אהרן שמואל תמרת
הגותו > מושגי התורה האמיתיים

| המושג | מהותו האמיתית | משמעותו ההמונית המשובשת |
| --- | --- | --- |
| אמונה | לדעת ולהכיר את בוראו, התבררות חזקה אודות העניין הנשוא בפלס ההיגיון, שתתאמת בשכלו מציאות הבורא בהחלט גמור. | התמסרות לדבר תוך שלילת השכל וקפיאת הרגש וסתימת המחשבה. |
| תכלית התורה | לצורך האדם, להכשיר ולשכלל את חייו, לתקנו וליפותו במוסר, חן ושכל טוב כדי להמתיק את חייו בעולם הזה ולזכותו בחיי נצח לעתיד לבוא. | לצורך גבוה, כאדון המפיק תועלת מעבדיו המשמשים אותו. "להתחסד" ולעשות "סחורה" בהתחסדות. |
| עיקר עבודת הבורא | לב טוב | עינויים וסיגופים |
| יהדות | השירה והאצילות שבתורה | "יודישקייט" ו"התחסדות" |
| מצוות בין אדם למקום | על ידי היחס והקשר שבין האדם והקב"ה המתגלה במצוות ד', יובע ערכו וחשיבותו של האדם. והמצוות מצרפות את הבריות, הכשר אל מצוות בין אדם לחברו; סמלים זכר ליציאת מצרים, זכר לתיעוב הכוח הגס, תיעוב ממשלת זדים. | לעבוד עבודת ד' כאנשי חיל העובדים עבודת המלך, תוך "חומרות" ורשת חסידות חששנית, שמא יעשה היהודי כך או שמא לא יעשה כך וכך, וקונטרול על ענייני הדת המכונה "פרומקייט". |
| מצוות בין אדם לחברו | חובת אהבת רעים, בלי שום תנאי ובלי שום יוצא מן הכלל; להמתיק חיי הבריות; להעמיד ממשלת הצדק והיושר על תלו. | הכשר למצוות בין האדם למקום, שלא לפרוע בחברו יען שהנהו "חפץ שמים" הנצרך לעבודת המלך ד', וכבר תתפצל חובת אהבת רעים לכיתות כיתות, אגודות אגודות, לקיים חובתו רק לבני אגודתו "החרדים" כדי שלא להזיק "נכסי קודש". |
| התייחסות האדם אל עצמו | הבורא יצר את האדם באהבה וחפץ ביקרו, וידיעה זו שהוא מגזע אצילי המלוכה, מלכות הבריאה, תשמור עליו מהשתקע בתאוות בהמיות. ויכול האדם, לפי זה, לחיות בחופש וליהנות מן העולם הנאות ממוזגות כפי דרישות טבע הגוף ולעבוד את ד' מתוך שמחה וטוב לבב. מתוך שמחת-החיים חיי עצמו, מתוך טבע האהבה והחמלה לזולתו הנטוע בלבבו מאת היצירה, ומתוך האצילות השמיימית שרוכש לו האדם על ידי התורה, מכל אלה תזדכך נפשו ותתעלה על המדרגה המוסרית. | אין אהבה ואין חמימות מצד היוצר אל האדם, ומכיוון שאין אהבה בתוך הבריאה אין אהבה ואין חמימות בקרב הבריות, ולבב כל אחד לרעהו קר כקרח. ואם חסר יסוד "האהבה", היסוד הבריא והטבעי של חוקי המוסר, כבר צריך לתמוך את המוסר במשענות "היראה", באיומי מיתה וגיהנום, ולהחזיקו רתוק אל שלשלאות הסיגופים. |
| בירור הלכה | בירור היושר וחקירת המציאות האמיתית. שקלא וטריא הגדורה בגדרי ההיגיון המציאותי, הנמדדת באמת-המידה של היושר השכלי הטבעי. | ניקור וחיטוט באותיות הנדפסות, על יסוד היקשים שטחיים והידמות מילתא למילתא אל צל-צילם של דברי הספר, מבלי להתבונן אל המציאות, תוך פריצת הגדרים של המציאות הנכונה וההיגיון הישר, הרבות בפלפולים נפוחים ובמגדלים פורחים באוויר לאין שיעור. |
| צדק | להיזהר שלא להזיק לאחרים. | לקשט את האחרים ו"לעשות צרות" לאחרים בשם "יראת שמים" כביכול. |
| טעם מצוות הצדקה | רגש חסד ורחמים, לתמוך בידי חברו למען לא ימוט. | לא להמעיט את מספר הנופלים בישראל, אלא להרבות הון המצוות שהיהודי בהול לאוצרן לצורך פרנסתו לעולם הבא. |
| דרישות העת החדשה | לעיין אולי הרעיון, שהעת דורשת אותו, אליבא דאמת הוא דרוש ומלא ישן. | "חדש אסור מן התורה" |
| תחילת התשובה | על "המצוות", על עוונות המעולפים בתכריך של "מצוות". לבחון היטב את ההעוויות היראת-שמימיות ואש הקנאות, אם איננה אש זרה; לשוב ולהודות על החמס המסתתר תחת "הטלית" גופא, ולא לשוב ולהתעטף בשמונה עשרה "טליתות" חדשות. | על "העבירות" ובמסווה היראה לפלס חמס בעתיד. |
| התשובה | שיבה וחזרה למקום הראשון, תיקון מידות ושיפור המעשים. להתחנן לפני האל הטהור, אלוהי הצדק והמשפט, שיברא בנו לב טהור ולרכוש על ידי הדבקות בד' את אצילות הנפש הראויה, למען החליף כוח להתגבר על הרגלים הרעים שנשתקעו בהם. לשמוע בקול ד' וללכת בדרכיו ובמידותיו, להיות רחום וחנון מוחל וסולח כמוהו. התקרבות הדורות זה לזה. | סליחות, יללות, צומות וזעקות לאל הזועם שימחול ויסיר את ידו הקשה, ושוחד ב"מצוות" למען ימחול על דם האומללים ששפכו ומשתעתדים לשפוך. התנפלות בצעקת "גוואלד" על הדור החדש לעשותו "שעיר לעזאזל". |
התשובה המוצעת כעת לפנינו, להעיר ולהגביר את רעיון הצדק וחופש האדם הצפון ברוב מצוות התורה; להכיר שאלוהי ישראל הוא אלוהי הרחמים על הנלחצים והתיעוב ללוחצים. ועל בסיס התשובה לד' שבסגנון כזה, תוכל לצאת לפועל גם "תשובת הדורות" זה לזה, שבבאורנו לעיל גם היא נקראת "תשובה". כי אז בהציב את אידאל הצדק והאצילות לרוח החיה בכל מצוות התורה לא יוסיפו עוד הדור הישן לצרור את "ההשכלה" הנחוצה לחיים, והצעירים בגשתם אל ההשכלה לא ישכחו עוד את אלוהי ישראל, אלא כמו התורה כן ההשכלה הנחוצה לחיים - יהיו מכוונים להשלמת צורת היהודי בחומר וברוח; להיות כל רואיהם יכירום כי הם זרע ברך ד', להיות מתמלא על ידם חפצו של הבורא לעשות אותם לעם סגולה. אזי גם יקוים בהם באמת המקרא שכתוב: "והייתם לי עם סגולה מכל העמים" - כלומר מכל העמים תהיו מוסכמים ל"עם סגולה" ויכבדו אתכם וינשאוכם.