יצחק ברלוביץ (בר-לביא)
ביאורים

↑  מלאכת הניור התרכזה בריפוד התיבות, ויצרה תשתית נוחה שבלמה כל מכה בפרי עם גלגולי התיבה בעת השינוע.
↑  ברלוביץ השאיר אחריו יומנים, פרקי זכרונות וכן סיפורי ילדות, וביניהם סיפור-זיכרון אודות יום עבודתו הראשון בפרדס, בו הוא מתאר את היקף העבודה על פירוט המלאכות הנדרשות בה (קטיפת הפרי, בירורו, מיונו, עטיפתו, ריפוד הארגזים, האריזה, ההטענה והמשלוח). ראו: י' ברלוביץ, "הפרדס של ה'אנגלענדער', מזכרונותיו של האורז יצחק ברלוביץ, עתמול, עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, כרך ז, גל' 4 (42), ניסן תשמ"ב, מרס 1982, עמ' 1.
↑  וכך כתב עבר הדני אודות ראשית האריזה בפתח תקווה: "מקצוע האריזה היה כולו בידי הערבים שלמדו אותו מהיוונים. הללו ארזו בארצם תפוחי זהב ואתרוגים למשלוח אל מחוץ לישראל והערבים שלמדו מהם הרחיקו בתחבולות שונות כל יהודי שגילה התעניינות בעבודה זו ומנעו ממנו את הגישה אליה... יצחק ברלוביץ התחיל את עבודתו בקבוצת האריזה הערבית... בעונת האריזה 1904/3 חדר למקצוע העטיפה ובעקשנותו התגבר על הקשיים ששמו לו בדרך העובדים הערביים והיה לעוטף העברי הראשון".
↑  קבוצות האורזים היו ערבים נוצרים
↑  שם האגודה, "האורז", ניתן על ידי דויד ברויטמן, איש עין גנים
↑  אלה היו השנים בהן חלה הסלמה בסכסוך היהודי הערבי לכדי טרור ורצח ביישוב היהודי; כמו פרעות 1921 (רצח ברנר וחבריו), ופרעות תרפ"ט, 1929 (פוגרום המוני בחברון ובירושלים)
↑  תאופיק בק אל ע'וסיין (בעברית מבטאים אל-גוסיין), ממנהיגי התנועה הערבית הלאומית ומראשי המתנגדים והמסיתים נגד המפעל הציוני. תאופיק בק הצטרף לתנועה כבר בראשיתה. מפגשי הארגון והגיוס נערכו בחשאי בביתו בוואדי חנין. נהג לסייר בכפרים, ולהסית את הכפריים נגד היהודים. היה ממארגני מחתרת 'הפידאייה' (המקריבים עצמם), שעמדה מאחרי המהומות ביפו ב-1 במאי 1921.
↑  העבודות בפרדסים התנהלו על פי עונות: עונה ארכה מסוף השנה האזרחית לתחילת השנה הבאה, כמו לעיל 1928/29
↑  אספת היסוד של אגודת האורז התקיימה בפתח תקווה, ב-19 באוקטובר 1930. השתתפו בה 30 מייסדים, וביניהם יצחק ברלוביץ. ראו: אבנר כהנוב, האורז, אגודת האורזים העבריים בארץ ישראל, תל אביב, ללא תאריך, עמ' 20, 21
↑  מתוך תקנון האגודה: אגודת "האורז" היא אוטונומית ומתנהלת על ידי חבריה הנבחרים אחת לשנה; עיקר דאגתה: עבודה עברית מלאה, שכלול המקצוע ופיקוח על העבודה וביצועה. בין מטרותיה: להנהיג שיטת אריזה אחת לכל חבריה; להבטיח לחבריה שכר הוגן ותנאי עבודה נאותים; ליצור קרן מילואים המשמשת מקור להשלמת משכורת החברים ׁ(כשהיא נמוכה); תשלום משכורת לחברים מחוסרי עבודה ומתן הענקות לחברים שאיבדו את כושר עבודתם; לטפח את רוח החסכון; לארגן מבין חבריה סקציות של מפקחים ומרכזים לשם שמירת תנאי העבודה; בית דין נבחר על ידי האספה הכללית לבירור עניינים בין חברים, ועוד.
↑  אגודת "האורז" ידעה ב-30 שנות פעילותה עליות וירידות. שנות ה-30 הראשונות היו שנים פורות: שיפורים וחידושים במקצוע, פתיחת סניפים במושבות, ויבולים רבים. עם המרד הערבי (1939-1936), כשהעבודה בפרדסים התנהלה תחת איום של טרור ערבי, ירדה התפוקה ועימה משבר המחירים. עם סוף שנות ה-30, פעל נטע הרפז (ראש המרכז החקלאי בהסתדרות העובדים), לאיחוד "חטיבת האורזים בהסתדרות" ואגודת "האורז", למניעת תחרות וקיפוח. אחרי מלחמת העולם השנייה, הענף ניסה להשתקם. הקמת המדינה כמו הבטיחה התחדשות עם אמצעים טכנולוגיים מודרניים ועם השתלמויות בארצות חוץ, אבל הפעלתו הראשונה של בית אריזה ממוכן בארץ, בישרה את הפניית מקומה של עבודת הכפיים (האריזה) למכונה, והתפרקותה ההדרגתית של האגודה. אספת ההנהלה האחרונה התקיימה ב-10.12.1959. אז גם נמכר "בית האורז" (הוקם ב-1949), שהיווה מרכז לציבור האורזים ולהתכנסות של דיונים וסמפוזיונים בנושאי פרי הדר.