stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יו נסבו

| --- | --- |

יו נסבו
 לידה:  29 במרץ 1960 (בן 64) אוסלו, נורווגיה
 שם לידה:  Jon Nesbø 
 מדינה:  נורווגיה 
 לאום:  נורווגיה
 עיסוק:  סופר, משורר, זמר, כדורגלן
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של נורווגיה 
 שפות היצירה:  נורווגית
 תחום כתיבה:  ספרות
 סוגה:  פשע,  מסתורין
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 פרסים והוקרה:  פרס המוציאים לאור הנורווגי (2000)  פרס מפתח הזכוכית (1998)  The Norwegian reader price (2007)  פרס ריברטון (2019)  Trophées 813 (2016)  פרס פלה רוזנקרץ (2010)  Pepe Carvalho Award (2024)  פרס הספרות ע"ש פר גינט (2013)  פרס התרבות של אוסלו (2013)  פרס המוציאים לאור הנורווגי (2007)  Solprisen (2009)  Mads Wiel Nygaard's Endowment (2002)  פרס ריברטון (1997)  The Norwegian reader price (2008) 
 jonesbo.com
 
יו נסבו (בנורווגית: Jo Nesbø, נהגה יוּ נֵסְבֶּה; נולד ב-29 במרץ 1960) הוא סופר מתח, סופר ילדים ומוזיקאי נורווגי. ספריו תורגמו ליותר מ-50 שפות, ועד תחילת 2020 נמכרו כ-40 מיליון עותקים מהם, מה שהפך את נסבו לסופר הנורווגי המצליח ביותר.
עיקר פרסומו נובע מסדרת ספרי הבלש "הארי הולה", שבה יצאו לאור 12 ספרים. חיבר גם ספרי סיפורת נוספים וספרי ילדים. שניים מספריו עובדו לסרטי קולנוע.
ביוגרפיה

נסבו נולד באוסלו וגדל במולדה. עד לפציעתו בגיל 19 היה כדורגלן במועדון הכדורגל מולדה. הוא סיים תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים בבית הספר הנורווגי לכלכלה (אנ') בברגן. הוא עבד כעיתונאי וכסוכן בורסה בטרם החל בקריירת הכתיבה.
משנת 1992 הוא זמר וכותב המילים בלהקת הרוק הנורווגית "די דרה" (Di Derre), שאותה הקים עם אחיו.
ב-1997 פרסם ספר ראשון בשם "העטלף", שהציג לעולם את דמותו של הבלש הארי הולה, שוטר קשוח מאוסלו, המתמודד עם רוצחים, שודדים וגנבים, כמו גם עם שחיתות בממסד, ועם פרשיות אפלות בעברה של נורווגיה, כגון שיתוף הפעולה של חלק מן הנורווגים עם הנאצים במלחמת העולם השנייה המתואר בספר "אדום החזה". חקירותיו של הולה נערכות בנורווגיה ומובילות אותו לארצות נוספות, בהן אוסטרליה, תאילנד, שווייץ וברזיל. לצד חקירותיו מתמודד הולה עם נטייתו לאלכוהוליזם.
בשנת 2007 החלה להתפרסם סדרת ספרי הילדים שלו, "דוקטור פרוקטור", העוסקת בממציא מזדקן בשם דוקטור פרוקטור, והרפתקאותיו. שניים מספרי הסדרה עובדו לסרטי קולנוע.
בשנת 2011 סיפורו של נסבו, "תריסר", עובד לסרט קטלנוע מסוגת קומדיית פשע בשם Jackpot.
בשנת 2013 הוענק לנסבו פרס פר גינט (אנ').
בשנת 2015 יצאו לאור שני ספרים בסדרת ספרי אולף יוהנסן, שגיבורם הוא רוצח שכיר בשירותו של מאפיונר באוסלו.
באוקטובר 2015 החלה הקרנתה של סדרת טלוויזיה מסוגת  מותחן פוליטי, בת שלוש עונות, "כיבוש", שנוצרה על פי רעיון של נסבו.
ספריו

2008: ציידי הראשים, תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2013.
2014: הבן
2018: מקבת', תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2019. נכתב כחלק ממיזם "הוגארת' שייקספיר" (אנ') לעיבוד יצירותיו של ויליאם שייקספיר. עלילת הספר מתרחשת בשנת 1970, וגובורו הוא המפקח מקבת'.
2024: הממלכה, תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2024.
ספריו > סדרת הארי הולה

1997: העטלף, תרגמה רות שפירא, הוצאת בבל, 2016. זכה ב-1997 בפרס ריברטון (אנ') ובפרס מפתח הזכוכית (אנ').
1998: התיקנים, תרגמה רות שפירא, הוצאת בבל, 2017.
2000: אדום החזה, תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2010. זכה בשנת 2000 בפרסי הספרות הנורווגיים "פרס מוכרי הספרים הנורווגים" ו"פרס ריברטון", ובשנת 2004 נבחר על ידי רשות השידור של נורווגיה כספר המתח הנורווגי הטוב בכל הזמנים.
2002: נמסיס, תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2011. בשנת 2010 היה מועמד לפרס אדגר.
2003: כוכב השטן, תרגמה רות שפירא, הוצאת בבל, 2012.
2005: המושיע, תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2014.
2007: איש השלג, תרגמה רות שפירא, הוצאת בבל, 2015. זכה בשנת 2007 בפרס מוכרי הספרים הנורווגים ובשנת 2008 בפרס מועדון הספר הנורווגי. בשנת 2017 עובד לסרט קולנוע באותו שם (אנ'), שבו מייקל פסבנדר גילם את הארי הולה.
2009: לב משוריין, תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2017.
2011: רוח רפאים, תרגמה רות שפירא, הוצאת בבל, 2018.
2013: משטרה, תרגמה דנה כספי, הוצאת בבל, 2019.
2017: צמא, תרגמה רות שפירא, הוצאת בבל, 2021.
2019: סכין, תרגמה רות שפירא, הוצאת בבל, 2022.
ספריו > סדרת אולף יוהנסן

2015: דם בשלג.
2015: שמש חצות: דם בשלג 2. בשנת 2022 עובד לסרט קולנוע בשם The Hanging Sun (אנ').
ספריו > סדרת דוקטור פרוקטור

2007: פטנט הפוקים של דוקטור פרוקטור, תרגמה דנה כספי, הוצאת כנרת, 2011.
2008: אבקת הפוקים של דוקטור פרוקטור: זמן האמבטיה
2010: דוקטור פרוקטור וסוף העולם. אולי.
2012: דוקטור פרוקטור ושוד הזהב הגדול
הערות שוליים

↑  David Dunn, Why bestselling author Jo Nesbo avoids his fans at all costs: 'I just pretend they don’t exist', The National, February 15, 2020
1 2  Monica Hesse (3 במאי 2011). "Jo Nesbo, the next Stieg Larsson?". The Washington Post. נבדק ב-5 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Jennifer Atkinson (4 באוגוסט 2012). "Interview with Magnus Martens – the Norwegian film director of Jo Nesbø's Jackpot". The UPcoming. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Author Nesbø wins ‘Peer Gynt’ prize, News In English, February 22, 2013
↑  Bethanne Patrick (12 באפריל 2018). "Jo Nesbo Gives 'Macbeth' A Gritty, Action-Packed Update". NPR. נבדק ב-21 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
Steven Poole (12 באפריל 2018). "Macbeth by Jo Nesbø review – Shakespeare reimagined". The Guardian. נבדק ב-21 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   אילה בן־פורת, "הממלכה" חושף את כל החולשות של יו נסבו, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2024;
אהרון לפידות, זן ואמנות אחזקת הקאדילק, באתר ישראל היום, 5 בדצמבר 2024
↑  ביקורת ראו: יונתן דה שליט, חברה גוֹלה וחולה, מקור ראשון, מוסף "שבת"
↑  מעטיפת הספר "אדום החזה" מאת יו נסבו, הוצאת בבל, 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311348705171  PLWABN: 9810553434705606  BIBSYS: 90356569  BNC: 000801741  BNE: XX4844125  BnF: cb13533676p (data)  CANTIC: a10658981  CiNii: DA17413865  GND: 120887657  ICCU: UBOV810465  ISNI: 0000 0001 2130 5231  LCCN: n2002049296  LNB: 000021398  MusicBrainz: b4c690d5-9854-4bee-91c4-cee9098e808d  NDL: 01156324  NKC: xx0037547  NLA: 50069095  NLG: 281487  NLK: KAC201108475  NSK: 000550835  NTA: 197624960  RERO: 02-A009158215  SELIBR: 335416  SUDOC: 075885980  Trove: 1501309  VIAF: 44460209   WorldCat (עם VIAF): 44460209
Kill the Lights (שיר של בריטני ספירס)

| --- | --- |
 שיר בביצוע בריטני ספירס
 מתוך האלבום Circus
 יצא לאור:  28 בנובמבר 2008
 תאריך הקלטה:  2008
 סוגה:  R&B • דיסקו • דאנס-פופ
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:59
 חברת תקליטים:  ג'ייב
 כתיבה:  כותבים שונים
 הפקה:  דנג'ה
"Kill the Lights" (בעברית: "לכבות את האורות" [לפי משמעות]; "להרוג את האורות" [מילולי]) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת האמריקאית בריטני ספירס, שנלקח מתוך אלבום האולפן השישי שלה Circus ‏(2008). הוא נכתב על ידי נתנאל הילס, ג'יימס וושינגטון, לוק בויד ומרסלה אריקה, שעבדו בעבר עם ספירס על Blackout ‏(2007). "Kill the Lights" הוא שיר R&B ודאנס-פופ בהפקת דנג'ה, שרומז ליחסים של הזמרת עם הפפראצי ותקשורת ההמונים, תוך התייחסות להשלכות של הפיכתה לידוענית. "Kill the Lights" זכה לביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה, שראו בו המשך עתידני ו"לוהט" ל-"Pece of Me" של ספירס (2007), על אף שהם תיארו את השירה שלה כ"כבדה".
אף על פי שלא הופץ כסינגל, "Kill the Lights" הצליח להגיע למקום ה-11 במצעד השירים מתחת להוט 100, תוך שדורג במצעד שירי הפופ ובמצעד האיירפליי פופ. הוא גם הגיע למקום ה-69 במצעד השירים הדיגיטליים הקנדיים. הווידאו קליפ לשיר בבימויו של PUNY, מציג את ספירס מתחמקת מצלמי הפפראצי ומבקרת בכוכב לכת אחר. "Kill the Lights" נכלל בתקליטור קידום מכירות של הבושם "קרקס פנטזיה" מאת ספירס, ובוצע בעונה הרביעית של "הוליווד הילס" ב-MTV.
רקע

בשנת 2008 אושר כי ספירס הייתה בתהליך הקלטת אלבום האולפן השישי שלה. מנהלה של ספירס, לארי רודולף, אישר שהזמרת בילתה את "הקיץ שלה באולפן ההקלטות" במטרה לעבוד עליו. אף על פי שלא היה אישור רשמי לאלבום באותה התקופה, רודולף גילה שהם מרוצים מההתקדמות שלה ושהיא עבדה עם מגוון מפיקים, כמו שון גארט, גאי סיגסוורת', דנג'ה ובלאדישיי & אוונט. מאוחר יותר דיווח דנג'ה שהוא עבד על האלבום באולפני ההקלטות צ'ליס בלוס אנג'לס, וספירס הקליטה אותו באולפני גלנווד פלייס בברבנק. דנג'ה הצהיר: "קטעי הכלי של הנס צימר, כמו גם הפסקול Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest היו מקור השראה ראשוני". בין השירים שהופקו, "Kill the Lights" ו-"Blur" נכללו במהדורה הסטנדרטית של אלבום האולפן השישי של ספירס, Circus ‏(2008), בעוד "Rock Boy" נכלל במהדורת הדלוקס שלו. השיר נכלל במיקס באורך שישה שירים ב-Circus שיצא ב-13 בנובמבר 2008. "Kill the Lights" נכתב בהשתתפות נתנאל "דנג'ה" הילס, מרסלה אריקה, לוק בויד וג'יימס וושינגטון, שעבד בעבר עם הזמרת באלבום האולפן החמישי שלה, Blackout ‏(2007). ב-27 ביולי 2009, נחשף דרך האתר הרשמי של ספירס כי "Radar" יופץ כסינגל הרביעי מהאלבום, על אף שמועות שאישרו את יציאתו של "Kill the Lights". השיר נכלל, עם זאת, בתקליטור קידום מכירות של הבושם "קרקס פנטזיה", יחד עם רמיקס שנוצר על ידי ג'וניור וסקז ל-"Circus".
מוזיקה ומילים

"Kill the Lights" הוא שיר R&B ודאנס-פופ שרומז לקונפליקט של ספירס עם הפפראצי, שמוזכר בשורות כמו "אדון צלם / אני חושבת שאני מוכנה לקלוז אפ שלי / הערב / וודא שאתה תופס אותי מהצד הטוב שלי". ג'ון פארלס מניו יורק טיימס אמר שהשיר כולל "צלילים אלקטרוניים וכלי מיתר מלאכותיים דומיננטיים". "Kill the Lights" מציג נושא דומה לזה של "Pece of Me" מאת ספירס (2007) ונחשב להמשך שלו, בעוד קארין גאנז מרולינג סטון אמרה שהשיר "מזכיר את הסינת' קראש של Blackout מ-2007". השיר מתחיל בציטוט מתוך עיבוד הרדיו הידוע לשמצה של אורסון ולס "מלחמת העולמות", ('גבירותיי ורבותיי, אנו קוטעים את תוכנית מוזיקת הדאנס שלנו כדי להביא לכם עלון מיוחד מחדשות הרדיו הבין-יבשתיות...') מבקרי מוזיקה ביקרו את העובדה שספירס מוצגת על ידי דנג'ה כ"נסיכת הפופ שלנו / מלכת הפופ העכשווית", והעירו כי הכינוי המכובד "מלכת הפופ" מיוחס לזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה.
ביקורת

"Kill the Lights" קיבל ביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי מוזיקה. בסקירה של סאן תיארו את "Kill the Lights" כ"שיר דיסקו מבריק", בעוד סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic אמר ש-"Kill the Lights" הוא שיר "מלוטש וסקסי" נהדר, שהיה צריך להיכלל ב-Blackout במקום Circus. אנה דיימונד מ-TV Guide העירה ש-"Kill the Lights" מראה ש"אפילו כוכבת פופ צריכה זמן לבד. במיוחד עם המישהו המיוחד שלה", ודאריל סטרדן מ-Jam! ראה בו "שיר עתידני ומבשר רעות וחדשות מעורפלות". ג'ון מרפי מ-musicOMH ציין שהשיר הוא "לכאורה מכתב פתוח לבן זוגה לשעבר של ספירס, עם שורות כמו 'אדון צלם, אני חושבת שאני מוכנה לקלוז אפ שלי' ו'האם הכסף הזה נמצא בכיס שלך, או האם אתה פשוט מרוצה לראות אותי'", בעוד בן ריינר מטורונטו סטאר השווה את זה ל-"Wmanizer"‏ (2008), ואמר שלשניהם יש "את אותו הביט המטלטל". אלכסיס פטרידיס מגרדיאן העניקה לשיר ביקורת שלילית, ואמרה שהוא "מנסה להעלות את הזעם מהסוג שנמצא ב-Blackout, אך נכשל בכך".
הצלחה מסחרית

בשבוע שאירע ב-20 בדצמבר 2008, "Kill the Lights" הופיע לראשונה במספר מצעדי הבילבורד המבוססים על הורדות דיגיטליות, בעוד אלבום האם שלו Circus הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200. בארצות הברית, השיר הגיע למקום ה-69 במצעד שירי הפופ, בעוד שהגיע למקום ה-72 במצעד האיירפליי המקביל. השיר גם הופיע לראשונה במקום ה-11 במצעד השירים מתחת להוט 100. בקנדה, "Kill the Lights" הופיע לראשונה במצעד השירים הדיגיטליים של המדינה במקום ה-69.
וידאו קליפ

ב-10 בפברואר 2009, הושקה תחרות ספרות חובבים באתר הרשמי של ספירס. הזוכה בתחרות זכה לראות את הסיפור שלו הופך לעלילה לקליפ רשמי של שיר. מאוחר יותר, נחשף כי אליאנה מויאנו הארגנטינית זכתה בתחרות עם הקונספט שלה ל-"Kill the Lights" שנחשף ב-11 בפברואר 2009, ששמו "ידועה בכל מקום", בעוד שתצוגה מקדימה בלעדית פורסמה ב-18 במאי 2009. הקליפ המונפש, בבימויו של PUNY, יצא לראשונה ב-27 ביולי 2009, והופץ לרכישה באמצעות אייטונס ב-4 בספטמבר 2009. הקליפ מתחיל עם דמות מונפשת של דנג'ה המקריאה את ההקדמה לשיר, בעוד שצלמי פפראצי ברקע מצלמים מספר תמונות. לאחר מכן, רואים את ספירס קופצת לתוך החללית שלה, עפה ומתחמקת מהצלמים שעוקבים אחריה. היא מתחבאת בכוכב לכת אחר, מדליקה את כל האורות בו בזמן שהיא הולכת, ונמלטת מצלמי הפפראצי שמאוחר יותר עוקבים אחריה. עם זאת, ספירס מצליחה להתחמק מהם, אך הפעם מפוצצת את כדור הארץ ו"הורגת את כל האורות" שלו תוך תמרון ג'ויסטיק.
שימוש במדיה

"Kill the Lights" בוצע בעונה הרביעית של "הוליווד הילס" ב-MTV, במהלך סצנה שבה לורן קונרד ולו בוסוורת' מדברות על היידי מונטאג בעת שהן בסלון.
רשימת השמעה

תקליטור סינגל שיווקי "קרקס פנטזיה
"Circus" (מיקס קלאב קרקס מאת ג'וניור וסקז) – 9:01
"Kill the Lights" –‏ 3:59
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2008)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | – |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים מתחת להוט 100 | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הפופ | 69 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | – |  |
|  קנדה | מצעד השירים הדיגיטליים | 69 |  |
יסודות (ספר)

יסודות (ביוונית: Στοιχεῖα, סְטוֹיכֵיַא, נקרא גם 'האלמנטים') הוא חיבור בן שלושה-עשר חלקים, המיוחס למתמטיקאי ההלניסטי אוקלידס מאלכסנדריה, מראשית המאה השלישית לפנה"ס. בספר מאורגנים באופן שיטתי הגדרות, אקסיומות ומשפטים בגאומטריה, בתורת המספרים ובאלגברה בסיסית. "יסודות" הוא הספר הקדום ביותר מסוג זה ששרד עד ימינו, והייתה לו השפעה מכרעת על התפתחותם של הלוגיקה, המתמטיקה והמדע בכלל.
הספר נחשב לאחד הספרים המצליחים ביותר שנכתבו מאז ומעולם. עותקים של הספר הגיעו מביזנטיום לארצות ערב, ובמאה ה-12 הוא תורגם על ידי אדלארד מבאת' מערבית ללטינית. מהדורת הדפוס הראשונה של הספר הודפסה בוונציה בשנת 1482, והיא התבססה על עותק של ג'ובאני קמפנו משנת 1260. מאז זכה הספר ליותר מאלף מהדורות דפוס. בין המהדורות ראוי לציון תרגום לעברית שנעשה בעידודו של הגאון מווילנה (האג, תק"ם 1780). מספר עותקים של הטקסט היווני שרדו עד ימינו, ומצויים למשל בספריית הוותיקן ובאוקספורד. עותקים אלה אינם שלמים, ונדרשת עבודה רבה כדי לשחזר את המקור ברמת מהימנות גבוהה.
במשך מאות שנים, כאשר חטיבת הלימודים העליונה באוניברסיטאות של אירופה הייתה הקואדריוויום (לימודי אריתמטיקה, גאומטריה, מוזיקה ואסטרונומיה), היה "יסודות" חלק מהידע הנדרש מכל סטודנט. באותה תקופה אנשים משכילים היו משתבחים בכך שקראו את ספרו של אוקלידס[דרוש מקור]. בזכות הספר נחשב אוקלידס לאב המכונן - "המייסד" - של הגישה האקסיומטית במתמטיקה בפרט ובמדע בכלל.
רקע

הספרייה הגדולה של אלכסנדריה שבמצרים, שבה פעל אוקלידס, הייתה דומה למדי למוסדות מחקר אקדמיים בני ימינו. היו בה אנשים שהצטיינו במחקר, מנהלנים, וכאלו שעיקר עיסוקם היה הוראה. ככל הידוע, עסק אוקלידס בעיקר בהוראה, ו"יסודות" אכן בנוי כספר לימוד, ולא כדיווח על מחקר מקורי, שבו ניתן היה לצפות לרשימת מקורות, לעדויות למחקר עדכני בן התקופה, או לדיון בלתי פורמלי. קשה להעריך עד כמה מייצג הספר עבודה מקורית של אוקלידס. אוקלידס למד ככל הנראה אצל תלמידיו של אפלטון, ואין ספק שרוב החומר מגיע ממתמטיקאים יווניים שקדמו לו. עבודת הליקוט, הסידור והניסוח היא ככל הנראה של אוקלידס. סביר שהוא גם תרם הוכחות משלו לחלק מן המשפטים.
"יסודות" לא היה הספר הראשון מסוג זה. קדמו לו לפחות שלושה, ובהם ספרו של היפוקרטס מכיוס. עם זאת הספר "יסודות" הצליח כל כך עד שלא היה צורך בספרים שקדמו לו, וכך היה "יסודות" ליחיד שעותקיו שרדו מן התקופה ההלניסטית. אפילו עובדה זו לבדה מדגימה את ייחודו, ומסבירה את ההשפעה הרבה שהייתה לו. מעתיקי הספר הוסיפו לו הערות והסברים, וכאלה מופיעים בכל אחד מן העותקים שנמצאים בידינו. ההסברים שונים זה מזה, ומכאן ניתן להסיק שלא נכללו בספר המקורי.
בניגוד לדעה המקובלת, לא היה "יסודות" אנציקלופדיה שמטרתה לכסות את כל הידע בגאומטריה. זהו ספר מבוא שדן בגאומטריה, באלגברה (במובנה דאז, כלומר, של פעולות וקשרים בין כמויות גאומטריות) ובאריתמטיקה. בספר לא נכלל ידע במתמטיקה שימושית ובשיטות מעשיות לביצוע חישובים, אף שאין ספק שידע כזה היה קיים באותה תקופה. הספר גם אינו מטפל בגאומטריה של חתכי חרוט, שנחקרה בדורות שקדמו לו.
מבנה ה"יסודות"

החיבור מחולק לשלושה-עשר פרקים, או "ספרים". ששת הראשונים עוסקים בגאומטריית המישור, שלושת הבאים בתורת המספרים האלמנטרית, העשירי דן בקטעים ללא מידה משותפת (בשפה מודרנית, אי-רציונליים), ושלושת האחרונים - בגאומטריית המרחב. הספר אינו כולל מבוא אינטואיטיבי או היסטורי, והוא נפתח ברשימה של עשרים ושלוש הגדרות, המגיעות כנראה מאפלטון.
אוקלידס מגדיר, לדוגמה:
נקודה היא זו שאין לה חלק;
קו הוא אורך חסר רוחב;
קו ישר הוא זה הנח באופן אחיד עם הנקודות עליו.
מנקודת מבט מודרנית קשה לראות בהגדרות כאלה מצע מספק לפיתוח מסודר של הגאומטריה. הן כוללות מושגים רבים שלא הוגדרו כלל, ואשר נחשבו טבעיים יותר מן האובייקטים הגאומטריים. חלקן בנוי באופן שלילי, על ידי ציון התכונות החסרות במושג המוגדר.
לאחר ההגדרות מונה אוקלידס חמש הנחות או "פוסטולטים" (יוונית: αἰτήματα, אַיטֶמַטַא) וחמש מוסכמות או אקסיומות (יוונית: κοιναὶ ἔννοιαι, קוֹינַי אֵנּוֹיַי). אצל אריסטו יש הבחנה חדה בין שני הסוגים. המוסכמות צריכות להיות נכונות כמובן מאליו לכל אדם, בעוד שההנחות הן כאלו המיוחדות למקצוע, מעין הנחות-עבודה פרגמטיות ותו לא. לא ברור האם אוקלידס התכוון לאמץ את מלוא המשמעות של חלוקה זו. בכמה מעותקי הספר מקובצות יחד עשר הנחות היסוד. במתמטיקה המודרנית אין למעשה הבדל בין המושגים.
על-פי מרבית המקורות שבידינו, חמש ההנחות הן כדלקמן:
בין כל שתי נקודות אפשר להעביר קטע ישר.
כל קטע יכול להמשיך ללא גבול כקו ישר.
בהינתן קטע ישר, ניתן להעביר מעגל שמרכזו בנקודת קצהו האחת, ורדיוסו שווה לקטע הנתון.
כל הזוויות הישרות חופפות זו לזו.
אם ישר חותך שני ישרים באופן כזה שסכום הזוויות הפנימיות בצד מסוים קטן מ-180 מעלות, אזי אם נאריך את שני הישרים ללא הגבלה, הם יפגשו בצד שבו סכום הזוויות קטן מ-180 מעלות.
חמש הנחות אלה היו למסד של הגאומטריה האוקלידית בגישתה האקסיומטית. ההנחה האחרונה היא אקסיומת המקבילים, שעליה נכתב רבות.
לאלה נוספו חמש המוסכמות, שמקורן בחשיבה של אסכולת אריסטו:
שני גדלים השווים לגודל שלישי, שווים ביניהם.
אם מוסיפים גדלים שווים לגדלים שווים, הסכומים שווים.
אם מחסרים גדלים שווים מגדלים שווים, ההפרשים שווים.
דברים המתלכדים זה עם זה, שווים זה לזה.
השלם גדול מחלקו.
אף על פי שהספר נודע לתהילה כמופת של דיוק וקפדנות, מנקודת מבט מודרנית ניתן לטעון שהגדרותיו אינן מספקות. בעקבות אריסטו, העדיף אוקלידס הוכחות המצריכות שימוש במספר הנחות יסוד קטן ככל האפשר; עם זאת אפשר לזהות הנחות נסתרות ברבות מן ההוכחות. ההנחה הראשונה, לדוגמה, קובעת שדרך כל שתי נקודות אפשר להעביר קטע ישר, ובהוכחות המסתמכות עליה מניחים, כמובן מאליו, שקיים רק קטע אחד כזה.
למרות פגמים אלה היה הספר הישג בדורו והפך למופת של כתיבה מדוקדקת. המבנה הלוגי המסודר, היוצא מהנחות יסוד מצומצמות ככל האפשר ומגיע מהן למסקנות מרחיקות לכת, הצית את דמיונם של מדענים שקראו בו במשך הדורות, והפך לאבן בוחן לפיתוח מסודר של תורה מתמטית.
המדענים המובילים במאות ה-16 וה-17, בהם קופרניקוס, קפלר, גלילאו ובמיוחד ניוטון, הושפעו רבות מן ה"יסודות", ויישמו בעבודתם את גישתו של אוקלידס. ספרים בעלי מבנה דומה נכתבו במאות האחרונות על ידי פילוסופים (כדוגמת שפינוזה וויטגנשטיין) ולוגיקאים (כראסל ווייטהד), שכתבו ספרי "יסודות" משלהם.
מבנה ה"יסודות" > סדר האקסיומות לפי מהדורת 1752

בשנת 1752 ראתה אור מהדורה שחילקה את האקסיומות באופן מעט שונה, והיא שהייתה בידיהם של מדעני המאה ה-19. לפי מהדורה זו נמנו שלושה פוסטולטים ו-11 אקסיומות, כאשר הפוסטולטים הם:
בין כל שתי נקודות אפשר להעביר קטע ישר אחד ורק אחד.
כל קטע יכול להמשיך ללא גבול כקו ישר.
בהינתן קטע ישר, ניתן להעביר מעגל שמרכזו בנקודת קצה אחת של הקטע, ורדיוס המעגל שווה לקטע הנתון.
ואחת-עשרה האקסיומות הן:
שני גדלים השווים לגודל שלישי, שווים ביניהם.
אם מוסיפים גדלים שווים לגדלים שווים, הסכומים שווים.
אם מחסרים גדלים שווים מגדלים שווים, ההפרשים שווים.
אם מוסיפים גדלים שווים לגדלים שונים, הסכומים שונים.
אם מחסרים גדלים שווים מגדלים שונים, ההפרשים שונים.
דברים ששניהם כפליים מאותו דבר - שווים.
דברים ששניהם מחצית מאותו דבר - שווים.
דברים המתלכדים זה עם זה, שווים זה לזה.
השלם גדול מחלקו.
כל הזוויות הישרות חופפות זו לזו.
אקסיומת המקבילים - אם ישר חותך שני ישרים באופן כזה שסכום הזוויות הפנימיות בצד מסוים קטן מכפליים זווית ישרה, אז שני הישרים חותכים זה את זה באותו צד.
בשל כך נקראת לעיתים אקסיומת המקבילים בספרות המאה ה-19 "האקסיומה ה-11"
לקריאה נוספת

Thomas L. Heath, The Thirteen Books of the Elements, Vol. 1-3 2nd ed. Edition, Dover publications inc. New York, 1956
Carl B. Boyer, History of Mathematics, John Wiley & Sons, 1968.
הערות שוליים

↑  Nigel Guy Wilson, ‏Encyclopedia of Ancient Greece, באתר גוגל ספרים
↑  Euclid's Elements of geometry, the first six, the eleventh and twelfth books; tr from dr. Gregory's ed., with notes and additions. By E. Stone ספר ראשון עמ' 5
↑  למשל: An Attempt to Demonstrate the 11th Axiom of Playfair's Euclid, (Warren Holden The American Mathematical Monthly Vol. 2, No. 5 (May, 1895), pp. 146-147)
↑  Philosophy of Geometry from Riemann to Poincaré, עמ' 49
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007587898705171  PLWABN: 9810701406105606  BNE: XX2160040  BnF: cb12008440q (data)  GND: 4266253-9  LCCN: n82211109  NLA: 35785030  SUDOC: 027773426  VcBA: 492/6792  VIAF: 308285754   WorldCat (עם VIAF): 308285754 
שער מהדורה בעברית שיצאה בעידוד הגר"א (האג, תק"ם 1780)
פרגמנט מתוך הספר השני של יסודות מאת אוקלידס, על פפירוס שנמצא בחפירות באוקסירינכוס; האיור שייך לטענה החמישית בספר.
הוכחה מן ה"יסודות" לכך שבהינתן קטע AB, ניתן לבנות משולש שווה-צלעות שהקטע הוא אחת מצלעותיו. המשולש ΑΒΓ נבנה על ידי שרטוט מעגלים Δ ו-Ε שמרכזיהם הנקודות A ו-B, ואילו Γ, הקודקוד השלישי, הוא נקודת החיתוך בין המעגלים.
זלמן ליף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1900 ז' באדר תר"ס, מרינה הורקה, בלארוס 
 פטירה:  7 באוקטובר 1950 (בגיל 50 בערך) כ"ו בתשרי תשי"א ירושלים 
 שם לידה:  Залман Ли́фшиц 
 ענף מדעי:  קרטוגרפיה, פוטוגרמטריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה 
 צאצאים:  נמרוד ליף 
 
.
שניאור זלמן לִיף (ליפשיץ) ( 1900 – 7 באוקטובר 1950) היה מהנדס ומומחה קרקעות, מחלוצי המיפוי ופוטוגרמטריה בישראל. ייעץ לראש הממשלה דוד בן-גוריון ולשר החוץ משה שרת בנושא גבולות וקרקעות בתקופת קום המדינה.
קורות חיים

ליף נולד לאברהם ליפשיץ בעיירה מרינה הורקה שברוסיה הלבנה, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הוא רכש השכלה כמהנדס חקלאי באוניברסיטת מוסקבה. בשנת תרפ"ד-1924 עלה לארץ ישראל מטעמים ציוניים. כעבור מספר שנים התמנה למהנדס הראשי של חברת הכשרת היישוב ועסק יחד עם יהושע חנקין בגאולת קרקעות שהכשירה את הקרקע להקמתם של יישובים עבריים רבים.
בין 13 ל-18 בדצמבר 1942 השתתף בסיור בערבה שאורגן על ידי יוסף ויץ (בהשתתפות 12 אנשים, לרבות מהנדס המים שמחה בלאס, יו"ר הקרן הקיימת אברהם גרנות, הבוטנאי ד"ר מיכאל זהרי).
ליף נהג להכין מפות טופוקדסטריות של הרכוש היהודי בארץ ישראל. הוא היה יועצו של דוד בן-גוריון ויועץ במשרד החוץ לנושאי קרקעות וגבולות וגם היה חבר במשלחת הישראלית לדיונים על חלוקת הארץ והקמת מדינת ישראל באו"ם בשנת 1947. בנוסף היה יו"ר ועדת השמות הממשלתית, אשר קבעה שמות ליישובים יהודיים בישראל. כמו כן היה חבר במשלחת ישראל לוועידת לוזאן ויועץ למשלחת הישראלית בשיחות שביתת הנשק שנערכו ברודוס.
בשנת 1948 הקים ליף את המכון לפוטוגרמטריה בירושלים אשר עסק במיפוי אווירי רחב היקף של המדינה הצעירה והמתפתחת. בנו, נמרוד ליף, המשיך בעבודת אביו במכון.
בדצמבר 1949 היה ליף שותף לתוכנית טרנספר שבמהלכה תוכנן לגרש בכוח כ-10,000 ערבים מישוביהם, בעיקר בגליל, מהכפרים פסוטה, תרשיחא, מעיליא, ג'ש (כולל אנשי כפר בירעם שהיו בג'ש), חורפיש, ריחאניה, מג'דל וזכריה. במכתב לוולטר איתן ציין ליף שראש הממשלה דוד בן-גוריון אישר את התכנית מטעמי ביטחון, אך היא לא יצאה לפועל עקב התנגדותם של משה שרת ואליעזר קפלן.
ליף נפטר מהתקף לב בירושלים בשנת 1950, בן 50. נקבר בבית הקברות סנהדריה.
הותיר את אשתו, גוטיה, וכן בן ובת.
בן בנו נמרוד הוא המלחין ינעם ליף, שכיהן כנשיא האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים, ונינתו היא דפני ליף ממנהיגות מחאת האוהלים.
לקריאה נוספת

בנימין מזר, 'זלמן ליף ז"ל', ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה טז, א–ב (תשי"א), 1–2.
ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, ב (ספר ליף: מוקדש לזכרו של זלמן ליף), ירושלים: החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, תשי"ג.
הערות שוליים

1 2  הקבר של שניאור זלמן ליף ליפשיץ בבית העלמין יוספיה, באתר BillionGraves.
↑  ראו: שמחה בלאס, מי מריבה ומעש, ע' 127
↑  נתן טירה, ישראל החדשה מקבלת שמות, מעריב, 29 בספטמבר 1951.
↑  חורפיש הייתה בתכנית המגורשים מישראל, באתר "פורטל הכרמל והצפון", ‏9 באוקטובר 2017
↑  זלמן ליף באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477196005171  BnF: cb15646650c (data)  GND: 1127669656  ISNI: 0000 0000 6905 8711  NTA: 299352919  VIAF: 283024859   WorldCat (עם VIAF): 283024859
ביה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 שיר הנושא:  Así yo soy, המבוצע על ידי איסבלה סוזה
 סוגה:  דרמה, דרמת נעורים 
 יוצרים:  מרינה אפרון כרמן לופז-שטחל חורחה אדלשטיין
 כותבים:  מרינה אפרון כרמן לופז-שטחל מטיאס רודריגז לורה פרהי איגנסיו קמפון אנדריאס רפפורט
 בימוי:  חורחה בצ'רה דניאל דה פליפו
 שחקנים:  איסבלה סוזה חוליו פנייה אנדראה דה אלבה גידו מסינה
 פסקול:  BIA: Un mundo al revés – Banda Sonora Original 
 ארץ מקור:  ארגנטינה 
 שפות:  ספרדית 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  120 
 הפקה
 חברת הפקה:  Pegsa Non Stop ערוץ דיסני
 הפצה:  ערוץ דיסני, ערוץ דיסני, ערוץ דיסני (פורטוגל), דיסני+ 
 אתר צילומים:  ריו דה ז'ניירו בואנוס איירס
 אורך פרק:  33-42 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ דיסני 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ דיסני ישראל
 פורמט (תמונה):  (1080i (HDTV
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  24 ביוני 2019 – 24 ביולי 2020
 תקופת שידור בישראל:  3 בנובמבר 2019 – 24 בספטמבר 2020
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ביה (בספרדית: Bia) היא סדרת טלוויזיה ארגנטינאית שהופקה על ידי ערוץ דיסני באמריקה הלטינית. הפרק הראשון של הסדרה יצא לאור ב-24 ביוני 2019. הסדרה החלה את שידוריה בישראל ב-3 בנובמבר 2019. יוצרי הסדרה הם מרינה אפרון, כרמן לופז-שטחל וחורחה אדלשטיין, בהפקה עם ערוץ דיסני ביבשת אירופה, במזרח התיכון ובאפריקה.
השחקנים הראשיים הם איזבלה סוזה, חוליו פניה, אנדראה דה אלבה וגידו מסינה.
ב־10 באוקטובר 2019 אושר כי הסדרה התחדשה לעונה שנייה.
ב־14 במרץ 2020 אושר חידוש הסדרה לעונה שלישית באמצעות הופעה חיה של השחקן רודריגו רומי.