stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתי (שיר)
הערות שוליים

↑  אתי, יוסי חרסונסקי
↑  Dikla דיקלה - מי בא לאן?❤️, נבדק ב-2020-01-09
↑  חן פרורדין, ‏"משהו נפתח, זאת איזושהי בשורה", באתר ‏מאקו‏, 18 ביולי 2018
↑  דיקלה - אתי, נבדק ב-2020-01-09
↑  Instagram post by Dikla דיקלה • Feb 1, 2018 at 11:45am UTC, באתר Instagram (באנגלית)
↑  Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון)
↑  רדיו 90FM - ארכיון המצעדים, באתר www.90fm.co.il (ארכיון)
1 2  דיקלה - הערוץ הרשמי - Dikla Official (2018-01-29), דיקלה - אתי, נבדק ב-2018-02-01
↑  דיקלה - אתי, באתר ‏מאקו‏, 30 בינואר 2018
↑  Dikla דיקלה (@dikla_official) • Instagram photos and videos, באתר www.instagram.com (באנגלית)
↑  דיקלה - הערוץ הרשמי - Dikla Official (2018-03-26), דיקלה - אתי - Mor David Remix, נבדק ב-2018-04-04
1 2  Dikla דיקלה on Instagram: “רגע לפני החג, קבלו את ״אתי״ בגרסה כשרה לפסח. וכדאי לכם להתכונן טוב טוב..... כי בקרוב נתראה באמפי שוני! 2/4 - לכרטיסים אחרונים- לינק בביו.…”, באתר Instagram (באנגלית)
↑  [https://www.instagram.com/p/Bju__PbgUl9/?taken-by=dikla_official Dikla דיקלה on Instagram: “אני ואתי מחר מגיעות למצעד הגאווה לבמה המרכזית בגן צ׳רלסקלור
הכנתי הפתעה🌈🌈🌈”], באתר Instagram (באנגלית)
↑   מה היו השירים המושמעים ביותר ברדיו בשבוע האחרון?, באתר הארץ, 13 בפברואר 2018
| דיקלה |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אהבה מוסיקה • עולם • ארלוזורוב 38 • ואם פרידה • סיפור אופטימי • חופשייה |  |
| חברות תקליטים | הד ארצי • התו השמיני • הליקון |  |
קטגוריה (אלבומים • שירים)
| דיקלה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| אהבה מוסיקה | "בוקר טוב" • "בוחרת להיות" • "אהבה מוסיקה" • "אהבתך" • "תבלינים" |  |
| עולם | "עולם" • "בונבוניירות" • "תראי" • "געגועים" |  |
| ארלוזורוב 38 | "לבכות" • "מזל" • "חולת אהבה" |  |
| ואם פרידה | "ואם פרידה" • "בסמה" • "שבע בערב" • "Here Comes the Rain Again" • "אין עוד אהבה כזאת" • "יהיה לנו טוב" • "קופנגן" |  |
| סיפור אופטימי | "הוא כותב לי מאמי" • "אל תלך" • "בדידותי הנהדרת (מישהו אוהב אותי)" • "מסקרה שחורה" |  |
| חופשייה | "אתי" • "תודה" • "פסנתר לבן" • "הו ליבי" • "שבועיים" • "רק תגיד" |  |
| השתתפות בסינגלים | "איפה בעולם" • "מחמל נפשי" • "ואז את תראי" |  |
| סינגלים אחרים | "ביי ביי" • "ואולי" • "כל הפרפרים" • "לא מתנצלת" • "אבא" • "לבד" • "Bring Them Home" |  |
| סינגלים שיווקיים | "בשביל אהבתה" • "Confide in Me" • "כמו צמח בר" |  |
ביטנהורן

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,756 מ' 
 מדינה:  שווייץ 
 מיקום:  שווייץ שווייץ, קנטון ברן
 רכס הרים:  Bernese Prealps 
 אורך הרכס:  100 קילומטר
 קואורדינטות:  46°34′38″N 7°51′53″E﻿ / ﻿46.57722°N 7.86472°E﻿ / 46.57722; 7.86472
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ביטנהורן(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.ביטנהורן(למפת ברן רגילה) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץביטנהורן(למפת ברן מוגדלת) ברן ביל/ביין תון בורגדורף לנגנטל שפיץביטנהורן
 
ביטנהורן (Bietenhorn) הוא הר ברכס האלפים הברניים המתנשא לגובה של 2,756 מטר, וממוקם בקנטון ברן בשווייץ.
ההר ממוקם באזור רמת ברן מצד צפון לעיירה מורן (Mürren), ובצידו הצפון מזרחי של הר השילטהורן (Schilthorn), ליד נקודת החיבור שבין עמק סוסטאל (Soustal) והעמק המרכזי של לאוטהברונן.
ארכיפלג אלכסנדר

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  56°40′00″N 134°05′00″W﻿ / ﻿56.6666667°N 134.0833333°W﻿ / 56.6666667; -134.0833333
 שטח:  35,000 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 על שם:  אלכסנדר השני 
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורארכיפלג אלכסנדר(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורארכיפלג אלכסנדר
 
ארכיפלג אלכסנדר (ברוסית: Архипелаг Александра) הוא ארכיפלג באורך של כ-480 קילומטרים הממוקם בצפון אמריקה, מול החוף הדרום-מזרחי של אלסקה. הוא מכיל כ-1,100 איים, שהם פסגות הרי החוף השקועים ויורדים באופן תלול מהאוקיינוס השקט. תעלות ופיורדים עמוקים מפרידים בין האיים ומנתקים אותם מהיבשת. החלק הצפוני של המעבר הפנימי מוגן באיים כשהוא מתפתל דרכם.
באיים יש חופים לא סדירים, תלולים ויערות גשם ירוקי-עד וצפופים, ורובם נגישים רק באמצעות סירה או מטוס. הרוב המכריע של האיים הם חלק מהיער הלאומי טונגס.
על פי סדר שטח קרקע, האיים הגדולים כוללים את איי נסיך ויילס, אי צ'יצ'גאגוב, אי האדמירליות, איי בראנוב, איי רווילאגיגדו, האי קופריאנוב, איי קויואי, איי אטולין, האי דאל, וראנגל, מיטקוב, זארמבו, קוסיוסקו, קרוזוף, אנט, גרווינה ואיי יעקובי. כל האיים מחוספסים, מיוערים בצפיפות ויש בהם שפע של חיות בר.
הר געש אדג'קומב הוא בין הנקודות הגבוהות באזור.
עמי טלינגיט וקאיגן היידה הם ילידי האזור. תושבי הצימשיאן שנמצאו באי אנט אינם במקור מהאזור, לאחר שהיגרו לכאן מקולומביה הבריטית בסוף המאה ה-19.
קטצ'יקן וסיטקה הם הערים הגדולות על האיים. השכונות המאוכלסות ביותר בעיירה הגדולה ביותר באזור, ג'ונו, נמצאות ביבשת, אם כי חלקים מהעיר שוכנים גם באי דאגלס, שהוא חלק מהארכיפלג.
תיירות, דייג וכריתת עצים הם הענפים העיקריים של האיים.
היסטוריה

האירופי הראשון שפקד את הארכיפלג היה הנווט הרוסי אלכסיי צ'יריקוב בשנת 1741, שראה את חופי נויס ואיי בייקר (שניהם מול החוף המערבי של איי הנסיך ויילס), כמו גם את קרוזוף, בראנוב, צ'יצ'אגוב ואיי יעקובי. בשנת 1774 ראה חואן חוסה פרז הרננדס את החוף הדרומי של אי דאל, ואילו חואן פרנסיסקו דה לה בודגה וקודארה נכנס למפרץ בוקארלי מול איי נסיך ויילס בשנה שלאחר מכן. בשנת 1792 ג'קינטו קאאמניו ראה את האי רווילאגגיידו ואת איי גראווינה וגילה את מיצר קלרנס. ג'ורג' ונקובר ואנשיו עשו סקר מקיף של הארכיפלג בשנת 1793 ובשנת 1794, תוך שהם ממפים את איי הארכיפלג. תוך עשור הרוסים יחצו את מיצר פריל המפריד בין איי צ'יצ'אגוב ובראנוב ובעשורים שלאחר מכן ימצאו את המיצרים והמעברים המפרידים בין כמה מהאיים הגדולים האחרים. תרשים רוסי משנת 1844 מציג את קופריאנוב שנפרדו מאי מיטקוף ואתולין, וראנגל, וורונקובסקי ואיי זארמבו נפרדים זה מזה.
הארכיפלג היה מוקד של סחר הפרוות הימי בראשית המאה ה-19. השליטה באיים עברה מרוסיה לארצות הברית עם רכישת אלסקה בשנת 1867.
על פי מילון שמות המקומות באלסקה של דונלד אורת' (עמוד 64), ארכיפלג אלכסנדר קיבל את שמו ממשאל שנערך בשנת 1867 והוא נקרא על שם הצאר אלכסנדר השני. במפה משנת 1860 של אמריקה הרוסית (אלסקה), קבוצת האי מכונה ארכיפלג המלך ג'ורג' השלישי.
הערות שוליים

↑  Golder, Frank Alfred and Leonhard Stejneger (1922). Bering's voyages: an account of the efforts of the Russians to determine the relation of Asia and America. New York: American Geographical Society.
↑  Hayes, Derek (2001). Historical atlas of the North Pacific Ocean: maps of discovery and scientific exploration, 1500-2000. Vancouver: Douglas & McIntyre.
↑  Hayes, Derek (1999). Historical altas of the Pacific Northwest: Maps of exploration and discovery; British Columbia, Washington, Oregon, Alaska, Yukon. Seattle: Sasquatch Books.
↑  Hayes, Derek (2004). America Discovered: A Historical Atlas of North American Exploration. Vancouver: Douglas & McIntyre.
↑  Vancouver, George, and John Vancouver (1801). A voyage of discovery to the North Pacific ocean, and round the world. London: J. Stockdale.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536807705171  GND: 7528372-4  LCCN: sh90004963  VIAF: 244767368   WorldCat (עם VIAF): 244767368
בית סווטיצקי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  רחוב מונטיפיורי 3, פתח תקווה
 מיקום:  פתח תקווה 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2013
 תאריך פתיחה רשמי:  2013 
 קואורדינטות:  32°05′21″N 34°52′54″E﻿ / ﻿32.089138888889°N 34.881666666667°E﻿ / 32.089138888889; 34.881666666667
 דף הבית
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית סווטיצקי(למפת גוש דן רגילה) בית סווטיצקי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סווטיצקי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית סווטיצקי  he בית סווטיצקיhe בית סווטיצקימפת  __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva)  __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הוד השרון (in English: Hod HaSharon) מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) מדרום: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council), __ גני תקווה (in English: Ganei Tikva), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono) מדרום-מערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ תל אביב (in English: Tel Aviv) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית סְוָוטִיצקי הוא מבנה היסטורי ברחוב מונטיפיורי 3 בפתח תקווה, בו התגוררה משפחת סווטיצקי.
היסטוריה

הבית נבנה במושבה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי אברהם סווטיצקי, יליד כפר בפלך מינסק שברוסיה (רוסיה הלבנה), שעלה לארץ ישראל ב-1881, בצעירותו, ועסק בחקלאות. סווטיצקי הושפע בבניית ביתו מסגנון הבנייה בעיר אודסה. בניית הבית נמשכה חצי שנה.
המבנה כולל חמישה חדרים, מרפסת וגינה. לגג ולמרפסת גימור ועיצוב ייחודיים. הבית נבנה מלבני סיליקט.
בבית התגוררו בני משפחת סווטיצקי למשך תקופה קצרה. בשנת 1930 הוא הושכר לבנק אפ"ק, בשל מיקומו המרכזי והמחסור במבנים מתאימים בפתח תקווה; הבית שימש כמשרדי הבנק במשך כשש שנים, עד שהם עברו למבנה ברחוב חובבי-ציון, ואז חזרה משפחת סווטיצקי להתגורר במבנה. לאחר מותו של אברהם סווטיצקי, הועבר הבית בירושה לבתו רבקה גולומבק, שבהמשך הורישה אותו לילדיה. בתה צביה חסון תרמה אותו לעיריית פתח תקווה.
חלק מהשנים שימש המבנה כמשרד עורכי דין, ולאחר מכן שימש כחנות. כיום נחשב המבנה אתר מורשת לשימור. הוא שופץ בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21. באוקטובר 2013 נפתח בו "בית שיח נשים - בית נשים ומשפחה", של המוזיאון לתולדות פתח תקווה, להנצחת פעילותן של נשות העיר.
הערות שוליים

↑  השם נכתב גם: סוטיצקי, סויטיצקי, סואטיצקי.
↑  אברהם סוטיצקי, באתר "פתח תקווה אם המושבות".
1 2  רעות הרפז-עיני, פ"ת: תורמת בית לעירייה מוחה על שינוי ייעודו, באתר mynet‏ פתח תקוה, 3 באוקטובר 2013
↑  הזמנה לחנוכת בית סווטיצקי, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
אפרים סמונוב

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1860 ה' בסיוון תר"ך פילטן
 פטירה:  27 ביוני 1932 (בגיל 72) כ"ג בסיוון תרצ"ב ריגה
 מדינה:  לטביה 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 ביוני 1932 
 השתייכות:  יהדות ליטא, יהדות לטביה
 תפקידים נוספים:  רבה של יאקובשטאדט
 רבותיו:  רבי חיים סולובייצ'יק
 חיבוריו:  "הכהן הגדול והסגן"
 
הרב אפרים סמוּנוֹב (ביידיש: סאמונאָוו; ה' בסיוון תר"ך, 26 במאי 1860, פילטן - כ"ג בסיוון תרצ"ב, 27 ביוני 1932, ריגה) היה רב ליטאי בלטביה, רבן של יאקובשטאדט ווינדוי.
ביוגרפיה

נולד בה' בסיוון תר"ך בפילטן (אנ'), בנם של הרב גרשון מנחם (מנדל) סמונוב (בנו של הרב מרדכי אורי סמונוב, שהיה רבן של כמה ערים בקורלנד) וחנה בת הגביר אוריה כהן מפילטן.
בגיל חמש עשרה נשלח ללמוד בישיבת וולוז'ין והיה מתלמידיו המקורבים של הרב חיים סולובייצ'יק, שעדיין לא התמנה כר"מ בישיבה. רבו זה שיבח את "הפילטנר", על שם עיר מוצאו, כבעל שכל ישר והבנה עמוקה. בהמשך נעשה למקורבו ואיש סודו של רבי חיים.
אחרי שלוש שנים בוולוז'ין חזר לבית אביו בפילטן, והשלים במקביל להמשך לימודי הקודש, ידיעות נחוצות בלימודי חול ובידיעת שפות. הצעת שידוך לטעמא בתו של רבי חיים ברלין, בן הנצי"ב מוולוז'ין, קיבלה את הסכמת "בית הרב" (כינוי למשפחת האצולה הוולוז'ינאית, צאצאי רבי חיים מוולוז'ין) מוולוז'ין, שהכירו את המיועד מימי לימודיו בישיבה. טקס חתימת ה"תנאים" נערך ב"תחנת מסילת הברזל" מולודיצ'נה ליד וולוז'ין, והוא נישא לה בשנת תרמ"ג, 1883.
לאחר חתונתו ישב במוסקבה, עיר רבנותו של חמיו, ושם המשיך בלימודיו ועסק במסחר. לבקשת חמיו, דחה הצעת רבנות במקום אביו בווינדוי, והמשיך בעסקיו. דודו, הרב אליהו אהרן מילייקובסקי שחי בתקופה זו בוולוז'ין, סיפר כי בשנים אלו דיווח לו הנצי"ב מוולוז'ין מספר פעמים בשמחה גלויה על הידרדרות עסקיו של סמונוב, בעל נכדתו, לדבריו כשרונותיו וידיעותיו מועידות אותו להיות רב גדול, אבל כספו לא מאפשר לו להיפנות לזה. ואכן, בשלב מסוים איבד סמונוב את כל כספו וחזר לוולוז'ין להמשך לימודיו למשך ארבע שנים. בשבתו בוולוז'ין בתקופה זו ניהל את תכתובות הנהלת הישיבה מול משרד ההשכלה בפטרבורג שדרש להכניס לימודי חול לתוכנית הלימודים בישיבה. סמונוב שהתבטא היטב ברוסית, ניסח יחד עם רבי חיים סולובייצ'יק את עמדת הישיבה ואת מכתבי השתדלנות שניסתה הנהלת הישיבה להפעיל.
בשנת תר"ן (1890) נבחר לכהן כרבה של העיר יאקובשטאדט, קורלנד. בשנת תרנ"ז התפנה שוב כיסא רבנותם של אביו וסבו בעיר וינדוי, והוא עבר לכהן ברבנות עיר זו. בשנת 1915 גורש עם משפחתו בתוך שאר יהודי קורלנד ועבר לריגה. במהלך שנה זו נפטרה אשתו טעמא. ב-1917 עדיין לא הותרה ישיבת יהודים בווינדוי, ובמקביל קיבל הרב סמונוב כתב מינוי לרבנות העיר רבל, שבאסטוניה. הוא חזר מרבל כדי לקחת את משפחתו מריגה, אבל בהיותו בריגה נכבשה העיר בידי הגרמנים, ורבל נשארה בשטח הרוסי. ריגה עברה מיד ליד, ורק בשנת 1919 הצליח הרב סמונוב לשוב לעירו וינדוי.
שמו התפרסם בעולם הישיבות הליטאי של טרום מלחמת העולם השנייה, בזכות קונטרס מחידושי תורתו שהוציא לאור בנו נפתלי צבי יהודה בשם "הכהן הגדול והסגן" (ריגה: א' לעווין, תר"צ 1929).
ניסיונותיו לעלות לארץ ישראל לא צלחו, מסיבות שונות. לאחר שחלה במחלתו האחרונה, עשה ניסיון אחרון ואף הצליח לקבל אשרה לעלייה, אולם היא הגיעה אליו כחודש לפני פטירתו, כאשר מצבו האנוש כבר לא אפשר נסיעה קשה כזו.
בכ"ג בסיוון תרצ"ב, 27 ביוני 1932, נפטר הרב אפרים סמונוב בריגה.
משפחתו

הרב אפרים סמונוב הותיר אחריו שלושה בנים ובת.
בניו יצחק ויעקב היו אנשי עסקים ועלו לארץ ישראל; יצחק שימש כעוזר לפרקליט המדינה (נפטר באלול תש"י, אוקטובר 1950, בגיל 62)., יעקב נפטר בישראל ב-17 בינואר 1954.
בנו הצעיר נפתלי צבי יהודה התגורר בריגה והיה דירקטור בבנק מקומי, יושב ראש צעירי אגודת ישראל בעיר, ופעיל ברשת בתי הספר "יבנה", הוא לא הצליח לעלות ארצה ונספה בשואה.
בתו רבקה נישאה לאלעזר הלוי, עסקן ציבורי מראשי המזרחי בלונדון; בנם, אפרים הלוי, קרוי על שם סבו, ראש 'המוסד' לשעבר, דיפלומט ואיש מערכת הביטחון הישראלית.
לקריאה נוספת

אליהו אהרן מילייקובסקי-סאמונוב, "ציון לנפש חיה": לזכר בן אחי היקר הרב הגאון הגדול ר' אפרים סאמונוב זצ"ל שהיה אב"ד דקהלת יקובשטט וקהלת ווינדאוי, בתוך: שו"ת אהלי אהרן, ח"ב, תל אביב: בצלאל, תרצ"ו.
הערות שוליים

↑  יוסף יואל רבלין, יצחק סמונוב ז"ל, הד-המזרח, 27 באוקטובר 1950
↑  ר' יעקב סימונוב ז"ל, הצופה, 18 בינואר 1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517191305171  ISNI: 0000 0000 4864 7672  LCCN: no2004044271  VIAF: 29241555   WorldCat (עם VIAF): 29241555
בילבורד הוט 100 (1970–1979)

ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים האמריקניים השבועיים Billboard Hot 100 שנערכו משנת 1970 עד שנת 1979.
מצעד הבילבורד הוט 100 הוא מצעד הפזמונים המרכזי של תעשיית המוזיקה האמריקאית המתעדכן מדי שבוע על ידי מגזין המוזיקה בילבורד. במצעד משוקללים נתוני המכירות בארצות הברית ונתוני זמן האוויר שמקבל הסינגל בתחנות הרדיו האמריקאיות.
ראו גם

שנות ה-70 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית
מצעד הסינגלים הבריטי (1970–1979)
| מצעדי שירים |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד העברי של מדיה פורסט: 2009–2019 • 2020 ואילך המצעד הבין-לאומי השנתי: 1963–1969 • 1970–1979 • 1980–1989 • 1990–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020 ואילך  המצעד העברי השנתי: ה'תשכ"ג-ה'תשכ"ט • ה'תש"ל-ה'תשל"ט • ה'תש"ם-ה'תשמ"ט • ה'תש"ן-ה'תשנ"ט • ה'תש"ס-ה'תשס"ט • ה'תש"ע-ה'תשע"ט • ה'תש"ף ואילך   המצעד היהודי • מצעד המוזיקה היהודית השנתי של קול פליי |  |
| ארצות הברית ארצות הברית | לפני אוגוסט 1958: 1949-1940 • 1958-1950  אחרי אוגוסט 1958: 1969-1958 • 1979-1970 • 1989-1980 • 1999-1990 • 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך |  |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי: 1959-1952 • 1969-1960 • 1979-1970 • 1989-1980 • 1999-1990 • 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך  מצעד הדאנס הבריטי: 2009-2000 • 2019-2010 • 2020 ואילך |  |
| מצעדים נוספים | המצעד הרשמי של גלגלצ • העשירייה • היטליסט |  |
הלהקה האוסטרלית-בריטית בי ג'יז הצליחה להביא את המספר הרב ביותר של הלהיטים לצמרת המצעד האמריקני במהלך העשור (9 שירים). כמו כן להקת הבי ג'יז הצליחה גם להישאר במשך הזמן הרב ביותר בצמרת המצעד האמריקני במהלך שנות ה-70 (27 שבועות).
בית וירטמברג

| --- | --- |

 מדינה:  גרמניה
 תארים:  רוזן וירטמברג   דוכס וירטמברג   הנסיך הבוחר מוירטמברג  מלך וירטמברג   מלך ליטא
 מייסד:  קונרד הראשון, רוזן וירטמברג
 השליט האחרון:  וילהלם השני, מלך וירטמברג
 ראש הבית הנוכחי:  וילהלם, דוכס וירטמברג
 תקופת השושלת:  1083 – 1918 – המהפכה הגרמנית
 אתניות:  גרמנית
 ענפים:  דוכסות טק   דוכסות אוראך
בית וירטמברג (בגרמנית: Haus Württemberg) הוא משפחת אצולה גרמנית שהתקיימה שמונה מאות וחמישים שנה, החל מהמאה ה-11 ועד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה > רוזנות וירטמברג

בשנת 1083 הוקמה רוזנות וירטמברג על ידי קונרד הראשון, רוזן וירטמברג, ששלט בנחלה שהקיפה את טירת וירטמברג, כחלק מדוכסות שוואביה שנשלטה על ידי בית הוהנשטאופן. הרוזנות גדלה בהתמדה, ובעיקר תחת שלטונם של אולריך הראשון, רוזן וירטמברג, אולריך השני, רוזן וירטמברג ואברהרד הראשון, רוזן וירטמברג. אולריך הראשון ניצל את שקיעת בית הוהנשטאופן, וסיפח שטחים רבים שהשתייכו להוהנשטאופנים. אברהרד הראשון הכפיל את שטח הרוזנות, והעביר את מקום מגוריו לשטוטגרט. בשנת 1381 צורפה לרוזנות דוכסות טק, ובשנת 1397 צורפה ממפלגארד אף היא לרוזנות, על ידי נישואי אברהרד הרביעי, רוזן וירטמברג להנרייט, רוזנת מונבליאר.
בשנת 1442 חולקה וירטמברג בין אולריך החמישי, רוזן וירטמברג-שטוטגרט ללודוויג הראשון, רוזן וירטמברג-אורבאך, ובשנת 1482 חזר אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג ואיחד את הרוזנות.
היסטוריה > דוכסות וירטמברג

בשנת 1495 הועלה אברהרד החמישי, רוזן וירטמברג למעמד של דוכס, כחלק מתהליך רפורמות שנעשו באימפריה הרומית הקדושה, על ידי מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1519 הודח אולריך, דוכס וירטמברג מהשלטון, ובשנת 1523 הוא המיר את דתו לדת הלותרנית. בשנת 1534 תפס אולריך בחזרה את השלטון, וקבע את דת הדוכסות כלותרנית.
במאה ה-18 מת אברהרד לודוויג, דוכס וירטמברג ללא ילדים, ובמקומו עלה לשלטון בן דודו קרל אלכסנדר הקתולי.
בשנת 1797 מת פרידריך השני אויגן, דוכס וירטמברג, ובמקומו עלה בנו פרידריך השלישי, דוכס וירטמברג לשלטון. פרידריך חזר ונטל חלק במלחמה נגד צרפת נגד רצון נתיניו, וכאשר פלשו הצרפתים שוב לשטחי הדוכסות, פרש פרידריך לארלנגן, שם שהה עד לשלום לינוויל בשנת 1801.
במרץ 1802 נחתם הסכם עם צרפת, ובו הוסכם שפרידריך יעביר לצרפת את נחלותיו בגדה השמאלית של הריין, בתמורה לתשע ערים חופשיות ובכללם את רויטלינגן והיילברון, וכן עוד שטחים שיסופחו לדוכסות.
היסטוריה > נסיכות הבוחר מווירטמברג

בשנת 1803 שודרגה הדוכסות למעמד של נסיכות הבוחר, וסופחו אליה עוד שטחים כחלק מחילוט נכסי הכנסייה באימפריה.
בשנת 1805 הצטרפה וירטמברג לנפוליאון במלחמותיו כנגד מדינות הקואליציה השלישית, וכהוקרה על כך שודרגה הנסיכות בחוזה פרסבורג למעמד של ממלכה.
היסטוריה > ממלכת וירטמברג

ב-1 בינואר 1806 הוכתר פרידריך למלך וירטמברג, ולאחר מכן סיפח פרידריך את נכסי הכנסייה במדינה וביטל את החוקה הישנה. פרידריך צירף את ממלכתו לקונפדרציה של הריין, ושלח את צבאו להילחם לצד נפוליאון. לאחר קרב לייפציג בשנת 1813 נטש פרידריך את נפוליאון ועבר להילחם לצד מדינות הקואליציה השישית, בתמורה לשמירה על תאריו ונחלותיו. בקונגרס וינה אושרו תאריו ונחלותיו של פרידריך, והמדינה הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית.
בתקופת וילהלם הראשון, מלך וירטמברג השתפר מאוד מצב הממלכה; החינוך, החקלאות, המסחר והכלכלה השתפרו, נבנו מסילות ברזל, והמדינה הצטרפה לאיגוד הצולפריין.
במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1848 נאלץ וילהלם לפטר את ראש ממשלתו, ולהסכים על חוקה יותר ליברלית, אולם לאחר שוך המהפכה הצליח וילהלם להרכיב דיאט כנוע באוקטובר 1849, ובשנת 1851 החזיר את החוקה הישנה.
בשנת 1864 חתם וילהלם על קונקורדט עם האפיפיור, וב-25 ביוני 1864 מת וילהלם, ובמקומו עלה לשלטון בנו קרל הראשון, מלך וירטמברג.
קרל עמד לצידה של אוסטריה במאבק על השליטה בגרמניה, ואף השתתף במלחמת אוסטריה–פרוסיה לצד אוסטריה. וירטמברג הובסה במהירות, יחד עם שאר בעלות הברית של אוסטריה, וחלקה הצפוני נכבש על ידי הפרוסים. בשלום פראג נאלצה וירטמברג לשלם לפרוסיה 8 מיליון גולדן בתור פיצויים, אך לא איבדה שטחים מהממלכה. לאחר מכן חתם קרל על הסכם הגנה והתקפה חשאי עם פרוסיה, ובשנת 1870 לחמה וירטמברג לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה.
בשנת 1871 וירטמברג הפכה למדינה בתוך האימפריה הגרמנית, אבל שמרה על השליטה שלה בתחומי הדואר, הטלגרף ומסילות ברזל. כמו כן, היו לה גם זכויות מיוחדות בתחום המיסוי והצבא.
לאחר תבוסת גרמניה במלחמה, נאלץ וילהלם השני, מלך וירטמברג להתפטר מתפקידו ב-30 בנובמבר 1918, והמדינה הוכרזה כרפובליקה.
ראש בית וירטמברג כיום (2022), הוא וילהלם, דוכס וירטמברג.
ענפי השושלת

מהשושלת התפצלו בנוסף דוכסות טק, שאחת מבנותיה היא מרי, מלכת הממלכה המאוחדת - אשתו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, וכן דוכסות אוראך, שאחד מבניה שלט לתקופה קצרה כמלך ליטא.
בית סולווה

בית סולווה (הולנדית: Hotel Solvay, צרפתית: Hôtel Solvay) הוא בית עירוני בסגנון האר נובו שנבנה על ידי ויקטור הורטה בשדרת לואיז שבבריסל. בניית הבית הוזמנה על ידי ארמנד סולווה, שהיה בנו של הכימאי והתעשיין הבלגי העשיר ארנסט סולווה. בניית הבית החלה ב-1895 והסתיימה ב-1898, כאשר ריהוט הבית הסתיים רק ב-1903. האורוות של הבית תוכננו על ידי ס. בוסמן וה. ונדרוולד, והיא החלה ב-1899.
המבנה

בזכות עושרו של סולווה הורטה היה יכול להקדיש סכום כסף גדול על מנת לבנות את הבית בצורה מפוארת. הורטה עיצב את כל הפרטים בבית: ריהוט, שטיחים, תאורה, כלי השולחן ואפילו פעמון הדלת. הורטה השתמש בחומרים יקרים כגון שיש, שוהם, ברונזה, עצים טרופיים וכדומה. לצורך קישוט המדרגות הורטה שיתף פעולה עם הצייר הבלגי הפוינטיליסטפ תאו ון רייזלברג.
חזית הבית בנויה מאבן, ואילו הצד הפונה אל הגן בנוי מלבנים. בבניין יש מרתף, קומת ראשית, קומה עבור ההורים, קומה עבור הילדים וקומה למגורי הצוות. שטחו של הבית גדול בהשוואה לזה של בית טאסל, ובקומות הגבוהות יש שלושה חדרים בצד הפונה אל הרחוב וחלונות קשתיים בצד הפונה אל הגן. בקומה הראשית יש סלון שבצידו הפונה אל הרחוב מצויה מרפסת, ואילו בצד הפונה אל הגן נמצא חדר האוכל. מעבר הכניסה, השוכן בצד השמאלי של חזית הבית, מתחיל ברחוב ומסתיים בגן, באמצע המעבר יש מעבר נוסף הנפתח לאזור שנקרא הול ד'הונור, שממנו ניתן להגיע אל גרם המדרגות הראשי של הבית.
משפחת סולווה הייתה הבעלים של הבית עד 1957, כאשר הוא נרכש על ידי משפחת ויטאמר שמנעה את הריסתו. משפחת ויטאמר הפכה את הבית למקום המשכן של בית האופנה שלהם וערכה בו מספר שינויים. קיר זכוכית שנשבר ב-1942 נסגר על ידי קומות אטליה. לאחר שמשפחת ויטאמר העבירה את בית האופנה למקום אחר בשנת 1980 הם החלו להשקיע רבות בשיפוץ ושימור הבית, והודות לכך הבית ותכולתו נותרו במצב טוב. משפחת ויטאמר עדיין מחזיקה בבעלות על הבית, וניתן לבקר בו רק בתיאום מראש.
בית סולווה הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000, ביחד עם בית טאסל, בית ון אטוולדה ובית הורטה שנבנו כולם על ידי ויקטור הורטה.
לקריאה נוספת

Françoise Aubry and Jos Vandenbreeden, Horta, Art Nouveau to Modernism, Ludion Press Ghent - Harry N. Abrams Publishers New York, 1996.
בית סוריכ

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 גובה:  833 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,000 (2006)
 קואורדינטות:  31°49′28″N 35°08′55″E﻿ / ﻿31.824444444444°N 35.148611111111°E﻿ / 31.824444444444; 35.148611111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) בית סוריכ(למפת ירושלים רגילה) בית סוריכ(למפת הרי ירושלים רגילה) בית סוריכ(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית סוריכ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בית סוריכּ (בערבית: بيت سوريك) הוא כפר פלסטיני השוכן מצפון-מערב לירושלים, ממערב לרמאללה, מול הר אדר ומבשרת ציון, בסמוך לקו הירוק. הכפר מונה כ-4,000 תושבים, שמרביתם מתפרנסים מחקלאות. לכפר אלפי דונמים של אדמות חקלאיות.
ייתכן שיש קשר בין שמו של הכפר לנחל שׂורק הסמוך. בתחומי הכפר מצויים מערות קבורה עתיקות מזמן המשנה והתלמוד. ב-1901 נחשפה במקום רצפת פסיפס מהתקופה הביזנטית. מסורת מקומית מייחסת את מוצא תושביו לחג'אז. מוצע לזהות בג'בל א-רמל עליו שוכן הכפר את הר עפרון הנזכר בספר יהושע.
במלחמת העצמאות חנו בכפר לוחמיו של עבד אל-קאדר אל-חוסייני, והוא שימש בסיס להתקפות על השיירות לירושלים. בסוף דצמבר 1947 תקף כוח של ההגנה את הכפר. ב-19 - 20 באפריל 1948 נכבשו הכפרים בידו ובית סוריכ על ידי חטיבת הראל במבצע יבוסי, אולם בעקבות הכישלון בקרב נבי סמואל נסוגו הכוחות מהכפר. חלק מבתיהם נהרסו כדי למנוע אפשרות שישובו להוות איום ביטחוני. במסגרת מבצע שלח לחמך, שמטרתו, בין השאר, הייתה הרעלת בארות והפצת מחלות בכפרים ערבים בפרוזדור ירושלים, הורעלו לאחר כיבוש בידו ובית סוריכ מקורות מים בכפרים אלה. לאחר המלחמה עבר הכפר לשלטון ירדן.
בית סוריכ ושדותיו
בג"ץ בית סוריכּ

הכפר בית סוריכּ נמצא כיום בשטח B, כלומר הניהול האזרחי שלו מופקד בידי הרשות הפלסטינית והסמכות הביטחונית בכל האזור היא ישראלית. לעומת זאת, מרבית האדמות החקלאיות של הכפר הן בשטח C - כלומר באחריות ישראלית מלאה.
הכפר זכה לפרסום בעקבות העתירה לבג"ץ שהוגשה על ידי התושבים נגד תוואי גדר ההפרדה בשנת 2004, ופסק הדין של בית המשפט העליון בעקבותיה. בית המשפט פסק כי הפגיעה באוכלוסייה האזרחית כתוצאה מתוואי הגדר אינה עומדת בעקרון המידתיות ויש להזיז את התוואי ולשנותו. באותו פסק הדין התייחס בית המשפט לחוות הדעת של בית הדין הבינלאומי בהאג, וקבע כי בניגוד לחוות דעתו של בית הדין, עצם הקמת גדר ההפרדה היא חוקית כל עוד היא משמשת למטרות ביטחוניות. העתירה הביאה להזזת התוואי, אך מערכת הביטחון קבעה אותו באמצע האדמות החקלאיות של הכפר, ולא צמוד להר-אדר ולמבשרת ציון כפי שהציעו אנשי המועצה לשלום ולביטחון בבית המשפט. עם בניית גדר ההפרדה באזור, כ-3400 דונם מן האדמות החקלאיות נותרו במרחב התפר מעבר לגדר ההפרדה והחל מדצמבר 2008 גישה של תושבי בית סוריכ אליהן מתאפשרת רק בהיתר ישראלי פרטני. האגודה לזכויות האזרח הצטרפה ב-2010 למאבק של תושבי בית סוריכּ על גישה חופשית לאדמות באמצעות הבלוג "פעולה אחת ביום".