stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרמן שרהי
קריירה

כרמן סאנאי נולדה בנואבו לארדו, טמאוליפס, מקסיקו. היא בוגרת המרכז לחינוך לאמנויות טלוויסה. השתתפה באופרות סבון כמו רובי, רבלדה, מוג'ר דה מדרה, פלאברה דה מוג'ר, ני קונטיגו ני חטא טי, אל ג'ורמנטו (טלמונדו), ותוכניות טלוויזיה, כגון SOS: סקס וסודות אחרים, קומו דיצ'ו, לה רוזה דה גואדלופה ו-עשרות שנים, שם הייתה חלק מהקבוצה המוזיקלית Decadance. היא הייתה חלק מקבוצת גוזמן בתוכנית לה ווז (מקסיקו) בה השתתף בעונה השלישית, והגיע לנוקאאוטים שם הובס על ידי קרולינה רוס.
סאמרי הקליט קולות לסרטים ולקריקטורות. היצירה הידועה ביותר - בסרטי אנימציה דיסני, שם היא דיבבה את אלזה בסרט "לשבור את הקרח". היא ביצעה את הגרסה הספרדית הלטינית של השיר "Let It Go" (ליברה סויה) מתוך הסרט "לשבור את הקרח" ושל השיר "אל הלא נודע" (Mucho más allá) מהסרט "לשבור את הקרח 2".
ב-9 בפברואר 2020 נקראה כרמן סאנאי להצטרף לאדינה מנזל, אורורה ועוד שמונה מהדובבים הבינלאומיים של אלזה כדי לבצע את השיר "אל הלא נודע" במהלך טקס פרסי האוסקר ה-92. כל מבצע בינלאומי שר שורה אחת של השיר בשפה אחרת: מריה לוסיה הייברג רוזנברג בדנית, וילמיין ורקייק בגרמנית, טאקאקו מטסו ביפנית, כרמן סאראי בספרדית אמריקה הלטינית, ליסה סטוקה בנורווגית, קאסיה לאסקה בפולנית, אנה בוטולינה ברוסית, גיזלה בספרדית אירופית וגאם וויצ'יאני בתאילנדית. ב -4 בינואר 2018 "Never Enough". קונצרט בשנת 2018 ב תל אביב, ישראל.
סקטקס

ערך זה עוסק במדינה במקסיקו. אם התכוונתם לבירת מדינה זו, ראו .
סקטקס (בספרדית: Zacatecas; רשמית: המדינה החופשית והריבונית של סקטקס, בספרדית: Estado Libre y Soberano de Zacatecas) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. סקטקס נמצאת במרכז מקסיקו, והיא גובלת בנאיאריט במערב, דורנגו בצפון-מערב, קואווילה בצפון, סן לואיס פוטוסי ונואבו לאון במזרח, וחליסקו, גואנחואטו ואגואסקליינטס בדרום. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא סקטקס.
היסטוריה

הספרדים התחילו להתיישב באזור מדינת סקטקס של ימינו בסביבות 1530, אך כעבור כמה שנים רובם נאלצו לעזוב את המקום עקב התקוממויות של תושבים ילידים, והמקום נותר מסוכן עבור ספרדים גם בשנים שלאחר מכן, עד שהשלטון הספרדי הצליח להשתלט לחלוטין על האזור.
במשך המאות שלאחר מכן התגלו באזור מחצבים רבים ובשלב מסוים האזור סיפק חלק נכבד מכמות הכסף העולמית. בהתאם לכך האזור הפך לאחד האזורים החשובים ביותר במלכות המשנה של ספרד החדשה, והעיר סקטקס שגשגה.
ב-1824, לאחר מלחמת העצמאות של מקסיקו, נוצרה באזור מדינת סקטקס כשהעיר סקטקס משמשת כבירתה.
כלכלה

כמו בעבר, הכלכלה של סקטקס מסתמכת בעיקר על כרייה. במדינה כורים בין היתר עופרת, אבץ, נחושת, זהב, כסף, קאוליניט, וולאסטוניט, פלואוריט ובריט.
בנוסף לכרייה הכלכלה מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול שעועית, פלפלת צ'ילי, גויאבות, קנה סוכר, ענבים ואפרסקים, תעשייה ותיירות.
יצרים בדם

| --- | --- |

 בימוי:  טיילור האקפורד 
 הופק בידי:  טיילור האקפורד ג'רי גרשווין
 תסריט:  ג'ימי סנטיאגו באקה ג'ארמי איקון פלוייד מוטרוקס סיפור: רוס תומאס
 עריכה:  פרדי סטיינקאמף 
 שחקנים ראשיים:  דמיאן צ'פה ג'סי בורג'ו בנג'מין בראט אנריקה קסטיליו ויקטור ריברס קרלוס קרסקו
 מוזיקה:  ביל קונטי 
 צילום:  Gabriel Beristáin 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני 
 הקרנת בכורה:  16 באפריל 1993
 משך הקרנה:  180 דקות (גרסת הבמאי: 190 דקות)
 שפת הסרט:  אנגלית ספרדית
 סוגה:  סרט פשע, סרט כלא, הוד פילם, סרט דרמה, סרט פעולה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   boundbyhonor
 דף הסרט ב־IMDb
 
יצרים בדם (באנגלית: Blood In Blood Out, מוכר גם בשם Bound by Honor) הוא סרט פשע משנת 1993 של הבמאי טיילור האקפורד. הסרט מספר את סיפורם של שלושה בני משפחה מקסיקנים, שגדלו כאחים וחיו בדרך של מסורת משפחתית מהדור הישן - "כוח יותר חזק מהחוק". ברגע אחד הכל נקרע לגזרים, מכריח אותם ללכת לשלוש דרכים שונות. אחד מחפש את האמת בחוק, אחד מבטא את עצמו דרך האומנות והאחר מוצא את הכוח בכלא.
שחקנים

דמיאן צ'פה - מיקלו ולקה
חסה בורגו - קרוז קנדלריה
בנג'מין בראט - פאקו אגילר
אנריקה קסטיו - מונטנה אוסגווארה
דלרוי לינדו - בונפייד
ויקטור ריברס - מג'יק מייק
טום טאולס - רד ריידר
קרלוס קרסקו - פופאי סאבדרה
תאודור וילסון - וואלאס
ריימונד קרוז - צ'ואי סאבדרה
ולנטה רודריגז - פרנקי
לני פלאהרטי - אל הגדול
בילי בוב תורנטון - "ברק"
דני טרחו - ג'רונימו
ויקטור מוהיקה - מנו
לואיס קונטררס - רילטינג
וינג ריימס - איוון
ריצ'רד מסור - אסיר
תומאס פ. וילסון - רולי מקק'אן
לופה אונטיברוס - כרמן
פרטים נוספים

הסרט "יצרים בדם" מבוסס על סיפור אמיתי על המאפיה המקסיקנית בכלא "סאן קוונטין" בשלהי שנות ה-50.
יצרים (אלבום)

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת אדם ישראלי
 יצא לאור:  2016
 הוקלט:  2016
 סוגה:  פופ
 שפה:  עברית 
 אורך:  49:58
 הפקה:  דודי תמיר
 
יצרים הוא אלבום הבכורה של הזמר-יוצר אדם ישראלי, שיצא בשנת 2016.
על האלבום

את כל השירים באלבום כתב והלחין ישראלי, כמעין פסקול אישי לסיפור חייו ולחוויות כפי שחווה אותן בישראל ובעיקר בארצות הברית. האלבום, שהעבודה עליו נמשכה תשעה חודשים, מאופיין בסאונד אלקטרוני עשיר בשילוב סקסופון ופסנתר.
בנובמבר 2016 שוחרר אנאל כסינגל הראשון מתוך האלבום. הוא זכה לאהדה מיידית ולמאות השמעות בתחנות הרדיו בארץ. הקליפ לשיר, בהפקת רוברט בן שושן, שודר בין היתר בערוץ 24 וצבר מעל למיליון צפיות ביוטיוב. הקליפ, שצולם בנתניה, עיר הולדתו של היוצר, וביפו, ממחיש את "הפער שבין השייכות שהייתה לזרות שקיימת" על ידי עריכה המשלבת לסירוגין צילומים של ישראלי עם מושא האהבה בשיר בגוונים מוארים וחמים, ולבדו עם נופי הים בגוונים קרים. בקליפ משתתפים שחקנים מסוכנות הדוגמנות "רוברטו".
שירי האלבום

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אנאל  | 4:32 |
| 2. | ניו יורק  | 4:25 |
| 3. | חיפאית  | 3:28 |
| 4. | איך  | 3:31 |
| 5. | אסימון  | 3:52 |
| 6. | למה לך  | 4:47 |
| 7. | וגאס  | 4:07 |
| 8. | יצרים  | 4:49 |
| 9. | קוקי  | 3:28 |
| 10. | הראשון  | 4:37 |
| 11. | מיכל  | 3:12 |
| 12. | מרי ג'יין  | 5:10 |
| משך כולל: | משך כולל: | 49:58 |
שירי האלבום > קרדיטים

עיבודים והפקה מוזיקלית: דודי תמיר
צילום עטיפה: סרג'ו ישראל
עיצוב עטיפה: סטודיו גלובר
הערות שוליים

↑  מתוך ריאיון עם דני סידס ואודי סגל ברדיו תל אביב, 27 ביולי 2018
↑  מתוך תיאור האמן בקליפ, נובמבר 2016
סקי

ערך זה עוסק בענף ספורט. אם התכוונתם למשמעויות השונות של המילה "סאקי", ראו .
שני מטיילים ב-Ski touring
סקי (מנורווגית: Ski – קרש) הוא קבוצת ענפי-ספורט שבהם נעשה שימוש במגלשיים כציוד העיקרי.
היסטוריה

תנועת אדם על גבי שלג התחילה כצורך תעבורתי, ותיעוד לשימוש במגלשי-שלג מופיע בציורי מערות הן באסיה והן בסקנדינביה כבר מהאלף השמיני לפני הספירה. לאורך ההיסטוריה - עד למאה ה-18 - גלישה על השלג שימשה בארצות החורף לציד, לגמיאת מרחקים ובהמשך למסעות מלחמה.
סקי כענף ספורטיבי, החל להתגבש במאה ה-19 כאשר את אבי הענף מקובל לראות בסונדרה נורהיים (Norheim) הנורווגי. כיום הסקי, על ענפיו ותת-ענפיו השונים, הוא ספורט אולימפי, וכמו כן מהווה חלק ניכר מתרבות הפנאי של החברה המערבית, כספורט לא תחרותי.
עם ההתקדמות שחלה במאה ה-20 בתחומי מדע שונים כאווירודינמיקה והנדסת חומרים, והתפתחות הסקי כספורט בכלל וכמקצוע אולימפי בפרט, חלו שינויים גם בציוד המשמש לגלישה. הידע שנצבר שימש, למשל, לפיתוח חליפות סקי המתאפיינות בגרר נמוך, בגדים קלים ודקים בעלי יכולת בידוד חום גבוהה ומגלשיים קלים ואלסטיים אך קשיחים.
מלבד מגלשיים, ציוד סקי כולל על-פי רוב גם זוג מוטות שבהם אוחז הגולש המשפרים את איזונו ותאוצתו בשלג; נעליים מיוחדות או ערדליים - שאליהם מתחברים המגלשיים באמצעות תופסנים, חליפה המגינה מרטיבות וציוד-קצה שעשוי לכלול משקפי שמש או מסכת הגנה אחרת, ופריטי ביגוד חמים.
ענפים

ענף הסקי התחרותי מתחלק למספר ענפי משנה:
סקי אלפיני
סקי נורדי, הכולל:
סקי למרחקים (Cross-country)
קפיצות סקי
סקי נורדי משולב
סקי חופשי
סנובורדינג
סקי מהירות
ביאתלון
גלישת טלמרק
פדרציית הסקי הבינלאומית (בראשי תיבות FIS) היא הגוף העולמי המנהל את ענף הסקי לסוגיו השונים.
סקי מים - בשונה מסקי שלג, הוא ענף ספורטיבי שאינו חוסה תחת פדרציית הסקי, וההיבט היחידי שמשותף לשני הענפים הוא השימוש במגלשיים.
ראו גם

גלשן שלג
ביאתלון
אתר סקי
סימולטור לגלישה במגלשיים ובסנובורד
קופץ סקי בקנדה
כריסטינה, נסיכת שוודיה

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1943 (בת 81) ארמון האגה, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 השכלה:  Franska Skolan 
 בן זוג:  טורד מרגוסון
 פרסים והוקרה
 אביר הצלב הגדול של מסדר אולב הקדוש (10 ביולי 1992)  מסדר הפיל (1973)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  הצלב הגדול דרגה ראשונה של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  אביר הצלב הגדול של מסדר הבז  מפקדת בלגיון הכבוד  המסדר המלכותי של השרפים 
 
כריסטינה, נסיכת שוודיה (בשוודית: Prinsessan Christina, fru Magnuson; נולדה ב-3 באוגוסט 1943) היא נסיכה שוודית, אחותו של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה.
ביוגרפיה

כריסטינה נולדה בארמון האגה המלכותי לנסיך גוסטב אדולף, דוכס וסטרבוטן וזיבילה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה.
ב-1961 פגשה לראשונה את בעלה לעתיד, טורד מרגוסון, וב-1974 הוכרז על אירוסיה. ב-15 ביוני 1974 התקיימו הנישואים, ועקב נישואיה לפשוט עם שאינו בן למשפחת האצולה היא איבדה את זכותה לרשת את הכתר השוודי, היא אמא לשלושה בנים.
היא פעילה רבות באירועים של משפחת המלוכה ובין היתר נוכחת מדי שנה בטקס חלוקת פרס נובל ובביקורים רשמיים של מנהיגי מדינות בשוודיה.
היא שימשה מספר שנים כנשיאת ארגון הצלב האדום השוודי.
היא זכתה למספר גדול של אותות הוקרה מטעם מדינתה ומטעם מדינות שונות, היא קיבלה בין היתר את אות מסדר הפיל מטעם ממשלת דנמרק ואת אות מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
משפחתה

ב-15 ביוני 1974 התחתנה כריסטינה עם טורד מרגוסון, ונולדו להם שלושה ילדים:
גוסטב מרגוסון (נולד ב-1975)
אוסקר מרגוסון (נולד ב-1977)
ויקטור מרגוסון (נולד ב-1980)
הערות שוליים

↑
↑  Henry Dunant medals awarded at Red Cross Red Crescent Council of Delegates - IFRC, www.ifrc.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16959909b (data)  GND: 1115807846  ISNI: 0000 0000 5462 5883  KulturNav: 2f3a317f-a404-4ffd-aa04-3fc534851c48  LCCN: nb2016024351  SELIBR: 137534  SUDOC: 221315365  VIAF: 19645629   WorldCat (עם VIAF): 19645629
פאול נתן

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1857 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  15 במרץ 1927 (בגיל 69) ברלין, רפובליקת ויימאר 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה, המפלגה הדמוקרטית הגרמנית, המפלגה הליברלית הלאומית 
 
ד"ר פאול נתן (25 באפריל 1857, ברלין – 15 במרץ 1927), היה עיתונאי, פוליטיקאי ופילנתרופ יהודי-גרמני, שהקים ועמד בראש חברת עזרה של יהודי גרמניה (Hilfsverein der Deutschen Juden) פעל רבות בסיוע ליהודי העולם, ובמיוחד ליישוב היהודי בארץ ישראל, ונמנה עם מקימי הטכניון בחיפה.
תולדות חייו

פאול נתן נולד לתוך שושלת של בנקאים, גם מצד אביו וגם מצד אמו. אך לאחר שנפטר אביו, בשנת 1877, החליט להקדיש את עצמו לעיסוק בפוליטיקה ובאקדמיה. הוא החל לפרסם מאמרים בשני עיתונים בברלין: העיתון הדמוקרטי המקומי והעיתון הליברלי. בד בבד הוא שמע שיעורים באוניברסיטה בהיסטוריה, כלכלה ופוליטיקה.
בשנת 1880 הוא עבר להיידלברג, שם הוא למד באוניברסיטה ארכאולוגיה, צרפתית עתיקה וספרות גרמנית, וכתב את עבודת הדוקטור שלו. בהשפעת חברים, הוא העדיף, בסופו של דבר, את הקריירה הפוליטית על פני זו האקדמית, ובשנת 1883 הוא החל לעבוד בעיתון הפוליטי Die Nation (האומה), שהיה הביטאון החשוב ביותר של המפלגה הליברלית. שנתיים לאחר מכן הוא הפך לעורך העיתון והמשיך בעבודתו זו במשך כעשרים שנים. ד"ר פאול נתן כיהן גם כחבר מועצת עיריית ברלין בשנים 1899- 1919.
תחילה ראה נתן את עצמו כגרמני ולא עסק בנושא היהודי, אלא רק במסגרת של חוקי המדינה והתמיכה הכללית שלו בליברליות ובשוויון זכויות. אך כשניסה להיבחר לרייכסטאג הוא לא התקבל בגלל דתו היהודית. מתוך מפח נפש מחד, ודאגה לנוכח עליית האנטישמיות הפוליטית מאידך, החליט נתן להקדיש את עצמו לענייני היהודים. הוא ערך 2 מחקרים סטטיסטיים על היהודים בגרמניה: היהודים בפשע הגרמני והשירות הצבאי של היהודים בגרמניה. ד"ר ארנסט פדר (גר'), עיתונאי וסופר יהודי-גרמני וידידו האישי של נתן, טוען שהרצל, בספרו "מדינת היהודים", הסתמך על הנתונים הסטטיסטיים שהופיעו במאמרים אלה.
לאחר פרסום המאמרים הוא קיבל את הסכמת משרד החוץ הגרמני להקים ארגון גרמני יהודי תואם אליאנס הצרפתי – ובשנת 1901 הוקמה חברת עזרה של יהודי גרמניה (Hilfsverein der Deutschen Jude) - החברה הגרמנית-יהודית למטרות עזרה ליהודים במזרח אירופה ובמזרח התיכון. החברה הוקמה ונוהלה על ידי פאול נתן וחברו ג'יימס סימון, סוחר ופילנתרופ גרמני–יהודי, אך היוזמות והביצועים יצאו לפועל בעיקר על ידי נתן. "עזרה", כד"ר פאול נתן עצמו, לא פעלה במסגרת התנועה הציונית. נתן ראה את עצמו כאזרח גרמני-יהודי שדואג באמצעות חברת "עזרה" לשפר את מצבם של היהודים בעולם.
רמת הסיוע שקיבלו היהודים מ"עזרה" לא תאמה שום רמה אחרת של ארגונים מסייעים. "עזרה" התמקדה בשלושה מישורים: עזרה חומרית ליהודים, עזרה בהגירה מאירופה ליהודים המעוניינים ועזרה בחינוך ובהקמת בתי ספר.
לאחר פרעות קישינב בשנת 1903, קיבלו הקורבנות סיוע מהחברה בקנה מידה שונה ממה שהכירו עד אז. ד"ר נתן לא התמקד רק בכיבוי שריפות לאחר מעשה, אלא גם בניסיון למנוע בעיות צפויות; לאחר המהפכה ברוסיה בשנת 1905, לדוגמה, חשש נתן שהיהודים יהיו שוב השעיר לעזאזל, ונפגש עם רוטשילד בלונדון וגורמים ממשלתיים ברוסיה, כדי לפתור את בעיית היהודים ולפעול למען שוויון זכויות מלא. נתן גם דאג לעדכן את העיתונים בפעולות אלו כדי ליצור הד תקשורתי. ב-1907 לאחר מרד האיכרים ברומניה, נסע נתן לרומניה ו"עזרה" סייעה רבות לנפגעים היהודים מהפרעות. כך גם הגישה "עזרה" סיוע לנפגעי המלחמה בבלקן. הסיוע כלל עזרה כלכלית, כספית ורפואית.
הגירה

בדצמבר 1904 ארגנה עזרה בראשות ד"ר נתן, כנס בינלאומי בפרנקפורט לדון בהגירת היהודים מאירופה. 102 נציגים מארצות רבות הגיעו, וביניהם בריטניה, צרפת, רוסיה, גרמניה, אוסטרו-הונגריה ועוד. הוקמו נציגויות רבות של "עזרה" בארצות שונות ובתקופה קצרה שבין 1905 – 1914 היגרו ממזרח אירופה סה"כ 700,000 יהודים, בעיקר דרך המבורג בגרמניה לארצות הברית. מתוכם, 200,721 יהודים קיבלו ישירות סיוע מחברת "עזרה".
חינוך

בבולגריה, רומניה, גליציה וטורקיה הוקמו בתי ספר משוכללים, כדי שיכשירו את הילדים לתפקידים בהם יכולו להתקדם בארצם. בצורה זו נוסדו או הסתייעו בעזרה כ-50 מוסדות חינוכיים. מרכז ההתעניינות של דר' נתן היה בארץ ישראל, בה הוא ביקר 4 פעמים. כ-28 מוסדות חינוך הוקמו על ידי, או בסיוע "עזרה", החל מגנים, דרך בתי ספר וסמינרים למורים, וכלה בטכניון.
מתוך 28 בתי ספר, 22 התנהלו בשפה העברית, לא בהכרח מסיבות לאומיות, כמו בגלל התנאים; הילדים דיברו ב-12 שפות שונות, והעברית הייתה השפה המאחדת. שפת ההוראה השנייה הייתה הגרמנית. בדרך זו תרמה עזרה להנחלת השפה העברית בארץ ישראל.
הקמת הטכניון הייתה במטרה לחזק את החלק הטכנולוגי בפלשתינה ובאימפריה הטורקית כולה. בנוסף, רצה נתן, כפטריוט גרמני, לשרת גם את הצרכים הכלכליים והטכנולוגיים של גרמניה. הוקם גוף ממונה, שנקרא קורטוריון (הנהלה, חבר נאמנים) שהיה מורכב מנציגי ויסוצקי, "עזרה" ואנשי ציבור, שבראשם עמדו אחד העם, צ'לנוב ושמריהו לוין. למימון הפרויקט נעזרו בתרומות של הנדבן האמריקני יעקב שיף, התרומות של "עזרה", התרומות מעזבונו של קלונימוס ויסוצקי ותרומות רבות אחרות. תורמים רבים הצטרפו במהלך ההקמה. פדר טוען, שד"ר נתן בעצמו בחר את חיפה כמיקום האידיאלי לטכניון, בהיותה עיר מתפתחת ונטולת מתח בין הדתיים והחילונים בירושלים, או הציונים בתל אביב. לאחר בדיקה מייגעת בהר הכרמל, הוא גם החליט היכן בדיוק יקום האתר.
הבניין הוקם והיה אמור להיפתח בשנת 1913, אבל אז החלה מלחמת השפות הידועה. המאבק ניטש בין ד"ר נתן והנציגים של ויסוצקי, לבין אחד העם, שמריהו לוין וצ'לנוב. האחרונים התעקשו ששפת ההוראה תהיה עברית, ואילו הראשונים רצו להנהיג את הגרמנית כשפת הוראה רשמית בטכניון. אמנם עברית הייתה השפה המועדפת במוסדות החינוך האחרים של "עזרה" אבל בגלל המונחים הטכנולוגיים, שעדיין היו חסרים בשפה העברית, ועקב מחסור במורים וספרי לימוד בעברית – הוחלט באספה בברלין ללמד בגרמנית את הנושאים הטכנולוגיים, ואילו את העברית לייחד למקצועות עבריים-יהודיים. שלושת הנציגים ה"ציוניים" אחד העם, שמריהו לוין וצ'לנוב, דרשו ששפת ההוראה תהיה עברית לכל המקצועות, ומשלא נענתה דרישתם, הם התפטרו במחאה מההנהלה של הקורטוריון, וקראו לשביתה של כל מוסדות עזרה בירושלים וביפו. פאול נתן מיהר להגיע לארץ ישראל, והשעה את המורים השובתים. בזכרונותיו הוא מספר בכאב שבעת ביקורו בבתי הספר רגמו אותו המורים והתלמידים באבנים. פולמוס חריף התפתח בארץ בנושא שפת ההוראה בטכניון, שחיבל בתהליך ההקמה של המוסד, ועיכב תרומות נוספות למיזם. בסופו של דבר פעלו גלגלי ההיסטוריה וחרצו את גורל הוויכוח המר: עם תום מלחמת העולם הראשונה וכיבוש הארץ על ידי הבריטים, תם גם חלקה של "עזרה" הגרמנית בטכניון, והנכס נקנה ממנה על ידי ההסתדרות הציונית. שפת ההוראה בטכניון נקבעה רשמית כשפה העברית בקונגרס ה-13.
הטכניון נפתח רשמית בתאריך 1 באפריל 1925, ורק 30 שנים מאוחר יותר הניחו בטכניון את לוח הזיכרון לשמו של פאול נתן כאחד שתרם רבות להקמתו.
שנותיו האחרונות

במהלך מלחמת העולם הראשונה הקדיש נתן את זמנו ומרצו לעזרת היהודים בשטחים הכבושים במזרח אירופה. הוא ערך 6 גיחות למקומות כמו לודג', קובנה, ביאליסטוק, כדי לספק עזרה לקורבנות המלחמה היהודים.
בשנת 1918 הציעה לו גרמניה להיות שגריר באוסטריה, אך הוא סירב על רקע של התעוררות האנטישמיות באוסטריה, שלדעתו הייתה מפריעה לו לתפקד היטב כנציג רשמי של גרמניה. הוא המשיך להיות מעורב בפוליטיקה הגרמנית ובעזרתו ליהודים עד יום מותו בגיל 70.
דר' פאול נתן לא היה ציוני. הוא ראה את עצמו אזרח גרמני ולא רצה להכפיף את עצמו לקו פוליטי מסוים. למרות התנגדותו לציונות, הוא תמך בשנת 1921 בקרן היסוד. נתן הצליח, בדרך כלל, לגשר בין הציונים והמתנגדים להם. זו הסיבה שלעיתים הוא נאלץ להיות מעורב בעימותים עם שני המחנות.
תרומתו של נתן לעם היהודי בעולם בכלל, ולישוב היהודי בארץ ישראל בפרט, הייתה משמעותית ביותר, אך במהלך השנים נראה שתרומה זו נשכחה.
ראו גם

חברת עזרה של יהודי גרמניה
הטכניון
אחד העם
מלחמת השפות
לקריאה נוספת

עמ' 60 - 80 ,(1),3, 1958,Ernst Feder, Paul Nathan; the Man and his Work. Leo Baeck Institute Yearbook
הערות שוליים

↑  (ראו למעלה), עמ' 61–64 ,Ernst Feder, Paul Nathan; the Man and his Work.
↑  ישעיהו פרידמן, חברת "עזרה", משרד החוץ הגרמני, והפולמוס עם הציונים, 1901 - 1918
↑  בחו"ל, הצפירה, 10 ביוני 1901
↑  Ernst Feder, see above, p. 67
↑  Ernst Feder, see above, p. 71
↑  Ernst Feder, see above, p. 74
↑  שולמית לסקוב, חיי אחד העם, עמ' 404 - 459, הספרייה הציונית, 1996
↑  מכתב מברלין, העברי, 20 במאי 1921
↑  אין כמעט מקור עברי עכשווי, ממנו ניתן לשאוב מידע על פעולותיו (כולל האנציקלופדיה העברית), על אף שהוא הרבה להופיע בעיתונות העברית בשנות פעילותו. הביוגרפיה של ד"ר ארנסט פדר (ראו פרטים למעלה) סופר ועיתונאי יהודי-גרמני, שהיה חבר המפלגה הדמוקרטית בגרמניה וידידו האישי של ד"ר נתן - סיפקה את הפרטים העיקריים לחייו ופעלו של ד"ר פאול נתן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265846705171  PLWABN: 9810561113905606  GND: 116885041  ISNI: 0000 0000 6674 4003  LCCN: no97061806  NKC: zmp2014818065  NTA: 102239991  SUDOC: 111709210  VIAF: 775451   WorldCat (עם VIAF): 775451
יצר הטוב

ביהדות, יצר הטוב הוא כינוי לכוח נפשי פנימי, או כוח רצון, המניע את האדם לדברים חיוביים באופן כללי (ולמצוות על פי התורה). היצר הטוב הופכי ליצר הרע, ומסייע לאדם לגבור עליו.
במחשבת היהדות

על פי המסורת היהודית על האדם להגביר את היצר הטוב על היצר הרע. ”אמר רבי לוי בר חמא: אמר רבי שמעון בן לקיש: לעולם ירגיז אדם יצר טוב על יצר הרע”. גם בסדר התפילה מוזכרת מלחמת היצר ומוקדשות לה בקשות מיוחדות. היא מוזכרת בסדר ברכת המפיל”יהי רצון מלפניך ה' אלהי שתשכיבני לשלום ותן חלקי בתורתך ותרגילני לידי מצווה ואל תרגילני לידי עבירה ואל תביאני לידי חטא ולא לידי עון ולא לידי נסיון ולא לידי בזיון וישלוט בי יצר טוב ואל ישלוט בי יצר הרע”.
כך גם בברכות השחר: ”ודבקני במצותיך ואל תביאני לא לידי חטא ולא לידי עון ולא לידי נסיון ולא לידי בזיון וכוף את יצרי להשתעבד לך ורחקני מאדם רע ומחבר רע ודבקני ביצר טוב ובחבר טוב”.
בתוך כל אדם שוכנים שני יצרים: היצר הטוב והיצר הרע. ואלו מתמודדים ביניהם על השליטה. ”תניא רבי יוסי הגלילי אומר: צדיקים יצר טוב שופטן, שנאמר 'ולבי חלל בקרבי', רשעים יצר רע שופטן שנאמר 'נאם פשע לרשע בקרב לבי אין פחד אלהים לנגד עיניו', בינונים זה וזה שופטן שנאמר יעמוד לימין אביון להושיע משפטי נפשו”
את הדברים מבאר המהר"ל מפראג ”ביאור זה, כי היצר טוב הוא כח נבדל טוב באדם, ויצר הרע כח נבדל רע באדם, ולכך הם שופטים ומושלים באדם. שהיצר טוב שהוא כח נבדל, הוא שופט אותו ופועל בו שיעשה הטוב ... וכך יצר הרע הוא כח נבדל פועל באדם שיעשה הרע, ובינונים יצר טוב ויצר הרע פועלים בו”
במחשבת היהדות > העת החדשה

בספר התניא מובא שיצר הטוב ויצר הרע מקורם בשתי נפשות. לבני ישראל, לפי מחבר התניא, יש שתי נפשות, אחת נפש בהמית והשנייה היא הנפש האלוקית. והיצר הרע מקורו בנפש הבהמית. היצר הטוב מבוסס בעיקרו על המחשבה והמוח, ואילו היצר הרע מבטא את האמוציות והרגשות הספונטניים שעמם האדם נולד, שמטבעו נמשך האדם לתאוות גשמיות וגופניות. כהמשך לגישה זו, בחסידות חב"ד ובתניא בפרט מודגשת השיטה של "מוח השליט על הלב", כלומר לשלוט על הלב ועל האישיות ולכוון אותם לפי מסקנת השכל.
ראו גם

יצר הרע
כיבוש היצר
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק ח', פסוק כ"א
↑  ברכות סא א.
↑  אבות דרבי נתן טז
↑  רד"ק לבראשית, ח, כא. באתר ספריא
↑  מדרש רבה על ספר קהלת, ד, יג.
↑  ספר מגן אבות - חלק ג' פרק ד'.
↑  חלק ג פרק כב, בתרגום מעט שונה (הרב קאפח)
↑  תלמוד בבלי מסכת ברכות, ה, א.
↑  תלמוד בבלי מסכת ברכות, סא, ב.
↑  ספר נתיבות עולם ב' - נתיב כח היצר - פרק ד
↑  מוח שליט על הלב, אתר חב"ד בישראל, מושגים בחסידות
פארינלי

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1705 אנדריה, ממלכת נאפולי  
 פטירה:  15 ביולי 1782 (בגיל 77) בולוניה, מדינת האפיפיור  
 שם לידה:  קרלו מאריה ברוֹסקי
 שם במה:  Farinelli 
 מקום קבורה:  מנזר בולוניה 
 מוקד פעילות:  ממלכת נאפולי, מדינת האפיפיור 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  קסטרטו 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  ויולה ד'אמורה 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר קלטרווה (1750)  מסדר קלטרווה 
 
פארינלי (Farinelli) הוא שם הבמה של קרלו מאריה ברוֹסקי (באיטלקית: Carlo Maria Broschi;‏ 24 בינואר 1705 - 15 ביולי 1782) שהיה זמר אופרה איטלקי.
פארינלי נולד באיטליה למשפחה חשובה, אביו היה ראש עיר. פארינלי היה בצעירותו זמר פלא שסורס כדי לשמור על גון קולו הנדיר, האנדרוגני, והיה הקסטרטו המפורסם ביותר באותה תקופה.
בתחילת הקריירה שלו ביצע בעיקר את המוזיקה הבינונית שהלחין אחיו המבוגר ממנו בשמונה שנים, ריקרדו ברוסקי (שהיה מלחין אלמוני למדי שהתפרסם בזכות אחיו). פארינלי היה בעל כישרון בימתי נדיר. בגיל 32, בשיאו, עזב את הבמה ושר באופן בלעדי למלך ספרד, פליפה החמישי, שהיה דיכאוני, ולזכות פארינלי נרשמה ההצלחה בריפוי מחלתו של המלך. השפעתו הפוליטית בחצר המלוכה הייתה רבה.
השפעתו הפוליטית מוזכרת ברמז בסאטירה "קנדיד" מאת וולטר. על חייו של פארינלי צולם סרט ב-1994, שביים ז'ראר קורביו הבלגי.
הערות שוליים

↑  הואיל והסירוס נאסר ב-1870, זמן רב לפני המצאת הטכנולוגיה המאפשרת הקלטה, הקסטרטו היחיד שהוקלט אי פעם הוא אלסנדרו מורסקי.
| פרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1965‏-1980 | ג'ולייטה של הרוחות (1965) • גבר ואישה (1966) • לחיות בשביל לחיות (1967) • מלחמה ושלום (1968) • Z‏ (1969) • נוסע עובר בגשם (1970) • השוטר אזולאי (1971) • המהגרים, העולם החדש (1972) • הולכי הרגל (1973) • תמונות מחיי נישואין (1974) • שקרים שסיפר לי אבי (1975) • פנים מול פנים (1976) • יום מיוחד (1977) • סונטת סתיו (1978) • כלוב העליזים (1979) • טס (1980) |  |
| 1981‏-2000 | מרכבות האש (1981) • גנדי (1982) • פאני ואלכסנדר (1983) • המעבר להודו (1984) • הסיפור הרשמי (1985) • התקיפה (1986) • סיפורים שסיפרתי לאמא (1987) • פלה הכובש (1988) • סינמה פרדיסו (1989) • סיראנו דה ברז'רק (1990) • אירופה אירופה (1991) • הודו סין (1992) • שלום לפילגש (1993) • פארינלי (1994) • עלובי החיים (1995) • קוליה (1996) • החיים שלי בוורוד (1997) • תחנה מרכזית (1998) • הכל אודות אמא (1999) • נמר, דרקון (2000) |  |
| 2001‏-היום | שטח הפקר (2001) • דבר אליה (2002) • אוסמה (2003) • הים שבפנים (2004) • גן עדן עכשיו (2005) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • הפרפר ופעמון הצלילה (2007) • ואלס עם באשיר (2008) • סרט לבן (2009) • בעולם טוב יותר (2010) • פרידה (2011) • אהבה (2012) • יפה לנצח (2013) • לוויתן (2014) • הבן של שאול (2015) • היא (2016) • משום מקום (2017) • רומא (2018) • פרזיטים (2019) • מינארי (2020) • הנהגת של מר יוסוקה (2021) • ארגנטינה, 1985 (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261050505171  PLWABN: 9810594975305606  BIBSYS: 5039287  BNE: XX1081173  BnF: cb12456297c (data)  CANTIC: a12109526  GND: 119244349  ICCU: INTV003991  ISNI: 0000 0001 1208 9733  LCCN: n89657076  MusicBrainz: 79e12258-adb2-407d-af70-9c581e8cbe42  NKC: js20020930017  NTA: 146010124  RERO: 02-A000061191  SELIBR: 208044  SNAC: w6zg71r8  SUDOC: 033724636  ULAN: 500317515  VcBA: 495/27093  VIAF: 17319337   WorldCat (עם VIAF): 17319337 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספרטק (אגודת ספורט)

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל, הוקי קרח, כדורעף, כדורגל חופים, כדוריד, רוגבי, כדורסל
 תחום השיפוט:  רוסיה
 מיקום המטה:  מוסקבה
 יושב ראש:  יבגני לובצ'ב
 תאריך ייסוד:  1921
 
אגודת הספורט הבינלאומית "סְפַּרטָק" על-שם סטארוסטין (ברוסית: Международное Физкультурно-Спортивное Общество «Спартак» имени Н.П. Старостина) היא התאחדות ספורט ברוסיה שהוקמה לראשונה ב-1921 והפכה לאגודת ספרטק ב-19 באפריל 1935 ביוזמתו של ניקולאי סטארוסטין. ספרטק הפכה עד מהרה למועדון ספורט גדול שאף העניקה חסות לטורניר הספרטקיאדה. בשנת 1987 האגודה נתקלה בקשיים כלכליים רבים וקבוצות הספורט שלה הופרטו והיא פורקה.
במתכונתה הנוכחית, האגודה הוקמה מחדש בשנת 1991 והיא שמה לה למטרה לקדם את הספורט לסוגיו בקרב עובדי ההסתדרות ברוסיה ומאגדת את מרבית מועדוני הספורט של ספרטק שלא הופרטו ברוסיה ובחמש מדינות נוספות.
היסטוריה

האגודה הוקמה לראשונה בשנת 1921 בשם "חוג הספורט המוסקבאי" (MKS) ביוזמתו של ניקולאי סטארוסטין. בשנת 1926 הקבוצה אומצה על ידי איגוד פועלי המזון "פישצ'ביק" והאגודה שינתה את שמה.
ב-19 באפריל 1935 סטארוסטין הציע ששם האגודה יהיה "ספרטק" על שם ספרטקוס, העבד הרומי שהוביל התקוממות עבדים נגד האימפריה הרומית. האגודה הפכה לאחת מאגודות הספורט הגדולות ביותר בברית המועצות.
בשנת 1987 פורקה והוקמה מחדש בשנת 1991, כבר לאחר התפרקות ברית המועצות ומאז נקראת באופן רשמי בשם "אגודת הספורט הבינלאומית "ספרטק" ע"ש סטארוסטין" ומאגדת מועדוני ספורט בודדים בלבד. כיום, מועדונים רבים שבעבר השתייכו לאגודת הספורט ספרטק שמרו על שמם "ספרטק", למרות שכבר אינם משויכים לאגודת הספורט.