stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צפרות בישראל
מרכזי צפרות

מרכזי הצפרות הבולטים והעיקריים בישראל הם:
פארק הצפרות באילת - נפתח ב-1980 באילת ובולט בלהקות הפלמינגואים שפוקדות אותו מדי עונה. כמו כן, בזכות מיקומה של אילת, העופות הדואים נוהגים לעבור מעל ה"גשר היבשתי" שלה היות שהאוויר הדרוש להם להתרוממות נוצר מעל היבשה ולא מעל הים.
המרכז האקולוגי: לוטן - הוקם ב-1996 בקיבוץ ללוטן, במקום בו הייתה מחצבה לא פעילה. מיקומו של קיבוץ לוטן בלב הערבה הדרומית, באזור העשיר בצמחייה ובמקורות מים, הפך אותו לתחנת "תדלוק" וצבירת אנרגיה חשובה ביותר עבור מאות מינים של עופות נודדים החולפים בשמי השבר הסורי-אפריקני.
מרכז הצפרות וחקר הזנבנים בחצבה - הוקם ב-1971 בצמוד לבית ספר שדה חצבה. המרכז עוסק בעיקר במחקר בביולוגיה, באקולוגיה ובהתנהגות חברתית של הזנבן הערבי, ציפור שיר החיה במערכת חברתית מורכבת.
התחנה לחקר ציפורי ירושלים - הוקם ב-1994, והוא אתר הטבע העירוני הקהילתי הראשון בירושלים. ירושלים משמשת נקודת עצירה לעשרות אלפי ציפורים נודדות, והתחנה שבתחומה אוספת מידע על הרגלי הנדידה ועל מצבם של עופות שונים המגיעים אליה.
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון - הוקם בעמק איילון בשנת 1996 ביוזמה משותפת של אוניברסיטת תל אביב והחברה להגנת הטבע. מלבד מחקר וחינוך עוסק המרכז בניטור נדידת עופות על מנת למנוע התנגשויות עם כלי טיס.
מקור החסידה - הוקם בשנת 1996 בכפר רופין בעמק בית שאן. עמק בית שאן וסביבתו, "עמק המעיינות", עשיר בבתי גידול טבעיים ומלאכותיים, המצויים בהר הגלבוע ורמת יששכר, גאון הירדן, חורשה טבעית, בריכות דגים, שדות, מטעים - מקומות אלה מהווים מוקד משיכה לעופות הנודדים.
פארק הצפרות מעגן מיכאל - הוקם ב-2007 על ידי החברה להגנת הטבע כחלק מבית ספר השדה. סביב המרכז נצפים עופות רבים עקב קרבתו של המרכז אל בריכות הדייג, חוף הים ונחל תנינים.
מרכז צפרות עין אפק - הוקם בשנת 2007 בשמורת עין אפק. יתרונו של בית הגידול הוא בנביעות המים בו במשך כל השנה. זהו בית הגידול הלח הכמעט יחיד בארץ שבו מצויים מים טבעיים באיכות טובה. סביב המרכז זורם נחל נעמן והתהוו ביצות טבעיות. בית גידול זה היווה מוקד משיכה לעופות מים וציפורי שיר.
מרכז הצפרות החולה - הוקם בשנת 2001 על ידי החברה להגנת הטבע, על מנת לקדם פעילות צפרות ושמירת טבע באזור. ייחודם של ביצת החולה והאגם היה בהיותם צומת מפגש בין הצומח והחי מיבשות שונות. צמחים ובעלי חיים מאפריקה הגיעו כאן לקצה גבול תפוצתם הצפוני ואילו נציגים של צומח וחי מאירופה הגיעו בביצה לקצה גבול תפוצתם הדרומי.
התחנה לחקר ציפורי עמק צרעה - פועל באופן סדיר החל משנת 2008. פעילות המרכז היא מחקרית בעיקרה, ובמסגרתה מתבצעים טיבועים של ציפורי-שיר במגוון בתי גידול בעמק: שדות אספסת, פרדסים, מטעי זיתים, מאגר-ביוב ועוד. בשנת 2008 טובעו בעמק צרעה כ-14,000 ציפורים מעשרות מינים שונים.
פארק ראש ציפור - הוקם ב-2017, ונחשב בפני צפרים רבים כ"ריאה ירוקה" בלב תל אביב, והוא מאוכלס בעצים רבים, ולמרות היותו חלק מפארק הירקון, אין ביער משטחי דשא, והתחושה של מי שמטייל בו היא של יער ירוק.
בתוכנית להקים את המרכזים הבאים:
מרכז הצפרות בדגש על נשרים במרום הגליל באזור נחל דישון.
פארק אריאל שרון - על גדות נחל איילון סמוך לתל אביב.
המרכז הרב תחומי לחקר ים המלח ו"הבקע הגדול" - בית ספר שדה עין גדי. מתוכנן שיתוף פעולה על הפלסטינים ביריחו ועם ממלכת ירדן בעבר הירדן.
צפרים בולטים

שלום זו-ארץ היה הצפר הראשי הראשון של רשות שמורות הטבע; מראשוני שומרי הטבע בישראל, המייסד והמנחיל של תורת הצפרות בישראל ופעילותה העממית, מקים בית ספר שדה חוף הכרמל, ומייסד היחידה למניעת מטרדי הציפורים ברשות שדות התעופה.
הדורם שיריחי הוא אורניתולוג וצפר ישראלי, שייסד את פארק הצפרות באילת והיה למנהלו הראשון, והיה מעורב בגילויים של כמה מינים של ציפורים פלה-ארקטיות, וכמה מינים של ציפורים בישראל. במהלך השנים פרסם מספר ספרים אקדמיים אודות ציפורים, הראשון שבהם היווה קודקס שלם ומקיף לציפורי ישראל (Birds of Israel), וכתוצאה מכך הרחיב את מחקריו ואף הוציא ספרים נוספים על ציפורי המזרח התיכון וציפורי אירופה.
בתרבות

הפרק השישי של תוכנית הטבע, ישראל הפראית, מתמקד בנדידת העופות בישראל, ועוקב אחר קבוצת צפרים בתחרות הצפרות אלופי הנדידה.
ראו גם

חקר החי בישראל
פארק אגם הפרפרים
פורשים כנף - אימוץ הנשרים והדורסים בישראל
פרויקט העגורים באגמון החולה
הערות שוליים

↑  נדידת הציפורים החלה! - על ציפורים נודדות עם החברה להגנת הטבע, באתר www.teva.org.il
↑  ארז ארליכמן, תצפית בינלאומית: הכרה עולמית לאגמון חולה, באתר ynet, 25 בפברואר 2009
↑  ארז ארליכמן, עם ישראל הכריע: הציפור הלאומית היא הדוכיפת, באתר ynet, 29 במאי 2008
↑  הצביעו לציפור הלאומית - החברה להגנת הטבע
↑  מקור: הכנס ה-18 - מחקרי יהודה ושומרון - המרכז האוניברסיטאי אריאל בשומרון - יוני 2008
↑  לאור העלייה בעניין בנושא הצפרות בקרב ציבור התלמידים, כתוצאה מהליך בחירת הציפור הלאומית, בחרה עיריית תל אביב את ציפור הסיס כאחד הנושאים בחגיגות יובל ה-100 לעיר.
↑  הקמת רשת מוקדי צפרות ארצית
↑  ליאור בן עמי, דרמה בפלייעוף: הקרב על הבכורה בתחרות הצפרים, באתר ynet, 18 באפריל 2022
↑  ציפורים, פורטל צפרות - אתר הצפרות הישראלי, באתר www.birds.org.il (באנגלית)
↑  צפרתון קק"ל ה-7 "המירוץ למיליארד ציפורים", באתר https
↑  לראשונה בישראל: צוללן פסיפי, שהגיע מאלסקה, תועד באילת, באתר ynet, 31 בדצמבר 2023
↑  אילנה קוריאל, "חוויה מעולם אחר": שפמתן נצפה בארץ לראשונה מאז 1995, באתר ynet, 17 בנובמבר 2024
↑  אילנה קוריאל, התרגשות בבאר שבע: אורח נדיר ממזרח רוסיה הגיע לעיר, באתר ynet, 12 בנובמבר 2024
| החי בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| קבוצות טקסנומיות | יונקים • זוחלים (נחשים ארסיים) • עופות • דו-חיים • חרקים (פרפרים, דבורים, נמלים) • רכיכות לא ימיות • עכבישנים (עקרבים • עכבישים • עכשובאים) |  |
| קבוצות לא טקסנומיות | החי בים התיכון • החי במפרץ אילת • החי בכנרת • חולייתנים בעלי דם קר של מים מתוקים • בעלי חיים שנכחדו • בעלי חיים אנדמיים • בעלי חיים פולשים • בעלי חיים בתנ"ך |  |
| אירועים ותופעות | חזירי הבר בחיפה • היעלים במצפה רמון • הכרישים בחדרה • אסון העטלפים בחדרה • רותי (צבועה) • חומיבבה (נמרה) |  |
| מוסדות ומפגש עם האדם | חקר החי • צפרות • רשות הטבע והגנים • חי-בר • החברה להגנת הטבע • אגודת חובבי הפרפרים בישראל • בית החולים לחיות בר • למען חיות הבר • המרכז הארצי להצלת צבי ים • חוות בולוטין • עמותת ע.ט.ל.ף • עמותת כרישים בישראל |  |
מסלולי נדידה עולמיים (בורוד ובסגול המסלולים העוברים מעל ארץ ישראל)
נתיבי נדידת העגור האפור. ניתן לראות כי אחד ממסלולי הנדידה (בירוק), חולף מעל פני ישראל.
האכלת העגורים באגמון החולה
דוכיפת, שנבחרה לציפור הלאומית של ישראל - הליך הבחירה עורר את תודעת הצפרות בקרב ציבור רחב בישראל
מסתור הצפרות בתחנה לחקר ציפורי ירושלים
מרכז הצפרות מקור החסידה
זנבן ערבי אוכל מכף יד במרכז הצפרות וחקר הזנבנים בחצבה
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון
פארק הצפרות באילת
פלמינגואים בבריכות המלח בפארק הצפרות באילת
שקנאים מצויים בשמורת החולה
שלום זו-ארץ - הצפר הראשי הראשון של רשות שמורות הטבע
מצפור לזכרו של שלום זו-ארץ בשמורת נחל תנינים
צוער (עיר מקראית)

.
א-צאפי, מיקום משוער של צוער. מבט מנחל פרס
צֹעַר (מוכרת גם בשם הרומאי Zoara) היא עיר הנזכרת במקרא כעיר היחידה מערי כיכר הירדן ששרדה במהפכת סדום ועמורה, ונזכרת במקורות רבים לאורך תקופות ההיסטוריה.
מיקומה המשוער הוא קילומטרים אחדים מדרום-מערב לעיירה הירדנית ע'ור א-צאפי (غور الصافي)(אנ'), לחופו הדרום מזרחי של ים המלח. אם כי מהמקרא עולה שהיא שכנה לצפון ים המלח[דרוש מקור].
אזכורים מקראיים

בספר בראשית העיר מתוארת כגבול תחומו של לוט: ”וַיִּשָּׂא-לוֹט אֶת-עֵינָיו, וַיַּרְא אֶת-כָּל-כִּכַּר הַיַּרְדֵּן כִּי כֻלָּהּ, מַשְׁקֶה לִפְנֵי שַׁחֵת ה', אֶת-סְדֹם וְאֶת-עֲמֹרָה, כְּגַן ה' כְּאֶרֶץ מִצְרַיִם, בֹּאֲכָה צֹעַר”.
יחד עם שאר מלכי כיכר סדום, יצא מלך צוער למלחמה נגד כְּדָרְלָעֹמֶר, אשר שיעבד את העיר במשך 14 שנה: ”עָשׂוּ מִלְחָמָה (נגד כדרלעומר), אֶת-בֶּרַע מֶלֶךְ סְדֹם וְאֶת-בִּרְשַׁע מֶלֶךְ עֲמֹרָה, שִׁנְאָב מֶלֶךְ אַדְמָה, וְשֶׁמְאֵבֶר מֶלֶךְ צְבֹיִים, וּמֶלֶךְ בֶּלַע הִיא-צֹעַר”.
צוער או "מצער" היא גם עיר מקלטו של לוט ומשפחתו: ”הִנֵּה-נָא הָעִיר הַזֹּאת קְרֹבָה, לָנוּס שָׁמָּה וְהִוא מִצְעָר; אִמָּלְטָה נָּא שָׁמָּה, הֲלֹא מִצְעָר הִוא וּתְחִי נַפְשִׁי”.
צוער הייתה אחת מחמש ערי הכיכר של מישור סדום, בנוסף לסדום, עמורה, אדמה וצבויים. השורש "צער" קשור ל"זעיר", ל"קטן", ל"קרוב" ו"מעט" בשפות שמיות, והוא מעיד כנראה על קוטנה של העיר בהשוואה לארבע הערים הסמוכות או קרבתה למקום המצאם של לוט ומשפחתו.
על פי הסיפור התנ"כי צוער הייתה העיר היחידה מבין החמש שניצלה מהחורבן שהמיט אלוהים על האזור, כעונש על חטאיהם של בני המקום. אחיינו של אברהם, לוט, היה הצדיק היחיד שחי באזור. ה' שלח שני מלאכים על מנת שילוו את לוט ומשפחתו במסעם מסדום לצוער. בדרכם למקלט, עצרה אשתו של לוט והביטה לאחור לעבר סדום, למרות האיסור האלוהי, ועל כן הפכה נציב מלח. לוט ובנותיו הצליחו להגיע לצוער, שהחורבן פסח עליה. בהמשך הם עברו למערה בהר סמוך, שם אירע מעשה לוט ובנותיו - מקור המסורת על מיקומה של צוער, כמתואר להלן.
כמו כן, נזכרת העיר בתיאור משה רבנו המשקיף על ארץ ישראל מהר נבו: ”וַיַּרְאֵהוּ יְהוָה אֶת-כָּל-הָאָרֶץ ... וְאֶת-הַנֶּגֶב וְאֶת-הַכִּכָּר בִּקְעַת יְרֵחוֹ עִיר הַתְּמָרִים עַד צֹעַר”.
בתקופת המשנה והתלמוד

העיר נזכרת בתעודותיה של בבתא בת שמעון מתקופת מרד בר כוכבא כעיר עם קהילה יהודית גדולה - בה ובעיירות הסמוכות לה, כגון הלוחית, מזרעה, חורונים, עגלתין ומחוזא.
בסמוך לאתרה של העיר נמצאו במהלך המאה העשרים מצבות יהודיות רבות, המכונות מצבות צוער, אשר מתוארכות לפי המניין לחורבן הבית מהמאה ה-4 עד המאה ה-6 לספירה (חלקן מוצגות כיום במוזיאון ישראל).
חז"ל מזכירים את העיר מספר פעמים, וכך מובא: ”מעשה בבני לוי שהלכו לצוער עיר התמרים, וחלה אחד מהם והניחוהו בפונדק”.
בתקופות מסוימות, העיר הייתה גם אתר עלייה לרגל, כיוון שלירושלים נאסרה הגישה ליהודים.
בתקופה הביזנטית

במפת מידבא, מפת פסיפס גדולה הניצבת בכנסייה הקדוש ג'ורג' הביזנטית בעיר מידבא בירדן, מופיע תיאור מצויר של צוער, עם הכתובת "בלע היא צוער", המבוססת על הפסוק מהמקרא. המפה נוצרה בשנים 542-570 לספירה לערך (התקופה הביזנטית בארץ ישראל), והיא מהווה את התיאור הקרטוגרפי המוקדם ביותר של ירושלים וארץ הקודש. צוער מוצגת כעיירה המוקפת בשישה עצי דקל ובה ניצב שער מקומר בין שלושה מגדלים בולטים.
העיר שימשה מרכז מנהלי ומושב הבישוף וכס טיטולרי של הכנסייה הקתולית. בין הבישופים האחראיים האזור ניתן למנות את מוסוניוס ואפסוס בשנת 449, קאלסדו בשנת 451, איסידור בשנת 518 וג'ון בשנת 536
.
כן נודעה בפירותיה ובצמחי הבושם שלה.
אזכורים נוספים של צוער

צוער משכה את תשומת לבם של מספר מבקרים והיסטוריונים של התקופה הביזנטית. במסמך הגנזך של האימפריה הרומית, Notitia Dignitatum, מסוף המאה ה-4 לספירה, מצוין חיל המשמר של הרומי שניצב בצוער, בתקופה שהעיר הייתה מרכז אדמיניסטרטיבי שהגן על רכוש האימפריה.
במאה הרביעית לספירה התפתחה, כנראה צוער לעיר חשובה למדי. אוסביוס מקיסריה, בעל האונומסטיקון, מציין בה אוכלוסין מרובים וכן מחנה או משמר צבאי רומאי. לפי רשימת התחנות הצבאיות הרומאיות "נוטיציה דיגניטטום" היה חיל המצב בצוער מורכב מ-Equites sagitarii indigenae היינו מ-"פרשים רובי-קשת ילידי המקום".
על חשיבותה של צוער כמקום מרכזי בדרום ים המלח תעיד דרכו של אוסביוס להגדיר את מקומם של שמות מקראיים שונים על פי מרחקם או כיוונם לגבי צוער. למשל את לוחית (ישעיהו ט"ו, ה') הוא קובע בין ער-מואב ובין צוער, את פונון (במדבר ל"ג, מ"ב) מקום בו התיכו נחושת בזמנו, בין פטרה ובין צוער, ואת ים המלח בין יריחו וצוער..
יוסף בן-מתתיהו הזכיר את צוער בספרו קדמוניות היהודים בין יישובי עמק ים המלח בתקופה הרומית המוקדמת, וכן ציינה בספרו תולדות מלחמת היהודים ברומאים כעיר השוכנת בקצהו הדרומי של ים המלח, וגובלת ב"ארץ ערב" (פרק ד, 482).
בנוסף, אזכורים של צוער מופיעים בכתביו של אוסביוס מקיסריה, שציין כי ים המלח נמתח בין צוער ויריחו, ובכתבים של גאוגרפיים מוסלמים[דרושה הבהרה] שציינו שצוער היוותה תחנה בנתיב המסחר בין עקבה ויריחו.
מחקרים ארכאולוגיים > זיהויה בצפון ים המלח

על אף המחקר הארכאולוגי המזהה את צוער בדרום ים המלח, מהמקרא עולה שצוער, יחד עם כל ערי כיכר הירדן, ישבה דווקא בצפון ים המלח.
מהפסוק: ”וַיִּשָּׂא לוֹט אֶת עֵינָיו וַיַּרְא אֶת כָּל כִּכַּר הַיַּרְדֵּן כִּי כֻלָּהּ מַשְׁקֶה לִפְנֵי שַׁחֵת ה' אֶת סְדֹם וְאֶת עֲמֹרָה כְּגַן ה' כְּאֶרֶץ מִצְרַיִם בֹּאֲכָה צֹעַר” עולה שלוט השקיף על סדום וראה שהיא מקום פורה, וזאת בעת שישב בבית אל שבהרי בנימין, דבר שלא ייתכן אלא אם מקומה בחלקו הצפוני של ים המלח, סמוך להרי בנימין.
מלבד זאת, נאמר בתורה שהעיר יריחו, המזוהה ללא ספק מצפון לים המלח, שוכנת בכיכר הירדן, שבה יושבת צוער: ”וְאֶת הַכִּכָּר בִּקְעַת יְרֵחוֹ”. כמו כן, עצם השם כיכר הירדן מעיד על כך שאזור זה קשור לנהר הירדן הנשפך אל חלקו הצפוני של ים המלח.
לקריאה נוספת

גבריאל ברקאי ואלי שילר, אתרים ומקומות במפת מידבא, בתוך ארץ ישראל במפת מידבא, אריאל - 116, 1996.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק י"ג, פסוק י'
↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוק ב'
↑  ספר בראשית, פרק י"ט, פסוק כ'
↑  ספר בראשית, פרק י"ד, פסוקים ב'–ח'
↑  ספר בראשית, פרק י"ט, פסוק ל'
↑  דברים, לד, א-ג.
↑  משנה, מסכת יבמות, פרק ט"ז, משנה ו'.
↑  א' בן-אליהו, בין גבולות - תחומי ארץ-ישראל בתודעה היהודית בימי הבית השני ובתקופת המשנה והתלמוד, יד יצחק בן-צבי, ירושלים, 233-235.
↑  מיכאל אבי-יונה, מפת מידבא, תרגום ופירוש, ספר ארץ ישראל, ירושלים, 1954
↑  Le Quien, "Oriens Christ.", III[דרושה הבהרה]
↑  יוסף ברסלבי, הידעת את הארץ - ים-המלח סביב - סביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ-ישראל, תשט"ז, 1956, פרק 14 : "ישוב וחקלאות בנאות ים-המלח לפנים", כרך ג' עמוד 382-383
↑  P., K. D. (1999). The Sanctuary of Agios Lot, the City of Zoara and the Zared River. In The Madaba Map Centenary 1897-1997 (pp. 225-227). Jerusalem
↑  Konstantinos, 1999[דרושה הבהרה]
↑  יוסף ברסלבי, הידעת את הארץ - ים המלח סביב-סביב, כרך ג', הוצאת הקיבוץ המאוחד, ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל, תשט"ז, 1956, פרק 14 : "ישוב וחקלאות בנאות ים-המלח לפנים", פרק משנה י"ז : "שרידי צוער הרומאית, הביזנטית והערבית", עמוד393-395
↑  Albright W.F. The Archaeological Resuult of an expedition to moab and the died sea / Bulletin of the american schoolst of orient research No. 14 (april 1924) p 2-12
↑  Abel F.M. Notes complimentaires sur la Mer Morte, R.B. 1929
↑  Kyle M.G. end Albright W.F. Results of the arch. Survey
↑  שמואל קליין, ספר היישוב : "אוצר הידיעות והרשומות הכתובות והזכרונות שנשתמרו בישראל ובעמים בלשון העברית ובשאר לשונות של יישוב ארץ ישראל", I, 1939, עמ' 126
↑  ספר היישוב, II, 1939[דרושה הבהרה]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506027105171 
ים המלח במפת מידבא - צוער נראית בין עצי התמר מימין
מרכז כלל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מתחם של מסחר ומשרדים
 כתובת:  רחוב יפו 
 מיקום:  ירושלים ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1972–1992 (כ־20 שנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  1972 
 חומרי בנייה:  בטון בציפוי אבן נסורה
 אדריכל:  דן איתן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 מידות
 קומות:  15 
 
 קואורדינטות:  31°47′04″N 35°12′52″E﻿ / ﻿31.78438889°N 35.21444444°E﻿ / 31.78438889; 35.21444444
  (למפת ירושלים מוגדלת) מרכז כלל(למפת ירושלים רגילה) מרכז כלל(למפת הרי ירושלים רגילה) מרכז כלל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מרכז כלל he
 
מרכז כלל (מסומן בחץ) חולש על שכונות "הנחלאות"
מבט פנימי על מתחם החנויות
מבט פנימי על מתחם החנויות
מֶרְכַּז כְּלַל (נקרא גם; בִּנְיַן כְּלַל) הוא מתחם של מסחר ומשרדים בלב ירושלים הממוקם במרכז רחוב יפו, ומצדו השני ברחוב אגריפס סמוך לשוק מחנה יהודה. המרכז כולל בקומותיו הראשונות מרכז מסחרי שהיה הניסיון הראשון להקמת מרכז קניות מקורה בירושלים, עוד בטרם נטבע בישראל המושג קניון.
אדריכלות

הבניין בן 15 קומות ומאופיין באדריכלות מודרנית (בשונה מסביבתו). הוא מצופה באבן נסורה (בהתאם לחוק העזר העירוני הוותיק שמחייב ציפוי באבן ירושלמית) והאלמנט הבולט בו הוא שורה רציפה של חלונות. הבניין נמצא בכיכר הדוידקה, חזיתו גובלת ברחוב יפו, ואחוריו ברחוב אגריפס. קונספט הבניין היה חדשני יחסית לשנות ה-70 בישראל, במבנה המשלב מרכז מסחרי גדול בקומותיו הראשונות וקומות משרדים מעליו. במבנה הוקם גם חניון תת-קרקעי עם 400 מקומות חנייה.
את מרכז כלל תכנן האדריכל דן איתן, שהכריז בעצמו על המרכז כאחת העבודות הפחות מוצלחות שלו. דוד קרויאנקר, מחשובי האדריכלים והמשחזרים של מרכז ירושלים הגדיר גם הוא את הבניין ככשל ארכיטקטוני בספרו "רחוב יפו". ביקורת ארכיטקטונית נמתחה גם על שילובו של המבנה במרקם העיר בטעון לחוסר ההתאמה בין הבניין לבין סביבתו ומתמקדת בבעייתיות של בנייה מודרנית גבוהה בתוך מרקם עירוני היסטורי. האדריכל דן איתן טען שהיה ניהול כושל ורשלני של חברת כלל כבר בזמן בניית הפרויקט: "הלכתי למנכ"ל כלל ואמרתי לו שאני חושב שמשהו לא טוב קורה בפרויקט הזה, שמי שמנהל אותו מוביל אותו בכיוון הלא נכון, ואפילו הבאתי לו דוגמאות שהיו קשורות לבחירת הפונקציות, לבחירת השימושים, לבירת החומרים, לאיכויות הגמר, לכל דבר".
התוכנית המקורית של המתחם כללה 6 מגדלים בני 18—16 קומות, סביב כיכר ספירלית, המשמשת מקום מפגש של מערכת רחובות פנימיים בחצאי קומות והמטפסת במפלסים ל-4 קומות מסחר ומרתף המשמש כמרכז למבנה. בגלל תנאי הטופוגרפיה, מתאפשרת כניסת הולכי הרגל במפלסים שונים מהרחובות מסביב. אולם במשך שנים רבות הפרויקט לא הושלם. רק בשנות ה-90 של המאה ה-20 חודשה הבנייה כאשר התווסף למרכז כלל בניין חדש עם שטחי משרדים ומסחר בשם בניין כי"ח (כל ישראל חברים) בחלקו הפונה לרחוב אגריפס. בראשית שנות האלפיים נבנה החלק המזרחי של המתחם, מבנה מסחר ומגורים גדול שנקרא בנין "חלון לירושלים", שלא על פי התוכנית המקורית בסגנון אדריכלי שונה.
אדריכלות > ביקורת מתחום שימור המבנים

על בנייתו של מרכז כלל נמתחה ביקורת רבה במהלך השנים שמזכירה במידה רבה את הביקורות סביב בניית מגדל שלום בתל אביב. המגדל נבנה על מגרש היסטורי חשוב במרכז העיר בו שכן עד אז תיכון אליאנס במשך 90 שנה. בניית המגדל הביאה להריסתו של המבנה ההיסטורי כשהשריד היחיד שנותר ממנו הוא שחזור חלקי של השער הראשי שלו. מדובר ב"פשרת שימור" בנוסח שהיה מקובל באותה תקופה ודוגמה מפורסמת נוספת שלה נמצאת במרחק קצר משם בבית טליתא קומי (רחבת המשביר).
היסטוריה > התחדשות מרכז כלל

מאז 2014 הבניין עובר תהליך התחדשות בהובלת קהילת מוסללה ובשיתוף בעלי העסקים וחברת הניהול של הבניין - "מיקדן". כל שטח הקומה העליונה של המרכז המסחרי הפך למתחם הנקרא ״המרפסת: נווה מדבר עירוני״ שמושך אליו קהלים חדשים, תושבי ירושלים ותיירים. והגג משמש גם כמרחב ציבורי עם גינון.
קהילת מוסללה הגיעה לבניין בעקבות קורס שנערך בתוכנית לימודים של מכללת דוד ילין בירושלים. הסטודנטים התבקשו ליצור בשיתוף פעולה, כאשר שניים מהסטודנטים בחרו ליצור בשיתוף עם בניין כלל. בהמשך עבר כל הקורס אל הבניין, נוצרו יצירות אמנות ראשונות בבניין וחיבור בין אמנים ואנשי העסקים.
בינואר 2020 חנכה משטרת ירושלים תחנת משטרה בבניין, בשם מרכז שירות חרדי (מש"ח), המעניקה שירותי משטרה וקהילה לציבור החרדי בירושלים. בשנת 2021 נפתחה בבניין שלוחה לבית המשפט המחוזי בירושלים.
תמונות

שערו המשוחזר של בית הספר 'אליאנס'
בניין כלל והרכבת הקלה
מרכז כלל מהאוויר, מדרום
בניין "חלון לירושלים" בחלקו המזרחי של מרכז כלל
עמוד מעוצב על ידי Brothers Of Light
פארק המעיינות

| --- | --- |

עין מודע
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  בקעת בית שאן 
 קואורדינטות:  32°30′14″N 35°26′53″E﻿ / ﻿32.50375°N 35.447944444444°E﻿ / 32.50375; 35.447944444444
 www.parkhamaianot.co.il
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) פארק המעיינות(למפת עמק בית שאן רגילה) פארק המעיינות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק המעיינות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק המעיינות
 
עין שוקק
פארק המעיינות הוא אזור של שמורות טבע ואתרי תיירות בעמק בית שאן, למרגלות הגלבוע.
בקעת בין שאן היא אחד מהאזורים העשירים במעיינות בארץ. המעיינות והשמורה נמצאים בשטחים החקלאיים של הקיבוצים ניר דוד, מסילות ורשפים. רבים מהמעיינות נשאבים לצורך השקיה חקלאית ובריכות דגים, אך כמה מהמעיינות ממשיכים לזרום על פני השטח (בפרט המעיינות המליחים יותר). פארק המעיינות משלב כמה ממעיינות בקעת בית שאן - עין מגדל, עין שוקק ועין מודע. בפארק סלולות דרכים באורך כולל של 15 קילומטרים שמובילות למעיינות. כמו כן יש בפארק מסלול המתאים להולכי רגל ולרוכבי אופניים, ובנוסף גידולים חקלאיים מגוונים, בריכות דגים ומעיינות המזינים בריכות גדולות, המאפשרות שחייה.
קרן קיימת לישראל ועוד רשויות ומועצות אזוריות, חברו יחדיו ליצירת הפארק לפיתוח המתחשב בערכי הטבע והנוף ליצירת פארק ייחודי.
היסטוריית המקום והקמתו

לפני הכרזת הפארק והקמתו, המרחב שהיה בין המעיינות היה שטח הפקר בין רשויות מקומיות שונות. בימי הקיץ נדחסו אלפי מבקרים ליד המעיינות. צפיפות, רעש ואבק של כלי רכב, לכלוך ואשפה רבה פגעו בטבע, ובמעיינות ופגמו קשות בהנאת המבקרים. כתוצאה מכך, נוצר שיתוף פעולה בין קרן קיימת לישראל, רשות ניקוז ונחלים ירדן דרומי, המועצה האזורית עמק המעיינות, רשות הטבע והגנים, החברה הממשלתית לתיירות ומשרד החקלאות, לשם הקמת הפארק ופיתוחו באופן שיתחשב בערכי הטבע והנוף. בפארק הוסדר מסלול המתאים להולכי רגל ולרוכבי אופניים ולכן הוא נסגר לתנועת כלי רכב מנועיים.
גאוגרפיה

פארק המעיינות משתרע במערבו של עמק בית שאן למרגלות הגלבוע. העמק כולל שדות של גידולי שדה כגון חמניות, גזר, עגבניות ובריכות דגים. מקור מי המעיינות הוא ברובו מי גשמים היורדים על הרי השומרון. המבנה הגאולוגי של הגלבוע המתנשא מעל העמק - שהוא שלוחה צפונית של הרי השומרון - הוא המאפשר את שפע המעיינות על אף האקלים החם ומיעוט המשקעים (כ-300 מ"מ בשנה בלבד) באזור המעיינות עצמו. שכבות הסלע בשומרון בנויות כך שמי הגשמים הרבים המחלחלים בצפון השומרון, מאזור שכם ועד הגלבוע, זורמים בשכבות תת-קרקעיות לעבר עמק בית שאן. השבר הגאולוגי בחלקו הצפוני של הגלבוע, מביא לפריצת המים במעיינות. השבר הגאולוגי מעניק להר הגלבוע מראה מרשים במיוחד לצופה מעמק המעיינות, כיוון שהוא יוצר קיר זקוף המתנשא כ-500 מטרים מעל העמק.
חי וצומח

המים בפארק המעיינות מצטיינים בצלילותם הרבה. האור חודר אליהם בקלות ומאפשר את קיומם של צמחי מים טבולים כמו קרנן טבוע, צמח שכל גופו טובל במים. צמחיית מים וצמחיית גדות עשירה במיוחד נמצאת בנחל קיבוצים שהוכרז כשמורת טבע. בגדות צומחים בעיקר קנה מצוי, אשל הירדן, סוף מצוי, קנה סוכר גבוה, פטל קדוש, וטיון בשרני. במקומות הלחים שמחוץ לגדות צומחים גם סמר ימי וצמחים נדירים כמו אגמון החוף וערידת הביצות. בפארק המעיינות שרדו גם צמחיים שעומדים בפני סכנת הכחדה כגון מכבד הביצות, קוצן מכונף, לוטוס צר עלים וכריך שעיר. שטח הפנים הגדול של המעיינות מאפשר ערבול אוויר ולכן גם אספקה טובה של חמצן במים. תנאים אלו מעניקים קיום לאוכלוסייה גדולה של חסרי חוליות – סרטנים ירודים, חרקים ורכיכות. יצורים אלו והאצות שבמים הם הבסיס לקיומה של אוכלוסיית דגים עשירה. במי פארק המעיינות מתקיימים יותר מ-10 מיני דגים. המעיינות מרווים את צמאונם של בעלי-חיים כגון חזירי בר, תנים, שועלים מצויים, חתולי ביצות ודורבנים המנצלים את סבך הצמחייה למחסה. המעיינות ובעיקר בריכות הדגים שבתחום הפארק מושכים אליהם מינים רבים של עופות חורף ועופות יציביים כגון קורמורן גמדי, אנפת לילה, לבנית קטנה, שלדג לבן-חזה, אנפה ארגמנית, דיה שחורה, עיט צפרדעים, חסידה שחורה וחסידה לבנה, שלדג גמדי ועוד.
ישראל נמצאת במרכז מסלול הנדידה של הציפורים הנודדות בחורף מאסיה ואירופה הקרות לאפריקה החמה. בשל הטמפרטורות הנוחות ושפע מקווי המים, פארק המעיינות הוא מתחם עצירת ביניים אידיאלי לציפורים. בעונת הנדידה אפשר לראות מגוון של מיני ציפורים נודדות שעוצרות למנוחה..
אתרים ושמורות טבע בפארק

פארק המעיינות כולל כמה שמורות טבע: השביל הרטוב בנחל שוקק, תל שוכה, עין מגדל, עין מודע, עין חומה, נחל הקיבוצים, עין שוקק ובריכת הטחנה.
אתרים ושמורות טבע בפארק > השביל הרטוב בנחל שוקק

"השביל הרטוב" הוא שביל להליכה רגלית בתוך מים רדודים, מוקף בצמחייה וקנים ומוצל המחבר בין עין שוקק לבריכת הטחנה בתוואי נחל שוקק. אורכו כ־300 מטרים ועומק המים בו כ־30 ס"מ. השביל הוקם על ידי "כוח צביקה" לזכרו של סרן צביקה קפלן מקיבוץ מירב שנפל בצוק איתן. אנשי "כוח צביקה" ממשיכים לפתח לטפל באתר השביל באופן קבוע. בני משפחתו של צביקה קפלן, חיילי גדס"ר גולני ומתנדבים נוספים, פרצו וסידרו את השביל הרטוב לשימוש והנאת כלל ציבור המטיילים בפארק, כמקום להנצחתו. צוות פארק המעיינות תרם לפריצת השביל.
אתרים ושמורות טבע בפארק > תל שוכה

מדרום לנחל קיבוצים מתנשאת גבעה רמה, תל שוכה ובראשה מגדל בטון בן שלוש קומות שממנו יש תצפית על האזור. המגדל נבנה בשנת 1939 כעמדת הגנה על קיבוץ ניר דוד, לאחר ששלושה חברים מהקיבוץ נקלעו בקרבתו למארב ונרצחו.
בסביבות תל שוכה התגלו עדויות מהעבר הפרהיסטורי של המקום בדמותם של כלי צור, מתקנים חצובים בסלע, כלי אבן, זכוכית וולקנית שמקורה באסיה הקטנה ועדויות למסחר בחומר יקר המעיד על חשיבותו של המקום. ממצאים אלה ואחרים מוצגים במוזיאון לארכאולוגיה אזורית וים-תיכונית שבגן לאומי גן השלושה.
אתרים ושמורות טבע בפארק > עין מודע

עין מודע הוא מעיין גדול בצל חורשת אקליפטוס, שמימיו נקווים לבריכה רחבה. עומק המים בבריכה מגיע לחצי מטר ואורכה כארבעים מטרים. בחודשי החורף פוקדים את בריכת עין מודע עופות מים רבים ומגוונים.
בעבר כאשר האזור היה פרוץ פקדו את המעיינות מטיילים רבים שגרמו לנזקים כבדים לטבע ולשדות. כיום הכניסה למקום מבוקרת.
אתרים ושמורות טבע בפארק > עין מגדל, עין חומה ונחל הקיבוצים

עין חומה ועין מגדל הם מהמעיינות הגדולים בפארק המעיינות ומקורותיו של נחל קיבוצים. שמות המעיינות מנציחים את ניר דוד (תל עמל), ראשון ליישובי חומה ומגדל. עין מגדל, ועין חומה ממזרח, מקיימים פלג מים הזורם באורך קילומטר וחצי – נחל קיבוצים. מימיו של עין חומה נשאבים כמעט עד תום ואילו כמחצית מהמים של עין מגדל זורמים בנחל הקיבוצים.
הרחצה בחלקו העליון של הנחל אסורה כדי לשמור על חלק מערוץ הנחל ללא השפעת מטיילים.
הנחל זורם בתחום הפארק כמעט 1.55 ק"מ ואחר כך מימיו מוזרמים לשדות העמק. המים בנחל עשויים להגיע לעומק 1.5 מטרים והוא מקיים עולם חי וצומח עשיר.
טמפרטורת המים קבועה ועומדת על 24 מעלות כל השנה. החלק העילי של הנחל הוא שמורת טבע מוכרזת ובחלקו האחרון של הנחל קיימת בריכה משולשת ולצידה חורשת אקליפטוס. באזור הנחל ישנם עופות וצמחיים מגוונים.