שבט האקא
זוגיות, נישואין והקמת משפחה

בשבט האקא אין חתונה, שלב הנישואין מתרחש עם המעבר של הזוג למגורים משותפים. בדרך כלל, המעבר יתרחש עם הרצון של הזוג לילדים, אז יעבור הזוג לגור יחד עם משפחת האישה. לרוב גברים מאזור מסוים יינשאו עם נשים מאזור מסוים אחר, ממנו מקובל לשאת אישה.בני שבט האקא מאמינים שילדיהם הם הערך המשמעותי ביותר בחייהם, בעיניהם, ילדים הם האנרגיה ומקור החיים של הקהילה כולה.
במהלך תקופת המעבר למגורים משותפים, הבעל מספק "שירותי כלה" (bride service), כלומר עוזר למשפחת האישה. לרוב, השירותים הללו יימשכו בין שנתיים לשבע שנים או לאחר שנולד הילד הראשון של בני הזוג. במהלך הענקת שירותי הכלה, יתבקשו הבעלים לא פעם למשימות קשות ומסוכנות על ידי החותנים. משום כך, לא פעם יוצאים הגברים לנסיעות ארוכות, על מנת להפחית במתן השירות הדרוש. השירותים למען האישה, מתרחשים ללא קשר לגילה, אולם ככל שהאישה מבוגרת יותר, משך הזמן של "שירותי הכלה" יפחת. כשהילד הראשון מתחיל ללכת, הזוג יכול לבחור אם להישאר בבית האישה או לעבור לבית הבעל. במקרה של פרידה, אחד הצדדים עוזב את הקבוצה. פרידות יתרחשו לרוב בשל אלימות כנגד ילד או אלימות כנגד בן או בת הזוג. עם זאת, אלימות כנגד נשים, היא תופעה נדירה למדי בשבט.
ינקות
אחד מיסודות התרבות של שבט האקא הוא אוטונומיה, ויסוד זה מיושם כבר מינקות. התינוקות של שבט האקא מגלים עצמאות בכל מיני תחומים; הילדים מחליטים מתי הם יגמלו, איפה הם רוצים לישון, לאן יזחלו ותינוקות בני שלושה עד ארבעה חודשים קובעים את זמני ההנקה שלהם ולוקחים בעצמם את השד לאורך רוב שעות ההנקה. בנוסף, תינוקות צופים בהוריהם מבשלים, מנגנים או אורגים רשת, ולעיתים רוצים ללמוד יותר ממה שההורים היו רוצים שילמדו, אולם בשל תפיסת חשיבות האוטונומיה ההורים נענים לילדיהם ומלמדים.. כך למשל, בני שבט האקא מאפשרים לתינוקות לבצע פעולות שנחשבות בעולם המערבי כפעולות מסוכנות, כמו שימוש בסכין או התרוצצות ליד סיר שמונח על מדורה, זאת מתוך הרעיון שאם הילד יחתך או ייכווה, הוא ילמד. הודות לכך, ילדים בני 3–4 מסוגלים לבשל לעצמם ארוחה במדורה. ילדים לומדים את כל מיומנויות החיים החיוניות להישרדות, כדוגמת טיפול בילדים, ערך השיתוף, מיומנות וידע, עד סביבות גיל 10. שבט האקא מזהה שני שלבים בתקופת הינקות; השלב הראשון שנמשך מלידה ועד שהתינוק זוחל נקרא "Molope" והשלב השני שנמשך מזחילה ועד אכילת מזון מוצק והליכה, נקרא "Dibinda". כששלב זה מסתיים, מגיע התינוק לשלב שנקרא "mona" שעשוי להימשך עד גיל 7 או 8.
מחקר שעסק בבריאות ותזונת תינוקות שבמסגרתו נערכו מבחני התפתחות, מצא שתינוקות שבט האקא בריאים, במיוחד בהשוואה לתינוקות במדינות אחרות של העולם השלישי, וכן שההתפתחות המוטורית-קוגניטיבית שלהם נורמלית לגילם.
ילדות
במעבר מינקות לילדות הילד מוחזק פחות על ידי הוריו, ומתחיל לתקשר יותר עם חברי שבט אחרים. הילדים מתחילים לבלות בעיקר בקבוצות של ילדים בלבד, תחת השגחתם של מבוגרים הנמצאים לעיתים קרובות בסביבתם. ילדי שבט האקא מעבירים את רוב זמנם במשחק ואינם מצופים לתרום או להיות שותפים לקיום ותחזוקת השבט. המשחק של הילדים מתחלק באופן שווה בין משחק אישי, קבוצתי ו"משחק עבודה" שבו מדמים הילדים את משימות המבוגרים. המשחק עם שאר הילדים מאפשר פלטפורמת למידה הדדית ומהווה חלק ממסורות הלימוד מגיל צעיר.
ילדים מתחילים להיגמל מחלב אם בדרך כלל בגיל 3–4 כשהאם נכנסת להיריון נוסף. הילדים הצעירים נשארים במחנה בזמן שהוריהם יוצאים לצוד שכן הם אינם מסוגלים עדיין לעמוד בקצב של מסעות הציד. בסביבות גיל 7–8 מצטרפים הילדים למסעות הציד. מאפיין נוסף של גיל זה הוא ההצמדות של הילד להורה מאותו מינו, בנות לאמא ובנים לאבא. הדבר נעשה מבחירה חופשית של הילד והוא יכול לבחור למי מהוריו הוא רוצה להיצמד. אחרי גיל 10–11 ילדות יכינו לעצמן בית משלהן ליד בית הוריהן, ואילו הבנים, קבוצה של בין 2–4 בנים, יקימו ביחד מעין בית או מחסה שנשען על בית אחר במחנה וישנו בו יחדיו.
עם התבגרותם מבלים הילדים יותר בחברת מבוגרים כשהם מחוץ למחנה ופחות עם הילדים הצעירים, משמע, מתבצע מעבר לקבוצות של הבוגרים. בשלב זה נקראים הבנים "bokala" והבנות "ngondo". הבנות אוספות יחד מים, אגוזים ופירות, והבנים יוצאים למסעות ציד קטנים או מבקרים בכפר הקרוב.
אנשי שבט האקא מאמינים בקרבה פיזית לילדים ו"בזמן כמות", כלומר, לא איכות הזמן עם הילדים היא המשמעותית אלא עצם ההימצאות של ההורה עם ילדיו, שכן כך הילדים יכולים לראות את הוריהם במגוון רחב של הקשרים דבר אשר תורם ללמידה ולקרבה בין ההורים לילדים. דוגמאות לכך;
(א) למרות המרחב העצום העומד לרשותם, בני השבט בוחרים לחיות בצפיפות וקרבה פיזית גבוה. הילדים והמתבגרים אף פעם לא ישנים לבד, והם ישנים בשטח של כחצי מטר מרובע לאדם.
(ב) ילדים בני שנתיים, שלוש וארבע מוחזקים על הידיים כ־44%, 27% ו-8% משעות היום בהתאמה. . תינוקות שבט האקא נהנים מקרבה פיזית משמעותית בזמן ינקותם ונמצאים במגע כמעט תמידי עם לפחות אחד מההורים או עם אדם אחר. במחנה של בני האקא אין עריסות, שכן, השארת תינוק ללא השגחה אינה מתקבלת על הדעת. במחקר שנערך גילו החוקרים שתינוקות בני שלושה עד ארבעה חודשים הוחזקו במשך 91% משעות היום. בשלבים המוקדמים של הינקות האמהות הן אלה שמספקות את עיקר הטיפול לתינוק, אך גם האבות, הסבתות, האחים ואחרים שותפים משמעותיים לטיפול.
הורות האב
שבט האקא זכה לכינוי "החברה הכי שוויונית שחברה אנושית יכולה להיות" ולא בכדי. חלוקת התפקידים בין הגברים לנשים בשבט שונה משבטים אחרים. נשים וגברים יוצאים יחד לציד או לליקוט מזון, מכינים אוכל במשותף, ומטפלים בילדים. הייחוד של בני השבט הוא היכולת להתגמש ולמלא תפקידים שונים. לדוגמה, לא יהיה זה מחזה נדיר לראות אישה יוצאת לצוד בזמן שהגבר מטפל בילדים, שכן נשים הן אמנם המטפלות העיקריות בילדים, אך האבות ימלאו תפקיד זה ללא היסוס ומבלי שהדבר יפגע במעמדם או בגבריותם.
אבות שבט האקא זכו בתואר "האבות הטובים בעולם", שכן על אף העובדה שלרוב הגברים בשבט האקא לא נוכחים בלידה של ילדיהם, האבות של שבט האקא מטפלים בילדים יותר מאבות בכל חברה ידועה אחרת. מחקר שנערך הראה כי האבות של שבט האקא נמצאים בקרבת התינוקות שלהם 47% משעות היום, מחקר נוסף הראה כי בזמן שהאבות נמצאים במחנה הם נמצאים בקרבת התינוקות 50% מהיום ומחזיקים אותם במשך 22% משעות האור ביום.
האבות מפגינים עדינות ורגישות רבה כלפי ילדיהם. היחסים ביניהם מאופיינים באינטימיות, חיבה ודאגה ותקשורת רבה. דוגמה בולטת ומפורסמת לדברים אלו ניתן לראות בכך שאבות שבט האקא מאפשרים לתינוקותיהם לתפוס את הפטמה שלהם ולהשתמש בה כמו מוצץ. הדבר מתאפשר בשל הקרבה הפיזית בין האב והתינוק ומפני שאין חציצה של בגדים ביניהם. אבות האקא יכולים ללכת למקביל המקומי שלהם לפאב כאשר תינוק מחובר לפטמתם ומוחזק בזרועותיהם.
נמצאו מספר גורמים המשפיעים על מידת המעורבות של האב בטיפול בילדיו:
אופי חיפוש המזון - אבות זמינים יותר לתינוקות שלהם כאשר הם בתוך המחנה ולא ביער בזמן שהם עסוקים במשימות קיומיות (לדוגמה: ציד).
הקשרים תרבותיים ואקולוגים- פיריון גבוה, העדר מלחמה, אידאולוגיה לא אלימה, תפקידים מגדריים גמישים, שיתוף פעולה בין נשים וגברים בציד והערכה גבוה לילדים (בנים ובנות יחד). גורמים אלו נמצאו כמקדמים רמות גבוהות של מעורבות אבהית. למשל, כאשר קיימת גמישות בתפקידים המגדריים הגבר יכול לבצע משימות שמאפשרות לו יותר הזדמנויות לתקשר עם ילדיו.
יחסי בעל ואישה קרובים, מונוגמיה ותרומה שווה יחסית של שני בני הזוג למחיה- כאשר נשים תורמות באופן משמעותי לצורכי המחיה אין להן פניות מלאה לטיפול בילדים וכך נכנסים גורמי טיפול נוספים לחיי הילדים, המשמעותי שבהם הוא האב.
ריבוי אחים - גבר בשבט האקא שיש לו יותר אחים יעניק יותר טיפול לתינוקות שלו. ריבוי אחים הוא גורם משפיע על המשאבים המשפחתיים, שכן, האחים הם היסוד של קבוצות הציד. כשיש הרבה אחים, קבוצת הציד גדולה יותר והמשאבים גדלים, ואיתם עולה המעמד של הגבר. כל אלו תורמים ליכולת של האב להיות מעורב יותר בחיי ילדיו.
מגורים אצל משפחת האב - בזמן המגורים בבית משפחתה של האישה הגבר צריך לספק לחמו וחמותו את שירותי הכלה שכוללים יציאה מהמחנה. לכן, מגורים אצל משפחת האב מצמצמים את זמן השהות של הגבר מחוץ למחנה.
אבות מעורבים יותר בחיי ילדיהם במהלך שלבים בחיים שמזוהים כמסוכנים; ינקות ואחר כך גמילה.