stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהרן לפפה
חייו

נולד במניסה (נקראה בתקופתו גם: מגנסיאה או מגנציאה) ולמד בנערותו בישיבתו של הרב יצחק אפומאדו. לאחר מכן נדד והיה תלמידו המובהק של רבי אברהם מוטאל בסלוניקי. למד גם בישיבתו של רבי יוסף מטראני בקושטא. שב למניסה לפני שנת שצ"ב, אז העיד על פרעות שנערכו בעיר בשבת הגדול. כיהן כרב וכדיין בעיר שנים רבות.
באייר ה'תכ"ה, נדד לאזמיר משום ש"צרות רבות תכפוהו מנוחה הדריכוהו בעיר מולדתו". שלוש שנים לאחר פטירת רבי יוסף איסקפה, שנפטר בטבת ה'תכ"ב, התמנה כרבה המשותף של איזמיר, יחד עם חיים בנבנישתי, בשל החלטת פרנסי העיר כי מעתה יכהנו בעיר שני רבנים; האחד יעסוק בדיני אישות ואיסור והיתר, והאחר יפסוק בדיני ממונות. אלא שזמן קצר לאחר מכן, אירעה בעיר פרשת שבתי צבי, וכחלק מהמהפך שחולל בעיר, הכתיר את בנבנישתי, שתמך בו, לרב העיר הבלעדי:
וביום ההוא פתע פתאום כרוזא קרא בחיל גזרת מלך הוא שכל החפץ בשלומו ורוצה בכבודו ילך לק"ק פורטוגאל יע"א וינשק ידי הרב מוהר"ר חיים נר"ו כי מיום ההוא והלאה הוא יהיה המוציא והמביא על כל ענייני העיר, ובשם הרב המוסמך מורינו יקרא...וכל הצמאים לראות את ישועת ה' בחשבם כי פקד ה' את עמו הלכו כולם במרוצה...ומהיום ההוא והלאה היה הרב מהר"ר אהרן נר"ו נרדף ונעלם יושב בתוך ביתו בקרן זוית כי ירא לצאת החוצה אפי' ללכת לבית הכנסת להתפלל בעשרה כי היו רודפין אותו מפני שלא היה מאמין, ומחרפין ומגדפין אותו והוא היה שומע חרפתו ואינו משיב...
בעקבות רדיפות ההמון נאלץ רבי אהרן לעזוב את איזמיר. עם זאת, רבי חיים מתייחס בספרו "בעי חיי" בכבוד לרבי אהרן, וכותב "דבר אמת והדת נתנה מפום ממלל רברבן החכם השלם סיני ועוקר הרים רב ועצום כמוהר"ר [=כבוד מורנו הרב רבי] אהרן לפפא...".
לאחר מאסרו והתאסלמותו של שבתי צבי והוקעתו על ידי הקהילות היהודיות, הסיר גם רבי חיים את תמיכתו בשבתי צבי, ופייס את רבי אהרן על עזיבתו את העיר. רבי אהרן שב לאיזמיר ונפטר שם בכ"ה באייר ה'תכ"ז.
חייו > משפחתו ותלמידיו

נשא לאשה את בתו של רבי שלמה אלגאזי, מחבר ספר "גופי הלכות". בתו נישאה לתלמידו, רבי יעקב בן נעים, מחבר ספר "משכנות יעקב". יש מהחוקרים שכתבו כי בנו הוא רבי חיים לפפא, אך יש הסבורים כי היו לו רק בנות. תלמידים נוספים של לפפה היו רבי חיים בן מנחם אלגאזי, רבה של רודוס, מחבר ספר "בני חיי", ר' יעקב אלבעלי, ומשה אלגראנטי.
חיבוריו

ספר "בני אהרן", הכולל שני חלקים מרכזיים: שו"ת בנושאי חושן משפט (דיני ממונות ועוד), וחידושי סוגיות ופירושים לארבעה טורים ולבית יוסף, חלק חושן משפט בסימנים רמ-רצה. הספר נדפס לראשונה באיזמיר בשנת ה'תל"ד, כשבע שנים לאחר מותו של לפפא. יוזמי הדפסת הספר ומגיהיו היו יהודה לפפא ויעקב בן נעים. יצא לאור מחדש עם הערות וביאורים בשני כרכים בהוצאת זיכרון אהרן.
כמו כן חיבר פירוש שאבד עם השנים על ספרו של רבנו ירוחם, וחידושים על כמה ממסכתות התלמוד. החיד"א כותב בספרו "שם הגדולים", שה"שיטה מקובצת" למסכת נזיר, מסכת ברכות, מסכת נדרים ומסכת ביצה, המיוחסים לרבי בצלאל אשכנזי, הם לאמיתו של דבר חיבור של רבי אהרן.
תשובות נוספות שלו נדפסו בספר משפטים ישרים לשלמה אבן חסון, בספר אבק דרכים לברוך קאלומיטי, בספר בעי חיי ועוד.
לקריאה נוספת

א' פריימאנן, ענייני שבתי צבי, ברלין תרע"ג, עמ' 142
ש' רוזאניס, קורות היהודים בתורקיה וארצות הקדם, כרך ד, עמ' 88 ,38
גרשום שלום, שבתי צבי, כרך א, תל אביב תשי"ז, עמ' 321 ,306-305
דוד תמר, "מחלוקת רבי חיים בנבנישתי ורבי אהרן ליפא", תרביץ מ"א, עמ' 412
מאיר בניהו, על יחוס ה"שיטה מקובצת" לרבי אהרן, ספר הזיכרון לרבי שאול ליברמן, ניו יורק וירושלים: בית המדרש לרבנים באמריקה, תשנ"ג, עמ' 331–335
יעקב שמואל שפיגל, רבי אהרן ב"ר יצחק לפפא, ישורון מז, 2024, עמ' תתפ-תתקנא
הערות שוליים

1 2  יעקב בן נעים, הקדמה לספר בני אהרן
↑  בנימין פונטרימולי העיר תוך דיון בשם העיירה לעניין גיטין: "וגם בספר בני אהרן ז"ל שהיה רב המקום פעמים כתוב כך ופעמים כך לכמה גוונים..." (שבט בנימין, שאלוניקי תקפ"ח, אות רל"ב דף עו ע"ב)
1 2 3 4 5 6  יעקב שמואל שפיגל, רבי אהרן ב"ר יצחק לפפא, ישורון מז, 2024, עמ' תתפ-תתקנא
↑  "יום שבת הגדול שנת שצ"ב בא הצורר העירה מנגאציא"ה ושלל שללה ובזז ביזה ויהודים איבדו רוב נכסיהם כלי כסף וכלי זהב והשוללים ישבו קצת ימי' בעיר..." (בני אהרן, שאלה לד)
↑  דוד קונפורטי, קורא הדורות, ירושלים תש"ה, דף מה ע"ב
↑  בעי חיי, חו"מ חלק א, סי' קכ"ב.
↑  מרדכי מרגליות (עורך כללי), "שלמה אלגאזי", אנציקלופדיה לתולדות גדולי ישראל, תל אביב: י' צ'צ'יק, תש"ו, עמ' 1267-1265, באתר היברובוקס
↑  שאלוניקי תצ"ג, סימן כ' דפים לז ע"א - לט ע"א
↑  שאלוניקי תקע"ד
↑  יו"ד סימן קמ"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309237605171  ISNI: 0000 0000 7873 5155  LCCN: nr92015375  NTA: 262243016  VIAF: 30654865   WorldCat (עם VIAF): 30654865 
שער הספר בני אהרן
קהילת יהודי גלוגובק

| --- | --- |
בית הכנסת בגלוגובק כפי שצולם בשנת 1930
בית הכנסת בגלוגובק כפי שצולם בשנת 1930
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  Schulstrasse
 מיקום:  Glogowek
 מדינה:  פולין פולין
 בעלים:  קהילת יהודי גלוגובק
 מנהל:  ארנסט לדרמן
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1864–הווה (כ־161 שנים)
 חומרי בנייה:  לבנים
 אדריכל:  Frankl Wien
 מידות
 שטח:  218.5 מטרים רבועים
 קומות:  2
 
 heהמיקום המדויק שבו עמד בית הכנסת. מעודכן לשנת 2021 במקום חנות ודירות מגורים
 
קהילת יהודי גלוגובק התקיימה בעיירה גלוגובק (בפולנית: Głogówek ‏האזנהקובץ:Pl-Głogówek.ogg‏Ⓘ‏;) בשלזיה עד למלחמת העולם השנייה השתייכה העייר לפרוסיה, וכיום היא מצויה בדרום פולין. יהודים התגוררו בעיירה עוד לפני שנת 1349. בשנת 1880 הגיעה הקהילה היהודית לגודלה המרבי שעמד על 170 נפש. בשנת 1933 עם עליית היטלר והמפלגה הנאצית לשלטון ובשואה נפגעה הקהילה קשות ולא התאוששה יותר.
היסטוריה > המאות ה-14 ועד המאה ה-16

האזכורים הראשונים של יהודים החיים בגלוגובק מגיעים משנת 1349 בתקופת הרעב בשלזיה, שקדמה למגפת "המגפה השחורה". התושבים המקומיים חיפשו אחר אנשים אשמים ברעב. הם האשימו את היהודים בהרעלת הבארות, דבר שהוביל לפוגרום בגלוגובק בשנת 1349. עובדה זו מוכיחה בבירור כי באותה תקופה יהודים גרו בגלוגובק.
בשנת 1468 שלטונות גלוגובק ניצלו את האווירה האנטי יהודית שהייתה בעיר כדי להכיל את חוקי אי הסובלנות כלפי היהודים-de non tolerandis Judeis של המלך ולדיסלב השני יגיילו.
כאשר שלזיה נכבשה על ידי קיסרי גרמניה בשנת 1526, גם יהודי גלוגובק היו בשליטה הקיסרית שלהם.
מסמכים היסטוריים משנת 1534 מצביעים על הימצאותם של יהודים בגלוגובק. בשנת 1540 שוב דרשו תושבי העיר והסוחרים להרחיק את היהודים מהעיירה, אך המונרך ומושל צבאי, המארקגראף יז'י הונצולרן (פו') לא אישר את גירוש היהודים. בנו, יז'י פרידריק, המשיך במדיניותו הפרו-יהודית לאחר 1543.
בשנת 1562 אמצה אספת הדוכסים של דוכסות אופולה-ריביבורץ החלטה המחייבת את יהודי שלזיה למכור את בתיהם, לשלם את חובותיהם ולעזוב את גבולות הנסיכות בתוך שנה. בתוקף החלטה זו בשנת 1563 גורשו היהודים מגלוגובק.
היסטוריה > המאות ה-17 וה - 18

בשנת 1625 שכר מושל גלוגובק, הנסיך יז'י אופרסדורף, יהודי לניהול את המזקקה של הטירה שלו. עובדה זו עוררה מחאות מצד הבורגנות, אך הנסיך לא שינה את החלטתו.
כתוצאה ממלחמת שלושים השנים (1618–1648), עיירות שלזיות רבות קראו להגדלת האוכלוסייה שלהן כדי לשפר את מצבן הכלכלי. בנוסף, גם הקיסר פרדיננד ביקש לשפר את המצב הכלכלי במדינה, לכן בשנת 1627 הוא הקל את המדיניות כלפי היהודים והוציא צו המאפשר ליהודים להתיישב מחדש בערים בכל פולין וזאת לאחר תשלום מיוחד של מס סובלנות בסך 40,000 זלוטי. הצו האימפריאלי רק חיזק את ההחלטות של משפחת אופרסדורף ששלטה בגלוגובק והעניקה ליהודים חוזי שכירות והיתרים לסחר בגלוגובק. המדיניות הידידותית הזאת משכה יותר משפחות יהודיות לעיר.
בשנים 1631–1633 הוכתה העיירה גלוגובק במגפה ושוב יהודי העיירה הואשמו בגרימתה וגורשו. לאחר גירושם הצטרפו היהודים לקהילת צילץ הסמוכה. בפברואר 1672 קיבלה קהילת יהודי צילץ את ההודעה הקיסרית, שבה נכתב: "זכויות היתר של יהודי קהילת צילץ כוללות גם את יהודי קהילת יהודי גלוגובק". לפי המקורות ההיסטוריים, בשנת 1694 יהודי גלוגובק שבו לעיירה.
במהלך מלחמת שלזיה הראשונה בשנת 1742, חלקה הגדול של שלזיה היה תחת שלטון ממלכת פרוסיה.
במחצית השנייה של המאה ה-18 הוקמה שוב קהילת יהודי גלוגובק.
היסטוריה > המאה ה-19

ככל הנראה בשנת 1821 הוקם בית קברות יהודי מחוץ לגבולות העיירה. בשנת 1840 חיו בגלוגובק 133 יהודים שהיוו 4.3% מכלל האוכלוסייה. בשנת 1845 היה בגלוגובק בית ספר (חיידר) יהודי עם 23 תלמידים. בשנת 1851 כבר היה בית כנסת בעיירה. 158 יהודים חיו בעיירה בשנת 1858 והם היוו 4% מכלל האוכלוסייה. בשנת 1864 נבנה בית כנסת חדש ברחוב שולשטראסה. במחצית השנייה של המאה ה-19 הוקמו עמותות וארגונים יהודיים בגלוגובק כגון אגודת הנשים העבריות.
בשנת 1880 גודלה של הקהילה היהודית המקומית הגיע לשיא של כ־170 נפש. יהודי גלוגובק הוטמעו בסביבה הגרמנית ונציגיהם העשירים ביותר השתייכו לאליטה של העיירה.
עם כינונה מחדש של הרפובליקה הפולנית השנייה לאחר מלחמת העולם הראשונה בקונגרס וינה בשנת 1815, רוב יהודי גלוגובק תמכו בצד הפרו-גרמני. על כן, באותה תקופה, רבים מהם החליטו לנסוע למערב, לרוב למרכזים עירוניים גדולים בגרמניה.
היסטוריה > המאה ה-20 והשואה

במשאל עם ב־20 במרץ 1921, 5,093 מתושבי גלוגובק הצביעו בעד השארת העיירה בגרמניה (96% מהמצביעים) ו-226 הצביעו בעד העברה לפולין (4%). כתוצאה ממשאל העם נותרה העיירה בגרמניה.
בשנת 1932 גרו 50 יהודים בגלוגובק והיוו 0.7% מכלל האוכלוסייה. יו"ר הקהילה היהודית המקומית היה ארנסט לדרמן וסגניו היו ג'וליאן שרליצר והיימן קייזר. בראשות איגוד הנשים העבריות עמדה הנרייטה לדרמן. 13 תלמידים למדו בבית הספר היהודי המקומי. לקהילה לא היה רב משלה, ובמידת הצורך הרב אלגוטר של קהילת יהודי ניסה הגיע לגלוגובק.
פעולת החרם האנטי-יהודית בגלוגובק התקיימה כמו בכל גרמניה, ביום שבת, 1 באפריל 1933. באותה שנה התגוררו בעיירה 63 יהודים.
במהלך ליל הבדולח שרפו הנאצים בגלוגובק בית כנסת ושברו חלונות בחנויות ובבתים יהודיים. לאחר אירועים אלה עזבו רוב היהודים את גלוגובק.
ב־19 בנובמבר 1942 היו עדיין שישה יהודים בגלוגובק. ב־11 בדצמבר 1942, הם נשלחו לגטו בטרזינשטט (בטרנספורט הרביעי ממחוז אופולה). טרנספורט מספר. XVIII / 4 כלל 53 יהודים מהעיירות גלוגובק, ראסיבורץ, וכנראה מפישקוביץ ואופולה. 7 יהודים מאותו טרנספורט שרדו את השואה.
לאחר מלחמת העולם השנייה, הקהילה היהודית בגלוגובק לא התאוששה.
האוכלוסייה היהודית בגלוגובק

| שנה | האוכלוסייה הכללית | מספר היהודים | אחוז היהודי מהאוכלוסייה הכללית |
| --- | --- | --- | --- |
| 1840 |  | 133 | 4.3% |
| 1858 | 3,937 | 158 | 4% |
| 1880 |  | 170 |  |
| 1895 | 5,706 |  |  |
| 1933 |  | 63 |  |
| 1936 | 7,742 |  |  |
| 1942 |  | 6 |  |
בית הכנסת

בית הכנסת בגלוגובק (ברחוב ul. Szkolna 1) נבנה בשנת 1864 על פי תכנון של האדריכל פרנקל ווין-Frankl Wien. הבניין נבנה בשולשטראסה-Schulstrasse. הוא היה בית כנסת ליברלי. בשנות השלושים של המאה העשרים הבניין עבר שיפוץ נרחב.
בית הכנסת הוקם כמבנה מלבני במידות 11.7 מטרים הרוחב ו-19 מטרים האורך. בית הכנסת התאפיין בכך שבארבעת פינות הבניין נבנו 4 מגדלים מסיביים. בצד המערבי הייתה הכניסה לאולם הראשי ומעליו עזרת הנשים בקומה הראשונה. אולם התפילה הראשי היה בצורת מלבן. ארון קודש היה ממוסגר בשקע בקיר ומעליו כיפה. עזרת הנשים הייתה ממוקמת בקומה שמעל לאולם התפילה הראשי והיא נתמכה מלמטה על ידי עמודי ברזל יצוק.
בליל הבדולח הנאצים שרפו את בית הכנסת, אך הבניין לא נהרס והוא שרד את המלחמה.
לאחר המלחמה המבנה שופץ ביסודיות והותאם להיות המחסן. באותה שיפוץ פנים המבנה חולק לחדרים, התקרה הוחלפה וכמה חלונות נבנו מחדש. העמודים מברזל יצוק שתמכו במקור שתמכו מלמטה בעזרת הנשים שרדו.
בראשית שנות החמישים של המאה העשרים, ניתן היא לראות את החלל החצי עגול של ארון הקודש בצד המזרחי שבלט לרחוב. בשנות התשעים, הבניין נבנה מחדש והפך לחנות. בשנת 2008 הוסבו החדרים הפנימיים לדירות הפרטיות.
בית הקברות

המיקום המדויק של בית הקברות
בית העלמין היהודי בגלוגובק הוקם לפני 1821, מחוץ לגבולות העיר באותם ימים. הוא ממוקם על מדרון של גבעה קטנה, ביער, בצד שמאל של הדרך לקראפקוביצה-Krapkowice, ברחוב אולשינקה-ul. Olszynka נכון 2021. הקבורה האחרונה שתועדה הייתה ב־15 במרץ 1936.
בשנת 1939 הפך בית הקברות לרכוש התאחדות היהודים בגרמניה (Reichsvereinigung der Juden). במהלך מלחמת העולם השנייה, בשנת 1943, השתלט הגסטפו על בית הקברות (Geheime Staatspolizei)
בשנת 1976 סתתים מקומיים גנבו מבית הקברות שיש גרניט שחור שמהן היו עשויות המצבות בחלק הגברי של בית העלמין.
שטח בית הקברות הוא כ־3.7 דונם ונשתמרו בו כ־65 מצבות (במקור אחר מצוין 150 מצבות ששרדו), חלקן הופלו. המצבה העתיקה ביותר הגיעה משנת 19 באוגוסט 1821 ושייכת לגיטל לובה-Gitel Lowe.
בית הקברות מחולק לחלקות. המצבות עשויות ברובן אבן חול ואבן גיר. למצבות האבן השטוחות עיטורים וכתובות אופייניות בעברית ובגרמנית. אין מידע על קברי אחים בבית הקברות.
האזור מגודר בשרידי קיר לבנים. גבולות הנקרופוליס נשמרו כפי שהיו בשנת 1939. אין שער כניסה. הכניסה היא מהשטחים החקלאיים או מהיער. בית הקברות מבוקר באופן ספורדי. אין ונדליזם או השלכת אשפה. האזור מוזנח, עצים ובצמחייה עבותה גדלים בין המצבות.
אבותיו היהודים של הפוליטיקאי האמריקאי ג'ון קרי הגיעו מגלוגובק וקבורים בבית העלמין.
בית הקברות > שימור בית הקברות

הקרן לשימור המורשת היהודית בפולין Fodz דאגה לקיים ב־13 במאי 2021 מבצע לניקוי בית הקברות על ידי תנועת הצופים המקומית.
ראו גם

קהילת יהודי ניסה
קהילת יהודי צילץ
ליל הבדולח
שואת יהודי פולין
יהדות פולין
לקריאה נוספת

Borkowski M., Kirmiel A., Włodarczyk T., In the footsteps of Jews: Lower Silesia, Opole region, Ziemia Lubuska, Warsaw 2008.
Kwak J., Jews in Upper Silesian towns in the 17th - 18th centuries, "Silesian Historical Quarterly Sobótka" 1989, No. 1.
Oberglogau, [in:] Encyclopedia of Jewish Life Before & During Holocaust, ed. Sh. Spektor, G. Wigoder, New York 2001, p. 920.
Walerjański D., From the history of Jews in Upper Silesia until 1812, "Orbis Interior. Pismo Muzealno-Humanycznej "2005, vol. 5
P. Bielenin, the Franciscans of Głogów [in:] Portrait. Yearbook of Głogówek 2000, Głogówek 2000.
T. Jeszka, Głogówecki crucible [in:] Portrait. Yearbook of Głogówek 2000, Głogówek 2000.
P. Maser, A. Weiser, Juden in Oberschlesien, Berlin 1992.
I. Strecke, D / E, Synagogengemeinde zu Oberglogau [in:] Fetsch f. Oberglogau, Głogówek 1925.
"Neustädter Kreisblatt" from June 30, 1851
Oberglogau [in:] E. Wiesel, G. Wigoder, S. Spektor, Encyclopedia of Jewish Life Before & During Holocaust, New York 2001, p. 920.
M. Borkowski, A. Kirmiel, T. Włodarczyk, In the footsteps of the Jews: Lower Silesia, Opole region, Ziemia Lubuska, Warsaw 2008, * pp. 114–115.
Przemysław Burchard: Souvenirs and monuments of Jewish culture in Poland. Warsaw: 1990, p. 196.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה של יהודי קהילת גלוגובק באתר השטאטל הווירטואלי
↑  Walerjański D., From the history of Jews in Upper Silesia until 1812, "Orbis Interior. Pismo Muzealno-Humanologiczne "2005, vol. 5, p. 29 (see Jews in Silesia until the 16th century).
↑  Walerjański D., From the history of Jews in Upper Silesia until 1812, "Orbis Interior. Pismo Muzealno-Humanystyczny "2005, p. 32
↑  Walerjański D., From the history of Jews in Upper Silesia until 1812, "Orbis Interior. Pismo Muzealno-Humanystyczny "2005, p. 31.
↑  Kwak J., Jews in Upper Silesian towns in the 17th - 18th centuries, "Silesian Historical Quarterly Sobótka" 1989, No. 1, p. 46; Walerjański D., From the history of Jews in Upper Silesia until 1812, "Orbis Interior. Pismo Muzealno-Humanycznej "2005, vol. 5, p. 32.
↑  Walerjański D., From the history of Jews in Upper Silesia until 1812, "Orbis Interior. Pismo Muzealno-Humanystyczny "2005, vol. 5, p. 33.
1 2  Oberglogau, Encyclopedia of Jewish Life Before & During Holocaust, ed. Sh. Spektor, G. Wigoder, New York 2001, p. 920.
↑  "Neustädter Kreisblatt" from June 30, 1851.
↑  Borkowski M., Kirmiel A., Włodarczyk T., In the footsteps of Jews: Lower Silesia, Opole region, Ziemia Lubuska, Warsaw 2008, p. 7.
1 2 3  Borkowski M., Kirmiel A., Włodarczyk T., In the footsteps of Jews: Lower Silesia, Opole region, Ziemia Lubuska, Warsaw 2008, p. 115.
↑  Oberglogau, [in:] Encyclopedia of Jewish Life Before & During Holocaust, ed. Sh. Spektor, G. Wigoder, New York 2001, p. 920.
↑  State Archives in Opole, team: Gestapo Oppeln, drawer no. 12, kk. 522, 548 or 550
↑  האוכלוסייה היהודית בניסה בין השנים 1840–1942 באתר השטעטל הווירטואלי
↑  I. Strecke, D / E. Synagogengemeinde zu Oberglogau [in:] Fetsch f. Oberglogau 1925.
↑  Burchard gives the date of the cemetery as the 19th century.
↑  Borkowski M., Kirmiel A., Włodarczyk T., In the footsteps of Jews: Lower Silesia, Opole Province, Ziemia Lubuska, Warsaw 2008, p. 115.
↑  Burchard reports that about 150 tombstones have survived.
↑  Clean-up of the cemetery in Głogówek, action by the Coalition of Guardians of the Jewish Cemeteries, Fundacja Ochrony Dziedzictwa Żydowskiego
תומאס היידן צ'רץ'

| --- | --- |

צ'רץ ,(2009)
 לידה:  17 ביוני 1960 (בן 64) יולו, קליפורניה שבארצות הברית
 שם לידה:  Thomas Richard McMillen 
 סוגה מועדפת:  דרמה, סרט קומדיה, מותחן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1980 
 מקום לימודים:  Harlingen High School (1979)  אוניברסיטת צפון טקסס 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן המשנה הטוב ביותר (2004)  פרס בחירת המבקרים לליהוק הטוב ביותר (2004)  פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2005)  פרס בחירת המבקרים לליהוק הטוב ביותר (2004)  פרס איגוד המבקרים האמריקאי לשחקן המשנה הטוב ביותר (2004)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לשחקן המשנה הטוב ביותר (2004)  פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (2005)  פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2005)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (2007) 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס היידן צ'רץ' (באנגלית: Thomas Haden Church; נולד בשם תומאס ריצ'רד מקמילן; באנגלית: Thomas Richard McMillen ב-17 ביוני 1960) הוא שחקן, במאי וסופר אמריקאי זוכה פרס אמי, אשר היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר בשנת 2004 על תפקידו בסרט "דרכים צדדיות".
ביוגרפיה

צ'רץ' נולד ביולו, קליפורניה לאב שוטר במשטרה הצבאית ולאם, אשת מכירות בחברת טלפונים.
צ'רץ' גדל בלארדאו, טקסס ולמד ב"תיכון הרלינגן" שם סיים את לימודיו בהצלחה לפני שעבר ללמוד ב"אוניברסיטת צפון טקסס".
לצ'רץ' בת אחת בשם קודי, מעולם לא היה נשוי.
צ'רץ' החל את דרכו על מסכי הטלוויזיה ב-1990 בקומדיית מצבים מועמדת 3 פרסי אמי "כנפיים", שם שיחק במשך כ-5 שנים.
את דרכו בקולנוע החל צ'רץ' בשנת 1993 כשלוהק לתפקיד משני בדרמת המערבונים ההיסטורית "מצבה" לצידם של ואל קילמר וקורט ראסל.
תפקידו הראשי הראשון של צ'רץ' היה בשנת 1997 לצד ברנדן פרייז'ר בקומדיה "הג'ונגל מת מצחוק" בו גילם את אורסולה-לייל אהובה של אורסולה סטנהופ.
לאחר מכן השתתף צ'רץ בסרטים כמו הקומדיה "המיוחדים" לצידו של רוב לאו, מותחן הפשע "פריצה ללאס וגאס", "מוניקבון", "הג'ונגל מת מצחוק 2" ובדרמה הקומית "ספנגליש" בכיכובו של אדם סנדלר.
בשנת 2004 שיחק צ'רץ' בתפקיד ראשי בדרמה הקומית "דרכים צדדיות" שם גילם את דמותו של ג'ק לופט, שחקן סדרות טלוויזיה מצליח בעברו וקריין תשדירי פרסומת בהווה שיוצא למסע עם חברו מיילס (פול ג'יאמטי).
ג'ק העומד להינשא נכנס במהלך המסע של השניים לרומן עם אשה אחרת בשם סטפני (סנדרה או) ותוהה אם עליו לבטל את החתונה.
על משחקו בסרט קיבל צ'רץ' מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הפסיד למורגן פרימן, על תפקידו קיבל צ'רץ' גם מועמדות לפרס גלובוס הזהב.
בשנת 2006 זכה צ'רץ' בפרס אמי על תפקידו בסדרת המערבונים "זנב שבור", על תפקידו קיבל גם מועמדות שנייה לפרס גלובוס הזהב, באותה שנה אף הספיק צ'רץ' גם לדבב בסרט האנימציה "מעבר ליער" את דמותו של האיש דוויין לאפונטאנט, ובקומדייה המשפחתית " חוות הקסמים" את דמותו של ברוקס העורב.
בשנת 2007 השתתף צ'רץ' בחלק השלישי שובר הקופות בסדרת סרטי ספיידרמן של סם ריימי "ספיידרמן 3", בסרט גילם צ'רץ את דמותו של "איש החול" פלינט מארקו, האיש שהרג את דודו של פיטר פארקר בן.
לאחר מכן בשנת 2008, שיחק צ'רץ' בקומדיות "אנשים חכמים" לצידה של שרה ג'סיקה פרקר ו"הכול אודות סטיב" לצד בראדלי קופר וסנדרה בולוק.
בשנת 2011 שיחק בסרט "מקום לחלום עליו" בו מככב מאט דיימון.
בשנת 2016 החל לשחק בסדרת הדרמה הקומית "גירושים" ברשת HBO לצידה של שרה ג'סיקה פרקר.
בשנת 2021 דיבב צ'רץ' את דמותו של איש החול בהופעה חוזרת בסרט "ספיידרמן: אין דרך הביתה".
בנובמבר 2024, פורסם כי צ'רץ' מצטרף לעונה השנייה של סדרת הקומדיה "צמיגים" של שיין גיליס בנטפליקס.
פילמוגרפיה

מצבה (1993)
טומבסטון עיר ללא חוק
סיפורים מהצד האפל: אביר השדים (1995)
הג'ונגל מת מצחוק (1997)
אדון לרצח (1998)
שוד למתחילים (1998)
Susan's Plan‏ (1998)
המיוחדים (2000)
הפריצה ללאס וגאס (2001)
מונקיבון (2001)
התג (2002)
קנזס המתגלגלת (2003)
הג'ונגל מת מצחוק 2 (2003)
ספנגליש (2004)
דרכים צדדיות (2004)
מעבר ליער (2006)
אידיוקרטיה: הטמטום שולט (2006)
חוות הקסמים (2006)
ספיידרמן 3 (2007)
אנשים חכמים (2008)
דמיין את זה (2009)
הכול אודות סטיב (2009)
דון מקי (2009)
חייזרים בעליית הגג (2009) – דיבוב
באה בקלות (2010)
מקום לחלום עליו (2011)
קילר ג'ו (2012)
Lucky Them‏ (2013)
סופת שלגים (2013)
יש גן עדן (2014)
גבר גבר (2015)
הכלב האמיץ מקס (2015)
מתאגרף מקרטון (2016)
רק לילה אחד (2017)
הלבוי (2019)
חיים אחרים (2019)
The 24th ‏(2020)
ירושה בהפרעה (אנ') (2022)
Accidental Texan ‏(2023)
הורייזון: סאגה אמריקאית (2024)
רצח כתוב היטב 3 (2025)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

כנפיים (1990)
שותפים (1995)
נד וסטייסי (1997-1995)
גירושים (2019-2016)
Twisted Metal ‏(2023)
צמיגים (יפורסם בהמשך)
הערות שוליים

1 2  Joe Otterson, Shane Gillis’ ‘Tires’ Season 2 Casts Thomas Haden Church, Variety, ‏2024-11-26 (באנגלית אמריקאית)
| פרס אמי לשחקן משנה מצטיין במיני סדרה או סרט |
| --- | --- | --- |
| 1975–2000 | אנתוני קווייל (1975) ‏•‏‏ אד פלנדרס (1976) ‏•‏‏ ברג'ס מרדית' (1977) ‏•‏‏ האוורד דה סילבה (1978) ‏•‏‏ מרלון ברנדו (1979) ‏•‏‏ ג'ורג' גריזרד (1980) ‏•‏‏ דייוויד וורנר (1981) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1982) ‏•‏‏ ריצ'רד קיילי (1983) ‏•‏‏ ארט קרני (1984) ‏•‏‏ קארל מולדן (1985) ‏•‏‏ ג'ון מלקוביץ' (1986) ‏•‏‏ דבני קולמן (1987) ‏•‏‏ ג'ון שיה (1988) ‏•‏‏ דרק ג'קובי (1989) ‏•‏‏ וינסנט גרדניה (1990) ‏•‏‏ ג'יימס ארל ג'ונס (1991) ‏•‏‏ יום קרונין (1992) ‏•‏‏ בו ברידג'ס (1993) ‏•‏‏ מייקל גורג'יאן (1994) ‏•‏‏ דונלד סאת'רלנד (1995) ‏•‏‏ טום הולס (1996) ‏•‏‏ בו ברידג'ס (1997) ‏•‏‏ ג'ורג' סי. סקוט (1998) ‏•‏‏ פיטר או'טול (1999) ‏•‏‏ האנק עזריה (2000) |  |
| 2001–הווה | בריאן קוקס (2001) ‏•‏‏ מייקל מוריארטי (2002) ‏•‏‏ בן גזארה (2003) ‏•‏‏ ג'פרי רייט (2004) ‏•‏‏ פול ניומן (2005) ‏•‏‏ ג'רמי איירונס (2006) ‏•‏‏ תומאס היידן צ'רץ (2007) ‏•‏‏ טום וילקינסון (2008) ‏•‏‏ קן האוורד (2009) ‏•‏‏ דייוויד סטראתיירן (2010) ‏•‏‏ גאי פירס (2011) ‏•‏‏ טום ברנג'ר (2012) ‏•‏‏ ג'יימס קרומוול (2013) ‏•‏‏ מרטין פרימן (2014) ‏•‏‏ ביל מארי (2015) ‏•‏‏ סטרלינג קיי בראון (2016) ‏•‏‏ אלכסנדר סקושגורד (2017) ‏•‏‏ ג'ף דניאלס (2018) ‏•‏‏ בן וישו (2019) ‏•‏‏ יאיא עבדול-מאטין השני (2020) ‏•‏‏ אוון פיטרס (2021) ‏•‏‏ מאריי בארטלט (2022) ‏•‏‏ פול וולטר האוזר (2023) ‏•‏‏ למורן מוריס (2024) |  |
| פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה |
| --- | --- | --- |
| דרמה (1996–2005) | ארמין מילר-שטאל (1996) ‏•‏‏ ברט ריינולדס (1997) ‏•‏‏ דונלד סאת'רלנד (1998) ‏•‏‏ הארי לניקס (1999) ‏•‏‏ ברוס גרינווד (2000) ‏•‏‏ בן קינגסלי (2001) ‏•‏‏ דניס הייסברט (2002) ‏•‏‏ דג'ימון הונסו (2003) ‏•‏‏ כריסטופר ווקן (2004) ‏•‏‏ דני יוסטון (2005) |  |
| מוזיקלי או קומדיה (1996–2005) | קובה גודינג ג'וניור (1996) ‏•‏‏ רופרט אוורט (1997) ‏•‏‏ ביל מארי (1998) ‏•‏‏ ויליאם ה. מייסי (1999) ‏•‏‏ וילם דפו (2000) ‏•‏‏ ג'ים ברודבנט (2001) ‏•‏‏ מייקל קונסטנטין (2002) ‏•‏‏ יוג'ין לוי (2003) ‏•‏‏ תומאס היידן צ'רץ' (2004) ‏•‏‏ ואל קילמר (2005) |  |
| סרט קולנוע (2006–הווה) | לאונרדו דיקפריו (2006) ‏•‏‏ קייסי אפלק / טום וילקינסון (2007) ‏•‏‏ מייקל שאנון (2008) ‏•‏‏ כריסטוף ואלץ (2009) ‏•‏‏ כריסטיאן בייל (2010) ‏•‏‏ אלברט ברוקס (2011) ‏•‏‏ חאווייר ברדם (2012) ‏•‏‏ ג'ארד לטו (2013) ‏•‏‏ ג'יי קיי סימונס (2014) ‏•‏‏ כריסטיאן בייל (2015) ‏•‏‏ ג'ף ברידג'ס (2016) ‏•‏‏ סם רוקוול (2017) ‏•‏‏ ריצ'רד אי. גרנט (2018) ‏•‏‏ וילם דפו (2019) ‏•‏‏ צ'דוויק בוזמן (2020) ‏•‏‏ קודי סמית-מקפי (2021) ‏•‏‏ קי הוי קואן (2022) ‏•‏‏ מארק ראפלו (2023) ‏•‏‏ גאי פירס (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457713305171  PLWABN: 9810624127205606  BNE: XX1653111  BnF: cb14164639s (data)  GND: 140632298  ISNI: 0000 0000 7840 433X  LCCN: no95036290  NKC: pna2006334384  NTA: 261825070  SUDOC: 104821892  VIAF: 34666687   WorldCat (עם VIAF): 34666687 
תומאס היידן צ'רץ' בפרמיירת הסרט "ספיידרמן 3" בניו יורק ,2007.
סילבסטר סטאלון

| --- | --- |

סטאלון, 2019
 לידה:  6 ביולי 1946 (בן 78) ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Sylvester Gardenzio Stallone 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיאמי  תיכון אברהם לינקולן  האקדמיה הצבאית שרלוט הול  תיכון מונטגומרי בלייר 
 בת זוג:  סאשה זק 1974–1985   בריגיט נילסן 1985–1987   ג'ניפר פלאבין 1997–הווה
 צאצאים:  סייג' סטאלון, סופיה רוז סטאלון, סיסטין סטאלון, סרג'יו סטאלון, סקרלט רוז סטאלון 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 https://sylvesterstallone.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סטאלון, 1984
מייקל סילבסטר גרדנציו "סליי" סטאלון (באנגלית: Michael Sylvester Gardenzio "Sly" Stallone; נולד ב-6 ביולי 1946) הוא שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק אמריקאי. מועמד לשלושה פרסי אוסקר וזוכה פרס גלובוס הזהב. עיקר תהילתו באה לו מסדרות סרטי הפעולה "רוקי" ו"רמבו", שבהן גילם את הגיבור - מתאגרף וחייל קומנדו, בהתאמה. שייך לדור גיבורי הפעולה בקולנוע שהופיעו ברבים מלהיטי המסך של שנות ה-80 וה-90.