stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוסבורן 1
מפרט

חומרת המחשב תוכננה מתוך אילוצים של מחיר והרצון לתכנן מחשב שיהיה ניתן לנייד. המחשב היה כבד למדי, ושקל כ-11 קילוגרם. חומרת המחשב כללה
מעבד 8 סיביות מדגם Z80 של חברת Zilog, מעבד תואם למעבד אינטל 8080, בתדר 4MHz.
זיכרון של 64KB.
שני כונני דיסקטים בקוטר 5.25 אינץ', בנפח 90KB. הוצעה גם אפשרות לשדרוג כונני הדיסקטים לצפיפות כפולה.
מסך CRT מונוכרומטי בגודל 5", עם תצוגה של 24 שורות של 52 אותיות.
מקלדת בעלת 69 מקשים המוטמעת במכסה המארז
יציאת מודם בתקן RS-232
יציאת מדפסת
המחשב הגיע עם מערכת הפעלה CP/M, וחבילת תוכנות שכללה בין היתר את מעבד התמלילים WordStar, תכנת גיליון אלקטרוני בשם SuperCalc, תכנת ניהול בסיס הנתונים dBase, וכן את שפת התכנות BASIC.
אדסל ריינג'ר

| --- | --- |

Edsel Ranger, שנת 1958 בתצורה 4 דלתות סדאן
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Edsel (אנ')  Ford Motor Company of Canada (אנ') (בקנדה)
 שנות ייצור:  1957–1960
 יחידות שיוצרו:  54,530
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה
 מודל קודם:  פורד פירלן 
 חברת אם:  פורד
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  5,415 מ"מ (דור ראשון)  5,220 מ"מ (דגם סטיישן, דור ראשון)
 רוחב:  2,002 מ"מ (1958)  2,027 מ"מ (1960-1959)
 גובה:  1,443 מ"מ (דור ראשון)
 משקל:  1,814-1,678 ק"ג (דור ראשון)  1,814-1,724 ק"ג (דור שני)
 בסיס גלגלים:  2,997 מ"מ (1958)  3,048 מ"מ (1960-1959)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 3,639 סמ"ק המפיק 147 כ"ס ב-4,000 סל"ד, יחס דחיסה 8.4:1  V8 צילינדרים 4,786 סמ"ק המפיק 230 כ"ס ב-4,400 סל"ד, יחס דחיסה 8.8:1  V8 צילינדרים 5.9 ליטר
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 
אדסל ריינג'ר (באנגלית : Edsel Ranger) היא מכונית סלון, מתוצרת חטיבת Edsel (אנ') בקונצרן המכוניות האמריקאית פורד אשר יוצרה בין השנים 1960–1957 (דגם שנת 1958) בארצות הברית וקנדה
בקנדה דגמי "אדסל ריינג'ר" יוצרו באמצעות יצרנית הרכב הקנדית Ford Motor Company of Canada (אנ') (חברת בת של פורד).
דורות

דור ראשון - יוצר בין השנים 1957–1959 (דגם שנת 1958)
דור שני - יוצר בשנת 1960
תצורות

2 דלתות - הרדטופ - סדאן (דור ראשון, דור שני)
4 דלתות - הרדטופ - סדאן (דור ראשון, דור שני)
2 דלתות - הרדטופ - קופה (דור ראשון, דור שני)
4 דלתות - סדאן (דור ראשון, דור שני)
2 דלתות - קבריולה (דור שני)
ייצור ומפרט טכני

בשנת המודל 1958 יוצרו 21,701 יחידות.
בשנת המודל 1959 יוצרו 30,258 יחידות.
בשנת המודל 1960 יוצרו 2,571 יחידות.
4 דלתות (דגמי סדאן והרדטופ)
4/5 נוסעים (דגמי סדאן והרדטופ)
מנוע קדמי, מנוע קירור מים
מנועי בנזין 3.7 ליטר, 4.8 ליטר, 5.9 ליטר
סוג הנעה : הנעה אחורית
קיבולת מכל דלק - 76 ליטר
מחירים

מחיר היחידה 2 דלתות הרדטופ בשנת 1958 עמד על 2,588 דולר (דגם בסיסי, בארצות הברית)
מחיר היחידה 2 דלתות סדאן בשנת 1958 עמד על 2,484 דולר (דגם בסיסי, בארצות הברית)
מחיר היחידה 4 דלתות הרדטופ בשנת 1958 עמד על 2,643 דולר (דגם בסיסי, בארצות הברית)
מחיר היחידה 4 דלתות סדאן בשנת 1958 עמד על 2,557 דולר (דגם בסיסי, בארצות הברית)
מחיר היחידה בשנת 1960 נע בין 3,000-2,643 דולר (בארצות הברית)
גלריה

"אדסל ריינג'ר", שנת 1958
"אדסל ריינג'ר"
"אדסל ריינג'ר", שנת 1958
"אדסל ריינג'ר", שנת 1958
"אדסל ריינג'ר", שנת 1959
"אדסל ריינג'ר", 2 דלתות הרדטופ
"אדסל ריינג'ר", 2 דלתות הרדטופ
"אדסל ריינג'ר", 2 דלתות הרדטופ
"אדסל ריינג'ר", שנת 1960 - קבריולה
"אדסל ריינג'ר"
"אדסל ריינג'ר", שנת 1960 - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

אדסל ברמודה
אדסל וילאג'ר
אדסל קורסייר
אדסל סיטיישן
הערות שוליים

↑  אדסל שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958_Edsel
↑  אדסל שנת 1958 oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1958
↑  אדסל שנת 1958 edsel.com/pages/edsel58
↑  "אדסל ריינג'ר", שנת 1959 hemmings.com/stories/article/frugal-ford-1959-edsel-ranger
↑  "אדסל ריינג'ר", שנת 1960 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1960_Edsel
↑  "אדסל ריינג'ר", שנת 1959 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Edsel/1959_Edsel/1959
↑  "אדסל ריינג'ר" - מפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
אוסביו טחרה

אוסביו טחרה (בספרדית: Eusebio Tejera;‏ 6 בינואר 1922 – 9 בנובמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת הבלם קדמי.
קריירה

טחרה במדי נבחרת אורוגוואי לקח חלק בזכייתה במונדיאל 1950 כאשר השתתף בכל משחקיה בטורניר, כולל ב"מרקנאסו" שבו אורוגוואי ניצחה 1–2 את ברזיל.
בין היתר השתתף טחרה בשלושה טורנירי קופה אמריקה בשנים 1945, 1946 ו-1947, והיה חלק מסגל הנבחרת בטורניר מונדיאל 1954, אם כי לא שיחק בו כלל.
תארים

אליפות אורוגוואי (3): 1946, 1947, 1950
גביע העולם: 1950
מקום רביעי בגביע העולם: 1954
אוסביוס מניקומדיה

אוסביוס מניקומדיה (ביוונית: Εὐσέβιος; מת בשנת 341) היה כומר נוצרי שהשתייך לזרם הנצרות אריאנית וידוע כמי שהטביל לנצרות את קונסטנטינוס הגדול הוא שימש כבישוף של העיר ביירות ולאחר מכן כבישוף של העיר ניקומדיה ומשנת 338 התגורר בקונסטנטינופול עד למותו.
ביוגרפיה

ההיסטוריה לא תיעדה את ראשית חייו של אוסביוס והמקורות היחידים העוסקים בו הם כתבים של אבות הכנסייה הנוצרית.
הוא החל את פעילותו כאיש כמורה בכיר במינוי לבישוף של העיר הוא היה הבישוף של העיר ביירות, בזכות קשריו עם קוסטנצה, אשתו של הקיסר ליקיניוס ואחותו של הקיסר קונסטנטינוס הגדול, מונה לבישוף של ניקומדיה, מקום מגוריו של הקיסר ליקיניוס, ומרכז השלטון של החלק המזרחי של האימפריה הרומית.
במועצה האקומנית של ניקאה בשנת 325, הוא פעל להגן על הנצרות אריאנית שהייתה זרם בבעל משקל ומהלכים בקרב השליטים בני השושלת של קוסנטנטינוס, אך במהלך מאבקי כוח בתוך הכנסייה סומן כמינות. האריאנים נקראו על שם מייסדם, אריוס מאלכסנדריה (בערך 256 - 336; Ἄρειος). האריאנים האמינו שהאל הבן שהתגלם בבשר בישו נברא על ידי האל האב, ועל כן הוא פחות ממנו. בכך הם חלקו על הפרשנות האורתודוקסית לשילוש הקדוש, בה האב, הבן ורוח הקודש הם שווים וקדמונים באותה מידה,
אוסביוס היה מקורב לאריוס מאלכסנדריה ואוסביוס מקיסריה, ואיתם פעל להנחלת האידאולוגיה האריאנית. ועידת ניקיאה התכנסה בשנת 325 לספירה בעיר ניקיאה שבאסיה הקטנה ביוזמת הקיסר קונסטנטינוס על-מנת לקבוע דוגמה אחידה לנצרות, אשר הייתה כבר נפוצה ברבים. בוועידה נקבעו עקרונות הכנסייה הנוצרית, ובהם האני מאמין הנוצרי ומועד חג הפסחא. כמו כן נקבע ברוב קולות מוחץ כי האריאנים שלא קיבלו את נצחיותו של ישו לצד האל האב, הם כופרים. בתום המועצה סירב אוזסיוס מניקומדיה להתנער מהאריאניזם ונשלח, יחד עם שותפיו, לגלות על ידי הקיסר לגאליה.
בשנת 328, אוזביוס, אריוס ואריאנים אחרים הוחזרו מהגלות על ידי קונסטנטינוס, שמילא את בקשתה של אחותו קונסטנס שניתנה על ערש מותה.
בשנת 335 הוא לקח חלק פעיל בעבודתה של קתדרלת צור, שם עמד בראש פלג האיזביאנים (מצדדי אוסביוס מקיסריה) - תומכי אריוס ומתנגדיו של הארכיבישוף האלכסנדרוני אתנסיוס.
יחד עם בישופים אחרים, הוא השתתף בהטבלה של הקיסר קונסטנטינוס הגדול, שמת ב-337.
בפקודת הקיסר, קונסטנטיוס השני הנהיג את מועצת אנטיוכיה בשנת 341, בה הוכרה האריאניזם המתון כדוקטרינה רשמית באימפריה הרומית המזרחית. הוא מת באותה שנה.
הערות שוליים

↑  סופיה מנשה, הכנסייה הקתולית בימי הביניים: אידיאולוגיה ופוליטיקה, כרך א, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 97-94
↑  Maurice Wiles, Archetypal Heresy: Arianism through the Centuries, New York: Oxford University, 1996, עמ' 6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011596768605171  GND: 102393176  ISNI: 0000 0000 5908 9442  LCCN: n2009020072  NKC: jo20191039851  NLA: 51888407  SELIBR: 184351  SUDOC: 075191350  Trove: 1530176  VIAF: 86233836   WorldCat (עם VIAF): 86233836
אוקאז אמס

אוקאז אמס (ברוסית: Эмский указ) היה צו שלטוני של האלכסנדר השני, קיסר רוסיה, שנכתב בבאד אמס ומכאן שמו. הצו נועד לשמש לצורכי רוסיפיקציה של אוקראינה ועסק באיסור השימוש באוקראינית באימפריה הרוסית.
ב-18 במאי 1876 חתם קיסר רוסיה על צו, שהוכן לו על ידי ועדה, הקובע איסורים בקשר לשימוש בשפה האוקראינית או כפי שכונתה אז האוקראינית, "ניב רוסיה הקטנה". הצו הזה הוא השלמה להאוקאז של ואלוייב מ-1863. הצו הופק לאחר שגורמי שלטון באוקראינה הרוסית הזהירו מכך שהמשכילים האוקראינים רוצים רפובליקה אוקראינית עם הטמאן בראשה.
הצו קבע איסור מלא על ספרים ושירים, שנכתבו בניב המאלורוסי (אוקראיני) ונאסר גם ייבוא של ספרים כאלה. נאסרו הצגות מופעים מוזיקליים והרצאות באוקראינית. פרופסורים אוקראינים חשודים סולקו ממשרותיהם. כתבי עת וארגונים שונים, שנחשדו, נסגרו.
ב-1881, הקיסר החדש, אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה, שינה מעט את הצו, שירים ומילונים הותרו, אך בכתיב רוסי, האלפבית האוקראיני נאסר עדיין. לאחר כישלון מהפכת 1905 האקדמיה האימפריאלית למדעים המליצה על ביטול האיסורים. התחילו מחדש להופיע כתבי עת באוקראינית, בקייב הועסקו פרופסורים, שלימדו באוקראינית ובכנסיות התחילו לערוך טקסים באוקראינית. ב-1910, שר הפנים דאז, פיוטר סטוליפין, השיב את איסורי הצו, כתבי העת באוקראינית נסגרו ואינטלקטואלים רוסים יצאו במסע נגד אוטונומיה או היפרדות של אוקראינה.
הצו התבטל סופית לאחר מהפכת פברואר 1917.
אדוארד דניסון רוס

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1871 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  20 בספטמבר 1940 (בגיל 69) איסטנבול, טורקיה 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Haydarpaşa Cemetery 
 מעסיק:  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון, המוזיאון הבריטי 
 
סר אדוארד דניסון רוס (באנגלית: Sir Edward Denison Ross;‏ 6 ביוני 1871 - 20 בספטמבר 1940) היה מזרחן ובלשן בריטי, שהתמחה בחקר שפות המזרח הרחוק והמזרח הקרוב. הוא היה מסוגל לקרוא 49 שפות ולדבר 30 מתוכן. הוא היה מנהלה של הלשכה הבריטית למידע על המזרח התיכון (British Information Bureau for the Near East). כמו כן, דניסון רוס שימש בתור מנהלו הראשון של בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה (School of Oriental and African Studies, SOAS), באוניברסיטת לונדון. בין היתר, הוא הצטרף לסגל המוזיאון הבריטי, עם מינויו ב-1914 למשרת האחראי על קטלוג כתביו של אורל שטיין. ביחד עם ההיסטוריונית הבריטית, איילין פאואר, דניסון רוס כתב וערך את סדרת הספרים בת 26 הכרכים, נוודי ברודוויי (The Broadway Travellers), אשר יצאה לאור במסגרת הוצאת ראוטלידג' ואשר כללה בין היתר, את יומנו של הקצין הימי הבריטי בן המאה ה-17, הנרי טיאונג'. ב-1934, הוזמן דניסון רוס להשתתף בטקס החגיגות לציון אלף שנים להולדתו של פירדוסי, אשר התקיים בטהראן, שבאיראן, טקס שבו הוא אכן נכח, בסופו של דבר.
ביוגרפיה וקריירה > מוצא משפחתי וחינוך

אדוארד דניסון רוס גדל והתחנך במשפחה שבה אביו היה כומר. לאחר שהשלים את לימודיו האקדמיים ביוניברסיטי קולג' לונדון וכמו כן לאחר תקופת לימודים קצרה בפריז, רוס קיבל את הדוקטורט שלו ב-1895. תזת הדוקטורט שלו עסקה במייסדה של השושלת הספווית, אשר שלטה בפרס, שאה אסמאעיל הראשון. ב-1896, הוא התקדם בתפקידיו האקדמיים ומונה לדוקטור לפילולוגיה, כאשר הוא עובד באוניברסיטת שטרסבורג ולאחר מכן מונה לפרופסור לשפה הפרסית, תוך שהוא עובר ללמד ולהרצות ביוניברסיטי קולג' לונדון. ממקום גאוגרפי זה, לונדון, ובשל תפקידו האקדמי הבכיר, דניסון רוס החל לצאת למסעות ארוכים ברחבי מרכז אסיה ופרס, כדי ללמוד את תרבות האזורים הגאוגרפיים הללו, בצורה מעמיקה יותר.
ביוגרפיה וקריירה > הודו: 1901 - 1914

בשנת 1901, רוס הסכים למינויו למנהל המדרסה המוסלמית ששכנה בקולקטה, שהייתה באותם ימים בירת הראג' הבריטי, שם הוא ראה צורך להכיר מקרוב את המוסלמים שהתגוררו בהודו, כדי להחליף איתם רעיונות וכדי ללמוד מהם ובעיקר, מהמורים העמיתים שלו במכללה וכן לעמוד איתם בקשר. ב-1911, רוס אף התמנה למשרת פקיד בכיר במחלקה לחינוך המסונפת למדרסה (מזכיר עוזר במחלקה). במסגרת תפקיד זה, הוא ארגן ומיין את כתבי היד החשובים שנמצאו בספרייה המקומית בעיר פטנה. במסגרת עבודתו בממשלת הודו הבריטית, הוא היה אחראי על שימור המסמכים הרשמיים של הממשלה כקצין משרד הרשומות של הממשל ההודי. רוס היה גם פרופסור עמית באוניברסיטת קולקטה ושימש כחבר פעיל באגודה האסייתית של בנגל. אך הוא לא הגביל את עצמו ללימודי אסלאם, אלא רכש ידע באופן מדורג בשפות נוספות, כגון: סנסקריט, סינית וטיבטית. כהוקרה על הישגיו, הוענק לרוס ב-1912, אות האבירות של מסדר האימפריה ההודית.
ביוגרפיה וקריירה > לונדון: 1914 - 1939

ב-1914, חזר רוס לאנגליה תוך שהוא מתמנה לעוזר ראשי במוזיאון הבריטי, שם הוא קיטלג את אוספיו של החוקר האוסטרי-בריטי אורל שטיין (1862 - 1942), שחקר בעיקר את מרכז אסיה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, רוס עבד עבור רשויות הצנזורה ועבור שירות המודיעין הצבאי, אשר במסגרתו הוא פיתח וחיבר מילונים בעשרים שפות שונות, זאת כדי שיאושרו על ידי רשויות הצנזורה לאחר תום המלחמה.
ב-1916, מונה רוס למנהלו הראשון של בית הספר ללימודי המזרחנות של אוניברסיטת לונדון (School of Oriental Studies at the University of London), שמאוחר יותר ישנה את שמו לבית הספר ללימודי המזרחנות ואפריקה (SOAS - School of Oriental and African Studies). זאת בשל שליטתו הרחבה בשפות רבות ובשל כישורי הניהול וההוראה שלו - משרה בה החזיק עד 1937; במהלך כל אותו הזמן הוא גם העביר שיעורים בשפה הפרסית. בשל הישגיו אלו, הוענק לו התואר סר.
החל מ-1926, בשיתוף פעולה עם ההיסטוריונית איילין פאואר (1889 - 1940), רוס פרסם את סדרת הספרים נוודי ברודוויי (Broadway Travellers). במסגרתה הוא כלל כרוניקות של אנשי מסעות ומגלי ארצות מכל הזמנים, תוך שהוא כולל ביאורים מפורטים וכן מוסיף חומרים משלו, בדגש על הנגשת סדרת ספרים זו בקרב הקהל הרחב הדובר אנגלית. בשנותיו המאוחרות הוא לקח על עצמו התחייבויות נוספות, תוך שהוא מעניק הרצאות רבות, ביניהן שתיים אותן העביר בארצות הברית, במהלכן נאם בקונגרס האמריקאי.
ביוגרפיה וקריירה > איסטנבול: 1939 - 1940

בין השנים 1939 - 1940, רוס השתקע באיסטנבול, שם, במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא חזר לשרת כקצין מודיעין, תוך שהוא מתמנה לראש משרד המידע הבריטי. זמן קצר לאחר מינויו, בשנת 1940, נפטר רוס ונקבר בבית הקברות היידר פאשה, איסטנבול (כמה חודשים לאחר מות אשתו).
אישיותו ונישואיו

נאמר על רוס שהוא שלט ב-49 שפות, כאשר הוא דובר באופן שוטף 30 מהן. הוא נישא לליידי דורה רובינזון (1869 - 16 באפריל 1940), החל מ-1904. אולם, נישואיהם לא הניבו ילדים והם נותרו ערירים. עיר הולדתה של דורה רוס הייתה הול והיא הייתה פסנתרנית מוכשרת ביותר; החתונה עצמה התקיימה במהלך חופשה בוונציה; רוס חלק עם אשתו אהבה למוזיקה. רוס נחשב לאישיות עם נוכחות אנרגטית, היה בעל התלהבות עצומה מהחיים וניחן ביכולת לעבוד קשה. דבר אשר הוביל את בית הספר ללימודי המזרחנות וללימודי אפריקה (SOAS), להגדיל את מצבת כוח האדם שלו ותוך כדי כך, לצמוח בתור אחד המוסדות המובילים ללימוד והוראת מדעי אסיה אשר הוקמו.
חיבוריו

נוודי ברודוויי (The Broadway travellers), סדרת ספרים שיצאה לאור ב-26 כרכים ויצאה לאור במהדורה חדשה ב-2005.
שני הקצוות של הנר (Both Ends Of The Candle), הקדמה מאת לורנס ביניון. הוצאת פייבר את פייבר, לונדון, 1943. אוטוביוגרפיה שפורסמה לאחר מותו.
ספרות מקצועית

R. M. Chopra: Sir Edward Dennison Ross (1871 - 1940). A Persian Scholar and Orientalist par excellence. In: Indo-Iranica Volume 66 (March – Dec. 2013) - special number:  The contributions of European scholars to Persian studies in India . 189 pages, 69 differently counted pages. Iran Society, Kolkata 2015.
Christine Woodhead: Ross, Sir (Edward) Denison. In: Oxford Dictionary of National Biography, Volume 47 (2004), pp. 806–807
הערות שוליים

↑  Foreword to his dissertation in 1896; Woodhead p. 806
↑  E. Denison Ross: The early years of Shāh Ismā'īl, founder of the Safavī dynasty. 92 pp. Straßburg : Univ.Diss 1896/Cambridge : University Press 1896
↑  Madrasah Muslim College, also known as Mohammedan College, was founded by Warren Hastings in 1780 and had around forty teachers and nearly a thousand students from all ages around 1910 (date of foundation, according to the Aliah University website). In the Arabic section, Muslims received their traditional theological training through mullahs, essentially by memorizing Arabic-language texts, while in the Anglo-Persian section, teaching was carried out in English and an indicated Persian until they were ready for university (Ross, Burning, pp. 97-100) . In 2007-08 the college was upgraded to Aliah University by decision of the Bengal government.
1 2 3  Woodhead p. 807
↑  Gravesite of Dora and Sir Denison Ross, with Dora Ross's death date
↑  According to the National Portrait Gallery
↑  Life information about Dora Ross
↑  Both ends of the candle, p. 154
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309309705171  PLWABN: 9812665494005606  BIBSYS: 97027512  BnF: cb12216665p (data)  CiNii: DA02031209  GND: 117595756  ICCU: SBLV278414  ISNI: 0000 0000 8344 4328  LCCN: n50047744  LNB: 000092403  NDL: 00454709  NKC: mub20231187290  NLA: 36524490  NTA: 070650411  RERO: 02-A003761412  SNAC: w6n033m5  SUDOC: 030829399  TDVİA: ross-edward-denison  Trove: 1271983  VcBA: 495/37372  VIAF: 295631021   WorldCat (עם VIAF): 295631021
אברהם לייב זיסו

| --- | --- |
צילום מ-1935
 לידה:  25 בינואר 1888 פיאטרה ניאמץ, רומניה 
 פטירה:  16 בספטמבר 1956 (בגיל 68) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  רומניה 
 שפות היצירה:  רומנית 
 חתימה:   
 
אברהם לייב זיסו (ברומנית: Avram Leib Zissu;‏ 25 בינואר 1888 – 16 בספטמבר 1956) היה סופר, עורך, מוציא לאור, פובליציסט, איש עסקים ומנהיג פוליטי יהודי רומני. אסיר ציון, עם שחרורו מהכלא הקומוניסטי, עלה לישראל והתאזרח בה בשנת 1956 ונפטר חודשים ספורים לאחר מכן. בתחום הספרות הרומנית היה אחד מנציגי הזרם האוונגרדיסטי.
רקע משפחתי ושנות צעירותו

זיסו נולד ב-1888 בפיאטרה ניאמץ, רומניה, כבנם של פינקו עזרא זיסו, מנהל חשבונות בבנק, ושל אשתו, הינדה-לאה. במשפחה נולדו בסך הכל עשרה ילדים: ארבעה בנים ושש בנות.
אברהם לייב הספיק ללמוד תורה וללמוד בבתי ספר ממלכתיים כשבגיל 16 השיג מלגה ועמד להתחיל לימודי פילוסופיה בהלברשטאדט בגרמניה. אולם בגלל סגירת הבנק שבו עבד אביו, נאלץ הנער לוותר על תוכניתו ולהירתם לעזור למשפחתו קשת היום. הוא התחיל לעבוד בהנהלת חשבונות, אך במקביל המשיך להתעמק בלימודים רבניים ובפילוסופיה. בגיל 20 נבחן וקיבל הסמכה להיות רב. הוא לא כיהן מעולם כרב ולא השתמש בתעודה שברשותו.
בפיאטרה ניאמץ התיידד זיסו עם אאוג'ן רלגיס הצעיר ממנו, לימים אידאולוג אנרכיסט וסופר ופובליציסט בנושאים יהודיים. בביקוריו ביאש התקבל זיסו בחוג הספרותי של האינטלקטאולים היהודים אליאס ומוזס שוורצפלד.
בשנים 1904–1910 כתב במגזין היהודי "Egalitatea " שהופיע ביאש. באותה שנה התעמת עם סטודנטים לאומנים רומנים שפעל בהשפעת ההסתה האנטישמית של הפרופסור א.ק.קוזה
בדצמבר 1907 יחד עם ד. כהנה ייצג זיסו את יהודי פיאטרה ניאמץ בוועדיה הציונית העשירית בגאלאץ.
שם הגן על רעיון "הציונות הרוחנית", נעלה יותר בעיניו מהציונית הארגונית.
ב-1910 התקבל לעבודה בבנק מולדובה וב-1914 ניהל בה שביתה.
המשיך להיות מעורה בתרבות היהודית ביאש בה פעל לצידם של שמשון לזר-שרגא, המשורר יעקב גרופר והרב יעקב יצחק נימירובר. בפברואר 1912 יחד עם י. שנברג ייצג זיסו את יהודי יאש בכינוס בבוקרשט לרגל מלאת שלושים שנה לתנועות הציוניות בנוכחות נחום סוקולוב. באותה תקופה הכיר את הצייר ראובן רובין, מעין חניך שלו שהיגר לצרפת ב-1923.
התחלת הקריירה העיתונאית והספרותית

בו זמנית עם עבודתו כמנהל חשבונות כתב זיסו ספרות ומאמרים בשפות רומנית ועברית. ביוני-דצמבר 1909 ערך זיסו בעיר הולדתו, יחד עם מ. בראונשטיין-מבשן ירחון ציוני בעברית, בשם "המקיץ". ייתכן כי היה זה כתב העת העברי החילוני הראשון שהופיע ברומניה-"רגאט". מאוחר יותר בשנת 1912 הוא הוציא לאור ביאשי, בשותפות עם פטרה קונסטנטינסקו-יאש את השבועון הספרותי ברומנית "Floare Albastră" ("פרח כחול"). שפורסם ביאש בשישה גליונות. בין כותביו נמנו בנימין פונדויאנו, לודוביק דאוש, אנריק פורטונה, קונסטנטין מוטאש וגריגורה ט' פופה. כתב עת זה היה לרוב מסורתי ונאו-רומנטי, מנוגד לסימבוליזם ולשמאל הפופוליסטי המיוצג על ידי כתב העת "ויאצה רומניאסקה". רוב הכותבים פרסמו בשמות עט. זיסו השתתף בכתבי עת נוספים ובהם "המילה", "העולם היהודי", "בילטה דה פאפאגל" (Bilete de papagal "כרטיסים של תוכי"), "אדם","פונטיה דה פילדש" ("גשר השנהב") ועוד.
הקריירה של זיסו כסופר התחילה ב-1914 עם פרסום המחזה "דוד ברנדייס". אז כתב גם בעיתון היידי "ליכג"
המשך פעילותו כציוני ובתחום הכתיבה > חייו הפרטיים

מנישואיו לרחל צימר ב-1916 נולד לזיסו ולאשתו ילד יחיד, תאודור זיסו, שהיה בעצמו לפעיל ציוני ונהרג במלחמת העולם השנייה בחזית הלובית.
הנצחה

על שמו רחובות בחיפה, בהרצליה ובבאר שבע וגינה בתל אביב.
זיסו היה אחת הדמויות העיקריות בספריו של מיכאיל סבסטיאן: "יומן" ו"מזה אלפיים שנה".
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
מספריו

1926 Spovedania unui candelabru "וידויה של נברשת", תורגם לצרפתית על ידי ברבו פונדויאנו.
1930 Ereticul de la Mănăstirea Neamţu "הכופר ממנזר ניאמצו", אסופה של נובלות.
1934 Marcu sin Marcu "מרקו את מרקו".
1935 Calea Calvarului "דרך הייסורים".
1939 Samson şi Dragon "שמשון והדרקון", רומן עם הקדמה של גאלא גאלאקטיון.
David Gugumanul "דוד גוגומנול".
מספריו > מסות

Logos, Israel, Biserica - "לוגוס, ישראל, הכנסייה".'
Nu există cult mozaic - "לא קיימת דת משה"
לקריאה נוספת

Lya Benjamin et al., Idealul sionist în presa evreiască din România. Antologie: 1881–1920. Bucharest: Federation of Jewish Communities of Romania & Editura Hasefer, 2010. ISBN 978-973-630-209-1
(לאה בנימין ואחרים - "האידיאל הציוני בעיתונות היהודית ברומני. אנתולוגיה:1920-1881, בוקרשט, הספר 2010) (ברומנית)
Irina Cărăbaș, "Poziționări identitare în avangarda românească", in Studii și Cercetări de Istoria Artei. Artă Plastică, Vol. 1 (45), 2011, pp. 177–197. (אירינה קרבש - עמדות זהותניות באוונגרד הרומני) (ברומנית)
Camelia Crăciun, "Politics and Ideology in Jewish Romanian Intellectual Life. During the Interwar Period: A. L. Zissu – W. Filderman Debate", in the New Europe College Ștefan Odobleja Program Yearbook, 2010–2011, pp. 77–110.
*Paul Cernat, Avangarda românească și complexul periferiei: primul val. București: Cartea Românească, 2007. ISBN 978-973-23-1911-6 (פאול צ'רנאט - האוונגרד הרומני ותסביך הפריפריה:הגל הראשון") (ברומנית)
Ilie Rad, in Aurel Sasu (ed.), Dicționarul biografic al literaturii române, Vol. II, p. 877. Pitești: Editura Paralela 45, 2004. ISBN 973-697-758-7
* Teşu Solomonovici, România Judaica, כרך א' הוצאת Teşu, בוקרשט 2001, עמודים 395 - 401.
Baruh Tercatin, Lucian Zeev Herşcovici - Prezenţe rabinice în perimetrul românesc, Hasefer, Bucureşti, 2008, (ברומנית) (ברוך טרקטין, לוצ'יאן זאב הרשקוביץ' - "נוכחויות רבניות במרחב הרומני", הספר, בוקרשט 2008)
הערות שוליים

1 2  2004 Ilie Rad
↑  B.Tercatin, L.Z.Herşcovici ע'607–608
↑  Cernat עמ' 56
↑  Cărăbaș עמ' 183
↑  B.Tercatin, L.Z.Herşcovici
↑  L.Benjamin עמ' 603-602
↑  L.Benjamin עמ' 603
↑  L.Benjamin עמ' 336-338
↑  האתר הגניאלוגי geni
↑  מודעת אבל של הקונגרס היהודי העולמי, דבר, 20 בנובמבר 1944
↑  לאון וולוביץ', A.L. Zissu: Între „erezie” și sionism mesianic (א. ל. זיסו: בין "כפירה" וציונות משיחית), פורסם באסופה Istorie și memorie evreiască שיצא לאור ברומנית, בהוצאת "הספר" ("Hasefer"), כמחווה לליאה בנימין
↑  Rezistenţa spirituală a evreilor români în timpul Holocaustului מאת יעקב גלר, הוצאת "Hasefer", עמ' 104
↑  טשו סולומוביץ' בבלוג של ביאנקה מרקוביץ'
↑  אסירי ציון "רגילים", דבר, 22 ביולי 1956
↑  מת דר' א. זיסו, דבר, 17 בספטמבר 1956
↑  מודעת אבל של הקונגרס היהודי העולמי, דבר, 17 בספטמבר 1956
↑  מודעת אבל של הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית, דבר, 17 בספטמבר 1956
↑  גילוי מצבה על קבר א. ל. זיסו, דבר, 24 ביוני 1957
↑  ארכיון אברהם לייב זיסו, בספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298136005171  BnF: cb12744514h (data)  GND: 1175395064  ISNI: 0000 0000 7905 5127  LCCN: n95096998  SUDOC: 235254487  VIAF: 70644744   WorldCat (עם VIAF): 70644744
אאודי רודג'ט

| --- | --- |

Audi Roadjet
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אאודי
 שנות ייצור:  2006 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 חברת אם:  פולקסווגן
 מרכב:  Front engine quattro on-demand four-wheel drive
 פלטפורמה:  Volkswagen Group A platform (אנ') (A5 (PQ35))
 אורך:  4.70 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  V6 צילינדרים,3,200 סמ"ק המפיק 296 כ"ס ב-7,000 סל"ד (מנוע מסוג "(VR6) "V6 engine (אנ')), הזרקת דלק ישירה
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 7 מהירויות ("Direct-shift gearbox" (אנ')
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש (הגבלה אלקטרונית של היצרן)
אאודי רודג'ט (בגרמנית: Audi Roadjet) היא מכונית קונספט, 5 דלתות האצ'בק מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית אאודי אשר הוצגה בשנת 2006.
"אאודי רודג'ט"

,
5 דלתות האצ'בק
4 נוסעים (2 כורסאות מלפנים, 2 כורסאות מאחור)
הנעה כפולה 4x4 (לפי דרישה)
תאוצת דגם "אאודי רודג'ט" בין 0-100 קמ"ש היא 6.4 שניות
ראו גם

אאודי רוזמאייר
אאודי נובולארי קוואטרו
אאודי קוואטרו קונספט
אאודי שוטינג ברייק
הערות שוליים

↑  "אאודי רודג'ט"  conduciendo.com/audi-roadjet-concept
↑  "אאודי רודג'ט" audi-mediacenter.com/en/audi-roadjet-concept
↑  "אאודי רודג'ט", שנת 2006 topgear.com/car-news/audi-roadjet-news-audi-unleashes-roadjet-2006
↑  "אאודי רודג'ט" audi.press-bank.pl/artykul,2576,audi_roadjet_concept
Youngblood (שיר)

"Youngblood" שיר שהוקלט על ידי להקת הפופ רוק האוסטרלית 5 Seconds of Summer. השיר נכתב על ידי קאלום הוד, אלי טמפוסי, אנדרו ואט, אשטון אירווין ולוק המינגס, והופק על ידי אנדרו ואט ולואי בל השיר יצא באמצעות קפיטול רקורדס ב-12 באפריל 2018, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן השלישי שלהם הנושא שם זהה.
רקע והוצאה

השיר יצא בתחילה כרצועה להורדה מיידית עם הזמנה מוקדמת של האלבום, אך לאחר מכן יצא כסינגל. בתיאור השיר, מתופף הלהקה אשטון ארווין הצהיר: "אהבנו שהגל החדש יכול להיות ממש מלנכולי, אבל גם למעלה. היו בו רומנטיקה וכעס, אבל גם אנרגיה וצבע. זה בדיוק מה שרצינו במוזיקה החדשה שלנו".