stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הר נבו
הערות שוליים

↑  תרגם מיוונית: יצחק זעקיל פרענקיל, ספר חשמונאים ב, באתר דעת
↑  במסכת יומא דף נב' ואילך, הועלו שלוש סברות בדבר מיקום ארון הברית: 1) נטמן על ידי המלך יאשיהו בבית המקדש, לפני חורבנו, 2) נלקח לבבל על ידי הגולים. 3) נגנז בלשכת העצים שבבית המקדש.
↑  ספר במדבר, פרק כ"א, פסוקים ד'–ט'
| ספר דברים |
| --- | --- | --- |
| פרשת דברים | ערבות מואב • חטא המרגלים • חטא המעפילים |  |
| פרשת ואתחנן | עשרת הדיברות • שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • תפילין |  |
| פרשת עקב | כוחי ועוצם ידי • תורת הגמול • חטא העגל • והיה אם שמוע • ברכת המזון • שבעת המינים • לא תערץ מפניהם |  |
| פרשת ראה | היתר אכילת בשר • נביא שקר • מסית • עיר הנידחת • סימני כשרות בבעלי חיים • תרומות ומעשרות • שמיטת כספים • עבד עברי • שלוש רגלים • עלייה לרגל |  |
| פרשת שופטים | משפט עברי • איסור שוחד • איסור עבודה זרה • זקן ממרא • מצוות מינוי מלך • זרוע, לחיים וקיבה • ראשית הגז • כישוף • אוב • ידעוני • חובר חבר • רוצח בשגגה • עיר מקלט • עדות שקר • עדים זוממים • לא תערוץ מפניהם • הלכות מלחמה • כהן משוח מלחמה • מצוות קריאה לשלום במלחמה • בל תשחית • עגלה ערופה |  |
| פרשת כי תצא | אשת יפת תואר • משפט הבכורה • בן סורר ומורה • תלייה • השבת אבידה • לא ילבש • מוציא שם רע • מפתה • איסור קדשה • גירושין • ייבום וחליצה • ממזר • מצוות טעינה • איסור ריבית • משכון • הלנת שכר • מתנות עניים • לא תחסום שור בדישו • כלאי הכרם • לא תחרוש בשור ובחמור יחדו • שעטנז • לא ילבש • השבת אבדה • איסור גנבת נפש • אתנן זונה ומחיר כלב • קבורת המת • שילוח הקן • מצוות מעקה • ציצית • נדרים • מלקות |  |
| פרשת כי תבוא | מקרא ביכורים • וידוי מעשרות • מעמד הר גריזים והר עיבל |  |
| פרשת נצבים | תשובה • קיבוץ גלויות |  |
| פרשת וילך | הקהל • הסמכת יהושע • כתיבת משה את התורה |  |
| פרשת האזינו | שירת האזינו |  |
| פרשת וזאת הברכה | ברכת משה • מות משה • הר נבו |  |
| דמויות מרכזיות | משה • יהושע בן נון |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546933905171  BnF: cb15016954x (data)  GND: 4288691-0  LCCN: sh98006016  SUDOC: 130527564  VIAF: 315150210   WorldCat (עם VIAF): 315150210 
איור המתאר את משה מתבונן על הארץ מפסגת הר נבו
עמוד זיכרון לביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני, במרץ שנת 2000.
חיצים לכיווני תצפית מראש הר נבו, "רואים רחוק רואים שקוף".
דמיס הסביס

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1976 (בן 48) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת קיימברידג'  יוניברסיטי קולג' לונדון  קווינס קולג'  כרייסט'ס קולג', פינצ'לי 
 מעסיק:  DeepMind, יוניברסיטי קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה:  Mullard Award (2014)  פרס נסיכת אסטוריאס למחקר טכני ומדעי (2022)  טיים 100 (2017)  פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי (2023)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2023)  פרס חזית הידע של קרן BBVA (2022)  Knight Bachelor (2024)  תואר אקדמי לשם כבוד (2018)  Nature's 10 (2016)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  עמית החברה המלכותית (2018)  פרס נובל לכימיה (2024)  עמית האקדמיה המלכותית להנדסה (2017)  חבר החברה המלכותית לאמנויות 
 
דמיס הסביס (באנגלית: Demis Hassabis; נולד ב-27 ביולי 1976) הוא מדען מחשב, חוקר בינה מלאכותית ויזם בריטי. בתחילת הקריירה שלו היה מתכנת ומעצב משחקי וידאו, ושחקן משחקי לוח מומחה. הוא המנכ"ל והמייסד-שותף של חברת DeepMind ושל Isomorphic Labs, ויועץ בינה מלאכותית של ממשלת בריטניה. הוא עמית של החברה המלכותית, וזכה בפרסים רבים על עבודתו על תוכנת AlphaFold כולל פרס פריצת דרך במדעי החיים, פרס קרן גיירדנר הבינלאומי ופרס לסקר. ב-2017 הוא מונה למפקד (CBE) במסדר האימפריה הבריטית ונכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר של Time. בשנת 2024 זכה בפרס נובל לכימיה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

דמיס הסביס נולד לאב קפריסאי-יווני ואם סינית-סינגפורית, ולו אח ואחות צעירים ממנו. גדל בצפון לונדון. הוא היה ילד פלא בשחמט מגיל 4, הגיע בגיל 13 למד כושר של 2300 ולדרגת אמן והיה קפטן של רבות מנבחרות השחמט הצעירות של אנגליה. ייצג את אוניברסיטת קיימברידג' במשחקי השחמט של אוקספורד-קיימברידג' של 1995, 1996 ו-1997, וזכה בחצי כחול (אנ').
הסביס עבר לזמן קצר חינוך ביתי על ידי הוריו, ובמהלכו קנה את המחשב הראשון שלו, ZX Spectrum שממומן באמצעות זכייה בתחרת שחמט, ולימד את עצמו מתוך ספרים כיצד לתכנת. על המחשב הבא שלו, קומודור אמיגה, כתב תוכנית ששיחקה רברסי והביסה את אחיו הצעיר. הוא המשיך להתחנך ב-Christ's College, Finchley, בית ספר מקיף במימון המדינה באיסט פינצ'לי, צפון לונדון, והשלים את בחינות הבגרות שלו בגיל 16.
מחמת גילו הצעיר התבקש על ידי אוניברסיטת קיימברידג' להמתין שנה טרם שיתחיל ללמוד בה, והוא החל את קריירת משחקי המחשב שלו בחברת Bullfrog Productions, בשלב ראשון בעיצוב משחק הווידאו Syndicate, ולאחר מכן בגיל 17 שותף בעיצוב והובלת תכנות של המשחק Theme Park, עם מעצב המשחקים פיטר מולינו. Theme Park, משחק סימולציות ניהול ממוחשבות, נמכר במיליוני עותקים, והיווה השראה לז'אנר שלם של משחקי סימולציות. הסביס הרוויח מספיק בשנה זו כדי לממן את לימודיו באוניברסיטה.
הוא למד מדעי המחשב בקווינס קולג', קיימברידג', וסיים את לימודיו ב-1997 עם תואר ראשון בהצטיינות.
קריירה > Lionhead

לאחר שסיים את לימודיו בקיימברידג', הסביס עבד באולפני ליונהד, שאותם הקים מעצב המשחקים פיטר מולינו, איתו עבד הסביס ב-Bullfrog Productions. בליונהד, עבד כמתכנת AI מוביל במשחק "Black & White", משחק מסוגת "God game" משנת 2001.
קריירה > Elixir Studios

הסביס עזב את ליונהד ב-1998 כדי להקים בלונדון את Elixir Studios, חברה עצמאית לפיתוח משחקים, שחתמה על עסקאות הפצה עם Eidos Interactive,‏ Vivendi Universal ומיקרוסופט. בנוסף לניהול החברה, הסביס שימש כמעצב בפועל של המשחקים המועמדים לפרס BAFTA:‏ Republic: The Revolution ו-Evil Genius.
פרסום המשחק הראשון של החברה, Republic: The Revolution, משחק סימולציה פוליטי שאפתני מאוד ויוצא דופן, נדחה בשל היקפו העצום, שכלל הדמיית בינה מלאכותית של פעולתה של מדינה בדיונית שלמה. בסופו של דבר המשחק הצטמצם מהחזון המקורי שלו והתקבל בביקורות פושרות, וקיבל ציון של 62/100 ב-Metacritic. Evil Genius, סימולטור של נבל בונד, הצליח יותר עם ציון של 75/100. באפריל 2005 נמכרו זכויות הקניין הרוחני והטכנולוגיה של החברה והאולפן נסגר.
קריירה > חזרה לאקדמיה

הסביס חזר לאקדמיה ובשנת 2009 קיבל תואר דוקטור במדעי המוח הקוגניטיביים מיוניברסיטי קולג' לונדון (UCL) על עבודה שכותרתה “The neural processes underlying episodic memory”, שנעשתה בהנחיית אלינור מגווייר. הוא ביקש למצוא השראה במוח האנושי לאלגוריתמים חדשים של AI.
הוא המשיך במחקר מדעי המוח והבינה המלאכותית שלו כמדען אורח במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ובאוניברסיטת הרווארד, לפני שזכה במלגת פוסט-דוקטורט של הנרי ולקם ליחידה למדעי המוח החישוביים ב-UCL ב-2009 בעבודה עם פיטר דיין.
בעבודה בתחום הדמיון, הזיכרון והאמנזיה, הוא היה שותף לכתיבת מספר מאמרים משפיעים שפורסמו בכתבי העת Nature, Science, Neuron ו-PNAS. עבודתו האקדמית הראשונה, שפורסמה ב-PNAS, הייתה מאמר שהראה בפעם הראשונה באופן שיטתי שחולים עם נזק להיפוקמפוס שלהם, הידוע כגורם לאמנזיה, לא היו מסוגלים לדמיין את עצמם בחוויות חדשות. הממצא יצר קשר בין התהליך הבונה של הדמיון לתהליך השחזור של זיכרון אירועי. בהתבסס על עבודה זו ומחקר המשך של דימות תהודה מגנטית תפקודי (fMRI), הסביס פיתח תיאור תאורטי חדש של מערכת הזיכרון האירועי המזהה בניית סצנה, יצירה ותחזוקה מקוונת של סצנה מורכבת וקוהרנטית, כתהליך מפתח העומד בבסיס זיכרון ודמיון כאחד. עבודה זו זכתה לסיקור נרחב באמצעי התקשורת, ונכללה בעשר פריצות הדרך המדעיות המובילות של השנה של כתב העת Science. בהמשך הוא הכליל את הרעיונות הללו כדי לקדם את הרעיון של 'מנוע הדמיה של הנפש' שתפקידו לדמיין אירועים ותרחישים כדי לסייע בתכנון טוב יותר.
קריירה > DeepMind

בשנת 2010 הקים הסביס בלונדון, יחד עם שיין לג ומוסטפא סולימאן את חברת DeepMind, והוא המנכ"ל שלה מאז הקמתה. זו חברת הזנק העוסקת בבינה מלאכותית ולמידת מכונה. הסביס פגש את לג כששניהם היו פוסט-דוקטורנטים ביחידה למדעי המוח החישוביים של UCL, והוא וסולימאן היו חברים דרך אחיו של הסביס. הסביס גייס גם את חברו לאוניברסיטה ושותפו לאולפני אליקסיר דייוויד סילבר.
DeepMind שואפת לשלב תובנות ממדעי המוח עם פיתוחים חדשים בלמידת מכונה וחומרת מחשוב כדי לפתח אלגוריתמי למידה למטרות כלליות חזקות יותר ויותר שיפעלו ליצירת בינה מלאכותית חזקה (AGI). החברה התמקדה באימון אלגוריתמים לומדים לשליטה במשחקים, ובדצמבר 2013 הודיעה שהיא הגיעה לפריצת דרך על ידי הכשרת אלגוריתם בשם Deep Q-Network (DQN) לשחק במשחקי אטארי ברמה על-אנושית, רק באמצעות שימוש בפיקסלים גולמיים על המסך כקלט. מאמר שתיאר הישג זה פורסם ככתבת שער בכתב העת Nature.
המשקיעים המוקדמים של DeepMind כללו כמה יזמי טכנולוגיה בולטים, בהם פיטר טיל ואילון מאסק. ב-2014 חברת גוגל רכשה את DeepMind תמורת 400 מיליון ליש"ט. למרות שרוב החברה נותר ישות עצמאית שבסיסה בלונדון, DeepMind Health שולבה מאז ישירות ב-Google Health.
מאז רכישתה על ידי גוגל, החברה צברה מספר הישגים משמעותיים, אולי הבולט שבהם הוא יצירת AlphaGo, תוכנה שניצחה את אלוף העולם לי סדול במשחק המורכב גו, שנחשבה לגביע קדוש של בינה מלאכותית, בשל המספר הגבוה של עמדות לוח אפשריות ועמידותו לטכניקות תכנות קיימות. הישגים נוספים של DeepMind כוללים יצירת מכונת טיורינג עצבית (אנ'), הפחתת האנרגיה המשמשת את מערכות הקירור במרכזי הנתונים של גוגל ב-40%, קידום מחקר בנושא בטיחות AI, ויצירת שותפות עם שירות הבריאות הלאומי (NHS) של בריטניה ובית החולים לעיניים Moorfields כדי לשפר את השירות הרפואי ולזהות את הופעתם של מצבי עיניים ניווניים.
DeepMind הפנתה כלי הבינה המלאכותית שלה לקיפול חלבונים, אתגר גדול של 50 שנה במדע, כדי לחזות את המבנה התלת-ממדי של חלבון מרצף חומצות האמינו החד-ממדי שלו. זו בעיה חשובה בביולוגיה, שכן חלבונים חיוניים לחיים, כמעט כל פונקציה ביולוגית תלויה בהם, ומשערים שתפקידו של חלבון קשור למבנה שלו. בדצמבר 2018, הכלי AlphaFold של DeepMind ניצח בתחרות CASP ה-13, כשהגיע לחיזוי מוצלח של המבנה המדויק ביותר עבור 25 מתוך 43 חלבונים. בנובמבר 2020, DeepMind שוב הכריזה על תוצאות מנצחות עולמיות בתחרות CASP ה-14, עם ציון ממוצע של מבחן מרחק גלובלי (אנ') של 87.0, גבוה בהרבה מאותן תוצאות 2018 עם ציון חציוני קטן מ-60, ושגיאה כוללת של פחות מרוחב של אטום, מה שהופך אותו לתחרותי עם שיטות אמפיריות.
DeepMind הייתה אחראית גם להתקדמות טכנית בלמידת מכונה, לאחר שהפיקה מספר מאמרים עטורי פרסים. בפרט, החברה עשתה התקדמות משמעותית בלמידה עמוקה ולמידת חיזוק, והייתה חלוצה בתחום למידת חיזוק עמוקה המשלב את שתי השיטות הללו. הסביס חזה שבינה מלאכותית תהיה "אחת הטכנולוגיות המועילות ביותר של המין האנושי אי פעם", אך נותרו בעיות אתיות משמעותיות.
בשנת 2023 חתם הסביס על ההצהרה ש"הפחתת סכנת ההכחדה מ-AI צריכה להיות בראש סדר העדיפויות העולמי לצד סיכונים אחרים בקנה מידה חברתי כמו מגפות ומלחמה גרעינית". עם זאת, הוא סבור שקשה מאוד לאכוף הפסקה בהתקדמות בינה מלאכותית ברחבי העולם, וכי היתרונות הפוטנציאליים (למשל לבריאות ונגד שינויי אקלים) מחייבים להמשיך. הוא אמר שיש צורך דחוף במחקר על מבחני הערכה המודדים עד כמה מודלים חדשים של בינה מלאכותית ניתנים לשליטה.
קריירה > Isomorphic Labs

חברת Isomorphic Labs נוסדה בשנת 2021 כחברה בת של אלפאבית (החברה האם של גוגל), והסביס הוא מנכ"ל החברה מאז הקמתה (במקביל לכהונתו כמנכ"ל DeepMind). החברה עוסקת בפיתוח תרופות מבוסס בינה מלאכותית.
פרס נובל לכימיה

בשנת 2024 זכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם ג'ון ג'מפר ודייוויד בייקר, על פיתוח שיטות לחיזוי מבנה של חלבונים ולתכנון חלבונים.
חיים אישיים

הסביס נשוי לאישה העוסקת בביולוגיה מולקולרית ואב לשני בנים, מתגורר עם משפחתו בצפון לונדון. הוא אוהד של מועדון הכדורגל ליברפול.
הוקרה > יזמות ומדע

2009: עמית של החברה המלכותית לאמנויות (FRSA)
2014: פרס מולארד (אנ') של החברה המלכותית.
2015: נכלל ברשימת 50 היזמים המובילים באירופה של פייננשל טיימס.
2016: נכלל ברשימת Nature's 10 של עשרת המדענים המשפיעים של השנה של כתב העת Nature.
2016: מדליית כסף של האקדמיה המלכותית להנדסה.
2017: נבחר לעמית של האקדמיה המלכותית להנדסה.
2017: נכלל ברשימת טיים 100.
2017: מונה למפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE).
2018: דוקטור לשם כבוד מאימפריאל קולג'.
2018: נבחר לעמית החברה המלכותית (FRS).
2020: פרס דן דוד בממד העתיד.
2021: חבר כבוד בין-לאומי של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
2022: פרסי נסיך אסטוריאס.
2023: פרס פריצת דרך במדעי החיים.
2023: פרס קרן גיירדנר הבינלאומי.
2023: פרס אלברט לסקר למחקר רפואי בסיסי.
הוקרה > מחקר

מחקריו של הסביס נכללו ארבע פעמים ברשימת עשר פריצות הדרך המדעיות של השנה של כתב העת Science:
2007: מחקרו במדעי המוח על הדמיון.
2016: על אלפאגו.
2020:‏ AlphaFold v1.
2021:‏ AlphaFold v2.
לקריאה נוספת

מרכוס דו סוטוי, תוכנת היצירתיות - איך לומדת הבינה המלאכותית לכתוב, לצייר ולחשוב, תרגמה: מיכל קירזנר-אפלבוים, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2022.
רצח משפחת הצאר

מלמעלה למטה: משפחת רומנוב, איוואן חריטונוב, אלכסיי טרופ, אנה דמידובה, יבגני בוטקין
רצח משפחת הצאר (ברוסית: Расстрел царской семьи) הוא הכינוי הרווח לרצח ניקולאי השני לבית רומנוב, משפחתו ומשרתיו, שאירע ביקטרינבורג בלילה שבין 16–17 ביולי 1918 לפי הנחיית סובייט אורל הבולשביקי.
למרות היעדר התיעוד, ההערכה המקובלת על רוב החוקרים היא שלרצח היה אישור של ולדימיר לנין ויעקב סברדלוב. שרידי הגופות נמצאו בשנת 1991 ובשנת 1998 הועברו לקתדרלה במבצר פטרופבלובסקיה בסנקט פטרבורג.
הסיבות לרצח

הרעיון לרצוח את הצאר היה קיים בתנועה המהפכנית הרוסית מתחילתה במאה ה-19. ולדימיר לנין קרא לעשות זאת בכמה מחיבוריו החל ממהפכת 1905 (אחיו הוצא להורג לאחר ניסיון התנקשות בצאר).
לאחר הדחת הצאר במהפכת פברואר הושמו הוא ומשפחתו במעצר בית בפושקין. לפי עדותו של אלכסנדר קרנסקי קיבלה ממשלת המעבר בקשות רבות של אזרחים להוציא להורג את הצאר המודח. באוגוסט 1917 הועברה משפחת הצאר לטובולסק. הכוונה הייתה להעביר אותה למקום מרוחק ממסילת רכבת כדי להקשות על הבריחה. לאחר מהפכת אוקטובר הוחלט להעביר את משפחת רומנוב למוסקבה ולהעמיד את הצאר לדין.
ככל הנראה בגלל מרד הלגיון הצ'כי ומצב הבולשביקים בחזית המזרח הוחלט על הרצח. זמן רב סברו שהחשש מפני ניסיון לשחרר את המשפחה היה אחת הסיבות לרצח, ואומנם, לפי עדותם של מבצעי הרצח עצמם, זייפו הבולשביקים מסמכים בדבר ניסיון בריחה כדי להכשיר את הרצח.
המעבר ליקטרינבורג

יש כמה גרסאות על הסיבה להעברת המשפחה מטובולסק ליקטרינבורג. ככל הנראה היה המעבר חלק מתהליך הקשחת תנאי המעצר והכנה למעבר למוסקבה, שם תוכנן במשפט ראווה של הצאר. ארגון המעבר לטובולסק הוטל על וסילי מיאצ'ין, חבר ותיק של יעקב סברדלוב. באביב נפל אלכסיי רומנוב (בנו של הצאר) ובגלל מחלת ההמופיליה שלו לקה בשיתוק ברגליו. בשל כך עברה המשפחה ליקטרינבורג בשני שלבים. ב-22 באפריל הגיעו ליקטרינבורג ניקולאי, אשתו ובתם מריה, וב-23 במאי הגיעו יתר בני המשפחה ומשרתים.
המשפחה שוכנה ב"בית איפטייב". מבנה שהיה שייך לפני כן לקצין הנדסה ונהרס בשנות ה-70 של המאה ה-20. חוץ ממשפחת רומנוב גרו בבית חמישה משרתים, ובהם רופא המשפחה. כמה פעמים הוצע למשרתים לעזוב את המשפחה אך הם העדיפו להישאר למרות הסכנות. משפחת רומנוב התגוררה בבית איפטייב 78 ימים.
מפקד השומרים היה בתחילה הקומיסר אבדייב. השומרים נהגו לגנוב מהעצורים דברי ערך ומזון, להפחיד אותם ולפגוע בכבודן של בנות המשפחה. לנזירות המנזר הקרוב ניתן אישור להביא אל משפחת רומנוב דברי מזון. ב-27 ביוני מצאה המשפחה מכתב בצרפתית מקצין ובו קריאה להתחיל בהכנות לבריחה. אחר כך התקבלו עוד שני מכתבים כאלה שקראו להם להתכונן לבריחה בהקדם. באחד הלילות ישנו בני המשפחה בבגדיהם בהמתנה לניסיון הבריחה. מסמכים שפורסמו בשנים 1992-1989 גילו שכל המכתבים האלה היו זיופים של הבולשביקים בניסיון לבדוק את מצב הרוח של בני המשפחה ואת נכונותם להימלט. המכתבים נכתבו על ידי פיוטר ויקוב, שנהרג בשנת 1927 בידי תומכי הצאר כנקמה על השתתפותו ברצח משפחת רומנוב.
ב-4 ביולי נמסרה האחריות על העצורים והשומרים לידי יעקב יורובסקי, איש צ'קה מקומי. עם מינויו הוחלפו רוב השומרים והגנבות נפסקו. לימים ציין יורובסקי שמינויו לתפקיד היה קשור במורל הנמוך של אבדייב והשומרים שבפיקודו. ב-6 ביולי אסף יורבוסקי את כל חפצי הערך של המשפחה ונעל אותם בארגז מיוחד שנמסר לחזקת הצאר המודח. ניקולאי כתב ביומנו שלאחר החלפת ראש השומרים עלתה רמת המזון; סביר לשער שקודם לכן נגנב רוב המזון שניתן להם.
ההכנות לרצח

כבר בסוף יוני נפוצו שמועות שניקולאי השני נרצח. ממוסקבה נשלח פקיד בכיר לבדוק את המצב. הוא הודיע שכל המשפחה נמצאת במעצר, הבית נשמר היטב והשמועות הן פרובוקציה של מתנגדי המשטר הסובייטי החדש.
לפי הגרסה הסובייטית הרשמית נפלה ההחלטה על ביצוע הרצח בסובייט אורל, ולשלטון במוסקבה נודע הדבר רק לאחר המעשה. בתחילת יולי 1918 נסע פעיל בכיר של הסובייט למוסקבה כדי לקבל הנחיות ברורות. ב-12 ביולי 1918 החליט הסובייט על ביצוע הרצח ועל דרכי הסתרת הגופות. ב-16 ביולי נשלח מברק לגרגורי זינובייב, וזינובייב העביר אותו למוסקבה. המברק התקבל במוסקבה בשעות הערב המאוחרות. אין עדויות של תגובתם של לנין וסברדלוב, אבל לא סביר שהם קיבלו מכתב חשוב כל כך ולא הגיבו כלל.
בשנות ה-30 הודיע לאון טרוצקי שההחלטה על ביצוע הרצח התקבלה במוסקבה. נדייז'דה קרופסקיה, אשתו של לנין, אמרה כמה פעמים שרצח משפחת הצאר נעשה באחריות בעלה.
ב-16 ביולי 1918 בערב שוחרר מבית איפטייב ילד שהיה עוזר טבח והיה חברו למשחק של אלכסיי, יורש העצר.
הרצח

יורובסקי הציע להרוג את העצורים בדקירות סכין בשנתם, אבל אז התברר שהעצורים אינם הולכים לישון, אולי בעקבות שחרור הילד. לפיכך החליט יורובסקי להעביר את העצורים אל המרתף בטענה שהבית נמצא בסכנת התקפה של אנרכיסטים. כשירדו העצורים למרתף הבית והתאספו באחד החדרים הקריא יורובסקי באוזניהם את החלטת הסובייט, ומיד פתחו אנשיו (ביניהם פיוטר ירמאקוב) באש. לא כל בני המשפחה נהרגו מהירי והיה צורך להשלים את ההריגה ביריות בראשם מטווח קצר ובדקירות כידונים. סמוך לשעה שתיים בלילה, ב-17 ביולי, הסתיים הרצח.
הרצח > רשימת הנרצחים

ניקולאי השני, קיסר רוסיה
אלכסנדרה, נסיכת הסן, הקיסרית
אולגה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (נולדה ב-1895)
טטיאנה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (נולדה ב-1897)
מריה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (נולדה ב-1899)
אנסטסיה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (נולדה ב-1901)
אלכסיי ניקולאייביץ', הצארביץ' של רוסיה (נולד ב-1904)
יבגני בוטקין, רופא המשפחה
איוון חריטונוב, טבח
אלכסיי טרוף, משרת
אנה דמידובה, משרתת
לאחר הרצח הוחלט להסתיר את הגופות. הן הועברו למכרה נטוש בקרבת העיר ונשרפו. ב-17 ביולי קיבל יקוב סברדלוב את ההודעה על ביצוע הרצח וב-19 ביולי פורסם הדבר בעיתונות. בהודעה לא הוזכר רצח כל המשפחה והשלטון הסובייטי הודה בכך רק בשנת 1926, לאחר פרסום ממצאי החקירה בפריז.
רציחות נוספות

בשנים 1918–1919 נרצחו נציגים נוספים של משפחת רומנוב:
מיכאיל אלכנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, אחיו של ניקולאי השני - נרצח ב-13 ביוני 1918 בפרם
ב-18 ביולי 1918 נרצחו בעיירה אלפייבסק במחוז סברדלובסק:
אליזבטה פיודורובנה, אשתו של סרגיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה שנרצח בשנת 1905
סרגיי מיכאילוביץ', נכדו של ניקולאי הראשון
יוהאן קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול
קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול
איגור קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול
ולדימיר פאלי, נכדו של אלכסנדר השני
ב-30 בינואר 1919 נרצחו במבצר פטרופבלובסקיה:
גאורגי מיכאילוביץ', נכדו של ניקולאי הראשון
ניקולאי מיכאילוביץ', נכדו של ניקולאי הראשון
דמיטרי קונסטנטינוביץ', נכדו של ניקולאי הראשון
פאבל אלכסנדרוביץ' בנו של אלכסנדר השני
חקירת הרצח

ב-25 ביולי 1918 נכנסו חיילי הלגיון הצ'כי ליקטרינבורג והשלטון הבולשביקי הסתיים. מיד החלה חקירה וחיפוש אחר בני משפחת רומנוב. החוקרים ביקרו בבית איפטייב שבו בוצע הרצח ובמכרה הנטוש. הם אף חקרו כמה מן מהשומרים, אבל לא הצליחו להגיע אל מבצעי הרצח. הגופות עצמן לא נמצאו. החוקרים תמכו בגרסה הבולשביקית, שלפיה הוצא להורג רק ניקולאי השני. באותו הזמן פשטו שמועות על הופעתם של בני המשפחה במקומות שונים ברוסיה, אבל כולן נותרו בגדר שמועות.
ב-6 בפברואר 1919 הוחלף צוות החקירה ובראשו הועמד ניקולאי סוקולוב. הצוות החדש אסף מספר רב של עדויות ומסמכים, ובהם מברקים בין יקטרינבורג לשלטון המרכזי. את כל המסמכים לקח עמו סוקולוב לפריס, שם המשיך בחקירה עד יום מותו בשנת 1924. תוצאות ביניים פורסמו והן הבסיס למידע הקיים עתה על מה שאירע בבית איפטייב. בשנת 1997 נמסרו כל המסמכים שנאספו לידי שלטונות רוסיה.
שרידי הגופות נמצאו במהלך חפירות שבוצעו בשנת 1979. לפי הוראת שלטונות ברית המועצות הוחזרו השרידים למקום מוצאם. בשנת 1991 חודשו החפירות. לדעת המומחים השרידים הם אכן של גופות משפחת רומנוב למעט הנסיך הגדול אלכסיי והנסיכה הגדולה מריה. בשנת 2007 נמצאו שרידי גופות נוספות. לפי ההערכה הנוכחית השרידים שנמצאו בשנת 2007 הם אכן שרידי הגופות של אלכסיי ומריה.
בדיקות גנטיות שבוצעו במהלך שנת 2008 בארצות הברית הוכיחו שמדובר בשרידי גופותיהם של בני משפחת רומנוב.
בשנת 1975 הוחלט ביוזמת יורי אנדרופוב בפוליטביורו להרוס את בית איפטייב. לאחר סחבת של כמה שנים נעשתה ההריסה בשנת 1977, בימים שבוריס ילצין היה ראש הממשל בעיר. לטענתו הוא קיבל הוראה ישירה ולא יכול להתנגד. בשנת 1990 הוחלט להקים כנסייה על שרידי הבית. הכנסייה הוקמה בשנת 2003.
בשנת 2008 הכיר בית המשפט העליון של רוסיה בניקולאי השני ובני משפחתו כקורבנות טרור פוליטי וניקה אותם מכל אשמה. בשנת 2009 הוכרו כקורבנות הטרור גם 52 קרובי משפחה אחרים, וגם הם נוקו מכל אשמה.
בשנת 1981 הכריזה הכנסייה האורתודוקסית הרוסית הגולה על קנוניזציה של בני המשפחה, וזו הוכרה משנת 2000 גם על ידי הכנסייה הפרבוסלבית במוסקבה.
טוענים לשייכות למשפחת רומנוב

מכיוון שהשלטון הסובייטי הסתיר את הרג בני המשפחה, נפוצו שמועות מיד לאחר הרצח שכמה מבני המשפחה ניצלו. היו אף שמועות שהצאר עצמו לא נהרג אלא הוטס לטיבט. בסך הכול נמנו למעלה מ-200 מתחזים, ומקצתם הצליחו למדי בהתחזות
אולגה: 28 נשים. הידועה מכולן היא מרגה בוטס (Marga Boodts) שהופיעה בצרפת ערב מלחמת העולם השנייה. היא הצליחה לשכנע חלק מבני האצולה באירופה ואף קיבלה מלגת מחיה.
טטיאנה: 33 נשים. הידועה מכולן היא מישל אנשס (Michelle Anches) שהופיעה בצרפת בשנות ה-20. היא הבטיחה לגלות את הפרטים לדגמר, נסיכת דנמרק (מריה פיודורובנה) שהייתה אמו של ניקולאי השני, אבל לא נפגשה אתה מעולם.
מריה: 53 נשים. הידועה מכולן היא צ'סלבה צ'פסקה (Ceclava Czapska) שנכדה היה טוען לכתר עד יום מותו.
אנסטסיה: 34 נשים. הידועה מכולן היא אנה אנדרסון (Anna Anderson). במשך 20 שנה ניסתה אנדרסון לקבל את ההכרה שהיא בתו של ניקולאי רומנוב בבתי משפט ברחבי אירופה, אבל לא הצליחה. על ניסיונותיה נעשה סרט. בדיקה גנטית שבוצעה לאחר מותה הוכיחה שאין לה קשר דם עם משפחת רומנוב.
אלכסיי: 81 גברים. רובם היו קשורים לאחת הנשים שטענו שהן בנות משפחת רומנוב.
בית איפטייב
יוסי בכר (רואה חשבון)

יוסי בכר (3 באוגוסט 1955 – 9 בדצמבר 2020) היה רואה חשבון ומנהל ישראלי, שכיהן במגזר הציבורי כמנכ"ל משרד האוצר וכממלא מקום מנהל רשות המיסים בישראל ובמגזר הפרטי כיו"ר הדירקטוריון של בנק דיסקונט וכיו"ר קבוצת חיפה.
ביוגרפיה

בכר סיים בהצטיינות לימודי תואר ראשון בכלכלה ובחשבונאות באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1980, סיים לימודי תואר שני ודוקטורט במנהל עסקים עם התמחות במימון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנים 1986–1991 שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה. בשובו לישראל שימש מרצה בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת תל אביב ויועץ לרשות ניירות ערך בנושאי תקינה חשבונאית. ב-1993 הצטרף למשרד רואי החשבון ליובושיץ-קסירר מרשת ארתור אנדרסן העולמית. בשנת 1995 החליף את יוסף קסירר והיה לשותף מנהל של הפירמה, ועמד בראשה עד התפרקות ארתור אנדרסן כתוצאה משערוריית אנרון, והוביל את הפירמה לאיחוד ב-2003 עם משרד קוסט-פורר מרשת ארנסט אנד יאנג.
בנובמבר 2003 מונה למנכ"ל משרד האוצר וכיהן בתפקיד עד ינואר 2007 ועבד תחת שרי האוצר, בנימין נתניהו, אהוד אולמרט ואברהם הירשזון. ב-2004 מונה לעמוד בראש "ועדת בכר" שתמליץ על הפעולות הדרושות כדי ליצור מבנה תחרותי בשוק ההון הישראלי. מסקנות הוועדה הובילו לרפורמת בכר שאושרה בכנסת בסדרת חוקים באוגוסט 2005. בשלהי כהונתו מונה לממלא מקום מנהל רשות המיסים וכיהן בתפקיד עד אפריל 2007.
לאחר פרישתו מתפקידיו בשירות המדינה הקים חברה לייעוץ כלכלי, שימש יו"ר של חברת ייעוץ ההשקעות סטונהייג' ישראל ויו"ר הוועדה מייעצת לענייני אסטרטגיה של קרן ההשקעות כלירמרק קפיטל. באוקטובר 2007 מונה ליו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה. בינואר 2010 מונה ליו"ר בנק דיסקונט, ובמסגרת זו כיהן גם כיו"ר בנק מרכנתיל דיסקונט ויו"ר כרטיסי אשראי לישראל. במאי 2013 מונה לדירקטור בויזה אירופה.
בשנת 2007 קיבל את אות אביר איכות השלטון של התנועה למען איכות השלטון בישראל, על תרומה ייחודית לקידום המשק והחברה בישראל ולשיפור איכות המינהל הציבורי.
בדצמבר 2018 פרש מתפקידו כיו"ר בנק דיסקונט.
ביוני 2019 מונה ליושב ראש הדירקטוריון של קבוצת חיפה.
בכר נפטר בדצמבר 2020 בגיל 65, לאחר התמודדות עם מחלת הסרטן. הותיר אחריו את אשתו אורית, ארבעה ילדים ונכדים.
הנצחה

ארגון הג'וינט מעניק, מאז 2022, מלגה על שמו של בכר, לבכירים לשעבר במשק הישראלי הפועלים להובלת שינוי במגזר הציבורי.
הערות שוליים

1 2 3  הדס מגן, ‏יוסי בכר, לשעבר מנכ"ל האוצר ויו"ר דיסקונט, נפטר בגיל 65, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2020
↑  עירית אבישר, יוסי בכר, מנכ"ל האוצר לשעבר, נפטר בגיל 65, באתר כלכליסט, 9 בדצמבר 2020
↑  אמנון אטד, רשמית: יוסי בכר מונה למנכ"ל האוצר, באתר ynet, 8 בספטמבר 2003
↑  שלומי שפר, "ועדת בכר השנייה" יוצאת לדרך: מטרתה לפתח את התחרות בשוק ההון ולקדם את ישראל בשוק הפיננסי הבינלאומי, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2007
↑  עירן פאר, ‏"ועדת בכר לא השיגה את מטרותיה. הריכוזיות עברה לענף הביטוח", באתר גלובס, 20 במרץ 2006
↑   שרון שפורר, איך נהפך יוסי בכר מרפורמטור לחבר כבוד במועדון ההון־שלטון, באתר TheMarker‏, 5 בדצמבר 2014
↑  עידו סולומון, ד"ר יוסי בכר מונה ליו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה, באתר TheMarker‏, 16 באוקטובר 2007
↑   סיון איזסקו, אחרי כאל ובנק דיסקונט: יוסי בכר מונה לדירקטור בוויזה אירופה, באתר TheMarker‏, 26 במאי 2013
↑  אביר איכות השלטון 2007
↑  דיאנה בחור ניר, "ואז הרופאה ראתה את ה־CT שלי, ועפה מהחדר כמו מלוע של תותח", באתר כלכליסט, 21 ביוני 2019
↑  גולן חזני, יו"ר דיסקונט לשעבר יוסי בכר מונה ליו״ר חיפה כימיקלים, באתר כלכליסט, 3 ביוני 2019
↑  מלגת בכר - המלגה שמסייעת להוביל שינוי לאומי, באתר כלכליסט, 26 במרץ 2024;
הרצוג באירוע הענקת מלגת "עמית" על-שם ד"ר יוסי בכר: "קונספט מבריק", באתר ערוץ 7, 18 במאי 2022
| ראשי רשות המיסים |
| --- | --- | --- |
| נציבי מס הכנסה | ג"ד פייטון • אהרון (ארתור) ברגמן • בן-ציון ארגוב • תיאודור ברוש • אברהם גבעוני • עוזיאל שטיינברג • יעקב תמיר • משה נוידרפר • יצחק מן • אליעזר שילוני • דב נייגר • יאיר רבינוביץ • משה גביש • דורון לוי • יוני קפלן • טלי ירון-אלדר |  |
| מנהלי רשות המיסים | איתן רוב • ג'קי מצא • יוסי בכר (מ"מ) • יהודה נסרדישי • דורון ארבלי • משה אשר • ערן יעקב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303795905171  VIAF: 299003653   WorldCat (עם VIAF): 299003653