עיצוב עירוני

הסופר-בלוק בסנט אנטוני בברצלונה הוא דוגמה לטרנספורמציה של מרקם הבלוקים העירוניים הידוע של העיר (אנ') בגישה רכה וזמנית של עירוניות טקטית.
עיצוב עירוני (באנגלית: Urban Design) הוא פרקטיקת תכנון, ושדה של ידע, מחקר ותיאוריה, העוסקים בתכנון רעיוני ובארגון מרחבי של הסביבה הבנויה בקונטקסט עירוני וכפרי. מטרתו אינה רק קידום הניראות האסתטית והחוויה החושית של המרחב, אלא יצירת מקומות טובים יותר עבור אנשים במובן הרחב.
עיצוב עירוני אמון על יצירת חזון קונקרטי ותלת־ממדי למרחב התכנון, בעזרת תכנון השלד העירוני (אנ') והתווית התנועות השונות במרחב התכנון, איחוי ויצירת רשת מקושרת של מרחבים ציבוריים, הגדרת הנפח, הצפיפות, המקצב והגובה של המרקם הבנוי, פיתוח סוגי בינוי וסוגי מרחב פתוח שבין הבניינים, אפיון השימושים במרחב, ותכנון הפרופורציות והמאפיינים של החלל הציבורי. עיצוב עירוני מתבצע בקני מידה שונים כגון העיר כולה, רובע או שכונה, אזור תעשייה, מוקד מסחרי, מרכז עירוני, רחוב, כיכר, טיילת, פארק וגינה ציבורית, בלוק עירוני, מתחם, פינת רחוב, ואף רהיט רחוב או תשתית ציבורית.
רובע Nordhavn בקופנהגן תוכנן על ידי המשרד COBE. תכנון כולל (masterplan) בשטחי נמל נטוש שאליו נוספים שטחים חדשים. התכנית שמתממשת בשלבים מציעה רובע מוטה הולכי רגל ומעורב שימושים.
מעצבים עירוניים הם בהכשרתם אדריכלים ואדריכלי נוף, העוסקים בתכנון התחדשותם של מרקמים בנויים קיימים, וביצירתם של מרחבים בנויים חדשים. תחום תכנון זה מבוסס על היחסים בין המרכיבים השונים של המרחב, ומתרכז בראש ובראשונה ביחסי הגומלין שבין האובייקטים העירוניים (הבניינים, הנוף והטבע העירוני, הרחובות, השבילים וצירי התנועה, מוקדי העניין וכו'), השימושים במרחב, הנרטיבים והמשמעויות ההיסטוריות של האתרים. דניז סקוט בראון מדגישה את האופי התהליכי של עיצוב עירוני, שלדבריה הוא דיאלוג תכנוני עם המורכבות המשתנה תדיר של המרחב העירוני. הסינתזה של ההיבטים הפיזיים, התרבותיים, הקנייניים והנופיים של הסביבה הבנויה, בשילוב עם היבטים חברתיים, כלכליים, טכנולוגיים וסביבתיים היא לב העשייה של עיצוב עירוני. עבודת העיצוב העירוני היא מורכבת ומרובת היבטים, ועל כן מעצבים עירוניים פועלים בצוותים אינטר-דיסיפלינאריים יחד עם מתכנני ערים, מהנדסי תנועה, סביבה ותשתיות, ועוד.
תהליך התכנון בעיצוב עירוני מבוסס על חקירה מרובדת ועשירה של המצב הקיים במרחב התכנון ובחינתו בהקשר העירוני שלו, שמטרתה לזהות את האתגרים וההזדמנויות המסויימים שמציב מרחב זה, אולם ניתן להגדיר משימות אופייניות לפרקטיקה של עיצוב עירוני עכשווי:
תכנון מערכת של מרחבים ציבוריים פתוחים ובנויים, איכותיים ומגוונים, המקושרים היטב זה לזה, וזמינים לכלל הציבור.
תכנון הנפחים הבנויים לשימושים המבוקשים במרחב הבנוי והפתוח בצפיפות הנדרשת, ויצירת היחסים המרחביים המיטביים בין השימושים השונים.
תרומה לאיכות האסתטית של המרחב - עיצוב המרחב הנחווה באופן שמפעיל את החושים והדמיון של המשתמשים, בדגש על חללי הרחוב והמרחב הציבורי.
חלוקת צודקת של המשאבים העירוניים (שטחים פתוחים, נגישות לתעסוקה ושירותי ציבור וכדומה) והנגשתם לכלל הציבור
יצירת דימויים לעתידים אפשריים של העיר או מרחב התכנון - לאן וכיצד המרחב עשוי להתפתח.
שימור, הנכחה והעצמה של הזהות המובחנת של המרחב, שמשקפת מפגש חד פעמי בין אוכלוסייה, תרבות, טכנולוגיה, היסטוריה ותנאים אקלימיים וטופוגרפיים במקום מסוים.שדרות רוטשילד בתל אביב. שדרה מרכזנית (center median boulevard) המורכבת מחלל שהייה ותנועה בין שני טורי עצי פיקוס, שממוקם במרכז חלל הרחוב. שדרות מחלקות את חלל הרחוב, יוצרות מקצב, הצללה ונוכחות של טבע עירוני. רחוב הסהר המלכותי בעיר באת' שבאנגליה. דוגמה לעיצוב עירוני חדשני מסוף המאה ה-18, המשלב עקרונות אסתטיים עם תכנון עירוני חדש.
יצירת תשתית מרחבית ליחסי שכנות וקהילה, לשיתוף ותמיכה הדדית, החלפת רעיונות ופעולה משותפת של תושבים.
יצירת תשתית לחיים בריאים נפשית וגופנית בתנאים של צפיפות ואורח חיים עמוס, על ידי הנגשת טבע עירוני ועידוד תנועה וופעילות גופנית, שירותי ציבור, ושימושים יומיומיים במרחקי הליכה.
הכנת המרחב הבנוי לתרחשים של שינויי אקלים על ידי צמצום הנזק הסביבתי של העיר, יעול השימוש במשאבים, הסתמכות על אנרגיה מתחדשת, ויצירת מענה לאירועי אקלים (גלי חום, אירועי קיצון של גשם והצפות וכדומה).