פרוג'ה
יהודי העיר

היהודים הראשונים הגיעו לעיר במאה ה-13, בהזמנת שליטי המחוז, במטרה לפתוח דלפקים למתן הלוואות. המסמך הראשון המזכיר יהודים הוא משנת 1287. בשנת 1322 הגיעה לאומבריה קבוצה של יהודים מרומא. הם סבלו מהטרדות שכללו שרפה של ספרי התלמוד שלהם.
בשנת 1422 התכנסה בפרוג'ה "ועדה השנים-עשר" של הקהילות היהודיות באיטליה במטרה למנוע תעמולה נגד היהודים שאורגנה על ידי ג'ובאני דה קפסטראנו, שכונה "השוט של היהודים", ששמו הטיל אימה על יהדות איטליה. הוועדה החליטה להטיל מס על היהודים על מנת להשיג את ביטול הגזרות.
בשנת 1457 היה בעיר בית כנסת, שפעל בארמון בוויה וקיה (Vecchia), בבעלות משפחה של אציל איטלקי. מבנה זה ומבנה נוסף נרכשו על ידי אלאוצ'יו ואנג'לו גוליילמו (Aleuccio e Angelo di Guglielmo) ונמסרו חינם לשימוש הקהילה. לאחר פטירתם בית הכנסת עבר לבעלות הקהילה. בשנת 1489 הבנקאי ונטורה דה-אברמו נטל שליטה על הבניין. עם מותו, בית הכנסת עבר לבעלות הקהילה
בשנת 1462 יזם הנזיר מיקלה דה-מילאנו חרם על פרוג'ה, בגלל ההסכם שהיה לה עם הבנקאים היהודים להקמת מוסד להלוואות בעיר. הוא דרש כי יוקמו מוסדות נוצרים למתן הלוואות - Monti di Pieta - והם ימלאו את תפקידי הבנקים של היהודים. יוזמתו הצליחה במחוזות המרכז של איטליה, בין השאר בערי אומבריה: פרוג'ה, אסיזי, מארקה, אנקונה ועוד. היהודים כבר לא היו נחוצים לכלכלת הערים ובמקומות אחדים גורשו. בשנת 1485 הנזיר ברנארדינו דה פילטרה (אנ') (Bernardino da Feltre), הביא לגירוש היהודים מפרוג'ה.
בראשית המאה ה-16 חזרו היהודים לעיר. וידוע על שני חברים יהודים שהיו באגודת הציירים בעיר. בשנת 1569 גורשו היהודים מהמחוז, כמו שנהגו במדינת האפיפיור. רובם עברו לשני הגטאות שבהם היהודים הורשו לגור, ברומא ובאנקונה. בעקבות צעד זה הוחלו הגזרות על מרבית יהודי איטליה. אך בשנת 1590 חזרו היהודים לפרוג'ה והקצו להם אזור למגורים. כן ניתנו ליהודים הרשאות לפתוח מחדש בנקים בעיר..
ברחוב ליבי (Via Vibi) נמצא ארמון של משפחה יהודית, הנושאת את שם הרחוב ושם יש גם כתובת המעידה על כך.
בית הקברות היהודי העתיק חדל לשרת את יהודי העיר כבר לפני מאה שנה. קיימים תעודות על כך שפעל מהמאה ה-14. משנת 1874 יהודי העיר נקברים בחלקה מיוחדת בבית הקברות העירוני. יש בו כ-150 קברים. הקהילה היהודית ברומא מטפלת בבית הקברות היהודי המקומי.
במאה ה-20 הגרעין של יהודי העיר היה משפחת דאססאו (Dessau), שהייתה ממוצא אשכנזי. הרב מנחם עמנואל הרטום, בנו של הרב אליה שמואל הרטום היה רבה של העיר בשנים 1937–1938.
במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר העיר הייתה תחת שלטון הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית אב כנסיית סנט אנדריה ופורטה אנה סוסזנה (chiesa di Sant'Andrea a Porta Santa Susanna), פדריקו וינצ'נטי (Federico Vincenti) שיתף פעולה עם המחתרת באסיזי במטרה להסתיר פליטים יהודים. הוא זכה על כך בתואר חסיד אומות העולם.
בעיר פועל מרכז לתרבות עברית (Centro Culturale Ebraico di Perugia) בראשות פרופ' גוסטבו רייכנבאך ( Gustavo Reichenbach) ליד האוניברסיטה המקומית. רייכנבאך הוא גם ראש הקהילה הקטנה בעיר, המונה כרגע 32 נפש. במרכז העיר קיימת כיכר קטנה על-שם בית כנסת - Piazzetta della Sinagoga.
באוניברסיטת פרוג'ה, בספריית הרקטור (Biblioteca dei Dottorato), מצוי אוסף של כתבי-יד עבריים מימי הביניים. בליקוט המגילות בפרוג'ה, החל בשנת 1981 פרופ' יוסף ברוך סרמוניטה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. המגילות התגלו בתוך כריכות של ספרים מתקופות מאוחרות יותר כאשר דפי הקלף שימשו לבניית הכריכות ספרים. עד כה נחשפו בארבעים ספרים דפים כפולים של מגילות קלף. בין השאר נמצאו דפים מהמקורות הבאים : ספרי התנ"ך, תלמוד בבלי וספרי הלכה. האוסף כונה בשם "הגניזה של פרוג'ה"