stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואל לרנר (זמר)
ביוגרפיה > קריירת מוזיקה

לאחר שחרורו מהצבא, הקליט את הסינגל "שיר מרזבים" שיצאה לאור בשנת 1978.
בשנת 1979 שר וניגן בתוכנית טלוויזיה לכבוד יובל ה-70 לתל אביב, והשתתף  כגיטריסט וזמר במופע של יונתן גפן ו אסתר שמיר "קוראים לזה אושר", בעיבוד מוזיקלי של עדי רנרט. במופע שר עם שמיר את השיר "מחר אזיל דמעה" שנכלל בתקליט "המעיל" של יהונתן גפן. בנוסף באותה שנה השתתף בהקלטת אלבום שירי הילדים והילד הזה הוא אני של יהודה אטלס (המבוסס על ספרו של יהודה אטלס בשם זה). אחר כך הופיע במשך שנתיים עם הזמרת נורית גלרון, בעיקר בקיבוצים ומת"נסים, כשהוא מלווה אותה בגיטרה, בפסנתר ובשירה.  באותה תקופה השתתף כזמר וגיטריסט אקוסטי באלבומים רבים, ביניהם "חמוש במשקפיים" של אריק איינשטיין, "התכוונות" של יוני רכטר, ו"שירים באמצע הלילה" של נורית גלרון.
ב-1981 הקים יחד עם המוזיקאי אבנר קנר והזמרת מזי כהן את ההרכב פרמיירה, ובאוגוסט 1982 הוציאו תקליט תחת אותו שם, שכלל בין השאר השירים "אם זו אהבה", ו"חמש בבוקר עוזבת". באותה תקופה כתב יחד עם קנר את השירים "תנו לגדול בשקט" ("אפונה וגזר") ו"חורף" לגידי גוב, אותם ביצע בפסטיבל שירי הילדים ב-1981 ו-1982 בהתאמה. הוא השתתף בסוף 1982 בפסטיבל שירי הילדים עם מזי כהן בשיר "די" שכתב יורם טהרלב והלחינה נורית הירש, השיר עצמו זכה להצלחה גם במצעד הפזמונים באותה תקופה. בנוסף השתתף באלבום שירי הילדים יפתח המלוכלך (יחד עם מיקי גבריאלוב, מזי כהן ואייל גפן).
בשנים 1982–1986 למד הלחנה בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה.
בשנת 1984 הקים את להקת הסיקסטיז יחד עם מוטי דיכנה, שלמה חממי ושלמה מזרחי, איתה הוא מופיע בשירי שנות ה-60 עד היום כזמר, נגן גיטרות, פסנתר ומנהל מוזיקלי. באותה שנה השתתף כזמר בהצגת תיאטרון הקאמרי "בית ספר לריקודים", אשר כללה טקסטים ומוזיקה של נתן זך וסשה ארגוב, יחד עם הזמרת דפנה ארמוני ושחקנים אחרים.
בשנת 1985 כתב והלחין לאריק סיני את השירים "היי גלית", "אהבה של שני זרים" ו"בת 17" (עם יצחק קלפטר), שיצאו באלבום "שלום לך תקווה עצובה".
ביולי 1987, הופיע בניסיון חידוש פסטיבל הזמר והפזמון במסגרת חגיגות הזמר העברי בערד, עם השיר "היפה בנשים" שכתב והלחין.
בשנת 1990, הקליטה להקת "הסיקסטיז" אלבום שכלל גרסאות כיסוי ללהיטי שנות ה-60.
בשנת 1991 השתתף בתחרות הקדם-אירוויזיון יחד עם מוטי דיכנה, עם השיר ״פרימדונה״.
בשנת 1998 הוציא תקליט עם ההרכב "ארבע על ארבע", שכלל גם את דני ליטני, דני רובס ואורי הרפז.
ב-1999 השתתף, במסגרת פסטיבל ישראל, במופע "אמני ישראל שרים ביטלס", יחד עם שלמה ארצי, יהודית רביץ, דוד ד'אור ואחרים, מלווים בתזמורת הפילהרמונית ובניצוחו של סר ג'ורג' מרטין, המפיק והמעבד המוזיקלי של הביטלס.
בשנת 2010 הופיע באופרת הרוק "האוחז באש" שכתב והלחין יוסי עידה.
בפברואר 2011, הופיע במופע מחווה ליוצרים יחיאל ועלי מוהר.
בשנת 2017 היה שותף בשלישיית "בונבוניירה", יחד עם ענת עצמון ומוטי דיכנה שהעלתה מופע של שירי ילדים.
ביוגרפיה > קריירת משחק ודיבוב

בשנת 1979 השתתף בסרט "מעגלים של שישבת" שביימה עידית שחורי, בתפקיד עצמו כזמר, ושר את שיר הנושא שכתב עלי מוהר והלחין אבנר קנר. הסרט יצא לאקרנים ב-1980.
במשך שנים לרנר דיבב סרטי וסדרות אנימציה, בין היתר את ויני מ"האופנוברים ממאדים", את דן מ"עומר", את גמביט (אקס-מן) ואת ג'ייסון לי סקוט מ"מייטי מורפין פאוור ריינג'רס", "חתולי החלל", "פאוור ריינג'רס זיאו" (שבסרט של פאוור ריינג'רס טורבו דיבב אותו גיורא קנת).
הערות שוליים

↑  יום ה' - טלוויזיה 20:15 - "בכל זאת יש בה משהו", מעריב, 31 במאי 1979
↑  איה אורנשטיין, "מלחמת העולם" בין רומנטיקן ופמיניסטית, מעריב, 8 במרץ 1979
↑  יוסי חרסונסקי, נורית גלרון: הקהל שלי התרחב, מעריב, 26 בפברואר 1980
↑  יוסי חרסונסקי, פרמיירה מוצלחת, מעריב, 19 באוגוסט 1982
יעקב בר-און, פרמיירה מוצלחת בשלושה, דבר, 6 בספטמבר 1982
↑  יוחאי וולף, Japan In Dishpan, למה כבר לא יוצרים אלבומי ילדים כמו "יפתח המלוכלך"?, באתר הארץ, 5 באוקטובר 2012
↑  רותי הדר, 60-90-60, חדשות, 29 במרץ 1990
↑  אריק סיני, תקוות עצובות, מעריב, 26 בספטמבר 1985
↑  יובל ניב, הערב בפסטיבל ערד, חדשות, 22 ביולי 1987
↑  שרון מולדבי, כשהפוקיק היה בבטן, חדשות, 6 בספטמבר 1990
↑  עמית שהם, זה לא השיר, זאת הפרודוקציה, חדשות, 26 במרץ 1991
↑  הילה שיאון חגית פלג-רותם טל פרי עומר שומרוני, ‏OUT דברים שכדאי לעשות בחוץ, באתר גלובס, 17 בפברואר 2011
↑  המעגל הנוסף של עדית, מעריב, 1 בנובמבר 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 516faa14-5961-4cc8-890a-6b277cfd135d
טל קרסלניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1970 (בת 54)
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1989–1999 (כ־10 שנים)
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
טל קרסלניק (נולדה ב-20 ביוני 1970) היא שחקנית עבר ישראלית.
ביוגרפיה

בשנת 1989 שיחקה בסרט "סטמפניו" שמבוסס על הרומן קצר של שלום עליכם.
בשנת 1990 הופיעה בסדרת האימה "סיפורים לשעת לילה מאוחרת" ששודרה בערוץ הראשון, שיחקה בפרק: העגיל גילמה את אוסי, דוגמנית המחפשת עגילים ופוגשת תגרנית זקנה בשוק הפשפשים בשם סימונה (רבקה בכר) המציעה לה זוג יחיד במינו במחיר מצחיק. אוסי מסרבת, ובבוקר למחרת, מגלה שבמשך הלילה אחת האוזניים שלה החלה לצמוח.
בשנת 1991 הופיעה בסדרת הטלוויזיה "תרנגול כפרות" שמבוסס על הרומן קצר של אלי עמיר.
בשנת 1992 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "ביל"ויים".
בשנת 1996 שיחקה בסרט "צעירים לנצח". באותה השנה גם הצטלמה לשער ראשי בעיתון "לאשה".
בשנים 1996–1999 שיחקה בארבעת העונות של אופרת הסבון של ערוץ 2 "כסף קטלני", גילמה את דניאלה אייזנמן.
בעבר קרסלניק שיחקה בתפקיד ראשי בסרט האקשן האמריקאי "CODEBRAKER".
חיים אישיים
קרסלניק נשואה לגיא בבלי, והחל מ 2009 הם חיים בפלורידה. קרסלניק היא בעלת חברת טל קוסמטיקס - מוצרי איפור טבעיים.
הערות שוליים

↑   סיפורים לשעת לילה מאוחרת - פרק 10 - העגיל, סרטון בערוץ "Sweet-Star", באתר יוטיוב (אורך: 27:11)
↑  ארכיון, תרנגול כפרות, באתר כאן ארכיון
↑  ארכיון, ביל"ויים, באתר כאן ארכיון
↑  טל קרסלניק - ארכיון שערי לאישה, באתר laishacovers.ynet.co.il
↑   CODEBRAKER, Action film Produced & Directed by Gad Levy Golan w/ KUNG Fu Master Eli Ivgy & Orly Levy, סרטון  באתר יוטיוב
1 2  טל קרסלניק, באתר www.ishim.co.il
אש התורה

| --- | --- |

בניין המרכז העולמי אש התורה
בניין המרכז העולמי אש התורה
 עמותה
 השתייכות:  חרדים ליטאים
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים)
 מייסדים:  הרב נח וינברג
 בעלי תפקידים
 מנהל:  יצחק ברקוביץ
 מיקום
 מיקום:  הרובע היהודי, ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′34″N 35°14′00″E﻿ / ﻿31.776083333333°N 35.233305555556°E﻿ / 31.776083333333; 35.233305555556
 www.aish.co.il
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) אש התורה(למפת ירושלים העתיקה רגילה) אש התורה(למפת ירושלים רגילה) אש התורה(למפת ירושלים מוגדלת) אש התורה
 
אש התורה (מוכר גם כ-"Aish") הוא ארגון בינלאומי להפצת יהדות.
היסטוריה

בשנת 1974 הקים הרב נח וינברג, שפרש מישיבת אור שמח, את ישיבת אש התורה. הגישה בישיבה התמקדה בהנחלת אורח חיים דתי ופחות בלימוד מסורתי. המרכז הוקם ברובע היהודי בירושלים. על פי נתוני הארגון, נכון ל-2018, הוא מונה 26 סניפים ברחבי העולם, ומציעה תוכניות ב-80 ערים, 17 ארצות, ו5 יבשות.
מטרות והשקפת הארגון

מטרת הארגון היא הפצת ערכים יהודיים בקרב יהודים בישראל ובעולם שאינם שומרי מצוות, באמצעות סמינרים ותוכניות נוספות, הארגון מביע תמיכה גלויה במדינת ישראל ושומר על קשרים טובים עם מנהיגי המדינה.
הארגון מגדיר את בירוריו ביהדות כ"מסע רוחני". ראש הארגון הגדיר את המסע בסדרת מאמרים בשם "48 דרכים לחכמה" (המבוססים על מ"ח קנייני תורה).
פרויקטים בולטים

המרכז העולמי של אש התורה נמצא בבניין בן 7 קומות מול רחבת הכותל המערבי. בבניין נמצאים יצירת האמנות "אש ומים" של האמן דייל צ'יהולי, אודיטוריום שמימן השחקן קירק דאגלס ושרידי אמת מים מתקופת בית שני. מהתצפית בגג המרכז ניתן להשקיף אל ירושלים העתיקה, הר הבית והכותל, ובימים של ראות טובה אף לים המלח וירדן. הבניין מארח עשרות אלפי מבקרים בשנה.
במקום פועל גם מרכז המבקרים 'אש ישראל' ברחבת הכותל המערבי שמטרתו היא העשרת הזהות היהודית בציבור הישראלי ומציע תוכניות לגילאים שונים, בנושאי חגים ומעגל החיים.
ישיבת אש התורה נמצאת גם היא בצמוד לבניין המרכז העולמי. הוקמה בשביל חוזרים בתשובה, אך היום קיימת בה גם מסגרת לבחורים אמריקאים שאינם חוזרים בתשובה. בישיבה בית המדרש מפואר ובו ארון קודש עשוי זכוכית.
ישיבת הסדר אש התורה: נוסדה בשנת תשס"ו ובראשה עמד הרב צבי שוורץ. בראש בית המדרש עמד הרב ארי כהן ובשנה הראשונה העביר הרב אריה שטרן את השיעור הכללי. בשנת תש"ע עברה ישיבת ההסדר לתל אביב, והיא נמצאת כיום בבית הכנסת "תפארת צבי" ברחוב הרמן כהן. בראשות הישיבה עומד הרב ניר יעקב מס ולומדים בה כחמישים בחורים, הישיבה כיום נקראת ישיבת לב תל אביב.
אש ג'רוזלם פלושיפס היא תוכנית שבמסגרתה מגיעים בני נוער מחו"ל לביקור של שלושה שבועות בישראל. במהלך התוכנית הם משתתפים בהרצאות ושיעורים ביהדות וכן מבקרים ומטיילים בישראל.
פרויקט חזון הוא סדרת הרצאות לקבוצות בחורי ישיבה במטרה להכשירם לשמש כפעילים להעשרת ידע יהודי. ההרצאות נמסרות על ידי הרב יעקב ליכטמן. בסיום ההרצאות מקבלים המשתתפים הסמכה רשמית לשמש כפעילים מטעם "אש התורה".
מודעות (נקרא גם פרויקט "חברותא") היא תוכנית המקשרת בין נשים חילוניות לנשים דתיות להעשרת היהדות באמצעות שיחות טלפון, ומאוחר יותר גם מפגשים.
אחים יחדיו - inspire הוא ארגון שמטרתו להעניק לישראלים חילוניים היכרות ראשונית עם העולם החרדי על ידי קשר ישיר. במסגרת הפרויקט מחולקות מתנות הקשורות לחג הקרב.
לארגון סניפים בתל אביב (אש תל אביב) ובהרצליה פיתוח (דיסקברי).
דגם בית המקדש השני באוגוסט 2009 הוצב על גג הבניין של ישיבת אש התורה דגם של בית המקדש השני. הדגם עשוי חלקים "אבן שיש" מחברון, "אבן ירושלמית לבנה" וחלקי עץ. משקלו של הדגם הוא 1,200 קילוגרם, גודלו 3 על 1.40 מטר והוא בנוי בקנה מידה של 1:60. ניתן להרים את דגם היכל בית המקדש ולצפות במרכיבים שהיו בתוכו: ארון הברית, מנורת הזהב, מזבח הזהב ושולחן הפנים. יוצר הדגם הוא מיכאל אוסניס, יוצא ברית המועצות המתגורר בקדומים.
מצלמות הכותל מאז 1996, באתר אש התורה ניתן לצפות 24 שעות ביממה בכותל המערבי.
ארגון ההסברה הפרו-ישראלי Honest Reporting הוקם בשנת 2000 במימון קרן של אש התורה.
הערות שוליים

↑  Kaplan, Dana Evan (2011). Contemporary American Judaism: Transformation and Renewal. Columbia University Press. pp. 294–295. ISBN 978-0231137294.
1 2  דף ה"אודות" באתר הארגון
↑  קישור לספר
↑  בית מדרש תל אביב - מכון יאיר - ישיבה בתל אביב
↑  יומם ולילה יכול עכשיו כל יהודי שנמצא במערב וליבו במזרח, להתבונן אל הכותל המערבי ולקבל ממנו תמונות מעודכנות דקה אחר דקה, באתר גלובס, 19 בדצמבר 1996
↑  גל מור, מלחמות ישראל והפלסטינים, באתר ynet, 26 ביוני 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303586105171 
בית המדרש בישיבת אש התורה
היה היה

| --- | --- |
 סוגה:  חינוכי
 יוצרים:  אלבר בארייה 
 ארץ מקור:  הולנד, בלגיה 
 שפות:  צרפתית 
 מספר עונות:  7 
 מספר פרקים:  190 
 הפקה
 אורך פרק:  25 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  France 3 
 רשת שידור בישראל:  טלוויזיה חינוכית ערוץ לוגי
 תקופת שידור מקורית:  אפריל 1978 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 hellomaestro.fr
 
הָיֹה הָיָה (בצרפתית: Il était une fois) הוא זיכיון של סדרות חינוכיות-לימודיות לילדים מבית היוצר של חברת ההפקות הצרפתית פרוסידיס של אלבר בארייה. הסדרות עוסקות בלימוד נושאים מתחום המדע וההיסטוריה בעזרת סיפורים עלילתיים. כל סדרה עוסקת בנישה אחרת בהתאם לשמה.
סדרות

היה היה - האדם - סדרת טלוויזיה על התפתחות האדם בהיסטוריה והתפתחות הציוויליזציות.
היה היה - החלל - סדרת טלוויזיה ללימוד תולדות החלל וחקר החלל האנושי בעזרת עלילה של סדרת מדע בדיוני.
היה היה - החיים - סדרת טלוויזיה ללימוד ביולוגיה וגוף האדם.
היה היה – האמריקות - סדרת טלוויזיה על תולדות אמריקה.
היה היה - ממציאים - סדרת טלוויזיה על הביוגרפיות של הממציאים הגדולים בהיסטוריה והמצאותיהם.
היה היה - מגלי ארצות - סדרת טלוויזיה על הביוגרפיות של מגלי הארצות. כשהוא שודר ב"חינוכית" הוא נקרא "היה היה - ההרפתקנים".
היה היה - כדור הארץ - סדרת טלוויזיה בנושאי אקולוגיה, איכות הסביבה ושמירה על משאבי כדור הארץ.
היה היה - החפצים - סדרת טלוויזיה המתמקדת בחפצים המשומשים בחיי היום יום.
בעקבות הסדרות התחילה חברת פרוסידיס לשדר פודקאסט שעוסק בנושאים מגוונים.
הדמויות

הזקן החכם/המאסטרו (Maestro) - משמש כראש השבט, ככהן דת, כיועץ לשליט, כממציא וכמדען, פילוסוף או רופא. הזקן הוא בעל זקן לבן ארוך שמכסה את כל גופו ולפעמים הוא בעל נטיות לפיזור וישנוניות. הוא מתואר כחכם וטוב לב. לכל פרק בתוכנית יש את ה"זקן החכם" של אותה התקופה והוא מייצג במידה רבה את החכמה, הקדמה, ואת התבונה האנושית. בדרך כלל כשנפטר הזקן החכם הדבר מביא לצער ולכאב של הדמויות המבכות את פטירתו. ב"היה היה: חפצים" כאשר אם מישהו מכנה אותו זקן, הוא אומר שהוא אינו זקן, אלא בעל זקן ארוך.
האיש הרגיל/פייר/פיטר/פיירו (Pierre) - מייצג את הדמות של האדם הטוב, בדרך כלל מתוארת התבגרותו מילדות עד להיותו אדם בוגר אך צעיר (הוא בדרך כלל מוצג החל מילד ועד לסביבות שנות ה-20 לחייו).
השמנמן/ג'מבו (le Gros) - חברו של פייר. אדם גדל-גוף, בעל שיער ג'ינג'י וכוח פיזי רב. הוא לעיתים קצת מגושם, אך הוא חזק מאוד. לרוב כוחו מוגזם מאוד, למשל: כאשר מכים אותו בחרב הוא לא נפגע. הוא בדרך כלל מגן על חברו, הנער הטוב, ועל חברותיהם, מפני צמד הבריונים הרעים.
האשה הרגילה/פיירט (Pierrette) - אשה בלונדינית, שמשמשת מושא אהבתו/אשתו של פייר. בהמשך, לאחר שפסי הפכה להיות מושא אהבתו, היא הפכה להיות בת זוגו של השמנמן, ולאחותו של פיירו.
הילד הטוב/דודו - בנם של פייר ופיירט.
פסי (Psi) - נערה שחורת שיער ושחומת עור, מושא אהבתו של דודו/ פיירו כאשר זה מתבגר. הופיעה לראשונה ב"היה היה בחלל".
הילדה פירט - ביתם של פייר ופיירט.
הרשע הגדול/קראסטי (le Teigneux) - בריון גדל גוף שנהנה להציק לאחרים ולתקוף אותם. הוא חזק, אך השמנמן הג'ינג'י חזק ממנו. לעיתים קרובות הוא בעל סמכות או תפקיד פיקודי: קפטן, מפקד, אדון, אציל או מלך, לא מופיע ב"היה היה - סולאר אימפולס". ב"היה היה: חפצים" הוא נחות מהרשע הקטן. כמו כן, באותה סדרה השניים ייצגו שני אנשים שיצאו עם אותה המצאה באותה תקופה והתווכחו לגבי ההמצאה היותר טובה.
הרשע הקטן/מינוס (le Nabot) - חברו של הבריון הגדול, חלש וקטן, אך תככן וערמומי. בעל צחקוק זדוני. ידוע בישראל גם בכינוי "הגמד הרשע" ו"הג'ינג'י הקטן". שתי דמויות הרשעים מייצגות את הצדדים האנושיים הרעים כמו אכזריות, רודנות, תאוות כוח ותאוות בצע, ומגלמים דמויות כמו רודנים, ברונים ואצילים אכזריים, נוכלים, או חלק מהמון ראקציונרי (כגון בהמצאת הרכבת בפרק 23 ב"היה היה - האדם"). לעיתים קרובות הרשע הקטן יהיה שווה או נחות לרשע הגדול: יועץ, חבר, משרת או עוזר.
האינטלקטואל - דמות המייצגת פעמים רבות את הזרם האינטלקטואלי של התקופה, בעל אופי חלש אך חזק כאשר הוא מגן על פירט אשתו, לעיתים קרובות מנוצל בידי הרשעים, אדם שצבע עורו בהיר יותר משל שאר הדמויות ושערו חום, בסדרות מאוחרות הוא מרכיב משקפיים.
מוניה - נערה שחורת שער וצהובת עור, אחת מתלמידיו של הזקן החכם.
אלי - נער שחום עור, אחיה של פסי ואחד מתלמידיו של הזקן החכם.
השעון - מציג את השנה בה האירועים מתרחשים. לעיתים בעל אופי משל עצמו ומגיב בהתאם למתרחש. לדוגמה, הוא לעיתים מתלונן, כאשר הזמן מואץ שנים רבות מדי קדימה או שהוא בוהה במסך כאשר משהו מעניין מתרחש, ב"היה היה - כדור הארץ" מתברר כי הוא יכול גם לשמש כמכונת זמן וכחללית. אחת הדמויות היחידות שעברו אבולוציה במשך העונות, כשבעונות הראשונות הוא מוצג כשעון בעל עיניים, שבהמשך נוסף לו פה, ב"היה היה: כדור הארץ" הוא מוצג כשעון מחוגים וב"היה היה: חפצים" הוא מוצג עם פנים בצורה של "צלחת מעופפת".
חיים פוגל

| --- | --- |

 לידה:  1949 (בן 76 בערך) רומניה 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת אור עציון  ישיבת מרכז הרב 
 
הרב חיים פוגל (נולד בשנת 1949) הוא יו"ר בית הרב קוק. יו"ר חבר הנאמנים של מכללת אורות ישראל באלקנה ומכללת מורשת יעקב ברחובות. יו"ר מרכז מורשת הרמב"ם. לשעבר רב מכללת אמונה ור"מ בישיבת ירושלים לצעירים. מתלמידי הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. זוכה אות הנשיא לשנת תשע"ד.
ביוגרפיה

נולד ברומניה ועלה בגיל שנה לפרדס חנה. בגיל התיכון למד בישיבה התיכונית אור עציון ובישיבת בני עקיבא נתניה, ומשם המשיך למרכז הרב שם למד אצל רבותיו הרב צבי יהודה הכהן קוק והרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. לאחר מכן החל לעסוק בחינוך במספר מקומות. בהקמת ההתיישבות ביהודה ושומרון היה שותף בגרעין אלון מורה.
שימש כר"מ בישיבת ירושלים לצעירים ובהמשך אף ניהל אותה. כיהן גם ראש ישיבת B.M.T לבני חו"ל, ונמנה עם מייסדי רשת נעם-צביה.
ייסד (לצד הרב חיים סבן) ועומד בראש הגרעין התורני בשכונת אושיות ברחובות מיסודן של ישיבת ההסדר ומכללת מורשת יעקב (היום חלק ממכללת אורות ישראל) הפועלות בעיר, ועל כך קיבל את אות הנשיא לשנת תשע"ד.
בנימוק הזכייה נכתב: "חברי הגרעין מתגוררים בשכונה מתוך רצון לחולל שינוי הוליסטי בשכונה ולהעצמתה, היכרות עמוקה זו היא המפתח להבנת הצרכים של האוכלוסייה המגוונת בשכונה, לעבודה משותפת עם התושבים תוך מתן ביטוי לרצונותיהם ויכולותיהם. כתוצאה מכך, פעילות הגרעין הביאה לירידה משמעותית ברמת הפשיעה בשכונה”.
כמו כן, ייסד את מדרשת נוגה ברחובות ואת מדרשת אורות הגליל בחצור הגלילית, מדרשה לטיולים באזורי גליל גולן וכרמל.
החל משנת תשע"ז מכהן כיו"ר בית הרב קוק.
החל מאמצע תשפ"א משמש כמנכ"ל מכללת אורות ישראל.
לומד יום-יום בספריה של ישיבת מרכז הרב יחד עם הרב יענקל'ה לוין.
חיים אישיים

נשוי לרות ומתגורר בקרית משה בירושלים. לזוג שלושה ילדים.
גיסיו הם הרב יעקב רוז'ה, הרב יחזקאל דאום, הרב מנחם פליקס.
נמל התעופה הבין-לאומי המלכה ביאטריקס

נמל התעופה הבין-לאומי המלכה ביאטריקס הוא נמל התעופה של האי ארובה באיים הקריביים. בשנת 2012 עברו בו 2,120,578 נוסעים במסגרת 20,542 תנועות מטוסים.[דרוש מקור]
היסטוריה

הנמל נפתח בשנת 1935 בקרבת העיר אורנייסטאד, בירת האי, בסמוך לחופו הדרום-מערבי.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלו מהנמל מטוסים צבאיים אמריקאים מחיל האוויר השישי, אשר הגנו על תנועת האוניות בים הקריבי ועל אזור תעלת פנמה מפני התקפות של צוללות גרמניות.
בשנת 1964 הסתיימו בנמל עבודות נרחבות שנערכו לשם הכשרתו לקליטת מטוסי סילון, לרבות הארכת מסלול הטיסה. בשנת 1972 נפתח בו הטרמינל הבינלאומי הנוכחי, אשר שופץ והורחב בסוף שנות התשעים.
בשנות ה-70 נקרא הנמל על שם הנסיכה ביאטריקס והוא קיבל את שמו הנוכחי לאחר הכתרתה כמלכת הולנד בשנת 1980.
בנמל פועלים כיום שני טרמינלים ומסלול טיסה אחד. הטרמינל העיקרי נמצא בצפונו של שדה התעופה. במרכזו ממוקם אגף הנוסעים הנכנסים ומשני צדדיו ממוקמים אגפי הנוסעים היוצאים - האחד לטיסות אל ארצות הברית והשני לטיסות ליעדים אחרים. בטרמינל זה שמונה שערי עלייה למטוס. טרמינל לטיסות פרטיות, שנפתח ב-2007, ממוקם בחלקו הדרומי של הנמל.
נכון לשנת 2017 פועלים בנמל כשלושים חברות תעופה. הן טסות לכ-15 יעדים בארצות הברית (בחוף המזרחי וכן בטקסס ושיקגו), ליעדים בקנדה, באיים הקריביים, בוונצואלה, פרו ופנמה וכן ליעדים באירופה - בבריטניה ושוודיה (בטיסות עונתיות) ובהולנד. הקווים העמוסים ביותר מהנמל ואליו הם ליעדים בארצות הברית.
כיסא אליהו (בצלאל)

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 מעצב:  זאב רבן
 תאריך יצירה:  1925-1916
 טכניקה וחומרים:  עץ אגוז, עור, שטיח צמר, רקמה על משי וקטיפה, שנהב, צדף, כסף, פיליגרן, אמייל ופליז רקוע
 ממדים בס"מ
 אורך:  91
 רוחב:  91
 גובה:  190
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B82.0363
 מיקום:  מוזיאון ישראל
כיסא אליהו הוא כיסא לברית מילה, שעוצב על ידי זאב רבן ובוצע בין השנים 1925-1916 בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות. כיום, נמצא הכיסא באוסף מוזיאון ישראל.
תיאור

הכיסא, עוצב על ידי זאב רבן הוא מעוטר בדימויים מן המסורת היהודית. העבודה על הכיסא שילבה את עבודתן של מספר מחלקות ובתי-מלאכה של בית הספר. הכיסא הושלם בספטמבר-אוקטובר 1925 והוצג ב"אולם הירשברג" של בית הנכות בצלאל לקראת שילוחו לתערוכה "בצלאל" בניו יורק, שהתקיימה בשנת 1926. לאחר התערוכה נמכר הכיסא לבית-כנסת בברוקלין. בשנת 1982 נרכש הכיסא על ידי מוזיאון ישראל.
בשל ריבוי הפרטים בו, הכיסא נחשב, ביחד עם ארון קודש ממכון ספרטוס, לאחד מן הפריטים החשובים והמורכבים שיוצרו בבצלאל. בסיס הכיסא מעוטר בשלושה תבליטים ובהם סצנות מקראיות הקשורות לטקס המילה. בחזית, לדוגמה, מופיע תיאור עקדת יצחק. משענות הידיים מגולפות בדמות אריות ואילו משענת הגב מעוצבת בדמות לוחות הברית, ובצדדיה קבועים 12 תבליטים, המסמלים את שבטי ישראל. בצורתה היא מאזכרת חזית של ארון קודש.
הכיסא הוצג פעמים רבות במוזיאון ישראל. בשנת 1983-1982 הוצג בתערוכה "בצלאל של שץ", בתערוכה "40 יצירות-מופת של יופי וקדושה מאוסף מוזיאון ישראל" (2005) ושולב בתערוכת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון (2015-2010).
הערות שוליים

↑  ראו: בבית הנכאות הלאומי "בצלאל", דואר היום, 8 באוקטובר 1925
אלכס קוליאדו

אלכס קוליאדו גוטיירס (בקטלאנית: Álex Collado Gutiérrez; נולד ב-22 באפריל 1999 בסבאדל שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אל-אוח'דוד מליגת העל הסעודית, בהשאלה מריאל בטיס.
קריירת מועדונים

קוליאדו שיחק במחלקות הנוער של מרקנתיל ואספניול, ובשנת 2009 הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה. בשנת 2018 החל לשחק בברצלונה ב', קבוצת המילואים של המועדון, תחילה בליגה הספרדית השנייה, ובהמשך בליגה הספרדית השלישית.
ב-4 במאי 2019 ערך קוליאדו את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של ברצלונה, בהפסד 0–2 לסלטה ויגו במסגרת המחזור ה-36 בלה ליגה לעונת 2018/2019. בסך הכל ערך שתי הופעות ליגה במדי הקבוצה הראשונה.
ב-7 בינואר 2022 הושאל קוליאדו עד לתום עונת 2021/2022 לגרנדה מלה ליגה. ב-8 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ברצלונה במסגרת המחזור ה-20 בליגה. ב-17 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–4 ללבאנטה במסגרת המחזור ה-32 בליגה. בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-15 באוגוסט 2022 הושאל קוליאדו למשך עונת 2022/2023 לאלצ'ה מלה ליגה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אלמריה במסגרת המחזור השני בליגה. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במדי המועדון, בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-27 ביולי 2023 חתם קוליאדו על חוזה לשש שנים בריאל בטיס מלה ליגה. ב-31 ביולי הושאל לאל-אוח'דוד מליגת העל הסעודית למשך עונת 2023/2024. ב-14 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד א-שבאב במסגרת המחזור הראשון בליגה.
תארים

אליפות ספרד (1): 2018/2019
ליגת האלופות לנוער (1): 2017/2018
הערות שוליים

↑  Collado, un futbolista de pies a cabeza באתר מונדו דפורטיבו, 15 בנובמבר 2012 (בספרדית)
↑  El centrocampista Álex Collado se incorpora al Granada CF באתר הרשמי של גרנדה, 7 בינואר 2022 (בספרדית)
↑  Álex Collado, refuerzo del Elche C.F. באתר הרשמי של אלצ'ה, 15 באוגוסט 2022 (בספרדית)
↑  Álex Collado, nuevo jugador del Betis hasta 2029 באתר מארקה, 27 ביולי 2023 (בספרדית)
↑  Alex Collado jugará la próxima temporada en el Al-Okhdood FC saudí באתר הרשמי של ריאל בטיס, 31 ביולי 2023 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלכס קוליאדו".
הפיגוע בכפר סבא (2001)

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

 תאריך:  22 באפריל 2001
 מקום:  רחוב ויצמן, כפר סבא, ישראל
 קואורדינטות:  32°10′42″N 34°53′43″E﻿ / ﻿32.178452903121°N 34.895214630339°E﻿ / 32.178452903121; 34.895214630339
 סוג:  פיגוע התאבדות
 נשק:  חגורת נפץ
 הרוגים:  1
 פצועים:  40
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  1
 he
 
הפיגוע בכפר סבא היה פיגוע התאבדות שאירע בצומת הרחובות טשרניחובסקי-ויצמן בכפר סבא ב-22 באפריל 2001. בפיגוע נרצח אזרח אחד ונפצעו כ-40.
הפיגוע

בבוקר 22 באפריל 2001 הגיע מחבל מתאבד לתחנת האוטובוס שבצומת הרחובות טשרניחובסקי-ויצמן בכפר סבא. מעט אחרי השעה 9 בבוקר הוא פוצץ עצמו בעת שעצר בתחנת אוטובוס קו 29 שנסע לכיוון הרצליה. בפיגוע נהרג ד"ר מריו גולדין, שירד מן האוטובוס ותכנן להשתתף בהשתלמות בבית חולים מאיר הסמוך.
לאחר הפיגוע הודיעו גדודי עז א-דין אל-קסאם, הזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס, כי עימאד זביידי מהעיר שכם הוא המחבל שביצע את הפיגוע.
הפיגוע אירע כחודש לאחר הפיגוע בתחנת הדלק מפגש השלום שבוצע סמוך לכניסה המזרחית לעיר ובו נרצחו שני נערים.
הערות שוליים

↑  עלי ואקד, אמו של המתאבד מכפר סבא: "אני גאה בו", באתר ynet, 24 באפריל 2001
אלנתן הורוביץ

ערך זה עוסק ברב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

הרב אלנתן הורוביץ תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  31 באוגוסט 1951 כ"ט באב תשי"א כפר הרוא"ה, ישראל
 נרצח:  7 במרץ 2003 (בגיל 51) ג' באדר ב' תשס"ג קריית ארבע
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 במרץ 2003 
 
הרב אלנתן (אלי) הורוביץ (כ"ט באב תשי"א, 31 באוגוסט 1951 - ד' באדר ב' תשס"ג, 7 במרץ 2003) היה רב בישיבת שבי חברון, לימד הגות יהודית, ופעל לגשר בין קצוות בחברה הישראלית, בין היתר במפגשים עם אנשי "דור שלום". נרצח בפיגוע עם רעייתו דינה בביתם בקריית ארבע.
ביוגרפיה

נולד בכפר הרא"ה ב-1951 ללאה ולרב משה, מורה בישיבה בכפר הרא"ה ובישיבה התיכונית במירון. כשהיה בן כמה חודשים התגלה גידול שפיר בראשו, ולצורך הבדיקות עברה משפחתו והשתקעה במיאמי ביץ' שבארצות הברית, ומשה ניהל את בית הספר היהודי שם.
בגיל 16 יצא בשאלה, עלה לבדו לישראל והתגורר בבית דודיו בקיבוץ חולתה. שירת בצה"ל במסגרת חטיבת הצנחנים, ולחם בתעלת סואץ במהלך מלחמת ההתשה.
במהלך שירותו הצבאי הכיר את דינה וולף, שעלתה לארץ ולמדה במכללה לבעלות תשובה בירושלים, לאחר שחזרה בתשובה במיאמי ביץ' על ידי משפחתו. בעקבותיה חזר בתשובה, למד בישיבת מרכז הרב, בין היתר אצל הרבנים צבי יהודה הכהן קוק, צבי טאו, ועודד וולנסקי, והתחתן עם דינה בי' באב תשל"ג.
לאחר נישואיו לימד בישיבת שבי חברון, בישיבת מעלה אליהו, במדרשת הרובע, בישיבת מצפה רמון, במכון בנין שלם, ותקופה מסוימת גם בישיבת ההסדר ירוחם. שיעוריו עסקו בעיקר בהגות יהודית, על פי בית מדרשם של הרב קוק ושל הרצי"ה. הגותו התאפיינה בהתמודדות עם דעות ועמדות בחברה הישראלית ובעולם, בין היתר עם התנועה הפמיניסטית, עם תנועות השלום הישראליות, עם הציונות החילונית ועוד.
רעייתו דינה הורוביץ לימדה באולפנה בקריית ארבע ובמדרשת הרובע, הייתה מדריכת כלות וליוותה נשים בהליכי גיור. במהלך השנים התמודדו השניים עם הפלות טבעיות, ומכתב שכתבה דינה פורסם בספר "כחלום יעוף" העוסק בהתמודדות עם הפלות.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

לאחר רצח רבין הוקמה תנועת דור שלום שפעלה בין השאר לגישור על התהום שנפערה בחברה הישראלית. באותה תקופה נוצר קשר בין אנשי דור שלום לבין הרב חיים גנץ מישיבת תל אביב והרב אלי הורוביץ, והוחל בסדרת מפגשים. המפגשים החלו בתדירות שבועית, ולאחר מכן דו-שבועית, והשתתפו בהם אנשי דור שלום, הרבנים גנץ והורוביץ, ואברכים מהישיבה. המפגשים נערכו בעיקר בתל אביב ובמסגרתם התארחה הקבוצה בבית משפחת הורוביץ בקריית ארבע. אנשי דור שלום ציינו, בראיון שנערך לאחר הירצחו, כי הידע הכללי הרחב שלו ופתיחותו המחשבתית, אפשרו דיאלוג פורה "איתו היה לנו הכי קל לדבר, השפה שלו הייתה קרובה מאוד לשפה שלנו".