stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנורה קומארה דיסנאייקה
הערות שוליים

↑   אזרחי סרי לנקה דחו את האליטה הפוליטית הישנה, ובחרו מרקסיסט לנשיא המדינה, באתר הארץ, 23 בספטמבר 2024
↑  MALLAWARACHI, BHARATHA. "Who is Anura Kumara Dissanayake, Sri Lanka's new Marxist president?". AP News. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Anura Kumara Dissanayake: who is Sri Lanka's new leftist president?". Guardian. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "How Marxist Anura Kumara Dissanayake won Sri Lanka's Presidency, erasing a violent past, balancing class struggle and pragmatism". Indian Express. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sri Lanka elects Marxist-leaning Dissanayake as president to fix economy". Aljazeera. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Marxist politician Anura Kumara Dissanayake leads Sri Lanka's presidential vote as second round of vote counting begins". ABC. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sri Lankans elect Marxist-leaning Dissanayake as president to fix economy". CNN. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Marxist lawmaker Anura Kumara Dissanayake leads in Sri Lanka's presidential election". Hindustan Times. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ellis-Petersen, Hannah (22 בספטמבר 2024). "Sri Lankan leftist candidate Dissanayake claims presidential election". The Guardian. נבדק ב-3 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  FRANCIS, KRISHAN; MALLAWARACHI, BHARATHA. "Marxist Anura Kumara Dissanayake sworn in as Sri Lanka's president". AP News. נבדק ב-1 בנובמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Srinivasan, Meera (28 בספטמבר 2024). "Who is Anura Kumara Dissanayake, the new President of Sri Lanka?". The Hindu. ארכיון מ-3 באוקטובר 2024. נבדק ב-2 באוקטובר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  THE HOPE OF THE NATION - A step to Victory ANURA (PDF). NPP. באוקטובר 2019. p. 8. נבדק ב-16 באוקטובר 2024. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Anura Kumara Dissanayake: From Humble Beginnings to The Executive Presidency in Sri Lanka". Lanka Sara. 26 בספטמבר 2024. נבדק ב-16 באוקטובר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Anura Kumara Dissanayake is new JVP leader". Daily Mirror (באנגלית). 2 בפברואר 2014. ארכיון מ-23 בספטמבר 2024. נבדק ב-23 בספטמבר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "National People's Power launched - Caption Story | Daily Mirror". www.dailymirror.lk (באנגלית). 14 ביולי 2019. נבדק ב-16 באוקטובר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kuruwita, Rathindra (23 בספטמבר 2024). "President Anura Kumara Dissanayake: A New Era of Reform Amid Economic Turmoil in Sri Lanka". thediplomat.com. The Diplomat. נבדק ב-13 באוקטובר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
אלברכט השני, דוכס אוסטריה

אלברכט השני, דוכס אוסטריה (בגרמנית: Albrecht II von Österreich)‏ (12 בדצמבר 1298 - 16 באוגוסט 1358), הידוע בשם "החכם" או "הצולע", היה דוכס אוסטריה.
חייו

אלברכט השני נולד בטירת הבסבורג ב-12 בדצמבר 1298, לאלברכט הראשון, מלך גרמניה ואליזבת מקרינתיה, מלכת גרמניה, בתם של מיינהארד, דוכס קרינתיה ואליזבת מבוואריה, מלכת גרמניה.
בשנת 1330 מת אחיו פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה, ואלברכט ירש את כל אדמות בית הבסבורג, שכללו אף את דוכסות אוסטריה, יחד עם אחיו הצעיר, אוטו הקטן (Fröhliche). אלברכט הגדיל את רכושו בעזרת ירושתה של אשתו, יוהנה מפירט, שקיבלה את פירט ועוד מספר ערים. בשנת 1335 מת דודו היינריך, מלך בוהמיה, ואלברכט ירש ממנו את דוכסות קרינתיה.
בשנת 1340 החל אלברכט לבנות מחדש את קתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה, אולם כאשר החלה הבנייה של הקתדרלה, נתקף אלברכט בשיתוק; בשל כך כונה "אלברכט הצולע".
אלברכט מת בווינה בשנת 1358, ובנו רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה ירש את נחלותיו.
משפחתו

בשנת 1324 התחתן אלברכט עם יוהנה מפירט, בתם של אולריך השלישי, רוזן פירט וז'אן מבורגונדיה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה (1339–1365)
קתרינה (1342–1381)
מרגרטה (1346–1366)
פרידריך השלישי, דוכס אוסטריה (1347–1362)
אלברכט השלישי, דוכס אוסטריה (1349–1395)
לאופולד השלישי, דוכס אוסטריה (1351–1386)
ניקו די אנג'לו

| --- | --- |
 שם ספר:  פרסי ג'קסון והאולימפיים, גיבורי האולימפוס, גורלו של אפולו, השמש והכוכב
 יוצרים:  ריק ריירדן
 מידע
 סטטוס:  חי
 גיל:  בן 14 (בסוף גיבורי האולימפוס) פיזית – 15 ביולוגית – 91
 תאריך לידה:  28 בינואר 1932
 מקום לידה:  ונציה, איטליה
 גזע:  אל למחצה
 מין:  זכר
 שיוך:  מחנה החצויים
 כוחות:  זימון מתים הבחנה בהילת המוות של אחרים ביצוע מסע צללים השפעה על חלומות זימון נהג צרפתי בשם ז'ול-אלבר
 כלי נשק:  חרב מברזל סטיגאי (מתכת שחושלה במימי נהר הסטיקס)
 סגנון לחימה:  לחימה בחרב
 אזרחות:  איטליה 
 דמויות קשורות
 משפחה:  האדס (אב) מריה די אנג׳לו (אם, מתה) ביאנקה די אנג׳לו (אחות, מתה) הייזל לבסק (חצי אחות, רומית) אורנוס (סבא רבה) גאיה (סבתא רבתה) קרונוס (סבא) ריאה (סבתא) דמטר (דודה) הסטיה (דודה הרה (דודה) פוסידון (דוד) זאוס (דוד) פרסי ג'קסון (בן דוד) טייסון (בן דוד)  ג'ייסון גרייס (בן דוד), תאליה גרייס (בת דוד) וויל סולאס (בן זוג)
 חברים:  פרסי ג'קסון, אנבת' צ'ייס, ג'ייסון גרייס, ליאו ואלדז, פייפר מקלין, ריינה אווילה רמירס-אריאנו, הייזל לבסק, פרנק ז'אנג, ויל סולאס (בן זוג), תאליה גרייס, המאמן הדג'
 אויבים:  קרונוס גאיה
 
ניקו (ניקולו) די אנג'לו (באנגלית: Nico di Angelo) הוא דמות בספרי פרסי ג'קסון מאת ריק ריירדן. הופעתו הראשונה הייתה בספר "פרסי ג'קסון וקללת הטיטאן", בו פרסי, אנבת', תאליה וגרובר מוצאים אותו ואת אחותו, ביאנקה די אנג'לו, בפנימיית וסטאובר הול.
אביו הוא האדס, אל השאול, ואימו היא מריה די אנג'לו, בת תמותה.
מראה

בספרים ניקו מתואר תחילה כבעל עור בגוון זית חיוור, אך עם הזמן לאורך הספרים, גוון עורו מחוויר עוד יותר לגוון לבן וחיוור באופן מפחיד. יש לו עיניים חומות כהות, שיער בצבע שחור ופוני ש"מכסה את עיניו", ככתוב לפעמים בספרים המתקדמים בסדרות, ועיניו החומות הכהות מתוארות לפעמים גם כ"עיני זכוכיות שבורות", עקב כל מה שעבר. לרוב אוחז בחרב להב ברזל הסטיגאי שלו. מבחינת האופי, בגורלו של אפולו החמישי, אפולו מתאר את ניקו כ"חזק נפשית יותר מטאפורית מברזל סטיגאי", שכידוע, רק ילדי האדס מסוגלים פיזית להשתמש בה, שכן היא מתאימה רק לכוחם.
ניקו הוא גם נער רזה מאוד וקטן לגילו, עקב היותו חצויי רחוב הרבה זמן וכלוא בכדי הארד בלי מזון ומים, הוא קטן במראה לבני גילו. אחותו ביאנקה דמתה לו מאוד במראה. וכאמור הוא גם בעל שיער שחור מבולגן ועיניים כהות בצבע חום,"שבורות".
בנוסף, מצוין כי אף על פי שהוא רזה, הוא חזק ושרירי באופן מפתיע ולא צפוי. ניקו לובש מעיל טייסים, חולצות טריקו שחורות וג'ינס שחורים (בדרך כלל), ולרוב עונד טבעת גולגולת כסופה שקיבל במתנה מאחותו ביאנקה, הוא מסתובב עם חרבו השחורה, העשויה מברזל סטיגאי, שהוא ברזל שהושרה במימי נהר הסטיקס, ומשום כך יש לו משיכה חזקה לנשמות והוא מתאים לבני האדס ופלוטו.
כוחות

ניקו מסוגל לשלוט ולזמן מתים ואל-מתים – שלדים, זומבים וכו' וכו' – ולבצע "מסע צללים", שהוא מעבר בין מקום למקום באמצעות צל שנמצא בקרבת מקום. בנוסף, ניקו מסוגל להרגיש כאשר מישהו עומד למות וכאשר מישהו מת במקום מסוים, (שלא כמו הייזל, אחותו למחצה מצד אביו, ניקו לא יכול לשלוט באבני חן ומתכות יקרות, לחפור מנהרות מתחת האדמה ולגלות מעברים ומנהרות סודיות מתחת לאדמה). בנוסף, הוא יכול להחזיר מתים מהשאול, לשחרר נשמות אבודות אל השאול ואף לכלוא נשמות בחרב הברזל הסטיגאית שלו כדי לחזק אותה. בדם האולימפוס מתגלה כוח חדש של ניקו – הוא מסוגל להפוך אנשים לרוחות רפאים כאשר הם אמורים להיות מתים, ולהעניש אותם כראוי להם (כוח דומה מתגלה בקרב על המבוך, כאשר ניקו מעביר את דיידלוס לשאול).
בגורלו של אפולו החמישי, מתגלה שניקו יכול גם להפוך אדם או חיה לשלד החיה או האדם, ולפזר את העצמות כשהוא לא צריך אותם יותר. מתברר שם גם שהוא יכול להשמיד קצת חלק מהחדר בכוחות האדמה שלו, כל עוד הוא עשוי מאדמה.
ניקו משתמש בחרב העשויה ברזל סטיגאי (ברזל שהושרה במי הנהר סטיקס) – החומר המאפיין את ילדי השאול, ומסוגל לשחרר נשמות אבודות אל השאול, להחזיר לשם מתים בורחים, ואף לחזק בעזרת כוח הנשמות את כוחו.
חרבו של ניקו היא חרב שחורה ומבריקה בצורת פלקטה.
אולריך, דוכס וירטמברג

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1487 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 פטירה:  6 בנובמבר 1550 (בגיל 63) טיבינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  דוכסות וירטמברג 
 מקום קבורה:  St. George's Collegiate Church 
 בן או בת זוג:  סבינה מבוואריה (1511–?) 
 
 
 
אולריך, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Ulrich von Württemberg;‏ 8 בפברואר 1487 – 6 בנובמבר 1550) ירש את קרובו אברהרד השני כדוכס וירטמברג ב-1498. אישיותו ההפכפכה שנודעה לשמצה, הביאה לכך שכונה על ידי היסטוריונים "הנרי השמיני השוואבי".
ביוגרפיה > ראשית חייו

אולריך נולד ב-8 בפברואר 1487 להיינריך, רוזן וירטמברג ולאליזבת מצווייבריקן-ביטש. אמו מתה בלידתו, ואילו אביו היה מטורף נפשית, ככל הנראה כתוצאה ממאסרו של שלוש שנים על ידי הדוכס שארל הנועז מבורגון, גורש לטירת הוהנוראך במחוז אוראך, והאפוטרופוס היחיד שלו מת כשהיה בן תשע.
הוא שירת את המלך הגרמני, מקסימיליאן הראשון, במלחמת הירושה לדוכסות בוואריה-לנדסהוט ב-1504, וקיבל כמה תוספות לווירטמברג כפרס; הוא ליווה את מקסימיליאן במסעו הלא גמור לרומא ב-1508; והוא צעד עם הצבא הקיסרי לתוך צרפת ב-1513. בינתיים, בווירטמברג אולריך הפך מאוד לא פופולרי. הפזרנות שלו הביאה להצטברות גדולה של חובות, ונתיניו התרגזו מהשיטות המעיקות שלו לגייס כסף. בשנת 1514 פרץ מרד בשם "קונרד המסכן", אשר דוכא רק לאחר שאולריך עשה ויתורים חשובים לאחוזות בתמורה לסיוע כספי. יתר על כן, יחסי הדוכס עם הליגה השוואבית היו גרועים מאוד, ועד מהרה הגיעו צרות גם מכיוון אחר.
בשנת 1511 נישא אולריך לסבינה מבוואריה, בתו של אלברכט הרביעי, דוכס בוואריה, ואחייניתו של הקיסר מקסימיליאן. הנישואים היו אומללים מאוד, ולאחר שגילה חיבה לאשתו של אביר בשם הנס פון האטן, קרובו של אולריך פון האטן, אולריך הרג את הנס בשנת 1515 במהלך מריבה. חבריו של הוטן הצטרפו כעת לשאר המרכיבים של חוסר שביעות רצון. סבינה, שנמלטה מבעלה, זכתה לתמיכת הקיסר ושל אחיה וילהלם הרביעי, דוכס בוואריה, ואולריך הוחרם פעמיים באיסור הקיסרי. לאחר מותו של מקסימיליאן בינואר 1519 הליגה השוואבית התערבה במאבק, ואולריך גורש מווירטמברג, שנמכרה לאחר מכן על ידי הליגה לקיסר קרל החמישי.
ביוגרפיה > בגלות

אולריך עבר זמן מה בשווייץ, בצרפת ובגרמניה, כשהוא משרת תחת פרנציסקוס הראשון של צרפת; אבל הוא מעולם לא איבד את האפשרות לשחזר את וירטמברג ובערך ב-1523 הכריז על המרתו לנצרות פרוטסטנטית. ההזדמנות שלו הגיעה עם פרוץ מלחמת האיכרים הגרמנית. אולריך התחזה לידיד המסדרים הנמוכים וחתם בעצמו "אולריך האיכר", נשכחו הדיכויים הקודמים וחזרתו הייתה צפויה בשמחה. הוא אסף אנשים וכסף, בעיקר בצרפת ובשווייץ, פלש לווירטמברג בפברואר 1525, אך השווייצרים בשירותו נקראו מחדש בשל תבוסתו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת בפאביה; האיכרים לא הצליחו לתת לו תמיכה רצינית, ובתוך כמה שבועות הוא שוב נאלץ להימלט.
במהלך גלותו יצר אולריך ידידות עם פיליפ הראשון, רוזן הסן; והשיקום שלו, שבוצע על ידי פיליפ, הוא אירוע בעל חשיבות מסוימת בהיסטוריה הפוליטית של הרפורמציה. ב-1526 הכריז פיליפ שהוא להוט להחזיר את הדוכס הגולה, ובערך באותו זמן פרנסואה הראשון וצווינגלי הודיעו על נכונותם לסייע בהתקפה כללית על ההבסבורגים. אולם קשיים רבים חסמו את הדרך, ורק ב-1534 היה פיליפ מוכן להכות.
ביוגרפיה > חידוש שלטונו

בינואר של אותה שנה פרנסואה הראשון הבטיח סיוע; הליגה השוואבית פוזרה זה עתה; ולאחר שהוצאו מניפסט על ידי אולריך ופיליפ המצדיק את ההתחייבות המוצעת, פלשו הכוחות לווירטמברג באפריל 1534. קרל החמישי ואחיו, המלך הגרמני, פרדיננד הראשון, יכלו לשלוח אך מעט סיוע לסגנים שלהם, וב-13 במאי הובסו חיילי ההבסבורגים לחלוטין בלאופן. תוך שבועות ספורים חודש שלטונו של אולריך, וביוני 1534 ניהל משא ומתן בקאדן על הסכם שבו הוכר כדוכס על ידי פרדיננד, אך אמור היה להחזיק את וירטמברג בשלטון אוסטרי. לאחר היסוס מסוים נכנע אולריך לשידוליו של פיליפ וחתם על ההסכם בפברואר 1535.
הדוכס לא איבד עתה זמן בלחץ על הוראת הדוקטרינות המתוקנות של לותר וצווינגלי. כנסיות ומנזרים רבים נהרסו, ותפיסות נרחבות של רכוש הכנסייה היוו תוספת מבורכת לאוצר העני שלו (מעשה זה היה בדיוק במקביל לפירוק המנזרים הדומה שביצע הנרי השמיני, מלך אנגליה). אולם המיסוי היה כה כבד עד שהוא איבד עד מהרה את הפופולריות הזמנית שלו. באפריל 1536 הוא הצטרף לברית שמלקלדן, אם כי לא הסכים לחלק מהמזימות של פיליפ מהסן לתקיפת קרל החמישי. ב-1546 לחמו חייליו נגד הקיסר במהלך מלחמת הליגה של שמלקלדן, אך עם תוצאות הרות אסון עבור וירטמברג. הדוכסות נדרסה במהירות, והדוכס נאלץ להסכים להסכם היילברון בינואר 1547. על ידי הסכם זה קרל, תוך התעלמות מרצונו של פרדיננד להדיח שוב את אולריך, איפשר לו לשמור על הדוכסות שלו, אך קבע כי עליו לשלם סכום כסף גדול, לוותר על מבצרים מסוימים ולהופיע כמתחנן בפני הקיסר באולם. לאחר שנמסר בכפייה למערכת הביניים שהוצאה מאאוגסבורג במאי 1548, נפטר אולריך ב-6 בנובמבר 1550 בטיבינגן, שם נקבר, ובנו כריסטוף עלה לשלטון במקומו.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297986505171  PLWABN: 9810588096105606  BnF: cb150826479 (data)  GND: 118625357  ISNI: 0000 0000 6632 907X  LCCN: n81106944  NTA: 092725988  SUDOC: 167925938  VIAF: 47555075   WorldCat (עם VIAF): 47555075 
פסלו של פטר גייס, מנהיג מרד "קונרד המסכן" בעמק רמס
דיוקן הדוכסית סבינה מבוואריה מאת ברתל בהאם, 1530
פסל אולריך בבלינגן (Zolernalbkreis)
לוח ברייכנווייהר באלזס
העברות בכדורגל

ניימאר הוא השחקן היקר ביותר בתולדות הכדורגל, כשעבר מברצלונה לפריס סן-ז'רמן תמורת 222 מיליון אירו.
בכדורגל מוסדרים כללים להעברת שחקנים מקבוצה אחת לאחרת. לכל כדורגלן יש חוזה בקבוצה בה הוא משחק. כאשר קבוצה אחרת מעוניינת להעביר אליה שחקן תחת חוזה תקף עליה לקבל את אישורה של הקבוצה בה הוא משחק, ולכן הקבוצות המעוניינות בשימוש בשירותי השחקן מציעות כסף לקבוצה בה הוא משחק.
חלון העברות

חלון העברות הוא תקופת השנה בה מותר לקבוצת כדורגל, על פי תקנות פיפ"א, להעביר שחקן מקבוצה אחרת לסגל השחקנים שלה.
בהתאם לתקנות אלו, בוחרת כל התאחדות כדורגל את התקופה בה יחול חלון ההעברות. חלון העברות הבינלאומי מתקיים בשני מועדים: חלון העברות ארוך בחודשים יוני, יולי ואוגוסט תקופה בה רוב הליגות הבכירות נמצאות בפגרה המפרידה בין שתי עונות שונות, וחלון העברות קצר בחודש ינואר תקופה בה חלק מהליגות נמצאות בעונת המשחקים, וחלק בפגרת חורף. העברה של שחקן בין מדינות אפשרית אם חלון ההעברות של המדינה אליה יעבור השחקן עדיין פתוח, וזאת ללא תלות במצב חלון ההעברות של המדינה ממנה ייצא השחקן.
דמי העברה

כאשר קבוצה מעוניינת בכדורגלן הנמצא תחת חוזה בקבוצה אחרת היא יכולה להציע כסף שתמורתו תוותר הקבוצה המחזיקה בשחקן על זכותה לדרוש שהשחקן יישאר אצלה עד תום החוזה. זכות המעוגנת, בהגבלות מסוימות, בתקנות אופ"א. לעיתים קבוצות מציעות, בנוסף לדמי ההעברה, התחייבות להעביר לקבוצה המוכרת אחוזים מכל העברה עתידית ממנה תרוויח הקבוצה הקונה. כמו כן יש קבוצות הדורשות להוסיף לדמי ההעברה שנקבעים מראש תוספת תשלום במידה והשחקן יהיה שותף להישגים, המוגדרים בחוזה, במהלך תקופת חוזהו בקבוצה. הסכם זה משתלם לקבוצה הקונה כיוון שזכייה בהישגים מכניסה, לרוב, סכומי כסף לקופת המועדון.
דמי העברה > סעיף שחרור

חלק מהשחקנים מחזיקים בחוזיהם "סעיף שחרור" הקובע כי השחקן יכול להשתחרר מהחוזה עם הקבוצה תמורת סכום כספי נקוב. סעיף זה עשוי להיות מנוצל על ידי קבוצה אחרת כדי להעביר אליה שחקן המצוי תחת חוזה גם ללא רצון של הקבוצה לשחררו. שווי השוק של שחקנים משתנה עם הזמן, בעיקר בהתאם ליכולת שאותה הציגו במשחקים. על כן נוצר לעיתים מצב שגובה סעיף השחרור שנקבע בעת החתימה על החוזה נמוך משווי השוק הנוכחי של השחקן וקבוצה אחרת עשויה להשתמש בסעיף השחרור על מנת לרכוש את השחקן במחיר נמוך. העברות בולטות שכאלו הן העברתו של כוכב בורוסיה דורטמונד מריו גצה לבאיירן מינכן תמורת 37 מיליון אירו, וב-3 באוגוסט 2017, הועבר כוכב ברצלונה ניימאר מברצלונה לפריז סן ז'רמן תמורת 222 מיליון יורו, מבלי שברצלונה יכלה לעשות דבר בנדון. בישראל, נאלצה מכבי תל אביב למכור את שחקנה מואנס דאבור לגראסהופרס ציריך השווייצרית תמורת 450 אלף דולרים, שנקבעו בסעיף השחרור שלו.
העברה חופשית

כאשר מסתיימת התקופה בה חתום השחקן בחוזהו בקבוצתו הוא רשאי לעבור לכל קבוצה מבלי שקבוצתו תוכל לדרוש תשלום עבור ההעברה. לכן לעיתים קרובות קבוצות שלא מתכננות להמשיך להחזיק בשחקן לאורך שנים המזהות פוטנציאל לרווח ממכירתו, משתדלות למכור את השחקן בשנה האחרונה שבה מסתיים חוזהו. כמו כן שחקן חופשי רשאי לחתום בקבוצה חדשה גם לאחר תום חלון ההעברות.
השאלה

קבוצות המחזיקות בחוזה עם שחקן יכולות לתת לשחקן לשחק לתקופה מוגבלת בקבוצה אחרת שבסיומה יחזור להשתייך לקבוצה המשאילה. גם מעבר של שחקן בהשאלה מוגבל לימים המוגדרים בחלון ההעברות. התמורה אותה מבקשות הקבוצות המשאילות משתנה: לעיתים דורשות כסף עבור ההשאלה, לעיתים הן מסתפקות בכך שהקבוצה השואלת תשלם את משכורתו של השחקן בתקופת ההשאלה ולעיתים הקבוצה המשאילה משלמת גם את משכורת השחקן או חלק ממנה.
לעיתים קרובות השחקנים המושאלים הם שחקנים צעירים שרמת משחקם עדיין לא הגיעה לזו המבוקשת בקבוצתם אולם היא מאמינה שבעתיד, לאחר שיצברו ניסיון, רמתם תשתפר והם יתאימו להרכבה. במקרים אחרים קבוצות המעוניינות למכור שחקן משאילות אותו קודם לקבוצה שמעוניינת לרכוש אותו כדי שזו תוכל לבחון את השתלבותו בקבוצה לפני החתימה על חוזה קבוע. לעיתים מגדירים מראש במקרים כאלו את הסכום שאותו תשלם הקבוצה השואלת אם תחליט לרכוש את השחקן.
ראו גם

חוק בוסמן
עונת המלפפונים
תקנות אופ"א לתחרות כלכלית הוגנת
אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג

אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג (בגרמנית: Alexander Carl, Herzog von Anhalt-Bernburg;‏ 2 במרץ 1805 - 19 באוגוסט 1863) היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר היה הדוכס האחרון של דוכסות אנהלט-ברנבורג.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אלכסנדר קרל נולד בבאלנשטדט ב-2 במרץ 1805 לאלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג ולמריה פרדריקה מהסן-קאסל, בתם של וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן ווילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק.
בשנת 1834 מת אביו, ואלכסנדר קרל עלה לשלטון במקומו.
ביוגרפיה > נישואין

ב-30 באוקטובר 1834 התחתן אלכסנדר קרל עם פרדריקה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ולואיזה קרולינה, נסיכת הסן-קאסל, ואחותו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, אולם לא היו להם ילדים.
ביוגרפיה > שלטונו

בנובמבר 1855 הוגבל הדוכס לטירת הוים, בשל מחלת נפש מתקדמת (כמה מקורות טוענים כי סבל מסכיזופרניה). שם, אלכסנדר קרל בילה את שארית חייו תחת טיפול רפואי בחברת עוזרו, הצייר וילהלם פון קיגלגן.
בשל חוסר היכולת שלו, אשתו פרדריקה שלטה כעוצרת הדוכסות במקומו.
ביוגרפיה > מותו

ב-19 באוגוסט 1863 אלכסנדר קרל נפטר בהוים, ומכיוון שלא היו לו ילדים ירש אותו קרוב משפחתו, ליאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו-קתן, אשר איחד את הדוכסויות ליצירת דוכסות אנהלט.
טירת באלנשטדט - מקום הולדתו של אלכסנדר קרל בשנת 1837
אלכסנדר קרל ואשתו הנסיכה פרדריקה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
אלברכט השני, דוכס סקסוניה

| --- | --- |

 לידה:  1230 
 פטירה:  25 באוגוסט 1298 (בגיל 68 בערך) Aken (Elbe), הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  ויטנברג 
 בת זוג:  אגנס מהבסבורג
 
אלברכט השני, דוכס סקסוניה (בגרמנית: Albrecht II., Herzog von Sachsen-Wittenberg‏; סביב 1250 – 25 באוגוסט 1298), היה דוכס סקסוניה בין השנים 1260–1298.
ביוגרפיה

אלברכט נולד בוויטנברג, לאלברכט הראשון, דוכס סקסוניה ולהלנה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומתילדה מברנדנבורג, דוכסית בראונשווייג-לינבורג. אלברכט תמך בבחירתו של רודולף מהבסבורג למלך גרמניה, ובשנת 1282 אף הפך לחתנו. לאחר מותו של אביו בשנת 1260, ירש אלברכט את דוכסות סקסוניה במשותף עם אחיו הבכור יוהאן הראשון, ולאחר מכן שלט במשותף עם בניו של יוהאן. בשנים 1269, 1272 ו-1282 חילקו האחים בהדרגה את הנחלות לשלושה אזורים (אחד בשם ארץ האדלן סביב אוטרנדורף, עוד סביב לאוונבורג על האלבה והשלישי סביב ויטנברג).
במהלך הבחירות הקיסריות ב-1273 אלברכט השני ייצג את החלטת האחים המשותפת. בתמורה רודולף השיא לו את בתו אגנס מהבסבורג אלברט השני. בשנת 1282 התפטר יוהאן לטובת בניו אלברכט השלישי, אריך הראשון, ויוהאן השני, ואחרי מותו כעבור שלוש שנים, שלושת האחים המשיכו עם השלטון המשותף עם אלברכט בסקסוניה.
בשנת 1288 ביקש אלברכט מהמלך רודולף את תמיכתו בבנו רודולף עם נסיכות הבוחר מסקסוניה, אשר היה נתון במחלוקת ארוכת שנים עם בית וטין. כאשר נכחדה שושלת האצולה של רוזנות ברהנה, נתן המלך רודולף את השליטה ברוזנות לבנו של אלברכט - רודולף. בשנת 1290 סיפח אלברכט את רוזנות ברהנה, ובשנת 1295 סיפח את רוזנות גומרן לסקסוניה. בשנת 1291 שכנע וצלאב השני, מלך בוהמיה את אלברכט לתמוך בבחירתו של אדולף מנסאו למלך גרמניה, ואכן ב-27 באפריל 1292 תמך אלברכט בבחירת אדולף למלך גרמניה.
בשנת 1296 חולקה דוכסות סקסוניה בין אלברכט השני לבניו של יוהאן הראשון; אלברכט קיבל את דוכסות סקסוניה-ויטנברג, ואילו בניו של יוהאן קיבלו את דוכסות סקסוניה-לאוונבורג.
ב-25 באוגוסט 1298 מת אלברכט, ובנו רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג ירש את נחלותיו ותאריו.
משפחתו

בשנת 1282 התחתן אלברכט עם אגנס מהבסבורג, בתו של רודולף הראשון, מלך גרמניה וגרטרוד מהוהנבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
רודולף הראשון, דוכס סקסוניה-ויטנברג (1284–1356)
אוטו מסקסוניה (?-1349)
אלברכט השני מסקסוניה (?-1342), הנסיך-בישוף של פסאו
ונצל מסקסוניה (?-1327)
אליזבת מסקסוניה (?-1341), התחתנה עם אוביצו השלישי ד'אסטה, מרקיז פרארה
אנה מסקסוניה (?-1327), התחתנה עם המרקיז פרידריך הצולע, ולאחריו התחתנה עם היינריך השני, דוכס מקלנבורג
אליזבת דה בורבון

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1614 פריז, ממלכת צרפת ממלכת צרפת 
 פטירה:  19 במאי 1664 (בגיל 49) פריז, ממלכת צרפת ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  קרלו אמדאו, דוכס נמור (11 ביולי 1643–1652) 
 
אליזבת דה בורבון (בצרפתית: Élisabeth de Bourbon-Vendôme; ‏16 באוגוסט 1614 – 19 במאי 1664), הייתה נכדתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת ואשתו של קרלו אמדאו, דוכס נאמור.
ביוגרפיה

אליזבת נולדה ב-16 באוגוסט 1614 בפריז, לסזאר, דוכס ונדום, בנם הלא חוקי של אנרי הרביעי, מלך צרפת ופילגשו גבריאל ד'אסטרה, ולפרנסואז דה לורן, בתו של פיליפ עמנואל, דוכס מרקור, ועם לידתה קיבלה את התואר מדמואזל דה ונדום. היא הייתה אחותם של פרנסואה, דוכס בופור ולואי, דוכס ונדום, שהיה נשוי עם לאורה מנצ'יני, אחייניתו של הקרדינל מאזארן, וביו של לואי ז'וזף דה בורבון, הדוכס מוונדום, שהיה מפקד צבאי מוצלח מאוד ומרשל צרפת.
ב-11 ביולי 1643 התחתנה אליזבת בלובר עם קרלו אמדאו, דוכס נאמור, ממנו נולדו לה 5 ילדים. בשנת 1652 נהרג בעלה על ידי אחיה פרנסואה, דוכס בופור בדו-קרב, וב-19 במאי 1664 מתה אליזבת בפריז.
משפחתה

ב-11 ביולי 1643 התחתנה אליזבת עם קרלו אמדאו, דוכס נאמור, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור (1644–1724), התחתנה עם קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה
מריה פרנצ'סקה מסבויה (1646–1683), התחתנה עם אפונסו השישי, מלך פורטוגל, ולאחריו התחתנה עם פדרו השני, מלך פורטוגל
ג'וזפה מסבויה (1649)
פרנצ'סקו מסבויה (1650)
קרלו אמדאו מסבויה (1651)
אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג

אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג (בגרמנית: Alexius Friedrich Christian von Anhalt-Bernburg; ‏12 ביוני 1767 – 24 במרץ 1834), היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר שלט באנהלט-ברנבורג בין השנים 1796–1834.
ביוגרפיה

אלקסיוס פרידריך כריסטיאן נולד ב-12 ביוני 1767 בבאלנשטדט, והיה הבן היחיד של פרידריך אלברכט, נסיך אנהלט-ברנבורג ולואיזה אלברטינה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן, בתו של פרידריך קרל, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן.
הוא ואחותו פאולינה קיבלו חינוך מעולה. לאחר מותו של אביו בשנת 1796, אלקסיוס פרידריך כריסטיאן ירש את אנהלט-ברנבורג.
שנה מאוחר יותר, בשנת 1797 התווספו לאנהלט-ברנבורג היו חלק משטחי אנהלט-צרבסט, שכללו את הערים של קוזוויג ומיהלינגן, אשר היוו כשליש מהנסיכות שחולקה. בשנת 1812 עם הכחדה של בית אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ירש אלקסיוס את הוים וכמה מובלעות פרוסיות.
אלקסיוס שיפר את החינוך עם בניין והרחבה של הרבה כנסיות ובתי ספר. הוא הפגין עניין מיוחד בהרחבת רשת הכבישים, ובמיוחד באזורים שהצטרפו לנסיכות לאחרונה. כמו כן, הוא התעניין בכריית מתכות לתעשייה, ואף יזם כמה פרויקטים של בנייה, כגון זאלבריקה בברנבורג, שנהרס מאוחר יותר.
בשנת 1807 הועלה אלקסיוס פרידריך כריסטיאן למעמד דוכס, על ידי פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, בעקבות פירוק האימפריה הרומית הקדושה, יחד עם דודניו, הדוכסים של אנהלט-דסאו ואנהלט-קתן, ולאחר מכן הצטרף לקונפדרציה של הריין. חלק מחייליו נלחמו לצד נפוליאון בטירול, ספרד, רוסיה, גדנסק וקולם. ב-13 בדצמבר 1813 הוא פרש מהקונפדרציה של הריין, ובשנים 1814 ו-1815 שלח את חייליו להילחם בבלגיה ובצרפת לצד בעלות הברית. ב-8 ביוני 1815 הוא הצטרף אל הקונפדרציה הגרמנית.
בענייני דת, הוא היה סובלני ונאור; בשנת 1820 הוא הכריז על הלותרניזם כדת רשמית של המדינה. בשנת 1826 הוא הצטרף לאיחוד המכס הגרמני, ובשנת 1829 הוא הקים קרן אזרחית ליתומי ואלמנות משרתיו.
ב-24 במרץ 1834 מת אלקסיוס פרידריך כריסטיאן בבאלשטדט, ובנו אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-29 בנובמבר 1794 התחתן אלקסיוס פרידריך כריסטיאן בקאסל עם מריה פרדריקה מהסן-קאסל, בתם של וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן ווילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק, ממנה היו לו ארבעה ילדים:
קתרינה וילהלמינה, נסיכת אנהלט-ברנבורג (1796).
לואיזה, נסיכת אנהלט-ברנבורג (1799 – 1882), התחתנה עם פרידריך וילהלם לודוויג, נסיך פרוסיה.
פרידריך אמדאוס, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג (1801).
אלכסנדר קרל, דוכס אנהלט-ברנבורג (1805 – 1863).
ב-11 בינואר 1818 התחתן אלקסיוס פרידריך כריסטיאן בשנית, בנישואים מורגנטיים עם דורותיאה פרדריקה פון זוננברג, אשר קיבלה את התואר ברונית הוים, אולם היא מתה כעבור 4 חודשים ללא ילדים.
ב-2 במאי 1819 התחתן אלקסיוס פרידריך כריסטיאן בשלישית, עם ארנסטינה שרלוטה פון זוננברג, אחותה של אשתו השנייה, והעניק אף לה את התואר ברונית הוים, אולם גם ממנה לא היו לו ילדים.
אלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1591 פרארה, מדינת האפיפיור מדינת האפיפיור 
 פטירה:  24 במאי 1644 (בגיל 52) קסטלנואובו די גארפאניינה, דוכסות מודנה  
 מדינה:  דוכסות מודנה ורג'ו 
 בת זוג:  איזבלה, נסיכת סבויה
 
אלפונסו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה (באיטלקית: Alfonso III d'Este; ‏ 22 באוקטובר 1591 – 26 במאי 1644), היה דוכס מודנה בין השנים 1628–1629.