stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדליה פלדר
ספריו

יסודי ישורון (6 חלקים) - חלק א', טורונטו, תשי"ד, חלק ב', ניו יורק, תשט"ז, חלק ג', ניו יורק, תשי"ח, חלק ד', ניו יארק, תשכ"ב, חלק ה', ניו יארק, תשכ"ו, חלק ו', ניו יארק, תש"ל, באתר היברובוקס
שו"ת שאילת ישורון, ניו יארק, תשמ"ח, באתר היברובוקס
נחלת צבי, חלק א', ניו יארק, תשי"ט, באתר היברובוקס, חלק ב', ניו יארק, תשל"ב (שני חלקים)
פרי ישורון, על תניא רבתי
לקריאה נוספת

הגאון ר' גדליה פלדר זצ"ל, הפרדס, שנה ס"ו (תשנ"ב) גיליון ו' עמ' 29–30.
הערות שוליים

↑  נזר התורה - אלול תשס"ו, עמוד דש, באתר היברובוקס
↑  Felder, Gedaliah, Orthodox Judaism in America: A Biographical Dictionary and Sourcebook, page 66-67
↑  יקותיאל יהודה גרינוולד, כל בו על אבלות, באתר היברובוקס
↑  משה פיינשטיין, עוד בעניין הנ"ל, אגרות משה ב', סי׳ יג, עמוד כט, באתר היברובוקס
↑  משה פיינשטיין, איך לעשות שטר מכירה בשביל היתר עבודה בשבת, אגרות משה ו', סי׳ נה, עמוד פט, באתר היברובוקס
↑  משה פיינשטיין, הדחת כלי בשר וכלי חלב באותה מכונה, אגרות משה ו', יורה דעה, סי׳ יא, עמוד רכז, באתר היברובוקס
↑  Gerald Tulchinsky, Canada's Jews: A People's Journey, page 363
↑  הרב אלתר מאיר, יסודי ישורון, הצופה, 15 בפברואר 1957
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302732305171  VIAF: 35742338   WorldCat (עם VIAF): 35742338 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרייס מידס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בנובמבר 1886 קיוקוק איווה, ארצות הברית
 פטירה:  31 בדצמבר 1967 (בגיל 81)
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת ברין מאר (1916)  אוניברסיטת קנזס 
 מעסיק:  מכללת ולסלי, אוניברסיטת מינסוטה, מכללת ואסר 
 תואר:  פרופסורית
 פרסים והוקרה:  Garvan-olin
 
גרייס מידס (באנגלית: Grace May Medes;‏ 9 בנובמבר 1886 – 31 בדצמבר 1967) הייתה ביוכימאית אמריקאית ודוקטור לזואולוגיה. היא התמחתה בחקר חילוף חומרים של חומצות שומן בגוף, וגילתה את ההפרעה המטבולית Tyrosinosis, שכיום ידועה בשם tyrosynemia (אנ').
בשנת 1955 זכתה במדליית גרוון-אולין על מחקרה.
קורות חיים

מידס נולדה בקיוקוק (Keokuk) איווה, ארצות הברית ב-1886. היא בתם ויליאם גונסון מידס וקייט פרנסיסקו הגני מידס. באמצע שנות השמונים של המאה העשרים עברה עם משפחתה לקנזס, שם עבד אביה כאיש עסקים והיה בעל השפעה רבה בעיר.
היא למדה תואר ראשון ושני בזואולוגיה באוניברסיטת קנזס, ואת לימודי הדוקטורט השלימה במכללת ברין מאר שבפנסילבניה בשנת 1916.
לאחר שקיבלה את הדוקטורט שלה, מידס לימדה זואולוגיה במכללת ואסר (אנ'), ובהמשך שימשה כעוזרת פרופסור לפיזיולוגיה עד שנת 1922. בין השנים 1922–1924 שימשה כפרופסורית חברה לפיזיולוגיה במכללת ולסלי.
את הגילוי המשמעותי שלה-ההפרעה המטבולית Tyrosinosis, היא גילתה וחקרה במסגרת עבודה באוניברסיטה לרפואה במינסוטה, שם עבדה בין השנים 1924–1932. בין השנים 1932–1960 עבדה במכון למחקר הרפואי לאנקנאו שבפילדלפיה, פנסילבניה, שם שימשה כחברת סגל מחקרי ובהמשך כחברת סגל בכירה.
לאחר פרישתה לגמלאות חידשה מידס את עבודתה בנושא Tyrosinosis, במכון המחקר "פלס" באוניברסיטת טמפל. שם, היא חיברה יחד עם עמיתה סטנלי ריימן ספר בשם Normal Growth and Cancer" (1963)".‏
מחקרה

בשנת 1932 מידס מונתה לראש המחלקה לכימיה מטבולית במכון לנקנאו למחקר רפואי בפילדלפיה, שם התמחתה במטבוליזם של גופרית וחומצות שומן. היא גילתה הפרעה מטבולית חדשה והעניקה לה את השם Tyrosinosis. אף על פי ששנים לאחר מחקרה התגלה שהמכניזם שזיהתה אינו מדויק, שיטות הבדיקה שלה נותרו מודל שימושי לחוקרים הבוחנים את ההפרעה הידועה כיום בתור "Tyrosinemia".
Tyrosinemia היא הפרעה גנטית המאופיינת בהפרעות בתהליך הפירוק הרב שלבי של חומצת האמינו טירוזין, אבן בניין של רוב החלבונים. בהיעדר טיפול בהפרעה, חומצת האמינו טירוזין ותוצרי הלוואי של הפירוק החלקי מצטברים ברקמות ובאיברים, מה שעלול להוביל לבעיות בריאות חמורות כגון דימום בצואה, פגיעה בפעילות המעיים, עייפות, ירידה במשקל והקאות.
בטירוזינמיה, בגוף יש חוסר באנזים Fumarylacetoacetate Hydrolase (FAH) (אנ') שמשמש לפירוק הטירוזין שנמצא ברוב החלבונים. אצל אנשים הסובלים מטירוזינמיה פירוק החלבון הוא חלקי, ותוצרי פירוק רעילים וחריגים של טירוזין מצטברים בגופם. הצטברות זו גורמת לפגיעה הדרגתית בעיקר בכבד, ששם תהליך הפירוק המרכזי של הטירוזין מתרחש.
ישנם שלושה סוגים להפרעה, Tyrosinemia‏ I‏ Tyrosinemia‏ II ו-Tyrosinemia‏ III. הם מובדלים לפי הסימפטומים והסיבה הגנטית שגרמה להתרחשותם.
הטיפול בטירוזינמיה הוא שילוב של תזונה דלת חלבון ותרופה בשם Nitisinone (אנ'). ניטיסינון מונע הצטברות של מוצרי פירוק רעילים. על החולים להימנע מבשרים, מוצרי חלב ומזונות עשירים בחלבון כגון אגוזים ושעועית.
פרסים

בשנת 1955 גרייס מאי מידס זכתה במדליית Garvan-Olin על תגליותיה. באותה שנה זכתה בתואר אחת מחמשת הבוגרים הנכבדים של אוניברסיטת קנזס.
הערות שוליים

↑  Penny R., Keokuk Daily Gate City, NEWSPAPER ARCHIVE
1 2  Marilyn Ogilvie, Joy Harvey, The Biographical Dictionary of Women in Science
↑  Toby A. Appel, Physiology in American Women's Colleges: The Rise and Decline of a Female Subculture
↑  Emeritus, Hepatorenal tyrosinemia, NCBI
↑  Harry Sobotka & C.P. Stewart, ADVANCES IN CHEMICAL CHEMISTY, Academic Press, 1963
↑  Guoyao Wu, AMINO ACIDS Biochemistry and Nutrition, CRC Press, 2013
↑  Tyrosinemia, National Library Of Medicine
↑  Tyrosinemia Treatment and Symptoms, UPMC Children’s Hospital of Pittsburgh
↑  Grace Medes as distinguished alumna, University of Kansas, 1955, Newspapers Archive
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CANTIC: a11537619  GND: 1244433349  ISNI: 0000 0000 8347 7082  LCCN: n87136666  NTA: 078258405  SUDOC: 225826070  VIAF: 113396487   WorldCat (עם VIAF): 113396487
ד'תתמ"ו

ד'תתמ"ו (4846)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-22 בספטמבר 1085 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 1086. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
אירועים

תחילתו של מחזור רנ"ו במחזור העיבור של עיבור השנה בלוח העברי. מחזור רנ"ו נחשב בידי מחשבי הקיצין דאז כזה שבו אמורה להתרחש הגאולה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
הערות שוליים

↑  שמחה עמנואל, "חשבון הלוח וחשבון הקץ: פולמוס יהודי־נוצרי בשנת 1100", ציון סג (תשנ"ח), עמ' 151–152, באתר אוצר החכמה.
היסטוריה של עם ישראל
גשר אבנט הירקן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר קשת תחתית, גשר להולכי רגל 
 מיקום:  Qinglongqiao Subdistrict 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1751–1764 (כ־13 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1764 
 חומרי בנייה:  אבן 
 מידע טכני
 מפתחים:  1 
 קואורדינטות:  39°59′32″N 116°15′40″E﻿ / ﻿39.992114°N 116.261042°E﻿ / 39.992114; 116.261042
  (למפת בייג'ינג מוגדלת) חביי טיינג'יןגשר אבנט הירקן(למפת בייג'ינג רגילה) חביי טיינג'יןגשר אבנט הירקן
 
גשר אבנט הירקן (בסינית: 玉帶橋, בפין-יין: Yù Dài Qiáo), המוכר גם בכינויו גשר דבשת הגמל, הוא גשר סהר מאבן להולכי רגל, שנבנה במאה ה-18, וממוקם בארמון הקיץ בבייג'ינג, סין.
גשר אבנט הירקן הוא המפורסם מבין ששת הגשרים הבנויים בגדה המערבית של אגם קונמינג. הוא נבנה משיש לבן בין השנים 1751–1764 – בתקופת שלטונו של הקיסר צ'יינלונג. מעקות הגשר מעוטרות בעגורים וחיות נוספות וממדיו הותאמו למעבר סירת הדרקון של הקיסר תחתיו.
ראו גם

גשר החגורה היקרה
אדריכלות סינית
דבורה קטלנית

| דבורה קטלנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: Apocrita
משפחה:: דבוריים
סוג:: דבורת-הדבש
מין:: דבורת הדבש ודבורת דבש אפריקאית
תת־מין:: דבורה קטלנית
שם מדעי
 Apis mellifera scutellata ×

דבורה קטלנית (באנגלית: Africanized honey bee, ומכונה בפשטות: killer bee) הוא תת-מין מוכלא של דבורת הדבש, שנוצר מהכלאה בין דבורת הדבש האפריקאית (Apis mellifera scutellata) ומספר זנים של דבורי דבש שמקורם באירופה. הזן הוכלא בשנות החמישים של המאה העשרים במסגרת ניסוי שנערך בברזיל. במהלך הניסוי שוחררו חלק מהדבורים בטעות, ועם הזמן החלו להתפשט, והגיעו עד מרכז וצפון אמריקה.
היסטוריה

דבורת הדבש לא הייתה נפוצה ביבשת אמריקה לפני הגעת האירופאים. למרות זאת, בני המאיה הפיקו דבש מדבורים נטולות עוקץ (משבט Meliponini), באזור מסו-אמריקה (בשטחי ברזיל, פרו ומקסיקו של היום). דבורים אלה מייצרות כמות קטנה בהרבה של דבש בהשוואה לדבורי הדבש. עם הגעת האירופאים, הובאו דבורי דבש ליבשת אמריקה (זנים מאיטליה ומארצות אחרות), אולם אלו התקשו לשרוד בתנאי אקלים טרופי.
הביולוג ווריק קר (Warwick E. Kerr) עסק בגידול של דבורים דרום-אפריקניות ודבורים אירופיות, וניסה לעיתים להכליא בין השתיים. מטרתו הייתה לגדל זן של דבורים שיהיו עמידות יותר באקלים הטרופי שבדרום אמריקה מאשר הדבורים האירופיות שגודלו בין היתר בצפון אמריקה, תוך תקווה כי עמידותן של הדבורים תלווה גם בעלייה בתפוקת הדבש שלהן. קֶר שם לב כי הדבורים הללו היו תוקפניות במיוחד.
המלכות של זן הכלאיים החדש הוחזקו בתוך הכוורות במתקנים מסורגים עם חורים קטנים, כדי למנוע מהמלכות ומהזכרים, הגדולים יותר מהפועלות, לברוח ולהזדווג עם האוכלוסייה המקומית של דבורים אירופיות.
לפי דבריו של קֶר, בשנת 1957, דבוראי שהיה תורן מחליף בבית הגידול הבחין שהמתקנים המסורגים מפריעים לתנועת הפועלות, והסיר אותם, וכך בטעות שוחררו 26 נחילי דבורים מזן הכלאיים החדש. הדבורים שוחררו ליד העיר ריו קלארו, שבמדינת סאו פאולו, בדרום ברזיל.
התפשטות גאוגרפית

נכון לשנת 2002, הספיקו הדבורים הקטלניות להתפשט מברזיל דרומה, אל צפון ארגנטינה, וגם צפונה, למדינות מרכז אמריקה, מקסיקו, ומדינות דרום ארצות הברית: טקסס, אריזונה, ניו מקסיקו, פלורידה ודרום קליפורניה. ההתפשטות נעצרה לזמן מה במזרח טקסס, כנראה עקב המספר הרב של מגדלי הדבורים האירופיות באזור. אולם, העובדה שהתגלו דבורים קטלניות בלואיזיאנה מצביעה על כך שהדבורים הקטלניות הצליחו לעבור את המכשול הזה, או שהגיעו בנחיל על גבי ספינה. ביוני 2005, התגלה כי הדבורים חצו את הגבול של טקסס והתפשטו לדרום-מערב ארקנסו. בספטמבר 2007, פורסם כי הדבורים התיישבו גם באזור ניו אורלינס.
באזורים רבים הדבורים הקטלניות הוכרזו כמין פולש.
התפשטות גאוגרפית > גבולות ההתפשטות

על אף הקושי של הדבורים לחיות במדינות קרות, נצפו דבורים קטלניות במקומות צפוניים יותר בארצות הברית כדוגמת מיזורי וסיירה נבדה.
דבר זה מעיד על הסתגלות מהירה של הדבורים למקומות קרים.
קצב התקדמות הדבורים צפונה מוערך בכשני קילומטרים (קצת יותר ממייל אחד) ביום. כאשר הן מכלות את רוב הדבורים האירופיות באזורים אליהם הן מגיעות.
תכונות

הדבורה הקטלנית נבדלת מדבורים אחרות במספר תכונות. התכונה העיקרית שהביאה לפרסומן של דבורים אלו היא תוקפנותן הקיצונית: בניגוד לדבורי-דבש אירופיות, שמגלות תוקפנות בעיקר כשתוקפים את הכוורת, הדבורים הקטלניות מתרגזות אפילו מתזוזה סתמית בקרבת הכוורת. דבורים קטלניות יוצאות להתקפה במספרים גדולים יותר, ועשויות לרדוף אחרי אדם למרחק של עד כ-400 מטרים, ולעקוץ אותו. הארס של הדבורה הקטלנית זהה לזה של הדבורה האירופית, אבל מספר העקיצות הגדול בהרבה גורם למספר גדול יותר של מקרי מוות.
הדבורים הקטלניות נבדלות מהדבורים האירופיות במספר תכונות:
נוטות להתפצל לנחילי-משנה לעיתים תכופות יותר, וכך ליצור כוורות חדשות בקצב מהיר יותר.
נוטות יותר לנדידה עונתית, בתגובה להבדלים עונתיים בזמינות המזון.
נוטות לנטוש את הכוורת בקלות יחסית, ולעבור כולן להתיישב במקום אחר, בתגובה לקשיים.
תוקפניות יותר כשהן נמצאות במצב של "נחיל במנוחה", בהשוואה לדבורים אירופיות.
נוטות יותר לגור בתוך סדקים וחללים באדמה, בהשוואה לדבורים אירופיות.
שומרות על הכוורת באופן אגרסיבי יותר, עם "טווח אזהרה" גדול יותר סביב הכוורת.
בעלות מספר גדול יותר של "דבורים שומרות", ביחס לגודל הכוורת.
יוצאות להתקפה במספרים גדולים יותר, ורודפות למרחק גדול יותר, אחרי מה שנראה להן כאיום.
לא מסוגלות לשרוד תקופה ארוכה בלי מזון זמין לליקוט, דבר שמונע מהן לשגשג במקומות עם חורף קשה או עם קיץ יבש בצורה קיצונית.
המחשה של קצב ההתפשטות בתחומי ארצות הברית משנת 1990 ועד לשנת 2003
דבורה קטלנית
גארסאם, קיסר אקסום

גארסאם היה קיסר אקסום בשנת 600 לערך. והוא ידוע בעיקר הודות למטבעות שהוא טבע בתקופת מלכותו.
מאנרו האי מציין שגאראסם או ארמה היו האחרונים לטבוע מטבעות אקסומיות, וכן שגאראסם היה המלך האקסומי האחרון שטבע מטבעות מזהב.
הערות שוליים

↑  סטוארט מאנרו-האי, אקסום: ציוויליזציה אפריקנית לקראת סוף העת העתיקה, עמוד 91.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ישראל | קיסר אקסום | הבא: ארמה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גארמה סאיום, קיסר אתיופיה

גארמה סאיום היה קיסר אתיופיה וחבר בשושלת זאגווה. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת כותב שהוא היה בנו של הקיסר מארה תקלה היימנות אחיו הצעיר של הקיסר טאטדים ואביהם של הקיסרים לעתיד קאדוס חארב וגברה מסקל לליבלה. שמו אינו מופיע ברשימת הקיסרים הגדולה.
הערות שוליים

↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 56n
| שושלת זאגווה |
| --- | --- | --- |
תקופת החושך האתיופית
| קיסרים | מארה תקלה היימנות • טאטדים • ג'אן סאיום • גארמה סאיום • ימהרנה קריסטוס • קאדוס חארב • לליבלה • נאקוטו לאב • יטברק • מירארי • חארבי • יטברק |  |
| ראו גם | יהודית המלכה • ירושלים החדשה • השושלת הסולומונית • תקלה גיורגיס השני |  |
מחוז וג
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ג'אן סאיום | קיסר האימפריה האתיופית  1021–1061 | הבא: ימהרנה קריסטוס |
דוק

ערך זה עוסק במבצר מתקופת החשמונאים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מצפה
רמון
מצפה
רמון
הר הפיתוי ומנזר דיר אל-קרנטל. קצהו של הדוק נראה מימין
דוק או גם דגון הוא מבצר עתיק על פסגת הר קרנטל ממערב לעיר יריחו. זהו המבצר הקדום ביותר מבין המבצרים ששימשו את החשמונאים.
היסטוריה

השם "דוק" נזכר בספר מקבים א', פרק טז, טו. שם זה נשתמר בשמו של המעיין "עין דיוק" בבקעת נערן. באותו סיפור אצל יוסף בן מתתיהו, נקרא המבצר "דגון".
בפרק האחרון של ספר חשמונאים א' מתואר רצח המנהיג החשמונאי שמעון התרסי ושניים מבניו במדבר יהודה, במבצר דוק שמעל יריחו. בספר חשמונאים א' נאמר כי תלמי בן חבוב, הנציב על בקעת יריחו וחתנו של שמעון, הוא זה שבנה את המבצר ואליו הזמין את שמעון ובניו למשתה. לא ברור מתי ועל ידי מי נבנה, אך ודאי שכבר היה קיים בימי שמעון ב-135 לפנה"ס.
במקום נמצאו שרידים מהתקופה החשמונאית.
לפי אהוד נצר, יש בכותרות ובחלקים האדריכליים הפזורים על פני השטח להעיד על פאר הבניינים שהיו באתר. אף על פי שהאתר אינו נזכר בשום אירוע הקשור לימיו של המלך הורדוס, נחשפו שרידים המעידים על קיומו של האתר גם בימיו.
במאה ה-4 הוקמה במקום הלאורה השנייה במדבר יהודה על ידי חריטון.
האתר

מבצר דוק מתנשא על פסגת הר קרנטל כשלוש מאות מטר מעל בקעת יריחו. הפרש גבהים זה שנגרם על ידי השבר הסורי אפריקני, מפגיש בטווח קטן נופים שונים ומנוגדים. מערבית למצוק – כתף יריחו, רמה מדברית שתשתיתה מורכבת מסלע קירטון בהיר וקר. כמות משקעים נמוכה, חלחול מים גרוע ומזג האוויר החם כל השנה קבעו את אופייה המדברי של הרמה. האתר מכיל יסודות מבנים, חומות קירות תמך וחפיר הגנה. האתר נתגלה בסקר עוד בשנת 1873 ולאחריו נערכו מספר סקרים נוספים. בכל הסקרים לא נמצאה מערכת המים. רק בשנת 1972 בסקר שנערך על ידי אוניברסיטת ת"א ברשות זאב משל ודוד עמית נתגלו בשלוחה הצפונית קטע של אמת המים.
מערכת המים

מערכת המים של המבצר מורכבת מאמת מים, שתי בריכות ותשעה בורות החצובים במדרון המצוקי. הכוון הכללי של האמה הוא ממערב למזרח. מקור המים הם מי שיטפונות של נחל קצר. האמה מתחילה במיגלש בנוי האוסף את כל מי השיטפונות בנחל. בדרכה אוספת האמה מי שיטפונות של שני נחלים נוספים. אורך האמה עד לפתח בור המים הראשון הוא חצי ק"מ ורחבה בין 80-60 ס"מ. האמה חלקה חצובה בסלע וחלקה בנויה. מטויחת לכל אורכה בטיח לבן. המים מעוברים מהאמה לבורות על ידי מגלש מים מתעקל תוך השקעת סחף ופסולת בבריכת שיקוע בסוף כל הבורות. המים ווסתו בין הבורות השונים בהתאם לצורך. הבריכות ממוקמות ליד האמה לקראת סופה ושימשו כנראה את יושבי המבנים המצויים בקרבת מקום.
לקריאה נוספת

אהוד נצר, ארמונות החשמונאים והורדוס הגדול, ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1999.
הערות שוליים

1 2 3  אהוד נצר, ארמונות החשמונאים והורדוס הגדול, יד יצחק בן צבי, ירושלים תש"ס (1999), עמ' 62.
↑  פלאוויוס יוספוס, מלחמת היהודים, ספר א, פרק ב, ג; קדמוניות היהודים, ספר יג, פרק ח, א, 230.
↑  ספר המקבים א, פרק טז, יא-טז.
1 2  אהוד נצר, ארמונות החשמונאים והורדוס הגדול, עמ' 69.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506025405171  VIAF: 316602967   WorldCat (עם VIAF): 316602967
ד'תתמ"ה

ד'תתמ"ה (4845)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 בספטמבר 1084 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 21 בספטמבר 1085. שנה מסוג גכז, היא מעוברת, ואורכה 384 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לפי ההלכה, בשנת ד'תתמ"ה מתחיל מחזור חמה בן 28 שנים, ולכן מברכים את ברכת החמה.
אירועים

י"א בתשרי – רידיגר הוצמן, בישוף העיר שפייר מפרסם כתב זכויות נרחב ליהודים שיבואו להתגורר בעיר. שרפה שפרצה בשכונה היהודית של מגנצא, ולוותה בפוגרומים ובאנטישמיות גוברת, הביאה להגירה ממגנצא לשפייר, ובכך התבססה יהדות שפיירא.
כ"ז באדר ב' – התיעוד הראשון לאמירתה בפועל של ברכת החמה, בידי רבנו שמעיה.
נפטרו

מאיר הכהן (כנראה בנו של רבי יהודה בן מאיר הכהן) נרצח בידי נוצרים בדרכו מוורמייזא למגנצא.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ברכת החמה ביום רביעי כ"ז באדר ב' - 26 במרץ 1085 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז).
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
גשר אדולף

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר רכבת קלה, גשר להולכי רגל, גשר, גשר תלוי, גשר פלדה, גשר קשת תחתית, גשר אבן, גשר דו־מפלסי, גשר רב־מפלסי 
 על שם:  אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג 
 כתובת:  לוקסמבורג 
 מיקום:  לוקסמבורג 
 מדינה:  לוקסמבורג 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 24 ביולי 1903
 תאריך פתיחה רשמי:  24 ביולי 1903 
 חומרי בנייה:  פלדה, אבן, בטון 
 אדריכל:  פול סז'ורנה 
 מידות
 אורך:  153 מ' 
 רוחב:  17.2 מ' 
 גובה:  42 מ' 
 מידע טכני
 מפתחים:  3 
 מִפְתָּח מרבי:  84.65 מ' 
 קואורדינטות:  49°36′30″N 6°07′37″E﻿ / ﻿49.608313888889°N 6.1270722222222°E﻿ / 49.608313888889; 6.1270722222222
  (למפת לוקסמבורג מוגדלת) לוקסמבורג גרבנמכר דיקירך בלגיה גרמניה צרפתגשר אדולף(למפת לוקסמבורג רגילה) לוקסמבורג גרבנמכר דיקירך בלגיה גרמניה צרפתגשר אדולף
 
גשר אדולף (בלוקסמבורגית: Adolphe-Bréck, בצרפתית: Pont Adolphe, בגרמנית: Adolphe-Brücke) הוא גשר קשתות במרכזה של לוקסמבורג, עיר הבירה של לוקסמבורג, ואחד מסמליה המוכרים. הגשר נושא מסלולים דו סטריים לרכבת קלה ולמכוניות ומדרכות מקבילות להולכי רגל. כמו כן מצוי בו מפלס נוסף לשימושם של רוכבי אופנים והולכי רגל.
הגשר

הגשר נטוי בגובה של 42 מטר מעל ערוצו העמוק של נהר הפטרוס (Pétrusse) והפארק שסביבו. בנייתו החלה בשנת 1900 והוא נפתח ב-1903. הגשר קרוי על שמו של אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג בשנים 1890-‏1905.
בני העיר מכנים את גשר אדולף "הגשר החדש", כאשר "הגשר הישן" הוא הפסרל, שנבנה 42 שנים לפניו, במהלך הרחבתה של העיר. עם השנים התברר כי הפסרל צר מלהכיל את התנועה המבקשת לעבור בו. על כן שכרה הממשלה ב-1896 את שירותיו של אלבר רודאנז' (Albert Rodange) הלוקסמבורגי כדי לתכנן גשר נוסף. מאחר שהוא לא היה מנוסה בבניית גשרים, צורף אליו הצרפתי פול סז'ורנה (Paul Séjourné). סז'ורנה הסכים עם האתר שבחר רודאנז' לבניית הגשר, אך הביא לשינוי תכנון הקשתות התומכות שלו. באורך של 153 מטר ועם קשת מרכזית באורך של 85 מטר היה זה גשר הקשתות הבנוי אבן הארוך ביותר בזמנו. עמודי הגשר וקשתותיו נבנו מאבן חול מקומית, ואילו משטח הגשר נוצק מבטון מזוין. תכנון הגשר הועתק לגשרים שנבנו לימים בעיר טולון שבצרפת ובעיר פילדלפיה שבארצות הברית.
במקור נשא הגשר פסי רכבת, אשר הוסרו במחצית השנייה של המאה ה-20. בשנים 2003-‏-2004, לאחר שבדיקה העלתה כי הגשר ותמוכותיו נחלשו מאוד, הוא חוזק באמצעות לוחות פלדה.
בעקבות הפעלתה מחדש של רכבת קלה בעיר עבר הגשר הרחבה (ל-17.20 מטר) וחיזוק מסיביים על מנת שיוכל לשאת גם מסלול דו סטרי של פסי רכבת. לצורך כך נבנה לצידו גשר זמני מעל ערוצו של הפטרוס. בנוסף הותקן מתחתיו מפלס קל נוסף ממתכת, התלוי ממבנה האבן של הגשר. הוא משרת רוכבי אופניים והולכי רגל, שלמענם הותקנו במבואות הגשר כבשי גישה אל המפלס הנמוך. המפלס התחתון נפתח לתנועה ב-2018. בדצמבר 2020 החלה הרכבת הקלה לנוע על פני הגשר.
גראדסקו

| --- | --- |
תחנת הרכבת הישנה בכפר
תחנת הרכבת הישנה בכפר
 מדינה:  מקדוניה הצפונית מקדוניה הצפונית
 מחוז:  וארדאר
 גובה:  173 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,219 (2002)
 קואורדינטות:  41°34′39″N 21°56′34″E﻿ / ﻿41.5775°N 21.942777777778°E﻿ / 41.5775; 21.942777777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.gradsko.gov.mk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקדוניה הצפונית מוגדלת) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו ולס שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהגראדסקו(למפת מקדוניה הצפונית רגילה) סקופיה ביטולה קומאנובו פרילפ טטובו ולס שטיפ אוחריד גוסטיבר סטרומיצה יוון א ל ב נ י ה  קוסובו סרביה בולגריהגראדסקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
הכפר גראדסקו במהלך מלחמת העולם הראשונה
גראדסקו (במקדונית: Градско, להאזנה) הוא כפר במרכז מקדוניה הצפונית המצוי בשטח הרשות המקומית גראדסקו ושוכן באזור הסטטיסטי וארדאר, 28 קילומטרים דרומית לוולס ו-80 קילומטרים דרומית לבירה סקופיה.
היסטוריה

באזור הכפר שכנה העיר המקדונית העתיקה סטובי (ביוונית עתיקה: Στόβοι), אשר חרבה ברעידת אדמה בראשית המאה ה-6. בהמשך, נשלט האזור על ידי הממלכה הבולגרית הראשונה, האימפריה הביזנטית והממלכה הבולגרית השנייה. ב-1392 נכבש המקום על ידי צבאותיו של באיזיט הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית ובהמשך נכלל בשטח סנג'ק סקופיה. לאורך מרבית התקופה העות'מאנית היה במקום כפר קטן ובו משפחות בודדות, אך בשלהי המאה ה-19 נבנתה מסילת הרכבת בין סלוניקי לסקופיה ולבלגרד אשר נתיבה עבר בגראדסקו ובמקום הוקמה תחנת רכבת.
הקמת תחנת הרכבת הובילה לפיתוח כלכלי וגידול הדרגתי במספר התושבים.
במהלך מלחמת הבלקן הראשונה שוחרר הכפר וסופח לממלכת סרביה. בראשית נובמבר 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה, נכבש הכפר על ידי צבא בולגריה ובסמוך אליו הוקמו מרכזי תקשורת ולוגיסטיקה של הצבא הבולגרי. האזור הפך חלק מהחזית המקדונית. בספטמבר 1918 נכבש הכפר על ידי צבאות מדינות ההסכמה ולאחר המלחמה נכלל בשטחה של ממלכת יוגוסלביה.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נכבש הכפר על ידי הוורמאכט ובהמשך נמסר האזור לחזקת בולגריה שהייתה בעלת בריתה של גרמניה הנאצית מתוקף חתימתה על ההסכם התלת-צדדי. בשלהי 1944 שוחרר האזור על ידי צבאו של יוסיפ ברוז טיטו. במהלך נסיגתם מיקשו הגרמנים את מסילת הרכבת במקום. לאחר המלחמה נכלל הכפר בשטח יוגוסלביה ומ-1991, עם הקמת מקדוניה, נכלל בשטחה.
דמוגרפיה

מנתוני מפקד האוכלוסין שנערך ב-2002 עולה, כי 86.53 אחוזים מתושבי הכפר היו מקדונים, 9.7 אחוזים היו בוסניאקים ו-2.2 אחוזים היו בני רומה. הרוב המוחלט של תושבי הכפר היו נוצרים אורתודוקסים ומיעוטם מוסלמים סונים. בכפר קיים בית ספר יסודי אחד וכנסייה על שם גאורגיוס הקדוש.
הערות שוליים

↑  פרסיליה, רוברטס מארי, "מלחמת העולם הראשונה-מתקפת הוארדאר", הוצאת ABC-CLIO, קליפורניה, ארצות הברית, 2006, עמודים 1876–1878 (באנגלית).
גשר - מרכז ציוני דתי

ערך זה עוסק במפלגה בראשות זבולון המר ויהודה בן-מאיר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  זבולון המר
 תקופת הפעילות:  29 במאי 1984 – 12 ביוני 1984 (15 ימים) 
 אפיון:  סיעת מרכז ציונית דתית
 אידאולוגיות:  ציונות דתית 
 כנסות:  הכנסת העשירית
 שיא כוחה:  שני מנדטים (כסיעה פורשת)
 שפל כוחה:  שני מנדטים (כסיעה פורשת)
 נוצרה מתוך:  המפד"ל
 התמזגה לתוך:  המפד"ל
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 אתר רשמי
 
גשר - מרכז ציוני דתי, היא סיעה שהתקיימה בשלהי כהונתה של הכנסת העשירית. חברי הסיעה היו זבולון המר ויהודה בן-מאיר, שפרשו מסיעת המפד"ל.
הסיעה התקיימה במשך שבועיים, בסופם חזרה לסיעת המפד"ל.
היסטוריה

המפלגה הוקמה ב-29 במאי 1984, במהלך הבחירות לכנסת העשירית, כש-2 חברי הכנסת יהודה בן-מאיר וזבולון המר פרשו מהמפד"ל. שניהם היו בעלי חשיבות במפלגתם, עם המר כשר החינוך והתרבות ובן מאיר היה סגן שר החוץ. הם קראו לעצמם "גשר" משמה של סיעת הנוער מתוך המפד"ל.
המפלגה לא החזיקה מעמד זמן רב, שכן השניים חזרו למפד"ל ב-12 ביוני.
מאוחר יותר עזב בן מאיר שוב את המפד"ל כדי להיות אחד מחברי המייסדים של מפלגת השמאל הדתית מימד, בעוד המר המשיך להיות מנהיג המפד"ל.
הערות שוליים

↑  פילוג ומיזוג בסיעות הכנסת, אתר הכנסת
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גוף מנהל (ספורט)

בתחומי הספורט השונים, גוף מנהל הוא הגוף האחראי על תחום ספורט מסוים. גופים מנהלים קיימים בצורות שונות: לעיתים הם בינלאומיים, בדוגמת פדרציות הספורט הבינלאומיות השונות, ולעיתים ברמה הלאומית. לגופים הללו יש לעיתים סמכויות לקביעת נורמות שונות ולאכיפתן, רבות מהן גם אחראיות על ארגון תחרויות שונות וכן הענקת פרסים בתחומן.
גופים מנהלים ברמה הלאומית לעיתים מתאגדים יחד עם גופים ממדינות מקבילות ליצירת גופים עולמיים המפקחים על ענף ספורט מסוים וליצירת נורמות בינלאומיות אחידות.
בישראל, קיימים מספר גופים המפקחים על תחומי ספורט שונים ברמה הלאומית, בדוגמת ההתאחדות לכדורגל בישראל, התאחדות ההוקי קרח הישראלית ואחרות.
דבורה סניידר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במרץ 1963 (בת 61) אדיסון, ניו ג'רזי
 שם לידה:  דבורה ג'ונסון
 מקום לימודים:  מכללת איטקה 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 תחום יצירה:  מפיקת סרטים
 בן זוג:  זאק סניידר (2004-הווה)
 מספר צאצאים:  8
 
דבורה סניידר (באנגלית: Deborah Snyder;‏ 13 במרץ 1963) היא מפיקת סרטים ופרסומות טלוויזיה אמריקאית. היא נשואה לבמאי הקולנוע זאק סניידר, ועבדה כשותפתו לעיתים בהפקת סרטים כמו "השומרים" ו-"300". היא המייסדת-שותפה של חברת ההפקה The Stone Quarry.
חיים אישיים

דבורה סניידר, למשפחת ג'ונסון (Johnson), נשואה לבמאי זאק סניידר. בני הזוג הכירו לראשונה ב-1996, והתחתנו ב-25 בספטמבר 2004 בכנסייה האפיסקופלית של ברתולומאוס הקדוש שבמנהטן, ניו יורק. כיום הם מתגוררים בפסדינה, קליפורניה. הם אימצו שני ילדים יחד, וסניידר היא האם החורגת לשישה ילדים ממערכות היחסים הקודמות של בעלה.
בשנת 2017, בזמן שהזוג עבד על הסרט "ליגת הצדק", בתם בת ה-20, אוטום, שמה קץ לחייה. מה שהוביל לפרישתם של השניים מהסרט שהיה בשלבי הפקה מתקדמים ואחרים נכנסו לתפקידם. מאוחר יותר, בשנת 2021, לאור ביקוש מעריצים רבים לשחרור הסרט המקורי עליו הם עבדו, הוא הופץ בשירות הסטרימינג HBO Max תחת השם "ליגת הצדק: גרסת סניידר".
לבעלה, זאק, יש קעקוע של שמה לאורך זרועו הימנית.
היא סיימה את לימודיה במכללת אית'קה בשנת 1991.