stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חציו עבד וחציו בן חורין
קידושין > חציה שפחה וחציה בת חורין > חציה בת חורין שנשתחררה לחלוטין

ההלכה נפסקת, שניתן לקדש אשה שחציה שפחה וחציה בת חורין. אלא שרב חסדא מסופק בשאלה אחרת: אם השפחה, לאחר שנתקדשה במצב כזה, קיבלה גט שחרור מאדונה ונשתחררה, האם נפקעים קידושים אלו שקודשה בעודה שפחה וחציה בת חורין. ייתכן שההסבר להפקעה זו, היא מכיוון שהקידושין בהם נתקדשה בעודה חציה שפחה, הם קידושין קלושים, שכן הם נתבצעו בגופה של אשה שרק בחציה בת חורין, וראויה לקידושין רק באופן חלקי, אבל בעודה בת חורין אין לקידושין אלו תוקף. רב יוסף בר חמא פוסק בשם רבי נחמן שקידושין אלו נפקעים אם השתחררה, אך רבי זירא קיבל מרב נחמן שההפך הגמור הוא הנכון: במקרה שהשפחה נשתחררה, מתרחב חלות הקידושין וחלים על האשה לחלוטין, והיא מקודשת באופן מוחלט.
לרבי זירא, יש אף ראיה מהכתוב: הפסוק, הגוזר עונש על הבא על חציה שפחה וחציה בת חורין, מסביר זאת בהסבר הבא: ”לא ימותו, כי לא חופשה”, כלומר אין להם עונש מוות, שכן השפחה איננה בת חורין לחלוטין, ומכאן שאם לאחר מכן השתחררה ואז בא עליה אדם זר, עונשו מוות, שכן קידושי הראשון נגמרים וחלים לגמרי.
חיובו במצוות

מאחר שחצי העבדות שלו דינו כעבד, הוא פטור ממצוות עשה שהזמן גרמן, כדין עבד ואשה, אך חציו המשוחרר חייב בהם. מכאן נובע הדין לפיו הוא אינו יכול להוציא בתקיעת שופר אף את עצמו, שכן ”לא אתי צד עבדות דידיה ומפיק צד חירות דידיה.”
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה תלמודית כרך שישה עשר, חציה שפחה וחציה בת חורין
הערות שוליים

↑  רש"י, תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ"א, עמוד א', ד"ה "מתני' מי שחציו עבד כו'"
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קניין, הלכות עבדים, פרק ז', הלכה ד'
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ"א, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף מ"ג, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ט, עמוד א'
יוסף פון זוננפלס

| --- | --- |

 לידה:  1732 מיקולוב, צ'כיה 
 פטירה:  25 באפריל 1817 (בגיל 85 בערך) וינה, האימפריה האוסטרית 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 עיסוק:  סופר, פוליטיקאי, מורה, פילוסוף, משפטן, איש צבא, עיתונאי, כלכלן, פרופסור, עורך 
 מדינה:  האימפריה האוסטרית 
 בן או בת זוג:  Theresia von Sonnenfels 
 
יוסף פון זוננפלס (בגרמנית: Joseph Freiherr von Sonnenfels, ‏1732–25 באפריל 1817) היה משפטן וסופר אוסטרי וגרמני, יהודי מומר. ממנהיגי תנועת האילומינטי באוסטריה, וחבר קרוב של מוצרט.
קורות חיים

נולד בניקלשבורג שבמוראביה בשנת 1732. הוא היה בנו של פרלין ליפמן (1705–1768), ונכדו של הרב יחיאל מיכל חסיד רבה של ברלין ורבה הראשי של מרקיזות ברנדנבורג. ליפמן ושלושת ילדיו, וללא אשתו, המירו את דתם לנצרות קתולית בין השנים 1735–1741. עם התנצרותו אימץ האב את השם אלויס וינר, ולאחר שקיבל תואר אצולה נקרא אלויס פון זוננפלס. יוסף, שהוטבל בילדותו המוקדמת, קיבל את השכלתו היסודית בגימנסיה של עיר הולדתו ניקלשבורג, ולאחר מכן למד פילוסופיה באוניברסיטת וינה. ב-1749 הצטרף לחיל הרגלים האוסטרו-הונגרי והתקדם לדרגת רב-טוראי. עם שחרורו מהצבא בשנת 1754, החל בלימודי משפטים באוניברסיטת וינה. מ-1761 עד 1763 כיהן כמזכיר משמר הקיסר האוסטרי. ב-1763 מונה לפרופסור למדע המדינה באוניברסיטת וינה, ושימש גם כרקטור באוניברסיטה. בשנת 1779, הוא קיבל את התואר "Wirklicher Hofrath", וב-1810 נבחר לנשיא האקדמיה לאמנויות יפות בווינה, תפקיד שבו כיהן עד מותו.
מ-1765 עד 1767 ומ-1769 עד 1775 היה זוננפלס עורך כתב העת "Der Mann ohne Vorurtheil", שבו הגן על הנטיות הליברליות בספרות. ב-1776 פרסם חיבור שקרא לביטול עונשי גוף ועינויים באוסטריה. בשנת 1817 נבחר זוננפלס לחבר החברה הפילוסופית האמריקאית בפילדלפיה.
פון זוננפלס היה ידידו של משה מנדלסון והיה עמו בקשר מכתבים.
הערות שוליים

↑  SONNENFELS - JewishEncyclopedia.com, jewishencyclopedia.com
↑  APS Member History, search.amphilsoc.org
↑  אליעזר לאנדסהוט, תולדות אנשי השם, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268480505171  PLWABN: 9810634034305606  BIBSYS: 2030468  BNE: XX1755202  BnF: cb12113593r (data)  CiNii: DA0161461X  GND: 118615610  ISNI: 0000 0001 1025 220X  LCCN: n84218449  NKC: xx0021402  NLA: 35709363  NSK: 000186038  NTA: 071299920  RERO: 02-A003848957  SUDOC: 103527621  Trove: 1052224  VcBA: 495/228949  VIAF: 39408735   WorldCat (עם VIAF): 39408735
הישרדות (ישראל, 2023)

| --- | --- |

סמליל העונה ה-12 של הישרדות
 מבוסס על:  הישרדות
 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  גיא זו-ארץ
 זוכים:  אלית מוסאיוף
 פרסים:  מיליון ש"ח
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  45
 הפקה
 חברת הפקה:  אנדמול שיין ישראל
 אתר צילומים:  קמרינס הדרומית, הפיליפינים
 שידור
 רשת שידור:  רשת 13
 תקופת שידור מקורית:  17 בדצמבר 2022 – 1 באפריל 2023
 
 → הישרדות VIP‏ 4הישרדות באש ובמים ←
הישרדות היא העונה השתים עשרה של תוכנית המציאות הישראלית "הישרדות". צילומי העונה התקיימו בקמרינס הדרומית שבפיליפינים במהלך חודשי אפריל–יוני 2022. העונה עלתה לשידור ב-17 בדצמבר באותה שנה ברשת 13, כאשר פרק הגמר שודר בשידור חי ב-1 באפריל 2023. את העונה הנחה גיא זו-ארץ והזוכה היא אלית מוסאיוף.
זוהי העונה הראשונה מאז הישרדות פאלאוון, אשר שודרה בשנת 2017, שבה משתתפים מתמודדים אנונימיים.
מאפיינים ייחודיים

החלוקה לשבטים: גיא חילק לכל שורד במבוק בתוך הבמבוק הייתה בנדנה, כל שורד הוציא את הבנדנה שלו ולאחר מכן התחלקו לשבטים לפי צבע הבנדנה.
צמיד החיים ומלחמת החיים והמוות: לאחר חלוקת השבטים, השורדים נלחמו על ציוד חיוני במשחק כמו אבן אש, ברזנט ואורז. בין הציודים החיונים החשובים עליהם נלחמו היה את צמיד החיים שבאותו שלב משמעותו לא הייתה ברורה, ושיקר זכה בצמיד. לאחר משימת החסינות השבטית, המנחה אמר לשיקר שזכה בצמיד לבחור מישהו מהשבט המתחרה שלו (שבט טגאלוג) שיתחרה בו ב"מלחמת החיים והמוות". במלחמת החיים והמוות, המנחה הסביר לשיקר וגיא, המתחרה שלו, מה משמעות הצמיד: כל מי שיחזיק בצמיד, יתמודד במלחמת החיים והמוות. במשימות הפרס שני צמידי החיים מוחבאים ברחבת המשימה, צמיד אחד לכל שבט, והמתמודדים שמוצאים את צמידי החיים מתמודדים בדו-קרב, במידה ואף אחד מאחד השבטים לא תפס את הצמיד במהלך המשימה, המתמודד היחיד שתפס את הצמיד בוחר מתמודד מהשבט השני איתו יתמודד במלחמת החיים והמוות. ביום ה-40, מלחמות החיים והמוות נגמרו.
אבן הגורל: במועצת השבט הראשונה של כל שבט השורדים בחרו אבן אחת. אחרי ההדחה של כל שורד הוא מכניס את האבן שלו לקערה ומבעיר בה אש. אם האבן נשרפת השורד מודח סופית מהמשחק, ואם האבן לא נשרפת השורד חוזר מיידית למשחק והדחתו מתבטלת. רק אבן אחת, שאותה לקחה אלית, מבין כל 18 האבנים הייתה חסינה לאש. ביום ה-40, בהדחה הארבעה עשר, אלית הודחה (פילוג קולות של 1–4), גיא הכניס את האבן לקערה והבעיר אותה, האבן לא נשרפה ואלית חזרה למשחק.
פסגת ההחלטות: בדומה לעונות הקודמות לבקתת המשא ומתן, פסגה בראש ההר בה מתקבלות החלטות על השבט והמשחק.
האי הסודי: בדומה לעונה השנייה כל מתמודד שהודח, נשלח לאי בודד שנקרא האי הסודי. ביום האיחוד, היום ה-23, כל המודחים התחרו בשביל כרטיס חזרה למשחק. לבסוף שיקר ניצח וחזר למשחק.
חבר המושבעים: לראשונה בתולדות הישרדות ישראל, גם המודחים שהודחו לפני האיחוד הפכו למושבעים. מאור, שהיה המודח הראשון, בחר שלא לקחת חלק בהצבעת הגמר, לכן חזר מוקדם יותר לארץ. דניאל ונבו פרשו מהמשחק ולכן לא לקחו חלק בחבר המושבעים.
משימת ההדחה: ביום ה-41, משימת החסינות האישית הייתה גם משימת הדחה. הראשון שנפסל מהמשימה הודח סופית מהמשחק ומי שנשאר אחרון במשימה זכה בכרטיס לגמר.
קלרינט

| --- | --- |

 
 סיווג:  אירופוניים
 קבוצה:  כלי נשיפה
 מנעד
 
קְלָרִינֵט או קְלַרְנִית (באיטלקית: clarinetto) הוא כלי נגינה ממשפחת כלי הנשיפה מעץ. בדרך כלל מורכב הקלרינט מחמישה חלקים המחוברים זה לזה: פייה, חבית, גוף עליון, גוף תחתון ופעמון.
תיאור הכלי ופעולתו

גוף הקלרינט מורכב מחמישה חלקים: פיה, חבית, גוף עליון, גוף תחתון ופעמון.
על פיית הקלרינט מורכב "עלה" – פיסת קנה דקה שמוחזקת על ידי חבק, שהיא טבעת נסגרת העשויה מתכת, עור, או חומר אחר. הנשיפה בכלי מרעידה את העלה וגורמת להיווצרות הצליל. פייה ועלה דומים קיימים גם בסקסופון, באבוב, בבסון ובקרן אנגלית – אך בגדלים שונים.
מקומות הלחיצה בקלרינט נחלקים לשניים: לחורים ולמנופים. המנופים הם לחצנים שסוגרים או פותחים חורים הרחוקים מהאצבעות (ישנם חורים המוקפים טבעת שמשמשת מנוף להשלמת התו). חלוקת הגובה בקלרינט היא ייחודית, משום שבו מתאפשרת הגבהה של אוקטבה וקווינטה (9 וחצי טונים) על ידי לחיצה על כפתור הרגיסטר, זאת בניגוד לכמעט כל שאר כלי הנשיפה מעץ בהם הגבהת הצליל על ידי הרגיסטר היא אוקטבה מדויקת (6 טונים). הקלרינט הוא חלק ממשפחת הקלרינטים, המשפחה הגדולה ביותר בכל כלי הנשיפה. חלק ממשפחת הקלרינטים נדיר וברוב המקרים משתמשים בקלרינטים הנפוצים יותר.
סוגי קלרינטים

ישנם סוגים שונים של קלרינטים.
קלרינט בסי במול (♭B) – הקלרינט הנפוץ ביותר.
קלרינט בלה (A) – נפוץ בעיקר בתזמורות אך כמה מן היצירות החשובות ביותר הולחנו עבורו.
קלרינט פיקולו במי במול (♭E) – קלרינט פחות נפוץ אך גם הוא מופיע ביצירות לתזמורת. הוא קטן מהקלרינט הרגיל בסי במול ובעל מנעד גבוה יותר.
קלרינט בדו (C) – פחות נפוץ מהקלרינטים בסי במול ובלה, אך משמש גם הוא ביצירות תזמורתיות ובאופרות. הקלרינט בדו נפוץ יותר בקרב חלק מנגני הכליזמר.
קלרינט בס בסי במול – מנעדו נמוך באוקטבה שלמה מזה של הקלרינט בסי במול הרגיל.
קלרינט אלט במי במול – נמוך מקלרינט הפיקולו באוקטבה שלמה, קטן מקלרינט הבס, אך יש לו גוון צליל דומה.
קרן בסֶט בפַה (F) – מזכיר את קלרינט האלט אך דומה יותר לקלרינטים בסי במול ולה בגוון הצליל.
קלרינט באסט – זהה ברוב המקרים לקלרינט בלה אך בעל מנעד גדול יותר המגיע לצלילים נמוכים יותר.
ישנם עוד סוגים של קלרינטים, חלקם נדיר:
קלרינט ברה (D) – בן זוגו של הקלרינט במי במול; נדיר אך לפעמים מופיע ואף נכתבו לו קונצ'רטי.
קלרינט בס בלה – מופיע מדי פעם בתפקידים ליצירות תזמורתיות, אך לרוב מנוגן על ידי קלרינט בס בסי במול.
קלרינטי קונטרבס בסי במול ובמי במול – נמוכים מקלרינטי הבס והאלט בהתאמה. גם הם נמצאים ביצירות ובהרכבים מסוימים.
קלרינט בסול (G) – נמוך בטון אחד מקלרינט בלה. נקרא לרוב קלרינט טורקי משום שבטורקיה הוא נפוץ יותר.
קלרינט פיקולו בלה במול (♭A) – גבוה מקלרינט פיקולו במי במול. קלרינט נדיר מאוד.
סבקונטרבס בסי במול ומי במול – הקלרינטים הנדירים ביותר; קיים אחד מכל סוג בכל העולם.
ההבדלים נראים בכלים – קלרינט שמנעד הצלילים שלו נמוך יהיה ארוך (כגון קלרינט בס), וקלרינט שמנעדו גבוה יהיה קצר (כגון קלרינט בסי במול).
תזמורת סימפונית מכילה בדרך כלל שני קלרינטים, בסי במול או בלה, בהתאם ליצירה. לעיתים, בעיקר ביצירות מהתקופה הרומנטית והמודרנית, ישולבו ביצירה גם קלרינט בס וקלרינט פיקולו (מי במול). ביצירות תזמורתיות מהתקופה הקלאסית ניתן למצוא תפקידים לקרן בסט. דוגמה לכך היא הרקוויאם של מוצרט.
המערכת המכנית של הקלרינט

קיימים סוגי מערכות מכניות (מכניקה, קלידים וטבעות) רבים לקלרינט שמשפיעים על אצבוע הנגינה ודיוק גובה הצליל.
מערכת צרפתית (Boehm system) – הומצא על ידי תיאובלד בוהם בשנים 1831–1847. בקלרינט זה יש 6 טבעות ו־17 מקשים ולעיתים קרובות 18 מפתחות עד 20 מפתחות.
מערכת גרמנית (Oehler system) – הומצא על ידי אוסקר אוהלר. כיום מנגנים קלרינט זה בסולם סול בטורקיה. בקלרינט זה יש 6 טבעות ו־21 מקשים.
מערכת "אלברט" (Albert system) – הומצא על ידי יוג'ין אלברט, אבל הוחלף במערכות הנפוצות יותר – המערכת הצרפתית והמערכת הגרמנית. ברוסיה, אוקראינה ובלארוס עדיין מנגנים בקלרינט זה. בדרך כלל מנגנים בו נגנים המנגנים בסגנון ה"כלייזמר".
המערכת הפשוטה (simple system) – המערכת הפשוטה היא המערכת המכנית הקטנה ביותר הקיימת לקלרינט והיא הראשונה ששילבה מכניקה בקלרינט. ממנה החלו כל הפיתוחים והמחקרים (קלרינט הבארוק).
מערכת צרפתית מלאה (Full boehm system) – בקלרינט זה יש 7 טבעות ו־19 מקשים.
מערכת "מרקי" (Marchi system)
מערכת גרמנית מלאה (Full oehler system) – בקלרינט זה יש 5 טבעות ו־27 מקשים והוא שדרוג של המערכת הגרמנית לעיל.
מערכת "מזיו" (Mazzeo system) – הומצאה על ידי רוזריו מזיו בשנת 1950.
מערכת מקינטאייר (McIntyre system) – נרשמה כפטנט בשנת 1959 על ידי רוברט תומאס.
מערכת אן אקס (Nx system) – פותחה על ידי ארתור בנדה משנות השבעים עד למותו בשנת 1987.
מערכת ורליצר ריפורם בוהם (Wurlitzer Reform Boehm system) – פותחה בערך באמצע המאה ה־20 על ידי פריץ וורליצר.
Clarinets with different arrangements of keys and holes
1
2
3
5
7
11
הקלרינט וכלים אחרים

הקלרינט נפוץ במגוון הרכבים וסגנונות שונים. בתחום הקלאסי הוא מופיע בתזמורות סימפוניות, הרכבי קלרינטים, וכמו כן גם בהרכבי כלי נשיפה מעץ (כמו חמישיית כלי נשיפה מעץ) ומגוון הרכבים קאמריים אחרים. בנוסף הקלרינט הוא גם כלי סולני. עם הופעת הג'אז היה הקלרינט כלי מוביל בסגנון הג'אז של ניו אורלינס ובדיקסילנד ג'אז. בתקופת הסווינג הוא היה הכלי המוביל ביותר. לאחר מכן שלטו כלים אחרים אך תמיד היו מספר נגנים שניגנו בו בכל סגנון, ופריצה משמעותית הגיעה בתחום הג'אז המודרני והמוזיקה המאולתרת.
בניגוד לכלי הנשיפה האחרים מעץ (בסון ואבוב), צליליו של הקלרינט בסי במול נשמעים בטון אחד מתחת לכתיבתם, זאת אומרת שאם לדוגמה, רשום בתווים של הקלרינט רה, הצליל שיישמע יהיה דו. כך גם בשאר הקלרינטים, בהתאם לסולם שלהם (סי במול, מי במול וכו').
ייצור הקלרינט

כיום, קיימות כמה חברות לייצור קלרינטים, בהן חברות כגון Buffet ,Rossie, ו־Seggelke שהן חברות המתמקדות בייצור קלרינטים, חברת Selmer, חברת ימאהה וחברת Leblanc, שכולן מייצרות קלרינטים וכלים אחרים.
את העלים מייצרות מספר חברות כגון Vandoren ו־Rico Royal.
את הקלרינט מייצרים מכמה סוגי עצים, בדרך כלל עצים קשים וצפופים. הנפוצים ביותר הם עץ סיסם אפריקאי (Dalbergia melanoxylon), הובנה (Ebony) ורוזווד (rosewood). כיום לא כל הקלרינטים מיוצרים מעץ – הקלרינטים הזולים יותר מיוצרים מסוגים שונים של פלסטיק קשיח כמו PVC ועוד.
פיית הקלרינט עשויה לרוב מפלסטיק, ולעיתים מקריסטל, המעניק לצליל גוון חד יותר.
לפיית הקלרינט תפקיד חשוב בקביעת אופי הצליל ואיכותו, וקיימות חברות המתמחות באופן ייחודי ביצור הפייה.
מנעדי צלילים של סוגי קלרינט שונים

את התווים של הקלרינט רושמים במפתח סול, והוא מנגן במתחם נמוך במעט ממנעד המצו־סופרן.
מנעד הצלילים של קלרינט בסי־במול (♭B). למרות התמונה הקלרינט יכול להגיע עד סי מצלצל באוקטבה מעל.
מנעד הצלילים של קלרינט במי־במול (♭E). למרות התמונה הקלרינט יכול להגיע עד סי מצלצל באוקטבה מעל.
מנעד הצלילים של קלרינט בלה (A).
רפרטואר

רפרטואר הקלרינט הוא בין הרחבים שקיימים לכלי הנשיפה מעץ. מלחינים חשובים שפיתחו את הכלי הם מוצרט (קונצ'רטו לקלרינט, חמישייה, טריו וכן שילובו ברפרטואר התזמורתי), ובר (קונצרטינו, 2 קונצ'רטי, נושא וריאציות, גראנד דואו וחמישייה), שפור (ארבעה קונצ'רטי, שירים, סרנדה, נושא וריאציות) ברהמס (שתי סונאטות, טריו וחמישייה), פולנק (סונטה ודואו קלרינטים), קרל ויוהאן שטאמיץ (כתבו מספר קונצרטי לקלרינט), נילסן ועוד.
ראו גם

קורנו די באסטו (קלרינט האהבה)
קון־זלמר
הערות שוליים

↑  מונחי האקדמיה ללשון העברית
↑  קלרינט המיועד לרוב למתחילים.
↑  נגני כלייזמר מפורסמים(גיורא פיידמן,אברהם בלטי,ועוד) נוהגים להשתמש בפיית קריסטל.
| כלי נגינה מרכזיים במוזיקה המערבית |
| --- | --- | --- |
| כלי נשיפה ממתכת | חצוצרה • קרן יער • טרומבון • בריטון • טובה |  |
| כלי נשיפה מעץ | פיקולו • חליל צד • אבוב • קלרינט • בסון • סקסופון • קרן אנגלית |  |
| כלי פריטה | נבל • גיטרה • גיטרה בס |  |
| כלי קשת | כינור • ויולה • צ'לו • קונטרבס |  |
| כלי הקשה | תופים • מצלתיים • קסילופון • טימפני • צ'יימס |  |
| כלי מקלדת | פסנתר • עוגב • צ'מבלו • אורגן חשמלי • מקלדת אלקטרונית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283791905171  GND: 4030938-1  LCCN: sh85026570  MusicBrainz: 08028095-6dae-4fe0-9f34-284fde19f29b  NARA: 10644977  NDL: 00567013  NKC: ph121591 
קלרינטים מתקופות וסוגים שונים
קלרינט קונטרבס
ג'קדה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  נאסד"ק (JCDAF) 
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־35 שנים)
 מיקום המטה:  אטלנטה 
 משרד ראשי:  הרצליה
 ענפי תעשייה:  תוכנה
  
 www.jacada.com
 
ג'קדה בע"מ (באנגלית:  Jacada) היא חברת תוכנה ישראלית, המתמחה בפיתוח פתרונות לניהול ואופטימיזציה של תהליכים עסקיים למרכזי שירות לקוחות ותמיכה.
היסטוריה

ג'קדה הוקמה בשנת 1990 בשם CST - Client / Server Technology. על ידי האחים גדעון הולנדר ויוסי הולנדר (יוסי הולנדר היה ממייסדי חברת "המימד החדיש" שנמכרה לחברת BMC Software תמורת כ-650 מיליון דולר) ונמרוד גלעד, שהכירו במהלך שירותם הצבאי. המשקיעים הראשונים היו יוסי הולנדר ובועז דותן, ממייסדי חברת אמדוקס. החזון המקורי של החברה היה לעזור לארגונים למנף ולהשתמש מחדש בהשקעותיהם במערכות מחשב מדורות קודמים.
ב-1994 יצאה החברה לגיוס הון ראשון בסך 2.65 מיליון דולר לפי שווי של שבעה מיליון דולר. וב-1995 גייסה 3.3 מיליון דולר ממספר קרנות הון סיכון, ביניהם ג'מיני, אדוונט, כלל הון סיכון, וקרן JVP.
ב-1997 השיקה החברה פתרונות תוכנה המיועדים להסב באופן אוטומטי מערכות מחשבי מיינפריים ו"AS/400" של IBM לפעולה בסביבת האינטרנט. הפתרונות היו המיועדים לחברות וארגונים גדולים, המעוניינים להעניק לעובדיהם ולקוחותיהם גישה למערכות המידע של הארגון באמצעות דפדפן האינטרנט. הם זכו להצלחה ומכירות החברה הגיעו לסך של 7 מיליון דולר בסוף אותה שנה.
באוקטובר 1999 הונפקו לראשונה מניות החברה בבורסת הנאסד"ק בניו-יורק, לפי שווי שוק של 216 מיליון דולר, והיא גייסה גייסה כ-54 מיליון דולר.
בשנת 2001 היו מכירות החברה כ-26 מיליון ומניות החברה נרשמו למסחר גם בבורסה לניירות ערך בתל אביב. באותה שנה השיקה גם מוצר חדש, שרת ממשקים, המספק מימשק משתמש אחיד ליישומי תוכנה שונים ומאפשר אינטגרציה בין יישומים דרך מעטפת אחידה עבור המשתמש.
בשנת 2001, השיקה ג'קדה יחד עם חברת התוכנה הישראלית  מרקורי, גרסה משותפת של כלי בדיקת העומס של מרקורי LoadRunner. התומכת בשרת הממשקים של ג'קדה.
בסוף 2004, שינתה ג'קדה את המיקוד העסקי שלה, והחליטה להתמקד בשוק המוקד הטלפוני של מרכזי שירות לקוחות (call centers). זאת באמצעות מצור חדש שהשיקה "ג'קדה פיוז'ן" היוצר ממשק משתמש מאוחד עבור עובדי שירות לקוחות, באמצעות אינטגרציה של מערכות שונות. המוצר נמכר למספר חברות רב לאומיות, כולל: חברת התקשרות וודאפון וקבוצת הביטוח האמריקאית Hartford.
בינואר 2008 מכרה ג'קדה את פעילות תוכנות המודרניזציה שלה לחברת Software AG, ספקית תוכנות תשתית למערכות מידע מהגדולות בעולם, תמורת 26 מיליון דולר.
בספטמבר 2016, רכשה קרן ההשקעות IGP של חיים שני ומשה ליכטמן נכנסה להשקעה בג'קדה והגיעה לאחזקה של 24.8% מהחברה.
מיזוגים ורכישות

באוגוסט 2001, רכשה ג'קדה חלק מהנכסים של חברת Propelis Software מארצות הברית, תמורת 6 מיליון דולר במזומן. הנכסים שנרכשו כללו קו מוצרים של פתרונות אינטגרציה בין מערכות ארגוניות, המאפשר איחוד של נתונים ותהליכים ממספר יישומים מסורתיים.
באוגוסט 2002, רכשה ג'קדה את חברת אנוטה הישראלית, חברה שפתחה פתרונות קישוריות מהירה (thin-client) בין מחשבי קצה למחשבים המרכזיים של הארגון, באמצעות האינטרנט.
הערות שוליים

↑   גליה היפש, Jacada מובילה את מהפכת שירות הלקוחות האוטונומי, באתר TheMarker‏, 26 ביוני 2018
↑  עדי מנדלסון, ‏יוסי הולנדר הפסיד בביהמ"ש אבל אולי ירוויח 170 מ' ד', באתר גלובס, 27 בדצמבר 1998
1 2  בתיה פלדמן, ‏ותודה לטום קלנדרה שהביאנו עד הלום, באתר גלובס, 18 ביולי 2000
↑  מורן בר כוכבא, ‏ג'קאדה בדרך לדאונינג 10, באתר גלובס, 20 ביוני 2000
↑  בועז לוי, ג'קאדה - כשהשוק פחות טוב, מתייעלים, באתר הארץ, 2 במאי 2001
↑  אליאב אללוף, ‏ג'קאדה אמורה לגייס הערב בוול-סטריט 54 מ' ד' לפי שווי של 216 מ' ד', באתר גלובס, 17 באוקטובר 1999
↑  צביקה פז, ‏ג'קאדה: מקווים לחזור לרווחיות השנה, באתר גלובס, 7 בפברואר 2002
↑  TheMarke digital, ג'קדה השיקה שרת ממשקים חדש המספק פתרון משולב לפיתוח והרצת ממשקי משתמש שונים, באתר TheMarker‏, 30 ביולי 2001
↑  שירות גלובס, ‏מרקורי וג'קאדה מכריזות על השקת גירסה משותפת של כלי בדיקת העומס של מרקורי, באתר גלובס, 12 בנובמבר 2001
↑  אסף רותם, ג'קדה סיימה את השנה עם קיפאון בהכנסות - 19.9 מיליון דולר; ההזמנות לתוכנת פיוז'ן הגיעו ל-9.5 מיליון דולר, באתר הארץ, 12 בפברואר 2006
↑  עומרי כהן, ג'קדה חושפת: וודאפון בריטניה היא מפעילת הסלולר שרכשה מאיתנו מערכות בסוף הרבעון הראשון, באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2005
 גתית פנקס, ‏ג'קדה ממריאה ב-30% על רקע חוזה חדש; המנכ"ל: "אנחנו בנקודת מפנה", באתר גלובס, 30 במרץ 2005
↑  שירלי יום-טוב, ג'קדה סיפקה פתרונות אינטגרציה לקבוצת הביטוח האמריקאית Hartford בחוזה המוערך בכרבע מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2004
↑  עומרי כהן, ג'קדה מוכרת את פעילות האינטגרציה ל-Software AG ב-26 מיליון דולר; תישאר עם תחום התוכנות למוקדי שירות, באתר TheMarker‏, 20 בדצמבר 2007
בתיה פלדמן, ‏"החטיבה של ג'קדה תאפשר לנו לגדול", באתר גלובס, 14 בינואר 2008
↑  שירי חביב ולדהורן, ‏ג'קדה מזנקת ב-40% בעקבות רכישה של קרן השקעות, באתר גלובס, 30 בספטמבר 2016
↑  ג'קדה רכשה נכסים והתחייבות של Propelis Software תמורת 6 מיליון דולר ואופציה ל-350 אלף מניות, באתר TheMarker‏, 20 באוגוסט 2001
↑  מאת בועז לוי, ג'קאדה: "יש הזדמנויות לרכישות נוספות", באתר הארץ, 21 באוגוסט 2001
↑  TheMarker digital, ג'קדה רכשה את חברת אנוטה הישראלית תמורת 640 אלף דולר, באתר TheMarker‏, 1 באוגוסט 2002
ג'ון מרטין (צייר)

| --- | --- |

הנרי וורן, ג'וו מרטין, 1839
 לידה:  19 ביולי 1789 Haydon Bridge, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  17 בפברואר 1854 (בגיל 64) דאגלס, האי מאן 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  הרומנטיקה 
 יצירות ידועות:  משתה בלשצר, מנפרד על היונגפראו, סוף העולם 
 
ג'ון מרטין (באנגלית: John Martin; ‏19 ביולי 1789 – 17 בפברואר 1854) היה צייר, חרט ומאייר רומנטיקן אנגלי. הוא התפרסם בזכות ציוריו העצומים והמלודרמטיים בדרך כלל של נושאים דתיים וקומפוזיציות פנטסטיות, מאוכלסות בדמויות שהוצבו בנופים מרשימים. הציורים של מרטין, וההדפסים שנעשו מהם, זכו להצלחה רבה בקרב הקהל הרחב - בשנת 1821 תומאס לורנס התייחס אליו כ"הצייר הפופולרי ביותר בימיו".
ביוגרפיה

מרטין נולד ביולי 1789, בבית של חדר אחד, ליד הקסהאם בנורת'מברלנד. בן רביעי של פאניק מרטין, מורה לסיף. אביו רצה שהוא ילמד בניוקאסל על נהר הטיין עיטור של מגינים וסמלים משפחתיים. אך בגלל מחלוקת על שכר, לימודיו התבטלו, והוא הועבר ללמוד אצל בוניפאסה מוסו, אמן איטלקי, אביו של צייר האמייל צ'ארלס מוס.
עם מוסו עבר מרטין מניוקאסל ללונדון בשנת 1806, שם התחתן בגיל תשע-עשרה, ותמך בעצמו בהוראת שיעורי רישום, ובציור בצבעי מים, ועל זכוכית - הצלחת המצוירת היחידה ששרדה נמצאת כעת באוסף פרטי באנגליה. שעות הפנאי שלו הוא עסק בחקר הפרספקטיבה והאדריכלות.
אחיו: ויליאם, הבכור, שהפך לממציא; ריצ'רד, בורסקאי שהפך לאיש צבא ב-1798, התקדם לדרגת סרג'נט והשתתף בכמה קרבות כולל ווטרלו. ג׳ונתן, כומר ביורק.
ביוגרפיה > משפחתו

עם אשתו סוזן, שהייתה מבוגרת ממנו בתשע שנים, נולדו למרטין שישה ילדים ששרדו עד בגרותם: אלפרד (שעבד עם אביו בהמשך הפך לבכיר במערכת המיסים), איזבלה, זנוביה (התחתנה עם האמן פיטר קנינגהם), לאופולד (שהפך לפקיד), צ'ארלס, שהוכשר כצייר על ידי אביו, והעתיק מספר יצירות של אביו. לימים הוא הפך לצייר דיוקנאות מצליח והתגורר באמריקה - התערוכה האחרונה שלו באקדמיה המלכותית הייתה בשנת 1896 וג'סי (שהתחתנה עם ג'וזף בונומי).
לאופולד היה הסנדק של המלך העתידי ליאופולד הראשון מבלגיה, שנפגש והתיידד עם מרטין כשחלקו מגורים ברחוב מארילבון בערך בשנת 1815. ליאופולד כתב בהמשך סדרת זיכרונות על אביו, שפורסמה במוסף השבועי של הכרוניקה של ניוקאסל ב־1889. ליאופולד ליווה את אביו בטיולים ובביקורים רבים, והסיפורים שלו כוללים מפגשים עם טרנר ואחרים. ליאופולד התחתן עם אחותו של ג'ון טניאל, שהתפרסם כקריקטוריסט בעיתון ״פאנץ'״ ומאייר הספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות".
התחלות כאמן

מרטין החל להשלים את הכנסותיו בצביעת תמונות בצבעי מים. עם זאת, הוא שלח את ציור השמן הראשון שלו לאקדמיה המלכותית בשנת 1810, אך הוא לא התקבל. בשנת 1811 הוא שלח את הציור פעם נוספת, בכותרת "קומפוזיציית נוף" והוצג כפריט מספר 46 בחדר הגדול. לאחר מכן ייצר רצף של ציורי שמן גדולים שהוצגו. בדרך כלל נושאים מקראיים מפוארים בהשראת הברית הישנה. בנופיו יש את החספוס של סלעי נורת'מברלנד, בעוד שיש הטוענים כי תמונותיו האפוקליפטיות, כמו "מהפכת סדום ועמורה", מראים את היכרותו עם יצור ועבודות הברזל של עמק הטיין ומציגים את הידע העמוק שלו בברית הישנה.
משנת 1812 ואילך התחילה אופנה של ציורים 'נשגבים' כאלה. זמן קצר לאחר מכן, ציור שלו לא התקבל על ידי האקדמיה, ושהחזיר אותו לביתו מצא פתק של חבר הפרלמנט ויליאם מאנינג, שרצה לקנות אותו ממנו. מכאן והלאה, הפטרונות הניע את הקריירה של מרטין.
הקריירה המבטיחה הזו נקטעה בגלל מותם של אביו, אמו, סבתו ובנו הצעיר בשנה אחת. הסחת דעת נוספת הייתה של אחיו ויליאם, שביקש ממנו לעיתים תכופות לערוך תוכניות להמצאותיו, ושאותו היה צריך להחזיק תמיד בעזרה ובכסף. למרות זאת ג'ון מילטון, המשיך לצייר את הנושאים המפוארים שלו. בשנת 1816 מרטין זכה לבסוף בשבחים פומביים על הציור ״יהושוע פוקד שמש בגבעון דום״, אף על פי ששבר רבים מכללי הקומפוזיציה המקובלים. בשנת 1818, על רקע מכירת ״נפילת בבל״ תמורת 420 ליש"ט (שווה ערך ל-30,000 ליש"ט בשנת 2015), הוא סוף סוף נפטר מחובות ורכש בית במארילבון, שם בא במגע עם אמנים, סופרים, מדענים ואצולה.
מוניטין כצייר

תהילתו של מרטין הייתה בציור ״המשתה של בלשאצר״, חמשת אלפים אנשים שילמו כדי לראות את התמונה. מאוחר יותר היא נפגעה כאשר הכרכרה בה הובלה התנגשה ברכבת סמוך לאוסווסטרי.
בחדרי חדרים מרטין היה מלא תשוקה, חסיד שחמט - ועם אחיו, התחרו בחרבות וזריקת כידון. הוא היה נוצרי אדוק, האמין ב"דת טבעית". הוא חוזר על ידי משפחת המלוכה שהעניקה לו מספר מדליות זהב, אחת מהן מהצאר הרוסי ניקולאי, שביקורו במכללת וולסנד בטינסייד עשה רושם בלתי נשכח.
מרטין הפך לצייר ההיסטורי הרשמי של הנסיך לאופולד מסקס-קובורג, לימים מלך בלגיה הראשון. לאופולד היה הסנדק של בנו לאופולד של מרטין, והעניק למרטין את אות מסדר ליאופולד. מרטין היה לעיתים קרובות מקבל ביקורי בוקר מוקדמים של גם של הנסיך אלברט, שעה שמרטין היה עומד בפתח עדיין בחלוק השינה - בשעה שבע בבוקר. מרטין היה מגן על דאיזם ודת הטבע, האבולוציה (לפני צ'ארלס דרווין) והרציונליות. ז'ורז' קיווייה הפך למעריץ של מרטין, והוא נהנה יותר ויותר מחברת המדענים, האמנים והכותבים - צ'ארלס דיקנס, מייקל פאראדיי, וילאם טרנר.
מרטין החל להתנסות בטכנולוגיית הדפסים, וכתוצאה מכך הוזמן להפיק 24 תחריטים למהדורה חדשה של גן העדן האבוד - האיורים ליצירת המופת של מילטון. מבחינה פוליטית אהדותיו אינן ברורות; יש הטוענים שהוא היה רדיקלי, אך הקביעה לא מתבססת על עובדות ידועות.
הדיווחים על מסיבות הערב של מרטין חושפים אוסף מגוון של הוגים, אקסצנטריים ופעילים חברתיים; אחד העדים היה ג'ון טניאל הצעיר - המאייר של לואיס קרול - שהושפע מאוד ממרטין והיה חבר קרוב לילדיו. פעמים שונות היו גם אחיו של מרטין היה בין האורחים, תמהונם ושיחתם הוסיפו לטעם האקזוטי ממילא של הפגישה.