אורנה רוטברג
ביוגרפיה

רוטברג היא בת להורים ילידי פולין שורדי שואה, שעלו לישראל בשנת 1948 והשתקעו ברמלה. כשהייתה בת חמש, עברה המשפחה להתגורר בחולון ושם התחנכה.
במסגרת שירותה הצבאי עברה טירונות בבה"ד 12, סיימה קורס צילום אוויר בבסיס חיל אוויר 21 ושירות בבסיס חיל האוויר 30 כצלמת ניסויי טיסה, ובהמשך שירתה כמש"קית ת"ש, חינוך ותרבות. כחודשיים לפני סיום השירות הצבאי הייתה עסוקה בהכנות לבחינות הכניסה ל"בית צבי", כשמקור ההשראה והעזרה הייתה השחקנית דבורה קידר.
את לימודי המשחק סיימה כתלמידה מצטיינת וזוכת הפרס ע"ש צבי קליר. בשנת 1982, הוזמנה להצטרף לתיאטרון החאן הירושלמי, שם שיחקה שנתיים, שלאחריהן הוזמנה להשתתף במחזמר "בין הצלצולים" בתיאטרון בית לסין. במקביל שיחקה את אנה בסרטו של נדב לויתן "בנות", וכן הנחתה עם אבי קושניר את מופע הקיץ של תיאטרון סולן, "ספינת החלומות", וכן המחזמר הדבורה מאיה מבית טדי הפקות.
בשנת 1986, זכתה רוטברג במלגת השתלמות שבמסגרתה למדה שירה, משחק ותנועה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה אשר בלונדון, שם גם נישאה בטקס אזרחי בעיריית אוקספורד לבן-זוגה. עם שובה לארץ, התקבלה ושיחקה בתיאטרון הלאומי "הבימה", בהצגה "גן ריקי", בבימויו של מיקי גורביץ' והצגות נוספות.
לאחר מכן, הוזמנה רוטברג לשחק בתיאטרון הקאמרי, בקברט הסאטירי "היי רימונה" בתפקיד הזונה הפוליטית. על תפקידה זה כתב מבקר עיתון העיר אמיר אוריין:
"אורנה רוטברג בתפקיד "הזונה הפוליטית", היא רחם מפוצץ בכישרון וחן וניחנה בקצב בימתי מצוין."
הקברט הסאטירי הוזמן לתוכניות האירוח של דן שילון ודן מרגלית, ולאור הצלחתו המשיכה אורנה רוטברג ביחד עם גיא מרוז, יוני להב, צביקה הדר ודרור טפליצקי אל הערוץ השני עם תוכנית המערכונים הסאטירית "נייס גיא".
בשנת 1994 חזרה רוטברג לשחק בתיאטרון הבימה בהצגות ובמחזות זמר. תחת ניהולו של יעקב אגמון בהבימה, העלתה רוטברג את קברט היחיד שלה, "געפילטעפיש", שאיתו גם הופיעה בברלין, וינה, בלגיה, אוקספורד ולונדון.
בשנת 2002 במקביל לעבודה השוטפת בתיאטרון הרפרטוארי, עלה בתיאטרון "תמונע" המחזה "צמר" על תפקידה בהצגה זו, כתב שי בר יעקב בידיעות אחרונות:
"אורנה רוטברג כרוז הרגישה והפגועה בונה דמות מופנמת וסגורה, שהופכת את ההצגה לזעקה כנה וכואבת."
באותה השנה, עיתון מעריב הציג את רשימת השחקנים שבלטו בעיניו, ובתוכם גם את אורנה רוטברג על תפקידה בהצגה "צמר".בשנת 2004 בתמיכת התיאטרון הלאומי הבימה ובמסגרת פסטיבל תיאטרונטו להצגות יחיד העלתה אורנה רוטברג את הצגת היחיד: "ג'ניס: ראיון עם אגדת רוק" על חייה של ג'ניס ג'ופלין. מבקר התיאטרון איתן בר יוסף כתב בעיתון העיר:
"הופעתה המחשמלת של אורנה רוטברג בג'ניס שבה ומוכיחה ומשכנעת אותנו שהחשמל אכן זורם בין כפות ידיה של אורנה רוטברג."
שי בר יעקב מבקר התיאטרון של ידיעות אחרונות וגלי צה"ל כתב:
"אורנה רוטברג משליכה את עצמה לתוך הדמות הגבוהה הזו בכל ישותה ומצליחה להעביר את הקסם המיוחד שנע בין צעקה, זעקה, עצב קיומי עמוק ומעורר חמלה."
רוטברג שיחקה בהבימה עד שנת 2011. ב-2012 הוזמנה לשחק בתיאטרון בית לסין בהצגה "קיר זכוכית". ב-2013 שיחקה בתיאטרון באר-שבע בהצגה "חבלי משיח". ב-2014 שיחקה בתיאטרון היידישפיל בהצגה "מירה'לה אפרת". בשנים 2015 עד 2017 שיחקה בקומדיה המצליחה של תיאטרון בית-לסין "המוגבלים". ב-2017 שיחקה במחזמר "מצחיקונת" בתיאטרון הקאמרי. ב-2018 שיחקה בהצגה "עושה כרצונו" ובמחזמר "מיקה שלי" (לסירוגין עם מיקי קם). משנת 2020 משחקת רוטברג בתיאטרון בית ליסין. על תפקידה בקומדיה "ארבע אמהות" נכתב:
״מי שגונבת את ההצגה היא אורנה רוטברג. משעשעת עד דמעות. המשחק שלה מהווה בית ספר לתיאטרון, והיא ראויה לתשבחות מיוחדות״.
על משחקה בהצגה "בבצ'יק" כתבו:
״אורנה רוטברג גילמה את דמות האמא באופן שלא הותיר אף אחד באולם אדיש״.
על שני תפקידיה אלה, העניק לה תיאטרון בית ליסין את פרס השחקנית המצטיינת. בימים אלה, משחקת בקומדיה הרומנטית ״דתילונים״. על תפקידה זה כתבה מבקרת התיאטרון של מעריב:
״רוטברג מביאה עוצמות ואנרגיות שהרעידו את האולם. היא הובילה ביד רמה את המחזה כולו, ותפקידה יוצא דופן״.
באוגוסט 2024, העניק לה היכל התרבות של קריית מוצקין, תעודת הוקרה על פועלה.
מעבר לעבודתה השוטפת בתיאטרון הרפרטוארי, מופיעה רוטברג בסרטי קולנוע, סדרות ופרסומות. כמו כן, מעבירה את הרצאתה "משחק החיים", העוסקת בסגולות הריפוי של השירה והמשחק הטהורים. כמו כן, מתנדבת רוטברג בפרויקט זיכרון בסלון.