stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טאקין בהוטני

| טאקין בהוטני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
שבט:: כבשי שור
סוג:: טאקין
מין:: טאקין
תת־מין:: טאקין בהוטני
שם מדעי
 Budorcas taxicolor whitei
תחום תפוצה


טאקין בהוטני (שם מדעי: Budorcas taxicolor whitei), הוא אחד מ-4 תת-המינים של הסוג טאקין החי בבהוטן, סין העממית טיבט והודו. הוא תואר מדעית בשנת 1907 על ידי הזואולוג הבריטי ריצ'רד לידאקר. הטאקין הבהוטני חופף בתפוצתו עם קרובו - טאקין מישמי. תת-מין זה הוא החיה הלאומית של בהוטן.
אנטומיה

לטאקין הבהוטני זוג קרני ספיראלה שמזכירות יותר קרניים של אנטילופות או בקר, עם מבנה אופייני לשאר הטאקינים:
הקרן צומחת לכיוון הצדדים במעין קשת עדינה, ואז מתעקלת ועולה בחדות כלפי אחורה ומעלה. הקרניים עבות יחסית לכל בסיסן, אולם הן יהיו עבות במיוחד בבסיס ויזכירו את קרני התאו. מיקומם יהיה סמוך מאוד לאוזניים ורחוק במקצת מהעיניים, והן נראות קטנות יחסית לראש הגדול והרחב. הקרניים מחורצות לעיתים קרובות בחלק התחתון בחריצים או טבעות עדינות, בעד שהקצוות יהיו חלקות לגמרי. צבען של הקרניים הוא אפרפר, אפור כחול או אפור-ברזל.
פרוותו של הטאקין הבהוטני בעלת מרקם גס וצפוף במיוחד הגורם לו להזכיר את הבקר, והיא מתולתלת ומדובללת בצורה בולטת בניגוד לטאקין זהוב או לטאקין סיצ'ואני. צבע הפרווה רבגוני יותר מהשניים הנזכרים: זהוב-כתמתם או חום בגב, בעורף ובחלק העליון של הצלעות, ולעיתים גם בעכוז. בניגוד מובהק לכך, הצוואר, הגרון, הגחון, החזה, המפשעה, מרבית העכוז, השוקיים והרגליים נמוגים בהדרגה מזהוב לשחור פחם מבריק או חום שוקולד. לאורך השידרה עובר פס שחור דק וברור מהעורף ועד לקצה הזנב. 

צבע ראשו של הטאקין הבהוטני הוא שחור מבריק סביב החרטום, הלוע והלחיים, בעוד שבמצח יש כתם זהוב או לבנבן בולט שלעיתים נמשכים מצדדיו שני פסים עבים המפרידים בין העיניים לחרטום. סביב העיניים יש עיגולים שחורים בולטים ועל כן נראה כאילה יש לטאקין מסכה. הזקן יהיה שחור עם שילוב של שערות צהובות, וחזית השפתיים תהיה לבנבנה-אפרפרה. האוזניים מתחלקות בין שחרחר בצד החיצוני לזהוב או לבנבן בצד הפנימי.
לטאקין הבהוטני גוף רחב וגדול המזכיר במעט את הביזון, והוא בעל צוואר קצר ועבה וראש גדול ורחב. חרטומו של הטאקין קמור ועגלגל מעט ומזכיר את המוס, ורגליו קצרות כשל העיזים עם פרסות גדולות ורחבות במיוחד. הלוע והנחיריים שלו גדולים ויש לו זקן קצר בסנטר. ארובות העין בולטות מעט על רקע הפנים. האוזניים שלו מקופלות ועגלגלות וזנבו קצר למדי. הטלאים של הטאקין הבהוטני נולדים עם פרווה בצבע שחרחר-חום ברובה והיא בהירה באזור הגב בלבד. הפרווה הכהה מספקת לטאקינים הצעירים הסוואה מושלמת בבית הגידול הסבוך וההררי.
מידות הגוף שלו הם כדלהלן: אורך ראשו וגופו: 220-170 ס"מ; אורך זנבו 20-15 ס"מ, אורך קרניו: 30-25 ס"מ, גובה כתפו: 130-100 ס"מ; משקל גופו עד 350 ק"ג.
תפוצה ואקולוגיה

הטאקין הבהוטני מצוי בדרום-מערב סין העממית (המחוז האוטונומי הטיבטי), הודו (מדינת ארונאצ'ל פרדש וסיקים) ובבהוטן (מרבית המחוזות הצפוניים).
בית הגידול של הטאקין הבהוטני הוא סוגים שונים של יערות הררים בגבהים של 3,000-2,000 מטר מעל פני הים או יותר, כולל יערות חזרן, יערות גשם ממוזגים וכרי דשא אלפיניים - כמו במזרח ההימלאיה והרי אראקאן, עם פסיפס של שיחים סבוכים, סלעים, צוקים ומדרונות. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 30-10 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא 3,000-500 מילימטר ומעלה לשנה.
הטאקין הבהוטני פעיל בשעות הבוקר והערב, ומבלה את זמנו בחיפוש אחר מזון האהוב עליו כבמבוקים, עשבי תיבול, עלים ועשבים שונים. בימים שטופי שמש הטאקין ירבוץ באזור חשוף כדי ליהנות מהחום. הטאקין נוטה לחיות בעדרים או בקבוצות שגודלם משתנה בין העונות: עד 100 בקיץ ועד 20 בחורף; זכרים מבוגרים עלולים לחיות בגפם. העדר תר תדיר אחר סכנה, ובמקרה של הבחנה בטורף הצופה יפלוט קריאת אזהרה שתגרור אחריה ריצה של העדר. הטאקינים נוהגים לבקר באתרי ליקוק מלח ומינרלים ועשויים לשהות שם מספר ימים. הטאקין מבצע נדידה עונתית מאזורים גבוהים לנמוכים במהלך החורף, ועולה חזרה עם בוא הקיץ בעקבות נוכחות גבוהה של יתושים וזבובים ביערות הנמוכים.
עונת הרבייה היא בחודשי יולי ואוגוסט. ההריון נמשך כ-8 חודשים לאחריהם נולד טלה אחד או שניים בחודשי פברואר או מרץ, המוסתר בימיו הראשונים בצמחייה הסבוכה. הוא נגמל לאחר 9 חודשים ומגיע לבגרות לאחר כ-2.5 שנים. תוחלת החיים היא עד 15 שנים.
איומים ושימור

בשל הימצאותו של הטאקין באזורי הגבול המרוחקים של סין, השליטה על הציד שמתבצע על ידי המקומיים היא קשה ביותר וציד של עדרים גדולים בחורף מהווה בעיה רצינית. בבהוטן, האיומים על הטאקין כוללים תחרות והעברת מחלות מבעלי חיים מקומיים, אובדן בית גידול כדוגמת שריפת מרעה, ואובדן או שיבוש של מסלולי הנדידה של הטאקינים. בהודו, האיומים הגדולים על הטאקין באים בעיקר מאובדן בית גידול הנובע מכריתת עצים, קצירת במבוקים, וסלילת כבישים בתחומי בית הגידול - כולם קשורים במידה זו או אחרת לאוכלוסיות האנושיות שממשיכות לנגוס בבית הגידול של הטאקין. המקומיים גם צדים טאקינים בקביעות - בתוך ומחוץ לאזורים מוגנים. עם זאת, עדיין רמות הציד הנוכחיות אינן מהוות השפעה משמעותית לאוכלוסייה של הטאקין הבהוטני.
הטאקין הבהוטני רשום בנספח ב' של אמנת CITES, במחלקה הראשונה או השנייה של רשימת המינים המאוימים בסין, ובבהוטן הוא רשום בחוק שימור הטבע של 1995. הטאקין הבהוטני מצוי במספר אזורים מוגנים, ביניהם שמורת נוג'יאנג ושמורת מואוטואה בסין, בפארק הלאומי דורג'י ג'יג'מה בבהוטן, ושמורת החי מאהאו, ושמורת קאמלנג בהודו. IUCN מציע על נקיטת צעדי השימור הבאים: לבצע קמפיין חינוך נגד ציד כדי שהמקומיים יהיו מודעים לאיסור ציד הטאקין. לפתח שיתוף פעולה על שמירת הטאקין במשולש הגבולות שבין הודו, סין ובהוטן. לבצע סקרים של כמות האוכלוסייה ולקבוע את התפוצה העדכנית שלו.  שימת לב מיוחדת לשימור נתיבי הנדידה של הטאקין בין העונות.  בהודו, להקים שמורה ביוספרית גדולה סביב הפארק הלאומי נאמדאפה וכמה אזורים מוגנים נוספים בצפון-מזרח ארונצ'אל פרדש. למנוע קרבה אנושית לריכוזים גדולים של טאקינים בגלל ציד לא חוקי.
לא ידוע אל אומדן ומגמת האוכלוסייה של תת-מין זה.
הטאקין הבהוטני והאדם

בבהוטן יש אגדות סביב היווצרות הטאקין המתוארכות למאה ה-15. על פי האגדות, נזיר טיבטי בשם דרוקפה קונלי שכונה "המשוגע האלוהי" גרם להיווצרותו של הטאקין. דרוקפה היה מטיף דתי והתבקש על ידי אנשיו לעשות בפניהם נס באחת מהרצאותיו. דרוקפה הסכים בתנאי שיביאו לו לארוחת צהריים פרה ועז שלמים. לאחד שהוא אכל אותם והשאיר את השלדים העצמות והגולגולת, הוא לקח את גולגולת העז, הניחה על השלד של הפרה והשמיע מילת קסם שגרמה לשלד לקום לתחייה. במעשיו הוא יצר בעל חיים עם ראש של עז וגוף של פרה שהחל להתפשט ברחבי בהוטן. בעל החיים קיבל את השם "טסיגים" שבתקופות מאוחרות הוחלף לשם "טאקין". בעקבות כך הטאקין הבהוטני נבחר כחיה הלאומית של בהוטן. חלקי גופו של הטאקין משמשים ברפואה המסורתית לסיוע ליולדות.
הטאקין הבהוטני מצוי בשמורת הטאקין במוטיטאנג הנמצאת ברובע מוטיטאנג שבעיר הבירה טהימפהו. במקור השמורה הייתה למעשה מיני-גן חיות, ומלבד הטאקין מצויים שם כיום גם אייל סמבר, מונטיאק מצוי, ובעתיד כנראה גם סרו ההימלאיה ופנדה אדומה. הטאקינים שהיו בתחילה כלואים בגן החיות שוחררו ב-1980 בפקודת מלך בהוטן הרביעי ג'יגמה סינגייה ואנגצ'וק שטען שאין זה ראוי במדינה בודהיסטית להגביל את התנועה של בעלי חיים; בעקבות כך גן החיות נסגר והטאקינים שוחררו לסביבה הטבעית באזור. הטאקינים שהיו כבר צייתנים ומורגלים לבני אדם לא עזבו את האזור והחלו להסתובב ברחבי העיר במשך מספר שבועות בחיפוש אחר מזון. בהתחשב בכך שהפרטים הללו הפכו כמעט למבויתים, הוחלט להחזיר אותם חזרה לגן החיות שהורחב מאז לשמורה גדולה יותר המשתרעת על פני 3.4 דונם. השמורה פותחה בשיתוף של הממשלה המלכותית של בהוטן יחד עם הקרן העולמית לשימור חיות הבר.
כיום השמורה היא חלק בלתי נפרד מהעיר טימפהו ואחת מהאטרקציות התיירותיות בעיר. לאורך גדרות השמורה ישנם חורים בינוניים דרכם אפשר לצלם את הטאקינים, אולם תיירים שמגיעים לשמורה נוהגים גם להאכיל דרכם את בעלי החיים; בשל כך הטאקינים שבשמורה סובלים מהשמנת יתר.
טאקין בהוטני מלחך עשב.
בית גידול אופייני לטאקין הבהוטני.
טלאים של טאקין בהוטני.
טאקינים בהוטנים ב"שמורת הטאקין במוטיטאנג".
חבשים

| --- | --- |
     
 אוכלוסייה
 49,978,654
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 אתיופיה אתיופיה 41,789,654   אריתריאה אריתריאה 5,678,789   ארצות הברית ארצות הברית 789,000   סומליה סומליה 165,000   ישראל ישראל 150,000   סודאן סודאן 30,000   קנדה קנדה 2400   שוודיה שוודיה 7000   תימן תימן 50,000   גרמניה גרמניה 9000   ג'יבוטי ג'יבוטי 5988   מצרים מצרים 14,765  
 שפות
 געז, אמהרית, תגרית, תגרה, גורגית ושאר השפות האתיו-שמיות המדוברות באתיופיה
 דת
 בעיקר כנסיית תווחדו האורתודוקסית האתיופית והאריתראית, אסלאם, פאנטי ודתות קטנות
 קבוצות אתניות קשורות
 ערבים, סבאים, חמירים ועמים שמיים נוספים
חבּשים (געז: ሐበሻ, אמהרית: ሐበሻ, አበሻ, ,תיגרינית: ሓበሻ) הם עמים דוברי שפות שמיות דרומיות החולקים תרבות משותפת, ואשר אבותיהם הקימו את ממלכות דעמת ויותר מאוחר את ממלכת אקסום (חבש). כיום מונח זה כולל את כל דוברי השפות האתיו-שמיות באתיופיה ובאריתריאה.
העמים החבשים הגדולים כוללים את האמהרים, התגרים והתגרה. האמהרים והתגרים מונים יחד כ-46.7% מאוכלוסיית אתיופיה, ובאריתריאה התגרים והתגרה מונים כ-69% מאוכלוסיית המדינה. עמים נוספים הנחשבים חבשים הם הגורגים, החיים בדרום-מערב אתיופיה בצפונה של מדינת מדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום, וההררים, החיים בעיר הרר שבמדינת הררי.
כיום רבים משתמשים בשוגג בכינוי "חבשי" ביחס לכל מי שמוצאו מאתיופיה או מאריתריאה.
מקור השם

המושג המודרני חבש לקוח משפת הגעז, מהמילה ሐበሣ (חבּשׂה), ונכתב לראשונה כחבּס בשפה השבאית. השימוש המוקדם ביותר שנעשה במושג זה מתוארך למאה ה-2 או ה-3, בכתובות דרום-ערביות המספרות על הבסתו של גדרט, מלך אקסום והחבשט. המונח חבשט התייחס באותן כתובות לקבוצה של עמים, ובכתובות סבאיות אחרות לקבוצה אתנית אחת, כפי שנכתב על ברית שנוסדה בין מלך חמיר שמיר יוחמיד (Shamir Yuhahmid) לבין מלך אקסום אזבה ברבע הראשון של המאה ה-3. החבשים חיו לצד הסבאים לחופו של ים סוף בצידו המזרחי במשך מאות שנים:
שמיר מלך דהו-ריאדן וחמיר קראו לעזרת שבטי החבשט למלחמה כנגד מלכי סבא; אך ילמוקאה דרש…את הכניעה של שמיר מלך דהו-ריאדן ושבטי החבשט.
בעבר המונח חבש נחשב להיות שהגיע משם הפרובינציה העות'מאנית שנקרא כך והגיע מהשפה הערבית והייתה באזור צפון אתיופיה ואריתריאה וממנה הגיעה השם אביסניה. המומחה לדרום ערב אדוארד גלסאר טוען שההירוגליפי חבסטווי ששימש את המלכה המצרית חתשפסות בשנת 1460 לפנה"ס התייחס לתושבי ארץ פונט הממוקמת לרוב בצפונה של אתיופיה, אריתריאה ומערב סודאן אך לא כול ההיסטוריונים מסכימים עם גלסאר.
היסטוריה

היסטורית, תיגראי ומרכז אריתריאה היו מרכזה של הציוויליזציה החבשית בעלת המקור הסבאי. הממלכה הראשונה אשר קמה באזור הייתה דעמת במאה ה-8 לפנה"ס ויותר מאוחר במאה ה-1 לפנה"ס ממלכת אקסום, אחת מהממלכות החזקות של העולם העתיק לצד האימפריה הביזנטית, האימפריה הסאסאנית וקיסרות סין.
היסטוריה > החבשים: מקור ומוצא

היסטוריונים כגון היוב לודולף וקרלו כונטו רוסיני מאמינים כי הממלכות שקמו באתיופיה הוקמו על ידי עמים שמיים שהיגרו מתימן לאתיופיה בשנת 1000 לפנה"ס אך החוקרים המודרניים קובעים שאף על פי שהייתה הגירה, מקורן של הממלכות הוא אתיופי. ממלכת אקסום שקמה בצפון אתיופיה שלטה על תימן עד עליית האסלאם במאה ה-7, ושפתה של הממלכה, געז, היא שפה שמית. ככל הידוע, שפת הגעז לא התפתחה מהשפה השבאית אלא לשתיהן מוצא משותף. הגעז התפתחה בצפון אתיופיה לפני ההגירה היסטוריונים כגון סטוארט מאנרו-האי מצביעים על קיומה של ממלכה באזור עוד לפני ההגירות המסיביות מתימן במאות ה-4 וה-5 לפנה"ס, בנוסף לתושבים סבאים בד'מאט. נראה שבהמשך התרחשה הגירה מסיבית מממלכת סבא שבתימן לאזור ממלכת ד'אמט בעקבות מלחמות עם שכניה. חלק מההיסטוריונים מניחים שההתרחבות של האימפריה האשורית, ויותר מאוחר האימפריה הבבלית, בצפון, גרמו להגירות אלו ולהתמוטטות ד'מאט במאה ה-5 לפנה"ס.
במשך מלכותו של המלך אזנה, חבש נזכרת כאחד מתשעת האזורים בהם הוא שלט, ובתרגום היווני הומר לשם אתיופיה (Αἰθιοπία) והוא השימוש הראשון שהתייחס לאקסום בשם זה. במאה ה-6 סטפנוס מביזנטיון השתמש במונח אבסאנוי (Αβασηγοί) כדי לתאר:
עם ערבי החי לצד הסבאים יחד עם החדרמאוים. האזור של האבסאנוי מייצר מור, קטורת וצמח הקהיצ' הסגלגל. הם שוכנים בדרך המובילה מחוף בירת חמיר ט'אפר.
האבסאנוים שעליהם כותב סטפנוס ממוקמים באזור הנקרא ג'בל חוביש (מהשורש חבש). אזורים אחרים בתימן עם שמות בעלי השורש ח.ב.ש הם ג'בל חבשי, שתושביו עדיין נקראים אל-אחבוס (מ-חבש). המיקום של האבסאנוים בתימן שעליהם מדבר סטפנוס הם שרידים של חבשים שהיו מיושבים שם בתקופת הכיבוש של אקסום על ידי המלך כלב בשנת 520, המלך אזנה הזכיר את סלאן (סבא) וחמיר כחלק ממלכותו אף על פי שלא היו תחת שלטון ממלכת אקסום בזמנו. חוקרים הניחו שהחבשט הם שבט שהיגר מתימן של היום לאתיופיה. למרות כל זאת ממלכת סבא השתמשה במונח חבשט לתאר את ממלכת אקסום ואוכלוסייתה ובעיקר במאה ה-3 שבהם הייתה מלחמה איתם ואפילו ברית.
היסטוריה > העת העתיקה: חופה של ים סוף

ייסודה של ממלכת אקסום מתוארכת לשנת 300 לפנה"ס לערך. מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה האקסומית בין ייסוד אקסום למאה ה-1 לספירה, שיאה של אקסום. ממלכת אקסום בתחילתה הייתה ממוקמת בתיגראי ואריתריאה ובירתה הייתה העיר אקסום עד המאה ה-7. בגלל מיקומה אקסום הייתה ממלכה עשירה במלח וזהב שהיה חשוב למסחר באותו הזמן, הנמל הגדול שלה שקישר אותה לעולם הרחב היה ממוקם באדוליס. אקסום שלטה גם על מסחר השנהב שהגיע מסודאן לנמלים בעולם מכיוון ששלטה על כל אזור החוף באריתריאה וסומלילנד של ימינו. אקסום טבעה מטבעות ייצרה סוגים שונים של בד, תכשיטים, מתכות וכלי נשק שונות מוצרים אלו משכו אליהם סוחרים רבים. בשיאה אקסום שלטה על חלקים גדולים בצפון מזרח אפריקה ובחצי האי ערב גבולותיה היו, מצרים הרומית בצפון, במערב ממלכת כוש שלאחר מכן כבשה אותה וסיפחה אותה, בדרום נהר האומו, בדרום מערב אזניה, במזרח ברברה, עומאן של היום (כל ממלכת חמיר בתימן דהיום הייתה תחת ממלכת אקסום) ורובע אל חלי, בצפון מזרח אקסום הגיעה בשיא עד העיר מכה וכללה שטחים רבים ממערב ערב הסעודית. אזרחי אקסום נקראו חבשים שהם אבותיהם של האמהרים, התגרים והתגרה.
היסטוריה > ימי הביניים: הבדלות ותחרות

בתחילת ימי הביניים החלו להיווצר שתי קבוצות אתניות שונות האמהרים והתגרים ופיתחו לעצמם שפות שונות שהתפתחו משפת הגעז האמהרית והתגרית, הגעז החלה להיות שפה נשכחת שהשתמשו בה רק לצורכי דת. האמהרים שהחלו להראות נוכחות במחוז אמהרה ההיסטורי ושאווה והחלו להתפשט צפונה בעקבות מלחמות כנגד שושלת זאגווה שהייתה מהאגאווים שעלתה לשלטון לאחר שיהודי אתיופיה הצליחו לערער את שלטון ממלכת אקסום בראשותה של יהודית המלכה בסוף המאה ה-10, האמהרים הצליחו לייסד את השושלת הסולומונית שטענה למוצא ממלכי אקסום שייחסו מוצא מהמלך שלמה ומלכת שבא. הקיסר הראשון של השושלת החדשה היה יקונו אמלאק השושלת החדשה שעלתה לשלטון החלה את תור הזהב של אתיופיה והאימפריה האתיופית יידעה בתקופה זו שגשוג רב יחד עם עוצמה צבאית גדולה ששלטה בכל קרן אפריקה.
השלטון הקיסרי היה בידי האמהרים אך ענפים תגרים של השושלת שלטו במספר מחוזות באימפריה בייחוד בצפון. היריבות בין שתי הקבוצות הגיעה לשיאה בתקופת השופטים האתיופית שבה מצבאים שונים נלחמו על אזורי השליטה והקיסר היה למעשה שליט בובה, התקופה הזו החלה כשאר הקיסר יואס הראשון נרצח על ידי סגנו הראס מיכאל סהול התגרי שהיה אמור לעזור לאחד את החבשים מול האיום החדש על השלטון האורומו. רצח יואס הוביל את האימפריה לתקופה של מרחץ דמים ולאחר הדחתו של מיכאל סהול מתפקידו, האורומו מיג'ו הצליחו להשיג את השלטון באימפריה במסווה של סגני הקיסרים ועשו ככל העולה על רוחם עד אשר הודחו על ידי הקיסר תוודרוס השני שאיחד מחדש את האימפריה האתיופית. התגרים חזרו שוב לשלטון הקיסרי תחת הקיסר יוהנס הרביעי וכשאר הקיסר מת בקרב מטמה השלטון חזר שוב לידי האמהרים.
היסטוריונים מחשבים את האמהרים בתור העלית השלטת באתיופיה במשך מאות שנים עד הקיסר האחרון היילה סלאסי. האמהרים כהגדרת כקבוצה אתנית אינם נכונה ורבים מהם משתמשים בשם אתיופים או בשמות הממלכות לשעבר של האימפריה כמו גונדרים, גוג'אמים, וואלוים ושאוונים, האמהרים מחשבים את עצמם בתור "סופר קבוצה אתנית". על פי היסטוריונים אחרים לעומת זאת מחשיבים שקבוצות אחרות היו פעילות כמו הקיסר היילה סלאסי שאמו הייתה חצי גורגית וחצי אורומו, קבוצות אחרות היו יהודי אתיופיה שמהם ייצאו מנהיגים כמו יהודית המלכה, באדה מריאם הראשון, הקיסרית ציפורה, הקיסרית מאנטאווב והקיסר תוודרוס השני.
היסטוריה > תקופת השלטון הזר

בשנת 1557 החל הכיבוש העות'מאני של ממלכת מדיר בהר מידי האימפריה האתיופית, העות'מאנים הצליחו להגיע עד לדרומה של תיגראי, מושל האזור בהר נגוס יסחק שילב כוחות עם העות'מאנים כנגד האימפריה האתיופית בתמורה להמשך שלטונו באזור, רוב האזור שנכבש על ידי העות'מאנים היה מיושב בתגרים ותגרה, מדיר בהר סופחה סופית לאימפריה העות'מאנית תחת השם מחוז חבש והכיבושים העות'מאנים באזור נמשכו וכללו אזורים נרחבים בצפון אתיופיה, את כל סולטנות אוסה ואת צפון-מערב סומליה. כיבוש צפון אתיופיה על ידי עות'מאנים המוסלמים מידי החבשים הנוצרים גרם להתחזקות האסלאם באזורים החופים והרמות נשארו נוצריות, השליט המקומי של האזור החל להיחלש והאזור מכאן ואילך נודע בשם מארב מאלש כינוי המציין את האזור שבין נהר המארב לים סוף, האזור נודע גם בשם חמסיאן. אזור זה היה מחוץ לתחום שליטתה של האימפריה האתיופית והאזור ניהל את עצמו בצורה דומה לזו של רפובליקה. במאה ה-17 החוקר הסקוטי ג'יימס ברוס הגיע לאזור ותיאר את אתיופיה וחמסיאן כ"מדינות שונות שבדרך כלל נלחמות".
במהלך המירוץ לאפריקה האזור של האימפריה האתיופית קרץ למספר מדינות אירופאיות צרפת, איטליה ובריטניה לבוא ולהשתלט על האזור וב-1882 האיטלקים רכשו את העיירה אסאב מידי כומר שקנה אותה מסולטאן עפר ובכך השיגו דריסת רגל באזור, המצרים שפינו את האזור לאחר שקיבלו אותה מידי האימפריה העות'מאנית המתפרקת החלו להשיג את צבאם מהאזור מהלך שגרם לאיטליה להשתלט על האזורים שפינתה מצרים ולהתנגשויות אלימות כנגד האתיופים ובראשם הקיסר יוהנס הרביעי. לאחר מותו של הקיסר עלה לכס הקיסרות מנליק השני שחתם עם האיטלקים על הסכם אוצ'ילי, בהסכם מנליק נתן לאיטלקים את המחוזות: בגוס, חמסיאן, אקאלה גוזאי וסאריה וחלקים מתיגראי לאיטלקים ובכך להחליש את הראסים בצפון שהתנגדו למנליק כמו מנגשה יוהנס וראס אלולה בתמורה האתיופים דרשו מהאיטלקים ערבות בינלאומית למקרה של תקיפה אירופאית על אתיופיה האזורים שניתנו לאתיופיה אוחדו לאזור אחד ונקראו אריתריאה. להסכם היו שני עותקים אחד באיטלקית ואחד באמהרית, בגרסה האיטלקית של ההסכם במאמר 17 נאמר שאתיופיה הסכימה להיות תחת תחום השפעה איטלקי ובגרסה האמהרית נכתב שאתיופיה יכולה להשתמש באיטליה כגיבוי ביחסי חוץ. הניסיון האיטלקי להשתלט על אתיופיה כשל כאשר מנליק השני שמע על ה"הבלבול" בהסכם שתי המדינות החלו במלחמה בה אתיופיה ניצחה את האיטלקים. המלחמה הסתיימה ושני הצדדים חתמו על הסכם שלום בשם אמנת אדיס אבבה  בשנת 1896, בהסכם זה הוגדרו הגבולות שבין הקולוניה האיטלקית אריתריאה לבין האימפריה האתיופית. הקולוניה שנוצרה אריתריאה הייתה מיושבת בעיקר בתגרים ותגרה שהחלו לספוג את התרבות האיטלקית ובכך להבדיל את עצמם מתושביה החבשים של אתיופיה הדומים להם.
היסטוריה > תחת האיטלקים

בנובמבר 1935 האיטלקים פלשו בשנית לאתיופיה על מנת למחוק את חרפת אדווה וב-5 במאי 1936 האיטלקים כבשו את כל אתיופיה ואיחדו אותה עם סומלילנד האיטלקית ואריתריאה לקונסוליה אחת "מזרח אפריקה האיטלקית". תחת האיטלקים הקולוניה החדשה חולקה ל-6 מחוזות על פי מוצא אתני לרוב, האזורים בהם חיו החבשים חולקו לשני אזורים מחוז אמהרה שהכיל בתוכו את האמהרים ומחוז אריתריאה שרוב אוכלוסייתה הייתה תגרים ותגרה, האיטלקים תחת חוקים חדשים החלו להרוס את המורשת החבשית בכך שהכריזו על שפות כמו האורומו כשפות רשמיות לצד עידוד האסלאם והערבית על חשבון הנצרות, סיפוח מחוז תיגראי לאריתריאה גרם לאיחוד העם הטיגראני תחת שלטון אחד ובכך גרם יותר מאוחר ללאומניות מסוימת של קבוצה זו. האתיופים יחד עם בעלות הברית נלחמו כנגד האיטלקים במלחמת השחרור האתיופית שהייתה חלק ממלחמת העולם השנייה והצליחו לשחרר את אתיופיה מעול האיטלקים הכיבוש הפסיק באופן רשמי ב-5 במאי 1941 ואתיופיה וכן אריתריאה נהפכו לארצות חסות של האימפריה הבריטית. ההגמוניה והשליטה הבריטית הופסקה באופן רשמי בהסכם הריבונות האתיופית אך אריתריאה נשארה תחת שלטון בריטי. הבריטים החלו להציג רעיונות לגבי אריתריאה והיו שלוש אפשרויות: אחת: הקמת מדינה חדשה שתכלול את כל התגרים, נקראה על ידי לאומניים תגרים בשם "רפובליקת תיגראי הגדולה" שניים: סיפוח מערב אריתראיה לסודאן ומזרחה לאתיופיה ושלוש: לאחדה עם אתיופיה.
היסטוריה > מרד הוויאנה

כשנתיים לאחר שחרור אתיופיה והשבתו של הקיסר היילה סלאסי לשלטון, התיגרים פתחו בהתקוממות רחבת היקף שנודעה בשם "מרד הוויאנה", מקורו של הסכסוך עוד מימי מותו של הקיסר יוהנס הרביעי כאשר האמהרים לקחו את כס הקיסרות בראשותו של מנליק השני ולא נתנו לבנו של הקיסר התגרי יוהנס הרביעי ראס מנגשה את הכתר. המורדים שהיו בשיאם הצליחו לכבוש את העיירה אדי אבון ב-22 במאי 1943 ויותר מאוחר את הכפרים סביב עיר הבירה המחוזית מקלה, הממשלה האתיופית בראשותו של ראס אבבה ארגאי פנתה לבריטים שייעצרו את המרד ואכן, הכוחות הקיסריים, שנתמכו על ידי חיל האוויר הבריטי החלו להתקיף אותם. הנהגה צבאית, בשילובה עם מחלוקות בין המנהיגים המתקוממים, גרעה מהיעילות ומהמאמצים שלהם. אחרי הסתיו של מקלה, ב-14 באוקטובר 1943 כל התנגדות המאורגנת התמוטטה. הממשלה גירשה או הסגירה את המנהיגים של המרד.
אף על פי שרזולוציה צבאית של הוואניה החזירה את הסמכות הקיסרית לתיגראי, המידות הגסות שהיו השתמשו בעל ידי הצבאיות אתיופיות לעשות כל כך נוצרו מכעס של כלל הקיסרים. הכעס של תושבי תיגראי היה כנגד שלטון האמהרים שמחזיקים בקיסרות ברמאות. אחרי המהפכה האתיופית רגשות הבדלנות שוב צצו ברחבי תיגראי והפעם תחת יורשו של ארגון זה שקם בשם החזית העממית לשחרור תיגראי.
תרבות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ישנם מוצרים המקובלים עד היום בקרב החבשים, דוגמת חבשה קמיס (ሐበሻ חבשה, ቀሚስ קמיס, "שמלה חבשית"), שמלה הנלבשת בקרב נשים חבשיות.
לקריאה נוספת

Richard Pankhurst ,The Ethiopians A History 
ISBN 9780631184683
הערות שוליים

1 2  אנציקלופדיה אתיופיקה: ד-ח, עמוד 948.
↑  סטוארט מאנרו-האי, אקסום: ציוויליזציה אפריקנית לקראת סוף העת העתיקה, עמוד 39.
↑  סטוארט מאנרו-האי, אקסום: ציוויליזציה אפריקנית לקראת סוף העת העתיקה, עמוד 19.
↑  אנציקלופדיה אתיופיקה: ד-ח, עמוד 949.
↑  סטוארט מאנרו-האי, אקסום: ציוויליזציה אפריקנית לקראת סוף העת העתיקה, עמוד 72.
↑  אנציקלופדיה אתיופיקה: ד-ח, עמוד 949.
↑  מה שכן השפה לא נשכחה מיהודי אתיופיה שהמשיכו להשתמש בשפה זו כשפת קודש.
↑  מחוז זה נתן את שמו לשפתם האמהרית ויותר מאוחר להגדרתם כקבוצה אתנית.
↑  אמהרה תקרא בעתיד וואלו לאחר פלישות האורומו.
↑  פירוש שמו בעברית יכון המלך.
↑  פירושו בתגרית ארץ הים, מחוז הנמצא על חוף ים סוף, כיום באריתריאה.
↑  פירושו בתגרית מעבר לנהר מארב.
| קבוצות אתניות בפדרציה האתיופית |
| --- | --- | --- |
| דוברי שמית | אמהרים • תגרים • גורגים • וולנים • מריאים • ארגובים • מסקנים • הררים • זוואים |  |
| דוברי כושית | אורומו • אווים • סומלים • המתים • סידמים • עפרים • האדיים • כמנתים • גדאוים • קמבטים • קונסוים• אלבים • גידולים • בורג'ים • ליבידוים • גוודים • ראשיטים • קאבנים • אירובים • צמים • בוסים • ארבורים • ביסוים |  |
| דוברי אומוטית | ווליטים • גמוים • קאפים • דווארוים • גופים • ארים • יאמים • באנצים • קורטים • שקצ'וים • בסקטוים • מלים • גאילים • האמרים • שינשים • שאקוים • דורזים • דיזים • מאלוים • אוידים • זאיסים • מאוים • צ'רים • דימים • גנזים • נוים • קצ'מים • באנגים • סאזים • אנפילוים • קרוים |  |
| דוברי נילו-סהרית | בארטים • גומאזים • סורמים • נוארים • אנוקים • מורסים • קומים • טורקאנים • אודוקים • טופוטים • מג'נגירים • דונירוים • בלים • קונמים • אופוים • שבוים • מורלים • קווגוים • בירלים |  |
| אחרים | ביתא ישראל • ביתא אברהם • פוגים • ווייטוים • מנג'וים • ותים |  |
תימן: מוצא החבשים.
ממלכת אקסום תחת המלך אזנה המאה ה-4.
האמהרים שליטי האימפריה האתיופית.
אתיופיה ושכנותיה לפני המלחמה.
מפת מזרח אפריקה האיטלקית ומחוזותיה.
מיקום מחוז תיגראי
זכויות להט"ב בתוניסיה

| --- | --- |

תוניסיה
 מעמד בחוק:  פלילי מאז 1913 (כחלק מתוניסיה הצרפתית), עונש: 3 שנות מאסר
 טרנסג'נדריות:  אין הכרה בשינוי מגדר
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים לא רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  אין הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  אין הכרה בזוגיות חד-מינית
 אימוץ:  אין הכרה באימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  נגד (תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בתוניסיה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שתושבים הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית שידועה בחוק העונשין כ-"מעשה סדום" מוגדרת כעבירה פלילית ונושאת עונש מאסר של כ-3 שנים מאז 1913 (כחלק מתוניסיה הצרפתית). על פי דו"ח של מחלקת המדינה של ארצות הברית לשנת 2018 על מעמד זכויות האדם בתוניסיה, "הרשויות משתמשות מדי פעם בסעיף איסור מעשה הסדום בחוק העונשין כדי לעצור ולחקור אנשים על הפעילויות והנטיות המיניות שלהם, על פי דיווחים לפעמים על סמך המראה החיצוני שלהם בלבד".
לאורך השנים נוסדו בתוניסיה כ-7 קבוצות שונות למען קידום זכויות להט"ב במדינה בהם הארגון הראשון שמס (אנ') בשנת 2015 שב-18 במאי 2015 קיבל הכרה ממשלתית רשמית כארגון. בינואר 2018 התקיים בהצלחה פסטיבל הסרטים הקווירי של מוג'ודין שנוסד על ידי הארגון מוג'ודין, והיה לפסטיבל הסרטים הראשון אי פעם שנחגג בקרב להט"ב בתוניסיה ובצפון אפריקה בכלל. המהדורה השנייה של הפסטיבל נערכה בין התאריכים 22–25 במרץ 2019 במרכז הבירה תוניס. לקראת הבחירות לנשיאות תוניסיה 2019 (אנ'), עורך הדין ופעיל זכויות הלהט"ב מוניר באטור (אנ') הכריז על מועמדותו לנשיאות, מה שהפך אותו לגבר ההומוסקסואל הגלוי הראשון שהתמודד לנשיאות בתוניסיה ובעולם הערבי בכלל.
היסטוריה

מסוף המאה ה-18 ועד תחילת המאה ה-19, גברים הומוסקסואלים מילאו בתוניסיה תפקידים חברתיים דומים לאלה בחלקים אחרים של העולם המוסלמי למרות סטיגמטיזציה מתמשכת בעודם שימשו כמתווכים בין מרחבים גבריים ונשיים במהלך חגיגות חתונה, הוזמנו לבתי גברים בנוכחות נשותיהם ויכלו להיכנס למרחבים פרטיים שהיו שמורים לנשים בלבד במעמד דומה לעיוורים.
היסטוריה > עידן זין אל-עאבדין בן עלי

בשנת 2008 ממשלת תוניסיה הייתה אחת המתנגדות לחתימה על "ההצהרה המשותפת על הפסקת מעשי אלימות והפרות זכויות אדם הקשורות בהתבססות על נטייה מינית וזהות מגדרית" באו"ם, שקראה להפסיק "מעשי אלימות, סנקציות פליליות והפרות נלוות של זכויות אדם שבוצעו נגד יחידים בשל נטייתם המינית או זהותם המגדרית" וגינתה לראשונה אלימות ואפליה נגד להט"ב בעצרת הכללית של האו"ם, בעודה תמכה בהצעה הנגדית מטעם סוריה.
במהלך שנות שלטונו של זין אל-עאבדין בן עלי בין השנים 1987–2011, המשטר צינזר באופן עקבי מידע על זכויות להט"ב ואתרי היכרויות עבור להט"ב בתוניסיה.