stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרר (אזור קדום)
במקורות > לאחר תקופת האבות

לאחר תקופת האבות לא היה זכר לעיר גרר, והאזכורים של גרר נוגעים לחבל ארץ ולא לעיר. בספר דברי הימים ב', פרק י"ד, פסוק י"ב) מוזכרת גרר כאזור שבו הכה אסא את הכושים. גרר מוזכרת גם בספרים החיצונים מקבים א' ומקבים ב'.
אצל ההיסטוריון היהודי יוסף בן מתתיהו, בספרו – "קדמוניות היהודים", לא מוזכר השם גרר, וכנראה שהוא לא הכיר את המקום; אך יכול להיות שלא הייתה פעילות חשובה בזמן ההוא בגרר. בתרגום השבעים מוזכרת גרר בשם – "גדר", ובצורה יוונית יש שתי צורות של ביטוי. הצורה הראשונה היא – גרריקי, וצורה זו מוזכרת גם בתלמוד ירושלמי וגם בבראשית רבה.
מסופר על בני שמעון, שהתפשטו מערבה למבוא גרר ושם מצאו מרעה לצאנם. כמו כן, מסופר על אסא מלך יהודה שרדף אחרי זרח הכושי מ"מרשה" (אזור בית גוברין) ועד לגרר, ובדרך הכה את יושבי הערים שבסביבות גרר, ולקח מהם שלל, מקנה וגמלים.
לפי גרסת תרגום השבעים, ישבו בארץ גרר בתקופת המלוכה עממים שונים שהיו מזרעו של חם, בנו של נח: כושים, לובים ומעונים.
בתקופה ההלניסטית, מסופר על אנטיוכוס אבפטור, שכרת ברית עם המכבים, וכך כתוב בספר מכבים ב': "ואת המקבי קיבל וישימו שר צבא למן עכו ועד גרר". בתקופה הרומית, נקרא כל מערב הנגב הצפוני בשם "סלטוס גרריתיקוס" שמשמעותו מחוז גרר. בירת המחוז היא כנראה "אורדה", מרכז חורבות עיירה גדולות, בתחום היישוב הבדואי – אלהוזיל, מן התקופה הרומית ומן התקופה הביזנטית.
נחל גרר בערבית הוא – ואדי א-שריעה. יונתן בן עוזיאל מזכיר את גרר בלי שינוי במילים, וכך גם תרגום אונקלוס.
אוסביוס מקיסריה, אב הכנסייה הנוצרי בן המאה הרביעית, בספרו "אונומסטיקון", קובע את מקומה של גרר, לה הוא קורא "גרריטיקי", (ציטוט מספרו): "25 מילין מבית גוברין לצד דרום" (מיל רומי – 1.479 קילומטרים). במפת מידבא המפורסמת מצוירת גרר דרומית-מערבית מבאר שבע.
בתלמוד הירושלמי (שביעית ו, א) נזכרה גרר שם נכתב: "מפני מה גזרו איסור על הניווי זה שבגרריקי? מפני שהוא ניווי רע. ועד היכן חייבו (במצוות התלויות בארץ)? עד נחל מצרים". מכאן משמע שגרר הייתה סמוך לגבול המערבי של ארץ ישראל. כאן גם נכתב הציווי בתורה ליצחק אבינו "גור בארץ הזאת" על חובת המגורים בארץ ישראל.
בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית היו חמש עיירות גדולות באזור שבין חורבת בקר וחורבת אלערק (בה נמצאת "אורדה" שהיא בירת מחוז גרר – סלטוס גרריתיקוס), להן היו כנסייה ובתי מרחץ.
זיהוי

ארץ גרר נמצאה בדרך למצרים, בין קדש (הקדמונים מזהים את קדש עם פטרה, אך כיום החוקרים סבורים שקדש היא עין-קדיראת, כלומר קדש ברנע) ובין שור (כיום מזהים את שור עם שרידי הביצורים שבגבול המצרי), וגובלת בצפון – בתחום באר שבע ועזה.
העיר גרר הייתה בנגב הדרומי, בדרך המוליכה למצרים. על פי החוקר פלינדרס פיטרי שחפר לראשונה בתל גמה, תל גמה הוא גרר המקראית.
הניסיונות מן המאה ה-4 לספירה ואילך לזהות את העיר גרר עם מקומות שונים בנגב ובחוף – אין להם סימוכין ברורים. יש הסוברים שהעיר גרר נמצאת בכלל בקרבת "תל הרור" השוכן על נחל גרר, אך אין לסברה זו סימוכין. לפי שעה, שאלת מקומה של העיר גרר נותרה בלא פתרון משביע רצון.
ארכאולוגיה

המחקר הארכאולוגי בגרר התפתח מאוד, וממצאיו חשובים מאוד להבנת הרקע ההיסטורי-גאוגרפי. לדוגמה, לפי ממצאים בגרר ניתן להוכיח כי דווקא בתקופת הברונזה הקדומה (המקבילה לתקופת האבות), נתקיימו בסביבות אלו יישובים חקלאיים רבים. המחקר הארכאולוגי בגרר מנסה להוכיח גם את מקומה המדויק של העיר גרר. בשנת 1926 התקיימו חפירות בתל גמה (עיר קדומה בגדתו הדרומית של נחל הבשור, ממערב לקיבוץ רעים) על ידי הארכאולוג סר פלינדרס פיטרי, במערב התל. פיטרי זיהה בטעות את המקום כגרר המקראית, בין היתר מכיוון שליד התל יש מקום הנקרא בביזנטית – חורבת גררית
מקומות ארכאולוגיים בגרר:
חורבת אלערק – היא אורדה, שכיום מזהים אותה עם בירת מחוז גרר
חורבת בקר – חורבה גדולה ליד אחד מיובליו של נחל גרר
חורבת פטיש – חורבה גדולה שבתקופה הביזנטית היא הייתה עיר במחוז גרר
תל הרור – תל גדול הנמצא בגדתו הצפונית של נחל גרר
הערות שוליים

↑  חורבת גררית בדף על עתיקות באזור נתיבות באתר העיר
תל גַּמָּה
תל הֲרוֹר
גלגלי שיניים אפיציקליים

רכבת גלגלי השיניים הפלנטרית שבאיור מורכבת מגלגל שמש (בצהוב), גלגלי הפלנטות (בכחול), המערכת המקשרת ביניהם (בירוק) והטבעת החיצונית (בורוד). הסימנים האדומים מראים את התנועה היחסית של גלגל השמש והמערכת המקשרת, כאשר מסובבים את המערכת המקשרת ב-45° בכיוון השעון וטבעת השיניים החיצונית מוחזקת נייחת.
רכבת גלגלי שיניים אפיציקלית (באנגלית: Epicyclic gearing) היא אחת הקונפיגורציות האפשריות לגלגלי שיניים דיפרנציאליים, והיא מכילה (לפחות) שני גלגלי שיניים המוצבים כך שהמרכז של אחד מהם סובב מסביב למרכז של האחר, וטבעת שיניים חיצונית. במערך כזה, גלגל השיניים בעל המרכז המקובע נקרא גלגל השמש, בעוד גלגל השיניים השני, שסובב סביבו, מכונה גלגל פלנטה. גלגלי השיניים הפלנטריים וגלגל השמש נושקים, כך שהשפות שלהם מתגלגלות ללא החלקה. נקודה על השפה של גלגל הפלנטה יוצרת, כאשר היא נעה, עקום אפיציקלואידי.
גלגלי שיניים אפיציקליים קיבלו את שמם מן היישום המוקדם ביותר שלהם, שהוא מידול התנועות הפלנטריות הנצפות בשמיים. בערך בשנת 500 לפנה"ס, היוונים המציאו את הרעיון של אפיציקלים, הווה אומר מעגלים הסובבים מסביב למעגלים אחרים. בעזרת גרסה מתוחכמת למדי של אפיציקלים, תלמי, בספרו אלמגסט משנת 148 לספירה, היה מסוגל לחזות נתיבים פלנטריים. למנגנון אנטיקיתרה, משנת 80 לפנה"ס, הייתה מערכת גלגלי שיניים כה מורכבת שהייתה מסוגלת אף לקרב את מסלולו האליפטי של הירח בשמיים, ואפילו לדמות את מחזור תשע השנים של הפרצסיה של מסלולו האליפטי (ככל הנראה היוונים מידלו את תנועתו לא כתנועה אליפטית, אלא כתנועה אפיציקלית).
ניתוח מתמטי של מערכת אפיציקלית פשוטה

יחס גלגלי השיניים (gear ratio) של מערכת אפיציקלית הוא מעט לא אינטואיטיבי, במיוחד מכיוון שישנן מספר דרכים שבהן קלט סיבוב יכול להיות מומר לפלט סיבובי. שלושת הרכיבים הבסיסיים של מערכת אפיציקלית הם:
שמש: גלגל השיניים המרכזי.
Carrier: אוחזת באחד או יותר מהגלגלים הפלנטריים ההיקפיים, ששיניהם משתלבות עם אלו של גלגל השמש. מהירות הסיבוב של רכיב זה יחסית למהירות הקווית של מרכזי גלגלי הפלנטות.
טבעת שיניים: טבעת חיצונית עם שיניים הפונות כלפי פנים ומשתלבות עם גלגלי הפלנטות.
בדוגמה זו ננתח את המערכת האפיציקלית הפשוטה ביותר האפשרית, זו של גלגל שמש, גלגל פלנטה יחיד וטבעת חיצונית. ראשית, מעט טרמינולוגיה:
ברור מתנאי ההשקה של גלגלי השיניים שקוטר גלגל הפלנטה צריך להיות שווה להפרש הרדיוסים של הטבעת החיצונית וגלגל השמש. לכן, כיוון שגלגלי השיניים חייבים להיות מסודרים במרווחים שווים וזהים עבור כל אחד מהגלגלים כדי שהשיניים של גלגלים נושקים ישתלבו היטב, נקבל ש-:
ההקשה של השוויון הימני מהשמאלי נובע מהנחת מרווחים אחידים בין שן לשן וזהים עבור כל הגלגלים, כלומר מההנחה שמתקיים לכל מהגלגלים:  N\propto R, כאשר קבוע הפרופורציה זהה.
תנאי אי-החלקה פירושו שהמהירויות הקוויות בנקודת ההשקה של נקודה על גלגל הפלנטה ושל הנקודה על גלגל השמש שנמצאת במגע עמה, שוות (וכדומה לגבי הממשק של גלגל הפלנטה וטבעת השיניים). לפיכך, אם נסמן ב-V את המהירות הקווית של מרכז גלגל השיניים הפלנטרי, נקבל:
כלומר קיבלנו מערכת של שתי משוואות ליניאריות עם שני נעלמים. לכן מקבלים שהמהירות הזוויתית  \omega _{p} והמהירות הקווית V של גלגל הפלנטה הן:
קצה זרוע המערכת המקשרת (carrier) אוחז במרכז הגלגל הפלנטרי, ולפיכך הקצה שלה נמצא במרחק ממרכז המערכת ששווה לממוצע רדיוסי השמש והטבעת, כלומר:
 c={\frac {r+s}{2}}. כיוון שהמהירות הזוויתית של המערכת המקשרת מקיימת:  \omega _{c}={\frac {V}{c}}={\frac {2V}{r+s}}, נקבל:
ובצורה אחרת:
ראו גם

דיפרנציאל (רכב)
תמסורת שמש וירח
גוגה אשכנזי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בפברואר 1980 (בת 44) טראז, קזחסטן 
 מדינה:  קזחסטן, רוסיה 
 השכלה:  סאמרוויל קולג', אוקספורד  בית הספר רוגבי 
 
גוגה אשכנזי (בקזחית: Гауһар Еркінқызы Берқалиева; נולדה ב-1 בפברואר 1980), היא אשת עסקים קזחית.
רקע

אשכנזי היא אשת עסקים ואשת חברה קזחית, המייסדת והמנכ"לית של קונצרן הנפט והגז הקזחי: MunaiGaz Engineering Group. מאז שנת 2012, היא עומדת בראש לייבל האופנה Vionnet, שבסיסה במילאנו.
ביוגרפיה

אשכנזי נולדה בשם גאוכר ירקינובנה ברקלייבה במחוז ז'אמבול, ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית וגדלה במוסקבה. אביה, המהנדס ירקין ברקלייב, היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית תחת מיכאיל גורבצ'וב. לאמה, סול, יש תואר אקדמי גם בהנדסה וגם ברפואה. יש לה אחות, מרואט, המבוגרת ממנה ב-10 שנים.
לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991, משפחתה חזרה לקזחסטן. להוריה היה חשוב שהיא תקבל חינוך ברמה גבוהה, וכשהייתה בת 12 הם שלחו אותה ללימודים בפנימייה באנגליה. היא למדה בבית הספר בקסווד במזרח סאסקס ולאחר מכן בבית הספר סטו, והושעתה מהלימודים לאחר שנתפסה מתנשקת עם ילד. לאחר מכן היא למדה בבית הספר לרוגבי, שם השיגה ציונים טובים מאוד. היא למדה במכללת סומרוויל, אוקספורד, וסיימה את לימודיה ב-2001 עם תואר בהיסטוריה וכלכלה מודרנית.
קריירה

לאחר שעזבה את אוקספורד, עבדה אשכנזי בחברות בנקאות להשקעות, בהן מריל לינץ' ומורגן סטנלי בלונדון ו־ABN AMRO בהונג קונג.
בשנת 2003 הקימה אשכנזי את קבוצת MunaiGaz Engineering ביחד עם אחותה מרואט. החברה בונה תחנות מדחס לצנרת גז ופעולות מינהור עבור רשתות שירות ומפעלי טורבינות גז ודיזל.
אשכנזי השתלטה על חברת ויונט בשנת 2012. לטענתה, היא חייתה שנה באיטליה של למדה אמנות, עיצוב, אופנה ואיטלקית.
אשכנזי גם חברת מועצת המנהלים של קבוצת המיכרות איבנהו גרופ.
חיים אישיים

כשהייתה בת 23 היא נישאה לאמריקני סטפן אשכנזי, שאביו סברין אשכנזי הקים את קבוצת המלונות L'Ermitage בברלי הילס. בני הזוג נפרדו בשנת 2004 והתגרשו ב-2007, אך היא שמרה על שם משפחתו באיות שונה עקב שגיאת הקלדה בדרכון הרוסי שלה. הוריה שניהם אתאיסטים מושבעים כחברים במפלגה הקומוניסטית, אך אביה הוא מרקע מוסלמי וגוגה יהודייה דרך סבתה מצד האם. מבחינת ההלכה, גוגה מציינת שלא הייתה צריכה להתגייר כדי להינשא לסטפן אשכנזי בטקס יהודי. היא גם מספרת שבארנקה היא נושאת דף מתורה בת 1,200 שנה.
אשכנזי ניהלה רומן מחוץ לנישואים עם המיליארדר טימור קוליבייב, חתנו של נורסולטן נזרבייב שהיה נשיא קזחסטן הראשון ולזוג נולדו שני בנים: אדם, יליד 2007 ואלן, יליד 2012. היא מחלקת את זמנה בין מילאנו, שם היא עובדת ב-Vionet, לבין לונדון, שבה מתגוררים ילדיה.
היא חברה קרובה של אישים מוכרים, כמו הנסיך אנדרו, דוכס יורק הבנקאי נתניאל פיליפ רוטשילד, איל הנדל"ן ניק קנדי, המוזיקאי האנגלי וחבר להקת דוראן דוראן לשעבר ניק רודס ועוד.
שמה הפרטי, במקור גאוקאר, פירושו יהלום בשפה הקזחית, והפירוש של שם אחותה מרוראט הוא פנינה.
הערות שוליים

1 2  Goga Ashkenazi: The First Female Oligarch of fashion
↑  Gaga for Goga, W Magazine, ‏2011-09-01 (באנגלית)
1 2 3 4 5  Slater, Lydia (2023-11-26). "Goga Ashkenazi: not your average oligarch" (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2023-11-26.
↑  Eric Konigsberg, Goga Ashkenazi: The First Female Oligarch of Fashion, The Cut, ‏2015-02-11 (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  Slater, Lydia (3 June 2010)
↑  Burrell, Ian (12 במרץ 2011). "Goga Ashkenazi: By royal ascent". The Independent. נבדק ב-20 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Martin, J.J. (13 באוקטובר 2013). "Vionnet's Lady Goga". Harper's Bazaar. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kuper, Simon (21 ביוני 2013). "Lunch with the FT: Goga Ashkenazi". Financial Times. נבדק ב-3 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Goga Ashkenazi: By royal ascent, The Independent, ‏2011-03-12 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גוגה אשכנזי".
גשור

ערך זה עוסק בקיבוץ. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: גולן
גובה ממוצע: ‎347 מטר
תאריך ייסוד: 1976
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 321 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎3.9% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) גשור(למפת הגליל העליון רגילה) גשור(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשור(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גשור32°49′08″N 35°43′01″E﻿ / ﻿32.818903065166°N 35.7170158841234°E﻿ / 32.818903065166; 35.7170158841234  heמפת היישובים של מועצה אזורית גולן (in English: Golan Regional Council) באדום - גשור בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

גְּשׁוּר הוא קיבוץ של תנועת הקיבוץ הארצי בדרום רמת הגולן, בגובה 345 מטרים מעל פני הים, בסמוך לנחל סמך. הוא קרוי על שם הממלכה ההיסטורית ממלכת גשור, ששכנה באזור הגולן בתקופת המקרא.
נח"ל גשור

היאחזות נח"ל גשור הוקמה ב-8 באפריל 1968 על ידי שני גרעינים של השומר הצעיר בצמוד להר פרס מדרומו ליד צומת רפיד, והיה אז נקודת היישוב המזרחית ביותר בישראל. טקס רשמי לציון הקמת ההיאחזות התקיים לאחר חצי שנה באוקטובר 1968. ההיאחזות שכנה באופן ארעי בבסיס של חיל האספקה הסורי עד לסיום הקמת נקודת הקבע שלה.
במקום היו מבנה גדול ושני צריפים שהיוו את כל ההיאחזות. במרץ 1970 כבר הייתה ההיאחזות בנקודת הקבע שלה במרחק של ק"מ מהמקום הקודם. בינואר 1970 חוברה ההיאחזות לרשת הטלפון.
ההיאחזות סבלה מהפגזות ויריות מסוריה. ביוני 1970 נהרגה אחת מחיילות ההיאחזות מהפגזה פתאומית שגם גרמה נזק כבד לבתי היישוב. בעקבות ההפגזה נחפרו תעלות בתוך היישוב ונבנו מבנים חדשים במקום אלו שניזוקו קשות. בפברואר 1971 עברה ההיאחזות למקום חדש במרחק 7 ק"מ מערבה, כדי להתרחק מהגבול ומההפגזות..
אזרוח היישוב נדחה על ידי תנועת הקיבוץ הארצי בגלל אי רצונה להקים יישובי קבע בשטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים. חברי הגרעין במקום התווכחו ביניהם האם ראוי לאזרח את המקום. במרץ 1973 הוחלט לאזרח את היאחזות גשור ובמאי 1973 הוקצה שטח להקמת היישוב האזרחי במקומו הנוכחי, צפונית מזרחית לקיבוץ אפיק. באוקטובר 1973 הבטיח שר השיכון שבניית מבני הקבע של היישוב תחל עוד באותה שנה תקציבית. עם פרוץ המלחמה פונתה ההיאחזות ובחודשים שלאחר מכן שימשה את חיילי צה"ל שנערכו ברמה. חיילי הנח"ל לא שבו אל ההיאחזות לאור הסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה, על פיה נכלל צומת רפיד בשטח המפורז. אולם התוכניות להקים את יישוב הקבע גשור נמשכו. ב-30 ביוני 1974 אישרה מועצת הקיבוץ הארצי להתיישב בגשור במיקומו החדש.
קיבוץ גשור

הגרעין של מקימי היישוב האזרחי גשור התיישב במחנה פיק ב־15 באפריל 1975, ועבר למקומו הנוכחי ב־22 בנובמבר 1976. בשנת 1979 יצא הקיבוץ למסע פרסום לגיוס חברים נוספים
כלכלת היישוב מבוססת על חקלאות שלחין (ענבים לייצור יין, זיתים עבור שמן זית, אבוקדו, תפוחים), כותנה וכן גידול בקר לבשר ולולי עופות לפיטום. חלק מחברי הקיבוץ עובדים במפעל בת של טל-דור (בשיתוף עם קיבוץ עין דור) המייצר כבלי חשמל למטוסים.
במקום פועל בר מצליח בשם "פאס"(Fass). הבר מושך אנשים הבאים אליו מכל אזור דרום רמת-הגולן, ועמוס בעיקר בימי חמישי ומוצאי שבת.
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, גולן - 20 שנה ועוד 2000, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1993
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  אהרן בר, ההתיישבות בארץ־ישראל מאז מלחמת ששת הימים: יהודה ושומרון, עמ' 48
↑  היאחזות נח"ל גשור התנחלה ברמת הגולן, דבר, 11 באוקטובר 1968
↑  אלעד ולפיד - שני גרעיני נח"ל התנחלו אתמול במרכז הרמה, מעריב, 11 באוקטובר 1968
↑  דב גולדשטיין, גשור בגבול הסורי, מעריב, 20 במרץ 1970
↑  ישובי הגולן חוברו לרשת הטלפון הארצית, דבר, 25 בינואר 1970
↑  בסיסי ח"א תקפו בסיס חבלנים בירדן, מעריב, 13 באוקטובר 1969
↑  הסורים הפגיזו ישובים ברמת הגולן, דבר, 12 בפברואר 1974
↑  הסורים פתחו בהפגזה פתאומית, מעריב, 9 ביוני 1970
↑  צבי מגן, משקי רמת הגולן מגדלים זרעים משובחים לייצוא, דבר, 14 באוגוסט 1970
↑  נח"ל גשור למגורי קבע, דבר, 3 בפברואר 1971
נחל גשור למגורי קבע, דבר, 19 בפברואר 1971
↑  מנחם רהט, מי בולם את ההתיישבות בגולן?, מעריב, 25 באוגוסט 1969
↑  נחל גשור - נלהבים ומתלבטים, דבר, 2 ביוני 1972
↑  השומר הצעיר מתאזרח ברמת הגולן, מעריב, 13 במרץ 1973
↑  אותר שטח בגולן, מעריב, 22 במאי 1973
↑  14 מתוך 17 יישובי רמת הגולן נכנסו למגורי קבע, דבר, 5 באוקטובר 1973
↑  דוד שליו, מפוני רמת הגולן מחכים לרגע שיורשו לשוב לבתיהם, דבר, 8 באוקטובר 1973
↑  מ.מ, הטלפון נותק בהיאחזות, דבר, 17 בינואר 1974
↑  עוד השנה: 4 ישובים חדשים יוקמו בגולן, דבר, 4 ביוני 1974
↑  הקיבוץ הארצי: התיישבות בגשור, דבר, 1 ביולי 1974
↑  קיבוץ גשור, מעריב, 29 במאי 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465859005171
ג'ון מרין

| --- | --- |

 לידה:  23 בדצמבר 1870 רתרפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  2 באוקטובר 1953 (בגיל 82) קייפ ספליט, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פיירביו 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  האקדמיה לאמנויות היפות בפנסילבניה 
 תקופת הפעילות:  1885–1950 (כ־65 שנים) 
 תחום יצירה:  מודרניזם 
 הושפע על ידי:  תומאס פולוק אנשוץ 
 יצירות ידועות:  העץ 
 
ג'ון מרין (באנגלית: John Marin‏; 23 בדצמבר 1870 - 2 באוקטובר 1953) היה בין האמנים המודרניסטים הראשונים באמריקה. הוא ידוע בנופים המופשטים שלו ובציורי צבעי המים.
ביוגרפיה

מרין נולד ברותרפורד, ניו ג'רזי. אמו נפטרה תשעה ימים לאחר לידתו, והוא גדל על ידי שתי דודותיו. הוא למד במכון הטכנולוגי של סטיבנס במשך שנה, וניסה להיות אדריכל ללא הצלחה.
בין השנים 1899 ל-1901 למד מרין באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה בפילדלפיה. שם הוא למד אצל תומאס פולוק אנשוץ, יו הנרי ברקנרידג' וויליאם מריט צ'ייס. הוא גם למד בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק.
בשנת 1905 מרין נסע לאירופה כמו אמנים אמריקאים רבים. תחילה נסע לפריז שם הציג את עבודותיו בסלון הפריזאי וזכה לחשיפה ראשונה לאמנות המודרנית. הוא טייל באירופה במשך שש שנים, וצייר בהולנד, בלגיה, אנגליה ואיטליה. באירופה הוא השתלם בציור בצבעי מים. בעזרתם יצר אווירה מופשטת, בגוונים כמעט טהורים של הצבעים שהפכו לסימן היכר בסגנון שלו.
בשנת 1909 ערך מרין את תערוכת היחיד הראשונה בגלריה של אלפרד שטיגליץ בניו יורק. הקשר של מרין עם שטיגליץ נמשך קרוב לארבעים שנה, והתמיכה הפילוסופית והכספית של שטיגליץ עזרה לו מאוד. משנת 1909 ועד מותו בשנת 1946 הציג שטיגליץ את עבודתו של מרין כמעט בכל שנה באחת מהגלריות שלו. מרין השתתף גם בתערוכת הארמורי בשנת 1913.
מרין בילה את הקיץ הראשון שלו במיין בשנת 1914 וחוף הים הסלעי שם, הפך לאחד הנושאים החביבים עליו. במהלך שארית חייו הכיר מרין מקרוב את מגוון מאפייני הים והשמים במיין.
למרין הייתה תערוכה רטרוספקטיבית בשנת 1936 במוזיאון לאמנות מודרנית. בסוף חייו מרין זכה ליוקרה רבה כצייר אמריקאי, מבכירי האמנות האמריקאית. בשנת 1950 הוענק לו תואר דוקטור לאמנויות יפות על ידי אוניברסיטת מיין ואוניברסיטת ייל.
מרין היה תושב קליפסייד פארק, ניו ג'רזי, בשנותיו האחרונות, וגם החזיק בית קיץ באדיסון, מיין, שם נפטר בשנת 1953. הוא נקבר בבית הקברות פיירוויו בניו ג'רזי.
ביוגרפיה > יצירתו

ג'ון מרין היה בין האמנים האמריקאים הראשונים שיצרו ציורים מופשטים. הוא הושפע על ידי האקספרסיוניסטים המופשטים. הטיפול שלו בצבע - בצבעי שמן ובצבעי מים היו מיוחדים והיוו השראה לציירים צעירים יותר.
ניסיונו באדריכלות תרם לנושאים אדריכליים בציוריו ובצבעי המים. האוסף הגדול ביותר של ציורי צבעי המים, רישומים, תחריטים ותצלומים של מרין נמצא במוזיאון קולבי קולג' לאמנות, באוסף ג'ון מרין. האוסף הוענק למכללה על ידי ג'ון מרין ג'וניור ונורמה ב. מרין.
הציורים של מרין מיוצגים גם בכמה אוספים ומוזיאונים גדולים, כולל מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק, המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, מוזיאון סן פרנסיסקו לאמנות מודרנית, מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית בניו יורק, מוזיאון ברוקלין, מוזיאון קליבלנד לאמנות, המכון לאמנות בשיקגו, הגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון הבירה ועוד.
בשנת 2007, הבית הלבן רכש את ציורו הקרקס משנת 1952 והוא מוצג כעת בחדר הירוק.
הערות שוליים

↑  Johnson, Ken (1998-12-25). "ART REVIEW; A Restless Explorer Of Early Abstraction". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-30.
↑  Out of the Dark Room - TIME, web.archive.org, ‏2009-04-29
↑  Columbus Museum of Art, The American collections, Columbus Museum of Art, Columbus, Ohio : The Museum, in association with H.N. Abrams, New York, 1988, ISBN 978-0-8109-1811-5
↑  Esplund, Lance (2011-02-05). "Of Celestial Beings, Sly Foxes and Weehawken". Wall Street Journal (באנגלית אמריקאית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2021-07-30.
↑  John Marin | American Modernist | Hollis Taggart Galleries, web.archive.org, ‏2006-08-26
↑  Exclusive Representative of the Estate of John Marin
↑  Smith, Roberta (2011-02-17). "JOHN MARIN: 'The Weehawken Sequence'". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-30.
↑  Schwendener, Martha (2006-10-27). "Art in Review; John Marin". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-07-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274280705171  PLWABN: 9810604010205606  BnF: cb12168931j (data)  GND: 118781928  ISNI: 0000 0001 1575 150X  LCCN: n50040842  NARA: 10581287  NKC: jx20131101003  NTA: 070021686  RKD: 52634  SNAC: w67w6dgg  SUDOC: 030228999  Trove: 913213  ULAN: 500115368  VcBA: 495/102399  VIAF: 74649315   WorldCat (עם VIAF): 74649315
גרר גלים

באווירונאוטיקה, גרר גלים הוא רכיב של גרר אווירודינמי על גבי כנפיו וגופו של כלי טיס, קצוות להבי מדחף, וקליעים או טילים הנעים במהירות על-קולית או עבר-קולית, בעקבות נוכחותם של גלי הלם.
גרר גלים בלתי תלוי בתופעות צמיגיות, ונוטה לבוא לידי ביטוי כעליה משמעותית ופתאומית של כוח גרר בזמן שהעצם הנע מעלה את מהירותו עד למספר מאך קריטי. העלייה הגבוהה והפתאומית הם אלו המובילים לעיקרון של מחסום הקול.
תפקידו של הרכיב

גרר גלים בא לידי ביטוי כחלק מגרר לחץ עקב אפקטים של דחיסות. הוא נגרם בעקבות התצורה של גל ההלם מסביב לגוף. גלי הלם מייצרים כמות משמעותית של גרר, שיכול להסתכם לכוח גרר גדול מאוד על הגוף. אף על פי שגלי הלם מתקשרים בדרך-כלל עם זרימה על-קולית, הם יכולים להיווצר גם במהירויות תת-קוליות של כלי טיס, באזורים בגוף כלי הטיס בהם זרימת האוויר המקומית מאיצה למהירויות על קוליות.
בדרך-כלל ניתן להבחין באפקט זה בכלי טיס הטסים במהירויות על קוליות (0.8 מאך בקירוב), אך בעצם ניתן להבחין בהפרעה בכל מהירות שהיא מעל מהירות המאך הקריטית של אותו כלי טיס. בשנים שלפני השנה 1947, חשבו שהמנועים של כלי הטיס לא חזקים מספיק על מנת להתגבר על הגרר הגבוה, או שכוחות בעוצמה כזאת יביאו את כלי הטיס למצב של סכנת שבירה במהלך הטיסה. סיבות אלו הובילו להגדרת עיקרון מחסום הקול.
מחקר

בשנת 1947, מחקרים בנושא גרר גלים הובילו לפיתוחם של "צורות מושלמות" המפחיתות את הגרר מהגל במידה הגבוה ביותר המתאפשרת תאורטית. עבור גוף של מטוס, הצורה הסופית שהתקבלה היא גוף סירס האאק, שמציע צורת חתך מושלמת עבור כל נפח פנימי נתון. עבור גופים עם קצה כהה, כמו למשל בטיל, הגיעו לפיתוח צורה הנקראת אוגיב וון-קרמן.
שניהם התבססו על צורות ארוכות ומוארכות בעלות קצוות מחודדים, כאשר ההבדל העיקרי ביניהם היה שהאוגיב (קצה מעוגל של אובייקט דו או תל ממדי) מחודד אך ורק בקצה אחד.
מחקר > הפחתת גרר

מספר טכניקות אשר פותחו במהלך ומיד אחרי מלחמת העולם השנייה, הצליחו להפחית משמעותית את סדר הגודל של גרר הגל, ובתחילת 1950, הדגם החדיש ביותר של מטוס הקרב הגיע למהירויות על קוליות בהצלחה.
טכניקות אלו יושמו במהירות על ידי מתכנני כלי טיס. פתרון שכיח לבעיית גרר הגלים היה השימוש בכנף משוכה (swept wing - כנף המשוכה בזווית אחורה או קדימה), אותה פיתחו לפני מלחמת העולם השנייה ויישמו על מספר עיצובים של מכונות מלחמה גרמניות. משיכת הכנף גורם לה להיראות דקה יותר וארוכה יותר מכיוון זרימת האוויר, מה שהפך כנף סטנדרטית בצורת טיפה, לצורה הקרובה יותר לאוגיב של וון קרמן, בזמן שמירת על היעילות גם במהירויות נמוכות יותר, בהן עקמומיות ועובי הם פרמטרים חשובים.
פתרון הכנף המשוכה לא ניתן ליישום כאשר ישנה אפשרות לבנית כנף מאוד דקה. הפתרון יושם על מספר עיצובים, תחילה עם בל X-1, כלי הטיס המאויש הראשון שטס במהירות הקול. החיסרון בגישה זו היא שהכנף כל כך דקה שלא ניתן להשתמש בה יותר על מנת לאחסן דלק או ציוד נחיתה. כנפיים אלו נפוצות מאוד בטילים, בתחום זה הן בדרך כלל מכונות צלעות.
באותו האופן, עיצובו של גוף המטוס השתנה כאשר הוצג לראשונה חוק השטחים של וייטקומב. וייטקומב ביצע ניסויים על צורות שונות של שלדת מטוס עבור גרר על קולי, ולאחר צפייה במצגת שהועברה על ידי אדולף בוסמן ב-1952, הוא הבין שאת עיקרון גוף סירס האאק צריך ליישם על כל כלי הטיס ולא רק גוף המטוס עצמו. כלומר, יש להצר את גוף המטוס בנקודת חיבור הכנפיים, כך שכל שטחי החתך לאורכו של כלי הטיס יתאימו לגוף סירס האאק.
יישומים של עיקרון השטח ניתן לראות בגופים מונעי הלם על גופי טיס על קוליים, הכולל גם חלק ממטוסי הסילון. גופים מונעי הלם, שהם תאים דמויי תרמיל הממוקמים בקצה האחורי של הכנף, משמשים לאותה המטרה כמו עיצוב גוף מטוס עם קו מותניים צר בכלי טיס על קוליים אחרים.
שיטות הפחתת גרר נוספות

מספר הצעות לדרכים להורדת גרר הגלים הוצגו לאורך השנים. לדוגמה, צורת חתך כנף סופר קריטית דורמת לעילוי רגיל במהירויות נמוכות יחסית לכלי טיס, אך בעל פרופיל יחסית קרוב לאוגיב של וון קרמן. כל מטוסי הנוסעים האזרחיים המודרניים משתמשים בצורות שונות של צורת חתך כנף סופר קריטית, ומשיגים זרימה על קולית משמעותית על גבי חלקו העליון של הכנף.
הערות שוליים

↑  Clancy, L.J. (1975), Aerodynamics, Section 11.7
הקונבאייר 990 מורכב מגופים המונעים גלי הלם. בחברות תעופה מודרניות יש בדרך-כלל עיצובי כנפיים פחות חדים.
גלגלון

הנפשה של גלגלון המבוצע בסגנון קפואירה
גלגלון (באנגלית: Cartwheel; על פי האקדמיה ללשון העברית, גַּלְגַּל הַצִּדָּה) הוא תרגיל גופני המתבצע במגוון רחב של פעילויות ספורטיביות כגון התעמלות, טריקינג, אמנות לחימה וריקוד. תרגיל הגלגלון מתבצע על ידי הבאת הידיים אל הרצפה, כל יד בנפרד, והרגליים עוברות מעל פלג הגוף העליון כאשר יד אחת או שתיים נמצאות על הקרקע. לאחר מכן, הרגליים חוזרות לקרקע והגוף חוזר לעמידה זקופה. השם גלגלון ניתן בגלל הדמיון בין תנועת התרגיל, בו המבצע יוצר תנועה דומה לתנועת החישור בגלגל העגלה.