stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משקפיים (צמח)
מקור השם

מקור שמו של הצמח נובע מהתכונה הבולטת ביותר שלו: יצירת פרי שטוח ואליפטי. מלבד צורתו החיצונית, גם תכונותיו המורפולוגיות של הפרי תורמות למראה דמוי המשקפיים: הפרי מחולק לשתי קשוות שיוצרות את המעטה החיצוני של הפרי. לאחר ההבשלה נושרות הקשוות, ונותרת מחיצה שקופה שמפרידה בין שתי הקשוות. המחיצה השקופה וה"מסגרת" יוצרות מראה דמוי מונוקל (משקף בעל עדשה אחת שהיה מוחזק על ידי המשתמש).
על רקע זה, ניתן להבין את השם העברי המקורי, משקפי הזקנה. ברם חרף הציוריות שבו, השם הזה בעייתי, היות שהוא מכיל שתי מילים ולכן הוא אינו עומד בכללי הנומנקלטורה הדו-שמית. בעיה זו באה לידי ביטוי בהטיית השם, שאינה אפשרית בעברית. לכן, שם הסוג שהתקבל הוא משקפיים.
לא ידוע מה מקור השם הלטיני של הסוג. השם הקודם, המשמש גם היום שם נרדף לסוג, הוא Irania. שמם האנגלי העממי מיני סוג זה הוא Roman shield, על שום דמיון הפרי למגן של חייל רומאי. לשם זה דמיון למקור השמות של קרובי משפחה אחדים, כדוגמת תריסנית.
מיני הסוג בארץ-ישראל

משקפיים מצויים (Fibigia clypeata) – מצוי בחבלי הצומח הים תיכוני בישראל, פורח בחודשי החורף והאביב. נקרא לפנים משקפי הזקנה.
משקפיים חרמוניים (Fibigia obovata) – גדל באופן נדיר במרומי הר החרמון.
משקפיים שעירים (Fibigia eriocarpa) – מין נדיר הגדל בצפון הארץ, ופורח באביב.
לקריאה נוספת

נעמי פינברון-דותן ואבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, ירושלים: הוצאת כנה, 1991, עמ' 246. (הספר בקטלוג ULI)
אבי שמידע, החי והצומח של ארץ ישראל, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1983, כרך 10, עמ' 108–109.
פרי המשקפיים המצויים
משוגבקעה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1991 
 גוף מנהל:  עיירית ירושלים
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ירושלים 
 שכונה:  בקעה
 קואורדינטות:  31°45′22″N 35°13′06″E﻿ / ﻿31.756194247993°N 35.218243528479°E﻿ / 31.756194247993; 35.218243528479
 רחובות סמוכים:  גד, צפורה, קיבוץ גלויות, בן יפונה
  (למפת ירושלים מוגדלת) משוגבקעה(למפת ירושלים רגילה) משוגבקעה(למפת הרי ירושלים רגילה) משוגבקעה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) משוגבקעה
 
המְשוּגבָּקְעה היא גינה ציבורית הנמצאת בשכונת בקעה בירושלים והיא נבנתה בתכנון ושיתוף תושבי השכונה.
הקמת הגינה

המשוגבקעה הוקמה בשנת 1991 ברחוב גד בירושלים. בטקס הקמתה השתתף ראש העיר דאז טדי קולק ותושבי השכונה שהגו את רעיון הגינה.
אופן בנייתה

רעיון הקמתה היה של האדריכל האמריקאי רוברט לתרז'. לתרז' כינס את ילדי השכונה וביקש מהם לתאר איך הם רוצים שהגינה תראה. לאחר מכן, ערך לתרז' את תיאור הילדים לדגם של גינה. הגינה נבנתה בהתנדבות על ידי התושבים. היא נבנתה במראה ייחודי המתאים לשכונה.הגינה תוחזקה בשנים הראשונות על ידי קרן ירושלים ונשמרה במצב טוב. לאחר כמה שנים, הגינה הועברה לאחריות עירית ירושלים והגינה החלה להיות מוזנחת עד שהגן הוגדר "מפגע" ונסגר בשל חוסר בטיחותם של המתקנים.
המאבק נגד הריסתה

לאחר שננעל הגן עיריית ירושלים התכוונה להרסו. כאשר מהלך זה נודע לתושבים התגייסו תושבי השכונה והמנהל הקהילתי כדי למנוע את הריסתו.
בשנת 2010, לאחר מאבק ממושך, החליטו בעירייה לשפץ את הגינה, אך בעת השיפוץ נעשה שימוש בעצים לא איכותיים והעירייה לא תחזקה את הגינה, כך שלאחר כמה שנים היא חזרה שוב להיות מוזנחת ונסגרה.
בעקבות כך, בשנת 2017, קיבלה עיריית ירושלים החלטה להרוס את הגינה מכיוון שהיא אינה בטיחותית ונמצאת בשטח בית ספר. במקרה זה לא קמה מחאת תושבים, המתקנים הוסרו והגינה נסגרה.
בניית הגינה מחדש

כמה שנים לאחר הריסתה, התקבלה החלטה לבנות את הגינה מחדש. וכך, בשנת 2021, בנתה העירייה על ידי חברת מוריה את הגינה מחדש באופן דומה לגינה הישנה.
טקס פתיחתה נערך במאי 2022 בהשתתפות ראש העיר משה ליאון ותושבי השכונה.
כיום הגינה פעילה, ובה מתקנים המתאימים לילדים עד גיל עשר. מאחר שהגינה נמצאת בשטח בית ספר "תל"י גאולים", היא סגורה לציבור בשעות פעילות בית הספר.
הערות שוליים

1 2  אורן אלדר, גן "משוגבקעה", שנבנה בשיתוף תושבי שכונת בקעה בירושלים, נהרס, באתר Xnet‏, 20 בדצמבר 2017
↑  אורן אלדר, גן "משוגבקעה", שנבנה בשיתוף תושבי שכונת בקעה בירושלים, נהרס, באתר Xnet‏, 20 בדצמבר 2017
1 2  ערוץ 7, ירושלים: גן "המשוגעבקעה" הוקם מחדש, באתר ערוץ 7, ‏2022-06-01
גן המשוגבקעה המחודש
כתובת בכניסה לגינה החדשה
666

ערך זה עוסק בשנת 666. אם התכוונתם למספר 666, ראו .
שנת 666 היא השנה ה-66 במאה ה-7. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
ראו גם

ילידי 666‎
נפטרים ב-666‎
אביונים

ערך זה עוסק בכת יהודית-נוצרית. אם התכוונתם לאחת מהמצוות הנוהגות בפורים, ראו .
האביונים (ביוונית: Ἐβιωναῖοι, נקראים גם אביוניטים Ebionites) היו חברי כת יהודית-נוצרית קדומה שפעלה בארץ ישראל ובארצות השכנות מן המאה ה-1 עד המאה ה-4 לספירה. לפי המדווח אודותם, ראו בישו משיח בלבד ולא את בן האלוהים ודרשו לשמור את חוקי תורת משה.
המידע על האביונים אינו רב ונובע ברובו מביקורת חריפה שמתחו עליהם אבות הכנסייה שראו בהם כופרים ממש.
חלק מן החוקרים סבורים שכת זו התפצלה מתוך הזרם המרכזי של הנצרות ונטתה לשוב אל המקורות היהודיים, בעוד שאחרים סבורים כי הקבוצה הייתה המשך ישיר לכנסייה הקדומה אך נדחקה והוצאה מחוץ לתחום על ידי ממשיכי פאולוס, שדגלו בביטול תוקפה של התורה.
השקפה דתית

האביונים קיבלו את ישו כמשיח ילוד אשה, אך דחו את האמונה באלוהותו, לה הטיף שאול התרסי. הם האמינו בספרי התנ"ך ובגרסה משלהם לספר הבשורה על-פי מתי (קצרה יותר וכתובה עברית ולא יוונית), נקראת "הבשורה על פי העברים", ודחו את שאר ספרי הברית החדשה.
לפי המדווח, לצד אמונתם בישו טענו האביונים כי:
צריך לשמור את כלל מצוות תורת משה (ייתכן שלמעט מצוות הקורבנות)
גויים אשר רוצים להיות תלמידים של ישו צריכים לשמור את כלל מצוות תורת משה ואם הם זכרים עליהם לעבור ברית מילה[דרוש מקור]
ישו הוא המשיח שיבוא, אך איננו אלוהים
ישו לא נולד בלידת בתולין למרים, כי אם נולד כמו כל תינוק לזוג הורים - יוסף ומרים
שאול התרסי היה משומד מן התורה
אירנאיוס כתב על האביונים ותיאר כי הם קיבלו את מנהיגותו של יעקב הצדיק, אחי ישו, ראו בפאולוס כופר, לא קיבלו את ההשקפה שרואה את ישו כלוגוס.
אפיפניוס מסלמיס (המאה ה-4), מאבות הכנסייה, עוסק בכת בספרו "פנאריון" (אנ') (ספר הרפואות), העוסק בתנועות כפירה בדורות הראשונים של הנצרות. לדבריו החזיקה הקבוצה בקדושת הבשורה על-פי מתי בלבד, אשר היה ברשותה במקור העברי.
האביונים והצמחונות

אפיפניוס מסלמיס, בספרו פנריון, תיאר כמה אביונים אשר היו צמחונים והתנגדו להקרבת קורבנות, אבל אפיפניוס, בפנריון ל':י"ז:ה', אמר כי בהתחלה האביונים לא היו כך, אבל אחרי כן, כמה מהם התחברו עם אלכסאי ונעשו כך.
על פי דוד פלוסר הייתה זו כת יהודית גנוסטית שנקראה "כת הנוצרים" ועברה לנצרות תוך שמירה על דיעותיה בקשר להקרבת קורבנות.
ניסיונות לחדש את הזרם האביוני

אישים שונים ניסו להתארגן להקים מחדש קבוצה אביונית. בארצות הברית למשל נעשה ניסיון כזה (Neo Ebionites).
אטימולוגיה

ככל הנראה הם נקראים "אביונים" מכיוון  שלפחות חלקם חיו חיים נטולי ממון והאמינו בסגפנות, או כי כך קראו להם הקתולים, שאמרו כי הם בעלי דעה אביונית על ישו מנצרת. המידע על כת האביונים נמצא בכתבים קתוליים עתיקים של אבות הכנסייה כמו כן גם בבשורה על פי האביונים שהיא המסמך העיקרי למידע עליהם.
דעה נוספת לגבי שמם היא סימוכין ללימודיו של רבם ישו מנצרת על הטיב שבאדם המציג עצמו כאביון או כצנוע.
הערות שוליים

↑  A.F.J. Klijn & G.J. Reinink (1973). Patristic Evidence for Jewish-Christian Sects. Brill. ISBN 9004037632
↑  שם
↑  G. Uhlhorn, "Ebionites", in: Philip Schaff (ed.), A Religious Encyclopaedia or Dictionary of Biblical, Historical, Doctrinal, and Practical Theology, 3rd ed. (1894), p. 684–685 (vol. 2)
↑  Hans-Joachim Schoeps (1969). Jewish Christianity: Factional Disputes in the Early Church. Translation Douglas R. A. Hare. Fortress Press.
↑  אירנאיוס, נגד הכפירות, א', 26, 2
↑  פנאריון, ספר ראשון, חלק 30, פרק 4
↑  זאב רובין, ‏פרשת הקומס יוסף והנסיונות לניצור הגליל במאה הרביעית לספירה, קתדרה 26
↑  דוד פלוסר, ראשית הנצרות, ירושלים 1963
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4150980-8  LCCN: sh85040649
יהדות טביליסי

בית הכנסת בטביליסי בחנוכה
ליהדות טביליסי הצטרפו במאה ה-19 חיילים יהודים רוסים שהיגרו לעיר, והצטרפו לקהילה היהודית הקיימת, וכמו כן הייתה קיימת קהילה קטנה של יהודי פרס.
לאחר מלחמת העולם הראשונה שימשה טביליסי תחנת מעבר לחלוצים שעלו לארץ ישראל.
ערב מלחמת העולם השנייה מנתה האוכלוסייה היהודית בטביליסי כ- 40,000 איש (ע"פ הערכות). ומתוכם כ-60% יהודים מקומיים. מקורות מסוימים קובעים כי ערב מלחמת העולם הראשונה היו בעיר חמישה עשר בתי כנסת, שהיו מאורגנים על פי הקהילות שמהן הגיעו. לאחר מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר שלוש קהילות (או עדות):
היהודים האשכנזים שהגיעו מרוסיה, ונקראו "אשכנזימבי" בפי המקומיים.
היהודים הפרסים.
יהדות גאורגיה היהודים המקומיים.
היהודים האשכנזים

לאחר המלחמה דרשו היהודים האשכנזים להחזיר לקהילתם את מבנה בית הכנסת ברחוב איבנידזה 3 שהוחרם בשנת 1928 ושכן בו המוזאון ההיסטורי של יהודי גאורגיה. הרשויות סירבו להיענות לבקשה מהנימוק ש"סביבו מתרכז החלק המתקדם והפרגרסיבי של האוכלוסייה היהודית", ונאלצו להקים את מבנה בית הכנסת במקום אחר. על פי הערכת הרשויות הרכב הקהילה האשכנזית בעיר היה:
40% בעלי הצווארון הלבן והכחול, בתוכם אינטליגנציה, אנשי אמנות, רופאים וכו'.
25% עובדי מערכת המסחר.
25% בעלי מלאכה לסוגיהם.
10% אחרים.
לאחר סגירת המוזיאון ההיסטורי של יהודי גאורגיה, בשנת 1952, הסבו הרשויות חלק מהבניין ברחוב איבנידזה לדירות מגורים ובחלק האחר שוכנו בתי מלאכה.
היהודים הפרסים

אוכלוסיית היהודים הפרסים שהיגרו מצפון איראן מנתה, להערכת הרשויות כמאה איש והיה לה בית כנסת אחד שנסגר בשנת 1951.
יהודי גאורגיה המקומיים

יהודי גאורגיה המקומיים  שהיוו חלק ניכר מאוכלוסייה היהודית, התפלגו למספר קהילות לפי מקום הגעתם. בתי הכנסת של הקהילה היו:
בית הכנסת מבוא קוז'בני 13, שנבנה ערב מלחמת העולם הראשונה והיה פעיל עד 1953 לפחות.
בית כנסת של יהודי צחינוואלי במבוא ויני 10, נבנה בראשית המאה ה-20 ופעל רשמית עד ל-12 בפברואר 1953, זמן עלילת הרופאים. בית הכנסת המשיך לפעול באופן בלתי רשמי עד שב-29 באפריל 1954, החליט, הסובייט לענייני דתות, לבטל את החלטתו הקודמת ולרשום את הקהילה כחוק.
בית הכנסת של יהודי אחלציחה ברחוב לסלידזה 43, שנבנה על ידיהם. נסגר רשמית בתחילת 1953 אולם נפתח מחדש והמשיך לפעול עד לשנת 1957 לפחות. בית כנסת זה משמש כיום כבית הכנסת הגדול והרשמי של הקהילה היהודית.
הרכב המתפללים ברחוב לסלידזה, על פי הערכת הרשויות, היה:
30% בעלי הצווארון הלבן והכחול ובכללם עובדים בחקלאות ואינטליגנציה.
20% עובדי רשת המסחר.
40% ללא תעסוקה מוגדרת - מתווכים וספסרים למיניהם.
10% אחרים.
כמו כן, ציינו הרשויות, שהיהודים המקומיים, חוץ מחברי המפלגה והקומסומול, שהם 10%-15% מן האוכלוסייה היהודית בעיר, הם כולם דתיים עד לפנטיות.
ראו גם

בית הכנסת הגדול של טביליסי
לקריאה נוספת

מרדכי אלטשולר (תשס"ח), יהדות במכבש הסובייטי: בין דת לזהות יהודית בברית המועצות, 1941-1964, מרכז זלמן שזר לתולדות ישראל, מסת"ב 9789652272256, עמודים 479-480.
רחל ארבל ולילי מגל (מגלאשווילי) (1192), בארץ גיזת הזהב: תולדות יהודי גרוּזיה ותרבותם, בית התפוצות על שם נחום בהוצאת משרד הביטחון, מסת"ב 9650506098, עמודים 170-180.
כלכלת ספרד

| --- | --- |

אזור העסקים 'ארבעת המגדלים' במדריד
 דירוג עולמי:  תמ"ג: 15; תמ"ג לנפש: 44
 מטבע:  אירו 
 סטטיסטיקה
 תמ"ג:  1,580,695
 תמ"ג לנפש:  32,999
 צמיחה כלכלית:  3.20% (דירוג: 94; הערכה לשנת 2015)
 מדד ג'יני:  35.9 (דירוג: 87; 2012)
 כוח עבודה:  22,980,000 (הערכה לשנת 2015)
 אבטלה:  16 אחוז (נכון ל־2020) 
 
 הנתונים מבוססים בעיקר על:  ספר העובדות העולמי של ה-CIA הסכומים הנקובים בדולרים בערך זה, הכוונה לדולר אמריקאי, אלא אם כן צוין אחרת
 
כלכלת ספרד המודרנית היא מדינת רווחה באופייה והיא אחת הכלכלות הגדולות והמשמעותיות באירופה. נכון ל-2024, מדורגת ספרד ככלכלה ה-15 בגודלה בעולם והשישית בגודלה באירופה. התמ"ג לנפש בה עומד על קרוב ל-35,789 דולר. ספרד חברה באיחוד האירופי (EU) ובגוש האירו (EZ), בארגון המדינות המתועשות (G7) ובפורום שרי האוצר ונגידי הבנקים המרכזיים (G20) כמו גם בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD) וארגון הסחר העולמי (WTO). נכון ל-2022, ספרד דורגה במקום ה-27 במדד הפיתוח האנושי (HDI) של האו"ם ובמקום ה-33 בתוצר לנפש על ידי הבנק העולמי לשנת 2023. ספרד, שבעברה הייתה מדינה חקלאית בעיקרה, היא כיום בעלת מגזר יצרני הנמנה בין החשובים במערב אירופה. זאת בשל קצב הצמיחה הגבוה בענפי התעשייה השונים ממנו נהנתה ספרד מאז שנות ה-50.
היסטוריה

עם עלייתו של פרנקו לשלטון בשנות ה-30 הייתה כלכלת ספרד כלכלה נחשלת וריכוזית. בשנים 1959‏-1973, אירע מה שכונה בשם "הנס הספרדי", כאשר ספרד ידעה צמיחה כלכלית מהירה. מאז, הלך ופחת לאורך השנים כובד המשקל של מגזר החקלאות בכלכלתה של ספרד. פרנקו עודד תהליך זה על ידי כך שהפחית במידה ניכרת את ריכוזיות המשק בשנים אלו. עם זאת, נותר המשק ריכוזי בסטנדרטים מערביים. תהליך זה הואץ בזכותה של תמיכה אמריקאית מסיבית, שניתנה בתמורה להצבת טילים ובסיסים אמריקאיים בשטח ספרד, שלא נכללה אז במסגרת נאט"ו, על רקע המלחמה הקרה.
אחת מתוצאותיו החשובות של תהליך זה הייתה היווצרותה של שכבת ביניים רחבה, שהקלה על המעבר לשלטון דמוקרטי בעשורים הבאים. החל משנת 1964 ביצעה ספרד בהצלחה סדרה של רפורמות שנועדו להמריץ את המשק ולעודד את התפתחותו. חרף זאת, לקראת סוף שנות השבעים נתן משבר הנפט העולמי את אותותיו גם בספרד ובדומה למדינות רבות בעולם אף היא שקעה במיתון עמוק. יחד חברו לזאת גם ההרעה שחלה במאזן המסחרי, שנבעה מיבוא מוגבר של הסחורות לתחומי המדינה, וכן חזרתה של הדמוקרטיה לספרד ופתיחת גבולותיה.
עם נפילת המשטר הדיקטטורי בספרד עמד התוצר הלאומי לנפש על 80% בערך מהממוצע המערב-אירופי. מאז שנות ה-80, בעידוד האיחוד האירופי, פיתחה המדינה את כלכלתה, שיפרה את התשתיות, הפכה את התעשייה למודרנית ועידכנה חוקים שונים כדי שיתאימו לקווים המנחים של האיחוד האירופי. כתוצאה מהרפורמות השונות, הסקטור הפרטי התחיל לגדול והשקעות חוץ לא איחרו לבוא.
באיחור מה, בהשוואה למדינות אחרות במערב אירופה, התפתחו בספרד גם תעשיות הפלדה, המספנות, הטקסטיל והמחצבים. כיום, בכלכלתה של ספרד מיוחס למגזר השירותים פלח נכבד. הדבר מתבטא בבירור הן בנתון התוצר המקומי הגולמי (בשנת 2005 - 67% מסך התמ"ג) והן בשיעורי תעסוקה לפי מגזרים (65%). ההכנסות מענף התיירות מאפשרות להטות את הכף בשיפור מאזן התשלומים.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ותחילת שנות המאה ה-21, עודדה הממשלה הימנית ליברליזציה, הפרטה, דה-רגולציה והקטנת שיעור המס. ב-1 בינואר 1999 הייתה ספרד בקבוצה הראשונה של המדינות באיחוד האירופי, שהחליפו את המטבע שלהן באירו. לאחר הבחירות של 2004 הפחיתה המדינה עוד יותר את המעורבות הממשלתית בעסקים, נלחמה ביתר שאת בהונאות מס, ועודדה יצירתיות, מחקר ופיתוח. עם זאת, לאחר העלאות מיסים ומגזר ציבורי שהתנפח, סובלת ספרד משיעור אבטלה גבוה מאוד (21% ב-2011), בעיקר בקרב צעירים, מגרעון ממשלתי, ומבועת נדל"ן שהובילה בין 1995 ל-2007 לזינוק של יותר מ-200% במחירי הבתים.
משבר החוב האירופי החמיר את מצבה הכלכלי של ספרד, כפי שהשפיע על שאר מדינות ה-PIGS, בשל הגידול החד בחוב החיצוני של ספרד והתחזית לצמיחה נמוכה, אשר יחד עם הורדת דירוג האשראי של ספרד על ידי סוכנויות הדירוג הביא לחששות כי המדינה תגיע למצב שבו לא תוכל לפרוע את חובותיה ("פשיטת רגל"). בשנת 2010 התרחש בספרד משבר התעסוקה החמור ביותר במדינות ה-PIGS, וכ-20% מתושבי ספרד לא השתתפו במעגל העבודה. אחת מתוצאות המשבר המהווה גם אינדיקטור לחומרתו הייתה ירידת השערים ועליית התשואות של איגרות החוב של ספרד הנסחרות בבורסה ומיועדות להיפרע בעוד 10 שנים. זאת לאור העלאות מיסים, עליות מחירים, ומגזר ציבורי שהלך ותפח. הבנק המרכזי האירופי (ECB) הגביר את רכישות איגרות החוב שהונפקו על ידי ספרד בניסיון למתן את הירידה החדה בערכן אך המצב הכלכלי של המדינה לא השתפר. ביוני 2012 הודיעה ספרד כי היא זקוקה לסיוע של האיחוד האירופי, כדי לשמור על היציבות של המערכת הפיננסית שלה. נכון לפברואר 2018 רמת האבטלה ירדה לשיעור של 15%.
חקלאות

עד שנות ה-60 של המאה ה-20, כלכלת ספרד הייתה תלויה בעיקר בענף החקלאות, אך כיום מעסיק הענף רק כ-5% מסך האוכלוסייה הפעילה כלכלית במדינה. הגידולים העיקריים הם חיטה, שעורה, סלק, סלק סוכר, תירס, תפוחי אדמה, דגני שיפון, שיבולת-שועל, אורז, עגבניות ובצל. ספרד התברכה גם בכרמים, בפרדסי הדרים ובמטעי זיתים נרחבים. סך התוצרת של דגנים לשנת 2005 עמד על 14 מיליון טונות; מתוכם 3.8 מיליון טונות חיטה, 8.3 מיליון טונות שעורה, 4 מיליון טונות תירס ו-126,1 אלף טונות שיפון. סך התוצרת השנתית של גידולים אחרים באותה השנה: 6.7 מיליון טונות סלק סוכר, 2.6 מיליון טונות תפוחי אדמה, 5.9 מיליון טונות ענבים, 3.8 מיליון טונות עגבניות, כמעט 3 מיליון טונות של תפוזים ומעט פחות ממיליון טונות בצל.
עקב תנאי האקלים השוררים בספרד והתוואי הטופוגרפי הייחודי לה, נחשבת חקלאות הבעל ככורח המציאות ברוב שטחה. החקלאות במחוזות הנושקים לחוף הים התיכון מסתייעת מזה זמן רב במערכות השקיה. כך הפכה רצועת חוף זו מאזור שלפנים שרר בו אקלים שחון, לאחד האזורים הפוריים ביותר בענף החקלאות בספרד, ולעיתים קרובות ניתן להבחין בו בגידולי חממה.
בעמק נהר האברו בוצעו פרויקטים של השקיה בהם שולבו גם תחנות כוח הידרואלקטריות. אזורים נרחבים באקסטרמדורה מושקים במי נהר גוואדיאנה באמצעות מערכות השקיה שהותקנו במסגרת פרויקטים ממשלתיים ("תוכנית בדאחוס" ו"regadíos de Coria", בין היתר). מיזמי השקיה בהיקף מצומצם יותר משמשים במידה נרחבת יותר את החקלאים באזורים בהם שורר אקלים לח יותר וכן בפרדסים שסביב הערים מורסיה וולנסיה.
ספרד אחראית לכמעט חצי מייצור שמן הזית העולמי. בעונת 2021–2022 יצרה הופקו 1.5 מיליון טונות של שמן זית. בין זני הזית הספרדים: מנזינה ארבקינה ופיקואל.
משק החי, יערנות ודיג

לגידולי כבשים וחזירים נודעת חשיבות רבה במשק החי בספרד. בשנת 2005 מנו עדרי משק החי שלה 22.7 מיליון ראשי כבשים, 25.1 מיליון ראשי חזירים, 6.5 מיליון ראשי בקר, 3 מיליון ראשי יעלים, 240,000 ראשי סוסים ו-131 מיליון ראשי עופות לסוגיהם. בשנת 2001 יוצרו בספרד 32 מיליון קילוגרמים של דבש.
שעם הוא משאב היערנות העיקרי של ספרד. בשנת 2001 הסתכמה סך תוצרת השעם ב-57,581 טונות. סך התפוקה של עיסת תאית ועצים מיערות ספרד אינו מספק את כל צורכי המדינה.
חשיבותה של תעשיית הדיג בספרד פחותה כיום יחסית לעבר. עם זאת, גם כיום נמנית ספרד בין המדינות המובילות באירופה בענף הדיג, הן במונחים של היקף צי הדיג והן במונחים של כמות הדגה. בשנת 2004 הסתכמה כמות הדגה השנתית בספרד ב-1.2 מיליון טונות. מרבית הדגה ופירות הים מורכבת מדגי טונה, דיונונים, דגי בקלה, סרדינים (בויגו ובאי כריסטינה), אנשובי (בנמלי מפרץ ביסקאיה), דגי מקרל, עיט הים וצדפות.
26% מסך דגי הטונה נדוגו ב-2004 בשיטת אלמדרבה (almadraba) הנהוגה בדרום ספרד, המנצלת את נדידתם הלוך וחזור של להקות דגי טונה בין האוקיינוס האטלנטי לים התיכון. דיג הטונה בספרד עומד על 60% מהסך הכולל באיחוד האירופי, כמות המציבה את ספרד במקום שני בעולם בדייג טונה.
מזה מספר עשורים חלה התפתחות ניכרת בחקלאות הימית בספרד, הן בים והן במקווי מים מתוקים ביבשה. מיני דגי גידול בולטים הם: דגי זהב, דגי לברק, צדפות מאכל, דגי שמך, דגי פוטית וסלמון; סך התוצרת בשנת 2003 הייתה 311,287 טונות.
מחצבים

החל משנת 1996 הסתמנה בתעשיית המחצבים בספרד מגמה של צמצום עקבי ומדורג בהפקת פחם וכן חל קיפאון מסוים בפעילות הכרייה של מתכות. לעומת זאת, גברה בהתמדה פעילות החציבה של מינרלים וסלעים שונים (כגון סלסטיט, נתרן גופרתי, ספיוליט, פלואוריט, טיח, פלדשפטואיד, פצלות, שיש, גרניט ועוד.). בשנת 2003, הסתכמה סך התפוקה השנתית הכוללת (בטונות) בכ-20,6 מיליוני טונות פחם וליגניט (פחם חום), 265,000 טונות עפרות ברזל, 70,000 טונות עפרות אבץ, 2,000 טונות עופרת, 6,5 מיליוני טונות טיח ו-2,409,554 חביות נפט גולמי בשנה.
בשנת 2001 היוו הליגניט (פחם חום) והפחם הביטומני (פחם שחור) משאבי המחצבים העיקריים המשמשים את משק האנרגיה בספרד; בתחום המתכות בלטה תפוקת האבץ ובין המינרלים ומוצרי המחצבים התעשייתיים בלטו הנתרן הכלורי (מלח שולחן רגיל) וחרסיות מיוחדות. מכרי הפחם העיקריים נמצאים במחוז אסטוריאס ובצפון מחוז לאון; מרבצי עפרות הברזל העיקריים ממוקמים סביב הערים סנטנדר ובילבאו; בעיירה אלמדן שבסביבות סיודאד ריאל נרשמה בעבר תפוקה משמעותית של המתכת כספית; יותר מכל, בולט חבל אנדלוסיה בו מופקת יותר ממחצית הכמות של מתכות בספרד כולה.
תעשייה

כ-40% מהאוכלוסייה עוסקים בתעשייה.[דרוש מקור] בספרד מיוצרים, בין היתר, מוצרי טקסטיל, מוצרי ברזל ופלדה, כלי רכב, כימיקלים, מוצרי ביגוד והנעלה, כלי שיט, תזקיקי נפט ומלט. בולטים בחשיבותם בין ענפי התעשייה - ענף המזון והמשקאות וענף כלי התחבורה, שמביניהם ראוי לציין את תעשיית המכוניות ואת התעשייה האווירית בספרד. ספרד נמנית בין יצרניות היין החשובות ביותר בעולם; בשנת 2003 עמדה סך התפוקה של יין במדינה על 30 מיליון הקטו-ליטרים. לפני הרפורמות שעבר ענף הפלדה של ספרד בשנות התשעים, רוכזה תעשייה זו בעיקר בבילבאו, בסנטנדר, באוביידו ובאווילס.
משק האנרגיה

תרומתו של מגזר האנרגיה בספרד לתוצר המקומי הגולמי של המדינה היא בשעור של כ-5%. עם זאת, חשיבותו היא מעבר לזו שמשתקפת בתרומתו גרידא לתפוקה הכלכלית הכוללת. זהו מגזר בעל חשיבות אסטרטגית ראשונה במעלה למשק, מכיוון שכל פעילות כלכלית תלויה באספקה סדירה של אנרגיה - בין אם בתחום מתן השירותים ובין אם בייצורן ובאספקתן של סחורות. אחת הבעיות הבולטות עימן נדרש להתמודד משק האנרגיה בספרד במאתיים השנים האחרונות הוא הדלות היחסית במקורות אנרגיה טבעיים במדינה. מחסור מתמיד זה במקורות אנרגיה דן את משק האנרגיה הספרדי למצב של גירעון תמידי באספקה ולתלות במדינות זרות. בשנת 2008, עמד שעור האספקה העצמית של אנרגיה בספרד על 25%, והוא נגזר מתוך שעור צריכה ראשוני של אנרגיה שהסתכם בשנת 2008 ב-148,070 קילוטון שווה ערך לנפט (ירידה של 3.1% לעומת 2007).
מאז שנת 2002 גדל הביקוש לאנרגיה חשמלית ב-3.5% בממוצע כל שנה, עם כמה חריגות, למשל זו של שנת 2003 בה גדל הביקוש בקרוב ל-7%. בין השנים 2002 ל-2006 גדלה הצריכה מ-211,500 ג'יגהואט-שעה ל-253,600 ג'יגהואט-שעה.
50% מסך האנרגיה החשמלית שיוצרה בשנת 2008 בספרד הייתה אנרגיה גרעינית (15.368 קילוטון שווה ערך נפט), 15% מפחם, 6% אנרגיה הידרואלקטרית ו-29% הנותרים יוצרו מאנרגיות מתחדשות אחרות.
בתחום האנרגיות המתחדשות, מדורגת ספרד בשנת 2009 ראשונה בעולם בהפקה של אנרגיה סולארית ושלישית בייצור אנרגיה מרוחות.
לאחר קדחת התקנת לוחות פוטו-וולטאיים שהתרחשה בספרד במהלך שנת 2008, צפוי היה כושר הייצור הריאלי של אנרגיה סולרית במדינה להגיע ל-3,130 מגה-ואט, ובכך לעבור את גרמניה שנחשבה לפני כן למובילה בהפקת אנרגיה מהשמש, על פי נתונים של הוועד הלאומי לאנרגיה של ספרד (Comisión Nacional de la Energía, CNE).
מזה מספר שנים מוערך בספרד כי כושרה התאורטי להפיק אנרגיה מהרוח הוא רב יותר מכושרה לספק אנרגיה גרעינית מכוריה שלה, שבשנת 2008 היה כושר האספקה המותקן שלהם 16,740 מגה-ואט. בשנת 2003 הובילה ספרד את העולם כיצרן הגדול ביותר של אנרגיה מהרוח. עם זאת, צפויות ארצות הברית, גרמניה וסין להוביל את הדירוג בשנת 2010. ספרד וגרמניה אף הצליחו בשנת 2005 לייצר אנרגיה רבה יותר בחוות טחנות הרוח שלהן מאשר בתחנות הידרואלקטריות.
בשנת 2010 צפוי כושר הייצור של אנרגיה הידרואלקטרית בספרד להגיע ל-2,220 מגה-ואט, וצפויה בכך להתדרג כיצרן השני הגדול ביותר של אנרגיה הידרואלקטרית באיחוד האירופי, אחרי איטליה.
על פי דו"ח מאוקטובר 2008 של חברת ראיית החשבון העולמית ארנסט אנד יאנג אודות המדינות "האטרקטיביות" ביותר בעולם להשקעות בתחומי האנרגיות המתחדשות, מדורגת ספרד כמדינה החמישית בעולם בתחום זה, אחרי ארצות הברית, גרמניה, הודו וסין.
תיירות

ספרד מדורגת במקום השני בעולם מבחינת התיירים הזרים הנכנסים אליה, אחרי צרפת המדינה המתוירת בעולם. עם למעלה מ-80 מיליון תיירים בשנה נכון ל-2019.
הכנסותיה של ספרד מתיירות בשנת 2006 הסתכמו בכ-48.2 מיליארדי יורו ולפי נתונים של משרד התעשייה, התיירות והמסחר של ספרד, סכום זה משקף עליה של 4.7% לעומת שנת 2005. בכך מובילה ספרד מבחינה זו, על צרפת ואיטליה, והיא ממוקמת שנייה אחרי ארצות הברית.
בין החודשים ינואר ודצמבר 2006, ביקרו בספרד 58.8 מיליוני תיירים זרים, 4.5% יותר ממספרם בתקופה המקבילה של שנת 2005, על פי נתונים של המשרד לענייני תעשייה, תיירות ומסחר של ספרד.
חבל קטלוניה הוא יעד התיירות המוביל בספרד. 15 מיליוני התיירים שהגיעו לחבל מהווים סך של 25.3% מסך כניסות התיירים הרשומות בספרד כולה. זוהי עליה של 6.9% לעומת התקופה המקבילה בשנה הקודמת.
יעד התיירות השני בחשיבותו בספרד הם האיים הבלאריים, אשר במהלך שנת 2006 קלטו 10.1 מיליוני תיירים (עליה של 4.7% לעומת שנת 2005). האיים הקנריים הם יעד התיירות השלישי בחשיבותו. באותה השנה ביקרו באיים אלה 9.6 מיליוני תיירים (עליה של 1.8% לעומת שנת 2005). באנדלוסיה, רביעית במספר התיירים הזרים, ביקרו ב-2006, 8.5 מיליוני תיירים (עליה של 2.3% לעומת שנת 2005). בקהילה האוטונומית של ולנסיה ביקרו 5.5 מיליוני תיירים ב-2006 (1.5% לעומת 2005) ובקהילה האוטונומית של מדריד - 3.9 מיליוני תיירים ב-2006 (עליה של 14.7% לעומת השנה הקודמת). מטה הארגון העולמי לתיירות ממוקם במדריד, בירת ספרד.
על פי תחזיות של הארגון העולמי לתיירות, צפוי מספר הכניסות של תיירי חוץ לספרד לגדול ב-5% בממוצע כל שנה ב-20 השנים הבאות, ובהתאם לכך ניתן לחזות כי ספרד תקלוט בשנת 2020, 75 מיליוני תיירי חוץ, כמעט 20 מיליונים יותר מאלה שביקרו בה בשנת 2005.