stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מספנת ויבורג
הערות שוליים

↑  Vyborg Shipyard
↑  Vyborg Shipyard finalizes trials of Atlant semisubmersible barge
↑  Vyborg Shipyard concluded a contract with Arctech Helsinki Shipyard
↑  Steel cutting ceremony held at Vyborg Shipyard for icebreaking supply vessel of project NB 511 under the order of Sovcomflot
↑  Icebreaker Murmansk for the Russian Ministry of Transport launched today at Arctech Helsinki Shipyard (אורכב 21.07.2015 בארכיון Wayback Machine)
↑  Vyborg Shipyard signed contract for construction of a port icebreaker under Yamal LNG project
↑  Aker ARC 130 A Concept (אורכב 25.11.2015 בארכיון Wayback Machine)
↑  Two modern icebreaking support vessels 22 MW will be built at Vyborg Shipyard
↑  Vyborg Shipyard to build two state-of-the-art 22 MW icebreakers for Gazprom Neft Novy Port
↑  Rosmorport suggests extending the series of 25-MW, 21900М icebreakers and building new project vessels
↑  Acceptance/delivery certificate signed for diesel-electric icebreaker Vladivostok PortNews, 9 October 2015.
↑  Vyborg Shipyard launches icebreaker Novorossiysk of Project 21900М PortNews, 29 October 2015.
↑  Vyborg Shipyard to build icebreaker for operation at port Sabetta under Yamal LNG project PortNews, 30 April 2015.
↑  Russian flag raised on the Aleksandr Sannikov icebreaker. PortNews, 29 June 2018. תבנית:Retrieved
↑  "Gazprom Neft launches new icebreaker Andrey Vilkitsky". Energy Global News. 27 בדצמבר 2018. נבדק ב-19 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
מכתב כוונות

מכתב כוונות הוא מסמך המהווה לעיתים שלב במשא ומתן לקראת חתימתו של הסכם. במכתב זה מצהיר אחד הצדדים להסכם העתידי על כוונתו להגיע להסכם כזה, תוך ציון עקרונות ההסכם המתגבש והתנאים שעם קיומם ייחתם ההסכם.
מכתב כוונות נחוץ במקרים של הסכם מורכב, שמחייב את אחד הצדדים להסכם (או שניהם) להיערך לקראת מימושו. דוגמאות:
לפני חתימת הסכם למכירה של חברה לחברה מתחרה יש לקבל הסכמה של המאסדר לצעד זה, ורק לאחר קבלת הסכמה זו, בעקבות מכתב כוונות המציג את תוכנית המכירה, ייחתם הסכם המכירה.
אדם המעוניין לרכוש נכס עלול להזדקק למכתב כוונות המעיד על נכונות למכור לו את הנכס, כדי שיוכל לקבל אשראי לרכישה זו או לגייס שותפים להשקעה הנדרשת.
אדם המעוניין למכור נכס שבבעלותו משועבד לבנק נדרש להמציא מכתב כוונות מהבנק, שבו הבנק מפרט את התנאים שעל בעל הנכס לעמוד בהם לשם הסרת השעבוד.
לעיתים כולל מכתב הכוונות רק את הנושאים שעליהם יתקיים משא ומתן לגיבוש הסכם עתידי, בלי שיהווה מסמך המחייב את הצדדים. פעמים אחרות כולל מכתב הכוונות סעיפים המחייבים את הצדדים עוד לפני חתימת ההסכם ביניהם, כגון הסכם סודיות או הבטחת בלעדיות.
ראו גם

מזכר הבנות
הערות שוליים

↑  מה זה "מכתב כוונות" ?, באתר של פרידמן ושות'
↑  גבריאלה שלו, ‏הסכמים ג'נטלמניים (שם זמני), משפטים ‏לב(1), תשס"ב, הפרק "מכתבי כוונות", עמ' 39–40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563023105171  BnF: cb13319214q (data)  GND: 4141111-0  LCCN: sh85076245
מישל פלטניק

| --- | --- |

מישל פלטניק בסטודיו שלו בתל אביב
 לידה:  26 בפברואר 1970 (בן 54) ולינב-סן-ג'ורג', צרפת 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  צרפת וישראל
 תקופת הפעילות:  1994–1998 כמהנדס וממציא; 1998 – היום כאמן ואומן
 תחום יצירה:  אמנות רב תחומית ובינלאומית
 הושפע על ידי:  פרנסיס בייקון, אגון שילה
 פרסים והוקרה:  פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית (2022) 
 בת זוג:  מעיין מוזס פלטניק
 צאצאים:  אריאל פלטניק, לביא פלטניק
 https://www.gordongallery.co.il/artist/michel-platnic ; www.michelplatnic.com
 
מישל פלטניק (נולד ב-26 בפברואר 1970, צרפת) הוא אמן ישראלי ילדי צרפת, אשר פועל בתל אביב מאז 1998.
פלטניק הוא אמן חזותי. עבודותיו הוצגו ברחבי העולם. הוא ידוע בזכות ציוריו החיים והשימוש במדיומים מרובים כולל צילום, וידאו, מיצג וציור. בעבודותיו הוא חוקר את הגדרות וגבולות המדיום, עסוק במבנים היררכיים וכיצד האדם פועל בתוכם, נגדם או בהשפעתם. תהליך עבודתו מורכב מבניית סטים קולנועיים, בעלי מערך של "חוקים", שותל בתוכם דמויות ובודק כיצד הן פועלות. באמצעות התבוננות וחזרה על טקסים וסמלי כוח, עוקב פלטניק אחר מנגנוני הכניעה והתניה לסמכות.
ביוגרפיה וקריירה

פלטניק נולד בשנת 1970 בצרפת בוילנב סנט ג'ורג' לז'אק פלטניק ולפרנסואז סטול פלטניק. אביו, ניצול שואה, היה בן שש כשצרפת נכבשה. הוא שהה במהלך המלחמה בעבודה בחווה, אצל משפחת חקלאים צרפתית (עובדה שלימים תשפיע על הבחירה בכיוון האמנותי של מישל - ראו להלן). כשהתבגר, הפך האב להיות טייס קרב בצבא הצרפתי, ובמהלך שירותו הוענקו לו 7 מדליות והוקרות על גילויי אומץ וגבורה. אימו הייתה סופרת ופעילה שנים רבות בארגון ויצו בצרפת.
בין השנים 1989 ל־1994 למד, השלים וסיים את לימודיו לתארים ראשון ושני בהנדסת חשמל בבית הספר הגבוה להנדסת אלקטרוניקה ואלקטרוטכניקה - ESIEE בצרפת (צר').
ביוגרפיה וקריירה > קריירה כמהנדס חשמל ואלקטרוניקה, ומסעות בעולם

לאחר סיום לימודיו, עבד פלטניק כמהנדס אלקטרוניקה בחברות היי-טק. על שמו רשומים מספר פטנטים בתחום הפצה רחבה של מדיות אורקוליות, ובתחום של שיפור ביצועים במנוע חשמלי. כמו כן שימש כעורך בוועדות תקינה בינלאומיות .
לאחר מכן בילה פלטניק תקופה ארוכה במסעות. תחילה סייר לאורך רוב יבשת אסיה. מסע זה הוביל אותו להיפגש עם שבטים שכמעט ולא נחשפו למערב. בהמשך נסע פלטניק לתור את יבשת אמריקה. הוא ביקר במדינות כגון ארגנטינה, ומקסיקו, וחצה את ברזיל לאורכה עד לגיאנה הצרפתית.
מסעות אלו, והמפגשים עם ילידים ממקומות שונים בעולם, הביאו אותו להכרה במגוון הרב תרבותי, בשכבות הרבות שהעולם עשוי מהן. אלו, יחד עם עולם ההנדסה, עיצבו את תפיסתו החזותית ואת השקפת עולמו, שבאה לביטוי אחר כך בעבודותיו.
ביוגרפיה וקריירה > הקריירה כאמן > תחילת דרכו באמנות והשנים המעצבות

בגיל 28 עלה פלטניק לישראל והמשיך את עבודתו בהייטק. על אף החיים היציבים והקריירה בהייטק, שינה פלטניק מסלול מקצועי, ופנה לאמנות.
תחילה, בשנים 2001–2002, למד פלטניק משחק ופיתוח קול בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לווינשטיין. אחר כך, ב-2003 למד תיאטרון פיזי על פי שיטת ז'אק לקוק ב"תיאטרון הגוף". אחר כך, בשנים 2005 עד 2007, למד אמנות בסדנת אומני הקיבוץ והאוניברסיטה העממית. אל הציור הגיע לדבריו במקרה: "הגעתי לחברה שנתנה לי נייר ומכחול, ובאופן טבעי התחלתי לצייר. עלתה בי תחושה מדהימה. התחלתי לצייר כל ערב, כל לילה. הורדתי שעות עבודה והלכתי כל יום ללמוד תחומים שונים בעולם האמנות. כשהגעתי לחצי משרה החלטתי להפסיק עם העבודה ואז ידעתי שאני רוצה להיות אמן. לא הקשבתי לאיש". הוא למד לתואר ראשון נוסף במדרשה לאמנות בית ברל, וסיים את לימודיו בשנת 2010 בהצטיינות. בסיום לימודיו זכה בפרס שפילמן לצילום. עבודתו של פלטניק סוקרה בכתבה נרחבת במוסף "גלריה" של עיתון "הארץ". בשנת 2017 הוא למד וסיים בתר תואר שני (פוסט-מאסטר) ב-אוניברסיטה לאמנויות בברלין במסגרת התכנית ל-"Art&Media "Meisterschüler".
ביוגרפיה וקריירה > הקריירה כאמן > תערוכות יחיד ופרויקט ReGenesis

בשנת 2014 הציג מישל פלטניק בגלריה גורדון תערוכת יחיד שנקראה "בעקבות פרנסיס בייקון". ב"צבע טרי - היריד לאמנות ולעיצוב תל אביב" כתבה עדיה פורת על הפרויקט כדלקמן: "בפרויקט זה מחייה מישל פלטניק סצנות מציוריו של פרנסיס בייקון. בתהליך עבודה קפדני בונה פלטניק מודלים תלת־ממדיים המהווים תפאורה לעבודות הווידאו והצילומים המופיעים בסדרה. במעבר מהדמויות של בייקון, דרך ציוריו, ועד לסטים הקולנועיים של פלטניק, משתנים הממדים הפיזיים ונוצרים מחדש. באופן דומה פועלים מנגנוני המעבר של התפיסה האנושית; הזוכרים, מדמים, ומבנים את המציאות. פלטניק בורא, למעשה, סביבות קיום, מתוך נקודות מבט חדשות המגלות ממדים אפשריים של מציאות". פלטניק מסביר בראיון שהתקיים את הקשר הגורדי שנוצר בחייו ובעבודתו בכך שאביו ופרנסיס בייקון שייכים לדור שגדל במלחמת העולם השנייה ולאחריה. לדבריו שניהם הושפעו מהמחשבה שהאדם מוצא את עצמו לבד בעולם, כפי ששניהם חוו זאת. "זה ניכר מאוד בעבודות של בייקון".
עבודותיו מקפלות בתוכן מדיה כגון צילום, ווידאו, מיצגים וציור ומקשרות ביניהן. הוא יוצר עולמות מדומיינים שהצופה מוזמן לבוא בתוכם כאמצעי להתרחקות (ולו רגעית) מהסתגלות לנורמות המקובלות וקבלתן ללא ערעור. על ידי צפייה בסממני ובטקסי השלטון וחיקוייהם, הוא חושף את המנגנונים בהם השלטון מרגיל תחילה את המשתתפים, ואחר כך כופה עצמו על המערכת. היום, הוא חוקר מערכות אלה, אשר להן תרם בעבר כמהנדס, ובאמצעות עבודותיו האחרונות הוא מפנה את תשומת לב הצופה לכוחות אשר משעבדים אותנו, לדבריו, ללא ידיעתנו, תוך הסכמתנו האילמת.
בשנת 2019 הוא יזם פרויקט בשם רה-ג'נסיס (ReGenesis). משנת 2020 רה-ג'נסיס הוכר על ידי האו"ם - UNFCCC. מדובר בפלטפורמה עבור פעולות גלובליות שמשתמשות באמנות כמדיום כדי לעודד התגייסות חברתית ואזרחית למען המאבק לשינוי מצב האקלים העולמי ולמען שונות ביולוגית - קיומו של מגוון רחב של צמחים ובעלי חיים בסביבתם הטבעית, בתחום המקומי ובתחום הגלובלי. הפרויקט מתמקד בכוחות בלתי שוויוניים בעולם, בחלוקת משאבים, בתפיסות שגויות ומקוטעות. "רה-ג'נסיס" הוא כלי דיגיטלי לתקשורת, חינוך ומחקר, עבור מחוללי שינוי ושחקנים אחרים ברחבי העולם, כדי לשתף באמצעותו בהתנסויות, וייזום פרויקטים המשתמשים באמנות, בעיקר במרחב הציבורי, עבור משקיעים, למימון תוצאות ארוכות טווח, ולאיגום משאבים לתכנון עתידי בר-קיימא לכדור הארץ.
גם בעקבות האמן בן תחילת המאה ה-20, אגון שילה, יצא פלטניק בתערוכת יחיד, שהוצגה בגלריה גורדון בשנת 2020. לדבריה של סמדר שפי הרי ש"בטכניקה שכוללת שימוש בווידאו ותמונות סטילס, ציור, רישום ופרפורמנס (מיצג), פלטניק 'מחייה' את עבודותיו של שילה".
ביוגרפיה וקריירה > הקריירה כאמן > תערוכות יחיד נבחרות פרפורמנס והקרנות

פלטניק הציג בישראל ומחוצה לה עשרות מיצגים ותערוכות. הבולטים שבהם היו:
2010 – "דמדומים", רזינדסי ס.ת. ארט, יפו
2011 – "בין פרשנות להבנייה", המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת-גן.
2012 – Good Enough Death, מוזיאון חיפה
2013 – "בעקבות בייקון", יריד צבע טרי, תל אביב
2014 – "בעקבות", המוזיאון הפתוח לצילום, תל חי (עם קטלוג).
2015 –, Sphères 8 Well-Tempered, גלריה Continua, בואסי-לה-שאטל, צרפת
2017 – "בראשית", גלריה גורדון (עם קטלוג).
2018 – יריד האמנות Art Market, בודפשט
2019 – "בראשית", Xposed, ניו יורק
2020 – "BorderMine", גלריה גורדון
2020 - "Beyond Painting"Marais126, פריז.
2023 (פברואר - מרץ) - הקרנת מיזם "Genesis de-Genesis" בטיימס סקוור, ניו יורק.
ביוגרפיה וקריירה > הקריירה כאמן > מלגות פרסים ושהות אמן

2010 – מלגת המדרשה - בית ברל למצוינות באמנות.
2017 – שהות אמן במרכז גוטסמן לתחריט, קיבוץ כברי.
2018 – נבחר לאינקובטור של אמנות ומדע, FutureHere, סינגפור.
2019 – זוכה פרס ראשון בתחרות Niio Digital Art Prize, הונג קונג.
2022 - פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית
ביאורים

↑  למשל:בתחום אדריכלות פס רחב.
↑  תוכנית ל-"פוסט" לימודי מאסטר, המקבילה לתואר Diplome d'etude Supérieure בצרפת (צר').
הערות שוליים

1 2 3  אלדד בק, רציתי להיות אמן לא הקשבתי לאיש, באתר ynet, 26 בפברואר 2015
↑  Jacques Platnic: Un Pere, un Mari, un Homme de Courage
↑  פטנט בתחום הפצה רחבה של מדיה אורקולית.
↑  פטנט נוסף בתחום הנ"ל.
↑  פטנט בתחום שיפור ביצועי מנועי אוטובוסים.
1 2  Grace Banks, January 15th 2015. Interview with Michel Platnic. FRAME - Interior Design and Architecture Magazine, Amsterdam

,
↑  תיאטרון הגוף - בי"ס ובמה לתיאטרון פיזי עפ"י שיטתו של ז'אק לקוק
↑  Dawn Lil, 2014. Michel Platnic: Let us Move Through Space. Art Times. Vol. 31, pp. 1-3, 15
1 2  מלגות ותערוכות לבוגרי המחלקה לצילום במדרשה ובבצלאל, באתר ערב רב - כתב עת עצמאי לאמנות, תרבות וחברה,, ‏מאי 2010
↑  סמדר שפי. מישל פלטניק. מוסף "גלריה", "הארץ", 3 אוגוסט 2010.
1 2  Meet the artist who reworks Francis Bacon, PHAIDON
1 2  האומות המאוחדות (United Nations Framework Convention on Climate Change), שינויי אקלים. ReGenesis
1 2  Alison Roberts, 2017. Genesis. TELAVIVIAN Magazine, may 9th, 2017
↑  עדיה פורת, בעקבות בייקון, באתר צבע טרי - היריד לאמנות ולעיצוב 2020 תל אביב
↑  ציטוט מ-סמדר שפי, מישל פלטניק - גבולי (Bordermine), באתר החלון - בלוג אמנות.
1 2  שלומית אורן, בין בייקון לשילה - ריאיון עם מישל פלטניק, באתר So - Art בלוג אמנות, ‏יולי 2020.
↑  Michel Platnic. Selected works, Biography, Exhibitions
↑  שגיא בניטה, מישל פלטניק - "לגעת בכתר המלוכה", באתר הפורטל הישראלי לאמנויות, 9/5/2011
↑  רעות ברנע, יום המוזיאונים הבינלאומי: אמנות לעם, באתר כלכליסט, 7 במאי 2015
↑  Shany Littman, What Michel Platnic Learned From Francis Bacon, Haaretz, 12/1/2014
↑  Meet the Artist who Reworks Francis Bacon, PHAIDON 100
↑  Interview with Michel Platnic, FRAME. 15/1/2015
↑  Media Exploration, Cross-Cultural Reflection, and Scientific Inquiry at Art Stage Singapore 2015, Mizuma Art Gallery at Tokyo, 24/1/2015
↑  Jennifer Greenberg, Genius of 'Genesis': an interview with Michel Platnic, artist of the newest exhibition at Gordon Gallery, TimeOut Tel Aviv, 24/4/2017
↑  Genesis, T-Port
↑  Galerie de portraits By Lara Sedbon × Durazzo Projects, Paris, The Art Newspaper - Edition Ftrancaise
↑  Michel Platnic, ZAZ10TS
↑  שרון תובל, AFAR Residency Program, עכשווית...חדשות אמנות עכשווית, נובמבר 2017
↑  The Experimental Cinema and Video Art Awards 2017, פסטיבל ירושלים
↑  Serge Tiroche, Michel Platnic Wins Cyberport X Niio Presents: Esports Digital Art Prizes 2019, ST-ART
↑  הוכרזו הזוכים והזוכות בפרס משרד התרבות בתחומי האמנות הפלסטית 2022, באתר ערב רב Erev Rav
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 536400  NLI: 987007597461205171  GND: 1151740853  ISNI: 0000 0004 5097 3943  LCCN: no2015079952  ULAN: 500479935  VIAF: 316745381   WorldCat (עם VIAF): 316745381
מנשה קטלר

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1742 קילינגלי, ארצות הברית 
 פטירה:  28 ביולי 1823 (בגיל 81) המילטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Hamilton Cemetery 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל (1765) 
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים של ארצות הברית 
 מפלגה:  המפלגה הפדרליסטית 
 השקפה דתית:  Congregationalism in the United States 
 בן או בת זוג:  Mary Balch Cutler 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 חתימה:   
 
בול שהוצא ב-1937 לכבוד 150 שנים לתקנות צפון-מערב ובו מפת הטריטוריה הצפון-מערבית ודמויות דיוקנותיהם של מנשה קטלר (משמאל) ורופוס פאטנם (מימין)
מנשה קטלר (באנגלית: Manasseh Cutler; ‏13 במאי 1742 – 28 ביולי 1823) היה איש ציבור, איש כמורה ואיש מדע אמריקאי, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס ולוחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית. מייסד אוניברסיטת אוהיו.
תולדות חייו

נולד בקונטיקט, למד משפטים באוניברסיטת ייל. משנת 1771 ועד 1793 שימש ככומר בכנסייה פרוטסטנטית-קהילתית בהמילטון (מסצ'וסטס).
בשנת 1776 התגייס לגדוד מגיני בוסטון של הצבא הקונטיננטלי בעת מלחמת העצמאות של ארצות הברית ושירת בדרגת קפטן. ב-1778 יצא עם הגנרל ג'ון סאליבן לקרב על רוד איילנד.
קטלר תמך בהרחבת ההתיישבות בטריטוריה הצפון-מערבית. בקיץ שנת 1784 הנהיג יחד ג'רמי בלקנפ (Jeremy Belknap; (אנ')) משלחת בוטנית-גאולוגית להר וושינגטון, במסגרת סקר מחקרי של ניו אינגלנד. השניים קראו את ההר על שמו של ג'ורג' וושינגטון, שהיה אז גנרל. ב-1787 הוביל את כתיבת הטיוטה עבור חקיקת תקנות צפון-מערב (בשמם הפורמלי והמלא: "An Ordinance for the Government of the Territory of the United States, North-West of the River Ohio" - "תקנות עבור ממשלת הטריטוריה של ארצות הברית, צפון-מערב נהר אוהיו", שאומצו על ידי הקונגרס הקונטיננטלי ב-13 ביולי 1787 וצירפו למעשה את הטריטוריה לארצות הברית המתהווה. קטלר ועמיתיו מימי השירות הצבאי רכשו כ-6,000 דונם בתחומי הטריטוריה וקטלר עסק בין היתר בספסרות קרקעות, כאשר מכר קרקעות בזול לחברי קונגרס על מנת שיתמכו בחקיקה לטובת הטריטוריה החדשה. בין השנים 1801 ל-1805 כיהן כציר המפלגה הפדרליסטית לבית המחוקקים.
בנוסף לעיסוקיו כאיש ציבור, עסק קטלר במדע. הוא קידם את המחקר הבוטני כאשר זיהה כ-350 זני צומח חדשים בעיקר בניו אינגלנד ופיתח מספר המצאות בתחומי המטאורולוגיה והאסטרונומיה. כן תמך בייסוד אוניברסיטה בטריטוריה החדשה, לימים אוניברסיטת אוהיו.
ב-1781 נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
הערות שוליים

↑  This Vast Book of Nature: Writing the Landscape of New Hampshire's White Mountains, 1784-1911 by Pavel Cenkl, chapter one
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280028305171  BNE: XX1243038  BnF: cb12570796j (data)  CiNii: DA06333538  GND: 120302446  ISNI: 0000 0000 8156 6567  LCCN: n85009150  NSK: 000286273  NTA: 292335237  RERO: 02-A003148536  SNAC: w6mg7s1v  SUDOC: 086053930  US Congress: C001026  VIAF: 76433784   WorldCat (עם VIAF): 76433784
מנהלת ידע

מִנְהֶלֶת ידע היא קבוצה של עובדים בתוך הארגון, אשר אחראים על התכנים המשמשים את גופי שירות הלקוחות, המכירות או התמיכה הטכנית בארגון. אנשי המִנהלה אחראים על איסוף התכנים ועל הצגתם באופן ברור, מזמין ונוח לעובדים בגופי השירות השונים, על מנת שאלו יוכלו לתת מענה לצרכנים.
תחומי אחריות

הנגשת הידע במערכת תומכת: איסוף תכנים, בניית תבניות, עריכת תוכן, כתיבה תמציתית.
איתור ידע גלוי וסמוי והפצתו לממשקים שונים בארגון, כגון צרכים להדרכה, צרכים מלקוחות לשיווק, טיפים מהשטח.
הטמעת הידע והטמעת השימוש במערכת.
שיפור המערכת התומכת בהתאם לחוויית המשתמש והידע שמשתנה.
מדידה ובקרה איכותית וכמותית באמצעים כגון "לקוח סמוי", מבדקים ודו"חות שימוש.
מבנה ארגוני

בגלל חשיבות עבודתה של המִנהלה כגוף האחראי על ניהול הידע, ניתן למצוא מנהלות בארגון במקום אסטרטגי מבחינת זרימת הידע, לרוב תחת "שיווק", "מטה ואסטרטגיה" או "הדרכה".
טכנולוגיה

המנהלה אחראית על הנגשת המידע באמצעות מערכת טכנולוגית העומדת לרשות הארגון. מערכת ניהול ידע לגופי השירות הִנה מערכת ייחודית שצריכה לאפשר מתן מענה בזמן אמת ללקוחות, מתן מענה לתכנים שמשתנים בצורה מהירה, שליפת מידע בצורה ידידותית ומהירה למתן מידע לצרכן כבר בפנייתו הראשונה. התכנים במערכת יאורגנו לרוב בתבניות קבועות כגון עצי החלטה, תסריטי שיחה, סימולטורים ועוד. לרוב במערכת יהיו כלים משלימים כגון ניהול משובים מהשטח, מבדקים, תדריכים, הודעות, סקרים, הצגת נתונים ודוחות שימוש. ניתן לרכוש מוצר מדף למנהלות וניתן לפתח בתוך הארגון. לכל אפשרות יש את היתרונות והחסרונות שלה. חשוב מבחינה טכנולוגית להתייחס למנוע חיפוש ולתוצאותיו. תוצאות חיפוש שלא ייתנו ללקוחות מענה מהיר ומדויק, עם הידע הנדרש ובזמן אמת, יפגעו בשימוש במערכת.
סוגי מנהלות

ישנן שני סוגי מנהלות:
מנהלה ריכוזית - צוות מומחי תוכן הפועל במקום אחד בארגון שזהו תחום עיסוקו הבלעדי, אשר כפוף למנהל הידע באופן ישיר.
מנהלה מבוזרת - מומחי תוכן בארגון המשמשים כעורכי תוכן במנהלה בנוסף לעבודתם העיקרית, ומנוהלים באופן מטריציוני על ידי מנהל הידע.
מנהלות ומדיה חברתית

כיום רואים במנהלות ידע יותר שיתוף מבעבר ברכיבים של מדיה חברתית, כדי לעודד שיתוף של הידע הסמוי שנמצא בראשם של העובדים כגון פורום, גרסאות סטייל וויקי ועוד.
ראו גם

ניהול תוכן
מנהל ידע
מצפור גלית

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה, נקודת תצפית 
 על שם:  גלית ארביב
 מיקום:  נשר
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2015
 תאריך פתיחה רשמי:  2015
 קואורדינטות:  32°46′13″N 35°01′11″E﻿ / ﻿32.770277871223°N 35.019698880101°E﻿ / 32.770277871223; 35.019698880101
  (למפת חיפה מוגדלת) מצפור גלית(למפת חיפה רגילה) מצפור גלית
 
מצפור גלית הוא אתר הנצחה בעיר נשר. הוא מוקדש לזכרה של השוטרת גלית ארביב.
גלית ארביב, תושבת נשר, שירתה במשטרת ירושלים ונהרגה בשנת 2002 במהלך לחימה עם מחבל שביצע פיגוע בעיר. היא עוטרה בעיטור האומץ של המשטרה.
המצפור ממוקם בצידו של כביש 705, המעפיל מנשר אל חיפה. הוא כולל רחבת תצפית מגודרת הצופה אל נוף מפרץ חיפה, עמק זבולון והרי הגליל התחתון. בגדר הרחבה משולב סלע הנצחה שעליו מופיע בכתב סיפור חייה של גלית ארביב. הסלע נושא את סמל עיריית נשר וסמל משטרת ישראל.
ברחבה מוצבת פרגולת מתכת דמוית כנפיים פרושות, ולידה ספסל לישיבה ומספר כורסאות בטון.
המצפור נבנה על ידי עיריית נשר ונחנך בחודש יולי 2015.
מצודות (משחק קלפים)

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  2000 
 סוגה:  משחק קופסה 
 מספר שחקנים:  2-7
 פיתוח:  Bruno Faidutti 
 הוצאה לאור:  Bruno Faidutti
 גילאים:  10+
 זמן המשחק:  45-60 דקות
 מיומנות:  אסטרטגיה
 
מצודות הוא משחק קלפים המבוסס על עולם ימי הביניים. המנצח במשחק הוא השחקן עם מספר הנקודות הרב ביותר בסיום המשחק. המשחק נוצר על ידי Bruno Faidutti בשנת 2000, והיה מועמד לפרס משחק השנה הגרמני (Spiel des Jahres) לשנת 2000.
רכיבי המשחק

המשחק מכיל קרוב ל-100 קלפים, סמני זהב וכתר עץ. הקלפים מתחלקים לשני סוגים:

קלפי המחוז

קלפים אלו נבדלים בצבעם ובמחירם. הקלפים נחלקים לחמישה צבעים: מחוזות אצולה (צהוב), מחוזות דת (כחול), מחוזות מסחר (ירוק), מחוזות צבא (אדום) ומחוזות מיוחדים (סגול). קלפים אלו מעורבבים בתחילת המשחק ובמהלך המשחק מונחים נסתרים בערימה.

קלפי הדמויות
מתנקש - המתנקש נוקב בשם הדמות אותה מעוניין "לרצוח" אותה דמות מפסידה את תורה כאשר קוראים בשמה.
גנב - הגנב מכריז את שם הדמות שממנה הוא גונב. אינו יכול לגנוב מהמתנקש או ממטרתו של המתנקש. עם תחילת תורה של הדמות שנשדדה עובר כספה לגנב.
מכשף - המכשף יכול לבחור לעשות בתורו אחד מן הדברים הבאים: א. להחליף את כל הקלפי המחוזות שבידו (הסבר בהמשך הערך) עם קלפי המחוזות שבידו של שחקן אחר לפי בחירתו (הדבר אפשרי אף אם אין בידו של המכשף אף קלף, אז המכשף פשוט לוקח את הקלפים של השחקן האחר). ב. להחליף כרצונו קלפי מחוז בכמות זהה של קלפי מחוז מהערימה.
מלך - המלך מקבל זהב אחד עבור כל מחוז אצולה בעירו, ומקבל את כתר העץ.
בישוף - מקבל זהב אחד עבור כל מחוז דת בעירו, וחסין בפני שר הצבא.
סוחר - מקבל זהב אחד עבור כל מחוז מסחר בעירו, ועוד סמן זהב נוסף.
אדריכל - מקבל שני קלפי מחוז, ורשאי לבנות עד שלושה מחוזות בתורו.
שר צבא - מקבל זהב אחד עבור כל מחוז צבא העירו, ורשאי להרוס מחוז אחד לכל דמות אחרת (למעט הבישוף) במחיר הקטן ממחיר המחוז בזהב אחד.
סמני זהב

סמני הזהב משמשים למימוש קלפי מחוזות - הורדתם מן היד אל השולחן.

כתר עץ

משמש כאינדיקציה בידי איזה שחקן נמצאת הזכות לבחור ראשון מבין הדמויות.
מהלך המשחק

עם תחילת המשחק, מקבל כל אחד מהשחקנים 2 סמני זהב ו-4 קלפי מחוז אותם הוא מסתיר. 

בכל סיבוב של המשחק שני שלבים:

בחירת הדמויות

בחירת הדמויות נערכת בתהליך המבטיח כי לאף שחקן לא יהיה מידע מדויק על הדמויות אותן בחרו השחקנים האחרים. בשלב הראשון "נפסלות" מספר דמויות באופן אקראי - חלקן בצורה גלויה ואחת באופן סמוי. לאחר מכן השחקן שאצלו כתר העץ בוחר באופן חשאי דמות מהדמויות שנותרו - ואחריו שאר השחקנים לפי סדר ישיבתם. בגמר בחירת הדמויות נותרת דמות אחרונה פסולה גם היא באופן סמוי.
הפעלת הדמויות

לאחר שהדמויות נבחרו, הן מופעלות על פי מספרן הסידורי, כאשר מדלגים על דמויות פסולות (בדרך זו נחשפות הדמויות שנפסלו במהלך הסיבוב). כל דמות בתורה מבצעת מספר פעולות:
מקבלת 2 סמני זהב, או מושכת (בצורה סמויה) 2 קלפי מחוז מערימת קלפי המחוז, מתוכם השחקן בוחר קלף אחד. זהו שלב חובה.
לאחר ביצוע שלב זה, השחקן יכול לפי בחירתו לבצע את הפעולות הבאות, סדר הפעולות נתון לבחירתו:
לבנות מחוז בעירו - מתוך קלפי המחוז הנסתרים שבידו ובתמורה לסמני זהב בהתאם לעלות המחוז.
להפעיל את היכולות המיוחדות של דמותו.
סיום המשחק וחישוב הניקוד. 
המשחק מסתיים בגמר הסיבוב בו אחד השחקנים משלים בניית 8 מחוזות לפחות. חישוב הניקוד נעשה כדלקמן:
סכום הנקודות המופיעות על קלפי המחוז הבנויים.
בונוס 4 נקודות לשחקן שבנה ראשון מחוז שמיני.
בונוס 3 נקודות לשחקן שהצליח לבנות מחוזות מכל חמשת הסוגים.
בונוס 2 נקודות לכל שחקן שהצליח להשלים 8 מחוזות (המשחק מסתיים, כאמור, בגמר הסיבוב ולא מיד אחרי שהושלם המחוז השמיני הראשון).
הרחבות ווריאציות

למשחק יצאה הרחבה אחת Dark City, שמכילה קלפי מחוז מיוחדים (סגולים) חדשים וקלפי תפקידים שמחליפים את הקלפים שמגיעים במשחק הבסיסי. בשנים האחרונות החבילה מגיעה ביחד עם משחק הבסיס.
מנגינות מצריות

| --- | --- |
 בימוי:  וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מוזיקה:  פרנק צ'רצ'יל
 אנימטור:  צ'ארלס ביירן דיווייד הנד הארי ריבס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  21 באוגוסט 1931
 משך הקרנה:  6:20 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  החתול בחוץ
 סרט הבא:  חנות השעונים
 דף הסרט ב־IMDb
 
מנגינות מצריות (באנגלית: Egyptian Melodies) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1931, ה-21 בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות". הסרט הקצר הופק על ידי וולט דיסני ובוים על ידי וילפרד ג'קסון.
עלילה

בסרט, עכביש נודד לתוך קבר מצרי. הכניסה שלו נראית כאילו עוקב אחרי העכביש והיא בהחלט טכניקה בולטת באנימציה של התקופה. ברגע שהוא נכנס לקבר, המומיות מתחילות לרקוד וההירוגליפים מתעוררים לחיים.
ביקורת

וראייטי (23 בפברואר 1932): "אחת הסרטים הטובים בסדרת סימפוניות טיפשיות של וולט דיסני וסתם חומר מילוי הוגן. כתיבה יפה, כרגיל בסדרה הזו, יוצאת מן הכלל. מתחילה כאילו היא עומדת להיות מקורית, עם רקע מצרי, ואחד הספינקסים פתאום פותח דלת. עכביש זוחל במסדרונות ובמורד מסדרונות, עם הדברים הרגילים של רוח הרפאים והמומיה."
מדיה ביתית

הסרט הקצר הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - קלאסיקות מוזיקליות היסטוריות.
הערות שוליים

↑  "Talking Shorts". Variety: 13. 23 בפברואר 1932. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Silly Symphonies: The Historic Musical Animated Classics DVD Review". DVD Dizzy. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)