stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סמל איי טרקס וקייקוס

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  איי טרקס וקייקוס 
 תאריך אימוץ:  1965 
 התקנים
 ציצה:  שקנאי בין שני צמחי סיסאל
 עטרה:  כחול וזהב
 מגן:  צהוב, קונכייה, סרטן וקקטוס
 תומכים:  זוג פלמינגו
 
סמל איי טרקס וקייקוס הוענק לאיים בשנת 1965.
הסמל הוא מגן צהוב המוטען בקונכייה, סרטן וקקטוס. 
הסמל מופיע על דגל איי טרקס וקייקוס (שהוא נס כחול שעליו הסמל) ועל סמל מושל האיים.
ראו גם

דגל איי טרקס וקייקוס
גלריית סמלי הממלכה המאוחדת
| סמלי מדינות אמריקה הצפונית, מדינות אמריקה המרכזית והאיים הקריביים |
| --- | --- | --- |
| מדינות | איי בהאמה • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טורקס וקאיקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מונטסראט • מרטיניק • סן ברתלמי • סן מרטן • סנט מארטן • סנט פייר ומיקלון • נבאסה • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
סיריל נרי

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1961 (בן 63) ניגריה 
 מדינה:  ניגריה, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק  תיכון הולנד פארק 
 פרופיל ב-IMDb
 
סיריל איקצ'וקוו נרי (באנגלית: Cyril Ikechukwu Nri; נולד ב-25 באפריל 1961) הוא שחקן, סופר, ובמאי בריטי יליד ניגריה. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד רפ"ק אדם אוקארו בסדרת הטלוויזיה המשטרתית "The Bill". נרי הופיע בסדרה "The Bill" בתפקיד קטן, לפני שלוהק לתפקיד רפ"ק אוקארו.
ביוגרפיה

נרי נולד בניגריה. משפחתו היא מבני שבט האיגבו. ב-1968 הם נמלטו מהמדינה לפני סיום מלחמת ניגריה ביאפרה. כשהיה בן 7 עברה המשפחה לפורטוגל, ואחר כך ללונדון.
הוא למד בבית הספר הולנד פארק במערב לונדון, והופיע בהצגת בית ספר של "אופרה בגרוש". הוא הצטרף לתיאטרון יאנג ויק לנוער בווטרלו שבלונדון. את הכשרתו המקצועית רכש בבית הספר למשחק של תיאטרון בריסטול אולד ויק. בנוסף לתפקידו הידוע בדמות אדם אוקארו בסדרה הוותיקה "The Bill" של רשת ITV, הופיע נרי בתפקיד גרהם, בריסטר שעבד עם מיילס ואנה, בשתי העונות של סדרת הדרמה "החיים האלה" של ה-BBC.
אחרי הלימודים בבית הספר למשחק החל נרי לשחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית. תפקידו הראשון היה בשנת 1982 בדמות לוציוס בהפקה של רון דניאל למחזה "יוליוס קיסר". ב-1988 שיחק בתפקיד אריאל לצדו של מקס פון סידוב שגילם את פרוספרו במחזה "הסערה" בבימויו של ג'ונתן מילר.
ב-2008 כיכב נרי בפרק בסדרה "להעיר את המתים" של ערוץ BBC1 לצדם של פיליפ ויטצ'רץ' וראסל בולטר, ששיחקו אף הם בסדרה "The Bill".
ב-2009 הופיע נרי במחזה "The Observer" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
ב-2009 וב-2010 שיחק בתפקיד השופט דמרקו בסדרת הדרמה "חוק וסדר: UK", וגילם את אותה דמות שוב ב-2012 וב-2013.
בפברואר 2010 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "רופאים".
בנובמבר 2010 הופיע בעונה הרביעית של הסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין" בפרק "Lost in Time". באוקטובר 2011 השתתף באותה סדרה בפרק הפותח של העונה החמישית בשם "Sky".
ב-2012 ו-2013 שיחק בתפקיד קסיוס בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית של המחזה "יוליוס קיסר" בבימויו של גרגן דורן בסטרטפורד על האייבון, בלונדון ובניו יורק. בביקורת בניו יורק טיימס כתב עליו בן בראנטלי "הבעת פניו של מר נרי כשהוא רושם את דבריו של קיסר, היא זו של אדם שחש את הלולאה מתהדקת סביב צווארו. זהיר וערמומי, מבוהל ומניפולטיבי, מר נרי הוא קסיוס מעולה, הקולט את האווירה של הפרנויה והפוליטיקה שממלא את האוויר".
ב-2016 היה נרי מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה על הופעתו בתפקיד לאנס בסדרה "מלפפון" של ראסל ט. דייוויס. עוד הופיע בפרק בסיטקום "Goodnight Sweetheart" בתפקיד רופא בבית החולים.
עוד ב-2016 גילם נרי את דמותו של פולוניוס בהפקה של סיימון גודוין למחזה "המלט" עבור הלהקה השייקספירית המלכותית.
באוקטובר 2016 החל לשחק בתפקיד קבוע בסדרה "Class" ספין אוף של הסדרה "דוקטור הו".
ב-2017 שיחק נרי בתפקיד קטן בפרק בסדרה הבלשית "Death in Paradise" בתפקיד ראש עיר מושחת.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נרי גר בדרום לונדון מאז שנות השמונים של המאה העשרים. הוא היה נשוי, וכעת הוא מזדהה כביסקסואל. יש לו שני ילדים בוגרים.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 |  | Strapless | הרולד סאבולה |  |
| 1989 |  | Saracen | דזמונד | בפרק "Three Blind Mice" |
| 1990 |  | The Bill | ג'וליאן בייטס | בפרק "A Case to Answer" |
| 1992 |  | Runaway Bay | פול | בפרק "History Revisited" |
| 1993 |  | Frank Stubbs Promotes | בריאן | בפרק "Wheels" |
| 1994 |  | Calling the Shots | פול | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1995 |  | The Steal | מפעיל מחשב |  |
| 1996 |  | Pie in the Sky | סטיוארט קרואו | בפרק "New Leaf" |
| 1997 |  | Behind the Mask | קאנו | סרט קצר |
| 1997 |  | Goodnight Sweetheart | ד"ר אובוט | בפרק "How Long Has This Been Going On?" |
| 1996–1997 | החיים האלה | This Life | גרהם | סדרת טלוויזיה |
| 1998 |  | Only Love | אריק בלייר | סרט טלוויזיה |
| 1998 | אגדת המומיה | Tale of the Mummy | זיהוי פלילי |  |
| 1998 | התקרבות | Besieged | כומר |  |
| 1999 | מפקדת כנף | Wing Commander | קצין ביטחון |  |
| 1999 |  | A Touch of Frost | וורן בארבר | בפרק "One Man's Meat" |
| 2000 | סיפורי אלף לילה ולילה | Arabian Nights | שאקה | מיני-סדרה |
| 2000 | הולבי סיטי | Holby City | בן סינקלר | בפרק "Against All Odds" |
| 2000 |  | Family Affairs | ויליאם מקיו |  |
| 2001–2002 | איסטאנדרס | EastEnders | סמל בילוש ברטון | סדרת טלוויזיה (11 פרקים) |
| 2001 | עם הרגליים על הקרקע | Down to Earth | הנרי ג'ונס | בפרק "Great Expectations" |
| 2001 | רופאים | Doctors | אנדרו לומברד | בפרק "Too Posh to Push" |
| 2002 |  | Long Time Dead | ד"ר וילסון |  |
| 2002–2006 |  | The Bill | רפ"ק אדם אוקארו | סדרת טלוויזיה |
| 2002 |  | Harry Hill's TV Burp | רפ"ק אדם אוקארו | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2003 |  | Murder Investigation Team | רפ"ק אדם אוקארו | בפרק "Moving Targets" |
| 2007 | הולבי סיטי | Holby City | לורנס מרשל | בפרק "Blood Ties" |
| 2007 |  | Cold Blood | קולונל הרינגטון סמית' | מיני-סדרה |
| 2007 |  | Deadmeat | ראש ממשלה |  |
| 2008 | להעיר את המתים | Waking the Dead | ריימונד איאנייק | בפרק "Skin" |
| 2009–2012 | חוק וסדר: UK | Law & Order: UK | השופט דמרקו | סדרת טלוויזיה |
| 2010 | רופאים | Doctors | מארק הארמר | בפרק "Too Little, Too Late" |
| 2010 |  | Tinga Tinga Tales | פיקוק |  |
| 2010 | הרפתקאות שרה ג'יין | The Sarah Jane Adventures | בעל חנות | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2011 | הולבי סיטי | Holby City | פסטור | בפרק "In Between Days" |
| 2011 | בית אנוביס | House of Anubis | פיליפ לואיס | סדרת טלוויזיה |
| 2012 | יוליוס קיסר | Julius Caesar | קסיוס | סרט טלוויזיה |
| 2012 |  | Wizards vs Aliens | נתניאל נייטג'ר | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2012–2013 | חוק וסדר: UK | Law & Order: UK | השופט דמרקו |  |
| 2015 | מלפפון | Cucumber | לאנס | סדרת טלוויזיה |
| 2015 |  | Crims | מר גרדנר | בפרק "Day Fifty-Seven" |
| 2016 |  | Class | יושב ראש | בפרק "The Lost" |
| 2017 |  | Death in Paradise | ג'וזף ריצ'רד | בפרק "Erupting in Murder" |
| 2018 | תעלומת האלפא ביתא | The ABC Murders | האב אנסלם | מיני-סדרה |
| 2023 | המלכה שרלוט | Queen Charlotte | לורד דנברי | סדרת טלוויזיה של נטפליקס |
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-08-09. נבדק ב-2010-09-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  This Caesar Wears an African Cloak, ‘Julius Caesar’ at the Harvey Theater, By BEN BRANTLEYAPRIL 14, 2013
↑  "Positive Nation: Search Results". positivenation.co.uk. אורכב מ-המקור ב-31 באוגוסט 2011. נבדק ב-16 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "100 Great Black Britons". 100greatblackbritons.com. נבדק ב-16 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Crims Episode Three". BBC. נבדק ב-25 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gordon and French: Cyril Nri".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2402 008X  VIAF: 4771149416760489730008   WorldCat (עם VIAF): 4771149416760489730008
נחל עקרון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־12 ק"מ
 יובלים:  נחל השלושה 
 שפך:  נחל שורק 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת השפלה מוגדלת) נחל עקרון(למפת השפלה רגילה) נחל עקרון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל עקרון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל עקרון
 
נחל עקרון הוא נחל באורך כ-12 ק"מ, הנמצא במישור החוף הדרומי. הנחל הוא נחל אכזב, אחרי גשמים משמעותיים באזור הנחל זורם, כמות המים השנתית בנחל מסתכמת בכחמישה מיליון קוב מים. בהמשכו הוא נשפך לנחל שורק, ומשם הוא ממשיך ונשפך לים.
גאוגרפיה

ראשיתו של הנחל ממזרח למושב פדיה ומשם הוא יורד מערבה בערוץ רדוד דרך שמורת עינות גיבתון ומזכרת בתיה. הוא עובר מדרום לקריית עקרון וחוצה את בית אלעזרי.
מעט מצפון לצומת בסיס תל נוף פונה הנחל לכיוון צפון־מערב, וקצת לאחר מכן הוא מתפצל אל נחל גמליאל.
מקור השם והיסטוריה

הנחל נקרא על שם עקרון הקדומה, שייתכן ששמה השתמר בכפר הערבי עקיר.
שיקום הנחל

כיום מזכרת בתיה מתאמצת לשמר ולשקם את הנחל. בנוסף החל פרויקט לבניית פארק אקולוגי על שטח של כ 120 דונם.
הנחל שוקם לאורך שני הקילומטרים שבתוך היישוב והורחב כך שיזרום טוב יותר וימנע שיטפונות.
הנחל הונגש לציבור ונסללו שבילים לכל אורכו הכוללים פינות ישיבה, עצים ומסלעות. כמו כן, החלה תוכנית לשילוב ילדי גן ובית ספר, מבוגרים וגמלאים בתהליך שיקום הנחל.
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיה מפה, הוצאת אנציקלופדיות, 2001
↑  מים לטבע טכנולוגיות, באתר www.water4nt.com
עקרון הקדומה- על שמה נקרא הנחל. כיום היא היישוב מזכרת בתיה.
סמל אי חג המולד

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  חג המולד 
 
סמל אי חג המולד הוא סמל בצבעים כחול ולבן. הסמל אומץ ב-14 באפריל 1986, אך לא קיבל מעמד רשמי. הוא מורכב מרקע תכלת ובו חמישה כוכבים לבנים, אחד גדול וארבעה קטנים, המייצגים את קבוצת הכוכבים הצלב הדרומי ונמצאים גם בדגל אי חג המולד ומהווים את אחד הסמלים של חבר העמים האוסטרלי, הכוכבים ממוקמים על גלים סכמטיים מאותו הצבע. הצבע הכחול מסמל את האוקיינוס ההודי המקיף את האי.
ראו גם

דגל אי חג המולד
המנון אי חג המולד
עונת 2012/2013 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  24 באוגוסט 2012 – 18 במאי 2013 (268 ימים) 
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באיירן מינכן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  898 (2.93 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  13,039,267 (42,612 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  גרמניה שטפן קיסלינג   (25 שערים)
 → 2011/20122013/2014 ←
 
עונת 2012/2013 הייתה העונה ה-50 של הבונדסליגה, שהיא הליגה הגרמנית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-24 באוגוסט 2012 והסתיימה ב-18 במאי 2013.
גרויטר פירט (בפעם הראשונה בתולדות המועדון), איינטרכט פרנקפורט ופורטונה דיסלדורף (לאחר 15 שנים בליגות הנמוכות) עלו מהליגה השנייה.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות. במידה ובסוף העונה מספר קבוצות היו מגיעות לאותו מספר נקודות, הקבוצה עם הפרש השערים הטוב יותר הייתה מקבלת יתרון.
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שסיימו במקומות ה-17-18 ירדו בסוף העונה לבונדסליגה השנייה, ושתי קבוצות עלו במקומן. הקבוצה שהגיעה למקום ה-16 השתתפה במשחקי מבחן מול הקבוצה שסיימה במקום השלישי בהבונדסליגה השנייה, כאשר המנצחת במפגש הכפול הייתה משחקת בעונה הבאה בבונדסליגה והמפסידה בבונדסליגה השנייה.
באיירן מינכן זכתה בתואר האליפות בפעם ה-22 בתולדות המועדון. היא זכתה גם בגביע.
גרויטר פירט ופורטונה דיסלדורף ירדו לבונדסליגה השנייה. הופנהיים נותרה בליגה הבכירה לאחר סדרת משחקי מבחן (מפגש כפול) נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן.
כדורגלנים מצטיינים

שטפן קיסלינג, (באייר לברקוזן), אשר כבש 25 שערים, זכה בתואר מלך השערים של הליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | באיירן מינכן (אלופה)  | 34 | 29 | 4 | 1 | 98 | 18 | 80 | 91 | העפלה לליגת האלופות |
| 2. | בורוסיה דורטמונד  | 34 | 19 | 9 | 6 | 81 | 42 | 39 | 66 | העפלה לליגת האלופות |
| 3. | באייר לברקוזן  | 34 | 19 | 8 | 7 | 65 | 39 | 26 | 65 | העפלה לליגת האלופות |
| 4. | שאלקה 04  | 34 | 16 | 7 | 11 | 58 | 50 | 8 | 55 | העפלה לליגת האלופות |
| 5. | פרייבורג  | 34 | 14 | 9 | 11 | 45 | 40 | 5 | 51 | העפלה לליגה אירופית |
| 6. | איינטרכט פרנקפורט  | 34 | 14 | 9 | 11 | 49 | 46 | 3 | 51 | העפלה לליגה אירופית |
| 7. | המבורג  | 34 | 14 | 6 | 14 | 42 | 53 | 11- | 48 | העפלה לליגה אירופית |
| 8. | בורוסיה מנשנגלדבך  | 34 | 12 | 11 | 11 | 45 | 49 | 4- | 47 |  |
| 9. | הנובר 96  | 34 | 13 | 6 | 15 | 60 | 62 | 2- | 45 |  |
| 10. | נירנברג  | 34 | 11 | 11 | 12 | 39 | 47 | 8- | 44 |  |
| 11. | וולפסבורג  | 34 | 10 | 13 | 11 | 47 | 52 | 5- | 43 |  |
| 12. | שטוטגרט  | 34 | 12 | 7 | 15 | 37 | 55 | 18- | 43 | העפלה לליגה אירופית |
| 13. | מיינץ 05  | 34 | 10 | 12 | 12 | 42 | 44 | 2- | 42 |  |
| 14. | ורדר ברמן  | 34 | 8 | 10 | 16 | 50 | 66 | 16- | 34 |  |
| 15. | אאוגסבורג  | 34 | 8 | 9 | 17 | 33 | 51 | 18- | 33 |  |
| 16. | הופנהיים  | 34 | 8 | 7 | 19 | 42 | 67 | 25- | 31 | משחקי מבחן, נשארה בליגה |
| 17. | פורטונה דיסלדורף  | 34 | 7 | 9 | 18 | 39 | 57 | 18- | 30 | ירדו ליגה |
| 18. | גרויטר פירט  | 34 | 4 | 9 | 21 | 26 | 60 | 34- | 21 | ירדו ליגה |
↑  העפילה כסגנית מחזיקת גביע כי הזוכה בגביע באיירן מינכן העפילה לליגת האלופות
סמל איי הבתולה של ארצות הברית

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  איי הבתולה של ארצות הברית
 תאריך אימוץ:  1967 
 התקנים
 מוטו:  מאוחדים בגאווה ובתקווה
 אלמנטים נוספים:  איים, דגל ארצות הברית, דגל דנמרק
 פרטים נוספים
 שימוש:  סמל איי הבתולה, מסמכים רשמיים
 
החותם של איי הבתולה של ארצות הברית או סמל איי הבתולה של ארצות הברית (באנגלית: Seal of the United States Virgin Islands) הוא סמלם של איי הבתולה, קבוצת איים בים הקריבי המהווים שטח חסות של ארצות הברית.
בסמל מופיעה מפת האיים, כאשר בה מופיעים האיים העיקריים: סנט קרואה, סנט ג'ון וסנט תומאס בצבע ירוק על רקע כחול.
בכל אחד מהאיים מופיע סמל המייצג את האי:
באי סנט תומאס, במיקומה של בירת המדינה, שארלוט אמאלי, מופיע ציור של מבנה ולצידו דגל ארצות הברית המסמל את שליטת ארצות הברית באיים, ודגל דנמרק המסמל את שליטת דנמרק באיים עד שנת 1917, עת היו חלק ממושבת איי הודו הדנים. דגל דנמרק מצוי בחצי התורן, על מנת לסמל שמדובר בשליטה בעבר (למעשה הדגל מורד לחצי התורן, במטרה לסמל את העברת השליטה באיים בין דנמרק לארצות הברית).
על המפה, במיקומו של האי סנט קרואה מופיעה טחנת רוח להפקת קנה סוכר, בשל היות אי זה המרכז החקלאי שהיווה בעבר את עיקר כלכלת האיים.
על המפה, במיקומו של האי סנט ג'ון מופיעים מבנים הרוסים המסמלים את הריסות אנברג - אתר היסטורי המסמל את התקוממות העבדים באי.
הספינה שבין האיים, בסמוך לאי סנט תומאס, מסמלת את חשיבות הסחר לאיים, ואת גילוי האיים על ידי כריסטופר קולומבוס.
במרכז הסמל מופיעה ירגזי, הציפור הלאומית של האיים, היושבת על ענף ארז צהוב - הצמח הלאומי של האיים.
בתחתית הסמל מופיעה מגילת קלף ועליה מוטו האיים: "מאוחדים בגאווה ובתקווה" (United in Pride and Hope). סביב הסמל מופיע הכיתוב "ממשלת איי הבתולה של ארצות הברית", על רקע צהוב, המסמל את מזג האוויר הקיצי באיים.
סמל זה נכנס לתוקפו ב-1 בינואר 1991 והחליף סמל קודם שהיה זהה לדגל האיים. הסמל עוצב על ידי מיץ' דייוויס (Mitch Davis), תושב האיים, ונבחר מבין 33 הצעות שהוגשו.
ראו גם

דגל איי הבתולה של ארצות הברית
סדין חשמלי

סדין חשמלי עם יחידת בקרה לטמפרטורה מארצות הברית
סדין חשמלי הוא סדין המשמש לחימום מקומי בעיקרו, של המיטה, ובפרט על מנת שיהיה נעים יותר לישון או לשכב עליה.
תצורה

קיימים הבדלים מסוימים בנושא זה בין המדינות: בארצות הברית הגרסה היא של שמיכה חשמלית ("Electric blanket"), שמיכה עם מכשיר חימום חשמלי משולב בתוכה הממוקמת לרוב מעל הסדין במיטה. בבריטניה ובחבר המדינות (וגם בישראל), סדין חשמלי בדרך כלל מתייחס למשטח חשמלי על המזרן, שממוקם מתחת לסדין במיטה.
לסדינים חשמליים בדרך כלל יש יחידת בקרה שמתאימה את כמות החום שהסדין יוצר. לסדינים עבור מיטות בגודל גדול יותר מהרגיל (כגון מיטה זוגית) יש לעיתים קרובות שתי יחידות בקרה נפרדות, אחת עבור כל צד של המיטה. סדינים חשמליים עשויים כדי לחמם את המיטה לפני השינה או לשמור על המיטה חמה תוך כדי השינה.
בסדינים חשמליים מודרניים יש חוטים מסיבי פחמן. סדינים אלו בדרך כלל עובדים על 24 וולט במקום על 240/110 וולט ולכן הם חלופה בטוחה יותר, יעילה ונוחה יותר.
היסטוריה

הסדין החשמלי הראשון הומצא בשנת 1912 על ידי הרופא האמריקאי סידני אי. ראסל. בצורה המוקדמת שלו, הסדין היה "Underblanket" - כלומר סדין שחימם מלמטה. יש חילוקי דעות לגבי התאריך שבו הומצאה השמיכה החשמלית ("Overblankets") הראשונה: הפרסום המתועד הראשון של שמיכה כזו היה בשנת 1930 על ידי "Samson United Corporation", אך יש שטוענים שרק מאוחר יותר, ב-1937, הוצגו בארצות הברית שמיכות חשמליות ראשונות שיועדו לכך שהאדם יתכסה בהן[דרוש מקור].
דרך פעולה

כמו כרית חימום, סדינים חשמליים משתמשים בחוטי תיל מבודדים, או שגוף החימום מוכנס לתוך הבד ומחמם כאשר הוא מחובר לחשמל. יחידת בקרת טמפרטורה, הממוקמת בין השמיכה לשקע החשמלי, מתאימה את רמת החשמל שנכנסת לגופי החימום בתוך השמיכה. סדינים חשמליים חדשים יותר עובדים על מתח נמוך של 24 וולט, ויש להם מנגנון כיבוי חירום כדי למנוע מהסדין התחממות יתר או התלקחות. בסדינים ישנים יותר (לפני שנת 2001) אין מנגנונים לכיבוי חירום, ומשתמשים שמפעילים אותם מסתכנים בהתחממות יתר ואף שרפה.
סדין חשמלי מודרני

בחלק מהסדינים החשמליים המודרניים יותר נעשה שימוש בחוטים מסיבי פחמן כדי לחמם. חוטים אלה הם עבים באופן פחות בולט מאשר חוטי חימום ישנים. חוטים מסיבי פחמן משמשים גם בגופי החימום במושבי חימום מתקדמים רבים במכוניות. שמיכות אלו ניתן לרכוש עם טרמוסטאט המווסת את החום על ידי ניהול חום הגוף וטמפרטורות השמיכה, דבר שמבטיח חוויה נוחה ונעימה[דרוש מקור].
בעיות בטיחות

בשל השילוב של חום, חשמל, ושפע של חומרים דליקים כמצעים, תוך כדי שהמשתמש שקוע בשינה, השימוש בסדינים חשמליים מעלה חששות בקרב מומחים לבטיחות. החשש העיקרי הוא מסדינים שנוצרו לפני 2001 או כאלו שניזוקו כתוצאה מכיפוף, קיפול או בלאי רגיל. בבריטניה, ההערכה היא ש-5,000 שריפות בכל שנה נגרמות על ידי סדינים חשמליים פגומים, שמתוכן 99%, ככל הנראה, נגרמו על ידי סדינים בני עשר שנים ומעלה.
סדינים חשמליים גם מהווים סכנה של כוויות עבור מי שלא יכול לחוש כאב או אינו מסוגל להגיב לו. אנשים הנכללים בקבוצה זו הם ילדים קטנים, חולי סוכרת וקשישים.
בתרבות הפופולרית

קריקטורה של סדין חשמלי עם בקרת טמפרטורה חשמלית בשם "Blanky" הוצגה בסרט מ-1987, "הטוסטר הקטן והאמיץ".
המוצר מוצג, כמאפיין תקופתי פופולרי בשנות התשעים, בסרטו של אסי דיין, "שמיכה חשמלית ושמה משה" (1995).
ראו גם

תרמוס
בקבוק חם
רדיאטור
ננה דורז'לה

ננה דורז'לה (בצרפתית: Nene Dorgeles; נולד ב-23 בדצמבר 2002 במאלי) הוא כדורגלן מאלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת רד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית ובנבחרת מאלי.
קריירת מועדונים

ב-4 בינואר 2021 חתם דורז'לה ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית. הוא חתם על חוזה עד ל-31 במאי 2025, והחל לשחק בליפרינג, קבוצת המילואים של המועדון.
ב-27 בינואר 2022 הושאל דורז'לה למשך עונה אחת לריד מהבונדסליגה האוסטרית. במשך תקופת ההשאלה ערך דורז'לה 14 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
קריירה בינלאומית

ב-25 במרץ 2022 ערך דורז'לה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאלי, בהפסד 1-0 לנבחרת תוניסיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת מאלי לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  THREE NEW SIGNINGS FROM MALI באתר הרשמי של רד בול זלצבורג, 4 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  Red Bull Salzburg verpflichtet Mamady Diambou, Nene Dorgeles und Daouda Guindo באתר Spox, ‏ 4 בינואר 2021 (בגרמנית)
↑  Nene Dorgeles spielt bei der SV Guntamatic Ried באתר הרשמי של ריד, 27 בינואר 2022 (בגרמנית)
↑  CAF announces Final Squad List for TotalEnergies Africa Cup of Nations Cote d'Ivoire 2023  באתר הרשמי של קונפדרציית_הכדורגל_של_אפריקה, 6 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת מאלי – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 דיאוורה •  2 ה. טראורה •  3 דאנטה •  4 א. היידארה •  5 קויאטה •  6 ס. ניאקאטה •  7 מ. דומבייה •  8 סמאסקו •  9 סיסוקו •  10 ביסומה •   11 קוליבאלי •  12 קמארה • 13 דיארה •  14 דוקורה • 15 פופאנה • 16 דיארה • 17 סאקו • 18 י. ניאקאטה • 19 דיאבטה • 20 קויטה • 21 א. טראורה • 22 א. דומבייה • 23 דיאנג • 24 ב. טראורה • 25 סינאיוקו • 26 ק. דומביה • 27 דורז'לה • מאמן: שלה |  1 דיאוורה •  2 ה. טראורה •  3 דאנטה •  4 א. היידארה •  5 קויאטה •  6 ס. ניאקאטה •  7 מ. דומבייה •  8 סמאסקו •  9 סיסוקו •  10 ביסומה •   11 קוליבאלי •  12 קמארה • 13 דיארה •  14 דוקורה • 15 פופאנה • 16 דיארה • 17 סאקו • 18 י. ניאקאטה • 19 דיאבטה • 20 קויטה • 21 א. טראורה • 22 א. דומבייה • 23 דיאנג • 24 ב. טראורה • 25 סינאיוקו • 26 ק. דומביה • 27 דורז'לה • מאמן: שלה | מאלי |
סייד יחיא דאראבי וחיד

| --- | --- |
 לידה:  1810 יזד, איראן 
 הוצאה להורג:  1849 (בגיל 39 בערך) 
 מדינה:  איראן 
 
וחיד (وحيد) הוא כינויו של המנהיג הבאבי סיד יחיא דאראבי (בפרסית: سید یحیی دارابی; 1811–1850). את הכינוי "וחיד" העניק לדאראבי הבאב ומשמעותו: "יחיד במינו". וחיד הנהיג את ההתקוממות הבאבית בניריז, אשר היה מאורע קטלני מבחינת התנועה הבאבית.
ראשית חייו

סיד יחיא דאראבי נולד בעיר יזד בשנת 1811, כבן בכור לאביו, סיד ג'עפר דאראבי. סיד ג'עפר דאראבי היה מלומד מוסלמי מוכר ומוערך באותה התקופה, וזאת בשל כישוריו בפרשנות הקוראן וחזיונותיו, להן טען. סיד יחיא דאראבי התחנך כמוסלמי דתי, ועוד בצעירותו המשיך את דרכו של אביו; הוא נודע כמלומד מוסלמי מוביל, וכבעל כוח ואומץ. את רוב שנות ילדותו העביר דאראבי בעיר יזד, ואת השאר בעיר בורוג'רד.
דאראבי התחתן בשנת 1830 ביזד, לאישה שילדה לו ארבעה ילדים. בתקופה זו נסע ברחבי איראן, ובפרט ביקר פעמים רבות בניריז, עיר הסמוכה ליישוב דאראב ממנו הגיעה משפחתו. בשנת 1840 נשא לאשה שנייה את בתו של אחד ממכובדי ניריז, דבר שעזר לחיזוק מעמדו וקשריו עם האליטה החברתית והפוליטית. מאישה זו נולד לו בן אחד. ב-1844 עבר להתגורר בטהראן, אצל אחיו, שם החל ליצור קשרים עם האליטה הפוליטית. דבר זה עלה בידו הן בזכות כישוריו, והן בשל ייחוסו - אביו שימש כמלומד פוליטי מוביל אשר סיפק לגיטימציה דתית לשושלת השלטונית החדשה, השושלת הקאג'ארית (Qajar). כתבים מאותה התקופה מעידים כי השאה עצמו (מוחמד שאה, מלך פרס באותה תקופה) הרבה להתייעץ עם דאראבי, וכי דאראבי שימש בין השאר גם כדוברו של השאה בעימותים עם חכמי דת נוצריים.
הצטרפותו של סיד יחיא דאראבי לתנועה הבאבית

דאראבי נפגש לראשונה עם הבאב בשנת 1846 בעיר שיראז. הפגישה נערכה בעקבות התחזקות התנועה הבאבית, וביוזמת השאה, אשר רצה לברר את טענותיו של הבאב לגבי התגלויותיו המשיחיות וההבנות החדשות שהוא הציע לפרשיות נסתרות בקוראן. התעניינותו זו של השאה נבעה הן מסקרנותו לגבי אמיצות הטענות, והן מחששו לתוצאות הפוליטיות של התחזקות התמיכה העממית בבאב. השאה ביקש לכן מדאראבי שיפגש עם הבאב ויברר את טענותיו. נראה שדאראבי עצמו היה מעוניין להיפגש עם הבאב: מספר חודשים קודם לכן נסע אביו למכה במטרה לפגוש שם את הבאב וכנראה סיפר לדאראבי על פגישה זו. בנוסף, בזמן מושבו בטהראן היה דאראבי מקורב לשר האירועים בממשלת השאה, אשר נראה כי היה מתומכיו של הבאב.
פגישתו הראשונה של דאראבי עם הבאב נערכה בחודש מאי 1846. בעקבות פגישה זו נפגשו דאראבי והבאב פעמיים נוספות. לפי תיאוריו של דאראבי, הבאב לא רק הרשים אותו מהבחינה האינטלקטואלית, אלא אף השפיע עליו באופן רגשי והוא רעד כולו כשעמד בפני הבאב. בסך הכל שהה דאראבי בשיראז כשלושה חודשים. בתקופה זו, גר אצל מושל מחוז פארס שהיה ממתנגדי הבאב. המושל חשד כי דאראבי ׳נפל ברשתו׳ של הבאב, ואף דיווח לשאה במכתב על חשדותיו אלה.
בעקבות פגישותיו עם הבאב, דאראבי הצטרף לתנועה הבאבית והחל להיקרא בשם שנתן לו הבאב - וחיד ('יחיד במינו'). וחיד קיבל על עצמו להפיץ את משנתו של הבאב, ולמטרה זו נסע ברחבי איראן. במסגרת נסיעות אלו ביקר את אביו בבורוג'רד וסיפר לו על אמונתו החדשה בבאב. מקומות נוספים בהם ביקר הם איספהן, ארדסטן, טהראן, קזווין, שיראז, ויזד. במסגרת נסיעותיו נפגש בין השאר גם עם סובח-י אזל, אחיו למחצה של בהאא אללה והיורש המיועד של הבאב. בשנת 1847 הבאב, שהיה עצור על ידי השלטונות, הועבר למצודה במאקו, שם נכלא. וחיד נסע לבקר אותו במאקו. פעילותו של וחיד בתקופה זו, והכריזמה הרבה שלו, הביאו מצטרפים חדשים רבים לתנועה הבאבית.
בנוסף לפועלו בגיוס מצטרפים חדשים, שימש וחיד באותה התקופה גם כציר מרכזי בתנועה הבאבית. במסעותיו, העביר וחיד מסרים ומכתבים בין הבאב ובין תומכיו. בנוסף, העביר מכתבים מהבאב למשפחתו בשיראז. בטהראן, וחיד יצר קשרים עם מנהיגים באבים מקומיים, תוך שהוא ממשיך לטפח את קשריו עם פקידי ממשל בכירים. קשריו אלו אפשרו לו לתווך ולקשר בין התנועה הבאבית וממשל השאה.
פועלו בעיר יזד

בשנת 1849 התקיים מאבק בין תומכי הבאב לבין כוחות הממשלה בקבר השיח' טברסי. וחיד ניסה להגיע למקום הלחימה, אך לא הצליח מכיוון שהדרך נחסמה על ידי כוחות הממשלה. הוא שם לכן את פעמיו דרומה, והגיע לעיר יזד. פועלו בעיר יזד ובסביבתה הביא להצטרפותם של מלומדים מוסלמים חשובים (עולמא) ומכובדים נוספים מהאזור לתנועה הבאבית. דאראבי הפך למנהיג מקומי של התנועה, והצליח להקיף את עצמו במספר לא מבוטל של תומכים. בהתחלה פעל בסודיות אך בשלב מסוים החל לפעול בגלוי. מושל העיר יזד, אקא ח'אן איראואני, התנגד לפועלו של וחיד בעיר, וביקש לכלוא אותו. וחיד אסף את חסידיו והם התבצרו במצודה והתכוננו להילחם בכוחות הממשל. אולם, בסופו של דבר הבין וחיד כי הסיכוי שהבאבים יצליחו לנצח את כוחות המושל קלוש, והוא החליט לברוח מהעיר.