נושאות המטוסים מסדרת קורייג'וס
שירות לפני המלחמה

פיוריוס שובצה לצי האטלנטי לאחר הפעלתה ב-1925, אם כי היא בילתה חלק ניכר מהשנים הבאות בניסויים עבור כמעט כל מטוס במלאי הצי האווירי (FAA). אלה כללו בדיקות נחיתה וטיסה של מטוסים ימיים פיירי IIID ופיירי פלייקאצ'ר, עם ובלי גלגלים, כדי להשוות בין עיצובים שונים של מצופים מעץ ומתכת. סיפון הטיסה התחתון היה משומן כדי לאפשר להם להמריא במינימום קושי. פלייקאצ'ר מצויד במגלשי עץ נבדק גם הוא והתנהג בצורה משביעת רצון. ציוד העצירה כמעט ולא היה בשימוש במהלך הניסויים הללו והוא הוסר זמן קצר לאחר מכן. ב-1927 הותקנו פליסדות בקצה הסיפון (שוברי רוח) כדי למנוע ממטוסים להתעופף מהצד במזג אוויר קשה. נחיתת הלילה הראשונה של נושאת מטוסים בוצעה על ידי מטוס בלקברן דרט ב-6 במאי 1926 על סיפון פיוריוס.
האונייה הופחתה למעמד מילואים ב-1 ביולי 1930 כהכנה לשיפוץ ממושך בדבונפורט מספטמבר 1930 עד פברואר 1932, התמקדה בהרכבת המכונות שלה ובחידוש צינורות הדוודים שלה. בנוסף, סיפון הרבע שלה הוגבה בסיפון אחד, חימוש הנ"מ תוקן ומתקני ריסוס מים הותקנו בהאנגרים. בסיום היא ערכה ניסוי בעוצמה מלאה ב-16 בפברואר 1932 שבו המהירות המרבית שלה הייתה 28.8 קשרים (53.3 קמ"ש) מתוך סך של 89,754 כוחות סוס (66,930 קילוואט).
פיוריוס הופעלה מחדש במאי 1932 כחלק מצי הבית עם צוות מצומצם לפני שהופעלה עם צוות מלא בנובמבר. ציוד עצירה רוחבי הותקן מתישהו במהלך אמצע שנות ה-30. היא נותקה לצי הים התיכון ממאי עד אוקטובר 1934. פיוריוס נכחה בסקירת צי ההכתרה בספיטהד ב-20 במאי 1937 עבור המלך ג'ורג' השישי. היא הפכה לאוניית הדרכה לנחיתה על נושאת מטוסים ב-1937, למרות ששובצה מחדש בין דצמבר 1937 למאי 1938 בדבונפורט, שם הקצה הקדמי של סיפון הטיסה התחתון שלה הורם כדי להפוך אותה לפחות רטובה מקדימה. במהלך משבר מינכן בספטמבר 1938, היא קיבלה את טייסות מס' 801, 821 ו-822 והצטרפה לצי בסקפה פלו, לפני שחידשה את חובות האימונים שלה לאחר סיום הפרשה בדרכי שלום.
היא זכתה לשיפוץ נרחב יותר מינואר עד מאי 1939 שבו הוסרו תותחי ה-5.5 אינץ' והפליסאדים שלה, והורכבו תותחי נ"מ על סיפון הטיסה שלה, מצופה בדלתות בקצה הקדמי של ההאנגר העליון, וניתן לה אי קטן בצד הימני. פיוריוס חידשה את תפקידי הכשרתה לאחר השלמת השיפוץ והמשיכה בהם עד אוקטובר 1939.
קורייג'וס הופעלה מחדש ב-21 בפברואר 1928 והוצבה בצי הים התיכון ממאי 1928 עד יוני 1930. היא הוחלפה על ידי גלוריוס וטופלה מחדש מיוני עד אוגוסט 1930. האונייה הוקצתה לצי האטלנטי וצי הבית מ-12 באוגוסט 1930 עד דצמבר 1938 מלבד התקשרות זמנית לצי הים התיכון ב-1936. בתחילת שנות ה-30 הותקן עליה ציוד עצירה רוחבי והיא קיבלה שני מעוטים הידראולים על סיפון הטיסה העליון לפני מרץ 1934. קורייג'וס שופצה שוב בין אוקטובר 1935 ליוני 1936 וקיבלה את צריחי תותחי הפום-פום שלה. היא גם נכחה בסקירת צי ההכתרה של 1937. היא הפכה לאוניית הדרכה לנושאת מטוסים בדצמבר 1938 כאשר ארק רויאל הצטרפה לצי הבית והמשיכה בתפקיד זה עד תחילת מלחמת העולם השנייה.
גלוריוס הוכנסה לשירות מחדש ב-24 בפברואר 1930 בצי הים התיכון, אך צורפה לצי הבית ממרץ עד יוני 1930. היא החליפה את קורייג'וס בצי הים התיכון ביוני 1930 ונשארה שם עד אוקטובר 1939. בערפל ב-1 באפריל 1931 נגחה גלוריוס את SS פלורידה באמצע האונייה תוך כדי הפלגה במהירות של 16 קשרים (30 קמ"ש). ההשפעה קימטה 60 רגל (18.3 מטרים) של סיפון הטיסה ואילצה את גלוריוס להיכנס לגיברלטר לצורך תיקונים זמניים. היא נאלצה להפליג למלטה לצורך תיקונים קבועים שנמשכו עד ספטמבר 1931. מתישהו בתחילת שנות ה-30 הותקן עליה ציוד עצירה רוחבי. היא שופצה בדבונפורט מיולי 1934 עד יולי 1935, שם קיבלה שני מעוטים, סיפון הטיסה שלה הורחב לאחור, סיפון הרבע שלה הוגבה סיפון אחד והיא קיבלה את צריחי תותחי הפום-פום מרובי הקנים שלה. גלוריוס השתתפה גם בסקירת צי ההכתרה של 1937 לפני שחזרה לים התיכון.