stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרי מורסטן

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  חותם הארבעה
 יוצרים:  ארתור קונאן דויל 
 גילום הדמות:  אמנדה אבינגטון, שרי לונגי, Isla Bevan, לטיסיה דולרה, קלי ריילי, יקטרינה זינצ'נקו 
 מידע
 מקצוע:  אומנת
 אזרחות:  הממלכה המאוחדת 
 דמויות קשורות
 משפחה:  דוקטור ווטסון (בעל)
 
מרי מורסטן (באנגלית: Mary Morstan) היא אשתו של דוקטור ווטסון, ומופיעה בכמה מספרי שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. הופעתה הראשונה היא בספר חותם הארבעה, בו היא ווטסון מתחתנים לאחר פתרון התעלומה. היא מתוארת כאישה בלונדינית בעלת עור חיוור, ובתקופה שבה היא שכרה את שירותיו של הולמס היא עבדה כאומנת. למרות שבסוף הסיפור האוצר נעלם, היא מקבלת שש פנינים ועתידה לרשת שש פנינים נוספות מאוצר אגרה.
בעיבוד של רודני גיבונס לחותם הארבעה (2001) נפרדת מרי מורסטן מווטסון ומתחתנת עם תדיאוס שולטו, ובכך שוברת את לבו של הרופא.
מוצאה

אביה של מרי מורסטן, שכיהן בתפקיד צבאי בכיר ברגימנט הודי ומאוחר יותר הוצב באיי אנדמן, נעלם ב-1878 בנסיבות מחשידות הקשורות לתעלומת חותם הארבעה. אמה של מרי מורסטן מתה זמן קצר לאחר שילדה אותה, ואין לה קרובים נוספים באנגליה, למרות שהיא למדה והתחנכה שם. ווטסון ומרי מורסטן התחתנו בערך ב-1888.
מערכת יחסים

למרות שווטסון ומורסטן "התאהבו ממבט ראשון", מערכת היחסים ביניהן בזמן שהיו נשואים לא הייתה יציבה[דרושה הבהרה]. ב"הרפתקת האיש המעוקם" נוסע ווטסון ביחד עם הולמס לפתור תעלומה של מוות שהתרחש בחדר נעול, וזאת למרות שרק בקיץ שלפני כן הוא התחתן. מורסטן מגלה מידה רבה של דאגה לבריאותו של ווטסון כאשר היא שולחת אותו לנופש הבראה בכפר בתעלומת עמק בוסקומב, אך לאחר מותה, שלא מוזכר בצורה ישירה בספרים, חוזר ווטסון לגור עם הולמס ולא מדבר על כך. לאחר מכן מתחתן ווטסון לפחות עוד פעם. מורסטן מתה בפרק הזמן שבין הסיפור "הבעיה הסופית" לבין "תעלומת הבית הריק". טענה זו מוסברת בעובדה שבמכתב הפרידה שלו מווטסון הולמס כותב "מסור-נא את איחולי למרת ווטסון..."; לאחר שהולמס "חוזר לחיים" ווטסון כותב "בדרך זו או אחרת נודע לו דבר השכול המעציב שפקדני עם מות אשתי..."; בסיפור "הפרשה של קבלן-הבניין מנורווד", שהתרחשה זמן קצר לאחר חזרתו של הולמס, ווטסון חוזר לגור ברחוב בייקר 221 ב'.
| סדרת שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל |
| --- | --- | --- |
| ספרים | חקירה בשני • חותם הארבעה • כלבם של בני בסקרוויל • עמק הפחד |  |
| אוספי סיפורים קצרים | הרפתקאותיו של שרלוק הולמס • זיכרונותיו של שרלוק הולמס • שובו של שרלוק הולמס • הקידה האחרונה • ספר הפרשיות של שרלוק הולמס |  |
| דמויות | שרלוק הולמס • מייקרופט הולמס • דוקטור ווטסון • המפקח לסטרייד • פרופסור מוריארטי |  |
| דמויות משנה | איירין אדלר • סבסטיאן מורן • מרי מורסטן • דמויות נוספות |  |
| שונות | רחוב בייקר 221 ב' • מוזיאון שרלוק הולמס |  |
| עיבודים נבחרים | סרטים: שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי • שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר • טום וג'רי פוגשים את שרלוק הולמס • מר הולמס • הולמס & ווטסון • אנולה הולמס • אנולה הולמס 2 • אנולה הולמס 3   סדרות: זיכרונות על שרלוק הולמס • שרלוק • אלמנטרי • שרלוק הולמס (2013) • מיס שרלוק • שרלוק ברוסיה • הפרחחים • הולמס וסילי ליוואנוב: הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון (הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון • שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: כלבם של בני בסקרוויל • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: אוצר אגרא)   רוברט דאוני ג'וניור: שרלוק הולמס (סרט, 2009) • שרלוק הולמס: משחק הצללים • שרלוק הולמס 3   משחקי וידאו: שרלוק הולמס: התעוררות • שרלוק הולמס נגד ארסן לופין • שרלוק הולמס נגד ג'ק המרטש |  |
מרדכי שטנר

עצורי השבת השחורה (1946) בפתח צריף במחנה המעצר: דב יוסף, דוד הכהן, משה שרת ומרדכי שטנר, עם העיתונאי האמריקאי יוברט ניקרבוקר
מרדכי שטנר ובנו דוד משמאל, ליאונרד ברנשטיין במרכז, בעת ביקורו בקיבוץ עין-חרוד, 1947
מרדכי שַטנֶר (20 ביוני 1904 – 16 באפריל 1964) היה חבר קיבוץ עין חרוד (לפני הפילוג), עסקן תנועת העבודה, שליח היישוב באירופה, יו"ר מועצה אזורית גלבוע, נציג מפא"י בהנהלת הוועד הלאומי מ-1945, חבר מועצת העם (שהפכה למועצת המדינה הזמנית עם הקמת המדינה) ומחותמי מגילת העצמאות, ולאחר קום המדינה כיהן כנציג משרד האוצר בירושלים (הממונה על פיתוח ירושלים) (1949–1952) וכמנהל החברה הכלכלית לירושלים, בתפקיד האפוטרופוס על נכסי נפקדים (1952–1953), כמנהל רשות הפיתוח (1953–1955) וכממונה על החיסכון במשרד האוצר (1955–1964). הוביל את הקמתה של נצרת עילית, היה ממייסדי יד ושם וחבר בוועדה למינוי שופטים לבית המשפט העליון הראשון.
ביוגרפיה

שטנר נולד בסניאטין שבגליציה המזרחית, אז חלק מן הקיסרות האוסטרו-הונגרית. בצעירותו הצטרף לתנועת "השומר הצעיר", ובזמן לימודיו בגימנסיה הצטרף לתנועת "החלוץ" ועבר הכשרה בגרמניה. הוא ביקר לראשונה בארץ ישראל ב-1924, וב-1925 עלה ארצה ונמנה עם מייסדי קיבוץ עין חרוד.
בשנת 1927 יצא בשליחות "ברית הנוער העברי" לגרמניה.
בשנת 1929 נבחר כציר לקונגרס הציוני מטעם "פועלי ציון".
שטנר הצטרף למפא"י זמן קצר לאחר הקמתה.
בנובמבר 1933 נשלח על ידי ההסתדרות לגרמניה הנאצית כדי לארגן את הכשרת "החלוץ" שם. במשך עבודתו בא במגע עם בכירים במשטר הנאצי, בהם אדולף אייכמן. שב לארץ בנובמבר 1935.
ב-1938 יצא מטעם "עליית הנוער" לווינה, ועבר לאנגליה בעקבות האנשלוס באותה שנה.
באנגליה היה אחראי על ארגון המשרד הראשי של עליית הנוער. במהלך 1941 שב לארץ, ובראשית שנות ה-40 כיהן כיו"ר מועצה אזורית גלבוע.
בדצמבר 1944 מונה לסגן לוועד הלאומי, וביולי 1945 הצטרף כחבר המזכירות הכללית של מגבית ההתגייסות ונבחר להנהלת הוועד הלאומי.
במסגרת תפקידיו עסק בנושאי תשתית, החדרת תוצרת הארץ, בטיפול באסירי היישוב העברי ועמד בראש אגודת "לאסירינו". שטנר נאסר על ידי הבריטים במסגרת "השבת השחורה" (29 ביוני 1946), הובל למחנה המעצר בעתלית ולאחר יומיים נשלח לרפיח, שם היה עצור במשך שלושה שבועות ושימש כראש העצורים היהודים כלפי השלטונות הבריטים במקום. עם פירוק המחנה נשלח למעצר עם הנהגת היישוב במחנה המעצר בלטרון, עד 5 בנובמבר 1946. בהמשך שימש כראש המחלקה הכלכלית בוועד הלאומי, והיה פעיל בהפעלת השירותים האזרחיים לקראת המדינה.
עם קום המדינה היה חבר מועצת המדינה הזמנית, וכיהן כחבר ועדת השירותים הציבוריים.
באפריל 1949 התמנה לנציג משרד האוצר בירושלים לענייני פיתוחה הכלכלי של העיר (רשות הפיתוח הממשלתית לעיר) (לאחר שעברו משרד הממשלה לירושלים, כונה התפקיד "הממונה על פיתוח ירושלים"). במסגרת זו עסק בנושאי תשתית בירושלים (מים, שיכונים, מקומות תעסוקה וכו'). עם הקמת הוועדה לבניית קריית הממשלה בירושלים בסתיו 1949, הועמד שטנר בראשה. בסוף אותה שנה התמנה בנוסף למנהל בפועל של החברה הכלכלית לירושלים, תפקיד שבו כיהן עד 1952.
בדצמבר 1951 התמנה לתפקיד האפוטרופוס על נכסי נפקדים (שנקרא "מאגר הקרקעות בישראל"; מוסד זה הפך ברבות הימים ל"מינהל מקרקעי ישראל") וכיהן בתפקיד החל בראשית 1952. בחודש מאי 1952 התפטר מתפקיד הממונה על פיתוח ירושלים, אך הוסיף לפעול החברה הכלכלית לירושלים כיו"ר הנהלתה במשך שנים, עד מותו. באוגוסט 1953 התמנה תחת זאת לתפקיד מנהל רשות הפיתוח. שטנר היה הדמות המובילה בהקמתה של העיר נוף הגליל והיה מששת מייסדי יד ושם. כמו כן, היה חבר בוועדה למינוי שופטים לבית המשפט העליון הראשון.
בסוף שנת 1955 עזב את תפקידיו אלה וייסד את תפקיד הממונה על החיסכון במשרד האוצר, במטרה להוביל מסע ממשלתי לעידוד החיסכון בארץ. כיהן בתפקיד זה עד מותו.
ב-1962 היה מהוגי הרעיון להקמת החברה לפיתוח מזרח ירושלים.
מרדכי שטנר נפטר בירושלים באפריל 1964, בגיל 60. נטמן בבית העלמין בהר המנוחות. הותיר את אשתו, ילדיו ונכדים.
על שמו נבנה "מרכז שטנר" בגבעת שאול שבירושלים, ברחוב שגם הוא קרוי על שמו.
במלאת שנתיים למותו ראה אור ביוזמת המועצה הלאומית לחיסכון הספר "החיסכון בכלכלה הלאומית", שהוקדש לזכרו.
ביוגרפיה > משפחתו

שטנר ורעייתו היו הורים לשתי בנות, שרה להב ורחל ציון, ושני בנים, דוד שטנר (מומחה לנושאי מים וגבולות והשתתף במשלחות להסכמי השלום של ישראל עם הרשות הפלסטינית, ירדן וסוריה) ושלמה שטנר (כלכלן ויזם, היה סגן הממונה על התקציבים באוצר והיזם והמתכנן של השינוי המבני בחברת דן).

קרוב נוסף שלו הוא הגאוגרף פרופ' יצחק שטנר.
ספר לזכרו

יוסף רונן (עורך), החיסכון בכלכלה הלאומית: זכרון למרדכי שטנר: ירושלים: המדפיס הממשלתי, 1966.
לקריאה נוספת

בשליחות ובשירות: מרדכי שטנר 1904–1964; מספרת: שרה להב (לבית שטנר); עריכה: מוטי שטנר, תל אביב: ד. דינור, 2007.
הערות שוליים

↑  מרדכי שטנר הובא למנוחות, על המשמר, 19 באפריל 1964
↑  אישים ומוסדות: חבר חדש במזכירות "מגבית ההתגייסות וההצלה", הצופה, 18 ביולי 1945; על פני הארץ: ב"מגבית ההתגייסות וההצלה", משמר, 18 ביולי 1945.
↑  הנהלה זמנית לועד הלאומי, דבר, 26 ביולי 1945; צורפו חברים להנהלת הועד הלאומי, הצופה, 26 ביולי 1945.
↑  מועצת המדינה: ועדה לשרותים צבוריים, הצופה, 10 בספטמבר 1948.
↑  מ. שטנר נציג האוצר בירושלים, הצופה, 29 באפריל 1949.
↑  מי ומי: מרדכי שטנר, על המשמר, 2 באפריל 1951.
↑  חברת ירושלים מגדילה הונה, על המשמר, 17 בנובמבר 1949.
↑  שרת ואבן מסרו דו"ח בישיבת הממשלה, על המשמר, 31 בדצמבר 1951.
↑  שמשרדיו עברו ביוזמתו מתל אביב לירושלים (נתן טירה, בדק ביתו של בעל רבבות בתים, מעריב, 25 בדצמבר 1951).
↑  אנשים ומוסדות: מרדכי שטנר, דבר, 19 במאי 1952; מ. שטנר התפטר מתפקידו כממונה על פיתוח ירושלים, הצופה, 19 במאי 1952.
↑  בישיבת הממשלה, חרות, 24 באוגוסט 1953; משה לוין – האפוטרופוס לנכסי נפקדים, הצופה, 31 באוגוסט 1953.
↑  רפאל אלדור, אושרה רשמית הקמת החברה לפיתוח מזרח ירושלים, מעריב, טור 1, 27 בינואר 1966.
↑  הונחה אבן-פינה למרכז תעשיה זעירה בירושלים, דבר, 24 ביוני 1964; מרכז תעשיה ע"ש מ. שטנר יוקם בגבעת שאול בבירה, מעריב, 24 ביוני 1964.
↑  לזכרו של מ. שטנר ז"ל, מעריב, טור 2, 15 במרץ 1966.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299552405171  ISNI: 0000 0000 6805 7821  VIAF: 97442902   WorldCat (עם VIAF): 97442902
משלחת מס' 20 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בזמן פעילות המשלחת
משלחת מס' 20 (באנגלית: Expedition 20) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-29 במאי 2009 ועד ל-11 באוקטובר 2009. זו הייתה המשלחת הראשונה שכללה שישה חברים. מפקד המשלחת היה גנאדי פדאלקה מרוסיה. פעילות המשלחת נמשכה 134 ימים.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 29> 05.2009–27.07.2009 | 17> 07.2009–08.09.2009 | 31> 08.2009–11.10.2009 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רוסיה גנאדי פדאלקה | מפקד | סויוז TMA-14 |  |  |  | סויוז TMA-14 | מפקד משלחת מס' 19 ו-20 |
| ארצות הברית מייקל באראט | מהנדס טיסה | סויוז TMA-14 |  |  |  | סויוז TMA-14 | חבר משלחת מס' 19 ו-20 |
| יפן קואיצ'י וקאטה | מהנדס טיסה | STS-119 |  |  |  | STS-127 | היה חבר משלחת מס' 19,18 ו-20 |
| ארצות הברית טימותי קופרה | מהנדס טיסה | STS-127 |  |  |  | STS-128 | חבר משלחת מס' 20 |
| ארצות הברית ניקול סטוט | מהנדסת טיסה | STS-128 |  |  |  | STS-129 | חברה במשלחת מס' 20 ו-21 |
| רוסיה רומן רומננקו | מהנדס טיסה | סויוז TMA-15 |  |  |  | סויוז TMA-15 | מפקד טיסה "סויוז TMA-15" וחבר משלחת מס' 20 ו-21 |
| קנדה רוברט ת'ירסק(אנ') | מהנדס טיסה | סויוז TMA-15 |  |  |  | סויוז TMA-15 | עבר למשלחת מס' 21 |
| בלגיה פרנק דה ווין | מהנדס טיסה | סויוז TMA-15 |  |  |  | סויוז TMA-15 | היה מפקד משלחת מס' 21 |
פעילות המשלחת

פעילות המשלחת החלה ב-29 במאי עם הגעה לתחנת החלל הבין-לאומית של חללית סויוז TMA-15. החללית התחברה למודול "זאריה" באותה עת בתחנת החלל שהה צוות של משלחת מס' 19 בפיקוד גנאדי פדאלקה. ביחד הם הרכיבו צוות משלחת מס' 20 בפיקוד גנאדי פדאלקה.
ב-5 ביוני בוצע פעילות חוץ רכבית בהשתתפות גנאדי פדאלקה ומייקל באראט. המטרה הייתה להכין מודול "זבזדה" לחיבור למודול "פואיסק" שהיה מתוכנן להגיע בהמשך. בנוסף לכך הותקנו ציודים נוספים בחלק החיצוני של תחנת החלל. הפעילות נמשכה כ-5 שעות.
ב-10 ביוני פדאלקה ובאראט לבשו חליפות חלל ונכנסו למודול "זבזדה" שהיה במצב ללא אוויר. הם החליפו בו חלקים כפעילות הכנה לחיבורו למודול "פואיסק" בהמשך של שנת 2009.
ב-17 ביוני לתחנת החלל התחברה מעבורת החלל אנדוור במסגרת משימה STS-127 בפיקוד של מארק פולנסקי. המעבורת התחברה למודול "הרמוני". בנוסף לאספקה חדשה במעבורת הגיעו חלקים להרחבת תחנת החלל ובמיוחד חלקים נוספים של מודול "קיבו". לביצוע פעולות לחיבור המודול למערכות תחנת החלל צוות המעבורת ביצע 5 פעילויות חוץ רכביות. הם התנתקו מתחנת החלל ב-27 ביולי כאשר  קואיצ'י וקאטה עזב איתם את לתחנת החלל. במקומו למשלחת מס' 20 הצטרף טימותי קופרה מארצות הברית.
ב-1 ביולי מתחנת החלל התנקתה חללית מטען "פרוגרס M-02M" שהיית המחוברת מתחילת מאי. מספר ימים היא שהתה במסלול ובוצעו תמרונים משותפים עם תחנת החלל. המטרה הייתה לבחון תפקוד ציוד חדש במודול "זבזדה". בהמשך החלה הורדה מהמסלול וחללית נשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-24 ביולי לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס M-67 עם אספקה חדשה (כ-2,549 ק"ג). החללית התחברה למודול "זבזדה" כאשר פירוק הציוד הסתיים, בספטמבר החללית התנתקה מתחנת החלל.
ב-31 באוגוסט לתחנת החלל התחברה מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-128 בפיקוד של פרדריק סטרקו. המעבורת התחברה למודול "הרמוני". בנוסף לאספקה חדשה רבה שהגיע במודול לוגיסטי רב תכליתי "לאונרדו" צוות המעבורת ביצע פעולות תחזוקה שונות. לביצוע פעולות עלו צוות המעבורת ביצע 3 פעילויות חוץ רכביות. הם עזבו ב-8 בספטמבר כאשר טימותי קופרה עזב איתם את לתחנת החלל. במקומו למשלחת מס' 20 הצטרפה ניקול סטוט מארצות הברית.
ב-10 בספטמבר לתחנת החלל הגיע חללית מטען HTV-1 עם אספקה חדשה. חללית התחברה לתחנת החלל בעזרת זרוע רובוטי קנדארם2 למודול "הרמוני".. בחללית זו הגיעו מצרכים במשקל של 3,600 ק"ג. היא עזבה את תחנת החלל ב-1 בנובמבר 2009.
ב-2 באוקטובר לתחנת החלל התברה חללית סויוז TMA-16 בפיקוד מקסים סוראייב. החללית התחברה למודול "זבזדה". משלחת מס' 20 החלה בהעברת אחריות על תחנת החלל למשלחת מס' 21 בפיקוד של פרנק דה ווין. ב-11 באוקטובר פדאלקה ובאראט חזרו לכדור הארץ בחללית סויוז TMA-14 ביחד עם תייר חלל גי לליברטה (קנדה) שהגיע לתחנת החלל בחללית "סויוז TMA-16".
חברי המשלחת ביצעו עשרות ניסויים מדעים בתחומים שונים.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 21.
משחקי ריגול

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 בימוי:  טוני סקוט
 הופק בידי:  דאגלס ויק, מרק אברהם 
 תסריט:  מייקל פרוסט בקנר
 עריכה:  כריסטיאן וגנר 
 שחקנים ראשיים:  בראד פיט, רוברט רדפורד, סטיבן דיליין
 מוזיקה:  הארי גרגסון ויליאמס 
 צילום:  דניאל מינדל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Beacon Pictures, סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 21 בנובמבר 2001
 משך הקרנה:  126 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט פלאשבק, סרט ריגול, מותחן אקשן, סרט מתח פוליטי 
 תקציב:  115 מיליון דולר
 הכנסות:  143 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   spygame
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחקי ריגול (באנגלית: Spy Game) הוא סרט מתח ופעולה משנת 2001 בכיכובם של רוברט רדפורד, בראד פיט, שארלוט רמפלינג, סטיבן דיליין וקתרין מק'קורמק.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בשנת 1991. ביומו האחרון לפני פרישתו לגמלאות מתברר לאיש ה-CIA נייתן מיואר (רדפורד) כי תלמידו ופקודו לשעבר בסוכנות, טום בישופ (פיט) נכלא בסין באשמת ריגול ועתיד להיות מוצא להורג למחרת בבוקר. מיואר נדרש לתת דין וחשבון על בישופ לפאנל בכירים בסוכנות, למן גיוסו כאיש מבצעים לסוכנות לאחר ששירת כצלף בחיל הנחתים במלחמת וייטנאם, עבור בפעולות חשאיות שביצע במזרח ברלין ובביירות. במהרה מתברר כי בישופ נאסר בשעה שביצע פעולה עצמאית שלא אושרה על ידי מפקדו של בישופ בהונג קונג, הארי דנקן. מיואר מבין כי מטרת הסוכנות, נוכח ביקור צפוי של הנשיא בוש בסין, היא להתכחש לכך שבישופ אי-פעם עבד עבורה. בשל כך, במקביל לדיונים, מתכנן מיואר מבצע חילוץ עצמאי.
הפקה

צילומי הסרט היו צפויים להיערך בישראל באוקטובר 2000 בערים תל אביב וחיפה אך בוטלו מספר ימים לפני כן בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה. לבסוף הועברו הצילומים למרוקו שם החלו בנובמבר 2000 והסתיימו במרץ 2001.
הערות שוליים

↑  תיגל נשיא, עכבר העיר אונליין, מה לראות בסוף שבוע?, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2007.
↑  יריב פלג, ‏מרחק ירייה: המרגלים הכי טובים על המסך, באתר ‏מאקו‏, 21 באפריל 2013.
משחקי פיתוי

| --- | --- |

עטיפת תקליטור ה-DVD של הסרט
 מבוסס על:  יחסים מסוכנים 
 בימוי:  רוג'ר קאמבל
 הופק בידי:  ניל ה. מוריץ
 תסריט:  רוג'ר קאמבל לפי רומן מאת: פייר שודרלו דה לקלו
 עריכה:  ג'ף פרימן 
 שחקנים ראשיים:  שרה מישל גלר ראיין פיליפה ריס וית'רספון סלמה בלייר
 מוזיקה:  אדוארד שיארמור
 צילום:  תיאו ואן דה סנדה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Original Film, Newmarket Capital Group, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 במרץ 1999
 משך הקרנה:  97 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט נעורים, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  11 מיליון דולר
 הכנסות:  75,902,208 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   cruelintentions
 סרט הבא:  משחקי פיתוי 2
 דף הסרט ב־IMDb
 
משחקי פיתוי (באנגלית: Cruel Intentions; בתרגום חופשי: "כוונות זדון") הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1999 מסוגת הקומדיה הדרמטית. הסרט מבוסס על הרומן הצרפתי בן המאה ה-18 "יחסים מסוכנים", ועוסק בתככים ומזימות על רקע רומנטי ומיני בין צעירים עשירים, אך ממקם את העלילה בניו יורק של ימינו. בסרט כיכבו ראיין פיליפה, שרה מישל גלר, ריס וית'רספון וסלמה בלייר, והוא הניב פריקוול וסרט נוסף בסדרה, אשר יצאו ישירות לווידאו.
עלילה

עלילת הסרט עוקבת אחר קתרין (גלר) וסבסטיאן (פיליפה) - אח ואחות חורגים הנהנים ממעמד חברתי וכלכלי גבוה. קתרין כועסת על חברה לשעבר אשר עזב אותה לטובת ססיל (בלייר), תלמידה בתיכונם בעלת אופי תמים ונאיבי. היא משכנעת את סבסטיאן לפתות את ססיל ולגרום לה לאבד עכבות מוסר. בתחילה סבסטיאן מסרב, ומסביר שהוא מעדיף להתרכז ב"כיבוש" אנט (וית'רספון), תלמידה פופולרית אשר הצהירה כי תשמור על בתוליה. קתרין מתערבת איתו כי יכשל, ומבטיחה כפרס, במידה ויצליח, לחלוק עמו את מיטתו, בתנאי שאם יפסיד - ימסור לה את מכונית היוקרה שלו.
לאחר שאנט מסרבת לחיזוריו של סבסטיאן בעקבות אזהרותיה של אמה של ססיל - הוא מחליט לעזור לקתרין ולהשיג בכך נקמתו. קתרין מארגנת מפגשים פרטיים בין ססיל לרונלד, מורה למוזיקה המאוהב בה, ולאחר מכן שוברת את ליבה של ססיל על ידי "הלשנה" לאימה של ססיל, אשר ממהרת להפריד בין בתה והמורה. סבסטיאן אומר לססיל כי יש בידו מכתב עבורה מרונלד ומזמין אותה לביתו, שם הוא סוחט אותה ומבצע בה מין אוראלי. ססיל מתוודה בפני קתרין על שארע, והיא מציעה לה לחלוק את מיטתו של סבסטיאן כדי שתוכל ללמוד כיצד לפתות את רונלד.
בינתיים ממשיך סבסטיאן בחיזוריו אחר אנט, אשר מתוודה לבסוף כי היא אוהבת ושוכבת איתו. סבסטיאן מגלה כי גם הוא אוהב את אנט, וכשקתרין מציעה לו את עצמה בהתאם לתנאי ההתערבות שלהם הוא מסרב לה. קתרין הפגועה מאיימת כי תפנה את מזימותיה להריסת מעמדה של אנט אם סבסטיאן לא ייפרד ממנה, והוא מחליט לעשות זאת. קתרין ממשיכה בנקמתה ועתה מסרבת לסבסטיאן, ומודיעה לו שזו הייתה תוכניתה מלכתחילה - לחשוף את "רכותו" לאהבה.
סבסטיאן מבין כי שגה ומנסה לפייס את אנט על ידי שליחת יומנו האישי, בו הוא מפרט את כל כיבושיו הרומנטיים במיטה, אך גם את רגשותיו כלפיה. קתרין ממשיכה במזימותיה ומספרת לרונלד על מערכת היחסים המינית בין ססיל לסבסטיאן וזה מתעמת איתו ברחוב. אנט, אשר נקלעת למקום, מנסה להפריד בין הנצים אך נדחפת לכביש. סבסטיאן מזנק להציל את חייה ממכונית נוסעת ונדרס. בנשימתו האחרונה הוא מתוודה על אהבתו הכנה לאנט.
לאחר האירועים שנת הלימודים נפתחת בטקס אשכבה לסבסטיאן. קתרין מספידה אותו וטוענת כיצד ניסתה להניא אותו ממסלול החיים הבלתי מוסרי שלו על ידי מתן דוגמה חיובית, אך במקביל אנט מחלקת עותקים מיומנו של סבסטיאן, אשר חושפים את חייה המיניים והמניפולציות שערכה קתרין בכל הסובב אותה, ואף כי היא משתמשת בקוקאין. לאחר שקתרין נחשפה במערומיה והאמת אודות כפרתו של סבסטיאן יצאה לאור עוזבת אנט את המקום, נוסעת במכוניתו של סבסטיאן ויומנו לצידה.
הכנסות וביקורות

הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-5 במרץ 1999. בסוף השבוע הראשון ליציאתו דורג הסרט במקום השני בלבד, אחרי הסרט בואו נדבר על זה, עם הכנסות בסך 13 מיליון דולר. מסוף שבוע זה ואילך הכנסות הסרט הדרדרו במהירות וכעבור שבועות מספר הסתכמו במאות אלפי דולרים בלבד מדי סוף שבוע. הכנסותיו בארצות הברית הסתכמו לבסוף בכ-38 מיליון דולרים, ובעולם בכ-37 מיליון דולרים נוספים.
מבחינה ביקורתית הסרט לא צלח במיוחד, והדעות עליו היו חלוקות. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes זכה הסרט ל-47% ביקורות חיוביות. אלו השליליות מנו בעיקר חוסר בתחכום או אי מימוש הפוטנציאל בעלילת הסרט.
על אף חוסר הצלחה בביקורות הקולנוע הממסדיות יותר, הסרט כן זכה להצלחה מסוימת בקרב הקהלים הצעירים. עדות לכך ניתן למצוא בזכיית הסרט בפרס הסרט הדרמטי הטוב ביותר במסגרת פרסי Teen Choice של רשת פוקס האמריקאית, אשר נקבעים על פי סקר בין קוראי מגזינים לצעירים בארצות הברית. הצלחת הסרט גרמה לרשת פוקס לשקול להפיק סדרת טלוויזיה כספין אוף לסרט, אך לאחר הפקת פרקי פיילוט הסדרה בוטלה עקב התוכן המיני הבוטה שבה, ולא שודרה מעולם. פרקי הפיילוט הפך לבסוף למעין פריקוול אשר יצא ישירות לווידאו - משחקי פיתוי 2. סרט נוסף, משחקי פיתוי 3, אשר זנח את קווי העלילה המקוריים כליל, יצא אף הוא ישירות לווידאו.
הערות שוליים

↑  פירוט הכנסות סרטים בארצות הברית לסוף השבוע 5-7 במרץ 1999 באתר Box Office Mojo
↑  פירוט הכנסות הסרט לפי סוף שבוע ב-Box Office Mojo
↑  סיכום הכנסות הסרט באתר Box Office Mojo
↑  דף הסרט באתר Rotten Tomatoes
↑  סקירת הסרט משחקי פיתוי 2 באתר All Movie Guide
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2019013052  VIAF: 3155343859806310516   WorldCat (עם VIAF): 3155343859806310516
משחקי סימולציית רכבות

צילום מסך מתוך משחק סימולציית הרכבת "OpenBVE"
תא נהג מציאותי במשחק סימולציית הרכבת "OpenBVE"
משחקי סימולציית רכבות (באנגלית: Train simulation games) הם תת-ז'אנר של משחקי סימולציית כלי רכב המתמקדים בהיבטים שונים של הפעלת רכבות, כולל נהיגת בקטר, עמידה בלוח זמנים, וכמו גם תכנון ובנייה של קווי רכבות חדשים.
לאורך השנים נוצרו משחקי סימולציית רכבות רבים לפלטפורמות שונות, כולל למחשב, לקונסולות המשחקים ולמכשירים הניידים.
סוגים > משחקי סימולציית נהיגה ברכבות

משחקי סימולציית נהיגה ברכבות מתמקדים בנהיגה ברכבת כאשר השחקן, אשר נמצא לאורך כל הנסיעה בתא הנהג של הקטר, צריך להשלים יעדים ואתגרים שונים לאורך המשחק כמו נסיעה ברכבת לאורך מסלולים מסוימים, עמידה בלוחות הזמנים, או לחלופי הובלת נוסעים או מטענים ליעדים מסוימים.
משחקים בולטים מהסוג הזה כוללים בין היתר את:
BVE Trainsim (אנ') - סימולטור נהיגה ברכבת יפני תלת־ממדי למחשב האישי.
OpenBVE (אנ')
Densha de Go! (אנ') - סדרת משחקי סימולציית נהיגה ברכבת יפנית שפותחו על ידי חברת טאייטו
Microsoft Train Simulator (אנ') - פותח גם על ידי Kuju Entertainment.
Rail Simulator (אנ') - פותח גם על ידי Kuju Entertainment.
Train Simulator (אנ')
Train Sim World (אנ') - פותח על ידי חברת Dovetail Games באמצעות המנוע הגרפי Unreal Engine .
Trainz (אנ')
סוגים > משחקי סימולציית רכבות מסוג אסטרטגיה

משחקי סימולציית רכבות מסוג אסטרטגיה מתמקדים בעיקר בחלק הכלכלי של תעשיית הרכבות. במשחקים מהסוג הזה בדרך כלל השחקנים יכולים גם לתכנן ולבנות קווי רכבות חדשים.
המשחקים של סדרת משחקי "A-Train" (אנ') (אשר המשחק הראשון שלה יצא לשווקים בשנת 1985) היו מהמשחקים הראשונים בסגנון הזה שיצאו לשווקים. המשחק Transport Tycoon של כריס סוייר, שיצא לשווקים ב-1994, היה משחק משפיע במיוחד בז'אנר, ולאורך השנים נוצרו מספר רימייקים למשחק בהם "Simutrans" (אנ') (שיצא בשנת 1999), המשחק OpenTTD (אנ') (שיצא בשנת 2004) והמשחק "Locomotion" (אנ') שפותח גם על ידי כריס סוייר ויצא לשווקים ב-2004. סיד מאייר יצר גם הוא שתי סימולציית רכבות מסוג אסטרטגיה - Railroad Tycoon (אנ') שיצא ב-1990, והמשחק Railroads! (אנ') שיצא ב-2006. סדרת משחקי "Railroad Tycoon" עצמה שימשה השראה למשחקי רכבת אחרים כמו בין היתר Rails Across America (אנ') שיצא ב-2001.
הערות שוליים

↑  Lew, Alexander (2007-12-17). "The Best Free Train Simulator". Autopia. Wired News. ארכיון מ-4 במאי 2009. נבדק ב-2009-05-04. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  BVE Train Simulator(archive), The Simon Tonekham Statesman blog
↑  "Announcing Boso View Express (BVE)". Train Simmer. 2001-02-26. אורכב מ-המקור ב-2008-10-07. נבדק ב-2009-08-14. Boso View Express (BVE) is a freeware 3D train simulator ... under development since 1996. ... nor does it offer dynamic scenery (moving trains). It does feature ... trains that react accurately
| סוגות משחקי וידאו |
| --- | --- | --- |
| משחקי פעולה | משחק מכות (Hack and slash) • משחק לחימה • משחק פלטפורמה (משחק ריצה אינסופית) • משחק יריות (משחק ירי בגוף ראשון • Shoot 'em up • משחק יריות טקטי • משחק ירי בגוף שלישי • משחק באטל רויאל) |  |
| משחקי פעולה-הרפתקאות | משחק דמוי GTA • משחק התגנבות • משחק מטרוידבניה • משחק הישרדות-אימה |  |
| משחקי הרפתקה | משחק הרפתקאות גרפי • משחק הרפתקאות מבוסס טקסט • סרט אינטראקטיבי • רומן חזותי |  |
| משחקי תפקידים | משחק פעולה-תפקידים • Dungeon crawler • משחק תפקידים המוני ברשת • משחק תפקידים טקטי |  |
| משחקי אסטרטגיה | משחק אסטרטגיה בזמן אמת (הגנת מגדלים) • משחק אסטרטגיה מבוסס תורות • 4X • משחק ארטילריה ממוחשב • משחק זירת קרב מרובת משתתפים • משחק אסטרטגיה מקוון מרובה משתתפים בזמן אמת • משחק טקטיקה בזמן אמת • משחק טקטיקה מבוסס תורות • משחקי מלחמה ממוחשבים |  |
| משחקי סימולציה | סימולציות ניהול ובנייה (משחקי בניית ערים) • סימולציות חיים (סימולציות חברתיות • חיות מחמד וירטואליות) • משחק אלוהות • משחק ספורט ממוחשב • משחקי סימולציית כלי רכב (סימולציות טיסה • סימולציות טיסה בחלל • סימולציות מרוצים • משחקי מרוצי קארטינג • סימולציות רכבות) |  |
| סוגות אחרות | משחק חשיבה • משחק חינוכי • משחק התעמלות  • משחק וידאו מוזיקלי • משחק חברה ממוחשב • משחק שולחן ממוחשב |  |
| כללי | היסטוריה של משחקי הווידאו • משחק וידאו לשחקן יחיד • משחק מרובה משתתפים (Co-op • PVP) • משחק קונסולה • משחק מחשב • משחק ארקייד • משחק מובייל • משחק וידאו המבוסס על מיקום גאוגרפי • משחק מציאות מדומה • משחק רשת (משחק דפדפן • משחק רשת מרובה משתתפים • משחק רשת חברתית) • משחק מבוסס טקסט • משחק גלילה צדדית • משחקי עולם פתוח • משחק אינדי |  |
משחק החיקוי (מחזה)

משחק החיקוי הוא מחזה טלוויזיה שכתב איאן מקיואן וביים ריצ'רד אייר (אנ'). המחזה שודר לראשונה ב-BBC ב-26 באפריל 1980.