stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לנד רובר
היסטוריה > יוקרה

דגם הריינג' רובר, שהוצג לראשונה ב-1970, עזר להגדיר את המותג לנד רובר מאז תחילת המאה ה-21, לפחות כפי שעשו הדגם המקורי ומאוחר יותר דגמי הדיפנדר. בתקווה לנצל את צמיחת קטגוריית ה-SUV בשנות ה-90, הציגה לנד רובר מבחר דגמים כדוגמת דיסקברי, פרילנדר וריינג' רובר ספורט.
למרות זאת, בסוף שנות ה-90 סבלה תדמיתו של המותג בשל אוסף מוצרים עם קשר חלש ביניהם. במטרה לנצל את השוק הגדל של רכבי SUV יוקרתיים, התנתקה לנד רובר מתדמית כלי הרכב ה"קשוחים" המכוונים לשטח בלבד, ועברה לכיוון פלח היוקרה. אסטרטגיה זו נחלה הצלחה ומשכה את הלקוחות הרווחיים ביותר - אלו העושים שימוש ברכב השטח בכביש בלבד. למרות האסטרטגיה החדשה, המשיכה לנד רובר לדאוג שכל רכביה יהיו מסוגלים להתמודד עם מצבי שטח קיצוניים, כראוי לתדמיתה המקורית. טכנולוגיה מודרנית כמו מתלי אוויר מתכוונים ובקרת משיכה אפשרו ללנד רובר לייצר כלי רכב שמספקים גם את לקוחותיה הנוסעים בשטח וגם את אלה הנוסעים בכביש.
ב-2005 הייתה לנד רובר החטיבה רווחית בקבוצת מותגי היוקרה של פורד. בערים גדולות כמו סיאטל, החליפו סוכנויות לנד רובר סוכנויות של פורד, מרקורי וניסאן.
יכולות

השימוש בלנד רובר על ידי הכוחות הצבאיים של בריטניה ושל חברות אחרות בחבר העמים הבריטי ועל ידי אזרחים בפרויקטים ומשלחות נובע מיכולות השטח שלהם. לדוגמה, גרסת בסיס גלגלים קצר של הלנד רובר דיפנדר יכולה להתמודד עם זווית גישה של עד 50 מעלות וזווית נטישה של עד 53 מעלות. נתונים אלה טובים לא רק מרכבי שטח עירוניים, אלא גם מרכבי שטח צבאיים כמו ה-HMMWV והפינצגאוור המחליף בבריטניה את הלנד רובר בכמה תפקידים.
דגמים

סדרה II, I ו-III - רכב השטח המקורי.
דיפנדר - דגם "סדרה" משופר.
פרילנדר 2 - קרוסאובר 4X4 קומפקטי. משווק בצפון אמריקה בשם LR2.
דיסקברי 3 - SUV בגודל מלא.
ריינג' רובר - SUV יוקרתי בגודל מלא.
ריינג' רובר קלאסיק - הריינג' רובר המקורי שיוצר בשנים 1970–1996.
ריינג' רובר ספורט - SUV יוקרתי בגודל מלא.
ריינג' רובר איווק -קרוסאובר קופה יוקרתי מיוצר משנת 2011.
לנד רובר דיסקברי ספורט - קרוסאובר, מיוצרת משנת 2014.
ריינג' רובר ולאר - קרוסאובר, מיוצרת משנת 2017.
יש גם כמה דגמים שפותחו עבור משרד ההגנה הבריטי:
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול  - רכב המשמש לגרירת ארטילריה. ידוע גם בשם "לנד רובר טון אחד".
2\1 טון לייטוייט - רכב המיועד להינשא על ידי מסוק.
לנד רובר וולף (זאב) - דיפנדר צבאי משודרג.
לנד רובר SNATCH - לנד רובר עם גוף משוריין העשוי מחומרים מרוכבים בשימוש הצבא הבריטי.
סדרה IIa ו-III אמבולנס
ריינג' רובר 6X4 לכיבוי אש - בשימוש בשדות התעופה של חיל האוויר המלכותי.
דיפנדר 130 אמבולנס
דגמים > דגמים נוכחיים

| דגם | סוג | טווח מחירים |
| --- | --- | --- |
| לנד רובר פרילנדר (2006) | SUV | £20,935 - £33,990 |
| לנד רובר דיפנדר | רכב שטח | £18,000 - £28,040 |
| לנד רובר דיסקברי | 4X4 | £27,215 - £48,720 |
| ריינג' רובר ספורט | SUV | £35,665 - £63,225 |
| ריינג' רובר | 4X4 | £71,020 - £131,820 |
| דגם | סוג | טווח מחירים |
| --- | --- | --- |
| לנד רובר LR2 | 4X4 | $34,000- $46,000 |
| לנד רובר LR3 | 4X4 | $43,500 - $53,995 |
| לנד רובר ריינג' רובר ספורט | SUV | $57,150 - $71,175 |
| ריינג' רובר | 4X4 | $77,850 - $155,175 |
בתערוכת הרכב של דטרויט 2004, לנד רובר הציגה את רכב הקונספט הראשון שלה, הריינג' סטורמר.
בקולנוע ובטלוויזיה

הלנד רובר השתתף בסדרות טלוויזיה וסרטים רבים כמו:
טומב ריידר
אייס ונטורה
מלון רואנדה
The O.C.
סקייפול 007
מהיר ועצבני 6
לנד רובר בישראל

כלי הרכב של לנד רובר מיובאים לישראל על ידי חברת המזרח לשיווק מכוניות, שהייתה גם היבואנית של רובר עד שזו קרסה ב-2005. בנוסף, פועלים בישראל יבואנים אישיים רבים לרכבי לנד רובר.
לנד רובר בישראל > נתוני מכירות

על פי נתוני קארזון (עיבוד מאגר כלי רכב פרטים ומסחרים עד 3.5 טון):
| שנה | מכירות | מיקום כללי |  % שינוי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | 788 | 29 | 147.8 |
| 2018 | 318 | 34 | 6.0 |
| 2017 | 300 | 33 | -12.0 |
| 2016 | 341 | 32 | 75.8 |
| 2015 | 194 | 34 | -4.4 |
| 2014 | 203 | 31 | 20.1 |
| 2013 | 169 | 33 | -17.2 |
| 2012 | 204 | 36 | 13.3 |
| 2011 | 180 | 36 | 2.9 |
| 2010 | 175 | 34 | 34.6 |
ראו גם

רובר
יגואר
הערות שוליים

↑  ynet, זה רשמי: לנד רובר ויגואר בידיים הודיות, באתר ynet, 26 במרץ 2008
↑  ynet, מי ירכוש את לנד רובר ויגואר?, באתר ynet, 13 בנובמבר 2007
↑  מערכת אוטו, יצרנית סינית תפצה את לנד רובר על העתקת האווק, באתר אוטו, ‏25 במרץ 2015
↑  קארזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553237005171  GND: 4394490-5  LCCN: nb2005003701  VIAF: 145816674   WorldCat (עם VIAF): 145816674 
לנד רובר מסדרה I
הלייטוייט מסדרה III
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
ריינג' רובר
חיילים בריטיים מהדיוויזיה המשוריינת הראשונה מחלצים לנד רובר במלחמת המפרץ הראשונה
לנד רוברים. הקרוב לרחוק: סדרה I, ריינג' רובר ספורט ודיסקברי 3
רכב לנד רובר מדגם LR2
דייוויד דפטולה

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1952 (בן 72) אוהיו, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת וירג'יניה 
 השתייכות:  ארצות הברית חיל האוויר של ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1976–2010 (כ־34 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ  מלחמת עיראק   מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
  לגיון ההצטיינות  כוכב הארד
 
דייוויד א. דפטולה (באנגלית: David A. Deptula) (נולד ב-11 ביוני 1952) הוא לוטננט גנרל אמריקאי יוצא חיל האוויר של ארצות הברית.
ראשית חייו

דפטולה נולד וגדל בדייטון, אוהיו. הוא בוגר תואר ראשון במדעים ותואר שני בהנדסת מערכות מטעם אוניברסיטת וירג'יניה. במהלך לימודיו השלים קורס קצינים במסגרת העתודה האקדמית של חיל האוויר של ארצות הברית והוסמך כסג"ם.
קריירה

לאחר לימודיו, בשנת 1976, התגייס דפטולה לחיל האוויר של ארצות הברית והשלים קורס טיס כטייס קרב. לאחר מכן שירת במספר תפקידי פיקוד ומטה והיה אמון על תכנון המתקפה האווירית במלחמת המפרץ ובמלחמת עיראק. בתפקידו האחרון שימש כסגן ראש המטה של חיל האוויר של ארצות הברית לענייני מודיעין. בשנת 2010 סיים את שירותו ופרש לגמלאות.
הערות שוליים

↑   אמיר אורן, כשהשקרים של האיראנים התקבלו בישראל באהדה, באתר הארץ, 11 באפריל 2014.
↑  קורות חייו של גנרל דייוויד דפטולה, באתר חיל האוויר של ארצות הברית.
↑  אליזבת בומילר, ניו יורק טיימס, ישראל תידרש להפעיל 100 מטוסים אם תתקוף באיראן, באתר הארץ, 20 בפברואר 2012.
מארי, נסיכת אורליאן (1813–1839)

מארי, נסיכת אורליאן (בשם מלא בצרפתית: Marie Christine Caroline Adélaïde Françoise Léopoldine d'Orléans;‏ 12 באפריל 1813 – 27 בינואר 1839), הייתה בתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים, ואשתו של אלכסנדר, דוכס וירטמברג.
ביוגרפיה

מארי נולדה ב-12 באפריל 1813 בפאלרמו, לשם ברחו הוריה בעקבות המהפכה הצרפתית, ללואי פיליפ השלישי, דוכס אורליאן ולמריה אמליה מנאפולי וסיציליה, בתם של פרננדו השלישי, מלך סיציליה ומריה קרולינה מאוסטריה. בשנת 1817 השתקעה משפחתה בצרפת, ומארי קיבלה חינוך מעולה כראוי לנסיכה הקרובה למשפחת המלוכה, ובנוסף היא אהבה מאוד פיסול וציור.
במהלך מהפכת יולי 1830 הוכתר אביה כלואי פיליפ, מלך הצרפתים, ולואיז קיבלה את התואר "נסיכת אורליאן". בתחילת 1834 נתן פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות את הסכמתו לנישואי מארי עם אחיו הנסיך לאופולדו, רוזן סירקוזה, אולם לאחר ההתקוממות בצרפת באפריל אותה שנה, דרש בית המלוכה הנאפוליטני את חלקה של מארי בנכסי בית אורליאן, ובעקבות כך בוטלו האירוסין.
ב-17 באוקטובר 1837 התחתנה מארי עם אלכסנדר, דוכס וירטמברג, לאחר שהמיר את דתו לדת הקתולית, וממנו נולד לה בנו היחיד:
פיליפ, דוכס וירטמברג (1838–1917).
בשנת 1838 חלתה מארי בשחפת, ובעקבות כך עברה להתגורר בפיזה, שם האקלים יותר נוח, אולם המעבר לא הועיל, וב-27 בינואר 1839 מתה מארי כתוצאה ממחלתה.
דניס רוס

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1948 (בן 75) סן פרנסיסקו, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס
 מקצוע:  פוליטיקאי, דיפלומט, סופר
 מעסיק:  אוניברסיטת ג'ורג'טאון 
 תפקיד:  Director of Policy Planning 
 
דניס ב. רוס (באנגלית: Dennis B. Ross; נולד ב-26 בנובמבר 1948) הוא דיפלומט יהודי אמריקאי המכהן כיועץ מיוחד במועצה לביטחון לאומי, בעבר כיהן כמנהל תחום תכנון מדיניות במחלקת המדינה בממשלו של הנשיא ג'ורג' ה. ו. בוש וכמתאם מיוחד למזרח התיכון בממשלו של הנשיא ביל קלינטון. רוס היה מעורב בעיצוב מעורבות ארצות הברית בתהליך השלום בין ישראל לפלסטינים.
רוס נולד בסן פרנסיסקו. אמו היהודיה ואביו החורג הקתולי גידלו אותו במחוז מרין שבקליפורניה, וקיימו אורח חיים חילוני בביתם. רוס קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ותואר דוקטור מאותו המוסד ב-1970. עבודת הדוקטורט שחיבר עסקה בהיווצרות ברית המועצות. נשוי ואב לשלושה ילדים.
קריירה פוליטית

כמלומד ודיפלומט בעל ניסיון של יותר משני עשורים במדיניות המזרח התיכון והסובייטים, עבד רוס בצוותא עם מזכירי המדינה האמריקנים, ג'יימס בייקר, וורן כריסטופר ומדליין אולברייט. לרוס מיוחסת גם הקמתו ב-1980 של המוסד הוושינגטוני למען מדיניות קירוב המזרח הממומן מטעם איפא"ק.
ב-1981, לאחר הבחירות בארצות הברית שבהן ניצח רונלד רייגן, היועץ לביטחון לאומי ריצ'רד ו. אלן הושם אחראי ליישם את המדיניות הזרה של שלטונו של רייגן ועבד בצוות המייעץ לנשיא. אלן הציע לפול וולפוביץ את המשרה של יו"ר של מתכנני המדיניות במחלקת המדינה (משרד החוץ האמריקאי). בתפקיד זה וולפוביץ והצוות החדש שהוא בחר שכלל את רוס, סקוטר ליבי, פרנסיס פוקויאמה, אלן קיאס, זלמאי ח'לילזאד, סטפן ססטאנוביץ וג'יימס רוש. כל הצוות הזה היה אחראי להגדיר את מטרות מדיניות החוץ של ממשל רייגן.
רוס כתב את החיבור המדעי שהגיש לקבלת תואר הדוקטור על ברית המועצות, ולאחר מכן שירת כיו"ר של תוכנית ברית המועצות של אוניברסיטאות ברקלי וסטנפורד שחקרה את התנהגותם הבינלאומית של הסובייטים בשנים 1984–1986. רוס שירת כמנהל תחום תכנון מדיניות של מחלקת המדינה ושלט בתכנון המדיניות שלה בזמן כהונתו של ג'ורג' בוש האב בבית הלבן. בתפקיד זה, הוא שיחק תפקיד חשוב במדיניות של ארצות הברית לגבי ברית המועצות לשעבר, וכמו כן בנושא איחוד גרמניה והצטרפותה לנאט"ו. גם משא ומתן בסוגיית סחר נשק ובפיתוחה של הקואליציה העולמית בזמן מלחמת המפרץ היו תחת טיפולו. הוא שירת כיו"ר של "המזרח הקרוב" והיה אחראי על הקשר עם דרום אפריקה במועצה לביטחון לאומי בזמן כהונתו של רונלד רייגן, וגם כסגן מנהל של משרד הפנטגון בהערכות למלחמה. החל מאמצע שנות התשעים עסק רוס בענייני המזרח התיכון כשליח מיוחד של ממשל קלינטון. במהלך שירותו הציבורי זכה רוס להוקרה על תפקודו. הנשיא קלינטון העניק לרוס את המדליה הנשיאותית לשירות מצוין של עובדי מדינה, ומזכירי המדינה בייקר ואולברייט העניקו לו את התואר היוקרתי ביותר במשרד החוץ. אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס העניקה לו את התואר היוקרתי ביותר שלה, מדליית "UCLA". בנוסף הוא קיבל תוארי דוקטור לשם כבוד מהסמינר הטכנולוגי היהודי, מאוניברסיטת סירקיוז ומאמהרסט קולג'.
לאחר כינון ממשלו של הנשיא ברק אובמה במהלך 2009, מונה רוס לתפקיד יועץ מיוחד למזכירת המדינה לענייני המפרץ הפרסי כולל איראן וככזה היה למעשה השליח המיוחד של הממשל, והממונה על השיחות, לענייני איראן. לאחר זמן קצר פרש רוס מתפקיד זה, על פי הערכות בשל סירובה של איראן לדבר עמו בשל מוצאו היהודי וקשריו עם ישראל. לאחר פרישתו מונה ליועץ מיוחד במועצה לביטחון לאומי, תפקיד שבו כיהן עד נובמבר 2011.
לאחר הקריירה הפוליטית

עד 2009 כיהן רוס כיו"ר המכון לתכנון מדיניות עם יהודי שאותו הקימה הסוכנות היהודית, ועיקר פעילותו היא בפרסומיו השונים ובפעילויות תומכות שנועדו לסייע לתהליך החשיבה והמחקר. המכון מקיים סיעורי מוחות וקבוצות תהודה לפרויקטים השונים וכן תדרוכים לגופי העם היהודי כולל ראשי קהילות, מנהיגות מקצועית ונדבנים יהודיים. המכון גם פועל לחזק את הקשר בין התכנון לביצוע אצל גורמי ההחלטה והביצוע בעם היהודי.
החל משנת 2006 מרצה רוס בנושא אסטרטגיות במשא ומתן באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בנוסף משמש רוס כפרשן לענייני יחסי חוץ בפוקס ניוז. כמו כן הוא כותב לעיתים תכופות עבור העיתונים וושינגטון פוסט והניו יורק טיימס. הטור הראשון של רוס בניו ריפבליק שנקרא "Statecraft" פורסם ב-9 באפריל 2007.
הקשר הישראלי

לציבור הישראלי מוכר רוס בעיקר כשליח המיוחד של הממשל האמריקני למזרח התיכון בימי נשיאותו של ביל קלינטון. רוס ביקר רבות בתקופה זו בישראל ובמדינות השכנות לה במטרה לקדם את התהליך המדיני, ומרב מאמציו כוונו לערוץ הישראלי-פלסטיני. הוא נועד פעמים רבות עם ראשי ממשלת ישראל, שמעון פרס ובנימין נתניהו וכן עם אישים בכירים ברשות הפלסטינית, ובראשם היו"ר יאסר ערפאת. במהלך שנותיו של רוס כמתווך במשא ומתן לשלום בין הישראלים לפלסטינים, ביקרו אותו אנשים משני צדדי העימות. פלסטינים נהגו לטעון שכיהודי הוא פועל בניגוד עניינים, ואילו בימין הישראלי טענו שהוא פועל בכיוון פרו-פלסטיני מובהק. במסגרת תפקידו, היה רוס מאדריכלי ועידת ואי פלנטיישן, בהשתתפותם של מנהיגי ארצות הברית, ישראל, ירדן והרשות הפלסטינית, ועידה שהובילה לחתימת הסכם ואי.
ספריו שתורגמו לעברית

על מדינאות: כיצד לשקם את מעמדה של ארצות הברית בעולם, תרגם מאנגלית: אמנון כץ, הוצאת מטר, 2009
דניס רוס ודוד מקובסקי: חזק ואמץ-ההנהגה הישראלית ניצבת לפני ההכרעה הגורלית ביותר מאז הקמת המדינה, תרגם מאנגלית רמי טל, ידיעות ספרים, 2020
הערות שוליים

↑  Biography of Dennis Ross, Counselor and Ziegler Distinguished Fellow, Washington Institute for Near East Policy
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267197105171  PLWABN: 9810574416105606  BIBSYS: 5005493  BnF: cb150346243 (data)  CiNii: DA14650194  GND: 13856552X  ISNI: 0000 0001 0928 1839  LCCN: n86805729  LNB: 000191636  NARA: 10572014  NKC: jo20201077832  NTA: 271555580  RERO: 02-A011074465  SUDOC: 080524885  VIAF: 98163333   WorldCat (עם VIAF): 98163333
ההוראה מפי דואה חתי

קטע מהפואמה כתובה על גבי אוסטרקון (מוצגת במוזיאון המצרי של טורינו)
קטע מפפירוס עליו כתובה הפואמה החינוכית בכתב היראטי (מתוך אוסף המוזיאון הבריטי)
ההוראה מפי דואה חתי (הידועה גם בשם "הסאטירה אודות בעלי המלאכה"), היא פואמה חינוכית מימי מצרים העתיקה. מובאים בה דברים שאמר האב דואה חתי הלבלר לבנו פפי, שעה שהפליגו במעלה הנהר אל עיר הבירה אל בית הספר ללבלרים. הפואמה מפארת את יכולת האוריינות.
היסטוריה

הפואמה נכתבה בתקופת ממלכת מצרים התיכונה (2025 ל-1700 לפני הספירה). החוקרים סבורים שזמן יצירת הפואמה היא המאה ה-18 לפנה"ס. עותק שלם נשמר על גבי פפירוס מימי השושלת ה-19, עותק זה נמצא במוזיאון הבריטי בלונדון. מספר העתקים חלקיים נשמרים במוזיאון הבריטי, במוזיאון הלובר בפריס, במוזיאון המצרי של טורינו, בספריית פיירפונט מורגן בניו יורק ובמוסדות אחרים.
תיאור

בפואמה האב דואה חתי מאדיר את תפקיד הלבלר (כלומר מי שיודע קרוא וכתוב), מתאר בבוז את בעלי המקצועות האחרים, ומספק לבנו הוראות כיצד ראוי להתנהג בתקופת הלימודים בבית הספר.
חלקים מהיצירה נמצאו במספר רב של עותקים, על גבי אוסטרקונים, ולנוכח המספר הרב של העותקים, החוקרים מניחים שזה היה טקסט לימודי. הילדים שלמדו כתיבה נדרשו להעתיק את הטקסט הזה כחלק מהכשרתם. הם שיננו את תוכן היצירה: הוראות ההתנהגות הכלולות בה, וההבטחה שהלימודים הם לטובתם, ויקנו להם עתיד מזהיר.
במחקר מיחסים למחבר "ההוראה מפי דואה חתי" גם את חיבור הוראותיו של אמנמחת.
העתק בספר בן סירא

קטע מהפואמה מופיע בספר בן סירא, מהספרים הידועים ביותר בין הספרים החיצוניים, שמיוחס לשמעון בן ישוע בן אלעזר בן סירא מירושלים, ונכתב במאה השנייה לפני הספירה.
הקטע מופיע בפרק ל"ג פסוקים כ"ג-ל"ט (קטע הידוע בשם "בעלי מלאכה"):
(כג) הוגה בדת אל לא יעמול במלאכה, ושוחרי תורה לא ייגעו בכפם.

(כד) חורש בבקר איך יחקור, ונוהג במלמד איך ילמד

(כה) בעמל ופרך יבלה שנותיו, ותמיד שיחתו את פרים.

(כו) הגיוני לבבו לשדד אדמתו, ולבלול לבקריו בוקר וערב.

(כז) חרשי עץ ואבן, יומם ולילה לא ישבותו.

(כח) ומפתחי פתוחים על משמרתם ישקודון, לתאר ולשנות מעשימו בהשכל.

(כט) חרש ברזל על פעלתו יחרש, ועיפה נפשו מעשן האש ומהלמות פעם.

(ל) בעיניו יחקור אל תכלית כלי, ומקול הפטיש תצילנה אוזניו,

וכל חפצו אך ללטש ולהיטיב ולהישיר פעלו.

(לא) יוצר חרש על האבנים יעמל, ברגלו יגלול גלילו, ועיניו על מידה וערך יביטו.

(לב) פעם יוצר הכלי בידו, ופעם ירכך הטיט ברגלו.

(לג) אחר יחשב לדשן הכבשן, ולטוח הכלי בטיח.

(לד) כל אלה יבטחו בעמל ידיהם, ואל כל תכלית יחקורו.

(לה) בכל עיר ועיר לא יפקד מושבם, ובהיפקדם לא ילין בהן איש ולא ידור בהן אדם.

(לו) אפס כי לעצה לא יכונו ובקהל עם לא ירמו.

(לז) על כיסא משפט לא ישבו, כי לא ידעו דת ודין.

(לח) נבער לבם מדעת לעשות משפט, ומליצה אין בפיהם.

(לט) אבל כל צורכי ארץ בידם יכונו, לכן תחת משאם יום ולילה ירבוצון.
הערות שוליים

1 2 3  גיל גרטל, דבר האב לבנו ביום הראשון של בית הספר לפני 4,000 שנה, באתר "שיחה מקומית", 26 באוגוסט 2016
↑  Katheryn A. Bard, Encyclopedia of the Archaeology of Ancient Egypt, Routledge 1999, p.886
↑  W. Helck, Die Lehre des DwA-xtjj, Wiesbaden, 1970
↑  I. E. S. Edwards, N. G. L. Hammond, C. J. Gadd, The Cambridge Ancient History, Cambridge University Press 1975, p.527
↑  Rollston, Chris A. (באפריל 2001). "Ben Sira 38:24–39:11 and The Egyptian Satire of the Trades". Journal of Biblical Literature. 120 (Spring): 131–139. doi:10.2307/3268597. JSTOR 3268597. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4795499-1
התפלגות מותנית

בסטטיסטיקה ובתורת ההסתברות, התפלגות מותנית היא ההתפלגות של משתנה מקרי בעל התפלגות משותפת עם משתנה מקרי אחר בהינתן ערכו של המשתנה המקרי האחר. כלומר יהיו  X,Y שני משתנים מקריים בעלי התפלגות משותפת. אזי התפלגות המותנית של 
 Y בהינתן  X – מסומנת כהתפלגות של  Y\mid X – היא ההתפלגות של  Y כאשר ערכו של  X ידוע וקבוע.
עבור התפלגות בדידה, ההתפלגות המותנית מוגדרת על ידי הסתברות מותנית של פונקציית ההסתברות, כלומר:  P(Y=y\mid X=x), באופן הבא:
באופן דומה, עבור התפלגות רציפה, פונקציית הצפיפות תוגדר על ידי  f_{Y}(y\mid X=x) באופן הבא:
התניה בסיגמא-אלגברה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| התפלגויות |
| --- | --- | --- |
| התפלגויות בדידות כלליות | אחידה בדידה • בינומית • מולטינומית • בינומית שלילית • ברנולי • גאומטרית • היפרגאומטרית • היפרגאומטרית שלילית • מנוונת • פואסון |  |
| התפלגויות רציפות כלליות | אחידה רציפה • בטא • גמא • לוג-נורמלית • מעריכית (אקספוננציאלית) • נורמלית (גאוסית) • לפלס • משולשת • פארטו • ריילי • קושי • כי בריבוע • חצי המעגל של ויגנר • התפלגות טרייסי-וידום |  |
| התפלגויות בפיזיקה סטטיסטית | בולצמן • בוז-איינשטיין • מקסוול-בולצמן • פרמי-דיראק • זטא |  |
| התפלגויות נוספות | התפלגות t • התפלגות F • ארלנג • וייבול • לוגיסטית |  |
| סוגי התפלגויות | בדידה • רציפה • מותנית • נורמלית מוכללת • זנב עבה • לא פריקה • משותפת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4294196-9 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
זמושץ'

זמושץ' (פולנית Zamość; רוסית Замосць; גרמנית Zamosch) היא עיר בפרובינציית לובלין שבדרום-מזרח פולין, השוכנת כ-240 ק"מ דרומית-מזרחית לבירה ורשה. היא שוכנת בלב אזור מיוער בגובה של כ-200 מטר מעל פני הים. בשנת 2008 מנתה אוכלוסייתהּ 66,268 תושבים, ובאזור המטרופוליטני התגוררו באותהּ העת 140,638 איש. מרכז העיר הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית ב-1992.
מפת העיר מ-1617 - ניתן להבחין בשלוש הכיכרות ובבית העירייה במרכז, וכן בארמון זמויסקי מימין (המפה פונה דרומה)
היסטוריה > מייסוד העיר עד המאה ה-20

זמושץ' נוסדה ב-1582, בעת האיחוד הפולני-ליטאי, על ידי האציל, המצביא והמדינאי, ההטמאן יאן זמויסקי (Jan Zamoyski, מוזכר גם כיאן זמושצ'קי). לאחר שזמויסקי שהה בפדובה שבאיטליה לרגל לימודיו, הוא החליט לבנות על אדמותיו הפרטיות עיר שתהווה מרכז סחר על דרכי המסחר שקישרו את מרכז וצפון אירופה עם הים השחור, וזאת לפי עקרונות תכנון הערים האיטלקי. עיר שתהייה בעלותו.
לשם כך הוא שכר את שירותיו של האדריכל האיטלקי בן פדובה ברנרדו מוראנדו (Bernardo Morando), אשר שהה אותה עת בוורשה. הקמת העיר נמשכה תשע שנים, מ-1582 ועד 1591, ומוראנדו חילק אותה לשני מוקדים - במערב אזור מגורים לבני משפחת זמויסקי ולאצולה, ובמזרח אזור מגורים ומרכז מסחרי ערוך סביב שלוש כיכרות המסודרות בטור. בשל אופייה זכתה העיר לכינוי "פדובה של המזרח".
כדי ליישב את עירו, הזמין אליה זמושצ'קי תושבים בני לאומים שונים, ובהם רותנים, יהודים, טורקים, ארמנים ואחרים, זמויסקי היה מעוניין ברופאים יהודים והזמין אותם להגיע ממקומות רחוקים בהבטיחו להם שוויון זכויות. זמויסקי הקים בעיר אקדמיה ב-1595. סגנונה של העיר שילב יסודות מנריסטיים עם השפעות של אדריכלות הרנסאנס שהייתה מקובלת אותה עת במרכז אירופה, אך היא לא בוצרה בזמן הקמתה והייתה חשופה להתקפות. במהלך המאה ה-17 הפכה העיר למוקד אסטרטגי עם ביצורה, ולאחר מכן חוזקו הביצורים לפי אסכולת וובאן.
ב-1720 נערך בעיר סינוד של הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית, ובמהלכו נוסחה רפורמה ליטורגית. בעקבות חלוקת פולין ב-1772, עברה העיר לשלטון אוסטרי עד 1809 ולאחר המלחמות הנפוליאוניות שהסבו לה נזק כבד, הייתה לחלק מדוכסות ורשה. הרוסים כבשו את זמושץ' ב-1815, והיא נותרה חלק מהאימפריה הרוסית עד מלחמת העולם הראשונה. ב-1821 נרכשה העיר על ידי אוצר המדינה מידיה של משפחת זמויסקי.
היסטוריה > המאה ה-20

בתחילת מלחמת העולם הראשונה, נכבשה העיר על ידי הצבא האוסטרי, ואחר כך נכבשה מחדש על ידי הרוסים. החיילים ה"קוזאקים" האשימו את יהודי העיר בסיוע לאויב, שרפו את בתי העץ של הגטו היהודי ואף הרגו מספר יהודים. בתום המלחמה, כשקיבלה פולין את עצמאותה בשנת 1918, התמרדו קבוצות פועלים כנגד השלטון המקומי החדש ויחידות צבא פולניות שנשלחו לדכא את המהומות, ערכו פוגרום נגד יהודי העיר, שכללו רצח וביזה.
הצבא הגרמני כבש את זמושץ' ב-14 בספטמבר 1939, אך ככלל העיר לא ניזוקה במהלך מלחמת העולם השנייה והצליחה לשמור על אופייה המקורי, בין היתר הודות לכך שהיא יועדה החל מ-1942 להיות חלק ממרחב המחיה העתידי הגרמני (Lebensraum) בגנרלגוברנמן. התוכנית נקראה "פעולת זמושץ'" (Aktion Zamosc) והעיר יועדה לשנות את שמה ל"הימלרשטאט" (Himmlerstadt). לפי התוכניות היו אמורים להתיישב בה 60,000 גרמנים עד סוף 1943. באזור זמושץ' נערך ניסוי בטיהור אתני, וכ-110,000 איש גורשו מ-297 כפרים בקיץ 1943. במקביל, עד מועד זה יושבו במקום כ-8,000 בני העם הגרמני ואליהם נוספו כ-2,000 נוספים בשנת 1944, שבהמשכה שוחררה העיר על ידי הצבא האדום.
לאחר מלחמת העולם השנייה ידעה העיר תנופת פיתוח, ובשנות ה-70 וה-80 גדלה אוכלוסייתה כמעט פי שניים. ראש העיר הקודם, מרצין זמויסקי (כיהן בשנים 2002 עד 2016), הוא מצאצאיו של יאן זמויסקי.
העיר כיום

העיר שוכנת סמוך לגבול פולין עם אוקראינה, בצומת מסילות הרכבת והכבישים מלבוב לוורשה ומשלזיה לכיוון רוסיה. זמושץ' מנסה למתג את עצמה כמרכז כלכלי-מסחרי ולהפיק תועלת ממיקומה בסמוך לשלושה מעברי גבול בין פולין לאוקראינה וכן כיעד תיירותי.
בעיר פועלת התזמורת הסימפונית על שם קארול נמיסלובסקי בזמושץ' (Karol Namysłowski Symphonic Orchestra in Zamość) ומתקיימים בה אירועי מוזיקה קלאסית וג'אז. עוד מתקיימים בה, בין היתר, אירועי תיאטרון הקיץ באוויר הפתוח (Zamojskie Lato Teatralne) ופסטיבל הפולקלור הבינלאומי "אירופולק" (Eurofolk).
מערכת החינוך הגבוה בעיר כוללת חמישה מוסדות בהם לומדים כ-7,000 תלמידים בסך הכל. המוסדות הם:
בית הספר הגבוה לניהול (Wyższa Szkoła Zarządzania i Administracji w Zamościu)
בית הספר הגבוה לכלכלה ולאומנויות על שם יאן זמויסקי בזמושץ' (Wyższa Szkoła Humanistyczno - Ekonomiczna im. Jana Zamoyskiego z siedzibą w Zamościu)
בית הספר המקצועי הגבוה בזמושץ' (Państwowa Wyższa Szkoła Zawodowa w Zamościu)
האקדמיה למדעי החקלאות של לובלין בזמושץ' (Wydział Nauk Rolniczych w Zamościu Akademia Rolnicza w Lublinie)
הסמינר למורים בזמושץ' (Zespół Kolegiów Nauczycielskich w Zamościu).
אתרי העיר העתיקה

העיר העתיקה של זמושץ' (Stare Miasto) קטנה למדי. אורכה ממזרח למערב כ-700 מטר ורוחבה מצפון לדרום כחצי קילומטר. סביבה הוקמו חומות ומגדלי שמירה ששרדו רק בצידה המזרחי של העיר ולאורך קטע קטן בדרומה. רחובותיה ערוכים בצורת שתי וערב כמעט ללא יוצא מן הכלל, ובצידה המערבי, סביב ארמון זמויסקי, משתרע פארק העיר (Park Miejski) ששטחו 112 דונם ובו בריכה שבמרכזה אי.
כיכר השוק הגדולה (Rynek wielki) שוכנת במרכזה של העיר העתיקה. היא רבועה בצורתה, ואורך כל אחת מצלעותיה הוא 100 מטר בדיוק. סביבה בתים שבקומתם הראשונה ארקדה ובה נפגשים שני רחובותיה הראשיים של העיר העתיקה - רח' גרודזקה (Ul. Grodzka), רחוב האורך ממזרח למערב, ורחוב הרוחב המוביל צפונה אל כיכר המלח (Rynek Solny) ודרומה אל כיכר שוק המים (Rynek Wodny).
בית העירייה ניצב בצידה הצפוני של הכיכר, והוא נבנה בסוף המאה ה-16 ובתחילת המאה ה-17. בין 1639 ל-1651 הוא הוגדל והוגבה ונוספו לו שלוש קומות. במאה ה-18 נוספו לו חדר משמר ושני גרמי מדרגות בצורת חצי עיגול. ב-1770 הונחה כיפה על ראשו של מגדל השעון שמעליו, ונקבעה בה מנורה.
הקתדרלה שוכנת בחלקה הדרום-מערבי של העיר העתיקה והיא נבנתה בין השנים 1587–1598, וזכתה למעמד של קתדרלה ב-25 במרץ 1992. היא מוקדשת לאדון הגאולה ולשליח תומאס הקדוש. אורכה 45 מטר ורוחבה 30 מטר. למבנה שלוש ספינות ומצדדיהן קפלות שאחת מהן קרויה על שם זמויסקי. במגדל הפעמונים שהוקם במחצית השנייה של המאה ה-18, שלושה פעמונים היסטוריים שהגדול שבהם מכונה "יאן" על שמו של מייסד העיר. בבניין קבוע לוח המנציח את זכרם של תושבי זמושץ' והסביבה שנרצחו בעת מלחמת העולם השנייה.
ארמון זמויסקי שוכן בקצה המערבי של העיר העתיקה, ושימש כמעון מגוריה של המשפחה השלטת בעבר. הוא הוקם בין השנים 1579–1586 והוקף בעבר בחומות משלו שחצצו בינו לבין מרכז העיר. במקורו היה בן קומה אחת ואורכו עמד על 60 מטר. במאה ה-18 הוא נבנה במחדש בסגנון הבארוק ונוסף לו גג משופע המעוטר בפסלים בפינותיו. ב-1809 חדל המבנה מלשמש את בני המשפחה וב-1821 נמכר יחד עם העיר כולה לאוצר המדינה. ב-1831 הפך המבנה לבית חולים צבאי ונגרם לו נזק. מאז 1918 הוא משמש כבית משפט.
הארסנאל שוכן מדרום לארמון והוא הוקם בשנות ה-80 של המאה ה-16. במקור הייתה במבנה קומה בודדת והוא היה אחד ממבני הציבור הראשונים בעיר. מאוחר יותר נוספה לו קומה נוספת וגרם מדרגות חיצוני. כיום שוכן במקום מוזיאון לכלי נשק ולהיסטוריה.
כיכר שוק המלח (Rynek Solny) נמצאת כ-50 מטר בלבד מצפון לכיכר השוק הגדולה, בצידו השני של בית העירייה. הכיכר קטנה פי ארבעה מהכיכר הגדולה ואורך כל אחת מצלעותיה הוא 50 מטר. כפי ששמה מעיד עליה היא שמשה כמקום לאחסון ולסחר במלח, וכאן התגוררו יהודי העיר בראשית ימיה של הקהילה. רחוב זמנהוף (בעבר רחוב היהודים) יוצא מהכיכר לכיוון מזרח ומוביל אל בית הכנסת.
בית הכנסת הישן ברחוב זמנהוף הוקם ב-1610 ובמרכזו אולם תפילה בגודל של 11.6 על 12.2 מטר. הוא נושא כיפה ובמאה ה-17 נוספו לו שני חדרי תפילה לנשים. המבנה נפגע באורח קשה במלחמת העולם השנייה, חלקו הדרומי נהרס כליל וכל תשמישי הקודש נגנבו ממנו. המקום שופץ לאחר המלחמה ושימש כספרייה לאחר 1958.
כיכר שוק המים (Rynek Wodny) שוכנת מדרום לכיכר השוק הגדולה ובניגוד לשתי הכיכרות האחרות היא מלבנית. אורכה 70 מטר ורוחבה 50 מטר, אך היא זכתה לצורתה זו רק במאה ה-19. היא לא יועדה לשמש כשוק אלא כאזור מגורים, וזכתה לשמה בשל בריכה קטנה השוכנת מדרום לה. בעבר שכנו בה בתים שבקומתם הראשונה נמתחה ארקדה אך אלה לא שרדו.