לוס אנג'לס קליפרס
היסטוריה > השנים בבאפלו (1970–1978)

הקבוצה הוקמה בשנת 1970 בשם באפלו ברייבס (באנגלית: Buffalo Braves), והצטרפה לליגת ה-NBA בעונת 1970/1971 יחד עם פורטלנד טרייל בלייזרס וקליבלנד קאבלירס. אולמה הביתי של הקבוצה היה באפלו ממוריאל אודיטוריום, אותו הם חלקו עם קבוצת ההוקי קרח מליגת ה-NHL, באפלו סייברס, שנוסדה גם היא בשנת 1970. בין השנים 1973–1975 נאלצו הברייבס לשחק 16 משחקי בית באולם מייפל ליף גארדן שבטורונטו, קנדה, כאשר הסייברס אירחו משחקים באודיטוריום שבבאפלו.
המאמן הראשון של הקבוצה היה חבר היכל התהילה, דולף שייז, והכוכבים הראשונים של המועדון היו בוב קאופמן ודון מיי, אשר צורפו בדראפט ההרחבה של שנת 1970. כרוב קבוצות ההרחבה בעונתן הראשונה סיימו הברייבס את העונה הסדירה במאזן שלילי, 22–60, כאשר רק הקאבלירס מסיימים עם מאזן גרוע יותר. קאופמן, שבעונה הקודמת קלע 4.3 נקודות בממוצע למשחק במדי שיקגו בולס, הוביל את קלעי הברייבס עם 20.4 נקודות בממוצע למשחק, ונבחר להשתתף בבמשחק האולסטאר. בדראפט ה-NBA 1971 בחרו הברייבס את הסנטר אלמור סמית' בבחירה השלישית, ובבחירה ה-104 את שחקן מכללת המדינה של באפלו רנדי סמית'. שני הרוקיז הציגו יכולת טובה – אלמור עם 17.3 נקודות ו-15.2 ריבאונדים למשחק, ורנדי עם 13.4 נקודות למשחק, אך הברייבס סיימו את העונה עם מאזן זהה לעונה הקודמת, אשר הציב אותם במקום השמיני והאחרון באזור המזרחי. בעונת 1972/1973 לא הצליחו הברייבס להשתפר כשסיימו את העונה הסדירה במאזן 21–61, תחת המאמן ג'ק רמזי. הצעד הגדול של הברייבס באותה העונה היה בחירתו של בוב מקאדו מאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בבחירה השנייה של דראפט 1972. בסיום אותה עונה זכה מקאדו בפרס רוקי העונה, ובשנים הבאות הפך לכוכב הבלתי מעורער של הקבוצה.
בעונת 1973/1974 הצליחו הברייבס להעפיל למשחקי הפלייאוף, לראשונה בתולדות המועדון, כשסיימו את העונה הסדירה במאזן חיובי 42–40. בפלייאוף התמודדו הברייבס מול בוסטון סלטיקס בסיבוב הראשון (שהיה חצי גמר המזרח), ונוצחו בתוצאה 2–4. בעונה זו היה מקאדו "מלך הסלים של ה-NBA" עם ממוצע של 30.6 נקודות למשחק. כמו כן זכה רכז הקבוצה ארני דיגרגוריו בפרס רוקי העונה, לאחר שקלע 15.2 נקודות למשחק והוביל את שחקני הליגה עם ממוצע של 8.2 אסיסטים למשחק. בעונת עונת 1974/1975 שיפרה באפלו את שיאה כאשר השיגה מאזן של 49–33, אשר בדיעבד היה הישגה הטוב ביותר במשך 38 שנים עד עונת 2012/2013. בפלייאוף שוב הודחו הברייבס בסיבוב הראשון, הפעם מול וושינגטון בולטס בתוצאה 3–4. בסיום העונה זכה מקאדו בפרס ה-MVP של העונה הסדירה, לאחר שהשיג ממוצעים של 34.5 נקודות, 14.1 ריבאונדים ו-2.1 חסימות למשחק. את עונת 1975/1976 שוב סיים מקאדו כמלך הסלים של הליגה, בפעם השלישית ברציפות, עם 31.1 נקודות בממוצע למשחק. הברייבס סיימו את העונה עם מאזן 46–36, וגברו על פילדלפיה 76' (2–1) בשלב הראשון של הפלייאוף, בטרם הודחו בשלב חצי גמר המזרח, בפעם השלישית ברציפות, מול הסלטיקס (2–4). הייתה זו הופעתה האחרונה של הקבוצה בפלייאוף עד עונת 1991/1992.
בקיץ 1976 חתם המייסד והבעלים של המועדון, פול סניידר, על המשך השכרת אולם הממוריאל אודיטוריום עם ההתניה כי תוקפו של החוזה יבוטל אם המועדון לא יצליח למכור לפחות 5,000 מנויים בכל עונה. מאוחר יותר באותו הקיץ מכר סניידר 50% מהמועדון לאיש העסקים ג'ון בראון, הבעלים של קבוצת קנטקי קולונלס מליגת ה-ABA, ומספר חודשים לאחר מכן רכש איש העסקים הארי מנגוריאן את המחצית השנייה של המועדון. בדצמבר 1976 העבירו הברייבס את כוכב הקבוצה בוב מקאדו לניו יורק ניקס בטרייד שנועד לחסוך בהוצאות וכן לדלדל את מכירת המנויים, וזאת על מנת שהמועדון לא יעמוד בתנאי החוזה עם העירייה, וייאלץ להעתיק את מקומו לעיר אחרת. בקיץ 1978, לאחר שתי עונות בהן ניצחה באפלו 57 משחקים בסך הכול (34.8%), סיכמו בראון ומנגוריאן על "החלפת מועדונים" עם אירב לווין, הבעלים של בוסטון סלטיקס, כאשר בראון ומנגוריאן קיבלו את השליטה על הסלטיקס ולוויין הפך לבעלים של הברייבס.