stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב סאביס
הצדדים הלוחמים > רומאים

| סד"כ צבאו של יוליוס קיסר> שם הלגיון ומספרו | סד"כ צבאו של יוליוס קיסר> הערות |
| --- | --- |
הלגיון השביעי קלאודיה (Claudia): 
הלגיון השמיני אוגוסטה (Augusta): 
הלגיון התשיעי היספנה (Hispana - ספרדי): 
הלגיון העשירי אקווסטריס (Equesteris - רכוב): 
הלגיון האחד-עשר קלאודיה: 
הלגיון השנים עשר פולמינטה (fulminata, נגזר מ-fulmen - ברק; ידוע גם בכינוי ויקטריס [Victrix] - המנצח): 
הלגיון השלושה עשר גמינה: 
הלגיון הארבעה עשר: 
בתקופה זו היה הצבא הרומי צבא מקצועי וחייליו ראו בשירות בו קריירה ארוכת שנים. המבנה המבצעי החשוב ביותר בצבא הרומי היה הלגיון, שנחלק לקוהורטות. בלגיון שירתו אזרחים רומאים בתפקידי חיל רגלים כבד ולא נכללו בו חיילים קלי חימוש או פרשים. בנוסף ללגיונות שירתו בצבא הרומי חילות עזר שחייליהם גויסו מקרב עמים כבושים או מקרב שכירי חרב. חיילים אלו שירתו בחיל הפרשים וביחידות של חיל רגלים קל.
הלגיונר היה מוגן היטב בשריון שרשראות, מגן גדול (סקוטום) ועל ראשו קסדה טובה. שריונו של הלגיונר דמה באיכותו לשריונו של האריסטוקרט הגאלי, אך היות שהאריסטוקרטים היו מעטים, היווה השריון הכבד של הלגיונר יתרון מכריע בקרב. לחימושו השתמש הלגיונר בחרב גלדיוס שאורכה כ-50–65 ס"מ ונועדה בעיקר לדקירה, בפגיון כבד ובכידון הטלה כבד - פילום. הפילום היה יעיל לטווח של כמה עשרות מטרים והיה מסוגל לפלח את המגן של היריב ואף להוציא אותו מכלל שימוש. כך נותר הלוחם הגאלי חשוף ללא מיגון אפקטיבי כלשהו, נתון לחסדי הלגיונר המשוריין בכבדות.
בתקופה זו נחלק הלגיון ל-10 קוהורטות (סדר גודל של גדוד, 480-600 לוחמים), כל אחת בת שש קנטוריות (סדר גודל של פלוגה, 80-100 לוחמים) תחת פיקודו של קנטוריון. סביר להניח שבתחילת המערכה כלל כל לגיון כ-5,000 לוחמים, ובסופה נותרו בו כ-4,000 בגלל האבידות בקרבות. בעקבות הרפורמה המריאנית כלל הלגיון אך ורק חיל רגלים כבד ולא היו בו כוחות קלים כלשהם או פרשים. בנוסף, כל לגיון כלל יחידות ארטילריה אורגניות. כל קנטוריה הייתה מצוידת בסקורפיון (סוג של בליסטרה קלה) ואילו לכל קוהורטה נוספה בנוסף לכך בליסטרה כבדה יותר. לגיון בתקן מלא כלל 60 סקורפיונים ו-10 בליסטרות.
בגלל היעדר הפרשים בלגיונות נאלץ קיסר לגייס פרשים מקרב בעלי בריתו. מרביתם גויסו מקרב השבטים הגאלים שהיו נאמנים לו ומספרם השתנה משנה לשנה, אך בכל אופן לא היה גבוה במיוחד ועמד בממוצע על כ-3,000 עד כ-4,000 פרשים. בשנת 55 דיווח קיסר בספרו, שבצבאו משרתים 5,000 פרשים, אם כי זה מספר חריג. בנוסף, שירתו בצבאו עוד כ-500 פרשים גרמאנים.
כוחות רגלים קלים סופקו על ידי חיל העזר. שמם מטעה מעט; אמנם רבים אכן היו חמושים באופן קל ללא מיגון כבד, אך חלקם היו מוגנים היטב בשריון. השם "קל" מצביע לא רק על סוג החימוש, אלא בעיקר על צורת הלחימה: לגיונרים נלחמו במערך צפוף ואילו חיילי העזר נלחמו במערך פזור יותר. כוחותיו הקלים של קיסר כללו קלעים מהאיים הבלאריים, מטילי כידונים מנומידיה ועוד.
הצדדים הלוחמים > בלגים

החיילים הגאלים רכשו את כלי נשקם בעצמם. החיילים היעילים ביותר בצבא הגאלי הגיעו מקרב האצולה הלוחמת, אך אלה היו מעטים וגם הם לא התאמנו באופן מסודר, אלא הסתמכו בעיקר על גבורה אישית שהתאימה לאורח הלחימה הגאלי. שיטה זו, המסתמכת על גבורה אישית, הייתה נחותה יחסית לשיטה שנקטו בה הלגיונרים שנלחמו כיחידה מלוכדת אחת. חלק הארי של הצבא גויס מקרב האיכרים שהיו חסרי הכשרה צבאית ויעילותם הצבאית הייתה נמוכה.
בדרך כלל לא ביו הלוחמים הגאלי מוגנים בשריון גוף, ורק האריסטוקרטים העשירים היו יכולים להרשות לעצמם שריון שרשראות. נעשה שימוש מסוים בקסדות שיוצרו באיכות טובה, אך גם אלו לא היו נפוצות במיוחד. להגנתם השתמשו בעיקר במגן גדול עשוי מעץ, שהיה חיוני גם לצורת הלוחמה הגאלית. להתקפה השתמשו הגאלים בעיקר בחרבות ארוכות, שהיו גדולות בהרבה מהגלדיוס, החרב הרומית הטיפוסית. אורכה של החרב הגאלית בתקופה זו הגיע עד כ-90 ס"מ. החרב נועדה בעיקר לשיסוף ורבות היו עם קצה מעוגל. הגאלים השתמשו גם בחניתות קשתות, כידונים וקלע, אך אלה היו נפוצים פחות מהחרבות הארוכות.
הפרשים הגאלים היו מורכבים בעיקר מבני האצולה העשירה ולכן חמושים טוב יותר. סביר להניח שרובם חבשו קסדות ורבים עטו על גופם שריון. בנוסף לשריון הגוף, השתמשו במגן, לרוב עגול או מאורך. הפרשים נלחמו בדומה לרגלים בחרבות כבדות, אך השתמשו גם בחניתות.
העדר הקצינים המקצועיים מנעה מהגאלים יצירת טקטיקה גמישה. מבנים טקטיים מורכבים לא היו קיימים וגם לא הייתה קיימת חלוקה ליחידות משנה. הלוחמים הגאלים נלחמו כפרטים בודדים בתוך קבוצה ולא כגוף אחד. בקרב עצמו, הטקטיקה העיקרית הייתה הסתערות במהירות גבוהה בניסיון לשבור את שורות האויב. אם קווי האויב לא נשברו, חזרו על ההסתערות במהירות גבוהה וצעקות קרב וכך שוב ושוב עם הפסקות קלות למנוחה עד שהאויב נשבר או הצבא הגאלי נסוג. שיטת לחימה זו לא הייתה גמישה, אך הייתה מפחידה מאוד ובמקרה של אויב לא נחוש היה בה עצמה מספיקה כדי לשבור את שורותיו. טקטיקה זו שימשה את צאצאי הקלטים הסקוטים עד המאה ה-18, וסופה בהסתערות בקרב קלודן ב-1746.
הקרב

שבט הנרווים היה השבט הגדול האחרון שהתנגד ליוליוס קיסר. קיסר טוען ש-60,000 לוחמים מבני השבט לקחו חלק בקרב. כמו כן, שני שבטים נוספים: האטרבטים (Atrebates) והווירומנדואים (Viromandui) השתתפו בקרב. קיסר רצה לצאת לקרב כמה שיותר מהר כדי להספיק להביס את הצבא הבלגי לפני בוא התגבורות משבט האדוואטוקים (Aduatuci).
רשת המרגלים גילתה לנרווים ולבעלי בריתם שהצבא הרומי צועד בשדרת מסע המפוצלת ללגיונות, כאשר כל לגיון שומר על מטענו. צורת מסע זו הפכה את הרומאים לפגיעים כי הלגיונות היו מתקשים לסייע האחד לשני בקרב. הנרווים ביקשו לנצל את ההזדמנות ותקפו את הצבא הרומי בעודו מנסה לחצות את נהר סאביס (מזוהה כיום עם סל) במעבר מפורסם ששימש את הסוחרים של האזור ועומקו היה קצת פחות ממטר בתקופה זו של השנה. גדות הנהר היו מיוערות ומלאות בגבעות שהסתירו היטב את הצבא הבלגי מפני הסיירים הרומאים.
קיסר שחשש ממארב שלח את סייריו ואלה גילו לו את הטופוגרפיה הבעייתית של השטח. כתוצאה מכך, שינה את מערך הצבא לפני חציית הנהר. בראש השדרה עמדו כעת ששת הלגיונות המנוסים, מוגנים היטב בפרשים וברגלים קלים ואילו שני הלגיונות החדשים נותרו מאחור עם המטען.
הראשונים לחצות את הנהר היו הכוחות הקלים. עיקר הצבא הבלגי היה מוסתר ביער, אך קבוצות מבודדות של חיילים קלים תקפו את הרומאים, אך אלה הדפו אותם בקלות. לאחר מכן, חצו הלגיונרים את הנהר והחלו לבנות מחנה מבוצר על גדת הנהר. קיסר הזניח את הגנת הלוחמים ואלה לא הציבו שמירה מספקת מפני ההתקפה פתע אפשרית. החיילים הניחו את כלי נשקם פרט לשריון הגוף והיו עסוקים בבניית המחנה, כשהם חשופים להתקפת פתע של האויב.
הבלגים, תחת הנהגתו של בודואוגנטוס (Boduognatos) ארבו לרומאים בסבלנות רבה. הם המתינו עד הופעת המטען הרומי ותקפו במפתיע את הצבא הרומי. הכוחות הקלים שהוצבו לשמור על הלגיונרים שבנו את המחנה לא עמדו בלחץ האויב ונסוגו במהירות. המחנה הרומי שמר על קור רוח נוכח התקפת הפתע. קיסר הורה לחייליו לחמש את עצמם ולהסתדר במערך קרבי, הלגאטים עשו זאת גם כן וגם החיילים הרומאים הממושמעים יצרו יחידות מאולתרות ומיהרו לייצב את קו ההגנה, גם בלי פקודה מפורשת מהדרג הגבוה. עם זאת, הקמת מערך קרבי מסודר הוא עניין מסובך שדורש זמן וכעת הרומאים נאלצו לעשות את כל זה בחפזון רב. על אף ההתראה הקצרה הצליחו הרומים לייצב קו הגנה ראוי תוך פרק זמן קצר.
הבלגים היו כבר במרחק קצר של כמאה מטר בלבד מהעמדות הרומאיות וקיסר נתן את אות ההסתערות. הלגיונרים רצו לעבר האויב והטילו בהם את כידוני הפילום. מטח זה בלם את הסתערות הבלגים וגרם להם לנפגעים רבים.
הלגיונרים הצליחו להתגבר על הבלגים במרכז, אם כי לא שברו אותם. עם זאת, היה האגף הרומאי הימני נתון תחת לחץ רב. הלגיון ה-12 שניצב באגף זה ספג אבדות רבות. כל הקנטוריונים מהקוהורטה הרביעית נהרגו. הסיגניפר נהרג אף הוא והנס שלו נשבה על ידי הבלגים. גם הקוהורטות האחרות ספגו אבדות כבדות וקנטוריונים רבים נהרגו או נפצעו. קיסר שחש שרגע המשבר הגיע, תפס בעצמו את המגן של אחד החיילים ההרוגים והסתער בעצמו לעבר האויב. חייליו התעודדו נוכח מעשה הגבורה של מצביאם וחידשו את מאמציהם ביתר שאת.
בינתיים הספיקו שני הלגיונות ששמרו על המטען להגיע לשדה הקרב. מראה התגבורת הפיח רוח קרבית חדשה ברומאים ואילו רוחם של הבלגים החלה להישבר. טיטוס לאביינוס שראה את המצב המסוכן באגף הימני הורה ללגיון ה-10 לפנות לאגף זה כדי לתגבר אותו. הגעת התגבורת והחשתה לאגף הנתון במצוקה עשו את שלהם והבלגים נסוגו. הניצחון הרומי היה שלם וקיסר דיווח שכמעט כל הלוחמים הנרווים נהרגו או נפצעו.
לקריאה נוספת

גאיוס יוליוס קיסר, מלחמת גאליה תרגום מלטינית, מבוא והערות משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, תשע"ב (2011). (גרסה דיגיטלית של הספר בפרויקט גוטנברג) (באנגלית)
פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי רומי: חייו של יוליוס קיסר, תרגם מהמקור היווני והוסיף מבוא והערות: יוסף ג. ליבס. ירושלים, מוסד ביאליק, 1954.
דיו קסיוס, היסטוריה
Adrian Goldsworthy, Ceaser - The life of Colossus. Yale university press, 2006 pp. 244 - 250
Peter Wilcox and Rafael Trevino, Barbarians against Rome: Rome's Celtic, Germanic and Gallic enemies. ‏Osprey Publishing, 2000
P.A. Brunt, Italian Manpower 225 BC - 29 AD. Oxford university press, 1971.
Nic Fields, The Roman Army: The Civil Wars 88 - 31 BC. Osprey, 2008
Kate Gilliver, Caeser's Gallic Wars. Osprey, 2002
הערות שוליים

↑  קיסר 2.4 וקיסר 2.28
↑  הטבלה על פי המקורות הבאים: טבלת הכוחות באתר ליוויוס; Lawrence Keppie, p. 56.
↑  לפירוט אודות מספרי הלוחמים בלגיון ראו בהרחבה P. A. Brunt, pp. 687-693
↑  Nic Fields, p. 11
↑  Adrian Goldsworthy (2003), p. 192
↑  Goldsworthy (2006), p. 196
↑  Nic Fields, p. 17
↑  Phil Barker, p. 18
↑  Kate Gilliver p. 24
↑  Peter Wilcox, Rome's enemeis 2: Gallic and Brittish Celts p 23
↑  Peter Wilcox, Rome's enemeis 2: Gallic and Brittish Celts p 24
↑  Nic Fields, p. 13
| מלחמת גאליה |
| --- | --- | --- |
| אזורים גאוגרפיים | הרפובליקה הרומית • גאליה • גאליה בלגיקה • גאליה אקוויטניה • האי הבריטי • גרמאניה |  |
| קרבות | קרב אראר • קרב ביבראקטה • קרב ווז' • קרב אקסונה • קרב סאביס • המצור על האופידום של האדוואטוקים • קרב אוקטודורוס • קרב מפרץ קיברון (56 לפנה"ס) • כיבוש גאליה אקוויטניה במלחמת גאליה  •  כיבוש שטחי האונלים • פלישות יוליוס קיסר לבריטניה • קרב אטואטוקה • המצור על מחנהו של קיקרו • המצור על אוואריקום • המצור על גרגוביה • קרב לוטטיה • המצור על אלסיה • המצור על אוקסלודונום |  |
| שבטים גאלים, בריטונים וגרמאנים | הלווטים • איידואים • סואבים • נרווים • רמים • בלובאקים • אדוואטוקים • מנפים • מורינים • ונטים • אונלים • קוריוסוליטים • לקסובים • פיקטונים • קטובלאונים • אבורונים • אוסיפטים  • טנקטרים • קארנוטים • ארוורנים • סקוואנים • טרינובנטים |  |
| מנהיגים בולטים | מנהיגים בולטים |  |
| רומאים | יוליוס קיסר • טיטוס לאביינוס • פובליוס וטניוס • אולוס הירטיוס • סרוויוס גלבה • קווינטוס פדיוס • סאבינוס • לוקיוס קוטה • קווינטוס קיקרו • קראסוס • אלבינוס • רבילוס • מרקוס מאמורה • מרקוס קראסוס • מרקוס אנטוניוס • לוקיוס וורנוס  • דיוויקיאקוס • ולריוס פרוקילוס • טאסגטיוס |  |
| גאלים | ורקינגטוריקס • אורגטוריקס • דיוויקו • אריוביסטוס • גלבה • בודואוגנטוס • וירידוביקס • קסיוולאונוס • אינדוטיומארוס • אמביוריקס • קאטיבולקוס • אקו • קומיוס • ליטוויקוס • סדולוס • ורקאסיוולנוס • אפורידוריקס |  |
| ערכים נוספים | מלחמת גאליה (ספר) |  |
תרשים תמרוני הכוחות
In the Blue Light

In the Blue Light (בעברית: באור הכחול) הוא אלבום האולפן הארבעה-עשר של זמר הפולק והרוק היהודי-אמריקאי פול סיימון, שיצא לאור בספטמבר 2018 על ידי Legacy Recordings. סיימון הפיק את האלבום יחד עם רוי היילי, טכנאי הקול עמו הוא משתף פעולה מאז היותו חלק מהצמד סיימון וגרפונקל.
האלבום איננו כולל שירים חדשים והוא מורכב כולו מעיבודים חדשים לעשרה משיריו הפחות מוכרים של סיימון, חלקם שירים שסיימון איננו נוהג לבצע בהופעות חיות. פול סיימון בחר את השירים משום שהיו "כמעט מדויקים, או מוזרים דיים עד כדי כך שהקהל התעלם מהם כשיצאו לראשונה". במהלך הפקת האלבום שיתף סיימון פעולה עם אמנים רבים שכללו שישיית מוזיקה קאמרית מניו יורק בשם yMusic, חצוצרן הג'אז וינטון מרסליס והגיטריסט ביל פריזל. שם האלבום לקוח מהשורה הראשונה בשיר How the Heart Approaches what it Yearns.
ביקורות

האלבום זכה לביקורות חיוביות. באתר Metacritic ציון האלבום הוא 70 בהסתמך על 11 ביקורות. באינדיפנדנט הבריטי נכתב כי באלבום סיימון איננו ממציא את עצמו מחדש ואיננו מהרהר בעשורים שחלפו אך מצליח להאיר אור על שירים שהעלימו עין מהם. באתר NPR נכתב כי שיתופי הפעולה מסייעים לסיימון למצוא את אותה פיסת השראה שעוזרת לו לבנות מחדש את סיפוריו עד אשר הם שוב בוהקים. בביקורת באתר Billboard נכתב כי בעוד אמנים נוהגים להקליט מחדש להיטים, פול סיימון בחר לתת מבט שני לשירים פחות מוכרים וכי האלבום מצליח בו זמנית גם להאיר את פול סיימון באור חדש וגם מושך את תשומת ליבו של המאזין לשירים שהוחמצו בפעם הראשונה.יוסי חרסונסקי, באתר yosmusic, כותב כי שירי האלבום "מספרים סיפורים שהיו מתאיידים לנצח אלמלא החידוש הזה" ו"יש מקום להתאהב באחדים."
רשימת השירים

כל השירים נכתבו על ידי פול סיימון:
| מס' | שם השיר | האלבום המקורי | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | One Man's Ceiling Is Another Man's Floor | There Goes Rhymin' Simon (1973) | 04:00 |
| 2 | Love | You're the One (2000) | 04:10 |
| 3 | Can't run but | The Rhythm of the Saints (1990) | 03:30 |
| 4 | How the Heart Approaches what it Yearns | One-Trick Pony (1980) | 04:30 |
| 5 | Pigs, Sheep and Wolves | You're the One (2000) | 04:00 |
| 6 | René and Georgette Magritte with Their Dog After the War | Hearts and Bones (1983) | 04:44 |
| 7 | The Teacher | You're the One (2000) | 03:45 |
| 8 | Darling Lorraine | You're the One (2000) | 07:13 |
| 9 | Some Folks' Lives Roll Easy | Still Crazy After All These Years (1975) | 04:00 |
| 10 | Questions for the Angels | So Beautiful or So What (2011) | 04:00 |
|  |  |  | אורך כולל: 43:52 |
הערות שוליים

↑  Paul Simon doesn't want to be 'a Paul Simon cover band', CBC Radio, ‏September 5, 2018
↑   איתמר זהר, פול סיימון חוזר אל שירים שכתב בעבר בעיבודים חדשים, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2018
↑  דנה קסלר, פול סיימון מסכם קריירה עם אלבום (כנראה) אחרון וביוגרפיה חדשה, באתר כלכליסט, 4 בספטמבר 2018
1 2  Ann Powers, Paul Simon's 'In The Blue Light' Seeks Redemption In Revision, NPR, ‏August 30, 2018
↑  In the Blue Light, Metacritic
↑  Alexandra Pollard, Paul Simon, In the Blue Light album review: Shining a light on some overlooked gems, Independent, ‏September 6, 2018
↑  Joe Lynch, Paul Simon Revamps 10 Deep Cuts for Strangely Satisfying New Album 'In the Blue Light', Billboard, ‏September 7, 2018
↑  יוסי חרסונסקי, In the Blue Light, Yosmusic, ‏16 בספטמבר, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: bfe06dce-a220-425f-8be5-75652c815e4e
גרגשי

גִּרְגָּשִׁי הוא שמו המקראי של עם המוזכר כאחד משבעת עמי כנען אשר שכנו, לפי התיאור המקראי, בארץ ישראל טרם כיבושהּ, ואשר במקרא מובטח לעם ישראל שאלוהים יגרשם מהארץ לשם כיבושהּ על ידי ישראל. עם זאת, גם הצטוו בני ישראל להכרית כל צאצא הגרגשי, בהתאם למצוות מחיית שבעה עממין.
גנאלוגיה

ספר בראשית מתאר את הגנאלוגיה של הגרגשי, וקובע כי הם צאצאיו של כנען:
וּכְנַעַן, יָלַד אֶת-צִידֹן בְּכֹרוֹ וְאֶת-חֵת: וְאֶת-הַיְבוּסִי, וְאֶת-הָאֱמֹרִי, וְאֵת הַגִּרְגָּשִׁי:
הגרגשי מוזכר 5 פעמים נוספות במקרא.
קביעת מיקומם בארץ כנען שנויה במחלוקת. לפי האונומסטיקון המתבסס על תרגום השבעים "גרגשי" הוא ה"גשורי" שישב בעבר הירדן המזרחי, אולם בכל המקורות האחרים שבמקרא הוא נמנה עם תושבי כנען. בתלמוד הירושלמי (שביעית ו', א) מוזכר כי הגרגשים ישבו בסוסיתא אשר בגולן (עבר הירדן המזרחי) ולכן יש המניחים שהם עקרו ל"ארץ הגשורי" לאחר כיבוש כנען על ידי יהושע בן נון. מאידך בירושלמי (שביעית ו', א) נאמר כי "הגרגשי פנה והלך לו (מפני יהושע) לאפריקי". יש המזהים את אפריקי עם פריגיה שבחוף הצפון־מערבי של אסיה הקטנה.
השערות בנוגע להיותם מגויי הים

במקורות המצריים אודות קרב קדש מוזכר עם בשם קרקשא או גרקשא שבמאות ה־12 וה־13 לפנה"ס ישב בחופה המערבי של אסיה הקטנה והשתתף בקרב נגד רעמסס השני מלך מצרים לצד החתים. ייתכן כי בשנים אלה פלשו הגרגשים מסוריה או דרך הים גם לארץ ישראל כחלק מהגירה או פלישה נרחבת יותר מאזור הים האגאי וכרתים של גויי הים. הבעיה בזיהוים של הגרגשים עם גויי הים היא שהם אינם מוזכרים בכתובות המצריות המתארות פלישה זאת. עם זאת במצבת מרנפתח אחד מגויי הים המוזכרים הוא הת'כר. הרודוטוס מציין כי תושבי העיר גרגיס אשר באסיה הקטנה הם מבני העם התוכרי (ת'כר) הממוקמת בחוף המערבי של אסיה הקטנה בין טרויה מדרום למילטוס בצפון באזור פריגיה, וכן אתנאיוס וקסנופון מזהים את מיקומם של הגרגיתים באזור זה.
הת'כר מתוארים במגילת ון אמון המצרית כעם שישב בעיר דור שעל חופי כנען. אזכור נוסף של הת'כר מופיע באונומסטיקון של אמנופה. מסורות יווניות רבות מספרות על נדודיו של גיבור בשם תוכר ושל עם התוכרים מכרתים לכריה שבאסיה הקטנה על התנחלותם באזור מילטוס ועל המשך נדודיהם לקפריסין ולחופי צידון. כמו כן ישנה אגדה על ייסודה של העיר דור בידי דורוס בנו של האל היוני פוסיידון (עיר בשם זהה הייתה קיימת גם בכריה).
לדברי המקורות המצריים היו הת'כר אחד מגויי הים שבאו מאסיה הקטנה דרך קפריסין לכנען ולגבול מצרים דבר המאשר את זיהויים עם התוכרים היוניים.
האזכור המאוחר בספר נחמיה של הגרגשי מחזק את הסברה שמדובר בתוכרים שישבו בעיר דור שחשיבותה הגאופוליטית הייתה רבה בימיו עד שראה את הצורך להזכיר את העם היושב בה בשמו המקורי כפי שהיה מוכר בארץ עוד מתקופת ההתנחלות המקראית – על אף שבתקופתו הייתה העיר תחת שלטון צידוני־פיניקי.
מקור השם

הבלשן אלכסנדר הרכבי מוסר שב"שפות הצפון־שמיות", ובערבית בכללן, גרגשתא בהוראת – רגב, חימר. מגיע מהשורש השמי ר־ר־א; ופירושו שדות מוצפים או בצה שחורה, נגזרת מהשורש מופיעה בפרסית והוראתה – גפן, כרם, ורד ; בערבית – אורז ; בטורקית עות'מאנית – גפן, אורז. גרגשתי פירושו אדם המתגורר באדמת חימר (חמרה), או אדמת בצה.
בכתבי יוספוס ביוונית הם נקראים γεργεσιοζ (גרגסיוס), אוסביוס מסר שעם זה התגורר מעבר לירדן.
השם 'גרגש' נמצא בכתבי אוגרית. אך עד כה לא נמצאו באוגריתית שמות תאופוריים דוגמת אלה הנוהגים בפיניקית כגון גרעשתרת, גרמלקרת. בכתובות מקרתחדשת נמצאים השמות 'גרגש' ו'גרגשם', והוצע שהדבר קשור לאמירת התלמוד ש”גרגשי [...] הלך לו לאפריקי” (תלמוד ירושלמי, מסכת שביעית,  פרק ו', הלכה א'). בנימין מזר סבר שהשם גרגש בשמות הפיניקיים הנ"ל פירושו גר־האל 'גש' שמופעו קושר עם האל כושר וחסיס.
יש המקשרים בין השם "גרגש" באוגרית ובפיניקית ל־Gargasos, אחד מגויי הים שמקורו באזור שבין ארץ טרויאס (אנ') ללסבוס, ול־kaskisa בחתית־אכדית.
יש שזיהו את מושל הארמים כבן לעם הגרגשי המופיע בכתובת זכור בצורה: a-ra-me DUMU gu ši בהמשך הכתובת וסמוך למאורעות קרב קרקר מאוזכרים תשלומי המס של בית אגושי Bīt-Agūsi (אנ') עבור שלמנאסר השלישי, ובאוגריתית מופיע כשם פרטי – 'בִּינגֻשִׁי'.
ביהדות

ר' אברהם אבן דאוד כותב על יהודי גאורגיה הנמצאים ב"ארץ הגרגשי ונקרא גרגאן" (ד"ר גילי חסקין). ורבי בנימין מטודלה מונה את יהודי גאורגיה ("ארץ גורון הנקראים גרגנין, היושבים על נהר גיחון, והם הגרגשי מתעסקים בדת הנוצרית").
הערות שוליים

↑  ספר דברים, פרק ז', פסוק א'.
↑  ספר בראשית, פרק ט"ו, פסוק כ"א; ספר דברים, פרק ז', פסוק א'; ספר יהושע, פרק ג', פסוק י' ופרק כ"ד, פסוק י"א; וספר נחמיה, פרק ט', פסוק ח'.
↑  מהר"ל נצח ישראל פרק ל"ד
↑  עתניאל מרגלית, גויי הים בארץ ישראל בתקופת המקרא עמ' 59-60.
↑  KTU2 4.50, 4.125, 4.187, 4.194, 4.214 III, 4.377, 4.787
↑  "גרגש" ב־CIS I 2460, 3196; "גרגשם" ב־CIS I 673
↑  נחום סלושץ, אוצר הכתובות הפניקיות, דביר, 1942, עמ' 266
↑  אנציקלופדיה מקראית, משה דוד קאסוטו. כרך ב',מוסד ביאליק. תשי"ד - 1954. ערך - גרגשי, עמ' 552
↑  Dennis Pardee, Ugaritic Proper Nouns, Archiv für Orientforschung 36/37, 1989, עמ' 401
↑  George C. Heider,, in Karel van der Toorn, Bob Becking, and Pieter W. van der Horst (eds.), Dictionary of Deities and Demons in the Bible, 2nd ed., Leiden: Brill, 1999."gush". pp. 375-376
| תקופת השופטים |
| --- | --- | --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש •  תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון  • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |  |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |  |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |  |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |  |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים •  קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |  |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם • הקיני |  |
פיקוד מבצעי החלל

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  חיל החלל של ארצות הברית 
 בסיס האם:  בסיס חיל האוויר פיטרסון 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  21 באוקטובר 2020 – הווה (4 שנים) 
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Stephen N. Whiting 
 
פיקוד מבצעי החלל (באנגלית: Space Operations Command ,SpOC) הוא פיקוד של כוח החלל של ארצות הברית, שבסיסו נמצא בבסיס חיל האוויר פיטרסון בקולורדו והוא אחראי על הארגון, ההדרכה, ההצטיידות, הפיקוד והשליטה והעסקת כוחות חלל לתמיכה בתוכניות מבצעיות ומשימות על פי הוראות מפקד כוח החלל. הפיקוד אחראי גם על אגפי השיגור של כוח החלל, כנף החלל ה-30 וכנף החלל ה-45 עד להפעלת פיקוד מערכות החלל.
פיקוד מבצעי החלל הוקם ב-21 באוקטובר 2020 על בסיס יחידות חיל האוויר ה-14 של ארצות הברית, מפקד החיל לוטננט גנרל סטיבן ווייטינג נהיה למפקדו הראשון של פיקוד מבצעי החלל.
מבנה

| שם | שם | ייעוד | מטה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | פיקוד מערבי למבצעים בחלל | פעולות לחימה בחלל | בסיס חיל האוויר ונדנברג, קליפורניה |
משימה בחלל
|  | אימון חלל ומוכנות דלתא (זמנית) | אימון בחלל ומוכנות | בסיס חיל האוויר פיטרסון, קולורדו |
|  | דלתא החלל 2 | מודעות לתחום החלל | בסיס חיל האוויר פיטרסון, קולורדו |
|  | דלתא החלל 3 | לוחמה אלקטרונית בחלל | בסיס חיל האוויר פיטרסון, קולורדו |
|  | דלתא החלל 4 | הגנה מפני טילים | בסיס חיל האוויר בקלי, קולורדו |
|  | דלתא החלל 5 | שליטה ובקרה | בסיס חיל האוויר ונדנברג, קליפורניה |
|  | דלתא החלל 6 | לוחמת רשת | בסיס חיל האוויר שרייבר, קולורדו |
|  | דלתא החלל 7 | מודיעין, מעקב וסיור | בסיס חיל האוויר פיטרסון, קולורדו |
|  | דלתא החלל 8 | לוויין תקשורת, מערכת ניווט לוויינית | בסיס חיל האוויר שרייבר, קולורדו |
|  | דלתא החלל 9 | לוחמת חלל | בסיס חיל האוויר שרייבר, קולורדו |
גדודים ואגפים
|  | פיטרסון-שרייבר | משימה ותמיכה רפואית | בסיס חיל האוויר פיטרסון, קולורדו |
|  | באקלי | תמיכה רפואית | בסיס חיל האוויר בקלי, קולורדו |
|  | כנף החלל ה-30 | שיגור חלל, תמיכה במשימה ותמיכה רפואית | בסיס חיל האוויר ונדנברג, קליפורניה |
|  | כנף החלל ה-45 | שיגור חלל, תמיכה במשימה ורפואה | בסיס חיל החלל פטריק, פלורידה |
היסטוריה

כאשר הוקם כוח החלל ב-20 בדצמבר 2019, מטה פיקוד החלל של חיל האוויר (AFSPC) בבסיס חיל האוויר פיטרסון בקולורדו הוגדר מחדש כמפקדת חיל החלל של ארצות הברית. לאחר מכן, חיל האוויר ה-14 בבסיס חיל האוויר ונדנברג, קליפורניה, עוצב מחדש באופן זמני במסגרת חיל האוויר האמריקני כמפקדת מבצעי החלל (SpOC), שינוי ארגוני ראשוני שלא היה כחלק מהתכנון הארגוני. אנשי כוח החלל כתבו בדו"ח הקונגרס כי יפתחו ארגונים חדשים ויחידות מבצעיות בשטח.
כוח החלל חשף ביוני 2020 את תוכניתו להקים, מתוך גורמי הצוות והמבצעים של חיל החלל בבסיס פיטרסון, פיקוד חדש למבצעי חלל כאחת משלושת הפיקודים המתוכננים. האלוף סטיבן נ. ווייטינג, שהיה סגן מפקד המטה, בכוח החלל של ארצות הברית, הועמד לאחר מכן לשמש כמפקדו הראשון.
בטקס בבסיס חיל האוויר פיטרסון ב-21 באוקטובר 2020, מפקד כוח החלל של ארצות הברית הגדיר מחדש את הגוף כפיקוד מבצעי החלל, והפך לפיקוד השדה הראשון של כוח החלל. מפקד כוח החלל האמריקני, סגן אלוף, סטיבן נ. ווייטינג, קיבל את הפיקוד, הדגיש את סדר העדיפויות שלו ושל פיקוד השדה וחשף את סמלו החדש. הפיקוד הקודם של מבצעי החלל, שתוכנן מחדש במסגרת חיל האוויר ה-14, הופעל והפך לפיקוד מבצעי החלל המערבי.
ראו גם

פיקוד כוחות צבא ארצות הברית
פיקוד כוחות צי ארצות הברית
פיקוד הקרב של חיל האוויר של ארצות הברית
הערות שוליים

↑  Chiles, Cody (27 בדצמבר 2019). "14th Air Force Redesignated as Space Operations Command". Space Operations Command. נבדק ב-1 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "SpOC Fact Sheet". Space Operations Command. נבדק ב-22 באוקטובר 2020. These initial actions provided immediate structure for the USSF but were not intended to reflect the end-state of the new branch of Service. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Comprehensive Plan for the Organizational Structure of the U.S. Space Force (PDF). United States Space Force. 3 בפברואר 2020. p. 9. נבדק ב-22 באוקטובר 2020. Experts will continue to develop the overall field-level organizational design of the Space Force, culminating with SECAF decision on the future structure of Space Force Field Commands and operational units by May 1, 2020. To further cement the new culture and identity of the Space Force, the DAF is also reviewing potentially renaming Air Force installations to Space Force installations. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Kirby, Lynn (30 ביוני 2020). "USSF field command structure reduces command layers, focuses on space warfighter needs". נבדק ב-22 באוקטובר 2020. The staff and operations elements of USSF at Peterson Air Force Base, Colorado, which is also the former AFSPC, will become the headquarters SpOC. There is an existing unit at Vandenberg AFB, California, named Space Operations Command, which will be renamed upon activation of the field command SpOC. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "General Officer Announcements". U.S. Department of Defense. 29 ביולי 2020. נבדק ב-30 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.spaceforce.mil/News/Article/2390148/space-force-activates-first-field-command/
טקס הקמת SpOC.
אבי ברדוגו

| --- | --- |

אבי ברדוגו (2021)
 לידה:  16 ביולי 1943 חיפה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  21 ביולי 2024 (בגיל 81) תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תקופת הפעילות:  1966–2024 (כ־58 שנים)
 מספר צאצאים:  3 
 
אברהם (אבי) ברדוגו (16 ביולי 1943 – 21 ביולי 2024) היה עורך דין ופעיל חברתי, ממייסדי תנועת "הפנתרים השחורים" ומפלגת עלה ירוק.