stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול מסקל
חיים אישיים

מסקל דובר אנגלית ואירית. הוא עבר ממולדתו אירלנד ללונדון בשנת 2020. מסקל פרסם ב-2022 כי הוא רכש נכס באירלנד, מתוך כוונה לבלות שם כשהוא לא עובד.
מ-2020 עד 2022 מסקל היה במערכת יחסים עם הזמרת האמריקאית פיבי ברידג'רס. הוא הופיע בקליפ של ברידג'רס לשיר "Savior Complex", בבימויה של פיבי וולר-ברידג'.הוא גם סיפק קולות רקע לשירה של ברידג'רס "So Much Wine", כשההכנסות שלו נתרמו למרכז הלהט"ב בלוס אנג'לס (אנ').
מסקל מנגן בפסנתר, וביצע קאברים לשירים עם אחותו, נל. ביולי 2020, הוא ביצע ספוקן וורד ושר עם הזמר דרמוט קנדי במוזיאון להיסטוריה של הטבע, לונדון. הוא השתתף בקריאה וירטואלית של המחזה" This Is Our Youth" מאת קנת' לונרגן עבור קרן השחקנים של אמריקה באוקטובר של אותה שנה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | הבת האפלה (אנ') | וויל |  |
| 2022 | God's Creatures | בריאן או'הרה | מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2022) |
| 2022 | אחרי השמש | קאלום פטרסון | מועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2023)   מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי (2023)  מועמד פרס האקדמיה האירופית לקולנוע לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2022)  מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2023) |
| 2022 | כרמן (אנ') | איידן |  |
| 2023 | אויב (אנ') | ג'וניור |  |
| 2024 | כולנו זרים | הארי | מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לשחקן המשנה הטוב ביותר (אנ') (2023)  מועמד פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (2024) |
| 2024 | גלדיאטור 2 | לוציוס |  |
| TBA | The History of Sound | ליונל |  |
| TBA | Hamnet | ויליאם שייקספיר |  |
| TBA | מתגלגלים | פרנקלין שפרד |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | אנשים נורמלים | קונל וולדרון | תפקיד ראשי; 12 פרקים  פרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר (2021)  מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2020) |
| 2020 | The Deceived | שון מק'יו | מיני-סדרה |
| 2024 | סאטרדיי נייט לייב | מנחה | פרק: "פול מסקל / שאבוזי" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | גטסבי הגדול | ג'יי גטסבי (אנ') | תיאטרון גייט, דבלין |
| 2017–2018 | הנעליים האדומות (אנ') | נסיך | תיאטרון גייט, דבלין |
| 2018 | המחרשה והכוכבים | סגן לנגון | תיאטרון ליריק, לונדון; תיאטרון גאיטי, דבלין |
| 2018 | Asking for It | בריאן | תיאטרון אבי, דבלין |
| 2018 | חלום ליל קיץ | דמטריוס (אנ') | טירת קילקני, פסטיבל אומנויות קילקני |
| 2018 | דיוקן האמן כאיש צעיר | סטיבן דדאלוס | תיאטרון פאביליון, דון לאוגייר; פסטיבל תיאטרון דבלין |
| 2020 | הסגן מאינישמור (אנ') | פדראיק המטורף | תיאטרון גאיטי, דבלין |
| 2022–2023 | חשמלית ושמה תשוקה | סטנלי קובלסקי (אנ') | תיאטרון אלמיידה (אנ'), לונדון תיאטרון פיניקס (אנ'), וסט אנד |
צ'רנוזיום

תפוצה גלובלית
צ'רנוזיום (ברוסית: чернозём, מבטאים chernozyom) הנקראת גם אדמה שחורה, היא אדמה בצבע שחור המכילה אחוז גבוה של הומוס (4% עד 16%) ואחוזים גבוהים של חומצות זרחתיות, זרחן ואמוניה. הצ'רנוזיום פורה מאוד ויכול להניב יבולים חקלאיים בכמות גבוהה יחד עם יכולת אחסון הלחות הגבוהה שלה. צ'רנוזיומים הם קבוצת בסיס התייחסות עולמי למשאבי קרקע (WRB).
תפוצה

שם הקרקע בא מהמונחים הרוסיים לשחור ולאדמה (chorny + zemlya). אדמה זו שעשירה בחומר אורגני בצבע שחור, זוהתה לראשונה על ידי הגאולוג הרוסי וסילי דוקוצ'ייב בשנת 1883 בערבות העשב הגבוה (סטפה) או בפרריה של רוסיה האירופית.
הצ'רנוזיום מכסה כ-230 מיליון הקטאר של אדמה (2.3 מיליארד דונם). ישנן שתי "חגורות צ'רנוזיום" בעולם. האחת היא הערבה האירואסייתית המשתרעת ממזרח קרואטיה (סלאבוניה), לאורך נהר הדנובה (צפון סרביה, צפון בולגריה (המישור הדנובי בבולגריה), דרום ומזרח רומניה (מישור ולאכיה ומישור מולדובה), ומדינת מולדובה, עד צפון מזרח אוקראינה על פני צ'רנוזמיה במרכז רוסיה, דרום רוסיה לתוך סיביר. השני משתרע מהערבות הקנדיות במניטובה דרך המישורים הגדולים של ארצות הברית עד דרומה עד קנזס. סוגי קרקע דומים נמצאים בטקסס ובהונגריה. עובי שכבת הצ'רנוזיום עשוי להשתנות מאוד, ממספר סנטימטרים ועד 1.5 מטרים באוקראינה, וכן באזור עמק הנהר האדום בצפון ארצות הברית וקנדה (מיקום אגם אגאסי הפרהיסטורי).
ניתן למצוא את הקרקע הזו בכמויות קטנות גם במקומות אחרים (לדוגמה, ב-1% משטח פולין). הוא קיים גם בצפון-מזרח סין, ליד חרבין. הצ'רנוזיום האמיתי היחיד באוסטרליה ממוקם סביב נימיטבל, עם כמה מהקרקעות העשירות ביותר במדינה.
בעבר היה שוק שחור לאדמה זו באוקראינה, שם היא ידועה בשם צ'ורנוזם (באוקראינית: чорно́зем). מכירת קרקע חקלאית הייתה בלתי חוקית באוקראינה מאז 1992 עד לביטול האיסור ב-2020, אך ניתן היה למכור ולקנות את האדמה, שהובלה במשאית. לפי "החזית הירוקה" הלא ממשלתית של חרקוב, השוק השחור של צ'רנוזיום שנרכש באופן בלתי חוקי באוקראינה הגיע לכ-900 מיליון דולר בשנה ב-2011.
סיווג קרקע בקנדה ובארצות הברית

קרקעות צ'רנוזמיות הן סוג קרקע במערכת סיווג הקרקע הקנדית וקבוצת בסיס התייחסות עולמי למשאבי קרקע.
היסטוריה

תיאוריות של מקור צ'רנוזם:
1761: יוהאן גוטשלק ולריוס (פירוק צמחים)
1763: מיכאיל לומונוסוב (פירוק צמחים ובעלי חיים)
1799: פיטר סיימון פאלאס (ביצת קנים)
1835: צ'ארלס לייל (לס)
1840: סר רודריק מורצ'יסון (מפצלי ימי היורה)
1850: קארל איכוולד (כבול)
1851: א. פצגולד (ביצות)
1852: ניקיפור בוריסיאק (כבול)
1853: Vangengeim von Quelen (סחף מביצות צפוניות)
1862: רודולף לודוויג (ביצה על מקום של יערות)
1866: פרנץ יוזף רופרכט (עשבי ערבות מפורקים)
1879: מסמכי צ'רנוזיום ראשונים מתורגמים מרוסית
1883: וסילי דוקוצ'ייב פרסם את ספרו Russian Chernozem עם מחקר שלם של אדמה זו ברוסיה האירופית.
1929: אוטו שלוטר (מעשה ידי אדם)
1999: מייקל WI שמידט (שריפת ביומסה נאוליתית)
כפי שניתן לראות ברשימה שלמעלה, הדיונים במאות ה-19 וה-20 על הפדוגנזיס של הצ'רנוזיום (היווצרות קרקע (הידועה בשם פדוגנזיס) היא תהליך של יצירת קרקע שמווסתת על ידי ההשפעות של המקום, הסביבה וההיסטוריה) נבעו במקור מתנאי אקלים מראשית ההולוקן ועד לערך 5500 לפני הספירה. עם זאת, שום שחזור פליאו-אקלים אחד לא יכול להסביר במדויק וריאציות גיאוכימיות שנמצאו בצ'רנוזיומים ברחבי מרכז אירופה. עדויות למקורות אנתרופומורפיים של פחמן פירוגני יציב בצ'רנוזיום הובילו לשיפור תיאוריות ההיווצרות. שריפת צמחייה יכולה להסביר את הסוספטיביליות המגנטית הגבוהה של צ'רנוזיום, הגבוהה מבין סוגי הקרקע העיקריים. מגנטיות הקרקע גוברת כאשר מינרלי הקרקע גתייט ופריהידריט (מינרל אוקסיהידרוקסיד ברזל נפוץ על פני כדור הארץ) הופכים למגהמיט בחשיפה לחום. טמפרטורות מספיקות להעלאת מגהמיט בקנה מידה נופי מעידות על השפעת האש. לאור הנדירות של תופעת טבע כזו בימינו, רגישות מגנטית בצ'רנוזיום קשורה ככל הנראה לשימוש האדם הקדמון באש.
הפיכה להומוס יכולה להכהות קרקעות (מלניזציה) בהיעדר רכיב פחמן פירוגני (מלנין). בשים לב לתהליכים פדוגניים התורמים להיווצרות אדמה כהה, המונח צ'רנוזיום מסכם סוגים שונים של קרקעות שחורות עם אותו מראה אך היסטוריות היווצרות שונות.
ראו גם

אדמה אפלה
טרה פרטה
IUSS Working Group WRB: World Reference Base for Soil Resources 2014, עדכון 2015 . World Soil Resources Reports 106, FAO, רומא, 2015.ISBN 978-92-5-108369-7 (PDF 2.3 MB).
צפלינאי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  כופתאות בצק תפוחי אדמה, מאכל לאומי 
 על שם:  צפלין 
 מוצא:  ליטא 
 מרכיבים עיקריים:  בשר טחון, תפוח אדמה 
 
צפלינאי עם רוטב
צפלינאי (בליטאית: Cepelinai או Didžkukuliai; מילולית "צפלינים" ביחיד : Cepelinas) הם כופתאות תפוחי אדמה העשויות מתפוחי אדמה מגוררים.
מאפיינים

הכופתאות ממולאות בבשר טחון, גבינת קווארק יבשה או פטריות. המאכל מתואר כמאכל לאומי של ליטא, והוא מוגש בדרך כלל כמנה עיקרית.
השם צפלינאי מגיע מצורת הכופתאות הדומה לספינת אוויר צפלין. צפלינאי הם בדרך כלל בסביבות 20-10 ס"מ באורך, אם כי הגודל תלוי היכן הם מיוצרים. לפי החלוקה מנהלית של ליטא במחוזות המערביים שלה צפלינאי מיוצרים יותר מאשר במזרח. בזאמוט צפלינאי נקראים צפלינה (cepelinā).
הכנה

לאחר הרתיחה, הצפלנאי מוגשים לרוב עם רוטב שמנת חמוצה וחתיכות בייקון או גלדי שומן חזיר.
באזור Suwałki, Podlachia, Warmia ו-Masuria המאכל ידוע בשם kartacz (בפולנית מילולית: "זריקת ענבים"). המאכל הוא חלק גם מהמטבח של צפון מזרח פולין.
מנות דומות כוללות פיזי פולני, קרופקאקה שוודית, פוטן ראפה אקדיאני, ראספבול נורווגי, Kartoffelklöße גרמני ו-Canederli איטלקי.
גלריה

צפלינאי עם בשר טחון חתוך פתוח
צפלינאי גדולים מוגשות עםספירגאי
לקריאה נוספת

בא-וואן
הערות שוליים

1 2 3 4  Jacob, J.; Ashkenazi, M. (2014). The World Cookbook: The Greatest Recipes from Around the Globe, 2nd Edition [4 Volumes]: The Greatest Recipes from Around the Globe. ABC-CLIO. pp. 793–794. ISBN 978-1-61069-469-8. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Albala, K. (2011). Food Cultures of the World Encyclopedia. Food Cultures of the World Encyclopedia. Greenwood. p. 3-PA226. ISBN 978-0-313-37626-9. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  McLachlan, G. (2008). Lithuania. Bradt Guides. Bradt Travel Guides. p. 61. ISBN 978-1-84162-228-6. נבדק ב-5 בנובמבר 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
ויליאם ג'רבויס

לוטננט גנרל סר ויליאם פרנסיס דרומונד ג'רבויס (באנגלית: William Francis Drummond Jervois ;‏ 10 בספטמבר 1821 – 17 באוגוסט 1897) היה מהנדס צבאי ודיפלומט בריטי. לאחר שהתגייס ב-1839 לצבא הבריטי, הוא שירת כקפטן משנה (second captain) בדרום אפריקה. ב-1858, בהיות בדרגת מייג'ור, הוא מונה להיות מזכיר הוועדה המלכותית שמונתה לבחון את המצב והיעילות של ביצורי החוף של בריטניה. בין השנים 1875–1888 הוא כיהן בזה אחר זה בתפקידי מושל מושבות המצרים (Straits Settlements), מושל אוסטרליה הדרומית ומושל ניו זילנד.
ראשית חייו

ויליאם ג'רבויס נולד בעיירה קאוז (Cowes) שבאי וייט כבנם של גנרל ויליאם ג'רבויס ושל אשתו אליזבט לבית מייטלנד. כבן למשפחה בעלת מסורת צבאית ממוצא הוגנוטי, הוא התחנך באקדמיית ברני שבגוספורט, לפני שנכנס לאקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'.
שירותו הצבאי

במרץ 1839, עם סיום הכשרתו בווליץ', הוענקה לג'רבויס דרגת סגן משנה בחיל ההנדסה המלכותי. מאז ועד 1841 הוא קיבל הכשרה בבית הספר המלכותי להנדסה צבאית בצ'טהאם. ב-1842, לאחור שקודם לדרגת לוטננט שנה קודם לכן, הוא נשלח לדרום אפריקה, שם הוא שירת כראש מטה של בריגדה. כקצין בדרגת קפטן משנה הוא השתתף במלחמת קוסה השביעית, שהתנהלה בשנים 1846–1847 ובמהלכה הוא שרטט סקיצות לביצורים הצבאיים של קפרריה הבריטית (כיום חלק מפרובינציית הכף המזרחי).
בשובו לבריטניה ב-1848 הוא קיבל את הפיקוד על פלוגה של פלסים ולוחמי מנהרות בווליץ' וביוני 1849 הוא הצטווה לצאת לאולדרני ולנהל את הבנייה של הביצורים שם. בעקבות ביקור ב-1854 של המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט לפיקוח על התקדמות בניית הביצורים, הוא קודם לדרגת מייג'ור. בעקבות סירוב לבקשתו לצאת למלחמת קרים, הוא שב בינואר 1854 ללונדון והיה למפקד ההנדסה הצבאית של מחוז לונדון ובאפריל בשנה שלאחר מכן לעוזר המפקח הכללי על הביצורים. ג'רבויס היה למזכיר הוועדה המלכותית שב-20 באוגוסט 1859 הוטלה עליה המשימה לבחון את המצב והיעילות של ביצורי החוף של בריטניה כנגד התקפה מן הים. המשימה התמקדה בעיקר בביצורים בפורטסמות', בספיטהד (Spithead), באי וייט, בפלימות', באי פורטלנד, ברציף פמברוק, בדובר, בצ'טהאם ובמידיי. ב-7 בפברואר 1860 פורסם דוח הוועדה. בין שאר ההמלצות שלה היו כמה אפשרויות להגנה היקפית סביב ללונדון, שאף אחת מהן לא אומצה, למרות שמרכיבים של ההמלצות הללו יושמו מאוחר יותר במסגרת מערך ההגנה של לונדון (London Defence Positions). ג'רבויס המשיך לתפקיד הפיקוח על תכנונם של הביצורים שהיו ידועים בשם "מבצרי פלרמסטון" (Palmerston Forts).
ב-1861 קודם ג'רבויס לדרגת לוטננט קולונל וב-1864 ו-1865 הוא נשלח לקנדה כדי לבחון את הביצורים שם והמסקנות שהוא הגיש היו לדוח שנוי במחלוקת מבחינה פוליטית שבו צוין שהימות הגדולות וקנדה העילית לא מוגנות די צרכן. לאחר מכן הוא הרצה על ביצורים מברזל ופיקח וייעץ בנוגע להגנתן של כמה מושבות בריטיות כולל גיברלטר ואיי אנדמן. ב-1867 הוא קודם לדרגת קולונל וב-1871 הוא נשלח להודו ולאחר מכן הוא עבד על הגנתו של נמל קורק, עבודות שהושלמו ב-1874.
בעקבות פינויו של חיל המצב מאוסטרליה ב-1870, הועסקו ג'רבויס ולוטננט קולונל פיטר סקרצ'לי כיועצי הגנה של כמה מושבות. הם פיקחו על מערכי ההגנה של כל אחת מהמושבות והגישו את סדרת הדוחות שנקרא על שמם ב-1877 וב-1878. הדוחות הללו הדגישו את החשיבות של ביצורי החופים שיגנו כנגד התקפות ימיות והובילו לייסודן של יחידות רגלים וארטילריה מקומיות. בשנות השמונים של המאה ה-19 יושמו הדוחות על ידי ממשלותיהן של מושבות בריטיות רבות ובהמשך הם היוו את הבסיס למערך ההגנה של אוסטרליה ושל ניו זילנד עד לאיחוד אוסטרליה. ב-1877 הועלה ג'רבויס לדרגת מייג'ור גנרל וב-1882 הוא קודם לדרגתו האחרונה, דרגת לוטננט גנרל.
קריירה דיפלומטית > מושל מושבות המצרים

באפריל 1875 מונה ג'רבויס לתפקיד מושל מושבות המצרים, שטח חסות בריטי שכלל את פננג, מלאקה וסינגפור. ב-8 במאי אותה שנה הוא נכנס לתפקידו ושירת בו עד 3 באפריל 1877. ההחלטות שהוא קיבל במהלך כהונתו בתפקיד הניחו את היסוד לאחיזתה של בריטניה בחצי האי המלאי. הוא תרם רבות להקמתה של מיליציה המקומית ולדיכוי של מרידה מקומית. למרות שהמלאים חשדו בו, הוא התחבב על ידי הסינים ומאוחר יותר זכה בתמיכה ציבורית בנוגע להגירת יוצאי מזרח אסיה במהלך כהונתו כמושל אוסטרליה הדרומית.
קריירה דיפלומטית > מושל אוסטרליה הדרומית

במהלך פיקוח שקיים ב-1877 על מערך ההגנה הימית של אוסטרליה, מונה ג'רבויס להיות מושל אוסטרליה הדרומית. הוא קיבל את ההודעה על קידומו כאשר שהה ביוני במלבורן, למרות שהסיבה העיקרית למינויו לתפקיד החדש היה חוסר שביעות הרצון של משרד המושבות מהמעורבות שלו בחצי האי המלאי. ב-2 באוקטובר 1877 הגיע ג'רבויס לאוסטרליה הדרומית.
ג'רבויס הגיע למושבה בתקופה של משבר פוליטי. מאוחר יותר בחודש אוקטובר, התפטרה ממשלתו של ג'ון קולטון על רקע אי ההסכמה עם המועצה המחוקקת של המושבה בנוגע לבניין הפרלמנט החדש. ג'רבויס עמד בפני הלחץ לפזר את הפרלמנט וג'ון באוקוט מונה להיות ראש הממשלה. תקופת כהונתו של ג'רבויס עמדה גם בסימן של תקופה בלתי רגילה של גשמי ברכה ופריחה של ענף החקלאות. הוא הניח את היסודות לייסודם של אוניברסיטת אדלייד ושל המכון והגלריה לאומנות ויזם את הקמתו של מעון הקיץ החדש של המושל במרבל היל.
קריירה דיפלומטית > מושל ניו זילנד

בין השנים 1883–1888 כיהן ג'רבויס כמושל ניו זילנד. בתפקידו זה, הוא יעץ בנושא הגנת הנמלים, הדריך את ממשלת המושבה בסוגיות אימפריאליות, היה פעיל בחיים החברתיים של ניו זילנד ופעל כדי לקדם בה את השוויון. הוא נכח בטקס הפתיחה של אוניברסיטת אוקלנד ב-1883, בו הוא הכריז שהיא תהיה נגישה לכל תושבי ניו זילנד והכיר בשירותן של האחיות במלחמת הזולו והעניק לראשונה את הצלב האדום המלכותי לאישה ניו זילנדית. הוא גם היה בקשר עם הנהגת העם המאורי וכיהן כנשיא החברה המלכותית של ניו זילנד והיה פטרון של מוסדות ספורט רבים, כולל התאחדות חובבי ספורט החתירה של ניו זילנד.
שנותיו האחרונות

עם סיום כהונתו כמושל ניו זילנד, שב ג'רבויס לאנגליה ב-1889. בשנה שלאחר מכן הוא מונה לכהן בוועדת סטנהופ ששוב בחנה את מצב הביצורים של בריטניה. ב-1892 הוא שב לזמן קצר לניו זילנד, לפני שמונה להיות קולונל הכבוד של חיל ההנדסה המלכותי בשנה שלאחר מכן. ב-1895 מתה אשתו לוסי, שמאז נישואיהם ב-1850 הביאה יחד איתו לעולם שלוש בנות ושני בנים. ויליאם ג'רבויס מת ב-17 באוגוסט 1897 בגיל 75, כתוצאה מפציעות שנגרמו לו מתאונת מרכבה. הוא נקבר בעיירה וירג'יניה ווטר שבמחוז סארי.
אותות כבוד

לג'רבויס הוענקו אין ספור אותו כבוד על שירותו הצבאי והדיפלומטי. ב-1863 הוענק לו תואר עמית מסדר האמבט, ב-1874 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש וב-1888 הוא קיבל את התואר אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש. באותה שנה הוא נבחר להיות עמית בחברה המלכותית. על שמו נקראו כמה רחובות שכונות וגשרים, כולל בולינגטון, בסינגפור, באדלייד ויישוב השוכן על נהר מארי באוסטרליה הדרומית שנקרא על שמו.
פורצ'ינו

| --- | --- |

 
 
פטרית פורצ'ינו (בלטינית: Boletus edulis; באיטלקית: Porcino) הוא מפטריות הבסיסה, מין השייך לפטריות (Fungi), כולל סדרת ה-Boletales ומשפחת ה-Boletaceae.
מאפיינים

זוהי אחת מפטריות המאכל הגדולות והמלבבות ביותר (ניתן לקטוף מסוף מאי עד אמצע אוקטובר). הפטרייה בשרנית, בעלת ארומה, דומיננטית מאוד בטעמה וזולה משמעותית ביחס לכמהין הלבן והשחור המשמשים לתיבול.
מיקום והימצאות

מקומות הגידול הטבעי הנפוצים ביותר שלה הם אלונים, שדריים וערמונים מתוקים, אם כי ניתן למצוא אותה בכל מיני יערות. היא אוהבת קצוות יער וקרחות, שם ההתחממות מהירה יותר מאשר בתוך היער. היא נפוצה ברחבי אירופה.
כיום הפטריה גדלה גם כגידול חקלאי.
מראה חיצוני

קוטר כובע הפטריה יכול להגיע גם ל-25-12 ס"מ, מבריק כאילו משומן, צבעו חום ערמוני, עם שוליים לבנים ובשרניים. כשהיא צעירה, השכבה התחתונה חיוורת, מאוחר יותר ירקרקה-צהבהבה, יש לה מבנה רגל צינורי וניתן לקלף אותה בקלות מהכובע. גובהה יכול להגיע עד 15 ס"מ, חומה-אדמדמה, פסים, עם רשת עדינה ולבנה בחלק העליון. צבע הבשר שלה אינו משתנה בלחץ. הנבגים שלו בצורת ציר, ואבקת הנבגים בצבע זית, מה שהופך את שכבת הפרי לירקרקה-צהובה כשהיא מתבגרת.
ארומה

תרכובות הארומה המעניקות לפטריה את הניחוח האופייני שלה כוללות כ-100 רכיבים, כגון אסטרים וחומצות שומן. במחקר של תרכובות הארומה, היה "Oct-1-en-3-one" (אנ') הכימיקל הנפוץ ביותר שזוהה בפטריות הגולמיות, כאשר לפירזינים (אנ') יש אפקט ארומה מוגבר ותכולה מוגברת לאחר ייבוש.
שימושים

הבולטוס (פורצ'ינו) הייתה פטריית המאכל הטובה והחשובה ביותר ברומא העתיקה (פּליניוס 22: 92; Seneca: Epist. 95: 25). ניתן לקשר את המילה לשם הפטרייה היוונית bolétes, bolítes.
כיום זוהי פטריה חשובה ביותר במטבח האיטלקי, ובעלת חשיבות רבה גם ברוב המטבחים האירופיים האחרים.
שימושים > הכנה

הפטריה טעימה מאוד וניתן להכין אותה במגוון דרכים: גולמית בסלט, במרק פטריות, מאודה בחמאה - כתוספת, מטוגנת וצלויה.
לאחר ייבוש וטחינה הפטריה משמשת גם כתבלין להרבה מאכלים.
השפעותיו החיוביות על הבריאות (השפעות אנטי דלקתיות, אנטיבקטריאליות, אנטי ויראליות) הוכחו גם הן על ידי המדע.[דרוש מקור]
ראו גם

List of Boletus species
List of North American boletes
הערות שוליים

↑  "Ízletes vargánya - Boletus edulis - Fortissima Fungus" (בהונגרית). נבדק ב-2023-06-21.
צ'אט (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חטיף 
 מוצא:  הודו 
 
צ'אט (בהינדי: चाट; מילולית: ליקוק, טעימה, מעדן) היא משפחה של חטיפים (מזון מהיר) מלוחים שמקורם בהודו, מוגשים בדרך כלל כמתאבנים ונמכרים במסלולי הדרכים בדוכנים או עגלות מזון ברחבי דרום אסיה בהודו, פקיסטן, נפאל ובנגלדש. עם מקורותיו באוטר פראדש, הודו, צ'אט הפך לפופולרי מאוד גם בשאר דרום אסיה.
אטימולוגיה

המילה נובעת מבמילה בהינדי चाट (טעימה, מעדן), מ-cāṭnā चाटना (ללקק, כמו בליקוק של האצבעות בזמן האכילה), מהמילה Prakrit caṭṭei चटेi चटे (לטרוף בהנאה, לאכול ברעש).
סקירה כללית

גרסאות הצ'אט מבוססות כולן על בצק מטוגן, עם מרכיבים שונים אחרים. הצ'אט המקורי הוא תערובת של חתיכות תפוחי אדמה, לחם פריך מטוגן דאהי ואדה או דאהי בהלה, גראם או גרגירי חמצה מבושלים ותבלינים חריפים-מלוחים, עם צ'ילי הודי חמוץ וסות' (רוטב זנגביל מיובש ותמרינדי), עלי כוסברה ירוקים טריים ויוגורט לקישוט, אבל גרסאות פופולריות אחרות כוללות אלו טיקי או סמוסה (מעוטר בבצל, תפוחי אדמה, כוסברה, אפונה, תבלינים חריפים וקצת יוגורט), בהל פורי, דאהי פורי, פאני פורי, דאהי ואדה, פפרי צ'אט וסוו פורי.
ישנם אלמנטים נפוצים בין גרסאות אלה כולל דאהי (יוגורט); בצל וכוסברה קצוצים; דבאייל (אטריות מלוחות צהובות מיובשות דקות); וצ'אט מסאלה, המורכב בדרך כלל מאמכור (אבקת מנגו מיובשת), כמון, קאלה נמאק (מלח סלע שחור הימלאיה), כוסברה, זנגביל מיובש, מלח בישול, פלפל שחור ופלפלת. המרכיבים משולבים ומוגשים על צלחת מתכת קטנה או על עלה בננה, מיובשים ויוצרים קערה.
היסטוריה

חלק מהמנות המסווגות כעת כצ'אטים, כגון דאהי ואדה, ניתן לייחס לתקופות עתיקות. מתכון לאנלוג של דאהי ואדה בשם kshiravata מוזכר ב-Manasollasa, אנציקלופדיה בסנסקריט מהמאה ה-12 שחוברה על ידי סומשווארה השלישי, ששלט בקרנאטקה של ימינו. לפי היסטוריון המזון KT Achaya, תיאורים של דאהי ואדה מופיעים גם בספרות הרבה קודם לכן משנת 500 לִפנֵי הַסְפִירָה.
מנה נוספת הדומה לצ'אט כתופעה מאורגנת או קבוצת מנות מובחנת, לפי האנתרופולוג הקולינרי קורוש דלאל, מקורה בצפון הודו (כיום אוטר פרדש) בסוף המאה ה-17 בתקופת שלטונו של הקיסר המוגולי שאה ג'האן. הרופאים המלכותיים ביקשו מתושבי דלהי לצרוך חטיפים מתובלים ומטוגנים, כמו גם דאהי, כאמצעי, נגד המים הלא נקיים של נהר יאמונה שזרמו בעיר.
רוב הצ'אטים מקורם בחלקים מסוימים של אוטר פראדש בהודו מאוחר יותר במאה ה-20, אך הם נאכלים כיום בכל רחבי דרום אסיה ובמדינות שכנות. חלקם תוצאות של סינקרטיזם תרבותי.
אזורים

הצ'אט מפורסם כאמור בדרום אסיה בהודו, פקיסטן, נפאל ובנגלדש.
גלריה

בלפורי הוא צ'אט פופולרי עם אורז תפוח.
ראג' קצ'ורי צ'אט
צלחת מסאלה פורי שהוכנה על ידי רוכלי רחוב בדוכני הצ'אט ליד בנגלור
קטורי צ'אט
דאהי פורי צ'אט
לקריאה נוספת

רשימת מזונות חטיפים הודיים
רשימת טאפאס (חטיפים ספרדיים)
הערות שוליים

↑  Thumma, Sanjay. "Chaat Recipes". Hyderabad, India: Vahrehvah.com. אורכב מ-המקור ב-3 בנובמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Chaat Business". infokosh.bangladesh.gov.bd (בBengali). אורכב מ-המקור ב-29 בנובמבר 2012. נבדק ב-17 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "10 Best Recipes From Uttar Pradesh (Varanasi/ Agra / Mathura)". NDTV. 25 באוקטובר 2013. אורכב מ-המקור ב-28 באוקטובר 2013. נבדק ב-26 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oxford English Dictionary. Chaat. Mar. 2005 Online edition. Retrieved 18 February 2008.
↑  K.T. Achaya (2003). The Story of Our Food. Universities Press. p. 85. ISBN 978-81-7371-293-7.
↑  Vishal, Anoothi. "Chaat Masala: Gourmet Indian street food". The Economic Times. נבדק ב-4 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Krishna, Priya (17 באוגוסט 2020). "Chaat Is More Than the Sum of Its Many Flavors". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-4 בספטמבר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ramadurai, Charukesi (3 ביוני 2020). "Pani Puri: India's favourite street food... at home?". BBC Travel. נבדק ב-25 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
צ'אט מסאלה היא תערובת תבלינים מובהקת המשמשת במיוחד בחטיפי צ'אט.
פאני פורי הוא אחד הצ'אטים הפופולריים בדרום אסיה.
דאהי ואדה צ'אט עם יוגורט
ציין לייזר

מערכת ניידת מכוונת תקיפה באפגניסטן, 2004
CILAS DHY 307
ציין לייזר
ציין לייזר הוא מקור קרינה המפיק אלומת לייזר בתחום בלתי נראה, לסימון והרכשת מטרות. צייני לייזר "מאירים" מטרות באופן ממוקד ומאפשרים לנשק מונחה רוכב קרן לייזר כמו טילים או פגזי ארטילריה מדויקת כמו AGM-114 הלפייר, פגיעה מדויקת במטרות. כאשר מטרה מסומנת על ידי המציין, מופעלות סדרת פעימות מקודדות של אור לייזר המאירות את המטרה. החזרי האור מהמטרה מזוהים על ידי פוד ציון מטרות התר ומחפש קרני לייזר. עם ההרכשה החימוש "רוכב" על הקרן המנווטת אותו לעבר מרכז האות המשתקף. מצייני לייזר מוגבלים בתנאי הראות. כיסוי עננים, גשם או מיסוך עשן העלולים להקשות או לא לאפשר סימון אמין של המטרות.
היישומים הצבאיים בלייזר החלו זמן לאחר קצר המצאתו בשנות ה-60 של המאה ה-20. בנוסף לצייני לייזר הם כוללים שימושים כמו מדי טווח, מערכות-נגד לזיהוי לייזר, מכ"ם לייזר, מערכות לגילוי חל"כ ומערכות התרעה בפני מכשולים למסוקים. הם יכולים להיות מותקנים על מטוסים, כלי רכב, כלי שיט, או נישאים בכף היד.
מערכות מוטסות

חיל האוויר האמריקאי בחר ב-2004 את פוד ציון המטרות של לוקהיד מרטין ה-Sniper ATP. הוא צייד מספר פלטפורמות כגון F-166, F-15E, B-1, B-52 ו-A-10C. הצי האמריקני משתמש כיום פודים של רפא"ל הלייטנינג ו-ATFLIR במגוון מטוסי תקיפה. לייטנינג II נמצא בשימוש נרחב בחיילות אוויר רבים. חיל האוויר הבריטי משתמש במערכת ליטנינג III והצרפתים משתמשים בדמוקלס (אנ') וב-ATLIS II (אנ').
מערכות קרקעיות

בקרי אוויר קדמיים (FAC) של חילות האוויר והצי האמריקאים מפעילים מכשירים קלי משקל כגון AN/PED-1 של נורת'רופ גראמן. זהו מציין לייזר וטווח המספק יכולת לזהות מטרות גם בלילה ובתנאי ראות לקויה, למדוד טווח למטרה ולחשב את מיקומה עם מערכת GPS. המערכת ניתנת לתפעול פשוט וכולה להעביר מידע גם למערכות שדה קרב דיגיטליות אחרות ומאפשרת לייצר מטרות גם לאמצעי לחימה שאינם מונחים.
צייני לייזר בצה"ל

צה"ל הוא בין הצבאות המתקדמים בעולם ביישום מערכות לייזר בשדה הקרב. רוב המערכות פותחו בתעשייה הישראלית. מדי טווח וצייני לייזר של אל-אופ משולבים במערכות נשק לטנקים, למסוקים ולמטוסים - מאוישים ובלתי מאוישים.
בין המערכות ניתן לציין את מערכות בקרת האש לטנקים מסוג ו"בז" ו"גל", את פוד הציון למזל"ט ופוד התקיפה של רפא"ל הלייטנינג למטוסי הקרב. מערכת נוספת LORD - (אנגלית: Lightweight Target Designator Rangefinder) של אל-אופ מותקנת במסוקים למניעת התנגשות במכשולים כמו קווי גבוה מתח ואנטנות ועוד.
"הטכנולוגיה נכנסת לצבא ונוגעת בכל תחום. בעבר מערכות מתוחכמות היו במטוסי קרב, לאחר מכן בכל טנק, ולאט לאט כל חייל לובש על עצמו מערכות שכוללות טכנולוגיות שונות כמו מערכות תצפית ולייזר, מערכות נשק, ניווט, קשר ועוד".
ראו גם

נשק מונחה
הערות שוליים

↑  רְכִישַׁת מַטָּרוֹת גילוי, זיהוי ואיכון של מטרה; מקובל במקצוע: הרכשת מטרות באנגלית: Target Acquisition. מילון לוחמה אלקטרונית [אלקטרוניקה] האקדמיה ללשון
↑  הלייזר פותח במאמץ מדעי מתמשך לאורך המאה ה־20, אשר הסתיים בהדגמה ראשונה ב־16 במאי 1960 על ידי תיאודור מיימן.
↑  הפוד של לוקהיד מרטין Sniper Advanced Targeting Pod (אנ'), מספק זיהוי יעד פוזטיבי, מעקב אוטונומי, ציון נ.צ GPS והכוונה מדויקת של נשק מנגד לטווחים מורחבים. כינויו בחיל האוויר האמריקאי AN/AAQ-33.
↑  מחליף את המונח "בקר התקפה בטרמינל משולב" Joint Terminal Attack Controller - JTAC
↑  LIGHTWEIGHT LASER DESIGNATOR RANGEFINDER AN/PED-1, Northrop Grumman
↑  המערכות עצמן פותחו על ידי אלביט, התעשייה האווירית ורפא"ל.
↑  רס"נ (מיל) חיים וסא"ל יוני, רע"נ לוחמה אופטרוניט, קרני מוות, קרני חיים, באתר ארכיון מערכות אתר צה"ל
↑   הצצה לשדה הקרב החדש, באתר צה"ל, 29 בדצמבר 2016
קרן לייזר מציין כף היד נייד כפי שהיא נראית בראיית לילה, 2007