stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה

| --- | --- |
 שיר
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 יצא לאור:  1943 
 סוגה:  שיר תעמולה 
 שפה:  סינית 
 כתיבה:  קאו הואוקינג 
 
"ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה" (בסינית מופשטת: "没有共产党就没有新中国"; מסורתית: "沒有共產黨就沒有新中國"; פיניין: "Méiyǒu Gòngchǎndǎng Jiù Méiyǒu Xīn Zhōngguó"; בעברית: "מִיְּי-יְוֹוּ גּוֹנְגְּצׇ'אנְגְּדַּאנְג זִיוּ מִיְּי-יְוֹוּ שִׁין דְּז'וֹנְגְּ-גּוּוֹ") הוא שיר תעמולה קומוניסטי פופולרי ברפובליקה העממית של סין, שנכתב במקור בשנת 1943 כתגובה לביטוי "ללא הקוומינטנג לא הייתה סין".
רקע

במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר סין נלחמה בפלישת האימפריה היפנית, פרסם צ'יאנג קאי-שק ספר, שכותרתו "גורלה של סין ב-10 במרץ 1943, עם סיסמה ש"ללא קוומינטנג לא תהיה סין". המפלגה הקומוניסטית של סין פרסמה ב-25 באוגוסט 1943 מאמר מערכת, שכותרתו "ללא המפלגה הקומוניסטית לא הייתה סין" בעיתון ג'יפאנג, וזאת ביקורת על הספר, ולפיו נתקבלה מסקנה כי "אם בסין של ימינו לא הייתה המפלגה קומוניסטית, אז לא תהיה סין". באוקטובר 1943 חיבר קאו הואוקינג, בן 19 וחבר במפלגה הקומוניסטית בסין, את מילות השיר "ללא המפלגה הקומוניסטית לא תהא סין", על בסיס מקרה זה.
בשנת 1950, זמן קצר לאחר ייסודה של הרפובליקה העממית של סין, שינה מאו דזה-דונג את התואר ל-"ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה", על ידי הוספת המילה "חדשה".
השיר נכלל במחזמר "המזרח הוא אדום" משנת 1965.
ב- 26 ביוני 2006, אנדרטה לכבוד השיר "ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה" נחנכה ברובע פאנגשאן, בייג'ינג, בשטח של 6000 מ"ר.
מילות השיר

| עברית | מנדרינית | פיניין |
| --- | --- | --- |
| ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה.  ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה.  המפלגה הקומוניסטית עמלה למען האומה.  המפלגה הקומוניסטית של לבב אחד הצילה את סין.  היא האירה אל דרך החירות עבור האנשים.  היא הובילה את סין אל הנאורות.  היא עשתה ימים כלילות למען מלחמת ההתנגדות למעל משמונה שנים.  היא שיפרה חיי אנשים.  היא בנתה מחפורות ובסיסים אל מעבר לקווי האויב.  היא המשילה דמוקרטיה והביאה יתרונות רבים.  ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה.  ללא המפלגה הקומוניסטית, לא תהא סין החדשה.   | 没有共产党就没有新中国  没有共产党就没有新中国  共产党辛劳为民族  共产党他一心救中国  他指给了人民解放的道路  他领导中国走向光明  他坚持了抗战八年多  他改善了人民生活  他建设了敌后根据地  他实行了民主好处多  没有共产党就没有新中国  没有共产党就没有新中国 |  Méiyǒu Gòngchǎndǎng jiù méiyǒu xīn Zhōngguó.  Méiyǒu Gòngchǎndǎng jiù méiyǒu xīn Zhōngguó.  Gòngchǎndǎng xīnláo wèi mínzú.  Gòngchǎndǎng tā yīxīn jiù Zhōngguó.  Tā zhǐgěi le rénmín jiěfàng de dàolù.  Tā lǐngdǎo Zhōngguó zǒuxiàng guāngmíng.  Tā jiānchí le kàngzhàn bā nián duō.  Tā gǎishàn le rénmín shēnghuó.  Tā jiànshè le díhòu gēnjùdì.  Tā shíxíng le mínzhǔ hǎochù duō.  Méiyǒu Gòngchǎndǎng jiù méiyǒu xīn Zhōngguó.  Méiyǒu Gòngchǎndǎng jiù méiyǒu xīn Zhōngguó.   |
ראו גם

מאואיזם
המנון סין
הערות שוליים

↑  http://www.newsgd.com/specials/cpc85thanni/cpcpic/200606300032.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: a8bd7ede-e2cb-4f60-ac40-bf70cd7cb7f7
קונרד גסנר

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1516 ציריך, הקונפדרציה השווייצרית הישנה 
 פטירה:  13 בדצמבר 1565 (בגיל 49) ציריך, הקונפדרציה השווייצרית הישנה 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום קבורה:  גרוסמינסטר 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה של שטרסבורג  אוניברסיטת בורז'  הפקולטה לרפואה של מונפלייה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ציריך  אוניברסיטת לוזאן 
 
קונרד גסנר (בגרמנית: Conrad Gesner; ‏26 במרץ 1516 – 13 בדצמבר 1565) היה הומניסט, מורה, רופא, ביבליוגרף וחוקר טבע שווצרי, מחלוצי הביולוגיה החדשה. מחבר ספרי מדע משל עצמו, ומהדיר ספרי קדמונים. נודע בתור "אבי הביבליוגרפיה".
סוג הצמח Gesneria ומשפחתה Gesneriaceae נקראים על שמו. גם סוג העש Gesneria נקרא על שמו.
ביוגרפיה

נולד בציריך, שווייץ. אביו, שהיה מוכר פרוות עני, שלח אותו ללמוד אצל דודו שאסף וגידל צמחי מרפא לפרנסתו.
בבית הספר, הוא הרשים את מוריו עד כדי כך שכמה מהם לקחו אותו תחת חסותם כדי שיוכל לקדם את החינוך שלו באוניברסיטאות כגון שטרסבורג. אחד ממוריו אף שימש לו כאב אומן לאחר מות אביו בקרב קאפל. לאחר מות אביו, עזב את ציריך ועבר ללמוד באוניברסיטת שטרסבורג, שם למד עברית. ב-1535, תסיסה דתית הובילה אותו חזרה לציריך, וחבריו באו שוב לעזרתו ואפשרו לו ללמוד באוניברסיטת בזל בשנת 1536.
גסנר פרסם את הספר "Bibliotheca universalis" בשנת 1545, אשר הייתה הביבליוגרפיה הראשונה מסוגה. הספר הוא קטלוג המונה כ-3,000 סופרים וכ-10,000 כותרים בני התקופה, הממוינים לפי סדר אלפביתי, וכולל גם הסברים קצרים על הסופרים. הספרים בקטלוג כללו כותרים בלטינית, יוונית ועברית. גסנר לא השמיט סופרים או ספרים על פי איכותם, אלא שאף לכלול את כל הידע שהיה זמין באותה תקופה ולהשאיר את הביקורת לקוראים. לאחר כשנתיים הוציא ביבליוגרפיה נוספת, "Pandectarum sive partitionum universalium libri XXI", אשר פיצל את רשימת הסופרים והספרים ל-21 כרכים המחולקים לפי נושאים. בזכות מאמצים אלו בתחום קטלוג הספרות, זכה גסנר לכינוי "אבי הביבליוגרפיה".
נפטר בשנת 1565 כתוצאה ממחלת הדבר.
הערות שוליים

↑  "ביבליוגרפיה", באתר אנציקלופדיה בריטניקה'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000001-QINU`"'
↑  J. Christian Bay,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'Conrad Gesner (1516-1565), the father of bibliography: an appreciation, Bibliographical Society of America (החברה הביבליוגרפית של אמריקה), 1916. (באנגלית)
↑  Olivier Le Deuff,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'Conrad Gesner, le père de la bibliographie (1516-1565), Savoirs CDI, ‏נובמבר 2015'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'(בצרפתית)'"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'
1 2  אן מ. בלייר,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'Too Much to Know: Managing Scholarly Information before the Modern Age, אוניברסיטת ייל, 2010, עמ' 149, ISBN 978-0-300-16849-5
↑  קונרד גסנר, באתר encyclopedia.com'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261774205171  PLWABN: 9810689726805606  BIBSYS: 90329575  BNC: 000185852  BNE: XX4578703  BnF: cb11904766p (data)  Botanist: Gesner  CANTIC: a10988853  CiNii: DA02142902  DSI: 5125  GND: 118694413  HDS: 014376  ICCU: BVEV017370  ISNI: 0000 0001 2131 8163  LCCN: n50016525  LNB: 000175909  NDL: 00620726  NKC: jn20000720083  NLA: 35120905  NLG: 173481  NSK: 000090070  NTA: 068791089  RERO: 02-A000071561  RKD: 124920  SELIBR: 243808  SIKART: 9582675  SNAC: w6rn443q  SUDOC: 026889560  TePapa: 44168  Trove: 832463  VcBA: 495/16913  VIAF: 49226033   WorldCat (עם VIAF): 49226033 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעים ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מורסקי שיקיבו

| --- | --- |

 לידה:  973 Heian-kyō, יפן 
 פטירה:  1014 או 1025 (בגיל 41 או 52) Heian-kyō, יפן 
 שם לידה:  藤原 香子 
 שפות היצירה:  יפנית 
 יצירות בולטות:  מעשה גנז'י, The Diary of Lady Murasaki, Poetic Memoirs 
 השפיעה על:  אוסאמו דזאי
 בן או בת זוג:  Fujiwara no Nobutaka 
 צאצאים:  Daini no Sanmi 
 
דיוקן בדיוני של הגבירה מורסקי מתקופת אדו.
מוּרַסָקִי שִיקִיבּוּ (ביפנית: 紫式部‏, "גבירת הטקס מורסקי"; 978–1014 או 1025) הוא שם העט של סופרת ומשוררת יפנית ששמה האמיתי איננו ידוע. הגבירה מורסקי ידועה בשל חיבורה "מעשה גנג'י",genji mono gatari שנכתב בין 1000 ל-1008 והוא אחד מהרומנים המוקדמים והמפורסמים ביותר. היא שירתה כאחת מבנות הלוויה בפמליה של קיסרית יפן שושי במשך תקופת הייאן. השערה אחת מזהה אותה עם החצרנית פוג'יווארה טקקו המוזכרת ברשומות, אך אין לכך ביסוס ממשי.
אביה של מורסקי היה זוריו (מושל מחוז קטן) וכבר בגיל צעיר למדה לתדהמת ולמבוכת משפחתה לקרוא סינית בזמן שהקשיבה לשיעורים שקיבל אחיה. מצב זה נחשב לא מקובל בתרבות היפנית באותה התקופה. אך עם זאת השכלתה הרבה היא שאיפשרה לה להגיע למשרה רמה יחסית בחצר.
מיומנה הפרטי שניהלה מתברר שאת "מעשה גנז'י" החלה לכתוב עוד טרם הגעתה לחצר הקיסרות. היא השלימה אותו תוך מספר שנים בחצר הקיסרות, שתרמה רבות לגיבוש הדמויות המרכזיות בספרה.
לאחר נישואיה לבירוקרט ממעמד נמוך עזבה את חצר הקיסר ואין מידע על חייה לאחר מכן. הרומן רחב היריעה שחיברה נחשב לאחת היצירות המרכזיות, אם לא המרכזית ביותר, בספרות היפנית. למעשה גנז'י ניכרת השפעה עצומה על הספרות והשירה היפנית עד היום.
קארולוס לינאוס

| --- | --- |

 לידה:  23 במאי 1707 Råshult, שוודיה 
 פטירה:  10 בינואר 1778 (בגיל 70) Linnaeus Hammarby, שוודיה 
 שם לידה:  Carl Nilsson Linnaeus 
 ענף מדעי:  בוטניקה, זואולוגיה
 מקום מגורים:  שוודיה שוודיה
 מקום קבורה:  קתדרלת אופסלה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרדרווייק (1735)  אוניברסיטת לונד  אוניברסיטת אופסלה 
 מנחה לדוקטורט:  יוהנס גורטר, אולוף רודבק הצעיר 
 מוסדות:  אוניברסיטת אופסלה 
 תלמידי דוקטורט:  פרדריק הסלקוויסט, אנדרס אריקסון ספרמן, קרל פטר תונברג, אנטון רולנדסון מרטין, פטר פורסקל, אלכסנדר מטוויוויץ' קרמשיב, Matvey Afonin 
 פרסים והוקרה:  מסדר כוכב הקוטב – אביר מדרגה שנייה (1753) 
 בן או בת זוג:  Sara Elisabeth Moræa 
 צאצאים:  קארולוס ליניאוס הבן, Lovisa von Linné, אליסבת כריסטינה פון לינה, Sara Christina von Linné 
 מספר צאצאים:  7 
 הערות:  על שמו האגודה הלינאית של לונדון
 תרומות עיקריות
 מייסד שיטת המיון המדעית המודרנית לעולם החי ואחד מאבות חקר האקולוגיה.
 חתימה:   
 
קארוֹלוּס לינאוּס (בלטינית: Carolus Linnæus) או בשמו השוודי קארל פון לינה (בשוודית: Carl von Linné, ‏האזנהקובץ:Sv-Carl von Linné.ogg‏Ⓘ‏‏; 23 במאי 1707 – 10 בינואר 1778), היה בוטנאי, רופא וזואולוג שוודי; מייסד שיטת המיון המדעית המודרנית לעולם החי ואחד מאבות חקר האקולוגיה. רבים מכתביו נכתבו בלטינית ומשום כך נודע לרוב בשמו הלטיני, Carolus Linnæus.
חייו

קארל פון לינה נולד בדרום שוודיה בחוות אביו, שהיה כומר לותרני, ובה היה גן בוטאני פרטי קטן, בו התוודע הילד אל הצמחים. כמו אביו וסבו (מצד אימו) לפניו, הוא יועד לכמורה אך לא נמשך ליעוד זה. מי שהתרשם מהעניין שהפגין בבוטניקה היה רופא המשפחה. והוא נשלח ללמוד רפואה, בתחילה באוניברסיטת לונד ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת אופסלה. עבודה קצרה שכתב על מערכת הרבייה של פרחים סייעה בידו להשיג משרה בגנים הבוטנים באופסלה.
ב-1732 מימנה האקדמיה המקומית למדעים את שליחתו למסע מדעי ללפלנד, שם הוא התנסה בקשיים ותלאות בעברו על פני שטחים דלילי אוכלוסייה. בשובו כתב את Florula Lapponica, העבודה הראשונה שמיינה את עולם החי לפי מין.
ב-1735 עבר לגור בהולנד, למשך שנים אחדות. הוא סיים שם את התואר האקדמי היחיד שלו, אך חשוב מכך, הוא פגש שם את פטרונו יאן פרדריק גרונוביוס, והראה לו טיוטה ראשונה של עבודתו החשובה ביותר, ה-Systema Naturae, שפורסמה בהולנד ב-1735 בגרסה בת 11 עמודים. המהדורה העשירית, שיצאה ב-1758, כבר כללה 4,400 מיני חיות ו-7,700 מיני צמחים. החידוש והיחוד שבה, היה מתן שמות קצרים ומדויקים לכל מין, במסגרת דו-שמית של שם כללי ושם פרטי. לינאוס היה בעל כישרון בלתי-מצוי להגדרות קצרות ומדויקות אלה, שהבחינו בין פרט אחד למשנהו. קודם ללינאוס, לא הייתה שיטת מיון מוסכמת, ובוטניקאים וזואולוגים שונים קראו בשמות שונים לאותו בעל-חיים או צמח. לעיתים היו שמות אלה ארוכים, ציוריים ובלתי-מדעיים בעליל. בזכותו בעיקר של לינאוס נפוצה שיטת קריאת שם מדעי, אחיד ובלתי משתנה לכל פריט, לא הוא המציא את השיטה הדו-שמית, אך היה הראשון שעשה בה שימוש עקבי ומקיף, והראשון שקיבע אותה כתקן מקובל.
השמות שבחר לינאוס היו הגיוניים בעיניו ונבחרו משום שתמצתו את מהות המינים. בני אדם היו האדם הנבון (Homo Sapiens) משום שבינתם היא המבחינה אותם. יונקים (mammals) נקראו כך על שום שהם מניקים את ולדיהם.
לינאוס שב לאופסלה וב-1739 נישא לשרה מוראה, בתו של רופא. תחילה עסק ברפואה וכעבור זמן קצר היה לפרופסור לרפואה באוניברסיטת אופסלה. אך למעשה למד בעצמו והורה לתלמידיו בוטניקה, ובמהרה החליף את משרתו לפרופסור לבוטניקה. הוא ארגן משלחות לאיסוף דגימות, שיצאו לחלקים שונים של העולם, ופיקח על חקירת הצמחים ובעלי החיים שהביאו ממסעותיהן. כמו כן הרחיב את תחום מחקרו וקטלג גם מינרלים.
אף שתאוריית האבולוציה עוד לא הייתה קיימת, ולא הייתה עתידה לעלות אלא מאה שנים אחריו, הרי שהיה בעבודתו של לינאוס סטייה מהנתיב שהיה מקובל על הכנסייה, בכך שסיווג את בני האדם ככל חיה אחרת, במסגרת משפחת הפרימטים. במכתב ליוהאן גאורג גמלין הגרמני מ-1747 הוא כותב שמבחינה מדעית היה עליו "לקרוא לאדם קוף ולהפך", אך לא עשה כן משום מורא הסמכות הדתית.
נועם הליכותיו ורוחו הבדוחה חיבבוהו מאוד על תלמידיו. בשבתות היה יוצא לשדה עם קרוב למאה חמישים תלמידיו, שהיו מתפזרים על פני השטח ומלקטים דגימות. מדי התגלות צמח נדיר, היו מריעים בחצוצרה ומכנסים את כל הפקולטה, לשמוע את הסבריו של הפרופסור.
ב-1757 העניק לו המלך אדולף פרדריק תואר אצולה והוא החל לקרוא לעצמו פון לינה או לפעמים, פשוט קרל לינה. בערוב ימיו, ב-1774, סבל ממספר אירועי שבץ מוחי וארבע שנים לאחר מכן מת.
מחקריו וגילויו המדעיים > טקסונומיה

הטקסונומיה הלינאית מחלקת את עולם החי באופן הייררכי על פי תכונות חיצוניות של האורגניזמים החיים. החלוקה מבוססת על שש דרגות:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| עברית | לטינית | אנגלית |
| ממלכה | Regnum | Kingdom |
מערכה: Phylum
מחלקה: Class
| סדרה | Ordo | Order |
סוג: Genus
מין: Species

כל ממלכה מתחלקת למספר מערכות, בכל מערכה מספר מחלקות, וכן הלאה.
לינאוס טען שמיון צמחים צריך להתבסס ברובו על ההבדלים באיברי הרבייה שלהם. שיטה זו הייתה חדשנית בזמנה והקנתה לו פרסום רב. הנומנקלטורה (מתן השמות) על פי לינאוס נעשית באמצעות המערכת הדו-שמית. כל יצור מקבל שם בעל שתי מילים – הראשונה לתיאור הסוג (לדוגמה: "כלנית") והשנייה למין הספציפי ("מצויה"). אלו על פי רוב ה"שמות המדעיים" של המינים עד היום.
בעולם היצורים החיים לינאוס התייחס רק לשתי ממלכות – צמחים ובעלי חיים. ממלכת הצמחים כללה גם אצות, פטריות וחיידקים ואילו ממלכת בעלי החיים כללה גם חד תאיים כפרוטוזואה. עם הזמן התגלו יצורים שלא ניתן היה לשייך אותם לאף אחת משתי הממלכות הללו, ונוצר הצורך להוסיף ממלכות נוספות.
הדרגות ההייררכיות של לינאוס עדיין משמשות את המדע בן זמננו אך אופי המיון השתנה ונוספו לו דרגות שונות – משפחה, תת-סדרה, על-מחלקה וכדומה. לינאוס התייחס אך ורק לסימני היכר חיצוניים של האורגניזם, בעוד שבמיון מודרני של יצורים חיים ניתן דגש רב לקריטריונים אחרים (קרבה גנטית וארגון האיברים הפנימיים). החלוקה ההייררכית של לינאוס התבססה על תכונות משותפות. שנים רבות לאחר מכן, הוכח באמצעות השוואת DNA שמינים שקובצו על ידיו בגלל תכונות משותפות, אכן היו קרובים.
מחקריו וגילויו המדעיים > טקסונומיה > מיון בני אדם

לינאוס היה מייסד שיטת המיון המדעית המודרנית לעולם החי. בתוקף תחומי עניינו ועיסוקו עסק גם בסיווג המין האנושי. תחילה חילק לינאוס את האנושות לארבעה גזעים לפי יבשות: אמריקנוס, אסיאטיקוס, אפריקנוס וארופיאנוס, ולאחר מכן הוסיף לחלוקה הגאוגרפית גם מאפיינים של צבע עור. חלוקה זו לא הייתה הייררכית בתחילה, כלומר לא ייחסה חשיבות יתרה לאחד ממיני האדם, אולם מאוחר יותר היא כן ייחסה תכונות אופי וכישורים לבני גזעים שונים, למשל רשלנות ואדישות אצל האפריקאים, נטייה לכעס אצל האמריקנים ואצילות וכושר המצאה לאירופאים. עם ייחוס תכונות אופי וכישורים אלו לגזעים הפכה חלוקה זו להייררכית ונעשה בה שימוש להצדקת העבדות והקולוניאליזם, אם כי טקסונומיה זו לא חוללה תופעות אלו, אשר קדמו לשיטתו של לינאוס מאות בשנים.
בשנת 1763 שכלל לינאוס בחיבורו Amoenitates academicae את חלוקתו והוסיף לארבעת הגזעים שכבר סיווג שלושה נוספים: האדם "דמוי האדם" (Homo anthropomorpha) שכלל יצורים מיתולוגיים, כגון הסטיר וההידרה, שבקיומם האמין וטען שהם קרובי משפחה של האדם; את "האדם הפראי" (Homo ferus), ילדי הפרא שגודלו בטבע בידי בעלי חיים ללא כל קשר לבני אדם; וכן את "האדם המפלצתי" (Homo monstrosous) בו נכללו, למשל, "הענק הפטגוני" ו"הגמד האלפיני".
מחקריו וגילויו המדעיים > הישגים נוספים

מעבר לכתיבתו המדעית, נחשב לינאוס לאחד מטובי כותבי הפרוזה בשוודיה. במיוחד זכורות ההרפתקאות שביומני מסעו ללפלנד.
השימוש בסימנים ♂ ו-♀ לציון זכר ונקבה אף הוא חידוש של לינאוס.
הוא היה ממייסדי האקדמיה השוודית המלכותית למדעים.
לינאוס נחשב גם לאחד מחלוצי המחקר הבוטאני בארץ ישראל. ב-1756 הוציא לאור ספר אודות הפלורה בארץ ישראל בשם Flora Palestina על בסיס ממצאים של תלמידיו (פטר פורסקול[דרושה הבהרה] ופרדריק הסלקוויסט), שסיירו בארץ.
במגדירי הצמחים, האות L המופיעה לאחר השם המדעי של צמח, מציינת כי הוגדר על ידיו. הוא הבוטנאי היחיד שזכה לנוטציה שכזו, בת אות אחת בלבד, המעידה על תרומתו הרבה. לדוגמה, שמו המדעי של אגוז קוקוס הוא Cocos nucifera L.
לאחר מותו

ב-1783, חמש שנים לאחר מות לינאוס, מת בנו ששמו היה גם קרל לינאוס, והאוסף הגדול של האב, כולל דגימות וכתבים רבים, נמכר לבוטנאי האנגלי ג'יימס אדוארד סמית. שליחו של סמית רכש את האוסף ב-1,000 גינאות ושלח אותו לאנגליה בספינה.
מסופר כי משנודע הדבר למלך שוודיה, ציווה לרדוף אחרי הספינה ולהחזיר את האוצר. אך הספינה הבריטית כבר הספיקה להתרחק מחופה של שוודיה, והאוסף הגיע ללונדון ב-1784 ושמור מאז על ידי החברה הלינאית של לונדון.
עמוד השער של ה-Systema Naturae, מהדורה מ-1760
פסל של לינאוס במחלקה לבוטניקה באוניברסיטת וינה
גוטפריד קלר

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1819 ציריך, שווייץ 
 פטירה:  15 ביולי 1890 (בגיל 70) ציריך, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 לאום:  שווייצרים 
 מקום קבורה:  בית הקברות זילפלד 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן, אוניברסיטת היידלברג 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 סוגה:  נובלה, שירה לירית, ציור נוף 
 יצירות בולטות:  Heroic Landscape, The People of Seldwyla, The Banner of the Upright Seven, Green Henry, Martin Salander, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תקופת הפעילות:  מ-1846 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1876) 
 חתימה:   
 
רישום של קלר מעשה ידי האמן קרל שטאופר-ברן
גוטפריד קלר (בגרמנית: Gottfried Keller;‏ 19 ביולי 1819, ציריך – 15 ביולי 1890, ציריך) היה סופר ומשורר שווייצרי, כותב גרמנית.
קורות חייו

קלר נולד בציריך, בנו של הנס-רודולף קלר, גלף עץ מן הכפר גלאטפלדן שבצפון קנטון ציריך, אשר מת ב-1824, כשהיה בנו בן חמש. למוות המוקדם של האב ולרקע שממנו בא נודעו חשיבות גדולה מאוד ביצירתו של קלר. אימו אליזבת (לבית שויכצר) התחתנה שוב כעבור שנתיים. נישואיה השניים לא עלו יפה וב-1834 התגרשה.
בגיל שש נשלח קלר לבית הספר לעניים, ובגיל 12 נשלח לבית ספר תעשייתי. כעבור שנה גורש מן המוסד בשל ריב בין התלמידים. אז החל ללמוד ציור ושירת שנה אצל אומן הליטוגרפיה וציורי הנוף (ודוטות) פטר שטייגר. בשנים 1837–1838 המשיך במסלול האמנותי, ועבר למורה רודולף מאייר, שאצלו שיפר את כישורי הציור שלו ושאיתו עבד במהלך לימודי האמנות במינכן שאותם התחיל באפריל 1840 וסיים ב-1842 ללא הצלחה.
לאחר שהותו במינכן שב לציריך, במטרה להקדיש את עצמו למלאכת השירה. הוא פרסם את שיריו הראשונים, לקח חלק בשינויים החברתיים של זמנו (התקופה שקדמה לאביב העמים) ובשנת 1846 פרסם את אסופת שיריו. עד שנת 1848 התגורר אצל אימו. לאחר הכישלון במינכן זנח לחלוטין את הציור והתמקד עתה בשירה. בתקופה זו נוצרו גם הטיוטות הראשונות ליצירתו המפורסמת ביותר, היינריך הירוק, אשר לאחר עריכה מקיפה הפך בגרסתו השנייה לאחד מרומני החניכה החשובים ביותר בשפה הגרמנית, שווה בחשיבותו ל"וילהלם מייסטר" של גתה ול"צייר נולטן" של אדוארד מוריקה. בנוסף לכתיבה היה מעורב פוליטית, כתב טורי שירה אקטואליים והשתתף במיליציות שלחמו במלחמות הבין-קנטוניות נגד לוצרן (בשנים 1844–1845). קלר אימץ עמדה דמוקרטית רדיקלית ותיעב את השמרנים.
בשנת 1845 עזב לחלוטין את הציור. מעבר לסכומי הכסף הקטנים שהרוויח על כתיבתו, נתמך כספית בידי אימו. בנוסף לאימו ולאחותו הצעירה רגולה (Regula), שאליהן היה קשור מאוד, החלו נשים אחרות לצוץ בחייו. בשנים הבאות התאהב בשלוש נשים שונות שסירבו לחיזוריו.
בשנים 1861–1876 נדחק פועלו הספרותי לשוליים, משום שקלר היה לפקיד ממשלתי בכיר בממשלה המקומית בציריך. בשנת 1864 שבר מותה של אימו את חיי השיגרה שלו. בשנת 1869 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ציריך. כעבור חמש שנים השלים את קובץ הסיפורים המצליח שלו, אנשי זלדווילה.
בשנת 1878 פרסם את "הנובלות הציריכיות" בשני כרכים, בשנת 1884 את "שיר ההגיון" ("Das Sinngedicht") ומעט מאוחר יותר את יצירתו האחרונה "מרטין זלנדר", שעניינה ביקורת חברתית נוקבת.
קלר מת ב-15 ביולי 1890 בציריך ונטמן בה בבית הקברות זילפלד (Sihlfeld).
קלר סבל כל חייו ממבנה גוף חריג. פלג גופו העליון היה גדול, ואילו רגליו היו קצרות במיוחד. מראהו הזה, וכן הדחיות הרומנטיות שהיו מנת חלקו, היו אולי בין הגורמים לאופיו, שתואר לא פעם כתוקפני (קלר היה מעורב בין השאר בתגרות). כן סבל מאלכוהוליזם.
יצירותיו

היינריך הירוק, רומן אוטוביוגרפי למחצה; מהדורה ראשונה 1854. תרגום לעברית משה טמקין, עם עובד, תל אביב 1968.
אנשי זלדווילה; 1856. אחדים מן הסיפורים בקובץ תורגמו לעברית בידי מאיר מוהר, תל אביב 1983.
שבע אגדות; 1872.
המשך של קובץ הסיפורים אנשי סלדווילה; 1873.
נובלות ציריכיות; 1877.
"שיר ההגיון"; 1881.
אוסף שירים; 1883.
מרטין זלנדר; 1886.
אקירה טוריאמה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 באפריל 1955 נגויה, יפן 
 פטירה:  1 במרץ 2024 (בגיל 68) יפן 
 שם לידה:  鳥山 明 
 סוגה מועדפת:  פנטזיה 
 מדינה:  יפן יפן
 תקופת הפעילות:  1978–2024 (כ־46 שנים)
 מקום לימודים:  Okoshi Technical High School 
 בן או בת זוג:  Nachi Mikami (2 במאי 1982–1 במרץ 2024) 
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  פרס שוגאקוקן מאנגה (1981)  אביר מסדר האמנויות והספרות (30 במאי 2019)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אקירה טוריאמה (ביפנית: 鳥 山 明;‏ 5 באפריל 1955 – 1 במרץ 2024) היה אמן מאנגה יפני. נודע במיוחד כיוצר סדרת המאנגה המצליחה "דרגון בול". עבד גם כמעצב של דמויות למספר משחקי וידאו פופולריים כגון סדרת "Dragon Quest", "Chrono Trigger" ו-"Blue Dragon". נחשב לאחד האמנים ששינו את ההיסטוריה של המאנגה, שכן יצירותיו היו בעלות פופולריות רבה, והיו מקור השפעה לאמני מאנגה רבים.
ביוגרפיה > ראשית חייו

טוריאמה נולד בעיר קיוסו אשר במחוז אאיצ'י שביפן. טוריאמה החל לגלות עניין רב בציור עוד בגיל צעיר. העניין שלו בציור גדל באופן ניכר לאחר שצפה בסרט של דיסני "על כלבים וגנבים" אשר יצא לאקרנים ב-1961. לטענתו סדרת המאנגה אסטרו בוי מאת אוסמו טזוקה, אליה נחשף כאשר היה בבית הספר היסודי, הייתה סדרת המאנגה הראשונה שגרמה לו להתעניין בסדרות מאנגה. בנוסף לכך, לטענתו במהלך ילדותו הוא גילה גם עניין רב בתוכנית הטלוויזיה היפנית אולטרה-מן(אנ') ובמסדרת סרטי הקאייג'ו גאמרה.(אנ')
לטענת טוריאמה היה זה מובן מאליו שהוא ימשיך ללימודים בתיכון אשר ממוקד בעיצוב אומנותי. למרות התנגדות עזה מצד הוריו, טוריאמה היה משוכנע שהוא יצליח להתחיל לעבוד כמאייר בתום לימודיו במקום שימשיך הלאה ללימודים באוניברסיטה. הוא עבד בתחילה במשך שלוש שנים במשרד פרסום בעיר נגויה בו הוא התמקד בעיצוב פוסטרים עד שלבסוף הוא החליט להתפטר.
חיים אישיים

טוריאמה נישא לאמנית המאנגה יושימי קאטו ב-2 במאי 1982. לאורך השנים קאטו סייעה לעיתים לטוריאמה ביצירת המאנגה "Dr. Slump" כאשר היה צורך בכך. לבני הזוג נולדו שני ילדים: בן בשם סאסקה (נולד ב-1987) ובת בשם קיקה (נולדה ב-1990). טוריאמה התגורר יחד עם אשתו בקיוסו.
פטירתו

ב-1 במרץ 2024 טוריאמה נפטר כתוצאה מדימום תת-קשיתי חריף בהיותו בן 68. הלווייתו נערכה באופן פרטי כאשר רק בני משפחתו נכחו בה. חברת ההפקה של טוריאמה הייתה זו שפרסמה לראשונה את הידיעה על מותו, כשבוע לאחר ההלוויה ב-8 במרץ.
עם היוודע דבר פטירתו, ולאור ההצלחה הרבה של יצירותיו (ובפרט: דרגון בול), אישים מפורסמים, צוותי תרגום הסדרה ברחבי העולם ואף אנשים פרטיים משלל הגילים הביעו את תנחומיהם והערכתם על יצירותיו ופועלו הרב (דוגמת: עמנואל מקרון, ג'קי צ'אן ואבי מאיר - המדבב של גוקו בעברית). בנוסף מספר מדינות אף הכריזו על יום אבל (דוגמת: יפן ואל-סלוודור).
הערות שוליים

↑  『ドラゴンボール超』11巻発売記念！とよたろう先生直撃インタビュー&仕事場を大公開‼, web.archive.org, ‏2019-12-08
↑  Fan, Wang (8 במרץ 2024). "Dragon Ball: Japan manga creator Akira Toriyama dies". BBC News. ארכיון מ-8 במרץ 2024. נבדק ב-8 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Speed, Jessica (8 במרץ 2024). "Dragon Ball creator Akira Toriyama dies at 68". The Japan Times (באנגלית). ארכיון מ-8 במרץ 2024. נבדק ב-8 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sun, Michael (2024-03-08). "Akira Toriyama, creator of Dragon Ball manga series, dies aged 68". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. ארכיון מ-8 במרץ 2024. נבדק ב-2024-03-08. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  French leaders pay tribute to 'Dragon Ball' artist on social media | NHK WORLD-JAPAN News, NHK WORLD (באנגלית)
↑  אקיראה טוריאמה הלך לעולמו בגיל 68
↑  Dragon Ball: El Salvador Declares Nationwide Mourning For Akira Toriyama, Anime (באנגלית)
| אנימה ומאנגה |
| --- | --- | --- |
| מיקוד לפי קהל יעד | קודומו • שונן • שוג'ו • סיינן • ג'וסיי |  |
| סוגות ייחודיות | מכה • איסקאי  • מאהו שוג'ו • מאהו שונן • ג'ידאימונו • הארם • אצ'י • הנטאי |  |
| אמני מאנגה בולטים | אמן מאנגה • אוסמו טזוקה • אייצ'ירו אודה • ביסקו הטורי • מגומי איגראשי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • מסאשי קישימוטו • קלאמפ • רומיקו טקהאשי • אקירה טוריאמה • פוג'יקו פוג'יו • לייג'י מאטסומוטו |  |
| אנימטורים יפנים בולטים | אוסמו טזוקה • הידאקי אנו • מאמורו הוסודה • מאקוטו שינקאי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • יושיאקי קוואג'ירי • רומיקו טקהאשי |  |
| חברות אנימה בולטות | טאצונוקו הפקות • טואי אנימציה • ניפון אולפני אנימציה • סטודיו ג'יבלי • סטודיו פיירו |  |
| סגנונות ציור | בישוג'ו • בישונן • צ'יבי • SD |  |
| תרבות קהילות המעריצים | אוטאקו • קוספליי • כנסי אנימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007315809705171  PLWABN: 9810557331805606  BIBSYS: 4055329  BNE: XX1023762  BnF: cb12336978f (data)  CANTIC: a10939830  CiNii: DA09020211  GND: 120332590  ICCU: CFIV127255  ISNI: 0000 0000 8411 4806  LCCN: nr95046446  LNB: 000236189  MusicBrainz: 7b2cdd35-1f5b-47e3-a878-50fdc4352e8e  NDL: 00123429  NLA: 40332451  NLK: KAC200006534  NTA: 12373665X  RERO: 02-A006078094  SNAC: w6n022vh  SUDOC: 03231647X  Trove: 1445800  VIAF: 114308174   WorldCat (עם VIAF): 114308174