stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
23 במרץ
אירועים היסטוריים ביום זה

59 – נירון קיסר מצווה לרצוח את אימו אגריפינה הצעירה. הוא ניסה לרצוח אותה על ידי תכנון שיט בספינה שתטבע, אך משניצלה מהטביעה, ציווה נירון להרוג אותה ולגרום לזה להיראות כמו התאבדות
752 – סטפנוס נבחר לתפקיד האפיפיור אך מת שלושה ימים לאחר מכן
1708 – ג'יימס פרנסיס אדוארד סטיוארט כושל בניסיונו לנחות בלשון הים של פורת'
1738 – נאדר שאה כובש את קנדהאר
1857 – המעלית הראשונה של אלישע אוטיס מותקנת ברחוב ברודוויי 488, ניו יורק
1881 – ממשלת בריטניה חותמת על הסכם שלום עם הבורים ומכירה בשלטונם העצמאי. בכך מסתיימת מלחמת הבורים הראשונה
1903 – האחים רייט מגישים בקשה לפטנט על המצאתם, המטוס
1918 – מלחמת העולם הראשונה: הגרמנים מפציצים את פריז ממרחק של 130 ק"מ, באמצעות תותח-העל "תותח פריז"
1919 – בניטו מוסוליני מייסד את התנועה הפשיסטית במילאנו, איטליה
1919 – מוקמת הרפובליקה הבשקירית האוטונומית במסגרת רוסיה הסובייטית היום בשקירסטן
1933 – הרייכסטאג מעביר את חוק ההסמכה, הנותן לאדולף היטלר כוח דיקטטורי על החקיקה הגרמנית
1939 – גרמניה ורומניה חותמות על הסכם במסגרתו משועבדת כלכלת רומניה לגרמניה
1944 – ארגון האצ"ל מפוצץ את בניין הבולשת הבריטית במגרש הרוסים בירושלים
1956 – פקיסטן הופכת לרפובליקה המוסלמית הראשונה
1965 – במסגרת תוכנית ג'מיני האמריקאית, משגר טיטן 2 משגר את משימת ג'מיני 3, המשימה המאוישת הראשונה בתוכנית
1966 – הארכיבישוף מקנטרברי, ראש הכנסייה האנגליקנית, נפגש ברומא עם האפיפיור פאולוס השישי. פגישה ראשונה של ראשי שתי הכנסיות אחרי 400 שנה
1978 – הכוחות הראשונים של יוניפי"ל מגיעים ללבנון
1983 – נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן מכריז על "יוזמת ההגנה האסטרטגית" ("מלחמת הכוכבים") להגנה מפני איומי הגרעין הבליסטיים של ברית המועצות
1988 – נבחרת ישראל בכדורגל מביסה את נבחרת טאיוואן 0–9, הניצחון הגדול ביותר בתולדותיה
1993 – יורם שקולניק רוצח פלסטיני כפות בסוסיא. נידון למאסר עולם אך שוחרר, לאחר 2 קיצורי עונשו, לאחר 8 שנים
1996 – בחירות ישירות לנשיאות טאיוואן, לראשונה בתולדותיה
1996 – מסתיים משבר מצרי טאיוואן השלישי
2001 – תחנת החלל הרוסית מיר מתפרקת באטמוספירת כדור הארץ, 15 שנים מאז תחילת בנייתה בחלל
2003 – במסגרת דיוני ועדת אור אחד העדים מותקף על ידי אביו של אחד מקורבנות אירועי אוקטובר 2000. הדיונים מופסקים לשבועיים ומתחדשים לאחר התקנת מחיצה משוריינת בין הקהל והעדים
2012 – משגר אריאן 5 משגר את  "אדוארדו אמלדי" ATV-3, חללית מטען רובוטית אירופאית לתחנת החלל הבינלאומית
2021 – נערכו הבחירות לכנסת העשרים וארבע
2021 – תעלת סואץ נחסמת על ידי אונייה תקועה לשבוע ימים
נולדו

1430 – מרגרט מאנז'ו, מלכת אנגליה (נפטרה ב-1482)
1749 – פייר-סימון לפלס, מתמטיקאי ואסטרונום (נפטר ב-1827)
1823 – סקיילר קולפקס, סגן נשיא ארצות הברית ויו"ר בית הנבחרים (נפטר ב-1885)
1881 – רוז'ה מרטן די גאר, סופר צרפתי, זוכה פרס נובל לספרות (נפטר ב-1958)
1882 – אמי נתר, פיזיקאית ומתמטיקאית גרמנית (נפטרה ב-1935)
1899 – דורה גרשון, זמרת קברט ושחקנית קולנוע יהודיה-גרמניה (נפטרה ב-1943)
1900 – אריך פרום, פסיכואנליטיקאי יהודי (נפטר ב-1980)
1900 – חסן פתחי, אדריכל מצרי מודרני, וחלוץ אדריכלות התואמת את תנאי הסביבה במצרים (נפטר ב-1989)
1904 – ג'ואן קרופורד, שחקנית קולנוע אמריקאית (נפטרה ב-1977)
1910 – אקירה קורוסאווה, במאי קולנוע יפני (נפטר ב-1998)
1911 – משה פרלמן, עיתונאי וסופר ישראלי, דובר צה"ל הראשון (נפטר ב-1986)
1912 – ורנר פון בראון, מדען טילים גרמני, ומאבות תוכנית החלל האמריקאית (נפטר ב-1977)
1915 – וסילי זייצב, צלף סובייטי, מגיבורי מלחמת העולם השנייה (נפטר ב-1991)
1917 – יבגני חאלדיי, צלם סובייטי (נפטר ב-1997)
1920 – מרסל דיבואה, נזיר נוצרי-דומיניקני והוגה דעות ישראלי ממוצא צרפתי, חתן פרס ישראל (נפטר ב-2007)
1924 – אולגה קנרד, קריסטלוגרפית בריטית יהודייה (נפטרה ב-2023)
1933 – פיליפ זימברדו, פסיכולוג אמריקאי (נפטר ב-2024)
1934 – אלן באדלי, פסיכולוג בריטי ואבי מודל זיכרון העבודה בפסיכולוגיה קוגניטיבית
1937 – ג'ודית ד. סאלי, מתמטיקאית אמריקאית (נפטרה ב-2024)
1939 – ערן דולב, רופא פנימי, קצין רפואה ראשי בצה"ל
1941 – דן פרופר, תעשיין ואיש עסקים ישראלי, מנכ"ל חברת אסם ולאחר מכן יו"ר הדירקטוריון שלה
1942 – מיכאל הנקה, במאי ותסריטאי אוסטרי
1943 – ישראל לשם, תת-אלוף בצה"ל
1944 – אשר צרפתי, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי (נפטר ב-2022)
1948 – דייוויד אולני, זמר-יוצר אמריקאי (נפטר ב-2020)
1949 – ליהי חנוך, משוררת ויוצרת קולנוע ישראלית (נפטרה ב-2024)
1951 – אורי גיל, מפקד שייטת 13 בדרגת אלוף-משנה (נפטר ב-1987)
1955 – מוזס מלון, כדורסלן אמריקאי (נפטר ב-2015)
1959 – קתרין קינר, שחקנית קולנוע אמריקאית
1963 – מיצ'ל, כדורגלן ומאמן ספרדי
1965 – יעקב ברדוגו איש עסקים, פרשן פוליטי ומנחה אקטואליה בתחנת רדיו גלי צה"ל
1965 – בתיה רוזנק, אמנית ישראלית רב-תחומית
1965 – דוד מנדיל, מפיק קולנוע ישראלי
1967 – ג'קי בן זקן, איש עסקים ישראלי
1968 – דיימון אלברן, מוזיקאי בריטי, סולן להקת בלר ומיוצרי הגורילז
1973 – ג'ייסון קיד, כדורסלן אמריקאי
1975 – עדי אשכנזי, שחקנית וקומיקאית ישראלית
1976 – כריס הוי, רוכב אופניים סקוטי, שזכה ב-5 מדליות אולימפיות
1976 – אדם שוב, איש עסקים ישראלי בתחום האינטרנט והנדל"ן
1977 – בן ארצי, זמר ויוצר ישראלי
1980 – אסף אבידן, זמר-יוצר ישראלי
1980 – איתי טיראן, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי ובמאי תיאטרון
1984 – אור אילן, שחקנית ישראלית
1990 – גורדון הייוורד כדורסלן אמריקאי
1992 – קיירי אירווינג, כדורסלן אוסטרלי-אמריקאי
1992 – טופיק, די ג'יי, מפיק מוזיקלי ומוזיקאי גרמני ממוצא קרואטי
1994 – גדי קינדה, כדורגלן ישראלי
נפטרו

59 – אגריפינה הצעירה, אימו של נירון קיסר  (נולדה ב-15)
1369 – פדרו הראשון, מלך קסטיליה (נולד ב-1334)
1556 – האפיפיור יוליוס השלישי (נולד ב-1487)
1559 – גלאוודיוס, קיסר אתיופיה (נולד ב-1522)
1680 – ניקולא פוקה, מדינאי צרפתי (נולד ב-1615)
1801 – פאוול הראשון, צאר האימפריה הרוסית (נולד ב-1754)
1842 – סטנדל, סופר צרפתי (נולד ב-1783)
1903 – הרב אברהם אלקנה זקס, היה ראש כולל הו"ד ועסקן ירושלמי (נולד ב-1846)
1955 – ארתור ברנרדס, נשיא ברזיל ה-13 (נולד ב-1875)
1964 – פיטר לורה, שחקן קולנוע הונגרי בהוליווד (נולד ב-1904)
1965 – ישעיהו אליהו, רופא, סגן ראש עיריית רמת גן (1938–1950), הרנטגנולוג הראשון של תל אביב (נולד ב-1892)
1981 – קלוד אוקינלק, מפקד צבא בריטי (נולד ב-1884)
1992 – פרידריך האייק, ממובילי האסכולה האוסטרית בכלכלה (נולד ב-1899)
1994 – ג'ולייטה מזינה, שחקנית קולנוע איטלקייה (נולדה ב-1921)
2007 – פול כהן, מתמטיקאי יהודי אמריקאי (נולד ב-1934)
2011 – אליזבת טיילור, שחקנית קולנוע אמריקאית (נולדה ב-1932)
2014 – אדולפו סוארס, ראש ממשלת ספרד הראשון לאחר מות פרנסיסקו פרנקו (נולד ב-1932)
2015 – לי קואן יו, ראש ממשלתה הראשון של סינגפור (נולד ב-1923)
2016 – אהרן מגד, סופר ומחזאי ישראלי, חתן פרס ישראל לספרות (נולד ב-1920)
2017 – מאיר איינשטיין, שדרן ספורט (נולד ב-1951)
2018 – נעמי הנריק, פסלת ישראלית (נולדה ב-1920)
2018 – זל מילר, פוליטיקאי ומחבר אמריקאי (נולד ב-1932)
2018 – אפרים שטרן, מבכירי הארכאולוגים בישראל (נולד ב-1934)
2019 – רפי איתן, סוכן מוסד ופוליטיקאי ישראלי (נולד ב-1926)
2019 – הלל נאמן, שחקן ובמאי ישראלי (נולד ב-1929)
2020 – ניקו ניתאי, שחקן, במאי ומחזאי ישראלי (נולד ב-1931)
2021 – ג'ורג' סיגל, שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי (נולד ב-1934)
2022 – מדליין אולברייט, מזכירת המדינה ה-64 של ארצות הברית (נולדה ב-1937)
2022 – יאיר פנטילט, רץ ישראלי (נולד ב-1939)
2024 – מאוריציו פוליני, פסנתרן איטלקי (נולד ב-1942)
חגים ואירועים החלים ביום זה

מסתיים פסטיבל מינרווה ברומא העתיקה
פקיסטן חוגגת את עצמאותה
22 במרץ – 24 במרץ
מרץ
לוח אירועים שנתי
אקירה קורוסאווה
פיליפ זימברדו
אגריפינה הצעירה
מיתוס היופי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נעמי וולף
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1991
 מספר עמודים:  315
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך:  2004
 תרגום:  דרור פימנטל, חנה נוה
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002378160
 
מיתוס היופי: על השימוש ביצוגים של יופי נגד נשים הוא ספר עיון מאת נעמי וולף, אשר יצא לאור בשנת 1991. מהדורה חדשה של הספר פורסמה ב-2002 עם הקדמה חדשה מאת וולף. בישראל יצא הספר לאור בעברית בשנת 2004 בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
הטיעון המרכזי בספר הוא כי במקביל לשיפור מצבן של נשים מבחינה חברתית, כך עלתה גם הציפייה כי תיצמדנה לסטנדרטים של יופי גופני.
תקציר

בספרה, טוענת וולף כי "יופי" כערך נורמטיבי הוא תוצר של הבניה חברתית גרידא, וכי הפטריארכיה קובעת את תוכנה של ההבניה הזו במטרה להמשיך ולקיים את שלטונה. בהקדמה לספר, מציעה וולף את הניתוח הבא:
ככל שנשים פרצו יותר מחסומים חוקיים וחומריים, כך הפכו דימויי היופי הנשי הסובבים אותנו לקפדניים, תובעניים ואכזריים יותר... במהלך העשור האחרון, חדרו נשים למוקדי הכוח; באותו הזמן, מקרים של הפרעות אכילה עלו בקצב אקספוננציאלי וניתוחים פלסטיים הפכו להתמחות המתפתחת ביותר... פורנוגרפיה נעשתה לתחום המדיה המוביל, יותר מסרטים ותקליטים לא-פורנוגרפיים גם יחד, ושלושים ושלושה אלף נשים אמריקניות אמרו לחוקרים כי הן היו מעדיפות להשיל ממשקלן בין 4.5 ל-7.5 קילוגרמים יותר מכל דבר אחר... ליותר נשים יש יותר כסף, כוח, שליטה והכרה חוקית מאי פעם; אולם במונחים של כיצד אנו מרגישות בקשר לעצמנו, פיזית, ייתכן שמצבנו אף גרוע משל הסבתות שלנו, שלא היו משוחררות.
וולף גם מתארת את רעיון "בתולת הברזל", סטנדרט יופי בלתי-ניתן-להשגה במהותו, אשר משמש כדי להעניש נשים פיזית ופסיכולוגית בשל כישלונן להגיע אליו ולהתיישר לפיו. וולף מבקרת את תעשיות האופנה והיופי כנצלניות כלפי נשים, אולם טוענת כי מיתוס היופי נוגע בכל תחומי התפקוד האנושי. וולף כותבת שלנשים צריכה להיות "הבחירה לעשות מה שמתחשק לנו לעשות עם פנינו וגופינו מבלי שניענש על ידי אידאולוגיה המשתמשת בגישות, לחץ כלכלי, ואפילו טיעונים משפטיים בנוגע למראן של נשים כדי לערער אותנו פסיכולוגית ופוליטית". וולף טוענת שנשים נמצאות תחת מתקפת "מיתוס היופי" בחמישה תחומים: עבודה, דת, סקס, אלימות ורעב. לסיכום, טוענת וולף לטובת סטנדרטים טבעיים יותר של יופי.
השפעה

ספרה של וולף הפך במהרה לרב-מכר, כאשר הוא צובר תגובות מקוטבות הן מהציבור והן מהתקשורת, אולם זוכה לשבחים מפי פמיניסטיות רבות. פמיניסטית הגל-השני ג'רמין גריר כתבה כי מיתוס היופי הוא "אחד מהפרסומים המשמעותיים ביותר מאז 'הסריסה'", וגלוריה סטיינהם כתבה, "מיתוס היופי הוא ספר חכם, כועס ומלא תובנות, קריאה צלולה לחופש. כל אישה צריכה לקרוא אותו." הסופרת הבריטית פיי וולדון קראה לספר "קריאה חיונית עבור האישה החדשה", ובטי פרידן כתבה במגזין אלור כי "עם צאתו לאור של מיתוס היופי, וולף הפכה לדוברת הראשית של מה שמאוחר יותר יתואר כגל השלישי של התנועה הפמיניסטית".
ביקורת

כריסטינה הוף סומרס ביקרה את וולף על שפרסמה את הטענה לפיה כ-150,000 נשים מתות כל שנה מאנורקסיה. סומרס טענה שהמספר האמיתי קרוב יותר ל-100, מספר שחוקרות אחרות, כגון ג'ניפר באומגרדנר ואיימי ריצ'רדס, טענו שהוא נמוך מדי. באותו ראיון, סומרס טענה כי וולף משכה את ידה מתיאור זה. ד"ר ג'נין קוגן טוענת כי המספרים עלולים להיות דווקא נמוכים מדי משום שתעודות פטירה אינן מציינות הפרעות אכילה כגורם כשלעצמו למוות.
אורנה לנדאו

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1968 (בת 56) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית
 תחום כתיבה:  פרוזה למבוגרים, פרוזה לילדים, ספרות ילדים ונוער
 סוגה:  פרוזה
 פרסים והוקרה:  הספר "כשאברח לאמריקה" היה מזוכי מצעד הספרים של משרד החינוך לשנת תשע"ב
 
אורנה לנדאו (נולדה ב-6 באפריל 1968, ח' בניסן תשכ"ח) היא סופרת ועורכת ישראלית למבוגרים ולילדים.
ביוגרפיה

אורנה לנדאו נולדה ברמת גן, בילדותה גרה בנהריה ובניו ג'רזי בארצות הברית.
לאחר שירותה הצבאי החלה לעבוד כעיתונאית בהארץ. כמו כן הייתה כתבת מגזין בהעיר ובחדשות ומבקרת טלוויזיה בידיעות אחרונות.
היא למדה באוניברסיטת תל אביב, וסיימה תואר ראשון בלימודים כלליים וסוציולוגיה. לאחר מכן למדה תואר שני בספרות כללית והשוואתית באוניברסיטת תל אביב. עבודת התזה שלה לתואר שני בספרות כללית והשוואתית באוניברסיטת תל אביב עסקה בייצוגי גוף אימהיים בדרמה הטלוויזיונית.
לנדאו לימדה תקשורת באוניברסיטה הפתוחה ובבית הספר לעיתונות כותרת. היא פרסמה מספר ספרים לילדים ולמבוגרים והייתה גם מנכ"לית בית דניאל, מרכז ליהדות מתקדמת בתל אביב.
לנדאו הייתה ראש מדור ספרות מתורגמת בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ומנחה סדנאות בבית הספר לכתיבה של כנרת זמורה-ביתן דביר.
ב-2021 הקימה עם מירי רוזובסקי את שְׁתַּיִם בית הוצאה לאור. באמצע 2024 פרשה משתים והקימה את "התחנה בית הוצאה לאור".
לנדאו נשואה לעורך והעיתונאי שמואל רוזנר ולזוג ארבעה ילדים. לנדאו מתגוררת בתל אביב.
מספריה

ההתערבות (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2016) - הספר יראה אור בגרמניה במהלך שנת 2016
תינוקות לא מוצאים בסופר (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2014)
נמרת (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2012) - הספר תורגם לאנגלית
בזה הבית (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2011)
כשאברח לאמריקה (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2010)
עוד אהבה אחת ודי (כנרת, זמורה ביתן, דביר - מוציאים לאור, 2009)
תחנה אחרונה גן עדן (שתיים הוצאה לאור), 2024.
ספרה "כשאברח לאמריקה" היה מזוכי מצעד הספרים של משרד החינוך לשנת תשע"ב, בקטגוריית הספרים האהובים על תלמידי כיתות ד'- ו'.
הערות שוליים

↑  אורנה לנדאו, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  דנה ספקטור בראיון עם אורנה לנדאו, באתר web.archive.org, ‏2016-01-27
↑  אורנה לנדאו, "אם ידיעות ספרים או כנרת זמורה הן סופרמרקט, ההוצאות הקטנות הן חנות בוטיק", באתר ישראל היום, 20 ביוני 2024
↑  דפנה שחורי, הכל אודות אמא, באתר http://digital-edition.israelhayom.co.il/, ‏08 יולי, 2011
↑  תוצאות ההצבעה למצעד הספרים, באתר http://cms.education.gov.il/, ‏07/06/2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312905405171  GND: 138235546  ISNI: 0000 0001 1879 8522  LCCN: no2009125123  RERO: 02-A026127099  SUDOC: 243985665  VIAF: 96845326   WorldCat (עם VIAF): 96845326
יואב תיבון

יואב מרדכי תיבון (4 במאי 1929 – 29 באפריל 2014) היה ממייסדי קיבוץ צרעה וראש המועצה האזורית גיזו בין השנים 1959–1964.
ביוגרפיה

נולד בירושלים להורים יוצאי הונגריה, וגדל בשכונת מוסררה. אביו, עמנואל פפרמן היה ד"ר לספרות והיסטוריה וממייסדי בית הספרים הלאומי. אמו ד"ר יוֹלָן אֶדליץ-פֶפֶרמן הייתה מרצה לכימיה אורגנית באוניברסיטה העברית.
למד בבית החינוך לילדים עובדים במרכז ירושלים ובגימנסיה רחביה בעיר, והיה חניך ומדריך ב"התנועה המאוחדת". לאחר סיום חוק לימודיו התגייס ל"הגנה" ויצא להכשרה בכפר בלום ולאחר מכן נשלח להדריך מטעם התנועה ברחובות. באותה התקופה פרצה מלחמת העצמאות, והוא שרת בפלמ"ח. ב-7 בדצמבר 1948 עלה עם קבוצת חברי הפלמ"ח בוגרי הכשרות להקמת יישוב משלט בכפר הערבי הנטוש סרעה, החולש על הדרך לירושלים ממערב. משלט זה, שהפך לקיבוץ צרעה עבר לאחר כשנה וחצי למיקומו הנוכחי למרגלות המשלט הגבוה, ותיבון החל לעבוד במשק, במחצבה, בבניין ובתיקון מסילת הרכבת לירושלים. במקביל שירת בתפקידי ציבור בקיבוץ, בהם מזכיר הקיבוץ, גזבר ורכז הבנייה, הפיק את חגיגות העשור לקיבוץ והדריך את חברי הגרעין מבן-שמן שהצטרפו אל הקיבוץ. בהמלצת אביו, אימץ את שם המשפחה "תיבון", בהשראת משפחת החכמים הספרדית-פרובנסלית המפורסמת אבן תיבון.
ב-1955 יצא עם רעייתו עליזה לשליחות מטעם תנועת "הבונים" בדרום אפריקה, ושבו לאחר כמה שנים עם גרעין עולים שהצטרף לקיבוץ. ב-1960 ייצג את תנועות הנוער הסוציאליסטיות בישראל בכינוס הנוער הסוציאליסטי הבינלאומי.
בשנת 1959 נבחר לראשות המועצה האזורית גיזו, והיה ממובילי האיחוד עם המועצות הסמוכות ליצירת מועצה אזורית מטה יהודה. לאחר האיחוד ב-1964, שימש כסגן ראש המועצה. לאחר מכן שימש כיו"ר ארגון הקניות של משקי הרי יהודה. עבד גם ב"מפעלי אופניים ישראליים" (ICM) בקיבוץ, וב-1972 היה גזבר המפעל.
ייסד בקיבוצו את המרכז האזורי לאומנויות "יד חריף" על שם תושבי צרעה משה (מוסא), מוריה וחגי חריף, שנהרגו בתאונת דרכים. המרכז תוכנן על פי חזונו של מוסא חריף לקירוב בין חלקי האוכלוסייה באמצעות פעילות אומנותית. על הקמת המרכז זכה באות "יקיר המועצה האזורית מטה יהודה". כמו כן, הקים בצרעה מכון דיאליזה.
חיים אישיים

בשנת 1952 נשא את עליזה, בתו של ורנר קראפט, אף היא בת הגרעין המייסד של צרעה. לזוג נולדו שלושה ילדים, בהם אלוף במילואים נעם תיבון. כלתו היא הסופרת ד"ר גלי מיר-תיבון, ונכדו הוא העיתונאי אמיר תיבון.
הערות שוליים

1 2  נרשמו לנישואין, הצופה, 15 במאי 1952
↑  אישים ומוסדות, דבר, 22 באפריל 1960
↑  מודעה, דבר, 5 ביוני 1952
נמל התעופה יקוטסק

נמל התעופה הבינלאומי פלטון אויונסקי יקוטסק (ביקוטית: Платон Ойуунускай аатынан аан дойдутааҕы Дьокуускай аэропорт), הוא שדה תעופה ביקוטסק שברוסיה. הנמל הוא בעל קיבולת של כ-700 נוסעים לשעה. בנמל מסלול ישן אחד המשמש אזור חניה למטוסים שלא בשימוש. שדה התעופה הוא מוקד עבור חמש חברות תעופה אזוריות, כולל יקוטיה איירליינס ופולאר איירליינס.
תאונות ואירועים

עד שנת 1992 היה לחברת אירופלוט מונופול על טיסות פנים סובייטיות, ובטיסותיה התרחשו תאונות רבות. כתריסר תאונות קטלניות התרחשו ביקוטסק או בסמוך לה (ראו תקריות תעופה ברוסיה).
ב־4 בפברואר 2010, טיסה 425 של חברת התעופה יקוטיה איירליינס, שהופעלה על ידי אנטונוב An-24 RA-47360, סבלה מכשל במנוע בעת ההמראה לשדה התעופה אוליוקמינסק. במהלך הנחיתה, נסוגה התחתית הראשית של חזית המטוס והתושבת שלו ונגרם נזק משמעותי למטוס.
ב-10 באוקטובר 2018, טיסה 414, שהופעלה על ידי סוחוי סופרג'ט 100 RA-89011, יצאה ממסלול הנחיתה בשדה התעופה יקוטסק מאולן-אודה. במהלך הנחיתה נשברה השלדה האחורית של המטוס. איש לא נהרג בהתרסקות, אך ארבעה אנשים נפגעו.
הערות שוליים

↑  Hradecky, Simon. "Accident: Yakutia AN24 at Yakutsk on Feb 4th 2010, rejected takeoff, presumably early gear retraction". Aviation Herald. נבדק ב-4 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yakutia Superjet damaged in Yakutsk landing excursion". 10 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Четыре пассажира рейса "Улан-Удэ-Якутск" обратились в больницу". 10 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
גבריאל לונדברג

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1994 (בן 29) קופנהגן, דנמרק 
 עמדה:  קלע 
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  1
 דראפט:  לא נבחר, 2016
 קבוצות כשחקן
 2014–2015 2015–2017 2017–2019 2019–2020 2020–2021 2021–2022 2022 2022–2024 2024–:  קופנהגן וולף-פאק הורסנס באסקט מנרסה טנריפה ז'לונה גורה צסק"א מוסקבה פיניקס סאנס וירטוס בולוניה פרטיזן בלגרד
 הישגים כשחקן
 השחקן השישי של ליגת העל האיטלקית (2024)  הסופר קאפ האיטלקי בכדורסל (2022)  אליפות הליגה המאוחדת של VTB ‏(2021)  חמישיית העונה בליגה הפולנית (2020)  הגביע הבין-יבשתי בכדורסל (2020)  הסופר קאפ הפולני בכדורסל (2020)  אליפות דנמרק (2016)  הגביע הפולני בכדורסל (2021)  MVP של הגביע הפולני (2021)
 
גבריאל איפניי "איפה" לונדברג (בדנית: Gabriel Ifeanyi "Iffe" Lundberg; נולד ב-4 בדצמבר 1994) הוא כדורסלן דני המשחק בעמדות הרכז והקלע בפרטיזן בלגרד מהליגה האדריאטית, ליגת העל הסרבית והיורוליג ובנבחרת דנמרק בכדורסל.
קריירה מקצועית

ביולי 2019 חתם לונדברג חתם בטנריפה מליגת ה-ACB הספרדית לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת. כעבור שנתיים הוא חתם בבאסקט מנרסה מה-LEB Oro ועלה איתה לליגת העל בעונת 2017/18.
ב-13 ביולי 2020 חתם לונדברג בז'לונה גורה מהליגה הפולנית. בעונת 2020/2021 הוא העמיד ממוצעים של 20.4 נקודות, 3.8 ריבאונדים, 5.4 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק במסגרת הליגה המאוחדת של VTB.
ב-15 בפברואר 2021 הוא עזב את ז'לונה גורה וחתם בצסק"א מוסקבה להמשך העונה. ב-2 ביולי 2021 האריך לונדברג את חוזהו במועדון בשלוש שנים.
ב-27 בפברואר 2022 הוא עזב את הקבוצה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה. בקבוצה האשימו אותו בהפרת חוזהו.
ב-12 במרץ 2022 חתם לונדברג על חוזה דו כיווני בפיניקס סאנס מליגת ה-NBA לשארית עונת 2021/2022. בכך הוא הפך לשחקן הדני הראשון בהיסטוריה שחתם על חוזה NBA.
ב-21 ביולי 2022 חתם בווירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית בכדורסל והיורוליג.
ב-20 ביוני 2024 הצטרף לפרטיזן בלגרד בחוזה לשנתיים.
נבחרת לאומית

לונדברג חבר בנבחרת דנמרק בכדורסל. בנובמבר 2020 הוא הוביל את הנבחרת לשני ניצחונות מפתיעים רצופים מול ליטא וצ'כיה הפייבוריטיות במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2022. לונדברג קלע 28 נקודות בניצחון על ליטא, שכונה הניצחון הגדול ביותר בתולדות הכדורסל הדני. מול צ'כיה הוא קלע 38 נקודות, כולל 7 מ-9 לשלוש.
הערות שוליים

↑  "Stelmet Enea inks Gabriel Lundberg". 13 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iffe Lundberg is the first Dane in CSKA!". צסק"א מוסקבה.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  אהרל'ה ויסברג‏, לכל אחד יש את הדני שלו, באתר וואלה, 2 במרץ 2021
↑  "Cska Moscow announces Iffe Lundberg". ספורטנדו. 15 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tornike Shengelia leaves CSKA Moscow: I can't play for the Russian army club". מארקה. 26 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "5 CSKA Moscow players leave team for war between Russia, Ukraine". www.aa.com.tr.
↑  אמיקו, סם (1 במרץ 2022). "FIBA Suspends All Russian Teams, Officials From Competition". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CSKA confirms departures of Shengelia, Voigtmann, Grigonis and Lundberg". Eurohoops. 27 בפברואר 2022. נבדק ב-28 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אסקוניס, ג'וני (12 במרץ 2022). "Lundberg inks deal with Suns". Eurohoops.net. נבדק ב-12 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רשמי: מריו הזוניה חתם בריאל, איפה לונדברג בווירטוס, באתר ערוץ הספורט, 21 ביולי 2022
↑  עוזב את ה-NBA: ניליקינה חתם בפרטיזן, באתר ערוץ הספורט, 20 ביוני 2024.
↑  ברק חקלאי, "הניצחון הגדול בהיסטוריה של דנמרק", באתר ynet, 28 בנובמבר 2020
↑  בונדה, סבסטיאן וירץ (2020-11-29). "Danmark besejrer sensationelt Tjekkiet i sand gyser". Fullcourt (בדנית).
פאנדה (זמרת)

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1988 (בת 36) אוסטריה דויטשלנדסברג, אוסטריה
 שם לידה:  גבריאלה הורן
 שם במה:  Pænda 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  זמרה
 חברת תקליטים:  Wohnzimmer Records 
 פרופיל ב-IMDb
 
פאנדה באירוויזיון 2019
גבריאלה הורן (בגרמנית: Gabriela Horn, נולדה ב-25 בינואר 1988) ידועה בשם הבמה שלה "Paenda" ‏ שלעיתים מסוגנן כ-Pænda, היא זמרת, כותבת שירים, מלחינה ומפיקה מוזיקלית אוסטרית. ייצגה את אוסטריה באירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל. עם השיר "Limits".
ביוגרפיה

גבריאלה הורן נולדה בעיירה דויטשלנסברג בשטיריה שבאוסטריה. היא החלה לשיר בגיל שש במקהלת העיר שלה. בגיל ארבע עשרה התחילה הורן לשיר בלהקות פופ-רוק קטנות שהיו מצויות באזורה. לאחר מכן היא לקחה שיעורי גיטרה ופסנתר ועברה לווינה בגיל 20 על מנת ללמוד מוזיקת ג'אז במכון המוזיקלי של וינה, אותו סיימה בשנת 2013. הורן אימצה בשנת 2016 את שם הבמה שלה "פאנדה", היא מתגוררת בווינה ומפיקה, כותבת, מלחינה ומקליטה את כל שיריה לבדה.
ביוגרפיה > אירוויזיון 2019

פאנדה הייתה נציגת אוסטריה לאירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל. פאנדה הופיעה בחצי הגמר השני, שנערך ב-16 במאי 2020, עם השיר "Limits". פאנדה זכתה במקום ה-17 עם 21 נקודות ולא העפילה לגמר שנערך ב-18 במאי.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2018 - Evolution I
2019 - Evolution II
דיסקוגרפיה > סינגלים

2017 - Wave
2018 - Good Girl
2018 - Paper-thin
2019 - Limits
הערות שוליים

↑  Pænda startet für Österreich beim Song Contest, היטרדיו 3 אוסטריה, 29 בינואר 2019
↑  ניק ואן לית', Paenda revealed as Austria’s hope for the Eurovision Song Contest 2019, אסקאקסטרה, 29 בינואר 2019
↑  Pænda fährt für Österreich zum Song Contest. Wer ist sie?, אתר רשות השידור האוסטרית, 29 בינואר 2019
↑  PÆNDA ist Pop aus Ottakring, מיינבזריק.אט, 19 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1176680447  ISNI: 0000 0004 7609 3434  MusicBrainz: 1f3b80ba-1bce-4bbe-9431-128b602f81fe  VIAF: 5144154923749563780003   WorldCat (עם VIAF): 5144154923749563780003
איזידור פיס

| --- | --- |

 לידה:  7 בנובמבר 1815 former 10th arrondissement of Paris, צרפת 
 פטירה:  3 בספטמבר 1875 (בגיל 59) Douarnenez, פיניסטר, צרפת 
 שם לידה:  Isidore Alexandre Auguste Pils 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 מקום לימודים:  אקדמיית צרפת ברומא (1843)  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 זרם באמנות:  אוריינטליזם 
 הושפע על ידי:  Guillaume Guillon-Lethière, François-Édouard Picot 
 פרסים והוקרה:  קצין בלגיון הכבוד (1867)  Prix de Rome for painting (1838) 
 
איזידור פיס, צרפתית: Isidore Pils ‏ .(1815–1875) היה צייר אקדמי (אנ') צרפתי בנושאי דת וצבא.
ביוגרפיה

פיס נולד בפריז כבנו של חייל פרנסואה פיס (אנ'). בגיל שתים עשרה למד אצל גיום גויון-לת'ייר (אנ') במשך ארבע שנים.
ב-1831 הוא הפך לסטודנט באקול דה-בו-ארט  ולמד אצל פרנסואה-אדואר פיקו (אנ').  הוא התמודד על פרס רומא, בו זכה ב-1838 על ציור היסטוריה (אנ'), "פטרוס הקדוש מרפא פיסח בדלת המקדש".  למרות מצב בריאותו הלקוי, למד פיס שלוש שנים בוילה מדיצ'י. במהלך שהותו באיטליה ביקר בנאפולי, ונציה ופירנצה.
הציורים של פיס הם בנושאים דתיים. ב-1849 השלים את יצירתו המפורסמת ביותר, "שרים את המנון הצרפתי", השוכנת במוזיאון ההיסטורי של שטרסבורג (אנ'). בעקבות חוויותיו בנסיעה עם חיילים צרפתיים בחצי האי קרים, קיבלו ציוריו תפנית לנושאים צבאיים ולאומניים. מאוחר יותר צייר סצנות צבאיות רבות מזמן המצור על פריז במהלך מלחמת צרפת-פרוסיה של 1870.
פיס מונה לפרופסור לציור באקול דה-בו-ארט ב-1863 אך עזב באותה שנה לשנתיים לאלג'יריה. בשנת 1868 הוא נבחר לאקדמיה לאמנויות יפות. בין תלמידיו היו אדריאן מורו, פול אדולף ראג'ון (אנ'), ז'וליאן דופרה, לוק אוליבייה מרסון, לידוביץ פיט, ועוד.
בין שאר עבודותיו, פיס צייר חלק מתקרת גרם המדרגות הגדול של האופרה גרנייה, בארבעה לוחות שכותרתם "האלים של האולימפוס", "אפולו במרכבתו", "ניצחון ההרמוניה" ו"אפותיאוזה של האופרה". עבודה זו הושלמה בשנת מותו. בשנה שלאחר מכן הוא היה נושא לביוגרפיה מאת לואי בק דה פוקייה (אנ').
פילס מת בדוארננז ונקבר בחלקה 54 בבית הקברות פר לאשז.
גלריה

אבלים
סנט פיטר מרפא את הפיסח
שירת ההמנון הצרפתי
במלחמת קרים