stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אישטוואן מודי
קורות חיים

מודי נולד ב-1957 בטרגו מורש, טרנסילבניה, רומניה, למשפחה מבני המיעוט ההונגרי. סיים תואר ראשון באוניברסיטת טרגו מורש (אנ') ואחר כך המשיך ללמוד לתואר שני ושלישי בוונקובר, קנדה. למד פוסט דוקטורט במינכן ובטורונטו ואז עבר לארצות הברית והחל ללמד באוניברסיטת סטנפורד (1988-1993) ובדאלאס (1993-1995). מ-1995 עד היום (עם הפסקה קצרה בבון, גרמניה) הוא מלמד בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ואף היה ראש החוג לנוירולוגיה.
חבר האקדמיה ההונגרית למדעים מאז 2001 וקיבל מנשיא הונגריה את אות מסדר הכבוד ההונגרי (אנ')(Commander's Cross) ב-2018.
נכון לאוקטובר 2021 כתב או השתתף בכתיבת לפחות 292 מאמרים מדעיים.
במאמר שהתפרסם באוגוסט 2024 טען שגילה מולקולה, אותה הוא כינה DDL-920, שהצליחה לשפר זיכרון במודל של מחלת אלצהיימר בעכברים. הצוות של מודי התמקד בתאי מוח ספציפיים הידועים ביכולתם ליצור גלי גמא (gamma oscillations), שהם גלי מוח בטווח התדרים 30–100 הרץ, הקשורים לפעילות מוחית קוגניטיבית כמו זיכרון פעיל, תשומת לב וקיבוץ של תפיסות שונות, ועל כן חיוניים לזיכרון וליכולות הקוגניטיביות. אצל חולי אלצהיימר יש ירידה בגלי גמא. המחקר של מודי הראה כי המולקולה DDL-920 מגבירה את גלי הגמא בתאי המוח הרלוונטיים, ועכברי מודל של מחלת אלצהיימר בני 3 עד 4 חודשים שקיבלו את המולקולה במשך שבועיים, שיפרו את ביצועיהם במבוך בארנס (אנ').
לקריאה נוספת

אישטוואן מודי, Cortical Neuron, Oxford University Press, 1995
הערות שוליים

↑  "István Mody Awarded the Prestigious Hungarian Order of Merit, Commander’s Cross on October 23", Bocskai Radio, אוקטובר 2018
↑  רשימת מאמרים, ResearchGate
↑  Molecule restores cognition, memory in Alzheimer's disease model mice,  ScienceDaily,‏7 באוגוסט 2024
↑  "A therapeutic small molecule enhances γ-oscillations and improves cognition/memory in Alzheimer’s disease model mice", PNAS,‏6 באוגוסט 2024
↑  Barry McDermott, Emily Porter, Diarmaid Hughes, Brian McGinley, Gamma Band Neural Stimulation in Humans and the Promise of a New Modality to Prevent and Treat Alzheimer’s Disease, Journal of Alzheimer's Disease 65, עמ' 363–392 doi: 10.3233/JAD-180391
↑  "A therapeutic small molecule enhances γ-oscillations and improves cognition/memory in Alzheimer’s disease model mice", PNAS,‏6 באוגוסט 2024
גלי גמא
אוגוסט דובאי

| --- | --- |

גנרל אוגוסט דובאי
 לידה:  15 באפריל 1851 בלפור, הקיסרות הצרפתית השנייה צרפת
 פטירה:  7 בינואר 1934 (בגיל 82) פריז, הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית סן-סיר 
 השתייכות:   צבא צרפת
 תקופת הפעילות:  1870–1918 (כ־48 שנים)
 דרגה:   גנרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-14 מפקד הקורפוס ה-9 מפקד הארמייה הראשונה מפקד קבוצת הארמיות המזרחית המושל הצבאי של פריז
 פעולות ומבצעים
 מלחמת צרפת–פרוסיה מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 הצלב הגדול של לגיון הכבוד צלב המלחמה (1914 - 1918)
 
גנרל של דיוויזיה אוגוסט איבון אדמונד דובאי (בצרפתית: Augustin Yvon Edmond Dubail;‏ 15 באפריל 1851 – 7 בינואר 1934) היה מפקד בכיר בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

דובאי נולד ב-15 באפריל 1851 בעיר בלפור שהשתייכה אז לקיסרות הצרפתית השנייה. בשנת 1870 סיים את האקדמיה הצבאית סן-סיר התגייס לצבא צרפת. הוא לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, היה חלק מהכוח של פרנסואה אשיל בזן שנלכד במצור על מץ, ולאחר מכן נלכד בשבי הפרוסי ונלקח לגרמניה. לאחר סיום המלחמה שוחרר, ובשנת 1873 הועלה לדרגת לוטננט. החל 1880 הוא שימש כפרופסור בסן-סיר וכקצין גבול באלג'יריה. בשנת 1901 הועלה לדרגת קולונל וקיבל פיקוד על רגימנט הזואבים ה-1. בדצמבר 1904 הועלה לדרגת גנרל של בריגדה, ועד שנת 1906 פיקד על מספר בריגדות. הוא פרסם מספר ספרים העוסקים על גאוגרפיה ועל חינוך והכשרת קצינים.
ב-27 בספטמבר 1906 הוא נעשה לראש האקדמיה הצבאית סן-סיר, והוביל רפורמה בתחום הכשרת הקצינים. ב-25 בדצמבר 1908 הועלה לדרגת גנרל של דיוויזיה. ב-20 בינואר 1912 קיבל פיקוד על הקורפוס ה-9, ופיקד עליו עד 29 באפריל 1913. ובשנת 1914 הוא הפך לחבר המועצה העליונה למלחמה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה קיבל דובאי פיקוד על הארמייה הראשונה שהתייצבה באזור לורן. הארמייה שלו השתתפה יחד עם הארמייה השנייה בקרב לורן וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבלום את המתקפה הגרמנית. ב-5 בינואר 1915 הוא העביר את הפיקוד על הארמייה לפייר רוק והועבר לפקד על קבוצת הארמיות המזרחית בגזרת ורדן. דובאי חשש שהגרמנים מתכננים התקפה באזור, והתלונן שוב ושוב בפני הפיקוד העליון הצרפתי על המחסור בארטילריה, אולם אזהרותיו לא זכו לתגובה. תחזיותיו התגשמו לבסוף בדמות קרב ורדן. בשנת 1916 פרש מפיקוד פעיל, והחל ממרץ של אותה שנה שימש כמושל הצבאי של פריז.
ביוגרפיה > אחריתו

דובאי פרש מהצבא באביב 1918, ולאחר פרישתו חי בפריז עד מותו ב-7 בינואר 1934.
אולפני אפל

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  אוקטובר 2019 – הווה (כ־5 שנים) 
 חברת אם:  אפל 
 ענפי תעשייה:  בידור 
 מוצרים עיקריים:  הפקה לטלוויזיה 
 
אולפני אפל (באנגלית: Apple Studios) היא חברת בת של אפל שעוסקת בהפקה ופיתוח של סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה עבור שירות הזרמת הווידאו הדיגיטלי אפל TV פלוס.
היסטוריה

באוקטובר 2019, הוליווד ריפורטר דיווח כי אפל משיקה חברת הפקות משלה, בניהולם של זאק ואן אמבורג וג'יימי ארליכט, להפקת תוכני טלוויזיה וסרטים מקוריים עבור אפל TV פלוס.
הפקות מקור > קולנוע

| שם | הפצה |
| --- | --- |
שירת הברבור: 17 בדצמבר 2021
המסיתים: 2024
בלאק אנד בלוז: הבלדה הצבעונית של לואי ארמסטרונג: TBA
קארי ואני: TBA
דולי: TBA
אמנציפציה: TBA
רוח רפאים: TBA
רוצח פרח הירח: TBA
קיטבג: TBA
ריימונד וריי: TBA
עיוור שלג: TBA
סרט מדע בדיוני קומדיה-דרמה של אנדי סמברג ללא שם: TBA
איאן גלדר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1949 גלוסטרשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 במאי 2024 (בגיל 74) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בן או בת זוג:  בן דניאלס (1993–2024) 
 פרופיל ב-IMDb
 
איאן גלדר (באנגלית: Ian Gelder;‏ 3 ביוני 1949 – 6 במאי 2024) היה שחקן אנגלי. הוא נודע עקב הופעותיו הרבות בתיאטרון ועל מסכי הקולנוע והטלוויזיה. בין תפקידיו היו מר דקר בסדרה "Torchwood: Children of Earth" וקיוואן לניסטר בסדרה "משחקי הכס".
קריירה

גלדר הופיע בסרט הטלוויזיה "רמפול" בתפקיד בנו של רמפול שהוא מרצה באוניברסיטה. הוא שיחק בתפקידים רבים על במת התיאטרון ועל המסכים. בתיאטרון הופיע גלדר במחזה "The Low Road" משנת 2013. ממאי עד יולי 2014 שיחק בתפקיד מרקוס אנדרוניקוס, אחיו של טיטוס, בהפקה מחודשת של המחזה "טיטוס אנדרוניקוס" בבימויה של לוסי ביילי שהועלה בתיאטרון שייקספיר גלוב.
ב-2009 הופיע גלדר במיני-סדרה "Torchwood: Children of Earth" בתפקיד מר דקר, וב-2011 החל לגלם את קיוואן לניסטר בסדרה "משחקי הכס". אחרי היעדרות של שלוש שנים הוא שיחק שוב באותה דמות בעונות החמישית והשישית של הסדרה.
באוגוסט 2017 כיכב גלדר במונולוג של BBC4 בשם "Queers: I Miss the Wa".
ב-2019 הופיע גלדר בסדרה "חומריו האפלים", המבוססת על הטרילוגיה "חומריו האפלים" מאת פיליפ פולמן, בתפקיד הספרן והמלומד צ'ארלס.
קריירה > חיים אישיים

בן זוגו של גלדר היה השחקן בן דניאלס. השניים נפגשו ב-1993 כשהשתתפו בהפקה של המחזה "Entertaining Mr Sloane".
הערות שוליים

↑  "Curtis Brown". www.curtisbrown.co.uk.
↑  "About Us".
1 2  "Ian Gelder". IMDb.
↑  Curtis, Nick (17 ביוני 2004). "Cutting it on stage". London Evening Standard. נבדק ב-15 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shenton, Mark (14 ביולי 2011). "Ben Daniels: An out and out success". The Stage. נבדק ב-15 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1195487827  LCCN: n2024003864  MusicBrainz: a487e759-0176-4609-91bf-ca3d36f578be  VIAF: 9728156991003161180009   WorldCat (עם VIAF): 9728156991003161180009
אלוטרופיה

יהלום וגרפיט הם שניים מהאלוטרופים של פחמן. למרות ההרכב הכימי הזהה, תכונותיהם שונות בתכלית עקב המבנה הגבישי השונה.
אלוטרופים הם חומרים העשויים מאותו יסוד כימי, אך המבנה המולקולרי שלהם והקשרים הכימיים שונים. על אף שהאטומים בחומר זהים, תכונות החומרים יכולות להיות שונות בתכלית.
המושג מתייחס לחומרים העשויים מיסוד כימי אחד בלבד, ולא לתרכובות. להלן כמה דוגמאות:
קיימים לפחות 40 אלוטרופים שונים של פחמן(אנ'), רבים מהם נתגלו לאחרונה בלבד (פולרן, למשל). שלושה אלוטרופים מוכרים של פחמן הם יהלום, גרפיט ופחמן אמורפי. למרות השוני העצום בתכונות הפיזיקליות של חומרים אלו (גרפיט הוא החומר הרך המשמש לייצור עפרונות והמכונה לעיתים בטעות "עופרת"; יהלום, לעומתו, הוא החומר השני הקשה ביותר הידוע לאדם. הקשה ביותר הוא הגרפן, גם הוא אלוטרופ של פחמן), שלושתם מורכבים מאטומים של פחמן בלבד. הסידור של האטומים, לעומת זאת, שונה בין שלושת האלוטרופים, והוא זה שקובע חלק גדול מתכונות החומר. בגרפיט, למשל, מסודרים אטומי הפחמן בשכבות בעלות קשר רופף ביניהם, דבר הגורם להן להחליק האחת על גבי השנייה – מכאן הרכות של הגרפיט. בניגוד ליהלום ופולרן הגבישיים, הפחם הוא חומר אמורפי – אטומיו אינם מסודרים בצורה מוגדרת כלשהי. המונח אלוטרופ כולל, לפיכך, גבישים וחומרים אמורפיים כאחד.
חמצן קיים בשני אלוטרופים ידועים: כמולקולה דו-אטומית (O2) שנקראת חמצן, וכמולקולה תלת-אטומית (O3) הידועה בשם אוזון. בנוסף, בתנאי לחץ גבוהים במיוחד (מעל ל-20 מיליארד פסקל) קיים החמצן בצורת מולקולה ארבע-אטומית המכונה "חמצן אדום", לציון צבעו של אלוטרופ זה. מכאן שאלוטרופ יכול להתייחס למולקולות של יסוד מסוים בעלות מספר שונה של אטומים, וכן למצבי צבירה שונים (חמצן ואוזון הם גזים בטמפרטורת החדר ואילו חמצן אדום – מוצק).
לגופרית אלוטרופים רבים, חלקם גבישיים (גופרית רומבית וגופרית מונוקלינית, S8), חלקם אמורפיים. במולקולות גופרית יכול להופיע מגוון רב של מספרי אטומים (S12 ו-S7, למשל. האחרון הוא האלוטרופ המקנה לגופרית את צבעה הצהוב).
אלוטרופים שונים האחד מהשני בתכונות פיזיקליות נוספות (גרפיט, למשל, מוליך חשמל, פחם מוליך במידה פחותה ואילו יהלום מבודד חשמלית), ואף בתכונות כימיות: לחמצן אדום, למשל, נטייה חזקה יותר להגיב עם חומרים אחרים מאשר לחמצן דו-אטומי.
המונח בעל המשמעות הדומה פולימורפיזם במדע החומרים הוא הרחבה של מושג האלוטרופיה וכולל גם תרכובות המופיעות בצורות ובמבנים שונים.
ראו גם

איזומר
אלויס אלצהיימר

| --- | --- |

 לידה:  14 ביוני 1864 ממלכת בוואריה מרקטברייט (אנ'), בוואריה 
 פטירה:  19 בדצמבר 1915 (בגיל 51) הקיסרות הגרמנית ברסלאו, פרוסיה, גרמניה 
 ענף מדעי:  פסיכיאטריה, נוירופתולוג 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי הישן בפרנקפורט 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וירצבורג  אוניברסיטת טיבינגן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת ורוצלב  אוניברסיטת מינכן 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
לוח הזיכרון של אלויס אלצהיימר בוורוצלב, פולין
אלויזיוס "אָלוֹיס" אלצהיימר (בגרמנית: Alois Alzheimer;‏ 14 ביוני 1864 – 19 בדצמבר 1915) היה נוירופתולוג ופסיכיאטר גרמני. אלצהיימר מוכר בזכות תיאור המקרה הראשון של 'שיטיון (דמנציה) קדם-סנילי' שנקרא לימים מחלת אלצהיימר על שמו.
ביוגרפיה

אלצהיימר נולד בעיירה מרקטברייט שבבוואריה. אביו היה עורך דין בעיירה. הוא למד באוניברסיטאות של ברלין, טיבינגן, וירצבורג ואשפנבורג. בשנת 1887 קיבל תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת וירצבורג. באותה שנה עסק חמישה חודשים בטיפול בהפרעות נפשיות בקרב נשים, ואחר-כך קיבל משרה בבית החולים הפסיכיאטרי בפרנקפורט.
באותו מוסד עבד גם הנוירולוג פרנץ ניסל (Franz Nissl) שפיתח שיטה לצביעת החלקים ההיסטולוגיים של המוח. בשנת 1901 החל אלצהיימר לטפל בחולה אוגוסטה דטר (Auguste Deter). הגברת דטר הראתה תסמינים התנהגותיים משונים, ובהם אובדן זיכרון קצר-טווח, בלבול, חוסר התמצאות ושינויים באישיות.
דטר מתה באפריל 1906 ואלצהיימר שלח את מוחה ואת רישומי הטיפול שלה למינכן, שם עבד במעבדתו של הפסיכיאטר הנודע אמיל קרפלין (Emil Kräplin). יחד עם שני מדענים איטלקים השתמש אלצהיימר בשיטת הצביעה של ניסל ובעזרתה מצא במוחה של דטר משקעי עמילואיד וסבכים סיביים בתאי העצב. ב-3 בנובמבר 1906 הציג אלצהיימר לראשונה את ממצאיו על החולה דטר ועל הסימנים הקליניים של שיטיון קדם-סנילי לפני קהל של אנשי מקצוע.
אמיל קרפלין כינה את השיטיון מן הסוג הזה "מחלת אלצהיימר" באחד מספריו, ובזכותו נפוץ השם הזה ברחבי העולם. ב-1911 כבר אבחנו רופאים חולי אלצהיימר בארצות הברית.
באמצע דצמבר 1915 חלה אלצהיימר כשנסע ברכבת לאוניברסיטת ורוצלב (אז ברסלאו), שם מונה לפרופסור לפסיכיאטריה בשנת 1912. קרוב לוודאי שסבל מקריסת כליה ותפיחת לב[דרושה הבהרה] כתוצאה מזיהום. הוא מת מדום לב בברסלאו.
אופ"ק

| --- | --- |


מטה אופ"ק בווינה
 
 דגל אופ"ק
 תחום:  תעשיית הנפט 
 מדינה:  בין־לאומי 
 מטה הארגון:  אינרה שטאדט 
 תקופת הפעילות:  14 בספטמבר 1960 – הווה (64 שנים) 
 www.opec.org
 
אופ"ק – ארגון המדינות המייצאות נפט (באנגלית: OPEC - Organization of the Petroleum Exporting Countries) הוא ארגון המדינות המייצאות נפט אשר מטרתו הוא להוות קרטל המורכב מהמדינות אלג'יריה, איראן, עיראק, כווית, לוב, ניגריה, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, ונצואלה, גבון, גינאה המשוונית והרפובליקה של קונגו; משנת 1965 המטה הבינלאומי שלו ממוקם בווינה, אוסטריה. מטרת הארגון היא לקבוע עם חברות הנפט את קצב הפקת הנפט, מחיריו וזיכיונות עתידיים.
כוונת הארגון היא לווסת את קצב הפקת הנפט באמצעות שיתוף פעולה בין המדינות המייצאות אותו, ובכך לשלוט במחירו, בעיקר על ידי קביעת מכסות הפקה לכל אחת מהמדינות החברות.
המדינות החברות באופ"ק מחזיקות בכ-75% מעתודות הנפט של העולם. הן מפיקות שליש מהנפט המופק בעולם ומהוות כחצי מייצוא הנפט העולמי. הודות לאופ"ק, המדינות החברות מקבלות יותר כסף תמורת הנפט שהן מייצאות. בשנת 2004, 11 החברות באופ"ק הכניסו כ-338 מיליארד דולר מייצוא נפט, עלייה של 42% משנת 2003.
מועצת שרי הנפט של המדינות החברות באופ"ק, הגוף המרכזי בארגון, מתכנסת אחת לשישה חודשים ומחליטה, בין היתר, על מכסות התפוקה לכל מדינה חברה.
בדצמבר 2018, לאחר שתפוקת הנפט הגלובלית הגיעה לשיא ועודף ההיצע גרם לירידה במחירי הנפט בעולם, החליטו המדינות החברות באופ"ק ומדינות יצרניות נפט נוספות לבצע קיצוץ יזום בתפוקת חביות הנפט בחודשים שלאחר מכן. הקיצוץ אמור לעמוד על 800 אלף חביות ליום במדינות שחברות בקרטל ו-400 אלף חביות ליום במדינות שאינן חברות בו, ביניהן רוסיה. בסך הכל מדובר על קיצוץ של כ-1.2 מיליון חביות נפט ליום. ההודעה עצמה הביאה לעלייה של 4% במחיר הנפט, עוד לפני שהקיצוץ עצמו קרה בפועל.
היסטוריה

הארגון הוקם ב-14 בספטמבר 1960 בוועידה בבגדאד על ידי ערב הסעודית, איראן, עיראק, כווית וונצואלה, במטרה להוות קרטל שמטרתו היא להסכים על כמות הנפט אותה המדינות החברות בארגון מייצאות ועל מחירו.
עד מלחמת יום הכיפורים היה אופ"ק ארגון חסר השפעה ממשית. במלחמת יום הכיפורים הכריזו המדינות הערביות (שהן הרוב באופ"ק) על חרם הנפט שגרם לעלייה דרמטית במחירו. אופ"ק שמר על כוחו הרב עד אמצע שנות השמונים של המאה העשרים כאשר הוא מעלה ומוריד את מחירי הנפט כרצון החברות בו. מחירה של חבית נפט עלה ממחיר של 3 דולר, ערב המלחמה, בשנת 1973, ל-30 דולר בשנת 1980.
החל באמצע שנות השמונים החל אופ"ק להיחלש בשל גילוי נפט בים הצפוני שהקטין את תלותו של העולם בנפט המופק על ידי החברות. היחלשות נוספת הייתה בעקבות מלחמת המפרץ שהפכה את מדינות המפרץ הפרסי לתלויות בארצות הברית.
לאחר בחירתו לנשיאות ונצואלה פעל הוגו צ'אווס לחיזוק הקשרים בין המדינות החברות בארגון ולאכיפה מחדש של מכסות הייצור. כחלק מקמפיין זה נסע הוגו צ'אווס בשנת 2000 לבקר בכל המדינות החברות באופ"ק, בתוך כך היה לנשיא היחידי הנבחר דמוקרטית שביקר את סדאם חוסיין מאז מלחמת המפרץ. התחזקות הקשרים בארגון והאכיפה המחודשת של מכסות יצור הנפט היו בין הגורמים המשמעותיים לעליית המחירים הקבועה שנמשכה עד לשנת 2008 (לאחר שפל במחירים של שנות התשעים).
בדצמבר 2018 הכריזה קטר כי תפרוש מהארגון בסוף השנה לאחר 57 שנות חברות בארגון.
מדינות חברות

המדינות החברות כיום בארגון אופ"ק:
אלג'יריה אלג'יריה (החל מ־1969)
גבון גבון (1975–1994; החל מ־2016)
גינאה המשוונית גינאה המשוונית (החל מ־2017)
לוב לוב (החל מ־1962)
ניגריה ניגריה (החל מ־1971)
הרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו (החל מ־2018)
איראן איראן (החל מ־1960; מייסדת)
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות (החל מ־1977)
כווית כווית (החל מ־1960; מייסדת)
עיראק עיראק (החל מ־1960; מייסדת)
ערב הסעודית ערב הסעודית (החל מ־1960; מייסדת)
ונצואלה ונצואלה (החל מ־1960; מייסדת)
חברות לשעבר

אינדונזיה אינדונזיה (1962–2008; ינואר–נובמבר 2016)
קטר (מדינה) קטר (1961–2018).
אקוודור אקוודור (1973–1992, 2007–2020)
אנגולה אנגולה (2007-2023).
ראו גם

מחיר הנפט
אועפ"ק
הערות שוליים

↑  הסכם באופ"ק לקיצוץ תפוקת הנפט; מחיר הנפט מזנק, באתר גלובס, 7 בדצמבר 2018
↑  שירות כלכליסט, דרמה בשוק הנפט העולמי: קטאר פורשת מקרטל אופ"ק, באתר כלכליסט, 3 בדצמבר 2018
↑  סוכנויות הידיעות, אינדונזיה פורשת מארגון אופ"ק לאחר שיבוא הנפט שלה גדל על היצוא, באתר TheMarker‏, 28 במאי 2008
↑  אינדונזיה השעתה את חברותה באופ"ק מינואר 2009 ועד דצמבר 2015. בינואר 2016 היא שבה לשורות הארגון אך השעתה את חברותה שוב בסופה של אותה שנה.
↑  שירות כלכליסט, דרמה בשוק הנפט העולמי: קטאר פורשת מקרטל אופ"ק, באתר ynet, 3 בדצמבר 2018
↑  "Angola leaves Opec oil cartel in output quota row" (באנגלית בריטית). 2023-12-21. נבדק ב-2023-12-22.
↑  דין שמואל אלמס, ‏טלטלה בעולם הנפט: אנגולה עוזבת את אופ"ק. זו הסיבה, באתר גלובס, 21 בדצמבר 2023
|  ארגון המדינות המייצאות נפט |
| --- | --- | --- |
| חברות אופ"ק כיום | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • אנגולה • גבון • גינאה המשוונית • הרפובליקה של קונגו • ונצואלה • כווית • לוב • ניגריה • עיראק • ערב הסעודית |  |
| חברות אופ"ק לשעבר | אינדונזיה • אקוודור • קטר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266125405171  PLWABN: 9810537123305606  BIBSYS: 90115574  BNE: XX87122  BnF: cb12024345m (data)  CANTIC: a11772517  CiNii: DA01973270  GND: 75351-8  ISNI: 0000 0001 2364 6718  LCCN: n79071197  NDL: 00639099  NKC: uk2011659074  NLA: 35401025  NSK: 000054695  RERO: 02-A005389499  SUDOC: 111165520  VIAF: 125519550   WorldCat (עם VIAF): 125519550 
מפת המדינות החברות בארגון
אחריות פיקודית

אחריות פיקודית היא דוקטרינה משפטית מתחום דיני מלחמה העוסקת באחריות העומד במעלה היררכיה צבאית למעשי או מחדלי הכפופים לו, בעת בירור משפטי של פשעי מלחמה. הדוקטרינה קובעת כי מפקד, אשר ער לעובדה שפקודיו מפרים זכויות אדם, או מבצעים פשעי מלחמה, ישא באחריות פלילית למעשי פקודיו אם אינו נוקט באמצעים למנוע את המעשים. תורת האחריות הפיקודית נוסדה באמנת האג משנת 1907 ויושמה לראשונה בשנת 1921, בבית המשפט העליון בגרמניה, במשפטו של אמיל מילר שעמד לדין במסגרת משפט פשעי המלחמה בלייפציג.
בשנת 1945, בעת משפטו מעורר המחלוקת של הגנרל היפני טומויוקי ימאשיטה, שבה ונקבעה אחריות פיקודית לפשעי מלחמה בתקופת מלחמת העולם השנייה, אשר כונתה "אמת המידה של ימאשיטה". ימאשיטה הואשם בכך שכשל בחובותיו כמפקד, באופן לא חוקי, כאשר לא שלט על פעולות חיילים תחת פיקודו והתיר להם לבצע פשעי מלחמה.
בשנת 1971 נקבע תקדים משפטי בולט נוסף בנושא אחריות פיקודית בעת משפטו של ארנסט מדינה, קפטן בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית, אשר הועמד לדין בעוון ביצוע פשעי מלחמה בעת שפיקד על פלוגה שהייתה מעורבת בטבח מי ליי במהלך מלחמת וייטנאם בשנת 1968.
מקור התפיסה > פיתוח הרעיון

בספרו אמנות המלחמה, אשר נכתב במאה ה-6 לפנה"ס, קובע סון דזה כי זוהי חובתו של המפקד להבטיח כי פקודיו מתנהגים כבני תרבות בעת סכסוך מזוין. בשנת 1439 ציווה שארל השביעי, מלך צרפת ”כי כל קפטן או לוטננט יהיה אחראי לחריגות, מעשים רעים ועבירות שיבוצעו על ידי חיילי יחידתו, וברגע שהוא מקבל תלונה כי נעשו חריגות, עליו להביא את העבריין לדין כך שיוענש בדרך המצופה ממשרתו, בהתאם להוראות אלה. אם כשל מעשות כן או ניסה לחפות על החריגה, או התמהמה בנקיטת פעולה, או אם בגלל רשלנותו, או סיבה אחרת, העבריין נמלט מחקירה או עונש, הקצין יהיה אחראי לעבירה כאילו ביצע אותה בעצמו וייענש באותה דרך שבה היה נענש העבריין.”
משפטו של פטר פון הגנבאך בפני בית דין מיוחד של האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1474 היה הפעם הראשונה בה הוכרו באופן "בינלאומי" חובות מפקדים לנהוג באופן חוקי. הגנבאך עמד לדין על פשעים שביצע בעת כיבוש ברייזך, נמצא אשם בפשעי מלחמה והוצא להורג בכריתת ראשו. הוא הורשע בפשעים אשר נמצא כי, כאביר, היה חייב למנוע. הגנבאך טען להגנתו כי רק מילא אחר פקודות שקיבל משארל הראשון, דוכס בורגונדיה, אשר בידיו נתנה האימפריה הרומית הקדושה את ברייזך. אף שבמשפט לא נעשה שימוש מפורש בדוקטרינת האחריות הפיקודית, נראה שזהו המשפט הראשון שהיה מבוסס על עיקרון זה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית התפתחה תפיסת האחריות הפיקודית, כפי שניתן לראות בקוד ליבר (Lieber Code), הוראות החתומות בידי אברהם לינקולן המורות לכוחות האיחוד כיצד עליהם להתנהג בעת מלחמה. בקוד הוטלה אחריות פלילית על מפקדים אם נתנו פקודה, או עודדו חיילים, לפצוע או להרוג חיילי אויב חסרי ישע.
פרק 4 לאמנת האג משנת 1907 היה הניסיון הראשון לנסח בחוק את עקרון האחריות הפיקודית ברמה הבינלאומית. רק לאחר מלחמת העולם הראשונה הוועדה על אחריות יוזמי המלחמה ועל אכיפת עונשים, אשר קמה מטעם מדינות ההסכמה, המליצה על הקמת בית דין בינלאומי אשר ישפוט יחידים על שפקדו, או שעמדו מנגד אף על פי שהיה בכוחם למנוע הפרות של החוקים או מנהגי מלחמה.
מקור התפיסה > אחריות פיקודית במחדל

הרעיון ולפיו מפקד נושא באחריות פלילית למעשי פיקודיו פותח לראשונה בצורה ברורה בפסק דין ימאשיטה: בו נקבעה אחריות המפקד לפשעים שביצעו פקודיו לאחר שבמחדלו לא מנע או העניש על מעשים אלה (להבדיל מפשעים שבוצעו על פי פקודות). במשפט ימאשיטה לראשונה עמד לדין קצין שנאשם אך ורק בכך שהיה אחראי למחדל. בשנים 1944–1945, בעת שהיה מפקד הארמייה היפנית ה-14, שתפקידה היה להגן על הפיליפינים, חלק מחייליו ביצעו מעשי זוועה באלפי מקומיים. כמפקד הכוח, ימאשיטה הואשם בכך שבאופן לא חוקי התעלם וכשל מלמלא את חובותיו כמפקד כדי לשלוט על מעשים של פקודיו ובכך התיר להם לבצע פשעי מלחמה.".
בכך שמצא את גנרל ימאשיטה אשם בפשעים שיוחסו לו, בית הדין אימץ אמת מידה חדשה, כשהוא קובע כי "מקום שבו "מעשי נקם נפוצים ולא ננקט ניסיון יעיל מצידו של מפקד לגלות ולשלוט על מעשים פליליים, מפקד כזה עלול להימצא אחראי, ואף לשאת באחריות פלילית.". אולם נוסח מעורפל זה של הטלת האחריות הניב ויכוח מתמשך על מידת הידיעה שצריך לייחס למפקד כדי לבסס אחריות פיקודית. על פסק הדין בעניינו של ימאשיטה הוגש ערעור לבית המשפט העליון של ארצות הברית, וזה אישר את החלטת הערכאה הנמוכה. ימאשיטה נידון למוות והוצא להורג על אחריותו הפיקודית. התקדים שנוצר בעניין ימאשיטה הנחה בתי משפט אחרים אשר מצאו כי די בידיעת המפקד על מעשים לא חוקיים כדי להטיל עליו אחריות פיקודית פלילית.
במשפט הפיקוד העליון, שהיה חלק ממשפטי נירנברג הנוספים, בית הדין הצבאי קבע כי כדי למצוא מפקד אחראי לפעולות פקודיו "חייבת להיות התרשלות אישית. זו עשויה להתרחש מקום שבו ניתן לאתר קשר ישיר של הפעולה למפקד, או מקום שבו כישלונו לפקח באופן נאות על פקודיו מבסס רשלנות פלילית מצד המפקד, המבוססת על התעלמות לא מוסרית ממעשי פקודיו העולה כדי שיתוף פעולה.". במשפט בני הערובה נראה שבית הדין הצבאי האמריקאי הגביל את האחריות הפיקודית מכלל המצבים שבהם על המפקד מוטלת חובה לדעת, למצבים שבהם יש בידו מידע כלשהו ביחס למעשים לא חוקיים של פקודיו.
לאחר מלחמת העולם השנייה הורחבו ממדי האחריות הפיקודית בהטלת אחריות על מפקדים מקום שבו כשלו מלמנוע ביצוע מעשי פשע של פקודיהם. מקרים אלה הובילו למסקנה כי להוכחת קיומה של מחשבה פלילית אצל המפקד אין צורך בידיעה של ממש באשר למעשי פקודיו, ודי בידיעה בדרגה פחותה.
מקור התפיסה > קודיפיקציה

האמנה הבינלאומית הראשונה אשר שילבה את רעיון האחריות הפיקודית במערכת כללים ברורה הייתה פרוטוקול נוסף 1 משנת 1977 לאמנות ז'נבה משנת 1949. סעיף 86(2) לפרוטוקול קובע:
העובדה שהפרה של האמנות או של פרוטוקול זה בוצעה על ידי פקוד אינה פותרת את מפקדיו מ... אחריות... אם הם ידעו, או היה להם מידע שממנו היו צריכים להסיק בנסיבות של אותה עת, כי הוא ביצע או עמד לבצע הפרה שכזו ואם לא נקטו בכל האמצעים הסבירים שעמדו לרשותם כדי למנוע או למזער את ההפרה.
סעיף 87 לפרוטוקול מחייב את המפקד "למנוע, ומקום שבו הכרחי, לדכא ולדווח לרשויות המוסמכות" על כל הפרה של האמנה והפרוטוקול.
סעיף 86(2) הוא הכלל החוקי הראשון המתמודד ישירות עם שאלת הידע של המחזיק באחריות פיקודית.
מקור התפיסה > הגדרת פיקוד

המונח "פיקוד", ככל שהוא מתייחס לאחריות פיקודית, עשוי להיות מוגדר בשתי דרכים:
פיקוד דה יורה (חוקית) יכול שיהיה פיקוד צבאי, או פיקוד אזרחי. המרכיב החשוב בהגדרה זו אינו דרגת הפיקוד אלא מצב הכפיפות לפיקוד. ניתן לזהות ארבעה מבנים שונים לפיקוד מסוג זה:
פיקוד שבהכתבת מדיניות: ראש מדינה, נושאי משרה שלטונית בכירה, מלכים
פיקוד אסטרטגי: מועצת מלחמה, המטה הכללי של צבא
פיקוד מבצעי: הנהגה צבאית
פיקוד טקטי: פיקוד ישיר על הכוח הלוחם
בפסיקה בתחום המשפט הבינלאומי התפתחו שני סוגים מיוחדים של "מפקדים דה יורה".
מפקדי מחנות שבויים: בעניינו של זלטקו אלקסובסקי קבע בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר כי מפקדי מחנות שבויים אחראים לרווחתם של כל השבויים במחנה וליחסי כפיפות אין רלוונטיות לביסוס אחריות פיקודית.
מפקדים מינהליים: במשפט בני הערובה ומשפט הפיקוד העליון נקבע כי ככל שהדבר נוגע לסמכות השלטונית העליונה בשטחים כבושים, כך למשל מושל צבאי, יחסי הכפיפות אינם רלוונטיים וכי הסמכות השלטונית בשטח כבוש נושאת באחריות לרווחתה של האוכלוסייה בטריטוריה שבשליטתה.
פיקוד דה פקטו (למעשה) הוא השולט בפועל, להבדיל מזה הנושא את הדרגה הרשמית. פיקוד דה פקטו חייב ביחסי מפקד-פקוד ולביסוסו דרושים המאפיינים הבאים:
היכולת לקבוע פקודות
היכולת להשפיע: השפעה הוכרה כמקור סמכות במשפט השגרירים במשפטי נירנברג הנוספים לאחר מלחמת העולם השנייה.
ראיות הנובעות מחלוקת משימות: בעניינו של פושע המלחמה דרגן ניקוליץ (Dragan Nikolić) קבע בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר מבחן ולפיו ניתן להסיק על מעמד מפקד מתוך ניתוח חלוקת המשימות ביחידה. מבחן משפטי זה מכונה בשם "מבחן ניקוליץ"
אחריות פיקודית בצה"ל

לטענת החוקרת גולדמן-שלום המונח "אחריות מפקדים" אינו קיים בצה"ל, הוא אינו מצוין במילון למונחי צה"ל, ואין כל תפיסה ברורה של האחריות המצופה ממפקדי צה"ל להתנהגות של פקודיהם. זאת להבדיל מן האחריות האישית החלה על כל חייל בצה"ל למעשיו, כמנוסח ברוח צה"ל: ”אחריות - החייל יראה עצמו שותף פעיל בהגנה על ביטחון המדינה, אזרחיה ותושביה. החייל יפעל תוך גילוי מתמיד של מעורבות, יוזמה ושקידה, בשיקול דעת ובמסגרת סמכותו, כשהוא נכון לשאת באחריות לתוצאות פעולותיו.” לדעת החוקר גבריאל סיבוני העדר האחריות הפיקודית בצה"ל הוא תוצאה של "תהליך טשטוש מתמשך של הסמכות האישית של המפקד על ידי שיח השם במרכזו את הארגון או המפקדה ולא את העומד בראשה."
ראו גם

משפטי נירנברג
משפטי נירנברג הנוספים
בית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה
בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר
בית הדין הפלילי הבינלאומי
ש"ג