stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון סאליבן (דיפלומט)
ביוגרפיה

ג'ון ג'וזף סאליבן נולד ב-20 בנובמבר 1959 בבוסטון שבמסצ'וסטס. הוא בוגר בהיסטוריה ומדע המדינה מאוניברסיטת בראון בשנת 1981, וב-1985 השלים תואר JD במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה. הוא התמחה כעוזר משפטי לשופט בית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור הסבב החמישי, ותחת שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית דייוויד סוטר.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1991 עבד סאליבן כיועץ לעוזר התובע הכללי של ארצות הברית, ג'יי מייקל לוטיג. בשנה שלאחר מכן כיהן כסגן היועץ הראשי של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש במהלך מסע בחירתו השני לנשיאות ב-1992.
ב-1993 הצטרף סאליבן למשרד עורכי הדין "מאייר, בראון, רואו ומאו LLP" בוושינגטון די. סי.. בביוגרפיה שלו נכתב כי הוא שימש כיועץ בכיר בארבעה קמפיינים נשיאותיים. הפעילות של סאליבן התמקדה במדיניות הסחר, ההשקעות ומדיניות החוץ והביטחון הלאומי של ארצות הברית. הוא גם ייעץ למנכ"לים, יועצים כלליים בנושאי סכסוכים והסדרים בינלאומיים בתחום הסחר, השקעות זרות בארצות הברית, במזרח התיכון, ברוסיה ובמדינות אחרות. בין לקוחותיו נמנות חברות נפט וגז מרכזיות, חברות ייעוץ, ראיית חשבון ושירותים פיננסיים. הוא ייצג לקוחות אלה בפני מחלקות וסוכנויות של ממשלות ארצות הברית וממשלות זרות, כמו גם בתחום הליטיגציה בארצות הברית, שם הגיש תצהירים והציג טיעונים בעל פה בבתי משפט ברחבי הארץ[דרושה הבהרה]. בעת ממשלו של ברק אובמה היה סאליבן יו"ר הדיאלוג העסקי האמריקאי-עיראקי[דרושה הבהרה] ויו"ר ועדה מייעצת ליחסים כלכליים בין שתי המדינות.
בפברואר 2004 מינה מזכיר ההגנה האמריקני דונלד רמספלד את סאליבן לסגן היועץ המשפטי של מחלקת ההגנה של ארצות הברית. במהלך כהונתו, הוא קיבל את מדליית מזכיר ההגנה עבור שירות ציבורי יוצא דופן.
לאחר מכן עבר סאליבן למחלקת המסחר של ארצות הברית, שם כיהן כיועץ משפטי למשרד. עם התפטרותו של סגן מזכיר המסחר של ארצות הברית, דייוויד סמפסון, מונה סאליבן לממלא מקום סגן המזכיר ב-1 בספטמבר 2007. לאחר מינויו לממלא המקום, הודיע נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש על מינויו לסגן מזכיר המסחר של ארצות הברית באופן קבוע, והושבע ב-14 במרץ 2008 לתפקידו לאחר אישור הסנאט. כמנהל התפעול הראשי של המשרד, הוא ניהל תקציב של 6.8 מיליארד דולר ו-38 אלף עובדים ב-13 יחידות תפעוליות. הוא היה גם חבר במועצת המנהלים של נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש (אנ').
ביוגרפיה > סגן מזכיר המדינה

הנשיא דונלד טראמפ מינה את סאליבן לסגן מזכיר המדינה של ארצות הברית ב-11 באפריל 2017. מינויו אושר על ידי הסנאט ב-24 במאי ברוב של כ-94 תומכים לעומת 6 מתנגדים.
ב-1 באפריל 2018, החל לכהן כמזכיר המדינה של ארצות הברית בפועל עם הדחתו של מזכיר המדינה רקס טילרסון בידי הנשיא דונלד טראמפ. כהונתו הסתיימה עם מינויו הקבוע של מייק פומפאו לפקיד ב-26 באפריל.
ב-11 באוקטובר 2019, מינה הנשיא טראמפ את סאליבן לשגריר ארצות הברית ברוסיה. ב-12 בדצמבר 2019 אישר הסנאט את מועמדותו בהצבעה ברוב של 70–22.
ב-4 בספטמבר 2022 הודיע סאליבן על התפטרותו מתפקיד השגריר ברוסיה ועל פרישתו בכלל מעבודה בממשל האמריקאי.
חיים אישיים

לסאליבן ולאשתו, גרייס רודריגז, יש שלושה ילדים והם חיים במרילנד. הוא אחיינו של ויליאם סאליבן, שגרירה האחרון של ארצות הברית באיראן.
הערות שוליים

↑  Vitali, Ali; Mitchell, Andrea (13 במרץ 2018). "Trump fires Rex Tillerson, selects Mike Pompeo as new Secretary of State". NBC News. נבדק ב-2018-03-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Merica, Dan. "Trump fires Tillerson, taps Pompeo as next secretary of state – CNNPolitics". Cnn.com. נבדק ב-13 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Deputy Secretary of State". U.S. Department of State. נבדק ב-2018-03-13.
1 2 3 4 5  "Department of Commerce biography". אורכב מ-המקור ב-6 ביוני 2008. נבדק ב-6 ביוני 2008. {{cite web}}:  (עזרה) (public domain)
↑  "John Sullivan: Partner", mayerbrown.com. Retrieved April 17, 2017.
↑  Reuters (11 באפריל 2017). "President Donald J. Trump Announces Key Administration Posts". businessinsider.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Senate Roll Call vote PN350". United States Senate. 24 במאי 2017. נבדק ב-25 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  President Donald J. Trump Announces Intent to Nominate and Appoint Individuals to Key Administration Posts, The White House (באנגלית)
↑  U.S. Senate: U.S. Senate Roll Call Votes 116th Congress - 1st Session, U.S. Senate
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1344611923  LCCN: no2006042779  VIAF: 16975289   WorldCat (עם VIAF): 16975289
הלן וינקלמן

דיים הלן דיאנה וינקלמן (באנגלית: Helen Diana Winkelmann;‏ נולדה ב-1962) היא נשיאת בית המשפט העליון ה-13 והנוכחית של ניו זילנד, שהושבעה לתפקידה ב-14 במרץ 2019. היא האישה השנייה המכהנת בתפקיד זה, לאחר קודמתה בתפקיד שאן אליאס.
ראשית חייה

הלן וינקלמן היא בתם של קתלין (לבית פאפיץ', ממוצא קרואטי) ושל דאגלס וינקלמן. היא גדלה בפרבר בלוקהאוס ביי שבאוקלנד והתחנכה בבית הספר לינפילד קולג'. היא המשיכה את לימודיה בהיסטוריה ובמשפטים באוניברסיטת אוקלנד, עם התמחות במשפט מסחרי וסיימה שם תואר ראשון. על הצטיינותה בלימודיה הוענק לה פרס יובל המאה של המחוז המשפטי של אוקלנד וב-1985 היא התקבלה ללשכת עורכי הדין.
קריירה משפטית

וינקלמן החלה לעבוד כפקידה משפטית במשרד עורכי הדין "ניקולסון גריבין", בהמשך "פיליפס פוקס" וכיום משרד עורכי הדין הבינלאומי "DLA פייפר" (DLA Piper). ב-1988, בגיל 25, היא הייתה לשותפה האישה הראשונה במשרד ואחד מהשותפים הצעירים ביותר מעולם בהיסטוריה של 117 שנות קיום המשרד. היא המשיכה לעבוד בחברה עד מאי 2001 כאשר היא החלה לעסוק כפרקליטה עצמאית בהתמחות בדיני חדלות פרעון, בהתדיינות מסחרית ובהתדיינות רפואית.
ביולי 2004 מונתה וינקלמן כשופטת בבית המשפט הגבוה של ניו זילנד, ובאותה עת היו הצעירים מבין ארבעת ילדיה, תאומים, בגיל חמש. בפברואר 2010 היא מונתה כנשיאת בית המשפט הגבוה, תפקיד בו היא כיהנה עד למינויה לבית המשפט לערעורים ב-2015.
כנשיאת בית המשפט הגבוה, הנהיגה וינקלמן רפורמות שמטרתן שיפור הנגישות לתהליכי בית המשפט בהליכים האזרחיים שלו, קיצור משך ההליכים של בית המשפט, הן האזרחיים והן הפליליים, ושיפור הבנת הציבור את עבודת בתי המשפט. יוזמות אלו כללו את חידוש פרסומם של הדוחות השנתיים של בית המשפט הגבוה, שכללו את התלונות על הפרת הסטנדרטים למשך ההליכים ופתיחת חשבון טוויטר של בית המשפט לשיפור התקשורת עם הציבור. וינקלמן דיברה באופן שוטף על עניינים הקשורים לפעולות הצודקות והיעילות של בתי המשפט והגישה הפתוחה אליהם.
בעקבות רעידת האדמה בכרייסטצ'רץ' ב-2011, פעלה וינקלמן יחד עם השופט מילר לארגון פעולות לייעול השירות לציבור בעקבות רעידת האדמה. היא גם פעלה יחד עם ראשי ערכאות שיפוטיות אחרות כדי להנהיג הליכים משפטיים, כולל הנהגת ימי הסגירה של בתי המשפט, כך שיתאימו לשתי התרבויות הראשיות של ניו זילנד, המאורים והלבנים. ב-2013 הוענק לוינקלמן פרס המצוינות של המכון לניהול משפטי של אוסטרלאסיה, עבור עבודתה בעקבות רעידת האדמה.
ביוני 2015 הצטרפה וינקלמן לבית המשפט לערעורים. היא מונתה כנציגת נשיא בית המשפט למועצה לדיווח חוקתי. היא גם מונתה כיושבת ראש המכון ללימודים משפטיים, הגוף האחראי ללימודי ההמשך של השופטים. כיושבת ראש מכון זה, היא מפקחת על תוכנית הלימודים שמסייעת לשופטים בפיתוח מיומנויות ליבה שיפוטיות ושכוללת גם קורסים המעניקים לשופטים את הידע הנחוץ המאפשר להם לשפות בחברה מגוונת.
נשיאת בית המשפט העליון

ב-17 בדצמבר 2018 הוכרז שווינקלמן תחליף את שאן אליאס כנשיאת בית המשפט העליון של ניו זילנד. ב-14 במרץ 2019 הושבעה וינקלמן לתפקידה והייתה האישה השנייה בתפקיד זה.
ב-4 במרץ 2019, לקראת השבעתה, הוענק לווינקלמן התואר גבירה עמיתה בכירה של מסדר ההצטיינות של ניו זילנד.
הערות שוליים

↑  "Appointment new Chief Justice". Courts of New Zealand. 17 December 2018.
↑  Chief Justice Winkelmann sworn in, The New Zealand Law Society, 14 MARCH 2019
↑  "Special Honours List 4 March 2019". Department of the Prime Minister and Cabinet.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1356862276
הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל

| --- | --- |


תצפית על קמפוס הטכניון
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1912 (הנחת אבן הפינה) 1924 (תחילת הלימודים) – הווה
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' אורי סיון
 מנכ"ל:  ד"ר רפי אבירם
 צוות:  1,218
 סגל אקדמי בכיר:  575
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  13,787
 סטודנטים לתואר ראשון:  9,381
 סטודנטים לתואר שני:  3,243
 סטודנטים לתואר שלישי:  1,158
 סטודנטים מתוקצבים:  12,490
 מיקום
 מיקום:  חיפה – נווה שאנן
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°46′39″N 35°01′18″E﻿ / ﻿32.7775°N 35.021666666667°E﻿ / 32.7775; 35.021666666667
 אתר רשמי
  (למפת חיפה מוגדלת) הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל(למפת חיפה רגילה) הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל(למפת הגליל המערבי רגילה) הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל(למפת הגליל המערבי מוגדלת) הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
 
סמלילו הקודם של הטכניון
לוחית תרומה מנחושת לזכר התורמים שיף וקלונימוס זאב ויסוצקי. מוצבת בבניין הטכניון הישן
המכון לחקר הנדסה ימית - במבנה הידראוליקה (צולם בשנות ה-60)
הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל הוא אוניברסיטת מחקר ציבורית בחיפה המתמקדת בלימודי ומחקר הנדסה ומדעים מדויקים אך מלמדת ונחקרים בה גם רפואה, אדריכלות וחינוך למדע ולטכנולוגיה. הקמפוס הראשי של הטכניון ממוקם בנווה שאנן.
בטכניון 18 פקולטות ויחידות אקדמיות. הטכניון הוא המוסד הוותיק בתחום המחקר הטכנולוגי בישראל ונחשב למוביל בתחום זה. הטכניון הוא אחת מהאוניברסיטאות הראשונות בישראל, יחד עם האוניברסיטה העברית בירושלים, כשהטכניון נפתח שבועיים לפני האוניברסיטה העברית בשנת 1925.
נשיא הטכניון מאז אוקטובר 2019 הוא פרופ' אורי סיון.
היסטוריה > הצורך בהקמת בית ספר טכני

בשנת 1901 קמה בברלין שבגרמניה "חברת עזרה של יהודי גרמניה" (בקיצור "עזרה"). לחברת עזרה היו שתי מטרות: לעזור ליהודי מזרח אירופה ולקדם את התרבות הגרמנית אצל היהודים שמחוץ לגרמניה.
בחודשים ספטמבר–דצמבר 1907 סייר מייסד "עזרה", ד"ר פאול נתן, בארץ ישראל כדי לראות את בתי הספר ש"עזרה" הקימה. בזמן שהייתו בישראל עלה בדעתו רעיון להקים מוסד לימודי עליון במתכונת של בית ספר טכני, שיהיה גולת הכותרת של פעולתה החינוכית של "עזרה".
יוזמתו של פאול נתן נבעה משינויים שהתחילו להתרחש באזור. האימפריה העות'מאנית ששלטה בארץ ישראל באותה תקופה פיגרה מהבחינה הטכנולוגית אחרי אירופה. באותה עת התחילה הממשלה הטורקית ליזום עבודות פיתוח גדולות ונזקקה להרבה עובדים טכניים. עובדים כאלה לא היו בסביבה משום שלא היה שום בית ספר טכני בכל האימפריה העות'מאנית ולכן היה צורך להביא עובדים טכניים מחוץ לאימפריה.
פאול נתן קיווה שיהודים בוגרי בית הספר הטכני החדש יתקבלו לעבודה בפרויקטים הטכנולוגיים החדשים, ועל ידי כך:
ישתפר מצבם הכלכלי של יהודי ארץ ישראל.
הכלכלה הגרמנית תזכה לעזרה עקיפה, משום שכל המכשור, וחלק מחומרי הבנייה והידע ההנדסי, ייובאו מגרמניה.
יהודים יוכלו ללמוד בארץ ישראל מקצועות טכניים שנאסר עליהם ללמוד במקומות רבים במזרח אירופה.
יותר יהודים ירצו לעלות לארץ ישראל.
פאול נתן תכנן ששפת הלימוד בבית הספר הטכני תהיה גרמנית, כיוון שכל ספרי הלימוד עתידים היו להיות בגרמנית, והציוד שבו עתידים היו התלמידים להשתמש הגיע מגרמניה (כי מימון בית הספר הגיע מחברת עזרה הגרמנית).
בשנת 1908 פנה נתן בבקשת סיוע לדוד ויסוצקי, בנו של זאב קלונימוס ויסוצקי שהיה ממנהיגי חובבי ציון, ומייסד חברת "תה ויסוצקי". ויסוצקי התחייב לתרום 100,000 רובל להקמת בית הספר הטכני ומאה אלף רובל נוספים חמש שנים מאוחר יותר. אחד העם, שהיה ידידו של קלונימוס ויסוצקי, היה שותף במשא ומתן והצליח להכניס להסכם סעיף המבטיח את האופי היהודי של המוסד.
ב-29 במרץ 1908 חתמו ויסוצקי ואחד העם בברלין על התעודה לייסוד "קרן ויסוצקי" של חברת עזרה לשם הקמת בית ספר טכני בארץ ישראל.
היסטוריה > הקמת הטכניקום

אחרי חשיבה ממושכת הבין ד"ר פאול נתן שהמקום הטוב ביותר לבית הספר הטכני הגבוה הוא חיפה. על אף שחיפה בתקופה העות'מאנית הייתה עיר קטנה עם 20,000 תושבים, מתוכם רק 2,000 יהודים, היו לה יתרונות אחדים:
באותו הזמן התחילה הממשלה הטורקית להשתמש בחיפה בתור צומת מרכזי לרכבות שהגיעו עד לארצות השכנות.
הממשלה הטורקית תכננה פרויקט להרחבת הנמל בחיפה.
היה ברור ששתי עובדות אלו יהפכו את חיפה למרכז תעשייתי ותחבורתי. בית ספר טכני קשור לתעשייה ולתחבורה באופן ישיר וכך יספק עבודות לבוגרי הטכניון. בנוסף, היישוב היהודי בחיפה היה קטן ולא מקובע בדעות פוליטיות או דתיות כמו מקומות מרכזיים אחרים כגון ירושלים, שהייתה נתונה להשפעה חרדית, או יפו. בית ספר טכני יכול להפוך את העיר למרכז יהודי חדש ולקדם את פיתוחה.
ב-1908 קיבל פאול נתן את תרומתם של יורשי ויסוצקי וכך יכול היה להתחיל לקנות קרקעות. הוא ביקש מאפרים כהן, נציג "עזרה" בארץ, לחפש מקומות בחיפה שיתאימו לבית הספר הטכני. הנציג מצא כמה מקומות שאותם בדק פאול נתן באופן אישי חודשיים אחר כך, ובחר, לאחר שהתייעץ עם שמואל פבזנר, בשטח בגודל 46 דונם בשכונת "מיראוואן", אשר נודעה לאחר מכן כהדר הכרמל. השטח נקנה מכמה בעלי קרקע ערבים וגרמנים מתנועת הטמפלרים. בשל חוק טורקי שאיפשר רישום קרקע רק על שם אזרחי האימפריה, נדחה רישום הקרקע על שם חברת "עזרה" הגרמנית בשנתיים שלמות, עד שנתן הפעיל לחץ על הממשלה הטורקית בעזרת השגריר הגרמני באיסטנבול. באוגוסט 1910 נרשמה לבסוף הקרקע על שם ד"ר ג'יימס סימון, יו"ר חברת "עזרה". קניית השטח, התיווך והרישום עלו 100,000 פרנק צרפתי.
מכיוון שהיה צורך בכסף נוסף, נערכה עוד מגבית שבה הותרמו ארגונים נוספים. ארגון קרן קיימת לישראל תרם 100,000 פרנק, דרש וגם קיבל נציגות בדירקטוריון של בית הספר (שמריהו לוין ויחיאל צ'לנוב). עוד קבוצת יהודים אמריקאים בראשות יעקב שיף תרמה 100,000 דולר. לארגונים התורמים היו דרישות שונות לגבי הרכב ההנהלה, אך בסופו של דבר, בפועל, היה זה ד"ר פאול נתן שניהל את הקבוצה שהוקמה לצורך ניהול "המכון לחינוך טכני" (שמו הראשון של הטכניון) ממקום מושבו בברלין.
כדי לקבוע את המקצועות שיילמדו במכון לחינוך טכני התייעץ פאול נתן עם שורת מורים מרחבי גרמניה. ההחלטות שהתקבלו היו:
המכון לחינוך טכני יהיה ברמה אמצעית, מהסוג הקרוי בגרמנית טכניקום. מסיבה זו החליטה "עזרה" לקרוא לבית הספר הטכני החדש טכניקום.
בטכניקום יהיו שתי מחלקות: הראשונה מכונאות, והשנייה בנייה ועבודות ציבוריות.
התארים שיקבלו בוגרי בית הספר יהיו: טכנאים, ועוזרים למהנדסים.
יוקם בית ספר תיכון המיועד להכנת תלמידים לטכניקום – לימים תיכון בסמ"ת.
לשם בניית הטכניקום הובא מגרמניה אדריכל יהודי בשם אלכסנדר ברוולד. אחרי שברוולד תכנן את מבני הטכניקום, נדרשו שלושה רישיונות שונים לצורך התחלת הבנייה - תהליך ארוך ומורכב שארך שנתיים. העיכוב נגרם הן מחמת עוינות התושבים הערבים והן בשל חוסר יעילותה של הממשלה הטורקית. כמנהל אחראי על הבנייה במקום, מטעם הנהלת המוסד, מונה ד"ר שמריהו לוין. ב-11 באפריל 1912 התקיים הטקס הרשמי של הנחת אבן היסוד לבניין הראשי של הטכניקום.
היסטוריה > המכשולים בבניית הטכניקום ובהכנתו

בניית הטכניקום לוותה בקשיים רבים:
לא היו פועלים מיומנים לבנייה באזור ולכן היו צריכים להביא אותם ממקומות אחרים: ירושלים ואפילו גרמניה.
התגלע ריב בין העובדים היהודיים לעובדים הערבים על רקע הטענה שהפועלים היהודים מנעו כניסת עובדים ערבים לאתר, עד שהסתבר שזו האשמת שווא.
המתכנן התלבט ארוכות בקשר לסוג חומרי הבנייה שבהם יעשה שימוש בבניית הטכניקום בשל התקציב המוגבל.
רוב החומרים, וכל המכונות, הובאו מגרמניה, והדבר גרם לעלויות נוספות ולאיבוד זמן.
מקור המים לבית הספר היה אמור להיות באר שתיחפר בשטח הטכניקום, אלא שהפועלים המקומיים לא היו מיומנים מספיק על מנת להגיע לעומק הדרוש. אי לכך נדחתה בניית הבאר עד שמהנדס גרמני הגיע ובעזרת ציוד מתאים הצליח לחפור ולהגיע למי התהום בעומק של 100 מטר.
בניין בית הספר התיכון הושלם באביב 1913. המבנה הראשי של הטכניקום בשכונת הדר, המשמש בשנות האלפיים כמוזיאון הלאומי למדע, הושלם ברובו באותה שנה. המטרה הייתה שבתחילת אפריל 1914 יוכל המוסד להתחיל לפעול.
היה צורך לבצע הערכות מחדש של העלויות ובסופו של דבר התברר שלא ניתן להשלים את בניית הטכניקום בתקציב הקיים, וצריך היה לפנות שוב לתורמים ולנסות לגייס כסף ממקורות נוספים.
מכל המכשולים שבדרך, הקושי הרציני ביותר היה בעיית שפת ההוראה.
היסטוריה > מלחמת השפות

עד 1913 היה ברור שהלימודים בתיכון הצמוד לטכניקום, בית הספר הריאלי העברי בחיפה, יהיו בעברית, אך בטכניקום עצמו יילמדו מקצועות בגרמנית בשל מחסור בספרים בעברית, במורים מקצועיים דוברי עברית והיעדרם של מונחים מקצועיים בשפה העברית, שהייתה עדיין בחיתוליה.
הבעיה החלה כשפאול נתן החליט ששפת ההוראה בטכניקום ובתיכון שלידו תהיה גרמנית ולא עברית. הנימוקים לכן היו מעשיים גרידא – מכיוון שמטרת התיכון היא להכשיר תלמידים לטכניקום, מן הראוי שילמדו באותה שפה שבה ימשיכו אחר כך. ההחלטה הכעיסה מאוד את הגופים הציוניים שתרמו להקמת הטכניקום, הן משום שבהתחלה הובטח להם ששפת הלימוד העיקרית בבית הספר התיכון, ואף בחלק מהמקצועות בטכניקום תהיה עברית, והן משום שהשפה העברית המתחדשת הייתה לסמל של גאווה לאומית. גל מחאות והתנגדות שמקורו בגימנסיה הרצליה החל מתפשט ביישוב. הוויכוח בין הצדדים החריף וגרם לד"ר שמריהו לוין, שמונה על ידי חברת "עזרה" למנהל פרויקט הקמת הטכניקום ושתמך בעברית כשפה עיקרית בבית הספר התיכון, להתפטר מתפקידו. לוין נאם במסגרת הקונגרס הציוני ה-11 שנערך ב-1913, בדרישה שההסתדרות הציונית תהיה חייבת לדאוג לחינוך הדור הצעיר בארץ. ב-26 באוקטובר התקיימה ישיבה מכרעת בהנהלת מוסד הטכניקום בברלין לגבי שפת ההוראה. בהחלטה נתקבלה הצעתו של נתן ללמד בגרמנית.
כתוצאה מהחלטה זו התפטרו חברי ההנהלה הציוניים מהנהלת המוסד ובארץ ישראל קמה התנגדות רבה כנגד חברת עזרה, עד כדי כך שהסתדרות המורים הכריזה על חרם נגד הטכניקום והתיכון. למעשה, היה זה אקט סמלי בלבד שכן הטכניקום והתיכון טרם קמו ועדיין לא היו להם מורים.
המחלוקת על השפה הכשילה את הניסיון למצוא תורמים נוספים להמשך הפרויקט, הבנייה הופסקה בשל מחסור בכסף, ונדחתה פתיחת המוסד. כתוצאה מכך פוטרו כל העובדים וגברה העוינות כלפי חברת עזרה בארץ ישראל. לחברה לא נותרה ברירה אלא להיכנע, ובישיבה נוספת שנערכה ב-22 בפברואר 1914 היא נכנעה והודיעה ששפת הלימוד בטכניקום תהיה עברית.
לימים, ב-2008, הוחלט בטכניון לשנות את שפת הלימוד בתוכנית לתואר שני במנהל עסקים מעברית לאנגלית, והדבר גרר שוב ביקורת ציבורית שהזכירה את מלחמת השפות. ב-2013 הוחלט בטכניון לחדול מהפעלת התוכנית בשפה האנגלית.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

יישוב בעיית השפה לא פתר את בעיית התקציב, שהחמירה. ב-17 ביולי 1914 התנהלה ישיבה אחרונה של הדירקטוריון בברלין. בין חברי הנהלת המוסד פרצו ויכוחים פנימיים בנושא, עד שלבסוף חברת עזרה הציעה למכור את הטכניקום במכירה פומבית. מטרתה הסמויה של "עזרה", שהייתה בעלת החוב העיקרית של הטכניקום, הייתה לקנות את המקום בעצמה כדי שלא יפריעו לה עוד בניהולו.
שבועיים אחר כך פרצה מלחמת העולם הראשונה. הדבר איפשר לחברת עזרה (שמושבה בגרמניה, שהייתה בת בריתם של הטורקים) לקנות את הטכניקום כמתוכנן, כי מתחריה לקניית המוסד היו ממדינות ההסכמה שנלחמו בטורקיה. ב-15 במרץ 1915 נמכרו במכירה פומבית נכסי "אגודת הטכניקום", ו"עזרה" רכשה לעצמה את הקרקע והבניינים תמורת 225,000 מרק.
בזמן המלחמה הופסקה הבנייה והעבודה הצטמצמה לשמירה ולתחזוקה של הבניינים והציוד. ב-1917 תפס הצבא הגרמני את הבניינים והשתמש בהם כמכון חיטוי וכבית מטבחיים. באביב אותה שנה בא במקומו הצבא הטורקי, שהפך את הבניין הראשי לבית חולים. באוקטובר 1918 כבשו האנגלים את חיפה והמשיכו להשתמש במבני הטכניקום כבית חולים צבאי.
בתום המלחמה היה מצבה הכלכלי של "עזרה" בכי רע, וההסתדרות הציונית, בעלת ברית של הצד המנצח במלחמה, ניצלה את ההזדמנות וקנתה את הטכניקום מחברת עזרה ב-6 בפברואר 1920.
ד"ר פאול נתן, שהטכניקום היה גולת כותרת למפעל חייו, ושתכנן לעבור בערוב ימיו לחיפה - ראה בעיניים כלות כיצד יריביו משכבר משתלטים על המוסד.
היסטוריה > פתיחת הטכניון

מצב הבניינים בשטח הטכניקום היה גרוע. הצבא הבריטי ייעד את המבנים לשמש כבית חולים ואף השתלט על הבאר במקום. רוב המכונות שהיו בין כותלי המוסד נגנבו או נמכרו בתקופת המלחמה. היה צורך דחוף לגייס כסף לתיקונים ולרכישת מכונות מחדש. כמו כן היה צורך לשכנע את האנגלים לפנות את השטח. ד"ר חיים ויצמן היה הרוח החיה בניסיונות לגייס את הכספים הדרושים לשיפוץ הבניינים, להשלמת הבנייה ולרכישת המכונות. התהליך ארך חמש שנים, במהלכן נמצאו הכספים הדרושים לתיקונים, נרכשו מכונות וציוד לימודים, נבחרו המורים והצוות המנהלי למוסד וגובשה תוכנית הלימודים של הטכניקום.
בספטמבר 1924 הוחלט לקבל את הצעתו של חיים נחמן ביאליק ולקרוא לבית הספר הטכני בשם "תכניון" (בנימוק שהמילה "טכני" הגיעה ליוונית מהמלה העברית "תֶּכֶן"). [רק ב-1945 נקבע השם "טכניון"].
ב-1923 ביקר באתר ה"תכניון" אלברט איינשטיין והסכים שנה אחר כך להיות נשיא ועד המוסד.
שיעורי הערב הראשונים החלו ב-14 בדצמבר 1924. בחינות הקבלה התקיימו ב-16 בדצמבר 1924, והלימודים החלו ב-7 בינואר 1925, בקורס הראשון של המחלקה לבנייה וסלילה. טקס הפתיחה הרשמי של ה"תכניון" התקיים בט"ו בשבט, 9 בפברואר 1925, 13 שנה מאז הנחת אבן הפינה. בכך היה ה"תכניון" לאוניברסיטה הראשונה שפעלה בארץ ישראל.
רוב הסטודנטים הצטרפו, החל משנת לימודיהם הראשונה, לשורות ההגנה. ב-1929, בפרוץ מאורעות תרפ"ט השתתפו הסטודנטים בהגנה על היישוב העברי בחיפה.
ב-1928 הוכר ה"תכניון" כמוסד טכני גבוה, ולאחר הבחינות ב-27 בפברואר 1929, קיבלו 16 סטודנטים תעודת מהנדס.
כשנפתח היה שטח ה"תכניון" 46 דונם. היו בו שבעה מבנים, והלימודים התרכזו באחד מהם. סגל המוסד מנה אז שישה מורים, ולמדו בו שישה-עשר תלמידים בשתי מחלקות: ארכיטקטורה והנדסה אזרחית. בשנים הראשונות התמודדו מנהלי המוסד עם בעיות שונות, כשהעיקרית - מחסור בכספים.
היסטוריה > הישגים בולטים של הטכניון

בשנות ה-70 של המאה ה-20 פיתחו הפרופסורים יעקב זיו ואברהם למפל את אלגוריתם למפל-זיו לדחיסת נתונים. בשנים 1995 ו-2007, בהתאמה, הם זכו במדליית ריצ'רד המינג על עבודה חלוצית בתחום דחיסת הנתונים ובמיוחד על פיתוח אלגוריתם זה.
בשנת 1982 גילה פרופסור דן שכטמן, מהפקולטה למדע והנדסה של חומרים, מבנה של קוואזי-גביש: מבנה גבישי בעל סימטריה מחומשת – דבר שנחשב בלתי אפשרי לפי התאוריה שהייתה קיימת אז של גבישים וחייב מהפך מחשבתי בתורת הקריסטלוגרפיה. בשנת 2011 זכה שכטמן בפרס נובל לכימיה, על מחקרו זה.
הפרופסורים מוסא יודעים וג'ון פינברג מהפקולטה לרפואה פיתחו את התרופה "אזילקט", היעילה לטיפול בחולי מחלת פרקינסון ומחלת אלצהיימר.
פרופ' אורי סיון, פרופ' ארז בראון ופרופ' יואב איישן השתמשו ברצפי DNA ליצירת חוט מוליך שעוביו אלפית מעוביה של שערה אנושית.
לוויין הטכניון, ששוגר לחלל, הוא אחד הקטנים בעולם. הוא בנוי כקובייה שאורך כל אחת מצלעותיה 45 ס"מ, משקלו 48 ק"ג ותצרוכת החשמל שלו נמוכה ביותר. על הלוויין גלאי אוזון, מחשב זעיר ומערכת ניווט ובקרה. היוזמה לבנית הלוויין והביצוע היו של פרופסור גיורא שביב, פרופסור חיים אשד ומשה שחר.
בשנת 2004 זכו שני פרופסורים מהטכניון, אברהם הרשקו ואהרן צ'חנובר, בפרס נובל לכימיה על גילוי המערכת הביולוגית הגורמת לפירוק חלבונים בתא. הם היו זוכי פרס נובל הישראלים הראשונים במדעים.
בשנת 2006 נבחרה ד"ר שולמית לבנברג, אז בת 37, על ידי כתב העת Scientific American כאחת מ-50 המדענים המובילים בעולם לשנה זו, בעקבות פיתוח שיטה ליצירת רקמות שהגוף אינו דוחה.
הטכניון נחשב לאחד מהמוסדות המובילים בתחומו בעולם, ודורג במקום ה-29 בעולם בקטגוריית האוניברסיטאות הטכנולוגיות-הנדסיות, במקום ה-31 בעולם בקטגוריית מדעי הטבע ובמקום ה-109 הכללי, על פי סקר "The Times Higher Education Supplement (אורכב 14.01.2008 בארכיון Wayback Machine)" לשנת 2008‏. בדירוג אוניברסיטת ג'יאו טונג הסינית לאוניברסיטאות טכנולוגיות-הנדסיות בשנת 2011, תפס הטכניון את המקום ה-42 בעולם בהנדסה וטכנולוגיה, והפקולטה למדעי המחשב דורגה במקום ה-15 בעולם.
הטכניון נמצא במקום 7 בעולם ברשימת האוניברסיטאות שבוגריהן מנהלים חברות טכנולוגיות גדולות.
בשנת 2017, הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל של הטכניון דורגה מקום 8 בעולם לפי מדד שנגחאי, מקום 50 באוטומציה ובקרה, מקום 37 בהנדסת חשמל, ובתחום הפיזיקה דורג הטכניון בין 150-200.
קריית הטכניון

קמפוס הטכניון מכונה קריית הטכניון. הוא משתרע על פני 1,325 דונם, בין שכונת נווה שאנן לבין העיר נשר. מיקום הקמפוס נבחר על ידי דוד בן-גוריון, ואבן הפינה הונחה בשנת 1953.
קריית הטכניון כוללת מבני מעונות לסטודנטים ולסגל זוטר (ישנם מעונות ליחידים, לזוגות ולמשפחות עם ילדים), שבהם יותר מ-4,500 מיטות.
סמוך ל"כפר המשתלמים", מול שכונת רמת אלון, נמצא מנחת מסוקים.
בקרית הטכניון כתשעים בניינים, ביניהם 18 פקולטות ומחלקות. בקמפוס גם מרכז ספורט, בית קולנוע, בית כנסת, מרכז מבקרים, אכסניה, מועדוני תרבות, בית סטודנט, סניף בנק, חנויות, קפיטריות ומסעדות, גני ילדים ומרפאה. כמו כן במתחם גן אקולוגי, מגרשי ספורט אולימפיים, אמפיתיאטרון וטיילת ובה "אובליסק הטכניון", פרי תכנונו של האדריכל סנטיאגו קלטרווה, ושתי תחנות של הרכבלית: תחנת "טכניון מרכז" - לעליית וירידת נוסעים, ותחנת "טכניון אלונים" - כתחנת תפעול ובקרה בלבד.
הפקולטה לרפואה נמצאת מחוץ לקריית הטכניון, בשכונת בת גלים, סמוך למרכז הרפואי רמב"ם.
אחד המבנים של הפקולטה לאדריכלות ובינויי ערים ממוקם בשכונת הדר שבחיפה, סמוך למוזיאון הלאומי למדע, בבניין ההדריון.
במבנה לומדים סטודנטים בשנה ב במסלול לאדריכלות ובמסלול לאדריכלות נוף.
"שיכון הטכניון" שימש למגורי מדענים בשנות החמישים של המאה העשרים. צריפי השיכון נמצאים בדרום שכונת אחוזה, בין צומת פרויד לבית בירם.
בטכניון 18 פקולטות ומחלקות המעניקות תואר ראשון, שני ושלישי במבחר מסלולי לימודים.
קריית הטכניון > פקולטות

הנדסת אווירונאוטיקה וחלל – הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל
הנדסה אזרחית וסביבתית – הפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית
ארכיטקטורה ובינוי ערים – הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים
הנדסת ביוטכנולוגיה ומזון – הפקולטה להנדסת ביוטכנולוגיה ומזון
ביולוגיה – הפקולטה לביולוגיה
הנדסה ביורפואית – הפקולטה להנדסה ביורפואית
הנדסת חומרים – הפקולטה למדע והנדסה של חומרים
הנדסת חשמל ומחשבים – הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים ע"ש אנדרו וארנה ויטרבי
כימיה – הפקולטה לכימיה
הנדסה כימית – הפקולטה להנדסה כימית
מדעי המחשב – הפקולטה למדעי המחשב
הנדסת מכונות – הפקולטה להנדסת מכונות
מתמטיקה – הפקולטה למתמטיקה
פיזיקה – הפקולטה לפיזיקה
רפואה – הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט
מדעי הנתונים וההחלטות (לשעבר הנדסת תעשייה וניהול)
חינוך למדע וטכנולוגיה – הפקולטה לחינוך למדע וטכנולוגיה
קריית הטכניון > מחלקות

המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות
בית הספר ללימודי המשך של הטכניון ע"ש עזריאלי