stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוויתן (סרט, 2014)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  סיפור נבות היזרעאלי וספר איוב
 בימוי:  אנדריי זוויאגינצב 
 הופק בידי:  אלכסנדר רודניאנסקי, סרגיי מלקומוב 
 תסריט:  אנדריי זוויאגינצב, אולג נגין 
 עריכה:  מיכאיל קריצ'מן
 שחקנים ראשיים:  אלכסיי סרבריאקוב   רומן מדיאנוב   ולדימיר וודובצ'ניקוב   ילנה ליאדובה
 מוזיקה:  פיליפ גלאס
 צילום:  מיכאיל קריצ'מן 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  נון סטופ פרודקשן
 חברה מפיצה:  ארצות הברית ארצות הברית   Sony Pictures Classics    אירופה:   Artificial Eye   רוסיה רוסיה: A Company Russia
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  בריטניה נובמבר 2014   רוסיה 5 בפברואר 2015
 משך הקרנה:  142 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  ~3.5 מיליון דולר (220 מיליון רובל)
 הכנסות:  4.1 מיליון דולר (240~ מיליון רובל)
 הכנסות באתר מוג'ו:   leviathan2014
 פרסים:  פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר   פרס נשר הזהב לבימוי הטוב ביותר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
לוויתן (ברוסית: Левиафан) הוא סרט קולנוע רוסי, דרמה חברתית עטורת שבחים ופרסים, בבימויו של אנדריי זוויאגינצב ובכיכובם של אלכסיי סרבריאקוב ורומן מדיאנוב. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2014 וזכה בפרס התסריט הטוב ביותר. הסרט הוקרן לראשונה בממלכה המאוחדת בנובמבר 2014 והוקרן ברוסיה בפברואר 2015 ביותר מ-600 בתי קולנוע, לאחר שהקללות בו נמחקו, כשהוא מכניס מעל 7 מיליון רובל בערב הבכורה הקולנועית. בישראל הוקרן הסרט ברשת בתי הקולנוע לב במקביל לצאתו לאקרנים ברוסיה, ב-5 בפברואר 2015.
הסרט מהווה פרשנות קולנועית לסיפורו של נבות היזרעאלי ולספר איוב. הוא מגולל את קורותיו של האזרח ניקולאי הנופל קורבן לגחמות המדינה ונציגיה. שם הסרט שואב השראה מהלווייתן שבספר איוב כשהלוויתן מהווה הקבלה למדינה, שכמוה מאיים על האיש הקטן.
הסרט זכה לשבחים ופרסים רבים. בין השאר זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של לונדון 2014. בינואר 2015 הפך לסרט הרוסי הראשון אי פעם, שזכה בפרס גלובוס הזהב. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ופרס באפט"א לסרט הזר הטוב ביותר, אך הפסיד לסרט "אידה" הפולני. הסרט השתתף פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה בהקרנה חגיגית בנוכחותו של זוויאגינצב.
עלילת הסרט

גיבור הסרט הוא ניקולאי (קוליה) סרגייב, מכונאי רכב החי עם רעייתו לילי ובנו מנישואיו הראשונים, רומן. הם חיים בבית מבודד סמוך לעיירה הקטנה זאגורייבסק בחוג הקוטב לחופי ים ברנץ. ניקולאי שומר על קשר עם שוטר מקומי בשם פוליבאנוב ורעייתו ועם שוטר התנועה סטפאניץ' דגטיארוב, שמתקן לו כל הזמן בהתנדבות את רכב הניבה הישן שלו.
כאשר ראש העיר המושחת, ואדים שלביאט, מתעניין בשטח שעליו ניצב ביתו של ניקולאי ומבקש לקנות את השטח לצורך בניית כנסייה אורתודוקסית ומציע 639 אלף רובל, קוליה מסרב ומגייס את דמיטרי סלזניוב, חברו מהצבא, כיום עורך דין מכובד החי במוסקבה, למאבק בראש העיר. לאחר שבית המשפט פוסק לטובת ראש העיר, דמיטרי מבין שישנה רק דרך אחת להיאבק בפוליטיקאי המושחת – להגיע לפשרה.
בערב שלאחר הדיון המשפטי השני, ניקולאי ודמיטרי משוחחים ביניהם כאשר ראש העיר השתוי ניגש אל ניקולאי. ראש העיר נטפל אליו ("מעולם לא היו לך זכויות, ולא יהיו!"). למחרת החברים מחליטים להשתמש בהיטפלות זו ומחליטים להגיש תלונה במשטרה, אך במשטרה מחליטים לעצור את ניקולאי, לאחר שהלה מתעצבן שהשוטרים לא מעוניינים לכתוב את תלונתו. ניסיונות נוספים להתלונן נגד ראש העיר עולים על שרטון. במשרד התובע הכללי ובבית המשפט לא נמצאים האנשים שמולם יש להגיש את התלונה. לילי מנסה לשכנע את ניקולאי לפנות לחברים השוטרים במשטרת התנועה, באמצעות בעלה של פוליבאנוב השוטר.
דמיטרי מגיע לפגישה עם ראש העיר. הוא מציע לראש העיר תיק ובו פשרה (תוכן התיק אינו נחשף). דמיטרי מעלה את שמו של פוליטיקאי רב השפעה ממוסקבה בשם קוסטרוב ("חבר הוועדה") ודמיטרי דורש מראש העיר שלא לקחת את ביתו של ניקולאי אלא לדרוש פיצוי כספי של 3.5 מיליון רובלים ובזה יסתיים העניין. לאחר הפגישה יוצא דמיטרי לפגוש את לילי במלונית קטנה בעיירה. באותה עת, ניקולאי משוחרר ממעצר בתחנת המשטרה בעוד לילי שוכבת עם דמיטרי.
כמה ימים לאחר מכן, ניקולאי, משפחתו וחבריהם יוצאים בהזמנתו של סטפאניץ' לפיקניק ולירי בבקבוקי זכוכית. באותו הזמן, בנו של פוליבאנוב, ויקטור, מספר לשאר הנוכחים ש"דוד לא מוכר (מתברר שזה היה דמיטרי) חונק בשיחים את הדודה לילי". בין הגברים מתפתחת תגרה. לילי לוקחת את דמיטרי המוכה למלונית, הם מתווכחים ביניהם והיא חוזרת לניקולאי שיושב בבית עם השוטר פוליבאנוב ושותה עמו.
ראש העיר נבהל מהפשרה שהציע דמיטרי במשרדו ומזמן אליו למשרד את שופטי בית המשפט המקומי, את התובעת הכללית ואת מפקד המשטרה. הוא דורש מהם למצוא תיק נגד עורך הדין ולהיטפל אליו. אולם, לאחר התגרה בפיקניק והאיום על חייו מראש העיר, דמיטרי נוסע חזרה למוסקבה בעוד ניקולאי נפרד מלילי. רומן מאשים את לילי שהיא אשמה במאורעות ודורש ממנה לעזוב. בבוקר המחרת לילי יוצאת מהבית ועל חוף הים מבחינה בשלד לווייתן. באותו יום היא לא מגיעה לעבודתה במפעל הדגים ואינה עונה לטלפונים. עד מהרה מוצאים את גופתה. בעודו הולך לחנות לקנות שתייה, ניקולאי פוגש את כומר העיירה ושואל אותו, "ובכן, היכן הוא... האל הרחמן שלך?... אם אלך להשתחוות בכנסייה - אולי אשתי תתקדש?", על כך עונה לו הכומר, "איני יודע, דרכי האל נסתרים" ומצוטט מתוך ספר איוב "תִּמְשֹׁךְ לִוְיָתָן בְּחַכָּה; וּבְחֶבֶל, תַּשְׁקִיעַ לְשֹׁנוֹ?" ובכך משווה את מצבו של קוליה לסבלי איוב.
קוליה נעצר באשמת רצח רעייתו וביתו נהרס בהוראת ראש העיר. בית המשפט מוצא את ניקולאי אשם וגוזר עליו 15 שנות מאסר בעוד רומן מואמץ על ידי פוליבאנוב ורעייתו. ראש העיר מרוצה מהתפתחות האירועים.
בסצנת הסיום, נראית כנסייה מפוארת ניצבת באותו מקום שעמד בעבר ביתו של ניקולאי. כשראש העיר ואישים חשובים אחרים יוצאים מהכנסייה, מנשק ראש העיר את האייקונין של ישו ואומר, "זהו האל שלנו, הוא רואה הכול".
צוות השחקנים

אלכסיי סרבריאקוב - ניקולאי
רומן מדיאנוב - ראש העיר ואדים שלביאט
ילנה ליאדובה - לילי
ולדימיר וודוביצ'נקוב - עורך הדין דמיטרי סלזניוב
הפקה

התסריט לסרט הושלם כבר בשנת 2008 והושפע למעשה ממקרה של גזל אדמות בארצות הברית, אך לבסוף שונה התסריט כך שעלילתו מתרחשת ברוסיה המודרנית.
ההפקה יצאה לדרך ביוני 2012. במאי 2013 נבנתה תפאורה באתר הצילומים בעיירה קירובסק במחוז מורמנסק שבצפון רוסיה על גבול חוג הקוטב. מספר סצנות השלמה בוצעו בעיירה טריברקה הסמוכה. אלכסיי סרבריאקוב שלוהק לתפקיד הראשי התגורר במהלך כל תקופת הצילומים בעיירה טריברקה.
פרסים

פרס גלובוס הזהב 2015 בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר
פרס נשר הזהב 2015 בקטגוריית הבימוי הטוב ביותר
פרס ניקה 2015 בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר ילנה ליאדובה וקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר לרומן מדיאנוב.
פרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן 2014
הערות שוליים

↑  ברוסית זהו שמה של המפלצת המיתולוגית ולא שמו של היונק הימי. ראו משמעויות נוספות בדף לויתן.
↑  איתמר זהר, הסרט "לווייתן" עלה ברוסיה לאחר שהקללות בו נמחקו, באתר הארץ, 7 בפברואר 2015
↑  טלי קרופקין, למה האיש הפשוט בסרט זוכה גלובוס הזהב "לוויתן" כל כך מפחיד את בעלי הכוח ברוסיה?, באתר הארץ, 25 בינואר 2015
↑  אורי קליין, הבמאי זוויאגינצב מודה כי סרטו "לווייתן" הוא ביקורת על הממסד ברוסיה כיום, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2014
| פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1965‏-1980 | ג'ולייטה של הרוחות (1965) • גבר ואישה (1966) • לחיות בשביל לחיות (1967) • מלחמה ושלום (1968) • Z‏ (1969) • נוסע עובר בגשם (1970) • השוטר אזולאי (1971) • המהגרים, העולם החדש (1972) • הולכי הרגל (1973) • תמונות מחיי נישואין (1974) • שקרים שסיפר לי אבי (1975) • פנים מול פנים (1976) • יום מיוחד (1977) • סונטת סתיו (1978) • כלוב העליזים (1979) • טס (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מרכבות האש (1981) • גנדי (1982) • פאני ואלכסנדר (1983) • המעבר להודו (1984) • הסיפור הרשמי (1985) • התקיפה (1986) • סיפורים שסיפרתי לאמא (1987) • פלה הכובש (1988) • סינמה פרדיסו (1989) • סיראנו דה ברז'רק (1990) • אירופה אירופה (1991) • הודו סין (1992) • שלום לפילגש (1993) • פארינלי (1994) • עלובי החיים (1995) • קוליה (1996) • החיים שלי בוורוד (1997) • תחנה מרכזית (1998) • הכל אודות אמא (1999) • נמר, דרקון (2000) |  |
| 2001‏-היום | שטח הפקר (2001) • דבר אליה (2002) • אוסמה (2003) • הים שבפנים (2004) • גן עדן עכשיו (2005) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • הפרפר ופעמון הצלילה (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • סרט לבן (2009) • בעולם טוב יותר (2010) • פרידה (2011) • אהבה (2012) • יפה לנצח (2013) • לוויתן (2014) • הבן של שאול (2015) • היא (2016) • משום מקום (2017) • רומא (2018) • פרזיטים (2019) • מינארי (2020) • הנהגת של מר יוסוקה (2021) • ארגנטינה, 1985 (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5589673  LCCN: no2015110467   WorldCat (עם LCCN): no2015-110467 
ביתו של קוליה
לנצ'יה פולביה

| --- | --- |

Lancia Fulvia, שנת 1972
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  לנצ'יה
 שנות ייצור:  1963–1976
 יחידות שיוצרו:  335,536
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  Lancia Appia (אנ')
 מודל אחריו:  לנצ'יה בטא
 חברת אם:  פיאט
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,110 מ"מ (סדאן)  3,975 מ"מ (קופה)  4,090 מ"מ (ספורט)
 רוחב:  1,555 מ"מ (דגמי סדאן, קופה)  1,570 מ"מ (ספורט)
 גובה:  1,400 מ"מ (סדאן)  1,300 מ"מ (קופה)  1,200 מ"מ (ספורט)
 בסיס גלגלים:  2,480 מ"מ (סדאן)  2,330 מ"מ (דגמי קופה, ספורט)
 מפרט טכני
 מנוע:  V4 צילינדרים, 1,091 סמ"ק המפיק 58 כ"ס  V4 צילינדרים, 1,199 סמ"ק  V4 צילינדרים, 1,216 סמ"ק המפיק 80 כ"ס ב-6,000 סל"ד  V4 צילינדרים, 1,231 סמ"ק  V4 צילינדרים, 1,298 סמ"ק המפיק 88 כ"ס ב-6,000 סל"ד, יחס דחיסה 9.0:1  V4 צילינדרים, 1,298 סמ"ק המפיק 101 כ"ס ב-6,400 סל"ד  V4 צילינדרים, 1,584 סמ"ק המפיק 114 כ"ס ב-6,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות  תמסורת ידנית – 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  164 קמ"ש (מנוע 1,298 סמ"ק המפיק 88 כ"ס)  174 קמ"ש (מנוע 1,298 סמ"ק המפיק 101 כ"ס)
 מעצב:  "Piero Castagnero" ממרכז העיצוב של לנצ'יה "Centro Stile Lancia" (דגמי סדאן וקופה)  "Ercole Spada" (אנ') מחברת "Zagato" (אנ') (דגם ספורט)
לנצ'יה פולביה (באיטלקית: Lancia Fulvia) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה בנוסף בתצורות קופה וספורט, מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה אשר יוצרה בין השנים 1963–1976.
תצורות "לנצ'יה פולביה"

4 דלתות – סדאן (יוצרו 188,637 יחידות).
2 דלתות – קופה (יוצרו 139,797 יחידות).
2 דלתות פסטבק (אנ') (ספורט) (יוצרו 7,102 יחידות).
תצורות "לנצ'יה פולביה" > דגמים "לנצ'יה פולביה" > דגמי סדאן

"Fulvia 1C" – יוצרה בין השנים 1963–1967, יוצרו 32,200 יחידות.
"Fulvia 2C" – יוצרה בין השנים 1964–1967, יוצרו 48,266 יחידות.
"Fulvia GT" – יוצרה בין השנים 1967–1969, יוצרו 33,779 יחידות.
"Fulvia GTE" – יוצרה בין השנים 1968–1968, יוצרו 10,336 יחידות.
"(Fulvia Berlina (zweite Serie" – יוצרה בין השנים 1969–1972, יוצרו 64,006 יחידות.
תצורות "לנצ'יה פולביה" > דגמים "לנצ'יה פולביה" > דגמי קופה

"Fulvia 1.2" – יוצרה בין השנים 1965–1967, יוצרו 20,436 יחידות.
"Fulvia 1.2 HF" – יוצרה בין השנים 1966–1967, יוצרו 435 יחידות.
"Fulvia 1.3" – יוצרה בין השנים 1967–1969, יוצרו 17,850 יחידות.
"Fulvia 1.3 HF" – יוצרה בין השנים 1967–1969, יוצרו 882 יחידות.
"Fulvia 1.3 S" – יוצרה בין השנים 1968–1970, יוצרו 16,827 יחידות.
"Fulvia 1.6 HF" – יוצרה בין השנים 1969–1970, יוצרו 1,258 יחידות.
"(Fulvia 1.3 S (zweite Serie" – יוצרה בין השנים 1970–1976, יוצרו 78,419 יחידות.
"Fulvia 1.3 S Montecarlo" – יוצרה בין השנים 1970–1976, יוצרו 4,400 יחידות.
"Fulvia 3 „Montecarlo" – יוצרה בין השנים 1970–1976, יוצרו 2,259 יחידות.
"Fulvia Safari" – יוצרה בין השנים 1970–1976, יוצרו 900 יחידות
"Fulvia 3" – יוצרה בין השנים 1970–1976, יוצרו 25,334 יחידות.
"Fulvia 1600 HF" – יוצרה בין השנים 1970–1973, יוצרו 3,690 יחידות.
תצורות "לנצ'יה פולביה" > דגמים "לנצ'יה פולביה" > דגמי ספורט

"Fulvia Sport 1.2" – יוצרה בין השנים 1965–1967, יוצרו 202 יחידות.
"Fulvia Sport 1.3" – יוצרה בין השנים 1967–1969, יוצרו 1,602 יחידות.
"Fulvia Sport 1.3 S" – יוצרה בין השנים 1968–1970, יוצרו 1,898 יחידות.
"(Fulvia Sport 1.3 SFulvia Sport 1.3 S (zweite Serie" – יוצרה בין השנים 1970–1972, יוצרו 2,600 יחידות.
"Fulvia Sport 1600" – יוצרה בין השנים 1971–1972, יוצרו 800 יחידות.
לנצ'יה פולביה

4 דלתות (דגם סדאן).
5 נוסעים (דגם סדאן).
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע הנעה קדמית.
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 14.2 שניות (מנוע סמ"ק המפיק 88 כ"ס).
תמונות

"לנצ'יה פולביה"
"לנצ'יה פולביה", שנת 1972 – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"לנצ'יה פולביה"
"לנצ'יה פולביה"
"לנצ'יה פולביה" דגם "2C"
"לנצ'יה פולביה" – קופה
"לנצ'יה פולביה", שנת 1967 – קופה
"לנצ'יה פולביה", שנת 1972 – קופה
"לנצ'יה פולביה" 1.3 ספורט
"לנצ'יה פולביה", שנת 1970 – ספורט
"לנצ'יה פולביה", שנת 1970 – ספורט, מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"לנצ'יה פולביה" דגם "S Zagato", שנת 1969 – ספורט
ראו גם

לנצ'יה
לואיז, נסיכת באטנברג

המלכה לואיז והמלך גוסטב אדולף באחד מטיוליהם ברחובות סטוקהולם.
לואיז פון באטנברג (Louise Mountbatten, ‏13 ביולי 1889 – 7 במרץ 1965), הידועה גם בשם לואיז מאונטבאטן, הייתה רעייתו השנייה של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה.
משפחתה

לואיז אלכסנדרה מארי אירן פון באטנברג נולדה בארמון הייליגנברג, בדוכסות הגדולה של הסן שבאימפריה הגרמנית. היא הייתה בתם השנייה של לודוויג פון באטנברג, נכדו של לודוויג השני, הדוכס הגדול של הסן, ורעייתו ויקטוריה, נסיכת הסן, נכדתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
לואיז בילתה את ילדותה בלונדון, הסן ומלטה, שם אביה, שהיה קצין בצי הבריטי, היה מוצב למשך מספר שנים. בשנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, ויתר הנסיך לודוויג לבקשתו של המלך ג'ורג' החמישי על כל תאריו הגרמנים ושינה את שם משפחתו למאונטבאטן. בתמורה העניק לו המלך את התואר מרקיז מילפורד-הייבן, והנסיכה לואיז הפכה לליידי לואיז מאונטבאטן. לואיז הייתה אחותו של האדמירל לואי מאונטבאטן, דודתו של פיליפ, דוכס אדינבורו ואחייניתה של קיסרית רוסיה אלכסנדרה פיודורובנה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה לואיז במשך שנתיים כאחות בבית חולים צבאי בצרפת, על כך קיבלה את עיטור הצלב האדום המלכותי.
נישואים

בשנת 1909 קיבלה הנסיכה לואיז, שהייתה אז בת 20, הצעת נישואים ממנואל השני, מלך פורטוגל, אולם היא סירבה לה. דודה הגדול, אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת רצה מאוד שאחייניתו תינשא למלך פורטוגל וביקש מהוריה שישכנעו אותה, אולם לואיז לא הסכימה לשנות את דעתה בטענה שלעולם לא תינשא למלך או לאלמן.
למרות הצהרתה נישאה לואיז ב-3 בנובמבר 1923 לגוסטב אדולף, נסיך הכתר של שוודיה, שהתאלמן שלוש שנים קודם לכן מרעייתו הראשונה, מרגרט, נסיכת קונוט. לנסיך הכתר היו חמישה ילדים מאשתו הראשונה שהיו גם הם, כמו הנסיכה לואיז, נינים של המלכה ויקטוריה. נישואי הזוג היו מאושרים אך עקרים, שכן בתם היחידה, שנולדה בשנת 1925, מתה עם לידתה. למרות זאת לואיז הייתה קרובה לילדיה החורגים ובילתה עימם רבות.
החיים בשוודיה

בשנת 1939, במהלך מלחמת החורף בין ברית המועצות לפינלנד נשלחו ילדים פינים רבים לשוודיה והנסיכה לואיז ארגנה להם מעון בארמון אולריקסדאל, בית האביב של מלכי שוודיה מצפון לסטוקהולם. לואיז נהגה להגיע בעצמה למעון ולשחק עם הילדים. לאחר המלחמה המשיכה הנסיכה לשמור על קשר עם הילדים הפינים, שקיבלו את השם "ילדי אולריקסדאל", ושנים לאחר מכן ביקרה אותם בהלסינקי.
בשנת 1950 מת גוסטב החמישי, מלך שוודיה ויחד עם בעלה גוסטב השישי אדולף, הוכתרה לואיז כמלכת שוודיה. המלכה הייתה אהובה מאוד על ידי העם השוודי בשל האקסצנטריות וחוש ההומור שלה. לואיז וגוסטב אדולף היו מאוד עממיים ולעיתים הסתובבו לבדם ברחובות סטוקהולם ללא שומרים, ובירכו את העוברים ושבים. המלכה לואיז אהבה מאוד לצאת מהארמון ולערוך קניות בעיר ותושבי סטוקהולם התרגלו לראות אותה מסתובבת בחנויות. המשיכה את הנוהג הזה גם ויקטוריה נסיכת הכתר השוודי ודוכסית וסטריֶטלנד, בתם הבכורה של מלך שוודיה קרל השישה עשר גוסטב והמלכה סילביה שנולדה בשנת 1977.
מותה

המלכה לואיז נפטרה ב-7 במרץ 1965 בבית חולים בסטוקהולם לאחר ניתוח שעברה. ההופעה הפומבית האחרונה שלה הייתה בטקס הענקת פרסי נובל בדצמבר 1964. היא קבורה לצד בעלה, שמת שמונה שנים מאוחר יותר, בבית הקברות המלכותי שבסטוקהולם.
הערות שוליים

↑  לואיז מאונטבאטן, באתר ג'יני - עצי משפחה
↑  Louise Mountbatten, SWEDISH ROYAL COURT
↑  המלכה לואיז משבדיה, באתר הנצחה וזכרון ללורד מאונטבאטן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16997582n (data)  GND: 124411215  ISNI: 0000 0000 4911 4069  KulturNav: 711fa4b0-9be7-4a40-8268-f12ea8065ce6  LCCN: nr2003001645  NTA: 074456083  SNAC: w67442hf  VIAF: 42770558   WorldCat (עם VIAF): 42770558
לופיטה ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  6 בספטמבר 1967 (בת 57) מקסיקלי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו 
 פרסים והוקרה:  ספר השיאים של גינס (1991)  Miss Mexico 1990  Miss Universe 1991 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה גוואדלופה "לופיטה" ג'ונס גראיי (בספרדית: María Guadalupe "Lupita" Jones Garay; נולדה ב-6 בספטמבר 1968) היא שחקנית ודוגמנית מקסיקנית, מיס תבל 1991.
ביוגרפיה

ג'ונס נולדה בבאחה קליפורניה ולמדה מנהל עסקים באוניברסיטה.
ב-1990 זכתה בתואר מלכת היופי של מקסיקו (Señorita México), בתחרות מיס תבל שנערכה בלאס וגאס היא הייתה המועמדת המועדפת על השופטים מהרגע הראשון, היא זכתה בתואר לאחר שדורגה במקום הראשון בכל שלושת שלבי התחרות (בגדי ים, שמלות ערב וראיון) ובמהלך התחרות היא בלטה בתשובות הרהוטות שנתנה במהלך הראיון איתה. היא הפכה למיס תבל המקסיקנית הראשונה.
ב-1992 היא הקימה חברה בבעלותה וב-1994 ייסדה תחרות יופי הנקראת "מקסיקו היופי שלנו" שהזוכות בתחרות מייצגות את מקסיקו בתחרויות מיס תבל, מיס עולם ומיס אינטרנשיונל. התחרות תומכת גם בילדות במצוקה במדינה תחת תוכנית לרווחה במשפחה שהקימה כרמן רומנו, הגברת הראשונה שלעבר של מקסיקו ורעיית הנשיא חוסה לופס פורטייו.
משנת 2000 היא משמשת כשגרירה של רצון טוב של ארגון האומות המאוחדות למען חיי משפחה ובריאות לאוכלוסיית העולם.
ב-2008 היא החלה לשמש כשופטת בתוכנית מציאות העוסקת במלכות יופי מרחבי אמריקה הלטינית.
ג'ונס שיחקה במספר תוכניות טלוויזיה וטלנובלות במקסיקו, בין היתר שיחקה בטלנובלה "אקאסיה" משנת 2014, בדמותה של כרמן טורס.
מאונטבאטן

מאונטבאטן (Mountbatten) הוא השם שאומץ על ידי הענף הבריטי של משפחת האצולה הגרמנית פון באטנברג, בשל רגשות אנטי-גרמניים שגאו בקרב הציבור הבריטי בעת מלחמת העולם הראשונה. השם "מאונטבאטן" הוא תרגום אנגלי (אינגלוז) של השם הגרמני "באטנברג" (Battenberg) (שמשמעותו "הר באטן").
זה היה שם משפחתו של הנסיך פיליפ, בעלה של אליזבת מלכת בריטניה. שם משפחתם של צאצאיהם שאין להם תואר מלכותי הוא מאונטבאטן-וינדזור (Mountbatten-Windsor). אף שהשם מאונטבאטן הוא חלק משם המשפחה, שינוי עתידי של שם בית המלוכה, בית וינדזור, כך שיכיל את השם מאונטבאטן אינו אוטומטי ונתון להחלטתו של המלך שיעלה לכס המלוכה.
העומד בראש המשפחה מאז 1970 הוא הלורד ג'ורג' מאונטבאטן (יליד 1961), המרקיז הרביעי ממילפורד-הייבן, שהוא נינו של לודוויג.
רקע

הנסיך הגרמני לודוויג פון באטנברג התגייס לצי המלכותי הבריטי בשנת 1868, בעקבות הכרותו עם הנסיכה אליס, בתה השלישית של ויקטוריה, מלכת בריטניה.
בשנת 1884 הנסיך נשא לאישה את הנסיכה ויקטוריה, נכדתה של המלכה ויקטוריה ובתם של אליס ושל בעלה לודוויג, בן דודו של פון באטנברג.
לזוג נולדו ארבעה ילדים:
אליס שקיבלה את התואר חסידת אומות עולם לאחר מותה והייתה אמו של פיליפ, דוכס אדינבורו, בעלה של אליזבת השנייה מלכת בריטניה;
לואיז שנישאה לגוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה והייתה מלכת שוודיה במשך 15 שנה;
ג'ורג' מאונטבאטן שירש את תוארו של אביו כמרקיז השני ממילפורד-הייבן;
לואי מאונטבאטן שנרצח על ידי המחתרת האירית.
לודוויג פון באטנברג הגיע לדרגה הרמה ביותר בצי המלכותי הבריטי, אך אולץ לפרוש ב-1914 בגלל מוצאו הגרמני, בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
שינוי השם

ב-1917, בעקבות רגשות אנטי-גרמניים שגאו בציבור הבריטי עקב מלחמת העולם הראשונה, שינה המלך ג'ורג' החמישי, את שמו של בית המלוכה הבריטי מהשם הגרמני בית סקסה-קובורג-גותה לבית וינדזור. חילופי השמות לא פסחו על משפחת פון באטנברג, וב-14 ביולי 1917 שינה גם הנסיך לודוויג, בעידוד המלך, את שם משפחתו למאונטבאטן, ונקרא מאז לורד לואי מאונטבאטן, המרקיז ממילפורד-הייבן. הנסיך בחר בשם זה ולא באפשרות אחרת – באטנהיל. שינוי שם המשפחה היה כרוך בוויתור על התואר "נסיך באטנברג", אך הנסיך פוצה בקבלת התואר מרקיז. וכך כתב בספר האורחים בעת ביקורו אצל בנו ג'ורג':
"הגעתי כנסיך הייד, חזרתי כלורד ג'קיל"
אחיו של לודוויג, הנסיך היינריך פון באטנברג, נשא לאישה את בתה של המלכה ויקטוריה, הנסיכה ביאטריס. בנם, הנסיך אלכסנדר פון באטנברג, שינה את שמו לאלכסנדר מאונטבאטן, וקיבל את התואר מרקיז קאריסברוק. בן אחר, לאופולד, שינה שמו ללאופולד מאונטבאטן.
אחותם, הנסיכה ויקטוריה פון באטנברג, או בשמה הספרדי ויקטוריה אֵאוּחניה, לא שינתה את שמה, כיוון שכבר הייתה נשואה למלך ספרד, אלפונסו השלושה עשר. חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד הוא נכדהּ.
משפחת המלוכה הבריטית

בעת שינוי שם המשפחה הייתה בתו של לודוויג, הנסיכה אליס פון באטנברג, נשואה לנסיך היווני אנדראס, בנו של מלך יוון, ולא שינתה את שם משפחתה למאונטבאטן. דווקא בנה, הנסיך פיליפ, שהתגורר מילדותו בלונדון אצל דודיו לואי וג'ורג', החליט בשנת 1947, עם נישואיו לנסיכה אליזבת, לוותר על תאריו הדנים והיוונים מצד אביו אנדראס, ולאמץ כשם משפחתו את שמה האנגלי של אימו, מאונטבאטן. כך הפך השם להיות גם שם משפחתם העתידי של המלך צ'ארלס השלישי ושל ילדיו, ויליאם והארי (יחד עם השם וינדזור).
לאחר עליית המלכה אליזבת לכס המלוכה, ביקש דודו של פיליפ, הלורד לואי מאונטבאטן, לשנות את שם בית המלוכה לבית מאונטבאטן. הדבר נודע לווינסטון צ'רצ'יל, שיעץ למלכה לשמור על השם בית וינדזור.
שם משפחתו של פיליפ היה נשאר גרמני גם אילולא שינה את שמו למאונטבאטן, הואיל ומוצאו של סבו גאורגיוס הראשון, מלך היוונים, הוא מבית האצולה הגרמני שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg).
הערות שוליים

↑  אתר בית המלוכה הבריטי
↑  הלונדון גאזט, מספר 41948, עמוד 1003, 8 בפברואר 1960
↑  Kerr, Mark (1934), Prince Louis of Battenberg, London: Longmans, Green and Co, pp. 289
↑  מכאן שקיים קשר בין משפחות המלוכה הבריטית והספרדית - המלך צ'ארלס השלישי והמלך חואן קרלוס הם דודנים מדרגה רביעית.
לודוויג פון באטנברג, או לואי מאונטבאטן, המרקיז ממילפורד הייבן
ליגת הקיץ

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  שנות ה-90 של המאה ה-20, 2010
 ארגון מפעיל:  יפתח בוכמן
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 
ליגת הקיץ הישראלית היא ליגת כדורסל המשוחקת בישראל בחודשי הקיץ בזמן הפגרה בין העונות. הליגה התקיימה לראשונה בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 ביוזמתו של אריה מליניאק אך הופסקה וחזרה להתקיים ב-2010 ביוזמת מנהלת ליגת העל בכדורסל.
לאחרונה חזרה להתקיים בשנת 2017 על ידי יפתח בוכמן והיא פועלת מאז במספר ערים ברחבי הארץ בשיטת ליגות מקומיות כאשר מקומות 1 ו-2 עולות לשלב שמינית גמר ארצי.
מטרת הליגה היא לתת במה לשחקנים צעירים וכן לתת מענה לקהל המחכה לפתיחת משחקי העונה הבאה.
ליגות הקיץ 2010, 2017, 2019, 2020

הליגה חודשה באוגוסט 2010 בהשתתפות 4 קבוצות. כל קבוצה נקראת על שם הספונסר הראשי שלה: AND1, וואלה! טורס, ג'פניקה ומעדני מיקי. המשחקים התקיימו בבית מכבי בראשון לציון בתחילת חודש אוגוסט 2010. המשחקים שודרו באתר ONE.
הליגה התנהלה כבית אחד, כל קבוצה שיחקה נגד כל קבוצה פעם אחת - 2 הקבוצות שסיימו במקום הראשון והשני מתחרות על המקום הראשון במשחק הגמר, והקבוצות במקום השלישי והרביעי מתחרות על מקום 3-4.
השחקנים המשתתפים בקבוצות היו שחקנים ישראלים בעיקר צעירים המשחקים בליגת העל ובליגה הלאומית
. באליפות הליגה זכתה קבוצת "ג'פניקה" בהובלת עמית תמיר ואבי בן-שימול. בסגנית האלופה "מעדני מיקי" בלטו מאיר טפירו ומורן רוט. למקום השלישי הגיעה "AND1" בה שיחק עודד שעשוע, למרות שסיימה את הבית במקום האחרון. למקום האחרון הגיעה קבוצת "וואלה! טורס" עם אבי סוכר, שסיימה במקום השלישי את שלב הבתים.
ליגת הקיץ 2017- החלה להתקיים באולם עירוני ט' שבתל אביב והשתתפו בה 8 קבוצות. בשיטת 2 בתים ולאחר מכן פיינל פור. בין השמות הבולטים שנטלו חלק: כרמל בוכמן, איתן רוטנברג, אבי אליהו, אילן ברקוביץ', רז אלבז.
ליגת הקיץ 2019- התקיימה ב-5 ערים במקביל ברחבי הארץ (דימונה, ירושלים, קריית ביאליק, גבעת שמואל ופתח תקווה) בהשתתפות 24 קבוצות, בגילאי נערים ובוגרים.
קבוצת "חיפה לחיפאים" זכתה במקום הראשון ונהנתה מחופשה קבוצתית ברודוס.
ליגת הקיץ 2020- צפויה להתקיים ב-8 ערים ברחבי הארץ, ב-4 קטגוריות גיל: ילדים, נערים, נוער ובוגרים.
ראו גם

ליגת העל בכדורסל
מאונט גמבייר

| --- | --- |

בניין העירייה הישן במאונט גמבייר
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  אוסטרליה הדרומית אוסטרליה הדרומית
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1854
 שטח:  27.6 קמ"ר
 גובה:  41 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,591 (10 באוגוסט 2021)
  ‑ במטרופולין:  27,756 (2011)
  ‑ צפיפות:  943.7 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  37°49′46″S 140°46′58″E﻿ / ﻿37.829444°S 140.782778°E﻿ / -37.829444; 140.782778
 אזור זמן:  UTC +9:30
 https://www.mountgambier.sa.gov.au/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמאונט גמבייר(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמאונט גמבייר(למפת אוסטרליה הדרומית רגילה) אדלייד מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי מאונט גמבייר(למפת אוסטרליה הדרומית מוגדלת) אדלייד מארי ברידג'  פורט אוגוסטה פורט לינקולן פורט פירי ויקטור הארבור  ויאלה קובר פידי ו י ק ט ו ר י ה  נ. ס א ו ת' ו י י ל ס קווינסלנד הטריטוריה הצפונית א ו. ה מ ע ר ב י ת  האוקיינוס ההודי מאונט גמבייר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מאונט גמבייר (באנגלית: Mount Gambier) היא העיר השנייה בגודלה במדינת אוסטרליה הדרומית שבאוסטרליה. אוכלוסיית העיר מנתה 25,199 תושבים במפקד 2011 ואוכלוסיית האזור המטרופוליני שלה מנתה 27,756 תושבים.
העיר שוכנת על מורדות הר הנושא את אותו שם והיא נמצאת במרחק 450 ק"מ מדרום-מזרח לבירת המדינה אדלייד ובמרחק 17 ק"מ מגבולה של אוסטרליה הדרומית עם ויקטוריה. זהו היישוב החשוב ביותר באזור חוף ליימסטואון שמשתרע בחלק הדרום-מזרחי של חופה של המדינה. העיר היא מקום מושבה של מועצת מחוז גראנט (Grant).
פסגתו של הר הגעש הרדום שעל מדרונותיו שוכנת העיר נראתה לראשונה ב-1800 והוא נקרא על שם לורד ג'יימס גמבייר, אדמירל בצי המלכותי הבריטי. גובה הפסגה 192 מטרים מעל פני הים וזוהי הנקודה הגבוהה ביותר בעיר.
העיר ידועה בעיקר בשל מאפייניה הגאוגרפיים הייחודיים, במיוחד בנופים הגעשיים ובסלעי הגיר שבה. הראויים לציון במיוחד הם האגם הכחול (Blue Lake), פארקים, גנים, מערות ובולענים.