רודני אלקלה
מעצר, משפט והרשעה

אלקלה נעצר ביולי 1979 ונאסר ללא אפשרות לשחרור בערבות. אלקלה נשפט על הרצחה של סמסון ונמצא אשם במאי 1980, לאחר מכן נידון למוות ביוני. למרות זאת, פסק הדין בוטל על ידי בית המשפט העליון של קליפורניה מכיוון שהמושבעים במשפטו של אלקלה עודכנו על פשעי המין של אלקלה טרם המשפט. במאי 1986, לאחר משפט נוסף, אלקלה הורשע ונשלח לתא הנידונים למוות בחודש אוגוסט.
ב-1992, בית המשפט העליון התנגד לעתירות שהוגשו לו, אך אלקלה הגיש עתירת הביאס קורפוס ובשנת 2001, בית המשפט המחוזי של ארצות הברית ביטל את הרשעתו השנייה של אלקלה. ההחלטה על ביטול ההרשעה התקבלה ב-2003 על ידי מחלקת העתירות של בית המשפט מכיוון שעל אחד העדים נאסר לתמוך בעמדתו של אלקלה לאחר שריינג'ר פארקים שמצא את גופתה של סמסון "היה מהופנט בגלל חוקרי המשטרה".
במהלך תכנון ההרשעה השלישית ב-2003, חוקרים ממחוז אורנג' גילו שה-DNA של אלקלה, שהתקבל למרות הערעור שאלקלה הגיש זהה לזרע שנמצא בזירת רצח של שתי נשים בלוס אנג'לס.[דרוש מקור] בשנת 2004, ראיות נוספות וביניהם DNA שמקורו במקרה קר נוסף, קישרו את אלקלה לרציחתן של נשים נוספות: ג'יל ברקומב בת ה-18 שנמצאה "מגולגלת כמו כדור" בלוס אנג'לס ב-1977. נשאר בתחילה שברקומב היא הקורבן של החונקים ממורד הגבעה; וג'ורג'ינה ויסטד בת ה-27 שנמצאה מתה בדירתה במאליבו ב-1977; שרלוט לאמב 31, נאנסה, נחנקה והושארה בחדר הכביסה שבבניין בו היא התגוררה באל סאגונדו ב-1978; וג'יל פרנטאו שנרצחה בדירתה בברבנק ב-1979.
כל הגופות נמצאו ב-"תנוחות שתוכננו מראש". זוג נוסף של עגילים שנמצאו בחלל האחסון של אלקלה בסיאטל התאימו בעזרת DNA לזה של לאמב. בין המשפט השני לשלישי, אלקלה כתב ופרסם בעצמו ספר בשם "אתם, המושבעים" (באנגלית: "You, the Jury") ובו הוא טוען שהוא חף מפשע בעוון רצח רובין קריסטין סמסון והציע חשוד אפשרי אחר. בנוסף, אלקלה תבע את שירותי הכליאה של ארצות הברית לאחר שאלו לא סיפקו לו ארוחות דיאטטיות.
ב-2003, תובעים במשפטו של אלקלה רצו להרשיע אותו על סמך הרצחה של סמסון וכן על הרצחן של ארבעת הקורבנות החדשות שהתגלו. עורכי הדין של אלקלה התנגדו לבקשה ונימקו זאת כך: "אם אתה מושבע ואתה שומע תיק רצח אחד, יכול להיות שיהיה לך ספק סביר, אך קשה מאוד להסביר ספק סביר בנוגע לחמש קורבנות, במיוחד לאחר שארבעת מתוך חמשת הקורבנות לא זוהו על ידי עד ראייה, אלא על ידי DNA בלבד. ב-2006, בית המשפט העליון בקליפורניה אישרו את בקשת התובעים וב-2010 אלקלה נשפט באשמת חמשת הרציחות.
עבור המשפט השלישי, אלקלה ביקש לייצג את עצמו.[דרוש מקור] אלקלה עלה לדוכן ובמשך חמש שעות תפקד כחוקר וכנחקר, שאל את עצמו שאלות והתייחס לעצמו כאל "מר אלקלה" בקול עמוק, לאחר מכן ענה על השאלות האלו. במהלך עמידתו על הדוכן, אלקלה סיפר למושבעים במלמולים שהוא התראיין לעבודה בפארק השעשועים "Knott's Berry Farm (אנ')" בתור צלם בזמן שסמסון נחטפה.[דרוש מקור] אלקלה הציג למושבעים קטע מהתכנית "משחק הדייטים" בה הוא הופיע כדי להוכיח שהעגילים שנמצאו היו שייכים במקור לו ולא לסמסון.[דרוש מקור] ג'אד מילס, השחקן שהתחרה מול אלקלה בתוכנית סיפר לעיתונאי שעגילים לא היו תכשיטים נפוצים בקרב גברים בשנת 1978 ואמר: "מעולם לא ראיתי גבר עם עגיל באוזנו. הייתי מבחין בהם מיד אם הוא היה לובש אותם".
אלקלה לא עשה מאמץ מיוחד כדי להגן על עצמו במהלך ארבעת האישומים הנוספים, הוא רק אמר שהוא לא זוכר שהוא הרג את הנשים המדוברות.[דרוש מקור] כחלק מנאום הסיכום שלו, אלקלה השמיע את השיר "Alice's Restaurant (אנ')" של הזמר ארלו גאת'רי ובו גיבור השיר מספר לפסיכיאטר שהוא רוצה "להרוג".[דרוש מקור] פחות מיומיים לאחר מכן, המושבעים קבעו שאלקלה אשם בכל חמשת סעיפי הרצח. עדה מפתיעה במהלך שלבי הסיום של המשפט הייתה שפירו.[דרוש מקור] ריצ'רד רפפורט, פסיכיאטר שקיבל תשלום מאלקלה והעד היחיד מטעם ההגנה, הסביר שהפרעת אישיות גבולית עשויה להסביר את טעוניו של אלקלה לפיהם הוא לא זוכר את הרציחות. התובעים טענו שאלקלה היה "טורף מיני שידע שמה שהוא עושה הוא פסול, אבל לא היה לו אכפת". במרץ 2010, אלקלה נידון לעונש מוות בפעם השלישית.
לאחר הרשעתו ב-2010, הרשויות הכריזו שהם לא יתבעו את אלקלה באשמת סעיפים נוספים מכיוון שהוא נידון למוות. למרות זאת, בינואר 2011, חבר המושבעים במנהטן הרשיע את אלקלה בהרצחן של קרילי והובר ב-1971 ו-1977. ביוני 2012, אלקלה הוסגר לניו יורק שם הוא הכריז על חפותו בשני הסעיפים.[דרוש מקור] בדצמבר 2012, אלקלה הודה באשמה על שני הסעיפים והביע את רצונו לחזור לקיפורניה כדי לערער על הוצאתו להורג.[דרוש מקור] ב-7 בינואר 2013, שופט ממנהטן הרשיע את אלקלה ל-25 שנות מאסר עד למאסר עולם. עונש המוות הוצא מהחוק בניו יורק מאז שנת 2007.