stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
133

שנת 133 היא השנה ה-33 במאה ה-2. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 133 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים > לפי מיקום > ארץ ישראל

מרד בר כוכבא: יוליוס סוורוס, מושל פרובינקיית בריטניה, נשלח אל יהודה (שבשנת 136 שונה שמה לסוריה פלשתינה) כדי לדכא את המרד. מורדים יהודים בהובלת שמעון בר כוכבא ורבי אלעזר המודעי ניתקו את קווי האספקה החיוניים של הרומיים לארץ ישראל, ולמרות תגבורת רומאית מסוריה וממצרים, הם הקימו מדינה עצמאית ביהודה.
נולדו

29 בינואר – דידיוס יוליאנוס, קיסר האימפריה הרומית (הוצא להורג ב-193)
ראו גם

ילידי 133‎
נפטרים ב-133‎
1711

שנת 1711 היא השנה ה-11 במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1711 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים

24 בפברואר – האופרה רינלדו של גאורג פרידריך הנדל מוצגת בהופעת בכורה בלונדון
נולדו

7 במאי – דייוויד יום, פילוסוף סקוטי (נפטר ב-1776)
14 במאי – אדולף פרדריק, מלך שוודיה (נפטר ב-1771)
25 בספטמבר – צ'יאן לונג, קיסר סין (נפטר ב-1799)
ראו גם

ילידי 1711‎
נפטרים ב-1711‎
תקופת המצביאים

תקופת המצביאים (באנגלית: The Warlord Era) הייתה תקופה בהיסטוריה של הרפובליקה הסינית משנת 1916 עד 1928, כאשר השליטה במדינה חולקה בין חונטות צבאיות אזוריות שבראשן עמדו מצביאים/אילי מלחמה (Warlords) שהיו חלקם מאנשי הצבא הקיסרי וכן שליטים אזוריים, אשר שלטו באזורים שונים ברחבי היבשת הסינית.
בהיסטוריוגרפיה, התקופה החלה בשנת 1916 עם פטירתו של יואן שה-קאי, שנבחר בשנת 1911 כנשיא הרפובליקה לאחר כינונה, והיא נמשכה עד 1928, כאשר הקוומינטנג הלאומי (KMT) איחד את סין באופן רשמי דרך מאבק בשליטים אלה וסימן את תחילת תקופה חדשה בנאנג'ינג. למרות זאת, כמה מהשליטים הצבאיים המשיכו לשמור על השפעתם בשנות השלושים והארבעים, דבר שהיה בעייתי עבור הממשלה הלאומנית במהלך מלחמת סין–יפן השנייה.
חלוקת סין בין אזורי השליטה של המצביאים השונים, השני 1921–1922
תקופה זו התאפיינה בעימותים צבאיים מתמידים בין הפלגים השונים, והסכסוך הגדול ביותר היה "מלחמת המישורים המרכזיים", שבה היו יותר ממיליון חיילים.
טרמינולוגיה

בתחילת המאה העשרים, המונח התקבל בסין כדי לתאר את תוצאות ההתקוממות ב־1911 ואת מהפכת שינהאי, כאשר מפקדים צבאיים אזוריים הובילו את המיליציות הפרטיות שלהם למאבק בצבאות המדינה ומפקדים מתחרים על השליטה בטריטוריה, תחילתה של תקופה הידועה בסין כתקופת המצביאים המודרנית. המונח מוחל כעת בדיעבד כדי לתאר את מנהיגי צבאות פרטיים האזוריים, אשר לאורך ההיסטוריה של סין השתמשו באלימות כדי להרחיב את שלטונם הפוליטי על שטחים נוספים, כולל אלה שקמו כדי לאחד את הממלכה.
הראשית

מקורם של הצבאות והמנהיגים ששלטו בפוליטיקה אחרי 1912 טמון ברפורמות הצבאיות של שושלת צ'ינג. במהלך מרד טאיפינג (1850 - 64), שושלת צ'ינג נאלצה לאפשר למושלי המחוז להביא את צבאותיהם, ולהילחם נגד המורדים הטאיפינגים; רבים מאותם כוחות פרובינציאליים לא פורקו לאחר מרד טאיפינג, כמו הצבא של לי הונג-ג'אנג.
בצבאות הפרטיים היו קשרים הדוקים והודגשו הקשרים המשפחתיים ויחס מכובד לחיילים. נוצרו קשרים אישיים של נאמנות בין קצינים מקומיים לבין החיילים, בניגוד למסורת. רפורמות אלה של שושלת צ'ינג לא הקימו צבא לאומי, אלא גייסו צבאות אזוריים ומיליציות שלא היו בהם סטנדרטיזציה ולא עקביות. הקצינים היו נאמנים לממונים עליהם ויצרו חבורות המבוססות על מוצאם ומקורותיהם. היחידות היו מורכבות מאנשים מאותו מחוז. מדיניות זו נועדה לצמצם את הטעות בדיאלקט הדיבור, אך הייתה לה השפעה צדדית של עידוד נטיות אזוריות.
קצינים רבים מרקע לא אקדמי עלו לפיקוד עליון ואפילו למשרה בכירה בבירוקרטיה האזרחית. בהשפעת הרעיונות הגרמניים והיפנים של שליטה צבאית על העם, יחד עם היעדר אחדות לאומית בין החבורות השונות בקצונה, הובילה לפיצול הכוח בעידן המלחמות.
הצבא האזורי החזק ביותר היה הצבא האימפריאלי שבצפון תחת פיקודו של יואן שה-קאי (Shikai) אשר קיבל ציוד והתאמן בנשק מודרני. מהפכת שינהאי (Xinhai) בשנת 1911 הביאה למרד נרחב ברחבי דרום סין. המהפכה החלה באוקטובר 1911 עם המרידה של הכוחות שבסיסם בווהאן. חיילים שהיו פעם נאמנים לממשלת צ'ינג החלו לערוק לאופוזיציה. כוחות מהפכניים אלה הקימו בשנה שלאחר מכן, ממשלה זמנית בנאנג'ינג, בראשות ד"ר סון יאט-סן, שחזר מגלותו הארוכה כדי להוביל את המהפכה. התברר כי המהפכנים לא היו חזקים מספיק כדי להביס את הצבא הממשלתי והמשך הלחימה היה מביא בוודאות לתבוסה. במקום זאת, סון ניהל משא ומתן עם המפקד יואן שיקאי כדי להביא קץ למאבק ולאיחוד סין. בתמורה, סון ימסור את נשיאותו וימליץ על יואן כנשיא הרפובליקה החדשה. יואן סירב לעבור לנאנג'ינג והתעקש לשמור על הבירה בבייג'ינג, שם היה בסיס הכוח.
בתגובה על סמכותו הגוברת של יואן, הפרובינציות הדרומיות התקוממו ב־1913 אך למעשה נפגעו על ידי כוחות הצבא. מושלים אזרחיים הוחלפו בצבא. בדצמבר 1915 הבהיר יואן את כוונותיו להפוך לקיסר סין ולהקים שושלת חדשה. המחוזות הדרומיים התמרדו שוב במלחמת ההגנה הלאומית; אבל הפעם המצב היה חמור הרבה יותר, משום שמרבית מפקדי הצבא סירבו להכיר במלוכה. יואן ויתר על תוכניותיו לשיקום המלוכה כדי להחזיר את סגניו, אך עד מותו ביוני 1916 הייתה סין מחולקת מבחינה פוליטית. הפיצול בין צפון לדרום המשיך להתקיים לאורך כל תקופת המלחמה.
צבאות השליטים

רבים מהחיילים בצבאות הפרטיים האלה, היו גם שודדים שהתייצבו לשירות במבצעים צבאיים, ואחר כך חזרו לשדוד כשמסע הקרבות נגמר. פוליטיקאי אחד העיר שכאשר הלוחמים הולכים למלחמה אחד עם השני, השודדים הופכים לחיילים וכשהמלחמה הסתיימה החיילים הפכו לשודדים. החיילים היו אונסים או לקחו נשים רבות כשפחות מין. שיטת הביזה הייתה ממוסדת, מאחר שלרבים מהשליטים הצבאיים לא היה כסף לשלם לחייליהם. כמה מהם חטפו אנשים ודרשו כופר תמורתם.
מלבד השודדים, נמנו בצבאות הפרטיים האלה גם כפריים פשוטים. הם עשויים היו להיות בשירות בצבא של שליט אחד, ואז להיתפס, ולהצטרף לצבא שוביהם לפני שנלכדו שוב. בדרך כלל שילבו השליטים את השבויים בצבאותיהם; לפחות 200,000 גברים ששירתו בצבא הגנרל וו היו שבויים שהוא שילב בצבא שלו. סקר שנעשה בחיל מצב אחד ב-1924 גילה כי 90% מהחיילים היו אנאלפביתים. ב-1926 בדק קצין צבא ארצות הברית, ג'וזף סטילוול, יחידת לוחמים, וראה כי 20% הם פחות מ-1.5 מטר גובה, והגיל הממוצע היה 14 שנה. רובם הלכו יחפים. סטילוול כתב כי אלה היו חסרי ערך כיחידה צבאית. לעומת זאת מבקר צבאי בריטי העיר, כי בתנאי שהייתה להם מנהיגות ראויה, אנשי צפון סין הם "אנשי צבא המשובחים ביותר, בעלי גוף ומשמעת ברזל". עם זאת, יחידות כאלה היו היוצאות מן הכלל מאשר הכלל.
כספים

ב־1916 היו בערך חצי מיליון חיילים בסין. ב־1922 שילשו את המספרים, ושולשו שוב ב־1924; יותר ממה שיכולים מצביאי המלחמה לתמוך בהם. לדוגמה, מרשל ג'אנג, שליט מנצ'וריה המתועשת, לקח הכנסות מס בסך 23 מיליון דולר ב-1925 והוציא כ-51 מיליון דולר. מצביאים במחוזות אחרים היו קשים עוד יותר. אחת הדרכים לגיוס כספים הייתה מיסים, שלעיתים קרובות היו נכפים בכוח וגרמו נזק כלכלי רב. לדוגמה, במחוז סיצ'ואן היו 27 מיסים שונים על מלח, ומשלוח אחד של נייר שנשלח על נהר היאנגצה לשאנגחאי היה מוטלים עליו מיסים 11 פעמים שונות על ידי מצביאים שונים, לסך של 160% מערכו. אחד השליטים הטיל מס של 100% על הובלה ברכבת, כולל מזון, אף על פי שהיה רעב במחוז שלו. המיסים שהגיעו לממשלה המרכזית בבייג'ינג נלקחו בדרך כלל על ידי הרשויות האזוריות. למרות כל העושר של מנצ'וריה ותמיכת הצבא היפני, נאלץ מרשל ג'אנג לגייס מיסים על הקרקע ב-12% בין 1922 ל-1928 כדי לשלם על מלחמותיו.
השליטים הצבאיים דרשו הלוואות מהבנקים. מקור ההכנסות העיקרי, מלבד מיסים, הלוואות וביזה היה מכירת האופיום, כשליטים מכרו את הזכויות לגדול ומכירת אופיום בתוך הפרובינציות שלהם לחבורה של גנגסטרים. למרות עמדתו המוסרית לכאורה, הגנרל פנג יו-שיאנג, "הגנרל הנוצרי", קיבל כ-20 מיליון דולר בשנה ממכירות אופיום. האינפלציה הייתה אמצעי נוסף לתשלום לחיילים. כמה מצביאים פשוט הדפיסו כסף, וכמה ניצלו והנפיקו מטבע סיני חדש. המצביא ששלט במחוז הונאן הדפיס 22 מיליון דולר סינים על רזרבות של כסף בשווי של מיליון דולר סינים בלבד במהלך שנה אחת, ואילו ג'אנג בפרובינציית שאנדונג הדפיס 55 מיליון דולר סינים על רזרבת כסף של 1.5 מיליון דולר סיני במהלך אותה שנה. המארשל ג'אנג דזוו-לין, שעסק בהדפסה פזיזה של דולרים סיניים, לא הבין שהוא הגורם לאינפלציה במנצ'וריה, והתרופה שלו הייתה פשוט לזמן את הסוחרים המובילים של מוקדן, להאשים אותם בחמדנות כי הם תמיד העלו את המחירים, חמישה מהם נבחרו באקראי ונורו כאזהרה לאחרים.
למרות הצורך המתמיד שלהם בכסף, חיו השליטים במותרות. מרשל ג'אנג היה בעל הפנינה הגדולה בעולם, ואילו גנרל וו היה הבעלים של היהלום הגדול בעולם. מרשל ג'אנג דזוו-לין, "המרשל הזקן", חי בארמון מפואר במוקדן עם חמש נשותיו, ומרתף מלא יינות צרפתיים משובחים, ונזקק ל-70 טבחים במטבחו כדי לספק לו מזון, נשותיו ולאורחים שלו. גנרל ג'אנג, אכל את ארוחותיו שכללו כארבעים מנות, ועיתונאי אמריקני תיאר את ארוחת הערב איתו: "הוא נתן לי ארוחה שבה הוגשו כמויות עצומות של מאכלים יקרים במדינה רעבה כולל שמפניה צרפתית וברנדי ברנדי ".
ציוד

השליטים הצבאיים קנו מקלעים וארטילריה מארצות חוץ, אבל החיילים הלא משכילים והבלתי-מוכשרים שלהם לא יכלו לתפעל או לתחזק כלים אלה. [26] במלחמת אורגה, הצבא של גנרל שו שו-שנג, שתפס את אוטר מונגוליה, הותקף על ידי צבא רוסי-מונגולי בפיקודו של האלוף הברון רומן פון אונגרן-שטרנברג. הסינים היו עוצרים את אונגרן אילו היו מסוגלים לירות עם המקלעים שלהם כהלכה. הם לא הסתגלו לרטט של היריות זה גרם להם לירות גבוה מעל המטרות. חוסר היכולת להשתמש במקלעים הוכיח את עצמו כהלכה: אחרי שכבש את אורגה בפברואר 1921, אונגרן רדף עם הקוזקים והפרשים המונגולים את שרידי כוחותיו של שו, כשהם ניסו לברוח לדרום בדרך חזרה לסין.
כוחות אחרים

כיוון שחייליהם לא היו מסוגלים להשתמש בנשק מודרני או לטפל בו כראוי, לעיתים קרובות שכרו אנשי המלחמה שכירי חרב זרים, שהיו יעילים אך פתוחים תמיד להצעות אחרות. רוסים, שנמלטו לסין לאחר ניצחון הבולשביקים, הועסקו בהרחבה. היחידות הרוסיות ביותר שניהלו היו של אלוף קונסטנטין נצ'ייב, שנלחם למען ג'אנג זונג-צ'אנג, ששלט במחוז שאנדונג. ב־1926 נסעו שלוש רכבות משוריינות דרך הכפרים, כשהם תוקפים את כל מי שפגשו ונטרלו את כולם. ההשתוללות הופסקה רק כאשר האיכרים הרסו את פסי הרכבת.
כדי להגן על עצמם מפני התקפותיהם של סיעות וצבאות של השליטים הצבאיים התארגנו איכרים באגודות חשאיות מיליטנטיות ואגודות כפריות ששימשו כמיליציות להגנה עצמית וכן עם קבוצות של משמרות המהפכה. מאחר שלאיכרים לא היה כסף לאקדחים ולא לאימונים צבאיים, הסתמכו אגודות חשאיות אלה על אמנויות לחימה, על כלי נשק מתוצרת עצמית כגון חרבות וחניתות, וכן על האמונות טפלות, בקסמים ובקמעות שיגנו עליהם. אמונה זאת הייתה חשובה במיוחד, שכן הייתה "נשק רב עוצמה לחיזוק נחישותם של אנשים שהיו להם מעט מאוד משאבים חלופיים להגן על רכושם הדל".
האירועים בצפון סין

אחרי שנפטר יואן שיקאי, 1916, לי יואן-הונג, החליף אותו כנשיא. הכוח הפוליטי היה בידי ראש הממשלה דואן קירואי. באותה העת שבעה מחוזות בצפון סין, סירבו להכיר בממשלה המרכזית. הממשלה עבדה בשיתוף פעולה הדוק עם החונטה הצבאית בראשות ז'ילי, וסגן הנשיא פנג גוז'נאג, כדי לשמור על יציבות השלטון בבירה בייג'ינג.
הוויכוח בין נשיא המדינה לבין ראש הממשלה על השאלה האם סין צריכה להשתתף במלחמת העולם הראשונה היה בעקבות התסיסה הפוליטית בבייג'ינג. גם הנשיא לי וגם ראש הממשלה דואן ביקשו מגנרל ג'אנג שון, להתערב צבאית בבייג'ינג. אחרי שג'אנג הגיע לבייג'ינג ב-1 ביולי, הוא פיזר במהירות את הפרלמנט. חילוקי הדעות הבסיסיים של דואן על נושאים לאומיים עם הנשיא החדש פנג גוז'אנג הובילו להתפטרותו של דואן ב-1918. שנה מאוחר יותר פנג נפטר, מה שנתן את האות לסדרת מאבקים פנימיים בין יחידות צבא שונות, שאליהם הצטרף גם כוח החדש של הקוומינטנג.
ראשי המדינה התחלפו, זה אחר זה, בהתאם לניצחונות של הכוחות הנאבקים על השליטה. אי הסדר הפוליטי ויציבות השולטים נמשך עד שנת 1928, כאשר מגיע הגנרל צאי קה צ'ק עם כוחות צבא מרכזיים והשתלט על בייג'ינג והביא ליציבות מסוימת בשלטון המרכזי.
האירועים בדרום סין

גם בדרום סין היו שמונה מחוזות עצומים בשטחם שהתנגדו לממשלות בייג'ינג שהתחלפו זו בזו. הם התנגדו לניסיון של יואן שיקאי לחדש את הקיסרות ואת המלוכה, ודחו את סמכות הממשלה שהתמנתה אחרי מותו. סון יאט סן, עם שליטי מחוזות מדרום סין יצרו ממשלה משלהם בג'ואנזו.
סאן התמנה כשליט יחיד בממשלה הצבאית בדרום, במטרה להגן על החוקה שהתקבלה ב-1912. הם ניסו לקבל הכרה בינלאומית, אך לא זכו בה. בשנת 1918, לחצו על סון לוותר על חלק מסמכויותיו, והם הועברו לוועדה רחבה יותר שהחזיקה את השלטון, ומאוחר יותר שלחו אותו לגלות. בהיותו בגלות, סון הקים את "המפלגה הסינית הלאומית" kmt - הקוומינטנג. לאחר שנתיים הוא חזר מגלותו התמנה כנשיא בדרום.
בשנים 25–1923, אוחדו הפלגים השונים של מפלגות הקומוניסטיות, הוקמה אקדמיה צבאית חדשהֿ וסאן ניסה לאחד כוחות נוספים להצטרף אליהם. אבל מותו בשנת 1925 עצר את תהליך האיחוד ונפתחה מלחמת ירושה בין הכוחות השונים על השליטה בדרום סין.
באותו הזמן, כאמור, צ'אנג קאי שק התחיל מהלך ארוך בצפון סין, שמטרתו לאחד מחדש את חלקי המדינה תחת השלטון המרכזי מבייג'ינג. צאי, נלחם נגד כמה מנהיגי חונטות צבאיות כמו וו פאיפו (wu) וסאן צ'אנפאנג, וגבר עליהם בקרבות במזרח סין ומרכזה. צ'אנג קאי שק מאחד את הקוומינטנג בנאנקינג, אבל לא מגיע לידי שליטה בביג'ין. לוקח עוד כשנתיים, 1928, עד אשר הקוומיטנאנג משתלט על בייג'ינג.
למרות האיחוד מחדש של המדינה עם הממשלה הלאומנית, והשליטה בבייג'ינג נמשכו קרבות ברחבי המדינה בין החונטות הצבאיות האזוריות ובין הממשלה המרכזית. קרבות אלה הגיעו לשיאם בשנת 1930, כאשר נערכה "מלחמת המישור המרכזיים", שהשתתפו בה כמיליון חיילים.
צפון מערב סין התפרקה ליחידות אזוריות, בשנים 37–1931, שאוחדו מחדש רק כאשר התממש האיום של אויב חיצוני משותף - הפלישה היפנית השנייה לסין, ופתיחת מלחמה יפן-סין, בשנת 1937.
חלק מהשליטים הצבאיים והחונטות האזוריות נשארו כגורמים חשובים בכמה מחוזות בסין עד שנות הארבעים.
Beez in the Trap

Beez in the Trap (בעברית: דבורה בתוך מלכודת) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית הטרינידדית ניקי מינאז', מתוך אלבום האולפן השני שלה, Pink Friday: Roman Reloaded. השיר יצא לאור ב-29 במאי 2012, על ידי חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני רקורדס וריפבליק רקורדס, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השביעי במצעד שירי הראפ.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', מוריס ג'ורדן ו-2 צ'יינז והופק על ידי המפיק המוזיקלי קנו. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה, דבר אשר הופך אותו לאחד מהשירים המצליחים ביותר מהאלבום.
פרק זמן לאחר צאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-70 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ניקי מינאז' ב-7 באפריל 2012. הקליפ זכה להצלחה וצבר למעלה מ-190 מיליון צפיות.
הופעות

ב-28 באוגוסט 2022, מינאז' כובדה לקבל את פרס החלוציות על שם מייקל ג'קסון בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2022, לאחר נאומה הזמרת ביצעה את מיטב להיטיה הגדולים ביניהם; "Roman's Revenge", ‏"Monster", ‏"Beez in the Trap", ‏"Chun-Li", ‏"Moment 4 Life", ‏"Super Bass", ‏"Anaconda", ו-"Super Freaky Girl". מגזין "בילבורד" סקר את מופעי טקס המוזיקה ודירג את הופעתה של מינאז' במקום הראשון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 74 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 48 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הראפ | 7 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הראפ איירפליי | 7 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 131 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד שירי ה-R&B | 32 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ | 45 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הראפ | 34 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 29 במאי 2012 | רדיו קצבי |  |
1710

שנת 1710 היא השנה העשירית במאה ה-18. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 1710 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
נולדו

4 בינואר – ג'ובאני באטיסטה פרגולזי, מלחין, כנר ונגן עוגב איטלקי (נפטר ב-1736)
15 בפברואר – לואי החמישה עשר מלך צרפת (נפטר ב-1774)
15 באפריל – ויליאם קאלן, רופא וכימאי סקוטי (נפטר ב-1790)
26 באפריל – תומאס ריד, פילוסוף סקוטי (נפטר ב-1796)
22 באוגוסט – יוהאן אוגוסט נאהל, פסל ואמן סטוקו גרמני (נפטר ב-1781)
3 בספטמבר – אברהם טרמבלה, ביולוג שווייצרי (נפטר ב-1784)
12 באוקטובר – ג'ונתן טרומבול, מושל קונטיקט בתקופת המהפכה האמריקאית ואחריה (נפטר ב-1785)
22 בנובמבר – וילהלם פרידמן באך, מלחין ונגן עוגב גרמני (נפטר ב-1784)
נפטרו

19 בספטמבר – אולה רמר, אסטרונום דני, מדד לראשונה את מהירות האור (נולד ב-1644)
22 בנובמבר – ברנרדו פאסקוויני, מלחין איטלקי (נולד ב-1637)
ראו גם

1710 בספרות‎
ילידי 1710‎
נפטרים ב-1710‎
568

שנת 568 היא השנה ה-68 במאה ה-6. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
ראו גם

ילידי 568‎
נפטרים ב-568‎
Crytek

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בע"מ (GmbH)
 מייסדים:  האחים ירלי
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 חברות בנות:  Crytek Hungary 
 מיקום המטה:  פרנקפורט 
 משרד ראשי:  פרנקפורט, גרמניה
 ענפי תעשייה:  תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  CryEngine   CryEngine 2   CryEngine 3   Far Cry   קרייסיס   Warface
 מנכ"ל:  סבאט ירלי, אבני ירלי (מנכ"לים משותפים)
 עובדים:  796 (2013)
  
 www.crytek.com
 
Crytek (תעתיק: קרייטק) היא חברת פיתוח משחקי וידאו שנוסדה בשנת 1999 על ידי שלושה אחים טורקיים, האחים ירלי. מרכזה של החברה בפרנקפורט שבגרמניה, וברשותה שני אולפנים נוספים בקייב שבאוקראינה וכן בבודפשט שבהונגריה. צוות הפיתוח של החברה מורכב מצוות של 186 חברים ממקומות שונים, לרבות אירופה, ארצות הברית ואף ישראל.
החברה ידועה בעיקר בשל פיתוח משחק היריות בגוף ראשון Far Cry ומנוע המשחק שלו, CryENGINE, ובשל פיתוח המשחק קרייסיס ומנוע CryENGINE 2.
החברה ממשיכה לפתח ולשדרג את מנוע ה- CryENGINE 3 וכבר הספיקה להדגים אותו בתערוכת מפתחי המשחקים GDC 2009. לחברה יש שותפות עם Electronic Arts, יוביסופט, NVIDIA, אינטל ו-AMD.
פריצת הדרך של החברה הייתה בתצוגת המחשבים האירופית בשנת 2000, בה הרשימו אנשיה את חברות שיווק משחקי המחשב הגדולים בעזרת הדמו שהציגו בדוכן של NVIDIA. קרייטק ידועה כתורמת עיקרית לתחום הפיתוח הגרפי של דימוי סביבות מציאותיות במשחקי קונסולות (PC בעיקר), ופורצת דרך בתחום זה. כמו כן, המשחקים שהוציאה תמיד היוו תחדיש בהקשר הוויזואלי, ושילבו אספקטים וויזואליים מציאותיים שטרם נראו כמותם במציאות מדומה. יש לראות בתוצרי החברה אבני דרך עד ליצירת משחקי מחשב בעלי גרפיקה מציאותית בעליל, מה שאמור לקרות עד שנת 2040 לערך.
הלוגו הקודם של החברה, ששימש אותה עד 2018
משחקים שפיתחה

| שם | פלטפורמות נתמכות | שנה |
| --- | --- | --- |
| Far Cry | חלונות | מרץ 2004 |
| Crysis | חלונות (מאוחר יותר גם לפלייסטיישן 3 ולאקסבוקס 360) | 13 בנובמבר 2007 |
| Crysis Warhead | חלונות | 16 בספטמבר 2008 |
| Crysis 2 | חלונות, פלייסטיישן 3, אקסבוקס 360 | 22 במרץ 2011 |
| Fibble – Flick 'n' Roll | אנדרואיד, iOS | 2012 |
| Crysis 3 | חלונות, פלייסטיישן 3, אקסבוקס 360 | 19 בפברואר 2013 |
| Warface | חלונות, פלייסטיישן 4, אקסבוקס 360, אקסבוקס וואן, נינטנדו סוויץ' | 21 באוקטובר 2013 |
| Ryse : Son Of Rome | חלונות, אקסבוקס וואן | 10 באוקטובר 2014 |
| The Collectables | iOS | 2014 |
| The Climb | חלונות, Oculus Quest (2019) | 28 באפריל 2016 |
| Robinson: The Journey | חלונות, פלייסטיישן 4 | נובמבר-דצמבר 2016 |
| Hunt: Showdown | חלונות, פלייסטיישן 4, אקסבוקס וואן | אוגוסט 2019-פברואר 2020 |
| Crysis Remastered | חלונות, פלייסטיישן 4, אקסבוקס וואן, נינטנדו סוויץ' | 18 בספטמבר 2020 |
Boost

Boost היא קבוצה של ספריות בשימוש נרחב לפיתוח תוכנה בשפת ++C אשר נותנות מענה למשימות פתוח הדורשות פעולות באלגברה ליניארית, מחולל מספרים פסאודו-אקראיים, ניהול תהליכונים, עיבוד תמונה, ביטויים רגולריים, עבודה עם קבצים, ניתוח סינטקטי (כגון Xml Parsers), בדיקות יחידה ועוד.
מרבית הספריות רשומות תחת הרישוי "Boost Software License", המתוכנן לאפשר ל-Boost להיות תחת שימוש חופשי או לא-חופשי. חלק ממייסדי Boost הם חברי ועדת הסטנדרטים של ++C, וחלק מהספריות של Boost כבר התקבלו כסטנדרט והוטמעו ב-TR1 ‏(Technical Report 1) וכן ב-C++11.
1334

שנת 1334 היא השנה ה-34 במאה ה-14. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

20 בדצמבר – בנדיקטוס השנים עשר התמנה לאפיפיור אחרי שיוחנן העשרים ושניים מת
נולדו

4 בינואר – אמדאו השישי, רוזן סבויה (נפטר ב-1383)
30 באוגוסט – פדרו הראשון, מלך קסטיליה (הוצא להורג ב-1369)
נפטרו

לדיסלב הראשון, מלך פולין
4 בדצמבר – האפיפיור יוחנן העשרים ושניים (נולד ב-1249)
ראו גם

ילידי 1334‎
נפטרים ב-1334‎
1336

שנת 1336 היא השנה ה-36 במאה ה-14. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

הקמת אימפריה וייאנגרה בדרום הודו.
נולדו

אלברכט הראשון, דוכס בוואריה (נפטר ב-1404)
גרגוריוס האחד עשר, אפיפיור (נפטר ב-1378).
אינוקנטיוס השביעי, אפיפיור (נפטר ב-1406).
9 באפריל – טימור לנג, שליט וכובש מונגולי-טורקי, ומייסד האימפריה הטימורית (נפטר ב-1405)
25 ביולי – אלברכט הראשון, דוכס בוואריה (נפטר ב-1404)
נפטרו

24 בינואר – אלפונסו הרביעי, מלך אראגון (נולד ב-1299)
ראו גם

ילידי 1336‎
נפטרים ב-1336‎
1712

שנת 1712 היא השנה ה-12 במאה ה-18. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1712 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-11 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים

קרוליינה הצפונית וקרוליינה הדרומית הפכו למושבות שונות
6 במרץ – התקוממות עבדים בניו יורק גורמת למותם של 9 לבנים והוצאתם להורג של 21 שחורים
נולדו

24 בינואר – פרידריך הגדול, מלך פרוסיה (נפטר ב-1786)
28 בפברואר – לואי ז'וזף דה מונקאלם, מצביא צרפתי ומפקד הכוחות הצרפתיים בצפון אמריקה ("צרפת החדשה") בזמן מלחמת שבע השנים (נפטר ב-1759)
28 ביוני – ז'אן-ז'אק רוסו, פילוסוף (נפטר ב-1778)
12 בדצמבר – קרל אלכסנדר, נסיך לורן, נסיך וגנרל-פלדמרשל אוסטרי ששימש כמפקד הצבאות האוסטריים בתחילת מלחמת שבע השנים וכמושל ארצות השפלה האוסטריות (נפטר ב-1780)
נפטרו

12 בפברואר – מריה אדליידה, נסיכת סבויה, בתו של ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה ואמו של לואי החמישה עשר, מלך צרפת (נולדה ב-1685)
18 בפברואר – לואי, דוכס בורגונדיה, דופן צרפת (נולד ב-1682)
11 ביוני – לואי ז'וזף דה בורבון, הדוכס מוונדום, מפקד בצבא צרפת במלחמת תשע השנים ובמלחמת הירושה הספרדית, מרשל צרפת והדוכס השלישי מוונדום (נולד ב-1654)
13 ביולי – אייזק דה פורתאו, מוסקטר מגסקוניה בצרפת של המאה ה-17 (נולד ב-1617)
14 בספטמבר – ג'ובאני דומניקו קאסיני, אסטרונום איטלקי (נולד ב-1625)
דני פפן - פיזיקאי, מתמטיקאי וממציא צרפתי.
ראו גם

ילידי 1712‎
נפטרים ב-1712‎
Cts Eventim Israel

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־13 שנים) 
 חברת אם:  CTS EVENTIM AG & Co. KGaA 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הבידור 
  
 www.eventim.co.il
 
איוונטים CTS ישראל היא חברת אירועים והופעות ומשרד כרטיסים הפועל בישראל משנת 2011.
החברה מוחזקת ומנוהלת על ידי משרד הכרטיסים הגדול באירופה והשני בגודלו בעולם "CTS Eventim AG"(אנ').
במהלך שנות פעילותה, "איוונטים" איחדה לתוכה את פעילות מכירת הכרטיסים של שניים ממשרדי הכרטיסים שפעלו בשוק הישראלי "קסטל " ו"הדרן".
בשנת 2021 בחלוף משבר הקורונה במדינת ישראל, רכשה איוונטים את פעילות משרד הכרטיסים של ״זאפה״ ובכך הפכה למשרד הגדול והמשפיע בישראל בתחום מכירת הכרטיסים לאירועי ספורט ובידור בישראל. 
משרדי החברה שוכנים בתל אביב, מנכ״ל החברה הוא אל״מ במיל׳ עמי פיינשטיין.
הערות שוליים

↑  אודות החברה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
1985 (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ין טאן 
 הופק בידי:  Ash Christian 
 תסריט:  ין טאן 
 עריכה:  ין טאן 
 שחקנים ראשיים:  קורי מייקל סמית' מייקל צ'יקליס וירג'יניה מדסן ג'יימי צ'אנג 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  Wolfe Video 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2018 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 1985thefilm.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
1985 הוא סרט דרמה להט"בי-אמריקאי בשחור-לבן שיצא ב-2018. הסרט בוים על ידי ין טאן.‏ הסרט הוא הרחבה של סרט קצר הנושא באותו שם, שגם אותו ביים ין טאן, שיצא ב-2016.
תקציר העלילה

העלילה מתרחשת בטקסס של שנת 1985. לרגל חופשת חג המולד, אדריאן לסטר, גבר גאה בארון ואיש פרסום מצליח בניו יורק, חוזר לבית ילדותו שנמצא בטקסס לאחר כ-3 שנים שהתגורר בניו יורק. הוא בא להתאחד עם אחיו הצעיר והוריו הדתיים מאוד. למעשה, ביקור זה הוא הפרידה האחרונה ממשפחתו כי הוא צריך לפתור את מה שלא פתור בינו לבין משפחתו, ביניהם גם לספר למשפחתו כי הוא חולה באיידס.
דמויות

קורי מייקל סמית' - אדריאן לסטר, גבר גאה בארון ואיש פרסום מצליח בניו יורק. חולה באיידס
מייקל צ'יקליס - דייל לסטר, אביו של אדיראן
וירג'יניה מדסן - איליין לסטר, אימו של אדריאן
אידאן לאנגפורד - אנדרו לסטר, אחיו הצעיר של אדריאן
ג'יימי צ'אנג - קארלי, חברת ילדות
ראיין פירס ויליאמס - מארק
בריאן מאסי - הכומר ג'ון
הפצה

הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים South by Southwest ב-9 במרץ 2018. לאחר מכן, הסרט הוקרן במספר פסטיבלי סרטים להט"בים, כולל בגאלת הפתיחה של פסטיבל הסרטים Out On Screen.‏ ה-DVD וההוצאה הדיגיטלית של הסרט יצאו בדצמבר 2018.