stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטוניו אנריקס גומס
עבודותיו > רומנים אפיים

הרצון לחופש דיבור ומחשבה שהוא כה ברור בימינו היה זר לסביבה של האינקוויזציה. האנוסים פחדו להתלונן כיוון שזכו ליחס מפלה מטעם המערכת המשפטית, וילדי האנוסים היו חסרי זכויות בשל מקורם "הבלתי טהור". גומס תיעב גישה זו והנשק היחידי שבו יכול היה להביע את זעמו היה העט. יצירתו תמיד שיקפה אם באופן ישיר או באופן עקיף את הכעס והצער על מצב זה.
הוא כותב: "אוי לי, באתי לעולם לחפש צרות, נולדתי לפשע לפני שבצעתי אותו".
בעבודותיו הוא מציין שאהבתו למולדת לא הועמה בהיותו בגלות בצרפת, ספרד היא ציון בשבילו.
ביצירתו המפורסמת Il secolo pitagorico, בתחילת הספר מופיעה הקדשה. פרופ' קרמר מבארת מי האישיות שמאחורי הקדשה זו. הכוונה היא ל Monsignor Franyois Bassonpierre, מאנשי פמלייתו של המלך אנרי הרביעי, מלך צרפת.
אנריקו גומס מסביר את כוונתו באשר לשם היצירה. הפילוסופיה הפיתגוראית מבטאת את גלגולה של הנפש או המצב הרוחני של הגוף הגשמי. המצב הרוחני הוא בן אלמוות, הגוף עצמו הוא בן חלוף. התבונה היא המהות של הנפש ואנשים ישרים בעלי שאר רוח, כמו Bassompierre הם המאירים את כפת השמיים הפיתגוריאנית. קוסמוס אידיאלי זה הוא נשמת אפה של ההרמוניה בין העולמות.
ואילו החברה בת זמנו, היא חברה מקולקלת שבה הרוחניות אינה ערך שהכול מוקירים אותו, ההידרדרות הנפשית והכיעור האנושי עוברים בנפש מדור לדור, ומונעים מהטוהר להופיע בעולם
.

היצירה (El siglo pitagórico y vida de don Gregorio Guadaña (Ruan 1644, מחולקת לפרקים וכתובה הן בשירה והן פרוזה. כל פרק מספר על קורות חיים של נשמה אחת, שעוברת בכל פרק מגוף אחד לאחר. דמות אחת בשלב הגלגולים המתוארת בפרוזה ובצורה מאוד נרחבת, היא דמות המחבר, ברומן פיקרסקי, בשם החיים של don Gregorio Guadaña. הגיבור הוא בן דמותו של הנבל ביצירתו של המחבר פרנסיסקו דה קוודו בשם El Buscón והקורא מקבל מידע רב על אורחות החיים והמנהגים של אותם הימים
שתי יצירות עלילתיות נוספות שייכות לסגנון האלגוריה עם סממנים של סאטירה מוסרית וחברתית. את היצירה (La culpa del primer peregrino (Ruan, 1644 הוא כתב בחרוזים, בעוד שהיצירה השנייה (La torre de Babilonia (Ruan, 1647 כתובה חלקה בפרוזה וחלקה מחורזת. שתי עבודות אלה מתארות את העצב והכאב של איש הטבע שנקרא "אדם" (El Peregrino), החי בתוך חברה אנושית מעוותת שמייצגת את החברה העירונית של מדריד.

היצירה Samson Nazareno - Ruan 1656, היא שירה אפית בסגנון לודוביקו אריוסטו ומתארת את המבצעים הנועזים של הדמות התנכ"ית שמשון. לשון היצירה מושפעת מהמטפורות של המחבר Luis de Góngora y Argote. בהקדמה ארוכה ליצירה זו הוסיף אנריקו גומס קטלוג של כל עבודותיו.
(Academies Morales of the Muses (1642 היא יצירה שהוקדשה לאן מאוסטריה ומכילה שירים ואלגיות פסטוראליות, סונטות וכמה קומדיות. פרופ' McGaha סבור שחלק גדול מתוך השירים ביצירה זו נכתבו לפני צאתו לגלות. חוקרים אחרים ((Lazarus 1992, 20, מוצאים שתיאורי הטבע ביצירה מתאימים לאזור קואנקה והסביבה וקיימים שם מספר אזכורים לנהר Júcar, היערות והסביבה הסלעית שלידו. הספר מחולק לארבעה חלקים שבכל אחר מהם אותו מבנה ספרותי. 1. תיאור מסוגנן של הזריחה ליד קואנקה. 2. ההגעה של קבוצת איכרים שמדקלמים שירי רועים טיפוסיים על אודות אהבה וקנאה. 3. כניסת דמות נוספת של הרפתקן מסוכן שהשלים את משימתו. 4. חגיגה ותחרות ספרותית 5. הצגת המחזה. כל אחת מהחלקים מכיל סצנה מרכזית אחת. חלקה הראשון של היצירה מתמקד בטרגדיה של הגלות. החלק השני הוא פרשנות משוחדת על האופי האנושי. החלק השלישי מוקדש לביקורת חברתית על החלוקה הבלתי שווה של העושר בעולם והמעמדות בחברה במבוססים על יחוס משפחתי.
עבודותיו > מסות פוליטיות

בעבודתו (Luis dado de Dios (París, 1645, ובדיאלוג שלו (Política angélica (Ruan, 1647, אנריקו גומס מצדד בדעות הפוליטיות שרווחו בצרפת באותה העת, אבסולוטיזם פוליטי, ובזה היה כנגד דעת השלטון בספרד. ביצירתו הוא מגן על הזכויות הקדושות של המלכים שעומדות לדעתו, מעל לזכויות הכנסייה. כן היה אנריקו גומס בעד יצירת ברית צבאית עם הפרוטסטנטים וביטול הגדרת אנשים כמו האנוסים, ככופרים. לבסוף הוא גם צדד בזכותם של הפורטוגזים למרוד בפליפה הרביעי, מלך ספרד.
בחלק השני של היצירה שהודפס בחשאי, תוקף אנריקו גומס את האינקוויזיציה ואת אפלייתם של מתנצרים בחברה הספרדית. המחזה נאסר להפצה וכל עותקיו פרט לאחד הושמדו. העותק היחיד ששרד נתגלה על ידי Revah.
מיצירותיו

רשימה מלאה של יצירותיו:
Il secolo pitagorico e Vita di don Gregorio Falce; Antonio Enriquez Gomez; Antonio Candeloro; Ida Poggi; Pisa : ETS, 2011 (באיטלקית)
Romance al divín mártir, Judá Creyente (don Lope de Vera y Alarcón) martirizado en Valladolid por la Inquisición; Antonio Enríquez Gómez; Timothy Oelman; Rutherford [N.J.] : Farleigh Dickinson University Press ; London : Associated University Presses, ©1986 (באנגלית)
The perfect king = El rey más perfeto; Antonio Enríquez Gómez; Michael D McGaha; Tempe, Az. : Bilingual Press/Editorial Bilingue, 1991 (באנגלית)
[Engañar para Reynar, comedia famosa. De Don Pedro Calderon [or rather, by Antonio Enriquez Gomez]; Pedro Calderón de la Barca; Antonio ENRIQUEZ GOMEZ; : Valencia, 1762 (באנגלית)
Engañar para Reynar, comedia famosa; Pedro Calderón de la Barca; Antonio ENRIQUEZ GOMEZ; [Seville? 1750?] (באנגלית)
Loa sacramental de los siete planetas; Antonio Enríquez Gómez; Constance Hubbard Rose; Timothy Oelman; Exeter : University of Exeter, 1987, cop. 1987 (באנגלית)
La inquisición de Lucifer y visita de todos los diablos; Antonio Enríquez Gómez; Constance Hubbard Rose; Maximiliaan Paul Adriaan Maria Kerkhof; Amsterdam : Rodopi, 1992 (באנגלית)
Fernán Méndez Pinto : Comedia famosa en dos partes; Antonio Enríquez Gómez; Louise G Cohen; Francis M Rogers; Constance Hubbard Rose; Cambridge [Massachusetts] Harvard University Press 1974 (באנגלית)
El siglo pitagórico y Vida de Don Gregorio Guadaña; Antonio Enríquez Gómez; Charles Amiel; Paris (26, rue Monsieur-le-Prince, 75006) : Ediciones Hispanoamericanas, 1977 (בספרדית)
Sanson Nazareno: poema heroico; Antonio Enríquez Gómez; Ruan, 1656 (באנגלית)
Vida y muerte del Cid Campeador, y noble Martin Pelaez; Antonio Enríquez Gómez; [Barcelona], [Juan Serra y Contené], [1807] (באנגלית)
Pasillo de la prudente Abigail. [Containing the first scene of the play.]; Antonio Enríquez Gómez; Córdoba, [c. 1820] (באנגלית)
Academias morales de las musas; by Antonio Enríquez Gómez; University of Pennsylvania. Library; En Madrid : En la Impr. de Juan de Zuñiga, a costa de Francisco Manuel de Mena, Mercader de libros, se hallarà en su casa en la Calle de Toledo, junto a la Porterìa de la Concepción Gerónima, 1734 (בספרדית)
La presumida y la hermosa : (brains or beauty); Antonio Enríquez Gómez; Glen F Dille; [San Antonio, TX] : Trinity University Press, ©1988 (בספרדית)
La Culpa del primero Peregrino. [A poem.]; Antonio ENRIQUEZ GOMEZ; Laurens Maurry: Roan, 1644 (באנגלית)
Poesías; Antonio ENRIQUEZ GOMEZ; (באנגלית)
Sonetos, romances y otros poemas; Antonio Enríquez Gómez; Antonio Lázaro; Cuenca [Spain] : Alcaná Libros, 1992 (בספרדית)
La inquisición de Lucifer y visita de todos los diablos; Antonio Enríquez Gómez; Constance Hubbard Rose; Maximiliaan Paul Adriaan Maria Kerkhof; Amsterdam ; Atlanta, GA : Rodopi, 1992 (בספרדית)
הערות שוליים

↑  Who Was Francisco de Villegas?" Golden Age (1994): 165-167
1 2 3 4  Hellinx Nechama Kramer, Antonio Enriquez Gomez. Literature And Pythagorean Society in the Age and Gregarious Scythe life Don "The Pythagorean Century." - pags.5 and 22, American University Studies Peter Lang Publishing, inc. New York - 1992
1 2  Bio: Antonio Enríquez Gómez
↑  Dios hará inquisición de vuestros  juicios»: Antonio Enriquez Gómez'  Search for Justice
1 2  GOMEZ, ANTONIO ENRIQUEZ
↑  Margaret Rich Greer, Walter Mignolo, Maureen Quilligan (2008). Rereading the Black Legend: The Discourses of Religious and Racial Difference in the Renaissance Empires. University Of Chicago Press. p. 111
1 2 3 4  על פי הגרסה הספרדית של הערך בוויקיפדיה
1 2 3 4 5  ANTONIO ENRIQUEZ GOMEZ: EL GRAN DRAMATURGO DEL SIGLO DE ORO CONTEMPORANEO DE CALDERON
↑  Dille, Glen F. (1988), Antonio Enríquez Gómez. Boston, Twayne
↑  Epitome Historial del Reyno de la China. ... Con la descripcion de aquel Imperio: y la Introduccion en el de nuestra Santa Fè Catolica  1 Jan 1620 y   ASIN: B0014SAS8G Francisco de Herrera Maldonado
↑  Michael McGaha, "Antonio Enríquez Gómez and the Count-Duke of Olivares", en Texto y espectáculo: nuevas dimensiones críticas de la “comedia”. Eds. Arturo Pérez-Pisonero y Ana Semidey. El Paso: Universidad de Texas, 1990, pp. 47-54.
1 2  Révah, Israël Salvator (2003). Antonio Enríquez Gómez. Un écrivain marrane (vers 1600-1663). París: Chandeigne
↑  Ticknor, Hist. of Spanish Literature, ii. 442 et seq., iii. 68 (Spanish translation, ii. 459 et seq.); https://archive.org/details/historyofspanish027606mbp]
1 2  Biografía y iteratura en la elegía “A la ausencia de la patria” de Antonio Enríquez Gómez: una lectura
1 2  ANTONIO ENRIQUEZ GOMEZ: EL GRAN DRAMATURGO DEL SIGLO DE ORO CONTEMPORANEO DE CALDERON
↑  VV. AA. Los Judaizantes en Europa y la Literatura Castellana del Siglo de Oro. With an English Introduction (Editor: Fernando Díaz Esteban). Madrid: Letrúmero, 1994.
↑  Enríquez Gómez, Antonio (1600-1663)
↑  WorldCat
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308099205171  PLWABN: 9810546339405606  BIBSYS: 90560652  BNE: XX1094319  BnF: cb119017915 (data)  CANTIC: a10077832  GND: 118955756  ICCU: NAPV030568  ISNI: 0000 0001 1558 6436  LCCN: n81020175  NKC: jo2016900793  NLA: 35776131  NSK: 000170508  NTA: 074309935  RERO: 02-A000057442  SUDOC: 030575192  Trove: 1082010  VcBA: 495/278019  VIAF: 4929501   WorldCat (עם VIAF): 4929501
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1961

| --- | --- |

אצטדיון מועדון הטניס וסט סייד
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  20 באוגוסט 1961 – 10 בספטמבר 1961 (22 ימים) 
 מספר תחרות:  81 
 עיר מארחת:  ניו יורק, בוסטון
 אצטדיון:  מועדון הטניס וסט סייד מועדון הקריקט לונגווד
 זוכה:  גברים:רוי אמרסון (אוסטרליה) נשים:דרלין הארד (ארצות הברית) זוגות גברים:צ'אק מקינלי/דניס רלסטון (ארצות הברית) זוגות נשים:לסלי טרנר (אוסטרליה)/דרלין הארד (ארצות הברית) זוגות מעורבים:מרגרט סמית /בוב מארק (אוסטרליה)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1960 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1962 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1961 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא. תחרויות זוגות גברים וזוגות נשים התקיימו במועדון הקריקט בפרברי בוסטון. הם החלו ב-20 באוגוסט והסתיימו ב-28 באוגוסט. תחרות הנשים, תחרות הגברים וזוגות מעורבים התקיימו במועדון הטניס וסט סייד שבניו יורק. הם החלו ב-1 בספטמבר והסתיימו ב-10 בספטמבר.
דרלין הארד זכתה ב-2 תחרויות.
התחרות > תחרות הגברים

לתחרות זו נרשמו 120 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות, 8 הטניסאים החזקים דורגו כדלקמן:
רוד לייבר (אוסטרליה אוסטרליה), הפסיד בגמר
צ'אק מקינלי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השלישי
רוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה), ניצח בתחרות
מייק סנגטר (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הודח בחצי הגמר
בוב מארק (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי
פרנק פרלינג (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השלישי
ג'ון דגלס (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
רון הולמברג (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
מנצח אליפות 1960 ניל פרייזר לא השתתף. רוי אמרסון מאוסטרליה שיחק במשחק הגמר נגד רוד לייבר מאוסטרליה וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. לקראת התחרות, 8 הטניסאיות החזקות דורגו כדלקמן:
דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1960, ניצחה בתחרות
אנג'לה מורטימר (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הודחה בחצי הגמר
קארן סאסמן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השלישי
כריסטין טרומן (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הודחה ברבע הגמר
מרגרט סמית (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה בחצי הגמר
אן היידון ג'ונס (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הפסידה בגמר
לסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
יולה רמירז (מקסיקו מקסיקו), הודחה ברבע הגמר
מנצחת תחרות 1960 דרלין הארד מארצות הברית שיחקה במשחק הגמר נגד אן היידון ג'ונס מבריטניה וניצחה ב-2 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר צ'אק מקינלי/דניס רלסטון מארצות הברית שיחקו נגד רפאל אוסונה/אנטוניו פלאפוקס ממקסיקו וניצחו ב-4 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 26 זוגות. לקראת התחרות, 4 זוגות החזקות דורגו כדלקמן:
קארן סאסמן/ז'אנט הופס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבעה גמר
מרגרט אוסבורן דופונט/מרגרט וארנר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
ג'יין להאן/מרגרט סמית (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית)/לסלי טרנר (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
במשחק הגמר דרלין הארד (ארצות הברית)/לסלי טרנר (אוסטרליה) שיחקו נגד הזוג הלא מדורג אדב באדינג (ארצות הברית)/יולה רמירס (מקסיקו) וניצחו אותן ב-3 מערכות. עבור דרלין הארד זה היה הניצחות השלישי ברציפות בזוגות נשים באליפות ארצות הברית.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 28 זוגות. לא בוצע דירוג של הזוגות החזקות.
במשחק גמר מרגרט סמית/בוב מארק (אוסטרליה) שיחקו נגד דרלין הארד/דניס רלסטון (ארצות הברית) וניצחו בניצחון טכני.
הערות שוליים

↑  מיקום תחרויות
רוי אמרסון,  מנצח תחרות הגברים
דרלין הארד, מנצחת תחרות הנשים
דו"ח תלמידות בית ספר

דו"ח תלמידות בית ספר (בגרמנית: Schulmädchen-Report) הוא ספר שיצא לאור בשנת 1970 מאת גינתר הונולד, אשר הציג ראיונות עם שתים-עשרה נערות ונשים צעירות בגילאי 14 עד 20 על מיניותן. עיבוד קולנועי בשם זהה, שהופק על ידי וולף סי. הארטוויג, יצא לאקרנים במערב גרמניה באותה שנה וזכה להצלחה עצומה, שהובילה להפקת שתים-עשרה המשכים עד לשנת 1980. הסרטים, שתורגמו ל-38 שפות, נחשבים עד היום להצלחה הגדולה ביותר בקולנוע הגרמני, עם מעל 100 מיליון צופים. החלק הראשון זכה לכ-6 מיליון צופים והיה אחד מחמשת הסרטים המצליחים ביותר בגרמניה.
הספר

הספר דו"ח תלמידות בית ספר נחשב להמשך של "דוחות" קודמים כגון דו"ח קינסי של אלפרד קינסי ודוחות מאסטרס וג'ונסון, שגרמו לסנסציה בגרמניה בשנות ה-60. זה היה הספר המצליח ביותר של המחבר גינתר הונולד, שכתב ספרים נוספים בנושא האדם והמיניות במסגרת סדרת הוצאת היינה.
הסרטים

המפיק וולף סי. הארטוויג רכש את זכויות הספר בסכום של 30,000 מארק גרמני בשנת 1970, ותיאר את ההפקה כ"הרעיון העסקי של חייו". הסרט הראשון, שהופק בתקציב של 220,000 מארק, שוחרר ב-23 באוקטובר 1970 וזכה להצלחה רבה. בהמשך הופקו עוד 12 סרטים בסדרה עד שנת 1980. הסדרה זכתה בשלושה פרסי המסך הזהוב והגיעה ליותר מ-100 מיליון צופים ברחבי העולם, כולל בישראל, בה שודרו הסרטים בתחילת שנות ה-90 בערוצים RTL ו־SAT1.
הסרטים > רשימת הסרטים

1970 – דו"ח תלמידות בית ספר: מה שהורים לא מאמינים שאפשרי
1971 – דו"ח תלמידות בית ספר 2: מה שמדיר שינה מההורים
1972 – דו"ח תלמידות בית ספר 3: מה שהורים לא מתארים לעצמם
1972 – דו"ח תלמידות בית ספר 4: מה שהורים לעיתים מתייאשים ממנו
1973 – דו"ח תלמידות בית ספר 5: מה שהורים באמת צריכים לדעת
1973 – דו"ח תלמידות בית ספר 6: מה שהורים מעדיפים להסתיר
1974 – דו"ח תלמידות בית ספר 7: אבל הלב חייב להיות שם
1974 – דו"ח תלמידות בית ספר 8: מה שהורים אף פעם לא צריכים לדעת
1975 – דו"ח תלמידות בית ספר 9: מבחן הבגרות לפני התיכון
1976 – דו"ח תלמידות בית ספר 10: מתישהו כולן מתחילות
1977 – דו"ח תלמידות בית ספר 11: ללמוד מהניסיון
1978 – דו"ח תלמידות בית ספר 12: נערות צעירות זקוקות לאהבה
1980 – דו"ח תלמידות בית ספר 13: אל תשכח את האהבה בזמן הסקס
ביקורת

הסרטים עוררו ביקורת נרחבת בשל גישתם למיניות מתבגרים והשימוש בתיאורים מיניים שהוצגו לכאורה באופן מדעי.
הערות שוליים

↑  רודולף נובוטני, הרפובליקה המתבגרת: 40 שנה לדו"ח תלמידות בית ספר, באתר פרנקפורטר רונדשאו, ‏26 באוקטובר 2010
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דו"ח תלמידות בית ספר".
מכפיל הון

מכפיל הון (באנגלית: price-to-book ratio, יחס מחיר לשווי בספרים) הוא יחס פיננסי המחושב על ידי חלוקת שווי השוק הנוכחי של חברה בשווי בספרים של ההון העצמי שלה, או במשוואה:
PBVMultiple={\frac {MarketCap}{BVEquity}}
הון עצמי הוא מונח חשבונאי המציין את החלק של החברה המוחזק בידי בעלי המניות או במילים אחרות סך הנכסים של החברה פחות סך ההתחייבויות שלה.
ניתן לצפות שמכפיל זה תמיד יהיה גדול מ-1 כיוון שמחיר השוק של החברה מגלם בתוכו שפע של הזדמנויות ותזרימי מזומנים שהחברה עתידה להפיק. במרבית המקרים זהו אכן המצב, אולם המשבר הפיננסי שפרץ בשלהי שנת 2008 הדגים כי לעיתים מכפיל הון נמוך יכול לנבוע משתי סיבות. האחת, ציפיות לביצועים נחותים בעתיד, והשנייה, הפחתות צפויות בשווי הנכסים שבמאזן החברה.
כאשר מכפיל ההון שווה ל-1, מחיר החברה בשוק שווה להון העצמי שלה. כאשר חברה נסחרת במכפיל הון נמוך מ-1, לכאורה משתלם לפרק את החברה – לקנות אותה במחיר השוק, למכור את נכסיה ולהחזיר את הלוואותיה, דבר שאמור להשאיר את הבעלים עם ההון העצמי, הגבוה מהמחיר בו נקנתה.
מכפיל ההון ורגישותו לתשואה על ההון העצמי

הגורמים המשפיעים על מכפיל ההון ניתנים לזיהוי דרך משוואת החישוב שלו:
PBVMultiple=ROE*PR*{\frac {1+g}{R_{e}-g}}
מהמשוואה ניתן לראות כי הגורמים המשפיעים על מכפיל ההון של חברה הם הבאים:
היחס בין רווחי החברה לבין הדיבידנדים שהיא מחלקת  – PR.
שיעור הצמיחה החזוי לחברה מעתה ועד אינסוף – g.
הסיכון של החברה כפי שתופסים אותו בעלי המניות שלה –  R_{e}
התשואה על ההון העצמי של החברה – ROE.
בענפים בהם הפעילות סובבת סביב ההון העצמי, כמו בנקאות או ביטוח, מכפילי ההון הם המכפילים הנפוצים ביותר לשימוש, והסיבה לכך היא הרגישות הרבה שלהם לתשואה על ההון העצמי. התרשים הבא מציג את מכפיל ההון והתשואה על ההון העצמי של חמשת הבנקים הגדולים בישראל, נכון לשנת 2010:
כפי שניתן לראות, ישנה קורלציה גבוהה בין מכפיל ההון של כל בנק והתשואה שהוא משיג בפועל על ההון העצמי שלו. כלומר, התשואה על ההון העצמי היא אולי לא הגורם היחיד שמשפיע על מכפיל ההון, אך היא לבטח החשוב ביותר מביניהם.
הסטטיסטיקה בישראל

התרשים הבא מציג את התפלגות מכפיל ההון בישראל נכון לשנת 2010:
|  | כל המדגם | ללא תצפיות שליליות | ללא תצפיות שליליות וללא מכפילים גבוהים מ-15 |
| --- | --- | --- | --- |
| גודל המדגם | 526 | 488 | 473 |
| ממוצע | 2.4 | 3.4 | 1.7 |
| חציון | 1 | 1/1 | 1.1 |
| מקסימום | 289.4 | 289.4 | 14.2 |
| מינימום | -124.4 | 0.1 | 0.1 |
כמו עם מכפילי הרווח, הפערים שבין מכפילי ההון הממוצעים בשלוש הקבוצות המוצגות בטבלה מדגישה את הצורך שבבחירת קבוצת השוואה איכותית לצורכי הערכת שווי של החברה אותה אנו מעריכים, קבוצה בה סטיית התקן של המכפיל קטנה יותר. במקרים בהם קיימת שונות גבוהה בקרב התצפיות נעדיף להשתמש במכפיל החציוני כיוון שהוא רגיש הרבה פחות לתצפיות קיצוניות בגודלן.
ראו גם

הון עצמי
מכפיל רווח
מכפיל PEG
הערות שוליים

↑  מקור: שימוש במכפילים, המדריך להערכת שווי חברות
סופיה, דוכסית הוהנברג

סופיה בציור מ-1910
סופיה יחד עם בעלה
גברילו פרינציפ יורה בסופיה ופרנץ פרדיננד
טקס הלווייתם של סופיה ופרנץ פרדיננד
סופיה ופרנץ פרדיננד בחברת ילדיהם
סופיה מריה יוזפינה אלבינה, דוכסית הוהנברג (בגרמנית: Sophie Maria Josephine Albina; 1 במרץ 1868 – 28 ביוני 1914) הייתה בת למשפחת אצולה זוטרה אשר נישאה בנישואים מורגנטיים לפרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. נרצחה יחד עם בעלה בידי גברילו פרינציפ במהלך הרצח בסרייבו - רצח אשר הוביל למלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכה

סופיה נולדה ב-1 במרץ 1868 בשטוטגרט שבממלכת וירטמברג. אביה היה בוהוסלב, רוזן חוטק וחוטקוב, אציל זוטר מבית בוהמי קטן, אמה הייתה וילהלמינה קינסקי, רוזנת ויצניץ וטיטאו. בגיל צעיר סופיה שימשה כגבירת שרת של איזבלה, נסיכת קרוי, אשתו של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן.
בתאריך ובמועד לא ברורים, פגשה סופיה את פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, בנם של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנונציאטה, נסיכת שתי הסיציליות. השניים ניהלו רומן. פרנץ פרדיננד היה אחיינו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ובשל מות בן הקיסר, רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, מונה ליורש העצר של האימפריה האוסטרו-הונגרית. באותה תקופה שרת הארכידוכס פרנץ פרדיננד בחיל המצב בפראג, כך שהוא ביקר פעמים רבות בטירת האלבטורן שבה סופיה עבדה כעוזרת של הנסיכה איזבלה. בני הבית היו משוכנעים שהארכידוכס התאהב במריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הנסיכה איזבלה והארכידוכס פרידריך. הייתה זו הנסיכה איזבלה שגילתה שהארכידוכס מאוהב למעשה במשרתת שלה, וכשהדבר התפרסם פרצה שערורייה באימפריה.
ביוגרפיה > אשת יורש העצר

דודו של פרנץ פרדיננד, הקיסר פרנץ יוזף, הודיע לו שהוא אינו יכול להינשא לסופיה. חרף העובדה שמשפחת חוטק נחשבה למשפחת אצולה עתיקה מאוד, חוקי הנישואין של בית הבסבורג קבעו שיורש העצר זכאי להינשא אך ורק לבת לשושלת אשר שולטת, או שלטה בעבר, באחת ממדינות אירופה, ומשפחת חוטק לא הייתה כזו. השערורייה באה זמן קצר לאחר השערורייה שסביב מותו הלא מפוענח של יורש העצר הקודם, הנסיך רודולף, ובבית הבסבורג חששו מאובדן יוקרתה של משפחת המלוכה. לנוכח סירובו העיקש של פרנץ פרדיננד לוותר על סופיה, הושגה פשרה ביוזמתה של מריה תרזה, נסיכת פורטוגל, אמו החורגת של פרנץ פרדיננד וגיסתו האימתנית של הקיסר: פרנץ פרדיננד הורשה להינשא לסופיה, ובו זמנית לשמור על מעמדו כיורש העצר. כמו כן הוענק לסופיה התואר "דוכסית הוהנברג", אשר היה אמור לעבור בירושה גם לילדיה. עם זאת, היא לא יכלה לקבל את התואר "קיסרית אוסטריה ומלכת הונגריה" אשר היה שמור לאשת הקיסר, וילדיה לא יהיו זכאים לרשת את הכתר ואף לא יקבלו את זכויות היתר שהיו שמורות לבני הבסבורג. הזוג קיבל את התנאים, וב-28 ביוני 1900 נאלץ להופיע בארמון הופבורג בפני הקיסר, הארכיבישוף של וינה, האצולה האוסטרית וההונגרית ושרי שתי המדינות, כדי לחתום על מסמך רשמי שבו הובטחו התנאים.
סופיה ופרנץ פרדיננד נישאו בטקס צנוע יחסית ב-1 ביולי 1900, ברייכסטאדט שבבוהמיה. הקיסר לא השתתף בטקס, וכך גם אחיו של פרנץ פרדיננד ולמעשה כל משפחת המלוכה פרט לאמו החורגת ושתי אחיותיו החורגות של פרנץ פרדיננד. גם לאחר נישואיהם, לא הפסיק היחס המשפיל של האצולה כלפי סופיה. שר הטקס הקיסרי היה אלפרד, הנסיך השני ממונטנובו, אשר היה אויב מושבע של פרנץ פרדיננד. הוא ניצח על שלל השפלות קטנוניות כנגד הזוג, ובמקביל דאג לשמירה קפדנית של פרוטוקול הטקסים, וגרם לכך שאסור היה כמעט להכיר בקיומה של סופיה. בני אצולה רבים לא יכלו לארח אותה בטירותיהם, ונאסר עליה להשתתף באירועים רשמיים לצד בעלה. השפלה זו הפכה את פרנץ פרדיננד לכועס וממורמר עד כדי כך שהקיסר הטיל ספק בשפיותו. למרות זאת, הוא נותר קשור מאוד לסופיה. הוא אמר פעם:
הדבר החכם ביותר שעשיתי אי פעם בחיי, היה נישואיי לסופיה שלי. היא הכל בשבילי, אשתי, היועצת שלי, הרופאה הפרטית שלי, המלאך השומר עלי. במילה אחת, כל אושרי.
ניתן לומר כי סופיה קיבלה יותר כבוד בחצרות שליטים זרים מאשר בארצה. וילהלם השני, קיסר גרמניה, הקפיד לנהוג בסופיה בכל הכבוד הראוי, ובשל כך חש כלפיו פרנץ פרדיננד הערכה רבה שהביאה להידוק היחסים בין הקיסרות הגרמנית לאימפריה האוסטרו-הונגרית. בצורה דומה נהג קרול הראשון, מלך רומניה, ובכך דאג שפרנץ פרדיננד ישקול את העברת טרנסילבניה לידי ממלכת רומניה. ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת ואשתו מרי מטק אירחו את הזוג בטירת וינדזור בנובמבר 1913. סופיה נודעה כאשה יפה ואינטליגנטית, ובמצעד צבאי אחד נזפה בקצינים שניהלו אותו על כך שהחיילים לא דייקו בצעידתם. סופיה ובעלה היו קתולים אדוקים ואהדו את הישועים. כמו בעלה, נודעה סופיה בהתבטאויותיה נגד היהודים ונגד הבונים החופשיים. ב-1901 היא אף הובילה ברחובות וינה תהלוכה קתולית של 200 נשים.
משפחתה

סופיה ילדה לפרנץ פרדיננד ארבעה ילדים:
סופיה, נסיכת הוהנברג (1901–1990)
מקסימיליאן, דוכס הוהנברג (1902–1962)
ארנסט, נסיך הוהנברג (1904–1954)
בן (1908)
הערות שוליים

↑  הוהנברג (אנ') היא עיר באוסטריה תחתית
↑  סיריל פולס, מלחמת העולם הראשונה, הוצאת מערכות, 1981. עמ' 23.
1 2  מקס הייסטינגס, פורענות: 1914, אירופה יוצאת למלחמה, הוצאת מודן, 2014. עמ' 28.
↑  מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 228.
↑  נלקח מתוך סדרת הטלוויזיה "מלחמת העולם הראשונה", פרק 1 (מתחיל ב-15:35)
↑  מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 236.
↑  מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 384.
↑  מקס הייסטינגס, פורענות: 1914, אירופה יוצאת למלחמה, הוצאת מודן, 2014. עמ' 29.
↑  בהתאם לכך הוא לבש מדי גנרל לאורך כל הביקור
↑  מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 501-502.
↑  מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 502.
↑  מקס הייסטינגס, פורענות: 1914, אירופה יוצאת למלחמה, הוצאת מודן, 2014. עמ' 34.
↑  מקס הייסטינגס, פורענות: 1914, אירופה יוצאת למלחמה, הוצאת מודן, 2014. עמ' 36.
↑  סיריל פולס, מלחמת העולם הראשונה, הוצאת מערכות, 1981. עמ' 24.
↑  נלקח מתוך סדרת הטלוויזיה "מלחמת העולם הראשונה", פרק 1 (מתחיל ב-22:30)
↑  מרגרט מקמילן, המלחמה ששמה קץ לשלום, הוצאת עם עובד, 2013. עמ' 504.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293103005171  PLWABN: 9810550390005606  BnF: cb14578351p (data)  GND: 118675990  ISNI: 0000 0004 3984 2133  LCCN: no2005013539  NKC: xx0021241  NTA: 245320997  SNAC: w60723f2  VIAF: 156690371   WorldCat (עם VIAF): 156690371
ויכוח טורטוסה

ויכוח דתי בין מלומדים נוצרים ויהודים, חיתוך עץ של יוהאן פון ארמסשהיים מ-1483
ויכוח טורטוסה היה אחד מהוויכוחים המפורסמים שהתנהלו בימי הביניים בין יהודים לנוצרים. הוא התנהל בשנים 1413–1414 בעיר טורטוסה שבקטלוניה. מהצד היהודי השתתפו בו פרופייט דוראן האפודי, רבי יוסף אלבו ותלמידי חכמים נוספים כרבי מתתיהו היצהרי, רבי משה בן עבאס ורבי אסטרוק הלוי, כל אחד מהם היה נציג של קהילה אחרת. האנטי אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר האראגוני (אין להתבלבל עם האפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר שחי כשלוש מאות שנה אחריו) שמטעמו אורגן האירוע, קבע שהוויכוח יתרכז אך ורק במובאות מהתלמוד, הרומזות, לכאורה, כי המשיח כבר בא. בנדיקטוס הודיע למשתתפים כי הוויכוח אינו מה היא דת האמת, מפני שהתשובה לשאלה זו ברורה.