stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביטי שרם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 ביולי 1968 (בת 56) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרילנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אליזבת נטלי שרם (באנגלית: Elizabeth Natalie Schram; נולדה ב-17 ביולי 1968) היא שחקנית אמריקאית - יהודייה הידועה בעיקר בזכות גילומה של שרונה פלמינג בסדרת הטלוויזיה "מונק" ובגילומה של אוולין גרדנר בסרט "ליגה משלהן" (1992).
ראשית חייה

שרם נולדה במאונטינסייד, ניו ג'רזי ולמדה בתיכון ג'ונתן דייטון, שם הייתה ספורטאית תחרותית. הוריה התגרשו כאשר הייתה בת 10. היא למדה באוניברסיטת מרילנד על מלגת טניס וסיימה תואר ראשון בעיצוב. ביטי היה כינוי שהיא החליטה להשתמש בו כשהפכה לשחקנית. שרם היא יהודייה.
קריירה

היא התפרסמה בתפקיד אוולין גרדנר, שחקנית השדה הימנית של רוקפורד פיצ'ס, בסרט של פני מרשל "ליגה משלהן" דמותה הייתה הנמענת העיקרית של המשפט הקלאסי של המנהל ג'ימי דוגן (טום הנקס), "אין לבכות בבייסבול!" דמותה הייתה גם אמו של הילד הקטן והמגעיל, סטילוול.
במהלך השנים 1993–1995 היא הופיעה בהפקה המקורית בברודוויי של "Laughter on the 23rd Floor" של ניל סיימון.
בשנת 2002, שרם קיבלה תפקיד מרכזי יחד עם טוני שלהוב בסדרה "מונק" של רשת USA. על תפקידה בסדרה היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב להופעה הטובה ביותר של שחקנית בסדרת טלוויזיה (קומדיה או מחזמר). היא עזבה באמצע העונה השלישית של התוכנית. הרשת הצהירה כי "החליטה ללכת לכיוון יצירתי אחר עם כמה מהדמויות שלה". ה"הוליווד ריפורטר" דיווח כי "כמה מחברי צוות המשנה של הסדרה, כולל שרם, טד לוין וג'ייסון גריי-סטנפורד, ניסו לנהל משא ומתן מחדש על תנאי החוזים שלהם" וציינו את עזיבתה של שרם כעדות ל"קו הקשה של התעשייה נגד שחקנים המבקשים העלאה שאינם חיוניים להצגה". לוין וגריי-סטנפורד נשארו בתוכנית. נטלי טיגר, בגילומה של טריילור האוורד, החליפה את דמותה כעוזרת של מונק. שרם הופיעה בהופעת אורח בפרק אחד בעונה השמינית והאחרונה של התוכנית, שכותרתו "מר מונק ושרונה".
ב-2016 הייתה מועמדת יחד עם הקאסט של הסרט "Moments of Clarity" לפרסי הקולנוע מאבריק למשחק האנסמבל הטוב ביותר.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Fathers & Sons | טרי |  |
| 1992 | ליגה משלהן | אוולין גרדנר |  |
| 1993 | The Night We Never Met | עובדת בבית מרקחת |  |
| 1993 | My Family Treasure | אלכסנדרה הצעירה |  |
| 1994 | Chasers | פלו |  |
| 1994 | Full Cycle | סופי |  |
| 1996 | Caught | איימי |  |
| 1996 | The Pallbearer | לורן |  |
| 1996 | Marvin's Room | ג'נין |  |
| 1996 | One Fine Day | מרלה |  |
| 1998 | Kissing a Fool | ויקי פלם |  |
| 1998 | Cleopatra's Second Husband | היילי מארס |  |
| 2001 | The Tag | ג'ינה | סרט קצר |
| 2002 | Unconditional Love | מלצרית |  |
| 2004 | The Sure Hand of God | כריסטין ביגבי |  |
| 2006 | A-List | סמנת'ה |  |
| 2016 | Moments of Clarity | השוטרת לורי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Long Island Fever | פני | סרט טלוויזיה |
| 1999 | G נגד E | אני | פרק: "Gee Your Hair Smells Evil" |
| 2001 | Destiny |  | סרט טלוויזיה |
| 2001 | Strong Medicine | ג'ונו בובואר | פרק: "תיקון" |
| 2001 | רוזוול | באני | פרק: "סודות ושקרים" |
| 2001–2002 | פליסיטי | ריטה | פרקים: "Moving On", "A Perfect Match", "The Paper Chase" |
| 2002–2005, 2009 | מונק | שרונה פלמינג | תפקיד ראשי עונות 1–3, עונה 8 אורחת |
| 2005 | Kitchen Confidential | ריס ריידר | פרק: "גלות ברחוב הראשי" |
| 2006 | Thief | לילה גרנוויל | מיני סדרת טלוויזיה |
| 2007 | You've Got a Friend | ג'קי נלסון | סרט טלוויזיה |
| 2009 | הלוחשת לרוחות | ג'ודי | פרק: "הג'וינט הזה רדוף" |
הערות שוליים

↑  Chollet, Laurence. "A shining bit between the stars", The Record, July 16, 1992. Accessed January 18, 2023, via Newspapers.com. "All that attention has elevated Schram, a 23-year-old from Mountainside in Union County, into what could be called a league of her own.... The sports part came pretty easily, as Schram has played competitive tennis since she was 10, starred at Jonathan Dayton High School in Springfield, and eventually won a tennis scholarship to the University of Maryland."
↑  Paul Cardoso, Bitty Schram Married, Husband, Net Worth, Height, Body Net Worth, Buzz, ‏2022-04-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Laughter on the 23rd Floor details, ibdb.com; accessed September 6, 2015.
↑  Wallenstein, Andrew (31 באוגוסט 2004). "No Sharona — Bitty Schram leaves 'Monk'". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-5 באפריל 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Summer TV sizzles with new shows and returning favorites (אורכב 02.04.2012 בארכיון Wayback Machine), Boston Herald; accessed September 6, 2015.
↑  Laman, Allen (19 ביוני 2017). "Welcoming back 'A League Of Their Own'". Dubois County Herald. נבדק ב-2018-04-26. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4812 8231  LCCN: no2003035432  VIAF: 14455962   WorldCat (עם VIAF): 14455962
ישראל בנקיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1943 ברה"מ 
 פטירה:  20 באוגוסט 2014 (בגיל 71 בערך) 
 לאום:  ישראלית
 תחום יצירה:  קדרות
 
כדים של ישראל בנקיר
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ישראל בנקיר (1943 – 20 באוגוסט 2014) היה קדר ישראלי, יליד ברית המועצות.
ביוגרפיה

ישראל בנקיר, נולד בברית המועצות בשנת 1943. הוריו, יוסף ופסיה בנקיר, היו פולנים, שכנראה ברחו לשטח ברית המועצות בזמן מלחמת העולם השנייה. במאי 1950 עלתה המשפחה לישראל מפולין, דרך איטליה באוניה 'קוממיות' (לשעבר: 'לקוממיות'). בתחילה נשלחה המשפחה לשער העלייה, ולאחר מכן התיישבה בכפר סמיר שבחיפה. המשפחה התגוררה בבית של משפחת עטאללה, שהקימה בכפר גם סדנת קדרות ("פאחורה"). שם, החל בנקיר ללמוד קדרות אצל רג'א עטאללה בסדנה, והלך לבית ספר בטירת הכרמל.
בשנת 1959 היגרה משפחתו לסאו פאולו, ברזיל, בשל מצוקה כלכלית. בנקיר, שלא המשיך בלימודיו בשל קשיים אלו, החל בלימודי ציור באופן פרטי, ואחרכ למד קדרות בסדנת הקרמיקה של האגודה לאמנויות יפות ואצל קדרים מקומיים, ובהם מורה ממוצא אוסטרי. עם שובו לישראל, בשנת 1965, עבד כשנתיים בבית החרושת לפיד בתל אביב-יפו כפועל היוצק לתבניות מוכנות. לאחר מכן עבר להתגורר בחיפה, שם עבד תקופה קצרה בבית החרושת נעמן.
לפרנסתו, בנקיר עבד בדואר במשך כ-30 שנה, עד ליציאתו לפנסיה מוקדמת ובמקביל יצר קדרות בבביתו, ומאוחר יותר בסדנה פרטית שרכש. עבודותיו, ביקשו להוות המשך של הקדרות המסורתית. בתחילה, בהשפעתה של חנה חר"ג צונץ, התמחה בטרה סיגילטה, אותה יצר בעזרת מחקר ואיתור מרבצי חומר מתאימים בישראל. גם את התנורים לשרפה בנה בעצמו. בשנות ה-80 של המאה ה-20 החל לעבוד על האובניים גם בפורצלן, אותו הרכיב בעצמו ושרף בטמפרטורות של 1250-1230 מעלות צלזיוס ובחיזור. בין היתר השתמש בזיגוגים שונים ובהם 'סלדון', 'טנמוקו' וגוונים של 'פריחת האפרסק', ובשימוש בלסטרים.
תערוכות יחיד

1975 מוזיאון הקרמיקה - קריית מוזיאון הארץ, רמת אביב, תל אביב-יפו [דפדפת]
2001 "ישראל בנקיר: צורות וצבעים - קדרות אבניים", מוזיאון וילפריד ישראל לאמנות ולידיעת המזרח, קיבוץ הזורע
2015 "... אפילו לא לפרחים", המבשלה לאומנויות הקרמיקה, קריית טבעון
2017 "כדים: ישראל בנקיר", בית בנימיני, המרכז לקרמיקה עכשווית, תל אביב-יפו
2019 Art 192, עכו
2019 מוזיאון גני סוג'או, סין
הערות שוליים

1 2  ראו: יעל הורוביץ, "סיפורה של משפחת הקדרים בכפר סמיר בחיפה", באתר חי פה, 6 בספטמבר 2021
1 2  ראו:  ברפמן, אורה, "חימר ביד היוצר", כלבו, 7 בספטמבר 2001, עמ' 117-116
↑  ראו: לב, יעל, "ישראל בנקיר: דרך ארוכה על אבניים", קדרות, עלון מס. 12, ספטמבר 1989, עמ' 20
↑  ראו: בנקיר, ישראל, "עבודה בחרסינה", קדרות, עלון מס. 11, אפריל 1986, עמ' 15-13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271844  NLI: 987007524993205171  VIAF: 308271691   WorldCat (עם VIAF): 308271691
יראון

| --- | --- |
חדר האוכל של הקיבוץ
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגליל העליון
גובה ממוצע: ‎680 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 402 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 389 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) יראון(למפת אצבע הגליל רגילה) יראון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יראון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יראון33°04′39″N 35°27′19″E﻿ / ﻿33.0774001381616°N 35.4551582357937°E﻿ / 33.0774001381616; 35.4551582357937  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגליל העליון באדום - יראון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10
http://www.yiron.org.il
יִרְאוֹן הוא קיבוץ באזור הצפון בתחום המועצה האזורית הגליל העליון. הוא משתייך לתנועה הקיבוצית המאוחדת. הקיבוץ הופרט לאחרונה[דרושה הבהרה].
שם הקיבוץ

היישוב נקרא על שם יִרְאוֹן המקראית (יהושע י"ט ל"ח), מערי המבצר שבצפון נחלת שבט נפתלי. השם נשתמר בשמו של הכפר הלבנוני הסמוך ממערב, יארון, מן העֵבר השני של הגבול.
יש המזהים את השם יראון בכתובת עתיקה המפרטת את כיבושי תגלת פלאסר השלישי מלך אשור ומתוארכת למאה השמינית לפני הספירה. הזיהוי מתקבל על הדעת לאור הימצאות שרידי יישוב קדום בשני תילים ידועים באותו אזור הנזכרים אף הם באותה הרשימה – קדש וחצור. שניהם נזכרים גם בכיבושי מלך אשור במקרא (מלכים ב טו, כט).
רקע היסטורי

הקיבוץ הוקם לאחר מלחמת העצמאות ב-20 במאי 1949 בידי יוצאי חטיבת יפתח של הפלמ"ח (מהכשרת דפנה של תנועת הצופים העבריים), מספר לוחמים יוצאי גדוד מוריה (לוחמי חי"ש) ובוגרי תנועת הנוער "דרור - החלוץ" שעלו ממצרים. הקבוץ הוקם על חורבות הכפר הערבי צלחא (ער'), כאחד משורת היישובים שחיזקו את קו הגבול עם לבנון. מקימי היישוב, יוצאי הפלמ"ח, היו חבריהם של הנופלים בכיבוש מצודת כ"ח ובקיבוץ מתקיימות אזכרות שנתיות לזכרם.
במאי 1950 אושר צירופו למסגרת הקיבוץ המאוחד. בשנת 1953, על רקע משפטו של מרדכי אורן, חבר השומר הצעיר שהואשם בפראג כמרגל מערבי, נוצרו חילוקי דעות במפ"ם בין המצדדים בגישה הסובייטית בהנהגת משה סנה ו"חטיבת השמאל" לבין המצדדים בזכאותו של אורן. בינואר 1953 העבירה מזכירות תנועת הקיבוץ המאוחד החלטה בה נקבע כי:
חברים המשתייכים לארגונים פוליטיים מפלגתיים הנוגדים את יסודות הציונות הסוציאליסטית של הקיבוץ, והמצדיקים את דין פראג על הציונות ומדינת ישראל - אינם יכולים להיות חברים בקיבוץ המאוחד.
בעקבות החלטה זו גורשו מקיבוצים אחרים תומכי משה סנה ו"חטיבת השמאל", שלרוב היוו מיעוט, ובהצבעת שאר חברי הקיבוץ אולצו לעזוב. בקיבוץ יראון היה כמעט שוויון בין שתי הקבוצות, אך בהתאם להחלטת מזכירות הקיבוץ המאוחד, גורשה קבוצת "השמאל" מיראון. על מנת לזרז את העזיבה, נקט הרוב ביראון אמצעים ברוטליים, כולל חטיפת איש המיעוט. אחרי שביתת רעב בת יומיים עברו 28 חברים ליד חנה בפברואר 1953. בעקבות זאת סבל הקיבוץ ממיעוט חברים ונזקק לסיוע בכוח אדם. במשך השנים הצטרפו לקיבוץ גרעינים מתנועת הנוער העובד והלומד, מתנועת הצופים, בני קיבוצים ומשפחות מהארץ ומחו"ל.
מקורות הכנסה

לאחר השנים הראשונות הקשות, משק יראון פיתח במרוצת השנים מקורות הכנסה מגוונים שהובילו אותו להצלחה כלכלית. מקור ההכנסה העיקרי הוא מפעל "פסקל טכנולוגיות", הפועל באזור התעשייה במעלות. בנוסף, מפעל הרוכסנים הוותיק "פסקל רוכסנים", ענפי גידולי השדה, מטעי נשירים (תפוחים, אגסים, דובדבנים וקיווי) משתלה המתמחה בעצים נדירים, ומפעל "רהיטי יראון" המתמחה במוצרים להרכבה עצמית לרשתות שיווק.
ענף התיירות מכיל את "אגם חי", פינת חי לליטוף מסביב לאגם טבעי קטן. בעלי חיים המסתובבים חופשי הם איילים אדומים, איילים נקודים, ארנבונים, עופות, סוסי פוני ועוד.
ביראון 38 חדרי אירוח "שלווה על ההר".
בשנת 2000 הוקם "יקב הרי גליל" בשיתוף עם יקבי רמת הגולן, מבנה היקב המצופה בעץ אלון ונירוסטה, משלב בין התפיסה המסורתית של תעשיית היין לחדשנות "הייטקית". היין המשובח מיוצר מכרמים שנטועים בהרי הגליל העליון וזוכה בתחרויות יין בארץ ובעולם.
טיילת הפסלים

בצידו המזרחי של הקיבוץ ממוקמת אנדרטת "הכשרת דפנה" לזכר 16 חברים שנהרגו בקרבות מלחמת השחרור. מהאנדרטה מובילה טיילת פסלים אל אנדרטה לזכר איילת לנגר אלקובי שנהרגה בפיגוע רצחני של מחבל מתאבד ב-19 באוקטובר 1994 בעת נסיעה בקו 5, סמוך לדיזנגוף סנטר שבתל אביב.
ראו גם

יראון (עיר מקראית)
נחל יראון
גלריה

האגם חי
פסל הרעות, מעשה ידי עמנואל הצופה
פסל מעשה ידי צביקה קנטור
הבית ליד הגבול מעשה ידי סלו שאול
ערוץ מעשה ידי גדעון גכטמן
הסף מעשה ידי מאשה יוזפפולסקי
טיילת הפסלים - מבט כללי
מראה ביקבי הגליל
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מקום בלב (משמעויות שמות ישובים בקווי העימות), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  בן הגליל, יראון, דבר, 3 באוגוסט 1949
↑  יישוב צופי פלמ"ח בצפון, דבר, 8 ביוני 1949
↑  4 שנים לנפילת כ"ח חברי פלמ"ח, דבר, 7 באפריל 1952
↑  יוסף אוליצקי, נפתחה מועצת הקיבוץ המאוחד, דבר, 7 במאי 1950
1 2  אלי צור, "הנהגת הקיבוץ מול השמאל ב'משבר סנה', בתוך: עיונים בתקומת ישראל: מאסף לבעיות הציונות, היישוב ומדינת ישראל - עיונים בתקומת ישראל: כרך 5: עורך: פנחס גינוסר, מכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גורין בנגב 1995
↑  רענן לוריא, כך גורשו אנשי יראון - במכות וצעקות עם משטרה וסקנדלים, מעריב, 1 במרץ 1953
↑  "יד-חנה" תקלוט את יוצאי "יראון", דבר, 25 בפברואר 1953
28 חברי קיבוץ יראון שסירבו לגנות משפט הצדק בפראג - נושלו מבתיהם, קול העם, 25 בפברואר 1953
↑  י. שיוו, מועצת הקיבוץ המאוחד דנה בבעיות חבריתות ומערכת הבחירות, דבר, 12 ביוני 1955
במשקי ספר בגליל, דבר, 19 באפריל 1960
↑  110 בני נוער הצטרפו ליראון, דבר, 9 באפריל 1961
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467853405171  SUDOC: 031264808  VIAF: 126148570644924311272   WorldCat (עם VIAF): 126148570644924311272
יאיר הופמן (חוקר המקרא)

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1937 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  22 בנובמבר 2019 (בגיל 82) 
 ענף מדעי:  מקרא וספרות
 מקום מגורים:  אלפי מנשה 
 מקום קבורה:  כפר סבא 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  יעקב שלום ליכט 
 תרומות עיקריות
 חקר המקרא
 
יאיר הופמן (29 באפריל 1937 – 22 בנובמבר 2019) היה פרופסור בחוג למקרא, באוניברסיטת תל אביב. מחקריו ופרסומיו המדעיים עסקו בספרות הנבואה, בהיסטוריוגרפיה מקראית, בספרות החכמה, בספרות המזמורים במקרא ובמזרח התיכון הקדום ובתאולוגיה מקראית.
ביוגרפיה

יאיר הופמן נולד בתל אביב בשנת 1937 למלכה ולאליהו הופמן, שבשנת 1929 עלו ארצה כחלוצים מקרקוב שבפולין עם תנועת הנוער "עקיבא". בהיותו בן שנה לקחוהו הוריו לקרקוב לביקור, בניסיון לשכנע את בני המשפחה לעזוב את פולין ולעלות לארץ. ניסיון השכנוע לא צלח, וכל המשפחה שנותרה בפולין נספתה בשואה. בגיל שנתיים עבר עם הוריו לגור בשכונת שיינקין, לימים חלק מגבעתיים, ושם גר עד גיוסו לצבא. את לימודיו עשה ברמת גן, בבית הספר היסודי יהל"ם ובבית הספר התיכון אוהל שם, שם קיבל את תעודת הבגרות. הצטרף לצופי רמת גן כחניך, ולאחר מכן כמדריך. עם סיום לימודיו התיכוניים היה הופמן חבר גרעין הצופים 'אל-ניר', התגייס לנח"ל, שרת בנח"ל המוצנח. יחד עם כל הגרעין הצטרף לקיבוץ תל-קציר.
לאחר השחרור מהצבא חזר לגבעתיים, ושם נישא לחברתו לגרעין בלהה לפין. הוא החל לעבוד כמורה ממלא מקום בבתי ספר יסודיים, לימד את כל המקצועות בכל הכיתות, מכיתה א' עד כיתה ח'. תוך כדי כך למד בעצמו לבחינות הסמכה להוראה, עבר אותן בהצלחה, וקיבל תעודת הוראה ממשרד החינוך. במקביל נרשם בשנת 1959 ללימודי מקרא וספרות באוניברסיטת תל אביב, שזה עתה הוקמה. בשנת 1962 קיבל תואר בוגר בספרות עברית ובמקרא, ותעודת הוראה לבית ספר תיכון. בשנת 1967 קיבל תואר מוסמך במקרא.
תוך כדי לימודיו באוניברסיטה לימד הופמן בבית הספר היסודי בקיבוץ עינת (שנתיים), בתיכון עירוני ט' בתל אביב (שנתיים). הוא הקים עם מספר חברים את 'גימנסיה גורדון' בתל אביב, בה לימד ואותה ניהל במשך שש שנים, עד לקבלת קביעות, בשנת 1978, בחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1974 הוכתר כדוקטור לפילוסופיה, באוניברסיטת תל אביב. את התזה כתב בהדרכת פרופסור יעקב שלום ליכט בנושא "הנבואות על הגויים במקרא".
החל משנת 1967 ועד לפרישתו לגמלאות בשנת 2007 בדרגת פרופסור אמריטוס לימד הופמן בחוג למקרא באוניברסיטת תל אביב, היה פעמיים ראש חוג (בשנים 1985 - 1982 ;1991 - 1990), עמד בראש התוכנית לב"א כללי במדעי הרוח (1989 - 1988), היה ראש בית הספר למדעי היהדות ע"ש חיים רוזנברג (2002 - 1998). כמו כן, עמד בראש החוג למקרא במכללת בית ברל (1975 - 1973) ובמכללת סמינר הקיבוצים, תל אביב (1982 - 1978 ;1990 - 1989 ;2000 - 1996).
הופמן לימד באוניברסיטאות בדרום אפריקה במחלקה לעברית באוניברסיטת קייפ טאון בשנת 1981 (University of Cape-Town), בארצות הברית במחלקה לעברית באוניברסיטת ויסקונסין במילווקי בשנת 1986 (University of Wisconsin, Milwaukee), ובאוניברסיטת אורגון יוג'ין, במחלקה לדתות, בתוכנית יהדות בשנת 2006 (University of Oregon, Eugene). בנוסף הוא לימד בקנדה, במחלקה לתאולוגיה באוניברסיטת אלברטה, קלגרי בשנת 1993 (University of Calgary, Canada) והוזמן כחוקר אורח לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי (Department of Near Eastern Studies, UC Berkeley, USA, 1980), סיאטל (Jackson School of International Studies, University of Washington, Seattle, USA, 1998) וסידני אוסטרליה (Department of Hebrew, University of Sydney, Australia, 2005)
הופמן השתתף בעשרות כנסים וסימפוזיונים מדעיים בישראל, באירופה, בארצות הברית, באוסטרליה ובדרום אפריקה. הדריך תלמידי מ"א ודוקטורנטים רבים, המלמדים היום באוניברסיטת תל אביב ובמכללות אקדמיות.
בשנת 2007 נבחר הופמן לעורך של 'בית מקרא', כתב העת הוותיק והיחיד בישראל לחקר המקרא בהוצאת מוסד ביאליק.
בשנת 1983 היה אחד מראשוני המתיישבים באלפי מנשה. נפטר ב-22 בנובמבר 2019, והובא למנוחות בבית העלמין פרדס חיים בכפר סבא.
מחקרים ופרסומים

הופמן חיבר וערך שבעה עשר ספרים, למעלה ממאה מאמרים וערכים אנציקלופדיים בתחום המקרא ומחקרו, כמו גם מאמרי ביקורת בעברית ובאנגלית.
מחקרים ופרסומים > הנבואות על הגויים במקרא

בספרו "הנבואות על הגויים במקרא" (הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב 1977), הראה הופמן, בניגוד למה שהיה מקובל עד אז במחקר המקרא, שנבואות הפורענות לגויים במקרא לא היו בהכרח לאומניות, אלא באו לבטא את האוניברסליות של אלוהי ישראל כאדון ההיסטוריה העולמית וכמנהיגה. חקירת הנבואות על הרקע ההיסטורי של זמני חיבורן הביאה אותו למסקנה שדברי פורענות לגוי זה או אחר, בהִתפרשָׁם על רקע זמנם, רמזו אף לפורענות, ולאו דווקא לישועה לישראל. מחקר זה תרם לשינוי הגישה במחקר כלפי סוגה נבואית זו. התברר שאין זו סוגה בעלת מסר 'לאומני', כביכול, הסותר את המוסר הנבואי. אין אפוא מקום לטענה, שהייתה מקובלת במחקר, שנבואות הגויים לא חוברו על ידי הנביאים שבספריהם הן משובצות, אלא על ידי עורכים מאוחרים. אדרבא, חלק גדול מהן חובר על ידי הנביאים להם הן מיוחסות, ואין הן מנוגדות למוסר הנבואי.
מחקרים ופרסומים > יציאת מצרים באמונת המקרא

בספרו "יציאת מצרים באמונת המקרא" (הוצאת מפעלים אוניברסיטאים, תל אביב, 1983), מתייחס הופמן לכל האזכורים של יציאת מצרים במקרא. תוך כדי בחינתם וקביעת זמנם, הוא הצביע על התפתחות מסורת יציאת מצרים מסיפור שבטי מצומצם למסורת בישראל (ממלכת הצפון). לאחר כיבוש שומרון בידי האשורים והגליית חלק מתושבי הממלכה אימצה ממלכת בית דוד בירושלים את המסורת, ואף נתנה לה מעמד מכונן. בית המלוכה ראה בה כלי נוח לאיחוד מחדש של כל העם, ומכשיר פוליטי יעיל לביסוס הרפורמה הדתית של יאשיהו בשנת 621 לפסה"נ. בעת הגלות התעצמה המסורת והייתה למיתוס מכונן בעל מעמד של טיפולוגיה, כלומר אירוע של גאולה בעבר המבשר את גאולת ישראל בעתיד. הופמן סבור שמעמדה של מסורת יציאת מצרים לאורך הדורות נקבע כתוצאה מתהליכים פוליטיים וחברתיים בממלכת הצפון ובממלכת יהודה ובתקופת הגלות בבבל. התמונה ההיסטורית-התרבותית שנפרשה בספר השפיעה על חקר יציאת מצרים ועל הבנת הרקע ההיסטורי-פוליטי של שלבי התפתחותה.
מחקרים ופרסומים > שלמות פגומה – ספר איוב ורקעו

ספרו "שלמות פגומה – ספר איוב ורקעו" (הוצאת מוסד ביאליק 1995; נוסח אנגלי A Blemished Perfection, The Book of Job in Contex, Sheffield Academic Press, Sheffield, 1996) הוא מחקר רב תחומי, המשלב בתוך חקר המקרא הקלאסי גם תאולוגיה, ספרות המזרח הקדום, תורת הספרות החדשה, לינגוויסטיקה, אמנות פלסטית ומוזיקה. לדעת הופמן ספר איוב הוא בעיקרו של מחבר אחד, לרבות הפרולוג והאפילוג, והוא ביטוי לאחדות של צורה ותוכן באמנות: המבנה הפגום, כביכול, של הספר, נראה למחבר כדרך המתאימה ביותר להציג את לבטיו האמוניים של איוב ואת ספקותיו באשר לצדקת האל. הספר מצביע על השפעות של הספרות המצרית והמסופוטמית על ספרות המקרא ועל מחבר ספר, איוב, שחי ככל הנראה בבבל בתקופת הגלות. היצירות המצריות והמסופוטמיות שיש להן נגיעה לספר מובאות בספר בתרגום לעברית.
מחקרים ופרסומים > התאנים הטובות: גלות יהויכין ומורשתה

הספר "התאנים הטובות: גלות יהויכין ומורשתה" (ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2018, 617 עמודים) הוא המחקר המקיף היחיד על גלות יהויכין, שבה הגלה נבוכדנאצר השני מלך בבל בשנת 598 לפסה"נ מירושלים לבבל את המלך יהויכין ומשפחתו ועמם אלפי יהודים. הספר מתמקד בשני מרכזי הגולים, עיר הבירה בבל, והמושבה תל אביב, על נהר כבר, באזור ניפור, שבה פעל יחזקאל הנביא. לאחרונה התגלו לוחות חמר של כתבי יתדות שמקורם בסביבה זו, ובהם שמות עבריים של יישובים חקלאיים, כגון 'עיר יהודה' 'בית נשר' ושמות עבריים של מתיישבים. לטענת המחבר ראשוני המתיישבים במושבות אלו היו מגולי יהויכין, ולאחר 11 שנים, בעקבות חורבן ירושלים ומקדשה, הצטרפו אליהם גולי החורבן שגלותם מכונה גלות בבל. הספר בוחן את אסטרטגיות ההישרדות של שתי קהילות גולי יהויכין, עוקב אחר קשריהן עם ירושלים, ומראה שגלות יהויכין שמשה מצע לקליטתם של גולי החורבן בשנת 586 לפסה"נ. התשתית הכלכלית, החברתית והדתית שפיתחו גולי יהויכין ריככה את הלם הגלות של פליטי החורבן והקלה על קליטתם בגולה. גולי יהויכין ערכו ספרי מורשת כמו התורה, נביאים ראשונים ואחרונים ועוד, ואף הוסיפו בהם קטעים שהם חיברו, ששיקפו את מצבם בגלות. הם הוכיחו שניתן להמשיך בחיי יצירה לאומית בגלות אף ללא מקדש. אלמלא הם ספק אם גולי החורבן היו יכולים להיקלט ולשמור על צביונם הלאומי והדתי, וספק אם לכורש היה טעם לפרסם את "הכרזת כורש" משנת 538 לפסה"נ שקראה לגולים לשוב לירושלים ולבנות מחדש את המקדש.
הדימוי "תאנים טובות" לגוליי יהויכין נטבע על ידי ירמיהו הנביא (ירמיה כד 2–3), ובא לעודדם ולחזקם בגלות. בדיעבד התברר, שאכן תרומתם להמשך קיומו הלאומי והדתי של העם הייתה מכרעת.
מחקרים ופרסומים > תאולוגיה מקראית

ביטוי לעיסוקו של פרופ' הופמן בתאולוגיה מקראית יש בין השאר, בחמשת הספרים שערך יחד עם פרופ' הנינג גרף רבנטלוב (Henning Graf Reventlow, Bochum University, Germany) תחת כותרת המשנה "…In Jewish and Christian Tradition". בכל אחד מן הספרים נאספו מאמרים של חוקרים מאוניברסיטאות בישראל ובוכום בעיקר מתחומי המקרא, הברית החדשה, מגילות מדבר יהודה, תאולוגיה. מחקרים אלה עובדו למאמרים מהרצאות שניתנו בכנסים דו-שנתיים שנערכו לסירוגין באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בוכום.
מחקרים ופרסומים > תאולוגיה מקראית > Justice and Righteousness

בספר זה 15 מאמרים מתחומי המקרא, התלמוד, הברית החדשה. במוקד רוב המאמרים בעיית התיאודיציה.
מחקרים ופרסומים > תאולוגיה מקראית > Creation

בספר זה 14 מאמרים שעניינם מסורות הבריאה במקרא והשפעותיהן המאוחרות. המאמרים נחלקים לשלושה חלקים: המקרא, היסטוריה דתית והיהדות המוקדמת, ותאולוגיה סיסטמטית.
מחקרים ופרסומים > תאולוגיה מקראית > The Problem of Evil and its Symbols

בספר זה 14 מאמרים שמתמקדים בבעייתיות התאולוגית של קיום הרוע בעולם. המאמרים נחלקים לארבעה חלקים: המקרא, תולדות הדת והיהדות, בעיות סיסטמטיות, ספרות מודרנית.
מחקרים ופרסומים > תאולוגיה מקראית > Religious Responses to Political Crises

בספר זה 10 מאמרים שעניינם התמודדות הספרות הדתית עם משברים מדיניים. בספר 10 מאמרים הנחלקים לשלושה חלקים: המקרא, היהדות המוקדמת והתקופה הרומית, והתקופה המודרנית.
מחקרים ופרסומים > תאולוגיה מקראית > The Decalogue

בספר זה 10 מאמרים הדנים בהיווצרות עשרת הדברות ובהשפעתן על התרבות והחשיבה הדתית החל מתקופת המקרא דרך הגותם של אוגוסטינוס ומרטין לותר ועד לחינוך בן זמננו.
מחקרים ופרסומים > ספרים וחיבורים נוספים

הופמן פירש בסדרת "עולם התנ"ך" (הוצאת רביבים, רמת גן), את הספרים ירמיה (1983), ישעיה (1986), ואת הקובץ הרביעי של ספר תהילים, פרקים צ'-ק"ו (1995).
ערך את האנציקלופדיה הישראלית לתנ"ך (3 כרכים, הוצאת מסדה, רמת-גן) 1988.
הספר "סוגיות בחקר המקרא" עוסק מתוך גישה ביקורתית בשאלות חיבור המקרא ועריכתו עד לגיבוש הסופי של נוסח המסורה.
שני פירושים מדעיים של הופמן יצאו בסדרת "מקרא לישראל", פירוש מדעי למקרא, בהוצאת עם עובד ומאגנס, תל אביב - ירושלים: "ספר ירמיה עם מבוא ופירוש" (שני כרכים, 2001); "ספר מיכה עם מבוא ופירוש" (2017). בפירוש לספר ירמיה מצדד הופמן בדעה שספר ירמיה הוא אנתולוגיה של נבואות, סיפורים ומזמורים שרק חלק מהם של ירמיהו, וחלק אחר של עורכים מאוחרים מן התקופה שלאחר חורבן המקדש. הוא מראה שנבואות מאוחרות שיוחסו לירמיהו נכתבו במגמה לחזק את רוחם של הגולים בבבל, בהראותן, שכשם שנבואות החורבן של ירמיהו התגשמו, כך גם תתגשמנה נבואות הישועה שלו. אף בפירושו לספר מיכה מחזיק הופמן בדעה שהספר הוא אנתולוגיה של נבואות. בסיס האנתולוגיה היה קובץ נבואות של מיכה המורשתי בן המאה השמינית לפסה"נ, ועליו נוספו בשלבי עריכה שונים נבואות מתקופת הרפורמה הפולחנית של יאשיהו בשנת 621 לפנה"ס, מתקופת גלות יהויכין ומתקופת שיבת ציון. את הספר חותם מזמור, כדוגמת מזמורי ספר תהילים, שנכתב כאפילוג לספר כולו.