stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב האקדחים באו. קיי. קוראל
הרקע > תחילת הסכסוך בין הקאובויס לאחים ארפ

ביולי 1880, קצין מצבא ארצות הברית ביקש מוירג'יל ארפ עזרה בחיפוש אחרי שש פרדות שנגנבו מהצבא. משלחת חיפוש משותפת לאחים ולצבא יצאה לחפש את הרכוש הצבאי הגנוב, ומצאה אותו בחווה של האחים מקלורי, בערוץ נחל ליד טומבסטון. על הפְּרֵדוֹת הוטבע הסימן D8, כדי לטשטש את הסימן הקודם, US. כדי למנוע אירוע אלים, אחד הקאובויס הבטיח להחזיר את הפרדות למחרת; אולם הוא לא עמד בהבטחתו. זה היה המקרה שהחל את הסכסוך בין הצדדים.
במרץ שנת 1881, כרכרה של ולס פארגו שנשאה מטילי כסף בשווי 26 אלף דולר מטומבסטון לסניף הבנק בבנסון, אריזונה, נעצרה בידי שודדי דרכים. נהג הכרכרה בוב פול ירה ברובהו לעבר השודד, שנפצע אך הצליח להרוג שניים מהנוסעים. הסוסים נבהלו מהיריות, ודהרו על פני מייל שלם לפני שנרגעו, וכך התחמקה הכרכרה מהשוד.
אולם, שוד של כרכרה נושאת דואר וחפצי ערך הוא פשע פדרלי, ולכן פול, שטען למשרה של מרשל מחוזי, ארגן משלחת של אנשי חוק מקומיים ופדרליים, וביניהם עובד של הבנק, כדי לתפוס את השודדים. המשלחת רכבה לאורך העקבות, ומצאה בחווה סמוכה נווד בשם לותר קינג, שגילה להם את שמות השודדים. קינג נעצר אולם ברח מהמעצר בעזרתו של עובד הבנק, שהתגלה כרמאי.
ויאט ארפ תכנן לתפוס את השודדים, כדי לזכות במשרת השריף המקומי בה חשק. על כן האחים ארפ רכבו במשך כשלושה שבועות, כמעט ללא מזון ומים, בחיפוש אחרי השודדים, עד שסוסיהם התמוטטו באפיסת כוחות והם לא יכלו להשיג סוסים אחרים. בהאן ביקש מהמחוז את החזר ההוצאות בשביל המשלחת, אבל סירב לשלם על הוצאותיהם של האחים. הם קיבלו לבסוף החזר מהבנק, אולם האירוע גרם לעוינות גם בינם לבין המרשל של המחוז, שהיה אוהד של הקאובויס.
העובדה שויאט ארפ ובהאן לטשו עיניים למשרת השריף, ובשלב מסוים אף היו ביחסים עם אותה אישה, לא סייעה לשיפור יחסיהם. מאוחר יותר, אייק קלנטון ניסה להאשים את האחים ארפ במעורבות בשוד ואפילו בהרג הנוסעים. אפילו בהאן, יריבו של ויאט, ניסה להאשים את דוק הולידיי בשוד. הוא שמע שנערתו של הולידיי, קייט "אף-גדול", מסוכסכת עמו והציע לעזור לה להיפרע ממנו. תחת השפעת שיכר, היא חתמה על הצהרה שהולידיי, שהיה חבר של אחד משלושת השודדים, הוא זה ששדד את הכרכרה.
אולם האחים ארפ סיפקו לשופט וולס ספייסר אליבי בשביל הולידיי, המזימה התגלתה והוא שוחרר מיד.
ויאט ארפ העיד אחרי הקרב, שמספר שבועות קודם לכן פגש את אייק קלנטון, וזה סיפר לו שהולידיי יודע על פגישותיהם ועל העובדה שאייק סיפר לו על שודדי הכרכרה. אייק האשים אותו בחשיפתו באוזני הולידיי. ארפ השיב שבפגישה הבא ישאל את הולידיי על כך.
בבוקר 25 בנובמבר, יום לפני הקרב, הגיעו אייק וטום מקלורי לעיר כדי למכור עדר בקר. ארפ שאל את הולידיי על האשמותיו של אייק, והולידיי החל לצעוק על אייק ולהאשים אותו בשקרים. ויאט ארפ קרא לעזרה את אחיו, מורגן, מפני שלא היה לו תג שריף. האח השלישי וירג'יל, מרשל העיר, הגיע גם הוא ודרש להפסיק את הריב. אייק, שהיה כבר די שתוי, נכנס למסבאת "אוריינטל" למשקה נוסף, ואיים על ויאט שהוא "יטפל בכולם למחרת בבוקר." ויאט ארפ לקח את הולידיי השתוי לישון, ואילו המרשל וירג'יל נשאר לשחק קלפים עם אייק, טום מקלורי וג'וני בהאן.
בוקר הקרב

עם עלות השחר, ארפ ובהאן הלכו לתפוס תנומה בביתם. אייק ששתה כל הלילה, ולא היה לו מקום לישון, סיפר למוזג - שענה לשם בויל - שברגע שהולידיי והאחים ארפ יראו את פרצופם ברחוב, "המסיבה תתחיל". בויל העיד שהלך לביתו של ויאט ארפ כדי להזהיר אותו על כך. מאוחר יותר בבוקר, אייק לקח את רובהו ואקדחו מהאורווה בה הפקיד אותם בכניסתו לעיר. הוא שתה שוב, והודיע לכולם שהוא מחפש את יריביו. בשעה אחת בצהריים, ברחוב ה-4, הפתיעו אותו האחים ארפ מאחור, ווירג'יל הכה אותו בקת אקדחו. הם לקחו את נשקו, ופנו להביאו בפני שופט באשמה של הפרת התקנה האוסרת על נשיאה של נשק בעיר. השופט גזר עליו קנס של $25, אותם שילם במקום, ומסר את נשקו לארפ. נאמר לו שהנשק יחכה לו במלון "גרנאד", בו נהגו הקאובויס להתאכסן בהיותם בעיר.
במשפט שאחרי הקרב, אייק העיד שהאחים קיללו אותו, והציעו לו לסיים את העימות בקרב אקדחים במקום, אולם הוא סרב. הוא הכחיש שאי פעם איים עליהם.
ביציאה מבית המשפט, נתקל ויאט ארפ בטום מקלורי וכמעט שהפילו. הוא שאל אותו אם הוא חמוש, ומקלורי ענה שלא. ארפ העיד שראה בליטה של אקדח במכנסיו. ארפ ששימש כעוזר מרשל בלתי רשמי לאחיו, נהג להסתובב עם אקדח תקוע בחגורתו, כמנהג התקופה. הוא שלף אותו, והכה את מקלורי פעמיים בראשו. מקלורי צנח לארץ, מדמם. מאחר שלא נשא במשרה רשמית, אסור היה לו לבצע חיפוש על גופו או להחרים ממנו נשק. לכן הלך משם, וקנה לו סיגר. הוא לא ידע האם מקלורי נשאר חמוש.
מאוחר יותר בבוקר הגיע לעיר אחיו של טום, פרנק מקלורי, עם אחיו של אייק, בילי קלנטון. בהיותם בדרכים, הם נשאו נשק, דבר שהיה מקובל מחוץ לעיר. הם שמעו על הצרות של טום, ומיהרו לעזרתו. מכיוון שלא הייתה הגדרה מדויקת בחוק, לאיזה מרחק מותר להם ללכת לפני שהפקידו את נשקם, לא היה ברור אם הם עברו על התקנה. וירג'יל העיד שראה אותם קונים תחמושת בחנות, ושהחליט לפרוק אותם מנשקם.
בהאן העיד, ששמע לראשונה על הבעיות המתפתחות, כאשר ישב אצל הספר והתגלח אחרי שנת הבוקר. הוא מיהר לחפש את החבורה, ומצא אותה ברחוב פרימונט. הוא ניסה לשכנע את פרנק למסור את נשקו, אך זה אמר שיסכים לעשות זאת רק אם גם האחים ארפ יעשו זאת. הוא אמר שבכוונתו לבצע כמה סידורים, ואחר כך לנסוע לפורט וורת' שבטקסס, שם אחיהם ווילי היה שופט.
וירג'יל לקח רובה עם מחסנית כפולה מהמשרד של וולס פארגו, פגש את הולידיי, נתן לו את הרובה ולקח מקל הליכה במקומו. יחד הם צעדו לרחוב פרימונט. בדרך, שמע מאזרחים שהקאובויס איימו להרוג אותו. האזרחים גם הציעו לו עזרה, אך הוא סרב. בעדותו טען, שבבוקר הוא הסמיך את אֶחָיו ואת הולידיי כסגני-מרשל שלו. בבוקר הקר, שבו פתיתי שלג עדיין נותרו על הקרקע פה ושם, יכלו הם להסתיר את כלי נשקם תחת קפלי מעיליהם הארוכים.
החבורה צעדה לעבר מקום הימצאם המשוער של הקאובויס, בנתיב נסתר. המרשל בהאן צעד לקראתם, ולעדותם אמר להם: "אל תלכו לשם! הם ירצחו אתכם! אני כבר פרקתי את נשקם." בהאן טען, שאמר שרק ניסה לשכנע אותם להסגיר את הנשק, ולא שבפועל קיבל מהם את נשקם. בשמעו שהקאובויס לא חמושים, החליט וירג'יל להימנע מאלימות, ותחב את אקדחו עמוק בכיס מעילו, אוחז רק את מקל ההליכה ביד ימינו.
הקרב

כשהתגלו אנשי החוק לקאובויס, נעמדו הצדדים בשתי שורות אלה מול אלה, במרחק של מטרים ספורים. וירג'יל קרא: "ידיים למעלה, אני רוצה את הנשק שלכם!". הוא ראה את פרנק ובילי שולפים אקדחים, ומתכוונים לדרוך אותם. הוא צעק: "לא לזה אני מתכוון!" הולידיי שלף את רובהו של וירג'יל וכיון אותו אל פרנק. מיד נשמעו שתי יריות. מכיוון שעדויות העדים סתרו זו את זו, לא ברור מי ירה ראשון, אך נראה שנורתה ירייה אחת מכל צד בעת ובעונה אחת. ויאט ארפ העיד שידע שפרנק נחשב לאקדוחן מיומן, ולכן גם הוא כיוון אליו וירה, מייד אחרי שראה אותו שולף את אקדחו.
כולם חשבו שטום חמוש גם הוא. טום החזיק במושכות של סוסו, וכשזה שמע את היריות הראשונות, הוא נרתע וקפץ הצידה. טום הרים את ידו שאחזה במושכות, פעולה שהחשידה אותו שהוא מנסה לשלוף כלי נשק. הולידיי הקיף את הסוס, וירה בטום בבטנו. טום ניסה לרוץ, מעד לארץ ולא קם. הולידיי השליך את רובהו הריק, שלף אקדח והמשיך לירות על פרנק ובילי.
ויאט העיד, שלמרות שאייק התרברב שיהרוג את כולם בהזדמנות הראשונה, בפועל הוא תפס את ארפ וצעק: "אל תירו, אני לא חמוש!". ארפ ענה לו: "תילחם או שתעוף מפה." אייק נשא רגליו, נכנס לאכסניה וברח ללא פגע. יחד איתו ברח חברו בילי קלייבורן.
ויאט ארפ ירה ללא הרף, "קר רוח כמו מלפפון" כפי שדווח בעיתון למחרת, ולא נפגע. מורגן ירה בבילי קלנטון, ופצע אותו במותנו הימנית. קלנטון נאלץ להעביר את אקדחו ליד שמאל, אך המשיך לירות עד שרוקן אותו. מורגן נתקל בצינור מים, נפל והמשיך לירות בשכיבה. הוא נפגע בגבו מקליע. גם וירג'יל נפגע בשוקו אך המשיך לירות. פרנק נפגע בבטנו, אך עדיין עמד וניסה להוליך את סוסו לפניו. הוא ניסה להוציא את רובה הוינצ'סטר שלו מהאוכף, אך הסוס השתחרר מידיו ורץ לרחוב, וכך נשאר לו רק האקדח. פרנק חצה את רחוב פרימונט תוך שהוא יורה מאקדחו על הולידיי שרדף אחריו. הוא פגע בהולידיי בחגורתו והכדור שפשף את מותנו. הולידיי נשמע מסנן: "הבן-זונה פצע אותי, אני אהרוג אותו!" גם מורגן רדף אחריו. פרנק ירה עוד פעמיים עד שנפגע בראשו וצנח. הוא עוד ניסה לומר משהו לפני שמת.
בילי קלנטון נפגע בחזה ובבטן, ונפל לארץ לתנוחת ישיבה. הוא המשיך לירות כשהוא תומך את ידו היורה ברגלו, עד שנגמרו הכדורים. הוא ביקש שיביאו לו תחמושת, אולם הצופים מסביב הבינו שהקרב הסתיים. בעל הסטודיו לצילום הסמוך ניגש אליו ולקח מידו את האקדח. בילי פונה לבית הסמוך, שם ביקש רופא ומשכך כאבים. הוא אמר: "הם רצחו אותי... זוזו הצידה, אני צריך אוויר... זוזו, תנו לי למות בשקט", וכך נפח את נשמתו. גם טום נגרר אל הבית, שם נפטר מפצעו ללא אומר. באותו זמן, אייק מקלורי עוד המשיך לרוץ ולברוח, עד שנצפה ברחוב "האגוז הקשה", המרוחק מזירת הקרב.
אחרי הקרב

על גופתו של טום מקלורי לא נמצא כל כלי נשק, והוא לא לבש חגורת כדורים. לטענת אייק מקלורי, שתבע את האחים ארפ למשפט, הם ירו באדם לא חמוש. הבליטה במכנסיו נוצרה כנראה מחבילה של שטרות בסך $3,300, שאולי קיבל בעד מכירה של בשר גנוב. האחים טענו שלא יכלו לדעת שהוא לא היה חמוש; שבפעם האחרונה שנראה ברחוב הוא היה כנראה חמוש באקדח; ואילו ויאט ארפ חשב שטום יורה עליו מעבר לגב של סוסו. הוא טען, שייתכן שאקדחו של טום הועלם מגופתו כדי לטשטש ראיות; ושגם אם לא היה חמוש, הרי שהתנועה שעשה כשסוסו קפץ יכלה להתפרש כניסיון לשלוף רובה מהאוכף. על כל פנים, אקדחו נמצא במסבאה לא רחוק מהמקום.
תגובת הציבור

האזרחים בעיר היו חלוקים בדעותיהם באשר למתרחש. בתחילה רובם תמכו באחים שומרי החוק; אך ככל שהתבררו העובדות, נפוצו שמועות ששניים מהקאובויס לא היו חמושים, ושהשניים האחרים ניסו להיכנע עוד לפני הקרב. הסברה שהאחים פעלו לטובת עצמם ורצחו חפים מפשע, במקום לאכוף את החוק, התפשטה בעיר.
העיתון "גוש הזהב של טומבסטון" כתב למחרת:
ה-26 באוקטובר 1881 ייזכר לתמיד כאחד הימים השחורים בתולדות טומבסטון, יום שבו הדם זרם כמים, וחיי אדם נדמו ככדור-נוצה; יום שייזכר ככזה שראה את אחד מקרבות הרחוב הארורים והקטלניים ביותר שארעו במקום הזה, ואולי בכל טריטוריית אריזונה.
לעומתו, העיתון "הכתובת על מצבת-הקבר" כתב :
התחושה בקרב הטובים שבאזרחי עירנו היא, שהמרשל היה זכאי לחלוטין לפרוק את האנשים האלה מנשקם; ובהיותם תחת אש, הייתה להם החובה להגן על עצמם, דבר שאותו עשו בגבורה רבה.
אבל אפילו המושל של אריזונה, ג'ון פרימונט, הסתייג וכתב:
רבים מתושביה שומרי-החוק ואוהבי-השלום ביותר של העיר אינם סומכים על נכונותם של אנשי החוק לרדוף ולהביא למשפט את הגורמים פורעי החוק, שכל כך טורדים את מנוחתנו ואת תחושת הביטחון שלנו. דעה רווחת למדי היא, שאותם אנשי חוק נמצאים בערך "באותה ליגה" עם המנהיגים לדבר עברה של הגורמים המסוכנים האלה.
המשפט

אייק קלנטון הגיש תביעה לבית המשפט כנגד האחים ארפ ודוק הולידיי באשמת רצח. ויאט ארפ והולידיי נעצרו והובאו בפני שופט. הם נדרשו להפקיד סכום עצום באותם ימים של $10,000, סכום ששולם על ידם ועל ידי חברים שתמכו בהם. וירג'יל הושעה מתפקידו כמרשל של העיר עד שיתבררו תוצאות המשפט.
ב-30 בנובמבר פסק השופט וולס ספייסר, שלא נמצאו ראיות מספיקות לכך שבוצע פשע. הוא אמנם סבר שהאחים ארפ נהגו בחוסר זהירות ובחוסר שיקול דעת, אך בהתחשב בתנאים הקשים השוררים באזור, עם רמת הפשיעה הגבוהה, הוא מצא שלא התבצעה במעשיהם כל עבירה על החוק.
גורלם של המשתתפים בקרב

וירג'יל ארפ נרדף אחרי הקרב, ביחד עם אחדים מאחיו, במה שידוע בשם מסע הנקם של ארפ. ב-28 בדצמבר 1881 וירג'יל נורה ממארב רחוב, בידי מתנקש, מהקומה השנייה של בניין שעמד בבניה. הוא נפצע באורח ששיתק את ידו השמאלית. אחרי מות אחיו מורגן הוא עבר לקליפורניה, והמשיך לעבוד כמרשל עירוני. הוא נפטר מדלקת ריאות ב-1905, בגיל 65.
מורגן ארפ נורה בגבו ונהרג בעת ששיחק ביליארד, פחות מחמישה חדשים אחרי הקרב. גם ויאט ארפ נורה בהזדמנות זו, אך הכדור שיועד לו החטיא.
בילי קלייבורן נהרג בקרב יריות בטומבסטון ב-1882, בגיל 22.
אייק קלנטון נתפס ב-1887 בניסיון לגנוב בקר; בעת שהתנגד למעצר, נורה ונהרג.
דוק הולידיי נפטר משחפת בקולורדו ב-1887.
ג'וני בהאן לא נבחר שוב למשרת שריף, ושרת כעובד מדינה אך לא כאיש חוק. הוא נפטר בטוסון ב-1912 בנסיבות טבעיות.
ואייט ארפ, היחיד שלחם בקרב ולא נפגע, היה גם השורד האחרון מהפרשה. הוא נדד ברחבי הארץ ללא חוק במערב, בחברת אהובתו, והתפרנס בעיקר כמהמר. הוא נפטר בלוס אנג'לס מדלקת כרונית בשלפוחית השתן בשנת 1929, בגיל 80.
בתרבות

הקרב באו. קיי. קוראל התקבע בתודעה הציבורית כמיתוס מייצג של המערב הפרוע. הסיפור שימש בסיס לאינספור סרטים וספרים. בין הסרטים אפשר למנות:
Dodge City, 1939
Frontier Marshal, 1939
Tombstone, the Town Too Tough to Die, 1942
My Darling Clementine, 1946 קלמנטיין יקירתי
The Life and Legend of Wyatt Earpy, 1955 (סדרת טלוויזיה)
Gunfight at the O.K. Corral (film), 1957 דו-קרב באו. קיי. קוראל
Wyatt Earp, 1994
בישראל הוזכר הקרב בשיר פארודי בשם סינימה גשש, שכתב נסים אלוני ללהקת הגשש החיוור: בדרך ל"או-קיי קוראל", פרש בודד כרע נפל, הוא לא ידע שאיש אפור, חזר לפתע מן הכפור, עבור!
ראו גם

ואייט ארפ
הערות שוליים

↑  בתקופה ההיא, המונח קאובוי ציין בדרך כלל עבריין; בוקר שומר חוק נקרא אז "נוהג-בקר", או "חוואי".
↑  בפרסומת טלוויזיה עכשווית לבנק, מוצגת כרכרה הנושאת מטילי זהב וכסף, דוהרת בערבות המערב, ומלווה בשומר חמוש העונה לצלצול טלפון סלולרי: "וולס פארגו, שלום".
↑  משחק מילים: פירוש שם העיר Tombstone הוא "מצבת קבר", ו-Epitaph הוא "כתובת מצבה"; מכאן ששם העיתון הוא "הכתובת על מצבת הקבר"
1 2  אישה בשם ג'וזפין מרקוס(אנ'), שהייתה אחר כך הידועה בציבור של ואייט ארפ במשך 48 שנה
↑  ברנש בשם סי. אס. פליי (אנ'), שאחראי לכל התמונות של המשתתפים המוצגות בעמוד הזה
וירג'יל ארפ
ואייט ארפ
דוק הולידיי
מורגן ארפ
גופותיהם של המתים, מוצגות בחלון של קברן העיר, תחת הכיתוב: נרצחו ברחובות של טומבסטון. משמאל: טום, פרנק מקלורי, בילי קלנטון
קבריהם של ההרוגים בקרב היריות באו. קיי. קוראל, בבית הקברות בוט-היל, בטומבסטון, אריזונה. הצילום נעשה ב-2003.
שחזור של קרב היריות באו. קיי. קוראל שבטומבסטון, אריזונה. צולם בינואר 2008
הוליהד

| --- | --- |

כנסיית סינט קאבי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומה:  ויילס ויילס
 מחוז:  אנגלסי אנגלסי
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  11,431 (2011)
 קואורדינטות:  53°18′32″N 4°37′59″W﻿ / ﻿53.309°N 4.633°W﻿ / 53.309; -4.633
 אזור זמן:  UTC
 https://www.holyheadtowncouncil.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים הוליהד(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים הוליהד(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיהוליהד(למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסיהוליהד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הוליהד (באנגלית: Holyhead, בוולשית: Caergybi; 'מבצרו של קאבי') היא העיירה הגדולה ביותר בצפון־מערב אנגלסי שבצפון ויילס, עם אוכלוסייה של מעל 11,000 תושבים.
גאוגרפיה

הוליהד שוכנת על האי הולי הנמצא כחמישה קילומטרים מחופה המערבי של האי אנגלסי ומחובר אליו במספר גשרים. למרות היותה העיירה המאוכלסת ביותר במחוז אנגלסי (עם 11,431 תושבים) היא איננה משמשת כבירת המחוז. חשיבותה של הוליהד בעת המודרנית נבעה בעיקר משום ששימשה שער עיקרי למשא בין לונדון לאירלנד, לכן היא חוברה ללונדון בדרך היסטורית (כיום כביש A5) ומנמל העיר יצאו מעבורות שחצו את הים האירי.
העיר נוסדה ככל הנראה בתקופה השלטון הרומי בבריטניה, כאשר הוקמה במקום כנסייה יחד עם עיירה קטנה וחומה היקפית. שמה הוולשי של הוליהד נובע מהכינוי למקום כמבצר שהכיל את כנסיית סיינט קאבי: "מבצרו של קאבי", בוולשית 'Caergybi'.
אקלים

הטמפרטורות בהוליהד נמוכות במשך מרבית ימות השנה. לרוב הן נעות בין 3 מעלות צלזיוס ל־19 מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים כ־840 מילימטרים של משקעים. המשקעים יכולים לרדת במשך כל השנה. החודשים הגשומים ביותר הם אוקטובר–דצמבר.
| אקלים בהוליהד> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בהוליהד> ינואר.8.2.3.6.75.5 | אקלים בהוליהד> פברואר.8.1.3.54.8 | אקלים בהוליהד> מרץ.9.6.4.5.62.8 | אקלים בהוליהד> אפריל.11.8.5.7.55.2 | אקלים בהוליהד> מאי.14.9.8.2.48.4 | אקלים בהוליהד> יוני.17.1.10.7.53.5 | אקלים בהוליהד> יולי.18.8.12.8.54 | אקלים בהוליהד> אוגוסט.18.8.12.9.69.9 | אקלים בהוליהד> ספטמבר.17.1.11.4.71.5 | אקלים בהוליהד> אוקטובר.14.1.9.101.4 | אקלים בהוליהד> נובמבר.11.1.6.3.103.5 | אקלים בהוליהד> דצמבר.8.7.3.9.90.6 | אקלים בהוליהד> שנה.13.2.7.7.841.1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
הערות שוליים

↑  נכון לשנת 2011.
↑  "Valley 1981–2010 averages". MetOffice. אורכב מ-המקור ב-12 אוגוסט 2014. נבדק ב-11 אוגוסט 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562433005171  LCCN: n86104940  MusicBrainz: 039cf3a7-065e-474c-8bf5-5c9656754e4c  NARA: 10045568  VIAF: 152529614   WorldCat (עם VIAF): 152529614 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ויילס ובנושא יישובים בממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שריל סנדברג

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1969 (בת 55) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  וושינגטון די. סי., צפון מיאמי ביץ', מנלו פארק 
 השכלה:  הרווארד קולג' (1991)  בית הספר לעסקים של הרווארד (1995)  North Miami Beach High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מעסיק:  פייסבוק 
 תפקיד:  מנהלת תפעול ראשית (מרץ 2008–ספטמבר 2022)  סגנית נשיא (2001–2008)  חברת ועד (2012)  חברת ועד (2009)  חברת ועד  ראשת הסגל (1996–2001)  עוזרת מחקר  יועצת עסקית (1995–1996)  חברת ועד  מנהלת כללית 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  דייב גולדברג (2004–2015) 
 פרסים והוקרה:  פרס ספר השנה של פייננשל טיימס ומקינזי ביזנס (2013)  טיים 100 (2012) 
 חתימה:   
 
סנדברג, 2011
שריל קארה סנדברג (באנגלית: Sheryl Kara Sandberg; נולדה ב-28 באוגוסט 1969) היא מיליארדרית ומנהלת יהודייה-אמריקאית, שכיהנה כסמנכ"לית התפעול של מטא ולשעבר פייסבוק עד יוני 2022.
קורות חיים

שריל סנדברג נולדה ב-1969 בוושינגטון די. סי. להורים יהודים, אדל (לבית איינהורן) וג'ואל סנדברג, הבכורה מבין שלושה אחים. אמה הייתה מרצה לצרפתית ואביה הוא רופא עיניים. בהיותה תינוקת, שהתה משפחתה בישראל במסגרת עבודתו של אביה באוניברסיטת תל אביב. משפחתה עברה לפלורידה כשהייתה בת שנתיים. סנדברג למדה בבית ספר ציבורי, ובתיכון בילתה שנה בישראל כתלמידה בסמינר אלכסנדר מוס ללימודי ישראל בהוד השרון.
קורות חיים > קריירה מקצועית

בשנת 1987 החלה לימודיה באוניברסיטת הרווארד, שם סיימה בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה. במהלך לימודיה פגשה בפרופסור לורנס סאמרס (לימים מזכיר האוצר האמריקאי), שהדריך אותה בכתיבת התזה. ב-1991, כשסאמרס היה לכלכלן הראשי של הבנק העולמי, מונתה סנדברג לתפקיד עוזרת המחקר שלו, ועסקה בפרויקטים בנושאי בריאות בהודו.
בשנת 1993 החלה ללמוד בבית הספר למנהל עסקים בהרווארד, וב-1995 קיבלה תואר שני בהצטיינות יתרה. בתום לימודיה הצטרפה לתאגיד הייעוץ האסטרטגי מקינזי ושות'. מ-1996 עד 2001 כיהנה כראש הסגל תחת לורנס סאמרס, תחילה בתפקידו כסגן מזכיר האוצר ואחר כך בתפקידו כמזכיר האוצר. ב-2001 הצטרפה לגוגל וכיהנה כסגנית נשיא למכירות מקוונות ותפעול גלובלי והייתה מעורבת בהשקת Google.org - הזרוע הפילנתרופית של גוגל.
בסוף 2007 פגשה את מארק צוקרברג, מייסד ומנכ"ל פייסבוק, במסיבת חג המולד. באותה עת שקלה לעבור לחברת וושינגטון פוסט. לאחר סדרה של מפגשים החלה לעבוד במרץ 2008 בפייסבוק. סנדברג הייתה אחראית על הפעילות העסקית של החברה, כולל מכירות, שיווק, פיתוח עסקי, משאבי אנוש, מדיניות ציבורית ותקשורת. לפיכך, גם הייתה מטרה לבקורת על התנהלותה של פייסבוק באירועים עולמיים כמו: הניסיון הרוסי להתערב בבחירות ארצות הברית ב-2016 באמצעות מסרים בפייסבוק, שערוריית קיימברידג' אנליטיקה על דליפת מידע של מיליוני משתמשים לחברה הבריטית; המהומות בקפיטול בינואר 2021, ועוד.
באחד ביוני 2022 הודיעה שריל כי היא עוזבת את תפקידה כמנהלת התפעול של פייסבוק-מטא, ושתישאר חלק מהדירקטוריון שלה
ב-2024 הובילה את הפקת הסרט התיעודי "זעקות ואז שתיקה" המתעד את האלימות המינית של מחבלי חמאס בעת טבח שבעה באוקטובר וכלפי החטופות שנחטפו לרצועת עזה במהלך המתקפה.
קורות חיים > דירקטורית

סנדברג חברה בשורה של דירקטוריונים, בין היתר בחברת וולט דיסני, בסטארבקס ובמכון ברוקינגס.
פרסים והוקרה

סנדברג מופיעה תדיר ברשימות "הנשים החזקות ביותר בעסקים" של מגזין "Fortune" האמריקאי.
ב-2007 דורגה במקום ה-29 והייתה האישה הצעירה ביותר ברשימה
ב-2007 הייתה מקום ה-19 ברשימת 50 "הנשים הבולטות" של ה"וול סטריט ג'ורנל"
ב-2011 דורגה במקום החמישי ברשימת "100 הנשים החזקות ביותר בעולם" של המגזין "פורבס"
ב-2012 כמו-כן הייתה ברשימת הטיים 100 מבית מגזין "TIME" האמריקני
ב-2013 פרס ספר השנה של "פייננשל טיימס" ומקינזי ביזנס
ספריה

ב-2013 יצא לאור ספרה "לפרוץ קדימה: נשים, קריירה והרצון להנהיג" (Lean In: Women, Work, and the Will to Lead), בו מתוארות עמדותיה בנושא מעמד האישה בעולם העבודה, הטכנולוגיה והעסקים
ב-2017 פרסמה את הספר "אופציה ב`" שכתבה ביחד עם אדם גרנט על התמודדותה עם פטירתו של בעלה
סרטיה > דוקומנטורה

"זעקות ואז שתיקה" – סרט העוסק בסיקור האונס ההמוני והטבח האכזרי שבוצע על-ידי מחבלי ארגון הטרור הפלסטיני חמאס והג'יהאד האסלאמי באופן מכוון בנשים ובנערות יהודיות-ישראליות וכן בישראלים, לרבות חטיפה של מאות מביניהן לרצועת עזה, על-מנת לשמש כשפחות-מין (סביה / סאביה) לטרוריסטים ששובים אותם; במהלך טבח שבעה באוקטובר
חיים אישיים

ב-2004 נישאה לדייב גולדברג, מנכ"ל חברת "SurveyMonkey", המספקת תוכנה לסקרים מקוונים. גולדברג נפטר באופן פתאומי בגיל 47, כתוצאה מתאונה שהתרחשה במאי 2015, בעת שהשניים שהו בחופשה משפחתית במקסיקו. לזוג שני ילדים.
בפברואר 2020 התארסה עם טום ברנטל, אחיו של השחקן האמריקאי-יהודי ג'ון ברנטל, כשאת ההיכרות ביניהם עשה רוב גולדברג, אחיו של בעלה המנוח.
הערות שוליים

1 2  אושרית גן-אל, "המבוגרת האחראית" עוזבת את מטא, באתר ynet, 2 ביוני 2022
↑  שריל סנדברג השיקה את ספרה: "הקול של הנשים לא נשמע בצורה מאוזנת", באתר כלכליסט, 11 במרץ 2013
 רוית הכט, המאבק הפמיניסטי של האשה הבכירה בפייסבוק, באתר הארץ, 3 באוקטובר 2013
↑  האישה החזקה בפייסבוק: "צוקרברג הציל את חיי", באתר ynet, 16 באפריל 2017
↑  דייב גולדברג, בעלה של שריל סנדברג, מת במפתיע בגיל 47, באתר גלובס, 3 במאי 2015
 שריל סנדברג מתמודדת עם האבל בפייסבוק: "אני רוצה לבחור בחיים ובמשמעות", באתר TheMarker‏, 4 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529164505171  PLWABN: 9810641135205606  BIBSYS: 13022953  BNC: 000805679  BNE: XX5294289  BnF: cb166808137 (data)  CANTIC: a11660806  CiNii: DA17720296  GND: 1033331341  ISNI: 0000 0004 0267 8608  LCCN: n2012069729  LNB: 000220358  NDL: 001142284  NKC: xx0169558  NLG: 319832  NLK: KAC201318453  NSK: 000628633  NTA: 356265714  RERO: 02-A023381666  SUDOC: 169607240  VIAF: 298171473   WorldCat (עם VIAF): 298171473
אלאדין ומנורת הקסמים

.
.
אלאדין בגן הקסום, איורו של מקס ליברט מתוך ספרו של הסופר היהודי גרמני לודוויג פולדה Aladin und die Wunderlampe
אלאדין ומנורת הקסמים הוא שמה של מעשייה שמקורה במזרח התיכון. מעשייה זו נכללה ב"סיפורי אלף לילה ולילה" והיא אחת הידועות שבהן, אם כי אינה חלק מן הטקסט המקורי בערבית. המעשייה נוספה אל קובץ "סיפורי אלף לילה ולילה" במאה ה-18 על ידי המזרחן אנטואן גלן, שליקט אותה מפי מספרי סיפורים מסוריה.
תקציר העלילה

הסיפור מתרחש בסין (בגרסה אחרת בהודו או באגרבה) ומספר על חייט עני שיש לו בן חסר תועלת ויכולת בשם אלאדין (בערבית: علاء الدين: עלאא' א-דין). כאשר אביו של אלאדין נפטר, מכשף רשע מצפון אפריקה מאתר אותו, מתחזה לדודו ומוליך אותו בדרכי מרמה לתוככי מערה מסוכנת כדי שיוציא מתוכה מנורת שמן ישנה. אלאדין לא ידע שאין זו מנורה רגילה וכי יש לה תכונות קסם ובתוכה מצוי שד שבכוחו להגשים כל משאלה. למרות שהמכשף אוסר על אלאדין להוציא מהמערה דברים נוספים, מעדיף אלאדין לקחת עמו חלק מן האוצרות הרבים שבמערה במקום להסתפק במנורה. כאשר אלאדין מנסה לצאת מהמערה, המכשף מבקש ממנו לתת לו את המנורה קודם שייצא. אלאדין לא מצליח למסור לו אותה הואיל וכיסיו מלאים (בגרסה אחרת אלאדין חושד ומסרב למסור את המנורה בטרם ייצא מהמערה). המכשף מתרגז וסוגר עליו את פי המערה. בתוך המערה, משפשף אלאדין את המנורה בעדינות מן הצד כדי לנקותה, וכתוצאה מכך יצא ממנה השד באורח פלא ואמר: "מה תצווה עליי, אדוני? עומד אני לפקודתך כי עבדך אני!". הכוחות הנסתרים של השד הופכים את אלאדין במהרה לאיש עשיר מאוד. הוא נישא לבת המלך, והשד מקים עבורם ארמון מפואר.
מקץ שנים אחדות עולה המכשף על עקבותיו של אלאדין. כשהוא מחופש לרוכל נודד, מכריז על נכונותו להחליף מנורות ישנות בחדשות. אשתו של אלאדין, שאינה יודעת מה רב ערכה של המנורה החלודה שנמצאת בביתה, מחליפה אותה באחת חדשה אצל הסוחר המוזר. המכשף מצווה מיד על השד להגלות את הנסיכה ואת ארמונה לאפריקה. אולם אלאדין רודף אחרי המכשף, ובעזרת אשתו משיג לעצמו את המנורה, ומחזיר את הארמון ואת רעייתו למקומם.
עיבודים > קולנוע

סיפורו של אלאדין מוצג בסרט האנימציה הגרמני מ-1927, עלילות הנסיך אחמד, המבוסס בעיקרו על הסיפור 'הנסיך אחמד והפיה פארי באנו', גם הוא מתוך סיפורי אלף לילה ולילה. עלילות הנסיך אחמד הוא אחד מסרטי האנימציה הראשונים באורך מלא שנוצרו, והראשון שעותק מלא שלו שרד.
בשנת 1992 יצא סרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני וזכה להצלחה רבה. בעקבות הצלחת הסרט יצאו שני סרטי המשך ישירות לווידאו: "שובו של ג'אפר" (1994) ו"אלאדין ומלך הגנבים" (1996). כמו כן יצאה סדרת טלוויזיה בשנת 1994 שהתרחשה בין הסרט השני והשלישי ושודרה בישראל ברצועת זמן דיסני (ערוץ 2).
בשנת 2019 יצאה לסרט זה גרסת לייב אקשן בבימויו של גאי ריצ'י בעלת אותו השם בכיכובו של מנה מסעוד בתפקיד אלאדין.