stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויסוצק
יהודי ויסוצק

התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא משנת 1623. במהלך פרעות ת"ח ות"ט הצליחו רוב יהודי היישוב להימלט ממנו, ובכך להינצל. לקראת סוף המאה ה-19 היוו היהודים 96.5% מאוכלוסיית הכפר. בראשית המאה ה-20 הוקמה בכפר ספרייה עברית. בזמן הפרעות שנערכו באזור ב-1919, התארגנה בכפר קבוצת הגנה עצמית יהודית.
כתוצאה משרפות גדולות שפרצו ביישוב בשנים 1925 ו-1932 נותרו רבים מיהודיו חסרי קורת גג. בסיוע הג'וינט השתקמה הקהילה, והתגברה ביישוב הפעילות הציונית, תוך הקמת בית ספר עברי, קיום פעילות של תנועות נוער ציוניות ועליית כ-150 מבני היישוב ארצה. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-900 יהודים, כשליש מתושביו.
ב-17 ביולי 1941 נכבש היישוב בידי הגרמנים, לאחר שהסובייטים פינו אותו. על יהודי הכפר הוטלו גזירות שונות, ובהן חובת תשלום סכום כופר גבוה, חובת ביצוע עבודות כפייה וחובת ענידת סרט זרוע, אשר הוחלף בהמשך בטלאי צהוב.
ב-20 ביולי 1942 רוכזו כ-1,500 יהודי היישוב וכפרי הסביבה בגטו סגור ומוקף גדר תיל שהוקם במקום, בו שררו תנאי תברואה קשים. ב-9 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שוטרים גרמנים ואוקראינים, ורצחו את יושביו בבורות ירי מחוץ לכפר. כ-50 יהודים מהגטו הצליחו להימלט ממנו טרם האקציה, וכמה יהודים שנמלטו בשעת האקציה, וניסו לחצות את נהר הורין, טבעו בו או נורו בעודם במים, אך כמאה מביניהם, היודעים לשחות, הצליחו לברוח והסתתרו ביערות. בראשית 1943 הצטרפו כמה מהם ליחידות פרטיזנים סובייטיות, כגון האוגדה של סאבורוב והגדוד של סטנובסקי.
ויסוצק שוחררה בידי הצבא האדום ב-12 בינואר 1944. כמה ניצולים יהודים, ששבו לעיירה, נרצחו בידי אוקראינים לאומנים (בנדרוביצים), משום כך עברו האחרים לרובנה.
בשנת 1951 ננטעה חורשה על שם קודשי קהילת ויסוצק (ע״י סטולין) ביער הקדושים של הקרן הקיימת לישראל במבואות ירושלים
לקריאה נוספת

אריה פיאלקוב, עיירתנו ויסוצק - ספר זיכרון, ארגון יוצאי ויסוצק בישראל, 1963
אריה פיאלקוב, בנתיבי ימים שמכבר, בתוך אריה פיאלקוב (עורך), פרקי חיים, אפק, 1980, עמ' 57–89
גיטל פיאלקוב, בימי אימים והרג, בתוך אריה פיאלקוב (עורך), פרקי חיים, אפק, 1980, עמ' 9–56
רבקה פיאלקוב-גינדין, בבית ובעיירה, בתוך אריה פיאלקוב (עורך), פרקי חיים, אפק, 1980, עמ' 90–94
גיטל פיאלקוב, גטו ויסוצק באתר האשה היהודיה בשואה
הערות שוליים

↑  ויסוצק
↑  אריה פיאלקוב, עיירתנו ויסוצק - ספר זיכרון, ארגון יוצאי ויסוצק בישראל, 1963, עמ' 227
חורשה ע״ש קודשי קהילת ויסוצק (ע״י סטולין) שננטעה ביער הקדושים של הקרן הקיימת לישראל במבואות ירושלים
וולף ארלברוך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביוני 1948 וופרטל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  11 בדצמבר 2022 (בגיל 74) וופרטל, גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  צרפתית, גרמנית 
 פרסים והוקרה:  פרס אנדרסן למאיירים (2006)  פרס גוטנברג (2003)  פרס אסטריד לינדגרן (2017)  מברשת הכסף (2004) 
 
ווֹלְף אֶרְלְבְּרוּךְ (בגרמנית: Wolf Erlbruch;‏ 30 ביוני 1948 – 11 בדצמבר 2022) היה סופר ומאייר פוסטמודרני של ספרי ילדים.
כמאייר, ארלברוך שילב טכניקות יצירה מגוונות והסגנון שלו, הנוטה לסוריאליזם, הוא מודל לחיקוי. כסופר, למרות קהל הקוראים הצעיר שלו, ארלברוך עסק לעיתים בנושאים כמו מוות ומשמעות החיים.
עשרות הספרים אותם הוציא לאור זיכו אותו בפרסים רבים וחשובים, ביניהם פרס ספרות הילדים הגרמנית (Deutscher Jugendliteraturpreis) ופרס אנדרסן - הפרס היוקרתי בעולם לספרות ילדים ונוער.
עבודתו כמאייר התאפיינה בשילוב מתוחכם של קולאז'ים ואיורים המדברים הן אל מבוגרים והן אל ילדים. ספריו תורגמו לשפות רבות, הומחזו ורבים מהם הפכו לקלאסיקות מודרניות. באפריל 2017 זכה ארלברוך בפרס אסטריד לינדגרן לספרות ילדים, בסך 5 מיליון קרונות שוודיות (555 אלף דולר). בנימוקי השופטים לפרס נכתב כי "ארלברוך מרחיב את הגבולות של ספרות הילדים ומתאר דברים קשים בחיים, כמו התמודדות עם מוות של אדם קרוב, בחמימות ובלי סנטימנטליות"..
ארלברוך נולד בוופרטל שבגרמניה ולמד עיצוב גרפי. הוא עבד כפרסומאי ומאייר מגזינים, עד שהחל לאייר ספרי ילדים. בשנת 1990 התמנה כפרופסור לאיור באוניברסיטת דיסלדורף, ובשנת 1997 כפרופסור באוניברסיטת וופרטל.
ספריו שתורגמו לעברית

על חולד קטן שרצה לדעת מי עשה לו על הראש, הוצאת כתר 1996.
סבתא מעופפת, הוצאת כתר 1998.
יוהב, הוצאת כתר 2000.
השאלה הגדולה, הוצאת צלטנר 2005.
הערות שוליים

↑   איתמר זהר, המאייר הגרמני וולף ארלברוך זכה בפרס אסטריד לינדגרן - הגבוה ביותר לספרות ילדים, באתר הארץ, 5 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260974505171  PLWABN: 9810658277705606  BIBSYS: 99067888  BNC: 000583347  BNE: XX1012816  BnF: cb12328062v (data)  CiNii: DA08547000  GND: 119137143  ISNI: 0000 0001 2137 3461  KulturNav: 2b025a49-e2b0-4868-947a-f17784f166b3  LCCN: n92003328  LNB: 000039481  MusicBrainz: 1766e540-8cac-4827-bb31-8909f9a658b2  NDL: 00466181  NKC: jn20000601505  NLK: KAC200005839  NSK: 000715638  NTA: 07503459X  RERO: 02-A003220715  RKD: 237786  SELIBR: 329624  SUDOC: 032204329  ULAN: 500175588  VIAF: 66536742   WorldCat (עם VIAF): 66536742 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וולף 359

| --- | --- |

וולף 359 הוא הכוכב הכתמתם הממוקם קצת מעל מרכז התמונה
   
 מיקומו של וולף 359 בקבוצת אריה
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  אריה
 שמות נוספים:  גליזה 406, LHS 36‏, CN באריה
 סוג:  ננס אדום
 בהירות נראית:  13.54
 סיווג ספקטרלי:  M6.5 Ve
 עלייה ישרה:  10ʰ 56ᵐ 28.99ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏52.0″ ‏00′ ‏07°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  16.64
 מרחק:  0.04 ± 7.78  שנות אור 0.01±2.39  פארסק
 רדיוס:  0.16 רדיוסי שמש
 מסה:  0.09 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 0.0009 מהשמש
 טמפרטורה:  2,800 K
 מהירות סיבוב:  4.89±0.7 קילומטר לשנייה
 מהירות רדיאלית:  19.57±0.0005 קילומטר לשנייה
 תנועה עצמית:  4,696 מילי-שניות קשת בשנה
 היסט:  415.1794±0.0684 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.224 
 
וולף 359 (באנגלית: Wolf 359, נקרא גם CN באריה, LHS 36 או גליזה 406) הוא ננס אדום בקבוצת הכוכבים אריה הממוקם במרחק של 2.4 פארסק (7.7 שנות אור) מכדור הארץ. וולף 359 הוא אחד מהכוכבים הקרובים ביותר לארץ, כאשר רק מערכת אלפא קנטאורי וכוכב ברנרד קרובים אלינו יותר, ככל הידוע כרגע. למרות קרבתו ובשל בהירות נראיתו הקטנה יחסית לא ניתן לראותו בעין בלתי מזוינת. הכוכב התגלה בשנת 1918 על ידי האסטרונום מקס וולף בעזרת צילום אסטרונומי, ונקרא על שמו של המדען. לכוכב תנועה עצמית גדולה מאוד והוא נע על רקע הכוכבים הרחוקים יותר כ-4.7 שניות קשת בשנה. הכוכבים הקרובים ביותר אליו הם רוס 128 במרחק של 3.8 שנות אור ממנו ולאלנד 21185 במרחק של 4.1 שנות אור ממנו.
בתרבות

הכוכב מוזכר ביקום הבדיוני של הזיכיון הפופולרי מסע בין כוכבים בסדרות מסע בין כוכבים: הדור הבא, ומסע בין כוכבים: חלל עמוק 9, בהקשרו של הקרב בוולף 359, בו פדרציית הכוכבים המאוחדת נלחמת מול הבורג.
הערות שוליים

↑  VizieR: LHS 36, LHS Catalogue, 2nd Edition (Luyten 1979)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ואדי חלפא

| --- | --- |

מראה העיר, דצמבר 2008
 מדינה:  סודאן סודאן
 מדינה:  א-שימלה
 גובה:  187 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  15,725 (2007)
 קואורדינטות:  21°47′00″N 31°22′00″E﻿ / ﻿21.783333°N 31.366667°E﻿ / 21.783333; 31.366667
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סודאן מוגדלת) אומדורמאן ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד אריתריאה אתיופיה הרפובליקה המרכז אפריקאית  דרום סודאןואדי חלפא(למפת סודאן רגילה) אומדורמאן ח'רטום פורט סודאן נילוס הנילוס הכחול  הנילוס הלבן  ים סוף  מצרים לוב צ'אד ארית- ריאה  אתיופיה רמ"א דרום סודאןואדי חלפא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ואדי חלפא (בערבית: وادي حلفا) היא עיר בצפון סודאן, על חוף אגם נאצר. היא רחוקה 700 ק"מ מבירת המדינה, ח'רטום, ו-21 ק"מ מהגבול עם מצרים.
לפי נתוני שנת 2007 האוכלוסייה מונה 15,725 תושבים. בעיר ובסביבתה יש מספר רב של עתיקות נוביות.
התפלגות t

| --- | --- |
 פונקציית צפיפות ההסתברות
 
 פונקציית ההסתברות המצטברת
 
 מאפיינים
 פרמטרים:   \ \nu >0\  דרגות חופש.
 תומך:   \ x\in (-\infty ,\infty )
 פונקציית צפיפות הסתברות (pdf):   \textstyle \ {\frac {\Gamma \left({\frac {\ \nu +1\ }{2}}\right)}{{\sqrt {\pi \ \nu \ }}\ \Gamma \left({\frac {\nu }{\ 2\ }}\right)}}\ \left(\ 1+{\frac {~x^{2}\ }{\nu }}\ \right)^{-{\frac {\ \nu +1\ }{2}}}\ 
 פונקציית ההסתברות המצטברת (cdf):   {\begin{matrix}\ {\frac {\ 1\ }{2}}+x\ \Gamma \left({\frac {\ \nu +1\ }{2}}\right)\times \\[0.5em]{\frac {\ {{}_{2}F_{1}}\!\left(\ {\frac {\ 1\ }{2}},\ {\frac {\ \nu +1\ }{2}};\ {\frac {3}{\ 2\ }};\ -{\frac {~x^{2}\ }{\nu }}\ \right)\ }{\ {\sqrt {\pi \nu }}\ \Gamma \left({\frac {\ \nu \ }{2}}\right)\ }}\ ,\end{matrix}}
 תוחלת:   \ 0\  עבור  \ \nu >1\ , אחרת לא מוגדרת
 חציון:   \ 0\ 
 ערך שכיח:   \ 0\ 
 שונות:   \textstyle \ {\frac {\nu }{\ \nu -2\ }}\  עבור  \ \nu >2,  \infty  עבור  \ 1<\nu \leq 2\ , אחרת לא מוגדרת
 אנטרופיה:   \ {\begin{matrix}{\frac {\ \nu +1\ }{2}}\left[\ \psi \left({\frac {\ \nu +1\ }{2}}\right)-\psi \left({\frac {\ \nu \ }{2}}\right)\ \right]\\[0.5em]+\ln \left[{\sqrt {\nu \ }}\ {\mathrm {B} }\left(\ {\frac {\ \nu \ }{2}},\ {\frac {\ 1\ }{2}}\ \right)\right]\ {\scriptstyle {\text{(nats)}}}\ \end{matrix}}
 פונקציה אופיינית:   \textstyle {\frac {\ \left(\ {\sqrt {\nu \ }}\ |t|\ \right)^{\nu /2}\ K_{\nu /2}\left(\ {\sqrt {\nu \ }}\ |t|\ \right)\ }{\ \Gamma (\nu /2)\ 2^{\nu /2-1}\ }} עבור  \nu >0 
 צידוד:   \ 0\  עבור  \ \nu >3\ , אחרת לא מוגדר
 גבנוניות:   \textstyle \ {\frac {6}{\ \nu -4\ }} עבור  \ \nu >4\,,  \infty  עבור  \ 2<\nu \leq 4\ , אחרת לא מוגדר
בתורת ההסתברות, התפלגות t של סטודנט (Student's t-distribution), או בפשטות התפלגות t, היא משפחה של התפלגויות רציפות שמהווה הכללה של ההתפלגות הנורמלית. כמו ההתפלגות הנורמלית, התפלגות t היא סימטרית סביב אפס, ובעלת צורה דמוית פעמון, אך יש לה זנב עבה. מסת ההסתברות בזנבות נשלט על ידי הפרמטר  \nu . כאשר  \nu =1 התפלגות t ההיא התפלגות קושי, שהזנבות שלה "עבים". עבור  \nu \rightarrow \infty  ההתפלגות שואפת להתפלגות הנורמלית  \ {\mathcal {N}}(0,1)\, שהזנבות שלה "דקים" מאוד.
ההתפלגות מתארת את הערכים הצפויים למדגם מתוך אוכלוסייה המתפלגת נורמלית, כאשר השונות של האוכלוסייה אינה ידועה. התפלגות t היא הבסיס למבחן t, המשמש לבדיקת מובהקות ההפרש בין הממוצעים של שני מדגמים של אוכלוסייה וכן לניתוח רגרסיה ליניארית.
היסטוריה

בסטטיסטיקה, התפלגות t נגזרה לראשונה כהסתברות פוסטריורית ב-1876 על ידי המתמטיקאים הגרמנים הלמרט(אנ') ולורות'(אנ').
בספרות האנגלית, ההתפלגות קיבלה שמה מהמאמר של ויליאם גוסט(אנ') מ-1908 בכתב העת Biometrika (אנ') תחת השם הבדוי "סטודנט". גוסט עבד באותו זמן ככימאי במבשלת הבירה של גינס בדבלין, אירלנד והתעניין בבעיות של דגימות קטנות. למשל, התכונות הכימיות של שעורה בדגימות שגודלן קטן. המאמר של גוסט מתייחס להתפלגות כ"התפלגות התדירות של סטיות תקן של דגימות שנלקחו מאוכלוסייה נורמלית". העבודה התפרסמה בזכות עבודתו של רונלד פישר, שכינה את ההתפלגות "התפלגות סטודנט" וייצג את ערך המבחן באות t.
אחת הגרסאות לשימוש בשם הבדוי בפרסום המאמר היא שהמעסיק של גוסט, העדיף שהצוות ישתמש בשמות עט בפרסום מאמרים מדעיים במקום בשמם האמיתי ולכן גוסט בשם הבדוי "סטודנט". גרסה אחרת היא שגינס לא רצו שהמתחרים שלהם ידעו שהם משתמשים במבחן t כדי לקבוע את איכות חומר הגלם.
הגדרה > פונקציית הצפיפות

פונקציית צפיפות ההסתברות של התפלגות t היא:
כאשר  \nu  הוא מספר דרגות החופש ו- \Gamma  היא פונקציית גמא.
אלטרנטיבית ניתן לכתוב
f(t)\ =\ {\frac {1}{\ {\sqrt {\nu \ }}\ {\mathrm {B} }\!\left({\frac {\ 1\ }{2}},\ {\frac {\ \nu \ }{2}}\right)\ }}\;\left(\ 1+{\frac {\ t^{2}\ }{\nu }}\ \right)^{-(\nu +1)/2}\ ,
כאשר  \ {\mathrm {B} }\ היא פונקציית בטא. בפרט כאשר  \ \nu \ הוא מספר שלם מתקבל:
כאשר \ \nu >1\  וזוגי,
כאשר \ \nu >1\  ואי-זוגי,
פונקציית צפיפות ההסתברות היא סימטרית, וצורתה הכללית דומה לצורת הפעמון של משתנה מתפלג נורמלית עם ממוצע 0 ושונות 1, אלא שהיא מעט נמוכה ורחבה יותר. ככל שגדל מספר דרגות החופש, התפלגות t מתקרבת להתפלגות נורמלית עם ממוצע 0 ושונות 1. מסיבה זו  \nu  ידוע גם בתור פרמטר הנורמליות.
האיורים הבאים מציגים את פונקציית הצפיפות של התפלגות t עבור ערכי  \nu  הולכים וגדלים. ההתפלגות הנורמלית מוצגת כקו כחול להשוואה. שימו לב שהתפלגות t (קו אדום) מתקרבת להתפלגות הנורמלית כאשר  \nu  עולה.
פונקציית הצפיפות של התפלגות  (אדום) עבור  דרגות חופש, יחד עם צפיפות ההתפלגות הנורמלית הסטנדרטית (כחול). הגרפים הקודמים מופיעים בירוק.
הגדרה > פונקציית הצפיפות המצטברת

ניתן לכתוב את פונקציית הצפיפות המצטברת בעזרת  I, פונקציית בטא הלא שלמה הרגולרית. עבור  t>0
כאשר
ביטוי אחר שתקף למקרה  \ t^{2}<\nu \ ,:
כאשר   \ {}_{2}F_{1}(\ ,\ ;\ ;\ )\  הוא מקרה פרטי של הפונקציה ההיפרגאומטרית.
מומנטים

עבור  \nu >1 המומנטים של התפלגות t הם
מומנטים מסדר \ \nu \ או מסדר גבוה יותר אינם קיימים.
עבור k זוגי ניתן לפשט את האיבר ל  \ 0<k<\nu \, באמצעות התכונות של פונקציית גמא
תוחלת, שונות, צידוד, גבנוניות
עבור התפלגות t עם \ \nu \ דרגות חופש:
התוחלת היא  \ 0\  עבור  \ \nu >1\ .
השונות היא  \ {\frac {\nu }{\ \nu -2\ }}\  עבור אחרת השונות אינה מוגדרת.
הצידוד הוא 0 עבור  \ \nu >3\ , אחרת הצידוד אינו מוגדר.
הגבנוניות היא  \ {\frac {6}{\ \nu -4\ }}\  עבור  \ \nu >4,   \infty  עבור  4\geq \nu >2, אחרת הגבנוניות אינה מוגדרת.
כיצד נוצרת התפלגות t > התפלגות של משתנה מקרי

ניתן להגדיר את התפלגות t עם \ \nu \ דרגות חופש באמצעות משתנה מקרי T
T={\frac {Z}{\sqrt {V/\nu }}}=Z{\sqrt {\frac {\nu }{V}}},
כאשר Z הוא משתנה מקרי מתפלג נורמלית עם תוחלת אפס ושונות 1, V משתנה מקרית עם התפלגות כי בריבוע עם \ \nu \ דרגות חופש ו-Z ו-V הם בלתי תלויים.
כיצד נוצרת התפלגות t > דגימה של התפלגות t

התפלגות t עשויה להתקבל באמצעות דגימה של משתנה מקרי נורמלי. יהיו  \ x_{1},\ldots ,x_{n}\sim {\mathcal {N}}(\mu ,\sigma ^{2})דגימות בלתי תלויות ושוות התפלגות מתוך התפלגות נורמלית עם תוחלת  \mu  ושונות  \ \sigma ^{2}. ממוצע המדגם ואומד חסר הטיה לשונות נתונים על ידי
הסטטיסטי  t={\frac {{\bar {x}}-\mu }{\ {\sqrt {s^{2}/n\ }}\ }}\sim t_{n-1}  יהיה בעל התפלגות t  עם  n-1\  דרגות חופש.
הערות שוליים

↑  Hurst, Simon. "The characteristic function of the Student t distribution". Financial Mathematics Research Report. Statistics Research Report No. SRR044-95. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oscar Sheynin, Helmert's work in the theory of errors, Archive for History of Exact Sciences 49, 1995-03-01, עמ' 73–104 doi: 10.1007/BF00374700
↑  J. Lüroth, Vergleichung von zwei Werthen des wahrscheinlichen Fehlers, 1876-01-01 doi: 10.1002/asna.18760871402
↑  Student, The Probable Error of a Mean, Biometrika 6, 1908, עמ' 1–25 doi: 10.2307/2331554
↑  Fisher RA, "Applications of 'Student's' distribution, Metron. 5, 1925, עמ' 41
↑  Walpole RE, Myers R, Myers S, Ye K, Probability & Statistics for Engineers & Scientists, New Delhi, Pearson, עמ' 237, ISBN 9788177584042.
↑  Michael C. Wendl, Pseudonymous fame, Science 351, 2016-03-25, עמ' 1406–1406 doi: 10.1126/science.351.6280.1406
↑  Casella G, Berger RL (1990). Statistical Inference. Duxbury Resource Center. p. 56. ISBN 9780534119584.
| התפלגויות |
| --- | --- | --- |
| התפלגויות בדידות כלליות | אחידה בדידה • בינומית • מולטינומית • בינומית שלילית • ברנולי • גאומטרית • היפרגאומטרית • היפרגאומטרית שלילית • מנוונת • פואסון |  |
| התפלגויות רציפות כלליות | אחידה רציפה • בטא • גמא • לוג-נורמלית • מעריכית (אקספוננציאלית) • נורמלית (גאוסית) • לפלס • משולשת • פארטו • ריילי • קושי • כי בריבוע • חצי המעגל של ויגנר • התפלגות טרייסי-וידום |  |
| התפלגויות בפיזיקה סטטיסטית | בולצמן • בוז-איינשטיין • מקסוול-בולצמן • פרמי-דיראק • זטא |  |
| התפלגויות נוספות | התפלגות t • התפלגות F • ארלנג • וייבול • לוגיסטית |  |
| סוגי התפלגויות | בדידה • רציפה • מותנית • נורמלית מוכללת • זנב עבה • לא פריקה • משותפת |  |
וילי סניול

ויליאם סניול (בצרפתית: William Sagnol; נולד ב-18 במרץ 1977 בסנט אטיין) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת המגן. סניול ידוע בעיקר בשל תקופתו בקבוצת באיירן מינכן הגרמנית, עמה זכה בתארים רבים. הוא שיחק בקביעות גם בנבחרת צרפת, והעפיל והשתתף עמה בשני גביעי עולם ובשתי אליפויות אירופה. 
כיום (2024) מאמן את נבחרת גאורגיה.
קריירת המועדונים

סניול החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון שבו שיחק אביו, מהוט-ליור שבמונטפקון-אן-וליי. במועדון זה פיתח סניול את יכולותיו במשחק ההגנה בצד המגרש הימני, ושיחק היטב גם באגף הימני של הקישור.
מאותו זמן החל סניול בהתקדמות עקבית, וב-1990 הצטרף לסנט אטיין, מהמועדונים החשובים בכדורגל הצרפתי. בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, 1995/1996 הוא ירד עמה לליגת המשנה, אך הפגין יכולת מרשימה כאשר הקבוצה שיחקה בליגה זו. ב-1997 הוא עבר למונקו, במדיה הגיע גם להצלחות קבוצתיות עם זכייה באליפות ליגת העל הצרפתית בעונת 1999/2000. באותו זמן הוא היה מועמד לזימון לנבחרת צרפת, אך המאמן רוג'ר למר התעלם ממנו.
בקיץ 2000 עשה סניול את ההתקדמות הגדולה בקריירה שלו, כאשר עבר למועדון הגרמני הבכיר באיירן מינכן. זמן קצר לאחר מעברו לבאיירן הוא נכלל לראשונה בסגל נבחרת צרפת.
בתקופתו במדי באיירן ביסס סניול את מעמדו כאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר, ובשל יכולת העזרה שלו להתקפה, הוא שימש גם כשחקן מפתח בהתקפת הקבוצה. הוא זכה עם באיירן מינכן בחמש אליפויות הבונדסליגה בשנים 2001, 2003, 2005, 2006 ו-2008, בליגת האלופות ב-2001, בגביע הגרמני ב-2003, 2005 ו-2006, ובגביע הליגה הגרמנית ב-2004 ו-2007. הוא הועמד לפרס כדור הזהב ב-2006.
בעקבות הצלחתו במדי באיירן הפך סניול לשחקן קבוע בנבחרת צרפת, ונכלל בסגלה בכל טורניר גדול בו השתתפה. בפברואר 2009, בעקבות בעיות נשנות בגיד אכילס שמנעו ממנו לשחק בכל אותה עונה, הודיע סניול על פרישה מכדורגל.
נבחרת לאומית

בשנת 1997 השתתף סניול עם נבחרת צרפת עד גיל 20 באליפות העולם לנוער שנערכה במלזיה. הוא היה שחקן קבוע בהרכב הנבחרת והעפיל עמה לרבע גמר הטורניר, שם היא הודחה על ידי אורוגוואי לאחר הפסד בדו-קרב בעיטות עונשין.
סניול זומן לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של צרפת בשנת 2000. כעבור שנה, ב-2001, הוא שיחק עם הנבחרת בגביע הקונפדרציות, שהיה הטורניר הבינלאומי החשוב הראשון שלו. הוא סייע לנבחרת לזכות בטורניר לראשונה בתולדותיה, על אף שלא שותף במשחק הגמר, שבו גברה צרפת על יפן. סניול נכלל בסגל הנבחרת הלאומית גם למונדיאל 2002, אך לא שותף באף משחק במסגרתו. ב-2003 הוא זכה עם צרפת בפעם השנייה ברציפות בגביע הקונפדרציות.
ביורו 2004, שהיה אליפות אירופה הראשונה בה השתתף, פתח סניול בהרכב פעם אחת בלבד, והודח עם נבחרתו ברבע הגמר. בשנים אלו מיעט סניול לקבל דקות בנבחרת בשל הימצאותו של ליליאן תוראם בעמדת המגן הימני; עם זאת, פרישתו של מרסל דסאיי לאחר טורניר היורו הביאה להסטתו של תוראם למרכז ההגנה, וסניול הפך לשחקן חשוב יותר בנבחרת ולפותח קבוע בהרכב שלה. במונדיאל 2006 אליו העפיל עם צרפת, הוא שותף 90 דקות בכל משחקי הנבחרת, והעפיל עמה עד לגמר, שם היא הפסידה לאיטליה בבעיטות עונשין. בטורניר זה הוא הציג יכולת הגנתית עילאית, לצד תרומה טובה גם למשחק ההתקפה.
במהלך קמפיין מוקדמות יורו 2008 גילה סניול אפיון חדש שלו לאוהדי נבחרת צרפת, כאשר הגיע מספר פעמים למצבי כיבוש והצטרף פעמים רבות לקרבת הרחבה על מנת להחליף מסירות עם החלוצים, כדוגמת תיירי הנרי. הוא סייע לנבחרת להעפיל שוב ליורו, וזומן על ידי ריימונד דומאנק גם לטורניר עצמו. לאחר כישלונה של הנבחרת ביורו 2008 והדחתה כבר בשלב הבתים, הודיע סניול על פרישתו ממנה, ביחד עם שני שחקנים ותיקים נוספים - ליליאן תוראם וקלוד מקאללה.
קריירת אימון

סניול אימן החל משנת 2013 את נבחרת צרפת בכדורגל עד גיל 21, עד שמונה במאי 2014 כמאמן בורדו, בה חתם על חוזה לשנתיים. בעונתו הראשונה, 2014/15, סיים סניול עם בורדו במקום השישי בליגה, כשהקבוצה משיגה ניצחונות מרשימים על פריס סן ז'רמן ומונקו, אך גם מפסידה 0–5 לאולימפיק ליון. עונת 2015/16 הייתה פחות מוצלחת, כאשר סניול ובורדו סיימו במקום האחרון בשלב הבתים במפעל הליגה האירופית. גם בליגה סבלה הקבוצה מעונה חלשה, בה הפסידה הקבוצה 1–6 לניס. במרץ 2016, לאחר שהובסה בורדו 0–4 על ידי יריבתה המושבעת טולוז במשחק הדרבי של אזור הגארון, פוטר סניול מהקבוצה והוחלף במאמן אולריך ראמה.
במאי 2017 מונה סניול כעוזר מאמן בבאיירן מינכן, הקבוצה העיקרית בה הצליח כשחקן, תחת המאמן קרלו אנצ'לוטי.
ב-28 בספטמבר 2017 עקב פיטוריו של קרלו אנצ'לוטי מהמועדון מונה סניול למאמנה הזמני של באיירן מינכן. עם הגעת יופ היינקס לאימון הקבוצה, וילי סניול עזב את תפקידו ואת הקבוצה.
ב-15 בפברואר 2021 מונה למאמנה של נבחרת גאורגיה.
תארים

| --- | --- |
 באיירן מינכן ליגת האלופות: 2000/2001  אליפות גרמניה: 2000/2001, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006, 2007/2008  הגביע הגרמני: 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006, 2007/2008  גביע הליגה הגרמנית: 2004, 2007  הגביע הביניבשתי: 2001/2002:  מונקו אליפות צרפת: 1999/2000  הסופר קאפ הצרפתי: 1997, 2000 נבחרת צרפת גביע העולם: 2006 (מקום שני)  גביע הקונפדרציות: 2001, 2003
השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת וביטחון מידע (אוקראינה)

| --- | --- |
 סמל
  דגל
 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה 
 תחום שיפוט:  אוקראינה אוקראינה
 משרד אחראי:  נשיא אוקראינה
 סוכנות אם:  ממשלת אוקראינה
 תאריך הקמה:  23 בפברואר 2006
 סוכנות קודמת:  המחלקה למערכות טלקומוניקציה מיוחדות והגנת המידע של ש"ב האוקראיני
 ראש:  יורי שצ'יגול
 מטה מרכזי:  רחוב סולומיאנסקה 13, קייב
 עובדים:  7,220 איש
 תקציב:  50,625,130,000 הריבניה (נכון ל־2024) 
 www.dsszzi.gov.ua
 
סמל  המחלקה למערכות טלקומוניקציה מיוחדות והגנת המידע של שירות הביטחון האוקראיני, 1991-2006
השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת וביטחון מידע של אוקראינה (אוקראינית: Держспецзв'язку, Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України) הוא ארגון הביון הממשלתי העיקרי באוקראינה למודיעין אותות. הוא כפוף לנשיא אוקראינה ואחראי למעקב אחר אותות אלקטרוניים והאזנה להם, פיתוח דרכי הצפנה, ופענוח אותות. הוא אחראי גם להגנת התקשורת הממשלתית האוקראינית ומערכות מידע מפני סוכנויות זרות.
ארגון זה הפך לארגון עצמאי בשנת 2006 והוא המקבילה האוקראינית ל-NSA האמריקנית וליחידה 8200 הישראלית.
היסטוריה

ארגוני הצפנה ופענוח אותות אוקראיניים היו קיימים עוד ב-1918 ובתקופת הכיבוש הנאצי ב-1941. בתקופה הסובייטית ביצעה השלוחה האוקראינית של המנהל השמיני והמנהל ה-15 בקג"ב את תפקידי הפענוח באוקראינה. ב-1991 הוקם שירות הביטחון האוקראיני כאשר את תפקידי ההצפנה ואבטחת המידע ביצע המינהל הראשי לתקשורת ממשלתית של ש"ב האוקראיני (אחראי להגן על התקשורת הממשלתית האוקראינית ומערכות מידע מפני סוכנויות זרות). בפברואר 2006 הוקם השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת - שהוא הסוכנות הממשלתית העצמאית הראשונה באוקראינה שאחראית על מודיעין אותות.
ראשי השירות

| שם | תחילת כהונה | סיום כהונה |
| --- | --- | --- |
| יורי סיומושב | 12 באוקטובר 1992 | 1998 |
| יורי צ'בוטארנקו | פברואר 2006 | מרץ 2010 |
| ליאוניד נטודיחאט | 25 במרץ 2010 | 9 באוגוסט 2011 |
| סרגיי קרסנוֹקוּצקי (ממלא מקום) | אוגוסט 2011 | 16 בדצמבר 2011 |
| גנאדי רזניקוב | 16 בדצמבר 2011 | 2 במרץ 2014 |
| ולדימיר זברב | 23 במרץ 2014 | 1 ביולי 2015 |
| ליאוניד יבדוצ'נקו | 1 ביולי 2015 | 12 באוקטובר 2019 |
| ולנטין פטרוב | אוקטובר 2019 | יולי 2020 |
| יורי שצ'יגול | יולי 2020 |  |
עיטורי שירות

מדליית הוקרה על 25 שנות שירות
מדליית הוקרה על 20 שנות שירות
מדליית הוקרה על 15 שנות שירות
מדליית הוקרה על 10 שנות שירות
ראו גם

פאפס"י
NSA
קג"ב
שירות הביטחון האוקראיני
הערות שוליים

↑  ראש המינהל הראשי לתקשורת מיוחדת של ש"ב האוקראיני, ראש המחלקה למערכות טלקומוניקציה מיוחדות והגנת המידע של ש"ב האוקראיני
↑  המנהל הראשון של השירות הממלכתי לתקשורת מיוחדת וביטחון מידע
↑  צו נשיא אוקראינה למינוי קרסנוקוצקי לראש הארגון החדש
↑  מתוך הביוגרפיה באתר http://da-ta.com.ua
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014168298  VIAF: 313295092   WorldCat (עם VIAF): 313295092
הקשת הגעשית של קמפניה

מונטה נואובו – ההר החדש ביותר באירופה, נוצר ב-29 בספטמבר 1538
הקשת הגעשית של קמפניה היא אזור געשי בדרום איטליה, לחוף הים הטירני. הקשת הגעשית מצויה במחוז קמפניה, ובתחומה כמה הרי געש, איים געשיים ומתחמים געשיים.
היווצרות

הקשת הגעשית של קמפניה שוכנת על מישור קמפניה – שקע ששטחו כ-2,000 קמ"ר, הגובל בדרום-מערב בחוף הים הטירני ובשאר צדדיו במשטח קרבונטי מהמזוזואיקון. השקע נוצר במהלך הפליוקן והפליסטוקן. בשיא שקיעתו הגיע עד לעומק מרבי של 5 ק"מ, אז כוסה במשקעים געשיים ובסחף.
היווצרות השקע חלה במהלך פעילות טקטונית מורכבת, שהתרחשה כתוצאה מהפחתה של הלוח האדריאטי – מקטע קרומי שהתנתק מצפון הלוח האפריקאי – אל מתחת ללוח האירו-אסייתי. כתוצאה מהפחתה זו החלה פתיחתו של הים הטירני והיצרות של הים האדריאטי – במהלכה הסתובב חצי האי האפניני נגד כיוון השעון. בעקבות תזוזתו חלה מתיחה והידקקות של הקרום מתחת לים הטירני והתרוממות אזורית של המעטפת במרכזו. היערכות זו גרמה לתחילתה של פאזה געשית עזה, בעיקר באזורים הנמוכים.
תהליכי היווצרות הקשת עדיין פעילים, והם אחראים לרעידות האדמה ולגעשיות הערה המתרחשות גם בהווה מסביב לאגן הים הטירני.
געשיות

הגעשיות בקשת הקמפנית היא רביעונית, אם כי נמצאו עדויות לגעשיות מוקדמת יותר. האזורים הגעשיים העיקריים הם מתחם סומה-וזוב והקלדרה ה"מקננת" של קמפי פלגריי. געשיות זו מתבטאת בלבות בזלתיות ובלבות אנדזיטיות קאלק-אלקלינייות האופייניות לקשתות געשיות. עם זאת, הרכב המאגמה שיצר את וזוב שונה במקצת. ההבדל נובע מקרע שנוצר בלוח האדריאטי שנחת מתחת לאיטליה, ויצר מעין "חלון" בלוח. חלון זה חשף סלעים שונים מעט בהרכבם להתכה באזור ההפחתה.
הפעילות הגעשית באיטליה – בעיקר בנאוגן וברביעון – מחלקת אותה לשלושה חבלים געשיים נפרדים, המייצגים הרכבים געשיים שונים במקצת. עם זאת, קיימת חפיפה גאוגרפית בין כמה מהחבלים:
החבל הגעשי הטוסקני (Tuscan Magmatic Province) – המשתרע לאורך כ-250 ק"מ בחופה המערבי של איטליה, מליבורנו ועד רומא
החבל הגעשי הרומאי (Roman Magmatic Province) – המשתרע לאורך כ-420 ק"מ בחופה המערבי של איטליה, מהאי אלבה ועד דרומית לסורנטו
החבל הגעשי הלוקאני (Lucanian Magmatic Province) – חבל זה נקרא על שם המחוז הקדום לוקאניה (Lucania) וכולל את האזור שמדרום לסורנטו, את הרי הגעש של סיציליה (אטנה) והאיים הליפאריים, וכן געשיות על קרקעית הים – הנובעת מאותה מתיחה והידקקות של הקרום האוקייני
הקשת הגעשית של קמפניה היא חלק מהחבל הגעשי הרומאי ומצויה בדרומו. התפרצותו של וזוב בשנת 79 – שהחריבה את פומפיי, הרקולנאום וערים נוספות בשולי מפרץ נאפולי – היוותה אירוע מכונן במחקר הוולקנולוגי.