stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורנצו פררו
יצירות > מוזיקה קאמרית ואינסטרומנטלית

"Primavera che non vi rincresca", קטע לסרט הקלטה אלקטרוני
"אליפס III", לכל 4 נגנים/הרכבים (1974)
"זיגליד", לתזמורת קאמרית (1975)
"רומנסה ללא מילים", להרכב קאמרי (1976)
"אדג'ו קנטבילה", להרכב קאמרי (1977)
"Variazioni sulla notte", לגיטרה (1980)
"Respiri", לחליל ופסנתר (1982)
"Soleils", לנבל (1982)
"Onde", לגיטרה (1983)
"My Rock", גרסאות לפסנתר ולביג בנד (1985)
"במה ריקה", לארבעה קלרינטים ופסנתר (1985)
"הבלוז שלי", לחליל ופסנתר (1986)
פסקליה לחליל, קלרינט ורביעיית מיתרים (1986)
"אוסטינאטו", לשישה צ'לי (1987)
"פרודיה", להרכב קאמרי (1990)
"Discanto sulla musica sull'acqua di Handel" ("דיסקאנט על מוזיקה על פני המים של הנדל") לחליל, אבוב, קלרינט, בס קלרינט, קרן יער וכלי הקשה (1990)
"קדנצה" לקלרינט ומרימבה (1990)
"Musica per un paesaggio", לתזמורת קטנה (1990)
"Movimento americano", לאבוב, קלרינט, בסון ורביעיית מיתרים (1992)
"אוסטינאטו", לשני צ'לי וכלי מיתר (1993)
"דיוקן", לרביעיית מיתרים (1994)
הערות שוליים

↑  רפאלו פוזי, מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
1 2 3 4  פוזי, גרוב
↑  The New Grove Dictionary of Opera, ‏ 1997, כרך 2, עמ' 166
↑  The New Penguin Opera Guide, ‏ 2001, עמ' 273
↑  מילון גרוב החדש לאופרה, 1997, כרך 2, עמ' 167
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333139405171  BNE: XX5138086  BnF: cb14410725w (data)  GND: 119154099  ICCU: CFIV026434  ISNI: 0000 0001 1476 1634  LCCN: n78013124  MusicBrainz: 9ed4abd1-1578-4207-8d05-7c6ad999e983  NDL: 01053362  NKC: js20050523006  NLA: 35435729  NSK: 000081784  SNAC: w67b661n  SUDOC: 118774956  VIAF: 84234400   WorldCat (עם VIAF): 84234400 
תמונה מן האופרה "לה קונקוויסטה", 2005
לורנצו סימונלי

לורנצו נדלה סימונלי (באיטלקית: Lorenzo Ndele Simonelli; נולד ב-1 ביוני 2002) הוא אתלט איטלקי, סגן אלוף עולם באולם (גלאזגו 2024) בריצת 60 מטר משוכות.
ביוגרפיה

סימונלי נולד בדודומה שבטנזניה לאב איטלקי ואם טנזנית, ובגיל 5 עבר יחד עם משפחתו לרומא.
ביוגרפיה > 2019 > מדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 20

באליפות אירופה עד גיל 20 שנערכה ביולי בטאלין שבאסטוניה זכה במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות (100 ס"מ) בשיא אישי חדש של 13.34 שניות.
ביוגרפיה > 2022

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה סיים במקום 19 בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.95 שניות.
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיים במקום רביעי בריצת 60 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 7.59 שניות.
ביוגרפיה > 2023 > סגן אלוף אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביולי בטאלין שבאסטוניה זכה במדליית כסף בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 13.36	שניות.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום 22 בריצת 110 משוכות בתוצאה של 13.69 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > סגן אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכה במדליית כסף בריצת 60 מטר משוכות בשיא איטליה חדש של 7.43 שניות, אחרי גרנט הולוואי מארצות הברית (7.29 שניות) ולפני ז'יסט קוואו-מאתיי מצרפת (7.47 שניות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 110 מטר משוכות: 13.33 שניות (2023)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר משוכות: 7.43 שניות (2024), שיא איטליה
הערות שוליים

↑  Lorenzo Ndele Simonelli - Biografia באתר fidal.it (באיטלקית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14840516
ליובה וסרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בדצמבר 1907 סלווטיצ'ה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  5 במרץ 1975 (בגיל 67) קישינב, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 
ליובה וסרמן (יידיש: ליובע װאַסערמאַן; 5 בדצמבר 1907 או ב-1905 סלווטיצ'ה – 5 במרץ 1975 קישינב) הייתה משוררת יידית.
ביוגרפיה

וסרמן נולדה בראשית המאה ה-20 באימפריה הרוסית. בנעורתה היא עבדה בתור משרתת בבתי אמידים. היא הייתה אוטודידקטית ולמדה בעצמה לקרוא ולכתוב, בגיל 15 החלה לפרסם שירה.
ב-1925 היא עלתה לארץ, הייתה חברת קיבוץ, עבדה בתל אביב וירושלים. היא הייתה חברה במפלגת מק"י. ב-1931 יצא לאור בתל אביב קובץ שיריה הראשון פֿאַרנאַכטן (עֲרָבִים), אחרי השתתפות בהפגנות נגד שלטונות המנדט הבריטי היא גורשה מהארץ ובשנות השלושים היא הגיעה לברית המועצות, למוסקבה ושם למדה באוניברסיטה. במוסקבה היא הכירה את בעלה, מהגר מארגנטינה משה בנגלסדורף. בנגלסדורף שהושפע מתעמולה סובייטית הגיע לבירוביג'ן, למוסקבה הגיע כדי ללמוד בבית ספר למשחק.
ב-1934 וסרמן חוזרת יחד עם בעלה לבירוביג'ן. כאן פרסמה את עבודותיה במספר עיתונים וכתבי עת יידשאיים, ביניהם ביראבידזשאנער שטערן.
ב-1949 כל המוסדות היהודיים, כולל בתי-ספר, תיאטראות ותחנת רדיו בבירוביג'ן נסגרו. כמעט כל סופרי יידיש נעצרו, כולל וסרמן עצמה וב-31 במאי 1950 כולם נשפטו לעשר שנים. היא שוחררה ב-1956 לאחר מותו של סטלין. לאחר שחרורה היא חזרה לבירוביג'ן, שם היא פרסמה בביראבידזשאנער שטערן. לאחר מות בעלה היא עברה להתגורר בקישינב עם בנה. היא נפטרה ב-5 במרץ 1975.
חיבוריה

פֿאַרנאַכטן, תל אביב, 1931.
בײַם ים און בײַם טײַך, תל אביב, 2016.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של ליובה וסרמן
↑  אליהו בנימיני, נעימות משוררת נשכחת, חוליות, 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524345705171  BnF: cb171665998 (data)  GND: 1115746030  ISNI: 0000 0004 6363 2304  LCCN: n2019011052  VIAF: 4667147665874960670001   WorldCat (עם VIAF): 4667147665874960670001
ליקוי בתפקודים הניהוליים

ליקוי בתפקודים הניהוליים הוא מושג המשמש לתיאור מצב של פגיעה משמעותית בתפקודים הניהוליים.
התפקודים הניהוליים הם תהליכי השליטה הקוגניטיביים הגבוהים של האדם (cognitive control), האחראים על היכולת ליזום, להתמיד, לעכב ולשנות. הם מאפשרים לאדם לנהל ולכוון את מעשיו בהתאם למטרותיו והם מעורבים בתהליכים של ויסות רגשי, כמו גם בתפקוד החברתי והלימודי.
עם זאת, תפקודים אלו יכולים להיפגע באופן זמני או קבוע מגורמים שונים.
מאפיינים

המונח תפקודים ניהוליים מתייחס לאוסף רחב של תפקודים שכליים ולכן אינו מיוצג על ידי התנהגות בודדת.
בהתאם לכך, פגיעה בתפקודים הניהוליים יכולה לבוא לידי ביטוי בדרכים שונות. בין היתר, הפגיעה בתפקודים הניהוליים יכול להוביל לשכחנות, קשיים בתכנון וקשיים תיאום מטלות יום יומיות, כמו התארגנות לקראת יציאה לבית הספר או לעבודה.
בהתאם לכך, ליקויים בתפקודים ניהוליים עלולים להוביל להישגים אקדמיים נמוכים בקרב ילדים ומבוגרים ולפגוע בתפקוד החברתי והתעסוקתי.
עם זאת, פגיעה בתפקודים הניהוליים אינה בהכרח קשורה לאינטליגנציה של האדם. זאת משום שאדם מסוים יכול להיות מבריק ולהפגין רמת משכל גבוהה במבחנים מתוקננים, בזמן שהוא סובל מהנמכה בתפקודים הניהוליים.
כמו כן, התפקודים הניהוליים אינם ניתנים לשליטה מכוונת ומודעת. לכן פגיעה בהם יכולה להוביל לפגיעה ביכולת הניהול והתפעול של מגוון תפקודים קוגניטיביים, באופן שאינו מושפע מרצונו של האדם להפעיל אותם בדרך ובזמן המתאימים.
גורמים

התפקודים הניהוליים הם תכונה אינטגרטיבית גבוהה של המוח הקדמי ועל כן אינה יכולה להשתייך רק לאזור מוחי, גן או חומר נוירולוגי בודד. יש להם אופי ביזורי והם נתמכים על ידי מערכות מורכבות המפוזרות בין אזורים שונים של המוח.
משום שהתפקודים הניהוליים הם יכולת אינטגרטיבית גבוהה של המוח הקדמי, בכל סוג של פגיעה בתפקודים אלו יכולים להיות מעורבים גורמים מרובים.
גורמים > רמת הפעילות של המוליך העצבי דופמין

המוליך העצבי דופמין חיוני לשליטה על הפעילות הקוגניטיבית בקליפת המוח הקדם-מצחית, אשר מעורבת בתפקודים מחשבתיים גבוהים ומשמשת כמרכז של השליטה הקוגניטיבית והתפקודים הניהוליים.
בהתאם לכך, למוליך העצבי דופמין יש תפקיד חיוני בתפקודים הניהוליים.
הוא מעורב בכל השלבים של השליטה הקוגניטיבית - משמירת הסף, שימור המידע והעברתו הלאה.
הקשר בין רמות הדופמין לבין התפקודים הניהוליים אינו ליניארי.
זאת משום שהפעילות הטונית (tonic) של המוליך העצבי דופמין מווסתת את קליפת המוח הקדם מצחית ואת התפקודים הקוגניטיביים שהיא אחראית עליהם, כמו: זיכרון העבודה, הקשב הסלקטיבי והתפקודים הניהוליים, ביחס של צורת U הפוכה. כלומר, התפקוד המיטבי מתרחש ברמות בינוניות או מתונות של דופמין טוני, בעוד שרמות גבוהות או נמוכות מידי של הדופמין הטוני פוגעות בתפקודים אלו.
גורמים > פגיעה בזיכרון העבודה

זיכרון עבודה הוא מנגנון קוגניטיבי המשמש לשימור מידע באופן נגיש וקל לשימוש, למשך זמן קצר של שניות עד דקות בודדות. המידע שמאוחסן בזיכרון העבודה מופנה לעיבוד ומשמש לביצוע פעולות קוגניטיביות.
כתוצאה מכך, הוא מאפשר לאדם להחזיק מידע במודעות ולהשתמש בו כדי להנחות את אופן הפעולה שלו.
זיכרון העבודה חיוני לתפקודים ניהוליים כמו תכנון, משום שהוא מאפשר לאדם להעלות למודעות מידע מהתנסויות קודמות כדי לייעל את פעולותיו העתידיות.
כמו כן, הוא מקושר ליכולת הוויסות של מחשבות נודדות בהתאם לדרישות המטלה, כך שעלייה בקיבולת זיכרון העבודה מנבאת עלייה במחשבות נודדות עבור מצבים המצריכים השקעה נמוכה של משאבים קוגניטיביים וירידה במחשבות נודדות עבור מצבים המצריכים השקעה גבוהה של משאבים קוגניטיביים.
בהתאם לכך, פגיעה בזיכרון העבודה יכולה להוביל לליקוי בתפקודים הניהוליים.
זיכרון העבודה מוגבל בקיבולתו בעקבות תהליכי בקרה הכוללים קשב, מודעות ורצון, כך שאצל מרבית בני האדם הוא יכול להכיל כשבעה פריטים. דבר זה יוצר את הקושי האנושי לעסוק בבעיות המורכבות ממספר גדול של משתנים.
בנוסף על מגבלת העיבוד הבסיסית, זיכרון העבודה מושפע גם ממצב העוררות הכללית, כך שגורמים מצביים כמו עייפות ומתח עלולים לצמצם עוד יותר את הקיבולת שלו.
בעקבות זאת, אותם גורמים יכולים גם לגרום לליקוי בתפקודים הניהוליים בצורה עקיפה.
גורמים > פגיעה ביכולת העכבה

אִינְהִיבִּיצְיָה או עַכָּבָה, מתייחסת ליכולת הדיכוי של תגובות או פעולות מסוימות, על ידי הפסקתן או מניעתן.
יכולת דיכוי התגובה היא מרכיב מרכזי בתהליכי הבקרה של התפקודים הניהוליים.
אינהיביציה נמוכה פוגעת ביכולת הוויסות העצמי. בהתאם לכך, ליקויים במנגנונים האינהבטוריים מובילים לליקויים בתפקודים הניהוליים ולהתנהגות בלתי מווסתת.
גורמים > הפרעת קשב

פגיעה בתפקודים ניהוליים יכולה להיגרם כתוצאה מהפרעה נוירו-התפתחותית, כמו הפרעת קשב ריכוז והיפראקטיביות שההנמכה בתפקודים ניהוליים היא מאפיין מרכזי שלה.
למעשה, התסמינים של הפרעת קשב, כוללים פגיעה ביכולת הוויסות מלמעלה-למטה של המערכת הפרונטלית על הקשב וההתנהגות.
בהתאם לכך, ליקוי בתפקודים ניהוליים נפוץ יותר בקרב אנשים עם הפרעת קשב בהשוואה לאוכלוסייה הכללית, במיוחד בקרב אלו אשר סובלים גם מלקות למידה
הפגיעה בתפקודים הניהוליים של אנשים עם הפרעת קשב, היא דוגמה למצב שבו הפגיעה בתפקודים ניהוליים אינה קשורה לרמת המשכל ויכולה להתקיים גם בקרב אנשים עם אינטליגנציה גבוהה מאוד.
למעשה, הפרעת קשב מתוארת כהפרעה של תפקודים ניהוליים, כמו אינהיביציה וזיכרון העבודה.
בהתאם לכך, אחד מקשיי הליבה האופייניים להפרעת קשב הוא הפגיעה ביכולת עיכוב התגובה.
פגיעה זו עומדת בבסיס התסמינים ההתנהגותיים של הפרעת הקשב ושוכנת בליבם של קשיים אופייניים להפרעת קשב, כמו: מוסחות, פזיזות וחוסר היכולת לדחות סיפוקים.
(למידע נוסף ראו ויסות עצמי והפרעת קשב)
במקרים רבים הפרעת קשב פוגעת ביכולת הארגון, כחלק מהפגיעה הרחבה יותר בתפקודים הניהוליים. קשיי ההתארגנות על רקע זה אינם קשורים לרמת האינטליגנציה של האדם.
הם יכולים לפגוע באחד או יותר משלבי הביצוע, ביניהם: הערכות והכנת הציוד הדרוש, פעולה עקבית, הקפדה על פרטים חשובים, הפעלת תהליכי בקרה, יכולת איתור ותיקון של טעויות.
גורמים > היבטים רגשיים

קיים קשר הדדי בין הרגש לחשיבה. קשר זה הוא בעל אופי דו כיווני, כך שהרגשות יכולים להשפיע על החשיבה באותה המידה בה החשיבה יכולה להשפיע על הרגש.
שני היבטים אלו של החוויה האנושית יכולים לפעול באופן מאוחד או מנוגד אחד לשני.
בהתאם לכך, התפקודים הניהוליים יכולים להיפגע בעקבות מצבים רגשיים שונים.
למשל, חרדה פוגעת ביכולת להתרכז ולתכנן.
בהתאם לכך, לחרדה יש השפעה על התפקודים הניהוליים ובעיקר על זיכרון העבודה ויכולת ההתארגנות.
באופן דומה, גם דיכאון קשור לירידה בזיכרון ופגיעה בתפקודים הניהוליים.
איתור קשיים בתפקודים ניהוליים

קשיים בתפקודים ניהוליים ניתנים לאיתור כבר בגן ונשארים לרוב עמידים במשך שנים.
עם זאת, קיים קושי לאתר ליקויים בתפקודים ניהוליים בקרב אנשים מחוננים בעלי אינטליגנציה גבוהה, משום שהם מוצאים דרכים רבות יותר כדי לחפות על הכשלים, וכך קשה יותר למדוד את הקשיים שלהם.
בנוסף, בעיות רבות המדווחות על ידי אנשים מבוגרים עם הפרעת קשב אשר משקפות ליקויים בתפקודים הניהוליים, כמו: קושי בארגון עצמי, קושי בוויסות קשבי, קושי בוויסות רגשי, פגיעה בערנות וביכולת להתמיד במאמץ עלולות לבוא לידי ביטוי רק במהלך הפעילויות של חיי היום יום ולא בתנאי מבחן או בדיקה מקצועית.
זו אחת הסיבות לכך שהתרשמות קלינית כללית, או תיאור כללי של תחומי הקשב וההתנהגות, אינם מספיקים לצורך קביעת אבחנה של הפרעת קשב.
על הרופא המאבחן לערוך ראיון אבחוני מעמיק, כדי להתרשם מקיומם של קווים אופייניים להפרעת קשב באמצעות תשאול זהיר וקפדני אודות התסמינים התנהגותיים מגילאי הילדות ועד תקופת החיים הנוכחית של האדם. זאת משום שעל פי רוב התנהגויות המשקפות ליקויים בתפקודים הניהוליים, עולות באופן ברור ובולט כאשר אנשים עם הפרעת קשב מתארים את קשיי ההתארגנות שלהם, ההתמודדות שלהם מול ההתחייבויות היום יומיות, עיסוק בפתרון בעיות, וניסיונות לניהול זמן וויסות עצמי.
ראו גם

אימפולסיביות
מיקוד יתר
עומס קוגניטיבי
דחף (פסיכולוגיה)
מבצע עמורה

מבצע עמורה, הנקרא גם "מבצע אדמה חרוכה", היה מבצע צבאי של צה"ל שנערך בסוף 1956 ונועד להריסת התשתית הצבאית והתעבורתית של מצרים בחצי האי סיני בעקבות נסיגת צה"ל מסיני ומעזה (1956–1957). מטרת ההריסה הייתה להסיר איום של פלישה מצרית עתידית מסיני (פלישה שתסתמך על תשתיות אלה, כגון מחנות ובונקרים לריכוז כוחות, כבישים ומסילות ברזל לשינוע מהיר של הכוחות) ומתקפת פתע מסיני. הנדסית המבצע נחשב להצלחה גדולה וכל יעדיו הושגו, אסטרטגית המבצע נכשל וארבע שנים לאחר מכן, באירועי כוננות רותם, הצליחו המצרים בהפתעה מוחלטת להעביר ולהחזיק בחצי האי סיני כוח על דוויזיוני במטרה להפעיל לחץ על גבולה הדרומי של ישראל שעה שהתחוללו תקריות רבות בגבול הסורי.
רקע

בעקבות מבצע קדש (מלחמת סיני, 1956) כבשה ישראל את רצועת עזה וחצי האי סיני. ישראל רצתה להחזיק בשטחים אלה, אך בעקבות לחץ בינלאומי כבד, בעיקר מצד ארצות הברית וברית המועצות, הסכימה ישראל לסגת.
לקראת הנסיגה ערך חיל ההנדסה את מבצע לקט ובו נלקחו שלל כלי נשק, תחמושת, אמצעי לחימה, כלי רכב, משאיות, ציוד מכני הנדסי ואספקה של הצבא המצרי. הללו פונו לישראל, ושם שופצו והותאמו לצורכי צה"ל.
מאחר שסיני ורצועת עזה שימשו כבסיס למחבלי הפדאיון ועמדה טובה לצבא מצרים לפלוש לישראל, החליט צה"ל להרוס את התשתית הצבאית והתעבורתית בסיני, כדי למנוע אפשרות של מתקפת פתע מהירה מצד הצבא המצרי. ללא מסילות ברזל וכבישים סלולים, יקשה על הצבא המצרי לשנע כוחות גדולים תוך זמן קצר, ובכך יינתן מרווח ביטחון לישראל להתכונן להתקפה מצרית.
היחידות המשתתפות במבצע

את המבצע הובילו חיל ההנדסה (בפיקודו של הקהנ"ר אפרים להב) וחטיבה 7 של חיל השריון.
יחידות חיל ההנדסה שהשתתפו במבצע כללו את גדוד 601 (בשמו המאוחר "גדוד אסף"), גדוד צמ"ה פיקוד הדרום, צוערי קורס קציני חה"ן וחבלנים מחטיבת גולני.
מהלך המבצע

יעדי המבצע היו להרוס את התשתיות הבאות:
750 ק"מ של כבישים סלולים
150 ק"מ של מסילות רכבת
3 שדות תעופה
הריסת מחנות צבאיים
הריסת מבני צבא מצריים
פיצוץ מאגרים תת-קרקעיים ומאגרי דלק
הריסת קווי קשר
הריסת רוב מקורות המים ומאגרי המים
כדי לעמוד בלוח הזמנים (ב"דדליין") עבדו החיילים במשמרות של 20 שעות.
החיילים השתמשו במעקר ("רוטר") של הדחפורים על מנת "לחרוש" את הכבישים ולהפכם לבלתי-ראויים לשימוש: כף הדחפור גירדה את האספלט, המעקר חרץ את הכביש לשני חלקים ויצר תעלה ומשני צידיה סוללות עפר קטנות שיפגעו בגחונם של כלי רכב שינסו לנסוע על הכביש, וגם הזחלים עצמם גרמו נזק למה שנותר מהכביש.
את המבנים, המחנות והמאגרים פוצצו פלסים של גדוד 601 וחבלני חטיבת גולני.
המבצע הסתיים בסוף דצמבר 1956 כאשר כל היעדים הושגו בהצלחה, לפני התאריך בו נאלצה ישראל לסגת מכל סיני ולהחזירו למצרים.
עיטורים והנצחה

על המבצע זכה גדוד 601 של חיל ההנדסה בצל"ש גדודי. היה זה הצל"ש הגדודי הראשון בצה"ל.
צבעיו של דגל חיל ההנדסה נבחרו כדי להנציח את המבצע המוצלח: כתום מסמל את להבות הפיצוצים ושחור את האדמה החרוכה שהותיר אחריו החיל.
ספיחי המבצע

בין השאר פירק צה"ל את כל מתקני הנפט בסיני, ובהם מתקנים בראס סודר שהיו שייכים לחברת הנפט הממשלתית האיטלקית. זמן מה העיבה הפרשה על יחסי ישראל-איטליה, אך לאחר משא ומתן הסכימו הצדדים על פיצויים וההדורים יושרו.
הערות שוליים

↑  מבצע אדמה חרוכה - מבצע עמורה, באתר עמותת חיל ההנדסה הקרבית
↑  יוסף לפיד, כתבה, מעריב, 29 באוקטובר 1962
דגל חה"ן
מגפי צ'לסי

מגפי צ'לסי מעור בצבע שחור
מגפי צ'לסי הם מגפיים צמודים וגבוהים שצידיהם אלסטיים. לעיתים קרובות מחוברת אליהם בצידם האחורי טבעת בד בה ניתן להיעזר במטרה למשוך את המגף בזמן הנעילה. ניתן להתחקות אחר מקורותיו של הדגם עד לתקופה הוויקטוריאנית, אז נעלו אותו נשים וגברים כאחד.
מגפי צ'לסי וכמה מדגמיהם הייחודיים נחשבו אלמנטים אייקוניים בשנות ה-60 בבריטניה, בעיקר בתרבות המוד.
היסטוריה

את המגפיים עיצב ג'וזף ספארקס הול, סנדלרה של המלכה ויקטוריה. לטענתו, ”היא [המלכה ויקטוריה] צועדת בהם מדי יום, ובכך מוכיחה באופן בלתי ניתן לערעור עד כמה היא מעריכה את המצאתו”. בפרסומים מאותה תקופה הוא מתייחס למגפיים כאל "מגפי הפטנט בעלי העקב האלסטי של ג' ספארקס הול". המגפיים הפכו פופולריים עבור פעילויות כמו רכיבה והליכה.
כשצ'ארלס גודייר המציא את הגומי המגופר התאפשרה המצאת המגף שכלל את הצדדים האלסטיים, שיתרונם היה בקלות נעילתם וחליצתם. לקראת סוף שנות הארבעים של המאה ה-19, החל גם עולם האופנה לאמץ את המגפיים, והן הפכו פופולריות בארצות המערב, עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
בשנות ה-50 וה-60 חזרו המגפיים להיות פופולריות בבריטניה, לאחר שדמויות מפתח בלונדון החוגגת, כמו האבנים המתגלגלות וג'ין שרימפטון נעלו אותן. השם "מגפי צ'לסי" מגיע כנראה מאותה תקופה, שכן דמויות המפתח בתרבות התרכזו באותה תקופה ברחוב קינגס רואד שבשכונת צ'לסי.
דגמים > מגפי ביטל

בשנת 1961 יצרו מעצבי הנעליים "Anello & Davide" שהתמחו בעיצוב נעלי במה ובלט גרסה של המגפיים שלהן עקב גבוה יותר מבגרסה המקורית ("עקב קובני") ובגזרה מחודדת יותר, עבור להקת הביטלס, בהזמנה מיוחדת עבור ג'ון לנון ופול מקרטני שראו את המגפיים בחלון ראווה. סגנון זה של המגפיים נודע מאז כ"מגפי ביטל".
גם מגפי הביטל אומצו על ידי תרבות המוד, ואנשיה נהגו לנעול אותן עם חליפות מחויטות.
דגמים > מגפי עבודה

הסוגים השונים של מגפי העבודה כוללים מגפי רכיבה כמו מגפי ג'ודפור ההודים, מגפי עבודה אוסטרליים, כמו אלה שמייצרת חברת בלנדסטון וחברות אחרות. לעיתים כוללות מגפי העבודה הללו חרטום גפה מפלדה על מנת להגן על כפות רגליהם של הפועלים מפגיעה. בברזיל מכונות המגפיים הללו "בוטינה", הידועות במראן הגס, המחוספס והמעשי, גם כן בדומה למגפיים האוסטרליות. הן מזוהות עם ה"קאיפירה", תושבי האזורים הכפריים בברזיל.
הערות שוליים

↑  staff (27 בנובמבר 2012). "The perfect Chelsea boot". Esquire. אורכב מ-המקור ב-14 ביולי 2014. נבדק ב-2022-03-14. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  staff (2 במרץ 2011). "The Edit: Chelsea Boots". No. 2/5. Mr Porter. אורכב מ-המקור ב-28 ביוני 2013. נבדק ב-2022-03-14. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Nanjappa, Vikram. "The Chelsea Boots Guide". gentlemansgazette.com. Gentleman's Gazette. נבדק ב-2022-03-14.
↑  Kippen, Cameron. "The History of Boots". Department of Podiatry. Perth, Western Australia: Curtin University. אורכב מ-המקור ב-2007-08-12.
↑  Bramwell, Tony (2004). Magical Mystery Tours: My Life with the Beatles. Robson. p. 34. ISBN 0-312-33043-X.
↑  Norogrando, Rafaela (2019-01-08). Moda, música & sentimento (בBrazilian Portuguese). Editora Estação Das Letras e Cores. ISBN 978-85-68552-43-8.
↑  Placar Magazine (בפורטוגזית). Editora Abril. במרץ 1996. p. 42. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Curiosidades do Campo: veja como as botas do homem do campo são fabricadas". Canal Rural (בBrazilian Portuguese). 2013-07-19. נבדק ב-2022-03-14.
מגפי צ'לסי מזמש חום
הביטלס (כאן בתמונה מ-1963) עזרו להפוך את המגפיים לפופולריות.
מגפי עבודה אוסטרליות.
מדינת האתונאים (אריסטו)

| --- | --- |

שריד מחיבור 'מדינת האתונאים', כעת נמצאת בספרייה הבריטית (פפירוס 131)
 מידע כללי
 מאת:  אריסטו (?)
 שפת המקור:  יוונית עתיקה
מדינת האתונאים (ביוונית עתיקה: Ἀθηναίων πολιτεία), הידועה גם בשם חוקת האתונאים, היא יצירה פוליטית מאת אריסטו או אחד מהסטודנטים שלו. היצירה מתארת את החוקה של אתונה העתיקה ומכילה מידע קונטמפוררי[דרושה הבהרה] רב אשר לא נמצא באף מקור אחר. היא השתמרה חלקית בצורת מגילת פפירוס בהרמופוליס (אנ') שבמצרים, פורסמה בשנת 1891 ונמצאת בספרייה הבריטית. שני חלקים זעירים מהעתק אחר של היצירה שרדו כשני עלים של קודקס פפירוס שנמצאו בפיום בשנת 1879 וכעת נמצאת באוסף הפפירוס של מוזאון המצרי בברלין.
גילוי

ייחודו של הטקסט בכך שהוא לא היה חלק מהאוסף הידוע של כתבי אריסטו שהשתמרו במהלך ימי-הביניים. הוא היה אבוד עד שנמצאו חלקים ממנו בפיום בשנת 1879 . חלק פפירוס נרחב יותר נרכש במצרים על ידי מסיונר אמריקאי בשנת 1890, ומשם הגיע לידיו של האגיפטולוג ארנסט ווליס באדג' מהמוזאון הבריטי.
כותבים עתיקים מייחסים לאריסטו פרויקט של יצירת תיעוד של 158 "חוקות" פוליס שונות כחלק מהמחקר לספר "הפוליטיקה" שלו. ההנחה היא שרבים מהם נכתבו על ידי סטונדטים שלו, אך אתונה, שהייתה מדינה חשובה במיוחד וביתו של אריסטו, חוברה כנראה על ידי אריסטו בעצמו. מדינת האתונאים היא היחידה ששרדה מפרויקט זה. הידע החדש הטמון במדינת האתונאים כל כך חשוב ונדיר שהיסטוריונים מודרניים טוענים שהגילוי שלו ”יצר עידן חדש בחקר יוון העתיקה”..
תוכן

מדינת האתונאים מתארת את המשטר הפוליטי של אתונה העתיקה. החלק הראשון, מפרק 1 עד פרק 41, עוסק בהיסטוריה של התפתחות החוקה האתונאית, החל ממשפט האלקמיונידים ועד נפילת שלושים הטיראנים והשבת הדמוקרטיה בשנת 403 לפנה"ס. החלק השני עוסק במוסדות המדינה, כולל הזכאות לאזרחות, פעילות בתי המשפט והפקידות המקצועית. חלק אבוד של היצירה עוסק בהיסטוריה העתיקה של אתונה מתקופת המלכות והמעבר לדמוקרטיה. תארוך יצירת מדינת האתונאים מוערך בין 328 ל-322 לפנה"ס.
הערות שוליים

↑  F. Blass, in Hermes 15 (1880:366-82); the text was identified as Aristotle's Athenaion Politeia by T. Bergk in 1881
↑  Peter John Rhodes. A Commentary on the Aristotelian Athenaion Politeia (Oxford University Press), 1981, 1993: introduction, pp. 2–5.
↑  J. Mitchell and M. Caspari (eds.), p. xxvii, A History of Greece: From the Time of Solon to 403 B.C.", George Grote, Routledge 2001.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257963805171  PLWABN: 9811989485805606  BNE: XX1907365  BnF: cb12228275k (data)  GND: 4322868-9  LCCN: n82211107  NKC: aun2006372195  NLA: 65206203  SUDOC: 030973805  VcBA: 492/10299  VIAF: 203350519   WorldCat (עם VIAF): 203350519
מגפה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  הנרי ג'וסט, אריאל שולמן 
 הופק בידי:  ג'ייסון בלאם, שריל קלארק 
 תסריט:  כריסטופר ב. לאנדון   ברברה מרשל
 עריכה:  רון דולין   ויליאם יה
 שחקנים ראשיים:  סופיה בלאק-ד'אליה   ליאו טיפטון (אנלי טיפטון)   טראוויס טאופ   משין גאן קלי   מייקל קלי
 מוזיקה:  רוב סימונסן 
 צילום:  מגדלנה גורקה
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  בלאמהאוס הפקות   בוסטד שארק פרודקשנס   IM גלובל
 חברה מפיצה:  דיימנשן פילמס   רדיוס-TWC
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 ביולי 2016
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה • מתח
 הכנסות:  551,760$
 הכנסות באתר מוג'ו:   viral
 דף הסרט ב־IMDb
 
"מגפה" (באנגלית: Viral) הוא מותחן אימה אמריקאי, אשר בוים על ידי הנרי ג'וסט ואריאל שולמן. תסריטו נכתב על ידי כריסטופר ב. לאנדון וברברה מרשל. בין שחקניו הראשיים של הסרט ניתן למנות את סופיה בלאק-ד'אליה, משין גאן קלי ומייקל קלי.
הסרט יצא לאקרנים ב-29 ביולי 2016, על ידי בלאמהאוס הפקות, בוסטד שארק פרודקשנס ו-IM גלובל.
עלילה

עלילת הסרט מתמקדת בסטייסי דרקפורד (ליאו טיפטון) ואמה דרקפורד (סופיה בלאק-ד'אליה), שתי תלמידות תיכון אשר עברו לאזור פרברי בקליפורניה. אמה נאבקת על מנת להשיג חברים חדשים, בעוד סטייסי כבר התיידדה עם אנשים רבים, בהם סיג'יי (משין גאן קלי).
רגע השיא של הסרט מגיע כאשר מגפה קטלנית תוקפת את העולם. אחת משתי האחיות נדבקת במחלה ואחותה מתעדת את כל מה שקורה מסביב תוך שהיא מנסה לטפל בה.
שחקנים

סופיה בלאק-ד'אליה - אמה דרקפורד
ליאו טיפטון (אנלי טיפטון) - סטייסי דרקפורד
טראוויס טאופ - אוון קליין
משין גאן קלי - סיג'יי
מייקל קלי - מייקל דרקפורד
ג'ון קות'רן ג'וניור - מר טומי
סטוני ווסטמורלנד - ביל
לינזי גריי - גרייסי לאמאי
ג'ודיאן אלדר - גברת טומי
פיליפ ליבס - גנגלי קיד
בריאן האווי - טארה דאנלי
הפקה

ב-29 באפריל 2014, נודע כי ליאו טיפטון נבחרה להיות השחקנית הראשית בסרט, ועוד נודע כי שני הבמאים של הסרט יהיו הנרי ג'וסט ואריאל שולמן. לבסוף, יצא הסרט לאקרנים ב-29 ביולי 2016. בישראל יצא הסרט לאקרנים ב-21 ביוני 2018.
באוגוסט 2016, נודע כי הסרט גרף סכום של קרוב ל-600 אלף דולר, בכמעט חודשיים.
הערות שוליים

1 2  Viral, נבדק ב-2018-10-12
↑  'Viral' is Going to Infect People On Home Video - Bloody Disgusting, bloody-disgusting.com (באנגלית)
↑  Yamato, Jen (2014-04-29). "Analeigh Tipton Set For Blumhouse / IM Global / Dimension Thriller 'Viral' From 'Catfish' Directing Duo". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-10-12.
↑  מגיפה - סינמה סיטי, באתר www.cinema-city.co.il (באנגלית)
↑  Viral (2016) - International Box Office Results - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com (באנגלית)
ליובה פרידמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1953 (בת 71 בערך) ברה"מ 
 עיסוק:  היסטוריונית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  משה ברש 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 באוקטובר 1992) 
 
ליובה פרידמן (נולדה בשנת 1953) היא היסטוריונית ישראלית, פרופסור בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית. פרסמה ספרים ומאמרים רבים על תולדות האמנות האיטלקית במאה ה-15 וה-16 בפירנצה, רומא, ונציה, פארמה וקורג'ו.
ביוגרפיה

לאחר סיום לימודיה התיכוניים במוסקבה ועוד לפני עלייתה ארצה ב-1972, החלה לחקור על את האמנות האיטלקית בתקופת הרנסאנס עם דגש על המורשת הקלאסית. לאחר עליית לישראל עשתה את התואר השני והדוקטורט באוניברסיטה העברית בהדרכת מייסד החוג וחתן פרס ישראל, פרופסור משה ברש.
פרידמן כתבה חמישה ספרים וכחמישים מאמרים על יצירות מופת של האמנות החזותית ומתוכם שלושה על הספרות האיטלקית (פטררקה, בוקצ'יו וטסו). היא גם שיתפה פעולה בעריכת ספר של מאמרים העוסקים במיתולוגיה. בכל פרסומיה באה לידי ביטוי התעניינותה בנושאים קלאסיים, נוצריים, ואסתטיים.