stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפן אורוש השני מילוטין
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

סטפאן מילוטין היה בנו הצעיר של מלך הסרבים, סטפאן אורוש הראשון, ושל אשתו, הלן לבית אנז'ו (בסרבית:ילנה), הוא הוכתר למלך סרביה ולשליט על חלק גדול משטחיה באופן פתאומי בגיל 29. ייתכן כי זה קרה בעקבות הפיכת ארמון ללא שפיכות דמים, אחרי התפטרות אחיו, סטפן דרגוטין שהסתפק בתואר מלך סרם. התפטרותו של דרגוטין התרחשה באספה מלכותית שכונסה ביישוב דז'בו. מיד אחרי עלייתו לכס המלוכה הוא פלש לשטחים במקדוניה שהיו בשליטת האימפריה הביזנטית. ב-1282 הוא כבש את צפון מקדוניה, לרבות העיר סקופליה, שהפכה לאחת מבירותיו. הקיסר הביזנטי מיכאיל השמיני פלאולוגוס תכנן לפתוח במלחמה נגדו אך מת בתראקיה בלי שיוכל לממש את תוכניותיו. אחרי מותו מילוטין יחד עם אחיו פלש עוד יותר עמוק לתוך שטח האימפריה הביזנטית עד לקוואלה.
ב-1284 הוא השתלט גם על צפון אלבניה ועל העיר דיראכיון (דורס של ימינו).
ב-15 השנים הבאות מצב המלחמה נותר בכנו אך ללא שינויים בסטטוס קוו. ב-1299 נחתם הסכם שלום, שבו סוכם שהשטחים שכבש מילוטין יישארו בשליטתו כנדוניה של סימוניס, בתו של הקיסר אנדרוניקוס השני פלאולוגוס, שנישאה על ידו כאישה רביעית.
מילוטין החזיק בנרודימליה ז'ופה שלוש חצרות - בנרודימליה - המוגנת על ידי מבצר פטרוביץ'-, סוורצ'ין ופאוני.
ביוגרפיה > מלחמותיו נגד הנסיכויות הבולגריות

בשלהי המאה ה-13 המגנאטים הפאודלים הבולגרים דרמן וקודלין שלטו באזור ברניצ'בו (כיום בשטח סרביה) כשליטים כמעט עצמאיים. הם נהגו לתקוף בקביעות את ממלכת סרם של סטפאן דרגוטין באזור מצ'בה, שהנמצא בעבר תחת חסות מלכת הונגריה, ארז'בט. בשנים 1284-1282 המלכה שלחה כוחות במטרה להשתלט על מצ'בה אולם הם הובסו פעמים חוזרות על ידי האצילים הבולגרים
שפשטו בשטחים שהיו בחסותה ושדדו אותם.
ב-1285 ניסתה המלכה יחד עם דרגוטין לכבוש את אחוזותיהם של דרמן וקודלין אך נכשלו. כתגמול פשטו שוב שני האחים הבולגרים אל ממלכות שכניהם . רק ב-1291 הצליח כוח מאוחד של דרגוטין ושל המלך סטפאן מילוטין לנצח את האחים ולספח את נחלותיהם אל הממלכה הסרבית של דרגוטין.
כתגובה קם נגדם הנסיך הבולגרי שישמן מווידין.
הוא היה בן חסות של נוגאי חאן, החאן של אורדת הזהב והרגיש די חזק כדי לשאוף להתפשט מערבה על חשבון סרביה. הוא פלש עד לחבוסנו וכשל מול ז'דרלו, על ידי פץ'. בנסיגתו נרדף על ידי הסרבים עד לבירתו ווידין. מילוטין זרע הרס בווידין ובשאר נסיכותו של שישמן, וגרם לנסיך הבולגרי להימלט מעבר לדנובה.
בסופו של דבר שני האויבים המרים הסכימו להתפייס כאשר מילוטין השיא את הז'ופן הסרבי דראגוש עם בתו של שישמן ומאוחר יותר הסכים מילוטין לתת את יד בתו אנה לבנו של שישמן, מיכאיל, שהוכתר כצאר בולגריה בשנת 1323
נוגאי חאן לא היה שלם עם ההצלחות הסרביות האלה ויזם מסע צבאי נגד סרביה, אך גם במקרה זה מצא מילוטין פתרון של שלום והסכים לשלוח את בנו סטפאן דצ'אנסקי כבן ערובה לחצרו של נוגאי, עם עוד כמה אצילים סרבים. סטפאן נשאר שם עם פמלייתו עד שנת 1296 או אולי 1299, שנת מותו של נוגאי חאן.
ביוגרפיה > מאבקים בין האחים

אחרי חתימת הסכם חדש עם האימפריה הביזנטית בשנת 1299 פרץ סכסוך בין מילוטין לאחיו, דרגוטין. דרגוטין שלט באותה עת על שטח שהשתרע מברניצ'בו במזרח ועד לנהר בוסנה במערב. בירתו הייתה בלגרד.
המלחמה בין מילוטין לאחיו נמשכה עם הפסקות ושביתות נשק מדי פעם עד למותו של דרגוטין ב-1314. במהלך מלחמה זו מינה מילוטין את סטפאן דצ'אנסקי כעוצר ב-זטה, מונטנגרו של ימינו. משמעות הדבר הייתה שסטפאן דצ'אנסקי ולא בנו של דרגוטין, סטפאן ולדיסלבה השני, נועד להיות יורש הכתר בסרביה.
ביוגרפיה > ההגמוניה של מילוטין בסרביה

בשנת 1296 שוב כבש מילוטין את דורס.
ב-15 במרץ 1306 הוציא המלך כתב זכויות במנזר ראטאץ' שבו הכריז על סטפן דצ'אנסקי כיורש הכתר.
בשנת 1312 נחלץ לעזרת בן בריתו, הקיסר הביזנטי אנדרוניקוס, והשתתף בקרב גליפולי נגד הטורקים. הטורקים העות'מאנים היוו אז איום ממשי על האימפריה הביזנטית וארגנו תכופות פשיטות של שוד והרס נגד הכפרים הביזנטים. הברית בין הצבא הביזנטי והצבא הסרבי הצליח להתגבר עליהם בחצי האי גליפולי. בסימן תודה העניקו הביזנטים לסרביה את העיר קוצובו.
אחרי מותו של סטפן דרגוטין ב-1314 השתלט מילוטין על אדמותיו כולל בלגרד. אולם ב-1319 הצליח קארוי רוברט, מלך הונגריה לכבוש את בלגרד ואת הבאנות מצ'בה, ומילוטין הסתפק בברנצ'בו.
בשנת 1314 מרד סטפאן דצ'אנסקי באביו. הוא נשבה, עיניו נוקרו, ונשלח לגלות קונסטנטינופול. בשאר שנותיו של מילוטין הממלכה הסרבית הונהגה בפועל על ידי בנו הצעיר, סטפן קונסטנטין, שנחשב ליורש הכתר החדש. אולם באביב 1321 סטפן דצ'אנסקי הוחזר לסרביה ואביו מחל לו על מעשי עבר והעניק לו את נחלת בודימליה, בעוד שהבן האחר, סטפן קונסטנטין, קיבל את זטה.
מילוטין חלה ונפטר בטירתו נרודימליה ב-29 באוקטובר 1321, והובא לקבורה במנזר באנסקה. כשפלשו העות'מאנים לסרביה, שרידי גופתו הועברו לטרפצ'ה. משם בשנת 1460 הועברו לסופיה ונקברו בקתדרלת סווטה נדליה.
בשנת 2007 החליטה הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית והסינוד לה בסופיה להעביר חלק משאריות גופתו של מילוטין בחזרה לידי סרביה, בסימן סולידריות עם הכנסייה האורתודוקסית הסרבית. מילוטין נחשב לקדוש נערץ בבולגריה ועצמותיו נחשבו שרידים קדושים. הסרבים קברו אותו במנזר באנסקה, שנחנך מחדש בשנת 2004.
נשותיו וצאצאיו

נשותיו:
שני בנים:
סטפן אורוש השלישי דצ'אנסקי (1331-1276), מלך סרביה (1331-1321)
אנה נדה מסרביה (מתה אחרי 1346),הייתה מאורסת ב-1308 לשארל, רוזן ואלואה, ונישאה לבסוף למיכאיל שישמן מבולגריה (1330-1323)
בת - זוריצה, שנודעה כ"קיסרית" ("צאריצה")
בן - סטפן קונסטנטין, נסיך זחומליה ואנטי-מלך (טוען לכתר) (מת בסביבות 1323)
מורשתו

בסוף חייו של מילוטין סרביה (ראשקה) הייתה הממלכה החזקה בדרום-מזרח אירופה אחרי הונגריה. היא שלטה על רבו רובו של שטח סרביה של ימינו, להוציא בלגרד וויבודינה, מונטנגרו, הרצגובינה, דרום דלמטיה וצפון אלבניה. הוא כבש מהביזנטים חלקים רחבים ממקדוניה ומאלבניה.
בשנות שלטונו, אימצה חצרו הרבה מן הגינונים והמנהגים של החצר הביזנטית וסרביה שאבה השפעות רבות מן התרבות הביזנטית. מילוטין, הקים מעל 40 מנזרים וכנסיות ברחבי ממלכתו: מנזר גראצ'ניצה, טרסקבץ, גאורגי הקדוש בנאגוריצ'אנה, גברתנו מלייביש, כנסיית הבטולה הקדושה מריה בסקופיה, כמו כן מחוף לגבולות - כנסיית ואבדנייה בהילנדר, כנסיות בסלוניקי, סופיה, קונסטנטינופול וירושלים.
אחרי מותו פרצה בממלכה מלחמת אזרחים קצרה, בעקבותיה עלה על כס המלכות בנו הבכור, סטפאן דצ'אנסקי.
מורשתו > מוסדות דת שהוקמו על ידי מילוטין

| תמונה | שם | מיקום | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
|  | מנזר בוקובו | נגוטין, סרביה | המאות 13–14 |
|  | כנסיית ניקיטה הקדוש, באניאנה | באניאנה, מקדוניה | בערך 1300 |
|  | כנסיית גבירתנו של לייביש | פריזרן, קוסובו | 1306–1307 |
|  | כנסיית המלך במנזר סטודניצה | קראלייבו, סרביה | 1313–1314 |
|  | כנסיית גאורגי הקדוש, סטארו נגוריצ'אנה | קומאנובו, מקדוניה | 1313–1318 |
|  | מנזר באנסקה | על ידי זווצ'אן, קוסובו | 1318 |
|  | "כנסיית כניסת אם האלהים" במנזר הילנדר | הר אתוס, יוון | 1320 |
|  | מנזר גרצ'אניצה | גרצ'אניצה, קוסובו | 1321 |
|  | מנזר קורוגלאש | על ידי נגוטין, סרביה | המאה ה-14 |
|  | מנזר וראטנה | על יד נגוטין, סרביה | המאה ה-14 |
מורשתו > מוסדות דת שהוקמו על ידי מילוטין > מורשתו של מילוטין בהר אתוס

אחרי סטפן אורוש הראשון ובנו, ראסטקו הלא הוא סאבה הקדוש, סטפאן מילוטין אורוש השני היה התורם הראשי למנזר חילנדר על ההר אתוס, שבו התרכזו רוב מבני הדת שהוא בנה בחו"ל.
הוא השלים את המתחם המנזר, בנה את הקתוליקון, שהוא המפואר שבבתים בהר הקדוש, בנה מחדש את חדר האוכל שבנו קודמיו, השלים את כנסיית בית הקברות שהוקדשה קודם לשליחים פטרוס ופאולוס ואחר כך לבשורה. בתרומתו נבנה גם השליש העליון של המגדל סאבה הקדוש. בשנים 1300–1302 לבקשת אב המנזר קיריאקוס בנה מילוטין גם את מגדל חרוסיה. אחריו הוקם בשדה סאבה מגדל מרשים שנשא את שמו - מגדל מילוטין.
מילוטין מימן גם את בניית המגדל ההיירומונאך תאודולוס בקייראס, היישוב הגדול ביותר שבהר אתוס, על יד הקליון של סאבה הקדוש. הוא לשרד עד ימינו.
בזכותו התמלאו בניינים אלה בציורי קיר, איקונין, כלי כנסייה, ספרים ורקמות. חלקם אבדו, חלקם נשמרים באוצרות הכנסיות והמנזרים. נודע במיוחד דיפטיך עם מיניאטורות ונציאניות.
 באתר המונטנגרי נייגוש.
מילוטין במדיה האומנותית

מילוטין מוזכר כ"מלך ראשקה" ב־canto XIX של קומדיה האלהית של דנטה. המשורר הושיב אותו במעגל השמיני של הגיהנום בגלל האשמות על שימוש לרעה במטבע הוונציאני שעשה כביכול בממלכתו
E quel di Portogallo e di Norvegia
lì si conosceranno, e quel di Rascia
che male ha visto il conio di Vinegia
(דנטה - הגן עדן - קנטו י"ט, ע' 139–143)
ההאשמה באה כנראה בעקבות הנפקת מטבעות של סרביה לפי דגם ונציאני (של ה-matapan או הגרוש grosso) על מתכות זולות יותר. צווים המזהירים מפני המטבעות האלה הוצאו על ידי הרפובליקה הוונציאנית ב-3 במרץ 1282 וב-3 במאי 1306
לקריאה נוספת > מקורות ראשוניים

Danilo II -, Житије краља Милутина, 1324
(דנילו השני - חיי המלך מילוטין) (בסרבית)
הערות שוליים

↑  היו לו אח, דרגוטין, ואחות בשם ברניאצ'ה נמאניץ'
↑  D.Bataković עמ' 29
↑  לפי חוברת התקליטור "חילנדר", סטודיו א, אתוס, ספריית הפטריארכיה הסרבית ומנזר חילנדר, בלגרד 1998]
↑  -1975 Divine Comedy,The Paradise - Princeton University Press- תרגום לאנגלית עם ביאורים Comentary  Charles S.Singleton Bollingen Series LXXXII ע' 329
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007596738005171  PLWABN: 9810597956705606  GND: 119462818  ISNI: 0000 0001 0803 0309  LCCN: n83148840  NKC: jx20041213005  NTA: 07079538X  SUDOC: 066871492  VcBA: 495/46394  VIAF: 89557891   WorldCat (עם VIAF): 89557891
פוגרום פרוסקורוב

אנדרטה לזכר קרבנות פוגרום פרוסקורוב
פוגרום פרוסקורוב היה פוגרום שהתרחש בשבת, ב-15 בפברואר 1919 (ט"ו באדר א', שבת פרשת תצוה) בעיר פרוסקורוב (כיום חמלניצקי), כחלק מ"פרעות פטליורה" במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה. בתוך שלוש שעות וחצי, נרצחו כ-1,800 יהודים ונפצעו מעל 1,000 יהודים, ביניהם נשים וילדים. הפוגרום בוצע על ידי חיילי צבא הרפובליקה העממית של אוקראינה. הפוגרום בוצע רק בכידונים, משום שפקדו על החיילים לא להשתמש בתחמושת. את הפוגרום יזם איוון סמוסנקו (אנ').
אחד העדים שראה את המתרחש אמר: "אי אפשר לדמיין את מה שקרה כאן ביום שבת, 15 בפברואר 1919. זה לא היה פוגרום, זה היה כמו רצח העם הארמני".
על פי ההיסטוריונים יונה אלכסנדר (אנ') וקנת מאיירס, החיילים צעדו למרכז העיר בליווי להקה צבאית ופגעו ביהודים תחת הסיסמה: "הרוג את היהודים, והצל את אוקראינה."
הערות שוליים

↑  קורבנות פוגרום. פרוסקורוב, אוקראינה, 1921-1918, באתר dbs.anumuseum.org.il
↑  פרוסקורוב (Proskurov), באתר www.yadvashem.org
↑  David Alan Chapin, Ben Weinstock, The Road from Letichev: The History and Culture of a Forgotten Jewish Community in Eastern Europe, Writer's showcase presented by Writer's digest, 2000, ISBN 978-0-595-00667-0. (באנגלית)
על הכדור והגליל

על הכדור והגליל, דף מתוך הספר בלטינית
על הכדור והגליל (באנגלית: On the Sphere and Cylinder) היא עבודה שפורסמה בידי ארכימדס בשני כרכים בשנת 225 לפנה"ס. העבודה דנה ביחס שבין הכדור לגליל, ובאופן ראוי לציון מתארת לפרטים איך למצוא את שטח הפנים של הספירה והנפח של הכדור המוכל בה והערכים האנלוגיים עבור הגליל, והוא היה הראשון לעשות זאת.
תכנים > המשפטים המרכזיים

הנוסחאות הראשיות הנגזרות בחיבור "על הכדור והגליל" הן אלה המוזכרות לעיל: שטח הפנים של הספירה, הנפח של הכדור המוכל בה, שטח הפנים והנפח של הגליל. בעבודתו, ארכימדס הראה ששטח הפנים של הגליל שווה:
וכי נפח הגליל הוא:
על הספירה, ארכימדס הראה ששטח הפנים שלה שווה ל-4 פעמים השטח של מעגל גדול. במונחים מודרניים, שטח הפנים שווה:
התוצאה של הנפח של הכדור קבעה שהוא שני שלישים מנפחו של הגליל החוסם אותו, כלומר:
ארכימדס היה גאה באופן מיוחד בתוצאה האחרונה, והוא ביקש כי שרטוט של כדור חסום בגליל יחרט על מצבתו – מכיוון ש- h=2r, הוא הראה שגם נפח וגם שטח הפנים של הכדור הם שני שלישים מאלה של הגליל. מאוחר יותר, הפילוסוף הרומאי מרקוס טוליוס קיקרו גילה את המצבה, שנהייתה מוקפת בעבותות הצמחייה הגדלה הסובבת.
הטיעון שארכימדס השתמש בו כדי להוכיח את הנוסחה לנפח הכדור היה קשור בגאומטריה שלו, בעוד שטקסטים מודרניים רבים מספקים גרסה מפושטת באמצעות מושג הגבול, אשר כמובן שלא התקיים בזמנו של ארכימדס - טקסטים מודרניים נעזרים לעיתים קרובות באינטגרציה על נפח קליפות כדוריות בעובי אינפיניטסימלי, בהתבסס על הנוסחה לשטח פניו של הכדור. אולם ביצוע אינטגרציה כזאת דורשת הסתכלות אלגברית מפורשת, אשר התפתחה רק במאה ה-17 וכמובן שלא התקיימה בזמנו של ארכימדס. במקום זאת, ארכימדס נעזר בחצי מצולע חסום בחצי מעגל, ואז סובב את שניהם כדי ליצור קונגלומרט גאומטרי תלת־ממדי, אשר אז הוא קבע את נפחו.
ייתכן כי זו אינה הדרך המקורית בה הוא גילה את התוצאה, אלא רק הטיעון הפורמלי הטוב ביותר להציג אותה באופן שהולם את המסורת המתמטית היוונית. השיטה המקורית שלו יכולה הייתה להיות שימוש חכם במנופים, כפי שהסתבר לאחר הגילוי מחדש של הפלימפססט שלו במאה ה-19.
תכנים > תוצאות ביניים חשובות

כשהוא קבע לראשונה את שטח פניו של כדור, ארכימדס הפעיל משפט גאומטרי (אותו גילה והוכיח) השקול לזהות הטריגונומטרית הבאה:
זהות זו אינה פשוטה להוכחה כלל וכלל והוכחה מודרנית שלה נעזרת בשורשי יחידה.
הערות שוליים

↑  The Works of Archimedes, p. 147
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599743105171  BNE: XX5195780  BnF: cb12189963t (data)  GND: 4504379-6  LCCN: n85053962  SUDOC: 081059620  VcBA: 492/12532  VIAF: 292759568   WorldCat (עם VIAF): 292759568 
הנפח של הספירה ביחס לנפח של הגליל הוא כמו 2 ל 3
עונת 2021 בגביע סודאמריקנה

| --- | --- |

 מארחת:  אצטדיון סנטנאריו, מונטווידאו, אורוגוואי
 תקופת התחרות:  16 במרץ 2021 – 6 בנובמבר 2021 (236 ימים)
 מספר משתתפות:  44+12
 הזוכה:  ברזיל אתלטיקו פרנאאנסה
 מספר משחקים:  24 
 מלך השערים:  אורוגוואי אגוסטין אלברס
 → 20202022 ←
 
עונת 2021 בגביע הסודאמריקנה היא העונה ה-20 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון צפוי להתקיים ב-16 במרץ 2021 ומשחק הגמר יערך ב-6 בנובמבר 2021, הטורניר יהיה הראשון בפורמט החדש, הגביע יורחב מ-54 קבוצות ל-56 קבוצות, בשלב הראשון יתמודדו 32 קבוצות מ-8 מדינות שאינן ארגנטינה או ברזיל על פי מדינות, שתי מעפילות מכל מדינה (סה"כ 16 קבוצות) יעפילו לשלב הבתים ויצטרפו ל-12 הנציגות מארגנטינה ומברזיל (6 מכל מדינה) וארבע המודחות במוקדמות גביע ליברטדורס, קבוצה אחת מכל בית תעפיל אליהן תצטרפנה 8 הקבוצות שייסמו במקום השלישי בשלב הבתים של גביע ליברטדורס. המנצחת בגמר תזכה להשתתף בעונה הבאה בשלב הבתים של טורניר גביע ליברטדורס, תתמודד עם הזוכה בגביע הליברטדורס.
חלוקת הקבוצות לפי שלב

|  |  | קבוצות שמצטרפות בשלב זה | קבוצות שעולות מהשלב הקודם | קבוצות שעוברות מגביע הליברטדורס |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| השלב הראשון (14 קבוצות) | השלב הראשון (14 קבוצות) |  נציגות מאורוגוואי, אקוודור, בוליביה, ונצואלה, פרגוואי, פרו, צ'ילה וקולומביה (2 נציגות מכל מדינה) |  |  |
| שלב הבתים (48 קבוצות) | שלב הבתים (48 קבוצות) |  נציגות מארגנטינה, ומברזיל (6 נציגות מכל מדינה) |  16 המנצחות בשלב הקודם |  4 המפסידות בסיבוב המקודמות השלישי |
| שלב הנוקאאוט (32 קבוצות) | שלב הנוקאאוט (32 קבוצות) |  |  8 הראשונות בשלב הבתים |  8 המסיימות במקום השלישי בשלב הבתים |
| שלב | תאריך הגרלה | מפגש ראשון | מפגש שני |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סיבוב ראשון | 5 בפברואר 2021 | 16-18 במרץ 2021 | 6-8 באפריל 2021 |  |
| שלב הבתים | 14 באפריל 2021 | מחזור 1 | 20-22 באפריל 2021 | 20-22 באפריל 2021 |
| שלב הבתים | 14 באפריל 2021 | מחזור 2 | 27-29 באפריל 2021 | 27-29 באפריל 2021 |
| שלב הבתים | 14 באפריל 2021 | מחזור 3 | 4-6 במאי 2021 | 4-6 במאי 2021 |
| שלב הבתים | 14 באפריל 2021 | מחזור 4 | 11-13 במאי 2021 | 11-13 במאי 2021 |
| שלב הבתים | 14 באפריל 2021 | מחזור 5 | 18-20 במאי 2021 | 18-20 במאי 2021 |
| שלב הבתים | 14 באפריל 2021 | מחזור 6 | 25-27 במאי 2021 | 25-27 במאי 2021 |
| שמינית הגמר | 2 ביוני 2021 | 13-15 ביולי 2021 | 20-22 ביולי 2021 |  |
| רבע הגמר | 2 ביוני 2021 | 10-12 באוגוסט 2021 | 17-19 באוגוסט 2021 |  |
| חצי הגמר | 2 ביוני 2021 | 21-23 בספטמבר 2021 | 28-30 בספטמבר 2021 |  |
| גמר | 2 ביוני 2021 | 20 בנובמבר 2021 | 20 בנובמבר 2021 |  |
שלב המוקדמות

בשלב הראשון, כל מפגש ישוחק פעמיים במסגרת בית וחוץ. אם התוצאה במפגש הייתה תיקו, שערי החוץ הם אלו שקבעו את העולה לשלב הבא. אם עדיין התוצאה הייתה תיקו, הקבוצות לא יכנסו להארכה, אלא ישירות לפנדלים.
| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אורוגוואי מונאבידאו סיטי | 2–0 | אורוגוואי פניקס | 0–0 | 2–0 |
| אורוגוואי סארו לאגו | 3–6 | אורוגוואי פניארול | 2–2 | 1–4 |
| אקוודור דפורטיבו מקארה | 2–4 | אקוודור אמלק | 2–2 | 0–2 |
| אקוודור אאוקאס | 5–1 | אקוודור גואיאקיל סיטי | 2–1 | 3–0 |
| בוליביה גואבירה | 6–2 | בוליביה נאסיונל פוטוסי | 4–1 | 2–1 |
| בוליביה חורחה ווילסטרמן | 4–2 | בוליביה אתלטיקו פלמפלור | 2–1 | 2–1 |
| ונצואלה מטרופוליטנוס | 3–0 | ונצואלה אקדמיקה פוארטו קבליו | 2–0 | 1–0 |
| ונצואלה ארגואה | 2–2 (ש) | ונצואלה מינרוס דה גויאנה | 0–1 | 2–1 |
| פרגוואי 12 באוקטובר | 0–0 (4-5 פ) | פרגוואי נסיונל | 0–0 | 0–0 |
| פרגוואי גואירניה | 3–6 | פרגוואי ריבר פלייט | 1–2 | 2–4 |
| פרו אוניברסיטריו טאצ'ינה קחאמרקה | 0–5 | פרו ספורט ואנקאיו | 0–1 | 0–4 |
| פרו קרלוס מאנוצ'י | 3–5 | פרו מלגר | 1–2 | 2–3 |
| צ'ילה אנטופגסטה | 0–4 | צ'ילה הואצ'יפטו | 0–1 | 0–3 |
| צ'ילה קוברסל | 1–2 | צ'ילה פלסטינו | 0–0 | 1–2 |
| קולומביה דפורטס טולימה | 3–0 | קולומביה דפורטיבו קאלי | 3–0 | 0–0 |
| קולומביה לה אקידד | 3–2 | קולומביה דפורטיבו פאסטו | 1–2 | 2–0 |
פארקים לאומיים בניו זילנד

מילפורד סאונד, בפארק הלאומי פיורדלנד
מפת ניו זילנד, 14 הפארקים הלאומיים מסומנים בירוק
פארקים לאומיים, שמורות טבע ושטחים מוגנים אחרים מהווים כמעט שליש משטחה של ניו זילנד. שטחים אלו משתרעים על יותר מ-80,000 קמ"ר, המהווים שטחים מוגנים מסיבות סביבתיות, תרבותיות, היסטוריות או מדעיות. בניו זילנד מוכרזים 14 פארקים לאומיים, המשתרעים על שטח של כ-25,000 קמ"ר. הפארק הלאומי טונגרירו הוכרז ב-1887 והיה הפארק הלאומי הראשון בניו זילנד, הפארק הלאומי הגדול ביותר בניו זילנד הוא הפארק הלאומי פיורדלנד בדרום האי הדרומי, שטחו הוא 12,519 קמ"ר והוא אחד הפארקים הלאומיים הגדולים בעולם. בנוסף לפארקים הלאומיים קיימות בניו זילנד 20 שמורות יער בשטח כולל של 18,000 קמ"ר, כ-3500 שמורות טבע קטנות בשטח כולל של 15,000 קמ"ר ו-21 שמורות ימיות.
מחלקת השימור של ניו זילנד (Department of Conservation - DOC) הוקמה ב-1987 ומאז מנהלת את כל הפארקים הלאומיים ושמורות הטבע בניו זילנד, אחראית על פרויקטים של שיקום סביבתי, שימור מינים, הגנה מפני שרפות, סימון ואחזקת מסלולי טיול, מתקני קמפינג ובקתות ללינה בטרקים.
רשימה

| תמונה | שם | שטח (בקמ"ר) | שנת הקמה | חבל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | פיורדלנד Fiordland | 12,607 | 1952 | סאות'לנד |
|  | קהורנג'י Kahurangi | 4,529 | 1996 | החוף המערבי |
|  | הר אספירינג Mount Aspiring | 3,562 | 1964 | אוטגו |
|  | טה אורוורה Te Urewera | 2,127 | 1954 | הוקס ביי |
|  | ראקיאורה Rakiura | 1,400 | 2002 | סאות'לנד |
|  | וסטלנד טאי פאוטיני Westland Tai Poutini | 1,320 | 1960 | החוף המערבי |
|  | ארתור'ס פאס Arthur's Pass | 1,185 | 1929 | קנטרברי |
|  | נלסון לייקס Nelson Lakes | 1,019 | 1956 | טסמן |
|  | טונגרירו Tongariro | 786 | 1887 | מנוואטו-ונגנאוי |
|  | והנגנאוי Whanganui | 742 | 1986 | מנוואטו-ונגנאוי |
|  | אאורקי/הר קוק Aoraki/Mount Cook | 722 | 1953 | קנטרברי, החוף המערבי |
|  | פאפארואה Paparoa | 430 | 1987 | החוף המערבי |
|  | אגמונט Egmont | 342 | 1900 | טראנאקי |
|  | אבל טסמן Abel Tasman | 237 | 1942 | טסמן |
על הזוג מורגן שמעתם?

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מרק לורנס 
 הופק בידי:  מרטין שאפר ליז גלוטצר
 תסריט:  מרק לורנס 
 עריכה:  סוזן מורס 
 שחקנים ראשיים:  יו גרנט שרה ג'סיקה פרקר סם אליוט מרי סטינבורגן
 מוזיקה:  תיאודור שפירו 
 צילום:  פלורין בלהאוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Castle Rock Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 18 בדצמבר 2009
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  $58,000,000
 הכנסות:  $85,280,250
 הכנסות באתר מוג'ו:   grantparker09
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
על הזוג מורגן שמעתם? (באנגלית: Did You Hear About the Morgans?) הוא סרט קולנוע אמריקאי מז'אנר קומדיה רומנטית שיצא בשנת 2009. הסרט נכתב ובוים על ידי מארק לאורנס ומככבים בו יו גרנט, שרה ג'סיקה פרקר, סם אליוט ומרי סטינבורגן. הסרט עוסק בזוג פרוד שעד לרצח ונכנס לתוכנית להגנת עדים, ועובר לגור חזרה ביחד במקום מסתור.
זהו שיתוף הפעולה השלישי בין הבמאי והתסריטאי מארק לאורנס לבין יו גרנט, אחרי שעבדו יחד בסרטים "שבועיים מראש" בשנת 2002 וב"מילים ולחן" בשנת 2007.
תקציר העלילה

פול מורגן (יו גרנט) הוא עורך דין מצליח המתגורר בניו יורק וחי בנפרד מאשתו, סוכנת הנדל"ן מריל (שרה ג'סיקה פרקר). ערב אחד, לאחר שהוא מצליח לשכנע אותה לצאת איתו למסעדה הם מוצאים עצמם עדים לרצח, והופכים להיות מטרה בעצמם. הם נרדפים על ידי הרוצח חוזה וינסט (מייקל קלי), וכדי לשמור עליהם מכניסים אותם לתוכנית להגנת עדים והם מועברים לדירת מסתור בעיירה נידחת בשם ריי, ויומינג.
פול ומריל עוברים לדירתם של סגן השריף המקומי ואשתו (סם אליוט ומרי סטינבורגן) ולמען ביטחונם מנתקים אותם בעלי הבית משימוש בטלפון או באינטרנט. השניים מתקשים להסתגל לחיים החדשים שלהם והשהות בבית אחד גורמת להם לגלות אחד את השני מחדש. פיל ומריל, שאינם יודעים כמה זמן יצטרכו לשהות בזהותם המזויפת, מתחילים להכיר אנשים בעיירה ולהתרגל לחיי הכפר.
מכיוון שאינם מצליחים להתנתק מחייהם הישנים, הם ממשיכים ליצור קשר עם העובדים שלהם, בלי לדעת שהרוצח שרודף אחריהם מאזין לשיחות. הוא מצליח לאתר אותם ומנסה להתנקש בחייהם. הם מצליחים לברוח וניצלים הודות לעזרתם האדיבה של חבריהם החדשים בעיירה.
שישה חודשים מאוחר יותר הם חוזרים לשגרת חיים נורמלית, מתגוררים באותה דירה ואף מאמצים ילדה סינית ומחליטים לקרוא לה ריי, על שם העיירה שבה התגוררו. מרים אף נכנסת להריון והחיים של השניים עולים על המסלול הנכון.
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| יו גרנט | פול מורגן |  |
| שרה ג'סיקה פרקר | מריל מורגן | אשתו של פול |
| סם אליוט | קליי ווילר |  |
| מרי סטינבורגן | אמה ווילר | אשתו של קליי |
| אליזבת מוס | ג'קי דרייק |  |
ביקורות ותגובות

הסרט כשל בקופות וגם הביקורות לא היו מחמיאות במיוחד. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, זכה הסרט לציון נמוך במיוחד של 12% בלבד מתוך 119 ביקורות. שרה ג'סיקה פארק גם הייתה מועמדת לפרס "פטל הזהב" כשחקנית הגרועה ביותר באותה שנה.
הערות שוליים

↑  "did you hear about the morgans‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  RAZZIES Noms for Worst Actress
עלה כותרת

ערך זה עוסק בעליו הפנימיים של הפרח. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה, ראו .
עלי כותרת (petal, הצהובים) ועלי גביע (sepal, הירוקים)
עלי כותרת הם העלים הפנימיים של הפרח, מהווים חלק מהעטיף. עלים אלה בדרך כלל צבעוניים ותפקידם למשוך מאביקים אל הפרח.
לפרחים ממינים שונים יש עלי כותרת בצבעים שונים. לדוגמה, עלי הכותרת של דמומית קטנת-פרי הם אדומים ואלו של האזנב המצוי הם צהובים; אם כי יש צבעים נפוצים יותר, כמו צהוב, אדום וסגול ויש צבעים נדירים, כמו כחול. לפרחים ממינים שונים גם יש מספר שונה של עלי כותרת וגודל שונה.
לקריאה נוספת

Simpson, Michael G. (2011). Plant Systematics. Academic Press. ISBN 978-0-08-051404-8.
עיטור קוטוזוב

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות 
 נוסד:  29 ביולי 1942 
 
עיטור קוטוזוב (רוסית: Орден Кутузова) הוא עיטור צבאי של רוסיה, ולפני כן של ברית המועצות. העיטור נוסד ב-29 ביולי 1942. בהתחלה לעיטור היו שתי דרגות, דרגה שלישית נוספה בשנת 1943. העיטור הוענק על מבצעים בעלי אופי הגנתי.
העיטור קרוי על שמו של קוטוזוב, גנרל רוסי שעיקר פרסומו בא לו במלחמות נפוליון.
לפי תקנון העיטור:
לדרגה הראשונה היו זכאים מפקדי חזית וארמיות וראשי המטה שלהם על תכנון וביצוע מעולה של קרב נסיגה והשהייה של יחידות צבאיות גדולות, תוך הסבת אבדות כבדות לאויב, ביצוע התקפות נגד יעילות, שמירת הכוח של היחידות ויצירת קווי הגנה חדשים.
לדרגה השנייה היו זכאים מפקדי קורפוסים, דיוויזיות וחטיבות וראשי המטה שלהם על תכנון וביצוע קרב הגנה או התקפת נגד, שבמהלכם הוסבו לאויב אבדות כבדות.
לדרגה השלישית היו זכאים מפקדי רג'מנטים, גדודים ופלוגות ולראשי מטה הרגימנט על יוזמה התקפית שכתוצאה ממנה האויב סבל אבדות כבדות בקרב או על השמדת יחידות אויב מכותרות ומעוזי ההתנגדות של האויב.
במהלך מלחמת העולם השניים הוענקו 7322 עיטורי קוטוזוב (מתוכם 1594 הוענקו ליחידות צבאיות ואחד - ללמפעל לייצור טנקים בצ'ליאבינסק).
בין מקבלי העיטורים היו גם כ-100 קצינים מצבאות ארצות הברית, בריטניה, קנדה, צ'כוסלובקיה, בולגריה, יוגוסלביה ומונגוליה. ביניהם: עומר בראדלי, ארתור טדר, טרפורד לי מלורי, יומג'אגין טסדנבאל.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוענקו עיטורי קוטוזוב בודדים בלבד:
בשנת 1956 הוענקו 6 עיטורים למפקדים בכירים שהשתתפו בדיכוי המרד ההונגרי.
בשנים 1981 -1982 הוענקו 8 עיטורים לגנרלים סובייטים על חלקם במלחמת אפגניסטן.
עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה
עיטור קוטוזוב מדרגה שנייה
עיטור קוטוזוב מדרגה שלישית
לאחר פירוק ברית המועצות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.