש | 1 |
| 20 | גרמניה המערבית רולף סטולמן |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 6 |  | 12 | פרש |  |  |  | 1 |
דירוג האליפות > אליפות היצרנים

| מקום | יצרן | ברזיל | דרום אפריקה (1928–1994) | ארצות הברית | ספרד (1945-1977) | בלגיה | מונקו | שוודיה | צרפת | בריטניה | גרמניה המערבית | אוסטריה | הולנד | איטליה | קנדה | ארצות הברית | יפן | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איטליה פרארי | 1 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 3 | פרש | 1 | 9 | WD | 2 | 2 | 6 | 3 | 5 | 83 |
| 2 | בריטניה מקלארן-פורד | 6 | 2 | 5 | 1 | 6 | 5 | 5 | 1 | פרש | 1 | 4 | 1 | פרש | 1 | 1 | 3 | 74 (75) |
| 3 | בריטניה טירל-פורד | 2 | 4 | 3 | פרש | 4 | 2 | 1 | 2 | 2 | 2 | 11 | 5 | 5 | 2 | 2 | 2 | 71 |
| 4 | בריטניה לוטוס-פורד | פרש | 10 | פרש | 3 | פרש | פרש | פרש | 5 | פרש | 5 | 3 | 3 | 13 | 3 | פרש | 1 | 29 |
| 5 | ארצות הברית פנסקה-פורד | פרש | 5 | NC | פרש | 7 | 10 | פרש | 3 | 3 | 7 | 1 | פרש | 11 | 10 | 6 | פרש | 20 |
| 6 | צרפת ליז'ייה-מאטרה | פרש | פרש | 4 | 12 | 3 | 12 | 4 | 14 | נפסל | פרש | 2 | פרש | 3 | פרש | פרש | 7 | 20 |
| 7 | בריטניה מרץ'-פורד | 4 | 8 | 10 | פרש | פרש | 4 | 7 | 7 | פרש | פרש | 6 | 6 | 1 | 9 | 5 | פרש | 19 |
| 8 | בריטניה Shadow-פורד | 3 | 7 | 7 | 8 | 9 | 7 | 9 | 8 | 4 | 8 | פרש | 4 | 8 | 11 | 10 | 10 | 10 |
| 9 | בריטניה ברבהאם-אלפא רומיאו | 10 | פרש | 9 | 4 | פרש | 9 | 8 | 4 | 8 | 4 | פרש | פרש | פרש | 7 | פרש | פרש | 9 |
| 10 | בריטניה סורטיס-פורד |  | 11 | NC | 9 | 5 | פרש | 13 | 16 | 5 | 10 | 9 | 8 | 12 | 15 | 8 | 4 | 7 |
| 11 | ברזיל פיטיפלדי-פורד | 11 | 17 | 6 | פרש | DNQ | 6 | פרש | פרש | 6 | 13 | פרש | פרש | 15 | פרש | 9 | פרש | 3 |
| 12 | בריטניה אנסיגן-פורד |  |  | 8 | 5 | פרש | 13 | פרש | 18 | פרש | פרש | פרש | פרש | 10 | 13 | פרש | WD | 2 |
| 13 | ארצות הברית פרנלי-פורד |  | 6 | פרש |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
| — | בריטניה הסקת'-פורד |  | 15 | DNQ | DNQ | פרש | DNQ | פרש | 17 | 7 | 15 | 8 | 12 | 16 | 20 | 12 | 8 | 0 |
| — | קנדה וולף-ויליאמס-פורד | 8 | 13 | DNQ | 7 | 11 | 11 | פרש | 10 | DNQ | פרש | פרש | פרש | DNQ | פרש | 14 | פרש | 0 |
| — | הולנד בורו-פורד |  |  |  | 13 | 8 | DNQ | פרש |  |  | WD |  | פרש | פרש |  |  |  | 0 |
| — | יפן קוג'ימה-פורד |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 11 | 0 |
| — | בריטניה ברבהאם-פורד |  |  |  | DNQ | 12 |  | פרש | DNQ | פרש | DNS | 12 |  | WD |  |  | WD | 0 |
| — | בריטניה BRM | פרש | WD |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 |
| — | בריטניה ויליאמס-פורד |  |  |  | DNQ |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 0 |
| — | יפן מאקי-פורד |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | DNQ | 0 |

פרארי 312T זכתה באליפות היצרנים
מקלארן סיימה שנייה
בית המשפט החוקתי של הרשות הפלסטינית

| --- | --- |

 מאפיינים
 שטח שיפוט:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  31 במרץ 2016 – הווה (8 שנים)
 שופטים
 נשיא:  עלי מהנא
 גאוגרפיה
 כתובת:  רמאללה
 www.tscc.pna.ps
 
בית המשפט החוקתי של הרשות הפלסטינית (בערבית: المحكمة الدستورية العليا الفلسطينية) הוא ערכאה שיפוטית ברשות הפלסטינית, המשמשת כפוסק עליון בשאלות חוקתיות. בית המשפט הוקם ב-2016.