stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ואן קורי
הערות שוליים

1 2   גדעון לב ועידו אפרתי, הצפנת מידע וחקר קרינה קוסמית: הוכרזו זוכי פרס וולף לשנת 2024, באתר הארץ, 3 ביולי 2024
1 2 3 4 5 6  Emily Makowski, Into the Light: A Profile of Joanne Chory, The Scientist Magazine, ‏1.3.2020 (באנגלית)
↑  Evelyn Strauss, Joanne Chory, The Rockefeller University (באנגלית)
↑  Joanne Chory, biology.ucsd.edu
↑  Joanne Chory, Charles Peto, Rhonda Feinbaum, Lee Pratt, Frederick Ausubel, Arabidopsis thaliana mutant that develops as a light-grown plant in the absence of light, Cell 58, 1989-09-08, עמ' 991–999 doi: 10.1016/0092-8674(89)90950-1
↑  Interview with Joanne Chory
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810948350305606  GND: 1242665900  ORCID: 0000-0002-3664-8525  VIAF: 720155042817772402518   WorldCat (עם VIAF): 720155042817772402518
מתן גורן

מתן גורן (נולד ב־14 נובמבר 1991) הוא איש תרבות, כותב, שחקן ומאלתר.
מתן גורן
קורות חייו

מתן נולד ב־14 נובמבר 1991 בקריית טבעון.
הוא בוגר בית הספר למשחק בסמינר הקיבוצים 2015.
עם סיום הלימודים הקים יחד עם חבריו לכיתה את קבוצת האימפרוב "הדודות" (לאחר מכן שונה השם ל"דודא"). הקבוצה זכתה באליפות האימפרוב של ישראל, והופיעה במספר פסטיבלים ברחבי העולם.
מחזות ותפקידים

בשנת 2019 יצר את המופע "חתונה מאולתרת" - מופע תיאטרון קולינרי בשותפות השף אביב אלבו, השחקנית טל זולטי והמוזיקאי אלעד ישי.
בתיאטרון שיחק את דמותו של גילדנשטרן במחזה המלט, בבימויו של מאור זגורי. בנוסף שיחק בהצגות שונות בתיאטרון אורנה פורת, השעה והקיבוץ.
בשנת 2021 כתב מערכונים לתוכנית העולם כולו נגדנו עם הדמות עמי חנין שלה מספר מערכונים ויראליים ברשת.
בשנת 2021 כתב את המחזה הראשון שלו "טרמפולינה". המחזה התחיל בפסטיבל "כאן ועכשיו", פסטיבל לקריאות מבוימות בתיאטרון הקאמרי. לאחר שנה התיאטרון הכניס את ההצגה לרפרטואר התיאטרון בביצוע קבוצת "הקאמרי דור חדש", בבימוי של אלה ניקולייבסקי וליווי דרמטורגי של המחזאי גור קורן.
בשנת 2024 כתב את המחזה: "לא כוחות". מחזה מקורי זה מוצג בתיאטרון הקיבוץ וחיפה. הבכורה - באפריל 2024 במסגרת פסטיבל חיפה הבינלאומי לילדים ונוער. בימוי: תום שוורצברג. הצגה זו זכתה בפרס התחרות כהצגה הטובה ביותר בפסטיבל חיפה.
השתתפות בפסטיבלים בין־לאומיים

פסטיבל FIF 2016, טמפרה, פינלנד.
פסטיבל MIF 2017, מנילה, פיליפינים.
פסטיבל So 2018, סופיה, בולגריה.
פסטיבל 2019 Impro fest, גוטנבורג, שוודיה.
פסטיבל 2021 Cif, קופנהגן, דנמרק.
פסטיבל 2022 Irrevente, ליסבון, פורטוגל.
פסטיבל MIF 2023] מנילה, הפיליפינים
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, אחרי "המלט", מאלתרים, באתר ישראל היום, ‏27/7/2016, 01:15, עודכן 27/7/2016, 01:15
↑  מערכת ניוז חיפה והקריות, הזוכים בפסטיבל חיפה הבינלאומי ה-34 להצגות ילדים, באתר ניוז חיפה והקריות, ‏1.5.24
↑  Joyce Ann L. Rocamora, Tel Aviv brings Israeli talent to 2019 Manila Improv Fest, Philippine News Agency, ‏March 31, 2019, 7:51 pm
↑  CAROL RH MALASIG, Bridging cultures through improv Israel pays tribute to OFWs and Susan Ople, Manila Bulletin, ‏Sep 8, 2023 04:53 PM
↑  TDT, Play relives Filipinos in Israel, Daily Tribune, ‏September 9, 2023
רנו 4

רנו 4
רנו 4
רנו 4 סלובני, מבט לתא הנהג, שימו לב למוט ההילוכים מימין להגה
טנדר - רנו 4
רנו 4, גרסת פלאיין-איר
רנו 4 (בצרפתית: 4 Renault) היא מכונית סופרמיני בסיסית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1961–1992, ממנה יוצרו כ-8,000,000 יחידות.
רנו 4 הייתה ידועה גם בשם 4L.
היסטוריה

רנו 4 תוכננה כמתחרה לדה-שבו של חברת סיטרואן. הרנו 4 הושקה ביולי 1961. עד שנת 1966 נמכרו כמיליון יחידות.
הרנו 4 הייתה מכונית האצ'בק בסיסית עם לוח מחוונים פשוט וחלונות הזזה.
הרנו 4 יוצרה והורכבה בצרפת, ספרד, בלגיה, קולומביה, סלובניה, (575,960 יחידות), פורטוגל, מקסיקו, צ'ילה, ארגנטינה, אירלנד, איטליה, (41,089 יחידות נבנו על ידי אלפא רומיאו), אוסטרליה, מרוקו ואלג'יריה.
בתחילת 2021 הודיעה חברת רנו על דגם חדש שיקרא "רנו 4".
בישראל

רנו 4, בשל היותה זולה, עבירה בשטח, וחסכונית בדלק, הייתה רכב צמוד לקצינים בדרגות רב-סרן וסגן אלוף במהלך שנות השבעים. באותה תקופה היא גם הייתה פופולרית כרכב לשימוש הקיבוצים (לחברי הקיבוץ לא היו רכבים משלהם).
גרסאות

5 דלתות האצ'בק
2 דלתות ואן (מסחרית)
2 דלתות טנדר
גרסת גג נפתח (פליין-איר, גרסה מיוחדת)
רנו 3 – גרסה מוזלת
מפרט טכני ומידות

שישה חלונות צד
מנוע, הנעה קדמית, 4 צילינדרים 747 סמ"ק המפיק 26.5 כ"ס ו-32 כ"ס
מנוע 845 סמ"ק (מנוע הדופין בגרסת דה-לוקס)
מנוע 956 סמ"ק
מנוע 1,108 סמ"ק (משנת 1978)
תמסורת 3 מהירויות – ידנית
תמסורת 4 מהירויות – ידנית משנת 1968
מוט ההילוכים הזדקר מימין לגלגל ההגה.
מנוף בלם היד מתחת להגה עד שנת 1983, לאחר מכן הועבר לרצפת הרכב
מתלים רכים וארוכים
אורך הרכב – 3,663 מ"מ
רוחב – 1,430 מ"מ
גובה – 1,470 מ"מ
בסיס גלגלים – 2,440 מ"מ
משקל – 600 ק"ג
לקריאה נוספת

חנן בר-און מוטוקאר, ‏מזל טוב! רנו 4 בת חמישים, באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2011
הערות שוליים

↑  ניר בן זקן, זוכרים את רנו 4 העתיקה? החזיקו חזק, היא חוזרת, באתר ynet, 8 בפברואר 2021
↑  ירון פרץ, אני זוכר אותה, מהצבא, באתר ynet, 25 בנובמבר 2007
↑  חנן בר-און מוטוקאר, ‏רנו 4 חוגגת חמישים, באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2011
דן מרצבך

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  3 באפריל 1956
 נהרג:  11 בנובמבר 2011 (בגיל 55) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
הרב דן שמואל מרצבך (כ"ב בניסן תשט"ז, 3 באפריל 1956 – י"ד בחשוון ה'תשע"ב, 11 בנובמבר 2011) היה הנדסאי אדריכלות שתכנן מבנים שונים ובייחוד בתי כנסת ומקוואות רבים. נהרג בשוגג מירי של כוח צה"ל.
קורות חייו

נולד בפריז לעזריאל ולשושנה מרצבך. בגיל 11 עלה לישראל. למד בישיבה תיכונית שעלבים ולאחר מכן בישיבת הר עציון באלון שבות. לאחר מכן פנה ללימודי הנדסאי אדריכלות במכללה הטכנולוגית באר שבע, תקופה קצרה לאחר מכן הצטרף ב-1983 לגרעין ההקמה של היישוב עתניאל שבדרום הר חברון. באותה עת פתח את משרדו הפרטי כאדריכל.
הרב מרצבך למד יומיים בשבוע אצל הרב יורם אברג'ל בנתיבות. הוא העביר שיעורי תורה מדי יום ביישובים שמעה, ליבנה, טנא עומרים, חירן, באר שבע ועוד. שימש באופן לא רשמי כרב היישובים שמעה וטנא עומרים.
קורות חייו > עבודתו כאדריכל

תכנן מקוואות ובתי כנסת ביישובים רבים. שניים מבתי הכנסת שתכנן בגוש קטיף, ביישובים בדולח וכפר דרום, נעזבו ונהרסו במהלך ההתנתקות בשנת 2005. את בית הכנסת בכפר דרום, מבתי הכנסת הגדולים שהוקמו בגוש קטיף, התחיל להקים בשנת 1995, אך עיכובים בבנייה הביאו להשלמתו רק ב-2005, רגע לפני פינויו. הבניין הכיל 500 מקומות ישיבה בעזרת הגברים ועוד 250 מקומות בעזרת הנשים.
תכנן בין היתר גם את בתי הכנסת ביישובים עתניאל, אדורה, טנא עומרים ושמעה וכן בתי כנסת בבאר שבע ובביתר עילית; בית מדרש לישיבת דימונה, מקוואות ובתים פרטיים ביישובים רבים. תכנן גם את בריכת השחייה בעתניאל.
קורות חייו > מותו

הרב מרצבך נהרג ביום שישי, י"ד בחשוון ה'תשע"ב (11 בנובמבר 2011), כאשר נהג במכוניתו מעתניאל למערת המכפלה, בדרכו לתפילת ותיקין, וכוח צה"ל בצומת הכבשים שבין בית חגי לקריית ארבע, שחשד שמדובר במחבל, ירה בו למוות.
מרצבך נטמן בהר הזיתים.
משפחתו

הוריו, עזריאל ושושנה מרצבך, שעלו לישראל מצרפת בעקבותיו, נהרגו בתאונת דרכים בצומת נצרים ב-1985. שמונה מתשעת אחיו עלו גם הם לישראל. בין אחיו: פרופ' עלי מרצבך והרב ראובן מרצבך מראשי נטורי קרתא. הוא הותיר אחריו את רעייתו, חמישה ילדים, ונכדים.
חתנו הוא הרב זאביק הראל.
הנצחתו

משפחתו של הרב מרצבך הוציאה ספרים לזכרו, בעריכת חתנו, הרב זאביק הראל:
כתבם על לוח לבך, יצא לרגל השלושים. "נקודות אור והתעוררות בעבודת ה' יתברך" שסיכם הרב מרצבך מתוך שיעורי רבו, הרב יורם אברג'ל, מסודרות לימי השנה.
סדרת ספרים וחוברות הכוללים סיפורים על הרב מרצבך ודברי תורתו: חוברת אשר קידש ידיד מבטן, תשע"ב - סדר ברית מילה; סדר מלווה מלכה, תשע"ג; להתעדן באהבתך וביראתך, תשע"ד – סדר זמירות שבת; ישראל במועדן, תשע"ה – אוסף תפילות למועדי ישראל.
בשנת תשע"ד, הפיק הרב הראל סרט תיעודי לזכרו, בשם אדריכל של נשמות.
הערות שוליים

↑  יוני קמפינסקי, לצפייה: סרט לזכרו של הרב מרצבך ז"ל, באתר ערוץ 7, 18 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289932005171  LCCN: n2018068130  VIAF: 316747027   WorldCat (עם VIAF): 316747027 
פנים בית הכנסת בכפר דרום בשנת 2005
אודינזה

אודינזה קאלצ'ו (באיטלקית: Udinese Calcio S.p.A., או בקצרה אודינזה) הוא מועדון כדורגל איטלקי מהעיר אודינה (מחוז פריולי-ונציה ג'וליה שבצפון איטליה) שמשתתף בסרייה א'. תלבושת הבית המסורתית של הקבוצה היא בפסי שחור ולבן, מכאן הכינויים הביאנקונרי (לבנים-שחורים) והזברטה (הזברות הקטנות, בניגוד ליובנטוס - הזברות הגדולות). הקבוצה משחקת באצטדיון פריולי, בעל 25,144 מקומות.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1896 כחלק מהאגודה להתעמלות וסיוף של אודינה. בשנים הראשונות הקבוצה השתתפה בעיקר בטורנירים מקומיים ורק בשנת 1912 הצטרפה רשמית לסרייה A.
ברוב שנות המועדון לא נרשמו הישגים בולטים והקבוצה ירדה ועלתה ליגה מספר פעמים רב. בשנת 1922 הצליחה אודינזה להגיע לגמר הגביע האיטלקי אבל הפסידה 1:0 לקבוצת FC Vado משער בהארכה.
הנדנדה בין הליגות נמשכה לאורך שנות ה-30 וה-40 כשבשנת 1955 נרשם הישג השיא של הקבוצה, שסיימה במקום השני בליגה, אחרי מילאן. אולם לאחר ההצלחה הגיעה תקופה ארוכה של דעיכה בשנות ה-60 וה-70 כשהמועדון בילה 15 עונות רצופות בליגה השלישית.
רק בשנת 1978 הצליחה הקבוצה לעלות שוב לליגה השנייה ובעונה שאחריה טיפסה חזרה לסרייה A. בשנות השמונים אודינזה הייתה בעיקר קבוצת תחתית, אף על פי שבשורותיה הופיע אז זיקו האגדי מנבחרת ברזיל.
בסוף עונת 86–1985 ירדה הקבוצה לליגה השנייה, בעקבות עונש הורדת נקודות על מעורבות בהימורים. שוב החלה הנדנדה בין הליגות עד לעונת 96–1995, שבה הקבוצה הצליחה סוף סוף להתבסס בסרייה A.
בעונת 97–1996 אודינזה העפילה לראשונה לגביע אופ"א ובעונה שאחריה סיימה במקום השלישי המפתיע, רק אחרי יובנטוס ואינטר, הרבה הודות ל-27 השערים של החלוץ הגרמני אוליבר בירהוף.
בשנים הבאות אודינזה הייתה בעיקר במרכז הטבלה. למרות תחלופה גבוהה בעמדת המאמן, הצליחה הקבוצה להתקדם בהדרגה ונהנתה מהצלחות כמו העפלה נוספת לגביע אופ"א ב-2003, מקום רביעי בליגה ב-2005, והעפלה לשלב הבתים של ליגת האלופות ב-2006.
אודינזה ידועה בשנים האחרונות כקבוצה שנוהגת לגלות שחקנים צעירים ולא מוכרים, להשביח אותם ולמכור אותם במחיר גבוה כדי להמשיך לקיים את המועדון. בשנת 2011, לדוגמה, עזבו את הקבוצה שחקנים כמו אלכסיס סאנצ'ס (לברצלונה תמורת 26 מיליון אירו) וגוקהאן אינלר (לנאפולי תמורת 13 מיליון אירו).
סגל הקבוצה

נכון ל-6 בספטמבר 2024
שחקנים מפורסמים

ברזיל מארסיו אמורוזו
גאנה סטפן אפיה
ארגנטינה אבל באלבו
פרו ג'רונימו בארבדילו
ארגנטינה דניאל ברטוני
גרמניה אוליבר בירהוף
איטליה מארקו בראנקה
איטליה פרנקו קאוזיו
איטליה מורגן דה סאנטיס
ברזיל אדיניו
ספרד ריקרדו גאייגו
איטליה ג'וליאנו ג'אניקדה
דנמרק תומאס הלבג
איטליה וינצ'נצו יאקווינטה
צ'כיה מארק יאנקולובסקי
דנמרק מרטין יורגנסן
גאנה סאלי מונטארי
איטליה פאולו פוליצ'י
צ'כיה דויד פיסארו
ארגנטינה רוברטו סנסיני
בלגיה יוהאן ואלם
ברזיל זיקו
איטליה פאביו קווליארלה
איטליה אנטוניו די נטאלה
צ'ילה אלכסיס סאנצ'ס
איטליה דינו זוף
הראקלס אלמלו

הראקלס אלמלו (בהולנדית: Heracles Almelo) היא קבוצת כדורגל מהעיר אלמלו שבהולנד, המשחקת בליגת העל ההולנדית.
היסטוריה

הראקלס אלמלו הוקמה ב-3 במאי 1903 כ"הראקלס", על שמו של הרקולס, בנו של זאוס. ב-1 ביולי 1974 שינתה הקבוצה את שמה ל-"SC הראקלס 74" ולבסוף, בשנת 1998, שינתה את שמה לשם הנוכחי. הקבוצה זכתה באליפות ההולנדית פעמיים, בעונות 1927 ו-1941.
אחד השחקנים המפורסמים בעברה של קבוצת הכדורגל הוא השחקן הדרום אפריקאי סטיב מוקון(אנ') שכונה "המטאור השחור" והיה לשחקן שחום-העור הראשון בתולדות הליגה ההולנדית.
למרות היות המועדון אחד הוותיקים בהולנד אין לקבוצה היענות קהל גדולה במשחקיה וממוצע האוהדים בעונות האחרונות נע בין 8,300 ל-5,700, גורם נוסף לכך הוא מגרשה הביתי הקטן של הקבוצה שאיננו מסוגל להכיל מספר רב יותר של אוהדים.
בעונת 2011/2012 הקבוצה הגיעה לגמר הגביע ההולנדי.
ב-16 בפברואר 2018 אדריאן דלמאו כבש רביעייה בניצחון קבוצתו 6–0 על פורטונה סיטארד, והפך לשחקן הספרדי הראשון שכובש רביעייה בליגת העל ההולנדית.
בתום עונת 2021/2022 נשרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שהפסידה בפלייאוף הירידה לאקסלסיור רוטרדם.
בסיום עונת 2022/23 שבה הקבוצה לליגה הבכירה לאחר שסיימה את העונה במקום הראשון בליגת המשנה במאזן של 27 ניצחונות, 4 תוצאות תיקו ו-7 הפסדים.
סגל הקבוצה

נכון ל-23 בספטמבר 2024
שחקנים מפורסמים

הולנד סורינאם רודי דגנאר
הולנד רוב מאס
הולנד רמקו פספיר
גרמניה מרטוין פיקנהאגן
אלג'יריה כארים ברידג'י
גאנה קוואמה קוואנסה
אסטוניה רגנאר קלבאן
מונטנגרו איגור גלושצ'ביץ'
גאנה עמנואל בואקייה
תארים

אליפות הולנד (2):
1927, 1941
הערות שוליים

↑  Privacy settings, myprivacy.persgroep.net
אן.אה.סיי. ניימכן

האצטדיון הביתי
אן.אה.סיי. ניימכן (ראשי תיבות בהולנדית: Nijmegen Eendracht Combinatie, מילולית: קומבינציה איינדראכט ניימכן, הגייה: אֶן אֶה סֶיי), או בקיצור NEC, הוא מועדון כדורגל הולנדי מהעיר ניימכן שבהולנד, המשחק בליגת העל ההולנדית.
סגל הקבוצה

נכון ל-15 בספטמבר 2024
הישגים

סגנית (5): 1973, 1983, 1994, 2000, 2024
שמינית גמר (1): 1984
שחקנים בולטים

הונגריה גאבור באבוס
הולנד וילפריד ברוקהויס
הולנד חוס הידינק
מקדוניה גיורגי חריסטוב
הולנד יאספר סילסן
הולנד אנטון ינסן
הולנד יאן פיטרס
הולנד פטריק פוטואיזן
הולנד פיטר ויסגרהוף
מדבר טאנאמי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מדבר 
 נתונים ומידות
 שטח:  184,500 קמ"ר 
 מיקום
 מיקום:  הטריטוריה הצפונית 
 קואורדינטות:  20°S 130°E﻿ / ﻿20°S 130°E﻿ / -20; 130
 מיקום מדבר טאנאמי על מפת האזורים הגאוגרפים של אוסטרליה
 מיקום מדבר טאנאמי על מפת האזורים הגאוגרפים של אוסטרליה
 
מדבר טאנאמי (באנגלית: Tanami Desert) הוא מדבר גדול בצפון אוסטרליה המשתרע על פני דרום ומרכז הטריטוריה הצפונית וצפון ומרכז אוסטרליה המערבית. גודלו הכולל של מדבר זה יחד עם אזורי ביניים קשורים מגיע לכ-71,235 קמ"ר והוא המדבר השלישי בגודלו ביבשת לאחר מדבר ויקטוריה הגדול ומדבר החול הגדול. הוא מתאפיין בשטח סלעי יחסית עם גבעות קטנות. מדבר טאנאמי היה האזור האחרון שלא נחקר באופן מלא על ידי אוסטרלים ממוצא אירופאי עד לאמצע המאה ה-20.
היסטוריה ומחקר

השם "טאנאמי", ניתן למדבר על ידי חוקר הארצות והגאולוג האוסטרלי אלן דוידסון. מקור השם הוא בכינוי של השבטים האבוריג'ינים לשתי מערות תת-קרקעיות במדבר שבהן היו מים באופן קבוע, ופירושו בשפתם הוא "אינו מת".
החוקר אלן דוידסון היה יו"ר ההתאגדות לחקר מרכז אוסטרליה, ובנובמבר 1897 הוא נסע מטעם ההתאגדות ברכבת מאדלייד עד לעיר אודנאדטה, ומשם המשיך על סוס עד שהגיע לעיר אליס ספרינגס שהייתה נקודת התיישבות חשובה באזור. בעיר זאת דוידסון הרכיב את משלחת המחקר הראשונה שלו שכללה ציוד לשישה חודשים, ובסמכותה היה לחקור כ-28,490 קמ"ר בטריטוריה הצפונית כדי למצוא משאבי טבע ומינרלים. לאחר שדוידסון חזר לאדלייד, הוא זומן על ידי ההתאגדות לדווח ללונדון על ממצאיו, ולאחר מכן יצא במשלחת שנייה לאזור ב-1900 ובמהלכה נחקרו אזורים במרחק 55 קילומטר מהעיר טננט קריק. במהלך המסע הוא גילה מספר מרבצי זהב שהובילו לבהלה לזהב בשנת 1909, אך מכיוון שדוידסון לא הצליח לגלות כמויות גדולות של משאבי טבע, פיתוח האזור על ידי חברות הכרייה הגדולות באותו זמן נדחה בסופו של דבר.
באזור שנחקר על ידי דוידסון מצוי כיום מכרה הזהב השני בגודלו באוסטרליה.
מאפיינים והתיישבות אנושית

בדומה לשאר המדבריות באוסטרליה, במדבר טאנאמי יורד גשם ברמה נמוכה המאפשר את קיומה של צמחייה דלילה. כמות המשקעים הממוצעת היא 375 מילימטר לשנה, ובסביבות 75%–80% מהמשקעים יורדים בחודשי הקיץ – רובם באזורים הצפוניים. אדמת המדבר היא ברובה חול אדום, ויש בה אזורים המורכבים מסלע וולקני ומאבן גרניט. למרות האקלים החם במדבר יש בו אזורים רבים הראויים לחקלאות. ההתיישבות האירופאית היחידה היא ווקופ וטננט-קיק בנוסף להתנחלויות קטנות של אבוריג'ינים.
התושבים הילידים של מרכז המדבר הם שבטי קוקאטיה וטג'וראבאלה, ושבט וולאפירי מתגורר בעיקר בשולי המדבר. ביולי 2012, הממשלה האוסטרלית הכריזה על כ-10,000,000 דונם בדרומו של המדבר (38% משטחו הכולל), כשמורת ילידים מוגנת.
החי והצומח

לדברי חבר בוועדות הממשלתיים, מדבר טאנאמי הוא "אחד התחומים הביולוגים החשובים ביותר שניתן למצוא באוסטרליה, במיוחד מפני שהוא מספק מקלט למספר מיני בעלי חיים אוסטרליים נדירים שנמצאים בסכנת הכחדה".
בשנת 1996, חוקרים מצאו כ-1,073 מיני צמחים ברחבי המדבר. מרבית שטחי המדבר נשלטים על ידי עשב הטריאודיה, וישנם גם עצי שיטה ושיחים נמוכים. 

כ-394 מיני בעלי חיים תועדו בתחומי המדבר, מתוכך 18 מינים נדירים הנמצאים בסכנת הכחדה. זוג אגמים בטריטוריה הצפונית ובאוסטרליה המערבית מספקים בית גידול לעופות מים רבים. החי הייחודי למדבר כולל עכבר ערמוני מערבי (Pseudomys nanus), עכבר עדין (Pseudomys delicatulus) ומינים אנדמיים נוספים. בנוסף לכך מצויים במדבר פלניגל ארוך-זנב (Planigale ingrami), בילבי ענק, קנגורו אדום, וולארו מצוי, קיפודן נמלים אוסטרלי, דינגו, חפרפרת כיס, נמיית כיס צפונית, וולבי סלע שחור-צד, בטונג זנב-מברשת, ובעלי חיים אחרים. בין העופות המצויים במדבר ניתן למנות את האמו, בז אוסטרלי, תוכי פורט לינקולן (Barnardius zonarius), תוכי המלכה אלכסנדרה, חרטומנית אוסטרלית (Rostratula australis) וברווז מנומש (Stictonetta naevosa). הטרמיטים נפוצים מאוד בחלקי המדבר. בנוסף לכך מצויים במדבר מינים פולשים כמו ארנבון מצוי, שועל אדום, חתול הבית, וגמלים, המהווים איום למאזן האקולוגי.
אח"י חץ (סער 3)

| --- | --- |

ספינת הטילים אח"י חץ
ספינת הטילים אח"י חץ
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 3
 סדרה קודמת:  סער 2
 סדרה עוקבת:  סער 4
 אוניות בסדרה:  אח"י סער, אח"י סופה, אח"י געש, אח"י חרב, אח"י חנית, אח"י חץ
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  שרבורג
 הושקה:  16 בדצמבר 1969
 תקופת הפעילות:  31 דצמבר 1969 – 2000 (כ־30 שנה)
 אחריתה:  נמכרה לצ'ילה LM-33 Covadonga
 מלחמות וקרבות:    מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 מידות
 הֶדְחֶק:  250 טון
 אורך:  45 מטר
 רוחב:  7 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  40 קשר
 גודל הצוות:  35–40
 הנעה:  4 מנועי דיזל מייבאך
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 חימוש:    6 × משגרי גבריאל נגד ספינות  1 × תותחי אוטו מלרה 76 מ"מ   1 × תותחי אורליקון 20 מ"מ (בתצורת פח"ע)  2 × מקלעים מקלעי 0.5 M2 בראונינג  פצצות עומק
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם חיפוש שטח-אוויר "נפטון". מכ"ם בקרת אש "אוריון" בתחום X תוצרת חברת סלניה.
אח"י חץ הייתה ספינת טילים מדגם סער 3 שפעלה בשירות חיל הים הישראלי משנת 1969 עד שנת 1988.
הספינה בשירות חיל הים

הספינה נבנתה במספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבורג שבצרפת והייתה אמורה להימסר לישראל בתום בנייתה ואולם אמברגו הנשק שהטילה צרפת על ישראל מנע את העברת חמש הספינות האחרונות לחיל הים של ישראל. בליל 24 בדצמבר 1969  במבצע ספינות שרבורג יצאו הספינות וביניהן אח"י חץ את שרבורג והגיעו לישראל בליל 31 דצמבר 1969.
פעילות בשנת 1973

ב-1973 הייתה הספינה בפיקודו של רס"ן משה אורון.
פעילות בשנת 1973 > ינואר עד ספטמבר

בט"ש - אח"י חץ ביצעה סיורי ביטחון שוטף (בט"ש) למניעת פעילות חבלנית עוינת (פח"ע) בזירת הים התיכון, כולל לאורך חופי סיני עד מבואות תעלת סואץ. למשימות בט"ש הוחלף משגר טילי גבריאל במוצב 2 בתותח אורליקון 20 מ"מ (תצורת פח"ע).

מבצעים נגד ארגוני טרור- הובלת לוחמים לפשיטות שערך צה"ל בערים וביעדי ארגוני טרור בלבנון וביניהם מבצע ברדס 54-55 ו מבצע אביב נעורים.

עליה- פעולות חשאיות להעלאת יהודים מסוריה בדרך הים.

אימונים, לימודים ותרגולים- הביאו את הצוות ליכולות לחימה שבאו לביטוי בפעילות מוצלחת בקרבות הימיים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים. עם ספינות סער נוספות בשייטת 3, שייטת ספינות הטילים.
פעילות בשנת 1973 > מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום הכיפורים השתתפה אח"י חץ בקרבות ימיים בזירת מצרים ובזירת סוריה ובהפגזות מטרות חיוניות בחופי מצריים וסוריה. אח"י חץ שמשה כספינת פיקוד לכוחות חיל הים בכמה מהקרבות הימיים והפגזות החוף. באותם קרבות מפקד שייטת הסטי"לים (מש"ט 3) מיכאל ברקאי פיקד על ספינות השייטת מהמי"ק (מדור מרכז ידיעות קרב) שבאח"י חץ והיה המפקד הטקטי בשטח.
אבטחת השיט בים התיכון

לאחר המלחמה ועד דצמבר 1973 לקחה אח"י חץ חלק במבצעי "לינול" לאבטחת השייט בים התיכון וליווי אוניות שהובילו ציוד חיוני לישראל, במבצעי "לינול" נשלחו ספינות הטילים לאבטח אוניות אספקה בדרכן לישראל ממרכז הים התיכון. 96% מכלל הסיוע להשלמת אמצעי הלחימה והמלאים שצה"ל כה נזקק להם עם סיום ולאחר מלחמת יום הכיפורים, הגיע בדרך הים. האספקה הייתה חיונית ביותר לחידוש סדר הכוחות של צה"ל שנשחק מאוד בזמן הלחימה. ללא קבלת הטנקים, הנגמ"שים והמטוסים שהובלו באניות סוחר ישראליות ספק אם לצה"ל היו נותרים מספיק כלים ותחמושת לאפשר המשך לחימה. אח"י חץ השתתפה בהפלגות ליוו ואבטחת שייט עם סטי"לים אחרים לאורך כל התקופה. אניות הסוחר הישראליות היו מאוימות בדרכן לארץ על ידי הצי המצרי שהקצה 2 משחתות מדגם סקורי למנוע הגעת האוניות לארץ כבר באזור סיציליה בטווח של כ 2,000 ק"מ מישראל בחושבם ששם יוכלו לשלוט בים. חיל הים אבטח את השיט החיוני למדינה ואפשר הגעתו בבטחה לישראל.
מפקדים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדי אח"י חץ (סער 3)
| רב-סרן  | תקופת כהונה כמפקד הספינה | פעילות | תמונה |  |  |
| משה טבק | 1969 | מילוט ספינות שרבורג |  |  |  |
| אברהם בן שושן | 1970- 1971 |  |  |  |  |
| עמי שראל | 1972-3 |  |  |  |  |
| משה אורון | 1973 | מפקד במלחמת יום הכיפורים |  |  |  |
פיני שחף: 
| אריה גביש | מרץ – אוגוסט 1976 |  |  |  |  |
| בני חזן | 1977 |  |  |  |  |
| איתן לביא | ינואר 1977  עד מרץ 1977 | מעבר עם כל הצוות מאח"י געש (סער 3) שהועמדה לשיפוץ |  |  |  |
| חיים גרובר | 1978-9 |  |  |  |  |
| בני הוד | 1979 - 1980 |  |  |  |  |
חיים היימן: 
| דרור אלוני | 1982 |  |  |  |  |
| יהודה שחר | 1983-1982 |  |   |  |  |
| רני בן יהודה | 1986 - 1987 |  |  |  |  |
| תמוז אלדד | 1988 | העמדת הספינה |  |  |  |
סיום השירות בחיל הים של ישראל

בשנת 1988 הוצאה אח"י חץ משירות חיל הים של ישראל ונמכרה לחיל הים של צ'ילה. הספינה קיבלה את השם LM-33 Covadonga. בשנת 2000 הספינה יצאה משירות בחיל הים של צ'ילה וטובעה כספינת מטרה באימוני ירי טילים. את מקומה של הספינה בחיל הים תפסה ספינה אחרת מדגם נירית אח"י חץ (סער 4.5).
גלריה

ספינת טילים מדגם סער 3
סרן עמי שר אל עם צוות אח"י חץ (סער 3) 1973.
סער 3 בתצורת חימוש נגד סירות מחבלים - רק 3 טילי גבריאל.
חדר מי"ק אח"י חץ (סער 3) בתקופת מלחמת יום הכיפורים מימין רס"ן משה אורון מפקד הספינה.
בחיל הים של צ'ילה LM-33 Covadonga
ביאורים

↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
הערות שוליים

| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
קיר מסך

פרויקט בניה בווהאן, סין. ניתן להבחין בקונסטרוקצית המשנה (נראית כמו רשת דקה יחסית) המקשרת בין חלונות הזכוכית לחלקי הבטון של הבניין.
קיר המסך של בית מלון אומני שבסן דייגו הוא דוגמה לקיר מסך מודרני בו משולבות הצללות.
קיר מסך (באנגלית: Curtain wall) הוא רכיב בניין המשמש לרוב כחיפוי חוץ ומהווה תחליף לקירות חוץ העשויים מחומרי בניה קונבנציונליים. נהוג להגדיר קיר מסך כרכיב לא-קונסטרוקטיבי הנושא את משקלו העצמי בלבד, שאינו תומך כל רכיב אחר בבניין בו הוא מותקן ולמעשה, הוא נסמך על המבנה אותו הוא משמש. מכאן שכל תפקידו הוא להפריד ולבודד בין פנים לחוץ הן מבחינה אקוסטית והן מבחינה תרמית. מאחר שקיר המסך אינו רכיב הנושא ממשקל הבניין, ניתן לייצר אותו מחומרים קלי משקל ובכך, להוזיל את עלויות הבניה. שימוש בזכוכית מקנה לבניין חלונות בגובה קומה מלאה ומאפשר החדרת אור לשטח רב יותר בבניין. חוזק וגודל הפרופילים של קיר המסך מתוכננים ומושפעים בעיקר ממשטר הרוחות, שטח החזית, גובה המבנה והכוחות הססמיים הקיימים באזור בו ייבנה. חוזק המחברים של קיר המסך לתקרות הבניין יתוכנן כך שעומסי הרוח ורעידות האדמה (הגורמים לויברציות המגבירות עוד יותר את העומס) יועברו ממנו אל תקרות ועמודי הבניין. בנוסף, מתוכנן קיר המסך להתנגד לחדירת מים ואוויר דרכו.
מערכת המסגרות של קיר המסך הראשון בעולם תוכננה מברזל אולם, כיום המערכות והמסגרות של קירות מסך עשויות, בדרך כלל, מאלומיניום משוחל (extruded aluminum). בין פרופילי המסגרות משולבים, בדרך כלל, חלונות זכוכית המקנים אפשרות לחדירת אור מרבית לבניין. אולם, תכנון חלונות זכוכית רבים עלולים להוביל לסינוור בני האדם השוהים בו והכנסת קרינת שמש הגורמת לאפקט חממה וחימום יתר בתוך הבניין ועל כן משתמשים באפיון זכוכית חכמה המסננת קרינה ובו בזמן מאפשרת החדרת אור יום. חומרי מילוי נפוצים נוספים הם ציפוי פורצלן (אבן מלאכותית), לוחות acp, פח אלומיניום ורפפות קבועות.