stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קווינטון פורצ'ן
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1990/1991 | מיורקה | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 8 | 0 |
| 1987/1988 | אתלטיקו מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 3 | 0 |
| 1988/1989 | אתלטיקו מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 2 | 0 |
| 1988/1989 | אתלטיקו מדריד ב' | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 30 | 2 |
| 1989/1990 | אתלטיקו מדריד ב' | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 31 | 1 |
| 1990/1991 | אתלטיקו מדריד ב' | ספרדהליגה הספרדית השנייה | 20 | 4 |
| 1990/1991 | אתלטיקו מדריד | ספרדליגת העל הספרדית | 2 | 0 |
| 1992/1993 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 6 | 2 |
| 1993/1994 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 7 | 2 |
| 1994/1995 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 14 | 1 |
| 1995/1996 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 9 | 0 |
| 1996/1997 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 23 | 0 |
| 1997/1998 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 17 | 0 |
| 1998/1999 | מנצ'סטר יונייטד | אנגליהפרמייר ליג | 0 | 0 |
| 1999/2000 | בולטון וונדררס | אנגליהפרמייר ליג | 6 | 0 |
| 2000/2001 | ברשה | איטליהסרייה ב' | 1 | 0 |
| 2000/2001 | טוביזה | בלגיהליגת העל הבלגית | 9 | 0 |
| 2001/2002 | דונקסטר רוברס | אנגליהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ | 6 | 1 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 194 | 13 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת דרום אפריקה> שנה | נבחרת דרום אפריקה> הופעות | נבחרת דרום אפריקה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1996 | 2 | 0 |
1997: 0
| 1998 | 12 | 0 |
| 1999 | 6 | 0 |
| 2000 | 10 | 0 |
| 2001 | 4 | 0 |
| 2002 | 10 | 1 |
2003: 0
| 2004 | 2 | 0 |
| 2005 | 2 | 1 |
| סה"כ | 48 | 2 |
קולין בל

ערך זה עוסק בכדורגלן עבר אנגלי יליד 1946. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קולין בל (באנגלית: Colin Bell;‏ 26 בפברואר 1946 – 5 בינואר 2021) היה כדורגלן אנגלי, ששיחק בקבוצות בורי, מנצ'סטר סיטי וסן חוזה ארת'קווייקס (אנ'). היה ידוע כאחד מגדולי השחקנים של מנצ'סטר סיטי בכל הזמנים, והוא היה חלק משלישייה מפורסמת של הקבוצה בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, לצד פרנסיס לי ומייק סאמרבי.
קריירה

בל נולד בדרהאם והחל את הקריירה שלו במועדון הכדורגל בורי, והנהיג את הקבוצה מגיל צעיר. בשנת 1966 עבר למנצ'סטר סיטי, וסייע לה לעלות לליגה הראשונה של הפוטבול ליג באותה עונה. כאשר ניסו להחתים אותו במנצ'סטר סיטי, עוזר המאמן מלקולם אליסון שכנע את בל לחתום בסיטי, למרות התעניינות מצד מועדונים אחרים. בשנת 1968 בל סייע לקבוצה לזכות באליפות הליגה הראשונה בפעם השנייה בתולדותיה. באותה שנה בל אף ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אנגליה במשחק כנגד שוודיה, והצטיין בניצחונה של נבחרתו בתוצאה 1-3. ב-1969 הוא זכה עם מנצ'סטר סיטי בגביע ה-FA, בזכות ניצחון על לסטר סיטי בגמר. בשנה שלאחר מכן בל ביסס את מעמדו בנבחרת אנגליה, כאשר הבקיע את השער היחיד בניצחון הנבחרת 0-1 על הולנד והבקיע גם מול ברזיל. בשנת 1970 הוא זכה עם מנצ'סטר סיטי בשני גביעים, גביע הפוטבול ליג וגביע אירופה למחזיקות גביע.
ב-1970 בל, יחד עם חברו למנצ'סטר סיטי פרנסיס לי, נכלל בסגל נבחרת אנגליה לטורניר מונדיאל 1970 במקסיקו. הוא היה אחד מהשחקנים המובילים בסגל הנבחרת, שנתיים לאחר שהעפיל עימה לחצי הגמר ביורו 1968. במהלך הטורניר, בל שיחק במשחק רבע הגמר מול גרמניה בו הפסידה אנגליה בתוצאה 3-2, כאשר הוא החליף את בובי צ'רלטון. החילוף נחשב לנקודה שלילית אצל נבחרת אנגליה במשחק זה, שהוביל להפסדה של הנבחרת ולהדחתה מהטורניר, למרות שכבר הובילה 0-2. עם זאת, היו שטענו שהחילוף לא היה זה ששינה את המשחק, מכיוון שגרמניה הבקיעה את השער הראשון שלה לפני שבל נכנס.
בל ערך בסך הכול 48 הופעות והבקיע תשעה שערים עבור נבחרת אנגליה. הוא כיהן כקפטן הנבחרת במשחק ב-1972, בו הפסידה אנגליה לצפון אירלנד. על אף הצלחות אלו, הוא התאכזב מכך שלא הצליח לבסס את מעמדו על במה עולמית, כאשר אנגליה כשלה בהעפלה למונדיאל 1974, כישלון שאף הכריח את עזיבתו של המאמן אלף ראמזי. מאמנו של בל במנצ'סטר סיטי לשעבר, ג'ו מרסר, מונה למאמן הזמני של הנבחרת הלאומית וכלל את בל בסגל בכל משחק שניהל בתפקיד.
בל נחשב לאחד מהקשרים הטובים ביותר ששיחקו בנבחרת אנגליה. הופעותיו הטובות עבור נבחרתו כללו צמד שערים בניצחון 0-7 על אוסטריה, וסיוע בניצחון 0-2 על אלופת העולם גרמניה באצטדיון ומבלי. החולייה הקדמית של נבחרת אנגליה שניצחה את גרמניה כללה את מיק צ'אנון, קווין קיגן, מלקולם מקדונלד, אלן האדסון ואלן בול, בנוסף לבל. צ'אנון הופתע מכך שהמאמן דאז, דון ריווי, לא המשיך עם הרכב זה שתואר כחולייה הקדמית הטובה ביותר של אנגליה מאז 1970.
בשנת 1975, בהיותו בן 29, בל נפצע קשה בברכו השמאלית במשחק מול מנצ'סטר יונייטד לאחר תיקול עם מרטין בוצ'אן במהלך משחק גביע הליגה במיין רואד. הוא חזר לשחק בשנת 1977, אך לבסוף פרש ממשחק בשנת 1979. הוא עזב את מנצ'סטר סיטי כשלזכותו זכייה אחת באליפות אנגליה וסגנות אחת, זכייה אחת בגביע ה-FA, שתי זכיות בגביע הליגה ואחת בגביע אירופה למחזיקות גביע; וכמו כן עם 117 שערים במדי הקבוצה ב-394 הופעות. הוא שובח על ידי יושב ראש מנצ'סטר סיטי מאוחר יותר, פטר סוולס, ומאמנה דאז מלקולם אליסון, כאחד מהשחקנים הגדולים בתולדות המועדון. בשנת 1980 בל ניסה לחדש את הקריירה שלו כאשר חתם בקבוצת סן חוזה ארת'קווייקס מליגת הכדורגל הצפון אמריקאית (NASL). הניסיון לא צלח והוא שיחק חמש פעמים בלבד במדי הקבוצה.
לאחר הפרישה מכדורגל

בל המשיך מאוחר יותר לשרת את מנצ'סטר סיטי כאשר עבד במחלקת הנוער של המועדון, אך עזב לפני שמונה במהלך שנות ה-90 לשגריר המועדון. ב-2004, היציע המערבי באצטדיון החדש של מנצ'סטר סיטי, אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר, נקרא בשם "יציע קולין בל" כהוקרה ל"שחקן הטוב ביותר" בתולדות המועדון. זוהי הוקרה מיוחדת במינה, מאחר שכל שאר היציעים נותרו ללא שם, על אף שאחת מהדרכים המובילות לאצטדיון נקראת "דרך ג'ו מרסר" כהוקרה ל"מאמן המצליח ביותר" בתולדות מנצ'סטר סיטי. בל נבחר להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי בשנת 2005 כאות הוקרה על תרומתו למשחק באנגליה. הוא אף קיבל את דרגת ה-MBE באותה שנה כהוקרה על עבודתו בצדקה. הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, בשם "Colin Bell: Reluctant Hero", ב-2005. בספר, בל מגלה כיצד אמו מתה מסרטן המעי הגס כאשר הוא היה בגיל צעיר מאוד, ואמו הייתה בת 39 בלבד.
ב-5 בינואר 2021 הלך בל לעולמו.
מורשת

אוהדי מנצ'סטר סיטי ונבחרת אנגליה התאהבו בכישורי הכדורגל של בל, ומספר כדורגלנים מפורסמים שיבחו את בל על כישוריו. בהקדמה שלו לאוטוביוגרפיה של בל, בובי צ'רלטון תיאר ש"קולין בל היה שחקן נהדר". אלן מאלרי, חבר אחר של בל לנבחרת אנגליה לשעבר, תיאר שבל מתיימר "להיות כוכב בכדורגל של היום" וש"הוא יתאים לכל קבוצה שהיא". גם חבר נוסף של בל לנבחרת, קווין קיגן, תיאר שלבל "היה את הכול". שחקן העבר טום פיני תיאר ש"קולין בל היה טוב בכל דבר שראיתי מאז מעולם". כיום מספר אוהדים ומלומדים במשחק, משווים את הקשר הכשרוני של הסיטי מייקל ג'ונסון לבל. בשנת 2003 מנצ'סטר סיטי עברה לאצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר החדש, ובפברואר 2004 היציע המערבי באצטדיון נקרא על שמו של בל כהוקרה. בשנת 2009 הוא נבחר על ידי המגזין "טיימס" לגדול שחקני מנצ'סטר סיטי בכל הזמנים.
סטטיסטיקות > סטטיסטיקות קריירה

| הופעות מועדון> מועדון | הופעות מועדון> עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | יבשתי> הופעות | יבשתי> שערים | בסך הכול> הופעות | בסך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בורי | 1963/64 | 10 | 2 | - | - | - | - | - | - | 10 | 2 |
| בורי | 1964/65 | 42 | 13 | 1 | - | 2 | - | - | - | 45 | 13 |
| בורי | 1965/66 | 30 | 10 | 1 | - | - | - | - | - | 31 | 10 |
| מנצ'סטר סיטי | 1956/66 | 11 | 4 | - | - | - | - | - | - | 11 | 4 |
| מנצ'סטר סיטי | 1966/67 | 42 | 12 | 6 | 1 | 2 | 1 | - | - | 50 | 14 |
| מנצ'סטר סיטי | 1967/68 | 35 | 14 | 4 | 2 | 4 | 1 | - | - | 43 | 17 |
| מנצ'סטר סיטי | 1968/69 | 39 | 14 | 5 | - | 3 | 1 | 2 | - | 49 | 15 |
| מנצ'סטר סיטי | 1969/70 | 31 | 11 | 2 | - | 6 | 5 | 9 | 5 | 48 | 21 |
| מנצ'סטר סיטי | 1970/71 | 34 | 13 | 3 | 4 | 1 | - | 7 | 2 | 45 | 19 |
| מנצ'סטר סיטי | 1971/72 | 33 | 12 | 2 | - | 1 | 2 | - | - | 36 | 14 |
| מנצ'סטר סיטי | 1972/73 | 39 | 7 | 5 | 2 | 2 | 1 | 2 | - | 48 | 10 |
| מנצ'סטר סיטי | 1973/74 | 41 | 7 | 2 | - | 11 | 3 | - | - | 54 | 10 |
| מנצ'סטר סיטי | 1974/75 | 42 | 15 | 1 | - | 2 | 3 | - | - | 45 | 18 |
| מנצ'סטר סיטי | 1975/76 | 20 | 6 | - | - | 5 | 1 | - | - | 25 | 7 |
| מנצ'סטר סיטי | 1976/77 | פציעה | פציעה | פציעה | פציעה | פציעה | פציעה | פציעה | פציעה | פציעה | פציעה |
| מנצ'סטר סיטי | 1977/78 | 17 | 2 | 2 | - | 2 | - | - | - | 21 | 2 |
| מנצ'סטר סיטי | 1978/79 | 10 | 0 | 2 | - | 1 | - | 4 | 1 | 17 | 1 |
| סן חוזה ארת'קווייקס | 1980 | 5 | 0 | - | - | - | - | - | - | 5 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 481 | 142 | 36 | 9 | 42 | 18 | 24 | 8 | 583 | 177 |
סטטיסטיקות > תארים

הליגה הראשונה של הפוטבול ליג: 1967/68
גביע ה-FA: ‏1969
גביע הליגה: 1970, 1976
גביע אירופה למחזיקות גביע: 1970
לקריאה נוספת

קולין בל ואיאן צ'יסמן, Colin Bell: Reluctant Hero, הוצאת מיינסטרים
הערות שוליים

↑  עמוד 7 בספר Colin Bell: Reluctant Hero
1 2  עמוד 16 בספר Colin Bell: Reluctant Hero
↑  עמוד 15 בספר Colin Bell: Reluctant Hero
↑  יואב בורוביץ', 40 קוסמים גדולים ממנו: ברקוביץ' 41 בסיטי, באתר ערוץ הספורט, 1 במרץ 2009 (מאורכב בארכיון האינטרנט)
| נבחרת אנגליה – יורו 1968 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 בנקס •  2 ניוטון •  3 וילסון •  4 מאלרי •  5 לאבון •  6 מור •  7 בול •  8 האנט •  9 ב. צ'רלטון •  10 הרסט •   11 פיטרס •  12 סטפני • 13 ווסט •  14 נואלס • 15 ג'. צ'רלטון • 16 רייט • 17 סטיילס • 18 סאמרבי • 19 האנטר • 20 בל • 21 גריבס • 22 תומפסון • מאמן: רמזי |  1 בנקס •  2 ניוטון •  3 וילסון •  4 מאלרי •  5 לאבון •  6 מור •  7 בול •  8 האנט •  9 ב. צ'רלטון •  10 הרסט •   11 פיטרס •  12 סטפני • 13 ווסט •  14 נואלס • 15 ג'. צ'רלטון • 16 רייט • 17 סטיילס • 18 סאמרבי • 19 האנטר • 20 בל • 21 גריבס • 22 תומפסון • מאמן: רמזי | אנגליה |
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 1970 |
| --- | --- | --- |
|  1 בנקס •  2 ניוטון •  3 קופר •  4 מאלרי •  5 לבונה •  6 מור •  7 לי •  8 א. בול •  9 ב. צ'רלטון •  10 הרסט •   11 פיטרס •  12 בונטי • 13 סטפני •  14 רייט • 15 סטיילס • 16 יוז • 17 ג'. צ'רלטון • 18 האנטר • 19 ק. בל • 20 אוזגוד • 21 קלארק • 22 אסטל • מאמן: רמזי |  1 בנקס •  2 ניוטון •  3 קופר •  4 מאלרי •  5 לבונה •  6 מור •  7 לי •  8 א. בול •  9 ב. צ'רלטון •  10 הרסט •   11 פיטרס •  12 בונטי • 13 סטפני •  14 רייט • 15 סטיילס • 16 יוז • 17 ג'. צ'רלטון • 18 האנטר • 19 ק. בל • 20 אוזגוד • 21 קלארק • 22 אסטל • מאמן: רמזי | אנגליה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2007005246  VIAF: 145354859   WorldCat (עם VIAF): 145354859
קבוע מילס

קבוע מילס (באנגלית: Mills' constant) הוא קבוע מתמטי, שמוגדר בתור המספר הממשי החיובי הקטן ביותר A שמקיים את התכונה הבאה: לכל n טבעי  \ \lfloor A^{3^{n}}\rfloor  ראשוני (כאשר  \ \lfloor x\rfloor  היא פונקציית הערך השלם).
הוא נקרא על שם ויליאם מילס, שהוכיח ב-1947 את משפט מילס הקובע כי קבוע כזה קיים. תוצאה מפתיעה לאור ההתנהגות הלא סדורה של סדרת הראשוניים. לא ידוע ערכו של מספר זה, אבל אם מניחים שהשערת רימן נכונה, אז:
 A\approx 1.306377883863080690468614492602.... לא ידוע אם המספר רציונלי או אי-רציונלי.
הכללה של משפט מילס קובעת שלכל  2.106<c קיימים אינסוף ערכים  A כך ש- \ \lfloor A^{c^{n}}\rfloor  תמיד ראשוני, ושאינסוף זה הוא מעוצמת הרצף.
הראשוניים של מילס

המספרים הראשוניים שמתקבלים על ידי הצבת מספר טבעי n בביטוי  \ \lfloor A^{3^{n}}\rfloor , נקראים הראשוניים של מילס.
אם נניח את נכונות השערת רימן, המספרים שיתקבלו הם: 2, 11, 1361, 2521008887 וכן הלאה.
השימוש בקבוע מילס אינו יעיל לשם מציאת ראשוניים גדולים, משום שלשם חישוב חזקות גבוהות שלו יש לדעת את הקבוע בדיוק רב, אולם כדי לחשב את הקבוע נדרשת סדרת ראשוניי מילס עצמה.
משפט מילס

משפט מילס הקובע את הקיום של קבוע מילס מסתמך על משפט של אלברט אינגהם משנת 1937 הקובע שקיים קבוע  K, כך שלכל זוג ראשוניים עוקבים בסדרת הראשוניים  p_{n},p_{n+1} מתקיים  p_{n+1}<p_{n}+Kp_{n}^{5/8}.
מהמשפט של אינגהם נובע שאם  K^{8}<N, ו- p_{n},p_{n+1} הראשוניים העוקבים המקיימים  p_{n}<N^{3}<p_{n+1}, אז מתקיים:
כלומר לכל  K^{8}<N קיים ראשוני  p כך ש- N^{3}<p<(N+1)^{3}-1.
כעת בונים סדרה של ראשוניים  \{q_{n}\} באופן רקורסיבי: בוחרים ראשוני  K^{8}<q_{0} להיות האיבר הראשון. ומגדירים את  q_{n+1} כראשוני המקיים  q_{n}^{3}<q_{n+1}<(q_{n}+1)^{3}-1. נקבל סדרה עולה של ראשוניים  q_{0},q_{1},q_{2},\ldots . נגדיר שתי סדרות חדשות:
קל לראות ש- a_{n}<b_{n}, ושמהתנאי  q_{n}^{3}<q_{n+1}<(q_{n}+1)^{3}-1 נובע ש- a_{n} עולה ו- b_{n} יורדת.  a_{n} עולה וחסומה ולכן נוכל להגדיר  A=\lim _{n\to \infty }a_{n}. A מקיים  a_{n}<A<b_{n}, כלומר  {q_{n}}^{3^{-n}}<A<{(q_{n}+1)}^{3^{-n}}. העלאת האי-שוויון בחזקת  3^{n} נותנת  q_{n}<A^{3^{n}}<q_{n}+1, ולכן  \ \lfloor A^{3^{n}}\rfloor =q_{n} כנדרש.
הערות שוליים

↑  ערך מדויק יותר של קבוע מילס, אם ההנחה מתקיימת, ניתן למצוא בסדרה A051021 באתר OEIS – האנציקלופדיה המקוונת לסדרות של מספרים שלמים
↑  ניתן למצוא עוד מספרים בסדרה A051254 באתר OEIS
↑  A. E. Ingham, On the difference between consecutive primes, Quart. J. Math. Oxford 8 (1937), 255-266.
קיושי שיגה

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1871 סנדאי, מיאגי, יפן 
 פטירה:  25 בינואר 1957 (בגיל 85) טוקיו, יפן 
 ענף מדעי:  רפואה ובקטריולוגיה
 מקום מגורים:  יפן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טוקיו 
 מנחה לדוקטורט:  קיטסאטו שיבסבורו 
 מוסדות:  האוניברסיטה האימפריאלית קייג'ו 
 פרסים והוקרה:  מסדר התרבות (1944) 
 תרומות עיקריות
 גילוי החיידק Shigella
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קִיוֹשִׁי שִׁיגָה (ביפנית: 志賀 潔; 7 בפברואר 1871 –  25 בינואר 1957) היה רופא ובקטריולוג יפני.
חייו

שיגה, שנולד במקור עם שם המשפחה סאטו, נולד בסנדאי שבמחוז מיאגי, יפן. הוא סיים את לימודי בית הספר לרפואה באוניברסיטת טוקיו הקיסרית בשנת 1896 והחל לעבוד במכון לחקר מחלות מידבקות תחת ניהולו של קיטסאטו שיבסבורו. הוא התפרסם בזכות גילוי החיידק Shigella dysenteriae, חיידק מתג מהסוג Shigella הגורם לדיזנטריה, בשנת 1898, בעת מגפה חמורה שבמהלכה דווחו למעלה מ-90,000 מקרים של דיזנטריה עם שיעור תמותה של כמעט 30%. סוג החיידק נקרא על שמו של שיגה כמו גם הרעלן שיגה שהוא מייצר.
לאחר גילוי החיידק עבד שיגה עם פאול ארליך בגרמניה בין השנים 1901 ל-1905, ואחרי שחזר ליפן המשיך את מחקרו עם קיטסאטו. הוא מונה לפרופסור באוניברסיטת קאיאו בשנת 1920. בין השנים 1929–1931 היה הנשיא של אוניברסיטת קייג'ו הקיסרית בקייג'ו ויועץ רפואי בכיר למושל הכללי של קוריאה. שיגה קיבל את אות מסדר התרבות בשנת 1944, וכן את אות מסדר האוצר הקדוש, דרגה ראשונה, עם מותו ב-1957.
ראו גם

קיטסאטו שיבסבורו
קוסקוס שטיין

| קוסקוס שטיין |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קוסקוס
משפחה:: קוסקוסיים
סוג:: קוסקוס
מין:: קוסקוס שטיין
שם מדעי
 Phalanger vestitus ‏מילנה-אדואר, 1877
תחום תפוצה


קוסקוס שטיין (שם מדעי: Phalanger vestitus) הוא מין כיסאי דמוי שפן בסוג קוסקוס שאנדמי לגינאה החדשה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1877 על ידי הזואולוג הצרפתי אנרי מילנה-אדואר (אנ') ויש לו 3 תת-מינים שחיים באזורים גאוגרפים נפרדים לחלוטין ועשויים לקבל בעתיד מעמד של מינים עצמאיים. בצבעי פרוותו, קוסקוס שטיין מזכיר מאוד כיסאי אחר מאוסטרליה - פוסום זנב-טבעת נהר-הרברט.
תיאור

מבנה גופו של קוסקוס שטיין עגול ושמנמן, ראשו בינוני בצורת אגס, ופניו חרוטיות עם לחיים נפוחות. אוזניו קצרות ועגלגלות, ועיניו גדולות יחסית ומותאמות לראיית לילה. יש לו זנב ארוך וגמיש שחשוף בקצהו ומתפקד כרגל חמישית, וטפרים ארוכים וחדים בכפות שמשמשים אותו לטיפוס על עצים. אורך ראשו וגופו של קוסקוס שטיין: 48-35 סנטימטרים, אורך זנבו: 36-29 סנטימטרים, ומשקלו 2.4-1.4 קילוגרם.
הפרווה של קוסקוס שטיין קצרה ורכה. צבעה הכללי נע בין אפור-כחלחל לאפור-סגלגל, אפור-מרנגו, אפור-פחם או שחור-כחלחל. בניגוד מוחלט לצד העליון האפלולי, הצד התחתון (המותניים, המפשעה, הבטן והחזה) מתאפיין בצבע לבן בוהק, ויש סינר לבן בולט סביב הגרון, הצוואר והסנטר. הראש חיוור במעט ביחס לשאר הגוף, והחרטום כהה יותר. חלקי הגוף החשופים דוגמת הכפות, האף ופנים האוזניים בצבע סגול-כהה. הזנב שחור בבסיס הפרווה, בעוד שקצהו החשוף חצוי בין סגול-כהה לוורוד-בהיר. אוכלוסיות הקוסקוס השונות נבדלות זו מזו בצבעוניותן. במרכז ומערב גינאה החדשה, יש להם נקודה לבנה מעל המרפק שאינה מצויה אצל אף קוסקוס אחר זולתם.
קוסקוס שטיין מחולק ל-3 תת-מינים שעשויים לייצג מינים נפרדים:
P. v. vestitus - רכס ארפק.
P. v. interposiotus - רכס מאוקי.
P. v. permixtio  - רכס ביסמרק ורכס אואן סטנלי.
תפוצה וביולוגיה

קוסקוס שטיין אנדמי לגינאה החדשה; טווח התפוצה שלו מחולק ל-4 אזורים מבודדים זה מזה, והם עשויים לייצג מינים נפרדים. בצד של פפואה קיימת אוכלוסייה קטנה מבודדת ברכס אואן סטנלי בקצה המזרחי של האי (חצי האי זנב-ציפור) ואוכלוסייה גדולה במיוחד ברכס ביסמרק במרכז פפואה; בצד של אינדונזיה, קיימת אוכלוסייה קטנה באזור רכס מאוקי ואוכלוסייה בינונית ברכס ארפק בחצי האי ראש-ציפור (ווגלקופ) במערב האי.
בית הגידול של קוסקוס שטיין מורכב מיער גשם טרופי, יער עננים ויער אלונים על מדרונות הרריים גבוהים ברום 2,200-1,200 מטר מעל פני הים.
קוסקוס שטיין הוא יונק סוליטרי שפעיל בעיקר בשעות הלילה, ומבלה את שעות היום בשינה בחללי עצים. הוא ניזון בעיקר מעלים, פירות, ניצנים ואבקנים. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה. לקוסקוס שטיין יש חפיפה בטווח התפוצה עם קוסקוס ההרים, קוסקוס המשי והקוסקוס הקרקעי שדומים לו בצבעי הפרווה הכהים.
מצב

אף על פי שמגמת האוכלוסייה נמצאת בירידה, קוסקוס שטיין מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), נוכח תפוצתו הרחבה, אוכלוסייתו הגדולה, וגם מאחר שלא סביר שתתרחש ירידה בשיעור הנדרש להעפיל לקטגוריה מאוימת. עם זאת, שלושת תת-המינים שלו עשויים לייצג שלושה מינים נפרדים, ובמקרה שמצבם יוערך בנפרד סביר להניח שחלק מהם יסווגו בקטגוריה מאוימת.
בחלק מהאזורים שבהם קוסקוס שטיין נמצא הוא מאוים על ידי ציד למזון עבור התושבים המקומיים. הקוסקוס מצוי במספר אזורים מוגנים, ונדרשים מחקרים נוספים אודות הטקסונומיה של המין והאפשרות לפיצולו לשלושה מינים נפרדים.
הערות שוליים

↑  קוסקוס שטיין באתר הרשימה האדומה של IUCN
קיושי ימאשיטה

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1922 Nihonzutsumi, טאייטו, יפן 
 פטירה:  12 ביולי 1971 (בגיל 49) 
 תחום יצירה:  ציור 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קיושי ימאשיטה (באנגלית: Kiyoshi Yamashita, ביפנית: 山下清, ‏10 במרץ 1922 – 12 ביולי 1971) היה אמן יפני, גאון אוטיסט שהתפרסם בשל ציוריו המרשימים והספר שכתב על נדודיו ביפן.
ביוגרפיה

ימאשיטה נולד באסקוסה (Asakusa) שבטוקיו. בגיל 3 חלה בהפרעה חמורה במערכת העיכול והיה על סף מוות. עקב הפגיעה סבל מלקות דיבור קלה ושונות נוירולוגית. אביו מת בילדותו, והוא נשלח לבית-ספר פרטי לחינוך מיוחד. ימאשיטה עסק שם בציור צ'יגירי-אה (Chigiri-e), יצירת תמונות מפיסות נייר צבעוני. הפסיכולוג פרופ' ריוזבורו שיקיבה (Ryuuzaburou Shikiba) גילה עניין בכישרונו וערך ב-1939 באוסקה תערוכה שבה הוצגו תמונותיו הרבות, בעקבותיה התפרסם ימאשיטה.
ימאשיטה החל בגיל 18 לשוטט ולנדוד בכל רחבי יפן, תקופה שנמשכה עד 1954. הוא כתב על האירועים והחוויות שעבר בספרו "יומן נדידה", שיצא לאור בשנת 1956. על בסיס הספר הופקה דרמה טלוויזיונית בשם "ספר נדידתו של Hadaka-no-Taisho"" ("גנרל עירום", כינוי שדבק בימאשיטה עקב נוהגו לנוד בלבוש מצומצם), ובו שיחק גנוסוקה אשייה (Gannosuke Ashiya) בתפקיד ימאשיטה הנודד.
ימאשיטה ניחן בזיכרון צילומי יוצא דופן והיה מצייר מראות ונופים בפירוט, מתוך זכרונו בלבד. לאחר מלחמת העולם השנייה נערכה תערוכה ליצירותיו של "גוך של יפן", כפי שכונה, בה ביקרו כחמישה מיליון איש.
ב-1971 נפטר בגיל 49 בעקבות דימום תוך-גולגולתי.
יצירתו

יצירותיו המגוונות והדרמטיות של ימאשיטה, עוסקות בנושאים שונים, החל מציורי נופים שונים ועד לציורים המשלבים דמויות אנושיות ומיתיות. את רוב יצירותיו צייר ימאשיטה בביתו שבטוקיו או במוסד בו שכן, כשהוא משתמש בזכרונו הצילומי לשחזור הנופים והדמויות שפגש במסעותיו. יצירותיו עשירות בצבעוניותם ומשלבות אלמנטים מן התרבות היפנית המסורתית והמודרנית. רוב יצירותיו הידועות צוירו בשיטת Chigiri-e. יצירותיו היו אהודות בקרב הבורגנים היפנים, וידוע על לא מעט זיופים שלהן, כולל כמה שהוצגו בטעות בתערוכות. ימאשיטה לא השתייך לקבוצה אמנותית כלשהי, ולכן קשה למומחי אמנות אקדמיים רבים להבחין בין תמונה אמיתית שלו למזויפת.
ראו גם

גאון אוטיסט
תרבות אוטיסטית
קהילה אוטיסטית
וינסנט ואן גוך
קופסינוניים

| קופסינוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: דגי גרם
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: נפוחיתאים
תת־סדרה:: Ostracioidei
משפחה:: קופסינוניים
שם מדעי
 Ostraciidae

Lactophrys bicaudalis
קֻפְסִינוּנִיִּים או דגי פרה (שם מדעי: Ostraciidae) היא משפחת דגי גרם מסדרת הנפוחיתאים.
דגים אלה יכולים להגיע לאורך 50 ס"מ אצל המין Acanthostracion quadricornis, אך בדרך כלל קטנים בהרבה. הם בעלי ראשים גדולים, גוף בצורת משולש מוזר והם בעלי קרניים קטנות על הראשים, מה שנתן להם את שמם השני. בצידי הגוף ישנם סנפירים קטנים והזנב וסנפיר הגב קטנים. עורם של דגים אלה רעיל ביותר. חלקם חומים מנומרים אך הרבה מהם צבעוניים, בעיקר הצעירים.
הם חיים בכל האוקיינוסים, בעיקר באזורים הטרופיים והסובטרופיים, אך המין Lactophrys trigonus יכול להצפין עד לקייפ קוד.
לדגים אלה פה גדול איתו הם שואבים מגוון חסרי חוליות ימיים וגם דגיגים לפיהם.
מיון

משפחה קופסינוניים (Ostraciidae)
סוג Acanthostracion
סוג Lactophrys
סוג Lactoria
סוג קופסינון (Ostracion)
סוג ומין יחיד Paracanthostracion lindsayi
סוג שריונון (Tetrosomus)
סוג ומין יחיד Eolactoria sorbinii - נכחד
סוג ומין יחיד Oligolactoria bubiki - נכחד
דג הפרה המקושט
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
]
קידוד אודיו

קִידּוּד אודיו הוא פתרון טכנולוגי שנועד להקטין את נפחם של קובצי אודיו תוך פגיעה מינימלית באיכותם, על מנת שידרשו פחות נפח אחסון או שיהיה ניתן לשדר אותם באמצעות רוחב פס נמוך יותר. קיימים אלגוריתמים שונים לקידוד אודיו, רובם מאבדי נתונים (כדוגמת MP3) וחלקם משמרי נתונים (כדוגמת WAV). הקידוד מתבצע באמצעות התקן או תוכנה המכונים מקודד (encoder), על מנת לצפות בקובץ אודיו מקודד יש להשתמש ברכיב מפענח (decoder).
ראו גם

המרת קידוד
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'ט ווקר

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1940 בית לחם שבמיסיסיפי
 פטירה:  8 ביוני 2024 (בגיל 84) לונג ביץ', ארצות הברית 
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטר
 מספר:  25 
 מכללה:  אוניברסיטת בראדלי
 דראפט:  בחירה מספר 12, 1962 סירקיוז נשיונלס
 היכל התהילה:  נבחר כשחקן בשנת 2012
 קבוצות כשחקן
 1962 – 1969   1969 – 1975:  סירקיוז נשיונלס/פילדלפיה 76'   שיקגו בולס
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (1967)   7 בחירות למשחק האולסטאר (1964, 1966, 1967, 1970, 1971, 1973, 1974)   חמישיית הרוקיז של העונה (1963)
 
צ'סטר "צ'ט" ווקר (באנגלית: Chester "Chet" Walker;‏ 22 בפברואר 1940 – 8 ביוני 2024) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1962–1975. בעונת 1967 זכה באליפות ה-NBA כשחקן פילדלפיה 76', ולאורך הקריירה השתתף 7 פעמים במשחק האולסטאר של ה-NBA. ממוצעי הקריירה שלו היו 18.2 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים למשחק. בשנת 2012 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
ביוגרפיה > נעורים ומכללות

ווקר נולד בבית לחם שבצפון מיסיסיפי, וגדל בעיר בנטון הארבור שבמישיגן. בין השנים 1959–1962 למד באוניברסיטת בראדלי אשר בפאוריה, אילינוי, ובשלוש עונותיו כשחקן קבוצת האוניברסיטה רשם ממוצעים של 24.4 נקודות ו-12.8 ריבאונדים למשחק. בעונת הפרשמן שלו נבחר לחמישייה השנייה של ליגת המכללות, ובשתי העונות העוקבות נבחר לחמישיית העונה הראשונה (First Team All-American).
ביוגרפיה > סירקיוז/פילדלפיה 76'

ווקר נבחר בבחירה ה-12 של דראפט ה-NBA לשנת 1962, על ידי קבוצת סירקיוז נשיונלס. בעונת הרוקי שלו קלע 12.3 נקודות בממוצע למשחק ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, ובעונתו השנייה, בה עברה הקבוצה לפילדלפיה, שיפר את תפוקתו הממוצעת ל-17.3 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק והשתתף לראשונה במשחק האולסטאר של ה-NBA. במהלך עונת 1964/1965 הצטרף לקבוצה הסנטר הדומיננטי וילט צ'מברלין, אשר הוליך את פילדלפיה בעונת 1966/1967 לקביעת מאזן הניצחונות הטוב בתולדות ה-NBA,‏ 68–13‏ (84.0%). בסיום אותה עונה הובילו את הקבוצה ווקר, צ'מברלין, האל גריר ובילי קנינגהם לזכייה באליפות ה-NBA, לאחר שפילדלפיה גברה על סן פרנסיסקו ווריורס בסדרת הגמר. בגמר האזור המזרחי הדיחה פילדלפיה את בוסטון סלטיקס, ובכך קטעה את רצף 8 האליפויות הרצופות בהן זכתה. באותו פלייאוף העמיד ווקר ממוצעים של 21.7 נקודות ו-7.6 ריבאונדים למשחק, כולל 23.3 נקודות ו-8.8 ריבאונדים לאורך סדרת הגמר. לאחר הזכייה באליפות נשאר ווקר בפילדלפיה שתי עונות נוספות, בהן הודחה הקבוצה בחצי גמר וברבע גמר המזרח, בהתאמה.
ביוגרפיה > שיקגו בולס

לקראת עונת 1969/1970 נשלח ווקר בטרייד לשיקגו בולס, במדיה שיחק ב-6 העונות הבאות. בתקופה זו הוביל את הבולס, לצד בוב לאב, ג'רי סלואן ונורם ואן ליר, ל-6 הופעות רצופות בשלב הפלייאוף, כולל שתי העפלות לסדרת גמר המזרח בעונות 1974 ו-1975. במדי הבולס נבחר ווקר ארבע פעמים להשתתף במשחק האולסטאר, ורשם ממוצעים כוללים של 20.1 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים למשחק. בסיום עונת 1974/1975 פרש ווקר ממשחק, בגיל 35.
נפטר ב-8 ביוני 2024.
הישגים

לאורך הקריירה קלע ווקר 18,831 נקודות בסך הכול, אשר הציבו אותו בעת פרישתו במקום התשיעי בתולדות ה-NBA. באף אחת מ-13 עונותיו בליגה לא החמיץ יותר משישה משחקים, ובמהלך הקריירה השתתף ב-1,032 מתוך 1,057 המשחקים של קבוצותיו (97.6%). ווקר הצטיין הן בסחיטת עבירות והן בקליעת זריקות עונשין; ב-7 עונות שונות הוא סיים כאחד מעשרת הקלעים המובילים מקו העונשין, וב-6 עונות היה אחד מעשרת קלעי העונשין המדויקים ביותר. בעונת 1970/1971 הוביל ווקר את כל שחקני ה-NBA עם 85.9% קליעה מהקו, ולאורך הקריירה דייק ב-79.6% מזריקותיו.
ב-24 בפברואר 2012, יומיים לאחר יום הולדתו ה-72, הוכרז על בחירתו של ווקר להיכלל בהיכל התהילה של הכדורסל. ב-7 בספטמבר 2012 הוא הוצג באופן רשמי כחבר היכל התהילה.