stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
NGC 4449
תצפית

הגלקסיה נמצאת כ-3 מעלות מצפון-צפון-מערב לכוכב β בכלבי ציד וכ-7.75 מעלות מצפון-מערב לכוכב קור קרולי. כ-5 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת M94 וכ-6.5 מעלות מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4244, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M94.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4449 הוא כ-6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-23,000 שנות אור, כרבע מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎1.1×1010‎ מסות שמש, כ-2% ממסת שביל החלב, כאשר רק כעשירית ממנה, כ-‎1.2×109‎ מסות שמש היא מסת הכוכבים שבגלקסיה ומסה דומה יש גם לגז המימן החופשי שבגלקסיה. שאר המסה של הגלקסיה, כ-80%, היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. הגלקסיה מוקפת בענן עצום של מימן נייטרלי שמשתרע למרחק של פי 10 מרדיוס הגלקסיה עצמה וצורתו מעוותת, ככל הנראה בשל נוכחותה של גלקסיית לוויין ננסית שמקיפה את NGC 4449. בתוך הגלקסיה יש למעלה מ-10 צבירי כוכבים צעירים שגילם לא עולה על 5 מיליון שנים ומסתם בין 5,000 ל-50,000 מסות שמש, והם פולטים קרינה על סגולה בעוצמה שמצביעה על קיומם של עשרות כוכבי הסדרה הראשית צעירים וחמים מסוג O. הגלקסיה כולה מתאפיינת ביצירת כוכבים חדשים בקצב גבוה יחסית של כמסת שמש וחצי בשנה, בערך פי שניים מקצב יצירת הכוכבים בענן המגלני הגדול. ככל הנראה יצירת הכוכבים האינטנסיבית היא תוצאה של תהליך התמזגות של NGC 4449 עם גלקסיה לוויינית קטנה שהקיפה אותה והתפרקה.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 4449
1 2 3 4  NED: NGC 4449
1 2  D. Martinez-Delgado, A. J. Romanowsky, R. J. GaBany, F. Annibali, J. A. Arnold, J. Fliri, S. Zibetti, R. P. van der Marel, H.-W. Rix, T. S. Chonis, J. A. Carballo-Bello, A. Aloisi, A. V. Maccio, J. Gallego-Laborda, J. P. Brodie & M. R. Merrifield ¨ Dwarfs Gobbling Dwarfs: A Stellar Tidal Stream around NGC 4449 and Hierarchical Galaxy Formation on Small Scales, The Astrophysical Journal Letters, Vol. 748, Iss. 2, article id. L24, p. 4 (2012)
↑  W. Herschel: Catalogue of a second thousand of new nebulæ and clusters of stars; with a few introductory remarks on the construction of the heavens, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 79, p. 229 (1789)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 424 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p 126 (1888)
↑  E. Bajaja, W. K. Huchtmeier & U. Klein: The extended HI halo in NGC 4449, Astronomy & Astrophysics, Vol. 285, p. 385 (1994)
↑  A. E. Reines, K. E. Johnson, W. M. Goss: Emerging Massive Star Clusters Revealed: High-Resolution Imaging of NGC 4449 from the Radio to the Ultraviolet, The Astronomical Journal, Vol. 135, Iss. 6, p. 2237 (2008)
↑  F. Annibali, A. Aloisi, J. Mack, M. Tosi, R. P. van der Marel, L. Angeretti, C. Leitherer & M. Sirianni: Starbursts in the Local Universe: New Hubble Space Telescope Advanced Camera for Surveys Observations of the Irregular Galaxy NGC 4449, The Astronomical Journal, Vol. 135, Iss. 5, p. 1900 (2008)
↑  D. Martinez-Delgado, A. J. Romanowsky, R. J. GaBany, F. Annibali, J. A. Arnold, J. Fliri, S. Zibetti, R. P. van der Marel, H.-W. Rix, T. S. Chonis, J. A. Carballo-Bello, A. Aloisi, A. V. Maccio, J. Gallego-Laborda, J. P. Brodie & M. R. Merrifield ¨ Dwarfs Gobbling Dwarfs: A Stellar Tidal Stream around NGC 4449 and Hierarchical Galaxy Formation on Small Scales, The Astrophysical Journal Letters, Vol. 748, Iss. 2, article id. L24, p. 1 (2012)
NGC 4429

| --- | --- |
NGC 4429 בתמונה של סקר השמים הדיגיטלי של סלואן
NGC 4429 בתמונה של סקר השמים הדיגיטלי של סלואן
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  בתולה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  15 במרץ 1784
 סוג:  גלקסיית עדשה
 בהירות נראית:  10.2
 סיווג מורפולוגי:  SA(r)0
 עלייה ישרה:  12ʰ 27ᵐ 26.5ˢ
 נטייה:  ‏27.6″ ‏06′ ‏11°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  19.93-
 מרחק:  52,000,000  שנות אור 15,943,095.41  פארסק
 קוטר:  84,670 שנות אור
 מסה:  ‎7.4×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  1,104 ק"מ/שנייה 0.003683  z
NGC 4429 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-52 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.2, והיא התגלתה ב-15 במרץ 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.65, ותיאר אותה כ"די בהירה ולא מאוד קטנה". בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן מספר פעמים, והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1271, כשהיא מתוארת כבהירה או בהירה מאוד, גדולה, מאורכת, עם מרכז שמתבהר בפתאומיות ועם כוכב מדרגת בהירות 10 כשתי דקות קשת מצפון-מזרח לה. הוא לא היה בטוח אם מדובר בתגלית חדשה שלו או ב-II.65 שגילה אביו. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 2987 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4429, כאשר היא מתוארת כבהירה, גדולה, מאורכת למדי, עם מרכז שמתבהר בפתאומיות ועם כוכב מדרגת בהירות 10 מצפון-מזרח לה.
תצפית

הגלקסיה נמצאת במרכז צביר הבתולה, כ-8.6 מעלות ממערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.9 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לכוכב הבולט דנבולה. כ-0.8 מעלות מצפון-מערב לה נמצאת NGC 4371, כ-1.3 מעלות מדרום לה נמצאת NGC 4442, כ-1.1 מעלות ממזרח לה נמצאת NGC 4503 ומעבר לה, באותו הכיוון ובמרחק כפול נמצאות NGC 4564,‏ NGC 4567 ו-NGC 4568. כ-1.6 מעלות מצפון-מזרח ל-NGC 4429 נמצאת הגלקסיה האליפטית הענקית M87, כ-1.8 מעלות מצפון לה נמצאת M86 וכ-1.6 מעלות וכ-1.9 מעלות מצפון-צפון-מערב לה נמצאות בהתאמה NGC 4388 ו-M84, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4429 הוא כ-5.6 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כמעט 85,000 שנות אור, כ-85% מהקוטר של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎7.4×1010‎ מסות שמש, כ-13% מסת שביל החלב, כאשר מעט יותר מחצי ממנה, כ-‎4.3×1010‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה, וכן היא מכילה כ-‎1.1×108‎ מסות שמש של מימן מולקולרי (H2) וכ-‎1.3×107‎ מסות שמש של מימן אטומי נייטרלי (HI). זאת כמות קטנה יחסית של מימן חופשי ומהווה רק כפרומיל מהמסה הכוללת של הגלקסיה, ובהתאם, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא נמוך מאוד ומוערך בכ-3 אלפיות של מסת שמש בשנה או כמסת שמש ב-340 שנים, קצב אופייני לגלקסיות עדשה מסוגה של NGC 4429. כתוצאה מכך אוכלוסיית הכוכבים של הגלקסיה היא זקנה ובמרכזה הגיל הממוצע של הכוכבים נע בין 3 מיליארד ל-7 מיליארד שנים. נראה שבמרכז הגלקסיה נמצא חור שחור על-מסיבי עם מסה של כ-70 מיליון מסות שמש, אך אין לגלקסיה גרעין פעיל.
הערות שוליים

↑  SEDS: NGC 4429
1 2 3 4  NED: NGC 4429
↑  J. Dabringhausen & M. Fellhauer: An extensive catalogue of early-type galaxies in the nearby Universe, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 460, Iss. 4 (2016)
↑  W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 474 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 423 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p. 125 (1888)
↑  G. Gavazzi, G. Consolandi, S. Pedraglio, M. Fossati, M. Fumagalli, A. Boselli: Hα imaging observations of early-type galaxies from the ATLAS3D survey, Astronomy & Astrophysics, Vol. 611, id. A28, p. 13 (2018)
↑  G. Gavazzi, G. Consolandi, S. Pedraglio, M. Fossati, M. Fumagalli, A. Boselli: Hα imaging observations of early-type galaxies from the ATLAS3D survey, Astronomy & Astrophysics, Vol. 611, id. A28, p. 21 (2018)
↑  O. K. Sil'chenko: Stellar Nuclei and Inner Polar Disks in Lenticular Galaxies, The Astronomical Journal, Vol. 152, Iss. 3, article id. 73, p. 4, 6 (2016)
↑  R. van den Bosch: Unification of the fundamental plane and Super Massive Black Hole Masses, The Astrophysical Journal, Vol. 831, Iss. 2, article id. 134, p. 17 (2016)
Yellow Submarine Songtrack

Yellow Submarine Songtrack הוא אלבום הפסקול מהסרט צוללת צהובה של הביטלס שיצא מחדש בשנת 1999.
כל השירים בסרט הופיעו בפסקול של הסרט למעט השיר A Day in the Life וזאת משום שחברת התקליטים EMI לא רצתה יותר מדי שירים מהאלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. ב-28 במאי 2012 יצאה גרסת רימאסטר לאלבום ביחד עם גרסת הבלו-ריי וה-די-וי-די של הסרט "צוללת צהובה".
רשימת שירים

כל השירים נכתבו על ידי ג'ון לנון ופול מקרטני, למעט אם צוין אחרת.
Yellow Submarine
Hey Bulldog
Eleanor Rigby
Love You To (ג'ורג' האריסון)
All Together Now
Lucy in the Sky with Diamonds
Think for Yourself (האריסון)
Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band
With a Little Help from My Friends
Baby, You're a Rich Man
Only a Northern Song (האריסון)
All You Need Is Love
When I'm Sixty-Four
Nowhere Man
It's All Too Much (האריסון)
NGC 4461

| --- | --- |
NGC 4461 בתמונה של סקר השמים הדיגיטלי של סלואן
NGC 4461 בתמונה של סקר השמים הדיגיטלי של סלואן
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  בתולה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  15 באפריל 1784
 סוג:  גלקסיית עדשה
 בהירות נראית:  10.96
 סיווג מורפולוגי:  +SB(s)0
 עלייה ישרה:  12ʰ 29ᵐ 03.0ˢ
 נטייה:  ‏01.9″ ‏11′ ‏13°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  19.83-
 מרחק:  46,900,000  שנות אור 14,379,445.67  פארסק
 קוטר:  47,790 שנות אור
 מסה:  ‎7.9×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  1,924 ק"מ/שנייה 0.006418  z
NGC 4461 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים בתולה, הנמצאת במרחק של כ-47 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.96 והיא התגלתה ב-12 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.122. הוא תיאר אותה כאחת משתי ערפיליות (השנייה היא NGC 4458) כאשר שתיהן די עמומות, קטנות ועם מרכז בהיר. חמישה ימים לאחר מכן, הוא ציין ערפילית נוספת, II.174, כאשר מיקומה כמעט זהה למיקום של II.122 והיא תוארה רק כעמומה ובלי בת הזוג הצמודה אליה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה מספר פעמים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1290, כשהיא מתוארת פעם כדי עמומה, עגולה ועם מרכז שמתבהר די בפתאומיות, ופעם כעמומה מאוד, עגולה ועם מרכז שמתבהר מאוד בפתאומיות, וכן שהיא המזרחית מתוך שתיים. בקטלוג זה הוא לא הזכיר את II.174, אך כאשר הוא הכניס את הגלקסיה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864, הוא ציין במפורש ש-II.122 ו-II.174 הן למעשה אותה ערפילית ונתן לה את הציון GC 3013. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4461, כאשר היא מתוארת כדי עמומה, קטנה, עגולה ועם מרכז בהיר, וכן שהיא המזרחית מתוך זוג ערפיליות. בקטלוג הכללי של ג'ון הרשל מופיעות זוג ערפיליות נוספות המצוינות כ-GC 2992 ו-GC 2995, שאמורות על פי הקואורדינטות שלהן להיות מעט דרום-מערבית ל-NGC 4461 ול-NGC 4458, ושאת גילוין הוא מייחס לויליאם פרסונס, רוזן רוס השלישי. ג'ון דרייר הכניס את רק את GC 2995 לקטלוג הכללי החדש שלו תחת הציון NGC 4443, אך זוג הערפיליות האלה לא קיימות במיקום המיוחס להן וככל הנראה ויליאם פרסונס צפה למעשה ב-NGC 4458 וב-NGC 4461 וכיום מקובל לזהות את NGC 4443 כסיווג כפול של NGC 4461.
תצפית

הגלקסיה נמצאת במרכז צביר הבתולה באזור שמכיל הרבה גלקסיות, כ-8.4 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס וכ-9.8 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה. כ-6 דקות קשת מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4458 הסמוכה, כ-0.8 מעלה מצפון לה נמצאת NGC 4459, כ-18 דקות קשת מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4473, מעבר לה, כחצי מעלה מ-NGC 4461 נמצאת NGC 4477 והלאה באותו הכיוון, כ-1.4 מעלות מ-NGC 4461, נמצאת M88. כשתי מעלות מצפון-מזרח ל-NGC 4461 נמצאת M91, כ-1.9 מעלות ממזרח לה נמצאת M90, כ-1.7 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת M89 ו-M87 הגדולה נמצאת כ-0.9 מעלה מדרום-דרום-מזרח לה. כשליש מעלה ממערב-דרום-מערב ל-NGC 4461 נמצאות זוג "העיניים" NGC 4435 ו-NGC 4438, מעבר להן, כ-0.7 מעלה מ-NGC 4461 באותו הכיוון, נמצאת M86 ומעבר לה, כמעלה מ-NGC 4461 נמצאת M84, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4461 הוא כ-3.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של מעט פחות מ-50,000 שנות אור, קרוב לחצי מהקוטר של שביל החלב, מסתה מוערכת בכ-‎7.9×1010‎ מסות שמש, כ-15% ממסת שביל החלב, כאשר קצת יותר מחמישית ממסתה או כ-‎1.8×1010‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה יש מעט מאוד גז מימן, שכמותו מוערכת בכ-‎8.1×107‎ מסות שמש ואבק, שמסתו מוערכת בכ-300,000 מסות שמש בלבד. למרות זאת, קצב היצירה של כוכבים חדשים בגלקסיה הוא לא מאוד נמוך ובמאה מיליון השנים האחרונות הוא בשיעור של כ-0.755 מסת שמש בשנה. אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא זקנה למדי וגילה הממוצע מוערך בכ-12 מיליארד שנים והמתכתיות שלהם היא רק כשני שלישים מזו של השמש. נראה שהגלקסיה נמצאת באינטראקציה כבידתית עם NGC 4458 הסמוכה והן משפיעות זו על זו.
הערות שוליים

1 2 3 4  J. Dabringhausen & M. Fellhauer: An extensive catalogue of early-type galaxies in the nearby Universe, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 460, Iss. 4 (2016)
1 2 3  NED: NGC 4461
↑  M. S.Roberts, D. E. Hogg, J. N. Bregman, W. R. Forman & C. Jones: Interstellar matter in early-type galaxies. I - The catalog, Astrophysical Journal Supplement Series, vol. 75, p. 792 (1991)
↑  W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 476 (1786)
↑  W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 476 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Observations of nebulæ and clusters of stars, made at Slough, with a twenty-feet reflector, between the years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 424 (1833)
↑  J. F. W. Herschel: Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 154, p. 29, 100 (1864)
1 2  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p. 126 (1888)
↑  J. F. W. Herschel: Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 154, p. 29, 99 (1864)
↑  SIMBAD: NGC 4443
↑  M. S.Roberts, D. E. Hogg, J. N. Bregman, W. R. Forman & C. Jones: Interstellar matter in early-type galaxies. I - The catalog, Astrophysical Journal Supplement Series, vol. 75, p. 785 (1991)
↑  L. Martins, A. Rodríguez-Ardila, S. Diniz, R. Riffel & R. de Souza: Spectral Synthesis of Star-forming Galaxies in the Near-Infrared, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 435, Iss. 4, p. 13 (2013)
↑  L. Morelli, C. Halliday, E. M. Corsini, A. Pizzella, D. Thomas, R. P. Saglia, R. L. Davies, R. Bender, M. Birkinshaw & F. Bertola: Nuclear stellar discs in low-luminosity elliptical galaxies: NGC 4458 and 4478, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 354, Iss. 3, p. 754 (2004)
Yes (אלבום)

Yes הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק המתקדם יס, אשר נכתב, הוקלט והופץ לראשונה בשנת 1969. האלבום נחשב בעיני רבים לאחד מאלבומי הרוק המתקדם הראשונים.
שניים מתוך שמונת שירי האלבום (בגרסתו הראשונה בשנת 1969) הם גרסאות כיסוי, שכן הלהקה נהגה להפגין את זיקתם לעיצוב מחודש של יצירות אחרים. לדוגמה, השיר "Every Little Thing" של להקת הביטלס בוצע כרצועת שמע מחוספסת עם מספר שינויי מקצב.
רשימת השירים

"Beyond and Before" (כריס סקווייר/קלייב ביילי) – 4:50
"I See You" (רוג'ר מקגווין/דייוויד קרוסבי) – 6:33
"Yesterday and Today" (ג'ון אנדרסון) – 2:37
"Looking Around" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 3:49
"Harold Land" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר/ביל ברופורד)– 5:26
"Every Little Thing" (ג'ון לנון/פול מקרטני) – 5:24
"Sweetness" (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר/קלייב ביילי) – 4:19
"Survival" (ג'ון אנדרסון) – 6:01
בהוצאה המחודשת של האלבום בשנת 2003 נוספו מספר קטעי בונוס:
"Everydays" (גרסת סינגל) (סטיבן סטילס) – 6:23
"Dear Father "(גרסה מוקדמת שנייה) (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 5:51
"Something's Coming" (ליאונרד ברנשטיין/סטיבן סונדהיים) – 7:09
"Everydays" (גרסה מוקדמת) (סטיבן סטילס) – 5:18
"Dear Father" (גרסה מוקדמת ראשונה) (ג'ון אנדרסון/כריס סקווייר) – 5:31
"Something's Coming" (גרסה מוקדמת) (ליאונרד ברנשטיין/סטיבן סונדהיים) – 8:02
מבצעים

ג'ון אנדרסון - קולות
כריס סקוויר - גיטרה בס וקולות
טוני קיי - קלידים
פטר בנקס - גיטרה
ביל ברופורד - תופים
NGC 4473

| --- | --- |
NGC 4473 בתמונה של סקר השמים הדיגיטלי של סלואן
NGC 4473 בתמונה של סקר השמים הדיגיטלי של סלואן
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  שערות ברניקי
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  8 באפריל 1784
 סוג:  גלקסיה אליפטית
 בהירות נראית:  10.2
 סיווג מורפולוגי:  E5
 עלייה ישרה:  12ʰ 29ᵐ 48.9ˢ
 נטייה:  ‏45.6″ ‏25′ ‏13°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  20.85-
 מרחק:  54,000,000  שנות אור 16,556,291.39  פארסק
 קוטר:  70,710 שנות אור
 מסה:  ‎3.5×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  2,244 ק"מ/שנייה 0.007485  z
NGC 4473 היא גלקסיה אליפטית בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי, הנמצאת במרחק של כ-54 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.2 והיא התגלתה ב-8 באפריל 1784 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1786 תחת הציון II.114. הוא תיאר אותה כעמומה וציין שניתן להבחין בכוכבים בתוכה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה גם כן והכניס אותה לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3030, כשהיא מתוארת כעמומה מאוד ושניתן להבחין בכוכבים שבה. בשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4473, כאשר היא מתוארת כדי בהירה.
תצפית

הגלקסיה נמצאת מעט מצפון למרכזו של צביר הבתולה בחלק שגולש לקבוצת הכוכבים שערות ברניקי, על הגבול עם קבוצת הכוכבים בתולה, כ-8.3 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס, כ-9.9 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה וכ-10.5 מעלות מדרום-דרום-מערב לכוכב α בשערות ברניקי. כ-13 דקות קשת מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת NGC 4477, כ-35 דקות קשת או 0.6 מעלה מצפון-צפון-מערב לה נמצאת NGC 4459 ובמרחק דומה מדרום מערב לה נמצאות "העיניים" - NGC 4435 ו-NGC 4438. במרחק זוויתי של מעלה ומעלה ורבע ממערב-דרום-מערב ל-NGC 4473 נמצאות בהתאמה M86 ו-M84, כשליש מעלה מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4461, כמעלה מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת M87, כ-1.7 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת M89, כ-1.8 מעלות ממזרח-דרום-מזרח לה נמצאת M90, כ-1.75 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאת M91 וכ-1.1 מעלות מצפון-צפון-מזרח לה נמצאת M88, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4473 הוא כ-4.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-70,000 שנות אור, מעט יותר משני שלישים מהקוטר של שביל החלב, מסתה מוערכת בכ-‎3.5×1011‎ מסות שמש, כ-60% ממסת שביל החלב, כאשר למעלה מ-70% ממסתה או כ-‎2.5×1011‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה יש מעט גז ואבק, ולכן יצירה של כוכבים חדשים מתרחשת בקצב נמוך יחסית שמוערך בכ-7.5 מאיות של מסת שמש בשנה, או מסת שמש בכ-13 שנים. בהתאם לכך, אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא די זקנה וגילה הממוצע מוערך בכ-13 מיליארד שנים והמתכתיות של הכוכבים היא רק כ-72% מזו של השמש. במרכז הגלקסיה נמצא חור שחור על-מסיבי שמסתו מוערכת בכ-‎1.1×108‎ מסות שמש והגלקסיה מוקפת במערכת גדולה של צבירים כדוריים שמספרם מוערך בין 270 ל-370. חלק משמעותי מהצבירים הכדוריים מקיפים את הגלקסיה בכיוון הפוך לכיוון התנועה של כוכבי הגלקסיה ושל רוב הצבירים הכדוריים, מה שמצביע על היסטוריה לא שגרתית של התפתחות הגלקסיה. NGC 4473 מתרחקת ממערכת השמש במהירות של 2,244 קילומטר בשנייה, מהירות כפולה ממהירות ההתנועה הממוצעת של צביר הבתולה ביחס למערכת השמש, שהיא רק כ-1,100 קילומטר בשנייה, כך שהגלקסיה נעה במהירות של כ-1,100 קילומטר בשנייה ביחס לצביר שאליו היא שייכת.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 4473
1 2 3 4  NED: NGC 4473
1 2 3  A. Amblard, L. Riguccini, P. Temi, S. Im, M. Fanelli & P. Serra: Star Formation Bimodality in Early-type Galaxies, The Astrophysical Journal, Vol. 783, Iss. 2, article id. 135, p. 17 (2014)
↑  W. Herschel: Catalogue of One Thousand new Nebuae and Clusters of Stars, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 76, p. 476 (1786)
↑  J. F. W. Herschel: Catalogue of nebulœ and clusters of stars, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 154, p. 100 (1864)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p. 126 (1888)
↑  J. Dabringhausen & M. Fellhauer: An extensive catalogue of early-type galaxies in the nearby Universe, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 460, Iss. 4 (2016)
↑  K. L. Rhode: Exploring the Correlations between Globular Cluster Populations and Supermassive Black Holes in Giant Galaxies, The Astronomical Journal, Vol. 144, Iss. 5, article id. 154, p. 5 (2012)
↑  A. B. Alabi, C. Foster, D. A. Forbes, A. J. Romanowsky, N. Pastorello, J. P. Brodie, L. R. Spitler, J. Strader & C. Usher: The SLUGGS Survey: Globular cluster kinematics in a double sigma” galaxy - NGC 4473, Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Vol. 452, Iss. 2, p.2208 (2015)
NGC 4459

| --- | --- |
NGC 4459 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
NGC 4459 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  שערות ברניקי
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  14 בינואר 1787
 סוג:  גלקסיית עדשה
 בהירות נראית:  10.37
 סיווג מורפולוגי:  SA(r)0
 עלייה ישרה:  12ʰ 29ᵐ 00.0ˢ
 נטייה:  ‏42.9″ ‏58′ ‏13°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  20.65-
 מרחק:  53,100,000  שנות אור 16,280,353.2  פארסק
 קוטר:  54,030 שנות אור
 מסה:  ‎1.5×1011‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  1,192 ק"מ/שנייה 0.003976  z
NGC 4459 היא גלקסיית עדשה בקבוצת הכוכבים שערות ברניקי, הנמצאת במרחק של כ-53 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.4 והיא התגלתה ב-14 בינואר 1787 על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, שכלל אותה ברשימת הערפיליות שפרסם בשנת 1789 תחת הציון I.161. הוא תיאר אותה כבהירה מאוד, די גדולה ובעלת צורה לא סדורה. בנו, ג'ון הרשל, צפה בה מספר פעמים והכניס אותה לקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 תחת הציון 1288, כשהיא מתוארת כדי בהירה או עמומה, עגולה ובעלת מרכז בהיר, וכן ציין שיש כוכב עם דרגת בהירות 8 כ-2 דקות קשת מדרום-מזרח לה. הוא הכניס את הגלקסיה גם לקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 תחת הציון GC 3012 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש, תחת הציון NGC 4459, כאשר היא מתוארת כדי בהירה, די גדולה, בעלת צורה לא סדורה ומרכז בהיר, וכן שניתן להבחין בכוכבים בתוכה.
תצפית

הגלקסיה נמצאת בחלקו הצפוני של צביר הבתולה שגולש לקבוצת הכוכבים שערות ברניקי, מעט צפונית לגבול עם קבוצת הכוכבים בתולה, כ-8.7 מעלות ממערב-צפון-מערב לכוכב וינדמיאטריקס, כ-9.7 מעלות ממזרח לכוכב הבולט דנבולה וכ-10.5 מעלות ממערב-דרום-מערב לכוכב α בשערות ברניקי. כ-0.9 מעלות מצפון-מזרח לה נמצאת M88, כ-1.7 מעלות ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאת M91, כ-0.4 מעלות מדרום-מזרח לה נמצאת NGC 4477, כ-0.6 מעלות מדרום-דרום-מזרח לה נמצאת NGC 4473, כמעלה מדרום-דרום-מערב לה נמצאות "העיניים" – NGC 4435 ו-NGC 4438 וכ-1.2 מעלות וכ-1.4 מעלות מדרום-מערב לה נמצאות בהתאמה M86 ו-M84, כולן גלקסיות השייכות גם כן לצביר הבתולה.
תכונות

אורכה הזוויתי של NGC 4459 הוא כ-3.5 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של קרוב ל-55,000 שנות אור, מעט יותר מחצי מהקוטר של שביל החלב, מסתה מוערכת בכ-‎1.5×1011‎ מסות שמש, כרבע ממסת שביל החלב, כאשר למעלה מ-70% ממסתה או כ-‎1.1×1011‎ מסות שמש, היא מסת הכוכבים שבגלקסיה. בדומה לגלקסיות אחרות מסוגה, בגלקסיה יש מעט גז ואבק, ולכן יצירה של כוכבים חדשים מתרחשת בקצב נמוך יחסית שמוערך בכ-7 מאיות של מסת שמש בשנה, או מסת שמש בכ-14 שנים. בהתאם לכך, אוכלוסיית הכוכבים בגלקסיה היא די זקנה וגילה הממוצע מוערך בכ-7 מיליארד שנים והמתכתיות של הכוכבים היא רק כ-80% מזו של השמש. במרכז הגלקסיה נמצאת דיסקת אבק שקוטרה הזוויתי כ-9 שניות קשת ששקול לקוטר של כ-2,300 שנות אור, ונראה שבחלקה הפנימי של הדיסקה עדיין מתרחשת יצירה של כוכבים חדשים. את הגלקסיה מקיפים כ-220 צבירים כדוריים ונראה שבליבת הגלקסיה נמצא חור שחור על-מסיבי שמסתו כ-70 מיליון מסות שמש.