כריסטיאנספלד
היסטוריה

ייסוד העיירה כריסטיאנספלד קשור לכנסייה המוראבית. המלך הדני כריסטיאן השביעי ביקר בזייסט (אנ') בהולנד בשנת 1768, שם פגש בעלי מלאכה וסוחרים מהכנסייה המוראבית, שהיו ידועים בחריצותם. המגעים בין מייסד התנועה של הכנסייה המוראבית, הרוזן ניקולאוס לודוויג פון ציצנדורף, לבין החצר המלכות הדנית התחילו מוקדם יותר. כי ציצנדורף, שהיה קרוב משפחה של המלכה סופיה מגדלנה מברנדנבורג-קולמבך, הגיע לקופנהגן בשנת 1731 לרגל הכתרת סבו של כריסטיאן השביעי, כריסטיאן השישי (בעלה של סופיה מגדלנה). כריסטיאן וגם יועץ הסתרים שלו, יוהאן פרידריך שטרואנזה, שליווה אותו במסע זה כרופאו האישי, ומי שמשנת 1770 ואילך ניהל במידה רבה את ענייני המדינה באופן עצמאי, לא היו חסידי הפייטיזם (התנועה הדתית בבסיס הכנסייה המוראבית). אף על פי כן, בשנת 1771 התיר המלך לחסידי הכנסייה המוראבית להקים יישוב בשטח טיירסטרופ (Tyrstrup). זה היה אחד הצווים האחרונים ששטרואנזה חתם לפני מעצרו בתחילת 1772, ואחד הבודדים שעדיין יושמו לאחר הפלתו.
טירסטרופ השתייכה לדוכסות שלזוויג. כריסטיאן השביעי, שהיה גם דוכס שלזוויג, לא רצה שהמוראבים יתיישבו בשטח דנמרק גופא כדי למנוע סכסוכים עם כנסיית המדינה של דנמרק (אנ') האוונגליסטית הלותרנית. העיירה נוסדה ב-1 באפריל 1773. ביום זה הונחה אבן הפינה של הבית הראשון בלינדגאדה 17. המתיישבים החדשים מהאזור דובר הגרמנית כינו את המושבה החדשה שלהם "כריסטיאנספלד" (שדה כריסטיאן בגרמנית) מתוך הכרת תודה למלך - באותה תקופה גרמנית הייתה שפת חצר המלכות לצד הצרפתית. השם הרגיל היה צריך להיות "כריסטיאנסמרק" (Christiansmark). מרק בדנית פירושו שדה והיה שם מקומי נפוץ בממלכת דנמרק ההיסטורית ובצפון שלזוויג.
מרבית כריסטיאנספלד נבנתה בשנים 1773–1800, בעקבות תוכנית עירונית קפדנית ששאבה השראה מהיישובים המוראביים המוקדמים יותר, הרנהאג וגנדאו. כדי לעודד בנייה, הבטיח המלך כריסטיאן השביעי פטור ממס של עשר שנים לעיירה ושילם 10% מעלות הבנייה של בתים חדשים. ב-1779 הגיעה אוכלוסיית העיירה ל-279, וב-1782 היו בה כ-400 תושבים.
כריסטיאנספלד קיבלה מעמד אדמיניסטרטיבי ייחודי. המקום לא היה שייך לעיריית טירסטרופ שמסביב. במקום זאת, הממשל היה באחריות הכנסייה המוראבית עצמה. עם זאת, האוכלוסייה הייתה כפופה למחוז השיפוט של טירסטרופ. גם אזרחי כריסטיאנספלד זכו לזכויות רבות, כמו פטור ממכס. הם בנו את בתיהם על רשת רחובות בארוקית מלבנית, עם שדרת עצי טיליה כציר הראשי. נבנה בית לאחים ואחיות, בו חיו עד נישואיהם חברי הכנסייה המוראבית הרווקים, מופרדים לפי מגדר, בית אלמנות, כנסייה (שנחנכה בשנת 1777), בית ספר לבנות ולבנים, בית המרקחת, תחנת כיבוי אש ובית הכומר.
כמו כל הכנסיות שלהם, הכנסייה המוראבית בכריסטיאנספלד פשוטה להפליא. החדר לבן לגמרי, כמעט ולא מכיל קישוטים והוא מואר רק בנרות עד היום. זהו חלל הכנסייה הבלתי נתמך בעמודים הגדול ביותר בדנמרק. הארכיטקטורה של כריסטיאנספלד משקפת את אורח החיים הפשוט של הכנסייה המוראבית. בבית הקברות קבורים אנשים בנפרד לפי מגדר, כל הקברים פונים מזרחה. המצבות השתמרו במשך מאות שנים. הם חסרי עיטור ואחידים, כביטוי לשוויון של כל האנשים במותם.
אף על פי שלא הייתה לכריסטיאנספלד אדמה משלה, העיירה התפתחה במהירות בשל זכויות המסחר שלה וחוותה פריחה כלכלית, למורת רוחם של הסוחרים בהדרסלבן (Hadersleben) הסמוכה. זו הייתה אחת מעיירות רבות בשלזוויג שהוגדרה רשמית כעיר שוק קטנה (flække). מפעל הטבק של שפילוורג (Spielwerg) היה ידוע במיוחד. בנוסף נתפרו כפפות בכריסטיאנספלד, יוצרו נרות, יוצרו סבון והוכן אוכל. עודף ההכנסה שימש את הקהילה לתמוך במיסיון של הכנסייה המוראבית בקרב העבדים באיי הודו המערבית הדנים, באיים הקריביים, ובקרב האינואיטים במושבה גרינלנד. עד היום מעורבת הכנסייה המוראבית בכריסטיאנספלד בפרויקטי סיוע ובעבודה מיסיונרית ביבשות אחרות. בטווח הארוך הייתה לכנסייה המוראבית בכריסטיאנספלד השפעה גם על הנוצרים הפרוטסטנטים בסקנדינביה. עד היום היא כנסייה חיה עם מסורת גדולה. משרדי הבית הדנים של מספר משלחות וארגוני סיוע נוצריים ממוקמים בכפר. חלקים מהאומנות של בני מוראביה, למשל בניית תנורי מחופים באריחים, מוצגים באתר עד היום.
בשעה 3 לפנות בוקר ב-18 ביולי 1864, נחתמה שביתת הנשק בין הפלגים הלוחמים: ממלכת פרוסיה האימפריה האוסטרית מצד אחד וממלכת דנמרק מצד שני במלחמת שלזוויג השנייה במלון Brødremenighedens (מלון האחים) בכריסטיאנספלד. החותמים היו הלוטננט קולונל הפרוסי גוסטב פון שטילה (גר') והרמטכ"ל הדני, קולונל היינריך קאופמן (Heinrich Kauffmann). הסיבה לבחירה זו במיקום הייתה מיקומה הקרוב של המפקדה הפרוסית. יומיים לאחר מכן, ב-20 ביולי 1864, נכנסה שביתת הנשק לתוקף בשעה 12 בצהריים. ב-30 באוקטובר 1864 הסתיימה המלחמה עם הסכם וינה. לאחר תום המלחמה סופחה דוכסות שלזוויג, כולל כריסטיאנספלד, לפרוסיה. היא נשארה חלק מגרמניה עד 1920, כאשר, כחלק ממשאל עם שנקבע בחוזה ורסאי, הצביע צפון שלזוויג להצטרף מחדש לדנמרק. מאז שמונה קהילות שכנות מצפון הוחזרו לממלכת דנמרק עקב חילופי שטחים, כריסטיאנספלד קרובה יותר לגבול החדש, הנהר קוניגה (Kongeå). לאחר האיחוד איבדה הכנסייה המוראבית חלק מהזכויות שקיבלה כחלק מהקמת העיירה במאה ה-18. לדוגמה, לא הייתה לה עוד את היכולת לבחור את הנהגת העיירה, מה שסלל את הדרך לראש העיר הדני הראשון של העיר שלא היה חבר בכנסייה ב-1920. הכנסייה גם מכרה את בתי הספר שלה בשלב זה עקב הירידה במספר החברים בקהילתה. מאז 2007 שייכת כריסטיאנספלד למועצה האזורית קולינג (אנ').