stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בסיס אילת
הערות שוליים

↑  הוקם בסיס חיל הים באילת, דבר, 27 בדצמבר 1956
↑  יואב זיתון, ליאור בן ארי, כטב"ם ששוגר מעיראק פגע בבסיס חיל הים באילת | תיעוד, באתר ynet, 1 באפריל 2024
↑  מוצב של כיפת ברזל בלב הים: תיעוד מספינת הטילים המתקדמת ביותר של צה"ל, נבדק ב-2024-04-12
↑  יואב זיתון, לראשונה: "כיפה ימית" יירטה כטב"ם שחדר לאילת, באתר ynet, 8 באפריל 2024
↑  היירוט על ידי "כיפה ימית" שצולם על ידי נופשים על חוף אילת, ‏8 באפריל 2024
↑  מקור: כוכבי אזרן, מפקדי חיל הים אוגוסט 2017, פרסום מורשת פנימי.
↑  מקור המידע ברשימת המפקדים שהכין כוכבי אזרן במוזיאון ההעפלה וחיל הים.
↑  גדי גולן, ‏ראש עיריית אילת ביטל תוכניות לפרוייקטים על שטח מספנת חיל הים, באתר גלובס, 23 באפריל 1997
↑  גדי גולן ודוד חיון, ‏שר הביטחון ביטל את התוכנית לסגור המספנה הצבאית באילת, באתר גלובס, 13 במאי 1997
↑  אבי שמול, רשות הנמלים: נממן העתקת בסיס חיל הים באילת, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2002
↑  גדי גולן, ‏צה"ל, רשות הנמלים ועיריית אילת הסכימו: בסיס חיל הים יועבר לנמל אילת, באתר גלובס, 20 במרץ 2003
↑  גדי גולן, ‏פגישה באילת לקידום העתקת הבסיס הימי, באתר גלובס, 16 באפריל 2006
↑  ליאור ברון ואדריאן פילוט, ‏בדרך להפרטת נמל אילת: משרד האוצר מאיץ את הדיונים על פינוי בסיס חיל הים בעלות של 150 מיליון שקל, באתר גלובס, 20 באפריל 2009
עמירם ברקת, ‏משרד הביטחון: לעצור מיד את הפרטת נמל אילת, באתר גלובס, 10 באפריל 2011
↑  שלומית צור, ‏חלק מבסיס חיל הים באילת יפונה לטובת מגורים, באתר גלובס, 17 ביוני 2013
↑  היסטוריה באילת: בסיס חיל הים פונה לטובת בית מלון, באתר אייס, 13 בספטמבר 2022
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏400 יחידות דיור ו-600 חדרי מלון יוקמו במקום בסיס חיל הים באילת, באתר גלובס, 13 באוקטובר 2021
↑   הדר חורש, דרישות תקציביות של משרד הביטחון מעכבות פינוי בסיס חיל הים באילת, באתר TheMarker‏, 13 באוקטובר 2021
| בסיסי חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
| בסיסים פעילים | בסיס חיפה • בסיס עתלית • בסיס אשדוד • בסיס אילת • בה"ד חיל הים • בסיס ציוד ותובלה  • מספנת חיל הים • מפקדת חיל הים |  |
| בסיסים שנסגרו | בסיס מפרץ שלמה • בסיס דפנה • בסיס ראס סודר |  |
מבט על הבסיס ממפרץ אילת
סטי"ל מסדרת סער 5 עוגנת בבסיס אילת במהלך מלחמת חרבות ברזל
סטי"ל אח"י ניצחון מדגם סער 6
אברהם אולנו

אברהם אולנו מנסנו (בספרדית: Abraham Olano Manzano; נולד ב-22 בינואר 1970 באנואטה, גיפוסוקה) הוא רוכב אופניים ספרדי. הישג השיא בקריירה שלו הוא זכייה באליפות העולם במרוצי כביש בשנת 1995, וכן הוא זכה באליפות העולם נגד השעון בשנת 1998.
קריירה > קריירה כחובב

אולנו החל לרכב בגיל 11 בבית ספר מיוחד לאופניים, וניצח מספר מרוצי אופני כביש חשובים בדרגת הנערים. מאוחר יותר עבר אולנו לענף אופני מסלול, והפך לאלוף ספרד במספר סוגי מקצים, כדוגמת מרוץ מרדף. הוא חזר מאוחר יותר לאופני כביש, ורכב בתור חובבן עבור קבוצות Kauku ו-AVSA. הוא התמחה בשנים אלו כמאיץ.
קריירה > קריירה מקצוענית

בשנת 1992 החל אולנו את הקריירה המקצוענית שלו, כאשר חתם בקבוצת CHCS. הקבוצה נסגרה זמן קצר לאחר מכן, והוא עבר עוד באותה שנה לקבוצת לוטוס. במדי לוטוס הוא ניצח לראשונה במרוץ מקצועני, ה"גראן פרמיו דה וילפרנקה דה אורדיסיה" שהתקיים במקום הולדתו, גיפוסוקה.
ב-1993 אולנו עבר לקבוצת CLAS קייסטור, שהתאחדה מאוחר יותר עם מאפיי והפכה לקבוצת "מאפיי-קלאס". בקבוצה זו הוא החל לזכות במרוצים חשובים, כדוגמת הוואלטה אסטוריאס. הוא ניצח גם במרוץ הכביש ובמרוץ נגד השעון שהתקיימו במסגרת אליפות ספרד באופני כביש. ב-1995 הוא זכה במרוץ הכביש באליפות העולם באופניים בקולומביה, לאחר שהקדים את מיגל אינדוראין שהיה המועמד הבכיר לניצחון. באותה שנה הוא ניצח בשלושה קטעים בוואלטה אספניה, אחד משלושת הגרנד טורס.
לאחר הצלחות אלו נחשב אולנו על ידי אוהדי אופניים רבים כממשיך דרכו של מיגל אינדוראין, שזכה חמש פעמים בטור דה פראנס. ב-1996 הוא החל לממש את יכולותיו גם במרוצי קטעים, כאשר זכה בטור דה רומאנדי, סיים במקום השלישי בג'ירו ד'איטליה (לאחר שהוביל את המרוץ מהקטע השני עד לקטע האחרון שבו), ובמקום התשיעי בטור דה פראנס. באולימפיאדת אטלנטה הוא זכה במדליית הכסף במרוץ נגד השעון. ב-1997 הוא הגיע למקום הרביעי בטור דה פראנס. בשנת 1998 הפך אולנו פעם נוספת לאלוף עולם, הפעם במרוץ נגד השעון. הוא זכה באותה שנה גם בוואלטה אספניה, ובכך היה זה הגרנד טור הראשון והיחיד בו זכה בקריירה שלו.
בשנת 1999 אולנו עבר לקבוצת הספרדית ONCE, ונשאר בקבוצה למשך שלוש שנים. ההישג החשוב ביותר שלו בשנים אלו היה המקום השני בג'ירו ד'איטליה של שנת 2001. בסיום עונת המרוצים של 2001 פרש אולנו מרכיבה מקצוענית.
ב-2014 הופיע שמו של אולנו ברשימה שפרסם הסנאט של צרפת שכללה רוכבים שנמצאו חיוביים לבדיקת סמים בבדיקות שנלקחו בטור דה פראנס ב-1998 ונבדקו מחדש (לאחר שפותחה בדיקה שמסוגלת לגלות את החומר האסור EPO) ב-2004.
הישגים בולטים

| --- | --- |
 1994 ספרד אלוף ספרד במרוצי כביש  ספרד אלוף ספרד נגד השעון  קלאסיקה דה אלוקבנדאס  וואלטה אסטוריאס 1995  אלוף העולם באופני כביש  מקום שני בוואלטה אספניה 1996 מקום שני במרוץ האולימפי נגד השעון  מקום שלישי בג'ירו ד'איטליה  מקום תשיעי בטור דה פראנס  טור דה רומאנדי  הטור של גליסיה 1997 מקום רביעי בטור דה פראנס  ביסיקלטה ואסקה  גרנד פרי אדי מרקס:  1998  אלוף העולם נגד השעון  ספרד אלוף ספרד נגד השעון   וואלטה אספניה  ביסיקלטה ואסקה  גרנד פרי אדי מרקס 2000 טירני - אדריאטי  קריטריום אינטרנשיונל  הטור של ולנסיה 2001 מקום שני בג'ירו ד'איטליה  קלאסיקה דה אלוקבנדאס
הערות שוליים

↑  French Senate releases positive EPO cases from 1998 Tour de France באתר cyclingnews.com, ‏24 ביולי 2014
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לוק לבלאנק | אלוף העולם במרוצי כביש  1995 | הבא: יוהאן מוזיאו |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לורן ז'אלאבר | אלוף העולם נגד השעון  1998 | הבא: יאן אולריך |
גרשון מסיקה

גרשון מסיקה (נולד ב-י"ז בתמוז ה'תשי"ב, 10 ביולי 1952) כיהן כראש המועצה האזורית שומרון משנת 2007 ועד למאי 2015, מועד בו השעה עצמו מהתפקיד לאחר שנחקר בחשד למעורבות בפרשת שוחד הקשורה במפלגת ישראל ביתנו והפך לעד מדינה.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1952 ליוסף וגיטה מסיקה. הוריו שעלו לישראל מלוב התגוררו תחילה במעברה בבאר יעקב ולאחר מכן היו מראשוני התושבים בעיר אשדוד. שני אחיו הגדולים מתו במחנה ג'אדו בלוב במהלך מלחמת העולם השנייה. מסיקה השתחרר מצה"ל בדרגת סרן, הוסמך כעורך דין וכמורה ועסק בהוראה ובעסקים לפני שפנה לפעילות ציבורית. בעל תואר במינהל חינוכי ובמשפטים.
מאז 1982 התגורר מסיקה באלון מורה. הוא שימש כיושב ראש מזכירות היישוב במשך עשר שנים, וכחבר מליאת המועצה האזורית שומרון. בתקופת כהונתו במזכירות היישוב אלון מורה גדל היישוב מ-60 משפחות ל-300 משפחות. במהלך השנים סייע בחילוץ מוסדות שנקלעו למשברים כלכליים, בהם ישיבה תיכונית חיצים, ישיבת כינור דוד והיישוב הר ברכה.
בנובמבר 1989 הוגש נגדו כתב אישום בבית המשפט המחוזי בתל אביב על הצתה ותקיפה, לאחר שהואשם כי ב-7 באפריל 1988 נכנס עם כמה תושבי אלון מורה לכפר דיר אל-חטב, לאחר שהבחינו בשני דגלי פלסטין מונפים על גג. לפי כתב האישום הם ירו באוויר והורו לשני מקומיים להסיר את הדגלים, הציתו את הבניין שהכיל תבואה והכניסו את אחד התושבים לרכבם והכו אותו בגבו..[דרושה הבהרה]
בשנת 2007 נבחר לראשות המועצה האזורית שומרון והחליף בתפקיד את בנצי ליברמן. בשנת 2012 נבחר מסיקה לתקופת כהונה שנייה, לאחר שאיש לא התמודד מולו על התפקיד.
בתקופת כהונתו הרבה לעסוק בפעילות הסברה בנוגע להתיישבות היהודית בשומרון. תחת הנהגתו אורגנו סיורים לאישי ציבור, עיתונאים ואזרחים מישראל ומהעולם בתחומי המועצה האזורית וביישוביה. פעילות זו נוהלה על ידי מנהל היחידה האסטרטגית דאז דוידי בן ציון. במסגרת זאת השתתף במספר כנסים ופגישות בעולם, בהם ביקור בניגריה, בבית הלורדים באנגליה ובכנס מפלגות ימין מאירופה שנערך בפרלמנט האיחוד האירופי ונשא שם נאום.
בשנת 2011 זכתה המועצה בראשותו בפרס מטעם פיקוד העורף על רמת מוכנות גבוהה למצב חירום ובשנת 2012 ב"פרס החינוך הארצי" של משרד החינוך. באותה שנה זכה מסיקה ב"פרס ירושלים" המוענק במסגרת כנס ירושלים של ערוץ 7, על פעילותו בתחום הבנייה והקליטה ברחבי המועצה ועל יוזמות ההסברה שנעשו בהנהגתו.
בדצמבר 2014 נעצר בחשד למעורבות בפרשת השחיתות בישראל ביתנו, במאי 2015 חתם על הסכם עד מדינה בפרשה והשעה עצמו מראשות המועצה.
ב-2015 חזר לעסקים והוא משלים תואר שני במגמה מסחרית באוניברסיטת בר-אילן.
ב-22 בנובמבר 2015 מנע פיגוע דקירה בצומת חטיבה מרחבית שומרון כאשר הבחין במחבלת חמושה בסכין מנסה לדקור שתי אזרחיות ודרס אותה ברכבו.
מסיקה הודיע כי יתמודד על ראשות המועצה האזורית שומרון בבחירות המוניציפליות בשנת 2018. על התמודדות זו נמתחה ביקורת על ידי בכירים במערכת המשפטית.
מסיקה ועמיתו יוסי דגן, החליטו ללכת להליך בוררות אצל הרב שמואל אליהו, על מנת לקבוע מי יהיה ראש המועצה. הרב אליהו פסק שיוסי דגן ימשיך בתפקידו כראש המועצה. מסיקה קיבל עליו את הדין ופרש מן המירוץ.
בשנת 2019 ייסד מסיקה את משרד עורכי הדין ברק-מסיקה-קייקוב, בשותפות עם עורכי הדין הלל ברק ומאיר קייקוב.
בשנת 2022 התמודד בבחירות המקדימות לכנסת ה-25 בליכוד על מקום המשוריין לנציג מחוז יו"ש ברשימה, אך הפסיד לאביחי בוארון והוצב במקום ה-63 הלא ריאלי ברשימת הליכוד בבחירות לכנסת ה-25.
חיים אישיים

גרשון היה נשוי לשושי (נפטרה ביולי 2015) והוא אב לחמישה. ביולי 2016 נישא לאילנה ירחי. כיום מתגורר ביישוב עץ אפרים.
הערות שוליים

↑  יניב משגב, התוכנית של מסיקה, באתר ערוץ 7
↑  איה אורן, מזכיר אלון מורה הואשם בהצתת בנין ובתקיפת ערבי בדיר אל חטב, מעריב, 29 בנובמבר 1989
↑  בני משה, מסיקה: ביחד נצעיד את השומרון, באתר ערוץ 7
↑  מפגש בשומרון: הרב מלמד וה"אפיפיור האפריקאי", באתר ערוץ 7
↑  אורי פולק, ‏ראש המועצה האזורית שומרון כבש את האיחוד האירופי,  באתר כיפה
↑  ישי קרוב, מצטיינת פיקוד העורף - מועצה אזורית שומרון, באתר ערוץ 7
↑  דורון נחום, פרס החינוך הארצי למועצת שומרון: "לחזק את הזהות היהודית", באתר נענע10
↑  דביר ז'ורנו, ‏"פרס ירושלים" לשומרון, באתר גלי צה"ל
↑  החשד: מאות אלפים הועברו לקירשנבאום, באתר ynet, 25 בדצמבר 2014
↑  איתי בלומנטל, נפילתו של הבולדוזר: גרשון מסיקה עבד לבד והתפתה, באתר ynet, 22 במאי 2015
↑  שבתי בנדט ויהושע בריינר‏, מחבלת ניסתה לדקור אזרחים בשומרון - ונדרסה על ידי ראש המועצה לשעבר, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2015
↑  אמיר בר שלום, עד המדינה מדבר
↑  עוזי ברוך, רעייתו של גרשון מסיקה הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7, 5 ביולי 2015
↑  נתנאל לייפר, ‏מזל טוב: ראש מועצת השומרון לשעבר, גרשון מסיקה, התארס,  באתר כיפה, 19 ביוני 2016
ערן דולב

| --- | --- |
דולב, 2008
דולב, 2008
 לידה:  23 במרץ 1939 (בן 85) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  דליה יאירי 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1965–1984 (כ־19 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין הרפואה של סיירת מטכ"ל  קצין רפואה אוגדתי  קצין רפואה פיקודי של פיקוד הדרום  סגן קצין רפואה ראשי  קצין רפואה ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים   מבצע אנטבה     מלחמת לבנון הראשונה
 
ערן דולב (נולד ב-23 במרץ 1939) הוא רופא פנימי, פרופסור לרפואה שכיהן כקצין רפואה ראשי בצה"ל.
ביוגרפיה

דולב נולד ב-1939 בתל אביב בשם ערן זונדלביץ'. אביו היה שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב ואימו הייתה מורה. את לימודי התיכון השלים בעירוני א'.
דולב סיים את לימודי הרפואה במסגרת עתודה אקדמאית באוניברסיטה העברית. את שירותו הצבאי החל בשנת 1965 כרופא גדודי בחטיבת הצנחנים, שבה שירת במהלך הפשיטה על העיירה הירדנית א-סמוע ב-13 בנובמבר 1966 ובקרבות החטיבה בפתחת רפיח במלחמת ששת הימים. לאחר מכן שימש כקצין הרפואה של סיירת מטכ"ל ובשנת 1968 נטל חלק במבצע תשורה, פשיטת צה"ל על שדה התעופה של ביירות, ובאותה שנה מונה במינוי לשעת חירום כקצין רפואה אוגדתי (1968–1972). באותה עת סיים את התמחותו ברפואה פנימית ובשנת 1972 מונה לקצין רפואה פיקודי של פיקוד הדרום, תפקיד בו החזיק במלחמת יום הכיפורים.
בתום המלחמה שימש כשנה כרופא אזרחי בקריית שמונה, בסיומה מונה לרופא בכיר במחלקה הפנימית של בית החולים שיבא. בשנת 1976 השתתף דולב במבצע יונתן באוגנדה. בשנת 1977 מונה לסגן מנהל המחלקה הפנימית בבית החולים, ובשנת 1978 חזר לשירות צבאי פעיל כסגן קצין רפואה ראשי וכעבור שנה מונה לקצין רפואה ראשי, תפקיד בו החזיק במהלך מבצע שלום הגליל ועד 1983. לאחר מכן נשלח מטעם צה"ל לארצות הברית והשתלם בבית הספר לרפואה של משרד ההגנה האמריקאי. התמחותו הספציפית היא מחלות עצם וחילוף החמרים של המינרלים ובנוסף, מאז שנת 1987 הוא מומחה למינהל מערכות בריאות.
בשובו ארצה פרש דולב משירותו בצה"ל ומונה למנהל מחלקה פנימית ה' בבי"ח וולפסון (1990–1997) ומאוחר יותר מנהל מחלקה פנימית ה', במרכז הרפואי תל אביב (1998-2005). 

דולב סיים לימודי היסטוריה צבאית באוניברסיטת תל אביב (1966–1967) ולימד היסטוריה במכון כהן להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות באוניברסיטה תל אביב (1983–1984). הוא מלמד היסטוריה של הרפואה באוניברסיטת תל אביב והרצה על כך גם באוניברסיטה המשודרת של גלי צה"ל.
בין השנים 1996–2002 הוא שימש יו"ר הלשכה האתית של ההסתדרות הרפואית בישראל. דולב הוא פרופסור חבר לרפואה, בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב ופרופסור לרפואה צבאית ולהיסטוריה של הרפואה הצבאית USUHS. פרסם מאמרים רבים בנושאי מחלות העצם ומשק המינרלים, רפואה צבאית, תולדות הרפואה הצבאית, אתיקה רפואית ומאפייני מחלת השחפת בארץ.
בשנת 2020 הצטרף לעמותה הפרטית "מועצת החירום הציבורית למשבר הקורונה" שמחתה נגד הכרזת מצב החרום בשל נגיף הקורונה והביע התנגדות לחיסון הגורף נגד קוביד-19, של נשים בהריון, ללא ניסוי בטיחות ראוי. זאת בניגוד לעמדת הרוב המוחלט של הרופאים המומחים בארץ ובעולם, גם בתחום רפואת נשים ומיילדות, שסברו שאין סיכון. הוא פרש מהעמותה בשנת 2021 ותמך בחיסון נגד COVID-19.
בשנת 1977 נישא לאשת התקשורת דליה יאירי, ממנה התאלמן ב-2024. מתגורר ברמת השרון. אחד מילדיו הוא המעצב האמנותי עדו דולב.
ספריו

המדריך השלם לעזרה ראשונה; עורך מדעי: ערן דולב; עברית: חיים מס, ירושלים: כתר, 1989.
ערן דולב, פרקים בתולדות הרפואה הצבאית (עריכה: גל קוסטוריצה), תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור (אוניברסיטה משודרת), תשס"א 2001.
ערן דולב, אלונקה על גב גמל, תל אביב: מערכות והוצאת מודן, 2017.
Eran Dolev, Allenby’s Military Medicine: Life and Death in World War I Palestine, London: I. B. Tauris (International Library of Colonial History), 2007.
הערות שוליים

↑  ערן דולב, אלונקה על גב גמל, תל אביב: מערכות והוצאת מודן, 2017, עמוד 9.
↑  מרדכי חיימוביץ, עניין אחר: שירת דליה יאירי, באתר nrg‏, 15 באפריל 2009.
↑  יואב אבן, ‏הפרופסור המוערך שעזב את ועדת החיסונים בטריקת דלת: מתנגד לחיסון נשים בהיריון, באתר ‏מאקו‏, 17 במרץ 2021
↑  מערכת דוקטורס אונלי, פרופ' ערן דולב עזב את ועדת החיסונים: מתנגד לחיסון נשים בהריון, באתר דוקטורס אונלי Doctors Only
↑  פורש נוסף ממועצת החירום לקורונה: "חיסנתי את נכדיי", באתר מקור ראשון, ‏2021-11-28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306440505171  BIBSYS: 14061190  BnF: cb16586101k (data)  GND: 133304817  ISNI: 0000 0001 1050 7751  LCCN: n88125702  NTA: 335829848  RERO: 02-A024386133  SUDOC: 136924247  VIAF: 31088320   WorldCat (עם VIAF): 31088320
הצתה עצמית

ערך זה עוסק בשיטה להתאבדות. אם התכוונתם להצתה עצמית של חומרים כימיים, ראו .
הצתה עצמית היא התאבדות של אדם שמצית במכוון את גופו. בתרבויות מסוימות הצתה עצמית היא מסורת בת מאות שנים; בעת המודרנית הצתה עצמית הפכה לצורת מחאה פוליטית רדיקלית.
המסורת הידועה ביותר של הצתה עצמית היא הסאטי, מנהג הודי עתיק שבו האלמנה שורפת את עצמה באש מדורת השרפה של בעלה המנוח. מקורו של המנהג בסיפור אודות האלה סאטי, שקפצה למדורת הפולחן שערך אביה, דקשה, לכל האלים למעט בעלה, האל שיווה, על מנת לשמור על כבודו של בעלה. באפגניסטן הצתה עצמית היא דרך מקובלת של נשים להתאבד.
מקרים של הצתה עצמית כמחאה > בעולם

טיק קואנג דוק - נזיר בודהיסטי וייטנאמי שהצית עצמו בצומת דרכים עמוס הנמצא בסייגון ב-11 ביוני 1963, מתוך מחאה על רדיפת הבודהיסטים על ידי ממשלת דרום וייטנאם ונשיאה נו דין דיים. הוא דאג מבעוד מועד להזמין כתבים למקום כדי שיתעדו את המקרה. היה זה המקרה המפורסם הראשון של הצתה עצמית כאקט של מחאה פוליטית.
יאן פאלאך - סטודנט צ'כי שהצית עצמו ב-16 בינואר 1969 במחאה על הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-1968, בסופה של תקופת האביב של פראג, ונפטר ב-19 בינואר 1969. בעקבותיו הציתו עצמם צ'כים נוספים.
איליה ריפס - סטודנט יהודי למתמטיקה מריגה; ב-28 באפריל 1969 הצית את עצמו במחאה על פלישת ברית המועצות לצ'כוסלובקיה. הוא נעצר בידי השלטונות והועבר לאשפוז כפוי. מעשהו התפרסם בכלי התקשורת העולמיים. בעקבות לחץ בינלאומי שוחרר וקיבל אשרת יציאה מברית המועצות, וב-2 בינואר 1972 עלה לישראל.
מוחמד בועזיזי - ירקן תוניסאי. הצית עצמו ב-17 בדצמבר 2010, במחאה על סגירת דוכן הירקות שלו על ידי המשטרה התוניסאית. מעשהו היה הזרז למהפכת היסמין בתוניסיה, ולאחר מכן לאביב הערבי.
מקרים של הצתה עצמית כמחאה > בישראל

מאז קום המדינה היו בישראל מקרים רבים של הצתה עצמית, רובם על רקע אישי. בנוסף היו מספר מקרי הצתה שעוררו סערה ציבורית:
ילנה בוסינובה - תושבת קדומים שהציתה את עצמה במחאה נגד תוכנית ההתנתקות ב-17 באוגוסט 2005. בוסינובה הציתה עצמה במרחק לא רב ממחסום שהקימה המשטרה באזור נתיבות. שוטרים שהיו במקום כיבו את האש שאחזה בה אך היא נפצעה אנושות ולאחר תשעה ימים ב-26 באוגוסט 2005 מתה מפצעיה.
ברוך בן מנחם - עולה חדש מארצות הברית שהצית את עצמו ב-31 באוגוסט 2005 במחאה כנגד תוכנית ההתנתקות כשבוע לאחר סיום פינוי האזרחים. ב-6 בספטמבר 2005 נפטר מפצעיו.
משה סילמן - בעל עסק קטן שקרס עקב חובות לרשויות, הצית את עצמו במהלך הפגנה בתל אביב לציון שנה לפרוץ מחאת האוהלים, ב-14 ביולי 2012, במחאה כנגד יחס רשויות הרווחה אליו. הוא נפצע אנושות ולאחר שישה ימים ב-20 ביולי 2012 נפטר.
עקיבא מפעי - נכה צה"ל ששקע בחובות, הצית את עצמו ב-22 ביולי 2012 בתחנת אוטובוס ביהוד. מפעי נפצע קשה ולאחר עשרה ימים ב-1 באוגוסט 2012 נפטר.
יעקב וולק - נכה קטוע-רגל בכיסא גלגלים, בן 60 מירושלים הצית את עצמו ב-8 באוקטובר 2018 בגן הפעמון בירושלים. אושפז במצב אנוש ונפטר מפצעיו כעבור יומיים ב-10 באוקטובר 2018.
יצחק לוין - הצית את עצמו ב-10 בנובמבר 2019 בבית המשפט המחוזי בבאר שבע. ב-27 בנובמבר 2019 נפטר מפצעיו.
איציק סעידיאן - הלום קרב שסובל מפוסט טראומה מאז שירותו הצבאי במבצע צוק איתן הצית את עצמו מול בניין אגף השיקום במשרד הביטחון בפתח תקווה ב-12 באפריל 2021, יומיים לפני יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. מאז האירוע, סעידיאן אושפז בבבית החולים תל השומר עד לשחרורו ב-19 ביוני 2022.
הערות שוליים

↑  ג'יליאן וונג, מציתים עצמם לדעת: טיבטים מוחים, העולם שותק, באתר ynet, 9 באפריל 2012
↑  עוד צעיר התאבד בשרפה בפראג, דבר, 26 בפברואר 1969
↑  צעיר צ'כי שני הצית עצמו כמחאה, מעריב, 21 בינואר 1969
↑
אב לשלושה הצית עצמו למוות באשקלון, מעריב, 18 במאי 1980 *הצית עצמו במרכז העיר, דבר, 31 במאי 1968 *הצית עצמו מציליו נכוו, מעריב, 8 ביולי 1958 *הצית עצמו על קבר הוריו, דבר, 18 בנובמבר 1954 *הצית עצמו ומת, דבר, 7 בנובמבר 1968 *ישיש הצית עצמו בגלל ריב במשפחה, דבר, 4 בספטמבר 1974 *פצע את גיסתו והתאבד בהצתה, דבר, 6 בפברואר 1963 *אישה הציתה עצמה מצבה חמור, מעריב, 29 ביולי 1973
↑  עמיחי אתאלי, סיפור ההצתה העצמית הראשונה בישראל, באתר nrg‏, 15 ביולי 2012
↑  אפרת וייס, מת מפצעיו הצעיר שהצית עצמו בגלל ההתנתקות, באתר ynet, 6 בספטמבר 2005
↑  כתבי ynet, אדם הצית עצמו בהפגנה בת"א, מצבו קשה, באתר ynet, 14 ביולי 2012; 
 שירי הדר וניר כהן, משה סילמן לפני חודש: "צריך מהפכה אלימה", באתר ynet, 16 ביולי 2012.
↑  שחר חי וכרמית ראובן, מת משה סילמן, שהצית עצמו בהפגנת המחאה, באתר ynet, 20 ביולי 2012
↑  שחר חי וכרמית ראובן, נכה צה"ל הצית עצמו ביהוד: "למד ממשה סילמן", באתר ynet, 22 ביולי 2012
↑  דן אבן, מת עקיבא מפעי, נכה צה"ל שהצית עצמו ביהוד, באתר הארץ, 1 באוגוסט 2012
↑  אוריאל בארי, ‏הנכה שהצית את עצמו בירושלים נפטר מפצעיו, באתר "סרוגים", 10 באוקטובר 2018
↑  אור רביד, ‏מת מפצעיו יצחק לוין שהצית את עצמו בבית המשפט, באתר ‏מאקו‏, 27 בנובמבר 2019
↑  נכה צה"ל הצית את עצמו מול אגף השיקום; ריבלין: מתפלל לרפואתו, באתר וואלה, 12 באפריל 2021
↑  מרגש | איציק סעידיאן שוחרר מבית החולים: "מודה לקב"ה ולבית החולים", באתר 0404, ‏19 ליוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph493982
מיטשל דונלד

מיטשל גלן דונלד (בהולנדית: Mitchell Glenn Donald; נולד ב-10 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן עבר סורינאמי ששיחק בעמדת הקשר הגנתי.
ביוגרפיה

מיטשל דונלד נולד בעיירה ליד אמסטרדם למשפחה סורינאמית. הוא גדל במחלקת הנוער של אייאקס ובשנת 2007 עלה לקבוצה הבוגרת, כאשר רוב הזמן שיחק בקבוצה המילואים של המועדון. בשנת 2010 עבר בהשאלה ל-וילם II.
בשנת 2011 חתם דונלד ברודה, ושיחק בקבוצה מספר עונות עד שעבר למורדוביה סרנסק מליגת העל הרוסית.
בשנת 2015 הוא עבר להכוכב האדום בלגרד. בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות, ודונלד זכה לחוזה לשנה וחצי.
ביולי 2017 מונה דונלד לקפטן הזר הראשון של הקבוצה. בסיום עונת 2018 הוא סירב לחתום על חוזה חדש ועבר לשחק בטורקיה עד לפרישתו ממשחק פעיל.
בשנת 2009 הוזמן דונלד שלוש פעמים למשחקי נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21. ב-5 ביוני 2021, דונלד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם, בניצחון 0–6 נגד ברמודה.
תארים

אליפות סרביה: 2015/2016
נכלל בנבחרת הליגה בעונות 2015/16 ו-2016/17
פסילוציבין

| --- | --- |

מולקולת פסילוציבין בדו-מימד
 
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C12H17N2O4P 
 מסה מולרית:  284.25 גרם למול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמן מחצית חיים:  2-3 שעות
 בטיחות
 מעמד חוקי:  בישראל נכלל בפקודת הסמים המסוכנים סימן ב'
 מזהים
 מספר CAS:  520-52-5
 PubChem:  10624
 ChemSpider:  10178
פסילוציבין (באנגלית: Psilocybin) הוא חומר אורגני הזייתי ממשפחת הטריפטמינים שקיים בפטריות פסילוסיבין.
פסילוציבין הוא חומר פסיכואקטיבי שצריכתו יכולה לגרום לשנוי מצב התודעה, לרבות גרימת הזיות או אופוריה. החזקה או שימוש בפסילוציבין או פסילוצין הוצאו מהחוק או הוגבלו ברוב המדינות.
בין התומכים בשימוש בפסילוציבין רואים בו כלי לשיפור תרגילים מסוימים לנפש כמו מדיטציה ופסיכותרפיה פסיכדלית.
חומר זה ניתן למצוא במאות זנים של פטריות כמו פטריות ממין הפסילוציב (Psilocybe); "פסילוציב קובנסיס" (Psilocybe cubensis); ו"פסילוציב סמילנסאטה" (Psilocybe semilanceata). דווחו גם בידודים של החומר מזנים אחרים של פטריות. פטריות פסילוציבין מכונות גם "פטריות קסם" או "שרומס" (shrooms).
ישנם גורמים רבים המשפיעים על טבע, משך ואינטנסיביות ההשפעה של הפטרייה, ביניהם זן הפטרייה, כמותה, הפיזיולוגיה של האדם הצורך והסביבה שבה היא נצרכת, הסט והסטינג (אנ').
כימיה

פסילוציבין (O-phosphoryl-4-hydroxy-N,N-dimethyltryptamine) הוא פרו-תרופה, חומר לא פעיל שהופך לתרכובת הפעילה פארמקולוגית פסילוצין בתוך גוף האדם על ידי דפוספורילציה. התגובה הכימית הזאת מתרחשת תחת תנאים חומציים חזקים או על ידי אנזימים המפרקים זרחה (פוֹסְפָט) בתוך גוף האדם. פסילוציבין הוא אלקלואיד צוויטריוני מסיס במים, מסיס באופן חלקי במתנול ואתנול, ולא מסיס ברוב הממסים האורגניים.
אלברט הופמן, הכימאי הנודע שגילה וחקר את האל אס די, היה הראשון שהבין את החשיבות ואת המבנה הכימי של התרכובת הטהורה של פסילוציבין ופסילוצין. הופמן סייע בגילוי הזה בכך שהסכים לבלוע תמצית שבודדה מפסילוציב.
ביולוגיה

פסילוציבין הוא תרכובת טבעית המצויה במינונים שונים במספר זנים ממין הפסלוסיב והפניאולוס (Panaeolus). הנבגים של הפטריות האלה אינם מכילים פסילוציבין או פסילוצין. כיפת הפטריה נוטה להכיל יותר חומר פסיכואקטיבי מהגבעול. העצמה משתנה במידה רבה מאוד בין הזנים וישנו שוני אפילו בדגימות מזנים שונים שנמצאים באותה המשפחה. פטריות צעירות וקטנות הן בעלות אלקלואידים רבים יותר וטעם מתון יותר מפטריות בוגרות וגדולות. התפטיר בפטריה בוגרת מכיל פסילוציבין, בעוד שהתפטיר בפטריה צעירה לא מכיל כמות אלקלואידים שניתנת להערכה. מינים רבים של פטריות המכילות פסילוציבין מכילים גם כמויות קטנות של אלקלואידים הדומים לפסילוציבין כמו ביוסיסטין (beaocystin) ונורביוסיסטין (norbeaocystin). ברוב הזנים של הפטריות המכילות פסילוציבין יופיע סימן חבלה כחול במידה ויפגעו, בעקבות חימצון של תרכובת פנולית. אך זו לא שיטה לזהוי או להחלטה על פוטנציאל של פטריה.
פרמקולוגיה

פסילוציבין עובר דפוספורילציה מהירה בגוף והופך לפסילוצין שעובד כאגוניסט חלקי בקולטן הסרטונין 5HT2A במוח ומחקה שם את האפקט של סרטונין. פסילוצין הוא אגוניסט 5HT1A ו 5HT2A/2C .
רפואה

עד כה לא נעשה שימוש רפואי בפסילוציבין, אך הוא נחקר כטיפול ניסיוני במספר הפרעות.
בשנת 1961, טימותי לירי וריצ'רד אלפרט ערכו את פרויקט הפסילוציבין של הרווארד (Harvard psilocybin project) שערך מספר ניסויים בנוגע לשימוש בפסילוציבין בטיפול בהפרעות אישיות ושימושים נוספים בייעוץ פסיכולוגי.
מחקר פיילוט שהובל על ידי פרנסיסקו מורנו חקר את האפקט של פסילוציבין על 9 מטופלים שסבלו מהפרעה טורדנית-כפייתית (OCD). המחקר גילה כי ניתן לתת לסובלים מההפרעה פסילוציבין בבטחה. אבל, עקב תכנון המחקר, לא הייתה אפשרות להחליט שהפסילוציבין השפיע בהקלת הסימפטומים של ההפרעה.
שני מחקרים נוכחיים חוקרים את האפשרות שפסילוציבין יכול להקל על הסבל הפסיכולוגי שמלווה למחלת הסרטן. המחקר הראשון, בניהולו של צ'ארלס גרוב, כולל 12 חולים בסרטן סופני שמקבלים הלוצינוגן או פלצבו בשני סשנים נפרדים. במחקר השני, בניהול רונלד גריפית' באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, ניתן פסילוציבין בשתי הזדמנויות לאנשים "עם אבחנה של סרטן או שבעבר אובחנו כחולים ויש להם חרדות או דיכאון בעקבות המחלה". צוות החוקרים מג'ונס הופקינס פרסמו לאחרונה קווי יסוד להובלת מחקר רפואי עם פסילוציבין והלוצינוגנים אחרים בבני אדם.
מחקר שנערך ב-2012 העלה שיש לפסילוציבין השפעה חיובית משמעותית על חולי דיכאון. אלו תוצאות ראשוניות על מדגם קטן. בכל מקרה הזהירו החוקרים מפני שימוש לא מבוקר.
באוגוסט 2018 מנהל המזון והתרופות האמריקאי אישר ניסוי קליני מלווה בפסילוסיבין לטיפול בדיכאון עמיד, ובספטמבר 2022 המנהל אישר ניסוי לטיפול באנורקסיה נרבוזה.
רעילות

הרעילות של הפסילוציבין היא נמוכה יחסית. בחולדות, הLD50 בצריכה אוראלית הוא 280 מ"ג לכל ק"ג, כמעט פי 1 וחצי מקפאין. כשניתן לארנבים באופן תוך ורידי, הLD50 הוא כמעט 12.5 מ"ג לכל ק"ג (מצד שני ארנבים מאוד רגישים להשפעות של רוב הסמים הפסיכואקטיביים). המנה הקטלנית מרעילות הפסילוציבין לבדה אינה ידועה בשימוש לצורך הנאה או בשימושים רפואיים, ואף פעם לא תועדה. פסילוציבין מהווה בהערכה גסה כ־1% מהמשקל של פטריית "פסילוציב קובנסיס" (Psilocybe cubensis) ככה שנדרשת כמות של 1.7 ק"ג של פטריות מיובשות, או 17 ק"ג של פטריות טריות, כדי שאדם השוקל 60 ק"ג יגיע ל-280 מ"ג לכל ק"ג בגוף (ערך הLD50 של חולדות).