stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוחן בר-אור

בוחן בר-אור הוא מבחן לכושר גופני אשר הומצא בידי פרופסור עודד בר אור. מטרתו כפולה: לתת אמצעי לפיקוד לוודא רמת כשירות סבירה לחייליו, ולתת לחייל משוב בנוגע למצב כושרו העכשווי.
בעבר נבדקו בבוחן מספר כפיפות הבטן (15 נקודות מקסימום) שמסוגל הנבחן לבצע, כמה שכיבות סמיכה מסוגל הנבחן לעשות (15 נקודות מקסימום), ומשך זמן הריצה למרחק של אלפיים מטר (70 נקודות מקסימום). החל משנת 2014 בוטל תרגיל כפיפות הבטן (מסיבה בריאותית בטענה שהתרגיל עלול לפגוע בגב), וביחידות השדה הוחלף בתרגילי מקבילים ועליות מתח עם אפוד, בנוסף מבצעים ריצות ספרינטים קצרות בין קונוסים. כמו כן, הוארכה הריצה למרחק של 3000 מטר. הציון נקבע על סמך זמן הריצה בלבד, ובשאר התרגילים יש לבצע את מספר החזרות הנדרש ללא קבלת ציון עליהם. במבחני מיון ליחידות שדה בצה"ל נעשה שימוש רב במבחן הבר-אור, והוא נועד להוות כלי מיון.
הבוחן משמש לבחינת שיפור כושר החייל לאורך מהלך קורסים שונים (בהם טירונות וקורס קצינים).
על פי רוב המבחן מתבצע במהלך קורסים אלו שלוש פעמים: בתחילת הקורס, באמצעו ובסיומו. באופן זה ניתן לראות את התקדמות הכושר לאורך הזמן.
במספר קורסים משמש מבחן הבר-אור ככלי למדידת עמידה ברף הכושר הנדרש. לדוגמה, במיוני גיבושים ובקורס הקצינים יש לצבור לפחות 55 נקודות על מנת לעבור את תנאי הסף.
הצטיינות בבוחן בר-אור מזכה את החייל בסיכת "מצטיין בר-אור". הניקוד המינימלי הדרוש לקבלת סיכת ההצטיינות הוא 90.
ממוצע הניקוד בקרב מתגייסים ליחידות קרביות הוא 60 ובקרב מתגייסים ליחידות מובחרות הוא 90.
ניקוד עבור גברים > שיטת החישוב העדכנית

על לוחמים לעמוד בדרישות הבאות:
מקבילים – 5 (מינימום) - 20 (מקסימום);
עליות מתח – 5 (מינימום) - 20 (מקסימום);
ריצת 3000.
ועל חיילים עורפיים לעמוד בדרישה הזו:
שכיבות סמיכה – 16.
ניקוד עבור גברים > שיטת החישוב העדכנית > טבלת ניקוד תוצאות ריצת 3000 מטר ללוחמים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 15:33 ומעלה | נכשל | 12:47–12:53 | 75 |
| 15:27–15:33 | 50 | 12:41–12:46 | 76 |
| 15:21–15:26 | 51 | 12:34–12:40 | 77 |
| 15:15–15:20 | 52 | 12:28–12:33 | 78 |
| 15:08–15:14 | 53 | 12:21–12:27 | 79 |
| 15:02–15:07 | 54 | 12:15–12:20 | 80 |
| 14:55–15:01 | 55 | 12:09–12:14 | 81 |
| 14:49–14:54 | 56 | 12:02–12:08 | 82 |
| 14:43–14:48 | 57 | 11:56–12:01 | 83 |
| 14:36–14:42 | 58 | 11:49–11:55 | 84 |
| 14:30–14:35 | 59 | 11:43–11:48 | 85 |
| 14:23–14:29 | 60 | 11:37–11:42 | 86 |
| 14:17–14:22 | 61 | 11:30–11:36 | 87 |
| 14:11–14:16 | 62 | 11:24–11:29 | 88 |
| 14:04–14:10 | 63 | 11:17–11:23 | 89 |
| 13:58–14:03 | 64 | 11:11–11:16 | 90 |
| 13:51–13:57 | 65 | 11:04–11:10 | 91 |
| 13:45–13:50 | 66 | 10:58–11:03 | 92 |
| 13:38–13:44 | 67 | 10:52–10:57 | 93 |
| 13:32–13:37 | 68 | 10:45–10:51 | 94 |
| 13:26–13:31 | 69 | 10:39–10:44 | 95 |
| 13:19-13:25 | 70 | 10:32–10:38 | 96 |
| 13:13–13:18 | 71 | 10:26–10:31 | 97 |
| 13:06–13:12 | 72 | 10:20–10:25 | 98 |
| 13:00–13:05 | 73 | 10:13–10:19 | 99 |
| 12:54–12:59 | 74 | 10:12 ומטה | 100 |
ניקוד עבור גברים > שיטת החישוב הישנה (לפני 2014) > טבלת ניקוד תוצאות שכיבות סמיכה וכפיפות בטן

|  תוצאות שכיבות סמיכה | ניקוד שכיבות סמיכה | כפיפות בטן | ניקוד כפיפות בטן |
| --- | --- | --- | --- |
| 1–3 | 1 | 20–24 | 1 |
| 4–9 | 2 | 25–29 | 2 |
| 10–15 | 3 | 30–34 | 3 |
| 16–21 | 4 | 35–39 | 4 |
| 22–27 | 5 | 40–44 | 5 |
| 28–33 | 6 | 45–49 | 6 |
| 34–39 | 7 | 50–54 | 7 |
| 40–45 | 8 | 55–59 | 8 |
| 46–51 | 9 | 60–64 | 9 |
| 52–56 | 10 | 65–69 | 10 |
| 57–61 | 11 | 70–73 | 11 |
| 62–66 | 12 | 74–77 | 12 |
| 67–70 | 13 | 78–81 | 13 |
| 71–74 | 14 | 82–85 | 14 |
| 75 ומעלה | 15 | 86 ומעלה | 15 |
ניקוד עבור גברים > שיטת החישוב הישנה (לפני 2014) > טבלת ניקוד תוצאות ריצת 2000

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| 16:01 ומעלה | 1 | 9:38–9:44 | 36 |
| 15:42–16:00 | 2 | 9:31–9:37 | 37 |
| 15:25–15:41 | 3 | 9:24–9:30 | 38 |
| 15:10–15:24 | 4 | 9:17–9:23 | 39 |
| 14:57–15:09 | 5 | 9:10–9:16 | 40 |
| 14:41–14:56 | 6 | 9:03–9:09 | 41 |
| 14:22–14:40 | 7 | 8:57–9:02 | 42 |
| 14:05–14:21 | 8 | 8:51–8:56 | 43 |
| 13:49–14:04 | 9 | 8:45–8:50 | 44 |
| 13:36–13:48 | 10 | 8:39–8:44 | 45 |
| 13:24–13:35 | 11 | 8:33–8:38 | 46 |
| 13:04–13:23 | 12 | 8:27–8:32 | 47 |
| 12:53–13:03 | 13 | 8:21–8:26 | 48 |
| 12:42–12:52 | 14 | 8:15–8:20 | 49 |
| 12:32–12:41 | 15 | 8:10–8:14 | 50 |
| 12:22–12:31 | 16 | 8:05–8:09 | 51 |
| 12:12–12:21 | 17 | 8:00–8:04 | 52 |
| 12:04–12:11 | 18 | 7:55–7:59 | 53 |
| 11:55–12:03 | 19 | 7:50–7:54 | 54 |
| 11:46–11:54 | 20 | 7:45–7:49 | 55 |
| 11:37–11:45 | 21 | 7:41–7:44 | 56 |
| 11:28–11:36 | 22 | 7:37–7:40 | 57 |
| 11:20–11:27 | 23 | 7:33–7:36 | 58 |
| 11:12–11:19 | 24 | 7:29–7:32 | 59 |
| 11:04–11:11 | 25 | 7:25–7:28 | 60 |
| 10:56–11:03 | 26 | 7:21–7:24 | 61 |
| 10:48–10:55 | 27 | 7:17–7:20 | 62 |
| 10:40–10:47 | 28 | 7:13–7:16 | 63 |
| 10:32–10:39 | 29 | 7:09–7:12 | 64 |
| 10:24–10:31 | 30 | 7:05–7:08 | 65 |
| 10:16–10:23 | 31 | 7:01–7:04 | 66 |
| 10:08–10:15 | 32 | 6:57–7:00 | 67 |
| 10:01–10:07 | 33 | 6:53–6:56 | 68 |
| 9:53–10:00 | 34 | 6:49–6:52 | 69 |
| 9:45–9:52 | 35 | 6:48 ומטה | 70 |
ניקוד עבור נשים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
החל משנת 2014 הדרישה מחיילות עורפיות היא 6 שכיבות סמיכה בלבד.
ריצת בר אור 3000 מטר בזמן הנמוך מ-20:20 דקות מזכה בציון עובר, כאשר על מנת לקבל ציון 100 על החיילת לרוץ את המרחק ב-14:20 דקות ומטה.
בוחן כש"ג

בימינו נקרא הבוחן בוחן כושר גופני ומחולק לשניים: בוחן כש"ג כוח שמורכב מעליות מתח, מקבילים וסקוואט עם משקל, ובוחן כש"ג ריצה שמורכב מריצת 3000 מטר וספרינטים של 150×2 מטר.
ראו גם

בוחן מסלול
הערות שוליים

↑  מהפכת הכושר הצה"לי: הסוף לכפיפות בטן, באתר ‏מאקו‏, 6 בנובמבר 2013
↑  שיטת החישוב החדשה
↑   בוחן הכושר הגופני החדש של צה"ל, באתר צה"ל, 20 במרץ 2018
ולנטיניאנוס השלישי

פלביוס פלקידוס ולנטיניאנוס, הידוע גם כולנטיניאנוס השלישי
(2 ביולי 419 - 16 במרץ 455), היה קיסר האימפריה הרומית המערבית משנת 424 ועד שנת מותו ב-455.
ולנטיניאנוס היה בנם של קונסטנטיוס השלישי וגאלא פלקידיה, אחותו למחצה של הקיסר הונוריוס. קונסטנטיוס היה המגיסטר מיליטום של הקיסר הונוריוס, הצלחותיו הצבאיות הביאו לקידומו ובשנת 421 הוא מונה לאוגוסטוס על ידי הונוריוס והשניים השתתפו בשלטון על האימפריה. ולנטיניאנוס הפעוט יועד לרשת את אביו ודודו, אולם מות אביו מספר חודשים לאחר מכן ושמועות על שערורייה מינית שעירבה את אימו, הביאו למנוסתם לקונסטנטינופול, יחד עם אחותו, יוסטה גראטה הונוריה.
לאחר מות הקיסר הונוריוס בשנת 423 ודיכוי המרידה של הטוען לכס יואנסוס, הוכרז ולנטיניאנוס הצעיר לקיסר בשנת 424 ובשנת 425 הוא הומלך לאוגוסטוס המערב בעיר רומא. השלטון על האימפריה היה נתון למעשה בידיה של אימו, גאלא פלקידיה, ששימשה כעוצרת ובידיו של המצביא פלביוס אאטיוס, ששימש כמגיסטר מיליטום של ולנטיניאנוס החל משנת 424 לספירה.
שנות השלטון הראשונות של ולנטיניאנוס אופיינו במאבק כוח מתמשך בין אימו לבין אאטיוס, מאבק שהסתיים בשנת 433, שנה בה אאטיוס מונה לתפקיד הפטריקיוס והפך לכוח העיקרי מאחורי כס הקיסרות. לא ברור כמה השפעה הייתה לוולנטיאנוס, אם בכלל הייתה, על מאבק זה בפרט ועל הנעשה ברומא בכלל.
בשנת 437 נישא ולנטיניאנוס לאודוכסיה, בתו היחידה של תאודוסיוס השני, קיסרה של האימפריה הרומית המזרחית.
במהלך תקופת שלטונו של ולנטיניאנוס הלכו וגברו פלישות העמים הברברים לשטחי האימפריה המערבית; הונדלים השתלטו על רובה של אפריקה, הבורגונדים יצאו לפשיטות בלתי פוסקות על הפרובינקיה גאליה בלגיקה הרומית וחלקים גדולים מגאליה וספרד הפכו לממלכות ברבריות. שיאן של הפלישות הגיע בשנת 451, שנה בה פלש אטילה מלך ההונים לגאליה. אאטיוס, יחד עם תיאודוריד הראשון מלך הויזיגותים וקואליציה של שבטים גרמאניים, הביס את אטילה בקרב שאלון שנסוג אל מעבר לריין ולא איים עוד על גאליה.
לאחר ניצחון זה הסתכסכו ולנטיניאנוס ואאטיוס. נראה שוולנטיניאנוס הרגיש מאוים על ידי אאטיוס והאמין שהוא חושק בכס הקיסר ובמהלך שיחה אישית שניהלו השניים, ב-21 בספטמבר 454, רצח הקיסר את המצביא במו ידיו. הנקמה לרצח זה לא איחרה לבוא ובמרץ 455 נרצח ולנטיניאנוס על ידי שנים מחבריו של אאטיוס.
ולנטיניאנוס השלישי
האדיקט של ולנטיניאנוס השלישי

נטען בשמו של הקיסר כי ב-445 ציווה על בישופי הפרובינציות המערביות שיקבלו על עצמם את כל מה שיאושר מכוח סמכותו של הכס האפוסטולי. טענה ששימשה את האפיפיורים לחיזוק מעמדם לעומת בישופים אחרים.
מתך האדיקט (תרגום חופשי לעברית מהטקסט האנגלי):
"אנו משוכנעים כי הביטחון היחיד עבורנו ועבור הקיסרות שלנו היא בחסד אלוהי השמים ;
כדי להיות ראויים לחסד זה, דאגתנו הראשונה היא לתמוך באמונה הנוצרית ובדתה הנערצת.
לכן, היות שמעמד הבכורה של הכס האפוסטולי מובטח, על ידי מעלת פטרוס הקדוש, הבישוף הראשון (ראש הבישופים), על ידי העמדה המובילה של העיר רומא וכן על ידי הסמכות של הסינוד הקדוש, בל תשאף עזות מצח כלשהי, לנסות לפעול משהו, בניגוד לסמכות כס זה, יישמר מקום לשלום הכנסיות, בכל מקום ומקום, אך ורק כאשר הגוף כולו יכיר בשליטו. עד כה נשמר הדבר ללא כל הפרה, אבל הילריוס, הבישוף של ארל, כפי שלמדנו מן הדו"ח של האיש הנערץ ליאו, האפיפיור של רומא, העז בחוצפה מרדנית לעסוק בהליכים בלתי חוקיים מסוימים, ולכן הבלבול המתועב התפשט אל הכנסייה מעבר לאלפים....
על ידי מעשי חוצפה כגון זה מופר האיזון בקיסרות ויראת הכבוד לשלטוננו נהרסת. לכן מלכתחילה אנחנו מדכאים פשע חמור זה,, מעבר לכך, כדי ששום הפרעה, קלה ככל שתהיה, עשויה להתעורר בקרב הכנסיות והמשמעת של הדת לא תיפגע בכל מקרה שלא יהיה, אנו מצווים, על ידי צו (אדיקט) נצחי, שלא ייעשה מאום על ידי הבישופים הגאלים, או על ידי אלו במחוז אחר, בניגוד למנהג הקדום, בלא רשותו של האפיפיור הנערץ של עיר הנצח. אלא כל אשר חוקקה או תחוקק הסמכות של הכס האפוסטולי, יתקיים כחוק לכל; כך שאם בישוף כלשהו, יוזמן להתייצב לפני האפיפיור של רומא, יזניח זאת ולא יופיע, יחויב להופיע (בפני האפיפיור) על ידי מושל המחוז..."
הערות שוליים

↑  We are convinced that the only defence for us and for our Empire is in the favor of the God of Heaven: and in order to deserve this favor it is our first care to support the Christian faith and its venerable religion. Therefore, inasmuch as the pre-eminance of the Apostolic See is assured by the merit of St. Peter, the first of the bishops, by the leading position of the city of Rome and also by the authoriy of the holy Synod, let not presumption strive to attempt anything contrary to the authority of that See. For the peace of the churches will only then be everywhere preserved when the whole body acknowledge its ruler. Hitherto this has been observed without violation; but Hilary, Bishop of Arles as we have learnt from the report of that venerable man Leo, the pope of Rome, has with contumacious presumption ventured upon certain unlawful proceedings; and thus an abominable confusion has invaded the church beyond the Alps. .... By such presumptious acts confidence in the Empire, and respect for our rule is destroyed. Therefore in the first place we put down so great a crime, and, beyond that, in order that no disturbance, however slight, may arise among the churches, and the discipline of religion may not appear to be impaired in any case whatever, we deecree, by a perpetual edict, that nothing shall be attempted by the Gallican bishops, or by those of any other province, contrary to the ancient custom, without the authority of the venerable pope of the Eternal City. But whatsoever the authority of the Apostolic See has enacted, or shall enact, let that be held as law for all. So that if any bishop summoned before the pope of Rome shall neglect to attend, let him be compelled to appear by the governor of the province....
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276382805171  BnF: cb144141434 (data)  CANTIC: a11232237  GND: 118931962  ISNI: 0000 0000 6137 8462  LCCN: n83206568  NTA: 074755986  RERO: 02-A010162652  SUDOC: 115386742  VcBA: 495/129938  VIAF: 56825259   WorldCat (עם VIAF): 56825259
האראלד הראשון, מלך נורווגיה

האראלד הראשון (בנורדית עתיקה: Haraldr hárfagri; בנורווגית: Harald Hårfagre - האראלד נאה-השיער;‏ 850 – 933) היה על פי היסטוריונים מימי הביניים מלך נורווגיה הראשון. על פי המסורות שהיו מקובלות בנורווגיה ובאיסלנד במאות ה-12 וה-13, הוא מלך משנת 872 ועד 931. רוב תולדות חייו לוטות בערפל, מאחר שרוב התיאורים הנוגעים אליו הועלו על הכתב בסאגות כ-300 שנה לאחר מותו. קיימים שרידים מועטים של שירת הלל של משוררי חצר המלכות שלו שהתייחסו לניצחונותיו על מתנגדיו בתוך נורווגיה. המידע שעולה בשירה זו לא עולה בקנה אחד עם הסיפורים בסאגות שהיא כלולה בהם והסאגות עצמן מטילות לעיתים ספקות בפרטי הרקע של הביוגרפיה שלו.
האראלד ירש את כס המלוכה לאחר מות אביו, האלפדאן השחור (Halfdan svart), בשנת 860, והפך לשליט של אזור קטן יחסית בדרום נורווגיה (בתחומי מחוז וסטפולד של ימינו). שניים מבניו, אריק הראשון והוקון הראשון, ירשו אותו והיו למלכי נורווגיה אחריו.
המקורות המוקדמים הראשונים שמזכירים את האראלד הן שתי פואמות שחוברו על ידי משוררים שפעלו בחצר מלכותו. הפואמה הראשונה, שרק חלקים ממנה שרדו בסאגות המלכותיות מהמאה ה-13, מתארת את החיים בחצר המלכות של האראלד, מזכירות שהוא התחתן עם אישה דנית ושהוא ניצח בקרב בהפרספויורד. הפואמה השנייה מתייחסת לסדרה של קרבות בהן ניצח האראלד.
חייו של האראלד מתוארים בכמה מהסאגות המלכותיות, שאף אחת מהן לא מאוחרת מהמאה ה-12. הדיווחים שלהם על האראלד ועל חייו שונים בכמה נקודות, וחלק מהתוכן שלהן לא ברור, אך לא ברור אם במאות ה-12 וה-13 היה מקובל שהוא איחד את נורווגיה לממלכה אחת. כמה היסטוריונים מודרניים הניחו ששלטונו היה מוגבל לאזורי החוף של דרום נורווגיה, על אף שאין בנמצא עדויות מהתקופה שיתמכו בטענתם או מקורות אחרים על חייו של האראלד.
התיאורים בסאגות

במחזור העולם, שהוא המקור המפורט ביותר, אם כי לא הקדום ביותר, על חייו של האראלד, נכתב שלאחר מות אביו, האלפדאן השחור, הוא ירש את הריבונות על כמה ממלכות קטנות ומפוזרות במחוז וסטפולד, שאותם אביו ירש או כבש. אחיה של אמו, גוטהורם, היה הפטרון שלו.
איחודה של נורווגיה קשור לסיפור אהבה. הוא החל בהצעת נישואים שהסתיימה בסירוב ובלעג מצדה של גידה, בתו של איריק, מלך הורדלנד. גידה אמרה שהיא סירבה להינשא להאראלד עד שהוא יהיה "המלך של כל נורווגיה". סירוב זה גרם להאראלד לנדור נדר שהוא לא יסתפר או יסרק את שערו עד שהוא יהיה מלכה היחיד של נורווגיה וכאשר הוא מילא את התנאי הזה עשר שנים מאוחר יותר, הוא שינה את כינויו מ"סבוך השיער" ל"נאה השיער".
ב-866 התקיימה סדרת הכיבושים הראשונה מני רבות של ממלכות קטנות רבות שמהם איחד האראלד את כל נורווגיה, כולל המחוז השוודי ורמלנד שהיה נאמן למלך שוודיה. ב-872, לאחר ניצחון גדול שנחל בהרפספיורד שליד סטוונגר, הפך האראלד למלך ממלכת נורווגיה כולה, אך לממלכתו נשקפו סכנות ממתנגדיו שמצאו מקלט באיסלנד שהתגלתה זה מקרוב, באורקני, באיי שטלנד, באיים ההברידיים, באיי פארו ובצפונה של יבשת אירופה. עם זאת, עזיבתם של מתנגדיו לא הייתה כולה מרצונם. ראשי שבטים נורווגים רבים שהיו בעלי ממון וכבוד, היוו איום על שלטונו של האראלד, ולפיכך הם היו נתונים להטרדות רבות מצדו והוא גרם להם לעזוב את נורווגיה. לבסוף, נאלץ האראלד לשגר משלחת לחלקה המערבי של הארץ כדי לטהר את סקוטלנד ואת האיים הסובבים אותה מוויקינגים שמצאו שם מקלט.
המקור הראשון שמזכיר את האראלד, "ספר האיסלנדים" (Íslendingabók) מהמאה ה-12, מציין שאיסלנד יושבה בימי חייו על ידי מתנגדים של האראלד שנמלטו מנורווגיה על רקע זה שהם דחו את זכותו להטיל מיסים על כל הארץ.
שנותיו האחרונות

על פי הסאגות, עמדו שנותיו האחרונות של האראלד בסימון המאבקים בין בניו הרבים. מספר בניו של האראלד משתנה על פי דיווחים שונים ועומד בין 11 ל-20. תריסר מבניו היו מלכים, שניים מתוכם על כל נורווגיה. הוא העניק לכולם תארים מלכותיים ונחלות שעליהן הם שלטו כנציגיו, אך הסדר זה לא שם קץ לעימותים שהמשיכו גם לאחר מותו. בערוב ימיו העביר האראלד את השליטה בממלכתו לבנו המועדף, אריק "גרזן הדם", שאותו הוא הועיד להיות יורשו. אריק משל לצדו של אביו לאחר שזה היה כבר בן 80. שלוש שנים לאחר מכן מת האראלד הראשון.
טליה סלנט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בנובמבר 1991 (בת 32)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 עיסוק:  שדרנית ספורט, מנחת טלוויזיה, עורכת דין
 מעסיק:  ערוץ הספורט
 בן זוג:  דוד ליפשיץ
 מספר צאצאים:  1 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  talia.salant
 טוויטר:  Taliasalant
 
טליה סלנט (נולדה ב-25 בנובמבר 1991) היא עיתונאית ספורט, שדרנית ומגישת טלוויזיה ישראלית, העובדת בקשת 12. לפני כן עבדה בערוץ הספורט וברשת 13. עורכת דין במקצועה.
ביוגרפיה

סלנט גדלה בהתנחלות קדומים בשומרון. למדה באולפנה.
שירתה בצה"ל בגלי צה"ל בין 2009 ל־2012 ככתבת לענייני בריאות, ובהמשך ככתבת ספורט ועורכת חדשות.
אחרי שחרורה מצה"ל הצטרפה לערוץ הספורט ככתבת לענפים אולימפיים והפועל תל אביב בכדורגל. במקביל הגישה את התוכנית "מגרש פתוח" לצד טל ברמן. היא הגישה את אולפן מכבי תל אביב ביורוליג וכן את התוכנית "שבת במגרש".
סלנט הייתה משתתפת קבועה בפאנל אולפן ליגת האלופות, הגישה את יציע העיתונות והגישה את מהדורת הערב של חדשות הספורט.
בשנת 2020 הצטרפה כמגישת פינה בתוכנית "מהצד השני עם גיא זהר", המשודרת בכאן 11.
במרץ 2022 עזבה סלנט את ערוץ הספורט, בו הגישה במשך עשור, והצטרפה לרשת 13, שם השתתפה בתוכנית "מדד ישראל" בהנחיית אברי גלעד ובתוכניות נוספות בערוץ זה.
בינואר 2023 החלה להגיש את התוכנית "זמן תוצאות" בקשת 12.
חיים אישיים

סלנט למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב, והחלה התמחות במשרד עורכי הדין יגאל ארנון ושות', והוסמכה בינואר 2022 כעורכת דין.
ביולי 2018 נישאה סלנט בנישואים אזרחיים לדוד ליפשיץ, כותב ראשי ב"ארץ נהדרת". ב-2021 נולדה בִּתם המשותפת. ב-2024 נולד בנם השני. לליפשיץ גם שני ילדים מנישואיו הקודמים.
הערות שוליים

↑   כתבת הספורט של גל"צ טליה סלנט מצטרפת לערוץ הספורט, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2012
↑  רשת 13 ממשיכה במחטף מערוץ הספורט: מי מצטרפת?, באתר אייס, 14 במרץ 2022
↑  זמן תוצאות באתר מאקו
↑   ציוץ של טליה סלנט ברשת החברתית אקס (טוויטר), 16 בינואר 2022
↑  דניאל אלרם סיטי, ‏דוד ליפשיץ וטליה סלנט התחתנו, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2018
↑  ערן סויסה, המחאה הגאה של מגישי החדשות והספורט, באתר ישראל היום, 23 ביולי 2018
↑  דניאל אלרם סיטי, ‏דוד ליפשיץ וטליה סלנט התחתנו, באתר ‏מאקו‏, 4 בנובמבר 2018
עיר רפאים (סרט, 2008)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  דייוויד קפ
 הופק בידי:  גאווין פולוני (אנ')
 תסריט:  דייוויד קפ ג'ון קמפס
 עריכה:  סאם סייג
 שחקנים ראשיים:  ריקי ג'רוויס טיאה ליאוני גרג קיניר בילי קמפבל (אנ')
 מוזיקה:  ג'ף זאנלי (אנ')
 צילום:  פרד מרפי (אנ')
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  דרימוורקס Spyglass Media Group (אנ') Pariah
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בספטמבר 2008
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה קומדיה
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  27.1 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   ghosttown
 www.ghosttownmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
עיר רפאים (באנגלית: Ghost Town) הוא סרט פנטזיה קומי אמריקאי משנת 2008. הסרט בוים על ידי דייוויד קפ, שגם כתב את התסריט ביחד עם ג'ון קמפס. בסרט מככבים ריקי ג'רווייס, טיאה ליאוני וגרג קיניר.
עלילה

בעיר ניו יורק, גבר בשם פרנק הינלי נהרג בטעות לאחר שנדרס על ידי אוטובוס בעודו מנסה לרכוש דירה עבור המאהבת שלו. זמן מה לאחר מכן, רופא שיניים אנטי-חברתי בשם ברטרם פינקוס מת למשך 7 דקות במהלך בדיקת קולונוסקופיה.
לאחר התקרית, ברטרם מגלה שהוא מסוגל לראות ולשמוע רוחות רפאים, ואלו מבקשות ממנו לסייע להן עם "העסק הלא גמור" שלהן כדי שיוכלו לעזוב לעולם הבא. פרנק, רוח רפאים בעצמו, מופיע ומציע לברטרם להרחיק ממנו את השאר הרוחות בתמורה לעזרה בפרידתם של גוון, אלמנתו של פרנק ואגיפטולוגית במקצועה לבין ריצ'רד, עורך דין ופעיל זכויות אדם שפרנק מאמין שהוא לא נאמן כלפיי גוון. בסופו של דבר, ברטרם מסכים ומנסה לחבל בקשר של גוון וריצ'רד. למרות אופיו הציני, שבתחילה מקשה על גוון, היא מתקרבת לברטרם לאחר שהוא מסייע לה לנתח את שיניה של מומיה שגוון חוקרת.
ברטרם יוצא לארוחת ערב עם גוון וריצ'רד ומסיק שריצ'רד הוא אדם טוב, אך בעצמו מתחיל לפתח רגשות רומנטיים כלפי גוון. לאחר שריצ'רד עוזב בעקבות מקרה חירום בעבודה, ברטרם וגוון מטיילים עם הכלב שלה ולאחר מכן יוצאים לפאב. השניים חולקים סיפורים עצובים אודות מערכות היחסים האחרונות שלהם וגוון מספרת שהיא גילתה אודות המאהבת של פרנק ביום שהוא מת.
כשריצ'רד מגיע לקליניקה של ברטרם לטיפול, הוא חושף שיש קשיים בזוגיות שלו עם גוון, אך מסרב להרחיב. כדי לגרום לו להיפתח, ברטרם משתמש בחמצן דו-חנקני (גז צחוק) וריצ'רד חושף שהוא וגוון ביטלו את האירוסים שלהם. פרנק לא מבין מדוע הוא עדיין על כדור הארץ מכיוון שמטרתו הושגה וריצ'רד וגוון נפרדו. בעקבות הפרידה מריצ'רד, גוון מחליטה להצטרף למשלחת חפירות בעמק המלכים למשך חצי שנה. כמתנת פרידה, ברטרם נותן לגוון מחזיק מפתחות שעוצב בתכשיטיה, אך בטעות חושף מידע שרק פרנק יכול לדעת. גוון דורשת לדעת את האמת וברטרם מספר לה הכל, אך היא איננה מאמינה לו. גוון שואלת את ברטרם מה היה הסיוט הכי גרוע של פרנק. פרנק נותן לברטרם תשובה שקרית וגוון בתגובה מנתקת ממנו את הקשר.
ברטרם שוקע בדיכאון עמוק וכאשר הוא מבקש משותפו, דוקטור פרשר מרשם למשכחי כאבים, דוקטור פרשר אומר לברטרם שהחיים שלו יהיו טובים יותר אם הוא יחליט להפסיק להיות ציני ולעזור לאחרים. ברטרם מתחיל לסייע לרוחות שביקשו את עזרתו בתחילה ולבו נפתח כאשר הוא רואה שמעשיו מנחמים את קרוביהן של הרוחות ואת הרוחות עוזבות את כדור הארץ וממשיכות לעולם הבא. בזמן שהוא מסייע לרוחות, ברטרם מבין שהרוחות תקועות בעולם לא בגלל "העסקים הלא גמורים" שלהן, אלא בגלל שקרוביהן לא הצליחו להמשיך הלאה מאז פטירתן.
מבין שפרנק לא יכול להמשיך הלאה כי גוון עדיין מתאבלת על מותו, ברטרם נפגש איתה ומנסה לשכנע אותה בשנית, אך נדרס בטעות על ידי אוטובוס. ברטרם, כעת רוח רפאים בעצמו, צופה במהומה שנוצרה ובגוון, שרוכנת מעל גופתו ודומעת. מבין שגוון עצובה ושאכפת לה מברטרם, פרנק נותן לו את התשובה לשאלה שגוון שאלה אותו קודם לכן ולאחר מכן עוזב לעולם הבא. ברטרם חוזר לחיים לאחר שריצ'רד הגיע למקום וביצע בו החייאה.
זמן מה לאחר מכן, גוון מגיעה לקליניקה של ברטרם לטיפול ומספרת לו שהיא החליטה לוותר על הנסיעה לעמק המלכים. השניים שוברים את הקרח ומתחברים מחדש, לאחר מכן ברטרם מספר לה שהסיוט הכי גדול של פרנק היה להישכח על ידי אביו בזמן שהיה בן 8 (כתשובה לשאלה שגוון שאלה אותו קודם לכן). גוון מאשרת שזו אכן התשובה וברטרם מרגיע אותה ואומר לה שפרנק מצא את דרכו הביתה.
שחקנים

ריקי ג'רוויס - ברטרם פינקוס, פרוטגוניסט הסרט ורופא שיניים ציני ואנטי חברתי שלאחר שמת לזמן קצר, מקבל את היכולת לראות ולשמוע רוחות רפאים.
טיאה ליאוני - גוון, אלמנתו של פרנק ואגיפטולוגית במקצועה. ברטרם מתחבר אליה בעקבות בקשתו של פרנק, אך בהמשך מפתח כלפייה רגשות אמיתיים.
גרג קיניר - פרנק הינלי, רוח רפאים שמשדלת את ברטרם להפריד בין אלמנתו לבין ארוסה החדש ובכך להמשיך לעולם הבא.
בילי קמפבל (אנ') - ריצ'רד, מושא אהבתה של גוון. עורך דין ופעיל זכויות אדם.
הפקה

שלב הצילומים התקיים באפר איסט סייד, ניו יורק. השחקן ריקי ג'רוויס אמר בראיון בקשר לדמותו: בדיוק מה שאמריקה רוצה: קומיקאי שמן, בריטי ומבוגר מנסה להוביל סרט קומדיה רומנטית".[דרוש מקור]
ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 85% טריות על סמך 188 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 72/100 על סמך 30 ביקורות.
הערות שוליים

↑  Pamela McClintock, Tea Leoni wanders into ‘Town’, Variety, ‏2007-06-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Stephen Holden, His Task: Help Strangers Die Happily Ever After, www.nytimes.com, ‏Sept. 18, 2008
↑  Ghost Town | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com (באנגלית)
↑  Ghost Town Reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
שרה דרו

| --- | --- |

שרה דרו, 2012
 לידה:  1 באוקטובר 1980 (בת 44) שרלוטסוויל, וירג'יניה, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Sarah White Drew 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וירג'יניה  בית הספר סטוני ברוק 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה דרו (באנגלית: Sarah Drew; נולדה ב-1 באוקטובר 1980) היא שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר בשל משחקה בסדרות "אוורווד" ובתור ד"ר אפריל קפנר "האנטומיה של גריי".
ביוגרפיה

דרו נולדה וגדלה בעיירה סטוני ברוק (אנ'), ניו יורק, בחופה הצפוני של לונג איילנד, שם למדה בבית הספר סטוני ברוק (אנ'). אמה, ד"ר ג'יני דרו, היא מורה לביולוגיה בבית ספר פרטי עצמאי לבנות במנהטן. אביה, הכומר צ'ארלס דרו, הוא הכומר הבכיר בכנסייה הפרסביטריאנית של עמנואל בניו יורק. אחיה, אלן דרו, הוא כומר בכנסייה קהילתית ומנהל קבוצת א-קפלה בתיכון בשכונת גרמנטאון (אנ') אשר בפילדלפיה. היא קיבלה תואר ראשון בדרמה מאוניברסיטת וירג'יניה ב-2002. בן דודה מדרגה שנייה הוא השחקן בן מקנזי.
ביוגרפיה > קריירה

ב-1997 היא החלה לדבב בסדרה "דריה" ואף השתתפה בשני סרטי המשך לסדרה.
את הופעת הבכורה המקצועית שלה בתיאטרון ערכה בשנת 2001 בתור יוליה במחזה "רומיאו ויוליה" מאת ויליאם שייקספיר בתיאטרון מקארטר (אנ') בפרינסטון, ניו ג'רזי. היא ערכה את הופעת הבכורה שלה בברודוויי ב-2003 במחזה "Vincent in Brixton" מאת המחזאי הבריטי ניקולט רייט (אנ') שלאחר מכן עברו להופיע בווסט אנד בלונדון.
בשנים 2004 עד 2006 שיחקה בתפקיד קבוע בסדרה "אוורווד". לאחר מכן שיחקה בסדרות "חוק וסדר", "מדיום", "קאסל", "Glee", "מד מן" ו"על טבעי".
ב-2008 שיחקה בתפקיד משנה בסרט "בחזית הכיתה".
בשנת 2009 לוהקה לסדרת הדרמה המצליחה של שונדה ריימס "מרפאה פרטית" ולאחר מכן לוהקה בתפקיד אפריל קפנר לעונה השישית של הסדרה "האנטומיה של גריי" אשר גם היא בהפקתה של ריימס. ב-9 ביוני 2010 קודמה לשחקנית קבועה בסדרה.
בשנת 2014 שיחקה בסרט "ערב אמהות" לצד השחקנית פטרישיה היטון.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביוני 2002 נישאה דרו לפיטר לנפר, מרצה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בינואר 2012 נולד בנם ובדצמבר 2014 נולדה בתם.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | רדיו (אנ') | מארי הלן |  |
| 2005 | באקסטר (אנ') | סרינה |  |
| 2007 | American Pastime | קייטי בוראל |  |
| 2008 | ווינרס (אנ') | קארן |  |
| 2010 | Tug | אריאל |  |
| 2014 | ערב אמהות | אליסון |  |
| 2018 | Indivisible | הת'ר טרנר | גם מפיקה בפועל |
| 2023 | Birthright Outlaw | מרתה רוז ג'ייקובס | גם מפיקה-שותפה |
| TBA | Say it in German | מרסלה |  |