stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחברת המוות
הדמויות > דמויות משניות

מאט - לא ידוע אם זה שמו האמיתי. גדל גם הוא בפניימיה יחד עם ניר ומלו. מאט נראה רק לזמן קצר בסדרה כי הוא נראה חשוד ונורה על ידי המשטרה. מאט נראה מעשן והוא אוהב משחקי וידאו.
סאצ'יקו יאגאמי - אימו של לייט.
סאיו יאגאמי - אחותו הקטנה של לייט, אינה חכמה כמו אחיה הגדול. היא נעזרת בו להכנת שיעורי הבית שלה. מעדיפה לבלות את זמנה בצפייה בטלוויזיה. במהלך הסדרה נחטפה על ידי מלו ושוחררה.
וואטארי - איש הקשר של L עם העולם החיצון, מלווה אותו מאז גיל צעיר. אחראי לסיפוק ציוד ומכשירים לצוות החקירה ונאמן מאוד לאדונו. הוא נחשב לאדם עשיר ומפורסם מאוד, ומנהל בית יתומים הקרוי על שמו. נרצח בהמשך הסדרה על ידי רם.
ג'לווס - שיניגאמי. היה מאוהב במיסה אך לאחר שהשתמש במחברת שלו כדי להרוג אדם שניסה להרוג את מיסה, הוא מת והפך לחול. ראם, שנכחה במקום באותו הרגע, לקחה את מחברת המוות שלו ונתנה אותה למיסה, בטענה שמשום שג'לווס השתמש במחברת כדי להציל את חייה, כל תוחלת חייו הנותרים ומחברת המוות שייכים כעת לה.
שידו -שיניגאמי, שמחברתו נלקחה על ידי ריוק שרימה אותו ואת מלך השיניגאמי, הוא נראה כי הוא אוהב שוקולד לאחר שמלו נותן לו לטעום כדי להשתיק אותו, הוא הגיע לכדור הארץ כדי לקחת את המחברת שלו בחזרה, לבסוף הוא מצליח ולוקח את המחברת שלו ולא נראה יותר מאז.
מחברות המוות שבעלילה

בעת הגיעו של ריוק לאדמת עולם בני האדם, היו שתי מחברות מוות על אדמת בני האדם: אחת המוחזקת אצל ריוק ובבעלותו ואחת בבעלות לייט.
כשנתנה ראם למיסה את מחברתו של ג'לווס, היא הוסיפה לכדור הארץ מחברת אחת. בנוסף, הביאה איתה ראם את מחברתה-שלה.
בסוף הסאגה הראשונה הורגת ראם את וואטארי ואת L, והמחברת נשארת באפרה. לייט לוקח את המחברת והופך להיות בעליה הרשמיים.
מאוחר יותר, בחלק השני של הסדרה, מגיע שידו, שיניגאמי שממנו נלקחה מחברת המוות על ידי ריוק, ולוקח עמו את המחברת חזרה לעולם השיניגאמי. בכך הוא מותיר בעולם בני האדם 3 מחברות בלבד.
המאנגה

המאנגה הופצה במגזין השבועי Shonen Jump בין השנים 2003–2006 והסתיימה בכרך 12 (פרק 108). המאנגקה המסתורי/ת של הסדרה, טסוגומי אוהבה, לא הייתה ידועה לציבור ויש חשד כי "טסוגומי אוהבה" זה שם העט של הירושי גאמואו, שעבד בעבר על מאנגות קודומו (לילדים) ועקב המעבר לז'אנר בוגר הוחלט להשתמש בשם עט. את המאנגה אייר טקאשי אובאטה שעבד בין השאר על המאנגה של היקארו נו גו ו-Blue Dragon.
המנגה לא שונה בהרבה מהאנימה, אף על פי שיש הבדלים:
באנימה האווירה אפלה יותר ומותחת יותר.
במאנגה ישנם קטעים לא צפויים.
יוצרי האנימה הוסיפו מספר קטעים שלא היו במנגה המקורית. דוגמה אחת לכך היא המחשבות של הדמויות, שהוספו לאנימה על מנת להפוך את האווירה לאפלה יותר.
הטירוף הנפשי של לייט חזק יותר באנימה. במאנגה, לייט צפוי פחות וחברותי יותר מאשר באנימה.
חלקה השני של העלילה, כפי שמופיע במאנגה, מקיף הרבה יותר מזה שמופיע באנימה. חלק זה מכיל סיפור שלם, שאינו קשור כלל לסיפור הרקע של קירא נגד N.
בסוף האנימה, לייט נפצע משתי יריות של מאטסודה, עמיתו לחקירה. פצעים אלה כמעט ומשתקים אותו כליל. מיקאמי טרו, הרואה בנפילת האדם אותו ראה כאל, לא עומד בכך ושולח יד בנפשו. לייט מנצל את המהומה שקמה ובורח. הוא הולך בשדה הנטוש, תוך שהוא הוזה, ומגיע למבנה עזוב. ריוק, היושב על גג המבנה, מזכיר ללייט את מה שאמר לו בהתחלה: כאשר יגיע זמנו של לייט, יהיה זה ריוק אשר יכתוב, במחברתו-שלו (של ריוק), את שמו של לייט, ושזהו ההסכם בין השינאגמי שהפיל את מחברתו אל עולם בני האדם עם האדם הראשון שהשתמש באותה המחברת. ואכן, רגע לפני סוף הסדרה, כותב ריוק את שמו של לייט, ומזכיר לו כי מי שמשתמש במחברת המוות לא מגיע לא לגן העדן ולא לגיהנום, אלא ל"כלום" Nothingness. 
 בסוף המאנגה, לעומת זאת, יוצא לייט מכלל שליטה ומבקש מריוק להרוג את N ואת כל מי שאיתם בחדר. ריוק אכן מתחיל לכתוב במחברתו, אבל לא את שם הנוכחים אלא את שמו של לייט בלבד. ריוק מזכיר ללייט את מה שאמר לו בהתחלה, ואז מוסיף כי גן העדן והגיהנום כלל אינם קיימים. לייט פשוט נשכב על הקרקע, ומת.
הפרק האחרון באנימה הוא הפרק בו מת לייט. במנגה, לעומת זאת, ישנו פרק נוסף, המתרחש שנה לאחר מותו של לייט. בפרק זה מתואר עולם, ש"חזר לסורו" לאחר שהשתחרר מאימתו של קירא: אנשים נוסעים בפראות בכבישים, יש גנבים ויש פושעים. מאטסודה וחברו דנים במאורעות שחלפו בשנה האחרונה, מאז מותו של לייט. תוך כדי אנו מבינים ש- N, ניר, ממלא את מקומו של L. 
 בסוף הפרק רואים את עדת המאמינים של קירא הולכים לעבר מקום מסוים, כנראה סוג של מקדש, ואת אחת התומכות מדליקה נר לזכרו.
האנימה נבנתה עם אווירה אפלה וקודרת. לכן, קטעים רבים המופיעים במנגה שחשפו הומור פנימי של היוצרים, או קטעים שאינם נוגעים במישרין בעלילה המרכזית, אינם מופיעים באנימה. קטעים אחרים נגנזו על מנת לקצר את האנימה. עם זאת, הופיעו חלק מהקטעים הגנוזים בספיישל השני של האנימה.
המאנגה > כרך 0

כרך 0 הוא כרך שיצא בנוסף למאנגה אשר מספר על אודותיו של נער בן 13 אשר מוצא את מחברת המוות שריוק הפיל וחושב בטעות שהיא מחברת רגילה כיוון שלא למד את משמעות המילה Death (מוות) אך הבין את משמעות המילה Note (מחברת). הוא רושם במחברת על מה שקרה לו במהלך היום שבו חמישה בריונים התנכלו אליו. הוא רשם את שמותיהם, וזמן קצר לאחר כתיבת שמם חמשת הנערים מתו מהתקף לב. משהלך לבית הספר יום למחרת, מורו מכריז כי חמשת התלמידים שלמדו עם הנער בכיתה מתו באופן פתאומי. הנער חוזר לביתו ופוגש את ריוק ונבהל ממנו. ריוק מסביר לו כי המחברת שהוא מצא היא מחברת מוות וכל מי ששמו ייכתב במחברת ימות. ריוק מראה גם לו כלי ייחודי נוסף למחברת – מחק אשר כאשר מוחקים את שמו של מת שנכתב במחברת המת יחזור לחיים אם גופתו לא נשרפה – דבר שלא הוצג ואפילו לא אוזכר במאנגה או באנימה.
האנימה

לאחר הצלחת הסרטים וסיום המאנגה, הפיקה חברת Madhouse סדרת אנימה בת 37 פרקים. הפרק הראשון עלה ב-4 באוקטובר בערוץ Nippon Television (מקבוצת Nippon שהפיקו את הסרטים). אף על פי שעת השידור המאוחרת (חצות) זכתה הסדרה לפופולריות רבה ביפן ומחוצה לה (כולל ישראל, ואפילו עלה מחזמר בסינמטק תל אביב על בסיס הסיפור בשם "הטוב, הרע והמחברת"). הוכחה לפופולריות טמונה בעובדה כי עוד לפני תום שידורי הסדרה ביפן, רכשה חברת Viz את זכויות ההפצה בארצות הברית. החברה מתכננת להעלות לאינטרנט ולהוציא ל-DVD גרסאות מתורגמות ומדובבות לאנגלית.
לאנימה 37 פרקים, שתי סאגות ו-10 תתי סאגות. לכל תת-סאגה מרכוז על חלק אחר בעלילה ורובן מתמקדות על אדם מסוים או על תרחיש מסוים בעלילה, הסאגות עצמן מספרות את המכלול שלה בעלילת הסדרה.
כרך 13 ואחרון

בנוסף לכרך 12 היוצר החליט להוציא כרך נוסף - כרך 13, שכותרתו היא "How To Read". בתוך הכרך לא נמצאים פרקים אלא נותן מספר דברים:
True Name Card -L- (בעברית: קלף השם האמיתי -L-) - עמוד מיוחד שמציין את שמו האמיתי של L, פרטים מיוחדים עליו ומין מדריכון על ציורו של L על ידי יוצר הציור של המנגה Takeshi Obata.
מיני מנגה (One Shot) - מין סיפורון עם הדמויות של המנגה עם קטעים משעשעים לכבוד הכרך האחרון.
ריאיון עם היוצרים - ראיון ארוך עם היוצר העלילתי והמצייר של המנגה.
הדברים האהובים על L - מין עמוד שמציין את החטיפים האהובים על L.
חוקי המחברת הבסיסיים

האדם ששמו ייכתב במחברת ימות תוך 40 שניות מכתיבת השם.
האדם לא ייהרג אלא אם הכותב יודע את שמו ופניו של האדם ששמו נכתב, לכן לא יהיה מצב שבו שני אנשים עם אותו השם ייהרגו.
אם סיבת המוות לא תיכתב, האדם ימות מהתקף לב.
אם סיבת המוות תיכתב עד 40 שניות לאחר כתיבת השם, ניתן להוסיף פרטים על המוות ב-6 הדקות ו-40 השניות הבאות.
אם סיבת מותו של האדם תגרום למותם של אנשים אחרים, רק האדם ימות ואך ורק מהתקף לב.
אם השם נכתב במחברת, לא יהיה ניתן לבטל את מותו של האדם שצוין שמו.
סרטי לייב-אקשן > ביפן

חברת Nippon Television הפיקה שני סרטי קולנוע מצולמים המבוססים על כותר המאנגה. הסרטים הופץ ביפן על ידי האחים וורנר הפצה אקסקלוסיבית וזכה לפופולריות רבה. כמו כן גרף הסרט מספר פרסים (יחד עם סרט ההמשך) וביניהם בפרס חביב הקהל בפסטיבל הסרטים הבינ"ל של בלגיה. הסרט הראשון יצא לאקרנים ביפן ב-17 ביוני 2006 וחצי שנה לאחר מכן, ב-3 בנובמבר 2006, יצא גם סרט ההמשך Death Note: The Last Name שהצליח יותר מקודמו. ב-2008 יצא סרט ספין אוף אשר נקרא L:Change the world בו כיכבו דמויותיהם של L ומיסה.
סרטי לייב-אקשן > בארצות הברית

ב-2017 יצא סרט הלייב אקשן האמריקאי "Death Note" מבית נטפליקס בו מככב נאט וולף בתור תלמיד התיכון לייט טרנר והאלטר-אגו שלו קירא. את ריוק מדבב וילם דפו. חברתו של לייט, מיה סאטון, מגולמת על ידי מרגרט קוואלי. את הבלש אל מגלם לקית' סטנפילד.
שירים

פתיחות:
"the WORLD" מאת Nightmare [פרקים 1 עד 19]
"What's up, people?!" מאת Maximum the Hormone [ פרקים 20 עד 37]
סיומות:
"Alumina" מאת Nightmare [פרקים 1 עד 19]
"Zetsubō Billy" מאת Maximum the Hormone [פרקים 20 עד 36]
"Coda ~ Death Note" מאת Yoshihisa Hirano [פרק 37]
ספיישל

לאחר ש-Madhouse סיימו לשדר את האנימה המצליחה, ב-29 באוגוסט 2007 שידר הערוץ שמשדר את האנימה ספיישל מיוחד שנותן את נקודת המבט של ריוק על הקרב של לייט נגד L ומספר קטעים נוספים שלא שודר באנימה. בנוסף לכך כל הדיאלוגים הוקלטו מחדש, הכל צויר מחדש ושינו את הרכב הפסקול.
חרם בסין

עקב מקרים שקרו בסין בהם תלמידים הכינו עותקים של המחברת בהם רשמו את שמות חבריהם, אסרה ממשלת סין על הפצת המאנגה של מחברת המוות והחרימה אלפי עותקים שלה בפשיטות שהתבצעו מספר פעמים במהלך 2006 ו-2007.
חיקויים ומקרי פשיעה

ב-28 בספטמבר 2007, אירע מקרה בבלגיה ובו נמצאו שני כתבים האומרים "אני קירא" (ביפנית: 私はキラです) ליד חלקי גופה לא מזוהה. המקרה נפתר ושלושה אשמים נשפטו בשנת 2013, אשר שניים מהם נשפטו לתקופה של כ-20 שנה ואחד מהם לתקופה של כ-23 שנה.
בוגר אקדמיה בריצ'מונד, וירג'יניה הושעה לאחר שנמצא אצלו חיקוי של מחברת המוות ובה שמות של חבריו לספסל הלימודים.
בשנת 2008, שני שוטרים מצאו בדרום קרולינה מחברות מוות אצל תלמידים מחטיבת הביניים. התלמידים הושעו מבית הספר מיד.
באלבמה נעצרו שני תלמידים מכיתה ו' שנמצאו אצלם מחברות מוות ובהן שמות של מורים וחברים לספסל הלימודים. שני הילדים הושעו מבית ספרם.
בשנת 2005–2007 נאסרה בסין מכירה המונית של מנגת "מחברת המוות" לאחר שנמצאו אצל תלמידים מחברות מוות ובהן שמות של חבריהם ללימודים.
מילון מושגים

שיניגאמי (死神) - מורכב מהסימניות "死", מוות, ו"神", קאמי (אל בדת השינטו).
עין השיניגאמי - שם העסקה שבעלי מחברת המוות יכולים לבצע עם השיניגאמי. בתמורה למחצית החיים הנותרים שלו, יכול בן האדם לקבל את הכוח לראות את שמות כל האנשים ותוחלת חייהם רק ממבט בפניהם, מלבד תוחלת חייהם של בעלי מחברות מוות אחרות. בעת השימוש בעיני השינאגמי, עיני המשתמש הופכות לאדומות.
הערות שוליים

↑  האם העולם מוכן למחברת המוות האמריקאית של האחים וורנר? io9 (אנגלית)
↑  הסרט האמריקאי, באתר Death Note
↑  Celstraffen van 20 en 23 jaar in zaak van manga-moord - HLN.be
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4848881  VIAF: 175669764   WorldCat (עם VIAF): 175669764 
(מימין למעלה נגד כיוון השעון) ריוק, לייט, מיסה וL.
מחברת מוות
פוסטר הסרט היפני Death Note: The Last Name
צ'אק נוריס

| --- | --- |

נוריס, 2015
 לידה:  10 במרץ 1940 (בן 85) ארצות הברית ריאן, אוקלהומה
 שם לידה:  Carlos Ray Norris 
 סוגה מועדפת:  סרט אמנויות לחימה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1960
 מקום לימודים:  תיכון נורת' 
 בן או בת זוג:  Diane Holechek (1958–1989)  Gena O'Kelly (1998–?) 
 צאצאים:  מייק נוריס, Eric Norris 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  פרס מגף הזהב (2001)  Martial Arts History Museum (1999)  פרס BMI לקולנוע ולטלוויזיה (1997, 1998)  TV Guide Award (1999)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 https://chucknorris.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
קרלוס ריי "צ'אק" נוריס (באנגלית: Carlos Ray "Chuck" Norris; נולד ב-10 במרץ 1940) הוא אמן לחימה, שחקן סרטי פעולה אמריקאי, כוכב הוליוודי והמייסד של ליגת הקרבות העולמית (אנ') (WCL). בעברו שירת בחיל האוויר האמריקאי.
ביוגרפיה

נוריס נולד בעיירה ריאן, אוקלהומה שבארצות הברית למשפחה נוצרית אדוקה. הראשון משלושה בנים לאביו, ריי נוריס, נהג אוטובוס ומשאית, ולאימו ווילמה (לבית סקארברי). שמו הפרטי קרלוס הוא על-שם הכומר של אביו, קרלוס ברי.
כשנוריס היה בן 12, הוריו התגרשו והוא עבר לגור בקליפורניה עם אימו ואחיו. שם, הוא סיים תיכון ועד מהרה התחתן עם חברתו, דיאן הולצ'ק. לאחר הנישואין, ב-1958, התגייס נוריס לחיל האוויר של ארצות הברית כשוטר צבאי ונשלח לקוריאה הדרומית. בקוריאה נוריס קיבל את הכינוי "צ'אק" והחל באימוני הטאנג סו דו (אנ') שלו. נוריס סיים את שירותו הצבאי באוגוסט 1962.
נוריס העיד בביוגרפיה שלו שיש לו חגורה שחורה בטאנג סו דו, טאקוונדו, ושהוא המייסד של צ'אק קוק דו ("הדרך האוניברסלית"). נוריס התאמן גם כן בג'ודו, קראטה שיטוריו, וג'ו ג'יטסו ברזילאי. כמו כן, הוא גם המייסד של פדרציית אמנויות הלחימה המאוחדות (אנ') (UFAF).
נוריס חזר לארצות הברית ב-1962, עבד בתאגיד נורת'רופ שעבד עם חיל האוויר האמריקאי ופתח בית ספר לקראטה, שבו למדו הרבה סלבריטאים, ביניהם סטיב מקווין.
נקודת ציון חשובה נוספת אירעה ב-1964: בהדגמה בלונג ביץ' פגש נוריס את ברוס לי, שלימים התפרסם כאמן לחימה גדול. נוריס ולי צילמו ביחד קטע מהסרט של לי, שאגת הדרקון, שראה אור ב-1972. בסרט מופיע נוריס כלוחם קראטה עוצמתי שאת שירותיו שכר אדם עשיר במטרה לחסל את ברוס לי. נוריס הפסיד בסרט של לי, אך השניים סיפקו חוויה יוצאת דופן לצופים בקרב המיוחד.
אף שהשניים נחשבו בציבור לחברים - ההפך הוא הנכון, לפי הצהרותיהם של רבים (כולל נוריס עצמו), השניים לא היו חברים קרובים. לי השפיל את נוריס שוב ושוב במהלך חילופי עלבונות במסדרון המלון באליפות הקראטה של לונג ביץ' ב-1964. נוריס העליב את לי כשטען בפומבי שהוא לוחם טוב ממנו. כשהדברים הגיעו ללי, הוא קרא תיגר על נוריס, ואיים להגיע לבית הספר של נוריס על מנת להילחם. מאוחר יותר כתב נוריס מכתב התנצלות ללי. המכתב המקורי נמצא ברשותו של דן אינסנטו, תלמידו של לי. למרות העימותים בין נוריס ללי, השניים הצליחו ליצור תדמית ציבורית חברותית ולהשתתף ביצירת אותו קרב קולנועי פנומנלי.
ב-1968 הפך נוריס לאלוף במשקל בינוני בקראטה (ללא-מגע), וב-1969 זכה בכתר קראטה משולש על מספר הניצחונות בטורנירים הגדול ביותר של השנה, ובפרס הלוחם של השנה של "מגזין החגורה השחורה".
קריירת משחק

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נוריס הופיע לראשונה כשחקן בתפקיד קטן, בסרט של דין מרטין צוות ההרס. הטרגדיה הגדולה בחייו של נוריס אירעה ב-1970. אחיו הצעיר, ווילנד, נהרג בווייטנאם, ולאחר מכן נוריס הקדיש מספר סרטים לזכר אחיו.
ב-1972, הוא שיחק ביחד עם ברוס לי בסרט "שאגת הדרקון". הסרט היה להיט קופתי בהונג קונג ואף הפך את נוריס לכוכב קולנוע. ב-1974 מק'קווין דחף אותו ללמוד משחק באולפני MGM.
ב-1977 שיחק נוריס לראשונה בתפקיד מרכזי, בסרט "Breaker, Breaker!‎", ובהמשך הוציא את הסרטים המתומן (1980), אגרוף של מקצוען (1981), זעם שקט (1982) ועוד.
ב-1984 כיכב נוריס בסרט "מבצע בעורף האויב" (מילולית: "נעדר בקרב"), הראשון בסדרת סרטים שהופקו על ידי הישראלים מנחם גולן ויורם גלובוס. בארבע השנים שלאחר מכן, נוריס הפך לכוכב בשמונה סרטים נוספים, ביניהם קוד שתיקה, מחץ הדלתא (בו הופיע בתפקיד לוחם קומנדו שהוא מעין "צבא של איש אחד") ועוד.
נוריס סירב לתפקידו של סנסיי קריסי (מאמן הקבוצה היריבה בסרט, שלא ייחס חשיבות יתרה לחוקי התחרות) בסרט "קראטה קיד" שיצא ב-1984, באומרו שלא רצה ששמו יזכיר אסוציאטיבית דמות רעה.
ב-1986 עלתה מיני-סדרת אנימציה בשם "Karate Kommandos" אותה יצר נוריס ואף כיכב בה.
ב-1993, החל נוריס בצילומי הסדרה ווקר, על עלילותיו של שריף ואמן לחימה במשטרת הטקסס ריינג'רס של טקסס. הסדרה שודרה במשך שמונה שנים ברשת הטלוויזיה CBS.
ב-2012 השתתף בסרט הפעולה "בלתי נשכחים 2" בתור בוקר.
חיים אישיים

בשנים 1958–1988 היה נשוי לדיאן הולצ'ק. ב-1963 נולד בנם הראשון. ב-1964 נולדה לו בת מרומן שהיה לו עם אשה אחרת. בנם השני שלו ושל אשתו נולד ב-1965. מאז 1998 הוא נשוי בשנית לדוגמנית העבר ג'ינה או'קלי, וב-2001, נולדו להם תאומים. לאו'קלי שני ילדים נוספים מנישואיה הראשונים.
ב-1990, ייסד נוריס ארגון ללא מטרות רווח, "בעטו את הסמים מאמריקה" ("Kick Drugs Out of America").
נוריס הוא רפובליקני. ב-2016 תמך בדונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית.
נוריס ביקר בישראל וסיפר שהוא תומך בראש הממשלה בנימין נתניהו במהלך הבחירות בשנת 2013 ובשנת 2015.
חיים אישיים > התייחסות בתרבות הפופולרית

בשנת 2005 החלו להופיע באינטרנט משפטים הומוריסטיים, אשר כונו "עובדות צ'אק נוריס" או לחלופין ״בדיחות צ'אק נוריס״, המציגים את נוריס כגיבור כל-יכול ומקצינים את הצורה בה דמותו מוצגת ברוב סרטיו. לדוגמה: "כשצ'אק נוריס עושה שכיבות סמיכה, הוא לא עולה ויורד אלא דוחף את כדור הארץ כלפי מטה","צ'אק נוריס מנצח אבן בקרב מבטים", "צ'אק נוריס לא מציית לחוקים, החוקים מצייתים לצ'אק נוריס", "צ'אק נוריס כל-כך חזק שהוא יכול לטרוק דלת מסתובבת", "הדמעות שלו יכולות לרפא סרטן אבל חבל שהוא מעולם לא בכה" . משפטים כאלו נפוצו באתרים רבים ובשפות רבות וכשנוריס שמע עליהם הוא טען כי הופתע מהתייחסות זו אליו וכי הוא מקבל אותה כמחמאה. הוא הודה כי אכן מצא חלק מהעובדות שם משעשעות וכי הוא לא לוקח אותן ברצינות. בנוסף, הוא הביע תקווה כי משפטים אלה יגרמו לאנשים להתעניין יותר בו ובעבודתו. עם זאת, ב-2007 תבע נוריס מוציא לאור אשר פרסם ספר עם מאות "עובדות" כאלו, בטענה שזה גובל בגזענות, מוציא לו שם רע, ועושה שימוש ציני בשמו הטוב לשם השגת רווח כספי.
דמותו של נוריס כגבר קשוח הופיעה בסדרות אנימציה קומיות רבות: "איש משפחה", "אבא אמריקאי", "משפחת סימפסון", ו"פיוצ'רמה". בנוסף, בסדרה "נאמצ'אקס" של ערוץ דיסני, ניתן לראות דמות מאסטר שנקראת וודצ'אק מוריס (עיוות השם צ'אק נוריס). בסרט "בלתי נשכחים 2" הופיע נוריס בתפקיד אורח, כלוחם־על שמחסל לבדו צבא מתנקשים, לרבות הטנק שנשלח כתגבורת, רגע לפני שהם מחסלים את גיבורי הסרט.
פילמוגרפיה

1969 - צוות ההרס (The Wrecking Crew)
1972 - שאגת הדרקון (The Way of the Dragon)
1973 - Life and Legend of Bruce Lee (סרט תיעודי)
1973 - The Student Teachers
1974 - Slaughter in San Francisco
1976 - The Warrior Within (סרט תיעודי)
1977 - Bruce Lee, the Legend (סרט תיעודי)
Breaker! Breaker! - 1977
1978 - Good Guys Wear Black
1979 - A Force of One
1980 - המתומן (The Octagon)
1981 - אגרוף של מקצוען ("עין תחת עין") (An Eye for an Eye)
1982 - זעם אילם (Silent Rage)
1982 - בזעם הנקמה (Forced Vengeance)
1983 - הזאב הבודד (Lone Wolf McQuade)
1984 - מבצע בעורף האויב (Missing in Action)
1985 - הבריחה משבי האויב ("מבצע בעורף האויב 2") (Missing in Action 2: The Beginning)
1985 - קוד השתיקה (Code of Silence)
1985 - המטרה אמריקה (.Invasion U.S.A)
1986 - מחץ הדלתא (The Delta Force)
1986 - ההולך באש (Firewalker)
1988 - מבצע בעורף האויב 3 (Braddock: Missing in Action III)
1988 - הגיבור והטרור (Hero and the Terror)
1990 - מחץ הדלתא 2: הקשר הקולומביאני (Delta Force 2: The Colombian Connection)
1991 - היטמן (The Hitman)
1993 - צמד בלתי מנוצח (Sidekicks)
1993 - קללת הדרקון (Curse of the Dragon) - סרט תיעודי
1993 - ווקר (סדרת טלוויזיה; 1993-2001) (Walker, Texas Ranger)
1994 - Hellbound
1995 - Top Dog‏
1996 - Forest Warrior‏
2003 - Bells of Innocence‏
2004 - דודג'בול (הופעת אורח)
2005 - ווקר: טבילת אש (סרט טלוויזיה)
2005 - החותך
2012 - בלתי נשכחים 2
2024 - Agent Recon
הערות שוליים

↑  Jason Devaney (25 ביולי 2016). "Chuck Norris Announces Support for Trump, Takes Shot at Hillary". Newsmax. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thornhill, Ted; Irvine, Chris (17 במרץ 2015). "A campaign with more muscle: Chuck Norris endorses Benjamin Netanyahu's re-election as cult action hero says he is crucial to safety of Israel". Daily Mail. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "What is Chuck Norris doing in Israel?". Jerusalem Post. 5 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Becker, Gahl; Froim, Yoni (6 בפברואר 2017). "Chuck Norris arrives in Israel, peace seems imminent". Ynetnews. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  התגובה המקורית באתר הרשמי של נוריס (באמצע הדף, תחת הכותרת "TODAY") (באנגלית)
↑  הדמעות של צ'אק נוריס לא מרפאות סרטן?, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333143405171  PLWABN: 9810632390705606  BIBSYS: 5048480  BNE: XX1111227  BnF: cb12050984t (data)  CiNii: DA10273735  GND: 119291037  ISNI: 0000 0001 0920 1210  LCCN: n82239657  LNB: 000026665  MusicBrainz: 42a17bf3-b065-49e9-8c10-21312058a716  NDL: 001154222  NKC: jn20000701326  NLA: 40862755  NLK: KAC2020L0818  NTA: 073353469  SELIBR: 351091  SNAC: w6pv7frj  SUDOC: 081946996  Trove: 1449525  VIAF: 84036229   WorldCat (עם VIAF): 84036229 
נוריס, 1976
נוריס ואשתו ג'ינה או'קלי בכנס פוליטי שנאם בו, 2016
נוריס בדמותו בסדרה "ווקר"
גנבת זרע

בשיח הישראלי, גנבת זרע היא כניסה להיריון בעקבות יחסי מין שהגבר הניח שהם מוגנים מפני היריון, בזמן שהאישה התכוונה להרות מיחסי מין אלה (ובכך, לכאורה, השיגה את זרע הגבר במרמה). אף שבמושג נעשה שימוש במילה "גנבה", אין מדובר בגנבה, אלא במרמה או הפרת חוזה.
במשפט בישראל

הטענה של "גנבת זרע" עולה במשפטים העוסקים בתביעת מזונות, שמגיש הקטין שנולד כתוצאה ממעשה זה נגד אביו, בדרך כלל באמצעות אימו. לעיתים יש הסכמה בין הצדדים על נסיבות הכניסה להיריון (כלומר גם האישה מאשרת שההיריון היה ללא ידיעת האב), ולעיתים יש חילוקי דעות גם בעניין זה: האב מציג את הכניסה להיריון כ"גנבת זרע", ואילו האם מציגה זאת כתוצאה טבעית וצפויה של היחסים ביניהם.
הגישה של בתי המשפט בישראל בתביעת מזונות מסוג זה היא שהאב חייב במזונות ילדו, גם אם הילד נולד בנסיבות של "גנבת זרע". בלשונו של נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר: ”גבר המקיים יחסי מין צריך להיות ער לכך כי בעשותו כן הוא נוטל על עצמו אחריות לכל התפתחות היכולה לנבוע בדרך הטבע מקיום היחסים. רצונו או אי-רצונו בהולדת ילד אינם רלוונטיים, כי אין לאדם שליטה אבסולוטית באפשרויות הביולוגיות היכולות לנבוע מקיום יחסי המין.”
היו מקרים בהם בעקבות תביעת מזונות של הילד נגד האב - הגיש האב תביעה נגד האם, שתפצה אותו על הנזק שנגרם לו כתוצאה ממרמה שהפעילה נגדו לכאורה.
במקרה אחד העלה אדם שרצח את אם ילדו טענה לפיה רצח אותה כדי שלא לשלם מזונות ומכיוון שהילד נולד כתוצאה מגנבת זרע..
בפסק דין שניתן בבית המשפט למשפחה בירושלים נדון מקרה שבו איש נתן את זרעו לאשתו דאז על מנת שתהרה בהפריה תוך-רחמית, אך היא השתמשה בזרע להפריה חוץ-גופית של ביצית שקיבלה מתורמת. האיש, שנקבע בבדיקת אבהות כאביה של הבת שנולדה מהפריה זו וחויב במזונותיה, תבע מהאם פיצוי על נזקיו, בטענה של "גנבת זרע". השופט נמרוד פלקס ציין כי ”התנהגות האישה מהווה הן עוולה נזיקית, של תרמית ורשלנות והן הפרת חובת תום הלב וההגינות החלה עליה, מכח היחסים המשפחתיים ששררו בינה לבין האיש” וראה במעשי האישה הפרת חוזה ותרמית, ובהתאם לכך קבע כי ”על האישה לשפות את האיש בגין כל סכום, אותו הוא ישלם לה עבור מזונות הקטינה, ובנוסף על האישה לשלם לאיש פיצוי בסך 100,000 ש"ח. הסכומים האמורים ישאו הפרשי הצמדה וריבית כדין, כאשר מועד פירעונם יהיה עם בגירת הקטינה, או סיום לימודיה התיכוניים, לפי המאוחר.”
בשנת 2013 התנתה אישה עקרה קיום יחסי מין כתנאי למתן גט. האישה הצליחה לאסוף את הזרע בהיחבא ולשלוח אותו למכון רפואי בחו"ל שם הופרה הזרע בביצית מתורמת זרה תוך זיוף חתימת הגרוש לאישור התהליך. למרות הכרת בית המשפט בגניבת הזרע חויב הבעל לשלם מזונות לילדה שנולדה, ובית המשפט קבע פיצויים דחויים גם לבעל - שהאישה תשלם לאחר שימלאו 18 לילדה, כדי לא לפגוע ברווחתה הכלכלית.
בפסק דין שניתן בבית משפט השלום בתל אביב בשנת 2013, נפסק לראשונה פיצוי לגבר על גנבת זרעו, לאחר שאישה הרתה ממנו לאחר שסיפרה לו שהיא עקרה. בינואר 2017 בוטל החיוב בפיצוי שהוטל על האישה, לאחר שבית המשפט המחוזי שדן בערעור על התביעה, קבע כי יחסי המין לא נבעו ממצג שווא, ולא הוכח שהתובע התעניין באותה עת במצבה הרפואי של הנתבעת או בצורך להשתמש באמצעי מניעה.
בפסק דין משנת 2018 חויבה אישה לשלם 40,000 ש"ח פיצויים לגבר לאחר שהוכח כי הרתה ממנו ברמייה אך הגבר חויב במזונות על פי עקרון טובת הילד. מקרה זה יוצא דופן, שכן הגבר והאישה הם חרשים ועל כן השיח ביניהם היה מתועד לפרטים בהודעות כתובות. כך הוכיח הגבר כי האישה ביקשה שלא להשתמש באמצעי מניעה בנימוק שהיא נושאת התקן תוך-רחמי. בפועל לא היה לה התקן.
במקרא

שניים מסיפורי המקרא מתארים מקרים שניתן לראות בהם גנבת זרע..
בסיפור על לוט ובנותיו -  לאחר הפיכת סדום ועמורה, בנות לוט חשבו בטעות שכל העולם כולו נחרב, ולכן השקו את לוט יין וקיימו עמו יחסי מין, בשעה שלא היה מודע למעשיו, על מנת לדאוג להמשכיות המין האנושי. ממעשים אלו של גילוי עריות נוצרו שני עמים, מואב (מֵאׇב) ועמון, שנקרא בעת הולדתו בן-עמי (פירושו: "בנו של אבי"), שמרמז גם כן על מוצא הבן. חז"ל קישרו בין המתירנות המינית של עמי מואב ועמון לתחילת יצירתם, אך גם מביעים הבנה למעשיהן של בנות לוט, ומכנים את מעשה הבנות "עבירה לשמה", דהיינו – עבירה שנעשתה לשם שמיים, לפחות מנקודת מבטן של הבנות – המשך קיום המין האנושי.
בסיפור על מעשה יהודה ותמר - תמר נישאה לער, בנו הבכור של יהודה, ולאחר מותו של ער נישאה לאחיו אונן. לאחר מות אונן היה על יהודה לתת לתמר את בנו השלישי, שלה, לפי כללי הייבום, אולם יהודה חשש שמא גם הוא ימות כשני אחיו. תמר, שרצתה להרות וללדת ילדים למשפחה זו, ישבה במקום הקרוי פתח עיניים, עטופה בצעיף כמנהג הזונות של אותם ימים, וחיכתה ליהודה שהיה אמור לעבור בדרך הזו. יהודה, שעבר בדרך ולא הכירה, התפתה לשכב עמה, לא לפני שהוא משאיר כבקשתה את חותמו, פתילו ומטהו, כערבון לתשלום גדי עיזים, שלא היה לו באותה עת. משכב זנות זה הוביל להיריון, ממנו נולדו התאומים פרץ וזרח.
בסופה של מגילת רות מוצגת מגילת היוחסין של עובד:
עובד, המתייחס אל פרץ מצד אביו ואל מואב מצד אמו, הוא צאצא של שני מעשי גנבת הזרע המתוארים לעיל.
חוקר מדעי היהדות יעקב צ' מאיר כתב על הנושא: "הן בנות לוט והן תמר כלת יהודה זיהו את מצבן כקטסטרופה פטאלית. הזיהוי יכול להיות שגוי, כבמקרה של בנות לוט, או מדויק, כבמקרה של תמר. יכול להיות אוניברסלי כבמקרה של בנות לוט, או פרטיקולרי כבמקרה של תמר. אך הוא מתחיל בהכרה בכך שהקטסטרופה התרחשה ועכשיו נדרש מעשה חד פעמי, שובר מוסכמות, כדי לצאת מן הקטסטרופה ולפתוח אופק של סיכוי. מעשה זה ייחשב בכל קונטקסט אחר כחטא, אך האקוטיות שבמצב מכשירה אותו בדיעבד. בהתאם לראייה זו את מעשיהן של בנות לוט, שמהן יצא דוד (נכדו של עובד) ועתיד לצאת משיח בן דוד, כותב מאיר כי זה יהיה "משיח אנדרדוג, מהפכן, שבאמצעות מעשה רדיקלי אחד יהפוך את המציאות ויחלץ אותה ממצבה. איש שיפרש את המציאות כקטסטרופה ויפעל בתוכה כדי להפוך אותה על פיה. כך מפרשים חז"ל את המציאות שסביבם. מציאות של גלות, של דעיכה הדרגתית שיש בה עליות וירידות, אך אם יהין מישהו פעם אחת לפרשה כקטסטרופה תתאפשר גאולתה".