stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבלת החלטות בקונצנזוס
דוגמאות למערכות של קבלת החלטות בקונצנזוס

באופן מסורתי, תהליך קבלת החלטות בקונצנזוס היה מקובל בעיקר בקבוצות דתיות: בקרב ה"קווייקרים", הכרעה בקונצנזוס שימשה כמערכת קבלת החלטות עוד במאה ה-17, וגם אצל האנבפסטיסטים והמנוניטים הייתה שיטה זו נהוגה.
באסלאם קיים מונח האיג'מאע המתייחס לקונצנזוס בקרב האומה, קהילת כל המוסלמים. במציאות התייחס האיג'מאע באופן מסורתי רק להסכמתם של כל חכמי הדת (עולמא), בעניינים מסוימים הנוגעים לחוק האסלאמי.
בזמן האיחוד הפולני-ליטאי היה הסיים (הפרלמנט) מחויב להצביע אך ורק בקונצנזוס. מצב זה גרם להגדלת חופש הפעולה של האצילים (שישבו בסיים), לקשיים חמורים בממשל של המדינה עד כדי שיתוקו ולבסוף תרם תרומה מהותית לחלוקתה של פולין.
באיחוד האירופי חייבות ההחלטות להתקבל בקונצנזוס של המדינות החברות בו, דבר הגורם לקשיים ניכרים בתפקודו של הארגון ונחשב לאחד מהגורמים העיקריים לאי הצלחתו של הארגון להביא לאחדות רבה יותר בין המדינות החברות. בעקבות צירופן של מדינות מזרח אירופה נעשה ניסיון בחוקת אירופה לעבור למודל שאיננו קונצנזוס אולם ניסיון זה נכשל.
במדינות מסוימות, כגון ארצות הברית, אוסטרליה וקנדה, בהן נהוג משפט על ידי חבר מושבעים, על ההכרעה בדין במשפט פלילי להתקבל בקונצנזוס על ידי חבר המושבעים. חוסר יכולת להגיע להכרעה עלול להוביל לעיכוב המשפט ואף לפסילתו. מקרים אלו הובילו במקומות מסוימים לביטול הדרישה לקונצנזוס מלא: בממלכה המאוחדת, בוטלה החובה להכרעה בקונצנזוס ב-1967, וכעת די ברוב של 10 מושבעים (מתוך 12) על־מנת להכריע פסק־דין, אם נכשלו הניסיונות להגיע לקונצנזוס בזמן שהוקצב לכך על ידי בית המשפט. במדינות אחרות, בוטלה החובה להכרעה בקונצנזוס במחוזות שיפוט מסוימים בלבד.
בשנות ה-50 פיתחו מספר פילוסופים במכון ראנד את שיטת דלפי במסגרת ייעוץ לחיל האוויר של ארצות הברית שדרש פיתוח שיטות חיזוי של תהליכים טכנולוגיים וחברתיים. השיטה נועדה להשיג את קונצנזוס הדעות המהימן ביותר של קבוצת מומחים.. השיטה מסתמכת על הצגת מספר שאלונים עוקבים, הנענים בעילום שם, על ידי חֶבֶר מומחים בתחום. לאחר כל שאלון, תגובת הקבוצה מוזנת חזרה למשתתפים. מאז פותחה השיטה, ומשתמשים בה במגוון תחומים כגון מחקרי בריאות, חינוך, ניהול ומחקרי סביבה. כיום קבוצות של מומחים או בעלי עניין יכולים להשתמש בכלים אינטרנטיים כגון ExpertLens כדי לענות על שאלונים בעילום שם, לקבל משוב שמייצג את "תשובת הקבוצה", לבצע דיונים ולשנות את התשובות שלהם כדי לראות אם הם יכולים להגיע לקונצנזוס בין מומחים.
קבלת החלטות בקונצנזוס נפוצה בקרב קבוצות קטנות, בהן יותר קל להגיע לקונצנזוס, כגון תאי אקטיביזם, דיירים בבנין משותף או קומונות קטנות.
תפקידים בתהליך גיבוש הקונצנזוס

פעמים רבות יש כמה תפקידים בתהליך קבלת ההחלטות בקונצנזוס שנועדו לכך שהתהליך יתבצע באופן אפקטיבי יותר. למרות שהשם והטבע של תפקידים אלה משתנה מקבוצה לקבוצה, התפקידים הנפוצים ביותר הם מפשר (facilitator), שומר זמן, אמפת ומזכיר או רושם הערות. לא כל הגופים מקבלי ההחלטות משתמשים בכל התפקידים האלה, אף על פי שתפקיד המפשר כמעט תמיד קיים, וחלק מהקבוצות משתמשות בתפקידים נוספים כמו פרקליט השטן, או מקבל-פנים. כמה גופים מבכרים לבצע רוטציה של התפקידים בין חברי הקבוצה כדי לבנות את הניסיון ואת הכישורים של המשתתפים, ולמנוע כל תחושה של ריכוז של כוח.
התפקידים הנפוצים בחתירה לקונצזוס הם:
מפשר: תפקיד המפשר הוא לסייע להגיע להחלטה שתזכה בקונצנזוס. מפשרים מקבלים אחריות לעבור על סדר היום בזמן; להבטיח כי הקבוצה מקיימת את הפרוצדורות והחוקים של תהליך הקונצנזוס; ואם הכרחי הדבר, להציע שינוי בדיון, דיון נוסף או שיטה אחרת של קבלת החלטות, כמו עקיפה, קבוצות שבירה, או גילום תפקידים.חלק מקבוצות הקונצנזוס משתמשות בשני מפשרים-שותפים. משתמשים בשיטה זו כדי לנטרל את הכוח שיש למפשר וכדי ליצור מערכת שבה המפשר יכול לצאת מתפקידו בדיון אם הוא או היא הופכים למעורבים אישית יתר על המידה בדיון.
שומר זמן: המטרה של שומר הזמן היא להבטיח שגוף קבלת ההחלטות שומר על לוח הזמנים שבאג'נדה. שומרי זמן אפקטיביים משתמשים במגוון של שיטות כדי להבטיח שהישיבה עומדת בזמנים, כולל: הספקה של עדכוני זמן תכופים, אזהרה ברורה של זמן קצר, ושמירה על כך שדוברים לא יחרגו מהקצאת הזמן שעומדת לרשותם.
אמפת: האמפת ממונה על ניטור של ה"אקלים הרגשי" של הפגישה, ושם לב לסגנון דיבור, שפת הגוף, ולסימנים לא ורבלים של המשתתפים. האחריות העיקרית של האמפת היא נטרול של דינמיקה רגשית אפשרית, כמו סקסיזם או גזענות בתוך גוף קבלת ההחלטות.
רושם ההערות: התפקיד של רושם ההערות או של המזכיר הוא לתעד את הדיון ואת ההחלטות של גוף קבלת ההחלטות. פרוטוקולים של קונצנזוס לרוב מכילים תיעוד של עמדות המיעוט.
דוגמה לתהליך קבלת החלטות בקונצנזוס

קבלת החלטות בקונצנזוס אינו תהליך פורמלי, והפרטים המעשיים של יישומו משתנים בין קבוצה לקבוצה. עם זאת, קיים אוסף של פרוצדורות שבמקרים רבים הן משותפות.
לאחר שהמשתתפים הסכימו על נושאים לדיון ועל סדר יום (אג'נדה), ואפשר גם, על חוקים מוסכמים לפגישה, כל פריט בסדר היום, נדון בתורו. באופן טיפוסי כל החלטה שמתקבלת מפריט באג'נדה עוברת דרך מסלול שמתחיל בדיון על הפריט, ממשיך ביצירה של הצעה שמבוססת על הדיון. בשלב זה מתבצעת קריאה לקונצנזוס. כדי למנוע מצב בו שתיקה או אי פעולה של החברים תתפרש כהסכמה, מקובל לבקש מכל חבר בקבוצה להצהיר על תמיכתו בהצעה, בדרך כלל על ידי תנועת יד, או על ידי שימוש בכרטיס צבעוני. אם לא מושג קונצנזוס בשלב זה אז מוצגות ההסתייגויות ונפתח סיבוב נוסף של דיון, שבסיומו מוגשת הצעה מתוקנת. התהליך של קבלת החלטה בודדת נמשך עד שמושג קונצנזוס לגביה.
קונצנזוס כמעט מלא

בתהליך של קבלת החלטות בקונצנזוס, חילוקי דעות יכולים להתגלע כבר בשלבי דיון התחלתיים. מינוי של חבר בקבוצה לתפקיד פרקליט השטן יכול לסייע בגילוי חילוקי דעות ובעיות בהחלטה המוצעת גם בשלב שעדיין אין לה מתנגדים גלויים.
עקב הקושי להגיע להסכמה פה אחד, במיוחד בקבוצות גדולות, והחשש שהסכמה כזו עלולה להיות תוצאה של כפייה, פחד, חוסר יכולת להבין חלופות או חוסר סבלנות בתהליך הדיון, משתמשים גופים המקבלים החלטות בקונצנזוס בתנאי סף חלופיים לקונצנזוס. על פי תנאים אלו ההחלטה מתקבלת גם אם יש לה עדיין מספר מוגדר מראש של מתנגדים, למשל "אחדות דעים פחות אחד", "אחדות דעים פחות שניים", וכו. לחלופין, ניתן להשאיר בידי היושב ראש את מספר המתנגדים המרבי המותר. שיטה זו קרויה "קונצנזוס גס".
אפשרות חסימת ההחלטה שמצויה בידי כל אחד מהחברים עלולה למנוע הגעה לקונצנזוס. קיימים מקרים בהם חברים מתנגדים מעדיפים "להצהיר על הסתייגות" או להימנע מלתמוך בהצעה, אך לא למנוע את קבלתה באופן פעיל.
ביקורת

מבקרים של קבלת החלטות בקונצנזוס טוענים כי למרות שהתהליך אפקטיבי בפוטנציה בקבוצות קטנות של אנשים בעלי מוטיבציה או אימון עם דרגה גבוהה מספיק של אחווה, יש לו מספר מגרעות, בעיקר:
שימור הסטטוס קוו: בגופי קבלת החלטות שמשתמשים בקונצנזוס פורמלי, יש ליחידים או למיעוטים קטנים יכולת לחסום הסכמה. דבר זה נותן יתרון לכל התומכים בהשארת מצב העניינים הקיים. דבר זה יכול להוביל לכך שמצב מסוים ממשיך להתקיים בארגון זמן רב לאחר שרוב החברים בו מעוניינים בשינוי של מצב זה.
רגישות להפרעות: הענקת זכות לחסימת הצעות לכל חברי הקבוצה עלולה לגרור מצב בו הקבוצה הופכת "בת ערובה" של מיעוט או יחיד שלא מוכן להתגמש. כתוצאה מכך, קבלת החלטות בקונצנזוס היא בעלת פוטנציאל לתגמל את חברי הקבוצה הפחות סתגלניים ולהעניש את חברי הקבוצה היותר סתגלניים. היכולת של מיעוט לעכב את תהליך קבלת ההחלטות עלולה להוות גם פתח לסחטנות. בישראל בראשית שנות ה-2000, בוטלה החובה להסכמה בקונצנזוס של דיירים להתקנת מעלית בבנין משותף, מכיוון שנטען שהכרח זה משמש דיירים במטרה לסחוט דיירים אחרים.
פרדוקס אבלין: קבלת החלטות בקונצנזוס חשופה לכל הצורות של חשיבת יחד, מביניהן הדרמטית ביותר היא פרדוקס אבלין. בפרדוקס אבלין, הקבוצה יכולה להסכים פה אחד על פעולה שאף פרט יחיד בקבוצה לא מעוניין בה, היות שאף פרט אינו מוכן לצאת נגד רצון הקבוצה המדומה שנתפש בקרב חברי הקבוצה.
התמשכות על פני זמן: היות שקבלת החלטות בקונצנזוס מתמקדת בדיון ומבקשת לקבל תרומות מצד כל המשתתפים, זה יכול להיות תהליך ממושך. זה יכול להוות בעיה במצבים בהם יש צורך לקבל החלטות במהירות או כאשר לא ניתן לבדוק את הדעות של כל המשתתפים במשך זמן סביר. בנוסף, התחייבות בזמן שנדרשת כדי לעסוק בתהליך קבלת החלטות בקונצנזוס יכולה לפעול לפעמים כמחסום השתתפות בפני פרטים שאינם מסוגלים או אינם רוצים לקחת על עצמם התחייבות כזו.
ראו גם

אספת אזרחים
קבלת החלטות קבוצתית
דמוקרטיה דיונית
שיטת דלפי
איג'מאע
קבלת החלטות
דמוקרטיה ישירה
פה אחד
הערות שוליים

↑  Norman Dalkey, Olaf Helmer, (1963) An Experimental Application of the DELPHI Method to the Use of Experts. Management Science 9(3):458-467. https://doi.org/10.1287/mnsc.9.3.458
1 2  Delphi Method
1 2  How To Use a Consensus Process To Make Decisions Sheila Kerrigan, Community Arts Network, 2004
↑  Guides: Meeting Facilitation Lori Waller, The Otesha Project
↑  Meeting Facilitation --The No-Magic Method Berit Lakey, Network Service Collaboration, 1975
↑  Consensus Decision Making Civil Disobedience Training, Act Up
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555410905171  BnF: cb119500884 (data)  GND: 4010504-0  LCCN: sh85031242  NDL: 001275882
פעילות מים

פעילות מים (באנגלית: Water activity) הוא ערך חסר יחידות הנע בין 0 ל-1 המייצג את תכולת המים החופשיים במערכת כימית. מים חופשיים מוגדרים כמים שאינם קשורים למולקולות אחרות הנמצאות בסביבה, וניתן להתייחס לערך זה כאל הלחות היחסית הנמצאת בסביבה. במקרה של מוצרי מזון, אותם מים חופשיים זמינים להתפתחות חיידקים ולהשתתפות בתגובות כימיות ואנזימתיות. פעילות מים היא אחד מן המדדים בהם ניתן להיעזר על מנת לקבוע את אופי קלקול המזון. כמות המים החופשיים במוצר מזון כלשהו תלויה הן בסוג המזון - אם הוא מכיל רכיבים בעלי יכולת לקשור מים בצורה טובה או לא, והן בכמות המים שמוצר המזון מכיל.
חשיבות

לפעילות המים חשיבות גדולה בתחום בטיחות המזון ותהליכי ייצור. באמצעות מדידה ובקרה של פעילות המים ניתן לחזות אילו מיקרואורגניזמים עשויים לקלקל את מוצר המזון, למזער תגובות השחמה אנזימטיות ותגובות של חמצון שומנים בלתי רצויות, להעריך את יציבות מוצר המזון ואת משך חיי המדף שלו. בנוסף, באמצעות מדידת פעילות המים, מתאפשר שיפור איכותו של מוצר המזון על ידי הארכת פעילות אנזימטית רצויה, שיפור מרקם המזון, שיפור תנאי השינוע והאחסון המתאימים למוצר והארכת חיי המדף.
נוסחת חישוב

aw= P/P0
aw – פעילות מים במוצר המזון
P – לחץ אדי מים במוצר המזון
P0– לחץ אדי מים טהורים
יש לשים לב כי P ו- P0 נמדדים באותה הטמפרטורה
הקשר בין קצבי ריאקציה לבין פעילות מים

בגרף המקשר בין קצב ריאקציה יחסי לבין פעילות המים ניתן לראות כי חיידקים דורשים לגידולם פעילות מים גבוהה יותר בהשוואה לשמרים ועובשים. חיידקים יכולים לגדול החל מערך פעילות מים 0.9 ואילו עובשים מתחילים להתפתח החל מערך פעילות מים של 0.7. ערך פעילות המים המתאים לצורך גידול שמרים במוצר המזון קטן במעט מ-0.9.
חמצון ליפידים (Lipids Oxidation) הוא תהליך לא רצוי העשוי לגרום לריחות לוואי, צבעים לא רצויים, פגיעה בחלבונים ובערכים התזונתיים של מוצר המזון. התהליך מתרחש בקצב המהיר ביותר בערכי פעילות מים גבוהים מאוד, כאלו השואפים ל-1, ובערכי פעילות מים נמוכים מאוד השואפים לערך 0. חמצון הליפידים המינימלי מתרחש כאשר ערך פעילות המים הוא סביב 0.35.
פעילות אנזימטית עשויה להיות בעלת השפעה חיובית. לדוגמה בעת יישון עלי תה תוך שימוש באנזימים ממשפחת "פולי פנול אוקסידאז" (PPO) יישון עלי התה נעשה בלחות מבוקרת ובכך משתנה ציבעו וטעמו של העלה. השפעה שלילית על מוצר המזון (זירוז קלקול או ריקבון או השחמה אנזימטית). פעילות זו מתגברת עם העלייה בפעילות המים והחל מפעילות מים של 0.7 ישנה עליה משמעותית בקצב הפעילות האנזימטית.
ריאקציית מייארד היא שרשרת תגובות כימיות המתחילות בתגובה בין חומצת אמינו לסוכר מחזר, ובמהלכה מתקבלים טעמים וריחות רצויים ברובם כדוגמת השחמת מוצרי מזון, קליית קפה ועוד. חלק מתוצרי התגובה אינם רצויים ואלו ומקנים טעמי לוואי למוצר המזון. התגובה דורשת ערך מינימלי של 0.2 על מנת להתרחש, סביב 0.6 היא תתרחש בקצב המהיר ביותר, ובערכי פעילות מים נמוכים במעט מ-0.8 היא תואט.
גרף מספר 1 – מציג את הקשר בין קצב ריאקציה יחסי לבין פעילות מים.
דוגמאות

| מוצר מזון | טווח ערכי פעילות מים |
| --- | --- |
מים מזוקקים: 1
ירקות, בשר טרי, דגים טריים, חלב, פירות משומרים: 0.95-1.00
סוגי גבינות מסוימים (צ'דר, גבינה שווייצרית), בשר מבושל: 0.91-0.95
גבינות יבשות, מרגרינה: 0.87-0.91
קמח, אורז, חלב מרוכז, תרכיזי מיצים: 0.80-0.87
ריבות: 0.70-0.80
אגוזים: 0.65-0.75
דבש, פירות יבשים: 0.60-0.65
פסטות, תבלינים: 0.50
אבקת ביצים: 0.40
עוגיות, קרקרים: 0.30
אבקת חלב: 0.20
שיטות מדידה > מדידת נקודת הקיפאון של מוצר המזון

שיטה המתאימה למוצרים בעלי ערכי פעילות מים הגדולים מ-0.8, השיטה מתבססת על כך כי ירידה בטמפרטורת הקיפאון של תמיסה נמצאת ביחס ישר לירידה בלחץ האדים מעל התמיסה, תוך השוואה למים טהורים.
שיטות מדידה > שימוש במלח

הנחת רצועת נייר סינון טבולה בתמיסות מלח, מיובשת ומודבקת על מכסה צלוחית אטומה המכילה את מוצר המזון למשך מספר שעות. השיטה מתבססת על העובדה כי מלח לא יתמוסס אלא אם רמת הלחות מסביבו תעלה לנקודה השווה לתכולת הלחות הרוויה של המלח.
שיטות מדידה > מדידת נקודת הטל

הנחת מראה בתוך כלי אטום המכיל את דוגמת המזון. בעזרת אמצעי לזיהוי עיבוי על גבי המראה, ערך פעילות המים נקבע על ידי קירור המראה עד להיווצרות טיפות אדי מים על גבי המראה ומדידת הטמפרטורה. הטמפרטורה הנמדדת מכונה טמפרטורת נקודת הטל והיא נמצאת ביחס ישיר לערך פעילות המים. לחלופין, ניתן למדוד את לחץ האדים בכלי במקום מדידת הטמפרטורה. המכשיר המשמש לצורך מדידת פעילות המים במעבדה, תוך התבססות על נקודת הטל הוא – WAM (Water Activity Meter), מכשיר זה הוא מהיר ומדויק.
הערות שוליים

↑  Mohamed Mathlouthi, Water content, water activity, water structure and the stability of foodstuffs, Food Control, Water Determination in Food - a Challenge for the Analysts 12, 2001-10-01, עמ' 409–417 doi: 10.1016/S0956-7135(01)00032-9
↑  E. Maltini, D. Torreggiani, E. Venir, G. Bertolo, Water activity and the preservation of plant foods, Food Chemistry, 2nd International Workshop on Water in Foods 82, 2003-07-01, עמ' 79–86 doi: 10.1016/S0308-8146(02)00581-2
↑  A. -L. Pasanen, T. Juutinen, M. J. Jantunen, P. Kalliokoski, Occurrence and moisture requirements of microbial growth in building materials, International Biodeterioration & Biodegradation 30, 1992-01-01, עמ' 273–283 doi: 10.1016/0964-8305(92)90033-K
↑  Vitaly Kocherbitov, A new formula for accurate calculation of water activity in sorption calorimetric experiments, Thermochimica Acta 1, 2004, עמ' 43–45 doi: 10.1016/j.tca.2003.11.011
1 2  A. J. Jr Fontana, Understanding the importance of water activity in food, Cereal foods world, 2000
1 2 3  Patricia T. Vos, Theodore P. Labuza, Technique for measurement of water activity in the high Aw range, Journal of Agricultural and Food Chemistry 22, 1974-03-01, עמ' 326–327 doi: 10.1021/jf60192a016
1 2 3  B. A. PRIOR, Measurement of Water Activity in Foods: A Review, Journal of Food Protection 42, 1979-08-01, עמ' 668–674 doi: 10.4315/0362-028X-42.8.668
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00576225
פירות ארץ ישראל ביהדות

צמיחת פירות ארץ ישראל מהווים סימן לגאולה
ביהדות צמיחת פירות ארץ ישראל מהווים סימן וראיה שהגאולה קרובה. בנוסף יש הרואים ערך באכילת פירות שגדלו בארץ ישראל. הן מחמת חיבת הארץ והן מחמת קדושת הארץ ומשום שהפירות הגדלים בארץ ישראל חייבים במצוות התלויות בארץ.
סימן לגאולה

בגמרא (סנהדרין צח, א) נכתב שאין לך קץ מגולה מהזמן בו הארץ תתחיל להצמיח פירות. בדומה לכתוב בספר יחזקאל (פרק לו פסוק ח) ”וְאַתֶּם הָרֵי יִשְׂרָאֵל עַנְפְּכֶם תִּתֵּנוּ וּפֶרְיְכֶם תִּשְׂאוּ לְעַמִּי יִשְׂרָאֵל כִּי קֵרְבוּ לָבוֹא”. המהרש"א שם מבאר התורה אמרה, שבזמן הגלות הארץ תהיה שממה, היות שהארץ נותנת פריה רק לבניה, לכן מעת שהארץ נותנת פריה, זה סימן שפסקה קללת הגלות והוכחה לכך שקרב זמן הגאולה. ישנם הרואים בזה גם אתחלתא דגאולה
ישנם רבנים שראו בפריחת ארץ ישראל החל מהמאה ה-19, ותנובת פירותיה המרובה, את קיום נבואה זאת.
אכילת פירות - מקורות

הפסוק אומר: ”וָאָבִיא אֶתְכֶם אֶל אֶרֶץ הַכַּרְמֶל לֶאֱכֹל פִּרְיָהּ וְטוּבָהּ”. המלבי"ם על הפסוק מבאר שאחת המטרות לביאת ארץ ישראל היא לאכול מפירותיה. וכן יש משמעות מהנוסח שתקנו חז"ל בברכת מעין שלוש: "וְעַל אֶרֶץ חֶמְדָּה טוֹבָה וּרְחָבָה שֶׁרָצִיתָ וְהִנְחַלְתָּ לַאֲבוֹתֵינוּ לֶאֱכֹל מִפִּרְיָהּ וְלִשְֹבּוֹעַ מִטּוּבָהּ". כמו שאמרו במדרש אמר להם הקדוש ברוך הוא לישראל הכנסתי אתכם אל ארץ טובה ורחבה לארץ זבת חלב ודבש לאכל מפריה ולשבוע מטובה ולברך שמי עליה.
לדעת כמה פוסקים יש לומר בסיום ברכת מעין שלוש: ”וּבְנֵה יְרוּשָׁלַיִם... וְהַעֲלֵנוּ לְתוֹכָהּ וְשַֹמְּחֵנוּ בְּבִנְיָנָהּ וְנֹאכַל מִפִּרְיָהּ וְנִשְֹבַּע מִטּוּבָהּ” מהנוסח בו מבקשים את בנין ירושלים בשביל לאכול את פירות ארץ ישראל, למדו כמה פוסקים על המעלה והקדושה שיש בפירות הארץ.
הערוך השולחן ראה בחומרה את אלו שלא העדיפו לקנות אתרוג מארץ ישראל, הוא טען כלפיהם שהם מבזים את כבוד ה' ואת כבוד התורה, שבפסוקים רבים השתבחה בשבחה של ארץ ישראל, את כבוד משה רבנו שהתחנן "אעברה נא ואראה הארץ הטובה". הם מבזים את ארץ ישראל ומשנים מדרך חז"ל שהיו מתגלגלים ומנשקים את עפרה של ארץ ישראל.
במדרש מסופר שכאשר דניאל נודע לו, שכורש אסר על בניית בית המקדש, אמר שעדיין כדאי לבוא לארץ משום ”מוטב שנאכל סעודת ארץ ישראל ונברך על ארץ ישראל”, רואים שיש מעלה בלחם תוצרת הארץ.
טעמים > חיבת ואהבת הארץ

הרמב"ם בהלכות מלכים כתב: ”גדולי החכמים היו מנשקין על תחומי ארץ ישראל ומנשקין אבניה ומתגלגלין בעפרה, וכן הוא אומר כי רצו עבדיך את אבניה ואת עפרה יחוננו”
הרדב"ז כתב: אם את אבני הארץ פסק הרמב"ם שיש מצווה לאהוב ק"ו את פירות ארץ ישראל יש מצווה לאהוב ולחבב, לכן מצווה לחפש פירות תוצרת ארץ ישראל, ולהימנע מתוצרת חו"ל.
מטעם זה גם לבני חו"ל מצווה להדר לברך על יינות ותפוזי ארץ ישראל, כי גם פירות ארץ ישראל שיצאו לחו"ל הם בכלל כי רצו עבדיך את פירותיה, כמו שמסופר בגמרא על רב יהודה, שהיה גר בבבל והיה מברך על שמן אפרסמון ברוך בורא שמן ארצנו משום שחיבב את ארץ ישראל.
יש שכתבו טעם נוסף: התענוג מביא לידי דבקות. הדרך להגיע לאהבת ארץ ישראל היא על ידי התענוג הגשמי של הגוף מארץ ישראל ופירותיה. משום כך התורה מייחסת חשיבות למעלתם של פירות הארץ.
טעמים > קדושת פירות הארץ

טעם נוסף, להעדיף את פירות ארץ ישראל, הוא מפני הקדושה שנמצאת בהם:
כתב החת"ס: ”והנה שבח א"י זבת חלב ודבש, אם שהוא כפשוטו בלי ספק מ"מ זה התואר מורה עוד קדושת הארץ ופירותיו כי הם מולידים קדושה בנפש האוכל אותם ומוסיף אהבה ודבקות בה'”.
וכן כתב הבית חדש: ”הלא קדושת הארץ הנשפעת בה מקדושת הארץ העליונה היא נשפעת גם בפירותיה שיונקים מקדושת השכינה השוכנת בקרב הארץ, ועל כן ניחא שאנו מכניסין בברכת מעין שלש ונאכל מפריה ונשבע מטובה כי באכילת פירותיה אנו ניזונים מקדושת השכינה ומטהרתה ונשבע מטובתה”.
כתב המור וקציעה (או"ח סימן ר"ח): ”אף על גב דאמרינן וכי משה לאכול מפריה ולשבוע מטובה היה צריך, אנו וודאי צריכים להם כי פירות ארץ ישראל מוסיפים כח וחכמה”.
טעמים > לחזק את ישוב הארץ

הרב קוק ראה בקניית פירות ארץ ישראל דבר המחזק את כוחן של ישראל בישוב ארץ ישראל ודבר המגביר את אהבה ואחווה בכל העם.
כך כתב הרב עוזיאל רבה הראשי של ארץ ישראל והראשון לציון: ”משום חבת הארץ ומצות ישוב ארץ ישראל מצווה להדר אחרי אתרוגי ארץ ישראל כדי להחזיק ידי העמלים בה לישב הארץ באוכלסי ישראל, וכל המבכר אתרוגי חו"ל הרי הוא חוטא לעמו וארצו בזה שמרפה את ידי אחיו היושבים בארץ ממעט כח קליטתה לאוכלוסי ישראל המצפים להתישב בה להחיות אדמתה ולהתפרנס מעמל ידיהם, מעטם זה אני אומר מצווה וגם חובה היא לבכר תוצרת הארץ בתבואתה ותעשיתה”.
בחגים ובמועדים > בשנה השביעית

נאמר בתורה ”וְהָיְתָה שַׁבַּת הָאָרֶץ לָכֶם לְאָכְלָה לְךָ וּלְעַבְדְּךָ וְלַאֲמָתֶךָ וְלִשְׂכִירְךָ וּלְתוֹשָׁבְךָ הַגָּרִים עִמָּךְ” הרמב"ן השיג על הרמב"ם מדוע לא מנה מצוות עשה זו של אכילת פירות שביעית.
יש מסבירים שנחלקו האם יש מצוות עשה לאכול פירות שביעית, שהרמב"ן למד מפסוק זה מצווה לאכול פירות שביעית, ואילו הרמב"ם למד שעיקר כוונת התורה לאסור סחורה בפירות שביעית, אבל אין מצווה באכילה.
כתב החזון איש גם לדעת הרמב"ן, שמנה אכילת פירות שביעית מצוות עשה, מכל מקום לא עבר בעשה אם לא אכלן אלא חיסר מצווה וגם יש בו עוון של בזיון קודשים
בנוסף ראו גדולי ישראל באכילת פירות שביעית חיזוק ידי שומרי שביעית. הרידב"ז: כתב מכתב בו הוא מבקש מבית ישראל לעשות קידוש והבדלה על יין של שביעית.
במכתב עליו חתומים ר' שלמה זלמן אויערבך והרב יוסף שלום אלישיב ר' שמואל הלוי ווזנר נכתב: לאחינו בני ישראל נקרא ליקח בשמחה תוצרת המחולקת על ידי אוצר בית דין, שבאה ממטעים שומרי שביעית ולאוכלה בקדושת שביעית (בפירות אלו הקדושים בקדושת שביעית אליבא דכו"ע אף יקיימו מצוות אכילת פירות שביעית לדעת התשב"ץ בזוהר הרקיע והמגילת אסתר) בכך יסייעו בידי בית הדין לשלם ההוצאות לשלוחיו שעבדו על פי הוראות הב"ד ולחזק שומרי שביעית כהלכה.
בחגים ובמועדים > ט"ו בשבט

בט"ו בשבט נוהגים בקהילות יהודיות להרבות במיני פירות של אילנות, ובפרט במינים בהם נשתבחה ארץ ישראל. מנהג זה התחיל בארץ ישראל בתקופת האריז"ל, הובא בספרו של רבי יששכר בן סוסאן שהיה בצפת, וכן כתב רבי יעקב עמדין בסידורו "עמודי שמים": "בארץ ישראל נוהגין להביא כמה מיני פירות האילן לברך עליהן ביום זה", שהרי ט"ו בשבט הוא בעיקר יום של חישובי הלכות הקשורות במצוות התלויות בארץ: תרומה, מעשרות, ערלה ורבעי.
בהמשך המנהג התפשט לכל הגולה, הם ראו ביום זה הזדמנות לקיים מצוות אהבת ארץ ישראל. חסידים שהתגוררו בארץ ישראל שלחו, בשנים עברו, פירות ארץ ישראל לרבותיהם שבחוץ לארץ ששמחו לברך עליהם בשולחן ט"ו בשבט.
יש המסבירים את הטעם שעושים שמחה רק בר"ה לאילנות ולא בר"ה לירקות ולבהמה (ראה משנה ר"ה א, ב), משום שביום זה מתחדש כח האדמה שבארץ ישראל להניב תנובתה ולהוציא פֵּרותיה ולהראות שבחה, ורוב שבחה של ארץ ישראל על פֵּרות האילן נאמר, יום שאדמת ארץ ישראל מחדשת בו כחותיה להוציא שמנה ודובשה, יום של שמחה הוא לישראל
טיול לאכילת פירות

הבן איש חי כתב שמצווה ללכת לטייל בארץ ישראל למקום שיש בו פרדסים ויאכלו שם פירות חשובים טובים ומתוקים ומשובחים במאד, אם כוונתם לשם שמיים בשביל חיבוב ארץ ישראל ולהודות לה' על הארץ ופירותיה המתוקים.
ראו גם

חיבת הארץ
ט"ו בשבט (מועד)
פירות שנשתבחה בהן ארץ ישראל
ארץ זבת חלב ודבש
לקריאה נוספת

שבח אתרוגי ארץ ישראל – הליכות שדה
מעלת תוצרת הארץ – אמונת עתיך
לחם הארץ - המעין כ"ג, יונה עמנואל
הערות שוליים

↑  ר' יוסף חיים זוננפלד, האיש על החומה, ח"ב עמ' 139
↑  ירמיהו ב, ז
↑  ספרי דברים פרשת עקב פיסקא מג
↑  גיליון נחלת ה' מספר 49
↑  בנושא זה ראו בהרחבה בטור סימן ר"ח, ובב"ח שם
↑  מכתב שכתב הערוך השולחן, מובא בחשוקי חמד פסחים דף לו עמוד ב
↑  שיר השירים רבה (וילנא) פרשה ה
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ה', הלכה י'
↑  שו"ת חלק א סימן תקפ
↑  עלי תמר שביעית פ"ד, ה"ז
↑  ברכות מ"ג
↑  ראה אגלי טל בהקדמה לגבי המצווה להתענג בלימוד התורה
↑  גיליון נחלת ה' מספר 49
↑  חתם סופר מסכת חולין דף קמב עמוד א
↑  אורח חיים סימן רח
↑  הראי"ה קוק, הרבנות הראשית ב, איתמר ורהפטיג, עמוד  בשם 172
↑  שו"ת משפטי עוזיאל כרך א - אורח חיים סימן כד
↑  ויקרא פרק כה, ו
↑  השגות הרמב"ן לספר המצוות לרמב"ם שכחת העשין
↑  מגילת אסתר שם, התשב"ץ בזוהר הרקיע מצווה ס"ז והובא בחרדים
↑  חזו"א שביעית סי' יד ס"ק י
↑  בהקדמתו לבית רדב"ז על פאת השולחן
↑  ספר לקראת שמיטה עמ' 303
↑  הרב אהוד אחיטוב, מפרי הארץ הטובה עמ' 36
↑  בספר דברי שלמה (מטשורטקוב עמ' קט"ז) העיד על מנהגם לאכול מפירות ארץ ישראל בט"ו בשבט, פירות אלו הביאו בחורף הקשה לתוך העיירות הקטנות והנדחות את אווירה הזך והחם של ארץ ישראל, שהעיר את הלבבות לאהבת הארץ ולתשוקה עזה לעלות אליה, וגם בחשכת הגלות האיר החג מאורה של ארץ ישראל וחימם והפיח רוח של תקוה לגאולה השלימה עכ"ד
↑  קובץ מאמרים ליהודים הייתה אורה עמ' 26
↑  ספר התודעה
↑  שו"ת תורה לשמה תי"ח
| חיבת הארץ |
| --- | --- | --- |
| בניין הארץ | ירושה • יישוב • נטיעה |  |
| יישוב הארץ | הליכה • קבורה • יציאה |  |
| שבח הארץ | ארץ ישראל ביהדות • אהבתה • קדושתה  • שירי ארץ ישראל • דיבתה |  |
| מתנות הארץ | שבעת המינים • עפרה • פירותיה |  |
קורמורן נאוטרופי

| קורמורן נאוטרופי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: סולתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קורמורניים
סוג:: Nannopterum
מין:: קורמורן נאוטרופי
שם מדעי
 Nannopterum brasilianum
תחום תפוצה


קורמורן נאוטרופי (שם מדעי: Phalacrocorax brasilianum) הוא מין של עוף ימי ממשפחת הקורמורניים החי באמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית בטווח שבין חוף המפרץ וריו גראנדה ועד לצ'ילה וכן לאורך הקריביים, כשרוב האוכלוסיות מקומיות אף שמספר אוכלוסיות נודדות. הוא קרוב ביותר למין קורמורן מצויץ.
קורמורן זה בינוני בגודלו ומגיע לאורך 64 ס"מ בממוצע, בעל מוטת כנפיים של 100 ס"מ ולמשקל של 1.1 ל-1.5 ק"ג. הזכרים גדולים יותר מהנקבות, אשר קטנות מהם ב-50 עד 100 גרם בקירוב. למרות הבדלי המשקל אין הבדלים גדולים בין זכרים לנקבות.
הקורמורן בעל כסות שחורה עם פנים צהובות, מקור דק ומעוקל אפור בהיר והגרון חום-צהוב. בעונת הרבייה הקורמורן מגדל נוצות זקורות מצידי ראשו.
מין זה מצוי הן במים מתוקים והן במים מלוחים ובחופים כשהוא מחפש במים דגים שונים, צפרדעים, ראשנים, שבלולים וחרקים. לרוב הוא מחפש מזון במים רדודים בקרבת היבשה וכן הוא נוטה לדוג בקבוצות, אשר בתורם מונעות דרכי נסיגה מהטרף.
קבלת מצוות בגיור

קבלת המצוות בגיור היא הסכמה של הגר בעת קבלתו לעם ישראל להיות מחויב במצוות, והיא אחת מהדרישות ההלכתיות בתהליך הגיור, לצד מילה (אצל גברים) וטבילה. הקבלה נעשית לאחר הודעת חלק מהמצוות על ידי בית הדין.
הודעת המצוות

הברייתא המפרטת את תהליך הגיור מתארת שטרם הגיור מודיעים לגר מעט מהמצוות, ואם הוא אומר שהוא מקבל - יש להמשיך ולבצע את הגיור:
תנו רבנן: גר שבא להתגייר בזמן הזה...ומודיעין אותו מקצת מצות קלות ומקצת מצות חמורות... ואין מרבין עליו ואין מדקדקין עליו