stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיאטרון רויאל קורט
לקריאה נוספת

Ainger, Michael (2002). Gilbert and Sullivan – A Dual Biography. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-514769-3.
Bergan, Ronald (1992). The Great Theatres of London: An Illustrated Companion. London: Trafalgar Square Publishing. ISBN 1-85375-057-3.
Earl, John; Michael Sell (2000). Guide to British Theatres 1750-1950. Theatres Trust. pp. 135–36. ISBN 0-7136-5688-3.
MacCarthy, Desmond (1907). The Court Theatre 1904-1907 A Commentary and Criticism. London: A. H. Bullen.
Roberts, Philip (1999). The Royal Court Theatre and the modern stage. Cambridge, UK: Cambridge University Press. ISBN 0-521-47962-2.
Napoleon, Davi (1991). Chelsea on the Edge: The Adventures of an American Theater. Iowa State University Press. ISBN 0-8138-1713-7. (כולל השוואה מפורטת בין הרויאל קורט לתיאטרון בעיר ניו יורק שהושפע ממנו; הוא כולל גם דיון על הפקות הרויאל קורט שהוצגו בצ'לסי, בכללם, "הצילו",ו-The Contractor) Total Eclipse
הערות שוליים

↑  ישנם מקורות הטוענים שהוא נקרא תיאטרון "בלגראביה" (Belgravia), אולם מתוך עיון בכתביו של ויליאם שוונק גילברט ניתן לראות שבפרסומים הוא הופיע כמי שמציג את יצירותיו ב"תיאטרון קורט".
↑  Ainger, p. 168
↑  רויאל קורט במסגרת פעילויות חברתיות ותרבותיות, מתוך הספר Social history: Social and cultural activities, A History of the County of Middlesex: Volume 12: Chelsea (2004), pp. 166-76 באתר היסטוריה בריטית מקוונת
↑  Howard, London Theatres, p. 54.
↑  "New Court Theatre", The Times, 25 September 1888, p.9
↑  Social history
↑  Mackintosh and Sell, Curtains!!!, p.155. See Plate 15.
↑  אודותינו, באתר הרויאל קורט
↑  "גברים צעירים זועמים" (Angry young men) כינוי לקבוצת מחזאים וסופרים בריטיים בני המעמד הבינוני בעיקר, שבלטו בשנות החמישים. העיתונות הבריטית השתמשה במונח כדי לתאר כותבים בריטיים צעירים שכתיבתם התאפיינה בהתפכחות מאשליות החברה האנגלית המסורתית.
↑  Social history
↑  על הפקת "מופע האימים של רוקי" ברויאל קורט
↑  רויאל קורט כבניין רשום
↑  המנהלים האמנותיים של התיאטרון מאז 1956, באתר תיאטרון הרויאל קורט
↑  לאון סיימונס, זעם על הצגה דמונית על עזה, בעיתון ג'ואיש כרוניקל, 12 בפברואר 2009
↑  ג'פרי גולדברג, עלילת הדם של תיאטרון הרויאל קורט , בעיתון The Atlantic, ‏9 בפברואר 2009
↑  סדנת מאי מציגה מחזה המותח ביקורת על ישראל, בעיתון הניו יורק טיימס, 17 בפברואר 2009
↑  נתן ג'ונס, ביקורת: שבעה ילדים יהודים, בעיתון ג'ואיש כרוניקל, 12 בפברואר 2009
↑  פיטר וויטל, האסלאם: שתיקת האמנויות, באתר הפורום התרבותי החדש, 18 בספטמבר 2007
↑    Martin Beckford, Religious Affairs Correspondent, ‏Prominent Jews accuse Royal Court play of demonising Israelis, The Telegraph, 19 February 2009
↑  מייקל בילינגטון,
שבעה ילדים יהודים – רויאל קורט, לונדון, בעיתון הגארדיאן, 11 בפברואר 2009
↑  שרלוט היגינס, 
האם המחזה של קריל צ'רצ'יל, "שבעה ילדים יהודים" הוא אנטישמי?, בעיתון הגארדיאן, 18 בפברואר 2009
↑  ג'ונתן רומיין, 
גבורה סלקטיבית אינה באמת גבורה, בעיתון הגארדיאן, 20 בפברואר 2009
↑  לאון סיימונס, זעם על הצגה דמונית על עזה, בעיתון ג'ואיש כרוניקל, 12 בפברואר 2009
↑  ג'פרי גולדברג, עלילת הדם של תיאטרון הרויאל קורט, בעיתון The Atlantic, ‏9 בפברואר 2009
↑  לאון סיימונס, זעם על הצגה דמונית על עזה, בעיתון ג'ואיש כרוניקל, 12 בפברואר 2009
↑  פטריק הילי, 
סדנת מאי מציגה מחזה המבקר את ישראל, בעיתון הניו יורק טיימס, 17 בפברואר 2009
↑  מתיו עמר, 
תיאטראות מובילים משיקים הפקות ניתנות להורדה, באתר officiallondontheatre.co.uk, ‏26 באוקטובר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528220705171  BnF: cb122493865 (data)  GND: 3002202-2  ISNI: 0000 0001 2183 2541  LCCN: n81070840  NKC: kn20080206010  SUDOC: 031239722  VIAF: 149883392   WorldCat (עם VIAF): 149883392 
סצנה מתוך "הארץ השמחה"
תכונת הפה-אחד

בתורת המשחקים, תכונת הפה-אחד (unanimity) היא תכונה שניתן לדרוש מפונקציית רווחה חברתית וכן מפונקציית בחירה חברתית.
תכונה זו אומרת שאם כל הפרטים בחברה מעדיפים את אפשרות a על פני אפשרות b, אזי הפונקציה תעדיף את a על b.
שם נוסף לתכונה זו הוא יעילות פארטו, שכן אם כל הפרטים מעדיפים את a על b אזי פונקציה שמעדיפה את b על a אינה יעילה פארטו.
הגדרה פורמלית

פונקציית רווחה חברתית F מקיימת את תכונת הפה-אחד אם לכל שתי אפשרויות  a,b\in A ולכל פרופיל העדפות חזקות
 \ P^{N} מתקיים: אם  \ a\succ _{P_{i}}b לכל פרט  \forall i\in N, אזי
 (a\succ _{F(P)}b).
פונקציית בחירה חברתית G מקיימת את תכונת הפה-אחד אם לכל שתי אפשרויות  a,b\in A ולכל פרופיל העדפות
חזקות  \ P^{N} מתקיים: אם  \ a\succ _{P_{i}}b לכל פרט  \forall i\in N אזי  \ G(P^{N})\neq b.
דוגמאות

תכונה זו "סבירה" לדרישה מפונקציית רווחה חברתית וכן מפונקציית בחירה חברתית מכיוון שכאשר כל פרט בחברה מעדיף את אפשרות a על b לא ייתכן שהחברה תעדיף את אפשרות b לפני a . המשמעות של תכונה זו היא שכאשר יש העדפה פה -אחד של כל פרט בחברה לגבי אפשרות מסוימת, פרט זה יועדף על ידי החברה כולה. ועל כן רוב חוקי הבחירות השימושיים מקיימים אותה.
פונקציית רווחה חברתית וכן פונקציית בחירה חברתית דיקטטוריות מקיימות את תכונת הפה-אחד מכיוון שאם כל הפרטים מעדיפים את a על b אז בפרט הדיקטטור מעדיף את a על b.
פונקציית רווחה חברתית וכן פונקציית בחירה חברתית, כאשר יש שני פרטים בחברה, הקובעות לפי כלל הרוב (האומר שתיבחר האפשרות שאותה בחרו הרוב) מקיימות את תכונת הפה אחד.
משפטי אי יכולת

פונקציית רווחה חברתית אינה יכולה להיות לא דיקטטורית לקיים את תכונת האי-תלות באפשרויות לא רלוונטיות ולקיים את תכונת הפה-אחד אם מספר הפרטים בחברה שווה או גדול משלוש לפי משפט ארו.
פונקציית בחירה חברתית אינה יכולה להיות לא דיקטטורית לקיים את תכונת המונוטוניות ולקיים את תכונת הפה-אחד אם מספר הפרטים בחברה שווה או גדול משלוש לפי משפט מולר סטרסוויט(אנ').
לקריאה נוספת

שמואל זמיר, מיכאל משלר, אילון סולן, תורת המשחקים, ירושלים: מאגנס, 2008, מסת"ב 9654932946
הערות שוליים

↑  Coalitional Structure of the Muller-Satterthwaite Theorem
תשלום העברה

תשלומי העברה הם מונח בחשבונאות הלאומית שמשמעותו כספים שנתקבלו על ידי יחידים ללא קשר לייצור של סחורות ושירותים בידי אותם יחידים. תשלומי העברה הם חלק מההכנסה הפנויה של אותם יחידים. תשלומים אלה מתחלקים לשני סוגים:
תשלומי העברה מקומיים – כספים שמעבירה הממשלה ליחידים במישרין (כגון תשלומי הבטחת הכנסה, דמי אבטלה וקצבאות ילדים), כאמור ללא קשר לייצור של סחורות ושירותים בידי אותם יחידים (העברת התשלומים אינה מגדילה את התוצר הלאומי). תשלומי העברה אלו משמשים לחלוקה מחדש של הכנסות אזרחי המדינה, וזאת בשונה ממיסוי, כמו מיסוי עבור שירותים (צבא, משטרה וכדומה) או מיסוי שתפקידו לקיים את המנגנון השלטוני. תשלומי ההעברה המקומיים הם מיסים שליליים, כלומר מקטינים את הכנסות הממשלה ממיסים.
תשלומי העברה מחו"ל – כספי מענקים מארצות זרות (כגון הסיוע האמריקני לישראל) או העברות שמקבלים יחידים מחו"ל (כמו השילומים מגרמניה). המושג מופיע במאזן תשלומים של המדינה המקבלת את המענקים בצד ההכנסות.
תשלום לפי תשומת לב

בפרסום מקוון, תשלום לפי מעורבות (CPE, cost per engagement) הוא מודל שבו משלם המפרסם לגורם המציג פרסומת מטעמו כאשר משתמש מעורב בצורה מבוקשת כלשהי בפרסומת. שיטה זו דומה לתשלום לפי פעולה (CPA). "מעורבות" (engagement) יכולה להיות פעולה, אינטראקציה או זמן שמוקדש לצפייה בפרסומת או במידע.
דוגמאות אופייניות ל"מעורבות" מדידה שמפרסם יכול לרצות לשלם עליה היא אינטראקציה עם פרסומת המגיבה ללחיצה או להשהיה של הסמן עליה בחשיפת מידע נוסף, השתתפות במשחק או בסקר, צפייה בסרטון, במצגת, או הקדשת זמן לסיור מודרך וירטואלי המציג למשתמש מוצר או שירות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תכנון ייצור בקיבולת סופית

תכנון ייצור בקיבולת סופית (Finite Capacity Scheduling) הוא שיטה המתזמנת את הייצור למועד הנכון כדי לספק את הדרישה למוצר בהתחשב בקיבולת משאבי הייצור.
החל משנות ה-80 של המאה ה-20 החל שימוש נרחב במערכות לעיתוד מלאי (Material Requirement Planning-MRP) אשר עזרו בזימון החומרים לייצור ובקבלת החלטות לתיזמון מועדי הייצור. מערכות אלה מסתמכות על פרמטרים רבים כגון: גודלי המנה בייצור, מלאי ביטחון נדרשים, זמני אספקה ועוד.
מנגנונים אלו מהווים היום חלק ממערכות ERP הנמצאות בשימוש רחב.
מערכות לתכנון ייצור - Scheduling

המגבלה העיקרית של מערכות MRP, היא שמשאבי הייצור אינם מוגבלים בקיבולת הייצור ולכן הארגון עשוי לקבל המלצות לייצור שאינן מעשיות.
כאן נכנסות מערכות נלוות, המתבססות על נתוני הייצור ועוזרות לארגון בסידור פקודות העבודה תוך כדי עמידה במגבלות של משאבי הייצור.
מערכות לתכנון ייצור בקיבולת סופית יודעות להתמודד עם זמני כוונון (SETUP) כתלות במוצר, שימוש במטריצה, קצבי ייצור שונים למוצרים שונים ולמשאבים שונים, תלויות בין משימות (מרכזי עבודה), עמידה במועדי אספקה והקטנת עלויות ייצור.
בגלל המבנה של תוכנות אלו, הן יודעות לטפל במגוון רחב של בעיות זימון.
ראו גם

המהפכה התעשייתית
ייצור המוני
תכילתן ההרנוג

| תכילתן ההרנוג |
| --- | --- |
 תכילתן ההרנוג על פרעושית גלונית, נחל שיזף
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: כחליליים
סוג:: Iolaus
מין:: תכילתן ההרנוג
שם מדעי
 Iolaus glaucus ‏Butler, 1886

תְּכִלְתַּן הַהַרְנוּג (שם מדעי: Iolaus glaucus, שם עברי קודם: כחליל ההרנוג) הוא פרפר קטן ממשפחת הכחליליים. הוא נפוץ בישראל, ירדן, מערב ערב הסעודית, עומאן, תימן, אתיופיה וסומליה. הצמח הפונדקאי של תכילתן ההרנוג הוא הצמח הטפיל הרנוג השיטים, מכאן גם נגזר שמו העברי.
בישראל פרפר זה מעופף לאורך קו הבקע הסורי-אפריקני, מאילת לאורך בקעת ים המלח, חצבה ונחל פרת, היכן שצמחו הפונדקאי נפוץ. הוא מעופף בארץ במרבית חודשי השנה מאפריל עד נובמבר ומקים מספר דורות בשנה.
תיאור

מוטת הכנפיים של תכילתן ההרנוג בוגר היא כ-3 ס"מ. גוף הפרפר ורגליו בצבע לבן. מרכז הכנפיים הקדמיות העליונות כחול ומסביב שוליים שחורים-אפורים עבים. הכנפיים הקדמיות התחתונות בעלות מרכז כחול קטן יותר והשאר אפור-שחור. פס כהה יותר תוחם את גבולות הכנפיים הקדמיות ושולי הכנפיים לבנים. הכנפיים האחוריות בצבע לבן קרמי עם פס שחור בולט. פס שחור בולט פחות נמצא קרוב לגבול השחור הדק בקצה הכנף, בין שני הפסים, בקרבת הקודקוד התחתון של הכנף, אזור תכלכל הנמצא בין שני כתמים שחורים קטנים. האזור התכלכל מלווה בפס צהוב-כתמתם דק, הצמוד לפס הרחוק מהשוליים.
בקצה הכנפיים התחתונות שני זנבות מפוצלים אשר לעיתים בעלי אורך גדול יותר מהמחושים. הזנב התחתון יותר ארוך מהזנב העליון. זנבות אלה, יחד עם הכתמים השחורים בקצה הכנפיים מדמים ראש ומספקים הגנה מפני טורפים. מין זה אינו מקיים דו-צורתיות זוויגית. ניתן להבדיל בין הזכר והנקבה על ידי כתם בעלי קשקשי ריח (המפרישים פרומונים) המופיע אצל הזכר.
מין זה מאוד ייחודי ולא דומה למינים אחרים במראהו.
מחזור חיים

הנקבה מטילה את הביצים על עלי הרנוג השיטים, הביצה בגודל 0.5 מ"מ ומזכירה בצורתה מעין חצי כדור גולף. הזחל בוקע לאחר כ-5 עד 6 ימים וצבעו זהה לצבע העלים, תכונה המשמשת עבורו הגנה טובה מטורפים, עם גדילתו צבעו הופך לחום והוא עובר לחיות בקרב הענף או בסיס בסיס העלה עד ההתגלמות. צבע הגולם חום כצבע הענף והוא מסווה היטב.
טקסונומיה

ב-1884, הפרפר הובא ללונדון, בריטניה, על ידי האנטומולוג וחוקר הפרפרים ג׳ון ויליאם ירבורי. הפרפר היה חלק מאוסף פרפרים שהביא איתו מעדן בתימן, יחד עם אוסף נוסף מרצועת החוף בסומליה אותם אסף באביב של אותה השנה. במהלך כנס של החברה הזואולוגית של לונדון שבהם נבחנו תגליותיו, המין תואר לראשונה.
השם המדעי של הסוג ושל המין נגזר מהמיתולוגיה היוונית, הסוג קרוי על שם איולאוס, אחיינו של הרקולס ושם המין קרוי על שם האל גלאוקוס.
קיימים שני תת-מינים למין זה:
Iolaus glaucus glaucus
Iolaus glaucus jordanus – תת-המין הנפוץ בישראל.
לקריאה נוספת

יצחק איזנשטין, על פרפרים וצמחים בארץ־ישראל, משרד הביטחון, תשמ"ח, עמ' 118–120, מסת"ב 965-05-0380-3
הערות שוליים

↑  כחליל ההרנוג, באתר מן השדה, ‏2014-06-29
↑  Mark C. Williams, Afrotropical Butterflies, 17, 2018, עמ' 48. (באנגלית)
↑  כחליל ההרנוג, באתר מן השדה, ‏2014-06-29
↑  תכילתן ההרנוג, באתר זיהיתי פרפר
1 2 3 4  Proceedings of the Zoological Society of London, לונדון: Academic Press, [etc.], 1885, עמ' 766
1 2 3  על פרפרים וצמחים בארץ־ישראל, עמ' 119
↑  Bulletin of the British Museum (Natural History). Entomology. Supplement, לונדון: BM(NH), 1967, עמ' 146
תאוריית המחט התת-עורית

תאוריית המחט התת-עורית - מושג מתחום התעמולה, שנטבע על ידי הרולד לאסוול במודל הליניארי שלו. משויך גם למסורת ההשפעות החזקות של התקשורת.
דימוי התקשורת כמחט תת-עורית אשר מחדירה את מסריה ללא סינון ישירות אל תוך ה"וריד" של הנמענים. דימוי זה של התקשורת הוא על פי מסורת ההשפעות החזקות (השפעת התקשורת על הנמענים) מסורת זו מייחסת לתקשורת השפעה מהירה ישירה ואחידה. הקהל הוא פסיבי לפי מסורת זו ולא ממלא תפקיד. התקשורת יכולה להשפיע על בני אדם שונים ולהביאם לאותן מסקנות אומניפוטנטיות.
מחקרי קרן פיין

המחקרים הראשונים שהוכיחו את התאוריה עסקו בקולנוע. הנתונים מסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 בארצות הברית, מראים שלמעלה מ-90 מיליון ילדים אמריקאים ביקרו כל שבוע בבתי הקולנוע, מתוכם כמעט מחצית הם ילדים בני 14 ומטה. במימון של קרן פרטית ששמה 'payne fund' הוחלט בין 1929 ל-1932 לערוך סדרה שלמה של מחקרים שתבחן את ההשפעות של הקולנוע על ילדים ובני נוער. המחקרים של קרן פיין בחנו מצד אחד את תוכן הסרטים, ומצד שני רוב התכנים תיארו את ההשפעה של התכנים. ברמת התוכן הממצאים היו ברורים- רוב הסרטים האמריקאים בתקופה זו עסקו בשלושה נושאים: פשע, אלימות, אהבה. תכנים שלא ראויים לצפייתם של בני נוער והם השפיעו בצורת "מחט תת-עורית" על הילדים שצפו בתכנים אלו.
תשלום לפי פעולה

תשלום לפי פעולה (PPA, pay per action) או עלות לפעולה (CPA, cost per action) הוא מודל תשלום מקובל בפרסום מקוון שבו משלם המפרסם תמורת פעולה מוגדרת: חשיפה (impression), לחיצה, קנייה, הורדת קובץ, שליחת פרטים או הירשמות לשירות או לרשימת תפוצה וכדומה. כמספר, העלות לפעולה היא המחיר שמשלם המפרסם לאתר המציג את הפרסומת תמורת כל השלמה של הפעולה המבוקשת. CPA הוא גם קיצור של cost per acquisition — ביטוי המתייחס לסוג הפעולה שעבורה משלם המפרסם, שלעיתים קרובות היא רכישה של דבר מה.
הפעולה המבוקשת היא בדרך כלל מקוונת, דרך האינטרנט, אך יכולה להיות גם בצורות אחרות, כגון שיחת טלפון. כדי לדעת מתי זכאי האתר המפנה לתשלום מן המפרסם נחוצים אמצעים למעקב אחר הפעולות. כאשר כל הפעולות מקוונות משתמשים באמצעים כגון עוגיות (cookies) כדי לזהות את המשתמש שעושה את הפעולה כאותו המשתמש שנחשף לפרסומת. כדי לעקוב אחר פעולות בלתי מקוונות הנעשות בעקבות פרסום מקוון ניתן להשתמש באמצעים אחרים. שיטה מקובלת היא מתן הטבה באתר אינטרנט שהמשתמש צריך לספקו לגורם המפרסם כדי לקבל הטבה כלשהי. שיטה אחרת היא שימוש במספר טלפון מיוחד הניתן רק למי שנחשפים לפרסומת, כך שביצוע שיחה אליו יכולה להיספר כפעולה המזכה את הגורם המפנה בתשלום.
המונח eCPA הוא כינוי למדד לאפקטיביות של פרסום בשיטת CPA ומבטא את ההבדל בין עלויות הפרסום בשיטת CPA לבין עלות פרסום בשיטה אחרת כגון תשלום לפי לחיצה (CPC).
תל שוקת

| --- | --- |

 מידות
 גובה מעל פני הים:  358 מטרים
 היסטוריה
 תקופות:  התקופה הכלקוליתית - התקופה הרומית
 אתר ארכאולוגי
 גישה לציבור:  פתוח לציבור
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  סמוך למחלף שוקת
 קואורדינטות:  31°18′35″N 34°54′29″E﻿ / ﻿31.30966°N 34.90811°E﻿ / 31.30966; 34.90811
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) תל שוקת(למפת צפון הנגב רגילה) תל שוקת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שוקת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תל שוקת
 he
תל שוקת הוא תל ארכאולוגי בצפון הנגב, בין באר שבע למיתר, צמוד לכביש 60 ממזרח ולמחלף שוקת, הקרוי על שמו. כיום פעיל במקום בית קברות מוסלמי, המשרת את האוכלוסייה הבדואית באזור.
היסטוריה

חרסים שנמצאו בתל מעידים על התיישבות במקום בתקופה הכלקוליתית, ולאחר מכן יושב האתר ברצף מהתקופה הישראלית ועד התקופה הרומית.
יש המזהים בתל שוקת את היישוב המקראי 'לְבָאוֹת' (הנקרא גם 'בֵית לְבָאוֹת' או "בֵית בִּרְאִי"), המוזכר ברשימת הערים שקיבלו בני שבט שמעון בתוך נחלת שבט יהודה.
כמו כן, יש המזהים במקום את היישוב 'בֵית פָּלֶט' המוזכר בספר נחמיה כאחד היישובים הדרומיים שבהם גרו אנשי יהודה בתקופה הפרסית.
במהלך המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, התמקמו בתל שוקת כ-1,100 חיילים עות'מאנים מדיוויזיית הפרשים ה-3. כאשר התקרבו כוחות אנזא"ק לכיוון תל באר שבע כהכנה לקרב באר שבע, הם נתקלו באש מסיבית מכיוון העמדות העות'מאניות המבוצרות שחלשו על הדרך מבאר שבע לחברון וירושלים.
תיאור האתר > בית הקברות

בית הקברות משמש את תושבי חורה והפזורה הבדואית באזור והוא עודנו פעיל. קבורים בו גם מספר חיילי צה"ל בני המגזר הבדואי.
תיאור האתר > מחלף שוקת

מחלף שוקת נמצא כחצי קילומטר מדרום מערב לתל, והוא מחבר את כביש 60 עם כביש 31. במקום נבנה "צומת שוקת" עם סלילתו של כביש 31, באמצע שנות החמישים, כחלק מההכנות להקמת העיר ערד, מתוך כוונה לחבר את העיר למרכז הארץ מצד אחד ולאזור ים המלח מצד שני. בספטמבר 2016 נפתח לתנועה מחלף שנבנה עם פתיחתו של כביש 6 בינו לבין מחלף לקייה.[דרוש מקור]
מדרום מערב לצומת נמצאת תחנת המשטרה "העיירות", המעניקה שירותי שיטור לעיירות האזור: חורה, לקייה, מיתר, עומר וליישובי הפזורה הבדואית הסמוכים. סמוך אליה ישנה תחנת דלק. מצדו המערבי של הצומת, על כביש 31 לכיוון לקייה וכביש 6, נמצאת תחנת דלק נוספת, ועל ידה מתחם מסעדות.
הערות שוליים

↑  מפה טופוגרפית בישראל, תל שוקת, 1:50,000, באתר עמוד ענן
↑  כל מקום ואתר 331
↑  ראו "עולם התנ"ך" יהושע טו לב
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק ל"ב, ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ו' וספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק ל"א
↑  ספר נחמיה, פרק י"א, פסוק כ"ו
↑  מאיר אפעל (עורך), ישראל ויהודה בתקופת המקרא בתוך יעקב שביט (עורך הסדרה), "היסטוריה של ארץ ישראל", יד יצחק בן צבי, 1998, עמ' 245; יוחנן אהרוני, ארץ ישראל בתקופת המקרא, הוצאת יד יצחק בן צבי 1987, עמ' 315
↑  חללי צה"ל הקבורים בבית הקברות בצומת שוקת, אתר משרד הביטחון
↑  ראו סיפור סלילת הכביש מאת אריה אליאב, עיר עולה מן המדבר: ימים ראשונים בערד, בתוך: מרדכי נאור (עורך), "ים המלח ומדבר יהודה: 1900-1967: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר", יד יצחק בן-צבי, 1990, בעיקר בעמ' 168-167.
תזונה מגדרית

תזונה מגדרית היא תחום חדש במדע אשר בוחן את ההבדלים התזונתיים באופן מגדרי. התחום בוחן את ההבדלים בין נשים וגברים בנושאים שונים כגון צריכת מזון, דימוי גוף, אזורי צבירת שומנים, מבנה גוף והשפעה הורמונלית על צריכת מזון.
ההיבט הרעיוני

ההבדלים הפיזיולוגיים, הביולוגיים והאנטומיים בין נשים וגברים משמעותיים כמעט בכל מערכות הגוף. לכן יש טעם לחקור גם התאמה תזונתית לכול מגדר. תפריט אופטימלי צריך להתייחס למאפייניו השונים של האדם, כמו גילו ומצבים פיזיולוגיים אחרים כמו הנקה, הריון או פעילות גופנית עצימה. תחומים חדשים כמו רפואה מגדרית ופרמקולוגיה מגדרית בוחנים מחדש את השפעות הרפואה על פי מינו הביולוגי של האדם. העובדה כי מחקרים נעשים בעיקר על גברים דורשת התייחסות. יש לבחון מחדש את הטיפול כיוון שמערכות הגוף מושפעות ממין האדם.
ההיבט הפיזיולוגי

לנשים יש בממוצע כ- 10% יותר שומן מגברים עבור אותו BMI, (אינדקס מסת הגוף, נוסחה המביאה בחשבון את גובה האדם ומשקלו: חלוקת משקל הגוף בק"ג, בריבוע הגובה במטרים).
שיעור גבוה של רקמות שומן בגוף מגביר את הסיכון לבעיות רפואיות כמו כולסטרול גבוה, בעיות מפרקים, ליקויי יציבה וכאבי גב תחתון בקרב שני המינים . ישנן גם מחלות שקשורות למיקום שונה של הצטברות השומן בגוף. בקרב גברים ההשמנה האופיינית היא בפלג גוף עליון (בטן וחזה), תופעה המכונה השמנת תפוח או השמנה אבדומינלית. נשים צוברות שומן בפלג גוף תחתון (עכוז וירכיים), מה שמכונה השמנת אגס או השמנה גלוטאלית. קיים קשר בין השמנה בפלג גוף עליון למחלות לב וכלי דם וסוכרת מבוגרים. לא ידוע על מחלות שאופייניות להשמנה בפלג גוף תחתון. רמה גבוהה של חומצות שומן רוויות מעלה את הסיכון לשברים על רקע אוסטיאופורוזיס בקרב מבוגרים, בעיקר בנשים לאחר גיל המעבר. פיזור השומנים בגוף מתחיל כבר בגיל ההתבגרות, בבנים- פעולה מוגברת של בלוטת יותרת המוח גורמת ליצור של הורמוני מין כמו טסטוסטרון הנוצר באשכים וסומטוטרופין הנוצר בבלוטת יותרת המוח. שינוי פיזיולוגי זה מוביל לגדילה של הגוף הבאה לידי ביטוי בעליה של מסת שריר ועיבוי עצמות. עם העלייה במשקל עולה גם מסת השריר, העלייה במסה נובעת מהגדלת סיבי השריר (היפרטרופיה) ולא מעליה במספר סיבי השריר (היפרפלזיה). בקרב בנות מסת השריר מגיעה לשיאה בגילאי 16–20, בקרב בנים בגילאי 18–25. ניתן להשפיע על עליה במסת השריר בעזרת תזונה נכונה ופעילות גופנית. להתפתחות הפיזיולוגית ואנטומית השלכות על התזונה כיוון, שהמתבגר נזקק לכמויות גדולות של מזון. בבנות- בלוטת יותרת המוח גורמת ליצור מוגבר של אסטרוגן הנוצר בשחלות והורמון גדילה (GH).
נשים מועדות לפתח הפרעות אכילה יותר מגברים. העיבוד הוויזואלי של מזון שונה בין המינים. נשים מגיבות חזק יותר למראות ויזואליים של מזון ובעיקר לסוג העתיר בשומן. בקרב גברים יש פעילות מוחית מוגברת במצבי רעב. ייתכן וההבדלים נובעים בין השאר מתהליך החיברות של נשים המתעסקות יותר בהיבטים תזונתיים ודימוי גוף.
ההיבט החברתי

ישנם הבדלים מגדריים בנוגע לצריכת מזון, הכנסה קלורית וגישות כלפי מזון כתוצאה מנורמות חברתיות ותרבותיות. על פי הנורמה המקובלת בחברה המערבית, יופי נשי מזוהה לעיתים קרובות עם רזון, כתוצאה מכך נשים מודאגות יותר מגברים לגבי משקלן ומקנות חשיבות רבה יותר לדיאטה בריאה. נשים באופן מסורתי מופקדות על תזונת המשפחה, וגם כיום הן לעיתים קרובות אַמוּנוֹת על קניית ובישול האוכל למשפחה.
מאכלים מסוימים מתוייגים כגבריים או נשיים. לתהליכי החיברות משקל מכריע בבחירת מזון, בהעדפה ייחודית לטעמים ולסוגי מזון שעוברים מדור לדור. גברים שצורכים יותר פחמימות וחלבונים מנשים, מרבים באכילת בשר אדום, תפוחי אדמה, לחם ואלכוהול, ואוכלים פחות פירות, ירקות, דגים, עוף, גבינה ומתוקים לעומת נשים שירבו באכילה מסוג זה. העדפת טעמים מתחילה בילדות, ויש שמקדימים אותה לתקופת ההנקה, כלומר האם המניקה מעצבת דפוסים לוולד. בהמשך הילד מתנסה ומושפע ממאכלים מסורתיים המוגשים לו, ומושפע מן התרבות לה נולד. ילדים מקטלגים מאכלים מסוימים על פי מגדר וגזע.
ההיבט ההיסטורי

ההיסטוריה של המין האנושי החלה באפריקה לפני כ- 7 מיליוני שנים. רוב האנושות עד לפני כ-13,000 שנים התקיימה בחברות ציידים-לקטים. החברות הללו ניזונו מצמחים שאספו וליקטו ומבעלי חיים שצדו. בחברת הציידים-לקטים חלוקה מגדרית של איסוף המזון. הגברים עסקו בעיקר בציד ונעדרו מהבית לתקופות ארוכות. הנשים ליקטו קטניות, ירקות, זרעים ופירות בסביבתן הקרובה, מה שאפשר להן להפנות את תשומת לבן לגידול וטיפוח הילדים. מאוחר יותר התפתחו חברות חקלאיות שבייתו צמחים ובעלי חיים ועברו למגורי קבע. מגורי הקבע של היישובים החקלאיים אפשרו צבירת רכוש וקרקע. המהפכה התעשייתית שהתרחשה לאחר המהפכה החקלאית התאפיינה בהגירה מן הכפר לעיר ובשינויים במבנה המשפחה. בעקבות השינויים החברתיים והכלכליים נשים החלו לצאת לעבוד אך עדיין נתפסו כמטפלות הראשיות בילדים וכאחראיות על משק הבית. כיום ניהול משק הבית כולל גידול ילדים, ניקיון, כביסה ובישול. מטלות אלה בדרך כלל מופקדות בידי האישה. היא דואגת לקניית המזון והיא אחראית על התזונה בביתה. כלומר היא מחליטה על מרכיבי המזון של משפחתה. היא המלקטת העיקרית.
ההיבט הדמוגרפי

באזורים רבים בעולם ניתן לראות כי יש הזנחה תזונתית והפקרת ילדים למוות עקב סיבות מגוונות. בסין למשל יש הגבלת ילודה עקב הסכנה להתפוצצות אוכלוסין וקיימת העדפה ברורה לבנים כדי שיוכלו לסייע בפרנסת המשפחה. התופעה של רצח תינוקות ממין נקבה והפלות מכוונות של תינוקות ממין נקבה, בשילוב הזנחה רפואית ותזונתית גורמת לפער מספרי בין המינים. התופעה קיימת באזורים רבים בעולם: מזרח תיכון, צפון אפריקה, מזרח אסיה ודרום אסיה. שתי מדינות בולטות בהיקף התופעה הן הודו וסין. האפליה נגד הבנות נובעת מתפיסה תרבותית פטריארכלית- מסורתית על פיה בנים תורמים יותר למשק הבית ולכן לבנים כדאיות כלכלית גבוהה יותר. הבנות לעומת זאת הן נטל כלכלי על המשפחה כיוון שצריך לדאוג להן לנדוניה לפני נישואיהן והן עוברות לגור בבית הבעל. עניין זה גורם להזנחת הבנות באופנים שונים הכוללים מניעת טיפול רפואי בעת הצורך וליקויים באספקה תזונתית הולמת.
בשנת 2010 דיווח האו"ם כי רצח תינוקות, הפלות והזנחה הובילו למחסור של 96 מיליון נשים באסיה. הפער בין בנים ובנות בלידת תינוקות במזרח אסיה הוא הגדול בעולם, 119 לידות של בנים על כל 100 לידות של בנות. הממוצע העולמי לעומת זאת עומד על 107 לידות של בנים לעומת 100 לידות של בנות.
הערות שוליים

↑  Karastergiou et al., Sex differences in human adipose tissues – the
biology of pear shape, Biology of Sex Differences 2012
↑  יגאל פנחס, המדריך השלם לפעילות בחדר כושר, תל אביב: פוקוס, 2007
↑  שחר נייס ועמרי ענבר, הפיזיולוגיה של המאמץ, תל אביב: פוקוס, 2003
↑  אלון אליקים ודן נמט, פעילות גופנית בילדים בבריאות ובחולי, תל אביב: ח.א. יהלום, 2008
↑  Toepel et al., Gender and Weight Shape Brain Dynamics during Food Viewing. Plos One. 2012
↑  Prattala et al., Gender differences in the consumption of meat, fruit and vegetables are similar in Finland and the Baltic countries. European Journal of Public Health,2005
↑  Virginia Lam, Children’s Gender- and Ethnicity-based
Reasoning about Foods, Social Development 2009
↑  דיאמונד ג'ארד, רובים, חיידקים ופלדה, תל אביב: עם עובד, 2008
↑  Pande, Selective Gender Differences
 in Childhood Nutrition and Immunization in Rural India: the role of siblings 
2003 Demography
שש השנים הדמוקרטיות

קריקטורה מאת תומאס פאדרו על שלבי "שש השנים הדמוקרטיות" בספרד, שהופיעה בעיתון "לה מאדחה" הידוע גם כ"לה פלאקה", 1874
שש השנים הדמוקרטיות או שש השנים המהפכניות (בספרדית: Sexenio Democrático או Sexenio Revolucionario) היא תקופה בהיסטוריה של ספרד שהתחילה עם ניצחון מהפכת ספטמבר 1868 והסתיימה בהפיכה הצבאית (pronunciamento) מדצמבר 1874 שסימנה את הרסטורציה הבורבונית בספרד.
בחיים הפוליטיים בתקופה זו בלטו ארבעה גושים פוליטיים - ה"אוניוניסטים" ("האיחוד הליברלי"), ה"פרוגרסיסטים", ה"דמוקרטים" וה"רפובליקאים". כמן כן הסתמנה בה עלייה בכוחה של תנועת הפועלים והתגלו נקודות משבר בקובה.
"שש השנים הדמוקרטיות" יכולות להתחלק לשלושה שלבים, שהתחלפו במהירות:
המונרכיה החוקתית
הרפובליקה הפדרלית
הרפובליקה המאוחדת והמשטר הנשיאותי שלה.