stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילהלם מילר
יצירותיו

Rom, Römer und Römerinnen. Eine Sammlung vertrauter Briefe aus Rom und Albano mit einigen späteren Zusätzen und Belegen. Berlin, 1820, 2 Bände
Sieben und siebzig Gedichte aus den hinterlassenen Papieren eines reisenden Waldhornisten, Erstes Bändchen, 1821 – enthält u. a. den Zyklus Die schöne Müllerin
Sieben und siebzig Gedichte aus den hinterlassenen Papieren eines reisenden Waldhornisten, Zweites Bändchen, 1824 – enthält u. a. den Zyklus Die Winterreise
Lieder der Griechen. 1821. Dessau, Christian Georg Ackermann, (1821). 2. Aufl.: Lieder der Griechen 1821. Erstes Heft. Zweite, mit dem Gedicht "Byron" vermehrte Auflage. Dessau, Christian Georg Ackermann, 1825.
Lieder der Griechen. 1821. Zweites Heft. Dessau, Christian Georg Ackermann, 1822
Lord Byron (Aufsatz). 1822. In: Urania, Taschenbuch auf das Jahr 1822. Leipzig, F. A. Brockhaus, 1822.
Neue Lieder der Griechen. Leipzig, F. A. Brockhaus, 1823.
Neue Lieder der Griechen. Zweites Heft. Leipzig, F. A. Brockhaus, 1823
Neueste Lieder der Griechen. Leipzig, Leopold Voss, 1824
Lyrische Reisen und epigrammatische Spaziergänge, 1827 – enthält u. a. den Zyklus Muscheln von der Insel Rügen mit dem Gedicht „Vineta“, das Johannes Brahms 1860 als einen von Drei Gesängen für sechsstimmigen Chor a cappella vertonte (op. 42 Nr. 2)
Gustav Schwab (Hrsg.): Vermischte Schriften von Wilhelm Müller. In fünf Bändchen. Leipzig 1830, online Bd.1
Debora. In: Deutscher Novellenschatz. Hrsg. von Paul Heyse und Hermann Kurz. Bd. 18. 2. Aufl. Berlin, [1910], S. 1–148. In: Weitin, Thomas (Hrsg.): Volldigitalisiertes Korpus. Der Deutsche Novellenschatz. Darmstadt/Konstanz, 2016
"רומא, רומאים ונשים רומיות: אוסף מכתבים מרומא ואלבנו עם תוספות מאוחרות ומסמכים תומכים". ברלין, 1820, 2 כרכים
"שבעים ושבעה שירים מהעיתונים שהותיר אחריו נגן קרן נודד, כרך ראשון", 1821 – מכיל בין השאר את המחזור "אשת הטוחן היפה"
"שבעים ושבעה שירים מהניירות שהותיר אחריו נגן קרן נודד, כרך שני", 1824 – מכיל בין השאר את המחזור "מסע החורף"
"שירי היוונים. 1821". דסאו, כריסטיאן גאורג אקרמן, (1821). מהד' 2: שירי היוונים 1821. נושא ראשון. מהדורה שנייה, עם השיר "ביירון". דסאו, כריסטיאן גאורג אקרמן, 1825.
"שירי היוונים. 1821". נושא שני. דסאו, כריסטיאן גאורג אקרמן, 1822
"לורד ביירון (חיבור). 1822". בתוך: אורניה, 1822. לייפציג, פ.א. ברוקהאוז, 1822.
"שירים חדשים של היוונים". לייפציג, פ.א. ברוקהאוז, 1823.
"שירים חדשים של היוונים". נושא שני. לייפציג, פ.א. ברוקהאוז, 1823
"השירים האחרונים של היוונים". לייפציג, לאופולד ווס, 1824
"מסעות ליריים והליכות אפיגרמטיות", 1827 – מכיל בין השאר את המחזור "צדפים מהאי רוגן" עם השיר "Vineta", שיוהנס ברהמס הלחין בשנת 1860 כאחד "משלושת השירים למקהלה בת שישה חלקים, א-קפלה" (אופוס 42 מס' 2)
גוסטב שוואב (עורך): "כתבים מאת וילהלם מילר", חמישה כרכים. לייפציג 1830, כרך 1 מקוון
"דבורה". בתוך "אוצר הנובלה הגרמנית". עריכה: פול הייזה והרמן קורץ. כרך 18. ברלין, [1910], עמ' 1–148. בתוך: וייטין, תומאס (עורך): קורפוס דיגיטלי מלא. "אוצר הנובלות הגרמני". דרמשטט/קונסטנץ, 2016
הנצחה

תהילתו של מילר מבוססת בעיקר על מחזורי השירים שלו "הטוחנת היפה" ו"מסע החורף". הם הושמעו על ידי פרנץ שוברט והם בין מחזורי השירים המפורסמים ביותר של המאה ה-19. שוברט השתמש בשני שירים נוספים של מילר ללחן Der Hirt auf dem Felsen לקלרינט ופסנתר. אין עדות לכך שמילר למד אי פעם על אימוץ שיריו בידי שוברט, אף על פי ששוברט השלים את "הטוחנת היפה" ב-1823, בעוד שמסע החורף נוצר רק ב-1827, השנה שבה מילר מת ושנה לפני מותו של שוברט. השיר Der Lindenbaum ממסע החורף נודע בעיקר בגרסת שיר העם הפשוט של פרידריך זילכר תחת הכותרת Am Brunnen vor dem Tore (במזרקה מול השער).
שירו "בקנקן אל הזר הירוק" (Im Krug zum grünen Kranze), שפורסם ב-1821, זכה לפופולריות; "הטיול" (Das Wandern) בקובץ השירים "נדודי הטוחן" (Müller Wanderschaft) מתוך החמזור "הטוחנת היפה" (Schöne Müllerin), הפך לשיר טיול דמוי שיר עם, לא עם הלחן של שוברט, אלא עם הלחן של קרל פרידריך צלנר (Carl Friedrich Zöllner).
פרנץ שוברט ואחריו מלחינים אחרים הלחינו את שיריו של מילר מאוספיו "קטיף פרחים משירי העם (Blumenlese aus den Minnesingern): שבעה ושבעים שירים מהניירות שהותיר מאחור נגן קרן צרפתי נודד ומסעות ליריים והליכות אפיגרמה". בין מלחיניו היו לודוויג ברגר, יוהנס ברהמס, פליקס דראסקה, קארל גרידנר, גוסטב יאנסן, אדולף ינסן, פאני מנדלסון, היינריך מארשנר, קונרדין קרויצר, ג'אקומו מאיירבר, אוטו ניקולאי, מקס רגר, קרל ריינקה, לואי שפור ווילהלם טאובר.
השיר Der Leiermann, השיר האחרון ממסע החורף, מצא את דרכו לסצנת המועדונים בשנת 2000. הלהקה השוודית Covenant פרסמה גרסה של השיר הזה ב"Elektro-Gewand" בגרמנית.
פרס וילהלם מילר

מאז 1996, פרס וילהלם מילר מוענק מדי שנתיים על ידי מדינת סקסוניה-אנהלט, לסירוגין עם פרס פרידריך ניטשה כפרס לכישרון ספרותי צעיר.
ספרות

Otto Hachtmann: Wilhelm Müller. In: Mitteldeutsche Lebensbilder, Band 2: Lebensbilder des 19. Jahrhunderts; Magdeburg 1927; S. 151–170.
Norbert Michels (Hrsg.): Wilhelm Müller, eine Lebensreise. Böhlau, Weimar 1994, [[:de:Special:BookSources/3740009608|ISBN 3-7400-0960-8]] (Ausstellungskatalog der Anhaltischen Gemäldegalerie Dessau zum 200. Geburtstag).
Maria-Verena Leistner (Hrsg.): Wilhelm Müller. Werke, Tagebücher, Briefe, 5 Bände und ein Registerband; Berlin: Mathias Gatza, 1994; [[:de:Special:BookSources/3928262211|ISBN 3-928262-21-1]].
Erika von Borries: Wilhelm Müller – Der Dichter der Winterreise. Eine Biographie; München: C.H.Beck, 2007; [[:de:Special:BookSources/9783406562129|ISBN 978-3-406-56212-9]] (mit 2 Audio-CD).
Eugen Lennhoff, Oskar Posner, Dieter A. Binder: Internationales Freimaurerlexikon. Überarbeitete und erweiterte Neuauflage der Ausgabe von 1932; München 2003; [[:de:Special:BookSources/3776621613|ISBN 3-7766-2161-3]].
Margret Schütte: Muss selbst den Weg mir weisen… In: Ingo Kühl Winterreise. S. 53–55, Berlin 1996.
הערות שוליים

↑  Homepage des Krug zum Grünen Kranze. Abgerufen am 22. August 2022
↑  Mehr dazu in MÜLLER, Wilhelm. Písně z Františkových Lázní u Chebu = Lieder aus Franzensbad bei Eger. Franzensbad: In Zusammenarbeit mit der Internationalen Wilhelm-Müller-Gesellschaft e.V. herausgegeben vom Stadtmuseum Franzensbad, 2020. ISBN 978-80-907528-0-1.
↑  Siehe dazu die Biografie von Harro Paul Harring.
↑  Eugen Lennhoff, Oskar Posner, Dieter Binder: Internationales Freimaurerlexikon. München 2003, ISBN 3-7766-2161-3
↑  So hat z. B. Johann Wolfgang von Goethe in einem am 24. Sept. 1827 geführten Gespräch mit Eckermann im Zusammenhang mit einem Besuch W. Müllers bei Goethe am 21. September 1827 und mit Einträgen verschiedener Dichter in W. Müllers ihm vorgelegten Stammbuch von „Lazarettpoesie“ gesprochen.
↑  Vgl. z. B.
↑  Siehe Ingo Kühl Winterreise - 24 Bilder zum gleichnamigen Liederzyklus von Franz Schubert, nach Gedichten von Wilhelm Müller
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265725605171  PLWABN: 9810669845405606  BIBSYS: 90784258  BNE: XX1500936  BnF: cb12215788c (data)  GND: 11858524X  ICCU: NAPV073451  ISNI: 0000 0001 2099 029X  LCCN: n80026736  MusicBrainz: 93023238-9560-4b39-8253-c3c2d178badf  NDL: 00524019  NKC: jo2005259923  NLA: 35939005  NLG: 187814  NLK: KAC201011969  SELIBR: 273490  SNAC: w6v4160t  SUDOC: 027724298  Trove: 1155144  VcBA: 495/221712  VIAF: 222259439   WorldCat (עם VIAF): 222259439 
אנדרטת וילהלם מילר באתר הבריאות פראנצנסבאד (כיום פרנטישקובי לאזנייה בצ'כיה).
מהדורה מלאה ראשונה של יצירותיו של וילהלם מילר
אנדרטה בפארק העירוני בדסאו
אינגו קיל (Kühl), "עץ התרזה", מתוך מחזור התמונות בן 24 חלקים "מסע החורף" בעקבות שוברט, שמן על בד 100 × 100 ס"מ, 1996
זוטי SR7

| --- | --- |

Zotye SR7
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Zotye Auto (אנ') (שם רשמי: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd, שם בסינית: 众泰汽车)
 שנות ייצור:  2015 – היום (שנת מודל 2016)
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 פלטפורמה:  דגם זוטי SR7
 אורך:  4,510 מ"מ
 רוחב:  1,835 מ"מ
 גובה:  1,610 מ"מ
 משקל:  1,440-1,470 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,680 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,499 סמ"ק המפיק 150 כ"ס, יחס דחיסה 9.5:1 (מגדש טורבו מסוג "4A91T")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תיבת הילוכים רציפה (CVT - Continuously Variable Transmission) - 5 מהירויות
זוטי SR7 (באנגלית: Zotye SR7) הוא קרוסאובר קומפקטי מתוצרת יצרנית כלי הרכב הסינית Zotye Auto (אנ') (שם רשמי: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd, שם בסינית: 众泰汽车) אשר מיוצר משנת 2015 (שנת מודל 2016) בסין.
"זוטי SR7"

דגם  "זוטי SR7" היה המוצר הראשון מסדרת הקרוסאוברים שיוצרו על ידי יצרנית כלי הרכב הסינית  "Zotye Auto" (אנ') (שם רשמי: "Zotye International Automobile Trading Co., Ltd").
דגם הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומי "Auto Guangzhou" (אנ') שנערכה בעיר גואנגג'ואו, בירת מחוז גואנגדונג, בסין  בדצמבר 2015.
דגם "זוטי SR7" הוא רכב שנוי במחלוקת מבחינת הסטיילינג, מכיוון שהוא דומה מאוד ומה לדגם "Audi Q3" (אנ') (דור ראשון) מתוצרת אאודי הגרמנית.
5 דלתות - הצ'בק.
5 נוסעים.
מנוע קדמי - 1.5 ליטר.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
מתלים - מתלה קדמי: תמוכת מקפרסון (MacPherson Strut), מתלה אחורי מפותל.
בלמים: בלמים קדמיים - דיסק מאוור, בלמים אחוריים: דיסק.
בלם יד - אלקטרוני.
קיבולת מכל דלק - 55 ליטר
מחיר היחידה נע בין 66,800–111,800 רנמינבי (שנת 2015, בסין).
תמונות

"זוטי SR7", שנת 2016
"זוטי SR7", שנת 2016
"זוטי SR7", שנת 2016
"זוטי SR7", שנת 2016
"זוטי SR7", שנת 2017
"זוטי SR7", שנת 2016
ראו גם

טראום S70
טראום מיט3
דומי X5
הערות שוליים

↑  "זוטי SR7" carnewschina.com/2015/11/17/this-is-the-zotye-sr7-suv-for-china
↑  "זוטי SR7" - מפרט  chinamobil.ru/eng/zotye/s21
↑  "זוטי SR7" drive2.com
↑  דגם ה- "זוטי SR7" מוכן עבור סין carnewschina.com/2015/10/19/the-new-zotye-sr7-suv-is-ready-for-china
ורטיסלאב לוקבנץ

ורטיסלאב לוקבנץ (בצ'כית: Vratislav Lokvenc, נולד ב-27 בספטמבר 1973 בנכוד שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בספרטה פראג, קייזרסלאוטרן ומועדונים נוספים, ובנבחרת צ'כיה בעמדת החלוץ. לוקבנץ זכה בשבעה תוארי אליפות בשלוש קבוצות שונות, והוכתר בשנת 2000 כמלך השערים של ליגת העל הצ'כית בכדורגל כאשר שיחק בספרטה פראג.
קריירת מועדונים

לוקבנץ החל את קריירת הבוגרים שלו בהראדץ קרלובה בשנת 1992, וכעבור שנתיים חתם בספרטה פראג. לוקבנץ העביר שש עונות עם תארים רבים בספרטה פראג. כבר בעונתו הראשונה במועדון, 1994/95, זכה באליפות צ'כיה. בעונת 1995/96 לא זכו לוקבנץ וספרטה פראג באליפות, אך כן זכו בגביע הצ'כי, לאחר ניצחון 4-0 בגמר על פטרה דרנוביצה. בעונת 1996/97 לוקבנץ זכה באליפות נוספת עם ספרטה פראג, שהייתה הראשונה מתוך ארבע ברצף. בעונת 1999/00, נוסף על הזכייה באליפות, לוקבנץ הוכתר כמלך השערים של ליגת העל הצ'כית, עם 22 כיבושים, ארבעה מהם במשחק אחד מול ס.ק. צ'סקה בודיוביצה. מספר הבקעות זה נחשב אז לשיא הבקעות לעונה בליגת הצ'כית עבור שחקן בודד. שיא זה נשבר רק בעונת 2011/12 על ידי דוד לאפאטה, שהבקיע 25 שערים. בתום עונת 1999/00 עזב לוקבנץ את ספרטה פראג, לאחר שהבקיע 74 שערי ליגה ב-163 הופעות וזכה בחמש אליפויות וגביע אחד, ועבר לקייזרסלאוטרן.
בעונתו הראשונה של לוקבנץ בקייזרסלאוטרן, 2000/01, הוא הבקיע תשעה שערים, והיה חלק מהתקפה שכללה גם את מריו באסלר ומירוסלאב קלוזה וקבוצתו סיימה במקום השמיני בבונדסליגה. גם בשאר עונותיו של לוקבנץ בקייזרסלאוטרן מספרי ההבקעות שלו היו דומים, אך בשתי עונותיו האחרונות במועדון, קייזרסלאוטרן הסתבכה בתחתית וניצלה מירידה. באפריל 2004 הודיעה קייזרסלאוטרן כי לוקבנץ עומד למכירה בגין דרישות שכר גבוהות, והוא עזב בתום העונה את הקבוצה לאחר ארבע עונות, בהן הבקיע 36 שערי ליגה ב-116 הופעות. בעונת 2004/05 שיחק לוקבנץ בבוכום, שהחתימה אותו על מנת להצליח בגביע אופ"א, אליו הגיעה לאחר שסיימה חמישית בעונה הקודמת. לוקבנץ הבקיע עשרה שערי ליגה בעונה זו, אך קבוצתו הודחה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, ובתום העונה נשרה אל הבונדסליגה השנייה, ולוקבנץ עזב את המועדון.
בקיץ 2005 חתם לוקבנץ ברד בול זלצבורג מהבונדסליגה האוסטרית, מועדון שעבר מיתוג מחדש באותה תקופה וניסה להתמקם בצמרת האירופית. לוקבנץ הצטרף לשחקנים בכירים אחרים מהבונדסליגה שחתמו ברד בול זלצבורג באותו זמן, כמו תומאס לינקה ואלכסנדר ציקלר. בעונתו הראשונה במועדון הופיע ארבע פעמים בלבד מאחר שנאלץ לעבור ניתוח. לאחר מכן לוקבנץ חזר לשחק בעונת 2006/07 וסייע לרד בול זלצבורג לזכות באליפות בפער עצום מסגניתה, שכן האליפות הובטחה חמישה מחזורים לסיום העונה. לוקבנץ החל את עונת 2007/08 בזלצבורג, אך לא מצא את מקומו בקבוצה יותר, ובפגרת החורף של אותה עונה עבר לפ.צ. בזל השווייצרית, עמה זכה בתום עונה בדאבל. לוקבנץ עזב את בזל בתום אותה עונה, וחתם באינגולשטאדט 04 מהבונדסליגה השנייה, שם שיחק בעונת 2008/09. לוקבנץ הבקיע שישה שערים ב-23 הופעות באותה עונה, אך הקבוצה ירדה ליגה. בתום עונה זו, פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לוקבנץ ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה בשנת 1995, אך לא נכלל בסגל ליורו 1996. הטורניר הראשון בו לוקבנץ נטל חלק היה גביע הקונפדרציות 1997, בו זכה עם צ'כיה במקום השלישי. לוקבנץ השתתף גם ביורו 2000 בו הודחה נבחרתו בשלב הבתים, כשהוא נכנס כמחליף בכל שלושת המשחקים. גם ביורו 2004 נטל לוקבנץ חלק, ושותף במשחק אחד בלבד בשלב הבתים, לאחר שצ'כיה כבר הבטיחה את עלייתה, בניצחון 2-1 על נבחרת גרמניה. במשחק זה הוחלף לוקבנץ על ידי מילאן בארוש, שהבקיע את שער הניצחון, ולא שב לשחק יותר בטורניר זה. במונדיאל 2006 לוקבנץ נכנס במחצית כמחליף ליאן קולר הפצוע במשחק בשלב הבתים מול נבחרת ארצות הברית, בו ניצחה צ'כיה בתוצאה 3-0. לוקבנץ פתח במשחק מול נבחרת גאנה בו הפסידה צ'כיה בתוצאה 2-0. במשחק ההפסד של צ'כיה לנבחרת איטליה, לוקבנץ לא שותף, וצ'כיה הודחה בשלב הבתים. לאחר טורניר זה, לוקבנץ פרש מהנבחרת לאחר 11 שנים, בהן לבש 74 פעמים את המדים הלאומיים והבקיע 14 שערים.
תארים

עם ספרטה פראג:
אליפות ליגת העל הצ'כית (5): 1994/95, 1996/97, 1997/98, 1998/99, 1999/00
הגביע הצ'כי: 1995/96
עם רד בול זלצבורג:
אליפות הבונדסליגה האוסטרית: 2006/07
עם פ.צ. בזל:
אליפות ליגת העל השווייצרית: 2007/08
הגביע השווייצרי: 2007/08
תארים אישיים:
מלך השערים של ליגת העל הצ'כית: 1999/00
ורנון סמית'

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1927 (בן 97) ויצ'יטה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קנזס (1951)  אוניברסיטת הרווארד (1955)  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת פרינדס  אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט  אוניברסיטת המדינה של קנזאס  Wichita North High School 
 מנחה לדוקטורט:  וסילי לאונטיף 
 מוסדות:  אוניברסיטת בראון  אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט  המכון הטכנולוגי של קליפורניה  אוניברסיטת אריזונה  אוניברסיטת ג'ורג' מייסון  אוניברסיטת פרדו  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת צ'פמן 
 תלמידי דוקטורט:  Erik Kimbrough, Mary Lisa Rigdon, Yu Mei, Diego Aycinena, Angelina Nikitenko Christie, Samuel Howard Dinkin, Erik Tallroth, Charissa Pepin Wellford, Jamie Lynette Brown Kruse, Abel M. Winn, Arlington Walton Williams, Mark Virgil Van Boening, Paul Rex Beach, Don Lawton Coursey, Ryan Oprea, Michael A. Giberson 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (2002)  עמית החברה האקונומטרית (1987)  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה 
 
ורנון לומקס סמית' (באנגלית: Vernon Lomax Smith; נולד ב-1 בינואר 1927) הוא פרופסור לכלכלה ולמשפטים באוניברסיטת ג'ורג' מייסון(אנ'), במרכז הבינתחומי למדעי הכלכלה ובמרכז מרקטוס, הנמצאים כולם בארלינגטון, וירג'יניה, ארצות הברית.
סמית' זכה בפרס נובל לכלכלה בשנת 2002, יחד עם החוקר הישראלי דניאל כהנמן. עוסק בעיקר בכלכלה התנהגותית, תוך התמקדות בנושא השפעת תהליכי קבלת החלטות על הכלכלה בשוק.
סמית' שרת גם כמומחה בתוכנית הסכמת קופנהגן(אנ').
סמית' הוא בוגר תואר ראשון במכון הטכנולוגי של קליפורניה, מוסמך מאוניברסיטת קנזס ודוקטורט מאוניברסיטת הרווארד.
בפברואר 2005, דיבר סמית' באופן פומבי על היותו בעל תסמונת אספרגר, המהווה חלק מהקשת האוטיסטית.
ראו גם

ריצ'רד בורכרדס
הערות שוליים

↑  ראיון וידאו עם ורנון סמית', באתר msnbc
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • קלודיה גולדין (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452621305171  PLWABN: 9810683845905606  BIBSYS: 90294120  BnF: cb122782957 (data)  CiNii: DA04187297  GND: 121963284  ICCU: MILV063908  ISNI: 0000 0001 1698 7602  LCCN: n99036175  LNB: 000047270  MGP: 145535  NDL: 01006918  NKC: js20030721004  NLA: 58772390  NLK: KAC201112830  NTA: 068127715  RERO: 02-A003840153  SELIBR: 240072  SNAC: w64j4kzp  SUDOC: 031599567  VIAF: 110896359   WorldCat (עם VIAF): 110896359
זוטי T800

| --- | --- |

Zotye T800
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Zotye Auto (אנ') (שם מלא: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd)
 שנות ייצור:  2018 – היום
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout  Front-engine, four-wheel-drive layout
 אורך:  4,910 מ"מ
 רוחב:  1,933 מ"מ
 גובה:  1,755 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,850 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 2.0 ליטר המפיק 178 כ"ס (מגדש טורבו)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית  - 6 מהירויות מסוג "(DCT) Dual-clutch transmission" (אנ')
 צריכת דלק:  8 ליטר ל-100 ק"מ (ממוצע בנהיגה עירונית ובינעירונית)
זוטי T800 (באנגלית: Zotye T800) הוא דגם של קרוסאובר בגודל גדול מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Zotye Auto (אנ') (שם מלא: Zotye International Automobile Trading Co., Ltd) אשר מיוצר משנת 2018 ועד היום.
"זוטי T800"

קרוסאובר בינוני.
5 דלתות - הצ'בק.
7 נוסעים (3 שורות מושבים).
מנוע קדמי - רוחבי.
הנעה קדמית 4x2
הנעה כפולה 4x4.
מנוע בנזין.
צמיגים: 235/55 R19.
נפח תא מטען - 80/ 1000 ליטר.
תמונות

דגם "Zotye T800"
דגם "Zotye T800"
דגם "Zotye T800"
דגם "Zotye T800"
דגם "Zotye T800"
דגם "Zotye T800"
דגם "Zotye T800"
ראו גם

Zotye T300
Zotye T500
Zotye Z100
זוטי 2008 (אנ')
הערות שוליים

↑  "זוטי T800" - מפרט 2comparecars.com/auto/zotye/t800
↑  "זוטי T800" בתערוכת המכוניות הבינלאומית "Auto China" (אנ'), בבייג'ינג שנת 2018   carnewschina.com/2018/04/28/highlights-of-the-2018-beijing-auto-show
↑  "זוטי T800" (בסינית) autohome.com.cn
↑  בקיפול שורה 3 של המושבים
זנגבילאים

| זנגבילאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: זנגבילאים
שם מדעי
 Zingiberales ‏גריסבך, 1854
זנגבילאים (שם מדעי: Zingiberales) היא סדרת צמחים בעלי פרחים. הסדרה מוכרת במיון המדעי מזה מספר עשורים וכוללת כמה צמחי מאכל כמו זנגביל (ממנו היא יורשת את שמה), הל, כורכום במשפחת הזנגביליים ובננה במשפחת המוזיים. כמו כן נכללים בה צמח הקאנה וציפור גן עדן. על פי הניתוח המקובל התפתחה הסדרה לפני כ-80 מיליוני שנים יחד עם סדרה הקרובה אליה, הקומלינאים.
מיני הסדרה צומחים בדרך כלל באזורים טרופיים באסיה, בדרום אמריקה ובחלקה הדרומי של אפריקה.
מיון

בסדרה נכללות המשפחות הבאות:
זנגביליים
מוזיים
Cannaceae
Costaceae
Heliconia
Lowiaceae
Marantaceae (למשל מרנטה וקלתאה)
Strelitziaceae (למשל רבנלה וציפור גן עדן)
ונאטיקוסוכוס

| ונאטיקוסוכוס |
| --- | --- |

תקופה
טריאס עליון 231.7–225 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
משפחה:: Ornithosuchidae
סוג:: ונאטיקוסוכוס
מינים
 Venaticosuchus rusconii
שם מדעי
 Venaticosuchus ‏בונפרטה, 1971

ונאטיקוסוכוס (שם מדעי: Venaticosuchus; מלטינית: "תנין צייד") הוא סוג של זוחל נכחד מקבוצת הארכוזאורים, שהיה קרוב רחוק של התנינאים המודרניים אך היה בעל אורח חיים יבשתי. הוא התקיים במשך הטריאס העליון שלפני 231 עד 225 מיליון שנה מזמננו באמריקה הדרומית. המאובנים שלו נחפרו בתצורות איסצ'יגואלסטו (אנ') בלה ריוחה שבארגנטינה, והוא תואר בידי החוקר הארגנטינאי חוסה בונפרטה ב-1971.
מאפיינים

זוחל זה היה בינוני בגודלו, הגיע לאורך שני מטרים, והיה קרוב של האורניתוסוכוס והריוג'סוכוס (אנ'). הוא ידוע משרידים של לסתות שאורכם הגיע ל-26 ס"מ והיו שטוחות אך בעלות בליטה משונה באמצעם בדומה ללסתות הספינוזאורוס. הלסתות נראו חלשות מכדי לצוד טרף חי (למעט חרקים), כך שניזון כנראה מנבלות (למרות שמו המדעי). עם זאת, מבנה השיניים מרמז שהוא לא ניזון מצמחים. הזוחל היה בעל רגליים קצרות וגוף שהיה מכוסה באוסטאודרם להגנה מטורפים כגון הזאורוסוכוס.
וליד הראשון

מסגד אומיה בדמשק, נבנה על ידי וליד הראשון בין השנים 706 ל-715
קסר עמרה בירדן. נבנתה על ידי וליד הראשון, ככל הנראה בין 711 ל-715
אל-וליד אבן עבד אל-מַלִכּ (בערבית: الوليد بن عبد الملك; 668-715) היה הח'ליף השישי מבני אומיה, שלט בין השנים 705-715. תקופת שלטונו אופיינה בהמשך מדיניות אביו הח'ליף עבד אל-מלכ לפיתוח חקלאי בעיראק, והתרחבות האימפריה, כך בימיו אל-וליד הגיעה האימפריה לשיא התפשטותה עם כיבוש ספרד במערב ובוכרה וסמרקנד במזרח. בהיסטוריוגרפיה הערבית בולט אל-וליד לטובה בזכות דבקותו הדתית והתרומות שתרם לעניים, בייחוד בימי צום הרמדאן. אופיו הפשרני הביא לרגיעה זמנית במתיחות שבין שבטי קייס וימן.
עלייתו לשלטון וצעדים צבאיים

אל-וליד הוא בנו הבכור של הח'ליף עבד אל-מלכ, ולאחר מותו בשנת 705 עלה אל-וליד לשלטון. כמו אביו, הסתמך שלטונו של אל וליד במזרח האימפריה על מושל עיראק אל-חג'אג' אבן יוסף, זה ניהל את מסעות המלחמה במרכז אסיה ומינה את קתיבה אבן מוסלם למפקד הכוחות בשטח. במהלך מסעות הכיבוש הגיעו הצבאות המוסלמים עד לטראנסאוקסאניה (היום בקזחסטן ) בצפון ולסינד (היום בפקיסטן ) בדרום, במהלך המלחמה נכבשו גם ערים חשובות כגון סמרקנד, בוכרה ופרגנה.

במערב כבשו כוחותיו של אל-וליד בהנהגתם של מוסא אבן נוציר וטארק אבן זאיד את אל-אנדלוס (חצי האי האיברי). בצפון, לחם אחיו של אל-וליד, סלמה אבן עבד אל-מלכ בחזית ביזנטיון וכבש את מחוז אדהרביג'אן (היום צפון מערב איראן). הצלחותיו של אל וליד בחזיתות השונות נובעות באיכות המצביאים השונים והגידול בסדר הכוחות של צבא היבשה והצי.
צעדים אזרחיים

מהבחינה הדתית, הכלכלית והחברתית, שלטונו של אל-ואליד היה המשך ישיר לשלטונו של אביו, הח'ליף עבד אל-מלכ. כחובב אדריכלות, שלטונו של אל וליד אופיין בבניה מסיבית של מבנים לתועלת הציבור כגון מסגדים, בתי חולים ומוסדות צדקה. אל וליד בנה את המסגד האומיי הגדול בדמשק על חורבות הבזיליקה של יוחנן המטביל אותה הרס. המסגד האומיי הגדול נחשב למבנה המפואר ביותר שנבנה בתקופה האומיית. אל-וליד שיפץ את מסגד הנביא באל מדינה (מסג'ד אל-נבווי) ובנה את מסגד אל-אקצא בירושלים (לאחר שאביו בנה את כיפת הסלע). בימיו נבנו מספר ערים חדשות ברחבי הח'ליפות ובהן העיר רמלה בארץ-ישראל.
אל וליד גם השקיע בפיתוח התשתיות האזרחיות כגון שיפוץ דרכים ומעברים ברחבי הממלכה, בעיקר בעיראק ובסוריה, ופיתוח החקלאות בעיראק.
לאחר מותו עלה לכס הח'ליפות אחיו של אל וליד- סלימאן אבן עבד אל מלכ ששימוש בתקופת שלטון אל וליד כמושל ג'נד (מחוז) פלסטין, מחוז שהשתרע על מרכז ארץ-ישראל ודרומה.
זנג'אן (עיר)

| --- | --- |

פוטומונטז' של זנג'אן
 מדינה:  איראן איראן
 מחוז:  זנג'אן
 גובה:  1,638 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  430,871 (2016)
 קואורדינטות:  36°40′00″N 48°29′00″E﻿ / ﻿36.666666666667°N 48.483333333333°E﻿ / 36.666666666667; 48.483333333333 
 אזור זמן:  UTC +3:30
 www.zanjan.ir
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןזנג'אן(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןזנג'אן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
זנג'אן (בפרסית: ‏زنجانקובץ:Zanjan.ogg‏Ⓘ‏; באזרית: Zəncan) היא עיר בצפון-מערב איראן ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר מרוחקת כ-286 ק"מ צפון-מערבית לבירה טהראן וכ-125 ק"מ מחופי הים הכספי בגובה 1,638 מטרים מעל פני הים. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון של איראן משנת 2016 אוכלוסיית העיר מנתה 433,475 בני אדם, רובם אזרים. העיר נהרסה כליל במהלך הכיבוש המונגולי, בין השנים 1219-1221, אך חזרה ונבנתה.
העיר נודעה בעבר בזכות סכיניה החדים (אם כי כיום, עם התפתחות התעשייה המודרנית ענף זה כמעט ונכחד כליל) ובזכות אמניה הרבים. בעיר קיימת תעשיית אריגת שטיחים נרחבת, וזהו משלוח היד הנפוץ בעיר. תושבי העיר דורגו במקום הראשון במדד האושר, ע"פ סוכנות ידיעות הסטודנטים האיראנית.
על-פי טענת היסטוריון איראני מהמאה ה-13, העיר הוקמה על ידי ארדשיר הראשון, מלך פרס החדשה מהמאה ה-3. העיר הייתה במרכז מוקד התעניינות באיראן, כאשר בשנת 1851, במהלך התקוממות של מאמיני הבאביזם הוטל מצור על מבצר בעיר שהיה בשליטת המורדים, שבסופו נכבש המבצר והמורדים הוצאו להורג.
בעיר מספר אוניברסיטאות, ולומדים בהן כ-10,000 תלמידים.
הערות שוליים

↑  הידיעה באתר הסוכנות (פרסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560101305171  GND: 4368125-6  MusicBrainz: e4269c0a-858b-4b4b-8e3f-4192f9749c1f  VIAF: 131585257   WorldCat (עם VIAF): 131585257 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באיראן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.