stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רטייה
שימושים בעת קרב

חיילים בעת מטווחי ירי מכיוונים את הנשק בעזרת העין הדומיננטית. חיילים שאינם מסוגלים לעצום את העין החלשה שלהם נעזרים לעיתים ברטיה.
ראו גם

כיסוי עיניים
רוחות הרפאים של רואנוק

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  מאט קוד
 שחקנים ראשיים:  אדריאן פול
 מדינה:  ארצות הברית, בולגריה 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 באוקטובר 2007
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה 
 תקציב:  2,000,000 דולר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוחות הרפאים של רואנוק (באנגלית: Wraiths of Roanoke או Lost Colony: The Legend of Roanoke) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 2007 שנכתב בהשראת סיפורה העלום של "המושבה האבודה" באי רואנוק.
עלילה

עלילת הסרט מלווה את סיפורם של המתיישבים הבריטיים בעולם החדש בסוף המאה ה-16. 117 המתיישבים מגיעים ב-1587 לאחר מסע ארוך מאנגליה לאי רואנוק הסמוך לחופה של וירג'יניה ומוצאים שם את המוצב שהוקם בניסיון ההתיישבות הקודם ללא זכר לקבוצת החיילים הקטנה שנשארה לשמור עליו, מלבד שלד של חייל שתלה את עצמו והשאיר ליד גופתו אזהרה מפני הסכנות שבאי.
סמוך לבואם נאלץ ג'ון וייט מנהיג המתיישבים לחזור לאנגליה על מנת להביא אספקה וכממלא מקומו כמושל המושבה מתמנה חתנו, אננאיס דייר. לצד קשיי התאקלמות הכוללים עימותים עם השבט האינדיאני הסמוך, רעב ומחלות נתקלים אנשי המושבה בתופעות לא טבעיות, בחזיונות מוזרים ובמיתות משונות הנגרמות על ידי רוחות הרפאים המצויות ביער הסמוך.
אנשי המושבה בהנהגת אננאיס דייר וג'ורג' האו יוצאים למאבק ברוחות הרפאים. הם מגלים כי רוחות הרפאים רגישות למים ולכן הן כלואות באי. אלינור דייר מספרת לבעלה כי על פי החזיונות שראתה בזמן הריונה הרוחות מעוניינות בבתם התינוקת וירג'יניה דייר. הרוחות מצליחות להרוג רבים מגברי המושבה והנותרים יחד עם הנשים והילדים מתבצרים מאחורי תעלות מים.
אננאיס דייר יוצא להזעיק עזרה אצל ידידו ראש השבט האינדיאני מאנטיאו שמסרב תחילה להושיט עזרה בשל התקפה שביצעו כמה מאנשי המושבה על אנשי השבט, אולם לבסוף הוא מגלה לאננאיס על מערה בתוך היער ושניהם יוצאים אליה. במערה מגלה אננאיס כתובת המסבירה את הדרך כיצד להעלים את רוחות הרפאים.
שרידי המתיישבים בונים רפסודה כדי ללכוד את רוחות הרפאים ומשתמשים בווירג'יניה כפתיון. הפעולה מצליחה והרוחות נעלמות אך גם המתיישבים נהרגים מלבד וירג'יניה. למחרת באים מאנטיאו ואנשיו ושורפים את המוצב. הם מגלים את התינוקת ולוקחים אותה לכפרם.
צוות השחקנים

אדריאן פול - אננאיס דייר, מושל המושבה ואביה של וירג'יניה דייר
פרידה שאוו - אלינור דייר, אשתו של אננסיס דייר ובתו של ג'ון וייט
רט גיילס - ג'ורג' האו, מפקד הכוח הצבאי שהגיע עם אנשי הקבוצה
מייקל טי - מאנטיאו, ראש השבט האינדאני, ידידו של אננאיס
מארי מסקרו - אליזבת ויקרס, חברתה של אלינור דייר
אלכס מקרטור - ג'ון וויט, מנהיג המתיישבים שנאלץ לחזור לאנגליה כדי להביא אספקה
ג'ורג' קליל - תומאס סטיבנס, מחיילי המושבה
רטירו (מדריד)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  מדריד 
 שטח:  5.46 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  118,516 (1 בינואר 2017)
 קואורדינטות:  40°24′29″N 3°40′36″W﻿ / ﻿40.408072°N 3.676729°W﻿ / 40.408072; -3.676729
  מיקום רובע רטירו במדריד
 
רטירו (בספרדית: Retiro) הוא רובע במרכז מדריד, בירת ספרד. הרובע משתרע על פני 5.38 קמ"ר, ונכון לשנת 2005 אוכלוסייתו מנתה 126,058 תושבים.
אטרקציות בולטות ברובע רטירו כוללות בין היתר את הפארק הציבורי "פארק רטירו" אשר משתרע על פני 350 דונם ואשר נוסד עוד במהלך המאה ה-16, ואת מצפה הכוכבים.
גלריית תמונות

ארמון הזכוכית בפארק בואן רטירו
פארק רטירו
מצפה הכוכבים
קרולין ג'ונס

| --- | --- |

קרולין ג'ונס (1956)
 לידה:  28 באפריל 1930 אמרילו, טקסס, ארצות הברית 
 פטירה:  3 באוגוסט 1983 (בגיל 53) וסט הוליווד, קליפורניה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  קליפורניה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1952–1983 (כ־31 שנים) 
 מקום לימודים:  Amarillo High School 
 בן או בת זוג:  אהרון ספלינג (1953–1964)  Herbert Greene (1968–1977) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרולין סו ג'ונס (באנגלית:  Carolyn Sue Jones; ‏28 באפריל 1930 - 3 באוגוסט 1983) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1957 על תפקידה בסרט "מסיבת הרווקים" (אנ').
ביוגרפיה

קרולין סו ג'ונס נולדה בעיר אמרילו שבטקסס. בתם של ג'נט סאותרן, עקרת בית וג'ליוס אלפרד ג'ונס, ספר. היא ננטשה בגיל 4 על ידי אביה וגדלה עם אמה ומשפחתה של אמה.
למדה משחק מגיל צעיר ב"תיאטרון פסדינה".
קריירת משחק

ג'ונס החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-50 של המאה ה-20, היא התגלתה לראשונה בסרטים הקלאסיים "בית השעווה", סרט האימה של אנדרה דה תות' ו"פלישת חוטפי הגופות" סרט המדע הבדיוני של דון סיגל בו היא שיחקה בתפקיד טדי אשתו של ג'ק בלייק.
בשנת 1958 הועמדה ג'ונס לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בדרמה של דלברט מאן "מסיבת הרווקים"(1957) בתפקיד האקזיסטנציאליסטית, כמו כן היא שיחקה לצידם של אלביס פרסלי וולטר מתאו בדרמה המוזיקלית של מייקל קורטיז "המלך קריאול" ובדרמה "מרג'ורי מורנינגסטאר" בהופעה משנית שהייתה מוערכת ביותר.
ב-1959 הופיעה ג'ונס בדרמה "קריירה" בתור שירלי דרייק הסוכנת של השחקן סם לאסון (אנתוני פרנציוזה), במערבון "רכבת אחרונה מגאן היל" בתפקיד לינדה המאהבת של קרייג בלדן (אנתוני קווין) ובקומדיה "חור בראש" בה שיחקה בתור שירל חברתו של האלמן טוני מנטה (פרנק סינטרה).
ב-1962 שיחקה ג'ונס במערבון המצליח "כיצד נכבש המערב" בתפקיד ג'ולי רולינגס בעלילה הראשונה "הנהרות" בבימויו של הנרי האת'וויי. בשנת 1964 לוהקה ג'ונס לסדרת האימה הקומית "משפחת אדמס" בתפקיד אם המשפחה, מורטישה.
ג'ונס ערכה את הופעתה האחרונה בקולנוע בשנת 1977 בסרט האימה "נאכל בחיים", באותה השנה השתתפה ג'ונס גם בסדרה ההיסטורית המצליחה "שורשים" בתפקיד גברת מור.
חיים אישיים

ג'ונס התחתנה ארבע פעמים במהלך חייה.
נישואיה הראשונים והקצרים היו לדון דונלדסון, סטודנט אותו הכירה ג'ונס במהלך לימודי המשחק שלה ב"תיאטרון פסדינה".
בשנת 1953 נישאה ג'ונס למפיק אהרון ספלינג, ג'ונס התגיירה בעת שנישאה לספלינג, הם התגרשו ב-1964.
ג'ונס נישאה בשלישית בשנת 1968, לבמאי התיאטרון המוזיקלי הרברט גרין, היא נפרדה ממנו ב-1977.
בשנת 1982 בעת שגססה ממחלת הסרטן התחתנה ג'ונס עם השחקן פיטר ביילי ברייטון.
ג'ונס אובחנה בשנת 1981 כחולת סרטן המעי הגס, היא נאבקה במחלה במשך כשנתיים עד למותה ב-3 באוגוסט 1983 בביתה שבמערב הוליווד. בת 53 הייתה במותה. אפרה של ג'ונס נקבר ב"פארק הזיכרון מלרוס אבי" שבעיר אנהיים.
פילמוגרפיה נבחרת

בית השעווה (1953)
החום הגדול (1953)
מגן לרוצח (1954)
דזירה (1954)
חטא על סף ביתך (1955)
המלכודת העדינה (1955)
קרולין ג'ונס בסדרת הטלוויזיה משפחת אדמס(1964) עם ג'ון אסטיןפלישת חוטפי הגופות (1956)
המין ההפוך (1956)
האיש שידע יותר מדי (1956)
פני תינוק נלסון (1957)
מסיבת הרווקים (1957)
קינג קריאול (1958)
מרג'ורי מורנינגסטאר (1958)
חור בראש (1959)
קריירה (1959)
רכבת אחרונה מגאן היל (1959)
האיש ברשת (1959)
ארמון הקרח (1960)
כיצד נכבש המערב (1962)
רומן עדין (1963)
גן עדן עם אקדח (1969)
נאכל בחיים (1977)
מזל טוב גברת וייקוף (1978)
טלוויזיה

משפחת אדמס (1964–1966)
שורשים (1977)
רטין אובאסוהן

| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1993 (בן 31) אנטוורפן, בלגיה
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88
 מספר:  32
 מכללה:  אוניברסיטת אלבמה
 דראפט:  לא נבחר, 2016
 קבוצות כשחקן
 2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021–2022   2022–2023   2023–:  אבלינו   רוקטס גות'ה   נורת' אריזונה סאנס   ברוזה במברג   נימבורק   הפועל ירושלים   אסוול ליון-וילרבאן   דרטונה באסקט
רטין אובאסוהן (באנגלית: Retin Obasohan; נולד ב-6 ביולי 1993) הוא כדורסלן בלגי, המשחק בעמדת הרכז בדרטונה באסקט
קריירה

בשנת 2010, שיחק אובאסוהן בקבוצת החובבנים קנגורוס בום, מהליגה הבלגית השנייה. בשנת 2011, התחייב אובאסוהן לאוניברסיטת אלבמה. רק ב-2012 הוא התחיל לשחקן במכללה, ובעונתו הראשונה קלע בממוצע 17.6 נקודות למשחק. אובאסוהן הוביל את המכללה לטורניר אליפות המכללות, כשבדרך הם מרבים לנצח בין היתר מכללות גדולות כמו אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, אשר הייתה מכללתו של הבחירה הראשונה בדראפט מאוחר יותר באותה שנה, בן סימונס. בתום עונת 2016, אובאסוהן נבחר לחמישיית העונה של המחוז.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA ‏2016, ב-28 ביוני חתם אובאסוהן בסקרמנטו קינגס, עבור ליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-5 באוגוסט 2016, חתם אובאסוהן באבלינו מהליגה האיטלקית.
ב-4 באוגוסט 2017, חתם אובאסוהן ברוקטס גות'ה, שרק עלתה עונה לפני לליגה הגרמנית הראשונה. ב-1 באפריל 2018, הוא קלע שיא עונתי של 25 נקודות בניצחון 90–98 על איסברן ברמרבן.
באוקטובר 2018, חתם אובאסוהן בנורת' אריזונה סאנס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בשנת 2019, חזר אובאסוהן לגרמניה וחתם בברוזה במברג. בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 8.4 נקודות ו-2.7 אסיסטים למשחק.
ב-24 באוקטובר 2020, חתם אובאסוהן בנימבורק מהליגה הצ'כית, שם שיחק תחת המאמן הישראלי, אורן עמיאל.
לאחר שבשנת 2021 עבר עמיאל להפועל ירושלים, ב-30 ביוני הלך אובאסוהן בדרכו וחתם גם הוא בקבוצה.
הערות שוליים

↑  רועי כהן, ‏הפועל ירושלים החתימה את רטין אובאסוהן, באתר ערוץ הספורט, 30 ביוני 2021
רוג'ר טיילור

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1949 (בן 75) דרסינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Roger Meddows Taylor 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1968
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מזרח לונדון, בית הספר לרפואה ולרפואת שיניים של בארטס ולונדון, Truro Cathedral School, בית הספר טרורו 
 סוגה:  רוק, פופ רוק, רוק מתקדם, הארד רוק, דאנס-רוק 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  ספרדית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מכונת תופים, כלי מקלדת, מערכת תופים, גיטרה בס 
 חברת תקליטים:  EMI רקורדס 
 צאצאים:  רופוס טייגר טיילור, טייגרלילי טיילור 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית (28 בדצמבר 2019)  אביר מסדר האמנויות והספרות 
 www.rogertaylorofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רוג'ר מדואוז טיילור (באנגלית: Roger Meddows Taylor; נולד ב-26 ביולי 1949) הוא פזמונאי, זמר, רב-נגן אנגלי אשר משמש כמתופף להקת הרוק הבריטית קווין, ואחד ממייסדיה יחד עם הגיטריסט בריאן מיי. בנוסף להיותו מתופף תרם טיילור גם לקולות הרקע וכן כתב והלחין חלק משירי הלהקה.
ביוגרפיה

טיילור נולד בנורפוק שבבריטניה לוויניפרד מדואס ומישל טיילור. לטיילור אחות הצעירה ממנו בשנתיים, קליר.
ביוגרפיה > לימודים

בשנת 1957 עברה המשפחה לטרורו ורוג'ר התחיל ללמוד בבית ספר בו התקבל לראשונה למקהלה. בגיל 8, הוא קיבל השראה מבן דודו (אשר ניגן בגיטרה) להתחיל לנגן בגיטרה. בהתחלה הוא לימד את עצמו לנגן יוקולילי ואחר כך לימד את עצמו לנגן בגיטרה. בשנת 1960 הוא עבר בית ספר, שם למד לנגן בגיטרה באופן מקצועי.
בשנת 1961 החל ללמוד לתופף בעצמו.
הוא סיים את לימודיו בשנת 1967 ולאחר מכן עבר ללונדון והחל ללמוד רפואת שיניים במכללת בית החולים של לונדון. עד מהרה השתעמם מהמקצוע ופנה ללמוד ביולוגיה במכללה בצפון לונדון ואף השלים תואר ראשון במקצוע.
ביוגרפיה > עבודתו בקווין

בשנת 1968 הקים הרכב בשם סמייל עם בריאן מיי וטים סטאפל (אנ'), שהיה נגן הבס והסולן. הלהקה התפרקה כעבור שנה וטים עבר ללהקה אחרת. כדי למלא את מקומו, הזמין טים את חברו פרדי מרקיורי ללהקה, ולבסוף שינה פרדי את שמה לקווין.
בין היתר כתב טילור מספר שירים בהם:
One Vision, Don't Lose Your Head (יחד עם שאר חברי הלהקה) ו-A Kind of Magic מתוך האלבום A Kind of Magic.
The Invisible Man ו-Breakthru, שאותו כתב יחד עם מרקיורי, מתוך האלבום The Miracle.
Radio Ga Ga מתוך האלבום The Works.
Innuendo (יחיד עם מרקורי), Ride the Wild Wind (אנ'), (אנ') These Are the Days of Our Lives מתוך האלבום Innuendo.
Action This Day ו-Calling All Girls מתוך האלבום Hot Space.
ביוגרפיה > קריירת הסולו

טיילור החל קריירת סולו בשנת 1977, במקביל להיותו פעיל בלהקה, עם הסינגל I Wanna Testify. בשנת 1981 השיק אלבום סולו ראשון, "Fun In Space" (אנ'), שזכה לביקורות טובות, ובשנת 1984 הוציא את האלבום "Strange Frontier" (אנ'). בשנת 1988 ייסד להקה חדשה בשם "The Cross" (אנ'), בה היה הסולן בנוסף לכתיבה והלחנה של השירים.
באוקטובר 2021 הוציא את האלבום "Outsider".
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – קווין#דיסקוגרפיה
Fun in Space (1981)
Strange Frontier (1984)
Happiness (1994)
Electric Fire (1998)
Fun on Earth (2013)
Outsider (2021)
(2022) The Outsider Tour Live
וידאוגרפיה

Live at the Cyberbarn (1998)
חיים אישיים

לטיילור 5 ילדים משתי נשים שונות: פליקס לוטר ורורי אלינור מאשתו הראשונה דומיניק ביירנד, איתה היה במערכת יחסים ללא נישואים בשנים 1980–1987. לבסוף נישאו מטעמי נוחות, אך טיילור כבר היה מעורב במערכת יחסים עם אשה אחרת, דבי לנג, שאף הופיעה בווידאוקליפ של קווין. ממערכת היחסים עם דבי נולדו לטיילור 3 ילדים נוספים, רופוס טייגר (1991), טייגר לילי (1994) ולולה דייסי מיי (2000). הזוג נפרד בשנת 2002. בשנת 2010 נישא טיילור לסרינה פוטגייטר.
רוג'ר ידוע כחובב מכוניות מושבע ואת אהבתו למכוניות הביע בשיר של קווין, "I'm in Love with My Car", אותו הוא גם שר. כיום ביתו של טיילור ממוקם בסמוך לביתו של בריאן מיי.
משמאל לימין: רוג'ר טיילור, ג'ף בק וג'יימי מוזס בהופעה בשנת 2013
רוג'ר טיילור בהופעה ב-2008
רפובליקת סודאן (1956–1969)

רפובליקת סודאן הוקמה כמדינה ריבונית עצמאית ב-1 בינואר 1956, לאחר סיום השלטון המשותף הבריטי-מצרי, והתקיימה עד ההפיכה הצבאית במאי 1969.
רטינוסקופ

מטופל נבדק ברוטינוסקופ
רטינוסקופ (Retinoscope) הוא כלי לבדיקת ראייה, הנחשב לאמין ומדויק יותר מבין שיטות בדיקת ראיה נוספות בתחום, כגון: בדיקה עם אוטורפרקטומטר ובדיקה ידנית.
הרטינוסקופ נראה כפנס, והמידע הרפואי מתקבל ממנו, בהתאם להחזר קרני האור ושבירתם לאחר שהן הנפגשות בעין. הרטינוסקופ משמש לבדיקת עיניים באמצעות בחינה של טעות התשבורת של האור (refractive error), והוא עשוי גם לספק אינדיקציות לפתולוגיות שונות כגון בעיות קרנית, קרטוקונוס ובעיות עכירות של העדשה כגון קטרקט.
בדיקת הרטינוסקופיה יכולה להיות סטטית, במהלכה הנבדק שומר על מוקד (פוקוס) רחוק (העדשה נינוחה), או דינאמית, במהלכה הנבדק יתבקש לשנות את מוקד הפוקוס של ראייתו אל עבר חפץ קרוב.
ראו גם

תרשים לבדיקת ראייה
הערות שוליים

↑  Retinoscopy - American Association for Pediatric Ophthalmology and Strabismus, aapos.org (באנגלית)
↑  Moran CORE | Objective Refraction Techniques: Retinoscopy
↑  Kamal Thakur, Types of retinoscopy - OptomInSight, optominsight.com, ‏2023-06-25 (באנגלית בריטית)
↑  Ehimare S. Enaholo, Mutali J. Musa, Marco Zeppieri, Objective Refraction Technique: Retinoscopy, Treasure Island (FL): StatPearls Publishing, 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546132805171  LNB: 000327561  NKC: ph118580 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רומן גירשמן

צוות ארכאולוגים שחפרו בטפה סיאלק ב-1934, יושבים מימין לשמאל: רומן גירשמן, טניה גירשמן, ז'ורז' קונטנו.
רומן גירשמן (ברוסית: Роман Михайлович Гиршман, בצרפתית: Roman Ghirshman;‏
3 באוקטובר 1895, חרקוב - 5 בספטמבר 1979, בודפשט) היה ארכאולוג צרפתי ממוצא יהודי. שהה 30 שנים באיראן, שם עסק בחפירות ובמחקר ארכאולוגי. פרסם  כ-20 ספרים ולמעלה מ-300 מאמרים. אחד מהישגיו החשובים הוא שחזור ההיסטוריה של העיר שושן מראשיתה ועד תקופת הברונזה הקדומה (המאה ה-13 לפנה"ס).
היה ממשפחה יהודית עמידה מחרקוב. בגיל 22 עבר לפריז, שם למד ארכאולוגיה ושפות זרות. הוא התעניין בחורבות העתיקות של טפה גיאן (Teppe Gian), טפה סיאלק (Tepe Sialk), בישאפור (Bishapur), שושן שבאיראן, ובגראם שבאפגניסטן. בשנות ה-30 הוא ניהל את המשלחת הארכאולוגית בטפה סיאלק מטעם מוזיאון הלובר.
חלק מפרסומיו

1938: Fouilles de Sialk, près de Kashan, Librairie Orientaliste Paul Geuthner, Paris (2 Bd.)
1954: Iran, from the earliest times to the Islamic conquest, Penguin books
1970: Le Pazuzu et les fibules du Luristan, Impr. Catholique, Beyrouth
1971: Persia, the immortal kingdom (gemeinsam mit V.F. Minorsky und R. Sanghvi)
1976: L’Iran des origines à l’islam, nouvelle édition révisée et mise à jour, Paris
1977: L’Iran et la migration des Indo-Aryens et des Iraniens, Leiden
1979: La Tombe princière de Ziwiye et le début de l’art animalier scythe, Société iranienne pour la Conservation du Patrimoine, Paris
קרן רגאל

קרן רגאל (נולדה ב-23 בינואר 1977) היא שחיינית עבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. ייצגה את ישראל באולימפיאדת ברצלונה כשחיינית הצעירה ביותר שייצגה את ישראל במשחקים האולימפיים. הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 100 מטר חופשי מתחת לדקה (19 באפריל 1993) ו-400 מטר מעורב אישי מתחת ל-5 דקות.
ביוגרפיה

רגאל נולדה בקיבוץ חפציבה. היא החלה להתאמן בגיל 8 בקבוצת השחייה של הפועל גלבוע, בהדרכתו של ארנון אבני. לאחר מכן, היא התאמנה בהדרכתו של המאמן הלאומי לאוניד קאופמן בפנימיית המחוננים בווינגייט והתחרתה בקבוצת הפועל ירושלים. אחותה הבכורה של רגאל היא לילך אריאל אלופה ושיאנית ישראל בשחייה.
ביוגרפיה > 1991

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בחודש יולי 1991 קבעה רגאל במשחה ל-50 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 27.53 שניות, שיפור לשיא בן ה-3 שנים של ענת לויט (27.75 שניות).
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה ב-4 באוגוסט אותה שנה קבעה רגאל במשחה ל-200 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 2:25.47 דקות שיפור לשיא הוותיק בן 10 שנים של ליאור בירקאן (2:27.87 דקות).
ביוגרפיה > 1992

בתחרות גביע חיפה הבינלאומי בשחייה שנערכה בפברואר 1992 שיפרה רגאל במשחה ל-400 מטר מעורב אישי את השיא הישראלי בתוצאה של 5:05.89 דקות, שיפור לשיא הוותיק של הדר קליינמן ממכבי קריית אונו (5:08.33 דקות).
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש מאי אותה שנה, שהיוותה תחרות אחרונה לקביעת הסגל האולימפי הצליחה רגאל לקבוע את הקריטריון למשחקים האולימפיים ולהצטרף לנבחרת. היא שברה 4 שיאים ישראלים חדשים: במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:20.38 דקות וכך שיפרה משמעותית את השיא שקבעה שנה קודם לכן, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי היא שיפרה את שיאה הישראלי והעמידה אותו על 5:02.23 דקות, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 1:00.44 דקות, שיפור לשיא של טימאה טוט (1:00.72 דקות), ובמשחה ל-50 מטר חופשי היא שיפרה את שיאה הישראלי והעמידה אותו על 27.40 שניות.
בתחרות הכנה לאולימפיאדת ברצלונה (1992) שנערכה בדרמשטאדט, גרמניה ביולי קבעה רגאל במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 2:09.23 דקות, שיפור לשיא של טוט (2:09.61 דקות) במשחקים עצמם היא מעדה ונקעה את רגלה לפני התחרויות ולכן לא הייתה במיטבה. היא סיימה במקום ה-41 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 27.93 שניות, במקום ה-37 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:27.85 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:07.97 דקות.
ביוגרפיה > 1993 > השחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 100 מטר חופשי מתחת לדקה

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באפריל 1993 זכתה רגאל ב-8 מדליות זהב מהן 5 מדליות אישיות. ביומה הראשון של האליפות במסגרת משחה שליחות 4x100 מטר חופשי קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי תוצאה של 59.57 שניות, שיפור לשיאה שעמד על 1:00.44 דקות ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 100 מטר חופשי מתחת לדקה. מדליות זהב אישיות, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 28.04 שניות, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 2:07.54 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:27.31 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:21.94 דקות, לפני שירה גינצבורג מהפועל נתניה (2:23.30 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.62 דקות.
בתחרות השחייה "מרה נוסטרום" שנערכה במונקו ביוני אותה שנה היא שיפרה במשחה ל-200 מטר חופשי את שיאה הישראלי והעמידה אותו על 2:06.43 דקות.
ביוגרפיה > 1993 > השחיינית הישראלית הראשונה ששחתה 400 מטר מעורב אישי מתחת ל-5 דקות

בתחרויות השחייה של המכביה ה-14 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי אותה שנה זכתה רגאל ב-4 מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:07.01 דקות, אחרי ליסה מרטין מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:04.24 דקות ולפני פטרישה אמורים מברזיל (2:08.56 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:22.15 דקות, אחרי דברה קורי מארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 2:20.86 דקות ולפני וילסון מארצות הברית (2:26.75 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:58.80 דקות, אחרי דברה קורי שקבעה שיא מכביה חדש של 4:57.98 דקות ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה משחה זה מתחת ל-5 דקות ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם הדס פדה, דודי אדר וסהר אלוני בשיא ישראלי חדש של 4:27.41 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא מכביה חדש של 4:27.25 דקות. נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 59.04 שניות, ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה ששחתה משחה זה מתחת לדקה.
כמה חודשים לאחר מכן בהיותה רק בת 17, פרשה רגאל משחייה תחרותית.
חייה האישיים

כיום רגאל עוסקת כרופאה וטרינרית, ובעלת מרפאה וטרינרית "אדם לחיות" במושב רמת צבי. במהלך תקופת לימודיה עסקה באימון ולימוד שחייה.
שיאים ישראלים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 27.40 שניות, (ניקבע באליפות ישראל, 30.5.92) השיא החזיק מעמד 7 שנים וחודשיים
100 מטר חופשי: 59.04 שניות, (נקבע במכביה ה-14, 9.7.93) השיא החזיק מעמד 5 שנים
200 מטר חופשי: 2:06.43 דקות, (6.6.93) השיא החזיק מעמד 5 שנים
200 מטר מעורב אישי: 2:20.38 דקות, (ניקבע באליפות ישראל, 30.5.92) השיא החזיק מעמד 8 שנים וחודשיים
400 מטר מעורב אישי: 4:58.80 דקות, (נקבע במכביה ה-14, 7.7.93) השיא החזיק מעמד 5 שנים
שיאים ישראלים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 26.80 שניות, (20.12.93) השיא החזיק מעמד כ-5 שנים
100 מטר חופשי: 56.98 שניות (20.3.93) השיא החזיק מעמד כ-5 שנים
200 מטר חופשי: 2:02.32 דקות (20.3.93) השיא החזיק מעמד 5 שנים
400 מטר חופשי: 4:19.07 דקות, (24.12.92) השיא החזיק מעמד 7 שנים ו-3 חודשים
800 מטר חופשי: 8:55.89 דקות, (29.12.92) השיא החזיק מעמד 6 שנים
100 מטר מעורב אישי: 1:06.98 דקות, (26.1.92) השיא החזיק מעמד כ-8 שנים
200 מטר מעורב אישי: 2:18.43 דקות, (21.3.93) השיא החזיק מעמד כ-8 שנים
לקריאה נוספת

אלכס פרלסמן, נופצה הדקה ב-100 מטר, מעריב, 20 באפריל 1993
אלכס פרלסמן, שני שיאים ומיקי אחד, מעריב, 21 באפריל 1993
אלכס פרלסמן, התחילו לשחות לאחור, מעריב, 22 באפריל 1993
אלכס פרלסמן, רגאל - כוכבת האליפות שננעלה אתמול, מעריב, 23 באפריל 1993
שיאים ישראלים ו-3 מדליות לאלכסייב ורגאל במונקו, הארץ, 7 ביוני 1993
ד"ר ברוך צ'יש, זינוק מוצלח לבריכה: שישה שיאי מכביה ושיא ישראלי ביום הראשון, הארץ, 8 ביולי 1993
ד"ר ברוך צ'יש, 6 מדליות זהב ביום השני - רק דודי אדר שנייה ב-100 חזה מנעה אכזבה ישראלית, הארץ, 9 ביולי 1993
הערות שוליים

↑  סוף סוף שיא ישראלי במעורב אישי, מעריב, 5 באוגוסט 1991
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | ואדים בביקין • אלכסיי בזרוב • רוגל נחום • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו |  יעל ארד • עמית לנג • סימון מיגרשווילי •  אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | מטביי ברנוב • מקס גלר • אלכסנדר דוידוביץ' • ניק זגרניצ'ני |  |
|  הרמת משקולות | אנדריי דניסוב • ראובן חדינטוב • אולג סדיחוב |  |
|  התעמלות מכשירים | רון קפלן |  |
|  טניס | גלעד בלום |  |
|  סיף | לידיה חטואל-צוקרמן |  |
|  קליעה | מנחם אילן • אדוארד אלייב • ילנה טריפולסקי |  |
|  שחייה | יואב ברוק • ערן גרומי • טימאה טוט • קרן רגאל |  |
|  שיט | אלדד אמיר • שי בכר • יואל סלע • עמית ענבר • ארז שמש |  |
ריצ'רד סימונס

| --- | --- |
סימונס, 2011
סימונס, 2011
 לידה:  12 ביולי 1948 ניו אורלינס, ארצות הברית 
 פטירה:  13 ביולי 2024 (בגיל 76) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  מילטון טיגל סימונס
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 מקום מגורים:  בוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של פלורידה  אוניברסיטת לואיזיאנה בלאפייט  Brother Martin High School 
 תקופת הפעילות:  1969–2009 (כ־40 שנה)
 מקצוע:  מדריך כושר גופני
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 www.richardsimmons.com
 
ריצ'רד סימונס (באנגלית: Richard Simmons;‏ 12 ביולי 1948 – 13 ביולי 2024) היה מדריך כושר גופני אמריקאי שקידם תוכניות כושר להרזיה. המוּכרת ביותר מבין תוכניות אלו היא "Sweatin' to the Oldies" – סדרה לפעילות אירובית בת חמישה חלקים שיצאה בוידאו וב-DVD. בנוסף, כתב לפחות 12 ספרים, והוציא יותר מ-40 קלטות ותקליטורי DVD.
סימונס החל את הקריירה שלו בפתיחה של חדר כושר בבוורלי הילס שבקליפורניה, והפך מפורסם דרך הופעותיו בטלוויזיה וקו המוצרים שלו. הוא היה ידוע באופן ההגשה שלו ובאופיו האקסצנטרי והמוחצן. אישיותו המוחצנת הפכה אותו לאייקון תרבות ואורח פופולרי בתוכניות אירוח, וגם גררה התייחסויות פארודיות רבות.
ביוגרפיה

סימונס נולד בשם מילטון טיגל סימונס בניו אורלינס, לואיזיאנה שבארצות הברית. הוריו היו אנשי עסקים בתחום הבידור והוא חונך כקתולי. הוא סבל בילדותו מהשמנת יתר חולנית ושקל מעל ל-120 קילו.
הוא עבר לניו יורק לאחר שסיים תואר ראשון באומנות, שם עבד במגוון עבודות. בין היתר, עבד בתעשיית הפרסום, כמלצר ואף בחברות קוסמטיקה שונות ובכללן "רבלון". בשנות ה-70 עבר ללוס אנג'לס והחל לעסוק במסעדנות כמארח ('Maître d) בבוורלי הילס.
קריירה

עם המעבר ללוס אנג'לס, החל סימונס להתעניין בכושר גופני והשיל כמחצית ממשקלו. בהמשך פתח בעיר חדר כושר משלו, תחת השם "The Anatomy Asylum", מקום שהתמקד בפעילות גופנית לצד תזונה נכונה ובו פעלה גם מסעדה בסגנון בר סלטים.
עם הצלחת מועדון הכושר שלו, שבהמשך שונה שמו ל-"Slimmons",‏ החל סימונס לקבל תשומת לב תקשורתית. הוא הופיע בתוכניות אירוח רבות, כמו אלו של דייוויד לטרמן וג'יי לנו, גילם את דמותו בקומדיות מצבים שונות (למשל, הופיע בסדרת הטלוויזיה סיפורים מופלאים בשנת 1986 (בפרק העשירי בעונה הראשונה)), השתתף בתוכניות כמו "של מי השורה הזאת בכלל?", הפך אורח קבוע בתוכניתו של הווארד סטרן והופיע בפרסומות.
סימונס יצר אימונים קבוצתיים שמחים ומהנים, בגישה קלילה ועם תוכניות אימון נגישות, מכר קלטות ווידאו במיליונים והשפיע על אופן ההתייחסות לפעילות הגופנית.
קריירה > השפעתו בישראל

בעקבות הנגשת הכושר הגופני על ידי סימונס בארצו, גם בישראל הועלתה בטלוויזיה החינוכית תוכנית חדשה "שעת כושר" שיצרה הנעה והנאה כאחד.
חיים אישיים

סימונס התגורר לבדו בהוליווד. הוא העיד על עצמו כאדם ללא חברים רבים, "אין לי הרבה להציע לאדם אחד, יש לי הרבה להציע להרבה אנשים". למרות שספקולציות על נטיותיו המיניות היו עולות באופן תדיר בשיח אודותיו, הוא עצמו מעולם לא התייחס לנושא באופן פומבי.
החל מפברואר 2014 סימונס לא נראה בציבור והפסיק לצאת מביתו. הוא הפסיק להתקשר ולשלוח מכתבים, וסגר את מכון הכושר שלו. במרץ 2016 אף הועלו תאוריות שהוא מוחזק בביתו נגד רצונו. בתגובה העניק ריצ'רד סימונס ראיון קולי בתוכנית "Today Show" והכחיש את השמועות. בפברואר 2017 החל פודקאסט בשם Missing Richard Simmons לחקור מדוע עזב את החיים הציבוריים בצורה כל כך חדה.
הוא נפטר ב-13 ביולי 2024.