stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד אנקראם
ביוגרפיה

דייוויד אנקראם נולד בעיר ניו יורק. הוא שיחק ביוטיקה קולג' שבניו יורק, בין השנים 1978 - 1980. קלע בממוצע 23.1 נקודות למשחק, וניצב במקום השביעי בטבלת קלעי הנקודות של הקולג' בכל הזמנים, עם 1,084 נקודות בשתי העונות. ב-2010 הוכנס להיכל התהילה של הקולג'.
לאחר שסיים את הקולג' הוא החל לשחק בליגת ה-CBA שבארצות הברית. שיחק בפנמה ולאחר מכן חתם בהירקליס סלוניקי היוונית. בעונתו הראשונה בקבוצה שיחק בגביע אירופה בלבד, כיוון שבאותה תוקפה לא הותר לשתף זרים בליגה היוונית. משנת 1988 הותר לזרים לשחק בליגה היוונית. משנה זו עד ל-1992 הוא קלע בממוצע 33.7 נקודות למשחק וקטף בממוצע 4.5 כדורים חוזרים למשחק. הוא הוביל את הירקליס לצמרת הליגה היוונית.
בחודש אוקטובר 1992 מעט אחרי פתיחת העונה, הגיע אנקראם למכבי תל אביב יחד עם וינפרד קינג, לאחר שצמד הזרים דיירון ניקס, שהובא בתחילת העונה וחוזה וארגס, שהגיע בעונה הקודמת, הוחלף על ידי המאמן יעקב אדלר שלא היה מרוצה מיכולתם. במהלך העונה קלע 330 נקודות כולל שלשת ניצחון נגד בני הרצליה, אך הועלו נגדו תלונות על משחק אנוכי משום שאינו מוסר ובפרט נראה שהחיבור בינו לבין דורון ג'מצ'י, כוכב הקבוצה לא עלה יפה. בתום העונה בה שיחק במכבי תל אביב, איבדה הקבוצה את כתר האליפות להפועל גליל עליון, לאחר רצף אליפויות של 23 שנים.
לאחר אובדן האליפות עבר להפועל עפולה. בעונת 1993/94 היה למלך הסלים בליגה הלאומית, עם 32.2 נקודות בממוצע למשחק. במשחק נגד הפועל נהריה קלע 53 נקודות לאחר הארכה, אך הקבוצה ירדה ליגה בתום העונה. בעונת 1994/95 עבר להפועל חיפה ושיחק בה שלוש עונות במהלכן מונה גם כמאמן הקבוצה. בשנת 1997 פרש ממשחק.
לאחר פרישתו החל לאמן קבוצות כדורסל תיכונים בארצות הברית. מתגורר בסקרמנטו.
הערות שוליים

↑  Hall of Fame, באתר ucpioneers
↑  אריה ליבנת,
 מאלט לא לבד: הנפילות הגדולות של מכבי תל אביב, באתר הארץ, 20 באפריל 2012
↑  אחד משלנו: לבן מרסר מתגעגע לישראל,
באתר nrg, ‏7 בפברואר 2014
↑  עונת 94–1993 מובילים
↑  היום לפני, באתר ספסל
אביאל בסיל

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1982 (בן 42) מזכרת בתיה, ישראל 
 מקום לימודים:  שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 
 תחום יצירה:  איור 
 פרסים והוקרה:  פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק (2012) 
 www.avielbasil.com
 
אביאל בסיל (נולד ב-5 בנובמבר 1982) הוא מאייר וסופר ישראלי, המתמחה בעיקר באיור ספרי ילדים.
בסיל זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים ע"ש בן-יצחק (ציון לשבח), על איור ספר הילדים מאת נתן אלתרמן "עוג מלך הבשן".
ביוגרפיה

אביאל בסיל נולד וגדל במזכרת בתיה. למד בבית הספר האזורי בגדרה, בוגר המחלקה לתקשורת חזותית בשנקר.
בסיל אייר מעל לעשרים ספרי ילדים. בין הסופרים שאת ספריהם אייר: ע. הלל, לאה גולדברג, נתן אלתרמן, מאיר שלו, אתגר קרת ועוד.
בתחילת דרכו אייר בסיל ספרי ביכורים כמו גם קלאסיקות בהוצאות מחודשות. בתחילת דרכו המקצועית כמאייר הוא הרבה להשתמש באיורי חיות.
בנוסף מאייר בסיל עבור אפליקציות שונות המיועדות לילדים, משרדי פרסום, ומעצב לסדרות אנימציה ומשחקים.
בשנת 2012 זכה בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים ע"ש בן-יצחק (ציון לשבח), על איוריו לספר ״עוג מלך הבשן״ מאת נתן אלתרמן.
עם סיום לימודיו החל בסיל לעבוד בקצב גבוה על איור ספרי ילדים והפיק כמות גדולה של איורים לספרי ילדים בתקופה קצרה יחסית, לעיתים אייר מספר ספרים במקביל.
בשנת 2021 ראה אור "המתנה המושלמת", הספר הראשון שבסיל גם כתב וגם אייר. הספר עוסק בהתמודדות עם אכזבה, בפערים בין חלום ומציאות וכוחה של האהבה לגשר ביניהם.
בשנים האחרונות הפיק בסיל תוצרים עבור חברת פאוטון, שכללו מצגות ותוכנות שונות.
בסיל מתגורר כיום במזכרת בתיה עם בת זוגו ועובד כמאייר עצמאי וכמעצב בחברה לטכנולוגיה חינוכית (מטח)באזור המרכז.
על עבודת האיור לטקסטים קלאסיים ואחרים של יוצרים שכבר אינם בין החיים (לאה גולדברג, נתן אלתרמן, יוסי בנאי), הוא אומר: "איור טקסטים קלאסיים של סופרים שאינם בחיים הוא משחרר מאוד אבל יחד עם זאת – מלחיץ. (...) יש לחץ מסוים בהתמודדות עם טקסט קלאסי של סופרים ומשוררים גדולים: הטקסטים בדרך כלל כבר מאוד מוכרים, ובהרבה מקרים אוירו בעבר".
ספרים באיורו

| הספר | מחבר | שנת הוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| בעיה באמבטיה | לי יאנג | 2022 |  |
| אלף-בית של חיות אמיתיות בלבד | פנינה גפן | 2022 |  |
| חברים בכל מיני צבעים | חנה גולדברג | 2021 |  |
| אבא, מה זה עושה? | מיה מיטב | 2020 | ספר לפעוטות |
| אמא, מה זה עושה? | מיה מיטב | 2017 | ספר לפעוטות |
| יואש | ע. הלל | 2017 |  |
| ילדג | עדי זליכוב-רלוי | 2017 |  |
| חיפושית בגשם | רותי דפנה | 2017 |  |
| הבית ברחוב מיאו | גיל חובב | 2017 |  |
| שביל של רגלים קטנות | יערה ענבר | 2017 | מספורי ילדי ישראל במדבר |
| גברת עוד | טל ניצן | 2017 |  |
| ערי הזהב הנסתרות | סקוט אודל | 2017 | תרגם - אסף שור ; איור העטיפה - בתיה קולטון |
| הסיפור המענין על שאול ומפלץ החשמל | יניב הלר | 2016 |  |
| ספור על מלה שחסרה לה התחלה | טל חן | 2016 |  |
| אילו הייתי אריה | חנה גולדברג | 2016 |  |
| מעשיה לנר ראשון | עדי זליכוב-רלוי | 2016 |  |
| שיטת כוח המוח של צביקי | יואל אליצור | 2015 |  |
| אנונימוס בלפי הגדול | יוסי בנאי | 2015 |  |
| דבשי ואני בארץ האבעבועות | שפרה הורן | 2015 |  |
| בתיה לא עפה | רקפת זיו-לי | 2015 |  |
| ג'לסומינו בארץ השקרנים | ג'אני רודאר | 2015 |  |
| למה לובשת הזברה פיג'מה? | ע. הלל | 2014 |  |
| ילדה גדולה | נירה הראל | 2014 |  |
| הגול הראשון שלי | ליעד שהם | 2014 |  |
| חומפס | שלומית כהן-אסיף | 2014 |  |
| תראו את הילד | צרויה שלו | 2014 |  |
| פעם ניצחתי שלושה ענקים | עדנה קרמר | 2014 |  |
| מי שתה את החלב שלי | שלמה אבס | 2013 |  |
| קשקוש מקשקש | נוגה אלגום | 2013 |  |
| וניל על המצח ותות על האף | מאיר שלו | 2013 |  |
| גור חתול אדם ארך שער | אתגר קרת | 2013 |  |
| התנין העצוב והזבוב | דקלה קידר | 2013 |  |
| נעלי הפלא של רחלי | פניה ברגשטיין | 2013 | עבדה יונה טפר |
| אבא!אבא! | נירה הראל | 2012 |  |
| הקוף שלוף והקוף בלוף | שירלי ורוני סומק | 2012 |  |
| לא תשיג אותי! | יונה טפר | 2012 |  |
| כן-גורו ולא-גורו | אברהם שלונסקי | 2012 |  |
| מנפלאות גן החיות | לאה גולדברג | 2011 |  |
| עוג מלך הבשן | נתן אלתרמן | 2011 |  |
השתתפות בתערוכות

מרחבי הדמיון כפי שהם מעוצבים בידי מאיירים ומתכננים ישראליים – במבט אל תוך ספרי הילדים העכשוויים והחוצה אל גני המשחקים שנעלמו - תערוכה במוזיאון העיצוב בחולון
אומת האיור - תערוכה שהתקיימה בשנת 2014 בבית האמנים בתל אביב
אבן, נייר ומספריים: אמנות ומשחק - תערוכה במרכז אמנויות, מוזיאון חיפה לאמנות
קשקוקש מקושקש - תערוכת מאיירים בגלריית ספריית בית אלון בגבעתיים
נמרים בתל אביב - תערוכת כרזות מאוירות בסימן 80 שנה לראשיתו של גן החיות בתל אביב, הוצגה בספריית בית אריאלה בתל אביב
אני מכאן - תערוכת איורים רטרוספקטיבית, איורים שליוו את ספרי הילדים האהובים לאורך ההיסטוריה בישראל, הוצגה בספריית בית אריאלה בתל אביב
הערות שוליים

↑  אביאל בסיל, בוגר המחלקה לתקשורת חזותית, מספר על התשוקה לאיור ספרי ילדים ועל ההבדל בין חיות לאנשים, באתר www.shenkar.ac.il
↑  אביאל בסיל, באתר http://harpatka.net/
↑  מוזיאון ישראל, ירושלים, פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן־יצחק לשנת תשע"ב, באתר http://www.imj.org.il/, ‏2012 (ארכיון)
↑  קרן צוריאל הררי, "אנשים מדברים על אמנות ומוזה, אבל אני מרגיש כמו פועל פשוט", באתר כלכליסט, 20 בספטמבר 2016
↑  The Perfect Gift - aviel basil, www.avielbasil.com (באנגלית)
↑  המתנה המושלמת: דף דף, ספרות ילדים: ספרים: ביקורות לפי סדר א"ב, באתר www.dafdaf.co.il
↑  גדול זה לא מילה – ראיון עם המאייר אביאל בסיל: הפנקס – כתב עת מקוון לתרבות וספרות לילדים (באנגלית)
↑  yuval saar, איור עכשיו. מפגש 19: אביאל בסיל, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2013-02-28
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312765605171  PLWABN: 9810559936105606  BnF: cb167754735 (data)  ISNI: 0000 0004 0222 9888  NLK: KAC201424361  SUDOC: 230850898  VIAF: 297548301   WorldCat (עם VIAF): 297548301
ונזכור את כולם?

ערך זה עוסק בסרט קולנוע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  מרד גטו ורשה
 בימוי:  יובל חיימוביץ'-זוסר סימון שכטר
 הופק בידי:  עמנואל שכטר הילה גיא רונן בלזם מיכאל מייליס
 תסריט:  יובל חיימוביץ'-זוסר סימון שכטר
 שחקנים ראשיים:  אלכסנדר פולובץ טטיאנה בובריקוב
 מוזיקה:  יסמין אבן
 צילום:  סימון שכטר יבגן אדמנקו
 מדינה:  ישראל
 הקרנת בכורה:  19 באפריל 2017
 משך הקרנה:  60 דקות
 שפת הסרט:  עברית גרמנית פולנית
 סוגה:  תיעודי, אנימציה
 www.hamered.co.il
ונזכור את כולם? הוא סרט תיעודי שיצא לאקרנים ב-2017. הסרט מגולל את הסיפור מאחורי מרד גטו ורשה ובמיוחד את תפקידה במרד של מחתרת אצ"י.
רקע

בשנת 2010, נחשפו יוצרי הסרט לספרו של משה ארנס, "דגלים מעל הגטו" שהציג סיפור שונה ממה שהכירו אודות מרד גטו ורשה, ואת תפקידה של מחתרת אצ"י המרד. לאחר פגישה עם ארנס איתרו היוצרים את הלוחמת האחרונה ששרדה מאצ"י, ז'וטה הרטמן ושמעו את סיפור מרד גטו ורשה כפי שהיא חוותה אותו. בעקבות סיפורה, החלו לחקור עדויות שונות על מהלך במרד. במהלך התחקיר הגיעו לדו"חות של הגנרל הגרמני יירגן שטרופ, אשר מונה על ידי היינריך הימלר לדכא את המרד ולהשמיד את גטו ורשה. בדו"חות אלו מפורט באופן נרחב מהלך המרד והם נותנים תוקף לתפקידה המרכזי של מחתרת האצ"י בלחימה.
הסרט משלב ראיונות עם אנשי מפתח מאותה תקופה, אנימציה ושחזורים היסטוריים של ההכנות למרד והקרב בכיכר מורנובסקי, שניהלו אנשי האצ"י.
תקציר

במשך השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה הפך מרד גטו ורשה לסמל ההתנגדות והגבורה היהודית בתקופת השואה. מרדכי אנילביץ' והארגון היהודי הלוחם זכו לתהילת עולם, כגיבורים שלא הלכו כצאן לטבח, אלא עמדו זקופי קומה עם הנשק ביד. עם זאת, בין הלוחמים של מרד גטו ורשה הייתה קבוצה נוספת, אשר לא זכתה להנצחה בזיכרון הקולקטיבי. היו אלה חברי הארגון הצבאי היהודי – האצ"י, קבוצת לוחמים של תנועת הנוער בית"ר, שהשתייכה למחנה הרוויזיוניסטי.
קבוצה זו, אשר מנתה כמה מאות לוחמים והייתה חמושה טוב יותר משאר הקבוצות הלוחמות בגטו, הונהגה על ידי פאוול פרנקל ולאון רודל והייתה אחראית לקרבות הגדולים והעיקשים ביותר של המרד. את הדגל הכחול לבן שלוחמיה הניפו בשמי הגטו לא הצליחו הגרמנים להסיר במשך 4 ימים.
עד לתחילת המרד ואף במהלכו לא התאחדו שני הארגונים - אצ"י ואי"ל ולמרות הסכנה המשותפת שארבה להם - לחמו בנפרד. חילוקי הדעות האידאולוגיים, בין הרוויזיוניסטים לסוציאליסטים, היו עמוקים מדי. אך לעומת סיפורו של אי"ל וגיבוריו, שהונצח בעשרות סרטים, ספרים, מחקרים ושמות של רחובות, סיפורם של לוחמי האצ"י נותר תעלומה. רק לאחר צאתו לאור של הספר "דגלים מעל הגטו" מאת פרופ׳ משה ארנס החלה חזרה איטית של אצ"י לתודעה הלאומית.
הסרט מתעד את סיפורה של ז׳וטה הרטמן, שהייתה השריד האחרון מבין הלוחמים. כחברת האצ"י, ז'וטה עסקה במשימות שונות ביניהן הברחת נשק לתוך תחומי הגטו. במהלך המרד עצמו הוצבה על אחד הגגות ברובע המברשתנים ותוך כדי הלחימה ראתה את הדגלים - הציוני והפולני - נישאים בשמי הגטו הבוער. עם דיכוי המרד נתפסה בידי הגרמנים ונשלחה למחנה מיידנק. שם שרדה התעללויות קשות. מאז עלייתה לישראל ביקשה לספר את סיפור לוחמי האצ"י.
סיפורה של ז׳וטה הוא בבואתו של סיפור האצ"י: לחימה אמיצה בזמן המרד ושכחה לאחריו.
הפקה

הצילומים לסרט נערכו בישראל, פולין ואוקראינה בשנים 2011-2016.
בסרט משתתפים היסטוריונים, חוקרים ועדים למרד: שמחה רותם, תא"ל במיל׳ צבי קן-תור,  פרופ׳ משה ארנס, ד"ר תמר קטקו, ד"ר אוגוסט גרבסקי, ד"ר יצחק (טולקה) ארד, ד"ר סטפן ברטקובסקי ופרופ׳ אודי לבל.
ביקורות

התגובות בתקשורת להקרנת הסרט התרכזו בעיקר בסיבות לטיוח ההיסטורי שנעשה ועוררו שיח על תולדות השואה, דיוק היסטורי וזיכרון.
חדשות וואלה! סיקרו את הסרט באולפן החדשות שלהם, יעקב אילון המגיש אמר כי "מרד גטו ורשה כמעט סינונימי למרדכי אנילביץ׳, אבל בסרט מתגלה התמונה המלאה. והיא שונה". ארז רביב מאתר דבר ראשון ביקר את הסרט כך "סרט שנועד להכניס לזיכרון הציבורי גם את גבורת לוחמי הארגון הצבאי היהודי... חוקרי השואה כמו ד"ר חווי דרייפוס, ישראל גוטמן, דריוש ליביונקה ואחרים, התריעו כי בניסיון לתקן את העוול כלפי זכרם של לוחמי האצ"י, המתקנים יוצרים עוול חדש. עקב מיעוט המקורות האמינים, חלקים בסיפור מבוססים גם על מקורות פולניים מפוקפקים, המספרים בדיות לגבי האצ"י כדי להאדיר את חלקם שלהם בסיוע להקמתו עוד בשנת 1939, כביכול." עופר אדרת, כתב הקולנוע, פרסם הארץ "סרט שמאיים להצית מחדש את אחד הוויכוחים הטעונים והרגישים ביותר על זיכרון השואה". בערוץ 10 שודרה כתבה על הסרט והמגישה אושרת קוטלר התבטאה בסופה "כבת למשפחה רוויזיוניסטית, חייבת להודות שלא ידעתי מזה... זהו צדק היסטורי".
הערות שוליים

↑  יעקב אילון‏, מדי יום בשעה 14:00: יעקב אילון באולפן וואלה! NEWS, באתר וואלה, 23 באפריל 2017
↑  ארז רביב, ‏שניות בודדות: התיעוד המוסרט היחיד ממרד גטו ורשה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 באפריל 2017
↑   עופר אדרת, מורדים בזיכרון הקולקטיבי: הוויכוח על מורשת גטו ורשה מתעורר לתחייה, באתר הארץ, 10 בפברואר 2017
↑  ינון מילס, הקרב על הנרטיב: איך הפך מרד גטו ורשה לקרב פוליטי בין ימין לשמאל?, באתר nana10‏, 22 באפריל 2017
שלמה שפירא (דיין)

| --- | --- |

 לידה:  10 בינואר 1955 (בן 70) י"ז בטבת ה'תשט"ו ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת חורב  ישיבת מרכז הרב 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  דיינות, גמרא, הלכה
 מעסיק:  בית הדין הרבני הגדול 
 רבותיו:  הרב אברהם שפירא, הרב שאול ישראלי
 חיבוריו:  זכר יצחק (עריכה)
 אב:  אליעזר שפירא 
 
 תפקידים נוספים:  ר"מ בישיבת מרכז הרב אב"ד נתניה חבר בית הדין הרבני הגדול רב קהילה בפתח תקווה
 
הרב שלמה שפירא (במרכז) בישיבת מרכז הרב בטקס הכנסת ספר תורה. מלפניו הרב מרדכי גרינברג. מאחוריו: הרב איתמר אורבך
הרב שלמה שפירא בישיבת מרכז הרב בטקס הכנסת ספר תורה
הרב שלמה זלמן יוסף כהנא שפירא (נולד בי"ז בטבת ה'תשט"ו, 10 בינואר 1955) הוא רב ודיין דתי-לאומי. שימש כר"מ בישיבת מרכז הרב, כאב"ד בבית הדין הרבני בנתניה, כרב קהילה בפתח תקווה וכדיין בבית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תשט"ו לרחל ולרב אליעזר שפירא, דיין בבית הדין הרבני הגדול ואחיינו של הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא. למד בישיבה התיכונית חורב ולאחר מכן בישיבת מרכז הרב, שם נודע לתלמיד חריף במיוחד, ונהיה לתלמיד קרוב ומובהק של ראש הישיבה הרב שפירא,
בראשית שנות התשעים של המאה ה-20 התמנה על ידי הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא לר"מ בישיבה. בשלהי שנת ה'תשנ"ז (1997) התמנה לדיין בבית הדין בנתניה, ובשנת ה'תשע"א (2011) מונה לאב בית הדין. במקביל, כיהן במשך כעשרים שנה כרבה של קהילת "נחלי משה" בפתח תקווה, עד מעברו לירושלים בשנת ה'תש"ף.
בז' בתמוז תשע"ו (12 ביולי 2016) נבחר לדיין בבית הדין הרבני הגדול, תפקיד בו שימש עד לפרישתו על פי החוק בהגיעו לגיל שבעים.
ביוגרפיה > בחירת נציגי הרבנות הראשית לגוף הבוחר את הרבנים הראשיים

לקראת הבחירות לרבנות הראשית לישראל (2024), הגיש מרכז רקמן עתירה לבג"ץ, בה דרש, כי במסגרת מכסת עשרת הרבנים שעל פי חוק ממנים הרבנים הראשיים כנציגיהם בגוף הבוחר לרבנים הראשיים, עליהם לשקול גם מינוי של נשות הלכה. בג"ץ קיבל את העתירה ופסק בהתאם לעמדה זו, פסיקה המחייבת לשקול מינוי נשות הלכה במסגרת מכסת עשרת הרבנים נציגי הרבנים הראשיים באספה הבוחרת את הרבנים הראשיים הבאים.
מועצת הרבנות הוציאה החלטה שאין למנות נשים לוועדת לבחירת הרבנים. הרב יעקב רוז'ה שהתמנה למ"מ נשיא מועצת הרבנות הראשית (לאחר שהסתיימה כהונת הרבנים הראשיים המכהנים בטרם נבחרו הרבנים הראשיים הנכנסים), החליט להתפטר מתפקידו כיון שלא רצה לפעול בניגוד להחלטת מועצת הרבנות הראשית שאין מקום למיוני נשים לוועדה. הרב אליעזר איגרא שהתמנה למ"מ נשיא ביה"ד הגדול הודיע שנמצא בניגוד עניינים בשל כוונתו להתמודד למשרת הרב הראשי.
בשל היותו הדיין הוותיק, הועברה אל הרב שלמה שפירא יחד עם הרב אליעזר שמחה וייס, הסמכות להעביר רשימה של עשרה רבנים שיהוו נציגי הרבנים הראשיים לוועדה. הרב שפירא העביר רשימה עם עשרת הנציגים וציין במכתבו כי עיין בפסק הדין שקבע כי עליו לשקול מינוי נשות הלכה, וכי לאחר ששקל את כל השיקולים הצריכים לעניין החליט למנות מטעמו עשרה רבנים, ברשימה לא נכללו נשים. לבסוף בגוף הבוחר לרבנות הראשית לא נכללו באופן חריג נציגי הרבנים הראשיים המכהנים.
ביוגרפיה > פרשת היתר מאה הרבנים

בשנת ה'תשפ"ה, עמד בראש הרכב שהטיל צו עיכוב יציאה מהארץ לרב אהרן כץ - דיין מארצות הברית שנתן היתר מאה רבנים לבעל שעיגן את אשתו במשך יותר מעשר שנים, למרות שהבעל לא השליש גט עבור אשתו ללא תנאים, דבר שהוציא אותה בעגינותה. הודות לצו העיכוב ולגורמים נוספים, תוך שלושה חודשים, הבעל נכנע ונתן לאשתו גט. פרשה זו זכתה להד ציבורי נרחב, לסיקור עיתונאי וכן להתייחסות של רבי אהרן טייטלבוים האדמו"ר מסאטמר, שהבעל המעגן התגורר בשכונתו.
מעורבותו של הרב שפירא עוררה סערה ומחאה מצד תומכיו וחסידיו של הרב אהרן כץ שעליו הוצא צו עיכוב היציאה מהארץ, והפגנות נערכו מול ביתו של הרב שפירא בשכונת גבעת שאול בירושלים, לקול מחאותיהם של תומכי הרב שפירא מישיבה קטנה מורשה הסמוכה לביתו.
חיים אישיים

נשוי לדבורה, בתו של הרב יעקב משה סלומון, ראש הישיבה הטכנולוגית בכפר אברהם. בני הזוג מתגוררים בשכונת גבעת שאול בירושלים, ולהם חמישה ילדים:
בתו צופה נשואה לרב אודי נכטשטרן, ר"מ בישיבת מרכז הרב, נכדו של הרב יעקב מן רקובסקי.
בתו נשואה לרב יעקב שפונגין, מועמד לדיינות.
מפסיקותיו

כמה מפסיקותיו של הרב שפירא צוטטו בעיתונות המקוונת, הם אבני יסוד בפסקי בתי הדין:
התיר שימוש במידע שהושג מחיטוט של האישה במחשב האישי של הבעל ובטלפון הנייד שלו, כראיה על האשם בגירושין.
בעל שחי עם אישה אחרת אינו יכול לדרוש שלום בית.
בירור יהדות במהלך תיק גירושין - בבירור שנעשה תוך כדי תביעת גירושין קבע הרב כי אינו יכול לאשר את יהדות האישה, ומכאן שנישואיה לבעלה היהודי נעשו ללא סמכות, כך שאין צורך בגירושים או בהתרת הנישואים בבית המשפט לענייני משפחה, ושניהם יוגדרו עתה "רווקה" ו"רווק". בית הדין הוציא תעודת גירושים שבה נכתב כי האישה אינה רשאית להינשא ליהודי אחר כל עוד לא תוכח יהדותה.
התעללות נפשית היא עילה לחיוב בגט - הרב: ”מהות חיי הנישואין היא שניתנו לחיים ולא לצער, ומעתה היכן שנפגעו העצמאות ותכלית חיי הנישואין ונוצר מצב שעצם חיי הנישואין גורמים לצער - זה עצמו מהווה סיבה לחיוב גט”.
לימוד תורה אינו דוחה את החיוב לעבוד לפרנסת המשפחה - במקרה בו בעל בא לבית הדין לאחר שעזב את הבית והגיש תביעה לגירושין, וטענתו הייתה שאישה צריכה לעבוד ולאפשר לבעלה ללמוד תורה. הרב שפירא דחה את טענותיו וקבע שעל הבעל לפרנס את אשתו, ולכן הבעל מחויב במזונות בתו, ובמיוחד כשמדובר בתינוקת בת מספר חודשים. כמו כן, קבע שהבעל חייב לזון ולפרנס את אשתו, כפי שהתחייב בכתובה, על אף הפירוד. הרב הוסיף שבמשפחות של אברכים נשים עובדות כדי לאפשר לבעליהן לעסוק בתורה אך רק בהסכמת האישה ומתוך רצון הדדי של בני הזוג, ולא כחובה משפטית.
חישוב סכום הכתובה - זוג שנישא בצרפת ובכתובה נכתב כי דמי הכתובה יהיו 'מאה ליטרין כסף צרוף' על פי נוסח הכתובות העתיק הנהוג במערב אירופה. בפסק הדין ערך הרב תחקיר היסטורי על המטבעות האירופיים לאורך הדורות, כדי להכריע לאיזה סכום הכוונה בכתובת "מאה ליטרין". אגב כך הוא הסיק ששיעור הכתובה מדאורייתא (200 זוז) הוא פחות ממה שהיה מקובל קודם לכן, וגם ברר את הסכום שיש לגבות בכתובה שכתוב בה "מאתים זקוקין" (כנהוג אצל יוצאי אשכנז בארץ).
הצמדת כתובה למדד - בפסק דין ארוך, פסק הרב שאין מניעה להצמיד את דמי הכתובה אף למדד המחירים לצרכן, אלא שכשלא נכתבה ההצמדה בפירוש, החיוב אינו צמוד.
כפיית גט במקרה של תלונות סרק - הרב שפירא פסק במקרה בו אישה סירבה לגט על אף מערכת יחסים מדורדרת, ובנוסף הגישה נגד הבעל תלונות שוא במשטרה לצורך רצח אופי, כי התנהגות האישה כלפי בעלה היא אלימות לכל דבר ולכן האישה חויבה להתגרש.
חיבוריו

זכר יצחק - ספרו של רבי איצל'ה מפוניבז' שמהדורתו החדשה יצאה לאור בהוצאת מכון ירושלים בעריכת הרב שלמה שפירא.
חיבר מאות פסקי דין ומאמרים שחלקם התפרסמו בכתב העת 'שורת הדין' .
אילן יוחסין > אילן יוחסין של משפחת אשתו

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 | 33 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין |   |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין | מרדכי שמואל מונדשיין |   |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון |   |   | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון |   |   | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין |   |   | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין |
|   |   |   |   | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון | יעקב משה סלומון |   |   | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון | תמימה סולומון |   |   | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין | אהרן מונדשיין |   |   | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין | יהושע מונדשיין |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא |   |   | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא |   |   |   |   |   |   | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין |  |  |  |  |  |  |  |  |
| שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא | שלמה שפירא |   |   | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא | דבורה שפירא |   |   |   |   |   |   | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין | פנחס מונדשיין |  |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

1 2  דביר עמר, סרוגים משפיעים: הרב אליעזר איגרא, הרב שלמה שפירא והרב ציון לוז, באתר ערוץ 7
↑  איחולי הצלחה לדיין החדש הרב שמואל שפירא :: מערכת פיתה, באתר www.pi-ta.co.il
↑  דביר עמר, שלושה דיינים מהציונות הדתית פרשו לגמלאות, באתר ערוץ 7, ‏י"ד בטבת תשפ"ה
↑  שלמה פיוטרקובסקי, מ"מ הרב הראשי: שקלתי והחלטתי למנות רק 10 רבנים, בלי נשים, באתר מקור ראשון, ‏ה׳ בתמוז ה׳תשפ״ד
↑  מועצת הרבנות הראשית לישראל: על פי ההלכה אין כל אפשרות הלכתית למינוי נשים לתפקיד ר, באתר ערוץ 7, ‏י"א באייר תשפ"ד
↑  דביר עמר, הבחירות לרבנות הראשית: הרב שלמה שפירא מינה רבנים בגוף בוחר, באתר ערוץ 7, ‏ה' תמוז ה'תשפ"ד
↑  אחרי 11 שנים: סוף לפרשת הבעל המעגן שהסעירה את המגזר החסידי - בחדרי חרדים, באתר www.bhol.co.il, ‏2024-12-10
↑  דביר עמר, אלו המועמדים לדיינות בציונות הדתית, באתר ערוץ 7, ‏כ"ח בניסן תשפ"ד
↑  הפסיקה באתר פסק דין;
בית הדין: מותר לאשה לחטט בטלפון של בעלה באתר בחדרי חרדים
↑  בגד וביקש לחזור לאשתו. ביה"ד: 'רועה זונות', באתר ynet, 28 בינואר 2014
↑  הרבנות בכפ"ס "התרשלה": האישה לא יהודיה, באתר ynet, 30 באוגוסט 2015
↑  תקדים בבית הדין הרבני בנתניה: התעללות נפשית באישה – עילה לחיוב בגט, כ"ז באדר התשע"ו, אתר 'חרדים 10'
↑  הפסיקה באתר פסק דין;
הבעל לביה"ד: אישה צריכה לעבוד ולאפשר לבעלה ללמוד תורה, י"ז בשבט תשעו, אתר 'כיכר השבת'
↑  פסק הדין, כ"ד בטבת ה'תשע"ו, באתר דעת; פסק הדין: גבר יספק 8 ק"ג מטילי כסף לגרושתו, 9/3/2016, אתר nrg
↑  חידושיו בעניין זה מופיעים גם בפרויקט השו"ת בשם משפט הכתובה
↑  האישה חויבה להתגרש: תלונות הסרק במשטרה מהוות "רצח אופי" של הבעל ט' בניסן תשע"ו, אתר כיכר השבת
מדד הליפסטיק

מדד הליפסטיק
מדד הליפסטיק הוא מונח המשמש לתיאור עלייה במכירות של מוצרי קוסמטיקה כאינדיקטור כלכלי. המונח נטבע על ידי לאונרד לאודר, יושב ראש מועצת המנהלים של חברת הקוסמטיקה אסתי לאודר.
רקע היסטורי

המדד שימש לתיאור עלייה במכירות של מוצרי קוסמטיקה במהלך המיתון של תחילת שנות ה-2000. לאודר טען כי מכירות של שפתונים יכולות להיות אינדיקטור כלכלי. הטענה היא כי רכישות של מוצרי קוסמטיקה בכלל ושפתונים בפרט – נוטים להיות ביחס הפוך לרווחה כלכלית. ההשערה הייתה כי בעתות של מצוקה כלכלית, נשים משתמשות ברכישה של שפתונים כתחליף לרכישות יקרות יותר כמו למשל כמו שמלות ונעליים.
במשבר הגדול של שנת 1929 קפצו מכירות הליפסטיק ב-25%, במשבר של 2001 עלו המכירות ב-11%. התופעה הזאת מיוחסת לרוב לחוסר היכולת להוציא בתקופות מיתון סכומים משמעותיים על טיפוח, עניין המוביל לרכישות של פריטים קטנים וזולים יחסית.
התאוריה הזו נבדקה גם בישראל:
ביום האחרון של מלחמת המפרץ הראשונה, בשנת 1991, חלה עלייה מדהימה במכירות של מוצרי קוסמטיקה. באותו יום ספציפי מכרנו פי שלושה יותר קוסמטיקה מבכל יום אחר. זה היה מדהים. בדקנו אם הייתה עלייה במכירות של מוצרים אחרים, כמו בגדים, נעליים, אבל לא הייתה תופעה כזאת. (...)
לאודר זיהתה את מדד הליפסטיק השפתון במכירות כל משפחות המותגים מתוצרת אסתי לאודר. תקופות שפל כלכלי מאוחרות יותר, כולל המיתון של תחילת שנות ה-2000, הפריכו את טענותיו של לאודר מאחר שהמכירות למעשה צנחו בעת הירידה בפעילות הכלכלית. לעומת זאת, מכירות שפתונים עלו במהלך תקופות של פעילות כלכלית מוגברת. כתוצאה מכך, מדד השפתון הוכרז כמפוקפק בתור מדד כלכלי אמין. התופעה של הגדלת המכירות של מוצרי קוסמטיקה בשנת 2001 יוחסה מאז לעניין גדל והולך במותגי קוסמטיקה שעוצבו על ידי ידוענים.