stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איגרת יוחנן השלישית
תיארוך האיגרת ומקום חיבורה

על פי המסורת, ובהנחה שהאיגרת נכתבה על ידי יוחנן - היא נכתבה באמצע המאה הראשונה בעת שנכתבה הבשורה על-פי יוחנן. האיגרת הראשונה והשנייה נוגעות לאותו נושא ונכתבו יחד. האיגרת השלישית נכתבה בנפרד מהן, ולא ברור אם אחריהן או לפניהן.
דה יונג סבור כי האיגרת נכתבה בין השנים 100–110, ואילו מארשל סבור כי נכתבה בין שנות ה-60 לשנות ה-90 של המאה הראשונה.
בכתביו של טרטוליאנוס ובכתבי אוריגנס מאלכסנדריה מצויים ציטוטים מהאיגרת, אולם אזכורה הראשונה הוא בכתבי אוסביוס מהמאה השלישית. אוסביוס מסביר שאוריגנס הכיר את האיגרות השנייה והשלישית אולם היה סבור כי אינן מקוריות. הירונימוס לעומתו האמין שהאיגרות מקוריות, וקידם אמונה זו במועצות הכנסייה - ואכן בסינוד היפו ובמועצת קרתגו נקבע שהאיגרות מקוריות.
על פי המסורת הנוצרית, נכתבה האיגרת באפסוס - מקום מושבו של יוחנן, אולם אין כל עדות בתוכן האיגרת כי אכן נכתבה שם, אף כי עולה מהדימויים המצויים בה כי נכתבה על ידי תושב אסיה הקטנה.
הערות שוליים

↑  
Marshall I. H. (1978). The Epistles of John, The New International Commetry on the New Testament. William B. Eerdmans
| ספרי הברית החדשה |
| --- | --- | --- |
| הבשורות | הבשורה על-פי מתי • הבשורה על-פי מרקוס • הבשורה על-פי לוקאס • הבשורה על-פי יוחנן |  |
| מעשי השליחים | מעשי השליחים |  |
| איגרות פאולוס | אל הרומאים • הראשונה אל הקורינתים • השנייה אל הקורינתים • אל הגלטים • אל האפסים • אל הפיליפים • אל הקולוסים • הראשונה אל התסלוניקים • השנייה אל התסלוניקים • הראשונה אל טימותיוס • השנייה אל טימותיוס • אל טיטוס • אל פילימון • אל העברים |  |
| האיגרות הכלליות (קתוליות) | איגרת יעקב • איגרת פטרוס הראשונה • איגרת פטרוס השנייה • איגרת יוחנן הראשונה • איגרת יוחנן השנייה • איגרת יוחנן השלישית • איגרת יהודה |  |
| חזון יוחנן (ההתגלות) | חזון יוחנן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810675591305606  BnF: cb120724819 (data)  GND: 4073056-6  LCCN: n85265288  NKC: unn20211122558  SUDOC: 029008379  VIAF: 178652648   WorldCat (עם VIAF): 178652648
איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק

איב-ז'וזף דה קרגלן דה טרמרק
איב-ז'וזף דה קֶרְגֶלֶן-טְרֶמָרֶק (בצרפתית: Yves-Joseph de Kerguelen-Trémarec ‏ 13 בפברואר 1734 - 3 במרץ 1797) היה מגלה ארצות ברטוני וקצין צי צרפתי.
חייו

קרגלן-טרמרק נולד בלנדודאל, פיניסטר. במהלך מלחמת שבע השנים פיקד על אוניית התקפה, אך ללא הצלחה מרובה.
חייו > רוקול

בשנת 1767 הפליג קרגלן-טרמרק סמוך לרוקול. אף כי ייתכן שלא התקרב לטווח צפייה, או אפילו למרחק 240 ק"מ ממנו, נראה שהייתה לו אינפורמציה טובה לגבי האי הזעיר. המיקום שציין במפה היה רק כ-32 ק"מ ממיקומו הממשי והוא תיאר נכונה את מראיהו ואת שונית הלן הסמוכה, "מזרחית לרוקול, 1/4 ליגה [כ-1.2 ק"מ] ממנו, יש צוק סלע שקוע שהמים משתברים מעליו".
חייו > גילוי איי קרגלן

בראשית 1772, הפליג קרגלן-טרמרק לאזור אנטארקטיקה, בחיפוש אחר טרה אוסטרליס האגדית, שם גילה את איי קרגלן הנידחים צפונית ליבשת והכריז חזקה על טריטוריות שונות לצרפת. נלווה אליו במסע זה חוקר הטבע ז'אן גיום ברוגייר.
בדין וחשבון שלו למלך לואי ה-15 הפריז מאוד בערכם של איי קרגלן, שאותם תיאר כבעלי חשיבות חיונית בנתיב להודו, לאיי מולוקה ולסין וכעתירי סיכויים לכריית מחצבים שונים. נוסף לכך, תיאר בהתלהבות את הילידים החיים באי, שצרפת תרעיף עליהם את כל טובה של התרבות המערבית, ברוח "הפרא האציל" של ז'אן-ז'אק רוסו. כתוצאה מכך, שלח אותו המלך בסוף 1773 בראש משלחת שנייה לאיי קרגלן, שנמשכה עד תחילת 1774. בשלב זה היה ברור, שמדובר באיים שוממים וחסרי כל תועלת, וודאי אינם "טרה אוסטרליס". בשובו לצרפת, נדרש קרגלן-טרמרק להתייצב לחקירה מקיפה ובסופה נשלח לכלא, אף כי לא לבסטיליה אלא לבית קטן סמוך לסונור.
בתקופת המהפכה הצרפתית ראו בקרגלן-טרמרק קורבן של המשטר הישן. מעמדו הקודם הושב לו והוא השתתף בקרב גרואה. הוא מת בשנת 1797 כסגן-אדמירל ומפקד נמל ברסט.
כתבים

Kerguelen-Trémarec, Yves-Joseph (1796). Relation d'un Voyage dans la Mer du Nord. ISBN 2-84265-129-4.
Kerguelen-Trémarec, Yves-Joseph (1796). Relation des combats et des évènements de la guerre maritime de 1778 entre la France et l'Angleterre (בצרפתית). Imprimerie de Patris.
הערות שוליים

↑  אלאן גארני, "Below the Convergence", ו. ו. נורטון, לונדון-ניו יורק 1997, עמ' 114
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344257205171  BNE: XX1672162  BnF: cb12254385t (data)  GND: 11913618X  ICCU: UFIV086479  ISNI: 0000 0001 2117 9706  LCCN: n97065893  NKC: mzk2009532569  NTA: 073640697  SUDOC: 031302548  VIAF: 2528897   WorldCat (עם VIAF): 2528897 
מפת אזור רוקול, פורסמה ב-1771
Wild Ones

"Wild Ones" הוא סינגל של הראפר האמריקאי פלו ריידה בשיתוף פעולה עם הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה. השיר מופיע כסינגל השני של אלבום האולפן הרביעי של פלו ריידה, Wild Ones (אנ'). השיר יצא ב-19 בדצמבר 2011 בהוצאת חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ופו בוי אנטרטיינמנט. השיר נכלב על ידי פלו ריידה, soFLY & Nius, סיה, אקסוול, ג'ייקוב לוטרל, פלז'ר פי, ניקלאס פוגל-קרן ובן מאדי, והופק על ידי soFLY & Nius ואקסוול.
נכון לספטמבר 2023, השיר הושמע למעלה מ-606 מיליון פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-753 מיליון פעמים בספוטיפיי.
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 7× פלטינה | 490,000 |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה | 30,000 |
| קנדה (Music Canada) | 5× פלטינה | 400,000 |
| דנמרק (IFPI Danmark) | זהב | 15,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 150,000 |
| איטליה (FIMI) | זהב | 15,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | פלטינה | 60,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | 2× פלטינה | 30,000 |
| שוודיה (GLF) | 5× פלטינה | 200,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה | 30,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 2× פלטינה | 730,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | 5× פלטינה | 3,620,000 |
סטרימינג
| דנמרק (IFPI Danmark) | 3× פלטינה | 5,400,000 |
"Wild One Two"

גרסת רמיקס לשיר של ג'ק בק בשיתוף פעולה עם דייוויד גטה, ניקי רומרו וסיה יצא ב-14 בפברואר 2012 תחת השם "Wild One Two" בהוצאת חברת התקליטים ביג ביט רקורדס. גרסה ערוכה של השיר מופיעה באלבום Nothing but the Beat 2.0 של דייוויד גטה.
נכון לספטמבר 2023, הרמיקס הושמע למעלה מ-182 אלף פעמים ביוטיוב, ולמעלה מ-14 מיליון פעמים בספוטיפיי.
"Wild One Two" > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 13 |  |
איגוד האתלטיקה בישראל

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  שיטרית 10, תל אביב
 מקום פעילות:  ישראל מדינת ישראל
 יושב ראש:  עמי ברן
 מנכ"ל:  גל לוי
 אנשי מפתח:  מרק אייזנברג
 נוצר מתוך:  ההתאחדות לספורט בישראל
 www.iaa.co.il
 
איגוד האתלטיקה בישראל (נקרא גם "IAA") הוא עמותה שמטרתה קידום אתלטים והגשתם לתחרויות בין-לאומיות בייצוג המדינה. העמותה אמונה על ריכוז וניהול ענף האתלטיקה בישראל, הגשת דוחות שנתיים ל-IAAF, ותקשורת עם שאר התאחדויות האתלטיקה בעולם.
איגוד האתלטיקה הוא הגוף הרשמי אשר מוכר על ידי התאחדות האתלטיקה העולמי, בכל הקשור לענף אתלטיקה בישראל. האתלטיקה כוללת בתוכה את ספורט ריצה, מרתון, קפיצות, זריקות. המשמעות מכך היא, שרק תוצאות של מתחרים בתחרויות המאורגנות על ידי האיגוד או מוכרות על ידיו, תוכלנה להיות מוכרות ברמה בינלאומית.
שיא ישראלי יכול להיקבע רק בתחרות הנמצאת באחריות האיגוד, ואשר עמדה בסטנדרטים בינלאומיים של ארגון ומדידת זמנים. דוגמאות לתחרויות אשר מאורגנות על ידי האיגוד, הן מרתון טבריה הבינלאומי, אליפות ישראל בחצי מרתון בבית שאן, אליפות ישראל במרוצי שדה, ליגה בין-אגודתית המהווה את אליפות ישראל לאגודות, או אפילו תחרות בינלאומית כגון גביע אירופה בזריקות 2006 (אמנם אין זו תחרות ריצה, אך האיגוד מכיר בה מתוקף היותה תחרות בינלאומית). איגוד האתלטיקה אחראי גם על אשור תחרויות אתלטיקה בארץ בכל רמה שהיא. מאגני מרוצים ותחרויות אתלטיקה בכל דרג, חייבים לאשר תחילה את התחרות עם האיגוד הישראלי, וזאת על-פי חוקי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
האיגוד נוצר תחת השם "ועדת האתלטיקה" והיה חלק מההתאחדות לספורט בישראל. בשנת 1980 שינה האיגוד את שמו ל"איגוד האתלטיקה בישראל", וב-1995 הפך הגוף לעצמאי ועמותה מוכרת על ידי המדינה. בשנת 2021 המחזור השנתי של העמותה היה כ-15 מיליון ש"ח (כ-50% יותר משהיה ב-2020, כאשר 75.3% ממנו הגיע ממשרד התרבות והספורט. באיגוד מועסקים 17 עובדים וחברים בו 36 אנשים, נכון לשנת 2021. יו"ר האיגוד הוא עמי ברן, והמנכ"ל הוא גל לוי.
הערות שוליים

↑  התאחדות האתלטיקה העולמי
↑  מרתון טבריה הבינלאומי
↑  גביע אירופה בזריקות 2006(הקישור אינו פעיל, 11.11.2019)
↑  איגוד האתלטיקה בישראל (ע"ר) | גיידסטאר - אתר העמותות של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑  חברי הנהלה, באתר https://iaa.co.il/ (בעברית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312036805171  LCCN: no2009080603  VIAF: 154004789   WorldCat (עם VIAF): 154004789
אאוג'ן ניקולאסקו

אאוג'ן ניקולאסקו (ברומנית: Gheorghe-Eugen Nicolăescu, ‏ נולד בכפר באזור ג'יורג'יו ב-2 באוגוסט 1955) הוא כלכלן ופוליטיקאי רומני, כיהן כשר הבריאות של רומניה.
קורות חיים

אחרי סיום בית הספר אאוג'ן ניקולאסקו הגיע לבוקרשט ועבד בעבודות שונות. בשנים 1976–1977 הוא סיים את השרות הצבאי והתחיל ללמוד כלכלה באקדמיה לכלכלה בבוקרשט. לאחר סיום הלימודים הוא עבד ככלכלן במפעל. בשנת 1999 הוא התחיל לעבוד במשרד הכלכלה. בשנים 2000–2001 אאוג'ן ניקולאסקו היה פרופסור חבר באוניברסיטה פרטית בבוקרשט ובשנים 2001–2002 היה מלמד באקדמיה לכלכלה בה למד. לאחר הפסקה של מספר שנים, בשנת 2010 הוא חזר להרצות באוניברסיטה פרטית בבוקרשט.
במקביל, אאוג'ן ניקולאסקו היה פעיל במפלגה הלאומית ליברלית. בשנת 2000 הוא לראשונה נבחר לבית הנבחרים של רומניה ובהמשך הוא זכה במקום בבית הנבחרים גם לאחר בחירות שנערכו ב-2004 וב-2008. במהלך תקופה זו הוא כיהן במספר תפקידים בוועדות בית הנבחרים ובשנים 2004–2005 היה יושב ראש סיעת המפלגה.
באוגוסט 2005 אאוג'ן ניקולאסקו מונה לשר הבריאות וכיהן בתפקיד זה עד לדצמבר 2008 כאשר המפלגה הפסידה בבחירות. בתקופה זו הוא יזם פיטורים של מספר מנהלי בתי חולים בעקבות ניהול כושל ויזם חקיקה למניעת מינוי לתפקידי ממשל בכירים פקידים ממשל קומוניסטי.
בשנת 2010 אאוג'ן ניקולאסקו הואשם באחזקת כספי המפלגה בחשבון הפרטי.
בדצמבר 2012 הוא מונה לשר הבריאות בפעם השנייה (החליף את ראאד ערפאת) והפעם כיהן בתפקיד עד למרץ 2014.
החל משנת 2017 הוא מכהן כסגן נשיא של "בנק רומניה".
אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה

אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה (בגרמנית: Adolf zu Schaumburg-Lippe‏; 20 ביולי 1859 – 29 באפריל 1911) היה נסיך גרמני, שכיהן כעוצר של נסיכות ליפה בין השנים 1895–1897.
ביוגרפיה

אדולף נולד ב-20 ביולי 1859 בביקבורג שהשתייכה לנסיכות שאומבורג-ליפה, והיה בנם של אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה והרמינה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתו של גאורג השני, נסיך ולדק ופירמונט.
בשנת 1890 הכיר אדולף את ויקטוריה, נסיכת פרוסיה, בתם של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה וויקטוריה, הנסיכה המלכותית, בזמן ביקור אצל מריה, אמה של אליסאבטה, מלכת רומניה. הזוג התארס תוך זמן קצר ונישא ב-19 בנובמבר 1890. לאחר ירח דבש ממושך ויקטוריה ואדולף התיישבו בארמון שאומבורג שבבון. מספר חודשים לאחר החתונה עברה ויקטוריה הפלה טבעית ולאחר מכן לא נכנסה שוב להריון. בשנת 1895 עבר הזוג להתגורר בנסיכות ליפה לאחר שאדולף מונה כעוצר בשם אלכסנדר, נסיך ליפה שסבל ממחלת נפש. בשנת 1897 חזרו בני הזוג שוב לבון, שם נפטר אדולף ב-9 ביולי 1916.
איגרת יעקב

| --- | --- |

 איגרת יעקב פרק א'  איגרת יעקב פרק ד'  איגרת יעקב פרק ג'  איגרת יעקב פרק ב'  איגרת יעקב פרק ה' 
 מידע כללי
 מאת:  יעקב הצדיק 
 סוגה:  איגרת 
 
איגרת יעקב היא איגרת המהווה את אחד מספרי הברית החדשה - כתבי הקודש של הנצרות. האיגרת נכתבה על ידי "יעקב, משרת האל וישוע המשיח האלוהי" ומשויכת ליעקב הצדיק, אחיו של ישוע.
התמה המרכזית של האיגרת היא ניצחון הסבלנות בזמן ניסיונות ומפני פיתויים. האיגרת מגנה חטאים שונים וקוראת לנוצרים להמתין בסבלנות לביאתו השנייה של ישוע.
תוכן האיגרת

מבוא (א',  1);
אמונה וחוכמה (א',  2–8);
עוני ועושר (א',  9–11);
ניסיון ופיתוי (א',  12–18);
שמיעת דבר האל הקודש וציות לו (א',  19–27);
אזהרה מפני קיום חלקי של דבר האל (ב',  1–13);
אמונה ועבודה האל (ב',  14–26);
דברי הקודש (ג',  1–12);
חכמת האל (ג',  13–18);
ידידות עם העולם (ד',  1–10);
שיפוט אח (חבר קהילה) (ד',  11–12);
אזהרה מפני גאוותנות (ד',  13–17);
אזהרה לעשירים (ה',  1–6);
סבלנות ותפילה (ה',  7–20).
האיגרת הייתה ממוענת לקהילות נוצרים ממוצא יהודי ("לשְׁנֵים־עָשָׂר הַשְּׁבָטִים שֶׁבַּגּוֹלָה") מטרת כותב האיגרת היא לקבוע את אורח החיים הנוצרי בקהילות אלה, להזהיר מפני פורמליזם וטקסים חיצוניים, ואמירה כי האל מעדיף אמונה אמיתית וטהורה על פנטיות. בסיום האיגרת דורש כותבה מהקהילות להמתין בסבלנות מפני רדיפות ולחכות לביאתו השנייה של ישוע.
דוקטרינת משיחת החולה מופיעה לראשונה באיגרת זו:
איש מכם כי-יחלה יקרא את-זקני הקהלה ויתפללו בעדו ויסוכהו שמן בשם ה': ותפלת האמונה תושיע את-החולה ו-ה' יקימנו ואשר חטא יסלח לו
בפרקים א וה' של האיגרת יש התייחסות לאידיאל העוני (הקרוב בהשקפתו לאידיאל של כת האביונים)
יִתְהַלֵּל הָאָח הַדַּל בְּרוֹמְמוּתוֹ, וְהֶעָשִׁיר שֶׁיִּתְהַלֵּל בְּשִׁפְלוֹ, כִּי כְּצִיץ חָצִיר הוּא יַחֲלֹף. הֵן בַּעֲלוֹת הַשֶּׁמֶשׁ הַלּוֹהֶטֶת יִיבַשׁ הֶחָצִיר וְיִפֹּל צִיצוֹ וְיֹאבַד חֵן מַרְאֵהוּ; כֵּן גַּם הֶעָשִׁיר יִבֹּל בַּהֲלִיכוֹתָיו
הוֹי הָעֲשִׁירִים, בְּכוּ וְהֵילִילוּ עַל הַצָּרוֹת הַבָּאוֹת עֲלֵיכֶם. עָשְׁרְכֶם נִרְקַב, וּבִגְדֵיכֶם הָיוּ לְמַאֲכַל עָשׁ. זְהַבְכֶם וְכַסְפְּכֶם נֶחְלְדוּ, וַחֲלוּדָתָם תִּהְיֶה לְעֵדוּת נֶגְדְּכֶם וְתֹאכַל אֶת בְּשַׂרְכֶם כְּמוֹ אֵשׁ. אוֹצָר אֲצַרְתֶּם לְאַחֲרִית הַיָּמִים! הִנֵּה זוֹעֵק שְׂכַר הַפּוֹעֲלִים קוֹצְרֵי שְׂדוֹתֵיכֶם אֲשֶׁר הֲלִינוֹתֶם אוֹתוֹ, וְצַעֲקַת הַקּוֹצְרִים בָּאָה בְּאָזְנֵי ה' צְבָאוֹת. חֲיִיתֶם בָּאָרֶץ חַיֵּי תַּעֲנוּגוֹת וְהוֹלְלוּת; סְעַדְתֶּם אֶת לִבְּכֶם כְּמוֹ בְּיוֹם זֶבַח. הִרְשַׁעְתֶּם וַהֲרַגְתֶּם אֶת הַצַּדִּיק וְהוּא אֵינוֹ קָם עֲלֵיכֶם.
מחבר האיגרת

בראשית האיגרת מצוין כי מחברה הוא "יעקב, משרת האל ומשרת ישוע המשיח". החל מאמצע המאה השלישית מזוהה יעקב הצדיק, אחיו של ישוע ככותבה של האיגרת. ז'אן קלווין הציע כי כותב האיגרת היה השליח יעקב בן חלפי המכונה יעקב הקטן.
מלומדים נוצרים אחרים משייכים את האיגרת ליעקב בן זבדי, אחיו של יוחנן כותב הבשורה.
מרבית החוקרים המודרניים סבורים כי האיגרת נכתבה בשלהי המאה הראשונה או ראשית המאה השנייה, לאחר מועד פטירתם של כל הכותבים המוזכרים לעיל. מניתוח היוונית של האיגרת עולה כי לא נכתבה על ידי יהודי שהתגורר בירושלים, אלא ככל הנראה על ידי יהודי שהתנצר והתגורר ברחבי הגולה מחוץ לארץ ישראל.
שילוב האיגרת בברית החדשה

האיגרת מוזכרת כחלק מהברית החדשה על ידי אוריגנס מאלכסנדריה וכן על ידי אירנאיוס וקלמנט מאלכסנדריה ואוסביוס. האיגרת מוזכרת בין 27 ספרי הברית החדשה על ידי אתאנאסיוס מאלכסנדריה, ואושרה כחלק מספרי הקודש בוועידות שנערכו במאה הרביעית, אולם קודם לוועידות אלה היו ספקות בכנסייה בדבר שיוך האיגרת לספרי הקודש – ככל הנראה לאור העובדה שנכתבה על ידי יהודי נוצרי ועבור יהודים נוצריים, ולכן לא נפוצה כמו איגרות פאולוס בקרב הקהילות הנוצריות של הגויים שהתנצרו.
איגוד האינטרנט העולמי

| --- | --- |

 פעילות:  אינטרנט
 מדינה:  ארצות הברית
 משרד ראשי:  ז'נבה, שווייץ
 מטה הארגון:  רסטון, וירג'יניה, ארצות הברית
 מייסדים:  וינט סרף, בוב קאהן 
 חברים:  84,000 (נכון ל־אוקטובר 2021) 
 יושב ראש:  Gonzalo Camarillo 
 מנכ"ל:  Andrew Sullivan 
 עובדים:  110 (נכון ל־2018) 
 תקופת הפעילות:  11 בדצמבר 1992 – הווה (31 שנים) 
 אתר איגוד האינטרנט העולמי
 
איגוד האינטרנט העולמי (ISOC - Internet Society) הוא ארגון בינלאומי ללא מטרות רווח שנוסד בשנת 1992 שמטרותיו לפעול להבטחת התפתחות האינטרנט באופן שקוף ומוסדר ולאפשר נגישות לאינטרנט לטובתם של כל האנשים ברחבי העולם.
מבנה הארגון

המטה הראשי של ארגון האינטרנט העולמי שוכן ברסטון, וירג'יניה, ארצות הברית, ומשרדיו נמצאים בז'נבה, שווייץ. לארגון יש בסיס חברים המונה למעלה מ-130 ארגונים ולמעלה מ-55,000 חברים פרטיים. החברים גם מתחלקים ל"סניפים" (chapters) המתבססים על מיקום גאוגרפי או תחומי עניין משותפים. ישנם למעלה מ-90 סניפים ברחבי העולם.
לאיגוד קיימת שלוחה בארץ - איגוד האינטרנט הישראלי.
היסטוריה

איגוד האינטרנט העולמי הוכרז רשמית בשנת 1992 על ידי וינט סרף ובוב קאהן כשאחת מכוונותיו היא להוות מבנה תאגידי שיתמוך בתהליך התפתחות סטנדרטי האינטרנט.  שניהם יחד עם לימן צ'אפין פרסמו מסמך בשם "הכרזת איגוד האינטרנט" (Anouncing ISoc), אשר הסביר את הטעם להקמת האיגוד. המסמך גם מהווה את אמנת האיגוד, הכוללת את העקרונות הבאים:
איגוד האינטרנט יהיה ארגון ללא מטרות רווח ויפעל למען מטרות צדקה, מדע, והשכלה בינלאומית, אשר ביניהן:
להקל ולתמוך בהתפתחות הטכנית של האינטרנט כתשתית למחקר ולהשכלה ולקדם מעורבות של הקהילות האקדמיות והמדעיות (בין היתר) בהתפתחות האינטרנט.
ללמד את הקהילה המדעית, הקהילה האקדמית והציבור על אודות הטכנולוגיה, השימוש והיישומים של האינטרנט.
לקדם יישומים מדעיים וחינוכיים של האינטרנט לרווחת מוסדות חינוך מכל הרמות, תעשיות, והציבור הרחב.
להוות קבוצת דיון בנוגע למחקר יישומי אינטרנט חדשים, ולפתח שיתופי פעולה בין ארגונים שונים בתהליכי ניתוח האינטרנט ושימוש בו.
בנובמבר 1999 החל לשמש כגוף המפקח על כלל הארגונים לרישום שמות מתחם, כגון איגוד האינטרנט הישראלי (ISOC), המקצה כתובות עם  הסיומת  il..
אאוג'ניו הנקה

| --- | --- |
אאוג'ניו הנקה
אאוג'ניו הנקה
 לידה:  15 בנובמבר 1909 ג'נובה, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 פטירה:  4 בפברואר 1990  (בגיל 80) רומא, איטליה איטליה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 השתייכות:   הצי המלכותי האיטלקי  הצי האיטלקי
 תקופת הפעילות:  1931–1975 (כ־44 שנים)
 דרגה:   אדמירל שייטת
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה הימית ה-4 ראש שירות המודיעין האיטלקי ראש מטה ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  Maurician medal  Commemorative medal of the war period 1940-43  צלב ההצטיינות במלחמה  מדליית ברונזה לגבורה צבאית  צלב המלחמה לגבורה צבאית  מדליית כסף על הצטיינות צבאית  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
אאוג'ניו הנקה (באיטלקית: Eugenio Henke‏; 15 בנובמבר 1909 – 4 בפברואר 1990) היה אדמירל איטלקי אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1972–1975.
ביוגרפיה

הנקה נולד בג'נובה ב-15 בנובמבר 1909. הוא למד באקדמיה הימית המלכותית בליבורנו, וב-1931 החל לשרת בצי המלכותי האיטלקי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הוא שימש כסגן מפקד המשחתת וינצ'נזו ג'יוברטי (Vincenzo Gioberti). הוא לחם בקרב כף מטפן, קרב קלבריה וקרב כף ספרטיבנטו. לאחר שאיטליה החליפה צדדים במלחמה בספטמבר 1943, הנקה הצליח להימנע מלכידה בידי הגרמנים, ולהוביל את המשחתת שלו לפורטו טורס שם נכנע לכוחות בעלות הברית.
הנקה הצטרף לכוחות האיטלקיים שלחמו לצד בעלות הברית, ומונה למפקד רודפת הצוללות "סנט אפונסו". בנובמבר 1943 הוא מונה לראש אגף ההדרכה בפיקוד ספינות הטורפדו של הצי האיטלקי. הוא המשיך לכהן בתפקיד עד 1947, אז מונה לסגן ראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). בשנה שלאחר מכן הוא מונה למפקד פריגטה. בדצמבר 1951 הוא מונה למפקד שייטת הקורבטות ה-1. ב-1953 החל לשרת במשרד ההגנה. ב-1954 הוא מונה למפקד בסיס הצי ברומא. בדצמבר 1960 הוא הועלה לדרגת אדמירל עורפי. בדצמבר 1964 הוא הועלה לדרגת אדמירל די דיוויזיוני ומונה למפקד הדיוויזיה הימית ה-4. ב-1965 הוא מונה למפקד ה-SISMI (שירות המודיעין האיטלקי).
בתקופת כהונתו כראש המודיעין, חקר הנקה את הפיצוץ בפיאצה פונטנה, שבו נהרגו 17 איש. ב-1970 הוא הועבר לשמש כמפקד מרכז הים התיכון של נאט"ו. ב-31 ביולי 1972 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). הוא כיהן בתפקיד עד 31 בינואר 1975. הוא היה הראשון בתולדות התפקיד, שהגיע משורות הצי. הוא נפטר ברומא ב-4 בפברואר 1990.
אוסטרקודרמים

| אוסטרקודרמים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: חסרי לסתות
מחלקה:: אוסטרקודרמים
שם מדעי
 Ostracodermi

Cardipeltis bryanti, מאובן אוסטרקודרם מתקופת הדבון התחתונה מהרי ביגהורן שבוויומינג. בתמונה הגחון חשוף.
אוֹסְטְרָקוֹדֶרְמִים (Ostracodermata‏ או Ostracodermi) הם קבוצה פרפילטית נכחדת של חסרי לסתות בעלי שריון מעידן הפלאוזואיקון. האוסטרקודרמים הופיעו לראשונה בתור האורדוביק, נפוצו בסילור ונכחדו בסוף הדבון. תחילה נחשבו האוסטרקודרמים לאבותיהם הקדמונים של הדגים, אולם כיום הם משויכים לחסרי הלסתות, לצד התת-מחלקה עגולי הפה הקיימת עד ימינו ושכוללת את הצמדאים והמיקסינות.
המונח אוסטרקודרם נטבע על ידי חוקר האנטומיה השווייצרי לואי אגאסי, לאחר שקיבל לידיו בשנות ה-30 של המאה ה-19 מאובנים של דגים בעלי שריון גרמי מסקוטלנד. אגאסי התקשה לסווג את המאובנים הללו, מאחר שהם לא דמו לאף יצור חי. תחילה שייך אותם לדגים בעלי שריון, דוגמת השפמנון והחדקן, אולם בשלב מאוחר יותר הבין כי למאובנים שבידיו לא היו לסתות. לפיכך, סיווג אותם בקבוצה חדשה שאותה כינה בשם אוסטרקודרמים (מילולית: צדפי עור, "אוסטרקון" – צדף ו"דרמה" – עור).
לאוסטרקודרמים היו ראשים מכוסים במעטה גרמי, ולמעשה הם מבין היצורים המוקדמים ביותר בעלי ראשים גרמיים. השכבות המיקרוסקופיות של מעטה זה הן בעלות מבנה של שיניים, עם שכבת זגוגית ושכבת מוך.
בעוד שמיתרניים קדומים יותר עשו שימוש בסדקי הלוע (צורה מוקדמת של זימים) הן לנשימה והן לאכילה, האוסטרקודרמים השתמשו בזימיהם לנשימה בלבד. היו להם כיסי זימים לועיים לצידי הראש, אשר היה פתוחים באופן קבוע ללא מכסה (אופרקולום). בניגוד לחסרי חוליות שהשתמשו בתנועה ריסנית להנעת המזון, האוסטרקודרמים השתמשו בשרירי הלוע כדי לאפשר יניקה קטנה ואיטית של מזונם לתוך פיותיהם.
האוסטרקודרמים נחלקו לשתי קבוצות עיקריות: Heterostraci ודמויי צפלספיסים. דמויי הצפלספיסים היו מתקדמים יותר מה-Heterostraci במובן שהיו להם מייצבים צידיים לשליטה טובה יותר על השחייה.
לאחר הופעתם של החולייתנים הלסתניים לפני כ-420 מיליון שנה, התמעטו האוסטרקודרמים עד להיכחדות האחרונים שבהם בסוף תור הדבון, אלא שמחקרים עדכניים מצביעים על כך שלהופעת הלסתניים הייתה השפעה זניחה הרבה יותר על היכחדותם של האוסטרקודרמים, שכן הם חיו במקביל ללא פגיעה באוכלוסיית האחרונים במשך כ-30 מיליון שנה.
קבוצות עיקריות > דמויי צפלספיסים

לדמויי הצפלספיסים היה שריון עבה במיוחד, בפרט סביב הראש, אשר הגן על הראש, הזימים והאיברים הפנימיים הקדמיים. בשריון הראש הייתה סדרה של חריצים שיצרו מערכת קו צד נרחבת. העיניים היו קטנות למדי וממוקמות בחלקו העליון של הראש. לא הייתה לסת. פתח הפה היה מוקף בלוחות קטנים שעשו את השפתיים גמישות, אולם ללא יכולת לנגוס.
קבוצות עיקריות > דמויי צפלספיסים > Galeaspida

ה-Galeaspida (מילולית: מגני קסדה) חיו במים מתוקים רדודים ובסביבות ימיות בתור הסילור ודבון באזור דרום סין, טיבט ווייטנאם של ימינו. היה להם מגן גרמי עבה על הראש, אשר העניק להם את שמם, ועל פניו, צורתם דמתה יותר ל-Heterostraci מאשר ל-Osteostraci. ה-Galeaspida נחשבים קרובים יותר אבולוציונית ל-Osteostraci בהתבסס על הדמיון בצורת קופסית המוח.
קבוצות עיקריות > דמויי צפלספיסים > Pituriaspida

ה-Pituriaspida (מילולית: מגני פיטורי) הם קבוצה קטנה של דגים משוריינים חסרי לסתות בעלי חרטומים גדולים דמויי-אף, אשר חיו בסביבות ימיות ודלתאיות באוסטרליה בתקופת הדבון התיכונה. שני המינים הידועים מקבוצה זו, Pituriaspis doylei ו-Neeyambaspis enigmatica, נמצאו באתר אבן חול בודד באגן המשקעים ג'ורג'ינה במערב קווינסלנד.
קבוצות עיקריות > דמויי צפלספיסים > Osteostraci

ה-Osteostraci (מילולית: צדפים גרמיים) חיו בצפון אמריקה, אירופה ורוסיה של ימינו מתקופת הסילור התיכונה ועד לדבון המאוחרת. מבחינה אנטומית היו ה-Osteostraci, ובפרט המינים שחיו בתור הדבון, בין המינים המתקדמים ביותר מקרב חסרי הלסתות. זאת, בשל התפתחותם של סנפירים זוגיים ואנטומיית הגולגולת המסובכת שלהם. ה-Osteostraci דמו יותר לצמדאים מאשר לחולייתנים לסתניים בכך שהיו להם שני זוגות של תעלות מעגליות למחצה באוזן הפנימית, בניגוד לשלושה זוגות אצל חולייתנים לסתניים.
קבוצות עיקריות > דמויי פטרספידים

לדמויי הפטרספידים היה מגן רחב-היקף על ראשם. לרבים מהם היו זנבות היפוצרקליים שאפשרו עילוי אשר הקל את תנועת גופם המשוריין במים. היו להם בפה איברי יניקה, וחלקם חיו במים מתוקים. עם התת-קבוצות שבקבוצה זו נמנו: Heterostraci,‏ Astraspida ו-Arandaspida.
קבוצות עיקריות > תלודונטים

התלודונטים היו קבוצה של חסרי לסתות בעלי קשקשים ייחודיים במקום לוחות גדולים של שריון. הם חיו הן במים מתוקים והן בסביבות ימיות בסמוך לקרקעית, למן תור האורדוביק ועד להיעלמותם באירוע ההכחדה של תקופת הדבון המאוחרת. בצורתם הם דמו ל-Heterostraci ול-Anaspida, כאשר השוני היה בעיקר בקשקשים הקטנים, הקוצניים והייחודיים שכיסו את גופם. קשקשים אלה נשרו בקלות לאחר המוות.
קבוצות עיקריות > אנספידים

האנספידים היו חסרי לסתות שהופיעו לראשונה בתקופת הסילור המוקדמת ושגשגו עד להכחדה של תקופת הדבון המאוחרת. לא היו להם מגן גרמי כבד או סנפירים זוגיים, אולם זנבם היה היפוצרקלי במיוחד.
הערות שוליים

1 2 3  "אוסטרקודרמים", האנציקלופדיה העברית (כרך ב, עמ' 27), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשי"א.
↑  University of Bristol. "Vertebrate jaw design locked early: Study on initial diversification of jaws sheds light on early vertebrate feeding ecology." ScienceDaily. ScienceDaily, 10 July 2011.
Galeaspida
Pituriaspida
Osteostraci
Larnovaspis stensioei
תלודונטים
אנספידים
That's Not My Name

"That's Not My Name" (בעברית: "זה לא השם שלי") הוא סינגל הבכורה של הצמד המוזיקלי הבריטי דה טינג טינגס. השיר יצא לאור לראשונה ב-28 במאי 2007 כחלק מתקליט דאבל איי סייד, לצד השיר "Great DJ" (אנ') על ידי חברת התקליטים העצמאית סוויצ'פליקר רקורדס (אנ'). בזכות קידום כבד לו זכה השיר מתחנת BBC Radio 1 וממגזין NME, הוא הוצא לאור בשנית ב-12 במאי 2008 על ידי קולומביה רקורדס. בהמשך אותה שנה הסינגל נכלל באלבום הבכורה של הצמד, We Started Nothing.
לאחר ההוצאה המחודשת של קולומביה, "That's Not My Name" הגיע לראש מצעד הסינגלים הבריטי, כשמתחתיו סינגלים של אמנים מבוססים כדוגמת ריהאנה, מדונה וויל.איי.אם. כמו כן, השיר היה ללהיט רדום בצפון אמריקה, ובאוגוסט 2009 הגיע לשיאו כשהיה מבין 40 הסינגלים המובלים במצעדי הבילבורד בארצות הברית. בסך הכול הסינגל נמכר במעל למיליון עותקים.
לחן וכתיבה

השיר מולחן בסולם מי מז'ור, ומשקלו הוא במקצב של 145 פעימות לדקה. המנעד הקולי נע בין התו G3 ועד התו G♯5. הזמרת קייטי וייט ציינה כי השיר נכתב "בעודי מקטרת על התסכול שלי מתעשיית המוזיקה".