stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטת פקיסטן

| --- | --- |

אנדרטת פקיסטן
 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה
 כתובת:  Shakarparian 
 מיקום:  אסלאמאבאד, פקיסטן
 מדינה:  פקיסטן 
 בעלים:  ממשלת פקיסטן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 25 במאי 2004 – 23 במרץ 2007
 תאריך פתיחה רשמי:  23 במרץ 2007 
 אדריכל:  עריף מסעוד
 קואורדינטות:  33°41′36″N 73°04′06″E﻿ / ﻿33.693333333333°N 73.068333333333°E﻿ / 33.693333333333; 73.068333333333
 he
 
אנדרטת פקיסטן (באורדו: یادبود پاکستان) היא גל-עד ומוזיאון מורשת לאומי הממוקם על גבעת שכּר-פּריא באסלאמאבאד, בירת פקיסטן. האנדרטה נבנתה כדי לסמל את אחדות העם הפקיסטני. היא מוקדשת לאנשי פקיסטן שהקריבו את ההווה שלהם לטובת עתיד טוב יותר. בזכות גובהה, האנדרטה נראית בבירור ברחבי המטרופולין איסלאמאבאד-רוואלפינדי והיא יעד תיירותי פופולרי.
האנדרטה משתרעת על פני שטח כולל של 2.8 דונם, עיצוב האנדרטה מושרש בארכיטקטורה המוגולית העשירה של תת-היבשת. המבנה בצורת עלי הכותרת עוצב בסגון המוקרנס המסורתי של האדריכלות המוגולית. מעצב אנדרטה השתמש בטכנולוגיה של ימינו כדי לחדש את הצורה ההיסטורית של המוקרנס. המבנה המתקבל בצורת עלי כותרת מדגיש את חשיבות האחדות של תושבי פקיסטן:הוא מייצג את ארבע התרבויות השונות של תושבי פקיסטן, ולא - כפי שיש הסבורים בטעות - את ארבעת המחוזות המרכיבים את המדינה. ארבעת עלי הכותרת הגדולים מייצגים את הפונג'אבים, הבלוצ'ים, הסינדים והפתאנים. שלושת עלי הכותרת הקטנים יותר מייצגים את המיעוטים, אזאד קשמיר וגילגיט-בלטיסטן. שבעת עלי הכותרת, על אף שהם אינם תלויים זה בזה, עומדים זה לצד זה ומסמלים את מדינת פקיסטן. יחד הם מגנים על הכוכב והסהר של הדגל של פקיסטן. הכוכב באנדרטה מעוצב בגרניט שחור מבריק עם כוכבים מוזהבים, המייצגים את האנשים שהקריבו את חייהם עבור פקיסטן. סהר הירח עשוי מפלדת אל חלד עם כתבים מעוררי השראה של מוחמד עלי ג'ינה ומוחמד אקבאל. עלי הכותרת בנויים מגרניט (תלויים על זיזים, בין הגדולים באסיה) והקירות הפנימיים מכוסים בציורים ועיטורים אמנותיים המתארים את מגוון שכיות החמדה של פקיסטן: מצודת לאהור, מסגד באדאשאהי, מעבר ח'ייבר ומינרט פקיסטן. מלבד האנדרטה עצמה, יש במתחם מוזיאון לתולדות פקיסטן. שני מבנים אלה קשורים זה לזה באמצעות כיכר גדולה, המכונה רחבת החופש. למרות ששמו של האדריכל עריף מסעוד חרוט באבן בלוחית ההקדשה הראשית שנמצאת בתחילת הרחבה הראשית, הוא כיבד את כל עובדי הבנייה בכך שהציב את טביעות ידיהם לאורך הקירות הארוכים הניצבים לאורך רחבת החופש משני צדדיה. בקצה הרחוק ביותר נמצאת עמדת תצפית המאפשרת מבט ממעוף הציפור על איסלאמאבאד.
אמינה ענאבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1962 (בת 62) קרתגו, תוניסיה 
 מוקד פעילות:  צרפת, תוניסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת עולם, אלקטרו 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס, מרקורי רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס ראול-ברטון 
 myspace.com/aminaofficiel
 פרופיל ב-IMDb
 
אמינה ענאבי-לוראנס או אמינה אל-ענאבי הידועה בקיצור כאמינה (בערבית: أمينة العنابي או أمينة, בצרפתית: Amina Annabi או Amina; ‏ נולדה ב-5 במרץ 1962 בקרטאג', תוניסיה) היא זמרת ושחקנית תוניסאית וצרפתייה. עם שיר שהולחן ונכתב על ידה ועל ידי ואסיס דיופ היא התמקמה במקום השני בתחרות האירוויזיון 1991.
ביוגרפיה > ראשית חייה

אמינה ענאבי לוראנס (Annabi Laurence) נולדה ב-1962 בעיר קרטאג' שבתוניסיה לאב צרפתי ולאם ערביה תוניסאית, מוזיקאית ומלחינה במקצועה. אחרי גירושי הוריה, היא גודלה על ידי אמה. תרבותה המוזיקלית התעצבה בהשפעת זמרתן של אמניות כמו טינה טרנר ואום כולתום. משפחתה נהגה בכל יום ראשון להתכנס מסביב לסבתה, שהייתה גם כן מוזיקאית וניגנה בעוד, ולשיר שירי מאלוף מסורתיים או שירי פופ איטלקיים. אחד מדודיה של אמינה נמנה עם מייסדי הפסטיבל בטבארקה, שבו הופיעו במהלך השנים זמרים בינלאומיים כמו ג'ואן באאז, ג'יימס בראון או ורדה. בפסטיבל פגשה אמינה את הרוקר הסנגלי הצעיר ואסיס דיופ, איתו התיידדה ושיתפה פעולה בפרויקטים מוזיקליים.
ביוגרפיה > הקריירה המוזיקלית

בשנת 1975, בגיל 13, היגרה ענאבי ואמה בצרפת. מנעוריה החלה קריירה אמנותית. השתלמה בריקוד, בזמרה הקלאסית הערבית ובזמרה המצרית המסורתית. היא למדה פיתוח קול ב"סקולה קנטורום בפריז. כמו כן למדה ריקוד מודרני בבית הספר של ג'וזף רוסיו ואלבין איילי בניו יורק. אחרי גיל 14 עשתה גם לימודי האתה יוגה לפי שיטתה של אווה רושפול, והשתלמה בהמשך בתחום היוגה של הצליל אצל ז'יל ושנטאל גואטארי. בגיל 16 הקימה להקה שסיירה בבתי הספר התיכונים כשאמינה הייתה הסולנית שלה. הצטיינה במוזיקת רגאיי וג'אז.
החל משנות ה-1980 תפסה המוזיקה האפריקאית והערבית וברברית מקום נכבד על במות המוזיקה בצרפת. בשנת 1982, ברדיו נובה, שהתמחה במוזיקת עולם הכירה אמינה את מרטן מסונייה, מוזיקאי ומפיק שתרם רבות להעסקתם המוזיקאים האפריקאים בצרפת. ביניהן נוצר קשר זוגי ואמנותי ארוך שנים. בשנת 1986 נולדה להם בת. בשנת 1987 זכתה אמינה בתחרות למוזיקת ראפ עם הלהיט "שחרזד", בסגנון ערבי, שכיכב בתקליט הראשון שלה.
ב-1986 היא הקליטה דואו "שאנגו" יחד עם אחד האבות של תרבות ההיפ-הופ, אפריקה במבאטא. באותה תקופה שיתפה פעולה גם עם היפני יסואקי שימיזו שאירחה אותה באלבום שלו, "סאבלימניל". שמה של אמינה כזמרת הלך לפניה ביפן והיא ערכה שם סיור ב-1987.
ב-1989 באולפני "דו" התוודעה אמינה למשורר והמלחין ז'ראר אנסאלוני.
באותה שנה היא הופיעה כסולנית באלבום Omnisight Seing של המוזיקאי היפני הרואומי הוסונו, מייסד ה- Yellow Magic Orchestra יחד עם ריואיצ'י סקמוטו.
בשנים 1990 הוציאה אמינה את האלבום הראשון שלה "יאליל" (הלילה). הוא פורסם ב-22 ארצות שונות בו זמנית ובארצות הברית דורג במקום החמישי בתחום "מוזיקת עולם" על ידי המגזין המקצועי "בילבורד", הישג יוצא דופן עבור מוזיקאי צרפתי.
בשנת 1991 זכתה אמינה בצרפת בפרס אדית פיאף של זמרת השנה. באותה שנה, 1991, נבחרה על ידי הערוץ Antenne 2 לנציגת צרפת בתחרות ה-36 של האירוויזיון שהתקיימה ברומא. היא שרה שם שיר מתוך האלבום שלה -
"C'est le dernier qui a parlé qui a raison" (זה שדיבר אחרון הוא הצודק) שנכתב והולחן על ידה יחד עם ואסיס דיופ. בסיווג הסופי, אחרי הצבעות מכל הארצות, אמינה התמקמה במקום הראשון יחד עם הזמרת משוודיה, קרולה. לפי התקנון שנקבע בשנת 1989 הוכרזה כמנצחת קרולה, שזכתה הכי הרבה פעמים בסכום הציונים המרבי. אמינה זכתה 4 פעמים ב-12 נקודות (בין היתר, מישראל) ופעמיים ב-10 נקודות, בעוד שקרולה זכתה 4 פעמים ב-12 נקודות ו5 פעמים ב-10 נקודות.
בסוף שנת 1992 הוציאה אמינה לאור את האלבום השני שלה Wa di yé (האהבה היא אחת ויחידה) בהפקה משותפת עם ואסיס דיופ. עקב הצלחתו היא ערכה סיור הופעות בינלאומי. באפריל 1999 הופיע אלבום שלישי – "ענאבי"
יחד עם הזמרת האלג'יראית מונה בוצ'בק הופיעה אמינה בשלישיית נשים הקרויה "המזרחיות" (Les Orientales).
ב-1994 השתתפה באלבום של מלקולם מקלארן "פריז".
אמינה שיתפה פעולה גם עם אמנים נוספים כמו מאנו דיבאנגו, לני קרביץ, דייב סטוארט, גוראן ברגוביץ' ו נייג'ל קנדי.
ב-2003 היא הלחינה יחד עם אדואר מילטון את פסקול הסרט "בדווין האקר" של נדיה אל-פאני.
ב-14 באוקטובר 2008 בסטאד דה פראנס לפני משחק הכדורגל הידידותי בין נבחרת צרפת ונבחרת תוניסיה, שרה אמינה את המנונה של תוניסיה, "חֻמָאתַ אלְחִמָא", בעוד של שהזמרת, לאם, שם היא ממוצא תוניסאי, שרה את ההמנון צרפת, לה מרסייז
אמינה ענאבי עורכת סדנאות ליוגה של הצליל, בין השאר, באופרה של וינה
ביוגרפיה > קריירת המשחק בקולנוע

בנוסף לתחום המוזיקה החל משנת 1989 עסקה אמינה גם במשחק בקולנוע. הופיעה לראשונה בסרטו של רומן גופיל (Maman) "אמא"
(1990), בתפקיד משני, לצד השחקנית אנמון. בשנה הבאה שיחקה בהפקה הבינלאומית של ברנרדו ברטולוצ'י "תה בסהרה", בתפקיד של זונה ערביה, לצדם של ג'ון מלקוביץ', דברה וינגר ואחרים.
ב-1992 הופיעה בסרט של קלוד ללוש, La Belle Histoire. ב-1993 שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי ב- La Nuit sacrée של ניקולא קלוץ, לצד השחקן הספרדי מיגל בוסה.
בשנת 2000 שיחקה בסרט "מכניקת הנשים" מאת ז'רום דה מיסולז" וב-2001 ב"Philosophale מאת פריד פג'ר.
ב-2005 נראתה מנשחקת ב-"Il était une fois dans l'Oued בבימויו של ג'אמל בן סאלח
ב-2008 הופיעה בקומדיה מוזיקלית על סיפורו של מועמר קדאפי (לפני מהפכת 2011) יחד עם Asian Dub Foundation.
כמו כן גילמה את יסמינה ב-"Cairo Time", דרמה רומנטית של רובה נאדה, לצדם של פטרישה קלארקסון, אלכסנדר סידיג, אלנה אנאיה וטום מקקאמוס.
פרסים ואותות הוקרה

1991 – פרס אדית פיאף – זמרת השנה
1991 – מקום שני באירוויזיון, עם שיר שהלחינה היא עצמה יחד עם ואסיס דיופ
1992 – אות אבירת האמנויות והספרות של צרפת
1992 – פרס ראול ברטון לשירי זמר
דיסקוגרפיה

1989: Yalil (Philips)
1992: Wa di yé (Philips)
1994: The Somebody Help Me Project
1999: Amina Annabi (Polygram)
2001: Nomad – Best of, Mondo Melodia/Mercury)
שירים

3ada El Ghazal
Alguien canto
Annabi
Allah Ya Moulena
Atame
Belly dance
C'est le dernier qui a parlé
Diki diki
Dis moi pourquoi
Ederlezi
ezzayakoum
Habibi
La mauvaise graine
Lirrili
Mektoubi
My Man
Waadileh
Ya baba
Zahra
פילמוגרפיה > בקולנוע

1990 :  Maman  בימוי: רומן גופיל התפקיד:פאטי
1990 : Un thé au Sahara בימוי: ברנרדו ברטולוצ'י (תה בסהרה) בתפקיד מהרניה
1992 : La Belle Histoire בימוי: קלוד ללוש : בתפקיד אחותו של ז'זו
1993 : La Nuit sacrée (הליל הקדוש) בימוי: ניקולא קלוץ : בתפקיד אחמד/זהרה
1993 :  L'Heure du cochon  (שעת החזיר) בבימוי לזלי מגאהיי : בתפקיד סמירה
2000 : La Mécanique des femmes בבימוי: וי'רום דה מיסולז
2001 : Philosophale בבימוי: פריד פג'ר
2001 : Inch'Allah dimanche בבימוי: יאמינה בנגיגי : בתפקיד מליקה
2002 : Dreams of Trespass בבימוי:סטפאני דנאן
2003 : Les Marins perdus  קלר דוור : בתפקיד Amina
2005 : Il était une fois dans l'Oued ג'אמל בנסאלח : בתפקיד חיירה סברי
2006 : Comme tout le monde בבימוי: פייר-פול רנדרס : בתפקיד אמו של ג'ליל
2009 : Cairo Time בבימוי: רובה נאדה :בתפקיד יסמינה
2011 : Polisse בבימוי : מאיוון : בתפקיד אמה של מליסה
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

1999 : קלאופטרה, מיני-סדרה – בימוי:פרנק רודאם, בתפקיד יהושבע
2011 אחים בבימויה של וירז'יני סוור (Virginie Sauveur) :
הערות שוליים

↑  על האירוויזיון 1991
↑  אתר על סדנאות היוגה של אמינה – קול הלוטוס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440109405171  BIBSYS: 9035698  BNE: XX5397863  BnF: cb139361908 (data)  GND: 134673077  ISNI: 0000 0000 5515 1421  LCCN: n92001160  MusicBrainz: 7be92950-2441-4477-9ea3-442fff62415b  NTA: 094786011  SNAC: w62837sj  SUDOC: 142798487  VIAF: 74041152   WorldCat (עם VIAF): 74041152
אני, רובוט

ערך זה עוסק בספר מאת אייזק אסימוב. אם התכוונתם לסרט, ראו .
| --- | --- |

למעלה - עטיפת הספר מ-2004 למטה - עטיפת הספר מ-1970
 רובי  הרובוט שנעלם  בריחה  הוכחה  שקרן!  הגיון  לתפוס ארנבת  סחור-סחור  הקונפליקט שיכול להימנע 
 מידע כללי
 מאת:  אייזק אסימוב
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקופת התרחשות:  2015, 2057, 2052, 1970 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 מקום הוצאה:  בוסטון 
 תאריך הוצאה:  1950
 מספר עמודים:  227\249
 הוצאה בעברית
 תאריך:  1970, 2004
 תרגום:  אורי בלסם
 פרסים
 100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR 
 סדרה
 סדרת ספרים:  סדרת הרובוטים
 הספר הבא:  בארץ הרובוטים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002336935, 002380941, 001319214
 
אני, רובוט/אנוכי הרובוט (באנגלית: I, Robot) הוא ספר מאת אייזק אסימוב שיצא לאור לראשונה בהוצאת ג'ינום בשנת 1950.
הספר מכיל אוסף של תשעה סיפורים קצרים, הקשורים ביניהם בסיפור מסגרת אחד. הסיפורים הופיעו לראשונה במגזינים האמריקניים Super science stories ,וAstounding science fiction, בין השנים 1940–1950. כל הסיפורים עוסקים ברובוטים בעלי מוח פוזיטרוני, הכפופים לחוקי הרובוטיקה של אסימוב - החוקים המונעים מהם לפגוע בבני אדם או בעצמם. הספר יצא לאור בעברית בהוצאת "מסדה" בשנת 1970, בשם אנוכי הרובוט, בתרגומו של יאיר שמעוני. בשנת 2004 יצא הספר בהוצאת כתר, בתרגומו של אורי בלסם, תחת השם "אני, רובוט". הסיפורים בספר קשורים לסדרת הרובוטים של אסימוב.
הסיפורים מגוללים את השקפתו של אסימוב בדבר הרובוטים. אסימוב רואה את הרובוטים בראש ובראשונה ככלי שמיועד לשיפור איכות חייהם של בני האדם, והוא מנסה להתמודד עם הסכנות שעלולות לצוץ משימוש בכלי זה. בניגוד לסיפורים דוגמת "פרנקנשטיין" שבהם הגולם קם על יוצרו, הרובוטים של אסימוב, גם כאשר אינם מתפקדים כיאות בשל התכנון הלקוי שלהם, אינם מנסים להשמיד את יוצריהם. רוב הסיפורים סובבים סביב שלושת חוקי הרובוטיקה, הפרשנויות השונות שהרובוטים יכולים לתת להן, הקונפליקטים שאליהם הם נקלעים בניסיון לציית לשלושתם וההתפתחות המתמידה שעוברים הרובוטים. בין היתר מתוארים בספר רובוט המשמש כאומנת, רובוט קורא מחשבות ורובוט דתי.
פרקי הספר

הספר כולל הקדמה ו-9 סיפורים: (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
רובי
סחור-סחור
הגיון
תפוס את הארנב
שקרן!
רובוט קטן ותועה
מפלט
הוכחה
הקונפליקט שיכול להימנע
ראו גם

I Robot
אני רובוט (סרט)
סוזן קלווין
מוח פוזיטרוני
אקדמוס

| --- | --- |
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 
אקדמוס או הקדמוס  (ביוונית Ἀκάδημος או  Ἑκάδημος) היה גיבור אתונאי במיתולוגיה היוונית.
פלוטרכוס, ההיסטוריון היווני בן המאה ה-1, בביוגרפיה שכתב על המלך האתונאי האגדי תסאוס (זה שהרג את המינוטאורוס), כתב כי לאחר שהגיע המלך לגיל 50 והתאלמן, הוא חטף את הלנה בת ה-12 (זמן רב לפני שהלנה נישאה למנלאוס מלך ספרטה, פגשה את נסיך טרויה פאריס, ברחה איתו לטרויה וחוללה את מלחמת טרויה). בתגובה לחטיפה זו, אחיה, התאומים קסטור ופולוקס הגיעו לאטיקה ואיימו להחריב את אתונה על יושביה אם אחותם לא תשוחרר.
אקדמוס הציל את העיר באומרו להם היכן הלנה מוסתרת. לפיכך העריצו תושבי אתונה את אקדמוס כמושיעם וכמושיע העיר. וכן זכה להכרת התודה של טינדראוס, וכאשר אנשי לקדאימון פלשו לאתיקה הם פסחו על אדמותיו של אקדמוס בקיפיסוס (Κηφισός) שהיו 6 סטדיות (στάδιον) צפון-מערבית לאתונה.
אדמותיו של אקדמוס שהיו מכוסות בעצי דולב ובעצי זית, והיו מקודשות לאתנה, אלת החוכמה, נקראו אקדמיה על שמו של הבעלים. בחורש זה קיים אפלטון את הרצאותיו והקים בו את האקדמיה האפלטונית.
אנטל צילצר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בספטמבר 1860 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  14 בנובמבר 1921 (בגיל 61) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 תקופת הפעילות:  1880–1921 (כ־41 שנים) 
 צאצאים:  Ibolyka Zilzer, היינלקה צילצר, Piroska Zilzer 
 
אנטאל טוביאס צילצר (בהונגרית: Zilzer Antal; פשט, 20 בספטמבר 1860 – בודפשט, 14 נובמבר 1921) היה צייר יהודי-הונגרי, אביה של הפסלת והקרמיקאית היינלקה צילצר, ודודו של הצייר והגרפיקאי דיולה צילצר.
ביוגרפיה

אנטל צילצר נולד במשפחה יהודית כבנם של מור צילצר (1834–1902), סוחר ושל ינקה קוהן (כהן). הוריו התכוונו שיבחר קריירה אדריכלית. הוא החל את לימודי האמנות בבית הספר לעיצוב בבודפשט (שמו היום "האוניברסיטה ההונגרית לאמנות") ולאחר מכן באקדמיה לאמנויות במינכן, שם היה תלמידם של הציירים הגרמנים קרל ראופ, גבריאל פון האקל, של הצייר האיטלקי לודוביקו זייץ והצייר הגרמני לודויג פון הרטריך. לאחר מכן החל לעבוד באופן עצמאי והצטיין עם הדיוקן של לודוויג השני, מלך בוואריה. ועם התמונה של "המלך לודוויג השני על מעמד ארונו בבית הלוויות". בשנת 1887 במינכן זכה במדליית זהב עם דיוקנו של מקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה. הוא הציג את עבודותיו בהיכל האמנות וב"סלון הלאומי" בבודפשט. הוא צייר בעיקר דיוקנאות ונופים. בתערוכת המילניום בשנת 1896 (אלף שנה לייסוד הונגריה) הציג שני נופים ודיוקן של איבסן. ציוריו "בדידות ביער" ו"אידיליה ביער" נרכשו על ידי פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. בהמשך לימודיו נסע לפריז וללונדון ולבסוף התיישב בבודפשט בשנת 1892. הדיוקנאות המשמעותיים ביותר שלו הם: גאבור בארוש, יוז'ף בודנץ, מור יוקאי, מוריץ ורמן, מיהאי מונקאצ'י. בשנת 1907 הוא איבד את ראייתו בגלל ניוון עצבי העין.
קברו נמצא בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט (5 א-2–35).
חייו הפרטיים

אשתו הייתה אירמה קוֹך (1874–1947), בתם של הקצב ליפוט קוך ומטילד רוזנצוויג, איתה התחתן ב־15 במאי 1892 בבודפשט.
לקריאה נוספת

הלקסיקון הגדול של פאלאס, כרך 16 (1897)
גלריית קיזלבך
לקסיקון לאמנות. עורכת אדית לייטה. בודפשט, 1965–1968.
לקסיקון יהודי הונגרי. אד. פטר אויווארי. בודפשט, 1929. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 682/1860. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 3402/1921. folyószáma alatt".
↑  Zilzer Antal meghalt (1921. november 16.) Az Ujság, 19. évfolyam, 257. szám
↑  Megvakult festőművész (1907. szeptember 24.) Az Ujság, 5. évfolyam, 227. szám
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 215/1892. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406604005171  GND: 1078961549  RKD: 461590  VIAF: 19144814242316006435   WorldCat (עם VIAF): 19144814242316006435
אקדח שירות

אקדח שירות יריחו 941.
אקדח שירות גלוק 17.
אקדח שירות הוא אקדח המשמש ככלי הנשק הקל התקני של ארגון ביטחוני, כגון משטרה, סוכנות ביון, חברת אבטחה או צבא. אקדח השירות משמש ככלי נשק אישי לצורכי הגנה עצמית אך גם משמש לצרכים מבצעיים. אקדח השירות נפוץ יותר בעיקר בשירותי ביטחון אזרחיים כגון משטרה וסוכנויות ביון מאחר שהוא קטן ולכן קל להסתרה ולנשיאה. בצבאות נוטים להעדיף לצייד את הלוחמים ברובה שירות וזאת מאחר שהאקדח לא יעיל מספיק בשדה קרב עקב טווח הירי המוגבל מאוד שלו (עד ל-50 מטר) וכוח האש הקטן שלו יחסית לרובה. עם זאת, ישנם צבאות המציידים את כלל החיילים גם באקדח שירות למטרות הגנה עצמית ונשק גיבוי בשדה הקרב.
הסיבות לציוד כלל הלוחמים/שוטרים/סוכנים באקדח אחיד הן החיסכון הגדול בלוגיסטיקה, תחזוקה ותחמושת שמאפשרת יצירת מערך אחיד ופרישתו בכלל היחידות והיחידות הלוחמות בפרט. החזקת מערך אחד של תחמושת וחלקי חילוף המיועדים לכלי אחד ונגזרותיו הוא זול ופשוט בהרבה מאשר החזקת מספר מערכי חימוש לשלל אקדחים כל אחד עם התחמושת וחלקי החילוף הייחודיים לו. פישוט נוסף הוא בהכשרה ואימונים, הנובעים משימוש בכלי אחד ונגזרותיו, המאפשרת יצירת תורת הדרכה אחידה. עם זאת, בגופים רבים קיים חופש מסוים בבחירת האקדח, המאפשר לכל שוטר או סוכן לבחור באקדח הנוח לו.
במשטרת ישראל, מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, אקדח השירות היה היריחו 941 מתוצרת התעשייה הצבאית. באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 השב"כ והיחידות המיוחדות של המשטרה (כגון הימ"מ) הצטיידו באקדחי הגלוק (דגמי גלוק 17 וגלוק 19C) כאקדח השירות. עובדה זו העלתה את המוניטין של הגלוק בישראל. בסוף העשור השני של המאה ה-21 החליטה משטרת ישראל על הפיכת הגלוק לאקדח השירות שלה במקום היריחו.
בצה"ל אין אקדח שירות לכלל החיילים, והלוחמים מצוידים ברובה שירות במקום. לוחמי היחידות המובחרות חמושים גם באקדחים ואילו קצינים יכולים לרכוש אקדח להגנה עצמית באופן פרטני (הדגם נקבע לפי העדפתם האישית).
בצבא ארצות הברית שימש הקולט M1911 כאקדח השירות במשך שנים רבות, ונחשב לאחד האקדחים הטובים ביותר שפותחו באמריקה. ב-1985 הוא הוחלף בברטה M9, אך האקדח החדש זכה לביקורות שליליות. ב-2017 החלה החלפתו ב-M-17 תוצרת זיג זאואר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמצעי לחימה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אשת הסנדלר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אדריאנה טריג'יאני
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  40 שפות
 סוגה:  היסטוריה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  502
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת ידיעות אחרונות
 תאריך:  2013
 תרגום:  הדסה הנדלר
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-965-545-651-6
 הספרייה הלאומית:  003562199
אשת הסנדלר הוא ספר שנכתב על ידי אדריאנה טריג'יאני וראה אור ב-2012. הספר הוא רומן היסטורי בתחילת המאה העשרים באיטליה. על שני מהגרים מאיטליה, שנפגשים לראשונה באיטליה, אך מתאהבים בניו יורק, ומקימים משפחה, וכל חייהם סובבים על הזכרונות לאיטליה מול הקידמה באמריקה. עלילת הספר נמשכת כשלושים שנים ומתרחשת באיטליה, מנהטן ומינסוטה.
הספר נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ב-2012.
הערות שוליים

↑  Best Sellers: Combined Hardcover & Paperback Fiction: Sunday, May 27th 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אשת הסנדלר".
אריק רואן

| --- | --- |

רואן, אפריל 2014
 לידה:  28 בנובמבר 1981 (בן 42) מיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית
 שם במה:  אריק רואן רואן תורוף מריוס אריק רדבירד
 משקל:  143 ק"ג
 גובה:  2.03 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  3 בספטמבר 2003 – הווה (21 שנים)
 מאמנים:  אדי שארקי Pro Wrestling Noah
ג'וסף רוד (באנגלית: Joseph Ruud; נולד ב-28 בנובמבר 1981) הוא מתאבק אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה אריק רואן.
את מרבית תחילת הקריירה שלו העביר ביפן, כשהתאמן והופיע בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Noah. בשנת 2011, חתם על חוזה ב-WWE ונשלח לארגון הפיתוח שלו, Florida Championship Wrestling‏ (FCW). כעבור שנה הוא הופיע לראשונה ב-NXT (לאחר שארגון ההיאבקות FCW מיתג את עצמו לשם NXT) כחלק מקבוצת משפחת וויאט. בתקופתו ב-WWE, רואן הוא פעם אחת אלוף הזוגות של NXT (עם לוק הארפר) ופעמיים אלוף הזוגות של סמאקדאון (האחד עם לוק הארפר והשנייה עם דניאל בריאן).
ביוגרפיה

רוד נולד במיניאפוליס, מינסוטה ב-28 בנובמבר 1981. משפחתו בעלת שורשים נורווגים.
קריירת היאבקות מקצועית > קריירה מוקדמת (2003–2011)

רוד החל להתאבק תחת הדרכתו של אדי שארקי בשנת 2003, כשהופיע תחת שם הבמה תורוף מריוס. הוא הוזמן להתאמן במתחם האימונים של ארגון ההיאבקות Pro Wrestling Noah ביפן בשנת 2007, כאשר הוא התחרה הן בקרבות יחידים והן בקרבות זוגות. לאחר מסע ההופעות שלו ביפן, רוד חזר בשנת 2008 לארצות הברית והחל להופיע בארגון ההיאבקות F1rst, שהתבסס במינסוטה.
קריירת היאבקות מקצועית > World Wrestling Entertainment > Florida Championship Wrestling‏ (2011–2012)

בפברואר 2011, רוד חתם על חוזה פיתוח ב-WWE ומיד נשלח לארגון הפיתוח שלו, Florida Championship Wrestling‏ (FCW). מאותה נקודה, הוא השתמש בשם הבמה אריק רואן. את קרב הבכורה שלו ערך בחודש אוגוסט של אותה השנה ובו הוא גבר על קנת' קמרון כאשר הוא לווה לקרב על ידי ביירון סקסטון וג'יימס ברונסון. רואן הצטרף לפיוד של סקסטון עם טייטוס אוניל, כשהוא וברונסון הפסידו בקרב זוגות לאוניל וליאקי. אף על פי שרואן המשיך להתמודד בקרבות יחידים וזוגות עם ברונסון, הוא לא היה מעורב בפיודים אחרים ולא בקרבות על האליפויות השונות של הארגון.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות French Lake Wrestling Association - FLWA
אליפות במשקל כבד של FLWA (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותו במקום ה-57 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2014
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת)  - עם לוק הארפר
אליפות הזוגות של סמאקדאון (פעמיים)  - עם לוק הארפר (1) ודניאל בריאן (1)
פרסי הסלאמי (פעם אחת)
קרב השנה (2014)  - קבוצת סינה נגד קבוצת Authority באירוע סדרת ההישרדות
הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter - WON
הגימיק הטוב ביותר (2013)  - כחלק ממשפחת וויאט
אני, קלאודיוס

ערך זה עוסק בספר. אם התכוונתם לסדרת טלוויזיה, ראו .
| --- | --- |

כריכת הספר בהוצאתו השנייה
 מידע כללי
 מאת:  רוברט גרייבס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 נושא:  האימפריה הרומית, השושלת היוליו-קלאודית 
 מקום התרחשות:  רומא העתיקה 
 תקופת התרחשות:  האימפריה הרומית (44 לפני הספירה–41 לספירה) 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  הממלכה המאוחדת 
 תאריך הוצאה:  1934
 מספר עמודים:  הוצאה ראשונה - 363 הוצאה שנייה - 507
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאה ראשונה - הוצאת מסדה הוצאה שנייה - הוצאת ספרי עליית הגג
 תאריך:  הוצאה ראשונה - 1977 הוצאה שנייה - 2010
 תרגום:  הוצאה ראשונה - נפתלי גולן הוצאה שנייה - אביעד שטיר
 פרסים
 פרס לזכר ג'יימס טיט בלק (1934) 
 סדרה
 הספר הבא:  קלאודיוס האל ואשתו מסלינה 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002766039, 003722997, 003568178
 
אני, קלאודיוס (באנגלית: I, Claudius) הוא רומן היסטורי וסדרת טלוויזיה בריטית (שנוצרה בעקבותיו) על חיי הקיסר הרומי קלאודיוס וסביבתו הקרובה.
היצירה

"אני, קלאודיוס" (1934) ו"קלאודיוס האל" (1935) מאת רוברט גרייבס הם ספרים הכתובים בגוף ראשון, כאילו היו אוטוביוגרפיה של קלאודיוס אשר נתגלתה לא מכבר. גרייבס, שהיה בעל השכלה קלאסית רחבה, יצר תמונה אמינה של החיים ברומא ובמושבותיה בסביבות תחילת האלף הראשון לספירה, וכמעט כל המעשים המתוארים בספר מסתמכים על אחד המקורות העתיקים - בעיקר טקיטוס, סווטוניוס ודיו קסיוס. על מנת ליצור אחדות עלילתית הוסיף גרייבס פרטים שאינם מופיעים במקורות עתיקים - כך למשל מעשי רצח שבמקורות עתיקים מופיעים לכל היותר כחשדות, הופכים אצלו לוודאיים, ולפעמים נוסף להם גם מניע שאין לו אסמכתה קדומה. אלמנט נוסף ובולט הוא כמה נבואות השלובות בספר ומשמשות לו כמנוע נרטיבי, אך גם הן אינן מסתמכות על מקורות קדומים. אף על פי שהגיבור והמספר ברומן הוא קלאודיוס, העלילה מתמקדת גם בקיסרים אוגוסטוס, טיבריוס וקליגולה, וכן באשתו השלישית של אוגוסטוס, ליוויה, המוצגת בספר כאישה מסוכנת, רצחנית וערמומית.
הספר "אני, קלאודיוס" ראה אור בעברית פעמיים: בשנת תש"י בהוצאת מסדה (תרגום: נפתלי גולן) ובשנת 2010 בהוצאת ספרי עליית הגג וידיעות ספרים (תרגום: אביעד שטיר).
הסדרה

בשנת 1976 הפך ה-BBC את שני הספרים לסדרה בת שלושה עשר פרקים
בשם "אני, קלאודיוס", שבה השתתפו כמה מן הגדולים בשחקני התיאטרון והטלוויזיה בבריטניה. דרק ג'קובי גילם את קלאודיוס. קלאודיוס על פי הספר והסדרה היה אדם נבון, אשר השתמש בפגמיו הגופניים על מנת לשרוד בזמנים קשים ואשר עלה לשלטון כנגד רצונו, כאשר כל רצונו היה להשיב לחיים את הרפובליקה שכמעט גוועה.
הערות שוליים

↑  HistoryInFilm.com: The Leading History In Film Site on the Net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007345661905171  GND: 1088013619
אצבע הקסם

אצבע הקסם הוא ספר לילדים שנכתב על ידי רואלד דאל ואויר על ידי קוונטין בלייק. הספר יצא לאור בשנת 1966 והוא כולל שני סיפורים - "אצבע הקסם", על ילדה קטנה בעלת כוחות קסם, ו"אצ בצ" - סיפור על אהבה וצבים.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ילדה בת שמונה שאת שמה אנו לא לומדים גרה ליד משפחת גרג, משפחה שאוהבת מאוד לצוד. מכיוון שמעשיהם הם לא לרוחה של הילדה, היא מפנה לעברם את אצבע הקסם שלה והופכת אותם לאווזי בר בעלי תודעה אנושית. כאווזי בר המשפחה מבלה לילה סוער בקן, ועל ביתם משתלטים אווזים ענקיים שרוצים לירות במשפחה ולאכול אותם. לאחר ויכוח בינם לבין המשפחה אב המשפחה, מר גרג, נשבע לא לצוד יותר לעולם וכך הקסם פג.
למחרת בבוקר הילדה בת השמונה מגיעה לבית המשפחה לבקרם, ורואה את הילדים מאכילים ציפורים ומגלה ממר גרג שהמשפחתה שינתה את שמה ל"משפחת ציפור". מר גרג מספר לה את כל מה שקרה למשפחה כאווזים, כשברקע נשמעים קולות ירי. הילדה בת השמונה מגלה שהקולות מגיעים ממשפחה אחרת באזור שיצאה לצוד, והיא רצה לכיוונם עם אצבע הקסם שלה זקורה.