stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוב אריה ריטר
ביאורים והרחבות

↑  אתו שמר על קשר תורני והתכתב עמו בעשור האחרון של רי"א ספקטור. במסגרת הקשר ביניהם, ידוע שרי"א אלחנן העניק לו את ספרו "עין יצחק", וכך יום פטירתו של רי"א אלחנן צוין על ידי רד"א ריטר בלוח השנה האישי שלו.
↑  למד גם אצל ל. לזרוס (כנראה מדובר בלוי לזרוס-אדלר (גר')).
↑  לפי הרב אברהם יצחק דזובאס. הנתונים התפרסמו על ידו בכמה עיתונים יהודיים, כמו היינט, והם התייחסו ל-40 השנים האחרונות. הרב ריטר שחגג בתקופה זו את יובל ה-40 לכהונתו ברבנות הקהילה, חש כי הביקורת מכוונת אליו, והתעורר בעקבות כך לפעולה.
↑  לפי דזובאס, אופיו הקפדני של הרב ריטר גרם ליחסים מתוחים בינו ובין חברי הוועד והובילה להסכמת כולם על פיטוריו.
↑  במכתבו לרבי נחום וידנפלד כתב: ”גם הנני עסוק לחמם את צדיקי אשכנז עבור זה שיעמדו גם הם בפרץ ועדייו לא עלתה בידי. ובחוש אני רואה כי השטן מרקד כאן ולא יניחם לזכות במצוה רבה זו”.
↑  על הערכתו של הרב קוק אליו, ראו: הרב אברהם יצחק קוק, אגרות הראי"ה - חלק ד', ירושלים תש"ג - תש"ו, עמ' קמ"ו, אגרת א' קנג, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
הערות שוליים

↑  חתימת הרה"ג רבי דוב אריה ריטר על ספר עין יצחק מהדורה ראשונה חתום פעמיים, באתר בידספיריט, 10 בינואר 2018.
↑  פריט 545: שלשה לוחות כיס שהיו שייכים לרבה של רוטרדם ר' דב אריה ריטער עם כיתובים והערות בכתב ידו, באתר ווינרס מכירות פומביות, 3 במאי 2017.
1 2 3  האוסדורף, עמ' 28.
↑  אברהם שישא, "על המחלוקת סביב לס' דרכי המשנה", המעין, כ"ו [ד] (תמוז תשמ"ו), עמ' 45–46.
↑  "אגרת מהגאון רידב"ז לרבה של רוטרדם רד"א רוטר זצ"ל, בענין שותפות עם גוי לגבי חילול שבת", בתוך: מוריה, ריג-ריד (שנה יח ט-י), עמ' ע"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  אברהם יצחק דזובאס, זכרונות מנעורי ועד הנה, לונדון תש"ד, עמ' 54–55, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
1 2 3  האוסדורף, עמ' 33.
↑  ההד. ירושלים., ההד - שנה ז' - גליון ה', ירושלים תרצ"ב, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו תמונת מצבתו: ר' דוב ארי' ריטטער מרטרדם בהולנד, בפורום אוצר החכמה.
↑  ירושלים, דבר, 16 במרץ 1944.
↑  תל תלפיות, תרס"ד, אב א', עמ' 189, באתר היברובוקס; הפלס, תרס"ה, גליון ב' (כסלו), דף קל"א, 58–64, באתר היברובוקס.
↑  רבי אברהם מרדכי אלתר, מכתבי תורה, תל אביב תשנ"ז, עמ' י"ג, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו מכתבו אצל: רבי ישראל משקלוב, פאת השלחן - בית רידב"ז - משמרת להבית, ירושלים תרע"ב, באתר אוצר החכמה. וראו שם על ההתכתבות שניהל בעניין זה עם הרידב"ז שהיה מראשי המתנגדים להיתר-מכירה. הרדב"ז אף ביקר בביתו באותה השנה (ה'תר"ע).
↑  "חבל על דאבדין ולא משתכחין", בתוך: הפרדס - גליון י' עמ' 25, ניו יורק תרפ"ז - תשנ"ד, באתר אוצר החכמה.
↑  דער איזראעליט, 20 ביוני 1907, ח' בתמוז תרס"ז, גיליון 52, עמ' 10–11, תרגום לעברית ב"הקול", א' דר"ח אייר תרס"ח, עמ' 116-117.
↑  דב אריה ריטטער, הירושלמי סדר קדשים?, מחזיקי הדת, 8 במאי 1908; הירושלמי סדר קדשים? (המשך מגליון 29), מחזיקי הדת, 15 במאי 1908; הירושלמי סדר קדשים? (המשך מגליון 30), מחזיקי הדת, 22 במאי 1908; הירושלמי סדר קדשים? (המשך מגליון 31), מחזיקי הדת, 29 במאי 1908; הירושלמי סדר קדשים? (המשך מגליון 32), מחזיקי הדת, 4 ביוני 1908; תשובת המערכת, מחזיקי הדת, 4 ביוני 1908; הרב אליעזר דייטש, תשובה לרב ריטטער, מחזיקי הדת, 3 ביולי 1908.
↑  ראו לדוגמה מכתב מהרידב"ז אליו בנושא, אצל: רבי מאיר דן פלוצקי, שאלו שלום ירושלים, בילגורי תר"ע, עמ' 106, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום); וראה את מאמרו של הרב ברוך אבערלאנדער, "הויכוחו סביב הדפסת הירושלמי לסדר קדשים" בתוך: קובץ "אור ישראל" <מאנסי> - יג (שנה ד א), ניו יורק תשנ"ט, עמ' קל"ו, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  רבי מאיר דן פלוצקי, שאלו שלום ירושלים, בילגורי תר"ע, עמ' 82, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  אברהם רוזנברג, ענה כסיל, סאיני תרס"ח, באתר היברובוקס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278872905171  GND: 1056976241  VIAF: 309794480   WorldCat (עם VIAF): 309794480 
סמטאות ברוטרדם היהודית, שלהי המאה ה-19
מסכת חולין מהתלמוד הירושלמי המזויף. נדפס בסעיני וואראהל (טרנסילבניה), בדפוס יעקב וידר בשנת תרס"ז
בן-ציון בחבוט

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1897 האימפריה העות'מאנית ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  25 בפברואר 1956 (בגיל 58) ארגנטינה בואנוס איירס, ארגנטינה
 מקום מגורים:  ירושלים ויפו בישראל, מנצ'סטר באנגליה ובואנוס איירס בארגנטינה
 השכלה:  פסיכולוגיה וכלכלה מדינית
 מקצוע:  סוחר
 בת זוג:  עליזה דנן
בן-ציון בחבוט (18 ביוני 1897 – 25 בפברואר 1956) היה סוחר, עורך ספרות, איש ציבור ופעיל ציוני במנצ'סטר שבאנגליה ובבואנוס איירס שבארגנטינה, שם כיהן כסגן הנשיא של לשכת בני ברית.
קורות חיים

נולד בירושלים ב-18 ביוני 1897 (י"ח בסיוון ה'תרנ"ז) לרב שבתי בחבוט ולמזל בת עזריה די-בוטון, שנמנה עם מייסדי השכונות עזרת ישראל ואבן ישראל בירושלים. בילדותו למד בבית הספר למל, ובגיל שמונה עבר להתגורר עם הוריו ביפו, ובתקופה זו החל ללמוד בגימנסיה הרצליה.
בשנת 1915 סיים את לימודיו, ותקופה לא ארוכה לאחר מכן, במלחמת העולם הראשונה, הוגלה לדמשק ומשם לחלב שבסוריה. לקראת סוף המלחמה, התנדב לצבא הבריטי, ושירת בו כסגן קצין בשירות המודיעין, לצד הקצין אלכסנדר אהרנסון.
בסיום המלחמה חזר לארץ ישראל, ובתחילת שנת 1920 נסע ללמוד פסיכולוגיה וכלכלה מדינית באוניברסיטת מנצ'סטר, ובתקופת שהותו שם פעל להפצת השפה העברית, נמנה עם מייסדי הסתדרות הספרדים בעיר, ושימש כיושב ראש "צעירי ציון" וכחבר לשכת בני ברית בעיר.
בשנת 1925 נבחר על ידי העדה הספרדית לשמש כנציגה בקונגרס הציוני, אך לבסוף לא השתתף בו בשל מחלה.
בשנת 1926 עבר להתגורר בארגנטינה, וכמומחה לתעשייה ומסחר בטקסטיל, ייסד בבואנוס איירס עסק למסחר. באותה שנה שהה בארץ ישראל למשך תקופה, ובחודש אוקטובר מסר הרצאה בנושא הפסיכולוגיה של התעשייה בפני אנשי ועד העיר ליהודי ירושלים.
לצד עיסוקו במסחר, החל להשתתף בפעילות ציבורית וציונית בקהילה היהודית, ונמנה עם מייסדי לשכת בני ברית בארגנטינה. בזו האחרונה אף שימש במשך יותר מ-20 שנה כעורך כתב העת הספרותי שלה, והגיע בה לדרגת סגן נשיא. בנוסף שימש כאח בלשכת הבונים החופשיים, כחבר הוועד הפועל של הפדרציה הציונית בארגנטינה, כחבר הוועד של המרכז הציוני ושל לשכת קרן קיימת לישראל וההסתדרות העברית בעיר, וכחבר ועד אגודת שוחרי האוניברסיטה העברית.
בשנת 1929 נישא לעליזה בת הרב אליהו דנן.
בשנת 1951 ביקר בישראל, במטרה למלא את צוואת אביו, שביקש להעביר את עצמותיו מביירות שבלבנון לקבורה בירושלים, וכדי להשלים הכנות לקראת עלייה ארצה. בסיום ביקורו שב לבואנוס איירס.
לבסוף לא זכה לעלות ארצה, והלך לעולמו בבואנוס איירס ב-25 בפברואר 1956 (י"ג באדר ה'תשט"ז).
בנו, שבתי-מרסל בחבוט שימש כמזכיר הראשי של תנועת החלוץ בארגנטינה.
חיבוריו

בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה, פרסם מאמרים בנושא ציונות ויהדות בעיתון דואר היום ובהמשך בעיתונים יהודיים בארגנטינה. כן כתב ספר בספרדית על תולדות מנורת המקדש כסמל של מדינת ישראל.
בן-ציון בחבוט (עומד מימין), ב-1918, בחאלב, סוריה. לצידו יהודה רוגובסקי, יושבים קנטרוביץ, משה שרת
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2024, דמי מור
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפרס:  1950–הווה (כ־75 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  ג'ולי אנדרוז ורוזלינד ראסל (3)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  מריל סטריפ (10)
 www.goldenglobes.org
 
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (באנגלית: Golden Globe Award for Best Actress in a Motion Picture – Comedy or Musical) הוא פרס גלובוס הזהב הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA) על הופעה יוצאת מן הכלל לשחקנית הטובה ביותר בסרט קומדיה או מוזיקלי. הפרס הוענק לראשונה בנפרד בשנת 1951, כשלפני כן הקטגוריה הנוכחית נקראה השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע. בהמשך פוצל הפרס לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה ולפרס זה.
זוכים ומועמדים

הערה: הזוכה מסומנת בצבע
הערה: השחקנית עם הסימן † זכתה באוסקר

הערה: השחקנית עם הסימן * הייתה מועמדת לאוסקר

הערה: השחקנית עם הסימן § זכתה בפרס גלובוס הזהב ולא הייתה מועמדת לפרס אוסקר.
דוד גוגנהיים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בן 81 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 פרסים והוקרה:  פרס רכטר (2012) 
 guggenheimarc.com
 
דוד גוגנהיים (נולד ב-1944) הוא אדריכל ישראלי, זוכה פרס רכטר.
ביוגרפיה

גוגנהיים נולד ב-1944 בירושלים וגדל עד סוף לימודיו התיכוניים בשכונת רחביה. בצבא שירת כקצין בצנחנים ועם סיום שירותו הצבאי החל לימודי אדריכלות בטכניון. כסטודנט עבד במשרדו של אדריכל דוד רזניק בירושלים. עם סיום לימודיו ב-1971, עבד במספר משרדי אדריכלים ובין היתר במשרדו של אדריכל אריה רחמימוב, כשבמקביל סיים את לימודיו לתואר השני בתכנון ערים בטכניון. ב-1980 פתח משרד אדריכלים עצמאי בירושלים עם שותפו אדריכל אלכס בלוך. בין השאר תכננו במשותף את המדרשה למורים ואכסניית הנוער בשלומי, עליו זכו באות ארץ ישראל יפה. לאחר מותו של בלוך המשיך גוגנהיים להפעיל את המשרד כשהפרויקט הבולט שתכנן היה בית הספר הבינלאומי להוראת השואה עליו זכה יחד עם אדריכל דניאל מינץ בפרס רכטר לשנת 2012. ב-2010 הצטרפה למשרד כשותפה, בתו, האדריכלית שלי גוגנהיים. יחד תכננו בין השאר פרויקט התחדשות עירונית בשכונת יד אליהו בתל אביב.
מתגורר בירושלים יחד עם רעייתו, עירית מעצבת פנים בוגרת בצלאל, הורים לשלי - אדריכלית, ולמתן - קולנוען.
הוראה

החל מ-1984 משמש כמנחה סטודיו, תחילה בטכניון ומ-1994 בבצלאל. ב-2004 קיבל דרגת פרופסור. ב-2010 היה בין מקימי התוכנית לתואר שני בעיצוב אורבני בבצלאל ושימש כמרצה ומנחה סטודיו עד לפרישתו ב-2017. התארח כמרצה במספר אוניברסיטאות בחו"ל כמו: UBC בקנדה והמכון הטכנולוגי בווינה.
פעילות ציבורית

במקביל לפעילותו המקצועית תפקד דוד גוגנהיים כחבר ועד באגודת האדריכלים, בעמותת האדריכלים (היה בין מייסדיה) ועמותת מרחב וכן יו"ר סניף ירושלים של אגודת האדריכלים.
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי

| --- | --- |

 מיקום הטקס:  ארצות הברית 
 מדינה:  בין־לאומי 
 הגוף המעניק:  איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד 
 תקופת הפרס:  1951–הווה (כ־74 שנים) 
 www.goldenglobes.com
 
פרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מיוזיקל, סרט מוזיקלי (באנגלית: Golden Globe Award for Best Motion Picture – Musical or Comedy), הוא פרס הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA), על הפקה יוצאת מן הכלל לסרט קולנוע מסוגת הקומדיה או המיוזיקל.
כשנוסד פרס גלובוס הזהב, בשנים הראשונות לפעילותו, הייתה קטגוריה אחת בלבד: הסרט הטוב ביותר. החל מהשנה התשיעית להענקתו, הקטגוריה פוצלה לשתיים: הסרט הטוב ביותר - דרמה והסרט הטוב ביותר - קומדיה או מיוזיקל. ב-1953 שתי הקטגוריות אוחדו שוב באופן חד-פעמי. החל מ-1954 ועד היום, שני הפרסים מוענקים בנפרד וברציפות מדי שנה. ב-1958 פוצלה קטגוריה זו לשניים; סרט הקומדיה הטוב ביותר וסרט המיוזיקל הטוב ביותר. ב-1962 הקטגוריות אוחדו שוב.
משנת 1989 עד 2004 התמודדו בקטגוריה הזו שבעה סרטי אנימציה; "בת הים הקטנה" (1989), "אלאדין" (1992), "צעצוע של סיפור" (1995), "מרד התרנגולים" (2000), "שרק" (2001), "מוצאים את נמו" (2003) ו"משפחת סופר-על" (2004). ושלושה זכו; "היפה והחיה" (1991), "מלך האריות" (1994) ו"צעצוע של סיפור 2" (1999). החל מ-2007 ישנה קטגוריה נפרדת לסרטי אנימציה; הסרט הטוב ביותר - הנפשה.
מתוך 64 הסרטים שזכו בפרס עד היום (ינואר 2011), 12 סרטים זכו לאחר מכן גם בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר שהוענק באותה שנה. האחרון מביניהם היה "הארטיסט" (2011).
ראו גם

האוסקר
אדי רדמיין

| --- | --- |
אדי רדמיין בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2018
אדי רדמיין בכנס "קומיק-קון" בסן דייגו, יולי 2018
 לידה:  6 בינואר 1982 (בן 43) אנגליה וסטמינסטר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Edward John David Redmayne 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  איטון קולג'  טריניטי קולג'  Colet Court 
 בן או בת זוג:  Hannah Jane Bagshawe (15 בדצמבר 2014–?) 
 צאצאים:  איריס מיי רדמיין, לוק ריצ'ארד בגשואו רדמיין 
 פרסים והוקרה:  פרס לורנס אוליבייה לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה (21 במרץ 2010)  פרס עולם התיאטרון (2010)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (13 ביוני 2010)  פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (22 בינואר 2015)  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (8 בפברואר 2015)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (22 בפברואר 2015)  קצין במסדר האימפריה הבריטית  פרס גלובוס הזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
רדמיין בשנת 2014
אדוארד ג'ון דייוויד "אדי" רדמיין (באנגלית: Edward John David "Eddie" Redmayne; נולד ב-6 בינואר 1982) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי, זוכה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך, ופרס טוני.
זכה להכרה בתור שחקן קולנוע בסרטים "השבוע שלי עם מרילין", "אליזבת: תור הזהב", "בת בולין האחרת" ו"התאוריה של הכול" בתפקיד סטיבן הוקינג, שעליו זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ופרס באפט"א.
ביוגרפיה

רדמיין נולד וגדל בסיטי של וסטמינסטר, בלונדון שבאנגליה. הוא למד באיטון קולג' ובטריניטי קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'. למרות היותו עיוור צבעים הוא כתב חיבור מדעי בקולג' על הצבע הכחול של איב קליין.
קריירה > כשחקן

הופעת הבכורה שלו כשחקן הייתה בשנת 2006 בסרט האימה האוסטרלי "נפשות תאומות", לצדה של טוני קולט, ובתפקיד קטן בסרטו של רוברט דה נירו "שומר המדינה".
לאחר מיכן שיחק בדרמות התקופתיות, "אליזבת: תור הזהב", בתפקיד משני כפושע אנטוני בבינגטון שבכוונתו לרצוח את המלכה אליזבת הראשונה (קייט בלאנשט) יחד עם קושרים נוספים, ו"בת בולין האחרת" בתור ויליאם סטנפורד, בעלה של מרי בוליין (סקרלט ג'והנסון). ב-2008 שיחק לצדה של ג'מה ארטרטון במיני-סדרת הדרמה המבוססת על הרומן "טס לבית דרברוויל" בתפקיד אנג'ל קלייר.
ב-2010 זכה רדמיין בפרס טוני על הופעתו הראשונה בברודוויי במחזה "Red", בו שיחק בתפקיד קן עוזרו של הצייר מארק רותקו (אלפרד מולינה).
לזכייה המרשימה הוסיף באותה השנה גם תפקיד ראשי בסרט האימה התקופתי "המוות שחור" בתור נזיר צעיר בשם אוסמונד, היוצא לחפש אחר אהובתו, אבריל (קימברלי ניקסון) ביער בתקופת המוות השחור ועד לזוועות המגפה ולמעשים הנעשים בחסות הדת הנוצרית. באותה שנה שיחק בדרמה היסטורית נוספת מאותה תקופה כאשר גילם את ג'ק ג'קסון, אמן השואף לקחת חלק בבנייתה של כנסייה מפוארת תוך כדי שהוא מגן על אהובתו, אליינה (היילי אטוול), גם כן בתפקיד ראשי.
ב-2011 הועמד רדמיין לפרס באפט"א בקטגוריית השחקן המבטיח ביותר הודות להופעתו בדרמה "השבוע שלי עם מרלין", בה שיחק בתור הקולנוען הבריטי קולין קלארק המתאהב בכוכבת הקולנוע מרילין מונרו (מישל ויליאמס).
ב-2012 שיחק את מריוס פונמרסי בסרט "עלובי החיים"
ב-2014 הופיע בתפקיד הראשי בגילום דמותו של סטיבן הוקינג בסרט "התאוריה של הכול". על תפקידו זה זכה בפרס גלובוס הזהב ופרס באפט"א לקולנוע בקטגוריית השחקן הראשי הטוב ביותר, בפרס גילדת שחקני המסך ובפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר.
ב-2015 דיבב את ראיין בסרט "תומס הקטר וחברים: אגדת האוצר האבוד". בנוסף באותה שנה, הוא שיחק לצד מילה קוניס וצ'נינג טייטום בסרט "עלייתה של ג'ופיטר".
ב-2015 הופיע בתפקיד הראשי בגילום דמותה של לילי בסרט עטור הפרסים "הנערה הדנית". על תפקידו בסרט זה נבחר רדמיין למועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר. באותה שנה שיחק בסרט הפנטזיה "חיות הפלא והיכן למצוא אותן", הסרט הוא ספין אוף לסדרת סרטי "הארי פוטר". בסרט הוא משחק לצד קולין פארל, עזרא מילר, דן פוגלר וסמנתה מורטון. ב-2018 יצא סרט ההמשך חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד שגם בו שיחק.
הוענק לו תואר קצין מסדר האימפריה הבריטית (OBE) על תרומתו לתחום הדרמה.
קריירה > כדוגמן

מלבד קריירת משחק מצליחה, מדגמן רדמיין עבור בית האופנה הבריטי "ברברי".
משפחתו

מדצמבר 2014 הוא נשוי להאנה בגשו, מנהלת יחסי ציבור בתעשיית הפיננסים. ב-19 ביוני 2016 נולדה בתם הראשונה, איריס מיי, וב-2018 נולד בנם השני, לוק ריצ'רד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | נפשות תאומות | אלכס פורבס |  |
| 2006 | שומר המדינה | אדוארד וילסון |  |
| 2007 | אליזבת: תור הזהב | אנתוני בבינגטון |  |
| 2007 | חסד אכזרי | אנתוני בייקלנד |  |
| 2008 | בת בולין האחרת | סר ויליאם סטפורד |  |
| 2008 | ממחטה צהובה | גורדי |  |
| 2009 | בוקר כחול בהיר | קוורטי דוליטל |  |
| 2009 | Glorious 39 | ראלף קיז |  |
| 2010 | המוות שחור | אוסמונד |  |
| 2011 | נערה כפרית | אדי קרייזר |  |
| 2011 | השבוע שלי עם מרילין | קולין קלארק |  |
| 2012 | עלובי החיים | מריוס פונמרסי |  |
| 2014 | התאוריה של הכול | סטיבן הוקינג |  |
| 2015 | עלייתה של ג'ופיטר | באלם אברסאקס |  |
| 2015 | הנערה הדנית | איינאר וגנר/לילי אלבה |  |
| 2015 | תומס הקטר וחברים: אגדת האוצר האבוד | ראיין | דיבוב |
| 2016 | חיות הפלא והיכן למצוא אותן | ניוט סלמנדרה |  |
| 2018 | הקדמונים | דאג | דיבוב |
| 2018 | חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד | ניוט סלמנדרה |  |
| 2019 | השמיים הם הגבול | ג'יימס גליישר |  |
| 2020 | משפט השבעה משיקגו | טום היידן |  |
| 2022 | חיות הפלא: הסודות של דמבלדור | ניוט סלמנדרה |  |
| 2022 | האחות הטובה | צ'ארלס קאלן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Animal Ark | ג'ון הארדי | פרק: "Bunnies in the Bathroom" |
| 2003 | Doctors | רוב האנטלי | פרק: "Crescendo" |
| 2005 | אליזבת הראשונה | הרוזן מסאות'המפטון | פרק: "Southampton" |
| 2008 | טס לבית דרברוויל | אנג'ל קלייר | 4 פרקים |
| 2010 | עמודי תבל | ג'ק ג'קסון | 8 פרקים |
| 2012 | ציפור שיר | סטפן ווריספורד | 2 פרקים |
| 2024 | התן | "התן" | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
הופעות בתיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | הלילה השנים עשר | ויולה | תיאטרון הגלוב |
| 2003 | Master Harold"...and the Boys" | מאסטר הרולד | Everyman Theatre |
| 2004 | העז, או מי זו סילביה? | בילי | Almeida Theatre |
| 2004 | הקובה | פולידורוס | Donmar Warehouse |
| 2007 | Now or Later | ג'ון ג'וניור | תיאטרון רויאל קורט |
| 2009-10 | Red | קן | Donmar Warehouse John Golden Theatre |
| 2011-12 | ריצ'רד השני | המלך ריצ'רד השני | דונמאר ורהאוס |
| 2021 | קברט | המנחה | Palace Theatre, London |
הערות שוליים

↑   אורי קליין, "התיאוריה של הכל": נחמד מאוד ושטחי מאוד, באתר הארץ, 30 בדצמבר 2014
↑  איתמר זהר, אדי רדמיין ו"התבגרות" בין זוכי פרסי הבפטא הבריטי, באתר הארץ, 9 בפברואר 2015
↑  איתמר זהר, טקס האוסקר: "בירדמן" הוא הזוכה הגדול, באתר הארץ, 23 בפברואר 2015
↑  אורי קליין, "הנערה הדנית": קשה להסיר ממנה את המבט, באתר הארץ, 19 בינואר 2016
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, "חיות הפלא והיכן למצוא אותן": מרשים ללא קסם, באתר הארץ, 18 בנובמבר 2016
↑  "2015 Queen's Birthday Honours" (PDF). The London Gazette. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2017-06-20. נבדק ב-2016-12-04.
↑  Tony Awards 2024: The complete list of winners, NPR, ‏16 ביוני 2024
↑  Matthew Barnard, NOMINATIONS ANNOUNCED FOR 82nd ANNUAL GOLDEN GLOBES®, Golden Globes, ‏2024-12-09 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601057805171  PLWABN: 9810676905405606  BIBSYS: 9051378  BNE: XX4610358  BnF: cb165264224 (data)  CANTIC: a11270548  GND: 140706127  ICCU: LO1V354030  ISNI: 0000 0001 2146 7177  LCCN: no2007059823  MusicBrainz: 461e2023-d5ed-4d8e-b05b-303cbe6b5793  NKC: xx0163382  NLK: KAC2020L6319  NTA: 391792733  SUDOC: 186133367  VIAF: 107704494   WorldCat (עם VIAF): 107704494
מ.ב. גלאט עוף למהדרין

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־32 שנים) 
 מיקום המטה:  ירושלים 
 ענפי תעשייה:  תעשיית המזון 
  
 www.glat.co.il
 
חברת מ.ב. גלאט עוף למהדרין בע"מ נוסדה בשנת 1993 והיא עוסקת ביצור ושיווק מוצרי מזון בתחום הבשר והעוף, הדגים והירקות הקפואים.
היסטוריה

החברה החלה את דרכה כמשחטת עופות אשר נועד לתת מענה לציבור החרדי שהלך וגדל באותה תקופה. המשחטה נבנתה על פי הוראות הרב מאיר ברנדסדורפר, אשר היה אחראי על השחיטה בגוף הכשרות "העדה החרדית". הרב ברנדסורפר, שהיה מחמיר גדול, תכנן את המשחטה באופן שיוכלו לקיים את חומרותיו בנוחות. כך למשל סודר סרט נע שמסתובב לפני הבודקים, שיוכלו לבדוק ביישוב הדעת כל עוף, ולא כנהוג במשחטות אחרות שלכל בודק יש ארון בו מניחים את כל העופות המחכים לבדיקה.
כשנתיים לאחר מכן הקימה החברה בצמוד למשחטה, מפעל למוצרים בתחום עיבוד בשר, עוף והודו. עם התפתחות המפעל תוך זמן קצר לאחר מכן, הקימה החברה בשנת 1997 מפעל לנקניקים ופסטרמות וחברת זוגלובק החלה להפיץ את המוצרים תחת המותג "כל טוב" ברחבי הארץ.
ב-2007 הקימה מ.ב גלאט משחטה על שטח של 10 דונם בצמוד למפעל היצור.
אחזקות נוספות

בשנת 2000 הקימה החברה מפעל חדש לעיבוד מוצרי דגים (געפילטע פיש) בשם "דג דלישס" שנה לאחר מכן רכשה את חברת "הדג המיוחד" ואיחדה אותה תחת אותה קורת גג. בשנת 2010 התאחדה דג דלישס עם חברת אקסטרה פוד שהייתה מאוד דומיננטית בשוק הדגים המעוקרים והחברה שינתה את שמה ל"דג טעים". כיום היא חולשת על רוב שוק הדגים המעובדים בארץ עם המותגים "קלאסי דג", "דג דלישס" ו"הדג המיוחד".
בנוסף החברה משווקת תחת המותג "גלאט פרוסט" ירקות קפואים מתוצרת סנפרוסט מקבוצת תנובה וירקות קפואים ביבוא מחו"ל.
תחרות

עד לשנת 2008 לא הייתה תחרות ממשית לחברה במגזר החרדי אשר דורש את ההשגחה של העדה החרדית מפני שהבד"ץ נמנע בטענה שאין מספיק ביקוש למוצרי העוף והבשר מעבר למה שגלאט עוף מסוגל לייצר. אבל בשנת 2008 עקב הביקוש ההולך וגובר הופעל לחץ רב מטעם ועד הכשרות שרצה לפתוח את השוק לתחרות כפי שיש במוצרי הבסיס האחרים שבהם אין הגבלה על חברות וכל מי שעומד בקריטריונים מקבל השגחה מטעמה אבל ועד השחיטה של הבד"ץ לא היה מעוניין מחשש שהדבר עלול לפגוע בשוחטים. קריטריון נוסף שיש בוועד השחיטה אומר כאשר משחטה מעוניינת לקבל את ההשגחה של ועד השחיטה מטעם הבד"ץ, היא חייבת לייעד משחטה שתשמש בבלעדיות את הבד"ץ ולא תשמש השגחות אחרות ולכן אין משחטה שתעמוד בזה מלבד חברת גלאט עוף שמקיימת את התנאי הזה כבר שנים ארוכות. בסופו של דבר לאחר מחלוקת ודיון בבית הדין של הבד"ץ, ועד השחיטה נכנעו ללחץ והם החלו לתת את ההשגחה גם לחברת הידורים מקבוצת נטו מלינדה.
בשנת 2011 הרב דוד שווימער מראשי ועד הכשרות ורב המשחטה של חברת מ.ב גלאט עוף, יצא נגד חברת הידורים וקרא לציבור שלא לרכוש את העופות שנשחטים במפעל בטענה שהם אינם כשרים. הבד"ץ אילצו אותו שיחזור מדבריו וביקשו שישמש רב בשתי המשחטות אך הוא סירב ופוטר מתפקידו.
כיום מ.ב גלאט עוף מהדרין בע"מ היא חברה פרטית המפעילה משחטה, מפעל יצור למוצרי נקניק, מוצרי עוף ובשר מוכנים לאכילה, מעובדים, מפעל לדגים ומרכז הפצה באזור תעשייה עטרות מצפון לירושלים. החברה מעסיקה כ-300 עובדים ולחברה מערך הפצה עצמאי.
כשרות

החברה מיצרת ומשווקת את כל מוצריה תחת ההשגחה של הבד"ץ העדה החרדית.
מערכות תבוניות לתחבורה

סמל איגוד ITS ישראל
מערכות תבוניות לתחבורה (בר"ת: מת"ת) הן מערכות משולבות של טכנולוגיות תקשורת, בקרה, מחשבים ומידע המיועדים להתקנה ברכב או בתשתיות הדרך במטרה לשפר את כלל ביצועי מערכת התחבורה ואת רמת הבטיחות בדרכים. כינוי מקובל נוסף הוא "מערכות תחבורה חכמות".
יישומים רבים מבוססים על איסוף, עיבוד, שילוב והצגת מידע המאפשר לרשויות התחבורה, מפעילי תשתית, ספקי שירותי תחבורה ומשתמשי תחבורה פרטיים לקבל החלטות אינטליגנטיות יותר, בטוחות יותר מתואמות יותר המבוססות על מידע רלוונטי.
יישומים אחדים משלבים את המידע הנצבר עם אלגוריתמים ממוחשבים לקבלת החלטות לצורך הפעלת תגובה אוטומטית נדרשת.
תחומי פעילות

בקרת תנועה וניהול מצבי עומס תנועה.
מערך התחבורה הציבורית (אוטובוסים/רכבות).
מערכות לסיוע בנהיגה לשיפור בטיחות התנועה בדרכים.
מערך זיהוי וניטור בכבישי אגרה.
זימון ופינוי נתיבים לרכב הצלה וביטחון.
ניהול צי רכב.
ניהול תעבורת מטענים/משאיות.
אכיפה אוטומטית של חוקי התעבורה.
מערכות לשיפור מערך החנייה (בדגש על מוקדי הצפיפות).
דיאגנוסטיקה של מהלך הנהיגה ותחקור.
איתור רכב גנוב/חשוד.
פעילות בישראל

בישראל הוקם במאי 2005 איגוד ITS ישראל, כמייצג התפיסה של מערכות תבוניות לתחבורה. משימות האיגוד הן:
לפעול לשילוב מערכות תבוניות לתחבורה כמרכיב מרכזי במדיניות התחבורה היבשתית בישראל.
לבסס ולפתח את הידע בתחום המערכות התבוניות לתחבורה באמצעות קישור למוקדי פיתוח בארץ ועולם.
לתרום לשיתוף פעולה בין בעלי העניין במערך התחבורה, במאמץ להטמיע וליישם מערכות תבוניות לתחבורה בארץ.
להביא להגדלת תקציבים המופנים למחקר, פיתוח ויישום מערכות תבוניות לתחבורה ממקורות שונים בארץ ובעולם.
לפעול לביסוס התשתית הטכנולוגית הנדרשת לפיתוח, יצור ויישום של מערכות תבוניות לתחבורה בישראל.
לקדם את מודעות ומוכנות הציבור לשימוש במערכות תבוניות לתחבורה.
בשנת 2017 הצטרף האיגוד ללשכת המהנדסים האדריכלים והאקדמאים במקצועות הטכנולוגיים בישראל.
מאז פועל במסגרת זו ומקיים כנסים, ימי עיון, קורסים, מיטאפים, סדנאות ופרויקטים ייחודיים ובניהם MAAS המארח את טובי המומחים לפתרון בעיות התחבורה בישראל.
האיגוד מנוהל כיום על ידי ועד מנהל המורכב ממתנדבים, רובם ככולם אנשי ITS על תחומיו השונים. יושב ראש האיגוד הוא מר אור עמרי, מנהל, יועץ ומרצה בתחום.
אנפית בקר

| אנפית בקר |
| --- | --- |
 אנפית בקר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: שקנאים
משפחה:: אנפתיים
סוג:: אנפית בקר
מינים
 Bubulcus ibis  Bubulcus coromandus
שם מדעי
 Bubulcus ‏בונפרטה, 1855
תחום תפוצה


אֲנְפִית בָּקָר (שם מדעי: Bubulcus) היא סוג לשעבר במשפחת אנפתיים.
בעבר הסוג כלל מין יחיד בסוג, אך זה פוצל לאנפית בקר מערבית (B. ibis, המין המופיע בישראל) ואנפית בקר מזרחית (B. coromandus), ובהמשך שני המינים הועברו לסוג אנפה (Ardea).
האנפית ידועה בסימביוזה שלה עם מיני פרסתנים גדולים כמו פרות, משם קיבלה את שמה.
האנפית חיה בערבות, מקווי מים וביצות שונות סביב האזורים הטרופיים. מין אחד חי בעולם החדש של אמריקה, באפריקה, ובאירופה; ואילו השני מצוי בדרום אסיה, אוקיאניה ואוסטרליה.
לקריאה נוספת

עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 6 - עופות. משרד הביטחון ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1986, ISBN 9650500685
הינצל, פיטר, פרסלאו, הציפורים מגדיר שדה שלם, נוסח עברי יצחק כפכפי, הוצאת הקיבוץ המאוחד תשמ"א 1981.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561469305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.