stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתחם הקפיטול של ארצות הברית
תולדות הקומפלקס

הקמת בניין הקפיטול החלה בשנת 1793 ובמשך למעלה ממאה שנים הוא היה המבנה היחיד בשימוש הממשלה הפדרלית בשטח הקומפלקס דהיום. בעת שהוקם הוא יועד לשימוש הקונגרס כמו גם בית המשפט העליון, ספריית הקונגרס וגורמים נוספים. בשנת 1892 הגיע הבניין בקירוב לצורתו דהיום (למעט תוספות מסוימות שנעשו בסוף שנות החמישים ובראשית שנות התשעים).
הקונגרס גדל ובשלהי המאה ה-19 התבהר הצורך בשטח נוסף לשימושו. קומפלקס הקפיטול בא לעולם החל ב-1897, כאשר ספריית הקונגרס עברה לבניין ג'פרסון שהוקם עבורה. מבני משרדים עבור שני בתי הקונגרס - המוכרים כיום כבניין קנון ובניין ראסל - הושלמו ב-1908 וב-1909, בהתאמה. ב-1910 הושלמה תחנת הכוח של הקפיטול.
בשנות השלושים התרחש גל בנייה בקומפלקס: ב-1933 הוקמו הגן הבוטני הלאומי של ארצות הברית ופארק ברתולדי וכן בניין המשרדים לונגוורת' עבור בית הנבחרים. ב-1935 הושלם בניין בית המשפט העליון, וב-1939 הושלם המבנה השני של ספריית הקונגרס, בניין אדמס.
הבנייה נמשכה עשרים שנים לאחר מכן: ב-1958 הושלם בניין המשרדים השני (בניין דירקסן) עבור הסנאט וב-1965 נפתח בניין רייברן, השלישי במספר לשימוש חברי בית הנבחרים. בשנות השבעים הוקם בניין משרדים רביעי לשימוש בית הנבחרים - בניין אוניל, שנהרס ב-2002, וכן הוקם מבנה שנועד במקור לשימוש לשכת החקירות הפדרלית והוא כיום בניין המשרדים פורד, המשמש את חברי בית הנבחרים.
ב-1980 נפתח הבניין לזכר ג'יימס מדיסון, המבנה השלישי של ספריית הקונגרס, וב-1982 הושלם בניין הארט, בניין המשרדים השלישי עבור הסנאט. בניין הרשות השופטת על שם מרשל נפתח ב-1992.
התוספת האחרונה לקומפלקס הקפיטול הייתה מרכז המבקרים שלו, מבנה תת-קרקעי בן שלושה מפלסים שנבנה מול החזית הדרום-מזרחית של בניין הקפיטול והושלם ב-2007, בעלות של כ-600 מיליון דולר.
שטחי הקפיטול (Capitol Grounds) הם השטחים הפתוחים - רחובות, כבישים ושטחי צמחייה - שבין המבנים השונים בקומפלקס, בשטח כולל של כ-1.11 קילומטר רבוע.
משפחת אוסטרוגסקי

שלט האצולה של המשפחה
אחוזות המשפחה במאות ה-16 וה-17 בוורוד
משפחת אוסטרוגסקי (בפולנית: Ostrogscy, בליטאית: Ostrogiškiai, באוקראינית: Острозькі-Ostroz'ki, ברוסית: Острожские -Ostrozhskie) הייתה משפחת אצולה מרכזית בדוכסות הגדולה של ליטא ובאיחוד הפולני-ליטאי. שם המשפחה נגזר מהעיר אוסטרוה שנמסרה לדניילו דמיטרוביץ' (Danylo Dmytrovych) מאת מלך ממלכת גליציה-ווהלין באמצע המאה ה-14. דמיטרוויץ' היה ככל הנראה נצר לשושלת רוריק.
בנו, הנסיך פיודור דמיטרוביץ' אוסטרוגסקי (Feodor Danilovich Ostrogski) היה מאנשיו של הדוכס הגדול ולדיסלב השני יגיילו, שהעניק לו את טירת אוסטרוה, את קורץ ואת תואר מושל ווהלין ב-1387. נחלת המשפחה גדלה וכללה 24 ערים, 10 עיירות ומעל 100 כפרים ושטחים חקלאיים נרחבים בווהלין, פודוליה וגליציה.
אחד מצאצאיו של פיודור דמיטרוביץ' היה קונסטנטי (Konstanty Ostrogski) שמונה להטמאן הגדול של ליטא ופיקד על צבאה בקרב אורשה (1514) נגד נסיכות מוסקבה. גם צאצאיו נשאו בתואר ההאטמאן הגדול של ליטא.
בניגוד לבתי אצולה עילית אחרים (מגנאטים) מן האזור דבקו בני אוסטרוגסקי בנצרות יוונית-אורתודוקסית ולא המירו דתם לנצרות קתולית ובכך נמנעו מהפכתם לפולנים. המשפחה טיפחה את השפה הרותנית ואת תרבותה ומימנה בתי ספר בהם נלמדה השפה. ב-1581 הודפס במימון המשפחה "תנ"ך אוסטרוג" (באוקראינית: Острозька Біблія; ברוסית: Острожская Библия), בסלאבית כנסייתית עתיקה ובאותיות קיריליות, תרומה חשובה לביסוסה של הכנסייה האורתודוקסית באזור.
הצאצא האחרון של המשפחה היה יאנוש (Janusz Ostrogski ;1554–1620). נחלות המשפחה עברו דרך קשרי נישואין למשפחת לובומירסקי.
מקסים (פריז)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסעדה 
 מיקום:  הרובע השמיני של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1893
 תאריך פתיחה רשמי:  1893 
 סגנון אדריכלי:  אר נובו 
 קואורדינטות:  48°52′02″N 2°19′20″E﻿ / ﻿48.867305555556°N 2.3222222222222°E﻿ / 48.867305555556; 2.3222222222222
 maxims-de-paris.com
  (למפת פריז מוגדלת) מקסים(למפת פריז רגילה) מקסים
 
חזיתה של מסעדת מקסים
מקסים פריז (בצרפתית: Maxim's) הוא שמה של מסעדה בפריז, צרפת, הממוקמת ברחוב רויאל. היא ידועה בשל עיצובה בסגנון האר נובו.
היסטוריה

מקסים'ס נוסדה כביסטרו ב-1893 בידי מקסים גאיאר, מלצר בעברו. היא נהפכה להיות לאחת המסעדות הפופולריות והאופנתיות ביותר בפריז תחת בעליה הבא. אז'ן קורנישה. קורנישה העניק לחדר האוכל את עיצוב האר-נובו שלו ודאג לכך שהמסעדה תמיד תהיה מלאה בנשים יפות. Cornuché היה רגיל לאמר: "חדר ריק... לעולם לא!" תמיד יש לי נשים יפות יושבות ליד החלון, שניתן להביט בהן מהמדרכה."
ז'אן קוקטו אמר ב-1913 שמקסים'ס: "היא מצבור של קטיפה, תחרה, סרטים, יהלומים וכל דבר אחר שאוכל לתאר. להפשיט אחת מהנשים הללו זה כמו להוציא החוצה את מה שנחוץ בהודעה של שלושה שבועות מראש, זה כמו לעבור דירה." אורחים מפורסמים אחרים של אותה העת היו אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ומרסל פרוסט, המחזאי ז'ורז' פדו כתב קומדיה פופולרית המכונה La dame de chez Maxim ("הנערה ממקסים").
מקסים'ס הייתה גם פופולרית לאין שיעור באליטה הבינלאומית שסעדה בה בשנות החמישים, עם אורחים כמו אריסטוטלס אונאסיס, מריה קאלאס, הדוכס והדוכסית מווינדזור, פורפיריו רובירוזה, מקס אופולס וברברה האטון. כשהמסעדה שופצה בסוף העשור, גילו הפועלים אוצר של מטבעות ותכשיטים אבודים שהחליק מכיסיהם של העשירים והיו לכודים בין הכרים של הספסלים.
בשנות השבעים גרמה בריז'יט בארדו לשערורייה כשהיא נכנסה למסעדה יחפה. אורחים אחרים באותה עת היו סילבי ורטאן, ג'ון טרבולטה, ז'אן מורו, ברברה סטרייסנד וקירי טה קאנאווה.
בערב אחד ב-1981, הבעלים של מקסים'ס, מר ומרת וודאבל הזמינו את מעצב האופנה פייר קרדן לסעוד אתם. במהלך הארוחה, הם הציעו שקרדן ירכוש את מקסים'ס לאלתר. מסתבר שאסיאתי עשיר הציע לקנות את המסעדה והידיעה שהמסעדה תיפול לידיים נוכריות גרמה להם מורת רוח. קרדן הסכים ליטול פיקוד על המסעדה. תחת הנהלתו, אירחה מקסים'ס מספר הולך וגדל של אירועים מיוחדים, בכללם ערב לצעירים. קרדן גם יצר מוזיאון אר-נובו בשלוש מקומותיו של הבניין והכניס קברט שהוא מילא כל לילה עם שירים מראשית המאה.
אחד השפים הידועים שעבדו במקסים הוא וולפגנג פאק, בצעירותו.
כיום

כיום המסעדה ורשת מקסים'ס שייכים לפייר קרדן. מסעדות מקסים'ס אחרות נפתחו במונקו, ז'נבה, בריסל, טוקיו, שנחאי, בייג'ינג וניו יורק. רשת מקסים'ס התרחבה וכוללת גם מכירת טובין ושירותים.
אזכורים בתרבות הפופולרית

מקסים'ס מוצגת גם באופרטה The Merry Widow) Die Lustige Witwe) של פרנץ להאר ולאחר מכן בבלט The Merry Widow.
המחזה המפורסם של ז'ורז' פדו המכונה La Dame de Chez Maxim ‏ (The Girl from Maxim's), ‏ (1899) שעובד לסרט The Girl from Maxim's בבימויו של אלכסנדר קורדה ב-1933.
האגדה האורבנית הרווחת בפריז היא שהו צ'י מין עבד במקסים'ס כמנקה שולחנות ומלצר כשהוא חי בגלות בפריז בשנות העשרים המוקדמות.
מקסים'ס מוזכרת בקצרה בסיפור הקצר "The Secret of Lieutenant Villar" מהאסופה Secrets of the Foreign Office) ‏ (1903) שכתב סופר המתח הבריטי ויליאם לה קה. מקסים'ס מוזכרת בקצרה גם בספרו של איאן פלמינג "רצח בעיניים".
אזכורים בתרבות הפופולרית > בקולנוע

המסעדה הפריזאית "מקסים'ס" מוזכרת מספר פעמים בסרט האשליה הגדולה של ז'אן רנואר משנת 1937. המסעדה גם הוצגה בסרט Gigi עם השחקנים הצרפתים מוריס שבלייה, לסלי קארון ולואי ז'ורדן. הסיפור מתמקד במאמציהן של שתי נשים מזדקנות לאמן את Gigi, נכדתן של אחת מהן ואחיינית-נכדה של האחרת, להיות זונת צמרת. הסרט מתרחש בתקופת הבל אפוק.
המסעדה מופיעה בפרק City of Death משנת 1979, בסדרת המדע הבדיוני הבריטית דוקטור הו.
בסיטקום הבריטי משנות השבעים המלון של פולטי, כשנערכת בה ביקורת מסעדות, השף אומר לבזיל פולטי "האם קראת אי פעם את חוויותיו של ג'ורג' אורוול במקסים'ס בפריז?" פולטי עונה, "לא, יש לך עותק? אני אקרא את זה בבית המשפט". השף מתכוון לספרו של ג'ורג' אורוול "דפוק וזרוק בפריז ובלונדון" Down and Out in Paris and London, משנת 1933 שמספק תיאור נוראי של עבודתו של אורוול כשוטף כלים במטבח מטונף במלון.
אחד האתרים בקומדיה הדנית Olsen Banden Over Alle Bjerge משנת 1984, בה שלושה פושעים דנים גונבים מזוודה אדומה מאחד הלקוחות על ידי הסחת דעתם של האנשים, החלפת הSauce Impériale המפורסם של הטבח בדני טיפוסי, בגורמם לאנשים לבחילה.
חזיתה של מסעדת מקסים מוצגת בדקה ה-1:14:31 בסרט The Night of the Generals בכיכובו של פיטר או'טול. המסעדה מוזכרת גם בשירו של איבור נובלו "And Her Mother Came Too" אותו מבצע ג'רמי נורת'ם, בסרטו של רוברט אלטמן "פארק גוספורד".
המסעדה מוצגת כחלק מתקופת הבל אפוק בסרט "חצות בפריס" של וודי אלן, משנת 2011.
לקריאה נוספת

Larousse Gastronomique, Clarkson Potters Publishers, New York, 2001, p. 727.
מקסים כהן

| --- | --- |

כהן בשנת 1948
 לידה:  25 בינואר 1918 דרום אפריקה דרום אפריקה (1910–1928)
 פטירה:  18 במאי 2006 (בגיל 88) ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 תאריך עלייה:  1935
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  מקסי
 השתייכות:   ההגנה   הצבא הבריטי   צבא הגנה לישראל   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1935 – 1948 (הגנה)   1940 – 1946 (צבא בריטי)
 דרגה:   מייג'ור (צבא בריטי)    סגן-אלוף (צה"ל)   ניצב משנה (משטרה)
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת כרמלי  מפקד מחוז הצפון (משטרה)
 
| מאזן מדליות> ירי בצלחות חרס.מתחרה עבור ישראל ישראל.המכביה |
| --- | --- | --- |
| זהב |  השישית 1961  |  קבוצתית  |
| זהב |  השמינית 1969  |  אישי "טרפ" (200 כדורים) שיא מכביה |
| זהב |  העשירית 1977  |  אישי "טרפ" (200 כדורים)  |
| זהב |  העשירית 1977  |  קבוצתי טרפ  |
| כסף |  השישית 1961  |  אישי  |
| כסף |  השמינית 1969  |  אישי "סקיט" (200 כדורים)  |
| ארד |  השביעית 1965  |  אישי  |
מקסים "מקסי" כהן (גם קהאן) (25 בינואר 1918 – 18 במאי 2006) היה מפקד בכיר בצה"ל ובמשטרת ישראל וספורטאי אולימפי שייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו (1964) בירי צלחות חרס.
ביוגרפיה

כהן נולד בדרום אפריקה ועלה לארץ ישראל בשנת 1935. למד טכנולוגיה בטכניון והיה פעיל בכיר בארגון "ההגנה". שימש מדריך ארצי לנשק קל ושדאות. בין השנים 1940–1946 שירת בצבא הבריטי, השתתף בקורס קצינים ראשון שאורגן למתנדבים היהודים והערבים לצבא, היה בעל דרגת מייג'ור בבריגדה היהודית, והשתתף בקרבות באיטליה.
בשנת 1945 יצא למחנות העקורים וסייע בארגון עלייה דרך הולנד ובלגיה. בתום שירותו בצבא הבריטי עסק במסחר במחנות צבאיים וסייע ברכישת תחמושת לשימוש "ההגנה".
במלחמת העצמאות פיקד על המשמר הנע בחיפה. לאחר מכן התמנה למפקד גדוד בחטיבת כרמלי וביולי–אוגוסט 1948 היה מפקד החטיבה. בסיום שירותו בצה"ל התגייס למשטרת ישראל. היה ממקימי בית הספר לשוטרים בשפרעם, מראשוני משמר הגבול, ומונה לסגן מפקד מחוז חיפה. בין אפריל 1960 למאי 1961 שימש מפקד מחוז צפון, בעת העדרו של מפקד המחוז אברהם זלינגר לצורך חקירת אדולף אייכמן. בספטמבר 1970 פרש מהמשטרה.
בספורט

כהן היה אלוף ישראל בירי בצלחות חרס, יו"ר מועדון החוגלה ורכז ענף צלחות החרס בתחרויות המכביה. התחרה כנציג ישראל בתחרויות בין-לאומיות, ובראשן אולימפיאדת טוקיו (1964) בה הגיע למקום ה-47 בין 53 המתחרים. בשנת 1958 השתתף באליפות העולם בקליעה בברית המועצות והגיע למקום השלישי בתחרות ירי בצלחות חרסינה. בשנת 1969 זכה במקום הראשון באליפות עולם ליחידים ובמדליית הזהב בתחרות המכביה, בה גם שבר את שיא המכביה בירי צלחות חרס. בשנת 1968 מונה כהן לחבר בוועדה לניסוח מחודש של חוקת ההתאחדות העולמית לקליעה.
שני בניו של כהן, עמיהוד ודניאל כהן, שנהרג בחילופי אש בגזרה הסורית ב-2 באפריל 1970, היו חברי נבחרת ישראל בירי צלחות חרס. לאחר נפילתו של בנו, מקסים כהן הקים וניהל את המטווח "מועדון החוגלה" בקיסריה.
הערות שוליים

1 2  אודות מקסים כהן מתוך "תיירת בעירי" באתר אוניברסיטת חיפה
↑  מפקדי מחוז צפון באתר משטרת ישראל
↑  סגן מפקד המחוז הצפוני של המשטרה פרש מתפקידו, על המשמר, 30 בספטמבר 1970
↑  "הקלע כהן במקום ה-47 מתוך 53 משתתפים בצלחות", דבר, 18 באוקטובר 1964
↑  אמנון חלד, בתו של ב.ג. מבקרת במוסקבה, מעריב, 17 באוגוסט 1958
↑  שלמה מוזר, מקסים כהן ניצח בצלחות חרס ושיפר את שיא המכביה, דבר, 6 באוגוסט 1969
↑  ישראלי בוועדה בין-לאומית של מומחים המנסחים תקנון וחוקה בקליעה, מעריב, 12 במאי 1968
↑  סרן דניאל כהן למנוחות, דבר, 6 באפריל 1970
↑  הם יורים בצלחות מעופפות, מעריב, 3 בינואר 1983
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (1964)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | גדעון אריאל • עמוס גלעד • מיכל למדני • מרים סידרנסקי • לוי פסבקין |  |
|  קליעה | מקסים כהן • נחמיה סירקיס • חנן קריסטל |  |
|  שחייה | אברהם מלמד • גרשון שפע |  |
מצעד אלבומי הסטרימינג הבריטי

מצעד אלבומי הסטרימינג הבריטי (באנגלית: Official Albums Streaming Chart) הוא מצעד מוזיקה המבוסס על מספר ההשמעות של אלבומים בפלטפורמות הסטרימינג השונות, כמו ספוטיפיי, דיזר, Google Play Music, אפל מיוזיק וטיידל בממלכה המאוחדת. הוא כולל נתונים הן משירותי הסטרימינג החינמיים והן מהשירותים שכרוכים בתשלום נוסף. הנתונים נאספים על ידי חברת המצעדים הרשמית הבריטית ומפורסמים מדי שבוע באתר הרשמי שלה ובמגזין Music Week.
הוצג חראשונה ב-1 במרץ 2015, לאחר שאושרה ההחלטה לשלב נתוני סטרימינג במצעד האלבומים הבריטי. הנוסחה לחישוב מצעד זה לוקחת את המספר הכולל של ההשמעות משתים עשרה הרצועות המצליחות ביותר בגרסה הסטנדרטית של אלבום, ומפחיתה את ההפרש בין שתי הרצועות המושמעות ביותר לבין הממוצע הכללי של השאר. האלבום הראשון שכבש את פסגת המצעד היה x של אד שירן עם מכירות סטרימינג העומדות על 3,369 עותקים., האלבום השלישי של שירן, ÷, מחזיק בתואר "האלבום ששהה הכי הרבה זמן במקום הראשון במצעד".
הערות שוליים

↑  Copsey, Rob (11 בפברואר 2015). "Official Albums Chart to include streaming data for first time". Official Charts Company. נבדק ב-12 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Copsey, Rob (7 במרץ 2015). "Ed Sheeran tops first ever Official Albums Streaming Chart". Official Charts Company. נבדק ב-12 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jones, Alan (1 במרץ 2015). "Sam Smith tops first streaming integrated UK Albums Chart". Music Week. Intent Media. נבדק ב-17 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
משה (מושיק)

| --- | --- |

משה (מושיק) כהן
 לידה:  15 בפברואר 1945
 פטירה:  7 במאי 2016 (בגיל 71)
 מדינה:  ישראל 
 מקצוע:  מהנדס מים, מנהל בקרן הקיימת לישראל
 
משה (מושיק) כהן (15 בפברואר 1945‏‏ - 7 במאי 2016) היה מנהל אגף מפעלי פיתוח בקרן הקיימת לישראל, מהנדס מים וקרקע שהיה השותף המרכזי להקמתם של 240 מאגרי מים ברחבי הארץ, והקמת מערך שיקום הנחלים בישראל. ממשיאי משואות טקס יום העצמאות הממלכתי לשנת 2012.
ביוגרפיה

משה (מושיק) כהן נולד בבית חולים שוייצר בטבריה,, בנעוריו בקיבוץ אשדות יעקב שבעמק הירדן, בין נהרות הירדן והירמוך עסק בענפי החקלאות, בספורט ובהדרכה בחטיבת הנוער.
לאחר שירות צבאי כקצין חי"ר ומפקד פלוגת סיור בשריון, חזר לנהל ענפים חקלאיים במשק ונישא לשרה בר קמה, בת קיבוץ אשדות יעקב מאוחד.
לאחר שירותו במלחמת ששת הימים עבר להתגורר בחיפה ושימש כקצין הגדנ"ע[דרושה הבהרה] בית הספר הריאלי העברי בעיר, בחיפה גם השלים את לימודיו והסמכתו כמהנדס מים וקרקע בטכניון ואת לימודיו לתואר שני במוסד זה.
לאחר לימודיו פעל במסגרת חברת אגריטב ומשרד החוץ הישראלי להקמת מאגרים ובריכות מים בוונצואלה, דרום אפריקה והרפובליקה הדומיניקנית. לאחר מספר שנים נוספות של עבודה כמהנדס מים בתחום פיתוח מקורות המים והניקוז, התמנה בשנת 1982 לממונה על הכשרות קרקע, פיתוח ומדידות בקרן הקיימת לישראל ובשנת 1999 התמנה כמנהל אגף הפיתוח של הקק"ל.
פעילותו בקק"ל

בתפקידיו בקק"ל הפך מושיק לאחד משומרי ומגיני הכנרת, פעל רבות לשיקום, פיתוח ושימור אדמות החולה ופרויקט האגמון המתחדש ואגן היקוות הירדן במעלה הכנרת, בעמק הירדן, בבקעת בית-שאן ולאורך בקעת הירדן בואך ים המלח, ניהל את הכשרות הקרקע כ-60 אלף דונם בבקעה ובמגילות, כמו את ההכשרות החקלאיות בערבה ובנגב הצפוני, ברמת הגולן ובגליל במשך כ-30 שנה ובסה"כ הוכשרו כ-600,000 דונם קרקע בתקופה זו. יזם את פרויקט שיקום הנחלים ואגני היקוותם, פיתח וקידם את מטריצת הצבעים חום, כחול, ירוק של הקרן הקימת לפיתוח, שימור ושיקום משאבי הטבע: קרקע, מים ונוף שהפכה לקו המנחה בעבודת הקרן הקיימת.
במהלך 30 השנים בהן כיהן בתפקידיו בקק"ל יזם וקידם את התכנון והביצוע של כ-240 מאגרי מים, מאגרי קולחין, מכוני טיהור שפכים ואגנים ירוקים וכן מאגרים לתפיסת שיטפונות ומי הנגר העילי ברמת הגולן, בעמקים, לאורך בקעת הירדן ונחלי הנגב והערבה, במישור החוף, בעמק חפר, חוף הכרמל, הגליל המערבי והגליל העליון.
לצורך קידום התכנון והביצוע של מפעלי הפיתוח בקרן הקיימת יזם ופיתח את מערכת הממ"ג (מערכת המידע הגאוגרפי) של הקק"ל המהווה מערכת לניהול התכנון והביצוע של מפעלות הקק"ל.
כהן הוביל את הטיפול המתמשך בשיקום אדמות מלוחות בעמק יזרעאל, בעמקים, בבקעה בערבה ובככר סדום, תוך יישום שיטות מתקדמות לטיפול ב"סינדרום העמק המושקה" על ידי ניקוז תת-קרקעי עמוק ורדוד ופריסת מערכת צינורות בעומק של 2 מטרים ומטר אחד בתת-הקרקע כדי לאפשר שטיפת המלחים מאזור בית השורשים.
העבודה אשר בוצעה בשיתוף פעולה עם משרד החקלאות רשויות הניקוז החקלאים והסוכנות היהודית, ונלמדת ומיושמת ברחבי העולם.
כהן היה חבר במועצת הניקוז ושימור הקרקע ובוועדות השיפוט של רשות המים, משרד החקלאות והמשרד להגנת הסביבה, לנושאי המאגרים, הנחלים, הניקוז ושימור הקרקע ובקרן לשיקום מחצבות.
כהן נפטר ב-7 במאי 2016, ונקבר בבית הקברות בקיבוץ אשדות יעקב איחוד. הותיר אישה ושני ילדים, שירי ושי.
לקריאה נוספת

הקרן הקיימת לישראל
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  אסף שטול-טראורינג, נבחרו מדליקי המשואות בטקס יום העצמאות בהר הרצל, באתר הארץ, 28 במרץ 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305506205171  ISNI: 0000 0000 6815 3477  VIAF: 97231983   WorldCat (עם VIAF): 97231983
מתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי

| --- | --- |

מיקום בסיס הניסויים, סמוך לכפר ניונוקסה
 מידע כללי
 סוג:  בסיס צבאי
 שימוש:  הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
 מיקום:  מחוז ארכנגלסק 
 מדינה:  רוסיה
 בעלים:  משרד ההגנה של רוסיה
 קואורדינטות:  64°38′45″N 39°12′34″E﻿ / ﻿64.645791°N 39.209518°E﻿ / 64.645791; 39.209518
  (למפת מחוז ארכנגלסק מוגדלת) ארכנגלסק סברודווינסק קוטלאס קוריאז'מה מירני ולסק ניאנדומה אונגה הניינץ קומי קירוב וולוגדה קרליה מורמנסק הים הלבןמתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי(למפת מחוז ארכנגלסק רגילה) ארכנגלסק סברודווינסק קוטלאס קוריאז'מה מירני ולסק ניאנדומה אונגה הניינץ קומי קירוב וולוגדה קרליה מורמנסק הים הלבןמתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי
 
מתחם הניסויים המרכזי הממלכתי של הצי הרוסי (ברוסית: «Государственный центральный морской полигон») בניונוקסה הוא אתר שיגור רקטות של הצי הסובייטי ומאוחר יותר הרוסי. האתר ממוקם מזרחית ליישוב סופקה ו-2 קילומטרים (1.2 מיל) צפונית לניונוקסה.
היסטוריה

האתר הוקם בשנת 1954. מאז 1965 שוגרו מהאתר רקטות רבות מסוגים R-27, R-29, R-39 Rif ו- R- 39M.
תקריות

ב-15 בדצמבר 2015, תאונה במהלך ניסוי שיגור טילים גרמה לכך שגוש דירות בכפר נפגע מרסיס רקטה.
ב-8 באוגוסט 2019 פיצוץ גרם לתאונת הקרינה של ניונוקסה עם מספר מדענים שנהרגו. התקרית כנראה קשורה לפיתוחו של טיל שיוט המופעל באמצעות גרעין מדגם 9M730 בורווסטניק, הידוע גם בקוד הדיווח של נאט"ו בשם SSC-X-9 Skyfall.
הערות שוליים

↑  Isachenkov, Vladimir (14 באוגוסט 2019). "Mysterious missile explosion, radiation spike in Russia raises questions". Star-Advertiser. הונולולו. Associated Press. נבדק ב-15 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Russian cruise missile hits flats". 15 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andrew E. Kramer (10 באוגוסט 2019). "Russia Confirms Radioactive Materials Were Involved in Deadly Blast". The New York Times. נבדק ב-12 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Russian nuclear engineers buried after 'Skyfall nuclear' blast". Al Jazeera. 13 באוגוסט 2019. נבדק ב-13 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
מערת הידיים

מערת הידיים (בספרדית: Cueva de las Manos) היא מערה הנמצאת בפרובינציית סנטה קרוס, ארגנטינה, במרחק 163 ק"מ דרומית לעיר פריטו מורנו. המערה נמצאת בתוך הפארק הלאומי פרנסיסקו פריטו מורנו, הכולל בתוכו אתרים רבים בעלי חשיבות ארכאולוגית ופליאונטולוגית. בשנת 1999 העניק אונסק"ו למערת הידיים מעמד של אתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה

המערה שוכנת בעמק הנהר ריו פינטוראס, בנקודה מבודדת בפטגוניה השוכנת במרחק 100 ק"מ מהדרך הלאומית מספר 40. בצוקי העמק שוכנות מערות רבות, ותוואי הקרקע קשה ולא נוח להליכה. בעל החיים הדומיננטי בפאונה של אזור המערה הוא הגואנקו. הקניונים מסביב למערה מאופיינים באקלים ממוזג. הכניסה למערה נמצאת מתחת לקיר סלע המכוסה בשבלונות בצורת ידיים. הציורים במערה צוירו בחמישה מקומות נפרדים. חלק מהציורים הקדומים כוסו על ידי הציורים החדשים יותר. עומקה המרבי של המערה הוא 24 מטרים, רוחב הכניסה הוא 15 מטרים, וגובה המערה ליד הכניסה הוא עד עשרה מטרים. הקרקע בתוך המערה היא מישור עולה; בחלקה הפנימי לא עולה גובהה של המערה על שני מטרים.
המערה התפרסמה וזכתה לשמה בשל ציורי הידיים, שנוצרו בעיקר על ידי ציידים שחלפו באזור, כשהציורים הראשונים בה הם מלפני כ-9,300 שנים. קבוצת הציורים הראשונה (A) הייתה, ככל הנראה, של ציידי גואנקו נודדים. קבוצה מאוחרת יותר (B) של ציורים, בין 9,000 עד 5,300 שנים לפני זמננו, היא של ציידים נודדים אחרים. ציורי קבוצה זו אינם כוללים תיאורי ציד ורבים מהם הם תדמיות (שבלונות) של כפות ידיים, ולא תיאורי ציד. הקבוצה המאוחרת יותר (C) של ציורי קיר ראשיתה בשנת 1300 לפני הספירה בקירוב. ציורים אלו כללו בעיקר צורות גאומטריות או ציורים פשוטים. משערים כי יוצרי ציורים אלו היו מאבותיו של שבט בשם טהואלצ'ה (אנ'), שישב בפטגוניה כאשר הגיעו אליה המתיישבים הספרדים הראשונים. על תקרת המערה יש נקודות אדומות, שנוצרו ככל הנראה על ידי טבילת כדורי הציד (בולאס) בדיו, והשלכתם כלפי מעלה. צבעי הציורים הם בין אדום (המטיט) ללבן, שחור או צהוב.
הדיו שממנו הוכנו הציורים הוא מחצבי, כך שגיל הציורים לא יכול היה להיות מחושב מתארוך פחמן 14 מהצבע עצמו וחושב לפי שרידי צינורות עצם ששימשו להתזת הצבע על הקיר שעליו הונחה היד. הצבעים שמהם נוצרו הציורים היו מבוססים על מחצבים שהיו באזור. בכניסה למערה נערכו חפירות ארכאולוגיות בהן נמצאו שרידים של הצבעים. באמצעות בדיקת נפיצת קרני X (אנ') הצליחו המדענים להוכיח כי המחצבים הנפוצים שמהם הורכבו הצבעים היו, לדוגמה, פירולוזיט ליצירת שחור, המטיט וגתיט ליצירת אדום וסגול, וקאוליניט ליצירת צבע לבן.
גלריה

ציורי ציד
הכניסה למערה
עמק הנהר פינטוראס
הערות שוליים

1 2  ראו עמודים 1 - 2 במסמך ההכרזה של אונסק"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561499505171  LCCN: sh2005005294  VIAF: 315529721   WorldCat (עם VIAF): 315529721
מערת החלב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קפלה 
 מיקום:  בית לחם 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1872
 תאריך פתיחה רשמי:  1872 
 קואורדינטות:  31°42′12″N 35°12′32″E﻿ / ﻿31.703444444444°N 35.208777777778°E﻿ / 31.703444444444; 35.208777777778
 אתר רשמי
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מערת החלב(למפת הרי ירושלים רגילה) מערת החלב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת החלב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מערת החלב
 
המזבח במערה קודם חידושו ב-2007
תיאור המערה מ-1880
תיאור המערה מ-2016
מערת גבירתנו מרים (בערבית: مغارةآلسثئ - "מעארת א-סיתי"), המוכרת יותר בשם מערת החלב (בלטינית: Crypta lactea), היא קפלה קתולית-פרנציסקנית השוכנת כ-200 מטרים דרומית-מזרחית לכנסיית המולד בבית לחם.
המסורת הנוצרית

לפי המסורת הנוצרית הסתתרה המשפחה הקדושה במערה בעת טבח החפים מפשע בידי הורדוס, טרם נמלטה למצרים. המסורת ממשיכה כי בעת שמרים הניקה את ישו, נשרה טיפת חלב אל הקרקע, והפכה אותה ללבנה. נוצרים ומוסלמים כאחד, מאמינים כי פירורי האבן מהמערה מעשירים את חלב ההנקה ותורמים לפוריות. אמהות מניקות מערבבות את האבקה במי השתייה שלהן, ואלה המבקשות להרות מניחות אותה מתחת למזרניהן. לפי מסורת נוספת שמקורה, ככל הנראה, במאה ה-7, נקברו החפים מפשע במערה. מסורת שלישית ממקמת את סגידת האמגושים לישו במערה זו.
האתר

המערה חצובה בסלע גיר רך ופריך, וגרם מדרגות מוליך אליה. שלושה עמודים תומכים בתקרתה, ובצידה המזרחי ניצב מזבח. מעל המערה קמה כנסייה במאה ה-5‏ וממנה שרדו קטעי פסיפס שבו נראים צלבים. במאה ה-14 תפסו הפרנציסקנים את החזקה במקום והקימו בו כנסייה חדשה ב-1872. כנסייה זו הוגדלה וחודשה באופן משמעותי בשנת 2007 כדי לאפשר עריכת טקסים רבי משתתפים. קירות הכנסייה החדשה לבנים וחלקים כמעט לחלוטין, רצפתה עשויה שיש וספסלי הישיבה עשויים מעץ בהיר.
הערות שוליים

↑  לפי גרסה אחרת בסוף המאה ה-4.
מצעד אריכי הנגן מתחת לצועדים בפסגה

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד אריכי הנגן מתחת לצועדים בפסגה (באנגלית: Bubbling Under the Top LPs) היה מצעד מוזיקה שבועי שפורסם בארצות הברית על ידי המגזין בילבורד בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20. במצעד זה, הופיעו אלבומי מוזיקה שהופיעו במצעד השירים מתחת להוט 100, אך לא הופיעו בבילבורד 200.
מצעד המוזיקה פורסם לראשונה בגיליון 26 בדצמבר 1970 של המגזין, אך ללא מספור המופעים. מאז גיליון 13 במרץ 1971, בוצע מספור המופעים. עד לגיליון 6 ביולי 1974, הופיעו במצעד זה בין 4 ל-35 אלבומי מוזיקה. מאז 6 ביולי 1974 ועד לפירוק המצעד, מספר האלבומים שהופיעו במצעד זה היה עשרה. ב-20 באוקטובר 1984, שונה שמו של המצעד ל-מצעד האלבומים מתחת למצעד 200 האלבומים (Bubbling Under the Top 200 Albums). ב-9 בפברואר 1985, שונה שמו של המצעד ל-מצעד האלבומים מתחת למצעד האלבומים (Bubbling Under the Top Pop Albums).
הגיליון האחרון שבו הופיע מצעד מוזיקה זה, לצד מצעד השירים מתחת להוט 100, היה בגיליון 24 באוגוסט 1985 של המגזין. בעוד שמצעד השירים מתחת להוט 100 חזר להופיע במגזין בילבורד ב-1992, בילבורד לא פרסמה יותר את מצעד אריכי הנגן המפעפעים תחת הצועדים בפסגה.
הערות שוליים

↑  "Bubbling Under the Top LP's". Billboard. 97 (34): 66. 24 באוגוסט 1985. נבדק ב-15 במרץ 2022. {{cite journal}}:  (עזרה)
מקסים מוחין

מקסים אנדרייביץ' מוחין (ברוסית: Максим Андреевич Мухин; נולד ב-4 בנובמבר 2001 בטוליאטי שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת צסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת רוסיה.
קריירת מועדונים

מוחין גדל באקדמיית הכדורגל יורי קונופלב ובמחלקת הנוער של קריליה סובייטוב סמרה. ב-8 בנובמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בלוקומוטיב מוסקבה, בהפסד 5-1 לדינמו מוסקבה במסגרת ליגת העל הרוסית.
ב-28 במאי 2021 חתם על חוזה לחמש עונות בצסק"א מוסקבה מליגת העל הרוסית.