stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לולה מארש
ביוגרפיה

ההרכב הוקם בפברואר 2011 על ידי גיל לנדאו ויעל שושנה כהן שהכירו בתל אביב. רעיון להקמתו נולד במסיבת יום ההולדת של גיל. במשך 18 חודשים הם כתבו, הקליטו וביצעו שירים אשר יופיעו בהמשך באלבומם. הם חיפשו מוזיקאים נוספים כדי להרחיב את טווח הקולות והמוזיקה שלהם. מתי גלעד (גיטרה בס, חבר להקת ג'יין בורדו), רמי אוסרווסר (גיטרה) ודקל דביר (תופים) הצטרפו להרכב זמן לא רב לאחר מכן. הם החלו להופיע במועדונים מקומיים, ומהר מאוד הבחינו בהם אנשי חברת התקליטים העצמאית אנובה מיוזיק והחתימו אותם.
את הסינגל הראשון שלהם, "Sirens", קידמה הלהקה דרך מגזין Nylon(אנ') במרץ 2015. "השיר החדש של הלהקה החלומית של תל אביב מציע טוויסט על הצליל האינדי הטיפוסי, ומתאים לפסקול של הסרט הבא של טרנטינו". השיר הושמע למעלה ממיליון פעמים, והגיע למקום החמישי ברשימת עשרת הלהיטים הוויראלים ב-Spotify בארצות הברית. השיר הופיע גם בסדרת הטלוויזיה האמריקאית, Scream. לאחר שהופיעו במספר פסטיבלים בעולם, הוחתמו על ידי חברות התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ ו-Sony ATV.
הסינגל השני של הלהקה, "You're Mine", יצא במאי 2015. הוא הושמע למעלה מ-17 מיליון האזנות ב-Spotify. השיר אף נחל הצלחה גם בישראל, והגיע לעשרת הגדולים של גלגלצ במשך שבועיים. המיני אלבום הראשון של הלהקה, באותו שם, יצא בינואר 2016. קליפ לשיר הנושא שלו, בוים על ידי קולין קארדו.
באפריל 2016 כתבה הלהקה שיר מקורי: "Drift and Fall Again" (ביחד עם Madsonik ו-Keith Power) עבור פסקול הסרט "Criminal"(אנ').
במאי 2016 יצא הסינגל הרביעי של הלהקה, "She's a Rainbow".
שנה לאחר מכן במרץ 2017 יצא הסינגל "Wishing Girl" שלווה ב-קליפ שבוים על ידי גל מוג'ה, השיר הגיע לטופ 40 במצעד הרדיו הגרמני.
אלבום הבכורה של הלהקה, "Remember Roses", יצא ביוני 2017, דרך חברות התקליטים אנובה מיוזיק ויוניברסל מיוזיק גרופ.
בעקבות האלבום יצאה הלהקה לסיבוב הופעות באירופה וארצות הברית והופיעה בפסטיבלים רבים דוגמת: Paleo festival, Montreal Jazz Festival, Sziget festival.
אותה שנה השיר "Wishing Girl" נבחר עבור פרסומת של "Ebay גרמניה" ובמקביל ביצוע שלהם לשיר של "Simon & Garfunkel': "Mrs. Robinson כיכב בפרסומת לבנק הצרפתי "Crédit Agricole"(אנ').
בפברואר 2018 הקליטה הלהקה סשן לייב באולפני קפיטול רקורדס, לוס אנג'לס.
בספטמבר 2018 הלהקה הקליטה גרסת כיסוי לשירו של פרנק סינטרה, "Something Stupid" לפרק הנושא אותו שם בעונתה ה-4 של הסדרה סמוך על סול של רשת "AMC".
בספטמבר 2019 לקראת המצעד השנתי של גלגלצ-תשע"ט הוציאו גרסה משלהם לשיר "תגיד לי Je t'aime" של עדן בן זקן, שבוצעה באולפנים של אנובה. ב-18 אוקטובר של אותה השנה הוציאו ההרכב את הסינגל "Only for a Moment". ב-6 בדצמבר הוציאו את הסינגל "What Am I".
ב-10 בינואר 2020 הוציאו את הסינגל "Hold On". ב-24 בינואר של אותה השנה הוציאו לאור את אלבום השלישי, Someday Tomorrow Maybe.
ב-17 בספטמבר 2021 הוציאו את הסינגל "Summer Night" יחד עם ההרכב Garden City Movement.
ב-3 ביוני 2022 הוציאו את הסינגל "Love Me on the Phone". ב-16 בספטמבר הוציאו את הסינגל "Satellite". ב-28 באוקטובר הוציאו לאור את אלבומם הרביעי, Shot Shot Cherry.
ב-22 במאי 2023 הוציאו לאור גרסת כיסוי לשיר "Feel It Still" יחד עם רד בנד. ב-6 בדצמבר הוציאו לאור את הסינגל "עד שתחזור, עד שתשובי".
ב-12 במאי 2024 הוציאו לאור את הסינגל "לין", שנכתב לזכרה של לין דפני, צעירה בת 22 שנרצחה במהלך הטבח בפסטיבל נובה. חברי ההרכב קיבלו הודעה מאמה של לין, אילאיל, עם מילים שכתבה, מה שהעניק להם השראה לכתוב לחן מיוחד לשיר.
חברי ההרכב

גיל לנדאו (גיטרה, קולות) - יליד 1985 בתל אביב, בוגר התיכון לאומנויות.
יעל שושנה כהן (שירה) - ילידת 1985 בכוכב יאיר, ולמדה בבית הספר רימון. השתתפה בעונה השנייה של תוכנית הריאליטי הישראלית, The Voice.
מתי גלעד (בס, קולות) - יליד 1989, בוגר בית ספר רימון אף הוא, וחבר גם בלהקת ג'יין בורדו.
דקל דביר (תופים, קולות) - יליד 1987 בכפר סבא בוגר LA music academy.
רן גיל (קלידים, קולות)
דיסקוגרפיה

You're Mine (מיני אלבום, 2016)
Remember Roses (אלבום, 2017)
Someday Tomorrow Maybe (אלבום, 2020)
Shot Shot Cherry (אלבום, 2022)
הערות שוליים

↑  אתר Nylon‏, song premiere: lola marsh’s sirens, מרץ 2016
↑  ארכיון המצעדים של גלגלצ, יולי-ספטמבר 2015
↑  דודי פטימר, ‏איך הפך "לולה מארש" לאחד ההרכבים המצליחים בחו"ל, באתר מעריב אונליין, 29 באוגוסט 2017
↑  "'Better Call Saul' Editor on Doing "Something Stupid" and Passing Time". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-2018-09-25.
↑  Sepinwall, Alan (2018-09-18). "'Better Call Saul' Recap: Something Stupid". Rolling Stone (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-09-25.
↑  Grant, Drew. "'Better Call Saul' 4x7 Recap: Huell and Some News". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2018-09-25.
↑  יוסי חרסונסקי, לולה מארש – לין, באתר יוסמיוזיק, ‏13 במאי 2024
| לולה מארש |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Remember Roses • Someday Tomorrow Maybe |  |
| מיני-אלבומים | You're Mine |  |
| סינגלים | "Sirens"‏ • "You're Mine"‏ • "Stranger"‏ • "She's a Rainbow"‏ • "Wishing Girl"‏ • "Something Stupid"‏ • "Echoes"‏ • "Only for a Moment"‏ • "What Am I"‏ • "Hold On"‏ |  |
| חברי ההרכב | יעל שושנה כהן • גיל לנדאו • מתי גלעד • דקל דביר • רן גיל |  |
| ערכים קשורים | אנובה מיוזיק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399646905171  ISNI: 0000 0004 7012 6004  MusicBrainz: 9fb0217a-e50c-4aba-8d39-9238edbf0844  VIAF: 15146217715909140198   WorldCat (עם VIAF): 15146217715909140198
כסייפה

כסייפה (ידועה גם ככוסייפה, בערבית: كسيفة, תעתיק מדויק: כסיפה) היא מועצה מקומית במחוז הדרום בישראל, כ-10 ק"מ ממערב לערד. הוכרזה כמועצה מקומית בשנת 1996. כלל תושביה הם בדואים.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1982 עבור הבדואים שחיו באזור היישוב. הוא הוקם במסגרת בניית בסיס חיל האוויר נבטים, לאחר חתימת הסכם השלום בין ישראל ומצרים והעברת הבסיסים מסיני. הכינוי "כסייפה" לאזור הכפר הנוכחי מופיע כבר במסמכים של הממשל הצבאי על ערביי ישראל משנות ה-50 וה-60.
היישוב הוקם כחלק מהתוכנית להקמת שבעה יישובים ליישוב הבדואים באזור הנגב והם: רהט, חורה, ערערה בנגב, כסייפה, תל שבע, שגב שלום ולקייה.
בשנת 1988 צורף היישוב למועצה אזורית משוש, שהייתה המועצה האזורית הבדואית הראשונה. המועצה פורקה בשנת 1996 וכסייפה הפכה למועצה מקומית. החל משנת 2018 מכהן כראש המועצה עבד אל עזיז נסאסרה, שנבחר לאחר הדחתו של ראש המועצה הוותיק סאלם אבו רביעה.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים בכסייפה 25,546 תושבים (מקום 89 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎4.7%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 62.8%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,658 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
תעסוקה וחינוך

רמת האבטלה במגזר הבדואי ככלל גבוהה מאוד אך לכסייפה יש מספר אופציות תעסוקתיות - תושביה יכולים להתפרנס מעבודה במפעלים ועסקים שוניםובאזורי תעשייה אשר נמצאים בנאות חובב, חורה, דימונה וערד. מעבר לכך ישנן אפשרויות תעסוקה במפעלי ים המלח, בתחום השירות בערד ובעין בוקק. תחנת הרכבת כסייפה צפויה להיפתח ביישוב, ותפתח אפשרויות תעסוקה בבאר שבע ובמרכז.
תעסוקה וחינוך > השכלה ותנאים ביישוב

ישנם מספר בתי-הספר ביישוב, סניפים של קופות חולים ומתנ"סים.
תעסוקה וחינוך > השתייכות מפלגתית

כסייפה הוא היישוב הערבי מוסלמי עם המספר הרב ביותר של חברי הליכוד, ויש בו מאות חברי מפלגה. בבחירות לראשות הליכוד ב-2012 בכסייפה השתתפו כ-220 מתפקדים. המפלגות היהודיות העבודה, קדימה והליכוד בעבר זכו לתמיכה ביישוב, אך זו הצטמצמה לאורך השנים. בבחירות לכנסת ה-19 שהתקיימו ב-22 בינואר 2013, זכתה מפלגת בל"ד בראשות ג'מאל זחאלקה לתמיכה ניכרת ביישוב. בבחירות 2021 מפלגת רע"מ זכתה לכ-66% מהקולות ביישוב, לעומת כ-22% עבור הרשימה המשותפת.
חאפלה בדואית, בתוך אוהל, ביישוב הבדואי "כסייפה", בשנת 1985
הכניסה לכסייפה
מסגד אל נור
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  כסייפה - תוספת זכויות במרקם הבנוי, מסמך מטעם לשכת התכנון המחוזית - מחוז דרום
↑  פרופיל כסייפה באתר הלמ"ס
↑  הפריימריס בליכוד - כל התוצאות, באתר ערוץ 7, 1 בפברואר 2012
↑  לפי ועדת הבחירות המרכזית לכנסת 2,753 קולות לרע"מ כנגד 919 קולות לרשימה המשותפת, מתוך 4,129 קולות כשרים
| דגל ישראל מחוז הדרום |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת אשקלון • נפת באר שבע | מפת מחוז הדרום |
| ערים | אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר שבע • דימונה • נתיבות • ערד • קריית גת • קריית מלאכי • רהט • שדרות | מפת מחוז הדרום |
| מועצות מקומיות | חורה • ירוחם • כסייפה • להבים • לקייה • מיתר • מצפה רמון • עומר • ערערה בנגב • שגב שלום • תל שבע | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר | מפת מחוז הדרום |
| מועצה מקומית תעשייתית | נאות חובב | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות שבוטלו | אבו בסמה | מפת מחוז הדרום |
| יישובים לשעבר | כרמון • נוה יאיר • אשלים | מפת מחוז הדרום |
| יישובים עתידיים | דניאל • דרור • נווה תמרים • כסיף • עבדה • מעלה אהרן • שפיר | מפת מחוז הדרום |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473848005171  VIAF: 316601905   WorldCat (עם VIAF): 316601905
ישראל פז

ישראל פז

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ישראל פז (גולדשמיד) (1926 – 1 במרץ 2002) היה מבכירי כתבי הספורט בישראל, מקום המדינה ובמשך כחמישים שנה.
קורות חייו

פז נולד בליטא, ועלה לארץ ישראל עם ואחיו אליהו פז משפחתו בגיל 10. מגיל 13 שיחק בקבוצת הפועל תל אביב בכדורסל, כדורעף וכדורגל. בהמשך שימש כשופט כדורסל עד שנת 1962. בשנים 1968-1973 כיהן כסגן יו"ר איגוד הכדורסל בישראל. מ-1976 היה חבר בוועד האולימפי בישראל.
פז הוא ממייסדי תא עיתונאי הספורט בארץ, ותקופה מסוימת שימש גם כיושב ראש התא. שימש ככתב הספורט הראשי של העיתון "על המשמר" משנת 1946 עד 1992. היה ממייסדי העיתון "חדשות הספורט", וערך את העיתונים "קול הספורט" ו"ספורט לעם". בלט בסיקור העקבי של מרוץ הקפת התבור המסורתי, מרוץ אשר אורגן על ידי מרכז הפועל לזכרו של האלוף יצחק שדה. כמו כן, עסק בסיקור תחום הכדורסל ברשות השידור. נודע בכך שערך תיעוד קפדני וסטטיסטי של משחקי כדורסל בישראל.
פז חיבר מספר ספרים על תולדות הספורט והכדורסל בישראל, בהם "מי ומי בספורט", "אלפים ואלופים", "הכדורסל בישראל 1948-1968", "אלבום ה-50 של ההתאחדות לכדורגל" ו"כדורסל 1982" (יחד עם שמואל יעקבסון).
נפטר ב-1 במרץ 2002. לאחר מותו עבר אוסף הסטטיסטיקה שאסף לאורך השנים לארכיון מנהלת ליגת העל.
הערות שוליים

↑  אתר "ויקיפועל" - האנציקלופדיה המקוונת של הפועל תל אביב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266463305171  ISNI: 0000 0000 7105 6475  LCCN: n89134560  NTA: 229749933  VIAF: 33587448   WorldCat (עם VIAF): 33587448
לואי קהוזאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביולי 1880 Quarante, צרפת 
 פטירה:  9 באוגוסט 1960 (בגיל 80) בנייר-דה-לושו, צרפת 
 שם לידה:  Louis Jean Baptiste Cahuzac 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של טולוז, הקונסרבטואר של פריז 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  קלרינט 
 
לואי קהוזאק (בצרפתית: Louis Cahuzac;‏ 12 ביולי 1880 – 9 באוגוסט 1960) היה קלרניתן ומלחין צרפתי. מורו לקלרינט היה סיריל רוז.
קורות חייו

קהוזאק היה מבצע יוצא מן הכלל ואחד הקלרינטנים הספורים, שעשו להם שם כסולנים במחצית הראשונה של המאה ה-20. הוא היה הראשון שהקליט את הקונצ'רטו לקלרינט של קרל נילסן, יצירה שנכתבה במקור בשביל הקלרינטן הדני אגה אוקסנבד. פעילותו המוזיקלית נמשכה כל חייו; ב-22 בנובמבר 1958 הקליט את הקונצ'רטו לקלרינט בלה מז'ור של הינדמית לחברת EMI, בניצוח המלחין. הוא היה אז בן 78.
לואי קהוזאק נהרג בתאונת אופנוע בשנת 1960.
יצירותיו

קהוזאק חיבר בעיקר לקלרינט וכל יצירותיו מושפעות ממחוז הולדתו בדרום צרפת:
ב-Fantaisie sur un vieil air champêtre מוצג הנושא בפסנתר ובעקבותיו באה קדנצה מבריקה. בהמשך לה מגיעות ארבע וריאציות, העושות שימוש בכל האפשרויות הגלומות בקלרינט.
"ארלקין" לקלרינט סולו עוסקת בליצן הארלקין, מדמויות הקומדיה דל ארטה האיטלקית.
Pastorale cévenole וכמוה גם "קנטילנה" קורנות באורו של הים התיכון של דרום צרפת, מחוז ילדותו האהוב ואפקטים דמויי-הדים מעלים בלב מחשבות על מרחבי הרים פתוחים.
ה- Variations sur un air du pays d'Oc  ("ווריאציות על נעימה מדרום צרפת") הוא קובץ של ארבע וריאציות על Se Canto שיר מעמק הגארון.
דיסקוגרפיה > הקלטות של יצירותיו

האנס פטר בונדן, מוצרט, שוברט, קהוזאק,Cantilène Simax PSC 1018, © 1988, (p) 1984
האנס פטר בונדן, מוצרט, שוברט, קהוזאק, Variations sur un air du pays d'Oc Simax PSC 1018, © 1988, (p) 1984
האנס פטר בונדן, מוצרט, שוברט, קהוזאק, Pastorale cévenole Simax PSC 1018, © 1988, (p) 1984
לואי קהוזאק,  Les grands maîtres da la Clarinette, Variations sur un air du pays d'Oc, Dante Productions LYS 366 (p) 1998
לואי קהוזאק, חזרה לאסכולת הקלרינט הצרפתית, Cantilène, Grenadilla RGP-10008CD
גי דאנגן. לואי קהוזאק: L'Œuvre pour Clarinette, Fantaisie sur un vieil air champêtre Caliope CAL 9338, © 2004, (p) 2003
גי דאנגן. לואי קהוזאק: L'Œuvre pour Clarinette, Pastorale cévenole Caliope CAL 9338, © 2004, (p) 2003
גי דאנגן. לואי קהוזאק: L'Œuvre pour Clarinette, Variations sur un air du pays d'Oc Caliope CAL 9338, © 2004, (p) 2003
ריקרדו מוראלס. "דיוקנאות צרפתיים, קנטילנה" Boston Records BR1064CD, © 2004, (p) 2004
דייוויד ובר, "ארלקין", קלאסיקה לקלרינט CC0041, © 2002, (p) 2002
דייוויד ובר, Les grands maîtres da la Clarinette, Arlequin, Dante Productions LYS 500, (p) 1978
לואי קונו

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1856 פריז, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת 
 פטירה:  29 בינואר 1930 (בגיל 74) שאוויל, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1874–1924 (כ־50 שנה)
 דרגה:  ז'נרל דה דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפרשים ה-10 מפקד קורפוס הפרשים ה-1 מפקד קורפוס הפרשים קונו
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 קצין גבוה בלגיון הכבוד  אביר הצלב הגדול במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש 
 
לואי נפוליאון אז'ן ז'וזף קונו (בצרפתית: Louis Napoléon Eugène Joseph Conneau;‏ 9 בינואר 1856 – 29 בינואר 1930) היה גנרל צרפתי שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית סן-סיר כחלק מהכיתה של 1874–1876.
ביוגרפיה > ראשית חייו

לואי קונו נולד ב-9 בינואר 1856 בפריז, והיה בנו של ד"ר אנרי קונו, חברו הטוב של נפוליאון השלישי, שסייע לקיסר לעתיד להימלט מכלאו באם ושימש כרופא לנפוליאון השלישי ולאשתו כשהיו קיסר וקיסרית. קונו, שנקרא על שמם של בני משפחת בונפרטה, שמותיו הפרטיים היו של אחיו של הקיסר ושל אז'ן דה בוארנה, נולד וגדל בארמון טווילרי עם הנסיך הקיסרי, שהיה חבר טוב שלו והיה צעיר ממנו בחודשיים בלבד. לאחר נפילת האימפריה השנייה, השניים למדו יחד באקדמיה הצבאית המלכותית בווליץ'. הם נשארו חברים עד מותו של הנסיך ב-1879, כשהם חולקים שבועה אוקסיטנית: Passavant le meillor ("מקבלים רק את הטובים ביותר"). בשנים 1874–1876 השתתף קונו, ללא הנסיך, באקדמיה הצבאית של סנט סיר, סיים את לימודיו כלוטננט משנה בצבא והצטרף לרגימנט הדרקונים ה-23.
ב-30 ביוני 1900, קונו התחתן עם אדל מרגריט פורייה. נולדו להם שלושה ילדים.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בתחילת מלחמת העולם הראשונה החזיק קונו בדרגת ז'נרל דה דיוויזיה ופיקד על דיוויזיית הפרשים ה-10, שנעה מיד מזרחה ללינוויל. באוקטובר 1914 מונה קונו למפקד קורפוס הפרשים ה-1, תפקיד בו החזיק עד 1917. הקורפוס השתתף במבצעים סביב סארבור, ולאחר שהנסיגה הגדולה הסתיימה והמתקפה החלה, מילא תפקיד חשוב בקרב הראשון על המארן, ותמך בארמייה החמישית במהלך פעולות סביב ברי-או-באק, פונטברט וסיסון. במהלך המרוץ אל הים, קונו פיקד על קורפוסי הפרשים ה-1 וה-2, שכלל יחידות צרפתיות ובריטיות. מעולם לא פעלה יחידת פרשים כה גדולה תחת פיקוד אחד. זה נודע בשם קורפוס הפרשים של קונו.
במלחמת החפירות שבאה בעקבות הקרב על המארן, הקורפוס של קונו תמך לפעמים בארמייה אחת, לפעמים בארמייה אחרת, ולפעמים פעל באופן עצמאי עם דיוויזיות חי"ר צמודות. ב-1918, לאחר שהגיע למגבלת הגיל לפיקוד פעיל, הפך קונו לחלק מהמילואים ופיקד, ב-Châlons-sur-Marne, על האזור השישי בשיא ההפגזות הגרמניות.
קונו מת ב-29 בינואר 1930 בשאוויל ונקבר בבית הקברות של מונמארטר.
הערות שוליים

↑  Filon, Augustin (1913). Memoirs of the Prince Imperial (1856–1879) from the French of Augustin Filon. London: W. Heinemann. pp. 21–55, 242. hdl:2027/uc2.ark:/13960/t4fn15x3g. OCLC 560514759.
↑  Duval, Michel (2017). Be bop & Loola (בצרפתית). Publishroom. ISBN 979-102360415-3.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb149771627 (data)  ISNI: 0000 0004 5094 1810  Léonore: 89044  VIAF: 316737170   WorldCat (עם VIAF): 316737170
כרישועל

| כרישועל |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: דמויי עמלץ
משפחה:: כרישועליים
סוג:: כרישועל
שם מדעי
 Alopias ‏רפינסק, 1810
כְּרִישׁוּעָל (שם מדעי: Alopias). הוא סוג של כרישים יחידים במשפחת הכרישועליים (Alopiidae), מהסדרה דמויי עמלץ החיים באוקיינוס הפתוח. ישנם 3 מינים בסוג זה.
כרישים אלה יכולים לגדול עד לאורך 6 מ' ולהגיע למשקל 500 ק"ג במין כרישועל זנבתן. הם בעלי זנב ארוך ומוגבה המזכיר חרמש. הראשים גדולים בעלי שיניים חדות, החוטם מחודד והעיניים גדולות. לכרישים ישנו חוש ריח חד מאוד.
מינים אלה טורפים דגים קטנים יותר (בעיקר להקות סרדינים) וכן דיונונים תוך שימוש בזנבם המחודד להרוג אותם. הם יטרפו גם סרטנים, עופות ים ואף נבלות.
מינים

כְּרִישׁוּעָל שַׁיְטָן (Alopias pelagicus)
כְּרִישׁוּעָל גְּדוֹל-עַיִן (Alopias superciliosus)
כרישועל זנבתן (Alopias vulpinus)
מינים > מינים שנכחדו מהסוג

Alopias acutidens
Alopias alabamensis
Alopias carolinensis
Alopias crochardi
Alopias denticulatus
Alopias exigua
Alopias hassei
Alopias hermani
Alopias latidens
Alopias leeensis
כרישועל גרנדיס (Alopias grandis)
Alopias palatasi
Alopias subexigua
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי סחוס (תש"ס), 2000. האקדמיה ללשון העברית
↑  אנציקלופדיה החי והצומח של ארץ ישראל, 1983. כרך 4 - החיים במים, עמוד 131
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294759305171
מאלקון (הוואנה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  8 ק"מ 
 מיקום
 ערים ראשיות:  הוואנה 
 קואורדינטות:  23°08′30″N 82°22′05″W﻿ / ﻿23.14167°N 82.36806°W﻿ / 23.14167; -82.36806
 he
 
המאלקון
המאלקון (ספרדית: Malecón; מילולית: מזח) הוא רחוב לאורך חופה של הוואנה, ממפרץ הוואנה במזרח ועד שפך נחל אלמנדארס במערב. לאורכו של הרחוב טיילת.
המאלקון, שנקרא בהתחלה אבנידה דל גולפו, הוא השדרה המפורסמת ביותר בצד הים. את הפרויקט תכנן דון פרנסיסקו דה אלבר, המהנדס הגדול ביותר של קובה. אלבראר העלה עיצוב מורכב אך חכם, שהיה אמור להיות הרבה יותר מסתם טיילת. על פי רישומים היסטוריים, השדרה הייתה אמורה להיבנות 4 מטרים מעל פני הים. הפרויקט כולו היה אמור לעלות 850,000 פזו, אך ממשלת ספרד לא הרשת לעצמה להוציא את היתר הבנייה וההצעה של אלבראר נדחתה.את הרחוב החלו להקים ב-1901 האמריקאים, במהלך התקופה הקצרה בה שלטו בקובה. הוא התארך בהדרגה לכיוון מערב במשך קרוב ל-50 שנים, עד שהגיע לאורכו הנוכחי - כ-8 ק"מ.
לאורך המאלקון נבנו בתים ססגוניים בסגנון האר דקו, שהעניקו לרחוב חזות המזכירה את רחובותיה של מיאמי. מאז המהפכה הקובנית ב-1959 הוזנחו הבתים ברחוב, בדומה לבתים רבים ברחבי המדינה, ורבים מהם מטים לנפול.
מבנים ואתרים לאורך המאלקון

לאורך המאלקון 3 אנדרטאות לזכרם של שלושה גנרלים שעמדו בראש הכוחות הקובניים בעת מלחמת העצמאות: בקצהו המזרחי אנדרטה לזכר מאקסימו גומס (שעמד בראש הכוחות), בתפר שבין מרכז הוואנה לוודאדו אנדרטה לזכר אנטוניו מאסאו (שהיה סגנו של גומס) ובוודאדו עצמה אנדרטה לזכר קאליקסטו גארסיה.
אנדרטה נוספת, בוודאדו, היא האנדרטה לזכר חללי אוניית המערכה מיין, שפיצוצה במימי נמל הוואנה הביא לפרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898.
כ-200 מטרים מערבית לאנדרטה זו בניין המשמש את משרד האינטרסים האמריקאי. הבניין וסביבתו משמשים כזירת מאבק תעמולתי בין קובה לארצות הברית. בסוף שנות ה-90 הוצב מול הבניין שלט ובו דמויות מצוירות של חייל קובני ושל הדוד סם, תחת הסלוגן "Señores Imperialistas ¡No les tenemos absolutamente ningun miedo!" ("אימפריאליסטים יקרים, איננו מפחדים מכם כלל!"). ב-2005 הוזז השלט וכעת הוא פונה לכיוון הים. בזמן פרשת אליאן גונזלס, הוקמה במקום במה גדולה שנועדה לאפשר קיום הפגנות במקום. מאז הוקמה, שימשה הבמה גם קונצרטים ומופעים שונים, לרבות הופעתה ההיסטורית של להקת אודיוסלייב. בינואר 2006 הציבו האמריקאים בחלונות הבניין שלטי תעמולה אלקטרוניים מטעמם, ובהם סיסמאות שונות. בתגובה, הציבה ממשלת קובה דגלים שחורים גדולים בסמוך לבניין, שנועדו להסתיר את השלטים.
מבנה חשוב נוסף ברובע ודאדו, על גבעה המשקיפה על המאלקון, הוא הוטל נסיונל, בית מלון מפואר שהוקם ב-1930 ושימש בעבר את עשירי התיירים האמריקאים שנהרו להוואנה עד המהפכה הקובנית ב-1959.
בתים מתפוררים במאלקון
הוטל נסיונל
הדגלים השחורים מול משרד האינטרסים האמריקאי
הפגנה מול משרד האינטרסים האמריקאי
הערות שוליים

↑  lahabana.com, The Malecón
השלט שהציבה ממשלת קובה מול משרד האינטרסים האמריקאי
ישוע בן גלגולא

מכתב פפירוס מורבעת 43 שבו מוזכר ישוע בן גלגולא בזמן מרד בר כוכבא
ישוע בן גַלגוּלָא (או ישע בן גלגלה או ישוע בן גלגולה) היה אחד ממנהיגי מרד בר כוכבא. ייתכן שהיה מפקד הרודיון בזמן המרד, ואולי היה אף סגנו של מפקד המרד, שמעון בן כוסבה.
המידע המועט אודות ישוע בן גלגולא עולה מאגרות ומתעודת נישואין שהגיעו ממערות מורבעאת שבמדבר יהודה (כל האיגרות נמצאות במוזיאון ישראל שבירושלים).
ישוע היה כנראה אחיה של סלומי בת ואנוס גלגולא (שמופיעה בתעודה מורבעאת 115), ומוצאו מן הכפר בית בצי שבפלך הרודיון.
מתעודת הנישואין של אחותו (תעודה 115), שנכתבה יוונית בשנת 124 בטופארכיה של הרודיון, ידוע דרך היגוי שמו: גַלגוּלָא, Γαλγουλά, במלרע.
באחת האיגרות נקרא ישוע בן גלגולא "ריש המחניה" ("ראש המחנה") - כינוי המעיד על תפקידו החשוב, אולם מקום מחנהו המדויק אינו ידוע לנו.
ישוע בן גלגולא מתבקש על ידי מנהיג המרד לבצע בקשות אדמיניסטרטיביות שונות כמו לשלוח חיטה ללוחמים, להכין להם מקום לינה, ולחזק את הביצורים במקום מושבו.
מנחם מור גורס כי ישוע בן גלגולא היה אחראי על הגזרה הצפונית במערכה וכמו שאר המנהיגים האדמיניסטרטיביים היה אחראי על ביצוע החלטות המינהל האזרחי.
בסופו של מרד בר כוכבא, נמלטו ישוע בן גלגולא ומשפחתו למערות ואדי מורבעאת, שמקור ערוציו בסביבת הרודיון. למערות אלה נמלטו גם הלל בן גריס, הפרנס של הרודיון, ומשפחתו.
מכתב פפירוס מורבעת 42

איגרת זו, נכתבה על ידי הפרנסים של הכפר בית משכו לישוע בן גלגולא, אשר נשא את התואר "ראש המחנה" וייתכן שהיה מפקדה של הרודיון. השנים העידו כי פרתו של יעקב בן יהודה, תושב הכפר בית משכו, שנלקחה על ידי יהוסף בן ארצטון, שייכת ליעקב בן יהודה שקנה אותה בכספו. הפרנסים ציינו כי אלמלא הרומאים, שהיו קרובים למקום שבו הם נמצאו, הם היו באים בעצמם לפני ישוע בן גלגולא ומבהירים את פרשת הפרה.
"מן הפרנסין של בית משכו מן ישוע ומן אלעזר לישוע בן גלגולא ריש המחניה שלום. שידע יהיה לך שהפרה שלקח יהוסף בן ארצטון מן יעקב בן יהודה שיושב אבית משכו. שהי שלו מזבנות ואף אללי שהגיים קרבים אלנו אזי עגלתי הפצה והפצתיך על ככה שלא תהי אמור מן כשרון לא עלתח אצלך אהוה שלום וכל בית ישראל"
מכתב פפירוס מורבעת 43

תעודה זו לא נמצא בחפירה ארכאולוגית מסודרת, אלא נקנתה בינואר 1952, על ידי הרדינג ודה ווֹ, מידי סוחר עתיקות, שטען כי מקורהּ במערות מורבעת.
באיגרת זו, שנשלחה ממנהיג המרד, שמעון בן כוסבה ("בר כוכבא"), הוא פונה לישוע בנוגע לאנשי הגליל שנמצאים תחת פיקודו של ישוע. באיגרת זו פוקד בר כוכבא על בן גלגולא שלא לאפשר לאיש מאנשי הגליל שנשבו על ידו להימלט, מאחר שהללו סירבו להשתתף במרד, ואף מאיים לאסור אותו ואת אנשיו אם ימלט אפילו אחד מהשבויים. על פי פרשנות חלופית, מורה בר כוכבא לשמור היטב על היהודים יושבי הגליל ולא לפגוע בהם.
"משמעון בן כוסבה לישע בן גלגלה ולאנשי הכרך שלום. מעיד אני עלי תשמים יפס[ד] מן הגללאים שאצלכם כל אדם שאני נתן תכבלים ברגלכם כמה שעסת[י] לבן עפלול"
המגילה כתובה עברית, וזה פירושה: משמעון בן כוסבה לישע בן גלגלה ולאנשי הכרך, שלום, מעיד אני עלי את השמים (שאם) ייפס[ד] מן הגלילאים שאצלכם כל אדם - שאני נותן את הכבלים ברגלכם כמו שעשית[י] לבן עפלול.
מכתב פפירוס מורבעת 44

איגרת זו עוסקת באספקת תבואה ומלמדת שלוחמיו של בר כוכבא שמרו שבת, שכן בן כוסבא ביקש מישוע לארח בשבת את האנשים שיבואו לאסוף את החיטה.
"משמעון לישוע בן גלגולה, שלום שתשלח תבו חמשת כורין ח[טי]ן ש[ ]ש לביתי אצלך בדעת ותתקן להן מקום פניו יהו בו אצלך תשבת הזו אם יחפצו לבי והתחזק וחזק תמקום הוא שלום ופקדתי תמי שיתן לך תחטין של האחר השבת יטלון"
המגילה כתובה עברית, וזה פירושה: משמעון לישוע בן גלגולה, שלום, שתשלח ותביא חמישה כורים חטים שיש לביתי אצלך בדעת (=הסכמה?) ותתקין להן מקום פנוי שיהיה בו אצלך את השבת הזו אם יחפצו לבוא. והתחזק וחזק את המקום. היה שלום. ופקדתי את מי שיתן לך את החטים שלאחר השבת יטלו אותן.
ראו גם

הסגן של בר כוכבא
בבתא
לקריאה נוספת

עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות, ונבטיות, ממדבר יהודה, וחומר קרוב, ירושלים, תש"ס, עמ' 155–160
הערות שוליים

↑  P. Benoit, J.T Milik and R de Vaux, Les grottes de Murabba'at - DJD II, Oxford: Clarendon, 1961, pp. 243-254
↑  חנן אשל, "תולדות המחקר וסקירת הממצא ממערות המפלט במדבר יהודה", בתוך: חנן אשל ודוד עמית (עורכים), מערות המפלט מתקופת מרד בר-כוכבא, תל אביב תשנ"ט, עמ' 26.
1 2 3  יגאל ידין, החיפושים אחר בר-כוכבא, עמ' 136.
↑  אורי מור, עברית יהודאית, עמ' 28.
↑  מנחם מור, מרד בר-כוכבא, עוצמתו והיקפו, עמ' 225
↑  עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות, ונבטיות, ממדבר יהודה, וחומר קרוב, ירושלים, תש"ס, עמ' 155–159
↑  עדה ירדני, אוסף תעודות ארמיות, עבריות, ונבטיות, ממדבר יהודה, וחומר קרוב, ירושלים, תש"ס, עמ' 157