stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חזון אחרית הימים (ישעיהו)
לקריאה נוספת

י' פלג, "שתי קריאות בחזון אחרית הימים (ישעיה ב' 2–5, מיכה ג' 5-1)", שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום כ, תש"ע, עמ' 27–50.
מ' סיסטר, "והיה באחרית הימים (ישעיה ב' 1–5)", ספר שילה, 1960, עמ' 117–132.
יאיר זקוביץ, משמיע שלום מבשר טוב – שבעה פרקי חזון לשלום ירושלים, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ד, הפרק "מתן תורה בירושלים (ישעיה ב ב-ה)", עמ' 145–166.
הערות שוליים

↑  יאיר זקוביץ, משמיע שלום מבשר טוב – שבעה פרקי חזון לשלום ירושלים, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ד, עמ' 148
↑  ספר ישעיהו מפורש בידי עמוס חכם, הוצאת מוסד הרב קוק, 1984, עמ' 27
↑  יאיר זקוביץ, משמיע שלום מבשר טוב – שבעה פרקי חזון לשלום ירושלים, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ד, עמ' 157
↑  ספר יואל, פרק ד', פסוק י'
↑  יאיר זקוביץ, משמיע שלום מבשר טוב – שבעה פרקי חזון לשלום ירושלים, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ד, עמ' 159
↑  ספר ישעיהו, פרק ב', פסוק ד'
1 2  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"ג, עמוד א'
↑  מילות השיר "כי מציון תצא תורה" והאזנה לו, באתר זמרשת
כי מציון תצא תורה בביצוע מייק בורשטיין, באתר YouTube
↑  מילות השיר "וכיתתו חרבותם לאתים" והאזנה לו, באתר זמרשת, שירה: כרמלה בר-נץ
וכיתתו חרבותם לאתים, לחן: דוד זהבי, שירה: דפנה זהבי, באתר הספרייה הלאומית
קיר ישעיהו בפארק ראלף באנץ', ניו יורק
ג'וזף שילדקראוט

| --- | --- |

ג'וזף שילדקראוט בסרט "מרי אנטואנט", 1938
 לידה:  22 במרץ 1896 וינה, אוסטרו-הונגריה
 פטירה:  21 בינואר 1964 (בגיל 67) ניו יורק, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות הוליווד פוראבר 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 תקופת הפעילות:  1915–1964 (כ־49 שנים)
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1913) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (1937)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף שילדקראוט (באנגלית: Joseph Schildkraut;‏ 22 במרץ 1896 – 21 בינואר 1964) היה שחקן קולנוע אוסטרי-אמריקאי-יהודי זוכה פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1937 על תפקידו בתור אלפרד דרייפוס בסרט "חייו של אמיל זולא".
ביוגרפיה

נולד בעיר וינה, בירת אוסטרו-הונגריה. בנם של ארנה ויינשטיין והשחקן האוסטרי המוערך רודולף שילדקראוט שהופיע במופעי תיאטרון יידיש ובהוליווד. משפחתו של שילדקראוט הייתה יהודית אוסטרית. שילדקראוט בילה את ילדותו ונעוריו בגרמניה, הוא למד מוזיקה וניגן על פסנתר וכינור. שילדקראוט, בוגר "האקדמיה המלכותית של ברלין למוזיקה" הושפע רבות ממקצועו של אביו ורצה גם כן לפתח קריירת משחק.
הוא היגר עם משפחתו בגיל צעיר לארצות הברית והחל להשתתף בתור שחקן במחזות בברודוויי, הוא נודע בעיקר בזכות הופעה מרשימה במחזה "פר גינט".
הוא חזר לאירופה כדי להופיע על במות ולשפר את יכולותיו, את אימוני המשחק שלו העביר בין היתר גם עם כוכב הקולנוע הגרמני אלברט בסרמן.
קריירת משחק

בשנות ה-20 של המאה ה-20 החל שילדקראוט להופיע בסרטי ראינוע הוליוודיים, "יתומות הסערה" של  ד. וו. גריפית'. לצידה של הכוכבת ליליאן גיש בתפקיד שבליי, "מלך המלכים" בתפקיד יהודה איש קריות ו"המסע לאתמול" של ססיל ב. דה-מיל.
בתחילת שנות ה-30 ביסס שילדקראוט את מעמדו ככוכב עולה בהוליווד בזכות תפקידי משנה בסרטיו של דה-מיל "קלאופטרה" בתור המלך הורדוס, "מסעות הצלב" בתור האציל האיטלקי קונרד ממונפראטו ובזכות משחקו במערבון הביוגרפי "ויוה וייה!" ובדרמה "הגן של אללה".
בשנת 1937 זכה שילדקראוט בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד הקצין היהודי צרפתי המפורסם אלפרד דרייפוס המואשם בבגידה בדרמה הביוגרפית של ויליאם דייטרל "חייו של אמיל זולא". שילדקראוט היה לשחקן האוסטרי הראשון שזוכה בפרס האוסקר והשחקן הלא אמריקאי הראשון שזכה בפרס האוסקר לתפקיד המשנה.
שילדקראוט המשיך להחזיק במעמד של שחקן מן השורה הראשונה בקולנוע העולמי והוא השתתף בסרטים המצליחים "מרי אנטואנט" של וו.ס. ואן דייק בתפקיד הדוכס מאורלנס, "סואץ" בתפקיד הפוליטיקאי הצרפתי ויקומט רנה דה לאטור, "יומנה של אנה פרנק" של ג'ורג' סטיבנס בתפקיד אוטו פרנק ו"החנות מעבר לפינה" בתפקיד פרנץ ודאש.
חיים אישיים

שילדקראוט היה נשוי 3 פעמים, בין היתר גם לשחקנית אליס ברלט ולא נולדו לו ילדים.
הוא נפטר בניו יורק בגיל 67 ונקבר ב"בית הקברות הוליווד לנצח" שבלוס אנג'לס. על פועלו כשחקן קולנוע זכה שילדקראוט לכוכב על שמו בשדרת הכוכבים של הוליווד.
פילמוגרפיה

יתומות הסערה  (1921)
המסע לאתמול (1925)
מלך המלכים (1927)
ויוה וייה! (1934)
קלאופטרה (1934)
מסעות הצלב (1935)
ספינת עבד (1937)
הגן של אללה (1936)
חייו של אמיל זולא (1937)
נשמות בים (1937)
מרי אנטואנט (1938)
הברונית והמשרת (1938)
מר מוטו יוצא לחופשה (1939)
האיש במסכת הברזל (1939)
שלושת המוסקטרים (1939)
הגשמים מגיעים (1939)
החנות מעבר לפינה (1940)
הרמאים (1945)
מונסייור ביקוייר (1946)
יומנה של אנה פרנק (1959)
הסיפור הגדול ביותר שסופר אי פעם (1965)
הקדשת הלויים

הקדשת הלויים (נקראת גם חינוך הלויים או טהרת הלויים) היא סיפור מקראי טקסי המתאר בתחילת פרשת בהעלותך. הטקס הורכב מטהרה מיוחדת של הלויים מטומאת מת, הנפת הלויים לפני המשכן והקרבת קרבנותיהם. לאחר סיום הטקס החלו הלויים לעבוד את עבודת המשכן בתפקידיהם השונים.
הבחירה בלויים

בפרשת בא ציווה משה את בני ישראל לקדש את הבכורים, כשהכוונה היא כנראה לייעד אותם לעבודת המקדש. לאחר חטא העגל, בו חטאו גם הבכורים, שבט לוי כולו התייצב לצד משה והרג 3,000 מהחוטאים, ביניהם קרובי המשפחה שלהם. בעקבות זאת בירך משה את הלוויים: ”מִלְאוּ יֶדְכֶם הַיּוֹם לַה', כִּי אִישׁ בִּבְנוֹ וּבְאָחִיו, וְלָתֵת עֲלֵיכֶם הַיּוֹם בְּרָכָה” (ספר שמות, פרק ל"ב, פסוק כ"ט). בפרשת וזאת הברכה הרחיב משה בברכתו לשבט לוי על מסירותם:
תֻּמֶּיךָ וְאוּרֶיךָ לְאִישׁ חֲסִידֶךָ אֲשֶׁר נִסִּיתוֹ בְּמַסָּה, תְּרִיבֵהוּ עַל מֵי מְרִיבָה. הָאֹמֵר לְאָבִיו וּלְאִמּוֹ 'לֹא רְאִיתִיו', וְאֶת אֶחָיו לֹא הִכִּיר, וְאֶת בָּנָיו לֹא יָדָע, כִּי שָׁמְרוּ אִמְרָתֶךָ וּבְרִיתְךָ יִנְצֹרוּ. יוֹרוּ מִשְׁפָּטֶיךָ לְיַעֲקֹב וְתוֹרָתְךָ לְיִשְׂרָאֵל, יָשִׂימוּ קְטוֹרָה בְּאַפֶּךָ וְכָלִיל עַל מִזְבְּחֶךָ. בָּרֵךְ ה' חֵילוֹ, וּפֹעַל יָדָיו תִּרְצֶה, מְחַץ מָתְנַיִם קָמָיו, וּמְשַׂנְאָיו מִן יְקוּמוּן.
פסוקים אלו מתארים את סיבת העברת הייעוד מן הבכורים אל שבט לוי, כפי שאומר ה' למשה בציווי על הקדשת הלוויים:
כִּי נְתֻנִים נְתֻנִים הֵמָּה לִי מִתּוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל תַּחַת פִּטְרַת כָּל רֶחֶם בְּכוֹר כֹּל מִבְּנֵי יִשְׂרָאֵל לָקַחְתִּי אֹתָם לִי. כִּי לִי כָל בְּכוֹר בִּבְנֵי יִשְׂרָאֵל בָּאָדָם וּבַבְּהֵמָה בְּיוֹם הַכֹּתִי כָל בְּכוֹר בְּאֶרֶץ מִצְרַיִם הִקְדַּשְׁתִּי אֹתָם לִי. וָאֶקַּח אֶת הַלְוִיִּם תַּחַת כָּל בְּכוֹר בִּבְנֵי יִשְׂרָאֵל.
כחלק מהחלפת הבכורות בלוויים, ציווה ה' את משה בפרשת במדבר על פדיון בכורות: כל הבכרות שהיו באותה העת הוחלפו בלווים, ומי שלא היה לוי שיחליף אותו - שילם חמישה סלעים כדי לפדות את עצמו מהעבודה. בנוסף, נערך מפקד של משפחות הלויים; נקבע כי מחנה הלויים יצעד במרכז מחנה ישראל; הלויים נצטוו לשמור על המשכן ולהיזהר מביטול השמירה; חולקו תפקידים בנשיאת חלקי המשכן למשפחות הלויים: גרשון, קהת ומררי; ובני ישראל נצטוו לשלח את הטמאים מחוץ למחנה לויה. כעת, לאחר שהלווים 'נכנסו לנעליהם' של הבכורים ציווה ה' את משה לערוך את טקס ההקדשה שלהם.
שלבי ההקדשה

הקדשת הלויים כללה טהרה, הקרבת קרבן ותנופה.
שלבי ההקדשה > טהרה

בתחילה הזו על הלוויים מי חטאת. לפי רש"י, הזאה זו נדרשה מפני שחלק מהלויים היו טמאי מת. רבי יצחק אברבנאל הסביר שההזאה נועדה ליידע את הלוויים על כך שהם צריכים להיזהר יותר מטומאה, כיוון שהם חונים במחנה לוויה וקרובים יותר למחנה שכינה.
לאחר מכן גילחו הלויים את כל שערות גופם. רש"י הסביר בשם רבי משה הדרשן שהלויים החליפו את הבכורות, ומכיוון שהבכורות חטאו בחטא העגל בעבודה זרה, שנחשבת ל"זבחי מתים", וגם המצורע נחשב למת - היה צורך שהלויים יתגלו באותו אופן של גילוח המצורע.
בסוף שלב הטהרה כיבסו הלויים את בגדיהם.
שלבי ההקדשה > קרבן

לאחר שהלווים סיימו להיטהר, החל שלב הכפרה שכלל תנופה והקרבת קרבן. קרבן הלווים כלל פר אחד לעולה בתוספת מנחה, ופר נוסף לחטאת.
שלבי ההקדשה > תנופה

התנופה של הלוויים הייתה ייחודית במינה, שכן בעבודת המקדש תנופה היא פעולה המתבצעת בקרבנות, ואילו כאן המקרא מתאר שהלווים עצמם הונפו לפני ה'. במדרש רבה אירוע זה מתואר כנס, שאהרון הצליח להניף ביום אחד עשרים ושניים אלף לויים. אמנם, מפירושיו של רב סעדיה גאון משמע שהתנופה לא כללה הולכה והבאה, אלא התנופה הייתה מין תהלוכה.
הפסוקים המתארים את הציווי על הטקס מזכירים שלוש פעמים את הנפת הלווים, וקיימת חוסר בהירות לגבי מספר התנופות שבפועל התבצעו:
וְהִקְרַבְתָּ אֶת הַלְוִיִּם לִפְנֵי אֹהֶל מוֹעֵד וְהִקְהַלְתָּ אֶת כָּל עֲדַת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל. וְהִקְרַבְתָּ אֶת הַלְוִיִּם לִפְנֵי ה' וְסָמְכוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל אֶת יְדֵיהֶם עַל הַלְוִיִּם. וְהֵנִיף אַהֲרֹן אֶת הַלְוִיִּם תְּנוּפָה לִפְנֵי ה' מֵאֵת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְהָיוּ לַעֲבֹד אֶת עֲבֹדַת ה'. וְהַלְוִיִּם יִסְמְכוּ אֶת יְדֵיהֶם עַל רֹאשׁ הַפָּרִים וַעֲשֵׂה אֶת הָאֶחָד חַטָּאת וְאֶת הָאֶחָד עֹלָה לה' לְכַפֵּר עַל הַלְוִיִּם. וְהַעֲמַדְתָּ אֶת הַלְוִיִּם לִפְנֵי אַהֲרֹן וְלִפְנֵי בָנָיו וְהֵנַפְתָּ אֹתָם תְּנוּפָה לה'. וְהִבְדַּלְתָּ אֶת הַלְוִיִּם מִתּוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְהָיוּ לִי הַלְוִיִּם. וְאַחֲרֵי כֵן יָבֹאוּ הַלְוִיִּם לַעֲבֹד אֶת אֹהֶל מוֹעֵד וְטִהַרְתָּ אֹתָם וְהֵנַפְתָּ אֹתָם תְּנוּפָה.
רש"י פירש שהפסוקים מזכירים שלוש תנופות שונות, כיוון שכל אחת מהן נעשתה במשפחה אחרת משבט לוי: התנופה הראשונה הייתה בבני קהת, שנשאו את כלי המשכן, ומפני מעלתם הוזכר שתנופתם היא ”תְּנוּפָה לִפְנֵי ה' מֵאֵת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וְהָיוּ לַעֲבֹד אֶת עֲבֹדַת ה'”; התנופה השנייה הייתה לבני גרשון, שנשאו את יריעות המשכן, ולגביהם הוזכר שהונפו ”תְּנוּפָה לַה'”; והתנופה השלישית הייתה לבני מררי, שנשאו את קרשי המשכן, ולגביהם נאמר רק שהונפו תנופה.
רבי יצחק אברבנאל והמלבי"ם פירשו שהתבצעו בלוויים שתי תנופות, כנגד שני השעבודים שהם נכנסים אליהם: תנופה ראשונה הייתה כשעבוד לה' במקום הבכורות, ולאחר מכן שעבוד שני לאהרון ובניו, כלומר ציות לדברי הכהנים בכל מה שנוגע לשמירת המקדש. לדעתם, הציון השלישי של התנופה נועד להגדיר את נקודת הזמן בה יש לקיים את שתי התנופות הראשונות.
הערות שוליים

1 2  רש"י על במדבר ח#פסוק ז
1 2  אברבנאל, במדבר, ח,ה
↑  ספר במדבר, פרק ח', פסוק ז'
↑  רש"י_על_במדבר_ח
↑  ויקרא רבה (וילנא) פרשת אמור פרשה כו
↑  רב סעדיה גאון, ספר במדבר, פרק ח', פסוק י"א
↑  התורה_והמצוה_על_במדבר_ח#פסוק_ד
| ספר במדבר |
| --- | --- | --- |
| פרשת במדבר | נשיאי השבטים • מפקד בני ישראל במדבר סיני • מחנה ישראל • פדיון בכורות • משא המשכן |  |
| פרשת נשא | שילוח טמאים • אשם גזלות וגזל הגר • פרשת סוטה • פרשת הנזיר • ברכת כהנים • נשיאת ארון הברית בכתף • קורבנות הנשיאים |  |
| פרשת בהעלותך | הדלקת הנרות במקדש • טהרת הלויים • פסח שני • חצוצרות הכסף ותקיעת הכהנים בחצוצרות • עמוד הענן • מסע המחנות • חובב בן רעואל • פרשת ויהי בנסוע • חטא המתאוננים • קברות התאווה • שבעים הזקנים ואלדד ומידד • צרעת מרים |  |
| פרשת שלח לך | חטא המרגלים • חטא המעפילים • נסכים • הפרשת חלה • חטאת עבודה זרה • המקושש • פרשת ציצית • ציצית • לא תתורו |  |
| פרשת קרח | מחלוקת קורח ועדתו • פריחת מטה אהרן • שמירת המקדש • מתנות כהונה |  |
| פרשת חקת | פרה אדומה • מי מריבה • מות אהרון הכהן • מלחמת מלך ערד • נחש הנחושת • שירת הבאר • מלחמת סיחון • מלחמת עוג |  |
| פרשת בלק | משלחת בלק אל בלעם • אתונו של בלעם • משלי בלעם • חטא בעל פעור |  |
| פרשת פינחס | מפקד בני ישראל בערבות מואב • בנות צלפחד • מינוי יהושע • קורבן התמיד • קורבן מוסף • מוסף ראש חודש |  |
| פרשת מטות | פרשת נדרים • הפרת נדרים • מלחמת מדין • הכשרת כלים • טבילת כלים • פרשת בני גד ובני ראובן |  |
| פרשת מסעי | נדודי בני ישראל במדבר • גבולות הארץ • נשיאי השבטים • ערי הלויים • ערי מקלט • רוצח בשגגה |  |
| דמויות מרכזיות | משה • אהרן • גרשון • קהת ומררי • אליצפן בן עוזיאל • אלעזר ואיתמר • האישה הכושית • מרים הנביאה • קרח בן יצהר • דתן ואבירם • און בן פלת • סיחון מלך האמורי • עוג מלך הבשן • בלק • בלעם בן בעור • כזבי בת צור • זמרי בן סלוא • פינחס • חמשת מלכי מדין • יהושע בן נון • כלב בן יפונה |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
הממלכה האסורה

| --- | --- |

 מבוסס על:  המסע למערב 
 בימוי:  רוב מינקוף
 הופק בידי:  ריאן קוונו לינווד ספינקס קייסי סילבר יואנג וו-פינג רפאלה דה-לורנטיס דייוויד י. לי פיליפ לי זונגג'ון וואן
 תסריט:  ג'ון פוסקו לפי סיפור מאת: וו צ'אנג אן
 עריכה:  אריק סטרנד 
 שחקנים ראשיים:  ג'קי צ'אן ג'ט לי מייקל אנגרנו
 מוזיקה:  דייוויד באקלי
 צילום:  פטר פאו 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  רלטיביטי מדיה, Casey Silver Productions 
 חברה מפיצה:  ליונסגייט, ויינסטין
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באפריל 2008
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית מנדרינית תקנית קנטונזית תקנית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט פנטזיה, סרט אמנויות לחימה, סרט מסע בזמן 
 מקום התרחשות:  בוסטון, סין 
 תקציב:  55 מיליון דולר
 הכנסות:  $128,779,982
 הכנסות באתר מוג'ו:   forbiddenkingdom
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הממלכה האסורה (באנגלית: The Forbidden Kingdom) הוא סרט פעולה והרפתקאות אמריקאי-סיני משנת 2008, בבימויו של רוב מינקוף. זהו הסרט הראשון שבו הופיעו יחד שני כוכבי סרטי אמנויות הלחימה, ג'קי צ'אן וג'ט לי. עלילת הסרט מתחברת לחלק הראשון של "המסע למערב" - אחת מארבעת הקלאסיקות הסיניות שנכתבה במאה ה-16 ובכך הסרט בעל מסרים ברוח הבודהיזם המולבשים על סרט פעולה.
עלילת הסרט

ג'ייסון (מייקל אנגרנו) הוא נער מתבגר שאוהב סרטי לחימה וקונה אותם בחנות של סיני זקן בצ'יינה טאון. באחד משיטוטיו בחנות הוא מגלה מוט לחימה זהוב וקסום, שמעביר אותו אל סין העתיקה שם שולט מצביא אבן הירקן העריץ. בזמן שג'ייסון נמלט מחייליו של המצביא הוא פוגש בלו-יאן (ג'קי צ'אן), אמן לחימה שיכור שכביכול נודע כבן אלמוות.
לו-יאן מגלה לג'ייסון שכדי לחזור הביתה הוא צריך לשחרר את מלך הקוף הכלוא במבצרו של המצביא ולהחזיר לו את המוט שבזכותו הוא בלתי מנוצח. במהלך המסע השניים פוגשים את "דרור", יתומה שהמצביא הרג את משפחתה. לאחר כמה ימים לו-יאן מסרב להמשיך כי היין שלו אוזל ויש עוד כברת דרך לפניהם. ג'ייסון משכנע אותו להישאר וללמד אותו קונג פו. בינתיים השמועה על המוט מגיעה אל המצביא והוא שולח את מכשפתו לבנת השיער ני-צ'אנג וחבורת צייד מיוחדת ללכוד את ג'ייסון. למחרת ג'ייסון מתעורר לבדו ביער בו הקימו את המחנה, ומוצא עצמו נרדף בידי איש לבוש לבן. האיש חוטף מידי ג'ייסון את המוט ונמלט. ג'ייסון וחבריו עוקבים אחר האיש למקדש נטוש. לו-יאן נכנס ראשון כדי להילחם באיש ולקחת את המוט, אבל האיש מתגלה כאמן לחימה מעולה שמשתווה לו. הקרב נגמר בתיקו כשג'ייסון תופס את המוט. למרות החשדות האיש לא היה ציד ראשים של המצביא, אלא נזיר שתקן שמחפש את המוט כל חייו. הנזיר מצטרף לחבורה וביחד הם חוצים את המדבר שמפריד בינם לבין מבצרו של המצביא.
ג'ייסון ממשיך באימוני הקונג פו המייסרים, נהיה אמן לחימה ומתחיל להתאהב בדרור. בינתיים החבורה מגיעה לאזור המבצר, אך שכירי החרב של המצביא מדביקים אותם. החבורה נלחמת אך עקב נחיתותה המספרית היא נמלטת. בזמן הבריחה יורה ני-צ'אנג חץ ופוגעת בלו-יאן. לו-יאן, שמתגלה כבן אנוש רגיל, נפצע קשה והחבורה מביאה אותו אל כפר קרוב. שם מגלה ראש הכפר לג'ייסון מהי התרופה לפצע - שיקוי האלמוות שנמצא בארמונו של המצביא. הנזיר מתכנן את היציאה ללילה שבעוד שלושה ימים, בו לא יהיה ירח, אך ג'ייסון יוצא עוד באותו לילה.
ג'ייסון מגיע לארמון ומבקש את שיקוי האלמוות תמורת המוט, אך מתברר שהמצביא הבטיח את השיקוי לני-צ'אנג תמורת השבת המוט. המצביא מחליט לקיים דו-קרב בינה לבין ג'ייסון, שמפסיד וכמעט נהרג, אך הנזיר השתקן ודרור מגיעים להצילו. אנשי הכפר מגיעים בעקבותיהם ומתפתח קרב בינם לבין חייליו של המצביא. ג'ייסון מצליח להעביר את השיקוי ללו-יאן, וזה מתעורר לחיים מחדש ומתחיל להילחם. במהלך הקרב מנסה דרור להרוג את המצביא על ידי חץ ירקן שיכול להרוג בני אלמוות, אך היא נכשלת, והמצביא הורג אותה. ג'ייסון משתמש במוט ומשחרר את מלך הקוף ונותן לו את מוט הזהב. מלך הקוף מצטרף לקרב וג'ייסון מצליח להרוג את המצביא בעזרתו ומחזיר את השלטון לקיסר הטוב ששולח אותו חזרה הביתה.
לאחר שג'ייסון חוזר הוא רואה שלוקחים את המוכר הסיני לבית חולים ומבין שהוא לו-יאן בן האלמוות. וג'ייסון מתחיל לשפר את יכולתיו בקונג פו באמצעות לחימה במוט.
שחקנים ראשיים

ג'קי צ'אן - לו-יאן, בן האלמוות השיכור/בעל חנות המשכונות
ג'ט לי - מלך הקוף/הנזיר השתקן
מייקל אנגרנו - ג'ייסון
קולין צ'ו - מצביא אבן הירקן
לו יפיי - דרור
לי בינגבינג - ני-צ'אנג, המכשפה/מתנקשת לבנת השיער
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | פרס טריילר הזהב | ספוט טלוויזיה אקשן הטוב ביותר | מועמדות |
| 2008 | פרס טריילר הזהב | האנימציה/פוסטר המשפחתי הטוב ביותר | מועמדות |
| 2008 | פרסי בחירת הנוער | סרט בחירה: הרפתקאות פעולה | מועמדות |
| 2008 | פרסי בחירת הנוער | בחירת שחקן קולנוע: הרפתקאות פעולה (ג'קי צ'אן) | מועמדות |
| 2009 | האקדמיה למדע בדיוני, סרטי פנטזיה ואימה (אנ') | הסרט הבינלאומי הטוב ביותר | מועמדות |
ניצן-חן רזאל

| --- | --- |

ניצן-חן רזאל מנגן בכינור
 לידה:  5 ביוני 1975 (בן 49) ירושלים
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  כנר וזמר
 סוגה:  רוק ישראלי, כליזמר, מוזיקה יהודית מקורית
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  כינור
 חברת תקליטים:  הפקה עצמית
 שיתופי פעולה בולטים:  אהוד בנאי
 האתר של ניצן חן רזאל
 
ניצן חן רזאל (נולד ב-5 ביוני 1975) הוא כנר וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

ניצן-חן רזאל נולד בירושלים לאם מורה ואב ימאי, וגדל במשפחה מוזיקלית. הוא נינו של ראש עיריית ירושלים מרדכי איש-שלום. למד בבית הספר "מולדת" במבשרת ציון, בתיכון שליד האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ובהמשך בתיכון ליד האוניברסיטה העברית בירושלים.
רזאל שירת בצה"ל כמוזיקאי מצטיין בתזמורת חיל החינוך. לאורך השנים ניגן בכינור עם אהוד בנאי במשך כ-18 שנה, ועם אמנים בולטים נוספים כגון שולי רנד ולהקת הברירה הטבעית.
בשנת 2013 יצא אלבום הבכורה שלו "מוצא מקום״, המתאר מסע שורשים מוזיקלי אישי. בפברואר 2020 יצא לאור קליפ מתוך הפרויקט החדש שלו, הנקרא ״שני שושנים״ שזכה לתהודה ברשתות החברתיות. כיום הוא מופיע במופעי כינור לקהלים מגוונים.
ביוגרפיה > עיסוקו בפיוט

בין השנים 2005–2008 שימש רזאל כתחקירן מוזיקלי באתר האינטרנט "הזמנה לפיוט" וריכז ליקוט של פיוטים ממסורות שונות, בדגש על מסורת אשכנז. כמו כן, תיעד תווים של פיוטים ממיטב המסורת של עדות ישראל.
בין השנים 2005–2009 הקים במסגרת "קהילות שרות" קבוצות לשירת פיוטים, אותן גם הנחה וניהל. היה חבר בצוות הכתיבה של תוכנית הלימודים בפיוט למשרד החינוך "שירים ושורשים" שיצאה לאור בשנת 2006.
באפריל 2008 העלה הופעת בכורה של המופע "מסודות הפיוט האשכנזי", במסגרת פסטיבל הפיוט הראשון בירושלים. רזאל ניהל, הפיק מוזיקלית ועיבד את הפיוטים שבוצעו במופע, שבו הושמעו לראשונה פיוטים ממסורות אשכנז שלא זכו לביצועים קודמים, לצד גרסאות מחודשות לפיוטים ומזמורים מוכרים מבית הכנסת האשכנזי. מתוך המופע התגבש אלבום הבכורה שלו.
ביוגרפיה > מוצא מקום

אלבום הבכורה של רזאל, "מוצא מקום", יצא לאור בשנת 2013. האלבום כולל שנים עשר שירים העוסקים בחוויית בית הכנסת ומייצג מסע שורשים מוזיקלי אישי.
בחירת השירים באלבום משקפת חיפוש דרך לחיבור מחודש לבית הכנסת הישראלי, החל מתחנות בחייו של ילד חילוני הנחשף לאווירת בית הכנסת, דרך שירתן של קהילות ישראל שאינן קיימות עוד, ועד לעיבודים מחודשים לשירי בית כנסת ולשירי תפילה ודבקות.
הרכבים שהשתתף בהם

להקת "יוסף ואחד" (1996- 2002)
להקתו של אהוד בנאי (משנת 1997)
להקת רבע לשבע (1998-2005)
הברירה הטבעית 2001-2005
אנסמבל שחרית 2004-2008
להקתו של שולי רנד (2008–2011)
אלבומים בהם השתתף ככנר

רזאל השתתף בנגינה באלבומים רבים, בהם:
"קדימה" (יוסף ואחד),
"טיפ טיפה", "ענה לי", "רסיסי לילה" (אהוד בנאי)
"החבר אני" (רמי פורטיס)
"מים נאמנים", "בסוד תפילת ערער" (שלמה בר והברירה הטבעית)
"שמע קולי" (מאיר בנאי)
"במרחק נגיעה" (יזהר אשדות)
"תרנגול כפרות" (יוסי בנאי)
"שלכת" (עמיר בניון,
"שיר ציון", "האיש בקצה המנהרה" (אהרן רזאל)
"מרגיש את זה" (שמעון בוסקילה)
"חופשייה בין עולמות" (דין דין אביב)
"רינת גבאי" (רינת גבאי)
"החיים הם חלום" (דודי לוי)
"בקצה ההר" (גידי גוב)
"שתיקת האדמה" (בין השמשות)
"זה הכול או כלום" (דויד ברוזה)
"שבלול" (רוקפור)
"מאז שהתאהבנו" (דני בסן)
"התזמורת העממית" (נאור כרמי)
"הצד המואר" (מיכה ביטון)
"תנו לו צ'אנס" (שלישיית מה קשור)
"לולה" (דודו טסה)
"נצא לסרט" (להקת קולומביה)
"עפר בשן" (עפר בשן)
"הזמן מזיע" (קוב)
"לירז צ'רכי" (לירז צ'רכי)
"רק רצית אהבה" (מאיה אברהם)
"מילים לאהבה" (ליאור נרקיס)
"יום אחד" (אבי בניון)
"קרוואן" (שי גבסו)
"פותח לב" (יונתן רזאל)
"עץ" (המדרגות)
אלבומים בהם השתתף ככנר > עבודות קולנוע וטלוויזיה

רזאל ניגן גם בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי", ובסרטים:
"בית"ר פרובנס"
"הכוכבים של שלומי"
"אביבה אהובתי"
"כבוד" .
חיים אישיים

רזאל מתגורר ברעננה, נשוי לרות ואב לשישה ילדים.
הערות שוליים

1 2  ניצן חן רזאל, באתר מרכז לחקר המוסיקה היהודית
↑  ניצן חן-רזאל, באתר nitsankhenrazel.co.il
↑  אפרת כהן, ניצן חן רזאל: "שאלתי: האם אני חלק מהיהדות?", באתר hidabroot.org, ‏04/11/2013
↑  פסקול הסרט אביבה אהובתי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301353705171  ISNI: 0000 0004 0207 2171  MusicBrainz: cfd02fc4-0e21-47e1-9b8a-66e83118e0ac  VIAF: 297385193   WorldCat (עם VIAF): 297385193
Lumberjack

Lumberjack (בעברית: חוטב עצים) הוא שיר של הראפר והמפיק המוזיקלי האמריקאי טיילר, דה קריאייטור, שיצא ב-16 ביוני 2021. זהו הסינגל המוביל מאלבום האולפן השישי שלו, Call Me If You Get Lost. השיר מכיל דגימה של הרצועה "2 Cups of Blood".
רקע

ביוני 2021 הופיעו שלטי חוצות שונים במקומות ברחבי לוס אנג'לס ועליהם הביטוי "Call Me if You Get Lost" (בעברית: "התקשר אלי אם תלך לאיבוד"), וכן מספר טלפון שמופעל בתא קולי של שיחה בין טיילר לאמא שלו. כעבור שבוע שחרר טיילר לרשת החברתית קליפ קצר שכותרתו "Side Street", ובעקבותיו שוחרר "Lumberjack", לצד הקליפ המבוים על ידיו, כעבור יומיים ב-16 ביוני.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ שביים טיילר (אשר זוכה בקרדיטים לאלטר אגו בשם וולף היילי) יצא יחד עם הסינגל ב-16 ביוני. הסרטון נפתח כאשר רואים את טיילר שרוע במיטתו וקורא מגזין. לאחר מכן הוא מקבל שיחת טלפון שגורמת לו לקפוץ מהמיטה ולהתחיל לשיר ראפ. הסרטון חותך לסצנות בהן הוא מקבל מניקור בזמן שהוא צוחק עם מטפלת הציפורניים שלו, והוא לובש טוקסידו כשעל פניו מודבקות תוספות לפנים. סצנת הסיום היא של טיילר שמתרפק באמצע סופת שלגים, ומסתיימת בג'ינגל Call Me If You Get Lost.
קרדיטים

הקרדיטים נלקחו מטיידל.
טיילר אוקונמה – מפיק, מלחין, כותב, מבצע, טכנאי הקלטות
אנתוני איאן ברקלי – מלחין, כותב
ארנולד המילטון – מלחין, כותב
לארי וויליס – מלחין, כותב מילים
פול יוסטון – מלחין, כותב מילים
רוברט דיגס – מלחין, כותב מילים
בן פלטשר – עוזר טכנאי
זכרי אקוסטה – עוזר טכנאי
דומו ג'נסיס – קול רקע
ליונל בויס – קול רקע
טרוויס בנט – קול רקע
מייק בוזי – מהנדס מאסטר
NealHPogue – טכנאי מיקסינג
ויק ויינשטיין – טכנאי הקלטות
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 40 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 40 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 75 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 93 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 33 |  |
|  ארצות הברית | רולינג סטון טופ 100 | 11 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 48 |  |
|  ליטא | AGATA | 32 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 7 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 68 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 38 |  |
הערות שוליים

↑  Blistein, Jon (16 ביוני 2021). "Tyler, the Creator Drops New Quick-Hit Song, 'Lumberjack'". Rolling Stone. נבדק ב-16 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tyler, The Creator - "LUMBERJACK"". Stereogum (באנגלית). 2021-06-16. נבדק ב-2021-06-16.
↑  "Tyler, the Creator Drops Brand New Single "LUMBERJACK"". HYPEBEAST. 2021-06-16. נבדק ב-2021-06-17.
↑  Bloom, Madison. "Tyler, the Creator Shares New Song "Lumberjack"". Pitchfork. נבדק ב-16 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cowen, Trace William (16 ביוני 2021). "Tyler, the Creator Shares New Song and Video "LUMBERJACK"". Complex. נבדק ב-16 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tyler, the Creator Shares New Song and Video "LUMBERJACK"". Complex (באנגלית). נבדק ב-2021-06-18.
↑  "Tyler, the Creator Shares 'Lumberjack' Song & Video". Billboard (באנגלית). נבדק ב-2021-06-18.
↑  "Credits / LUMBERJACK / Tyler, the Creator – TIDAL". Tidal. נבדק ב-16 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
אליעזר בן יואל

| --- | --- |

עמוד השער של ספר ראבי"ה, דפוס ראשון
 לידה:  1140 בסביבות ד'תת"ק האימפריה הרומית הקדושה מיינץ, ארכיבישופות מיינץ 
 פטירה:  1225 (בגיל 85 בערך) אחרי ד'תתק"פ 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  המאה ה־12 – המאה ה־13 (כ־100 שנה) 
 השתייכות:  בעלי התוספות
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה ופסיקה
 רבותיו:  אביו רבי יואל הלוי מבונא, רב משה הכהן ממגנצא, רבי אליקים בן יוסף ממגנצה, זקנו הראב"ן, דודו רבי שמואל בן נטרונאי חתן הראב"ן, רבי יהודה בן קלונימוס ממגנצא, רבי שמואל החסיד משפייר, רבי יצחק בן אשר הלוי משפייר, רבי אליעזר ממיץ ועוד.
 תלמידיו:  רבי יצחק בן משה מחבר הספר אור זרוע, ואולי גם רבי גרשום בן יעקב הגוזר, אך זיהוי זה מפוקפק. בעבר זוהו גם תלמידים נוספים.
 בני דורו:  רבי אלעזר מוורמס
 חיבוריו:  "אבי העזרי" (ספר ראבי"ה), "אביאסף"
 אב:  רבי יואל הלוי מבונא
 
רבי אליעזר בן יואל הלוי, המכונה ראבי"ה; סביבות ד'תת"ק (1140~) - אחרי ד'תתק"פ (1220+), היה בן תקופת הראשונים ומחבר הספר אבי העזרי.
תולדות חייו

רבי אליעזר נולד בעיר בון שבגרמניה, למשפחת רבנים ופוסקים מבעלי התוספות: אביו רבי יואל הלוי רַבָּהּ של בון, סבו רבי אליעזר בן נתן (הראב"ן), ודודו רבי שמואל בן נטרונאי.
תקופתו הייתה מרובה ברדיפות וגירושים, ולכן נדד בערים רבות בגרמניה ובצרפת, כמו בון, קלן, מיינץ, מץ, וירצבורג, בינגן, שפייר, ועוד. רוב שנותיו חי בעיר בון, ולעת זקנותו מילא את מקום אביו ברבנות קלן. באחרית ימיו כהו עיניו.
רבי אליעזר עסק בצרכי הציבור ובפדיון שבויים, וקשר קשרים עם אנשי השלטון והכנסייה.
בתחילה לא רצה רבי אליעזר לקבל על עצמו את עול הרבנות, אך משנעשה לרב היה נוהג בתקיפות רבה נגד העוברים על מצוות התורה.
היה מיודד עם רבים מגדולי דורו, וקשר מיוחד היה לו עם רבי אלעזר מוורמס, בעל הרקח.
אחד מבניו נקרא בשם יואל, ואח בשם אורי נשרף בשנת ד'תתקע"ו על קידוש השם.