stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נישואים בין-דתיים
יחס הדתות לנישואים בין-דתיים > אסלאם > נישואים בין מוסלמים ליהודים בישראל > כללי החוק והדת

החוק בישראל אינו מאפשר נישואים בישראל בין בני דתות שונות, משום שסמכויות החיתון נתונות בידי בתי הדין הדתיים, הפועלים על פי זרמים הלכתיים, שאינם מכירים בנישואים מסוג זה. זוגות אלו יכולים להיחשב כידועים בציבור ולזכות בדרך זו בזכויות רבות המוקנות לבני-זוג נשואים. מעמד זה הוא נזיל יותר וקשה יותר להגדרה ולהוכחה מנישואים; הן משום שמעמד זה פחות מוכר על ידי גופים שונים, ומחייב לא פעם מאבקים משפטיים לצורך קבלת הזכויות המוענקות לנשואים על דרך השגרה; והן משום שהוא מקנה לבעליו רק חלק מהזכויות המוענקות לזוגות נשואים.
זוגות בהם האישה היא מוסלמית והגבר יהודי מעטים מאוד במדינת ישראל כיוון שלפי הדת המוסלמית אין על האישה להינשא לגבר מדת אחרת, חתונה כזו לפי האסלאם מבוטלת ונחשבת לחטא וזינה. הדת המוסלמית על פי אנשי דת האסלאם, נקבעת על פי אב המשפחה כך שצאצאי אישה מוסלמית וגבר יהודי אינם מוסלמים. התרבות המוסלמית מגנה בשל כך נישואי מוסלמיות עם יהודים.
כמו כן, מוסדות הדת היהודיים מגנים כל קשר זוגי בין יהודי ללא-יהודי ועל כן מגנים נישואי מוסלמים ויהודים מבלי העדפה מסוימת לדת הגבר ולדת האישה.
שונה מכך יחס הדת המוסלמית לגבר מוסלמי הנשוי לאישה יהודיה. מתוקף מצוות הרבייה של צאצאי האסלאם בעולם ישנה מצווה להוליד ילדים עם נשים צנועות מעמי הספר (אסלאם נצרות ויהדות), לאחר שהנשים היהודיות והנוצריות מתאסלמות. על פי הקוראן סורה 5 פרק 5 פסוק 7 (תרגום רקנדורף):
"היום הזה יאכל לכם כל הטוב לכם, גם מאכלי אנשי הכתב; וגם מאכליכם יאכלו להם. גם תוכלו לקחת נשים חופשיות מאמינות בדתכם, וגם נשים חופשיות מאת האנשים אשר קבלו לפניכם את הכתב, אם תתנו להן את מהרן ותצניעו לכת עמהן, ואל תעשון למנאפות ושגלים. וכל המכחש באמונתו, שווא פעלו ויספה בעולם הבא."
בנוסף, על פי אותו פסוק, על המאמין המוסלמי חל איסור נאיפה ומשגל מחוץ לנישואין.
יחס הדתות לנישואים בין-דתיים > אסלאם > מחקרים בתחום

החברה הישראלית מאופיינת בריבוי שסעים על רקע דתי ואתני. נישואי התערובת מהווים גורם חשוב בהגדרת המבנה החברתי של קבוצה מסוימת, ובאמצעותם ניתן לחשוף את הגמישות של גבולות החברה הנוגעים לגזע ולדת. מחקרה של מהא כרכבי סבאח (2019) על נישואי תערובת בין נשים פלסטיניות אזרחיות ישראל לגברים יהודים אזרחי ישראל מעיד כי הנשים המשתתפות במחקר סבורות שמוצא אתני או דתי שונה אינו אמור להשפיע על בחירת בן זוגן. עם זאת, ההפרדה הגאוגרפית הטבעית בין ערבים ליהודים בארץ משפיעה על תפיסות בני שתי האוכלוסיות בנוגע לשאלת בני הזוג הפוטנציאליים. בנוסף המחקר מעיד כך:
המרואיינות במחקר – נשים נוצריות ומוסלמיות – ניהלו משא ומתן עם בני משפחותיהן על ההחלטה להינשא לבן זוג שאיננו משתייך לקבוצה האתנית שלהן. הן תיארו סנקציות חברתיות שונות המוטלות על פלסטיניות ישראליות הנישאות ליהודי, ובהן דחייה, כעס, ובמקרים מסוימים ניתוק כל קשר (המרואיינות שחוו סנקציות כאלה העירו כי עוצמת הסנקציות התרופפה בחלוף הזמן). מאחר שהחברה הפלסטינית היא בעלת אופי קולקטיבי, נשים בנישואי תערובת מחויבות להתחשב בתגובות הן מצד משפחתן הגרעינית והן מצד משפחתן המורחבת. עם זאת, נסיבות מסוימות משפיעות על התגובות מצד משפחתה של האישה, כגון היעדר אב-משפחה, גדילה בסביבה חילונית ורצון של המשפחה שבתם לא תישאר רווקה."
התנגדות להגבלת נישואים בין-דתיים

ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם של עצרת האומות המאוחדות שוללת הגבלות על נישואים בין-דתיים: ”כל איש ואישה שהגיעו לגיל בגירות רשאים לבוא בברית הנישואין ולהקים משפחה, ללא כל הגבלה מטעמי גזע, אזרחות או דת. הם זכאים לזכויות שוות במעשה הנישואין, בתקופת הנישואין, ובשעת ביטולם”
בישראל

נישואים שנערכו בישראל מוכרים על ידי המדינה רק כשהם נישואים דתיים, על פי דתם של בני הזוג: יהדות, נצרות, אסלאם והעדה הדרוזית. היהדות בישראל מיוצגת על ידי הרבנות הראשית לישראל הפועלת בהתאם להלכה, לפיה אין נישואים בין יהודי לגוי, ובדת הדרוזית אין נישואים בין דרוזים לשאינם דרוזים. ממילא נישואים בין-דתיים בהם אחד מבני הזוג יהודי או דרוזי, אינם מוכרים על ידי המדינה. הקאדים המוסלמים מקיימים לעיתים טקסי נישואים של מוסלמי עם יהודייה או נוצרייה, והכמרים הנוצרים מקיימים במקרים מיוחדים טקסי נישואים של נוצרי או נוצרייה עם מי שאינו נוצרי, ובמקרים נוספים מכירים בהם בדיעבד, וממילא המדינה מכירה בנישואים אלו בהתייחס לבן הזוג המוסלמי או הנוצרי. נישואי בני זוג שאינם משתייכים לעדות הדתיות המוכרות רשמית אינם מוכרים, אך הם יכולים לזכות למעמד מקביל לפי חוק ברית הזוגיות לחסרי דת, לרבות במקרה של נישואים בין-דתיים.
נישואים שנרשמו בשאר מדינות העולם (לרבות נישואי פרגוואי) מוכרים בישראל בהתאם לבג"ץ הנריט אנה קטרינה פונק שלזינגר נגד שר הפנים, לרבות נישואים בין-דתיים.
נישואים של יהודים עם לא-יהודיים מעוררים התנגדות בחלק מהחוגים היהודיים הדתיים בישראל. ארגון "יד לאחים" פועל להעביר לקהילות יהודיות נשים יהודיות שנישאו לגברים לא-יהודים, חיות בסביבה לא-יהודית ופנו לארגון בבקשת עזרה. עובדת נישואיה של ח"כ עינת וילף לגרמני שאינו יהודי עוררה מורת רוח בחוגים דתיים בישראל, והרב ישראל רוזן קרא להחרמת פעולותיה הציבוריות בתחום החינוך וקליטת העלייה.
הערות שוליים

↑  המשפט המוסלימי במדינת ישראל : א. מבוא אל המשפט המוסלימי / מאת ש"ד גויטיין. ב. מושגי יסוד וחוקים / מאת א. בן שמש | גויטיין, שלמה דב
↑  חוק שיפוט בעניני התרת נישואין (מקרים מיוחדים וסמכות בין-לאומית), תשכ"ט-1969, באתר www.nevo.co.il
↑  סורת אל-בקרה (פרה: 221).
↑  נישואי תערובת בין נשים פלסטיניות אזרחיות ישראל לגברים יהודים אזרחי ישראל: משא ומתן על שבירת גבולות אתניים, באתר מרכז משה דיין
↑  ההכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם, באתר המרכז לטכנולוגיה חינוכית.
↑  עו"ד עמיהוד בורוכוב, האם אישה שאינה מוסלמית, יכולה להתחתן בארץ עם מוסלמי?
↑  ישראל רוזן, דעה: בוז לח"כית מ'עצמאות', באתר ערוץ 7, 26 בינואר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534204005171  BnF: cb11946067d (data)  LCCN: sh87002873  LNB: 000298023
היסאיצ'י טראוצ'י

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1879 יאמגוצ'י, יפן 
 פטירה:  12 ביוני 1946 (בגיל 66) האיחוד המלאי 
 מדינה:  יפן 
 השכלה:  מכללת המטה של הצבא היפני 
 השתייכות:  הצבא היפני הקיסרי 
 תקופת הפעילות:  מ-1900 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת רוסיה-יפן  מלחמת סין-יפן השנייה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 מסדר השמש העולה, דרגה ראשונה (1938)  מסדר דיית הזהב, דרגה 1 (מרץ 1942) 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
הרוזן היסאיצ'י טראוצ'י (ביפנית: 寺内 寿一; ‏8 באוגוסט 1879 - 12 ביוני 1946) היה פילדמרשל בצבא היפני הקיסרי ומפקדה של קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

טראוצ'י נולד במחוז ימאגוצ'י, בנו הבכור של ראש ממשלת יפן טראוצ'י מסטאקה. הוא סיים במחזור ה-11 של האקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1900, ושירת במלחמת רוסיה–יפן.
לאחר המלחמה שב טראוצ'י למכללת המטה הצבאי, אותו סיים במחזור ה-21 בשנת 1909. הוא בילה זמן מה כנספח צבאי בגרמניה ועבד כמרצה באקדמיה הצבאית.
ב-1919, קיבל טראוצ'י את תואר הקזוקו קוֹשָׁאקוּ (רוזן 公爵), וקודם לדרגת קולונל. ב-1924 הוא קודם לדרגת מייג'ור-ג'נרל.
טראוצ'י קיבל את תפקד ראש המטה הכללי של צבא צ'וסן, הצבא היפני בקוריאה, בשנת 1927. לאחר קידומו לדרגת לוטננט-ג'נרל ב-1929, הופקדה בידיו "הדיוויזיה החמישית," ולאחר מכן, ב-1932, "הדיוויזיה הרביעית." ב-1934, הפך טראוצ'י למפקד "צבא טייוואן."
באוקטובר 1935, קודם טראוצ'י לדרגת גנרל, והחל להשתלב בסיעת קודו-הא, במסגרת הפוליטיקה הצבאית ביפן. לאחר מרד הנפל של 26 בפברואר 1936, היה טראוצ'י למועמד המועדף של הצבא לתפקיד שר המלחמה, עמדה שסייעה להסלמת העימות בין המפלגות הצבאיות והאזרחיות בפרלמנט היפני.
טראוצ'י חזר לתפקיד קרבי כאשר קיבל את הפיקוד על "ארמיית אזור צפון סין," מיד עם פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה. ב-1938 הוענק לו עיטור מסדר השמש העולה מהדרגה הראשונה. ב-6 בנובמבר 1941, ניתן לו הפיקוד על קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית, ומיד לאחר מכן החל להתוות ביחד עם אדמירל איסורוקו יממוטו את תוכניות הלחימה למערכה באסיה ובאוקיינוס השקט.
לאחר שהנהיג את קבוצת ארמיות המשלוח הדרומית לכיבוש דרום-מזרח אסיה, קבע טראוצ'י את מפקדתו בסינגפור. ב-6 ביוני 1943 קודם טראוצ'י לדרגת פילדמרשל, ובמאי 1944 עבר למפקדה בפיליפינים. כאשר התקדמותם של הכוחות האמריקאים הציבה את הפיליפינים תחת איום, עבר טראוצ'י למפקדה החדשה בסייגון, הודו-סין. לאחר שקיבל את הידיעות אודות ההפסד במערכה על בורמה ב-10 במאי 1945, לקה בשבץ.
בין הימים 9 באוגוסט 1945 ו 11 באוגוסט 1945 פגש טראוצ'י משלחת אינדונזית בדאלאת וייטנאם ודן בבקשת סוקרנו ומשלחתו להעניק עצמאות לאינדונזיה. פגישה זאת היא המקור להכרה המעורפלת של יפן בעצמאות אינדונזיה, שהוכרזה ב 17 באוגוסט 1945, שבוע לפני שהיפנים התכוונו להכריז בעצמם על עצמאות אינדונזיה.
ב-12 בספטמבר 1945, נכנע גנרל סיישירו איטגאגי, ועמו 77,0000 חיילים יפנים, בסינגפור, וב-30 בנובמבר הגיש טראוצ'י את כניעתו הרשמית ללורד לואי מאונטבאטן בסייגון. הוא נפטר משבץ נוסף פחות משנה לאחר מכן, בשבתו במחנה שבויים במלאיה.
טראוצ'י העניק את הואקיזאשי שלו, שהייתה ירושה משפחתית, למאונטבאטן בעת כניעתו. החרב, שנוצרה ב-1413, שמורה כעת בטירת וינדזור. בשנות ה-80, כמעט היוותה החרב מוקד לתקרית דיפלומטית, כאשר אליזבת, המלכה האם רצתה להציגה לראווה בעת ארוחת ערב לכבודו של יורש העצר נרוהיטו, אולם המלכה אליזבת הטילה וטו בנושא.
טראוצ'י קבור בבית הקברות היפני בסינגפור.
לקריאה נוספת

Dupuy, Trevor N. The Harper Encyclopedia of Military Biography, Harper Collins Publishers Inc. 1992. ISBN 0-7858-0437-4.
Fuller, Richard. Shokan: Hirohito's Samurai, London: Arms and Armor, 1992. ISBN 1-85409-151-4.
Hayashi, Saburo. Kogun: The Japanese Army in the Pacific War, Textbook Publishers, 2003. ISBN 9780758187819.
שיגיושי אינואואה

| --- | --- |

 לידה:  9 בדצמבר 1889 סנדאי, מחוז מיאגי, האימפריה היפנית
 פטירה:  15 בדצמבר 1975 (בגיל 86) יוקוסוקה, יפן 
 מקום קבורה:  בית הקברות טאמה 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 השכלה:  הקולג' ללוחמה ימית  האקדמיה הימית הקיסרית 
 השתייכות:  הצי הקיסרי היפני הצי הקיסרי היפני
 תקופת הפעילות:  1909–1945 (כ־36 שנים)
 דרגה:  אדמירל
 תפקידים בשירות
 מפקד יודו והיאיי מפקד הצי הרביעי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה (קרב ים האלמוגים)
 עיטורים
 מסדר השמש העולה (דרגה ראשונה)
 תפקידים אזרחיים
 סגן שר הצי
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
שיגיושי אינואואה (ביפנית: 井上 成美 ‏ Inoue Shigeyoshi; ‏ 9 בדצמבר 1889 - 15 בדצמבר 1975) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. אינואואה פיקד על הצי הרביעי, ולאחר מכן שימש סגן-שר הצי. הוא היה גיסו של ראש ממשלת יפן נובויוקי אבה.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

אינואואה נולד בעיר סנדאי שבמחוז מיאגי, באזור טוהוקו, יפן. הוא סיים את לימודיו במקום השני מתוך 179 החניכים במחזור ה-37 של האקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1909. בהיותו פרח קצונה, שירת אינואואה על הסיירת "סויה", עמה הפליג ברחבי מזרח אסיה ודרום מערב האוקיינוס השקט, ועם שובו ליפן עבר לשרת על סיפון אוניית המערכה מיקאסה, ולאחר מכן בסיירת "קסוגה".
לאחר קבלת דרגות הקצונה בדצמבר 1910, שירת אינואואה על הסיירת "קוראמה", ושנתיים לאחר מכן שב לאקדמיה הימית כדי ללמוד אודות החידושים האחרונים בתחומי התותחנות הימית ולוחמת צוללות. ב-1913 הוא שירת על הסיירת "טקצ'יהו", ולאחר מכן על אוניית המערכה היאיי. בסוף 1915, עם קבלת דרגת הלוטננט, עבר לשרת על אוניית המערכה "פוסו".
תפקיד הפיקוד הראשון שלו ניתן לו על הסיירת "יודו" בדצמבר 1917, ובסוף 1918 התמנה אינואואה לנספח צבאי בשווייץ. בשנה לאחר מכן היה חלק ממשלחת דיפלומטית לועידת השלום בפריז, וב-1920 היה לנספח הצבאי בצרפת. בדצמבר 1921 קיבל אינואואה את דרגת לוטננט קומנדר, ושב ליפן.
עם שובו ליפן, מונה אינואואה לתפקיד קצין המבצעים על הסיירת "סומה", ובשנה שלאחר מכן החל ללמוד במכללת המטה של הצי, אותה סיים במקום השלישי מתוך 21 חניכים. עם סיום הלימודים, מילא אינואואה סדרה של תפקידי מטה שונים, שבהם נספח ימי לאיטליה, תפקיד אותו מילא בין בשנים 1927 ו-1929, ובסיומו קיבל דרגת קפטן.
ביוגרפיה > אדמירל

ב-15 בנובמבר 1933, נמסר לאינואואה הפיקוד על היאיי, תפקיד בו החזיק כשנה וחצי. בתור בן טיפוחיו של אדמירל איסורוקו יממוטו, התנגד אינואואה להסכם התלת-צדדי בין האימפריה היפנית, איטליה הפשיסטית וגרמניה הנאצית. הוא השתייך לקליקה השמאלנית בצי הקיסרי שהתנגדה לעליית הפאשיזם ולאימפריאליזם היפני. בנוסף, כמורו יממוטו, היה אינואואה תומך נלהב בתעופה ימית.
ב-15 בנובמבר 1935 מונה אינואואה לאדמירל משנה, והיה לסגן מפקד הצי השלישי שפעל באזור סין, וב-1939 מונה לתת-אדמירל. ב-1940 הוענק לו עיטור מסדר השמש העולה, ובאותה שנה התמנה אינואואה למפקד לשכת התעופה הימית של הצי הקיסרי, והגיש לשר הצי, קושירו אואיקאווה, את התזה שלו לארגון מחדש של הצי בראשית 1941. התזה שלו הכילה ביקורת נוקבת על מדיניות בניית האוניות של הצי הקיסרי, על כך שהיא מתמקדת בבניית אוניות מערכה, ולא בנושאות מטוסים. מאוחר יותר באותה שנה נמסר לידיו הפיקוד על הצי הרביעי של יפן, שעגן בבסיס הצי בלגונת טרוק, והוא פיקד על הכוחות הימיים במהלך קרב גואם וקרב האי וייק. לאחר מכן העביר את מטהו לרבאול, כהכנה למבצע MO, שכלל את כיבוש פורט מורסבי, אך לאחר קרב ים האלמוגים במאי 1942, בו נהדפה הפלישה היפנית, איבד את הפיקוד על הצי הרביעי ושב ליפן, שם התמנה למפקד האקדמיה הימית הקיסרית. בשלביה האחרונים של מלחמת העולם השנייה קיבל אינואואה את דרגת האדמירל, וב-15 באוקטובר 1945 הוא פרש מהצי.
לאחר המלחמה לימד אינואואה אנגלית ומוזיקה בביתו שביוקוסוקה, והאתר שבו עמד ביתו הוא כיום גן ציבורי.
גונאיצ'י מיקווה

| --- | --- |

תת-אדמירל גונאיצ'י מיקווה
 לידה:  29 באוגוסט 1888 הירושימה, האימפריה היפנית
 פטירה:  25 באפריל 1981 (בגיל 92) יפן 
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 השכלה:  הקולג' ללוחמה ימית  האקדמיה הימית הקיסרית 
 השתייכות:  הצי הקיסרי היפניהצי הקיסרי היפני
 תקופת הפעילות:  1910–1945 (כ־35 שנים)
 דרגה:  תת-אדמירל
 תפקידים בשירות
 אאובה, צ'וקאי וקירישימה הצי השמיני צי אזור דרום-מערב
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה: ההתקפה על פרל הארבור  קרב מידוויי  הפשיטה באוקיינוס ההודי  קרב האי סאבו  הקרב הימי על גוודלקנל
 עיטורים
 מסדר השמש העולה (דרגה שלישית) מסדר האוצר הקדוש (דרגה שנייה)
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
גונאיצ'י מיקווה (ביפנית: 三川 軍一; ‏ 29 באוגוסט 1888 - 25 באפריל 1981) היה תת-אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה.
מיקווה פיקד על כוח סיירות כבדות שהסב לצי ארצות הברית ולצי המלכותי האוסטרלי תבוסה בקרב האי סאבו באוגוסט 1942, בו טיבעו היפנים שלוש סיירות אמריקניות וסיירת אוסטרלית. לקראת סוף הקריירה הצבאית שלו חל פיחות במעמדו בצי הקיסרי, ולאחר ששיירה שהוביל הושמדה בקרב ים ביסמרק, לא קיבל יותר מיקווה תפקיד פיקודי בעל חשיבות.
ראשית הקריירה

מיקווה נולד במחוז הירושימה. הוא סיים את לימודיו במחזור ה-38 של האקדמיה הימית הקיסרית בשנת 1910, במקום ה-149. בהיותו פרח קצונה שירת מיקווה על סיפון הסיירות "אסאמה" ו"סויה", ועל אוניות המערכה סצומה וקונגו, ולאחר מכן למד בבית הספר של הצי הקיסרי למקצועות הטורפדו והתותחנות הימית. בסוף 1914 הצטרף מיקווה לסיירת "אסו", והפליג על סיפונה לסין במסגרת השתתפות האימפריה היפנית במלחמת העולם הראשונה. שנה לאחר מכן עבר לשרת על המשחתת "סוגי", ולמד במכללת הלוחמה הימית. ב-1919 הצטרף מיקווה, באותה עת בדרגת לוטננט, למשלחת היפנית לועידת השלום בפריז.
במהלך שנות ה-20 שירת מיקווה על סיפון מספר כלי שיט בתפקיד קצין ניווט, בהם אוניות מערכה וסיירות, ולאחר מכן קיבל את הפיקוד על בית הספר ללוחמת טורפדו. בשנת 1930 היה מיקווה חלק מהמשלחת היפנית לוועידה הימית בלונדון, ולאחריה התמנה לנספח צבאי בפריז. בסוף אותה שנה קיבל מיקווה דרגת קפטן, ושב ליפן.
עם שובו ליפן קיבל מיקווה את הפיקוד על הסיירת הכבדה "אאובה", ולאחר מכן פיקד על הסיירת "צ'וקאי" ועל אוניית המערכה קירישימה. בדצמבר 1936 קיבל מיקווה דרגת אדמירל משנה.
בשנת 1937 שימש מיקווה ראש מטה הצי הקיסרי היפני, ולאחר מכן שירת במטה הכללי הקיסרי. ב-1939 חזר לשרת בים, וקיבל פיקוד על פלגות שונות, בהן של סיירות ושל אוניות מערכה. בדצמבר 1940 קיבל מיקווה דרגת תת-אדמירל.
מלחמת העולם השנייה

בהתקפה על פרל הארבור פיקד מיקווה על פלגת אוניות המערכה השלישית, ששימשה כוח מגן לכוחות ההתקפה העיקריים, ולאחר מכן הוביל מיקווה אוניות מערכה גם בפשיטה באוקיינוס ההודי ובקרב מידוויי.
מ-14 ביולי 1942 ועד 1 באפריל 1943 פיקד מיקווה על הצי השמיני בדרום האוקיינוס השקט, מבסיסו ברבאול שבאי בריטניה החדשה. בתקופה זו פיקד מיקווה על כוחות הצי שהשתתפו בקרב גוודלקנל ובמערכה באיי שלמה. בליל ה-8‏-9 באוגוסט 1942 הוביל מיקווה כוח של סיירות כבדות ומשחתת, שהסבו תבוסה קשה לספינות צי ארצות הברית וסיירת כבדה אוסטרלית בקרב האי סאבו מול גוודלקנל.
אף על פי כן, ספג מיקווה ביקורת ממפקדיו על כך שלא ניצל את ניצחונו ולא תקף את אוניות התובלה של בעלות הברית שפרקו ציוד ואת נחתי דיוויזיית הנחתים הראשונה בגוודלקנל. תחת זאת, החליט מיקווה לסגת צפונה לרבאול ולא לתקוף את האויב.
בליל ה-13‏-14 בנובמבר הוביל מיקווה כוח סיירות שהפגיז את שדה התעופה שדה הנדרסון במהלך הקרב הימי על גוודלקנל. לאורך מרבית קרב גוודלקנל, השתמשו היפנים במשחתות כדי להעביר חיילים לגוודלקנל בגיחות לילות שנקראו טוקיו אקספרס. אולם, כשניסה מיקווה להשתמש באותה טקטיקה כדי להוביל חיילים ללאה שבגינאה החדשה, נכשל הניסיון לאחר שמטוסי בעלות הברית תקפו והשמידו את השיירה. בעקבות זאת נאלץ מיקווה לשאת באחריות על התבוסה היפנית במערכה באיי שלמה, ולאחר מכן מילא תפקידי יבשה בלבד.
בשנת 1943 שירת מיקווה במטה הכללי הקיסרי, וב-1944 הוא פיקד על צי המשלוח השני לפיליפינים. מאוחר יותר באותה שנה קיבל את הפיקוד על צי אזור דרום-מערב המצומצם, ועל כוח האוויר ה-13. לאחר קרב מפרץ לייטה באוקטובר 1944 שב מיקווה ליפן, ובמאי 1945 פרש מהצי הקיסרי.
לאחר המלחמה חי מיקווה את שארית חייו ביפן, ונפטר בשנת 1981, בגיל 92.
ליגת הפוטבול האמריקאי לנשים בישראל

אין תמונה חופשית
ליגת הפוטבול האמריקאי לנשים בישראל (מוכר גם כ-WAFI, קיצור של Woman's American Footbal in Israel) נוסדה ב־2004 על- ידי סטיב ליבוביץ. הליגה מופעלת על ידי התאחדות הפוטבול בישראל (AFI).
הקמה

ליבוביץ הבחין בכמה בנות משחקות בצד עם פוטבול בזמן משחק של בנים באצטדיון קראפט, וניגש אליהן ועניין אותן בליגה בין לאומית לבנות. הבנות התלהבו מהרעיון ורצו לייצג את ישראל בעולם והסכימו מיד.
קבוצות

ב-2010 השתתפו בליגה 17 קבוצות ו-250 שחקניות בגילאי 14 עד 50.
נכון ל-2019 יש למעלה מ־21 קבוצות ו־300 נשים שמשחקות פוטבול בישראל.
הם משחקים באצטדיון קראפט שנמצא בגן סאקר ירושלים. כל שנה טסה קבוצה של 12 נשים שמתאמנות ומתכוננות כל השנה כדי לייצג את ישראל בליגה הבין לאומית.
הערות שוליים

↑  על פוטבול אמריקאי לנשים בישראל
↑  אדווה חולי, מחזיקות את הדגל: שחקניות הפלאג פוטבול קורעות את הדשא, באתר mynet‏ ירושלים, 27 באוגוסט 2019
↑  רפי ברבירו, "לא מפחדות לקבל מכות", באתר ynet, 17 בנובמבר 2010
דר פלג

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1980 (בן 44) חולון
 מדינה:  ישראל
 מקום מגורים:  הוד השרון
 השכלה:  דוקטור בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב
 מקצוע:  פרופילאי עסקי; פרופילאי פלילי
 בת זוג:  אפרת בן יעקב
 מספר צאצאים:  2
 https://99-rpa.com/
דר פלג (נולד ב-3 בפברואר 1980) הוא פרופילאי פלילי ועסקי. בעל תואר דוקטור לפסיכולוגיה חברתית מאוניברסיטת תל אביב. שירת כקצין וראש מעבדה במדור לפסיכולוגיה חקירתית במז"פ, והתמחה בפרופילאות פלילית, ראיון קוגניטיבי ובדיקות פוליגרף. מתמחה באבחון אישיות מרחוק, תחום בתוך הפרופילאות העסקית, המתמקד ביצירת פרופילים אישיותיים על בסיס מידע פומבי וגלוי של המוערכים ברשתות חברתית.
ביוגרפיה

נולד בחולון, ולמד בתיכון אילון בעיר. שירת בצבא בשלישות בטייסת בחיל האוויר. בשנת 2006 השלים תואר ראשון בהצטיינות בפסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2008 השלים תואר שני במשפטים לבוגרי מדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן, ובשנת 2015 השלים תואר שני נוסף בפסיכולוגיה חברתית באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2021 השלים תואר שלישי בפסיכולוגיה מאוניברסיטת תל אביב. במסגרת עבודת הדוקטור פרסם שלושה מאמרים יחד עם עמיתיו על מנגנוני הצדקה לשקרים והשפעתם על ההתנהגות ועל העוררות הרגשית של נבדקים בגלאי שקר.
בשנים 2009–2016 שירת כקצין וראש מעבדה במדור לפסיכולוגיה חקירתית במז"פ, משטרת ישראל, והתמחה בפרופילאות פלילית, ריאיון קוגניטיבי ובדיקות פוליגרף.
עם פרישתו מהמשטרה החל לנהל את מכון הפוליגרף בחברת מידות ישראל, ואת תחום התשאול המדעי במידות גלובל.
משנת 2016 עוסק באבחון אישיות מרחוק – תחום בתוך הפרופילאות העסקית, המתמקד ביצירת פרופילים אישיותיים על בסיס מידע פומבי וגלוי ברשתות החברתיות. משמש כעד מומחה בבתי משפט בנושאים הקשורים לפסיכולוגיה חקירתית, פוליגרף ופרופילאות פלילית.
משנת 2018 פלג מרצה בתוכנית לפרופילאות פלילית ביחידה ללימודי חוץ באוניברסיטת אריאל. הוא מלמד מבוא לפרופילאות פלילית, אבחון אישיות מרשתות חברתיות ופוליגרף.
החל משנת 2024 הוא עומד בראש התוכנית לפרופילאות עסקית ביחידה ללימודי חוץ באוניברסיטת אריאל.
דר פלג נשוי לאפרת בן יעקב. לזוג שני ילדים. מתגוררים ברעננה.
תחומי מחקרו ועיסוקו

במאמרים שפרסם עם פרופסור דן אריאלי, פרופסור שחר אייל ופרופסור גיא הוכמן, נמצא כי אנשים נוהגים לשקר יותר אם הדבר נעשה לטובת מטרה או ארגון שהם מזדהים איתם. במקרים כאלו, שבהם הרמאות היא לכאורה "מוצדקת", נמצא שככל שההצדקה העצמית גבוהה יותר, יורדת העוררות הפיזיולוגית של הרמאים בגלאי השקר. לעומת זאת, כשהרמאות נעשית עבור הרמאי עצמו, ככל שהיא גבוהה יותר עולה העוררות שלו וקל יותר לאבחן אותו כדובר שקר.
דר ערך מחקר נוסף יחד עם אריאלי ואחרים, בנושא השפעת הפידבק המתקבל מדמות סמכותית בבדיקות פוליגרף על רמת היושרה של הנבדקים לאחר מכן.
פרופילאות פלילית היא תחום יישומי בקרימינולוגיה. המאפשר צמצום מספר החשודים בביצוע עבירה, הערכת אישיותו והתנהגותו של הנחקר, עידוד עדים לשתף פעולה ועוד. במהלך עבודתו של דר במשטרה סייע באמצעות יישומים פסיכולוגיים כדוגמת פרופילאות ופוליגרף לייעץ בחקירות של פרשות פשע חמורות במדינה.
פרופילאות עסקית היא ענף בתחום אבחון האישיות על בסיס התנהגותו של האדם. האבחון מקנה כלים עסקיים שונים הקשורים בגורם האנושי, כמו למשל בפרופילאות מרחוק, המאפשרת לקבל תובנות על אישיות האדם על בסיס המידע הפומבי שפרסם או שפורסם על אודותיו ברשת האינטרנט בלבד. תובנות אלו יכולות לשמש לניבוי התאקלמות בתפקיד, לסייע בקבלת החלטות בתהליכי השקעה או רכישה, משא ומתן, אשראי, ביטוח ועוד. מדובר בתחום מתוקף מדעית אשר צובר תאוצה בעשור המילניום השני. בעזרת הכלים הללו מספק דר פלג מידע על מועמדים לעבודה בארגונים ובעלי עניין עבור בחברות עסקיות.
פרסומים

דר פלג פרסם מאמרים מחקריים בתחום אבחון היושרה והפסיכולוגיה של המוסר, בהם:
"Robin Hood meets Pinocchio: Justifications increase cheating behavior but decrease physiological tension", פורסם ב-Journal of Behavioral and Experimental Economics
"The Lie Deflator–The effect of polygraph test feedback on subsequent (dis)honesty", פורסם ב-Judgment and Decision Making
"Revenge is not blind: Testing the ability of retribution to justify dishonesty".
פרסים והכרות

בשנת 2018 הופיע מחקרו של פלג בכנס יושרה עולמי של ארגון OECD, שבו זכה ב-Youth ResearchEdge Competition 2018 של הארגון.
הערות שוליים

1 2   איילת שני, על מה באמת מעידה אלימות קיצונית בזירת הרצח, באתר הארץ, 13 בפברואר 2019
↑   יאיר בן דוד, פינוקיו מול רובין הוד: האם שקר למען מטרה טובה הוא עדיין שקר?, באתר הארץ, 25 בינואר 2018
↑  Dr.Dar Peleg, מידות
↑  Robin Hood meets Pinocchio: Justifications increase cheating behavior but decrease physiological tension, EconPapers, ‏2021
↑  Column: Should we cut Mark Ridley-Thomas slack because the crimes he’s accused of were on behalf of his son?, לוס אנג'לס טיימס, ‏21 באוקטובר 2021
↑  The Lie Deflator – The effect of polygraph test feedback on subsequent (dis)honesty, Researchgate, ‏2023
↑  מעין יפה הופמן, In the mind of a murderer: Can you eye an assassin?, ג'רוזלם פוסט, ‏18 באוקטובר 2021
↑  Revenge is not blind: Testing the ability of retribution to justify dishonesty, אוניברסיטת קיימברידג', ‏2023
↑  Winners of the 2018 Youth ResearchEdge Competition, OECD, ‏2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009706052805171  VIAF: 12162178729707850466   WorldCat (עם VIAF): 12162178729707850466
ארנסט ליסאואר

| --- | --- |
צילום מאת מקס פניכל בסביבות שנת 1932
 לידה:  10 בדצמבר 1882 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  10 בדצמבר 1937 (בגיל 55) וינה, אוסטריה הפדרלית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  מסדר העיט האדום 
 
ארנסט ליסאואר (בגרמנית: Ernst Lissauer‏; 16 בדצמבר 1882 – 10 בדצמבר 1937) היה משורר, מחזאי וסופר לירי ודרמטי יהודי-גרמני. נודע בעיקר בזכות כתיבת שיר המלחמה של הקיסרות הגרמנית ב"שיר השנאה לאנגליה" שהפסוק הידוע מתוכו "אלהים, הענש את אנגליה" שימש כסיסמת קרב של הצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. ליסאואר נתפס בזמנו, בקרב יהודי גרמניה כסמל לנאמנות היהודים למדינתם ולהצלחת השתלבותם בחיים בגרמניה לעומת אנגליה שעדיין דגלה בחוקים מגבילים יחסית ליהודים הרבה זמן אחרי האמנציפציה בגרמניה.