stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתובות בדעשתרת
כתובות בדעשתרת ויתנמלך לאשמן > עותקים

| מספור | גילה | מיקום נוכחי | זיהוי מוזאוני | תמונה | כתובת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A (RÉS 507) | 1902 | מוזיאון האוניברסיטה האמריקאית בביירות |  |  |   [מלך בדעשתר]ת ובן צדק ית[נ]  מלך מלך צדנם בן בן מלך  אשמנעזר מלך צדנם אית  הבת ז בנ לאלי לאשמן שר קד[ש]   |
| B | 1904 | מוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול |  |  |   [מלך בדעשתר]ת ובן צדק ית[נ]  מלך מלך צדנם בן בן מלך  אשמנעזר מלך צדנם אית  הבת ז בנ לאלי לאשמן שר קד[ש]   |
| C | 1904 | המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול | Inv. 3538 |  |  |
| D | 1904 | המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול |  |  |  |
| E | 1904 | המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול |  |  |  |
| F | 1904 | המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול |  |  |  |
| G | 1904 | המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול |  |  |  |
| H | 1904 | המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול |  |  |  |
| I | 1904 | המוזיאונים לארכאולוגיה של איסטנבול |  |  |  |
| K | 1904 | באתרו (ייתכן שמדובר בכתובות Contenau) |  |  |  |
| Contenau I | 1920 | באתרו | – |  |   מלך בדעשתרת ובן צדק יתנמלך מלך צדנם  בן בן מלך אשמנעזר מלך צדנם אית הבת ז  בנ לאלי לאשמן שר קדש   |
| Contenau II | 1920 | באתרו | – |  |   [מלך ]בדעשתרת[ ובן צדק]  יתנמ]לך מלך צדנם[ בן בן מלך]  אשמנעזר מלך צדנ[ם אית הבת ז]  בנ לאלי לאשמן שר ק[דש]   |
| Contenau III | 1920 | באתרו | – |  |   [מ]לך בדעשתרת בן צדק [יתנ]  [מ]לך מלך צדנם בן בן מלך  אשמנעזר מלך צדנם אית  הבת ז בנ לאלי לאשמן שר  קדש   |
כתובת תעלת המים של בדעשתרת

כתובת רביעית של בדעשתרת, הכוללת אחת עשרה שורות, תוארה על ידי פאולו חֶלַּה (Paolo Xella) וחוסה־אנחל זמורה (אנ') ב־2004. הכתובת התגלתה וצולמה על ידי מוריס שהאב (אנ') בסביבות 1960 על גדה סלעית של נהר האוואלי, כשלושה קילומטרים משפך הנהר, באזור בו נבנתה מאוחר יותר תחנת כוח חשמלית. נראה שהכתובת באתרה איננה עוד, ושהאב מעולם לא פרסם אותה. חלה וזמורה הצליחו להתחקות אחר תצלומיו של שהאב, והם מסיקים שהכתובת מתייחסת כנראה לבניית תעלת מים להבאת מים מנהר האוואלי אל מתחם מקדשי אשמון מצפון מזרח לצידון, על אגני הטהרה הפולחניים שלו. בדעשתרת הגדיל במידה ניכרת את מתחם המקדש הזה, כך שמקור המים המקומי של "ידלל" (שם המקום) כנראה לא סיפק עוד את צורכי המים המוגברים שלו.
הכתובת מתוארכת לכ־520 לפנה"ס. תוכנה הוא:
[בי]רח זבח שמ[ש בש]נת שבע 𐤛𐤛𐤖 למלכי מלך בדעשתרת

[מ]לך [צד]נ[ם בן] ב[ן] מלך אשמנעזר מלך צדנם בצדן [י]ם

שמם רמם ארץ רשפם וצדן שר/ד כבן ואש <בן>?'"`UNIQ--ref-00000071-QINU`"' פעל מלך בדעשתרת מלך צדנם אית

[...] נבל ז י א[.. א]שמן שר קדש בען ידלל לכננם המם [...] אל(?) אש שק [? ...]

[...]למב [... ...] אשמן ואית אשר אשת(?) ופעל בנם אית [...]

[... ... ...] אשמן ואית שרית אש תחת א[...]

[...? מלך(?)]אשמנעזר [...]גממבעד[... ...] רבם א[...]ברנמש[.]א[.]ת

י[ל?]ם [ו?]אש יעבד [מם? ... ...]

[...]י[תא(?)]ש יש[.]כ[... ...]מי[..]חא[...]

[...]ת[...]

[...]
כתובת תעלת המים של בדעשתרת > מושגים בכתובת

ירח זבח שמש הוא חודש פיניקי מוכר, המופיע גם בלוחיות פירגי. "צדן ים שמם רמם ארץ רשפם" הוא רצף ביטויים המופיע גם בכתובת KAI 15 של בדעשתרת (ראו פרשנות שם). "אשמן שר קדש" גם הוא מופיע בכתובות אחרות של בדעשתרת ובכתובת אשמנעזר. "ען ידלל" מוזכר גם כ"ען ידלל בהר" בכתובת אשמנעזר, אשר בנה בה בית (מקדש) ל"אשמן שר קדש".
ראו גם

כתובת אשמנעזר
כתובת תבנת
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
לקריאה נוספת

Pierre Bordreuil, Eric Gubel, "Quel est le nombre des dedicaces de Bodachtart?", Bulletin d'antiquités archéologiques du Levant inédites ou méconnues VI., Syria. Archéologie, Art et histoire Tome 67 fascicule 2, 1990, עמ' 483–520
José Á. Zamora, The inscription from the first year of King Bodashtart of Sidon's reign: CIS I, 4, Orientalia 76, 2007, עמ' 100–113
Charles C. Torrey, A Phoenician Royal Inscription, Journal of the American Oriental Society 23, 1902, עמ' 156 doi: 10.2307/592387
Paolo Xella, José-Ángel Zamora López, L'inscription phénicienne de Bodashtart in situ à Bustān eš-Šēḫ (Sidon) et son apport à l'histoire du sanctuaire, Zeitschrift des Deutschen Palästina-Vereins 121 (2), 2005, עמ' 119–129
Philippe Berger, Découverte d'une nouvelle inscription du temple d'Echmoun, à Sidon, Comptes rendus des séances de l'Académie des Inscriptions et Belles-Lettres 47, 1903, עמ' 154–159 doi: 10.3406/crai.1903.19320
הבחור המושלם (סרט, 2015)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  דיוויד מ. רוזנטל 
 הופק בידי:  ניקול רוקלין   ונדי רודס   דריל טאחה   טומי אוליבר (אנ')
 תסריט:  טייגר ויליאמס   אלן ב. מק'לרוי (אנ')
 עריכה:  ג'ואן סובל
 שחקנים ראשיים:  סאנה ליית'ן (אנ')   מייקל איליי   מוריס צ'סנט   צ'ארלס ס. דאטון   טס הרפר   קת'רין מוריס (אנ')   רות'ינה ווסלי (אנ')   הולט מק'לאני
 מוזיקה:  דייוויד פלמינג   אטלי אוברסון (אנ')
 צילום:  פיטר סימוניט'
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  Screen Gems (אנ') (באמצעות אולפני סוני)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בספטמבר 2015 (לוס אנג'לס)   11 בספטמבר 2015 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה, מתח
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  12 מיליון דולר
 הכנסות:  60 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   perfectguy
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הבחור המושלם (באנגלית: The Perfect Guy) הוא סרט דרמת מתח אמריקאי משנת 2015 שבוים על ידי דיוויד מ. רוזנטל (אנ'). תסריט הסרט נכתב על ידי אלן ב. מק'לרוי (אנ') וטייגר ויליאמס והוא הופק על ידי טומי אוליבר (אנ'). בסרט מככבים סאנה ליית'ן (אנ'), מוריס צ'סנט ומייקל איליי. איליי וליית'ן שימשו כמפיקים בפועל בסרט.
עלילת הסרט עוקבת אחר אישה רווקה שמתאהבת בגבר המפתח אובססיה כלפייה לאחר פרידתם. הסרט הופץ בצפון אמריקה ב-11 בספטמבר 2015 וזכה לביקורות שליליות מהמבקרים, ששיבחו את הופעת השחקנים, אך ביקרו לרעה את העלילה ואת החוסר במתח. הסרט נחשב להצלחה קופתית והרוויח 60 מיליון דולר כנגד 12 מיליון דולר שהושקעו ביצירתו.
שחקנים

סאנה ליית'ן (אנ') - ליה וון.
מייקל איליי - קרטר דנקן / רוברט אדמס.
מוריס צ'סנט - דייב קינג.
טס הרפר - גברת מק'ארתי.
צ'ארלס ס. דוטון - רוג'ר וון, אביה של ליה.
ל. סקוט קלדוול (אנ') - אוולין וון, אמה של ליה.
קת'רין מוריס (אנ') - קרן.
רותינה ווסלי (אנ') - אלישה.
הולט מק'קלני - הבלש הנסן.
רוני ג'ין בלוויס (אנ') - דלטון.
שאנון לוסיו (אנ') - סינדי.
מייקל פיינס (אנ') - קופר.
ג'ון גנטז (אנ') - טום רנקין.
הפקה

צילומי הסרט החלו ב-6 באוגוסט 2014 בלוס אנג'לס. רוב הסרט צולם במהלך הלילה באמצעות המצלמות הדיגיטליות של סוני ועדשות אנאמורפוזיות. ברוב הצילומים נעשה שימוש באור מינימלי על מנת ליצור "אווירה מסתורית" מכיוון ש"דייוויד רצה לצלם בלילה", כך אמר בראיון במאי הצילומים פיטר סימוניט'. צילומי הסרט הושלמו לאחר 34 ימים.
ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 18% טריות על סמך 45 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 36/100 על סמך 13 ביקורות.
האתר CinemaScore העניק לסרט ציון A- (טוב).
הערות שוליים

↑  Peter Caranicas, Cinematographer Peter Simonite Talks On-Set Education, Night Filming, Variety, ‏2014-09-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  The Perfect Guy | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏2015-09-11 (באנגלית)
↑  The Perfect Guy, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  Anita Busch, ‘The Perfect Guy’ Edges Out ‘The Visit’ To Take No. 1 – Box Office Final, Deadline, ‏2015-09-14 (באנגלית אמריקאית)
There Goes Rhymin' Simon

There Goes Rhymin' Simon (בעברית: הנה הולך סיימון החרזן) הוא אלבום האולפן הסולו השלישי של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון, שיצא לאור ב-1973. בדומה לאלבומו הקודם, Paul Simon, שירי האלבום מושפעים מסגנונות מוזיקה שונים, כמו גוספל, ג'אז ורגאיי. האלבום כלול ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון ושניים משיריו הגיעו למקום השני במצעד בילבורד 100.
הפקת האלבום

סיימון החל לעבוד על האלבום ב-1972, מספר חודשים לאחר צאת אלבומו הקודם, פול סיימון. בספטמבר 1972 הקליט סיימון את השיר Tenderness עם להקת דיקסי האמניגבירדס ואלן טוסנט. השיר הוא תערובת של דו-וופ, גוספל וג'אז. רוי היילי, איתו עבד סיימון בתקופת סיימון וגרפונקל הפיק את השיר, אך היילי היה מחויב להפיק את אלבום הסולו הראשון של ארט גרפונקל וסיימון פנה למפיק פיל ראמון.
סיימון הרבה להאזין למוזיקת גוספל ורית'ם אנד בלוז והשיר I'll Take You There של להקת הסטייפל סינגרס משך את תשומת לבו. סיימון גילה כי המוזיקאים איתם הוקלט השיר הם ה־Muscle Shoals Rhythm Section מאלבמה. סיימון נסע לאלבמה והקליט איתם את השיר Take Me to the Mardi Gras. סיימון התלהב משיתוף הפעולה עם הלהקה והחליט לתת להם קרדיט כמפיקים ולהקליט עמם שיר נוסף, Kodachrome. במקור השיר היה אמור להקרא Going Home אך סיימון חשב כי זהו שם נדוש מדי לשיר. במרץ 1973 חזר סיימון לאלבמה והקליט עם ה Muscle Shoals שירים נוספים: Loves Me Like a Rock, השיר בגוון רגאיי Was a Sunny Day, והשיר St. Judy's Comet, שהוא מעין שיר ערש לבנו של סיימון, הרפר, שנולד זמן קצר לפני הפקת האלבום. שם השיר לקוח משמו של מתופף אותו הכיר סיימון, רוברט סט. ג'ודי (לא קיים כוכב שביט בשם זה).
השיר Something So Right נכתב בהשראת יחסיו של סיימון עם אשתו, פגי. סיימון שר גרסה קודמת של השיר בשם Let Me Live in Your City בתוכנית הטלוויזיה של דיק קאבט.
השיר American Tune הוא אחד מהשירים הבודדים של סיימון שהוא לא כתב בעצמו. הלחן מבוסס על כוראל של באך מהמאה ה-17 בשם St. Matthew Passion. מילות השיר נכתבו בהשראת סוף האידיאליזם של שנות ה-60.
עם הוצאתו לאור של האלבום יצא סיימון למסע הופעות לראשונה מאז פירוקו של הצמד סיימון וגרפונקל. הוא ביצע שירים מאלבומי הסולו שלו וגם עיבודים חדשים לשירי סיימון וגרפונקל.
קבלת האלבום

האלבום זכה לביקורות חיוביות. בניו-יורק טיימס נכתב כי באלבום סיימון מגבש את מעמדו כי אחד מהזמרים-יוצרים המובילים במוזיקה עכשווית וכי הוא משלב בהצלחה רבה את "האנרגיה של הרוק, הרהיטות של מוזיקת פולק עכשווית, הנשמה של רית'ם אנד בלוז, החושניות של הרגאיי, הרוח של גוספל והתחכום של הג'אז. ברולינג סטון שיבחו את יכולתו של סיימון לכתוב על נושאים מורכבים כמו אהבה מבלי להיות רטורי מדי או סנטימנטלי מדי.יוסי חרסונסקי כתב במעריב כי סיימון מתבלט ביכולתו "לשמור על זהות עצמית בעולם הפופ של ראוותנות מזויפת" ולדעתו האלבום "מעיד על ידע, טעם משובח ובשלות של אמן."
הסינגלים Kodachrome ו־Loves Me Like a Rock הגיעו למקום השני במצעד בילבורד 100 וסייעו לאלבום להגיע למעמד אלבום פלטינה (מיליון עותקים). השיר American Tune שוחרר כסינגל בדצמבר 1973 ולא זכה להצלחה דומה, אך נבחר על ידי המגזין רולינג סטון לשיר השנה. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי.
האלבום קיבל שתי מועמדויות לפרסי גראמי, פרס אלבום השנה, ופרס ביצוע הפופ הגברי הווקאלי הטוב ביותר.
האלבום נמצא במקום ה-267 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים של המגזין רולינג סטון שפורסמה ב-2003, אם כי הוא אינו כלול במהדורות החדשות יותר של הרשימה.
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון.
| מס' | שם השיר | משך |
| --- | --- | --- |
צד א'
| 1 | Kodachrome | 03:32 |
| 2 | Tenderness | 02:53 |
| 3 | Take Me to the Mardi Gras | 03:27 |
| 4 | Something So Right | 04:33 |
| 5 | One Man's Ceiling Is Another Man's Floor | 03:46 |
צד ב'
| 6 | American Tune | 03:43 |
| 7 | Was a Sunny Day | 03:41 |
| 8 | Learn How to Fall | 02:44 |
| 9 | St. Judy's Comet | 03:19 |
| 10 | Loves Me Like a Rock | 03:31 |
|  |  | אורך כולל: 35:19 |
הערות שוליים

↑  Robert Hillburn, Paul Simon: The Life, London: Simon & Schuster, 2018, עמ' 176-177
↑  Robert Hillburn, Paul Simon: The Life, London: Simon & Schuster, 2018, עמ' 179-180
↑  Robert Hillburn, Paul Simon: The Life, London: Simon & Schuster, 2018, עמ' 182
↑  Loraine Alterman, There Goes Rhymin' Simon, The New York Times, ‏May 6, 1973
↑  Robert Hillburn, Paul Simon: The Life, London: Simon & Schuster, 2018, עמ' 184
↑  יוסי חרסונסקי, הנה הולך סיימון החרזן, מעריב 9 באוגוסט, 1973, עמ' 29
↑  Paul Simon, Billboard
↑  Robert Hillburn, Paul Simon: The Life, London: Simon & Schuster, 2018, עמ' 186
↑  Chris Charlesworth, The complete guide to the music of Paul Simon and Simon & Garfunkel, London: Omnibus Press, 1997, עמ' 70
↑  Chris Charlesworth, The complete guide to the music of Paul Simon and Simon & Garfunkel, London: Omnibus Press, 1997, עמ' 67
↑  16th Annual GRAMMY Awards, Grammy Awards
↑  There Goes Rhymin' Simon - Paul Simon, Wayback Machine
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: fb1e90a8-4461-382b-9081-183abb3c8997
שטפן פוש

שטפן פוש (בגרמנית: Stefan Posch; נולד ב-14 במאי 1997 ביודנבורג שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרים המשחק באטאלנטה מליגת הסרייה א' האיטלקית בהשאלה מבולוניה ובנבחרת אוסטריה בעמדות המגן הימני והבלם.
קריירת מועדונים

פוש שיחק במספר מועדוני נוער באוסטריה, ביניהם שטורם גראץ ואדמירה ואקר, ובהמשך עבר לשחק בהופנהיים הגרמנית. תחילה שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, אך החל משנת 2017 החל לשחק במדי הקבוצה הבכירה של הופנהיים בבונדסליגה, ובעונת 2018/19 הפך לשחקן הרכב. פוש שיחק מספר שנים בהופנהיים, ולרוב סיים איתה במרכז הטבלה בבונדסליגה. את עונת 2022/23 החל פוש בהופנהיים, אך בתחילתה הושאל לבולוניה מהסרייה א' לעונה אחת, עם אופציה לרכישה.
בעונת הבכורה שלו בבולוניה, 2022/23, פוש הבקיע שישה שערי ליגה, וסייע לקבוצתו לסיים במקום התשיעי. בסיום עונה זו, ההשאלה מהופנהיים לבולוניה הסתיימה, ובולוניה בחרה לרכוש את פוש מהופנהיים. בעונת 2023/24 פוש ובולוניה שיפרו את ההישג מהעונה הקודמת וסיימו במקום החמישי בסרייה א', שהקנה להם מקום בליגת האלופות בעונת 2024/25.
קריירה בינלאומית

פוש שיחק בכל הנבחרות הצעירות של אוסטריה, ואת הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוסטריה הבוגרת, ערך ביוני 2019 מסגרת מוקדמות יורו 2020 במשחק מול מקדוניה הצפונית, כשהחליף את אלכסנדר דרגוביץ'. באוקטובר 2019 הבקיע פוש את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, שהיה שער ניצחון מול סלובניה, גם כן במוקדמות יורו 2020. פוש ואוסטריה העפילו ליורו 2020 מהמוקדמות, ובטורניר עצמו הודחו בשמינית הגמר מול איטליה, אך פוש לא שיחק דקה בטורניר זה. פוש ואוסטריה כשלו בהמשך להעפיל למונדיאל 2022.
פוש זומן לסגל האוסטרי ליורו 2024. בטורניר זה פוש היה שחקן משמעותי בנבחרת האוסטרית, והגיע עמה עד לשמינית הגמר, שם הודחה על ידי טורקיה לאחר הפסד 2-1.
תחנת הרכבת עזה

מפה של אזור עזה משנת 1931, בה מסומן מיקום התחנה
תחנת הרכבת עזה (בערבית: غزة, באנגלית: Gaza) היא תחנת רכבת היסטורית ממזרח לעיר עזה, על מסילת החוף של ארץ ישראל.
הערות שוליים

↑  חדשות 2,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'‏נוסעים יקרים, התחנה הבאה – עזה, באתר ‏מאקו‏, 28 ביולי 2014
↑  דרישות עזה מה מ הנציב העליון, הארץ, 30 במאי 1929
↑  תיאור של נסיעה ברכבת מ-1925
↑  עזה - והרכבות, דואר היום, 5 בדצמבר 1934
↑  שרשרת התנקשויות במסילת הברזל, דבר, 12 ביולי 1936
הודעות רשמיות, הארץ, 14 ביוני 1936
רכבת ניצלה בנס, הארץ, 17 בפברואר 1938
חבלה ברכבת, דבר, 15 בספטמבר 1938
↑  עזה במקום לוד ?, הארץ, 20 במאי 1947
↑  נוספו 370 ק"מ רכבת, למרחב, 9 ביולי 1967
↑  איזי מן,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'הצנחנים בשערי עזה, כל העיר, 4 במרץ 1988
↑  דוד טל, תפיסת הביטחון השוטף של ישראל, הוצאת אוניברסיטת בן-גוריון בנגב - המרכז למורשת בן-גוריון, 1998, עמוד: 181
↑  עזרא ריבליס,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'רכבת ישראל הגיעה לעזה, על המשמר, 14 בנובמבר 1956
יצחק יעקובי,'"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'רכבת ישראל ראשונה בעזה, דבר, 14 בנובמבר 1956
↑  היום יושלם פינוי רצועת עזה, קול העם, 7 במרץ 1957
↑  היום תופעל רכבת לקנטרה, למרחב, 27 ביוני 1967
יוסף מיכלסקי,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'הרכבות נעות לאורך כל הקו, למרחב, 13 ביולי 1967
רכבת ישראל תתחיל היום לנוע בקו קנטרה, על המשמר, 27 ביוני 1967
מסילת הרכבת בסיני הושלמה 50 שעות לפני המועד שנקבע - הקושי בהפעלת הרכבת - החולות הנודדים המכסים המסילה, דבר, 6 באוגוסט 1967
↑  רכבת־הנוסעים לעזה תופעל מחרתיים, על המשמר, 30 באוקטובר 1972
עזרא ינוב,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'רכבת הנוסעים מעזה תהלך על פסים מדיניים, מעריב, 25 באוקטובר 1972
רכבת עזה תקדים לצאת לתל־אביב, דבר, 23 בנובמבר 1972
↑  גידול מתון במספר הנוסעים ברכבת, על המשמר, 20 במרץ 1973
נסיון הרכבת מעזה יימשך עד סוף מאי, מעריב, 4 במרץ 1973
↑  תונח שלוחה של מסילת ברזל לנמל־עזה, על המשמר, 13 בספטמבר 1973
ענת

ערך זה עוסק באלה במזרח התיכון הקדום. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

צלמית של האלה ענת מברונזה, נמצאה בסוריה, ומתוארכת ל־1200–1400 לפנה"ס
 תפקיד:  אלת המלחמה, הציד והפריון
 כינוי:  בתולת, יבמת לאומים, נעימה (=יפה) 
 תרבות:  מיתולוגיה מצרית, דת אוגריתית, מיתולוגיה פיניקית, מיתולוגיה כנענית 
 אלים מקבילים:  אתנה (יוון), איזיס (מצרים)
 אב:  אל
 אם:  אשרה
 אחים:  בעל, ים, מות, שחר, שלם
 בן או בת זוג:  סת, בעל 
 
ענת (באוגריתית: 𐎓𐎐𐎚, בכנענית: 𐤏𐤍𐤕) היא אלת המלחמה, הציד והפריון הכנענית, שפולחנה נפוץ במזרח התיכון הקדום, ממסופוטמיה עד מצרים העתיקה. תיאורה: יפה, עזת נפש ובעלת תושייה. היא המקבילה הכנענית לאיזיס המצרית[דרוש מקור] ולאתנה היוונית, שעל עיצוב דמותה כנראה השפיעה רבות.[דרוש מקור]
בתקופת הברונזה > בנהריים

האמורים עבדו את האלה ענת במסופוטמיה, כפי שעולה מהופעות שמה כרכיב בשמות תאופוריים (בהם היא מופיעה לרוב כ־ḫa-na-at (משוחזר ʿanat), אך גם ביחסות כ־a-na-ti (משוחזר ʿanati) וכ־ḫa-na-ta ו־a-na-ta (משוחזר ʿanata)). במילון אמורי–אכדי המתוארך לימי עמורפיא (חמורבי) או רים-סין הראשון, מובאת ענת (ḫa-na-tum) בטור המלים האמוריות כמקבילה לאשתר (dINANNA בשומרוגרמות, נהגה Ištar) בטור המלים האכדיות.
בעיר העתיקה ענת נמצאה כתובת, ובה מתוארת ענת "החזקה ביותר מכל ה־DAŠ4.DARmeš (העשתרות, ברבים)" שאין שווה לגבורתה בין כל ה"עשתרות".
בתקופת הברונזה > במצרים

פולחנה של ענת הגיע מכנען גם למצרים העתיקה יחד עם פולחן עשתרת אחותה (שהייתה משנית בחשיבותה ביחס לענת), אולי בתיווך החיקסוס, שבין מלכיהם נמצא גם אחד בשם "ענת־הר" או "ענת־אל". בתקופת השושלת ה-18 ועוד יותר בתקופת השושלת ה-19, נחשבה ענת בעיני המצרים לאחת האלות הגדולות, לאלת מלחמה אדירה. רעמסס השני קרא לאחת מבנותיו בינתענת (בת־ענת) על שמה. כתר האתף (אנ') היה מזוהה עם ענת, כפי שניתן לראות למשל בלוחית בה ענת עטורת האתף עומדת על סוס, ולידה בעל־סת על אריה. האלה על הסוס, שמשני צדיה דמויות גבריות, אופיינית למצבות מצריות, וניתן למצאה גם בתבנית עתיקה לצלמיות־לוח שנמצאה בתל קרניים, ליד בית שאן. הסוס שימש בתקופת הברונזה המאוחרת בהקשרים צבאיים בלבד. על שני שברים ציוריים מטאניס ומצבה מהמוזיאון הבריטי מזוהה האלה חובשת כתר האתף בפירוש כענת, יחד עם הכינוי האופייני לה: nb.t p.t nb.t nṯr.w, "גבירת השמים, גבירת האלים" או "מלכת השמים ובעלת כל האלים", וכך גם על מצבה ממקדש מצרי בבית שאן (שם זכתה ענת לאהדה מיוחדת בסוף תקופת הברונזה) מימי רעמסס השני (המאה ה-13 לפנה"ס), שם האלה המתוארת עטורת כתר האתף אוחזת בשרביט ואס ובסמל ענח'. היא מתוארת גם בשני מקומות יושבת ליד רעמסס ומניחה את ידה על כתפו, ופעם אחת ישובה על כס עם מגן וחנית מורמת. בטקטסים מצריים מתקופת הברונזה המאוחרת תוארה ענת כפרה מניקה, ומנגד גם כאלת מלחמה ומגנת הלוחמים.
בפפירוס האריס 501 המאגי מתוארות עשתרת וענת כ"שתי האלות הגדולות שֶׁהָרוּ אך לא ילדו", דבר המפורש כביטוי ל"חוסר בגרות" מצד האלות, שלא משתלבות בספירה הנשית הבוגרת של נישואים ורבייה כדי להישאר בספירה הגברית של מלחמה וציד.
בימי פרעה חרמחב, לאחר מסע הניצחון שלו מגבל לכרכמיש, קצין האורוות סן־נפר העיד בכתובת הקדשה שנתן מנחות: למלך, לפתח "מדרום לחומתו" אדון החיים ושתי הארצות (מצרים העליונה והתחתונה), לעשתרת גבירת השמים, לענת בתו של פתח אדון האמת, לרשף אדון השמים, ולקדש גבירת כוכבי השמים; אלי הלבנט, עשתרת, ענת ורשף, מחזיקים ביכולות צבאיות, ובו־בזמן היו אלי כנען הנלחמים בצד המצרים, ושילובם של האלים (במיוחד עשתרת אלת הסוסים) נועדו להבטיח את השלטון הצבאי המצרי בכנען.
כתבים מצריים אחרים מעידים על פולחן ענת ועשתרת כאלות ריפוי וקסם אפוטרופאי.
באוגרית > שמותיה ומאפייניה

דמותה של ענת העולה מהשירה האפית האוגריתית מצטיינת ברוח גבורה ואמץ לב. היא לוחמת אדירה המכניעה את אויביה, ונהנית לטבול בדמם. היא נאמנה לאחיה בעל במלחמותיו נגד אויביו, ובתמיכתה בו היא אף מתנהגת בעזות מצח כלפי אל אביה, אשר כל שאר האלים נוהגים בו בכבוד. בהיותה אלה נקבית, דמותה גם קשורה בפריון, והדבר מסביר את צידודה בבעל, אל החיים, כנגד ים ומות ההרסניים. גם כינויה "יבמת לאִמם" (יולדת לאומים) קשור בפריון. יופיה נחשב למופת, כפי שמופיע בדימוי מעלילת כרת.
היא נקראת "בתלת ענת" (הבתולה ענת, בתמורה ולא בסמיכות, בדומה לבתולת ישראל ובתולת בת ציון המקראיות), "יבמת לאִמם" (יבמת, יולדת לאומים), "שת עֿר" (גבירת הצור/הר) ו"רחם ענת" (הנערה ענת). ענת מתוארת במספר מקומות כבעלת יכולת תעופה (בנוסחה קבועה "תדעץ פענמ ותר ארץ", תנעץ פעם ותנתר מהארץ), בעלת יכולות ריחוף ודאייה וכן כבעלת כנפיים. שם מעונה הוא "אֻעֿר" (מלשון מערה) ו"אִנבב" (מלשון נבוב, המורה גם הוא על מערה), והוא מתואר גם כ"עֿר", מערה או צור (הר).
באוגרית > בעלילת אקהת

לאחר שדנאל הערירי יולד את בנו הגיבור אקהת, כושר וחסיס מבקר את דנאל בשער בו הוא שופט, ומניח על ברכי דנאל קשת פלאית, מתנה לאקהת. לאחר מכן, דנאל עורך משתה בו נוכחים ענת ואקהת עם קשתו. ענת מבחינה בקשת, ומעוררת בה קנאה עזה, היא זורקת את כוסהּ לארץ ושופכת את יינה לעפר. היא נושאת את קולה וקוראת לאקהת לבקש ממנה כסף וזהב תמורת הקשת. אקהת מציעה לה לקחת אדירי עקבים (מיתרים, גידי רגליים) מלבנון, אדירי גידים מראמים, אדירי קרניים מיעלים, מתנים (מיתרים) מעקבי שור ואדירי קנים מ"צלאל" (כנראה שם מקום), לתתם לכושר וחסיס, והוא יעשה לה קשת. ענת ממשיכה להציע לו תמורות לקשת: חיי אלמוות וחיים עם בעל. אקהת מתייחס עתה להצעתה ועונה לה שלא תפתהו, כי פיתויה חוחים (קוצים), וכי אחריתו של כל אדם שיבה, והוא מות אנוש ימות. הוא מוסיף ”אף משנה דברים אדברך: קשת, קשת מהירים, התצודנה נשים בה?”. ענת צוחקת בקול, ובלבה היא מאחלת לאקהת שישוב בו, למענו ולמענה, וזוממת נקמה. היא רוקעת ברגלה ומנתרת מהארץ, מגיעה למעון אל, משתחווה לו ומכבדת אותו, ו"מלשינה" את אקהת (כלשון הכתוב), מבקשת רשות לפגוע בו. ענת מאיימת עליו באותם איומים בהם איימה עליו אם לא יסכים לבניית בית לבעל, והוא עונה לה באותה בתשובה דומה. הוא מתיר לה ללכת לאחוז את אשר בכבדה – לבצע מזימתה. ענת הולכת מרחק רב ומגיעה לאקהת, וקוראת אליו "אתה אחי ואני אחותך!". היא מזמינה אותו לצאת לציד יחד ב"קרת אבלים, אבלים קרת זבול ירח".
לאחר כמה שורות שלא שרדו, ענת נפגשת עם יטפן, עושה דברה, ומורה לו לשוב לקרת אבלים (כנראה מקום מושבו) ולחכות לחידוש ירח, ובזרחו ב"קרן ימינו", יהלום יטפן אנושות בקודקוד אקהת. יטפן שואל את ענת: ”את על קשתו תמחציהו?”, אך ענת מורה לו לשוב בו, וממשיכה לפרט את מזימתה: היא תשימו כנשר בחגורתה, וברגע שאקהת ישב לסעוד, ירחפו מעליו נשרים. ביניהם תרחף ענת, ועל אקהת תציב את יטפן כדי שיהלמנו על קודקודו, ישפוך כמו שטף דמו, וכך תצא ממנו כמו רוח נפשו. אז מימושה של מזימת ענת מסופר, בגוף שלישי במקום בגוף ראשון כבדברי ענת. בראותה כי מחצה את אקהת בכתה ענת: ”וַי לך אקהת, לו אבנה אנכי, ועל קשתך מַתָּ, על קצעתך אתה לוּ חָיִיתָ...”. עוד מסופר כי עופות אכלו את גופתו. לאחר המעשה, יטפן שובר את הקשת או מפילה למים, וענת מהרהרת בכך. היא מקוננת על אקהת ומנסה להחיותו, ללא הצלחה. מסופר כי בעקבות מותו נבלו ביכורי הקיץ ויבולי השיבולים.
העלילה ממשיכה, אך ענת לא מופיעה במקטע גדול ממנה (לפי ההערכה, חלק גדול מהמשך העלילה לא שרד). בשלב מאוחר יותר, נעזר דנאל ברפאים כדי להעלות באוב את אקהת, ובהעלאה נוכחת גם ענת, שאף אוחזת את יד דנאל, כאילו פשעה נחמק או נמחל. בין הנוכחים הנוספים נמצא גם "מהיר ענת", דמות כלשהי הכפופה לענת. ענת מתוארת בלוח צדה ומבריחה את עופות השמיים, אולי בכך נרמזת טינתה לעופות שאכלו את גופתו.
באוגרית > בלוחות שיריים נוספים

בעלילת כרת לא ממלאת ענת תפקיד כדמות, אולם כאשר אל מדריך את כרת בחלומו כיצד להשיג לו אישה ולהעמיד צאצאים, הוא מורה עליו להגיע ל"אדום רבה ואדום זעירה", ולקרוא שם למלך ”תן לי את מרת חרי, נעמת נצר בכורך! זוּ כנועם ענת נעמה, כמו יפעת עשתרת יפעתה!”, וכך אכן כרת קורא למלך אותה ארץ. בהמשך, לאחר שכרת כבר לקח את מרת חרי, הוא עורך משתה לאלים, ובין הקרואים נמצאת גם "רחמי", כנראה ענת. אל מברך את כרת ומאחל לו שאשתו תלד לו שבעה בנים ובת שמינית, וממשיך: ”לך תלד יציב עֶלם, יינק חלב אשרה, ימצוץ שדי בתולת ענת, מיינקת אלים”.
בלוח המתאר את אל במרזח, מגיע למרזח אורח לא קרוא, ולאחר שאֵל מכהו בחוטר, עשתרת וענת הגיעו והתקינו לו כלי נשק להכות את אותו אורח. שוער בית אל גוער בהן. בהמשך יוצאות ענת ועשתרת לשוטט ולצוד, אולי כדי לעזור לאל.
בלוח נוסף, המתאר משתה אחר בו נוכחים מספר אלים, מתוארת ענת: ”ענת גשרת, בעלת מלכות, בעלת דריכה, בעלת שמיים־רמים, בעלת כפש. וענת דאה דאות, רוחפת בשמי־רום”.
בלוח פגום, שהוא כנראה שריד מזמור לבעל, חוזר בצורה פגומה מאוד תיאור התרחצות ענת לאחר הבסת אויבי העל, החוזר במספר לוחות.
בלחש עלילת האלים הנאבקים בנחש, הדמות המרכזית "אם פחל" קוראת לאמה, הדמות המרכזית השנייה, שמש, להוביל קול אל אלים שונים במעונותיהם, כדי להודיעם לחש קסם נגד נשיכת נחשים. לכל קריאה לאל מוקדש קטע ביצירה, כאשר ההבדל בין הקטעים הוא רק בשם האל ומעונו; לענת ועשתרת (יחד, כזוג) מוקדש הקטע הרביעי מבין קטעים אלה, ומעונן הנזכר בלוח הוא "אִנבב", הנזכר גם במקומות אחרים כמעון ענת. בלוח הממשיך את הלוח הזה, בשל ערפל שכיסה את הארץ גברה "חמה" (ארס), ובין האלים הרבים שנזכרו (רובם בזוגות) כאוספי ה"חמה" מוזכרת ענת.
במחזה הולדת שחר ושלם, לאחר דברי פתיחה, מוצגים אל ונשותיו, בשְׂדה אשרה ורחמי – היא כנראה ענת, על שפת הים. אל עוסק בגחלים, ומנסה לקיים יחסי מין עם נשותיו; לאחר טקס הכולל ירי בציפור וצלייתה על הגחלים, החוזר על עצמו כמה פעמים, "ידו" (איבר מינו) מתוארת כארוכה כים, הוא משגל את הנשים והן הרות. לאחר חודשי ההריון נולדו שחר ושלם. האלים מתוארים כ"יונקי שדי שׂרה" (כנראה כינוי לאשרה), וייתכן שהדבר חשוב לאור היותן של האמהות בנות אדם, שבניגוד ל"שרה" שהיניקה אותן (כנראה אשרה) לא היו ראויות להניק את בני אל; על לוחית שנהב שנמצאה באוגרית נחרטה אלה מכונפת, המזוהה עם ענת, המניקה שני בנים, והיו שקישרו בין הלוחית לסצנה בהולדת שחר ושלם.