stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הילמן מינקס
גרסאות > גרסה שנייה

שנות ייצור 1945–1957
יוצרו 860,326 יחידות
דגם 4 דלתות
דגם 3 דלתות
דגם 2 דלתות
דגם 2 דלתות קופה
הורכב בבריטניה וב- יפו
מנוע 1,185 סמ"ק המפיק 35 כ"ס
מנוע 1,265 סמ"ק המפיק 38 כ"ס
מנוע 1,390 סמ"ק המפיק 48 כ"ס
מהירות שיא - 101 קמ"ש, (1945-1947)
מהירות שיא - 106 קמ"ש, (1947-1948)
מהירות שיא - 110 קמ"ש, (1948-1949)
מהירות שיא - 117 קמ"ש (1951–1953)
מהירות שיא - 119 קמ"ש (1954–1957)
תאוצה 0–97 קמ"ש - 39.7 שניות
בסיס גלגלים - 2,362 מ"מ
יצרן הרכב היפני איסוזו ייצר ברישיון, ביפן, בין השנים 1953-1954 את דגם איסוזו הילמן מינקס אשר התבסס על "הילמן מינקס" (גרסה שנייה).
גרסאות > גרסה שלישית

(הרכב קרוי גם "סנבים מינקס", Sunbeam Minx)
שנות ייצור 1956–1967
יצור : בריטניה, יפן, אוסטרליה, ניו זילנד
דגם 2 דלתות
דגם 4 דלתות
מנוע 4 צילינדרים, 1,390 סמ"ק
מנוע 1,494 סמ"ק
מנוע 1,592 סמ"ק
מנוע 1,725 סמ"ק
גרסאות > גרסה רביעית

הרכב קרוי גם "מינקס סופר," (Hillman Super Minx)
מחיר דגם ההילמן מינקס סופר ב-בריטניה, בשנת 1961, 854 לירות שטרלינג (דגם בסיסי, 4 דלתות)
מחיר דגם ההילמן מינקס סופר בבריטניה בשנת 1966, 911 לירות שטרלינג
שנות ייצור 1961–1967
מיוצר בבריטניה, דרום אפריקה ו-ניו זילנד
דגם 2 דלתות - קבריולה
דגם 4 דלתות - סדאן
דגם 5 דלתות - סטיישן
מנוע 1,592 סמ"ק המפיק 46 כ"ס
מנוע 1,725 סמ"ק המפיק 60 כ"ס ו-63 כ"ס
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
משנת 1962 - תמסורת אוטומטית כאופציה
ידית הגיר - מחוברת למוט ההגה
אורך הרכב - 4,191 מ"מ
רוחב - 1,595 מ"מ
גובה - 1,473 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,565 מ"מ
משקל - 1,016 - 1,074 ק"ג
מהירות שיא - 128.7 קמ"ש
תאוצה 0–97 קמ"ש - 21.6 שניות
בלמים - בלמי תוף
משנת 1962 - בולמי דיסק מלפנים
משנת 1962 - מושבים בודדים בחזית - אופציה
גרסאות > גרסה חמישית

הרכב קרוי "הילמן ניו מינקס" (Hillman New Minx)
שנות ייצור 1967–1970
יוצרו כ-470,000 יחידות
מנוע 1,496 סמ"ק המפיק 54 כ"ס
מנוע 1,725 סמ"ק המפיק 61 כ"ס (יוצר משנת 1968)
מהירות שיא - 134 קמ"ש
בסיס גלגלים - 2,489 מ"מ
תמונות

הילמן מינקס, שנת 1932 (גרסה ראשונה של הילמן מינקס)
הילמן מינקס (גרסה ראשונה)
הילמן מינקס, שנת 1935 - קבריולט (גרסה ראשונה)
הילמן מינקס, שנת 1935 - קבריולט (גרסה ראשונה)
הילמן מינקס, שנת 1936 (גרסה ראשונה של הילמן מינקס, בשנת 1936 הדגם שונה לחלוטין)
הילמן מינקס, שנת 1937, קופה (גג-נפתח), (גרסה ראשונה)
הילמן מינקס, שנת 1946, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, שנת 1949, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, שנת 1951, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, שנת 1953, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, שנת 1953, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, 2 דלתות, שנת 1955, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, שנת 1959, (גרסה שלישית), מבט למנוע הקדמי
הילמן סופר מינקס, סטיישן, שנת 1967 (גרסה רביעית)
הילמן סופר מינקס, קבריולט, שנת 1963 (גרסה רביעית)
הילמן סופר מינקס, 4 דלתות (גרסה רביעית)
הילמן סופר מינקס, סטיישן, שנת 1966, מנוע 1,725 סמ"ק (גרסה רביעית)
הילמן סופר מינקס, קבריולט, 1964 (גרסה רביעית)
הילמן מינקס, (גרסה חמישית)
הילמן מינקס 1967
ראו גם

הילמן ויזארד
הילמן סופר מינקס
הילמן אימפ
הילמן גאזל
הילמן הנטר
הילמן הסקי
לקריאה נוספת

הילמן מינקס, שנת 1952  (2:42 דקות), יו-טיוב
הילמן מינקס, שנת 1952  (3:56 דקות), יו-טיוב
הילמן מינקס, שנת 1956  (2:31 דקות), יו-טיוב
הילמן מינקס, שנת 1957  (0:39), יו-טיוב
הילמן מינקס, שנת 1960  (4:51 דקות), יו-טיוב
הילמן מינקס, שנת 1961  (2:05 דקות), יו-טיוב
הילמן מינקס, שנת 1967  (2:07 דקות), יו-טיוב
הילמן סופר מינקס, שנת 1967  (1:20 דקות), יו-טיוב
הילמן מינקס  (2:21 דקות), יו-טיוב
פרסומת להילמן מינקס (גרסה שלישית), סרטון  באתר יוטיוב
תמונות של הילמן מיקס (מספר גרסאות)
הילמן מינקס, שנת 1936, (גרסה ראשונה)
הילמן מינקס, מבט לתא הנהג, (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, שנת 1950 (גרסה שנייה)
הילמן מינקס, שנת 1962 (גרסה שלישית)
הילמן מינקס (גרסה שלישית)
הילמן מינקס, שנת 1966, מנוע 1,725 סמ"ק (גרסה שלישית)
הילמן סופר מינקס, שנת 1965, מנוע 1,592 סמ"ק (גרסה רביעית)
הילמן סופר מינקס, (גרסה רביעית)
המרידות באוטו הראשון

המרידות באוטו הראשון התאפיינו במספר מלחמות שונות וממושכות שהתנהלו במהלך התבססות שלטונו של אוטו.
מרי ראשון > המרד של אברהרד דוכס בוואריה

בשנת 918 המלך קונראד הראשון שכנע את אברהרד, דוכס פרנקוניה לבחור בהיינריך הסקסוני כמלך, מתוך אמונה שבחירה זו תסיים את הסכסוך בין הסקסונים לפרנקים ותמנע את פירוק האימפריה. בשנת 936 ירש אוטו הראשון מאביו היינריך את השלטון, כשהוא בן עשרים וארבעה, צעיר מרוב אנשי האצולה שכביכול אמורים להיות כפופים תחתיו. ארנולף, דוכס בוואריה נאלץ לקבל את מלכות אוטו.
בשנת 937 מת ארנולף, ובנו אברהרד, דוכס בוואריה מרד באוטו וסירב ללוות אותו. לכן, בשנת 938 פלש אוטו פעמיים לבוואריה. בפלישה הראשונה נכשל אך בפלישה השנייה צלח ושלח את אברהרד לגלות. במקומו הוא מינה על בוואריה את דודו, ברטולד. זהו, האירוע הראשון שהוביל לאיבוד עצמאותה של בוואריה שכן, החל מתקופה זו החלה המלוכה למנות את אנשי הכנסייה.
מרי ראשון > המרד של טאנקמר (שנת 938)

טאנקמר, אחיו למחצה של אוטו, חבר לוויכמן בילונג ואברהרד השלישי. טנקמר אוכזב בעקבות החלטת אוטו למנות את גרו (Gero), אחיו של זיגפריד במקומו.
ויכמן היה פגוע שאוטו התייעץ עם הפיקוד הצבאי בצפון סקסוניה בנוגע לאחיו הצעיר, הרמן.
אברהרד, אחיו של קונרד, התמרד באוטו כיוון שהחל לחשוש שכוחו נחלש. העניינים החלו בעקבות עלבון שספג, שנבע מסכסוך בזמן קרב מול וסל סקסוני שלו, עליו צר, ברונינג (Bruning), שסירב להישבע לאברהרד אמונים בהיותו קרולינגי ולא סקסוני.
המרד דוכא בעקבות מותו של טאנקמר והשניים הנותרים התפייסו עם אוטו.
מרי ראשון > המרד של היינריך וגילברט (שנת 938)

בהמשך השנה 938, אברהרד השלישי וגילברט, דוכס לורן מרדו יחד עם היינריך מפרנקוניה, אחיו של אוטו, שטען לכתר. לואי הרביעי, מלך פרנקיה המערבית הצטרף למורדים. מצד שני, איג, דוכס הפרנקים הצטרף לכוחות אוטו. המורדים הוכרעו בקרב בברטן ובאנדרנאך (אנ'). גילברט ואברהרד נהרגו ובמקומם מונה היינריך, אחיו של אוטו, כדוכס לורן. היינריך לא הצליח להתבסס בלורן ובשנת 940 חזר לסקסוניה. בשנה הזו ולאחריה, היינריך יחד עם אצילי סקסוניה המזרחית תכננו התנקשות במלך במהלך חגיגות חג הפסחא בקוודלינבורג (Quedlinburg). הקשר נחשף. הרוסווית'ה (Hroswitha of Gandersheim) מתארת במכתבה את האירוע כמלחמה שהחלה בעקבות השטן שפתה את בני האדם. רותר (Reuter) טען כי כישלון המרד נבע מכך שהסקסונים לא היו מוכנים למהפכה.
מרי שני, מרי ליאודולף דוכס שוואביה (שנים 952 - 968)

ליאודולף, דוכס שוואביה (Liudolf), בנו של אוטו הראשון וקונרד האדום חששו מהשפעתו של היינריך מבוואריה על אוטו. ליאודולף, לאחר המסע לאיטליה (951 - 952) ראה את מעמדתו כיורש נפגעת בעקבות הנישואים של אוטו לאדלייד מבורגונדי. קונרד האדום נפגע מיחסו של אוטו לגבי הסכמים שסיכם עם ברנגר הראשון, מלך איטליה בזמן שאוטו מיהר לסקסוניה בשנת 952.
בשנת 953, אוטו ארגן סעודת חג הפסחא באאכן ואיש לא נכח. הוא פנה למיינץ, שם פרידריך, ארכיבישוף מיינץ ניסה לפשר בין הגורמים. תחילה אוטו הסכים להסכם אולם לאחר חזרתו לסקסוניה, שוכנע וטען כי ההסכם נעשה בלחץ, ושפרדריק העדיף את האופוזיציה. פרידריך הצטרף למרד ובהדרגה תומכים נוספים. ביניהם, ארנולף, דוכס בוואריה ואחיו אברהרד שנסו לשפר את מעמדם שנפגע במרידות קודמות. השניים הפסידו בשנת 938. בנוסף, בסקסוניה ויכמן הצעיר, בנו של ויכמן בילונג יחד עם הרמן חדשו את המאבקים כנגד אוטו. המצב התדרדר יותר, לאחר שאוטו העליב אויבים סקסונים לשעבר וכך, נראה היה שהניצחון בידי המורדים. אוטו נכשל בביצור מיינץ, בזמן שהיינריך החל להדוף את בוואריה וליאודולף כבש את רגנסבורג.
ביוני 954, קונרד ופרידריך נכנעו בלאנגנצן (Langenzenn). אוטו והיינריך כתרו את ליאודולף ברגנסבורג עד שנכנע. התוצאות היו לטובת אוטו. ליאודולף וקונרד אבדו את הדוכסויות שלהם אולם שמם ושטחיהם נשמרו. באוקטובר 954, פרידריך מת, ווילהלם, בנו של אוטו ירש את ירושתו. ויכמן הצעיר נכבש ואילו אחיו, הרמן סבל מעונש קשה. ארנולף נהרג במצור הראשון על רגנסבורג. הרולד, ארכיבישוף זלצבורג התעוור בעיניו, בהוראת היינריך מבוואריה. מרד זה מסמל נקודת מפנה בשלטון של אוטו הראשון שאחריו החלה התייצבות שלטונית.
הערות שוליים

↑  Reuter, op. cit p.150
↑  משמעויות שונות לכוונה במילה ללוות (accompany), להרחבה ראו, Reuter, op. cit p.151
↑  Reuter, op. cit p.152
↑  The achievements of Otto (Gesta Ottonis) from Hroswitha of Gandersheim, Hrosoithae Liber terrtius (trabs), Sister Mary Bernardine Bergman, Ph. D. dissertation, st Louis University, 1942, pp.39-85.
↑  Reuter, op. cit p.153
ה'תרע"ד

ה'תרע"ד (5,674) ובקיצור תרע"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-2 באוקטובר 1913, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 20 בספטמבר 1914.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 21 שעות ו-242 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 12 במחזור העיבור ה-299. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 18 (סימנה יחלדז) במחזור השמש ה-203.
שנה זו היא שנת 1,845 לחורבן הבית, ושנת 2,225 לשטרות.
אירועים

כ"ו בשבט - מלחמת השפות: חברת "עזרה" מודיעה כי שפת הלימוד בטכניון שעתיד לקום תהיה עברית
י"ד באייר - אספת הייסוד הראשונה של המושבה רמת גן נערכה בתל אביב, לכן ברמת גן ישנו רחוב תרע"ד.
ה' באב - פורצת מלחמת העולם הראשונה
מסע המושבות של הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יוסף חיים זוננפלד למושבות של העלייה השנייה והשלישית.
נולדו

י"ד בחשוון - הרב אהרן יהודה לייב שטינמן מנהיג הציבור החרדי ליטאי (נפטר ה'תשע"ח).
י' באדר - יעקב זלדוביץ', פיזיקאי סובייטי יהודי (נפטר ה'תשמ"ח).
ל' בניסן - ברנרד מלמוד, סופר אמריקאי יהודי, זוכה פרס פוליצר (נפטר ב-ה'תשמ"ו).
כ"ח בתמוז - חביבה רייק פרטיזנית יהודייה, מצנחני היישוב (הוצאה להורג ב-ה'תש"ה).
נפטרו

א' בתשרי - רבי יעקב דוד וילבסקי, הרידב"ז. (נולד בה'תר"ה)
ט"ז בתשרי – רבי צבי הירש שפירא, האדמו"ר השני לחסידות מונקאטש ורבה של העיר, מייסד 'כולל מונקאטש' וממנגדי הציונות ואגודת ישראל. (נולד בי"א בתמוז ה'תר"י)
כ' בטבת - ז'ורז' פיקאר, איש צבא צרפתי שנאבק למען אלפרד דרייפוס. (נולד בה'תרי"ד)
י"ד באייר - ישראל דב פרומקין, איש היישוב הישן בירושלים, מחלוצי העיתונות העברית, עורך החבצלת. (נולד בה'תרי"א)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה (מקסיקו סיטי)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לארכאולוגיה
 כתובת:  Primera Sección del Bosque de Chapultepec 
 מיקום:  Miguel Hidalgo 
 מדינה:  מקסיקו 
 מבקרים בשנה:  2,000,000
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1964
 תאריך פתיחה רשמי:  17 בספטמבר 1964 
 אדריכל:  פדרו רמירס ואסקס, רפאל מיחרס 
 קואורדינטות:  19°25′34″N 99°11′10″W﻿ / ﻿19.426111111111°N 99.186111111111°W﻿ / 19.426111111111; -99.186111111111
 www.mna.inah.gob.mx
  (למפת מקסיקו סיטי מוגדלת) מדינת מקסיקו מורלוסהמוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה (למפת מקסיקו סיטי רגילה) מדינת מקסיקו מורלוסהמוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה 
 
המוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה (בספרדית: Museo Nacional de Antropología) הוא מוזיאון לאומי במקסיקו, והמוזיאון הפופולרי ביותר במדינה. המוזיאון מכיל ממצאים ארכאולוגים ואנתרופולוגים חשובים מהמורשת הפרה-קולומביאנית של מקסיקו, כמו אבן השמש (אבן לוח השנה האצטקי) ופסל אצטקי מהמאה ה-16 של שוצ'יפילי (Xochipilli). המוזיאון ממוקם בין הרחובות  בתוך פארק צ'פולטפק במקסיקו סיטי.
אדריכלות

המוזיאון עוצב על ידי האדריכלים פדרו רמירס ואסקס, חורחה קמפוסנו ורפאל מיחרס ב-1964. חזותו מרשימה עם אולמות תצוגה המקיפים פטיו עם בריכה ענקית וכיכר מטרייה מבטון הנתמכת על ידי עמוד אחד ראשי הידוע כ-El Paraguas היוצר מפל מלאכותי. סביב אולמות התצוגה ישנם גנים, אשר רבים מהם כוללים תצוגות חיצוניות. למוזיאון 23 אולמות תצוגה והוא משתרע על 79,700 מ"ר.
תערוכות

המוזיאון מכיל מספר תצוגות משמעותיות, כגון אבן השמש האצטקית, ראשי אבן ענקיים של הציוויליזציה של האולמקים שנמצאו בג'ונגלים במדינות וראקרוס וטבסקו, אוצרות מתרבות המאיה שנמצאו באתר צ'יצ'ן איצה ובפלנקה ומוצגים אותנטיים של חיי המקסיקנים הכפריים. כמו כן במוזיאון נמצא מודל של העיר האצטקית טנוצ'טיטלאן ששכנה היכן שנמצא כיום מרכז מקסיקו סיטי.
המוזיאון מציג גם תערוכות חיצוניות המתמקדות בעיקר בתרבויות הגדולות של פעם. התערוכות שהוצגו במוזיאון בעבר התמקדו בתרבויות פרס, יוון, סין, מצרים וספרד.
גלריה

מודל של המקדש המרכזי טנוצ'טיטלאן
אולם המאיה
תצוגה של פלאנקה באולם המאיה
מודל של טנוצ'טיטלאן
פסל של אלת האדמה האצטקית
לוח השנה האצטקי-אבן השמש
יגואר שוצ'יקלי
אל השירים, ריקוד ומוזיקה האצטקי, שוצ'יפילי
ראש אולמקי ענקי
פסל של מתאבק אולמקי
יגואר אולמקי
פסל של נחש אצטקי
מודל של טאוטיווקאן
תעתיק של הקוד האצטקי
אבן השמש האצטקית המקורית המוצגת במוזיאון
המרחב החברתי

הכניסה למרחב החברתי בכיכר אתרים בתל אביב
בית קפה, גלריה וסטודיו לריקוד הפועלים בקומה הראשונה של מלון הנשיא לאחר השיפוץ
הסרת שלט מועדון הפוסיקט לאחר סגירתו בעת הפיכתו לבית המרחב החברתי
המרחב החברתי הוא מיזם ללא כוונת רווח שעוסק בהפיכתם של מבנים נטושים למרכזים לעשייה חברתית. המבנים המשמשים את המרחב החברתי נתרמים בדרך כלל על ידי יזמי נדל"ן, שממתינים לקבלת אישורי בנייה.
לאחר קבלת בניין, העמותה מבצעת בו שיפוץ - בהתאם לצורך, ומאכלסת אותו בקבוצות מהקשת החברתית-תרבותית. השימוש בנכס נעשה על פי רוב לתקופה קצובה בזמן, עד להשגת האישורים הנדרשים לביצוע התכנית (בדרך כלל 3 עד 7 שנים).
מנכ"לית המרחב החברתי היא קרן לביא, וחברי הוועד המנהל הם יקיר שגב (יו"ר), מירב שליטין, אריאל שוורצברג, שרון בן שם גוברין, ניתאי אלוש אבן, תיאודור לנדאו, ורד אולפינר, אייל בירם ועוד. תקציב העמותה (אשר נקראת באופן רשמי "כל אחד ממקומו" ומוגדרת כחברה לתועלת הציבור) בשנת 2021 עמד על כ-2,338,536 ש"ח.
אתרי המיזם

כיום פעילים במסגרת המיזם כעשרה מבנים בירושלים, תל אביב, יפו, ופתח תקווה, כאשר המפורסם שבהם הוא המבנה המבנה המעוגל בכיכר אתרים בתל אביב, ששימש בעבר כמועדון החשפנות הפוסיקט. בתל אביב פועל גם המרחב החברתי באלנבי 43, 'הבית לקהילות ולתרבויות' במבנה בו פעל משנות ה-30 סניף בנק הפועלים ואחריו סניף בנק לאומי וברחוב הנגב 8 שליד התחנה המרכזית הישנה פועל מרכז צעירים, נוער ותרבות. ביפו העתיקה פועל בית לשיח בין מגזרי.
בירושלים פועלים שלושה אתרים המוגדרים 'בית למעמד היצירתי בירושלים': בית הספר אליאנס (ירושלים), בניין שערי צדק הישן, ומלון הנשיא. בנוסף מפעיל המרחב החברתי גם מבנה בכיכר ציון המשמש עמותות שונות.
בחוות אנטיגון באזור התעשייה סגולה שבפתח תקווה, מפעיל המרחב החברתי סדנאות נגרות, חקלאות והכשרה מקצועית לנוער בסיכון במיזם משותף עם אוניברסיטת אריאל.
רקע על המרחב החברתי בכיכר אתרים

בעבר היה במקום מועדון החשפנות ה"פוסיקט" שפעל במרכז הכיכר, במבנה העגול שלפני כן היה הקולוסיאום, מועדון דיסקוטק. הפוסיקט נפתח בשנת 2012 ונסגר בשנת 2019 לאחר רכישתו על ידי חברת JTLV, וסירובה לאשר את חידוש השכירות.
לבקשת העמותה, חברת JTLV בראשתו של עמיר בירם, אריאל רוטר והמשקיע שלום פישר, תרמה את הבניין לטובת פרויקט שמטרתו לעודד עשייה ומעורבות חברתית.
כדי להתחיל את הפעילות במקום, היזמים מטעם העמותה יצאו בפרויקט של מימון המונים תחת השם "קמות מההריסות" והצהירו ש"על חורבות הפוסיקט אנחנו מקימים בית לעשיה חברתית". השם הנבחר שונה לאחר מכן לשם "המרחב החברתי". בשנת 2020 נפתח במקום המרחב החברתי, המשמש כיום כמקום המעודד ותומך ביזמות חברתית, חממה לארגונים חברתיים ומרכז מבקרים שמציע סיורים לקבוצות ולבודדים בנושאים שונים, למשל צדק חברתי ונטילת אחריות. הארגון גם שם לעצמו מטרה לקדם את המאבק בניצול ובהחפצה של נשים.
מאז הקמתו, מבקרים בו בכל שבוע כ-1,200 איש. המבקרים נחשפים לסוגיות חברתיות, חווים אקטיביזם ושותפים למהלך של תיקון חברתי. במקביל, פועלים בבית ארגונים חברתיים וארגוני חינוך רבים באופן שוטף המקבלים חלל לפעילות במקום ושירותים מקצועיים שונים ועוסקים בהכשרות לאוכלוסיות בסיכון, אמנות וחברה אזרחית ועוד.
במרחב החברתי נערך גם סיור אוזניות 'פני אדם' של האמנית עלית קרייז, על פי קונספט שיצרה חברת 'אוצרות' ואשר מטרתו להעביר את חווית השהייה במקום שהיה בעבר מועדון חשפנות. המשתתפים בסיור מסיירים בחללי המועדון השונים ברחבי שלוש הקומות של הבניין הכולל מפלסים תת-קרקעיים, ונחשפים לסיפור הנשים שעבדו במועדון כחשפניות.
לכל אחד מהמינים מותאם סיור שונה. במהלך הסיור המבקרים שומעים באוזניות את קרייז מתארת את האזורים השונים במועדון דרך נקודות מבט שונות של העובדות ושל הלקוחות. בחללים הקיימים הושארו חלק מהחפצים שנותרו, למשל קופסת הכסף בקופה, בה הושארו כרטיסי זיהוי שהשאירו מבקרים במקום בעבר כערבות בתמורה לאסימונים בהם ניתן היה לרכוש משקה או ריקוד. על פי קרייז, מטרת הסיור הייתה להציף שאלות ולא בהכרח לתת תשובות נחרצות: "הסיורים שלי הם אמנותיים ולא דוקומנטריים. אני לא אנתרופולוגית. אמנות לא באה לומר אם משהו הוא טוב או רע, אלא להעביר חוויה (...)".
פעילות בתחום מאבק בניצול נשים

סגירת מועדון הפוסיקט לוותה בסיקור תקשורתי ושמועות רבות שהתגלו כלא נכונות, בין היתר על הקמת בית כנסת במקום. יקיר שגב, יזם חברתי שלקח חלק בהקמת המקום ומשמש כיום כיו"ר המיזם, על התהליך: "הדבר הכי מרגש היה כשהתחלנו להוריד את לוחות הגבס שחסמו את החלונות, ואור השמש חדר פנימה (...)". הבניין עשוי מזכוכית אך הוא כוסה בחלקו הפנימי בלוחות גבס ובווילונות כבדים על מנת להסתיר את ההתרחשויות מעוברי האורח שעברו באזור מדי יום. ייחודו של הפרויקט הוא גם בבחירת המקום בכך שהעשייה בתחום המאבק בניצול נשים ותמיכה בנשים שורדות זנות, מתרחשת במקום בו בעבר בוצע ניצול של נשים.
המשתתפים בסיור האוזניות מוזמנים לאחר מכן לשיח בעקבות הסיור. החדר היחיד במבנה ששופץ הוא מרחב בו מתבצע שיח על רשמים מהסיור ועל סוגיות חברתיות שעולות אצל המשתתפים בליווי אנשי צוות מקצועיים מהמרחב.
הערות שוליים

1 2   שני ליטמן, הפוסיקט מת, אבל סיור במבנה מחזיר את המבקרים לימי החשפנות האפלים, באתר הארץ, 18 בפברואר 2020
↑    איתי אילנאי, מועדון עם תשע נשמות, באתר "ידיעות אחרונות", 31 בינואר 2019
↑  המרחב החברתי - תל אביב, באתר רוח טובה
↑  ynet, החיים החדשים של מועדון החשפנות המפורסם, באתר ynet, 22 במרץ 2021
↑  אטילה שומפלבי ואלכסנדרה לוקש, חשפנית שעבדה בפוסיקט: "מצחיק שהפך לבית כנסת", באתר ynet, 10 בספטמבר 2019
הכוחות המזוינים של לסוטו

| --- | --- |


 מדינה:  לסוטו לסוטו
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־44 שנים) 
 מטה:  מסרו 
 www.ldf.gov.ls/index.html
 
צבא ההגנה לסוטו (באנגלית: Lesotho Defence Force ; בראשי תיבות: LDF) הוא הצבא של ממלכת לסוטו באפריקה הדרומית, שמונה כ-2,000 אנשים והוא האחראי על שמירת ביטחון הפנים, שלמותה הטריטוריאלית, והגנת החוקה של לסוטו.
מכיוון שממלכת לסוטו מוקפת מכל גבולותיה על ידי דרום אפריקה, בפועל מובטחת ההגנה החיצונית של המדינה על ידי שכנתה הגדולה, כך שהכוחות המזוינים משמשים בעיקר לביטחון פנים.
טנק קרב ראשי מסוג T-54
לצבא לסוטו יש גם אגף אוויר קטן עם כלי טיס בודדים.
היסטוריה

הצבא הוקם בשנת 1978. כוח ההגנה של לסוטו השתתף בהפיכה הצבאית ב-1986, ב-1994, ב-1998 וב-2007.
לאחר הבחירות בלסוטו ב-1993 (אנ'), פיזר המלך לסטי השלישי את הפרלמנט החדש שנבחר בהפיכה שנתמכה על ידי הצבא.
ב-30 באוגוסט 2014, התרחשה הפיכה צבאית, שאילצה את ראש הממשלה טום טבאנה לברוח לדרום אפריקה למשך שלושה ימים. משבר קצר בארגון התרחש בספטמבר 2017 כאשר מפקד הצבא נרצח על ידי כמה קצינים זוטרים.
בשנת 2021, נשלחה משלחת צבאית של צבא לסוטו למוזמביק כחלק ממשימה לסייע לממשלת מוזמביק במהלך המרד בקאבו דלגאדו (אנ').
הערות שוליים

↑  Lesotho Defence Force (LDF), Global Security
↑  In Lesotho, military and politics make a dangerous mix, באתר France 24, ‏9 בספטמבר 2017 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2003037995  VIAF: 150440080   WorldCat (עם VIAF): 150440080 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגבעה המערבית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  ירושלים, ישראלישראל
 קואורדינטות:  31°46′20″N 35°13′47″E﻿ / ﻿31.772277777778°N 35.229833333333°E﻿ / 31.772277777778; 35.229833333333
  (למפת ירושלים מוגדלת) הגבעה המערבית(למפת ירושלים רגילה) הגבעה המערבית(למפת הרי ירושלים רגילה) הגבעה המערבית(למפת הרי ירושלים מוגדלת) הגבעה המערבית
 
הגבעה המערבית היא אחת משתי גבעות עליהן השתרעה ירושלים בתקופת בית שני, ועליה שוכנים בימינו הרובע היהודי, הרובע הארמני, והר ציון. גבולה המזרחי של הגבעה הוא הגיא המרכזי החוצה את ירושלים הקדומה לשתי גבעות: המערבית והמזרחית.  חלק מן החוקרים סבורים כי כבר בתקופת בית ראשון שכנה ירושלים לא רק על הגבעה המזרחית, אלא גם על המערבית, ולסברתם זאת התקבל חיזוק, עם מלחמת ששת הימים, לאחר ביצוע חפירות במקום.
המרחיבים והמצמצמים

המרחיבים והמצמצמים, הוא השם בו נהוג לכנות את חוקרי ירושלים הקדומה, על פי השקפת עולמם לגבי גודלה של ירושלים בעת ייסודה, ובתקופת בית ראשון. בעוד שהמרחיבים כוללים את הגבעה המערבית בשטחה של העיר הקדומה, הרי שהמצמצמים סוברים שהעיר נוסדה על הגבעה המזרחית בלבד.
המרחיבים והמצמצמים > המרחיבים

המרחיב הראשון הוא יוסף בן מתתיהו, הכותב בפירוש כי "העיר נוסדה על שתי גבעות צופות ועמק מפריד ביניהן בתווך". לדבריו החומה הקדומה שהקיפה את הגבעה המזרחית, ואת חלקה הדרומי של הגבעה המערבית, נבנתה על ידי דוד ושלמה.
המרחיבים בני ראשית המאה ה-20, הסתמכו במחקרם על פסוקי התנ"ך. בספר יהושע מתואר גבול נחלת שבט יהודה מדרום לצפון: "וְעָלָה הַגְּבוּל גֵּי בֶן-הִנֹּם אֶל-כֶּתֶף הַיְבוּסִי מִנֶּגֶב הִיא יְרוּשָׁלִָם וְעָלָה הַגְּבוּל אֶל-רֹאשׁ הָהָר אֲשֶׁר עַל-פְּנֵי גֵי-הִנֹּם יָמָּה אֲשֶׁר בִּקְצֵה עֵמֶק-רְפָאִים צָפוֹנָה" כלומר: כתף היבוסי (היא ירושלים) נמצאת מצפון לגיא בן הינום, ומאחר שהגבעה המערבית נמצאת צפונית לגיא בן הינום, הרי שירושלים הייתה שם כבר בתקופת התנחלות השבטים. תיאור נוסף עליו הסתמכו המרחיבים נמצא בספר דברי הימים: "וַיֵּשֶׁב דָּוִיד בַּמְצָד עַל-כֵּן קָרְאוּ-לוֹ עִיר דָּוִיד. וַיִּבֶן הָעִיר מִסָּבִיב מִן-הַמִּלּוֹא וְעַד-הַסָּבִיב וְיוֹאָב יְחַיֶּה אֶת-שְׁאָר הָעִיר". המילוא וסביבותיו, הם הגבעה המזרחית, מכאן מסקנתם כי שאר העיר שאותה בנה יואב הם הגבעה המערבית. גם הפסוק בספר תהילים: "יְרוּשָׁלִַם הַבְּנוּיָה כְּעִיר, שֶׁחֻבְּרָה-לָּהּ יַחְדָּו" לטענת המרחיבים מעיד, כי ירושלים נבנתה על שתי גבעות שחוברו.
המרחיבים והמצמצמים > המצמצמים

המצמצמים טענו כי על פי גודלן הממוצע הידוע של ערים בישראל בתקופה הישראלית (בין 20 ל-40 דונם), לא ייתכן שירושלים השתרעה באותה תקופה, על שתי הגבעות גם יחד. המצמצמים התעלמו מהעובדה שיוסף בן מתתיהו היה תושב ירושלים והכיר את הטופוגרפיה שלה, והאשימו אותו באנכרוניזם. הם הסתמכו על כך שבגבעה המערבית, לא נמצאו, באותה עת, כל ממצאים ארכאולוגיים, הקשורים לתקופת בית ראשון.
חפירות ארכאולוגיות

על מנת להכריע בין דעתם של המרחיבים לדעתם של המצמצמים, היה צורך בהכרעה ארכאולוגית חד משמעית. הכרעה כזאת סיפקה הארכאולוגית הבריטית פרופסור קתלין קניון שחפרה בירושלים בין השנים 1967–1961. לקניון הייתה שיטת חפירה יסודית ביותר אשר נקראה שיטת וילר קניון. על פי שיטה זאת, אזור החפירה מחולק לריבועי חפירה קטנים ואחידים, הנחפרים בזהירות וביסודיות רבה. קניון לא מצאה שרידי יישוב, וקבעה בפסקנות שלא התקיים יישוב ישראלי בגבעה המערבית, כל ימי הבית הראשון.
אך דווקא שיטתה של קניון שהוכיחה את עצמה במקרים רבים, במקרה זה הייתה בעוכריה. החפירות באזור מצומצם לא אפשרו לה לגלות את שגילה הארכאולוג נחמן אביגד  שחשף ברובע היהודי את שרידי החומה הרחבה משלהי המאה ה-8 לפנה"ס, והוכיח כי הגבעה המערבית (או לפחות חלק ממנה) יושבה (לכל הפחות מאותו הזמן) והיוותה חלק מירושלים המקראית. קביעה זאת קיבלה חיזוק כאשר נמצאו שרידים נוספים מתקופה זו, ברוב המקומות שבהם העמיקו לחפור.
עם זאת, מסקנתו של אביגד מתייחסת למאה השמינית לפנה"ס, אך טרם נמצאו הוכחות לגבי תקופות שקדמו לה.
ראו גם

החומה הרחבה
הערות שוליים

↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ספר חמישי, פרק רביעי, עמוד רפ"ו
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים, ספר חמישי, פרק רביעי, עמוד רפ"ז
↑  יהושע, פרק ט"ו, פסוק ח'
↑  דברי הימים א', פרק י"א, פסוקים ז'-ח'
↑  תהילים, פרק קכ"ב, פסוק ג'
הירי במסגד קוויבק סיטי

| חלק מאסלאמופוביה |
| --- | --- |

 תאריך:  29 בינואר 2017 
 מקום:  מרכז התרבות האסלאמית של קוויבק סיטי 
 מטרה:  מוסלמי 
 קואורדינטות:  46°46′41″N 71°18′19″W﻿ / ﻿46.778055555556°N 71.305277777778°W﻿ / 46.778055555556; -71.305277777778
 סוג:  ירי המוני, פיגוע 
 נשק:  רובה חצי אוטומטי, אקדח חצי אוטומטי 
 הרוגים:  6 
 פצועים:  19 
 מספר מפגעים:  1 
  (למפת קוויבק סיטי מוגדלת) הירי במסגד קוויבק סיטי(למפת קוויבק סיטי רגילה) הירי במסגד קוויבק סיטי
 
הירי במסגד קוויבק סיטי הוא פיגוע ירי שהתרחש ב-29 בינואר 2017 במסגד בקוויבק סיטי המכונה "מרכז התרבות האסלאמית של קוויבק סיטי".
האירוע

ב-29 בינואר 2017, מעט לפני 20:00, לאחר סיום צלאת אל-עשאא, נכנס אלכסנדר ביסונט בן ה-27 למרחב המסגד ופתח בירי מאקדח גלוק 17. הוא השתמש בחמש מחסניות, שהכילו 10 כדורים בקוטר 9 מ"מ, ונמלט מהמקום. במקום היו כ-35 אנשים, שישה נהרגו וחמישה נוספים נפצעו.
המפגע הסגיר את עצמו באותו לילה. בחודש שלפני הירי, ביסונט היה בחופשה מעבודתו ומלימודיו, והיה אמור לחזור לעבודה יום לאחר הירי. במהלך חופשתו הוא נהג לבקר באופן קבוע באתרי אינטרנט איסלאמופוביים וחיפש באינטרנט מידע על מבצעי ירי המוני. ביום הירי הוא אכל ארוחת בוקר תוך כדי קריאת תוכן מקוון העוסק בפיגועים של ג'יהאד, רצח המוני והתאבדות. במשך אחר הצהריים, הוא השתכר מצריכת סאקה כשקרא על יורים המוניים. כשנודע לו מהטלוויזיה שממשלת קנדה תתחיל לקבל פליטים החוששים ממדיניות ההגירה של ממשל טראמפ והגיעו לגבול ארצות הברית, הוא החליט לבצע את פיגוע הירי, שתוכנן זמן רב.
המשפט

במשפטו הודה ביסונט בשש עבירות של רצח בכוונה תחילה ובשש עבירות של ניסיון רצח. ב-8 בפברואר 2019 ביסונט נידון למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי למשך 40 שנים. בערעור, בית המשפט לערעורים של קוויבק מצא כי 40 שנים ללא אפשרות לשחרור על תנאי הן עונש חריג באופן בלתי חוקתי, וקבעו כי צריך להתאים העונש למאסר עולם ללא אפשרות לשחרור על תנאי למשך 25 שנים. התובעים בקוויבק פנו לבית המשפט העליון של קנדה כדי שיאשר להם להגיש ערעור במטרה להחזיר את גזר הדין המקורי, וב-27 במאי 2021 אישר להם בית המשפט העליון להמשיך עם תהליך הערעור.