stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרח המדבר
השחקנים

ליה קבדה - ואריס דירי
סאלי הוקינס - מרילין
קרייג פרקינסון - ניל
מירה סיאל - פושפה פאטל
אנתוני מאקי - הרולד ג'קסון
ג'ולייט סטיבנסון - לוסינדה
טימותי ספול - טרי דונלדסון
סוראיה עומר-סקגו - ואריס בגיל 12
תרזה צ'רצ'ר - האחות אן
אקארט פריץ - ספייק
פרשאנט פראבהקר - קאמי
אנה הילגדיק - טילדה
מאט קאופמן - מנהל המסעדה
אמה קיי - קצינת ההגירה
אלי - איש אירופאי
ניק ראיו - נהג משאית
רוברט רובלינו - בעלי בית הקפה
כריס וילסון - פקיד השגרירות
פרסים

פסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן 2009
הערות שוליים

↑  http://boxofficemojo.com/movies/?id=desertflower.htm
1 2  "BFI | Film & TV Database | WÜSTENBLUME (2008)". BFI. 2009-04-16. אורכב מ-המקור ב-2012-08-03. נבדק ב-2012-02-20.
פרס הסרט הטוב ביותר בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק"

פרס הסרט הטוב ביותר בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" (באנגלית: Africa Magic Viewers' Choice Award for Best Overall Film) הוא פרס שנתי המוענק על ידי חברת הטלוויזיה האפריקאית MultiChoice, לסרט האפריקאי הטוב ביותר באופן כללי מן השנה הקודמת (לעומת הסרט הטוב ביותר בקטגוריה מסוימת, כמו שפה ילידית, סוגה או אזור).
| הסרט הטוב ביותר> שנה | הסרט הטוב ביותר> סרט | הסרט הטוב ביותר> במאי/ת | הסרט הטוב ביותר> תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Otelo Burning | שרה בלצ'ר | זכייה |
| 2013 | Skeem | טימותי גרין | מועמדות |
| 2013 | Man on Ground | אקין אומוטוסו | מועמדות |
| 2013 | Jozi King | ג'יימי רמזי | מועמדות |
| 2013 | The Mirror Boy | אובי אמלוניה | מועמדות |
| 2014 | Contract | שירלי פרימפונג-מנסו | זכייה |
| 2014 | Last Flight to Abuja | אובי אמלוניה | מועמדות |
| 2014 | Apesin | מוייווה אדמולה | מועמדות |
| 2014 | Living Funeral | אודוקה | מועמדות |
| 2014 | Flower Girl | מישל בלו | מועמדות |
| 2014 | Awakening | ג'יימס אומוקווה | מועמדות |
| 2015 | October 1 | Kunle Afolayan | זכייה |
| 2015 | Invasion 1897 | לנסלוט אודווה אימסואן | מועמדות |
| 2015 | Yellow Cassava | זב אוג'ירו | מועמדות |
| 2015 | A Place in the Stars | סטיב גוקאס | מועמדות |
| 2015 | Iyore | פרנק ראג'ה אראסה | מועמדות |
| 2016 | Dry | סטפני | זכייה |
| 2016 | Freetown | אדם אייבל וגארט באטי | מועמדות |
| 2016 | Ayanda | שרה בלצ'ר | מועמדות |
| 2016 | Tell Me Sweet Something | אקין אומוטוסו | מועמדות |
| 2016 | Road to Yesterday | אישאיה באקו | מועמדות |
| 2016 | Silverain | ג'ולייט אסאנטה | מועמדות |
| 2016 | House Arrest | ג'וזף קנת סנגאלה | מועמדות |
| 2017 | 76 | איזו אוג'וקוו | זכייה |
| 2017 | Happiness Is a Four-letter Word | תבאנג מולויה | מועמדות |
| 2017 | 93 Days | סטיב גוקאס | מועמדות |
| 2017 | Mrs Right Guy |  | מועמדות |
| 2017 | Aisha |  | מועמדות |
| 2017 | Naomba Niseme |  | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Awojulegbe, Oluseyi (15 בדצמבר 2016). "FULL LIST: '76 earns 14 nominations for AMVCA 2017". The Cable. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AMVCA 2017: COMPLETE WINNER'S LIST". Information Nigeria.
↑  admin (28 בפברואר 2017). "See stars nominated for 2017 Africa Magic Viewers' Choice Awards". Dailytrust.com.ng. אורכב מ-המקור ב-2017-03-18. נבדק ב-2018-10-15. {{cite web}}:  (עזרה)
פיניאס או'קונל

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1997 (בן 27) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Finneas Baird O’Connell 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  זמר, פזמונאי, מפיק מוזיקלי, מוזיקאי, שחקן
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית, אנגלית אמריקאית 
 כלי נגינה:  גיטרה, כלי מקלדת, גיטרה בס, פסנתר 
 בת זוג:  קלאודיה סולבסקי (2018-הווה)
 פרסים והוקרה:  8 פרסי גראמי, פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב
 finneasofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פיניאס ביירד או'קונל (באנגלית: Finneas Baird O'Connell; נולד ב-30 ביולי 1997) המכונה פיניאס, הוא זמר, כותב שירים, מפיק מוזיקלי, מוזיקאי ושחקן אמריקאי. הוא כתב והפיק שירים עבור אמנים אחרים, ביניהם אחותו הצעירה, בילי אייליש. הוא זכה בשמונה פרסי גראמי מתוך 13 מועמדויות. בשביל עבודתו עם אחותו הוא זכה בהקלטת השנה פעמיים ברצף, אלבום השנה, שיר השנה, אלבום הפופ הווקאלי הטוב ביותר, מפיק השנה, לא קלאסי ואלבום הלא קלאסי המעובד הטוב ביותר. בנוסף הוא גם היה מועמד לפרס גראמי לתגלית השנה בשל עבודות כזמר סולו. השיר שלו ושל אחותו "No Time to Die" מהסרט "לא זמן למות" זיכה את שניהם בפרס אוסקר, פרס הגלובוס הזהב ופרס גראמי.
פיניאס הוציא כמה סינגלים כאומן סולו, והמיני-אלבום שלו Blood Harmony, יצא לאור באוקטובר 2019. המיני-אלבום כולל את השיר "Lets Fall In Love For The Night", השיר הכי מוצלח שלו נכון להיום, שהגיע למקום 17 בטבלת השירים האלטרנטיבים של בילבורד בארצות הברית. אלבום הבכורה שלו Optimist, יצא לאור ב-15 באוקטובר 2021.
כשחקן, כיכב או'קונל בסרט העצמאי, "Life Inside Out". בנוסף לכך, הוא ידוע בזכות תפקידו כאליסטר בסדרת הטלוויזיה, Glee. הוא גם הופיע בתוכנית הקומדיה האמריקאית משפחה מודרנית.
ביוגרפיה וקריירה

פיניאס נולד לשחקנית והתסריטאית מגי ביירד, והשחקן פטריק או'קונל. השניים הם מוזיקאים גם כן. הוא גדל בלוס אנג'לס, והחל לכתוב ולהפיק שירים בגיל 12. בשנת 2015, השתתף בסדרת הטלוויזיה Glee. בין היתר, הוא הזמר וכותב השירים של להקת Slightlys, שזכתה בפרסים שונים ובתחרויות שונות בלוס אנג'לס. פיניאס כותב ומפיק שירים ואלבומים עבור אחותו, בילי אייליש. הוא כתב והפיק ביחד איתה את המיני-אלבום הראשון שלה Don't Smile at Me, אשר הגיע אל המקום ה-14 במצעד הבילבורד 200. פיניאס הפיק וכתב שירים ביחד עם אייליש, אשר נכללו באלבום הבכורה שלה, When We All Fall Asleep, Where Do We Go?.
הסינגל הראשון של פיניאס "New Girl", יצא לאור בשנת 2016. הקליפ של השיר הופץ בשנת 2019. בהמשך, הוציא את הסינגל "I'm in Love Without You" בשנת 2017, ושמונה סינגלים נוספים בשנת 2018: "Break My Heart Again", "Heaven", "Life Moves On", "Landmine", "Hollywood Forever"," College", "Luck Pusher" ו-"Let's Fall in Love for the Night".
הוא קיבל מועמדות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריית "תגלית השנה".
בשנת 2024 הוציא או'קונל את אלבום האולפן השני שלו For Cryin' Out Loud. בהמשך השנה, שיחק בתור ג'ייסון בסדרה "למות מאהבה" (אנ') של רשת Peacock.
אמנות

פיניאס הושפע מאמנים שונים, תוך שהצהיר כי: "אנשים אמרו, 'הוא ישתף פעולה עם טיילור סוויפט' ובתגובה תהיתי לעצמי 'אני?'; אני חושב שהיא נפלאה. כתיבת השירים שלה נתנה לי השראה במשך שנים. אני בדרך כלל לא אוהב לעצבן אנשים ולבקש ליצור עמם מוזיקה. אם היא רוצה ליצור איתי כמה דברים, אני בטוח שאדע מזה ואז ניצור כמה דברים ביחד".
חיים אישיים

פיניאס במערכת יחסים עם היוטיוברית קלאודיה סולבסקי מאז שנת 2018. הוא הוציא שיר בשם "Claudia", אשר כתב בלילה הראשון בו נפגשו. פיניאס הוא אחיה הגדול של בילי אייליש. אייליש ציינה כי לשניהם יש את התופעה "סינסתזיה".
כמו אחותו, הוא גדל כצמחוני מלידה, וכמוה, הוא עבר לטבעונות בשנת 2014.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: Optimist
2024: For Cryin' Out Loud
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2019: Blood Harmony
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מורה רעה | ספנסר |  |
| 2013 | החיים מבפנים החוצה | שיין |  |
| 2017 | Confessions of a Teenage Jesus Jerk | טום |  |
| 2021 | בילי אייליש: העולם קצת מטושטש | עצמו | סרט דוקומנטרי |
| 2022 | "אדומה אש | ג'סי | דיבוב |
| TBA | The Trainer |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013–2014 | משפחה מודרנית | רוני הבן | 2 פרקים |
| 2015 | Glee | אליסטר | 4 פרקים |
| 2015 | Aquarius | ילד | 2 פרקים |
| 2022 | כשבילי פגשה את ליסה | עצמו | דיבוב |
פחם (אמנות)

4 מקלות פחם מענפי "גפן" ו-4 מקלות פחם דחוסים. חומרי ציור.
פחם אמנים הוא סוג של מדיום יבש לשימוש באמנות, העשוי מחומרים אורגניים טחונים דק המוצמדים יחד על ידי סוג של גומי או מקשר אחר משעווה. פחמים אלה משמשים לעיתים קרובות אמנים בשל תכונותיהם הרבגוניות, כגון המרקם המחוספס שמותיר סימנים פחות קבועים מאמצעי אמנות חזותיים אחרים. פחם יכול לייצר קווים בהירים מאוד או שחורים מאוד, בעוד שקשה להסירם לחלוטין. את המדיום היבש ניתן ליישם כמעט על כל משטח, חלק או גס מאוד. לעיתים קרובות משתמשים בחומרים מקבעים (אנ') בציורי פחם כדי להקשיח את הרישום וכדי למנוע מחיקה או שפשוף של אבק הפחם ממנו.
השיטה המשמשת ליצירת פחם אמנים דומה לזו הנהוגה בתחומים אחרים, כמו ייצור אבק שריפה וחומרי דלק לבישול. סוג חומר העץ ושיטת ההכנה מאפשרים לייצר מגוון סוגים וטקסטורות פחם על גבי המשטח.
סוגים

ישנם סוגי פחם לשימושים שונים כמדיום אמנותי יבש, אך הסוגים הנפוצים הם: פחם דחוס, פחם גפן ועיפרון.
פחם גפן הוא מקל פחם ארוך ודק שהוא תוצאה של שריפת ענפי גפנים בכבשן ללא אוויר. פחם הגפן מאפשר מגוון גוונים של אפור.
פחם ערבה הוא מקל פחם ארוך ודק שהוא תוצאה של שריפת ענפי עץ ערבה בכבשן ללא אוויר. צבעו כהה יותר מגווני האפור של פחם הגפן. התכונות המיוחדות של פחם עץ הערבה והגפן שרישומים שנעשו באמצעותם ניתנים להסרה, באמצעות אבקה ומחיקה. סוגי פחם אלה מועדפים על ידי אמנים ליצירת סקיצות ראשוניות או קומפוזיציות בסיסיות. סוגי פחם אלה פחות מתאים ליצירת תמונות מפורטות.
פחם דחוס (המכונה גם מקלות פחם) מעוצב לגוש או למקל. עוצמת הגוון נקבעת על ידי קשיות וקשיחות המקל. כמות חומרי ההצמדה כגון הגומי או השעווה בתהליך הייצור משפיעים על הקשיות. פחם דחוס רך יותר מייצר סימנים שחורים עזים בעוד שמקלות פחם מוקשחים/מוצקים יותר מייצרים סימנים בהירים.
עפרונות פחם מורכבים מפחם דחוס העטוף בשרוול עץ. הם מעוצבים כך, על מנת שהם יהיו דומים לעפרונות גרפיט תוך שמירה על תכונות הפחם. הם משמשים לעיתים קרובות לשרטוטים מפורטים עדינים ופריכים, תוך שמירה על ידיו של המשתמש שלא יחתמו או יתלכלכו מהפחם עצמו.
סוגים אחרים של פחם אמנים כמו עפרונות פחם פותחו במהלך המאה ה-19 ושימשו בעיקר קריקטוריסטים. אבקות פחם משמשות ליצירת שבלונות ומרקם.
קיים מגוון רחב של בפחמי אמנים, הנוצרים בהתאם לשיעור המרכיבים בהם: פחם דחוס מעץ ליבנה שרוף, מחימר שרוף, עם תוספות של פיגמנט שחור ותוספת כמות קטנה של צבע אולטרה-מרין.
טכניקות אמנות

הנייר לשימוש בפחם אמנים יכול להשתנות באיכותו. מרקם מחוספס עשוי לאפשר ליותר פחם להיצמד לנייר. השימוש בנייר בעל גוון מאפשר אפשרויות שונות שכן ניתן להשתמש בפסטל שמן לבן (המכונה בדרך כלל בשם המותג Conté) בשילוב עם פחם ליצירת ניגודיות.
טכניקות אמנות > שפשוף

השפשוף נעשה על ידי הנחת דף נייר על משטח ממוקד בעל מרקם הרצוי לאמן, ולאחר מכן שפשוף הפחם על הנייר כדי ליצור תמונת ראי של מרקם המשטח.
טכניקות אמנות > התמזגות

המיזוג נעשה כדי ליצור מעברים חלקים בין אזורים כהים לבהירים יותר בציור. ההתמזגות יכולה ליצור גם אפקט צל. שתי שיטות נפוצות של מיזוג ישנן: שימוש באצבע כדי לשפשף או לפזר את פחם שהונח על הנייר או שימוש בעפרונות נייר הנקראים גם טורטיון (אנ'). רבים מעדיפים להשתמש בפיסות עור רכות.
טכניקות אמנות > מחיקה

המחיקה מתבצעת לעיתים קרובות עם מחק גומי עיסה. זהו מחק רך וגמיש שלעיתים קרובות ניתן לחשוב שהוא מנקה את עצמו. ניתן לעצב אותו על ידי לישה רכה בידיים, לקצוות המיועדים לאזורים קטנים. מחק העיסה עשוי מחומר אפור המזכיר חימר או גומי. היתרון שלו בכך שהוא לא משאיר סימן, ולכן מחזיק מעמד זמן רב יותר ממחקים אחרים. הוא מוחק על ידי ספיגת חלקיקי הפחם או הגרפיט. ניתן להשתמש בו למחיקה מדויקת או להדגשה. הוא לא מתאים למחיקת שטחים גדולים ועלול להימרח או להידבק אם הוא מתחמם יתר על המידה.
היסטוריה

פחם היה לעיתים קרובות מרכיב מרכזי בציורי המערות. ישנן דוגמאות מלפני 28,000 שנה לפחות. אחד מציורי הפחם העתיקים ביותר שנשמר הוא הציור של הזברה, שנמצא במערת אפולו בנמיביה.
בתקופת הרנסאנס נעשה שימוש נרחב בפחם, אך מעט יצירות אמנות שרדו מאותה תקופה כי חלקיקי הפחם התקלפו מהבד. בסוף המאה ה-15 יושם תהליך של השקעת הרישומים באמבט גומי או לכה כדי למנוע מהפחם להתקלף. תרבויות רבות השתמשו בפחם לאמנות, הסוואה וטקסים. ילידים רבים באוסטרליה, חלקים מאפריקה, איי האוקיינוס השקט, חלקים מאסיה ואחרים עדיין משתמשים בציורי גוף בטקסי חתונות, טקסים רוחניים, מלחמה, ציד וטקסי לוויה.
לאורך תולדות האמנות המערבית, אמנים ידועים שהשתמשו במדיומים אחרים, השתמשו בפחם לרישום או לניסויים מקדימים לציורים אחרונים שתכננו לצייר. דוגמאות לאמנים עכשוויים המשתמשים בפחם כמדיום עיקרי הם רוברט לונגו, ויליאם קנטרידג', דן פייל וג'ואל דניאל פיליפס.
גלריה

שרטוט פחם מאת Winslow Homer,‏ 1883, הספרייה הציבורית של בוסטון
רישום פחם מאת הנריק גרומבקי (צייר פולני, 1883–1933 – דיוקן אשת האמן, משנת 1906)
ציור XIII מאת ג'ורג'יה אוקיף, 1915, מוזיאון מטרופוליטן לאמנות
Pivoines מאת ז'אן-מקס אלברט 1989
דיוקן אישה צעירה מאת פרנץ סקרבינה, 1910
רישום עכשווי של הזמרת ביורק עשוי בפחם
הערות שוליים

↑  "Charcoal: powdered, compressed, willow and vine". Muse Art and Design. 7 בספטמבר 2011. אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2012. נבדק ב-15 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harris, Peter J F (1999). "On Charcoal". Interdisciplinary Science Reviews. 24 (4): 301–306. doi:10.1179/030801899678966. נבדק ב-15 בספטמבר 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Lindquist, Evan. "How to Make Drawing Charcoal". נבדק ב-18 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The ARTnews Recommends Editors, The ARTnews Recommends Editors, The Best Vine and Willow Charcoal for New Effects on the Page, ARTnews.com, ‏2021-05-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  "The Best Vine and Willow Charcoal for New Effects on the Page". ARTnews.com (באנגלית אמריקאית). 2021-05-07. נבדק ב-2022-04-11.
↑  Saitzky, Steven (1987). "Carbon Based". Art Hardware: The Definitive Guide to Artists' Materials. Watson-Guptill. ISBN 9780823002672. אורכב מ-המקור ב-2013-09-21. נבדק ב-2013-09-16.
↑  Steven, Pearce (2017). 101 textures in graphite & charcoal. Lake Forest, CA: Quayside Publishing Group. pp. 8–9. ISBN 978-1633224100. OCLC 987022498.
↑  Elisabeth, Mary.  Foster, Niki (ed.). "What are Charcoal Pencils?". נבדק ב-2013-09-15.
↑  "How to Choose Drawing Materials: Compressed Charcoal- How it's made?". RUSART Art Supplies. אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2014. נבדק ב-18 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vebell, Victoria (2004). Exploring the Basics of Drawing (1st ed.). Cengage Learning. ISBN 9781401815738.
↑  "An archaeologist has discovered charcoal drawings that are 23,000 years old..."
↑  Kleiner, Fred S. (1 בינואר 2012). Art Before History. Gardner's Art Through the Ages; A Global History (14th ed.). Street Boston, MA 02210: Wadsworth: Cengage Learning. ISBN 978-0495915430. {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: location (link)
מבחר עפרונות פחם
מקלות מוגזים מעץ פלכון אירופאי
פרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הנשית הטובה ביותר

| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 הגוף המעניק:  האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה
 תקופת הפרס:  2009–הווה (כ־16 שנים) 
 
דף זה מציג את הזוכות והמועמדות לפרס באפט"א לטלוויזיה להופעה הקומית הנשית הטובה ביותר, מאז ייסודו ב-2009.
האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה (BAFTA) הוא ארגון בריטי המעניק פרסים שנתיים בתחומי הקולנוע, טלוויזיה, קולנוע וטלוויזיה לילדים, ומדיה אינטראקטיבית.
עד שנת 2009 הוענק פרס יחיד עבור ההופעה הקומית הטובה ביותר. ומאז 2009 האקדמיה הבריטית לטלוויזיה מעניקה שני פרסים, לאישה בהופעה הקומית הטובה ביותר, ולגבר בהופעה הקומית הטובה ביותר.
שנות ה-2010

| שנה | שחקנית | עבור | דמות |
| --- | --- | --- | --- |
2010: 
| 2010 | רבקה פרונט | The Thick of It | Rt Hon ניקולה מארי MP |
| 2010 | ג'ו ברנד | קדימה מתחילים! | קים ויילד |
| 2010 | מירנדה הארט | מירנדה | מירנדה פרסטון |
| 2010 | ג'ואנה סקנלן | קדימה מתחילים! | דניז "דן" פליקסטר |
2011: 
| 2011 | ג'ו ברנד | קדימה מתחילים! | קים ויילד |
| 2011 | דון פרנץ' | רוג'ר וואל הגיעו | ואל סטיבנסון |
| 2011 | מירנדה הארט | מירנדה | מירנדה פרסטון |
| 2011 | קתרין פרקינסון | צוות איי טי | ג'ן ברבר |
2012: 
| 2012 | ג'ניפר סונדרס | פשוט נהדרת | אדינה מונסון |
| 2012 | אוליביה קולמן | 2012 | סאלי אוון |
| 2012 | טמזין גרג | ארוחת ליל שישי | ג'קי גודמן |
| 2012 | רות' ג'ונס | סטלה | סטלה מוריס |
2013: 
| 2013 | אוליביה קולמן | 2012 | סאלי אוון |
| 2013 | ג'וליה דייוויס | הנדרבי | דורותי |
| 2013 | מירנדה הארט | מירנדה | מירנדה פרסטון |
| 2013 | ג'סיקה היינס | 2012 | שיבון שארפ |
2014: 
| 2014 | מירנדה פרסטון | צוות איי טי | ג'ן ברבר |
| 2014 | קרי הווארד | הוא והיא: החתונה | לורה ויליאמס |
| 2014 | דון מקיצ'ן | Plebs | פלביה |
| 2014 | פרנסס דה לה טור | Vicious | ויולט קרוסבי |
2015: 
| 2015 | ג'סיקה היינס | W1A | שיבון שארפ |
| 2015 | אוליביה קולמן | כבוד הכומר | אלכס סמולבון |
| 2015 | טמזין גרג | אפיזודס | בוורלי לינקולן |
| 2015 | קתרין טייט | Catherine Tate's Nan | ג'ואני טיילור |
2016: 
| 2016 | מייקלה קול | Chewing Gum | טרייסי גורדון |
| 2016 | שאן גיבסון | Peter Kay's Car Share | קיילי קיטסון |
| 2016 | מירנדה הארט | מירנדה | מירנדה פרסטון |
| 2016 | שרון הורגן | קטסטרופה | שרון מוריס |
2017: 
| 2017 | פיבי וולר-ברידג' | פליבג | פליבג |
| 2017 | אוליביה קולמן | פליבג | סנדקית |
| 2017 | לזלי מנוויל | Mum | קאתי ברדשו |
| 2017 | דיאן מורגן | Cunk on Shakespeare | פילומנה קאנק |
2018: 
| 2018 | דייזי מיי קופר | This Country | קרי מוקלאו |
| 2018 | אנה מקסוול מרטין | Motherland | ג'וליה |
| 2018 | שאן גיבסון | Peter Kay's Car Share | קיילי קיטסון |
| 2018 | שרון הורגן | קטסטרופה | שרון מוריס |
2019: 
| 2019 | ג'סיקה היינס | There She Goes | אמילי ייטס |
| 2019 | דייזי מיי קופר | This Country | קרי מוקלאו |
| 2019 | ג'וליה דייוויס | סאלי לנצח | אמה |
| 2019 | לזלי מנוויל | Mum | קאתי ברדשו |
שנות ה-2020

| שנה | שחקנית | עבור | דמות | רשת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
2020: 
| 2020 | שאן קליפורד | פליבג | קלייר | BBC Three |
| 2020 | שרה קנדל | Frayed | סמי קופר | Sky One |
| 2020 | גבמיסולה איקמלו | Famalam | תפקידים שונים | BBC Three |
| 2020 | פיבי וולר-ברידג' | פליבג | פליבג | BBC Three |
2021 : 
| 2021  | איימי לואו ווד | חינוך מיני | איימי גיבס | נטפליקס |
| 2021  | דייזי הגרד | Breeders | אלי וורסלי | Sky One |
| 2021  | אמה מקי | חינוך מיני | מייב ויילי | נטפליקס |
| 2021  | דייזי מיי קופר | This Country | קרי מוקלו | BBC Three |
| 2021  | גבמיסולה איקמולו | Famalam | תפקידים שונים | BBC Three |
| 2021  | מיי מרטין | מיי וג'ורג' | מיי | ערוץ 4 |
הערות שוליים

↑  "BAFTA TV 2021: Nominations for the Virgin Media British Academy Television Awards and British Academy Television Craft Awards". www.bafta.org (באנגלית). 2021-04-28. נבדק ב-2021-04-28.
| פרס באפט"א לטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| פרסים עכשוויים | קומדיה • סדרה קומית / קומדיית מצבים • סדרת דרמה • דרמה יחידה • אופרת סבון ודרמה בהמשכים • מיני-סדרה • תוכנית בידור • התוכנית הבינלאומית • שחקן • שחקנית • שחקן משנה • שחקנית משנה • הופעה קומית נשית • הופעה קומית גברית • הופעת בידור |  |
| פרסים מיוחדים | פרס עמית באפט"א • פרס מיוחד |  |
| פרסי עבר | ההופעה הקומית |  |
| טקסים | 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 |  |
פאולה לוי-מונטאלצ'יני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באפריל 1909 טורינו, איטליה 
 פטירה:  29 בספטמבר 2000 (בגיל 91) רומא, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 
פאולה לוי-מונטאלצ'יני (באיטלקית: Paola Levi-Montalcini;‏ 22 אפריל 1909, טורינו – 29 בספטמבר 2000, רומא) הייתה ציירת יהודייה-איטלקייה, בת למשפחה מצאצאי מגורשי ספרד, אחות תאומה לחוקרת המוח זוכת פרס נובל ריטה לוי-מונטלצ'יני.
חייה האישיים

מונטאלצ'יני נולדה בטורינו, איטליה להורים יהודים, נצר למגורשי ספרד - אביה אמאדו לוי היה מהנדס ומתמטיקאי, ואמה אדל מונטאלצ'יני הייתה ציירת. היא הייתה אחת מתוך ארבעה ילדים במשפחה. אחותה התאומה הייתה הנוירולוגית, חוקרת המוח הנודעת ריטה לוי-מונטלצ'יני, זוכת פרס נובל ברפואה לשנת 1986. אחיה הבכור, ג'ינו, היה אדריכל, ואחות נוספת אנה (נינה). כבר בילדות מוקדמת גילתה כישרון בולט בציור כפי שציינה אחותה התאומה ריטה בספרה האוטוביוגרפי. הקשר בין השתיים היה עמוק ואינטנסיבי במיוחד, ובשנת 1963 לאחר מות אמן שבה פאולה להתגורר עם אחותה התאומה ברומא עד יום מותה בשנת 2000 בגיל 91. ריטה תאומתה האריכה ימים אחריה עד גיל 103.
לימודים והתפתחות אמנותית

שאיפתה ללמוד ציור נתקלה תחילה בהתנגדות מצד אביה בשל החשש שלימודים גבוהים ופיתוח קריירה מקצועית לא יעלו בקנה אחד עם תפקידה כאישה: הקמת משפחה וגידול ילדים. אך עלה בידה לרכך את התנגדותו. בסוף שנות ה-20 של המאה הקודמת למדה אצל פליצ'ה קאסוראטי (אנ'), שהיה אמן כריזמטי רב השפעה שהטביע חותם עמוק בתלמידיו. בראשית דרכה האמנותית ציירה ציור פיגורטיבי ברוח האימפרסיוניזם והפוסט אימפרסיוניזם, בעיקר ציורי דמויות ודיוקנאות. עבודתה הושפעה אמנם מקאסורטי אך היא נטלה ממנו בעיקר את העיצוב הגאומטרי ואת התכנון האדריכלי של הדמויות.
כבר בשלב זה הבחינו אמנים גדולים כג'ורג'יו דה קיריקו בכשרונה המיוחד. דה קיריקו כתב עליה מונוגרפיה ראשונה ב-1939 ובה השווה אותה למאסטרים גדולים כאל גרקו ודלקרואה. הוא ציין את נטייתה לקונסטרוקציות מוצקות ומשיכתה להיבטים הפנטסטיים של המציאות, בדומה לנטייתו של דה קיריקו עצמו. היא נסעה להשתלם בפריז באמנות התחריט בסדנת ההדפס, החשובה מסוגה אצל סטנלי ויליאם האייטר (אנ') והוא שלימד אותה גם כתיבה אוטומאטית, שהייתה מהטכניקות שאימצו לעצמם האמנים הסוריאליסטים, בהובלת המשורר אנדרה ברטון והצייר אנדרה מסון אשר שאבו את השראתם מהתאוריה הפסיכואנליטית אודות חשיבות תהליכי הלא מודע.
בשנת 1931, בגיל 22 הציגה תמונת דיוקן אשה (אנה מריה) בקואדריאנלה הלאומית לאמנות ברומא ועוררה תשומת לב מיידית בהבעתה האקספרסיבית יוצאת הדופן על רקע האמנות הרווחת באיטליה באותה תקופה. היא הוסיפה להציג בתערוכות הקואדריאנלה בשנים 1935 ואילך. ב־1937 הציגה בביאנלה ה-20 בוונציה ובאותה שנה הוזמנה גם לתערוכת הנשים האמניות האירופיות במוזיאון הז'ה דה פום בפריז. בשנות השלטון הפאשיסטי בהובלת בניטו מוסוליני ובעיקר לאחר השתת חוקי הגזע עברה להתגורר בפירנצה.
לימודים והתפתחות אמנותית > השנים תחת השלטון הפשיסטי

כמו יהודים רבים נאלצה המשפחה לחפש מסתור ועברה להתגורר בפירנצה תחת זהות בדויה. תקופה זו השפיעה באופן עמוק על עבודתה.
באותה תקופה נאסר על אחותה התאומה ריטה, כמו על כל הרופאים ואנשי האקדמיה היהודים לעסוק במקצועם. העיר פירנצה עצמה הייתה תחת כיבוש גרמני, אך פאולה וריטה הצליחו להימלט לשם לשרוד תחת זהות בדויה.
בתום המלחמה הציגה תערוכה מעבודותיה בגלריה איל פיורה בעיר. התערוכה היוותה ביטוי רב עצמה לטראומות שהיו מנת חלקם של האיטלקים בכלל ושל יהודי איטליה במיוחד. ב-1948 הוזמנה שוב להציג בתערוכת הביאנלה של ונציה.
לימודים והתפתחות אמנותית > מעבר מסגנון פיגורטיבי להפשטה

אופי עבודתה עבר שינוי מסגנון פיגורטיבי ל"קונקרטיזם", שהיה מעין גרסה מאוחרת של הקוביזם. ב־1950 נמנתה על קבוצת "מאק" (ראשי תיבות של מובימנטו ארטה קונקרטיסטה, כלומר: תנועה לאמנות קונקרטיסטית) בטורינו, שהייתה תנועת אמנים שהחלה את דרכה במילנו ב-1948 ועסקה בהפשטה. בתקופה זו יצרה את סדרת העבודות "אותיות וכלים" ובהמשך ציירה בסגנון ה"אנפורמל" ציור המשתמש באותיות הא' ב' ואשר רווח בפריז כשני עשורים לפני שהגיע לאיטליה.
ג'ילו דורפלס, תאורטיקן, שהיה קשור לאותה תנועה כתב מונוגרפיה על עבודותיה מאותה תקופה. בגישתה החקרנית ערכה האמנית אקספרימנטים בחומרים שונים ובטכניקות חדשות. ובעשור שלאחר מכן השתמשה בסרטי צילום על פלקסיגלס ומכאן עברה לעבוד בגופים תלת־ממדיים והחלה להתעמק בביטוי חזותי של רעיונות מתימאטיים ומדעיים. בסוף שנות ה-60 של המאה הקודמת יצרה מבנים קינטיים מאירים והוסיפה להם את ממד התנועה. היא ערכה ניסויים באפקטים של השתקפויות והפצת אור.
ריטה, אחותה התאומה, תארה את עבודותיה כ"יקום נטול שקט" בספר שכתבה על אודות חייה ועבודותיה של אחותה, פאולה לוי מונטאלצ'יני.
בשנות ה-70 של המאה הקודמת יצרה תחריטים על גבי לוחות נחושת ולוחות אבץ, שבהם בחנה מערכות קווים בעלות זיקה מתימאטית דוגמת הסדרות שכינתה "ספיראלות ארכימדס" בכל העבודות הללו מופיעים קווים במקצבים ריתמיים, במקביל יצרה גם סדרות של תחריטים יבשים על מצע נייר לבן שהפכו לתבליטים המחוללים וריאציות של אור. אותה טכניקה שימשה אותה גם בסדרת העבודות שהציגה ב־1981 בתערוכת הביאנלה לאמנות בסאו פאולו.
לימודים והתפתחות אמנותית > מעבר לתלת־ממד, פיסול באלומיניום

בסוף שנות ה-80 בעקבות התבליטים העוסקים באור עברה לפיסול באלומיניום, שהעצים את האפקטים של משחקי השתקפויות אור בחלל. ב־1990 החלה להשתמש באגוזי אמזונס כמצע לרישומיה הקוויים והכתירה את העבודות הללו בשם "גל מאונך". בעבודותיה המאוחרות עסקה בחיזיון הספקטאקולארי של האור ועולמה שיקף רב-לשוניות אמנותית המעברים הרבים בין החומרים, המדיומים והטכניקות השונות בעבודתה היוו ביטוי מוחשי לתהליכים הגותיים ורעיונות מופשטים ומדעיים שעסקה בהם. בקטלוג התערוכה שנערכה במילאנו ב-1992 צוטט מדבריה: "אני סבורה שהמדיומים והטכניקות השונות באמנות הציור, התחריט והפיסול נועדו להוות אמצעי המחקר של התודעה יותר מאשר אמצעי ליצור אובייקטים להנאה חושית. האמנות היא דיסציפלינה בדיוק כמו הפיזיקה והמתמטיקה. המדעים המדויקים באותה מידה כמו המוזיקה והשירה הם אמצעי להכרת החיים, הדרכים השונות לדווח על העולם". האמנית מונה את ההוגים והסופרים שעוררו אותה לכיווני חשיבה שונים וביניהם את הפילוסוף היווני הרקליטוס, את הטרקטט הלוגי פילוסופי של לודוויג ויטגנשטיין, ואת ג'וליו קרלו אראגן.
מונטאלצ'יני הלכה לעולמה בשנת 2000.