stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפבית שומרוני

התפתחות הכתב השומרוני
ספר תפילה שומרוני הכתוב באותיות קטנות. (בשורות התחתונות של העמוד השמאלי ניתן להבחין באותיות דפוס)
מזוזה שומרונית, הר גריזים
מאמר בעיתון "א.ב. חדשות השומרונים" בעברית שומרונית
האלפבית השומרוני הוא צורה מיוחדת של האלפבית העברי הנמצא בשימוש בידי העדה השומרונית לכתיבה בעברית שומרונית.
כתב זה הוא התפתחות וגרסה מאוחרת לאלפבית העברי העתיק שהיה בשימוש במשך תקופת הברזל, ימי ממלכת יהודה וממלכת ישראל.
בטבלה שמשמאל ניתן לראות צורות שונות בהתפתחות הכתב השומרוני מן הכתב העברי העתיק (עמודה I).
למרות ששיטת הכתיבה הזאת נקראת אלפבית היא לא אלפבית מלא אלא למעשה אבג'ד. זאת מאחר שהעיצורים בלבד נוכחים בו בעוד שהתנועות חסרות מרצף האותיות הנכתבות. כלומר בניגוד לכתיב העברי המלא בכתב השומרוני לא נעשה שימוש באמות הקריאה אלא בשיטת הניקוד לכתב השומרוני.
גם בכתב השומרוני, קיימים שני סוגי כתב: דפוס - אותיות גדולות, וכתב - אותיות קטנות. האותיות הגדולות מופיעות בספר תורה, ואילו האותיות הקטנות משמשות בדרך כלל לספרי התפילה.
לעיתים משתמשים השומרונים בכתב זה גם לצורך כתיבת טקסטים חילוניים, כגון כתבות בעיתון השומרוני ואף בשלטי רחוב.
אותיות האלפבית: אלף ࠀ, בית ࠁ, גימל ࠂ, דלת ࠃ, הא ࠄ, וו ࠅ, זין ࠆ, חית ࠇ, טית ࠈ, יוד ࠉ, כף ࠊ, למד ࠋ, מים ࠌ, נון ࠍ, סמך ࠎ, עין ࠏ, פא ࠐ, צדי ࠑ, קוף ࠒ, ריש ࠓ, שין ࠔ, תו ࠕ.
הכתב השומרוני במסורת חז"ל

על הרפורמה בכתב העברי, שהתרחשה לאחר מרד בר כוכבא, שבמהלכה זנחו היהודים את הכתב העברי הקדום כליל ועברו להשתמש בכתב המרובע, ואילו השומרונים חזרו להשתמש בכתב העברי הקדום (וזנחו את השימוש בכתב המרובע, אשר אף הוא היה בשימוש יומיומי אצלם בתקופה הפרסית והרומית הקדומה), מסופר בתלמוד הבבלי:
בתחילה נתנה תורה לישראל בכתב עברי ולשון הקודש, חזרה וניתנה להם בימי עזרא בכתב אשורי ולשון ארמי. ביררו להן ישראל כתב אשורית ולשון הקודש והניחו להדיוטות כתב עברי ולשון ארמי. מאן הדיוטות? אמר רב חסדא – כותאי. מאי כתב עברי? אמר רב חסדא – כתב ליבונאה
ראו גם

ניקוד שומרוני
קמעות שומרוניים
עברית שומרונית
לקריאה נוספת

יוסף נוה, על כתבם וכתובותיהם של השומרונים בעת העתיקה, ספר השומרונים, הוצאת יד יצחק בן-צבי ורשות העתיקות, ירושלים תשס"ב; (הדפסה שנייה: סיון תשס"ו, 2006). ISBN 9652172022(עמ' 372-381)
יוסף נוה וי' מגן, כתובות ארמיות ועבריות מן המאה הב' לפנה"ס בהר-גריזים, עתיקות לב (תשנ"ז), עמ' 37-56.
הערות שוליים

↑  יוסף נוה, על כתבם וכתובותיהם של השומרונים בעת העתיקה, ספר השומרונים, הוצאת יד יצחק בן-צבי ורשות העתיקות, ירושלים תשס"ב, עמ' 372-381
| השומרונים |
| --- | --- | --- |
| כללי | שומרונים • הדת השומרונית • הר גריזים • היתבין בשמרין |  |
| היסטוריה | מקדש השומרונים בהר גריזים • מרידות השומרונים • מוזיאון השומרונים - גריזים |  |
| לשון | אלפבית שומרוני • עברית שומרונית • ארמית שומרונית • ניקוד שומרוני |  |
| חיבורים | נוסח שומרון (ספר אבישע, התרגום השומרוני) • תיבת מרקה • אסאטיר • ספר יהושע השומרוני • תולידה • קמעות שומרוניים |  |
| דת | הכהן הגדול השומרוני • לוח השנה השומרוני |  |
| דמויות ידועות | בבא רבה • אבו אל-חסן מצור • יוליאנוס בן צבר • אברהם בן יעקב הדנפי • אהרן בן מניר • מלתקי • סנבלט • שמעון הקוסם • אבו אל-פתח |  |
| התייחסות בדתות אחרות | השומרונים בהלכה • השומרוני הטוב |  |
אנתוני מיילס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוקטובר 1982 (בן 41) שיקגו שבאילינוי
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטר
 מכללה:  אקסבייר
 דראפט:  לא נבחר, 2004
 קבוצות כשחקן
 2004-2005   2005   2005-2008   2008   2008-2009:  אלגסיראס   באנביטספור   דונגואן   טולון   עירוני רמת גן
 הישגים כשחקן
 מלך הסלים של הליגה הסינית ‏(2006, 2007)
 
אנתוני מיילס (באנגלית: Anthony Miles; נולד ב-16 באוקטובר 1982 בשיקגו, אילינוי) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד ומתנשא לגובה 2.06 מטרים.
מיילס החל את קריירת המכללות שלו באוניברסיטת אולני סנטראל, לאחר מכן שיחק שנתיים באוניברסיטת אקסבייר, אותה הוביל בפעם הראשונה בתולדותיה לרבע הגמר של טורניר המכללות, לאחר זכייה באליפות האטלנטיק-10. מיילס לא נבחר על ידי אף קבוצה בדראפט ה-NBA ולכן יצא לאירופה וחתם באלגסיראס מהליגה הספרדית השנייה, אך כבר באמצע העונה עבר לבאנביטספור הטורקית.
מיילס נבחר במקום השני בדראפט הליגה הסינית על ידי קבוצת דונגואן ובעונתו הראשונה במדיה קלע 35.1 נקודות והוריד 11 ריבאונדים בממוצע למשחק וזכה בתואר מלך הסלים של הליגה. גם בעונה הבאה היה מלך הסלים של הליגה עם 32.1 נקודות בממוצע למשחק. בקיץ 2007 מיילס ניסה שוב להתקבל לליגת ה-NBA, כאשר התאמן במחנה הקיץ של האינדיאנה פייסרס, אך לא קיבל חוזה בקבוצה ולכן חזר לסין. את עונתו השלישית בדונגואן סיים עם ממוצעים של 26.6 נקודות, 9.1 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק וסיים את העונה כסגן מלך הסלים של הליגה.
לקראת עונת 2008/2009 עבר מיילס לטולון הצרפתית, אך נחתך מסגל הקבוצה לפני תחילת העונה ובאוקטובר 2008 חתם בעירוני רמת גן הישראלית, במדיה קבע ממוצעים ששלל עם 14.4 נקודות, 7.2 ריבאונדים ו-1.4 אסיסטים בכ-27.7 דקות בממוצע למשחק.
לאחר רמת גן הוא עבר לסטיאווה בוקרשט ואחר כך לקבוצות אחרות עד שסיים את הקריירה המקצועית בשנת 2014.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, אנתוני מיילס חתם בעירוני רמת גן, באתר וואלה, 10 באוקטובר 2008
אליפות ישראל בשחמט 1990

אליפות ישראל בשחמט 1990 הייתה האליפות ה-20 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 34 שחמטאים.
לראשונה האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 11 סיבובים.
בתחרות זכה יהודה גרינפלד, שצבר 9 נקודות מ-11 אפשריות.
תוצאות בצמרת

| מיקום | דרגה | שחמטאי | מד כושר | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | רב אמן | יהודה גרינפלד | 2530 | 9 |
| 2. | אמן בינלאומי | רונן לב | 2480 | 8.5 |
| 3. | אמן בינלאומי | ולרי ביים | 2480 | 8.5 |
אליסטה

אֵלִיסְטָה (רוסית: Элиста; קלמיקית: Элст, פירוש השם: "חול") היא עיר ברוסיה, במישורים הקלמיקיים שמצפון להרי הקווקז, על הנהר אליסטינקה; בירת רפובליקת קלמיקיה. אוכלוסיית העיר מונה כ-103,122 איש (נכון ל-2020).
אקלים

על פי שיטת קפן, שורר באליסטה אקלים יבשתי לח, אם כי לעיתים מתואר כאקלים צחיח למחצה. החורפים קרים, עם טמפרטורה ממוצעת בינואר של 5.8- מעלות צלזיוס, בעוד הקיץ חם, עם טמפרטורה ממוצעת ביולי של 24.6 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים הממוצעת היא כ-349 מ"מ, כאשר לרוב יבשה יותר עונת החורף מהקיץ.
היסטוריה

במקום התקיים יישוב עוד לפני 1865, אך רק כשמספר הבתים הגיע ל-15 הוכרז על תחילת יישוב רשמית במקום. מאז יסודה שימשה העיר  כמרכז מחוז (אויזד) צ'רנוירסק בגוברניית אסטרחן. ב-1918 עברה העיר לשלטון סובייטי. מ-1928 מרכז מחוז קלמיקיה. ב-1930 לפי מספר תושביה הוכרזה כעיר. מ-1935 משמשת בירת הרפובליקה הקלמיקית.
ב-13 באוגוסט 1942, במהלך במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי הקרופוס ה-52 של הוורמאכט הגרמני. במהלך השנה שקדמה לכיבוש הגיעו לעיר כמה עשרות פליטים יהודים משטחים שהגרמנים כבשו באזור בלארוס ואוקראינה המודרניות ולא הספיקו לברוח לפני שהגרמנים הגיעו לאליסטה. זמן קצר לאחר הכיבוש הגרמני, הרשויות הורו על רישום וסימון היהודים בעיר, החרמת רכושם ושימושם לעבודות כפייה. כמו כן הם אולצו ללבוש מעין טלאי צהוב וכעבור זמן קצר הם כונסו למעין גטו בבניין יחיד. כעבור זמן קצר יחסית, ככל הנראה ב-9 בספטמבר, תושבי הגטו, כ-100 איש, נלקחו על ידי הגרמנים לבור הריגה שהוכן מראש ונורו למוות. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-31 בדצמבר.
התושבים הקלמיקים הואשמו על ידי סטלין בשיתוף פעולה עם הגרמנים, וב-1944 הועמסו על רכבות וגורשו לקזחסטן. במקומם הובאו מתיישבים רוסים, ושם המקום שונה לסְטֶפְּנוֹי (Степно́й) וצורף למחוז סטברופולסקי. ב-1957 הורשו הקלמיקים לחזור, שם העיר שוּנה חזרה לשמו המקורי והוקמה מחדש רפובליקת קלמיקיה.
לאחר התפרקות ברית המועצות ידעה העיר תחייה תרבותית. נשיא קלמיקיה לשעבר קירסן איליומז'ינוב משמש כיושב ראש פיד"ה – ארגון השחמט העולמי, ובעיר מתקיימים תחרויות שחמט רבות. כמו כן מתקיימת תחייה של התרבות הבודהיסטית, נבנים מקדשים ובתי תפילה לדת זו. הדלאי למה ה-14 אף ביקר בעיר.
ערים תאומות

לאליסטה ארבע ערים תאומות:
ארצות הברית האוול, ניו ג'רזי, ארצות הברית
הרפובליקה העממית של סין להסה, הרפובליקה העממית של סין
רוסיה אולן-אודה, רוסיה
מונגוליה אולן בטור, מונגוליה
הערות שוליים

↑  World Weather Information Service - Elista
1 2  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), אליסטה, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1791), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533580205171  BnF: cb14559979j (data)  GND: 4264702-2  ISNI: 0000 0001 0720 4530  LCCN: no95057121  MusicBrainz: 6527c044-8b75-419e-b83b-35649f1e4e30  NKC: ge666598  RERO: 02-A017762751  SUDOC: 08056562X  VIAF: 130486103   WorldCat (עם VIAF): 130486103 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות ישראל בשחמט 1992

אליפות ישראל בשחמט 1992 הייתה האליפות ה-21 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 32 שחמטאים.
האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 11 סיבובים.
בתחרות זכה איליה סמירין, שצבר 8 נקודות מ-11 אפשריות והקדים בהתרת שוויון נקודות את רבי-האמנים אלון גרינפלד ורונן לב.
טבלת סיכום

| מיקום | משתתפים | מד כושר | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | ר"א איליה סמירין | 2555 | 8 |
| 2. | ר"א אלון גרינפלד | 2535 | 8 |
| 3. | א"ב רונן לב | 2455 | 8 |
| 4. | ר"א בוריס אלתרמן | 2545 | 7 |
| 5. | ולדימיר ויינשטיין |  | 7 |
| 6. | א"ב יעקב זילברמן | 2490 | 6.5 |
| 7. | א"ב נתן בירנבוים | 2395 | 6.5 |
| 8. | א"ב דב צפרוני | 2355 | 6.5 |
| 9. | מיכאל אורטובסקי |  | 6.5 |
| 10. | א"ב מרק צייטלין | 2450 | 6 |
| 11. | א"ב ואדים מילוב | 2340 | 6 |
| 12. | א"ב זבולון (לאוניד) גופשטיין | 2550 | 5.5 |
| 13. | ר"א יהודה גרינפלד | 2510 | 5.5 |
| 14. | א"ב ולרי ביים | 2480 | 5.5 |
| 15. | אליהו שבידלר | 2445 | 5.5 |
אליפות ישראל בשחמט 1980

אליפות ישראל בשחמט 1980 הייתה האליפות ה-15 של ישראל בשחמט. היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט ונערכה ביפו.
את התחרויות ניהלו אהרן איסרס וליקה פס.
בתחרות הנשים זכתה אילנה דוד, שצברה 10.5 נקודות מ-11 אפשריות והקדימה את האלופה היוצאת, לובה קריסטול, שצברה 9.5 נקודות, ואת אולגה פודרז'נסקיה, שצברה 8 נקודות.
בתחרות הפתוחה זכה נתן בירנבוים, שצבר 12 נקודות מ-15 אפשריות.
בתחרות הבזק זכה ישראל גלפר, שצבר 12 נקודות מ-13 אפשריות והקדים את שמעון כגן, שצבר 11.5 נקודות, ואת יהודה גרינפלד, שצבר 9.5 נקודות.
התחרויות נערכו בשיטת ליגה.
תוצאות התחרות הפתוחה

| מיקום | שחמטאי | נקודות |
| --- | --- | --- |
| 1. | נתן בירנבוים | 12 |
| 2. | דוד ברנשטיין | 10.5 |
| 3. | שמעון כגן | 10 |
| 4. | יהודה גרינפלד | 10 |
| 5. | ולדימיר ליברזון | 9.5 |
| 6. | יעקב מוריי | 8.5 |
| 7. | ניר גרינברג | 8.5 |
| 8. | אלון גרינפלד | 8 |
| 9. | ישראל גלפר | 7.5 |
| 10. | יוחנן אפק | 7.5 |
| 11. | ידעאל סטפק | 6 |
| 12. | יעקב משיאן | 5.5 |
| 13. | מיכאל גרנסקי | 5 |
| 14. | חורחה קואלירר | 5 |
| 15. | עוזי עין-דור | 3.5 |
| 16. | אורי מלין | 3 |
אליפות ישראל בשחמט 1994

אליפות ישראל בשחמט 1996 הייתה האליפות ה-22 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 38 שחמטאים.
האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 11 סיבובים.
בתחרות זכה ליאוניד יודסין, שצבר 9 נקודות מ-11 אפשריות.
טבלת סיכום

| מיקום | משתתפים | מד כושר | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | ר"א ליאוניד יודסין | 2625 | 9 |
| 2. | ר"א בוריס אלתרמן | 2585 | 7.5 |
| 3. | א"ב אלכסנדר חוזמן | 2575 | 7.5 |
| 4. | ר"א רם סופר | 2515 | 7 |
| 5. | א"ב יעקב זילברמן | 2460 | 7 |
| 6. | ר"א לב פסחיס | 2605 | 6.5 |
| 7. | ר"א ואדים מילוב | 2590 | 6.5 |
| 8. | א"ב ויקטור מיכלבסקי | 2530 | 6.5 |
| 9. | ר"א רונן לב | 2495 | 6.5 |
| 10. | א"ב אמיל סוטובסקי | 2480 | 6.5 |
| 11. | א"ב אילן מנור | 2485 | 6 |
| 12. | א"ב עופר ברוק | 2435 | 6 |
| 13. | בוריס מריאסין | 2330 | 6 |
| 14. | יואב לדרר | 2250 | 6 |
| 15. | איגור חנקין | 2580 | 5.5 |
| 16. | א"ב מיכאל אורטובסקי | 2520 | 5.5 |
| 17. | ר"א גד רכליס | 2510 | 5.5 |
| 18. | א"ב ערן ליס | 2480 | 5.5 |
| 19. | מקסים אוריצקי | 2365 | 5.5 |
אליפות גרמניה בכדורגל 1942

| --- | --- |
פרס "ויקטוריה" המוענק למנצח
 תקופת התחרות:  10 במאי 1942 – 4 ביולי 1942 (56 ימים)
 מספר משתתפות:  25
 הזוכה:  שאלקה 04
 מספר משחקים:  26
 מספר שערים:  121 (4.65 בממוצע למשחק)
 → 19411943 ←
אליפות גרמניה בכדורגל 1942 הייתה העונה ה-35 של התחרות.
תחרויות אזוריות נערכו ב-25 גאוליגות אזוריות. מנצחי תחרויות אלו השתתפו באליפות המדינה. תחילה תחילה התקיימו סיבובים מוקדמים בהם נקבעו עולות לרבע הגמר. כל משחקים נערכו בשיטת מפגש יחיד. בנוסף למשחק הגמר נערך גם המשחק על המקום השלישי.
למשחק הגמר הגיעו פירסט וינה ושאלקה 04. שאלקה 04 ניצחה במשחק הגמר 0:2. זו הייתה האליפות השישית בתולדות המועדון. בתקופת 1932-1942 שאלקה הופיעה בכל משחקי חצי הגמר, זכתה 6 פעמים בתואר ו-3 פעמים הפסידה בגמר.
מהלך התחרות

לאחר שני סיבובים מוקדמים הקבוצות החלו במשחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 7 ביוני, גלזנקירכן | 7 ביוני, גלזנקירכן |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 7 ביוני, גלזנקירכן | 7 ביוני, גלזנקירכן |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  שאלקה 04 |  6 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  שאלקה 04 |  6 |   |   | 21 ביוני, גלזנקירכן | 21 ביוני, גלזנקירכן |   |   |  |  |
|  |  פ.צ. סטרסבורג |  0 |   |   | 21 ביוני, גלזנקירכן | 21 ביוני, גלזנקירכן |   |   |  |  |
|  |  פ.צ. סטרסבורג |  0 |   |   |  שאלקה 04 |  6 |   |   |  |  |
|  | 7 ביוני, פרנקפורט | 7 ביוני, פרנקפורט |   |   |  שאלקה 04 |  6 |   |   |  |  |
|  | 7 ביוני, פרנקפורט | 7 ביוני, פרנקפורט |   |   |  אופנבך קיקרקס |  0 |   |   |  |  |
|  |  אופנבך קיקרקס |  4 |   |   |  אופנבך קיקרקס |  0 |   |   |  |  |
|  |  אופנבך קיקרקס |  4 |   |   |  |  |   |   | 5 ביולי, ברלין | 5 ביולי, ברלין |
|  |  ורדר ברמן |  2 |   |   |  |  |   |   | 5 ביולי, ברלין | 5 ביולי, ברלין |
|  |  ורדר ברמן |  2 |   |   |  |  |   |   |  שאלקה 04 |  2 |
|  | 7 ביוני, ברלין | 7 ביוני, ברלין |   |   |  |  |   |   |  שאלקה 04 |  2 |
|  | 7 ביוני, ברלין | 7 ביוני, ברלין |   |   |  |  |   |   |  פירסט וינה |  0 |
|  |  בלאו ויס ברלין 90 |  2 |   |   |  |  |   |   |  פירסט וינה |  0 |
|  |  בלאו ויס ברלין 90 |  2 |   |   | 21 ביוני, ברלין | 21 ביוני, ברלין |   |   |  |  |
|  |  פ.צ. קניגסברג |  1 |   |   | 21 ביוני, ברלין | 21 ביוני, ברלין |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |  פ.צ. קניגסברג |  1 |   |   |  בלאו ויס ברלין 90 |  2 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  | 7 ביוני, וינה | 7 ביוני, וינה |   |   |  בלאו ויס ברלין 90 |  2 |   |   |  4 ביולי, ברלין |  4 ביולי, ברלין |
|  | 7 ביוני, וינה | 7 ביוני, וינה |   |   |  פירסט וינה |  3 |   |   |  4 ביולי, ברלין |  4 ביולי, ברלין |
|  |  פירסט וינה |  3 |   |   |  פירסט וינה |  3 |   |   |   בלאו ויס ברלין 90 |  4 |
|  |  פירסט וינה |  3 |   |   |  |  |   |   |   בלאו ויס ברלין 90 |  4 |
|  |  פ.צ. פלניץ |  2 |   |   |  |  |   |   |  אופנבך קיקרקס |  0 |
|  |  פ.צ. פלניץ |  2 |   |   |  |  |   |   |  אופנבך קיקרקס |  0 |
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 ביולי 1942 | שאלקה 04 | 2 - 0 | פירסט וינה | האצטדיון האולימפי של ברלין צופים: 90,000 שיפוט: פריץ בויון |
| 5 ביולי 1942 | ארנסט קלוויצקי  12'   פריץ שפאן  42' | (סיקור) |  | האצטדיון האולימפי של ברלין צופים: 90,000 שיפוט: פריץ בויון |
כדורגלנים מצטיינים

פריץ שפאן משאלקה 04 כבש 8 שערים ובכך זכה בתואר מלך השערים.
אליפות ישראל בשחמט 1976

אליפות ישראל בשחמט 1976 הייתה האליפות ה-12 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 16 שחמטאים. התחרות החלה במאי 1974.
האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו.
האמן הבינלאומי נתן בירנבוים, שצבר 11 נקודות מ-15 אפשריות, זכה בתחרות.
תוצאות

1. נתן בירנבוים - 11
3-2. שמעון כגן- 10.5
3-2. מאיר רום - 10.5
4. מלכיאל פרץ - 9.5
6-5. משה צ'רניאק - 8.5
6-5. דוד ברנשטיין - 8.5
7. יצחק רדשקוביץ' - 8
11-8. יהודה גרינפלד - 7
11-8. אריה לב - 7
11-8. שלמה גיטרמן - 7
11-8. ויקטור מיביץ - 7
12. צדוק דומניץ - 6
14-13. ישראל גלפר - 5.5
14-13. דוד בן ציון - 5.5
15. ראובן מינסקר - 5
16. יעקב משיאן - 3.5
אליפות ישראל בשחמט 1988

אליפות ישראל בשחמט 1988 הייתה האליפות ה-19 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 15 שחמטאים. התחרות נערכה בין התאריכים 26 באפריל ל-10 במאי 1988.
האליפות התקיימה בשיטת ליגה שכללה משחק בודד בין המשתתפים. עבור ניצחון הוענקה נקודה וחצי נקודה הוענקה עבור תוצאת תיקו.
בתחרות זכה גד רכליס, שצבר 11 נקודות מ-14 אפשריות.
טבלת סיכום

| מס' | משתתפים | מד כושר | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |  | נקודות | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | א"ב גד רכליס | 2475 | X | 0 | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ |  | 11 | 1 |
| 2 | ר"א ולדימיר ליברזון | 2460 | 1 | X | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 |  | ½10 | 2 |
| 3 | א"ב אילן מנור | 2315 | ½ | 0 | X | 1 | 1 | ½ | ½ | 0 | 1 | ½ | 1 | 1 | ½ | 1 | 1 |  | ½9 | 3 |
| 4 | א"ב רונן לב | 2390 | ½ | ½ | 0 | X | ½ | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | 1 | 1 | 1 | ½ | ½ |  | 9 | 4 |
| 5 | יצחק ויינגר | 2425 | 0 | ½ | 0 | ½ | X | ½ | ½ | 1 | 1 | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 | ½ |  | 8 | 5 |
| 6 | אמציה אבני | 2310 | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | X | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | ½ | 1 | 1 |  | ½7 | 6 |
| 7 | הראל אליוסף | 2300 | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | ½ | X | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ |  | 7 | 7—9 |
| 8 | א"ב נתן בירנבוים | 2365 | 0 | ½ | 1 | 0 | 0 | ½ | ½ | X | ½ | 0 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 |  | 7 | 7—9 |
| 9 | אוטו ברוק | 2440 | 0 | ½ | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | X | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 | 1 |  | 7 | 7—9 |
| 10 | יוסף סאבי | 2295 | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | 1 | 0 | X | ½ | 0 | 0 | 1 | 1 |  | ½6 | 10—11 |
| 11 | אהוד להב | 2340 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | 1 | ½ | ½ | X | ½ | ½ | ½ | 1 |  | ½6 | 10—11 |
| 12 | ידעאל סטפק | 2355 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | 0 | 0 | 1 | ½ | X | 1 | 1 | 1 |  | 6 | 12 |
| 13 | מלכיאל פרץ | 2345 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | 1 | ½ | 0 | X | 1 | 1 |  | 5 | 13 |
| 14 | משה כנאן | 2285 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | X | 1 |  | ½2 | 14 |
| 15 | גדעון ליס | 2275 | ½ | 0 | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | X |  | 2 | 15 |
אנתוני מייסון

| --- | --- |
 לידה:  14 בדצמבר 1966 מיאמי שבפלורידה
 פטירה:  28 בפברואר 2015 (בגיל 48) מנהטן, ארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד, סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטר
 מספר:  2, 14, 17
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של טנסי (1984–1988)
 דראפט:  בחירה מספר 53, 1988 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 1988–1989   1989–1990   1990   1990–1991   1991   1991–1996   1996–2000   2000–2001   2001–2003:  אפס פילזן   ניו ג'רזי נטס   טולסה פאסט ברייקרס   דנוור נאגטס   מרינוס דה אוריינטה   ניו יורק ניקס   שארלוט הורנטס   מיאמי היט   מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 השתתפות במשחק האולסטאר (2001)   חבר חמישיית העונה השלישית (1997)   חבר חמישיית ההגנה השנייה (1997)   השחקן השישי של העונה (1995)
 
אנתוני ג'ורג' דאגלס מייסון (באנגלית: Anthony George Douglas Mason; ‏14 בדצמבר 1966 - 28 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA מעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד. ממוצעיו של מייסון לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 10.9 נקודות, 8.3 ריבאונדים ו-3.4 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית

מייסון נבחר בבחירה ה-53 בדראפט ה-NBA לשנת 1988 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס. עם זאת, החליט מייסון להתחיל את קריירת המשחק שלו באפס פילזן הטורקית בה שיחק עונה אחת. בסיום עונת 1988/1989 ויתרו הטרייל בלייזרס על זכויות השחקן, ששיחק בשנתיים הבאות בניו ג'רזי נטס ודנוור נאגטס מליגת ה-NBA, "טולסה פאסט ברייקרס" מליגת ה-CBA ו-"רינוס דה אוריינטה" הונצואלנית. בעונותיו בניו ג'רזי ודנוור מיעט מייסון לקבל דקות משחק והעמיד ממוצעים צנועים של 2 נקודות ו-1.6 ריבאונדים ב-24 משחקים בסך הכול.
עונת הפריצה של מייסון הגיעה בעונת 1990/1991 לאחר שחתם בשורות ניו יורק ניקס על חוזה לשתי עונות. תחת המאמן פט ריילי הפך מייסון לשחקן רוטציה קבוע, ויחד עם פטריק יואינג, צ'ארלס אוקלי וצ'ארלס סמית' הרכיב קו קדמי חזק במיוחד. בחמש עונותיו בניקס תפקד מייסון בעיקר כשחקן ספסל, והעמיד ממוצעים של 9.9 נקודות, 7.7 ריבאונדים, ו-2.6 אסיסטים למשחק. בעונת 
1993/1994 הגיעו הניקס לגמר ה-NBA, לראשונה מאז עונת 1972/1973, אך נכנעו ליוסטון רוקטס בתוצאה 4-3. בעונת 1994/1995 זכה מייסון בתואר השחקן השישי של העונה ב-NBA, ובסיום עונת 1995/1996 נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס בתמורה ללארי ג'ונסון. בעונתו הראשונה בשארלוט רשם מייסון ממוצעי שיא של 16.2 נקודות, 11.4 ריבאונדים ו-5.7 אסיסטים למשחק, ובסיום העונה נכלל לראשונה בחמישייה השלישית של העונה וכן בחמישיית ההגנה השנייה. בעונת 1998/1999 קרע מייסון את שריר הזרוע הדו-ראשי ונאלץ להחמיץ את כל העונה הסדירה.
בסוף עונת 1999/2000 הועבר בטרייד למיאמי היט, יחד עם אדי ג'ונס, ריקי דייוויס ודייל אליס, בתמורה לפי ג'יי בראון, ג'מאל משבורן, טים ג'יימס, רודני ביופורד ואוטיס ת'ורפ. מייסון הובא למיאמי כשחקן משלים, אך לאחר שאובחן כוכב הקבוצה אלונזו מורנינג כלוקה במחלת כליות נדירה ונאלץ להחמיץ את מרבית העונה, ניצל מייסון את ההזדמנות והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בעונתו היחידה בקבוצה קלע מייסון 16.1 נקודות בממוצע למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר.
באוקטובר 2001 חתם מייסון על חוזה בקבוצת מילווקי באקס, במדיה שיחק במשך שנתיים. בסיום עונת 2002/2003 הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 36.
ב-12 בפברואר 2015 סבל מייסון מהתקף לב ואובחן כלוקה באי-ספיקת לב. כשבועיים לאחר מכן, ב-28 בפברואר, נכנע מייסון למחלה ונפטר בגיל 48.
הערות שוליים

1 2  סטטיסטיקת הקריירה של מייסון ב-NBA, באתר Basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1988, באתר basketball-reference.com
↑  מייסון נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס, באתר nbatrades.com
↑  סיכום עונת 1996/1997 ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  מייסון נשלח בטרייד למיאמי היט, באתר abcnews.com
↑  דוח משחק אולסטאר ה-NBA‏ 2001, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של מייסון, באתר הניו יורק דיילי ניוז
אמנת בריסל משנת 1890

אמנת ועידת בריסל משנת 1890 (הכותרת המלאה: אמנה ביחס לסחר ויבוא בעבדים לאפריקה של כלי נשק, תחמושת ומשקאות חריפים) היה אוסף של צעדים נגד עבדות שנחתמו בבריסל ב-2 ביולי 1890 (ואשר נכנסו לתוקף ב-31 באוגוסט 1891) במטרה "לשים קץ לסחר בעבדים כושים ביבשה וגם בים, ולשפר את תנאי הקיום המוסריים והחומריים של הגזעים הילידים".
המשא ומתן על האמנה נוצר במהלך ועידת בריסל נגד העבדות 1889–1890. האמנה חלה במיוחד על המדינות "בעלות רכוש או פרוטקטורט באגן הקונבנציונלי של קונגו", על האימפריה העות'מאנית ומעצמות או גורמים אחרים שהיו מעורבים בסחר בעבדים בחוף מזרח אפריקה, באוקיינוס ההודי ובאזורים אחרים.
לדוגמה, סעיף 21 מתאר את האזור שבו יש לנקוט אמצעים, בהתייחסו ל"חופי האוקיינוס ההודי (כולל המפרץ הפרסי והים האדום), הבלוצ'יסטן עד טנגלאן (קווילימאן)..." ומדגסקר. החוק קבע הקמת לשכה בינלאומית רלוונטית בזנזיבר.
בסעיף 68:
המעצמות קראו לנקיטת פעולות דומות על ידי השאה הפרסי והסולטן מזנזיבר (סעיפים 69, 70). המשתתפים הסכימו גם להפסיק את מכירת רובים וכלי נשק אחרים לאפריקאים.
המדינות החותמות

הצדדים להסכם היו:
האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
בלגיה בלגיה
מדינת קונגו החופשית מדינת קונגו החופשית
ממלכת דנמרק ממלכת דנמרק
הרפובליקה הצרפתית השלישית צרפת (הרפובליקה השלישית)
הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
ממלכת איטליה ממלכת איטליה
הולנד הולנד
האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
איראן (השושלת הקאג'ארית)
ממלכת פורטוגל ממלכת פורטוגל
האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
ספרד 1785 ממלכת ספרד (הרסטורציה הבורבונית)
סולטנות זנזיבר
האיחוד השוודי-נורווגי האיחוד השוודי-נורווגי
הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
ארצות הברית
התפתחויות

ב-10 בספטמבר 1919 מעצמות הברית של מלחמת העולם הראשונה חתמו על אמנת סן ז'רמן שהוסיפה ותיקנה את אמנת בריסל.
בגלל הסעיפים הנוגעים לאלכוהול, האמנה נחשבת לאמנה הראשונה על פיקוח על חומרים פסיכואקטיביים (קודם לאמנת האופיום הראשונה משנת 1909).
ראו גם

עבדות באימפריה העות'מאנית
סחר העבדים הערבי
התנועה לביטול העבדות
חוק סחר העבדים 1807
הערות שוליים

↑  Bassiouni, M. Cherif (1987). A Draft International Criminal Code and Draft Statute for an International Criminal Tribunal (2nd ed.). Martinus Nijhoff Publishers. p. 405. ISBN 978-0-89838-918-0.
↑  Brahm, Felix (2021). "Banning the sale of modern firearms in Africa: On the origins of the Brussels Conference Act of 1890". Journal of Modern European History (באנגלית). 19 (4): 436–447. doi:10.1177/16118944211051218. ISSN 1611-8944.
↑  George Young. Corps de Droit Ottoman. Clarendon Press, Oxford, 1905, pp. 192-206.
↑  G. N. Uziogwe, ‘European Partition and Conquest of Africa: An Overview’, in A. A. Boahen (ed.), General History of Africa, vol. vii, (Oxford, 1990), p. 22
↑  "Slave trade and importation into Africa of firearms, ammunition and spiritous liquor" (PDF). Library of Congress.
↑  "United States of America - Convention revising the General Act of Berlin, February 26, 1885, and of the General Act and the Declaration of Brussels, July 2, 1890, signed at Saint-Germain-en-Laye, September 10, 1919 [1922] LNTSer 19; 8 LNTS 27". www.worldlii.org.
↑  Pan, Lynn (1975). Alcool in Colonial Africa (PDF). Forssa: Finnish Foundation for Alcohol Studies.
↑  Seddon, Toby (2016). "Inventing Drugs: A Genealogy of a Regulatory Concept". Journal of Law and Society (באנגלית). 43 (3): 393–415. doi:10.1111/j.1467-6478.2016.00760.x. ISSN 1467-6478.