stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתייה אמלריק

| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1965 (בן 59) ניי-סיר-סן, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 בן או בת זוג:  ז'אן בליבר (1996–2003)  ברברה הניגן 
 פרסים והוקרה:  פרס סזאר לשחקן המבטיח ביותר (1997)  פרס פסטיבל הקולנוע בקאן לבמאי הטוב ביותר (2010)  פרס סזאר לשחקן הטוב ביותר (2008)  פרס סזאר לשחקן הטוב ביותר (2005)  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
מתייה אמלריק (בצרפתית: Mathieu Amalric; נולד ב-26 באוקטובר 1965) הוא שחקן ובמאי קולנוע יהודי-צרפתי זוכה שלושה פרסי סזאר. התפרסם ברחבי העולם בעקבות הופעתיו בסרטים "מינכן", "פרפר ופעמון הצלילה" ו"קוונטום של נחמה".
אמלריק הוא זוכה פרס הבמאי הטוב ביותר במסגרת "פסטיבל קאן" לשנת 2010 על עבודתו בסרט "מסע הופעות".
ביוגרפיה

אמלריק נולד בפרוור ניי-סיר-סן שבמערב פריז, לז'אק אמלריק, עיתונאי שעבד בעיתונים הצרפתים "לה מונד" ו"ליברסיון", ולניקול זאנד, יהודייה ילידת קרקוב שעבדה גם היא בעיתון "לה מונד" כמבקרת ספרות.
לאמלריק שלושה בנים מאשתו לשעבר, שחקנית הקולנוע ז'אן באליבר ובת אחת מבת זוגו הנוכחית.
קריירה מקומית

אמלריק התפרסם לראשונה בצרפת בשנת 1996 בעקבות תפקידו הראשי בסרט הדרמה "חיי הסקס שלי", שם גילם את פול דדאלוס, מרצה בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת פריז.
הופעתו בסרט זיכתה אותו בפרס סזאר בקטגוריית תגלית השנה.
אמלריק זכה ב-2004 בפרס סזאר ובפרס לומייר בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר על הופעתו בדרמה הקומית "מלכה אחת ומספר מלכים" שם גילם את איסמאל, גבר שנגרר בעל כורחו על ידי אנשים בחלוקים לבנים, ומבלה את המשך דרכו על המסך במוסד לחולי נפש.
אמלריק הופיע בדרמה הביוגרפית "פרפר ופעמון הצלילה" בשנת 2007, שם גילם את דמותו של ז'אן דומיניק בובי, עורך מגזין אופנה שעבר אירוע מוחי שגרם לשיתוק בכל גופו מלבד בעינו הימנית.
הופעתו בסרט זיכתה אותו בפרס הסזאר השלישי בקריירה שלו, והשני בקטגוריית השחקן הטוב ביותר, וכן גם בפרס לומייר.
בשנת 2010 זכה אמלריק בפרס הבמאי הטוב ביותר במסגרת "פסטיבל קאן" על בימוי הקומדיה "מסע הופעות".
בשנת 2012 שיחק בסרט הדרמה "החיים ברוורס" בתפקיד המורה הצרפתי.
בשנת 2020 כיכב לצד השחקנית הישראלית שרה אדלר במיני-סדרה הצרפתית "המתווך" שיצרו שירה גפן ואתגר קרת לרשת הטלוויזיה הצרפתית Arte.
בשנת 2021 ביים את סרט הדרמה "אחוז בי חזק" בכיכובה של ויקי קרייפס.
קריירה בהוליווד

את ההופעה ההוליוודית הראשונה שלו ערך אמלריק ב-2005 בדרמה ההיסטורית של סטיבן ספילברג "מינכן". בסרט הופיע בדמותו של המודיע לואיס, שעוזר במתן מידע מודיעיני לסוכן המוסד אבנר (אריק באנה) ולצוותו, במטרה להוציא לפועל את "מבצע זעם האל".
את מלוא פרסומו עד כה קיבל אמלריק בזכות הופעתו הראשית בסרט ה-22 בסדרת סרטי "ג'יימס בונד", "קוונטום של נחמה". בסרט האקשן קיבל אמלריק את תפקיד הנבל - דומיניק גרין, טייקון עסקים וחבר בארגון "קוונטום", הפועל לטובת עסקיו המפוקפקים בבוליביה.
פילמוגרפיה נבחרת

חיי הסקס שלי (1996)
אליס ומרטין (1998)
סוף אוגוסט, תחילת ספטמבר (1999)
גבר, אחד אמיתי (2003)
מלכה אחת ומספר מלכים (2004)
השפם (2002)
מינכן (2005)
מארי אנטואנט (2006)
כשאני הייתי זמר (2006)
גלאי דופק (2007)
פרפר ופעמון הצלילה (2007)
לאהוב את מישו (2007)
סוד (2007)
Actrices‏ (2007)
סיפור חג (2008)
On War‏ (2008)
אויב הציבור מספר 1 - חלק 2 (2008)
קוונטום של נחמה (2008)
הרפתקאותיה המופלאות של אדל (2010)
קוסמופוליס (2012)
החיים ברוורס (2012)
ג'ימי פיקארד (2013)
הגבעה (2013)
אנשי הציפור (2014)
מלון גרנד בודפשט (2014)
וולף הול (2015)
רכבת קלה (2018)
לשחות או לא להיות (2018)
ואן גוך: בשערי הנצח (2018)
צליל מטאל (2020)
חמצן (2021)
הכרוניקה הצרפתית (2021)
השנה שהייתה לנו (2023)
הנסיך (2023)
לשכת האגדות (2020-2018)
המתווך (2020)
הפארק הלאומי צ'יריביקטה

הפארק הלאומי הטבעי צ'יריביקטה (בספרדית: Parque Nacional Natural (PNN) Serranía de Chiribiquete) הוא הפארק הלאומי הגדול ביותר בקולומביה, וכן הפארק הלאומי הגדול ביותר בעולם שהוא יער גשם טרופי. הוא הוקם ב-21 בספטמבר 1989 והורחב פעמיים, תחילה באוגוסט 2013 ואחר כך ביולי 2018. הפארק משתרע על כ-43,000 קילומטרים רבועים (17,000 מילים רבועים), וכולל את הרי סרניה דה צ'יריביקטה, ואת השפלה שמסביב, המכוסה ביערות טרופיים לחים, סוואנות ונהרות.
היסטוריה

הפארק הלאומי צ'יריביקטה הוקם ב-21 בספטמבר 1989, מכיוון שהאזור בעל מגוון ביולוגי רחב, וכן מכיל מגוון גדול של אמנות סלע. יותר מ-600,000 עקבות של למעלה מ-75,000 פטרוגליפים ופיקטוגרפים התגלו על קירותיהם של 60 מקלטי סלעים בסרניה דה צ'יריביקטה, כאשר העתיקים מבניהם ככל הנראה צוירו 20,000 שנים לפני הספירה. אמנות הסלע הופקה עד המאה ה-16, והיא דווחה לראשונה על ידי הביולוג האמריקאי ריצ'רד אוונס שולט במאי 1943. חלק מהציורים צולמו לראשונה על ידי הגאולוג חיימה גלביס בין השנים 1986–1987. מחקר נוסף בוצע על ידי קרלוס קסטאנוס, לשעבר מנהל מערכת הגנים הטבעיים הלאומית של קולומביה, והגאולוג והפליאונטולוג ההולנדי תומאס ואן דר המן בין השנים 1990-1992.
הפארק הורחב מ-13,000 הקילומטרים הקודמים ל-28,000 קילומטרים ב-21 באוגוסט 2013. יוצר סרטי הטבע הבריטי מייק סלי והצלם והחוקר הקולומביאני פרנסיסקו פוררו בונל צילמו והסריטו את ציורי הסלע בפארק בשנת 2014.
נשיא קולומביה, חואן מנואל סנטוס, הודיע כי הפארק הלאומי צ'יריביקטה יורחב ב-15,000 קילומטרים רבועים (5,800 מילים רבועים) ב-21 בפברואר 2018. הפארק הורחב ל 43,000 קילומטרים רבועים (17,000 מילים רבועים) והוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו ב-2 ביולי 2018.
גאוגרפיה

הפארק הלאומי צ'יריביקטה ממוקם בצפון מערב האמזונס הקולומביאני, במחוזות קקטה וגואביארה. הוא נמצא בתחומי השיפוט של העיירות סולאנו, קרטחנה דל צ'רה וסן ויסנטה דל קגואן, וקלאמר וסן חוסה דל גואביארה, בגואביארה. הוא גובל בנהר תוניה (נהר מקאיה) בצפון מזרח, שיוצר את נהר אפאפורס לאחר המפגש עם נהר אג'אג'ו בנקודה הנקראת דוס ריוס. גבולות הפארק נוצרו על ידי נהרות אפאפורס, גונארה ואמו במזרח, נהרות מסאי ויארי בדרום, ונהרות היוטוטו, טאחיסה, אג'אג'ו ואיהא במערב.
הפארק הלאומי צ'יריביקטה ממוקם באזור המערבי של שילד גויאנה, מזרחית לקורדילרה המזרחית, צפונית למישורי האמזונס, ממערב לריו רנגרו, ומדרום לסוואנות של אורינקיה. גובה הפארק נע בין 200 ל-1,000 מטרים מעל פני הים. הפארק כולל תצורות גאולוגיות המורכבות ממישורים ומבנים סלעיים תלולים. התצורות מחולקות לשלושה חלקים שונים: מסיב צפוני, מסיב מרכזי ו-Iguaje Messas. רכס ההרים בצ'יריביקטה הוא שריד חשוב של השרשרת הסלעית מתקופות הפרקמבריון ופלאוזואיקון, המרכיבות את שילד גויאנה.
מבחינה ביוגאוגרפית, צ'יריביקטה ממוקמת בשילד גויאנה. היא מכילה ביומות רבות ושונים, בהן סוואנות טרופיות, שטחי בתה ויערות לחים טרופיים.
גאוגרפיה > הידרולוגיה

הפארק הלאומי צ'יריביקטה מכיל את אגני הניקוז של נהרות מסאי, Cuñare, סן ג'ורג' ואמו. רוב הנהרות בפארק הם יובלים של נהר קקווטה, שהוא יובל של נהר האמזונס. רבים מהנהרות נקראים נהרות מים שחורים, מכיוון שלמימיהם יש צבע כהה, עקב התערבבות עם משקעים מהאדמה שמסביב.
גאוגרפיה > אקלים

הפארק הלאומי צ'יריביקטה בעל אקלים טרופי, וזוכה לכ-4,500 מ"מ משקעים בשנה. בין דצמבר לפברואר יורדת הכמות המעטה ביותר של גשמים, ובין אפריל ליולי יורדת הכמות הרבה ביותר. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 24°, כאשר בחודשים היבשים הטמפרטורות יכולות לעלות ל-32° במהלך היום, ולרדת ל-20° בלילה. הפרש הטמפרטורות בין האזורים הנמוכים לגבוהים יותר בפארק משמעותי מאוד. הטמפרטורות יכולות להגיע ל-35° באזורים הנמוכים ביותר, ולצנוח ל-2° באזורים הגבוהים יותר. הלחות הממוצעת היא 40% בשעות היום, ו-100% בשעות הלילה.
צמחייה

צ'יריביקטה היא ביתם של 30% מהמערכות האקולוגיות והצומח של האמזונס הקולומביאני, וחוקרים גילו עד היום 1,801 מיני צמחים בפארק. היערות הלחים הטרופיים של צ'יריביקטה מפותחים מאוד ויכולים להגיע לגובה רב, כאשר עצים מסוימים צומחים עד 40 מטרים (130 רגל). העצים הנפוצים ביותר הם עץ ענבי האמזונס (Pourouma cecropiifolia), גואמו (Inga acrocephala), וירולה (Virola sebifera), עץ הלילך (Hevea guianensis) וקפינורי (Pseudolmedia laevis). הסבך צפוף מאוד ובעל מגוון רחב של צמחים טפיליים ואפיפיטים. בהרים, סבך שיחים שגודלו בין 12–15 מטרים ניתן למצוא גדל על אדמה חולית. מקומות עם אדמה דלילה, כמו מפלים ומשטחים סלעיים, הם ביתם של צמחים אנדמיים רבים, בהם הסוג המונוטיפי.
עולם החי

חוקרים גילו עד כה בפארק 209 מיני פרפרים, 238 מיני דגים, 57 מיני דו-חיים, 60 מיני זוחלים, למעלה מ-410 מיני ציפורים ו-82 מיני יונקים, רבים מהם פגיעים ובסכנת הכחדה. האזור ידוע כמארח סוגים רבים של דו-חיים ודגי מים מתוקים. באזור חיים גם כ-30% ממגוון העטלפים של האמזונס הקולומביאני ו-10% ממגוון הפרפרים במדינה.
עולם החי > ציפורים

מהציפורים הנפוצות ביותר בצ'יריביקטה נמנות כרבולן גיאני, ארה ארגמנית, שלדג ירוק ואדום, שלדג האמזונס, שלדג טבעתי, מוטמוט אדום, גואשרו, וקוליברי האמרלד של צ'יריביקטה.
עולם החי > יונקים

חוקרים גילו עד כה 52 מיני עטלפים בצ'יריביקטה, המהווים כ-30% ממגוון העטלפים של האמזונס הקולומביאני. מהעטלפים הבולטים נמנים עטלפים דמויי כלב, נשפון, עטלף הבולדוג, עטלפי פירות קצרי זנב, והעטלף של מרינקל. חלק מהיונקים הטורפים בפארק הם לוטרת הענק, לוטרה ניאוטרופית, אוצלוט, פומת ההרים והיגואר. בפארק מתגוררים 8 מינים של פרימטים, ביניהם קפוצ'ין בעל חזה לבן, קפוצ'ין מצויץ, קוף הסנאי מצוי, צמרן חום ושאגן אדום ונצואלי. הוא גם ביתם של ארמדילים מזן הטטויים, דב נמלים ענק, אגוטי שחור, פקת השפלה, דולפין האמזונאס, טאיאסו לבן-שפתיים וטפיר ברזילאי.
גלריה

פיקטוגרפיות
פיקטוגרפיה, סוסים
פיקטוגרפיה, אדם
פיקטוגרפיה, יונק אפשרי
הערות שוליים

1 2 3 4  "Parques Nacionales Naturales de Colombia". Government of Colombia. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Chiribiquete National Park– "The Maloca of the Jaguar"". UNESCO. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Colombia makes history with huge expansion of largest national park". International Union for Conservation of Nature. 25 בספטמבר 2013. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Colombia's Serranía de Chiribiquete is now the world's largest tropical rainforest national park". World Wide Fund for Nature. 2 ביולי 2018. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Alsema, Adriaan (22 בפברואר 2018). "Colombia's biggest national park to become 1.5 million hectares bigger". Colombia Reports. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Patiño, José Alberto Mojica (7 ביולי 2015). "Hallado tesoro arqueológico en el Parque Natural Chiribiquete". El Tiempo. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Plotkin, Mark (2 באוקטובר 2013). "'Lost Tribes' Saved through Creation of Massive Colombian Park (Op-Ed)". Live Science. Purch. נבדק ב-14 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alberge, Dalya (20 ביוני 2015). "World's most inaccessible art found in the heart of the Colombian jungle". The Guardian. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Four sites added to UNESCO's World Heritage List". UNESCO. 1 ביולי 2018. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Important Bird Areas factsheet: Parque Nacional Natural Chiribiquete". BirdLife International. 2018. נבדק ב-10 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8  Sesana, Laura (2006). Colombia Natural Parks. Bogotá: Villegas Editores. pp. 389–398. ISBN 9588156874.
↑  "National Natural Parks: Chiribiquete". אורכב מ-המקור ב-10 באוקטובר 2013. נבדק ב-11 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hammond, David S. (2005). Tropical Foresrs of the Guiana Shield. Wallingford, Oxfordshire: Cabi Publishing. ISBN 1845930924.
↑  Uribe, Carlos Castaño (1999). Sierras y Serranías de Colombia. Cali: Banco de Occidente Credencial. ISBN 9589674909.
↑  Estrada, Javier Estrada; Fuertes, Javier (בינואר 1993). "Estudios botanicos en la Guayana colombiana, IV. Notas sobre la vegetacion y la flora de la Sierra de Chiribiquete" (PDF). Revista de la Academia Colombiana de Ciencias Exactas, Físicas y Naturales. 18: 483–497. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2 3  "Serranía del Chiribiquete National Park Factsheet" (PDF). WWF. נבדק ב-14 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mantilla-Meluk, Hugo; Montenegro, Olga (ביולי–בדצמבר 2016). "A new species of Lonchorhina (Chiroptera: Phyllostomidae) from Chiribiquete, Colombian Guayana". Neotropical Biodiversity. 6 (2): 171–187. doi:10.18636/bioneotropical.v6i2.576. ISSN 2027-8918free {{cite journal}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
תרשים אקלים של האזורים הגבוהים הפארק (760 מ').
תרשים אקלים של האזורים הנמוכים הפארק (190 מ').
חמסן צ'יליאני

| חמסן צ'יליאני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חמסניים
סוג:: חמסן
מין:: חמסן צ'יליאני
שם מדעי
 Stercorarius chilensis ‏בונפרטה, 1857
תחום תפוצה


חמסן צ'יליאני (שם מדעי: Stercorarius chilensis) הוא מין של חמסן החי בחצי הכדור הדרומי בעיקר סביב חופי צ'ילה וארגנטינה ולעיתים גם מגיע לחופי ברזיל ופרו וכמו רוב בני משפחתו זהו עוף ימי אגרסיבי שלא מהסס לחטוף עופות קטנים יותר או לחטוף להם מזון. עקב הרגלים אלה קיבל את השם חמסן.
חמסן זה חי בדרום האוקיינוס השקט והאטלנטי ומול חופי דרום אמריקה. הוא בעל מוטת כנפיים מרשימה של 130-138 ס"מ, משקלו 1,100-1,700 גרם והוא מזוהה בעיקר עם צווארו והחלק התחתון של הפנים בעל הנוצות בצבע קינמון. שאר הגוף חום והוא בעל קרומי שחייה בין האצבעות ויכול לשחות. הוא קרוב מעט לחמסן החום וישנם בני כלאיים משניהם.
החמסן קטן יחסית לעופות קוטביים כמו האלבטרוס והפינגווינים אך הוא מפצה על כך בתוקפנות מרשימה. הוא מחפש בלהקות פינגווינים או אלבטרוסים פרטים חלשים כמו אפרוחים ותופס אותם לפני שההורה מגיב. הוא ניזון גם מדגים בים וכן מנבלות.
הערות שוליים

↑  חמסן צ'יליאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
קהילות אוטונומיות של אנדורה

מבחינה אדמיניסטרטיבית אנדורה מחולקת ל-7 מחוזות - "קהילות אוטונומיות" (parròquia, פאריש). חלק מהמחוזות מחולק למספר נפות. הקהילה השביעית נוסדה בשנת 1978.
מפת מחוזות אנדורה
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סמל | שם הקהילה | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2023 | שטח בקמ"ר |
|  | קניליו | קניליו (עיירה) | Canillo | 5,781 | 121 |
|  | אנקאם | אנקאם (עיירה) | Encamp | 12,826 | 74 |
|  | אורדינו | אורדינו (עיירה) | Ordino | 5,440 | 89 |
|  | לה מסנה | לה מסנה (עיירה) | La Massana | 11,591 | 61 |
|  | אנדורה לה ולה | אנדורה לה ולה | Andorra la Vella | 24,042 | 12 |
|  | סנט ז'וליה דה לוריה | סנט ז'וליה דה לוריה (עיירה) | Sant Julià de Lòria | 9,915 | 60 |
|  | אסקלדס-אנגורדני | לז אסקלדס | Escaldes-Engordany | 15,506 | 47 |
שמואל ברקאי (אדריכל)

| --- | --- |

שמואל ברקאי בצעירותו
 לידה:  1898 נובורוסיסק, רוסיה 
 פטירה:  1975 (בגיל 77 בערך) 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 
פרט בחזית קולנוע שרון בנתניה, 2007
שמואל (סם) ברקאי (1898–1975) היה אדריכל ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בשם סמואל ברקוביץ' בעיר הנמל נובורוסיסק ברוסיה בשנת 1898 ועלה עם קבוצת חלוצים לארץ ישראל בשנת 1920. את דרכו כאדריכל החל כבר בשנת 1922 בעת שעבד כמתכנן במגזר הפרטי בסביבות יפו ותל אביב, כשפעל בשותפות עם האדריכל זאב רכטר. בתקופה זו, פיקח בין השאר על בניית ביתו של חיים נחמן ביאליק בתכנון האדריכל יוסף מינור.
עבד גם כשרטט בעיריית תל אביב תחת האדריכל דב הרשקוביץ.
בשנת 1926 עזב ברקאי את הארץ, ועבר לפריז במטרה לעבור הכשרה כאדריכל מדופלם. עד לשנת 1933 למד בבית הספר הגבוה לאומנות דקורטיבית ולתכנון ערים. עם סיום לימודיו עבד כחודשיים עם הפסקות וללא שכר במשרדו של האדריכל לה קורבוזיה.
בשנת 1934 תכנן עבור הרקולס סקיריאנידיס ובנו ג'ורג' מראשוני ענף המלונאות בקפריסין את מלוןForest Park בעיירה פלאטרס בהרי הטרודוס בקפריסין. המלון נבנה בסגנון מודרני אקלקטי ושולבו בו אלמנטים בסגנון אר-דקו. המלון הפך לאחד משני המלונות היוקרתיים בקפריסין והתארחו בו שועי עולם.
עם שובו של ברקאי לארץ ישראל בשנת 1934 הצטרף לקבוצת האדריכלים הצעירים אשר דגלו בהטמעת המודרניזם בנוף הישראלי. במסגרת זו, השתתף בהקמת מגזין אדריכלות עברי, ובמקביל התמנה לכותב בירחון הארכיטקטורה הצרפתי "ארכיטקטור ד-ז'ורדי".
כאדריכל תכנן ברקאי במהלך שנות ה-30 מעט בתי דירות בתל אביב כשהבולטים שבהם הוקמו ברחובות גורדון 79 ואנגל 5, וכן שני בתים פרטיים מחוברים ברחוב אלעזר 6 ברמת גן. בשנות ה-40 וה-50 הצטמצם היקף העבודות בתכנונו, שאלה כללו בתים פרטיים בלבד. יוצא דופן היה תכנון קולנוע שרון בנתניה בתכנונו. בשנות ה-60 תכנן שני מבני ציבור בתל אביב - בית השריון ברחוב לוחמי גליפולי 51 ו"יד אבנר" ברחוב זליג 10 בתל אביב שיועד לשמש את הקהילה המקומית ולבסוף הפך לבניין המחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב.
אוסף ברקאי נמצא בארכיון עזריאלי לאדריכלות שבמוזיאון תל אביב לאמנות. בפברואר 2018, נפתחה בארכיון התערוכה ״אקלקטיק-מודרן: עבודות מאוסף סם ברקאי״ (אוצר: ערן נוימן).
מבנים בולטים

"מלון "פורסט פארק" פלטארס הרי הטרודוס קפריסין
בית אגינסקי, רחוב אנגל 5, תל אביב (1934).
בית הלפרין, רחוב גורדון 79, תל אביב (1935).
בית זילברשטיין, שדרות בן ציון 25, תל אביב (1949).
קולנוע שרון, נתניה (1951).
בית השריון, שכונת יד אליהו, תל אביב.
יד אבנר (במקור תוכנן כבית קהילת שכונת אפקה ומאז 1971 משמש כמקום משכנה של המחלקה לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב), שכונת אפקה, תל אביב.
לקריאה נוספת

אבי מאייר: סם ברקאי - אדריכל המידות הנכונות, הוצאת STOA, ‏2016.
קבר הלוחם האלמוני

ערך זה עוסק באתר באנגליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קבר החייל האלמוני 
 על שם:  חללי הממלכה המאוחדת במלחמת העולם הראשונה
 מיקום:  מנזר וסטמינסטר, לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 נגישות:  פתוח לציבור
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1920
 קואורדינטות:  51°29′57.66″N 0°7′39.42″W﻿ / ﻿51.4993500°N 0.1276167°W﻿ / 51.4993500; -0.1276167
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסקבר הלוחם האלמוני(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסקבר הלוחם האלמוני(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיקבר הלוחם האלמוני(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיקבר הלוחם האלמוני
 
קבר הלוחם האלמוני (באנגלית: Tomb of The Unknown Warrior) הוא קבר הממוקם במנזר וסטמינסטר ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת הממלכה המאוחדת.
הקבר משמש אנדרטה לנופלי הממלכה המאוחדת במלחמת העולם הראשונה וקבור בה חייל אלמוני שנהרג במלחמה זו. החייל נקבר בקבר ב-11 בנובמבר 1920. היה זה הקבר הראשון עבור חייל אלמוני מנופלי מלחמת העולם הראשונה. בעקבות קבר זה נבנו מספר אנדרטאות דומות ברחבי העולם.
היסטוריה > רעיון הקמת האנדרטה

הכומר דייוויד ריילטון הגה לראשונה את רעיון הקמת האנדרטה בשנת 1916 בעת שירותו ככומר צבאי עם הכוחות הלוחמים הבריטיים ששהו בצרפת. בשנת 1920 כתב ריילטון לדיקן וסטמינסטר והציע כי חייל אלמוני שנהרג בצרפת ייקבר במנזר. הדיקן הציע את הרעיון לראש ממשלת בריטניה לויד ג'ורג' ובתמיכת שניהם הדבר הוצע למלך בריטניה ג'ורג' החמישי. המלך סירב בתחילה מחשש שהדבר יפתח מחדש את פצעי הציבור אולם בעקבות תמיכה ציבורית רחבה, בעיקר מקרב משפחות הנופלים שינה המלך את דעתו.
היסטוריה > הקמת האנדרטה

לורד קרזון, שר החוץ הבריטי, מונה לעמוד בראש הוועדה אשר תפעל להקמת האנדרטה. הוועדה בחרה את ארונו של חייל אלמוני אחד מתוך ארבעה מקפלה בסמוך לאראס שבצרפת, בלילה של ה-7 בנובמבר 1920. הארון הועבר ב-8 בנובמבר לטירת בולון-סור-מר, כאשר חיילי גדוד הרגלים השמיני הצרפתי, אשר זמן קצר קודם לכן קיבל את אות לגיון הכבוד, עמדו לאורך המסלול שלאורכו הועבר הארון, וכן שמרו על הארון במשך הלילה כמשמר כבוד. ב-9 בנובמבר הועברה הגופה לארון עשוי עץ אלון שנעשה מעצי ארמון המפטון קורט. בארון הונחה חרב של אביר צלבני שהייתה באוסף המלכותי, וכן מגן שעליו נכתב: "חיל בריטי אשר נפל במלחמה הגדולה 1914 - 1918, למען המלך והאומה".
הארון הועבר לכרכרה צבאית צרפתית, ובשעה 10:30 בבוקר, לקול צלצולי כל פעמוני העיר הובל הארון בתהלוכה לנמל העיר, משם הוא הועבר לאוניית המלחמה הבריטית אוניית הוד מלכותו ורדון אשר הובילה את הארון בליווי שש משחתות לנמל דובר. משם הועבר הארון ברכבת לתחנת ויקטוריה שבלונדון ב-11 בנובמבר (טקס לציון הגעת הארון נערך בתאריך זה מדי שנה). הארון הועבר בכרכרה של חיל הארטילריה המלכותי דרך פינת הייד פארק, המאל לרחוב וייטהול, שם בסמוך לסנוטאף הצטרפו לתהלוכה המלך, משפחת המלוכה, ראש ממשלת בריטני והשרים, והובילו את הארון למנזר וסטמינסטר, שם נערך טקס הקבורה בנוכחות משמר כבוד של 100 ממקבלי עיטור צלב ויקטוריה. לאחר הטקס עברו על פני הארון למעלה מ-10,000 איש.
הארון נקבר בקצה המערבי של המנזר, בסמוך לכניסה למנזר, וכוסה בעפר מאתרי הקרבות העיקריים של מלחמת העולם הראשונה.
הקבר כוסה באבן שיש שחורה מבלגיה - וקבר זה הוא היחיד במנזר שעליו נאסר על המבקרים בו לדרוך. על הקבר נכתבה הכתובת שנוסחה על ידי הרברד אדוארד רייל, דיקן וסטמינסטר:
מתחת לאבן זו נמצאת גופתו 
 של לוחם בריטי 
 שלא ידועים שמו ודרגתו 
 אשר הובא מצרפת לנוח בין 
 גדולי האומה 
 ונקבר כאן ביום שביתת הנשק 
 נובמבר 1920, בנוכחות 
 הוד מלכותו המלך ג'ורג' החמישי 
 שרי ממשלתו 
 ראשי צבאי 
 והמונים מאנשי האומה 
 כך הנציחו את 
 הרבים אשר במהלך המלחמה 
 הגדולה של 1914 - 1918 נתנו את 
 כל אשר יכלו לתת - חייהם עצמם 
 למען האל 
 המלך והמדינה 
 למען בני המשפחה האהובים במולדת ובאימפריה 
 למען המטרה הקדושה של הצדק 
 והחירות בעולם. 
 הוא נקבר בין המלכים מאחר 
 והוא עשה טוב למען האל ולמען 
 ביתו.
סביב המצבה חקוקות ארבע כתובות:
מעל המצבה:
האל יודע מי הם שכן הם שלו
בצדי המצבה:
לא ידועים ויחד עם זאת ידועים, מתו ובזכותם אנו חיים
אהבה גדולה מזו אין
ולרגלי המצבה:
באמצעות ישו הם יחיו שוב
ב-17 באוקטובר 1921 העניקה ממשלת ארצות הברית את אות מדליית הכבוד לחייל האלמוני. המדליה הוענקה בטקס בסמוך לאנדרטה על ידי הגנרל ג'ון פרשינג, והיא תלויה על גבי עמוד בסמוך לאנדרטה. שנה לאחר מכן, ב-11 בנובמבר 1921 העניק מלך בריטניה את צלב ויקטוריה לחייל האלמוני האמריקאי.
ב-26 באפריל 1923 בעת טקס נישואיה של אליזבת בווס-ליון לג'ורג' השישי, לימים מלך הממלכה המאוחדת, הניחה בווס-ליון זר על הקבר לזכר אחיה פרגוס, אשר נהרג בקרב לוס בשנת 1915 ומקום קבורתו לא נודע, בדרכה לטקס החתונה שנערך במרכז המנזר. בעקבות זאת נוצר המנהג לפיו בכל חתונה מלכותית הנערכת במנזר מניחה הכלה זר על הקבר (אולם הדבר נעשה לאחר טקס החתונה, ולא לפניו).
ראו גם

קבר החייל האלמוני
אנדרטת גבעת מצודת לונדון
הערות שוליים

↑  
'A British Warrior who fell in the Great War 1914-1918 for King and Country'
↑  

BENEATH THIS STONE RESTS THE BODY 

OF A BRITISH WARRIOR

UNKNOWN BY NAME OR RANK 

BROUGHT FROM FRANCE TO LIE AMONG 

THE MOST ILLUSTRIOUS OF THE LAND 

AND BURIED HERE ON ARMISTICE DAY 

11 NOV: 1920, IN THE PRESENCE OF 

HIS MAJESTY KING GEORGE V 

HIS MINISTERS OF STATE 

THE CHIEFS OF HIS FORCES 

AND A VAST CONCOURSE OF THE NATION 


THUS ARE COMMEMORATED THE MANY 

MULTITUDES WHO DURING THE GREAT 

WAR OF 1914 - 1918 GAVE THE MOST THAT 

MAN CAN GIVE LIFE ITSELF 

FOR GOD 

FOR KING AND COUNTRY 

FOR LOVED ONES HOME AND EMPIRE 

FOR THE SACRED CAUSE OF JUSTICE AND 

THE FREEDOM OF THE WORLD 


THEY BURIED HIM AMONG THE KINGS BECAUSE HE 

HAD DONE GOOD TOWARD GOD AND TOWARD

HIS HOUSE
↑  
 THE LORD KNOWETH THEM THAT ARE HIS
↑  
UNKNOWN AND YET WELL KNOWN, DYING AND BEHOLD WE LIVE
↑  
GREATER LOVE HATH NO MAN THAN THIS
↑  
IN CHRIST SHALL ALL BE MADE ALIVE
מטוס נייר

מטוס נייר או קיפקא הוא מטוס צעצוע העשוי מנייר מקופל. מטוס נייר הוא צורה נפוצה מאוד של אוריגמי (האמנות היפנית של קיפולי נייר). ביפנית קרוי מטוס הנייר 紙飛行機 (קאמי היקוקי; קאמי=נייר, היקוקי=מטוס).
עפיפון
מטוס נייר פשוט
מטוס הנייר נפוץ בשל היותו קל מאוד להכנה, ולכן ידידותי למתחילים: שישה צעדים בלבד נדרשים על מנת לייצר מטוס נייר בסיסי. המושג "מטוס נייר" כולל גם מטוסים העשויים מקרטון.
היסטוריה

המקום הראשון שבו נוצרו צעצועים מסוג זה היה ככל הנראה לפני כ-2,000 שנה בסין, שכן הסינים כבר אז ידעו להעיף עפיפונים, שהיו סוג בידור מקובל. על אף שניתן להתייחס לצעצועים אלה כאל אבותיו של מטוס הנייר המודרני, מקור ההמצאה לא ידוע. במשך השנים נעשו שיפורים בעיצוב המטוס לשם הגדלת המהירות, יכולת הרחיפה והגדלת התמרון.
מדווח כי המהנדס ואיש התעופה הבריטי סר ג'ורג' קיילי יצר את מטוס הנייר המקופל הראשון שהתקרב למפרטים מודרניים, בתחילת המאה ה-19 כחלק מההתנסות האישית שלו באווירודינמיקה.
העדות הראשונה הוודאית למטוסי נייר של ממש היא ב-1909. עם זאת, הגרסה המקובלת ביותר שלהם[דרושה הבהרה] הופיעה שני עשורים לאחר מכן ב-1930. ג'ק נורתרופ (אחד ממייסדי חברת לוקהיד) יצר אותה, והשתמש בה לניסויים כדי לגלות רעיונות שניתן ליישם במטוסים אמיתיים.
סוגים של מטוסי נייר > מסורתיים

סוג זה של מטוס נייר דורש שישה צעדים בלבד (לתהליך הנכון), אך ניתן להשלימו בחמישה צעדים אם מוותרים על יצירת קו הקיפול שיעזור למקפל לחלק את הנייר לשני חלקים. ניתן להשתמש בדף נייר מלבני כדוגמת A3,‏ A4 או Letter (אנ') (עדיף A4 או Letter).
סוגים של מטוסי נייר > מסורתיים > הוראות

יש ליצור קו קיפול על ידי הנחת הדף על משטח והבאת חלקו הימני של הדף על חלקו השמאלי, כך ששולי הדף יחפפו בצורה מושלמת.
יש לפתוח את הדף המקופל, ולקפל את הפינה השמאלית העליונה כך שתחפוף את קו הקיפול שבאמצע, כנ"ל לפינה הימנית.
יש לקפל את הדף על פי קו הקיפול שנוצר בהתחלה, ואז יש לייצר את הכנפיים של מטוס הנייר, החלק החשוב ביותר בתהליך.
יש לקפל את החלק הבלתי מחודד (החלק התחתון של הנייר) עד לקו הקיפול כלפי חוץ (כדי שהכנפיים יהיו חיצוניות) ולחזור על התהליך עם הכנף השנייה.
ניתן לראות וריאציה של מטוס נייר בסיסי בתמונות באתר של קן בלקבורן.
סוגים לפי מבנה

גלשנים
חצים
מיוחדים
דרקונים
היסטוריים
סוגים לפי מבנה > דגם DC-03

רבים טוענים כי יצרו את "מטוס הנייר הטוב בעולם". דוגמה אחת היא הדגם DC-03 (דגם המטוס DC-03), שבו כנפי רחיפה גדולות וזנב שהוא מאפיין ייחודי למטוס זה בין מטוסי הנייר. אין איגוד או פדרציה בינלאומיים של מטוסי נייר כדי לאשר או לאמת טענות אלו.