stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכנסת התשע עשרה
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > יהודים דתיים וחרדים

בכנסת זו כיהנו 42 יהודים דתיים וחרדים, בהם נשים:
ש"ס (13): אליהו ישי, אריה דרעי, אריאל אטיאס, יצחק כהן, משולם נהרי, אמנון כהן, יעקב מרגי, דוד אזולאי, יצחק וקנין, נסים זאב, אברהם מיכאלי, יואב בן צור וליאור אדרי.
הבית היהודי (12): נפתלי בנט, אורי אריאל, ניסן סלומינסקי, אלי בן דהן, אורי אורבך, אבי וורצמן, זבולון כלפא, מרדכי יוגב, אורית סטרוק, יוני שטבון, שולי מועלם-רפאלי והלל הורוביץ.
יהדות התורה (7): יעקב ליצמן, משה גפני, מאיר פרוש, אורי מקלב, מנחם אליעזר מוזס, ישראל אייכלר ויעקב אשר.
הליכוד ביתנו (6): זאב אלקין, ציפי חוטובלי, יולי אדלשטיין, ומשה פייגלין (הליכוד); שמעון אוחיון, ודוד רותם (ישראל ביתנו).
יש עתיד (3): שי פירון, עליזה לביא ודב ליפמן
התנועה (1): אלעזר שטרן.
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > נשים

בכנסת זו כיהנו 27 נשים:
יש עתיד (8): יעל גרמן, עליזה לביא, עדי קול, קארין אלהרר, רות קלדרון, פנינה תמנו-שטה, רינה פרנקל, יפעת קריב.
הליכוד - ישראל ביתנו (7): ציפי חוטובלי, מירי רגב, לימור לבנת וגילה גמליאל (הליכוד); סופה לנדבר, אורלי לוי-אבקסיס ופאינה קירשנבאום (ישראל ביתנו).
העבודה (4): שלי יחימוביץ', מרב מיכאלי, סתיו שפיר, מיכל בירן.
מרצ (3): זהבה גלאון, מיכל רוזין, תמר זנדברג.
הבית היהודי (3): איילת שקד, אורית סטרוק, שולי מועלם-רפאלי.
בל"ד (1): חנין זועבי.
התנועה (1): ציפי לבני.
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > לא יהודים

בכנסת זו כיהנו 13 לא יהודים, מתוכם 1 דרוזי ו-1 בדואי.
רע"מ-תע"ל (4): אברהים צרצור, אחמד טיבי, מסעוד גנאים, טאלב אבו עראר.
בל"ד (3): ג'מאל זחאלקה, חנין זועבי, באסל גטאס.
חד"ש (3): מוחמד ברכה, חנא סוויד, עפו אגברייה.
מרצ (1): עיסווי פריג'.
ישראל ביתנו (1): חאמד עמאר.
העבודה (1): ראלב מג'אדלה.
חברי הכנסת > מאפייני חברי הכנסת > דוקטורים ופרופסורים

בכנסת זו כיהנו 14 בעלי תואר דוקטור:
הליכוד - ישראל ביתנו (2): יובל שטייניץ (הליכוד); עוזי לנדאו, שמעון אוחיון (ישראל ביתנו)
יש עתיד (3): עליזה לביא, עדי קול, רות קלדרון, רונן הופמן
תע"ל (1): אחמד טיבי
חד"ש (3): חנא סוויד, דב חנין, עפו אגבאריה
בל"ד (2): ג'מאל זחאלקה, באסל גטאס
העבודה (2): נחמן שי, אראל מרגלית
בכנסת זו כיהן פרופסור אחד – אבישי ברוורמן (העבודה).
ישיבת הפתיחה

ישיבת הפתיחה של הכנסת התשע עשרה, שבה הצהירו חבריה אמונים, נערכה ב-5 בפברואר 2013.
חבר הכנסת בנימין (פואד) בן אליעזר, ותיק חברי הכנסת (כיהן כח"כ מאז שנת 1984 ברציפות), מונה בישיבה זו ליושב ראש זמני של הכנסת התשע-עשרה. זאת לפי הוראת החוק האומרת, כי ותיק חברי הכנסת ימונה ליושב-ראש הזמני של הכנסת עד מינוי קבע של יושב הראש ושל סגניו. צעירת חברי הכנסת הייתה סתיו שפיר ממפלגת העבודה, וזקן חברי הכנסת היה פואד בן אליעזר. כאשר נבחר בן אליעזר לכנסת לראשונה, סתיו שפיר טרם נולדה.
ב-18 במרץ 2013 נבחר חבר הכנסת יולי אדלשטיין לכהן בתפקיד יושב ראש הכנסת, ולאחר שהושבע החליף את בנימין (פואד) בן אליעזר בתפקיד יושב ראש הכנסת התשע עשרה.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19

ב-18 במרץ 2013 (ז' בניסן ה'תשע"ג) הכנסת התשע עשרה הביעה אמון בממשלת ישראל השלושים ושלוש, בראשות בנימין נתניהו.
באותו יום נבחר יולי אדלשטיין ליו"ר הכנסת החדש במקום ראובן ריבלין, בתמיכת 96 חברי כנסת.
ב-10 ביוני 2014 נבחר ראובן ריבלין מהליכוד על ידי הכנסת התשע עשרה לתפקיד נשיא מדינת ישראל בתמיכת 63 חברי כנסת לעומת 53 חברי כנסת שתמכו במאיר שטרית מהתנועה.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה

במהלך כהונתה, אישרה הכנסת התשע עשרה 264 חוקים ותיקוני חוק. להלן מספר דוגמאות בולטות:
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > חוקי יסוד וחקיקה בתחום המשטר

חוק-יסוד: תקציב המדינה לשנים 2009 עד 2012 ולשנת 2013 (הוראות מיוחדות) (הוראת שעה) (תיקון מס' 3) – קובע כי תקציב המדינה לשנים 2013 ו-2014 יהיה דו שנתי.
חוק-יסוד: נשיא המדינה (תיקון מס' 9) – במידה ובסיבוב ההצבעה הראשון בבחירות לנשיאות המדינה אף מועמד לא קיבל את הרוב הנדרש, יעלו לסיבוב הבחירה השני רק שני המועמדים שקיבלו את מספר הקולות הגבוה ביותר.
חוקי המשילות:
חוק-יסוד: הממשלה (תיקון) ו-חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 40) – החוק קובע מספר דברים:
מספר השרים לא יעלה על 18, אלא אם כן צירוף שרים נוספים אושר ברוב של מעל 70 חברי כנסת בנוסף, נקבע כי מספר סגני השרים לא יעלה ארבעה ומבוטלת האפשרות למנות שרים בלי תיק. (סעיפים אלה בוטלו זמנית בכנסת העשרים וסופית בכנסת העשרים ושלוש).
הצעת אי אמון בממשלה צריכה להיות מוגשת בצירוף קווי היסוד של מדיניותה וחלוקת התפקידים בה. במידה וההצעה הוגשה על-ידי 61 חברי כנסת, הדיון עליה יתקיים לא יאוחר משבוע. ברגע אישור ההצעה, הממשלה תחל לכהן.
הארכת המועד האחרון לקבלת חוק התקציב מרגע כינון ממשלה מ-45 ל-100 ימים.
חוק הבחירות לכנסת (תיקון מס' 62) – קובע את העלאת אחוז החסימה מ-2% ל-3.25%.
חוק הכנסת (תיקון מס' 35) – החוק מבטל את האפשרות של 7 חברי כנסת להתפלג ולהקים סיעה חדשה.
חוק מימון מפלגות (תיקון מס' 32) – חברי כנסת שפשרו מסיעתם והתחברו עם סיעה אחרת במהלך השנתיים הראשונות לכינון הכנסת או עד 100 ימים לפני הבחירות לכנסת, לא יזכו למימון מפלגות.
חוק יסוד: משאל עם – חיוב קיום משאל עם לפני מסירת שטחים לישות מדינית אחרת.
חוק-יסוד: הכנסת (תיקון מס' 41) – התפטרות של חברי כנסת ושרים תיכנס לתוקף לאחר ארבעים ושמונה שעות מרגע הגשתה, אלא אם כן הדבר נופל על יום מנוחה. במצב כזה, ההתפטרות תיכנס לתוקף יממה לאחר מכן. כמו כן, נקבע כי התפטרות של נשיא המדינה תיכנס לתוקף עם רגע הגשתה.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > חקיקה כלכלית

חוק לקידום התחרות ולצמצום הריכוזיות - מטרתו להפחית את הריכוזיות במשק הישראלי ולהגביר את התחרות ובכך להקטין את יוקר המחיה. עיקרי החוק הם מניעת אחזקות צולבות בחברות פיננסיות וריאליות גם יחד ומניעת שליטה בחברה ציבורית באמצעות פירמידת שליטה.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > צבא וביטחון

חוק שירות לאומי-אזרחי (ותיקון מס' 19 לחוק שירות ביטחון) – הסדיר גיוס בני ישיבות לצה"ל ולשירות לאומי (ועדת שקד).
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > חקיקה פלילית

חוק למניעת הטרדה מינית (תיקון מס' 10) – קובע כי כל פרסום של תצלום, סרט או הקלטה בעלי אופי מיני שיש בהם כדי להשפיל את האדם המופיע בהם או לבזותו, ולא ניתנה הסכמתו לפרסום - תיחשב כהטרדה מינית ודינה יהיה כדין הפוגע במזיד בפרטיותו של אדם בהתאם לחוק הגנת הפרטיות - עד 5 שנות מאסר.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > חקיקה חברתית

חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 144) – המוסד לביטוח לאומי יודיע לחייל משוחרר שסיים את שירותו הסדיר או למי שעשה שירות לאומי או אזרחי, בסמוך למועד סיום השירות, על הזכויות והחובות כלפי הביטוח הלאומי, הצפויות עם סיום השירות.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > פנים ושלטון מקומי

חוק קביעת הזמן (תיקון מס' 3) - קובע כי בכל שנה, בתקופה שמיום שישי שלפני יום ראשון האחרון בחודש מרץ בשעה 02:00, עד יום ראשון האחרון בחודש אוקטובר בשעה 02:00, יוקדם הזמן בישראל בשעה אחת נוספת, כך שיקדים את זמן אוניברסלי מתואם בשלוש שעות.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > חינוך, תרבות וספורט

חוק לימוד חובה (תיקון מס' 32) - קובע כי יותאם התאריך על פיו נקבע גילו של אדם לצורך כניסתו למסגרת חינוכית ללוח השנה הלועזי.
החוק להגנת הספרות (בוטל בכנסת ה-20) - חייב שמירה על מחיר קבוע לספר ישראלי בשנה וחצי הראשונות לצאתו לאור, וקבע שיעורי מינימום לתמלוגים לסופר ישראלי.
פעולות עיקריות בכנסת ה-19 > חקיקה > תקשורת

חוק השידור הציבורי הישראלי - קובע את הקמתו של תאגיד השידור הישראלי ואת סגירתה של רשות השידור.
בעלי תפקידים

| התפקיד> נשיאות הכנסת | שם> נשיאות הכנסת | סיעה> נשיאות הכנסת | סיעה> נשיאות הכנסת | הערות> נשיאות הכנסת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יושב ראש הכנסת | יואל אדלשטיין |  | הליכוד |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | יחיאל בר |  | העבודה |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | גילה גמליאל |  | הליכוד |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | יצחק וקנין |  | ש"ס |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | אחמד טיבי |  | רע"מ-תע"ל |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | אורי מקלב |  | יהדות התורה |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | חמד עמאר |  | ישראל ביתנו |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | משה פייגלין |  | הליכוד |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | רות קלדרון |  | יש עתיד |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | יוני שטבון |  | הבית היהודי |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | מאיר שטרית |  | התנועה |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | נחמן שי |  | העבודה |  |
| סגני יושב ראש הכנסת | פנינה תמנו-שטה |  | יש עתיד |  |
יושבי ראש הוועדות הקבועות
| ועדת הכנסת | זאב אלקין |  | הליכוד | עד ל-19 במרץ 2013 מ-1 בינואר 2015 |
| ועדת הכנסת | יריב לוין |  | הליכוד | 19 במרץ 2013 - 17 באפריל 2013 2 ביוני 2014 - 1 בינואר 2015 |
| ועדת הכנסת | צחי הנגבי |  | הליכוד | 17 באפריל 2013 - 2 ביוני 2014 |
| ועדת הכספים | ניסן סלומינסקי |  | הבית היהודי |  |
| ועדת הכלכלה | אבישי ברוורמן |  | העבודה |  |
| ועדת החוץ והביטחון | אביגדור ליברמן |  | הליכוד - ישראל ביתנו | עד ל-11 בנובמבר 2013 |
| ועדת החוץ והביטחון | יושב ראש הכנסת  יואל אדלשטיין (מ"מ) |  | הליכוד - ישראל ביתנו | 11 בנובמבר 2013 - 12 במאי 2014 |
| ועדת החוץ והביטחון | זאב אלקין |  | הליכוד | 12 במאי 2014 - 1 בינואר 2015 |
| ועדת החוץ והביטחון | יריב לוין |  | הליכוד | 1 בינואר 2015 - 31 במרץ 2015 |
| ועדת הפנים והגנת הסביבה | מירי רגב |  | הליכוד |  |
| ועדת החוקה, חוק ומשפט | דוד רותם |  | ישראל ביתנו |  |
| ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות | יואל רזבוזוב |  | יש עתיד |  |
| ועדת החינוך, התרבות והספורט | עמרם מצנע |  | התנועה |  |
| ועדת העבודה, הרווחה והבריאות | חיים כץ |  | הליכוד |  |
| ועדה לענייני ביקורת המדינה | אמנון כהן |  | ש"ס |  |
| ועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי | עליזה לביא |  | יש עתיד |  |
| ועדת המדע והטכנולוגיה | משה גפני |  | יהדות התורה |  |
| ועדת האתיקה | יצחק כהן |  | ש"ס |  |
יושבי ראש הוועדות המיוחדות
| ועדה למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול | מוחמד ברכה |  | חד"ש |  |
| הוועדה לזכויות הילד | אורלי לוי-אבקסיס |  | ישראל ביתנו |  |
| ועדה מיוחדת לפניות הציבור | עדי קול |  | יש עתיד |  |
| הוועדה המיוחדת לבחינת בעיית העובדים הזרים | מיכל רוזין |  | מרצ |  |
| הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השוויון בנטל | איילת שקד |  | הבית היהודי |  |
| הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק השידור הציבורי | קארין אלהרר |  | יש עתיד |  |
ראשי הקואליציה והאופוזיציה
| יושב ראש הקואליציה | יריב לוין |  | הליכוד | עד ל-26 באוקטובר 2014 |
| יושב ראש הקואליציה | זאב אלקין |  | הליכוד | מ-26 באוקטובר 2014 |
| ראש האופוזיציה | יצחק הרצוג |  | העבודה | עוד כיהנה בתפקיד בכנסת ה-19:  שלי יחימוביץ' |
בעלי תפקידים
| מנכ"ל הכנסת | רונן פלוט | עוד כיהן בתפקיד בכנסת ה-19: דן לנדאו | עוד כיהן בתפקיד בכנסת ה-19: דן לנדאו | עוד כיהן בתפקיד בכנסת ה-19: דן לנדאו |
| מזכירת הכנסת | ירדנה מלר-הורוביץ |  |  |  |
| היועץ המשפטי לכנסת | איל ינון |  |  |  |
| קצין הכנסת | יוסף גריף |  |  |  |
ביאורים

↑  זאת בהתאם לחוק הכנסת, הקובע כי "הכנסת תתכנס לישיבתה הראשונה ביום הארבעה עשר שלאחר יום הבחירות לכנסת, בשעה ארבע אחרי הצהריים".
↑  שמה המלא של הוועדה: הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת החוק בעניין השוויון בנטל בשירות הצבאי, בשירות האזרחי ובשוק העבודה ולהסדרת מעמדם של תלמידי הישיבות.
הערות שוליים

↑  סעיף 1 לחוק הכנסת, ה'תשנ"ד-1994
↑  החוקים שנחקקו בכנסת ה-19, באתר הכנסת
↑  עמרי נחמיאס‏, חוק המשילות עבר בכנסת בקריאה שנייה ושלישית, באתר וואלה, 11 במרץ 2014
| סיעות הכנסת התשע עשרה |
| --- | --- | --- |
| קואליציה | הליכוד • הבית היהודי (מפד"ל, האיחוד הלאומי – תקומה) • ישראל ביתנו • יש עתיד  • התנועה  (התנועה, התנועה הירוקה) |  |
| אופוזיציה | העבודה • ש"ס • יהדות התורה (אגודת ישראל, דגל התורה) • מרצ • רע"מ-תע"ל-מד"ע (רע"מ, תע"ל, מד"ע) • חד"ש (מק"י, תראבוט, עצמאיים) • בל"ד • קדימה |  |
תוצאות הבחירות לכנסת התשע עשרה:
      מפלגות הימין: 43 מושבים
      מפלגות החרדים: 18 מושבים
      מפלגות המרכז: 21 מושבים
      מפלגות השמאל: 27 מושבים
      מפלגות הערבים: 11 מושבים
נאוה בן-אור

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בת 69 בערך) ארצות הברית
 מדינה:  ישראל
 תאריך עלייה:  1957
 השכלה:  תואר שני במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים
 השתייכות:  פרקליטות המדינה, בית המשפט המחוזי בירושלים
 תקופת כהונה:  1981–הווה (כ־43 שנים) 
 תקופת הפעילות:  1981–2018 (כ־37 שנים)
 תפקידים בולטים:  שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים, המשנה לפרקליטת המדינה לעניינים פליליים
 בן או בת זוג:  מיכאל בן-אור 
 
בן-אור (משמאל להרצוג) מגישה את דוח הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות לנשיא המדינה, יצחק הרצוג ולרעייתו, מיכל הרצוג. לצידה פרופ' כרמית כץ מאוניברסיטת תל אביב, 13 בדצמבר 2021
נאוה בן-אור (נולדה בשנת 1955) היא עורכת דין ושופטת ישראלית שכיהנה כשופטת בית המשפט המחוזי בירושלים ולפני כן, כמשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים.
ביוגרפיה

נאוה בן-אור נולדה בשנת 1955 בארצות הברית ובשנת 1957 עלתה לישראל. בין השנים 1973 ל-1975 שירתה בצה"ל. לאחר שירותה הצבאי היא החלה בלימודי תואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם סיימה בשנת 1980. במקביל בשנים 1978 ל-1980 התמחתה אצל שופט בית המשפט העליון, מנחם אלון ובפרקליטות המדינה אצל הפרקליטה דורית ביניש (לימים פרקליטת המדינה ונשיאת בית המשפט העליון). בפברואר 1981 הוסמכה כעורכת דין.
בין השנים 1981 ל-2004 עבדה במחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה ובשנת 1995 מונתה למנהלת המחלקה. בשנת 2001 מונתה למשנה לפרקליטת המדינה, עדנה ארבל, לעניינים פליליים. בשנת 1998 סיימה תואר שני במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחותה העיקרית היא במשפט מנהלי ובמשפט אזרחי–מסחרי, בין היתר, תובענות ייצוגיות מנהליות, דיני תחרות, סכסוכים חוזיים לרבות במקרקעין, דיני מכרזים ודיני תכנון ובנייה.
בין השנים 2004 ל-2007 שימשה מרצה בכירה למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית וביוני 2007 מונתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בירושלים. בשנת 2010 החלה לכהן כראש בית הדין לתחרות (בית הדין להגבלים עסקיים) עד לפרישתה ב-2 באוקטובר 2018.
היא הייתה מועמדת מספר פעמים לכהונה בבית המשפט העליון ונהנתה מתמיכתן של הנשיאה לשעבר, דורית ביניש, ושרת המשפטים, ציפי לבני.
היא בעלת תואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של הרעיונות מאוניברסיטת תל אביב. כיום היא משמשת מגשרת ובוררת במשכן לבוררות ופתרון סכסוכים וחברת הוועדה המייעצת של מרכז חת במכללה למינהל לחקר התחרות והרגולציה. באוגוסט 2020 מונתה ליושבת ראש הוועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות. בנובמבר 2021 מונתה לעמוד בראש ועדה של איגי שתחקור את נושא הפגיעות המיניות בקרב נוער להט"ב וכן בקרב מתנדבי ומתנדבות הארגון.
הערות שוליים

↑  נאוה בן-אור, באתר משוב השופטים, (משוב השופטים בארכיון Wayback Machine (אורכב 30.11.2021))
1 2 3  נאוה בן-אור, באתר הרשות השופטת
1 2  נאוה בן–אור, באתר המשכן לבוררות ופתרון סכסוכים, ‏2019-05-14
↑  אביאל מגנזי, הקרב על מושב בעליון - מי מוביל במרוץ?, באתר ynet, 18 בספטמבר 2014
↑  יאיר אלטמן, פני העליון: מ־28 ייצאו ארבעה, באתר ישראל היום, 7 בנובמבר 2016
↑  שופטת בדימוס נאוה בן-אור, באתר מרכז חת לחקר התחרות והרגולציה, המכללה למינהל
↑  הועדה הציבורית לשינוי מדיניות ביחס לפגיעה מינית בתקופת הילדות, באתר socialwork.tau.ac.il
↑  הדר גיל-עד, חוסר אמון, פקפוק, ויחס פוגעני: כך מפקירה המדינה ילדים שנפגעו מינית, באתר ynet, 17 באוקטובר 2021
↑  ארגון הלהט"ב הודיע על הקמת ועדה מייעצת למאבק בפגיעות מיניות, באתר ערוץ 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010648501805171  VIAF: 6164114475410050766   WorldCat (עם VIAF): 6164114475410050766
מערכת דינמית

מושך לורנץ שנוצר במחקר של מתנד לורנץ, הוא דוגמה למערכת דינמית.
מערכת דינמית היא מערכת שבה קיימת פונקציה המתארת את מיקומה של נקודה במרחב הסביבה כתלות בזמן, כמו בעקומה פרמטרית. דוגמאות לכך כוללות את המודלים המתמטיים המתארים את התנודה של מטוטלת, זרימת מים בצינור, תנועה אקראית של חלקיקים באוויר ומספר הדגים בכל אביב באגם (אנ'). ההגדרה הכללית ביותר מאחדת כמה מושגים במתמטיקה כגון משוואות דיפרנציאליות רגילות ותאוריה ארגודית על ידי מתן אפשרות בחירות שונות של מדידה של המרחב והזמן. זמן יכול להימדד במספרים שלמים, במספרים ממשיים או מרוכבים ויכול להיות עצם אלגברי כללי יותר, שמאבד את הזיכרון של המקור הפיזי שלו, והמרחב עשוי להיות יריעה או קבוצה מתמטית, ללא צורך במרחב-זמן חלק מבנה שהוגדר עליו.
כהגדרה מתמטית, מערכת דינמית היא מרחב טופולוגי  X שיש עליו פעולה רציפה, במתכונת של מערכת הומיאומורפיזמים  T_{t}:X\rightarrow X כך ש- T_{t}\circ T_{t'}=T_{t+t'}. הפעולות  T מתארות התקדמות של הנקודות במרחב עם הזמן, כאשר הנקודה  x מגיעה בזמן  t למקום  T_{t}(x). מערכות דינמיות מופיעות בתחומים רבים של האנליזה המתמטית, ויש להן יישומים בכל תחומי המדע.
מערכות דינמיות קלאסיות מתארות תנועה  x(t)=(x_{1}(t),\dots ,x_{n}(t)) במרחב האוקלידי  \mathbb {R} ^{n} המוכתבת על ידי מערכת של משוואות דיפרנציאליות  {\frac {dx_{i}}{dt}}=f_{i}(x_{1},\dots ,x_{n}). שמורה של מערכת כזו היא פונקציה  H:\mathbb {R} ^{n}\rightarrow \mathbb {R}  שעבורה  \sum _{i}{\frac {\partial H}{\partial x_{i}}}x_{i}=0; אם  H(x(0))=0, אז  H(x(t))=0 לכל  t, כך שהמערכת מוגבלת למשטח  H=0.
בדינמיקה סימבולית, אוסף הסדרות האינסופיות  \Sigma ^{\mathbb {Z} } מעל אלפבית סופי  \Sigma  מצויד בטופולוגית המכפלה, ובאופרטור הזזה  T\colon ((x_{i})_{i\in \mathbb {Z} })\mapsto ((x_{i+1})_{i\in \mathbb {Z} }), ולכן מהווה מערכת דינמית בדידה. תת-הזזה היא תת-קבוצה סגורה  X\subseteq \Sigma ^{\mathbb {Z} } של אוסף הסדרות האינסופיות מעל אלפבית סופי  \Sigma  (ביחס לטופולוגית המכפלה) שהיא סגורה גם תחת  T,T^{-1}.
קרל ויטגנשטיין

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא תרגמת, סתירות פנימיות.
| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1847 ממלכת סקסוניה גוהליס (אנ'), סקסוניה 
 פטירה:  20 בינואר 1913 (בגיל 65) האימפריה האוסטרו-הונגרית וינה, אוסטרו-הונגריה 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 בן או בת זוג:  Leopoldine 'Poldy' Kalmus 
 
קרל אוטו קלמנס ויטגנשטיין (בגרמנית: Karl Otto Clemens Wittgenstein;‏ 8 באפריל 1847 – 20 בינואר 1913) היה טייקון פלדה אוסטרי יליד גרמניה. חברו של אנדרו קרנגי, שאליו הושווה לעיתים קרובות. בסוף המאה ה-19 הוא שלט על משאבי פלדה וברזל בתוך האימפריה האוסטרו-הונגרית, ובשנות ה-90 של המאה ה-19 נחשב לאחד מבעלי ההון הגדולים ביותר בעולם. הוא היה גם אביהם של הפסנתרן פאול ויטגנשטיין, הפילוסוף לודוויג ויטגנשטיין ושל הפילנתרופית מרגרט סטונבורו-ויטגנשטיין.
ביוגרפיה

סבו של קרל ויטגנשטיין היה מנהל אחוזה בשם מוזס מאייר, שהגיע מהעיירה לָאספֵה. הוא עבר לקורבך לפני 1802, שם היה סוחר. בסביבות 1808 כינה את עצמו משה מאייר ויטגנשטיין, על שם מקום הולדתו זיגֵן-ויטגנשטיין ולאחר מכן נודע בשם משה מאיר ויטגנשטיין. בתחילה, עסקיו של ויטגנשטיין הפכו למפעל הגדול והמצליח ביותר בעיר קורבך, אך זמן קצר לאחר מכן החל לדעוך. נולד לו בן, הרמן כריסטיאן (נולד ב-12 בספטמבר 1802 בקורבך; נפטר בשנת 1878 בווינה) שהעביר את העסק לגוליס (Gohlis) בסוף שנות ה-30 של המאה ה-19. משם המשיכה המשפחה לשגשג כלכלית.
בשנת 1938, כדי להימלט מחוקי הגזע הנאציים וכדי להיות מסווג כחצי יהודים, טענו צאצאיו כי הרמן כריסטיאן אינו בנו של משה מאיר ויטגנשטיין אלא צאצא לא חוקי של בית וולדק (גר').
לאחר שהרמן כריסטיאן התנצר לפרוטסטנטיות, הוא התחתן עם פאני פיגדור בשנת 1839. היא באה מאחת המשפחות החשובות בווינה.
קרל, יליד 1847, היה השישי מתוך אחד עשר הילדים של הרמן ופאני. שלוש שנים אחר כך עברה המשפחה לווסנדורף באוסטריה, שם נולדו ארבעת אחיו הקטנים.
קרל התנגד בצעירותו לשיטות הלימוד הקלאסיות שהוטלו על ילדי הבורגנות הווינאית. הוא ברח מהבית בגיל אחת עשרה ובגיל שבע עשרה גורש מבית הספר בגלל חיבור שכתב ובו הכחיש את "נצחיות הנפש". אביו, הרמן, המשיך ברצונו לחנך את בנו בכך שהוא שכר עבורו מורים פרטיים כדי להבטיח שקרל יעבור את בחינותיו, אך קרל, שוב, ברח, ושהה בווינה כמה חודשים לפני שנמלט לניו יורק עם מעט כסף וכינור.
מונק כותב, "בכל זאת הוא הצליח לשמור על עצמו במשך יותר משנתיים על ידי עבודה כמלצר, מוזיקאי סלון, ברמן ומורה (של כינור, מתמטיקה, גרמנית וכל דבר אחר שהיה יכול לחשוב עליו)."
הוא חזר לווינה בשנת 1867 והמשיך להתעניין בהנדסה. לאחר שנה של השכלה נוספת, לקח קרל את עבודת השרטוט בבניית בית חרושת לגלגלי פלדה בבוהמיה, תפקיד שהציע לו פול קופלוויזר, אחיו של גיסו.
קרל התקדם במהירות בתוך החברה ובסופו של דבר השתלט עליה כמנכ"ל בתוך חמש שנים. בסוף המאה התשע עשרה הפך קרל ויטגנשטיין לאחד הגברים העשירים באירופה ודמות מובילה בתעשיית הברזל והפלדה. בשנת 1898 הוא פרש מתפקידיו והעביר חלק ניכר מעושרו למניות זרות, בעיקר בארצות הברית שהגנה על משפחת ויטגנשטיין מפני האינפלציה בווינה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
קרל התחתן עם ליאופולדין מריה יוזפה קלמוס, הידועה בקרב ידידיה בשם פולדי, בשנת 1873. היא הייתה בת הזוג היחידה של אחד מילדיו של הרמן כריסטיאן שהיה להם רקע יהודי; אביה היה יהודי בוהמי ואמה הייתה קתולית אוסטרית-סלובנית. נולדו להם תשעה ילדים.
הערות שוליים

↑  "Karl Wittgenstein, Business Tycoon and Art Patron"
↑  Ray Monk, Ludwig Wittgenstein : the duty of genius, New York, NY, U.S.A : Penguin Books, 1991, ISBN 978-0-14-015995-0
| לודוויג ויטגנשטיין |
| --- | --- | --- |
| כתביו והרצאותיו | טרקטט לוגי-פילוסופי • חקירות פילוסופיות • המחברת הכחולה והמחברת החומה • הרצאה על האתיקה • הרצאות ושיחות בנושאי אסתטיקה, פסיכולוגיה ואמונה דתית • הערות על ענף הזהב של פרייזר • הערות על מתמטיקה • הערות על הצבעים • תרבות וערך • על הוודאות |  |
| מושגים ורעיונות | טבלת אמת • תורת התמונה • דמיון משפחתי • משחק שפה • טיעון השפה הפרטית • אשליית ארנב-ברווז • צורות חיים |  |
| משפחת ויטגנשטיין | קרל ויטגנשטיין •  מרגרט סטונבורו-ויטגנשטיין • פאול ויטגנשטיין |  |
| אישים קשורים | ג.א.מ. אנסקום • פאול אנגלמן • פיטר גיץ' • פיטר ווינץ' • פרידריך וייסמן • ג.א. מור • נורמן מלקולם • מרגרט מקדונלד • פרנסיס סקינר • פיירו סראפה • ג'ון מיינרד קיינס • רודולף קרנאפ • ברטראנד ראסל • ראש רייז • יאורי הנריק פון וריקט • פרנק רמזי • מוריץ שליק |  |
| חוקרי ויטגנשטיין | אלפרד ג'ולס אייר • טרי איגלטון • גורדון בייקר • ענת בילצקי • וורן גולדפרב • אנתוני קליפורד גריילינג • קורה דיימונד • פיטר האקר • יאקו הינטיקה • אוסוולד הנפלינג • ענת מטר • אבישי מרגלית • הילרי פטנאם • אלי פרידלנדר • סטנלי קאבל •  ג'יימס פ. קונאנט • אנתוני קני •  סול קריפקי • אליס קררי • רופרט ריד |  |
| נושאים קשורים | בית ויטגנשטיין • הדלת של ויטגנשטיין • הויטגנשטיינים החדשים • החוג הוינאי • ויטגנשטיין (סרט) • תקרית הדוקרן • תקרית היידבאואר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344502105171  BnF: cb131738484 (data)  GND: 130249912  ICCU: SBTV017155  ISNI: 0000 0001 1491 5576  LCCN: n85101712  NKC: js20050620021  NTA: 070502412  SELIBR: 291199  SNAC: w6zd5z3g  VIAF: 49363036   WorldCat (עם VIAF): 49363036 
11 הילדים של הרמן ופאני. קרל השני משמאל
צ'רי QQ6

| --- | --- |

Chery QQ6, שנת 2008
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  "Chery Cowin 1" (יוצר בין השנים 2010–2013)  "Chery Jaggi" (אוקראינה)  "Chery S21" (דרום אמריקה)  "Speranza A213" (מצרים)
 יצרן:  צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd")
 שנות ייצור:  2006–2010
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין  מצרים מצרים  איראן איראן
 אורך:  3,998 מ"מ
 רוחב:  1,640 מ"מ
 גובה:  1,536 מ"מ
 משקל:  990-1,050 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,340 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים בטור, 16 שסתומים, 1,083 סמ"ק המפיק 68 כ"ס  4 צילינדרים בטור, 16 שסתומים, 1,297 סמ"ק המפיק 83 כ"ס, יחס דחיסה 10.1:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 צריכת דלק:  4.3 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1,083 סמ"ק במהירות 60 קמ"ש)  4.6 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1,297 סמ"ק במהירות 60 קמ"ש)
צ'רי QQ6 (באנגלית: Chery QQ6) היא מכונית סופרמיני המוגדרת כמכונית עירונית, וקומפקטית מתוצרת יצרנית הרכב הסינית צ'רי (שם מלא: "Chery Automobile Co., Ltd", בסינית: 奇瑞汽车股份有限公司) אשר יוצרה בין השנים 2006–2010.
בין השנים 2010 — 2013 יוצרה גרסה של דגם "צ'רי QQ6" שהייתה קרויה "Chery Cowin 1".
מלבד לייצור דגמי "שרי QQ6" בסין, דגמי "צ'רי QQ6" יוצרו במצרים ובאיראן.
"צ'רי QQ6"

4 דלתות - סדאן.
5 נוסעים.
שם קוד: S21.
מנוע הנעה קדמית.
מכל דלק: 45 ליטר.
צמיגים: 175/60R14.
דגמי יוצאו לצ'ילה, קולומביה, אוקראינה.
"צ'רי QQ6" > סוגי מנוע

1.1 ליטר - מנוע "Chery" (אנ') מסוג "SQR472F".
1.3 ליטר - מנוע "Chery" מסוג "SQR473F".
דגמים

"Standard 1.1".
"1.1 Comfort".
"1.1 Luxury".
"1.3 Comfort".
"1.3 Luxury".
"1.3 AT".
גלריה

"צ'רי QQ6"
"צ'רי QQ6"
"צ'רי QQ6"
"צ'רי QQ6"
"צ'רי QQ6"
ראו גם

צ'רי QQme
הערות שוליים

↑  "צ'רי QQ6" - מפרט ומידות chinaautoweb.com/car-models/chery-qq6
↑  "צ'רי QQ6" באיראן משנת 2008 mehrnews.com/news/22905/Chinese-budget-car-S21-to-hit-Iran-market-early-08
↑  "צ'רי QQ6" carfolio.com/search/results
↑  "צ'רי QQ6", מנוע 1.3 ליטר auto-chinese.com/chery/acteco-sqr473f-introductionspecifications
מגדל חיפה

| --- | --- |

מגדל חיפה על רקע בתי העיר והנמל
 מיקום:  רחוב הרצל 63, שכונת הדר הכרמל, חיפה, ישראל
 גובה:  71
 חדרים:  כ-100
 קומות:  23
 שמות קודמים:  מלון תאודור
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1992
 אדריכל:  משה אורן
 קואורדינטות:  32°48′28″N 35°00′03″E﻿ / ﻿32.80787950681°N 35.00095585841°E﻿ / 32.80787950681; 35.00095585841
 האתר הרשמי
  (למפת חיפה מוגדלת) מלון מגדל חיפה(למפת חיפה רגילה) מלון מגדל חיפה(למפת הגליל המערבי רגילה) מלון מגדל חיפה(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מלון מגדל חיפה
 
מגדל חיפה או מלון מגדל חיפה הוא גורד שחקים שנבנה ב-1992, וממוקם במגרש שחזית אחת שלו פונה לרחוב הרצל 63 וחזית שנייה לרחוב החלוץ בהדר הכרמל בחיפה. המגדל שבתכנונו הוחל בשנות ה-70 מתנשא לגובה של 23 קומות וכ-71 מטרים.
המגדל שתוכנן על ידי האדריכל משה אורן נבנה במהלך שנות ה-80, אך המלון שתופס את מרב קומותיו נפתח לאחר עיכובים רבים רק ב-1992. הבניין הוא הגבוה ביותר שנבנה לאורך רחוב הרצל ובסביבתו הקרובה והודות לכך בולט היטב בשכונה. אלמנטים שתוכננו ולא בוצעו בבניין היו מעבר תת-קרקעי שיועד לקשר בין קומת המסחר ברחוב הרצל ובין צדו השני של הרחוב הסואן. על גג הבניין תוכננה לקום מסעדה, שממנה יתאפשר לסועדים להנות גם מנוף פנורמי של העיר.
הבניין כולל חניון מקורה בקומותיו התחתונות, שטחי מסחר הפונים לרחובות החלוץ והרצל, קומות משרדים בהן שולבו מפרסות בדופן הפונה לכיוון הר הכרמל וכן מלון ובו כ-100 חדרים בדרגת שלושה כוכבים. כיום שטחי המסחר הפונים לרחוב החלוץ אינם פעילים ונטושים. צרותו הייחודית ניתנה לו באמצעות קומות המשרדים שרחבות יותר באופן הדרגתי ומעניקות לבניין את התנופה העיצובית.
בשל עיצובו הידוע של המגדל, הוא בולט בנוף האורבני של חיפה ונחשב די מפורסם מבין מבניה ומגדליה ונראה למיטב גם מרחוק.
חדר במלון מגדל חיפה
נוף מהחדר
חזית מגדל חיפה לרחוב החלוץ
מבואת הכניסה המסחרית למגדל חיפה