stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלום פלאח
לקריאה נוספת

יוסף טובי וצביה טובי, הספרות הערבית-היהודית בתוניסיה 1950-1850, אורות יהדות המגרב, 2000.
יוסף שטרית, מודרניות לאומית עברית מול מודרניות צרפתית: ההשכלה העברית בצפון-אפריקה בסוף המאה הי"ט, מקדם ומים, ג', תש"ן, עמ' 11-76.
חיים סעדון (עורך), תוניסיה, בסדרת "קהילות ישראל במזרח במאות התשע-עשרה והעשרים", הוצאת משרד החינוך ומכון בן צבי, תשס"ה.
Joseph Chetrit, "Chalom Flah (1855-1936), l'Alliance et l'enseignement de l'hébreu en Tunisie et ailleurs", in Denis Cohen–Tannoudji (ed.), Les écoles de l'Alliance en Tunisie, Paris 2012.
הערות שוליים

↑  לרשימה של מאמריו בהצפירה ראו: יוסף שטרית, מודרניות לאומית עברית מול מודרניות צרפתית: ההשכלה העברית בצפון-אפריקה בסוף המאה הי"ט, מקדם ומים, ג', תש"ן, עמ' 58, הערה 23.
↑  שלום פלאח, 'הצופה את פני תוניס', האסיף שנה ו' (תרנ"ד), עמ' 78-94.
↑  יוסף שטרית, מודרניות לאומית עברית מול מודרניות צרפתית: ההשכלה העברית בצפון-אפריקה בסוף המאה הי"ט, מקדם ומים, ג', תש"ן, עמ' 33
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311877005171  ISNI: 0000 0000 6956 7049  VIAF: 97291831   WorldCat (עם VIAF): 97291831
תוכנית דרך

תוכנית דרך היא תוכנית הכלולה בתוכנית מתאר ארצית לדרכים או בתוכנית מתאר ארצית למסילות ברזל, או תוכנית הנגזרת מתוכנית מתאר ארצית לדרכים. מי שרשאי להגיש תוכנית דרך לוועדה המחוזית לתכנון ובנייה הם: המדינה, רשות מקומית, ועדה מקומית לתכנון ובנייה או גוף הפועל מטעם המדינה לאחר שהוסמך לכך לפי החלטת הממשלה.
ההליכים לאישורה של תוכנית דרך

פרסום בעיתון על הכנת תוכנית דרך בשני עיתונים נפוצים.
לאחר הפרסום הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה תעביר עותק לוועדה מקומית לתכנון ולבנייה ועליה להעיר את הערותיה לתוכנית תוך 30 יום (הוועדה המקומית אינה מחויבת להעיר את הערותיה בשלב זה).
הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה תדון בחוות הדעת של הוועדה המקומית לתכנון ובנייה ותחליט תוך 30 ימים אם להפקיד את התוכנית או לדחותה. אם הוועדה המקומית לא העירה את הערותיה, הוועדה המחוזית רואה בכך שאין התנגדות מטעם הוועדה המקומית.
הוועדה המחוזית הדנה בתוכנית דרך שהוגשה לה, תזמין לדיון את מהנדס הוועדה המקומית לתכנון ובנייה שבתחומה מצויה התוכנית, וכן את מהנדס הוועדה המקומית הגובלת על מנת לשמוע את הערותיהם המקצועיות לתוכנית ואת הערות הוועדות המקומיות.
במקרה שהוועדה המחוזית לתכנון ובנייה החליטה להפקיד את התוכנית עליה למסור הודעה לבעלי מתקני התשתית (בזק, חברת החשמל וכו') שבתחום התוכנית.
התנגדות לתוכנית לכל מי שרואה עצמו נפגע מהתוכנית צריכה להתקבל תוך 60 ימים מיום הפרסום בעיתונות בשטח בנוי, או תוך 30 יום בשטח רגיל.
הוועדה תדון בהתנגדויות ותחליט תוך 30 יום מתום המועד להגשת ההתנגדויות.
מגיש התוכנית יכין תשריט דרך ויגישו לנציג השר להגנת  הסביבה בוועדה המחוזית, והנציג רשאי לדרוש ממגיש התוכנית בתוך 15 יום להכין תסקיר השפעה על הסביבה. היועץ הסביבתי ימסור את חוות דעתו למגיש התוכנית, לוועדה המחוזית ולוועדות המקומיות שבתחומן עוברת התוכנית תוך 30 ימים.
מגיש תוכנית הדרך יהיה בכל שלבי הדיונים בעניין הפיצויים.
שפ פטיבון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 ביולי 1959 (בן 65) אושן גרוב, ארצות הברית 
 שם במה:  Shep Pettibone 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  דאנס-פופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 www.sheppettibone.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט "שפ" פטיבון (באנגלית: Robert "Shep" Pettibone; נולד ב-10 ביולי 1959) הוא מפיק מוזיקלי, רמיקסר, פזמונאי ודי ג'יי אמריקאי, אחד מהמוזיקאים הפופולריים ביותר בשנות ה-80 של המאה ה-20.
קריירה

שפ פטיבון זכה להצלחה לאחר עבודתו עם ארתור בייקר (אנ') כחלק מ-Afrika Bambaataa & the Jazzy 5, וכטכנאי קול ומיקס של פרלוד רקורדס (אנ'). במהלך הקריירה המוזיקלית שלו, הוא השיק "מאסטרמיקס" חדשניים ל-New York's KISS FM. הפופולריות של המיקסים הללו שכנעה את חברת התקליטים להפיץ חלק מהם באופן מסחרי.
פטיבון זכה לשבחים על ידי די ג'יים רבים ברחבי העולם, והיה מבוקש בסצנת הדאנס ומועדוני הלילה האמריקאים באותה העת בה פעל. מיומנותו בהפקה מוזיקלית ובעשיית מיקסים שונים, הובילה אותו לעבוד עם אמנים כמו מדונה, וג'ורג' מייקל, בסוף שנות ה-80 במהלך שיא הפופולריות של אמנים אלו.
תקופת "Vogue"

פטיבון, שותף לכתיבת והפקת הלהיט "Vogue" של מדונה מ-1990, תבע את וורנר מיוזיק בעוון הלנת תשלומי תמלוגים.
השיר זכה להצלחה רבה והגיע למקומות גבוהים במצעדים רבים בעולם. השיר מוקם במקום הראשון במעל ל-30 מצעדי סינגלים ביניהם המצעד האמריקאי בילבורד הוט 100, המצעד הבריטי, האוסטרלי והקנדי. השיר הפך לסינגל הנמכר ביותר בשנת 1990, כשמכר מעל לשישה מיליון עותקים ברחבי העולם.
הערות שוליים

1 2 3 4  Capuzzo, Jill P. (2000-08-06). "An Active Night Scene Is a Major Attraction". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-01-02.
↑  Erotica Diaries, sheppettibone (בצרפתית)
↑  Keith Caulfield, Keith Caulfield, Fourth of July Party Playlist: Let Madonna Producer Shep Pettibone DJ Your BBQ, Billboard, ‏2015-07-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  "Shep Pettibone: The Surgeon of the Dance Floor – Culture"
↑  This forthcoming Shep Pettibone remix collection looks sublime, 909originals, ‏2021-06-30 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Shep Pettibone Biography, Songs, & Albums, AllMusic (באנגלית)
1 2  Prelude Records, Discogs (באנגלית)
↑  Shep Pettibone, Today In Madonna History (באנגלית)
↑  George Michael - Hard Day (The Shep Pettibone Mix) (באנגלית), נבדק ב-2023-01-02
↑  Ashley Cullins, Ashley Cullins, Producer of Madonna’s “Vogue” Wins Fees Fight With Warner on Appeal, The Hollywood Reporter, ‏2019-04-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  Terry Matthew, Dance Music Legend Shep Pettibone Wins Back Royalties for Madonna's VOGUE, 5 Magazine, ‏2019-04-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Reuters in New York, Madonna wins Vogue copyright case in US appeal court, the Guardian, ‏2016-06-02 (באנגלית)
↑  GLOBAL CHART, www.mediatraffic.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1197955224  ISNI: 0000 0000 6388 860X  LCCN: n93083073  MusicBrainz: 17921289-ed5a-4de9-be13-e3876d31fff1  NKC: xx0200912  NLA: 35806387  NSK: 000048018  Trove: 1095887  VIAF: 41055342   WorldCat (עם VIAF): 41055342
תומאזו מאזיני

| --- | --- |

 לידה:  1466? פרטולה, איטליה 
 פטירה:  1520 (בגיל 54 בערך) רומא, מדינת האפיפיור 
 
תומאזו די ג'ובאני מאזיני (באיטלקית: Tommaso di Giovanni Masini; סביבות 1462–1520), המכונה זורואסטר דה פרטולה, היה חבר ושותפו של לאונרדו דה וינצ'י.
על פי סקיפיונה אמיראטו, הוא נולד בפרטולה, ליד פירנצה, והוא היה ילדו של גנן, אף שלדבריו היה ילדו הבלתי לגיטימי של ברנרדו רוצלאי, גיסו לורנצו איל מגניפיקו. בשנת 1505 חזר לפירנצה ועבד עם לאונרדו על קרב אנגיארי.
הוא נקבר בכנסיית סנט אגאתה די גוטי.
הערות שוליים

↑  Marani, Pietro (2005). "Leonardo da Vinci". Dizionario Biografico degli Italiani (באיטלקית). Vol. 64. Treccani. נבדק ב-4 ביוני 2014. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  Nicholl, Charles (2005). Leonardo Da Vinci: The Flights of the Mind. Penguin. ISBN 9780141944241. OCLC 56334378.
↑  Ammirato, Scipione (1637). Opuscoli. Vol. II. p. 242. OCLC 46690828.
↑  Nicholl, Charles (2005). Leonardo Da Vinci: The Flights of the Mind. Penguin. ISBN 9780141944241. OCLC 56334378.
↑  Conti, Marco (2004). "Tommaso Masini, detto Zoroastro" (PDF) (באיטלקית). Comune di Firenze. נבדק ב-10 באוקטובר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Laurenza, Domenico (2004). Leonardo: On Flight. Giunti Editore. p. 119. ISBN 9788809037847.
↑  Nicholl, Charles (2005). Leonardo Da Vinci: The Flights of the Mind. Penguin. ISBN 9780141944241. OCLC 56334378.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12864155X  VIAF: 42894956   WorldCat (עם VIAF): 42894956
שרבובוניים

| שרבובוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: Chaetodontiformes
משפחה:: שרבובוניים
שם מדעי
 Leiognathidae ‏גיל, 1893

שרבובוניים (שם מדעי: Leiognathidae) היא משפחת דגים שוכני ים מתת-סדרת דמויי-דקר שבסדרת הדקראים. הם חיים בימים רדודים במי האוקיינוס ההודי והאוקיינוס השקט, אף שכמה מינים היגרו לים התיכון ומהווים דגי מאכל, מהם יוצרים את המנה bagoong.
מאפיינים

אלו דגים קטנים בעלי גוף מוגבה ודק וצבעם כחול כסוף. יש להם עיניים מגודלות ופיות קטנים המשמשים ללקיטת חסרי חוליות קטנים. הסנפיר הגבי מעוטר בקוצי סנפיר היוצרים מפרש עד לזנב וגם סנפיר השת בעל קוצי סנפיר דומים. אורכם עד 28 ס"מ. בתוך גרונם יש להם איברים זוהרים בתוך גרונם המאירים בידי חיידקים מיוחדים החיים שם.
מיון

משפחה שרבובוניים (Leiognathidae)
סוג ומין יחיד שַׁרְבּוּבוֹן מְקֻוְקָו (Aurigequula fasciata)
סוג Equulites
סוג Eubleekeria
סוג Gazza
סוג Karalla
סוג Leiognathus
סוג Nuchequula
סוג Photolateralis
סוג Photopectoralis
סוג Secutor
תומאזו לנדולפי

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1908 פיקו, איטליה 
 פטירה:  8 ביולי 1979 (בגיל 70) רומא, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פירנצה, Convitto Nazionale Cicognini 
 שפות היצירה:  איטלקית 
 יצירות בולטות:  סיפור סתיו 
 צאצאים:  אידולינה לנדולפי 
 פרסים והוקרה:  פרס סטרגה (1975)  פרס בגוטה (1964)  פרס ויארג'יו (1985) 
 www.tommasolandolfi.net
 
תומאזו לַנְדוֹלְפִי (איטלקית: Tommaso Landolfi;‏ 9 באוגוסט 1908 – 8 ביולי 1979, רומא) היה סופר ומתרגם איטלקי.
יצירתו

לנדולפי, יליד   העיירה פיקו (Pico Farnese), נפת פרוזינונה, כתב רומנים וסיפורים קצרים גרוטסקיים ופנטסטיים אשר לעיתים גובלים במדע בדיוני, לעיתים משלבים אלמנטים גותיים, ולעיתים ריאליסטיים למדי. הוא תרגם לאיטלקית יצירות מרוסית וגרמנית, מאת סופרים כמו פיודור דוסטויבסקי, אלכסנדר פושקין, ניקולאי גוגול והוגו פון הופמנסתאל, והשפעתם ניכרת גם בכתיבתו.
יצירתו הידועה ביותר היא סיפור סתיו (Racconto d'autunno‏, 1947), רומן גותי המתרחש בזמן מלחמת העולם השנייה ועוסק בפורע חוק הנמלט לאחוזה בהרים שם הוא נתקל בדיוקן מושך של אישה, ושומע קולות מסתוריים המדרבנים אותו לחקור את המתרחש במקום ומובילים אותו לסדרה של תגליות מפתיעות.
לנדולפי השפיע רבות על סופרים איטלקיים אחרים כמו איטלו קאלווינו, אך השפעתו ניכרת גם על סופרים פוסטמודרניסטיים אחרים, כמו דונלד ברתלמי האמריקאי שהעריך במיוחד את סיפורו הקצר "אשתו של גוגול" ("La moglie di Gogol"‏, 1954). בסיפור זה המספר מתאר מפגש עם הסופר הרוסי הנודע גוגול, בו הוא מגלה שאשתו היא למעשה בובת גומי מתנפחת. הספר שתי רווקות זקנות מאת לנדולפי תורגם לעברית וכולל שתי נובלות - "שתי רווקות זקנות" (Le due zittelle‏, 1952) ו"מלכת הסרטן" (Cancroregina‏, 1950).
שלום פראג (1635)

שלום פראג היה הסכם שלום שנחתם ב-30 במאי 1635 בידי פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית הבסבורג ויוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה הנסיך המייצג ביותר של המדינות הפרוטסטנטיות של האימפריה הרומית הקדושה. ההסכם הביא למעשה לסיום ההיבט של מלחמת האזרחים בשלושים השנים, עם זאת, פעולות הלחימה עדיין נמשכו בשל המשך הלחימה על אדמת גרמניה על ידי ספרד, שוודיה, ומאמצע 1635 גם צרפת, שנמשכה עד שלום וסטפאליה בשנת 1648.
רקע

המשא ומתן על ההסכם בין הקיסר לבין הנסיך הבוחר הסקסוני נוהל על ידי גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטאדט, אשר בעודו נסיך לותרני נשאר נייטרלי במהלך ההתערבות השוודית ב-1630. כמו כן, יוהאן גאורג הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה תמך בתחילה בפרדיננד השני נגד המורדים הבוהמים, ושמר על עמדה נייטרלית במשך השנים הבאות. עם זאת, לאחר שנבזזו האדמות הסקסוניות על ידי כוחות הליגה הקתולית, הוא הצטרף לכוחות השוודיים של גוסטב השני אדולף, מלך שוודיה בשנת 1631 בקרב ברייטנפלד. מותו של המלך השוודי בקרב ליצן בשנת 1632 והתבוסה הפרוטסטנטית ב-1634 בקרב נורדלינגן דחפו את הנסיך הסקסוני שוב להחליף צדדים.
הקיסר ראה את ההצלחות שהושגו על ידי הפלישה השוודית ומצא את עצמו נאלץ להעביר כוחות יוצאי דופן לגנרליסימו שלו אלברכט פון ולנשטיין. לאחר שנים של לחימה, אי יכולת להחזיר את הווידוי הקתולי בכוח, ההתנקשות בחייו של ולנשטיין, והצורך לשים קץ להתערבות של מעצמות זרות בעניינים גרמניים, כולם יחד, כדי להביא את פרדיננד השני לשולחן עם מידה מסוימת של נכונות לעשות ויתורים כלפי הנחלות הלותרניות.
תנאי ההסכם

לאחר משא ומתן ממושך, התנאים העיקריים של האמנה היו:
צו ההשבה מ-1629 בוטל למעשה, ותנאי שלום אאוגסבורג מ-1555 כוננו מחדש ב-12 בנובמבר 1627. עם זאת, על פי ה-Reservatum ecclesiasticum המנהלים הפרוטסטנטים של הנסיכים-בישופים והמנזרים הקיסריים עדיין לא זכו לא לשבת ולא להצביע בדיאט הקיסרי. פרדיננד השני המשיך לדחוף את הקונטרה-רפורמציה בארצות המלוכה ההבסבורגית.
בריתות פורמליות של מדינות האימפריה בינן לבין עצמן או עם מעצמות זרות נאסרו. איסור זה חל הן על הליגה הקתולית והן על ליגת היילברון הפרוטסטנטית, אולם סעיף זה לא התממש בסופו של דבר.
צבאותיהן של המדינות השונות אוחדו תחת פיקודם של הנסיכים כגנרלים של הקיסר, והוקם צבא של האימפריה הרומית הקדושה, שיילחם נגד הכוחות הפולשים.
חנינה הוענקה לנסיכים שנלחמו נגד הכוחות הקיסריים, למעט הצאצאים הגולים של "מלך החורף" לשעבר, פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ.
שינויים טריטוריאליים

על פי הנספחים של מסמכי Traditionsrezess שבוצעו ב-1636, הוענק לנסיכות הבוחר מסקסוניה את אדמות הכתר הבוהמי של לוסאטיה התחתונה והעליונה, על ידי פרדיננד השני בתפקידו כמלך בוהמיה. שתי הנחלות כבר ניתנו לסקסוניה ב-1623, כדי להשיג את התמיכה הסקסונית במהלך המרד הבוהמי. הנסיך הבוחר הסקסוני היה צריך רק להחזיק את לוסאטיה כנחלה תורשתית ולא לחלן את המנזרים הקתוליים כמו נויזלה או מארינטל.
פרדיננד נאלץ גם לעשות ויתורים אינדיבידואלים לחלק מהמדינות הגדולות כדי שיחתמו על האמנה: אושרה טענת מרקיזות ברנדנבורג, שהייתה מאז 1618 חלק מהאיחוד האישי של ברנדנבורג-פרוסיה, על הנחלות בפומרניה של הדוכס האחרון בוגיסלאב הארבעה עשר, דוכס פומרניה. אפילו נסיכות הבוחר מבוואריה הקתולית שתמכה בקיסר במהלך המלחמה, נאלצה להסכים לכמה ויתורים קלים.
השפעות ההסכם

אף שהצליח מבחינה צבאית, הבין פרדיננד השני כי ניסיונותיו להחזיר את הסמכות הקיסרית נכשלו בסופו של דבר, וכי עליו לוותר. כמו כן, על מנת לשים קץ ללחימה בין המדינות השונות, היה עליו להביא לאמנה שתשלול את הדת כמקור לסכסוך לאומי; העיקרון של cuius regio, eius religio פורסם בשטחי האימפריה, ואושר בשנת 1648 בשלום וסטפאליה. בתמורה התחזקו סמכויותיו של הקיסר על ידי האיסור על כניסתן של הנסיכויות לבריתות אסטרטגיות.
ההסכם אושר על ידי רוב הפרוטסטנטים; עם זאת, הוא לא שם קץ למעשי האיבה. הקיסר ביקש להשיג את תמיכתם של הנסיכים הן במאבק נגד ההתערבות השוודית והן נגד ההתערבות הצפויה של צרפת. בינתיים גם נמשכה המלחמה ההסיאנית בין גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטאדט לבין דודנו הקלוויניסטי וילהלם החמישי, רוזן הסן-קאסל, הכוחות השוודיים עדיין שלטו בפומרניה, והנסיך ברנרד מסקסוניה-ויימאר, העמיד את צבאו לשירות הצרפתים. בשנת 1648 נאלץ הקיסר פרדיננד השלישי להשלים עם ויתורים הרבה יותר גדולים כדי להגיע לשלום סופי.
הערות שוליים

1 2  This article incorporates text from a publication now in the public domain: Chisholm, Hugh, ed. (1911). "יוהאן גאורג I". אנציקלופדיה בריטניקה. 15 (11th ed.). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. p. 459.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286516405171  GND: 1256861324  LCCN: sh85106062  NKC: unn2012685573 
הקיסר פרדיננד השני
סקסוניה עם Lusatias, 1648
תחנת הרכבת התחתית פימליקו

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1972
 מיקום
 מיקום:  פימליקו, הסיטי של וסטמינסטר, לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אזור נסיעה:  אזור 1
 קואורדינטות:  51°29′21″N 0°08′01″W﻿ / ﻿51.489166666667°N 0.13361111111111°W﻿ / 51.489166666667; -0.13361111111111
 תחנות סמוכות:  תחנת ווקסהול, תחנת הרכבת התחתית ויקטוריה 
 מידע על התחנה
 סוג התחנה:  רכבת תחתית
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו ויקטוריה
 נוסעים בשנה:  8.24 מיליון (2010)
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסתחנת הרכבת התחתית פימליקו(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסתחנת הרכבת התחתית פימליקו(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיתחנת הרכבת התחתית פימליקו(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיתחנת הרכבת התחתית פימליקו
 
תחנת הרכבת התחתית פימליקו (באנגלית: Pimlico tube station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת קרוב לגשר ווקסהול בדרום שכונת פימליקו ברובע הסיטי של וסטמינסטר. התחנה משרתת את קו ויקטוריה וממוקמת בין תחנת ווקסהול ותחנת ויקטוריה.
התחנה נפתחה בשנת 1972 בתור תוספת לקו ויקטוריה שנפתח כשנה לפני כן. הכניסה הראשית לתחנה היא ממבנה משרדים צפונית לצומת רחובות לופס ורמפיין, בנוסף ישנן שתי כניסות נוספות בצורת מדרגות היורדות למתחם התחנה משני צידי הצומת. פימליקו היא התחנה היחידה לאורך הקו אשר לא מתחברת לקו נוסף או לתחנת רכבת.
תאוסרת

לוח עם זוג כרטושים של המלכה תאוסרת. ממקדש הקבר של תאוסרת בתבאי שבמצרים. מוזיאון פיטרי לארכאולוגיה מצרית, לונדון
תאוסרת (לערך 1191 לפנה"ס - 1189 לפנה"ס) הייתה הפרעה השמינית בשושלת ה-19 של מלכי מצרים והשלישית שמלכה כאישה בימי הממלכה החדשה במצרים (אחרי חתשפסות ונפרטיטי). מלכה כשש שנים יחד עם בנה החורג סי פתח השני ואחר כך כשנתיים לבדה, ובכך הייתה הפרעה האחרון של השושלת ה-19 (למרות שיותר מאוחר פרעה סת נ אחת' הסיר אותה מהרשימה הרשמית).
משפחתה

תאוסרת הייתה בתו של פרעה מרנפתח, שלחם בהצלחה במרידות בכנען ובלוב. הוא השאיר את מצבת מרנפתח, שהיא המקור החיצוני הראשון המזכיר את עם ישראל. באסטלה זו הוא מתפאר במלחמותיו וניצחונותיו. בין שאר המלחמות נכתב "ישראל חרב, אין לו זרע". בעקבות אזכור זה, היו ששיערו כי ייתכן שבימיו התרחשה יציאת מצרים. אך כיוון שמתוארת כאן הימצאותם בארץ ישראל, מרבית החוקרים הגיעו למסקנה כי יציאת מצרים הייתה דור או שניים קודם לכן, ייתכן שבתקופת מלכות אביו, רעמסס השני.
לאחר מות מרנפתח פקדה את מצרים תקופה של חוסר יציבות, שבסופה מלך בנו פרעה סתי השני, ותאוסרת (אחותו מאב) הייתה לאשתו השנייה.
מלכותה

לאחר מות סתי השני עלה לשלטון סי פתח השני, בנו מפילגש כנענית בשם סוטאילג'ה. יש הטוענים כי סוטאילג'ה הייתה בכלל אחת מנשותיו של רעמסס השני. בדיקת המומיה שלו מראה שסבל משיתוק ילדים והיה נכה ברגלו. אימו החורגת תאוסרת תפקדה כעוצרת הממלכה, יחד עם יועץ בעל כח בשם ביי. ביי הוצא להורג כנראה בשנתו הרביעית למלוכה של סיפתח, שבעצמו מת כשנתיים אחר כך (בגיל 16 לפי המומיה). תאוסרת נשארה למלוך לפחות למשך שנתיים.
מלכותה של תאוסרת הסתיימה במלחמת אזרחים כפי שתועד באסטלת יב של סת נ אחת' שמלך אחריה. לא ברור אם תאוסרת הופלה ממלכותה או שמתה בשלווה. בכל אופן סת נ אחת' תיאר את ימי השושלת ה-19 כתקופת אי סדר. הוא השתלט על מבנה הקבר של תאוסרת וסתי השני, העביר את סתי לקבר חלופי, כיסה את תמונותיה של תאוסרת בגבס וצייר עליו את תמונותיו שלו. סת נ אחת' גם הסיר את תאוסרת ואת סיפתח מרשימת הפרעונים הרשמית שנמצאה במדינת האבו.
מלבד מבנה הקבר שלה (KV14 בעמק המלכים בתבאי שבמצרים) הכולל איורים המראים אותה מלווה את סיפתח, תאוסרת השאירה אחריה גם שרידים ומונומנטים נוספים, הכוללים בין השאר אוצר תכשיטים בקבר KV56 ופסל של סיפתח על ברכי תאוסרת (כיום במוזאון לאומנות מצרית במינכנן גרמניה). שמותיהם של תאוסרת ושל סיפתח הופיעו גם בהקשר למכרות הטורקיז בסיני ובבקעת תמנע.
ראו גם

היסטוריה של מצרים העתיקה
פרעוני מצרים
פרעה (דמות מקראית)
הערות שוליים

↑  איאן שו, The Oxford History of Ancient Egypt, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2003, עמ' 295-296
↑  Asimov's Guide to the Bible, Random House, 1981, p. 130–131, ISBN 0-517-34582-X
↑  Gae Callender, The Cripple, the Queen & the Man from the North, KMT Vol 17 (Spring 2006), p.52
↑  The Complete Royal Families of Ancient Egypt, London (2004)
↑  Pierre Grandet, "L'execution du chancelier Bay O.IFAO 1864", BIFAO 100(2000), pp.339-345
↑  Theban Mapping Project Tomb 56
↑  J. von Beckerath: Queen Twosre as guardian of Siptah, in: Journal of Egyptian Archaeology, 48 (1962), 70-74
↑  Itamar Singer, Merneptah's Campaign to Canaan, Bulletin of the American Schools of Oriental Research, No. 269 (Feb., 1988), pp. 1-10
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: סי פתח השני | פרעוני מצרים | הבא: סת נ אחת' |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123380685  VIAF: 18129648   WorldCat (עם VIAF): 18129648
תחנת הרכבת התחתית פינת הייד פארק

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1906
 אדריכל:  לסלי גרין 
 מיקום
 מיקום:  פינת הייד פארק, הסיטי של וסטמינסטר, לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אזור נסיעה:  אזור 1
 קואורדינטות:  51°30′10″N 0°09′10″W﻿ / ﻿51.502778°N 0.152778°W﻿ / 51.502778; -0.152778
 תחנות סמוכות:  תחנת הרכבת התחתית גרין פארק, Knightsbridge tube station 
 מידע על התחנה
 סוג התחנה:  רכבת תחתית
 קווים העוברים בתחנה:  קו פיקדילי
 נוסעים בשנה:  5.87 מיליון (2010)
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקספינת הייד פארק(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקספינת הייד פארק(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיפינת הייד פארק(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיפינת הייד פארק
 
תחנת הרכבת התחתית פינת הייד פארק (באנגלית: Hyde Park Corner tube station) היא תחנה של רשת הרכבת התחתית בלונדון. התחנה נמצאת מצפון לפינת הייד פארק בפינה הדרום-מזרחית של הייד פארק ברובע הסיטי של וסטמינסטר. התחנה משרתת את קו פיקדילי וממוקמת בין תחנת הרכבת התחתית נייטסברידג' וגרין פארק.
התחנה היא מהבודדות בלונדון שלא מקושרות למבנה מעל הקרקע, זאת לאחר שהמבנה המקורי ששימש את התחנה הוצא משימוש בשנות ה-30. התחנה מכילה מוטיבים הקשורים לארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון שפיקד על הכוחות הבריטים במהלך רוב המלחמות הנפוליאוניות וקרב ווטרלו, זאת משום שבאזור פינת הייד פארק נמצא בית אפסלי ששימש ביתו של ולסלי, מול הבית במרכז אי תנועה מוצבת גם קשת ולינגטון לצד אנדרטה לזכרו.
אחד משני רציפי התחנה
אחת מכניסות התחנה עם דיוקנו של ארתור ולסלי
שלגי הקילימנג'רו (סרט, 1952)

| --- | --- |
כרזת הסרט שלגי הקילימנג'רו (1962).
 מבוסס על:  סיפור קצר "שלגי הקילימנג'רו" -  ארנסט המינגוויי
 בימוי:  הנרי קינג 
 הופק בידי:  דריל זאנוק 
 תסריט:  קייסי רובינסון
 עריכה:  ברברה מקליין 
 שחקנים ראשיים:  גרגורי פק אווה גרדנר סוזן הייוורד הילדגרד נף לאו ג. קרול
 מוזיקה:  ברנרד הרמן 
 צילום:  ג'ו מקדונלד
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 באוגוסט 1952
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   snowsofkilimanjaro
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שלגי הקילימנג'רו (באנגלית: The Snows of Kilimanjaro) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1952.
התסריט מבוסס על סיפור קצר באותו השם שפרסם הסופר ארנסט המינגוויי בשנת 1938 בקובץ 10 סיפורים. הסיפור מתאר סופר השוכב על מטה בתוך אוהל לרגלי הר הקילימנג'רו בקניה, כשהוא גוסס מנמק ברגלו ואשה מטפלת בו אך לשווא - הוא מת.
על הבסיס הדל הזה נכתב התסריט ונוספו בו דמויות נוספות ואירועים המזוהים עם המינגוויי: הדור האבוד של אמריקאים בפריז לאחר מלחמת העולם הראשונה, מלחמת שוורים, מלחמת האזרחים בספרד ועוד. הסיום הפסימי של הסיפור שונה לסיום אופטימי בתסריט.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר-צבע ולפרס אוסקר על העיצוב האמנותי.
תקציר העלילה

הארי סטריט (גרגורי פק) שוכב על מיטה מחוץ לאוהל לרגלי הקילימנג'רו שפסגתו מכוסה בשלג. הוא סובל מזיהום ברגלו לאחר שנפצע במסע ספארי. הזיהום ברגלו מחמיר, חומו עולה והוא הוזה בדורסים השוכנים על העצים ומחכים למותו. הוא נזכר במסע הציד שלו על הקילימנג'רו ובמציאת פגר נמר שם מבלי לדעת איך הגיע לשם
אשתו הלן (סוזן הייוורד) מטפלת בו ומעודדת אותו באומרה כי עזרה תגיע אליהם בקרוב והוא יינצל.
הארי הקודח נזכר בקורות חייו ובנשים שליוו אותו. הוא היה סופר אמריקאי מתוסכל בפריז שנתמך על ידי דודו וניסה לכתוב את הרומן הראשון שלו.
באחד הלילות הוא פגש במועדון בפריז, בחורה שצדה את עינו בשם סינטיה גרין (אווה גרדנר). לאחר חיזור קצר היא נענית לו והם עוברים לגור יחד.
הארי מצליח למכור את ספרו ומקבל עבורו סכום כסף נאה. הוא מחליט לצאת למסע ספארי באפריקה למורת רוחה של סינטיה המתעבת את הצייד אך נאלצת להצטרף אליו.
הם חוזרים לפריז והארי הופך לסופר מפורסם. סינטיה נכנסת להריון ומצפה להקים משפחה. הארי מודיע לה שבכוונתו לערוך מסעות בעולם כדי למצוא חומרים לספריו. סנטיה יודעת שהריונה יפגע ברצונו של הארי. היא מפילה את עצמה וגורמת להפלת עוברה. רק אז נודע להארי שאשתו הייתה בהריון. יחסי הזוג נעכרים. הם נוסעים למדריד ושם לאחר ריב היא נפרדת ממנו.
הארי חוזר לצרפת ומתיישב באנטיב בריביירה הצרפתית. הוא מכיר את הרוזנת אליזבת ("ליז") (הילדגרד נף). היא אישה עשירה ופסלת. הם מתארסים אבל הארי לא מפסיק לחשוב על סינטיה. כאשר מגיע מכתב מסינטיה ממדריד היא קורעת אותו לעיני הארי שמחליט לעזוב אותה ולנסוע לחפש את סינטיה.
הוא נקלע למלחמת האזרחים בספרד ובשדה הקרב הוא פוגש את סינטיה. היא נהגת אמבולנס הנפגע בהפגזה ומתהפך. הארי מוצא אותה גוססת מתחת לאמבולנס. היא נהרגת והארי נפצע ברגלו כאשר הוא מנסה לערוק מהלחימה.
הוא חוזר לפריז ושם נפגש בהלן המזכירה לו את סינטיה. דודו ביל (לאו ג. קרול) המקש ממנו לפתור את חידת הנמר. היא מלווה אותו כאמור למסעות ציד לרגלי הקילימנג'רו בקניה. הארי נפצע ברגלו והיא מטפלת בפצע הנמקי ומגרשת צבוע שמנסה לחדור לאוהל. הארי מתבונן כל הזמן בדורסים המצפים למותו.
לבסוף נשמע קול מטוס, הדורסים נעלמים והארי והלן מתעודדים בראותם את המחלצים הבאים לפנות את הארי לבית חולים.
תעלת וושינגטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  וושינגטון די. סי. 
 סוג:  מסלול מים 
 מידות
 אורך:  3.2 קילומטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית 
 קואורדינטות:  38°52′43″N 77°01′38″W﻿ / ﻿38.8787232°N 77.0271988°W﻿ / 38.8787232; -77.0271988
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) תעלת וושינגטון(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) תעלת וושינגטון
 
תעלת וושינגטון. מבט ממצודת מקניר שעל הגדה המזרחית של התעלה
תעלת וושינגטון (באנגלית: Washington Channel) היא תעלה העוברת מקביל לנהר הפוטומק, בעיר וושינגטון בירת ארצות הברית.
גאוגרפיה

אורכה של התעלה כ-3.2 ק"מ והיא מקשרת את אגן הגאות של נהר הפוטומק בקצה התעלה הצפוני, לנהר אנקוסטיה בקצה התעלה הדרומי.
בצידה המזרחי של התעלה נמצא החלק הדרום מערבי של העיר וושינגטון, ובצידה המזרחי פארק הפוטומק המזרחי.
עומק התעלה נע בין 6 ל-8 מטרים במרכז התעלה. בצידי התעלה עומק התעלה הוא כשני מטרים, אולם בסמוך לחופי התעלה היא מעמיקה לעומק של כ-5 מטרים.
לגדות התעלה מצויים המרינה של וושינגטון, מרינת ג'יימס קריק, וכן בגדתה המזרחית של התעלה ממוקמת אנדרטת הטיטניק.