stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל שפיגל
קריירה עיתונאית וספרותית

שפיגל היה מחלוצי העיתונות החרדית בישראל. באמצע שנות ה-50, בשנות העשרים לחייו הצטרף ככתב צעיר לסגל עיתונאי המודיע וכיסה תחומים רבים. בתחילת שנות ה-60 מונה לממלא-מקום העורך, ובשנות ה-70 מונה לעורך העיתון, יחד עם משה עקיבה דרוק.
עיקר פרסומו היה כפובליציסט המבטא את דעת התורה וההשקפה של הקו האידאולוגי החרדי-אגודאי. בשנת 1982 הוציא את הספר "בדרך המלך" שהכיל פרקי עיון והיסטוריה של אגודת ישראל. בשנת 2009, שנתיים לפני פטירתו, הוציא את הספר "והארץ אזכור", הפורס את עיקרי ההשקפה האגודאית על הציונות. מלבד מאמרי פובליציסטיקה פרסם שפיגל כתבות ורפורטז'ות בתחומים שונים, חלקן תחת שמות העט י. אלרואי וש. חמד.
שפיגל היה חבר ופעיל מרכזי בתנועת צעירי אגודת ישראל, המזוהה עם הזרם הליטאי. לאחר הפילוג באגודת ישראל, עם הקמת העיתון יתד נאמן בסוף שנות ה-80, עזב שפיגל את המודיע שמזוהה עם אגודת ישראל והצטרף ליתד נאמן המזוהה עם דגל התורה. מאז הוא פרסם מדור שבועי במוסף התורני של העיתון. בשנות ה-90 ערך את ביטאון צעירי אגודת ישראל "דגלנו".
בשנות ה-50 עסק רבות בתרגום לעברית של ספרות יפה של סופרים אידיים חרדים בפולין, במסגרת הוצאת הספרים "נחליאל" שיסד יהודה ליב לוין. בשנות ה-90 פרסם את סדרת הספרים "שאל אביך ויגדך", מאוצרו של המגיד הירושלמי הרב שלום שבדרון.
היה מקורב לחסידות רוז'ין ולאדמו"ריה, והיה חבר הנהלת ישיבת תפארת ישראל - רוז'ין בירושלים. עסק בההדרתם, עריכתם והוצאתם לאור של כתביהם של אדמו"רי בית רוז'ין. שנה לפני פטירתו פרסם שני כרכים של הספר "על הצדיקים ועל החסידים", בהם ריכז את מאמריו ורשימותיו על אדמו"רי רוז'ין. ערך את ספרי הרב חיים זייצ'יק וכן את ספרו של הרב אברהם יפה'ן "המוסר והדעת".
מספריו > פובליציסטיקה ואידאולוגיה

בדרך המלך - פרקי עיון והיסטוריה במסכת אגודת ישראל (1982)
והארץ אזכור...: על שתים שאינן אחת, הפרדה בין ציון לציונות - אסופת מאמרים בנושא ארץ ישראל (2009)
מספריו > אדמו"רי רוזין

נזר ישראל: על התורה והמועדים - מאת רבי ישראל מטשורטקוב. המלקט והעורך: אביו דוד משה שפיגל; סידור והבאה לבית הדפוס: ישראל שפיגל (1981)
פני משה: תולדות, פרקי חיים, וקווים אחדים לתיאור דמותו של האדמו"ר רבי משה פרידמן מבויאן-קראקא (1984)
גנזי ישראל: על התורה ומועדים - תורת רבי ישראל מטשורטקוב בעריכה חדשה בתוספת מקורות ומראי מקומות (1986)
תולדות יעקב: רבי אברהם יעקב מסאדיגורה (1998)
על הצדיקים ועל החסידים (2 כרכים) - אסופת מאמרים ורשימות לדרך המלכות של חסידות רוז'ין (2010)
דורש טוב - תורת רבי נחום מרדכי מצ'ורטקוב
מספריו > מאוצרו של הרב שבדרון

שאל אביך ויגדך: מיטב הסיפור ומוסר ההשכל שבו (כרך א - 1990, כרך ב - 1997, כרך ג - 2000)
מספריו > תרגומים ועיבודים

מחזה בשלש מערכות - לפי ספרו של דוד זריצקי (עיבוד של שפיגל יחד עם חיים הויזמן) (1950)
בן הנפח - מאת בר סוקולוב (מהדורה הראשונה - 1958, מהדורה מחודשת - 1984)
העיירה היהודית בפולין - מאת בר סוקולוב (1958)
על גדות הרהיין - מאת זאב ליפסקר (מהדורה הראשונה - 1958, מהדורה מחודשת - 1984)
דמויות - מאת בר סוקולוב (1961)
הכתב האבוד - מאת זאב ליפסקר (מהדורה ראשונה - 1960, מהדורה מחודשת - 1984)
כביש 918

| --- | --- |
כיתוב תמונה
עמק החולה ממצפור נפתלי. כביש 918 עובר לאורך שדרת עצי האקליפטוס המרוחקת לרגלי הגולן, אשר נטעה כדי לגונן על העוברים בכביש מפני אש סורית
עמק החולה ממצפור נפתלי. כביש 918 עובר לאורך שדרת עצי האקליפטוס המרוחקת לרגלי הגולן, אשר נטעה כדי לגונן על העוברים בכביש מפני אש סורית
 מידע כללי
 כינוי:  כביש מע"ץ
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש אורך
 אורך:  27 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  רמת הגולן 
 נקודת התחלה:  צומת גדות
 נקודת סיום:  צומת חורשת טל
 קואורדינטות:  33°07′06″N 35°38′52″E﻿ / ﻿33.118444444444°N 35.647722222222°E﻿ / 33.118444444444; 35.647722222222
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) כביש 918(למפת אצבע הגליל רגילה) כביש 918(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 918(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 918  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סלילת הכביש ליד גונן על ידי מע"צ, 1958
תל אנפה. כביש 918 עובר בצמוד לו ומאחוריו
גשר הפקק
הירדן מגשר הפקק
כביש 918 הוא כביש אורך אזורי בעמק החולה, העובר לאורך הגבול שבין העמק למדרונות רמת הגולן, ומוביל מקיבוץ גדות בדרום עד חורשת טל בצפון.
היסטוריה

קטעו הדרומי של הכביש, מגדות עד להבות הבשן, נפרץ על ידי עובדי מע"ץ בשנת 1958. בנובמבר 1958, נחנך הכביש עד קיבוץ שמיר וכפר סולד.
העבודות התנהלו תוך כדי תקריות אש שיזמו הסורים ואשר גרמו לנפגעים בקרב העובדים. בשל כך הוענק לכביש הכינוי "כביש מע"ץ". עד שנת 1967 עבר הכביש לאורך קו הגבול בין ישראל וסוריה, וכונה בפי תושבי האזור "כביש הביטחון". כדי להסתיר מעיני הסורים את תנועת כלי הרכב העוברים בכביש, ניטעו לאורכו עצי אקליפטוס משני צדדיו, ובמרוצת השנים הרימו שורשיהם את הכביש ושיבשו אותו.
הכביש חוצה בדרכו את נהר הירדן ממערב למזרח על גבי גשר הפקק, המכונה באופן רשמי "גשר ש"ן" (ראשי תיבות של "שביתת נשק"). לפני הקמת הגשר שכן במקום סכר בזלת שחסם את מי האגם במוצאו הדרומי. בסיום ייבוש החולה פוצץ הסכר ("הפקק") וחיל ההנדסה הקים במקום גשר ביילי, המכונה גשר הפקק בשל הסכר שקדם לו.
בעשרות שנותיו הראשונות הגיע כביש 918 בצפון עד למפגש עם כביש 9779 המקשר בין קריית שמונה לשמיר. רק בשנות ה-90 נסלל קטע הכביש בין תל אנפה לבין כביש הגישה מחורשת טל לכפר סאלד (לשעבר כביש 9892). בכך הושלם מהלך הכביש מדרום עמק החולה לצפונו, והוא הפך למרכזי וחיוני יותר ברשת הכבישים של העמק.
בחודש דצמבר 2007 נסגר גשר הפקק לתנועה בשל ליקויי בטיחות, דבר שגרם לקטיעתו של כביש 918 לשני חלקים. מע"ץ וצה"ל התחייבו להקים גשר חליפי במקום תוך חודשיים, אולם בפועל נבנה הגשר מחדש ונפתח לתנועה רק ביולי 2008.
מהלך הכביש

| ק"מ | שם | סוג | מיקום | דרכים מצטלבות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 918 מדרום לצפון
| 0 | צומת גדות |  | גדות |  כביש 91 |  |
| 10 | צומת ללא שם |  | עין נוטרה | כניסה לעין נוטרה |  |
| 13 | צומת גונן |  | גונן |  כביש 959 |  |
| 14 | צומת ללא שם |  | גונן | כניסה לגונן |  |
| 15 | צומת ללא שם |  | להבות הבשן | כניסה ללהבות הבשן |  |
| 16 | צומת להבות הבשן |  | להבות הבשן |  כביש 977 |  |
| 18 | צומת ללא שם |  | שמיר | כניסה לשמיר |  |
| 20 | צומת ללא שם |  | תל אנפה | כביש 9779 |  |
| 23 | צומת ללא שם |  | כפר סאלד | כניסה לכפר סאלד |  |
| 26 | צומת ללא שם |  | גשר על נחל חרמון | כניסה לשאר ישוב |  |
| 27 | צומת חורשת טל |  | חורשת טל |  כביש 99 |  |
מוקדי עניין

כביש 918 חוצה את נהר הירדן בדרומו, ושניים ממקורות הירדן - נחל חרמון ונחל דן - בצפונו. תוואי הכביש עובר ליד ערוצי הנחלים היורדים מהגולן לעמק החולה, בהם נחל גילבון, נחל שוח, נחל חמדל, נחל עורבים ונחל ירדינון. לאורך המדרון נובעים מעיינות רבים, חלקם מוגדרים כשמורות טבע - שמורת אל-פג'ר (בערוץ נחל שוח), עין נוטרה, עינות דיבשה, שמורת עין גונן, שמורת עין אלה ואחו גונן, ושמורת שמיר - נחל רחום. לאורך הכביש ניטעו כמה חורשות, בהן יער גדות, יער כפר סאלד וגבעת האם. בקצהו הצפוני נמצא הגן הלאומי חורשת טל.
לאורכו של הכביש מספר אתרים היסטוריים, בהם שרידי המושבה משמר הירדן, ואתריהן של היאחזויות הנח"ל נוטרה ואשמורה (דרדרה), אשר הוקמו בשנות ה-50 ופורקו בשנות ה-60. תל אנפה כולל שרידי יישובים מהתקופה הכלכוליתית, תקופת הברונזה, התקופה הפרסית וההלניסטית. בשטח שבינו לבין קיבוץ שמיר נמצאים כ-400 דולמנים.
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  נחנך כביש הגישה לשמיר, על המשמר, 21 בנובמבר 1958
↑  "בראש פינה התחילה ארץ ישראל", מאת יהודה זיו
↑  סיפורי מקומות
|  כבישי רמת הגולן |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש הנפט • כביש 92 • כביש 98 • כביש 808 • כביש 888 • כביש 918 • כביש 978 • כביש 9088 • כביש 9881 • כביש 9898 |  |
| כבישי רוחב | כביש 87 • כביש 91 • כביש 99 • כביש 789 • כביש 869 • כביש 959 • כביש 989 • כביש 999 • כביש 7599 • כביש 7899 • כביש 9098 • כביש 9799 |  |
כריסטיאן הנזן

| --- | --- |

גנרל כריסטיאן הנזן
 לידה:  10 באפריל 1885 שלזוויג, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  7 באוגוסט 1972 (בגיל 87) גרמיש-פרטנקירכן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1903–1944 (כ־41 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל התותחנים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-25   מפקד הקורפוס ה-10   מפקד הארמייה ה-16
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב
 
גנרל כריסטיאן הנזן (בגרמנית: Christian Hansen;‏ 10 באפריל 1885 – 7 באוגוסט 1972) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

הנזן נולד ב-10 באפריל 1885 בשלזוויג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-9 (שלזוויג-הולשטיין), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הנזן לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1922 מונה למפקד סוללה 3 ברגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), וב-1 בפברואר 1925 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-1 של הרייכסווהר. ב-1 בפברואר 1926 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1928 חזר לרגימנט הארטילריה ה-2 (הפרוסי), שבו מונה בשנת 1929 למפקד סוללה 2. בשנת 1930 מונה לקצין מטה בקבוצת הארמייה ה-1, וב-1 בדצמבר 1930 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין מטה ברגימנט הארטילריה ה-5 (הסן/וירטמברג). ב-1 באוקטובר 1932 מונה הנזן למדריך בבית הספר לתותחנים בייטרבוג, וב-1 באפריל 1933 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1933 מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-1 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-6 באוקטובר 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-25, וב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל לוטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-25, שהייתה חלק מהקורפוס ה-9 במסגרת הארמייה הראשונה בחזית המערבית. ב-15 באוקטובר 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-10 ולחם עמו במהלך המערכה על צרפת כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות B, וב-1 ביוני 1940 הועלה לדרגת גנרל חיל התותחנים. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, וב-3 באוגוסט 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-20 באפריל 1943 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב, וב-4 בנובמבר 1943 מונה למפקד הארמייה ה-16. ב-1 ביולי 1944 נאלץ הנזן לפרוש מתפקידו עקב מחלה, והועבר לעתודת המילואים, וב-31 בדצמבר 1944 פרש מהצבא.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר המלחמה התגורר הנזן בגרמיש-פרטנקירכן, וב-7 באוגוסט 1972 מת, והוא בן 87 שנים.
יש לי חג

יש לי חג (ידוע משורת הפזמון: יש לי יום יום חג) הוא שיר שנכתב והולחן על ידי נעמי שמר עבור שלישיית הגשש החיוור.
שירה של שמר הושר לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון שהתקיים בשנת 1972. את השיר ביצעו הגשש החיוור בחלק האמנותי של הפסטיבל. את העיבוד לשיר הפיק יצחק גרציאני.
השיר הידוע בשורה מהפזמון – "יש לי יום יום חג". בניגוד לזמן המתואר בשיר, 'החג האמיתי' לדברי המשוררת נמצא ומתקיים בחיינו כל יום, בדברים הקטנים והיומיומיים, במראות התינוקות שלומדים פתאום ללכת והאופה שאופה לנו את הלחם. כל אלה מופיעים "כשתיאלם תרועת הפסטיבלים", ואז מתגלה היכולת לשמוח בדברים פעוטים ויומיומיים בחיינו.
השיר בביצוע הגששים הגיע למקום האחד עשר במצעד השנתי בשנת 1972.
השיר נכלל בתקליטם של הגשש החיוור, "שירי נעמי שמר" משנת 1979.
גרסאות כיסוי

לשיר קיימים ביצועים נוספים. ידועים אלו של דודו זכאי ודורית ראובני והגרובטרון.
גברת פאף עשתה גרסת כיסוי במסגרת הגרסה העברית לסדרה בובספוג בפרק "פאף בכלא".
הערות שוליים

↑   דודו זכאי ודורית ראובני - יש לי יום יום חג, סרטון בערוץ "Yaron Gozanie", באתר יוטיוב (אורך: 02:52)
↑  מילות השיר "יש לי חג", באתר שירונט
| הגשש החיוור |
| --- | --- | --- |
| שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי | שייקה לוי     •     ישראל (פולי) פוליאקוב     •     גברי בנאי |  |
| סרטי קולנוע | מוישה ונטילטור • פורטונה • ארבינקא • השכונה שלנו • כל ממזר מלך • התרוממות • גבעת חלפון אינה עונה • חמש מאות אלף שחור • שלאגר • הקרב על הוועד |  |
| אמרגן, במאים וכותבים | אברהם דשא (פשנל) • נסים אלוני • יוסי בנאי • מוטי קירשנבאום • שייקה אופיר • אסי דיין • אורי זוהר • נעמי שמר • אפרים קישון |  |
| שירים | מים לדוד המלך • למה צחקה מיכל • אחותי רוחמה • מה הוא עושה לה • אורחים לקיץ • פנס בודד • לו יהי • יש לי חג • זאת שמעל לכל המצופה • הלאה |  |
| ערכים קשורים | ישראבלוף • התרנגולים • הצ'ופצ'יק של הקומקום |  |
כריסטיאן הורנימן

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1765 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  7 במרץ 1844 (בגיל 78) קופנהגן, דנמרק 
 מקום לימודים:  האקדמיה הדנית המלכותית לאמנויות יפות 
 תקופת הפעילות:  1780–1844 (כ־64 שנים) 
 יצירות ידועות:  An Unknown Boy 
 צאצאים:  Emil Horneman 
 
כריסטיאן הורנימן (בדנית: Christian Horneman;‏ 15 באוגוסט 1765 – 7 במרץ 1844) היה צייר מיניאטורות ופסטל דני, הידוע בעיקר בזכות דיוקנאות. היה אביו של המלחין אמיל הורנימן.
ביוגרפיה

הורנימן נולד ב-15 באוגוסט 1765 בקופנהגן. הוא למד באקדמיה המלכותית הדנית לאמנויות יפות משנת 1780, זכה במדליית הכסף הקטנה בשנת 1785, ובמדליית הכסף הגדולה שלה בשנת 1786. בשנת 1787 יצא לאירופה להמשך לימודיו וחלפו שש עשרה שנים עד שחזר לדנמרק.
הוא התמחה במיניאטורות דיוקן. הוא חווה את התפרצות המהפכה הצרפתית בפריז בשנת 1789. הוא ביקר גם באיטליה ובווינה. בברלין למד טכניקה חדשה, ככל הנראה מדניאל חודובייצקי, בה השתמש לעיתים קרובות בעבודתו המאוחרת.
בשנת 1803 חזר הורנימן לדנמרק ובשנה שלאחר מכן מונה לצייר מיניאטורות המלכותי. בשנת 1805 הפך לחבר באקדמיה ובשנת 1816 קיבל תושבות חופשית בשרלוטנבורג. הוא התמנה לפרופסור בשנת 1835.
בשנותיו האחרונות סבל מבריאות לקויה ומשנת 1840 קיבל פנסיה שנתית.
הוא קבור בבית הקברות גרניסונס בקופנהגן.
יצירה

בהיותו באירופה הייתה לו ההזדמנות לצייר דיוקנאות של כמה מהדמויות המובילות בימיו, ביניהן לודוויג ואן בטהובן (1802) ויוזף היידן. הרישומים של כמה מפורסמים אחרים מצויים בספר השמור כעת בגלריה הלאומית הדנית. דיוקנו של בטהובן צויר בשנת 1803 כמיניאטורה. בטהובן אהב מאוד את התוצאה, ייתכן כי הוא נראה בה טוב מאוד בהשוואה לייצוגים מאוחרים יותר, ושלח אותה לסטפן פון ברונינג חבר ילדות שלו מבית הספר, בתקווה שיתפייס שנה איתו לאחר השלמת הדיוקן.
הערות שוליים

↑  Weilbachs Kunstnerleksikon H, www.rosekamp.dk
↑  Art Experts, Inc. appraises, authenticates and issues certificates of authenticity for portraits of Ludwig Van Beethoven, web.archive.org, ‏6 בדצמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810590945405606  BnF: cb14955652d (data)  GND: 123594219  ISNI: 0000 0000 6656 4387  KulturNav: 94a0f663-c935-4305-87d6-c7bed5a951b6  LCCN: n2012070859  RKD: 39778  SUDOC: 253154790  ULAN: 500075339  VIAF: 7651619   WorldCat (עם VIAF): 7651619
כריסטיאן החמישי, רוזן אולדנבורג

| --- | --- |

 לידה:  1342 
 פטירה:  6 באפריל 1399 (בגיל 57 בערך) 
 מדינה:  דוכסות אולדנבורג 
 בן או בת זוג:  Agnes von Hohnstein-Heringen 
 
כריסטיאן החמישי, רוזן אולדנבורג (נקרא לפעמים כריסטיאן השישי; בערך 1342 – לאחר 6 באפריל 1399) היה הרוזן השליט של אולדנבורג בשנים 1368–1398.
ביוגרפיה

כריסטיאן נולד בערך ב-1342 לקונרד הראשון, רוזן אולדנבורג ואינגבורג מבראונשווייג. לאחר שאביו מת ב-1347, הוא שלט באולדנבורג יחד עם אחיו הבכור קונרד השני, ולאחר מותו של קונרד השני ב-1386, עם בנו של האחרון, מוריץ השני.
הוא התחתן עם אגנס מהונשטיין, ובתי המלוכה הדנים של אולדנבורג ושלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג הם צאצאיו דרך בנו ויורשו דיטריך, רוזן אולדנבורג. דרך הנישואים השושלתיים של צאצאיו, הוא אב קדמון של בתי מלוכה רבים באירופה.
משפחתו

כריסטיאן התחתן עם אגנס מהונשטיין, ממנה נולדו לו שני בנים:
כריסטיאן השישי, רוזן אולדנבורג (1378–1423)
דיטריך, רוזן אולדנבורג (1390–1440)
כה עשו חכמינו

| --- | --- |

עטיפת כרך ג
 מידע כללי
 מאת:  יוכבד סגל 
 איורים:  מ' אריה 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  אגדות חז"ל
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1963
 עורך:  אשר וסרטיל
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  2007
 מספר כרכים:  5
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990010586760205171
 
כה עשו חכמינו היא סדרה של חמישה כרכי מעשיות וספורי חז"ל מעובדים לילדים, שכתבה יוכבד סגל בעריכת אשר וסרטיל. הסדרה זכתה להצלחה ופופולריות רבה.
הכרך הראשון בסדרה יצא בשנת 1963 ביוזמת אגף החינוך הדתי במשרד החינוך והתרבות, והאחרון יצא בשנת 1990. הספרים אוירו על ידי בינה גבירץ ומ. אריה.
בשנת 2007 יצאה לאור מהדורה חדשה של הסדרה, בה האיורים אויורו מחדש בידי ר. גרשוני.
סיפורים מתוך הסדרה עובדו לקלטות שמע אותן קריין יגאל סרי-לוי.
הסדרה תורגמה לשפות שונות, ביניהן: יפנית, גרמנית, אנגלית והונגרית.
לדברי המחברת, הסדרה מיועדת ל"מחנכי ילדים צעירים". האגדות לקוחות בעיקר מן התלמוד ומהספרות המדרשית. הסדרה נכתבה במטרה להקנות לילדים "ממעשיהם הטובים ומדותיהם הנעלות" של חז"ל, וכן להראות להם "דברי מוסר וחכמה, רעיונות עמוקים, ויסודות התורה".
בתחילה נכתבה הסדרה כדף מידע שבועי לגננות, אולם לאחר מכן עברה עיבוד לצורת הספר. הסיפורים מחולקים לפרקים, כל פרק בעל נושא שונה (כגון ענוה, שבת, כיבוד אב ואם וכדומה) בכל סיפור או מעשיה, מצוין מקורם, ובסוף כל פרק מובאות אמרות חז"ל הרלוונטיות לנושא הפרק.
בשפה השתרש הביטוי "זה כה עשו חכמינו מפורש", כאשר הכוונה היא לסיפורי גמרא שהם מוכרים וידועים לכולם.
יאיר יעקבי הוציא ספר בשם "לא עשו חכמינו" כפראפרזה על הספר.
החל משנת 2011 מוציאים יוסף וחוה לאופר סדרה העוסקת בסיפורי נשים צדקניות, ששמה כה עשו אמותינו כפרפרזה על הסדרה.
הערות שוליים

↑  מתוך הקדמת המחברת לספר במהדורה הראשונה
↑  לאה חובב, דרכה של יוכבד סגל בעיבוד אגדות חז"ל לילדים, דרך אגדה ג, תשס, עמ' 203-242
↑  מתוך הקדמת המחברת לספר הראשון בסדרה
↑  ראו למשל: "כעת אני רוצה לחזור אתכם על אחד הסיפורים הידועים לכולנו, או כמו שאומרים: "כה עשו חכמינו מפורש" - מיכי יוספי, חודש ראובן - מאמר בקרוב אליך, ד' תמוז תש"פ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1234278146  VIAF: 312498247   WorldCat (עם VIAF): 312498247 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יש לי חולשה לרקדנים

| --- | --- |

 סינגל בביצוע ריקי גל
 מתוך האלבום חפש בי
 יצא לאור:  ספטמבר 1993
 סוגה:  פופ רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  3:59
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  יענקל'ה רוטבליט
 לחן:  צוף פילוסוף
 הפקה:  גיל פלדמן
"יש לי חולשה לרקדנים" הוא שיר שכתב יענקל'ה רוטבליט, הלחין צוף פילוסוף, וביצעה ריקי גל. השיר יצא לאור בשנת 1993.
רקע

השיר נכלל באלבום "חפש בי" שהוציאה גל בשנת 1993.
במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשנ"ד (1994) דורג השיר במקום ה-16.
על השיר סיפרה ריקי גל: "יעקנ'לה הגיע אליי לפגישת עבודה כששיחקתי את אוויטה עם קבוצה של כ-30 רקדנים, ואני אומרת לו פתאום, 'יש לי חולשה לרקדנים, גם אני רוקדת'. הוא הסתכל עליי ואמר לי 'הנה כתבת שיר. אני אמשיך את זה'. הוא העביר את השיר המלא בזמן קצר מאוד. נתתי את הטקסט לצוף, חבר טוב ונגן שעבד איתי, והשאר היסטוריה".
בשנת 2004 השיר בוצע על ידי עדי כהן, הראל סקעת והראל מויאל יחד עם ריקי גל (שהיא גם ביצעה במקור) במסגרת הגמר הגדול של העונה השנייה של התכנית "כוכב נולד".
הערות שוליים

↑  נערת הרוק חוגגת 70: "מחשבות על המוות זה נתון קבוע", באתר ynet, 10 ביולי 2020
כרמה צ'אקון

כרמה צ'אקון פיקראס (בספרדית ובקטלאנית: Carme Chacón Piqueras‏; נולדה ב-13 במאי 1971 באספלוגס דה ליוברגט שליד ברצלונה - 9 באפריל 2017 במדריד) הייתה פוליטיקאית ספרדית, שרת ההגנה של ספרד בשנים 2008–2011 והייתה האישה הראשונה בהיסטוריה של ספרד שהחזיקה בתפקיד זה.
ביוגרפיה

צ'אקון הייתה בעלת דוקטור במשפטים מאוניברסיטת ברצלונה.
בשנים 1996–1997 שימשה כמשקיפה מטעם "הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה" (OSCE) בבוסניה והרצגובינה ובאלבניה.
עבדה כמרצה למשפט חוקתי וכיהנה כמזכירת החינוך, התרבות והמחקר בוועדה המבצעת של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית. צ'אקון הייתה חברה במפלגת הסוציאליסטים של קטלוניה ושירתה כחברת פרלמנט של פרובינציית ברצלונה מטעם מפלגה זו. הייתה סגנית-יו"ר הבית התחתון של הקורטס חנרלס (הפרלמנט הספרדי) ואחר כך, כיהנה כשרת השיכון בשנים 2007–2008.
באפריל 2008, מונתה לשרת ההגנה בממשלתו של חוסה לואיס רודריגס ספאטרו והייתה לאישה הראשונה שמילאה תפקיד זה. ב-19 במאי 2008 ילדה צ'אקון את בנה, מיגל. בדצמבר 2011 סיימה את תפקידה כשרת ההגנה.
לאחר שחוסה לואיס רודריגס ספאטרו הודיע שלא יתמודד בבחירות 2012, הועלתה הערכה לפיה כרמה צ'אקון תתמודד על תפקיד ראש הממשלה, ברם לאחר כישלון מפלגתה בבחירות המקומיות, הודיעה שלא תתמודד על ראשות הממשלה. ב-2016 עזבה את הפוליטיקה כדי להתעסק בתחום המשפט.
הלכה לעולמה ב-9 באפריל 2017, בעקבות סיבוכי מחלת לב מולדת.
הערות שוליים

↑  שרת ההגנה שעשתה היסטוריה מתה בגיל 46, באתר ynet, 11 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1231424  BnF: cb16573025c (data)  CANTIC: a10679297  GND: 1129568482  ICCU: UTOV563610  ISNI: 0000 0003 6772 7434  LCCN: n2019064954  NTA: 400205998  SUDOC: 155901788  VIAF: 232296517   WorldCat (עם VIAF): 232296517 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרד ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כריסיפוס

ערך זה עוסק בדמות במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם לפילוסוף יווני מסולי, ראו .
| --- | --- |

 תרבות:  יוון העתיקה
 אב:  פלופס
 אם:  אקסיוכה
 אחים:  אטראוס, תיאסטס
 
כריסיפוס (ביוונית עתיקה: Χρύσιππος) דמות מהמיתולוגיה היוונית, בן פלופס והנימפה אקסיוכה, אח למחצה של התאומים אטראוס ותיאסטס.
דמותו

קיימות כמה גרסאות לגבי חייו ומותו של כריספוס. על פי אחת הגרסאות אמם של אטראוס ותיאסטס, היפודאמיה, חששה שפלופס יוריש את ממלכתו לכריספוס, לכן הסיתה את שני בניה התאומים להרוג אותו. השניים הטילו את כריספיס אל מותו לתוך באר. האב הזועם גירש את השלישייה מארצו והם מצאו מקלט במיקנה, שם תלתה האם את עצמה.
על פי גרסה אחרת, לאיוס, שמצא מקלט אצל פלופס בתקופה סוערת של תבאי, התאהב בנער בן ה-12, כריסיפוס ובאמתלה של שיעורי נהיגה על מרכבה, חטף אותו בעורמה אל תבאי, שם הפך אותו לפילגש ממין זכר ובסופו של דבר הרג אותו. לפי גרסה נוספת, כריסיפוס שלח יד בנפשו בגלל הבושה. בשתי הגרסאות האלה פלופס קילל את לאיוס וקללה זו התקיימה כשאדיפוס, הבן של לאיוס, הרג את אביו.
אוריפידס כתב מחזה (שאבד בינתיים) בשם "כריסיפוס".
ישיבת חזון עובדיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה
 השתייכות:  חרדי
 תקופת הפעילות:  תשל"ג, 1973 – הווה
 מייסדים:  הרב עובדיה יוסף
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הרב רחמים יוסף
 סגל:  הרב אריה נגר, הרב שלמה לוי
 תלמידים
 :  כמאה
 מיקום
 מיקום:  רוממה, ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′30″N 35°12′07″E﻿ / ﻿31.79166666°N 35.20202020°E﻿ / 31.79166666; 35.20202020
  (למפת ירושלים מוגדלת) ישיבת חזון עובדיה(למפת ירושלים רגילה) ישיבת חזון עובדיה
 
ישיבת חזון עובדיה רוממה היא ישיבה גדולה חרדית–ספרדית השוכנת בשכונת רוממה בירושלים.
הקמת הישיבה

הישיבה הוקמה בשנת ה'תשל"ג (1973) במתכונת כולל על ידי הראשון לציון הרב עובדיה יוסף ויועדה עבור אברכים נשואים במטרה להכשירם כרבני קהילות ברחבי הארץ. את הקמת הכולל יזם הרב עובדיה יוסף לאחר שראה כי קיים מחסור רב ברבנים ודיינים הבקיאים בהלכה בקהילות השונות. בראשות הישיבה העמיד הרב עובדיה את בנו הרב יצחק יוסף.
בשנים הראשונות שכנה הישיבה בירושלים בדירה ברחוב חנה, באדר ה'תשמ"ב (1982) נערך טקס חנוכת הבית לישיבה בשכונת קטמון בירושלים הטקס התקיים במעמד גדולי תורה רבים ובהם הרב אלישיב, הרב אליעזר ולדנברג הרב בצלאל ז'ולטי ועוד. בבניין זה הייתה הישיבה למעלה מעשור, ובו שכנה גם לשכתו של הרב עובדיה יוסף במשך כהונתו כרב הראשי לישראל ולאחר מכן כשעברה למתכונת של ישיבה, עברה לשכונת גבעת שאול, נכון לשנת 2018 הישיבה נמצאת בשכונת רוממה שברחוב הרקמה (מספר שנים, בעשור השני של המאה ה-21, כונתה "ישיבת רוממה").
בשנת 1992, בעקבות חילוקי הדעות שנתגלעו בין ש"ס והנהגת הציבור הליטאי, על רקע כניסת ש"ס לקואליציה, הקים הרב יצחק יוסף את ישיבת חזון עובדיה עבור בחורים ספרדים. נכון ל-2018, מונה הישיבה כמאה תלמידים.
מבין תומכי הישיבה בלטו הגביר משה סבא ואיל ההון אדמונד ספרא.
באלול ה'תשע"ג לאחר מינויו של הרב יצחק יוסף לראשון לציון, מונה בנו הרב רחמים יוסף לעמוד בראשות הישיבה. המשגיחים בישיבה, הרב אריה נגר והרב אייל עזרן. בין הר"מים הרב שלמה לוי, הרב יהודה פרץ והרב שמואל חיות.
שיטת הלימוד

שיטת הלימוד בישיבה היא בסגנון ישיבתי[דרושה הבהרה], לימוד גמרא עם ראשונים ואחרונים. אולם בשונה משאר הישיבות, בליל שבת ישנו סדר מיוחד המוקדש ללימוד הלכה, תוך שימת דגש על לימוד בספרים יביע אומר וילקוט יוסף (אשר חלק מכרכיו חוברו בין כותלי הישיבה). פסיקת ההלכה והמנהגים בישיבה הם על פי פסיקותיו של הרב עובדיה יוסף.
מבוגרי הכולל והישיבה

הרב יצחק פרץ, רב העיר רעננה
הרב יצחק דניאל - רב בית הכנסת הגדול בירושלים
הרב מרדכי גזית - יו"ר ארגון 'יד לאסיר'
הרב יעקב זמיר- דיין בבית הדין הרבני הגדול ולפני כן אב"ד נתניה.
הרב בנימין יפרח, אב"ד אשדוד
הרב אברהם דיין, רב שכונת רמת שרת בירושלים
הרב אברהם דניאל, רב בשכונת רמות בירושלים
הרב דוד יוסף, רב שכונת הר נוף בירושלים וראש מוסדות יחוה דעת (ירושלים)
הרב שמואל פנחסי, רב שכונת מחנה יהודה וראש כולל 'דרכי דוד'
הרב אליהו טופיק, ראש ישיבת באר יהודה
הרב יצחק לוי, רב העיר נשר
הרב אברהם שלוש, ראב"ד בעיר חיפה.
הרב יניב עזיז, ראש מוסדות אור יצחק ב"ב.
הערות שוליים

↑  "ברצוני להודות לכבוד מורינו ורבינו שליט"א שזכיתי להסתופף בצילו כחמש שנים במחזור הראשון..." קובץ חזון עובדיה ב' עמ' קנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303192405171  VIAF: 131891616   WorldCat (עם VIAF): 131891616
כנסיית בית הכנסת

| --- | --- |

החצר המובילה אל שתי הכניסות - מימין הכנסייה החדשה ובמרכז התמונה הכניסה אל הכנסייה העתיקה
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 כתובת:  נצרת 
 מיקום:  נצרת 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°42′12″N 35°17′48″E﻿ / ﻿32.7033°N 35.2967°E﻿ / 32.7033; 35.2967
 he
 
כנסיית בית הכנסת (בערבית: كنيسة المجمع, כניסת א-מג'מע) היא כנסייה יוונית-קתולית השוכנת בשוק העירוני בנצרת, במבנה אשר שימש כבית כנסת עתיק והיה בימי הביניים לכנסייה. לצידה הוקמה ב-1887 כנסייה חדשה.