stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיל האוויר הפורטוגלי
מערך הכוחות של חיל האוויר הפורטוגלי

המערך של חיל האוויר הפורטוגלי כולל את מערך מבני חיל האוויר הפורטוגלי (1–5) והמערך המבצעי (6) ברשימה הבאה:[דרושה הבהרה]
בסיסי חיל אוויר (בח"א):
בח"א 1, סינטרה
בח"א 4, לאג'ס, האיים האזוריים
בח"א 5, מונטה ריאל
בח"א 6, מונטיג'ו
בח"א 8, אובר
בח"א 11 בז'ה
שדה תעופה תובלה מס' 1 (AT1), ליסבון
שדה תעופה תמרון מס' 3 (AM3), פורטו סנטו, מדיירה
יחידות מעקב ואיתור:
מרכז בקרה ודיווח "בטינה", מונסנטו, ליסבון
מרכז בקרה ודיווח חלופי "זאנאגה", נמצא בבח"א 11, בז'ה
יב"א 1 (יחידת בקרה אווירית המכילה תחנת מכ"ם), פוייה
יב"א 2, פקוש דה פריירה
יב"א 3, מונטג'ונטו
יב"א 4, פיקו דו אריירו, מדיירה
יחידות הדרכה:
אקדמיית חיל האוויר הפורטוגלי (AFA), נמצאת בבח"א 1 בסינטרה
מרכז הדרכה צבאי וטכני של חיל האוויר הפורטוגלי (CFMTFA), אוטה
מרכז אימון כלבים של חיל האוויר הפורטוגלי (CTCFA), נמצא ב-CFMTFA באוטה
מרכז אימונים להישרדות בשטח אויב של חיל האוויר הפורטוגלי (CTSFA), נמצא בבח"א 6 במונטיג'ו
מרכז מבצעיים טקטיים (NOTP), נמצא במטווח הירי CT באלוצ'ט
יחידות תמיכה:
מתחם אחסון כללי של חיל האוויר (DGMFA), אלברקה (LPAR)
מטווח ירי אלוצ'ט (CT)
מרכז גיוס חיל האוויר (CRFA), ליסבון
יחידת התמיכה של ליסבון (UAL), אלפראג'יד
גופי תרבות:
מוזיאון חיל האוויר (MUSAR), נמצא בבח"א 1 בסינטרה (עם שלוחות משותפות ב-DGMFA באלברקה ובבח"א 8 באובר)
ארכיון היסטורי של חיל האוויר (AHFA), נמצא ביחידת התמיכה של ליסבון באלפראג'יד
להקת המוזיקה של חיל האוויר (BMFA), ליסבון
מגזין "Mais Alto", נמצא ביחידת התמיכה של ליסבון באלפראג'יד
טייסות מבצעיות:
טייסת 101 "רונקוס" עם סוקטה TB 30 אפסילון, מוצבת בבח"א 11, סינטרה
טייסת 201 "Falcões" עם F-16M, מוצבת בבח"א 5, מונטה ריאל
טייסת 301 "יגוארס" עם F-16M, מוצבת בבח"א 5, מונטה ריאל
טייסת 501 "Bisontes" עם C-130, מוצבת בבח"א 6, מונטיג'ו
טייסת 502 "Elefantes" עם C-295, מוצבת בבח"א 6, מונטיג'ו, עם יחידות קבועות בבח"א 4, לאג'ס, ובשדה תעופה תמרון מס' 3, מדיירה
טייסת 504 "Linces" עם דאסו פלקון 50 ודאסו פלקון 9000, מוצבת בבח"א 6, מונטיג'ו, אך פרוסה לצמיתות בשדה תעופה תובלה מס' 1, ליסבון
טייסת 506 "Rinocerontes" עם KC-390, מוצבת בבח"א 11, בז'ה
טייסת 551 "Panteras" עם סיקורסקי UH-60 בלאק הוק, מוצבת בבח"א 8, אובר
טייסת 552 "Zangões" עם AW119 Koala, מוצבת בבח"א 11, בז'ה, עם יחידת קבע בבח"א 8, אובר
טייסת 601 "Lobos" עם P-3C, מוצבת בבח"א 11, בז'ה
טייסת 751 "פומאס" עם אגוסטה וסטלנד AW101, מוצבת בבח"א 6, מונטיג'ו, עם חילוף קבוע בשדה תעופה תמרון מס' 3, פורטו סנטו
טייסת 752 "Fénix" עם אגוסטה וסטלנד AW101, מוצבת בבח"א 4, לאג'ס
טייסת 802 "Águias" עם דה הבילנד DHC-1 צ'יפמנק, L-23 Super Blaník ו-ASK 21, מוצבת בבח"א 1, סינטרה
טייסת הכטב"מים 991 "Harpias" עם UAVision OGS-42N/VN, מוצבת ב-CFMTFA, אוטה
כלי טיס

| סיווג כלי טיס> כלי טיס קרביים | ארץ מוצא> כלי טיס קרביים | סוג> כלי טיס קרביים | דגם> כלי טיס קרביים | בשירות> כלי טיס קרביים | הערות> כלי טיס קרביים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'נרל דיינמיקס F-16 | ארצות הברית | מטוס קרב רב משימתי | F-16AM | 24 | שודרגו לתקן MLU |
| ג'נרל דיינמיקס F-16 | ארצות הברית | מטוס קרב / אימון | F-16BM | 4 | שודרגו לתקן MLU |
מטוסי סיור ימי
| CASA C-295 | ספרד | מטוס סיור ימי / הצלה וחילוץ | C-295MPA | 5 |  |
| לוקהיד P-3 אוריון | ארצות הברית | מלחמה נגד צוללות / סיור ימי | P-3C CUP+ | 9 | בתהליך שדרוג |
מטוסי כיבוי
| בומברדייה 515 | קנדה | מטוס כיבוי |  | 2 בהזמנה |  |
מטוסי תובלה
| CASA C-295 | ספרד | מטוס תובלה צבאי | C-295M | 7 |  |
| לוקהיד C-130 הרקולס | ארצות הברית | מטוס תובלה | C-130H | 4 | בתהליך שדרוג |
| אמבראר C-390 מילניום | ברזיל / פורטוגל | תובלה / מטוס תדלוק | KC-390 | 2 | 3 בהזמנה |
| דאסו פלקון 50 | צרפת | פינוי רפואי / תובלה |  | 3 | בתהליך שדרוג |
| דאסו פלקון 9000 | צרפת | מטוס מנהלים |  | 1 |  |
מסוקים
| אוגוסטה ווסטלנד AW119 קואלה | איטליה | חיפוש והצלה / אימון | AW119Kx | 7 |  |
| אגוסטה ווסטלנד AW101 | בריטניה / איטליה | תובלה / הצלה וחילוץ |  | 12 |  |
| סיקורסקי UH-60 בלאק הוק | ארצות הברית | כיבוי / תובלה | UH-60A | 2 | 7 בהזמנה |
| איירבוס H125 | צרפת | כיבוי / תובלה | AS350 B3 | 3 | הועברו ב-2018 |
מטוסי אימון
| סוקטה TB | צרפת | מטוס אימון בסיסי | סוקטה TB 30 אפסילון | 15 |  |
| דה הבילנד DHC-1 צ'יפמנק | קנדה | מטוס אימון בסיסי |  | 7 |  |
כטב"מים
| UAVision OGASSA | פורטוגל | כטב"ם | OGS42/V | 12 | 4 עם יכולת VTOL |
כלי טיס > ציוד אחר

שלוש כלים מסוג רכב משוריין גלגלי HMMWV 1165A1/B3
12 כלים מסוג רכב משוריין קונדור
8 כלים מסוג Protec-Fire MAN 432 4x4
15 כלים מסוג Protec-Fire MTEC 670 6x6
3 כלים מסוג Unimog U1300L
מרצדס-בנץ 1823 Atego
דחפור קטרפילר D6H לכיבוי אש
צוותי אווירובטיקה

חיל האוויר הפורטוגלי כלל 2 צוותים אווירובטיים, אסאס דה פורטוגל (כנפי פורטוגל) ורוטורס דה פורטוגל (רוטורים של פורטוגל), שניהם אינם פעילים כעת.
כוח אדם

חיל האוויר הפורטוגלי מורכב מקצינים, מש"קים, חוגרים ואזרחים עובדי החיל. נכון לשנת 2018, חיל האוויר הפורטוגלי העסיק בסך הכל 5,949 אנשי צבא, מתוכם 1,939 קצינים, 2,620 מש"קים ו-1,390 חוגרים. בנוסף, חיל האוויר הפורטוגלי מעסיק 727 עובדים אזרחים. סה"כ ישנם 6,676 בני אדם בחיל האוויר הפורטוגלי.
כוח אדם > דרגות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
פורטוגל דרגות קצונה : 
| פורטוגל דרגות קצונה  | מרשל | מרשל | גנרל | גנרל | טננטה-גנרל | טננטה-גנרל | מאיור-גנרל | מאיור-גנרל | בריגדיירו-גנרל | בריגדיירו-גנרל | קורונל | קורונל | טננטה-קורונל | טננטה-קורונל | מאיור | מאיור | קפיטאו | קפיטאו | טננטה | טננטה | טננטה | אלפרס | אלפרס | אלפרס |

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 | 32 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
פורטוגל דרגות מש"קים וחוגרים: 
| פורטוגל דרגות מש"קים וחוגרים | סרז'נטו-מור | סרז'נטו-מור | סרז'נטו-מור | סרז'נטו-שף | סרז'נטו-שף | סרז'נטו-שף | סרז'נטו-אג'ודנטה | סרז'נטו-אג'ודנטה | פרימיירו-סרז'נטו | פרימיירו-סרז'נטו | סקונדו-סרז'נטו | סקונדו-סרז'נטו | סקונדו-סרז'נטו | סקונדו-סרז'נטו | סקונדו-סרז'נטו | סקונדו-סרז'נטו | פוריאל | פוריאל | פוריאל | סקונדו-פוריאל | סקונדו-פוריאל | סקונדו-פוריאל | קבו-אג'ונטו | קבו-אג'ונטו | פרימיירו-קבו | פרימיירו-קבו | פרימיירו-קבו | סקונדו-קבו | סקונדו-קבו | סקונדו-קבו | סולדאדו | סולדאדו |
כוח אדם > סמלים

חיל האוויר הפורטוגלי אימץ מספר סמלים כדי לייצג את עצמו ולקדם את מורל אנשי החיל. הכללים הנוכחיים להצגת סמל החיל וסמל המטוס הצבאי נקבעו בשנת 1980.
רונדל חיל האוויר הפורטוגלי הוא הצלב המסורתי של מסדר ישו בעיגול לבן. במטוס, סמל זה מוצג על המשטח העליון של הכנף השמאלית, על המשטח התחתון של הכנף הימנית ומשני צידי שטח גוף המטוס שבין הכנפיים והמייצבים האופקיים. מטוסים מוסווים אינם מציגים את הסמל על הכנפיים.
סמל חיל האוויר הפורטוגלי הוא נשר פרוש ברקע כחול, ומעליו כתר מלכותי ורונדל חיל האוויר הפורטוגלי. מתחתיו מוטו החיל שהינו Ex Mero Motu שפירושו "ברצון החופשי שלו".
ראו גם

תעופה צבאית
הכוחות המזוינים של פורטוגל
נאט"ו
לקריאה נוספת

Abecasis, José Krus (1985). Bordo de Ataque. Coimbra.
Cardoso, Edgar (1981). História da Força Aérea Portuguesa. Amadora: Gratelo SARL.
Cardoso, Edgar (1963). Presença da Força Aérea em Angola.
Lapa, Albino (1928). Aviação Portuguesa.
Lopes, Mario C. (בנובמבר 1999). "Les avions Avro au Portugal: des inconnu aux plus célèbres" [Portuguese Avro Aircraft: From the Unknown to the Most Famous]. Avions: Toute l'Aéronautique et son histoire (בצרפתית) (80): 36–41. ISSN 1243-8650. {{cite journal}}:  (עזרה)
Lopes, Mário Canongia (1989). Os Aviões da Cruz de Cristo. Lisbon: Dinalivro.
Lopes, Mario Canongia (בנובמבר 2000). "Curtiss Mohawk et Supermarine Spitfire, les premières chasseurs monoplans du Portugal" [The Curtiss Mohawk and Supermarine Spitfire, the First Portuguese Fighter Monoplanes]. Avions: Toute l'Aéronautique et son histoire (בצרפתית) (92): 20–23. ISSN 1243-8650. {{cite journal}}:  (עזרה)
Lopez, Mario Canoniga (באוגוסט–בנובמבר 1990). "Fighters of the Cross of Christ". Air Enthusiast (13): 13–25. ISSN 0143-5450. {{cite journal}}:  (עזרה)
Lopes, Mario Canongia (בדצמבר 2000). "Quand des Spitfire défendaient la neutralité du Portugal" [When the Spitfires Had to Defend Portuguese Neutrality]. Avions: Toute l'Aéronautique et son histoire (בצרפתית) (93): 52–58. ISSN 1243-8650. {{cite journal}}:  (עזרה)
Lopes, Mario Canoniga. "Talkback". Air Enthusiast. No. 9, February–May 1979. p. 79. ISSN 0143-5450ISSN 0143-5450
Mimoso e Carvalho, António & Tavares, Luís (בינואר 2001). "Ju 52/3m ge, Ju 52/3m g8e et "Toucan": Les Junkers 52 au Portugal" [The Portuguese Junkers 52s]. Avions: Toute l'Aéronautique et Son Histoire (בצרפתית) (94): 32–37. ISSN 1243-8650. {{cite journal}}:  (עזרה)
Mimoso e Carvalho, António & Tavares, Luís (בפברואר 2001). "Les opérations des Junkers 52 au Portugal" [Portuguese Ju 52 Operations]. Avions: Toute l'Aéronautique et Son Histoire (בצרפתית) (95): 48–53. ISSN 1243-8650. {{cite journal}}:  (עזרה)
Santos, J. Trindade dos (ביוני 1978). "Aviação Naval" [Naval Aviation]. Revista da Armada (בפורטוגזית). Lisbon: Portuguese Navy (81): 15–21. נבדק ב-15 ביולי 2004. {{cite journal}}:  (עזרה)
Soares, A.J. Silva (באוגוסט 2002). "A Extinção da Aviação Naval - Conclusão" [The Extinguish of the Naval Aviation - Conclusion]. Revista da Armada (בפורטוגזית). Lisbon: Portuguese Navy (356): 8–11. נבדק ב-16 ביולי 2004. {{cite journal}}:  (עזרה)
van den Oever, Jan (באוקטובר 1993). "La Força Aerea Portuguesa de 1911 à nos jours (2)" [The Portuguese Air Force from 1911 to Today, Part 2]. Le Fana de l'Aviation (בצרפתית) (287): 26–32. ISSN 0757-4169. {{cite journal}}:  (עזרה)
קרי וושינגטון

| --- | --- |

וושינגטון ב-2013
 לידה:  31 בינואר 1977 (בת 48) הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון (1998)  בית הספר על שם קורקורן לאומנות ועיצוב 
 בן או בת זוג:  Nnamdi Asomugha (24 ביוני 2013–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס לוסי (2014)  אשת השנה (2022)  Hasty Pudding Woman of the Year (2016)  פרס Vanguard (2015) 
 http://www.kerrywashington.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קרי מריסה וושינגטון (באנגלית: Kerry Marisa Washington; נולדה ב-31 בינואר 1977) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. היא זכתה להכרה ציבורית רחבה על כיכובה בסדרת הדרמה הפוליטית של רשת ABC, "סקנדל", בה היא מגלמת את אוליביה פופ, מומחית לניהול משברים לפוליטיקאים וגורמי כוח בוושינגטון. על תפקידה הייתה מועמדת לשני פרסי אמי, פרס גילדת שחקני המסך ולפרס גלובוס הזהב.
וושינגטון ידועה גם בשל הופעותיה בסרטים "ריי" (2004), "המלך האחרון של סקוטלנד" (2006), "מר וגברת סמית'" (2005), "ג'אנגו ללא מעצורים" (2012), "ארבעת המופלאים" (2005), ו"ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף" (2007).
ביוגרפיה

וושינגטון נולדה ברובע הברונקס, ניו יורק, בתם של ולארי, פרופסור ויועצת חינוכית, ושל ארל וושינגטון, מתווך נדל"ן, במקור מקרוליינה הדרומית. דרך אמה, היא בת דודתו של מזכיר המדינה של ארצות הברית לשעבר, קולין פאוול.
ולאב ברוקר. הייתה לחברה בקבוצת "תיאטרון הנוער טאדה" שהופיעה במנהטן. סיימה תיכון ב-1994 וקיבלה מלגה נשיאותית (אנ') באמנות. היא למדה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, והייתה חברה באחוות פי בטא קאפה וסיימה את לימודיה ב-1998 עם תואר כפול באנתרופולוגיה וסוציולוגיה.
קריירה

וושינגטון החלה את דרכה בתפקידים הראשיים בדרמות ההתבגרות העצמאיות "השיר שלנו" ו"טרמפ", עליו הייתה מועמדת לפרס אינדפנדנט ספיריט.
התפרסמה לראשונה בתפקיד האם החד הורית צ'אניל ריינולדס בדרמת הריקוד "הריקוד האחרון".
ב-2001 הופיעה בקומדיית הפעולה "באד קומפני" בתפקיד ג'ולי חברתו של הסוכן החשאי ג'ק הייס (כריס רוק).
ב-2004 זכתה וושינגטון להערכה רבה על אחת מהופעותייה הטובות בקריירה בדרמה המוזיקלית "ריי", בה שיחקה בתפקיד דלה ביאה אשתו של אמן הג'אז האגדי ריי צ'ארלס (ג'יימי פוקס). באותה השנה גילמה את דמותה של קאסי בסרט "אישה בזירה" לצד מג ראיין. זה היה הפרויקט השלישי ברציפות שבו וושינגטון מצאה את עצמה בתפקיד חברתה הטובה של השחקנית הלבנה. המקרים הקודמים היו ב-"ריקוד צמוד" בשנת 2001, שם היא הייתה חברתה הטובה ביותר של ג'וליה סטיילס, ובפיילוט של סדרת הדרמה-קומדיה של פוקס משנת 2004 "Wonderfalls". עם זאת, התפקיד ב"אישה בזירה" סימן את סוף הדפוס הזה בקריירה שלה מאחר שהיא החליטה לדחות תפקידים דומים שכאלה. ההחלטה של וושינגטון לדחות תפקידים כאלה הושפעה מהערצתה למג ריאן ומהרצון שלה לתפקידים משמעותיים יותר. היא לא רצתה להיות עזר למסע של אישה לבנה בסרטים. בעקבות החלטה זו, וושינגטון המשיכה את הקריירה שלה בתפקידי משנה שלדעתה היו יותר עגולים.
זכתה לחשיפה רבה באותה השנה גם בזכות תפקידה בסרטו של ספייק לי "היא שונאת אותי", בתור פטימה גודריך ארוסתו לשעבר של ההטרוסקסואל ג'ק ארמסטרונג (אנתוני מאקי), המשדלת אותו להכניס לסביות להריון בתמורה לכסף.
ב-2005 וושינגטון הופיעה בשובר הקופות "מר וגברת סמית'" בתפקיד ג'סמין
ובסרט גיבורי העל " ארבעת המופלאים" בתור אלישיה מאסטרס, חברתו של בן גרים (מייקל צ'יקליס).
וושינגטון חזרה על התפקיד גם בסרט ההמשך "ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף".
בנוסף השתתפה בעונה השנייה של סדרת הדרמה "בוסטון ליגל".
ב-2006 שיחקה בדרמה ההיסטורית "המלך האחרון של סקוטלנד" בתור קיי אמין אשתו של הדיקטטור הצבאי של אוגנדה אידי אמין (פורסט ויטאקר) ובקומדיה "איש קטן" בתור ונסה אשתו של דריל אדוארדס.
ב-2007 הופיעה בקומדיה של כריס רוק "אני חושב שאני אוהב את אשתי" בתור ניקי אהובתו לשעבר של הבנקאי הנשוי ריצ'רד קופר. ב-2008 שיחקה במותחן "גדר לבנה".
החל מ-2012, משחקת בסדרת הדרמה הפוליטית "סקנדל" של היוצרת שונדה ריימס. וושינגטון משחקת בתפקיד אוליביה פופ, הדמות הראשית, מומחית לניהול משברים שפרשה מעבודתה בבית הלבן, הקימה חברה פרטית משלה בה היא "מתקנת" משברים עם עמיתיה לעבודה, לפעמים בדרכים חוקיות ולפעמים לא, כאשר כולם קוראים לעצמם "גלדיאטורים", שלוחמים ולא מוותרים. באותה שנה שיחקה בדרמה הקומית "רק אלף מילים" לצד אדי מרפי.
ב-2013 הופיעה בשער של המגזין ונטאי פייר. בנוסף לקרירת המשחק היא גם פרזנטורית של Neutrogena.
בשנת 2016 שיחקה וושינגטון את אניטה היל בסרט הביוגרפי "באישור", העוסק בעדותה של היל לפני ועדת המשפט של הסנאט על המועמד (אז) לשיפוט בבית המשפט העליון קלרנס תומאס. על הופעתה זכתה לשתי מועמדויות לפרס אמי בקטגוריות שחקנית ומפיקה מצטיינת. בנוסף, הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לתפקיד זה.
בשנת 2020 שיחקה בסרטו של ראיין מרפי "הנשף" מבית נטפליקס, המבוסס על המחזמר באותו שם משנת 2016.
חיים אישיים

מאוקטובר 2004 עד מרץ 2007 וושינגטון הייתה מאורסת לשחקן דייוויד מוסקו (אנ').
וושינגטון נישאה לשחקן הNFL נאמדי אסומואיה (אנ') ב-24 ביוני 2013 בהיילי (אנ'), איידהו. יש להם בת, שנולדה ב-21 באפריל 2014, ובן שנולד באוקטובר 2016.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000 | Our Song | לאנישה בראון |  |
| 2001 | ריקוד צמוד | שניל ריינולדס |  |
| 2001 | Lift | דניס מקסוול | מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (2002) |
| 2002 | באד קומפני | ג'ולי |  |
| 2003 | נקודת מבט | אלישה |  |
| 2003 | הכתם האנושי | אלי |  |
| 2003 | Sin | קאסי |  |
| 2004 | אישה בזירה | אנה |  |
| 2004 | היא שונאת אותי | פאטימה גודריץ' |  |
| 2004 | ריי | דלה ביאטריס הווארד |  |
| 2005 | משחק המינים | רוזלי |  |
| 2005 | מר וגברת סמית' | ג'זמין |  |
| 2005 | ארבעת המופלאים | אלישיה מאסטרס (אנ') |  |
| 2006 | איש קטן | ונסה |  |
| 2006 | המלך האחרון של סקוטלנד | קיי אמין |  |
| 2006 | הנערה המתה | רוזיטה |  |
| 2007 | אני חושב שאני אוהב את אשתי | ניקי טרו |  |
| 2007 | 30,000 Leagues Under the Sea | מריסה |  |
| 2007 | ארבעת המופלאים: עלייתו של הגולש הכסוף | אלישיה מאסטרס (אנ') |  |
| 2008 | Miracle at St. Anna | זאנה וילדר |  |
| 2008 | גדר לבנה | ליסה מת'סון |  |
| 2009 | Life Is Hot in Cracktown | מרי-בת' |  |
| 2009 | אמהות וילדים | לוסי |  |
| 2010 | Night Catches Us | פטריסיה וילסון |  |
| 2010 | נשים צבעוניות | קלי |  |
| 2011 | הפרטים הקטנים | רבקה מזוני |  |
| 2012 | רק אלף מילים | קרוליין |  |
| 2012 | ג'אנגו ללא מעצורים | ברומהילדה |  |
| 2013 | פיפלס | גרייס פיפלס |  |
| 2017 | מכוניות 3 | נטלי סרטיין | דיבוב |
| 2019 | בן אמריקאי | קנדרה אליס-קונור | גם מפיקה בפועל מועמדת פרס אמי לבידור בפריים-טיים לסרט הטלוויזיה הטוב ביותר (2020, בתור מפיקה) |
| 2020 | The Fight | — | מפיקה; סרט דוקומנטרי |
| 2020 | הנשף | מיס גרין |  |
| 2022 | בית הספר לטוב ולרע | פרופסור קלריסה דאווי |  |
| 2024 | גדוד 6888 | צ'ריטי אדמס ארלי | גם מפיקה בפועל |
| 2025 | Shadow Force | קיירה | גם מפיקה |
| 2025 | רצח כתוב היטב 3 |  |  |
| TBA | 24-7 |  | גם מפיקה |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | ABC Afterschool Special | הת'ר | פרק: "Magical Make-Over" |
| 2001 | NYPD Blue | מאיה יאנג | פרק: "Franco, My Dear, I Don't Give a Damn" |
| 2001 | Deadline | טינה ג'ונסון | פרק: "The Undesirables" |
| 2001 | חוק וסדר | אלי לורנס | פרק: "3 Dawg Night" |
| 2001 | משפט לילי | טרינה | 5 פרקים |
| 2002 | הסניגור (אנ') | דראה ווסטברוק | פרק: "The Next Life" |
| 2004 | Strip Search | מיי | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2005–2006 | בוסטון ליגל | סלינה האל | 5 פרקים |
| 2008 | בניחוש חוקר | מירה גפני | פרק: "There's Something About Mira" |
| 2010 | הפנתר השחור | שורי | דיבוב; 5 פרקים |
| 2012–2018 | סקנדל | אוליביה פופ (אנ') | תפקיד ראשי (7 עונות); 124 פרקים גם מפיקה (18 פרקים) מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (2014) מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית בסדרת דרמה (2013, 2014) מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה (2014) |
| 2013 | ג'ימי קימל לייב! | קייה | פרק: "After The Oscars" |
| 2016 | באישור | אניטה היל | סרט טלוויזיה של HBO גם מפיקה בפועל מועמדת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2016) מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט (אנ') (2016) מועמדת פרס אמי לבידור בפריים-טיים לסרט הטלוויזיה הטוב ביותר (2016, בתור מפיקה) מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה (אנ') (2016) |
| 2018 | המדריך לרוצח | אוליביה פופ (אנ') | 2 פרקים |
| 2019 | Live in Front of a Studio Audience | הלן ויליס | פרק: "Norman Lear's All in the Family and The Jeffersons" גם מפיקה בפועל |
| 2019 | סינגל מילפית | — | במאית הפרק: "Smile More If Lying Fails" |
| 2020 | שריפות קטנות בכל מקום | מיה וורן | תפקיד ראשי; 8 פרקים גם מפיקה בפועל מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט (אנ') (2020) מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים למיני-סדרה הטובה ביותר (2020, בתור מפיקה) מועמדת פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר בסרט טלוויזיה או במיני-סדרה (אנ') (2020) |
| 2020–2021 | לא בטוחה | — | במאית 2 פרקים |
| 2022 | משפחת סימפסון | מיס פייטון | דיבוב; 3 פרקים |
| 2022 | Reasonable Doubt | — | מפיקה בפועל במאית הפרק: "Can't Knock the Hustle" |
| 2023–2024 | המשוחרר (אנ') | פייג' אלכסנדר | תפקיד ראשי (2 עונות); 16 פרקים גם מפיקה בפועל |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Race | סוזן | תיאטרון אתל ברימור (אנ') (ברודוויי) |
| 2018 | American Son | קנדרה | תיאטרון בות' (אנ') (ברודוויי) |
הערות שוליים

↑  Zack Sharf, Kerry Washington Stopped Playing the ‘White Girl’s Best Friend’ After 2004 Meg Ryan Movie: I Don’t Want to Be an ‘Accessory to a White Woman’s Journey’, Variety, ‏27 בספטמבר 2023 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007347933905171  PLWABN: 9810695483205606  BIBSYS: 6011703  BNE: XX1667287  BnF: cb15035746x (data)  GND: 14097248X  ISNI: 0000 0001 1463 5056  LCCN: nr2002006706  MusicBrainz: 7ef9bab8-d389-43b4-a8c5-6317a1add28e  NKC: xx0163352  NTA: 370610601  SUDOC: 095145826  VIAF: 120233793   WorldCat (עם VIAF): 120233793
ירג היידר

ירג היידר (בגרמנית: Jörg Haider‏; 26 בינואר 1950 – 11 באוקטובר 2008) היה פוליטיקאי אוסטרי לאומני שכיהן כמושל מדינת קרינתיה שבאוסטריה משנת 1999 עד מותו. נודע בעמדותיו הקיצוניות ובהתבטאויותיו המשתמעות בזכות הנאצים.
היידר היה במשך זמן רב מנהיג מפלגת החירות האוסטרית (FPÖ), הנחשבת לפופוליסטית וללאומנית, וגם לאחר שפרש מכס ההנהגה בשנת 2000 נותר בעל השפעה רבה במפלגה. בשנת 2005 הקים מפלגה חדשה, "הברית למען עתיד אוסטריה" (BZÖ), וכתוצאה מכך הודח אוטומטית ממפלגת החירות.
נעורים > הוריו של היידר

הוריו של היידר נמנו עם ראשוני החברים במפלגה הנאצית. אביו, רוברט היידר, היה סנדלר ואמו, דורותיאה רופ, הייתה בתו של רופא שניהל את בית החולים בעיר לינץ.
רוברט היידר הצטרף להיטלריוגנד ב-1929 כנער בן חמש-עשרה, ארבע שנים לפני שאדולף היטלר עלה לשלטון בגרמניה. הוא נשאר חבר במפלגה גם לאחר החרמתה באוסטריה ולאחר שאנגלברט דולפוס פיזר את הפרלמנט וייסד את האוסטרופשיזם. עזב את אוסטריה ב-1933 ועבר לבוואריה, אך חזר כעבור שנה לאחר ניסיון ההפיכה הנאצי באוסטריה. לאחר שנעצר ושוחרר חזר לגרמניה והצטרף ל"ליגה האוסטרית", חלק מן האס אה. הוא סיים שתי שנות שירות צבאי בגרמניה וחזר לאוסטריה ב-1938, לאחר שאוסטריה סופחה לגרמניה (האנשלוס). מ-1940 לחם כקצין זוטר בוורמאכט בחזית המערבית ובחזית המזרחית. לאחר שנפצע מספר פעמים פרש מהוורמאכט בדרגת סגן. ב-1945 נישא לדורותיאה רופ, שפעלה כמנהיגה בברית הנערות הגרמניות (BDM). עם סיום המלחמה ננקטו הליכים לקביעת מעמדם של בני הזוג היידר, לנוכח חברותם במפלגה הנאצית, והם הוגדרו כבעלי דרגה נמוכה בלבד במפלגה הנאצית (Minderbelastet). רוברט היידר נאלץ לעבוד בבית חרושת לנעליים, ועל דורותיאה היידר, שהייתה מורה, נאסר לעבוד במשך שנתיים.
נעורים > תחילת דרכו של היידר

היידר נולד בעיירה באד גויזרן שבאוסטריה עילית ב-1950, כאשר מצבם הכלכלי של הוריו היה טוב. לאחר סיום בית הספר היסודי עבר ללמוד בבית ספר תיכון בבאד אישל. בעת לימודיו הצטרף לאגודת סטודנטים לאומנית.
ב-1968 עבר ללמוד משפטים באוניברסיטת וינה. לאחר שסיים את לימודי המשפטים התגייס לצבא אוסטריה ושירת בהתנדבות יותר משירות החובה בן תשעת חודשים. ב-1974 החל לעבוד בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת וינה במחלקה למשפט חוקתי.
היידר היה חבר בארגון הסטודנטים הלאומני "בורשנשפטן" (Burschenschaften), אשר חרת על דגלו את יצירת גרמניה הגדולה הכוללת את אוסטריה (והיה אחראי בין השאר לפרעות "הפ-הפ"). עם איחוד גרמניה מחדש ב-1990 העלה רעיון זה שוב.
קריירה פוליטית > עלייתו להנהגת מפלגת החירות

היידר עלה בהדרגה במעמדו במפלגת החירות האוסטרית (FPÖ), עד שב-1970, בגיל 20, היה לראש תנועת הנוער של המפלגה, תפקיד שבו כיהן עד 1974. ב-1979 היה לחבר הצעיר ביותר, בן 29, מבין חברי מפלגת החירות בפרלמנט האוסטרי. ב-1983 בהיותו ראש המפלגה במדינת קרינתיה, החל למתוח ביקורת על מנהיגיה הארציים של המפלגה, שהייתה אז רק מפלגה קטנה ושולית, בעלת תמיכה של כ-5% מאוכלוסיית אוסטריה.
ב-1986 הביס את סגן הקנצלר נורברט שטגר בבחירות לתפקיד מנהיג המפלגה והיא זכתה ל-10% מהקולות בבחירות הכלליות. בבחירות 1990 הביא את המפלגה להשיג שיא של 18% מהקולות. בעקבות עליית הפרופיל הציבורי שלו זכה לכינוי "נכדו הרוחני של היטלר" בעיתונות הבינלאומית. בנובמבר 1991 זכתה המפלגה להצלחה נוספת, שקיבלה 22% מהקולות בבחירות לעיריית וינה.
קריירה פוליטית > ירושת ברנטל

במהלך הקריירה שלו התמקד היידר בפוליטיקה המקומית של קרינתיה. חייו האישיים נקשרו קשר חזק עם מחוז אוסטרי זה: ב-1983 ירש היידר את אדמות דודו וילהלם ובהופר, שהחזיק אחוזה נרחבת בקרינתיה. האחוזה, שנודעה כ"ברנטל" (בגרמנית: "עמק הדובים"), הייתה שייכת קודם לכן ליהודי איטלקי, שנאלץ למכור אותה במלחמת העולם השנייה. שווי האחוזה נאמד ב-15 מיליון דולר.
קריירה פוליטית > מאבק פוליטי בקרינתיה

עד 1989 המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPÖ) נהנתה מרוב מוחץ בקרינתיה. בשנה זו מספר המושבים של המפלגה ירד לפחות מ-50% מהמושבים, ומפלגת החירות האוסטרית ומפלגת העם האוסטרית הקימו קואליציה שבחרה את היידר למושל קרינתיה.
בוויכוח שהתקיים בפרלמנט בקרינתיה ב-1991, הותקף היידר על תוכניתו להפחית את דמי האבטלה ולכפות על המובטלים שיבוץ בעבודה כלשהי, באופן שמזכיר את המדיניות הנאצית. היידר השיב "זה לא יהיה כמו הרייך השלישי, כי הוא פיתח מדיניות עבודה הולמת, שהממשלה בווינה לא פיתחה מעולם". התגובה הזאת עוררה מהומה, שאילצה את היידר להתפטר ממשרת המושל, והקואליציה שבראשותו הוחלפה בקואליציה של מפלגת העם והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
ב-1999 נבחר היידר פעם נוספת למשרת מושל קרינתיה, בתמיכה של 42% אחוז. גם לאחר שמפלגת החירות הפסידה 17% מהתמיכה והגיעה ל-10% בבחירות ב-2002, התמיכה בהיידר לא קרסה, ובבחירות 2004 התמיכה בו אפילו עלתה ב-0.5% לעומת 1999.
באוגוסט 2007 הודיע כי יאסור בחוק בניית מסגדים בקרינתיה.
יושב ראש מפלגת החירות > יושב ראש האופוזיציה

בשנים שבהן היה היידר יושב ראש מפלגת החירות, המפלגה נטתה יותר לימין הקיצוני, באופן ששיקף את הלאומנות, שנאת הזרים וההתנגדות להשקפת העולם של האיחוד האירופי. לקידום מדיניותו השתמש היידר בפופוליזם. עם תחילת כהונתו, התמיכה במפלגה בקרב הציבור הייתה רק 5%, ובשנת 1999 היא צמחה ל-27%.
עמדות המפלגה, שערבבו בין פופוליזם ולאומנות, זכו לתמיכה לאורך השנים. בנוסף לבוחרים מהימין הקיצוני, משכה מפלגת החירות גם בוחרים שמחו נגד מפלגת הדמוקרטים והמפלגות השמרניות במערכת הבחירות הלאומית ובמערכת הבחירות האזורית בשנות ה-90.