stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עפרה (מחצב)

עפרת ברזל
עַפְרָה (או בצר) היא סלע המכיל מחצבים בריכוז המתאים לכרייה.
כדי שסלע יחשב כעפרה עליו להכיל חומרים אשר הם:
בעלי ערך כלכלי
בריכוזים המאפשרים את כרייתו, שינועו, הפקתו ועיבודו, באופן רווחי
ניתן להפרידם מחומרי הסלע חסרי הערך בשיטות עיבוד מינרלים
ריכוזי עפרות הם ריכוזי מינרלים אשר על פי הגדרתם הפקתם כדאית מבחינה כלכלית. במקרים נדירים עפרות עשויות להכיל גבישים יפים לעין, או שכבות צבעוניות מיוחדות (כאשר הסלע נחתך או מלוטש) או ריכוזי מתכות בגושים, כגון גושי זהב או נחושת, אשר ערכם עולה בהרבה על הערך של העפרה עצמה כחומר גלם להפקת חומרים אלה.
מכאן, שעפרה היא נכס כלכלי ולא ישות פיזית. תנודות בשוק חומרי הגלם מגדירות סלעים מסוימים כבעלי ערך כלכלי ומכאן הגדרתם כעפרות, ומנגד סלעים אחרים כחסרי ערך כלכלי. אף עלויות ההפקה, למשל מרכיב מחיר הדלק בעבודות ההפקה, עשויות להוציא מהגדרת "עפרה" סלעים מסוימים.
ריכוז המינרל הרצוי בסלע וכן צורת הופעתו, משפיעים באופן ישיר על עלויות ההפקה ומכאן גם על הגדרת הסלע. עלויות ההפקה נשקלות אל מול ערך המתכת שניתן להפיק מן הסלע, תוך קביעת "מחיר סף" המכניס או מוציא מהגדרת "עפרה" סלעים מסוימים.
מינרלים הנמצאים בעפרות הם בדרך כלל תחמוצות, סולפידים, סיליקטים, או מינרלים שאינם יוצרים תרכובות בדרך כלל, כגון זהב.
מקור השם תנכ"י: "מְקוֹם סַפִּיר אֲבָנֶיהָ וְעַפְרֹת זָהָב לוֹ" (ספר איוב, פרק כ"ח, פסוק ו')
ראו גם

עפרת ברזל
מטלורגיה
כבשן
עמנואל הראובני

אין תמונה חופשית
עמנואל הראובני הוא חוקר ארץ ישראל וסופר שכתב עשרות ספרים על ידיעת הארץ, היסטוריה וגאוגרפיה של ארץ ישראל, מורשת קרב, טיולים, ובכללם: "קום התהלך בארץ" ו"לקסיקון ארץ ישראל". שימש בעבר עיתונאי במעריב ובהבוקר, וכן עורך בגלי צה"ל.
מתגורר במיתר.
פרסומיו

המיעוטים בישראל, יחד עם אורי שטנדל, [ירושלים]: לשכת היועץ לענייני ערבים ודרוזים במשרד ראש הממשלה, [תל אביב], הקיבוץ המאוחד, תשל"ג
ישובי המיעוטים בישראל: לפי קווי הפסקת האש 1967, למעט יישובים מעורבים, [ירושלים]: לשכת היועץ לענייני ערבים ודרוזים במשרד ראש הממשלה, תשל"ג 1973.
הישובים בישראל ואתרי עתיקותיהם, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ד 1974
ישראל: היישובים ואתרי עתיקותיהם, רמת גן: מסדה, (c1979)
שיירת יחיעם: סיפורה של שיירה באביב תש"ח - קובץ עדויות, (תל אביב): משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"א 1981
קום התהלך בארץ: מדריך שמורות טבע בישראל, [תל אביב]: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, (תשמ"ה 1985)
ללכת בארץ: המדריך הישראלי המשולב ליישובים, מקומות, דרכים, שמורות-טבע, אתרי עתיקות, נוף וטיול, שני כרכים, תל אביב: ספריית מעריב, תשמ"ט 1989
קום התהלך בארץ: תקציר, [תל אביב]: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן 1989
פסגות: טיולים לפסגות הרים ואל נקודות תצפית, [תל אביב]: כנרת, 1993
ארץ ישראל [תקליטור-נתונים]: אנציקלופדיה גאוגרפית היסטורית: כל היישובים, כל האתרים וכל העתיקות, [תל אביב] : המרכז לטכנולוגיה חינוכית, 1997
לקסיקון ארץ ישראל , כוכב יאיר: קדמוניות - מחקר גאוגרפי, 1999
לקסיקון ארץ ישראל,  - מהדורה שנייה, מבשרת ציון, תש"ע / 2010, באתר "כותר"
טיולי מערות ואתרים בסביבתן, ירושלים: כתר, 1999
עמנואל הורביץ

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1919 
 פטירה:  19 בנובמבר 2006 (בגיל 87) 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית למוזיקה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
עמנואל הורביץ (באנגלית: Emanuel Hurwitz‏; 7 במאי 1919 - 19 בנובמבר 2006) היה כנר יהודי-בריטי.
חייו

הורביץ נולד בלונדון להורים ממוצא יהודי-רוסי. הוא החל לנגן בכינור בגיל חמש ובהיותו בן 14 קיבל מלגת לימודים באקדמיה המלכותית למוזיקה, שם כיהן לאחר שנים כפרופסור. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגייס לחיל הרפואה והופיע בנגינה לפני החיילים.
בשנת 1946 הקים את רביעיית הורביץ, רביעיית מיתרים שבה היה הכנר הראשון. בשנת 1948 עמד בראש התזמורת הקאמרית האנגלית מיד עם ייסודה. הורביץ היה הכנר הראשי של אנסמבל מלוס בשנים 1956-72. הקלטות האנסמבל למוזיקה קאמרית הן לכלי נשיפה מעץ והן לכלי מיתר יצאו להפצה מחודשת בשנת 2011, בהן היצירות להרכבים גדולים יותר, שהיו הבסיס להחלטתו לייסד את האנסמבל, כגון השביעייה והשמינייה של בטהובן, השמינייה של שוברט ו"מבוא ואלגרו" של ראוול, שבביצועה השתתפו אוסיאן אליס (Osian Ellis)(נבל), ריצ'רד אדני ( Richard Adeney) (חליל), ז'רווז דה פייה  (Gervase de Peyer) (קלרינט), אייבור מקמאהון (Ivor McMahon) (כינור), ססיל אהרונוביץ ( Cecil Aronowitz) (ויולה) וטרנס וייל (Terence Weil) (צ'לו). משנת 1959 עמד בראש תזמורת גולדסבורו. משנת 1969 עד 1971 הנהיג את תזמורת פילהרמוניה החדשה ובשנת 1970 היה לכנר הראשון של רביעיית אאוליאן.
במשך רוב שנות הקריירה שלו ניגן הורביץ בכינור מתוצרת משפחת אמאטי משנת 1603.
על ניהול משק הבית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קסנופון 
 שפת המקור:  יוונית עתיקה 
 סוגה:  דיאלוג סוקרטי, מסה 
 
על ניהול משק הבית (ביוונית: Οἰκονομικός, תעתיק: אוֹיקונוֹמיקוֹס) מאת קסנופון, הוא דיאלוג סוקרטי מהמאה ה-4 לפנה"ס, העוסק בכלכלת הבית ובחקלאות.
זוהי אחת מהיצירות המוקדמות ביותר המתארות את ה"כלכלה" (economics) במובנה המקורי כאחזקת הבית, והיא מהווה מקור מידע להיסטוריה החברתית והאינטלקטואלית של יוון הקלאסית, תוך נגיעה בנושאים נלווים, כגון מערכות יחסים בין גברים ונשים, עבדות, חינוך ועוד.
חוקרים נוטים לתארך את חיבור היצירה לתקופה מאוחרת בחייו של קסנופון (362 לפנה"ס לערך). היצירה תורגמה ללטינית על ידי קיקרו, וזכתה לתהילה מחודשת בתקופת הרנסאנס.
תוכן הדיאלוג

סיפור המסגרת של הדיאלוג מתאר את שיחת קריטובולוס - בנו של קריטו מאלופסה - עם סוקרטס, הסבה סביב שאלות סוקרטס סביב משמעות העושר, שמזוהה בתועלת ובאיכות חיים ולא רק ברכוש, ותולה את הצלחת כלכלת הבית במתינות ועבודה קשה.
בעניין ניהול משק הבית, מצטט סוקרטס, הטוען כי הוא עצמו איננו יודע דבר בנושא, את איסכומכוס. זה האחרון היה אציל-חקלאי (ביוונית: καλὸς κἀγαθός, בכתיב לטיני: Kalos kagathos) שהיה ידוע כ"יפה וטוב". איסכומכוס נתן לסוקרטס עצות בנושא חינוך האשה והעבדים, ובשמירה עליהם. החיבור מכיל מידע רב אודות חקלאות וכולל עצות רבות בנושא. שני שלישים מהדיאלוג נסובים על השיחה עם איסכומכוס.
בסוף הדיאלוג אין חזרה לשיחת סוקרטס עם קריטובולוס.
לקריאה נוספת

דיאלוגיים סוקרטיים, גבריאל דנציג, הוצאת שלם.
סרגיי גורייב

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1971 (בן 52) ולדיקווקז, North Ossetian Autonomous Soviet Socialist Republic, ברית המועצות 
 ענף מדעי:  כלכלה פוליטית, פוליטיקה, רקטור, מיקרו-כלכלה, כלכלה, מרצה 
 מקום לימודים:  MIPT Department of Control and Applied Mathematics (1993)  המכון לפיזיקה וטכנולוגיה של מוסקבה (1993) 
 מנחה לדוקטורט:  Igor Pospelov 
 מוסדות:  בית הספר הרוסי לכלכלה (1999–2014)  המכון למדע המדינה פריז (2014)  Dorodnitsyn Computing Centre (1993–1998)  הבנק האירופי לשיקום ופיתוח (2016–2019) 
 פרסים והוקרה:  תוכנית פרסים ליוצרים של יוטיוב  לחצן הפעלה מכסף 
 בן או בת זוג:  Ekaterina Zhuravskaya 
 אתר רשמי
 
סרגיי מראטוביץ' גורייב הוא כלכלן ופרופסור לכלכלה במכון למדע המדינה פריז. הוא היה הכלכלן הראשי בבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח. הוא היה פרופסור לכלכלה בבית הספר החדש לכלכלה במוסקבה עד אפריל 2013, אז ברח לצרפת.
סרגיי גורייב נולד באוסטיה הצפונית, ולמד בתיכון בקייב. בשנת 1993 הוא סיים בהצטיינות תואר שני בכלכלה ומדעי המחשב במכון לפיזיקה וטכנולוגיה במוסקבה, ולאחר שנה סיים דוקטורט במתמטיקה שימושית באקדמיה הרוסית למדעים. מאוחר יותר השתלם כפוסט-דוקטורנט במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, וקיבל תואר דוקטור לכלכלה מהאקדמיה הרוסית למדעים.
משנת 1998 עסק במחקר ובהוראה בבית הספר החדש לכלכלה במוסקבה. בשנת 2004 מונה לרקטור בית הספר, ולימד קורסים לתואר שני בכלכלת פיתוח, תיאוריה מיקרו-כלכלית ותורת החוזים.
בשנים 2008 עד 2012 היה גורייב כותב נאומים ויועץ לנשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, ומילא תפקידים במועצות מייעצות ממשלתיות ובדירקטוריונים של מפעלי מדינה, בהם בנק החקלאות הרוסי וסברבנק.
בשנת 2008 הביע ביקורת על מדיניותה הכלכלית של ממשלת רוסיה.
בשנת 2012 גורייב היה דמות מפתח ביוזמת "ממשלה פתוחה" של ראש הממשלה דימיטרי מדבדב, שקראה בין השאר למאבק בשחיתות הכלכלית במדינה. הוא נודע בקשריו עם אלכסיי נבלני, אחד המתנגדים הבולטים לפוטין. באותה שנה כתב גורייב את המצע הכלכלי של מפלגת האופוזיציה "רוסיה של העתיד".
במהלך פעילותו המקצועית זכה גורייב במספר פרסים לכלכלה. מחקריו ומאמריו פורסמו בכתבי עת מקצועיים רבים וכן בעיתונים רבים בעולם.
היציאה מרוסיה

בשנת 2013 נעצר גורייב לחקירה, לאחר שהשתתף בכנס כלכלנים שבו הביע ביקורת על התנהלות ממשלת רוסיה בפרשת יוקוס. ב-30 באפריל 2013 עזב גורייב את רוסיה ועבר לצרפת.
בשנים 2015 עד 2019 היה הכלכלן הראשי של הבנק האירופאי לשיקום ולפיתוח.
בשנת 2022 ראה אור ספרו "ספין-דיקטטורים: פניה המשתנות של הרודנות במאה ה-21", אותו כתב עם דניאל טריזמן, פרופסור למדע המדינה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בספר טוענים השניים שדרכי הפעולה של דיקטטורות ודיקטטורים במאה ה-20 (למשל אדולף היטלר, יוסיף סטלין ומאו דזה-דונג) הוחלפו במאה ה-21 בדיקטטורים מסוג חדש: ספין-דיקטטורים. הם משמרים את שליטתם בעם לא באמצעות כוח, צבא ודיכוי, אלא בעיקר באמצעות שליטה באמצעי התקשורת ותעמולה אפקטיבית. הבולטים שבהם הם ויקטור אורבן בהונגריה והוגו צ'אווס בוונצואלה, אבל יש עוד מנהיגים רבים הנוהגים באופן דומה.
הערות שוליים

↑  אולגה ויניאר, הרוסים חוששים מהלאמה, באתר כלכליסט, 21 בספטמבר 2008.
↑  הפיכת 'פוסי ריוט'? ברוסיה לא פוסלים הפלת פוטין, באתר ynet, 25 בספטמבר 2012.
↑   גיא רולניק, המדריך להתנגדות: כיצד ניתן למנוע את הפיכת ישראל לדיקטטורה מודרנית, באתר הארץ, 20 בינואר 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445290905171  BnF: cb162557475 (data)  GND: 124987168  ISNI: 0000 0001 0868 1646  LCCN: no99007281  NKC: mzk20221166400  NTA: 191289221  ORCID: 0000-0001-6048-2169  ResearcherID: AAE-4596-2020  SUDOC: 146487192  S2AuthorId: 144806158  VIAF: 8335587   WorldCat (עם VIAF): 8335587
סרגל הכאב של מקגיל

שאלון הכאב של מקגיל, המכונה גם אינדקס מקגיל לכאב, הוא סרגל לדירוג כאב שפותח בשנת 1971, על ידי דוקטור רונלד מלזאק (Melzack) ודוקטור וורן טורגרסון (Torgerson) מאוניברסיטת מקגיל במונטריאול ומשמש ככלי מרכזי למדידת כאב.
היסטוריה

מלזאק (פסיכולוג קנדי) ועמיתו דוקטור פטריק וול (רופא בריטי), פרסמו ב-1965 את המאמר תאוריית השער, וב-1984 את "מדריך הכאב של וול ומלזאק", שאורכו מעל לאלף עמודים והוא בין הספרים המקיפים ביותר בתחום רפואת כאב.
מלזאק החל לאסוף את תיאורי המטופלים שלו לכאב, במשך שנים.
אופן השימוש

זהו שאלון לדיווח עצמי המאפשר לאנשים לתאר לרופא את סוג ועוצמת הכאב שהם חווים. למשתמשים מוצגת רשימה של 78 מילים המחולקות ל-20 קבוצות הקשורים לכאב. המשתמשים מסמנים את מידת ההתאמה של המילים המתארות בצורה הטובה ביותר את כאבם (ניתן לסמן מספר תיאורים). בין המילים הללו, ישנם תיאורים שונים המסמנים מרכיבים שונים של כאב, היינו: חושיים (סעיפים 1–10), רגשיים (סעיפים 11–15), הערכה (סעיף 16), ושונות (סעיפים 17–20).
ביקורת רבה הושמעה על סולמות לדירוג כאב ובפרט על סרגל מקגיל, למשל בידי חוקר המוח סטיבן מקמהון, מארגון "London Pain Consortium" שמעודד מחקר בתחום הכאב. לטענת מקמהון, כאב אינו תופעה חד-ממדית וההשלכות שלו רחבות יותר: עד כמה הוא מאיים, כמה הוא מטריד רגשית, ואיך הוא משפיע על היכולת להתרכז. השאלון גם אינו המתאים ביותר לתיאור כאב כרוני (אנ'). בנוסף, השאלון הוא סובייקטיבי ומושפע מחוויות האדם, כך למשל אנשים שנפצעו באופן חמור, משנים את הגדרתם לקצוות הסרגל ובייחוד לקצה העליון.
השפעה

גרסה מודרנית יותר של השאלון היא Pain Quality Assessment Scale, שבה מציינים המטופלים בסרגל 1 עד 10, עד כמה הכאב "חזק", "חד", "חם", "קהה" וכו'.
שאלון לדוגמה

| קבוצה | מילים |
| --- | --- |
1: מרצד, פועם, רוטט, מכה, דופק
2: קופץ, מהבהב, יורה
3: עוקץ, משעמם, קודח, דוקר
4: חד, חותך, מתלהב
5: צובט, לוחץ, מכרסם, מתכווץ, מוחץ
6: סוחב, מושך, מעקם
7: חם, בוער, רותח, צורב
8: מעקצץ, מגרד, חד, עוקץ
9: עמום, כאוב, כואב, מייסר, כבד
10: רך, מתוח (חזק), משפשף, מפצל
11: מעייף, מתיש
12: חולה, חונק
13: מפחיד, מבהיל, מחריד
14: מעניש, מתלהם, אכזרי, מרושע, הורג
15: נבזה, מסנוור
16: מעצבן, מטריד, עלוב, אינטנסיבי, בלתי נסבל
17: מתפשט, מקרין, חודר, נוקב
18: לחוץ, חסר תחושה, סוחט, מושך, קורע
19: קריר, קר, קפוא
20: מנדנד, מבחיל, מייסר, נוראי, מענה
הערות שוליים

↑  https://pdfs.semanticscholar.org/fc8f/dffa5f97829f2373a5138b6d70a8baf08bdf.pdf
↑  כמה כואב? - אלכסון
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
על מי את חכמה?

| --- | --- |

 סינגל בביצוע הנבחרת
 יצא לאור:  13 באפריל 2020
 פורמט:  הזרמת מוזיקה
 תאריך הקלטה:  2020
 שפה:  עברית
 אורך:  3:38
 כתיבה:  ארז דן
 לחן:  ארז דן
 הפקה:  טל פורר
"על מי את חכמה?" הוא סינגל שהוקלט על ידי אמנים וידוענים שונים. השיר יצא לאור ב-13 באפריל 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים הליקון. השיר יצא כנגד התפשטות מגפת הקורונה, שהתפרצה באותה שנה ברחבי העולם.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי ארז דן והופק על ידי טל פורר, השיר נכתב עבור יוזמת וקרן “Fighting Corona 2020” שנוצרה במיוחד נגד התפשטות מגפת הקורונה ברחבי העולם, כל הרווחים מהשיר יועברו לעמותה. בשיר משתתפים זמרים, כוכבי ילדים ואנשי תרבות.
האמנים המשתתפים

ראובן ריבלין
אגם בוחבוט
איתי לוי
אורנה ומשה דץ
אריק סיני
דייוויד ברוזה
הפרויקט של רביבו
הראל סקעת
זהבה בן
סטפן
עדן חסון
עדן מאירי
עמרי גליקמן
צחי הלוי
רוני דלומי
אורי לייזרוביץ'
אורי ששון
ארז דן
גילה אלמגור
טילטיל
טלי אורן
טל פורר
יובל המבולבל
ירדן הראל
לוסי אהריש
מגי אזרזר
מור ממן
מלי לוי ושמעון גרשון
ניקי גולדשטיין
עדן פינס
עודד מנשה ועדן הראל
עומר אדם
עומר דרור
ערן זהבי
קורין גדעון
קים אור אזולאי
הערות שוליים

↑  הנבחרת - על מי את חכמה?, באתר ‏מאקו‏, 13 באפריל 2020
↑  ערן סויסה, מוזיקה, באתר ישראל היום, 13 באפריל 2020
↑  חדשות כיפה, ‏מיטב האמנים יוצאים לקמפיין גיוס משאבים וציוד לטובת המאבק בקורונה,  באתר כיפה, 14 באפריל, 2020 11:57
על מי אני עובד

על מי אני עובד הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר והיוצר הישראלי יוני בלוך, שיצא ב-2008.
הפקה

האלבום מורכב משני חלקים, כשחלקו האחד תקליטור עם שירי האלבום, וחלקו השני DVD הבנוי מ-11 וידאו קליפים, כמספר שירי האלבום. הקליפים מציגים את השירים כסיפור מתמשך על כישלון יחסים רומנטיים בין גבר לאישה (הגבר ככל הנראה מבוסס על יוני בלוך עצמו), הנגמרים במות הגבר. את הקליפים ביים אלון בנארי, שגם כתב את תסריטם יחד עם בלוך ועם ברק פלדמן.
חברי הלהקה המלווה את בלוך באלבום זה הם תומר להב (גיטרה), טל זובלסקי (גיטרה), טל כהן (תופים) וארז פרנק (גיטרה בס). את קולות הרקע מבצעת יעל קראוס, שגם השתתפה בזמרה בדואט "שיר אחר". אחיו של בלוך, דניאל, ניגן על תופים בשני שירים באלבום.
את כל שירי האלבום הלחין בלוך. את רובם כתב ברק פלדמן, חלקם יחד עם בלוך. השירים משלבים מאפיינים של מוזיקת רוק כגון גיטרות חשמליות וצעקות, לצד קטעי פסנתר מלודיים ומינימליים.
האלבום מהווה התבגרות בסגנונו המוזיקלי של בלוך. בעוד שבאלבומו הראשון, "אולי זה אני", הייתה קיימת אווירה הומוריסטית, אלבום זה מתאפיין בלחנים וטקסטים קודרים ומלנכוליים.
שירי האלבום

| שיר | אורך | מילים | לחן |
| --- | --- | --- | --- |
| הלב שלי עומד להתפוצץ | 03:48 | ברק פלדמן ויוני בלוך | יוני בלוך |
| ילדה שלי קטנה | 03:19 | ברק פלדמן | יוני בלוך |
| הקנאה | 04:05 | יוני בלוך | יוני בלוך |
| אהבה רחוקה | 03:03 | ברק פלדמן | יוני בלוך |
| מלטף | 02:13 | ברק פלדמן | יוני בלוך |
| שיר אחר | 03:41 | ברק פלדמן | יוני בלוך |
| יש טבעת | 02:35 | יוני בלוך | יוני בלוך |
| תמונה מטושטשת | 04:01 | ברק פלדמן | יוני בלוך |
| למה את לא עונה לי | 04:29 | ברק פלדמן ויוני בלוך | יוני בלוך |
| כשאת אִתי | 03:05 | יוני בלוך | יוני בלוך |
| על מי אני עובד | 04:09 | ברק פלדמן ויוני בלוך | יוני בלוך |
סינגלים

| אהבה רחוקה |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: 4 בנובמבר 2008 | מקום 8 בגלגלצ מקום 10 ברשת ג' |  |
|  | אורך: 3:05 | מקום 8 בגלגלצ מקום 10 ברשת ג' |  |
|  | פזמונאי: ברק פלדמן | מקום 8 בגלגלצ מקום 10 ברשת ג' |  |
|  | מלחין: יוני בלוך | מקום 8 בגלגלצ מקום 10 ברשת ג' |  |
|  |  | מקום 8 בגלגלצ מקום 10 ברשת ג' |  |
| הקנאה |
| --- | --- | --- | --- |
| תמונה | רקע | מיקום שיא במצעד |  |

|  | יצא לאור: פברואר 2009 | מצעדים שבועיים: מקום ראשון בגלגלצ מקום 18 ברשת ג' מצעדים שנתיים: מקום 18 בגלגלצ |  |
|  | אורך: 4:04 | מצעדים שבועיים: מקום ראשון בגלגלצ מקום 18 ברשת ג' מצעדים שנתיים: מקום 18 בגלגלצ |  |
|  | פזמונאי: יוני בלוך | מצעדים שבועיים: מקום ראשון בגלגלצ מקום 18 ברשת ג' מצעדים שנתיים: מקום 18 בגלגלצ |  |
|  | מלחין: יוני בלוך | מצעדים שבועיים: מקום ראשון בגלגלצ מקום 18 ברשת ג' מצעדים שנתיים: מקום 18 בגלגלצ |  |
|  |  | מצעדים שבועיים: מקום ראשון בגלגלצ מקום 18 ברשת ג' מצעדים שנתיים: מקום 18 בגלגלצ |  |
עיר מעורבת

עיר מעורבת הוא כינוי לעיר שבה יושבות לפחות שתי קבוצות אתניות, לשוניות או דתיות נבדלות. המונח נמצא בשימוש בעיקר בהתייחס לארצות שבהן חיות קבוצות הנוטות לשמור על הפרדה זו מזו (מרצון או מכורח), ולפיכך עיר שבה חיים תושבים משתי הקבוצות היא תופעה חריגה שיוצרת בעיות מיוחדות.
בישראל המונח מתייחס לרוב לעיר שגרים בה יהודים וערבים – כמו ירושלים וחיפה. המושג משמש גם מצע למחקרים המבחינים מאפיינים של עיר מעורבת לעומת עיר הומוגנית, שבה כמעט כל תושביה הם מאותה קבוצה אתנית.
ערים מעורבות ברחבי העולם

ביירות – עיר הבירה של לבנון שבה חיים תושבים מכל הקבוצות האתניות והדתיות בלבנון. בתקופת מלחמת האזרחים בלבנון הייתה העיר מחולקת בין הכוחות היריבים. כיום שורר בעיר שקט אולם נשמרת הפרדה בין הקהילות השונות.
בלפסט – בירת צפון אירלנד, שבה חיים פרוטסטנטים וקתולים. בין הקהילות שררה איבה קשה שהביאה לכך שהעיר הייתה מוקד לאלימות. בני שתי הקהילות חיים בשכונות נפרדות, אולם אין קו גבול ברור בין השכונות הפרוטסטנטיות לשכונות הקתוליות, דבר שמנע את חלוקת העיר. מאז הסכם יום שישי הטוב ב-1998 שורר שקט בעיר, אולם ההפרדה בין הקהילות נשמרת, ובמקומות מסוימים אף נבנו חומות בין שכונות פרוטסטנטיות לשכונות קתוליות כדי למנוע את התחדשות האלימות.
בריסל – עיר הבירה של בלגיה, עיר שבה חיים דוברי-הולנדית ודוברי-צרפתית אלה בצד אלה. ברוב המדינה חיים הפלמים (הדוברים הולנדית) והוולונים (הדוברים צרפתית) בנפרד אלה מאלה, אולם בעיר הבירה בריסל, שהיא גם מחוז פדרלי נפרד, הם חיים יחד. בבריסל יש הקפדה על שילוט דו-לשוני ומתן שירותים עירוניים בשתי השפות, בשעה שביתר הערים בבלגיה מסתפקים במתן שירותים בשפת רוב האוכלוסייה בלבד. בין הקהילות שורר מתח מסוים, שמקורו במאבק על משאבים כלכליים ועל דומיננטיות בפוליטיקה הבלגית, אולם אין עוינות ביניהן (ראו גם: עליית השפה הצרפתית בבריסל).
יוהנסבורג וקייפטאון – שתי ערים מרכזיות בדרום אפריקה שבהן חיים לבנים, אנשים ממוצא הודי ושחורים אלה בצד אלה. בתקופת האפרטהייד התגוררו רוב השחורים בערים אלה ואחרות בדרום אפריקה בעיירות נבדלות, townships. לאחר נפילת משטר האפרטהייד אוחדו הערים הלבנות עם העיירות השחורות הסובבות אותן לישויות מאוחדות, שבהן בדרך כלל רוב שחור.
מונטריאול – בעיר הגדולה ביותר בקוויבק חיים כ-20% דוברי אנגלית, והשאר דוברי צרפתית (זו העיר דוברת-הצרפתית השנייה בגודלה בעולם, אחרי פריז). ככלל, דוברי האנגלית נוטים להתרכז בשכונות מסוימות שבהן הם מהווים רוב. חוקים נוקשים להגנה על הלשון הצרפתית גורמים לחיכוכים מתמידים בין שתי הקהילות, בעיקר בתחום החינוך (דוברי אנגלית שלא התחנכו בקנדה אינם רשאים לשלוח את ילדיהם לבתי-ספר ציבוריים דוברי אנגלית) וכן במישור הסמלי (אנגלית אינה שפה רשמית בקוויבק).
ניקוסיה – עיר הבירה של קפריסין, שבה חיים יוונים וטורקים. מאז חלוקת קפריסין ב-1974 שוררת הפרדה מוחלטת בין הקהילות, ולמעשה העיר מחולקת בין שתי ישויות מדיניות: רפובליקת קפריסין המייצגת את האוכלוסייה היוונית, והטוענת לריבונות על כל קפריסין, והרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין המייצגת את האוכלוסייה הטורקית, ואשר אינה מוכרת על ידי הקהילה הבינלאומית.
סרייבו – עיר הבירה של בוסניה והרצגובינה הייתה עד תחילת מלחמות יוגוסלביה עיר מעורבת, שחיו בה בעיקר בוסנים-מוסלמים, סרבים, קרואטים, ואנשים שהגדירו עצמם כ"יוגוסלבים". בתקופת קיומה של יוגוסלביה חיו הקהילות השונות ללא הפרדה חדה ביניהן. בעקבות המלחמה נוצר בעיר רוב בוסני-מוסלמי גדול (77 עד 87 אחוזים) ונמתחו קווי הפרדה חדים בין הקהילות. שיעור הסרבים ירד מ-30 אחוזים ב-1991 ל-5 עד 12 אחוזים כיום (תלוי בהגדרת גבולותיה של העיר). אוכלוסייה סרבית מתרכזת בעיר סרייבו המזרחית, עיר נפרדת הנושקת לסרייבו ממזרח ומשתייכת לרפובליקה סרפסקה, הישות הסרבית בבוסניה-הרצגובינה.
ערים מעורבות ברחבי העולם > ערים מעורבות בישראל

בישראל המונח עיר מעורבת מתייחס לעיר שבה חיים יהודים וערבים. ברוב היישובים בישראל אפשר לאפיין את האוכלוסייה כיהודית או כערבית, ולפעמים יש אפילו הפרדה פנימית בתוך הקהילות בין תת-קבוצות שונות. ההפרדה נובעת מכמה סיבות: אורח חיים שונה במידה משמעותית, מתח בין הקהילות עקב הסכסוך הישראלי-ערבי וגם מדיניות מכוונת (אם כי לא רשמית) של רשויות המדינה שמעודדת הפרדה בין הקהילות. על אף כל זאת, יש קבוצה של ערים מעורבות, אם כי גם בהן יש נטייה ליהודים ולערבים לחיות בשכונות נפרדות. בכל אחת מהערים המעורבות רוב האוכלוסייה היא יהודית, ושיעור הערבים בין תושבי העיר נע בין אחוזים בודדים לשליש. בתקופת המנדט הבריטי היה המצב שונה – ברובן רוב האוכלוסייה הייתה ערבית, ובכמה מהן כמעט שלא הייתה אוכלוסייה יהודית. השינוי בהרכב האוכלוסייה קרה בעקבות הנטישה ההמונית של התושבים הערבים במהלך מלחמת העצמאות מחד, ויישוב עולים חדשים בערים האלה לאחר קום מדינת ישראל מאידך. בשנים האחרונות נוצרו ערים מעורבות חדשות, בעיקר בצפון הארץ, עקב מצוקת דיור ביישובים הערביים ותהליכי עיור שמתחוללים במגזר הערבי - תהליכים אלה מביאים להגירה פנימית של ערבים לערים יהודיות חדשות שנבנו במהלך שנות ה-60 בסמוך ליישובים ערביים.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מפרסמת נתונים על הרכב האוכלוסייה בכל יישוב בישראל, בין היתר שיעור היהודים ושיעור הערבים ביישובים השונים, ושיעורם של בני דתות שונות באוכלוסיית היישוב. ברישומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מסווג כל יישוב לפי דת (יישוב יהודי, מוסלמי, נוצרי, דרוזי ועוד). יישובים שבהם חיים בני לאומים שונים מוגדרים כיישובים מעורבים.
בשנת 2022 העלה דו"ח מבקר המדינה שמבין 165 עובדים בכירים בעיריות הערים המעורבות לוד, רמלה ונוף הגליל היו 3 ערבים בלבד, שיעור התמיכות שהופנו לגופים הפועלים לטובת האוכלוסייה הערבית היה 6% מכלל כספי התמיכות ו-5 נכסים מתוך 500 (1%) הוקצו לגופים מהחברה הערבית.
הערות שוליים

↑  מבקר המדינה, [https://www.mevaker.gov.il/sites/DigitalLibrary/Documents/2022/Mixed-Cities/2022-Mixed-Cities-102.pdf דוח ביקורת מיוחד - ערים מעורבות. התשפ"ב 2022
שירותים מוניציפליים בערים מעורבות], ‏יולי 2022
יהודים וערבים במצעד אחד במאי ברמלה, 1949
ספר חרדים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אלעזר אזכרי 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1601
 קישורים חיצוניים
 היברובוקס:  ספר חרדים, ‏ויניציאה שסא
 
ספר חרדים הוא ספר הלכתי, שחיבר רבי אלעזר אזכרי בצפת במאה ה-16. הספר מונה את תרי"ג המצוות בחלוקה לפי האיברים שעל ידם מתקיימת המצווה. בסופו מופיעים פיוטים שונים שחיבר.
שמו של הספר "חרדים" ניתן לו על ידי מחברו, על שם היראה הגדולה והחרדה הנצרכים על פי דבריו לקיום המצוות. הספר הובא לדפוס לראשונה בוונציה בשנת 1601, לאחר מות מחברו.
תוכן הספר

הספר ממיין את המצוות לפי איברי הגוף השונים; מצוות התלויות בעיניים, באוזניים, בגפיים וכיוצא בזה, ועוסק בשורשיהן ובענפיהן של המצוות. עיסוק מיוחד יש במצוות התלויות בארץ. כמו כן, הספר מדגיש פעמים רבות את הפן הקבלי שבמצוות ומרבה לצטט את דברי הזוהר (בעיקר מתוך ה"רעיא מהימנא" שעוסק בתרי"ג מצוות) ומדברי רבותיו - מקובלי צפת.
בסוף הספר מופיעים מספר פיוטים אשר "ידיד נפש" הוא הידוע שבהם. הספר מהווה גם מקור ראשון לתעודות היסטוריות שונות, כמו למכתבו של הרמב"ם אחרי עלייתו לארץ ישראל. הכרעתו ההלכתית כי קדושת שביעית נוהגת בפירות נוכרים, עוררה עניין רב בספרות ההלכה. בספר מובאות רבות בשם "ספר המדות", אותו זיהה משה חלמיש עם הספר "אורחות צדיקים".
מהדורות וספרים שהתחברו בעקבות הספר

הספר נדפס לראשונה בוונציה בשנת 1601, ומאז נדפס בעשרות מהדורות.
במהלך הדורות חוברו קיצורים שונים של הספר והוא תורגם לשפות אחרות. רבי אברהם דנציג, מחבר הספר "חיי אדם", חיבר קיצור לספר חרדים, שנדפס בתוך ספרו "זכרו תורת משה". תרגום ליידיש יצא לאור תחת השם "תם וישר".
ספרים אחרים התחברו על בסיס חלוקתו של ספר חרדים למצוות התלויות באיברים, ועליהם נמנים הספרים "זובח תודה" לרב מרדכי אצבאן, קושטא ה'תצ"ג; "ליקוטי יוסף" לרבי יוסף מזבורוב, למברג ה'תק"פ בערך; והספר "נר מצווה" לרב אהרון מאפטא, המלקט את דברי הבעל שם טוב על סדר ה"ספר חרדים", פיוטרקוב ה'תרע"א.
תפוצתו של הספר

בשל היותו מרכז את המצוות בצורה נוחה לעיון, התחבב הספר על המוני בית ישראל. בספר משנה ברורה נכתב, ש"עוד יש הרבה והרבה מצוות שלא הובאו בשולחן ערוך, ונמצאים בספרי מוני המצות הרמב"ם והסמ"ג והחינוך, וביותר בספר חרדים כי הוא קיבץ מכל הראשונים הקודמים לו בהמצות הנוהגות למעשה בזמן הזה, ונכון מאוד שילמוד אותם כל אדם ויהיה בקי בהן" (משנה ברורה, סימן קנ"ו, סעיף קטן ד'). בתולדותיו של החפץ חיים מסופר, שהחפץ חיים נהג למסור שיעור קבוע בספר חרדים.
לקריאה נוספת

מרדכי פכטר, חייו ואישיותו של ר’ אלעזר אזכרי בראי יומנו המסטי וספר "חרדים", שלם ג (תשמא) עמ' 127–147.
משה חלמיש, לשאלת זהותו של הספר "בית מדות" הנזכר בס’ חרדים וב"ראשית חכמה" קריית ספר מז (תשלב) עמ' 169–178.
הרב נתן דוד שפירא, הגהות המדפיסים בשיר "ידיד נפש", "תורה שבעל פה" מא, עמ' קיד.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413178205171  VIAF: 186440926   WorldCat (עם VIAF): 186440926
עונת 1977/1978 בסרייה א'

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של יובנטוס, אלופת הליגה
תמונה קבוצתית של יובנטוס, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  11 בספטמבר 1977 – 7 במאי 1978 (239 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  יובנטוס
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  532 (2.22 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  24 - פאולו רוסי, ויצ'נצה
 → 1976/19771978/1979 ←
עונת 1977/1978 בסרייה א' הייתה העונה ה-76 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-11 בספטמבר 1977 והסתיימו ב-7 במאי 1978.
בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
ויצ'נצה, אטאלנטה ופסקארה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם ה-18 בתולדות המועדון.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו גנואה, פוג'ה ופסקארה. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו אסקולי, קטנזרו ואבלינו.