stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריצה למרחקים ארוכים
פיזיולוגיה של ריצה למרחקים ארוכים > דלק

האנרגיה לפעולת שרירי הגוף יכולה להגיע משני תהליכים שונים. בפעילות גופנית שוטפת, מנצלים השרירים את הגלוקוז הנמצא באופן רגיל בדם בתהליך הקרוי גליקוליזה. גלוקוז זה מופק באופן רציף על ידי הכבד.
בעת ריצה, פעילות הדורשת מקור אנרגיה לאורך זמן רב, הכבד אינו יכול להפיק גלוקוז בקצב הדרוש לפעולת שרירים. עם ניצול כל הגלוקוז שקיים בדם, מתחילים השרירים לנצל לצורך הגליקוליזה את מאגרי הגליקוגן. גליקוגן נמצא בשרירי השלד ובכבד. בעוד שהגליקוגן המצוי בשרירים יכול לשמש אותם בלבד, מנוצל הגליקוגן הנמצא בכבד לטובת המשך פעילות המוח ושרירים שאינם שרירי שלד. במצב רגיל, עד כ-2% ממסת השריר היא גליקוגן, ובכבד סביר קיים מאגר של כ-100 גרם גליקוגן. סך הכל מאגרי הגליקוגן בגוף יכולים להגיע עד לכ-1,600 קלוריות, אנרגיה מספיקה לריצה למרחק של 20 - 25 ק"מ.
כאשר מתרוקנים מאגרי הגליקוגן, עובר הגוף לתהליך הקרוי קיטוזיס. בתהליך זה מנצל הכבד חומצות שומן על מנת להפכן לגופי קטון, גם אותם יודעים השרירים והמוח לנצל כמקור אנרגיה. תהליך הקיטוזיס מנצל את מאגרי השומן שבגוף, המכילים קלוריות בכמות העולה בסדרי גודל על זו שבמאגרי הגליקוגן (ב-1 ק"ג שומן יש כ-9,000 קלוריות), ולכן בקטוזיס מאגרי האנרגיה של השרירים כמעט ואינם מוגבלים.
אגירת גליקוגן בשרירים ניתנת לשינוי מסוים באמצעות אימונים - על ידי הגדלת מסת שריר, למשל. בכל מקרה, גודל מאגרי הגליקוגן בשרירים מוגבל, ואת הגליקוגן האגור בשריר יכול לנצל רק השריר עצמו - אין "מעבר" של גליקוגן אל מחוץ לשריר, כך שאם שרירים מסוימים ניצלו את כל מלאי הגליקוגן שהיה בהם, מלאי נוסף שקיים בשרירים אחרים אינו זמין להם.
בנוסף, תהליך בניית המאגרים אינו מיידי ולקח זמן מה. בקרב רצי מרתון, למשל, קיים נוהג של "העמסת פחמימות" בערב שלפני מרוץ מרתון, אולם העמסה זו אינה יכולה לשנות את נפח מאגרי הגליקוגן הקיימים בגוף, ולכל היותר מגדילה את כמות הגלוקוז במחזור הדם - דבר שבהחלט עוזר לדחות את סיום מאגרי הגליקוגן.
גישה מודרנית יותר מציעה להרגיל את השרירים לפעולה בקיטוזיס. לפי גישה זו, ככל שהשרירים מתורגלים בריצות ארוכות במצב קיטוזיס, עולה יעילותם במצב זה. הקושי בגישה זו הוא שעל מנת לבצע אימונים בקיטוזיס, על הגוף לקיים מצב זה כל הזמן, כשבכל מקרה בתחילת האימון שואבים השרירים את האנרגיה שלהם ממאגרי הגליקוגן. שיטה זו ניתנת לביצוע באמצעות תזונה קטוגנית.
פיזיולוגיה של ריצה למרחקים ארוכים > ויסות חום ואיבוד נוזלי גוף

שמירה על טמפרטורת הגוף חיונית לביצועים ולבריאות של רץ למרחקים ארוכים. חוסר יכולת להפחית את עליית טמפרטורת הגוף עלולה להוביל להיפרתרמיה. על מנת לסלק את חום הגוף העודף, הגוף מייצר זיעה. עקב כך, כדי לפצות על איבוד הנוזלים נדרשת בשלב מסוים שתייה. החלפת הנוזלים מוגבלת אך יכולה לעזור לשמור על חום הגוף. עקב התרוקנות לא יעילה של הקיבה בפעילות גופנית עצימה, החלפת הנוזלים נעשית מאתגרת ולא תמיד יעילה. לעיתים שתייה מספיקה כדי למנוע חימום יתר של הגוף בריצה, אך לא בכל תנאי. גורמים סביבתיים כגון מזג אויר חם, למשל, יכולים לסבך במיוחד את ויסות החום. שיטה מקובלת להגברת היעילות של שתייה היא שימוש במשקאות איזוטוניים (אנ'), שלעיתים גם כוללים תוספת קלורית זמינה כגלוקוז.
מכיוון שריצה למרחקים ארוכים אינה דבר ספונטני - רצים למרחקים ארוכים מתאמנים כל הזמן ובעצימות גבוהה, בפועל הגוף מותאם לתנאי הסביבה בהם בוצעו האימונים האחרונים. חריגה מהותית מתנאים אלה עלולה להוביל לפגיעה חמורה ואף לסכנת מוות. לדוגמה, רץ שערך את אימוניו בטמפרטורת סביבה של 15 - 20 מעלות צלזיוס, וטס למדינה אחרת על מנת להשתתף במרוץ מרתון שמתקיים בטמפרטורה ממוצעת של 28 צלזיוס, עלול ללקות במכת חום קטלנית.
פיזיולוגיה של ריצה למרחקים ארוכים > השפעה על הבריאות

לריצה למרחקים ארוכים קיימות השפעות על גוף האדם. בין ההשפעות החיוביות ניתן למנות שיפור בתפקוד איברים ומערכות שונות, הגברה של צפיפות המינרלים בעצמות, והכולסטרול מופחת. עם זאת, מעבר לנקודה מסוימת, עלולות להתרחש השלכות שליליות. גברים מבוגרים (45–55) שרצים יותר מ-64 ק"מ בשבוע מתמודדים עם רמות טסטוסטרון מופחתות (על אף שהן עדיין בטווח הנורמלי). ריצת מרתון מורידה את רמות הטסטוסטרון ב-50% בגברים, ומכפילה את רמות הקורטיזול למשך 24 שעות. רמות טסטוסטרון נמוכות נחשבות רגילות בתהליך של הסתגלות פיזיולוגית לספורט.
עוד נמצא כי לספורטאי סיבולת ותיקים יש יותר צלקות לב, אך נאמר שיש לבצע מחקרי שכפול דומים ומחקרים גדולים יותר כדי לבסס היטב את הקשר, שעשוי להיות סיבתי. מחקרים מסוימים מוצאים כי ריצה של יותר מ-32 ק"מ בשבוע אינה מבטיחה סיכון נמוך יותר לתמותה מכל סיבה בהשוואה לאלו שאינם רצים מרחק זה, אולם מחקרים אלו עומדים בסתירה למחקרים גדולים המראים תוחלת חיים ארוכה יותר עבור כל עלייה בנפח האימון.
ההשפעות השליליות הידועות של ריצה למרחקים ארוכים לאורך שנים רבות הן חשיפה לפציעות, שחיקה של סחוסים ושל מפרקים. במחצית השנייה של המאה ה-20 החלו חברות הנעלה לשווק נעלי ריצה ייחודיות לריצות ארוכות, שלפי טענתן עזרו בבלימת הזעזועים העוברים לשלד (ושאחראים על פי ההנחה המקובלת לחלק מההשפעות הנ"ל) והגברת היציבות של הרצים, אך היעילות של נעליים אלה מוטלת בספק. יש הטוענים כי תכונת הזיכרון (כלומר תהליך של התאמת הנעל לצורת הרגל) וריפוד עשויים להפוך את הנעליים לנוחות, אך בטווח הארוך השימוש בנעליים עלול להחליש את שרירי כף הרגל. נעלי ריצה בעלות תכונות מיוחדות, אינן מונעות פציעה. מקובל שבטוח יותר לרוץ עם נעליים נוחות ובסגנונות ריצה סטנדרטיים. בתחילת המאה ה-21 התפשטה תופעה של ריצה יחפה למרחקים ארוכים - ללא נעליים כלל או בסנדלים.
בספורט התחרותי

פעילויות ספורט רבות כוללות הרבה ריצה ולאורך זמן, במיוחד במשחקי כדור ככדורגל או רוגבי. עם זאת, ריצת סיבולת כספורט תחרותי קיימת רק כמרוצים. רוב המרוצים הם ענפי ספורט אישיים, אך קיימות גם צורות קבוצתיות.
ענפי הריצה הבולטים ביותר למרחקים ארוכים כלולים בענף האתלטיקה, שבו תחרויות ריצה מתקיימות במסלולים מוגדרים והרץ המהיר ביותר להשלים את המרחק מנצח. הסוגים הנפוצים הם ריצת מסלול למרחקים ארוכים, ריצת כביש וריצת שדה. גם במרוצי מסלול וגם במרוצי כביש תחרותיים זמן הריצה נמדד לכל משתתף, בעוד שריצות שדה לא תמיד מתוזמנות ולפעמים רק המיקום הוא בעל חשיבות. גרסאות פחות נפוצות כמו ריצת נפל[דרושה הבהרה], ריצת שבילים, ריצת הרים וריצת מגדלים משלבים את אתגר המרחק עם שיפוע משמעותי או שינוי גובה כחלק מהמסלול.
מרוצי מולטי ספורט כוללים לרוב ריצת סיבולת. טריאתלון, כפי שהוגדר על ידי איגוד הטריאתלון הבינלאומי, עשוי לכלול קטעי ריצה הנעים בין חמישה ק"מ למרתון (42.195 ק"מ), בהתאם לסוג המירוץ. הדואתלון הוא שילוב של רכיבה על אופניים וריצה למרחקים. גרסאות קודמות של הפנטאתלון המודרני שילבו ריצה של שלושה או ארבעה קילומטרים, אך שינויים בכללים הרשמיים בשנת 2008 הביאו לכך שקטעי הריצה מחולקים כעת לשלושה מקטעים נפרדים של קילומטר אחד.
בהתאם לכללים ולשטח, ענפי ניווט עשויים להכיל מקטעים של ריצת סיבולת במסגרת התחרות. גרסאות של מרוצי הרפתקאות עשויות לשלב גם כישורי ניווט וריצת סיבולת באופן זה.
בספורט התחרותי > אימונים

על מנת להיות מסוגל לרוץ למרחקים ארוכים ולשפר את מהירות הריצה יש להתאמן באופן מתאים.
עבור מרבית הרצים, המרתון הוא המרוץ הארוך ביותר שבו ישתתפו. האימונים מכילים לפיכך מרכיבים מיוחדים על מנת לאפשר התמודדות עם האתגר שמציב המרוץ. אימונים אלה, בעצימות משתנה, רלוונטיים לכל הריצות הארוכות:
ריצות קצרות מאוד ("אינטרוואלים") למרחקים של עד 400 מטר, מפתחות מהירות ומשפרות את סגנון הריצה. אימון אינטרוואלים כזה יכלול בין 6 ל-12 מאוצים ("ספרינט") - תלוי באורך של כל מאוץ, כשבין המאוצים מנוחה להתאוששות.
אינטרוואלים ארוכים הם אימון של ריצות למרחקים שבין 600 - 1,500 מטר, בקצב הדומה לקצב הריצה בזמן ריצה תחרותית למרחקים ארוכים. אימון זה מיועד לשפר את יכולת צריכת החמצן המרבית. הזמן הכולל של הריצות בקצב זה בין 10 ל-20 דקות, תלוי באורך הריצות (למשל, 4 ריצות של 1,000 מטר בקצב של 4 דקות לקילומטר, כשבין כל שתי ריצות 3-2 דקות התאוששות).
ריצת קצב היא אימון ריצה למרחק של בין 5 ל-10 ק"מ, בקצב איטי יותר ממרוץ 10 ק"מ אך מהיר יותר מקצב מרתון. אימון זה יעיל בשיפור סף הלקטט. אימון אופייני לרץ ששיאו במרוץ 10 ק"מ הוא 40 דקות יהיה ריצה ל-6 ק"מ ב-26 דקות.
ריצות ארוכות - רצי מרתון מתחילים מבצעים אימוני ריצה למרחקים ההולכים וגדלים בהדרגה. מקובל כי המרחק הגדול ביותר אליו יש להגיע במהלך ריצה בודדת הוא כ-30 קילומטרים. בנוסף לריצות אלה מתבצעים עוד אימוני ריצה מסוגים שונים, כך שרץ מתחיל מקיים שלושה או ארבעה אימונים בשבוע באורך כולל של 60–80 קילומטרים. רצים מנוסים יותר יבצעו אימונים למרחקים ארוכים יותר.
ריצות התאוששות משמשות להרגעת הגוף לאחר אימונים עצימים, ולשמירה על כושר בפרקי הזמן שבין אימונים מפרכים. ריצות התאוששות מיועדות להפסקת רצפים של אימונים קשים על מנת להקטין את הסיכויים לפציעה ולמנוע התמוטטות או עייפות יתר. ריצת התאוששות מבוצעת ברמת הקושי הנמוכה ביותר שעדיין נחשבת לאימון אירובי.
שתייה - במהלך ריצת מרתון מאבד הגוף נוזלים בכמות הפוגעת בתפקוד הגוף, ועלולה אף להגיע עד לסיכון בריאותי. בשל כך חייב רץ מרתון לקבל נוזלים במהלך המרוץ. נושא זה דורש גם הוא תרגול - היות שמערכת העיכול של אדם רגיל אינה רגילה לטיפול במזון הנכנס אליה תוך מאמץ פיזי רציני. לפיכך כוללים אימוני המרתון שתייה במהלך הריצות הארוכות על מנת להרגיל את המערכת לספיגת הנוזלים תוך כדי מאמץ.
בניית שריר - אימון של בניית שריר הוא אימון עם מכשירים או משקולות. לביצוע אימוני בניית שריר לקראת מרתון שני טעמים:
פעולת הריצה מפעילה ברגליים קבוצת שרירים מסוימת בלבד. אימוני הריצה מחזקים שרירים אלו בצורה משמעותית בעוד שיתר השרירים אינם מתחזקים בצורה סימטרית. כתוצאה מכך עלולות להיגרם פציעות בשרירים ובעצמות.
מאגרי הגליקוגן העיקריים של הגוף נמצאים בשרירים. הגדלת מסת השריר מגדילה את יכולת הגוף לאגור גליקוגן.
בספורט התחרותי > תחרויות ריצה > מרוצי מסלול

מסלולים סגלגלים מאפשרים לספורטאים לכסות מרחקים ארוכים בשטח מוגבל. בעבר, היו המסלולים בדרך כלל על אדמה שטוחה או מסומנים באזורי דשא. במהלך המאה ה-20 השתנה סגנון מסלולי הריצה: מסלולי הריצה הסגלגלים תוקננו לאורך של 400 מטר ("מסלול אולימפי") ומאמצע שנות ה-60 ואילך מסלולי סקוריה הוחלפו במסלול ריצה סינתטיים מאספלט וגומי המתאימים לכל מזג אוויר.
3000 מטר מכשולים הוא מרוץ הכולל גם מעבר מעל משוכות ובורות מים. המשוכות לגברים הן בגובה 914 מילימטרים, ולנשים 762 מילימטרים.
שיא העולם לגברים הוא 7:53.63 של סייף סעיד שאהין מקטאר בבריסל, בלגיה שנקבע ב-3 בספטמבר 2004.
שיא העולם לנשים הוא 8:44.32 מאת ביאטריס צ'פקואץ' מקניה במונקו, שנקבע ב-20 ביולי 2018.
5000 מטר הוא מרוץ הדורש טקטיקה והתניה אירובית מעולה. במסגרת אולימפית המרוץ התקיים לראשונה באולימפיאדת סטוקהולם (1912). אימון למירוץ זה עשוי להגיע ל-60–200 ק"מ בשבוע[ דרוש מקור] , אם כי משטרי האימונים משתנים מאוד.
שיא העולם לגברים הוא 12:35.36 (ממוצע של 23.83 קמ"ש) מאת ג'ושוע צ'פטגיי מאוגנדה במונקו שנקבע ב-14 באוגוסט 2020
שיא העולם לנשים הוא 14:06.62 (ממוצע של 21.26 קמ"ש) מאת לטסנבט גידיי מאתיופיה בוולנסיה, ספרד שנקבע ב-7 באוקטובר 2020
ה -10,000 מטר הוא מרוץ המסלול הסטנדרטי הארוך ביותר. גם הוא התקיים לראשונה באולימפיאדת סטוקהולם. רוב המשתתפים במרוץ זה מתחרים גם במרוצי כביש ובמרוצי ריצת שדה.
שיא העולם לגברים הוא 26:11.00 (22.915 קמ"ש) מאת ג'ושוע צ'פטגיי מאוגנדה בוולנסיה, ספרד שנקבע ב-7 באוקטובר 2020
שיא העולם לנשים הוא 29:17.45 (20.48 קמ"ש) מאת אלמז איינה מאתיופיה שנקבע ב-12 באוגוסט 2016
ריצת שעה אחת היא מרוץ סיבולת שרק לעיתים רחוקות נערך כתחרות.
גם ריצת ה -20,000 מטר נעשית לעיתים רחוקות, רוב שיאי העולם בריצת 20,000 מטר נקבעו תוך כדי מרוץ ריצה של שעה.
בספורט התחרותי > תחרויות ריצה > ריצת כביש

תחרויות ריצת כביש נערכות בעיקר על כבישים סלולים, ומרוצים גדולים מסתיימים לעיתים במסלול של אצטדיון מרכזי. בנוסף להיותם ספורט פנאי נפוץ, מרוצי כביש פופולריים מאד בקרב אתלטים מקצועיים, במיוחד מרוצי מרתון. מרוצי הכביש הנפוצים ביותר הם מרתון, חצי מרתון וריצת 10 ק"מ.
המרתון הוא מרוץ הכביש היחיד שמתקיים באליפות העולם באתלטיקה ובמשחקי הקיץ האולימפיים. אליפות עולם בחצי מרתון של IAAF מתקיימת מדי שנתיים. המרתון הוא גם מרוץ הכביש היחיד שמתקיים באליפות העולם בפראתלטיקה ובמשחקים הפאראלימפיים. סדרת World Marathon Majors כוללת את שש תחרויות המרתון היוקרתיות ביותר - ברלין, בוסטון, שיקגו, לונדון, טוקיו וניו יורק, כשמרתון טוקיו היה האחרון להתווסף לסדרה, בשנת 2012.
תחרויות Ekiden - שמקורן ביפן ונפוצות שם - הן וריאציה של מרוצי שליחים במרתון, בניגוד לספורט האינדיבידואלי האופייני של ריצת כביש.
בספורט התחרותי > תחרויות ריצה > ריצת כביש > היסטוריה של ריצות כביש

שורשי ריצת הכביש כספורט בסביבות המאה ה-18, במשרתים גברים ששימשו כשליחים או רצו לצד כרכרות של אדוניהם. תחרויות הריצה התפתחו מהימורים בין אריסטוקרטים, שהעמידו את הרץ שלהם מול זה של אריסטוקרט אחר בתחרות. הספורט התמקצע כאשר שוטרים התקבלו לעבודה בעיקר בגלל יכולתם הספורטיבית והחלו להתאמן לקראת המרוצים. תנועת הספורט החובבני, שנולדה בסוף המאה ה-19, דחקה לשוליים תחרויות על פי המודל המקצועי ומודל ההימורים. באולימפיאדת הקיץ של 1896 נולד המרתון המודרני והמירוץ הוביל לצמיחתן של תחרויות ריצת כביש באמצעות מרוצים ציבוריים שנתיים כגון מרתון בוסטון, מרתון אגם ביווה ומרתוני פוקואוקה, שנוסדו ב-1897. תנופת הריצה של שנות ה-70 בארצות הברית הפכה את ריצת הכביש לבילוי נפוץ וגם הגדילה את הפופולריות שלה ברמה המקצועית.
בספורט התחרותי > תחרויות ריצה > ריצת שדה

ריצת שדה היא הצורה הטבעית של ריצה למרחקים ארוכים. תחרויות אלו מתקיימות במסלולים באוויר הפתוח על פני משטחים טבעיים. הריצה משלבת בדרך כלל מכשולים כמו קטעים בוציים, בולי עץ ותילי אדמה. כתוצאה מכך, מזג האוויר יכול למלא תפקיד חשוב בתנאי המרוץ. ריצת שדה היא ספורט פרטני וקבוצתי כאחד, שכן רצים נמדדים על בסיס אישי, ובנוסף קיים ניקוד קבוצתי. כתחרויות מתקיימים מרוצים של 4 ק"מ או יותר, בדרך כלל בסתיו ובחורף. האתלטים המצליחים ביותר בריצות שדה מתחרים לעיתים קרובות גם בריצות מסלול וכביש.
ההיסטוריה של ריצות השדה קשורה למשחק מרדף הנייר, או ארנבת וכלבי ציד, שבו קבוצת רצים הייתה מכסה מרחקים ארוכים כדי לרדוף אחרי רץ מוביל, שהשאיר אחריו שובל של נייר. התיעוד הראשון של מרוץ שדה מאורגן הוא משנת 1838 באנגליה. הספורט זכה לפופולריות בבתי ספר בריטיים, ולאחר מכן גם באמריקאים במאה ה-19, והגיע לשיאו בייסוד אליפות ריצות השדה הבינלאומית הראשונה בשנת 1903. אליפות העולם השנתית בריצות שדה של IAAF נחנכה בשנת 1973 ונותרה רמת התחרות הגבוהה ביותר לספורט זה. מתקיימות מספר תחרויות ריצת שדה יבשתיות, כאשר אליפויות מתקיימות באפריקה, אסיה, אירופה, אוקיאניה, צפון אמריקה ודרום אמריקה.
תחרויות ריצת שדה נכללו במשחקים האולימפיים מ-1912 עד 1924. כיום תחרויות אלו הן חלק מקרב חמש מודרני, מאז אולימפיאדת הקיץ של 1912.
ריצת גבעות, ריצת שבילים וריצת הרים יכולות להיחשב כולן כווריאציות של ריצת השדה המסורתית, המשלבות קטעי עלייה ו/או ירידה משמעותיים כאתגר נוסף למסלול.
ריצת הרפתקאות

המונח ריצת הרפתקאות מוגדר בצורה רופפת וניתן להשתמש בו בכדי לתאר כל צורה של ריצה למרחקים ארוכים בסביבה טבעית, ללא קשר למשטח הריצה. זה עשוי לכלול חציית נהרות, ערפל, שלג, טמפרטורות גבוהות או נמוכות קיצוניות וגבהים גבוהים. לריצת הרפתקאות יש צורות תחרותיות ולא תחרותיות, והאחרונה מיועדת לבילוי אישי או חוויה חברתית. כתוצאה מכך, המסלולים נקבעים לעיתים קרובות במקומות עם נוף מרשים וכוללים מכשולים שנועדו לתת למשתתפים תחושת הישג.
בישראל קיים מגוון רחב של מסלולי ריצת שטח. חלקם הפראי יותר נמצא באזורי המדבר.
אולטרה מרתון

קיימים מספר מרוצים, שיאים והישגים לריצה למרחקים ארוכים, מחוץ להקשר של מרוצי ספורט אטרקטיביים. אלה כוללים מרוצים רב-יומיים, אולטרה מרתונים ומרוצי מרחקים ארוכים בתנאים קיצוניים או מדידה של מאות או אלפי קילומטרים.
מעבר לאלו, קיימים שיאים והישגים עצמאיים, ולא מרוצים רגילים, על יעדי ריצה בעלי אופי ייחודי, כגון ריצה על פני יבשות או מסביב לה או ריצה מסביב לעולם.
הערות שוליים

↑  Why Are Kenya And Ethiopia So Good At Long-Distance Running?, Mpora (באנגלית אמריקאית)
↑  ריצת מרתון האגדה והמציאות אבי דוידוביץ
↑  תקציר הפרקים בסרט
↑  Zinner, Christoph; Sperlich, Billy, eds. (2016). Marathon Running: Physiology, Psychology, Nutrition and Training Aspects. Springer.

עמודים 4-5
↑  Heimo Mairbäurl, Red blood cells in sports: effects of exercise and training on oxygen supply by red blood cells, Frontiers in Physiology 4, 2013-11-12, עמ' 332 doi: 10.3389/fphys.2013.00332
↑  https://ketosis.co.il/אימונים-עצימים-על-תזונה-קטוגנית/
↑  Yoshinobu Hagihara, Arata Nakajima, Satoshi Fukuda, Sumio Goto, Running Exercise for Short Duration Increases Bone Mineral Density of Loaded Long Bones in Young Growing Rats, The Tohoku Journal of Experimental Medicine 219, 2009, עמ' 139–143 doi: 10.1620/tjem.219.139
↑  OASIS, www.abstractsonline.com
↑  Chi Pang Wen, Jackson Pui Man Wai, Min Kuang Tsai, Yi Chen Yang, Minimum amount of physical activity for reduced mortality and extended life expectancy: a prospective cohort study, The Lancet 378, 2011-10-01, עמ' 1244–1253 doi: 10.1016/S0140-6736(11)60749-6
↑  ריצה, באתר www.clalit.co.il
↑  The evidence-based solution for choosing running shoes, evidencebasedliving.human.cornell.edu
↑  Belson, Ken (2012-11-02). "Tokyo Will Be Added as Sixth Major Marathon". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-10-19.
↑  מסלולי ריצת שטח במדבר הישראלי, באתר מאת אליה זמור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4034542-7  NKC: ph138817 
רצים במירוץ 10,000 באוליפיאדת הקיץ של 2012
גברים במקטע ריצת 10 ק"מ בגראנד פרי הטריאתלון 2011 בפריז
חוק הלורדים הרוחניים (נשים) (2015)

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 גוף מחוקק:  הפרלמנט של בריטניה
 שטחים שעליהם חל החוק:  הממלכה המאוחדת
 הסכמה מלכותית:  26 במרס 2015
 סטטוס החקיקה:  בתוקף
 תאריך תחולה:  18 במאי 2015
 
חוק הלורדים הרוחניים (נשים) (באנגלית: Lords Spiritual (Women) Act 2015) הוא חוק של הפרלמנט הבריטי. החוק קובע כי במהלך עשר שנים מכניסת החוק לתוקף, כל מושב של לורד רוחני שהתפנה, יתפס על ידי אשה בעלת הסמכת בישוף, העומדת בתנאי הכהונה לתפקיד לורד רוחני, אם ישנה לפחות אחת כזאת.
החוק נחקק לאחר כניסתה לתוקף של תקנת הבישופים (קידוש והסמכת נשים) (2015), אשר אפשרה מינוי נשים לתפקיד בישופה בכנסייה האנגליקנית.
אוסקר ולנטין

אוסקר ולנטין מרטין לואנגו (בספרדית: Óscar Valentín Martín Luengo; נולד ב-20 באוגוסט 1994) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת ראיו ואיקאנו מהלה ליגה, בה הוא גם משמש גם כקפטן.
קריירה

הוא התחיל את דרכו בקבוצת הנוער של ראיו מחנדאונדה, עמה שיחק בליגה לנוער, לאחר מכן עבר לשחק באלקובנדס ובהמשך הצטרף למחלקת הנוער של ראיו ואיקאנו, עמה ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה השלישית, ולאחר מכן חזר לאלקובנדס. בקיץ 2017 חזר לקבוצת מחדאונדה בליגה השנייה.
בעונת 2017-2018 הפך לחלק חשוב בקבוצה שהצליחה לעלות לליגה השנייה. ביולי 2018, לאחר העלייה לליגה השנייה, חידש את חוזהו לשנתיים נוספות. שנה לאחר מכן חזר לראיו ואיקאנו, הפעם כחלק מהקבוצה הבוגרת.
בעונת 2023/2024 הוא הפך לקפטן הקבוצה שלו, בנוסף לכך שכבש את שער הליגה הראשון שלו בתיקו 2-2 נגד סביליה ב-7 באוקטובר 2023. הוא גם סיים את העונה כמי שביצע הכי הרבה תיקולים בליגה הספרדית עם 66.
רחל בת כלבא שבוע

קבר רחל אשת רבי עקיבא בטבריה (על פי זיהוי עממי מהמאה ה-16)
המצבה בקבר
רחל בת כלבא שבוע הייתה אשתו של התנא רבי עקיבא, כמופיע בסיפורי חז"ל. חייתה בתקופה הרומית, במאה השנייה לספירה.
שמה

ברוב המקורות נקראת ברתיה דכלבא שבוע. המקום היחיד בו היא נזכרת בשמה הוא בפרק השישי של אבות דרבי נתן:
עתיד רבי עקיבא לחייב את כל העניים בדין. שאם אומר להם 'מפני מה לא למדתם'?
והם אמרו מפני שעניים היינו,
אומרים להם: והלא רבי עקיבא עני ביתר ומדולדל היה.
והם אמרו: מפני טפינו.
אומרים להם: והלא רבי עקיבא היו לו בנים ובנות.
אלא אומרים להם: מפני שזכתה רחל אשתו.
נישואיה לרבי עקיבא

רחל הייתה רעייתו של רבי עקיבא. היא זו שהניעה אותו ללמוד ובזכותה הפך לתלמיד חכם. זאת תוך ויתור מצדה על ירושת אביה, על יוקרה וסטטוס, וכן על חיי נישואין נורמטיביים.
בתלמוד הבבלי נכתב כי "חזיתיה ברתיה (ראתה בתו, של כלבא שבוע) דהוה צניע ומעלי (שהיה צנוע ומעולה) אמרה ליה אי מקדשנא לך אזלת לבי רב (אמרה לו, לרבי עקיבא, אם אתקדש לך תלך לבית המדרש?) אמר לה אין (אמר לה כן) איקדשא ליה בצינעה ושדרתיה שמע אבוה אפקה מביתיה אדרה הנאה מנכסיה (שמע אביה, הוציאה מביתו והדירה הנאה מנכסיו)".
בן ארבעים שנה היה ולא שנה כלום. פעם אחת היה עומד על פי הבאר אמר מי חקק אבן זו, אמרו לו המים שתדיר נופלים עליה בכל יום, אמרו לו עקיבא אי אתה קורא אבנים שחקו מים מיד היה רבי עקיבא דן קל וחומר בעצמו: מה רך פיסל את הקשה דברי תורה שקשה כברזל על אחת כמה וכמה שיחקקו את לבי שהוא בשר ודם, מיד חזר ללמוד תורה. הלך הוא ובנו וישבו אצל מלמדי תינוקות. אמר לו, רבי למדני תורה אחז רבי עקיבא בראש הלוח, ובנו בראש הלוח כתב לו אלף בית ולמדה. היה לומד והולך שלמד כל התורה כולה. הלך וישב לפני רבי אלעזר ולפני ר' יהושע אמר להם רבותי: פתחו לי טעם משנה כיון שאמר לו הלכה אחת הלך וישב לו בינו לבין עצמו, אמר, אלף זו למה נכתבה, בית זו למה נכתבה, דבר זה למה נאמר, חזר ושאלן והעמידן בדברים... אמר לו רבי טרפון עקיבא עליך הכתוב אומר (איוב, כ"ח) 'מִבְּכִי נְהָרוֹת חִבֵּשׁ, וְתַעֲלֻמָהּ יֹצִא אוֹר', דברים המוסתרים מבני אדם הוציאם רבי עקיבא לאורה.
מקום קבורתה

מקום קברה של רחל אינו מתואר בספרות חז"ל והוא נושא שנוי במחלוקת. המסורת היהודית מציינת את קברה בעיר טבריה; על פי עדות מסוף המאה ה-13, רחל נקברה לצד רבי עקיבא, לפי עדות אחרת מהמאה ה-16 קברה מצוי במסגד סית סכינה ולפי עדות נוספת מהמאה ה-19, מול מערת רבי עקיבא.
דמותה בעיני הפרשנים

בתו של כלבא שבוע מהווה מודל חיובי, בעיני חז"ל, לרעייה המקריבה את עצמה ואת חייה על מנת לקדם את בעלה.
הסופרת יוכי ברנדס בספרה "הפרדס של עקיבא", נותנת פרשנות לדמותה של רחל ולמניעיה. על פי ספרה, רחל הייתה הכוח המניע שגרם לרבי עקיבא להפוך מרועה צאן שאינו יודע לקרוא לתנא, והייתה לה יכולת לראות באנשים את גדולתם גם כשהסביבה אינה רואה זאת.
דליה רביקוביץ כתבה את סיפורה של רחל בשיר "רבי עקיבא". השיר, בלחנו של מוני אמריליו ובביצועה של רבקה זהר, היה להיט בשנות ה-70.
ראו גם

ירושלים של זהב (אגדה)
אשת חיל
קבר רחל אשת רבי עקיבא
לקריאה נוספת

אברהם אדרת, "הסיפור בספר האגדה", בתוך: עלי שיח, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשל"ה-1976.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ס"ב, עמוד ב'
↑  מילות השיר "רבי עקיבא", באתר שירונט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312957005171  VIAF: 298114779   WorldCat (עם VIAF): 298114779
עזריאל ברושי

עזריאל ברושי בסוף שנות ה-50
עזריאל ברושי (ברסטוביצקי; 20 במאי 1897 – 1 במרץ 1986‏) היה מחנך ישראלי ואיש ידיעת הארץ, מחלוצי תרבות הטיול והכרת השטח בארץ ישראל וסביבותיה. עמד במשך שנים רבות בראש המדור לטיולים של המרכז לתרבות וחינוך של הסתדרות העובדים. יקיר תל אביב.
ביוגרפיה

ברושי נולד בשנת 1897 בשם עזריאל ברסטוביצקי בליסקובה שבמחוז וולקוביסק בפולין, בנם של חיה והרב יעקב ברסטוביצקי, שהיה דיין בוולקוביסק. בשנת 1920 עלה ברושי לארץ ישראל עם קבוצת חברים בני עירו. הוא נשלח על ידי ועדת התרבות המרכזית של הסתדרות העובדים העבריים בארץ ישראל לשמש כמורה ביישובי עמק יזרעאל, ולאחר מכן התמנה למנהל בית הספר לנוער העובד בירושלים.
בשנות ה-20 יזמה ההסתדרות מינוי של "מורים נודדים", שתפקידם להדריך ולהכיר את נופי ארץ ישראל ואתריה לתושבי הארץ. בין המורים היו זאב וילנאי, יוסף ברסלבקי (לימים ברסלבי), דוד ברש ועזריאל ברושי. פעילותם כללה טיולים, בדרך כלל בסביבות היישובים, אך גם לאזורים מרוחקים. הטיולים נערכו בעיקר במועדי ישראל, כמו עלייה לרגל לירושלים בפסח, עלייה למירון בל"ג בעומר, לקברי המכבים בחנוכה, לתל חי בי"א באדר. הטיולים כללו הרצאות מפי "המורה הנודד", מורה הדרך. בסוף שנות ה-20 נפסקה פעילותם של המורים הנודדים במסגרת זו.
באותה תקופה התארגנה בירושלים קבוצה של אוהבי ידיעת הארץ וייסדה, בנובמבר 1927, את אגודת המשוטטים הארץ-ישראלית. בין חבריה נמנו כמה מן "המורים הנודדים", ובהם ברושי, ומלבדם אנשי ידיעת הארץ נוספים ובהם דוד בנבנישתי, נתן שלם וחיים ברגר. בשנות ה-30 הראשונות נוסדו סניפים נוספים, הגדולים שבהם בתל אביב ובחיפה. ברושי, יחד עם עמיתיו ה"משוטטים", קיים טיולים רגליים לאורכה ולרוחבה של ארץ ישראל, וגם בעבר הירדן, סוריה, לבנון ומצרים. חלק מן הטיולים שימשו הסוואה לאנשי ההגנה לעריכת סיורים ותצפיות. מאורעות 1936–1939 גרמו להפסקת הפעילות של אגודת המשוטטים הארצית, אך בתל אביב ובחיפה המשיכו להתקיים מוקדי פעילות של המשוטטים עד שנות ה-50 המוקדמות. טיולי המשוטטים התאפיינו בשילוב של הליכה רגלית עם חקר המקומות והאתרים על כל היבטיהם.
עזריאל ברושי המשיך לפעול במסגרת ה"הסתדרות", הוא שימש מזכיר "תיור וטיול" של הארגון וריכז את הפעילות של טיולי ידיעת הארץ, בעיקר לאחר קום המדינה. הוא פרסם מרשמיו וסיפוריו על מסעותיו בספר "בדרך אשר הלכתי". היה חבר בוועד הסניף התל אביבי של החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה.
כתב בעיתון "דבר" כמעט מראשיתו.
היה נשוי לאסתר, בתו של משה יצחק וולך, מחבר הספר "משלי עם".
בנו הוא הארכאולוג מגן ברושי, ובתו היא לאה רחמני מתל אביב.
נפטר בשנת 1986, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
ספריו

באוויר השקוף של ארצנו, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – המרכז לתרבות, תש"י. (חוברת)
ירושלים – אתרים קדומים: מוקדשת לשחרור ירושלים: כ"ח אייר תשכ"ז, תל אביב: מפעלי תרבות וחינוך, 1967. (חוברת)
בדרך אשר הלכתי, תל אביב: תרבות וחינוך, 1968. (אוסף מאמרים על אתרים בישראל)
משבעה דרכים, ירושלים: חמו"ל, תשל"ו.
לקריאה נוספת

שמואל אביצור, 'עזריאל ברושי – יקיר תל אביב, נופים (עיונים בידיעת הארץ) 18–19 (1986), 123–124.
יוסף אבירם, 'עזריאל ברושי', קדמוניות (רבעון לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא) כ 77–78 (1987), 64.
הערות שוליים

↑  עזריאל ברושי באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  ביקורת: ג. קרסל, "ירושלים" לע. ברושי, דבר, 26 ביולי 1967.
↑  ביקורות: ק. יורם, מן הכוננית: "בדרך אשר הלכתי" לעזריאל ברושי, דבר, 1 במרץ 1968; מ. אהל, מחוויותיו של מטייל, מעריב, 14 במרץ 1969.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310697705171  ISNI: 0000 0000 7088 4623  SUDOC: 261605771  VIAF: 97527496   WorldCat (עם VIAF): 97527496
סאלם שלום דוד

סאלם שלום ובנו
סאלם שלום דוד (1853–?) היה גר ממוצא סיני שפעל בקהילות היהודיות בשנגחאי ומומבאי.