stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי יוון–סוריה

| יחסי יוון–סוריה |
| --- | --- |
יוון: סוריה


יוון: סוריה
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 187,437
אוכלוסייה
10,020,238: 24,908,268
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 8,980
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 361
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה

יחסי יוון–סוריה הם יחסי החוץ בין יוון לסוריה. שתי המדינות הן חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
היסטוריה > העת העתיקה

הקשר הראשון בין שתי מדינות הים התיכון החל בקדמוס שהציג את האלף-בית הפיניקי ליוון העתיקה. בנוסף, אוגרית בסוריה הייתה בקשר גם עם מסיניאה והתרבות המינואית, עד שנהרסה על ידי גויי הים.
היסטוריה > עידן הלניסטי

מלך יוון המקדוני, אלכסנדר הגדול כבש את סוריה ואת האזור בשנים 333–332 לפנה"ס. לאחר מכן, סלאוקוס הראשון הקים את הממלכה הסלאוקית ששלטה בסוריה עד 64 לפנה"ס. בסוריה היו לסלאוקידים הישגים רבים כמו בניית ערים כאנטיוכיה, לאודיציאה ואפמיאה, בנוסף להנחת היסודות למצודת חלב.
מאוחר יותר, האימפריה הביזנטית שמרה על ההשפעה היוונית עד אמצע המאה השביעית, בה פיתחו את הנוריאס של חמה. בתקופת השלטון הביזנטי, הכנסייה האורתודוקסית המזרחית הייתה הדת המקובלת בין העמים, שעדיין מונה 503,000 חברים בסוריה.
היסטוריה > טרום מלחמת העולם הראשונה

גם יוון וגם סוריה נכבשו על ידי האימפריה העות'מאנית למשך יותר מארבע מאות שנים.
היסטוריה > תקופה מודרנית

במהלך מלחמת העולם השנייה, יוונים רבים ברחו מארצם לאחר הפלישה הנאצית, בעיקר מהאי כיוס כדי לחפש מקלט במחנה אל-ניירב, ליד חלב. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, אלפי סורים נסעו ליוון ולאירופה כדי להימלט מהמלחמה בארצם.
ב-8 במאי 2020 הודיע שר החוץ היווני ניקוס דנדיאס על שיקום היחסים בין יוון לסוריה, לאחר שהופסקו בשל המלחמה, ומינה את השגריר לשעבר בסוריה וברוסיה, טסיה אתנאסיו, כשליח מיוחד של משרד החוץ של יוון לסוריה.
ביולי 2020 יזמה סוריה הקמת העתק הממומן על ידי רוסיה של איה סופיה בעיירה א-סוקיילביה (אנ') הנוצרית ברובה.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מחזיקה בסוריה שגרירות בדמשק ושלוש קונסוליות כבוד בלטקיה, טרטוס וחלב.
סוריה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
יצחק חסון

יצחק חסון
יצחק חסון ("יוסי", "לוט", "לבן") (1921 – ינואר 2010) היה מבכירי הלח"י, הומניסט ופעיל חברתי, סופר, יזם לפיתוח שטחים ציבוריים, פארקים וגנים גדולים ומבצע פרויקטים מיוחדים. במסגרת פעילותו בלח"י היה ראש מחלקת המודיעין (מחלקה ו'), מחלקה אותה ייסד. פיקד על לח"י ירושלים. לאחר קום המדינה פיתח תודעה הומניסטית, הקים את האגודה ההומניסטית החילונית בישראל, ושימש כיושב הראש.
קורות חיים > שנותיו המוקדמות

יצחק חסון היה הצעיר מבין ששת ילדיהם של הורים שברחו לארץ ישראל מטורקיה. נולד בירושלים ועבר עם משפחתו לתל אביב לאחר זמן קצר. שפות הדיבור בבית היו עברית, צרפתית ולאדינו. גדל בנווה צדק שליד יפו ברחוב שטיין 9, למד בבית הספר לבנים "כל ישראל חברים" (אליאנס) בנווה צדק. היה תלמיד מצטיין. כנער צעיר היה חבר בתנועת הנוער הלומד "התאים הלאומיים", שהייתה תנועת אחות לבית"ר.
קורות חיים > באצ"ל ובלח"י

בשנת 1936 הצטרף להגנה הימנית שהפכה לאצ"ל, תחת פיקודו של יצחק שמיר ("מיכאל"). עם הפילוג שחל באצ"ל בשנת 1939 הצטרף עם שמיר לארגון הלח"י שבו היה פעיל עד קום המדינה.
בלח"י היה חסון פעיל תחילה בתעמולה כנגד הגיוס לצבא הבריטי. שימש כאיש קשר של אברהם שטרן ("יאיר"), מפקד הלח"י, למשך מספר חודשים, והגיע לעיתים קרובות לביתו של יאיר ברחוב בלפור 57 בת"א, בטרם עבר לגור ברחוב מזרחי ב', בו נרצח. בתקופת הסזון נשלח חסון על ידי שמיר ("מיכאל") להקים מחלקת מודיעין. לאחר תום פעולות הסזון, המחלקה, שקיבלה את הכינוי "מחלקה ו'", החלה להתפתח כמחלקת מודיעין כללית, ובהמשך גם למחלקה ארצית. בשנת 1945 נשלח חסון, או בשמותיו המחתרתיים "יוסי", "לוט" ו"לבן", לארגן ולפקד על הלח"י באזור ירושלים, ובו זמנית היה אחראי גם על מחלקה ו', תפקיד אותו ביצע במשך כחמש שנים. בירושלים הכיר את רעייתו לימים, שרה רכטמן ("נורית"), חברת הלח"י בירושלים, בת למשפחה חרדית, אתלטית ושחקנית מכבי ירושלים בכדורסל. נורית נשלחה לפגוש את המפקד החדש ולשמש כאשת הקשר שלו. בין המבצעים השונים של הלח"י תכנן לפרטיה והיה אחראי לביצוע של הברחת קריינית הלח"י גאולה כהן מבית החולים בירושלים, שם הוחזקה תחת שמירה בריטית.
קורות חיים > מלחמת העצמאות

עם תום המנדט הבריטי פרש מהלח"י, הצטרף לפלמ"ח, ואולם עזב לאחר זמן קצר והתגייס עם קום המדינה לצה"ל. שירת בבאר שבע. אף שהוצעו לו קצונה ותפקידי פיקוד על ידי חיים בר-לב, בחר להישאר טוראי.
קורות חיים > אחרי המלחמה

את אהבת הטבע ואת רצונו מילדות לעסוק בחקלאות הגשים בעיסוקו החדש של גידול שתילי פרחים למכירה בבאר שבע. הקים את המשתלה ברמת השרון, ולאחר מכן את חברת "אתרי נוף", שעסקה בהקמת פארקים ופרויקטים מיוחדים. בין הפרויקטים שביצע היו גן הפסגה ביפו העתיקה, חלקים נרחבים של גני יהושע בתל אביב, הגן הטרופי בפארק הירקון, גדר הערבה – גדר הגבול בין ישראל לבין ירדן מים המלח ועד אילת, מגרשי ספורט וגנים נוספים, והיה אחראי על הצמחייה בחלקה הצבאית בבית העלמין קריית שאול, בקריה בתל אביב ועוד.
קורות חיים > פעילות אידאולוגית

בשנת 1976 הקים יצחק חסון את התנועה החילונית הישראלית, שנועדה להיות תנועה אידאולוגית בניגוד לליגה נגד כפייה דתית, ומינה את פרופ' עוזי אורנן כיו"ר התנועה. התנועה החילונית פורקה בשנת 1980 בשל פערים אידאולוגיים בין חסון לבין אורנן, שהיה מקורב בדעותיו לתנועת הכנענים, ובמקומה הקים יצחק חסון באותה שנה את האגודה ההומניסטית החילונית הישראלית. לתנועה החדשה נוספה המילה "הומניסטית", להדגשת מרכזיות קידום ההומניזם במטרות התנועה. כיהן כיו"ר התנועה ההומניסטית החילונית הישראלית כל שנות קיומה, עד תחילת שנות ה-90. חסון יזם וערך את ביטאונה "ברירה הומניסטית", השתתף בקונגרסים בינלאומיים ויצר קשרים רבים עם גופים ואנשים בארץ ובעולם במטרה לקדם את האידאולוגיה ההומניסטית לרווחת החברה בישראל ובעולם.
קורות חיים > כתיבה

בספרו "הזקן ואני" מספר יצחק חסון את סיפורו כנער צעיר והרפתקן החל מצעדיו הראשונים באצ"ל, ואת האופן שבו מתמודד ההומניסט הבוגר שאותו הוא מכנה "הזקן", עם עברו כאיש מחתרת שהוכרזה כארגון טרור. הספר התפרסם בהוצאת ברירות בהנהלת ד"ר שלמה סבירסקי, ולאחר מכן בהוצאת אסיף. פרסם סיפורים בעיתון הילדים "משמר לילדים" עם איורי הצייר יעקב גוטרמן, שקובצו בספר "סיפורי סבא איציק" בהוצאת ירון גולן. פרסם סדרת ספרים בשם "סיפורי סלומון", ובהם סיפורים הומוריסטיים עם ביקורת סמויה ונוקבת על העדר רציונליות, על אמונות טפלות ועל ניצול תמימות האדם התמים המאמין למנהיגיו הרוחניים.
תרם את גופו למדע.
ספרים

יצחק חסון הוציא לאור ארבעה ספרים:
"הזקן ואני: סיפורו האישי של ראש המודיעין של הלח"י [מחלקה ו']" (1993) (הספר בקטלוג ULI). הוצאת ברירות. מהדורה שנייה הוצאה מחודשת (2020), הוצאת אסיף. מהדורה שלישית הוצאה מחודשת (2021), הוצאת אסיף.
"סיפורי סלומון: סיפורים סוריאליסטיים מהעולם הזה ומהעולם הבא" (1996), הוצאת ברירות, איורים: שמעון ברומט.
"מסיפורי סבא איציק: 14 סיפורים לנוער" (1997), אסופת כתביו לילדים ולנוער, שרובם פורסמו לראשונה ב"משמר לילדים", ומכיל סיפורים מילדותו בנווה צדק. הוצאת ירון גולן, איורים: יעקב גוטרמן.
"סיפורי סלומון השני: סיפורים סוריאליסטיים מהעולם הזה ומהעולם הבא" (2005), מקבץ נוסף של "סיפורי סלומון". הוצאת ברירות, איורים: שמעון ברומט.
הערות שוליים

↑  מחלקת המודיעין של לח"י, באתר המרכז למורשת המודיעין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398975505171  BnF: cb143659423 (data)  ISNI: 0000 0001 1991 8629  LCCN: no93031489  RERO: 02-A017622988  VIAF: 29106510   WorldCat (עם VIAF): 29106510
יחסי יוון–ניקרגואה

| יחסי יוון–ניקרגואה |
| --- | --- |
יוון: ניקרגואה


יוון: ניקרגואה
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 130,370
אוכלוסייה
10,020,238: 6,939,055
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 17,829
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 2,569
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה

יחסי יוון–ניקרגואה הם יחסי החוץ בין יוון לניקרגואה. היחסים הדיפלומטיים כוננו רשמית ב-2 ביולי 1965.
סיוע

יוון הייתה נותנת החסות העיקרית של סיוע הומניטרי לניקרגואה, והעניקה סיוע כלכלי, מזון ופיתוח משמעותי לניקרגואה.
שיתוף פעולה צבאי

ב-1898 ביקשה ניקרגואה לקנות את שלושת האוניות מחופות שריון הגדולות ביותר בצי היווני, אך יוון סירבה להצעה.
במהלך ממשלת התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית מ-1981 בהנהגת אנדראס פפנדראו, יחסי החוץ היוונים הפכו מאמריקניזציה לעמדה אנטי-אמריקאית יותר. זה כלל תמיכה ונטייה טובה כלפי הסנדיניסטים בניקרגואה. פפנדראו תיאר שוב ושוב את פעולת ארצות הברית נגד הסנדיניסטים כמעורבות בטרור. בשנת 1985 ממשלת יוון תרמה בחשאי 5000 רובי G-3 לניקרגואה כדי לתמוך בהתנגדות הסנדיניסטית. גורמים רשמיים ביוון הכחישו זאת.
שיתוף פעולה דיפלומטי

עד 1966 לא היו יחסי מסחר בין המדינות, אך יחסים דיפלומטיים כוננו באמצעות האומות המאוחדות. נעשה ניסיון לחזק את קשרי התרבות בין המדינות באמצעות ביקורים של קבוצות תיאטרון יווניות וסרטים יווניים.
ביוני 2011 ביקר סמואל סנטוס לופס שר החוץ של ניקרגואה באתונה כדי לקדם את הסוציאליזם הבינלאומי. הוא דיבר על ידידות קרובה עם נשיא יוון קרולוס פפוליאס, בהתבסס על תמיכתו של פפוליאס בסנדיניסטים בשנות ה-80. כשנשאל על שיתוף פעולה אפשרי בנושא מסחר, תרבות ותיירות, הוא ציין את התיירות כמוקד הנוכחי של מאמצי ניקרגואה.
השקעות

המשקיע היווני פיטר צוקוס רכש ומכר מספר איים בניקרגואה המוכרים כקרקעות קהילתיות באזור האוטונומי של החוף הדרומי הקריבי כחלק מפרויקט תיירותי. צוקוס הואשם כוזב בהוראת רצח בעלה של עורך דין לזכויות ילידים בבלופילדס, ונמצא חף מפשע על ידי בית המשפט האזרחי בשנת 2002, על ידי בית המשפט לערעורים בשנת 2004 ולבסוף על ידי בית המשפט העליון של ניקרגואה בשנת 2006.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מיוצגת בניקרגואה באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו.
ניקרגואה מיוצגת ביוון באמצעות שגרירותה ברומא, איטליה.
יצחק ספיבק

| --- | --- |

יצחק ספיבק
 לידה:  1 במרץ 1886 אורחיי, פלך בסרביה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  13 במרץ 1977 (בגיל 91) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מעסיק:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יצחק ספיבק (1 במרץ 1886 – 13 במרץ 1977) היה מחנך, מתרגם, סופר ילדים ונוער ומחבר ספרי לימוד ברוסיה ובישראל. (עם כינוייו הספרותיים: 'יצחק בן אשר', 'י. אחי לאה' ו'י. שפי'.)
ביוגרפיה

ספיבק נולד באביב 1886 באורהיוב שבפלך בֵּסָרַבְּיָה שברוסיה (כיום במולדובה), בנם של שפינצה ואשר, מגדל טבק. בילדותו למד ב"חדר" ובישיבה בעיר קלויז ועבד כעוזר בחנות ספרים. מאוחר יותר למד את מקצוע כריכת הספרים, ולצד זאת המשיך להשתלם ולהתקדם בלימודיו.
ספיבק היה שותף לפתיחת בית ספר במושבה החקלאית דומברוביצה, שם לימד מקצועות בעברית. לאחר שנתיים עבר לעיר קאלאראש, שם עסק בהוראה. בנוסף, השתלם בשיטות פדגוגיות, למד במשך למעלה משנתיים קורסים פדגוגיים בחברת "מפיצי השכלה" בגרודנה והוכשר למורה יהודי עבור בתי ספר ברוסיה בשנת 1910. לאחר מספר שנים ניהל בית ספר עירוני בפרסיפ שבאודסה.
באודסה הצטרף לחבורת סופרים עבריים, ובהמלצתו של ביאליק קיבל בקשה לתרגם ספרי קריאה לילדים ונוער מהוצאת "אמנות", בהם "מסעו ופגעיו של הקפיטן הָטֶרָס" לז'ול ורן (אנ') ו"הנער ויליאם" ו"בתחתית האניה" לתומאס מין-ריד. בנוסף, כתב בעברית יחד עם יעקב רבינוביץ ספר לימוד לחשבון ופרסם מאמרים וביקורות ב"הגינה", כתב העת לחינוך לילדים בגן הילדים שבעריכת יחיאל היילפרין, וב"השלח" שבעריכת יוסף קלוזנר.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היה חלק מקבוצת מורים שיסדה את הוצאת הספרים "ספרי", שהוציאה למעלה מ-30 חוברות קריאה מנוקדות ומצוירות עבור ילדים.
בשלהי 1919 עלה לארץ ישראל באונייה "רוסלאן". בארץ התקבל להוראה בבית הספר אחד העם בתל אביב. היה חבר ועד "קוהלת" – הוצאת ספרים עבור ספרי עזר למורה ולתלמיד. וכן היה חבר הוועד המנהל של "קופת הספר" שהוקמה על ידי הסתדרות המורים ואגודת הסופרים, והוציאה לאור ספרי קריאה ועיון לילדים, בהוצאה זו פרסם מספר מחיבוריו ותרגומיו.
בשנת תרפ"ט (1929) הועבר, לבקשתו, ללמד בבית הספר לֶמֶל בירושלים, ובמשך שלוש שנים המשיך בלימודיו באוניברסיטה העברית. בירושלים חיבר, יחד עם חיים אריה זוטא, את שלושת חלקי הספר "דברי ימי עמנו" עבור לימוד תולדות עם ישראל לכיתות הגבוהות. לאחר שחברת "קוהלת" העתיקה את מקום מושבה מתל אביב לירושלים, נבחר לכהן כיושב ראשה, וניהלה עד לשנת תש"ח (1948), בתקופה זו ערך והוציא מספר ספרי יסוד בתחום החינוך ותולדותיו.
בין היתר, עיבד את ספרו של יהודה לייב פינסקר "אוטואמנסיפציה" לצורכי בית הספר. כן תרגם וכתב את "עמים מספרים" בהוצאת יבנה, את "רש"י - תקופתו, תולדותיו ופועל חייו" בהוצאת דביר, את "רב סעדיה גאון" ועוד. ספיבק השתתף בארגונה ובניהולה של מועצת המורים למען הקרן הקיימת לישראל ונבחר לחבר המערכת של הספרייה "לנוער" ושל הספרייה "מולדתי".
בשנים תרצ"ב - תרצ"ו (1936-1932) ערך את סדרת החוברות "מפי ילדי הארץ" עבור ילדי התפוצות. בנוסף, חיבר בשיתוף עם משה אבידור את שלשת חלקיו של ספר הלימוד להיסטוריה "ישראל בארצו ובנכר" בהוצאת מסדה; תרגם את סיפורי שמעון שמואל פרוג בהוצאת עמיחי, וחיבר יחד עם שרגא פייבל קלעי את כרך ט' באנציקלופדיה מעין וערך את ספר היזכור "קהילת אורהייב וסביבותיה" (1959).
ספיבק גרס כי בספרות ילדים, המהווה גורם חינוכי עבור הילד, יש לנקוט בלשון נעדרת ממלאכותיות ומצורך להסתגל לילד ולטעמו. בספרו, "עמים מספרים", תרגם את הסיפורים בסגנון שאינו מתחבר אל תמימות נעורים, אלא אל חכמת חיים מפוכחת.
עם פרישתו לגמלאות עבר להתגורר ברמת גן. ספיבק נפטר בסמוך ליום הולדתו ה-91, ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הותיר אחריו את אשתו, יהודית (נפטרה בניסן תשמ"ב-1982, בגיל 84).
מפרסומיו

י[עקב] רבינוביץ, י’ ספיבק, ספר החשבון: שאלון מצויר הסתכלותי לבית הספר העממי; הציורים הם מעשי ידי הציר י[עקב] אפטר, אודסה: האחים בלעטניצקי, תרע"ט.
חמשה-עשר בשבט: ראש-השנה לאילנות, ירושלים: מחלקת הנוער על-יד הלשכה הראשית של הקרן-הקיימת לישראל, תרפ"ט.
חמשה עשר בשבט: צו דער אידישער יוגענד!, ירושלים: יוגענד אבטיילונג ביים הויפט ביורא פון קרן קיימת לישראל, תרפ"ט. (ביידיש)
ח[יים] א[ריה] זוטא וי. ספיבק, דברי ימי עמנו, 6 כרכים בשלושה ספרים, תל אביב: אמנות, תרצ"א 1930–תש"ה. ("מאושר על ידי מחלקת החנוך של הסוכנות היהודית לארץ ישראל") (התוכן: כרך א. משיבת ציון עד אחרי מרד בר כוכבא; כרך ב: מתקופת רומא עד אחרי מרד בר-כוכבא; כרך ג: מתקופת הרנסנס עד ימינו אלה)
כרך ו בסדרה ב של "ספריה לילדים": מלך הנשרים, תל אביב: א"י שטיבל, תרצ"ג.
עמים מספרים: ... תשע אגדות; כתובות בידי יצחק ספיבק, תל אביב: יבנה, 1938.
עמים מספרים --- : ארבע אגדות; כתובות בידי יצחק ספיבק; הציורים: זאב תשבי, תל אביב: יבנה, 1938. (התוכן: א. ראי הקסם; ב. הבוגדיחן הטוב; ג. חכמה ודעת; ד. אשר יבצר מהבוגדיחן לעשות)
רש"י: ר’ שלמה יצחקי: תקופתו, תולדותיו ופעל חייו , תל אביב: דביר, ת"ש 1940.
רש"י: ר’ שלמה יצחקי : תקופתו, תולדותיו, פועל חייו והשפעתו לדורות, מהדורה ב מורחבת ומתוקנת, ירושלים: ר’ מס ('ספרית דני למדע והשכל'), 1969.
משה אבידור ויצחק ספיבק, עם ישראל בארצו ובנכר, 4 כרכים, תל אביב: מסדה, תש"ח–תש"ך. התוכן: כרך א: תקופת בית ראשון ובית שני: ספר למוד לשנת הלמודים הששית, תש"ח; כרך ב: מחורבן ביתר עד ערב המהפכה הצרפתית: ספר למוד לשנת הלמודים השביעית, תשי"א; כרך ג: משחרור ארצות-הברית עד הקמת מדינת ישראל: ספר למוד לשנת הלמודים השמינית. תשי"ב; כרך ד: משחרור ארצות הברית עד הקמת מדינת ישראל, תש"ך) (מהדורה ב: תשי"ב; מהדורה חדשה מנֻקדת: תשי"ד; מהדורה חדשה מנֻקדת, בעקבות התכנית החדשה: כרך א: מימי האבות עד שמעון הצדיק (שלטון פרס); כרך ב: משלטון החשמונאים עד חתימת התלמוד; כרך ג: מהופעת דת האיסלם עד המהפכה הצרפתית; כרך ד: משחרור ארצות הברית עד הקמת מדינת ישראל)
יצחק בן אשר [=יצחק ספיבק], רב סעדיה גאון (רס"ג): פרשה בתקופת הגאונים, תל אביב : דביר ('ספרית דביר לעם') תשי"א.
כרך ט של "אנציקלופדיה מעין" בעריכת שלמה זלמן אריאל: י' ספיבק, ש[רגא] פ[ייבל] קלעי, גדולים בישראל, תל אביב: י' שרברק, 1956.
יצחק ספיבק, גרשון ארגוב, עם ישראל בארצו ובתפוצות, תל אביב: מסדה, תש"ך.
גרשון ארגוב, יצחק ספיבק, עם ישראל לדורותיו: לכתה ו: מגלות בבל עד חתימת התלמוד, 2 כרכים, תל אביב: יסוד, תשכ"ב–תשכ"ג. (התוכן: ספר א: מגלות בבל עד כבוש יהודה על ידי הרומאים, תשכ"ב; ספר ב: שלטון רומה וביצנץ בארץ ישראל, תשכ"ג)
המשיח מאיזמיר: שבתי צבי, שלוש מאות שנה להופעת השבתאות נפתוליה וספיחיה, ירושלים: ר’ מס ('ספרית דני למדע פופולרי'), תשכ"ז.
מאמרים:
'מפתח לחומר הפדגוגי העיוני והמעשי, הנכלל בספרות הפדגוגית העברית משנת תרס"ג עד שנת תרפ"ח', בתוך: דב קמחי (עורך), ספר היובל של הסתדרות המורים: תרס"ג–תרפ"ח, ירושלים: מרכז הסתדרות המורים בירושלים (דפוס הספר), תרפ"ט, עמ' 318–337.
'מפתח ביבליוגרפי לספרות הפדגוגית בתורת הגן: תרס"ג–תש"ד', בתוך: כתבי יחיאל היילפרין, כרך א: שעורים בתורת חינוך התינוקות, ירושלים: קריית ספר, תש"ד, עמ' 107–128.
'פרקי זכרונות : מלפני למעלה מיובל שנים', בתוך: יצחק ספיבק, מרדכי רוטקוב, מרדכי פרנק (עורכים), אורהיוב בבנינה ובחורבנה, תל אביב: ועד יוצאי אורהיוב, תשי"ט. (35 עמ') (ספר יזכור לקהילת אורהיוב, בספריית העיר ניו יורק)
מפרסומיו > תרגום ועיבוד

יאקוב גרים, אוז הזהב: מעשה; מעֻבד על ידי י’ ספיבק, אודסה: הוצאת ספרי (דפוס כנרת), תרע"ח.
אהרן כהנשטם, הוראת ההיסטוריה בבית הספר העממי; תרגום: יצחק ספיבק; עם תמונת המחבר ורשימות על אישיותו ופעולתו הפדגוגית ותולדותיה מאת י[עקב] פיכמן, מ[נחם] ריבולוב ואחרים, תל אביב: קוהלת, תרפ"ב.
מיין ריד, בתחתית אניה; תרגם: יצחק ספיבק, פרנקפורט: אמנות, [תרפ"ד?].
ז'ול ורן, מסעו ופגעיו של הקפיטן הָטֶרָס; תרגם: יצחק ספיבק, 4 כרכים בשני ספרים, תל אביב: אמנות, 1926.
מין-ריד, הנער ויליאם; תרגם: יצחק ספיבק, תל אביב: אמנות, תרפ"ז.
בודהא: פרשת חייו ויסודות דתו; תרגם וסִדר: יצחק ספיבק, תל אביב: אמנות, תרצ"ג. (התרגום נעשה בעיקר על פי ספרו הרוסי של ק"מ קריאגין (Карягин): "סאקיא-מוני בודהא")
שמעון שמואל פרוג, ספורים; תרגם: י’ ספיבק; תולדותיו ושרטוטים לדמותו של המשורר מאת המתרגם, תל אביב: עמיחי, תשט"ז.
זלמן רוזנטל, גדי הפלאות: ספורים ואגדות; תרגם: יצחק ספיבק, תל אביב: יבנה, תשכ"א 1960.
ליב ניקולייביץ’ טולסטוי, כלום הרבה קרקע צריך אדם?; תרגום ומבוא: יצחק ספיבק, תל אביב: אל"ף, 1966.
תעלולי קמביזס מלך פרס. מרוסית: יצחק ספיבק. תל אביב, הוצאת קֻפת הספר, אין תאריך. 32 עמ'.
מפרסומיו > בעריכתו

מדורה: תכנית לחגיגת ל"ג בעמר בבתי הספר ובהסתדריות הנער; לִקטו וחִברו: ז[למן] י[הודה] יפה וי’ ספיבק; נערך ויצא לאור על ידי מחלקת הנער על יד הלשכה הראשית של הקרן הקימת לישראל, ירושלים: (דפוס ציון), תרפ"ט.
במולדת: אסף חבורים של תלמידי בתי הספר בארץ-ישראל מהתחרות לוח "החבר" לשנת תרפ"ט; נערך וסֻדר על ידי י’ ספיבק, ירושלים: שחר (דפוס ארץ ישראל), תר"ץ.
מפי ילדי הארץ: ספורים, רשמים, שיחות וציורים של ילדי ארץ ישראל , ירושלים: הלשכה הראשית של הקהק"ל, תרצ"א–תרצ"ד:
כרך א: מאורעות תרצ"ו; אסף וערך: יצחק ספיבק, תרצ"ז;
כרך ב: הדי המאורעות; אסף וערך: יצחק ספיבק, תרצ"ז;
כרך ח: תקופת הסתיו בארץ; נאסף ונערך על ידי י’ ספיבק, תרצ"ד;
כרך ט: חמשה עשר בשבט; נאסף ונערך על ידי י’ ספיבק, תרצ"ד;
כרך י: הילד בעמק; נאסף ונערך על ידי י. ספיבק, תרצ"ד.
הכנוס הפדגוגי הרביעי למורי ארץ ישראל: לבירור שאלת הארץ והגולה, דרכי למוד ההיסטוריה העברית החדשה והדימוגרפיה היהודית בבית הספר; לוקט ונערך על ידי יצחק ספיבק, ירושלים: הלשכה הראשית של הקרן הקימת לישראל, תרצ"ג.
י’ ספיבק ומ[רדכי] נרקיס (עורכים), לוח לנֹער: לוח ארץ ישראל לנוער ולתלמידי בתי הספר, ירושלים: הלשכה הראשית של הקרן הקימת לישראל, תרצ"ה. (כתב עת)
יהודה ליב פינסקר, אוטואמנצפציה: קטעים נבחרים מתוך תרגומו של אחד העם; סֻדר והֻתאם לבית-הספר ולנוער על ידי י’ ספיבק, ירושלים: קהלת בהוצאת ר’ מס, 1942. (מהדורה ב מתוקנת בצירוף קטעים מדברי אחד העם: ירושלים: ר’ מס ('ראשונים לציון: ספריה קטנה לתולדות הרעיון הציוני וישוב ארץ-ישראל'), תש"ז; מהדורה ג: 1950)
נחום טל: קובץ לזכרו; המבלבה"ד: יצחק ספיבק, תל אביב: מועצת המורים למען הקרן הקימת לישראל, תשי"ג. (משלו ועליו)
ספרי: אגדות וספורים; הביא לבית הדפוס: י. ספיבק; ציורים: יוסף שטרן, 2 כרכים, מהדורה ב, ירושלים: קריית ספר, 1956. (אגדות וסיפורים מאת סופרים שונים)
יצחק ספיבק, מרדכי רוטקוב, מרדכי פרנק (עורכים), אורהיוב בבנינה ובחורבנה, תל אביב: ועד יוצאי אורהיוב, תשי"ט. (ספר יזכור)
משלי בן סירא; ערוכים לפי תוכניהם מוסברים ומפורשים על ידי י[עקב] אהרני וי’ ספיבק, תל אביב: מחברות לספרות, 1964.
דמויות בתולדות ישראל: מתקופת המשנה עד סוף המאה י"ז; סודר וערוך על ידי יצחק ספיבק, רמת גן: מסדה, 1965.
הערות שוליים

↑  שוש סיטון, חינוך ברוח המולדת - התכנית החינוכית של מועצת המורים למען הקק"ל (1953-1925), עמ' 11  -  52, בתוך דור לדור - קבצים לחקר ולתיעוד תולדות החינוך היהודי בישראל ובתפוצות, כרך י"ד, ה'תשנ"ט, 1998, אוניברסיטת תל אביב
↑  יצחק ספיבק באתר חברה קדישא ת"א–יפו; 
מודעת אבל, דבר, 14 במרץ 1977.
↑  יהודית ספיבק באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  ביקורת: יעקב קופילביץ', אלכסונים | ספרי ילדים: "עמים מספרים...", דבר, טורים 3–4, 5 בינואר 1940.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306978405171  PLWABN: 9810556100205606  GND: 115893596X  ISNI: 0000 0000 7150 9032  LCCN: nr98032807  VIAF: 51606240   WorldCat (עם VIAF): 51606240
כדור הזהב 2021

| --- | --- |

 תיאור:  הטקס ה-65 של כדור הזהב
 מיקום הטקס:  תיאטרון שאטלה, פריז
 מדינה:  צרפת
 הגוף המעניק:  פראנס פוטבול
 תקופת הפרס:  29 בנובמבר 2021
 האתר הרשמי
כדור הזהב 2021 (בצרפתית: Ballon d'Or 2021) היה הטקס השנתי ה-65 של כדור הזהב, המוגש על ידי עיתון הכדורגל הצרפתי פראנס פוטבול, המוענק לכדורגלנים הטובים בעולם בעונת 2020/2021. המועמדים לטקס הוכרזו ב-8 באוקטובר 2021. לפני הטקס, פרנס פוטבול הודיעה כי יחד עם כדור הזהב לגברים ולנשים, גביע קופה וגביע יאשין, יינתנו שני פרסים חדשים: מועדון השנה ביותר והחלוץ הטוב ביותר של השנה.
כדור הזהב

החלוץ ארגנטינאי ליונל מסי, ששיחק בעונה זו בברצלונה ובפריז סן-ז'רמן, זכה בפרס בפעם השביעית בהיסטוריה.
בעונה זו הוא זכה בקופה אמריקה עם ארגנטינה.
| # | שחקן | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארגנטינה ליונל מסי | ספרד ברצלונה | 613 |
| 1 | ארגנטינה ליונל מסי | צרפת פריז סן ז'רמן | 613 |

| 2 | פולין רוברט לבנדובסקי | גרמניה באיירן מינכן | 580 |

| 3 | איטליה ז'ורז'יניו | אנגליה צ'לסי | 460 |

| 4 | צרפת כרים בנזמה | ספרד ריאל מדריד | 239 |

| 5 | צרפת אנגולו קאנטה | אנגליה צ'לסי | 186 |

| 6 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | איטליה יובנטוס | 178 |
| 6 | פורטוגל כריסטיאנו רונאלדו | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 178 |

| 7 | מצרים מוחמד סאלח | אנגליה ליברפול | 121 |

| 8 | בלגיה קווין דה בראונה | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 73 |

| 9 | צרפת קיליאן אמבפה | צרפת פריז סן ז'רמן | 58 |

| 10 | איטליה ג'אנלואיג'י דונארומה | איטליה מילאן | 36 |
| 10 | איטליה ג'אנלואיג'י דונארומה | צרפת פריז סן ז'רמן | 36 |

| 11 | נורווגיה ארלינג האלנד | גרמניה בורוסיה דורטמונד | 33 |

| 12 | בלגיה רומלו לוקאקו | איטליה אינטר מילאנו | 26 |
| 12 | בלגיה רומלו לוקאקו | אנגליה צ'לסי | 26 |
| 12 |  |  | 26 |
| 12 | איטליה ג'ורג'ו קייליני | איטליה יובנטוס | 26 |

| 14 | איטליה לאונרדו בונוצ'י | איטליה יובנטוס | 18 |

| 15 | אנגליה ראהים סטרלינג | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 10 |

| 16 | ברזיל ניימאר | צרפת פריז סן ז'רמן | 9 |

| 17 | אורוגוואי לואיס סוארס | ספרד אתלטיקו מדריד | 8 |
| 17 |  |  | 8 |
| 17 | דנמרק סימון קר | איטליה מילאן | 8 |

| 19 | אנגליה מייסון מאונט | אנגליה צ'לסי | 7 |
| 19 |  |  | 7 |
| 19 | אלג'יריה ריאד מחרז | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 7 |

| 21 | פורטוגל ברונו פרננדש | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 6 |
| 21 | ארגנטינה לאוטרו מרטינס | איטליה אינטר מילאנו | 6 |

| 23 | אנגליה הארי קיין | אנגליה טוטנהאם הוטספר | 4 |

| 24 | ספרד פדרי | ספרד ברצלונה | 3 |

| 25 | אנגליה פיל פודן | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 2 |

| 26 | ספרד ג'רארד מורנו | ספרד ויאריאל | 1 |
| 26 |  |  | 1 |
| 26 | איטליה ניקולו בארלה | איטליה אינטר מילאנו | 1 |
| 26 |  |  | 1 |
| 26 | פורטוגל רובן דיאש | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 1 |

| 29 | קרואטיה לוקה מודריץ' | ספרד ריאל מדריד | 0 |
| 29 |  |  | 0 |
| 29 | ספרד ססאר אספיליקווטה | אנגליה צ'לסי | 0 |
כדור הזהב לנשים

| # | שחקנית | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד אלכסיה פוטיאס | ספרד ברצלונה | 186 |
| 2 | ספרד ג'ניפר הרמוסו | ספרד ברצלונה | 84 |

| 3 | אוסטרליה סאם קר | אנגליה צ'לסי | 46 |
| 3 | הולנד ויויאן מידמה | אנגליה ארסנל | 46 |

| 5 | הולנד ליקה מרטנס | ספרד ברצלונה | 40 |

| 6 | קנדה כריסטין סינקלייר | ארצות הברית פורטלנד טורנס | 36 |

| 7 | דנמרק פרניל הארדר | אנגליה צ'לסי | 33 |

| 8 | קנדה אשלי לורנס | צרפת פריז סן ז'רמן | 26 |

| 9 | קנדה ג'סי פלמינג | אנגליה צ'לסי | 25 |

| 10 | אנגליה פראן קירבי | אנגליה צ'לסי | 22 |

| 11 | שוודיה מגדלנה אריקסון | אנגליה צ'לסי | 20 |

| 12 | צ'ילה כריסטיאנה אנדלר | צרפת פריז סן ז'רמן | 19 |
| 12 | צ'ילה כריסטיאנה אנדלר | צרפת ליון | 19 |

| 13 | שוודיה סטינה בלקסטניוס | שוודיה BK Häcken | 10 |

| 14 | ארצות הברית סם מיוויס | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 8 |
| 14 | ארצות הברית סם מיוויס | ארצות הברית קורג' צפון קרוליינה | 8 |
| 14 |  |  | 8 |
| 14 | ספרד איירין פארדס | צרפת פריז סן ז'רמן | 8 |
| 14 | ספרד איירין פארדס | ספרד ברצלונה | 8 |

| 16 | אנגליה אלן וויט | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 4 |

| 17 | צרפת קדידיאטו דיאני | צרפת פריז סן ז'רמן | 3 |
| 17 |  |  | 3 |
| 17 | צרפת מארי אנטואנט קטוטו | צרפת פריז סן ז'רמן | 3 |
| 17 |  |  | 3 |
| 17 | ספרד סנדרה פאניוס | ספרד ברצלונה | 3 |

| 20 | צרפת וונדי רנאר | צרפת ליון | 2 |
פרס קופה

| # | שחקן | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד פדרי | ספרד ברצלונה | 89 |

| 2 | אנגליה ג'וד בלינגהאם | גרמניה בורוסיה דורטמונד | 39 |

| 3 | גרמניה ג'מאל מוסיאלה | גרמניה באיירן מינכן | 38 |

| 4 | פורטוגל נונו מנדש | פורטוגל ספורטינג ליסבון | 23 |
| 4 | פורטוגל נונו מנדש | צרפת פריז סן ז'רמן | 23 |

| 5 | אנגליה מייסון גרינווד | אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 15 |

| 6 | אנגליה בוקאיו סאקה | אנגליה ארסנל | 8 |

| 7 | גרמניה פלוריאן וירץ | גרמניה באייר לברקוזן | 8 |

| 8 | הולנד ראיין חראפנברך | הולנד אייאקס | 3 |

| 9 | ארצות הברית ג'ובאני ריינה | גרמניה בורוסיה דורטמונד | 1 |
| 9 |  |  | 1 |
| 9 | בלגיה ז'רמי דוקו | צרפת סטאד רן | 1 |
גביע יאשין

| # | שחקן | מועדון | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | איטליה ג'אנלואיג'י דונארומה | איטליה מילאן | 594 |
| 1 | איטליה ג'אנלואיג'י דונארומה | צרפת פריז סן ז'רמן | 594 |

| 2 | סנגל אדוארד מנדי | אנגליה צ'לסי | 404 |

| 3 | סלובניה יאן אובלק | ספרד אתלטיקו מדריד | 155 |

| 4 | ברזיל אדרסון | אנגליה מנצ'סטר סיטי | 93 |

| 5 | גרמניה מנואל נוייר | גרמניה באיירן מינכן | 91 |

| 6 | ארגנטינה אמיליאנו מרטינס | אנגליה אסטון וילה | 90 |

| 7 | דנמרק קספר שמייכל | אנגליה לסטר סיטי | 76 |

| 8 | בלגיה טיבו קורטואה | ספרד ריאל מדריד | 29 |
| 8 |  |  | 29 |
| 8 | קוסטה ריקה קיילור נאבאס | צרפת פריז סן ז'רמן | 29 |

| 10 | סלובניה סמיר הנדנוביץ' | איטליה אינטר מילאנו | 8 |