stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומן טורס
קריירת מועדונים

טורס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער צ'פו בפנמה סיטי. בשנת 2004 עלה לקבוצת הבוגרים, ובאותה שנה כבש במדי הקבוצה חמישה שערים במסגרת הליגה.
ב-1 ביולי 2005, חתם טורס בסן פרנסיסקו מליגת העל הפנמית, שם היה שחקן הגנה קבוע בהרכב הקבוצה, וכבש ארבעה שערים באותה העונה. ב-1 בינואר 2006, חתם לעונה אחת בקורטולואה הקולומביאנית, ששיחקה בליגות המשנה של קולומביה.
ב-1 בינואר 2007, עבר טורס לשחק בקבוצת לה אקידד סגורוס, ששיחקה באותה תקופה בליגת המשנה של קולומביה. בעונת 2008, העפיל טורס עם הקבוצה לליגת העל הקולומביאנית. בעונת 2009, שיחק לראשונה בליגת העל הקולומביאנית, כולל במסגרת גביע סודאמריקה מול אוניון אספניולה הצ'יליאנית, שם הודחה קבוצתו בסיבוב הראשון. באותה עונה כבש טורס שער מול דפורטס קינדיו במסגרת הליגה.
בתחילת עונת 2010, הוחלט להשאילו לקבוצת ג'וניור ברנקייה, ששיחקה אף היא בליגת העל הקולומביאנית. טורס זכה עם ג'וניור ברנקייה באליפות קולומביה, אחרי ניצחון על קבוצת לה אקידד סגורוס. למרות הזכייה בתואר, הושאל לקבוצת אתלטיקו נסיונל בשנת 2011. הקבוצה הוכתרה כאלופה בליגת העל הקולומביאנית בשנה זו, אך לצערו של טורס הוא לא השתתף במשחקי הגמר בליגת העל הקולומביאנית, עקב זימונו לנבחרת פנמה, בסוף העונה חזר ללה אקידד סגורוס, אך מיעט לשחק.
בשנת 2012, חתם במיונאריוס תמורת כמיליון דולר, ובמשחקו הראשון בגביע ליברטדוס מול טיחואנה המקסיקנית, קיבל טורס כרטיס אדום לאחר עבירה על שחקן הקבוצה היריבה. טורס רשם מעל 100 הופעות בליגה הקולומביאנית והפך לאחד משחקני ההגנה הטובים בליגה.
ב-12 באוגוסט 2015, עזב את קולומביה וחתם בסיאטל סאונדרס מה-MLS. הופעת הבכורה שלו בקבוצה הייתה ב-18 באוגוסט 2015 מול אורלנדו סיטי, במשחק שהסתיים בניצחון 4-0 לטובת סיאטל, וגם טורס רשם בישול באותו המשחק. ב-13 בספטמבר 2015, נפצע טורס במהלך משחק ליגה מול סן חוזה ארת'קווייקס וגמר את העונה. ב-11 בדצמבר 2016, שיחק במשחק הגמר מול טורונטו וגם כבש את שער הניצחון בדו-קרב פנדלים, והקבוצה זכתה באליפות ה-MLS. ב-24 ביולי 2017, זכה לראשונה לענוד את סרט הקפטן של סיאטל סאונדרס במשחק הליגה מול סן חוזה ארת'קווייקס.
נבחרת לאומית

ביולי 2005 זומן טורס לראשונה לנבחרת פנמה. ב-17 ביולי 2005 רשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד דרום אפריקה בשלב רבע הגמר במסגרת גביע הזהב של CONCACAF, כאשר עלה מהספסל בדקה ה-100 של המשחק, פנמה ניצחה 5-3 בדו-קרב פנדלים.
ב-25 בינואר 2013 זכה טורס לראשונה לענוד את סרט הקפטן של נבחרת פנמה מול נבחרת גואטמלה.
ב-11 באוקטובר 2017 הבקיע את שער הניצחון עבור פנמה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 מול נבחרת קוסטה ריקה שהעלה את פנמה למונדיאל לראשונה בתולדותיה.
טורס נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, והופיע כקפטן הנבחרת בכל משחקיה בשלב הבתים.
אמה (סרט, 1996)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "אמה" מאת ג'יין אוסטן
 בימוי:  דאגלס מקגרת'
 הופק בידי:  בוב והארווי ויינשטיין
 תסריט:  ג'יין אוסטן דאגלס מקגרת'
 עריכה:  לסלי ווקר
 שחקנים ראשיים:  גווינת' פלטרו ג'רמי נורת'הם
 מוזיקה:  רייצ'ל פורטמן
 צילום:  איאן וילסון
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  מירמקס 
 חברה מפיצה:  מירמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 באוגוסט 1996
 משך הקרנה:  121 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקציב:  7,000,000‏$
 הכנסות:  22,231,658‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   emma
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול מקורי
 www.miramax.com/movie/emma
 דף הסרט ב־IMDb
 
אמה (באנגלית: Emma) הוא סרט קולנוע משנת 1996. עיבוד קולנועי לספר של ג'יין אוסטן באותו שם מ-1815.
תקציר עלילה

אמה וודהאוס היא צעירה עשירה וסימפתית שאוהבת להתערב בענייני זולתה. באופן קבוע היא מנסה לשדך בין גברים ונשים שאינם מתאימים זה לזה. אחרי שמיס טיילור, המחנכת שלה ובת לווייתה, נשאה למר וסטון אמה מתיידדת עם הארייט סמית. אמה מעודדת את הארייט לשאוף לנשואין עם גבר ממעמד גבוה משלה. היא מנסה לשדך בין הארייט, שהיא בת לא חוקית, לכומר המקומי מר אלטון. למרות חיבתה לרומנטיקה אמה אינה בוגרת מספיק ולא מודעת לרגשותיה, ולחיבתה למר נייטלי, האיש הקרוב אליה ביותר.
על אף שהתסריט של דאגלס מקגרת' נאמן ברוחו לרומן של אוסטן, מקגרת' הוסיף חילופי דברים והתלוצצויות בין אמה התוססת למר נייטלי המיושב בדעתו, כך שהם מבליטים את המשיכה שביניהם.
צוות השחקנים

גווינת' פלטרו – אמה וודהאוס
ג'רמי נורת'הם – מר נייטלי
יואן מקגרגור – פרנק צ'רציל
טוני קולט – הארייט סמית
פולי ווקר – ג'יין פיירפקס
סופי תומפסון – מיס בייטס
פילידה לאו – מרת בייטס
ג'יימס קוזמו – מר וסטון
גרטה סקאקי – מיס טיילור, מרת וסטון
ג'ולייט סטיבנסון – מרת אלטון
אלן קמינג – מר אלטון
ג'ון פרנקלין-רובינס – מר קול
אנג'לה דאון – גברת קול
גווינת' פלטרו זכתה לשבחי הביקורת על תפקידה ובעיקר על יכולתה להסוות את המבטא האמריקני שלה. הדמויות של מרת בייטס ובתה מיס בייטס גולמו על ידי אם ובת, השחקנית פילידה לאו ובתה סופי תומפסון. הקומיקאי הבריטי אלן קמינג והשחקנית ג'ולייט סטיבנסון גנבו את ההצגה ברגעים הקומיים שבסרט בתפקידיהם כמר ומרת אלטון.
פרסים

רייצ'ל פורטמן זכתה בפרס האוסקר על פסקול מקורי לסרט קומדיה או מחזמר. הסרט היה מועמד לאוסקר נוסף עבור התלבושות.
בבל (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אלחנדרו גונסלס איניאריטו 
 הופק בידי:  סטיב גולין, ג'ון קיליק
 תסריט:  ג'ילמרו אריאגה
 עריכה:  דוגלאס קריס, סטפן מיריון 
 שחקנים ראשיים:  בראד פיט קייט בלאנשט גאל גרסיה ברנאל קוג'י יאקושו אדריאנה בראזה רינקו קיקוצ'י
 מוזיקה:  גוסטבו סנטאולאלה 
 צילום:  רודריגו פריטו 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  Paramount Vantage, Central Films, Summit Entertainment, MRC 
 חברה מפיצה:  01 Distribution, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2006, 2007
 משך הקרנה:  142 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית ספרדית ערבית צרפתית יפנית שפות ברבריות
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  מקסיקו, יפן, קליפורניה, טוקיו, מרוקו 
 תקציב:  25 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   babel
 פרסים:  פרס אוסקר בקטגוריית פסקול מקורי
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בבל (באנגלית: Babel) הוא סרט דרמה בבימויו של אלחנדרו גונסלס איניאריטו, זוכה פרס גלובוס הזהב לשנת 2006. בסרט נפרשים שלושה סיפורים שונים, האחד מתרחש במרוקו, השני ביפן והשלישי בארצות הברית ובמקסיקו. בהמשך העלילה מתגלים הקשר הנסיבתי שבין הסיפורים וכן מוטיבים אחרים המשותפים לשלושת הסיפורים. כמו כן, הדמויות בסרט זה מדברות בשמונה שפות שונות.
הקרנת הבכורה בארצות הברית נערכה ב-27 באוקטובר 2006 ולאחר מכן בשאר העולם. במדינות כמו יפן והממלכה המאוחדת הסרט יצא רק בתחילת 2007.
הסרט זכה לביקורות חיוביות רבות בשל היותו סרט מיוחד בעל סיפור מקורי ובזכות המסרים האנושיים שבאים בו לידי ביטוי. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר ובפרס אוסקר בקטגוריית פסקול מקורי.
שחקנים ודמויות

מרוקו
בראד פיט - ריצ'רד ג'ונס
קייט בלאנשט - סוזן ג'ונס
מוחמד אקזם - אנואר
בובקר אייט אל קייד - יוסף
סייד טרצ'ני - אחמד
מוסטפא רצ'ידי - אבדולאח
אבדלקאדר ברה - חסן
וואחיבה סאמי - זוחרה
רוברט פייף - תייר מס' 14
פיטר וייט - טום
הרייט וולטר - לילי
מייקל מלוני - ג'יימס
מקסיקו / ארצות הברית
אדריאנה בראזה - אמיליה
גאל גרסיה ברנאל - סנטיאגו
אל פנינג - דבי ג'ונס
נתן גמבל - מייק ג'ונס
קליפטון קולינס הבן - השוטר בגבול מקסיקו-ארצות הברית
מייקל פנייה - השוטר ג'ון
יפן
רינקו קיקוצ'י - צ'יקו וטאיה
קוג'י יאקושו - יאשוג'רו וטאיה
סאטושי ניקאידו - החוקר קנג'י מימאיה
יוקו מיראטה - מיטסו
מועמדויות ופרסים

הסרט היה מועמד ל-100 פרסים שונים וזכה ב-25 מהם. בפסטיבל קאן בשנת 2006 הסרט זכה בפרס הבימוי הטוב ביותר אך הפסיד את פרס דקל הזהב. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר לשנת 2006. בטקס האוסקר לשנת 2006, הפסיד הסרט את פרסי הבימוי והסרט הטוב ביותר לסרט "השתולים" של מרטין סקורסזה. בסופו של יום, הסרט זכה בפרס אוסקר אחד (לפסקול) מתוך שבע מועמדויות.
הכנסות הסרט

מרגע יציאתו לאקרנים ב-27 באוקטובר 2006 בהפצה מצומצמת שבעה בתי קולנוע ומתחילת הפצתו הרחבה ב-1,251 בתי קולנוע ב-10 בנובמבר של אותה שנה, הסרט הכניס בארצות הברית בלבד 34,302,837 דולר. בשאר העולם, לא כולל ארצות הברית, הסרט הכניס 101,027,345 דולר, מה שמסכם את הכנסות הסרט ב-135,330,182 דולר בכל העולם. כמו כן, נכון ל-3 ביוני 2007 הסרט גרף 39.51 מיליון דולרים ממכירות והשכרות DVD ווידאו.
ריצ'רד וסוזן ג'ונס
הפצוע האנגלי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספרו של מייקל אונדאצ'י
 בימוי:  אנתוני מינגלה 
 הופק בידי:  סול זאנץ 
 תסריט:  אנתוני מינגלה
 עריכה:  וולטר מרץ' 
 שחקנים ראשיים:  רייף פיינס קריסטין סקוט-תומאס וילם דפו ז'ולייט בינוש קולין פירת' נבין אנדרוס
 מוזיקה:  גבריאל יארד 
 צילום:  ג'ון סיל 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מירמקס, The Saul Zaentz Company 
 חברה מפיצה:  מיראמקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בנובמבר 1996
 משך הקרנה:  162 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, גרמנית, ערבית, איטלקית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט פלאשבק, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, סרט מלחמה, סרט ריגול 
 מקום התרחשות:  איטליה, צפון אפריקה 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-30 של המאה ה-20, מלחמת העולם השנייה 
 תקציב:  27 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   englishpatient
 פרסים:  תשעה פרסי אוסקר שלושה פרסי גלובוס הזהב
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפצוע האנגלי (באנגלית: The English Patient) הוא סרט דרמה אמריקני משנת 1996 בבימוי אנתוני מינגלה, ובכיכובם של רייף פיינס וקריסטין סקוט תומאס. הסרט זכה בתשעה פרסי אוסקר, כולל לסרט הטוב ביותר, ובשני פרסי גלובוס הזהב. הסרט מבוסס, בשינויים ניכרים, על הרומן זוכה פרס בוקר "הפצוע האנגלי" משנת 1992, מאת הסופר הקנדי מייקל אונדאצ'י שלקח חלק בהפקת הסרט.
הסרט הופק על ידי סול זאנץ, וצולם באיטליה ובתוניסיה בתקציב של 27 מיליון דולר. הסרט הוקרן לראשונה ב-6 בנובמבר 1996, והכנסותיו בכל העולם עד פברואר 2007 הן מעל 232 מיליון דולר.
תקציר העלילה

העלילה מתרחשת במנזר נטוש באיטליה, במהלך מלחמת העולם השנייה. המנזר משמש כיום מרכז תיירות חקלאית Monastery of S. Anna in Camprena.
חנה (האנה) (ז'ולייט בינוש), אחות בצבא קנדה, מטפלת בפצוע שנכווה קשות בהתרסקות מטוס עד שלא ניתן לזהות אותו (רייף פיינס), אם כי בשל מבטאו מניחים כולם שהוא אנגלי. הפצוע נראה כסובל משכחה, או אולי בוחר לשכוח. איש המודיעין והגנב-לשעבר דייוויד קרווג'ו (וילם דפו), גנב קנדי שעונה בכלא הגרמני, נקלע למנזר וחושד ש"הפצוע האנגלי" אחראי לסבלו.
בינתיים, האנה מנהלת רומן עם סגן קיפ סינג (נבין אנדרוס), הודי, חבלן בצבא הבריטי. קרווג'ו מדובב בהדרגה את השכיב מרע, וסדרת פלשבקים חושפת בהדרגה את זהות האיש השרוף; הוא הרוזן לאסלו אלמאשי, גאוגרף הונגרי שעסק במיפוי מדבר סהרה בצפון אפריקה. פציעתו אירעה במהלך רומן שניהל עם אישה נשואה: בעלה הקנאי ריסק את מטוסם במדבר והותיר אותה פצועה קשה הרחק ממקום ישוב, אלמאשי הצליח להיחלץ והדרך היחידה בה יכל לשוב הייתה לחבור לצבא הגרמני. לאחר שסייע לקבוצת מודיעין גרמנית לחצות את המדבר, הוא חילץ את האישה במטוס קל, אך הופל באש נ"מ ונשרף.
צוות השחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
רייף פיינס: לאסלו אלמאשי
ז'ולייט בינוש: חנה (האנה)
קריסטין סקוט-תומאס: קתרין קליפטון
וילם דפו: דייוויד קרווג'ו
נבין אנדרוס: סגן קירפל (קיפ) סינג
קולין פירת': ג'פרי קליפטון
קווין וייטלי: סמל הארדי
ג'וליאן וודהאם: פיטר מדוקס
יורגן פרוכנאו: רב-סרן מולר
ריי קולטהרד: רופרט דאגלס
לי רוס: ספלדינג
פרסים

פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - אנתוני מינגלה
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - ז'ולייט בינוש
פרס אוסקר לצילום - ג'ון סיל
פרס אוסקר לעיצוב תפאורה
פרס אוסקר לעיצוב תלבושות
פרס אוסקר לעריכה - וולטר מרץ'
פרס אוסקר לפסקול מקורי
פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר - וולטר מרץ'
פרס גלובוס הזהב לסרט הדרמה הטוב ביותר
פרס גלובוס הזהב לפסקול מקורי
החברה לישראל

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  חל
 מייסדים:  קבוצת בעלי הון יהודיים בראשות זיגמונד ורבורג, הברון אדמונד רוטשילד ואייב פינברג
 תקופת הפעילות:  1968–הווה (כ־57 שנים)
 חברת אם:  Millenium Investments Elad 
 חברות בנות:  כימיקלים לישראל  צים  טאואר סמיקונדקטור  בתי זיקוק לנפט  קורוס אוטו 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 בעלות:  מילניום השקעות אלעד (46.94%), ציבור (35.20%), בנק לאומי (11.06%), עידן עופר (החזקות ישירות) (3.85%), אחרים (2.95%)
 ענפי תעשייה:  קונגלומרט 
 מוצרים עיקריים:  כימיקלים
 שווי שוק:  8.05 מיליארד ש"ח (9 בפברואר 2025)
 הכנסות:  7.54 מיליארד דולר (2023)
 רווח תפעולי:  1.13 מיליארד דולר (2023)
 רווח:  675 מיליון דולר (2023)
 הון עצמי:  6.37 מיליארד דולר (2023)
 סך המאזן:  12.9 מיליארד דולר (2023)
 יו"ר:  אביעד קאופמן
 מנכ"ל:  יואב דופלט
 עובדים:  25
  
 www.israelcorp.com
 
החברה לישראל היא חברת החזקות שעד לסוף 2014 הייתה הגדולה בישראל. היא מתמקדת בעיקר בענפי הכימיקלים. בתחילת 2015 פוצלה ממנה חברת קנון הולדינגס, שאליה הועברו פעילויות החברה בתחומי ספנות, רכב, מוליכים למחצה ואנרגיה ירוקה.
היסטוריה

החברה לישראל הוקמה בשנת 1968 בעקבות ועידה כלכלית של בעלי הון יהודים באפריל 1968 במסגרתה הוחלט להקים חברה שתשקיע בישראל, בהון עצמי של 100 מיליון דולר, שיגויסו במניות של 100,000 דולר כל אחת תוך קבלת אשראי ממשלתי נוח והנחות ביבוא חומרי גלם, כמקובל במפעל מאושר.
בראשות החברה עמדו זיגמונד ורבורג, הברון אדמונד אדולף דה רוטשילד, אייב פינברג ואחרים. ביוזמת שר האוצר, פנחס ספיר, נחקק חוק החברה לישראל, המבטיח לבעלי החברה פטור ממיסים למשך 30 שנה והטבות נוספות. בשלב הראשון של פעילות החברה מכרה לה הממשלה 26% ממניות בבתי הזיקוק ו-50% ממניות צים. כן השקיעה החברה בתעשייה הפטרוכימית הישראלית, בבניית מלון לאונרדו פלאזה ירושלים ובמספר עסקים נוספים. החברה קבעה לעצמה להשקיע רק בעסקים גדולים, בהם תתאשר לה להשתתף בפועל בניהול ועל כן נותרו בידה כספים רבים שלא הושקעו. חלק מכספים אלו הושקעו בבנק של טיבור רוזנבאום בשווייץ, שקרס בשנת 1974 והסב לחברה הפסדים כבדים.
בשנת 1982 החזיק שאול אייזנברג 21% ממניות החברה והחל לפעול להגעה לשליטה מלאה בה. לצורך כך רכש אייזנברג מניות של החברה במחירים גבוהים, שקרסו במחצית הראשונה של 1983 והסבו הפסדים ניכרים לקבוצת אייזנברג.
לאחר פטירתו מכרה משפחת אייזנברג ב-1998 את השליטה בחברה לקבוצת האחים עופר, ובשנת 2002, עם פירוק השותפות בין האחים היא הועברה לשליטתו של סמי עופר, בניהול בנו, עידן עופר.
בתחילת 2015 פוצלה מהחברה לישראל חברת קנון הולדינגס, שאליה הועברו פעילויות החברה בתחומי ספנות, רכב, מוליכים למחצה ואנרגיה ירוקה. במסגרת הפיצול שולמו לבכירי החברה תגמול אישי של 56 מיליון בסה"כ. על מענק זה הוגשה בהמשך תביעה, שיושבה בפשרה שבה הבכירים נדרשו להחזיר 80% מהבונוס.
במרץ 2022 נחתם מסמך עקרונות לא מחייב לפיו תמכור החברה לישראל 16.69% מחברת בז"ן לקבוצת חג'ג' ייזום נדל"ן, אולם ביוני 2022 החליטה חברת מפעלים פטרוכימיים בישראל לממש את זכות הסירוב שלה לעסקת המכירה ולרכש את המניות המוצעות בעצמה.
בעלי עניין

החברה לישראל היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ומהוות חלק ממדד תל אביב 35.
נכון לספטמבר 2023 כ-44.41% ממניות החברה מוחזקות על ידי "מילניום השקעות אלעד", הנמצאת בשליטת איש העסקים עידן עופר.
החזקות

נכון לספטמבר 2023, האחזקות העיקריות של החברה לישראל הן (בסוגריים שיעור המניות שבבעלותה כאחוז מכלל מניות החברה המוחזקת):
כימיקלים לישראל (46%)
בז"ן (33%).
עד סוף 2014 החזיקה החברה גם בחברות הבאות (שהועברו לספין-אוף קנון הולדינגס):
צים (32%) (עד יולי 2014 החזיקה בכ-99%)
טאואר סמיקונדקטור (31%)
קורוס אוטו (50%) - מיזם משותף עם החברה הסינית צ'רי לייצור מכוניות.
איי.סי. פאואר (100%) - חברה המחזיקה בתחנות כוח בישראל ובאמריקה הלטינית.
איי.סי. גרין אנרג'י (100%) - חברה העוסקת בתחום האנרגיה המתחדשת.
החזקות > חברת צים

בשנת 2004 רכשה "החברה לישראל" את יתרת מניות המדינה בחברת צים. "החברה לישראל", שהחזיקה ב-48.6% ממניות צים כבר משנת 1970, הייתה המתמודדת היחידה על קניית יתרת החברה אף על פי שחברת ספנות נוספת מחו"ל הביעה בשנת 2001 עניין במניות החברה. לצורך מכירת מניות צים, הזמינה ממשלת ישראל שתי הערכות שווי, והמחיר שהתקבל בפועל היה הסף התחתון של הערכות אלו. על תהליך הרכישה של צים על ידי החברה לישראל אמר מבקר המדינה:
מן הראוי היה שהרשות תמצה את האפשרות לקבל הצעה נוספת לרכישת המניות ותיידע את חברת הספנות בחו"ל על חידוש הליך המכירה ועל השינויים שחלו בו כדי לנסות לעניין אותה מחדש בהליך... הפרטת צים הושלמה עם מכירת יתרת המניות לחברה לישראל... מחיר המכירה של מניות אלה נקבע ל-504 מיליון ש"ח בקירוב, והוא שיקף את המחיר הנמוך ביותר שבטווח המחירים שהציגו מעריכי שווי לרשות החברות"
ניר גלעד, שהיה החשב הכללי בתקופה בה נחתמה העסקה, מונה כשלוש שנים לאחר פרישתו למשנה למנכ"ל החברה לישראל, וכשנה לאחר מכן מונה למנכ"ל החברה. ב-7 בינואר 2015 מונה אבישר פז, שכיהן עד אז כסמנכ"ל הכספים בחברה, למנכ"ל במקום ניר גלעד. ב-13 במרץ 2019 מונה יואב דופלט למנכ"ל חלף לאבישר פז.
בתקופה בה הייתה צים בבעלות משותפת למדינה ולחברה לישראל, שהייתה בשליטת קבוצת האחים עופר, נהגה החברה לערוך עסקאות עם קבוצת האחים עופר תוך הפרת הוראות חוק החברות בעניין עסקאות עם נושא משרה בחברה כך, למשל, נהגה קבוצת עופר להימנע מתשלום עמלות על החכרת אוניות לצים ולהעלים את המידע מדירקטוריון החברה.
החזקות > בתי הזיקוק

בפברואר 2006 העבירה החברה את כלל החזקותיה (26%) בבתי הזיקוק (בז"ן) למדינת ישראל תמורת סכום של 677 מיליון ש"ח. על עסקה זאת הייתה ביקורת ציבורית, שכן החברה לישראל הייתה אמורה להעביר את החזקותיה בבז"ן ללא תמורה בהתאם להסכם קודם. עתירה שהוגשה בעניין זה לבג"ץ, על ידי התנועה לאיכות השלטון, נדחתה תוך שבית המשפט העליון מביע אי-נוחות מהעסקה וביקורת קשה על מחדלי הממשלות בשנים שקדמו לה שקלעו את המדינה למערכת אילוצים קשה במשא ומתן עם החברה לישראל. גם מבקר המדינה, שבחן את תהליך הכנת הסכמי עסקת המכירה, ציין פגמים בהליכים אלה.
ביקורת

החברה לישראל וחברות הבת בהחזקתה ספגו לאורך השנים ביקורות חריפות על התנהלותן הפוגעת בסביבה ובבריאות הציבור. בשנת 2013 הוזכרה החברה לישראל בדו"ח של המשרד להגנת הסביבה כאחת מתשע החברות הבורסאיות אשר בשלוש השנים הקודמות לפרסום הדו"ח, ביצעו הכי הרבה הפרות סביבתיות. בנוסף, בגרסת הדו"ח שפורסמה על ידי משרד הגנת הסביבה בשנת 2014 הוזכרו חברות כי"ל ובז"ן.
מבקרים אף טוענים כי החברה לישראל מנסה לנקות את שמה באמצעות הצטיירות כחברה "ירוקה", פעולה המכונה "Greenwash". כך לדוגמה, את בית הספר לקיימות במרכז הבינתחומי ייסדה החברה לישראל וחברות הבת שלה כי"ל ובז"ן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  החברה לישראל בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  דירוג הגדולות של D&B - קבוצות החזקה והשקעה
↑   ערן אזרן, הפיצול: החברה לישראל תנפיק את קנון גם בת"א; תזרים עוד 100 מ' ד', באתר TheMarker‏, 13 באוקטובר 2014
עדכון בדבר השלמת מהלך החלוקה, ‏4 בינואר 2015, באתר הבורסה
↑  הועידה הכלכלית החליטה, דבר, 5 באפריל 1968
↑  אריאלה ראובני, צים תחת כנפי החברה לישראל, דבר, 25 בפברואר 1970
↑  אריאל ויינשטיין, החברה לישראל מחפשת פרוייקטים, מעריב, 26 בינואר 1972
↑  עמירם פליישר, שאול אייזנברג ניצח את הברון רוטשילד, מעריב, 3 באפריל 1984
↑  דוד ליפקין, אייזנברג הפסיד מיליוני דולרים ברכישת מניות, מעריב, 3 במאי 1983
↑  אורנה רביב, ‏הושלמה מכירת החברה לישראל לעופר; צפוי ארגון מחדש בכל קבוצת עופר, באתר גלובס, 15 באפריל 1999
↑  דיאנה בחור ניר, האשה שניצחה את עידן עופר, באתר כלכליסט, 22 בדצמבר 2017
↑   יורם גביזון, פשרה כואבת לניר גלעד ובכירי החברה לישראל - יחזירו 45 מיליון שקל לחברה, באתר TheMarker‏, 19 במרץ 2018
↑  חברת פטרוכימיים תרכוש את מניות בז"ן במקום האחים חג'ג', באתר INFOSPOT, ‏21.6.2022
↑  מוכרים בזול
↑  מינוי מנכ"ל - גלעד ניר, 27 במרץ 2007, באתר הבורסה
↑  חדל לכהן כמנכ"ל - ניר גלעד, באתר הבורסה
מינוי מנכ"ל - פז אבישר, באתר הבורסה
↑  עדכון אסטרטגיה העסקית,מינוי יואב דופלט כמנכל חלף אבישר פז, ‏13 במרץ 2019
↑  דו"ח מבקר המדינה לשנת 2003
↑  ”בשנת 1999 הקימו צים וקבוצת עופר מיזם משותף שעוסק בעיקר בהחכרת אניות לצים. רוב הכנסות המיזם הן מעמלות שהמחכיר משלם. קבוצת עופר אינה משלמת, זה שנים רבות, עמלות בגין אניות שצים חוכרת ממנה. הסדר זה לא עוגן בכתב. צים לא דיווחה עליו לדירקטוריון ולא הביאה אותו לאישורו גם לאחר שקבוצת עופר הפכה בעלת עניין בחברה לישראל” ("עסקאות עם קבוצת אחים עופר" דו"ח מבקר המדינה 2003)
↑  פסק-דין בתיק בג"ץ 4999/03
↑  דו"ח מבקר המדינה, מס' 54א לשנת 2003, פרק שני
↑  חן פונדק, קיבלו כרטיס אדום: תכירו את החברות הציבוריות המזהמות ביותר במשק, באתר כלכליסט, 3 ביוני 2013
↑  צפריר רינת, בית ספר לאיכות הסביבה על שם כימיקלים לישראל, באתר הארץ, 12 בינואר 2012
↑  http://portal.idc.ac.il/he/schools/sustainability/homepage/pages/homepage.aspx
| החברה לישראל |
| --- | --- | --- |
| החזקות נוכחיות | כימיקלים לישראל (46%) •  AKVA Group ASA (נו') |  |
| החזקות בעבר | צים (98%) • טאואר סמיקונדקטור (39%) • קורוס אוטו (50%) • איי.סי. פאואר (100%) • בתי זיקוק לנפט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007256845705171  ISNI: 0000 0004 0582 4471
יובל סגל (1980)

ערך זה עוסק בשחקן ישראלי יליד 1980. אם התכוונתם לשחקן ודוגמן יליד 1971, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1980 (בן 44) כ"ח בכסלו ה'תשמ"א ישראל תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
יובל סגל (נולד ב-6 בדצמבר 1980, כ"ח בכסלו ה'תשמ"א) הוא שחקן, מדבב ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה

סגל נולד בתל אביב.
בנעוריו למד בבית הספר לאמנויות תל אביב במגמת תיאטרון.
בוגר תיכון אלון ברמת השרון, במגמת קולנוע.
שירת בצה"ל בתפקיד צלם צבאי בחיל החינוך והנוער, שם הכיר את אילן רוזנפלד, עודד פז וקובי פרג', שלצידם שיחק מאוחר יותר בסדרה "הפיג'מות".
בהמשך למד בבית הספר למשחק "New Actors Workshop" בניו יורק, אצל מורים נודעים כגון מייק ניקולס, ג'ורג' מוריסון ופול סילז.
קריירה > טלוויזיה

סגל החל את דרכו ב"רחוב סומסום" בגיל שש. בשנת 1991 השתתף בסדרה "יום יומן" שהועלתה בערוץ 2 הניסיוני, המגוללת את עלילותיו של צ'סטר צ'יטה וחברתו חגית. בהמשך הופיע בתפקידי אורח בסדרות "מה שנקרא", "קריאת כיוון" ובשנת 1995 בסדרת הדרמה "סיטון". ב-1999 השתתף בסרט הטלוויזיה "זמן אוויר" בבימויו של יצחק צפל ישורון.
ב-2004 ובשנים 2006–2015 השתתף בסדרה "הפיג'מות", לה גם כתב סגל משנת 2003. בשנת 2007 השתתף בסדרה "קפה קר-סול" ובאותה שנה השתתף בסדרה "העיר שלנו".
בשנת 2009 השתתף בתוכנית "הטבח המתוסבך" לצד עודד פז.
בשנת 2012 השתתף בסדרה "קאמבק" בערוץ קומדי סנטרל ו"תעלומות מהאגדות" בערוץ לוגי.
החל משנת 2014, השתתף בסדרה "החפרנים". בנוסף, השתתף בעונה השנייה של הסדרה "שנות ה-80". שימש כתסריטאי בסדרות "משפחה שולטת" ו"סברי מרנן".
בשנת 2015 כיכב בסדרה "מיכל הקטנה והמפלצות" ששודרה בערוץ הופ!, לצידה של מיכל ויצמן.
בשנת 2016 שיחק בסדרה "דן ומוזלי", וכן בסדרה "הקלמרים".
בשנת 2017 כיכב בתוכנית "לילה הופ" ששודרה בערוץ הופ!. באותה שנה הגיש בתוכנית "אבודים בריבוע" של החינוכית.
ב-2018 שיחק תפקיד משנה ב"אחותי קפצה כיתה" בערוץ KidZ, ובסדרת הדרמה "להעיר את הדב". בערוץ הופ, השתתף סגל באותה שנה בספין אוף של "מיכל הקטנה והמפלצות", "מיכל הקטנה והמפלצות - זמן לזוז".
ב-2019 שיחק תפקיד כפול בסדרה "בצפר" בתפקיד המורה גלית צור, ובתפקיד אב הבית אריה.
באפריל 2021 שיחק בסדרת הטלוויזיה "בני אור".
החל מ-2022 משתתף בסדרה "כראמל" בתפקיד ספ. בנוסף, שיחק בעונה השלישית של "פלמ״ח" בתור גוראן, חבר ועדת אונסקו"פ.
בשנת 2025 השתתף בפרק 10 עונה 5 של קופה ראשית.
קריירה > טלוויזיה > "הפיג'מות"

בזמן שירותו בצה"ל כצלם צבאי, פגש סגל את אילן רוזנפלד, קובי פרג' ועודד פז, לצידם שירת בענף תרבות בחיל החינוך והנוער. השלישייה, שכיכבה בהצגה "מה קרה מלחמה" במהלך שירותם הצבאי, הזמינה את סגל לכתוב איתם מערכונים קצרים למטרה לא ברורה. חברת "טדי יזמות והפקות" הציעה לשלישייה להעלות את מופע הבמה של "מה קרה מלחמה" בסקטור האזרחי, וכעבור זמן מה הוצע להם לכתוב ולהופיע תוכנית לערוץ הילדים, "הפיג'מות", בבימוי רובי דואניאס ויואב צפיר.
בעונה השנייה החל סגל לכתוב לתוכנית כתסריטאי. בנוסף הופיע בתפקיד אורח של נתן קופרמן, בן דודו הדי ג'יי והבכיין של אילן, אשר הגיע מבאר שבע לעיר הגדולה תל אביב. התפקיד, אשר נכתב במקור על ידי סגל ואלעד קוריש, נועד להיות תפקיד אורח החוזר בשלושה פרקים עוקבים, אך בעונה הרביעית החל סגל לככב בו באופן קבוע. בעונה החמישית הוא הופיע בפרק הראשון ובעונה השישית חזר להופיע באופן קבוע. מאז שודרו גם העונות השביעית, השמינית והתשיעית.
בשנת 2009–2010 עבד יחד עם רובי דואניאס על סדרה חדשה, ספין אוף לפיג'מות בשם "מנדלבאום בלש פרטי".
קריירה > תסריטאות

במהלך שירותו הצבאי עסק סגל גם בכתיבת תסריטים ובבימוי. כשהשתחרר התחיל לעבוד כתסריטאי בסדרה "הפיג'מות" (עונות 2–9), ומשם המשיך לסדרות "אליפים", "דאוס", "הנפילים", "מנדלבאום בלש פרטי", "משפחה שולטת" ו"סברי מרנן" בעונה השלישית ובעונה הראשונה והשנייה של קומדיית הנוער "אחותי קפצה כיתה". בספטמבר 2019 יצר וביים את סדרת היוטיוב "אחשלירוח" בהשתתפות קווין רובין ולי בירן.
קריירה > תיאטרון

ב-2012 הצטרף יובל לתיאטרון הקאמרי. מאז השתתף בהצגות:
"סטמפניו" – עיבוד של עדנה מזי"א לסיפור מאת שלום עליכם, בימוי עדנה מזי"א ויחזקאל לזרוב.
"אשכבה" שכתב וביים חנוך לוין.
"פאנק רוק" מאת סיימון סטיבנס, בימוי משה קפטן.
"מקבת'" מאת ויליאם שייקספיר בבימויו של המנהל האמנותי עמרי ניצן.
"כולם רוצים לחיות" מאת חנוך לוין ובבימויו של אודי בן-משה.
"גורודיש" מאת הלל מיטלפונקט ובבימויו.
"יהודים רעים" מאת ג'ושוע הרמון בבימויו של עמרי ניצן.
"מלון רנדוו" מאת ז'ורז' פדו בבימויו של אודי בן-משה.
"כטוב בעיניכם" מאת ויליאם שייקספיר בבימויו של אודי בן-משה
"פתאום דפיקה בדלת".
ניסיונו של סגל כשחקן תיאטרון החל בתיאטרון בית ליסין במחזות: "הבית של מרווין" מאת סקוט מק'פירסון בבימויו של איציק ויינגרטן; "שיחות עם אבי" מאת הארב גארדנר (בשיתוף עם תיאטרון חיפה) בבימויו של היי קיילוס; ו-"מכתב לנועה" מאת גורן אגמון, בבימויו של ויינגרטן.
בתיאטרון הילדים והנוער שיחק בהצגות: "אגדה על קערה ומצקת" מאת חיים אידיסיס בבימויה של צביה הוברמן; וב"סיפורי איתמר ורותי גם" מאת יאקי מחרז ובבימויו של ישראל גוריון.
בילדותו השתתף סגל בהצגות בבית הספר למשחק "בית צבי" בתפקידים של ילדים ונערים. בין השאר שיחק ב"עושה הנפלאות", "ריצ'רד השלישי", "בית המלאכה", "איולף הקטן" ועוד.
בניו יורק שיחק בהצגות: "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" מאת טום סטופארד, "מאכינל" מאת סופי טרדוול, "Nights before" מאת קירבי מיטשל ו-"Stories of love and liberation", המבוסס על סיפורים של טרי ג'ונס.
ב-2014 כתב סגל עבור "ברלינר הפקות" ותיאטרון "צוותא" את הצגת הילדים "ילד פלא", המבוססת על שיריו של קובי אושרת. ההצגה, בבימויו של עודד פז, עלתה בקיץ 2014 על במות הארץ.