התעמלות אמנותית
היסטוריה

התעמלות אומנותית הוא ענף התעמלות אשר התפתח בתחילת המאה ה-20 ואשר הוכר כספורט על ידי הפדרציה הבינלאומית להתעמלות בשנת 1963. בענף זה, המשתתפות מתחרות בארבעה תרגילים עם מכשירי יד: חישוק, אלות, סרט וכדור. התרגילים משלבים תנועות בלט, אקרובטיקה ומחול, ומתבצעים בליווי מוזיקה, על משטח בגודל 14X14 מטר. אליפות העולם הראשונה בהתעמלות אמנותית נערכה בבודפשט בשנת 1963. האליפות נערכה תחילה אחת לשנתיים ומאז תחילת שנות ה-90 נערכת כל שנה. בשנת 1984, הוכרה ההתעמלות האומנותית כענף אולימפי ונוספה לראשונה למשחקי לוס אנג'לס 1984.
התעמלות אמנותית נוצרה בעקבות ההתמזגות של כמה סגנונות:
הענף של התעמלות אסתטית נוצר הודות לפרנסוא דל סרט (1811–1871). הוא הכריז שלגוף יש שפה משלו, כך נוצר ביטוי "שירת הגוף". באותה תקופה הייתה תשוקה לימי קדם שבהם ניתנה חשיבות רבה לשלמות הגוף. הוא המציא את העקרונות לאמצעי ביטוי שהשפיעו מאוד על ההתעמלות: עקרון הקשר בין תנועות הגוף והמצב הרגשי, עיקרון של התמזגות ושיתוף פעולה בין חלקי הגוף הרבים כמו גלים שונים, עקרון ההתנגדות תוך כדי תנועה, לדוגמה מצב מנוגד בין רגליים וידיים.
התעמלות ריתמית (מהמילה "קצב") – סוג של פעילות גופנית שהאלמנט החשוב בה הוא ליווי מוזיקלי. היא נוצרה הודות לאמיל ז'אק-דאלקרוז (1865–1950) שהיה מורה למוזיקה ושירה מז'נבה והשתמש בריתמיקה כהכנה לנגינה בכלי. לאחר מכן התחיל דאלקרוז להציג את הריתמיקה כאמצעי לחינוך כוח רצון, חיזוק של בריאות גופנית ונפשית והתפתחות הרמונית של בני האדם.
התעמלות בריקוד – נוצרה הודות לג'ורג' דמיני (1850–1917), מורה ופיזיולוג צרפתי שהוכיח את חשיבותם של התרגילים לשחרור ומתיחות השרירים, תנועות הריקוד ותרגילים עם מכשירים כגון אלות, מקלות, זרי פרחים וכו' שליוו את התפתחותם של התכונות הבאות: גמישות, זריזות, קואורדינציה, יציבה טובה, חינניות ושטף תנועה.
ריקוד חופשי אשר פותח על ידי איזדורה דאנקן (1891–1927); דנקן התנגדה למערכת העקרונות של הבלט הקלאסי ועשתה שימוש בתנועות המערבות ספורט והתעמלות אמנותית. איזדורה דאנקן ראתה כאידיאל את תנועות הריקוד העתיקות, תנועות של ריצות והליכות פשוטות. היא הייתה הראשונה שסירבה להשתמש במחוך וטריקו והופיעה בטוניקות ארוכות ויחפה. היא גם השתמשה בריקודיה בצעיפים, שמזכירים לנו את הסרט המודרני.
התמזגות של ארבע תנועות אלו השפיעו על התפתחותה של התעמלות אמנותית – ענף שמאחד בתוכו את הריקוד ואת הקושי של התעמלות, את האסתטיקה והחן.
בשנת 1941 ארגנו אליפות בלנינגרד בברית המועצות (סנקט פטרבורג היום), התחרות הראשונה בהתעמלות אמנותית. בשנות ה-40 נבלמה התפתחות ההתעמלות האמנותית בברית המועצות, כמו גם ענפי ספורט אחרים, בגלל מלחמת העולם השנייה. בשנת 1948 התקיימה אליפות ברית המועצות הראשונה. בסוף שנות ה-40 המציאו תוכנית וחוקה לתחרויות. מכאן ואילך התקדמה התפתחות הענף במהירות רבה ועלה מספר הספורטאיות, שהתחילו להתעניין בענף ספורט הזה.
משנת 1949 התקיימו מדי שנה אליפויות ברית המועצות, ומ-1965 גביע ברית המועצות. בשנת 1954 התחילו הספורטאיות החזקות ביותר לקבל תוארי "מאסטר הספורט", ומתעמלות התחילו לצאת להופעות במדינות שונות כגון בלגיה, צרפת ומדינות מזרח אירופה.
לאחר מכן, ב-1963, הוכרזה התעמלות אמנותית כענף ספורט על ידי איגוד ההתעמלות העולמי. ב-1960 נערכה בסופיה שבבולגריה התחרות הבינלאומית הראשונה ולאחר כשלושה חודשים בדצמבר 1963 נערכה בבודפשט שבהונגריה תחרות בשם גביע אירופה. לעומת זאת כאשר בדקו את התוצאות, גילו שמעבר למדינות אירופאיות שהשתתפו בתחרות, היו גם מדינות אחרות. ולכן החליטו להכריז על תחרות זאת אליפות העולם הראשונה ואלופת התחרות הייתה מתחרה ממוסקבה – לודמילה סבינקובה. באליפות העולם הראשונה התחרו בנות לפי החוקה, שהייתה מקובלת בברית המועצות באותה תקופה.
ב-1967 נוצר סוג תחרותי חדש בתרגילים קבוצתיים ובאותה שנה התקיימה אליפות עולם בתרגילים קבוצתיים. נבחרת ברית המועצות זכתה אז במקום הראשון. מ-1978 התחילו להתקיים אליפויות אירופה.
החל ב-1963 התחילו להתקיים אליפויות עולם פעם בשנתיים, כל שנה אי זוגית, ובכל שנה זוגית מ-1978 עד 1992 התקיימו אליפויות אירופה. מ-1982, אליפויות עולם ואירופה מתקיימות כל שנה.
מ-1984 התעמלות אמנותית היא ענף אולימפי. מייסודו של הענף עד סוף שנות ה-80 המדינות החזקות ביותר היו ברית המועצות ובולגריה. בשנות ה-90 אחרי שברית המועצות התחלקה למדינות שונות וכל המדינות האלו התחילו לפתח את ההתעמלות האמנותית באופן עצמאי, התחרות ביניהן גדלה והבולטות ביותר היו רוסיה, בלארוס, אוקראינה וגם בולגריה. גם המדינות האירופאיות התקדמו והחזקות ביניהן היו ספרד, צרפת, גרמניה ואיטליה.