stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקרב במעבר גלורייטה
המערכה לכיבוש ניו מקסיקו

מפקדי המערכה לכיבוש ניו מקסיקו היו בריגדיר הנרי הופקינס סיבלי בראש צבא הקונפדרציה וקולונל אדוארד קנבי מהאיחוד. סיבלי היטיב לתמרן מקנבי בקרב ואלוורדה בפברואר והדף אותו חזרה למבצרו, אך נכשל בניסיון לגרום לו להיכנע. לאחר מכן, המשיך להתקדם לאורך עמק ריו גראנדה וכבש את סנטה פה ב־10 במרץ. סיבלי הקים את מפקדת הדיוויזיה שלו במחסן חיל המשמר הנטוש של האיחוד באלבקרקי.
במרץ, שלח סיבלי כוח של 200–300 טקסנים תחת פיקודו של רב-סרן צ'ארלס ל. פיירון כחלוץ למעבר גלורייטה, אתר אסטרטגי בשביל סנטה פה בקצה הדרומי של הרי סנגרה דה קריסטו דרומית-מזרחית לסנטה פה. שליטה במעבר הייתה מאפשרת לכוחות הדרום להתקדם לכיוון רמה גבוהה ולהתקיף את מבצר יוניון, מעוז האיחוד לאורך קו הפלישה צפונה דרך מעבר רטון.
קרב

הטקסנים הונהגו על ידי צ'ארלס ל. פיירון וויליאם ר. סקורי. על כוחות האיחוד פיקד קולונל ג'ון פ. סלוף מהרגימנט הראשון של מתנדבי קולורדו, עם יחידות נוספות תחת פיקודו של רב-סרן ג'ון מ. צ'יבינגטון (John M. Chivington), שנודע לאחר מכן כגיבור הקרב.
כוחותיו של פיירון הקימו מחנה בחווה של ג'ונסון בקצה אחד של המעבר. הצפוניים שמנו כ-400 חיילים בראשותו של ג'ון צ'יבינגטון הגיעו למעבר, ובבוקר ה־26 במרץ יצאו להתקפה. אחר הצהרים אנשיו של צ'יבינגטון לקחו בשבי מספר חיילי משמר קדמי של הדרום ומצאו את הכוח הראשי מאחוריהם. צ'יבינגטון הורה להתקדם לעבר האויב, אך אש ארטילרית הדפה את הכוח בפיקודו אחורה. הצפוניים התארגנו מחדש, פיצלו את חייליהם לשני עברי המעבר ותפסו את המורדים באש צולבת. הדרומיים לא עמדו בעוצמת האש ונסוגו במהרה. פיירון ואנשיו נסוגו למרחק של כ-2 קילומטר באזור צר של המעבר ובנו שם קו הגנה לפני שאנשיו של צ'יבינגטון הגיעו. כוחות האיחוד שוב איגפו את אנשיו של פיירון והמטירו עליהם אש לאורך קו ההגנה. הדרומיים שוב לא הצליחו לעמוד בעוצמת האש הצפוני ונסוגו. פרשי האיחוד הסתערו על הנסוגים והצליחו לשבות כמה יחידות מהמשמר העורפי. בשלב זה צ'יבינגטון פרש למחנה בחוות קוזלאוסקי.
למחרת לא הייתה לחימה ושני הצדדים קיבלו תגבורת. חייליו של סגן-אלוף ויליאם ר. סקורי הגדילו את כוחות הדרום לכדי 1,100 חיילים, בזמן שקולונול ג'ון פ. סלוף הגיע עם כ־900 אנשי תגבורת לצפון. גם סלוף וגם סקורי החליטו לתקוף ויצאו בבוקר של 28 במרץ להתקפה. כשסקורי התקדם בקניון, הוא ראה את כוחות האיחוד מתקרבים וכונן קו הגנה, כולל פרשים שירדו מהסוסים. סלוף הורה על התקפה על הדרומיים ב-11:00 בצהריים, אך הדרומיים החזיקו מעמד. לאורך שעות הצהרים התבצעו התקפות והתקפות נגד בין שני הצבאות.
הלחימה נגמרה כאשר סלוף נסוג לחוות פיג'ן ואחר כך לחוות קוזלאוסקי. סקורי גם כן עזב במהרה את שדה הקרב בחושבו שניצח את הקרב. אולם, אנשיו של צ'יבינגטון, השמידו בינתיים את שיירת האספקה ואת בהמות המשא של סקורי בחוות ג'ונסון. איבוד בהמות המשא ושיירת ההספקה הכריח את הדרומיים לסגת לסנטה פה. כוחות האיחוד ניצחו, ובכך עצרו את הפלישות של הקונפדרציה לדרום-מערב ארצות הברית. הקרב במעבר גלורייטה היה נקודת המפנה במלחמה בטריטוריית ניו מקסיקו. קנבי קודם לדרגת בריגדיר שלושה ימים לאחר הניצחון.
חלקים משדה הקרב השתמרו בפארק הלאומי ההיסטורי פקוס.
הסוכנות הלאומית לבטיחות בתעופה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  איטליה 
 תחום שיפוט:  איטליה איטליה
 משרד אחראי:  משרד התשתיות והתחבורה
 תאריך הקמה:  25 בפברואר 1999 
 מטה מרכזי:  דרך אטיליו בניני 53, רומא
 http://www.ansv.it
 
משרדי הסוכנות
הסוכנות הלאומית לבטיחות בתעופה (באיטלקית: Agenzia Nazionale per la Sicurezza del Volo; בראשי תיבות: ANSV) היא סוכנות חקירות ממשלתית באיטליה שחוקרת תאונות כלי טיס שונים. הסוכנות כפופה לנשיא מועצת השרים של איטליה ומוסרת לו את המלצותיה, מסקנותיה ודו"חות מחקירת תאונות תעופה שונות.
הסוכנות הוקמה ב-25 בפברואר 1999 ונשיא הסוכנות מתמנה לתפקיד על ידי נשיא המדינה. המזכ"ל ממונה על ידי ראש הממשלה בתיאום עם שר התשתיות והתחבורה של איטליה.
בצמוד לסוכנות זו פועלת גם הסוכנות הלאומית לבטיחות הרכבות (Agenzia Nazionale per la Sicurezza delle Ferrovie) האחראית לחקירת תאונות ותקריות על מסילות הברזל האיטלקיות.
המנון סרי לנקה

| --- | --- |
 מדינה:  סרי לנקה סרי לנקה
 שפה:  סינהלית, טמילית
 מילים:  אננדה סמראקון
 לחן:  אננדה סמראקון
 תאריך מעמד רשמי:  1951
 ‏Sri Lankan national anthem, performed by the United States Navy Bandקובץ:Sri Lankan national anthem, performed by the United States Navy Band.oga‏Ⓘ‏
 
מת'ה סרי לנקה (בסינהלית: ශ්‍රී ලංකා මාතා, בטמילית: ஸ்ரீ லங்கா தாயே) הוא ההמנון הלאומי של סרי לנקה.
השיר נכתב כשעוד הייתה סרי לנקה מושבה בריטית. השיר נכתב במקור כשיר הוקרה למדינה, אשר מילותיו מביעות אחדות, חופש ועצמאות. תחילה, השיר לא נועד להיות המנון לאומי, אך בשנות ה-40 של המאה ה-20 נעשה השיר לפופולרי מאוד ואומץ כהמנונה הלאומי של סרי לנקה, 3 שנים אחרי קבלת עצמאותה.
מילות השיר

המנון סרי לנקה מושר בשתי גרסאות, גרסה בסינהלית וגרסה בטמילית, ששתיהן שפות המדינה הרשמיות.
ראו גם

דגל סרי לנקה
סמל סרי לנקה
המופע של לולו

| --- | --- |

כרזת הסדרה באנגלית
 סוגה:  סדרה מצוירת, קומדיה
 שחקנים:  טרייסי אולמן 
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני קוקי ג'אר 
 הפצה:  HBO 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  TV Cultura 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  11 בנובמבר 1995 – 21 בפברואר 1999
 תקופת שידור בישראל:  1998 – 2001
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המופע של לולו (באנגלית: The Little Lulu Show) היא סדרת טלוויזיה מצוירת אמריקאית-קנדית לילדים. הסדרה מתארת את קורותיה של הילדה לולו מופט, משפחתה וסביבתה הקרובה.
זוהי סדרת האנימציה השנייה המבוססת על קומיקס זה, חברת ניפון אולפני אנימציה הפיקה סדרת אנימה בשם "שמש קטנה" ששודרה בערוץ הראשון. בשנת 1998 שודרה התוכנית לראשונה בערוץ הילדים, כאשר את לולו דובבה בעונה הראשונה ענבל לורי ובעונה השנייה רעות יהב.
תקופת השידור המקורית

הסדרה שודרה בארצות הברית בין ה-30 ביוני 1995 -21 בפברואר 1999 תחת השם: "The Little Lulu Show". בשנת 1998 יצא סרט הקולנוע הראשון של המופע של לולו, המתאר את תקופת ההתבגרות של לולו. מאוחר יותר היא שודרה בעברית.
עלילה

התוכנית מספרת על ילדה קטנה, מצחיקה, משעשעת ושובבה בשם לולו מופט. לולו בעלת שיער ארוך, שחור ומתולתל שלרוב אסוף בקוקו גבוה, עיניים שחורות ותמיד לובשת שמלה אדומה.
במהלך הסדרה סובבים את לולו אנשים ומכרים כמו אימה הדאגנית, אביה העצלן, חברתה הטובה אנני, חברה הטוב טובי (המכונה "טובי השמן"), הילד העשיר ווילבר, אויבתה המושבעת והיפה גלוריה ואהובה של גלוריה (ואויבה של לולו), ניקולס.
התוכנית מחולקת לשלושה סיפורים לכל תוכנית, זמן התוכנית הוא כחצי שעה וכל סיפור הוא כרבע שעה. בכל תחילת וסיום קטע לולו מציגה מופע סטנדאפ שבו היא מתבדחת על חשבון חבריה ועל המקרה שקרה או יקרה באותו הפרק. בנוסף ישנם סרטוני-ביניים קצרים ללא דיבור.
השושלת הממלוכית של דלהי

קוטאב מינאר, דוגמה לסגנון הבנייה בתקופת שלטונה של השושלת
השושלת הממלוכית (אורדו: خاندان غلاماں), או שושלת ע'ולאם, הייתה שושלת השליטים הראשונה בסולטנות דלהי שבהודו בין 1206 ל-1290. קוטב א-דין אייבכ (באורדו: قطب الدین ایبک)(אנ'), מייסד השושלת, היה עבד טורקי לשעבר משבט אייבאכ, שהתחיל את הקריירה כע'ולאם (غُلاَم, רבים: غلمان - עבדים זרים שנרכשו בצעירותם וחונכו על ברכי האסלאם כקציני צבא ממלוכיים) והגיע לעמדת פיקוד על הצבא ולניהול הטריטוריה של מוחמד מגהור בהודו.
לאחר מותו של מוחמד ע'ורי בשנת 1206 ללא יורש עצר, קוטב א-דין אייבכ נלחם נגד יריביו ותפס את השלטון באימפריה. הוא קבע את עיר הבירה הראשונה שלו בלאהור, ומאוחר יותר בדלהי, שהייתה המקום שבו התחיל לבנות את מתחם קוטאב מינאר בו נמצא מגדל הניצחון קוטוב מינאר.
קוטב א-דין מת באופן פתאומי ב-1210, ומאבק הירושה שהתחולל לאחר מכן הסתיים בניצחונו של שמס אל-דין אלתותמש, שהיה גם הוא עבד ע'למאני לשעבר. אלתותמש התחתן עם בתו של קוטב א-דין אייבכ, וכל הסולטאנים שבאו אחריו (מלבד האחרון) הם צאצאיו, כולל בתו רדיה סלטאנה ששלטה במשך ארבע שנים. הסולטאן ע'יאס אל-דין בלבן, גם הוא עבד ממלוכי לשעבר, שפיקד על הצבא של נאצר א-דין, התנגד למוגולים, ובסופו של דבר זכה בכתר בעצמו. לאחר תקופת שלטונם הקצרה של ע'יאס אל-דין בלבן ונינו, השושלת הממלוכית הודחה על ידי ג'אלאל א-דין פירוז ח'ילג'י משושלת ח'ילג'י, שביססו את עצמם בביהר ובבנגל בתקופת שלטונו של מוחמד מע'ור.
רשימת הסולטאנים

קוטב א-דין אייבכ (1206–1210)
אראם שאה (1210–1211)
שמס אל-דין אלתותמש (1211–1236) - חתנו של קוטב א-דין אייבכ
רוכן א-דין פירוז (1236) - בנו של אלתותמש
רדיה סלטאנה (1236–1240)
מועיז א-דין בהראם (1240–1242)
עלאא א-דין מסעוד (1242–1246)
נאצר א-דין מחמוד (1246-1266)
ע'יאס אל-דין בלבן (1266–1286) - עבד לשעבר וחתנו של אלתותמש
מועיז א-דין כאי-קבאד (1286–1290) - נכדו של ע'יאס א-דין בלבן
כאיומארס מדלהי (1290) - בנו של מועיז א-דין כאי-קבאד
קוטאב מינאר
הפרדוקס של ראסל

הפרדוקס של ראסל הוא פרדוקס שהציע הפילוסוף והלוגיקן ברטראנד ראסל בשנת 1901, במכתב ששלח למייסדה של הלוגיקה המתמטית, גוטלוב פרגה. לפרדוקס הייתה השפעה מכרעת על התפתחותה של תורת הקבוצות ועל התפתחות המתמטיקה בכלל. פרגה, שקיבל את מכתבו של ראסל זמן קצר לפני השלמת הכרך השני של ספרו "יסודות האריתמטיקה", הבין שגישתו המקורית, המכונה היום תורת הקבוצות הנאיבית, גורמת לסתירה, וויתר על השלמת הספר.
מוסכמה בסיסית בתורת הקבוצות קובעת שקבוצה מוגדרת על-פי האיברים השייכים לה. ראסל התייחס להנחה יסודית אחרת, שלפיה אפשר (לכאורה) להגדיר קבוצה באמצעות כלל שיקבע מהם האיברים השייכים לה.
הפרדוקס

כדי להציג את הפרדוקס של ראסל, נאמר שקבוצה גדולה היא קבוצה הכוללת את עצמה כאיבר, וכל קבוצה אחרת (כלומר, שאיננה איבר של עצמה), היא קבוצה קטנה.
ראסל הגדיר את  X כקבוצה שמכילה את כל הקבוצות הקטנות (ורק אותן), ושאל:
האם  X היא קבוצה קטנה או גדולה?
אם  X קבוצה קטנה, הרי שלפי הגדרתה כקבוצת כל הקבוצות הקטנות היא כוללת את עצמה כאיבר, אבל אז היא קבוצה גדולה לפי ההגדרה. מאידך, אם  X קבוצה גדולה עליה לכלול את עצמה כאיבר, אבל זו סתירה להנחה שכל האיברים ב- X הם רק קבוצות קטנות. בכל מקרה מתקבלת סתירה. במילים אחרות, ההנחות שלפיהן הקבוצה  X קיימת וחייבת להיות קטנה או גדולה, מוליכות לסתירה.
ניסוח פופולרי ממיר את מושגי תורת הקבוצות בסיפור על הספר בעיירה הנידחת: בעיר נידחת היה ספר אשר עבד רק בשביל אנשי העיירה והוא היה הספר היחיד בעיירה. לספר היה חוק מיוחד במספרה: הספר לא מספר אדם בעיירה שמספר את עצמו, ומספר כל אדם שלא מספר את עצמו. השאלה המתבקשת היא: מה קורה כאשר הספר צריך להסתפר?
אז לפי חוקי מספרתו, אם הספר מספר את עצמו אז הוא אמור לא לספר את עצמו, אבל אם הוא לא מספר את עצמו אז הוא אמור לספר את עצמו, ומגיעים לסתירה.
גישות לפתרון הפרדוקס

הלוגיקאים שבאו בעקבות תובנתו של ראסל, וראסל עצמו בראשם, הבינו שמקור הפרדוקס הוא באפשרות לאסוף איברים בכל דרך לכדי בנייה של קבוצה. כדי למסד את תורת הקבוצות באופן שלא יכיל סתירות, יש צורך להגדיר באופן מסודר אילו אוספים יכולים להיחשב לקבוצות. בתחילת הדרך היו כמה גישות לסוגיה זו, כמו למשל תורת הטיפוסים.
בהמשך התברר שהגישה היעילה ביותר היא תורת הקבוצות האקסיומטית שפיתחו צרמלו ופרנקל. במסגרת זו, אחת האקסיומות החשובות היא אקסיומת ההפרדה, המאפשרת לבנות קבוצה חדשה על ידי ליקוט איברים של קבוצה קיימת. מנקודת מבט זו, הפרדוקס של ראסל מוכיח ש'קבוצת כל הקבוצות' אינה קיימת, משום שאחרת אפשר היה לבנות ממנה את קבוצת כל הקבוצות שאינן שייכות לעצמן, שאינה קיימת לפי הפרדוקס.
פרדוקס זה ודומים לו שינו כליל את פני תורת הקבוצות מתורה שבה כל הקבוצות נבנות מתוך קבוצה אוניברסלית, 'קבוצת כל הקבוצות' ותת-קבוצות שלה לתורה שבה כל הקבוצות נבנות מתוך קבוצה ריקה וקבוצות המכילות אותה.
רעיון דומה לפרדוקס של ראסל מאפשר להוכיח שקבוצת החזקה של קבוצה  A היא לעולם גדולה מן הקבוצה  A עצמה, וזהו תוכנו של משפט קנטור.
ראו גם

פרדוקס הספר
הפרדוקס של קנטור
הפרדוקס של בורלי-פורטי
לקריאה נוספת

מריוס כהן, "פרדוקס ראסל", גליליאו 105, מאי 2007.
סיימון סינג, המשפט האחרון של פרמה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2007.
היפוקסיה

| --- | --- |

 תחום:  רפואת ריאות 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D000860
 MedlinePlus:  001435
 
היפוקסיה (בעברית: מיעוט חמצן; באנגלית: Hypoxia) הוא מצב פתולוגי של חוסר חמצן בתאי הגוף (רקמות). היפוקסיה יכולה להיגרם כתוצאה מהיפוקסמיה, אך ייתכנו גם גורמים אחרים.
גורמים

ישנם מספר גורמים היכולים להוביל להיפוקסיה:
חוסר נגישות של חמצן עקב טביעה, חנק או בגלל לחץ אטמוספירי נמוך הנגרם כאשר נמצאים בגובה רב.
הרעלת פחמן חד־חמצני בו הגוף מתחמצן עם  {\ce {CO}} (במקום עם  {\ce {O2}}). נפוץ במקרים של שאיפת עשן ושרפה.
פגיעה במערך הדיפוזיה או הפרפוזיה בו מתחמצנים האיברים והרקמות, בעת מחלות ריאה ובעיות בזרימת הדם.
מחלת גבהים – במצב זה אין תאי הדם האדומים יכולים להעביר די חמצן לתאי הגוף.
גורמים אלו מחולקים לארבע קבוצות עיקריות:
היפוקסית גבהים (Hypoxemic hypoxia) – נגרמת עקב העדר לחץ חמצן, כתוצאה מכך נפגמת יכולת החמצן לחדור למחזור הדם.
היפוקסיה היסטו־טוקסית (Histotoxic hypoxia) – נגרמת עקב פגיעה ביכולת תאי הגוף לספוג חמצן, כתוצאה משימוש באלכוהול או בסמים.
היפוקסיה אנמית (Anemic hypoxia) – נובעת מחוסר יכולת של כדוריות הדם האדומות לשאת חמצן לרקמות הגוף. הסיבה הברורה ביותר לתסמין היא מחלת האנמיה.
היפוקסיה סטגנטית (Ischemic, or stagnant hypoxia) – חוסר בחמצן הנובע מסירקולציה לא תקינה של מחזור הדם בגוף (בדרך כלל התסמונת נובעת ממחלות או בעיות גנטיות).
מצבי היפוקסיה

קיימים שני סוגים של מצבי היפוקסיה:
היפוקסיה כללית (generalized hypoxia) – מצב בו נגרמת חסימה של חמצן לכלל מערכות הגוף.
היפוקסיה רקמתית (tissue hypoxia) – מצב בו נגרמת חסימה של חמצן לאזור מסוים וספציפי בגוף.
סימנים ותסמינים

היפוקסיה מתפתחת בהדרגה. עקב חוסר של חמצן למערכות השונות בגוף.
סימנים ותסמינים > סימנים

העיקריים הבולטים לעין יהיו:
כיחלון פריפרי – כיחלון של קצוות גוף מרוחקים (כגון אצבעות) שיכול להיות סימן לפגיעה בזרימת הדם (פרפוזיה) לרקמה מסוימת.
כיחלון מרכזי – כיחלון המופיע בין היתר בשפתיים ובכלל אזורי הגוף ומופיע במצבים של לחץ חמצן נמוך בדם העורקי.
ייתכן קוצר נשימה על מנת להשלים את כמות החמצן בדם.
סימנים ותסמינים > תסמינים מדווחים

בלבול
אובדן שיקול הדעת, בעיות קואורדינציה, השפעה על יכולת החשיבה ועיבוד הנתונים במוח.
כאב ראש
אופוריה – תחושה קיצונית של התרוממות רוח המלווה באופטימיות.
נימול – עקצוצים ותחושות חום בגפיים.
עילפון – זאת עקב חוסר חמצן לתאי המוח.
אובדן צבע בעיניים ופגיעה בכושר הראייה – זאת עקב חוסר חמצן לרקמות העין.
כל התסמינים הללו עלולים להביא למצב של עילפון, פיתוח נשימת יתר, שיתוק, נכוּת ואף מוות.
חוסר חמצן גורם לנזקים רבים לכל רקמות הגוף, ובייחוד המוח, שאין תאיו מסוגלים להתחדש לאחר פגיעה או חוסר ממושך בחמצן.
סימנים ותסמינים > קבוצות שונות

היפוקסיה מוגדרת כירידה בלחץ הדם העורקי מתחת לערך נורמלי מסוים – תלוי בגיל (לעומת לחץ חלקי של פחמן דו־חמצני, אשר אינו תלוי בגיל ושווה ל־42 מ"מ כספית). כיחלון (ציאנוזיס) מאפיין היפוקסיה (היפוקסיה לאו דווקא גורמת לכיחלון – יכול להיות מצב בו אדם אינו מפתח כיחלון אולם הוא יכול להיות היפוקסי). הכיחלון מתרחש כאשר בדם יש לפחות 5% של המוגלובין לא מחומצן.
מנגנונים הגורמים להיפוקסיה

קיימים מנגנונים שונים שיכולים לגרום להיפוקסיה – למשל, היפרוונטילציה, דלף של דם מחדר ימין של הלב לחדר שמאל בשל מום לב מולד, נשימה בגבהים בהם יש ריכוז נמוך של חמצן, פגיעות בדיפוזיה ומצב בו הוונטילציה נמוכה מהפרפוזיה – נקרא גם VQ mismatch.
אי־התאמה ביחס V/Q

בריאה שאליה זורם מחצית מתפוקת הלב, אולם רק רבע מהוונטילציה (למשל, חסימה כלשהי או ברונכוספאזם): במצב כזה, חלק מההמוגלובין המחוזר נשאר ותורם למיהול של כמות החמצן בדם העורקי היוצא מן הריאות – לחץ החמצן החלקי בדם ירד (לעומת זאת, זה לא יגרום לעליה בלחץ החלקי של פחמן דו־חמצני כיוון שאזורים אחרים בריאים בריאה מסוגלים לפנות יותר פחמן דו־חמצני כדי לפצות על הבעיה).
יש שני יחסים גבוליים בהקשר זה:
אוורור מבוזבז: שבו היחס V/Q שואף לאינסוף: קורה כתוצאה ממצב בו נחסמת זרימת הדם לאזור מסוים בריאה וכתוצאה מכך הפרפוזיה אפסית.
תערובת וורידית או shunt: במצב כזה, נוצר קשר ישיר אנסטמוטי בין עורק לווריד – והיחס V/Q שווה לאפס (אין וונטילציה של היחידה הספציפית, אינה מחומצנת).
אבחנה וטיפול במצבי היפוקסיה

אדם שלא נחשף זמן ממושך לחמצן וסובל מהיפוקסיה (למשל בעת טביעה), חייב לקבל במהירות האפשרית חמצן, זאת על ידי הבאתו למקום עשיר בחמצן (כמו מקום פתוח) או על ידי הלבשתו במסיכת חמצן והנשמה של חמצן בריכוז גבוה מאשר באוויר.
לעומת זאת, במצבים בהם יש דלף (shunt) הבעיה אנטומית – וקשה לתקן את ההיפוקסיה הנוצרת בעקבותיו.
האבחנה של מצבי היפוקסיה נשענת בין היתר על בחינת ה־Aa המבטא את ההפרש שבין לחץ החמצן החלקי בנאדיות לבין לחץ החמצן החלקי בדם. מעבר להפרש של 10 עד 20 מ"מ כספית בלחץ זה, קיימת בעיה מבנית במערכת הנשימה.
ניתן לחשב את ה־Aa בדרך עקיפה: מסתכלים על הלחץ החלקי של פחמן דו־חמצני ושל חמצן בדם: מאחר שלחץ הפחמן הדו־חמצני בדם אמור להיות כ־40 מ"מ כספית, ולחץ החמצן באלוואולי יכול להגיע עד 100 מ"מ כספית, סכימה של שניהם בפועל תציין מהי הבעיה. למשל:
מצב בו הלחץ החלקי של החמצן באלוואולי הוא 60, והלחץ החלקי של פחמן דו־חמצני 40: זהו מצב של היפוקסיה, אך לא מצב של היפו־ונטילציה: לחץ הפחמן הדו־חמצני הוא נורמלי.
מצב בו הלחץ החלקי של החמצן באלוואולי 60, והלחץ החלקי של פחמן דו־חמצני הוא גם 60: זהו מצב שבו יש גם היפוקסיה וגם היפו־ונטילציה. מאחר שסכום הלחצים הוא 120 מ"מ כספית, שזהו סכום הלחצים הנורמלי בהינתן Aa של עד 20 מ"מ כספית, נניח כי ההיפו־ונטילציה היא הסיבה שגרמה להיפוקסיה: כתוצאה מונטילציה נמוכה, לחץ החמצן החלקי בדם ירד, ולחץ הפחמן הדו־חמצני עלה. זהו מצב המאפיין למשל דיכוי נשימתי הנוצר כתוצאה משימוש בתרופות כגון מורפין.
מצב בו הלחצים החלקיים, הן של פחמן דו־חמצני והן של חמצן, הם 50 מ"מ כספית כ"א: במצב כזה יש היפו־ונטילציה, אולם יכול להיות כי יש מנגנון נוסף אשר תורם להיפוקסיה (היות שסך שני הערכים נמוך מ־120 מ"מ כספית). זהו מצב אופייני לחולים במחלה ריאתית חסימתית כרונית – COPD.
במצב בו לחץ החמצן החלקי הוא 75 מ"מ כספית, ולחץ הפחמן הדו־חמצני הוא למשל 25 מ"מ כספית, לכאורה היחס ביניהם נשמר ואין היפוקסיה, אולם יש היפר ונטילציה: החולה נושם הרבה אוויר ומגביר את תדירות הנשימה כדי לסלק את הפחמן הדו־חמצני. ניתן לטפל באמצעות חמצן של 100%.
בעת טיסה

היפוקסיה מתרחשת לרוב בעת טיסה, זאת בגלל לחץ אטמוספירי נמוך ודלילות חמצן בגובה רב. טייסי קרב חובשים מסכות חמצן, כשהם ברום גבוה כדי לא להגיע למצב של אובדן הכרה, כתוצאה מהיפוקסיה. כאשר טייס חווה מצב של היפוקסיה בעת טיסה, ישנה סכנה גדולה שלא יצליח לצאת ממנה אפילו אם ישמע באוזניה הנחיות לחיבור מסיכת החמצן. זאת, כתוצאה מבלבול וכניסה למצב של חוסר מעש מוחלט.
בעת לימודי טייס, טייסי קרב חווים היפוקסיה מבוקרת בתוך "תא היפוקסי" (נקרא גם תא־רום או תא תת־לחץ), בו הם אינם נחשפים, לזמן קצר, לחמצן, תוך ביצוע מטלות שונות, כמו מבחני זיכרון.
במטוסי נוסעים, מעל לכל כיסא ישנה מסיכת חמצן המספיקה לכ־15 דקות. זאת למקרה שיפער חור בגוף המטוס, דבר שיוביל לבריחת חמצן החוצה מהמטוס, נוסעי המטוס יוכלו לנשום עד שטייסי המטוס ינמיכו את המטוס לרום נמוך יותר בו האוויר פחות דליל.
בעת טיסה > טיסה 522 של הליוס איירווייז

תאונת טיסה 522 של הליוס איירווייז נגרמה כתוצאה מהיפוקסיה.
ב־14 באוגוסט 2005, ביוון, מטוס נוסעים שהיה בדרכו לאתונה החל לרחף ולאחר מכן גם לצלול לאדמה, בעוד שכל הנוסעים והטייסים "נראו ישנים ולא מודעים לעניין" (לדברי טייסי הקרב שחגו ליד "מטוס הרפאים"). למעשה, נוסעי המטוס היו מחוסרי הכרה, כתוצאה מדליפת חמצן מגוף המטוס, שהובילה להיפוקסיה כללית על כל נוסעיו. המטוס התרסק לאחר שאזל לו הדלק.
ראו גם

חנק (רפואה)
טביעה
הערות שוליים

↑  מִעוּט חַמְצָן במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מתוך התוכנית "שפני ניסוי", בה המנחה חווה היפוקסיה בתא היפוקסי, מתוך אתר יוטיוב
1 2  מדוע מסכות החירום במטוס מספקות אוויר רק ל-15 דקות?, באתר כלכליסט, 10 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00572772  NKC: ph508956 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מסיכת חמצן מפלסטיק המולבשת על מטופלת בבית חולים
טייס קרב חובש קסדה ומסיכת חמצן
מסיכות חירום של חמצן בעת פתיחה במטוס נוסעים
הנק זנולי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1923 Laren, הולנד 
 פטירה:  9 בדצמבר 2015 (בגיל 92) האג, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  לוחם מחתרת 
 
הנק זנולי (בהולנדית: Henk Zanoli; נולד ב-21 באפריל 1923 בלרן (אנ'), הולנד – 9 בדצמבר 2015) היה עורך דין בדימוס, לשעבר חבר במחתרת ההולנדית במלחמת העולם השנייה, וחסיד אומות העולם, שהחזיר את המדליה שלו לאחר התקפה אווירית ישראלית בה נהרגו שישה מבני משפחתו.
במלחמת העולם השנייה היו בני משפחתו של זנולי מעורבים בהתנגדות לכובש הנאצי. בשנת 1943, כאשר אביו של זנולי היה במעצר על ידי הגרמנים, זנולי הבריח ילד יהודי צעיר - אלחנן פינטו מאמסטרדם - לאמנס. עם אמו ינס, המשיך זנולי להסתיר את פינטו במחבוא במשך יתר המלחמה. בני משפחתו של פינטו נהרגו בשואה, אך פינטו שרד ונפטר בירושלים בגיל 72 ב-2007.
אביו וגיסו של זנולי נרצחו על ידי הגרמנים עקב פעילותם במחתרת. גיסתו היהודיה של זנולי נרצחה בשואה.
בשנת 1950 העניקה מדינת ישראל לזנולי את התואר חסיד אומות העולם וכן מדליה הנלווית לתואר. בשנת 2014 החזיר זנולי את המדליה לישראל לאחר תקיפה אווירית ישראלית בה נהרגו שישה מבני משפחתו שגרו בעזה, גיסיה של אחייניתו, דיפלומטית הנשואה לכלכלן פלסטיני.
הערות שוליים

↑  http://www.nytimes.com/2014/08/16/world/middleeast/henk-zanoli-israel-gaza-holocaust-ziadah.html?
↑  "Dutchman returns Holocaust medal after family deaths in Gaza". BBC News (באנגלית בריטית). 2014-08-16. נבדק ב-2021-02-23.
↑  "Niece of Man Saved by Dutchman who Returned Yad Vashem Medal: 'I Disagree With Him But I Love Him'", Tablet magazine
↑  הנק זנולי באתר יד ושם
↑  Man who helped Jewish kid in WWII returns medal to Israel over Gaza bombing, NL Times (באנגלית)
↑  http://seattletimes.com/html/nationworld/2024321783_holocaustheroxml.html
↑  http://www.irishtimes.com/news/world/middle-east/dutchman-returns-holocaust-medal-in-protest-over-gaza-1.1899472
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הנק זנולי".
הסכסוך בלבנון (2007)

הסכסוך בלבנון התרחש בתאריכים 20 במאי – 7 בספטמבר 2007 והתגלע בין כוחות הביטחון של לבנון לבין ארגון הטרור הסוני פתח אל-אסלאם. המהומות החלו במחנה הפליטים הפלסטינים נהר אל-בארד שבצפון המדינה. במהלך המלחמה נהרגו כ-170 אנשי ביטחון לבנוניים, 231 מחבלים, 67 אזרחים, שישה חיילי יוניפי"ל ושני אנשי הצלב האדום. בכך העימות היה הקטלני ביותר בלבנון מאז סוף מלחמת האזרחים בלבנון ב-1990. בנוסף על האירועים בנהר אל-בארד, התרחשו עימותים אלימים גם במחנה הפליטים עין אל-חילווה ובבירה ביירות.
במהלך העימותים רוב הפלסטינים שהתגוררו בנהר אל-בארד ברחו מהלחימה למחנות אחרים במדינה.
רקע

בלבנון יש כ-400,000 פליטים פלסטיניים לפי אונר"א, מתוכם כ-215,000 במחנות פליטים. מחנה הפליטים הפלסטיני נהר אל-בארד ממוקם 16 ק"מ צפונית לטריפולי בסמוך לכביש החוף הלבנוני ובו התגוררו לפני פרוץ העימותים כ-31,000 פליטים.
מהלך המהומות

העימותים החלו ביום ראשון, 20 במאי, בשעות הבוקר, לאחר פשיטת משטרה על בית בטריפולי ששימש ככל הנראה חמושים מפתח אל-אסלאם. הקבוצה החמושה החלה לאחר מכן לירות לעבר כוחות הביטחון הלבנוניים שהשיבו באש. בשעות שלאחר מכן חמושים מפתח אל-סאלאם תקפו עמדה בכניסת המחנה ותפסו כמה כלי רכב. לפחות 27 חיילים לבנונים נהרגו בלחימה באותו היום. ב-21 במאי הצבא החל להפגיז את מחנה הפליטים, מה שהוביל למותם של אזרחים רבים. ב-23 במאי הוכרז על הפוגה, ובזמן זה ברחו מהמחנה כ-2,000 מיושביו. באותו הערב הפסקת האש בין הכוחות הופרה, והאומות המאוחדות הכריזו על מצב חירום במחנה.
ב-25 במאי ארצות הברית החלה לשלוח סיוע צבאי לממשלת לבנון. ביום שלאחר מכן הכריזה משכירת המדינה האמריקאית קונדוליזה רייס על תמיכת הממשל האמריקאי בשלטון לבנון וגינתה את פתח אל-סאלאם. הלחימה המשיכה לסירוגין בשבוע שלאחר מכן, וב-2 ביוני חוסל אחד מבכירי פתח אל-סאלאם.
ב-10 ביוני נערכה עצרת תמיה בצבא לבנון בביירות עם כעשרות אלפי לבנונים. ב-13 ביוני נרצח בפיגוע וליד עידו, חבר פרלמנט סוני מטעם מפלגת זרם העתיד. ב-24 ביוני נפגע כוח יוניפי"ל בגבול ישראל–לבנון. בפיגוע נהרגו שישה חיילים ספרדים. גם ממשלת לבנון וגם חזבאללה גינו את הפיגוע.
בתחילת ספטמבר הושלם כיבוש המחנה בידי צבא לבנון.
ראו גם

היסטוריה של לבנון
מלחמת לבנון השנייה
מלחמת המחנות
רשימת סכסוכים במזרח התיכון בעידן המודרני
הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ'

במתמטיקה, הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ' מתייחס לעובדה הלא אינטואיטיבית שקיימת תת-קבוצה (לא ריקה) של המישור, אותה ניתן לפצל לשתי תת-קבוצות זרות שכל אחת מהן חופפת לקבוצה המקורית.
המילה "פרדוקס" משמשת כדי לציין את חוסר האינטואיטיביות של התוצאה, ואין בכך רמיזה שישנה בעיה לוגית כלשהי בנכונותה.
התוצאה הוכחה ב-1914 על ידי ואצלב שרפינסקי ותלמידו סטפן מזורקביץ', שהדגימו בנייה מפורשת של הקבוצה.
הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ הוא דוגמה מוקדמת יחסית לפירוק פרדוקסלי. הוא נחשב למפתיע פחות מהפרדוקס של בנך-טרסקי, אולם בניגוד לפרדוקס של בנך-טרסקי הוא אינו מסתמך על אקסיומת הבחירה, והבנייה של הקבוצה היא קונסטרוקטיבית לחלוטין.
תיאור הפרדוקס

הפרדוקס קובע כי קיים אוסף  A של נקודות במישור שניתן לחלק אותו לשתי קבוצות זרות:  A_{1} ו- A_{2}, כך שמתקיימת התכונה הבאה:
הזזה של  A_{1} יחידה אחת שמאלה נותנת את  A המקורית.
סיבוב של  A_{2} רדיאן אחד בכיוון השעון סביב הראשית נותן את  A המקורית.
הקבוצה  A הנבנית בהוכחה היא קבוצה אינסופית בת מנייה לא חסומה.