stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילקוט הרועים
הערות שוליים

↑  Capsella bursa-pastoris (L.) Medik. | Plants of the World Online | Kew Science, Plants of the World Online (באנגלית)
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1989, עמ' 219
↑  Hattie R. Roberts, John M. Warren, Jim Provan, Evidence for facultative protocarnivory in Capsella bursa-pastoris seeds, Scientific Reports 8, 2018-07-04, עמ' 10120 doi: 10.1038/s41598-018-28564-x
1 2 3  מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, תל אביב: עם עובד בע"מ, 1982, עמ' 394-400
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 140
↑  ילקוט הרועים : צמח רפואי, באתר www.wildflowers.co.il
↑  עמוד 85
↑  Capsella bursa-pastoris (L.) Medik. — The Plant List, www.theplantlist.org
↑  Reader's Digest שנת 1981 עמוד 54, 9780276002175 ISBN .
↑  Data sheet, web.archive.org, ‏2016-03-04
↑  Shepherd's Purse: Nature's Restaurant: A Complete Wild Food Guide - Fields, Forests & Wetlands Foods of Eastern North America, natures-restaurant-online.com
מרכיבי ילקוט הרועים
חטיבה 7

| --- | --- |

סמל החטיבה, המשמש גם כתג היחידה שלה
 "7 את החטיבה!"
 פרטים
 כינוי:  עוצבת סער מגולן
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  חטיבת שריון סדירה
 בסיס האם:  קצביה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  16 במאי 1948 – הווה (76 שנים)
 מקים היחידה:  שלמה שמיר
 מלחמות:  כל מלחמות ישראל
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנק מרכבה סימן 4מ 400
 פיקוד
 יחידת אם:   עוצבת געש
 יחידות בת:   גדוד 75   גדוד 77   גדוד 82   גדוד 603   פלחי"ק 353
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  אלעד צורי
 מפקדים:  מפקדי החטיבה לדורותיהם
מדי א' של סמל ראשון בחטיבה 7. בתמונה ניתן לראות את כומתת חיל השריון השחורה, תג היחידה של חטיבה 7, דרגת סמ"ר, סיכת לוחם שריון ("צפרגול") עם רקע ירוק וסיכת חובש
משה דיין, יגאל ידין ויוסף איתן בעת טקס שנתיים לחטיבה 7, מאוספי הספרייה הלאומית
טנקי מרכבה סימן 4מ של חטיבה 7 באימון ההסבה
חטיבה 7, המכונה גם "עוצבת סער מגולן", היא חטיבת שריון סדירה, הנמצאת תחת פיקודה של אוגדה 36 ("עוצבת געש") בפיקוד הצפון של צבא ההגנה לישראל. החטיבה הוקמה ב-16 במאי 1948, מייד לאחר הכרזת המדינה, והשתתפה בכל מלחמות ישראל.
מפקד החטיבה הנוכחי הוא אלוף-משנה אלעד צורי.
בעשור השני של המאה ה-21 משתמשת החטיבה בטנקים מדגם מרכבה סימן 4מ 400 עם מערכת הגנה אקטיבית לטנקים – "מעיל רוח" תוצרת ישראל, מערכת בקרת ירי משופרת, ומערכת ניהול קרב – צי"ד "משואה 750".
יחידות חטיבה 7

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

 סמל גדוד 82, גדוד הטנקים הראשון בחיל השריון הישראלי, שחודש לרגל 75 שנה להקמתו.  גדוד "עֹז" 77  גדוד "רומח" 75  גדוד "להב" 603 גדוד הנדסה קרבית  פלחי"ק "חנית" 353 פלוגת חיל קשר  פלס"ר 7 (פורקה) "פלוגת סיור רגלית 356" – הסמל עוצב על ידי אמיתי קו (זיגמוונטוביץ) :
יחידות חטיבה 7 > גדוד 75 (רומח)

גדוד 75 הוקם באוגוסט 1948 במסגרת חטיבה 7, ונעשה ניסיון לרכז בו חיילים יוצאי צרפת וצפון אפריקה שרצו בכך. הניסיון נכשל. חלק מן החיילים רוכזו ביחידה בגודל פלוגה, בערך, שכונתה הקומנדו הצרפתי וצורפה לחטיבת הנגב, ויתר הגדוד הועבר לחטיבת יפתח, עד שפורק בנובמבר.
בתחילת שנת 1970, הטיל האלוף אברהם אדן (ברן), שכיהן כמפקד גייסות השריון, על סא"ל דוד רון להקים את גדוד 75, גדוד סדיר בחטיבה 7. הגדוד החדש הוקם כגדוד חרמ"ש עם הנגמ"שים הראשונים של צה"ל ומוקם במחנה נתן, כאשר הפלוגות הגיעו ממחזורי הטירונות של השריון. לאורך שנתיים פיקד דוד על הגדוד ובמהלך התקופה נוספה לגדוד פלוגת טנקים אורגנית.
עם סיום תפקידו של דוד רון בגדוד 75, עבר הפיקוד אל מאיר שפיר (שפיגלר), אותו העביר למג"ד יוסף אלדר בתחילת 1973.
במלחמת יום הכיפורים צורפו לגדוד טנקים עימם לחם בקרב עמק הבכא, במתקפת הנגד, כיבוש המובלעת ובמלחמת ההתשה בחזית הסורית.
במלחמת לבנון הראשונה שימש גדוד החוד של החטיבה בכניסה ללבנון. בקרבות נהרגו 3 לוחמים מהגדוד ונפגעו 7 טנקים. הגדוד השמיד 14 טנקי T-62 סוריים. מפקד הגדוד זיו הלוי זכה בצל"ש מפקד אוגדה על פועלו.
במלחמת לבנון השנייה הצטרף גדוד 75 בפיקודו של סא"ל דן נוימן ללחימה, עיקר פעילותו הייתה בגזרה המערבית והוא לחם בקרבות רבים. מפקד פלוגה כ' במלחמה, סרן אחסאן דקסה, זכה אף לצל"ש אלוף פיקוד צפון על חלקו בלחימה בעיר עייתה א-שעב. הגדוד סיים תקופה ארוכה של לחימה ללא הרוגים כלל.
בסוף אוקטובר 2014 הוסב הגדוד לגדוד מרכבה סימן 4מ, והיה הגדוד הראשון בחטיבה 7 לקלוט את הטנק החדש ביותר בסדרת המרכבה.
בשנת 2017 השמיד הגדוד בירי טנקים מספר עמדות חמאס סמוך לגבול רצועת עזה במסגרת תעסוקה מבצעית בציר הוברס.
בסיס האם של הגדוד שוכן במעלה גמלא ברמת הגולן.
יחידות חטיבה 7 > גדוד 75 (רומח) > מפקדי גדוד 75

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| תדי איתן |  | מפקד הגדוד הראשון ב-1948 |
| דוד רון | מרץ 1970 – מרץ 1972 | מפקד הגדוד הראשון בגלגולו החדש. לימים רמ"ט אוגדה 611 |
| מאיר שפיר-שפיגלר | 1972–1973 |  |
| יוסף אלדר |  | מג"ד במלחמת יום הכיפורים לימים קצין חינוך ראשי |
| יוסי מלמד |  | לימים ראש מטה פיקוד הדרום |
אבנר זעירי: 
| יצחקי חן |  | לימים מפקד אוגדה 162 |
זיו הלוי: 
| שמואל רוזנטל |  | לימים ראש מטה פיקוד הצפון |
| יואל לביא |  | לימים ראש עיריית רמלה |
דני בס: 
| גרשון הכהן | 1987–1988 | לימים מפקד הגיס המטכ"לי |
| אייל זמיר | 1994–1996 | לימים הרמטכ"ל ה-24 |
| אמנון אשל | 1996–1997 | לימים מפקד החטיבה |
| תמיר היימן | 1997–1999 | לימים ראש אגף המודיעין |
| אמיר אשל | 1999–2001 | לימים מפקד חטיבה 600 |
| יעקב בנג'ו | 2001–2003 | לימים ראש אגף התכנון |
| נדב לוטן | 2003–2005 | לימים מפקד זרוע היבשה |
| דן נוימן | 2005–2007 | לימים מפקד עוצבת געש |
| אמיר אבשטיין | 2007–2009 | לימים מפקד מערך הגנת הגבולות |
| חובב ורדי | 2009–2011 | לימים מפקד חטיבה 8 |
| רומן גופמן | 2011–2013 | לימים המזכיר הצבאי לראש הממשלה |
| עידן מורג | 2013–2015 | לימים מפקד חטיבת אגרוף הברזל |
| טל דוד | 2015–2016 | הודח בעקבות תאונת אימונים קטלנית |
| בני אהרון | 2016–2017 | לימים מפקד חטיבה 401 |
| ראדי עזמה | 2017–2019 | לימים מפקד חטיבה 8 |
| איתמר מיכאלי | 2019–2021 | לימים מפקד חטיבת הראל |
| יעלי קורנפלד | יולי 2021 – יוני 2023 |  |
| רון סיאג | יוני 2023– | מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל |
יחידות חטיבה 7 > גדוד 77 (עֹז)

ב-1969 ירדה חטיבה 7 מרמת הגולן לסיני, אך השאירה ברמה את גדוד השוט 53 (אותו קיבלה בסוף שנת 1967 בתמורה להעברת גדוד המגח 79 לחטיבה 401) שעבר לחטיבה 188. בתמורה, בחטיבה הוקם באותה שנה (1969) גדוד 77 "עֹז" – טנקי שוט. הגדוד הוקם כגדוד 211 צמ"פ (צוות-מחלקה-פלוגה) – גדוד המאמן את החיילים להתאמן כקבוצה ולא רק כיחידים (אימון בצוות שונה מאימון בפלוגה, ששונה מאימון כמחלקה). הגדוד אז התאמן בשבטה בדרום. כאשר ירד הגדוד להתאמן באזור סיני, התמקם ליד אבן דרך מצרית מספר 77, אשר ציינה את המרחק מתעלת סואץ. בגדוד דבק הכינוי ובהמשך שונה שמו לגדוד 77 – בגימטריה "עז". הטנקים הראשונים שהיו בשימוש הגדוד היו טנקים מסוג "שוט". מפקד הגדוד הראשון היה שמעון בן שושן.
יחידות חטיבה 7 > הגדוד במלחמות ישראל

במלחמת יום הכיפורים – גדוד טנקי שוט קל, בפיקודו של אביגדור קהלני, השתתף בקרבות הבלימה של החטיבה בעמק הבכא, שהתרחשו עם פרוץ המלחמה. הקרב הקשה ביותר בו השתתף הגדוד נודע לאחר מכן כקרב על עמק הבכא בו הפגינו חיילי החטיבה אומץ ותושיה רבה, ובמהלכו נספרו כ-250 טנקים סורים דוממים שהושמדו בגזרה זו, אל מול 72 טנקים של חטיבה 7 שנותרו כשירים מתוך 105 איתם יצאה למלחמה. לאחר שתמו קרבות הבלימה, הבקיע הגדוד כפלוגת חוד את גבול סוריה וסייע בכיבוש והחזקת המובלעת באדמת סוריה. רבים ממפקדי הגדוד קיבלו צל"שים שונים על תפקודם במלחמה.
במלחמת לבנון הראשונה הגדוד פעל מטעם החטיבה באוגדה שונה, תחת פיקודו של רס"ן דוביק רוזנטל. הגדוד השתתף בכניסה לדרום לבנון, והשתתף בקרב בו מנעו מהסורים להשתלט על הגשר שמעל נהר הליטאני – אשר חשיבותו הייתה גבוהה מאוד להמשך הלחימה של צה"ל.
מאז, הגדוד השתתף באופן פעיל בפעילות בט"ש (ביטחון שוטף) ובמבצעי החטיבה בגזרות השונות, אבטח את רצועת הביטחון עד היציאה מלבנון.
במהלך האינתיפאדה הראשונה ביצע פעילות בט"ש מגוונת ככוח חי"ר בעיקר בגזרת איו"ש כנגד פעילויות הטרור, לאחר מכן השתתף במבצע חוק וסדר בדרום לבנון והמשיך בפעילותו בגזרה זו.
הגדוד השתתף במבצע חומת מגן. במבצעי גאות ושפל היה תחת פיקודו של איציק רונן וביצע פעילות מבצעית בשכם כגדוד חי"ר. בהמשך חזר לפעול תחת פיקודו של יאיר וולנסקי עם שאר החטיבה ברצועת עזה.
בקיץ 2005 השתתף הגדוד במהלך ההנתקות מרצועת עזה והגיע לתגבר בגזרת עזה ביום חטיפתו של גלעד שליט ולחם שם במלחמת לבנון השנייה במקביל למאמץ המלחמתי בצפון הארץ.
במבצע עופרת יצוקה הגדוד הוקפץ לדרום הארץ לאזור אימונים שם התכונן ליום פקודה אך בסופו של דבר לא נכנס למערכה.
בתחילת מבצע צוק איתן נכנס הגדוד ללחימה ביום השלישי לתמרון הקרקעי. לחם בהצלחה במבצע והיה מהאחרונים לצאת מהרצועה.
ערב מלחמת חרבות ברזל הוצב הגדוד בגזרת רצועת עזה. בטבח שבעה באוקטובר לחם הגדוד כנגד המחבלים תוך שהוא סופג אבידות, וכמה מחייליו נחטפו לרצועת עזה.
יחידות חטיבה 7 > מבנה הגדוד

במבנה הישן כלל שלוש פלוגות. שתי פלוגות של טנקי מרכבה סימן 4 מבצעיות ושמותיהם – וולקן וחרמון, ופלוגה מסייעת יגואר. פלוגת חרמ"ש (חי"ר משוריין) במילואים ופלוגת מפקדה.
לאחר שינוי המבנה הארגוני שנעשה בחיל כולל הגדוד 4 פלוגות סדירות: 3 פלוגות טנקים – וולקן, חרמון ויפתח (נפתחה בסוף 2024), פלוגת חשיפה תקיפה דובי הציד ופלוגת מפקדה – טייגר. בנוסף להן 2 פלוגות במילואים, פלוגת טנקים נוספת – זוהר ופלוגת חרמ"ש. במחזור גיוס מרץ 15 גם גדוד זה הוסב למרכבה סימן 4מ.
יחידות חטיבה 7 > מבנה הגדוד > מפקדי גדוד 77

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| שמעון בן שושן | 1969 - 1969 | מפקד הגדוד הראשון |
| עמיר יפה | 1969–1971 | לימים מפקד חטיבה 14 |
| דוד ישראלי | 1971–1973 | נפל במלחמת יום הכיפורים, בתפקיד סמח"ט 188 |
| אביגדור קהלני | 1973 | מעוטר בעיטור המופת ובעיטור הגבורה. מפקד הגדוד במלחמת יום הכיפורים. לימים השר לביטחון פנים |
| יוסף אלדר | 1973–1974 | לפני כן, מג"ד 75 ביום כיפור |
| איתן קינן | 1974–1975 | סמג"ד 77 ביום כיפור |
| אורי ירון | 1975–1976 |  |
| אילן מנור | 1976–1978 |  |
| משה פלד | 1977–1978 | לימים מפקד חטיבה 847, סגן יו"ר הכנסת וסגן שר החינוך |
| מרדכי מנדל שקד | 1979–1981 | לימים מפקד חטיבה 943 וקצין אג"ם מפח"ש |
| בני לידור | 1981–1982 | לימים מפקד עוצבת געש |
| דוביק טל | 1982–1983 | מפקד הגדוד במלחמת לבנון הראשונה. לימים קצין שריון ראשי |
| משה חג'בי | 1983–1984 |  |
| עוזי זגורי | 1984–1985 | לימים מפקד חטיבה 401. |
| אלי הדר "קוסקס" | 1985–1987 |  |
| משה הגר | 1987–1988 |  |
| משה קינן | 1988–1990 |  |
| אייל מליס | 1990–1991 |  |
| גיורא סגל | 1991–1993 | לימים סגן מפקד אוגדה ומפקד המעבדה התפיסתית במרכז לחקר ההפעלה ובניין הכוח באמ"ץ תוה"ד |
| עופר סגל | 1993–1994 |  |
| מוטי כידור | 1994–1996 | לימים מפקד חטיבה 401 |
| גדי מאירי | 1996–1998 | לימים מפקד חטיבה 8 |
| רמי עמדי | 1998–2000 |  |
| שי שילה | 2000–2002 |  |
| איציק רונן | 2002–2004 | לימים מפקד חטיבת הראל |
| יאיר וולנסקי | 2004–2006 | לימים מפקד סגן מבקר מערכת הביטחון |
| מאיר בר מאיר | 2006–2008 | קיבל את הפיקוד על הגדוד במהלך מלחמת לבנון השנייה |
| עמיחי יודנפרוינד | 2008–2010 | לימים מפקד חטיבת מרכבות הפלדה |
| אופיר לוי | 2010–2012 | לימים סגן מפקד אוגדת הבשן |
| יאיר אור | 2012–2014 | לימים מפקד חטיבת קרייתי |
| מולי כהן | 2014–2015 | לימים מפקד חטיבת אגרוף הברזל |
| יפתח נורקין | 2015–2017 | לימים מפקד עוצבת המפץ |
| שאול ישראלי | 2017–2019 | לימים מפקד חטיבת אגרוף הברזל |
| אלעד ביתן | יוני 2019 – אוגוסט 2021 |  |
| אופיר וינטראוב | אוגוסט 2021 – יוני 2023 |  |
| שמעון פוטרבני | יוני 2023– | מפקד הגדוד במלחמת חרבות ברזל |
יחידות חטיבה 7 > גדוד 603 (להב)

גדוד להב (603) הוא גדוד סדיר של חיל ההנדסה הקרבית המוכפף מבצעית לחטיבה 7. הגדוד כולל פלוגות פלסים שנלחמים רגלית וממוכן ומתמחים בכל נושא החבלה וזירות המטענים, השמדת תשתיות אויב. ובנוסף המפעילים נגמ"שי הנדסה כבדים מדגם נמ"ר הנדסי, ופלוגת צמ"ה ("ציפורני החתול") המפעילה דחפורי D9 משוריינים, מחפרים ממוגנים, כלי צמ"ה ממוגנים אחרים (בהם מחפרים ושופלים) ואמצעי גישור שונים. תפקיד הגדוד במלחמה הוא לפלס את הדרך לטנקי החטיבה דרך שדות מוקשים, תעלות נ"ט, סוללות עפר, זירות מטענים ועוד, וסיוע לכוחות השריון והח"יר בנושא החבלה ולחימת ח"יר. כמו כן, הגדוד בונה עמדות ירי ועמדות מגנן לטנקים, וכן מחלץ טנקים וכלי רכב פגועים או תקועים בסיוע חיל החימוש. הגדוד פועל באופן רגלי וממוכן.
יחידות חטיבה 7 > יחידה שנסגרה – פלס"ר 7

פלס"ר 7 הייתה פלוגת הסיור של חטיבה 7. הפלוגה הוקמה ב-1948 בשל הצורך ביחידת סיור שתספק את צורכי המודיעין בזמן אמת של חטיבת השריון 7 – ותתפקד בדומה לסיירות בחטיבות חיל הרגלים. פלס"ר 7 השתתפה באופן מהותי בכלל מלחמות ישראל, ובראשן מבצע קדש, מלחמת ששת הימים שלאחריה קיבלה הסיירת 9 צל"שים – מספר הצל"שים הגבוה ביותר לפלוגה במלחמה אחת – על השתתפותה בקרבות וביניהם קרב רפיח בו ניתבה הסיירת את החטיבה כדי לכתר את המצרים בדרך לניצחון המוחץ.
במלחמת יום הכיפורים הייתה היחידה ממונעת על נגמ"שי ברדלס (M113) ולחמה ברמת הגולן. הפלוגה ספגה אבדות כבדות בקרב מול גדוד קומנדו סורי באזור הר חרמונית ב-9 באוקטובר 1973 ו-24 מלוחמיה נהרגו. לאחר הקרב ונפילת המ"פ אורי כר-שני (פישמן), הסמ"פ איציק מבורך, ושלושה מפקדי מחלקות נוספים, הוחלט על פירוק היחידה. במקום הקרב מוצבת אנדרטת פלס"ר 7 לזכר 24 מנופלי היחידה בקרב.
ב-1986 הטיל מח"ט חטיבה 7 אמי פלנט על אלון וולף מ"פ מוערך בחטיבה 7 להקים מחדש סיירת חטיבתית – סיירת השריון, בבסיס קבע נפרד מהחטיבה ברמת הגולן (מחנה טיסן). בתחילת דרכה השתמשו לוחמי היחידה בנגמ"שי הברדלס ובג'פסים (ג'יפ סיור אמריקאי קל-M151). צוות וסגל ההקמה הורכב מבוגרי מסלול שריון, סיירת גולני, סיירת צנחנים ועוד. הצוות הראשון אשר עבר מסלול הכשרה מלא התגייס בפברואר 1987 ומוין בגיבוש הראשון ליחידה שבוצע במחנה השריון צוקי עובדה במרץ 1987. הצוות הראשון עבר טירונות שריון בצוקי עובדה ולאחר מכן שלושה חודשים של טירונות יחידה ב"משתא" ברמת הגולן. לאחר מכן הצוותים הוכשרו בשלב א של טירונות גולני בבאח גולני "בזק" אשר לאחריו המשיכו לטירונות יחידה של שלושה חודשים בבסיס אליקים אשר סמוך דלית אל כרמל (חירבת סומק). באותם ימים ראשונים היה נהוג לסיים את טירונות היחידה במסע של 107 ק"מ. לימים הפך מסע זה למסע "עלייה ליחידה" שכלל מסע באפוד מלא מהכנרת עד לבסיס האם דרך כיפת הנשרים (דרך מעלה גמלא). לימים הוחל בגיוס חיילים בהתנדבות דרך גיבוש צנחנים.
ב-1992 לאחר הצלחה בקווים בלבנון והצורך ביחידה נוספת לעת מלחמה, פוצלה סיירת השריון לשתי סיירות – פלס"ר 500 ופלס"ר 7.
במלחמת לבנון השנייה ביצעה הסיירת, תחת פיקודו של רס"ן אודי צור, מספר רב של פעולות בעומק שטחה של לבנון, ובכלל זה סיורים, פשיטות, מארבים ותצפיות להכוונת אש ארטילריה וטנקים, בשיתוף עם יחידות נוספות, והיוותה כוח סיור תוקף.
במבצע צוק איתן פגעה הסיירת בפיקוד רס"ן אמרי יורן, במחבלים והשמידה מנהרות לחימה ותשתיות אשר שימשו את ארגון החמאס.
ב-2021 פורסם שהוחלט לסגור את פלס"רי השריון, ובהם פלס"ר 7. תפקידיהם יבוצעו בידי יחידות ייעודיות שיוקמו לשם כך.
יחידות חטיבה 7 > יחידה שנסגרה – פלס"ר 7 > הכשרה

מסלול הסייר נמשך שנה וחודשיים; מתוכו שישה חודשים טירונות ואימון מתקדם עם יחידת אגוז, בהם החיילים מוכשרים לרובאי 07. ולאחר מכן שמונה חודשים בהם המשיך המסלול ביחידה, ובהם התבצעו ההכשרות הייעודיות, ובכלל זה קורס סיור. לאחר מכן הגיעו החיילים לפלגת הלוחמים ביחידה. עם סוף המסלול ניגש חלק מהצוות לקורס מכ"ים סיירות, שהתבצע בביסל"ח. מתגייסי הפלס"ר הגיעו לאחר גיבוש שהתבצע לאחר הגיוס לחיל השריון. העוברים את גיבוש הופנו אל התחלת מסלול אימוני חי"ר עם יחידת אגוז, עד לסיום אימון מתקדם אז עלו הלוחמים ליחידה במסע, וקיימי את מסע הכומתה מהכנרת דרך מעלה גמלא וכיפת הנשרים ועד לבסיס האם.
יחידות חטיבה 7 > יחידה שנסגרה – פלס"ר 7 > תפקידי פלס"ר חש"ן בזמן מלחמה

אספקת מודיעין קרבי בזמן אמת על כוחות אויב
ניתוב כוחות החטיבה
גילוי וזיהוי חומרי לחימה כימיים (גו"ז-חל"כ)
הגנת קווי אספקה וחניוני החטיבה
איכון שריון, ארטילריה וחיל אוויר
פשיטות קומנדו
לוחמת שטח בתנאים שונים (אזורים מיוערים, לחימת סלעים, הסוואה ועוד).
יחידות חטיבה 7 > יחידה שנסגרה – פלס"ר 7 > מפקדי פלס"ר 7

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אורי אור |  | מפקד הפלס"ר במלחמת ששת הימים. לימים אלוף פיקוד המרכז ופיקוד הצפון |
| אלי ריקוביץ | 1967 - 1968 | מפקד הפלס"ר לאחר מלחמת ששת הימים ועד מרץ 1968 |
| שלמה באום | 1968–???? |  |
| יאיר נפשי |  | לימים מפקד אוגדה 440 |
עודד ארז: 
| יהודה גלר |  | מפקד הפלס"ר במלחמת ההתשה |
| יוסי מלמד |  | לימים מפקד אוגדה 252 |
| אורי כר-שני | פברואר 1973 – אוקטובר 1973 | נפל בקרב כמפקד הפלס"ר במלחמת יום הכיפורים יחד עם עוד 23 חיילים. בעקבות כך הפלס"ר פורקה |
| אלון וולף | 1986–???? | הקים מחדש את הפלס"ר |
| גברעם הגלילי |  | לימים ראש מחלקת הבטיחות וביקורת האיכות |
| יעקב בנג'ו | 1995–1997 | לימים ראש אג"ת |
| יהונתן דוכן | 2003–2005 |  |
| אודי צור |  | מפקד הפלס"ר במלחמת לבנון השנייה. לימים מפקד קורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים |
עמית גנתק: 
| יפתח נורקין | 2007–2009 | מפקד הפלס"ר במבצע עופרת יצוקה. לימים מפקד עוצבת המפץ |
עידו הורוביץ: 
עומר לוין: 
| אמרי יורן |  | מפקד הפלס"ר במבצע צוק איתן |
עידן גולדשטיין: 
| איתמר מיכאלי | 2016–2018 | לימים מפקד חטיבת הראל |
| אמיר עופר | 2018-2019 |  |
| שמעון פוטרבני | 2019 - 2020 | לימים מפקד גדוד 77 |
| דניאל איתן | 2020–2021 | מפקד היחידה בסגירת הפלס"ר ב-2021 |
היסטוריה > מלחמת העצמאות

חטיבה 7 הוקמה במהלך מלחמת העצמאות כעתודה מטכ"לית, כיוון שבעת הקמתה, אמצע מאי 1948, יתר חטיבות ההגנה והפלמ"ח היו מרותקות לחזיתות השונות. מפקד החטיבה היה תחילה שלמה שמיר, עליו הוטלה המשימה להקימהּ בתוך שבוע בזמן המלחמה. הוא הקים את מטה החטיבה בחדר בבית מלון בריסטול בתל אביב. לצורך הקמת החטיבה קיבל תקציב של מאתיים לא"י. בין קציני המטה שגייס היו אהרן חטר-ישי, פיטר וולף, חיים הרצוג, תד אריסון, דבורה אילון סרני, חיים בן אשר ועוד. רוב אנשי המטה היו יוצאי הבריגדה היהודית. בסיסי החטיבה היו באזורי עין שמר, נען, ותל ליטוינסקי. בחטיבה היה גדוד אחד ממוכן – גדוד 73 (שנקרא אחר כך גדוד 79) בפיקוד חיים לסקוב, ובו אנשי חיל הרגלים מוסעים על שלל כלי רכב, ג'יפים, משוריינים פרי הרכבה עצמית וזחל"מים. וכן 2 גדודי חי"ר – גדוד 71 בפיקוד יהודה ורבר, וגדוד 72 בפיקוד צבי הורוביץ. הלוחמים גויסו ממקורות מגוונים: יוצאי הצבא הבריטי, מתנדבי חוץ לארץ, עולים חדשים, אנשי "ההגנה" והפלמ"ח ולוחמים מחטיבות שהפרישו כוחות לטובת החטיבה. כמו כן, גדוד 32 בפיקוד צבי גרמן מחטיבת אלכסנדרוני עבר לחטיבה 7 לקראת מבצע בן נון א' לכיבוש לטרון.
החטיבה נכשלה בכיבוש לטרון במבצע בן נון א', בו היא קיבלה תחת פיקודה את גדוד 32 מחטיבת אלכסנדרוני. לאחר התארגנות קצרה הוטלה החטיבה, שתוגברה הפעם בגדוד 52 מחטיבת גבעתי, עליו פיקד יעקב פרי, לקרב נוסף על לטרון – מבצע בן נון ב', שאף הוא נכשל. על אף שהחטיבה לא הצליחה לכבוש את מתחם לטרון, שעליו שלט הלגיון הירדני, היא הצליחה לאבטח את דרך בורמה, ובכך אפשרה את פריצת המצור על ירושלים. בקרבות אלו ספגה החטיבה 139 אבדות (מתוכם 19 בפריצת דרך בורמה) והליגיון הירדני שבה ממנה שישה שבויים. בין חיילי החטיבה שהשתתפו בקרבות לטרון היו משה זנבר, יצחק מודעי, אריאל שרון, נסים אלוני, יעקב פרקש (זאב), אלוף יעקב פרולוב, ודוד עזריאלי.
ביוני 1948 עברה החטיבה לחזית הצפון, והתארגנה לצורך כך זמן מה בעין שמר. ביולי 1948, בן דונקלמן, מתנדב מח"ל מקנדה, החליף את שמיר בתור מפקד החטיבה. יהודה בן דוד התמנה למפקד גדוד 71. בהמשך מלחמת העצמאות, ניהלה החטיבה שכללה ברוב התקופה האמורה שלושה גדודים: 71, 72 (חי"ר) ו-79 (ממוכן), קרבות בגליל: במבצע דקל, באמצע יולי, נכבשו שפרעם ונצרת ובמבצע חירם, בסוף אוקטובר, נכבשו מירון, ג'יש (גוש חלב), מלכיה וסאסא. ב-1949, בעקבות ארגון מחדש של צה"ל לאחר המלחמה, אוחדו חטיבות שבע ושמונה תחת שמה של הראשונה. לאחר מלחמת ששת הימים, הוקמה על גבעת לטרון אנדרטת זיכרון לחטיבה שבע לזכר הקרב הראשון שלה, עקוב הדם, שניהלה במקום זה במלחמת העצמאות.
היסטוריה > מלחמת סיני

לאחר מלחמת העצמאות נרכשו הטנקים הראשונים והחלה להתגבש תורת לוחמת השריון. ב־1 בינואר 1954 פורקה החטיבה, וגדודיה הועברו לפיקוד ישיר של גייסות השריון. אולם חזרה להיות חטיבת שריון החל מסוף אוקטובר 1955.
במלחמת סיני, החטיבה בפיקודו של אל"ם אורי בן ארי, כללה 3 גדודים: גדוד טנקים 82 (שרמן) בפיקוד סא"ל אברהם אדן, גדוד חרמ"ש 52 בפיקוד סא"ל אורי רום, וגדוד חרמ"ש 9 בפיקוד רס"ן ישראל הדר. כמו כן תוגברה החטיבה בגדוד חרמ"ן 61 מחטיבה 16 בפיקוד רס"ן שמשון עופר. החטיבה ניהלה קרבות באזור מתחם אבו עגילה שבסיני. קרבות אלה שינו את התפיסה לגבי השריון בצה"ל והפכו אותו מחיל מסייע לחיל המכריע בכוחות היבשה. פלוגה א' מגדוד 82 בפיקודו של בריל קיבלה צל"ש על לחימתה בקרב סכר הרואיפה.
היסטוריה > בין המלחמות

בשנת 1958 הוסב גדוד 52 מחרמ"ש לטנקי שרמן ו־AMX. בשנים 1959–1960 הוסב גדוד 82 מטנקי שרמן לטנקי שוט. בשנת 1961 הועבר לחטיבה גדוד המילואים 46, שהוסב מחי"ר לגדוד טנקי AMX. במחצית הראשונה של שנות ה-60, גדוד 82 ופלוגות השרמן של גדוד 52 פעלו ככח מרכזי במלחמה על המים. לחטיבה צורף גדוד 9 חרמ"ש. בשנת 1965 הוקם בחטיבה גדוד המגח הראשון בצה"ל, גדוד 79. בתמורה, הועבר גדוד 52 לחטיבה 14. במקביל, הוסב גדוד המילואים 46 למגח. בשנת 1967 הועבר גדוד 46 לחטיבת מגח חדשה, חטיבה 401, והיווה את גדוד ההקמה שלה.
היסטוריה > מלחמת ששת הימים ולאחריה

במלחמת ששת הימים, החטיבה בפיקודו של אל"ם שמואל גונן, פעלה בציר הצפוני בסיני, במסגרת כוחות אוגדה 84 בפיקוד ישראל טל. החטיבה כללה 3 גדודים ופלוגת סיור חטיבתית. גדוד 82 – טנקי צנטוריון בפיקוד גבריאל עמיר, גדוד 79 – טנקי פטון M48 בפיקוד אהוד אלעד (שנהרג ביום הראשון למלחמה, והוחלף על ידי חיים ארז), גדוד 9 – חרמ"ש בפיקוד מקסי אביגד, ופלס"ר 7 – פלוגת הסיור החטיבתית בפיקוד אורי אור. החטיבה פרצה דרך רצועת עזה, בציר ח'אן יונס–רפיח, אל סיני, לאחר כיבוש צומת רפיח המשיכה החטיבה מערבה, הבקיעה את מערך שיח' זוויד ומעבר הג'יראדי ובלילה התייצבו כוחות החטיבה במבואות אל עריש שבסיני. בסופו של קרב זה, שבו ניצחה החטיבה, נשא המח"ט שמואל גורודיש, את נאומו – "אחי גיבורי התהילה", בו שיבץ את משפטו המפורסם:
אל המוות הישרנו מבט – והוא השפיל את עיניו.
לאחר המלחמה בוצע מהלך ארגון חטיבות השריון לפי סוגי טנקים. חטיבה 7 הפכה לחטיבת טנקי שוט. במסגרת זו בשנת 1968 הועבר גדוד המגח 79 לחטיבה 401, וחטיבה 7 קיבלה במקומו גדוד שוט 63 שמספרו השתנה מאוחר יותר לגדוד 53. ב-1968 החטיבה עלתה לרמת הגולן.
ב-1969 ירדה חטיבה 7 לסיני, אך גדוד 53 נשאר ברמת הגולן ועבר לחטיבה 188. במקומו הוקם בחטיבה גדוד 77.
היסטוריה > מלחמת ההתשה

במלחמת ההתשה השתתפה החטיבה בקרבות באזור תעלת סואץ, בבקעת הירדן ובפעולת כראמה. החטיבה השתתפה גם במבצע רביב – פשיטה משוריינת בחוף המערבי של ים סוף בה השתתפו גם טנקי טיראן. בתקופה זו, החל משנת 1970, הוסבה החטיבה לטנקי שוט קל. בשנת 1971 הוקם גדוד 75 כגדוד חרמ"ש. חטיבה 7 הייתה חטיבת עתודה של המטה הכללי ומחנה הקבע שלה היה בשדה תימן, ליד באר שבע.
היסטוריה > מלחמת יום הכיפורים

בקיץ 1973 הייתה החטיבה פרוסה בחצי האי סיני. ב-26 בספטמבר 1973, ערב ראש השנה, הוחלט להעלות שתי פלוגות מגדוד 77 לתגבור חזית רמת הגולן, בעקבות בקשת אלוף פיקוד צפון יצחק חופי, שחשש מהעיבוי המשמעותי של הכוחות הסורים מול רמת הגולן. ב-30 בספטמבר הועלה שאר הגדוד לרמת הגולן. עם התגברות הסימנים המעידים המלחמה, אושר תגבור נוסף של רמת הגולן ובערב יום כיפור הועלו בבהילות חיילי שני הגדודים הנותרים של חטיבה 7, גדוד טנקים 82 וגדוד חרמ"ש 75 שאחת מפלוגותיו הייתה פלס"ר 7, מסיני לרמת הגולן. גדוד טנקים 71 אשר כלל צוערים ומדריכים ממתקני האימונים של חיל השריון צורף לחטיבה ולחם עימה עד סיום המלחמה. הטנקים של הגדודים נותרו בסיני, ושני הגדודים הצטיידו בטנקים של שנים מתוך שלושת גדודי חטיבה 179, חטיבת הגיוס המהיר של פיקוד הצפון במחנה פילון.
במלחמת יום הכיפורים לחמה החטיבה על גבי טנקי שוט קל, בפיקודו של אל"ם אביגדור בן-גל, בגזרה הצפונית של רמת הגולן. כוחות החטיבה הצליחו באחד מקרבות הבלימה המרכזיים – קרב עמק הבכא לעצור את ההסתערות הסורית בגזרה. הכוחות בקרב זה, כללו את גדוד 77 בפיקוד אביגדור קהלני, גדוד 75 בפיקוד יוסף אלדר, גדוד 71 בפיקוד משולם רטס, יחד עם סיוע משמעותי של כוחות מגדוד 74 (חטיבה 188) בפיקוד יאיר נפשי, ומגדוד 53 (חטיבה 188) בפיקוד יוסי בן-חנן. על פי מח"ט 7 אביגדור בן-גל, הצלחת החטיבה בקרב עמק הבכא, הושגה גם בזכות לחימתה המכריעה של חטיבת המילואים 679 בפיקוד אורי אור, שלחמה בגזרת נפח, ומנעה מהסורים לכתר את חטיבה 7. משולם רטס שנפל בקרב עמק הבכא, קיבל את עיטור העוז. קהלני קיבל את עיטור הגבורה.
במקביל ניהל גדוד 82 קרבות בגזרה הדרומית של הרמה.
במהלך קרבות הפריצה הישראלית לסוריה והקמת המובלעת בה, מ-11 באוקטובר 1973, לחמה החטיבה בגזרה הצפונית של ההתקפה והגיעה עד לכפר מזרעת בית ג'אן שבמורדות החרמון. כמו כן השתתפו יחידות ממנה בקרבות בגזרה הדרומית של המובלעת.
ממלחמת יום הכיפורים ואילך שוכנת החטיבה בקביעות ברמת הגולן, וכוללת שלושה גדודי טנקים (גדוד 82, גדוד 77, וגדוד 75 שלאחר המלחמה הוסב מחרמ"ש).
היסטוריה > מלחמת לבנון הראשונה

במהלך מלחמת לבנון הראשונה לחמה החטיבה, בפיקודו של אל"ם איתן קינן, במורדות החרמון בציר הכפרים עין עטא וינטא, החטיבה כללה 3 צוותי קרב גדודיים: גדוד 75 בפיקוד זיו הלוי, גדוד 82 בפיקוד דור מוסל, וגדוד מאולתר (שכלל פלוגה מגדוד 75 ופלוגה מגדוד 82) בפיקוד ניצן סלע כמג"ד וגרשון הכהן כסמג"ד, בנוסף, גדוד הצנחנים 9264 בפיקוד יצחק נודלמן סופח לחטיבה. לעומת זאת גדוד 77 בפיקוד דוביק טל, שמנה שתי פלוגות מבצעיות, פלוגת צמ"פ (מסלול), פלוגת חרמ"ש ושתי מחלקות הנדסה, לחם תחת פיקוד יחידות אחרות בגזרה המרכזית של לבנון. הגדוד עבר ערב מלחמת לבנון לאחריות חטיבה 769 בפיקוד שאול מופז. עם פרוץ הקרבות פעל הגדוד בגזרה המערבית של הבקאע, כבש בין היתר את הכפרים עישייה, ריחן, ערמתא ועין א-טינה. בהמשך הלחימה הועבר הגדוד לכוח דן ורדי ולכוח יוסי פלד שפעל באזור אגם קרעון.
היסטוריה > העשור השני של המאה ה-21

ב-2014 החלה חטיבה 7 בהסבה מטנקי מרכבה סימן 2ד לטנקי מרכבה סימן 4מ המצוידים במערכת ההגנה האקטיבית "מעיל רוח".
בשנת 2015 גיבשה זרוע היבשה תוכנית לסגור את החטיבה אך המהלך בוטל בהתערבות הרמטכ"ל.
ביולי 2016 סיימה את ההסבה, כאשר גדוד 82, הגדוד המשוריין הראשון בצה"ל, הוסב לגדוד מרכבה סימן 4מ.
ב-2018 נכללה החטיבה, ביחד עם גדחה"ן 603 וחטיבת גולני, בצק"ח גדעון, צוות קרב חטיבתי ניסיוני.