מיכאל גרוס (אמן)
קורות חיים

גרוס נולד ללאה וחיים בעיר טבריה, בן למשפחה בת שני ילדים מ"היישוב הישן", דור שישי בארץ ישראל. בגיל שנה עבר עם הוריו למשק בפאתי המושבה מגדל שעל שפת הכנרת, שם גדל. אביו היה מראשוני המתגייסים היהודים למשטרת המנדט הבריטי, ושימש כראש מחלקת החקירות בטבריה. בנעוריו היה חבר בתנועת "המחנות העולים".
עלה לירושלים ב-1936 כשסבל ממלריה.
בפרוץ המרד הערבי הגדול באותה שנה תקפו פורעים ערבים את משק הוריו, למרות קשריהם הטובים עם הכפריים הערבים ועם המוכ'תר של הכפר השכן, מג'דל, שדדו את העדר, עקרו את המטעים והעלו את הבית באש. עקב כך עברו הוריו לדירה שכורה בטבריה. דודו מצד אביו נרצח בהתקפה של פורעים על השכונה היהודית בטבריה.
בשנים 1935–1940 למד גרוס בסמינר למורים "מזרחי" בירושלים. מורו הראשון לציור שם, היה הפסל זאב בן-צבי.
לאחר סיום לימודיו עבר לחיפה ועבד כמורה כללי בבית הספר העממי א' שם.
בהמשך שירת כנוטר במשטרת היישובים. השתתף במלחמת העצמאות. לאחרי קום המדינה לימד מתמטיקה ופיזיקה בבית חינוך תיכון בחיפה.
לאחר מכן השלים שתי שנות לימוד באדריכלות בטכניון ולמד פיסול וציור בהדרכתם של הפסל משה ציפר, מנחם שמי ואמנים אחרים.
בשנים 1951–1954 למד פיסול וציור באקול נסיונל סופרייר דה בוזאר בפריז.
סמוך לשובו שובו ארצה הצטרף לכפר האמנים עין הוד. ב-1962 עבר לחיפה, אולם המשיך להחזיק סטודיו בעין הוד.
עבודתו האמנותית שילבה טכניקות יצירה וחומרים שונים. לצד עיסוקיו באמנות שימש מורה לפיסול באקדמיה "בצלאל" (1957-1960) ובמכון לאמנות של סמינר "אורנים" (1960-1985).
החל משנות החמישים, עם שובו ארצה מלימודי פיסול באקדמיה לאמנויות של פריז, פיתח מיכאל גרוס גישה אמנותית שעיקרה תמצות המציאות הנראית בעזרת משטחי צבע ספורים, תוך הבלעת הפרטים הטפלים מבחינתו. הוא ביקש להציג את התרשמותו מן המהותי שבקטע המציאות שאליו התייחס. בגישתו היה קרוב לאמן אחד שלמד איתו בפריז - אורי רייזמן. בשלהי שנות השישים ובשנות השבעים יצר ציורים מופשטים שהייתה להם זיקה למופשט האמריקאי (בייחוד ליצירתו של בארנט ניומן). אלא שהצורות הכאילו-מופשטות היו אצל גרוס קשורות תמיד למציאות, לביטוי תחושת מפגש עם איכויות של נוף. לא ארגון עצמאי של משטחים, לא פורמליזם, אלא דיאלוג סובייקטיבי עם הסביבה באמצעות האיכויות ההבעתיות של הצורה והחומר. "המטרה היא להעביר ביצירה תחושה אנושית מסוימת. המינימליזם אינו מטרה אלא התחלה. אמצעי להגיע לשיא של תמצות", אמר. כך בציור וכך גם בפיסול. גם הפיסול שלו בתחום הציבור, בטבע, נענה לאותו ציווי. הפסל שלו בגן סימון בוליבר בירושלים, למשל, מקיים דיאלוג נמשך עם הנוף הקרוב והרחוק שסביבו. אינטרפרטציה ייחודית זו של המינימליזם האמריקאי עושה את יצירתו לציון-דרך באמנות הישראלית. בשנות השמונים נוספו לציוריו רכיבים פיגורטיביים. הוא יצר אז סינתזה, שוב ייחודית, בין מופשט לפיגורציה.
גרוס היה בין חברי קבוצת האמנים אקלים, שנוסד על ידי רחל שביט-בנטואיץ ואליהו גת לאחר מלחמת יום הכיפורים.
יצירותיו של גרוס מוצגות באתרים ובתערוכות ברחבי הארץ ובעולם, בהם: מוזיאון ישראל, המוזיאון היהודי בניו יורק, מוזיאון תל אביב, קמפוס אוניברסיטת תל אביב, גן העצמאות בירושלים, מתחם הטכניון, בסיס חיל האוויר תל נוף, אוניברסיטת סאו פאולו בברזיל, מוזיאון גוגנהיים ומקומות רבים אחרים. תערוכות יחיד שלו מוצגות בקביעות משנת 1981 בגלריית דביר בתל אביב.
בתאריך 11 בפברואר 2003, דאר ישראל הנפיק בול דאר שעליו הופיע ציור של מיכאל גרוס שהנציח את  מתקפת הטרור של מחבלי אל - קאעידה על מגדלי התאומים בניו יורק שארעה ב 11 בספטמבר 2001. האמן יצחק גרנות עיצב את הבול. דאר ישראל מכר 768,020 של בול זה עד להפסקת המכירה.
גרוס היה נשוי לאמנית אביבה דלסקי.
מיכאל גרוס נפטר בגיל 84. אלמנתו, אביבה דלסקי-גרוס, תרמה למכללת אורנים יצירה מעיזבונו וכן את אוסף השקופיות שבהן תיעד לאורך השנים את יצירותיו.