מטויקים
מטויקים באתונה העתיקה

הערכה של אוכלוסיית אטיקה בתחילת מלחמת הפלופונס בשנת 431 לפנה"ס מצאה שאוכלוסיית הגברים ממעמד המטויקים עמדה על כ-25,000 איש, שהם לפי הערכה כשליש מכלל התושבים הגברים של אתונה הקלאסית. רוב המטויקים הגיעו כנראה לאתונה מערים סמוכות, בחיפוש אחר הזדמנויות כלכליות או כפליטים שברחו ממקום הולדתם מסיבות שונות, מיעוטם של המטויקים הגיעו לאתונה מאזורים שלא בשליטה יוונית אך בתוך תחום ההשפעה כגון תרקיה ולידיה.
מטויקים החזיקו במעמד חברתי נמוך יותר מאזרחים, בעיקר בשל מגבלות תרבותיות וחוקיות ולא כלכליות. חלקם היו בעלי מלאכה עניים ועבדים לשעבר, בעוד שאחרים היו מהתושבים העשירים ביותר של העיר. כיוון שאזרחות הייתה עניין של ירושה ולא של מקום לידה, מטויקים נותרו במעמדם מהגר או צאצא של מהגר. ללא קשר לתקופת המגורים של משפחתו באתונה ולא הפכו לאזרחים אלא אם כן מוסדות העיר בחרו, לעיתים רחוקות, להעניק להם אזרחות במתנה. מנקודת מבט תרבותית מטויקים היו תושבי אתונה לכל דבר ועניין: לא היה להם מקום בחיים הפוליטיים של אתונה, אבל הם עשויים להשתלב לחלוטין בחיים החברתיים והכלכליים של העיר.כך בסצנה הפותחת את ספר הדיאלוג הפוליטי "המדינה" של אפלטון - הדיאלוג מתרחש בביתו של מטויקי אך מעמדם של הדוברים לא מוזכר כלל והם עשויים להיות אזרחים או מטויקים.
מטויקים חלקו בדרך כלל את נטל האזרחות ללא כל הפריבילגיות שלה. כמו אזרחים, הם נאלצו לבצע שירות צבאי ואם היו עשירים מספיק, היו כפופים לתשלום מיסים מיוחד שהיו מוטלים על האזרחים האתונאים העשירים. מאידך הם הודרו מהפריווילגיות של אזרחי אתונה ובראשם הזכאות לתשלומים מאוצר המדינה עבור שירותים שונים, כגון שירות בחבר מושבעים או עבור מתן שירותים לאספה עבודות שהיו מקור הכנסה משמעותי עבור אזרחי אתונה. הם לא הורשו להחזיק נדל"ן באטיקה, אלא אם כן הוענק להם רישיון מיוחד. מטויקים היו היו חייבים לשלם מס מיוחד שזכה לשם "מטואיקיון" של שנים עשר דרכמות בשנה למשק בית שבראשו עמד מטיק ושש דרכמות לנשים מטיקיות עצמאיות. בנוסף למטואיקיון, היו הזרים שעסקו במסחר באתונה חייבים במס "קסניקה". חובה נוספת הייתה כי כל אחד מהמטויקים יהי תחת חסות של אזרח אתונאי, יש דעה כי במהלך השנים קיבל ה#ארכון הפולמרכי שבתחום סמכותו המשפטית חסו המטויקים את התפקיד של נותן החסות לכל המטויקים. בתחום הדתי יכלו כל המתיקים להשתתף בפסטיבלים המרכזיים בחיי העיר, למעט כמה תפקידים שהוגבלו לאזרחים. ההבדל בין מטויקים לאזרחים לא היה גלוי לעין, סממנים חיצוניים לא הבדילו בין אזרחים מטויקים ועבדים ולמרות קיומם של רישומים רשמיים שאלת מעמדו של אדם, אם הוטל בה ספק, הוכרעה בבית משפט על פי עדויות אזרחים אחרים.
אף על פי שנאסר על מטויקים להשתתף באספה או לשמש כמושבעים בבתי המשפט, הם היו זכאים לפנות לבתי הדין לבתי המשפט כמו אזרחים. המטויקים יכלו לתבוע לדין ולעמוד בפני תביעות מצד אזרחים או מטויקים. הגישה למערכת המשפט נועדה בין היתר לאפשר למטויקים, שחלקם הפעלו באתונה כסוחרים והיו חיונים לכלכלת העיר לפתור סכסוכים מסחריים על פי חוק. עם זאת, לא היו להם בדיוק אותן זכויות כאן כמו לאזרחים. שלא כמו אזרחים, ניתן היה בצו בית המשפט לענות מטויקים והעונשים על הריגתם לא היו חמורים כמו העונש על הריגת אזרח. מתיקים היו עלולים להפוך לעבדים בשל מגוון עבירות, אלה עשויים להיות אי עמידה בהתחייבויות שנבעו ממעמדם כגון אי תשלום מס או אי מינוי נותן חסות מבין אזרחי אתונה - האתונאים לקחו את הדרישה האחרונה הזו ברצינות רבה. מטויקים ללא נותן חסות היו חשופים לתביעה מיוחדת ואם הורשעו רכושם הוחרם והם נמכרו כעבדים על ידי המדינה. עבור עבד משוחרר נותן החסות שלו היה אוטומטית הבעלים לשעבר שלו. עבירות אחרות עליהם נשפטו מטויקים בלבד היו קשורות לחריגה מתחומי המעמד כגון נישואים לאזרח או התחזות לאזרח אתונה. רק לעיתים רחוקות מאוד ניתנה אזרחות למטויקים.
מטויקים שמשפחתם חיה באתונה במשך דורות עשויים היו להתפתות להציג את עצמם כאזרחים. אך במספר הזדמנויות היו נערכו בדיקות ועריכה מחדש של רשימות האזרחים ובסופם הורדו אזרחים שלא עברו את הבדיקה ממעדם למעמד מטויקים. אדם שמעמדו השתנה יכול לפנות בעתירה ולהעמיד את ענינו בפני בית המשפט אך בכך חשף עצמו לסיכון כי בית המשפט יחליט שהאזרח לשעבר הוא למעשה מטיקי, החלטה שמשמעותה הייתה שהעותר מורשע בעבירה וכתוצאה מכך היה נמכר לעבדות.
המונח והמעמד החברתי של המטויקים החל לאבד את מעמדו המשפטי הייחודי במאה ה-4 לפני הספירה, כאשר מטויקים הורשו לפעול בבית המשפט ללא נותן חסות והגיע לסיומו באתונה ההלניסטית, כאשר רכישת אזרחות הפכה למעשה שבשגרה.