stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסחת לם
מבוא היסטורי ותאורטי > מודל האטום של בוהר

ספקטרום הקרינה של אטום המימן נמדד ניסויית לקראת סוף המאה ה-19. מדידות אלו ומדידות נוספות בראשית המאה ה-20, הראו שספקטרום הפליטה הוא בדיד, ושאורך הגל של הקרינה הנפלטת מתאים לנוסחת רידברג  {\frac {1}{\lambda }}=Ry\left({\frac {1}{m^{2}}}-{\frac {1}{n^{2}}}\right). כאשר  \lambda  הוא אורך הגל,  Ry\approx 10.97\cdot \mu m^{-1} ו- m ו- n מספרים שלמים. את ההסבר לתופעה נתן נילס בוהר בשנת 1913. לפי מודל האטום של בוהר, האלקטרונים באטום המימן נעים ברדיוסים בדידים מסביב לגרעין. הרדיוסים האלו חייבים להיות בעלי תנע זוויתי שהוא מספר שלם כפול קבוע דיראק, מחישוב זה נבע שרמות האנרגיה של האלקטרון באטום המימן הן בדידות והן מקיימות  E\approx {\frac {m_{e}e^{4}}{8\epsilon _{0}^{2}h^{2}n^{2}}}={\frac {h\,c\,Ry}{n^{2}}} (כאשר  e מטען האלקטרון  m_{e} מסתו,  h קבוע פלאנק ו- \epsilon _{0} הפרמטיביות של הריק). האור שנפלט מאטום המימן נפלט כאשר האלקטרון עובר בין רמות אנרגיה שונות.
מבוא היסטורי ותאורטי > מודל האטום במשוואת שרדינגר

במהלך שנות ה-20 של המאה העשרים פותחה תורת הקוונטים, ובמסגרתה הוצגה דרך סדירה לפתרון בעיות כמו אטום המימן. פתרון כזה יכול להתבצע על ידי שימוש במשוואת שרדינגר. בתיאוריה זו, מיקום האלקטרון מוצג באמצעות פונקציית הגל  \psi  שמקיימת את המשוואה  -{\frac {\hbar ^{2}}{2\mu }}\nabla ^{2}\psi -{\frac {e^{2}}{r}}\psi =E\psi  (כאשר  \mu ={\frac {m_{e}m_{n}}{m_{n}+m_{e}}} המסה המצומצמת). פתרון של המשוואה באמצעות הפרדת משתנים מראה כי את פונקציית הגל ניתן לתאר באמצעות שלושה מספרים קוונטיים - מספר האנרגיה  n, מספר התנע הזוויתי  \ell  ומספר התנע הזוויתי בציר מסוים  m. המספר  n מקבל ערכים שלמים הגדולים מ-1, והאנרגיה מקיימת  E_{n}={\frac {2\pi ^{2}\mu e^{4}}{h^{2}n^{2}}}, המספר  \ell  מקבל ערכים שלמים בין  0 ל- n-1 והתנע הזוויתי מקיים  L^{2}=\hbar ^{2}\ell (\ell +1) והמספר  m מקבל ערכים שלמים בין  -\ell  ל- \ell  והתנע הזוויתי בציר שלו מקיים  L_{z}=\hbar m. מצבים בהם המספר  \ell =0 נקראים מצבי S, מצבים בהם המספר  \ell =1 נקראים מצבי P ולאחר מכן מצבי D ו-F. לדוגמה המצב 2P של האטום הוא המצב בו  n=2 ו- \ell =1.
הפתרון שמתקבל לפי משוואת שרדינגר נותן את אותם רמות אנרגיה (עד כדי ההבדל בין המסה למסה המצומצמת) שנתקבלו ממודל האטום של בוהר. המספרים הקוונטיים  \ell  ו- m לא משפיעים על האנרגיה של האטום כלל.
מבוא היסטורי ותאורטי > המבנה הדק של אטום המימן

בשנת 1929 פיתח פול דיראק תיקונים יחסותיים למודל אטום המימן. תיקונים אלו כוללים:
תיקון יחסותי לאיבר האנרגיה הקינטית - האנרגיה הקינטית בתורת היחסות הפרטית מקיימת  E={\sqrt {p^{2}+m_{e}^{2}c^{4}}}\approx m_{e}c^{2}+{\frac {p^{2}}{2m_{e}}}-{\frac {p^{4}}{2m_{e}^{3}c^{2}}} ולא  E={\frac {p^{2}}{2m_{e}}} (ההזזה בקבוע  m_{e}c^{2} לא משפיעה על ההפרשים בין רמות האנרגיה ולכן מיותרת) ההזזה הפרופורציונלית ל- p^{4} משנה את רמות האנרגיה של האטום.
צימוד בין הספין לאורביטל -  כאשר האלקטרון נע במהירות יחסותית בשדה חשמלי, ניתן לעבור למערכת היחוס של האלקטרון ולראות שבמערכת זו האלקטרון חש שדה מגנטי  \mathbf {B} ={\frac {1}{c^{2}}}\mathbf {v} \times \nabla \mathbf {V} . לאלקטרון יש מומנט מגנטי משלו המקיים  \mathbf {M} ={\frac {e}{m_{e}}}\mathbf {S}  כאשר והשדה המגנטי שהאלקטרון חש פועל על המומנט המגנטי שלו ומשנה את האנרגיה.
איבר דרווין - בתיאוריה היחסותית, האינטראקציה בין האלקטרון לשדה החשמלי היא לגמרי לוקלית. כלומר פונקציית הגל בנקודה מסוימת מושפעת מהשדה רק בנקודה זו. בתיאוריה הלא יחסותית, האינטראקציה בין האלקטרון לשדה החשמלי מתקיימת ברדיוס בסדר גודל של אורך גל קומפטון של האלקטרון. מאחר שהשדה החשמלי משתנה מעט בסקלת אורך זו, ישנו תיקון קטן לאנרגיה הנובעים משינויים אלו. בגלל הסימטריה הכדורית של הפוטנציאל, התיקון קיים רק במרכז הפוטנציאל, ומשפיע רק על אלקטרונים שפונקציית הגל שלהם לא מתאפסת במרכז, כלומר רק על אלקטרונים באורביטל S.
שלושת התיקונים הללו מרכיבים את המבנה הדק של אטום המימן, וגודלם ביחס לאנרגיה  E_{n} מסוכם בנוסחה:  {\frac {\Delta E_{n,J}}{E_{n}}}={\frac {1}{n^{2}}}\left({\frac {n}{J+1/2}}-{\frac {3}{4}}\right)\alpha ^{2}. כאשר  \alpha \approx {\frac {1}{137}} הוא קבוע המבנה הדק ו- J=|\ell \pm 1/2| הוא מספר קוונטי המתאר את חיבור התנע הזוויתי בין הספין של האלקטרון לתנע הזוויתי של המסלול  \ell . בפרט מתקבל שהמצב הקוונטי 2P מתפצלים לשני רמות אנרגיה, האחד בו  J=1/2 (המסומן 2P1/2) והאחד בו  J=3/2 (המסומן 2P3/2). בנוסף מאחר שהמספר הקוונטי  \ell  לא מופיע בנוסחה, מצופה שלמצבים 2P1/2 ו-2S1/2 תהיה בדיוק אותה אנרגיה.
הסחת לם > גילוי ניסיוני

בשנת 1947 ויליס לם והסטודנט שלו רוברט רת'רפורד ערכו ניסוי באטומי מימן. במהלך הניסוי, הם לקחו אטומי מימן, והעבירו אותם ממצב היסוד 12S1/2 למצב המעורר 22S1/2. יחסי שימור מונעים מהמצב הזה לדעוך ישירות למצב היסוד, ולכן זמן החיים שלו ארוך יחסית. לם ועוזרו בנו גלאי שמאפשר לגלות את כמות האלקטרונים במצב מעורר.
כעת לם העביר את האטומים באור רנטגן באורך גל ידוע בין המצב 22S1/2 למצב 22P3/2. אם הפרש האנרגיות במציאות היה מתאים למצופה אז חלק מהאטומים היו עוברים למצב 22P3/2 ודועכים ממנו למצב היסוד לפני שהספיקו להגיע לגלאי, ולכן כמות האטומים במצב מעורר שיתגלה בגלאי יהיה נמוך יותר. כשהניסוי בוצע, התברר שהתדירות של קרינת הרנטגן בה יש להעביר את האטומים שונה בכ-1000MHz מהתדירות החזויה לפי התחזית של דיראק בהתאם למבנה הדק. לעומת זאת, בניסוי דומה עם אטומים שעוררו למצב 22P1/2 התגלה שהתיאוריה של דיראק מתאימה לניסוי. כלומר הניסוי הראה הפרש אנרגיות בין המצב 2S1/2 למצב 2P1/2, שלא נחזה על ידי המבנה הדק. הפרש זה נקרא הסחת לם.
הסחת לם > הסבר תאורטי

כדי להסביר את הסחת לם, יש להשתמש בעובדה שכאשר אלקטרון נע, הוא מבצע אינטראקציה רציפה עם הריק האלקטרומגנטי. כלומר, בכל רגע בתנועת האלקטרון, הוא מסוגל לפלוט פוטון. האנרגיה של האלקטרון מושפעת מהיכולת הזו. העובדה שהאלקטרון יכול לבצע את האינטראקציה הזו הוצגה על ידי דיראק כבר ב-1927. הבעיה הגדולה בחישוב האינטראקציה הזו, היא שחישובים תאורטיים שלה נותנים תרומה אינסופית לאנרגיה של האלקטרון. במאמרו של בתה מ-1947 הוא טוען שעל התרומה האינסופית הזו ניתן להסתכל כתרומה למסה של האלקטרון, ולפיכך התרומה הזו נמדדת כבר בכל ניסוי בו נמדדת המסה של האלקטרון. בפרט, כאשר מנסים לחשב את התרומה של האינטראקציה עם השדה האלקטרומגנטי של הריק, ניתן להפחית מהחישוב את האינטראקציה של אלקטרון חופשי עם הריק. ביצוע החישוב בצורה כזו מביא לשינוי סופי באנרגיה של אורביטל s של האלקטרון, אך לא של אף אורביטל אחר, ובכך הוא מסביר את הסחת לם. בפועל, לחישוב של בתה יש להוסיף תיקון של כ-2% הנובע מהפולריזציה של הריק.
הסחת לם > פיתוח מתמטי של ההסבר התאורטי

בחלק זה יובא פיתוח של ההסבר התאורטי בהתאם למאמרו של בתה. בהסבר זה, הפיתוח נעשה באמצעות חישוב לא יחסותי של האינטראקציה, והתוצאה המתקבלת היא התבדרות לוגריתמית של האנרגיה, את ההתבדרות הזו קוטעים באמצעות הפעלת קטיעה באנרגיות יחסותיות.
הסחת לם > פיתוח מתמטי של ההסבר התאורטי > אינטראקציה עם השדה האלקטרומגנטי של הריק

ההמילטוניאן של חלקיק בשדה אלקטרומגנטי הוא:
{\hat {H}}={\frac {(\mathbf {P} -{\frac {e}{c}}\mathbf {A} )^{2}}{2m}}+e\phi +V(\mathbf {r} )
בפרט, איבר האינטראקציה הוא:
{\hat {W}}=-{\frac {e}{2mc}}(\mathbf {P} \mathbf {A} +\mathbf {A} \mathbf {P} )
כעת יש לחשב את האינטראקציה בין מצב ראשוני בו האלקטרון נע במצב  m בריק האלקטרומגנטי למצב סופי בו האלקטרון יכול לנוע באותו מצב או במצב אחר  n, והשדה האלקטרומגנטי מכיל פוטון יחיד בעל וקטור גל  {\vec {k}} ופולריזציה  \sigma  . האופרטור  \mathbf {A} _{\sigma {\vec {k}}} פועל רק על השדה החשמלי ומתקיים:
{\hat {A}}_{\sigma {\vec {k}}}=\epsilon _{\sigma {\vec {k}}}{\sqrt {2\pi c\hbar }}\int d^{3}k{\frac {1}{\sqrt {k}}}\left(a_{-k}^{\dagger }+a_{k}\right)\implies <{\vec {k}}\sigma |{\hat {A}}_{\sigma {\vec {k}}}|\Omega >=\epsilon _{\sigma {\vec {k}}}i{\sqrt {\frac {2\pi c\hbar }{k}}}
האופרטור  P פועל על האלקטרון ונסמן  P_{mn}=<n|P|m>. בכך מספיק כדי לקבל שאלמנטי המטריצה  <n,{\vec {k}}\sigma |W|m,\Omega > לא מתאפסים. לכן ניתן לחשב את ההשפעה של האינטראקציה בתורת הפרעות ולקבל שהשינו באנרגיה של המצב  m הוא:
\delta E=\int d^{3}k\sum _{n}\sum _{\sigma }{\frac {|<n,{\vec {k}}\sigma |W|m,\Omega >|^{2}}{E_{m}-E_{n}-hck}}=_{K=hck}{\frac {2e^{2}}{3\pi m_{e}^{2}\hbar c^{3}}}\int KdK\sum _{n}{\frac {|P_{mn}|^{2}}{E_{m}-E_{n}-K}}
כאשר חושבה הסכימה על הפולריזציה ו- K היא האנרגיה של הפוטון בעל וקטור הגל  {\vec {k}}.
הסחת לם > פיתוח מתמטי של ההסבר התאורטי > רנורמליצזיה

כאמור, האינטגרל בסעיף הקודם מתבדר באופן ליניאירי, ולכן חישוב של השינוי באנרגיה באמצעותו יביא לשינוי עצום באנרגיה של המצב, גם אם הגבול העליון של האינטגרל יוחלף מאינסוף לאנרגיה החופשית של האלקטרון  m_{e}c^{2}. כדי לבטל את התרומה הזו, יש לשים לב לכך שעבור אלקטרון במצב  m שלא יכול לעבור למצב אחר  n ניתן לחשב באופן דומה את התרומה לאנרגיה מהאינטראקציה עם השדה האלקטרומגנטי של הריק. תרומה זו תיתן:
\delta E_{0}=\int d^{3}k\sum _{\sigma }{\frac {|<m,{\vec {k}}\sigma |W|m,\Omega >|^{2}}{-hck}}=_{K=hck}-{\frac {2e^{2}}{3\pi m_{e}^{2}\hbar c^{3}}}\int KdK{\frac {|P_{mm}|^{2}}{K}}=-{\frac {2e^{2}}{3\pi m_{e}^{2}\hbar c^{3}}}\int dK\sum _{n}|P_{mn}|^{2}
התרומה הזו לאנרגיה של המצב, נכללת כבר בחישוב של המסה החופשית של האלקטרון כפי שהיא מתקבלת בניסוי. לכן, אם ברצוננו לחשב את התרומה לאנרגיה של הפוטון כתוצאה מהאינטראקציה עם הריק, עלינו להחסיר את התרומה הזו מהתרומה שחישבנו בסעיף הקודם. לכן התרומה שמתקבלת היא:
\delta E-\delta E_{0}=-{\frac {2e^{2}}{3\pi m_{e}^{2}\hbar c^{3}}}\int _{0}^{K_{max}}dK\sum _{n}{\frac {|P_{mn}|^{2}(E_{n}-E_{m})}{E_{n}+K-E_{m}}}={\frac {2e^{2}}{3\pi \hbar c^{3}m_{e}^{2}}}\sum _{n}|P_{mn}|^{2}(E_{n}-E_{m})\ln {\frac {K_{max}}{|E_{n}-E_{m}|}}
כאשר  K_{max}\approx m_{e}c^{2} היא האנרגיה החופשית של האלקטרון שמשמשמשת כערך קטיעה לאינטגרל. כעת נשאר רק לחשב את הסכום בסוגריים. מאחר  511KeV\approx K_{max}>>|E_{n}-E_{m}|\approx 13.6eV הלוגריתם כמעט קבוע לכל הערכים של  n. ולכן ניתן לחשב את הסכום:
\sum _{n}|P_{mn}|^{2}(E_{n}-E_{m})={\frac {1}{2}}\hbar ^{2}\int \nabla ^{2}V\psi _{m}^{2}dV=2\pi \hbar ^{2}e^{2}\psi _{m}^{2}(0)
מתוצאה זו מתקבל שהשינוי באנרגיה שונה מ-0 רק עבור ערכי המספר הקוונטי  \ell  השווים ל-0, כלומר רק עבור האורביטל s. חישוב של הסכום עבור האורביטל 2S1/2 נותן:
\delta E-\delta E_{0}={\frac {m_{e}c^{2}\alpha ^{5}}{6\pi }}\ln {\frac {K_{max}}{|E_{n}-E_{2}|}}=\ln {\frac {K_{max}}{|E_{n}-E_{2}|}}\cdot 0.56\mu eV
את הלוגריתם ניתן לחשב באמצעות שימוש בהפרש האנרגיות הממוצע בין האנרגיה של האורביטל לאנרגיה של שאר האנרגיות האפשריות ושימוש ב- K_{max}=m_{e}c^{2}. עבור האורביטל  2S1/2 מתקבל 7.36 והפרש אנרגיה של  4.3\mu eV בקירוב רב לערך הנצפה בניסוי.
התרומה לאלקטרודינמיקה קוונטית

הסחת לם היא הניסוי הראשון שכדי להסבירו באופן תאורטי נעשה שימוש בהחסרת איבר האנרגיה החופשית של החישוב והצבת קיטוע באנרגיות גבוהות על מנת לחשב את הערך המתקבל בניסוי. שיטות אלו פותחו לאחר החישוב על ידי מספר מדענים, הבולטים בהם הם טומונוגה, שווינגר ופיינמן, והובילו להולדת של תורת שדות קוונטיים מודרנית ובפרט של האלקטרודינמיקה הקוונטית.
כאמור, החישוב המובא כאן לא לוקח באופן מלא את האופן היחסותי של התופעה, אבל גם חישוב שמבצע זאת עדיין סוטה מהתוצאה המתקבל בכ-2%. המקור לסטייה זו היא הפולריזציה של הריק - תופעה בה הפוטון הנע יוצר זוגות של אלקטרון ופוזיטרון וירטואליים, האלקטרון הווירטואלי נדחה מהאלקטרון האמיתי בעוד הפוזיטרון נמשך אליו ובכך האלקטרונים והפוזיטרונים הווירטואליים יוצרים מיסוך של המטען החשמלי של האלקטרון המקורי, בדומה למצב בתווך דיאלקטרי. חישוב מדויק של המיסוך הזה אפשרי באמצעות אלקטרודינמיקה קוונטית, והוספת האפקט הזה מביא להתאמה גבוהה של הניסוי והתיאוריה.
ניתן להשתמש במדידות מדויקות של הסחת לם כדי לקבוע את קבוע המבנה הדק. שימוש זה נותן α−1 = 137.036 8 (7). כלומר ערך הקבוע נקבע על ידי המדידות ברמת דיוק של כאחד למיליון. מדידות מדויקות יותר מתבצעות היום באמצעות פקטור g של האלקטרון או רתיעה של אטומי רובידיום וצסיום. מדידות אלו מגיעות לדיוק של כעשר למיליארד, מה שהופך את האלקטרודינמיקה הקוונטית לתיאוריה הפיזיקלית המדויקת ביותר עד היום.
הערות שוליים

↑  Willis E. Lamb, Robert C. Retherford, Fine Structure of the Hydrogen Atom by a Microwave Method, Physical Review 72, 1947-08-01, עמ' 241–243 doi: 10.1103/PhysRev.72.241
↑  H. A. Bethe, The Electromagnetic Shift of Energy Levels, Physical Review 72, 1947-08-15, עמ' 339–341 doi: 10.1103/PhysRev.72.339
↑  ביחידות c.g.s בהן  \epsilon _{0}={\frac {1}{4\pi }}
↑  לאלקטרון יש ערך ספין עצמי, ועבור אטום המימן האלקטרון (היחיד) יכול לקבל שני ערכים. כדי לסמן זאת מסמנים את המצב כ-22P. המספר בכתב העילי הוא תמיד 2 עבור אטום המימן.
↑  Paul Adrien Maurice Dirac, Niels Henrik David Bohr, The quantum theory of the emission and absorption of radiation, Proceedings of the Royal Society of London. Series A, Containing Papers of a Mathematical and Physical Character 114, 1927-03-01, עמ' 243–265 doi: 10.1098/rspa.1927.0039
↑  בחישוב יחסותי כזה, האנרגיה של האלקטרון מתבדרת אך רק באופן לוגריתמי. את ההתבדרות הלוגריתמית הזו ניתן לבטל עם גודל אינסופי אחר, או לקטוע באמצעים מלאכותיים כך שהמסה הנמדדת של האלקטרון היא סופית.
↑  בחישוב יחסותי מלא, ההתבדרות הלוגריתמית הזו מתבטלת עם ההתבדרות של המסה של האלקטרון ומתקבל גודל סופי.
↑  כאשר השתמשנו בכך ש- |P_{mm}|^{2}=<m|P|m><m|P|m>=\sum _{n}<m|P|n><n|m><m|P|m>=\sum _{n}<m|P|n><n|P|m>=\sum _{n}|P_{nm}|^{2}
↑  באמצעות ההחסרה של האיבר  \delta E_{0} קיבלנו שהתרומה מתבדרת כמו  \ln K_{max} ולא כמו  K_{max}.
↑  השונים מ-  m עצמו, אבל התרומה של  m=n היא אפס
המשחקים הגאים בקלן (2010)

| --- | --- |
סמל המשחקים הגאים בקלן
סמל המשחקים הגאים בקלן
 עיר מארחת:  גרמניה קלן, גרמניה
 מדינות משתתפות:  70
 ספורטאים משתתפים:  9,500
 תחרויות:  35 ענפי ספורט
 טקס הפתיחה:  31 ביולי 2010
 טקס הנעילה:  7 באוגוסט 2010
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון ריין אנרגי
 הערים שהתמודדו על האירוח:  יוהנסבורג, פריז
 → שיקגו, 2006 קליבלנד-אקרון, 2014 ← 
המשחקים הגאים בקלן (2010), הוא האירוע העולמי השמיני של תחרויות ספורט רב-ענפיות ואירועי תרבות מגוונים עבור נשים גברים המזהים עצמם כלהט"ב, שנערכו בין 31 ביולי ל-7 באוגוסט 2010 בקלן שבגרמניה. הייתה זו הפעם הראשונה שהמשחקים הגאים, שנועדה להשתתפותם של ספורטאים וחובבנים החברים בקהילה הגאה מרחבי העולם, התקיימו בגרמניה והפעם השנייה שהתקיימו ביבשת אירופה.
סיסמת המשחקים הייתה "היה חלק מכל זה" (באנגלית: Be Part Of It).
ארגון המשחקים > המכרז

ב-16 במרץ 2005 הוכרזו שלושת ערים שהגישו את מועמדותן לארח את המשחקים ב-2010: יוהנסבורג, פריז וקלן. בפגישת פדרציית המשחקים הגאים ב-13 בנובמבר 2005 בשיקגו, העיר שאירחה את המשחקים הגאים ב-2006, הוכרז כי קלן, המכונה "העיר הגאה ביותר באירופה אחרי ברלין", תארח את המשחקים ה-8.
ארגון המשחקים > מתקנים

מתקני הספורט במשחקים הגאים היו מפוזרים ב-4 מוקדים ברחבי העיר:
אצטדיון ריין אנרגי - בו נערכו טקסי הפתיחה והסגירה של התחרות.
אוניברסיטת הספורט הגרמנית בקלן - בה נערכו תחרויות השחיה.
מתחם הספורט "Südstadion" - בו נערכו תחרויות סופטבול.
אצטדיון לונגריך (גר') - בו נערכו תחרויות אופניים.
תחרויות השיט נערכו בעיר רורמונד, הולנד.
טקסים ואירועים

טקס הפתיחה נערך באצטדיון ריין אנרגי ב-31 ביולי 2010, במהלכו נערך מצעד של הספורטאים המשתתפים, נאומים ממנהיגים גרמנים והופעות של הזמרים טיילור דיין ומו אגנס.
תחרויות > ענפי הספורט

במשחקים הגאים ב-2010 נערכו תחרויות ב-35 ענפי ספורט ותרבות שונים.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   אמנויות לחימה   אופניים   באולינג   בדמינטון   בודיבילדינג   ביליארד   ברידג'   גולף   הוקי קרח |   הוקי שדה   החלקה אמנותית   החלקה מהירה   היאבקות   הרמת משקולות   טיפוס   טניס   טניס שולחן   טריאתלון |   כדורגל   כדוריד   כדורמים   כדורסל   כדורעף   כדורעף חופים   מרוצי מכוניות   סופטבול   סקווש |   קליעה   קפיצה למים   ריצת מרתון   ריקוד   שחייה   שחייה צורנית   שחמט   שיט |  |  |  |  |
ענפי התחרות ותוצאותיהם > אופניים

תחרות האופניים נערכה במקטעים בין 1 באוגוסט ל-6 באוגוסט 2010.
| תחרות |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| נשים | מריון פנגלס גרמניה גרמניה | דניאלה קונצה גרמניה גרמניה | איריס רייטר אוסטריה אוסטריה |
| גברים | ג׳נס מירום פדרסן דנמרק דנמרק | מתיאס מאייר גרמניה גרמניה | סורן פריס לרסן דנמרק דנמרק |
ענפי התחרות ותוצאותיהם > אתלטיקה

ריצת 5,000 מטר נערכה ב-9 באוגוסט 2010.
ריצת 10,000 מטר נערכה ב-2 באוגוסט 2010, בהשתתפות 510 רצות ורצים בקבוצות גיל שונות.
ריצת מרתון נערכה ב-7 באוגוסט 2010, בהשתתפות 118 רצות ורצים בקבוצות גיל שונות.
ענפי התחרות ותוצאותיהם > ביליארד

תחרות הביליארד כללה תחרות בביליארד 8 כדורים ו-9 כדורים.
| תחרות |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 8 כדורים נשים | וינקה תמסן  גרמניה גרמניה | דניאלה סטרונץ  גרמניה גרמניה | פטרה הופמן  גרמניה גרמניה |
| 9 כדורים נשים | יונקה תמסן  גרמניה גרמניה | דניאלה סטרונץ  גרמניה גרמניה | פטרה הופמן  גרמניה גרמניה |
| 8 כדורים גברים | סטפן ורגן  גרמניה גרמניה | טימות׳י בורק  ארצות הברית ארצות הברית | יוהאן קורץ  גרמניה גרמניה |
| 9 כדורים גברים | סטפן ורגן  גרמניה גרמניה | ליאו גונזלס  ארצות הברית ארצות הברית | עמנואל קאני  איטליה איטליה |
| 8 כדורים משולב | סטפן ורגן וג׳ינה פורטר  גרמניה גרמניה ו-אוסטריה אוסטריה | עמנואל קאני ווינקה תמסן  איטליה איטליה ו-גרמניה גרמניה | סטייסי לואיס ודניאלה סטרונץ  ארצות הברית ארצות הברית ו-גרמניה גרמניה |
ענפי התחרות ותוצאותיהם > כדורסל

בכדורסל נשים ניצחה הקבוצה הלונדונית ״London Cruisers״. בכדורסל גברים ניצחה קבוצת DC, אחרי 12 שנים בהן קבוצת ״Rockdogs״ מסן פרנסיסקו החזיקה בתואר, מפלתה של Rockdogs למקום השלישי נגרם בעקבות פיצול בקבוצה שנתיים לפני כן שתועד חלקית על ידי סדרת הריאלטי Shirts & Skins (אנ'). זוכת מדליית כסף, LB Rebels, זכתה בעבר במדליית זהב ב-1998.
| תחרות |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| נשים | Cruisers  הממלכה המאוחדת לונדון, הממלכה המאוחדת | Pottmixx  גרמניה גרמניה | Shaved Hedgehogs  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| גברים | DC-USA  ארצות הברית וושינגטון, ארצות הברית | LB Rebels  ארצות הברית קליפורניה, ארצות הברית | Rockdogs  ארצות הברית סן פרנסיסקו, ארצות הברית |
ענפי התחרות ותוצאותיהם > פיתוח גוף

תחרות הפיתוח גוף נערכה ב-3 באוגוסט 2010. בתחרות השתתפה אישה אחת בלבד.
| תחרות |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| גברים מעל 40 | ג׳ורג׳ בירד  ארצות הברית ארצות הברית | מארק אבינגר  ארצות הברית ארצות הברית | בריאן דונר  ארצות הברית ארצות הברית |
| גברים מעל 50 | לורנס סלואן  ארצות הברית ארצות הברית | גוי דו טויט  אוסטרליה אוסטרליה | פרנק פיירי  ארצות הברית ארצות הברית |
| גברים מעל 60 | רנה סילבין  ארצות הברית ארצות הברית | פייר דרסארט  צרפת צרפת | — |
| גברים מעל 70 | נורמן אברמסון  ארצות הברית ארצות הברית | פרדריק הפטר  קנדה קנדה | פול מארט  ארצות הברית ארצות הברית |
| גמלאים | לוקאס אלכסנדר  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | אלכסנדר דוהר  גרמניה גרמניה | פיטר שיין ג׳וניור  ארצות הברית ארצות הברית |
| נשים מעל 40 | ולרי וורל  ארצות הברית ארצות הברית | — | — |
| גברים - זוגות | בריאן דונר ודייוויד זיגלר  ארצות הברית ארצות הברית | ג׳ון דה ליון וגוי דו טויט  ארצות הברית ארצות הברית/קנדה קנדה | — |
השתתפות

במשחקים השתתפו 9,500 ספורטאים מ-65 מדינות. המדינה המיוצגת ביותר הייתה גרמניה עם 2,955 משתתפים ואחריה ארצות הברית עם 2,219 משתתפים. בנוסף להם היו נציגים ממדינות בהן הומוסקסואליות היא מחוץ לחוק כגון אנגולה, איחוד האמירויות הערביות וסרי לנקה. המדינות שהשתתפו הן:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה אוסטריה  אורוגוואי אורוגוואי  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות  איטליה איטליה  אינדונזיה אינדונזיה  איסלנד איסלנד  אירלנד אירלנד  אל סלוודור אל סלוודור  אנגולה אנגולה  אסטוניה אסטוניה  ארגנטינה ארגנטינה  ארצות הברית ארצות הברית  בולגריה בולגריה |  בלגיה בלגיה  ברזיל ברזיל  גאנה גאנה  גואטמלה גואטמלה  ג'מייקה ג'מייקה  גרמניה גרמניה  דנמרק דנמרק  דרום אפריקה דרום אפריקה  הודו הודו  הולנד הולנד  הונגריה הונגריה  הונג קונג הונג קונג  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |  הפיליפינים הפיליפינים  הרפובליקה הדומיניקנית הרפובליקה הדומיניקנית  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין  טורקיה טורקיה  טייוואן טייוואן  טנזניה טנזניה  יוון יוון  יפן יפן  ישראל ישראל  לוקסמבורג לוקסמבורג  לטביה לטביה  ליבריה ליבריה  ליטא ליטא |  מונטנגרו מונטנגרו  מקסיקו מקסיקו  נורווגיה נורווגיה  ניו זילנד ניו זילנד  סורינאם סורינאם  סינגפור סינגפור  סלובניה סלובניה  סלובקיה סלובקיה  ספרד ספרד  סרי לנקה סרי לנקה  פוארטו ריקו פוארטו ריקו  פולין פולין  פינלנד פינלנד |  פקיסטן פקיסטן  פרו פרו  צ'ילה צ'ילה  צ'כיה צ'כיה  צרפת צרפת  קולומביה קולומביה  קנדה קנדה  קניה קניה  קרואטיה קרואטיה  רוסיה רוסיה  שוודיה שוודיה  שווייץ שווייץ  תאילנד תאילנד |  |  |  |
משלחת ישראל

משלחת בראשותם של יניב ויצמן ואדיר שטיינר ועשרה ספורטאים מישראל השתתפו במשחקים בתחרויות בשחייה, באתלטיקה, ובטריאתלון בתמיכתה של עיריית תל אביב נערך במשחקים ערב תרבות תל אביבי-ישראלי בהפקתו של די ג'יי יואב ארנון, שבמסגרתו הופיעו זמרים, אמני דראג ודי ג'יי תל אביביים מובילים.
הנבחרת הישראלית זכתה במדליית כסף אחת.
ראו גם

2010 בספורט
הערות שוליים

1 2  היסטוריית המשחקים הגאים, פדרציית המשחקים הגאים
↑  הכרזת תוצאות המכרז, פדרציית המשחקים הגאים, 13 בנובמבר 2005
1 2 3  אייבן קווינטנילה, Gay Games 2010 Update, באתר OutTraveler,‏ 6 באוגוסט 2010 (באנגלית)
↑  תוצאות תחרות האופניים (בגרמנית)
↑  תוצאות ריצת 5,000 (בגרמנית)
↑  תוצאות ריצת 10,000 (בגרמנית)
↑  תוצאות המרתון (בגרמנית)
↑  תוצאות תחרות הביליארד (בגרמנית)
↑  תוצאות טורניר הכדורסל (בגרמנית)
↑  סיפור כדורסל גאה, סרטון דוקומנטרי על קבוצת הכדורסל ״LB Rebels״, 2 באוגוסט 2020 (באנגלית)
↑  תוצאות תחרות הבודיבילדינג (בגרמנית)
↑  יואב זיתון, כבוד גרמני: אירוע תמיכה בישראל בעיר קלן, באתר ynet, 22 ביוני 2010
ביאורים

↑  אמסטרדם, הולנד אירחה את המשחקים ב-1998.
אצטדיון ריין אנרגי, בו נערכו טקסי הפתיחה והסגירה של התחרות.
התנועה היהודית למען זכויות האדם בארגנטינה

| --- | --- |

 מדינה:  ארגנטינה 
 
התנועה היהודית למען זכויות האדם בארגנטינה (בספרדית: Movimiento Judío por los Derechos Humanos) הייתה ארגון זכויות אדם בארגנטינה שנוסדה על ידי מרשל מאייר והרמן שילר ב-19 באוגוסט 1983.
התנועה הייתה אחת מתשעה ארגוני זכויות אדם גדולים במהלך המלחמה המלוכלכת .  זו הייתה אחת משלוש קבוצות שהיו דתיות ומילאה תפקיד מרכזי במאבק למען זכויות האדם בארגנטינה.
רקע

בשנת 1978, החל הרב מרשל מאייר מבית הכנסת של קהילת בית אל להיתקל בבני קהילה שקרוביהם נעלמו על ידי השלטון. אנשים אלה לא מצאו תמיכה מדאיה שתפקידה היה להילחם באנטישמיות בארגנטינה והקהילה היהודית בארגנטינה שתקה כי הם חששו מדיכוי הממשלה.
ארגונים יהודיים מרכזיים AMIA וארגון Sionista Argentina קראו לאחדות הקהילה להובלה על ידי דאיה מתוך רצון שיהיה קול אחד המייצג את הקהילה היהודית. מרשל מאייר החליט ליצור את ה-תנועה היהודית למען זכויות האדם בארגנטינה כמענה לדרישותיהם של קרובי משפחתו הבלתי נתמכים בקהילתו.
יהודי ארגנטינה שהצטרפו לתנועה העמידו את עצמם בסכנה בכך שנחשפו לעונש מהממשלה.  שלא כמו האמהות פלאסה דה מאז'ו הקבוצה ברובה לא הייתה מורכבת מאנשים שהושפעו אישית מההעלמות.
התנועה כללה מתנגדים דתיים מהקהילה היהודית. הרב מאייר פנה לאנשים מבית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית שלא הסכימו עם המשטר הצבאי, וניצל את אמינותם כדי לדחות ולעשות דה-לגיטימציה לדיכוי פוליטי, על בסיס מחויבות פילוסופית ודתית לצדק חברתי.
הקבוצה החלה להשתתף בהפגנות לקראת סוף 1982, אם כי היא נוסדה רשמית רק ב-1983.
פעילות

הפעולה הפומבית הראשונה של התנועה הייתה השתתפות בהפגנה במחאה על ניסיון הצבא להעביר לעצמם חוק חנינה באוגוסט 1983. ההפגנה הייתה הצלחה, וכתוצאה מכך תוכננה עצרת של התנועה לאוקטובר 1983 בהאובליסק של בואנוס איירס. דאיה ניסתה לעצור את העצרת בטענה שהיא אנטישמית וביקרה את הדוברים הבה דה בונפיני ואדולפו פרז אסקיבל, אך אלפי אנשים השתתפו בה. סיסמת העצרת הייתה "קונטרה אל אנטישמיות" ("נגד אנטישמיות").
לאחר בחירתו של ראול אלפונסין לנשיא ארגנטינה בסוף אוקטובר 1983, התנועה המשיכה לארגן אירועים, ולעיתים קרובות עבד עם האמהות של פלאזה דה מאיו וקבוצות זכויות אדם אחרות. הם תמכו בדמוקרטיה וקראו להעניש את הפשעים של תהליך הארגון-מחדש של האומה. מאמצים אלו הובילו בסופו של דבר למשפט החונטות ולמאסר של אנשי מפתח המעורבים בדיקטטורה.
התנועה הגנה גם על מהגרים מפרגוואי, בוליביה ופרו שנרדפו על ידי קבוצות גזעניות בארגנטינה.
פרסים וכבוד

בשנת 2005 קיבלה התנועה פרס מטעם Delegación de Asociaciones Israelitas Argentinas על עבודה בהגנה על חירויות במהלך הדיקטטורה ואחריה, אך דחתה אותו. בנאום דחייה מטעם התנועה, פדרו רסלס מתח ביקורת על דאיה (וגם על AMIA וארגון Sionista Argentina) על התנהלותם בתקופת הדיקטטורה, וציין כי נשיא הדאיה דאז טען שממשלות דיקטטוריות טובות יותר ליהודים מאשר דמוקרטיות. כי הם יכלו לשלוט באנטישמיות בצורה יעילה יותר. הוא גם מתח ביקורת על ממשלת ישראל על כך שמכרה נשק לממשלת ארגנטינה המדכאת.
ראו גם

יהדות ארגנטינה
מרשל מאייר