stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ורד שפר

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 
ורד שפר (נולדה ב-6 בפברואר 1962) היא שופטת ישראלית בדימוס, שכיהנה כנשיאת בית הדין האזורי לעבודה בנצרת. מלכת היופי של ישראל לשנת 1979
ביוגרפיה

שפר נולדה בחיפה כורד פולגר, למדה בתיכון בבית הספר עירוני ה' והייתה מדריכה בצופים. במהלך שירותה הצבאי שימשה כקצינה. בשנת 1979 נבחרה כמלכת היופי של ישראל. בשנת 1986 סיימה לימודיי משפטים באוניברסיטת תל אביב. היא התמחתה בבית המשפט המחוזי בת"א ובפרקליטות מחוז מרכז ובשנת 1988 הוסמכה כעורכת דין. עד שנת 1994 עבדה תקופה כעורכת דין שכירה.
במאי 1994 מונתה לרשמת בית הדין לעבודה בנצרת, בספטמבר 1997 מונתה לשופטת בבית הדין, ובמרץ 2006 מונתה לנשיאתו. ב-19 בספטמבר 2017 סיימה את תפקידה כנשיאת בית הדין ושימשה במשך כשנה וחצי כשופטת בכירה. ב-7 בפברואר 2019 פרשה לגמלאות.
נשואה ואם לשלושה בנים ומתגוררת במנוף.
הערות שוליים

1 2  70 שנה למלכות היופי - ורה פולגר באתר לאישה
↑  צילום מיס איסלנד, מיס אירלנד ומיס ישראל בתחרות מיס עולם, דבר, 17 ביולי 1979
↑  גייע שיינהייטם־סעניגץ פון ישראל – ורד פולגר פון חיפה בעיתון די שטימע, 29 יוני 1979 (ביידיש)
1 2  ורד-שפר ורד שפר באתר הרשות השופטת
| מלכות היופי של ישראל |
| --- | --- | --- |
| שנות החמישים | מרים ירון (1950) • מיכל הראל (1951) • אורה ורד ג'מילי (1952) • חבצלת דרור (1953) • אביבה פאר (1954) • אילנה כרמל (1955) • שרה טל (1956) • עטרה ברזילי (1957) • מרים הדר (1958) • רינה יצחקוב (1959) |  |
| שנות השישים | עליזה גור (1960) • דליה ליאון (1961) • יהודית מזור (1962) • אסתר כפיר (1963) • רונית רינת (1964) • עליזה שדה (1965) • אביבה ישראלי (1966) • בתיה כבירי (1967) • מירי זמיר (1968) • חווה לוי (1969) |  |
| שנות השבעים | מושית ציפורין (1970) • אתי אורגד (1971) • אילנה גורן (1972) • לימור שריר (1973) • עדנה לוי (1974) • אורית קופר (1975) • רינה מור (1976) • זהבה ורדי (1977) • דורית ילינק (1978) • ורד פולגר (1979) |  |
| שנות השמונים | אילנה שושן (1980) • דנה וקסלר (1981) • דבי הס (1982) • שמעונה הולנדר (1983) • ספיר קופמן (1984) • הילה קלמן (1985) • נילי דרוקר (1986) • ימית נוי (1987) • שירלי בן מרדכי (1988) • ניקול הלפרין (1989) |  |
| שנות התשעים | איבונה קרוגליאק (1990) • מירי גולדפרב (1991) • רוית אסף (1992) • יאנה חודריקר (1993) • רווית ירקוני (1994) • יאנה קלמן (1995) • טלי לוונטל (1996) • מירית גרינברג (1997) • לינור אברג'יל (1998) • רנא רסלאן (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | נירית בקשי (2000) • אילנית לוי (2001) • ימית הר נוי (2002) • סיון קליין (2003) • גל גדות (2004) • ילנה ראלף (2005) • יעל נזרי (2006) • לירן כוהנר (2007) • תמר זיסקינד (2008) • עדי רודניצקי (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | שביט ויזל (2010) • אלה רן (2011) • שני חזן (2012) • טיטי איינאו (2013) • מור ממן (2014) • מעיין קרן (2015) • קארין עליה (2016) • רותם רבי (2017) • ניקול רזניקוב (2018) • סלע שרלין (2019) |  |
| שנות העשרים של המאה ה-21 | תהילה לוי (2020) • נועה כוכבא (2021) • אופיר קורסיה (2024) |  |
ועדת ששינסקי (חוק הנפט)

הוועדה לבחינת המדיניות הפיסקאלית בנושא משאבי נפט וגז בישראל, הידועה בשם ועדת ששינסקי, היא ועדה ציבורית בראשות פרופ' איתן ששינסקי, שהוקמה בשנת 2010 בידי שר האוצר יובל שטייניץ, על מנת לבחון את נטל המס הראוי על הפקת נפט וגז טבעי בישראל (כולל המים הכלכליים שלה). הוועדה הוקמה על מנת שהמדינה תוכל ליהנות מהתגליות האחרונות בתחום, ובראשן מאגר "לוויתן", באמצעות מיסוי נאות שלהן. הוועדה המליצה להעלות את המיסוי על רווחי הפקת נפט וגז. למימוש ההמלצות נחקק חוק היטל רווחי נפט התשע"א-2011 (שבהמשך שונה שמו לחוק מיסוי רווחים ממשאבי טבע).
פעולת הוועדה

לדבריו של שטייניץ הוועדה הוקמה לאחר שהתברר לו שישראל נמצאת במקום האחרון בעולם בגביית מיסי מדינה (כולל תגמולים) על נפט וגז (כ-22%) מקרב כ-60 מדינות שמפיקות גז ונפט באופן משמעותי, ואף בהשוואה למדינות ה-OECD שבהן ממוצע מיסי המדינה עמד על כ-50%.
הוועדה הוקמה ב-12 באפריל 2010, ובכתב המינוי שלה נאמר:
לאור התגליות המשמעותיות של גז בישראל ובמרחב הימי שלחופיה, מורגשת לאחרונה התעוררות בשוק חיפושי הגז והנפט בישראל, וקיימת ככל הנראה אפשרות לגילויים משמעותיים בעתיד. מכאן שלנושא זה עשויות להיות השפעות כלכליות משמעותיות על המשק הישראלי ועל פעילות הממשלה בשנים הקרובות.
בהתאם לכך, נדרשת בחינה של המערכת הפיסקלית (מערכת המשלבת מיסוי, תמלוגים ואגרות) הנהוגה בישראל בכל הנוגע לחיפושי גז ונפט על מנת לבחון האם מערכת זו, שגובשה בשנת 1952, מתאימה גם כיום; וכן לבדוק כיצד היא עומדת בהשוואה למערכות פיסקליות במדינות שונות בעולם המערבי-דמוקרטי. כן ראוי לבחון מבעוד מועד את התמודדות הכלכלה הישראלית עם ההשלכות האפשריות, במקרה של גילויי גז ונפט משמעותיים בעתיד, על שערי המטבע ועל תחרותיות הייצוא הישראלי.
ליו"ר הוועדה מונה פרופ' איתן ששינסקי מומחה בעל שם עולמי בתחום (שמילא תפקיד זה בהתנדבות), וחבריה הם:
פרופ' יוג'ין קנדל – ראש המועצה הלאומית לכלכלה
שאול צמח – מנכ"ל משרד התשתיות הלאומיות
ד"ר יעקב מימרן – הממונה על ענייני הנפט במשרד התשתיות הלאומיות
יהודה נסרדישי – מנהל רשות המיסים
ד"ר אודי ניסן – הממונה על התקציבים במשרד האוצר.
הוועדה קיבלה סקירה בינלאומית וחוות דעת מחברת דניאל ג'ונסטון ושות', חוות דעת כלכלית מימונית מפרופ' רוברט פינדייק מ-MIT וחוות דעת משלושה מומחים למשפט: פרופ' יוסף מ' אדרעי, ד"ר אפי חלמיש ופרופ' משה הירש. כן הוגשו לה ניירות עמדה מטעם גופים רבים, בהם כאלה העוסקים בחיפושי נפט וגז בישראל.
מאבק ציבורי במהלך עבודת הוועדה

במהלך עבודת הוועדה, ביולי 2010, הקים חבר הכנסת לשעבר מיכאל מלכיאור את "פורום פעולה אזרחית", שפעל במטרה להגדיל את המיסוי על הגז הטבעי. מספר ארגונים הביעו תמיכה במאבק על העלאת תמלוגי הגז, ביניהם: התאחדות הסטודנטים הארצית, אדם טבע ודין, מועצת יש"ע ועוד. במקביל, הגישו מספר חברי כנסת הצעת חוק שמטרתה העלאת המיסוי על הגז. על הצעת החוק חתמו חברי כנסת מסיעות הליכוד, קדימה, עבודה, ש"ס, מרצ, יהדות התורה, חד"ש, הבית היהודי והאיחוד הלאומי.
מנגד, באוגוסט החל תא סטודנטים באוניברסיטת בר-אילן, "פורום למען ארץ ישראל", בקמפיין מודעות רחב היקף בעיתונות היומית תחת הכותרת "אזהרה: הקרן החדשה לוחמת למען הגז הערבי". הקמפיין נוהל על ידי יועץ התקשורת משה קלוגהפט, ומממניו נותרו אלמונים. חברי הפורום קיימו הפגנה מול ביתו של יו"ר הוועדה, איתן שישנסקי כשהם מצוידים במסכות גז, דגלי מצרים ושלטים בהם נכתב: "עזרתם לגולדסטון, פגעתם בצה"ל, ועכשיו נלחמים למען הגז הערבי. תודה לקרן החדשה!". עלות הקמפיין נאמדה בכ-2 מיליון ש"ח.
נגד פרופ' ששינסקי נשמעו טענות על ניגוד עניינים, אך מבקר המדינה והיועץ המשפטי לממשלה שללו טענות אלה. גם שר האוצר, יובל שטייניץ, התייצב לצדו של ששינסקי ואמר:
מותר לכל אחד להביע דעתו, ומותר למי שעוסקים בתחום הגז והנפט - אם ממונם בידם - לשכור חצי מהפרופסורים במדינה, ולשלם להם מאות אלפי דולרים עבור חוות דעת. זה לגיטימי, וזה לגיטימי לפרסם את חוות הדעת על עמודים שלמים בעיתונות. אבל לא יעלה על הדעת שינסו להתנכל אישית ולפגוע בוועדה ובחברי הוועדה, קל וחומר ביו"ר הוועדה - פרופסור בעל שם שניגש למשימה זו בהתנדבות, ונעתר לבקשתי לעמוד בראשה.
"העמותה לקידום דרך אחרת" עתרה לבג"ץ נגד מינויו של ששינסקי ליו"ר הוועדה, אך עתירתה נדחתה, ובג"ץ, שמתח ביקורת חריפה על הגשת העתירה, קבע שהעותרת תישא בהוצאות בסך 35,000 ש"ח לטובת אוצר המדינה ובסכום סמלי של 15,000 ש"ח לפרופ' ששינסקי.
טיוטת מסקנות הוועדה

טיוטת מסקנות הוועדה פורסמה בנובמבר 2010. בתחילת הטיוטה ציינה הוועדה:
המלצות הוועדה בטיוטה, שהתקבלו פה אחד, הן:
השארת שיעור התמלוגים הקיים ללא שינוי - שיעור זה נקבע בחוק הנפט, והוא 12.5% משווי הנפט או הגז בפתח הבאר.
ביטול ניכוי האזילה - בחישוב ההכנסה החייבת במס הכנסה של מפיק נפט או גז מופחת מההכנסה ניכוי אזילה, בהתאם לתקנות מס הכנסה (ניכויים מהכנסת בעלי זכויות-נפט), התשט"ז-1956. הוועדה המליצה על ביטול ניכוי זה, ונימקה בהרחבה המלצה זו:
הנהגת היטל על רווחי נפט - זהו היטל פרוגרסיבי, ששיעורו ייקבע בהתאם ליחס שבין ההכנסות המצטברות בניכוי הוצאות שוטפות, תמלוגים והיטל ששולם בשנים קודמות, לבין ההשקעה הכוללת בחיפוש ובפיתוח ראשוני של המאגר. הוועדה החליטה כי ההיטל לא ייגבה עד לשלב שבו יעמוד בסיס זה על יחס של 1.5 (החזרת ההשקעה במלואה בתוספת 50%, לפני מס חברות). שיעורו הראשוני של ההיטל יעמוד על 20% ויעלה בהדרגה עד לגובה של 60% בהתאם לגובהם של רווחי היתר.
מימון פיתוח מאגרי הגז - הוועדה ציינה כי "אם יתברר במהלך שמיעת עמדות הציבור כי קיימת בעיה מימונית בעקבות המלצות הוועדה, בשנים הראשונות להפקה מהמאגרים הנמצאים בשלבי פיתוח, הוועדה תמליץ על פתרונות פיסקאליים כדי לפתור בעיה זו."
תחולה – הוועדה המליצה שהשינויים המוצעים יחולו החל מיום ההחלטה, וזאת על כל מאגרי הנפט והגז, כיוון שמדובר במיסוי רווחים עתידיים.
הוועדה ציינה כי:
עוד ציינה הוועדה:
בהתאם למתכונת עליה החליטה הוועדה בתחילת עבודתה, מפרסמת הוועדה בזה את טיוטת עיקרי המלצותיה לשם קבלת הערות הציבור. לאחר קבלת עמדות הציבור בכתב, וככל שתמצא הוועדה לנכון, אף בעל פה, תשוב הוועדה ותדון בטיוטת עיקרי המלצותיה ולאחר מכן, תגיש את המלצותיה הסופיות.
תגובות לטיוטת מסקנות הוועדה

שר האוצר, יובל שטייניץ, אמר כי "מדובר בוועדה מקצועית לעילא ולעילא, עם מיטב אנשי המקצוע. המסקנות חיוניות מבחינה כלכלית וערכית". נגיד בנק ישראל, סטנלי פישר, בירך על ההמלצות, ואמר כי הן "מביאות לידי ביטוי את הצורך בהגדלת חלקה של המדינה ברווחים מגילויי הגז והנפט, המהווים אוצר לאומי של מדינת ישראל". מזכ"ל ה-OECD, אנחל גורייה, אמר: "יש להבטיח שחייהם של כלל אזרחי ישראל ישתפרו כתוצאה מהתגליות והדרישה להעלות את רווחי המדינה ממאגרי הגז היא לגיטימית".
הנפגעים העיקריים מההמלצות הם המחזיקים בניירות ערך של חיפושי נפט וגז, והיזמים בתחום זה, שהבולט שבהם הוא יצחק תשובה. ציבור המשקיעים והחברות לחיפושי נפט וגז יצאו למאבק ציבורי ומשפטי נגד טיוטת ההמלצות. רשות ניירות ערך פרסמה כי שווי השוק של ענף חיפושי הנפט והגז זינק במהלך שנתיים פי 8, כאשר מעל ל-90% מהאחזקות בענף הן של משקיעים פרטיים ופחות מ-10% של גופים מוסדיים.
ב-21 בנובמבר 2010 פנה שר התשתיות הלאומיות, עוזי לנדאו, לראש הממשלה, בנימין נתניהו, והודיע לו כי "שותפות מאגר הגז הטבעי בתמר הקפיאו כליל את פיתוח המאגר מאז פרסום טיוטת המלצות ועדת ששינסקי לפני שבוע".
המלצות סופיות של הוועדה

ב-3 בינואר 2011 פרסמה הוועדה את המלצותיה הסופיות. ההמלצות הן אלה שהופיעו בטיוטת ההמלצות, בשני שינויים עיקריים:
מיתונו של היטל רווחי נפט וגז, כך שרמתו המרבית תהיה 50% (לעומת 60% בטיוטה).
הכרה בפחת מואץ בשיעור של 10% לעלויות שנצברו בפיתוח נכסי נפט וגז.
הוועדה נימקה את השינויים:
כן נוספו הוראות מעבר, המתייחסות למאגרי נפט וגז שכבר התגלו:
להשקעות שיבוצעו עד סוף שנת 2013 הומלץ שיעור פחת מואץ מרבי של 15%.
החלה הדרגתית של שיעורי ההיטל על מאגרים שכבר החלו בהפקה מסחרית ומאגרים שהפקה מסחרית תתחיל בהם עד סוף 2013.
הוועדה נימקה הוראות מעבר אלה:
ב-18 בינואר 2011 הכריז ראש הממשלה, בנימין נתניהו, כי הוא מאמץ את מסקנות ועדת ששינסקי במלואן תוך שהוא מוסיף סעיף להחלטה כי מחצית מהוצאות האבטחה הביטחוניות ימומנו על ידי המדינה (בתנאי שלפחות רבע מהתפוקה תופנה לצריכה מקומית).
מימוש המלצות הוועדה

בעקבות המלצות הוועדה פרסם משרד האוצר את תזכיר חוק היטל רווחי נפט, התשע"א-2010, כבסיס להצעת חוק למימוש המלצות הוועדה. הצעת חוק מיסוי רווחי נפט, התשע"א-2011, הוגשה לכנסת על ידי הממשלה בפברואר 2011, ואושרה
ב-30 במרץ 2011.‏
בנוסף, בתקנות מס הכנסה (ניכויים מהכנסת בעלי זכויות נפט), התשט"ז-1956 בוטלה התקנה המתירה ניכוי אזילה. תחילתו של הביטול היא ב-1 בחודש שלאחר כניסתו לתוקף של חוק מיסוי רווחי נפט.
נגד החוק הוגשו מספר עתירות לבג"ץ בטענה שהחוק מוחל באופן רטרואקטיבי ועל כן אינו חוקתי. חברת גבעות עולם טענה בעתירתה, בנוסף לכך, שהטלת מיסוי זהה על קידוחים בים וביבשה, להם סיכויי הצלחה שונים, אינו סביר, אך בג"ץ דחה עתירות אלו
בתחילת 2019 פרסם אבישי עובדיה שגביית ההיטל על רווחי נפט עודנה רחוקה, משום שנוסחת החישוב של ההיטל לא ברורה, ומשאירה מקום לתכנוני מס, ובכך מספקת לשותפויות תשואה גבוהה לפני שהן ישלמו את ההיטל.
בסוף 2018 נתן ששינסקי לקבוצת דלק חוות דעת, לפיה הקבוצה זכאית לתמלוגים מוגדלים ומוקדמים על חשבון המשקיעים.
אחרית דבר

ב-2018 ששינסקי ביקר את דבריו של גיא רולניק, וטען כי על פי תחשיבים שביצע רווחי המדינה עד תום המאגרים יהיה כצפוי. על מאגר תמר עד שנת 2051 רווחי המדינה יהיו 59.4% ואילו על כריש עד שנת 2063 יהיו 62.6%.
מתחילת הגביה ב-2013 ועד אוגוסט 2022 תמלוגי הגז הכוללים הסתכמו ב-10 מיליארד ש"ח, כאשר לפי תחשיב האוצר רק ב-2022 הם יעמדו על כ-1.5 מיליארד ש"ח. עד ספטמבר 2022 צברה קרן העושר 1.88 מיליארד ש"ח.
ראו גם

ועדת ששינסקי 2
גז טבעי בישראל
מתווה הגז
יהודה בויאר

ערך זה עוסק ברב. אם התכוונתם לחוקר שואה, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1934 ה'תרצ"ד 
 פטירה:  7 בנובמבר 2024 (בגיל 90 בערך) ו' בחשוון ה'תשפ"ה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת היישוב החדש  ישיבת פוניבז' 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בנובמבר 2024 
 אב:  אברהם בויאר 
 
הרב יואל יהודה בויאר (כונה ר' יוּדְל או ר' יִידְל; ה'תרצ"ד, 1934 – ו' בחשוון ה'תשפ"ה, 7 בנובמבר 2024) היה פוסק ומחבר ספרי הלכה. היה מתלמידי החזון איש וממורי ההוראה של חוג חזון איש.
קורותיו

נולד בתל אביב, בנו של אברהם בויאר. למד בישיבת היישוב החדש ובישיבת פוניבז'. התקרב לחזון איש ונעשה תלמידו. החזון איש הציע אותו כשידוך לבת אחיו של מקורבו הרב משה חיים אקון, ואף השתתף באירוסיו. לאחר נישואיו למד בחברותא שנים רבות עם הרב גדליה נדל.
חיבר ספרי הלכה, בהם קיצור הלכות נדה וקיצור הלכות תרומות ומעשרות, קיצור הלכות שביעית וקיצור הלכות חלה (על פי המסורת בחוג חזון איש הרב יהודה בויאר כתב רק את "מקורי הדינים" שבסוף הספר, ואת כל הספר וההלכות למעשה כתב רבו הרב חיים גריינימן). ספריו תורגמו למספר שפות ובהן ספרדית. ספריו היו מבוססים על פסיקת החזון איש, ובנידונים שאינם ברורים בשיטת רבו הסתמך הרב בויאר בדרך כלל על פרשנותו של הרב חיים גריינימן, שהרב בויאר השתייך לחוגו.
הרב בויאר התגורר בשיכון חזון איש בבני ברק. מסר שיעורים בישיבת בית שמעיה בבני ברק. שיעוריו יצאו לאור על ידי תלמידיו.
אחיו הוא הרב ירחמיאל בויאר, ראש עיריית בני ברק לשעבר, אח נוסף הוא הרב נחום בויאר, ממקימי קהילת "אביר יעקב" בת"א.
בנו הרב משה בויאר הוא ראש כולל בהיכל התלמוד בתל אביב ומחבר ספרי "ביאורי עניינים", אף הוא בקהילת הרב גריינמן. חתנו הוא הרב חיים קליין, מראשי ישיבת קריית מלאכי.
הערות שוליים

↑  הרב שאול לרנר, בצילם ולאורם של רבותינו הגדולים, יתד נאמן, 12/11/2024, עמ' 58
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007501076305171  ISNI: 0000 0000 2037 1299  LCCN: n80162156  VIAF: 11158820   WorldCat (עם VIAF): 11158820 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברכת אשר יצר אתכם בדין

ברכת אשר יצר אתכם בדין היא ברכת השבח שתיקנו חז"ל לברך בשעה שאדם רואה קברי ישראל, לאחר שעברו שלושים יום מראייתו האחרונה.
מקור הברכה

מקור הברכה היא בברייתא בבבלי ברכות: ”הָרוֹאֶה קִבְרֵי יִשְׂרָאֵל, אוֹמֵר: בָּרוּךְ … אֲשֶׁר יָצַר אֶתְכֶם בַּדִּין, וְזָן אֶתְכֶם בַּדִּין, וְכִלְכֵּל אֶתְכֶם בַּדִּין, וְאָסַף אֶתְכֶם בַּדִּין, וְעָתִיד לַהֲקִימְכֶם בַּדִּין. מָר בְּרֵיהּ דְּרָבִינָא מְסַיֵּים בַּהּ, מִשְּׁמֵיהּ דְּרַב נַחְמָן: וְיוֹדֵעַ מִסְפַּר כּוּלְּכֶם, וְהוּא עָתִיד לְהַחְיוֹתְכֶם וּלְקַיֵּים אֶתְכֶם. בָּרוּךְ … מְחַיֵּה הַמֵּתִים”.
בירושלמי נזכרו ארבע נוסחאות לברכה: ”הָעוֹבֵר בֵּין הַקְּבָרוֹת, מָהוּ אוֹמֵר? בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְחַיֶּה הַמֵּתִים. רַבִּי חִיָּא בְּשֵׁם רַבִּי יוֹחָנָן: בָּרוּךְ נֶאֱמָן בִּדְבָרוֹ וּמְחַיֶּה הַמֵּתִים. רַבִּי חִיָּא בְּשֵׁם רַבִּי יוֹחָנָן: הַיּוֹדֵעַ מִסְפַּרְכֶם, הוּא יְעוֹרֵר אֶתְכֶם, הוּא יְגַלֶּה עָפָר מֵעֵינֵיכֶם. בָּרוּךְ אַתָּה ה' מְחַיֶּה הַמֵּתִים. רַבִּי אֶלְעָזָר בְּשֵׁם רַבִּי חֲנִינָא: אֲשֶׁר יָצַר אֶתְכֶם בְּדִין, וְכִלְכֵּל אֶתְכֶם בְּדִין, וְסִלֵּק אֶתְכֶם בְּדִין, וְעָתִיד לְהַחֲיוֹתְכֶם בְּדִין, הַיּוֹדֵעַ מִסְפַּרְכֶם, הוּא יְגַלֶּה עָפָר מֵעֵינֵיכֶם. בָּרוּךְ מְחַיֶּה הַמֵּתִים”.
פירוש הברכה

רבי דוד אבודרהם כתב לפרש ברכה זו כך:
אשר יצר אתכם בדין - קודם שנולד, כלומר שאלוקים דן את האדם אם יהיה נוצר.
ודן אתכם בדין - לאחר שנולד.
וכלכל אתכם בדין - דן על הפרנסה אם תהיה ברווח או בקושי.
והחיה אתכם בדין - שקבע בדין כמה יהיה מספר ימי חייהם.
והמית אתכם בדין - בשעה שגזר עליכם מיתה.
ויודע מספר כולכם בדין - אפילו לאחר מיתה אין נסתר מנגד עיניו.
ועתיד להחיות וכו' - אם תהיו זוכים לכך.
נוסחאות הברכה

בנוסח ברכה זו, ישנם נוסחאות רבות בספרי הראשונים.
יש שהוסיפו "ואסף אתכם בדין", וכן הוא בנוסח ספרד המצוי. וכן יש גורסים "וזן אתכם בדין", ויש גורסים "ודן אתכם בדין".
ויש שכתבו שאין נפקא מינה להלכה, מאחר שבאיזה נוסח שיאמר יצא ידי חובת הברכה.
דיני הברכה

ברואה קבר אחד בלבד, נחלקו הפוסקים האם יכול לברך עליו. ויש שכתבו שלא יברך מאחר שנוסח הברכה נתקן בלשון רבים.
אם רואה רק אוהל הקבר, או אפילו אחורי המצבה אינו יכול לברך, עד שיראה המצבה שמונחת על הקבר ממש, או הקרקע שתחתיו קבור המת.
אם רואה בית קברות אחר תוך שלושים יום מראייתו הראשונה, נחלקו הפוסקים האם צריך לברך שנית.
אף בשבת ניתן לברך ברכה זו.
קברי גויים

ברכה זו נתקנה רק על הרואה קברי ישראל.
על הרואה קברי גויים, תקנו לומר הפסוק בירמיהו פרק נ פסוק יב: ”בּוֹשָׁה אִמְּכֶם מְאֹד חָפְרָה יוֹלַדְתְּכֶם הִנֵּה אַחֲרִית גּוֹיִם מִדְבָּר צִיָּה וַעֲרָבָה”
ראו גם

ברכות הראיה
צידוק הדין
הערות שוליים

↑  יש שכתבו שאף בחורף יאמר מוריד הטל, שהכוונה היא לטל של תחיית המתים
↑  הוספה זו מופיעה בדרך חיים (סידור)
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף נ"ח, עמוד ב'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת ברכות,  פרק ט', הלכה ב'
↑  אבודרהם, הלכות ברכות שער ח.
↑  ספר בית דוד (שאלוניקי) הלכות ברכות אות צג.
↑  משנה ברורה סימן רכד טז.
↑  אגרות משה, אורח חיים ה סימן לז אות י.
↑  הובאו במשנה ברורה סימן רכד יז.
↑  שו"ת מהרי"א אסאד יורה דעה סימן שעא.
| ברכות |
| --- | --- | --- |
| ברכות הנהנין | המוציא לחם מן הארץ • בורא מיני מזונות • בורא פרי הגפן • בורא פרי העץ • בורא פרי האדמה • שהכל נהיה בדברו  • ברכות הריח |  |
| ברכות השבח | אשר יצר • אלוהי נשמה • ברכות השחר • ברכת החמה • ברכת הלבנה • משנה הבריות • ברכת האילנות • ברכת הגומל • הטוב והמיטיב • ברכת הנסים • שהחיינו |  |
| ברכות הראייה | ברכת המלכים • ברכת הים הגדול • חכם הרזים • שחלק מחכמתו ליראיו • שנתן מחכמתו לבשר ודם • שככה לו בעולמו  • עושה מעשה בראשית • שכוחו וגבורתו מלא עולם • זוכר הברית • ברכת מחיה המתים •  אשר יצר אתכם בדין • מציב גבול אלמנה |  |
| ברכות המצוות | ברכות התורה • ברכת השחיטה • ברכת אירוסין • ברכת לשמור חוקיו • ברכת לישב בסוכה |  |
| ברכה אחרונה | ברכת המזון • מעין שלוש • בורא נפשות |  |
| ברכות שונות | ברכת בתולים • ברכת חתנים  • ברכת מעין שבע • ברוך דיין האמת • ברכת הגשמים • ברוך שפטרני מעונשו של זה • בורא מאורי האש • ברכת השיר • ברכת ברוך ה' לעולם • ברכת אבלים • ברכת רופא חולים |  |
| דינים כלליים | מאה ברכות • ברכה שאינה צריכה • ברכה לבטלה • הפסק • תוך כדי דיבור • שם ומלכות • שומע כעונה • ספק ברכות להקל • תדיר ושאינו  תדיר • עובר לעשייתן • ברכה הסמוכה לחברתה • עניית אמן • ברוך הוא וברוך שמו • סדר קדימה בברכות |  |
הפיגוע במעלות (1979)

| חלק מהתבססות ארגוני טרור פלסטיניים בדרום לבנון, פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים בשנות ה-70 של המאה ה-20 |
| --- | --- |
 תאריך:  13 בינואר 1979
 מקום:  מעלות 
 מטרה:  יהודים
 סוג:  אירוע 
 נשק:  רובים וחומרי נפץ
 הרוגים:  1
 פצועים:  5
 מבצע:   החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין
 מספר מפגעים:  3
 מניע:  טרור פלסטיני, אנטישמיות
 
הפיגוע במעלות (1979) היה פיגוע טרור שבוצע ב-13 בינואר 1979 על ידי שלושה מחבלים מהחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין שהסתערו על בית הבראה במעלות, בניסיון לקחת בני ערובה.
הפיגוע

חוליית המחבלים, שהייתה שייכת לחזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין של נאיף חוואתמה יצאה מדרום לבנון, באזור שהיה לכאורה תחת פיקוח כוח האו"ם, יוניפי"ל. החולייה חדרה לישראל ביום חמישי, 11 בינואר 1979 לפנות בוקר, באזור זרעית. חדירת החולייה זוהתה, אך עקבות המחבלים אבדו. מאוחר יותר הסתבר ששהו באחד הכפרים הערבים בגליל. בעקבות זיהוי החדירה הוגברה הכוננות במעלות, הנמצאת כעשרה קילומטרים מדרום לנקודת החדירה. סיורי המשמר האזרחי תוגברו, וכוחות צבא החלו לסרוק את השטח שבין זרעית למעלות. חלק מן הכוחות הופנו לתגבור האבטחה בעיר עצמה.
יומיים לאחר החדירה הגיעו המחבלים לבית ההבראה במעלות (כיום מלון "אחוזת אסיינדה") בבית ההבראה בעיר שהו באותה עת 230 עובדי התעשייה האווירית לישראל, שהגיעו ללינה של לילה אחד במקום. המחבלים נכנסו לבית ההבראה לפנות בוקר, אחד המחבלים נכנס לחדר בקומה השנייה והורה לגבר ולאשה שהיו בו לצאת עמו אל הפרוזדור; ככל הנראה תכננו המחבלים לרכז את הנופשים במקום אחד, כפי שנעשה בפיגוע במעלות ב-1974.
באותן דקות עלה לגג בית ההבראה אחד ממש"קי כוח האבטחה שהגיע למקום מחטיבת גולני, רב טוראי יצחק רביבו, יחד עם שניים מחייליו אותם ליווה, כדי להציב אותם לתצפית ואבטחה. החיילים נתקלו באדם חמוש ברובה סער קלשניקוב, בקומה השלישית, והוא עורר את חשדם. רביבו דרש ממנו להזדהות, ולאחר שקיבל תשובה לא מספקת הצליח רביבו לפרוק מהמחבל את נשקו ודרש ממנו להתלוות אליו. כאשר ירדו לקומה השנייה נשמעו צעקות של הנופשים בבית ההבראה שהבינו שמחבלים חדרו לבניין. המחבל שהיה בידי החיילים ניצל את המהומה, נמלט ותפס מחסה בכניסה לאחד החדרים, ובמקביל החלו שני המחבלים הנותרים לירות אל החיילים מן הקומה השלישית. החיילים השיבו אש והצליחו להרוג את המחבל הנמלט. שני המחבלים השליכו רימון אל החיילים, שנתפס על ידי רביבו והושלך חזרה אליהם. רביבו השליך עליהן עוד שני רימונים שלו, והם נמלטו והרגו על ידי כוחות נוספים בכניסה לבית ההבראה.
במהלך הבהלה נהרגה אשה אחת, מירי אלפסי, כאשר ניסתה להימלט מן הקומה השלישית. שלוש נוספות נפצעו. רב"ט יצחק רביבו נפצע קל. על תפקודו בקרב עוטר רביבו בעיטור המופת.
לאחר הפיגוע

בבדיקת גופות המחבלים והציוד שנשאו התברר שהיו מצויידים היטב בנשק ובתחמושת רבים, וכי מטרתם הייתה לבצע פיגוע מיקוח. האירוע כונה בדיעבד "מעלות ב'".
ישראל הביעה אכזבה מכישלון יוניפי"ל למנוע את חדירת המחבלים לישראל מדרום לבנון. ארצות הברית גינתה את התקיפה וקבעה כי "לא יכולה להיות הצדקה למעשים כאלה שגורמים למותם ולפציעה של חפים מפשע. אנו מרחיבים את אהדתנו לקורבנות ולמשפחותיהם".
הפיגוע הזכיר את פיגוע הטרור הקודם בעיר שגם הוא בוצע על ידי ארגון הטרור החזית הדמוקרטית ב-1974, בו נרצחו 31 בני אדם שנלקחו כבני ערובה.
ראו גם

הפיגוע במעלות
הערות שוליים

1 2  Jonathan Kandell, Palestinian Guerrillas Are Killed in Assault on Hotel. in Northern Israel, The New York Times, ‏January 14, 1979
↑  Israel: Ma'alot Terrorist Attack (1979), British Pathé (באנגלית)
↑  מאיר הראובני, 3 המחבלים שתקפו במעלות התארחו בכפר ערבי בגליל, מעריב, 15 בינואר 1979
1 2 3  סופרו הצבאי של "דבר", תושיית מ"כ סיכלה השתלטות מחבלים על בית־ההבראה במעלות, דבר, 14 בינואר 1979; תושיית מ"כ סיכלה השתלטות (המשך), דבר, 14 בינואר 1979
↑  נעם וינד, ‏אוויר טוב ואוכל מעולה: אחוזת אסיינדה, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2011
1 2  סמל יצחק רביבו, באתר הגבורה
↑  דף לזכר מירי אלפסי, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
↑  אירוע מעלות ב' באתר עמותת בוגרי יחידה 504.
↑  "Security Tightened in North Galilee After Terrorist Attack in Maalot". Jewish Telegraphic Agency. 15 בינואר 1979. {{cite news}}:  (עזרה)
פלס"ר שריון

סיכת לוחם סיור שריון אותה קיבלו הלוחמים לאחר סיום קורס סייר בצאלים. בעבר גם סיכת פלס"ר 7
סיכת פלס"ר 401. היחידה פורקה ב-2022.
סיכת  פלס"ר 7 החדשה. היחידה פורקה ב-2022.
סמל פלס"ר מילואים של חטיבה 14
סמל פלס"ר מילואים של חטיבה 460
פלס"ר 401 מדמה מלחמה 2013
לוחם פלס"ר שריון באימון צה"לי
פלס"רי שריון (יחידה 785) היו יחידות מיוחדות שהיוו את פלוגות הסיור בחטיבות חיל השריון השונות בצה"ל. בשנת 2021 נסגרו במסגרת תהליכי התייעלות פנימיים של הצבא. בעבר תפקידן הייעודי היה איסוף מודיעין קרבי מתוך שטח האויב, בזמן אמת ובצורה נסתרת, להתגנב לפני כלל הכוחות ולפני פרוץ המלחמה, כיום תפקידן מבוצע על ידי יחידותיו השונות של חיל השריון. יחידות אלו ביצעו גם משימות חי"ר וסיור (רגלי ורכוב), משימות פשיטה ופעילויות איכות בבט״ש.
חיל השריון הפעיל שתי סיירות סדירות עד שנת 2021: פלס"ר 7 בחטיבה 7, ופלס"ר 401 בחטיבה 401 (פלס"ר 401 עברה ב-2003 מחטיבה 500 אשר פורקה) בנוסף קיימות סיירות שריון במילואים המורכבות ברובן מבוגרי הסיירות הסדירות בכל חטיבות השריון במילואים, וכיחידת מילואים אורגנית בשתי חטיבות השריון הסדירות הנוספות - חטיבה 188 וחטיבה 460. בשנת 2025, עם כניסתו של אייל זמיר לתפקיד הרמטכ"ל, דווח כי פלס"רי השריון יוקמו מחדש.
הכשרה

מסלול הלוחם ביחידה אורך כשנה וארבעה חודשים ומתחלק לשני חלקים:
פרק חי"ר בסיסי – במהלכו יעברו החיילים טירונות ואימון מתקדם בסופם יוסמכו כלוחמי חי"ר לכל דבר (רובאי 07). חיילי פלס"ר 7 עוברים את ההסמכה יחד עם סיירת אגוז בבא"ח גולני בעוד חיילי פלס"ר 401 עוברים את ההסמכה יחד עם טירוני גדס"ר גבעתי בבא"ח גבעתי.
פרק הסייר – במהלכו יעלו החיילים אל יחידות האם שלהם ויתמקדו בהכשרתם המקצועית כסיירים. במהלך הכשרה זו לומדים החיילים תכנים כגון הסוואה, הכוונת גורמי אש מסייעת, פשיטות, לוחמה זעירה, ניווט, נהיגה מבצעית בהאמרים, קרב מגע, לוחמה בתנאי אב"כ, הליכה למרחקים ארוכים עם משקלים ועוד. פרק זה כולל קורס סייר (לשעבר מו"ס) בצאלים.
בתום המסלול מצטרף צוות ההכשרה לצוותי הלוחמים של היחידות, התופסים גזרות מבצעיות בשטחי אי"וש והגבולות, שם הן מבצעים פעילויות ביטחון שוטף, סיורים, תצפיות, מעצרים וסריקות אמל"ח. בין תקופות הקווים המבצעיים מקיימות היחידות אימונים במסגרת יחידתית או חטיבתית. בסיס פלס"ר 7 יחד עם החטיבה ברמת הגולן, ובסיס פלס"ר 401 במישור אדומים. במקביל לפעילות השוטפת תופסות היחידות כוננות למקרה של מלחמה. ברוב התרחישים פלס"רי השריון יהיו מהראשונים בשטח יחד עם גדודי השריון.