stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקטור זרובין
ביוגרפיה

אביו היה פרופסור. עם סיום השכלתו הבסיסית בגימנסיה המקומית, הוא נרשם לאוניברסיטת חרקוב, שם, על פי דרישת הוריו, סיים את לימודיו במחלקה לפיזיקה ומתמטיקה בשנת 1893. במהלך השנים הללו עבד גם במשרה חלקית עבור לשכת האוצר, סוכנות של משרד האוצר.
מיד לאחר סיום הלימודים הוא התפטר מתפקידו בלשכת האוצר וברח עם ארוסתו ללמוד אמנות בפריז. הוא היה באקדמיה ז'וליאן במשך שלוש שנים; למד אצל ז'ול לפבר וטוני רובר-פלרי וערך את התערוכה הקטנה הראשונה שלו ב-1896.
לאחר מכן עבר לסנקט פטרבורג, שם התקבל לאקדמיה האימפריאלית לאמנויות ולמד אצל ארכיפ קוינג'י. משנת 1897 השתתף בתערוכות השנתיות שם ובשנת 1898 זכה בתואר "אמן" על ציורו "בית האלוהים". ב-1909 הועלה לדרגת "אקדמאי".
לאחר 1917, הוא עזר בעיצוב אירועים וחגיגות מהפכניות, ארגן מופעי אמנות ואייר ספרי ילדים. הוא גם השתתף בתערוכות האחרונות של הנודדים וב-1925 הפך לחבר ב"אגודת אמני המהפכה הרוסית". במהלך העשור האחרון לחייו, הוא הציג קבוע באירועי האמנות הרבים בחסות המדינה וזכה להצלחה במיוחד ב"תערוכת היובל לאמנות התיאטרון והדקורטיבית" ב-1927.
ניתן לראות את יצירותיו במוזיאונים ברחבי רוסיה, אוקראינה, בלארוס וגם בארמון בלוודר בווינה שבאוסטריה.
הערות שוליים

↑  Brief biography
↑  Brief biography
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810699869505606  GND: 1255300558  RKD: 354009  ULAN: 500183041  VIAF: 137112351   WorldCat (עם VIAF): 137112351
ויקטור זילברמן (מאמן)

ויקטור זילברמן (נולד ב-20 במרץ 1947) הוא מתאבק יהודי-סובייטי, ישראלי וקנדי בעבר. בעל מדליית ארד מאליפות העולם (איסטנבול 1974), סגן אלוף אירופה (לוזאן 1973), סגן משחקי חבר העמים (אדמונטון 1978) ואלוף ברית המועצות (1972) במשקל עד 74 ק"ג בסגנון היאבקות חופשית. הוא מאמן היאבקות שאימן בקנדה מתאבקים שזכו בכ-30 מדליות זהב.
ביוגרפיה

זילברמן נולד בקישינב שהייתה חלק מברית המועצות ובשלב כלשהו עבר למינסק. בגיל 12 הוא החליט שעליו כיהודי להיות חזק והחל להתאמן בהיאבקות. הוא היה מתאמן שישה ימים בשבוע באימונים שכללו ריצות, שחייה והתעמלות מכשירים. בשנת 1962 הוא החל ללמוד במדרשה לספורט ממנה קיבל תואר של מורה לחינוך גופני. בשנת 1964 זכה בתואר אלוף ברית המועצות לנוער בהיאבקות ובשנת 1964 זכה בתואר עד גיל 18, במשקל עד 62 קילוגרם. בשנת 1966 זכה במקום הראשון בתחרות בבולגריה אולם עם כניסתו לעולם הבוגרים ירד בדירוג ובתחרות בשנת 1967 הגיע במקום השביעי בלבד. בשנת 1969 זכה במקום השלישי באליפות ברית המועצות ובשנת 1971 זכה במקום השני באליפות ברית המועצות. בשנת 1972 זכה בתואר אלוף ברית המועצות, אולם למרות זאת הוא לא נשלח לאולימפיאדת מינכן. בשנת 1973 הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה שנערכה בלוזאן, שווייץ. בהמשך אותה שנה הוא הגיש בקשה לעלות לישראל עם משפחתו. הוא הגיע לישראל בתחילת 1974 ונקלט בקורס מורים בווינגייט. במאי 1974 הוא זכה במדליית כסף באליפות אירופה ובספטמבר 1974 זכה במדליית ארד באליפות העולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה. באוקטובר 1974 הוא זכה באליפות ישראל בג'ודו במשקל עד 80 ק"ג לאחר שניצח את משה פונטי אלוף הנוער ובגמר את האלוף היוצא גד סקורניק למרות שנחשב למתחיל בענף זה.
זילברמן היה מאוכזב מהתמיכה המועטה שקיבל בישראל שלא איפשרה לו לטענתו להתאמן כיאות לאולימפיאדת מונטריאול. הוא הודיע שלא ישתתף בתחרות באוקטובר 1974 בפולין ובדצמבר 1974 הוא ירד לקנדה. אנשי ההתאחדות לספורט טענו לכפיות טובה מצדו ואמרו שהוא קיבל את כל התנאים כדי שיוכל להתאמן. בקנדה החל זילברמן ללמוד לתואר בחינוך גופני ובמקביל התאמן ועבד כמאמן היאבקות.
במהלך שנת 1975 הוא ניסה לקבל רשות מהתאחדות הספורט בישראל להופיע כנציג קנדה באולימפיאדת מונטריאול, ומשלא נענה ביקש להגיע להסדר על פיו ישוב לישראל וייצג אותה. אולם שר החינוך, אהרן ידלין סירב להבטיח לו שיאופשר לו לייצג את ישראל באולימפיאדה ודרש ממנו להתייצב בישראל לשירות צבאי ללא תנאים מוקדמים. במאי 1976 פנה אישית לראש הממשלה, יצחק רבין, בבקשה לאפשר לו להשתתף באולימפיאדה, אך סורב שוב בידי ידלין שכתב לו: "לא הוכחת שאתה ראוי לייצג את ישראל". לאחר מכן התמודד זילברמן בתחרויות שונות במדי קנדה. בשנת 1978 הוא זכה במדליית כסף במשחקי חבר העמים שנערכו באדמונטון, קנדה.
בשנת 1977 קיבל זילברמן תואר ראשון מאוניברסיטת לייקהד. בשנת 1979 הוא סיים תואר שני בחינוך משווה באוניברסיטת מקגיל והחל ללמוד לקראת דוקטורט אותו השלים בשנת 1991 באוניברסיטת מונטריאול. הוא לימד במקביל בקולג' ווניר במונטריאול. בשנת 1981 זכה לתואר כבוד על הישגיו באימוני היאבקות. בשנת 1977 הוא החל לעבוד כמאמן היאבקות באוניברסיטת קונקורדיה ונודע כאחד המאמנים הטובים ביותר בקנדה. בשנת 1988 הוא אימן את נבחרת קנדה באוליפיאדת סיאול.
זילברמן נודע כמאמן קשוח שהצליח לקחת ספורטאים טובים ולהעלות אותם לרמה עולמית. בין השאר הוא אימן את אילנה קרטיש, את בנו דוד זילברמן ואת מרטינה דוגרנייר. שיטותיו הקשוחות הביאו לבחינה של שיטותיו לאחר שבשנת 2008 נטען שהוא הכה את המאומנת שלו.
הערות שוליים

↑  ישראל רוזנבלט, האלוף שבא מן הקור, מעריב, 18 במרץ 1974
↑  זילברמן זכה במדליית כסף, מעריב, 20 במאי 1974
↑  ארד לזילברמן בתורכיה, דבר, 3 בספטמבר 1974
↑  ויקטור זילברמן המתחיל ניצח את סקורניק (דאן 2), מעריב, 27 באוקטובר 1974
↑  ישראל רוזנבלט, מי "יזיז" את ויקטור?, מעריב, 1 באפריל 1974
↑  המדליה העצובה של ויקטור, מעריב, 4 בספטמבר 1974
זילברמן אינו רוצה להשתתף באליפות העולם, מעריב, 8 בספטמבר 1974
↑  ירד לקנדה המתאבק ויקטור זילברמן, דבר, 6 בדצמבר 1974
↑  זילברמן ניצח בטורונטו ומתקרב למונטריאול, מעריב, 9 בינואר 1976
↑  יהושע כהנא, אתגייס לצה"ל ואייצג את ישראל בקנדה, מעריב, 1 בינואר 1976
↑  זילברמן מוכן לשרת בצה"ל 5-4 שבועות לפני האולימפיאדה, מעריב, 14 בנובמבר 1975
↑  תנו לי לייצג את ישראל, מעריב, 23 במאי 1976
↑  לא הוכחת שאתה ראוי לייצג את ישראל, מעריב, 21 ביוני 1976
↑  ויקטור זילברמן יופיע במדי קנדה באליפות העולם, מעריב, 25 ביולי 1977
↑  Pinning down a winning formula for 40 years, November 28, 2017, the Concordian
↑  Victor Zilberman, Concordia University
↑  Preparation of physical education specialists in the USSR, Journal of the Canadian Association for Health, Physical Education and Recreation, 1981, page 58
↑  אליסף דעואל, "אני עושה דברים שאף מתאבקת אחרת לא עושה", באתר ynet, 24 באפריל 2014
↑  ניר שועלי, סוף שבוע של שייט והיאבקות באשדוד, באתר nrg‏, 3 ביוני 2007
↑  Motivational coaching tactic or crossing the line
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7514 5635  VIAF: 104431065   WorldCat (עם VIAF): 104431065
ויליאם תומאס קוסגרייב

ויליאם תומאס קוסגרייב (באנגלית: William Thomas Cosgrave;‏ 6 ביוני 1880 – 16 בנובמבר 1965) היה מדינאי אירי שימש כנשיא הראשון של המועצה המבצעת של מדינת אירלנד החופשית, בין 1922 ובין 1932. תואר זה מקביל לתואר "ראש ממשלה".
וילר לייפס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביולי 1920 ניו קאסל, וירג'יניה, ארצות הברית 
 פטירה:  17 באפריל 2005 (בגיל 84) ניו ברן, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 פרסים והוקרה:  לב הארגמן 
 
וילר ברייסון לייפס (באנגלית: Wheeler Bryson Lipes; ‏12 ביולי 1920 – 17 באפריל 2005) היה מלח וטכנאי רפואי בצי ארצות הברית. הוא התפרסם לאחר שב-1942 ביצע ניתוח הסרת תוספתן במלח אחר במהלך שיט מבצעי בצוללת באוקיינוס השקט ללא הכשרה וציוד מתאימים והציל את חייו.
ביוגרפיה

לייפס נולד בעיירה ניו קאסל שבוירג'יניה. בגיל 16 התגייס לצי מבלי שהשלים את לימודיו בבית הספר התיכון. הוא עבד כטכנאי בבית חולים. ב-1939 התחתן. בשנת 1940 הוצב בפיליפינים, נפצע קל במהלך התקפת אוויר יפנית ב-1941 ועוטר בעיטור לב הארגמן.
לאחר הניתוח שפרסם את שמו הוסיף לייפס לשרת בצי. בשנת 1951 הוסמך לקצונה ושירת בתפקידי מטה. הוא סיים את שירותו בצי בדרגת לוטננט קומנדר.
לייפס התאלמן בגיל 77 ונישא בשנית. הוא מת בצפון קרוליינה בשנת 2005, בגיל 84. לייפס נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ביוגרפיה > הניתוח

בספטמבר 1942 היה לייפס מוצב בצוללת סי-דרגון, שיצאה מבסיסה בחוף מערב אוסטרליה לפטרול בזירת המלחמה באוקיינוס השקט. צוות הצוללת היה קטן ולכן לא צורף אליו רופא או חובש. בעיצומו של השיט נתקף המלח דארל רקטור (Darrell Rector), בן 19, בכאב בטן והפגין סימפטומים ברורים של דלקת התוספתן. לייפס ציווה על לנוח בדרגשו ולצרוך נוזלים בלבד, אך מצבו הלך והחמיר. ללייפס היה ברור שאם לא ינותח רקטור הוא ימות.
הצוללת נמצאה בשטח אויב ובמרחק של מספר ימי שיט מבסיסה והיה ברור שהיא לא תוכל להגיע לשם במועד כדי להציל את חיי המלח. לייפס הסביר את המצב למפקד הצוללת, לוטננט קומנדר ויליאם פארל (William E. Ferrall). פארל שאל את לייפס, שהיה בן 22, אם הוא סבור שיוכל לבצע את הניתוח. לייפס השיב בחיוב, אך הוסיף שסיכויי ההצלחה הם נמוכים. לאחר שהמלח רקטור הסכים לניתוח על ידי לייפס הורה פארל ללייפס לבצעו.
ההכשרה הרפואית של לייפס הסתכמה בעזרה לרופא במספר ניתוחי תוספתן ובקריאה אודות הניתוח הדרוש בספר רפואי. הציוד בתיבה הרפואית של הצוללת היה דל: להבי אזמל ניתוח, חוטים לתפירה, תריסר זוגות מלחציים (Hemostat), טבליות סולפה, כמות מוגבלת של אתר. לא היו בצוללת אמצעים למדידת לחץ דם, לעריכת בדיקות דם ולמתן עירוי נוזלים. לייפס נדרש לאלתר את יתרת הציוד הדרוש לו מהמצוי על סיפון הצוללת. כך, כפות אוכל שכופפו שימשו כמפשקים לפתיחת פצע הניתוח, אלכוהול ממנועי טורפדות ומים רותחים שימשו לחיטוי ומכשיר לחליטת עלי תה שכוסה בגאזה שימש כמסיכת הרדמה באתר.
הניתוח נערך בבוקר ה-11 בספטמבר (יום הולדתו של רקטור). פארל הוביל את הצוללת למים בטוחים יחסית וצלל לעומק של 36 מטר כדי לייצב אותה. לייפס השכיב את רקטור על שולחן אוכל. הוא ניתח בעזרתם של אנשי צוות אחרים. הוא חתך בבטנו של רקטור חתך באורך של 7.5 סנטימטר. לאחר קשיים הוא איתר בתוך הבטן את התוספתן, שהיה נפוח, נימקי בחלקו ודבוק לרקמות שסביבו. לייפס הפריד את ההידבקויות, קשר את התוספתן בבסיסו והוציאו ושימר את האיבר הכרות לבדיקה בתוך צנצנת שמילא באלכוהול. הוא פיזר בחלל הצפק אבקה של טבליות סולפה שריסק וקלה בתנור המטבח של הצוללת כדי להשמיד מזהמים חיצוניים ולאחר מכן תפר את הבטן בשכבות. הניתוח נמשך בסך הכל כשעתיים וחצי.
הצוללת שבה לבסיסה כששה שבועות לאחר הניתוח. רקטור החלים היטב ואף שב למלא את תפקידו בצוללת לפני שחזרה לבסיסה. בחוף בדק רופא שייטת הצוללות את רקטור ומצא כי הוא בריא. הרופא בחן את התוספתן שנכרת ואישר את אבחנתו של לייפס. בדצמבר 1942 פרסם העיתון Chicago Daily News את סיפור הניתוח (כתבה זו זכתה בפרס פוליצר לחדשות לשנת 1943). לאחר שהידיעה התפרסמה היה לייפס לגיבור לאומי בארצות הברית. לעומת זאת בממסד הרפואי של הצי זעמו רבים על הניתוח ואף דובר על העמדת לייפס למשפט צבאי. סיפור הניתוח שולב כסצנה בסרט המלחמה Destination Tokyo שהופק ב-1943 בכיכובו של קרי גרנט.
המלח רקטור הוסיף לשרת בצי ונספה באוקטובר 1944, כשהיה מוצב בצוללת טאנג. צוללת זו טבעה במצר פורמוזה לאחר שטורפדו ששיגרה שב על עקבותיו ופגע בה.
בשנת 2005, למעלה מ-60 שנה לאחר הניתוח ומעט לפני מותו, עוטר לייפס בציון לשבח של הצי (Navy Commendation Medal) על מעשהו.
הערות שוליים

↑  מקור: אתר On eternal Patrol.
הצוללת סי-דרגון, 1939
ז'קובינה

| --- | --- |
דגל ז'קובינהדגל ז'קובינה

 מדינה:  ברזיל ברזיל
 מדינה:  באהיה באהיה
 ראש העיר:  רוי ריי מאטוש מאסדו   Rui Rei Matos Macedo
 שפה רשמית:  פורטוגזית
 תאריך ייסוד:  1880
 שטח:  2,319 קמ"ר
 גובה:  463 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  82,590 (2022)
 קואורדינטות:  11°10′51″S 40°31′04″W﻿ / ﻿11.18083°S 40.51778°W﻿ / -11.18083; -40.51778
 אזור זמן:  UTC -3
 http://jacobina.ba.gov.br/site/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ברזיל מוגדלת) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיז'קובינה(למפת ברזיל רגילה) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיז'קובינה(למפת באהיה רגילה) סלבדור ויטוריה דה קונקיסטה  ז'ואזיירו ז'קייה בריירס סר. אלגו. פרנמבוקו פיאאוי מר. ט. גו. מינאס ז'ראיס א"ס האוקיינוס האטלנטי ז'קובינה(למפת באהיה מוגדלת) סלבדור ויטוריה דה קונקיסטה  ז'ואזיירו ז'קייה בריירס סר. אלגו. פרנמבוקו פיאאוי מר. ט. גו. מינאס ז'ראיס א"ס האוקיינוס האטלנטי ז'קובינה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ז'קובינה (בפורטוגזית: Jacobina) היא עיר במרכזה של מדינת באהיה שבברזיל. העיר הוקמה בשנת 1880.[דרושה הבהרה] היא מוקפת בהרים, גבעות, נהרות, מעיינות ומפלי מים, ולפיכך מפורסמת כיעד מועדף לתיירות אקולוגית. ז'קובינה שוכנת במרחק של 330 ק"מ מצפון-מערב לבירת המדינה סלבדור והיא ידועה בכינוי "עיר הזהב", זכר למכרות הזהב שמשכו את החלוצים שהגיעו לאזור מסאו פאולו בראשית המאה ה-17.
השבעת נשיא רוסיה

השבעה נשיא הפדרציה הרוסית היא האירוע הרשמי לציון תחילת כהונה חדשה בת שש שנים של נשיא הפדרציה הרוסית. ההשבעה לתפקיד מתקיימת עבור כל תקופת כהונה, גם כאשר נשיא ממשיך בתפקיד לתקופת כהונה שנייה. את שבועת המשרה עצמה מנהל נשיא בית המשפט לחוקה בהתאם לחוקת הפדרציה הרוסית הקובעת, כי על הנשיא להישבע אמונים לפני שיוכל להתחיל בתפקידו. לאורך השנים, הורחב טקס ההשבעה מאירוע פשוט ליום שלם של טקסים חגיגיים, הכולל מצעדים, נאומים ונשפים.
טקס ההשבעה של נשיא רוסיה, נערך עם סיום שש שנות הכהונה של נשיא הפדרציה הרוסית שנבחר בבחירות הקודמות, או ב-30 יום שלאחר הכרזת ועדת הבחירות המרכזית על תוצאות הבחירות לנשיאות רוסיה. מאז שנת 2000 יום השבעתו לתפקיד של הנשיא הוא 7 במאי, כאשר כהונת הנשיא מתחילה ב-10 בצהריים באותו יום, או ב-11:45. מאחר שה-7 במאי הוא יום השנה של משמר הקרמלין, נהוג כי הנשיא לאחר טקס ההשבעה סוקר את המשמר ומברך את חיילי המשמר לרגל חגם.
ההשבעה האחרונה שהתקיימה היא השבעתו של ולדימיר פוטין, ביום שלישי, ה-7 במאי 2024, שציינה את תחילת הכהונה שלו כנשיא, לאחר שנבחר לתפקיד בפעם החמישית.
טקס ההשבעה

השבעתו השנייה של ולדימיר פוטין, 2004
סדר הליך הטקס לא מוסדר בחוק. עם זאת, סעיף 82 בחוקה הרוסית קובע כי עם כניסתו לתפקיד, נשיא רוסיה נשבע בפני העם בטקס חגיגי בנוכחות חברי מועצת הפדרציה, חברי הדומה הממלכתית ושופטי בית המשפט החוקתי של רוסיה.
יצוין כי ב-18 באפריל 1996, ביוזמת חברי הדומה הממלכתית פותחה והוגשה טיוטת החוק הפדרלי "אודות כניסתו לתפקיד של הנשיא הנבחר של הפדרציה הרוסית" (מספר 2–96700069). בפרק השני של הצעת החוק נקבעו הפרמטרים העיקריים של הטקס: מקום (בקרמלין), אופי המשתתפים, אופן העברת הסמלים של הכוח הנשיאותי, חובת תחנות הטלוויזיה לשדר את הטקס בשידור חי. סמלי הכוח הנשיאותי הם השרשרת הנשיאותית, נס הנשיא ועותק מיוחד של החוקה המוענק לנשיא. ברם, הצעת החוק נדחתה פעמיים: ב-20 ביוני 1996 הנשיא, ולאחר שהוכנסו תיקונים שלקחו בחשבון את ההצעות של הנשיא ב-17 ביולי 1996 על ידי מועצת הפדרציה. ב-2004, הדומה הממלכתית נסוגה מההצעה.
טקס ההשבעה > תאריך

התאריך המקורי עבור טקס ההשבעה נקבע ליום השלושים מאז ההכרזה הרשמית של ועדת הבחירות על תוצאות הבחירות הנשיאותיות. בפועל, הליך זה היה בשימוש 3 פעמים: ב-1991 (עם הקמת תפקיד נשיא רוסיה כשהטקס נערך בפעם הראשונה), ב-1996 (לקביעת המנצח, היה צורך בעריכת סיבוב שני והטקס נדחה עד אוגוסט, מה שהגדיל את הקדנציה הראשונה של ילצין בחודש נוסף והסתכם ב-5 שנים וחודש) ובשנת 2000 (כשסמכויותיו של ילצין הועברו לממלא מקום לפני המועד המקורי המיועד). מאז 2003 חוק "אודות הבחירות לנשיא הפדרציה הרוסית" מסדיר כי הנשיא הנבחר נכנס לתפקידו ביום הפקיעה של שש (או ארבע, לפני אימוץ התיקונים לחוקה) שנות כהונתו של הנשיא הקודם. ייעשה שימוש בהליך הישן אם תוקדמנה הבחירות או אם עד למועד פקיעת תוקפן של שש שנים מיום השבעתו של נשיא הפדרציה הרוסית, הלה יוחלף מסיבות שונות.
טקס ההשבעה > סדר ההשבעה של נשיא הפדרציה הרוסית

מאז 2000, הטקס נערך באולם אנדריי שבארמון הקרמלין הגדול. האורחים מתאספים באולמות גאורגי, אלכסנדר ואנדריי. באולם אנדריי מוצבת במה מכוסה בבד אדום.
לפני כניסתו לתפקיד באופן רשמי, על הנשיא הנבחר לשאת שבועה מיוחדת. שבועה זו, הכתובה בחוקה, היא:
אני נשבע עם כניסתי לתפקיד נשיא הפדרציה הרוסית, לכבד ולהגן על זכויות וחירויות האדם והאזרח, לשמור ולהגן על חוקת הפדרציה הרוסית, להגן על ריבונותה ועצמאותה, ביטחונה ושלמותה של המדינה, בנאמנות לשרת את העם.
Клянусь при осуществлении полномочий Президента Российской Федерации уважать и охранять права и свободы человека и гражданина, соблюдать и защищать Конституцию Российской Федерации, защищать суверенитет и независимость, безопасность и целостность государства, верно служить народу.
אף שבוריס ילצין ב-1991 נשא נוסח שבועה אחר:
אני נשבע עם מילוי תפקידי כנשיא הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית להגן על החוקה וחוקי הרפובליקה, להגן על ריבונותה, לכבד ולהגן על זכויות וחירויות האדם והאזרח, זכויות עמי הרפובליקה ולמלא בנאמנות את החובות שהעם הפקיד בידי.
Клянусь при осуществлении полномочий президента Российской Советской Федеративной Социалистической Республики соблюдать Конституцию и законы РСФСР, защищать её суверенитет, уважать и охранять права и свободы человека и гражданина, права народов РСФСР и добросовестно исполнять возложенные на меня народом обязанности.
טקס ההשבעה נערך באולם אנדריי הקדוש שבארמון הקרמלין הגדול, שבקרמלין של מוסקבה, במעמד חברי האספה הפדרלית של רוסיה, נציגי מערכת המשפט הרוסית, ראשי משלחות דיפלומטיות, נציגי הממשלה בשלטון המקומי, נציגי ממשלת רוסיה וחבריה ומוזמנים שהוזמנו במיוחד על ידי הנשיא הנבחר. לפני תחילת הטקס הנשיא היוצא בוחן את חיילי גדוד הקרמלין בפעם האחרונה כנשיא ומפקד עליון במסדר צבאי הנערך בככר הקתדרלה. טקס ההשבעה מתחיל כשהתזמורת הנשיאותית מתחילה בניגון "מארש ההכתרה החגיגי" מאת צ'ייקובסקי. מיד לאחר שהנשיא נשבע, התזמורת הנשיאותית מנגנת את השיר החותם מתוך האופרה "איוואן סוסאנין" של מיכאיל גלינקה ומשמר הקרמלין יורה בתותח להכריז על כניסתו לתפקיד של הנשיא החדש. לאחר טקס ההשבעה יוצא הנשיא ממבנה הקרמלין ובחצר הקרמלין נערך מצעד חגיגי של פרשים וחיילים ממשמר טקסי של משמר הקרמלין העובר בסך לפני הנשיא הנכנס שמביט בצועדים. הטקס משודר בשידור חי ברשתות טלוויזיה המסקרות את אירועי אותו יום ברוסיה.
בחוקת ברית המועצות הוזכרה החובה לשאת שבועה, אם כי תוכנה לא נכתב; לכן, כאשר מיכאיל גורבצ'וב הושבע לתפקיד נשיא ברית המועצות, במרץ 1990, הוא נשא מילות השבעה שחיבר בעצמו: "אני נשבע חגיגית לשרת באמונה את עמי ארצנו, להגן באדיקות על חוקת ברית המועצות ולהבטיח את זכויות וחירויות האזרח, למלא היטב את חובתי כנשיא ברית המועצות."
בטקס נוכחים בדרך כלל חברי האספה הפדרלית של רוסיה, חברי הדומה הממלכתית ומועצת הפדרציה, שופטי בית המשפט העליון ושופטי בית המשפט לחוקה, קציני צבא בכירים, נשיאים לשעבר ומכובדים נוספים. נהוג, שגם הנשיא היוצא משתתף בהשבעת הנשיא הנבחר.
טקסי ההשבעה

| תאריך | נשיא | מיקום | הושבע על ידי | נשבע על | סרטון | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביולי 1991 | בוריס ילצין | ארמון הקרמלין הממלכתי | רוסלן חסבולאטוב (יו"ר הסובייט העליון) | חוקת רוסיה הסובייטית משנת 1978 וחוקת ברית המועצות משנת 1977 ועל העתק נוסח הכרזת הריבונות המדינית של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית. |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | טקס ההשבעה לנשיאות הראשון בתולדות רוסיה להרחבה ראו: ההשבעה הראשונה של בוריס ילצין לנשיאות רוסיה |
| 9 באוגוסט 1996 | בוריס ילצין | ארמון הקרמלין הממלכתי | ולדימיר טומאנוב (יו"ר בית המשפט לחוקה) | חוקת רוסיה |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | הטקס הראשון שנוהל על ידי נשיא בית המשפט לחוקה. תחילה תוכנן לערוך את הטקס בחצר הקמלין בככר הקתדרלות, אך על מנת לחסוך בהוצאות הוחלט לערוך את הטקס בארמון הקרמלין הממלכתי. להרחבה ראו: ההשבעה השנייה של בוריס ילצין לנשיאות רוסיה |
| 7 במאי 2000 | ולדימיר פוטין | ארמון הקרמלין הגדול | מאראט בגלאיי | חוקת רוסיה |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | הטקס נערך לראשונה בארמון הקרמלין הגדול. להרחבה ראו: ההשבעה הראשונה של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה |
| 7 במאי 2004 | ולדימיר פוטין | ארמון הקרמלין הגדול | ולרי זורקין | חוקת רוסיה |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | להרחבה ראו: ההשבעה השנייה של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה |
| 7 במאי 2008 | דמיטרי מדבדב | ארמון הקרמלין הגדול | ולרי זורקין | חוקת רוסיה |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | הטקס נערך לראשונה בנוכחות נשיא קודם שלא התפטר אלא השלים כהונתו כחוק. להרחבה ראו: ההשבעה של דמיטרי מדבדב לנשיאות רוסיה |
| 7 במאי 2012 | ולדימיר פוטין | ארמון הקרמלין הגדול | ולרי זורקין | חוקת רוסיה |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | הטקס השלישי שבו פוטין מושבע והראשון מאז 2004. להרחבה ראו: ההשבעה השלישית של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה |
| 7 במאי 2018. | ולדימיר פוטין | ארמון הקרמלין הגדול | ולרי זורקין | חוקת רוסיה |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | הטקס הרביעי שבו הוא נוטל חלק. במסגרתו נחשפה לראשונה הלימוזינה הנשיאותית החדשה והגיעו מספר שיא של 6,000 מוזמנים. להרחבה ראו: ההשבעה הרביעית של ולדימיר פוטין לנשיאות רוסיה |
| 7 במאי 2024 | ולדימיר פוטין | ארמון הקרמלין הגדול | ולרי זורקין | חוקת רוסיה |  השבעת נשיא רוסיה, סרטון  באתר יוטיוב | הטקס החמישי שבו הוא נטל חלק. במהלך הטקס נחשפה גרסה חדשה יותר ללימוזינה הנשיאותית וגם אופנועי השרד אאורוס מרלון. |
|  |  |  |  | חוקת רוסיה |  |  |
גלריה

השבעת נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, 7 במאי 2008
אולם אנדריי הקדוש בקרמלין, בו נערך טקס ההשבעה לנשיאות רוסיה
נס נשיא רוסיה
שרשרת נשיא רוסיה
עותק מיוחד של החוקה הרוסית
ראו גם

השבעת נשיא ארצות הברית
נשיאי רוסיה
הערות שוליים

↑  סדר ההשבעה, דיווח Vesti.ru (ברוסית)
↑  Статья 82 Федерального закона от 10.01.2003 № 19-ФЗ «О выборах президента Российской Федерации»
↑  Проект федерального закона № 96700069-2 «О порядке вступления в должность вновь избранного президента Российской Федерации» (Консультант+)
↑  Письмо президента Российской Федерации от 20.06.1996 № Пр-1394
↑  постановление Совета Федерации от 17.07.1996 г. № 277-СФ
↑  Статья 82. Федерального закон от 10.01.2003 № 19-ФЗ (ред. от 24.11.2014, с изм. от 01.12.2014) "О выборах Президента Российской Федерации
↑  Статья 82 Федерального закона от 10.01.2003 № 19-ФЗ "О выборах президента Российской Федерации
↑  השבוע לפני 25 שנה הושבע בוריס ילצין לנשיא: "הנשיא אינו אל, אינו מלך ואינו קוסם"
↑  The inauguration in 1996 was supposed to spend at the Cathedral Square to the ringing of bells and singing odes, but at the last moment, Yeltsin said that "the extra money in the state treasury even for such celebrations there."
↑  מדבדב הושבע לנשיאות רוסיה: מחויב לחוק, באתר ynet, 7 במאי 2008
↑  רוסיה: דימיטרי מדבדב הושבע רשמית כנשיא
↑  פוטין חזר לנשיאות: אפעל למען מולדתי
↑  פוטין הושבע לנשיא רוסיה וקיבל את מזוודת הגרעין, באתר ynet, 7 במאי 2012
↑  עם לימוזינה תוצרת בית: פוטין הושבע לכהונה רביעית, באתר וואלה, 7 במאי 2018
↑  ערד ניר, ‏פוטין הושבע כנשיא בפעם הרביעית, באתר ‏מאקו‏, 7 במאי 2018
ולדימיר פוטין בטקס השבעתו לנשיאות, 7 במאי 2024
השירות הפדרלי לקניין רוחני

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 סוכנות אם:  המשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה 
 תאריך הקמה:  9 במרץ 2004 
 מטה מרכזי:  מוסקבה 
 https://rospatent.gov.ru
 
תעודת רישום פטנטים רשמית שהשירות מנפק.
השירות הפדרלי לקניין רוחני (ברוסית: Федеральная служба по интеллектуальной собственности; רוספטנט, Роспатент ברוסית) הוא גוף פדרלי, האחראי לפיקוח בתחום ההגנה המשפטית והשימוש בחפצי קניין רוחני, פטנטים, סימני מסחר ויצירות מקוריות תוך שמירה על האינטרסים של הפדרציה הרוסית, אזרחים וגופים משפטיים, כולל אלה שנוצרו במסגרת שיתוף פעולה מדעי וטכני בינלאומי. השירות מהווה יחידת-סמך במשרד לפיתוח כלכלי של הפדרציה הרוסית והוא הגוף הראשי לרשם הפטנטים והמדגמים ברוסיה והוא הגוף הממשלתי האמון על שיתוף פעולה עם הארגון העולמי לקניין רוחני.
השירות מפעיל את המכון הפדרלי לקניין תעשייתי (FIPS),‏ הסוכנות הפדרלית להגנה משפטית על יצירות אינטלקטואליות צבאיות, מיוחדות ודו-תכליתיות (FAPRID) והאקדמיה הממלכתית הרוסית לקניין רוחני (RGAIS).
היסטוריה

הגוף הפדרלי הוקם לראשונה 1996 בשם הסוכנות הרוסית לפטנטים וסימני מסחר (Российское агентство по патентам и товарным знакам), שיונקת את שורשיה מגופים קודמים בברית המועצות. בשנת 1918 על פי צו המועצה העליונה לכלכלה לאומית, הוקמה הוועדה להמצאות של המועצה המדעית והטכנית של המועצה העליונה לכלכלה הלאומית (Комитет по делам изобретений при Научно-техническом совете Высшего Совета Народного хозяйства).
בשנת 1931 שונה שמה לוועדה להמצאות של מועצת העבודה וההגנה (Комитет по изобретательству при Совете Труда и Обороны) ובשנת 1947 הפכה לוועדה להמצאות וגילויים (Комитет по изобретениям и открытиям). בשנת 1955 לאחר ארגון מחדש בממשלה הפכה הוועדה לוועדה הממלכתית להמצאות וגילויים תחת הוועדה הממלכתית למדע וטכנולוגיה של ברית המועצות.
עם הקמת הפדרציה הרוסית, בשנת 1992, תפקידי רישום הפטנטים שהיו באחריות הוועדות הקודמות החלו להתבצע על ידי הוועדה לפטנטים וסימני מסחר (Комитет по патентам и товарным знакам) ומשנת 1996 ואילך החלה להיקרא "הסוכנות הרוסית לפטנטים וסימני מסחר".
ב-9 במרץ 2004, במסגרת הרפורמה הפדרלית שיזם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, במסגרת הצו הנשיאותי "אודות מערכת ומבנה הגופים המבצעים הפדרליים", שונה שם הסוכנות הרוסית לפטנטים וסימני מסחר לשירות הפדרלי לקניין רוחני, פטנטים וסימני מסחר ב-24 במאי 2011 הסוכנות שינתה את שמה לשמה הנוכחי: "השירות הפדרלי לקניין רוחני" והוכפפה ישירות לממשלת הפדרציה הרוסית. אך ב-27 ביוני 2012, פוטין חתם על צו נשיאותי, שבמסגרתו השירות הועבר לאחריות המשרד לפיתוח כלכלי.
ב-4 באוגוסט 2015 הודיע סגן ראש הממשלה סגן ראש הממשלה איגור שובאלוב על העברת נושאי זכויות יוצרים ממשרד התרבות של הפדרציה הרוסית לתחום שיפוטו של גוף חדש בתחום הקניין הרוחני, המתוכנן להיווצר על בסיס השירות הפדרלי.
במרץ 2019 נודע שתקופת הבדיקה של השירות בבקשות לפטנטים של משתתפים בתוכניות ממלכתיות של משרד החינוך והמדע של הפדרציה הרוסית פחתה לשישה חודשים, בעוד שממוצע בקשות לפטנטים בשנת 2018 עמדו על כשמונה חודשים.
תפקידים

התפקידים העיקריים של השירות הפדרלי לקניין רוחני הם:
הקפדה על הנוהל למתן הגנה משפטית על חפצי קניין רוחני בפדרציה הרוסית, וכן על הליך השימוש בהם, שנקבע בחוקת הפדרציה הרוסית, בחוקים פדרליים, בסעיפי החוקה ובצווים משפטיים רגולטוריים אחרים;
בקרה ופיקוח על בחינת בקשות לחפצי קניין רוחני והנפקת רישיונות ומסמכים רשמיים באופן הקבוע בחקיקה של הפדרציה הרוסית;
רישום זכויות לחפצי קניין רוחני, כמו גם הסכמי רישוי וחוזי הקצאת זכויות בתחום הקניין הרוחני ופרסום מידע אודות חפצים רשומים של קניין רוחני;
בקרה ופיקוח על קיום הנוהל לתשלום אגרות פטנט ודמי רישום;
תעודה ורישום של עורכי פטנטים ובקרה על עמידתם בדרישות הקבועות בחקיקה הרוסית.