אלי אופר
ביוגרפיה

אלי אופר נולד וגדל בקריית חיים. למד בתיכון קריית חיים, היה פעיל ומדריך בתנועת הנוער העובד והלומד. דודו, דב אופר, היה מדור המייסדים של תנועת "השומר הצעיר" בגליציה ובשנת 1920 עלה לארץ ישראל עם קבוצת צעירים שהייתה חלק מקבוצת ביתניה עילית. באותה שנה נרצח באזור הכנרת בפעולת איבה. הוריו, הדסה ולוי אופר, עלו בעקבות דודו לישראל והיו ממקימי קריית חיים.
השלים לימודי תואר ראשון ושני בהנדסת חשמל בטכניון. את לימודי התואר השני עשה בהנחיית פרופסור אברהם למפל. את שירותו הצבאי עשה כמהנדס קשר וניווט בחיל האוויר. ב-1981 נשלח מטעם רפא"ל ללימודי דוקטורט אותם השלים בהנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת טקסס באוסטין בהנחיית פרופסור מירוסלאו מאלק.
בשנת 1973 החל לעבוד ברפא"ל, ועבד שם עד שנת 2000. החל עבודתו ברפא"ל כחוקר. במהלך השנים מילא תפקידים בכירים שהעיקריים בהם היו: מהנדס מערכת, מנהל שטח מחקר מחשבים, מנהל חטיבת המערכות האלקטרוניות, סמנכ"ל לפרויקטים מיוחדים, סמנכ"ל למחקר ופיתוח וראש המטה של רפא"ל. היה מעורב בפרויקטים ביטחוניים רבים שזכו להוקרה.
בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 היה מראשוני המקדמים לשימוש בטכנולוגיות צבאיות של רפא"ל בשוק האזרחי. במסגרת זו היה ממקימי חברת RDC ושימש כיו"ר וחבר דירקטוריון של מספר חברות בת שהוקמו באותה תקופה לצורך כך.
בשנת 2002 מונה למדען הראשי במשרד התעשייה והמסחר, וכיהן בתפקיד כשמונה וחצי שנים.
במסגרת תפקידו זה ניהל את משרד המדען הראשי, האחראי על כ-25 תוכניות פיתוח ומחקר בישראל ובחו"ל, על כ–2,000 בקשות מ-500 חברות בשנה בקירוב, ועל סכום מענקים שנתי של כ-1.5 מיליארד ש"ח (כ-400 מיליון דולר), ותקציב מאושר ממדינת ישראל של כ-4 מיליארד ש"ח. תפקידו כלל שיתופי פעולה עם ארגונים תעשייתיים, אקדמיים וכלכליים, כולל אוניברסיטאות בישראל, איגודים בינלאומיים, משרדים ממשלתיים (כמו משרד המסחר בארצות הברית) וארגונים דומים מכל העולם כמו VINNOVA בשוודיה, OSEO-ANVAR בצרפת, Tekes בפינלנד, EDB בסינגפור ועוד. בתפקידו כמדען הראשי כיהן כיו"ר ועדות ההיגוי של התוכניות למחקר ופיתוח תעשייתי בישראל כמו קרן המו"פ, תוכנית החממות הטכנולוגיות ותוכניות מגנ"ט.
במסגרת תפקידו זה כיהן כיו"ר של קרנות המו"פ המשותפות לישראל ומדינות בעולם, כמו ארצות הברית, קנדה, בריטניה, קוריאה וסינגפור. בנוסף, כיהן כיו"ר ויו"ר משותף של ועדות היגוי דו-לאומיות למחקר ופיתוח של ישראל עם מדינות כמו, צרפת, איטליה, שוודיה, פינלנד, ויקטוריה, אונטריו, סין, הודו ועוד. כיהן כיו"ר משותף של ועדת ההיגוי להסכם מדע-טכנולוגיה של ישראל עם האיחוד האירופי.
כיהן כחבר בוועדות היגוי ודירקטוריונים כמו ועדת ההיגוי "2028, תכנון אסטרטגי לישראל', ותלם (TELEM) הפורום לתשתיות לאומיות למחקר ולפיתוח.
בתקופת כהונתו שם דגש מיוחד על קידום לאומי של תחומי הביוטכנולוגיה, הננוטכנולוגיה, המו"פ בתעשייה המסורתית ושיתופי הפעולה הבינלאומיים במו"פ. קידום התשתית הלאומית לננוטכנולוגיה בתקופת כהונתו כללה הקמת שישה מרכזים בשש אוניברסיטאות המחקר בישראל. כמו-כן הותנעה בתקופתו התוכנית לשיתופי פעולה עם תאגידים רב לאומיים, כמו עם גנרל מוטורס.
בשנת 2011 נבחרה ישראל בפעם הראשונה לכהן כנשיאת EUREKA, תוכנית המו"פ התעשייתי המובילה באירופה, ואלי אופר התמנה לתפקיד זה. ארגון המו"פ האירופי מוביל את הקידום של מחקר ופיתוח תעשייתי באיחוד האירופי ומורכב מ-40 מדינות חברות עם היקף פעילות של כ-4.5 מיליארד יורו לשנה.
במהלך השנים כיהן כחבר בוועד המנהל וחבר הנאמנים של אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב והטכניון. כיהן כיו"ר מועדון המאה של בוגרי הטכניון. כיהן כחבר דירקטוריון בחברה להקמת אצטדיון סמי עופר. כיהן כיו"ר ועדת ההיגוי להקמת פארק מדעי החיים בחיפה.
פרסם 14 מאמרים בכתבי עת טכנולוגיים וכ-50 מאמרים פנימיים ברפא"ל.
היה מרצה בתחומים של מדיניות מו"פ וטכנולוגיה, חדשנות ויזמות בישראל ובחוץ לארץ.
היה שותף עצמאי בקרן הון סיכון גיזה. כיהן כיו"ר וחבר בדירקטוריונים של חברות וסטארט-אפים דוגמת: עמיעד מערכות מים, ריקור עין חרוד, קדימהסטם ו–TytoCare. כיהן כחבר בוועדות מייעצות של חברות הזנק.
כאות הוקרה על פעילותו ותרומתו קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון בשנת 2012, "על מנהיגותו בתחומי המחקר והפיתוח בישראל ועל חזונו שהתבטא בקידום התשתית לטכנולוגיות מתקדמות בארץ".