stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איירה ברלין

| --- | --- |

 לידה:  1941 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  5 ביוני 2018 (בגיל 77 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון (1970)  תיכון דוויט קלינטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת מרילנד 
 פרסים והוקרה:  פרס בנקרופט (1999)  פרס בוורידג' (2003)  פרס לינקולן (1994)  פרס אניספילד-וולף (2004)  מלגת גוגנהיים  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
איירה ברלין (באנגלית: Ira Berlin;‏ 27 במאי 1941 – 5 ביוני 2018) היה היסטוריון אמריקאי, פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת מרילנד, ונשיא לשעבר של ארגון ההיסטוריונים האמריקאים.
ברלין חיבר, בין היתר, את הספרים אלפים רבים שעברו: שתי המאות הראשונות של העבדות בצפון אמריקה (Many Thousands Gone: The First Two Centuries of Slavery in North America‏; 1998) ודורות בשבי: היסטוריה של עבדים אפרו-אמריקאים (Generations of Captivity: A History of African-American Slaves‏; 2003).
ביוגרפיה

ברלין גדל בברונקס, ניו יורק, וקיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון בשנת 1970. הוא כתב על ההיסטוריה האמריקאית ועל העולם האטלנטי במאות ה-18 וה-19. ברלין התמקד במיוחד בתולדות העבדות בארצות הברית. ספרו הראשון, עבדים ללא אדונים: השחור החופשי בדרום שלפני המלחמה (Slaves Without Masters: The Free Negro in the Antebellum South; ‏1974), זכה בפרס ספר הביכורים הטוב ביותר מטעם האגודה ההיסטורית הלאומית.
עבודתו של ברלין עוסקת במה שכינה "המגוון המדהים" בחיי העבדים האפרו-אמריקאים. לטענתו, המגוון הזה ניכר במיוחד בממדים של מרחב וזמן. בספרו אלפים רבים נעלמו מ-1998, הדן בהיסטוריה של העבדות בצפון אמריקה במאה ה-18, מבחין ברלין בין ארבעה אזורים וצורות העבדות שהתקיימו בהם: צ'ספיק, מחוזות הפנים (Lowcountry) בדרום קרוליינה, ג'ורג'יה, עמק המיסיסיפי התחתון, והצפון. בכל אחד מהאזורים הללו מבחין ברלין בשלושה "דורות", ומדגיש שינויים לאורך זמן. ברלין טוען כי להבדלי מרחב וזמן במאתיים השנים הראשונות של העבדות בצפון אמריקה היו השלכות חשובות על התרבות והחברה האפרו-אמריקאית.
ברלין ייסד את פרויקט החברה הדרומית והעבדים המשוחררים (Freedmen and Southern Society Project) ושימש כמנהל עד 1991. במסגרת הפרויקט יצא לאור חיבור רב-כרכים, חופש: היסטוריה דוקומנטרית של האמנציפציה". הפרויקט זכה פעמיים בפרס תומאס ג'פרסון של האגודה להיסטוריה של הממשלה הפדרלית, וכן בפרס ג'יי פרנקלין ג'יימסון של האגודה ההיסטורית האמריקאית על הישגי מערכת יוצאת דופן (אוקטובר 1999). ברלין נבחר לחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים בשנת 2004.
בשנת 2003 היה ברלין היועץ הראשי לסרט התיעודי של HBO Unchained Memories (זכרונות משוחררים מכבלים). בשנת 2007 היה חוקר ומייעץ לסרט התיעודי של PBS,‏ Prince Among Slaves(נסיך בין עבדים), שהופק על ידי Unity Productions Foundation (קרן יוניטי הפקות).
ביבליוגרפיה נבחרת

Slaves Without Masters: The Free Negro in the Antebellum South (1974) ISBN 978-1-59558-173-0 Tells the story of the free black men and women who lived in the South before the Civil War.
Freedom: A Documentary History of Emancipation, 1861-1867 (1982) Selections from the holdings of the National Archives; series one, volume three, The Wartime Genesis of Free Labor: The Lower South, edited by Ira Berlin, Thavolia Glymph, Steven F. Miller, Joseph P. Reidy, Leslie S. Rowland and Julie Saville.
The Black Military Experience (Cambridge University Press, 1985) ISBN 978-0-521-22984-5 Collection of first-hand accounts from the National Archives.
Slavery and Freedom in the Age of the American Revolution, edited by Ira Berlin and Ronald Hoffman (University of Illinois Press, 1986) Essays.
Cultivation and Culture: Labor and the Shaping of Slave Life in the Americas, edited by Ira Berlin and Philip D. Morgan (Carter G. Woodson Institute Series in Black Studies, University Press of Virginia, 1993) ISBN 978-0-8139-1424-4 Essays.
Families and Freedom: A Documentary History of African-American Kinship in the Civil War Era, edited by Ira Berlin and Leslie S. Rowland (New Press, 1996) ISBN 978-1-56584-026-3
Many Thousands Gone: The First Two Centuries of Slavery in North America (Harvard University Press, 1998) 1999 Bancroft Prize from Columbia University; 1999 Elliott Rudwick Prize of the Organization of American Historians; 1999 Frederick Douglass Prize for the Best Book on Slavery; 1998 Association of American Publishers Professional/Scholarly Publishing Annual Award in the category of History; 1998 Los Angeles Times Book Prize; finalist for the 1998 National Book Critics Circle Award for nonfiction; co-recipient of the 1999 Southern Historical Association Frank L. and Harriet C. Owsley Award.
Generations of Captivity: A History of African American Slaves (Harvard University Press, 2003) 2003 Albert J. Beveridge Award of the American Historical Association; Anisfeld-Wolf Book Award for nonfiction.
The Making of African America: The Four Great Migrations (Viking, 2010)
The Long Emancipation: The Demise of Slavery in the United States (Harvard University Press, 2015)
פילמוגרפיה

| סרט קולנוע> שנה | סרט קולנוע> שם הסרט | סרט קולנוע> תפקיד | סרט קולנוע> הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | עבדות והיווצרותה של אמריקה, PBS | יועץ אקדמי |  |
| 2003 | זכרונות משוחררים מכבלים | יועץ ראשי |  |
| 2007 | נסיך בין עבדים | חוקר מייעץ |  |
הערות שוליים

↑  Smith, Harrison (6 ביוני 2018). "Ira Berlin, transformative historian of slavery in America, dies at 77". Washington Post. נבדק ב-8 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ira Berlin University of Maryland, Department of History.
↑  Ira Berlin, "Time, Space, and the Evolution of Afro-American Society on British Mainland North America," American Historical Review, Vol. 85, No. 1, (Feb.1980). Quotation on 45.
↑  "Book of Members, 1780–2010: Chapter B" (PDF). American Academy of Arts and Sciences. נבדק ב-16 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Long Emancipation — Ira Berlin | Harvard University Press". www.hup.harvard.edu (באנגלית). נבדק ב-2018-06-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258398305171  PLWABN: 9810700201205606  BIBSYS: 90239115  BnF: cb12025525s (data)  CiNii: DA01242195  GND: 131871781  ISNI: 0000 0001 1081 4313  LCCN: n82051071  NDL: 01113115  NKC: jn20011018964  NSK: 000293419  NTA: 069876746  RERO: 02-A023683368  SELIBR: 333647  SNAC: w6d24pzk  SUDOC: 028415973  VIAF: 108855629   WorldCat (עם VIAF): 108855629
אגם שמש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  השמש 
 מיקום:  סיני
 סוג:  אגם מלח 
 מידות
 שטח:  0.006 קילומטר רבוע
 אורך:  0.140 קילומטר
 רוחב ממוצע:  0.05 ק"מ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  מצרים 
 תחלופת המים:  5.5–6 חודשים שנים
 קואורדינטות:  29°25′21″N 34°49′48″E﻿ / ﻿29.42245°N 34.829947222222°E﻿ / 29.42245; 34.829947222222
  (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףאגם שמש(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףאגם שמש he
 
אגם שמש (בערבית: بركة الشمس) הוא אגם מדברי מלוח השוכן על שפת ים סוף בחצי האי סיני, במרחק עשרות מטרים בודדים ממנו. האגם נמצא כ-18 ק"מ דרומית לאילת, בטאבה, כיום בשליטת מצרים, כ-10 קילומטר מגבולה עם ישראל. האגם קטן ובעל מליחות גבוהה, והוא אתר בו מתקיימות תופעות ביוכימיות מורכבות, הקשורות למחזורי אידוי וחדירת מים.
אגם השמש הפך מבודד מהים כאשר משקעים חוטיים סגרו מפרץ בין שתי קרקעות סלעיות. המים המלוחים של מפרץ אילת המחלחלים לאגם שמש נהיים מרוכזים עוד יותר על ידי האידוי באגם. דרך איבוד מים נוספת באגם היא מערכת סדקים שספק קיימת בקרקעית האגם.
נראה כי מונוהידרוקלציט (אנ') וקרבונטים (אנ') אחרים שוקעים באגם השמש עקב פעולת מחצלות כחוליות בנטיות (אנ') (סטרומטוליט), אשר עשויות להיות בעובי של מטר אחד.
בלילה המטר העליון של המים מאבד חום לאוויר המדבר הקר אך מבודד את השכבה התחתונה. השכבה התחתונה המבודדת ממשיכה לצבור אנרגיה סולארית בכל יום ולצבור מלמעלה מלח כבד. באגם מפתחים מים מחוממי שמש שהם בטמפרטורה הגבוהה ביותר מכל אגם אחר: שכבות מים מסוימות באגם יכולות להגיע עד ל-60 מעלות צלזיוס, טמפרטורות תואמות רק בחלק מהאגמים הגיאותרמיים. בשל ההבדל הגדול בין השכבות בזמנים מסוימים, שיפוע החום יכול להגיע עד 18 מעלות צלזיוס למטר. במילים אחרות, הבדלי החום בין נקודה באגם לנקודה הנמוכה ממנה במטר יכולים להיות 18 מעלות.
בקיץ האגם מתהפך ומתערבב היטב מבחינה תרמית ובמליחות. משך זמן השהייה של מים באגם (אנ') הוא 5.5 עד 6 חודשים.
הערות שוליים

1 2 3 4  Solar Lake by Dave Grant (אורכב 31.01.2009 בארכיון Wayback Machine)
1 2 3  Cohen, Y; Krumbein, W.E; Goldberg, M; Shilo, M (1977). "Solar Lake (Sinai).1. Physical and chemical limnology" (PDF). Limnology and Oceanography. 22 (4): 597–608. doi:10.4319/lo.1977.22.4.0597. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-20.
↑  Krumbein, W.E (1975). "Biogenic monohydrocalcite spherules in lake sediments of Lake Kivu (Africa) and the Solar Lake (Sinai)". Sedimentology. 22 (4): 631–634. doi:10.1111/j.1365-3091.1975.tb00251.x.
↑  Jorgensen, B.B; Cohen, Y (1977). "Solar Lake (Sinai).5. The sulfur cycle of the benthic cyanobacterial mats" (PDF). Limnology and Oceanography. 22 (4): 657–666. doi:10.4319/lo.1977.22.4.0657. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2011-07-20.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012338273705171  VIAF: 235674337   WorldCat (עם VIAF): 235674337
אוניברסיטת בלומינגטון אינדיאנה

| --- | --- |


 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 מוטו:  Lux et Veritas 
 תקופת הפעילות:  1820–הווה (כ־204 שנים) 
 בעלי תפקידים
 סגל:  9,216 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 תלמידים
 :  43,064 (נכון ל־אוגוסט 2020) 
 מיקום
 מיקום:  107 South Indiana Ave., Bloomington, IN, 47405-7000 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°10′02″N 86°31′17″W﻿ / ﻿39.167222°N 86.521389°W﻿ / 39.167222; -86.521389
 www.indiana.edu
 he
 
אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון (באנגלית: Indiana University Bloomington, או בקיצור IU Bloomington) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית בבלומינגטון, אינדיאנה שבארצות הברית. זהו קמפוס הדגל של אוניברסיטת אינדיאנה עם למעלה מ-43,000 סטודנטים (נכון לסתיו 2017). אוניברסיטת אינדיאנה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקאיות ובאיגוד אוניברסיטאות המחקר.
55.1% מכלל הסטודנטים הם מאינדיאנה, בנוסף על סטודנטים מכלל 50 מדינות ארצות הברית, וושינגטון די.סי., פוארטו ריקו ו-165 מדינות בעולם. בקמפוס פועלים למעלה מ-750 ארגוני סטודנטים וכ-17% מהבוגרים מצטרפים לאחוות שונות. קבוצות אתלטיות של אינדיאנה מתחרות ב-NCAA.
הסגל, הצוות והבוגרים של אינדיאנה כוללים תשעה חתני פרס נובל, 19 זוכי מלגת רודס וחמישה עמיתי מקארתור. בנוסף על כך, סטודנטים ובוגרים זכו בשישה פרסי אוסקר, 49 פרסי גראמי, 32 פרסי אמי, 20 פרסי פוליצר, ארבעה פרסי טוני ו -95 מדליות אולימפיות (51 זהב, 21 כסף ו-23 ארד). מבין האישים הבולטים שלמדו או לימדו באוניברסיטה ניתן למנות את אלפרד קינסי, רוברט גייטס וג'ימי ויילס.
היסטוריה

ממשל אינדיאנה החליט קים את אוניברסיטת אינדיאנה ב-20 בינואר 1820, כ"סמינר המדינה". הבנייה החלה בשנת 1822 והשיעורים החלו ב-4 באפריל 1825. בשנה הראשונה למדו שנים עשר תלמידים אצל פרופסור אחד שקיבל שכר של 250 דולר. באותה העת האוניברסיטה התמקדה בלימודים קלאסיים. המחזור הראשון סיים את לימודיו ב-1830.
שם המוסד שונה ל"קולג' אינדיאנה" ב-1829, ול"אוניברסיטת אינדיאנה" ב-1838. מרבית מן המרצים בשנים הראשונות היו פרסביטריאניבטים אדוקים.
צמיחת המוסד הייתה איטית. ב-1851 למדו באוניברסיטה כמעט מאה סטודנטים עם שבעה פרופסורים. IU הייתה האוניברסיטה הציבורית הרביעית שקיבלה נשים, עם הסטודנטית הראשונה בשנת 1867. הסטודנטית, שרה מוריסון, הפכה להיות בסופו של דבר לפרופסורית הראשונה במוסד ב-1873. בשנת 1883, העניק המוסד את הדוקטורט הראשון שלו. באותה השנה נשרף לחלוטין ונבנה מחדש.
בשנת 1902 נרשמו לאוניברסיטה 1,203 סטודנטים תואר ראשון ו-82 סטודנטים לתארים מתקדמים (מתוכם עשרה מחוץ לאינדיאנה). בשנים 1893–1902 גדל מספר הסטודנטים מ-524 ל-1,285.
בשנים 1920–1921 נפתחו בית הספר למוזיקה ובית הספר למסחר ופיננסים. בשנת 1945 הוקם מכון קינזי למחקר מיני.
האוניברסיטה הצליחה לשרוד במהלך השפל הגדול, אודות לתמיכה ממשלתית וקמפיין גיוס כספים בקרב בוגרי המוסד והקהילה העסקית. לא רק שהאוניברסיטה הצליחה לשרוד את המשבר, אלא גם לצמוח. במהלך שנות ה-30 וה-40 נבנו 15 מבנים חדשים.
בשנת 1960, איגוד הסטודנטים של IU בחר בתומס אטקינס, אפרו-אמריקאי לתפקיד נשיא אגודת הסטודנטים. המינוי גרם לסערה ציבורית בקמפוס.
דירוג אקדמי

דירוג שנגחאי - מיקום 101–150
דירוג QS - מיקום 311
דירוג Times Higher Education - מיקום 167
הערות שוליים

↑  "Enrollment Trends". Indiana University. נבדק ב-2020-01-04.
↑  "Indiana University Bloomington". ארכיון מ-4 במרץ 2014. נבדק ב-1 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Olympians: Athletic: Awards: University Honors & Awards". Indiana University Honors & Awards (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-08-21.
↑  "Chronology of Indiana University History". Indiana University. ארכיון מ-4 במרץ 2016. נבדק ב-12 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "State Seminary of Indiana". 15 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas D. Clark, Indiana University Midwestern Pioneer: The Early Years.
↑  "Minutes of the Board of Trustees of Indiana University, 15 February 1838". Indiana University Board of Trustees Minutes. נבדק ב-31 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Thomas D. Clark, Indiana University 2:5, 9
↑  Swain, Joseph (1893). Inaugural Address of Joseph Swain: President Indiana University, Delivered June 14, 1893, at the Annual Commencement of Indiana University. ארכיון מ-5 בינואר 2016. נבדק ב-5 בנובמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Indiana University, 1820–1920: Centennial Memorial Volume. Indiana University. 1921. pp. 330–37. נבדק ב-5 בנובמבר 2015. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Herman B Wells, Being Lucky (1980), pp 155–69
↑  Thomas D Clark, Indiana University: Midwestern Pioneer volume 3: Years of Fulfillment (1977), p 168.
↑  "Student president wins by 45 votes". The Baltimore Afro-American. 16 באפריל 1960. {{cite journal}}:  (עזרה)
| איגוד האוניברסיטאות האמריקניות - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות ציבוריות | אוהיו סטייט • אורגון • איווה • איווה סטייט • אילינוי • אינדיאנה • אריזונה • אריזונה סטייט •  באפלו • ג'ורג'יה טק • דרום פלורידה • וושינגטון • ויסקונסין–מדיסון •  וירג'יניה • טקסס • טקסס A&M • יוטה • מיזורי • מינסוטה • מישיגן • מישיגן סטייט • מרילנד • סטוני ברוק • פיטסבורג • פלורידה • פנסילבניה סטייט • פרדו • קולורדו • קליפורניה (אירוויין • ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד) • קנזס • קרוליינה הצפונית • ראטגרס • ראטגרס-ניו ברונסוויק |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | אמורי • בוסטון • בראון • ברנדייס • ג'ורג' וושינגטון • ג'ונס הופקינס • דארטמות' קולג' • דיוק • דרום קליפורניה • הרווארד • ואנדרבילט • וושינגטון בסנט לואיס • טאפטס • טוליין • ייל • נורת'ווסטרן • ניו יורק • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • קולומביה • קורנל • קייס וסטרן ריזרב • קרנגי מלון • רייס • רוצ'סטר • שיקגו • Caltech •‏ MIT |  |
| אוניברסיטאות בקנדה | טורונטו • מקגיל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528100205171  BNE: XX142895  CiNii: DA00752549  GND: 1011446-4  ISNI: 0000 0001 0790 959X  LCCN: n80126367  NKC: nlk20050163043  RERO: 02-A010211323  SNAC: w6b31kzx  VIAF: 140720861   WorldCat (עם VIAF): 140720861
אל-ואת'ק השני

תהפוכות הירושה בבית עבאס, לחצו על התמונה לשם הגדלתה למסך מלא
אל-ואת'ק באללה השני (מילולית: האדוק באל), אבו אסחאק אברהים בן ולי אל-עהד אבו עבדאללה מחמד אל-מסתמסכ באללה בן אל-חאכם הראשון באמר אללה. (בערבית: الواثق بالله الثاني, ابو اسحاق ابراهيم بن ولي العهد ابي عبد الله محمد بن الحاكم بامر الله الاول) היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר בחסות הממלוכים בין השנים 1340 ל-1341.
סבו אל-חאכם הראשון מינה בתחילה את בנו מחמד כיורש עצר וכינה אותו בשם "אל-מסתמסכ באללה" (מילולית: הדבק בעקשנות באל), אך הוא נפטר עוד בימי חייו ואל-חאכם מינה תחתיו את בנו האחר אבראהים מתוך תקווה שהוא יטיב עם הח'ליפות, אך משנוכח בדרכיו הבזויות: התמכרותו להימורים ולמעשי זימה, הוא העניק את מעמד יורש העצר לבנו השלישי אל-מסתכפי השני. לאחר פטירת אל-חאכם הראשון עלה דודו של ואת'ק השני, אל-מסתכפי השני, לשלטון.
אל-ואת'ק תקע טריז בין אביו הח'ליף והסולטאן הממלוכי א-נאצר מחמד בן קלאון על ידי כך שסיפר לו דברי רכילות על הנעשה בחצר. כאשר נפטר אל-מסתכפי השני בעיר קוץ לא שעה הסולטאן לבקשת אל-מסתכפי למנות את בנו אחמד לח'ליפות ומינה במקומו את אחיינו מחמד בן אל-מסתמסכ בהסיבו את שמו ל"אל-ואת'ק באללה". לאחר מכן הסולטאן נפטר ומחליפו, אעלא אל-דין קוג'וק, הדיח את אל-ואת'ק באללה ומינה במקומו את בן-דודו אחמד בן אל-מסתכפי השני, כבקשת אל-מסתכפי, תחת השם "אל-חאכם באמר אללה" השני. באותה השנה נפטר אף קוג'וק והוחלף בידי א-נאצר שיהאב אל-דין אחמד.
קורותיו של אל-ואת'ק השני מהווים דוגמה מצוינת לתככי החצר שרחשו בחצרות הח'ליפות והסולטנות בשלהי השושלת הממלוכית הבחרית בקהיר.
| בית עבאס  ★  العبّاسيّون |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | אל-עבאס • אבן אל-עבאס •  ההאשמיה והמהפכה העבאסית • בית עבאס •  רשימת הח'ליפים |  |
| הח'ליפים המוקדמים בבגדאד (750–833) | א-ספאח • אל-מנסור • אל-מהדי • אל-האדי • הארון א-רשיד • אל-אמין • אל-מאמון |  |
| הח'ליפים בסאמרא   (833–892) | אל-מעתצם • אל-ואת'ק I • מתוכל  I • אל-מנתצר •  אל-מסתעין I • אל-מעתז • אל-מהתדי • אל-מעתמד •  מופק (בפועל) |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הטורקים (892–946) | אל-מעתדד I • אל-מכתפי • אל-מקתדר • אל-קאהר • א-ראדי • אל-מתקי • אל-מסתכפי I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הבויהים (946–1065) | אל-מטיע • א-טאאע • אל-קאדר • אל-קאאם I |  |
| הח'ליפים בבגדאד תחת הסלג'וקים ויורשיהם (1065–1258) | אל-מקתדי • אל-מוסתזהר • אל-מסתרשד • א-ראשד • אל-מקתפי • אל-מסתנג'ד I • אל-מסתדא • א-נאצר • א-זאהר • אל-מסתנצר I • אל-מסתעצם I |  |
| הח'ליפים הסמליים בקהיר תחת הממלוכים   (1261–1517) | אל-מסתנצר II • אל-חאכם I  • אל-מסתכפי II • אל-ואת'ק II • אל-חאכם II • אל-מעתדד II • אל-מתוכל II • אל-ואת'ק III • אל-מסתעצם II • אל-מסתעין II • אל-מעתדד III • אל-מסתכפי III • אל-קאאם II • אל-מסתנג'ד II • אל-מתוכל III • אל-מסתמסכ • אל-מתוכל IV |  |
| בירות הח'ליפות העבאסית | בגדאד • סאמרא • א-רקה • קהיר |  |
| אחרים | קרב הזב (750) • ח'יזוראן • אל-מאייד • ברמכים • נפילת בגדאד (1258) |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אל-מסתכפי השני | הח'ליפים לבית עבאס  1340–1341 | הבא: אל-חאכם השני |
אוניברסיטת בית לחם

| --- | --- |

אוניברסיטת בית לחם
אוניברסיטת בית לחם
 אוניברסיטה קתולית
 מוטו:  Indivisa manent 
 תקופת הפעילות:  1973, האוניברסיטה הראשונה בגדה המערבית – הווה (כ־51 שנים)
 בעלי תפקידים
 רקטור:  לאופולדו ג'ירלי 
 תלמידים
 :  3,254 (ב-2014)
 מיקום
 מיקום:  בית לחם
 מדינה:  מדינה פלסטינית מדינה פלסטינית
 קואורדינטות:  31°42′38″N 35°12′05″E﻿ / ﻿31.71054°N 35.20147°E﻿ / 31.71054; 35.20147
 אתר אוניברסיטת בית לחם
  (למפת ירושלים מוגדלת) אוניברסיטת בית לחם(למפת ירושלים רגילה) אוניברסיטת בית לחם(למפת הרי ירושלים רגילה) אוניברסיטת בית לחם(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אוניברסיטת בית לחם he
 
אוניברסיטת בית לחם (בערבית: جامعة بيت لحم) היא אוניברסיטה פלסטינית נוצרית-קתולית, הנמצאת בעיר בית לחם. מספר הסטודנטים באוניברסיטה הוא 2,788, ומספר הבוגרים הוא 10,647.
היסטוריה

שורשיה של האוניברסיטה נטועים בשנת 1893, כאשר עמותת האחים הנוצרים על שם דה לה סאלה (אנ') פתחה מספר בתי ספר נוצריים בארץ הקודש, בערים בית לחם, ירושלים, יפו, נצרת, וכן במקומות נוספים במזרח התיכון.
בעת ביקור של האפיפיור פאולוס השישי בגדה המערבית בשנת 1964, הופנתה אליו בקשה מטעם ראשי הקהילה באזור לפתיחת מוסד אקדמי נוצרי, והתקבלה תמיכתו העקרונית ברעיון להפוך את בית הספר על שם האחים הנוצרים סאלה לאוניברסיטה קתולית. אולם הדבר לא יצא אל הפועל. בשנת 1973 התקיימו דיונים בתוך ההנהגה הערבית ביהודה ושומרון על הקמת אוניברסיטה אך יוזמה זאת לא התקדמה בגלל חילוקי דעות בין גורמים שונים ביהודה ושומרון. בינתיים החליטו בבית לחם לקדם את היוזמה הישנה להקמת אוניברסיטה בעיר בתמיכת הוותיקן. בספטמבר 1973 הוחל ברישום תלמידים ולאחר שב-1 באוקטובר 1973 ניתן רישיון מטעם השלטון הצבאי הישראלי, האוניברסיטה נפתחה. בכך היא הייתה האוניברסיטה הראשונה שנפתחה בגדה המערבית. בשנה הראשונה למדו בה כ-100 סטודנטים. בסוף 1982 למדו באוניברסיטה כ-1200 תלמידים. בשנים 1987-88 היו באוניברסיטה כ-1600 תלמידים.
עימותים עם השלטונות הישראלים

ביוני 1975 נעצר מנהל המכללה על ידי כוחות הביטחון הישראליים. בסוף פברואר 1978 נעצרו 18 תלמידים במכללה לאחר שאחד התלמידים במכללה נהרג בעת שניסה לבצע פיגוע באוניברסיטה העברית. הפגנות התקיימו במקרים רבים באוניברסיטה ואלו הביאו לסגירת המכללה 12 פעמים על ידי השלטונות. באוקטובר 1986 ההתפרעויות באוניברסיטה עלו מדרגה, כאשר הושלך בקבוק תבערה על חיילי צה"ל מתוך הקמפוס. במהלך האינתיפאדה הראשונה המכללה הייתה סגורה מ-1987 ועד 1990. הפסקות אלו בפעילות וכן המחסומים, הגבלות התנועה ועוצר מקשים על תפקודה הכלכלי והאקדמי
פעילות

באוניברסיטה פועלות המחלקות הבאות:
מדעי הרוח והחברה - תוכניות לתואר ראשון בשפה וספרות ערבית, שפה וספרות אנגלית, מדע הדתות, עבודה סוציאלית וסוציולוגיה
מנהל עסקים -תוכניות בוגר ומוסמך
חינוך
מדע: לימודים לתואר בוגר בביוטכנולוגיה, ביולוגיה, כימיה, מתמטיקה ומדעי המחשב
סיעוד ובריאות (סיעוד, מיילדות, ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה)
תיירות: לימודי בוגר ומוסמך בתיירות וניהול בתי מלון
בשנת 2014 למדו באוניברסיטה כ-3,200 סטודנטים (88% מהם לתואר בוגר כ-4% לתואר מוסמך והיתר לימודי דיפלומה שונים), 77% מהסטודנטים היו נשים, 74% היו מוסלמים והיתר נוצרים. 49% מהסטודנטים באו מאזור בית לחם, 41% מירושלים, ו8% מאזור חברון.
הערות שוליים

↑  מלחמות הערבים ומלחמות היהודים על אוניברסיטה בגדה, מעריב, 22 ביוני 1973
↑  האוניברסיטה בבית לחם התחילה לרשום תלמידים, דבר, 6 בספטמבר 1973
↑  אושרה פתיחת האוניברסיטה בבית לחם, דבר, 12 באוקטובר 1973
↑  נפתחה מכללה ערבית בבית לחם, דבר, 2 באוקטובר 1973
↑  עמוס לבב, אוניברסיטה ערבית - אין דבר כזה? - למה לעשות צחוק?, מעריב, 3 בדצמבר 1982
↑  Robinson, Glenn (1997). Building a Palestinian State: The Incomplete Revolution, Indiana University Press, p. 21
↑  עשרות מתושבי יהודח ושומרון לדין על תכנון לבצע פיגועים, מעריב, 29 ביוני 1975
↑  יוסף צוריאל, "אנחנו חיים על חבית חומר נפץ" - אומר סטודנט, מעריב, 1 במרץ 1978
↑  נחקרו עשרות סטודנטים בגדה, מעריב, 6 במאי 1979
↑  נמשכות התקריות בגדה בין תלמידים לכוחות הבטחון, דבר, 28 בנובמבר 1980
↑  המכללה בבית־לחם תיסגר אם ימשכו הפרות הסדר, דבר, 12 בנובמבר 1981
↑  About Bethlehem University, אתר אוניברסיטת בית לחם
↑  אבינעם בר יוסף, הממשל הצבאי סגר את אוני' בית־לחם, מעריב, 1 בנובמבר 1984
↑  אבינעם בר יוסף, שלשה מטענים הושלכו לעבר סיור צה"ל בשכם, מעריב, 31 באוקטובר 1986
↑  נדב העצני, התפרעות באוניברסיטת בית־לחם: בקבוק תבערה הושלך על צה״ל, חדשות, 30 באוקטובר 1986
↑  עזרא ינוב, האלוף אהוד ברק הורה לסגור את הקמפוס בביר־זית ליום אחד, מעריב, 18 בפברואר 1987
↑  About Bethlehem University, אתר אוניברסיטת בית לחם
↑  מסלולי הלימוד באתר האוניברסיטה (אנגלית)
↑  נתונים סטטיסטים על התפלגות הסטודנטים באתר האוניברסיטה
↑  חזון והיסטוריה, אתר האוניברסיטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263233605171  GND: 5350744-7  ISNI: 0000 0001 1016 7793  LCCN: n82252568  VIAF: 150128708   WorldCat (עם VIAF): 150128708
אולג צרניקל

אולג צרניקל (בגרמנית: Oleg Zernikel; נולד ב-16 באפריל 1995) הוא אתלט גרמני יליד קזחסטן, זוכה מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2024) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה

צרניקל נולד באלמטי שבקזחסטן, ובגיל 11 עבר עם משפחתו לגרמניה.
ביוגרפיה > 2014 > מדליית ארד באליפות עולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, ביולי, זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 5.50 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > מקום רביעי באליפות אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה בטורון שבפולין במרץ סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.
באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט סיים במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה במרץ סיים במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.75 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי סיים במקום חמישי בקפיצה במוט בשיא אישי חדש של 5.87 מטר.
באליפות אירופה שנערכה במינכן שבגרמניה באוגוסט סיים במקום תשיעי בקפיצה במוט בתוצאה של 5.50 מטר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות העולם שנערכה בבודפשט שבהונגריה באוגוסט סיים במקום 14 בקפיצה במוט בתוצאה של 5.70 מטר.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכה במדליית ארד בקפיצה במוט בתוצאה של 5.82 מטר, יחד עם ארסו שאשמה מטורקיה, ואחרי ארמנד דופלנטיס משוודיה (6.10 מטר) ועמנואל קראליס מיוון (5.87 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה במוט: 5.87 מטר (2022)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה במוט: 5.81 מטר (2022)
אגם ת'וריסוואטן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מאגר מים 
 מידות
 שטח:  88 קילומטר רבוע
 מידע נוסף
 נהר מזין:  ת'יורסאו 
 מקור לנהר:  ת'יורסאו 
 מדינות באגן הניקוז:  איסלנד 
 קואורדינטות:  64°18′01″N 18°49′20″W﻿ / ﻿64.300277777778°N 18.822222222222°W﻿ / 64.300277777778; -18.822222222222
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאגם ת'וריסוואטן(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסאגם ת'וריסוואטן
 
אגם ת'וריסוואטן (איסלנדית: Þórisvatn) נמצא בדרום איסלנד. משמש כמאגר מים בגודל של 88 קמ"ר ומשמש כתחנת כוח לאנרגיה הנלקחת מנהר ת'יורסאו, אשר יורד מן הקרחון Hofsjökull בדרום איסלנד.