stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רום באבה
היסטוריה

הצורה המקורית של הבאבה או רום הייתה דומה לבאבה או באבקה, עוגת שמרים גבוהה וגלילית. פירוש השם הוא "זקנה" או "סבתא" ברוב השפות הסלאביות. באבקה (babka) הוא צורת הקטנה של באבה (baba).
באבה או רום המודרני (רום באבה), עם פירות יבשים וספוגה ברום, הומצאה ב-Rue Montorgueil, רחוב בפריז, צרפת, בשנת 1835 או לפני כן. היום, המילה baba בצרפת וכמעט בכל מקום אחר מחוץ למרכז ומזרח אירופה מתייחס בדרך כלל ספציפית למאפה רום באבה.
הבאבה המקורית הוצגה בצרפת במאה ה-18 דרך דוכסות לוריין. הדבר מיוחס לסטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין הגולה. הלארוס גסטרונומיק דיווח שלסטניסלאב היה רעיון להשרות קוגלהוף מיובש (עוגה הדומה בערך לבאבה והייתה נפוצה באלזס-לורן כשהמלך הגיע לשם) או עוגת באבקה באלכוהול מזוקק.
גרסה נוספת היא שכאשר סטניסלאב החזיר באבה מאחד ממסעותיו היא התייבשה. ניקולס סטורר, אחד מהפטיסיירים (קונדיטורים) שלו (או פטיסייר מתלמד באותה תקופה), פתר את הבעיה על ידי הוספת יין מלאגה, זעפרן, צימוקים מיובשים וטריים וקרם פטיסייר (חביצה). הסופר Courchamps הצהיר בשנת 1839 כי צאצאיו של סטניסלאב הגישו את הבאבה עם סיר המכיל יין מלאגה מתוק מעורבב עם שישית של ליקר טנאיסי (Tanaisie liqueur).
הבאבה פופולרית עד היום גם בנאפולי, והפכה להתמחות נפוליטנית פופולרית תחת השם babà או babbà. המאפה הופיע בתפריטי מסעדות בארצות הברית לפחות מאז 1899.
סברינה

בשנת 1844, האחים ז'וליאן, פטיסיירים פריזאים, המציאו את הסברינה (Savarin), אשר שואבת השראה חזקה מהבאבה או רום, אבל ספוגה בתערובת אלכוהולית אחרת ומשתמשת בתבנית עוגה עגולה (טבעתית) במקום בצורה הפשוטה העגולה (הגלילית). צורת הטבעת מקושרת בימינו לעיתים קרובות לרום באבה כמו כן, השם סברינה ניתן לפעמים גם לעוגה העגולה הספוגה ברום.
ראו גם

באבקה
עוגת רום
קוגלהוף
הערות שוליים

↑  Courchamps, Dictionnaire Général de la Cuisine Française, 1839
↑  Grimod de La Reynière, "Almanach des gourmands", 1806
↑  History of the baba according to the Pâtisserie Stohrer (possibly biased)
↑  Mangoni, Fabrizio (23 בספטמבר 2011). "I viaggi del babà" (באיטלקית). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Haan's Ladies' and Gentlemen's Restaurant," New York, menu dated 9 December 1899: "Dessert ... Baba au Rhum 15."
סברינה מודרנית רומנית
באבה מהמטבח הפוליטני
22 באוקטובר

22 באוקטובר הוא היום ה-295 בשנה (296 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 70 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1494 – לודוביקו ספורצה מוכתר לדוכס מילאנו, תחילת האירועים שמביאים בסופו של דבר למלחמות האיטלקיות
1922 – אמיליה ארהרט מטיסה את המטוס הפרטי שלה לגובה 14 אלף רגל (4,300 מטר) וקובעת שיא עולמי לטייסות נשים
1935 – נפתחת שנת הלימודים הראשונה ב"בצלאל החדש"
1948 – סירות נפץ של חיל הים מטביעות את הפריגטה האמיר פארוק ושולת מוקשים "אמירה פאוזיאנה" מול חופי אשקלון. בכך מוסר המצור הימי של הצי המצרי מישראל
1962 – נשיא ארצות הברית ג'ון קנדי מודיע לציבור על משבר הטילים בקובה
1973 – מועצת הביטחון של האו"ם מאשרת את החלטה מס' 338 הקוראת להפסקת אש במלחמת יום הכיפורים
1973 – מבצע מגבית 16 – סירות חמושות של שייטת 13 פורצות למעגן הורגדה ומטביעות ספינת קומאר
1976 – יחידה של הקומנדו הימי פושטת על מעגן בצור ומטביעה ספינת מחבלים
1984 – רצח שני הסטודנטים בידי מחבל סמוך למנזר כרמיזן
1989 – נחתם הסכם טאיף שסיים את מלחמת האזרחים בלבנון
2005 – נערכת תחרות שיר היובל באירוויזיון בקופנהגן
נולדו

1592 – גוסטב הורן, רוזן שוודי (נפטר ב-1657)
1780 – ג'ון פורסית', מדינאי אמריקני (נפטר ב-1841)
1811 – פרנץ ליסט, מלחין (נפטר ב-1886)
1818 – שארל מארי רנה לקונט דה ליל, משורר ומתרגם צרפתי (נפטר ב-1894)
1844 – לואי ריאל, פוליטיקאי קנדי ומייסד פרובינציית מניטובה (הוצא להורג ב-1885)
1844 – שרה ברנאר, שחקנית תיאטרון צרפתייה (נפטרה ב-1923)
1899 – שאול אביגור, מראשי ההגנה, מייסד הש"י וראש המוסד לעלייה ב' (נפטר ב-1978)
1913 – רוברט קאפה, צלם אמריקאי ממוצא יהודי הונגרי, שצילם את מותו של חייל לויאליסט (נפטר ב-1954)
1913 – אברהם יפה, אלוף בצה"ל, חבר הכנסת, ממייסדי התנועה למען ארץ ישראל השלמה ומייסד רשות שמורות הטבע (נפטר ב-1983)
1915 – יצחק שמיר, ממפקדי הלח"י וראש הממשלה השביעי של מדינת ישראל (נפטר ב-2012)
1917 – יהודה אריה רוזן, סגן-אלוף בצה"ל, היועץ הכספי לרמטכ"ל (נפטר ב-1953)
1919 – דוריס לסינג, סופרת ומשוררת בריטית, כלת פרס נובל (נפטרה ב-2013)
1920 – טימותי לירי, ד״ר לפסיכולוגיה, סופר ומשורר שטבע את הביטוי הדלק, התעורר, נשור (נפטר ב-1996)
1925 – רוברט ראושנברג, אמן אמריקאי (נפטר ב-2008)
1925 – אווה פאהידי, סופרת ושחקנית יהודייה-הונגרייה, ניצולת שואת יהודי הונגריה (נפטרה ב-2023)
1926 – שלמה גזית, אלוף בצה"ל, כיהן בין היתר כראש אמ"ן, כנשיא אוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכמנכ"ל הסוכנות היהודית (נפטר ב-2020)
1929 – לב יאשין, שוער כדורגל סובייטי (נפטר ב-1990)
1929 – אברהם שטרנבוך, ראש ישיבת באבוב בלונדון (נפטר ב-2021)
1930 – פרנק לואי, איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אוסטרלי ממוצא צ'כוסלובקי
1934 – דוד ליבאי, משפטן ופוליטיקאי ישראלי (נפטר ב-2023)
1934 – גבי עמרני, שחקן קולנוע ותיאטרון ישראלי
1938 – כריסטופר לויד, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי
1939 – מיכל אורון, פרופסור בחוג לספרות עברית באוניברסיטת תל אביב (נפטרה ב-2022)
1939 – ג'ורג' כהן, כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדת המגן הימני (נפטר ב-2022)
1943 – קתרין דנב, שחקנית קולנוע צרפתייה
1943 – וולפגנג תירזה, פוליטיקאי גרמני וסגן נשיא הבונדסטאג
1946 – עמית לובן, שחיין ישראלי
1949 – ארסן ונגר, מאמן כדורגל צרפתי
1952 – ג'ף גולדבלום, שחקן קולנוע אמריקאי
1955 – ז'אן ז'אק גולדברג, מתופף רוק ישראלי (נפטר ב-2006)
1956 – ראובן דינאל, איש המוסד ודיפלומט ישראלי (נפטר ב-2016)
1961 – אסנת וישינסקי, זמרת, שחקנית וקומיקאית ישראלית
1964 – דראז'ן פטרוביץ', כדורסלן יוגוסלבי, מגדולי הכדורסלנים האירופאים בכל הזמנים (נפטר ב-1993)
1964 – פול מקסטיי, כדורגלן סקוטי
1972 – ספרון בורוז, שחקנית ודוגמנית אנגלייה
1972 – יאנה חודריקר-כנפו, דוגמנית, מלכת היופי של ישראל לשנת 1993, מגשרת וכתבת
1974 – אסלן ביוטוקאייב, מחבל קיצוני, אסלאמיסט ומפקד כנופיית חמושים צפון קווקזים (נפטר ב-2021)
1985 – הדיסה, זמרת-יוצרת טורקייה
1989 – ידין גולדמן, מדבב ושחקן טלוויזיה ותיאטרון ישראלי
1989 – שנטל בלאק, רוכבת אופני כביש הולנדית
1992 – מאמדו טורה צ'אם, כדורגלן סנגלי
1992 – 21 סבאג', ראפר, פזמונאי ומפיק מוזיקלי בריטי
1993 – עומר אדם, זמר ישראלי
נפטרו

741 – קרל מרטל, מנהיג פוליטי וצבאי פרנקי (נולד בסביבות 688)
1383 – פרננדו הראשון, מלך פורטוגל (נולד ב-1345)
1781 – יוהאן אוגוסט נאהל, פסל ואמן סטוקו גרמני (נולד ב-1710)
1813 – צ'ארלס סקוט, איש צבא ופוליטיקאי אמריקאי, מושל קנטקי הרביעי (נולד ב-1739)
1847 – הנרייטה הרץ, סופרת יהודייה-גרמנית מומרת ובעלת סלון ספרותי בתקופת הסער והפרץ (נולדה ב-1764)
1900 – ג'ון שרמן, מזכיר המדינה והאוצר של ארצות הברית (נולד ב-1823)
1912 – יואל משה סלומון, ממקימי פתח תקווה (נולד ב-1838)
1928 – אנדרו פישר, ראש ממשלת אוסטרליה החמישי (נולד ב-1862)
1962 – שרה עזריהו, פעילה פמיניסטית וציונית, ממייסדי תל אביב (נולדה ב-1873)
1973 – פבלו קזאלס, צ'לן, מנצח ומלחין קטאלני (נולד ב-1876)
1975 – ארנולד טוינבי, היסטוריון בריטי (נולד ב-1889)
1979 – נדיה בולאנז'ה, מלחינה, מנצחת ופרופסור למוזיקה צרפתיה (נולדה ב-1887)
1990 – לואי אלתוסר, פילוסוף מרקסיסט צרפתי (נולד ב-1918)
1996 – יעקב שמעוני, מורה ומזרחן ישראלי, ממקימי שירות הידיעות של ההגנה (ש"י) ומראשוני משרד החוץ הישראלי (נולד ב-1915)
2004 – נתי גולן, תת-אלוף בצה"ל, בעל עיטור הגבורה (נולד ב-1942)
2019 – ריימונד לפארד, מנצח ונגן צ'מבלו בריטי (נולד ב-1927)
2019 – הנס צנדר, מלחין ומנצח גרמני (נולד ב-1936)
2021 – אודו צימרמן, מלחין, מנצח ומנהל מוזיקלי גרמני (נולד ב-1943)
2021 – ליאון קונסטנטינובסקי, כדורגלן ישראלי (נולד ב-1946)
2021 – אלכס קיניונס, אתלט אקוודורי (נולד ב-1989)
2022 – דיטריך מאטשיץ, איש עסקים אוסטרי, אחד ממייסדי חברת רד בול (נולד ב-1944)
2024 – גוסטבו גוטיירס, כומר פרואני (נולד ב-1928)
חגים החלים ביום זה

21 באוקטובר – 23 באוקטובר
אוקטובר
לוח אירועים שנתי
שרה ברנאר
יצחק שמיר
קרל מרטל
פבלו קזאלס
אלפא רומיאו ספורטוט

| --- | --- |

Alfa Romeo Sportut
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1997 (דגם קונספט)
 יחידות שיוצרו:  1
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  פיאט
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  מבוססת על פלטפורמה אלפא רומיאו 145
 אורך:  4,110 מ"מ
 רוחב:  1,810 מ"מ
 גובה:  1,640 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 1,995 סמ"ק המפיק 150 כ"ס ב-6,200 סל"ד (מנוע קירור מים)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5 מהירויות
 מעצב:  מקבוצת עיצוב המכוניות "Bertone"
אלפא רומיאו ספורטוט (באיטלקית: Alfa Romeo Sportut) היא מכונית קונספט, בתצורת SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1997.
אלפא רומיאו ספורטוט

5 דלתות.
5 מושבים.
מנוע קדמי-רוחבי.
מנוע 4 צילינדרים, בטור, 1,995 סמ"ק (מנוע קירור מים).
סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4.
ידיות דלת אחוריות נסתרות כפי שנבנו בדגם אלפא רומיאו 156.
ראו גם

אלפא רומיאו דיסקו וולנטה
אלפא רומיאו באט
אלפא רומיאו סוג 103
אלפא רומיאו גלוריה
אלפא רומיאו קאראבו
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו ספורטוט" wheelsage.org/bertone/alfa_romeo_sportut/pictures
↑  "אלפא רומיאו ספורטוט" allcarindex.com/concept/italy/alfa-romeo/sportut
↑  "אלפא רומיאו ספורטוט" tiptopglobe.com/car-alfa-romeo-sportut
↑  "אלפא רומיאו ספורטוט" קונספט ברטונה שנת 1997 (באיטלקית) leblogauto.com/2015/05/les-concepts-bertone-alfa-romeo-sportut-1997
קאנט 25

קאנט 25 (באיטלקית: CANT 25) היה מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי שהוגדר כמטוס סיור מתוצרת חטיבת כלי הטיס של יצרנית המטוסים האיטלקית Cantieri Riuniti dell'Adriatico (אנ') (שם רשמי: Cantieri Riuniti dell'Adriatico C.R.D.A) אשר ערך את טיסת הבכורה בשנת 1927.
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti" (אנ').
ממאפייני "קאנט 25"

יוצרו 38 יחידות עבור חיל האוויר המלכותי האיטלקי.
צוות: 1 טייס.
תקופת שירות: בין השנים 1931–1943.
מדחפים: מדחף דוחף קבוע בעל 2 להבים.
מנוע 12V צילינדרים 18.7 ליטר, המפיק 400 כ"ס, מנוע מתוצרת פיאט סוג מנוע "Fiat A.20" (אנ'), מנוע קירור מים, (משקל יבש של המנוע: 340 ק"ג).
מהירות הזדקרות: 90 קמ"ש.
קצב טיפוס: 5,000 מטר במשך 26.30 דקות.
מטוסי "קאנט 25" נטלו חלק במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה.
ממאפייני "קאנט 25" > גרסות

"25M".
"25A.R".
גלריה

"קאנט 25"
"קאנט 25"
מנוע 12V צילינדרים 18.7 ליטר שהורכב במטוסי "קאנט 25"
ראו גם

קאנט 6
קאנט 7
קאנט 10
קאנט 18
קאנט Z.511
הערות שוליים

↑  "קאנט 25" (ברוסית) airwar.ru/enc/flyboat/cant25
↑  Gordon Swanborough, The Complete Book of Fighters, 1st Edition, New York, Smithmark Publishing, settembre 1995, ISBN 0-8317-3939-8.
↑  "קאנט 25" web.archive.org/web/20160305073547
↑  "קאנט 25" 1000aircraftphotos.com
סובארו 360

סובארו 360
סובארו 360, שנת 1969
סובארו 360 גרסת גג נפתח, 1960
סובארו 360, גרסת סטיישן(Custom)
סובארו 360, גרסת טנדר
סובארו 360, מבט מבפנים
סובארו 360 בתערוכת ז'נבה
מנוע סובארו 360
סובארו 360 (Subaru 360) היא מכונית מיני תוצרת סובארו היפנית, הושקה ב-3 במרץ 1958 ויוצרה עד מאי 1970. הייתה המכונית היפנית השלישית שיובאה לישראל (לאחר הקונטסה 900 והקונטסה 1300, שיובאו כקיטים והורכבו בארץ). יוצרו 312,000 יחידות.
מפרט טכני ומידות

גרסת 2 דלתות (4 נוסעים)
גרסת קופה עם גג בד מתקפל
גרסת ספורט
גרסת סטיישן, (Custom)
גרסת טנדר
מנוע 2 צילינדר, אחורי 356 סמ"ק שהפיק 16 כ"ס. בהמשך שופר המנוע ל-25 כ"ס, ו-36 כ"ס
קירור אוויר
תיבת הילוכים ידנית – 3 מהירויות
אורך הרכב 2,990 מ"מ
רוחב 1,300 מ"מ
גובה 1,379 מ"מ
משקל 410 ק"ג
תאוצה בין 0–97 קמ"ש – 37 שניות
יצוא הסובארו 360

אוסטרליה
ארצות הברית, בשנת 1968 נמכרו כ-10,000 יחידות במחיר של 1,297 דולר ליחידה.
יצוא הסובארו 360 > יצוא "סובארו 360" לישראל

באמצע שנות הששים של המאה ה-20 היו משה ברנוביץ ודניאל ברקוביץ סוכנים של קטנוע "רביט" שייצרה חברת "פוג'י אינדוסטריז" מיפן. כאשר נפסק ייצור הקטנוע, קיבלו ברנוביץ וברקוביץ את הזיכיון לייבא לארץ מכונית חדשה שהחברה התחילה לייצר. למכונית קראו "סובארו".
חברת "יפנאוטו", החלה לשווק את הסובארו בארץ. משרדיה היו ברחוב המסגר בתל אביב. הרכב הראשון שיובא לארץ בסוף שנות הששים היה ה"סובארו 360", בגרסת 2 דלתות.
ראו גם

סובארו
סובארו R-2
סובארו 1500
סובארו סמבר
לקריאה נוספת

היסטורית סובארו
סובארו 360 נתונים טכניים
ירון אדרי‏, סובארו חוגגת 50, באתר וואלה, 30 ביולי 2008
סובארו 360  (2:34 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (6:37 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (3:55 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (8:44 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (6:52 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (4:33 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (1:52 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (1:01 דקות), יו-טיוב
סובארו 360  (2:43 דקות), יו-טיוב
הערות שוליים

↑  קונטסה 900 וקונטסה 1300 תוצרת הינו מוטורס הורכבו בארץ החל משנת 1964 (הקונטסה 900) ו-1966 (הקונטסה 1300)
אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה

| --- | --- |

Alfa Romeo 1000 Abarth GT Bertone Coupé
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Abarth 1000 GT Coupé
 יצרן:  אלפא רומיאו  Abarth & C. S.p.A
 שנות ייצור:  1958 (דגם קונספט)
 הרכבה:  איטליה איטליה
 פלטפורמה:  Rear-wheel-drive vehicles
 אורך:  3,690 מ"מ
 רוחב:  1,550 מ"מ
 גובה:  1,200 מ"מ
 משקל:  640 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,160 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 998 סמ"ק המפיק 87 כ"ס ב-8,000 סל"ד (מנוע קירור מים)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 5 מהירויות (סוג: "System Porsche transmission")
 מהירות מרבית:  200 ק"מ
 צריכת דלק:  מכל דלק – קיבולת 40 ליטר
 מעצב:  Franco Scaglione (מקבוצת עיצוב המכוניות "Bertone")
אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה
אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה (באיטלקית: Alfa Romeo 1000 Abarth GT Bertone Coupé) היא מכונית קונספט, בתצורת מכונית ספורט-קופה, 2 דלתות, אשר הוצגה על ידי יצרנית כלי הרכב האיטלקית אלפא רומאו בשנת 1958.
אב הטיפוס נבנה במשותף עם יצרנית הרכב האיטלקית "Abarth & C. S.p.A".
סך הכול יוצרו 3 יחידות.
אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה

הדגם נקרא גם: "Abarth 1000 GT Coupé"
2 דלתות
2 מושבים
מנוע "אלפא רומיאו", 4 צילינדרים, 998 סמ"ק (מנוע קירור מים)
ראו גם

אלפא רומיאו דיסקו וולנטה
אלפא רומיאו באט
אלפא רומיאו סוג 103
אלפא רומיאו גלוריה
אלפא רומיאו קאראבו
אלפא רומיאו ספורטוט (אנ')
הערות שוליים

↑  אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה revolvy
↑  אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה (Abarth 1000 GT Coupé) carfolio.com/specifications/models/car
↑  אלפא רומיאו 1000 אבארט ברטונה קופה - נתונים טכנייםdev.gaukmotors
מטרד ליחיד

מטרד ליחיד היא עוולה המוגדרת בסעיף 44 בפקודת הנזיקין, הקובע כי הפרעה לשימוש סביר במקרקעין של אדם מהווה עוולה נזיקית כלפיו. מטרת הסעיף היא ליצור איזון בין שאיפתו של האדם להנאה מלאה מזכויותיו במקרקעין לבין דרישותיהם של אחרים לנהל פעילות המשפיעה על הנאתו זו.
סעיף 44 לפקודת הנזיקין [נוסח חדש] קובע:
44(א). מטרד ליחיד הוא כשאדם מתנהג בעצמו או מנהל את עסקו או משתמש במקרקעין התפושים בידו באופן שיש בו הפרעה של ממש לשימוש סביר במקרקעין של אדם אחר או להנאה סבירה מהם בהתחשב עם מקומם וטיבם ; אך לא ייפרע אדם פיצויים בעד מטרד ליחיד אלא אם סבל ממנו נזק.
מדובר בעוולה נזיקית שנשאבה מן המשפט המקובל (האנגלי) כמעט בשלמותה. לעוולה זו נוספו הסדרים שנקבעו בפסיקה בחו"ל, למעט התפתחויות מסוימות במשפט המקומי הישראלי.
המוקד בעוולה טמון בהשפעתה של ההתנהגות המזיקה על הנאתו או שימושו של הזולת במקרקעין שלו – לשון אחר – טיב ההפרעה, ולא טיב ההתנהגות גופה. לפי פרופ' דוד קרצמר, ההתנהגות או הפעילות מולידה אחריות ביחס להשפעה שלה על הנאתו של הזולת במקרקעין שלו. נובע מכך שהיסוד הדומיננטי בעוולה הוא האינטרס המוגן של הניזוק (בעל המקרקעין, או המחזיק בו). לפי דעת המלומד פרוסר, תביעה בשל מטרד ליחיד איננה תביעה בשל הפרה לשימוש במקרקעין בעלמא, אלא הפרעה לשימוש התובע באינטרס שלו במקרקעין.[דרושה הבהרה] לדוגמה, לבעל מקרקעין ישנה עילה לתבוע אדם שפעילותו משפיעה לרעה על ערך הקרקע (ע"א 81/68 זנגי נ' אנגלשטיין) או על יציבות הבניין בקרקע (ע"א 407/54, בית משותף ג' פתח-תקוה בע"מ נ' למפרט) – משום שפעילות כזו פוגמת בהנאתו מן המקרקעין בתור בעלים.
יסודות העוולה

המחוקק עומד על שלושה אופני פעילות של המזיק, בהם הוא ייתפש כאחראי לביצוע העוולה:
התנהגות – הכוונה היא לפעילות אקטיבית, ואחת היא לגבי צורת הפעילות ומקום ביצועה. לדוגמה, הפעלת מכונה הגורמת לרעש או ריחות עזים הפוגמים בהנאתם הסבירה של דיירי בית מסוים – תוליד אחריות של מפעיל המכונה כלפי הדיירים, בין שהלה הפעיל את המכונה ברחוב או בחצרו-הוא. נוסף על כך, האחריות אינה פגה אם ההפרעה נגרמת מחפץ שכבר איננו בשליטת הנתבע ואין באפשרותו להסירו. לדוגמה, בניין הנבנה תוך הפרעה למאור השמש בבית דייר שכן מקים עילת תביעה כלפי בונה הבניין, גם לאחר שהבניין הועבר מחזקתו. קרצ'מר טוען כי ככלל נדרשת פעילות אקטיבית ולא הימנעות מפעולה – אלא אם כן מוטלת חובה מיוחדת בחוק לביצוע פעולה פלונית שהאדם נמנע מלבצעה.
ניהול עסק – אחריות בעל העסק משתרעת על הפרעות הנגרמות מניהול העסק הן על-ידו והן על ידי אנשים שהוא אינו אחראי על מעשיהם (לדוגמה הלקוחות), ואפילו מעשים אלו נעשים ברשות הרבים (Wagstaff v. Edison Bell Co.). האחריות תקום כאשר בעל עסק מנהל את עסקו בצורה החורגת מהצורה הרגילה לניהול סוג זה של עסק, וההפרעה קשורה לאותה צורה המיוחדת, ולא מתנאים חיצוניים שאינם תלויים בו (Winfield and Jolowicz).
יסודות העוולה > שימוש במקרקעין

אחריות התופש במקרקעין (קרי, האדם המחזיק בקרקע) משתרעת על כל הפרעה הנגרמת כתוצאה מפעילות המבוצעת על-ידו בקרקע, או על ידי קבלנים עצמאיים מורשים מטעמו (לדוגמה, נגרים או קבלני בניין). המלומד פלמינג טוען כי אחריותו של תופש המקרקעין לפעילות הקבלן קמה כל עוד הסיכון להפרעה כרוך באופן טבעי בפעילותו (לדוגמה, עבודות עפר המפזרות אבק בחלקת השכן), ואינו נובע מתוך רשלנות מקרית שלו.
יתר על כן, הפרעה להנאתו של פלוני ממקרקעיו אשר נגרמת מתוך מצב או תנאים שנוצרו בקרקע של אלמוני – בין על ידי כוחות-טבע או אדם לא מורשה– מקימים אחריות של אלמוני כלפי פלוני, אם אלמוני 'מאמץ' את אותו מטרד. המלומד סלמונד גורס כי מחזיק במקרקעין 'מאמץ' מטרד כאשר הוא יודע (או סביר כי יודע) על מצב הדברים הבעייתי, בעל היכולת לצפות את התוצאות המזיקות כתוצאה ממצב הדברים, ואינו נוקט באמצעים להסירו אפילו יש לו שהות ויכולת סבירה לעשות כן.
זוהי ההלכה במשפט המקובל (כפי שבא לידי ביטוי בפס"ד Sedleigh-Denfield v. O'Callaghan), לפיה האחריות מבוססת על רשלנות המזיק, תוך התחשבות – בבדיקת סבירות האמצעים למניעת ההפרעה – בנסיבות סובייקטיביות הקשורות במצב המחזיק. בפרשה אחרת (Qring v. Cohen) נקבע כי במקרה של נזק שנגרם כתוצאה מהתמוטטות בניין או חלק ממנו (והסכנה נבעה מאי-שמירה על תקינות הבניין ולא פעולה חיצונית) – אין חובה להוכיח שהמחזיק ידע או צריך היה לדעת על סכנת ההתמוטטות. אולם, נראה שקביעה זו מתיישבת עם הדעה שאחריות הנתבע מבוססת על רשלנותו – בשל אחריותו האקטיבית להחזיק בבניין במצב תקין ולבצע בדיקה עתית (כאשר לא עשה כן).
יסודות העוולה > האינטרס המוגן של התובע

זהו היסוד הדומיננטי בעוולה. ביהמ"ש העליון קבע בפס"ד צוצרסקי נ' סנדלר כי רוחב היריעה של עוולת המטרד אינו מצטמצם לבעל המקרקעין לבדו. לפי המשפט האנגלי, עוולת המטרד מגינה על כל אינטרס במקרקעין, כלומר, כל זכות חפצית במקרקעין – ופרופ' קרצ'מר סבור כי על הדין הישראלי לאמץ הלכה זו (למעט מיון הזכויות כזכויות חפציות). חוק המקרקעין, תשכ"ט – 1969 מונה רשימה של "זכויות במקרקעין" אשר נראה כי השימוש בהם וההנאה מהם מוגנים באמצעות עוולת המטרד ליחיד, כגון: זיקת הנאה (קרי, מתן הנאה או זכות שימוש בקרקע), החזקה (לפי סברת פרופ' קרצ'מר, כלולה בכך גם החזקת מקרקעין שאינה כדין) ובעלות על מקרקעין. לפי המלומד פרוסר, עוולת המטרד ליחיד בארץ רואה באדם השוהה בקרקע בזכות, לדוגמה – בן משפחה, אורח או עובד – כזכאי לתבוע על מטרד שנגרם לו שעה ששהה בקרקע (עמדה זו מקובלת גם במשפט האמריקאי). באנגליה ההלכה היא הפוכה (הווי אומר, אדם שנגרמה לו הפרעה ואין לו אינטרס במקרקעין איננו זכאי לתבוע על מטרד, אפילו מדובר בבן משפחה – כפי שבא לידי ביטויCunard v. Antifyre), אך היא אינה זוכה לאהדה בספרות המשפטית, ובהם פרופ' וינפילד. כמו-כן, אין האדם זכאי לתבוע בשל הפרעה לשימוש במקרקעין בעלמא: לפי פרוסר, נדרש כי התביעה בשל מטרד תקום מתוך הפרעה להנאה שהתובע מפיק מן האינטרס שלו. לדוגמה, בעל מקרקעין אינו יכול לקבול על רעש או ריחות שכן אלו אינם פוגמים בהנאתו מן המקרקעין בתור בעלים, לעומת פעולה הגורמת לירידת הערך הכלכלי של הקרקע. הנטייה (לפי דעת המלומד פלמינג) היא לפרש את ההנאות שהאדם מפיק מן האינטרס במקרקעין בצורה רחבה – אינטרס המחזיק איננו מוגבל לניצול היקף השימוש בקרקע לתכלית הרגילה שלה, אלא מתפרש גם על בטיחותו, נוחותו ובריאותו.
יסודות העוולה > סוג הנזק שנגרם לתובע (ההפרעה)

בניגוד לדעה במספר פסקי-דין מקומיים (לדוגמה ע"א 44/76 אתא חברה לטקסטיל בע"מ נ' שוורץ) נראה שאחריות בגין מטרד ליחיד אינה יכולה לקום בלי נזק, כפי שהוגדר בס' 2 לפקודת הנזיקין. נזק זה יכול להתבטא בין השאר בנזק פיסי למקרקעין או אי נוחות (ובכללה נזק גוף), ולפי דעת קרצ'מר לא מן הנמנע שהנזק יהיה חד-פעמי. מנגד, דעת פרופ' טדסקי היא שמטרד ליחיד היא פעולת נזק המשכית. הסעיף נוקט לשון עמומה בביטוי "הפרעה של ממש", אולם מן הדין הוא שהפרעה היא תוצאת פועלו של פלוני כלפי אדם אחר, ואיננה קלת ערך (ואינה מהווה חלק אינטגרלי של החיים בחברה). נובע מכך שהפרעה נמדדת בקיומה, מידתה ועצמתה תוך זיקה לאדם האחר. ככלל, לסוג ההפרעה ישנה חשיבות (אך זהו אינו שיקול יחיד) – ביהמ"ש נכון היה להכיר בשלל מקרים ברעש (לדוגמה הלכת קליין), הפצת ריחות (ע"א 302/63 רייס נ' קופף) והסתרת חלון ראווה (ת"א 395/72 נכסי משפחת בלקינד בע"מ נ' החברה הכללית להספקה) כהפרעות להנאה סבירה ממקרקעין המקימות עקרונית זכות תביעה – אך טרם נטה להכיר בפגיעה במראה הנוף (ע"א 17/62 לטוביצקי נ' לפלר) או פגיעה בפרטיות (ע"א ב"ש 35/73 שוורץ נ' נחום).
יסודות העוולה > האם השימוש סביר?

ישנה דרישה נוספת כי דבר הנחשב על ידי בעל אינטרס כהפרעה לשימושו בזכותו בקרקע לא בהכרח ייחשב כהפרעה ל"שימושו הסביר" במקרקעין. מושג זה עמום גם הוא, ועוולת המטרד חותרת ליצור איזון בין מאוויי בעלי האינטרסים במקרקעין לבין צורכי הציבור ופעולות שונות של פרטים המתנגשות עם מאוויים אלה. ביסוד העוולה מעוגן עיקרון ההדדיות – האיזון בין דרישתו של הנתבע לנהל פעילות לבין דרישתו של התובע להנאה מלאה מן המקרקעין נעשה על ידי בחינת סבירותה של ההנאה הנדרשת על ידי התובע. כך, לדוגמה, ביהמ"ש הכריע לטובת דיירים שסבלו מרעש שבקע מבית-מלאכה בבניינם (הממוקם באזור מעורב של מגורים ותעשייה). ביהמ"ש פסק כי הרעש שולל את ההנאה הסבירה של הדיירים (ולפיכך מתהווה לכדי מטרד). על פי ביהמ"ש (בהלכת קליין) הדיירים זכאים למידה צנועה של הנאה ונוחות מרכושם (בהתחשב בטיב הנסיבות והנכס) ומעשה הנתבעים שלל זאת מהם.
מעבר לסוג ההפרעה, יש לשקול האם השימוש הסביר צריך לכלול הגנה כנגד הפרעה מהסוג הנדון: השאלה האם הפרעה מסוימת פוגעת בשימוש סביר במקרקעין היא שאלה עובדתית התלויה בנסיבות כל מקרה, אך ישנם שיקולים מסוימים המדריכים בתי-המשפט בשאלת הסבירות:
יסודות העוולה > האם השימוש סביר? > מקום וטיב מקרקעי התובע

סוג הפעילות שהמקרקעין מיועדים לו ישפיע על הגדרת הפעילות כסבירה או כבלתי סבירה. לעניין זה חשוב סיווג המקום לפי תוכנית מתאר (אזור תעשייה או מגורים) ושימושי הקרקע הרגילים באזור בפועל. לעניין זה חשוב פס"ד עזרי נ' קליין, הקובע כי יש לבחון את שימושי הקרקע הרגילים באזור הלכה למעשה (אדם השוכן באזור המורכב מדירות מגורים בלבד זכאי לחיים שקטים יותר מרעו, השוכן באזור המורכב מבתי מגורים לצד בתי מלאכה ומסחר). יתרה על כך, נקבע כי גם האחרון זכאי למידה מינימלית של הנאה מדירתו. לסיכומו של עניין, נקבע בהלכה זו כי טיב המקרקעין (סוג הפעילות שהם מיועדים לו) משמעותי בקביעת סבירות השימוש שהאדם זכאי לקבל ממנו. לעניין זה חשוב לציין את פס"ד אתא נ' שוורץ, בו השופט שמגר מחליט לאכוף הזכות של אדם ליהנות הנאה סבירה מן המקרקעין שלו תוך כדי דחיית שיקולי היעילות (הוא הכריע למתן צו מניעה כנגד המפעל שגרם לרעש). על פי תיאורמת קוז, צו המניעה רק מעמיד את הניזוק במצב טוב יותר מבחינת המיקוח כיוון שהמפעל ינסה לשפות אותו על מנת שיעזוב. כך, הצד המזיק ישלם אם הוא יפגע בערכים חשובים יותר שהחברה רוצה לקדם.
יסודות העוולה > האם השימוש סביר? > חומרת ההפרעה

החומרה תלויה בעצמת ההפרעה (נזק פיסי לנתבע לעומת פגיעה בנוחותו), מועדה (לילה או יום), משכה ותדירותה (קבועה או ארעית). הדעה המקובלת (המיוצגת על ידי דעתו של המלומד פרוסר) היא שאין הכרח כי נזק פיסי ייחשב הפרעה לשימוש הסביר במקרקעין, אף על פי שלרוב קל יותר להציגו ככזה לעומת הפגיעה בנוחות. בבחינת סבירותה של ההפרעה, ישנה חשיבות רבה להשפעתה על חיי הסובלים ממנה – הדי רעש הבוקעים בשעות הלילה (המוקדשים למנוחה ושינה) פוגעים בהנאתם הסבירה של הדיירים בסביבה, לעומת שעות היום בהם הרעש יחשב חלק מהנסיבות הרגילות, וככזה ההפרעה תהיה קלת ערך. הוא הדין בתדירות ההפרעה: רעש תדיר ייחשב חמור מרעש ארעי. נקבע בפס"ד שטיינברג נ' שכטר (ת"א ח' 972/63) כי המבחן אובייקטיבי ואיננו מושפע מרגישות מיוחדת של התובע או של פעילות שהוא מנהל במקרקעין שלו. לעומת זאת, לפי פרופ' קרצ'מר הנטייה תהיה לתחום קו בין הרגישות המיוחדת של התובע לבין נחלת רגישות מסוימת הנפוצה בקרב חלקים ניכרים באוכלוסייה, לדוגמה אוכלוסיית הקשישים או הסובלים ממחלות מסוימות. במקרה האחרון רגישות זו תבוא במניין השיקולים.
יסודות העוולה > האם השימוש סביר? > חשיבותה/תועלתה של פעילות הנתבע

חשיבותה החברתית של פעילות לא תהווה טעם לפטור את הנתבע מאחריות להפרעה הנגרמת על-ידו, אך תהווה שיקול רלוונטי בבחינת הסעד שיינתן לתובע, כפי שנקבע בפרשת אתא. קל וחומר שפעילות חסרת תועלת, או כזו הנובעת ממניע פסול, תגרור אחריות.
יסודות העוולה > האם השימוש סביר? > הוספת הפרעה

עצם העובדה שהמטרד היה קיים לפני שהתובע תפס או רכש את המקרקעין, יכולה להיות שיקול רלוונטי בבחינת שאלת הסבירות – אך כשלעצמה אין בה הגנה מפני מטרד (כפי שנקבע בס' 46 לפקודת הנזיקין). הרעיון העומד מאחורי הלכה זו היא שאין להתיר לאדם המגיע ראשון לאזור מסוים לקבוע או להגביל את ההנאות והשימושים שיוכלו לעשות במשאבי המקרקעין הבאים אחריו. זאת, מכיוון שמשאבי הקרקע בעולם הם מוגבלים. הלכה זו באה לידי ביטוי בפרשת עזרי נ' קליין, כאשר ביהמ"ש (הן השופט ויתקון והן השופט ברנזון) הכריע כי הפעלת שלוש משמרות בבית מלאכה הן מטרד, אך לו היה מדובר בתופעה הנמשכת שנים רבות אז ייתכן והיה מחליט אחרת. מכיוון שלא היה זה המצב (הופר הסטטוס קוו על ידי הוספת המשמרות), ניתן צו מניעה נגד הנתבעים (בית המלאכה).
יסודות העוולה > דרך מעשית למנוע ההפרעה

אם ישנה דרך לנהל את הפעילות מבלי לגרום את ההפרעה – אזי אי-נקיטה באמצעים סבירים למנוע או להקטין את ההפרעה יהווה שיקול בהכרעה אם ההפרעה תיחשב בלתי סבירה.