stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוות תאי
הערות שוליים

↑  Hanna Engelberg-Kulka, Shahar Amitai, Ilana Kolodkin-Gal, Ronen Hazan, Bacterial Programmed Cell Death and Multicellular Behavior in Bacteria, PLOS Genetics 2, 2006-10-27, עמ' e135 doi: 10.1371/journal.pgen.0020135
1 2  Green, Douglas R., Means to an end : apoptosis and other cell death mechanisms, Cold Spring Harbor, N.Y.: Cold Spring Harbor Laboratory Press, 2011, ISBN 978-0-87969-887-4
↑  Ivor D. Bowen, Apoptosis or programmed cell death?, Cell Biology International 17, 1993, עמ' 365–380 doi: 10.1006/cbir.1993.1075
↑  L. M. Schwartz, S. W. Smith, M. E. Jones, B. A. Osborne, Do all programmed cell deaths occur via apoptosis?, Proceedings of the National Academy of Sciences 90, 1993-02-01, עמ' 980–984 doi: 10.1073/pnas.90.3.980
↑  Guido Kroemer, Seamus J. Martin, Caspase-independent cell death, Nature Medicine 11, 2005-07, עמ' 725–730 doi: 10.1038/nm1263
↑  Jian Zhang, Xuemei Xu, Yong Liu, Activation-induced cell death in T cells and autoimmunity, Cellular & Molecular Immunology 1, 2004-06, עמ' 186–192
↑  Rieko Arakaki, Akiko Yamada, Yasusei Kudo, Yoshio Hayashi,Naozumi Ishimaru, Mechanism of activation-induced cell death of T cells and regulation of FasL expression, National Library of Medicine
↑  מבנה קולטן T לאנטיגן, באתר מכון ויצמן למדע
↑  David A. Gewirtz, Shawn E. Holt, Steven Grant, Apoptosis, Senescence, and Cancer, Cancer Drug Discovery and Development, 2007 doi: 10.1007/978-1-59745-221-2
↑  Abhishek D. Garg, Dominika Nowis, Jakub Golab, Peter Vandenabeele, Immunogenic cell death, DAMPs and anticancer therapeutics: An emerging amalgamation, Biochimica et Biophysica Acta (BBA) – Reviews on Cancer 1805, 2010-01-01, עמ' 53–71 doi: 10.1016/j.bbcan.2009.08.003
↑  Zbigniew Darzynkiewicz, Gloria Juan, Xun Li, Wojciech Gorczyca, Cytometry in cell necrobiology: Analysis of apoptosis and accidental cell death (necrosis), Cytometry 27, 1997, עמ' 1–20 doi: 10.1002/(SICI)1097-0320(19970101)27:13.0.CO;2-L
↑  אנדוגני, באתר infomed
↑  אקסוגני, באתר infomed
↑  Mark S D’Arcy, Cell death: a review of the major forms of apoptosis, necrosis and autophagy, Cell Biology International 43, 2019-06, עמ' 582–592 doi: 10.1002/cbin.11137
↑  J. Grace Nirmala, Manu Lopus, Cell death mechanisms in eukaryotes, Cell Biology and Toxicology 36, 04 2020, עמ' 145–164 doi: 10.1007/s10565-019-09496-2
↑  G. Warnes, S. Martins, Real-time flow cytometry for the kinetic analysis of oncosis, Cytometry Part A 79A, 2011-03, עמ' 181–191 doi: 10.1002/cyto.a.21022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284826305171  NKC: ph182377 
שינויים פיזיולוגיים באפופטוזה
דוגמאות לתהליכים באוטופגיה
מחזור שירים

ערך זה עוסק במחזור שירים בספרות. אם התכוונתם למחזור במוזיקה, ראו .
מחזור שירים או מחזור שירה הוא צורה ספרותית נפוצה בשירה, שבה מספר שירים עצמאיים המקובצים יחד לכדי יחידה אחדותית העולה על סך מרכיביה. לשיר הבודד יש אפוא גם תפקיד בהקשר הרחב יותר של המחזור, והקשר זה, בתורו, עשוי לגלות משמעויות חדשות או היבטים פרשניים נוספים לשיר העצמאי. ההבחנה בין מחזורי שירים לבין פואמות – כלומר יצירות ארוכות ביחס לשיר הלירי הממוצע, "שהכוח המסביר והמארגן שבהנחתן אחדותן עדיף על כוח חלקיהן הנפרדים" – אינה חד-משמעית: "היא תלויה ברמת הארגון ובמספר זיקות הגומלין שבין החלקים השונים. המבנה המהודק יותר, התולה את קליטת השיר הבודד בהכרת המכלול והופכו לחיוני יותר בתהליך ההבנה, מקרב את היצירה אל תחום הפואמה".
דוגמאות למחזורי שירים > דוגמאות מהשירה העברית

"יתמות" לחיים נחמן ביאליק
אהבתה של תרזה די מון ללאה גולדברג
"קינות על המתים במלחמה" ליהודה עמיחי
"קרון חתום" לדן פגיס (ובו שירו המפורסם "כתוב בעיפרון בקרון החתום")
דוגמאות למחזורי שירים > דוגמאות מהשירה הכללית

"אלגיות רומיות" (אנ') ליוהאן וולפגנג פון גתה
"פרחי הרע" לשארל בודלר
הערות שוליים

↑  בעז ערפלי, עבותות של חושך: תשעה פרקים על שמחת עניים לנתן אלתרמן, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ('ספרות, משמעות, תרבות'), תשמ"ג, עמ' 11.
↑  חנן חבר, פייטנים ובריונים: צמיחת השיר הפוליטי העברי בארץ-ישראל, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ד 1994, עמ' 93 (על פי בעז ערפלי, עבותות של חושך, עמ' 14) (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר").
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4122267-2 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מילרס פוינט

| --- | --- |

מצפה הכוכבים במילרס פוינט
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 פרוור:  סידני העיר
 שטח:  0.5 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  1,735 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°51′29″S 151°12′11″E﻿ / ﻿33.858°S 151.203°E﻿ / -33.858; 151.203
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמילרס פוינט(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןמילרס פוינט(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן מילרס פוינט(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן מילרס פוינט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מילרס פוינט (באנגלית: Millers Point) הוא פרוור בסידני.
גאוגרפיה

מילרס פוינט הוא פרוור קטן המצוי בקצהו הצפוני של שטח השיפוט של עיריית סידני. מצפון לו ממוקם דאווס פוינט, מדרום ברנגרו, ממזרח הרוקס וממערב מפרץ ג'קסון. הוא מהפרוורים הקטנים בסידני.
היסטוריה

הפרוור החל כנחלה קטנה סביב טחנת קמח בבעלותו של ג'ק לייטון, והאזור נודע כנקודת ג'ק הטוחן (Jack The Miller's Point). במרוצת השנים השם התקצר לנקודת הטוחן (the Miller's Point) ומשם למילרס פוינט. ב-1833 נתן המושל בורק שטח אדמה קטן לכנסייה הקתולית להקים בית ספר ובית תפילה בפרוור. האדריכל אמברוז האלן נשכר על ידי הכנסייה להקים את בית התפילה, וזה נחנך בשנת 1835. בית תפילה זה הוא בית התפילה הקתולי העתיק ביותר באוסטרליה, ומשמש עד היום (2010) למיסות של הקהילה המקומית. בית הספר שהיה באותו בניין נסגר בשנת 1992.
על גבעת המצפה, הנחלקת בין הפרוור לדאווס פוינט הסמוך, מצוי מצפה הכוכבים של סידני, מבנה שנוסד בשנת 1858 על ידי האסטרונום ואיש הכמורה ויליאם סקוט.
תרבות

במילרס פוינט מצויים כמה מהפאבים העתיקים ביותר בניו סאות' ויילס, אך פרט להם ולמצפה הסמוך אין בפרוור מוסדות תרבות בולטים.
מילרהוף

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אחוזה 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2009
 תאריך פתיחה רשמי:  2009 
 קואורדינטות:  56°06′30″N 36°49′46″E﻿ / ﻿56.10833333°N 36.82944444°E﻿ / 56.10833333; 36.82944444
 he
 
מילרהוף הוא כינויו של המעון על מאגר איסטרה (ברוסית: Резиденция на Истринском водохранилище), היא אחוזה, שנבנתה בשנות האלפיים בפרברי מוסקבה בכפר ברז'קי על שפת מאגר איסטרה. בכלי תקשורת מסוימים העניקו לו את השם "מילרהוף" (Миллерго́ф), באופן אנלוגי למילה "פטרהוף", על שמו של מנכ"ל תאגיד גזפרום, אלכסיי מילר, שאותו ראו כבעלים של האחוזה. התמונה מבניית האחוזה, שצולמה ממטוס פרטי ביוני 2009 ופורסמה באינטרנט, גרמה לדיון נרחב בתקשורת ובבלוגים ברוסיה.
המבנה

הבנייה התרחשה בשטח של יותר מ-30 דונם. המקום כולו הוא מתחם ענקי, הדומה לארכיטקטורה ומראה הארמון הגדול בפטרהוף ולתעלה הצמודה עם מפל מזרקות. בנוסף, יש בשטח מבנה הדומה לבניין האדמירליות בסנקט פטרבורג. כפר קוטג'ים בשם "אחוזת איסטרה" (Истринская усадьба) הוקם באתר שכן.
חלק מהמומחים מעריכים את עלות האדמות שסביב האחוזה בכמעט 16 מיליון דולר ועלות הפיתוח היא 27 מיליון דולר (3,000 דולר למ"ר).
בעל האחוזה

מספר אמצעי תקשורת ברוסיה העלו מספר גרסאות של מי שעשוי להיות בעל האחוזה. לדברי אחד מהם, שהתבסס על סיפוריהם של תושבים מקומיים, האחוזה שייכת לתאגיד גזפרום וליתר דיוק לאלכסיי מילר. לפי גרסה אחרת, האובייקט נבנה עבור המיליארדר זיאד מנאסירה, מבעלי חברת "Stroygazconsulting" ומשמש כמזמין הבנייה. עם זאת, נציגי גזפרום אמרו כי לחברתם אין קשר למתחם זה ונציגי Stroygazconsulting אמרו כי הם בונים את האחוזה "לעצמם".
ראו גם

אחוזת מילובקה
המעון בכף אידוקופאס
הערות שוליים

↑  Памятник эпохи питерских («Газета.ру»)
↑  «Миллергоф» на Истре исчез с карт Яндекса и Google Maps («Свободная пресса»)
↑  «Газпром» оплачивает VIP-фантазии иорданца Зияда Манасира (אורכב 31.12.2019 בארכיון Wayback Machine)
↑  Чей дворец уперся в несговорчивого крестьянина? («Известия»)
מראה לבניין הראשי של האחוזה מהכביש
מיקרוסקופ (קבוצת כוכבים)

| מיקרוסקופ Microscopium |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים מיקרוסקופ
 סמליות:  מיקרוסקופ
 עלייה ישרה:  21 שעות
 נטייה:  °‏−36
 שטח נראה:  210 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־66
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  0
 הכוכב הבהיר ביותר:  γ במיקרוסקופ
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  4.67
 מטר מטאורים:  אין
 מערכות כוכבים גובלות:   אינדיאני   גדי  דג דרומי   טלסקופ (פינתי)   עגור   קשת
 נראית בין קוי הרוחב °‏45 ו־°‏−90 מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש ספטמבר
מיקרוסקופ הוא קבוצת כוכבים דרומית קטנה, שצוינה לראשונה על ידי ניקולא לואי דה לאקאי, אסטרונום צרפתי בן המאה ה-18. כוכבי הקבוצה עמומים מאוד – הבהיר שבהם הוא מדרגת בהירות נראית 4.7. מכיוון שהקבוצה הוגדרה מאוחר יחסית, ולא הייתה מוכרת לתרבויות הקלאסיות בחצי הכדור הצפוני, אין אודותיה אגדות או סיפורים מיתולוגיים.
כוכבי הקבוצה

α במיקרוסקופ הוא כוכב זוגי במרחק של כ-380 שנות אור המורכב מענק צהוב עם בהירות נראית מדרגה 4.9 ובן זוג עמום עם בהירות מדרגה 10, הניתן לצפייה בטלסקופ חובבים. זהו הכוכב הרביעי בבהירותו בקבוצה.
γ במיקרוסקופ הוא ענק צהוב במרחק של כ-220 שנות אור ועם בהירות מדרגה 4.7. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה.
AX במיקרוסקופ (לאקאי 8760) – הננס האדום הבהיר ביותר בשמי הלילה (ניתן לצפייה באמצעות משקפת או טלסקופ).
ראו גם

טלסקופ (קבוצת כוכבים)
מישן (טקסס)

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ראש העיר:  Norie Gonzalez Garza
 תאריך ייסוד:  1910 
 שטח:  92.225455 קמ"ר
 גובה:  43 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  85,778 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  26°12′41″N 98°19′16″W﻿ / ﻿26.21139°N 98.32111°W﻿ / 26.21139; -98.32111 
 https://missiontexas.us/
 he
 
מישן (באנגלית: Mission) היא עיר במחוז הידלגו, טקסס, ארצות הברית. ב-2019 הוערכה אוכלוסייתה הוערכה ב-84,331 נפש. מישן היא חלק מהמטרופולינים של מקאלן-אדינבורג-מישן ושל ריינוסה-מקאלן.
גאוגרפיה

מישן נמצאת בדרום מחוז הידלגו. היא גובלת במזרח עם מקאלן, העיר הגדולה במחוז, בצפון בפאלמהרסט, במערב בפאלמויו, ובדרום בגבול מקסיקו-ארצות הברית לאורך הנהר ריו גראנדה לפי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, למישן שטח כולל של 88.2 קילומטרים רבועים מתוכם 0.20%, מכוסים במים.
דמוגרפיה

| התפתחות האוכלוסייה> מפקד | התפתחות האוכלוסייה> אוכלוסייה | התפתחות האוכלוסייה>  | התפתחות האוכלוסייה> %± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1920 | 3,847 |  | — |
| 1930 | 5,120 |  | 33.1% |
| 1940 | 5,982 |  | 16.8% |
| 1950 | 2,940 |  | −50.9% |
| 1960 | 14,081 |  | 378.9% |
| 1970 | 13,043 |  | −7.4% |
| 1980 | 22,589 |  | 73.2% |
| 1990 | 31,100 |  | 37.7% |
| 2000 | 45,408 |  | 46.0% |
| 2010 | 77,058 |  | 69.7% |
| 2020 | 85,778 |  | 11.3% |
| 2021  (הערכה) | 86,223 |  | 11.9% |
U.S. Decennial Census
| גזע | מספר | אֲחוּזִים |
| --- | --- | --- |
| לבן | 7,625 | 8.89% |
| אפרו-אמריקאים | 349 | 0.41% |
| ילידי אמריקה או ילידי אלסקה | 51 | 0.06% |
| אסיה | 1,232 | 1.44% |
| פסיפיק איילנד | 15 | 0.02% |
| מוצא אחר | 190 | 0.22% |
| מוצא מעורב | 360 | 0.42% |
| היספני או לטיני | 75,956 | 88.55% |
| סה"כ | 85,778 |  |
כלכלה

מישן חווה צמיחה כלכלית בדומה לעיר מקאלן הסמוכה. העיר פורסמה כ"בית האשכולית האדומה אודם" מאז 1921, בשל הפרי הנפוץ בגידול באזור. בעיר נמצאת גם בורסת ההדרים בטקסס. העיר מקיימת פעם בשנה את המצעד השנתי של טקסס לפירות הדר, המתרחש לאורך שדרת קונווי. המצעד כולל מיצגים מעוטרים בפירות הדר, להקות, ומשתתפים בו רשויות אכיפת חוק, מכבי אש ופקידי ממשל מקומיים ועירוניים רבים.
הספרייה הציבורית

ספריית הזיכרון ספיר היא הספרייה המרכזית בעיר ושטחה הוא 4530 מטרים רבועים. הספרייה נוסדה במרץ 1914, כאשר הוקמה הליגה האזרחית למישן מתוך מטרה לתחזק פארק ולהקים ספרייה. מועצת הספרייה הראשונה כללה קצינים מהליגה האזרחית. בשנת 1929 העבירה העיר מישן פקודה שהפכה את הספרייה לחלק מהממשל העירוני. בשנת 1930 הייתה הספרייה בחדר בבנק הלאומי הראשון. מאוחר יותר, עברה לבית עיריית מישן. מתחילת שנות ה-30 ועד 1947 חלקה ספריית העיר מתקנים עם ספריית בית הספר. בשנת 1976, חואניטה ספיר פארלי תרמה את שטר הרכוש שלה לעיר. ספרייה חדשה, שתוכננה על ידי וורן סוטר, אדריכל ממישן, נבנתה ב-1976. תוספת בנייה ב-1988 הגדילה את שטח הספרייה ל-1,734 מטרים רבועים, בנייה נוספת התרחשה בשנת 2005. אני
קפלת לה לומיטה

קפלת לה לומיטה (אנ') היא קפלה קתולית היסטורית בעיר. היא הייתה בעבר אתר חשוב עבור "חיל הפרשים של ישו", קבוצת כמרים שנסעו מרחקים ארוכים על סוסים כדי לתת שירותי דת לקתולים שחיו בחוות מבודדות לאורך ריו גראנדה. הקפלה עשויה טיט לבן. ובנויה צמוד לנהר ריו גרנדה. האתר נקרא לראשונה לה לומיטה ("הגבעה") על ידי בעל חווה, חוסה אנטוניו קאנטו, אשר קיבל את האדמה מספרד ב-1770. בשנת 1851, סוחר צרפתי בשם רנה גיארד רכש את הקרקע. גיארד, קתולי אדוק, בנה את הקפלה בשנת 1865, ובשנת 1871 הוריש אותה למחוזות המישןרים של מרי. הכנסייה ממוקמת בין מישן, בראונסוויל ורומא, והפכה לתחנה חשובה עבור חיל הפרשים של ישו; היא נתנה מענה דתי לכ-65 חוות אזוריות, ומישןרים נודדים עצרו שם לעיתים קרובות כדי לנוח. כאשר העיר מישן נוסדה בשנת 1908 היא נקראה בהתחלה לה לומיטה.
בשנת 2018, הקפלה הפכה לנושא למחלוקת בין ממשלת ארצות הברית לכנסייה הקתולית עקב הצעת ממשל טראמפ להלאים את אדמת הקפלה עבור חומת הגבול בין ארצות הברית למקסיקו. בשנת 2019, ההצעה נחסמה על ידי הוראה תקציבית שנחקקה בקונגרס.
אישים בולטים

פורטונאט בנאבידס, שופט בבית המשפט לערעורים בארצות הברית עבור המעגל החמישי, יליד מישן.
לויד בנצן, סנטור לשעבר וסגן נשיא ארצות הברית, נולד במישן ב-1921.
ויליאם ג'נינגס בריאן, מועמד לנשיאות ושר החוץ לשעבר, חי זמן מה במישן.
ויליאם ס. בורוז, כותב "ארוחת צהריים בעירום", התגורר במישן לזמן קצר וכתב על כך.
חורחה קאנטו, שחקן MLB מתיכון שרילנד, ששיחק בטמפה ביי רייס, סינסינטי רדס, פלורידה מרלינס, טקסס ריינג'רס, סן דייגו פאדרס, ועבור קולורדו רוקי
קוי דטמר, אחיו של זוכה גביע הייסמן טיי דטמר, שיחק בקבוצת הפוטבול Mission Eagles והוביל את הקבוצה לחצי הגמר בכדורגל טקסס 5A בניהולו של אביו, סוני דטמר.
חיימה גרסיה, שחקן MLB מקצועי מבית הספר התיכון שרילנד משחק עם אלופי העולם לשנת 2011 , סנט לואיס קרדינלס.
קיקה דה לה גרזה, נציגת המדינה לשעבר ונציגת ארצות הברית לשעבר, יו"ר ועדת החקלאות
לנה גררו, האישה הראשונה ובעלת המיעוט האתני הראשונה שכיהנה בוועדת הרכבת הרגולטורית של טקסס
פייר איב קראלום (1817–1872), כומר ואדריכל
ג'ו מ. קילגור, נציג ארצות הברית לשעבר, גדל במישן
טום לנדרי, מאמן היכל התהילה של דאלאס קאובויס, נולד וגדל, שיחק בתיכון מישן
טיטו סנטנה (המכונה מרסד סוליס), כוכב הפדרציה העולמית של ההיאבקות העולמית (כיום WWE).
טרינידד סילבה, שחקן
ג'מאר טיילור, למד בבית הספר התיכון מישן ושיחק כדורגל, ולאחר מכן נבחר בדראפט על ידי ניו יורק ג'איינטס. לאחר פרישתו, הוא עזר לאמן בבית הספר התיכון הוותיקים במישן לתקופה קצרה.
אטרקציות נוספות

בקרבת העיר קיים מרכז פרפרים לאומי (אנ')
בעיר קיימת קפלת לה לומיטה - כנסייה עתיקה (אנ')
הערות שוליים

↑  "Population and Housing Unit Estimates". נבדק ב-21 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Geographic Identifiers: 2010 Census Summary File 1 (G001): Mission city, Texas". American Factfinder. U.S. Census Bureau. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2020. נבדק ב-16 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Population and Housing Unit Estimates". United States Census Bureau. 24 במאי 2020. נבדק ב-27 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Census of Population and Housing". Census.gov. נבדק ב-4 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Explore Census Data". data.census.gov. נבדק ב-2022-05-21.
↑  Hennessy-Fiske, Molly (8 בפברואר 2019). "A border fence could seal off this tiny Texas chapel, but its worshipers aren't giving up". Los Angeles Times. נבדק ב-16 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Home of the Grapefruit (Mission slogan)".
↑  "Welcome to the Speer Memorial Library." City of Mission.
1 2  "About the Library." Speer Memorial Library.
↑  "La Lomita Chapel". City of Mission. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeremy Raff (24 בפברואר 2019). "Trump's Border Wall Threatens the La Lomita Chapel". The Atlantic. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Lulu Garcia-Navarro, Dana Cronin & Monika Evstatieva, The Historic Chapel At The Heart Of A Legal Fight Over The Border Wall, NPR (February 10, 2019).
↑  "La Lomita Historic District". National Park Service. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cavalry of Christ". Missionary Oblates of Mary Immaculate. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mcilvain, Myra H. (4 במאי 2012). "Oblate Fathers of the Rio Grande". MyraHMcIlvain.com. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  La Lomita chapel spared by border wall deal, Austin American-Statesman (February 16, 2019).
↑  "A cowboy priest battles to protect 153-year-old Texas chapel from a border fence". Los Angeles Times. 30 בינואר 2019. נבדק ב-1 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Aldine thrashes mission 54-21 despite Detmer's 364 yards". 9 בדצמבר 1990. {{cite journal}}:  (עזרה); Cite journal requires |journal= (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564425205171  LCCN: n82136916  MusicBrainz: 9ba8fd8e-7ffe-43d2-839a-cffe48b8e69a  VIAF: 126695588   WorldCat (עם VIAF): 126695588 
קפלת לה לומיטה
מימונה בנת אל-חארת'

| --- | --- |

 לידה:  592? מכה, ערב הסעודית 
 פטירה:  ינואר 672 (בגיל 80 בערך) מכה, האימפריה המוסלמית 
 מדינה:  ערבים 
 מקום קבורה:  מכה 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  Abu Ruhm ibn Abd al-Uzza (?–629)  מוחמד (629–8 ביוני 632) 
 
מימונה בנת אל-חארת' (בערבית: ميمونة بنت الحارث; 594–673) הייתה אחת מנשותיו של מוחמד, נביא האסלאם.
ביוגרפיה

שמה המקורי היה ברה (برّة), אך בהדרכת מוחמד שינתה אותו למימונה.
מימונה נישאה למוחמד בשנת 629, כשהייתה בשנות השלושים לחייה. היא הייתה נשואה לו במשך 3 שנים, עד לפטירתו.
ראו גם

לובאבה בנת אל-חארת'
הערות שוליים

↑  PeoplePill, Maymunah bint al-Harith: Wife of Muhammad - Biography and Life, peoplepill.com (באנגלית)
מכשיר רעש לבן

מכונת רעש לבן מסוג LectroFan
רדיו שעון הכולל מכונת רעש לבן
מכשיר רעש לבן (באנגלית: White noise machine) היא מכשיר שמייצר צליל, שמיועדים להוות רקע או מיסוך שמע. לעיתים רבות מדובר בצליל שנשמע כמו מי מפל, גשם, גלים בים, רוח שנושבת בין העצים, צלילים מונוטוניים או צלילים שמיועדים להשרות שלווה.
מכשירים אלו משמשים לעיתים קרובות על מנת לספק לאנשים יותר פרטיות, על מנת למנוע מאנשים שנמצאים בקרבת מקום להאזין ביתר קלות לצליליים מסוימים, למשל כאשר המכשיר מופעל בחדר ההמתנה של פסיכולוג. מכשירי רעש לבן נמכרים גם כעזרי שינה – הצליל שהמכשיר מפיק מסייע לאנשים רבים להירדם ביתר קלות, ומסייע לספק מיסוך לרעשים שונים שעלולים להעיר את האדם מהשינה. לעיתים רבות אנשים שסובלים מטִינִיטוּס (שמיעה בלתי פוסקת של צפצופים באוזניים) משתמשים במכשירי רעש לבן על מנת שתסמיני המחלה יהיו נסבלים יותר. ישנם גם אנשים רבים שנוטים להעדיף להשתמש במכשירי רעש לבן ברקע במקום העבודה על מנת לנסות לשפר את הפרודוקטיביות על ידי הפחתת הכמות של הסחות הדעת.
ראו גם

רעש לבן
מנגנון פאראקריני

| --- | --- |
 שיוך:  cell-cell signaling 
 מזהים
 קוד MeSH:  G04.085.600 
 מזהה MeSH:  D019899 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0525011 
 
מנגנון פאראקריני או תקשורת פאראקרינית הוא סוג של הפרשת חומרים בגופם של יצורים רב-תאיים, כאשר התא המפריש נמצא בסמיכות לתא שמקבל את האיתות. בדרך-כלל מדובר בהפרשה של מולקולות איתות שונות, כגון הורמונים וציטוקינים.
מנסבדר

מנסבדר (מפרסית: منصبداری) הייתה דרגה ממשלתית שניתנה בתקופת האימפריה המוגולית לאריסטוקרטיית הלוחמים כחלק מהשיטה האדמיניסטרטיבית באימפריה.
הדרגה שהייתה אישית ולא הועברה בירושה, כללה אחריות למספר חיילי רגלים או פרשים הכפופים למנסבדר והיה עליו להעמידם לרשות הקיסר בכל עת שנדרש לכך, הדרגה מנסבדר כללה הקצאת מנסב - נחלה שגודלה מספיק לתחזק את כוח האדם, הסוסים והציוד הנדרשים בכמות שהוגדרה.
השיטה, שמקורה בפרס, אומצה על ידי באבור, הפכה לנפוצה בימי הומאיון ומוסדה על ידי הקיסר המוגולי אכבר. בתקופת אכבר נקבעו 33 דרגות מנסבדר, החל באלו שקיבלו שטח אדמה המספיק לכלכלת 10 חיילי רגלים וכלה באלו (ממשפחת המלוכה או מקורביה) שקיבלו שטח שיספיק לכלכל 10,000 חיילי רגלים ופרשים (ובמקרים נדירים אף נחלות גדולות יותר). גם פקידים בכירים בממשל קיבלו דרגות מנסבדר והיו צריכים להעמיד חיילים לרשות הקיסר, אם כי לא היו חייבים לעמוד בראש הכוח בעת מלחמה.
להבדיל מהנהוג בשיטה הפיאודלית, הלוחמים לא היו חייבים להיות בני הנחלה שבשליטת המנסבדר והמנבסדר גייס אותם בכל מקום שרצה או שקיבל משר-הצבא מכסת חיילים ואותם צייד ותחזק.
על מנת לאפשר למנסבדר להחזיק את החיילים והסוסים, קיבל המנסבדר מהקיסר ג'אגירים(אנ') (כפרים ששילמו מס) שלא עברו בירושה. המנסבדר היה גובה מיסים מהכפרים שבשטח המנסב (לרוב על ידי אחוזים מהיבול) חלק מהכסף שנגבה שימש אותו ובו היה מחזיק את צבאו ואת חצרו הוא וחלק הועבר לחצרו של אכבר. מנסבדר שפיקד על פחות מ-1,000 לוחמים נקרא אמיר; מנסבדר שפיקד על 1,000 לוחמים או יותר נקרא "אמיר-י כביר" (אמיר גדול); וכאלו שפיקדו על 5,000 לוחמים ויותר כונו "אמיר אל-אומראא'" (אמיר האמירים). מאחר שעלות אחזקת פרש וסוסו גבוהה בהרבה מעלות אחזקת חייל, המנסבדרים ומעמדם הובחנו גם על פי היחס שבין מספר הפרשים ומספר חיילי רגלים שתחת פיקודם.
קידום, השעיית או פיטורי מנסבדר היו מסורים בלעדית בידי הקיסר, לרוב תיגמל הקיסר נאמנות והצטיינות בהגדלת המנסב. השיטה לא כללה הורשת התארים והאדמות אם כי הרכוש הצבור בידי המנסבדר היה עובר בירושה. במקרה של נפילת האב בשדה הקרב או פטירתו הייתה המשפחה מנושלת מיידית מנכסיה ואלו היו מועברים למנסבדר חדש שמונה על ידי הקיסר. בסיס השיטה קבע כי כל בן של מנסבדר היה צריך להתחיל מחדש ולנסות לקבל מהקיסר הקצאת מנסב, אם כי היו שושלות של מנסבדרים נאמנים, שבהן כל דור חדש של בני המנסבדר המתאימים, שהוכיחו את נאמנותם וחשיבותם, קיבלו הקצאת אדמות מנסב ומונו כמנסבדר.
המנסבדר היה המושל המקומי של השטח אותו קיבל אולם למניעת צבירת כוח רב מדי, העבירו את המנסבדרים מעת לעת ממקום למקום. בפועל, לא היו מרידות של מנסבדרים נגד השלטון המרכזי כך שהשיטה יכלה להמשיך להתקיים.
ראו גם

טימאר
מנסוס

מנסוס (לטינית: Mansus ברבים מנסי לטינית:	mansī) היה הכינוי בימי הביניים לחלקת אדמה שהיא חלק מנחלת אדון (וילה) ומעובדת על ידי אדם שקיבל אותה לחזקתו.
מקור המילה הוא בית, ובראשית המאה ה-7 נועד לתאר את ביתו של העבד או העובד שגר באחוזתו של אריסטוקרט. במהלך המאה ובמאות שאחריה, עם התפתחות המנוריאליזם התייחס המושג לחלקת אדמה שצמודה לבית ושאותה עיבד אותו אדם (בין אם היה עבד, שזכה לכינוי servus casatus (ברבים: servi casati), כלומר עבד בעל בקתה, ובין אם היה צמית (קולונאט)).
בתמורה לזיקת ההנאה מהחלקה ומהזכות לעבד את החלקה, היה חייב המחזיק בה לשלם לאדון תשלום קבוע כלשהו וחלק מהיבול, והיה חייב במספר ימי עבודה באדמותיו של האדון (terra indominicata).
במקרים רבים, היקף ותנאי העבודה בחלקות המנסוס השתנו בהתאם לאזור ולתקופה, והיו תלויים במידת השפעתו ועושרו של האדון. החלקות כללו לרוב קרקע חקלאית, מרעה וגינות קטנות שסיפקו את צורכי המחזיקים בהן. המנסוס היה חלק בלתי נפרד מהמערכת הפיאודלית, שסיפקה מבנה חברתי וכלכלי שאיפשר לאצילים לשלוט ולעובדים להתקיים, תוך כדי שמירה על יציבות וסדר חברתי לאורך ימי הביניים.
ראו גם

מנוריאליזם
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיתולוגיה אצטקית

לוח האבן האצטקי
המיתולוגיה האצטקית היא מיתולוגיה פוליתאיסטית בה האמינו האצטקים. המיתולוגיה כללה כמאה אלים ויצורים על-טבעיים רבים, ונחשבת לאחת המיתולוגיות מרובות-האלים ביותר.
רוב המקורות המספרים על המיתולוגיה כתובים במקבץ השפות: נאוואטל, ושפות אצטקיות ומקסיקניות.
הפנתיאון האצטקי

האלים העיקריים במיתולוגיה האצטקית:
| --- | --- |
 אלי מים: טלאלוק - אל הרעם, הגשם ורעידות האדמה;  צ'אלצ'יאוטליק - אלת המים, האגמים, הנהרות והימים;  הויחטוקיהואטל - אלת המלח;  אטלהווה - אל המים המגן על דייגים  אופצ'טלי - אל הדיג.  אלי אש: חיוטקוטלי - אל האש;  חנטיקו - אלת האש.  אלי שמים: טזקטליפוקה - אל ההשגחה, הלילה, הדמדומים ושר הצפון;  חיפה-טוטק - אל הכוח, המלחמה, החקלאות, הצמחים, המגפות, עונות השנה, הציד, המסחר, אביב, ושר המזרח;  קצלקואטל - אל החכמה, החיים, הידע, כוכב השחר, הפריון, הרוחות והאור, ושר המערב;  הויצילופוצ'טלי - אל הרצון, השמש, המלחמה, האש, ושר הדרום;  אהקטל - אל הרוח;  אהקטוטונטלי - אלת משבי הרוח;  קואטליקו - אלת הירח;  מצלי - אלת הירח;  טונאטיאו - אל השמש  קנטזונמימיחקואה - 400 אלים המהווים את כוכבי הצפון;  קנטזונהויצנאהואה - 400 אלים המהווים את כוכבי הדרום;  טלאהואיזקאלפאנטקוטלי - אל השחר;  חולטול - אל השקיעה.  שרי הלילה: חיוטקוטלי - אל האש;  איצטלי - אל הצור;  פיצינט'וטלי - אלת השמש העולה והמרפא;  קנטאוטל - אלת התירס;  מיקטלנטקוטלי - אל השאול;  צ'לצ'יוטליקיו - אלת המים, האגמים, הימים והנהרות;  טלאזולטאוטל - אלת התאווה ויחסי המין;  טפיולוטל - אל ההרים;  טלאלוק - אל הרעם, הגשם ורעידות האדמה.:  איורים של טונלק וקיהואטטאו, מתוך קודקס בורג'ה. איורים של אלי המלחמה: טלאלוק, חיוטקוטלי, מיחקוטל וחיפה-טוטק, מתוך קודקס בורג'ה. שרי היום: חיוטקוטלי - אל האש;  טלאלטקוטלי - אל האדמה;  צ'אלצ'יוטליקיו - אלת המים, האגמים, הימים ונהרות;  טונטיו - אל השמש;  טלאזולטאוטל - אלת התאווה ויחסי המין;  מיקלאנטקוטלי - אל השאול;  קנטאוטל - אלת התירס;  טלאלוק - אל הרעם, הגשם ורעידות האדמה;  קווצאלקואטל - אל החוכמה, החיים, כוכב השחר, הפריון ושר המערב;  טזקאטליפוקה - אל הלילה, הדמדומים, ושר הצפון;  מיקטקאקיהואטל - אלת השאול;  טלאהואיזקאלפאנטקוטלי - אל השחר;  קיטלאליקיו אלת שביל החלב.  אלי אדמה: טונאקאטקוטלי - אל המזון;  טונאקאקיהואטל - אלת המזון;  טלאלטקוטלי - אל האדמה;  טלאלקיהואטל - אלת האדמה;  צ'יקומקואטל - אלת החקלאות;  קינטאוטל - אל התירס.  אלות פיריון: קואטליקיו  צ'ימאלמה  חוצ'יטלקיו  טוקי