stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרלו אמנואלה השני, דוכס סבויה
משפחתו

בשנת 1659 פגש קרלו אמנואלה את מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור והתאהב בה, אך אמו לא הייתה מרוצה מהשידוך, ומשום כך התחתן קרלו אמנואלה ב-3 באפריל 1663 עם פרנסואז מדלן ד'אורליאן, בת דודו מצד אמו - גאסטון, דוכס אורליאן.
לאחר מותה בתחילת 1664, התחתן קרלו אמנואלה ב-20 במאי 1665 עם אהובתו מריה ג'ובאנה בטיסטה מסבויה-נמור שילדה לו בן אחד, ויטוריו אמדאו השני.
בנוסף, היו לו גם כמה ילדים בלתי חוקיים משלוש פילגשיו.
קייל צ'למרס

קייל צ'למרס (באנגלית: Kyle Chalmers; נולד ב-25 ביוני 1998) הוא שחיין אוסטרלי, אלוף אולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), סגן אלוף האולימפי (טוקיו 2020), אלוף העולם (פוקואוקה 2023), סגן אלוף העולם (קוואנגג'ו 2019) ושיאן העולם (בריכת 25 מטר) במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי. הוא זכה ב-6 מדליות אולימפיות מהן 1 זהב, 1 כסף ו-4 ארד ו-12 מדליות מאליפויות עולם מהן 5 זהב, 4 כסף ו-3 ארד.
ביוגרפיה

צ'למרס נולד וגדל בפורט לינקולן שבאוסטרליה הדרומית. אביו, ברט צ'למרס, הוא שחקן פוטבול אוסטרלי מקצועני בעברו. הוא מתאמן בהדרכתו של פיטר בישופ.
ביוגרפיה > 2015 > השחיין המצטיין באליפות העולם לנוער

באליפות העולם שנערכה בקאזאן, רוסיה בשנת 2015 הוא זכה במדליית כסף, לאחר ששחה במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בשלב המוקדמות. כשחיין אחרול הור שבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.86 שניות. נוסף לכך, הוא שחה בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי וסיים עם נבחרתו רק במקום 13 בתוצאה של 3:16.34 דקות, אך כשחיין אחרון הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.92 שניות, התוצאה השלישית בטיבה מבין כל השחיינים בשלב המוקדמות. שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם בשחייה לנוער שנערכה בסינגפור הוא זכה ב-7 מדליות, 3 זהב, 3 כסף ו-1 ארד והיה לכוכב האליפות. מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.19 שניות, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 48.47 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי. מדליות כסף, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ובשני משחי שליחים משולבים עם 2 שחייניות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
ביוגרפיה > 2016 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכה צ'למרס ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא עולם חדש לנוער של 47.58 שניות, לפני פיטר טימרס מבלגיה שקבע שיא בלגי חדש של 47.80 שניות והאלוף היוצא נייתן אדריאן מארצות הברית (47.85 שניות). כבר בשלב המוקדמות הוא קבע את התוצאה המהירה בשלב בשיא עולם חדש לנוער של 47.90 שניות. בשלב חצי הגמר הוא שיפר את שיאו הטרי והעמידו על 47.88 שניות ועלה מהמקום השני. מדליות ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:11.37 דקות, אחרי ארצות הברית (3:09.92 דקות) וצרפת (3:10.53 דקות), כשחיין שני הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.38 שניות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:29.93 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:27.95 דקות ואוסטרליה (3:29.24 דקות), כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.72 שניות, התוצאה המהירה במשחקים ב"זינוק שליחים".
ביוגרפיה > 2017

צ'למרס לא השתתף באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017.
ביוגרפיה > 2018

במשחקי חבר העמים שנערכו בגולד קוסט באפריל 2018 זכה צ'למרס ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:45.56 דקות, לפני חברו לנבחרת מק הורטון (1:45.89 דקות) ודנקן סקוט מסקוטלנד (1:46.30 דקות) ובמשחי השליחים 4x100 מטר חופשי, 4x200 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב. כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.25 שניות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי ביחד עם צ'אד לה קלו מדרום אפריקה בתוצאה של (48.15 שניות), אחרי דנקן סקוט 48.02 שניות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו אוגוסט אותה שנה הוא זכה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.00 שניות, מדליות כסף במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ו-4x200 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, כשחיין רביעי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.91 שניות המהירה באליפות.
ביוגרפיה > 2019 > אלוף עולם במשחה שליחים

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכה צ'למרס ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם קלייד לואיס, אלכסנדר גרהאם ומק הורטון בשיא אוקיאניה חדש של 7:00.85 דקות, לפני רוסיה (7:01.81 דקות) וארצות הברית (7:01.98 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 47.08 שניות, אחרי קיילב דרסל מארצות הברית שקבע שיא לאומי חדש של 46.96 שניות ולפני ולדיסלב גרינב מרוסיה (47.82 שניות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב ביחד עם קלייד לואיס, אמה מקיאן וברונטה קמפבל בשיא אוקיאניה חדש של 3:19.97 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:19.40 דקות ולפני צרפת (3:22.11 דקות) ומדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קמרון מקאבוי, קלייד לואיס ואלכסנדר גרהאם בתוצאה של 3:11.22 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:09.06 דקות ורוסיה (3:09.97 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.21 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:30.42 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.60 שניות.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו (2021) זכה ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.08 שניות, אחרי קיילב דרסל
שקבע שיא אולימפי חדש של 47.02 שניות ולפני קלימנט קולסניקוב מהוועד האולימפי הרוסי (47.44 שניות) ולא הצליח להגן על תוארו. מדליות ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי	בתוצאה של 3:10.22 דקות, אחרי ארצות הברית (3:08.97 דקות) ואיטליה (3:10.11 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" את התוצאה המהירה במשחקים של 46.44 שניות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:01.84 דקות, אחרי בריטניה (6:58.58 דקות) והוועד האולימפי הרוסי (7:01.81 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.35 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:29.60 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.96 שניות.
ביוגרפיה > 2021 > שיא עולם (בריכת 25 מטר)

בגביע העולם בשחייה שנערך בקאזאן ב-29 באוקטובר אותה שנה זכה במדליית זהב בשיא עולם חדש של 44.84 שניות, שיפור לשיא הוותיק בן 13 השנים של אמורי לבו מצרפת (44.94 שניות), לפני ולדימיר מורוזוב (46.32 שניות) וקלימנט קולסניקוב (46.35 שניות), שניהם מרוסיה.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הוגנריה בסוף יוני 2022 זכה בשתי מדליות בשליחים, 1 זהב ו-1 כסף. מדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ק קרטרייט, מדיסון וילסון ומולי אוקלהן בשיא עולם חדש של 3:19.38 דקות, לפני קנדה (3:20.61 דקות) וארצות הברית (3:21.09 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.98 שניות ומדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:10.80 דקות, אחרי ארצות הברית (3:09.34 דקות) ולפני איטליה (3:10.95 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.60 שניות, המהירה באליפות כולה.
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-7 מדליות, 3 זהב, 3 כסף ו-1 ארד, מהן מדליית זהב אישית אחת, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 45.16 שניות, לפני מקסים גרוסה מצרפת (45.41 שניות) ואלסנדרו מירסי מאיטליה (45.57 שניות).
ביוגרפיה > 2023 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 ארד, מהן מדליית זהב אישית אחת, במשחה היוקרתי ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.15 שניות, לפני ג'ק אלכסי מארצות הברית (47.31 שניות) ומקסים גרוסה מצרפת (47.42 שניות). מדליות זהב נוספות במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ק קרטרייט, פלין סאות'אם וקאי טיילור בתוצאה של 3:10.16 דקות, לפני איטליה (3:10.49 דקות) וארצות הברית (3:10.81 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.56 שניות, המהירה באליפות כולה ובמשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'ק קרטרייט, שיינה ג'ק ומולי אוקלהן בשיא עולם חדש של 3:18.83 דקות, לפני ארצות הברית (3:20.82 דקות) והממלכה המאוחדת (3:21.68 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.25 שניות. מדליות ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:02.13 דקות, אחרי הממלכה המאוחדת (6:59.08 דקות) וארצות הברית (7:00.02 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.19 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:29.62 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:27.20 דקות והרפובליקה העממית של סין (3:29.00 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.89 שניות.
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט הוא זכה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.48 שניות, אחרי פאן ג'אנלה מהרפובליקה העממית של סין שקבע שיא עולם חדש של 46.40 שניות ודוד פופוביץ' מרומניה (47.49 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:10.35 דקות, אחרי ארצות הברית (3:09.28 דקות) ולפני איטליה (3:10.70 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 46.59 שניות. מדליית ארד במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב לאחר ששחה בשלב המוקדמות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 22.07 שניות (2019)
100 מטר חופשי: 47.08 שניות (2019)
200 מטר חופשי: 1:45.56 דקות (2018)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 21.06 שניות (2018)
100 מטר חופשי: 44.84 שניות (2021) שיא עולם
200 מטר חופשי: 1:41.50 דקות (2018)
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי
רמת מידנייט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,200 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי דרווין 
 קואורדינטות:  79°53′00″S 156°15′00″E﻿ / ﻿79.8833°S 156.25°E﻿ / -79.8833; 156.25
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת מידנייט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירמת מידנייט
 
רמת מידנייט או מישור מידנייט (באנגלית: Midnight Plateau; מילולית: מישור חצות הלילה) הוא רמה מישורית מכוסה קרח, המצוי במרכז הרי דרווין שבאנטארקטיקה.
גובהה של הרמה 2,200 מטרים מעל פני הים.
זהו האזור היחיד בהרי דרווין עליו מצטבר שלג.
היסטוריה > גילוי המישור

הרמה התגלתה על ידי משלחת החקר האנטארקטית של אוניברסיטת ויקטוריה (Victoria University of Wellington Antarctic Expedition) מוולינגטון שבניו זילנד שחקרה את אנטארקטיקה בעונת מחקר 1963–1962.
היסטוריה > מקור השם

הרמה נקראת בשם זה, מאחר שחברי משלחת החקר הגיעו אל הרמה בחצות הלילה שב-27 בדצמבר 1962.
לקריאה נוספת

• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, , P 298
הערות שוליים

↑  מתן שמה של הרמה, בגאזט השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי מקור אחר גובה הרמה 2,100 מטרים מעל פני הים.
| אתרים בהרי דרווין |
| --- | --- | --- |
| הרים | אליס • אש • פרידמן |  |
| רכסים ורמות | האסקל • טנטאקל • לינדסטרום • מידנייט • סמית' • קולוסיאום • קומיוניקיישן • קנט |  |
| גבעות | מטאוריט • ריצ'רדסון |  |
| מדרונות | אקסס |  |
| מצוקים | ג'אנקשן • דנקן • סלע טת'ר • קולוסאום |  |
| עמקים | אקסודוס • ארנת איילנד • גרנט • הייל • ולמן • מאצ'מור • מקקי • קוננט |  |
| מישורים | מישור ונטייג' |  |
| קרחונים | אוברטרן • אקסודוס • גרין • דרווין • הת'רטון • מקלירי |  |
| נונאטאקים | מייסון |  |
| מפלי קרח | סירקל • פרבל |  |
| קרקסים קרחוניים | קורל |  |
ריאליזם נאיבי (פסיכולוגיה)

קיטוב מוטעה כתוצאה מריאליזם נאיבי
ריאליזם נאיבי היא עמדה נפשית בה האדם תופס את מבטו על המציאות כאובייקטיבי, כאשר החולקים עליו טועים או משקרים.
בפסיכולוגיה חברתית, פירוש המושג "ריאליזם נאיבי" הוא תפיסה בה האדם מניח שהוא מפרש את המציאות באופן אובייקטיבי, ועל כן הוא מפרש שאנשים שאינם מסכימים עם דעתו, ודאי עושים זאת בשל אחת משלוש הסיבות: חוסר בידיעות בסיסיות, טיפשות או שוחד והטית האמת ממניעים אישיים.
מקור והגדרה

מושג זה הוגדר על ידי הפסיכולוג לי רוס ושותפו אנדרו וורד.
המושג יושב על גבי שלוש הנחות בסיס:
אמונה שהמושא מפרש את המציאות באופן אובייקטיבי, ללא הטיות או דעות קדומות.
הנחה שגם אנשים אחרים, אם יחשפו למידע אליו המושא חשוף, יגיעו למסקנות זהות.
כתוצאה משתי ההנחות הקודמות, אם אדם לא מסכים עם המושא, יש להניח שאו שהוא איננו חשוף למידע אליו המושא חשוף, או שהוא שוטה, או שהוא משוחד ומשקר ממניעים אישיים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכישת לואיזיאנה

| --- | --- |
דגל

 ממשל
 שפה נפוצה:  אנגלית, צרפתית
 עיר בירה:  ניו אורלינס
 גאוגרפיה
 יבשת:  אמריקה הצפונית
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  4 ביולי 1803
 פירוק:   
 תאריך:  1 באוקטובר 1804
 ישות קודמת:  צרפת לואיזיאנה הצרפתית
 ישות יורשת:   מחוז לואיזיאנה    טריטוריית אורלינס
 שטח בעבר:  2,147,000 קמ"ר (נכון ל־1803)
 אוכלוסייה בעבר:  60,000 (נכון ל־1803)
 
שטח "רכישת לואיזיאנה" כמעט הכפיל את שטחה של ארצות הברית באותם ימים, ומהווה כרבע משטחה היום
רכישת לואיזיאנה (באנגלית: Louisiana Purchase, בצרפתית: Vente de la Louisiane) היא עסקה שבוצעה ב-30 באפריל 1803, ובה קנתה ארצות הברית מצרפת את לואיזיאנה הצרפתית, שטח של 2,147,000 קמ"ר, השוכן במרכז ארצות הברית של היום, תמורת כ-11,250,000 דולר. בנוסף כללה העסקה ביטול חובות של צרפת לארצות הברית בשווי 3,750,000 דולר, שווה ערך לכ-278,000,000 דולר במחירי 2003. רכישת לואיזיאנה כמעט והכפילה את שטחה של ארצות הברית באותם ימים, ומהווה כ-23% משטחה היום.
השטח שנרכש כולל את שטחן (כולו או חלקו) של המדינות הבאות (לפי הגבולות של היום): ארקנסו, מיזורי, איווה, מינסוטה, דקוטה הצפונית, דרום דקוטה, נברסקה, ניו מקסיקו, צפון טקסס, אוקלהומה, קנזס, מונטנה, ויומינג, קולורדו, לואיזיאנה ושטח קטן בקנדה של היום.
המשא והמתן על הרכישה התבצע בין נציגי הנשיא תומאס ג'פרסון לבין נציגי שליט צרפת נפוליאון. המוטיבציה הראשונית לרכישת השטח הייתה הרצון האמריקני לשליטה מלאה בעיר ניו אורלינס, השוכנת במוצא נהר המיסיסיפי לים. בנוסף, ארצות הברית, שצברה חובות רבים למדינות אשר תמכו בה במלחמת העצמאות, רצתה להשתמש בכסף שאותו תקבל מאזרחים שיקנו אדמות בחלקים אלה של המדינה על מנת לשלם את כספי החובות. תפישת הנשיא האמריקאי, לפיה עתיד המדינה החדשה שקמה הוא במערב היבשת, לא הייתה מושרשת עדיין בעם האמריקאי ועל כן רצונו לרכוש שטח אדמה כל כך גדול לא התקבל בצורה טובה בקרב חלק ניכר מההנהגה האמריקאית. יריביו חששו מחוסר תמיכת העם במהלך, לצד חוסר בכוח צבאי שיגן על השטח הזה, כמו גם יילחם בשבטים הילידים המקומיים. נטען כי במהלך המשא והמתן החליט נפוליאון להציע לאמריקנים את כל השטח שבשליטת צרפת, וזאת כמחווה של רצון טוב לאמריקנים, כצעד אסטרטגי כנגד בריטניה וכן במטרה להשתמש בכספי המכירה על מנת להגדיל את צבאו לקראת המערכות הצבאיות שתכנן באירופה.
ההסכם נחתם בצרפת באפריל 1803, והובא לידיעת העם האמריקני ב-4 ביולי. ב-20 באוקטובר הוא אושר על ידי הסנאט האמריקני, וב-20 בדצמבר החלה העברת השטח בפועל להתבצע עם מסירת העיר ניו אורלינס לידי האמריקאים. ב-4 ביולי 1805 הוכרזו שטחי הרכישה מצפון לקו רוחב 33 צפון כטריטוריה מאורגנת מאוגדת בשם טריטוריית לואיזיאנה ב-1812 שונה שמה של הטריטוריה לטריטוריית מיזורי. החלק מדרום לקו הרוחב 33 נכלל בטריטוריית אורלינס שהפכה ב-1812 למדינת לואיזיאנה.
הרכישה עוררה סערה ציבורית[דרושה הבהרה], שנבעה מהטענה שהרכישה אינה חוקתית, וכן מחשש שאזרחי הטריטוריות החדשות ישנו את אופייה של ארצות הברית הצעירה. אמריקאים צפוניים רבים חששו שהכנסת הקהילות החקלאיות והלא-מתועשות, קהילות שהעבדות שגשגה בהן, תוריד את הדומיננטיות של המדינות הצפון-מזרחיות (ניו אינגלנד), ותהפוך את ארצות הברית ממדינה מסחרית ותעשייתית למדינה חקלאית.
רמת יששכר

| --- | --- |

ערוץ נחל יששכר עובר ברמת יששכר ויורד מזרחה אל עמק הירדן
 מידע כללי
 על שם:  שבט יששכר 
 שטח:  115 קמ"ר 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הגליל התחתון
 רכס הרים:  הגליל התחתון 
 קואורדינטות:  32°35′20″N 35°29′15″E﻿ / ﻿32.58888889°N 35.4875°E﻿ / 32.58888889; 35.4875
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) רמת יששכר(למפת עמק בית שאן רגילה) רמת יששכר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת יששכר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמת יששכר
 
רמת יששכר באזור דרך נוף שלוחת צבאים שמדרום לנחל יששכר

רמת יששכר היא רמה בזלתית במזרח הגליל התחתון, המשתרעת בין נחל תבור בצפון לעמק חרוד בדרום, ובין גבעת המורה במערב לבקעת הירדן במזרח. במזרח הרמה שוכן המבצר הצלבני בגן הלאומי כוכב הירדן, ובמרכזה עובר נחל יששכר. שטחה של רמת יששכר הוא כ-115 קמ"ר.
הרמה נקראת על-שם שבט יששכר, שנחלתו הייתה בחבל ארץ זה, על פי התיאור המקראי של התנחלות השבטים.
באזור חיה אוכלוסייה צפופה של צבי ארץ-ישראלי, וריכוז גבוה של שיטה מלבינה (בעיקר במורדות המזרחיים).
לקריאה נוספת

צבי גל, רמת יששכר: התיישבות קדומה באזור שוליים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980.
הערות שוליים

↑  לעיתים ברבים: רמות יששכר, עקב החלוקה לרמות נפרדות: רמת כוכב, רמת  (או: שלוחת) צבאים ורמת תבור, כשנחל יששכר מפריד בין רמת כוכב לרמת צבאים.
↑  צבי גל, רמת יששכר: התיישבות קדומה באזור שוליים, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1980, עמ' 12.
↑  אלי אשכנזי, קהילת הצבאים בארץ נמצאת במגמת ירידה, במיוחד ברמת הגולן, באתר הארץ, 27 בינואר 2011
↑  "ארץ הגליל", אבשלום שחר באתר נופים ותרבויות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467843705171  VIAF: 316601761   WorldCat (עם VIAF): 316601761 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רנאטו איברה

אלכס רנאטו איברה מינה (בספרדית: Alex Renato Ibarra Mina; נולד ב-20 בינואר 1991) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת הקיצוני בטיחואנה מליגת העל המקסיקנית.
קריירת מועדונים

איברה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אל נסיונל. ב-17 במאי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–3 נגד אולמדו. ב-9 במרץ 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו מ-30 מטר בניצחון 0–1 נגד אינדפנדיינטה חוסה טראן.
ב-8 ביולי 2011 חתם בויטסה ארנהם ל-3 שנים במועדון. ב-27 בנובמבר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0-0 מול טוונטה אנסחדה. ב-16 במרץ 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 0–2 נגד הראקלס אלמלו. הוא סיים את עונת הבכורה שלו עם 3 שערים ב-23 משחקי ליגה. את עונת 2012/2013 הוא פתח עם שער ניצחון במחזור הראשון בניצחון 0–1 נגד זוולה. ב-19 בדצמבר 2012 איברה כבש צמד בניצחון 1–10 נגד ADO 20 במסגרת הגביע ההולנדי.
ב-10 ביוני 2016 חתם בקלוב אמריקה המקסיקנית לשלוש שנים.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, איברה שיחק במדי נבחרת אקוודור עד גיל 20 בגביע העולם עד גיל 20 בשנת 2011. ב-20 באפריל 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור במשחק ידידות נגד ארגנטינה.
קרייטים

האימפריה המונגולית בסביבות שנת 1207. במפה נראה במרכז ובדרום האימפריה - השטח שנשלט על ידי שבטי החריידים
קֶרֶייטים (במונגולית: Хэрэйд חֶרֶייד, בסינית: 克烈 קֶה-ליֶה, בקזחית: Керейіт - קֶרֶייט, בפרסית: قرائی‌ها - קיראיט) היו קבוצה אתנית מונגולית-טורקית עתיקה, אחת מחמשת איחודי השבטים או החאנויות ("חאנליג") המונגוליות-טורקיות,  שבטים שחיו במאות 10-13 במרחב המונגולי - באזור מונגוליה ועבר הבאיקל של ימינו.
שאר הקונפדרציות השבטיות היו המונגולים, המרקיטים, הטטרים והניימאנים. הקרייטים חיו באזור אלטאי-סייאן. הסינים קראו להם "טטרים שחורים". בתחילת המאה ה-11 התנצרו לפי הדת הנוצרית המזרחית הנסטוריאנית. הם חיו בחלק העליון של הנהר סלנגה ובעמקי הנהרות אורחון וטול. לפי החוקר וסילי ברטולד (1913) אזור שליטתם השתרע בין החלק העליון של נהר אונון ונהר חרלן ולאורך הנהר טול.
הוא גבל בצפון-מערב בנחלת האויראטים, בצפון בנחלות המרקיטים והבאיאטים, במזרח בנחלת החאמאג-מונגולים, הטאיצ'וטים, הברלסים, הבורג'יגינים והטטרים, במערב באזור הניימאנים ובדרום בנחלת הטנגוטים. לקרייטים היו: כתב, ישות מדינית וחוקים משלהם.
זמן רב היו בני ברית של טמוג'ין-ג'ינגיס חאן ואחרי שהסתכסכו אתו נוצחו על ידו. בהמשך השתתפו בצמיחת האימפריה המונגולית ובאופן הדרגתי נטמעו בממלכות (ה"חאנויות") המונגוליות-טורקיות שקמו אחרי התפרקותה במאה השלוש עשרה. מוצא אשת בנו של ג'ינגיס חאן, טולוי, ושל בניהם - החאנים מונגקה וקובלאי - היה חריידי. שורשים קרייטים היו גם לאשתו של הולגו חאן, דוקוז חאתון, וכן לצאצאיהם האילח'אנים ששלטו בפרס.
השם

בשפה המונגולית המודרנית שמה של קונפדרציית שבטים זו היא "קרייד" או "חרייד". בשפות הטורקיות המודרניות ובשפות אירופיות כולל רוסית, צרפתית ואנגלית היא ידועה כ"קֶרֶייט".
מבחינה אטימולוגית, ייתכן כי שם זה מיוחס למילה המונגולית хар - "חאר" ולמילה הטורקית קדומה qarā קארא - שמשמעותן "שחור" או "שחרחר".
המלומד רשיד א-דין המדאני, (1318-1247), ההיסטוריון הרשמי של החצר האילח'אנית בפרס, מזכיר בספרו "ג'אמי א-תאוואריך", אגדה מונגולית המספרת שמוצאם של שבטים אלה בשמונה אחים, ראשי שבטים, שהיו שחרחרים במיוחד בשערם. קראיט היה ראש השבט המוביל. שאר אחיו היו ג'ירקין, קונקנט, סקאיט, טומאוט, אלבאט, כמו כן דונגחייד וכירך.
לפי גרסה אחרת של אותה אגדה, שמונת האחים השחרחרים היו בניהם של מלך. בגלל צבע שערם נקראו "קראיט". צאצאיהם של כל אחד מהבנים נקראו עם הזמן בשמות שונים, כשרק אחד מהם, המוביל, שמר את השם קראיט.
לפי חוקרים אחרים, "חרייד" יכול להיות שם טוטמי שמקורו במילה המונגולית хэрээ - "חראֶאֶ", שמובנה "עורב"
היסטוריה > מוצאם

הקרייטים נכנסו להיסטוריה כקבוצה מובילה בקונפדרציית השבטים זובו, ברית רחבה של שבטים ששלטו בשטח הנוכחי של מונגוליה במאות ה-11 וה-12 ונאבקו תכופות בשושלת ליאו שבצפון סין, ששלטו במרבית השטח של מונגוליה.
עדיין לא ברור אם הקרייטים היו טורקים או מונגולים בשפתם. לפי כמה היסטוריונים, שמותיהם ותאריהם מצביעים יותר על היותם דוברי שפה טורקית. שמם תועד לראשונה במסמכים של הכנסייה הסורית המציינים שהחריידים הומרו לדת הנוצרית המזרחית בסביבות שנת 1000 על ידי המיטרופוליט עבדישו ממרב העתיקה.
היסטוריה > החאנות

אחרי התפרקות קונפדרציית שבטי זובו, הקרייטים שמרו על שליטתם בערבות האזור עד שנכנעו לג'ינגיס חאן והסתפחו לממלכתו.
בשיא כוחם היו מאורגנים הקרייטים באופן דומה לניימאנים ולשבטים חזקים אחרים שבערבות.
רשיד א-דין אל המדאני כתב בסביבות 1300 בספר הכרוניקה שלו "ג'אמי א-תוואריך" קטע שהוקדש לקרייטים:
באותו זמן היו להם יותר כוח ועוצמה מאשר לשבטים אחרים. המסר של עיסא, עליו השלום, הגיע אליהם והם קיבלו את דתו.
הם שייכים לעם המונגולי. חיים לאורך נהרות אונון וחרלן, בארץ המונגולים. ארצם קרובה לזו של חיטאי. הקרייטים הם בריב עם שבטים רבים, במיוחד עם אלו של ניימאן
הקרייטים התחלקו לפלג מרכזי ולפלג חיצוני. הפלג המרכזי שימש כמשמר החאן והורכב מבני שבטים שונים שהיו נאמנים בלעדית לחאן. מצב זה גרם להפיכת הפלג המרכזי למעין ממלכה פאודלית. הפלג החיצוני הורכב משבטים שנשבעו אמונה לחאן אבל חיו על מרעותיהם השבטיים ונהנו מחצי אוטונומיה. בירת החאנות הקרייטית הייתה אורטה בלגאסון, ככל הנראה מבצר אויגורי או חיטאי עתיק.
אחד המנהיגים הקרייטים הידועים הראשונים היה מרגוז (מרכוס) בוירוק ח'אן, שהנהיג גם את קונפדרציית זובו. הוא שאף להשיג שליטה באזור גובי המזרחי ונכנס לעימות עם שליטי הטטרים המקומיים ועם קיסרי סין מבייג'ינג שהשתייכו לשושלת ליאו החיטאית. בסביבות 1100 הובס מרגוז בוירוק על ידי הטטרים, שהסגירו אותו לידי אנשי הקיסר מבייג'ינג אשר הוציאו אותו להורג. אלמנתו התנקמה על ידי רציחת החאן הטטרי. למרגוז בוירוק היו שני בנים - קורג'אקוס (קיריאקוס) בוירוק וגור חאן. את ראשות הממלכה ירש הראשון, קורג'אקוס בוירוק ח'אן. אחת מנשותיו הייתה טורגיימיש חאתון, בת הח'אן קורצ'י בוירוק ח'אן של בני ניימאן.
לקורג'אקוס בוירוק ח'אן נולדו בנים רבים, עמם נמנה טוגרול, יולה מנגוס, טאי-טימור, בוחה טימור. יחד עם החיטאיים, הפכו הקרייטים לבני חסות של ממלכת קארה-חיטאי.
היסטוריה > החאנות > טוגרול

אחרי מותו של קורג'אקוס בוירוק חאן, השרת הטטרי של אילמה, אלמנתו, הפך לעוצר בפועל. בסופו של דבר, טוגרול (שמשמעות שמו היא בז ארקטי), במונגולית - טוריל - רצח את אחיו הצעירים ועלה לשלטון כטוגרול ח'אן. הוא שלט משנות ה-1160 ועד 1203. הקים את ארמונו במקום שבו נמצאת אולן בטור של ימינו. טוגרול נאלץ להיאבק על השלטון עם דודו, גורחאן, שנתמך זמנית על ידי אינאנץ', החאן של הניימאנים, ובמאבק זה נעזר על ידי יסוגיי בטיר, אביו של טמוג'ין, לימים ג'ינגיס חאן. הקרב המכריע התקיים בקרבן טלסוט.,
יסוגיי בטיר היה לאח בדם שלו. בנו של יסוגיי, טמוג'ין, קרא לטוגרול "חאן אצג" (חאן אב) והיה למשך תקופה בן חסותו ("נֶקְהֶר"). בשנת 1195 מרדו הטטרים בשושלת ג'ין (1115–1234). מפקד מטעם שושלת ג'ין שלח שליח אל טמוג'ין. פרצה לבסוף מלחמה נגד הטטרים והברית המונגולית גברה עליהם בקרב. ב-1196 העניקה שושלת ג'ין לטוגרול את התואר "וואנג", כלומר מלך. אחר כך הוא הוכתר כ"וואנג חאן" ו"אונג חאן".
כשהתקיף טמוג'ין את ג'מוחה על מנת לזכות בתואר חאן, טוגרול, ובמיוחד בנו אילקה סנגון, נבהל מכוחו העולה של טמוג'ין, וקשיתפו פעולה עם ג'אמוחה כדי לרוצחו.
עם זאת בהמשך זכה טוגרול לעזרה רבה מטמוג'ין שחילץ את בנו ואת הצבא הקרייטי בקרב נגד הניימאנים.
אולם בשנת 1203 שוב פרצה יריבות בין טמוג'ין לטוגרול, במיוחד בגלל שאפתנות בנו של טוגרול, אילקה ועוינותו לטמוג'ין. בקרב שבגיא ג'ר הביס טמוג'ין את הקרייטים, שנחלשו עקב התפרקות בריתותיהן הצבאיות. כשאחרי התבוסה נמלט טוגרול אל מדבר גובי, הוא נרצח ו על ידי נהר נקון. רוצחיו היו חיילים, או אולי איכרים או שודדים ניימאנים שלא זיהו אותו. כשראשו הערוף של טוגרול הגיע לידי המנהיג הניימאני טאיאנג הוא הניח אותו על צלחת כסף ותלה אותו מעל כס המלכות שלו כאות הערכה למי שהצטיין באומץ שלו. רוב הקרייטים נכנעו בסופו של דבר למונגולים והכירו בחסותו של טמוג'ין. להבדיל מיחסו אל הטטרים או המרקיטים, לא ציווה טמוג'ין לטבוח בקרייטים. הוא מחל בין היתר גם למפקד קאדאג באאטור שאותו העריך מאוד. לעומת זאת הוציא להורג מספר קרייטים כגון קוקוצ'ו, ממקורביו של אילקה, הבן השאפתן של טוגרול שעמד מאחורי העימות עם טמוג'ין.
טמוג'ין הכתיר את עצמו לחאן הקרייטים והודיע רשמית כי הקרייטים והמונגולים יהיו מאז והלאה אומה אחת. בהזדמנות זו הוא יזם מערכת שלמה של נישואי תערובת בין שתי הקבוצות האתניות.
היסטוריה > תקופת האימפריה המונגולית

ג'ינגיס ח'אן השיא את בנו טולוי לסרגאגטאני בחי, הבת הצעירה של אחיו של טורגרול, ג'אקה גמבו, שהייתה נוצרייה נסטוראינית. טולוי וסורגאגטאני בחי היו הוריהם של הח'אנים מונגקה חאן וקובלאי חאן.
חריידים הגיעו לאירופה עם הפלישה המונגולית-טטרית בהנהגת באטו חאן ומונגקה חאן. בעקבות הסכם חילופי שבויים בין באטו חאן ונסיך גליציה (האליץ') דניאיל, בשנת 1246 התיישבו מספר קרייטים שבויים בגליציה הקרפטית. לפי החוקר אריסטוב בשנות ה-70 של המאה ה-13 מרבית הלוחמים של צבאו של חיידו חאן היו קרייטים וניימאנים.