stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הושע פרידמן בן-שלום
קריירה צבאית

פרידמן התגייס בשנת 1977 לצה"ל ובחר לשרת בחטיבת גולני. הוא עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב פרידמן לחטיבה כמפקד מחלקה בגדוד 13 (גדעון). בשנת 1981 השתחרר מצה"ל והתיישב בקיבוץ העירוני ראשית בשכונת הבוכרים. באותה שנה שימש כמדריך נוער של קבוצה מפנימיית בויאר ומתיכון הימלפרב. בשנת 1984 צירף פרידמן לקבוצה שבהדרכתו קבוצת נערים נוספת מהקיבוץ הארצי ומהתנועה הקיבוצית שהיו בשנת שירות בירושלים. בשנת 1985 שב פרידמן לצה"ל כמפקד פלוגה בגדוד 13 של חטיבת גולני, ועימו הקבוצה שהדריך. זאת במטרה לחנך ולהכשיר את חניכיו כמפקדים ערכיים בצה"ל. לאחר שסיים את תפקידו כמ"פ, השתחרר פרידמן בשנית מצה"ל ובשנת 1992 היה ממייסדי הקיבוץ העירוני בית ישראל בשכונת גילה ירושלים, בו הוא תושב וחבר עד היום. בשנת 1997 הקים בקיבוץ את המכינה הקדם-צבאית בית ישראל, מתוך רצון להתמודד עם בעיות חברתיות בישראל ולחזק את ערכי התרומה והשליחות. מכינת בית ישראל היא הראשונה המשולבת לתלמידים דתיים וחילונים. בשנת 1998 זכה בפרס ליבהבר, ובשנת 2003 הוענק לו פרס אבי חי.
בשירות המילואים שימש פרידמן כמפקד מחלקה בחטיבת כרמלי ולחם במלחמת לבנון הראשונה, בין היתר בקרב לכיבוש מחנה הפליטים עין אל-חילווה שמדרום לצידון. בהמשך התקדם פרידמן בתפקידי הפיקוד בחטיבה ושימש כמפקד פלוגה, וכמפקד גדוד. פרידמן לחם במלחמת לבנון השנייה כסגן מפקד החטיבה בין היתר בקרב עייתא א-שעב. בשנים 2011–2008 נענה לבקשתו של הרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי, ושימש כמפקד חטיבת כרמלי, חטיבת חי"ר במילואים בפיקוד הצפון. ביום העצמאות למדינת ישראל, בשנת 2011, נבחר פרידמן להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל על שום פועלו כאיש מילואים. באוקטובר 2012 מונה לקצין מילואים ראשי, ושימש בתפקיד עד יולי 2017.
מינויו לאדמו"ר

לאחר פטירת אביו באייר ה'תשע"ז, מונה לכהן כאדמו"ר מפשקאן.
בחודש אלול שלאחר מכן פורסם כי הוא מעדיף להיקרא "האדמו"ר מגילה", ולא "האדמו"ר מפאשקאן", על מנת שלא לפגוע בבן דודו הרב יעקב מנדל פרידמן, המתכנה "האדמו"ר מבוהוש-פאשקאן".
חיים אישיים

הרב פרידמן נשוי לאורלי ואב לשישה:
שיינא רחל בלהה
משה יהודה לייב
יצחק
מרגלית מרים
חיים מאיר
שרה דבורה בת ציון
לקריאה נוספת

בועז אפרת, "מעולם לא עסקנו באופן כל כך רחב ושיטתי בחיזוק המערך", ריאיון עם הושע פרידמן בן שלום בעיתון במחנה, 7 במאי 2015
הערות שוליים

↑  רועי עמוס, הצצה נדירה אל אימון הקומנדו הימי, באתר ישראל היום, 18 בספטמבר 2013.
↑  שימי שפר, ‏דיין האמת: נפטרה אמו של האדמו"ר ה'ציוני', באתר כיכר השבת, 4 ביוני 2019
1 2  יעקב לזר, פותחים מבערים ורצים קדימה, אתר "הדף הירוק", 16 באוקטובר 2003.
↑  אלעד ארדן, במעלה הכרמלי, מתוך במחנה, ‏ יוני 2008, חלק ב', פורסם באתר חטיבת כרמלי.
↑  נעה עמיאל לביא ושירלי הקר, "המילואימניקים מרגישים שבכל רגע יכולים לקרוא להם למלחמה", במחנה, 2 במאי 2013, עמוד 34.
↑  עמוס הראל ואבי יששכרוף,קורי עכביש הוצאת ידיעות אחרונות, 2008, עמודים 346-348.
↑  עמוס הראל, גרסת תא"ל הירש: הביקורת מתעלמת מהישגי אוגדה 91, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2006, "סא"ל הושע פרידמן בן-שלום, סמח"ט בחטיבת חי"ר במילואים באוגדה, אומר ש'הירש היה נודניק נוראי, שירד לחיינו עם הפרטים הכי קטנים. בדיעבד, הוא הכין אותנו היטב למלחמה'."
↑  גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 349, "כיוון שכך נוצרה פרצה במערך שהידק את עייתה א-שעב. הישגיה של הצנחנים ושל 'כרמלי' הופקרו לידי החזבאללה, וזמן רב ישקיע אחר כך אילן כדי לתפוס את השטח הזה מחדש, הרבה בסיועו של הסמח"ט המצוין שלו, הושע".
↑  נריה רוזנברג, לתפארת מדינת ישראל, מתוך אתר "מעייני הישועה", מאי 2011, "הרמטכ"ל לשעבר גבי אשכנזי ביקש ממנו לשמש כמח"ט. 'המינוי היה תולדה של מלחמת לבנון השנייה', מספר פרידמן, 'במלחמה הייתי סמח"ט ולאחר המלחמה פנו אלי כדי לחזק את האמון שנפגע במהלך המלחמה"'."
↑  חגי עינב, מילואימניקים בצפון לאשכנזי: יש שיפור מהמלחמה, באתר ynet, 15 בדצמבר 2009.
↑  מפקדי החטיבה לדורותיהם, מתוך אתר חטיבת כרמלי.
↑  יעל ליבנת, הקמל"ר הבא: אל"מ (מיל') הושע פרידמן, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 5 במרץ 2012.
↑  "הכירו את ר' הושע פרידמן, "האדמו"ר הציוני" הבא - כיכר השבת". כיכר השבת. נבדק ב-2017-05-15.
↑  משה ויסברג, הכירו: הושע פרידמן - הקצין הראשון בצה"ל שיהפוך לאדמו"ר, באתר בחדרי חרדים, ‏ה' אייר ה'תשע"ז. 01/05/2017
↑  ישראל כהן, ‏לראשונה: הרבי מגילה יערוך טיש יארצייט, באתר כיכר השבת, ח' באלול תשע"ז, 30 באוגוסט 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007398478805171  VIAF: 12154327904926851253   WorldCat (עם VIAF): 12154327904926851253 
הושע פרידמן בן-שלום, קצין המילואים הראשי, מסכם תפקיד, יולי 2017
בהכנסת ספר תורה
טיש יארצייט לאביו בה' באייר (ברקע נראה הרב פרופ' יהודה ברנדס)
דזידריו דה סטיניאנו

| --- | --- |

דיוקנו של דזידריו דה סטיניאנו בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר
 לידה:  1430 האימפריה הרומית הקדושה סטיניאנו, רפובליקת פירנצה
 פטירה:  16 בינואר 1464 (בגיל 34 בערך) האימפריה הרומית הקדושה פירנצה, רפובליקת פירנצה
 שם לידה:  Desiderio de Bartolomeo di Francesco detto Ferro
 לאום:  איטלקי
 תחום יצירה:  פיסול
 זרם באמנות:  ההרנסאנס האיטלקי
 הושפע על ידי:  ברנרדו רוסלינו, דונטלו
 יצירות ידועות:  מגדלנה חוזרת בתשובה, קבר קרלו מרסופיני, הילד הצוחק (דזידריו דה סטיניאנו), bust of Marietta Strozzi 
 
דזידריו דה סטיניאנו (באיטלקית: Desiderio da Settignano) היה כינוי של דזידריו דה ברטולומואו דִי פרצ'סקו דטו פרו (באיטלקית: Desiderio de Bartolomeo di Francesco detto Ferro)‏; סביבות 1430 – 16 בינואר 1464) אומן איטלקי שפעל בתקופת הרנסאנס, אשר התמחה בפיסול.
ביוגרפיה

דה סטיניאנו נולד בכפר סטיניאנו שליד פירנצה בצפון איטליה, למשפחת סתתים. אביו מאו ושני אחיו פרנצ'סקו וג'רי היו גם הם פסלים, עם זאת ככל הנראה פחות מוכרים ממנו. ב-1452 נכנס לגילדת פסלי העץ והאבן.
אומן אשר השפיע עליו רבות היה דונטלו. בתקופתו הוא היה ידוע ומוערך כמוהו אך בימינו דה סטיניאנו פחות ידוע.
דה סטיניאנו הוכשר ככל הנראה בבית מלאכתו של רוסלינו. ב-1455 כבר היה בעל מלאכה ליד גשר סנטה טריניטה יחד עם אחיו ג'רי. דה סטיניאנו יצר פסלים ותבליטים רבים המייצגים דמויות וסצנות מהברית החדשה וכן פורטרטים. בתקופתו פסלי ילדים ופרוטומות היו נפוצים מאוד בקרב האמנים וניתן לראות ביצירתו של האמן את ההשתתפות באופנה הזו. יצירותיו של דה סיטיניאנו הוזמנו לארמונות בית מדיצ'י וכנסיות פירנצה, בהם בזיליקת סן לורנצו ובזיליקת סנטה קרוצ'ה.על פי וזארי דה סטיניאנו יצר את בסיס השיש עליו מוצב הפסל דוד של דונטלו. חלק מיצירותיו הגיעו לאוספיו של קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה. קיימות היום יצירות של דה סטיניאנו שלא הושלמו עד הסוף ככל הנראה בשל מותו בטרם עת בגיל 34. נראה כי פעילותו האמנותיות הסתכמה ב-12 שנים בלבד. דה סטיניאנו השפיע על יצירות אנדריאה דל ורוקיו, רפאל ואף על לאונרדו דה וינצ'י.
דה סטיניאנו מופיע כפסל בספרו של ג'ורג'ו וזארי חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר.
כיום יש כ-40 פסלים ויצירות המיוחסות  לדה סטיניאנו מוצגות במוזיאונים ברחבי העולם.
ראו גם

הילד הצוחק (דזידריו דה סטיניאנו)
לקריאה נוספת

מיטל גולדשטיין, אושר ועצב: הפנים הכפולות של הילדוּּת בפסליו של דזידריו דה סטיניאנו, אוקטובר 2012
ג'ורג'ו וזארי, דזידריו דה סטיניאנו בתוך חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר, חלק ב', 1568, עמ' 416, 417, 418
הערות שוליים

↑  Jeremy Warren. " Desiderio da Settignano Paris, Florence and Washington". The Burlington Magazine. Vol.149 jun 2007 p 434
↑  Shelley E. Zuraw, Desiderio da Settignano, Oxford Art Online, Oxford University Press, 2003
↑  Dempsey. Inventing the Renaissance putto p 54.
↑  Nicholas Penny. "Desiderio and low relief" in: Marc Bormand, Beatrice Paolozzi Strozzi, Nicholas Penny. Desiderio da Settignano : sculptor of Renaissance Florence. Milano : 5 Continents, 2007. p 83-84.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496276205171  BNE: XX4615901  BnF: cb149663463 (data)  GND: 104079479  ICCU: MILV196251  ISNI: 0000 0000 8146 7526  KulturNav: d1ed655a-5507-4091-899b-72af558488cc  LCCN: nb2006022037  NGV: 20614  NKC: xx0123740  NTA: 336118120  RKD: 22175  SNAC: w65t5q41  SUDOC: 112754651  ULAN: 500016116  VIAF: 66737689   WorldCat (עם VIAF): 66737689 
דיוקן של דזידריו דה סטיניאנו שצויר על ידי ג'ובאני בטיסטה צ'קי
דניאל מפיזה

דניאל מפיזה, בן משפחת דפיסא, היה מראשי יהדות רומא בתחילת המאה ה-16.
הוא ארגן את הקהילה לאחר שהגיעו לעיר בשלהי המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16 המוני פליטים, אשר ייסדו בה אחד-עשר בתי כנסת. הללו דרשו לקבל ייצוג בהנהלת הקהילה, אשר הייתה הממונה על יהודי העיר. עמדת שליטה אשר השפיעה על חלוקת ההוצאות הציבוריות בין חברי הקהילה. המאבק הגדול היה בין ה"איטלקים" – תושבי רומא מימים ימימה והנספחים הוותיקים וכנגדם ה"אוּלטרָמוֹנְטִי" – כלומר אלה שהגיעו "מעבר להרים" – הרי האלפים – האשכנזים וכן הגולים שהגיעו לעיר מדרום איטליה – ממלכת המלכים הקתוליים פרננדו השני מלך אראגון ואיזבלה הראשונה מלכת קסטיליה.
דניאל בא ממשפחת בנקאים חשובה מרומא, שעברה לטוסקנה, והיה בנקאי מצליח. הוא היה עשיר ובן תרבות ומקובל על משפחת מדיצ'י. דפיסא זכה להוקרה של האפיפיור קלמנס השביעי, שהיה ממוצא פיורנטיני, טוסקנה. הוא היה זה אשר המליץ בפניו לקבל את פני דוד הראובני.
הבנקאי כתב תקנון לקהילה, הגישה לאישורה והאפיפיור נתן לה אישור רשמי בבולה שלו ב-12 בדצמבר 1524. וכך הפכה להיות למחייבת את הקהילה. לפיה זומנו בנקאים, גבירים ובעלי הון צנוע - במספר שווה לבחור נציגים ל"ועד" (congrega), אשר מנה 60 איש – כאשר מחציתם איטלקים ומחציתם "אולטמונטי". ליד דניאל מפיזה עזרו הרופא ופרשן המקרא רבי עובדיה ספורנו, והרופא יצחק צרפתי. אם נוצר שוויון, האיטלקים זכו בנציג נוסף.
לידם הייתה רשות מבצעת של שלושה אמרכלים (fattori), שני פרנסים (camerllenghi) - אחד פעל כגזבר והשני כמנהל חשבונות, והם התחלפו בתפקיד כל ששה חודשים. החלטות נוספות כללו כי הטלת חרם יאושר על ידי האמרכלים. כמו כן נקבע עונש חמור "כי יקום מלשין קטן אחד, הפועל בזדון, לרגל ולהזיק לקהילה בדיבורים או במעשים" – ניתן להביאו לידי "חורבנו הגמור".
תבנית ההנהגה של הקהילה הוכיחה את עצמה והחזיקה מעמד עד המאה ה-20.
לקריאה נוספת

אטיליו מילאנו, גטו רומא, תרגום ועריכה (מאיטלקית): דינה מילאנו, ספרית מעריב, תל אביב, 1992
פנקס קהילת רומא שע"ה - תנ"ה, ההדיר והוסיף מבוא והערות: יעקב לאטס, יד בן צבי והאוניברסיטה העברית בירושלים, ירושלים, תשע"ב
הערות שוליים

↑  מוצא בית מדיצ'י
↑  בשנת 1571 שונה היחס ונקבע רוב לאיטלקים: 35 לעומת 25.
הלל בן יעקב פרחי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1868 
 פטירה:  1940 (בגיל 72 בערך) 
 
עמוד מהגדת פרחי, המציג את מסלול יציאת בני ישראל ממצרים
ד"ר הלל בן יעקב פַרחִי (בערבית: هلال فارحى, הִלָאל פַרחִי; 1868 – יולי 1940) היה מלומד ומתרגם יהודי, חוקר התרבות העברית והערבית, יליד דמשק שפעל במצרים, רופא במקצועו. פרסם ספרים בערבית בנושאי יהדות, תרגם מן ה"רֻבּעיאת" לעומר ח'יאם. נודע בעיקר בתרגומו לערבית של הסידור – "סידור פרחי" (1917), שהיה התרגום הראשון של התפילות העבריות לערבית ספרותית (ולא לערבית יהודית).
קורות חיים

פרחי נולד בשנת 1868 בדמשק שבסוריה, האימפריה העות'מאנית. בילדותו למד בתלמוד תורה מקומי, לאחר מכן למד בישיבה בעיר וכן בבית ספר חילוני. הוא רכש שליטה בערבית, טורקית, צרפתית, אנגלית ואיטלקית.
לאחר סיום לימודיו, בגיל 18 בלבד, מונה לתפקיד המזכיר הכללי של המחוז העות'מאני וִלַאיַת רַשַאיַא אלְוַאדִי (מזרח לבנון של ימינו), וכיהן בתפקיד זה שלוש שנים.
בהגיעו לגיל 21 נסע לביירות שבלבנון והחל ללמוד רפואה באוניברסיטה האמריקאית, ולאחר סיום לימודיו עבר ללונדון, בה התמחה ברפואה במשך ארבע שנים, ולמד ב"מכללת ניו יורק".
בשל מחלת השחפת שממנה סבל, עבר לחלואן שבמצרים, ולאחר מכן עבד כרופא באסואן במשך 27 שנים. הודות למסירותו, קיבל אותות כבוד רבים.
במצרים ייסד חברה בשם "צדקה ומרפא" שמטרתה סיוע לחולים עניים.
כתביו

פרחי תרגם מעברית לערבית יצירות דתיות יהודיות, וכן פעל במסגרת אגודת "גַ'מְעִיַּת אלשֻּבַּאן אלְיַהוּד אלְמִצְרִיִּין" (אגודת הצעירים היהודים המצריים), ופרסם מאמרים רבים בעיתון "אלשמס" (השמש) שערך יעקב מלכי, אשר שימש במה לחברי האגודה.
בין כתביו ניתן למנות את:
מילון פרחי הגדול -  עברי, עברי ערבי ואנגלי, שני חלקים
מילון המילים - מילון הכולל מילים הדומות בעברית ובערבית, והתאמת שתי השפות
אותות ומופתים - על אמיתות דת ישראל בערבית
חוקי החרוז העברי - כולל קובץ שירים בערבית ובעברית
ההרדפה וההבדל הערבי - כולל שלישיות ומשלים בערבית
סידור פרחי - תרגום לערבית של הסידור, באותיות ערביות, שיצא לאור בשנת 1917. הסידור כלל הקדמה המסבירה את התפילה היהודית, מנתחת את מבנה תפילת העמידה ואת ההיסטוריה ותולדות הסידור, וכוללת תרגום לערבית למול המילים בעברית
קובץ פרחי - אגודת פרחים, כולל הגדה של פסח, פרקי אבות ואזהרות, כולל פתגמי מוסר השכל בערבית ובעברית, קהיר ה'תרפ"ב
אלאֻרג'וזה אלפרחיה - תרגום תרי"ג מצוות לערבית - יצא לאור בשנת 1914;
מג'מועת פרחי - תרגום הגדה של פסח, פרקי אבות ואזהרות של רבי שלמה אבן גבירול;
מחזור פרחי - סדרת מחזורים של ראש השנה, יום הכיפורים ושלושה רגלים בתרגום לערבית
הגדה של פסח - בתרגום לערבית, לצד הטקסט בעברית, שלוש מהדורות
מעשה עבות - חיבור על הסימנים וראשי תיבות בעברית ובערבית
ספר לימוד עברית למתחילים
הגהות על ספר המטמון - בערבית
ספר הבדיחות - כולל משחקים מוסריים, חידות ומשלים, מצוות ומאמרים שונים, שני חלקים, בערבית
תורגמן פרחי - כולל אגרון, בעברית ובערבית
כללי הלשון העברית - בערבית
יסודי הדת  - חיבור בעברית ובערבית, המיועד לבני נוער, שיצא לאור בשנת 1937
זכרונות לבית דוד - תרגום עם פירושים, חיבור משותף לו ולנסים מלול
בנוסף פרסם פרחי גם תרגומים מערבית לעברית, וכן תרגום של יותר ממאתיים מן ה"רֻבּעיאת" ("רביעיות") של עומר ח'יאם (1931).
לקריאה נוספת

Abraham Elmaliah, 'Le Dr. Hilel Farhi (1868-1940): Medicin, arabisant, hebraisant, philologue, savant,' L'Aurore, 30 Août 1940. (נקרולוג; נדפס שוב בהוצאה המחודשת של סידור פרחי.)
הלל בן נפתלי הירץ

| --- | --- |
 לידה:  1615 ה'שע"ה בריסק, האיחוד הפולני-ליטאי
 פטירה:  1690 (בגיל 75 בערך) כ"ב בטבת ה'ת"ן זאלקווא, האיחוד הפולני-ליטאי
 מדינה:  האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי
 מקום פעילות:  וילנא, קהילות אה"ו, ז'ולקווה
 תקופת הפעילות:  ?–1690 
 רבותיו:  רבי יהושע השיל (מגיני שלמה), רבי יעקב מלובלין, רבי משה לימא
 בני דורו:  רבי השיל מקראקא, רבי שבתי כהן, רבי שמואל קאיידנובר, רבי מנחם מנדל קרוכמל, רבי דוד לידא
 חיבוריו:  בית הלל
 
רבי הלל בן ר' נפתלי הירץ (נפתלי צבי) (ה'שע"ה, 1615, בריסק – כ"ב בטבת ה'ת"ן, 1690, זאלקווא) היה רב ליטאי, מדייני וילנא, ולאחר מכן אב"ד בקהילות אה"ו (בגרמניה) ובז'ולקווה (בגליציה). נודע בעיקר בזכות חיבורו בית הלל על השולחן ערוך.
ביוגרפיה

נולד בבריסק שבאיחוד הפולני-ליטאי בשנת 1615. לרב נפתלי הירץ. בתחילה למד אצל רבי הירש דרשן מבריסק. מאוחר יותר למד תורה אצל דודו רבי יהושע השיל בעל "מגיני שלמה" וכן אצל רבי יעקב מלובלין (אביו של רבי השיל מקראקא), בערך עד גיל 30.
נישא לשרה (נפטרה בי"ח באב ה'תל"ה), בתו של עשיר מווילנה ועבר לגור שם. החל משנת ה'ת"י בערך, הוא כיהן כדיין בבית דינו של רבי משה לימא. את רבי משה לימא, אב בית הדין, הוא ראה כרבו. לצדו בבית הדין ישבו רבי השיל מקראקא ורבי שמואל קאיידנובר. בתפקיד זה כיהן לפחות עד ה'תכ"ד.
לאחר שעזב את וילנא, כיהן כמרא דאתרא בכמה עיירות בליטא. את מקומו כדיין מילא רבי שבתי כהן (הש"ך). בשנת ה'ת"ל (1670) עבר לכהן כרב בקהילת המבורג, ובי"ג באב ה'תל"א (1671) התמנה באופן רשמי כאב"ד של איחוד שלוש הקהילות שכונה קהילות אה"ו (אלטונה, המבורג, וונדסבק), עד לשנת 1680. לאחר מכן עבר לזאלקווא, שם כיהן כרב עד פטירתו.
שימש כציר בוועד ארבע ארצות.
נפטר בשנת 1690.
ביוגרפיה > חיבורו

ספרו "בית הלל" הוא פירוש על כל השולחן ערוך, אולם רק על החלקים יורה דעה ואבן העזר הודפס פירושו בידי בנו, רבי משה דרשן אב"ד קמפנו. שני החלקים האחרים, כמו גם פירושו על התורה, נותרו בכתב יד.
לקריאה נוספת

אברהם מנחם הורוויץ, "לתולדות הגאון רבי הילל ב"ר נפתלי הירץ זצ"ל", ישורון ל"ז (תשע"ז), עמ' תתסב–תתצט.
דרום קיפצ'קיה

דרום קיפצ'קיה (בטורקית: Güney Kıpçakya) הוא שם שטבעו ההיסטוריונים הטורקים, פהרטין קירזיאוגלו ויונוס זאירק המתייחס לאזורי הספר של דרום הקווקז הכוללים את האזורים ההיסטוריים של גאורגיה וארמניה, וכעת הם חלק מטורקיה. על פי היסטוריונים אלה, אזורים אלה היו מיושבים לכאורה, בימי הביניים, על ידי הקיפצ'קים הטורקים, שגויסו על ידי מלכי הממלכה המאוחדת של גאורגיה, ובסופו של דבר התנצרו ברובם, עד לכיבוש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית, שהמירה את דתם לאסלאם.
מחקרים היסטוריים המעלות טענות בדבר אי היות אזורים אלה גאורגיים או ארמניים, או טענות בדבר ייחוס טורקי לאזורים אלה, עודדו, במידה מסוימת, על ידי השלטונות הטורקיים, אבל ספגו ביקורת נוקבת על ידי היסטוריונים מערביים, גאורגיים וארמניים, וכונו "עיוות לאומני של ההיסטוריה של האזור".
הערות שוליים

↑  יונוס זאירק (2001), Acaristan ve Acarlar, ISBN 9759763508, (בטורקית)
↑  כריס האן (2003), היסטוריה ואתניות באנטוליה, מוסד מקס לסוציאל-אנתרופולוגיה, חוברת עבודה מספר 50, ISSN 1615-4568, (באנגלית)
↑  Zulalyan, Manvel Karapeti (1970), Voprosy drevneĭ i srednevekovoĭ istorii Armenii, pp. 32, 106, 107. Izd-vo. Akademii Nauk Armianskoĭ SSR.(ברוסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלל בן אליקים

רבינו הלל בן אליקים – מחכמי הראשונים ידוע בפירושיו על מדרשי הלכה.
חייו

מעט פרטים ידועים על חייו של רבינו הלל והם לקוחים אך ורק ממה שכתב בפירושו. ידוע שחי במאה ה-11, במקביל לתקופתם של בעלי התוספות. הוא מזכיר את שם עירו "סלווידי". יש ששיערו שמדובר בעיר סיליברי הסמוכה לאיסטנבול, ויש שסברו שזה שיבוש של העיר סלוניקי ויש דעות נוספות. ברור שהוא חי באזור יוון או סמוך לו. במקומות רבים הוא מסביר מילים קשות על פי הלשון היוונית.
ספריו

חיבר פירוש על חלק ממדרשי ההלכה. פירושו כנראה הופץ בהרבה כתבי יד, והוא מצוטט רבות על ידי פרשנים ראשונים ואחרונים. חיבורים נוספים שכתב ונזכרים בפירושיו לא הגיעו לידינו.
פירושו נזכר בתוספות, וכן על ידי הר"ש משאנץ, הראבי"ה, הרי"ד, המרדכי ואחרים. כן מוזכר על ידי האחרונים בהם החיד"א ואחרים.
מהדורות דפוס

ספריו יצאו בדפוס במהדורות שנערכו על ידי הרב שכנא קולידצקי. לראשונה יצא פירושו לספרי בשנת תש"ח, במהדורה שהתבססה על כתב יד מספרית ששון. פירושו לספרא בשנת תשכ"א. בשנת תשמ"ג הוציא הרב קולידצקי מהדורה חדשה של פירוש רבינו הלל לספרי המבוססת על כתבי יד נוספים.
לקריאה נוספת

מנחם כהנא, פירוש רבינו הלל לספרי, קריית ספר, סג,א (תשן), עמ' 271–280
דניאל מריווד'ר

| --- | --- |

דניאל מריווד'ר
 לידה:  17 בפברואר 1982 (בן 42) מלבורן, אוסטרליה 
 שם לידה:  Daniel Paul Merriweather 
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 מקום לימודים:  קולג' בילאנוק, תיכון בלקבורן 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז עכשווי, אסיד ג'אז, נאו-סול, וייט סול
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Allido Records (US & UK) J Records (US) RCA (UK) Marlin Records (Australia) Universal (Australia), Roc Nation
 שיתופי פעולה בולטים:  מארק רונסון
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל מריווד'ר (באנגלית: Daniel Merriweather; נולד ב-17 בפברואר 1982 במלבורן, אוסטרליה) הוא זמר רית'ם אנד בלוז, סול וג'אז אוסטרלי. אלבום הבכורה שלו "Love & War" יצא ב-2009 והגיע למקום ה-2 במצעד האלבומים בבריטניה.
קרירה

מריווד'ר פרץ לעולם המוזיקה בזכות הביצוע שלו ללהיט של הסמית'ס "Stop Me" שהגיע למקום ה-2 בבריטניה ב-2007. השיר היה שיתוף פעולה עם המפיק מארק רונסון, והשיר אף נכנס לאלבומו של רונסון "Version".
בינואר 2009 הוציא מריווד'ר את סינגל הבכורה שלו "Change" שבו מתארח הראפר האמריקאי Wale. השיר הופק על ידי מארק רונסון, והגיע למקום ה-8 במצעד הפזמונים בבריטניה. במאי 2009 יצא הסינגל השני שלו "Red", בלדת סול קלאסית. הסינגל, שהופק אף הוא על ידי רונסון, הגיע למקום ה-5 במצעד הפזמונים הבריטי, בו החזיק במשך 4 שבועות ברציפות. ב-1 ביוני 2009 הוציא את אלבום הבכורה שלו "Love & War".
דיסקוגרפיה

2009- Love & War
2007- Stop Me - מקום 2 במצעד הבריטי
2009- Change - מקום 8 במצעד הבריטי
2009- Red - מקום 5 במצעד הבריטי
2009- Impossible - מקום 67 במצעד הבריטי
2009- Water And A Flame - שיתוף פעולה עם הזמרת אדל. לא דורג במצעד הבריטי
דניאל מקפאדן

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1937 (בן 87) ראלי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה, אקונומטריקה 
 מקום מגורים:  קליפורניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינסוטה (1962) 
 מנחה לדוקטורט:  ליאוניד הורביץ 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 תלמידי דוקטורט:  Walter Erwin Diewert, Chunrong Ai, ג'ונתן פיינשטיין, Vasilis Hajivassiliou, Edward C. Norton, Donald Sant, לי גאן, David Brownstone, Kenneth E. Train, דונלד ג'. האריס, W. Brian Arthur, האל וריאן, Axel Börsch-Supan, John Rust, פיליפ ג'. קוק, Hidehiko Ichimura, David Andrew Revelt, Chad Lynn McCauley Shirley, George Washington McKenzie, Armando Paul Levy, Tiago Ribeiro, Jack Bong-Jay Wang, Brian Lee Palmer, Thomas Gilbert Cowing, Stephen Rhys Cosslett, Walter Beckert, Jeffrey Alan Dubin, James Arthur Berkovec, Kenneth A. Small 
 פרסים והוקרה:  מדליית ג'ון בייטס קלארק (1975)  עמית החברה האקונומטרית (1970)  פרס נובל לכלכלה (2000)  פרס נמרס לכלכלה (2000)  מדליית פריש (1986)  הרצאת פישר-שולץ  מלגת גוגנהיים  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה 
 
דניאל ליטל מקפאדן (באנגלית: Daniel Little McFadden; נולד ב-29 ביולי 1937) הוא כלכלן אמריקאי, מומחה לאקונומטריקה, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2000 במשותף עם ג'יימס הקמן. מקפאדן זכה בפרס על תרומתו לפיתוח של תאוריה ושיטות לניתוח מודלים של בחירה בדידה. כיהן כפרופסור לכלכלה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וב-1985 היה נשיא האגודה המדעית החברה האקונומטרית.
חייו

מקפאדן נולד בראלי (קרוליינה הצפונית) ולמד באוניברסיטת מינסוטה. הוא סיים שם תואר ראשון בפיזיקה בגיל 19 וקיבל את הדוקטורט במדעי ההתנהגות עם התמחות בכלכלה ב-1962. המנחה שלו לדוקטורט היה ליאוניד הורביץ, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2007.
ב-1964 החל מקפאדן ללמד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. תחומי המחקר שלו נגעו בבעיית הקישור בין התאוריה הכלכלית למדידתה ובהחלטות התנהגותיות (choice behavior).
ב-1975 זכה במדליית ג'ון בייטס קלארק וב-2000 זכה בפרס נמרס לכלכלה. ב-1981 נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית). ב-1977 החל ללמד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, אולם חזר לברקלי ב-1991. לאחר שובו לברקלי הקים שם מקפאדן את המעבדה לאקונומטריקה המתמקדת בחישובים סטטיסטיים ליישומים כלכליים, בראשה הוא עומד עד היום. כמו כן, הוא חבר בחבר הנאמנים של כלכלנים למען שלום וביטחון, ארגון לא ממשלתי שבין חבריו אוסקר אריאס, אמרטיה סן, דאגלס נורת' וקנת' ארו.
ב-10 בינואר 2011 פורסם דבר מינויו של מקפאדן לנשיא לנושא כלכלת בריאות באוניברסיטת דרום קליפורניה.
פרופסור מקפאדן ינהל פעילות משותפת בין בית ספר סול פרייס למדיניות ציבורית באוניברסיטת דרום קליפורניה ובין המחלקה לכלכלה באוניברסיטה, לצורך בחינת בעיות יסוד עמן מתמודד מגזר הבריאות, תוך התמקדות בבחינת אופן קבלת ההחלטות של צרכנים ביחס לביטוח בריאות ושירותי רפואה.
הערות שוליים

↑   ינואר 2011 באתר אוניברסיטת דרום קליפורניה Nobel Laureate Appointed Presidential Professor
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • קלודיה גולדין (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007352194805171  PLWABN: 9810607891505606  BIBSYS: 90073964  BnF: cb12278889z (data)  GND: 124317227  ISNI: 0000 0001 0868 840X  LCCN: n81017894  MGP: 101781  NKC: vse2010601562  NTA: 069092176  RERO: 02-A003544357  SELIBR: 195433  SNAC: w69p4wd5  SUDOC: 031606539  VIAF: 9909365   WorldCat (עם VIAF): 9909365
הגביע האירופי (בייסבול)

| --- | --- |

 ענף:  בייסבול
 תאריך ייסוד:  1963
 ארגון מפעיל:  קונפדרציית הבייסבול האירופית
 מספר מתמודדים:  8 
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  איטליה בולוניה (6 זכיות)
 הכי הרבה זכיות:  איטליהפארמה (13 זכיות)
 מפעל נמוך יותר:  גביע קונפדרציית הבייסבול האירופית
 
הגביע האירופי הוא טורניר בייסבול שנתי, שמנוהל על ידי הקונפדרציה האירופית לבייסבול (CEB). הטורניר מציג את הקבוצות המובילות בליגות הבייסבול המקצועניות באירופה והוא הטורניר היוקרתי בענף הבייסבול באירופה ונערך מאז 1963.
החל משנת 2008, הטורניר נערך בשני מיקומים. שתי הקבוצות הטובות ביותר מכל טורניר מתחרות אז ב"פיינל פור", כאשר הזוכה מקבלת את גביע אלופת אירופה.
בין 2013 ל-2015 הוחלף פורמט "פיינל פור" בסדרה הטובה משלוש. בטורניר 2015 התמודדו שש קבוצות בבית פריז, בעוד שש קבוצות אחרות התמודדו ברוטרדם. שתי הקבוצות הטובות ביותר התחרו אז ב"פיינל פור" שהתקיים באיטליה, בסדרה הטובה משלוש, על האליפות.
החל משנת 2016 הוצג מתכונת חדשה עם טורניר נוקאאוט בן 8 קבוצות ושני טורנירים חדשים לקבוצות ברמה נמוכה יותר, גביע CEB וגביע הפדרציות.
העונה הראשונה בטורניר נערכה בשנת 1963 ובה זכתה קבוצת ברצלונה. שיאנית הזכיות היא פארמה האיטלקית עם 13 זכיות, האחרונה בעונת 1999.