stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכללה האקדמית רמת גן
שיתופי פעולה מיוחדים

ההסתדרות הרפואית בישראל (הר"י): בחרה בשיתוף פעולה עם המכללה כמוסד להכשרת רופאים לתפקידי ניהול. המועצה המדעית של הר"י מכירה בתואר השני במנהל מערכות בריאות במכללה כתואם את הדרישות להתמחות במנהל רפואי.
ארגון המורים: מורים הלומדים במסלול לתואר שני בייעוץ חינוכי במכללה, אשר ימצאו זכאים למלגה מטעם קרן ידע של ארגון המורים - יזכו למלגה נוספת מטעם המכללה.
הסתדרות המורים: מורים הלומדים במסלול לתואר שני בייעוץ חינוכי במכללה, אשר ימצאו זכאים למלגה מטעם הסתדרות המורים - יזכו למלגה נוספת מטעם המכללה.
סמלילה הקודם של המכללה, שהיה בשימוש עד 2018
בספריית המכללה
העלאה

ערך זה עוסק בשליחת נתונים. אם התכוונתם לסדרת הטלוויזיה בשם זה, ראו .
בתקשורת נתונים, העלאה (באנגלית: Upload) פירושה שליחת נתונים (כמו קובץ, בסיס בינארי) ממערכת מקומית אל מערכת מרוחקת באמצעות פרוטוקולי תקשורת כמו IPv4,IPv6 מהנפוצים שבניהם או אחרים, על מנת שתתאפשר תקשורת תקינה בין מערכות בפרוטוקולים מסוימים מבניהם הנפוצים ביותר IPv4,IPv6, חובה שתהיה היכולת של שתי המערכות להוריד ולהעלאות מכיוון שיצירת קישור כגון TCP מחויבת במענה של המערכת בצד האחר שאומרת אם היא מקבלת או מסרבת את ליצירת הקישור.
צרכים נפוצים להעלאת נתונים הם:
העלאת נתונים למטרות שיתוף
העלאת נתונים למטרות גיבוי
העלאת נתונים של Metadata בפרוטוקולי תקשורת שונים, המספקים מידע על מצבם הנוכחי של תוכן מורד.
העלאה מרוחקת

כשמעבירים נתונים ממערכת מרוחקת אחת למערכת מרוחקת אחרת הדבר נקרא "העלאה מרוחקת". הפעולה נפוצה באתרים המספקים שירותי אירוח קבצים. ללא העלאה מרוחקת יצטרך המשתמש ראשית להוריד את הנתונים אל המערכת המקומית השייכת לו, ולאחר מכן להעלותם שוב אל המערכת המרוחקת הרצויה לו.
ראו גם

רוחב פס
הורדה
הערות שוליים

↑  ראו גם מחשוב ענן
↑  לדוגמה כשפיסת מידע לא נקלטת במערכת המקומית, זו שולחת (מעלה) בקשה לשלוח שוב את המידע האבוד
↑  מתוך הוכנה gnome-system-monitor
ערך זה הוא קצרמרבנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרף המציג היסטוריית העלאת והורדת נתונים מהרשת
הסמוראי הכסוף

| --- | --- |

הסמוראי הכסוף, כפי שהופיע בחוברת New Avengers #12 מדצמבר 2005, אמנות מאת דייוויד פינץ'.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  קניוצ'יו הראדה: Daredevil #111 (יולי 1974) שינג'ן: Wolverine Vol.2 #300 (מרץ 2012)
 יוצרים:  סטיב גרבר, בוב בראון (קניוצ'יו) ג'ייסון אהרון, סטיבן סנדרס (שינג'ן)
 גילום הדמות:  ויל איאן לי, הארויקו ימאנוצ'י, Ken Yamamura 
 מידע
 שם אמיתי:  קניוצ'יו הראדה שינג'ן הראדה
 כינויים:  השוגון הכסוף, קן, אישירו טגארה
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  ראש ארגון פשע, סוכן ממשלתי, שכיר חרב
 כוחות:  תיעול כוחות אנרגיה טכיונית לכלי נשק, לרבות חרב קטאנה; יצירת שדה טכיונים המסוגל לחתוך דרך כל חומר מלבד אדמנטיום; בעל טבעת טלפורטציה.
 כלי נשק:  חרב קטאנה
 חבר בקבוצה:  שבט ישידה (שינג'ן)
 חבר לשעבר בקבוצה:  הידרה שבט ישידה ששת הגיבורים הגדולים
 אזרחות:  יפן 
 דמויות קשורות
 משפחה:  שינג'ן הראדה (אב, מת) מאריקו ישידה (אחות למחצה, מתה) שינג'ן הראדה השני (בן) שירו ישידה (בן דוד)
 אויבים:  וולברין
 
הסמוראי הכסוף (באנגלית: Silver Samurai) הוא דמות בדיונית של נבל-על מוטאנט שמופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Daredevil #111 מיולי 1974, ונוצרה על ידי הכותב סטיב גרבר והמאייר בוב בראון.
הסמוראי הכסוף הוא האלטר אגו של קניוצ'יו הראדה, מוטאנט יפני בעל הכוח להטעין כמעט כל דבר באנרגיית טכיונים, אשר גם מסוגלת לחתוך כל חומר מלבד אדמנטיום. עוטה חליפה המבוססת על תלבושת הסמוראי המסורתית. הראדה היה שומר ראשה של הטרוריסטית הנודעת וייפר, וגם שכיר חרב לעת מצוא. כאשר עבד עבור וייפר, הוא נלחם נגד אויבים כמו ספיידרמן, האלמנה השחורה וקבוצות המוטנטים החדשים והאקס-מן. הראדה הפך למנהיג שבט ישידה לאחר מותה של מאריקו ישידה, אחותו למחצה. יריבו המושבע של וולברין. נהרג בחוברת Wolverine Vol.4 #1 מנובמבר 2010.
לאחר מותו, בנו שינג'ן הראדה השני נטל את זהות הסמוראי הכסוף והצטרף לאחוות המוטאנטים של מיסטיק.
דמותו של הסמוראי הכסוף מופיעה בסרט הלייב אקשן "וולברין".
המשלחת הסובייטית השנייה לאנטארקטיקה

המשלחת הסובייטית השנייה לאנטארקטיקה יצאה ב-7 בנובמבר 1956 ונמשכה עד 1958.
במשלחת השתתפו בסך הכל שלוש ספינות של הצי הסובייטי: "אוב", "לנה" ו"קופרציה". מפקד הכוח הימי היה א. מקסימוב. מפקד הכוח שירד ליבשה היה אלכסיי טרשניקוב. מטרות המשלחת היו לסיים את משימותיה של המשלחת הסובייטית הראשונה לאנטארקטיקה, עבודה מדעית בקנה מידה מלא עבור מיזם השנה הגאופיזית הבינלאומית (כולל מיפוי קרחונים ומעקב אחר חיות בר), הקמת שתי תחנות מדעיות חדשות עבור אותו מיזם, ומחקרים באוקיינוגרפיה.
הרד (כפר)

| --- | --- |
סמל הרדסמל הרד

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת הטוון
 שטח:  13.96 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,798 (1 בינואר 2021)
 קואורדינטות:  47°42′32″N 19°37′55″E﻿ / ﻿47.709°N 19.632°E﻿ / 47.709; 19.632 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.hered.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הרד(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.הרד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הרד (בהונגרית: Heréd) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בהרד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,073 תושבים ובשנת 2021 רק 1,798 תושבים.
האזור מיושב לסירוגין מתחילת המאה ה-12 עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1200.
יהודי הרד

יהודים חיו בהרד במאה ה-18 ובמאה ה-19. יהודי הכפר קיבלו שירותי דת מקהילת לרינצי. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 12 |  |
| 1880 | 50 | 1,253 |
| 1910 | 25 |  |
| 1920 | 23 |  |
| 1930 | 11 |  |
| 1941 | 11 | 2,179 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי הרד שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת הטוון |
| --- | --- | --- |
| יישובים | הטוון • אפץ • אצ'ד • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • לרינצי • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו |  |
המשלחת הסובייטית הרביעית לאנטארקטיקה

המשלחת הסובייטית הרביעית לאנטארקטיקה התנהלה בין השנים 1958-1960.
את המשלחת הוביל אלכסנדר דראלקין. אנשי המשלחת השתמשו בטרקטורים כבדים ומזחלות כדי לנוע אל פנים הארץ ולבצע מחקרים מדעיים עד מרחק של 2500 ק"מ. הם השתמשו בתחנות מחקר הסובייטיות שהוקמו במשלחות קודמות. תקופה מסוימת המשלחת פעלה במקביל להמשלחת הסובייטית השלישית לאנטארקטיקה.
הרמן גרלנד

הרמן גרלנד (בגרמנית: Hermann Gerland, נולד ב-4 ביוני 1954 בבוכום שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני, ששיחק בעמדות החלוץ והבלם בבוכום, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה ככדורגלן

גרלנד שיחק לאורך כל קריירת הבוגרים שלו בבוכום. עונת הבכורה שלו בקבוצה הייתה 1972/73, כשבוכום שיחקה בבונדסליגה. בעונה זו ערך גרלנד 20 הופעות והבקיע שער אחד. עד לעונת 1980/81 גרלנד היה שחקן מפתח בבוכום. גרלנד ובוכום סיימו כמעט בכל העונות הללו בחלק התחתון של הטבלה אך נשארו בבונדסליגה, כשהישג השיא שלהם היה המקום השמיני בעונת 1978/79. החל מעונת 1981/82 גרלנד מיעט מאוד לשחק וערך הופעות ספורות בכל עונה. בעונת 1984/85 עבר גרלנד לשחק בקבוצת המילואים של בוכום, וזו הייתה עונתו האחרונה ככדורגלן פעיל. לגרלנד 204 הופעות ליגה במדי בוכום, בהן הבקיע ארבעה שערים. לגרלנד אין הופעות בינלאומיות.
הינו בלו ריבון

| --- | --- |

Hino Blue Ribbon
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Hino BD (שנת 1952)
 יצרן:  הינו מוטורס (Hino Motors)
 שנות ייצור:  1952–1975  1982 - עד היום
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  Hino S'elega 
 אורך:  10,000 מ"מ (שנת 1952) 9,000 מ"מ (שנת 1967) 9,400 מ"מ 10,000 מ"מ  10,800 מ"מ
 רוחב:  2,450 מ"מ (שנת 1952)  2,550 מ"מ (סדרה ראשונה)
 גובה:  2,950 מ"מ (שנת 1952)  3,050 מ"מ (סדרה ראשונה)
 בסיס גלגלים:  4,500 מ"מ 4,800 מ"מ (משנת 1952) 5,200 מ"מ  5,670 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע דיזל 6 צילינדרים, 7,014 סמ"ק המפיק 110 כ"ס (1952) מנוע דיזל 6 צילינדרים, 9,400 סמ"ק המפיק 190 כ"ס (1967) מנוע דיזל 6 צילינדרים, 9,400 סמ"ק המפיק 225 כ"ס (1967) מנוע דיזל 6 צילינדרים, 11,600 סמ"ק המפיקים 225 כ"ס  (סוג מנוע "ER200") מנוע דיזל 6 צילינדרים,  9,900 סמ"ק המפיקים 230 כ"ס (סוג מנוע "M10U") מנוע טורבו דיזל המפיק 260 כ"ס  מנוע טורבו דיזל המפיק 280 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית (דור ראשון)  תמסורת אוטומטית ZF (סוג HU2P) (1982-2000)
 
הינו בלו ריבון (באנגלית: Hino Blue Ribbon) הוא אוטובוס גדול שמיוצר על ידי יצרנית הרכב הכבד היפנית הינו מוטורס בין השנים 1952–1975 ושוב בין השנים 1982 ועד היום.
בתחילת הייצור בשנת 1952 יצרנית הרכב הינו מוטורס הייתה קרויה "Hino Diesel Industry Co., Ltd".
משנת 1952 ועד היום יוצרו עשרות סדרות מהדגם.
יצרניות הרכב הינו מוטורס ו"איזוסו מוטורס" (Isuzu Motors) חברו במשותף בשנת 2002 לייצור אוטובוסים משותפים.
בין השנים 2005–2015 התחילה "הינו מוטורס" לייצר אוטובוסים בעלי הנעה היברידית. המצברים נלקחו מדגם טויוטה פריוס (סוג מצבר: 4 Ni-MH).
תרגום שמו של האוטובוס "Blue Ribbon" לעברית: "סרט כחול".
היסטוריה

בשנות השישים של המאה העשרים בסיס הגלגלים של דגמי "הינו בלו ריבון" עמד על 4.5 מטר ו4.8 מטר. בשנת 1967 נוספו בסיסי גלגלים ארוכים יותר של 5.2 מטר ו5.67 מטר.
בסוף שנות השישים הורכבו בדגמי "הינו בלו ריבון" מנועי דיזל בתפוקה של 190 כ"ס, 225 כ"ס (הזרקת דלק ישירה) ומנוע מגדש טורבו מנוע דיזל המפיק 260 כ"ס.
בשנת 1969 אורך האוטובוס הוגדל ל - 9.0 מטר (סדרת "RD 100"), ובשנת 1977 נבנו דגמים חדשים שהגיעו לאורך של 11.7 מטר. בשנות השמונים נבנה אוטובוס בסדרת "HT 228K" באורך של 12 מטר.
בסוף שמות השמונים נהנתה "הינו מוטורס" מיצוא משגשג של אוטובוסים לסינגפור וללאוס.
משנת 1982 - 2000 נבנו דגמי "הינו בלו ריבון": ללא מדרגה, מדרגה בודדת, 2 מדרגות.
היסטוריה > דגמי "הינו בלו ריבון" "מדרגה בודדת" ו-"2 מדרגות"

מנועי דיזל 6 צילינדרים, 11,600 סמ"ק המפיקים 225 כ"ס (סוג מנוע "ER200")
מנועי דיזל 6 צילינדרים, 9,900 סמ"ק המפיקים 230 כ"ס (סוג מנוע "M10U")
K-RT/RU22 (יוצר בשנת 1982)
P-HT/HU22 (יוצר בשנת 1984)
P-HT/HU23 (יוצר בשנת 1985)
U-HT/HU2M (יוצר בשנת 1990)
KC-HT/HU2M (יוצר בשנת 1995)
היסטוריה > דגמי "הינו בלו ריבון" ללא מדרגה

מנוע טורבו דיזל 6 צילינדרים, 10,500 סמ"ק, המפיק 250 כ"ס
תמסורת אוטומטית ZF (סוג HU2P)
HU2P (יוצר בשנת 1997)
KC-HU2P (יוצר בשנת 1998)
סדרות

תחילת יצור אוטובוס "Hino BD" (73 נוסעים, (משנת 1952)
סדרה ראשונה (יוצר בין השנים 1960–1984)
סדרה שנייה (יוצר בין השנים 1982–2000)
Blue Ribbon HIMR (יוצר בין השנים 1991–2001)
Blue Ribbon City (יוצר בין השנים 2000–2005)
Blue Ribbon City HIMR (יוצר בין השנים 2001–2005)
Blue Ribbon City Hybrid (יוצר בין השנים 2005–2015)
FCHV-BUS (יוצר בין השנים 2002–2005)
Blue Ribbon II (יוצר בין השנים 2004–2015)
Blue Ribbon Hybrid (מיוצר בין השנים 2015 - עד היום)
Blue Ribbon (מיוצר בין השנים 2015 - עד היום)
סדרות > סדרות דור ראשון - מנוע ממוקם במרכז רצפת האוטובוס

RE / RC
RB 10 / RC 100
100 / RC 300
RE 101 / RC 301
RD 100
RD 300 (K-RD 301)
סדרות > סדרות דור ראשון

RY 63
RU 63
RU 60 (סדרת אוטובוס תיירות))
HT / HU
RT / RU
P-HT / HU 22
(P -) RT / RU 22 (סדרת K)
HT / HU 27
P-HT / HU 23
HT / HU
U-HT / HU 2 M (סדרת 3 K)
HT / HU 3 K
KC-HT / HU 2 M
CNG
סדרה היברידית  (HIMR)  סדרת HM-HU1J
סדרת ACG / BJG-HU8J
סדרת LJG-HU8J
LNG-HU8J
אוטובוס היברידי IPT (מערכת אספקת חשמל ללא מגע)
סדרת KL-KV 280
PJ-KV
PKG- / PDG-KV234
LKG- / LDG-KV סדרה 234
QPG- / QKG- / QDG-KV234 סדרה
סדרות > סדרות דור שני

QRG- / QPG- / QKG- / QDG-KV 290 סדרה
2TG- / 2PG- / 2KG- / 2DG-KV290 סדרה (המודל הנוכחי)
סדרה היברידית - מערכת QSG-HL2A
סדרה 2SG-HL2A (דגם נוכחי)
אוטובוסים היברידים (2005-2015)

מצבר טויוטה פריוס - ממוקם על גג האוטובוס (4 מצברים סוג "Ni-MH").
מנוע ACG-HU8JLFP/MFP (שנת 2005)
מנוע BJG-HU8JLFP/MFP (שנת 2007)
מנוע LJG-HU8JLGP/MGP מגדש טורבו J08E-1M המפיק 240 כ"ס (משנת 2010)
מנוע LNG-HU8JLGP/MGP מגדש טורבו J08E-1M המפיק 280 כ"ס (משנת 2012)
אוטובוס עירוני
תמונות

הינו בלו ריבון - מבט לתא הנהג (דור שני)
הינו בלו ריבו, סדרת HIMR
הינו בלו ריבו
הינו בלו ריבו - דור שני
הינו בלו ריבון - אוטובוס עירוני
הינו בלו ריבון
הינו בלו ריבון
הינו בלו ריבון - מבט לתוך האוטבוס
הינו בלו ריבון
הינו בלו ריבון - מבט לתא הנהג
מנוע הינו בלו ריבון, דגם "HIMR" (מנוע 6 צילינדרים)
ראו גם

הינו מוטורס
הינו HS3KRK
הערות שוליים

↑  הינו בלו ריבון - תחילת ייצור אוטובוסים "בלו ריבון" jsae.or.jp/autotech
↑  הינו בלו ריבון סדרה 2  archive.org/web/20110625004504/http://www.hino.co.jp/blueribbon_2
↑  הינו בלו ריבון היבריד1999.co.jp/eng
↑  הינו בלו ריבון היבריד -אוטובוס עירוניlandtransportguru.net/hino-blue-ribbon-city-hybrid
| יפן הינו מוטורס |
| --- | --- | --- | --- |
| מכוניות-משאיות-אוטובוסים | דגמים בולטים בהווה | 600 • Melpha • פונקו • בלו ריבון • 300  |   |
| מכוניות-משאיות-אוטובוסים | דגמים בולטים בעבר | 1300 • 900 • 900 ספרינט • 1300 ספרינט • בריסקה • הינו-רנו 4CV • Liesse • HS3KRK • TH  |   |
קבוצת טויוטה: טויוטה • לקסוס • דייהטסו • הינו מוטורס • סאיון • סובארו (שותפות חלקית)
הינו - אוטובוס היברידי
המשלחת הסובייטית השלישית לאנטארקטיקה

המשלחת הסובייטית השלישית לאנטארקטיקה יצאה לדרכה בסוף שנת 1957 ונמשכה עד סוף שנת 1958.
המשלחת הימית הובלה בידי יבגני טולסטיקוב. היא כללה שתי אוניות: "אוב" (שהשתתפה בשתי המשלחות הקודמות) ו"קופריצה" (אשר השתתפה במשלחת הקודמת). ה"קופריצה" שימשה בעיקר כספינת תובלה. צוות המשלחת כלל בסך הכל 445 אנשים. התלווה אליו גם האסטרונום הצ'כוסלובקי אנטונין מרקוס. המשלחת נועדה לסיים את משימותיה של המשלחת השנייה ומחקרים מדעיים במסגרת השנה הגאופיזית הבינלאומית. כמו כן היא הייתה אמורה לארגן מחדש את תחנת המחקר סובטסקאיה, לערוך מסלולי טרקטור בפנים הארץ, עבודה אוקיינוגרפית באוקיינוס הדרומי וקרטוגרפיה של החוף מתחנת מירני ועד ים בלינגהאוזן. לרשות אנשי המשלחת הועמדו 6 תחנות מחקר סובייטיות: ווסטוק, מירני, סובסטקאיה, אואזיס, פיונירסקאיה וקומסומולסקאיה).
הטרקטורים הראשונים התקדמו אל פנים הארץ ב-26 בדצמבר, עם 32 אנשים. ב-2 בינואר 1958 הגיעה הקבוצה לפיונרסקאיה, והמשיכה הלאה ממנה ב-8 בחודש. ב-17 בו הם הגיעו לקומסומולסקאיה; תנאי הנסיעה היו קשים. חלק מכלי הרכב (7 טרקטורים ומזחלות) חזרו ב-20 בחודש לווסטוק, אליה הגיעו ב-27, כדי לאסוף למעלה מ-100 טון מטען. ב-28 לחודש הם נסעו חזרה לקומסומולסקאיה, והגיעו אליה ב-31 בחודש. ב-3 בפברואר עזבה הקבוצה שנותרה בסובטסקאיה והמשיכה להתקדם. הם הגיעו אל 78 ° 24 'S, 87 ° 35' E. הם בנו במקום תחנה ועזבו את המקום ב-18 בחודש. הם הגיעו למירני ב-4 במרץ, לאחר שסיימו נסיעת הלוך ושוב של 4,000 ק"מ.
לאחר שבילו את החורף באנטארקטיקה במירני, המשלחת ביצעה סדרה שנייה של מסעי טרקטורים החל מספטמבר 1958. צוות אחד הגיע לאזור הלא-נגיש באנטארקטיקה, והקים את התחנה הלא-נגישה ב-14 בדצמבר. תקופה מסוימת המשלחת פעלה במקביל להמשלחת הסובייטית הרביעית לאנטארקטיקה.
המינריאדה השנייה

המינריאדה השנייה או המינריאדה של פברואר 1990 הם הכינויים המקובלים לאירועים האלימים שהתרחשו בבוקרשט, בירת רומניה, בימים 18 ו-19 בפברואר 1990.
התסיסה כנגד שלטון חזית ההצלה הלאומית וכוונת מנהיגיה להישתתף בבחירות הקרובות לא פגה לאחר המינריאדה הראשונה. לקראת 18 בפברואר 1990 ארגנה האופוזיציה הפגנה גדולה בכיכר ויקטוריה, בחזית ארמון ויקטוריה, שם שכנו גופי השלטון הרומניים. ההפגנה כוונה במוצהר נגד הסקוריטטה ונגד הקומוניזם. חלק מהמפגינים נשאו שלטים עם התוכן "הלאה הסקוריטטה, אנחנו עם הצבא", "לא רוצים יותר קומוניסטים, אנשי סקוריטטה ואקטיביסטים", "המהפכה הייתה רק רוטציה של פעילים?", "FSN = PCR‏" ועוד. המפגינים תבעו שיחה עם ההנהגה, אך במקום לא היו אנשי הנהגה פרט לסגן ראש ממשלת רומניה והממונה על שירותי הביטחון, ג'לו וויקאן-וויקולסקו Gelu Voican-Voiculescu, שסירב לנהל משא ומתן עם המפגינים. וויקאן-וויקולסקו נשא בקביעות אקדח אוטומטי והמפגינים ראו גם בכך התגרות. נטען שנשמעה ירייה ובתגובה חלק מהמפגינים התרחקו מעט מהארמון והתחילו להטיל חפצים על חזיתו. אנשי הצבא, שהוצבו לשמירת הארמון, העדיפו לעמוד מהצד ולא להתערב וכתוצאה מכך התחילו מפגינים לפלוש לתוך המבנה.
התכנסות המונית מול ארמון ויקטוריה, מושב הממשלה הרומנית, ב-27 בפברואר 1990
כמה מאות מבין המפגינים חדרו לארמון וחלק מהם התחילו בביזה ובהרס של רהיטים וחפצים אחרים. קבוצה מבין הפולשים דחפה את וויקאן-וויקולסקו אל המרפסת ואיימו עליו לזרוק אותו משם. ההמון הצליח להיכנס רק לקומת הקרקע ולקומה הראשונה, כי הגישה לקומות העליונות הייתה רק באמצעות מעליות והמעליות נחסמו.
פינוי ההמון מהארמון

השלטונות התחילו לרכז כוחות ביטחון מסביב לארמון כולל חטיבת טנקים. לתוך הארמון נכנסו אנשי מודיעין של הצבא וצנחנים שהתערו בין המפגינים.
לקראת הערב אנשי צבא פנו אל העיתונאים והמפגינים שהיו בארמון והורו להם לעזוב את הארמון, ושבקרוב יתחילו בפינוי בכוח. חלק מהנוכחים התחילו לצאת. בהמשך עמד גנרל ביציאה ומיין את היוצאים, כשהוא מורה על מעצרם של חלק מהם ומרסק ארצה מצלמות של עיתונאים. המעוכבים נעצרו בחשד לוונדליזם ולביזה. סך הכל נעצרו 105 איש ונמנו עשרות פצועים.
הופעת הכורים

האירועים סוקרו באמצעי התקשורת. וויקאן-וויקולסקו רואיין וסיפר איך משכו בזקנו, ירקו עליו והכו אותו. בלילה הגיעו לבוקרשט כ-5,000 כורים. הכורים היו מצוידים, בין היתר, בקסדות עם פנס, כמקובל במכרות, ועשו רושם חזק על האוכלוסייה כשנעו ברחובות החשוכים עם פנסים דולקים על כובעיהם.
כשהגיעו הכורים כבר לא נותרו מפגינים בארמון, וסביבו היו רק אנשי כוחות הביטחון. הכורים ענו לשאלה מה מטרתם בתשובה שראו את האירועים בטלוויזיה, והחליטו להציל את הממשלה. נאמר לכורים שכבר אין בהם צורך והם שבו על עקבותיהם. לפני שעזבו הצהירו שבמקרה של סכנה לממשלה הם ישובו, ואם יהיה קושי לשמור על הממשלה בבוקרשט, הם יעבירו את הממשלה למחוזותיהם.
הערות שוליים

↑  האותיות FSN הן ראשי תיבות של השם הרומני של חזית ההצלה הלאומית והאותיות PCR  הן ראשי תיבות השם הרומני של המפלגה הקומוניסטית הרומנית
העכביש והזבוב

| --- | --- |

 בימוי:  וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 אנימטור:  צ'ארלס ביירן הארי ריבס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  16 באוקטובר 1931
 משך הקרנה:  7:14 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  חנות השעונים
 סרט הבא:  ציד השועלים
 דף הסרט ב־IMDb
 
העכביש והזבוב (באנגלית: The Spider And The Fly) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", אשר הופץ בשנת 1931.
עלילה

מטבח מלא בזבובים. עכביש מתעורר ומנגן ברשתו כמו נבל, מושך זוג מהם; הנקבה לכודה, והזכר מזמן את הפרשים, שמגיעים רכובים על דבורים, רוכבים על פרפרים להטיל פצצות פלפל, יורה בקבוקי שמפניה, ובסופו של דבר מבעיר את הרשת ותופס את העכביש על נייר זבוב כשהוא נופל.
ביקורות

Motion Picture Herald (19 בדצמבר 1931): "פסגת אנימציה: מעולם מניסיונו לא ראה המבקר הזה סרט מצויר יותר חדשני, חכם או משעשע יותר, מאשר הסרט הזה של סימפוניות טיפשיות של וולט דיסני. קהל פתיחת ערב בקריטריון של ניו יורק פרץ בסערה של מחיאות כפיים בהקרנתו. מסקנה, ובכן, המספר הכי יוצא דופן היה ראוי לכך. כאשר אהובת הזבוב כלואה בקורי העכביש, הצבא, על כנפיים, רכובים על זבובי סוסים עם סיכות לרמחים ועם זבובי דרקון הפועלים כמטוסי הפצצה. עשרות רישומים חדשים וחכמים להפליא ורעיונות מקוריים משולבים בנושא האנימציה החכם הזה. בשום פנים ואופן שיחק אותו, והקהל ידבר על זה במשך שבוע".
הסרט היומי (20 בדצמבר 1931): "נוקאאוט. הסרט המצויר הזה של דיסני הוא אחד הטובים ביותר שהגיעו בירחים. לרעיון בסיסי, ביצוע גאוני וליווי סאונד וליווי מוזיקלי יעיל, קשה לנצח אותו. הוא מציג להקת זבובים, וזוג ציפורי אהבה עפות פנימה במיוחד, מרחיקים את עצמם במטבח. עכביש רשע מפתה זבוב גברת לרשת שלו, ואז גיבורה ממהר להצילה, לבסוף הוא קורא לעזרתם של כל צבא הזבובים, שמנצח את העכביש. הסרט לא יכול לפספס עם אף קהל ."
מדיה ביתית

הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
הערות שוליים

↑  "Silly Symphony - The Spider and the Fly Background Layout Drawing | Lot #12247". Heritage Auctions (באנגלית). נבדק ב-9 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Shorts". Motion Picture Herald: 50. 19 בדצמבר 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Reviews of Short Subjects". The Film Daily: 12. 20 בדצמבר 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
הפיל נעלם

| --- | --- |
 On Seeing the 100% Perfect Girl One Beautiful April Morning  המקרה השני של תקיפת מאפיה 
 מידע כללי
 מאת:  הרוקי מורקמי 
 שפת המקור:  יפנית 
 סוגה:  אוסף סיפורים קצרים 
 הוצאה
 הוצאה:  אלפרד א. קנופף 
 תאריך הוצאה:  1993 
 מספר עמודים:  432 
 
הפיל נעלם (ביפנית: 象の消滅 短篇選集 1980-1991, באנגלית: The Elephant Vanishes) הוא קובץ של 17 סיפורים קצרים של הסופר היפני הרוקי מורקמי, שיצא לאור לראשונה בתרגום לאנגלית ב-1993, והוא מקבץ את הסיפורים הראשונים שפרסם הסופר. הסיפורים נכתבו בין 1980 ל -1991, ופורסמו ביפן בכתבי עת שונים. הרכב קובץ הסיפורים נבחר על ידי גארי פיסקטיון (העורך הספרותי של מורקמי בהוצאת קנופף) ופורסם לראשונה בתרגום לאנגלית בשנת 1993 (המקבילה היפנית שלו יצאה מאוחר יותר בשנת 2005). כמה מהסיפורים כבר הופיעו לפני פרסום אוסף זה (לעיתים קרובות עם תרגומים חלופיים לאנגלית) במגזינים The New Yorker, Playboy ו- The Magazine (Mobil Corp.)
הספר יצא לאור לראשונה בעברית ב-1999 בהוצאת עם עובד ובפעם השנייה, ב-2012, בהוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר. בשניהם, בתרגומם של רינה וגדעון ברוך.
עיבודים לתיאטרון ולקולנוע

קבוצת התיאטרון הבריטית, Complicite (אנ'), שיתפה פעולה עם התיאטרון הציבורי היפני סטגאיה, כדי ליצור עיבוד בימתי שכותרתו "הפיל נעלם". ההפקה כללה שלושה סיפורים מתוך הקובץ ("שינה", "המקרה השני של תקיפת מאפייה" ו"הפיל נעלם"). ביים את המופע סיימון מקברני וצוות השחקנים היה יפני. הבכורה נערכה במאי 2003 בטוקיו ובהמשך נערך סיור מסע הופעות בינלאומי במספר פסטיבלים. שפת המופע הייתה יפנית עם כתוביות באנגלית.
ב-2018 יצא למסכים סרטו של הבמאי הקוריאני, לי צ'אנג-דונג (אנ')‏, "Burning" (אנ'), המבוסס על הסיפור "שרפת מחסנים".
הערות שוליים

↑  Full title 象の消滅 : 短篇選集, 1980–1991 (Zō no shōmetsu : tanpen senshū, 1980–1991). See also publication history at Haruki Murakami#Short stories.
↑  ציפור הקפיץ והנשים של יום שלישי, בחנות הספרים הדיגיטלית "עברית"
1 2  יעל הראל, במיטה עם מורקמי, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2011
1 2  Stacey M. Olster, The Trash Phenomenon : contemporary literature, popular culture, and the making of the American century, University of Georgia Press, 2003, p. 122-147
↑  האתר הרשמי של התיאטרון הציבורי של סטגאיה
↑  The Elephant Vanishes, באתר קבוצת התיאטרון Complicite
↑  Cian Maher, What makes Haruki Murakami’s books so alluring, yet near-impossible to adapt, באתר polygon.com‏, 4 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008981081205171
העכביש (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
 כותבים:  Pavel Bardin 
 שחקנים:  אנדריי סמוליאקוב  מארק בוגאטירב  Sergey Ugryumov  מרינה אלכסנדרובה  רודיון נקפטוב 
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8 
 הפקה
 מפיקים בפועל:  קונסטנטין ארנסט, דניס יבסטיגנייב 
 חברת הפקה:  מוספילם, Red Square 
 אורך פרק:  ≈ 40–50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רוסיה הערוץ הראשון
 פורמט (תמונה):  16:10
 פורמט (קול):  Dolby Surround 2.0
 תקופת שידור מקורית:  19 באוקטובר 2015 – 22 באוקטובר 2015
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
העכביש (ברוסית: Пау́) היא סדרת דרמה המשכית רוסית בלשית בת 8 פרקים בבימויו של יבגני זבזדאקוב, שצולמה בשנת 2015 ומבוסס על חומרים של מקרה אמיתי של שוד הבנק הממלכתי של ארמניה בשנת 1977, כשהאחים ניקולאי ופליקס קלאצ'יאן גנבו במשך כמעט שנה וחצי מיליון רובל סובייטי (כשני מיליון דולר בשער החליפין הרשמי של אותה תקופה).
הסדרה מהווה המשך לסדרות הטלוויזיה "מוסגז" (2012) ו"התליינית" (2014) והשלישית ברציפות על החוקר צ'רקאסוב. עד להקרנת הבכורה הסדרה נודעה בשם "גוזנאק". הסדרה הבא בסדרה הייתה "התן". זו הסדרה הראשונה בסדרת הסדרות על מייג'ור צ'רקאסוב, שהתסריט לא נכתב על ידי זויה קודריה.