stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת ישר-אל
היסטוריה

התאגדות מייסדי הממלכה החלה זמן קצר לאחר תחילת העשור השני של המאה ה-21, ב-12 בספטמבר 2022 פורסם התקנון של הממלכה שאושר על ידי האספה הכללית של מייסדי ממלכת ישר-אל המגדיר את עקרונות הפעולה וההתנהלות שלה, חודש לאחר מכן ב-14 באוקטובר פורסם טופס חבילת המסמכים.
ב-1 בנובמבר 2022 התקיימה ההכרזה על הקמת ממלכת ישר-אל על ידי מנהיג הממלכה, שי קרמוסטה בקונסוליה המרכזית של הממלכה בזכרון יעקב. בחודשים שלאחר ההכרזה פורסמו טפסים רשמיים של הממלכה כולל הנפקת דרכונים ולוחיות רישוי.
בתחילת 2023 נעצר קרמוסטה בכביש 4 באזור אשדוד על ידי סיירת אופנוענים של אגף התנועה בגין שימוש בלוחית רישוי של הממלכה, במהלך המעצר הציג את עצמו כדיפלומט ושוחרר לדרכו. שבועיים לאחר מכן נעצר שנית במתחם נטוש הסמוך לבית יערי שבעמק החפר ששימש בעבר כבית הבראה של עובדי מדינה, אליו עלו מוקדם יותר מעל ל-5 מחברי הממלכה והכריזו על האזור כשטח בהגנה דיפלומטית, מאוחר יותר פונו בכוח על ידי משטרת ישראל וחלקם אף הועמדו לדין. לאחר הפינוי הראשוני חברי הממלכה פלשו למתחם עוד מספר פעמים ופונו על ידי המשטרה. קרמוסטה הואשם בזיוף סימני זיהוי של רכב, זיוף מסמך ושימוש בו, התחזות לבעל תעודה, הפרעה לשוטר במילוי תפקידו, שימוש בלוחית זיהוי שאינה תקינה ונהיגה ללא רישיון נהיגה ונשפט בבית המשפט השלום בעכו ממנו שוחרר לאחר שבוע. במקביל לאירועים בעמק החפר הוקמה קונסוליה בבניין מגורים במרכז חדרה.
ב-2 בספטמבר כחצי שנה לאחר שפונו מבית יערי השתלטו על אזור מגודר שאורגן כחודש לפני סמוך למחניים חברים של הממלכה ביניהם קרמוסטה והקימו בה קונסוליה, יום למחרת ביקרו באזור פקחי ראשות מקרקעי ישראל בעקבות תלונות של חקלאים וגורשו על ידי חברי הממלכה, ב-4 בספטמבר שוטרי משטרת ראש פינה הגיעו למתחם ונאלצו לפרוץ את הגדר לאחר שחברי הממלכה סירבו לתת לשוטרים להיכנס ואף סירבו להזדהות. במהלך המקרה נעצר קרמוסטה ושלושה אנשים נוספים. ב-21 בספטמבר הוצא צו הריסה מנהלי לציוד שהוצב במתחם.
ב-30 בספטמבר 2024 בשעה 7:00 בעת שאחד מחברי הממלכה גזם עץ בעזרת מסור שרשרת הותקף בפתאומיות על ידי מנהיג הממלכה קרמוסטה, במהלך התקיפה נגרם לחבר שבר בארובית העין, שבר באף, צלע סדוקה ושבר בגב כף היד. קרמוסטה טען כי המותקף נשלח מהשב"כ ואיים לרצוח אותו ואת אשתו.
היסטוריה > אידאולוגית והתנהלות הממלכה

הממלכה דוגלת בריבונות האינדיבידואל וחירות אישית תוך שמת דגש על פוליארכיה – משטר שבו אין שליט יחיד וכל אדם נחשב לריבון בפני עצמו. בממלכה זו, כל אישה היא מלכה וכל גבר הוא מלך, והשוויון בין החברי הממלכה הוא ערך יסוד. כל חברי הממלכה חברים ב-"אספה הכללית של מייסדי ממלכת ישר-אל" שבה מתקבלות החלטות לגבי הממלכה וחוקיה, ולכולם קול שווה בתהליכי קבלת ההחלטות. המנהיג של האספה הממונה על תיאום הדיונים, חסר סמכויות מיוחדות ונחשב לחבר רגיל, כך שהשפעתו על ההחלטות שווה לשאר החברים. בנוסף לכך, הממלכה פועלת לקידום רעיון מלכות דוד.
הממלכה מקדמת ערכים של אהבה, כבוד הדדי, שלום וסביבתנות. כל חבר מחויב לפי תקנון הממלכה להתנהגות מוסרית, להימנע מאלימות ולפעול לשמירה על יחסים הרמוניים עם אחרים ועם הטבע. כמו כן, הממלכה מקדמת את "החוק הטבעי" שנכתב על ידי חבריה, החוק הטבעי מורה כי באדם טבועים ערכים פנימיים המנחים את דרכו והתנהגותו, קיימים כ-11 ערכים טבעיים המדמים את עשרת הדיברות והם - "אל תהרוג, אמון באמת, שתף שפע, כבדו את כל החיים, אהוב את כל היצורים, כבוד הטבע, זכור את אלה שלפניך, חיה ותן לחיות, רצון חופשי, שוויון וצדק לכל ואמון בטבע".
היסטוריה > שם וסמל הממלכה

מקור השם "ישר-אל" מגיע מספר בראשית, פרק לה, פסוק י' ”וַיֹּֽאמֶר־ל֥וֹ אֱלֹהִ֖ים שִׁמְךָ֣ יַעֲקֹ֑ב לֹֽא־יִקָּרֵא֩ שִׁמְךָ֨ ע֜וֹד יַעֲקֹ֗ב כִּ֤י אִם־יִשְׂרָאֵל֙ יִהְיֶ֣ה שְׁמֶ֔ךָ וַיִּקְרָ֥א אֶת־שְׁמ֖וֹ יִשְׂרָאֵֽל”, לפי חברי הממלכה הדרך בה כיום מבטאים את המילה "ישראל" מפסוק זה שגויה מפני שבמקור לא היה שין שמאלית (שׂ) אלה שין ימנית (שׁ), השין השמאלית הייתה ניקוד שהתווסף לפסוק עי ידי הבבלים.
סמל הממלכה מזכיר במבנו את סמלם של שבטי ישראל לפי הקבלה היהודית, פרח צבעוני על רק צהוב בעל שנים עשר עלי כותרת (כמספר השבטים) כאשר החצי הימני של עלי הכותרת הרחבים-אלכסוניים כחול והחצי השמאלי אדום וצבעם של עלי הכותרת הצרים-אלכסוניים צהוב בהיר, עלי הכותרת האופקיים מורכבים מכלל צבעי הסמל בצורה מקווקות.
הערות שוליים

↑  ללא צנזורה - מיכאל בלום (2022-09-29), ממלכת ישר - אל, נבדק ב-2024-10-31
↑  Yashar El (2022-11-01), הכרזה רשמית על ממלכת ישר אל מהקונסוליה הרשמית של הממלכה ברחוב הגת 2, נבדק ב-2024-10-31
↑  יואב איתיאל‏, ברוכים הבאים לממלכת ישר-אל: המדינה "המקבילה" שהוקמה בשרון ומנפיקה תעודות לאזרחיה, באתר וואלה, 2 בפברואר 2023
↑  איילת שגיא, כך גילתה המדינה, כי בלב העיר חדרה הוקמה ממלכה, באתר העיר NEWS - חדשות בחדרה, ‏2023-02-09
↑  יאיר קראוס, כחצי שנה לאחר שפונתה: "ממלכת ישר-אל" הוקמה מחדש בראש פינה, באתר ynet, 4 בספטמבר 2023
↑  הונאת דברים ופגיעה באנשים - ממלכת ישר-אל Yashar-El Kingdom, באתר yashar-el.me
↑  תקנון ממלכת ישר-אל - ממלכת ישר-אל Yashar-El Kingdom, באתר yashar-el.me
↑  החוק הטבעי - ממלכת ישר-אל Yashar-El Kingdom, באתר yashar-el.me
↑  כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי (2023-02-05), הכירו את ממלכת ישר-אל: ישות ריבונית שהחליטה להתנתק ממדינת ישראל, נבדק ב-2024-10-31
פרדינאן בויסון

| --- | --- |
צילום דיוקן מ-1920
 לידה:  20 בדצמבר 1841 הרובע הראשון לשעבר של פריז, צרפת 
 פטירה:  16 בפברואר 1932 (בגיל 90) טיילואה-סנט-אנטואן, צרפת 
 מדינה:  צרפת
 השכלה:  הפקולטה לאמנויות של פריז (1891)  תיכון קונדורסה 
 מעסיק:  הפקולטה לאמנויות של פריז, אוניברסיטת נשאטל, סורבון 
 תפקיד:  חבר האספה הלאומית הצרפתית (1902–1924)  נשיא (1914–1926)  נשיא (1902–1906) 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית, הרדיקלית והרדיקל-סוציאליסטית 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1927)  קצין בכיר בלגיון הכבוד (1924)  פרס מרסלן גרן (1892) 
 
פרדינאן אדוארד בויסון (בצרפתית: Ferdinand Édouard Buisson;‏ 20 בדצמבר 1841, פריז – 16 בפברואר 1932, טיילואה, סנט אנטואן, צרפת) היה איש חינוך ופוליטיקאי צרפתי שוחר שלום, פילוסוף בהכשרתו. השתייך למפלגה הרדיקל-סוציאליסטית בצרפת. הוא עמד בראש הליגה לחינוך בצרפת משנת 1902 עד שנת 1906, ואת הליגה הצרפתית לזכויות האדם משנת 1914 עד שנת 1926. בשנת 1927 הוענק לו פרס נובל לשלום יחד עם הגרמני לודוויג קווידה.
בויסון היה יושב ראש האיגוד הלאומי של החושבים החופשיים. בשנת 1905 היה יושב ראש הוועדה הפרלמנטרית ליישום הפרדת הדת מהמדינה.
בעת מאבקיו למען חינוך חופשי מהדתות הממוסדות, בין השאר, באמצעות הליגה לחינוך, טבע בויסון את המונח "חילוניות".
ביוגרפיה

פרדינאן בויסון נולד ב-1841 בפריז, לאביו השופט הפרוטסטנטי, ממוצא נורמדני פייר ביוסון, ולאמו הצעירה מאביו בעשרים ותשע שנים, אמלי-אדל דה ריבוקור, בתו של אורג פיקרדי. האב כיהן כשופט בבית המשפט בעיר סנט אטיין.
ביוגרפיה > לימודיו

התחנך בילדותו ברוח הכנסייה הרפורמית הצרפתית. בואסון למד במכללה ד'ארז'נטאן ובבית ספר תיכון בסנט אטיין, אך עזב את בית הספר בגיל שש-עשרה כדי לסייע לפרנסת המשפחה לאחר מות אביו. לאחר סיום לימודי התיכון בתיכון קונדורסה בפריז למד תואר ראשון באוניברסיטת פריז. בהמשך עבר מבחנים להסמכה להוראת פילוסופיה. בגיל חמישים ואחת, עשה דוקטורט בספרות.
הערות שוליים

↑  Ferdinand Buisson (1841-1932) | Musée virtuel du Protestantisme, www.museeprotestant.org
↑  James F. McMillan, France and Women, 1789-1914: Gender, Society and Politics, Psychology Press, 2000. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303183505171  PLWABN: 9810704038105606  BIBSYS: 1010613  BNC: 000275695  BNE: XX1213627  BnF: cb12192766t (data)  CiNii: DA02838667  GND: 119260204  HDS: 011063  ISNI: 0000 0001 2121 5367  LCCN: n90631949  Léonore: 60083  NDL: 01103519  NKC: skuk0001893  NLA: 36185530  NTA: 068380496  RERO: 02-A003056023  SNAC: w6975wz7  SUDOC: 030531098  Trove: 1225670  VcBA: 495/154955  VIAF: 14816193   WorldCat (עם VIAF): 14816193
ספר המעשים

ספר המעשים הוא אוסף סיפורים קצרים, בעלי אופי סוריאליסטי, מאת ש"י עגנון. האוסף הוא מרכיב עיקרי של הכרך "סמוך ונראה". ברוך קורצווייל עמד על אופיים המיוחד של הסיפורים: "האופייני לסיפורים אלה הוא, שמציאותם מכילה אמנם יסודות המציאות הרגילה, אבל יסודות אלה קשורים זה לזה קשר שרירותי כביכול, החורג לעיתים קרובות מהחוקיות הקאוזאלית, השוררת במציאותנו היום-יומית". בפרט מטושטשים גבולות הזמן והמקום ומתבטלת ההפרדה בין החיים למתים.
תולדות "ספר המעשים"

ב-13 במאי 1932 פרסם עגנון ב"דבר" מקבץ של חמישה סיפורים קצרים שכותרתו "ספר המעשים". סיפורים אלה היו שונים באופיים מסיפוריו הקודמים של עגנון, ויש שהשוו אותם לסיפוריו של קפקא. סיפורים אלה הם:
"האבטובוס האחרון": הסיפור מתרחש במקום שמבחינת מאפייניו הוא שילוב של בוצ'אץ', ברלין וירושלים. המספר ממתין לאוטובוס ותוך כדי המתנה פוגש את זקנו שהגיע מעולם המתים. כיוון שהמספר מחמיץ את האוטובוס האחרון, הוא עובר עם זקנו לחשמלית. זקנו החליק ונפל, אך "הואיל והוא היה מת לא הבהילתני נפילתו, שהרי המתים אין להם הרגשה גופנית".
"התעודה": המספר מגיע למשרד על מנת לקבל תעודה הנחוצה לקרובו. לאחר המתנה של שלושה ימים הוא מתקבל אצל פקיד המוכר לו מתפקידו כרוקח. יתר הממתינים בתור דוחקים את המספר אל מרפסת גדולה שצפה על פני מים רבים.
"אל הרופא": המספר יוצא לחפש רופא לאביו ולבתו, ובדרך מעכבו מר אנדרמן.
"הנרות": המספר מגיע אל ביתו של חיים אפרופו, שבו פזורים נרות לבנים במנורות נחושת. משם הוא ממשיך לים, שבו רוחצים אנשים רבים. הוא עולה על גשר היוצא לים, והגשר הזדעזע והתחיל מרתת.
"ידידות": סדרה של אירועים מוזרים פוקדת את המספר, במפגשיו עם מרת קלינגל, דוקטור רישל ומר יעקב צורב. הוא אינו מסוגל לחזור לביתו, משום ששכח היכן הוא גר.
טרם פרסום הסיפורים התלבט עגנון האם לפרסמם, משום שלא מצא כדוגמתם, ובעצת אשתו נועץ בדב סדן, שהמליץ לפרסמם. ואכן, לאחר פרסום הסיפורים, כתב ברל כצנלסון, עורך "דבר", לעגנון, כי הם "משונים" והוסיף: "יודע אני אמנם בקוראי שרובם יתמהו, כי לא ראו כזאת בעגנון, ואף אני לא אתברך בנפשי כי לנתי בעומקם". עגנון סיפר: "מה אמרו עליהם חברינו הסופרים? חוץ מביאליק לא אמר עליהם אדם מלה טובה", והוסיף: "כמה שהשתדל ביאליק להוציא ממני סוד ספר המעשים השתדלתי אני להסתירו ממנו".
חוקר הספרות דן לאור הציג את ייחודם של סיפורים אלה:
בשנים שלאחר מכן פרסם עגנון בכתבי עת סיפורים נוספים של "ספר המעשים". בקיץ 1941 יצא לאור "אלו ואלו", הכרך השמיני בסדרת כל סיפורי עגנון (שהחלה לצאת לאור בשנת 1931), ובו 47 סיפורים, ובהם 13 סיפורי "ספר המעשים" (ובהם הסיפור "פת שלימה"). במהדורת 1953 של כל סיפורי עגנון הועברו סיפורי "ספר המעשים" לכרך "סמוך ונראה", ומספרם גדל ל-20.
לקריאה נוספת

אהרן הראל-פיש, "דימויים רפלקסיביים ב’ספר המעשים’", חקרי עגנון (תשנ"ד), עמ' 196-189.
דב סדן, "לעניין ספר המעשים", בספר יובל שי (תשי"ח), עמ' 38-27
ראובן מירקין, "לקראת מהדורה מדעית של עגנון: חמשת סיפוריו הראשונים של 'ספר המעשים'", קובץ עגנון ב (תש"ס), עמ' 348-291
הלל ברזל, "המשל הפתוח כמפתח ל'ספר המעשים' לש"י עגנון", הספרות ד, 1973, עמ' 298–332
הלל ברזל, "גלוי ונעלם - ספר המעשים", בספרו המאה החצויה - ממודרניזם לפוסט-מודרניזם, ספרית פועלים, 2011, עמ' 308-293
זיוה שמיר, בדרך לבית אבא: מציאות והמצאה בסיפוריו המוזרים של ש"י עגנון, הוצאת ספרא, 2013
ניצה בן דב "תינוק על אסקופת הבית: עיון בסיפור 'מדירה לדירה'", בספר: גבורות למאזנים: קובץ ספרותי מיוחד במלאת 80 שנה לביטאון אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל (2010), עמ' 250-244.
ניצה בן דב, "הסיפור 'במצולות' כפרדיגמה ליחסי יהודים פולנים", עי"ן גימ"ל - כתב עת לחקר יצירת עגנון, גיליון ב' (תשע"ג-2021), עמ' 45-40
ניצה בן דב, לערוך השוואה בין "הגלגול" של קפקא לבין הסיפור "פת שלימה" של עגנון, באתר הארץ, 3 ביוני 2024
הערות שוליים

1 2  ברוך קורצווייל, הקדמה ל"ספר המעשים", בספרו מסות על סיפורי ש"י עגנון, הוצאת שוקן, 1962 עמ' 85-74.
↑  ש"י עגנון, ספר המעשים, דבר, 13 במאי 1932
1 2 3  ש"י עגנון, מעצמי אל עצמי, הוצאת שוקן, 2000, הפרק "לדב סדן", עמ' 256
↑  דן לאור, ש"י עגנון, מרכז זלמן שזר, 2008, עמ' 88.
↑  זיוה שמיר, בדרך לבית אבא: מציאות והמצאה בסיפוריו המוזרים של ש"י עגנון, הוצאת ספרא, 2013, עמ' 64-61
↑  גרשם שלום, "ש"י עגנון - אחרון הקלסיקאים העבריים?", באוסף כתביו עוד דבר, הוצאת עם עובד, 1989, עמ' 355.
↑  ברוך קורצווייל, "פת שלימה", גזית ד', שבט-תמוז תש"ב, עמ' 147-145. נכלל גם בספרו מסות על סיפורי ש"י עגנון, במאמר בשם "ניתוח הסיפור 'פת שלימה' כדוגמה לפיענוח סיפורי 'ספר המעשים'", עמ' 94-86.
↑  זיוה שמיר, בדרך לבית אבא: מציאות והמצאה בסיפוריו המוזרים של ש"י עגנון, הוצאת ספרא, 2013, עמ' 53-52
↑  שחר ארזי, בעקבות אהבה אבודה - לטייל בירושלים עם ש"י עגנון, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004
↑  צבי מרק, על מקורותיו של ספר המעשים לש"י עגנון: עיון בסיפור "השיר אשר הושר", עי"ן גימ"ל: כתב עת לחקר יצירת עגנון, א (תשע"א), עמ' 20–34
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
רוברט הובר

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1937 (בן 87) מינכן, גרמניה 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית של מינכן  אוניברסיטת קארדיף  אוניברסיטת דויסבורג-אסן 
 תלמידי דוקטורט:  יוהאן דייזנהופר, Saulius Gražulis, Nediljko Budisa 
 פרסים והוקרה:  אות רנטגן (2004)  חבר זר של החברה המלכותית (13 במאי 1999)  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (1997)  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1993)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1993)  מדליית סיר הנס קרבס (1992)  פרס נובל לכימיה (1988)  מדליית ריכרד קון (1987)  פרס אמיל פון בהרינג (1982)  מדליית אוטו ורבורג (1977) 
 
רוברט הובר (בגרמנית: Robert Huber; נולד ב-20 בפברואר 1937) הוא ביוכימאי גרמני, שזכה ב-1988 בפרס נובל לכימיה יחד עם יוהאן דייזנהופר והארטמוט מישל על גילוי המבנה המרחבי של קומפלקס החלבונים החיוני לתהליך הפוטוסינתזה שמתרחש בחיידקים.
ביוגרפיה

רוברט הובר נולד בעיר מינכן. אביו סבסטיאן, היה קופאי בבנק, ואמו הלן הייתה עקרת בית שגידלה את ילדיה - רוברט ואחותו הקטנה.
רוברט נכנס בשנת 1947 ל-humanistische karls, גימנסיה במינכן, כדי ללמוד לטינית ויוונית. הוא עזב הגימנסיה בשנת 1956, והתחיל ללמוד כימיה באוניברסיטת מינכן הטכנית (Munich Technical University), שם השלים דוקטורט, ואחר כך, בשנת 1976, קיבל את התואר פרופסור. בשנת 1972, הובר הצטרף לצוות מכון מקס פלנק לביוכימיה (max plank institute for biochemistry) והפך למנהל בו. הובר זכה בשנת 1988 בפרס נובל לכימיה יחד עם יוהאן דיזנהופר והארטמוט מישל על גילוי המבנה השלם של החלבון המורכב, שממלא תפקיד מרכזי בתהליך הפוטוסינתזה שמתרחש בחיידקים.
הובר התחתן עם כריסטה אסיג בשנת 1960. נולדו להם ארבעה ילדים (שני בנים ושתי בנות). שלושה מילדיו לומדים כלכלה, ובת נוספת לומדת ביולוגיה.
מחקרו

הובר הוא מומחה עולמי בשימוש בקרינת x לצורך גילוי המבנה האטומי למולקולות מורכבות כמו חלבונים. בשנים 1982–1985 הובר עבד עם דיזנהופר ומישל על גילוי המבנה האטומי השלם של החלבון המרכזי בתהליך הפוטוסינתזה שמתרחשת בחיידקים (חלבון המורכב מלמעלה מ-10,000 אטומים). בשנת 1985, השלושה הצליחו לגלות את המבנה השלם של חלבון זה, ועל גילוי זה זכו בפרס נובל לכימיה בשנת 1988. המחקר שערכו עזר רבות בהבנת המנגנונים הפעילים בתהליך הפוטוסינתזה, וחשף דמיון בין תהליכי הפוטוסינתזה שמתרחשים בחיידקים לבין תהליכי הפוטוסינתזה שמתרחשים בצמחים.
הערות שוליים

1 2 3  אנציקלופדיה בריטניקה : robert huber, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
1 2  פרס נובל : chemistry : robert huber, באתר פרס נובל
↑  מכון מקס פלנק לביוכימיה : Robert Huber, באתר מכון מקס פלנק לביוכימיה (ארכיון)
↑  אנציקלופדיה בריטניקה: Johan Deisenhofer, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| זוכי פרס נובל לכימיה |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | ואן 'ט הוף (1901) • פישר (1902) • ארהניוס (1903) • רמזי (1904) • פון באייר (1905) • מואסאן (1906) • בוכנר (1907) • רתרפורד (1908) • אוסטוולד (1909) • וולך (1910) • קירי (1911) • גריניאר, סבטייה (1912) • ורנר (1913) • ריצ'רדס (1914) • וילשטאטר (1915) • לא הוענק (1916–1917) • הבר (1918) • לא הוענק (1919) • נרנסט (1920) • סודי (1921) • אסטון (1922) • פרגל (1923) • לא הוענק (1924) • ז'יגמונדי (1925) |  |
| 1926–1950 | סוודברג (1926) • וילנד (1927) • וינדאוס (1928) • הרדן,  פון אוילר-שלפין (1929) • פישר (1930) • בוש,  ברגיוס (1931) • לאנגמיור (1932) • לא הוענק (1933) • יורי (1934) • פרדריק ז'וליו-קירי, אירן ז'וליו-קירי (1935) • דביי (1936) • הוורת', קארר (1937) • קון (1938) • בוטנאנדט, רוז'יצ'קה (1939) • לא חולק (1940–1942) • דה הוושי (1943) • האן (1944) • וירטאנן (1945) • סאמנר, נורתרופ, סטנלי (1946) • רובינסון (1947) • טיסליוס (1948) • ג'יוק (1949) • דילס, אלדר (1950) |  |
| 1951–1975 | מקמילן, סיבורג (1951) • מרטין, סינג' (1952) • שטאודינגר (1953) • לינוס פאולינג (1954) • ויניו (1955) • הינשלווד, סמיונוב (1956) • טוד (1957) • סנגר (1958) • היירובסקי (1959) • ליבי (1960) • קלווין (1961) • פרוץ, קנדרו (1962) • ציגלר, נטה (1963) • הודג'קין (1964) • וודוורד (1965) • מוליקן (1966) • אייגן, נוריש, פורטר (1967) • אונסאגר (1968) • ברטון, האסל (1969) • ללואר (1970) • הרצברג (1971) • אנפינסן, מור, סטיין (1972) • פישר, וילקינסון (1973) • פלורי (1974) • קורנפורת', פרלוג (1975) |  |
| 1976–2000 | ליפסקומב (1976) • פריגוז'ין (1977) • מיטשל (1978) • בראון, ויטיג (1979) • ברג, גילברט, סנגר (1980) • פוקוי, הופמן (1981) • קלוג (1982) • טאובה (1983) • מריפילד (1984) • האופטמן, קרל (1985) • הרשבאך, לי, פולני (1986) • קראם, להן, פדרסן (1987) • דייזנהופר, הובר, מישל (1988) • אלטמן, צ'ק (1989) • קורי (1990) • ארנסט (1991) • מרקוס (1992) • מוליס, סמית' (1993) • אולה (1994) • קרוצן, מולינה, רולנד (1995) • סמולי, קורל, קרוטו (1996) • בויר, ווקר, סקואו (1997) • קוהן, פופל (1998) • זוויל (1999) • היגר, מקדיארמיד, שירקאווה (2000) |  |
| 2001 ואילך | נולס, נויורי (2001) • ויטריך, פן, טנקה (2002) • אגרה, מק'קינון (2003) • צ'חנובר, הרשקו, רוז (2004) • שובן, גרבס, שרוק (2005) • קורנברג (2006) • ארטל (2007) • שיממורה, צ'לפי, טסיין (2008) • יונת, רמאקרישנן, סטייץ (2009) • הק, נגישי, סוזוקי (2010) • שכטמן (2011) • לפקוביץ', קובילקה (2012) • ורשל, קרפלוס, לויט (2013) • בציג, הל, מורנר (2014) • לינדל, מודריץ', סנקאר (2015) • סטודרט, סובאז', פרינחה (2016) • דובושה, פרנק, הנדרסון (2017)  • ארנולד, סמית', וינטר (2018) • גודאינף, ויטינגהאם, יושינו (2019) • שרפנטייה, דאודנה (2020) • ליסט, מקמילן (2021) • ברטוצי, מלדל, שארפלס (2022) • יקימוב, בוונדי, ברוס (2023) • בייקר, ג'מפר, הסביס (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CANTIC: a11361591  GND: 131418076  ISNI: 0000 0001 1203 7087  LCCN: n81131002  SNAC: w6h13mcb  SUDOC: 12405613X  VIAF: 45433616   WorldCat (עם VIAF): 45433616
ירח כחול

ירח כחול הוא שם הניתן למופע ירח מלא בשני מקרים שונים - ירח כחול חודשי וירח כחול עונתי. למרות שמו, בפועל אין צבע הירח שונה במועדים אלה.
ירח כחול חודשי

על פי רוב, ירח מלא מופיע רק פעם אחת במהלך חודש. ההפרש בין מופעים של ירח מלא הוא 29.5 ימים. בלוח שנה שמשי, בו החודשים לא מבוססים על הירח, מחזור הירח זז בכל חודש. בלוח הגרגוריאני מרבית החודשים הם בני 30 או 31 יום, כך ששני ירחים מלאים יכולים ליפול בחודש אחד. המאורע הזה מתרחש כל שנתיים וחצי בממוצע. בלוחות שנה ירחיים או ירחיים-שמשיים, כגון העברי, המוסלמי או הסיני הדבר לא אפשרי.
ירח כחול עונתי

מופע ירח מלא שלישי בעונה קלנדרית שבה ארבעה מופעי ירח מלא.
ירח כחול נראה

קיימת תופעה בה פליטה של גזים לאוויר הלילה משנה את תכונות האופטיות שלו, כך שהירח נראה גוון כחול. ירחים כחולים הופיעו בשנת 1983, לאחר התפרצותו של הר הגעש אל צ'יצ'ון (El Chichon) במקסיקו. כמו כן נתקבלו דיווחים על ירחים כחולים, שהופיעו אחרי ההתפרצות סנט הלנס ב-1980 ופינטובו ב-1991 ובעקבות שריפות שהשתוללו בביצות באלברטה ב-1950.
מקור השם

האמריקאים הילידים חילקו את השנה לפי מופעי הירח המלא, כאשר בכל שנה יש 12 ירחים מלאים, ובכל עונה יש 3 ירחים מלאים. השמות שניתנו לכל ירח מלא היו קשורים לזמן ולעונה שבה הופיע. כדי שלוח השנה לא ישתבש בשנה שבה יש 13 ירחים מלאים, נחשב הירח הכחול כירח יוצא דופן ולכן קיבל שם שונה מהשאר (בדומה לשנה מעוברת בלוח השנה העברי). גם החוואים האמריקאים אימצו שיטה זו והיא הפכה להיות נפוצה במאה ה-19 וה-20.
מקור השם הוא (כנראה) לא הצבע הכחול אלא המילה "belewe" שמשמעותה "לבגוד". בנצרות, התענית שלפני חג הפסחא נקבעת לפי הירח המלא האחרון של החורף, ומסתיימת בירח המלא הראשון של האביב. לכן אם יופיע ירח כחול בין שני אירועים אלה הירח כאילו "בוגד" במאמינים וגורם להם לצום חודש נוסף.
ראו גם

הירח
כדור הארץ
הערות שוליים

↑  Almanac, Old Farmer's. "Full Moon Names". Old Farmer's Almanac. נבדק ב-2016-10-15.
↑  "What is a Blue Moon? - Farmers' Almanac". Farmers' Almanac (באנגלית). 2009-08-24. אורכב מ-המקור ב-2016-10-24. נבדק ב-2016-10-15.
↑  "What Is A Blue Moon - Variations of a Full Moon". Sky & Telescope (באנגלית). 2006-07-27. נבדק ב-2016-10-15.
פלמינגואיים

| פלמינגואיים |
| --- | --- |
 פלמינגו מצוי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פלמינגואים
משפחה:: פלמינגואיים
שם מדעי
 Phoenicopteridae ‏בונפרטה, 1831
תחום תפוצה


פלמינגואיים (שם מדעי: Phoenicopteridae) היא משפחה של עופות מים – המשפחה היחידה ששרדה בסדרת הפלמינגואים. כיום היא כוללת שישה מינים בשלושה סוגים, אשר מצויים בכל חלקי תבל מלבד אוסטרליה ואנטארקטיקה. המינים פלמינגו מצוי ופלמינגו זוטר חולפים לעיתים בשמי ישראל, אך אינם מקננים בה.
מאפיינים

הפלמינגואים ארוכי רגליים וצוואר, וגופם דק וארוך. צווארם ורגליהם יוצרים קו אופקי במעופם. מקורם עבה ונטוי במרכזו לכיוון מטה. הם נולדים בצבע אפור, ומשום שהם אוכלים סוג אצות שמכילות פיגמנט בטא קרוטן, הם הופכים לוורודים או אדמדמים. הזכר והנקבה דומים בחזותם, מלבד הבדל קטן בגודל גופם. בצווארם הארוך 19 חוליות ובכנפיהם 12 אברות. הם חברותיים ומתקבצים ללהקות ענק. הם מקננים במושבות צפופות ומבודדות.
שם

מקור השם פלמינגו (Flamingo) בפורטוגזית, שבה פירושו: "להבה יוקדת". פירוש שמם המדעי הוא: "בעלי כנף אדומה" - שם המבוסס על הפניקס, עוף החול האגדי בעל הכנפיים האדומות כאש, שסימל אצל המצרים הקדמונים את השמש ופולחנו נערך בהליופוליס. גם בעברית שם העוף נגזר מצבעו: בספרו "תולדות הטבע" משנת 1866 מכנה שלום יעקב אברמוביץ' (הוא מנדלי מוכר ספרים) את הפלמינגו "להבי" - על שם צבעו הוורוד כלהבה. עם זאת, כיום הוא קרוי בעברית שקיטן.
מיון

סוג Elornis - נכחד
סוג Harrisonavis - נכחד
סוג Leakeyornis - נכחד
סוג פלמינגו (Phoenicopterus) - בו 3 מינים
סוג ומין יחיד פלמינגו זוטר (Phoeniconaias minor)
סוג פלמינגו צהוב-מקור (Phoenicoparrus) - בו 2 מינים
מיון > מינים

| שם | שם מדעי | תמונה | אורך | תפוצה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פלמינגו מצוי | Phoenicopterus ruseus |  | 110-150 ס"מ | אפריקה, אירופה ואסיה |
| פלמינגו זוטר | Phoenicopterus minor |  | 80-90 ס"מ | אפריקה. לעיתים נדירות בדרום אסיה |
| פלמינגו אמריקאי | Phoenicopterus ruber |  | 120-140 ס"מ | מפלורידה דרומה לאמריקה המרכזית |
| פלמינגו צ'יליאני | Phoenicopterus chilensis |  | 110-130 ס"מ | דרום אמריקה |
| פלמינגו האנדים | Phoenicopterus andinus |  | 102-110 ס"מ | הרי האנדים בדרום אמריקה |
| פלמינגו ג'יימס | Phoenicopterus jamesi |  | 90-92 ס"מ | דרום אמריקה |
ירח-על

.
הירח-על ב-19 במרץ 2011 (מימין), בהשוואה לירח רגיל מ-20 בדצמבר 2010 (משמאל), כפי שהם נראים מכדור הארץ.
הירח-על מ-19 במרץ 2011 כשהירח היה במרחק של 356,577 קילומטרים מכדור הארץ. בפעם האחרונה שהירח היה כה קרוב לכדור הארץ הייתה ב-1993. בעת הירח-על הזה הירח היה כ-30% בהיר יותר וכ-14% גדול יותר מהירח המלא הקטן ביותר.
ירח-על (באנגלית: Supermoon) הוא מצב שבו הירח נמצא בנקודה קרובה ביותר במסלולו לכדור הארץ וכתוצאה מכך דיסק הירח נראה יותר גדול. שמו הטכני של הירח-על הוא "פריגיאה-סיזיגיות" של מערכת ארץ-ירח-שמש. השם "ירח-על" אינו אסטרונומי ומקורו באסטרולוגיה המודרנית.
קישור של ירח לתופעות הגאות והשפל הוביל לטענה שתופעת הירח-על קשורה לסיכון מוגבר לאירועים כגון רעידת אדמה או התפרצות געשית, אך הראיות לקישור כזה באופן נרחב אינן משכנעות.
התופעה הנגדית, אפוגיאה, נקראת גם "מיקרו-ירח" אך שם זה אינו נפוץ כמו ירח-על.
יש להבדיל בין ירח-על לתופעת אשליית הירח שהיא אשליה אופטית הגורמת לירח להיראות גדול יותר משמעותית כשהוא נמצא בקרבת האופק יחסית לגודלו כשהוא ברום הרקיע.
מרחק

המרחק של הירח נע בכל חודש בין כ-357,000 קילומטר וכ-406,000 קילומטר כתוצאה ממסלולו האליפטי סביב כדור הארץ (המרחקים הנתונים הם בין מרכז כדור הארץ למרכז הירח).
ירח מלא בעת ירח-על גדול יותר בקוטר בכ-14% (ובכ-30% בשטח) ומאיר 30% אחוז חזק יותר מהירח המלא הקטן ביותר.