stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובה M40
היסטוריה

בשנות ה-60 של המאה ה-20, ובעיקר בעקבות מלחמת וייטנאם, הבין חיל הנחתים האמריקאי שהוא צריך רובה צלפים בריחי תקני. בגלל האמינות והדיוק של הרמינגטון מודל 700, רכש חיל הנחתים מספר רב של רובי מודל 700 מדגם 40x (גרסת ה-target/varmint של המודל 700) עם כוונת טלסקופית מדגם Redfield 3–9 power Accurange ונתן להם את הציון הצבאי M40. רובים אלה היו בעלי קת ומתפסים מעץ, שהיו פגיעים לנזקי לחות.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 שידרג חיל הנחתים את כל רובי ה-M40 שלו לדגם משופר M40A1 שהשיפור העיקרי בו הייתה החלפת הקת והמתפסים מעץ בקת ומתפסים מפיברגלאס, מדגם A1 של מקמילן. כמו כן, הכוונת הטלסקופית הוחלפה בכוונת חדשה מדגם Unertl 10× עם US Optics upgrade Schmidt & Bender 3–12×50 M9541 ולה הגדלה של פי 10.
ב-1996 החל חיל הנחתים בתכנון גרסה מחודשת ומשודרגת לרובי ה-M40A1. הפיתוח הסתיים ב-2001 והדגם המשודרג זכה לציון M40A3. הקת והמתפסים שודרגו בשנית, הפעם בקת טקטית A4 של מקמילן, וגם הקנה שודרג. שדרוגים נוספים כללו שיפורים בארגונומיה ובהנדסת אנוש.
ב-2009 שודרג שוב הרובה, והשיפורים העיקריים היו בקנה, וכן בהחלפת המחסנית הפנימית במחסנית חיצונית נתיקה. רובים אלה זכו לציון M40A5 ומחליפים בהדרגה את רובי ה-M40A3. הכוונת הטלסקופית שוב הוחלפה, והפעם בכוונת טלסקופית מדגם Schmidt & Bender 3–12×50mm Police Marksman II LP scope.
ב-2014 הוחלט לשדרג את רובי ה-M40 לרובי M40A6 שכולל מספר שיפורים, העיקריים שבהם הם קת מתקפלת ומסילות טקטיות ארוכות יותר, שמאפשרות התקנת עזרים טקטיים ואמצעי ראיית לילה מאחורי הכוונת הטלסקופית. הרובה נכנס לשירות ב-2016 כאשר את ההסבה ביצעה חברת נשקי רמינגטון. הדגם הסופי ייקרא M40A7.
הרובה שרת במלחמת וייטנאם, במלחמת האזרחים בלבנון (בתקופה בה חיילי חיל הנחתים האמריקאי נכחו בלבנון), מבצע זעם דחוף בגרנדה, מבצע השבת התקווה בסומליה, מלחמת המפרץ, מלחמת אפגניסטן (2001–2014) ומלחמת עיראק.
בעשור השני של המאה ה-21 תוכנן להחליפו ברובה הצלפים Mk 21 PSR שמבוסס על רובה הרמינגטון MSR שזכה במכרז Precision Sniper Rifle. עם זאת, ה-Mk 21 התגלה כלא טוב מספיק, ורובי ה-M40 נשארו בשירות. כפתרון ביניים הוחלט על הצטיידות ברובה Mk 13 בקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום שלו טווח ירי ארוך יותר. בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-21 הוחלט להחליף את כל הרובים, הן את ה-M40 בכל גרסאותיהם והן את ה-Mk 13 Mod 5, ברובה ה-Mk 22 ASR המבוסס על הבארט MRAD. זהו רובה צלפים מודולרי שתומך במספר קליברים, בהם: 7.62x51 מ"מ נאט"ו (שבשימוש ה-M40 ויעיל לעד 800–1000 מטר), 0.300 וינצ'סטר מגנום (שבשימוש ה-Mk 13 ויעיל עד ל-1000–1200 מטר) ו-0.338 נורמה מגנום (שיעיל לטווח של 1500–2000 מטר).
גלריה

M40 היסטורי
M40A5
ראו גם

רמינגטון מודל 700 (הרובה ששימש בסיס ל-M40)
רמינגטון M24 (ה"אח" של ה-M40 ששירת בצבא ארצות הברית ומשרת עד היום בצה"ל)
רובה Mk 13 (רובה לטווח ארוך יותר שמשרת לצד ה-M40)
M40A6
רונית רוקאס

| --- | --- |

רוקאס בינואר 2017
 לידה:  30 באוקטובר 1965 (בת 58) אשדוד, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלי
 עיסוק:  סופרת עורכת מתרגמת
 מקום לימודים:  מקיף א' אשדוד 
 שפות היצירה:  עברית
 תחום כתיבה:  סיפורת
 סוגה:  רומן
 יצירות בולטות:  "בדרך של גליה", "החוקים הסודיים של אביגיל", "הנסיכה זוהרה", "לא קל להיות גיבור-על"
 פרסים והוקרה:  פרס דבורה עומר לספר נוער 2015, פרס רמת גן למצוינות ספרותית 2016
 
רונית רוקאס (אבוקה) היא סופרת, מתרגמת ועורכת ישראלית של ספרי ילדים ונוער, בעלת הוצאת הספרים כנפיים.
ביוגרפיה

רונית רוקאס למדה בבית ספר תיכון מקיף א' באשדוד. היא בוגרת אוניברסיטת תל אביב בתיאטרון ובספרות עברית ובעלת תואר שני בספרות כללית מאוניברסיטת תל אביב.
בשנים 1995 עד 2009 עסקה בכתיבה, עריכה ושכתוב בעיתון "הארץ". כתבה וערכה את המדורים "פינת הילד" ו"קפטן אינטרנט" ב"גלריה". הכתבות התמקדו בתרבות דיגיטלית ובתרבות ילדים לצד ביקורות על ספרים, תיאטרון ילדים ואתרי אינטרנט. כמו כן כתבה ביקורות על ספרות נוער במוסף "ספרים" של העיתון.
בשנים 2009 עד 2013 שמשה לקטורית בהוצאת כנרת זמורה-ביתן וכן איתרה, ערכה ותרגמה ספרים בהוצאת עם עובד ובהוצאת כרמל.
בשנים 2011 עד 2013 שימשה עורכת ראשית של הוצאת טל־מאי, המיועדת לספרי ילדים ונוער.
משנת 2011 מנחה סדנאות כתיבה לילדים, לנוער ולמבוגרים.
בשנת 2011 ראה אור ספרה הראשון "בדרך של גליה" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן.
בשנת 2012 יצא לאור הספר השני "החוקים הסודיים של אביגיל" בהוצאת כנרת זמורה-ביתן. הספר השתתף במצעד הספרים השנתי תשע"ד וזכה בפרס ע"ש דבורה עומר לספר נוער 2015.
בשנת 2013 יצא לאור הספר השלישי "הנסיכה זוהרה" בהוצאת ידיעות אחרונות/טל-מאי.
משנת 2014 עורכת ומו"לית של הוצאת "כנפיים" לספרי ילדים ונוער (הוצאה-שותפה של כתר).
בשנת 2016 יצא לאור ספרה הרביעי "לא קל להיות גיבור-על" בהוצאת כנפיים וכתר וזכה בפרס רמת גן לספרות למצוינות ספרותית
בשנת 2020 יצא לאור ספרה החמישי "מי יבוא איתי" בהוצאת כתר וכנפיים לספרי ילדים ונוער.
בשנת 2024 יצא לאור ספרה השישי "יש לנו יום הולדת" בספריית פיג'מה, בהוצאת כתר וכנפיים.
רונית רוקאס זכתה בפרסים בהם פרס דבורה עומר לספר נוער 2015 ובפרס רמת גן לספרות למצוינות ספרותית 2016.
מתגוררת בהרצליה.
ספריה > ספרים שכתבה

בדרך של גליה (2011)
החוקים הסודיים של אביגיל (2012)
הנסיכה זוהרה (2013)
לא קל להיות גיבור-על (2016)
מי יבוא אתי? (2020)
יש לנו יום הולדת (2024)
ספריה > בין תרגומיה

צעצועים יוצאים לטיל / אמילי ג'נקינס (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2011)
אהבה בשני קולות / ונדלין ואן דראנן (תל אביב : עם עובד, 2012)
איגי ואני / ג'ני ולנטיין (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2012) <איורים - ג'ו ברגר>
ג'וני בי ג'ונס אוהבת את וורן היפה / ברברה פארק (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2012) <איורים - דניס ברונקוס>
ג'וני בי ג'ונס ויום ההולדת של ג'ים הרשע הזה / ברברה פארק (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2012) <איורים - דניס ברונקוס>
כוח זאפטו : פרדי גבור-על / ג'קלין ג'ולס (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2012) <איורים - מיגל בניטס>
הנסיכה שלבשה שקית ניר / רוברט מאנץ' (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2012) <איורים - מייקל מרצ'נקו>
חצי קסם / אדוארד איגר (ירושלים : כרמל, תשע"ד 2013) <איורים - אלינה גורבן>
כל הכבוד לאמנדה ולתנין שלה! / ספר ואייר - מו וילמס (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2013)
המחברת של פייג' / לורה לי גולדג' (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2013)
פני האיומה היא מגנט לצרות / ג'ואנה נאדין (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2013) <איורים - ג'ס מיכאיל>
איגי ואני : יום הלדת שמח / ג'ני ולנטיין (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2014) <איורים - ג'ו ברגר ; עריכה – יותם שווימר>
איש הפלדה הגיע! / מיני גריי (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2014)
ג'יני בהתלמדות / מרדית באדג'ר (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד : טל-מאי, 2014) <איורים - מישל מקינטוש>
הנסיכה פוזי והתהלוכה של כיתה א' / סטפני גרין (ירושלים: כתר ספרים / כנפיים, 2014)
הנסיכה פוזי והמתנה המושלמת / סטפני גרין (ירושלים: כתר ספרים / כנפיים, 2014)
הנסיכה פוזי והכלב של השכנים/ סטפני גרין (ירושלים: כתר ספרים / כנפיים, 2015)
סיפורים לפני השינה לילדות מורדות - 100 אגדות אמיתיות על נשים יוצאות דופן/ אלנה פאווילי ופרנצ'סקה קוואלו (ירושלים: כתר ספרים / כנפיים, 2018)
הנסיכה פוזי והאוצר הקטן/ סטפני גרין (ירושלים: כתר ספרים/ כנפיים, 2020)
הערות שוליים

↑  בר חיון, בדרך של גליה, באתר הארץ, 21 במרס 2012
↑  ביקורת על ספרה של רונית רוקאס, "החוקים הסודיים של אביגיל" סוד החוק המופר, באתר "הפנקס"
↑  ביקורת על ספרן של רונית רוקאס ומאיה שלייפר, "הנסיכה זוהרה" נסיכה בלי נצנצים, באתר "הפנקס"
↑  ‏הוצאת כנפיים‏ (Q129261612)
↑  טליה ברקוביץ-זהבי, עכבר העיר אונליין, ספרי ילדים: ילד או גיבור על? הקוראים יחליטו, באתר הארץ, 31 במאי 2016
↑  אלי אליהו, בדרך של גליה, באתר הארץ, 1 בינואר 2012
↑  יותם שווימר,‏ באוגוסט 2012 רשימת ביקורת על ספרה של רונית רוקאס, "החוקים הסודיים של אביגיל, באתר "הפנקס"
↑   מאשה צור-גלוזמן, כשהנסיכה זוהרה באה לביקור במושב, באתר הארץ, 25 בפברואר 2014
↑  הספר "מי יבוא איתי?", באתר "סימניה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463025105171  ISNI: 0000 0004 0269 4886  VIAF: 298294183   WorldCat (עם VIAF): 298294183
קרן הייצוב של הפדרציה הרוסית

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 2004 – הווה (20 שנה)
 
קרן הייצוב של הפדרציה הרוסית הוקמה על בסיס החלטת ממשלת רוסיה ב-1 בינואר 2004, כחלק מהתקציב הפדרלי לאיזון התקציב בזמן בו מחיר הנפט נופל מתחת למחיר הרצפה, שנקבע ל-27$ לחבית. בפברואר 2008 פוצלה קרן הייצוב: לקרן השמורה, המושקעת בחו"ל בניירות ערך בעלי תשואה נמוכה ומשמשת במקרה של נפילות בהכנסות הנפט והגז וקרן הרווחה הלאומית המשקיעה ברכיבים בעלי סיכון גבוה יותר בתשואה גבוהה יותר וכן למימון הוצאות תקציב. לקרן השמורכ הוענקו 125 מיליארד דולר ולקרן הרווחה הלאומית הוענקו 32 מיליארד דולר. בסוף 2016 שתי הקרנות הכילו בהתאמה 38.2  ו-72.2  מיליארד דולר.
הקרן הוקמה כדי ליצור רזרבה של נזילות עם היתרון הנוסף להפחתת הלחץ האינפלציוני ובידוד כלכלת רוסיה מתנודתיות של רווחי הייצוא מחומרי גלם, שהיה אחד הסיבות למשבר הפיננסי הרוסי ב-1998. כדי למנוע שיעורי אינפלציה גבוהים הקרן מושקעת בחו"ל בלבד.
סכום מצטבר של קרן הייצוב של הפדרציה הרוסית

| תאריך | במיליארדי דולרים | במיליארדי רובלים |
| --- | --- | --- |
| 01.30.2008 | 157 | 3,852 |
| 01.01.2008 | 156.81 | 3,849.11 |
| 01.12.2007 | 144.43 | 3,517.05 |
| 01.11.2007 | 147.60 | 3,649.25 |
| 01.10.2007 | 141.05 | 3,519.09 |
| 01.09.2007 | 132.91 | 3,409.07 |
| 01.08.2007 | 127.48 | 3,263.56 |
| 01.07.2007 | 121.68 | 3,141.35 |
| 01.06.2007 | 116.85 | 3,026.68 |
| 01.05.2007 | 113.70 | 2,920.50 |
| 01.04.2007 | 108.11 | 2,812.21 |
| 01.03.2007 | 103.55 | 2,708.85 |
| 01.02.2007 | 99.77 | 2,647.21 |
| 01.01.2007 | 89.13 | 2,346.92 |
| 01.12.2006 | 83.21 | 2,189.52 |
| 01.11.2006 | 76.62 | 2,049.30 |
| 01.10.2006 | 70.73 | 1,894.09 |
| 01.09.2006 | 64.73 | 1,730.64 |
| 01.08.2006 | 82.14 | 2,207.33 |
התפתחויות אחרונות

על פי תיקונים בקוד התקציב של רוסיה שיזם הנשיא ולדימיר פוטין ממרץ 2007 ועברו באפריל 2007, בפברואר 2008 אמורה הייתה קרן הייצוב להיות מחולקת לקרן שמורה, שתושקע בחו"ל בניירות ערך בעלי תשואה נמוכה ומשמשים כאשר הכנסות הנפט והגז נופלים, וקרן הדורות העתידיים (ששמה שונה לימים קרן העושר הלאומית ), שתשקיע ברכיבים מסוכנים יותר, בעלי תשואה גבוהה יותר, וכן למימון הוצאות תקציב פדרליות. בשונה מקרן הייצוב, הקרנות החדשות יצברו גם הכנסות ממוצרי נפט וגז טבעי.
ב-21 במאי 2007 דחק הנשיא ולדימיר פוטין בממשלה להזרים עודפי הכנסות נפט למניות מקומיות על ידי רכישת מניות מגזפרום ורוסנפט, שנפלו מתחילת השנה, במקום ניירות ערך זרים, שקודם לכן היו אסורות בגלל חשש לאינפלציה.
צבירה והוצאות

הקרן צוברת הכנסות מייצוא לנפט ומהמס על פעולות כריית נפט כאשר המחיר לנפט אורל עולה על מחיר הרצפה שנקבע. ניתן להשתמש בהון הקרן לכיסוי הגירעון התקציבי הפדרלי ולמטרות אחרות, אם יתרתו עולה על 500 מיליארד רובל, סכומי ההוצאה כפופים לחוק התקציב הפדרלי לשנת הכספים המתאימה. מכיוון שהון הקרן עלה על רמתם של 500 מיליארד רובל בשנת 2005, חלק מהעודף שלה שימש להחזר חובות זרים מוקדמים וכן לכיסוי הגירעון של קרן הפנסיה הרוסית.  פרטי העסקאות בשנת 2005 הם כדלקמן:
| עסקאות בשנת 2005 | במיליארדי דולר |
| --- | --- |
החזר חוב מוקדם לקרן המטבע הבינלאומית: 3.33
פירעון החזר חוב ראשון למדינות מועדון פריז: 15
תשלום לונשאקונומבנק (VEB) עבור הלוואות שהועמדו למשרד האוצר בשנים 1998–1999 לצורך סגירת חוב המדינה: 4.3
העברה לקרן הפנסיה הרוסית: 1.04
מדיניות השקעות > מבנה ממשל

הקרן מנוהלת על ידי משרד האוצר הרוסי, בהתאם לנוהל שהוגדר על ידי ממשלת הפדרציה הרוסית. חלק מהפונקציות של ניהול הנכסים עשויות להיות מועברות לבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית ("בנק רוסיה"), בהסכמת הממשלה.
באשר ליעדי הקרן, הונו אמור להיות מושקע בניירות ערך חוב זרים. קריטריוני הזכאות של ניירות ערך כפופים לאישור הממשלה. משרד האוצר מוסמך על ידי הממשלה לקבוע את הרכב המטבע של הקרן ואת הקצאת הנכסים האסטרטגיים שלו בהתאם למדיניות ההשקעה לניהול הקרן. משרד האוצר רשאי להשתמש באחת או בשתי התוכניות הבאות שהוגדרו על ידי הממשלה כדי להשקיע את הון הקרן. נכסי הקרן מושקעים כיום אך ורק במסגרת התוכנית השנייה (הקצאה לחשבונות האוצר הפדרליים בבנק רוסיה).
הרכב השקעה

נכסי הקרן מושקעים כיום בהרכב המטבע הבא:
| --- | --- |
דולר אמריקני: 45%
יורו: 45%
פאונד: 10%
הרכב המטבעות והגבלות הפירעון חלים על כל נכסי הקרן וכפופים לתקנות של משרד האוצר.
דיווח

משרד האוצר מפרסם דוח חודשי בכלי התקשורת על הכנסות, הוצאות ומאזן הקרן ומדווח לרבעון ומדי שנה לממשלה על צבירה, השקעה והוצאות של הון הקרן. הממשלה תדווח מדי רבעון ושנתי על צבירת הקרן, ההוצאות והשקעת ההון לשני בתי הפרלמנט הרוסי (הדומה הממלכתית ומועצת הפדרציה).
ראו גם

הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית
קרן הרווחה הלאומית (רוסיה)
הערות שוליים

↑  Russia's Stabilization Fund, Globalization 101, a project of SUNY LEVIN Institute, retrieved on 6 August 2012.
↑  "Russia Reserve Fund on SWFI".
↑  "National Welfare Fund on SWFI".
↑  RIA Novosti - Business - Russia's Duma approves Stabilization Fund transformation
↑  RIA Novosti - Opinion & analysis - Putin's address leaves philosophy aside
↑  International Spotlight: Russia
↑  Putin wants oil revenue to go into Russian stock market - International Herald Tribune
↑  Statistics on the National Debt in Russia in relation to GDP from 2002 to 2012, World Economic Outlook Database, April 2012.
קרב ריון

קרב רִיוֹן הוא קרב ימי שנערך ב-429 לפנה"ס, במהלך המלחמה הפלופונסית, בין שייטת אתונאית לבין צי הקורינתים ובעלי בריתם. הצדדים התנגשו ליד כף רִיוֹן (Ρίων, Rhion), בפתח המפרץ הקורינתי, צפונית לפַּטְרָאי. הקרב הסתיים בניצחון אתונאי, ושבועות ספורים אחר כך התנגשו שוב ציי שני הצדדים, הפעם ליד נָאוּפַּקְטוֹס. קרב ריון הוא אחת הדוגמאות המרהיבות להצטיינותם של האתונאים בלוחמה בים.
רקע היסטורי

קרב ריון התחולל על רקע מאמציהם של הספרטנים ובעלי בריתם לערער את אחיזתה של אתונה במערב יוון. תוכניתם הייתה לכבוש את אקארנאניה ולהשתלט על זקינתוס וקֶפַאלֶנִיָה, שהיו נמלי הביניים הידידותיים לאתונה בנתיב השיט סביב הפלופונסוס אל קרקירה. עיר זו הייתה בעלת בריתה הימית החשובה ביותר, והחזיקה באחד מציי המלחמה הגדולים ביותר ביוון כולה. מטרה נוספת ששמו הספרטנים לעצמם הייתה לכבוש את נָאוּפָּקְטוֹס שבמפרץ הקורינתי. במקום זה ניצבה מאז חורף 430/429 שייטת אתונאית בת עשרים טריארות בפיקודו של פוֹרְמִיוֹן, ומשימתה "להשגיח שלא תצא שום אוניה מקורינתוס ומהמפרץ של קְרִיסָה (המפרץ הקורינתי) ולא תיכנס אליהם." קורינתוס, יריבתה החזקה ביותר של אתונה בזירה הימית, הייתה מרכיב חיוני בהשלכת עוצמתה של ספרטה אל מעבר לגבולות הפלופונסוס; צייה המלחמתי החזק שימש להובלת חילות משלוח לזירות הלחימה השונות ולהתמודדות עם ציי אתונה ובעלות בריתה הימיות.
מסע המלחמה תוכנן כפעולה משולבת של הצבא והצי. קְנֵמוֹס, הנָאוּאַרְכוֹס הספרטני שהועמד בפיקוד כלל הכוחות, חצה את המפרץ מבלי שפורמיון ישגיח בכך ועימו 1000 הופליטים פלופונסים. בהגיעו לאַמְפְּרַקִיָה צירף אליו את חילות אמפרקיה, לֶאוּקַס ואַנַקְטוֹרִיוֹן ושבטים לא-יווניים מן האזור, והחל מתכונן מיד למסע ביבשה. צי הברית, שכלל אוניות מקורינתוס, סִיקִיוֹן, לאוקס, אנקטוריון ואמפרקיה, אמור היה להתכנס בלאוקס, ומשם להפליג ולחבור לכוחותיו של קנמוס. משימת הצי הייתה לתקוף ולרתק את יושבי החוף באקארנאניה, כדי שלא יוכלו להיחלץ לעזרת אחיהם בתוך הארץ, כשאלה יותקפו על ידי צבא קנמוס. מסיבה שאינה ידועה התעכבה יציאת אוניות הקורינתיים והסיקיונים מארצם, ובעוד שאר אוניות הצי ממתינות לבואן בלאוקס, החליט קנמוס לצאת לדרכו בלעדי הצי ולתקוף את סְטרַאטוֹס, הגדולה בערי אקארנאניה.
האקרנאנים, שראו כי צבא גדול פלש לארצם והם עומדים להיות מותקפים גם מכיוון הים, פנו לעזרת פורמיון. הוא סירב להם באומרו, כי אינו יכול לעזוב את נאופקטוס בשעה שעיקר הצי הפלופונסי עושה דרכו מקורינתוס. ואומנם שיקוליו הוכחו כנכונים.
מהלך הקרב

צי המשלוח, שכלל מלבד טריארות גם אוניות משא וכלי שיט קלים, הפליג לאורך חופו הדרומי של המפרץ אל עבר פטראי שבאכאיה, חנייתו הראשונה. משם התכוונו הקורינתים לשנות קורס צפונה, לחצות את פתח המצר ולהמשיך אל אקארנאניה. נוכחות השייטת האתונאית של פורמיון הייתה ידועה להם, אך הם לא שיערו בנפשם כי יעז לתקוף את צי המשלוח באוניותיו המעטות, 20 משלו מול 47 שלהם. תחזיותיהם התבדו, שכן בעודם מפליגים ראו את האוניות האתונאיות עוקבות אחריהם מעברו השני של המצר. כדי להימנע מהתמודדות, יצאו הקורינתים מפטראי בלילה, אך גם ניסיון התחמקות זה לא הועיל. כשעלה השחר והם עוד בלב פתח המפרץ, הבחינו באוניותיו של פורמיון שטות לעברם מכַאלְקִיס, ומיד ניתנה הפקודה להתכונן לקרב.
האוניות הקורינתיות, עמוסות-החיילים וכבדות-התנועה, לא היו שקולות נגד האוניות הקלות והמהירות של האתונאים. על כן נמנעו הקורינתים מקרב סָדוּר, ו"ערכו את אוניותיהם במעגל גדול ככל שיכלו, כדי למנוע מן האויב הזדמנות להתקפות דְיֶיקְפְּלוּס, כשחרטומיהן מבחוץ וירכתיהן פנימה. בתוך המעגל שמו את כלי השיט ששטו עימהם, וגם חמש מהמהירות שבאוניותיהם, שאם יתקיפם האויב בכל מקום שהוא, לא יצטרכו לשוט, כשהן ממהרות לעזרה, אלא מרחק קטן בלבד."
מערך מגנני זה לא היה בבחינת הפתעה לאתונאים, שהרי הם עצמם השתמשו בו בקרב אַרְטֶמִיסְיוֹן (480 לפנה"ס) במלחמתם נגד הצי הפרסי. פורמיון פקד על אוניותיו לשוט בטור סחור-סחור סביב האוניות הקורינתיות, אך לא לנגח בהן מיד, אלא להכריחן להצטופף ולהידחק אחת אל רעותה. את האות להתקפה יתן הוא עצמו ברגע המתאים ביותר. בהכירו היטב את טבע המקום, ציפה פורמיון להתעוררותה של בריזה הנושבת בכל בוקר מן המפרץ, שלא תאפשר לאוניות הצפופות והדחוקות לעמוד על מקומן כחיילים ביבשה, והן יתנגשו זו בזו. ואומנם, "כשבאה הרוח והאוניות כבר עמדו צפופות זו לזו, נכנסה בהן מהומה מעוצמת הרוח ולחץ כלי השיט הקטנים יותר. אוניה התנגשה באוניה והמלחים דחפון זו מעל זו במוטות ארוכים, והצעקות וקולות האזהרה והגידופים של המלחים החרישו את פקודות רבי-המלחים, ומאחר שהחותרים הבלתי-מאומנים לא יכלו להניף את משוטיהם בים הגועש, לא נשמעו האוניות לקברניטיהן."
ברגע זה נתן פורמיון את האות להתקפה, ובמהלומות ניגוח הטביעו אנשיו את אחת מאוניות מפקדי הצי וגרמו נזקים לאחרות. הקורינתים ובעלי בריתם פנו למנוסה אל עבר פטראי ודִימֵה שבאכאיה, אך האתונאים דלקו בעקבותיהם, לכדו שתים-עשרה אוניות ושבו רבים מאנשיהן.
אחרית הקרב

תבוסת הספרטנים ובעלי בריתם הייתה כפולה, כי גם קנמוס, שנחפז לתקוף את האקרנאנים מבלי להמתין לסיוע מן הים, נחל מפלה בקרב סטראטוס ושב ללאוקס. הצי הקורינתי החבול והמוכה הפליג אל קילנה, המספנה של האלאים, לשם הגיע גם קנמוס ועימו יתר אוניות הצי, שעדיין המתינו בלאוקס.
האתונאים הקימו מצבת ניצחון בכף ריון, הקדישו אוניה אחת לפוסידון אל הים, ושבו לנאופקטוס.
כשנודע הדבר בספרטה, עורר הדבר כעס רב. לא זו בלבד שהקרב הימי הראשון בהנהגתם במלחמה זו נסתיים במפלה, אלא גם לא יכלו להשלים עם נוכחותה של שייטת אתונאית, המטילה הסגר ומונעת את תנועת אוניות הברית. צי הקורינתים היה חיוני ביותר למסעי המלחמה העתידיים, ועל כן שלחו אל קנמוס שלושה מטובי מצביאיהם לשמש לו יועצים, וציוו עליהם לעשות את כל ההכנות הדרושות לקרב ים נוסף, מוצלח יותר.
לקריאה נוספת

מאיר שָׂש, המערכה על הימים - תולדות העוצמה הימית. תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"א.
הערות שוליים

↑  תוקידידס, 2.69 .
↑  תמרון הדייקפלוס (diekplous) בוצע על ידי שייטת הערוכה בשורה חזיתית ותוקפת את צי האויב המסודר גם הוא במערך חזיתי. מטרת האוניות התוקפות הייתה לפרוץ (diekplein) דרך שורת אוניות האויב, לשבור את משוטיהן תוך כדי ההבקעה ועל ידי כך לשתק את תנועתן. כשהן חסרות יכולת לנוע, חשופות האניות הפגועות למהלומות ניגוח קטלניות נוספות בדפנות.
↑  אוניות משא וכלי שיט קטנים.
↑  תוקידידס, 2.83.
↑  תוקידידס, 2.84. הקברניט, ביוונית: kybernetes, היה ההגאי בטריארה, לא מפקדה.
קרב אראס (1914)

קרב אראס (בצרפתית: Arras) היה אחד מקרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. הקרב התחולל בתחילת אוקטובר 1914, במהלך המירוץ אל הים שלאחר הנס על המארן. קרב זה, שנערך בסביבות העיר אראס שבצפון מערב צרפת, החל בהתקפה צרפתית לכיוון דואה (Douai), לנוכח מה שהצרפתים חזו כהתנגדות קלה. אלא הגרמנים תכננו התקפה משלהם באותו אזור, וריכזו כוחות גדולים לשם כך. בסופו של דבר היו אלה הגרמנים שרשמו התקדמות, אלא שזו נבלמה לבסוף לנוכח התנגדות צרפתית עזה. לאנס נפלה בידי הגרמנים, אך אראס נותרה בידיים צרפתיות. קו החזית עבר בין שתי ערים אלה במשך שנות המלחמה הבאות, שנות מלחמת החפירות, בהן החזית 'קפאה' כמעט.
רקע > 'הקרב על הגבולות'

קרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה החלו ב-4 באוגוסט 1914, כאשר גרמניה פלשה לבלגיה וללוקסמבורג הנייטרליות.
במקביל לפלישה הגרמנית, החל מ-7 באוגוסט תקפו הצרפתים בגבול גרמניה-צרפת במטרה לכבוש את חבל אלזס-לורן. התקפות אלה נהדפו על ידי הגרמנים, שהחל מסוף אוגוסט אף המשיכו וחדרו לשטח צרפת גם באותה גזרה. הבריטים החלו לשגר חילות משלוח כדי לסייע לצרפתים ולבלגים, אך בשלב זה של המלחמה היה ביכולתם לשלוח רק אוגדות ספורות.
הגרמנים התקדמו לעבר צפון צרפת בחציו השני של חודש אוגוסט. בסדרת קרבות שנערכו בין הצבא הגרמני לבין הצבא הצרפתי וחיל המשלוח הבריטי, אשר נקראו בשם הכולל המערכה על הגבולות, ניצחו הגרמנים, אם כי עוכבו במידת מה. עם זאת, הנסיגה הייתה מסודרת יחסית, וצבאות מדינות ההסכמה שמרו על כושר לחימתם.
רקע > "הנס על המארן" ו"המרוץ אל הים"

הכנף הימנית של ההתקפה הגרמנית, זו שערכה את האיגוף דרך בלגיה וצפון מערב צרפת, המשיכה להתקדם לכיוון פריז. בניסיון לאגף את הכוחות הצרפתיים הנסוגים, פנתה הכנף הימנית לכיוון דרום-מזרח, וכך חשפה את אגפה הימני. המפקדים הצרפתים ניצלו טעות זו במהרה, ובליל 8 בספטמבר הנחיתו מתקפת פתע. ב-9 בספטמבר, כאשר היה נראה כי הארמיות הגרמניות עמדו בפני כיתור והשמדה, החלה נסיגה גרמנית לנהר האן לצורך התארגנות מחדש ("הנס על המארן"). בשלב זה, אשר כונה "המירוץ אל הים", כל אחד מן הצדדים הלוחמים ניסה לאגף את הצד השני ממערב, כלפי תעלת למאנש והים הצפוני, לשווא.
בסוף ספטמבר חלו שינויים מספר בצבאות המתמודדים, ולהם השפעה על הקרב שבפתח. הגרמנים העבירו את הארמייה השישית שלהם, עליה פיקד רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה, מלורן מערבה, ואילו הצרפתים הקימו מספר ארמיות נוספות, ביניהן את הארמייה העשירית, אשר נשאה בנטל הקרבות באזור אראס בימים הבאים. ב-28 בספטמבר פקד הרמטכ"ל הגרמני, אריך פון פאלקנהיין, על מתקפה באגף הימני הקיצוני של כוחותיו, אשר היה באותה העת באזור אראס.
הקרב > 1 ו-2 באוקטובר

הקרב החל ב-1 באוקטובר, במתקפה כלפי מזרח, של הארמייה העשירית הצרפתית, בכיוון דואה, כ-20 ק"מ צפונה מזרחה לאראס, ומרחק דומה דרומה מזרחה ללאנס, במטרה לאגף את הגרמנים. הצרפתים סברו כי במקום צפויה התנגדות קלה יחסית, של כוח פרשים, אלא שהגרמנים, שאף הם התכוונו כאמור לתקוף, ריכזו במקום כוח גדול בהרבה, של שלושה גיסות (קורפוסים). תחילה נראה היה לצרפתים כי ההתקפה הולכת למישרין. בהמשך, התקפות נגד מוצלחות של הארמייה השישית הגרמנית, שינו את המגמה, הארמייה העשירית נאלצה לסגת, ודואה נכבשה על ידי הגרמנים. ב-2 לחודש הגרמנים חדשו את התקדמותם מערבה. הם כבשו את איזל (Izel), דרוקור (Drocourt) ופרנואה (Fresnoi), כשבעה ק"מ ממערב לדואה.
הקרב > 3 באוקטובר

גם למחרת, ב-3 באוקטובר, הגרמנים חזרו ותקפו. בשעות הבוקר הם התקדמו עוד מספר ק"מ מערבה, וכבשו את רוברואה (Rouvroy), אשוויל (Acheville) ומריקור (Mericourt). לקראת הצהריים התחזקה התנגדות הצרפתים. תחילה ההתקדמות הגרמנית הואטה, אם כי דרומה משם הם הצליחו לכבוש את אופי (Oppy) ואת נביריי (Neuvireuil), תוך ספיגת אבדות כבדות. אחר כך, כאשר תקפו את פרבריה המזרחיים של אראס, תוך ספיגת אבדות כבדות נוספות, התקדמותם נבלמה. הוא הדין בהתקפתם על ארלה (Arleux), מעט מזרחה משם, אם כי בסופו של דבר זו נכבשה בשעה 3:00, אור ל-4 באוקטובר. בכל זאת, הגרמנים נערכו לקראת התקפות נוספות, שמוקדן צפונה יותר, והצרפתים, שמערכיהם נשתבשו, החלו לשקול נסיגה על מנת לקצר את קוויהם.
הקרב > 4 באוקטובר ואילך

למחרת, בבוקר 4 באוקטובר, חידשו הגרמנים את התקפותיהם. הכוח שכבש את ארלה ערך התקפה מרובת אבדות על ויירוואל (Willerval), כשני ק"מ דרומה מערבה, וכבש אותה ב-8:30. עד רדת החשכה הם התקדמו עוד כ-1,500 מטרים, ונבלמו בפרבוס (Farbus). בגזרות אחרות הגרמנים הגיעו עד לרדת החשיכה לכביש לאנס-אראס ומעט מעבר לו. כן הגיעו הגרמנים לאונגרה (Angres), ק"מ מס' דרומה מערבה ללאנס, ובהמשך נכנסו ללאנס. דרומה מזרחה ללאנס, הגרמנים, אשר כבשו קודם לכן, כאמור, את אשוויל (Acheville), התקדמו ונעצרו בהמשך היום מעט מזרחה לרציף הרכבת בווימי (Vimy), אותו הם נמנעו מלתקוף באותו שלב, בהיעדר סיוע ארטילרי. בלילה חולק ללוחמים יין, והם ערכו התקפה נוספת, בה כבשו את רציף הרכבת, ולנוכח נסיגה צרפתית, אף מעט מעבר לו. הדבר איפשר התקדמות נוספת של הכוח שנבלם בפרבוס. מאוחר יותר, מעט דרומה ללאנס, בהתקפת לילה, בין 4 ל-5 באוקטובר, התקדמו הגרמנים עוד כברת דרך מערבה, עד הגיעם לגבעה הממוקמת מעט מערבה לז'יבנשי (Givenchy), לפנות עלות שחר 5 באוקטובר. עד לאותו מועד גברה התנגדות הצרפתים, שנסתייעה בהפגזות ארטילריות כבדות, ולמעט כברות שטח קטנות, זעיר פה וזעיר שם, בימים הבאים נבלמה התקדמות הגרמנים, על קו המשתרע מעט מערבה לזה שהושג עד 4 באוקטובר. ניסיון גרמני לחדש את ההתקדמות ב-9 לחודש נהדף על ידי הצרפתים. בזה תמו למעשה קרבות התנועה בגזרה זו, ולמשך כארבע שנים לא השתנה רבות קו החזית.
אחרית דבר

גורל דומה פקד את ניסיונות שני הצבאות לתמרן גם בגזרות הסמוכות צפונה מערבה לגזרת אראס, עד סמוך לים הצפוני. וכך בקרב איפר הראשון, בסוף אוקטובר ובנובמבר 1914, תם 'המרוץ אל הים' ולמשך כארבע שנים, תמו למעשה קרבות התנועה בחזית המערבית. מלחמת החפירות התחילה. אראס וסביבותיה היוו זירה לקרבות רבים, בהם נהרגו מאות אלפי חיילים משני הצדדים, בארבע השנים הבאות.
לקריאה נוספת

Foch, F. (1931). Mémoire pour servir à l'histoire de la guerre 1914–1918: avec 18 gravures hors-texte et 12 cartes (PDF) (Heinemann ed.). Paris: Plon. OCLC 86058356. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-03. נבדק ב-11 בספטמבר 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
(בצרפתית)
Raleigh, W. A. (1922). The War in the Air: Being the Story of the Part Played in the Great War by the Royal Air Force (PDF). Vol. I (Hamish Hamilton 1969 ed.). Oxford: Clarendon Press. OCLC 785856329. נבדק ב-27 במאי 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
(באנגלית)
Sheldon, J. (2005). The German Army on the Somme 1914–1916 (Pen & Sword Military 2006 ed.). London: Leo Cooper. ISBN 1-84415-269-3.
(באנגלית)
The Times History of the War (PDF). Vol. II. London: The Times. 1914–1922. OCLC 220271012. נבדק ב-9 באוגוסט 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
(באנגלית)
חיילים גרמנים מאבטחים את הכניסה למערכת החפירות בחזית אראס
ההתקפות על אראס, אוקטובר 1914