stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכון קונפוציוס
ביקורת

התרבותם של מכוני קונפוציוס בעולם תוך זמן קצר הוא נושא שנוי במחלוקת. המתנגדים טוענים כי למרות שלמראית עין הפעילות היא חיובית וחינוכית, מאחורי הקלעים מסתתרת מטרת ההתעצמות וההתפשטות של סין, צנזורה ואיום על חופש המחשבה ועל החופש האקדמי.
המחלוקות נובעות ממערכת היחסים ההדוקה בין מכוני קונפוציוס ובין המפלגה הקומוניסטית של סין.
החשש הוא מצנזורה ואיבוד החופש האקדמי, חשש מהשתקה של נושאים שהמשטר הקומוניסטי הטוטליטרי מתנגד לחשוף, כגון קצירת האיברים ממתרגלי הפאלון גונג, והניסיון לקדם את המדיניות הסינית השנויה במחלוקת לגבי זכויות האדם בסין, בטיבט ובטאייוואן. צנזורה חמורה קיימת בתוך סין והיא ממשיכה גם באמצעות מכוני קונפוציוס הפועלים מחוץ לסין.
כמו כן קיים חשד שמכוני קונפוציוס יהוו בסיס לריגול תעשייתי וצבאי.
דאגות נוספות מעוררת ההתנהלות הפיננסית והאקדמית, איכות ההוראה והיחסים עם האוניברסיטה הסינית השותפה.
מכוני קונפוציוס הגנו על עצמם בכך שהשוו את עצמם למכוני תרבות אחרים, אך בניגוד אליהם, המדינות העומדות מאחורי מכוני תרבות אחרים כגון צרפת, גרמניה וספרד הן מדינות דמוקרטיות בעוד שסין היא מדינה עם שלטון טוטליטרי, שלטון של מפלגה אחת.
בנוסף, מכוני קונפוציוס פועלים ישירות בתוך הקמפוסים ומהווים בכך מוקד להשפעה פוליטית, בעוד שמכוני התרבות של המדינות הדמוקרטיות פועלים באופן עצמאי ולא בתוך קמפוסים של חינוך.
האגודה האמריקנית של פרופסורים באוניברסיטאות קראה לאוניברסיטאות לנתק את קשריהן עם מכוני קונפוציוס. בדו"ח של האגודה נכתב כי מטרת מכוני קונפוציוס היא "לקדם את סדר היום (של סין) בגיוס הצוות האקדמי והשליטה בו, בהרכבת תוכנית הלימודים ובהגבלת חופש הביטוי".
האגודה הקנדית הלאומית מורי אוניברסיטה קוראת לאוניברסיטאות ולקולג'ים להתנתק ממכוני קונפוציוס.
ה-CIA הזהיר (2018) מפעולה סינית נרחבת שמטרתה לחדור לתוך מוסדות אמריקניים.
באוגוסט 2018 התפרסם דו"ח תחקיר של ועדת הקונגרס לסוגיות ביטחון וכלכלה ביחסי ארצות הברית-סין המייחד פרק שלם למכוני קונפוציוס, הפועלים תחת 'החזית המאוחדת' של סין, שתפקידה להשיג השפעה בעולם (soft power).
הסנאט האמריקני דורש לשנות את מכוני קונפוציוס או לסגור אותם.[דרוש מקור]
ביקורת > ויכוח על מדיניות העסקה

באתר "האן-באן" מתוארים המורים שיכולים ללמד במכוני קונפוציוס: "מדריך המלמד את השפה הסינית יהיה בגילאי 22–60, בריא בגופו ובנפשו וללא היסטוריה של השתתפות בפאלון גונג או בארגון לא חוקי אחר, וללא תיק פלילי". ברוב האוניברסיטאות המורים מועסקים על ידי הממשלה הסינית ולא על ידי האוניברסיטה.
קלייב אנסלי (Clive Ansley) עורך דין קנדי לזכויות אדם טען שמדיניות ההעסקה שמונעת ממתרגלי פאלון גונג לעבוד במכון – מנוגדת לחוקי עבודה נגד אפליה ומנוגדת גם לקוד של זכויות אדם.
מרסי המילטון (Marci Hamilton) ופול ורקויל (Paul R. Verkuil) ראש המחלקה למשפט וחוק בישיבה יוניברסיטי בניו יורק טענו שהמדיניות הזאת אינה אתית והיא בלתי חוקית בעולם החופשי.
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס

להלן רשימה של הפסקות הקשר עם מכוני קונפוציוס עד כה, עם השנה בה הופסק הקשר:[דרוש מקור]
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > קנדה

אוניברסיטת מקמסטר (2013)
אוניברסיטת דה שרברוק (אנ')‏ (2013)
המועצה המחוזית של בתי הספר במחוז טורונטו (אנ')‏ (2014)
אוניברסיטת מחוז בראונסוויג החדשה (אנ')‏ (2019)
אוניברסיטת מניטובה
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > ארצות הברית

אוניברסיטת שיקגו‏ (2014)
אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (2014)
אוניברסיטת פייפר (אנ')‏ (2016)
אוניברסיטת טוליין (2017)
אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (2017)
אוניברסיטת המדינה של אריזונה (2019)
אוניברסיטת פלורידה (2018)
אוניברסיטת טקסס באוסטין (2018)
אוניברסיטת טקסס A&M
אוניברסיטת איווה (2018)
אוניברסיטת קרוליינה הצפונית (2018)
אוניברסיטת מישיגן
אוניברסיטת רוד-איילנד (2018)
אוניברסיטת מסצ'וסטס בוסטון (2019)
אוניברסיטת מינסוטה (2019)
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > צרפת

אוניברסיטת ליון (2013)
אוניברסיטת קפיטול טולוז (2017)
West Paris Nanterre La Defense University) 2018)
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > שוודיה

אוניברסיטת סטוקהולם (2014)
אוניברסיטת קרלסטד (2015)
המכון הטכנולוגי Blekinge) 2015)
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > גרמניה

אוניברסיטת שטוטגרט לתקשורת Stuttgart Media University‏ (2015)
אוניברסיטת הוהנהיים (2015)
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > דנמרק

בית הספר לעסקים של קופנהגן (2017)
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > הולנד

אוניברסיטת ליידן (2019)
ביקורת > מוסדות אקדמיים שהפסיקו את ההתקשרות עם מכוני קונפוציוס > אוסטרליה

אוניברסיטה ב-New South Wales [דרושה הבהרה]
השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי

השיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי (באנגלית: European Credit Transfer and Accumulation System; בראשי תיבות: ECTS) מהווה תקן אחיד להשוואת הישגים בלימודים של תלמידים במוסדות ההשכלה הגבוהה במדינות שונות בתחומי האיחוד האירופי ומדינות הפועלות בשיתוף פעולה עם האיחוד. השיטה נועדה להבטיח הכרה אחידה בהישגים האקדמיים של תלמידים ממדינות שונות.
השיטה מעניקה ניקוד אחיד ללימודים אקדמיים שהושלמו בהצלחה. סיום שנה אקדמית מלאה מוכרת כ־60 נקודות ECTS, אשר לצורך צבירתן יש צורך ב־1,500–1,800 שעות לימוד באחת מהמדינות הכפופות לשיטה האירופית. בנוסף לשיטה האירופית לצבירה והעברת ניקוד אקדמי, הסכימו מדינות האיחוד לבסס שיטה לצבירת והעברת ניקוד בלימודי מקצוע. השיטה האירופית אף כוללת סולם ציונים תקני המאפשר השוואה בין רמות ההישגים של תלמידים ממדינות שונות.
התקן האחיד להשוואת הישגים אקדמיים נקבע לאחר דיונים באמנת בולוניה שנחתמה בבולוניה בשנת 1999.
ראו גם

נקודת זכות אקדמית
מיכאיל פרדקוב

מיכאיל יפימוביץ' פרדקוב (ברוסית: Михаил Ефимович Фрадков; נולד ב-1 בספטמבר 1950) הוא איש ממשל רוסי ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת רוסיה בשנים 2004–2007. משנת 2007 ועד 2016 כיהן כראש סוכנות הביון הרוסית, הסו"ר.
ביוגרפיה

פרדקוב נולד בשנת 1950 בכפר קורומוץ' (Курумоч) במחוז סמרה, לאב יהודי ולאם רוסייה. בילדותו עברה משפחתו למוסקבה.
ב-1972 סיים לימודים לתואר מהנדס במכון להנדסת מכונות של מוסקבה. מ־1973 עבד במחלקה הכלכלית בשגרירות ברית המועצות בהודו. בהתאם למצב שאז שרר בברית המועצות תפקיד מסוג זה היה ניתן לקבל רק תוך ניצול קשרים חזקים בממשל או תוך תמיכת הק.ג.ב. בהתחשב שפרדקוב יהודי והוריו נטולי קשרים, קרוב לוודאי בתחילת שנות ה-70 החל לשרת בק.ג.ב ומינוי זה היה קשור לפעילותו בארגון.
מ־1975 עבד בחברה הממשלתית לייצוא של תעשייה כבדה (Тяжпромэкспорт). ארגון זה היה מטפל במכירות נשק סובייטי למדינות שונות. עבודתו בחברה ככל הנראה גם הייתה קשורה עם חברותו בארגון ביון. בשנות ה-80 עבד במוסדות ממלכתיים שונים שעוסקים בקשרי־חוץ כלכליים.
ב־1991 התמנה ליועץ בכיר של נציגויות רוסיה בארגונים הבינלאומיים השונים של האומות המאוחדות. מ־1992 - סגן השר לקשרי־חוץ כלכליים של רוסיה; בשנת 1997 קיבל את תפקיד השר. פרש מהתפקיד בשנת 1998 עם פרישתה של ממשלת ויקטור צ'רנומירדין והתמנה למנכ"ל חברת הביטוח אינגוסטראך (Ингосстрах).
במאי 1999 חזר לפוליטיקה בתפקיד שר המסחר, אך פרש מהתפקיד עם פירוק ממשלת סרגיי סטפשין וקיבל את תפקיד האחראי על הביטחון הכלכלי של רוסיה במועצת הביטחון של רוסיה. ב־2001 קיבל את תפקיד מנהל משטרת המס של רוסיה. מ־2003 שימש כנציג מטעם רוסיה באיחוד האירופי. במרץ 2004 מונה לראש הממשלה לאחר שוולדימיר פוטין פיטר את ממשלתו של מיכאיל קסיאנוב.
פרדקוב מיעט להביע דעות מדיניות, ונתפס כראש ממשלה ניהולי המבצע את מדיניות הנשיא.
ב-12 בספטמבר 2007 הוא התפטר מתפקיד ראש הממשלה, ובמקומו מינה פוטין את ויקטור זובקוב. באוקטובר אותה שנה הוא מונה למנהל שירות ביון החוץ, סוכנות הביון של רוסיה.
ב-22 בספטמבר 2016 פוטין החליט כי ב-5 באוקטובר יוחלף על ידי סרגיי נארישקין בעוד הוא עצמו מונה למנהל המכון הרוסי למחקרים אסטרגיים (RISI).
הערות שוליים

↑  באתר NCSJ
↑  Naming of Russian Jew as Prime Minister Brings Out Pride, Anxiety, The Jewish Federations of North America
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סרגיי לבדב | מנהל שירות הביון החיצוני של רוסיה   9 באוקטובר 2007 - 5 באוקטובר 2016 | הבא: סרגיי נארישקין |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ויקטור כריסטנקו | ראש ממשלת רוסיה   2004–2007 | הבא: ויקטור זובקוב |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130671886  ISNI: 0000 0000 7874 4748  LCCN: n2005008273  VIAF: 58480706   WorldCat (עם VIAF): 58480706
בוצה

ערך זה עוסק בתוצר לוואי של טיהור שפכים. אם התכוונתם ל"בוצ'ה" (קיימות מספר משמעויות), ראו .
בוצה לאחר טיהור שפכים
בוצה (בֻּצָּ֫ה) או בוצת שפכים (Sewage sludge) היא חומר אורגני מוצק הנוצר כחלק בלתי נפרד מתהליך טיהור השפכים. מקורה במוצקים השוקעים באגני הטיפול הראשוני (בוצה ראשונית) ומיקרואורגניזמים שפירקו את החומר האורגני שבשפכים (בוצה שניונית).
הבוצה היא פסולת ומטרד אולם יכולה להפוך לחומר גלם ומשאב, כחומר דשן בחקלאות, לאחר טיפול מתאים. בנוסף קיימות חלופות אחרות כגון שרפה והטמנה.
תכולת המזהמים בבוצה היא פונקציה של איכות השפכים הנכנסים למכון טיהור שפכים, סוג המכון והטיפול בבוצה לאחר ייצורה. הטיפול בבוצה נגזר מהשימוש בבוצה לאחר הטיפול.
הבוצה בתהליך הטיפול בשפכים

טיפול מיקרוביאלי בשפכים מנצל חיידקים (או אורגניזמים אחרים, במקרים נדירים) לפירוק החומר האורגני. אחת משיטות הטיפול הנפוצות והיעילות ביותר בקטגוריה זו נקראת בוצה משופעלת. בתהליך זה, הבוצה, שמורכבת בעיקר ממיקרואורגניזמים חיים, מופרדת מזרם היציאה ממתקן הטיפול (קולחים), ומוחזרת לזרם הכניסה. בצורה זו מעלים את ריכוז המיקרואורגניזמים במתקן הטיפול. מכיוון שהמיקרואורגניזמים הם למעשה אלה שמפרקים את המזהמים האורגנים במים, יעילות הטיפול בשפכים עולה.
השימוש בשיטת הבוצה המשופעלת יוצר תהליך ברירה טבעית. בתהליך זה מגוון המינים באוכלוסיית המיקרואורגניזמים במתקן הטיפול יורד, וחלקם של מינים מסוימים באוכלוסייה עולה באופן ניכר. המינים שהופכים להיות דומיננטיים באוכלוסייה של מתקן הטיפול הם אלה שמפרקים את החומר האורגני בשפכים בצורה היעילה ביותר ומופרדים ביעילות גבוהה בתהליך הפרדת הבוצה. הפרדה ביעילות גבוהה בתהליך הפרדת הבוצה הוא חיוני על מנת שמין מסוים יהפוך לדומיננטי. בתהליכי הפרדה פשוטים המבוססים על שיקוע, האוכלוסייה הדומיננטית אינה דווקא האוכלוסייה שמפרקת את החומר האורגני בשפכים בצורה היעילה ביותר. דבר זה חשוב בעיקר בשפכי תעשייה המכילים ריכוזים שונים של חומרים אורגנים קשי פרוק. כדי להתגבר על בעיה זו, משתמשים בתהליכי הפרדה אחרים, כגון סינון ממברנלי.
השימוש בבוצה כמקור לאנרגיה

עיקר השימוש בבוצה כמקור אנרגיה הוא באמצעות עיכול אנאירובי, אשר תוצריו הם ביוגז ובוצה מעוכלת. הביוגז הנוצר מכיל מתאן בכמות גבוהה, גזים אינרטיים וגזים נלווים (למשל מימן גופרתי). הביוגז יכול לשמש לאחר טיפול כגז בעירה (כחלופה לגז טבעי, למשל במנועים או טורבינות) או לתהליכי חימום ישירים.
במתקני טיפול מתקדמים בשפכים (מטש"ים), בהם מבוצע תהליך של עיכול אנאירובי של בוצה והפקה של ביוגז, על פי רוב נעשה שימוש בביוגז להנעת טורבינה לייצור חשמל, אשר מספקת את צריכת האנרגיה של המט"ש, ואם יש עודפים – למכירה לרשת החשמל. החום הנוצר בתהליך השריפה לעיתים משמש את המט"ש לחימום תהליכי הטיפול. שימוש באנרגיה באופן זה, נכון להיום, הוא הכדאי ביותר כלכלית ברוב המקרים.
קיימות גם שיטות נוספות להפקת אנרגיה מבוצה, אשר כוללות גזיפיקציה, פירוליזה, אך נכון להיום הן פחות נפוצות.
ניתן לבצע גזיפיקציה של הבוצה ליצירת מתאן גם בחום ולחץ גבוהים, כפי שניתן לעשות עם פסולת מוצקה אורגנית. לצורך זה, הבוצה מכילה עודף גדול של מים, יחסית לדרוש לתהליך הכימי, ורצוי לערב אותה בפסולת אורגנית מוצקה. בדומה לכל פסולת אורגנית מוצקה, ניתן בתהליך דומה לייצר מהבוצה תחליפי נפט. ייתכן שהעלייה במחירי הנפט תהפוך את הבוצה לחומר גלם ליצור תחליפי דלק כבר בעתיד הקרוב.
השימוש בבוצה ליצור דשן

הבוצה מכילה ריכוז גבוה של נוטריינטים (חומרי מזון בסיסיים) שמקורם בשפכים, בעיקר חנקן וזרחן וכן יסודות קורט. עם זאת, לא ניתן להשתמש בבוצה גולמית כדשן ממספר סיבות:
מקור הבוצה בשפכים והיא עשויה להכיל גורמים פתוגנים (מחוללי מחלות).
הבוצה אינה יציבה, וממשיכה לעבור פרוק על ידי מיקרואורגניזמים. בתהליך זה נפלט פחמן דו-חמצני, שיכול לחנוק את השורשים.
ערך הגבה של הבוצה אינו מתאים לדרוש לצמח, דבר שעשוי להביא למוות של השורשים, ובעקבותיהם של הצמח כולו.
על מנת להתגבר על כל הבעיות האלו, ניתן להעביר את הבוצה תהליכי ייצוב ועיקור. למשל, תהליך העיכול האנאירובי שהוזכר לעיל הוא תהליך שמייצב את הבוצה, וכן הטמפרטורות הגבוהות הנוצרות מעקרות את הפתוגנים המצויים בבוצה. תהליך אפשרי נוסף הוא תהליך הדשנה (קומפוסטציה). בתהליך זה נוצר קומפוסט (דשונת) המתאים לשימוש כדשן אורגני, וכמטייב קרקע.
קיימות בעולם מגמות של הפחתת השימוש בבוצה שמקורה בשפכים לצורך דישון חקלאי.
הערות שוליים

↑  Selvakumar Periyasamy, Kavitha S, Beula Isabel J, Tatek Temesgen, Rajesh Banu J, Sivashanmugam P, Chapter 22 – Biogas recovery from sludge, Elsevier, 2022-01-01, עמ' 381–394, ISBN 978-0-323-90178-9. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548618705171  BnF: cb119310670 (data)  GND: 4030913-7  LCCN: sh85120516  NKC: ph116873
תנועת החירות הפלסטינית

| --- | --- |
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית, עזה
 מייסד:  ח'אלד אבו הילאל
 תקופת הפעילות:  יוני 2007 – הווה (כ־17 שנים)
 אידאולוגיות:  לאומנות פלסטינית אנטי-ציונות אסלאמיזם
 שיא כוחה:  0
 שפל כוחה:  0
 נוצרה מתוך:  פת"ח
 
תנועת החירות הפלסטינית (בערבית: حركة الأحرار الفلسطينية) היא ארגון טרור ומפלגה פלסטינית, הידועה גם בשמה לשעבר פתח אל-יאסר (בערבית: فتح الياسر). המפלגה הוקמה לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה ביוני 2007. המפלגה הוקמה על ידי חברי פת"ח לשעבר, בראשות ח'אלד אבו הילאל (ערבית: خالد أبو هلال), הדובר לשעבר של ממשלת החמאס. המפלגה קרויה על שמו של יאסר ערפאת, ראש הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) ונשיא הרשות הפלסטינית לשעבר. המפלגה לא מכירה בהנהגתו של מחמוד עבאס והיא חולקת את אותה נקודת מבט עם חמאס, לפיה השלטון של עבאס ואש"ף על הרשות הפלסטינית הוא לא לגיטימי, מושחת ומשתף פעולה עם ישראל יתר על המידה. המפלגה מאמינה במאבק מזוין וטרור לסיום השלטון הישראלי על יהודה ושומרון ורצועת עזה.
למפלגה יש זרוע צבאית בשם גדודי אל-אנסאר (בערבית: كتائب الأنصار; כַּתַ֫אאֶב אל-אַנְצַ֫אר), שבין היתר השתתפה במתקפת הפתע על ישראל ב-2023.
מייסד המפלגה ח'אלד אבו הילאל נהרג על ידי כוחות צה"ל ב-17 בנובמבר 2023 במלחמת חרבות ברזל.
ראו גם

הארגון לשחרור פלסטין
הערות שוליים

↑  Guy Van Vlierden, HLN ONDERZOEK. Van jihadisten tot communisten: zeker 10 groeperingen deden mee met actie Palestijnse terroristen, HLN, ‏14 באוקטובר 2023
↑  , استشهاد أمين عام حركة الأحرار خالد أبو هلال وأحد أبنائه - מזכ"ל תנועת אל-אחראר, ח'אלד אבו הילאל, נהרג עם אחד מבניו, maannews.net‏, 17 בנובמבר 2023
סרגיי סורוביקין

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1966 (בן 58) נובוסיבירסק, סיביר
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה  אקדמיית פרונזה  Omsk Combined Arms Command High School 
 בן או בת זוג:  Anna Surovikina 
 מספר צאצאים:  4 
 השתייכות:  ברית המועצות   רוסיה
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 דרגה:   גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית החי"ר הממונע ה-34 מפקד הארמייה ה-20 מפקד המחוז הצבאי המזרחי מפקד כוחות הצבא הרוסי בסוריה מפקד כוחות האוויר והחלל
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אפגניסטן מלחמת צ'צ'ניה השנייה סיפוח חצי האי קרים המבצע הרוסי בסוריה
 עיטורים
     
 
סרגיי ולדימירוביץ' סוּרוֹביקין (ברוסית: Сергей Владимирович Суровикин; ‏נולד ב-11 באוקטובר 1966) הוא איש צבא רוסי בדרגת גנרל ארמייה, מפקד כוחות האוויר והחלל של רוסיה מנובמבר 2017 עד אוגוסט 2023. בעבר שימש כמפקד כוחות הצבא הרוסי בסוריה. מאוקטובר עד דצמבר 2022 שימש כמפקד הכוחות הרוסיים במבצע הפלישה לאוקראינה. בינואר 2023 הוחלף על ידי ולרי גרסימוב.
כמצביא, ידוע כי הכוחות תחת פיקודו נוטים לזרוע הרס רב בערים, כפי שהיה בצ'צ'ניה, בסוריה ובאוקראינה, ולפיכך הוא מכונה בתקשורת "גנרל ארמגדון".
ביוגרפיה

סורוביקין נולד וגדל בנובוסיבירסק. בשנת 1987 השלים את לימודיו בבית הספר הגבוה לפיקוד צבאי שבאומסק והוסמך לקצונה. שירת כמפקד מחלקה ומפקד פלוגה בחיל הרגלים. סורוביקין התנדב לכוחות המיוחדים של הצבא הרוסי, השלים את מסלול ההכשרה ובמסגרת הכוחות המיוחדים לחם במלחמת אפגניסטן. בהמשך שימש בשורת תפקידי מטה ופיקוד בכוחות היבשה. בשנת 1991 שימש כמפקד גדוד הרגלים ה-1 בדיוויזיית המשמר הממונעת ה-2. בשנת 2002 מונה למפקד דיוויזיית החי"ר הממונע ה-34. לאחר מכן שימש כמפקד דיוויזיית החי"ר הממונע ה-42, בין היתר במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה. בשנת 2008 מונה למפקד הארמייה ה-20. בהמשך שימש כראש אגף מבצעים במטה הכללי הרוסי. בשנת 2012 הוטל עליו להקים את המשטרה הצבאית של רוסיה. שנה לאחר מכן מונה למפקד המחוז הצבאי המזרחי.
בשנת 2017 כיהן כמפקד כוחות הצבא הרוסי בסוריה.
באוקטובר 2017 הוזכר כמועמד לעמוד בראש כוחות האוויר והחלל של רוסיה, וב-22 בנובמבר 2017 מונה רשמית לתפקיד.
ביוני 2022 דיווח משרד ההגנה הרוסי כי סורוביקין פיקד על הכוחות הרוסיים במהלך המתקפה בדרום אוקראינה שהתמקדה באזורים במחוז לוהנסק. ב-8 באוקטובר 2022 הוא מונה לפקד על הכוחות הרוסיים באוקראינה במבצע הפלישה. עד דצמבר אותה שנה.
ביוני 2023 פורסם ברוסיה כי סורוביקין נעצר בחשד למעורבות במרד קבוצת וגנר.
חייו האישיים

סורוביקין נשוי ואב לארבעה ילדים, שלוש בנות ובן.
הערות שוליים

↑   מייקל גורדון, ניו יורק טיימס, המצור על א־רקה מתהדק; המורדים פרצו למרכז העיר, באתר הארץ, 3 ביולי 2017.
↑  "גנרל מושחת ואכזר, גם בסטנדרטים של רוסיה". פוטין מינה מפקד חדש למלחמה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2022
↑  https://m.5-tv.ru/amp/tabloid/405192/komanduusij-vojskami-specoperacii-kto-takoj-sergej-surovikin/
↑  In Yekaterinburg, the colonel shot himself in the exercises before the eyes of the command, unable to withstand criticism, NEWSru, April 22, 2004.
↑  Генерал с сирийским взглядом на ВКС
↑  https://www.kan.org.il/item/?itemId=135862
↑  "גנרל מושחת ואכזר, גם בסטנדרטים של רוסיה". פוטין מינה מפקד חדש למלחמה, באתר ynet, 8 באוקטובר 2022
↑  ידיעה על מעצרו, באתר העיתון 'מוסקבה טיימס', 28 ביוני 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812843505605606  GND: 1269924435  VIAF: 7646166600457718000003   WorldCat (עם VIAF): 7646166600457718000003 
סרגיי סורוביקין וולדימיר פוטין
סרבנות

ערך זה עוסק באי ציות לצו חוקי. אם התכוונתם לסירוב לשרת בצה"ל, ראו .
סַרְבָנוּת, או אי־ציות, היא פעולה הננקטת על ידי אדם הנתון למרותו של מישהו אחר, ומסרב בכוונה, לפקודה או לצו חוקי. סרבנות יכולה לנבוע משיקולים אידאולוגיים־פוליטיים, או מצפוניים. לרוב מתייחס המושג לסירוב לשרת בצבא או לבצע פקודות צבאיות מסוימות וכן למערכות היררכיות אחרות. לרוב משויכת הסרבנות עם אידאולוגיה פציפיסטית.
מאפייני הסרבנות

סרבנות במובנה הרחב יכולה להתפרש כביטוי של התנגדות לנורמה חברתית, ובמובנה המצומצם כמעשה של עבירה על החוק הנובעת ממניעים אידאולוגיים. ההכרה בסרבנות כנובעת באופן ישיר ממוסר אנושי, הופכת אותה לתחום נפרד במסגרת כלל הביטויים של עבירות על החוק. לעיתים הסרבנות היא ביטוי לפעילות פוליטית מכוונת ולעיתים היא מבטאת עמדות אישיות. לרוב מקבל הסרבן את העונש המוטל בחוק על סרבנותו.
הדיון בסוגיית הציות לחוק במשטר דמוקרטי מתעורר כל אימת שמדינה דמוקרטית מוצאת את עצמה במצב שבו נדמה כי קיימת סתירה בין הפעלות של המשטר הדמוקרטי הלכה למעשה ובין עקרונותיו.
הסרבנות יכולה להתקיים בהקשר של מאבק פוליטי או מוסרי, והיא יכולה להיות חלק ממאמץ פוליטי רחב יותר, של מרי אזרחי. באופן ישיר, פוגעת הסרבנות בממשלה, בכך שהיא מונעת את קיום פעולותיו באופן מלא. באופן עקיף, לעיתים רבות הסרבנות מעוררת תנועות הקרובות לערכים שבשמם נעשה הסרבנות, ועל כן משמשת ככוח פוליטי מעבר לערכה הישיר. חלק מהסרבנים מנסים גם לפרסם את סיפורם בתקשורת, לעורר דעת־קהל חיובית לדעותיהם, ולהביא לסרבנות נוספת, או להתחזקות הזרם הפוליטי המייצג את דעותיהם (גם אם הוא לא קשור בהכרח בסרבנות).
לדוגמה: כאשר ניהלה צרפת מלחמת מאסף באלג'יריה התעוררה שאלת חובת הציות לצווי הגיוס שהוצאו אמנם מכוחה של ממשלה נבחרת דמוקרטית, אך הייתה בהם פגיעה, לדעתם של גורמים שונים בציבור הצרפתי בעיקרון הבסיסי הקשור לדמוקרטיה – זכות ההגדרה העצמית של האלג'יריים.
סרבנות יכולה להיות "סרבנות אפורה" שבה הסרבן לא מפרסם את מעשהו. באופן טבעי, סרבנות זאת היא פחות מוכרת היות שהסרבן אינו מנסה להבליט אותה ואף עשוי להסוות אותה בטענות אחרות.
סוגי סרבנות

קיימים סוגים רבים של סרבנות, הנובעים מתפוצתה הרחבה של התופעה במהלך ההיסטוריה.
סוגי סרבנות > סרבנות רציונלית מול סרבנות מצפונית

סרבנות רציונלית שואפת לקידום המצב החברתי, ומהווה תגובה מתוכננת למצב קיים, מתוך כוונה לשפר את מהלך האירועים. סרבנות זאת שוקלת את התוצאות של כלל ההחלטות השונות הנוגעות לה, ומבוצעת מתוך שיקול זה.
דוגמה: מי שמדינתו מצויה במלחמה שאינה צודקת לטעמו, נחשב לסרבן רציונלי כאשר הוא מאמין כי סרבנותו תועיל למדינתו ולאנושות. במקרה זה, אם סרבנותו תביא להגברת התמיכה בלחימה דווקא, אזי לא יסרב אלא יבחר בדרך פעולה אחרת. הדוגמה הבולטת ביותר לסרבנות רציונלית היא סרבנותו של מוהנדס קרמצ'נד גנדי (מהטמה גנדי) בתקופת השלטון הבריטי בהודו.
סרבנות מצפונית מניחה כי הממשל עצמו אינו מהווה גורם בעל ערך מוסרי, וכי קיים מוסר עליון, אשר קיומו של הממשל אינו נמדד ביחס אליו.
בדוגמה הקודמת, הסרבן המצפוני משייך את המדינה כולה לעושה מעשה בלתי צודק, ועל כן מסרב לקחת חלק במעשה זה, בלא בחינה של תוצאות סרבנותו. הדוגמה הבולטת ביותר לכך היא סרבנותו של נוער הפרחים בשנות ה־60 של המאה ה־20 לשירות צבאי בווייטנאם.
סוגי סרבנות > סרבנות קונקרטית מול סרבנות מופשטת

סרבנות מופשטת היא סרבנות בביטויה הכללי, כיחס האדם לממשל. סרבנות זאת תומכת בסרבנות באופן כללי, בלא התחשבות בביטוי הממשי שלה.
סרבנות קונקרטית תקפה למצב חברתי נתון, בהתחשב בתהליכים הממשיים המתרחשים בו. סרבנות מסוג זה מתייחסת לרקע הקיים ולמגמות השונות. סרבנות שכזאת היא בהכרח רציונלית.
סוגי סרבנות > סרבנות טוטאלית מול סרבנות חלקית

סרבנות חלקית היא סרבנות לביצוע הוראות מסוימות של הממשל. לרוב תהיה לפקודות צבאיות מסוימות (כגון: סירוב לשירות בשטחים כבושים), אך עשויה להתייחס להחלטות ממשל אחרות, כדוגמת הפרת המונופול הבריטי על ייצור המלח על ידי סרבנים הודים בהנהגת מהטמה גנדי.
סרבנות טוטאלית היא סרבנות לכל מגע עם הרשויות, הכולל תשלום מסים, תעסוקה, קבלת הטבות וכו', מתוך אי הכרה בלגיטימיות של הממשל על מוסדותיו. סרבנות מסוג זה עשויה להיות עקב פעולת ממשל מסוימת, כדוגמת סרבנות המס של הנרי דייוויד תורו, כביטוי להתנגדותו למלחמה במקסיקו, או מתוך תפיסה הרואה בכל צורת ממשל צורה חברתית לא מוסרית, כדוגמת סרבנותו של לב טולסטוי להחזיק אדמות. במקרה האחרון מונעת הסרבנות מתוך אמונה כי מצבה הטבעי של החברה הוא בלתי מאורגן, וכי כל ממשל הוא הפעלת כוח שאינה טבעית. בישראל מתקיימת סרבנות מסוג זה בקרב נטורי קרתא. נטורי קרתא משלמים מיסים אך אינם מוכנים לקבל הטבות מהממשל בנוסף הם מאמינים כי מצבה הטבעי של חברה אמור להיות מאורגן אך הם מאמינים כי זהות השליטים מורכבת מאנשים מסוכנים שינצלו את האזרחים הכפופים להם לטובתם האישית ויפעלו בניגוד לאינטרסים של ה"דתיים" ואולי אף כל מי שכפופים להם אך מחוסרים קרבה לשלטון.
סוגי סרבנות > ארגון הסרבנות

מבחינה ארגונית, הסרבנות עשויה להיות מעשה של פרטים או של קבוצות. הבדלים אלה באים לידי ביטוי באופייה הרשמי של הסרבנות, לדוגמה: בהכרזה משותפת של קבוצת אזרחים מסוימת על סרבנות לתשלום מיסים.
כמו כן, הרקע לסרבנות עשוי להיות אישי או נובע מזרם פוליטי. מכיוון שהסרבנות לעיתים אינה מוכרת באופן רשמי כמעשה של רבים, הרקע לסרבנות מכריע אם הסרבנות אישית או קבוצתית.
תנועת סרבנות היא תנועה חברתית, שעיקר פעילותה הוא התנגדות לממשל מדפוס זה. תנועות כאלה משרתות לרוב מאבק חברתי רחב, הפועל גם במישורים נוספים. הדוגמה הבולטת ביותר לתנועה כזאת במהלך ההיסטוריה היא תנועתו של מהטמה גאנדי לשחרור הודו, בשנות הכיבוש הבריטי.
סוגי סרבנות > סרבנות אזרחית מול סרבנות צבאית

סרבנות אזרחית היא סרבנות לביטויים האזרחיים של הממשל, כדוגמת מיסוי, עבודה במגזר הציבורי, תקנות חוקים ועוד. לרוב, התנגדות למיסוי היא הביטוי המרכזי להתנגדות מסוג זה, שכן הוא מייצג את מקור כוחו של הממשל.
סרבנות צבאית היא סירוב לפקודות מסוימות של הצבא, ולעיתים סירוב מלא לשירות בצבא, כתוצאה מחוסר הסכמה עם מדיניות הממשלה, שאותה מבצע הצבא.
לעיתים התנגדות כללית לשרת בצבא מטעמי מצפון רגשיים, מוכרת רשמית כסיבה לאי־גיוס. במקרים מסוימים אלה נחשבת הסרבנות לדעה של אדם המקבל שירות צבאי באופן כללי, אך מתנגד לכך שהוא עצמו ישרת בצבא. במקרים כאלה, הגדרת ההתנגדות אינה נחשבת לסרבנות.
סרבנות לשירות צבאי עשויה להיות ביטוי לפציפיזם, המתנגד לעצם קיומו של כוח לוחם, או ביטוי להחלטה פוליטית מסוימת בנוגע לשימוש בכוח הצבאי, כדוגמת הכרזת מלחמה או כיבוש.