פסיכואונקולוגיה
היבטים פסיכוסוציאלים > איכות החיים בצל מחלת הסרטן

בעקבות הארכת תוחלת החיים של חולי הסרטן, עלתה למודעות סוגיית הפגיעה באיכות החיים של החולים והיבטים שונים הקשורים אליה:
תופעות לוואי – כתוצאה מהטיפולים חולים רבים חשים עייפות ותשישות במהלך פעילויות שביצעו בעבר כחלק משגרת יומם. חלק גדול מהחולים חווים כאבים, קוצר נשימה ושינויים במראה החיצוני המיוחסים לטיפולים ולפרוצדורות הטיפוליות השונות. חולים רבים חווים גם בחילות והקאות וחלקם עלולים לפתח הפרעות אכילה, תופעה שנצפתה בעיקר בקרב מתבגרים. תופעות הלוואי יכולות להשתנות בהתאם לסוג הסרטן, שלב המחלה, גיל המטופל ומצב פיזיולוגי. ההתמודדות עם תופעות הלוואי עלולה להוביל לקושי בתפקוד היום יומי ולאלץ את החולה לשינויים בשגרת יומו. צמצום תופעות הלוואי בזמן הטיפולים מביא עימו לשיפור באיכות חייו של החולה. מחקרים שונים מצביעים על פגיעה קוגניטיבית בעקבות הטיפולים. במחקר שבדק נשים חולות סרטן השד, הן דיווחו על פגיעה בזיכרון, במהירות עיבוד המידע ובתפקוד היום יומי . מחקרים בקרב מתבגרים ומבוגרים צעירים הצביעו על קשיי למידה, אובדן זיכרון ופגיעה ביכולות הריכוז אשר עלולים להשפיע על התפקוד בלימודים ובעבודה ולפגוע במישור המקצועי. חולים שנשארים לעבוד באותו מקום עבודה במהלך הטיפול במחלתם, מדווחים על פער בתפקוד המקצועי שבא לידי ביטוי בקושי לעמוד במטלות ובציפיות שעמדו בהן בעבר. אחת מתופעות הלוואי המסבה דאגה ואי נוחות היא השינוי במראה החיצוני שיכול לבוא לידי ביטוי באופנים שונים: צילוק, חבלות בעור, הימצאות צנטר מרכזי, נשירת שיער ו"מראה חולה". אובדן השיער נמצא כגורם משפיע ביותר על תחושת הדימוי העצמי בקרב חולי סרטן צעירים. זאת, כפי הנראה מכיוון שלא ניתן להסתירו מהסביבה. בנוסף, חולים רבים חווים שינויים בגופם לאורך הטיפולים, שעלולים להקשות עליהם גם במגע, ביחסים וביצירת קשרים עם בני או בנות זוג. כתוצאה מכך הם עלולים לחוות אשמה, בידוד חברתי ורגרסיה. בקרב חולים סופניים מושם דגש מיוחד על הימנעות מכל טיפול שעלול לגרום לחולה לסבל נוסף. המטרה במקרים אלו היא הפחתת הכאב, ובחינת הרצונות והצרכים של החולה בתקופה האחרונה של חייו. בחינה זו יכולה להפחית חרדה ולשמור על תחושת הערך והכבוד האנושי של הפרט.
תמיכה חברתית – תמיכה חברתית מפחיתה תחושות של דיכאון, ומעלה את תחושת הערך העצמי בקרב חולים. במחקר שנערך בקרב חולי סרטן בגילאי 18–35 שנים, נמצא שהדגש הרב ביותר הושם על התמיכה החברתית והיחסים הבינאישיים כאספקט בעל השפעה חיובית על התמודדותם. מטופלים ציינו, כי תשומת לב חיובית שקיבלו מהסביבה (למשל מכתבים, ברכות, מתנות וביקורי חברים) סייעה להם לחוש "רגילים" ושייכים, הובילה לתחושה כללית טובה יותר והעבירה להם את המסר כי הם חשובים ומשמעותיים במעגל החיים
תקשורת מוכוונת חולה – נמצא קשר חיובי בין תקשורת טובה בין מספקי השירות הבריאותי לבין החולים ובין תחושה פיזית טובה, תחושות רגשיות חיוביות, תחושות שביעות רצון של החולים, דבקותם בטיפול, והפחתת הלחץ הנפשי שהם חווים.
הקשר הזוגי לצד המחלה – ההתמודדות עם מחלת הסרטן היא מצב משברי שעלול להשפיע על הזוגיות. ההתמודדות עם מחלה יכולה להוביל לקרבה זוגית, או במקרים מסוימים לפגוע בה. מעורבות פעילה של בני הזוג במחלה ופתיחות בנוגע לשיח על המחלה מהווים גורם תומך ומגן בטווח הקצר והארוך. היעדר תמיכה מבני הזוג עלול להשפיע ולהרע את מצבו הנפשי של החולה, גם במקרים בהם הוא מקבל תמיכה רבה מהסביבה, כמו המשפחה המורחבת והחברים. הימנעות משיחה על נושאים הקשורים במחלה או על הרגשות המתלווים אליה נמצאו כקשורים בשביעות רצון נמוכה יותר מהזוגיות, במיוחד במקרים בהם בן הזוג הוא התומך העיקרי וישנה תמיכה חברתית נמוכה. בכדי לקדם את התמיכה של סביבתו הקרובה של החולה, פותחו בתחום הפסיכואונקולוגיה שיטות התערבות המעודדות את החולה לקיים שיח פתוח אודות המחלה ולשתף על נושאים כואבים שהיו עד אז בגדר טאבו. התמודדות עם סוגי סרטן מסוימים עלולה להשפיע ישירות על האינטימיות או על יחסי המין (לדוגמה: סרטן שד, מעי, ערמונית, שחלות ועוד). הפגיעה ביחסי המין מושפעת ממגוון סיבות: היעדר רצון ועניין ביחסי מין, העדר תשוקה או קושי בתפקוד המיני. לאלו מתלווה לעיתים דימוי הגוף הירוד המשפיע ישירות על הרצון או החשק למגע. נשים החולות בסרטן חוות יובש נרתיקי וירידה גדולה יותר בחשק המיני בהשוואה לגברים. בסרטן המעי נמצא כי הימצאות סטומה רפואית, מובילה לירידה בחשק המיני בקרב נשים וגברים כאחד. תפקוד מיני נמצא כאחד המדדים המשמעותיים לאיכות החיים, על כן פגיעה בפן זה מובילה לירידה באיכות החיים.
שינויים באיכות החיים מנקודת מבט נשית – התמודדויות מסוימות ייחודיות לנשים מעצם מיקומו של הסרטן באיברי גוף נשיים. שניים מהם מוכרים כסרטן השד וכסרטן השחלה. הראשון שכיח יותר ואפשרויות הטיפול בו רחבות והשני קשה לאיתור, ולרוב מתגלה כאשר המחלה בשלב מתקדם ומצריך טיפולים אגרסיביים. נשים החולות בסרטן השחלה לעיתים חשות שכיוון שהאיבר המושפע מהסרטן הוא איבר מין נשי, הדיבור עליו נתפס עדיין כסוג של טאבו והקבלה החברתית של המחלה נמוכה יותר בהשוואה לסרטן השד שבעקבות שכיחותו הגבוהה נוכח רבות בשיח הציבורי. בנוסף, נשים רבות נרתעות ונבוכות מהבדיקות הגניקולוגיות הפולשניות. בחלק ממקרי הסרטן הללו יש פגיעה בציר ההורמונלי המתבטאת בהפסקה מוקדמת של הווסת ובעקבותיה הופעה של תופעות המזוהות עם גיל המעבר. לעיתים קשה לבודד את מקור השינויים במצב הרוח ולהבין אם הם קשורים למחלה, או לשינויים הורמונליים. בנוסף, הפגיעה בווסת עלולה לגרום לאוסטאופורוזיס, פגיעה לבבית, פגיעה בפוריות ובעיות של יובש בנרתיק ואטרופיה נרתיקית, שעלולה לגרום לכאבים בעת קיום יחסי מין. נשים צעירות החולות בסרטן השחלה חוות פגיעה בפוריות, שעלול להחוות לעיתים כמשבר קיומי בסיסי, פגיעה בתפקוד, בנשיות ובערך העצמי.
כאשר מחלת הסרטן פוגעת בהורים צעירים, יש לכך מספר מעגלי השפעה שחשוב להיות מודעים אליהם: בן או בת הזוג הבריאים נאלצים לקחת תפקיד רגשי רחב שהם לא תמיד בשלים אליו, וגורל הילדים אם המחלה תוביל לתמותה, מחלחלת לתודעה ומשפיעה על פרוטוקול הטיפול. למשל, אישה תבחר לעבור טיפולים כימותרפיים גם אם ההישרדות נמדדת באחוזים ספורים בלבד.