stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגפת הקורונה בברזיל
התפשטות המגפה > אחרי מאי

ב-7 ביוני, ברזיל הייתה שנייה בעולם במספר הנדבקים ושלישית בעולם במספר המתים. ממשלת ברזיל החליטה להפסיק לפרסם את כמות מקרי המוות. ההחלטה הגיעה לאחר חודשים של ביקורת מצד מומחים שטענו כי הסטטיסטיקות של ברזיל "לוקות בחסר", ובמקרים מסוימים מניפולטיביות. משרד הבריאות בברזיל מסר כי מעתה יפרסם רק מקרי מוות והידבקות חדשים שהתרחשו ביממה האחרונה, ולא יחשוף את המספר הכולל כמו שרוב מדינות העולם עושות. הממשלה חזרה לפרסם את המידע בהוראת בית המשפט. ב-12 ביוני, היא הייתה השנייה בעולם במספר המתים.
ב-7 ביולי הודיע נשיא ברזיל ז'איר בולסונארו כי נדבק בנגיף הקורונה. הוא הבריא ואז פורסם שאשתו נדבקה. ב-9 באוגוסט בית המשפט העליון והקונגרס, שביקרו את הטיפול של בולסונרו במגפה, הכריזו בהתאמה על שלושה וארבעה ימי אבל לאומיים בעקבות ציון הדרך העגום של 100 אלף מתים. הנשיא לא התייחס לכך בפומבי.
בחודש יולי החל ניסוי חיסון נגד המחלה מתוצרת חברת סינובאק.
בתחילת ינואר 2021 אותר במדינה זן קורונה ששמו Lineage B.1.1.248 שנוצר כתוצאה מתשניות בנגיף המקורי. הוא נחשד כמדבק יותר. שיאי תמותה יומית נשברו.
הקונגרס בברזיל פתח בסוף אפריל 2021 בחקירה פרלמנטרית של ניהול משבר הקורונה בידי הנשיא ז'איר בולסונארו. החקירה גרמה לכך שאישר בית המשפט העליון לתובעים פדרליים לפתוח בחקירה. מסקנות הוועדה הפרלמנטרית פורסמו באוקטובר.
ביוני 2021, מספר המתים חצה את חצי המיליון.
תגובות למגפה > מחקר מדעי ותחזית

ב-19 במרץ, חזו מדענים עד 2 מיליון מקרי מוות בברזיל בתרחיש הגרוע ביותר ללא אמצעים לרסן את הנגיף. הם ציינו כי מדיניות של התרחקות חברתית היא אחד האמצעים היעילים ביותר לאור היעדר חיסון.
ב-20 במרץ הזהירו מומחים מאיטליה כי עקומת הגידול של נגיף הקורונה בברזיל תחזור על זו של מדינות אירופה. מצפה הפיזיקאים מטעם אוניברסיטת סאו פאולו, אוניברסיטת קאמפינס (אנ'), אוניברסיטת מדינת סאו פאולו (אנ'), אוניברסיטת ברזיליה (אנ'), האוניברסיט הפדרלית של ABC (אנ'), אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ואוניברסיטת אולדנבורג (אנ') הראה שמספר האנשים הנגועים, בהתחשב בנתונים מ-19 במרץ, הוכפל בכל 54 שעות, וכי סך המקרה יעלה ב-3,000 עד 24 במרץ.
ב-21 במרץ החלו חוקרים להתגייס להגדלת זמינות הבדיקות בברזיל. האוניברסיטה הפדרלית של ריו דה ז'ניירו (אנ') ניסתה ליצור בדיקת סרולוגיה, בניגוד לבדיקת ה-PCR הנפוצה יותר, לגילוי זיהומים באמצעות דגימות הדם של החולה. שר הבריאות לואיס אנריקה מנדטה אמר כי מספר המקרים יגדל באופן אקספוננציאלי עד סוף יוני.
ב-23 במרץ, דוח של כלכלן מ"קרן גטוליו ורגאס" (FGV) (אנ'), אמרסון מרסל ניבא תוצר שלילי לשנת 2020 של עד 4.4% כתוצאה מהשפעת נגיף הקורונה.
11 חולים בנגיף הקורונה מתו לאחר שקיבלו מינונים גבוהים של התרופה האנטי מלריתית כלורוקין במחקר שנערך בברזיל. כך דווח באמצע אפריל. המחקר הופסק.
במאי, סקר שנערך הראה ששני שלישים מהברזילאים הסכימו עם הצורך בשמירת מרחק כדי לעצור את ההתפשטות – כפי שהמליצו מושלי מדינות המחוז בברזיל ומומחי הבריאות. בולסונרו התנגד להמלצות האלה, וניסה לפתוח מכוני כושר, מספרות ועסקים אחרים.
תגובות למגפה > אמצעי מניעה

ב-17 במרץ השלטונות בברזיל סגרו חלקית את הגבולות המדיניים עם ונצואלה. שר הבריאות לואיס אנריקה מנדטה דחק בסגירת הגבול עקב מערכת הבריאות המתמוטטת של ונצואלה.
ב-18 במרץ ריו דה ז'ניירו וחמש עיריות נוספות - סאו גונסלו, גואפימרים (אנ'), ניטרוי, נובה איגואסו ומסקואיטה (אנ')- במדינת ריו דה ז'ניירו הכריזו על מצב חירום כדי למנוע את התפשטות נגיף הקורונה.
יום למחרת, ב-19 במרץ הצהירה ממשלת ריו גרנדה דו סול על מצב חירום ציבורי. בין האמצעים שננקטו היו איסור נסיעה בין עירונית והגבלת פריטים שנרכשו בשווקים.
ב-20 במרץ הצהירה ממשלת ריו גרנדה דו נורטה על מצב חירום ציבורי. הנשיא לא היה יכול להחליט עבור מושלי המדינות בנוגע לסגר. למשל, במדינת מושל מדינת סאו פאולו, המושל הטיל סגר. עסקים ומוסדות לימוד נסגרו, ועל פי הנתונים הרשמיים - רוב התושבים פעלו על פי כללי הריחוק החברתיים. עם זאת, העונשים לאלו שמפרים את ההנחיות של גורמי הבריאות היו קלים, מה שגרם לרבים מתושבי סאו פאולו לנסוע לבלות בחוף הים במהלך סוף השבוע. באמצע מאי, כחודשיים מאז תחילת הסגר, חלה חובה על הציבור לחבוש מסיכה, אך לרוב התושבים לא פעלו לפיה. במקביל, הנשיא התנגד למגבלות שהוטלו במדינה וניסה לעודד הקלות.
במאי, הנשיא הודיע כי ממשלתו תפרסם דף הנחיות לציבור שממליץ לתושבים להשתמש בתרופה שמכילה הידרוקסיכלורוקווין לטיפול בקורונה, אף על פי ששר הבריאות בממשלתו סירב לחתום על ההנחיה והתפטר מתפקידו. לפי מחקרים, השימוש בתרופה לא הפחית את הידרדרות מצבם של החולים ולא מנע את הצורך בחיבורם למכונות הנשמה. כמו כן, ציינו החוקרים כי נטילת התרופה מלווה בתופעות לוואי קשות כגון הפרעות קצב בלב.
חוק הבוררות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  ישראל
 תאריך חקיקה:  30 ביולי 1968
 תאריך חקיקה עברי:  ה' באב ה'תשכ"ח
 גוף מחוקק:  הכנסת השישית
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 535, עמ' 184
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד המשפטים
 מספר תיקונים:  4
 נוסח מלא:  חוק הבוררות, תשכ"ח-1968
 תאריך תחולה:  1 בינואר 1969
 
חוק הבוררות, תשכ"ח-1968 הוא החוק המסדיר את דיני הבוררות בישראל. החוק נחקק בשנת תשכ"ח (1968) על בסיס הפקודת המנדטורית. מכוח חוק זה מוסדר מעמד של בתי הדין הפרטיים לממונות.
תולדות החוק

מטרת החוק היא עיגון של מערך פתרון הסכסוכים מחוץ לבית המשפט, מערך המביא ליעול והגינות של הפתרונות המוצעים. המגמה של בתי המשפט היא למעט בהתערבות בהכרעות הבוררים ולא לנהל דיונים נוספים במקביל או לאחר פסיקתם, על מנת לשמור על יתרונות ההליך. עד לחקיקת החוק הבוררות פעלה בכוח הפקודה המנדרטורית שנחקקה בשנת 1926 וההייתה העתק כמעט מדויק מחוק הבוררות הבריטי משנת 1889. עקב היותו של החוק מיושן ולא מעודכן היו בו פתחים רבים לשיהוי וסיבוך ההליכים מה שמנע ממנו להיות יעיל וזול ביחס להליך משפטי רגיל. החוק בבריטניה תוקן מספר פעמים אך התיקונים לא יובאו לישראל ועם השנים גדל הפער. בשנת 1968 חוקק החוק החדש כשמטרתו המוצהרת היא לתיקון הליקויים שהתגלו בפקודה והגברה היעילות של מוסד הבוררות.
בשנת 1974 תוקן החוק לראשונה ונוספו לו מספר תוספות המחילות את חוק הבוררות גם על בוררות חוץ אשר חלה עליה אמנה שישראל צד לה. לאחר מכן החוק תוקן עוד 3 פעמים בשנים: 2008, 2018 ו-2018.
מבנה החוק

החוק בנוי משבעה פרקים:
פרק א': פרשנות. החלק כולל סעיף ובו הגדרות למושגים המופיעים בחוק.
פרק ב': הסכם בוררות. הפרק מסדיר מה מוגדר כהסכם בוררות.
פרק ג': מינוי בורר והעברת בורר מתפקידו. בפרק זה מפרט החוק את הליך המינוי של הבורר, בין על ידי הצדדים ובין על ידי בית המשפט, וכן עוסק בסוגיית העברת בורר מתפקידו.
פרק ד': מהלך הבוררות. בחלק זה מפורטות סמכויות הבורר לניהול ההליך, דרכי זימון עדים, הסתייעות בבית המשפט וכדומה.
פרק ה': פסק הבוררות. הפרק מסדיר את אופן חתימת פסק הדין של הבורר ואישורו בבית משפט. כמו כן הפרק עוסק בתיקון או ביטול פסק בוררות וכן ערעור עליו בפני בית משפט.
פרק ו': חיובי הבורר ושכרו.
פרק ז': הוראות שונות. הפרק דן במספר נושאים כגון: סמכויות הרשם, ערעור, שמירת דינים והוראות מעבר.
במסגרת התיקון השני לחוק בשנת 2008 הוכנסו תיקונים שונים לחוק וביניהם שתי תוספות לאחר פרקי החוק. התוספת הראשונה לתחילת פרק ב' ומפרטת על הליך הבוררות ואופן ניהולו. התוספת השנייה לפרק ה' מביאה פרטים נוספים על הליך הערעור.
לקריאה נוספת

אורי גורן, בוררות, בהוצאת נבו (2018).
סמדר אוטולנגי, בוררות - דין ונוהל.
דפנה קפליוק, בוררות ושפיטה - על מקום הבוררות במערכת המשפט (2008).
ישראל שמעוני, דיני בוררות - אופק חדש בבוררות, בהוצאת בורסי (2009, מהדורה שלישית 2019)
הערות שוליים

↑  נוסח פקודת הבוררות, מתוך חוקי ארץ ישראל, מיום 16 במרץ, 1926.
↑  פרופ' סמדר אוטולנגי, בוררות - דין ונוהל, עמ' 3 (מהדורה שלישית, 1991).
↑  תיקון לחוק הבוררות, תשל"ד-1974. פורסם בספר החוקים 737, כ' בתמוז תשל"ד, 10.7.1974.
↑  חוק הבוררות (תיקון מס' 2), תשס"ט-2008. פורסם בספר החוקים 2186, י"ד בחשון תשס"ט, 12.11.2008.
↑  חוק הבוררות (תיקון מס' 3), תשע"ח-2008. פורסם בספר החוקים 2707, כ"ו באדר תשע"ח, 13.3.2018.
↑  חוק הבוררות (תיקון מס' 4), תשע"ט-2018. פורסם בספר החוקים 2760, כ' בכסלו תשע"ט, 28.11.2018.
גיחנית ארגמן

| גיחנית ארגמן |
| --- | --- |
 זכר, טנזניה  נקבה, צרפת
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: שפיראים
תת־סדרה:: שפיריות
משפחה:: טיסניתיים
סוג:: גיחנית
מין:: גיחנית ארגמן
שם מדעי
 Trithemis annulata ‏בובואה, 1807
גִּיחָנִית אַרְגָּמָן בעבר שפירית הארגמן (שם מדעי: Trithemis annulata) הוא מין של שפירית החיה בישראל ובאפריקה. גיחנית ארגמן נפוצה בכל שטחי ארץ ישראל, בעיקר ליד מקווי מים. היא פעילה באביב ובקיץ, במשך שעות היום.
הזכר של גיחנית הארגמן בולט בצבע הארגמן האדום שלו, אך בניגוד לשפירית האדומה, גם עורקי כנפיו צבועים בצבע אדום בולט. עיניו אדומות ומכסות את כל הראש, בטנו גלילית בצבעי ארגמן-ורוד-אדום. צבעי הנקבה הם צהוב עם עורקי כנפיים כתומים. מוטת כנפיה של גיחנית הארגמן היא 60 מ"מ ואורכה כ-38 מ"מ.
גלריה

גיחנית ארגמן בעין גדי
גיחנית ארגמן בטנזניה
זכר של גיחנית ארגמן ליד רומא, איטליה
זכר בשמורת עין אפק
זכר בתקריב גב, איטליה
נקבה, קפריסין
נקבה, קפריסין
לקריאה נוספת

פנחס אמיתי, יונה זילברמן, "מדריך החרקים בישראל לילדים ולנוער", הוצאת מודן, 2006 - עמ' 62-63
הערות שוליים

↑  גיחנית ארגמן באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא פרוקי-רגליים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שישו ושמחו בשמחת חג

"שישו ושמחו בשמחת חג" הוא שיר שכתב המחנך והמתרגם בנימין כספי ללחן של המלחין הרוסי מיכאיל גלינקה.
רקע

מחבר המילים, בנימין כספי (סרברניקוב) (1886-1946), עבד כמחנך כיתות א'-ב' בבית הספר 'אחד העם' בפתח תקווה, ובנוסף עסק גם בכתיבה הומוריסטית ובתרגום. כספי הוא גם מחבר שיר הילדים הנודע 'השפן הקטן'.

הנוסח המודפס הראשון של השיר הופיע בשנת 1938 בחוברת "שירים לערבי שבתות בבית ברנר, המושרים בהדרכת דניאל סמבורסקי" (תל אביב תרצ"ח), אך אפשר להניח שהשיר נכתב לפחות שנה או שנתיים קודם לכן.

הלחן הוא של המלחין הרוסי מיכאיל גלינקה (1857-1804), שנחשב לאבי המוזיקה הקלאסית הרוסית ואשר הלחין את האופרה 'רוסלאן ולודמילה' על פי פואמה של פושקין.
ביצועים

בין מבצעי השיר: יפה ירקוני, נעמי צורי, דליה עמיהוד, אסנת פז, ותיקי הגבעטרון, ולהקת לרוקדים הידד.
בסדרת הקלטות של רינת גבאי, "חגי ישראל עם רינת ומימי" נפתח כל פרק בשיר "שישו ושמחו בשמחת חג".
אריק איינשטיין שילב את השיר בסוף שירו של עלי מוהר 'שכשנבוא'. השיר הוקלט לראשונה בשנת 1986 ונכלל בתקליטו 'אוהב להיות בבית'. השיר מופיע גם בגרסת הכיסוי של שלומי שבת, עידן עמדי, יובל דיין, וגיא ויהל בשנת 2018.
הערות שוליים

1 2  דוד אסף, גלגולו של ניגון: שישו ושמחו בשמחת חג, מחאו כפיים, באתר עונג שבת, ‏9.4.2015
↑  רינת גבאי ומימי, חגי ישראל - שירי פורים, באתר ערוץ בייבי, ‏27.5.2013
↑  שלומי שבת, עידן עמדי, יובל דיין, גיא ויהל – שכשנבוא, באתר יוטיוב, ‏9.9.2018
פקודת המיילדות

| --- | --- |

 פרטי החוק
 משרד ממונה:  משרד הבריאות
 מספר תיקונים:  5
 נוסח מלא:  פקודת המילדות
 
פקודת המיילדות חוקקה על ידי שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1929, על מנת להסדיר את העיסוק של מיילדות שמטפלות בנשים היולדות ולשם שיפור רמת הבריאות של תושבי הארץ.
רקע היסטורי

מיילדות היא מקצוע עתיק יומין של נשים שמסייעות לנשים אחרות ללדת. המילדות הייתה תמיד עיסוק נשי מובהק שעבר בין בנות משפחה או ממיילדת מנוסה לשוליה. הלימוד נעשה בצפייה וצבירת ניסיון ללא לימוד פורמלי.
לימוד והוראת המיילדות החלה באירופה בשלהי ימי הביניים וגברו במאות ה-18 וה-19. בימי הביניים מקורות הידע של הרופאים והמיילדות לא היו שונים אך לזכות המיילדות נזקף ניסיון רב. עם השנים צברו הרופאים ידע על ידי נתיחת גופות, פיתוח תחומי האלחוש ואנטיספטיות. התפתחויות אלו הגבירו את התחרות בין הרופאים (גברים) למיילדות (נשים) ואת הרצון של הרופאים לפקח על המיילדות. אולם מיסוד ורישוי מקצוע המיילדות החל רק במאה העשרים.
בארץ ישראל פעלו במאה ה-19 בעיקר מיילדות מסורתיות. היו אלו נשים שלא למדו את המקצוע ונקראו לעזור ליולדות מכל הדתות והמגזרים. בשנת 1893 היו מעט מיילדות מוסמכות-יהודיות - שלוש במושבות ושלוש בירושלים ויפו.
התפתחות החוק

פקודת המיילדות שנחקקה על ידי הבריטים הושפעה מהתפתחויות חוקיות בבריטניה. בשנת 1858 פורסם בבריטניה לראשונה חוק הרפואה ומשנת 1886 הוחל ברישוי רופאים בתחום היילוד. ארגון המיילדים הלונדוני החל בשנת 1872 להעניק דיפלומה למיילדות המבוססת על הכשרה ובחינה. בשנת 1902 נחקק בבריטניה חוק המיילדות הראשון שהתחשב במציאות בה פעלו מיילדות רבות לא מוסמכות ואף ניסה לפקח עליהן ולהעלות את רמתן המקצועית.
בחקיקה עות'מאנית משנת 1861 נקבעה חובת דיפלומה על ידי מיילדות. ואף על פי שנראה כי הן המיילדות והן הציבור החשיבו את ההכשרה הפורמלית, החוק לא נאכף וה"דאיות" - מיילדות מסורתיות - המשיכו לפעול.
בשנת 1918, עם תחילת המנדט הבריטי, נחקקה פקודת בריאות העם. הפקודה חייבה את המיילדת לדווח תוך 15 יום על כל לידה וכן חובה לקבלת רישיון כמו אנשי רפואה אחרים. הדאיה לא יכולה הייתה לקבל רישיון מחוסר השכלה אך נרשמה כמיילדת. כך נוצרו שני מעמדות: מיילדת בעלת רישיון (מוסמכת) ומיילדת רשומה. בהמשך, בשנות ה-20 של המאה העשרים נפתחו קורסים של שישה חודשים ללימוד מיילדות ומיילדות שסיימו הכשרה זו הפכו למיילדות עם רישיון.
לפי מסמכים ארכיוניים, בשנות ה-20 של המאה העשרים פעלו בארץ-ישראל חמישה דגמים של מיילדות: דאיה - מיילדת עממית עצמאית (ערבייה), שלמדה את סודות המקצוע כמתמחה (שוליה) של מיילדת עממית; מיילדת ערבייה, שלמדה שישה חודשים בבית ספר ממשלתי; מיילדת יהודייה, לעיתים בת היישוב הישן, שלמדה כשנה באחד מבתי הספר למיילדות באירופה וקיבלה תעודה; פלדשרית, שהגיעה בעיקר ממזרח אירופה; ואחות-מיילדת שהוכשרה לפי הדגם האמריקאי, שאומץ בבית החולים הדסה.
בשנת 1929 נחקקה פקודת המיילדות. באותו זמן חוקקו פקודות שהסדירו גם את פעילות הרוקחים, הרופאים ורופאי השיניים. לכאורה יש שוויון בין ארבעת המקצועות מבחינת העצמאות.
המצב הנוכחי לפי פקודת המיילדות

בפקודה נאמר כי המיילדת יכולה "...לבדוק, לקבוע דיאגנוזה, לרשום רפואות, לרפא או לטפל ביולדת...". אך רק בהקשר של לידה. אלו חמש פעילויות רפואיות אופייניות. אך בהמשך נקבע שאסור למיילדת לעסוק בגינקולוגיה ובלידה עצמה הפכה המיילדת כפופה לסמכות רפואית ועליה לזמן רופא בכל מקרה שמתעוררת בעיה. כמו כן נקבע כי רק רופא רשאי לנהל בית יולדות. לעומת זאת, הניסוח הנוכחי של פקודת המיילדות מתיר למיילדת "לטפל בה (ביולדת בלבד) או ליילדה". בכך צומצם תפקיד המיילדת - ממרפאה, בדומה לרופא, למטפלת בלבד, כמו אחות.
מאז 1929 תוקנה הפקודה חמש פעמים בלבד. היום רוב המיילדות פועלות בבתי חולים. הן כפופות לאחות הראשית של משרד הבריאות ורשומות בפנקס האחיות במדור נפרד - מיילדות. הרשאות שהיו להן לביצוע פעולות חריגות, ניתנו בינתיים גם לאחיות.
ראו גם

מיילדת
לקריאה נוספת

צפורה שחורי-רובין: "וייטב אלהים למילדת" : מיילדות עבריות בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית - מסכת-חוברת ח-תשס"ט
הערות שוליים

↑  דוד רבינסון וערן הורוביץ, התפתחותו של מקצוע המיילדות, הרפואה 146(5), 2007, עמ' 381(הקישור אינו פעיל)
↑  אלישבע באומגרטן, כך אומרות המיילדות החכמות": מיילדות ומיילדות באשכנז במאה הי"ג, ציון סה, תש"ס, עמ' 45-74
1 2  אייל כתבן ונירה ברטל, איך חוק נולד? על פקודת המיילדות, מגדר והסדרה פרופסיונלית בתקופת המנדט
חיים בר-לב

חיים בר-לב (ברוצלבסקי) (16 בנובמבר 1924 – 7 במאי 1994) היה הרמטכ"ל השמיני של צבא הגנה לישראל, חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל.
ביוגרפיה

חיים ברוצלבסקי נולד ב-1924 בווינה שבאוסטריה, לדבורה בת יצחק וילקונסקי ולמנחם ברוצלבסקי, כילד האמצעי מבין שלושה.
בגיל ארבע עברה משפחתו לעיר זאגרב שביוגוסלביה (בימינו בירת קרואטיה), שם גדל. היה חבר בתנועת הנוער "השומר הצעיר". אביו נמנה עם בכירי תעשיית הטקסטיל ביוגוסלביה. בנערותו רצה להיות וטרינר[דרוש מקור]. בשנת 1939, בגיל 14, עלה לבדו לארץ ישראל ולמד במקווה ישראל. שנתיים לאחר מכן עלו גם שאר בני משפחתו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית ודיפלומטית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-5 במרץ 1972 התמנה לשר המסחר והתעשייה וכיהן בממשלות גולדה מאיר ויצחק רבין, אף שלא היה חבר כנסת.
ב-1976 התקבלה הצעת החוק שיזם חוק בית הספר החקלאי מקוה ישראל לשימורו ההיסטורי. בר לב הוא בוגר המוסד ולימים תשכון בו גם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
בשנת 1977 נבחר לכנסת התשיעית מטעם המערך, וכיהן בכנסת עד 1992. בשנים 1978 – 1984 כיהן כמזכ"ל מפלגת העבודה. בר-לב כיהן כשר המשטרה בין השנים 1984–1990 בתקופת ממשלות האחדות הלאומית של שמעון פרס ויצחק שמיר, ופרש יחד עם שרי מפלגת העבודה מן הממשלה ב-15 במרץ 1990. לאחר ניצחון מפלגת העבודה בראשות רבין בשנת 1992 מונה לשגריר ישראל בחבר המדינות, וכיהן בתפקיד עד לפטירתו ב-7 במאי 1994 ממחלת ניוון שרירים. נטמן בבית הקברות מורשה ברמת השרון.
חייו האישיים

נישא ב-1949 לתמר, בתו של ישראל מהרשק, חברת הפלמ"ח, ואב לבת ובן. בתו, זהר, הייתה נשואה לדורון נשר ולהם בן אחד. בנו הוא אלוף-משנה במילואים עמר בר-לב, בעברו מפקד סיירת מטכ"ל והשר לביטחון הפנים מטעם מפלגת העבודה. התגורר ברמת השרון, בשכונת נווה מגן שאוכלסה בעיקר על ידי קצינים בכירים בצה"ל.
בר-לב היה ידוע בדיבורו האיטי והשקול ובקור רוחו. כאשר חזר מביקור מדיני בצרפת בתקופת הכוננות שלפני מלחמת ששת הימים, כשרבים בצמרת הצבאית והמדינית חששו מפני תוצאות המלחמה הצפויה, הוא אמר על תוצאותיה, הצפויות לדעתו, את האימרה המפורסמת "נכה אותם חזק, מהר ובאופן אלגנטי".
הנצחה

על שמו נקראו מחנה בר-לב שבו שוכן מטה זרוע היבשה, הסמוך לקריית מלאכי, פארק תעשיות בר לב ליד מושב אחיהוד, רחובות רבים בערי ישראל (כגון דרך בר-לב בירושלים), גינה בחולון, בית ספר מקיף ח' בראשון לציון, בית חינוך (יסודי) בפתח תקווה, חטיבת ביניים בכפר סבא ושכונה במזכרת בתיה.
לקריאה נוספת

יאיר קוטלר, הנבחרת הלאומית, כרך א', פרק ב' (18), ירדן הוצאה לאור, 1988, עמודים 345–386
כרמית גיא, בר-לב ביוגרפיה, תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998
משה גבעתי, בדרך המדבר והאש - תולדות גדוד 9, תל אביב: הוצאת מערכות ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ד – 1994
נתן שחם, "שלום חברים", הוצאת דביר, 2004
עמירם אזוב, צליחה, 60 שעות באוקטובר 1973, הוצאת דביר, 2011
הערות שוליים

↑  כרמית גיא, "בר-לב ביוגרפיה", תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998, עמוד 29.
↑  נתן שחם, "שלום חברים", הוצאת דביר, 2004, עמודים 150–157
↑  בג'יפים חשופים מול שריון מצרי, למרחב, 27 באפריל 1966;
כרמית גיא, "בר-לב ביוגרפיה", תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998, עמודים 37–39
↑  מאיר פעיל, אברהם זהר ועזריאל רונן, פלמ"ח: פלוגות המחץ של ה"הגנה", 1941–1949, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון ועמותת גלילי, 2008, עמודים 155–162
↑  כרמית גיא, "בר-לב ביוגרפיה", תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998, עמודים 46–56
↑  אלישיב שמשי, "בכוח התחבולה", הוצאת משרד הביטחון, 1995, עמודים 145–146
↑  כרמית גיא, "בר-לב ביוגרפיה", תל אביב: הוצאת עם עובד, 1998, עמודים 70–71
↑  פרוטוקול הדיון המשפטי, באתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון
1 2  אלוף ח. בר-לב מונה סגן הרמטכ"ל, דבר, 2 ביוני 1967, המשך
↑  א/מ זורע, א/מ הרכבי וא/מ ברלב הועלו בדרגה וקבלו דרגת אלוף, הארץ, 28 באוקטובר 1958
↑  אלוף בר־לב - ראש אג"ם; אל"מ יריב - ראש אמ"ן; אלוף עמית לתפקיד ממלכתי בכיר, על המשמר, 1 בינואר 1964, המשך
↑  נילי שחק הופמן, נכה אותם מהר, חזק, ובאופן אלגנטי, חדשות, 13 ביוני 1984;
רפי מן, לא יעלה על הדעת – ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, הד ארצי הוצאה לאור, 1998, הערך "נדפוק אותם חזק, מהר ובאופן אלגנטי", עמ' 199
↑  רב־אלוף בר־לב נכנס בחצות לתפקידו כרמטכ"ל - אחר טקס מינוי שנערך בירושלים, מעריב, 1 בינואר 1968
↑  אורי שגיא, אורות בערפל. תל אביב, ידיעות אחרונות, 1998, עמודים 133–134
↑  פנחס וולף, "יכול להיות שלא נחזור, אבל לפחות נעשה את זה כמו גברים", במחנה, ‏ 20 ביולי 2007, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑  רוס דניס, 4, חזק ואמץ, PublicAffairs: ידיעות ספרים, 2020
↑  עמוס רגב, הצדעה מאוחרת, באתר ישראל היום, 17 בספטמבר 2010
↑  גל פרל פינקל, "הרבה אמיתות שקבענו לעצמנו התבררו כלא נכונות" - תובנות מ"בלימה" ומ"מגננה", "יסודות" כתב העת של המחלקה להיסטוריה, גיליון 6, דצמבר 2024, עמ' 297-290.
↑  גיא נרדי, ‏אושרה להפקדה תוכנית המתאר של בית הספר החקלאי מקווה ישראל, באתר גלובס, 28 ביולי 2021
↑  א. כנרתי, בר־לב ייכנס השבוע לתפקידו כמזכ"ל העבודה, דבר, 29 במאי 1978
↑  מרדכי חיימוביץ, קרב בר-לב: האמת על מותו של הרמטכ"ל, באתר nrg‏, 28 במאי 2009
↑  חד, חלק, אלגנטי, אתר יד שריון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289482305171  BnF: cb13511270m (data)  GND: 122528484  ISNI: 0000 0000 8842 4588  LCCN: n98111056  VIAF: 47645997   WorldCat (עם VIAF): 47645997 
חיים בר-לב, 1948
מימין לשמאל, עמנואל שקד, דוד אלעזר וחיים בר-לב בסיור לאורך גדר המערכת בעמק הירדן, 1968/1967
חיים בר לב בביקור בבסיס קבלה ומיון תל השומר, התחלת שנות ה-70, מאוספי הספרייה הלאומית-ישראל
ליטל מיקס

| --- | --- |
חברות הלהקה מימין לשמאל: ג'ייד, פרי, ג'סי, לי-אן
חברות הלהקה מימין לשמאל: ג'ייד, פרי, ג'סי, לי-אן
 מקום הקמה:  אנגליה 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  2011–2022 (כ־11 שנים) 
 סוגה:  פופ, היפ-הופ, R&B
 חברת תקליטים:  Syco, קולומביה, RCA
 פרסים והוקרה:  פרס מוזיקת הפופ של MTV אירופה (8 בנובמבר 2020)  MTV Europe Music Award for Best UK & Ireland Act (8 בנובמבר 2020) 
 Little-mix.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברות
 פרי אדוארדס לי-אן פינוק ג'ייד ת'ירלוול
 חברות לשעבר
 ג'סי נלסון
 
Little Mix (בתעתיק לעברית: ליטל מיקס, ערבוב קטן) הייתה להקת בנות בריטית המונה בשורותיה את הזמרות: פרי לואיז אדוארדס, ג'ייד אמיליה ת'ירלוול, לי - אן פינוק וג'סיקה נלסון שהוקמה בשנת 2011 על ידי קלי רולנד, במסגרת העונה השמינית של תוכנית הטלוויזיה הבריטית "אקס פקטור", בה זכתה במקום הראשון. ליטל מיקס הייתה ללהקה הראשונה שזכתה ב"אקס פקטור", לאחר שבשבע שנותיה הראשונות של התוכנית זכו בה רק זמרים שהופיעו סולו. בדצמבר 2020 הודיעו חברות הלהקה על פרישתה של ג'סי.
היסטוריה > 2011–2013: ההתחלה

במהלך שנת 2011, נבחנו ג'סי, לי-אן, ג'ייד ופרי כאמניות סולו בעונה השמינית של תוכנית המציאות הבריטית המוזיקלית "אקס פקטור". הן עברו את השלב הראשון והגיעו למחנה האימונים. בשלב הראשון של המחנה הוחלט להדיח את כולן, אך הוענקה להן ולמתמודדות נוספות הזדמנות להופיע בשלב הבא כשתי להקות: "Faux Pas", שבה היו פרי, ג'סי ועוד שתי מתמודדות; ו-"Orion", שבה היו לי-אן, ג'ייד ומתמודדת נוספת. שתי הלהקות הודחו ולא עברו לשלב בית השופטים.
למרות הפסילה נקראו כעבור זמן ג'סי, לי-אן, ג'ייד ופרי בידי שופטי התוכנית והוזמנו להופיע כלהקה אחת בשלב בית השופטים. בהופעה הראשונה שלהן על הבמה כלהקת "Rythmix", ביצעו את השיר "Super Bass" של ניקי מינאז', הופעתן זכתה לשבחים על ידי השופטים. במהלך התוכנית נדרשו בנות הלהקה לשנות את שמה שכבר שימש באותה עת ארגון צדקה ולכן בחרו בשם "ליטל מיקס". בפרק הגמר של העונה שהתקיים ב-11 בדצמבר הוכרזו חברות הלהקה כמנצחות.
לאחר זכייתן בתוכנית "אקס פקטור", הוציאו בנות הלהקה את "סינגל הניצחון" שלהן, גרסת כיסוי לשירו של דמיאן רייס, "Cannonball". כשנה לאחר זכייתן עבדו על אלבום הבכורה שלהן, DNA. ב-24 ביולי יצא סינגל הבכורה שלהן,"Wings" שזכה להצלחה רבה במצעדי המוזיקה בבריטניה ובארצות הברית (נכון ל-2020 צבר הקליפ כמעט 200 מיליון צפיות בערוץ ה-Vevo של הלהקה). בעקבות ההצלחה הפיצה הלהקה ב-18 באוקטובר את הסינגל השני שלה,"DNA" שהיה לשיר הנושא של האלבום הראשון. גם סינגל זה זכה להצלחה אם כי נמוכה מעט משל קודמו, בקליפ לסינגל הוכרז כי יבוא לו בעתיד שיר המשך, השיר נקרא "Lightning" ומופיע באלבומה השלישי של הלהקה, Get Weird. הלהקה השיקה את האלבום הראשון ב-25 בדצמבר 2012, הוא זכה להצלחה רבה והגיע למקום ה-4 במצעד האלבומים בילבורד 200.
כחודש אחרי צאת האלבום החליטו חברות הלהקה להוציא את הסינגל השלישי שלהן, "Change Your Life". הקליפ לסינגל צולם באולפן הסטודיו של הלהקה ושילב רגעי שיא מאז הקמת הלהקה. הסינגל נחל כישלון מסחרי אך המבקרים שיבחו אותו על השילוב של מוזיקת פופ עם סגנון רית'ם אנד בלוז עכשווי ועל ההרמוניה של חברות הלהקה. במרץ 2013 יצאו חברות הלהקה לסיבוב הופעות הראשון שלה באירופה ובבריטניה. סיבוב ההופעות נמשך ארבעה חודשים עד 22 ביולי.
במהלך סיבוב ההופעות, החליטו חברות הלהקה להוציא את הסינגל הרביעי והאחרון שלהן, בשיתוף פעולה עם הראפרית מיסי אליוט. הוא נקרא "How Ya Doin'?" והיה היחיד שיצא לאור רק בבריטניה ולכן למרות שהופיע במשך ארבעה שבועות ברציפות בעשירייה הפותחת של מצעד המוזיקה הבריטי נחל באופן כללי כישלון במצעדים.
היסטוריה > 2013–2014: Salute ו-!Word Up

באוגוסט 2013, הכריזו חברות הלהקה על כוונתן לעבוד על אלבום חדש בשם Salute, הן הצהירו שאלבום זה נועד להעצמה נשית, ויכלול שירים מחזקים. הן הודיעו על הסינגל הראשון של האלבום בתוכנית הבוקר ("Good Morning Britain") כשהן מבצעות א-קפלה בשידור חי. ב-22 באוקטובר 2013, יצאה גרסת האודיו הרשמית לתחנות הרדיו של הסינגל החדש, שנקראה "Move". ב-25 באוקטובר באותה השנה, יצא הקליפ הרשמי לשיר. הקליפ לשיר זכה להצלחה מסחרית פחותה יחסית לזה של סינגל הבכורה. בעקבותיו ניבאו כמה מן המבקרים שחורות לעתידה של הלהקה.
בתגובה לביקורת השלילית יצאה הלהקה בסינגל שני, "Little Me". הסינגל לא הצליח לחדור למצעדים והיה לסינגל הכושל ביותר שהפיקה הלהקה עד אז. הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום אשר נקרא על שמו, הוא "Salute".
היסטוריה > 2015–2016: Get Weird

בנובמבר 2015 יצא האלבום השלישי של הלהקה, Get Weird. מתוך אלבומם השלישי יצאו בשנת 2015 הסינגלים: "Black Magic" ואחריו "Love Me Like You", ובשנת 2016: "Secret Love Song", בשיתוף פעולה עם ג'ייסון דירולו, ואחריו "Hair" בשיתוף פעולה עם שון פול.
Get Weird הגיע למקום ה-13 במצעד האלבומים בילבורד 200.
היסטוריה > 2016–2017: Glory Days והוצאה מחודשת

בקיץ 2016 עבדו חברות הלהקה על אלבום האולפן הרביעי שלהן, Glory Days, סינגל הבכורה "Shout Out to My Ex" הופץ ב-16 באוקטובר, והאלבום כולו הגיע לחנויות ב-18 בנובמבר 2016. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטים. בפברואר 2017 זיכה הסינגל "Shout Out to My Ex" את הלהקה בתואר הסינגל הבריטי הטוב ביותר בטקס Brits.
חודש לאחר מכן זכתה הלהקה בפרס "הכוכב המוזיקלי הבינלאומי האהוב ביותר" בטקס ה-KCA השנתי של ניקלודיאון. בקיץ 2017 הוציאה הלהקה שני סינגלים: "Power" (ב-26 במאי), ורמיקס משותף של הלהקה עם CNCO לשיר "Reggaetón Lento (Remix)", שהגיע אל המקום הראשון במצעד[דרושה הבהרה] באנגליה. באוקטובר 2017 הכריזה הלהקה על מהדורה מחודשת לאלבומה הרביעי שנקראה: Glory Days The Platinum Edition.
הלהקה זכתה בשנה זו בתארים "להקת השנה", "השיר הטוב ביותר" עם השיר "Power", ו"האומן הבריטי או הלהקה הבריטית הטובים ביותר" בטקס The Global Awards 2018.
היסטוריה > 2018–2019: LM5

ב-22 ביוני 2018 יצא הסינגל, "Only You" בשיתוף פעולה עם צ'יט קודס. ב-12 באוקטובר יצא השיר "Woman Like Me", וב-16 בנובמבר 2018, יצא האלבום החמישי של הלהקה, LM5. באותו יום, מספר שעות לאחר צאת האלבום, הוציאה הלהקה את השיר "Strip", בשיתוף פעולה עם הראפרית Sharaya J.