stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייט הרלן
קריירת הבימוי

בשנת 1927 החל הרלן להופיע בסרטי קולנוע, ולאחר מכן, בשנת 1934 החל לביים. סרטיו הותאמו לרוח התקופה, ולאידאולוגיה הנאצית. לעיתים קרובות היו אלו דרמות ומלודרמות בהן הופיעה אשתו, קריסטינה סודרבאום, בתפקיד ראשי טראגי. בשנת 1937 יצר את הסרט "השליט". את התסריט לסרט כתבה התסריטאית תיאה פון הארבו, וכיכב בו אמיל יאנינגס. הסרט, המתאר את הכניעה המוחלטת למשטר הדיקטטורי, ואת התהילה והניצחון האמורים לבוא בעקבותיה, זכה ב"פרס הסרט הלאומי" ולשבחיו של שר התעמולה הנאצי, הממונה הכול יכול על תקשורת ההמונים ברייך השלישי יוזף גבלס.
גבלס ביקש מהרלן לביים את היצירה האנטישמית החריפה "היהודי זיס" על פי ספרו של ליון פויכטוונגר המספר את סיפורו של יוזף זיסקינד אופנהיימר.  הרלן היה מעורב בכתיבת התסריט, ולקח על עצמו את עבודת הבימוי. הסרט שיצא לאולמות הקולנוע בשנת 1940 היה להצלחה גדולה, הדימוי שנוצר בו  ליהודי השנוא, התככן והזומם, שימש היטב את התעמולה הנאצית, בשנות השואה. הסרט הוביל לגל מהומות אנטישמיות בכל מקום בו הוצג, ויש הטוענים כי היה לו תפקיד חשוב בהכשרת הלבבות של העם הגרמני לקראת השמדתי יהדות אירופה.
הרלן המשיך ליצור סרטים  בעת מלחמת העולם השנייה, בעידוד שר התעמולה, יוזף גבלס. בשנת 1942 ביים אפוס היסטורי בשם "המלך הגדול" שעסק בחיי המלך פרידריך הגדול, ובשלוש השנים האחרונות של המלחמה עסק ביצירת האפוס הנאצי "קולברג". סרט תעמולה זה, שיצירתו החלה כאשר נראה כבר כי הניצחון במלחמה מתרחק מהישג ידם של הנאצים, נועד לחזק את רוח הליחימה והמאבק בקרב העם הגרמני, בערים החרבות, המופצצות ביום ובליל, בציפייה לפלישה מן המזרח ומן המערב. "קולברג" היה סיפורה של עיירה פרוסית (כיום קולובז'ג בפולין) המורדת כנגד צבאו הכובש של נפוליאון.  הסרט, שליצירתו הועמדו כל משאבי הרייך השלישי, לרבות תחמושת לפעלולים, וחיילים כניצבים, בתקופה בה נדרשו בחזית המזרח, הופק בעלות של שמונה מיליון מארקים. בתפקיד הראשי שיחקה  קריסטינה סודרבאום, אשתו השלישית של הרלן.
לאחר המלחמה

הנטייה בגרמניה אחרי המלחמה הייתה לזכות אמנים ששיתפו פעולה עם הנאצים וכך בדצמבר 1947 הוצב גם הרלן ברשימת "הנקיים מאשמה". החלטה זו עוררה מחאה מסוימת בציבור ובעיתונות והביאה שני איגודים של קרבנות המשטר הנאצי לבקש את העמדתו לדין באשמת פשעים נגד האנושות. בראשית 1949 הובא הנושא לבית משפט ולאחר 51 ימי דיון, שבהם הופיעו עדים מעולם הסרטים של הרייך השלישי, זוכה הרלן. בית המשפט הסכים שהסרט "היהודי זיס" עונה לקרטריון של פשעים נגד האנושות, אך הממצאים המשפטיים לא הספיקו להרשעתו של הרלן כנושא באחריות. הרלן טען כי הופעל עליו לחץ מצד גבלס, וכי ניסה לחמוק מבימוי הסרט, אך לבסוף, משלא עלה הדבר בידיו, ריכך את המסר האנטישמי באמצעים אומנותיים. עם זאת, יומנו האישי של גבלס, עדיין משבח את עבודתו של הרלן. ב-1950 הגיע עניינו של הרלן לבית הדין לערעורים והוא זוכה פעם נוספת, החלטה שהתקבלה בתגובות מעורבות בגרמניה.
בשנת 1950 החל שוב לביים. נעשו ניסיונות להחרים את יצירותיו. חבר מועצת העיר המבורג אריך לות, קרא להחרים את סרטיו של הרלן, בטענה כי זיכויו היה פורמלי, וכי אשמתו המוסרית כבדה מנשוא, וכי על קהל הצופים הגרמני להראות בגרות, ולהחרים את סרטיו. זיכויו של הרלן במשפט והעובדה כי הליכי דה-נאציפיקציה שננקטו כנגדו לא כללו כל מגבלות על יצירת סרטים, שכנעו את בית המשפט כי החרמתם אינה תואמת את "הרעיונות המוסריים והחוקיים של העם הגרמני". לות ערער לבית המשפט הפדרלי הגרמני, ובשנת 1958 ניתנה פסיקה תקדימית, לפיה קריאתו של לות להחרמת סרטיו של הרלן מוגנת ב-חופש הביטוי.
הרלן מת בזמן חופשה באי קפרי בשנת 1964. בנו הוא התסריטאי והבמאי תומאס הרלן.
הערות שוליים

↑  וייט הארלאן זוכה, דבר, 24 באפריל 1949
↑  מביים סרט אנטישמי זוכה בהמבורג, קול העם, 3 באפריל 1950
↑  הרלן זוכה שוב, דבר, 30 באפריל 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262310105171  PLWABN: 9810677378705606  BIBSYS: 90515148  BnF: cb11906908j (data)  GND: 118545981  ICCU: PALV009710  ISNI: 0000 0000 8148 0755  LCCN: n81131789  NKC: jx20100825002  NTA: 265028698  SNAC: w65v7jvg  SUDOC: 026914891  Trove: 873220  VIAF: 68930247   WorldCat (עם VIAF): 68930247 
הרלן (משמאל) ועמו השחקן אויגן קלופפר (מעשן) ששיחק בסרט "היהודי זיס", בעת משפטו של הרלן. קלופפר שימש כעד הגנה מטעם הרלן
פסגת קופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,200 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס ויסקונסין 
 קואורדינטות:  85°29′00″S 125°35′00″W﻿ / ﻿85.48333°S 125.58333°W﻿ / -85.48333; -125.58333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קופמן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קופמן
 
פסגת קופמן או פסגת קופמאן (באנגלית: Koopman Peak) היא פסגה בצד הצפוני של רמת ויסקונסין - רכס ההרים המרכזי של הרי הורליק (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 2,200 מטרים מעל פני הים; והיא ההר ה-1,266 בגובהו באנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת 3.7 קילומטרים משלוחת מורן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של קנת' יוג'ין קופמן (Kenneth E. Koopman), שהיה נגד בצי ארצות הברית, במהלך מבצע דיפ פריז בין השנים 1965–1967.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
↑  לפי מקור אחר פסגת קופמן היא ההר ה-954 בגובהו באנטארקטיקה.
↑  קורות חייו של קנת' קופמן
| רכס ויסקונסין |
| --- | --- | --- |
| מישורים | ויסקונסין |  |
| הרים | גודווין • לנץ • לשאק • מינשו • סויאט • פורה • פילי • קופמן • רוססקי • שיטס |  |
| קרחונים | דייוויסוויל • הונמה • נורפוק |  |
| נונאטאקים | אנגוס • בייקר • ג'ירלוף |  |
| קניונים | פרקינס |  |
פלמס

פלמס (בפורטוגזית: Palmas, תמרים בפורטוגזית) היא עיר הבירה של מדינת טוקנטינס שבברזיל. בעיר אוכלוסייה הנאמדת ב-208,166 תושבים (יולי 2005), ושטחה 2,474.95 קמ"ר.
היסטוריה

בעקבות ההכרזה ב-1988 על המדינה החדשה טוקנטינס, אשר הופרדה ממדינת גויאס, נוסדה ב-20 במאי 1989 העיר פלמס כדי שתשמש בירת המדינה החדשה. העיר תוכננה בדומה לבירת ברזיל – ברזיליה.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת בגובה של 230 מטרים מעל פני הים. בשנת 2002 הושלמה הקמת תחנת החשמל ההידרואלקטרית לאז'יאדו והמאגר המזין אותה. מאגר זה יצר לעיר חופי רחצה רבים ונהר העובר בסמוך לה, עליו הוקם גשר פונטה דה אמיזאדה פרסידנטה פרננדו הנריקה קרדוסו שאורכו 8 קילומטרים.
במרכז העיר, בכיכר פראסה דוס גיראסויס ממוקמים בנייני השלטון המדינתי והעירייה.
תחבורה

בשנת 2002 נחנך שדה התעופה של העיר במרחק 20 קילומטרים ממרכז העיר.
השכלה

בעיר ממוקמת האוניברסיטה הפדרלית של טוקנטינס.
פיי אז'נברג סלוב

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1926 ברלין, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  8 באוגוסט 2012 (בגיל 86) הוורפורד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת קולומביה 
 מעסיק:  אוניברסיטת בוסטון, אוניברסיטת פנסילבניה, מכללת סמית', אוניברסיטת אילינוי בשיקגו 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בן או בת זוג:  Walter Selove 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1965)  המדליה הלאומית למדעים (2007)  Dwight Nicholson Medal for Outreach (1999)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 
פיי אז'נברג סלוב (בגרמנית: Fay Ajzenberg-Selove;‏ 13 בפברואר 1926 – 8 באוגוסט 2012) הייתה פיזיקאית יהודיה אמריקאית. עיקר מחקריה היה בפיזיקה גרעינית. אז'נברג חקרה אנרגיה גרעינית באור, וזכתה במספר פרסים. ביניהם, המדליה הלאומית למדעים, בה זכתה בשנת 2007, ובכך הפכה לאחת מהנשים הפיזיקאיות היחידות שמחזיקות בה.
קורות חיים > ילדות ונעורים

פיי אז'נברג סלוב נולדה בשנת 1926 להורים רוסים יהודים, בעיר ברלין שבגרמניה לבית עם אחות נוספת, הגדולה ממנה ב-15 שנים. פיי ומשפחתה נדדו הרבה, ובשנת 1930, הם עברו לצרפת. אחרי עשר שנים, מעט אחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, הם עזבו את צרפת ונדדו לספרד, לפורטוגל, לקובה, ולבסוף לעיר ניו יורק שבארצות הברית. אביה, המהנדס, שהגיע להיות מיליונר מספר פעמים בחייו, ניסה לשכנע את פיי להיות גם היא מהנדסת.
קורות חיים > משפחה

בשנת 1954, חברתה הקרובה של אז'נברג מריטה בוהר אמרה לה שהיא מצאה מישהו שאולי ימצא חן בעיניה, פיזיקאי מאוניברסיטת הרווארד, ושמו וולטר וולי סלוב. זמן לא רב לאחר מכן, אז'נברג הלכה לשמוע הרצאה שלו והתיישבה בשורה הראשונה. היא מייד התאהבה בו. מעט לאחר מכן הם נפגשו, הכירו, ולבסוף התחתנו. כעבור כמה שנים היו להם חמישה ילדים: ארבעה בנים ובת אחת.
קורות חיים > קריירה מחקרית

בשנת 1946, אז'נברג עשתה תואר ראשון בפיזיקה הנדסית מאוניברסיטת Michigan, ששם הייתה האישה היחידה בכיתה עם תשעים ותשעה גברים נוספים. לאחר מכן, המשיכה ועשתה תואר שני ושלישי (Master וPhD) באוניברסיטת Wisconsin. שנה אחרי שסיימה את הדוקטורט, היא קיבלה עבודה זמנית לשנה אחת במכללת סמית', ושם החלה בשיתוף פעולה משמעותי בינה לבין תומאס לריסטן מאוניברסיטת המכון הטכנולוגי שבקליפורניה. בתחילת 1951, יחד עם לריסטן, היא פיתחה והכינה מדריך חשוב מאוד "רמות האנרגיה של חלקיקי האור (בשפת המקור: Energy Levels of Light Nuclei)" שלאחר מספר עשורים הופיע במספר עיתונים מדעיים חשובים, ביניהם העיתון המוכר "Nuclear Physics". פיי הוציאה בסך הכל עשרים ושישה מאמרים על הנושא, שלפעמים אפילו נקראו "התנ"ך של הפיזיקה הגרעינית".
פעילות מחקרית

בשנת 1952, אז'נברג חיפשה עבודה קבועה, וניסתה להתקבל כעוזרת פרופסור באוניברסיטת בוסטון, שם קיוותה לעבוד עם עוד קבוצה קטנה תוך כדי עבודה מדי פעם באוניברסיטת MIT. כשאז'נברג קיבלה את העבודה, מנהל העבודה ניסה להוריד לה חמישה עשר אחוזים מהמשכורת כשראה שהיא אישה. אז'נברג לא אהבה את הדבר, והיא שכנעה אותו לסכום עליו סיכמו מראש. לאחר מכן, אז'נברג התחילה את מסעה כחוקרת, שבו היא ושותפה למחקר, תומאס לריסטן, ניסו לסקר את כל הניסויים שנערכו על חלקיקי אור עם מספר מסה בין 5 ל-20. בשנת 1973, לאחר שתומס לריסטון מת, היא המשיכה לעבוד לבדה עד שנת 1990, שבה היא פרשה. במהלך התקופה שבה היא עבדה, היא פרסמה 26 סקירות. בנוסף, לאז'נברג היו מחקרים משלה, על מגוון חלקיקים שונים. אז'נברג דיברה ארבע שפות (רוסית, צרפתית, גרמנית, ואנגלית), ולכן היא היוותה חלק משמעותי מהקהילה הבין לאומית לפיזיקה גרעינית. בשנת 1966, אז'נברג כבר הייתה האישה הראשונה בקהילת הפיזיקה הגרעינית של ברית המועצות.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Alice Shalvi, Fay Ajzenberg-Selove, Jewish women’s archive, ‏31 בדצמבר 1999
1 2 3 4  Fay Ajzenberg-Selove” from “Physics Today”, written by Gloria B. Lubkin 2013.
1 2  Fay Ajzenberg-Selove, A Series of Firsts: Women in Michigan Science and Engineering
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257415405171  PLWABN: 9810645223205606  BIBSYS: 90789062  CiNii: DA03266591  GND: 119261057  ISNI: 0000 0001 1076 2330  LCCN: n83828480  NLA: 35002143  NTA: 075275414  RERO: 02-A002913445  SNAC: w61g0w5z  SUDOC: 131283502  Trove: 785291  VIAF: 91228065   WorldCat (עם VIAF): 91228065 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיי אז'נברג סלוב".
פסגת קושינג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  הארווי קושינג 
 גובה:  950 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי סטריבוג 
 קואורדינטות:  64°06′00″S 62°25′00″W﻿ / ﻿64.1°S 62.4167°W﻿ / -64.1; -62.4167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת קושינג(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת קושינג(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קושינג(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קושינג
 
פסגת קושינג (באנגלית: Cushing Peak) היא פסגה בחלק הצפוני של הרי סטריבוג, באי בראבנט בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת 3 קילומטרים דרומית-מזרחית למפרץ גויו.
הפסגה מתנשאת מעל מוצאו של קרחון ליסטר שממזרח לה ומעל קרחון אושאנה שממערב לה.
גובהה של הפסגה 950 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופיעה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1953, בתרשים זה אינה לה שם.
הפסגה צולמה מהאוויר על ידי חברת האנטיג אירוסרוויירס בע"מ בין השנים 1956–1957, ומופתה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על תצלומי אוויר אלה בשנת 1959.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הפסגה נקראת על שמו של הארווי קושינג, רופא אמריקאי, חלוץ בתחום הכירורגיה.
פסגה זו, בדומה לשמות אתרים רבים באזור, נקראת על שמו של חלוץ בתחום הרפואה.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע על גובה הפסגה
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
פרגוס מק אכדאך

פרגוס מק אכדאך (בגאלית סקוטית: Ainbcellach mac Ferchair - "פרגוס בנו של אכדאך"; מת בשנת 781) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 778 ועד מותו.
פרגוס היה בנו של אאוכייד מק אכדאך, ואחיו של אייד פינד שמלך לפניו, אף שישנן כרוניקות המציינות כי הוא בנו של אייד (עמדה שאינה מקובלת כיום על ידי ההיסטוריונים).
על פי "דברי ימי אלסטר" מת פרגוס בשנת 781. לאחר מותו עלה לשלטון דונכוירכה.
פול בייה

פול בייה וקולין פאוול, ספטמבר 2002
פול בייה (באנגלית: Paul Biya; נולד ב-13 בפברואר 1933) הוא נשיא קמרון מאז 1982. בייה הוא ראש המדינה (שאיננה מונרכיה) המכהן הוותיק ביותר בעולם.
ביוגרפיה

תחת שלטונו, קמרון שרדה משבר כלכלי ועברה תאורטית מהיותה מדינה עם פוליטיקה חד-מפלגתית לרב-מפלגתית, אולם הסברה הרווחת היא שלמעשה אין דמוקרטיה בקמרון, לאור בחירות מרובות בהן זכה הנשיא למעל 95% מהקולות, ולאור הסברה שבייה הוא מהמנהיגים המושחתים ביותר שידעה אפריקה מעודה.
בייה נולד בכפר מוומקה במרכז-דרום קמרון ולמד במכללה למדעי המדינה של פריז שצרפת, שם סיים לימודי יחסים בינלאומיים בשנת 1961.
ב-1975 בייה התמנה לראש הממשלה, ועם התפטרותו של הנשיא אהידוג'ו ב-6 בנובמבר 1982, נבחר לנשיא המדינה. בבחירות שנערכו ב־1984 קיבל 99% מהקולות.
בייה ספג ביקורת בשל התנהלותו הרודנית בעיני המבקרים, ונחשב למרוחק מאזרחי מדינתו. הוא גם ספג ביקורת מהאנגלופונים (דוברי האנגלית החיים בקמרון, באזורים שבעבר היו בשליטה של המנדט הבריטי) על דיכוי והרחקת מעמדות משמעותיות בקמרון. הוא מפקיד את הניהול השוטף של הממשלה בידי ראש הממשלה, פילימון יאנג, שמקיים מפגשים חודשיים של "מועצת ממשלה".
בבחירות ב-11 באוקטובר 2004 נבחר בייה לתקופת שלטון נוספת של שבע שנים, ברוב של 70.92 אחוזים, אולם המתנגדים לו טוענים כי הבחירות לוו בזיופים נרחבים.
היה בקשר קרוב עם הרב יהודא לאון אשכנזי "מניטו" במסגרתו למדו ביחד על ענייני תאולוגיה ומקרא, ואף יזם את הכנס הבין-דתי "משה האפריקאי" בדצמבר 1993, אשר נתן במה לשיח בין הדתות השונות. על פי המחקר, קשר זה היה אחת הסיבות לחידוש הקשרים הדיפלומטיים עם קמרון ולהפסקת החרם של מדינות אפריקה על ישראל.
הערות שוליים

↑  BBC NEWS Africa, Paul Biya: Cameroon's 'absentee president'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810805630305606  BnF: cb12094678v (data)  GND: 118859749  ISNI: 0000 0000 7830 8356  LCCN: n84008304  NARA: 10569329  NLA: 35562846  NTA: 165171952  RERO: 02-A003010383  SELIBR: 350676  SNAC: w6m48xzj  SUDOC: 029288290  Trove: 996866  VIAF: 79059335   WorldCat (עם VIAF): 79059335 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא קמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פארווין קאור

| --- | --- |

פארווין קאור, במהלך צילומי הסרט הקצר "זיקית"
 לידה:  19 באוקטובר 1988  (בת 35) עמק אוקנאגן, קולומביה הבריטית, קנדה קנדה
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  שחקנית קולנוע וטלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
פארווין קאור (באנגלית: Parveen kaur; נולדה ב-19 באוקטובר 1988) היא שחקנית קנדית, המוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור ד"ר סאנבי באל בסדרת הדרמה והמדע-בדיוני "מניפסט" (2018–2023).
חיים מוקדמים

קאור נולדה ב-19 באוקטובר 1988 וגדלה בעמק אוקנאגן (אנ'), קולומביה הבריטית, קנדה. היא ממוצא הודי-פנג'בי. בגיל 18 היא עברה לטורונטו, אונטריו.
קריירה

קאור החליטה לדבוק בקריירת משחק רק בשנות ה-20 לחייה לאחר שעזבה את התיכון מוקדם. תפקיד המשנה הראשון של קאור היה בשנת 2015, בעונה השנייה של סדרת דרמת האימה של גיירמו דל טורו, "הנגיף".
בשנת 2018 קאור כיכבה בסרט הדרמה "מבעד לעצי האשוחית" המבוסס על הרומן באותו שם מאת הסופר ג'וזף בוידן. הסרט הוקרן בבכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2018.
בין השנים 2018–2023 קאור כיכבה בתפקיד סאנבי בסדרת הדרמה והמדע-בדיוני "מניפסט"; אשר בעונותיה הראשונות שודרה ברשת NBC האמריקאית ובעונתה הרביעית והאחרונה שודרה בשירות הזרמת המדיה "נטפליקס".
פרסים

קאור קיבלה את כוכב MISAFF לשנת 2017 שהוצג על ידי ACTRA בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-6 של "Mosaic International" במיסיסוגה, אונטריו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | The Strain | מאג'י |  |
| 2017 | White Night | אמילי |  |
| 2018 | מבעד לעצי האשוחית | גיטה |  |
| 2018 | Edging | ברי |  |
| 2018 | Acquainted | מישל |  |
| 2019 | American Hangman | קייטלין |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Played | אשת חנות תכשיטים | פרק: "Money" |
| 2014 | Working the Engels | ונסה | פרק: "Picture Night" |
| 2015 | התנגדות | אוגוסטה | פרק: "The Beauty of Our Weapons" |
| 2015 | הנגיף | אניה גופטה | 4 פרקים |
| 2015–2016 | נס רפואי | ד"ר אשה מיראני | 11 פרקים |
| 2017–2018 | Beyond | כריסטין | 8 פרקים |
| 2017 | אלים אמריקאים | אישה פרסית צעירה | פרק: "Come to Jesus" |
| 2018 | אימהות עובדות | לוסי קראשנר | 3 פרקים |
| 2018 | 9-1-1 | סוויטה קאפור | פרק: "Point of Origin" |
| 2018–2023 | מניפסט | ד"ר סאנבי באל | תפקיד ראשי (4 עונות); 62 פרקים |
| 2020 | Find a Way or Make One | קייטלין | פרק: "Are You Still?" |
פליקס גלימיר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 במאי 1910 וינה, אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  10 בנובמבר 1999 (בגיל 89) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1927
 כלי נגינה:  כינור 
 
פליקס גלימיר (בגרמנית: Felix Galimir; ‏12 במאי 1910 – 10 בנובמבר 1999) היה כנר ומורה למוזיקה אמריקאי, יהודי-אוסטרי ספרדי במוצאו, מומחה במוזיקה הקאמרית, מייסד רביעית גלימיר.
רקע משפחתי ושנות הילדות

פליקס גלימיר   נולד ב-1910 בווינה, באימפריה האוסטרו-הונגרית, במשפחה של יהודים ספרדים דוברי לדינו. אביו, מוסקו גלימיר היה יצרן טקסטיל יליד בוקרשט, רומניה, בעוד האם, אלזה לבית רוסו, הייתה וינאית.
פליקס גלימיר התחיל ללמוד כינור מגיל ארבע ומגיל 14 למד אצל אדולף באק (Adolf Bak, כינור) וסימון פולמן, מוזיקה קאמרית) בקונסרבטוריון החדש למוזיקה בווינה, בו סיים את לימודיו בשנת 1928.
בשנים 1916–1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, המשפחה חיה תחת חשש מפני גירוש, בגלל מוצאו הרומני של אב המשפחה, בזמנים שרומניה הייתה מדינה עוינת, המצויה במלחמה עם אוסטרו-הונגריה.
הקריירה המוזיקלית

בשנת 1927 ייסד פליקס גלימיר הצעיר, יחד עם שלוש אחיותיו המוזיקאיות, את "רביעיית גלימיר של וינה", לרגל חגיגות מאה השנים למותו של בטהובן. אדריין גלימיר ניגנה כינור שני, רנה - ויולה, ומרגריט - צ'לו. הרביעייה, שהתקיימה עד שנת 1936, התמחתה במיוחד במוזיקה בת זמנם. הרביעייה הקליטה את הסויטה הלירית של אלבן ברג והקלטה שנייה (אחרי "הרביעייה הבינלאומית") של הרביעייה לכלי מיתר של ראוול, שהוצאה לאור בחברת פולידור בהפקת ז'אק קנטי.
בהתחלת שנות ה-1930 נסע גלימיר לברלין ולבאדן-באדן על מנת להשתלם אצל קרל פלש.
אחרי עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה, עזב גלימיר את גרמניה ושב לגור באוסטריה, שם עבד ככנר ממלא מקום באופרה של וינה והתקבל בשנת 1936 לזמן קצר ככנר בתזמורת הפילהרמונית של וינה. כשפוטר ממנה מסיבות אנטישמיות באותה שנה, 1936, הצטרף גלימיר, יחד עם שתיים מאחיותיו למוזיקאים יהודים אחרים ממרכז אירופה, אשר נענו לקריאתו של ברוניסלב הוברמן ועלו לארץ ישראל המנדטורית כדי להקים את התזמורת הפילהרמונית בתל אביב, לימים הפילהרמונית הישראלית.
גלימיר ניגן במשך שנתיים בתזמורת זו. בארץ ישראל ניסה עם אחותו רנה להקים רביעייה אך הניסיון לא עלה יפה. בסופו של דבר בשנת 1938 היגר לארצות הברית. בניו יורק הופיע ברסיטל ב"טאון הול", הקים מחדש רביעייה הנושאת את שמו איתה ניגן בשביל תחנת הרדיו המקומית WQXR. בשנים 1939–1954 היה לנגן כינור ראשון בהתזמורת הסימפונית אנ.בי.סי, תחת שרביטם של ארטורו טוסקניני, לאופולד סטוקובסקי ואחרים. אחרי פירוק תזמורת זו, היה בשנים 1954–1956 קונצרטימייסטר של התזמורת "Symphony of the Air" שהתארגנה בהמשך. בימי מלחמת העולם השנייה גויס ככנר בתזמורת צבאית.
הקריירה בהוראה

בתחילת שנות ה-1950 קנה גלימיר שם כמורה דגול למוזיקה. החל משנת 1952 לימד בפקולטה למוזיקה של הסיטי קולג' של ניו יורק והחל משנת 1962 כיהן כפרופסור בבית הספר ג'וליארד ובמקביל במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, שם ניהל משנת 1972 את החוג למוזיקה קאמרית. החל משנת 1976 לימד במכללת מאנס למוזיקה (אנ') בגריניץ' וילג', ניו יורק. פעל בניו יורק גם במסגרת התזמורת הקאמרית "פילומוזיקה". שמו של פליקס גלימיר נקשר גם לפסטיבל מרלבורו במדינת ורמונט, שבו השתתף, לפי הזמנת ידידו, רודולף סרקין, כל שנה החל מ-1954 ועד שנת מותו. ניהל כיתות אמן במסגות שונות, כמו בסמינרים לנוער של תזמורת המיתרים של ניו יורק, כמו כן יחד עם אייזק שטרן ניהל סדה למוזיקה קאמרית בקרנגי הול.
גלימיר נודע, בין השאר, בביצועיו את המוזיקה של המלחינים הקלאסיים הווינאים וזו של אלבן ברג, אנטון וברן וארנולד שנברג, מלחינים אותם הוא ואחיותיו הכירו אישית. הרביעייה גלימיר התפרקה בשנת 1993.
פליקס גלימיר נפטר בגיל 89 בשנת 1999 בדירתו במנהטן, ניו יורק, היה נשוי משנת 1945 לסוזן הירש, שנפטרה בשנת 1998.
הסופר דייוויד בלום תיאר את פליקס גלימיר כ"אינטלקטואל ללא התרברבויות, צנוע, מצחיק, מתבטא בקיצור, חם ומתלהב".
גלימיר תירגל יום יום את תרגילי הכינור הרגילים שלו וניגן עד לשנות ה-80 לחייו. בזמן הפנוי היה צופה כדורגל נלהב, אוהד של "ניו יורק ג'יינטס" ואסף שעונים עתיקים.
עם תלמידיו נמנים: מרק קפלן, הילרי האן, ג'ניפר קו, מירנדה קוקסון, לילה יוזפוביץ', אני קאוופיאן.
פרסים ואותות כבוד

1938-1937 - "גראן פרי דו דיסק" - בשביל הקלטת מוזיקה קאמרית של ראוול
דיסקוגרפיה

Bach: Brandenburg Concertos/Orchestral Suite No.4, Sony, 1990.
Marlboro Music Festival-40th Anniversary (Bach: Orchestral Suites Nos. 2 & 3), Sony, 1990.
Marlboro Music Festival: Beethoven Symphonies Nos. 7 & 8, Sony, 1990.
Schoenberg: Serenade, Op.24/Chamber Symphony No.1, Op.9, Sony, 1990.
Boccherini: Quintets No 2, Vanguard, 1991.
Dvořak: Piano Quintet in A major, Op.81, Vanguard, 1991.
Webern Conducts Berg Violin Concerto, SBT, 1991.
A Tribute to Sasha, Vanguard, 1993.
On The Beautiful Blue Danube, CBS, 1998.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה קצרה באתר prone to violins
↑  G.Cooksye
↑  Gloria Cooksey
↑  ד. בלום
↑  י. דרוקר
↑  ביוגרפיה באתר pronetoviolins
↑  מ. קמפבל - ב"אינדפנדנט"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459047205171  BNE: XX1619420  BnF: cb139374712 (data)  GND: 134721306  ISNI: 0000 0000 5941 3062  LCCN: nr90011725  MusicBrainz: fde5f2ea-6b7a-4dfb-ac14-f5434119e6a4  NKC: xx0085453  RERO: 02-A008739125  SNAC: w62p979p  SUDOC: 080494668  VIAF: 12495567   WorldCat (עם VIAF): 12495567
פרודנטה דה מוראיס

פרוּדֵנטֶה ז'וזה דֶה מוראיס אֶה בארוֹס (בפורטוגזית: Prudente José de Morais e Barros‏, 4 באוקטובר 1841 - 3 בדצמבר 1912) היה הנשיא השלישי של רפובליקת ברזיל, והנשיא האזרחי הראשון של הרפובליקה. כהונתו כנשיא נמשכה מה-15 בנובמבר 1894 ועד 15 בנובמבר 1898. בתקופת נשיאותו התרחשה מלחמת קאנודוס, התקוממות בצפון המדינה אשר דוכאה באכזריות על ידי הצבא. בנוסף, הוא התמודד עם משבר דיפלומטי ביחסי ברזיל–פורטוגל, שנפתר הודות לויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, שעזרה לשני הצדדים להגיע להסכמה ושלום.
פסגת קולינס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בפסגה בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,810 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי ויקטורי 
 קואורדינטות:  72°58′00″S 167°49′01″E﻿ / ﻿72.9667°S 167.817°E﻿ / -72.9667; 167.817
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קולינס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת קולינס
 
פסגת קולינס (באנגלית: Collins Peak) היא פסגה בולטת, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,810 מטרים מעל פני הים; והיא הפסגה ה-2,132 בגובהה באנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בקצה המזרחי של רמת מלטה.
הפסגה ממוקמת בקצה הרכס המשקיף על הנקודה בה קרחון הנד מתמזג עם קרחון ליין.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של אריק ג'יי. קולינס (Eric J. Collins), שהיה ביולוג בתחנת המחקר הולט, בשנים 1965–1966.