stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
I (מספר)

המיקום של i ושל i- על המישור המרוכב, שבו הציר האופקי הוא המספרים הממשיים והציר האנכי הוא הציר המדומה
המספר i, ידוע גם כיחידת המספר המדומה או היחידה המדומה, הוא אחד מפתרונות המשוואה הריבועית (לצד המספר i-):  x^{2}+1=0. מכיוון שאין מספר ממשי שמקיים את זהות זו, ותחת הנחת סגירות לחיבור וכפל בסקלר של היחידה הדמיונית, ניתן להרחיב את המישור הממשי על ידי הכללת היחידה הדמיונית במישור חדש, אשר כולל את היחידה הדמיונית – מישור המספרים המרוכבים. החשיבות העיקרית של הוספת היחידה הדמיונית היא בעובדה שעל ידי הכללת היחידה הדמיונית כצירוף ליניארי שלה עם המספר 1 (מישור גאוס), לכל פולינום מדרגה n יהיו n שורשים (המשפט היסודי של האלגברה).
היסטוריה

יצירתו של המספר i, ביחד עם המספרים המרוכבים הייתה בתחילת המאה ה־16, ומיוחסת לג'ירולמו קרדאנו, שנעזר בהגדרתם לצורך פתרון של המשוואה ממעלה שלישית. המספרים הוגדרו במפורש, בשנת 1572 על ידי רפאל בומבלי. באותה עת נחשבו מספרים כאלה לא אמיתיים. מתמטיקאים התקשו לקבל את המושג החדש, והדבר בא לידי ביטוי גם בשם שניתן להם. דקארט, הראשון שהשתמש במושג "מספר מדומה" בשנת 1637, וצירוף ליניארי שלהם עם מספרים ממשים (כלומר, כל מספר מהצורה  a+bi, כאשר  a ו־ b הם ממשיים) נקרא מספר מרוכב. המספרים המרוכבים נכנסו למתמטיקה באופן מלא בעקבות עבודותיהם של אוילר וגאוס.
הגדרה

היחידה המדומה i מוגדרת כמספר שמקיים את המשוואה  x^{2}=-1, או, באופן שקול, בתור שורש של הפולינום  x^{2}+1. לגבי הבחירה בין שני השורשים השונים, ראו בהמשך.
אף על פי שהמבנה נקרא "מדומה", ועל אף שתפיסתית קשה אולי להבין את מהות ההגדרה, המבנה המתמטי הוא תקף לחלוטין, ממש כמו המספרים הממשיים. יתרה מכך, רוב הפעולות שתקפות למספרים ממשיים, תקפות גם למספרים מרוכבים (מספרים שמכילים צירוף ליניארי של i ואחד).
כמו כל מספר מרוכב, i יכול להיות מיוצג על ידי חלק ממשי וחלק מדומה:  Re(i)=0,  Im(i)=1. בהצגה לפי גודל וזווית (הצגה קוטבית) – כלומר, אם נבקש לכתוב:  i=R\operatorname {exp} (i\theta ), כך ש-R הוא גודלו, ו-θ היא הפאזה שלו – אז  R=1, ו- \theta =\pi /2. במילים אחרות, i נמצא על מעגל היחידה של מישור גאוס בזווית של 90 מעלות ביחס לכיוון החיובי של הציר הממשי – כפי שמתואר באיור למעלה.
התנהגות של i בחזקות שלמות וגדולות מ־2

ומכאן שקיימת מחזוריות, וניתן להכליל באינדוקציה את ההתנהגות של i בחזקת k טבעי כלשהו:
בדומה ניתן לומר:
כאשר מעלים את i בחזקת עצמו:
יחסי גומלין בין i ובין -i

מעצם היותם שני שורשים של אותה המשוואה הריבועית:  x^{2}+1=0 הם נקראים צמודים מרוכבים, ומתקיים:
 {\bar {i}}=-i (קרי: i צמוד שווה מינוס i).
בנוסף, שני המספרים הם גם נגדיים וגם הופכים אחד של השני, תכונה הכרחית לקיום תת־מרחב וקטורי המדומה:  -i=1/i,  i=-(-i). מאחר שלמשוואה  x^{2}+1=0, אשר מגדירה את היחידה המדומה, יש שני פתרונות, קיימת בעייתיות מסוימת בהגדרה. עם זאת, אם בוחרים באחד מהם להיות i, אז האחר הוא בהכרח המספר הנגדי (וההופכי) לו. לאור זאת, אין שוני אלגברי בהגדרתם הבסיסית, אך בהינתן בחירה של אחד מהם, נוכל להגדיר את יחסי הגומלין לעיל.
שורשים של i

מהסעיף הקודם נובע שנדרשת זהירות כאשר מבקשים להוציא שורש של מספר מרוכב בכלל, ובפרט של היחידה המדומה: במספרים הממשיים, הטווח של השורש מוגדר להיות המספרים האי־שליליים, אבל במספרים המרוכבים אין דרך לשמור על העיקרון בצורה פשוטה. למשל, אילו היה ניתן להגדיר את השורש בצורה עקבית עם המקובל במספרים הממשיים, היה מתקבל:
שהיא סתירה.
במקום זאת, לפונקציות מרוכבות רבות (ביניהן: שורש, לוגריתם ולפעמים אפילו חזקה) מוגדרים ענפים שונים, כך שכל אחד מהם הוא פונקציה רציפה. בפרט, לכל מספר יכולים להיות כמה שורשים שונים.
שורשים של i > שורשים ריבועיים

ל- i יש שני שורשים ריבועיים שהם:
שורשים של i > שורשים ממעלה שלישית

שלושת השורשים ממעלה שלישית של  i הם:
-i,
+{\frac {\sqrt {3}}{2}}+{\frac {i}{2}},
-{\frac {\sqrt {3}}{2}}+{\frac {i}{2}}.
שורשים של i > באופן כללי

לפי המשפט היסודי של האלגברה, לכל מספר מרוכב יש בדיוק n שורשים ממעלה n. עבור i, השורשים ממעלה n הם n מספרים המפוזרים באופן אחיד על פני מעגל היחידה, כך שההפרש בארגומנט בין כל שני מספרים סמוכים הוא  2\pi /n+2\pi m (כאשר  m הוא מספר שלם).
בצורה מדויקת יותר, אם מסדרים את n השורשים לפי הארגומנט שלהם, אז השורש ה-k ממעלה n של i הוא  e^{i\pi (1+4k)/2n}, כאשר  k\in \left\{0,1,\dots ,n-1\right\}.
פעולות נוספות שכוללות את i

וכן
סימונים שונים

בענפי מדע רבים, כגון הנדסת חשמל, נוהגים להחליף את השם של היחידה המדומה מ־i ל־j, עקב החשש לבלבול בסימון בין היחידה הדמיונית והזרם החשמלי שגם הוא מסומן ב־i קטנה. בהתאם לכך, שפת התכנות "פייתון" מסמנת את היחידה המדומה ב־j, ושפת התכנות MATLAB מקבלת את שני הסימונים.
חלק מספרי הלימוד משתמשים באות היוונית יוטא:  (\iota ) כדי למנוע בלבול עם אינדקסים שמסומנים באות הלטינית i.
לקריאה נוספת

Nahin, Paul J. (1998). An Imaginary Tale: The Story of √−1. Chichester: Princeton University Press. ISBN 0-691-02795-1.
הערות שוליים

↑  abs(i!)", באתר WolframAlpha
ייצוג השורשים הריבועיים של i במישור המרוכב
ייצוג של השורשים של i ממעלה 3 על המישור המרוכב
Ye olde

שימוש במשפט על ידי מטבעת ארצות הברית
שלט שרשום עליו בצורה אנכרוניסטית "Ye Olde Pizza Parlor"
ye olde (נהגה: the old) היא קלישאה שמקורה באנגלית עתיקה, ובה נעשה שימוש בצורה אנכרוניסטית כדי לציין דבר ישן באווירה אנגלית ישנה. בביטוי נעשה שימוש בעיקר על ידי פאבים ומסעדות, בשביל לציין אווירה ישנה.
היסטוריה

הביטוי שימש לראשונה כקלישה במאה ה-18. המילה ye היא בעצם המילה the עם שגיאה בכתיבה. באנגלית ישנה, המילה the נכתבה כ- þe, עם השימוש באות þ, אך בתקופת בית טיודור, עם המצאת הדפוס, כיתוב המילה נהפך ל-, על ידי האות y עם e כסימן דיאקריטי, מכיוון שלא היה תווית של האות þ, השתמשו באות y בגלל הדמיון בין האותיות באותיות גותיות. מאז הכיתוב הזה הוחלפה האות þ בשפה האנגלית על ידי זוג האותיות th, אך הרישום של ye olde נשאר עם האות y, בגלל זה חלק מהאנשים שקוראים את המשפט בצורה ye-olde (עם האות y) המקום כ-th.
עלמא (להקה)

| --- | --- |

להקת עלמא מופיעה בבית הנשיא, 2017
 מוקד פעילות:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 סוגה:  מוזיקה יהודית מקורית
 כלי נגינה:  גיטרה קלאסית סאז אקורדיון
 שיתופי פעולה בולטים:  ארז רוסו אריאל אלייב ספי ציזלינג
 http://www.alma-band.co.il/
 חברים
 אליאב אובל רעיה מוסקל אברהם מוסקל
עלמא היא להקת טריו ישראלית המנגנת טקסטים המושפעים מן המקורות ומן השירה היהודית־ישראלית החדשה על גבי מוזיקה המושפעת מפיוטים וניגונים מסורתיים לצד מוזיקת עולם ואינדי.
ביוגרפיה

חברי ההרכב הם:
אליאב אובל־נאמן נולד ב-1978, גדל בבית דתי לאומי בירושלים ומנגן בפסנתר ובגיטרה.
רעיה מוסקל, ילידת גבעת שמואל (1976), בת למשפחה בוכרית מסורתית. נגנית אקורדיון ופסנתר.
אברהם מוסקל נולד ב-1977 וגדל במשפחה חרדית של חסידי ויזניץ בבני ברק, נגן גיטרה, בגיל 16 יצא בשאלה ולאחר מכן הוא ורעיה התקרבו בחזרה יחד לדת.
אליאב ואברהם מוסקל נפגשו לראשונה בטיול בגרנדה, ספרד, בשנת 2000. שנה אחר כך פגשו את רעיה בג'אם סשן במוסררה, והקימו את ההרכב.
ב־2007 יצא לאור אלבומם הראשון "מעל מה שאנחנו" וזכה להצלחה על אף ששווק ללא חברת יחסי ציבור. השירים הבולטים בו הם "אילו פינו" ו"ניגון לבניה" ובמיוחד השיר "שיר" (המוכר כ"שיר האיילה"), שנכתב על ידי יונה וולך והולחן על ידי אליאב.
אלבומם השני "שער", יצא בתחילת 2012. השיר "ואם היינו" הכלול בו נכנס לפלייליסט של גלגל״צ.
אלבומם השלישי "לכבוד המקום", הושק במאי 2017, במופע במועדון זאפה בירושלים.
אלבומם הרביעי "לוחות הלב" הושק בספטמבר 2024.
דיסקוגרפיה

2007 – מעל מה שאנחנו
2013 – שער
2017 - לכבוד המקום
2024 - לוחות הלב
הערות שוליים

↑  אורי זר אביב | גילוי מרעיש, להקת עלמא מבקשת לשמור על התמימות, באתר הארץ, 3 בינואר 2012
↑  נדב-בן אוד, להקת עלמא משיקה אלבום בזאפה: "הקהל הירושלמי הוא קהל הבית", באתר כל העיר, 16 במאי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597976405171  GND: 10287964-3  VIAF: 123948803   WorldCat (עם VIAF): 123948803
13 ביולי

13 ביולי הוא היום ה-194 בשנה (195 בשנה מעוברת), בשבוע ה-28 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 171 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1249 – לאחר מותו של אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד ב-6 ביולי 1249, מוכתר בנו בן השמונה כאלכסנדר השלישי, מלך סקוטלנד
1863 – מתרחשות מהומות הגיוס בניו יורק במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית בעיר ניו יורק
1865 – אדוארד ווימפר (Edward Whymper) העפיל לראשונה על הר המטרהורן
1878 – קונגרס ברלין העניק עצמאות מלאה לסרביה
1882 – הצי הבריטי כבש את אלכסנדריה כחלק מהמלחמה האנגלו-מצרית
1900 – מרד הבוקסרים: הכוחות האירופים בסין כובשים מחדש את טיינטסין (Tientsin) מידי הבוקסרים המורדים
1908 – לראשונה מתחרות נשים במשחקים האולימפיים המודרניים במספרים משמעותיים
1909 – נרשם פטנט על מגהץ קיטור על ידי הדון הופמן (Adon Hoffman)
1930 – צרפת מנצחת את מקסיקו 4–1 במשחק הפתיחה של המונדיאל הראשון
1973 – להקת קווין מוציאה את אלבום הבכורה "QUEEN"
1977 – הפסקת החשמל בניו יורק (1977) – זרם החשמל לעיר ניו יורק נפסק למשך 25 שעות, מה שגרם לגל מעשי שוד וביזה
1985 – בוב גלדוף מארגן את מופע הצדקה לייב אייד, שנערך בו זמנית בלונדון ובפילדלפיה, ומגייס 70 מיליון דולר לרעבים באפריקה
1992 – יצחק רבין מציג את ממשלתו (העשרים וחמש במנין הממשלות) בפני הכנסת, ומתחיל כהונה שנייה כראש ממשלת ישראל
2000 – עזר ויצמן מסיים את כהונתו כנשיא המדינה
2002 – ברק מצית שרפה באורגון וצפון קליפורניה, מעל 2,000 קמ"ר נשרפים כליל. השרפה כובתה לבסוף ב-5 בספטמבר
2006 – צה"ל פותח במלחמת לבנון השנייה כתגובה על פעולות חזבאללה יום קודם בגבול ישראל–לבנון
2006 – נחנך באופן רשמי צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן (BTC), שהוגדר כאחד הפרויקטים ההנדסיים הגדולים של העשור
2014 – הסתיים מונדיאל 2014 בניצחון גרמניה על ארגנטינה 1–0 במשחק הגמר
2016 – תרזה מיי ממונית כראש ממשלת הממלכה המאוחדת עם התפטרותו של דייוויד קמרון
2024 – ניסיון ההתנקשות בדונלד טראמפ בפנסילבניה: במהלך עצרת בחירות בפנסילבניה נורה נשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ על ידי תומאס מת'יו קרוקס ונפצע באוזנו
נולדו

1527 – ג'ון די, איש אשכולות וולשי (נפטר ב-1608)
1590 – קלמנס העשירי, אפיפיור (נפטר ב-1676)
1608 – פרדיננד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נפטר ב-1657)
1798 – שרלוטה, נסיכת פרוסיה (אלכסנדרה פיודורובנה), רעייתו של ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה (נפטרה ב-1860)
1821 – נייתן בדפורד פורסט, גנרל בצבא הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית ולאחר המלחמה מנהיג הקו קלוקס קלאן (נפטר ב-1877)
1863 – מרגרט מארי, אגיפטולוגית וארכאולוגית אנגלייה (נפטרה ב-1963)
1889 – לואיז, נסיכת בטנברג, רעייתו השנייה של גוסטב השישי אדולף, מלך שוודיה (נפטרה ב-1965)
1896 – מרדכי ארדון, מגדולי ציירי ישראל (נפטר ב-1992)
1905 – בוזלי קראות'ר, מבקר קולנוע אמריקאי (נפטר ב-1981)
1919 – רבקה ברגמן, מחלוצות תחום הסיעוד במדינת ישראל, כלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה (נפטרה ב-2015)
1923 – שמואל לביב-לובין, קלע ישראלי (נפטר ב-2012)
1927 – סימון וייל, עורכת דין ופוליטיקאית צרפתייה (נפטרה ב-2017)
1927 – הובי אלישע, ציירת ישראלית אימפרסיוניסטית (נפטרה ב-2022)
1928 – אריה איסר, מבכירי הגאולוגים בישראל ובעל שם בחקר ההידרולוגיה (נפטר ב-2024)
1929 – סופיה מורטובה, מתעמלת סובייטית, אלופה אולימפית ואלופת עולם (נפטרה ב-2006)
1929 – חואו יונדה, גנטיקאי, מהנדס גנטי וחוקר מחלות סיני
1930 – נעמי שמר, פזמונאית ומלחינה ישראלית, כלת פרס ישראל לזמר עברי (נפטרה ב-2004)
1931 – דן פתיר, עיתונאי ויועץ תקשורת ישראלי (נפטר ב-2021)
1933 – בלהה ניצן, פרופסור בחוג למקרא שבאוניברסיטת תל אביב (נפטרה ב-2022)
1934 – וולה סויינקה, מחזאי, סופר, משורר, פרופסור לספרות ניגרי, חתן פרס נובל לספרות
1935 – קורט וסטרגארד, קריקטוריסט דני (נפטר ב-2021)
1935 – דן אלמגור, מהיוצרים הבולטים בתחום הזמר העברי והמחזאות הישראלית
1940 – פול פרודהום, שף אמריקאי שהיה ידוע בהתמחותו במטבח הקייג'וני (נפטר ב-2015)
1940 – פטריק סטיוארט, שחקן קולנוע ותיאטרון בריטי
1941 – אהוד מנור, פזמונאי ומתרגם זוכה פרס ישראל (נפטר ב-2005)
1941 – רוברט פורסטר, שחקן קולנוע אמריקני (נפטר ב-2019)
1942 – האריסון פורד, שחקן קולנוע
1944 – ארנה רוביק, ממציא "הקוביה ההונגרית"
1944 – יאיר קלינגר, מלחין ישראלי
1946 – טומי לנג, במאי קולנוע ישראלי
1952 – פנינה בת-צבי, שדרנית רדיו ואשת תקשורת ישראלית
1955 – אהוד חבצלת, סופר יהודי-אמריקאי (נפטר ב-2015)
1955 – רחל שיין ארגמן, שחקנית, יוצרת, כותבת, במאית ומפיקה
1957 – מיכל מירון-שקד, עיתונאית שפעלה בתחומי העיתונות, הטלוויזיה והאינטרנט (נפטרה ב-2007)
1969 – קן ג'ונג, שחקן וקומיקאי אמריקאי
1970 – זיו קורן, צלם ישראלי
1971 – אם אף דום, ראפר אמריקאי (נפטר ב-2020)
1985 – מיקי מלול, שחיין ישראלי
1988 – קולטון היינס, דוגמן ושחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
1993 – יואב גלבוע, משורר, עורך, מתרגם ומו"ל ישראלי
2007 – לאמין ימאל, כדורגלן ספרדי
נפטרו

574 – יוחנן השלישי, אפיפיור (נולד ב-520)
939 – לאו השני, אפיפיור (נולד בתאריך לא ידוע)
1024 – היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (נולד ב-973)
1105 – רש"י, גדול פרשני התלמוד והמקרא בימי הביניים (נולד ב-1040)
1399 – פטר פארלר, אדריכל גרמני-צ'כי, מתכנן קתדרלת ויטוס הקדוש וגשר קארל (נולד בסביבות 1330)
1491 – אפונסו, נסיך פורטוגל (נולד ב-1475)
1645 – מיכאל הראשון, צאר רוסיה, הצאר הראשון ממשפחת רומנוב (נולד ב-1596)
1712 – אייזק דה פורתאו, מוסקטר מגסקוניה בצרפת של המאה ה-17 (נולד ב-1617)
1793 – ז'אן-פול מארה, רופא ומהפכן צרפתי, נרצח בידי שארלוט קורדה (נולד ב-1743)
1896 – פרידריך אוגוסט קקולה, כימאי גרמני (נולד ב-1829)
1921 – גבריאל ליפמן, פיזיקאי צרפתי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נולד ב-1845)
1951 – ארנולד שנברג, מלחין אוסטרי (נולד ב-1874)
1954 – פרידה קאלו, ציירת מקסיקנית (נולדה ב-1907)
1994 – חביב שמעוני, איש ציבור ישראלי, כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך בכנסת השמינית (נולד ב-1933)
2002 – יוסוף קארש, צלם קנדי (נולד ב-1908)
2002 – בני פלד, מפקד חיל האוויר הישראלי ה-8 (נולד ב-1928)
2004 – קרלוס קלייבר, מנצח ארגנטינאי יליד אוסטריה (נולד ב-1930)
2012 – שלמה בנטין, נוירופסיכולוג ישראלי, זוכה פרס ישראל בתחום הפסיכולוגיה לשנת ה'תשע"ב (נולד ב-1946)
2013 – קורי מונטית', שחקן קנדי (נולד ב-1982)
2014 – לורין מאזל, מנצח, כנר ומלחין אמריקאי (נולד ב-1930)
2014 – נדין גורדימר, סופרת, יהודייה, דרום אפריקאית וכלת פרס נובל לספרות לשנת 1991 (נולדה ב-1923)
2017 – ליו שיאובו, אינטלקטואל, פעיל זכויות אדם סיני וחתן פרס נובל לשלום לשנת 2010 (נולד ב-1955)
2021 – סלומון רייזנר, רופא ילדים ישראלי, חלוץ רפואת היילודים בישראל (נולד ב-1933)
2024 – מוחמד דף, טרוריסט פלסטיני, מפקד גדודי עז א-דין אל-קסאם – הזרוע הצבאית של חמאס (נולד ב-1965)
2024 – שאנן דוהרטי, שחקנית ובמאית אמריקאית (נולדה ב-1971)
חגים ואירועים החלים ביום זה

קיריבטי – יום העצמאות, היום השני (לא יום חופש)
מונגוליה – פסטיבל הנאדאם (היום השלישי)
האמונה הבהאאית – חגיגת קלימט (Kálimát, מילים) – היום הראשון של החודש השביעי בלוח השנה הבאהאי
מזרח יפן – פסטיבל בון (Bon) – פסטיבל בודהיסטי לכבוד המתים
יום הצ'יפס הבין־לאומי
12 ביולי – 14 ביולי
יולי
לוח אירועים שנתי
אם אף דום
רש"י
מות מארה מאת ז'אק-לואי דויד
קליטמנסטרה

| --- | --- |

 תפקיד:  מלכת מיקנה
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית 
 אב:  טינדראוס 
 אם:  לדה 
 אחים:  פולוקס, קסטור, הלנה 
 בן או בת זוג:  אגממנון, Tantalus 
 צאצאים:  אורסטס, Iphianassa, לאודיקה, הלנה, אריגונה, כריסוטמיס, אלקטרה, איפיגניה, אלטה 
 
"רצח אגממנון", ציור מאת פייר-נרקיס גרה (משנת 1817); קליטמנסטרה מהססת לפני רצח אגממנון הישן, בעוד אגיסתוס דוחק בה
קְלִיטֵמְנֶסְטְרָה (יוונית: Κλυταιμνήστρα) היא דמות מהמיתולוגיה היוונית. קליטמנסטרה היא בתם של טינדראוס ולדה, אחות למחצה של הלנה, אשת אגממנון, ואם איפיגניה, אורסטס, כריסותמיס ואלקטרה.
דמותה

קליטמנסטרה נישאה לאגממנון כאשר שהה עם אחיו מנלאוס בגלות בחצר המלך טינדראוס. לאחר מות טינדראוס ירש מנלאוס את המלוכה ועזר לאחיו, אגממנון, לכבוש את המלוכה במיקנה מידי תיאסטס ואייגיסתוס. אגממנון נבחר לעמוד בראש הצי היווני שעמד לצאת למלחמת טרויה, אך הצי לא הצליח לצאת כי לא נשבה רוח. התברר שהאלה ארטמיס מנעה את הרוח מהצי היווני כי בשעת ציד פגע אגממנון בצבי הקדוש לה. אגממנון, בלהיטותו לרצות את האלה כדי שיוכל לצאת למלחמה, הבטיח להקריב לה את בתו, איפיגניה, ועשה זאת.
בתקופה הארוכה בה היה אגממנון במלחמת טרויה, ניהלה קליטמנסטרה פרשת אהבים עם אגיסתוס. אגממנון המנצח חזר מהמלחמה כשהוא מביא איתו את הפילגש שלו, קסנדרה, ואת התאומים שנולדו להם, פלופס וטלדאמוס. קליטמנסטרה העמידה פנים שהיא שמחה על חזרת בעלה, אך היא כעסה עליו על שהקריב את בתם, איפיגניה, ולכן קשרה קשר נגדו עם אגיסתוס. קליטמנסטרה הכינה לאגממנון אמבט חם, ובעת שהיה באמבט כיסתה את ראשו באריג ואיפשרה לאגיסתוס להרוג אותו. השניים הרגו גם את קסנדרה ואת ילדיה. שנים לאחר מכן נקמו ילדיה של קליטמנסטרה, אורסטס ואלקטרה, את מות אביהם והרגו את אימם ואת אגיסתוס.
פרשות אלה זכו להנצחה בכמה טרגדיות קלאסיות כגון "אגממנון" של אייסכילוס ואף במחזות מודרניים כמו "הבכיינים" מאת חנוך לוין.
שלמה רבינוביץ

ערך זה עוסק באדמו"ר הראשון של חסידות ראדומסק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
רבי שלמה הכהן רבינוביץ (ה'תקס"א - כ"ט באדר ה'תרכ"ו, 1866), בעל "תפארת שלמה", היה האדמו"ר הראשון של חסידות ראדומסק.
הגותו

את עיקרי תורתו כתב האדמו"ר מראדומסק בספרו "תפארת שלמה" על התורה ועל המועדים. הגותו עוסקת בעיקר סביב מידת היסוד מתוך יסודות הקבלה. בספרו מרבה האדמו"ר לעסוק ביוסף הצדיק ולחזור על כך שהגימטריה של שמו עולה כמספר ציון. המעלה הבסיסית היא ההתגברות על התאווה שהיא המפתח להתגדלות בתורה ובשאר המידות. על ידיעותיו בנסתר התבטא פעם באומרו "ברוך ה', בקי אני בכתבי האר"י הקדוש ז"ל כבאשרי יושבי ביתך".
ראו גם

חסידות ראדומסק
אברהם יששכר בער רבינוביץ
קברו באוהל אדמו"רי ראדומסק שבבית הקברות היהודי בראדומסק
תקוע

ערך זה עוסק ביישוב קהילתי במזרח הרי יהודה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
תקוע - מבט מהר ההרודיון, יולי 2021
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: גוש עציון
גובה ממוצע: ‎650 מטר
תאריך ייסוד: 1977
סוג יישוב: יישוב 2,000‏–4,999 תושבים
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף אוגוסט 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 4,786 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) תקוע(למפת הרי ירושלים רגילה) תקוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תקוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תקוע31°39′08″N 35°13′46″E﻿ / ﻿31.6523294960942°N 35.2293251243694°E﻿ / 31.6523294960942; 35.2293251243694  heמפת היישובים של מועצה אזורית גוש עציון (in English: Gush Etzion Regional Council) באדום - תקוע בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10
http://tekoa.org.il
תְּקוֹעַ היא התנחלות ויישוב קהילתי השוכן במזרח הרי יהודה. היישוב שייך למועצה אזורית גוש עציון, והוקם על ידי תנועת אמנה.
גאוגרפיה

היישוב שוכן צפונית-מזרחית לחורבות היישוב המקראי תקוע, בסמוך לעיירה הפלסטינית תוקוע, ודרומית-מערבית להר ההרודיון. ליד תקוע נמצאת מערת חריטון.
היסטוריה

תקוע הוקמה כהיאחזות נח"ל בשנת 1975 על ידי גרעין שח"ם כפר עציון, אוזרחה לאחר שנתיים על ידי גרעיני הנח"ל "קשת" ו"ארגוב", והייתה בסיס להתיישבות במזרח גוש עציון. בשנת 1977 הצטרף להאיחזות גרעין של גוש אמונים שכלל כ-20 צעירים וצעירות שעלו מברית המועצות.
בתחילת שנות ה-80 ישראל הכריזה על 1,455 דונם בסביבת ההתנחלות כאדמות מדינה, מתוכם 1,071 דונם שהופקעו מאדמות הכפר תוקוע ושימשו להרחבת היישוב.
בסוף שנות התשעים הוקמו מדרום ליישוב שני מאחזים, תקוע ב' ותקוע ג', כהרחבת היישוב. ב־2002 הוקם כקילומטר מדרום־מזרח להם מאחז נוסף, תקוע ד'.
בשנת 2007 נפתח כביש מירושלים לתקוע (כביש 356) שקיצר את הדרך לירושלים ומאז חלה התפתחות מואצת של היישוב.
ב־2014 הוקם כחצי קילמטר ממזרח לתקוע ד' מאחז בשם תקוע ה'. המאחז פונה לאחר מספר חודשים, אך הוקם בשנית בסוף 2018.
בשנת 2020 גורמים במנהל האזרחי המכונים "צוות הקו הכחול" ביצעו מדידה מחודשת לאדמות היישוב, וגרעו משטחו שטחים רבים שנחשבו עד אז לאדמות מדינה מוסדרות. החלטת המנהל הייתה פעולה מנהלית, שלא היה בה בהכרח הגדרה שהשטח הוא בבעלות פרטית פלסטינית. לאחר שהמועצה האזורית גוש עציון, היישוב תקוע ותנועת אמנה הגישו ערעור על ההחלטה, הוחזר רוב השטח והוגדר מחדש כאדמת מדינה.
אוכלוסייה

בתקוע גרים כ-4,800 תושבים (נכון לשנת 2024), מה שהופך אותו ליישוב המאוכלס ביותר בתחומי המועצה האזורית גוש עציון. אוכלוסיית היישוב מורכבת ברובה מדתיים לאומיים, אך היא מגוונת יותר מיישוב ממוצע במועצה האזורית, וגרים בו גם חסידי ברסלב, חסידי חב"ד, חילונים, מסורתיים ואחרים.
חינוך

במקום שוכנת ישיבת הסדר בשם "ישיבת תקוע" שנשיאה היה הרב עדין שטיינזלץ. ביישוב בית ספר מעורב עד כיתה ח', בו לומדים תלמידים דתיים וחילונים. בשנת הלימודים תשע"ה התווספה לבית הספר חטיבת ביניים. ביישוב פועלים סניפים של תנועת הנוער בני עקיבא ותנועת הנוער אריאל.
הרב מנחם פרומן שימש כרב היישוב עד לפטירתו ב-2013. הרב אבי בלידשטיין מונה לתפקיד ב-2015.
תרבות > אמנות

בתקוע קיימת קהילה רחבה של יוצרים ואמנים. בשנת 2011 נפתחה ביישוב גלריה, המציגה עבודות מעשה ידי התושבים.
בקיץ 2020 נפתח "בית האמנים" ובו כ-14 חללי סטודיו של יוצרים מקומיים - פסלים, ציירים, מעצבים, לצד אולם שמשמש לאירועים ולגלריות.
כמו כן יצאו חמישה גליונות של מגזין ספרותי בשם "שחרית תקוע", על טהרת יצירותיהם של תושבי תקוע.
במרץ 2015 הוצב פסל אישה באחד הכיכרות ביישוב. הפסל, מעשה ידי פסלת מקומית, עורר התנגדות והושחת חלקית כעבור יום על ידי אלמוני.
תרבות > אמנות > פסטיבלים

"עד עלות השחר": משנת 2007 עד שנת 2014 התקיים פסטיבל שנתי בליל הושענא רבה.
"פסטיבל הבירה": משנת 2015 מתקיים בקיץ פסטיבל שבו נמכרות בירות שונות שכולן תוצרת מקומית.
"פסטיבל ירח מלא אהבה": משנת 2017 מתקיים בט"ו באב פסטיבל שנתי בתקוע ד'. בין האמנים שהשתתפו בפסטיבל נמנים עלמה זהר, מארק אליהו, רבע לאפריקה ואחרים.
פסטיבל "אמנים מבפנים": משנת 2020 מתקיים פסטיבל אמנים מבפנים - מפגשים אינטימיים בחצרות אמני תקוע ושיטוט אמנותי ברשות הרבים. בין האמנים שהשתתפו: דוד ליפשיץ, יוסי סוויד, מנחם הלברשטט, רחל קשת, סיון הר-שפי.
מבנה היישוב

תקוע א': האזור המרכזי של תקוע, בו גרים כ-90% מהתושבים ובו שוכנים רוב מוסדות היישוב. בתקוע א' נמצאים אזור תעשייה, מספר בתי כנסת, פארקים רבים, אודיטוריום, ספריה, בית הספר וכו'.
תקוע ב' ו-ג': שכונות הנמצאות כקילומטר דרומה מתקוע א'.
תקוע ד': מאחז השוכן על גבעה מדרום מזרח לתקוע ב' ו-ג', כ-30 דקות הליכה מתקוע א'.
תקוע ה', ו', חוות ספר המדבר: מאחזים חדשים כהמשך לתקוע שהוקמו במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  זאב וילנאי, "תקוע (ג)", בתוך: אריאל: אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל כרך ח' (ר–ת), הוצאת עם עובד, 1980, עמ' 8156
↑  מ. סייר, תקוע בגבול המדבר, מעריב, 4 ביולי 1975
מתקוע ועד תקוע, דבר, 10 באוקטובר 1975
↑  באישון לילה עבר "גרעין-יריחו" לגור 5 ק"מ צפונה ממעלה אדומים, מעריב, 16 באוקטובר 1977
↑  פרופיל היישוב תוקוע, באתר המכון למחקר יישומי - ירושלים, ‏2010 (באנגלית).
1 2  דו"ח בצלם וכרם נבות, זה שלנו, זה גם כן מדיניות ההתנחלות הישראלית בגדה המערבית (עמ' 35)
↑  הסיוע הישראלי להשתלטות הערבית על אדמות מדינה, באתר ריבונות
↑  יהודה יפרח, פיגוע אנטי־ציוני: צוות של המנהל האזרחי מסכן את ההתיישבות, באתר www.makorrishon.co.il
↑  עדכון לתושבים- קו כחול, באתר תקוע, ‏2020-08-07
↑  דף ישיבת תקוע- אתר ישיבות ההסדר
↑   חיים לוינסון, פסל של אשה מפלג את תושבי ההתנחלות תקוע, באתר הארץ, 11 במרץ 2015.
↑  פסטיבל "עד עלות השחר", באתר תיירות גוש עציון (ארכיון)
↑  צפו: פסטיבל הבירה ה-5 בתקוע, באתר ערוץ 7
↑  צפו: פסטיבל ט"ו באב תקוע, באתר youtube
↑  אמנים מבפנים - שנת 2020
↑  אמנים מבפנים שנת 2021
↑  בנוסף, בשנת 2014, הוקם ממזרח לתקוע ד' מאחז בשם "תקוע ה'" אך הוא פונה לאחר מספר שבועות. בסוף שנת 2018, במקום בו שכן המאחז תקוע ה', הקימו נערים מתקוע מאחז חדש בשם "חוות ספר המדבר".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467836605171  LCCN: no2010072924  VIAF: 122398360   WorldCat (עם VIAF): 122398360
שערוריית רקרוט

שערוריית רקרוט (ביפנית: リクルート事件) הייתה שערוריית מידע פנים ושחיתות אשר אילצה פוליטיקאים יפניים בולטים להתפטר ב-1988. רקרוט הייתה חברת משאבי אנוש בטוקיו. היו"ר שלה, הירומאסה אזואה, הציע מניות בחברת בת שלה, Cosmos, למנהיגים עסקיים ופוליטיקאים בכירים מעט לפני שהאחרונה הונפקה לציבור ב-1986.
על אף שרק 17 חברי הפרלמנט היפני היו מעורבים בשערוריית מידע הפנים, 30 נוספים נאשמו מאוחר יותר שקיבלו טובות הנאה מהחברה. בין הפוליטיקאים המעורבים בפרשה היה ראש הממשלה דאז נובורו טקשיטה, ראש הממשלה לשעבר יאסוהירו נאקאסונה, ויו"ר הקבינט המדיני טאקאו פוג'ינאמי. בנוסף על חברי הממשלה הליברלית-דמוקרטית, חברי המפלגות הדמוקרטית והסוציאלית נמצאו מעורבים בפרשה. כתוצאה מכך, נאלץ הקבינט להתפטר, על אף שחלק מחבריו חזרו לכהן בתפקידים פוליטיים בכירים בהמשך (בכללם ראשי הממשלה העתידיים קיאיצ'י מיאזאווה וקייזו אובוצ'י). גם יו"ר חברת הטלפונים והטלגרף היפנית, יו"ר העיתון יומיאורי שימבון ויו"ר העיתון ניהון קייזי שימבון היו מעורבים בפרשה.
הפרשה התפרשה על-פני הקשת הפוליטית, אך הנפגעת העיקרית הייתה המפלגה הליברלית-דמוקרטית. רבים רואים בפרשה את הסיבה העיקרית לניצחונו של מוריהירו הוסוקאווה בבחירות ב-1993, אשר סיים תקופת שלטון בת 38 שנים של המפלגה הליברלית-דמוקרטית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00986875 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תנטוס

| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אלים מקבילים:  האנשה של המוות 
 אב:  ארבוס 
 אם:  ניקס 
 בן או בת זוג:  Macaria 
 צאצאים:  לינקוס 
 
תנטוס, התגלמות המוות במיתולוגיה היוונית.
תָנָטוֹס (ביוונית: θάνατος; באופן מילולי: "מוות") היה התגלמות המוות במיתולוגיה היוונית. הוא שכן בעולם התחתון (אנ') ונחשב לישות מפחידה ביותר, המביאה איתה את צינת הלילה ואימת המוות. בקרב הרומאים הוא נודע כמוֹרְס (Mors).