ספר יואל
זמן הספר

האבן עזרא פותח את פירושו לספר בכך שאנחנו לא יכולים לדעת מה דורו של יואל. הן פרשני המקרא המסורתיים והן חוקרים בני העת החדשה נבוכו כשעמדו בפני שאלת זמנו של יואל: הספר עצמו לא מנדב מידע, ואין ראיות המשייכות אותו לתקופה מסוימת. בין השורות ניתן למצוא רמזים, אם כי הם לא חד משמעיים, ואין הסכמה כללית על מסקנה כלשהי. אם כן, קשה לדעת באיזו תקופה היה יואל ועל איזו תקופה דיבר.
אבל עדיין, בכל זאת, ישנן כמה שיטות בעניין:
התארוך הכי מוקדם הוא לפי המדרש שמפרש את "פתואל" ככינוי לשמואל הנביא, ומזהה את יואל הנביא עם אחד מבניו של שמואל.
רבי יוסף קרא מתארך את יואל (לטענתו לפי הסדר עולם, אם כי דבר כזה לא כתוב שם, לפחות לפי הנוסח שלנו) לתקופת יהורם, ולטענתו הוא מדבר על הרעב שהיה בימיו, וכן מציעים גם רש"י ורד"ק.
לפי סדר עולם רבה נתנבא יואל בתקופת מנשה המלך (יחד עם נחום וחבקוק), והוא מתייחס אף לסיבה שלא נודע זמנם- "ומפני שלא היה מלך כשר לא נקראו על שמו".
לפי רבי יוסף אבן כספי, מדובר בנביא ששמע את נבואות החורבן על הבית הראשון ולכן התנבא נבואות שמיועדות לבית שני.
חוקרים מסוימים[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק] נוטים לאחר את יואל לתחילת תקופת בית שני; יש ביניהם הממקמים אותו בתחילת תקופה זו, בטרם עליית עזרא, והיו אף שהפריזו וקבעו את זמנו לתקופה ההלניסטית.
ראיות שהובאו לטענה שיואל נתנבא בימי הבית השני, והדרך לסתור אותן:[דרוש מקור]
בספר יואל, כשנקרא העם על כל שכבותיו לחזרה בתשובה בעקבות הבצורת ומכת הארבה, מתעלם הנביא משני מעמדות באוכלוסייה, שבימי הבית השני לא היו קיימים: בית המלך והשכבה העירונית.[דרושה הבהרה] לו נתנבא יואל בימי הבית הראשון, סביר שהיה קורא גם למלך לצום ולתשובה, וגם לשכבה העירונית. לעומת זאת, הזקנים והכהנים מוזכרים, וחשיבותם ניכרת- כבימי הבית השני. מאידך, ניתן לדחות טענה זו בכך, שהמלך והשכבה העירונית העשירה הם האחרונים לסבול ממחסור בתוצרת חקלאית - ולכן מדלג עליהם הנביא.
ספר יואל מתייחס בעיקר לבני יהודה; בעיניו, היושבים ביהודה והיושבים בירושלים הם מושגים כמעט זהים. לפיכך, קל להניח שמדובר על ימי הבית השני. גם ראיה זו אינה ראיה של ממש - לאחר גלות עשרת השבטים הפך המצב לכזה, ובמיוחד לאחר חורבנה של יהודה על ידי האשורים (בימי חזקיהו), כך שאין סיבה לתארך את יואל לימי בית שני דווקא, גם ימי סוף בית ראשון מתאימים למצב המתואר בו.
לא ניכרת השפעתן של מעצמות גדולות (אשור ובבל) בספר. ראיה זו מסתמכת על כך שתיאורי הארבה בספר הם תיאור המציאות כפשוטה, ואינם מתייחסים לצבאות אויב של ממלכות אלה. סביר להניח שלו היו חיילי ממלכות אלו ביהודה בזמן יואל, היה מזכיר אותן בספרו. גם ראיה זו אינה ראיה של ממש - ספרו קטן מאוד, ואין סיבה שכל דבר שקורה בעולם באותה תקופה ימצא את מקומו בספר.
אין בספר תוכחה, מאפיין מובהק של ספרות הנבואה של ימי הבית הראשון.[דרוש מקור] כמו כן, אין רמז לעבודה זרה בקרב העם. מאידך, גם נחום נמנע מלהוכיח את העם - ואין בו עבודה זרה, והוא ללא ספק נביא של בית ראשון (שכן הוא ניבא על חורבן נינוה). גם בספר עובדיה אין תוכחה לעם ישראל ולא עבודה זרה, וייתכן שהוא נכתב בימי הבית.[דרוש מקור] אם כך, גם זו איננה הוכחה חותכת.
ראיות לכך שיואל נתנבא בימי סוף בית ראשון:[דרוש מקור]
לשונו של יואל מתאימה הרבה יותר לימי בית ראשון. העברית שבפיו יפה ונשגבת הרבה יותר, ואין ללשונו דבר עם השפה החיוורת שבפי נביאי הבית השני.[דרוש מקור] גם ראיה זו אינה הוכחה ממש, שכן אין ספק בכך שיואל הושפע רבות מנביאי בית ראשון (מספר המקבילות בינו לביניהם הוא עצום[דרוש מקור]), ולכן ייתכן כי סגנונו הוא העתקה וחיקוי של סגנונותיהם של נביאי הבית הראשון בלבד, והוא לא נמנה עם שורותיהם.[דרוש מקור]
אין הדגשות שיואל נשלח על ידי ה'. הביטוי "נְאֻם ה'" מופיע פעם אחת (בניגוד ל-12 פעמים, לדוגמה, בחגי, ספר מימי בית שני שאורכו כחצי משל יואל) והצירופים "כה אמר ה'" ו"ה' צבאות" לא מופיעים כלל. בנבואות הבית השני חוזרים ביטויים אלה עשרות פעמים.[דרושה הבהרה]
ראיות לכאן וכאן:
היוונים מוזכרים בספר. אין בכך ראיה לאף צד בוויכוח - היוונים מוזכרים כסוחרים כבר בתעודות אשוריות חוץ מקראיות[דרוש מקור: המקור הקיים אינו ממוקד מספיק] במאה השמינית לפני הספירה. ברם, יש בכך ראיה לכך שהספר מוקדם לשנת 332 לפנה"ס, שנת כיבוש הארץ על ידי אלכסנדר הגדול - היוונים מוזכרים רק כסוחרים ולא ככובשים.[דרושה הבהרה]
הנבואה מדברת על זמן בו עם ישראל כבר פוזר בגויים. ייתכן שהנביא מתכוון לגלות בבל וייתכן שלגלות עשרת השבטים. לפיכך, אין בכך ראיה לאף צד.