stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ואל (The Last of Us)
הופעותיו בסדרת המשחקים

במקור מטקסס, ג'ואל הוא אב יחידני בשנות ה-20 המאוחרות או בתחילת שנות ה-30 לחייו כאשר התפרצה לראשונה מגפת הקורדיספס. יחד עם אחיו, טומי, ובתו בת ה-12, שרה, נמלט ג'ואל מאוסטין, אך במהלך מנוסתם, השלושה נקלעים לתקרית מול חייל; במהלכו מתה שרה מפעיה האנושים בזרועותיו; ומותירה אותו בטראומה נפשית. ב-20 השנים שחלפו לאחר מכן, עשה ג'ואל כל מה שהיה עליו לעשות במטרה לשרוד. בזמן שבילה בעולם הפוסט-אפוקליפטי האכזרי, ובעודו מריר ממות בתו, הפך ג'ואל לשורד קשוח, פיזית ונפשית, ורכש סגנון לחימה אכזרי.
לאחר שהגיע לאזור ההסגר של בוסטון, הנשלט על ידי דיקטטורה מליצית, החל ג'ואל לעבוד כמבריח יח עם בת-זוגו ושותפתו, טס. בזמן שהם מחפשים אחר שותף לשעבר שגנב חלק מהסחורה שלהם, מטילה מרלין, מכרה ומנהיגת מיליציית מורדים בשם "הגחליליות", על ג'ואל וטס את המשימה להבריח את אלי בת ה-14 לנקודת מפגש של הארגון. כשהם עושים את דרכם לשם, מגלה ג'ואל שאלי חסינה מפני המגפה. עם הגעתם לנקודת המפגש, מגלה טס שהיא נדבקה ומתעקשת שג'ואל ימצא את טומי, "גחלילית" לשעבר, במטרה להמשיך במשימה. על אף ניכורו כלפיה בתחילה, מתחיל ג'ואל להתרב אל אלי בהדרגה עם הסתעפות מסעם. הקשר בין השניים מתחזק כאשר ג'ואל, לאחר שבתחילה ביקש מטומי להמשיך במקומו לאחר שנפגש איתו בהתיישבות שהקים בעיירה ג'קסון, משנה את דעתו וממשיך כמתוכנן; ומעמיק כאשר אלי כמעט מאבדת את ג'ואל מפציעה קשה, וכאשר הוא נחלץ לעזרתה לאחר שכמעט נהרגה על ידי כת קניבלים בקולורדו. בסופו של דבר, מפגין ג'ואל את מסירותו לאלי כאשר הוא בוחר לחלץ אותה מהרופאים של "הגחליליות" שמתכננים להסיר ולבחון את מוחה, ובכך לאפשר לה למות. על מנת להבטיח שלא ירדפו אחריהם, ג'ואל הורג את מרלין. לאחר התאוששותה של אלי, מספר לה ג'ואל שהרופאים ויתרו על גילוי תרופה, ונשבע לה שהוא דובר אמת.
בחלוף חמש השנים מאז, בנו ג'ואל ואלי חיים חדשים בג'קסון עם טומי. בפרולוג של "The Last of Us Part II", מתוודה ג'ואל בפני טומי על כך ששיקר לאלי. מאוחר יותר, מתוודה ג'ואל בפניה לאחר שנסעה חזרה לבית החולים וגילתה זאת בעצמה. מאוכזבת וזועמת, מבטיחה אלי לנסות ולסלוח לו ביום מן הימים על שעצר את "הגחליליות". תוך כדי סיור ביום המחרת, מצילים ג'ואל וטומי מצילים אישה זרה בשם אבי מהנגועים והשלושה נמלטים וחוזרים לנקודת תצפית הנשלטת על ידי קבוצתה של אבי. עם זאת, מותקפים ג'ואל וטומי במהירות על ידי חברי הקבוצה, שמתגלים כחברי "גחליליות" לשעבר המשתייכים כעת לחזית השחרור של וושינגטון (WLF), מיליציה שבסיסה נמצא בסיאטל. אלי מאתרת אותם, אך מותקפת ומתבוננת בחוסר אונים בעוד אבי מכה את ג'ואל למוות באמצעות מקל גולף; מאוחר יותר, מתגלה שאביה של אבי היה המנתח הראשי של "הגחליליות", שנהרג על ידי ג'ואל בזמן שהציל את אלי, וכי אבי חיפשה מאז לנקום בו.
ביקורות

דמותו של ג'ואל זכתה לשבחי המבקרים. בין היתר ציין אולי וולש מהאתר "יורוגיימר" כי עד סוף המשחק ג'ואל ואלי "הפכו מקלישאות לדמויות מעוגלות". מנגד, טען טום מקשיי מ-"GameSpot" כי דמותו של ג'ואל היא בלתי-חביבה ובלת-ניתנת להזדהות.
מאפיין נוסף בדמותו של ג'ואל שזכה לשבחי המבקרים, היה מערכת היחסים בינו לאלי – אותה החשיבו לגולת הכותרת של המשחק; בין היתר צוין בביקורות כי מערכת יחסים זו נכתבה בצורה ריאליסטית, נוקבת ואמיתית, שנבנתה בעקבות הפרטים הקטנים והאופציונליים לאורך המשחק. קייל היליארד מהאתר "Game Informer" השווה את מערכת יחסיהם של ג'ואל ואלי למערכת יחסיהם של הנסיך ואליקה מ"הנסיך הפרסי" (2008), ושיבח את "הקרשנדו הרגשי" שמעבירים דמויותיהם של ג'ואל ואלי את השחקן. במגזין הרשמי של פלייסטיישן, דורגו דמויותיהם של ג'ואל ואלי כדמויות הטובות ביותר במשחק פלייסטיישן 3.
בנוסף לדמותו של ג'ואל, זכתה גם הופעתו של בייקר לשבחי הביקורות. מ-"Edge" נכתב שלצד ג'ונסון, גם בייקר "מכניס משב רוח חריף לתסריט". אנתוני סברינו מ-"PlayStation LifeStyle" ציין כי הופעתו של בייקר גרמה לו לחשוש לגורל הדמות, בעוד שג'יאנקרלו ואלדז מ-"VentureBeat" שיבח את בייקר על הוספת "ניואנסים ומורכבות" לתפקיד. על תפקידו במשחק "The Last of Us", זכה בייקר זכה בפרס "המדבב הטוב ביותר" בטקס Spike VGX 2013, והיה מועמד לפרס "הביצועים הטובים ביותר" מהדיילי טלגרף, בקטגוריית "הופעתה של הדמות הטובה ביותר" בטקס האקדמיה לאמנויות ולמדעים אינטראקטיבים ה-17; ולפרס הפרפורמר בטקס פרסי משחקי הווידאו ה-10 של האקדמיה הבריטית, הופעתו של בייקר במשחק ההמשך זכתה לשבחים דומה. אלכס אוורד מ-"GamesRadar+" מצא כי בייקר "גנב כמה מהסצנות הטובות ביותר [של המשחק] בדמותו של ג'ואל" על ידי הוספת מורכבויות המעשירות את הדמות ואת מערכות יחסיה עם הסביבה. אוון לואיס מ"אנטרטיינמנט ויקלי" כתב כי לבייקר "מגיע כל שבח אפשרי על הופעתו קורעת הלב". מ-"IGN" שיבחו את הופעתו של בייקר, המדגישה את עייפותו ושחיקתו של ג'ואל. על גילום הדמות, זכה בייקר בפרס על "הביצועים הטובים ביותר של שחקן משני במשחק דרמה" בטקס פרסי האקדמיה הלאומית למבקרי שוק משחקי הווידאו (NAVGTR). בנוסף, היה בייקר מועמד לפרס בקטגוריית "פרפורמר בתפקיד משני" בטקס פרסי האקדמיה הבריטית ה-17.
ביאורים

↑  בתיאורו המקורי של המשחק "The Last of Us", תואר ג'ואל כ"אדם בשנות ה-40 המאוחרות לחייו" עשרים שנה לאחר ההתפרצות, בעוד פרטים חדשים במשחק "The Last of Us Part I" מעידים כי גילו הנוכחי הוא 52.
גריזון גדול

| גריזון גדול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: גריזון
מין:: גריזון גדול
שם מדעי
 Galictis vittata ‏שרבר, 1776
תחום תפוצה


גריזון גדול (שם מדעי: Galictis vittata) הוא מין של סמור דרום ומרכז אמריקאי בעל צבעי שחור-לבן מהסוג גריזון.
לגריזון רגליים קטנות, צוואר ארוך וזנב קצר עבה. הוא גדול מקרובו - גריזון קטן, אך מראיהם מאוד דומה.
משקלו של הגריזון 1.5-3.8 ק"ג ואורכו 45-60 ס"מ. תחתית הראש והזנב כהים ושחורים ביותר ומתחת לגוף כהים יותר. החלק העליון של הראש ומטה עד קצה האוזניים לבנים ומעבר להם פס לבן לאורך הצוואר. החלק העליון של הפרווה לבן-אפרפר. לגריזון רגליים חזקות היכולות לרוץ הרבה.
הם חיים בעיקר על הקרקע וגם יודעים לטפס ולשחות. הם חיים בבדידות וצדים במשך היום ורק לעיתים נדירות בלילה. בדרך כלל הם ישנים במאורה מתחת עץ או בין סלעים ונקיקים.
טרפו מורכב מיונקים קטנים, עופות, דגים ודוחיים. הם מרחרחים בחיפוש אחר טרף וכשמוצאים הם אורבים לטרפם ותוקפים אותו מאחור.
הערות שוליים

↑  גריזון גדול באתר הרשימה האדומה של IUCN
| סמוריים |
| --- | --- | --- |
| סמורים | סמורים |  |
| סמור | הרמין • חמוס השלגים • חמוס מבאיש • חמוס סיבירי • סמור האמזונאס • סמור הררי • חמוס ערבות • סמור קולומביאני • סמור ארך-זנב • סמור יפני • סמור צהוב-בטן • חורפן אירופאי • סמור הרים אינדונזי • חמוס שחור-רגל • סמור מלאי • סמור מפוספס-גב • סמור מצרי |      |
| חורפן (סוג ומין יחיד) | חורפן אמריקאי |      |
| סמור פטגוני (סוג ומין יחיד) | סמור פטגוני |      |
| גריזונים | גריזונים |      |
| גריזון | גריזון גדול • גריזון קטן |      |
| סמור משויש (סוג ומין יחיד) | סמור משויש |      |
| חמוס מפוספס | חמוס מפוספס סהרי • בואש אפריקני |      |
| סמור אפריקאי (סוג ומין יחיד) | סמור אפריקאי |      |
| דלקים | דלקים |      |
| דלק | דלק הסלעים • דלק אמריקאי • דלק צהוב-גרון • דלק נילגירי • דלק אירופי • דלק יפני • דלק דייג • דלק סיבירי |      |
| גרגרן (סוג ומין יחיד) | גרגרן |      |
| טאירה (סוג ומין יחיד) | טאירה |      |
| גיריות | גיריות |      |
| גירית | גירית מצויה • גירית קוואקזית • גירית אסייתית • גירית יפנית |  |
| גירית דובית (סוג ומין יחיד) | גירית דובית |  |
| גירית סמורית | גירית סמורית בורנאית • גירית סמורית סינית • גירית סמורית ג'אווה • גירית סמורית בורמזית • גירית סמורית וייטנאמית |  |
| גיריות דבש | גיריות דבש |  |
| גירית דבש (סוג ומין יחיד) | גירית הדבש |  |
| גיריות אמריקאיות | גיריות אמריקאיות |  |
| גירית אמריקאית (סוג ומין יחיד) | גירית אמריקאית |  |
| לוטרות | לוטרות |  |
גריזון

| גריזון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: גריזון
מינים
 גריזון גדול  גריזון קטן
שם מדעי
 Galictis ‏בל, 1826

גריזון (שם מדעי: Galictis) הוא סוג של סמוריים אמריקאים המזכירים מעט סמור גדול ומפוספס בשחור ולבן. בסוג שני מינים:
גריזון גדול (Galictis vittata)
גריזון קטן (Galictis cuja)
הגריזונים חיים בטבע מדרום מקסיקו עד לקצה ארגנטינה וארץ האש. הם חיים בערבות עשב בעיקר ומבלים במחילות באדמה. צבעיהם הבולטים מרמזים לטורפים שהם קשוחים ותוקפניים.
ראו גם

סמור פטגוני - סמור קטן החי באותם אזורים
טאירה - מין סמור ענקי החי ביערות בדרום אמריקה
גמר ליגת האלופות 2018

גמר ליגת האלופות 2018 של עונת 2017/2018 התקיים במרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי שבקייב בירת אוקראינה ב-26 במאי 2018, בין ריאל מדריד הספרדית לליברפול האנגלית. לריאל מדריד הייתה זו ההופעה ה-16 בגמר והשלישית ברציפות. לליברפול הייתה זו ההופעה השמינית במשחק גמר. ריאל מדריד ניצחה במשחק הגמר 1–3, והייתה זו זכייתה השלישית ברציפות בליגת האלופות, וה-13 בכלל בגמר גביע אירופה וליגת האלופות.
האירועים הבולטים בגמר היו פציעתו של כוכב ליברפול, מוחמד סלאח, באמצע המחצית הראשונה; פציעתו של דני קרבחאל, המגן הימני של ריאל מדריד; שתי טעויות של שוער ליברפול לוריס קאריוס שעלו בשני שערים לחובת האדומים ושער במספרת של גארת' בייל מריאל מדריד, שנכנס כמחליף. בזכות הניצחון הפך מאמן ריאל מדריד, זינדין זידאן, למאמן הראשון שזוכה בליגת האלופות שלוש פעמים ברציפות, ובאותה קבוצה.
הקבוצות

| מועדון | הופעות קודמות בגמר (בכתב מודגש זכיות) |
| --- | --- |
ספרד ריאל מדריד: 15 (1956, 1957, 1958, 1959, 1960, 1962, 1964, 1966, 1981, 1998, 2000, 2002, 2014, 2016, 2017)
אנגליה ליברפול: 7 (1977, 1978, 1981, 1984, 1985, 2005, 2007)
הדרך לגמר

| ספרד ריאל מדריד | ספרד ריאל מדריד | ספרד ריאל מדריד | ספרד ריאל מדריד | סיבוב | אנגליה ליברפול | אנגליה ליברפול | אנגליה ליברפול | אנגליה ליברפול |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  | מוקדמות | יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |
|  |  |  |  | שלב הפלייאוף | גרמניה הופנהיים | 6–3 | 1-2 | 2-4 |
| יריבה | תוצאה | תוצאה | תוצאה | שלב הבתים | יריבה | תוצאה | תוצאה | תוצאה |
| קפריסין אפואל ניקוסיה | 0-3 (בית) | 0-3 (בית) | 0-3 (בית) | מחזור 1 | ספרד סביליה | 2-2 (בית) | 2-2 (בית) | 2-2 (בית) |
| גרמניה בורוסיה דורטמונד | 1-3 (חוץ) | 1-3 (חוץ) | 1-3 (חוץ) | מחזור 2 | רוסיה ספרטק מוסקבה | 1-1 (חוץ) | 1-1 (חוץ) | 1-1 (חוץ) |
| אנגליה טוטנהאם הוטספר | 1-1 (בית) | 1-1 (בית) | 1-1 (בית) | מחזור 3 | סלובניה מריבור | 0-7 (חוץ) | 0-7 (חוץ) | 0-7 (חוץ) |
| אנגליה טוטנהאם הוטספר | 3-1 (חוץ) | 3-1 (חוץ) | 3-1 (חוץ) | מחזור 4 | סלובניה מריבור | 0-3 (בית) | 0-3 (בית) | 0-3 (בית) |
| קפריסין אפואל ניקוסיה | 0-6 (חוץ) | 0-6 (חוץ) | 0-6 (חוץ) | מחזור 5 | ספרד סביליה | 3-3 (חוץ) | 3-3 (חוץ) | 3-3 (חוץ) |
| גרמניה בורוסיה דורטמונד | 2-3 (בית) | 2-3 (בית) | 2-3 (בית) | מחזור 6 | רוסיה ספרטק מוסקבה | 0-7 (בית) | 0-7 (בית) | 0-7 (בית) |
| סגנית בית ח' | סגנית בית ח' | סגנית בית ח' | סגנית בית ח' | דירוג | מנצחת בית ה' | מנצחת בית ה' | מנצחת בית ה' | מנצחת בית ה' |

| יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני | נוק אאוט | יריבה | סיכום | משחק ראשון | משחק שני |
| צרפת פריס סן ז'רמן | 5–2 | 1-3 (בית) | 1-2 (חוץ) | שמינית הגמר | פורטוגל פורטו | 5–0 | 0-5 (חוץ) | 0-0 (בית) |
| איטליה יובנטוס | 4–3 | 0-3 (חוץ) | 3-1 (בית) | רבע הגמר | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 5–1 | 0-3 (בית) | 1-2 (חוץ) |
| גרמניה באיירן מינכן | 4–3 | 1-2 (חוץ) | 2-2 (בית) | חצי הגמר | איטליה רומא | 7–6 | 2-5 (בית) | 4-2 (חוץ) |
מהלך המשחק

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 במאי 2018 | ספרד ריאל מדריד | 3–1 | אנגליה ליברפול | מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי, קייב, אוקראינה צופים: 61,561 שיפוט: סרביה מילוראד מאזיץ' |
| 26 במאי 2018 | בנזמה  51'   בייל  64',  83' |  | מאנה  55' | מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי, קייב, אוקראינה צופים: 61,561 שיפוט: סרביה מילוראד מאזיץ' |
| --- | --- |
              ריאל מדריד :               ליברפול 
שופט: סרביה מילוראד מאזיץ'

קוונים: סרביה מילובן ריסטיץ', סרביה דליבור דודרביץ' 

שופט רביעי: צרפת קלמנט טורפין 

שופט קו: סרביה ננאד דוקיץ' 
 סרביה דנילו גרוגיץ'
גזית

ערך זה עוסק בקיבוץ בעמק יזרעאל. אם התכוונתם למשמעויות אחרות, ראו .
| --- | --- |
מבני ציבור בקיבוץ גזית
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק יזרעאל
גובה ממוצע: ‎129 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 807 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) גזית(למפת עמק בית שאן רגילה) גזית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גזית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גזית32°38′19″N 35°26′50″E﻿ / ﻿32.6384758127408°N 35.4471064087838°E﻿ / 32.6384758127408; 35.4471064087838  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק יזרעאל (in English: Jezreel Valley Regional Council) באדום - גזית בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10
אתר הבית של הקיבוץ
גָּזִית הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי המשתייך לתנועה הקיבוצית (תק"ץ). הקיבוץ נמצא בתחום השיפוט של המועצה האזורית עמק יזרעאל, והוא המזרחי ביותר מבין יישוביה – כ-15 ק"מ מזרחית לעפולה. הקיבוץ קרוי על שם סוג של אבני בניין המוזכר בתנ"ך: ”לְבֵנִים נָפָלוּ - וְגָזִית נִבְנֶה; שִׁקְמִים גֻּדָּעוּ - וַאֲרָזִים נַחֲלִיף” (ספר ישעיהו, פרק ט', פסוק ט').
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אלי אשכנזי, בקיבוץ עדיין דבקים בשבועתם לקומוניזם, באתר הארץ, 22 ביוני 2007
↑  קיבוץ גזית בגליל התחתון, על המשמר, 16 ביוני 1952
↑  קרני עם-עד, משמר-העמק: נפרדים מהרפת במחווה אומנותית, באתר mynet‏ קיבוץ, 1 בפברואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538128105171  LCCN: nr91043352  VIAF: 238182702   WorldCat (עם VIAF): 238182702
גריזון קטן

| גריזון קטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
סוג:: גריזון
מין:: גריזון קטן
שם מדעי
 Galictis cuja ‏מולינה, 1782
תחום תפוצה


גריזון קטן (שם מדעי: Galictis cuja) הוא מין ממשפחת הסמוריים החי בטבע רק בדרום אמריקה וקרוב לגריזון הגדול, חברו היחיד לסוג.
ישנם 4 תת-מינים:
Galictis cuja cuja - מצוי בדרום בוליביה, מערב ארגנטינה ומרכז צ'ילה
Galictis cuja furax - מצוי בדרום ברזיל, צפון מזרח ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי
Galictis cuja huronax - מצוי בדרום מרכז בוליביה ומזרח ארגנטינה
Galictis cuja luteola - מצוי בדרומה של פרו ובמערב בוליביה
משקלו של הגריזון 1.2-2.4 ק"ג ואורכו 27-52 ס"מ. הגריזון הוא בעל גוף מוארך, רגליים קטנות וצבעי פרווה שחור-לבן. הראש כהה ובקצהו כתם לבן שמשתרע אחורה עד אמצע הצוואר. הפרווה לבנה-אפרפרה ומלמטה שחורה. הזנב ארוך יחסית.
הם חיים בעיקר לאורך דרום אמריקה בהרים עד גובה 4,200 מ', ביערות, לאורך שפכי נהרות, ערבות ואף בקרבה ליישובים ושדות חקלאיים.
הם ניזונים ממיני מכרסמים, עופות, לטאות נחשים וצפרדעים. הם טורפיהם העיקריים של מיני הקביה (חזיר ים). לעיתים הם נכנסים למאורות של טרפם ואחרי שהם הורגים אותו משתלטים על המאורה.
תפוצתם רחבה והם אינם בסכנה.
הערות שוליים

↑  גריזון קטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| סמוריים |
| --- | --- | --- |
| סמורים | סמורים |  |
| סמור | הרמין • חמוס השלגים • חמוס מבאיש • חמוס סיבירי • סמור האמזונאס • סמור הררי • חמוס ערבות • סמור קולומביאני • סמור ארך-זנב • סמור יפני • סמור צהוב-בטן • חורפן אירופאי • סמור הרים אינדונזי • חמוס שחור-רגל • סמור מלאי • סמור מפוספס-גב • סמור מצרי |      |
| חורפן (סוג ומין יחיד) | חורפן אמריקאי |      |
| סמור פטגוני (סוג ומין יחיד) | סמור פטגוני |      |
| גריזונים | גריזונים |      |
| גריזון | גריזון גדול • גריזון קטן |      |
| סמור משויש (סוג ומין יחיד) | סמור משויש |      |
| חמוס מפוספס | חמוס מפוספס סהרי • בואש אפריקני |      |
| סמור אפריקאי (סוג ומין יחיד) | סמור אפריקאי |      |
| דלקים | דלקים |      |
| דלק | דלק הסלעים • דלק אמריקאי • דלק צהוב-גרון • דלק נילגירי • דלק אירופי • דלק יפני • דלק דייג • דלק סיבירי |      |
| גרגרן (סוג ומין יחיד) | גרגרן |      |
| טאירה (סוג ומין יחיד) | טאירה |      |
| גיריות | גיריות |      |
| גירית | גירית מצויה • גירית קוואקזית • גירית אסייתית • גירית יפנית |  |
| גירית דובית (סוג ומין יחיד) | גירית דובית |  |
| גירית סמורית | גירית סמורית בורנאית • גירית סמורית סינית • גירית סמורית ג'אווה • גירית סמורית בורמזית • גירית סמורית וייטנאמית |  |
| גיריות דבש | גיריות דבש |  |
| גירית דבש (סוג ומין יחיד) | גירית הדבש |  |
| גיריות אמריקאיות | גיריות אמריקאיות |  |
| גירית אמריקאית (סוג ומין יחיד) | גירית אמריקאית |  |
| לוטרות | לוטרות |  |
דגל טסמניה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  1875
 קבלת מעמד רשמי:  25 בספטמבר 1876
 מוטיבים עיצוביים:  נס בריטי כחול  דגל הממלכה המאוחדת בקנטון   שדה כחול עם הטבעה של סמל טסמניה בתוך דסקה לבנה
דגל טסמניה הנוכחי אומץ רשמית לאחר הכרזתו של המושל הקולוניאלי של טסמניה, פרדריק אלויסוס ולד ב-25 בספטמבר 1876, והוצג לראשונה בכתב העת של טסמניה באותו יום. הכרזתו של המושל מנתה שלושה דגלים רשמיים: "דגל המושל", "דגל ספינות הממשל הטסמני" ו"דגל הסוחר הטסמני". עד קבלת מעמד מושבה בניהול עצמי בשנת 1856, דגל הממלכה המאוחדת והניסים הבריטיים היו בשימושה של המושבה.
הדגל הוא נס בריטי כחול מושחת בסמל המדינה. הסמל הוא דיסקה לבנה עליה אריה אדום הולך במרכז הדיסקה. אין כל תיעוד רשמי הנוגע למקור עיצובו של הדגל או כיצד הגיע לשם האריה, אך ההשערה היא כי האריה האדום מסמל את הקשר עם אנגליה. הדגל נותר כמעט בלא שינוי 1875, למעט שינוי קל בעיצוב האריה כאשר הדגל אומץ על ידי הממשלה הטסמנית בשנת 1975, אימוץ שמקורו בטעות כיוון והדגל הוצג רשמית על ידי הממשל כבר בשנת 1876.
היסטוריה

בעקבות ייסודה של המושבה הבריטית בטסמניה (או ארץ ון דיימן בשמה הקודם) ב-8 בספטמבר 1803, דגל הממלכה המאוחדת היה בשימוש רשמי כייצוג החזרה הריבונית הבריטית באיי טסמניה. לטסמניה הוענק ממשל עצמי בשנת 1856 אך המושבה לא קיבלה דגל משלה עד אשר המלכה ויקטוריה הציעה ב-7 באוגוסט 1869 כי מושבת טסמניה (וכל שאר המושבות האוסטרליות) יאמצו את דגל האיחוד מושחת במרכזו בסמל המושבה.
הדגל המקומי הראשון של טסמניה הוכרז על ידי המושל הקולוניאלי של טסמניה, פרדריק אלויסוס ולד ב-9 בנובמבר 1875. הדגל היה צלב לבן על רקע שדה כחול, בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) היה היוניון ג'ק ועל הארכית שובצו חמשת כוכבי צלב הדרום. לעיצובם של הנס הבריטי הכחול והנס האדום (לייצוגן בהתאמה של ספינות ממשלתיות וספינות בבעלות פרטית) תוכנן להוסיף צלב לבן. על ארכיתו של כל דגל תוכנן לשבץ את כוכבי צלב הדרום ועל ומתחת לזרועותיו האופקיות של הצלב. לאחר שבועיים, ב-23 בנובמבר, נזנחו דגלים הללו כיוון והנרי הרברט, הארל הרביעי של קרנרבון, מזכיר המדינה עבור המושבות בלונדון הבהיר כי רק סמל פשוט ישובץ על הדגל כפי שנקבע בידי משרד הימייה הבריטי.
שנה לאחר מכן, החלטה של הממשלה הטסמנית, באישורו של משרד הימייה הבריטי, כי הסמל אשר ישובץ על דגל המושבה יהיה אריה אדום על דיסקה לבנה. במקורו האריה תוכנן להיות בצבע זהב מעל עטרה זהובה, אך הדגל תוקן לעיצוב האדום המסורתי.
הנס הכחול המושחת שימש את ספינות הממשל הטסמני בעוד שספינות בבעלות פרטית הניפו את הנס האדום (ללא כל השחתה). לאחר הפיכתה של טסמניה למדינה ב-1 בינואר 1901, הנס הטסמני הכחול כמעט ולא היה בשימוש ונשמר בעיקר לצרכים רשמיים בעוד רוב הספינות העדיפו את הנפתו של נס אוסטרליה האדום.
ב-3 בדצמבר 1975, הכרזה ממשלתית אשר הוצאה בידי המושל סטנלי בורבורי ואומצה בידי ראש הממשלה סיל נילסון יסדה את הדגל כדגל הטסמני הרשמי, למרות שטכנית הדגל הוכרז כבר כיוון והוא פורסם בכתב העת הממשלתי בשנת 1876. מאז הדגל התקבל בידי אזרחים לשימוש אך נדיר לראותם מניפים אותו.
עיצוב הדגל > התקנים

בדגל טסמניה משולבים שני סמלים. דגל הממלכה המאוחדת (הידוע גם כיוניון ג'ק) וסמל טסמניה. כמו בדגל אוסטרליה נוכחותו של היוניון ג'ק מציינת את עברה של טסמניה בפרט ושל אוסטרליה בכלל כשש מושבות בריטיות ואת העקרונות שעליה קמה הפדרציה האוסטרלית. למרות שעין היסטורית תבחין כי עיצובו של הדגל הוא ביטוי לנאמנות לאימפריה הבריטית.
עיצוב הדגל > עיצוב

שלא כמו הדגל הלאומי, דגל טסמניה אינו מקודש ואינו מוגן על ידי חוק כלשהו של ממשלת חבר העמים. כתוצאה מכך, אין כל דרישות חוקיות הנוגעות לעיצובו של הדגל. למרות זאת המסורת מחייבת כי:
היוניון ג'ק יאכלס את הרביע העליון הקרוב לתורן.
הארכית תהיה בצבע כחול לחלוטין. בצומה לעיצוב הניסים הבריטיים.
סמל המדינה יוצב באמצע הדרך בין הקנטון לקצה הדגל ושליש מן המרחק מתחתית הדגל.
עיצוב הדגל > צבעים

לצבעי הדגל, על אף העובדה כי לא הוגדרו על פי חוק הדגלים 1953, ניתנו אותם קודי פנטון אשר ניתנו לדגל הלאומי. מדריך הממשלה האוסטרלית לסופרים, עורכים ומדפיסים מפרט גם את קוד ה-RGB וה-CMYK על מנת להציג את הדגל בצבעיו הנכונים
| תבנית | כחול | אדום | לבן |
| --- | --- | --- | --- |
| פנטון | 280 C | 185 C | Safe |
| RGB (הקס) | 0-0-139 (#00008B) | 255-0-0 (#FF0000) | 255-255-255 (#FFFFFF) |
| CMYK | 100%-80%-0%-0% | 0%-100%-100%-0% | 0%-0%-0%-0% |
דגל מושל טסמניה

למושל טסמניה, בהיותו נציג ראש המדינה הטסמנית (מלכת אוסטרליה) ניתן דגל לשימושו הרשמי. הדגל זהה בעיצובו לדגל טסמניה למעט תוספת של כתר אדוארד הקדוש מעל הסמל לייצוגו של המושל כמשנה למלך. כאשר מושל טסמניה שוכן במגוריו הרשמיים הדגל מונף מגג הבית, כמו כן הוא משמש כדגל מכונית. דגל מושל טסמניה אומץ רשמית בפברואר 1977 על ידי חוק של הפרלמנט הטסמני.
ראו גם

דגל אוסטרליה
דגלי אוסטרליה
סמל טסמניה
דגלי המושלים של מדינות אוסטרליה
הערות שוליים

1 2 3  ""Tasmania, flag of."". Encyclopædia Britannica. 2008. Encyclopædia Britannica Online. 2008. נבדק ב-2008-09-10.
↑  The Department of Premier and Cabinet (5 בספטמבר 2008). "Tasmanian flag". tas.gov.au. נבדק ב-2008-09-17. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Following The Tasmanian Flag. Its history and meaning". 2002. נבדק ב-2008-09-10.
↑  Evans, I. 1918. ההיסטוריה של דגל אוסטרליה. אוון אוונס, מלבורן
↑  Style Manual for Authors, Editors and Printers (6th ed.). Milton, Qld.: John Wiley & Sons. 2002. ISBN 0 7016 3648 3.
| דגלי אוסטרליה |
| --- | --- | --- |
| דגלים לאומיים | אוסטרליה דגל אוסטרליה  הנס המלכותי •  דגל המושל הכללי של אוסטרליה  |  |
| דגלי המדינות | אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית • אוסטרליה המערבית אוסטרליה המערבית • ויקטוריה (אוסטרליה) ויקטוריה • טסמניה טסמניה • ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס • קווינסלנד קווינסלנד דגלי מושלי המדינות |  |
| טריטוריות | טריטוריית הבירה האוסטרלית הבירה האוסטרלית • הטריטוריה הצפונית הטריטוריה הצפונית אי חג המולד אי חג המולד • איי קוקוס איי קוקוס • נורפוק (אי) נורפוק |  |
| ניסים |  הנס האדום •  הנס הלבן •  חיל האוויר המלכותי •  דגל האוויר האזרחי •  כוחות ההגנה •  רשות המכס  |  |
| דגלי הילידים |  האבוריג'ינים •  תושבי האיים של מצר טורס |  |
| דגלים היסטוריים |  הדגל הקולוניאלי הלאומי •  דגל הפדרציה •  דגל יוריקה •  דגל הליגה האוסטרל-אסייתית נגד הגליה |  |
דגל מושל טסמניה
גילברט סטנפורד ורנם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באפריל 1890 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בפברואר 1960 (בגיל 69) 
 מקום לימודים:  המכון הפוליטכני וורסבטר 
 תרומות עיקריות
 צופן ורנם
 
גילברט סטנפורד ורנם (אנגלית: Gilbert Sandford Vernam; ‏3 באפריל 1890 - 7 בפברואר 1960), היה מהנדס במעבדות בל (שהפכו מאוחר יותר לחלק מחברת AT&T), שהמציא בשנת 1917 צופן זרם בינארי הקרוי על שמו.
מאוחר יותר הפך לעובד של חברת פוסטל טלגרף, ועם רכישת החברה על ידי ענקית התקשורת וסטרן יוניון, הפך לעובד בחברה. הוא עסק בתכנון ופיתוח מערכות אוטומטיות שונות עבור הטלגרף.
ראו גם

צופן ורנם
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גוסטבו הוכמן

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1960 (בן 64) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 תחום יצירה:  צילום 
 www.photo-workshops.co.il
 
אהרון גוסטבו הוכמן (נולד ב-12 בינואר 1960) הוכמן הוא צלם עיתונות וצלם רחוב. כחלק מפעילותו השתתף בתערוכות בישראל ובחו"ל, תיעד עבור רשת החדשות "שוקן" ועבור סוכנויות החדשות הזרות את הסכסוך הישראלי-ערבי בישראל ומחוצה לה במהלך האינתיפאדה הראשונה והשנייה וצילם פיגועי טרור רבים עבור החדשות בעיתונות, ביניהם הפיגוע במסעדת מקסים, הפיגוע בקו 37, הפיגוע בקו 16 בחיפה, הפיגוע ביגור, הפיגוע בצ'ק פוסט ועוד.
תחילת דרכו

הוכמן, יליד בואנוס איירס שבארגנטינה, עסק בצילום מגיל 10. אביו עבד בתור צלם בצעירותו. גוסטבו מספר כי כאשר היה ילד היה מחכה בהתלהבות לאביו שיוציא את מצלמת ה-Kodak Retina מהארון לצורך צילומי משפחה. גוסטבו התאהב בראיית העולם דרך העדשה והחליט מילדותו לעסוק בצילום.
הוכמן סיים לימודי תואר כהנדסאי אלקטרוניקה בשנת 1978, במקביל לסיום של ארבע שנות לימודי ערב בבית הספר הגבוה לצילום בארגנטינה Instituto Superior De Fotografia.

בשנת 1979 הגיע הוכמן לישראל והתגורר במשך שנה בקיבוץ כיסופים שבנגב. על אף רצונו להישאר בארץ, נאלץ לחזור לארגנטינה לצורך גיוסו הצבאי. בשנת 1981 התגייס ליחידת קומנדו בחיל הרגלים של צבא ארגנטינה וגיוסו התארך בשנה בעקבות פרוץ העימות בין ארגנטינה לצ'ילה.