stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוויטה (מחזמר)
הפקות > ברודוויי, ניו יורק

לאחר הופעות הבכורה ב-Orpheum Theatre שבסן פרנסיסקו, ההפקה של אוויטה בברודוויי נפתחה ב-Broadway Theatre ב-25 בספטמבר 1979, וירדה ב-26 ביוני 1983, לאחר 1,567 הופעות ו-17 הצגות הרצה. פטי לופון כיכבה כאווה, עם מנדי פטינקין כצ'ה, בוב גאנטון כפרון, מארק סיירס כמגאלדי וג'יין אוהרינגר כפילגשתו של פרון. הארולד פרינס ביים, עם כוריאוגרפיה של לארי פולר. במהלך תקופה זו, שש שחקניות נוספות גילמו את דמותה של אווה, בנוסף ללה-פון: טרי קלאוזנר, ננסי אופל, פמלה בלייק (הצגות יומיות), דרין אלטאי, לוני אקרמן ופלורנס לייסי (ערבים). טום קרטר שימש כמחליפו של פטינקין והופיע כצ'ה.
לה-פון סיפרה על זמנה באוויטה: "'אוויטה' הייתה החוויה הגרועה ביותר בחיי", היא אמרה. "אני צורחת את דרכי בתפקיד שיכול היה להיכתב רק על ידי גבר ששונא נשים. לא היה לי שום גיבוי מצד המפיקים, שדרשו הופעה של כוכבת על הבמה, אבל התייחסו אליי כאל מישהי לא מוכרת מאחורי הקלעים. זה היה והייתה לי. אין תמיכה מהיצרנים, שרצה ביצועי כוכב במה אבל התייחסו אליי כאל מאחורי הקלעים לא ידועים. זה היה כמו ביירות, ונלחמתי כמו באנשי'".
נטען כי במקור, איליין פייג' אמורה הייתה לגלם את תפקיד אווה בהפקת ברודוויי, אולם איגוד השחקנים סירב לאפשר ללהק שחקנית שאיננה אמריקאית. פרינס ניסה לשכנע את הארגון בפעם שנייה, כאשר לופון סבלה מבעיות בגרונה, לפני שההפקה הגיעה לניו יורק. לופון הטילה ספק בכך שטענות אלו היו אמיתיות. בזיכרונותיה, היא ציינה כי מדובר היה בלא יותר מאשר שמועות, שהופצו על ידי פרינס עצמו על מנת לזכות בפרסום.
הפקת ברודוויי המחודשת משנת 2012 של אוויטה, המבוססת על זו של הוסט אנד משנת 2006, הוצגה ב-Marquis Theatre, עם אלנה רוג'ר בתפקיד הראשי של אווה פרון, ריקי מרטין כצ'ה, מייקל סרבריס כחואן פרון, מקס פון אסן כאגוסטין מגאלדי ורייצ'ל פוטר כפילגשתו של פרון, עם כריסטינה דה-סיקו כשחקנית מחליפה בתפקיד אווה. הבמאי היה מיכאל גרנדג'ה, עם כוריאוגרפיה של רוב אשפורד, עיצוב תפאורה ותלבושות של כריסטופר אורה ועיצוב תאורה מאת אוסטין ניל. המחזמר הופק על ידי האל לופטיג וסקוט סנדרס. הצגות הרצה החלו ב-12 במרץ 2012, עם ערב בכורה רשמי ב-5 באפריל 2012.‏
 ההפקה הייתה מועמדת לשלושה פרסי טוני, לרבות הפקה מחודשת של מחזמר הטובה ביותר. אוויטה ירדה ב-26 בינואר 2013, אחרי 337 הופעות ו-26 הצגות הרצה.
הפקות > סיבובי הופעות > סיבובי הופעות בממלכה המאוחדת ובאירלנד

רבקה סטורם גילמה את דמותה של אווה, בסיבוב הופעות ברחבי הממלכה המאוחדת ואירלנד, בשנת 1987.
בשנת 1995, המפיקים פול ניקולאס (אנ') ודייוויד איאן, שנמנו עם המפיקים המקוריים של המחזמר רוברט סטיגווד ודייוויד לנד, לקחו את אוויטה לסיבוב הופעות, בגרסה שהייתה חיקוי קרוב מאוד של ההפקה המקורית בלונדון. בהפקה זו כיכבה מארטי ווב בתפקיד אווה, עם כריס קורקורן כצ'ה, דאנקן סמית' כפרון, ליאו אנדרו כמגאלדי ופופי טירני כפילגשתו של פרון. למרות כמה ביקורת, שמתחו ביקורת על הליהוק של ווב שהייתה בת 50, סיבוב ההופעות היה מוצלח עד כדי כך שהוא המשיך גם במהלך כל שנת 1996.‏
בעקבות ההצלחה של ההעלאה המחודשת של אוויטה בוסט אנד ב-2006, יצא ב-2008 סיבוב הופעות נוסף בבריטניה, בכיכובה של לואיז דרים (אשר הוחלפה מאוחר יותר ברייצ'ל וודינג) בתפקיד אווה, שיימוס קאלן (מתחרה בתוכנית מציאות של ה-BBC)‏ כצ'ה, מארק הינהאן כפרון עם ג'יימס וואוד כמאגלדי (לאחר שזכה בתפקיד בתחרות) וניקי מיי (שהוחלפה בקרלי בומן) כפילגשתו של פרון. סיבוב ההופעות בבריטניה הסתיים בסוף 2009, אך שב ועלה שוב במרץ 2010, והמשיך להופיע גם ברחבי אירופה עד אפריל 2011. ממאי עד ספטמבר 2011 ההפקה המשיכה להופיע בבריטניה ובגרמניה, עם אביגיל ג'יי כאווה, מארק פאוול כצ'ה ומארק הינהאן כפרון.
בעקבות ההצלחה של ההעלאה המחודשת של אוויטה בברודוויי ב-2012, הודיע המפיק ביל קנרייט על סיבוב הופעות חדש. ההפקה רצה החל ב-15 במאי 2013, בתיאטרון החדש שבווימבלדון, ולאחר מכן במספר אולמי תיאטרון ברחבי המדינה, עם מרטי פלו מ-Wet Wet Wet בתפקיד צ'ה, אנדרו וודסוורת' בתפקיד פרון ומדלנה אלברטו כאווה. הסיור הסתיים לאחר 55 הופעות, באוקטובר 2014.‏
הפקות > סיבובי הופעות > סיבובי הופעות בארצות הברית וברחבי העולם

במהלך השנים היו מספר הפקות שיצאו לסיבובי הופעות ברחבי ארצות הברית והעולם, בהן:
| שנה | הפקה | פרטים נוספים | צוות השחקנים> אווה | צוות השחקנים> צ'ה | צוות השחקנים> פרון | צוות השחקנים> מגאלדי | צוות השחקנים> פילגשתו של פרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | 1st US National Tour | בכורה: תיאטרון שוברט, לוס אנג'לס | לוני אקרמן | סקוט הולמס | ג'ון שייפר | סאל מיסטרטה | סינתיה האנט |
| 1982 | 2nd US National Tour | בכורה: תיאטרון שוברט, שיקגו | ולרי פרי | ג'ון הררה | רוברט אלטון | פיטר מרינוס | סינתיה סימפסון |
| 1983 | 3rd US National Tour | בכורה: תיאטרון Masonic Temple, דטרויט | פלורנס לייסי | טים באומן | ג'ון לזלי וולף | וינסנט פירילו | פטרישיה לאד |
| 1984 | US Tour |  | פלורנס לייסי |  |  |  |  |
| 1986 | US Tour |  | פלורנס לייסי |  |  |  |  |
| 1989 | World Tour |  | פלורנס לייסי | ג'יימס סבנו | רוברט אלטון |  |  |
| 1994 | US Tour | בימוי וכוריאוגרפיה: לארי פולר; ההפקה, אשר רכבה על גלי הציפייה לקראת העיבוד הקולנועי של המחזמר, נמשכה כשנה. | מרלה שאפל (מועמדת לפרס טוני) ושחקניות נוספות | דניאל ס. קוני |  |  |  |
| 1998 | US Tour לציון עשרים שנה למחזמר | סיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית לציון עשרים שנה למחזמר, המבוסס על הפקת ברודוויי המקורית, שהיה אמור במקור לעלות בברודוויי במהלך עונת 1999–2000, החל דרכו בדטרויט ב-3 בנובמבר 1998 והסתיים בבוסטון, מסצ'וסטס, בקיץ של שנת 1999.‏ הפקה זו התמקדה יותר בנושאים לטיניים. על פי Playbill, "הליהוק הלטיני הוא חלק מהמאמץ לגרום להפקה להרגיש יותר אותנטית מבחינה תרבותית". טורו זכתה לביקורות מצוינות, כמו גם השחקנים הגברים שלצידה. | נטלי טורו | ראול אספרזה | ריימונד ג'רמילו מקלוד |  |  |
| 2004 | US Tour | בימוי: הארולד פרינס ולארי פולר; ההפקה רצה החל מנובמבר, 2004 ועד ליוני 2008 (עם הפסקה של כמה חודשים במהלך 2007) | קאתי ויטקו, בראדלי דין | קאתי ויטקו, בראדלי דין | קאתי ויטקו, בראדלי דין | קאתי ויטקו, בראדלי דין | קאתי ויטקו, בראדלי דין |
| 2013 | US Tour | הפקה המבוססת על הפקת ברודוויי המחודשת משנת 2012. סיבוב ההופעת החל בספטמבר 2013. | קרוליין באומן (מחליפה: דסי אוקלי) | ג'וש יאנג | שון מק'לפלין | כריסטופר ג 'ונסטון | כריסטינה אלבאדו |
הפקות > הפקות בינלאומיות

להלן רשימת חלקית של מדינות בהן הוצג המחזמר (לפי סדר א"ב):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה אוסטרליה  איטליה איטליה  ארצות הברית ארצות הברית |  ברזיל ברזיל  בריטניה בריטניה  ישראל ישראל |  מקסיקו מקסיקו  ספרד ספרד  קנדה קנדה |  |  |  |  |  |
הפקה של אוויטה הוצגה בין ה-17 ביולי ל-1 באוגוסט 2015 ב-CenterStage Geelong שבג'ילונג, אוסטרליה.
ערב הבכורה של ההפקה האיטלקית הראשונה התקיים בסן רמו ב-5 בדצמבר 2013, בבימויה של סוזנה טגליאפיאטרה עם תרגום לאיטלקית של מרקו סווטרי ובכיכובם של סימונה אנג'יולוני כאווה דוארטה, אדוארדו פלנסה כצ'ה, אגוסטינו מרפיוטי כחואן פרון, מתיאו מארלי כאגוסטין מגאלדי ודילטה מנגוליני (אשר הוחלפה בסימונה מרוקו כאשר ההפקה יצאה לסיבוב הופעות באיטליה) כפילגשתו של פרון.
בשנת 1983 הופקה אוויטה בברזיל, בבימויו של מאוריציו שרמן ובכיכובם של קלאודיה כאוויטה, מאורו מנדונסה כפרון, קרלוס אוגוסט סטרזר כצ'ה, סילביה מסארי כפילגשתו של פרון והילטון פראדו כאגוסטין מגאלדי. את הכוריאוגרפיה חיבר ג'וני פרקלין, עם אדסון פרדריקו כמנצח ומנהל מוזיקלי ומיגל רוזנגברג כמנהל הבמה. הופעת הבכורה התקיימה ב-Teatro João Caetano שבריו דה ז'ניירו ב-12 בינואר 1983. מאוחר יותר, בשנת 1986, ההפקה עברה אל  Teatro Palace שבסאו פאולו. ההפקה הברזילאית הפכה להצלחה גדולה, עם הזמרת הברזילאית קלאודיה - שנחשבת על ידי מספר מבקרים ל-"אוויטה הטובה ביותר של כל הזמנים". המפיקים האנגלים רוברט סטיגווד ודייוויד לנד, לאחר שצפו בהפקה הברזילאית, אמרו כי מבין כל הזמרות ששיחקו את התפקיד - קלאודיה הייתה אוויטה הטובה ביותר של כל הזמרים.
במרץ 2011 עלתה הפקה שנייה בברזיל, בבימויו של חורחה טקלה, עם פאולה קפווילה כאוויטה, דניאל בואבנטורה כפרון ופרד סילבריה כצ'ה. ההפקה הוצגה ב- Teatro Alfa (סאו פאולו).
אוויטה עלה בישראל לראשונה בשנת 1990 עם ריקי גל בתפקיד אווה, ויקי תבור בתפקיד צ'ה, אלי גורנשטיין בתפקיד חואן פרון וששי קשת בתפקיד מגאלדי.
בשנת 2015 עלתה בישראל הפקה חדשה של המחזמר, בתיאטרון הבימה, עם שירי מימון בתפקיד אווה, בהשתתפות אקי אבני כחואן פרון ורן דנקר בתפקיד צ'ה. את המחזה תרגם דניאל אפרת וביים משה קפטן.
הבכורה של אוויטה בגרסה ספרדית הייתה ב-Teatro Monumental שבמדריד, ב-23 בדצמבר 1980, בבימויו של ג'יימי אספיליקואטה, עם פלומה סן בסיליו כאווה פרון, פטקסי אנדיון כצ'ה, חוליו קטניה כחואן פרון, טוני לנדא כאגוסטין מגאלדי, וומונסראט וגה כפילגשו של פרון. עם זאת, הגרסה הראשונה בשפה הספרדית הייתה עוד קודם לכן, במקסיקו, במהלך שנת 1980, עם רוקיו בנקוואלס כאווה וג'יימה גרזה כצ'ה. אלבום כפול של הפסקול המקורי של המחזמר בשפה הספרדית הופץ על גבי תקליטי ויניל בשנת 1981. הסינגל "No llores por mí, Argentina" הפך ללהיט. ההפקה דוברת הספרדית המשיכה לאחר מכן והופיעה בברצלונה ובערים אחרות, כמו גם בסיבובי הופעות באמריקה הלטינית.
בשנת 2010, העלה פסטיבל שייקספיר שבסטרטפורד, קנדה, הפקה של אוויטה, לראשונה - כמחזמר-רוק. את המחזה ביים גארי גריפין וכיכבו בו צ'יליה קנדי (אווה), חואן צ'יורן (פרון) וג'וש יאנג (צ'ה).
עיבוד קולנועי

תוכניות ליצור עיבוד קולנועי בבימויו של קן ראסל התפתחו מייד לאחר שהמחזמר עלה בוסט אנד ובברודוויי. ספקולציות רבות אודות ליהוק פוטנציאלי כללו את ברברה סטרייסנד או לייזה מינלי בתפקיד הראשי של אווה, ואת בארי גיב או אלטון ג'ון בתפקיד צ'ה. תוכניות אלה לא יצאו אל הפועל.
ראסל אמר כי בחירתו הראשונה לתפקיד הראשי בסרט היה קרלה דה ויטו, שהגיעה לתהילה בסיבובי הופעות ובברודוויי, שם הרשימה את אשתו של אנדרו לויד ובר. דה ויטו עברה מבדקי מסך לתפקיד, בעוד שבאותו הזמן, באנגליה, החלה בצילומי וידאו קליפ של שיר מתוך אלבום הסולו שלה "Is This A Cool World or What". ביצועי השיר "אל נא תבכי ארגנטינה" של דה ויטו עברו בהצלחה רבה את מבדקי המסך. ראסל כתב שהיא הביאה את הצופים עד דמעות (למעט את טים רייס - שרצה לתפקיד את איליין פייג', ושאיתה היה לו קשר רומנטי). אף על פי שראסל דחה את הרעיון, פייג' עברה שני מבדקי מסך.
הביוגרפיה של ראסל מציינת כי הוא נפגש עם ברברה סטרייסנד, שדחתה את התפקיד באופן מיידי. הוא כתב שלאחר מכן הוא הציע את התפקיד ללייזה מינלי. שנה חלפה בין מבדקי המסך הראשוניים לבין זה של מינלי, שעל פי ראסל היו מדהימים. ראסל ניגש אל המפיק רוברט סטיגווד, והציע ללהק את מינלי, משוכנע שיש לה את הכישרון ואת "אבק הכוכבים" הנדרשים לתפקיד, אבל סטיגווד בישר לו כי זו הולכת להיות איליין פייג'. לאחר שכבר מחה כנגד רעיון זה בעבר, ראסל פרש מהסרט. שנים מאוחר יותר, כאשר הוא ראה את קרלה דה ויטו שוב, ראסל פנה אליה כאל "אוויטה שלי".
זה לא היה עד 1996 ש-"אוויטה" הגיעה סוף סוף אל המסך הגדול. אלן פארקר ביים את הסרט, עם מדונה בתפקיד הראשי, אנטוניו בנדרס כצ'ה וג'ונתן פרייס כפרון. הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר, וזכה בפרס לשיר המקורי הטוב ביותר ("You Must Love Me", שנכתב במיוחד עבור הסרט). המבקרים היו חלוקים בדעותיהם אודות הופעתה של מדונה, אולם היא זכתה על ביצועיה בפרס גלובוס הזהב עבור השחקנית הטובה ביותר בקומדיה או במיוזיקל.
פרסים ומועמדויות > הפקת וסט אנד המקורית 1978

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1978 | פרס אוליבייה | המחזמר החדש הטוב ביותר | המחזמר החדש הטוב ביותר | זכייה |
| 1978 | פרס אוליבייה | ההופעה הטובה ביותר במחזמר | איליין פייג' | זכייה |
| 1978 | פרס אוליבייה | ההופעה הטובה ביותר במחזמר | דייוויד אסקס | מועמדות |
| 1978 | פרס אוליבייה | במאי השנה | הארולד פרינס | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > הפקת ברודוויי המקורית 1979

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | פרס Drama Desk | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |
| 1980 | פרס Drama Desk | הפזמונאי הטוב ביותר | טים רייס | זכייה |
| 1980 | פרס Drama Desk | המלחין הטוב ביותר | אנדרו לויד ובר | זכייה |
| 1980 | פרס Drama Desk | השחקן הטוב ביותר במחזמר | מנדי פטינקין | מועמדות |
| 1980 | פרס Drama Desk | השחקנית הטובה ביותר במחזמר | פטי לה פון | זכייה |
| 1980 | פרס Drama Desk | שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר | בוב גונטון | זכייה |
| 1980 | פרס Drama Desk | במאי מחזמר הטוב ביותר | הארולד פרינס | זכייה |
| 1980 | פרס Drama Desk | הכוריאוגרף הטוב ביותר | לארי פולר | מועמדות |
| 1980 | פרס Drama Desk | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | טימותי או'בריאן, תרזה פירת' | מועמדות |
| 1980 | פרס Drama Desk | עיצוב התאורה הטוב ביותר | טימותי או'בריאן, תרזה פירת' | מועמדות |
| 1980 | פרס מעגל המבקרים החיצוני | הפזמונאי הטוב ביותר | טים רייס | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | המחזמר הטוב ביותר | המחזמר הטוב ביותר | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | המוזיקה המקורית הטובה ביותר | אנדרו לויד ובר, טים רייס | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | המחזאי הטוב ביותר | טים רייס | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | השחקנית הראשית במחזמר הטובה ביותר | פאטי לה פון | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | שחקן משנה במחזמר הטוב ביותר | מנדי פטינקין | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | שחקן משנה במחזמר הטוב ביותר | בוב גונטון | מועמדות |
| 1980 | פרס טוני | במאי מחזמר הטוב ביותר | הארולד פרינס | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | עיצוב תאורה הטוב ביותר | דייוויד הרסי | זכייה |
| 1980 | פרס טוני | עיצוב תפאורה הטוב ביותר | טימותי או'בריאן, תרזה פירת' | מועמדות |
| 1980 | פרס טוני | עיצוב תלבושות הטוב ביותר | טימותי או'בריאן, תרזה פירת' | מועמדות |
| 1980 | פרס טוני | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | לארי פולר | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > הפקת וסט אנד מחודשת 2006

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007 | פרס אוליבייה | הפקת מחזמר מחודשת הטובה ביותר | הפקת מחזמר מחודשת הטובה ביותר | מועמדות |
| 2007 | פרס אוליבייה | שחקן ראשי במחזמר הטוב ביותר | פיליפ קווסט | מועמדות |
| 2007 | פרס אוליבייה | שחקנית ראשית במחזמר הטובה ביותר | אלנה רוג'ר | מועמדות |
| 2007 | פרס אוליבייה | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר עבור תיאטרון | רוב אשפורד | מועמדות |
פרסים ומועמדויות > הפקת ברודוויי מחודשת 2012

| שנה | טקס הפרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרס טוני | הפקת מחזמר מחודשת הטובה ביותר | הפקת מחזמר מחודשת הטובה ביותר | מועמדות |
| 2012 | פרס טוני | שחקן משנה במחזמר הטוב ביותר | מייקל סלבריס | מועמדות |
| 2012 | פרס טוני | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | רוב אשפורד | מועמדות |
| 2012 | פרס Drama Desk | הפקת מחזמר מחודשת הטובה ביותר | הפקת מחזמר מחודשת הטובה ביותר | מועמדות |
| 2012 | פרס Drama Desk | שחקן ראשי במחזמר הטוב ביותר | ריקי מרטין | מועמדות |
| 2012 | פרס Drama Desk | שחקן משנה במחזמר הטוב ביותר | מייקל סלבריס | מועמדות |
| 2012 | פרס Drama Desk | הכוריאוגרפיה הטובה ביותר | רוב אשפורד | מועמדות |
| 2012 | פרס Drama Desk | עיצוב התאורה הטוב ביותר | ניל אוסטין | מועמדות |
השפעה תרבותית

אוויטה הגיעה למקום השישי בסקר דעת קהל של תחנת הרדיו BBC Radio 2 ברשימת "מחזות הזמר החיוניים ביותר" של בריטניה.
באחד מפרקי העונה ה-15 של "משפחת סימפסון, "The President Wore Pearls", העלילה מבוססת באופן רופף על המחזמר אוויטה, עם ליסה סימפסון בתפקיד אווה. הפרק כולל פרודיות על שירי המחזמר, לדוגמה: "Don't Cry for Me, Kids of Springfield" ("אל נא תבכו, ילדי ספרינגפילד"). בסוף הפרק, מופיעה הצהרה, בה כתוב כי "בעצת עורכי הדין שלנו, אנחנו נשבעים שמעולם לא שמענו על מחזמר המבוסס על חייה של אווה פרון".
בפרק בסדרה "Glee",‏ "Special Education" - פרק מהעונה השנייה, דמויותיהם קורט האמל ורייצ'ל ברי שרות את השיר "אל נא תבכי ארגנטינה", כאודישן סולו לקראת תחרות מתקרבת. בפרק מהעונה השלישית, "Hold On to Sixteen", מקהלה יריבה שרה את השיר "Buenos Aires" בתחרות מול להקת הבית "כיוונים חדשים".
ב-"הבלדה של מגלן" - מתוך סדרת האנימציה "אנימניאקס", מדינת ארגנטינה מוצגת עם השלט: "בקרוב: אוויטה!".
בשנת 2013, חברת ההפקות Act 2 Cam, המתמחה בסרטים המיועדים לבני נוער, הקליטה שיר ווידאו קליפ כמחווה ל-"Don't Cry for Me Argentina", בשם "Don't cry for Hartlepool Marina".‏
אלבומים

במהלך השנים, הוקלטו והופצו לפחות 25 אלבומים של שירי המחזמר בשפה האנגלית, מבוצעים על ידי צוותי שחקנים שונים. כמו כן, הוקלטו הקלטות רבות בשפות זרות, בהן ספרדית, גרמנית, יפנית, עברית, צ'כית, דנית, הולנדית, צרפתית, הונגרית, איסלנדית, קוריאנית, פורטוגזית, ושוודית.
זמרת הסופרן קירי טה קאנאווה הקליטה גרסה אופראית מלאה של המחזמר, עם כריסטופר לי בתפקיד חואן פרון, אולם הקלטה זו מעולם לא הופצה. מארטי ווב הקליט אלבום של שירים נבחרים מתוך ההפקה, עם חברת התקליטים Pickwick Records, ביחד עם דייב ווילטס וקרל ויין.
| השנה | ההפקה | גרסאות האלבום> המחזמר בשלמותו | גרסאות האלבום> שירים נבחרים בלבד | המבצעים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1976 | אלבום קונספט מקורי, לונדון |  |  | ג'ולי קובינגטון, קולם וילקינסון, פול ג'ונס |
| 1978 | הפקת הוסט אנד המקורית, לונדון |  |  | איליין פייג', דייוויד אסקס, ג'וס אקלנד |
| 1979 | הפקת הברודוויי המקורית, ניו יורק |  |  | פטי לה פון, מנדי פטינקין, בוב גאנטון |
| 1989 | סיבוב הופעות עולמי |  |  | פלורנס לייסי, ג'יימס סבנו, רוברט אלטון |
| 1996 | פסקול סרט הקולנוע "אוויטה" |  |  | מדונה, אנטוניו בנדרס, ג'ונתן פרייס |
| 2006 | הפקת וסט אנד מחודשת, לונדון |  |  | אלנה רוג'ר, מאט ראוול, פיליפ קווסט |
| 2012 | הפקת ברודוויי מחודשת, ניו יורק |  |  | אלנה רוג'ר, ריקי מרטין, מייקל סרבריס |
לקריאה נוספת

Citron, Stephen, Sondheim & Lloyd-Webber: The New Musical (2001). New York: Oxford University Press. ISBN 0-19-509601-0
Fraser, Nicholas, and Navarro, Marysa. Evita: The Real Life of Eva Perón (1996). New York: W. W. Norton & Company. ISBN 0-393-31575-4
ג'סיקה ברודי

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בת 45 בערך) 
 מקום לימודים:  מכללת סמית' 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 
ג'סיקה ברודי (באנגלית: Jessica Brody) (נולדה ב-1979) היא סופרת אמריקאית שכותבת בעיקר ספרי ילדים ונוער. בסך הכל היא פרסמה כ-20 ספרים.
לאחר שבגרה ממכללת סמית' במסצ'וסטס, ג'סיקה ברודי עברה כמה שנים במטרו גולדווין מאייר כיועצת פיננסית. בשנת 2005 היא החליטה לעזוב את מקום עבודתה ולעסוק בכתיבה בלבד ובכך לממש את חלום הלדות שלה.
היצירה הראשונה שהיא כתבה לאחר עזיבת העבודה לא פורסמה לעולם. ברודי ניסתה לעניין מספר הוצאות לאור אך ללא הצלחה. היא כתבה ספר חדש שהוצאה לאור ונמכר תוך עשרה ימים.
בשנת 2010 ג'סיקה ברודי כתב ספר חדש The Karma Club שהיה ספרה הראשון לנוער. הספר שלה My Life Undecided הודפס בשנת 2011 ותורגם לעברית כעבור שנה תחת שם "הבלוג של החיים שלי".
למספר ספרים של ג'סיקה ברודי נמכרו זכויות לצילומי סרט קולנוע, אך זכויות אלו טרם מומשו.
רוזנות לוקסמבורג

רוזנות לוקסמבורג הייתה מדינה באימפריה הרומית הקדושה, אשר במהלך המאה ה-14 תפסה מעמד בכורה באימפריה, ושליטיה אף התמודדו עם בית הבסבורג על השליטה באימפריה.
היסטוריה

בשנת 963 בנה זיגפריד, רוזן הארדנים את מבצר לוקסמבורג, ונטל לעצמו את התואר "רוזן לוקסמבורג". בשנת 1065 מונה ואלראן מארלון לרוזן לימבורג, ובשנת 1119 הועלה נכדו ואלראן השני למעמד דוכס. בשנת 1247 ירש היינריך בנו של ואלראן השלישי, דוכס לימבורג את הרוזנות מאמו ארמסינדה, רוזנת לוקסמבורג, בתו של היינריך הרביעי, רוזן לוקסמבורג, שהיה צאצא של הענף המבוגר של בית לוקסמבורג.
בשנת 1281 מת היינריך החמישי, רוזן לוקסמבורג, ובמקומו עלה לשלטון בנו היינריך השישי, רוזן לוקסמבורג, אולם הוא נהרג בקרב וורינגטון, ובמקומו עלה לשלטון בנו היינריך השביעי, רוזן לוקסמבורג. בשנת 1308 הוכתר היינריך השביעי כמלך הרומאים, ובשנת 1312 אף הוכתר כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם הוא מת במפתיע בשנת 1313.
בשנת 1310 התחתן בנו של היינריך - יוהאן, מלך בוהמיה עם אליזבת מבוהמיה, אחותו של וצלאב השלישי, מלך בוהמיה, והוכתר כמלך בוהמיה. בשנת 1314 ניסה יוהאן להיבחר במקום אביו כמלך הרומאים, אולם נכשל בכך, ולודוויג הרביעי, דוכס בוואריה הוכתר בתואר.
בשנת 1346 נבחר קרל מבוהמיה, בנו של יוהאן, מלך בוהמיה לאנטי-מלך ללודוויג, על ידי חלק מהנסיכים שהסתכסכו עם לודוויג, ואף נתמכו על ידי האפיפיור קלמנס השישי. בשנת 1347 מת לודוויג הרביעי, ועד מהרה הפך קרל לשליט היחיד באימפריה.
לאחר מכן

בשנת 1354 העניק קרל לאחיו ונצל הראשון, רוזן לוקסמבורג את התואר דוכס, ולאחר מותו בשנת 1383 ירש אותו בנו של קרל - וצלאב. בשנת 1378 מת קרל, ובנו וצלאב הרביעי, מלך בוהמיה ירש את נחלותיו. וצלאב אף הוכתר כמלך הרומאים, אולם בשנת 1400 הודח מתפקידו על ידי רופרכט השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ. בשנת 1410 מת רופרכט, ובמקומו נבחר זיגמונד, מלך הונגריה, אשר נבחר גם למלך בוהמיה לאחר מותו של וצלאב בשנת 1419. זיגיסמונד סיים את הקרע המערבי בשנת 1417, ואף גבר על ההוסיטים בשנת 1434. בשנת 1437 מת זיגיסמונד, ועם מותו נכחד בית לוקסמבורג. לאחר ההכחדה של בית לוקסמבורג, עברה הדוכסות בשנת 1443 לשליטת דוכסות בורגונדיה, ולאחר מכן לשליטת בית הבסבורג, כחלק מארצות השפלה ההבסבורגיות. במהלך מלחמות המהפכה הצרפתית, לוקסמבורג סופחה לצרפת, ובקונגרס וינה בשנת 1815, הפכה לוקסמבורג לדוכסות גדולה תחת שלטון הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה.
האימפריה הרומית הקדושה בתקופת קרל הרביעי
עוסמאן דיומאנדה

עוסמאן דיומאנדה (בצרפתית: Ousmane Diomande נולד ב-4 בדצמבר 2003 באביג'אן שבחוף השנהב) הוא כדורגלן איווארי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית ובנבחרת חוף השנהב.
קריירת מועדונים

דיומאנדה גדל במחלקת הנוער של אולימפיק ספורט אבובו, ובחודש ינואר 2020 הצטרף למחלקת הנוער של מיטיולן מליגת העל הדנית.
ב-5 באוגוסט 2022 הושאל דיומאנדה למשך עונה אחת למפרה מליגת העל הפורטוגלית. הוא ערך 13 הופעות במהלך תקופת ההשאלה.
ב-31 בינואר 2023, באמצע תקופת ההשאלה שלו למפרה ולאחר שהרשים בהופעותיו, קטעה מיטיולן את השאלתו והוא חתם על חוזה לארבע שנים וחצי בספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית. ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1-0 על ריו אבה במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2022/2023. ב-21 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד בנפיקה ליסבון במסגרת המחזור ה-33 בליגה.
קריירה בינלאומית

ב-9 בספטמבר 2023 ערך דיומאנדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת חוף השנהב, בניצחון 1-0 על נבחרת לסוטו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023.
נכלל בסגל נבחרת חוף השנהב לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Spilletid forude: FCM udlejer forsvarstalent til portugisisk klub באתר Sport Herning, ‏ 5 באוגוסט 2022 (בדנית)
↑  Arsenal and Man City target Ousmane Diomande completes deadline day deal after offer 'too good to refuse' באתר Yahoo!, ‏ 31 בינואר 2023 (באנגלית)
↑  LA LISTE באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל האיבוארית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת חוף השנהב – גביע אפריקה לאומות 2023 (אלופת אפריקה) |
| --- | --- | --- |
|  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה |  1 י. פופאנה •  2 דיומאנדה •  3 קונאן •  4 סרי •  5 סינגו •  6 ס. פופאנה •  7 קוסונו •  8 קסייה •  9 במבה •  10 קונאטה •   11 קראסו •  12 בולי • 13 בוגה •  14 דיאקיטה • 15 גראדל • 16 פולי • 17 אורייה • 18 א. סנגארה • 19 פפה • 20 קוואמי • 21 אנדיקה • 22 האלר • 23 ב. סנגארה • 24 אדינגרה • 25 דומבייה • 26 דיאלו • 27 אמאני • מאמן: גאסה | חוף השנהב |
תנועת המזרחי

.
| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 מייסד:  יצחק יעקב ריינס 
 מנהיגים:  יצחק יעקב ריינס, יהודה לייב מימון, מרדכי נורוק, דוד צבי פנקס
 תקופת הפעילות:  1902–הווה (כ־122 שנים) 
 אפיון:  מפלגה דתית לאומית
 אידאולוגיות:  ציונות דתית, לאומיות 
 כנסות:  1 - 3
 ממשלות:  1, 2, 3, 4, 5*, 6*, 7**  *הייתה חברה בקואליציה ללא ייצוג בממשלה **הייתה חברה בקואליציה; הפועל המזרחי חברתה לסיעה המשותפת חזית דתית לאומית יוצגה בממשלה
 אותיות:  ב
 שיא כוחה:  4 מנדטים (הכנסת ה-1)
 התמזגה לתוך:  החזית הדתית המאוחדת (כמפלגה עצמאית ברשימה משותפת), עצמאית, ולבסוף המפד"ל
 מטה:  ירושלים 
 mizrachi.org
 
תנועת המזרחי היא תנועה פוליטית ציונית דתית, שקמה בשנת 1902. לאחר החלטת הקונגרס הציוני שעל הציונים לעסוק בחינוך ציוני חילוני, קבעה קבוצת ציונים דתיים בהנהגת הרב יצחק יעקב ריינס שרק בשמירת המצוות יישמר העם היהודי. הקבוצה החליטה להמשיך ולפעול על-פי עקרונותיה במסגרת התנועה הציונית. ב-22 בינואר 1957 התאחדה עם הפועל המזרחי ל"מפלגה הדתית לאומית - המזרחי-הפועל המזרחי".
רעיונות התנועה

ישנה זהות בין דת ולאום ביהדות, וישנו קשר חזק בין ארץ ישראל, עם ישראל ותורת ישראל: שלושה מרכיבים אלה משלימים זה את זה – השאיפה היא לא רק להחזיר לעם את חירותו המדינית בארצו ואת לשונו אלא גם את תורתו.
התנועה הציונית קמה משום שהגלות אינה יכולה לשמש מקום מושב ליהודים אך תפקיד התנועה אינו רק בשמירה על קיומו הפיסי של העם אלא הציונות היא תנועת תשובה והיטהרות ליהדות המסורתית ומהווה תרופה גם למצוקה הרוחנית של העם.
רעיונותיה ותוכניותיה של התנועה הציונית מבוצעים ומונהגים אמנם בידי חילוניים, אך יש להם ערך דתי חשוב. יישוב ארץ ישראל והניסיון להקים בה מדינה יהודית הם מצוות דתיות חשובות. הצלחת הציונות תוביל לפריחה של הדת היהודית כיוון שהיישוב בארץ ישראל יהווה מחסום בפני התבוללות.
הרב ריינס שלל את העמדה החרדית המסוגרת בפני הלאומיות החילונית כמו גם את המתבוללים המתנכרים לעם. הוא ראה בציונות משהו שיכול לתקן את המצב ולכן סבר כי תפקידה של הציונות הדתית לפשר בין היהדות החרדית לבין היהדות החילונית.
רעיונות התנועה > הדרכים לפתרון הבעיה היהודית

גאולת עם ישראל תתחיל על ידי יישוב ארץ ישראל (אתחלתא דגאולה).
השיבה לארץ ישראל תחזק את אחדות עם ישראל.
על הציונות הדתית להבטיח את צביונה היהודי דתי של המדינה היהודית החדשה שתקום בארץ ישראל (שמירת שבת, קיום מצוות דתיות וכו')
אנשי המזרחי ביקשו לחזק ולהרחיב את רגש הדת בתוך הציונות ולהפיץ את רוח הציונות בתפוצות. בהחלטות המזרחי נקבע כי התורה היא מרכזו של העם היהודי וכי הציונות היא הכלי המשמר את התורה הזו – הם ביקשו להרחיב את הרגש הדתי בתוך הציונות ולהפיץ את הקשר המיסטי שקיים בין עם ישראל, ארץ ישראל והתורה.