stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסטיה

| --- | --- |

 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 מחוז:  סמגרלו וסוואנתי עילית
 נפה:  נפת מסטיה
 חבל ארץ:  סוואנתי
 שפה רשמית:  גאורגית 
 גובה:  1,500 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,798 (2023)
 קואורדינטות:  43°02′37″N 42°43′26″E﻿ / ﻿43.043555555556°N 42.723972222222°E﻿ / 43.043555555556; 42.723972222222 
 אזור זמן:  UTC +4
 https://mestia.gov.ge/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גאורגיה מוגדלת) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מסטיה(למפת גאורגיה רגילה) טביליסי כותאיסי בתומי רוסתווי זוגדידי גורי פותי סוחומי חאשורי רוסיה אזרבייג'ן ארמניה טורקיה הים השחור מסטיה(למפת סמגרלו וסוואנתי עילית רגילה) זוגדידי פותי סנקימסטיה(למפת סמגרלו וסוואנתי עילית מוגדלת) זוגדידי פותי סנקימסטיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מֶסטיָה (בגאורגית: მესტია) היא עיירה (דאבא) בנפת מסטיה שבמחוז סמגרלו וסוואנתי עילית בצפון-מערב גאורגיה, ומשמשת כמרכז המנהלתי של הנפה. העיירה שוכנת בגובה 1,500 מטר מעל פני הים על מדרונותיו הדרומיים של הרי הקווקז הגדול. 128 ק"מ מזוגדידי. אוכלוסייתה מונה 1,973 איש.
מקומות מסוימים דוגמת מגדלי השמירה במסטיה, בסוואנתי עילית ובאושגולי הוכרזו על ידי אונסקו כאתרי מורשת עולמית.
מבחינה היסטורית ואתנוגרפית נחשבה מסטיה תמיד כיישוב הראשי של סוואנתי עילית, ונודעה באופן רשמי בשם סֶתי ("სეთი"). למרות גודלה הקטן היישוב היה מרכז תרבותי חשוב במשך דורות. בשנת 1968 הפכה באופן רשמי לעיירה, לפני כן נחשבה לכפר. רק בשנת 1935 נבנה הכביש המחבר בין מסטיה לעולם החיצוני. עקב ריחוקה, גובהה והיעדר דרך מסודרת שהגיעה אליה, שימשו מסטיה וסוואנתי עילית במשך דורות, כמקום מקלט ומחבוא לאוצרות תרבות גיאורגיים, בכל פעם שכובש מסוכן פלש למדינה.
במרכז העיר מתנוססים מספר מגדלי הגנה שהיו נפוצים במחוז ההיסטורי סוואנתי. אחד מהם פתוח לציבור. מגדלים אלה מתוארכים אחורה למאה ה-12, חלק מפנים המגדלים השתמרו עם עבודות העץ המקוריות שנעשו, ומתוארכים אף הם לאותה התקופה.
פסל המלכה תמר במסטיה.
במקום מרכזי בעיר מוצב פסל ברונזה של המלכה תמר, רוכבת על גבי סוסה.
תיירות

מאז סיום השלטון הסובייטי נעשה אך מעט לשיפור היישוב עצמו. מצד שני, התפתחה תיירות של מטפסי הרים ונבנה, בפרברי היישוב, מוזיאון היסטורי-אתנוגרפי חדש. שם המוזיאון מוקדש לאלפיניסט הסוואני הראשון, יליד מסטיה, מיכאיל חרגיאני (1932–1969). המוזיאון מציג מעל 4,000 מוצגים. כתבי יד מהברית החדשה, מוצגי אומנות מנחושת, מעץ ומברזל, כלי נשק קרים מתקופות שונות, בגדים מסוריים וחומרים אחרים.
החורף במקום ארוך, ונבנתה תשתית תיירותית המתאימה לגולשי סקי. בחודשי הקיץ משמשת מסטיה כבסיס לטיולי יום לאושגולי ובחזרה, וגם ליעדים נוספים באזור. בשנים האחרונות נפתחו גם שירותי בנקאות וחלפנות כספים. נפתחו גם כמה מסעדות, המציעות לסועדים אוכל מקומי. גם תחומי מלונאות וצימרים התפתחו מאד, הן בתוך העיירה עצמה והן על הגבעות הסובבות אותה. אין מדובר במלונות פאר, אך רוב בתי המלון ברמה תיירותית. האזור הוא אזור טבע, המציע לתיירים ביקורים בעמקים מוריקים, במפלי מים, באגמים ובמגדלי שמירה הפתוחים לקהל.
תחבורה

הנסיעה למסטיה קשה וארוכה גם כיום. לעיירה נסלל כביש הררי ומתפתל, היוצא מן העיר זוגדידי, בירת מחוז סמגרלו. הכביש מתפתל בין הרים ולאורך נהר האנגורי. עקב המרחק, העליות החדות ותנאי הדרך, הנסיעה אורכת שעות רבות. בסמוך לעיר הושלמה בשנת 2010 הקמת שדה תעופה על-שם המלכה תמר. שדה התעופה מיועד למטוסים קטנים, לטיסות פנים מטביליסי, מבתומי, מכותאיסי ואליהן. ממסטיה יוצאת הדרך לאושגולי. דרך זו הייתה עבירה לרכבי שטח בהנעת כל הגלגלים 4X4 בלבד. לפי הצהרת ראש ממשלת גאורגיה, העבודות על סלילת דרך חדשה ונוחה יחסית ממסטיה לאושגולי, היו אמורות להסתיים בשנת 2023. נכון לשנת 2024 הדרך עבירה לכל רכב.
ראו גם

אושגולי
זוגדידי
סמגרלו וסוואנתי עילית
הר שחארה
ערים תאומות

איטליה סן ג'ימיניאנו, טוסקנה, איטליה
לקריאה נוספת

פטר נסמית' (2006), צעידה בקווקז - גאורגיה: המדריך השלם לחי והצומח, עמ' 153, באנגלית על מסלול הצעידה מסרי למסטיה, מסת"ב 1845112067
הערות שוליים

↑  דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה.
↑  נכון לשנת 2014
↑  Georgia – Properties inscribed on the World Heritage List, UNESCO – World Heritage Convention
↑  העולם - גיאורגיה, ארמניה ואזרבייגאן., נתניה, פארק ספיר: שטיינהארט קציר, 2009, עמ' 102-105
↑  Georgian National Museum. Svaneti Historical Ethnographical Museum, GeorgianMuseums.ge (באנגלית אמריקאית)
↑  Mestia Land of Myth and Magic, Georgia Travel, ‏2023-07-12 (באנגלית)
↑  Mestia, Georgian Travel Guide (באנגלית)
↑  Mesria Airport, Georgian Travel Guide (באנגלית)
↑  FLIGHT SCHEDULE, Vanillasky, ‏2019-03-21 (באנגלית)
↑  Khatia Bzhalava, Mestia-Lentekhi and Ushguli roads to be completed in 2023 and 2022, PM announces, The Messenger Online, AUGUST 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537981005171 
מראה מגדלי השמירה העתיקים של מסטיה מוארים בלילה.
זפירינוס

זפירינוס (בלטינית: Zephyrinus; מת ב-20 בדצמבר 217) כיהן כאפיפיור בין השנים 199 ו-217 כיורשו של האפיפיור ויקטור הראשון.
לפי תיאורו של היפוליטוס מרומא היה זפירינוס איש פשוט ולא משכיל ועסק ככל הנראה בעיקר במנהל המעשי של הכנסייה. מיד אחרי הכתרתו, זימן זפירינוס לרומא את המוודה קליסטוס שחי באנטיום וקיבל שם תשלום חודשי מוויקטור הראשון, מינה אותו לדיאקון והורה לו לפקח על בית הקברות שרכשה הכנסייה זמן לא רב לפני כן בסמוך לויה אפיה. קליסטוס הפך ליועצו של האפיפיור ולאחר מכן אף ירש אותו.
בתקופת כהונתו הלך והחמיר מצבם של הנוצרים תחת הקיסר ספטימיוס סוורוס, ובשנת 202 או 203 אף הוצא צו שאסר המרה לנצרות, אם כי לא ידועים פרטים על מימושו המעשי.
בתקופתו של זפירינוס גם נמשכה המחלוקת סביב אלוהותו של ישו והשילוש הקדוש. תאודוטוס הביזנטיני שנודה על ידי ויקטור הראשון מן הכנסייה המשיך להטיף והקים כנסייה משל עצמו, שהטיפה לדעה שישו הפך לאל רק לאחר תחייתו. יחד עם שותפו לכנסייה החדשה, החלפן אסלפודוטוס, שכנעו השניים את נטליוס, מוודה מרומא שסבל עינוי בעבור אמונתו, להפוך לבישוף הכנסייה החדשה. נטליוס עונה בחלומות, מספר אאוסביוס, ולבסוף חזר בו מדרך החטא והשתטח בבכי לרגליו של זפירינוס.
באותה תקופה התנהל ברומא בעוז גם ויכוח על טיבו של הלוגוס האלוהי, היינו, בשאלה האם ישו היווה מהות נפרדת ושונה מאלוהים, כפי שטענה הכנסייה, או האם היו האב, הבן ורוח הקודש, השילוש הקדוש, רק פנים שונות של אותה מהות. החסיד המרכזי של השילוש הקדוש כפנים של אותה מהות היה היפוליטוס, אך הוא מצא אויבים עזים בדמותם של קלאומנס ובמיוחד סבליוס, שתמכו באחדות מוחלטת (מונארכיה) של האל. ישו, מבחינתם, לא היה לוגוס נפרד אלא רק פן שונה (מודוס) של אותה מהות. סיעתם כונתה "הסיעה המודליסטית".
זפירינוס נמנע מהתערבות בעימות בין שתי האסכולות וטען כי הוא מכיר רק באל אחד ואל זה הוא ישו, אך היה זה הבן ולא האב שמת על הצלב. הימנעותו של זפירינוס מתמיכה ברורה בעמדת היפוליטוס הובילה לקרע בין השניים ולעוינות של היפוליטוס כלפי הדיאקון קליסטוס, שעמד כנראה מאחורי עמדתו זו של האפיפיור. כאשר מת זפירינוס וקליסטוס הפך לאפיפיור, פרש היפוליטוס מהכנסייה והפך עצמו לבישוף מתחרה.
לאקי לוק

| --- | --- |

לאקי לוק, מהיר יותר מהצל של עצמו
 מידע קומיקס
 יוצר:  מוריס דה בוורה רנה גוסיני
 סוגה:  הומור, המערב הפרוע
 סטטוס:  הסתיים
 תקופת פרסום מקורית:  7 בדצמבר 1946 – 2008 (כ־61 שנים)
 ארץ מקור:  בלגיה בלגיה
 שפת המקור:  צרפתית
 מספר הספרים:  75
 www.lucky-luke.com
לאקי לוק (בצרפתית: Lucky Luke) היא סדרת קומיקס מאת המאייר והכותב הבלגי מוריס דה בוורה (שנודע בייחוד בכינויו האמנותי "מוריס"), אשר פורסמה לראשונה בשנת 1946 בכתב העת הבלגי ספירו. עלילת הקומיקס מתרחשת במערב הפרוע ומתמקדת בעלילותיו של בוקר (קאובוי) אשר ידוע כאקדוחן אשר מהיר יותר אף מהצל של עצמו. לאורך השנים ספריו של לאקי לוק זכו להצלחה רבה ותורגמו לשפות רבות. בנוסף לחוברות הקומיקס "הרפתקאותיו של טינטין" ו"אסטריקס", "לאקי לוק" נחשב לאחת מסדרות הקומיקס הפופולריות והנמכרות ביותר ביבשת אירופה.
בעקבות הצלחת ספרי הקומיקס הופקו במשך השנים סדרות וסרטי טלוויזיה מונפשים המבוססים על עלילת סדרת הקומיקס כמו גם סרט קולנוע לייב אקשן ומשחקי וידאו.
יחיעם פדן תרגם שניים מספרי הסדרה - ג'סי ג'יימס (35) והקרקס המערבוני הגדול (36) - להוצאת דליה פלד. את פרקי הסדרה בטלוויזיה הישראלית תרגמה דורית דליות.
היסטוריה

דמותו של לאקי לוק נוצרה על ידי המאייר והכותב הבלגי מוריס דה בוורה Maurice de bévère, שנהג לחתום על יצירותיו כ– Morris) החל משנת 1947. הסדרה הפכה למפורסמת במיוחד החל מצירופו של הכותב היהודי צרפתי רנה גוסיני (René Goscinny) החל משנת 1957.
הסיפורים הראשונים הופיעו כסיפורים בהמשכים בעיתון הקומיקס "ספירו" ולאחר מכן ב"פילוט" לפני שהפכו לסדרה עצמאית המוצאת לאור בחוברות שלמות אשר כל אחת מתמקדת בעלילה אחת.
בשנת 1977 נפטר גוסיני מהתקף לב במהלך בדיקת מאמץ. עד לשנת 1983 יצאו לאור עוד מספר אלבומים משותפים למוריס ולגוסיני, שהוכנו מראש.
לאחר מכן המשיך מוריס עם מספר רב של כותבים שונים לכתוב עוד סיפורים של לאקי לוק. בנוסף, כותבים ומאיירים אחרים מוציאים אף הם סיפורים של לאקי לוק (באישור). בשל דרישות הצנזורה האמריקאית, לאקי לוק החליף בהמשך את הסיגריה בחיטה. מעבר כזה כבר נעשה באלבומי הקומיקס החל משנת 1983, מה שזיכה אותו באות הוקרה מאת ארגון הבריאות העולמי.
במהלך 2001 נפטר מוריס כתוצאה מנפילה, אך אחרים המשיכו ועדיין ממשיכים לכתוב סיפורים של לאקי לוק.
סקירה כללית

רוב עלילת הסדרה מתרחשת במערב ארצות הברית בתקופת המערב הפרוע שבשלהי המאה ה-19. הגיבור הראשי של הסדרה הוא לאקי לוק, קאובוי נודד אשר ניחן בכישרון ירי רב ובחוכמה מרובה. כינויו הוא "האיש שיורה מהר יותר מצילו" וזו הסיסמה המופיעה בגב מרבית אלבומיו. לאורך הסדרה לאקי לוק נלחם בפורעי החוק השונים במערב הפרוע ובייחוד בכנופיית האחים דלטון. פירוש שמו של לאקי לוק בעברית הוא "לוק בר מזל". גיבור הסדרה הוא אכן בעל מזל רב.
אל לאקי לוק מצטרף באופן קבוע סוסו הלבן ג'ולי ג'אמפר (הקופץ השמח) הנחשב לסוס החכם ביותר במערב, והוא גם מסוגל לדבר. לעיתים רבות מתלווה אל לאקי לוק גם כלבו רן-טאן-פלאן (Rantanplan, נקרא Rintindumb באנגלית ו"רינטינבל" בדיבוב העברי) (שהחל את דרכו כפרודיה על הכלב רין טין טין) הנחשב לכלב הטיפש ביותר במערב, וג'ולי ג'אמפר סולד ממנו עקב טיפשותו. רן-טאן-פלאן אחראי בדרך כלל להשגיח שהאחים דלטון לא ימלטו מבית הכלא בו הם כלואים, אף על פי כן, הוא לעולם לא מונע מהם לברוח. בניגוד לרן-טאן-פלאן, ג'ולי ג'אמפר נחשב לסוס חכם במיוחד שמסוגל אף לשחק שח-מט עם לאקי לוק או לקיים איתו התערבויות. בנוסף, ג'ולי ג'אמפר תמיד יודע תחת איזה חלון להתמקם מחוץ למבנים בהם נמצא לאקי לוק על מנת שבמקרה של צרה, לאקי לוק יקפוץ ישר מהחלון על גבו של ג'ולי כדי לברוח. פעם אחת נאלץ לאקי לוק לסחוב את ג'ולי ג'אמפר על גבו לאחר הפסד במשחק קוביות (בו ג'ולי ג'אמפר רימה).
כמו כן, לאורך הסדרה מוצגים גם מקומות ואירועים ההיסטוריים שונים מאותה התקופה כגון קווי המרכבה של ולס פארגו, הפוני אקספרס, בניין הטלגרפיה הבין יבשתי הראשון והבהלה לזהב באוקלהומה. חלק מהספרים מכילים גם דף המספק רקע היסטורי לאירועים ולאישים המתוארים בספר.
סצנה אופיינית לסוף הסיפורים הוא לאקי לוק הרוכב על ג'ולי ג'אמפר לעבר השקיעה כשהוא שר לעצמו שיר על היותו בוקר (קאובוי) בודד הרחוק מביתו (על אף שבמהלך הסדרה כולה, אין ללאקי לוק בית מוגדר).
הופעות אורח

לאקי לוק פוגש במהלך הרפתקאותיו שלל דמויות מהמערב הפרוע, חלקן פיקטיביות לחלוטין, אך רובן מבוססות על דמויות אמיתיות מהתקופה. בין שאר הדמויות המופיעות ניתן למצוא את ארבעת האחים דלטון (Dalton). בספר הראשון בו הם מופיעים, הם נהרגים (כפי שקרה במציאות). אלא שהסתבר שהקהל אהד מאוד את דמויותיהן ולכן החליטו הכותבים להכניס לסיפורים הבאים את הדודנים שלהם – ארבעת האחים: ג'ו (Joe), ויליאם (William), ג'אק (Jack) ואווריל (Averelle). דמויות האחים דלטון הללו הופכות להיות בין הדמויות הנפוצות ביותר ברבים מאלבומיו של לאקי לוק.
הופעות אורח > משתתפים

ג'סי ג'יימס
בילי הנער
קלמיטי ג'יין
שרה ברנאר
אנני אוקלי
מארק טוויין
אלן פינקרטון
ג'ושוע נורטון
ג'ק לונדון
אברהם לינקולן
רתרפורד הייז
הוראס גרילי
ואייט ארפ
באפלו ביל
אדווין דרייק
מדיות נוספות בזיכיון > סרטי וסדרות האנימציה

לאורך השנים הופקו ארבעה סרטי אנימציה. הסרט "The Ballad of the Daltons" יצא לשווקים בשנת 1990 ישירות לווידאו. שלושת הסרטים הנוספים הם חלק מטרילוגיה: שלושה סרטים מצוירים נעשו:
Daisy Town בשנת 1971
la Ballade des Dalton (טיול הדלטונים) בשנת 1978
les Dalton en cavale (הדלטונים במנוסה) בשנת 1982
בנוסף, יצאו שלוש סדרות טלוויזיה מצוירות בדמותו של לאקי לוק:
בשנת 1983 יצאה סדרה של 26 פרקים שאורכם כ-26 דקות כל אחד על ידי האנה ברברה
בשנת 1991 יצאה סדרה נוספת של 26 פרקים של 26 דקות על ידי I.D.D.H
בשנת 2001 יצאה סדרה נוספת של 52 פרקים של 26 דקות כל אחד, על ידי Xilam Productions
חברת Xilam הפיקו לאחרונה את סרט האנימציה "Tous à l'Ouest: Une aventure de Lucky Luke" שיצא לאקרנים בצרפת ב-5 בדצמבר 2007.
מדיות נוספות בזיכיון > סרטי וסדרות הלייב אקשן

בשנת 1991 הופקו שני סרטים בסדרה ("Lucky Luke" ו-"Lucky Luke 2") ובשנת 1992 הופקה סדרת טלוויזיה בשם "The Adventures of Lucky Luke". בסרטים ובסדרה כיכב השחקן טרנס היל (Terence Hill) בדמותו של לאקי לוק. הסרט נחל כישלון צורב.
בשנת 2004 הפיק הבמאי פיליפ חיים סרט לייב אקשן נוסף בשם "Les Dalton" ("הדלטונים") בו גילם השחקן תיל שווייגר את דמותו של לאקי לוק. סרט זה סטה מאוד מהקו המקובל בסיפוריו של לאקי לוק והסרט בנוסף לכישלון ספג גם ביקורת רבה.
ב-2008 יצא לאקרנים הסרט הצרפתי לאקי לוק בכיכובו של ז'אן דוז'רדן, שאומנם היה נאמן מאוד למקור הספרותי אך לא נחל הצלחה רבה. הוא התקבל בצורה גרועה מאוד על ידי המבקרים, אף שההיבט החזותי ואיכות המשחק זכו לשבחים, הביקורות העיקריות נגעו לחולשות התסריט. עבור דוז'רדן זו השתתפות שנייה בעולם של לוק, אחרי שגילם דמות קאובוי נלעג מאוד בסרט Les Dalton מ-2004.
מדיות נוספות בזיכיון > משחקי וידאו

בעקבות ההצלחה הרבה לה זכתה הסדרה לאורך השנים, במיוחד בקרב ילדים, הופקו לאורך השנים משחקי וידאו שונים עבור פלטפורמות משחק רבות אשר התבססו על עלילת הסדרה. רוב משחקי הווידאו של לאקי לוק פותחו לאורך השנים על ידי חברת Infogrames, ויצאו לשווקים רק באירופה. בנוסף, בשנים האחרונות פיתחה חברת Troglodytes משחק וידאו של לאקי לוק עבור טלפונים ניידים.
בסוף 2007 יצא לשווקים באירופה משחק הווידאו "Lucky Luke: Go West" אשר מיועד עבור המחשב האישי, ה-Wii והנינטנדו DS.
לאקי לוק בישראל

חלק קטן מחוברות הקומיקס של לאקי לוק תורגמו לעברית וראו אור בישראל.
אחת מהסדרות המצוירות שודרה בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים בדיבוב לאנגלית (תחת השם "לאקי בר מזל"), ומאוחר יותר בערוץ הילדים בדיבוב לעברית. כמו כן, הופצו בשנות השמונים והתשעים קלפי משחק לילדים וכן אלבום לאיסופם, שכללו את דמויות הסדרה.
לאקי לוק בישראל > צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי

בגרסה העברית המקורית השתתפו בדיבוב הדמויות:
גלעד קלטר - דיבב את לאקי לוק ואת ויליאם דלטון.
עמי מנדלמן - דיבב את ג'ולי ג'אמפר, אוורל דלטון ודמויות משנה.
גיורא קנת - דיבב את רן-טאן-פלאן/רינטינבל ודמויות משנה.
צביקה שוורצברג - דיבב את ג'ו דלטון ודמויות משנה
לירון לב - דיבב את ליקי ליקי, ג'אק דלטון ודמויות משנה
אורלי קטן - דיבבה את ג'יין קלמייטי
טליה ברקאי - דיבבה דמויות משנה.
חברי כנופיית דלטון המקורית
בובות של לאקי לוק, סוסו הלבן ג'ולי ג'אמפר והאחים דלטון
גן השלושה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גן לאומי
 תאריך הקמה:  1953 
 נתונים ומידות
 שטח:  136.78 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הגליל, מחוז הצפון 
 קואורדינטות:  32°30′20″N 35°26′52″E﻿ / ﻿32.50555556°N 35.44777778°E﻿ / 32.50555556; 35.44777778
 www.gan3.co.il
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) גן השלושה(למפת עמק בית שאן רגילה) גן השלושה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גן השלושה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גן השלושה
 
גן השלושה או הסַחְ'נֶה (בערבית: الساخنة, בתרגום מערבית: "החמה") הוא גן לאומי בעמק המעיינות למרגלות הר הגלבוע, סמוך לקיבוץ ניר דוד. הגן זכה בתואר אחד מעשרים הגנים היפים בעולם של הטיים מגזין.
מקור השם

מקור שמו הערבי של הגן - הסח'נה ("החמה"), הוא בכך שהמים בבריכה הגדולה שבו עומדים על טמפרטורה כמעט קבועה תמיד (כ-28 מעלות כל השנה).
שמו העברי של הגן - "גן השלושה", נקרא על שמם של חיים שטורמן, אהרון אתקין ודויד מוסינזון, שנהרגו ב-14 בספטמבר 1938 (י"ח באלול ה'תרצ"ח) בעת שעלו עם המכונית שבה נסעו על מוקש, כ-6 קילומטרים מדרום לבית שאן, כשיצאו לעמק בית שאן למצוא מקום מתאים להקמת קיבוץ חדש.
עין אל-עאצי

מקור המים, הנובעים במעיין עין אֶלעָאסִי (בערבית عين العاصي תעתיק מדויק: עין אלעאצי. בעברית גם עין עמל), הוא בשטח הצפוני של הרי השומרון ובמזרח הרי הגלבוע. במהלך זרימתם התת-קרקעית מתחממים המים ל-28 מעלות וצוברים את מליחותם הגבוהה יחסית שהיא 1100 מ"ג כלוריד לליטר. מי המעיין, הנובעים בספיקה ממוצעת של 1700 מ"ק בשעה, יוצרים את נחל עמל, הזורם ומתנקז בכיוון מזרח, אל עבר נהר הירדן.
מבנה הגן

הגן מורכב ממערכת של שתי בריכות מלאכותיות גדולות (עליונה ותחתונה), האוגרות בתוכן את מי המעיין. הבריכות מקושרות זו לזו, ונמצאות בגבהים שונים - מה שמאפשר את המשך זרימת המים לאפיק נחל עמל. אורך הנחל בתחום הגן מגיע לכ-500 מטרים.
המעבר בין גדות הבריכות מתאפשר על ידי מספר גשרים בשטח הגן.
צמחיית הגן הנטועה מושקית במלואה על ידי מי הנחל, אולם בשל היותם מליחים, יש להתאימם במיוחד להשקיה. לפיכך, מוהלים אותם במים מתוקים המגיעים מנחלים סמוכים. הבריכה, אליה נשפכים מי הנחל לפני מהילתם, נוחה לרחצה הודות לחמימות מימיה, ומפל המים שבה תורם להנאת הרוחצים. יחד עם הדשאים והצמחייה שסביבה, מהווה הבריכה מוקד משיכה למבקרים רבים, בכל עונות השנה.
לאורך גדות הנחל שפע של צמחיית נחלים טבעית, דוגמת קנה מצוי, טיון דביק, פטל קדוש, מלוח קיפח, כמו גם נטועה, דוגמת תאנה, חרוב מצוי, תמר וזית.
במימי גן השלושה חיים גם כמה מיני דגים, ובהם אמנון, קרפיון, עגלסת הירדן וקיפון בורי, כמו גם מגוון מינים של חסרי חוליות, בהם סרטן הנחלים ושחריר הנחלים.
היסטוריה

ראשית ההתיישבות באתר "גן השלושה" של ימינו מתועדת לתקופת הברונזה התיכונה, וניכר כי האתר נושב באופן רצוף לאורך התקופה הישראלית, עת עסקו מרבית תושביו באריגה ובצביעת בדים, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית והערבית, בה נעזב. על כך מעידים שלל הממצאים הארכאולוגיים, אשר נחשפו בחפירות שנערכו בתל הקדום (הקרוי תל עמל, כשם הקיבוץ שהוקם לצידו). ממצאים אלו מוצגים כיום ב"מוזיאון לארכאולוגיה אזורית וים-תיכונית", הבנוי על ראש התל.
עד תחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 הייתה במקום בריכה טבעית, שמימיה נבעו מעין עמל ויצרו מפל ונוצלו להפעלת טחנת קמח עות'מאנית ישנה.
לפני הקמת המדינה היו האדמות באזור בבעלותם של ערבים אמידים, שהקימו טחנות קמח, הרחיבו והעמיקו את הבריכות ויצרו מפלי מים כדי להניע את אבני הריחיים. אחרי מלחמת השחרור נהרסו הטחנות וכעת נמצאים שרידיהן בשטח גן השלושה. אחת מהן שוקמה. מאבני הטחנות ההרוסות בנה בשנות ה-50 "עולה מתימן שהיה לו מושג בבנייה", כפי שכתוב בדפי ההסבר לתיירים בסחנה, "את הקיר שמעליו נופל המפל ותצלומו מופיע בכל ספר תמונות מישראל".
סביבות הבריכה היו שוממות. הגן הגדול, המקיף אותה היום, הוא תוצאה של טיפול וטיפוח מסור במשך שנים, פרי יוזמתו של צבי בהיר חבר קיבוץ ניר דוד. בהיר, בסיועם של אדריכלי הנוף ליפא יהלום ודן צור (לימים, חתני פרס ישראל באדריכלות), הפכו את הסחנה לאתר נופש גדול ומטופח. כיום מקורו של נחל עמל בנביעה תת-קרקעית, הנמצאת בתחום הגן והוא זורם בכיוון מזרח, אל הירדן. בדרכו הוא עובר דרך קיבוץ ניר דוד.
בעברו חצה נחל זה את בית שאן הרומית – ביזנטית וסיפק את תצרוכת המים העירונית. סכר שנבנה לפני עשרות שנים על הנחל והוציא ממנו אמת מים אל טחנת הקמח, הפך אותו לבריכה ובעקבותיה נבנו עוד מספר בריכות. אמת המים והטחנה המקורית עודן קיימות והטחנה אף כשירה עדיין להפעלה.
הגן נפתח באופן רשמי ביום העצמאות בשנת 1958.
האתר הוא אחד המתוירים ביותר מבין הפארקים בישראל והוא מופעל ומתוחזק על-ידי רשות הטבע והגנים. על אף זאת, מאז יולי 2024 החליטה הרשות להגדיר את גן השלושה כ"גן ירוק", כלומר לאסור בו הדלקת אש מכל סוג, למשל לצורך צליה על מנגל, למעט הפעלת גזיה קטנה. זאת, בין השאר, כדי לשמור על הניקיון ולייצר פחות אשפה.
אתרים נוספים בגן > מוזיאון לארכאולוגיה

המוזיאון לארכאולוגיה אזורית וים-תיכונית, אשר נוסד בשנת 1963 על התל הקדום במתחם הגן מציג את שלל הממצאים הארכאולוגיים, שנחשפו בחפירות התל, החל מתקופת הברונזה התיכונה ועד לתקופה הערבית וכן בחפירות שנערכו באתרים ארכאולוגיים בסביבה, דוגמת תל כיתן ותל רחוב. פרט לכך מוצגים במוזיאון ממצאים מאזורים שונים ברחבי אגן הים התיכון, לדוגמה, מתקופות: ממלכת פרס, ממלכת מצרים, התרבות האטרוסקית ויוון העתיקה (התרבות המיקנית, התרבות המינואית, התקופה הקלאסית והתקופה ההלניסטית).
בין הממצאים שהתגלו בתל הייתה אמפורה שעליה כתובת בעברית - "לנמשי" (שם אביו של יהוא).
אתרים נוספים בגן > תיאטרון המים

על גדתה הדרומית של הבריכה השנייה (הבריכה התחתונה) ניתן להבחין בבירור במושבים מדורגים, שנחצבו בדופן המצוק. לדעת החוקרים מדובר בתיאטרון מים (נאומכיה) מהתקופה הרומית. לממצא זה חשיבות רבה, מפני שזהו ממצא יחיד במינו בארץ ישראל.
אתרים נוספים בגן > טחנת הקמח המשוחזרת והעתיקה

במתחם הגן ניתן להבחין בשתי טחנות קמח, אשר הופעלו באמצעות מים. הראשונה היא טחנת הקמח המשוחזרת, אשר פעלה עד לתחילת המאה ה-20, ואילו השנייה, הבנויה בצורת "ארובה", פעלה עד שלהי המאה ה-19 עד שנזנחה. שתי הטחנות נמצאות בקצה הבריכה השנייה, במרחק מה זו מזו.
אתרים נוספים בגן > אתר שחזור חומה ומגדל

המושבים המדורגים של תיאטרון המים
טחנת הקמח המשוחזרת
טחנת הקמח העתיקה
שחזורה של תל עמל, מיישובי חומה ומגדל
בסמוך לגן השלושה ממוקמת חוות חיות הכיס - גן גורו, שהוקמה על ידי חברי קיבוץ ניר דוד.
בתרבות הפופולרית

בשנת 2012 יצא סרטו התיעודי של רן טל "גן עדן" העוסק בגן, במנהליו ובבאיו.
לקריאה נוספת

אטלס כרטא, שמורות טבע וגנים לאומיים / עזריה אלון.
הערות שוליים

↑  גן השלושה (הסח'נה) באתר "הגשמה" (ארכיון האינטרנט) (באנגלית).
↑  רשימת "גני עדן", באתר מסע אחר.
↑  השורש ס־ח־ן בערבית מקביל לשורש ש־ח־ן בלשון חז"ל (שחוּן שחין ומשחן) שמשמעם חום אך גם יובש
↑  על פי "גלריה", מוסף הארץ 9/11/2012.
↑  רשות הטבע והגנים, גן לאומי - גן השלושה - הסחנה, באתר רשות הטבע והגנים
↑  גלעד כרמלי, סוף עידן: החל מהקיץ אסור יהיה להדליק מנגלים בסחנה, באתר ynet, 17 באפריל 2024
↑  דובי זכאי, טיול לסופ"ש: אל גן השלושה, באתר TheCar, ‏01-11-2024
↑  אתרו של רן טל
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419882605171  VIAF: 3897156990989961180006   WorldCat (עם VIAF): 3897156990989961180006 
הבריכה הראשונה (העליונה). לימין הבריכה, מתחת לסלעים נובע מעיין אל-עאסי.
שוחים רבים בבריכה, 1962. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
תצלום הברכות מ-1960
דאלאס לונג

דאלאס קראצ'ר לונג השלישי (באנגלית: Dallas Crutcher Long, III;‏ 13 ביוני 1940 - 10 בנובמבר 2024) היה אתלט אמריקאי. היה אלוף אולימפי (טוקיו 1964), אלוף ארצות הברית (1961) ושיאן עולם בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה

לונג נולד בפיין בלאף, ארקנסו. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
בתחרות שנערכה בסנטה ברברה, קליפורניה ב-28 במרץ 1959 השווה לונג בהדיפת כדור ברזל את שיא העולם של פרי או'בריאן מארצות הברית בתוצאה של 19.25 מטר. שיא זה החזיק מעמד 4 חודשים ונשבר על ידי או'בריאן (19.30 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, ארצות הברית בשנת 1959 זכה לונג במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.51 מטר, אחרי פרי או'בריאן (19.04 מטר).
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ב-5 במרץ 1960 הוא קבע שיא עולם חדש של 19.38 מטר. שיא זה החזיק מעמד שבועיים ונשבר על ידי בן ארצו ביל נידר (19.45 מטר). שבוע לאחר מכן, הוא החזיר לעצמו את שיא העולם בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס כשקבע תוצאה של 19.67 מטר. שיא זה החזיק מעמד שבוע ונשבר על ידי ביל נידר (19.99 מטר).
באולימפיאדת רומא (1960) זכה לונג במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.01 מטר, אחרי ביל נידר, שיאן העולם הטרי שקבע שיא אולימפי חדש של 19.68 מטר ופרי או'בריאן (19.11 מטר) ובכך זכו האמריקאים בכל המדליות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק בשנת 1961 זכה לונג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.95 מטר. בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ב-18 במאי 1962 החזיר לעצמו לונג את שיא העולם והעמידו על 20.08 מטר, שיפור לשיא של ביל נידר (20.06 מטר). הוא שיפר את שיאו זה 3 פעמים והעמיד אותו על תוצאה של 20.68 מטר. שיא זה החזיק מעמד חודשיים וחצי ונשבר על ידי בן ארצו רנדי מטסון (21.52 מטר).
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה לונג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אולימפי חדש של 20.33 מטר, לפני רנדי מטסון (20.20 מטר) ווילמוש וריו מהונגריה (19.39 מטר).
לאחר שפרש מספורט תחרותי הוא עבד כרופא שיניים, אחר כך למד בבית ספר לרפואה ועסק ברפואת חירום.
נפטר ב-10 בנובמבר 2024.
הישגים ותארים

בסך הכל קבע לונג 7 שיאי עולם בהדיפת כדור ברזל באצטדיון.
שיאים אישיים

הדיפת כדור ברזל: 20.68 מטר (1964), שיא עולם בעבר
זריקת דיסקוס: 52.51 מטר (1961)
ראו גם

התפתחות שיא העולם בהדיפת כדור ברזל (באנגלית)
מובלעת

המובלעת היא מובלעת-חוץ (Exclave) של מדינת האם א' וגם מובלעת-מוכלת (Enclave) בתוך המדינה הזרה ב'.
המובלעת היא מובלעת-חוץ (Exclave) של מדינת האם ג' אך אינה מובלעת-מוכלת (Enclave) בתוך המדינות הזרות א' או ב'.
מובלעת הוא מונח בגאוגרפיה פוליטית לציון טריטוריה המוכלת כולה בתוך טריטוריה אחרת או שייכת לישות מדינית כלשהי אך מופרדת ממנה.