stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיג'יזמונדו ד'אינדיה
מקורות וקריאה נוספת

Article "Sigismondo d'India", in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era. New York, W.W. Norton & Co., 1947. ISBN 0-393-09745-5
"סיג'יסמונדו ד'אינדיה" ב"מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים", עורך סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן, 1980.
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, ו. ו. נורטון ושות', 1954.
מנפרד בוקופזר, "מוזיקה בתקופת הבארוק", ניו יורק, ו. ו. נורטון ושות', 1947
האסל

ערך זה עוסק בשם למספר ריקודים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
האסל (באנגלית: Hustle) הוא שם קיבוצי למספר ריקודי דיסקו נפוצים ביותר בשנות השבעים של המאה העשרים. כיום המונח משמש בעיקר לתיאור ריקוד זוגות נפוץ המזכיר ריקודי סווינג וסלסה, לעיתים מתייחסים לריקוד זה בשם "New York Hustle".
ראו גם

שיגעון המוזיקה
הערות שוליים

↑  Niel Shell, John P. Nyemchek, Hustle, ניו יורק: Nyemchek's Dance Centre, 1999, ISBN 1-929574-00-2
↑  Sears, Harold F, Hustle—, rounddancing
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיט בישראל

תחרות גלישת רוח בדגם iQFoil באילת, 2022
השיט בישראל הוא ענף ספורט בישראל המנוהל על ידי איגוד השייט בישראל. שיט תחרותי הוא אחד מענפי הספורט האולימפיים המצליחים בישראל: משלחות ישראל זכו בחמש מדליות בתחרויות השיט במשחקים האולימפיים (שתי מדליות זהב, מדליית כסף ושתי מדליות ארד) ושייטים ישראלים זכו ב-50 מדליות באליפויות העולם.
תנאי השיט בישראל הם מהנוחים בעולם, שכן בים התיכון ניתן להפליג כמעט בכל יום, ועל כן רוב התחרויות בישראל מתנהלות בו (בנהריה, חיפה, שדות ים, מכמורת, תל אביב או אשדוד). עם זאת, ישנן תחרויות שיט שנתיות הנערכות בכנרת ובמפרץ אילת.
היסטוריה

ענף השיט פעיל בארץ ישראל עוד משנות ה-20 של המאה ה-20, אז הוקמו אגודות שיט רבות ונערכו תחרויות שונות, בהן שיוט הערים, שאורגן על ידי אגודת הפועל והחבל הימי לישראל ונערך לראשונה ב-1939 מתל אביב לחיפה. תחרות השיט הראשונה בישראל נערכה ב-1928 בשפך הירקון, ובה זכתה הפועל תל אביב.
החבל הימי, בשיתוף עם אגודת יורדי ים זבולון, צופי ים ואגודות הפועל, מכבי, בית"ר, אליצור ודגל ציון, ניהל בתקופת המנדט הבריטי פעולות הדרכה ימית לנוער בחופי הים התיכון בנהריה, שבי ציון, עתלית, כפר ויתקין, הרצליה ותל אביב, ובחופי הכנרת בדגניה א' וטבריה. עם זאת, פעילויות אלו עודדו ברובן את השיט כספורט עממי ולאו דווקא כספורט תחרותי.
עם הקמת מדינת ישראל לא הוכר השיט כענף ספורט, והוא התקבל לוועד האולימפי בישראל ולהתאחדות לספורט רק ב-1960, עם הקמת ועדת השיט (לימים איגוד השייט בישראל) שהצטרפה גם לאיגוד השיט הבין-לאומי. ראש הוועדה הראשון היה יצחק אופק. באותה שנה הגיעו לישראל מפרשיות ההולנדי המעופף, לאחר שהוועד האולימפי האיטלקי הזמין את ישראל להשתתף במוקדמות תחרויות השיט האולימפיות באולימפיאדת רומא (1960).
במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 נרשמה התקדמות משמעותית בשיט בישראל, כשספורטאים החלו להתחרות בתחרויות בין-לאומיות ואף לזכות במדליות. ב-1964 היו נדב שריר ובני בליצבלו מהפועל נהריה לישראלים הראשונים שהשתתפו בתחרות שיט בין-לאומית. הם סיימו במקום ה-47 מתוך 160 בתחרות בצרפת. ב-1967 השתתפו שני זוגות שייטים באליפות העולם במפרשיות 420. באליפות העולם 1968 שנערכה בפלימות', אנגליה, זכה יאיר מיכאלי במדליית ארד ובאליפות העולם 1969 שנערכה בסנדהמן, שוודיה, זכו צפניה כרמל ולידיה לזרוב במדליית זהב והפכו לאלופי העולם הראשונים בהיסטוריה של הספורט בישראל. ב-1970 אף התקיימה האליפות בנמל תל אביב, הפעם הראשונה בה ישראל אירחה אליפות עולם רשמית. באותן שנים התקיימו תחרויות שיט גם בכינוסי הפועל, והן נערכו שלוש פעמים גם במכביה (ב-1950, 1961 ו-1985).
שייטים ישראלים הופיעו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מינכן (1972), אליה העפילו יאיר מיכאלי ויצחק ניר, אך השניים פרשו כעבור שישה שיוטים (מתוך שבעה) בעקבות טבח הספורטאים באולימפיאדה וסיימו במקום ה-26. מאז ייצגו שייטים את ישראל בכל המשחקים האולימפיים, למעט אולימפיאדת מוסקבה (1980) שהוחרמה בידי ישראל.
במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 הגיע לישראל ענף גלישת הרוח, וההצלחות בו הובילו להתקדמות נוספת בענף במהלך שנות ה-80 וה-90. החשובה שבהן היא הזכייה של גל פרידמן במדליית ארד בגלישת רוח באולימפיאדת אטלנטה (1996), מדליה אולימפית ראשונה לישראל בענף השיט. בנוסף, בשלהי שנות ה-90 החלו בישראל להשתמש במפרשית אופטימיסט על מנת להכיר את השיט לילדים, מה שתרם רבות לפיתוח הענף.
בשנת 1995, עם ההחלטה לפרק את ההתאחדות לספורט, נרשמה ועדת השיט כעמותה בשם "איגוד השייט בישראל", ובכך התנתק ענף השיט באופן סופי מההתאחדות לספורט ותוקצב ישירות על ידי משרד הספורט ומועצת הטוטו.
מפרשיות

שיט מפרשיות תחרותי החל בישראל ב-1960, עם הגעתן של ספינות ההולנדי המעופף, ובמהלך שנות ה-60 הגיעו לישראל גם מפרשיות 420. בשני דגמי המפרשיות הגיעו ספורטאים ישראלים להישגים רבים, בהם זכיות באליפויות העולם והופעות בתחרויות השיט במשחקים האולימפיים. השימוש בהולנדי המעופף נמשך עד אולימפיאדת ברצלונה (1992), שלאחריה הוצא מהתחרות האולימפית.
עם בחירתו של דגם ה-470 לדגם אולימפי החל מאולימפיאדת מונטריאול (1976) הוא היה נדיר בארץ ביחס לקודמו 420, שאף יוצר בישראל. הראשונים שעברו לדגם זה היו איתן פרידלנדר ושמשון ברוקמן ב-1977, והם הגיעו להישגים רבים בהם זכייה באליפות אירופה ב-1979 ובמדליית ארד באליפות העולם ב-1983. השניים אף ייצגו את ישראל בדגם זה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). מאז תחרויות השיט באולימפיאדת פריז (2024) משמש דגם ה-470 בתחרויות מעורבות, בהן משתתפת ישראל.
דגמי מפרשיות אולימפיים רבים, כגון טורנדו, סטאר, פין, יורופ, אליוט, 49er ו-Nacra 17, לא נפוצו בישראל, לרוב מפאת חוסר הצלחה מקצועית או שינויים בתוכנית האולימפית.
על אף השינויים התכופים בדגמים האולימפיים, המובילים לחששות באיגוד השייט מפני אובדן השקעה רבת שנים בענף אחד, אין בישראל מספיק שיוכלו לאייש את כל מגוון הדגמים האולימפי, ועל כן מתמקד האיגוד, נכון ל-2024, בשני דגמי מפרשיות עיקריים: ה-470 והלייזר, שהובא לישראל בשנות ה-90 של המאה ה-20. בתחילה שימש הדגם כמעט אך ורק שייטים בתחרויות נוער, אך באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ובאולימפיאדת לונדון (2012) הופיעה נופר אדלמן בתחרויות הלייזר האולימפיות, ובאולימפיאדת פריז (2024) עשו זאת שי קקון בנשים (הופיעה גם באולימפיאדת טוקיו (2020)) ועומר ורד וילנצ'יק בגברים.
גלישת רוח

גלשן הרוח הראשון הובא לישראל ב-1973 על ידי דורון עזרא וגיורא קדר, ומאוחר יותר גם יואל סלע. ב-1977 הוקמה התאחדות גלשני הרוח, וב-1980 הוכנסה תחת ההתאחדות לספורט. כעבור שנה השתתפה משלחת ישראלית ראשונה באליפות אירופה, וב-1982 נערכה בחוף נהריה אליפות ישראל הראשונה.
כבר בתחרות גלישת הרוח האולימפית הראשונה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) השתתף יהודה אטדגי, בדגם וינדגליידר. הדגם הראשון שהובא לישראל היה לכנר, בו השתתף עמית ענבר באולימפיאדת ברצלונה (1992).
לקראת אולימפיאדת אטלנטה (1996) הוחלף דגם הלכנר במיסטרל, בו הגיעו ספורטאים רבים כגון עמית ענבר, גל פרידמן ולי קורזיץ להישגים רבים, בהם זכיות באליפויות אירופה, אליפויות עולם ואף במדליות אולימפיות, כשפרידמן זכה בשתי המדליות הראשונות של ישראל במשחקים האולימפיים בשיט – מדליית ארד באולימפיאדת אטלנטה ומדליית זהב באולימפיאדת אתונה (2004).
לקראת אולימפיאדת בייג'ינג (2008) שוב השתנה דגם הגלשן האולימפי לניל פרייד RS:X, ושינוי זה סימן את חילופי הדורות בגלישה הישראלית: שחר צוברי ונמרוד משיח גברו על גל פרידמן בגברים, ומעין דוידוביץ' גברה על לי קורזיץ בנשים. צוברי זכה אף הוא במדליית ארד אולימפית בבייג'ינג. ב-2012 החליט איגוד השיט הבין-לאומי להחליף את גלישת הרוח והניל פרייד בקייטסרפינג לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), אך בעקבות הצבעה חוזרת שארגנו איגוד השייט בישראל ואיגודי השיט של יפן וסינגפור המהלך בוטל.
לאחר אולימפיאדת טוקיו (2020) הוחלף דגם הגלשן האולימפי ל-iQFoil החל מתחרויות השיט באולימפיאדת פריז (2024), בהן זכו שני שייטים ישראלים במדליות: תום ראובני במדליית זהב בגברים ושרון קנטור במדליית כסף בנשים.
פרשיות > אולימפיאדת סיאול (1988)

שני זוגות שייטים ייצגו את ישראל באולימפיאדת סיאול (1988): יואל סלע ואלדד אמיר במפרשית ההולנדי המעופף ודן ורן טורטן במפרשית 470. בניגוד לרוב המשחקים האולימפיים המודרניים, הנערכים בדרך כלל בחודשים יולי ואוגוסט, משחקים אלו נערכו בחודש ספטמבר בשל מזג האוויר בקוריאה הדרומית ועל כן חלק מהתחרויות חפפו לחגי תשרי. המקצה השני בשתי התחרויות התקיים ביום הכיפורים, והוועד האולימפי בישראל הורה לספורטאים הישראלים לא להשתתף בו.
סלע ואמיר צייתו להוראה ועל כן קיבלו 29 נקודות חובה. הם סיימו את התחרות במקום הרביעי, מכיוון שבכל שאר השיוטים סיימו בין עשרת הראשונים ואף ניצחו בשניים מהם, אך החמיצו הזדמנות לזכות במדליה אולימפית ראשונה לזכות ישראל במשחקים האולימפיים, וייתכן שאם היו מתחרים היו מצליחים לזכות במדליה.
לעומת זאת, האחים טורטן שייטו באותו יום. בתחילה כשנודע על כך למנהלי המשלחת הם העלימו עין והשניים המשיכו להתחרות בשני שיוטים נוספים, אך לאחר מכן הוחזרו לישראל. על אף שטענו שרק התאמנו ולא התחרו, ובתוצאות נרשם DNF (לא סיימו), ועדה שהקימה ההתאחדות לספורט השעתה במרץ 1989 את השניים לחמש שנים. האחים טורטן עתרו לבית המשפט המחוזי בתל אביב, ולאחר שלא התקבלה בקשתם ערערו לבית המשפט העליון, שם, במרץ 1991, נפסק שהקמת והחלטת הוועדה לוקות בחריגה מסמכות ובחוסר סבירות ונפסקו פיצויים של 15 אלף שקל חדש לכל אחד מהם.
פרשיות > יריבויות

בשל העובדה שבתחרויות השיט במשחקים האולימפיים כל מדינה יכולה לשלוח צוות או מתחרה אחד בלבד לכל תחרות, ענף השיט בישראל מאופיין ביריבויות רבות בין צוותים ושייטים, כמו היריבות בין אדיר ואלדר עזרא לדן ורן טורטן בשנות ה-80 של המאה ה-20 או בין רן וניר שנטל לבין שי בכר וארז שמש בשנות ה-90. גם בגלישת הגלים קיימות יריבויות רבות, שחלקן אף מייצגות חילופי דורות כדוגמת היריבויות בין עמית ענבר וגל פרידמן בשנות ה-90 של המאה ה-20, בין פרידמן ושחר צוברי בתחילת שנות ה-2000 ובין צוברי לנמרוד משיח בעשור השני של המאה ה-20.
יריבויות אלו באו לידי ביטוי בקשרים בין-אישיים עכורים בין השייטים ולעיתים אף אלימות, אך לפעמים התדרדרו גם לביטול אימונים משותפים של חברי הנבחרת ואף לפגיעה מכוונת אלו בהישגיהם של אלו בתחרויות בין-לאומיות כגון אליפויות העולם ואליפויות אירופה. הסיבות ליריבויות היו לעיתים מקצועיות, למשל על ההעפלה למשחקים האולימפיים, ולעיתים נבעו מיריבויות בין מועדונים. כך, למשל, היריבות בין האחים שנטל לבין בכר ושמש ייצגה את היריבות בין המועדונים המובילים אז, הפועל תל אביב וזבולון בת ים.
פרשיות > פרשת קטי ספיצ'קוב

ב-22 באוקטובר 2019 פוטר מאמן נבחרת הנשים של ישראל בגלישת רוח, פייר לוקה, לאחר שנחשף שהיה בזוגיות עם הגולשת קטי ספיצ'קוב והפר את הקוד האתי בשל ניצול יחסי מרות. ספיצ'קוב הובילה בדירוג והייתה צפויה לייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) בגלשן ניל פרייד RS:X. שאר המועמדות – נוי דריהן, מאיה מוריס ונגה גלר, דרשו לאפס את הנקודות שנצברו עד אז בטענה ליחס מפלה כלפיהן, אך ועדה שהקים איגוד השייט בישראל קבעה כי ספיצ'קוב לא זכתה ליחס מועדף והשאירה את הניקוד על כנו. הפרשה העיבה על היחסים בין חברות הנבחרת, כשדריהן תבעה את לוקה בטענה שהעניק לספיצ'קוב עדיפות על פניה (אך תביעתה נדחתה) וספיצ'קוב תבעה את הוריה של מוריס בטענה להכפשתה ולגרימת עוגמת נפש, ובדצמבר 2019, לאחר שספיצ'קוב זכתה באליפות המדינה, נטשה דריהן, שסיימה במקום השני, את הפודיום.
מועדונים

איגוד השייט בישראל מאגד תחתיו 11 מועדוני שיט בכל רחבי המדינה, מהם תשעה בחופי הים התיכון, אחד בחוף הכנרת ואחד בחוף ים סוף (מפרץ אילת). להלן המועדונים, מצפון לדרום:
הפועל נהריה
הפועל זבולון עכו
מועדון השייט חיפה
הפועל גינוסר/עמותת מגל אל גל
עמותת שיט נחשולים
הפועל שדות-ים
מועדון השיט מכמורת עמק חפר
בני הרצליה
הפועל תל אביב
מכבי זבולון אשדוד
המרכז לחינוך וספורט ימי אילת
הערות שוליים

↑  ימאות עברית, ידיעות עיריית תל אביב, 15 בנובמבר 1939
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  רוח ים – סיפורו של השיט התחרותי בישראל, איגוד השייט בישראל, 2019
↑  "תוך שנתיים נגיע לשורה הראשונה בעולם", מעריב, 13 באוגוסט 1968
↑  צפניה כרמל ולידיה לזרוב אלופי עולם בשייט ("420"), מעריב, 10 באוגוסט 1969
1 2  שייט, באתר הוועד האולימפי בישראל
1 2  הספורטאים הישראלים שהגיעו לפודיום, באתר ynet, 21 ביולי 2016
↑  ניר שועלי, גלשני הניל פרייד יישארו כדגם אולימפי, באתר nrg‏, 10 בנובמבר 2012
↑  המשחקים הכי מוצלחים: 18 מדליות לישראל, באתר ערוץ הספורט, 3 באוגוסט 2024
↑  עוז כרמל, ‏קרובים למדליה: יואל סלע ואלדד אמיר, באתר ONE‏, 1 ביולי 2008
↑  רפאל נאה, שערוריית יום כיפור באולימפיאדה, באתר ynet, 27 בספטמבר 2020
1 2  אייל לוי, ‏כך שיוט אולימפי ביום כיפור הפך לסערה שהלהיטה את המדינה, באתר מעריב אונליין, 11 באוקטובר 2016
1 2  דני בורשבסקי‏, זאת לא רק יריבות, זו מלחמה, באתר וואלה, 25 בפברואר 2011
↑  דני בורשבסקי‏, לפעמים הים סוער, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2013
↑  אורן אהרוני, משיח: "צוברי ירק למדינת ישראל בפרצוף", באתר ynet, 29 במרץ 2016
↑  יניב טוכמן‏, מאמן נבחרת הנשים בגלשני רוח פוטר בגלל קשר אישי עם גולשת, באתר וואלה, 22 באוקטובר 2019
↑  אסי ממן, ‏הסיפור מאחורי פרשיית האהבים בנבחרת הגלישה, באתר ONE‏, 19 בנובמבר 2019
↑  נדב צנציפר, קטי ספיצ'קוב: "ברגע שהבנות גילו על הרומן, הן החליטו להתלונן", באתר ynet, 23 באוקטובר 2019
↑  אסי ממן, ‏הוועדה קבעה: ספיצ'קוב לא זכתה ליחס מועדף, באתר ONE‏, 18 בנובמבר 2019
↑  אסי ממן, ‏התביעה של נוי דריהן נגד פייר לוקט נדחתה, באתר ONE‏, 14 בנובמבר 2022
↑  נדב צנציפר, מאבק משפטי בין ספיצ'קוב להוריה של מאיה מוריס, באתר ynet, 2 באפריל 2020
↑  נדב צנציפר, סערת הפודיום: עוד רגע מביך באיגוד השייט, באתר ynet, 29 בדצמבר 2019
↑  מועדוני שייט, באתר איגוד השייט בישראל
קבוצת שייטים מהפועל "ויצמן" חיפה בהדרכת שניאור צורי, 1930
תחרות שיט מפרשיות 420 לזכר יחיעם קולודיצקי מול חוף בת ים, 1969
שיט מפרשיות במפרץ אילת
מפרשית 470 בסיום שיט בכנרת
מפרשית לייזר במהלך שיט בכנרת
גל פרידמן לאחר תחרות בגלשן מיסטרל
תום ראובני בתחרות iQFoil באילת, 2022
גל פרידמן זכה במדליית ארד באולימפיאדת אטלנטה (1996), ובכך הפך לישראלי הראשון שזכה במדליה אולימפית בשיט, ובמדליית זהב באולימפיאדת אתונה (2004), אז היה לאלוף האולימפי הישראלי הראשון
שחר צוברי זכה במדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
תום ראובני זכה במדליית זהב בתחרויות השיט באולימפיאדת פריז (2024)
היריבות בין הגולשים שחר צוברי (מימין) ונמרוד משיח נחשבה לאחת היריבויות האישיות הסוערות ביותר בספורט בישראל
שרון קנת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1986 (בת 38 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פעילות בולטת:  דוגמנית, מגישה, שחקנית
 
שרון קנת (נולדה ב-1986) היא דוגמנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

קנת נולדה וגדלה בכוכב יאיר לאם הידרותרפיסטית ודוגמנית לשעבר ואב טייס באל על, בתיכון היא למדה במגמת היסטוריה וצרפתית,
לאחר שירותה הצבאי החלה לדגמן והתמודדה בתחרות מלכת היופי של ישראל, שם זכתה בתואר נערת ישראל, המקום השני. היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל שנערכה במקסיקו סיטי.
במסגרת עבודות הדוגמנות שלה היא עסקה בצילומי קטלוגים, תצוגות והפקות אופנה שונות. היא גם למדה לתואר בתקשורת מהמרכז הבינתחומי בהרצליה, בתקופת לימודיה שימשה כמפיק ועורכת ברדיו סטודנטים וגם כתבה כתבות אופנה ל-Nrg.
היא עבדה תקופה כמגישה בערוץ הקניות וב-2011 מהדורת חדשות HOT מקומית באזור המרכז, ב-2015 החלה לשמש ככתבת בתוכנית "הכול אישי" עם חיים אתגר.
קנת שיחקה בסרט חתולים על סירת פדלים, ובפרקים של סדרות הטלוויזיה חברות, שאטו עין כרם ובסדרת הרשת הלסביון העליון.
קנת נשואה ואם לבת.
הערות שוליים

↑  אמילי גרינצווייג‏, החדשות המקומיות: שרון קנת תגיש בחדשות מרכז, באתר וואלה, 24 בנובמבר 2011
רבי פינחס בן יאיר

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-2 פרובינקיה יודיאה
 פטירה:  המאה ה-3 פרובינקיה סוריה פלשתינה
 מקום קבורה:  בית העלמין העתיק בצפת (זיהוי מהמאה ה-17)
 מקום מגורים:  לוד
 תקופת הפעילות:  דור רביעי – דור חמישי לתנאים
 השתייכות:  תנאים, חז"ל
 תחומי עיסוק:  אגדה
 תלמידיו:  רבי אליעזר בן יעקב (השני) (לפי מדרש תהילים)
 בני דורו:  שמעון בן יוחי, יהודה הנשיא, ישמעאל ברבי יוסי, אלעזר הקפר
 בת זוג:  בתו של רבי שמעון בן יוחי
 אב:  יאיר
 צאצאים:  לפי הזוהר: נכדו, אלעזר ברבי שמעון. נינו, יוסי ברבי אלעזר
 חותנים:  שמעון בן יוחי
 חתנים:  שמעון בן יוחי (לפי הזוהר)
 
רבי פינחס בן יאיר היה תנא בן הדור הרביעי והחמישי לתנאים.
ביוגרפיה

התגורר כנראה בלוד. על פי התלמוד, היה חברו של רבי יהודה הנשיא וחתנו של רשב"י. היה ידוע בחסידותו ובמידותיו המחמירות. לפי המסופר, אף חמורו הושפע ממידותיו ולא אכל שעורים לא מעושרות. שיטתו ההלכתית אינה מוזכרת במשנה. אזכוריו במקורות התלמודיים הם בעיקר בהקשר של דברי אגדה. מתואר כבעל יכולת לחולל נסים. למשל מסופר שהורה לנהר להתחלק לשניים כדי שהוא ומלוויו יוכלו לחצותו. הסיפור על הנס אופייני להתייחסות העממית לאישים בעלי יחוד שהייתה להם יכולת לתקשר עם כוח עליון, כמו חוני המעגל. תחילתו של הסיפור היא שפנחס בן יאיר היה בדרכו לפדיון שבויים. התקופה היא לאחר מרד בר כוכבא שבעקבותיו נמכרו הרבה יהודים לעבדות. עובדה חשובה זאת המצביעה על פעילותו של רבי פנחס לפדיון שבויים ומתקשרת עם המיתוסים סביב דמותו.
בניגוד לדברי התלמוד, בזוהר נכתב שרבי פנחס בן יאיר היה חמיו של רבי שמעון בר יוחאי. פרשנים מסורתיים המקבלים את יחוס ספר הזוהר לרבי שמעון בר יוחאי מסבירים זאת במספר אופנים:
חלקים מהזוהר נכתבו בזמן מאוחר וכנראה נפלה טעות.
בתלמוד ישנה טעות סופר ויש לגרוס חותנו.
יש לקרוא את המילים המופיעות בתלמוד "שמע רבי פנחס בן יאיר חתניה ונפק לאפיה" בפיסוק אחר, כלומר, שרבי פנחס בן יאיר שמע את רשב"י חתנו מגיע ויצא לקראתו (חיבת ירושלים).
שהיו שני אנשים שנקראו רבי פנחס, אחד חתנו של רשב"י והשני חותנו, תשובה זאת נדחתה במשך הדורות על פי ההגיון, אך ייתכן שהיו אכן שני אנשים בתקופת חז"ל בשם זה ללא כל קשר לחתנו של רשב"י.
מאמריו

מאמריו מופיעים בברייתות או באגדתות המפוזרות בתלמוד הבבלי. מאמריו של רבי פינחס בן יאיר מעטים (הוא מוזכר בשמונה הקשרים בתלמוד הבבלי) אך הם מאופיינים בתוכנם העמוק, ועוסקים על פי רוב בנושאים של מוסר וטהרת-המידות.
רבי פינחס בן יאיר אומר: משחרב בית המקדש בושו חברים ובני חורין וחפו ראשם, ונדלדלו אנשי מעשה וגברו בעלי זרוע ובעלי לשון, ואין דורש ואין מבקש ואין שואל. על מי לנו להשען? על אבינו שבשמים.
יסוד לספר מסילת ישרים

הספר מסילת ישרים לרבי משה חיים לוצאטו מבוסס על מאמרו בתלמוד:
תורה מביאה לידי זהירות, זהירות מביאה לידי זריזות, זריזות מביאה לידי נקיות, נקיות מביאה לידי פרישות, פרישות מביאה לידי טהרה, טהרה מביאה לידי חסידות, חסידות מביאה לידי ענווה, ענוה מביאה לידי יראת חטא, יראת חטא מביאה לידי קדושה, קדושה מביאה לידי רוח הקודש, רוח הקודש מביאה לידי תחיית המתים
יש לציין שהתקיים מחקר רב בנוגע למבנה הנכון של הברייתא הנ"ל, בעיקר בשל חשיבותה הרבה כהדרכה לחיים נכונים. ישנן גרסאות רבות ושונות של סדר המידות המובאות בברייתא ובגרסאות שונות אף מוצאים מידות שונות.
מקום קבורתו

כ-1500 שנה לאחר מותו רבי נפתלי הרץ בכרך טוען בספרו 'עמק המלך' (בשם האריז"ל) כי רבי פנחס נקבר בבית העלמין העתיק בצפת תחת גל אבנים.
רבי אברהם ישמעאל חי סנגוינטי (תלמיד האור החיים), טוען כי ישנה מערה חלולה ההולכת מקברו עד מירון. יש שטענו שאביו נקבר עמו.
ע"פ אותה מסורת המתייחסת להאר"י לא נבנה מעולם על קברו 'מצבה' מפני שרבי פנחס לא נהנה מכספיהם של אחרים בחייו וכך גם במותו. בשנת תר"ע (1910) ביקש בעל החלקה הסמוכה להסיר את גל האבנים ולחרוש את השדה. נציגי הקהילה היהודית בצפת פנו לרב חיים נחום שכיהן במשרת החכם באשי באיסטנבול, וביקשו את עזרתו.
ישנו מנהג המקובל בקרב פוקדי קברו להקיף את קברו 7 פעמים תוך כדי אמירת אנא בכח. מקור המנהג ברבי חיים אלעזר שפירא, האדמו"ר ממונקאטש.
ישנם רבנים מעדות שונות (כדוגמת הרב אליעזר שלמה שיק) שערערו על מנהג זה.
מספר עולי רגל ציינו את קבר 'פנחס בן יאיר' ביישוב ברעם, אבל כוונתם לפנחס אביו של נחמן קטופא מחבר נבואת הילד.
ראו גם

מדרש תדשא
חמורו של רבי פנחס בן יאיר
כאן לעולם

"כאן לעולם" הוא שיר שנוצר באמצעות בינה מלאכותית שלמדה את קולות הזמרים הישראלים עפרה חזה וזהר ארגוב. השיר יצא לאור ב-13 באפריל 2023, כחלק משיתוף פעולה של תאגיד השידור הישראלי עם חברת המוזיקה Session 42 וחברת הסטארט-אפ AIODE, לכבוד יום העצמאות ה-75 של מדינת ישראל. את השיר כתבו והלחינו רון ביטון, רועי מכלוף ומפיק השיר טל פורר.
השיר עורר מחלוקת רבה לאור השימוש בבינה מלאכותית ובקולם של הזמרים המנוחים, והעלה תהיות מוסריות לגבי החלטה זו.
רקע ופיתוח

השיר, אשר נכתב על ידי היוצרים רון ביטון, רועי מכלוף וטל פורר, שגם הפיק מוזיקלית את השיר, נוצר באמצעות בינה מלאכותית אשר דגמה את קולותיהם של חזה וארגוב מתוך הקלטות של שני הזמרים מתוך ארכיון תאגיד השידור הישראלי והקלטות בבעלות האחים ראובני, הכוללות ראיונות, הופעות ושירים. ההקלטות עברו בידוד לקול הזמרים בלבד, ללא מוזיקה ורעשי רקע, תוך למידת קולותיהם על ידי הבינה המלאכותית. נוסף על כך, מערכת הבינה המלאכותית למדה כיצד נשמע השיר עצמו, ולשם כך גויסו זמרים שונים על מנת לבצע אותו ולדמות את סגנונם של חזה וארגוב.
תגובות ומחלוקת

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: שינוי לציטוט עקיף.
על אף שמשפחות הזמרים המנוחים אישרו את הפקת הדואט, עובדת היותו תוצר של בינה מלאכותית עוררה מחלוקת. יש שתהו האם השימוש בקולם של הזמרים, שעקב מותם לא ניתן לקבל אישור מהם עצמם, מהווה חילול כבודם. מנהלה האישי של חזה, בצלאל אלוני, מתח ביקורת על ההפקה, ואמר: "השיר לא דומה לגוון הקול האלוהי שלה, בא לי לבכות בשבילה" והוסיף כי "עפרה סירבה בתוקף רב לשתף פעולה עם זוהר ארגוב. המוזיקה שעשינו והשירים שנכתבו עבורה לא היו מוזיקה מזרחית. מי חשב לעשות את החיבור הזה? לדעתי, היא לא הייתה מאשרת אם הייתה בחיים".
אבי שושן מ-ynet מתח ביקורת על השיר, הוא הגדיר אותו "שפל חדש של ניצול ציני" לאף גורם אין הזכות להחליט לאחר מותו של אדם שניתן לפעול בשמו, ואף שהטכנולוגיה מאפשרת להשתמש בקולם, אין הצדקה מוסרית להשתמש בזכרם לשם כך. בן שלו מהארץ טען שהדואט "לא מתעלה מעבר לרף הגימיק" וכי "התוצאה הכושלת לא מצדיקה השהיה של שאלות מוסריות על הסכמה של אמנים שכבר חלפו מן העולם".
הערות שוליים

1 2  שני נחשוני, הדואט המפתיע של השנה: זוהר ארגוב ועפרה חזה בשיר חדש, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 באפריל 2023
↑  רן בוקר, האזינו: השיר החדש של עפרה חזה וזוהר ארגוב - בעזרת בינה מלאכותית, באתר ynet, 11 באפריל 2023
↑  עמית אטיאס, ‏"עפרה חזה סירבה בתוקף לשתף פעולה עם זוהר ארגוב", באתר ‏מאקו‏, 13 באפריל 2023
↑  אבי שושן, בושה: הדואט בין עפרה חזה לזוהר ארגוב הוא שפל חדש של ניצול ציני | דעה, באתר ynet, 14 באפריל 2023
↑   בן שלו, ה"דואט" בין עפרה חזה לזוהר ארגוב לא מתעלה מעבר לרף הגימיק, באתר הארץ, 17 באפריל 2023
| עפרה חזה – שירים |
| --- | --- | --- |
| בשיר השירים בשעשועים | "שיר השירים בשעשועים" • "בלדה למלך" • "היפה בנשים" |  |
| על אהבות שלנו | "שיר הפרחה" • "כמו ציפור" • "פלאש גורדון" • "הגשם" • "על אהבות שלנו" • "שיר אהבה לחייל" |  |
| בוא נדבר | "אין זמן לתעות" • "סימנים של אוהבים" • "כשנהיה בני 73" • "תפילה" |  |
| פיתויים | "כל יום מתחילה שנה" • "מלכת הקסמים" • "מכתב אהבה" • "גבריאל" |  |
| חי | "סוף קיץ" • "עכשיו" • "אחרי החגים" • "אמן למילים" • "חי" |  |
| שירי מולדת | "יד ענוגה" / "נעמה" |  |
| בית חם | "יד ביד" / "במנגינת הלב" • "בית חם" • "עזור לי" • "בן פרבר" • "אתך הלילה" / "אתה הבטחת" |  |
| אדמה | "רוח צפונית רוח דרומית" • "גורל אחד" • "מישהו הולך תמיד איתי" • "אדמה" • "רחמים" / "עוד מחכה לאחד" |  |
| שירי מולדת ב' | "אל נא תאמר לי שלום" / "בכרם תימן (אל תפחדי תמר)" • "שבעת המינים" • "הנערים הספנים" |  |
| ימים נשברים | "ימים נשברים" • "בוא ונגן אותי" • "הכאב הזה" • "כל הקלפים" / "ליידי" • "להמשיך לצעוד" |  |
| Shaday | "Galbi" • "Im Nin'alu" • "Galbi" • "Shaday" • "Eshal" |  |
| Desert Wind | "Wish Me Luck" • "I Want to Fly" • "Ya Ba Ye" • "Fata Morgana" |  |
| Kirya | "Daw Da Hiya" • "Innocent – A Requiem for Refugees" |  |
| כל הנשמה | "ליד באר מולדתי" • "כל הנשמה" • "לאורך הים" • "זה יבוא פתאום" • "מיליון" • "רוח האדם" |  |
| Ofra Haza | "Show Me" • "Give Me a Sign" |  |
| סינגלים אחרים | "שבת המלכה" • "הליכה לקיסריה" • "אם אשכחך ירושלים" • "שלאגר" • "Aime Moi" • "שיר המאה" • "שביל תפוח הזהב" • "ארבעים" • "השנה אינשאללה" • "Ya Hilwi" •‏ "Today I'll Pray" •‏ "Elo Hi" • "קופסת הצבעים" • "Mata Hari" • "Love Song" •‏ "ירושלים של זהב" • "The Queen of Tel Aviv" • "לתת" • "כאן לעולם" |  |
| שירים אחרים | "Deliver Us" • "שחרחורת" • "מוכר הפרחים" • "זמר נוגה" |  |
דלתון (מושב)

| --- | --- |
דלתון, מבט מדרום
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: מרום הגליל
גובה ממוצע: ‎809 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 912 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎4.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) דלתון(למפת אצבע הגליל רגילה) דלתון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דלתון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דלתון33°01′01″N 35°29′21″E﻿ / ﻿33.0169161371473°N 35.4891277172792°E﻿ / 33.0169161371473; 35.4891277172792  heמפת היישובים של מועצה אזורית מרום הגליל (in English: Merom HaGalil Regional Council) באדום - דלתון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

כרם מושלג בדלתון
אגם דלתון - מערבית ליישוב דלתון
דַּלְתּוֹן הוא מושב בצפון ישראל, כ-5 ק"מ מצפון לצפת, השייך למועצה אזורית מרום הגליל.
את היישוב הקימו עולים מהעיר טריפולי שבלוב, בשנת 1950 בעזרת איגוד המושבים של הפועל המזרחי.
יישוב יהודי התקיים בדלתון בימי תקופת המשנה והתלמוד, התקופה הערבית בארץ ישראל, התקופה הצלבנית בארץ ישראל, התקופה הממלוכית בארץ ישראל, והתקופה העות'מאנית. במקום התקיים עד לשנת 1948 כפר ערבי בשם א-דלאתה, ששימר את שמו של היישוב היהודי, וניטש לאחר שנכבש על ידי חטיבה 7 במבצע חירם.
תושבי היישוב עוסקים בחקלאות, בין השאר בגידול גפנים, מהם מיצרים את יינות דלתון וכן מתיירות - השכרת צימרים במושב.