stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המתרחצות הגדולות
היסטוריה של היצירה

הציור הוא הגדול מסדרה של ציורי מתרחצים - גברים ונשים - אותם צייר סזאן במהלך חייו. בחינה של סדרת הציורים מגלה מהלך מורכב של בחינת אופן ייצוג האובייקט באמצעים אמנותיים. סזאן צייר את היצירה בשנת חייו האחרונה. מסיבה זו יש אשר הרואים בה יצירה בלתי גמורה.
לאחר מותו של סזאן נרכש הציור על ידי סוחר האמנות אמברואז וולאר (Ambroise Vollard). ב-6 ביולי 1937. לאחר שעבר בין כמה בעלים שונים, נרכש הציור, תמורת סכום של 110,000 דולר, על ידי אספן האמנות ג'וזף וידנר (Joseph E. Widener) בעבור מוזיאון פילדלפיה לאמנות.
בשנת 1980 הכליל ה-BBC את הציור בסדרת הטלוויזיה של "100 הציורים הגדולים" (100 Great Paintings).
הערות שוליים

↑  ראו:
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12161930h (data)
המשרד למלחמה בשחיתות (ארגנטינה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ארגנטינה 
 סוכנות אם:  Poder Ejecutivo Nacional 
 תאריך הקמה:  10 בדצמבר 1999
 תאריך כניסה:  10 בדצמבר 2015
 ראש:  לאורה אלונסו
 מטה מרכזי:  בואנוס איירס
 אתר רשמי
 
המשרד למלחמה בשחיתות (בספרדית: Oficina Anticorrupción) הוא גוף ממשלתי בארגנטינה שאמון על חקירת שחיתות שלטונית בממשלה הפדרלית. הגוף נוצר באופן רשמי ב-10 בדצמבר 1999 ופועל כיחידת סמך של משרד המשפטים וזכויות אדם.
מזכירי המשרד

| # | מזכיר | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
| 1 | חוסה מאסוני | 10 בדצמבר 1999 - 17 בדצמבר 2002 |
| 2 | קרלוס מנואל גארידו | 18 בדצמבר 2002 - 21 בנובמבר 2003 |
| 3 | דניאל אמיליו מורין | 27 בנובמבר 2003 - 16 בדצמבר 2004 |
| 4 | אבל פלייטס אורטיס רוסאס | 17 בדצמבר 2004 - 3 בדצמבר 2008 |
| 5 | חוליו ויטוביו | 23 בינואר 2009 - 10 בדצמבר 2015 |
| 6 | לאורה אלונסו | 10 בדצמבר 2015 - עודנה מכהנת |
ראו גם

המשטרה הפדרלית
המתקפה על תחנת המשטרה בכביש המהיר שצ'לקובסקויה

| חלק מטרור אסלאמי באירופה |
| --- | --- |

 תאריך:  17 באוגוסט 2016
 מקום:  בלאשיחה, רוסיה רוסיה
 סוג:  פיגוע 
 נשק:  גרזנים ונשק חם
 הרוגים:  1
 פצועים:  1
 
המתקפה על תחנת המשטרה בכביש המהיר שצ'לקובסקויה אירעה ב-17 באוגוסט 2016 כאשר שני חמושים תקפו עם גרזנים ונשק חם את תחנת משטרת התנועה הרוסית בכביש המהיר שצ'לקובסקויה שליד מוסקבה. שני התוקפים נורו למוות על ידי משטרת רוסיה.
המתקפה

הפיגוע אירע ביום רביעי אחר הצהריים בבלאשיחה על הכביש המהיר שצ'לקובסקויה, 20 ק"מ מזרחית לעיר מוסקבה. המתקפה בתחנת המשטרה בוצעה על ידי שני גברים חמושים ברובים וגרזנים. הם פצעו קשה את השוטר מיכאיל בלקין, שהיה תורן ברחוב הסמוך לתחנה ופתחו באש לעבר בניין תחנת המשטרה מנשק השירות שלו. במענה לאש הצליח המפקח השלישי של התחנה, סגן ולרי פנקוב, לנטרל את התוקפים והזעיק לתגבורת.
שני שוטרים נפצעו. אחד מהם, מיכאיל בלקין, מת בבית החולים מאוחר יותר מפצעיו שבועיים לאחר המתקפה.
על פי סוכנות הידיעות אינטרפקס, התוקפים היו ילידי צ'צ'ניה. הרשויות לא הכירו אותם בעבר. שני התוקפים נורו למוות על ידי המשטרה, אחד מת מיד ואילו השני מת מאוחר יותר מפצעיו. לתוקפים לא היו שותפים וההנחה הייתה שהם פעלו לבדם.
חקירת האירוע

תיק פלילי נפתח בוועדת החקירות של רוסיה לפי סעיף 317 לחוק העונשין של הפדרציה הרוסית (פגיעה בחיי נציגי אכיפת החוק). דובר משרד הפנים ציין כי השוטרים שניטרלו את התוקפים הומלצו לקבלת עיטור.
ארגון המדינה האסלאמית של עיראק והלבנט פרסמו הודעה בטענה כי התוקפים הם "לוחמי המדינה האיסלאמית" וקראו לנקום על מסע ההפצצות האוויריות של רוסיה בסוריה.
לטענת גורמי המשטרה, קיימות מספר גרסאות לסיבת האירוע והם לא בהכרך קשורים עם מניע לאומני
הערות שוליים

↑  "Russia St Petersburg: 'Militants' killed in counter-terrorism raid". BBC. 17 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Нападение на пост ДПС в Подмосковье. Обобщение". Interfax. 17 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "«A Mosca e San Pietroburgo attacchi come a Parigi»". Ticino online (Switzerland) (באיטלקית). 12 בנובמבר 2016. נבדק ב-20 ביוני 2017. Nella sparatoria sono però rimasti feriti due poliziotti, e uno di loro, Mikhail Balakin, è morto due settimane dopo. Aveva 44 anni. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Пострадавший в результате нападения на пост ДПС полицейский скончался". Interfax. 29 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "У напавших на пост ДПС в Подмосковье ранее не было проблем с законом". Interfax. 18 באוגוסט 2016. אורכב מ-המקור ב-27 בפברואר 2017. נבדק ב-28 במאי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Отбивших нападение на пост ДПС в Подмосковье наградят". Interfax. 17 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ISIS claims attack on traffic police officers near Moscow". The Washington Post. 18 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Islamic State claims responsibility for attack on Russian traffic police". Reuters. 17 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Следователи назвали версии нападения на пост ДПС в Балашихе, www.dp.ru
הישרדות אולסטארס

| --- | --- |

הלוגו של הישרדות אולסטארס
 מנחים:  גיא זוארץ 
 זוכים:  נתן בשבקין
 שפות:  עברית 
 מספר פרקים:  24 
 הפקה
 אתר צילומים:  חצי האי קרמואן, קמרינס סור, הפיליפינים
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  יוני 2010 – אוגוסט 2010
 קישורים חיצוניים
 הישרדות: אולסטארס
 → הישרדות הפיליפיניםהישרדות איי קמרינס ←
 
הישרדות אולסטארס היא העונה הרביעית של תוכנית המציאות הישראלית "הישרדות" והיא צולמה בפיליפינים. העונה הרביעית צולמה בפיליפינים, ובתחילתה היו שני שבטים, שבט של מתמודדים מהעונות הקודמות אשר נקרא "מאיון", על שם הר געש באזור לוזון שבפיליפינים ושבט אוהדים של המשחק הנקרא "קלינגה", גם כן על שם פרובינציה העונה לאותו שם בלוזון. כמו כן גם בעונה זאת ניתנה האפשרות להצביע במסרונים. בתוכנית הגמר שצולמה בכרמיאל מקס לבקובסקי (שפקס) הודח בשלב המסרונים, במקום הראשון זכה נתן בשבקין עם 5 קולות, במקום השני זכה עידן קפון עם 3 קולות ובמקום השלישי זכתה שרון רפאלי עם 2 קולות. בעונה זו זכה המתמודד דן מנו בתואר "חביב הקהל".
הפקה

ערוץ 10 בחר בהחלטה פרובוקטיבית על ידי הובלת הקמפיין לעונת האולסטארס עם הסיסמה: "דן מנו חוזר לשחק". הקמפיין בעלות של מיליון ש"ח בשילוט חוצות ופרומואים בערוץ קיבל ביקורת מצד משתתפים אחרים, מאוחר יותר התגלה בחשיפת בלוגר טלוויזיה כי שולם לדן מנו למעלה מחצי מיליון ש"ח על השתתפותו בתוכנית. חקירת משטרה מצאה שחשבונות רבים של חברת ההפקה ומשתתפים נפרצו בידי אדם העונה לכינוי הרשת "אגוז צרפתי" וכך נחשף חוזה ההעסקה של דן מנו ומשתתפים אחרים.
מאפיינים ייחודיים

מספר המתמודדים - בעונה זו השתתפו 16 מתמודדים - אשר חצי מהם אנונימיים וחצי מהם השתתפו בעבר בעונות 'הישרדות' הישראלית.
משך התוכנית - צילומי עונה זו נערכו במשך 32 ימים ולא 52 ימים כמו בעונות הקודמות. נכון ל-2024, העונה הזו היא הקצרה ביותר בתולדות "הישרדות" הישראלית אי פעם.
אי המתים - בעונה זו מתקיימות תחרויות על אי המתים בדומה לעונה הראשונה עד לשלב האיחוד.
אירועים בולטים

מועצת השבט ביום ה-9 הייתה מועצת שבט שבה שני השבטים השתתפו יחדיו והדיחו שני שורדים, אחד מכל שבט.
היה שוויון בשתי מועצות שבט שונות במהלך העונה - ביום ה-12 וביום ה-22 למשחק.
היו שתי משימות הדחה במהלך העונה שבסופן המפסידים הודחו - ביום ה-24 וביום ה-31 למשחק.
שיא אורך המשימה נשבר פעמיים במהלך העונה.
מתמודדים

| מתמודד | שבט מקורי | שבט מאוחד | הדחה | אי המתים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אריאלה אלקיים 51, נתניה  | קלינגה |  | 01 !מודחת ראשונה יום 3 | 01 !מפסידה קרב 1 יום 8 |
| אושר הדרי 25, הרצליה  | קלינגה |  | 02 !מודחת שנייה יום 6 | 02 !מפסידה קרב 2 יום 11 |
| דר פישלזון 21, סביון  | קלינגה |  | 05 !מודח חמישי יום 12 | 03 !מפסיד קרב 3 יום 14 |
| איתי שטראוס חזר למשחק | קלינגה |  | 03 !מודח שלישי יום 9 | 04 !מנצח 1 יום 14 |
| דן מנו חזר למשחק | מאיון |  | 04 !מודח רביעי יום 9 | 05 !מנצח 2  יום 14 |
| טל אנגלנדר 31, תל אביב-יפו הישרדות הפיליפינים | מאיון | סאמה סאמה | 06 !מודח שישי מושבע 1 יום 16 | 06 ! |
| מרינה קבישר 26, תל אביב-יפו הישרדות האיים הקריביים | מאיון | סאמה סאמה | 07 !מודחת שביעית מושבעת 2 יום 16 | 07 ! |
| גיא גולד 27, רחובות  | קלינגה | סאמה סאמה | 08 !מודח שמיני מושבע 3 יום 19 | 08 ! |
| איתי שטראוס 30, תל אביב-יפו  | קלינגה | סאמה סאמה | 09 !מודח תשיעי מושבע 4 יום 22 | 09 ! |
| מעיין פורטר 28, אילת הישרדות איי הפנינה | מאיון | סאמה סאמה | 10 !הודחה מושבעת 5 יום 24 | 10 ! |
| דן מנו 32, חיפה הישרדות האיים הקריביים | מאיון | סאמה סאמה | 11 !מודח עשירי מושבע 6 יום 25 השורד האהוב | 11 ! |
| מירית וקנין 28, לוד הישרדות איי הפנינה | מאיון | סאמה סאמה | 12 !מודחת אחת עשרה מושבעת 7 יום 28 | 12 ! |
| לידר שני 30, אילת  | קלינגה | סאמה סאמה | 13 !מודחת שתים עשרה מושבעת 8 יום 30 | 13 ! |
| אביגיל פרל 26, תל אביב-יפו הישרדות הפיליפינים | מאיון | סאמה סאמה | 14 !הודחה מושבעת 9 יום 31 | 14 ! |
| מקס (שפקס) לבקובסקי 41, תל אביב-יפו  | קלינגה | סאמה סאמה | 15 !מודח שלושה עשר מושבע 10 יום הגמר | 15 ! |
| שרון רפאלי 27, רעננה  | קלינגה | סאמה סאמה | 16 !מקום שלישי | 16 ! |
| עידן קפון 32, חיפה הישרדות האיים הקריביים | מאיון | סאמה סאמה | 17 !מקום שני | 17 ! |
| נתן בשבקין 30, ניל״י הישרדות איי הפנינה | מאיון | סאמה סאמה | 18 !השורד האחרון | 18 ! |
1 2  מתמודדת זו הודחה במשימת הדחה.
הערות שוליים

↑  טל, מרינה, מעיין, דן ומירית
↑  גיא, איתי ואביגיל
↑  לידר ושפקס
↑  ערן סויסה, דן מאני, באתר nrg‏, 15 באפריל 2010
↑  חדשות 2, ‏כך נתפסו הפורצים למחשבי הישרדות, באתר ‏מאקו‏, 2 בספטמבר 2010
↑  נעם גיל, אגוז צרפתי: הבלוגר שמטריף את הריאליטי(הקישור אינו פעיל, 1.11.2021) - ריאיון שפורסם ב- mynet, 5 ביולי 2010
↑  אמילי גרינצווייג‏, כתב אישום נגד הפורצים למחשבי הפקת "הישרדות", באתר וואלה, 11 במאי 2011
| הישרדות |
| --- | --- | --- |
| מנחה | גיא זו-ארץ (2007–) |  |
| עונות | 2007–2008: האיים הקריביים • 2008–2009: איי הפנינה • 2009: הפיליפינים • 2010: אולסטארס • 2011: איי קמרינס • 2012: VIP • הונדורס • 2017: פאלאוון • 2019: VIP‏ 2 • 2020: VIP‏ 3 • 2021: VIP‏ 4 • 2022–2023: מנילה |  |
| זוכים | נעמה קסרי (האיים הקריביים) • אריק אלפר (איי הפנינה) • שי אראל (הפיליפינים) • נתן בשבקין (אולסטארס) • אירית רחמים-בסיס (איי קמרינס) • איתי שגב (VIP) • לירון (טילטיל) אורפלי (הונדורס) • ענבר פיניאבסקי-בסון (פאלאוון)  • ג'ובאני רוסו (VIP 2) • אסי בוזגלו (VIP 3) • אלה אייבינדר (VIP 4) • אלית מוסאיוף (מנילה) |  |
המתת חיות המחמד בבריטניה, 1939

המתת חיות המחמד בבריטניה הייתה מאורע בספטמבר 1939, שבו המיתו בריטים רבים את חיות המחמד שלהם בימים הראשונים למלחמת העולם השנייה מחשש למחסור במזון ולפגיעה בהם במהלך המלחמה. מאות אלפי חיות מחמד הומתו בתוך כשבוע ימים.
סיפור ההמתה ההמונית דווח בכלי תקשורת שונים בעת שהתרחש, אך מאז נשכח. אפשר שהסיפור נשכח כיוון שהיה בו כדי לחתור תחת הנרטיב על העמידה האיתנה של העם הבריטי במהלך המלחמה וכן תחת הדימוי של הבריטים כחובבי חיות מחמד.
בעלי חיות מחמד רבים שהמיתו את בעלי החיים שלהם הצטערו בדיעבד על החלטתם לאחר שהתגברו על הפחד מהפצצות וממחסור במזון, והאשימו את הממשלה ביצירת היסטריה.
רקע

במסגרת ההכנות של ממשלת בריטניה ב-1939 לקראת פרוץ מלחמה אפשרית עם גרמניה כונסה ועדה על מנת לדון בנושא חיות המחמד בבתיהם של אזרחים. הוועדה הביעה חשש שמא, במקרה שבו יהיה צורך לקצוב את מנות המזון לאוכלוסייה, יבחרו אזרחים רבים לחלוק את מנותיהם עם חיות המחמד שלהן, או שיניחו להן לגווע ברעב. בעקבות זאת פרסמה הוועדה עלון שחולק לאזרחים. בעלון נכללה ההמלצה להעביר חיות מחמד מן הערים אל אזורי השדה במדינה, ונאמר בו כי אם האזרחים לא יוכלו למסור את חיות המחמד לטיפולם של שכנים, יהיה זה הגון להשמידן. העלון הכיל גם פרסומת לאקדח הלם שיוכל לשמש כאמצעי להמתת חיות מחמד ללא כאב. העלון הממשלתי תרם להחלטת המוני אזרחים להמית את חיות המחמד שלהם, אך לא היה הגורם היחיד לה.
ההמתה

לאחר שפרצה המלחמה בספטמבר 1939 מיהרו המוני בריטים אל המרפאות הווטרינריות על מנת להמית את חיות המחמד שלהן. המניעים להמתה היו חשש ממחסור במזון ומהפצצות, צורך לנטוש את בעלי החיים עקב יציאה למלחמה וגם התחושה כי החזקת חיית מחמד במהלך מלחמה היא בגדר "מותרות". על פי הערכה הומתו 400 אלף עד 750 אלף חיות מחמד בתוך כשבוע. לפני פתחי כמה מהמרפאות התמשכו תורים באורך של מאות מטרים ובחלקן אזל מלאי הכלורופורם.
ארגוני בעלי חיים וארגונים וטרינריים שונים הביעו התנגדות להמתה, אך נאלצו לשרת את האזרחים שצבאו על דלתותיהם. אחרים לא הסכימו לכך. בית הכלבים והחתולים באטרסי בלונדון התנגד בתקיפות להמתה, ובמהלך המלחמה סיפק מחסה ל-145,000 כלבים. מתנגדת ידועה נוספת להמתה הייתה הדוכסית מהמילטון (אנ'), אשר גם הקימה בית מחסה לחיות מחמד ליד בית הכפר שלה בווילטשייר.
לאחר תחילת ההפצצות על לונדון בסתיו 1940 התרחש גל נוסף של המתת חיות מחמד.
בשנת 2017 יצא לאור ספרה של ההיסטוריונית הבריטית הילדה קין (Hilda Kean), ‏The Great Cat and Dog Massacre, אשר גולל את סיפור ההמתה ההמונית של חיות המחמד בבריטניה בראשית המלחמה, אך גם את סיפור היחסים והקרבה בינם לבין בעליהם בהמשך המלחמה.
לקריאה נוספת

* Hilda Keane, , Chicago, USA: University of Chicago Press, 2017.
הערות שוליים

↑  מקורות: The Pets’ War, ‏The little-told story of the massive WWII pet cull.
הכשר הרב לנדא

סמל הכשרות של "הכשר הרב לנדא"
הסמל החל משנת 2019
הסמל בין השנים 1987–2019
חתימת הרב יעקב לנדא
הכשר הרב לנדא הוא גוף כשרות פרטי חרדי-ישראלי, אחת ממערכות הכשרות המקובלות על רבים בציבור החרדי. מערכת הכשרות הוקמה על ידי הרב יעקב לנדא, רב העיר בני ברק. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו, הרב משה יהודא ליב לנדא, ברבנות העיר ובניהול מערכת הכשרות. מאז פטירתו, במרץ 2019, ממלאים את מקומו ומנהלים במשותף את הרבנות ואת מערכת הכשרות, בנו הרב חיים יצחק אייזיק לנדא, והרב שבח צבי רוזנבלט.
היסטוריה

בחודש כסלו ה'תרצ"ו (1935), מונה הרב יעקב לנדא לרב המושבה בני ברק, והחל לדאוג לענייני המעשרות בחנויות, שמירת שבת, מקוואות, עירוב ושיעורי תורה. הוא היה מסייר בחנויות על-מנת להפריש מהפירות ומהירקות תרומות ומעשרות. כשצרכי הדת בעיר גדלו, הקים בשנות ה-50 מערכת כשרות, שהתפתחה במשך השנים ונתמכה על ידי רבנים בעיר ומחוצה לה, בהם הרב אברהם ישעיהו קרליץ (החזון איש). עד לפטירתו בשנת תשמ"ו (1986) עמד הרב יעקב לנדא בראש מערכת הכשרות. בהוראתו, לא נגבית אגרה על נתינת כשרות (מעבר להוצאות המינימליות) עד היום.
אחרי פטירת הרב יעקב לנדא, מילא את מקומו, בנו הרב משה יהודא ליב לנדא. עם פטירתו בשנת תשע"ט (2019), החליפו בנו הרב יצחק אייזיק לנדא יחד עם הרב שבח צבי רוזנבלט. במשך השנים היו חברים במערכת הכשרות הרבנים: אליהו לנדא, יוסף יצחק בלינוב, מנחם מנדל שפרן, יהודה לייב וויס, שלמה מחפוד, בצלאל שוץ ועוד.
מערכת הכשרות מתמקדת בעיקר בחנויות, שירותי הסעדה ומסעדות ברחבי העיר בני ברק והמרכז. עם זאת, היא מעניקה שרותי השגחה גם למפעלים מחוץ לתחומי העיר. בין מפעלים הגדולים שבהשגחת מערכת הכשרות נמנים החברה המרכזית לייצור משקאות קלים, מבשלות בירה ישראל, מעדני מיקי, פריגת, הוופלים מן, מאפיית הצבי ועוד, עד תחילת 2010 היו תחת השגחתה גם מוצרי החלב וחלק ממוצרי הגלידה של שטראוס גרופ, ובעבר הייתה השגחה גם על מפעל אסם, מאלול תשע"ט מעניקה הכשר גם על יצור שופרות.
לאורך השנים חלה שחיקה מתמשכת בכשרות העירונית[דרושה הבהרה][דרוש מקור].
ב-1988, עם התמנות הרב משה לנדא לרב העיר, החל מאבק בינו לבין הרב שך, במהלכו הקים הרב שך את בד"ץ שארית ישראל, והציבור הליטאי החל צורך מוצרים מכשרות זו. חלק מהאולמות בעיר עברו לכשרות בד"ץ העדה החרדית, כדי לפנות גם אל הציבור הליטאי. לפי חוקר החברה החרדית פרופ' בנימין בראון, למרות המאבק, המשיך ההכשר להיות מהמובילים בתחום הכשרות, ומוצריו המשיכו לעלות גם על שולחנם של מנהיגים ליטאיים.
עם פטירת הרב משה לנדא, מונה גם רב ליטאי לצד בנו הרב יצחק אייזיק לנדא, מהלך אותו קידם הרב לנדא כשנה וחצי קודם פטירתו. בטבת תש"פ עברו שלושה אולמות בהשגחת לנדא לכשרות שארית ישראל. המעבר של האולמות עורר סערה וגרר מכתבי גינויים של רבנים המזוהים בעיקר עם החסידים, וגם מכתב התנערות של הרב רוזנבלט מהמהלך, וזאת למרות שהוא מראשי שארית ישראל. בעקבות זה כינסו רבני הכשרות את רבני הקהילות בבני ברק לכינוס חיזוק ותמיכה במערכת הכשרות לנדא.
ככל גופי הכשרות הפרטיים, גם על כשרות לנדא נאסר, בהתאם לחוק איסור הונאה בכשרות, להשתמש במילה "כשר" באישורים שהוא מוציא, ולכן אין בסמליל הכשרות את המילה כשר.
היסטוריה > מימון

חלק מתקציב מערך הכשרות ממומן על ידי עיריית בני ברק.
בינואר 2020 הודיע היועץ המשפטי של הרבנות הראשית כי בשל מאפייני מערך הכשרות ככשרות פרטית ולא עירונית (זאת עקב מתן הכשר למפעלים ועסקים מחוץ לגבולות העיר ובחוץ לארץ) לא יוכר עוד הרב לנדא כנותן כשרות מטעם הרבנות הראשית, ויוכל לתת כשרות רק בצמוד לתעודת רבנות מקומית. בשל מאפיינים אלה גם לא תוכל עוד עיריית בני ברק לתקצב את מערך הכשרות, בתגובה ביקש הרב יצחק יוסף להשהות את ההחלטה עד לדיון במועצת הרבנות הראשית.
הרב יעקב לנדא, המייסד
הבן, הרב משה יהודא ליב לנדא. עמד בראש המערכת 30 שנה
הנכד, הרב יצחק אייזיק לנדא, מנהל הכשרות כיום
הרב שבח צבי רוזנבלט, מנהל הכשרות יחד עם הנכד
הערות שוליים

↑  הציבור החרדי משתמש ב-23 סוגי כשרויות בקניית מזון, באתר ynet, 20 בפברואר 2007
↑  שאול כהנא, ‏מרן הגראי"ל שטיינמן חשף: "ה'חזון איש' אחז מהרב לנדא", באתר כיכר השבת, 31 במרץ 2019
↑  ישראל כהן, ‏ראש המשגיחים בכשרות הרב לנדא פורש. תיעוד, באתר כיכר השבת, 02.08.16
↑  משה ויסברג, החרדי שידע את הסוד של קוקה קולה הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, 23 ביוני 2023
↑  משנת 1991
↑  יוסי כץ, סערה: הרב לנדא יתן גט לחברת שטראוס, באתר בחדרי חרדים, 20 בינואר 2010;
ניצן ארליך, ‏הרב לנדא על שטראוס: "הסיגו גבולו של הקב"ה", באתר כיכר השבת, 9.02.2010
↑  מוצרי "אוסם" – סמל לכשרות וטיב מעולה, הצופה, 24 בינואר 1964
↑  בנימין בראון, לקראת דמוקרטיזציה במנהיגות החרדית? דוקטרינת דעת תורה במפנה המאות העשרים והעשרים ואחת, המכון הישראלי לדמוקרטיה, מחקר מדיניות 89, ירושלים, ניסן תשע"א, אפריל 2011, עמ' 39.
↑  אבי רבינא, ‏מאבק הכשרויות בבני ברק: "נלחמים בכבוד שמים", באתר כיכר השבת, 23 בינואר 2020
↑  אבי רבינא, ‏חשיפה: הרבנות ביטלה את הסמכת הרב לנדא כנותן הכשר, באתר כיכר השבת, 8 בינואר 2020
↑  ישי כהן, ‏הראשל"צ הגר"י יוסף ליועמ"ש: פעלת בחוסר סמכות, באתר כיכר השבת, 8 בינואר 2020
הכשרה חברה לביטוח

| --- | --- |
סמליל הכשרה חברה לביטוח
סמליל הכשרה חברה לביטוח
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 תקופת הפעילות:  1994–הווה (כ־30 שנה) 
 מיקום המטה:  חולון
 משרד ראשי:  חולון
 בעלות:  אלעזרא החזקות בע"מ
 ענפי תעשייה:  ביטוח
 מוצרים עיקריים:  ביטוח חיים, ביטוח כללי, חיסכון פנסיוני
 הכנסות:  3.59 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח:  24.2 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  297 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  24.3 מיליארד ש"ח (2020)
 יו"ר:  אלי אלעזרא
 מנכ"ל:  שמעון מירון
  
 www.hcsra.co.il
 
הכשרה חברה לביטוח בע"מ היא חברת ביטוח ישראלית המציעה מגוון שירותים ומוצרים בתחומי הביטוח האלמנטרי, ביטוח חיים, חיסכון ארוך טווח ופיננסים וביטוח בריאות. החברה מעסיקה כ-500 עובדים.
יו"ר הדירקטוריון של החברה הוא אלי אלעזרא. מנכ"ל החברה הוא שמעון מירון.
היסטוריה

החברה התאגדה בדצמבר 1994 כחברת בת של הכשרת היישוב החזקות ביטוח בע"מ, מקבוצת הכשרת היישוב. החל משנת 1995 הועברה לחברה כל פעילות הביטוח בתחומי ביטוח כללי וביטוח חיים מהחברה האם. משנת 2004 נסחרות מניות הכשרה חברה לביטוח בע"מ בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנת 2006 נרכשה החברה-האם, "הכשרת היישוב החזקות ביטוח", על ידי קבוצת אלעזרא. ביוני 2009 החזיקה החברה האם ב-61% מהון המניות ומזכויות ההצבעה בחברה, אלעזרא החזיק במישרין עוד כ-1% ממניות החברה, ואפרידר - החברה לשיכון ופיתוח ישראל בע"מ (הנשלטת אף היא על ידי אלעזרא החזקות בע"מ) החזיקה בכ-26% מהון המניות והזכויות בחברה. כיום מחזיק אלעזרא באמצעות חברת אלעזרא החזקות בע"מ כ-90% ממניות החברה-האם.
במהלך המחצית השנייה של שנת 2007 השיקה החברה סדרת מוצרים הנקראת "Best Invest". הסדרה משלבת בין פעילות הביטוח של החברה לפעילות ניהול השקעות של מספר בתי השקעות, כאשר המוצר אותו מקבל הלקוח הוא פוליסת חיסכון. ההשקעות אשר מנוהלות על ידי בתי ההשקעות מחולקות לסלי ההשקעות המנוהלים בשיטת ניהול תיקים, קרי: מנהל התיק קובע את תמהיל ההחזקות במוצרים הפיננסיים השונים על פי ההגדרות שבכל אחד מסלי ההשקעות אותם בחר המבוטח.
בסוף שנת 2008 עמד הונה העצמי של החברה על 166.1 מיליון ש"ח. סך עמודת ההון וההתחייבויות במאזן החברה עמד על יותר מ-4 מיליארד ש"ח. נתח השוק של החברה בתחום ביטוח החיים נחשב קטן יחסית בהשוואה לחמש קבוצות הביטוח הגדולות בישראל. ענף זה הניב לחברה הכנסות בשיעור של כ-300 מיליון ש"ח בשנת 2008.
ראו גם

חברת הכשרת היישוב
הערות שוליים

1 2 3  הכשרה חברה לביטוח בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  רון שטיין, ‏אלי אלעזרא רכש החזקות משפ' נמרודי בהכשרה החזקות ביטוח בתמורה ל-215 מיליון שקל, באתר גלובס, 6 בפברואר 2006
| חברות ביטוח בישראל |
| --- | --- | --- |
| חברות פעילות | AIG • ביטוח ישיר • איילון • ביטוח חקלאי • הכשרה • הפניקס • הראל • ווישור • כלל ביטוח • מגדל • מנורה מבטחים • ענבל • שירביט • שלמה ביטוח • שומרה • ליברה • קרנית • הפול |  |
| סוכניות מובילות | מבטח סימון • מדנס |  |
| חברות שנסגרו | אבנר • אליהו • הסנה |  |
המפקח על הביטוח • התאגיד המנהל של המאגר לביטוח רכב חובה בע"מ (הפול) • איגוד חברות הביטוח בישראל • התאחדות חברות לביטוח חיים בע"מ
הסלע האדום (שיר)

| --- | --- |

תקליט "הסלע האדום" בקול ישראל עליו מדבקה של "אסור לשידור"
 שיר בביצוע אריק לביא
 פורמט:  מוזיקה עממית
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  חיים חפר
 לחן:  יוחנן זראי
 
"הסלע האדום" הוא פזמון ישראלי שנכתב בשנות ה-50 של המאה ה-20 על ידי חיים חפר, הולחן בידי יוחנן זראי והושר בידי אריק לביא. בפזמון מתואר מסעם של צעירים ישראלים אל "הסלע האדום": אתר פטרה ובו מקדש החצוב בסלע, באבני החול של הרי אדום.
השיר מתחיל במילים:
מעבר להרים ולמדבר, 
אומרות האגדות, ישנו מקום,
שאיש ממנו חי עוד לא חזר, 
והוא נקרא הסלע האדום. 
הו, הסלע האדום,
האדום.
פטרה ממוקמת בדרום ירדן, במרחק 25 ק"מ מהגבול עם ישראל (בסמוך לפארן). בשל הקרבה לישראל ויופיו הקסום והמרהיב של המקום, ולאור האתגר שבכך, ניסו במשך השנים מספר צעירים לחצות את הגבול לירדן, כדי לראותו במו עיניהם. הראשונים שעשו זאת היו, ככל הנראה, מפקד יחידה 30 חיים דים וסגנו אהרון קמארה שביקרו בפטרה ב-1952.
המסע לפטרה, המתואר בפזמון, היה לא פשוט: רבים מאלו שהגיעו נתפסו, רבים כלל לא הצליחו להגיע, ומרבית אלו שנתפסו לא חזרו בחיים לישראל.
כותב השיר, חיים חפר, סיפר כי הוא עצמו ביקש מדוד בן-גוריון להפסיק את שידור הפזמון בקול ישראל כשראה שהוא מעודד הליכה מסוכנת לפטרה. באותו זמן הוא פגש קצין צעיר, שתיאר לו כמה הוא מתרגש מהשיר ושהוא שוקל לצאת למסע לפטרה. "באותו רגע ידעתי שאני נותן יד לחרם" טען חפר. החלטה על כך התקבלה ב-30 ביולי 1958. בהחלטה גם נאסר להשמיע את הבלדה "אנקש", אף הוא בביצועו של אריק לביא. בעקבות החלטה זו לא הושמע הפזמון במשך עשרות שנים.
רק לאחר הסכם השלום עם ירדן בשנת 1994 התאפשר לאזרחי ישראל לבקר באופן חוקי בירדן ובפטרה.
ראו גם

צנזורה על השמעת שירים בישראל
אנקש
הערות שוליים

↑  נבו זיו, "הסערה המושלמת", ידיעות אחרונות, מוסף 7 לילות, 2 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414509105171  VIAF: 13155464787902040157   WorldCat (עם VIAF): 13155464787902040157
הנועזים

| --- | --- |
כרזת הסרט הנועזים
כרזת הסרט הנועזים
 בימוי:  סטנלי קריימר
 הופק בידי:  סטנלי קריימר 
 תסריט:  נדריק יאנג, הרולד ג'ייקוב סמית 
 עריכה:  פרדריק קנודסטון 
 שחקנים ראשיים:  טוני קרטיס סידני פואטייה  תאודור ביקל קארה ויליאמס
 מוזיקה:  ארנסט גולד 
 צילום:  סאם ליוויט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Stanley Kramer Productions, Curtleigh Productions 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 בספטמבר 1958
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט מתח, סרט פשע, סרט דרמה, סרט פעולה 
 פרסים:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, שחור-לבן  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
 דף הסרט ב־IMDb
 
הנועזים (באנגלית: The Defiant Ones) הוא סרט פשע אמריקאי משנת 1958 בבימויו ובהפקתו של סטנלי קריימר עם טוני קרטיס וסידני פואטייה בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר בריחה של שני אסירים, לבן ושחור, הקשורים אחד לשני בשלשלת ברזל וחייבים לעזור אחד לשני כדי לשרוד למרות המתיחות הקשה ביניהם שרובה על רקע גזעי.
הסרט זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר, שחור-לבן ופרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
סידני פואטייה זכה בפרס דוב הכסף לשחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ובפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (טוני קרטיס וסידני פואטייה), פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (תאודור ביקל), פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (קארה ויליאמס), פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ופרס אוסקר על הבימוי והעריכה.