stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החתמה גנומית
הסבר התופעה

מבחינה אבולוציונית, התאוריה שמסבירה בצורה הטובה ביותר את התפתחות תופעת ההחתמה היא תאורית ה'שארות'‏ (kinship). לפי תאוריה זו, אם אלל מסוים מעניק יתרון הישרדותי לפרט נתון, הוא יעניק יתרון הישרדותי גם לקרוביו; הגיון זה מסביר את הסיבה להתפתחות המנגנון, שמטרתו להבטיח את ביטוי האלל המסוים בצאצאים, אשר יש ביניהם קרבה גנטית. לפי תאוריה זו צפוי הבדל ברמת הביטוי של האלל המוחתם אימהית לעומת אותו אלל שהוחתם בקו הנבט האבהי, שכן קיימים שני כוחות מנוגדים שפועלים להישרדות הפרט: 1. אללים מלוקוסים גנומיים שמבוטאים מהגנום האימהי יפעלו באופן מועדף כדי לתמוך בהישרדות האם על חשבון צאצאיה. 2. אללים מלוקוסים שמבוטאים מהגנום האבהי יפעלו באופן מועדף כדי להעניק יתרון הישרדותי לצאצאים על חשבון האם ובכך להגדיל את סיכויי העברת הגנים האבהיים לדורות הבאים. לפי עיקרון זה, לחצי הברירה הטבעית הפועלים על האורגניזם הבודד, אינם יכולים בו זמנית להעדיף באותה מידה את הכוחות הפועלים לביטוי אללים ממקור אבהי או אימהי. על כן, מתבצע 'מרוץ חימוש' בקנה מידה אבולוציוני המפעיל לחצי ברירה טבעית על בקרת ביטוי גנים שונים ברחבי הגנום; כך, קיבוע ההחתמה האבהית, או האימהית בלוקוס נתון במהלך האבולוציה נעשה בהתאם לתרומתו להישרדות האם, או הצאצא. אף על פי שהסבר זה נחשב מקובל בספרות, הוא עדיין לוקה בחסר ומתקשה להסביר את המצב שבו גן מסוים מוחתם הורית בצאצא וכשהצאצא יוריש את ההחתמה הוא יכול להעביר את האלל של ההורה ה'מושתק' ובכך להפוך אותו לאלל המוחתם. זאת אף על פי שאותו אלל, עם אותו רצףDNA היה מושתק בדור הקודם, ובדור הבא הוא זה שיתבטא.
סוגי החתמה

דגם ביטוי מוחתם יכול להיות ייחודי לרקמה או לשלבי ההתפתחות בחייו של האורגניזם. דוגמה לגן המבוקר בדגם של החתמה גנומית, ובעל תפקיד המהלך ההתפתחות העוברית, הוא הגן DLK1 ‏(Delta-like 1 homolog). גן זה נמצא תחת החתמה אבהית (האלל האבהי מושתק בעיקר במהלך החיים) ואימהית (האלל האימהי מושתק בעיקר בשלב ההיריון). כמו רוב הגנים המוחתמים מתחילה השפעת פעילותו אחרי שלב הגסטרולציה בהתפתחות העוברית. גן זה מקודד בכרומוזום 12 בעכבר, ומצוי באזור סינתני לאזור בכרומוזום 14 באדם, המרמז על בקרת ביטוי דומה באדם ובעכבר. במהלך ההתפתחות העוברית, פעילות הגן משפיעה על התמיינות תאי רקמת השומן. פגיעה בגן זה באדם תוארה בהקשר של פגמים בגדילה ונטייה להשמנה מוקדמת. תופעה מיוחדת הקשורה לגן היא, שבשל מעורבותו בהתפתחות נוירונים והמוח, פגיעה בו בשלבים שונים יכולה לגרום לפגיעה בהתפתחות נוירונים ותפקודם במוח. בגן זה קיים מצב של החתמה בררנית, כלומר קיימים שלבים התפתחותיים בהם באזור מסוים בגוף מתבטאים שני האללים (הן האבהי והן האימהי), ואזורים אחרים בהם הביטוי חד-אללי; ההבדל נובע מצרכים שונים למינון שונה של ביטוי הגן ברקמות שונות של הגוף.
מחלות

מספר מחלות באדם קשורות לגנים מוחתמים גנטית, או לתהליך ההחתמה עצמו. שתי מחלות שזכו לפרסום בהקשר זה הן תסמונת פראדר וילי המאופיינת ברפיון שרירים, איחור בהתפתחות, פיגור שכלי קל עד בינוני ופגיעה בבלוטות המין, ותסמונת אנגלמן המאופיינת בפנים קטנות, לקות שכלית קשה, הפרעה בדיבור, הפרעה ביציבה והפרעות שינה. בשני המקרים תואר חסר של מקטע בכרומוזום 15q11-q13 באדם. בשתי המחלות קיימת הפרעה בהתפתחות הנוירונים, אלא שהפנוטיפ תלוי במקור ההורי של החסר הכרומוזומי המורש. מחקר מולקולרי מעמיק של אזור החסר בכרומוזום 15 גילה, שתסמונת אנגלמן נגרמת על ידי חסר בביטוי הגן UBE3A, שפעילותו כ-E3-ligase מעורבת בתהליך מבוקר של פירוק חלבונים (מערכת היוביקוויטין). כשהאלל האימהי של גן זה אינו פעיל מתקבל פנוטיפ של התסמונת, שכן האלל האבהי מושתק בתהליך ההחתמה. תסמונת פראדר וילי נגרמת מאיבוד בביטוי של מספר גנים בהם האלל האבהי הוא זה שאמור להתבטא. שתי התסמונות מאופיינות בהפרעה בהתפתחות נוירונים אבל נבדלות בפנוטיפ. לאחרונה נתגלה כי האזור הגנומי החיוני יכול להופיע במספר עותקים משתנה (CNV)(אנ') בגנום באוכלוסיית האדם. שינוי במספר העותקים של האזור המבקר השתקה של אללים ממוצא אימהי (ולא האזור המבקר השתקה של אללים ממוצא אבהי) מצוי באסוציאציה עם הנטייה לפתח אוטיזם.
תופעות נוספות

מחקרים גילו גנים שביטויים מבוקר בהחתמה גנומית הקשורים לתופעת השעון הצירקדי (מחזור יממתי של 24 שעות הנקבע לפי שעות האור והחושך) ובקרת הומאוסטאזיס של שינה (כ-100 גנים מושפעים). גנים רבים המעורבים בקיום המחזור הצירקדי נמצאים תחת בקרה אפיגנטית ומתילציה. לדוגמה, נתגלה כי קביעת המחזור הצירקדי בעכברים מושפעת מרמת ביטוי הגן המוחתם 116 SNORD בקליפת המח. ההשפעה של ביטוי גן זה היא במיוחד בשלב השינה העמוקה – שלב חיוני בהתפתחות נוירונים וגדילה. גנים נוספים המעורבים בתהליך הם הגנים המוחתמים MAGEL2 ו-PEG3 בהם האללים ממקור אבהי הם המתבטאים במערכת העצבים המרכזית.
היסטוריה עכשווית של ברזיל

עם סיום תקופת הדיקטטורה הצבאית בברזיל, שתחילתה בשנת 1964 וסופה בשנת 1985, נכנסה ברזיל לתקופת התפתחות שלטונית-כלכלית מתונה ביותר ורצופה טלטלות עזות ושלטון לא יציב; תקופה שנמשכת עד היום. תקופה זו נקראת גם הרפובליקה החדשה או הרפובליקה הברזילאית השישית.
למרות השינויים במבנה הכלכלה והגדלת כוחם של התומכים בדמוקרטיה, ברזיל עדיין הייתה נתונה להשפעתה של אליטה קטנה. המסורת של שליטת בעלי ההון, תשתיות גרועות, התערבות ממשלתית כבדה במסחר ובתעשייה עכבו את הצמיחה הכלכלית של ברזיל. בנוסף לכך, המצב גרם להיווצרות פערים גדולים עד מאוד בין שכבות האוכלוסייה השונות, כך שרוב האוכלוסייה לא נהנתה מבחינה כלכלית מבוא הדמוקרטיה, אלא להפך; העוני והפערים החברתיים גדלו, וכיום הם מהגדולים ביבשת אמריקה.
כלכלתה של ברזיל היא כיום התשיעית בעולם, והגדולה בדרום אמריקה. אוכלוסיית ברזיל היא החמישית בגודלה בעולם. בשנת 1994 פרננדו אנריקה קרדוסו יצא בתוכנית להחלפת המטבע הלאומי. המטבע החדש "ריאל" יחד עם מדיניות ממשלתית נבונה חנקו את האינפלציה אשר השתוללה בברזיל בעשורים האחרונים. המשבר הפיננסי באסיה, שהתרחש גם הוא בשנות ה-90, גרם לפיחות הריאל הברזילאי ולמשבר כלכלי בברזיל. על מנת להיאבק באינפלציה, שאיימה לחזור לשיעוריה הגבוהים כבעבר, יזמה הממשלה מיסוי כבד שהגיע לשיא של 40% מההכנסה מהעבודה.
המשברים החברתיים הביאו לבחירתו של מנהיג ארגון פועלים בשם לואיז אינסיו דה סילבה למשרת הנשיא בשנת 2003. דה סילבה נהנה מהצלחה מוגבלת במדיניות חוץ, אך נכשל במציאת הפתרון לבעיותיה החברתיות של המדינה. המיסוי הכבד, הגירעון, האבטלה ורעות חולות אחרות נשארו כשהיו לפני בחירתו. גם לאחר סיום כהונתו, מפלגת ונשארה מפלגת השלטון בברזיל עד 2019, אז נבחר איש הימין קיצוני ז'איר בולסונארו.
תקופת המעבר בין הדיקטטורה לדמוקרטיה

ב-15 בינואר 1985 בחר חבר האלקטורים, המורכב מאנשי הקונגרס הלאומי של ברזיל, וכן שישה נציגים מכל מדינה, בטנקרדו נווס, יליד מדינת מינאס ז'ראיס, מדינאי, איש עסקים ומשפטן, שכיהן בעבר כראש ממשלת ברזיל לצד הנשיא ז'ואו גולאר, ונודע כפוליטיקאי ישר ומתון, למשרת נשיא ברזיל. למרבה ההפתעה, התמוטט נווס בפתאומיות יום לפני השבעתו לתפקיד, וכתוצאה מכך עברה משרת הנשיא לסגנו – ז'וזה סרניי (José Sarney), שתמך במשך זמן רב בדיקטטורה הצבאית, והוא הושבע במקומו לתקופת שלטון זמנית עד שיתארגן הקונגרס הלאומי של ברזיל לבחירת נשיא. נווס נפטר ב-21 באפריל של אותה שנה. התקווה והציפיות, שרווחו בעם באותם הימים, כי נפילת המשטר הדיקטוטרי יביאו במהרה לצמיחה של שלטון דמוקרטי לחלוטין ונקי כפיים ולפתרון הבעיות החברתיות והכלכליות שהיו בברזיל באותה התקופה, היו מוטעות. בדומה לשינויי המשטר שנערכו בברזיל בשנים 1822, 1889, 1930, 1946, התגלה גם שינוי זה כתהליך ארוך, קשה ומלא משברים.
שלטונם של קולור ופרנקו

ברזיל השלימה את המעבר לדמוקרטיה, בשנת 1989, כאשר עלה לשלטון הנשיא הראשון שנבחר בבחירות ישירות, ולא על ידי "חבר אלקטורים" (כפי שנבחר נווס), פרננדו קולור דה מלו, לאחר הבחירות הדמוקרטיות הראשונות שבוצעו בברזיל מאז שנת 1960, בהן ניצח פרננדו קולור דה מלו, שזכה ל-59% מקולות הבוחרים. גם תקופת שלטונו של קולור לא אופיינה בעלייה ברמת החיים בברזיל, והוא התפטר מתפקידו בשנת 1992 בעקבות חשיפת פרשת שחיתות שהובילה להעמדתו לדין. לאחר הפרישה, סגנו של קולור, איתמר פרנקו ירש את הנשיאות ושימש בתפקיד עד ה-3 באוקטובר 1994, אז נבחר פרננדו אנריקה קרדוזו (Fernando Henrique Cardoso), שכיהן בעבר כשר האוצר בממשלתו של פרנקו, לתפקיד הנשיא, עם 54% מקולות הבוחרים.
בשנת 1993 נערך במדינה משאל עם חוקתי אודות צורת המשטר שתנהג בה.
שלטונו של קרדוסו

נשיאה השלישי של ברזיל הדמוקרטית, פרננדו אנריקה קרדוזו, התחיל את כהונתו הראשונה כנשיא ב-1 בינואר 1995, ונבחר מחדש לכהונה שנייה בשנת 1998. בתקופת נשיאותו, ניסה קרדוזו לצמצם את הפערים הכלכליים בחברה הברזילאית (פערים המתבטאים, עד היום, בהבדל בין שכונות יוקרה ופאר לבין מגורי עראי כגון הפאבלות), שהיו מן הגדולים ביבשת אמריקה כולה. הוא ניסה לקדם את כלכלת ברזיל, וזאת על ידי סדרת הצעות ויוזמות שהציע לקונגרס בדבר פתיחת כלכלת ברזיל להשקעות זרות ושיפורה כמו גם החלת חוקי רווחה כגון ביטוח לאומי.
אף על פי שבתקופתו של קרדוזו, חוותה ברזיל התפתחות כלכלית גדולה הממשיכה עד היום, לא הגיע השגשוג הכלכלי במידה שווה לכל התושבים. אף על פי שכיום כלכלת ברזיל היא הגדולה ביותר בדרום אמריקה, והתשיעית בגודלה בעולם כולו, העושר אינו מתחלק שווה בשווה בין כולם; בברזיל היו פערים גדולים בין עשירים ועניים, פערים שהתרחבו אף יותר בזמן שלטונו של קרדוזו. פערים כלכלים אלו, שלהם השפעה גדולה על החברה הברזילאית, הביאו לניצחונו בבחירות של מנהיג הפועלים לואיז אינסיו דה סילבה (הידוע בכינויו 'לולה') ב-1 בינואר 2003.
באותה העת, לאחר הצמיחה הכלכלית המסוימת, פעלה ברזיל לקבלת תפקיד רשמי כלשהו, בהיותה אחת המדינות החשובות ורבות העוצמה מבין מדינות מדינות העולם השלישי. החל משנת 2004 החלה ברזיל ללחוץ על ארגון האומות המאוחדות כדי לקבל מעמד של חברה קבועה במועצת הביטחון של האו"ם.
לואיז אינסיו דה סילבה

לואיז אינסיו דה סילבה, איש מפלגת הפועלים הברזילאית נבחר לנשיאות ברזיל ב-1 בינואר 2003. תקופת שלטונו של לולה מתאפיינת בהצלחה מוגבלת במדיניות החוץ, יחסים טעונים עם הבנקים הזרים, ואי הלאמת קרקעות או חברות פרטיות – מדיניות שהייתה מקובלת בעבר. כיוון שהמיסוי הכבד, הגירעון, האבטלה ורעות חולות אחרות נשארו כשהיו לפני בחירתו, החלו ארגונים סוציאלים וחסרי עבודה רבים למחות, בטענה כי דה סילבה אינו מקיים את ההבטחות שהבטיח ערב בחירתו.
בשל העוני והייאוש הגוברים והולכים, בעיקר בפרברים ושולי הערים, החלו להתקבץ באזורים עניים, בעיקר בפרבריה של ריו דה ז'ניירו, כנופיות שאינן נשמעות לחוקי המדינה ומשליטות את מרותן על אזורים שלמים. 'ממשלות' מקבילות אלו מתארגנות בשולי העיר, מתחמשות ואוספות כלי נשק רבים; רובים, רימונים ואף טילי כתף. מדי פעם, מתעמתים כוחות המשטרה הצבאית של ברזיל עם חמושים אלה בשולי ריו דה ז'ניירו במטרה להרגיע את הרוחות (ראו ערך המשבר הביטחוני בריו דה ז'ניירו (2010)).
למרות התדמית הנקייה משחיתות שלה זוכה מפלגת הפועלים הברזילאית בראשות לולה, פרשת שחיתות שהתגלתה באמצע שנת 2005, לפיה קיבל ונתן שוחד לסנאטורים על מנת לקבל תמיכה בקונגרס איימה על יציבות שלטונו של דה סילבה
דה סילבה הצליח להתנער מפרשיות השחיתות שדבקו במפלגתו, והוא ניצח בבחירות שנערכו ב-2006 את יריבו מן המרכז-ימין, ז'רלדו אלקמין. אמנם לא עלה בידו לגייס את הרוב הנדרש לניצחון בסיבוב אחד, אך בסיבוב השני של הבחירות, ב-28 באוקטובר, זכה דה סילבה ל-61 אחוזים מן הקולות לעומת 39 אחוז של יריבו. במסע הבחירות חזר דה סילבה לרטוריקה הסוציאליסטית שאפיינה אותו לפני היבחרו לנשיא בראשונה.
הכלכלה הברזילאית הכילה תעשייה וחקלאות מתוחכמים יותר, ומגזר שירותים מתרחב. הממשלים האחרונים הרחיבו את כניסתה של המדינה לשוק העולמי, עם זינוקים בהשקעות ובפרודוקטיביות במגזרים מסוימים, כגון טלקומוניקציה ומכוניות, אך עדיין היו חסרים ביעילות של נמלי ים, רכבות, ייצור חשמל, שדות תעופה ושיפורי תשתית אחרים. המדינה החלה לפנות ליצוא בשנת 2004 והפכה ליצואנית גדולה.
דילמה רוסף

באוקטובר 2010, בסיבוב השני, ברזיל בחרה לראשונה באישה לראש הרשות המבצעת. דילמה רוסף נכנסה לתפקידה כנשיאה ב-1 בינואר 2011. דילמה המשיכה בתוכניות של לולה.
ביוני 2013, פרצו הפגנות עממיות רבות במדינה, כאשר מיליוני אנשים יצאו לרחובות בכל המדינות כדי להתמודד עם העלאות תעריפי התחבורה הציבורית, האכזריות של המשטרה הצבאית של המדינה, בנוסף לדרישות אחרות. בין האתגרים המרכזיים של המדינה ניתן היה למנות קפיצת מדרגה איכותית בחינוך ובבריאות, צמצום הבירוקרטיה ביזמות ומענה יעיל לבעיות ביטחון הציבור ושכונות העוני של המרכזים העירוניים. ביולי 2013, הפגנות אלו הביאו להשקת תוכנית Mais Médicos, שמטרתה להביא 15,000 אנשי מקצוע בתחום הבריאות לסייע לאזורים מוחלשים בברזיל.
לאחר הבחירות המקוטבות לנשיאות ב-2014, רוסף נבחרה מחדש עם 51.64% מהקולות הכשרים, וניצחה את המועמד איסיו נבס בסיבוב השני. במהלך מסע הבחירות, במרץ 2015 התרחשו הפגנות חדשות במספר מדינות, בעיקר נגד שחיתות, במיוחד על רקע מבצע שטיפת רכב שערכה המשטרה הפדרלית. מבצע שטיפת רכב (בפורטוגזית: Operação Lava Jato) היה חקירה פלילית של המשטרה הפדרלית של ברזיל בקוריטיבה. המשטרה הפדרלית ראתה בה חקירת השחיתות הגדולה ביותר בתולדות המדינה.
כתוצאה מחוסר שביעות הרצון העממית העצומה והגוברת מהממשלה, כוחה הפוליטי של הנשיאה הלך והידרדר עד שקודם תהליך שנועד להביא להדחת דילמה רוסף מנשיאות ברזיל. המעשה גרם למחלוקת גדולה ומחלק את המדינה בין קבוצות אנטי-ממשלתיות (בעיקר ימניות) ופרו-ממשלתיות (בעיקר שמאליות). ב-17 באפריל 2016, אישרה לשכת הצירים את תחילת התהליך, שמכאן ואילך הועבר לסנאט. דילמה רוסף סיימה את כהונתה בעיצומו של משבר כלכלי, הנחשב לאחת החמורים בהיסטוריה של ברזיל, עם אינפלציה ב-2015 שגודלה 10.67%, שיעור האבטלה בספטמבר 2016 שגודלו 11.8%, וירידה בתוצר בשנתיים רצופות: 2015 ירידה של 3.8% ו-2016 ירידה של 3.6%.
מישל טמר

ב-12 במאי 2016, הסנאט הדיח את רוסף לאחר הצבעה: 55 קולות בעד, 22 נגד ו-2 נמנעים. הנשיאה דילמה רוסף הועברה מתפקידה וסגן הנשיא מישל טמר נכנס לתפקידו על בסיס זמני עד למשפט בסנאט בראשות נשיא בית המשפט העליון של ברזיל. ב-31 באוגוסט 2016, הסנאט אישר את הדחתה של דילמה רוסף עם 61 קולות בעד ו-20 נגד. סגן הנשיא מישל טמר הושבע אז לנשיא הרפובליקה עקב התפקיד הפנוי.
טמר הגדיל את ממשלתו כממשלה "רפורמיסטית", השתמש בתמיכה החזקה בו מהקונגרס הלאומי כדי לייצר אג'נדה של רפורמות שנויות במחלוקת, כמו התקרה על ההוצאה הציבורית, החינוך התיכוני, רפורמות בשול העבודה והביטוח הלאומי, שבסופו של דבר הושעו. הצוות הכלכלי של הממשלה, בראשות שר האוצר הנריק מאיירלס, מצליח לשלוט באינפלציה, אך המדינה שמרה על אבטלה גבוהה, שהגיעה ל-13.7% מהאוכלוסייה באפריל 2017.
במאי 2017, לאחר שנה כנשיא, טמר מצא את עצמו מעורב בשערוריות חדשות, במיוחד לאחר שהקליט את השותף של קבוצת J&F, ג'וזלי בטיסטה. טמר ויועצו המיוחד, סגן רודריגו רוצ'ה לורס, ניהלו לכאורה משא ומתן על יתרונות בלתי הוגנים עם הקבוצה, שעבורה רודריגו מצולם ומאוחר יותר נעצר בגין לקיחת שוחד.
ז'איר בולסונארו

ז'איר בולסונארו החל לכהן כנשיא ב-1 בינואר 2019. בולסונארו, מקים מפלגת הברית למען ברזיל, נבחר לנשיא ה-38 של ברזיל ב-28 באוקטובר 2018, עם 55.13% מהקולות הכשרים בסיבוב השני של הבחירות לנשיאות, לאחר ניצחון על מועמד מפלגת הפועלים הברזילאית, פרננדו חדד, שהשיג 44.87% מהקולות הכשרים.
בולסונארו תמך בהתערבות מעמיקה של צבא ברזיל במתרחש במדינה, לצד תמיכתו בממשלת המיליציה הצבאית ששלטה בברזיל בשנים 1964 - 1985.
השנה הראשונה של ממשלת בולסונארו התאפיינה בהעברת רפורמת הפנסיה לקונגרס, עם שינויים ביחס לניסיון הרפורמה של הממשלה הקודמת. הכלכלה, בראשות השר פאולו גודס, החלה להראות סימני התאוששות כאשר שיעור האבטלה ירד ל-11% בסוף 2019 והתמ"ג צמח ב-1.1% בשנה הראשונה לממשלו.
צמיחה כזו לא נמשכה זמן רב. בשנת 2020, המדינה נכנסת למיתון חדש, שנגרם על ידי מגפת הקורונה. בינתיים, הממשלה שולחת לקונגרס את רפורמת המס והרפורמה המנהלית, בנוסף לצעדים למלחמה בנגיף כמו סיוע חירום ותיקונים לסיוע למדינות ולעיריות. כדי לא להעלות את שיעור האבטלה בתקופת המגפה, משיקה הממשלה את תוכנית "פרונמפה" לשימור העבודה. בתחום התשתיות, עם תקציב מוגבל ל-5.3 מיליארד דולר ארצות הברית בשנת 2020, השיקה הממשלה את תוכנית "פרו-אינפרה" במטרה למנף השקעות פרטיות בתשתיות במדינה, תוך זיכיון של נמלים, שדות תעופה, כבישים מהירים. מסילות ברזל וקווי תמסורת. במקביל הפיץ הנשיא מידע כוזב על המגפה ופגע בצעדי המנע שבוצעו לצורך התמודדות עימה. פרצו הפגנות על רקע התנהלות הנשיא.
ראו גם

פוליטיקה של ברזיל
כלכלת ברזיל
טנקרדו נווס
פרננדו הנריקו קרדוסו, נשיא ברזיל בשנים 1995–1998
המגנט הארבע-קטבי

שרטוט של מבנה הקוואדרופול והשדות המגנטיים שהוא יוצר
המגנט הקוואדרופולי (quadrupole magnet) - מגנט בעל ארבעה קטבים מגנטים - הוא מבנה מגנטי המורכב מארבעה מגנטים זהים, המסודרים במאונך זה לזה, כך שקוטב צפוני של אחד צמוד לקוטב דרומי של המגנט הסמוך לו. מגנט מסוג זה נמצא בשימוש כדי למקד אלומה של חלקיקים טעונים (דוגמת הפרוטונים במאיץ חלקיקים). הוא יוצר שדות מגנטיים שהולכים ומתחזקים ביחס ישר ככל שמתרחקים רדיאלית בציר האורך שלהם, וגורמים ליצירת כוחות מגנטיים.
החלקיקים בשרטוט נעים בניצב למישור השרטוט, והחוצה מה"דף".
המגנט הקוואדרופולי במאיצי חלקיקים

במאיצי חלקיקים מואצים חלקיקים טעונים בצינורות ריק בעלי קוטר קטן. ההאצה מבוצעת על מנת ליצור התנגשויות עתירות אנרגיה בין מצבורי חלקיקים, ובעזרת גלאים מתאימים לחקור תופעות פיזיקליות שקיימות בהתנגשויות ולגלות היווצרות חלקיקים חדשים. בצינורות אלו קיים צורך במיקוד חלקיקים טעונים משתי סיבות עיקריות:
יצירת כמה שיותר מפגשים בין פרוטונים ממצבור אחד לפרוטונים מהמצבור שמגיע מצידו השני של המאיץ, כדי ליצור כמה שיותר התנגשויות באזורי הגלאים. חלקיקי הפרוטונים הם חלקיקים קטנים שמורכבים מחלקיקים עוד יותר קטנים המכונים קווארקים. ועל מנת ליצור התנגשות בין הקווארקים ברגע הרצוי, יש לוודא שהם מקובצים כמה שיותר קרוב זה לזה ועוברים באזור אחד, אחרת יעברו בריק שבין החלקיקים ולא תיווצר התנגשות אותה ניתן לחקור.
כדי שלא ייווצר מגע עם דפנות צינור ההאצה, שיגרום להתנגשויות חלקיקים לא מבוקרות בצינור, ובעקבות התנגשויות אלו יאבדו חלק מהחלקיקים המואצים. והשנייה והחשובה בהן מיקוד החלקיקים נעשה על ידי מספר מגנטים קוואדרופולים, המסודרים בזה אחר זה ויוצרים סריג. הקוואדרפולים בסריג מחולקים לשני סוגים: קוואדרופול ממקד (F Quadrupole), אשר ממקד את האלומה אנכית, אך מפזר אותה אופקית, וקוואדרופול מפזר (D Quadrupole) שממקד את האלומה אופקית, אך מפזר אותה אנכית. מצב זה נובע מחוקי האלקרומגנטיות, ולפי משוואת מקסוול מוכח כי אין אפשרות שבמגנט קוואדריפולי ייווצר מיקוד הן אנכי והן אופקי. לכן על מנת להמשיך לרכז את החלקיקים יש חילוף של הכיוון שבו המגנט מרכז את החלקיקים והמשמעות מכך היא שעל מנת לרכז קבוצת חלקיקים יש צורך ביותר קוואדרופול אחד.
כאשר מציבים את הקוואדרפול הממקד ולאחריו את הקוואדרפול המפזר וכן הלאה לסירוגין, אך עם מרווחים מדודים ביניהם, שכן אם יהיו צמודים השדות המגנטיים שלהם יתבטלו (בהסתמך על הנחת אירנשאו), נוצר מצב בו האלומה ממוקדת אופקית ואנכית גם יחד. לדגם הסריג הנ"ל קראו בקיצור FODO (האות F מייצגת את המילה Focus - מיקוד באנגלית, והאות D - Defocusing והO מסמן את המרווח בין המגנטים) . סריג מסוג זה יכול לאפשר את מעבר האלומה למרחק רב כשהיא ממוקדת במרכז צינור ההאצה.
לשם הבנה, ניתן לדמות את סריג הקוואדרופולים לאוסף של עדשות מרכזות ומפזרות, ואת אלומת החלקיקים הטעונים לקרני אור העוברות דרכן ונשברות בזוויות משתנות. מובא בשרטוט הבא:
המגנט הקוואדרופולי במאיצי חלקיקים > מגנטים קוואדרופולים בCERN

כיוון שמאיץ החלקיקים בCERN הוא הגדול ביותר ובעל אנרגיית ההתנגשויות הגבוהה ביותר בעולם, הוא צריך מגנטים חזקים מאוד בשביל לסובב את החלקיקים במאיץ המעגלי ובשביל למרכז אותם בתוך צינורות המאיץ. במאיצים הנמצאים במרכז לחקר פיזיקת חלקיקים - CERN - משתמשים במגנטים קוואדרופולים על מנת לפקס את החלקיקים. במאיץ הגדול ביותר הקיים כיום - LHC) Large Hadron Collider) משתמשים בכ- 9600 מגנטים אשר מתוכם 392 הם מגנטים קוואדרופולים.
ראו גם

מגנט שש קוטבי
הערות שוליים

↑  מגנטים קוואדרופולים, באתר Hyper Physics
↑  Bernard Holzer, Lattice Design in Particle Accelerators (ארכיון)
מגנט קוואדרופול
דימוי סריג במגנטים לעדשות
סריג מגנטים במאיץ החלקיקים LIER בCERN.
3 המלבנים הכתומים כחולים בחלק השמאלי התחתון של התמונה הם קוואדרופולים.

צילום: קובי שוורצבורד
הומיניניים

| הומיניניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידיים
תת־משפחה:: הומיננאים
שבט:: הומיניניים
שם מדעי
 Hominini ‏גריי, 1825

הומיניניים (שם מדעי: Hominini), שבט בתת-משפחת הומיננאים, ממשפחת ההומינידיים ומסדרת הפרימטים. שהתפתח ממין שנהוג לכנותו כאב קדמון משותף לאדם ולשימפנזה או בסלנג באנגלית Primate X על מנת להדגיש כי בעקבות נדירותם של מאובנים מתקופה זו, אין יודעים בביטחון מי היה מין זה.
שבט ההומיניניים כולל את:
תת-שבט פאנינים (Paninina) בעל סוג יחיד שימפנזה (Pan) ובו שני מינים השימפנזה המצוי והשימפנזה הננסי (בונובו).
תת-שבט הומינינים (Hominina) בעל סוג ומין יחיד שאינו נכחד והוא האדם הנבון (Homo sapiens), ועוד מינים נכחדים מהסוגים אדם, אוסטרלופיתיקוס, פראנתרופוס וארדיפיתיקוס.
היסטוריה וסיווג טקסונומי

המונח Hominini הוצג לראשונה על ידי קמיל ארמבורג בשנת 1948, אשר שילב את הקטגוריות של Hominina ו-Simiina לפי הסיווגים הקודמים של גריי משנת 1825.
באופן מסורתי, שימפנזים, גורילות ואורנגאוטנים קובצו יחד, למעט בני האדם, תחת הקטגוריה "פונגידים" (pongids). מאז הסיווגים של גריי, שבא בעקבות ראיות חותכות שנצברו מחקר הפילוגנטיקה הגנטית אשר אישרו שבני האדם, השימפנזים והגורילות קרובים יותר זה לזה מאשר לאורנגאוטנים היה צורך לפצל את משפחת ההומינידיים וליצור את תת-משפחת הומיננאים (Homininae). לאחר מכן המשיכו במחקר וגילו שהשימפנזה קרובה יותר לאדם מאשר לגורילה מה שגרם לתהייה מי האב הקדמון המשותף של האדם והשימפנזה ויצר את הצורך לפיצול נוסף וכך נוצרה דרגת השבט ובה שבט הומיניניים (Hominini) אשר מכיל את השימפנזה והאדם בלבד.
תכונות אנטומיות

המאפיינים המשותפים של ההומיניניים כוללים הליכה זקופה על שתיים והמאפיינים האנטומיים הקשורים הם הארכת הגפיים האחוריות והתאמתן להליכה על הקרקע (הסוג אדם הוא הפרימט היחיד שיש לו גפיים אחוריות ארוכות יותר מגפיים קדמיות). שינוי מבנה כפות הרגליים להליכה על הקרקע באמצעות הארכת עצמות כף הרגל, קיצור האצבעות ואיבוד כושר ההתנגדות של האגודל בכף הרגל. שינוי משמעותי נוסף הוא של האגן שנועד להגדלת שטח התמיכה ולהתאמה להליכה. הגדלת תעלת הלידה (בעיקר בתת-שבט הומינינים) על מנת להתאים לנפח המוח המוגדל של היילוד. שינוי מבנה הידיים תוך דגש לשימוש בכלים ולהתעסקות בפריטים (במקום לטיפוס) באמצעות קיצור עצמות הידיים ושיטוח גובר של החזה. כל ההומיניניים חסרי בלוטה במצח (זאת בניגוד ניכר למראה השבט הקרוב ביותר אליהם הגורילניים).
היסטוריה אבולוציונית

באמצעות שיטות שעון מולקולרי, אפשר להעריך במקורב את הזמן שבו חי אב קדמון משותף לאדם ולשימפנזה – בין 8 ל-4 מיליון שנה לפני זמננו. אולם, עקב נדירותם של מאובנים מתקופה זו, אין יודעים בוודאות מי היה מין זה. ארבעה מועמדים אפשריים הם המינים: סהלאנתרופוס צ'אדנסיס, אורורין טוגננסיס, ארדיפיתקוס קדבה וארדיפיתקוס רמידוס, וייתכן גם שהיה זה מין אחר שעדיין לא התגלו מאובנים שלו.
ההיפרדות של הקו המוביל לאדם המודרני מהסוג Pan (השימפנזות) נראית כתהליך מורכב ולא כהפרדה נקייה, שהתרחשה במהלך תקופה שנמשכה בין 13 מיליון שנים לפני זמננו (קרוב לגיל משפחת ההומינידיים עצמו) ועד כ-4 מיליון שנים לפני זמננו. כרומוזומים שונים נראים נפרדו בזמנים שונים, עם פעילות רחבת היקף שהתרחשה בין שני הקווים המופיעים עד התקופה של 6.3 עד 5.4 מיליון שנים לפני זמננו, כולל לחץ סלקציה על כרומוזום ה-X באוכלוסיות הקדומות לפני האבות המשותפים האחרונים של השימפנזים והאדם.
רוב המחקרים הגנטיים מוצאים שבני האדם וסוג Pan (השימפנזות) זהים בכ-99% מבחינת ה-DNA, עם חלק מההבדלים המתרחשים ב-DNA שאינו מקודד. סביר להניח שהאוסטרלופיתקינים, שתוארכו בין 4.4 ל-3 מיליון שנים לפני זמננו, התפתחו לחברי הסוג המוקדמים ביותר של הומו. בשנת 2000, גילוי המין Orrorin tugenensis, שתוארך ל-6.2 מיליון שנים לפני זמננו, שמטיל ספק על הנחה זו כי גילוי זה מציע שהאב הקדמון המשותף חי מוקדם יותר משחשבו.
רשימה של מיני הומינינים ידועים

האדם הנבון
שימפנזה מצויה
שימפנזה ננסי
הומו ארקטוס (נכחד)
האדם הניאנדרטלי (נכחד)
הומו הביליס (נכחד)
פראנתרופוס בויזאי (נכחד)
אוסטרלופיטיקוס אפריקנוס (נכחד)
אוסטרלופיטיקוס אפרנסיס (נכחד)
ארדיפיתיקוס רמידוס (נכחד)
סהלאנתרופוס צ'אדנסיס (נכחד)
ראו גם

אבולוציה של האדם
הומינידיים
אבולוציה
אב קדמון משותף אדם–שימפנזה
היפרתימזיה

היפרתימזיה (באנגלית: Hyperthymesia) היא תופעה נדירה הגורמת לאנשים הלוקים בה לזכור לפרטי פרטים, לטווח הקרוב והרחוק, אירועים שחוו בחיי היום יום. תופעה זו מופיעה לרוב בגיל ההתבגרות. ישנו הבדל רחב בין אנשים הלוקים בהיפרתימזיה לאנשים בעלי זיכרון פנומנלי או צורות אחרות שונות של זיכרון יוצא דופן המתבטא בכך שאנשים הלוקים בהיפרתימזיה נוטים לזכור פרטים אישיים כגון מספרים ומסמכים אישיים ממאורעות חשובים בחייהם.
אבחון

את תופעת ההיפרתימזיה ניתן לאבחן באמצעות מספר בדיקות:
בדיקות זיכרון: שאלות לגבי עברם ואירועים בולטים שחוו במהלך חייהם ונצרבו בזיכרונם.
פונקציות ניהוליות: תהליכי השיטה הקוגניטיבית (מתארים את תופעת הידיעה האנושית, ומתייחסים גם לידע או מידע המצוי במוחו של האדם) הגבוהים של האדם, הם אחראיים על יזמות, התמדה, עיכוב ושינוי, הם אלו שמתערבים בוויסות רגשי ובתפקוד חברתי ולימודי.
ויזואליות מרחבית: היכולת לזהות, לתפוס ולעבד מידע הקשור לגירויים הנמצאים במרחב.
ויזואליות מוטורית: ביצוע יעיל של תנועה המתרחשת בעזרת תיאום בין חלקי הגוף בהתייחס לזמן ולמקום. בדיקות חדשות אשר הומצאו על מנת לבחון את הזיכרון של הלוקים בתופעה (בעיקר על תאריכים מסוימים ואירועים בהיסטוריה).
תסמינים

מצב ההיפרתימזיה אינו תמיד מביא ברכה ללוקים בו, להפך, יש כאלו הסובלים ממנו. ישנם אנשים המסתדרים עם זיכרונם הטוב- הוא עוזר להם בחיי השגרה, אך אצל אחרים תופעת ההיפרתימזיה מהווה עול. תופעה זו באה לידי ביטוי כשכל מאורע חשוב בחייהם נחקק בזיכרונם ויש באפשרותם לזכור לפרטי פרטים את אשר התרחש. הם עשויים להיזכר באירוע או בתאריך מסוים מספר פעמים ביום ואין להם שליטה על כך.
קשיים

בכל רגע אנו מוקפים בגירויים חזותיים וקוליים שאותם איננו זוכרים דקות או שעות לאחר מכן. עבור רובנו פעולת הזיכרון של חלק לא משמעותי בחיינו, היא קשה ולעיתים גם בלתי אפשרית. בהשוואה לכך, הלוקים בהיפרתימזיה יכולים לזכור פרטים שלכאורה אינם מעוררים עניין או רגש והם למעשה חסרי משמעות. לזיכרון מיוחד זה קיים גם מחיר. אנשים שניחנו ביכולות זיכרון אלו מתארים את אותו יתרון כמערים קשיים רבים, למשל במערכות יחסים. הלוקים בהיפרתימזיה זוכרים כל פרט, שיחה, אירוע שקרה לטוב ולרע, לכן כמעט בלתי אפשרי לנהל ויכוח זוגי שגרתי עם אדם שזוכר הכל. בנוסף, אנשים אלו מתארים כי עודף הזיכרון של הדברים הפחות חיוניים לחיי היום יום מעיק עליהם והופך למעמסה, מה שגורם למצב של לחץ ואי-שקט.