רוצח הזודיאק
ציר זמן > מעיינות בלו רוק

"אני רוצה לדווח על רצח, אם תסעו 1 מייל מזרחה על כביש פארק קולומבוס תמצאו ילדים ירויים במכונית חומה, הם נורו בעזרת לוגר 9 מ"מ, אני גם זה שרצח את הילדים ההם בשנה שעברה. להתראות..."
בסביבות חצות הלילה של 4 ביולי ו-5 ביולי 1969, דרלין פרין ומייקל מאג'ו נסעו לפארק הגדול במעיינות בלו רוק בוואייחו, 4 מיילים מזירת הפשע של דרך אגם הרמן, וחנו שם. כשישבו במכונית של פרין, עוד מכונית הגיעה לחנייה לידם. המכונית יצאה מהחנייה ונסעה לכיוון העיר ואייחו במהירות חריגה וחזרה שוב אחרי 10 דקות וחנתה כ-3 מטרים מצד ימין מאחוריהם (הרכב היה מחוץ לתוואי החניות בעוד שהרכב של פרין חנה כראוי). הנהג לבוש חולצת T כחולה כהה או שחורה יצא כשהוא משאיר את מכוניתו עם אורות דולקים והתקרב למכונית, מחזיק פנס ואקדח מגנום 9 מ"מ. הוא נעמד מול דלתו של מאג'ו והדליק את האור בפנס כדי לסנוור אותם. מאג'ו סבר שמדובר בשוטר שבא לבדוק תעודות זהות, פתח את החלון, והחל לדבר אליו תוך כדי שהוא מחפש את תעודת הזהות שלו. אז ירה בו הרוצח דרך העורף בלסת (פגע בלשונו) והכדור יצא מהלחי קרוב לאוזנו (מאג'ו טען ששמע רעש מוזר ואז הרגיש כאב נוראי בחלקים אלו של גופו). הוא ירה בשניהם תוך כדי שמאג'ו זינק למושב האחורי כדי להימלט ממנו, ואז פנה לכיוון מכוניתו. כשמאג'ו גנח מכאבים, הנהג שב למכוניתם וירה עוד פעמיים בשניהם. מאג'ו הצליח לצאת מהרכב דרך החלון, מכיוון שהידית של הדלת במושב האחורי נהרסה במהלך היריות, ונפל לקרקע כשהוא רואה את החלק האחורי של הרכב של הרוצח נוסע במהירות מזירת הרצח. הוא תיאר את הרכב כ"דומה לדגם של הרכב של דרלין רק כנראה בצבע בהיר יותר" וזכר בוודאות כי לוחית הרישוי הייתה של מדינת קליפורניה, אך לא זכר את המספר הרכב. מאג'ו ניסה לדבר עם דרלין ולברר מה מצבה, אך היא לא הגיבה. לאחר כחמש דקות רכב בסגנון "היפי" עם שני נערים (אחד מהם היה החבר שאצלו התארחו פאראדיי וג'נסן כשעה טרם הרצחם) ונערה נכנס לחניון ומצא את מאג'ו שרוע על הקרקע וזועק לעזרה. הם הזעיקו את המשטרה המקומית שהגיעה עם אמבולנס לזירה לאחר כעשר דקות. השוטרים מצאו את דרלין פרין מתבוססת בדמה על ההגה כשהאורות של רכבה דלוקים והרדיו דלוק על עוצמה נמוכה, והם תהו אם היא או מייקל ניסו להשתמש באורות כדי לקרוא לעזרה לרכבים שחונים בגבעה מעבר לנוף. הבלש אד ראסט ניסה לדובב אותה על שאירע, אך היא מלמלה ולא הייתה מסוגלת לדבר כשבמקביל עיניה החלו להעצם ולהיפתח (ניסתה להישאר בהכרה), עד שאזלו כוחותיה והיא התעלפה. האמבולנס לקח אותה ביחד עם שוטר שישב מאחורה לבית החולים בעיר, אך למרות ניסיונות החייאה שביצע בה הפרמדיק היא נפטרה בדרך. לטענת השוטר ריצ'רד הופמן שליווה אותה לבית החולים, בכל פעם שביצעו בה הנשמה בצבץ חלק מתכתי מהחזה שלה ונראה היה כעומד לצאת החוצה כשהחזה התנפח מהחמצן המוזרם, כנראה קליע שירה הרוצח.
כשהפרמדיקים הרימו את מאג'ו מהקרקע לאלונקה, הבלש ראסל הבחין כי היכן ששכב הקורבן היה תרמיל קליע של אקדח בקוטר 9 מ״מ ואסף אותו כראייה. מאג'ו עצמו היה לבוש בחולצה ארוכה ובשני זוגות מכנסיים אחד על השני בליל קיץ חם מה שצוין בדו"ח המשטרה כ"מוזר". לאחר שהתאושש מהפגיעות הסביר כי בשל העובדה שהוא רזה מאוד הוא רגיש לקור ולכן התלבש כך באותו הערב לקראת הדייט שלו עם דרלין.
ב-00:40, התקשר אלמוני למשטרת ואייחו לדווח על אחריות לרצח "שני ילדים במכונית חומה, בפארק הציבורי מייל אחד מוואייחו". הוא גם לקח אחריות על רצח ג'נסן ופאראדיי חצי שנה מוקדם יותר. המשטרה איתרה את השיחה מטלפון בביתן ליד תחנת דלק שהייתה סגורה באותו הערב בכביש ספרינג, כמה רחובות מתחנת המשטרה. פרין מתה בבית החולים. מאג'ו שרד יריות בראש, בצוואר ובכתף. הבלשים ג'ון לינץ' ואד ראסט ממשטרת ואייחו החלו לחקור את הפשע והבלש ג'ון מולנקס לקח את התיק בשנות השבעים. לאחר שהתאושש בבית החולים בוואייחו, מאג'ו העיד כי הספיק לראות את התוקף שלו והרוצח של דרלין לכמה רגעים תוך כדי כשהוא יורה בו וראה אותו גם בפרופיל כשחזר לירות בהם שוב. לדבריו היה מדובר בגבר לבן כבן 26–30 עם מבנה כבד (לפי אחת הכתבות שפורסמו לאחר התאוששותו של מאג'ו נכתב כי הקורבן זכר את התוקף כאדם שאת משקלו העריך ב-80 ק"ג), בגובה 1.72-1.78 מ' עם שיער שחור או חום כהה קצר ומתולתל, פרצופו עוטה המשקפיים השחורים דמה לזה של החשוד ארתור לי אלן, אך היה גדול/שמן יותר מאשר זה של אלן. הרוצח לבש חולצה קצרה כהה והיה נראה כי ברכב שלו, שחנה בזווית ראייה למושב הנוסע בו ישב מאג'ו, לא היה אף אחד מלבדו. ב-2008 חשב שזכר את הרוצח כגבר גבוה בגובה 1.83 מ'.
לדברי המוקדנית מהמשטרה שענתה לשיחה הרוצח היה קר רוח ומונוטוני ונשמע כאילו אמר משפטים עליהם התאמן מראש או שהקריא מדף. כאשר שאלה המוקדנית את המתקשר שאלות הוא התעלם מדבריה, הגביר את קולו והמשיך את שטף דבריו. הוא סיים את השיחה עם מתיחת המילה "Goodbye" באופן שמזכיר נבל מסרטי אימה ונמלט מהזירה, המשטרה שהגיעה למקום זמן קצר לאחר שנעלם מצאה סימני טביעת אצבע טריים וזיעה על הטלפון (כפי הנראה שייכים לרוצח). להערכתה קולו של האדם מעיד על היותו כבן שלושים לפחות.
לאחר רציחתה של דרלין ביקשה קארן, הבייביסטר של בנה התינוק שהייתה נערה בת 17 בשנת 1969, לתת עדות במשטרת ואייחו על כך שנכחה במספר מקרים בבית כאשר הגיעו לבקר את דרלין גברים שונים, במקרה אחד שלושה גברים לבנים, ובמקרים אחרים גבר אחר: לבן בגיל העמידה (Middle Aged), בעל מבנה גוף כבד עם שיער שחור או כהה מתולתל ועם פרצוף שמן וגדול, שנהג לשבת לפעמים במשך שעות עם רכבו (שברולט "סדן" לבנה עם שמשה גדולה) מול הבית ולבהות בו ובחלון חדרה של דרלין. היא לא זכרה את שמו המפורש אך זכרה כי "שמו היה קצר ומאוד נפוץ" וכי שם משפחתו היה "מעט יותר ארוך משמו הפרטי". היא סיפרה כי דרלין אמרה לה פעם שכדאי להתרחק ממנו כשהוא היה מגיע לבית (היא הייתה לוקחת את התינוק והולכת הרחק מהחדר בו היו נוכחים), וכי דרלין הזכירה כי פעם כשיצאה איתו הוא יצא מהרכב ורצח אדם. באחת הפעמים שהוא חנה מחוץ לבית אמרה פרין לבייביסיטר כי "הוא בטח משגיח עליי שוב, שמעתי שהוא חזר מחוץ למדינה. הוא לא רוצה שאף אחד יידע על מה שראיתי אותו עושה". המשטרה ניסתה לעזור לה להיזכר באמצעות היפנוזה והיא חשבה כי ראתה אותו מעשן ומרכיב משקפיים בעודו ברכב ונתנה עוד כמה פרטים לגבי התנהלויות המפגשים בינו לבין הנרצחת, המשטרה ערכה סדרת מעצרים בעיר של חשודים שתאמו את הפרטים שמסרה הבייביסטר וביקשו מהם לעמוד למסדר זיהוי מולה (מבלי שראו אותה דרך הזגוגית), היא זיהתה את הגבר כוויליאם ג'וזף גרנט - יליד 1920 ממסצ'וסטס שלפי הפרטים האישיים שלו במשרד הפנים האמריקאי ב-1969 התגורר בעיירה סויסאן סיטי (אנ') הקרובה לוואייחו, עבד בפיירפילד כמשווק נדל"ן וכפי הנראה הכיר את פרין מהמסעדה שבה עבדה כשביקר בוואייחו מדי פעם. מהרישומים של משרד הפנים האמריקאי לגביו הוא שירת בזמן מלחמת העולם השנייה (1942-1945) בחיל האוויר האמריקאי.
ב-1970 פנה מגיד עתידות בשם ג'וזף דה לואיס למשטרות ואייחו וסן פרנסיסקו, הוא טען שהוא התיידד עם משפחתה של דרלין ושלמד מהם כי דרלין הייתה מיודדת עם בעלה לשעבר, ג'יימס "ג'ים" פיליפס קראבטרי (דרלין השתמשה בשם "פיליפס" כשם משפחתה לאחר הנישואין בעת שחיו ברינו, נבאדה עד לגירושיה ב-2 ביוני 1967), אותו פגשה ב-1965 לאחר ששוחרר מהמסגרת הצבאית עקב שביתת רעב כדי לסיים את הפרק הצבאי הקצר בחייו. הוא חי בבית הוריה עד שנמאס להם מכך שהוא מובטל, ולאחר שדחקו בו למצוא תעסוקה או לעזוב את ביתם, הוא הצליח למצוא משרה כעיתונאי-פובליציסט ב"דיילי רפבליק" מהעיר פיירפילד השכנה. המקור מסר כי קראבטרי נהפך גם לצרכן וסוחר סמים מקומי בוואייחו וכי המידע הגיע אליו משיחותיו עם המשפחה האבלה. המשטרה איתרה אותו לאחר שהקים משפחה עם אישה גרמנייה שהכיר, קראבטרי תוחקר במשטרה ולפי הדו"חות שיתף פעולה עמם. דה-לואיס טען כי ייתכן שקראבטרי ודרלין הכירו את זודיאק או מעסקאות סמים או בשל קשרים חברתיים איתו.
ב-1989 נטען בתוכנית של הרלדו ריברה כי למשטרת ואייחו הגיעו עדויות לפיהן דרלין פרין הייתה לכאורה חברה בכת שטנית-מיסטית שפעלה בסן פרנסיסקו, שחלק מחבריה נהגו להתחפש כמו תליינים (כך יופיע הרוצח המחופש מאגם בריאסה שעטה מסיכה עם סמל הזודיאק) ושייתכן שנרצחה בידי מישהו מהכת הזאת שהוא רוצח הזודיאק.
ב-2008 כששחזר את הרצח לסרט דוקומנטרי בנושא הרוצח טען מאג'ו כי דרלין הזכירה בפניו כי הבחור האחרון שיצאה איתו - שלמיטב זכרונו נקרא "ריצ'רד" - הוא גבר אלים וקנאי שאמר לה במפורש בטרם נפרדו ש"אם ייתפוס אותה עם מישהו, יהרוג אותם", אבל סירבה לפרט מעבר לכך (מאג'ו טען כי בניגוד לשמועות שהיו כנגדה, פרין שבגדה בבעלה, לא הייתה "זנזונת" אך מאסה בריצ'רד). היא גם ציינה בפניו שחשדה כי "ייתכן ועוקבים אחריהם" כשהיו בדרך למקום הירצחה אך לא פירטה במי היא חושדת, וכאשר חנתה לידם המכונית הראשונה (שהוא חושד שהיא אותה המכונית של הרוצח), הוא שאל אותה האם היא מכירה את הנהג והיא אמרה לו משהו כמו "פשוט תתעלם ממנו". מאג'ו חשד שייתכן והיורה השתמש במשתיק קול מאולתר (הזכיר זאת גם בדו"ח המשטרה המקורי בריאיון עמו בבית החולים מ-1969), מכיוון שצלילי היריות היו מוזרים, וכן חשד שראה את הרכב שלו מוקדם יותר באותו הערב בדרייב אין בו היו לפני שיצאו לפארק. לפי עדותו המתועדת בדו"ח המשטרה מ-1969, דרלין אספה אותו בסביבות 23:00 מביתו ורצתה לדבר איתו בדחיפות על משהו. הם יצאו לבילוי קצרצר בדרייב אין העירוני והמשיכו לחניון, אז שמו לב לרכב שהזכיר את הרכב של הרוצח. ב-2008 הוסיף כי הם יצאו מהחניון ברכבה והמשיכו לאזור הכביש המוביל למעיינות, אז שמו לב לרכב שהחל לדלוק אחריהם בכביש המהיר מחוץ לעיר, והוא הציע לדרלין להימלט ממנו עם פנייה מהירה לחניון של מסלול הגולף של המעיינות שבו היו יושבים בדרך כלל צעירים בדייטים אך באותו הרגע היו בו רק כמה נערים בליינים. הוא טען כי הרכב לא שם לב אליהם פונים והמשיך הלאה. הם חנו במקום וניסו להרגע משארע והבליינים התקדמו לעברם וירו זיקוקים שהבהילו אותם במכוון ואז יצאו מהחניון ברכבם כשמאג'ו גוער בהם מהרכב של דרלין שנשאר חונה, דרלין הנמיכה את הרדיו לרמה נמוכה מאוד של סאונד והם החלו לדבר ואחזו ידיים ואז הכל קרה כמתואר בדו"ח מ-1969.
ב-2011 פורסמה בתוכנית "America's Most Wanted" תמונה של דרלין פרין שצולמה ככל הנראה בסן פרנסיסקו במחצית שנת 1966 או 1967 עם אדם שהזכיר את תיאורו של רוצח הזודיאק בקלסתרון המשטרתי, המשטרה קיוותה שמישהו יוכל לזהות את האדם שבתמונה.