stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבד אל-רחמן תמראז
ביוגרפיה

תמראז נולד בשנת 1942 באיסדוד. במהלך מלחמת העצמאות נמלטה משפחתו מהעיירה לרצועת עזה ועברה להתגורר במחנה הפליטים ג'בליה. במקצועו היה תמראז מחלק בלוני גז. בשנת 1968 תמראז אימץ את תורת האחים המוסלמים בהשפעתו של השייח' אחמד יאסין, הוא חזר לאסלאם ונעשה ממקורביו של יאסין. בשנת 1974 היה ממלוויו של יאסין בעלייה לרגל למכה במסגרת החג'.
בשנת 1983 יאסין החליט על הקמת ארגון ג'יהאד צבאי לשם מלחמה בישראל, בעקבות גירוש אש"ף מלבנון והיחלשותו של יאסר ערפאת. לשם כך גויס תמראז והוטל עליו להשיג אמצעי לחימה עבור הארגון. באפריל 1984 נסע תמראז לירדן, במסווה של ביקור משפחתי, כדי לגייס כספים ונשק עבור יאסין. במהלך הביקור בעמאן נפגש עם נציג האחים המוסלמים בפרלמנט הירדני וקיבל ממנו 800 דינר למטרות רכישת אמל"ח. תמראז חזר לעזה, ובסוף אפריל 1984 הקים יחד עם יאסין ועם אבראהים מקאדמה את ארגון אל-מוג'אהדון אל-פלסטיניון, ובמשך שנה גויסו מספר פעילים נוספים ונרכשו אמצעי לחימה רבים. ביוני 1984 נתפסו עשרות רובים ומקלעים בביתו של יאסין בידי השב"כ, וחברי הארגון נעצרו.
במשפט שנערך בבית הדין הצבאי בעזה באוגוסט 1984 נדון תמראז ל-12 שנות מאסר בעוון הקמת מחתרת חמושה וכוונה לפגוע במדינת ישראל. שלא כמו שאר חברי הארגון תמראז לא שוחרר בעסקת ג'יבריל בשנת 1985. הוא שוחרר בתום ריצוי עונשו.
בניו של תמראז המשיכו את פעילות הטרור, במסגרת ארגון חמאס שהוקם בדצמבר 1987. בנו הבכור מאהר היה אחד מפעילי החמאס שגורשו ללבנון בדצמבר 1992. בן אחר, צהיב, ביצע פיגוע התאבדות באמצעות מכונית תופת ליד כפר דרום ב-29 באוקטובר 1998.
הערות שוליים

↑  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 257-258
1 2 3  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 258
סינמה ג'נין

קולנוע ג'נין לפני פתיחתו המחודשת
סינמה ג'נין הוא בית קולנוע בג'נין שברשות הפלסטינית.
בית הקולנוע מכיל כ-335 מקומות ישיבה בתוך האולם, ועוד כ-700 מקומות לצפייה במסך גדול שמוצב מחוץ לאולם עצמו. חלק ניכר מהכסף ששימש לבניית בית הקולנוע הושג באמצעות תרומות. בין היתר, תרמו לבית הקולנוע הזמר רוג'ר ווטרס, משרד החוץ הגרמני ועוד.
היסטוריה

בניין הקולנוע כולל כ-300 מקומות ישיבה, בית קפה, מתחם גלריית אומנות וספרייה בחסות מכון גתה הגרמני. הספרייה והקולנוע מציעים תערוכות תרבות ושיעורי השפה גרמנית. בית הקולנוע נפתח ב-1957 אך נסגר ב-1987 עם פרוץ האינתיפאדה הראשונה.
מאז ועד אוגוסט 2010 עמד בית הקולנוע שומם, אך בעקבות יוזמה פלסטינית-גרמנית שבמסגרתה שופץ הקולנוע וחודשו מתקניו (התוקנו מחדש לוחות סולאריים ושופצו תשתיות החשמל של המקום) ולאחר מכן הוחלט לפתוח אותו מחדש. בטקס הפתיחה המחודשת של הקולנוע נכחו מספר בכירים ברשות הפלסטינית ואף ידוענים, בהם ביאנקה ג'אגר, גרושתו של מיק ג'אגר מהרולינג סטונז, ראש הממשלה הפלסטיני, סלאם פיאד וכן זכריא זביידי, ממפקדי התנזים באינתיפאדה השנייה. מלבד הטקס עצמו הקולנוע לקח חלק מ"פסטיבל הקולנוע של ג'נין". עוד פורסם כי בבית הקולנוע יוקרנו הסרטים "ג'נין ג'נין" של מוחמד בכרי ו"הילדים של ארנה" וכן הסרט "הלב של ג'נין".
בדצמבר 2016 פורסם כי האתר בו נמצא בית הקולנוע נמכר ובמקומו ייבנה מרכז קניות.
ביקורת

הקולנוע חטף לעיתים קרובות ביקורת מפלסטינים רבים אשר החרימו את הקולנוע בטענה כי גברים ונשים שלא בהכרח נשואים ישבו יחד בקולנוע ואף שתו שם אלכוהול. בעקבות כך מספר המבקרים במקום הלך והתמעט.
הערות שוליים

↑  אחרי 23 שנים: סינמה ג'נין נפתח, באתר וואלה, 5 באוגוסט 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספינל

ערך זה עוסק במינרל שהוא גם אבן חן. אם התכוונתם למשפחה של מינרלים, ראו .
| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  MgAl2O4
 מערך קריסטלוגרפי:  איזומטרי (קובייתי)
 צורת הגביש:  בדרך כלל אוקטהדרון, אבל גם דודקהדרון.
 צבע:  מגוון. בעיקר אדום, אבל גם כחול, סגול, חום, ירוק ושחור.
 ברק:  זגוגי
 שקיפות:  בדרך כלל שקוף עד שקוף למחצה לפעמים אטום.
 פצילות:  אין
 שבירה:  דמוית קונכייה, בלתי שווה.
 קשיות:  7.5 עד 8 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.7-3.6
 שרטוט:  לבן
 מינרלים נלווים:  קלציט, דולומיט, קורונדום וגרניט.
ספינל הוא מינרל שהוא גם אבן חן.
תיאור

נוסחת הספינל היא MgAl2O4. צורת תא היחידה של הסריג היא מארז צפוף קובייתי הבנוי מטטרהדרונים שבמרכזם אטום מגנזיום, וקדקודיהם אטומי חמצן, ואוקטהדרונים שבמרכזם אטום האלומיניום. צורת הגביש הנפוצה היא אוקטהדרון, לרוב כגבישים תאומים. המינרל יכול להיות חסר צבע אבל לרוב צבעו אדום, כחול, ירוק, צהוב, חום או שחור. בעבר התגלה בסרי לנקה ספינל נדיר בצבע לבן, אך כיום אין יודעים את מקורו. את הספינל מוצאים בחצץ אבני החן שבסרי לנקה, ובאבני הגיר במיאנמר, בתאילנד, בברזיל ובאפגניסטן. בגלל צבעו האדום נעשה לעיתים שימוש בספינל הזול יותר כתחליף לאודם. בכתר הקיסרי הבריטי, המשמש להכתרת מלכי אנגליה, יש אבן הקרויה "אודם הנסיך השחור" (Black Prince's Ruby), שהיא בעצם ספינל. גם אבן החן המכונה "אודם טימור" (Timur Ruby) בתכשיטי המלכה היא ספינל.
מקור שמו של המינרל אינו ודאי. אחת ההשערות היא כי מקורו מהמילה היוונית "ספינה", שפירושה "קוץ", רמז לצורת הגביש של המינרל. ספינל אדום שקוף היה קרוי "אודם ספינל" או "אודם באלאס", ובזמנים קדומים לא הבדילו בינו לבין אבן אודם אמיתית. הכינוי "באלאס" הוא קיצור של באלאסקיה, שמו הקדום של חבל בדחשן, אזור במרכז אסיה המצוי במעלה הנהר קוקצ'ה, אחד מיובליו של האמו דריה. ספינל צהוב מכונה רוביקלה.
ניתן למצוא ספינל שהוא מינרל מותמר גם כמינרל ראשוני בסלעי יסוד בסיסיים, משום שבמאגמה היוצרת סלעי יסוד אלה, תחמוצת האלומיניום אינה עוברת תהליכים ליצירת פצלת השדה אלא מתגבשת לקורונדום או מתרכבת עם מגנזיום ליצירת ספינל. זו הסיבה מדוע מוצאים ספינל ואודם יחד.
על שם המינרל ספינל קרויה קבוצה שלמה של מינרלים, קבוצת הספינל. הנוסחה הכללית של המינרלים במשפחה היא X)(Y)2O4), כאשר X מייצג קטיונים מתכתיים דו־ערכיים כדוגמת מגנזיום, ברזל, ניקל, מנגן ו/או בדיל. ו-Y מייצג קטיונים מתכתיים תלת־ערכיים כדוגמת אלומיניום, ברזל, כרום, ו/או מנגן.
ספינל בישראל

החל משנת 2000 דיווחה חברת שפע בישראל ג'י אם בע"מ כי במסגרת עבודות אקספלורציה אחר מרבצי אבני חן באזור הר הכרמל ועמק יזרעאל נמצאו ספינלים שחורים.
בשנת 2020 קיבלה החברה "תעודת תגלית" מהמפקח על המכרות במשרד האנרגיה על מרבץ כלכלי שנמצא בעמק זבולון וכולל מגוון אבני חן ובתוכם ספינל.
החל משנת 2022 פועלת חברת בת של שפע, חברת הולי ג'מס אי. סי. בע"מ באמצעות מותג התכשיטים HOLYGEMS בייצור שיווק ומכירה של תכשיטי יוקרה המשובצים באבני ספינל שנכרו בישראל.
לקריאה נוספת

Deer, Howie and Zussman (1966) An Introduction to the Rock Forming Minerals, Longman, pp.424-433.
הערות שוליים

↑  ראו אנימציה מבוססת Java באתר.webmineral.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000334794
סימורג

אריג משי סאסאני במרכזו סימורג וסביבו פנינים. מהמאה ה-7 לספירה
סִימוּרג (בפרסית: سیمرغ) הוא שמו המודרני של יצור מכונף מן המיתולוגיה הפרסית. הסימורג הוא חלק מהאמנות בתרבות האיראנית, ומופיע גם באזורים אחרים שהיו תחת ההשפעה התרבותית הפרסית. מקור השם "סימורג" בפרסית אמצעית (פהלוי), שם הוא נקרא sēnmurw,ומופיע גם בפזנד כ-sīna-mrū. באוסטא נקרא היצור mərəγō Saēnō, כלומר "הציפור [ששמה הוא] סינא".
במרוצת השנים, וכחלק מההשפעה האיראנית על האומנות הערבית, אומצה דמותו של הסימורג באומנות הערבית, ואף באומנות האיסלאמית. לעיתים מזהים את הסימורג עם ה"ענקא" (בערבית: عنقاء).
מיתולוגיה

סימורג מתואר באמנות האיראנית כיצור מכונף בצורת ציפור ענקית, אשר ביכולתה לשאת בעזרת כנפיה פיל או לויתן. הסימורג הוא סוג של טווס בעל ראש של כלב וציפורני אריה, לפעמים גם עם פנים אנושיות. הסימורג הוא נדיב מטבעו. הוא משתייך במידה מסוימת למשפחת היונקים, בעל שיניים. יש לו איבה כלפי נחשים, וסביבתו הטבעית מרובה מים. נוצותיו אמורות להיות בצבע נחושת. במקורות יהודיים הוא זוהה לעיתים עם ה"זיז" - הציפור המיתולוגית המקראית.
אטימולוגיה עממית מפרשת את שמו כמורכב משני חלקים: "סי" ו"מורג". "סי" בפרסית הוא 30 ו"מורג" הוא "ציפור", או "עוף". הסבר עממי זה מתאים לאגדות המספרות, למשל, כי סימורג היה גדול או שווה ערך לשלושים ציפורים רגילות או שהוא בעל 30 צבעים (siræng). אטימולוגיה עממית אחרת מסבירה את השם כמורכב מן המילים "סים" (כסף, כסוף) ו"מורג" (ציפור, עוף).
אגדות איראניות אחרות מנסות לבחון את מצבה של הציפור אשר חזתה את הרס העולם 3 פעמים. סימורג הם 30 יצורים באחד, שלמדו רבות על החיים ובמשך זמן רב. הם 30 כי עליהם לאחוז בידע העצום של כל ימי עולם. באגדה אחרת, סימורג אמור לחיות 1,700 שנים, לפני שהוא צולל בעצמו אל תוך הלהבות (בדומה לעוף החול).
בתיאטרון

דמות זו מופיעה במחזה הרצאת הציפורים על פי חיבורו של פריד א-דין עטאר, יוצר סופי מן המאה ה-12 שחי באיראן. הספר של עטאר עובד למחזה בידי ז'אן-קלוד קרייר ופיטר ברוק עבור הצגה בבימוי ברוק שהועלתה בתיאטרון בוף דה נור החל משנת 1978. המחזה תורגם לעברית בידי אוריאל זוהר בשנת 1996.
בספרות העברית

רומן בשם סימורג, צפור האש, מאת הסופר בן-ציון יהושע-רז: ברומן נפרש עולמו של אלישע-חי, ותנועתו מאפגניסטן לישראל בתקופת המנדט ושלל העימותים הבין תרבותיים בכל התחומים- מהמוזיקה ועד למנהגי הדור הישן, האמונות הדתיות והפוליטיות. יצא ב-2024 באנגלית תחת השם: Simorgh - An Afghan Jew on the Silk Road - By Benzion D. Yehoshua, בהוצאת  Darmstadt edition-tethys.
ראו גם

זיז (מיתולוגיה), עוף פלאי המוזכר בספר תהילים
פגסוס, סוס מכונף אגדי מהמיתולוגיה היוונית
הערות שוליים

↑  ראו, למשל, אצל פריד אל-דין עטאר, בספרו הרצאת הציפורים.
↑  הרצאת הציפורים (מחזה), מאת ז'אן-קלוד קרייר, בתרגום אוריאל זוהר, פורסם בכתב העת מאזנים: ירחון לספרות, גיליון ע' (8), עמ' 32-36, 1996
סוואן

ערך זה עוסק בעיר בקוריאה הדרומית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
דגל סוואןדגל סוואן

מבט על העיר. ניתן לראות בחזית את חומות העיר
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 מחוז:  קיונגי
 שטח:  121.1 קמ"ר
 גובה:  66 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,210,150 (2020)
  ‑ צפיפות:  9,996 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  37°16′00″N 127°01′00″E﻿ / ﻿37.266667°N 127.016667°E﻿ / 37.266667; 127.016667
 אזור זמן:  UTC +9
 http://eng.suwon.ne.kr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קוריאה הדרומית מוגדלת) סיאול פוסאן אינצ'ון דאיגו טג'אן קוואנגג'ו אולסן צ'נגוון צ'ג'ו קוריאה הצפונית יפן ים יפן הים הצהוב  מצר קוריאה סוואן(למפת קוריאה הדרומית רגילה) סיאול פוסאן אינצ'ון דאיגו טג'אן קוואנגג'ו אולסן צ'נגוון צ'ג'ו קוריאה הצפונית יפן ים יפן הים הצהוב  מצר קוריאה סוואן    מיקומה של סוואן במחוז קיונגי tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סוּואן (בהנגול: 수원시, בהנג'ה: 水原市) היא בירת מחוז קיונגי בצפון-מערב קוריאה הדרומית. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-1.21 מיליון תושבים, עובדה ההופכת אותה לעיר הגדולה ביותר בקוריאה הדרומית שאינה במעמד מטרופוליטני, לפרוור המאוכלס ביותר של הבירה סיאול ולאחת הערים הגדולות בקוריאה הדרומית כולה. הכינוי המסורתי של העיר הוא "העיר בת החסידוּת".
סוואן התקיימה בצורות שונות לאורך ההיסטוריה של קוריאה. העיר צמחה מתוך התיישבות קטנה לעיר המיליונים שהיא כיום; בעלת תעשייה ותרבות פורחת. סוואן היא העיר היחידה בקוריאה הדרומית אשר נותרה מגודרת בחומה. על כן, הפכו חומות העיר לאחד מאתרי התיירות הפופולריים שבמחוז קִיַאנְגִּי. במרכז התעשייה של העיר, שוכן בין היתר מפעל של חברת האלקטרוניקה סמסונג. הנגישות לעיר מתבצעת בשתי דרכים; רשת הרכבת הארצית והרכבת התחתית של מטרופולין סיאול. שתי הדרכים משמשות כאמצעי תחבורה לתושבים ולתיירים, אך גם לייבוא סחורות לתוך ומחוץ לסוואן.
סוואן היא מרכז חינוכי גדול; בעיר שוכנים 14 קמפוסים של שלל אוניברסיטאות.
היסטוריה

בזמנים העתיקים, סוואן הייתה ידועה בשם "מוֹסו-גוּק" (הנגול: 모수국). 
עם זאת, במהלך תקופת שלוש הממלכות, האזור שכלל את העיר פווסאנג ואת השטח שעליו נמצאת כיום סוואן שונה ל"מֵהוֹל-גוּן" (הנגול: 매홀군).
בשנת 757, תחת שלטון קיאנגדאק, המלך של העיר סינה המאוחדת, שם העיר שונה ל"סוּסֶאנג-גוּן" (הנגול: 수성군).
בשנת 940, תחת שלטון שושלת קוֹרְיָה, השם שונה ל"סוּג'וּ" (הנגול: 수주).
בשנת 1413, המלך טֵג'וֹנג משושלת צ'וֹסאן, שינה את שם העיר ל"סוּואן".
היסטוריה > הכיבוש היפני

בשנת 1592, במהלך הפלישה היפנית לקוריאה,  ניסה המפקד יי קוואנג לבדוק את קצב ההתקדמות היפנית, על ידי שיגור כוחותיו לכיוון עיר הבירה, סיאול (אשר באותו זמן נקראה "האנסאנג"), אולם הצבא נסוג לאחר זמן קצר. לאחר שכוחות הצבא הגיעו ל-50,000 אנשים, בעקבות הגעתן של כמה יחידות שהתנדבו לעזור בלחימה, יי קוואנג ומספר מפקדים נוספים, שינו את המטרה לכבוש מחדש את הבירה, והובילו את הכוחות המשולבים לכיוון צפון העיר סוואן.
היסטוריה > מצודת פווסאנג וחומות העיר

מאוחר יותר בשנת 1796, במהלך תקופת צ'וֹסאן, נעשו ניסיונות כושלים מצד המלך צ'אנגְג'וֹ להפוך את סוואן לעיר הבירה של האומה. כחלק מהפרויקט להפוך את סוואן לבירה, נבנתה מצודת פווסאנג; המצודה כוללת חומה אשר נבנתה סביב העיר כולה, ונועדה לבצר ולשמור על קברו של אביו - הנסיך סאדוֹ, אשר היה ממוקם בתוך העיר.
החומות יחד עם המצודה קיימות עד היום, אך ניזוקו קשות במהלך מלחמת קוריאה.
במקור, מצודת פווסאנג הייתה אמורה להיבנות תחת הנחייתו של הפילוסוף צ'אנג יאק-יונג. בשנת 1800, זמן קצר לאחר מותו של המלך צ'אנגְג'וֹ, פורסם מסמך המפרט את אופן הבנייה של המבצר. המסמך, היה לעזר רב במהלך שחזור המצודה והחומות בשנות ה-70.
החומות פעם הקיפו את כל העיר, אבל הצמיחה העירונית המודרנית גרמה לעיר להתפשט הרבה מעבר למבצר. הקירות הוכרזו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, דבר המשמש לקידום אופייה של העיר.
היסטוריה > מלחמת קוריאה

מלחמת קוריאה השפיעה מאוד על סוואן, כאשר העיר הועברה מיד ליד ארבע פעמים. זמן קצר מאוד לאחר פרוץ המלחמה, אגף 49 של חיל האוויר האמריקני שוגר מיפן לקוריאה, כשהמשימה הראשונה שלו הייתה לפנות אזרחים מהעיר סוואן ומהעיר גימפו. סוואן נפלה במהירות לידיהם של הכוחות הצפון קוריאנים, זמן קצר לפני הקרב על אוסן, שהיה העימות הראשון בין כוחות צבא ארצות הברית לכוחות הצפון קוריאנים ונערך ב-5 ביולי 1950 על הכביש שבין סוואן והעיר אוסן הסמוכה (שהייתה אז עדיין תחת שליטת הכוחות הדרומיים). לאחר קרב אשר ארך שלוש שעות וחצי, נהרגו 42 חיילים צפון קוריאנים וכ-60 חיילים אמריקאיים, ובעקבות כך נאלצו האחרונים לסגת, אך כוחות קוריאה הצפונית שהתקדמו דרומה כדי לכבוש את אוסן עוכבו בכשבע שעות. ב-16 בדצמבר 1950, התמקמו כוחות חיל משלוח יווניים בסוואן, וחברו לחטיבה מס' 1 של חיל הפרשים האמריקאי. ב-6 בנובמבר 1951 התקיף טייס של חיל האוויר האמריקאי, גבי גברקסי, את בסיס K-13 ששכן בסוואן. עד סוף המלחמה, נותרה סוואן תחת שלטון הכוחות של קוריאה הדרומית. בעיר שוכנת אנדרטת זיכרון לצבא הצרפתי.
היסטוריה > כיום

העיר סוואן הפכה לבירת מחוז קִיַאנְגִּי, ב-23 ביוני 1967. מצפה סוֹצ'אנגדֶה, השוכן בעיר, נפגע ב-1996, כתוצאה מאש שהתלקחה במקום, ושוב, על ידי הצתה ב-1 במאי 2006, אך שוחזר.
רבעים

העיר מחולקת לארבעה רבעים (gu):
| מחוז | תעתיק לטיני | שם (הנגול) | שם (הנג'ה) | שטח (מטר מרובע) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קוואסאן | Gwonseon-gu | 권선구 | 勸善區 | 47,355,349.2 |
| צ'אנְגְאָן | Jangan-gu | 장안구 | 長安區 | 33,119,867.5 |
| פאלדאל | Paldal-gu | 팔달구 | 八達區 | 13,077,959.4 |
| יאטְהוֹנג | Yeongtong-gu | 영통구 | 靈通區 | 27,500,143.7 |
חינוך

ישנן בעיר 14 אוניברסיטאות ושתי מכללות. אלה כוללות אוניברסיטה לרפואה, אוניברסיטה קתולית, מכללת בריאות, אוניברסיטת לאלקטרוניקה ועוד.
בעיר 33 בתי ספר תיכוניים, 37 חטיבות ביניים, 81 בתי ספר יסודיים ו-107 גני ילדים.
בסוואן יש שלושה בתי ספר המוקדשים לחינוך מיוחד.
כמו ברוב הערים הקוריאנית, יש שפע של בתי ספר פרטיים קטנים המציעים חינוך במגוון רחב של נושאים.
תעשייה

החברה הגדולה ביותר השוכנת באזור התעשייה של העיר היא חברת סמסונג הקוריאנית. כמו כן, קיימות תעשיות קטנות הנועדות לשוק המקומי וחנויות תיירות.
תחבורה

העיר מקושרת לבירה ולערים הסובבות אותה ברשת מסילות של הרכבת התחתית הלאומית של קוריאה הדרומית. כמו כן, העיר מקושרת בכבישים מהירים לעריה השכנות, ומהווה חלק חשוב בהיותה גשר תחבורתי המקשר את הבירה סיאול לערים רחוקות. בעיר קיימת תחנת רכבת.
צבא

בסוואן שוכן בסיס של חיל האוויר של קוריאה הדרומית, אשר נמצא במחוז צ'אנְגְאָן בעיר.
גאוגרפיה

סוואן שוכנת בדרום-מערב מחוז קיונגי וגובלת עם יונגין ממזרח, הוואסונג (אנ') מדרום, אנסאן (אנ') ממערב ואיוואנג (אנ') מצפון ומרוחקת כ-31 ק"מ דרומית לבירה סיאול.
ישנן כמה גבעות סביב העיר. הגבוהה ביותר נקראת קוואנְגִּיוֹ, שנמצאת מצפון, על הגבול עם יונגין. גובהה הוא 582 מטר מעל פני הים.
רוב זרמי האוויר, שמקורם מהגבעות השוכנות ליד העיר, עוברים דרך סוואן; הזרמים זורמים דרומה דרך העיר, ונחסמים על ידי הגבעות ממזרח, ומגיעים בסופו של דבר עד לים הצהוב, לעבר מפרץ אנסן.
כמו גם בכל שטח קוריאה הדרומית, אין אגמים טבעיים בקרבת סוואן. עם זאת, קיימים מאגרים קטנים רבים, הנקראים סאהו (הנגול: 서호).
אקלים

האקלים של סוואן דומה מאוד לזה של סיאול. עם זאת, כיוון שסיאול עירונית יותר, היא חמה יותר, ולכן מזג האוויר בסוואן הוא בדרך כלל קריר יותר מהאקלים של סיאול.
ערים תאומות

ברזיל קוריטיבה, פרנה, ברזיל (מ־2006)
רוסיה ניז'ני נובגורוד, ניז'ני נובגורוד, רוסיה (מ־2005)
יפן אסהיקאווה, הוקאידו, יפן (מ־1989)
יפן פוקואי, פוקואי, יפן (מ־2001)
הרפובליקה העממית של סין ג'ינאן, שאנדונג, הרפובליקה העממית של סין (מ־1993)
אוסטרליה טאונסוויל, קווינסלנד, אוסטרליה (מ־1997)
אינדונזיה באנדונג, מערב ג'אווה, אינדונזיה (מ־1997)
רומניה קלוז'-נאפוקה, רומניה (מ־1999)
מקסיקו טולוקה, מקסיקו (מ־1999)
טורקיה ילובה, טורקיה (מ־1999)
מרוקו פאס, מרוקו (מ־2003)
וייטנאם האי גיאנג, וייטנאם (מ־2004)
קמבודיה סיאם ריפ, קמבודיה (מ־2004)
הודו היידראבאד, טלנגאנה, הודו (מ־2005)
הערות שוליים

↑  https://www.citypopulation.de/en/southkorea/gyeonggi/admin/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564316705171  GND: 7718026-4  ISNI: 0000 0004 5988 2239  LCCN: n80046823  MusicBrainz: 604a925b-70e9-4404-9cf7-c4932bfc5600  NARA: 10037701  NDL: 00638178  NKC: ge509289  NLK: KAB201400239  VIAF: 158272259   WorldCat (עם VIAF): 158272259 
חומות העיר
טנק צפון קוריאני מדגם T-34-85, צולם ליד העיר סוואן, בזמן מלחמת קוריאה
רובעי העיר
אוניברסיטת סונגקיונקוואן בעיר
תחנת הרכבת בעיר
סרפנט

סרפנט מוצג בטירת זלצבורג
סרפנט (Serpent, נחש) הוא כלי נשיפה עתיק. מוצאו בקורנט וכמוהו הוא משלב פייה של כלי נשיפה ממתכת וחורים האופייניים לכלי נשיפה מעץ. צורתו קונוס ארוך המכופף באופן המזכיר נחש, ומכאן שמו.
הסרפנט הומצא ב-1590 על ידי קנון אדמה גיום (Canon Edmé Guillaume) באוסר (Auxerre) שבצרפת, ושימש בתחילה לליווי מקהלה בשירה כנסייתית. בסביבות אמצע המאה ה-18 החל לשמש בתזמורות צבאיות ואמנותיות, אך הוחלף במאה ה-19 באופיקלאידה, ולאחר מכן בבריטון ובטובה.
על אף שהוא עשוי עץ ומצויד בחורים ולא בשסתומים, הוא משויך למשפחת כלי הנשיפה ממתכת ולא למשפחת כלי הנשיפה מעץ בשל צורת הפקת הצליל בו, האופיינית לחצוצרה וכלי נשיפה ממתכת.
מאז שנות השבעים של המאה העשרים זכה הסרפנט לעדנה עם העיסוק בביצוע אותנטי של מוזיקה עתיקה. ב-1987 כתב המלחין סימון פרוקטור את הקונצ'רטו הראשון והיחיד עד כה לכלי.
בנייה > השיטה הצרפתית

השיטה הראשונה לייצור הכלי התבססה על גילוף הכלי כולו מחתיכת עץ אחת. על פי שיטה זו היו חותכים גוש עץ בגודל מתאים לשניים, מגלפים חצי כלי מכל חתיכה ומדביקים את שני החצאים. לבסוף היו מעדנים את צורתו החיצונית של הכלי ועוטפים אותו בעור כדי להבטיח אטימות. שיטה זו הייתה מקובלת בצרפת, ארץ מוצאו של הסרפנט, ונפוצה לארצות אחרות.
בנייה > השיטה האנגלית

שיטה מאוחרת יותר, שפותחה באנגליה, התבססה על גילוף מקטעי צינור מעוקלים וקצרים, כל אחד מחתיכת עץ נפרדת. החתיכות הודבקו זו לזו ונעטפו בעור, או בבד שנטבל בלכה או צבע. כדי למנוע את דליפות האוויר שאפיינו כלים שנבנו בשיטה זו, הוסיפו לעיתים לכלים חיזוקי מתכת. כלים מחוזקים אלה היו פופולריים בתזמורות צבאיות וזכו גם לכינוי "סרפנט צבאי".
השיטה האנגלית נחשבת פשוטה יותר, אך פחות עמידה.
בשתי דרכי הייצור נקדחו חורים לאורך הכלי, אותם יכל לפתוח ולסגור הנגן בעזרת אצבעותיו, כמו בנגינה בחלילית. כלים גדולים דרשו מנופים (ראו תמונה) כדי לאפשר גישה לחורים הרחוקים מטווח האצבעות.
עבד אל-קהאר קאדרי

עבד אל-קהאר קאדרי (בערבית: عبد القهار قادري, בתעתיק מדויק: עבד אלקהאר קאדרי; נולד ב-24 ביוני 2000 באל-חמאמאת שבאלג'יריה) הוא כדורגלן אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת קורטרייק מליגת העל הבלגית ובנבחרת אלג'יריה.
קריירת מועדונים

קאדרי גדל במחלקת הנוער של פאראדו. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 46 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים במסגרת ליגת העל האלג'יראית.
ב-12 באוגוסט 2021 חתם קאדרי על חוזה לארבע שנים בקורטרייק מליגת העל הבלגית.
קריירה בינלאומית

ב-12 ביוני 2022 ערך קאדרי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלג'יריה, בניצחון 2-1 על נבחרת איראן במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  KVK Verwelkomt Abdelkahar Kadri באתר הרשמי של קורטרייק, 12 באוגוסט 2021 (בהולנדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עבד אל-קהאר קאדרי".
סיב אופטי מיקרו-מבני

סיבים אופטיים מיקרו-מבניים (MOF) הם מוליכי גל אופטיים שבהם הולכת הגל מתקבלת באמצעות מניפולציה של מבנה הסיב במקום מניפולציה של מקדם השבירה שלו. ניתן לייצר סיבים מיקרו-מבניים כך שהאור המובל בסיב מתפשט באוויר, ובכך להפחית את האפקטים הלא-ליניאריים שקשורים במעבר בתווך אחר.
סיב מיקרו-מבני מסוג גביש פוטוני בעל ליבה חלולה.
עיקרון פעולה

בסיבים אופטיים קונבנציונליים, האור מונחה בתווך על ידי ניצול תכונת ההחזרה הפנימית המוחלטת. ההנחיה מתרחשת בתוך ליבה בעלת מקדם שבירה גבוה ממקדם השבירה של החומר שמסביבה. השינוי במקדם השבירה מתקבל על ידי בחירת חומרים שונים לליבה ולחיפוי, או על ידי הוספת מזהמים לזכוכית באופן שונה עבור הליבה והחיפוי.
בשונה מגישה זו, בסיבים מיקרו-מבניים הסיבים מורכבים מחומר אחד (בדרך כלל סיליקה) והנחיית האור מתקבלת באמצעות נוכחות של חורי אוויר באזור המקיף את הליבה המוצקה. החורים מסודרים לרוב בתבנית מחזורית דו-ממדית מסביב לליבה, אולם ניתן להשתמש גם בדפוסים אחרים של חורי אוויר, בפרט - כאלו שאינם מחזוריים. סידור מחזורי של חורי האוויר מסביב לליבה משומש לרוב ב-"סיבי גביש פוטוניים", בהם ההתפשטות בתווך מתרחשת כתוצאה מהחזרה מלאה בשל אפקט פס אנרגיה פוטוני.
סוגים של סיבים אופטיים מיקרו-מבניים

ישנם שני סוגים עיקריים של סיבים אופטיים מיקרו-מבניים:
סיבי ליבה מלאה, בהם מבנה מחזורי של תעלות אוויר מייצר הורדה של מקדם השבירה של החיפוי, ומאפשר התקדמות של האור בתווך המרכזי.
סיבי פס-אנרגיה פוטוני, שבהם האור עובר בתעלת אוויר מרכזית, בעוד שתעלות אוויר אחרות מסביבה מייצרות מבנה שריגי של גביש-פוטוני, ומונעות מהאור לצאת מהתעלה המרכזית.
סוגים של סיבים אופטיים מיקרו-מבניים > סיבים מיקרו-מבניים מבוססי מקדם שבירה

סיבים אופטיים מיקרו-מבניים המבוססים על תעלות אוויר העוברות לכל אורכם חוזרים נהגו לראשונה על ידי קייזר ושות' כבר ב-1974. החוקרים מרטלי וקנינג הבינו שמבנים גבישיים מחזוריים הם לא המבנה האידיאלי ביותר עבור יישומים מעשיים, והגו את הרעיון להשתמש במבנים שאינם מחזוריים ובכך לקבל הפסדי הספק קטנים יותר כאשר הסיב מעוקל.
סוגים של סיבים אופטיים מיקרו-מבניים > סיבי גביש פוטוני

סיבי גביש פוטוניים הם גרסה של הסיבים המיקרו-מבניים שהגו קייזר ושות', בה ניסו החוקרים לשלב את רעיונות הפער הפוטוני של יא ושות'. ייצור סיב כזה נעשה בצורה פשוטה יחסית, בה מערך סיבי זכוכית נערם ואז ונמשך לשני הצדדים בכדי להצר אותו וליצור סיבים אופטיים ממנו. עקרון הפעולה של הסיבים הראשונים מסוג זה לא התבסס על הפער הפוטוני אלא על ידי שינויים חכמים במקדמי השבירה מהם היו עשויים הסיבים במערך, אך עם זאת השם של הטכנולוגיה הזאת נשמר מסיבות היסטוריות, למרות שיש חוקרים המעדיפים לקרוא לסיבים אלה "סיבים עבים" או בפשטות סיבים אופטיים מיקרו-מבניים.
יתרונות של סיבים אופטיים מיקרו-מבניים

סיבים אופטיים קונבנציונליים מתסמכים על אפקט ההחזרה הפנימית המלאה, ולכן כאשר הסיב מכופף מספיק, זווית הפגיעה של האור בסיב קטנה מהזווית הקריטית וכך חלק מההספק מתבזבז על אור שיצא ממסלולו. תכונה זו מוחלשת מאוד בסיבים אופטיים מיקרו-מבניים, כיוון שפער האנרגיה בגביש הפוטוני הנוצר לא מאפשר לאור לברוח ממסלולו גם בכיפוף משמעותי במיוחד.
הערות שוליים

↑  Martelli, C; Canning, J; Gibson, B; Huntington, S (2007). "Bend loss in structured optical fibres". Optics Express. 15 (26): 17639–44. Bibcode:2007OExpr..1517639M. doi:10.1364/OE.15.017639. PMID 19551059.
איור סכמטי של שני הסוגים העיקריים של סיבים מיקרו-מבניים. סיב ליבה מלאה (שמאל) לעומת סיב פס-אנרגיה פוטוני (ימין).
איור סכמטי של סיב מיקרו-מבני מסוג גביש פוטוני, בו ניתן לראות בכחול את מעטה הסיב, ובתוכו ניתן לראות מערך מחזורי של תעלות אוויר המשמשות כשריג מרחבי וכולאות את האור שעובר בליבה.
סינמטק

ספריית סינמטק תל אביב
סינמטק (מצרפתית: Cinémathèque) הוא מכון ארכיוני שמשמר סרטי קולנוע. לעיתים קרובות הסינמטק מקיים פעילויות תרבות הקשורות לסרטי קולנוע כגון הקרנות, הרצאות ופסטיבלי קולנוע. מקור המונח המקורי הצרפתי "Cinémathèque" בשילוב המילים "Cinéma" - קולנוע בצרפתית, והמילה היוונית thêkê ,θηκη - ארגז או תיבה, במקביל למילה הצרפתית (לטינית) bibliothèque - ספרייה (מיוונית bibliothêkê).
Cinémathèque Française - הסינמטק הראשון

הסינמטק הראשון בעולם הוקם בשנות ה-30 של המאה העשרים בצרפת, ונועד לשמר סרטים ישנים בעלי ערך תרבותי. לאחר מלחמת העולם השנייה, בה נפגע האוסף בצורה קשה, החלה ממשלת צרפת לתמוך בסינמטק מתוך הכרה בחשיבותו התרבותית. בסינמטק הוקם חדר הקרנה קטן, וגויס צוות עובדים קבוע. הסינמטק שימש בית למיטב יוצרי הסרטים בצרפת, ובהם יוצרי הגל החדש הצרפתי. כיום, הסינמטק הצרפתי הוא ארכיון הסרטים הגדול בעולם ומרכז תרבות צרפתי חשוב.
בשנת 1934 הוקם סינמטק בבריטניה.
חשיבותם התרבותית של הסינמטקים

נוסף לשימור סרטים נדירים, בסינמטקים מוקרנים סרטים נדירים, נערכות הקרנות במחיר מוזל, והם משמשים גם כבמה ליוצרים חדשים.
סינמטקים בישראל

בישראל מספר סינמטקים, שהראשון שבהם, סינמטק תל אביב נפתח בשנת 1973.
הערות שוליים

↑  בית עקד סרטים, על המשמר, 12 בינואר 1951
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb119453988 (data)
סכסוך לוב–צ'אד

סכסוך לוב–צ'אד (בערבית: الصراع التشادي الليبي; בצרפתית: Conflit tchado-libyen) היה ניסיון של הרפובליקה האסלאמית הסוציאליסטית של לוב תחת מועמר קדאפי לנצל המשבר הפנימי של מלחמת אזרחים אשר התלהטה בתוך צ'אד למען סיפוח חבל אזורו (נודע גם בתור "הקו הכחול") אשר היה בצפון המדינה למען שימוש באוצרות הטבע הרבים שלו.
משנכשלה הפלישה הראשית של לוב אל תוך צפון צ'אד, הפכה הלוחמה למלחמת התשה ממושכת לאורך שנות השמונים אשר הסתיימה בשיבת הכוחות לעבר קו הגבול הבינלאומי בשנת 1987. המלחמה אשר הייתה קריטית לעתידה של צ'אד שימשה מלחמת פרוקסי של המלחמה הקרה כאשר ארצות הברית וצרפת הביעו את תמיכתן בצ'אד וברית המועצות הביעה את תמיכתה בלוב.