הקרבות בנהר מטניקאו
ספטמבר > היתקלות

הגדוד הראשון של פולר עזב את מתחם לונגה מערבה בבוקר 23 בספטמבר, ובשעות אחר הצהריים של יום המחרת החל לטפס על הר אוסטן. קרב אש התפתח כשנתקלו יחידותיו של פולר בקבוצת חיילים יפנים מהרגימנט של אוקה, אך עם רדת הלילה נסוגו שני הצדדים וחילופי האש תמו. בשעה 20:30 ביקש פולר סיוע בפינוי הפצועים, ובתגובה שלח ונדגריפט את הגדוד השני של רגימנט הנחתים החמישי לסייע. הגדוד השני חבר לפולר למחרת בבוקר, ואיפשר לו לשלוח את הפצועים חזרה למתחם לונגה בליווי שלוש פלוגות. לרשותו עמדו פלוגה אחת מהגדוד שלו והגדוד השני.
בבוקר 26 בספטמבר הגיעו הנחתים לנהר המטניקאו וניסו לחצות אותו על גבי גשר שבנו היפנים, אך נתקלו בהתנגדות מצד עמדות יפניות מעברו השני של הנהר. לפיכך פנו הנחתים צפונה וצעדו לאורך הגדה המזרחית של הנהר, בחפשם אחר נקודת חצייה נוספת. ניסיון נוסף לחצות שרטון נהדף על ידי עמדות יפניות בגדה המערבית, והנחתים הגיעו לבסוף לשפך נהר המטניקאו. באותה עת ניסה גדוד הפושטים לחצות את המטניקאו סמוך לשפכו, אך גם הוא נהדף על ידי עמדות יפניות, ולאחר מכן הצטרף לפולר ולקולונל מריט אדסון, מפקד רגימנט הנחתים החמישי, שקיבל את הפיקוד על המבצע.
תוכנית ההתקפה החדשה של אדסון הכתיבה שגדוד הפושטים והפלוגה של פולר יחצו את הגשר מדרום, ויאגפו את העמדות היפניות מול השרטון שבשפך הנהר, באותה עת שהגדוד השני יחצה אותו. לאחר שיטהרו את הגדה המערבית, ינחת שארית גדודו של פולר בפוינט קרוז בדרך הים, ויאגף את היפנים ממערב. כמו כן, יהנו הנחתים מסיוע ארטילרי בדמות תותחי הוביצר 75 מ"מ ו-105 מ"מ, וסיוע מטוסים מכוח האוויר קקטוס.
בבוקר המחרת יצאה ההתקפה לדרך אך הנחתים לא הצליחו להתקדם. גדוד הפושטים נתקל בהתנגדות קשה ולא הצליח להגיע אל הגשר, מכיוון שבמהלך הלילה חצה כוח אויב את הגשר ואייש עמדות בגדה המערבית. אש מקלעים ומרגמות ריתקה את הגדוד למקומו, ומפקד הגדוד גריפית' נפצע וקצין המבצעים מייג'ור קנת' ביילי, שקיבל את מדליית הכבוד על פעילותו בקרב רכס אדסון, נהרג. גם התקדמותו של הגדוד השני נהדפה, והוא נסוג לגדה המזרחית של המטניקאו.
בשל דיווחים מוטעים מגדוד הפושטים, חשב אדסון שהגדוד הצליח לחצות את הנהר, ולכן הורה על ביצוע הנחיתות בפוינט קרוז. שלוש פלוגות מהגדוד הראשון של פולר נחתו בשעה 11:00 והחלו להתקדם לפנים האי לכיוון גבעה 84, שנמצאה כ-550 מטרים מחוף הנחיתה. זמן קצר לאחר שהעפילו לראש הגבעה נפתחה עליהם אש נשק קל, מקלעים ומרגמות משני כיוונים שונים, לאחר שחייליו של אוקה שהגנו על הגבעה איגפו אותם. בהיתקלות הראשונה נהרג מפקד הכוח, מייג'ור אוטו רוג'רס, וקפטן צ'ארלס קלי ארגן את הנחתים למבנה מגננתי. לנחתים לא היה מכשיר קשר ולכן לא יכלו לקרוא לעזרה, ולכן השתמשו בחולצותיהם הלבנות כדי לאיית את המילה HELP ("הצילו") על הקרקע. מפציץ צלילה SBD דונטלס משדה הנדרסון ראה את הקריאה ודיווח לאדסון. פולר צעד מיד לחוף, ועלה על המשחתת "באלארד", שיצאה עם עוד עשר דוברות לחלץ את הגדוד הראשון מפוינט קרוז.
בשלב זה השלימו חייליו של אוקה את הכיתור, ועמדו בין הנחתים והחוף. לפיכך, אותתה המשחתת לנחתים באמצעות דגלי איתות על כוונתה, והחלה להפגיז את עמדות היפנים מהרכס אל הים, ולמעשה פילסה עבור הנחתים נתיב בטוח אל החוף. לאחר הפגזה בת 30 דקות החלו הנחתים לסגת אל הדוברות, תוך שהם הודפים את היפנים שהחלו לתקוף אותם מכיוון הרכס, ועד השעה 17:00 הם הגיעו שוב לחוף. כשהתקרבו הארבות אל החוף כדי לאסוף את הנחתים הנסוגים נחתה עליהם אש נשק קל, מקלעים ומרגמות, והן השיבו אש ממקלעיהן. אחד מאנשי משמר החופים שאייש את אחד המקלעים – דאגלס מונרו – נהרג תוך כדי ירי, ולאחר מכן קיבל את מדליית הכבוד. הנחתים עלו על הארבות תוך כדי לחימה, ונסוגו בהצלחה למתחם לונגה. באותה עת נסוגו גם הגדוד השני וגדוד הפושטים מהמטניקאו ושובו ללונגה. בסופו של הקרב ספגו האמריקנים 60 הרוגים ו-100 פצועים, באזור הנהר, ונראה שהיפנים ספגו אבדות קלות יותר.