stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוצבת שלהבת
פעילות האגד במלחמות ישראל

במלחמת לבנון הראשונה התגייס האגד (אז אגד 449) ב-8 ביוני 1982, יומיים לאחר פרוץ הקרבות, והצטרף למאמץ הצבאי להרוס את תשתיות הטרור של ארגוני החבלה בלבנון.
בתוך 24 שעות האגד היה ערוך ומוכן למשימה, תוך ביצוע היסע על גבי מובילים וסמי-טריילרים לשטחי הכינוס באצבע הגליל. לאחר הערכות וציוות כוחות, נכנס האגד בשער פאטמה בדרכו צפונה דרך מרג' עיון בגזרה המזרחית בעקבות יחידות עוצבת עידן. התנועה צפונה התעכבה הן מעומס על הצירים, והן עקב פיצוץ מכוון של הצירים ההרריים על ידי האויב, לכיוון הבקאע שבין חצביה לאגם קרעון, בציר הפיתולים אשר נקרא במפות הקוד של צה"ל "ציר מיכה".
האגד התמקם ממזרח לאגם קרעון ונערך יחד עם יחידות ארטילריה נוספות לספק "מסדרון ארטילרי" על ציר מיכה שמצפון ל"משולש טובלנו" ממזרח לסולטאן יעקוב, בואכה כביש ביירות–דמשק, על כוחות סוריים שהתמקמו ברכסים השולטים על ציר מיכה ותוקפים את גדוד טנקים 362 של עירא עפרון מאוגדה 90 שנקלע למארב נ"ט ושריון סורי תוך שהוא סופג פגיעות קשות ונפגעים רבים. עם שחר בבוקר ה-11 ביוני, השתתף האגד במאמץ הגייסי בסיוע ארטילרי מאסיבי לחלץ את הגדוד ואכן הגדוד חולץ אך במחיר יקר של נפגעים רבים ושלושה נעדרים – זכריה באומל, יהודה כץ, וצבי פלדמן.
במבצע חומת מגן סייעו הסגל הסדיר של האגד והמפקדים בגיוס, בקליטה ובהצטיידות המהירה של יחידות האוגדה והגדודים אשר פעלו לכיתור הערים, להגנה על יישובי השומרון.
במבצע ההתנתקות סייעו מפקדי האגד למפקדת האוגדה אשר התמקמה בכיסופים ופיקדה על חטיבות המשטרה, משמר הגבול וצה"ל לפינוי היישובים בחבל עזה.
מבנה האגד > גדוד 8196 (בהמשך הוחלף עם גדוד 9305)

הגדוד הוקם בשנת 1974 במסגרת אגד ארטילרי 449 באוגדה משוריינת 880. ונקרא גדוד רוכב 8196. ייעודו של הגדוד היה לסייע בריכוז מאמץ האש המלווה את הכוחות המתמרנים של האוגדה.
הגדוד צויד בתומ"ת M-109 אשר נעו בעקבות הטנקים החדישים מסוג מג"ח שהיו בשימוש האוגדה המטכ"לית החדשה.
כוח האדם שהרכיב את הגדוד הגיע מיחידות חיל התותחנים ומחיילים שעברו הסבה ממקצועות אחרים. בשנים שלאחר מכן, השתתף הגדוד בתרגילים אוגדתיים וגייסים ברחבי הנגב ובסיני, במקביל ביצעו לוחמי הגדוד תעסוקות מבצעיות וביטחון שוטף.
במלחמת לבנון הראשונה התגייס האגד תחת צו 8 ב-8 ביוני 1982, יומיים לאחר פרוץ הקרבות, והשתתף בקרב סולטאן יעקוב. ב-11 יוני נכנסה לתוקפה הפסקת האש והגדוד נדרש לשהות בגזרה עוד 5 שבועות עד להחלפתו.
בהמשך, שירת גדוד מספר פעמים בלבנון ועם פרוץ האינתיפאדה, בגזרת בית לחם, מחנות הפליטים דהיישה הסמוך לחברון ובשכם וכן במחנות הפליטים במרכז רצועת עזה.
בשנת 2004 פורק גדוד 8196 מאגד 632 של אוגדה 340 ובמקומו נכנס גדוד 9305 מאגד 286 של אוגדה 252, ונקרא גדוד רוכב 9305 של אגד 632 על מנת לשמר על המורשת המפוארת של גדוד התותחנים הראשון בצה"ל וזכר נופליו.
מבנה האגד > גדוד חיל התותחנים – 7042

לאחר מלחמת יום הכיפורים קלט גדוד 340 את תותח ה"רועם" (M-50 על תובת שרמן) ומספר הגדוד הוחלף ל-7042.
[חסר תוכן]
הגדוד החל את דרכו באוגדה 720 והצטרף לאגד 632 בשנות התשעים כשהוא מחליף את גדוד 8140 שפורק. גדוד 8140 הוקם בשנת 1974 במסגרת אגד ארטילרי 449 באוגדה משוריינת 880.
במלחמת לבנון הראשונה התגייס גדוד 8140 במסגרת אגד 449 של אוגדה 880 תחת צו 8 ב-8 ביוני 1982, יומיים לאחר פרוץ הקרבות, והשתתף בקרב סולטאן יעקוב. ב-11 יוני נכנסה לתוקפה הפסקת האש והגדוד נדרש לשהות בגזרה עוד 5 שבועות עד להחלפתו.
בשנת 1998, בעקבות שינויים ארגוניים בצה"ל, פורק גדוד 8140 תוך שהוא מעביר סוללה לגדוד 7042 שהגיע במקומו מאוגדה 720 שבענתות. במקביל לתעסוקות ופעילות בט"ש שביצע הגדוד בתחילת שנות האלפיים, התבצעו הסבות ושיפורים טכניים וטכנולוגיים כמו הסבת הכלים מרוכב לדוהר ולדורס.
באירועי גאות ושפל ביצע הגדוד סבב תעסוקות מבצעיות ופעילות בט"ש ברחבי יהודה ושומרון.
בשנת 2016, פורק אגד 632 והגדוד עבר לעוצבת התקומה.
במלחמת חרבות ברזל גויס הגדוד לארבעה חודשים. הגדוד לחם בגזרה המערבית בפצ"ן. הגדוד ירה כ-3,000 פגזים. הגדוד סייע בחילוץ כוחות שנפגעו, השמיד נכסי אויב והרג לוחמי חזבאללה.
לגדוד שמונה חללים [דרוש מקור]
מבנה האגד > גדוד 443 (לשעבר 554 באגד 449 באוגדה 880)

גדוד 443 הוקם בשנת 1974 במסגרת אגד ארטילרי 449 באוגדה משוריינת 880. ונקרא גדוד רוכב 554. הגדוד צויד בתומ"ת M-109 אשר נעו בעקבות טנקי המג"ח שהיו בשימוש האוגדה.
כוח האדם שהרכיב את הגדוד הגיע מיחידות חיל התותחנים ומחיילים שעברו הסבה ממקצועות אחרים. בשנים שלאחר מכן, השתתף הגדוד בתרגילים אוגדתיים וגייסים ברחבי הנגב ובסיני, במקביל ביצעו לוחמי הגדוד תעסוקות מבצעיות וביטחון שוטף.
במלחמת לבנון הראשונה התגייס האגד תחת צו 8 ב-8 ביוני 1982, יומיים לאחר פרוץ הקרבות, והשתתף בקרב סולטאן יעקוב. ב-11 יוני נכנסה לתוקפה הפסקת האש והגדוד נדרש לשהות בגזרה עוד 5 שבועות עד להחלפתו.
בהמשך, שירת גדוד מספר פעמים בלבנון ועם פרוץ האינתיפאדה, בגזרת בית לחם, מחנות הפליטים דהיישה הסמוך לחברון ובשכם וכן במחנות הפליטים במרכז רצועת עזה.
בשנת 1998, בעקבות שינויים ארגוניים בצה"ל, השתנה שם הגדוד מ-554 ל-443, תוך קליטת כלים, לוחמים ומפקדים מאוגדה 720 בענתות.
בתחילת שנות האלפיים, התבצעו הסבות ושיפורים טכניים וטכנולוגיים כמו הסבת הכלים מרוכב לדוהר ולדורס, במקביל לביצוע תעסוקות ופעילות בט"ש. באירועי גאות ושפל ביצע הגדוד סבב תעסוקות מבצעיות ופעילות בט"ש ברחבי יהודה ושומרון.
בשנת 2014, בעקבות ארגון הסד"כ הצה"לי, עבר הגדוד לאוגדה 98 ובפברואר 2016 הוחלט במטכ"ל לסגור את הגדוד.
מבנה האגד > גדוד 413 (לשעבר גדוד 689)

הגדוד הוקם בשנת 1980 במסגרת אגד ארטילרי 449 באוגדה משוריינת 880. ונקרא גדוד רוכב 689. הקמת הגדוד התבססה על לוחמים ומפקדים שהגיעו חטיבה 205, ובכלים מסוג תומ"ת M-109. בשנים שלאחר מכן, השתתף הגדוד בתרגילים אוגדתיים, במקביל לביצוע תעסוקות מבצעיות וביטחון שוטף.
במלחמת לבנון הראשונה התגייס האגד תחת צו 8 ב-8 ביוני 1982, יומיים לאחר פרוץ הקרבות, והשתתף בקרב סולטאן יעקוב. ב-11 יוני נכנסה לתוקפה הפסקת האש והגדוד נדרש לשהות בגזרה עוד 5 שבועות עד להחלפתו.
בהמשך, שירת גדוד מספר פעמים בלבנון ועם פרוץ האינתיפאדה, בגזרת בית לחם, מחנות הפליטים דהיישה הסמוך לחברון ובשכם וכן במחנות הפליטים במרכז רצועת עזה.
בשנת 1998 מספרו של הגדוד שונה מ-689 ל-413.
בתחילת שנות האלפיים, התבצעו הסבות ושיפורים טכניים וטכנולוגיים כמו הסבת הכלים מרוכב לדוהר ולדורס, במקביל לביצוע תעסוקות ופעילות בט"ש. באירועי גאות ושפל ביצע הגדוד סבב תעסוקות מבצעיות ופעילות בט"ש ברחבי יהודה ושומרון.
בשנת 2014, בעקבות התפתחויות האסטרטגיות והשינויים הארגוניים בצה"ל, הוחלט לסגור את הגדוד.
מבנה האגד > גדוד מעוף 7134

גדוד "מעוף" הוקם בשנת 1992 כגדוד חמ"מ (חימוש מונחה מדויק) אוגדתי במילואים בעוצבת עידן. הלוחמים בגדוד יוצאי יחידת מיתר שבחיל התותחנים, המפעילה את טיל התמוז.
מערך החמ"מ (ובכללו גדוד מעוף) הוקם בתחילת שנות השמונים כחלק מלקחי מלחמת יום כיפור ובתוכם פגיעה באויב בטווחים גדולים עוד בדרכו לקו המגע ובכך הקטנת שחיקת כוחותינו ומניעת אבדות בקרבות שריון (בעיקר) בטווחים קרובים. טיל התמוז פותח על ידי רפאל ומשוגר מכלי רק"מ דמוי טנק המכונה "פרא" שדבר קיומם נשמר בסוד במשך שנים רבות ופורסם בשנת 2011.
עם סגירת האגד, הועבר הגדוד למסגרת חדשה.
מבנה האגד > גדוד איכון 5259

גדוד האיכון 5259 שהוקם במסגרת האגד החדש 449 בשנת 1974 בכפיפות לאוגדה 880 (לימים עוצבת עידן 340) מבוסס על לוחמיו ומפקדיו של גדוד האיכון הראשון שנוסד בשנת 1950 על ידי סא"ל דב טירס.
ייעודו של גדוד האיכון לאפשר הנחתת אש מחושבת (מבלי לראות את המטרה) והכוונת אש לעבר האויב.
במלחמת לבנון הראשונה התגייס האגד תחת צו 8 ב-8 ביוני 1982, יומיים לאחר פרוץ הקרבות, והשתתף בקרב סולטאן יעקוב. ב-11 יוני נכנסה לתוקפה הפסקת האש והגדוד נדרש לשהות בגזרה עוד 5 שבועות עד להחלפתו.
בהמשך, שירת גדוד מספר פעמים בלבנון ועם פרוץ האינתיפאדה, בגזרת בית לחם, מחנות הפליטים דהיישה הסמוך לחברון ובשכם וכן במחנות הפליטים במרכז רצועת עזה.
בשנת 1988 עקב השינויים הארגוניים בצה"ל, פורק גדוד האיכון. לוחמיו ומפקדיו היוו את הגרעין להקמת גדוד היחמ"מ האוגדתי, אשר מספק את שירותיו ליחידות האוגדה עד היום.
מבנה האגד > מפקדה

מפקדת החטיבה - הכולל את הפלחי"ק, פל' הסיור, והמפקדה העיקרית.
מפקדי האגד

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה כמפקד האגד | הערות |
| יעקב ארז (קצין) | 1974 – 1975 | מפקד האגד הראשון |
| מיכאל כרמלי | 1975 – 1976 |  |
| רמי זיו | 1976 - 1977 |  |
| אריה זינגר | 1979 - 1977 |  |
| חנוך מנור | 1979 – 1981 |  |
| פרנקו גונן | 1981 - 1982 |  |
| שמעון שחם (שמע) | 1982 – 1983 |  |
| יצחק גזית | 1983 - 1984 |  |
| יעקב ארז | 1984 - 1987 |  |
| מוטי טל | 1987 - 1988 |  |
| שמעון שחם (שמע) | 1988 - 1993 |  |
| משה בינדר | 1993 - 1996 |  |
| אריה אור | 1996 - 1999 |  |
| אלי כהן | 1999 - 2002 |  |
| יוסי לוצ'י | 2002 - 2005 |  |
| אופק רונן | 2005 - 2008 |  |
| ליאור רוזנטל | 2008 - 2012 |  |
| ירון לביא | 2012 - 2015 |  |
| דובי כהן | 2015 - 2016 | מפקד האגד האחרון |
לקריאה נוספת

אבי וולף, אגד 632 - 42 שנה של שלהבת אש 1974–2016
הערות שוליים

↑  Info Buzzer, www.ifat.com
↑  Info Buzzer, www.ifat.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007591051305171
פופ מומנד

| --- | --- |

רצועת הקומיקס של מומנד "Pazaza 3" מינואר 1910
 לידה:  15 במאי 1887 סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  10 בנובמבר 1987  (בגיל 100) קיימברידג', ניו יורק
 שם לידה:  ארתור רג'ינלד מומנד
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 שם עט:  Pop Momand 
 מקום לימודים:  בית ספר טריניטי 
 יצירות בולטות:  Keeping Up with the Joneses 
 תקופת הפעילות:  1905–1970 (כ־65 שנים)
 
ארתור רג'ינלד "פופ" מומנד (באנגלית: Arthur Ragland "Pop" Momand;‏ 15 במאי 1887 – 10 בנובמבר 1987) היה קריקטוריסט אמריקאי הידוע בעיקר בזכות רצועת הקומיקס שלו, "Keeping Up with the Joneses".
ביוגרפיה

מומנד נולד בעיר סן דייגו בשנת 1887, אך את ילדותו בילה בעיר ניו יורק שם למד בבית הספר טיריניטי (אנ'). בשנת 1905 או 1907, הארי גרנט דארט (אנ') מינה את מומנד לתפקיד המאייר הראשי של העיתון New York World, שם פרסם כמה מרצועות הקומיקס הראשונות שלו, וביניהן גם "Mr. I. N. Dutch" שהפכה לקאלט. במקביל עבד גם כמאייר בעיתון The Telegram (אנ'), שם יצר את אחת מרצועות הקומיקס המפורסמות ביותר שלו, "Pazaza".
במשך שנה לאחר מכן למד אמנות באקדמיה ז'וליאן. ספר הקומיקס הראשון שלו, "Pazaza 3" (בתמונה) יצא לאור בינואר 1910. בשנת 1913 יצר מומנד את Keeping Up with the Joneses על בסיס חוויותיו במחוז נסאו. עד שנת 1945 התפרסם הקומיקס שלו במאות עיתונים שונים ברחבי ארצות הברית. לאחר שסיים את הקומיקס, עבר לצייר פורטרטים עבור אישים שונים, ובמקצוע זה עסק עד שנות ה-70 של המאה ה-20.
חיים אישיים

בשנת 1910 הוא התחתן עם מאי הרדינג, ווהשניים התגוררו יחד במחוז נסאו שבניו יורק. לאחר שלא הצליחו להרשות לעצמם מבחינה כלכלית להישאר במחוז נסאו, נאלצו הזוג לעבור חזרה למנהטן. מומנג והרדינג התגרשו שנה מאוחר יותר, ובשנת 1928 התחתן מומנד בפעם השנייה, עם מאיו דיסון.
בשנת 1987 נפטר מומנד לאחר שהות ממושכת בבית החולים 'Mary McClellan' שבקיימברידג', ניו יורק. בשנה שלפני מותו התגורר בבית האבות שנמצא בבית החולים. הוא השאיר אחריו שני אחיינים ושתי אחייניות.
הערות שוליים

1 2 3  Arthur R. Momand, lambiek.net (באנגלית)
1 2 3 4  Stripper's Guide: "Pop" Momand Profiled by Alex Jay
1 2 3  "Arthur R. Momand, Comic Strip Artist, Dies". The New York Times (באנגלית אמריקאית). 1987-12-05. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-09-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ULAN: 500050159 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פופ מומנד".
עמוס אדלהייט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באפריל 1969 (בן 55) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
עמוס אדלהייט (נולד ב-1 באפריל 1969) הוא חוקר ההיסטוריה האינטלקטואלית של הרנסאנס, משורר, עורך ומבקר שירה.
קורות חייו

הוריו של אדלהייט הם ילידי ארגנטינה, אביו הוא מהנדס אזרחי, אמו שיחקה בצעירותה, הופיעה בתיאטרון (כולל תיאטרון יידיש) ובלהקה שהסתובבה בכל רחבי דרום אמריקה, שיחקה בקולנוע והקליטה תסכיתי רדיו. סביו נמלטו כאשר היו ילדים מהפוגרומים ברוסיה ובפולין בתחילת המאה העשרים וגלו לאדמות הברון הירש בארגנטינה.
אדלהייט נולד ביפו, גדל בבת ים עד גיל שבע, אז עברו הוריו לצפון תל אביב, שם התגורר עד אחרי שירותו הצבאי. לפני הצבא החל לפרסם שירה, ביקורות ספרים ומסות. אדלהייט סיים תואר ראשון בפילוסופיה ובהיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב (1994-1990), סיים תואר שני במכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב (1999-1994), במהלך תקופה זו שהה שנה במחקר בפירנצה שבאיטליה. במקביל השלים את השכלתו הקלאסית בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב.
אדלהייט סיים דוקטורט במכון כהן (2005-2000) בהדרכתם של הפרופסורים רבקה פלדחי וג'יל קריי ממכון וארבורג שבאוניברסיטת לונדון. העבודה, שאושרה בפברואר 2007, התמקדה בפילוסופיה ובתאולוגיה של הרנסאנס האיטלקי, וכותרתה: ": ‘Ficino’s De Christiana religione (1474) and Pico’s Apologia (1487): Humanist Theology in Crisis.’ ". בשנת 2005 שהה כעמית מחקר במכון וארבורג באוניברסיטת לונדון. בשנים 2007–2008 עשה בתר-דוקטורט במרכז לפילוסופיה עתיקה, פילוסופיית ימי-הביניים והרנסאנס על-שם וולף מניסיון במכון הגבוה לפילוסופיה באוניברסיטה הקתולית של לובן, בלגיה.
בשנת 2004 היה שותף בייסודו של כתב העת 'קתרסיס' לצדם של יוחנן גלוקר, דורון מנדלס ומשה שוקד, החל משנת 2010 הוא חבר במערכת 'קתרסיס'. הוא עורכו של גיליון 6 (2011) של כתב העת Maynooth Philosophical Papers, גיליון המוקדש להיסטוריה של הפילוסופיה וחשיבותה. החל משנת 2009 אדלהייט מלמד במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטה הלאומית של אירלנד, מיינות'.
פעילותו הספרותית

שיריו הראשונים של אדלהייט ראו אור בכתב העת 'עכשיו' 55 (1989) שהוקדש לשירה צעירה ובמקביל במאזנים ובמוסף לספרות של 'מעריב'. בשנת 1995 ייסד את 'עמדה', כתב עת לספרות ואת הוצאת הספרים בשם זה. שיריו ומסות הביקורת שלו מופיעים בקביעות ברוב הבמות הספרותיות החל משלהי שנות השמונים של המאה העשרים. עד עתה (2012) פרסם ארבעה ספרי שירה ומבחר אחד, וכן התפרסמו 25 חוברות של כתב העת 'עמדה'. מאז ייסוד כתב העת משמש אדלהייט כעורכו של 'עמדה' לצדם של אריק א. ורן יגיל.
בשנת 2000 אדלהייט הקים את סדרת 'ספרי מופת עבריים', אשר מתמקדת בפרסום יצירות של סופרים עבריים נשכחים ודחויים שספריהם אזלו מהשוק לפני שנים. עד עתה יצאו לאור בסדרה ספריהם של אשר ברש, ישראל זרחי, נח שטרן, יעקב פיכמן, יעקב שלום קצנלנבוגן ואליהו מיידאניק.
מחקריו

אדלהייט עוסק במחקריו בהיסטוריה האינטלקטואלית של המאה ה-15 בפירנצה, הוא חוקר את ההתקבלות וההשפעה של הפילוסופיה העתיקה והימי-ביניימית על הרנסאנס ובנוסף לכך הוא חוקר את הפסיכולוגיה המוראלית של הרנסאנס.
מחקריו > פיצ'ינו, פיקו וסבונרולה: ההתפתחות של תיאלוגיה ההומניסטית 1498-1461/2

ספרו הראשון מתמקד בעלייתה של תאולוגיה הומניסטית חדשה ברנסאנס והוא עיבוד של עבודות המאסטר והדוקטורט שלו. זהו ניסיון להבין את היחס של ההומניסטים ברנסאנס, בעיקר מרסיליו פיצ'ינו וג'ובני פיקו דלה מירנדולה, לדת ולתאולוגיה מחד, ולפילוסופיה הקלאסית מאידך. מחקר זה מפריך, בין השאר, את הטענה על ניגוד כביכול בין ההומניזם לדת, ומציג את מורכבותו של היחס הזה דרך ניתוח מדוקדק של שני חיבורים: "על הדת הנוצרית" (1474) של פיצ'ינו, ו"האפולוגיה" (1487) של פיקו. הממדים הפוליטיים של המשבר האינטלקטואלי והדתי נחשפים בפרק האחרון בספר דרך דיון מפורט בפעילותו, בדרשותיו ובכמה מחיבוריו של המטיף הדומיניקני הכריזמטי ג'ירולמו סבונרולה.
מחקר זה מחזק את הצורך בקונטקסטואליזציה של הפילוסופים של הרנסאנס בעיקר על רקע האסכולות הסכולסטיות השונות. מעבר להחייאת המסורת הפלטוניסטית על ידי פיצ'ינו, הרי שהבנת קשריו המורכבים עם ההוגים הסכולסטיים של הרנסאנס מחד ותפיסת הדת שלו כיסוד מכונן בשאלת מעמדו של האדם בטבע ובהיסטוריה של הציוויליזציה האנושית מאידך, הכרחיות לצורך שחזור מדויק ואמין יותר של ההיסטוריה האינטלקטואלית ברנסאנס. פיקו למשל מתגלה ב"אפולוגיה" כתאולוג מקצועי לא פחות מכמה מן התאולוגים הסכולסטיים בתקופה והוא עונה להם בשפתם ותוך שימוש במושגים טכניים, אבל גם עושה שימוש בטיעונים שמקורם במסורת האקדמית הסקפטית העתיקה אותם מצא אצל קיקרו ואוגוסטינוס. זהו תיאור שאינו מסתדר לחוקרים רבים של הרנסאנס הרואים בפיקו רק את נסיך ההומניזם ומחברו של אחד המסמכים המייצגים ביותר של תרבות הרנסאנס: הנאום על כבוד האדם. אדלהייט ניסה להראות שלא ניתן להבין אנשים כמו פיקו בלי להבין את הרקע הסכולסטי שלהם.
אדלהייט השתמש במושג "תאולוגיה הומניסטית" (בעקבות חוקרים כמו צ'ארלס טרינקהאוס, ג'ון אומלי, ובעיקר סלבטורה קמפוראלה), לתיאור הדיאלקטיקה בין ההומניזם לסכולסטיקה שמצויה בתשתית יחסם החדש של ההומניסטים לדת ולתאולוגיה. אדלהייט יישם את המושג הזה בתוך ההקשר הפלורנטיני במחצית השנייה של המאה ה-15 וכלל בו גם ממדים פוליטיים.
מחקריו > הומניזם, תאולוגיה ומשבר רוחני

ספרו השני של אדלהייט (שעומד לראות אור בקרוב) כולל מהדורה מדעית של טקסט לטיני שזהו גם פרסומו הראשון, תרגום אנגלי, הערות ומבוא. הטקסט Liber dierum lucensium, "ספר הימים בלוקה" מאת ג'ובני קרולי, תאולוג דומיניקני ודמות מפתח בחיים האינטלקטואליים והציבוריים בפירנצה במחצית השנייה של המאה ה-15, שופך אור חדש על המתחים הדתיים והפוליטיים בתקופה.
מחקריו > מאמריו

רוב מאמריו של אדלהייט עוסקים בעניינים הנוגעים להתקבלות הפילוסופיה הקלאסית והפילוסופיה הסכולסטית ברנסאנס וכן בפילוסופים הסכולסטיים של הרנסאנס, קבוצה שהמחקר כמעט שלא נגע בה. דומיניקנים, פרנציסקנים ואוגוסטינים שהגיבו להומניסטים וליחסם לפילוסופיה ולספרות הפגנית), קשריהם המורכבים עם הפילוסופים ההומניסטים וחשיבותם בעיקר בשטח הפסיכולוגיה המוראלית.
אדלהייט פרסם בנוסף מאמר אחד שאינו עוסק בפירנצה, בתאולוגיה ובפילוסופיה המוראלית, אלא בהיסטוריה של המדע, בעיקר מתמטיקה וגאומטריה. המאמר מתמקד בפילוסוף הניאופלטוני פרנצ'סקו פטריצי שחי במחצית השנייה של המאה ה-16 ודן באופן שבו פטריצי עושה שימוש בפירוש של פרוקלוס לאוקלידס, ובעיקר במושג החלל שלו.
מחקריו > מחקריו העכשוויים

אדלהייט עובד כיום על צדדים שונים הנוגעים בהתקבלות הפילוסופיה הקלאסית ברנסאנס (בעיקר על המעבר ממסגרת חשיבה אריסטוטלית למסגרות חשיבה אחרות) ועל התקבלותן של האסכולות הסכולסטיות בעת החדשה המוקדמת.
ספרי מחקר

1. Ficino, Pico, and Savonarola: The Evolution of Humanist Theology 1461/2-1498 (The Medieval Mediterranean series, volume 78, Leiden: Brill 2008), 503 pp.
The book has been reviewd in Renaissance Quarterly 62 (Spring 2009), pp. 277-279; eHumanista 12 (2009), pp. 351-354; Bruniana et Campanelliana 15 (2009), pp. 223-224; Neulateinisches Jahrbuch 12 (2010), pp. 426-428.
2. Scholastic Florence: Moral Psychology in the Quattrocento (Brill’s Studies in Intellectual History, volume 230, Leiden: Brill 2014), 307 pp.
3. For a Skeptical Peripatetic. Festschrift in Honour of John Glucker, eds. Yosef Z. Liebersohn, Ivor Ludlam, Amos Edelheit (Studies on Ancient Moral and Political Philosophy series, volume 3, Academia Verlag, Sankt Augustin, 2017), 370 pp.
4. Humanism, Theology, and Spiritual Crisis in Renaissance Florence: Giovanni Caroli’s “Liber dierum lucensium”. A Critical Edition with English Translation, Commentary and Introduction (Renaissance Society of America – Texts and Studies (RSA-TS) series, volume 10, Leiden: Brill, 2018), 271pp.
ספרי שירה שכתב

'נשימה' (הוצאת 'עמדה' 1996).
'סמדאריס' (הוצאת 'עמדה-ביתן' 2001).
'אופציה פואטית – 2 משוררים' (מבחר שירים משותף עם אריק א. בעריכת פרופ' גבריאל מוקד שהקדים מבוא, הוצאת 'עמדה-כרמל' 2006).
'איגרת מפלסטינה' (הוצאת 'עמדה-כרמל' 2008).
'מסכת קיץ לסמדר וחליל' (הוצאת 'עמדה-כרמל' 2011).
'עיר ההיטלים הנוצצים' (הוצאת 'עמדה', 2012)
'עיר ב' - היטלים ונספחים' (הוצאת 'עמדה חדשה', 2015)
'עיר סודית' (הוצאת 'עמדה חדשה', 2016)
'פוזיציות -מבחר שירים' (הוצאת 'עמדה חדשה' וכרמל, 2017)
'אני-את-חלל' (הוצאת 'עמדה חדשה' וכרמל, 2018)
'מסה על החלל הריק' (הוצאת 'עמדה חדשה' וכרמל, 2020)
'תקליט מעופף בחדר'(הוצאת 'עמדה חדשה,2021)
'הבית קדם לנוף' (הוצאת 'עמדה חדשה', 2023)
אסופות שירה ומחקרים ספרותיים נבחרים

'אופציה פואטית – עמדה 15' (הוצאת 'עמדה-כרמל' 2006).
מסות על פואטיקה מאת אריק א. (על אצ"ג), רן יגיל (על אשר ברש) ועמוס אדלהייט (על אסתר ראב).
'חדישה – תצריב שירה' (הוצאת 'עמדה' – סדרת 'דחק' לספרות טובה 2010): אנתולוגיה לשירה עברית חדישה בעריכת אריק א. ועמוס אדלהייט.
הערות שוליים

↑  ‘Francesco Patrizi’s Two Books on Space: Geometry, Mathematics, and Dialectic Beyond Aristotelian Science’, in Studies in History and Philosophy of Science 40 (2009), pp. 243-257.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312036405171  PLWABN: 9810668776105606  BnF: cb15591805r (data)  GND: 1062529731  ISNI: 0000 0001 2025 9739  LCCN: n97096492  SUDOC: 126080607  VIAF: 53963579   WorldCat (עם VIAF): 53963579
עצמות ניחוש

עצמות ניחוש (בסינית: 甲骨, בפין-יין: jiǎgǔ; תעתיק עברי: "ג'יָא-גוּ-וֶן") הן עצמות שכם של שוורים או שריונות של צבים, ששימשו לפולחן ניבוי עתידות על ידי מלכי שושלת שאנג הסינית. על רבות מהעצמות חרוט כתב המתאר את שאלה שנשאלה, לעיתים גם את התשובה, ואת שקרה לבסוף בסוגיה הנשאלת. הכתב המופיע על העצמות הוא הצורה הקדומה ביותר של הכתב הסיני שהשתמרה עד ימינו, ונקרא לרוב כתב עצמות הניחוש. עצמות ניחוש רבות התגלו באזור חורבות יין שו במחוז חנאן שבסין בתחילת המאה ה-20, והיוו אימות לקיומה של שושלת שאנג, שעד אז הוטל בספק או נחשב למיתוס, זאת מפני שבכתובות שעל העצמות אוזכרו שמות שבטים ואנשים המוכרים מן המיתוסים המאוחרים על אודות שושלת שאנג. עד כה נמצאו כ-100,000 עצמות, והן מהוות מקור חשוב לחקר סין העתיקה ותרבותה.
גילוי העצמות

עד תחילת המאה ה-20 העצמות לא היו ידועות כלל, אף שכנראה כמה עצמות נמצאו בתקופות מוקדמות יותר אך לא יוחסה להן חשיבות ארכאולוגית.
העצמות התגלו בשנת 1899 על ידי וָאנְג יִיז'ונְג, מנהל האקדמיה הקיסרית בשל מחלת המלריה שתקפה את בייג'ינג באותה תקופה. עצמות הניחוש נמכרו בבתי המרקחת כ"עצמות דרקון" כתרופה למלריה ולמחלות נוספות. עצמות כאלו התגלגלו לידיו של ואנג, הוא זיהה עליהן סימני כתב ושיער שהוא קדום מאוד. התחקות אחר מקורות העצמות הובילה לכפר בשם שְׂיָאוטוּן, ובסביבתו התגלו עצמות רבות כאלו. תארוך העצמות לתקופת שושלת שאנג הפך את העצמות למבוקשות אצל אספנים, ועצמות רבות נאספו ונמכרו באופן פיראטי, ורבות מהן הגיעו למוזיאונים ברחבי העולם.
בשנת 1927 החלו חפירות שיטתיות באזור חורבת יין שו, שנמשכות בהפסקות עד היום, ונמצאו בה עצמות רבות. עצמות הניחוש קוטלגו ופוענחו ומחקרן עודנו מעסיק היסטוריונים של סין העתיקה.
העצמות

עצמות הניחוש הן עצמות שטוחות, בדרך כלל עצמות שכם של בהמות או החלק התחתון של שריונות צבים משויפות, בהן נקדחו שקעים בצורה קבועה. בעצמות נבקעו חריצים בשל חשיפה לחום, על ידי ברונזה מלובנת. על חלק מן העצמות מופיעים סימני כתב שנחרטו על העצם. כמעט כל העצמות נמצאו באזור חורבת יין שו, והן מתוארכות לסוף תקופת שושלת שאנג (השמות המופיעים על העצמות הן בדרך כלל שמות תשעת המלכים האחרונים בשושלת זו). עצמות מעטות נמצאו במקומות אחרים וחלקן מתוארכות לתקופת תחילת שושלת ג'ואו, אם כי השימוש בעצמות ניחוש פסק זמן קצר לאחר עלייתה של שושלת ג'ואו.
הכמות הגדולה של העצמות שנמצאה (יותר ממאה אלף) מעידה על כוחם של מלכי שושלת שאנג, שיכלו להשיג כמות כה גדולה של שריונות צבים. על העצמות מופיעים שמות מלכי שאנג התואמים לכתוב בספר רשומות ההיסטוריון וכן שמות של אצילים נוספים.
שיטת הניחוש

לצורך הניחוש שויפו העצמות על ידי כוהני דת מיוחדים, נקדחו בחלקן האחורי שקעים, וכל אחד מהשקעים מוספר. טקס הניחוש נעשה כמעט תמיד על ידי המלך ולעיתים נדירות על ידי בן אחר במשפחת המלוכה, או על ידי אציל המקורב למלך. במהלך הטקס נשאלה השאלה, והוכנס מוט ברונזה מלובן לשקעים שבעצם. החום יצר סדקים בעצם, והתשובה לשאלה נקבעה ככל הנראה על פי זווית הסדקים, ואולי גם על פי הקול שנשמע בעת סדיקת העצם. ריבוי השקעים בעצם נועד לצורך שאלת השאלה שוב ושוב עד שהתקבלה תשובה ברורה.
השאלות עוסקות בשאלות חקלאיות, בשאלות הקשורות למלחמה ולניהול המדינה, בשאלות אישיות של משפחת המלוכה ובשאלות נוספות מסוגים שונים. חריטת הכתובות על העצמות לא הייתה ככל הנראה חלק הכרחי מן הטקס שכן חלק מהעצמות נעדרות כתובות. חריטת הכתובות שימשה ככל הנראה לצורך בדיקתו החוזרת של הניחוש, אימות תוצאותיו ואימון כוהנים מתלמדים ברזי הטקס. הכתובות נפתחות לרוב בציון התאריך ושמו של המנבא (בדרך כלל המלך), לאחר מכן מופיעה השאלה, ולאחריה תשובה קצרה. בחלק קטן מן העצמות מופיע לבסוף גם אימות המאשר את הצלחת הניחוש.
לקריאה נוספת

יצחק שיחור (עורך), כל אשר מתחת לשמיים - תולדות הקיסרות הסינית, כרך א' - צמיחתה של הקיסרות הסינית, האוניברסיטה הפתוחה, 2011.
הערות שוליים

↑  כל אשר מתחת לשמיים, כרך א, עמ' 111.
↑  כל אשר מתחת לשמיים, כרך א, עמ' 125.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4246669-6
פורסט (עיר)

ערך זה עוסק בעיר בגרמניה. אם התכוונתם לעיר Pursat שבקמבודיה, ראו .
פורסט (בגרמנית: Forst; בסורבית: Baršć) היא עיירה במדינת ברנדנבורג, גרמניה. היא שוכנת בחבל לוסאטיה, ממזרח לעיר קוטבוס, במרחק כ-130 ק"מ מברלין ו-140 ק"מ מדרזדן, בסמוך לגבול גרמניה-פולין.
העיירה נודעת בעיקר בזכות גן הוורדים המפורסם שבשטחה, ובשל מוזיאון הטקסטיל שלה. בעקבות איחוד גרמניה, פוקד אותה מחסור קשה במקורות תעסוקה, והאבטלה בה גואה. בעבר שגשגו בה מפעלי טקסטיל, אך אלה נסגרו.
אוכלוסיית העיירה במגמת ירידה,  בשנת 2009 מנתה כ-21 אלף נפש ובסוף 2019 כ-18 אלף.
העיר היא מקום מגורים של מיעוט סלאבי הדובר את השפה הסורבית, ובהתאם לחוק עירוני שפה זו היא מהשפות הרשמיות בעיר.
בפורסט בית ספר תיכון אחד, "הגימנסיה על שם פרידריך לודוויג יאן", הידוע בשל הפרויקטים הרבים הקשורים לקשרי חוץ שאותם הוא מקיים, וזאת באמצעות הקמת משלחות לחילופי תלמידים עם מדינות רבות, ביניהן ישראל.
הערות שוליים

↑  FORST (Lausitz), Standortvorteile Lage
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545005105171  GND: 4017920-5  LCCN: n97096777  MusicBrainz: 81b0a96e-d52a-47c6-b1e2-da78861beb07  VIAF: 154944664   WorldCat (עם VIAF): 154944664 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.