stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקיפות מתקני נשק כימי בסוריה
דוקטרינת בגין

לפי פרשנים ישראליים לענייני צבא וביטחון, אחד מיעדי התקיפות והדלפתן לתקשורת היה העברת מסר לסוריה ולאיראן כי ישראל לא תאפשר לאויביה לפתח נשק להשמדה המונית - הרחבה של דוקטרינת בגין.
ראו גם

ישראל במלחמת האזרחים בסוריה
הסכסוך האיראני-ישראלי במהלך מלחמת האזרחים בסוריה
תקיפת הכור הגרעיני בסוריה
הערות שוליים

↑  דיווח: שתי תקיפות ישראליות בשנתיים האחרונות נגד מתקני נשק כימי בסוריה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2021
↑   הוושינגטון פוסט: ישראל תקפה ביוני אתרים לייצור נשק כימי בסוריה, באתר הארץ, 13 בדצמבר 2021
↑  דיווח בוושינגטון פוסט: ישראל תקפה בחודש יוני מתקנים לייצור נשק כימי בסוריה, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  דיווח: שתי תקיפות ישראליות בשנתיים האחרונות נגד מתקני נשק כימי בסוריה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2021
↑  רון בן ישי, הנשק הכימי שאסד מנסה להסתיר, והקו האדום של ישראל, באתר ynet, 13 בדצמבר 2021
↑  יואב לימור, התקיפות בסוריה: בארה"ב הבטיחו, ובישראל קיימו, באתר ישראל היום, 13 בדצמבר 2021
נר-הלילה החופי

| נר-הלילה החופי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי הפרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: הדסאים
משפחה:: נר-הלילה
סוג:: נר-הלילה
מין:: נר-הלילה החופי
שם מדעי
 Oenothera drummondii ‏Hooker, 1834
נר-הלילה החופי (שם מדעי: .Oenothera drummondii Hook) הוא צמח עשבוני רב-שנתי קצר חיים, פולש ונפוץ ממשפחת נר-הלילה (.Onagraceae Juss). מוצאו של נֵר-הַלַּיְלָה הַחוֹפִי מצפון ארצות הברית ומדרום מקסיקו. הוא הגיע לישראל, ככל הנראה באקראי, בסוף המאה התשע-עשרה והתפשט בעיקר בקרקעות חוליות בעיקר בחוף הים התיכון בחגורת הרסס. הצמח נקרא כך משום שפרחיו נפתחים בערב.
נר הלילה החופי על בול משנת 1960 שיצא לכבוד יום העצמאות ה-12, בעיצובו של צבי נרקיס
נר הלילה החופי בקיסריה
בית גידול ותפוצה

נר-הלילה החופי מונה שני תת-מינים: התת-מין subsp. thalassaphila שמוצאו בצפון מזרח מקסיקו, אינו נפוץ ולא התפשט מחוץ לארץ מוצאו. ואלו תפוצתו של התת-מין הנפוץ היא מצפון ארצות הברית ומדרום מקסיקו וליתר פירוט מצאו בפלורידה, בלואיזיאנה, בצפון קרוליינה, בדרום קרוליינה, בטקסס במפרץ מקסיקו ובצפון מזרח מקסיקו ובדרום-מזרחה.
נר-הלילה החופי חדר לארץ כבר בסוף המאה ה-19 והוא גדל בישראל על חולות לאורך כל רצועת החוף, בחזית הדיונות, בקצה גבול כיסוי הצומח לכיוון הים, בחגורת הרסס. הצמח גדל באזורים המקבלים מעל 200 מ"מ משקעים בממוצע שנתי.
נר הלילה החופי נחשב בישראל לצמח פולש בעל קצב מהיר. הוא גורם לנזק לאוכלוסיות הטבעיות בגלל שהוא מייצב חולות נודדים והוא משנה את אזורי דיונות חול פתוח ונודד לאורך רצועת החוף, שגם כך הופכים ליותר ויותר נדיר בשנים האחרונות. נזקו בינוני כי השפעתו על המערכות האקולוגיות של דיונות רצועת החוף מוגבלת מכיוון שהפרטים אינם יוצרים, לפי שעה, מוקדים רחבי היקף בעלי שיעור כיסוי גבוה. אם כי, הוא מתלווה למוקדים של שני מינים פולשים אחרים בדיונות רצועת החוף - צלקנית נאכלת (edulis Carpobrotus) וטיונית החולות (subaxilaris Heterotheca), ובכך מתווסף לקומפלקס של מיני צמחים פולשים אשר יחד משנים את האופי הפיזי של בית הגידול לאורך רצועת החוף.
נר-הלילה החופי פולש באגן הים התיכון: בחופי מצרים, מרוקו וספרד והוא פולש גם בדרום-מערב ובדרום-מזרח אוסטרליה, ארגנטינה, פרו ולאחרונה בסין לאורך החופים.
פנולוגיה של הצמח והפרח

העלווה קיימת לאורך כל השנה, הפריחה לכל אורך השנה, אך עיקרה בין סוף מרץ לתחילת אוקטובר. פרי ירוק ממאי ופירות בשלים ובהפצה מאמצע יוני עד סוף אוקטובר. הריבוי רק באמצעות זרעים. מערכת השורשים עמוקה
בחודשי הקיץ נפתחים הפרחים בשעת השקיעה, אך גם בשעות הבוקר המוקדמות ובכל פעם פרח אחד לגבעול. המעבר מפקעית הפרח הזקוף לפרח פתוח מתרחש במהירות תוך דקות ספורות. החריץ בין עלי הגביע שבעדו ניתן להבחין בעלי הכותרת הצהובים הוא הסימן הראשון. תוך דקות ספורות מהופעתו נפרדים ארבעת עלי הגביע זה מזה ומופשלים לאחור. הכותרת החבויה ביניהם, כשעליה חופפים זה את זה וגלולים כעלה (לא רעופים), נפרשת במהירות ושמונת האבקנים מתגלים ומעליהם עמוד השחלה על 4 אונותיה. ובאותו הזמן נפתחים המאבקים.
הפרח נשאר פתוח בשעות הערב והלילה ולמחרת הוא מתחיל לנבול תוך השתנות צבעו מצהוב בוהק לכתום אדום. הפרח על כל העטיף הכפול שלו נושר כיחידה אחת.
האבקה מוצלחת

הצמח מאופיין במספר מאפיינים ומנגנונים המסייעים לו בהאבקה מוצלחת ובהתפשטותו מחוץ לארצות מוצאו:
הפיתיון למאביקים השכיחים בישראל – מין זה מציע גם פיתיונות של צוף של אבקה מהם נהנים גם דבורי דבש האוספות את הצוף ואת האבקה במשך שעות הבוקר וגם מגוון רחב של רפרפים האוספות צוף בשעות הערב.
אין פרוטרנדריה - אין הפרדה בזמן הבשלת איברי הזכר והנקבה, דהיינו האבקנים מבשלים ומשחררים את האבקה בד בבד עם הבשלת הצלקת (בניגוד לבני משפחה אחרים כמו ערברבה שעירה).
תאימות עצמית - מין זה בעל תאימות עצמית כלומר גרגרי ההאבקה יכולים להפרות את הביציות של אותו הצמח או של צמח אחר בעל אותו מטען גנטי. תאימות עצמית מגדילה את שיעור האבקה העצמית.
הפרדה במרחב (הרקוגמיה) - מאידך ישנה הפרדה במרחב בין איברי הזכר והנקבה, הצלקת נישאת מעל האבקנים באופן ניכר. הפרדה במרחב מפחיתה את שיעור האבקה העצמית ומגדילה את האבקה הזרה.
התכופפות עמוד השחלה (flexistyly) - התכופפות של עמוד שחלה במהלך ההבשלה המינית, בפרחים שלא הואבקו, תוך כדי התקדמותה אל עמדה המאפשרת מגע עם המאבקים. מנגנון זה מבטיח האבקה למקרה שהאבקה זרה באמצעות דבורים ורפרפים נכשלת בגלל מחסורם או רוחות שמהירותן גדולה מ-2 עד 3 מטר לשנייה.
מורפולוגיה

נר-הלילה החופי הוא צמח עשבוני רב-שנתי שעיר, משתרע על הקרקע ועליו גדולים ופשוטים. הוא מעט מעוצה בבסיסו, גובהו 30 עד 60 ס"מ. מוהל הצמח מימי ולא חלבי. המאפיינים חשובים: הפרחים בעלי 4 עלי כותרת צהובים וגדולים וקוטרם 5 עד 7 ס"מ. במרכז כל פרח 8 אבקנים ועמוד עלי שראשו מפוצל ל-4 צלקות.
השורש שפודי ועמוק.
הגבעולים המרובים והשעירים מאוד זקופים או שרועים ומסועפים מאוד לכל אורכם.
הלוואים חסרים, הפטוטרות קצרות 2 מ"מ עד 12. מ"מ.
העלים מסורגים, פשוטים, מעט בשרניים, תמימים או משוננים במקצת, שעירים, דמוי אזמל או אזמל הפוך, אורכם 3 עד 6 ס"מ ורוחבם 1 עד 2 ס"מ.
הפרחים בודדים ונמצאים בקצות הענפים השרועים, הם הפרחים יחידים, נמצאים בקצות הענפים השרועים, צהובים מבהיקים, גדולים, קוטרם 5 עד 6 ס"מ, דו-מיניים. אורך צינור הפרח 3 עד 5 ס"מ ובבסיסו צופן. הניצנים (פקעיות הפרח) זקופים. הפרחים נפתחים בשעות הערב ובשעות הבוקר המוקדמות. הפרחים נושרים כיחידה שלמה לאחר הפריחה.
צינור הפרח קיים והוא קבוע בקודקוד שחלה תחתית. מבנה בחלקו התחתון של הפרח דמוי גביע, שנוצר מהתערות (אחוי) של מצעית הפרח ובסיס עלי הגביע, עלי הכותרת והאבקנים. הוא יחשב כצינור הפרח רק אם הוא מופרד (חופשי) מן השחלה.
עלי הגביע 4, אורכם 2 עד 3 ס"מ, מופשלים לאחור בעת הפריחה, נושקים אחד את השני אך לא חופפים.
עלי הכותרת 4, כמספר עלי הגביע, אורכם כ-3 ס"מ, צהובים מבהיקים, דמוי ביצה רחבה. העלים מתכהים ודוהים עם הגיל, מרועפים או שזורים כמו עלה בניצן הפרח, לפעמים מכוסים בטפרים. הצופנים קיימים.
אבקנים 8, פי 2 מעלי הגביע, ערוכים בשני דורים. דור האבקנים אינם מול עלי הכותרת, אך מול עלי הגביע ולרוב ארוכים יותר מהם.
הזירים מפורדים ואורכם 13 עד 18 מ"מ. המאבקים בעלי שתי לשכות, שנפתחות בסדק לאורכם.
גרגרי אבקה גדולים ומצוידים בשלוש גומות, דרך אחת מהן פורץ הנחשון בעת נביטתו. על פי רוב מאוחדים הגרגרים באמצעות חומר דביק - חוטי ויסצין. חוטי ויסצין הם חוטים עדינים, הנצמדים למעטה של גרגרי אבקה וגורמים להם להתקבץ זה בזה כשהם מוסרים על ידי החרק.
השחלה התחתית בעלת 4 עלי שחלה, 4 מגורות, בעלת עמוד שחלה שאורכה 5 עד 8 ס"מ. הצלקת הדביקה ירקרקה ומחולקת ל-4 אונות ארוכות. השליה זוויתית. הביצית הפוכה (אַנְאַטְרוֹפִּית, anatropous) כלומר, הקודקוד של גוף הביצית מופנה אחורה בכיוון לבסיס העוקץ שלו. גוף הביצית בעלת מעטה כפול (bitegmic).
הפרי הלקט ארוך ושעיר, יושב, אורכו 2.5 עד 5 ס"מ ורוחבו 2 עד 4 מ"מ, בעל 4 מקצועות וחסר כנפיים, בעל 4 מגורות רב-זרעיות, הנפתח לאורכו ב-4 קשוות. הפתיחה של ההלקט היא פְּתִיחָה חוֹצַת מְגוּרָה (loculicidal), כלומר בדרך כלל הסדק מתחיל מהקודקוד כלפי מטה ומשם הוא נמשך לאורך תפר הגב של כל עלה שחלה; העובר שמנוני והאנדוספרם חסר.
הזרעים ערוכים בשני שורות בכל מגורה, קירחים, ללא מקצועות, דמוי כישור צבעם חום עם כתמים כהים.
מאפיינים

נר-הלילה החופי משתרע על הקרקע ועליו גדולים ופשוטים. פרחיו צהובים וגדולים, בעלי ארבעה עלי כותרת. קוטר הפרחים 5–7 ס"מ. במרכז כל פרח שמונה אבקנים ועמוד עלי שראשו מפוצל לארבע צלקות.
פרחיו של נר-הלילה החופי סגורים במשך שעות היום ונפתחים רק בשעות בין הערביים, אז מבקרים בהם רפרפים הלוגמים מהצוף שבבסיס הפרחים ותוך כדי כך גם מאביקים אותם. לאחר ההאבקה מתנתק הפרח מהאזור העליון של השחלה שמתפתחת כתא לזרעים המתפתחים. בדצמבר 2018 פורסם מאמר המוכיח כי נר הלילה החופי מסוגל לשמוע את המאביקים. החוקרים מצאו כי קולות הזמזום הובילו לעלייה מהירה של 20% בממוצע בריכוז הסוכר בצוף, וזאת בהשוואה לריכוז הסוכר שנמדד בצמחים אשר נחשפו לצלילים גבוהים אחרים או שלא נחשפו לצלילים כלל. יכולת זו מאפשרת לצמח לשמר אנרגיה ולהשקיע רק כאשר יש צורך לפתות את המאביק.
נר-הלילה החופי משתייך לקבוצה טקסונומית שמוצאה באמריקה. המינים בסוג נר-הלילה מתאפיינים בפולשניות, ומופיעים בבתי-גידול מופרים במקומות רבים ברחבי העולם. תפוצתו הטבעית של נר-הלילה החופי היא בחופיה של טקסס שבארצות הברית. הוא הגיע לארץ ישראל באקראי, ככל הנראה בעקבות פעילות האדם, בסוף המאה התשע-עשרה. עם השנים התרבה והתפשט וכיום הוא נפוץ לכל אורך רצועת החוף.
ראו גם

נר-הלילה (משפחת צמחים)
נר-הלילה הוורוד
נר-הלילה המפוצל
לקריאה נוספת

אלון, עזריה, החי והצומח של ארץ ישראל, 1982, כרך 10, עמ' 242–244
לזר, צ., תגובת פרחי נר-הלילה החופי לביקור מאביקים ומשמעותה האפשרית (עבודת מוסמך), אוניברסיטת תל אביב, אוקטובר 1985
שמידע, אבי, ודוד דרום, מדריך פרחי הבר בישראל, כתר, ירושלים, 1992, כרך א', עמ' 152
שמידע, אבי, לקסיקון מפה: צמחי ישראל - המדריך השלם לצמחים ופרחים בארץ ישראל, מפה, 2005, עמ' 189. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Oenothera drummondii Hook., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  נר-הלילה החופי, באתר צמחיית ישראל ברשת
1 2  נר-הלילה החופי, באתר פורטל הערכות הסיכון לטבע בישראל
1 2  אמוץ דפני, דן איזיקוביץ, 23, האבקה בראי ישראלי, ישראל: פרדס הוצאה לאור, 2023, עמ' 185-190
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 316
↑  מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, תל אביב: עם עובד בע"מ, 1982, עמ' 458-9
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 312-316
↑  Marine Veits et.al, 2018. Flowers respond to pollinator sound within minutes by increasing nectar sugar concentration
↑  לילך הדני, מרין וייץ, יוסף יובל, יובל ספיר, פרחים שומעים חרקים, באתר הגן הבוטני אוניברסיטת תל אביב, ‏ינואר 2019
נר-הלילה החופי משנה צבעו
ענבי זעם

ערך זה עוסק בספר מאת ג'ון סטיינבק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כריכת המהדורה הראשונה באנגלית
 מידע כללי
 מאת:  ג'ון סטיינבק
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 נושא:  השפל הגדול: תקופת הובר 
 מקום התרחשות:  קליפורניה, ערי הובר, אוקלהומה, Arvin Federal Government Camp 
 תקופת התרחשות:  אגן האבק, השפל הגדול, שנות ה-30 של המאה ה-20 
 הוצאה
 הוצאה:  Viking Press
 הוצאה בשפת המקור:  1939
 מקום הוצאה:  ניו יורק 
 תאריך הוצאה:  1941
 מספר עמודים:  487
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הקיבוץ הארצי השומר הצעיר
 תרגום:  יצחק שנהר
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  בעברית: 1941
 תאריך מהדורות נוספות:  בעברית: 1954, 1988, 2010
 פרסים
 רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד  20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 סדרה
 ספר קודם:  על עכברים ואנשים 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001081830, 002314706, 002025686, 002882663
 
ענבי זעם (באנגלית: The Grapes of Wrath) הוא רומן שנכתב על ידי ג'ון סטיינבק ויצא לאור בשנת 1939. הרומן זכה בפרס פוליצר בשנת 1940, הוזכר במידה ניכרת כאשר זכה סטיינבק בפרס נובל לספרות ב-1962, ונקרא רבות בבתי ספר תיכוניים בארצות הברית ובמכללות ספרות. ב-1940 הופק סרט על בסיס הספר.
הספר מלווה את סיפורה של משפחת ג'ואד שנעקרת מביתה ואדמתה בזמן השפל הכלכלי הגדול, וכמו מאות אלפי משפחות אחרות, מהגרת לקליפורניה בתקווה לעתיד טוב יותר. בדרכה היא מגלה שגם בארץ עשירה אין גבול לניצול, לעוני ולרעב.
הספר יצא לאור בעברית לראשונה בשנת 1941. "ענבי זעם" נכלל ברשימת 20 הספרים החשובים שנכתבו במאה ה-20 על ידי הוצאת הספרים ספרי פינגווין. שם הספר הוא הֶרְמֵז לשורה מתוך מזמור הקרב על הרפובליקה.
עלילת הספר

"ענבי זעם" הוא סיפור השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20, ובעיקר שברונן של משפחות החקלאים האריסים, שעיבדו במשך דורות אדמה שלא הייתה קניינם, בנו עליה את בתיהם, גידלו ומכרו יבולים ושילמו לבעלי הקרקע את חלקם, שנה אחר שנה. במשך השנים האריסים שעבדו קרקעות רבות לבנקים כדי לעמוד בתשלומים, וכאשר הגיע השפל, הבנקים הרוויחו פחות, ובנוסף בצורת קשה ("קערת האבק") גזרה סופית את גורל האדמות והאריסים שעיבדו אותן. הבנקים שלחו צווי פינוי והריסה למתיישבים, טרקטורים באו והרסו את בתיהם וחרשו את שדותיהם, ומשפחות שלמות, לפעמים שלושה וארבעה דורות בכפיפה אחת, יצאו במכוניות רעועות, עמוסות מעבר לקיבולתן, לחפש את מזלן בקליפורניה, שאותה דימו בעיני רוחם לארץ העושר וההזדמנויות.
באמצעות סיפורם של גיבורי הספר, משפחת ג'ואד, נפרש לפני הקורא סיפורן של רבבות משפחות דומות. סבא וסבתא ג'ואד, זקנים וחולים, מתקשים להבין את הגורל המגרש אותם מן האדמה שכבשו במאמצים, בגבורה ובהקרבה. אבא ואמא ג'ואד משתדלים להתמודד עם מצב בלתי מובן אך בלתי נמנע, לשמור את המשפחה מאוחדת ולהתקיים בכל מחיר.
טום ג'ואד, הבן השני, משתחרר מן הכלא (שם ישב על חלקו בקטטה, שיריבו נהרג בה) ערב צאתם לדרך הארוכה מאוקלהומה לקליפורניה. תנאי שחרורו אוסרים עליו לצאת מן המדינה, והוא נאלץ לעבור את הגבול המדיני בסתר, כדי לא להיפרד ממשפחתו. עם משפחת ג'ואד נמנים גם הבן הבכור, נוח, בחור מוזר, שונה ומרוחק, אל, מתבגר בן 16, שעיקר תשומת לבו בספר היא לשלום המכונית מצד אחד ולבנות מצד שני. הוא מקשיב לטום, אך גם מחפש את דרכו. חבצלת-השרון ובעלה הטרי קוני, זוג צעיר המצפה לילד, ושני הילדים, רותי בת השתים-עשרה ווינפילד בן העשר.
לחבורה הזאת מצרפים ההורים שני נוסעים נוספים, במופת של אנושיות פשוטה וניסיון לשמור על הקודים של ערבות הדדית וחמלה בעולם שמתפורר מול עיניהם: אלו הם הדוד ג'ון, ומטיף לשעבר - ג'ים קייסי, שאיבד את עדתו ואת אמונתו ובכל זאת סבור שיוכל לתרום מניסיונו כאשר המוני אדם נודדים בחוסר כל בדרכים.
נדודיה של משפחת ג'ואד ממחנה פליטים אחד לאחר, מכמה ימי עבודת פרך וניצול מחפיר במטע פירות לכמה ימים אחרים של עבודה קשה ונצלנית בשדה כותנה, בניסיון נואש לקיים את נפשם, להרוויח די לקניית מזון ודלק להמשך הדרך, בתקווה המתמדת להתיישב בצורה קבועה ומכובדת בקליפורניה - ארץ החלומות - כל אלה משובצים בין פרקי תיאור כלליים של המתרחש באמריקה בשנים האלה. כפסיפס ענקי מוצגת אמריקה הגדולה, על כבישיה, תחנות הדלק, הפונדקים, המוסכים וחנויות הכל-בו שבדרכיה הכפריות, השדות, המרחבים שאין להם קץ והמדבר הנורא, מדבר המוות, הניצב כמכשול בלתי עביר לכאורה בדרך לקליפורניה. ובתוך כל אלה המוני הנוודים, אנשים פשוטים, קשי יום, שגורשו מבתיהם ואיש אינו דואג להם ואינו מצפה להם אלא כדי להפיק מהם כמה ימי עבודה במינימום השכר האפשרי, שגם אותו אפשר לקצץ בחצי, כי הרי תמיד יבואו אנשים נואשים חדשים, שיסכימו לעבוד גם בחצי שכר הרעב כדי שילדיהם לא יגוועו ברעב לנגד עיניהם.
נקודת אור יחידה ביחס השלטונות לעקורים הוא המחנה הממשלתי, הפדרלי, שבניגוד למחנות המדינה השונים מנסה לקיים רמה מסוימת של הגינות, יחס אנושי, ניקיון וכבוד אדם. הנהלת המחנה מונעת ממשטרת המדינה לבוא בשעריו ולהתעלל בדיירים, משתדלת לעזור להם ככל האפשר, ומציגה מופת של אנושיות באוקיינוס של אכזריות, אדישות ואטימות.
תרגומים לעברית

בשנת 1941 יצא הספר לאור לראשונה בתרגום לעברית על ידי הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, בסדרת "ספריית פועלים", בתרגומו של יצחק שנהר (אז, שיינברג).
מהדורה נוספת, גם היא בתרגום יצחק שנהר, הוצאה לאור בשנת 1954 על ידי ספריית פועלים.
מהדורה חדשה יצאה בשנת 1988 בתרגום של תמר עמית ובעריכת חיים פסח בהוצאת זמורה ביתן.
תרגום מודרני נוסף, של גרשון גירון, יצא לאור בשנת 2011, בהוצאת ידיעות ספרים "משכל". גם המהדורה הזאת נערכה על ידי חיים פסח.
ראו גם

מבצע ענבי זעם
על עכברים ואנשים
קערת האבק
ערי הובר
הערות שוליים

↑  Osterling, Anders. "Nobel Prize in Literature 1962 – Presentation Speech". Retrieved February 18, 2007 - http://www.nobelprize.org/nobel_prizes/literature/laureates/1962/press.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594995305171  PLWABN: 9810538385105606  BNE: XX2043346  BnF: cb119421113 (data)  GND: 4305432-8  LCCN: no2008156136  NLA: 35522193  SUDOC: 02736304X  VIAF: 178502508   WorldCat (עם VIAF): 178502508
ניז'ני נובגורוד (מחוז)

מחוז ניז'ה גורוד (ברוסית: Нижегородская область; תעתיק: ניז'גורודסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטחו של המחוז הפדרלי של הוולגה.
המחוז הוקם ב-14 בינואר 1929.
נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 3,060,335 תושבים.
המחוז נחצה על ידי נהר וולגה.
היסטוריה

בשנת 1220 יורי השני, נסיך ולדימיר במהלך מלחמה עם בולגריה של הוולגה כבש את האזור, הקים עיר ניז'ני נובגורוד וסיפח את האזור לנסיכות. בשנת 1425 האזור סופח לנסיכות מוסקבה.
בשנת 1708 עם הקמת גורבניות האזור נכלל בגוברניית קאזאן עד שבשנת 1714 הוקמה גוברניית ניז'ני נובגורוד. בהמשך שטח הגוברניה השתנה מספר פעמים תוך הוספת שטחים סמוכות או העברת שטחים של יחידות מנהליות חדשות.
בשנת 1929 הוקם מחוז ניז'ני נובגורוד. בהמשך שמו שונה ל"חבל ניז'ני נובגורוד" ובשנת 1932 ל"חבר גורקי". בשנת 1936 מהמחוז פוצלו מארי אל וצ'ובשיה.
בשנת 1990 שמו של המחוז שונה לשמו הנוכחי. בשת 1994 חלק משטח המחוז הועבר למחוז איוואנובו.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "האספה המחוקקת של מחוז ניז'ני נובגורוד" שכוללת 50 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בספטמבר 2017 לתפקיד נבחר גלב ניקיטין. בשנת 2023 זכה בבחירות והחל את הכהונה השנייה.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-40 ראיונים ו-12 ערים בעלי חשיבות מחוזית. בנוסף לכך קיימת עיר סגורה סארוב (בעבר גורקי 130) בה ממקום מפעל לפיתוח וייצור נשק גרעיני מסוגים שונים.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 במחוז התגוררו 3,060,335 תושבים. זאת לאומת כ-3.7 מיליון תושבים בשנת 1970. בערים מתגוררים כ-81% מאוכלוסיית המחוז.
בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית הרוסים מהווים כ-76.5% מאוכלוסיית המחוז. בנוסף לכך, יש לציין את הטטרים (0.8%). עיר הבירה של המחוז היא העיר הרביעית בגודלה ברוסיה עם כ-1.2 מיליון תושבים. בער דזרז'ינסק מתגוררים כ-215 אלף ובארזמס כ-103 אלף תושבים.
דמוגרפיה > יהודים

בשנת 1840 לאחר גיוס יהודים לשירות צבאי על פי צו המלך ניקולאי הראשון מה שידוע בשם: גזרת הקנטוניסטים החלה ההתיישבות היהודית בניז'ני זאת מכיוון שהחיילים נשארו לגור במקום שירותם הצבאי והפכו לתושבי העיר או לסוחרים, הם היו אלו שהקימו את הקהילה היהודית בניז'ני אשר מנתה 300 איש בשנת 1850 ו-3000 איש בשנת 1913, לקהילה הייתה בית כנסת, תלמוד תורה, חברה קדישא, קופת גמ"ח, ובראשה עמד רב וגבאי.
במלחמת העולם הראשונה והשנייה החלו להגיע גלי פליטים לניז'ני ובכך גרמו לעליית מספר היהודית בעיר.
במשך כל שנות הקומוניזם בית הכנסת היה סגור לתפילות אולם ברחבי העיר התקיימו מניינים בבתים פרטיים של יהודים.
בהקמת הקהילה מחדש הוחל בשנת 1989, כאשר נאספו מספר יהודים בעלי מעמד בעיר והקימו מועדון תרבות יהודית, וכעבור זמן מה הוקם קהילת יהודית דתית רשמית, הקהילה החלה לפעול למען החזרת הביכנ"ס (שקיים כבר למעלה מ-120 שנה) לידי היהודים, לאחר מאמצים מרובים הוחזר הביכנ"ס ב-18 במאי 1991 לידי הקהילה, בספטמבר 1991 נפתח לראשונה בית ספר יום ראשון וב-17 באפריל 2000 התקיים טקס חגיגי של פתיחת ביכנ"ס לאחר שיפוצו.
ב-1999 הגיע הרב שמעון ברגמן מטעם חב"ד לניז'ני והתמנה לרב ראשי, תחת הנהגתו הקהילה המשיכה לפרוח ונפתחו מוסדות יהודיים רבים: בית ספר, גן ילדים, ישיבה, מועדון צעירים, מחנות קיץ ומידי חג מתקיימים אירועים ופעילות יהודית. כעבור שנתיים נבנה אף מקווה לנשים. בעיר ישנם גם סניפים של ארגונים יהודיים אחרים, הסוכנות היהודית, הג'וינט -המפעיל את "חסד".
ע"פ נתונים רשמיים רשומים במחוז ניז'ני למעלה מ-12,000 יהודים אם כי בקהילה היהודית מעריכים שהמספר יותר גדול.
כלכלה

המחוז מתאפיין בתעשייה מפותחת. בשטח הוקמו מפעלי תעשייה גדולים לבניית מכוניות, ספינות, מטוסים ומכונות שונות אחרות. רוב התעשייה ממוקמת בעיר ניז'ני נובגורוד.
במהלך המאה ה-19 שימשה העיר ניז'ני נובגורוד כמקומו של יריד התעשייה הגדול ברוסיה.
כלכלה > תחבורה

האזור חובר למסילת ברזל בשנת 1862. כיום פועלת רשת מסילות ברזל מפותחת בשנת 2010 הופעל קו רכבת מהירה ניז'ני נובגורוד-מוסקבה עם רכבות ספסאן.
דרך המחוז עובורות כבישים ארציים M7 "וולגה" מוסקבה-קאזאן ו-R-158 ניז'ני נובגורוד-סאראטוב.
במספר ערי המחוז פועלים נמלי נהר להעברת סחורות ונוסעים.
נמל התעופה ניז'ני נובגורוד סטריגינו הוא בעל מעמד בין-לאומי. בשנת 2022 עברו דרכו מעל למיליון נוסעים.
אצטדיון מרים

| --- | --- |

 כינוי:  אצטדיון נתניה, אצטדיון היהלום
 על שם:  מרים פיירברג
 מיקום:   נתניה, ישראל
 קואורדינטות:  32°17′40″N 34°51′52″E﻿ / ﻿32.294397°N 34.864433°E﻿ / 32.294397; 34.864433
 אבן יסוד:  2005
 תקופת הפעילות:  30 באוקטובר 2012 – הווה (12 שנים)
 עלות הבנייה:  כ-240 מיליון ש"ח
 בעלים:  עיריית נתניה
 מפעיל:  עיריית נתניה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  גולדשמידט ארדיטי בן נעים אדריכלים
 קבוצות:  מכבי נתניה (2012–היום)   הפועל חדרה (2018–היום) (זמני)  עירוני קריית שמונה (2023-היום) (זמני) נבחרת ישראל (משחקים נבחרים)
 מושבים:  13,610
 ממדי משטח:  68X105
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) אצטדיון מרים(למפת נתניה רגילה) אצטדיון מרים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון מרים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון מרים  he אצטדיון מריםמפת  __ נתניה [‌למפה דינמית של השרון‌]מצפון: __ מועצה אזורית עמק חפר ממזרח: __ מועצה אזורית לב השרון, __ כפר יונה, __ פרדסיה, __ קדימה צורן מדרום: __ אבן יהודה, __ מועצה אזורית חוף השרון ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חזית האצטדיון
תצלום אוויר של האצטדיון וסביבתו
מראה היציע המזרחי
אצטדיון מרים הוא אצטדיון כדורגל בעיר נתניה. האצטדיון נחנך בסוף שנת 2012, נבנה בעלות של כ-250 מיליון שקל, ומכיל 13,610 מקומות ישיבה. במקור נקרא בשם אצטדיון נתניה, עד שבמרץ 2025 שונה שמו ל"אצטדיון מרים", על שם מרים פיירברג, ראש עיריית נתניה. האצטדיון משמש כאצטדיון ביתי למכבי נתניה והחליף את אצטדיון הקופסה אשר שימש את הקבוצה עד להקמתו. לעיתים מארח האצטדיון גם את משחקי נבחרת ישראל, ומאז 2021 זהו מגרשה הביתי של נבחרת ישראל עד גיל 19.
היסטוריה

האישור לבניית האצטדיון התקבל בשנת 2003 כששר הפנים אברהם פורז אישר את תוכניות ההקמה. במכרז שניהלה עיריית נתניה זכתה חברת "רמט" שבנתה גם את אצטדיון טדי בירושלים. מועד השלמת הבנייה המקורי היה אוגוסט 2008 אולם אי עמידה בלוח הזמנים שינתה את תאריך הפתיחה הצפוי למרץ 2009. כתוצאה מכך היה חשש שמכבי נתניה, המיועדת להשתמש באצטדיון, תיאלץ לפתוח את עונת 2008/2009 באצטדיון חלופי, היות שגם אצטדיון הקופסה היה צפוי להיהרס עד אז. חששות אלו התבדו לבסוף והקבוצה המשיכה לשחק באצטדיון הקופסה עד תום בניית האצטדיון החדש. בשנת 2009 התגלו מחלוקות כספיות בין העירייה לחברת רמט שבעקבותיהן הופסקה הבנייה. לבסוף עזבה רמט את הפרויקט ואת העבודה המשיכה חברת א. דורי אשר נבחרה במכרז חדש.
המועצה להסדר ההימורים בספורט השקיעה כ-30 מיליון שקלים לטובת בניית האצטדיון, ויתר המימון הגיע ממכירת השטח של אצטדיון הקופסה שנהרס ובמקומו ייבנו בנייני מגורים.
משחק הבכורה באצטדיון נערך ב-4 בנובמבר 2012, בו ניצחה מכבי נתניה 2-1 את הפועל תל אביב. חלוץ מכבי נתניה, אחמד סבע, זכה להיות השחקן הראשון שכבש שער באצטדיון החדש. לפני תחילת המשחק התקיים טקס הפתיחה של האצטדיון בו גזרה ראש עיריית נתניה, מרים פיירברג את הסרט וחנכה את האצטדיון באופן רשמי.
ב-8 במאי 2013, האצטדיון אירח את גמר גביע המדינה, בו הפועל רמת גן זכתה בגביע השני בתולדותיה מול עירוני קריית שמונה בתוצאה 4:2 בבעיטות הכרעה וכן אירח מספר פעמים משחקי חצי גמר בגביע המדינה. האצטדיון אירח גם מספר פעמים את גמרי גביע הטוטו, החל מגמר גביע הטוטו ב-2014.
ביוני 2013 לקח האצטדיון חלק באירוח משחקי אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21. ביולי 2015 לקח האצטדיון חלק באירוח משחקי אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19.
ב-12 ביולי 2018 נערך באצטדיון טקס הפתיחה של אליפות העולם בלקרוס, 2 משחקי הפתיחה של הטורניר, ישראל נגד ג'מייקה וארצות הברית נגד אירוקוי וב-21 ביולי נערך משחק הגמר של הטורניר בין ארצות הברית לקנדה.
בעקבות ההרחבה באצטדיון בלומפילד בשנים 2016–2019 שימש האצטדיון כמגרשה הזמני של מכבי תל אביב.
ב-7 בספטמבר 2020 אירחה לראשונה במסגרת רשמית נבחרת ישראל באצטדיון את נבחרת סלובקיה במסגרת ליגת האומות, במשחק לא היה קהל בעקבות מגפת הקורונה, המשחק הסתיים בתוצאה 1–1.
ב-15 באוגוסט 2024 התכנסה ישיבה של עיריית נתניה אשר קבעה שהאצטדיון יקרא על שם ראשת העיר של נתניה מרים פיירברג, וב-4 בבמרץ 2025 שונה שמו באופן רשמי ל"אצטדיון מרים".
תיאור האצטדיון

המתחם משתרע על שטח של 163 דונם, בעוד האצטדיון עצמו משתרע על פני שטח של 82 דונם. האצטדיון מכיל שני יציעים, מזרחי ומערבי, כאשר כל אחד מהם מכיל קרוב ל-7,000 מקומות ישיבה. מעל היציעים הונחו 2 קורות מתכת מקושתות, התומכות בקורות הנושאות את קירוי המושבים. הן הפכו להיות סימן ההיכר של האצטדיון. בעתיד ניתן יהיה להרחיב את האצטדיון כך שיכיל כ-24,000 מקומות ישיבה, וזאת על ידי הוספת יציעים מאחורי שני השערים.
האצטדיון נבנה על פי תקנים אירופיים ויכול לארח משחקים בינלאומיים. האצטדיון מכיל יציע תקשורת, יציע כבוד ו-36 תאי צפייה. מחוץ לאצטדיון הוקם חניון, פארק היי-טק לעסקים, מרכז מסחרי הכולל גם קומפלקס קולנוע "סינמה סיטי" ובירכת חנון, אתר היסטורי המיועד לשימור. האצטדיון אמור לכלול גם חניונים תת-קרקעיים ועיליים, שטחי שירות, שטחי תפעול נוספים, שטחי מסחר ומשרדים עתידיים ותשתיות נלוות. בקרבת האצטדיון אף הוקמו מגרשי האימונים של "מכבי נתניה".
לצד האצטדיון נחנך ב-2024 היכל הספורט העירוני החדש שמכיל עד 2,800 צופים במשחקי כדורסל.
על פי תוכניות הפיתוח של רכבת ישראל, מצפון מזרח האצטדיון מתוכננת בעתיד תחנת רכבת חדשה "המכללות" שתשפר את אמצעי התחבורה לאצטדיון.