ג'וזף קודלקה
ביוגרפיה

הוא החל לצלם בשנות ה-50 בהיותו נער, במצלמת בקליט בפורמט 6X6. בשנים 1956–1961 למד הנדסת אווירונאוטיקה באוניברסיטה הטכנית של פראג (CVUT). בתקופת לימודיו המשיך לצלם במצלמת רוליפלקס. בשנת 1961 הציג את תערוכתו הראשונה בתיאטרון סמפור. בין 1961 ל-1967 היה מהנדס אווירונאוטיקה, עבד בפראג ובברטיסלאבה, והמשיך לצלם במקביל לקריירה כמהנדס. הוא בחר לצלם תיאטראות וצוענים. לתצלומי התיאטרון שלו הייתה השפעה על דרך עבודתו עם הצוענים; על הבמה נהג להיסתובב בין השחקנים, שהעלו את המחזות שוב ושוב עבורו. גם עם הצוענים רצה להרגיש שהוא חלק מה"מחזה", כדי שיוכל לצלם אותו. קודלקה הקדיש זמן רב לעבודה עם הצוענים כדי שיוכל להגיע לראיית חייהם מבפנים. בשנת 1966 הוציא את ספר הצילום הראשון שלו לאור, וב-1967 החליט לוותר על הקריירה שלו כמהנדס והחל לעבוד כצלם במשרה מלאה. בשנה זו קיבל את הפרס השנתי של אגוד האמנים של צ'כוסלובקיה על "האיכות והחדשנות של צילומי תיאטרון" והציג בפעם הראשונה בתערוכה את תצלומי הצוענים שלו.
בשנת 1968 צילם קודלקה בפראג את הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ואת העימותים בין הסובייטים לבין הכוחות הצ'כים. קודלקה, שחזר ביום שקדם לפלישה מצילומי צוענים ברומניה, נתקל לראשונה בחייו בעבודת תיעוד חדשותי. בלב המהומה צילם את הטנקים, המבנים ההרוסים, ההפגנות והעימותים. הוא צילם גם את חיי היום יום ברחובות בתקופת הכיבוש הסובייטי (לצפייה לחצו כאן). תצלומי הפלישה הוברחו למערב, הגיעו לניו יורק, ופורסמו דרך סוכנות מגנום בשנת 1969 תחת ראשי תיבות:Prague -photographer P.P. על תצלומים אלה זכה, עדיין באלמוניותו, במדליית זהב על שם רוברט קאפה מ-Overseas Press Club of America, בשל היותם עדות עיתונאית דראמטית ואמיצה.
בשנת 1970 קיבל קודלקה ויזה של שלשה חודשי עבודה ויצא מצ'כוסלובקיה כדי לצלם צוענים במערב. הוא לא חזר והצליח להגיע לאנגליה, שם קיבל מקלט מדיני. ב-1971 הצטרף לסוכנות מגנום, שסניפה בפריז הפך לביתו העיקרי, שם נהג לישון על הרצפה עם שק שינה. בסוכנות הכיר והתיידד עם הצלם אנרי קרטייה ברסון ועם המו"ל רובר דלפיר, שהפך לחברו הקרוב ולמוציא לאור של ספריו. ב-1974 הפך קודלקה לחבר מלא בסוכנות מאגנום. הוא נהנה שם עד היום ממעמד מיוחד, שמאפשר לו להישאר חבר מבלי לצלם משימות רגילות, ששאר החברים מחויבים לבצע כדי לתמוך בקואופרטיב. כך רשאי קודלקה להתרכז בפרויקטים שלו בלבד, ללא הפרעות. ב-1975 הציג תערוכת יחיד במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק (MOMA) והוציא את ספרו "צוענים". ב-1978 קבל את "פרס נדאר" (Prix Nadar) בפריז עבור ספרו "צוענים".
בשנת 1980 עזב קודלקה את אנגליה ועבר להתגורר בצרפת, עדיין ללא אזרחות, משם נדד וצילם ברחבי אירופה. ב-1984 הציג תערוכה גדולה בלונדון וספרו, Photo Poche, יצא לאור במקביל לתערוכה בשם זה. בעקבות מות אביו באותה שנה, ולאחר שש עשרה שנות אנונימיות, התפרסמו תצלומיו מהפלישה הסובייטית לפראג תחת חתימתו. עד אז לא רצה לפרסמם תחת שמו בשל החשש לגורל משפחתו שנשארה בצ'כוסלובקיה.
ב-1986 צילם נופים אורבניים בצרפת למטרות דוקומנטריות, לראשונה החל להשתמש במצלמה פנורמית. ב-1987 קבל אזרחות צרפתית לאחר 17 שנים ללא אזרחות, באותה שנה קבל את ה"גראן פרי נסיונאל" (Grand Prix National) ממשרד התרבות הצרפתי.
ב-1988 הציג שתי תערוכות גדולות שנדדו ברחבי אירופה וארצות הברית, והוציא לאור את ספרו "גולים" (Exiles), שזכה בתואר ספר הצילום של השנה. ב-1989 קבל את פרס Hugo Erfurt והוזמן לצלם במוסקבה. פרסם ספר צילום של תמונות פנורמיות שצילם בצרפת. ב-1990 הגיע לביקור בפראג לאחר עשרים שנות גלות. הציג תערוכה רטרוספקטיבית של התמונות מתקופת הפלישה לפראג וזאת הייתה הפעם הראשונה שהן הוצגו שם. בשנת 1990 החל לצלם את אזור "המשולש השחור" (Cerný Trojuhelník), חבל ארץ נידח בצ'כיה בו פועלות מחצבות פחם כבר מהמאה ה-15, ושהפך בעקבות התיעוש לאחד האזורים המוכים והמסוכנים באירופה. ב-1991 קבל את פרס אנרי קרטייה ברסון. ב-1992 קבל את פרס הסלבלד. ב-1994 הציג תערוכה של צילומים פנורמיים בגרמניה. ב-1996 הוזמן לצלם יחד עם עוד שמונה צלמים נופים באירופה שהושחתו על ידי תיעוש בלתי אחראי. ב-1997 הוזמן לצלם צילום פנורמי של נופים בדרום ווילס. ב-1998 קבל פרס מ-Royal Photographic Society באנגליה.
קודלקה מתגורר כיום בצרפת וצ'כיה ועיקר עבודתו מתמקד בצילום נופים באירופה.