אריק סנואו
קריירת כדורסל

סנואו התחיל את קריירת הכדורסל שלו בתיכון בקנטון, שבאוהיו. זכה בתואר ה-MVP בכל שלוש שנותיו בתיכון. בסיום התיכון עבר סנואו לאוניברסיטת המדינה של מישיגן.
בסיום המכללה נבחר סנואו במקום ה-43 בדראפט 1995 בידי מילווקי באקס. סנואו הועבר מיד לסיאטל סופרסוניקס. בעונת הבכורה שלו בסיאטל קלע סנואו 2.7 נקודות בממוצע למשחק ב-43 משחקים. קבוצתו הגיעה לגמר הפלייאוף והפסידה שם לשיקגו בולס. ממוצע הנקודות של סנואו בפלייאוף היה 0.2 בלבד. בעונתו השנייה לא חל שינוי במעמדו הקבוצתי, והוא שיפר את ממוצע הנקודות שלו ל-3.0 במשחק. אחרי 17 משחקים בעונתו השלישית בסוניקס הועבר סנואו לפילדלפיה 76' תמורה לבחירת דראפט בסיבוב השני.
בפילדלפיה השיג ממוצע שיא של דקות עד אז (18.0 למשחק) וממוצע של 3.9 נקודות למשחק. בעונתו השנייה בפילדלפיה הפך סנואו לפותח קבוע בחמישייה, כשהוא משפר את ממוצעי הנקודות והדקות שלו בצורה משמעותית (8.6 נקודות ב-35.8 דקות, כמעט כפול מממוצע הדקות שקיבל בעונה שעברה). בעונתו השלישית בפילדלפיה המשיך סנואו לפתוח בחמישייה. למרות שממוצע הנקודות שלו ירד ל-7.9 השיג סנואו שיא קריירה בממוצע אסיסטים, 7.6 במשחק.
למרות שהחמיץ 32 משחקים מעונתו הרביעית בפילדלפיה, בפלייאוף היה סנואו שחקן מפתח בקבוצתו. הוא עזר לה להעפיל לגמר ה-NBA, שם הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס. במשך העונה ההבאה אמר קובי בראיינט, שחקן הלייקרס, שאף אחד בליגה לא שמר עליו טוב יותר מאשר סנואו.
בעונתו ההבאה סנואו השיג לראשונה בקריירה ממוצע נקודות הגבוה מ-10, כשקלע 12.1 נקודות בממוצע. בעונת 2002/2003 הציג סנואו את עונתו הטובה ביותר בקריירה, כשהשיג שיאי קריירה בנקודות בממוצע (12.9), בריבאונדים בממוצע (3.7), בדקות בממוצע (37.9), באחוזים מהשדה (45.2%) ובאחוזים מקו העונשין (85.8%). אחוזי העונשין הטובים של סנואו היו מפתיעים, מפני שבעונותיו הראשונות ב-NBA ובמכללה היה סנואו קלעי עונשין חלש למדי, והאחוזים שלו עמדו על 52.1%.
בכל תקופתו בפילדלפיה הוכר סנואו בעיקר בגלל היכולות ההגנתיות הגבוהות שלו, שם הוא השלים את הקו האחורי ביחד עם אלן אייברסון, שהצד ההתקפי הוא הצד החזק שלו.
ב-20 ביולי 2004 הועבר סנואו בטרייד לקליבלנד קאבלירס בתמורה לקווין אולי ולקדריק בראון. במשך כל העונה הראשונה שלו בקאבס פיספס סנואו רק משחק אחד, נגד בוסטון סלטיקס עקב השעיה לאחר שהתעמת עם מאמנו. בעונה זו ירדו ממוצעיו של סנואו בצורה משמעותית, כשהוא קלע 4.0 נקודות והוסיף 3.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
שיא הנקודות שלו למשחק אחד בעונה זו היה 16, והוא השיג אותו ב-22 בינואר 2005 במשחק נגד גולדן סטייט ווריורס. שיא האסיסטים שלו לעונה זו (שהוא גם השיא שלו בכל תקופתו בקליבלנד) הוא 13, ואותו הוא השיג ב-19 באפריל 2005.
בעונתו השנייה בקאבס לא פיספס סנואו אפילו משחק אחד. הוא קלע ממוצעי שיא בקאבלירס של 4.8 נקודות עם 4.2 אסיסטים. בפלייאוף של אותה עונה העלה סנואו את ממוצע הנקודות שלו ל-6.6, והשיא שלו בנקודות למשחק אחד היה 18, במשחק החמישי בסדרה נגד וושינגטון ויזארדס.
בעונתו השלישית בקאבס שוב לא פיספס סנואו אף משחק. ממוצעיו עמדו על 4.3 נקודות עם 4.0 אסיסטים למשחק. בפלייאוף של עונה זו הקאבס הגיעו לגמר ושם הפסידו לסן אנטוניו ספרס. סנואו שיחק ב-19 משחקים מתוך ה-20 של קבוצתו וממוצעיו עמדו על 1.7 נקודות עם 1.5 אסיסטים.
בעונת 2007/2008, העונה ה-13 של סנואו ב-NBA הוא שיחק ב-22 משחקים בלבד. הוא השיג את ממוצע הנקודות הנמוך ביותר בקריירה שלו, 1.0 למשחק והוסיף 1.9 אסיסטים בממוצע. בעונה זו היה סנואו הקפטן של קליבלנד ביחד עם לברון ג'יימס.
ב-11 במרץ 2008 נפצע סנואו בברכו השמאלית, וניבאו שהוא יחזור לפעולה אחרי החלמה של ארבעה עד שישה שבועות. בפועל סנואו לא שיחק יותר בקאבס בעונה זו. למרות שסנואו לא יכול היה לשחק, הוא שימש כעוזר מאמן בקאבלירס. זה היה סידור לא רשמי כיוון שסנואו היה עדיין רשום כשחקן בקאבס. אחר כך נודע שסנואו לא יוכל לשחק גם בעונת 2008/2009 בגלל בעיות כרוניות שנובעות מהפציעה הקודמת. לאחר מכן הודיע סנואו על פרישתו ממשחק פעיל. סנואו שוחרר רשמית מהקאבס רק בשנת 2009.
בכל הקריירה שלו הגיע סנואו לגמר ה-NBA שלוש פעמים, ובשלוש קבוצות שונות. ב-1996 עם סיאטל סופרסוניקס, ב-2001 עם פילדלפיה 76' וב-2007 עם קליבלנד קאבלירס. הוא הפסיד בשלוש הפעמים האלו (לשיקגו בולס, ללוס אנג'לס לייקרס ולסן אנטוניו ספרס בהתאמה).