stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אזעקת מלחמה
זיהוי סכנה מתקרבת

זיהוי סכנה מתקרבת נעשה עוד מימי קדם באמצעות תצפיתנים, שתפקידם לזהות סכנות בראייה, ולהעביר התרעה ראשונית בדבר הסכנה שנצפתה. בשנת 1925 הוקם בבריטניה חיל הצופים המלכותי (Royal Observer Corps), שכלל תצפיתנים שתפקידם להתריע מפני התקרבות של מטוסי אויב. החיל פעל בהרחבה במלחמת העולם השנייה.
אמצעי עיקרי לזיהוי סכנה מתקרבת, המצריכה הפעלה של אזעקה, הוא מערכת מכ"ם. המכ"ם נכנס לשימוש מבצעי נרחב במהלך מלחמת העולם השנייה במערכת צ'יין הום בבריטניה, בשלב הראשון באמצעות הקמת רשת של מערכות מכ"ם לאורך החופים כדי להתריע על מטוסים מתקרבים. עם השתכללות אמצעי הלחימה ומכשירי המכ"ם משמש המכ"ם גם לאיתור סכנות נוספות, כגון טילים בליסטיים, רקטות ופגזים, ומערכת הבקרה המחוברת אליו מסוגלת לחשב את אזור הפגיעה הצפוי.
כיוון שעקמומיות כדור הארץ מגבילה את טווח הגילוי של מכשיר מכ"ם, ובכך מגבילה את הזמן שבין האזעקה לפגיעה, משתדלים להגביה מכשירי המכ"ם, ובכך להגדיל את טווח הגילוי ומשך ההתרעה. דוגמה לכך היא מתקן המכ"ם בדימונה, הממוקם על שני מגדלים בגובה 400 מטרים. פתרון נוסף להגדלת משך ההתרעה הוא מיקום מערכות המכ"ם קרוב ככל האפשר למקום שיגור הטילים והמפציצים, כפי שנעשה במערכות DEW Line (אנ') ו-NWS (אנ') שנועדו להתרעה מפני תקיפה שמקורה בברית המועצות.
אמצעי נוסף, קצר טווח, הוא זיהוי סכנה יבשתית או ימית באמצעות מצלמות דיגיטליות המותקנות על עמודי תצפית או בלוני תצפית, המחוברות למסכי מחשב הנסקרים בידי תצפיתניות.
אמצעי אזעקה

צופר אזעקה מכני בארצות הברית
צפירה באמצעות מערכת צופרים.
התרעה מילולית בקול אנושי.
זימונית - מיועדת לכבדי שמיעה
מסרון לטלפונים סלולריים - שימוש בטכנולוגיית Cell Broadcast כך שבזמן אזעקה התבצעה פריצה על ידי מערכות ההתרעה למערכות האנטנות הסלולריות של החברות השונות באזור הנתון ונשלח מסרון מיוחד לכל הטלפונים הסלולריים באזור המודיע על אזעקת אמת.
יישומון לטלפון חכם.
הודעה מתפרצת / כתובית מתפרצת - ברשתות הרדיו נשמעת הודעה מתפרצת על אזעקה מעל השידורים הרגילים. בטלוויזיה ובאתרי חדשות האזעקה מופיעה בכתובית על המסך.
בישראל

אזעקת מלחמה היא חלק מההגנה האזרחית בישראל. הצופרים הראשונים הותקנו בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי במהלך שנות ה-30 ושנות ה-40 והזהירו את התושבים מפני מפציצים במלחמת העולם השנייה (למשל בהפצצות חיל האוויר האיטלקי על חיפה). עד 10 ביוני 1948 אזעקת המלחמה בישראל הייתה צפירה ממושכת, וצפירת ההרגעה הייתה צפירה עולה ויורדת. בתאריך זה הוחלפה משמעות שתי הצפירות, ומאז אזעקת מלחמה היא צפירה עולה ויורדת. וצפירת ההרגעה היא צפירה ממושכת, שמבשרת לתושבים כי אפשר לחזור לשגרה. מאז מלחמת המפרץ. צפירה הרגעה אינה בשימוש תדיר. במקומה, פיקוד העורף נותן הנחיה מראש בדבר הזמן שיש לשהות במקלט (10 דקות אם לא נמסרה הוראה אחרת).
הפעלת האזעקה נעשית מרחוק באמצעות תקשורת אלחוטית ומערכת שליטה אשר מתקשרת עם כל הצופרים. הפעלת האזעקה נעשית באזור שבו צפויה הסכנה, לפי חישוב אזור פגיעתו של אמצעי התקיפה (רקטה, טיל בליסטי וכדומה). מיקוד אזור הסכנה השתכלל במרוצת השנים: בזמן מלחמת המפרץ, שיגור טיל בליסטי מעיראק גרם לאזעקה בכל המדינה או בחלקים נרחבים שלה, בזמן מלחמת לבנון השנייה היו בישראל 25 אזורי צפירה, ובמבצע צוק איתן (2014) היו 255 אזורי צפירה, בשנת 2019 היו 1,800 אזורי צפירה.
בישראל > צפירות זיכרון

מאז התקנתם ועד היום, משמשים צופרי האזעקה בישראל לתכלית נוספת - צפירות הדומייה השנתיות הקבועות: ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, וביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. צפירות אלו נשמעות ברחבי המדינה כצפירת הרגעה (טון רציף) לזמן קצוב. צפירות כאלו נשמעו מהצופרים גם לאחר אסון צור הראשון ובמהלך הלווייתו של ראש ממשלת ישראל יצחק רבין לאחר הירצחו.
ראו גם

אזעקה (פריצה) – צפירה המתריעה על פריצה לרכוש (בית, מכונית וכדומה)
אזעקה (בטיחות) – צפירה המתריעה על אסון מתקרב כגון שרפה
הערות שוליים

↑ דוגמאות:
צופר חדש בכפר סבא, דבר, 2 ביוני 1941
צופרי אזעקה יודיעו על פעולות טרוד, לחייל, 27 באוקטובר 1944
↑  התקפת האויר הראשונה על ארץ ישראל, דבר, 16 ביולי 1940
↑  יוחלפו אותות הצפירה, מעריב, 9 ביוני 1948
↑  מיטל ר. פישמן, הדור החדש של האזעקות שיצילו חיים, באתר ynet, 16 בינואר 2019
↑  יואב זיתון, 1,800 אזורי התרעה: זו הסיבה שלא שמעתם אזעקה, ואלו ההנחיות לעורף, באתר ynet, 6 באוגוסט 2022
הנחיות התנהגות בזמן אזעקה בבית חולים שיבא - תל השומר במהלך מלחמת חרבות ברזל
גורדון טיל

| --- | --- |
גורדון טיל (עומד משמאל) עם מורגן ספארקס (אנ') במעבדות בל ב-1953.
 לידה:  10 בינואר 1907 דאלאס, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בינואר 2003 (בגיל 95) דאלאס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון  אוניברסיטת ביילור 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2009)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  ACS Award for Creative Invention (1970)  מדליית ה-IEEE (1968) 
 
גורדון קיד טיל (Gordon Kidd Teal) (10 בינואר 1907 - 7 בינואר 2003) היה כימאי-פיזיקלי אמריקאי שהתפרסם בזכות יישום שיטת צ'וחרלסקי (אנ') לייצור חד-גבישים טהורים של גרמניום וסיליקון, והדגמת הטרנזיסטור מבוסס הסיליקון הראשון (ב-1954).
ראשית חייו

גורדון טיל נולד וגדל בדאלאס, טקסס, שם סיים את לימודי בית הספר התיכון כמצטיין השנתי. הוא קיבל תואר ראשון במתמטיקה וכימיה מאוניברסיטת ביילור (אנ'), ווייקו, טקסס ב-1927, ותואר שני (1928) ושלישי (1931) בכימיה פיזיקלית מאוניברסיטת בראון בפרובידנס, רוד איילנד. בלימודי הדוקטורט חקר את התכונות הכימיות והחשמליות של היסוד גרמניום, שנחשב, באותה תקופה לחומר חסר שימוש מעשי, דבר שהקסים את טיל, לטענתו.
עבודתו במעבדות בל

לקראת סיום לימודיו לתואר דוקטור, ב-1930, הוזמן טיל לעבוד במעבדות בל במריי היל, ניו ג'רזי. שם עבד בתחילה במחלקת המחקר בכימיה, וב-1933 עבר לעבוד במחלקה לאלקטרואופטיקה. בתקופת מלחמת העולם השנייה התחיל את פעילות המחקר בגרמניום במעבדות בל. תחילה במיישרי זרם, ואחר כך בדיודות. את ההתקנים הללו הוא מימש בשכבות דקות של גרמניום ששיקע פירוליטית מדיגרמן (אנ') (Ge2H6).
עבודתו במעבדות בל > גידול גבישי גרמניום

בדצמבר 1947 המציאו ג'ון ברדין ו-וולטר בראטיין, שני מדענים בקבצתו של וויליאם שוקלי במעבדות בל, את הטרנזיסטור, שהיה מבוסס על גרמניום. טיל הבין שהטרנזיסטור יפעל טוב יותר אם יושתת על גרמניום חד-גבישי, ולא על חומר המכיל גבולות גרעין (אנ'), כמו הגרמניום הרב-גבישי בו הם השתמשו ברדין ובראטיין. אך לא הצליח לשכנע בזאת את שוקלי.
ב-29 בספטמבר 1948, בעת שיצא מהעבודה, פגש טיל בג'ון ליטל, מהנדס מכונות שעבד אף הוא במעבדות בל, הן במורי היל והן בניו יורק. בשיחה שהתפתחה ביניהם הזכיר ליטל שהוא היה מעוניין במוט דק של גרמניום. טיל השיב לו שהוא יוכל להכין לו מוט כזה על ידי משיכת המוצק מאמבט של גרמניום נוזלי, ושהוא יהיה אפילו חד גבישי. יומיים אחר כך כבר הקימו השניים, במעבדתו של ליטל בניו יורק, מתקן משיכה כזה, וטיל משך בו את מטיל הגרמניום הראשון. היה זה היישום הראשון לגידול גביש של מוליך למחצה בשיטת צ'וֹחְרַלְסְקִי (אנ') (הקרויה על שם ממציאה, יאן צ'וֹחְרַלְסְקִי (אנ')). בשיטה זו מביאים גביש קטן (הקרוי: זרע) של גרמניום למגע עם פני השטח של מאגר של גרמניום נוזלי בטמפרטורה קרובה לנקודת ההיתוך שלו (938.2 מ"צ). במהלך משיכת הזרע כלפי מעלה קופא נפח קטן של גרמניום על חלקו התחתון של הזרע. עם המשך הרמת הזרע נמשך מתחתיו מוט דק של גרמניום מוצק חד-גבישי, שכיוונו הגבישי נקבע על ידי הכיוון הגבישי של הזרע. הקוטר של מוטות (למעשה חוטי) הגרמניום הראשונים שמשך טיל השתנה ממקום למקום, והיה מסדר גודל של מילימטר, אבל בתוכם לא היו גבולות גרעין (אנ'). בהתאם, נמדד בהם זמן חיים (אנ') של נושאי מטען מיעוט גבוה פי 20–100 מאשר בגרמניום רב-גבישי.
במהלך 1949 עבד טיל בשתי משמרות. בראשונה, הרשמית, עבד על סילקון קרביד עבור האזניות שפיתחו אז במעבדות בל. בתום יום העבודה הרגיל הוא ירד למעבדות המטלורגיה של החברה, והמשיך בפיתוח הגידול של גבישי גרמניום בשיטת צ'וחרלסקי. ב-2 או 3 לפנות בוקר היה מסיים את ניסוייו, מפרק את הציוד, ומאחסנו בארון עד לערב שלמחרת. את הגבישים שמשך כך, ושאת איכותם שיפר מניסוי לניסוי, הוא סיפק לקבוצות מחקר שונות בחברה, שעבדו על פיתוח הטרנזיסטור. בסופו של דבר הוא זכה למעבדה משלו, בה העמיד, ביחד עם עוזרו ארני בולר (Ernie Buehler), סדרה של מושכני צוח'רלסקי לגידול גבישי גרמניום וסיליקון. אפילו שוקלי, שבא לביקור במעבדתו, ציין שיש לגבישים הללו חשיבות מעשית. עד סוף 1949, השתמשו החוקרים במעבדות בל רק בגבישי גרמניום שגודלו על ידי טיל. לאחר שיפורים של השיטה הצליחו טיל וליטל, ב-1950, למשוך גבישי גרמניום באורך של כ-200 מ"מ ובקוטר שהתקרב ל-20 מ"מ.
עבודתו במעבדות בל > גידול צמתי p-n

באמצע 1949, כשנה לאחר ששוקלי הגיש פטנט על טרנזיסטור הצומת הביפולרי, הציע טיל למורגן ספארקס (Morgan Sparks), שעבד בקבוצתו של שוקלי, שישתפו פעולה בגידול מטילי גרמניום עם צומת p-n פנימי. בתוך כמה חודשים הם הצליחו, ביחד עם ג'ון ליטל (John Little), במשימה: הם משכו את הגביש מגרמניום מותך שהכיל כמות זעירה של יסוד מטור V (אנ') של הטבלה המחזורית (כנראה ארסן), ולכן נוצר מטיל גרמניום מסומם סוג n. לאחר שמשכו אורך מסוים של גביש, הם הוסיפו לנוזל כמות קטנה של יסוד מטור III (אנ') (כנראה גליום), כך שריכוזו בתמיסה היה גבוה מריכוז הארסן בה. חלק הגביש שנמשך מרגע זה היה מסומם סוג p. כך נוצר צומת p-n במטיל בניצב לכיוון המשיכה שלו. מגבישים שהכינו כך הם יצרו את טרנזיסטור הצומת הראשון.
עבודתו בטקסס אינסטרומנטס

בסוף 1952 עזב טיל את מעבדות בל וחזר לעיר הולדתו דאלאס. הוא נענה למודעה של חברת טקסס אינסטרומנטס (Texas Instruments, TI) שפורסמה בניו יורק טיימס. החברה רכשה באותה שנה רישיון לייצור טרנזיסטורי גרמניום מWestern Electric (אנ'), זרוע הייצור של AT&T, וחיפשה מנהל מחקר. ב-1 בינואר 1953 התחיל טיל את עבודתו ב-TI כעוזר סגן נשיא, תוך שהוא מביא איתו את כל המומחיות שלו בגידול גבישים מוליכים למחצה. תפקידו היה להקים צוות מחקר, ולבסס בו אווירה של חדשנות, כדי לשמור על TI בחזית של תעשיית המוליכים למחצה החדשה, והמתרחבת במהירות. כך ייסד את "מעבדת המחקר המרכזית" של החברה (TI's Central research Labs, CRL). זמן קצר לאחר הגעתו ל-TI, הוא הקים תוכנית מחקר ופיתוח לגידול גבישי סיליקון, ולמימוש של התקנים אלקטרוניים המבוססים עליו.
עבודתו בטקסס אינסטרומנטס > טרנזיסטר הסיליקון הראשון

באפריל 1954 הצליחה "מעבדת המחקר המרכזית" של TI, בניהולו של גורדון טיל, ליצר את טרנזיסטור הסיליקון הראשון, ובחנה אותו בהצלחה ב-14 באפריל 1954. את העבודה הציג טיל לראשונה ב-10 במאי 1954, ובצורה מאוד תיאטרלית, בכנס הלאומי של מכון מהנדסי האלקטרוניקה (IRE) (אנ') על אלקטרוניקה מוטסת שהתקיים בדייטון, אוהיו: במהלך מושב הבוקר ציינו כל הדוברים, מחברות גדולות ומכובדות, עד כמה קשה ליצר טרנזיסטורים בסיליקון, וצפו שיהיה צורך להמתין עוד מספר שנים לפני שאפשר יהיה ליצרם. עד אז, הם הציעו לתעשייה, להסתפק בכאלו המבוססים על גרמניום. אחר הצהרים, במהלך הרצאתו של טיל, שנקראה "כמה התפתחויות אחרונות בחומרים והתקנים של סיליקון וגרמניום", הכניס לאולם שותפו, וויליס אדוקס (Willis Addox), שהיה זה שפיתח תחת טיל את טרניסטור הסיליקון ב-TI, פטפון, והשמיע את הלהיט “Summit Ridge Drive” של ארטי שו ולהקתו. לפטפון היה מחובר התקן דמוי משוט ועליו רכיבים אלקטרוניים, שטיל הכריז עליו כמגבר מבוסס גרמניום. בשלב זה טבל וויליס את הכרטיס באמבט של שמן חם, המנגינה טבעה בתוך רעש סטטי, תופעה שלא הפתיעה כלל את הקהל. האי-עמידות של התקני גרמנים בחימום הייתה ידועה לכל הנוכחים. אבל אז החליפו טיל ואדוקס את ההתקן באחר, והתחילו את ההדגמה מחדש. הפעם המוזיקה לא הופרעה כלל כשהכרטיס נטבל באמבט השמן החם. אז הכריז טיל שההתקן השני הכיל מגבר שמבוסס על טרנזיסטור סיליקון. אחד הנוכחים באולם ההרצאות שאל את טיל אם הם מייצרים כבר ב-TI טרנזיסטורי סיליקון כאלו. תשובתו של טיל הייתה: "במקרה יש לי כאן בכיס המקטורן כמה טרנזיסטורים כאלו", והוציא אותם מכיסו. משתתף אחר נשמע צועק לתוך הטלפון שמחוץ לאולם: "יש להם טרנזיסטורים של סיליקון בטקסס".
המנהל הראשון של המכון לחקר חומרים ב-NBS

בשנת 1965 התמנה טיל, שלקח חופשה מ-TI, למנהל הראשון של המכון לחקר חומרים בלשכת התקנים הלאומית (NBS, מ-1988 נקראת: המכון הלאומי לתקנים וטכנולוגיה, NIST) בוושינגטון הבירה. לאחר כהונה בת שנתיים, חזר ל-TI ונשאר בחברה עד לפרישתו לגמלאות ב-1972.
גמלאי

לאחר פרישתו מ-TI המשיך טיל לעבוד כיועץ עבור טקסס אינסטרומנטס ועבור משרד ההגנה האמריקאי. כמו כן המשיך להיות חבר פעיל בארגונים מדעיים לאומיים רבים.
חיים אישיים

טיל נישא ללידיה לואיז סמית' ב-7 במרץ 1931. לזוג נולדו שלושה בנים. גורדון טיל נפטר ב-7 במינואר 2003. בן 96 היה במותו.
הוקרה ופרסים

מדליית הכבוד של ה-IEEE לשנת 1968.
הערות שוליים

1 2  Gordon Teal, PBS Online, ‏1999
1 2 3 4 5 6 7  Baylor University, Gordon Kidd Teal Papers, ‏August 27, 2013
1 2 3 4 5 6 7 8  Gordon K. Teal, Single Crystals of Germanium and Silicon—Basic to the Transistor and Integrated Circuit, IEEE Trans Electron Devices ED-23/7, 1976, עמ' 623-639
↑  , הטרנזיסטור, הגל - ביטאון אגודת חובבי הרדיו בישראל גיליון 381, אפריל 2008, עמ' 38-41
1 2 3 4  M. Riordan, L. Hoddeson, and C. Herring, The invention of the transistor, Reviews of Modern Physics 71/2, 1999, עמ' S336-S345
↑  G. K. Teal and J.B. Little, Growth of Germanium Single Crystals, Physical Review, (Minutes of the Meeting of the American Physical Society at Oak Ridge, March 16-18, 1950) Vol. 78/5, 1950, עמ' 647
↑  W. Shockley, US Patent US2569347A "Circuit element utilizing semiconductive material", Google Patents, ‏June 26, 1948
↑  G. K. Teal, M. Sparks, and E. Buehler, Growth of Germanium Single Crystals Containing 𝑝−𝑛 Junctions, Physical Review 81, 1951, עמ' 637
↑  W. Shockley, M. Sparks, and G. K. Teal, 𝑝−𝑛 Junction Transistors, Physical Review 83, 1951, עמ' 151
↑  M. Riordan, The Lost History of the Transistor, IEEE spectrum 41/5, 2004, עמ' 45-49
↑  G. Teal, Some recent developments in silicon and germanium materials and devices, presented National IRE Conference, Dayton, OH, May 10,1954
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132048175  ISNI: 0000 0000 2051 8705  NKC: xx0176817  SNAC: w6q31k51  SUDOC: 132715961  VIAF: 15920450   WorldCat (עם VIAF): 15920450
טימותי אוואני

טימותי דניס אוואני (באנגלית: Timothy Dennis Awany; נולד ב-6 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן אוגנדי המשחק בעמדת הבלם במ.ס. אשדוד.
קריירת מועדונים

אוואני התחיל את הקריירה שלו בקמפלה סיטי קונסול מליגת העל האוגנדית.
ב-14 ביולי 2019 נרכש תמורת כ-300 אלף דולר וחתם במ.ס. אשדוד מליגת העל.
קריירת נבחרת

ב-10 ביולי 2016 ערך אוואני את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוגנדה בתיקו 1-1 עם גבון.
אוואני השתתף עם נבחרתו בגביע אפריקה לאומות 2017, בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים, ובגביע אפריקה לאומות 2019, בה הודחה נבחרתו בשלב שמינית הגמר.
תארים > קבוצתיים

ליגת העל האוגנדית: 2015/2016, 2016/2017, 2018/2019
הגביע האוגנדי: 2017/2018
תארים > אישיים

שחקן העונה באוגנדה: 2017/2018
הערות שוליים

↑  עמית קרקו, ‏זר שלישי שמגיע הקיץ: טימותי אוואני חתם באשדוד, באתר ONE‏, 14 ביולי 2019
↑  אשר גולדברג, ‏‏בלם נבחרת אוגנדה חתם לארבע שנים במ.ס. אשדוד, באתר ספורט1, 14 ביולי 2019
| נבחרת אוגנדה – גביע אפריקה לאומות 2017 |
| --- | --- | --- |
|  1 אודונגקרה •  2 אוצ'איה •  3 ג'. קיזיטו •  4 ג'וקו •  5 איסינדה •  6 מאווג'ה •  7 סנטמו •  8 אוצ'ו •  9 סרונקומה •  10 קיזיטו •   11 מאסה •  12 איגומה • 13 אולויה •  14 ודאדה • 15 ואלוסימבי • 16 וסאווה • 17 מיאה • 18 אוניאנגו • 19 סלים • 20 אוואני • 21 שבאן • 22 בטאמבוזה • 23 אזירה • מאמן: סרדוייביץ' |  1 אודונגקרה •  2 אוצ'איה •  3 ג'. קיזיטו •  4 ג'וקו •  5 איסינדה •  6 מאווג'ה •  7 סנטמו •  8 אוצ'ו •  9 סרונקומה •  10 קיזיטו •   11 מאסה •  12 איגומה • 13 אולויה •  14 ודאדה • 15 ואלוסימבי • 16 וסאווה • 17 מיאה • 18 אוניאנגו • 19 סלים • 20 אוואני • 21 שבאן • 22 בטאמבוזה • 23 אזירה • מאמן: סרדוייביץ' | אוגנדה |
| נבחרת אוגנדה – גביע אפריקה לאומות 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 אודונגקרה •  2 אוצ'איה •  3 אוואני •  4 ג'וקו •  5 מוגאבי •  6 לוואנגה •  7 אוקווי •  8 אוצ'ו •  9 קאדו •  10 קיזיטו •   11 נסיבמבי •  12 מוקיבי • 13 קאטרגה •  14 ודאדה • 15 ואלוסימבי • 16 וסאווה • 17 מיאה • 18 אוניאנגו • 19 סלים • 20 מולמה • 21 קיאמבדה • 22 עבדו • 23 אזירה • מאמן: דזאבר |  1 אודונגקרה •  2 אוצ'איה •  3 אוואני •  4 ג'וקו •  5 מוגאבי •  6 לוואנגה •  7 אוקווי •  8 אוצ'ו •  9 קאדו •  10 קיזיטו •   11 נסיבמבי •  12 מוקיבי • 13 קאטרגה •  14 ודאדה • 15 ואלוסימבי • 16 וסאווה • 17 מיאה • 18 אוניאנגו • 19 סלים • 20 מולמה • 21 קיאמבדה • 22 עבדו • 23 אזירה • מאמן: דזאבר | אוגנדה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בני חיאן

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  מרג' עיון
 שטח:  כ־7 קמ"ר
 גובה:  505 מטרים
 קואורדינטות:  33°14′35″N 35°29′15″E﻿ / ﻿33.2431°N 35.4875°E﻿ / 33.2431; 35.4875 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןבני חיאן(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןבני חיאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בני חַיָּאן (בערבית: بني حيان) הוא כפר שיעי בלבנון ששייך לנפת מרג' עיון במחוז א-נבטיה.
אטימולוגיה

לפי פאלמר היישוב משמר שם של שבט ערבי בשם בנו לחיאן (ער').
גאוגרפיה

הכפר שוכן כ-27 קילומטר מדרום לא-נבטיה וגובל מדרום בטלוסה, ובמזרח במרכבא וברב א-ת'לאת'ין. שטח הכפר כ-7,000 דונם.
היסטוריה

באמצע העיירה נמצא עץ בוקיצה בן יותר מחמש מאות שנה, וכן עצי זית רבים שמתוארכים, ככל הנראה, לתקופה הצלבנית.
בשנת 1875 ויקטור גרן ביקר ביישוב ומצא בו כ-100 תושבים מתואלים. בספרו הוא כתב שכל הבתים נבנו מאבנים שהיו קודם לכן במבנים עתיקים.
בשנת 1881 ביקרה במקום משלחת של הקרן לחקר ארץ ישראל ובספרם נכתב: "כפר קטן, בנוי מאבן, המכיל כחמישים מתואלים, ממוקם על צלע גבעה ומוקף בכרמי תאנים, זיתים ואדמה מעובדת. אספקת המים מגיעה מבארות ובורות חצובים וכן מבריכת מים שליד הכפר."
במהלך מלחמת חרבות ברזל חוסלו מספר מחבלי חזבאללה מהכפר, וב-20 בנובמבר 2024, לאחר קרבות בתוך הכפר, כבש צה"ל את הכפר כחלק מהתמרון הקרקעי בלבנון.
הערות שוליים

↑  Palmer, E.H., The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E., Committee of the Palestine Exploration Fund., 1881, עמ' 19
↑  بلدة بني حيان, www.itihadjabalamel.com
↑  Guérin, V., Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine Vol. 3: Galilee, pt. 2, L'Imprimerie Nationale, 1880, עמ' 268
↑  Conder, C.R.; Kitchener, H.H., The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 1., לונדון: Committee of the Palestine Exploration Fund., 1881, עמ' 87
↑  ליאור בן ארי, הפיצוצים בלבנון: מפת 37 הרוגי חיזבאללה ב-48 השעות האחרונות, באתר ynet, 19 בספטמבר 2024
↑   ציוץ של 𝓂𝒶𝓇𝒾𝑜🇱🇧🇬🇧🇦🇪 ברשת החברתית אקס (טוויטר), "91st Division Are Pushin towards Majdel Selm and Shaqra, From Tallouseh Valley", 20 בנובמבר 2024
חורבת סמארה

ערך זה עוסק במבנה בנחל אלכסנדר. אם התכוונתם לאתר ארכאולוגי בשומרון, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה אדריכלי 
 מיקום:  עמק חפר 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  32°23′32″N 34°52′40″E﻿ / ﻿32.392138888889°N 34.877722222222°E﻿ / 32.392138888889; 34.877722222222
  (למפת נתניה מוגדלת) חורבת סמארה(למפת נתניה רגילה) חורבת סמארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת סמארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת סמארה
 
חורבת סמארה (בערבית: خربة سمارة) הוא מבנה השוכן על גבעה בגובה של 15 מטר מעל פני הים, צפונית לנחל אלכסנדר ולחופית. צורתו של המבנה כשל מלבן ובו שלושה חדרים מחוברים זה לזה. הוא נתמך בשלוש קשתות חיצוניות המעגנות את קירותיו אל סלע הכורכר. המבנה הוקם בסוף המאה ה-19 על ידי עבדאללה סמארה, תושב טולכרם שהחזיק באדמות האזור, ושימש אותו לתצפית עליהן. חמולת הסמארה הם צאצאי שומרונים שאוסלמו.
מאוחר יותר הפך אותו השלטון העות'מאני לתחנה לגביית מכס על האבטיחים שגודלו בעמק חפר, ויוצאו לרחבי האימפריה. האבטיחים הועברו לאורך הנחל על גבי גמלים או באמצעות רפסודות, עד לנמל מינת אבו זבורה, בחוף מכמורת של ימינו.
כיום שוכן המבנה בתחומי הגן הלאומי נחל אלכסנדר, והוא משמש את המטיילים בו לתצפית על האזור. דרומית-מערבית למבנה נחשפו שרידיה של חווה חקלאית ובה רצפת פסיפס מהתקופה הרומית המאוחרת וגתות יין מהתקופה הביזנטית. עוד נמצאו במקום מערות קבורה שנחצבו בסלע הכורכר. שביל ישראל ושביל השרון העוברי לאורך הנחל מעפילים אל המבנה.
גלריה

תצפית מתוך הח'ירבה לכיוון מזרח
תצפית לכיוון חופית
בית החולים האוניברסיטאי דיוק

| --- | --- |

 מאפייני הארגון
 אוניברסיטה:  Duke University
 בעלים:  קרן ללא מטרות רווח
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1925
 שירותים
 מיטות:  1,171
 www.dukemedicine.org
 גאוגרפיה
 מיקום:  דרהאם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 קואורדינטות:  36°00′26″N 78°56′14″W﻿ / ﻿36.0072°N 78.9373°W﻿ / 36.0072; -78.9373
 he
 
בית החולים האוניברסיטאי דיוק (באנגלית: Duke University Hospital) הוא מרכז רפואי עם 1,171 מיטות ומוסד אקדמי, הממוקם בדרהאם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית. הוא הוקם בשנת 1930 והוא אחד מבתי החולים המשרתים את מחוז דרהאם (אנ') ואת מחוז וייק (אנ') בקרוליינה הצפונית.
בית החולים האוניברסיטאי - דיוק, הוא חלק ממערכת בריאות הכוללת גם בית חולים לילדים ושני בתי חולים אזוריים (ראו להלן).
משולש המחקר

מחלקות המחקר של מרכז רפואי זה, יחד עם מחלקות המחקר של שני בתי חולים נוספים באזור: אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל ו- ראלי וייק-מד (אנ') יוצרים את מה שמכונה משולש המחקר (אנ') של קרוליינה הצפונית.
היסטוריה > 1924–1935: שנים מוקדמות

בשנת 1924, שש שנים לפני פתיחת בית החולים, כאשר ג'יימס ביוקנן דיוק תרם והקים "קרן צמיתה" על שם משפחת דיוק (Duke Endowment), כדי להפוך את אוניברסיטת דיוק (שנקראה אז בשם: טריניטי-קולג' (אנ')) לאוניברסיטת מחקר, כפי שהיא כיום. בשנת 1925, ג'יימס דיוק תרם 4 מיליון דולר להקמת בית הספר לרפואה, בית ספר לאחיות ובית חולים.
בית החולים "דיוק דרום" (Duke South) נפתח ב-21 ביולי 1930, עם 400 מיטות. ב-1931 נחנכו בית הספר לרפואה והמרפאה הפרטית לאבחון (מערכת הרופאים הפנימית של דיוק).
כעבור, פחות מ-5 שנים לאחר מכן, בשנת 1935 בית החולים דורג על ידי אגודת הרפואה האמריקאית בין 20 בתי הספר לרפואה המובילים בארצות הברית.
היסטוריה > 1936–1969: חידושי רפואה

בשנת 1936, צוות של רופאים של בית החולים הציג לעולם את האפשרות להשתמש באור אולטרה סגול בחדרי ניתוח כדי לחסל חיידקים ולהימנע מזיהומים. כתוצאה, פחתו הסיבוכים ומקרי מוות לאחר ניתוחים.
באותה שנה הקים בית החולים את התוכנית הראשונה בארצות הברית לטיפול בסרטןוגידולים מוחיים.
בשנת 1937 פותח בבית החולים חיסון נגד אחת מדלקות המוח של סוסים (אנ'), הנישאת על ידי יתושים.
בשנת 1940 הורחב בית החולים ובשנת 1946 נפתחה היחידה לניתוחי חזה.
בשנת 1954 נפתח המרכז לבקרת רעלים שהיה אחד משני המרכזים הראשונים בארצות הברית.
בשנת 1955 הוקם בבית החולים מכון מחקר לנושא ההזדקנות". זה היה המכון הראשון מסוגו בארצות הברית והוא ממשיך לפעול.
בשנת 1956, בוצע ב"דיוק" ניתוח הלב הראשון באמצעות היפותרמיה מערכתית, כדי להוריד את טמפרטורת הגוף של המטופל ובכך למזער נזק לרקמות במהלך ניתוחים ארוכים. טכניקה זו הפכה להליך סטנדרטי בכל בתי החולים בעולם.
בשנת 1958, פותחה ב"דיוק" התוכנית הראשונה מסוגה בארצות הברית לתואר שני בהתמחות בסיעוד קליני, שסללה את הדרך לידע קליני מתקדם בהוראת תחום הסיעוד.
בשנת 1963 התקבל הסטודנט האפרו-אמריקאי הראשון לבית הספר לרפואה. ב-1966 הפך דיוק למרכז הרפואי הראשון בעולם שהציע ייעוץ טלפוני לרופאים במדינות מתפתחות.
היסטוריה > 1970–1989: תקופה של צמיחה והתרחבות

המרכז הרפואי המשיך להתרחב. בדצמבר 1971 הוקמו מכון המחקר והטיפול בסרטן ומכון המחקר והטיפול במחלות עיניים.
בשנת 1980 המרכז הרפואי עבר למשכנו הנוכחי (Duke North).
בשנת 1985, עם הופעת האיידס "דיוק" הפך לאחד משני בתי החולים הראשונים שערכו ניסויים קליניים בבני אדם, בתרופות הראשונות שהציעוה איכות חיים משופרת לחולים שנאבקו באיידס.
היסטוריה > החל משנת 1990: צמיחה והתרחבות מואצת

בשנת 1990 צוות גנטיקאים של "דיוק" המציא בדיקה של שלוש דקות לבדיקת ילודים לאיתור כ-30 מחלות מטבוליות בו זמנית. בדיקה שהפכה לתקנית ברחבי העולם.
בשנת 1992, מרכז הסרטן של דיוק היה הראשון שפיתח תוכנית להשתלת מח עצם ובאותה שנה ביצע בית החולים השתלות ריאות ולב/ריאות ראשונות.
בשנת 1998המכון הלאומי לבריאות (NIH) שיתף פעולה עם "דיוק" בהקמת תוכנית לתואר שני משותף בין 2 המוסדות, במחקר קליני במדעי הבריאות.
בשנת 2001 הוקם במרכז הרפואי מכון לדימות תהודה מגנטית קרדיווסקולרית.
בדצמבר 2019, צוות בבית החולים היה הראשון בארצות הברית שהשתיל לב של אדם מבוגר ש"נתרם", לאחר שנקבע מותו של האדם התורם. פחות משנתיים לאחר מכן, בשנת 2021 רופאי בית החולים הצליחו, לראשונה, להשתיל לב של ילד שנקבע מותו, בגופו של ילד חולה.
בית החולים ומרכז הבריאות לילד - "דיוק"

בית החולים ומרכז הבריאות לילד (Duke Children's Hospital & Health Center) הוא בית חולים לילדים מלידה ועד לבגרות צעירה. בית החולים כולל מחלקה לטיפול נמרץ ליילודים ומחלקה לטיפול נמרץ לילדים. ילדים המאושפזים בבית החולים ממשיכים את לימודיהם בבית ספר מיוחד, תוך כדי קבלת טיפול.
בית החולים האזורי - "דיוק"

בית החולים האזורי דיוק (Duke Regional Hospital - DRH)כולל מחלקות אשפוז, ניתוחים, טיפולי חירום ומרפאות חוץ. הוא היה ידוע בעבר כבית החולים הכללי של מחוז דורהם שנפתח בשנת 1976, כתוצאה ממיזוג של בית החולים לאפרו-אמריקאים ובית החולים ללבנים. ב-1998 נחתם הסכם לשיתוף פעולה עם מרכז הבריאות של "דיוק" וביולי 2013, בית החולים האזורי דורהאם, הפך לבית החולים האזורי "דיוק".
בית החולים ראלי "דיוק"

בית החולים ראלי - "דיוק" (Duke Raleigh Hospital - DRaH) מספק שירותי רפואה לאזור ראלי. הוא הוקם בשנת 1914 ונקרא: "בית החולים מרי אליזבת", מאוחר יותר שונה שמו ל"בית החולים האזורי ראלי" (- Raleigh Community Hospital) ומשנת 1998 הוא חלק ממערכת הבריאות של אוניברסיטת דיוק.