stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אח"י וג'ווד
מפקדי האוניה > גלריה

צוות אח"י וג'ווד נהנה מהתותח שהותקן בחרטום.
צוות אח"י וג'ווד על תורן הקורבטה.
צוות אח"י וג'ווד במנוחה על החרטום לאחר סערה בים.
מסדר כבוד על אח"י וג'ווד לקראת ביקור הנשיא חיים ויצמן.
משמר כבוד על סיפון אח"י וג'ווד לקראת בואו של הנשיא חיים ויצמן.
לקריאה נוספת

שושנה שמוחה, הקורבטות, 'מערכות ים' 64, ספטמבר 1963, עמ'	5.
י קסטן, כשאחי ווג'ווד כתבה היסטוריה, מערכות ים, 64, ספטמבר 1963, עמ' 45.
אליעזר טל, מבצעי חיל הים במלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, 1964.
אדיר כהן, ברוח סערה, "פרקים מחייו ומפעלו של יהודה ארזי", הוצא לאור "בית אליהו- בית ההגנה" 1966, ע' 114 -120.
עדה סרני, ספינות ללא דגל, הוצאת עם עובד, 1975, ע' 74 -82.
דב רוזנטל, אלבום כלי שיט חיל הים, הוצאה לאור מפקדת חיל הים, 1992 עמ' 85–86.
נחום בוגנר, ספינות המרי ההעפלה 1945 - 1948, תל אביב, הוצאה לאור משרד הביטחון, 1993 עמ' 33 -47.
שמואל ינאי ויוסף אלמוג, השערים פתוחים אסופת זכרונות העפלה 1945–1948, הוצאה לאור קרן פלי"ם 2001.
דניאלה רן, מילה ברנר, הוצאת מערכת קיבוץ דליה, 2003, עמ' 63 -69.
יהודה בראגינסקי, עם חותר אל חוף, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תל אביב, 1965 עמ' 394
אריק קרמן, אוניית המלחמה של המעפילים, הוצאת אריה ניר, תל אביב, 2009
יואב גלבר, נושאי הדגל, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, תשמ"ג, עמ' 654
ראובן אהרוני, מוטות תרן, המרכז לתולדות כח המגן ע"ש ישראל גלילי, עמ' 200–201
Joseph M. Hochstein and Murray S. Greenfield The Jews' Secret Fleet, Gefen Publishing House 1987, pp. 68–55
Ninian Stewart, The Royal Navy and the Palestine Patrol, Frank Cass Publishers, 2002, P51-53.
Rosie Whitehouse, The People on the Beach: Journeys to Freedom After the Holocaust, Hurst Publishers, 2021
ביאורים

↑  בכך היה המשך לשיטת הפעלת האוניות בתקופת ההעפלה, כאשר המפקד ניהל את הפעילות המבצעית והטפול במעפילים, והמפקד השני היה רב החובל. עם רכישת הניסיון הימי בוטלה הגדרת חלוקת הפיקוד בין מפקד צבאי ורב חובל מקצועי.
הערות שוליים

↑  הארכיון הלאומי הקנדי - National archives of Canada 8700-332/17, 30.5.1945
↑  יהודה בראגינסקי, עמ' 394
↑  על חשיבות "האוניות האמריקאיות" במפעל ההעפלה ראו: מח"ל בהעפלה, באתר הפלי"ם ההעפלה והרכש
↑  השם הציוני "קול. י. וודג'ווד" על שמו של חבר הפרלמנט הבריטי ג'וזאיה קלמנט וג'ווד ניתן לה כאשר הובילה מעפילים.
↑  אריק קרמן, עמ' 59
↑  יואב גלבר, עמ' 654
↑  ארכיון תולדות ההגנה, 14.222, דו"ח "עוגן
↑  רב החובל אנסלדו הוביל את חנה סנש (אוניית מעפילים) לחוף נהריה ובמסיבת הפרידה שנערכה לו נשא נאום אליו כתב נתן אלתרמן ”נאום תשובה לרב חובל איטלקי”.
↑  הפרויקט האוניברסיטאי לחקר ההעפלה 75.3
↑  ארכיון תולדות ההגנה 14.222, דו"ח "עוגן"
↑  אריק קרמן, עמ' 110
↑  כנראה HMS Talibond כדיין בבדיקה.
↑  המוסד לעלייה הצליח למנוע החרמה במקרה קודם של מעצר הספינה אנצו סירני במים בינלאומיים).
↑  וג'ווד הובאה אתמול לנמל חיפה, דבר, 27 ביוני 1946
↑  אריק קרמן, עמ' 118-123
↑  הארכיון הממלכתי הבריטי - P.R.O., A.D.M. 21/19501
↑  ראובן אהרוני עמ' 200–201
↑  הגנה הביאה 2701 עולים לארץ, דבר, 30 ביולי 1946
↑  צה"ל בחילו, חיל הים, עמ' 31
↑  צה"ל בחילו, חיל הים, עמ' 37
↑  דניאלה רן, מילה ברנר, עמ' 63-65
↑  המקור אליעזר טל, מבצעי חיל הים במלחמת הקוממיות, נספח ט', אירועים וקרבות במלחמת הקוממיות, עמ' 243 – 248.
↑  אריק קרמן, עמ' 140.
↑  מירון צור, עמ' 76.
↑  אברהם זהר ומאיר פעיל, עמ' 236.
↑  אריק קרמן, עמ' 163.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑   תום שגב, "האנשים על החוף" משאיר תחושה של "וואו" גדול, עם ניחוח בלשי, באתר הארץ, 2 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010932479005171 
הקורבטה H.M.C.S Beauharnois של צי המלכותי הקנדי מפליגה בנהר סונט לורנס ביום כניסתה לשירות פעיל 25 ספטמבר 1944.
אונית המעפילים וג'ווד נעצרת על ידי משחתת בריטית 24 ינואר 1946.
פגיעות בחרטום אח"י וג'ווד בקרב אשקלון, 19 אוקטובר 1948.
צוות תותח 75 מ"מ בחרטום אח"י וג'ווד 1948
מעפילי וג'ווד מציגים שלט עם שם האונייה קול י, וג'ווד בעת המפגש עם משחתות הצי הבריטי.
אלכסנדרו של מולדובה

אלכסנדרו או אלכסנדרו של מולדובה (ברומנית: Alexandru al Moldovei, מחצית השנייה של המאה ה-15 - 26 ביולי 1496) היה נסיך רומני בנו הבכור של שליט מולדובה, שטפן הגדול ויורש העצר. הוא השתתף במלחמות אביו נגד האימפריה העות'מאנית ונגד ולאכיה בסוף שנות ה-1470.בהתחלת שנות ה-1480 החזיק חצר נסיכותית בעיר בקאו. בסביבות 1490 הוא צורף לשלטון על ידי אביו, אולם מת כעבור זמן קצר ולא הספיק למלוך לבדו.
תאריו

בלטינית תארו היה:
Sandrinus, Dei gratia filius illustrissimi principis Stephani, wayvode Moldaviensis
(בפנייה אל תושבי בראשוב ב-26 ביוני 1481)
Io Alexandru Voievod, din mila lui Dumnezeu domn al
Țării Moldovei fiul marelui Stefan voievod
יו אלכסנדו ווייבוד, בחסד האל שליט ארץ מולדובה, בנו של הווייבוד הגדול שטפן
קורות חייו

אלכסנדרו היה בנו הבכור, של השליט שטפן הגדול של מולדובה. לא יודעים איפה נולד ולא יודעים בוודאות מי הייתה אמו:פילגש או אולי אשה חוקית בשם מרושקה (Măruşca) או מריקה (Mărica) (ששמה מוזכר ב"פומלניק" (דיפטיך) במנזר ביסטריצה או אבדוקיה לבית אוללקוביץ' מקייב שהייתה נשואה לשטפן הגדול החל מ-1463. לדעת ההיסטוריון ג'ונתן איגלס, אם אמו הייתה מרושקה, אז אלכסנדרו היה בן בלתי חוקי של השליט. בצו המענק של שטפן למנזר הילנדר על ההר אתוס (1466), אלכסנדרו מוזכר לצד הנסיכה אולנה, כאחד משני ילדיהם של שטפן הגדול ושל אבדוקיה מקייב.
לפי איגלס, ייתכן שלשטפן היו שני בנים בשם אלכסנדרו. אחד מהם, שהתחתן עם מרגרטה דראגפי ההונגרייה, והשני שהיה נשוי לאישה יוונייה שילדה לו בגולת טורקיה את הבן שטפן החגב.
ייתכן שזה השני, בנה של אבדוקיה, היה זה שהתמנה כשליט שותף וליווה את אביו במלחמות. אם אלכסנדרו של מולדובה היה בנה של מרושקה אז ייתכן כי נולד בין 1463-1457. אם אבדוקיה הייתה אמו, אז נולד בין 1463–1467
לפי הכתוב ב"פיסניה" (כתובת) בכנסיית מיכאיל הקדוש במנזר רזבויין, אלכסנדרו השתתף בקרב ואליה אלבה ב-1476. ה"פיסניה" של כנסיית פרוקופיה הקדוש ביישוב בדאוץ מציינת שב-1481 ביישוב רמניקו סראט נלחם אלכסנדרו לצד אביו נגד השליט הוולאכי בסאראב הצעיר. באותה תקופה הוא הקים את חצרו הנסיכית בעיר בקאו. לפי איגלס, הוא היה אחראי על הארץ התחתית (""Țara de Jos כלומר דרום מולדובה). ב-1480 הוא צוין רק בתור בנו של שטפן הגדול, זאת אומרת שעדיין לא צורף על ידי אביו כשותף לשלטון.
חייו הפרטיים

קיימת אי בהירות גם לגבי שם אשתו של אלכסנדרו.
בקרוניקה האלמונית של מולדובה מהמאה ה-17 נטען שהמגנט ההונגרי ברטלן דראגפי
בעל השורשים הרומניים, היה מחותנו של שטפן הגדול. נטען שאלכסנדרו התחתן עם מרגרטה דראגפי, בתו של ברטלן.
אולם אותה כרוניקה מציינת במקום אחר הוראה של מלך הונגריה, מתיאש הוניאדי מ-1489 לשלוח אחד מאציליו עם מתנה לטקס הנישואים של בנו של שטפן, בלי להזכיר את שם משפחת דראגפי. תעודה מ-1538 בנוגע לשליט שטפאן החגב, מציינת שאביו של שליט זה, אלכסנדרו התחתן עם אישה בעלת אמונה יוונית מקונסטנטינופול. לפי ההיסטוריון שטפן גורוביי, ייתכן כי זו נקראה מריה, שם שצוין במנזר ביסטריצה כאשתו של אלכסנדרו. כמו כן ידוע שנסיכה בשם מריה אסאנינה פלאולוגינה,"שליטת מולדוולאכיה", העניקה תרומה למנזר גריגוריו על ההר אתוס. ידוע שמנזר זה שופץ ב-1495 בזכות תרומה של "אלכסנדרו וודה של ולאכיה".
שותף לכתר

עוד לפני 1 בינואר 1491 הכתיר אותו אביו כשותף לשלטון באותו יום הוא הוזכר כ"ווייבוד" בכתובת ("פיסניה") שבכנסיית עליית השמיימה בבקאו. שנבנתה מיוזמתו
הנסיך הלך לעולמו ב-26 ביולי 1496. הוא הובא לקבורה בכנסיית המנזר ניאמץ,
מותו

ב-1494 ב-27 ביולי מת אלכסנדרו וויבוד "בצבא", כפי שרשום בכתובת מעל ציור הדיוקן המיוחס לו במנזר ביסטריצה. הובא לקבורה במנזר ביסטריצה
מותו > מורשתו

אלכסנדרו הקים את כנסיית העלייה לשמיים של מרים הקדושה בעיר בקאו.
Biserica_Precista_din_Bacău#/media/Fișier:RO_BC_Precista_church.jpg
לקריאה נוספת

Jonathan Eagles, Stephen the Great and Balkan Nationalism: Moldova and Eastern European History. I.B. Tauris. 2014 ISBN 978-1-78076-353-8
Ștefan S. Gorovei Ștefan Lăcustă în Leon Șimanschi Petru Rareș", Editura Academiei,București 1978
Radu G.Păun - Mount Athos and the Byzantine-Slavic Tradition in Wallachia and Moldavia after the fall of Constantinople. În Stanković, Vlada. The Balkans and the Byzantine World before and after the Captures of Constantinople, 1204 and 1453. Lexington Books. pp. 117–164. ISBN 978-1-49851-325-8
Eugen Şendrea - Pe urmele lui Stefan cel Mare în Bacau și în Tara Moldovei Editura Egal 2004.
הערות שוליים

↑  Ș.Gorovei 1974 עמ' 16
↑  Eagles 2014 עמ' 44
1 2  1974 Ș.Gorovei
↑  Eagles עמ' 45-44
↑  R.Păun עמ' 131-130
↑  1974 Ș.Gorovei עמ 16
↑  Eagles 2014 עמ' 49
↑  Eagles 2014 עמ' 31,49
↑  Eagles 2014 עמ' 64
↑  Eagle 2014 עמ' 103, 48
↑  Eagles 2014 עמ' 103
כנסיית העלייה לשמיים בבקאו, מיסודו של אלכסנדרו של מולדובה - 1491
איליושין Il-86

המטוס בשירות טראנסאארו
איליושין IL86 (ברוסית: Ил-86, באנגלית: Ilyushin Il-86) הוא מטוס נוסעים רחב גוף בעל ארבעה מנועי סילון, מתוצרת יצרנית המטוסים איליושין. המטוס יוצר בין השנים 1977-1992, בסה"כ נבנו 106 מטוסים. כיום גרסאות המטוס שנמצאות בשירות משופצות על ידי תאגיד המטוסים המאוחד.
פיתוח

בשנת 1967 הזמינה אארופלוט מאיליושין מטוס ובו 250-350 מושבים. בסלון האווירי בפריז של שנת 1971 הכריזה ברית המועצות על פיתוח המטוס, אב הטיפוס טס לראשונה ב-22 בדצמבר 1976, האישורים להפעלתו התקבלו בספטמבר 1979. מספר חלקים במטוס יוצרו על ידי PZL הפולנית.
בתחילה התבסס בחלקו על מטוס אחר מתוצרת איליושין, ה-IL-62, והמנועים הוצבו בזנב המטוס. אולם במהלך הפיתוח הוחלט להציבם מתחת לכנפיים, כמו במטוסים המערביים של אותה התקופה, הבואינג 707 וה-דאגלס DC-8.
גרסאות

IL-86 הגרסה הראשונה למטוס, נרכשה בעיקר בחברת התעופה "אארופלוט".
IL-80/IL-86/IL-87 שלושה מטוסים שנבנו עבור חיל האוויר הסובייטי כמטוסי שליטה ובקרה במקרה של פיצוץ גרעיני.
IL-86D נבנה בסופו של דבר כ-איליושין IL-96.
מפעילים

בנובמבר 2010 היו מספר מטוסים בשירות פעיל: בחיל האוויר הרוסי (4), דונאוויה (4), ומוסקבה איירליינס (5).
בין חברות התעופה שהפעילו בעבר את המטוס: ארמאוויה, טראנסאארו, אארופלוט, אוזבקיסטן איירווייז, ארמניאן איירליינס, KrasAir, רוסיאן סקאי איירליינס, וטטרסטן איירליינס.
תאונות עיקריות

ב-8 במרץ 1994 מטוס בואינג 737 שהוטס על ידי חניך התרסק לתוך מטוס IL-86 של אארופלוט שחנה בנמל התעופה של דלהי, בתאונה נהרגו 8.
ב-28 ביולי 2002 התרסקה בנמל התעופה שרמטיבו (מוסקבה) טיסת מטען של חברת התעופה "Pulkovo Aviation Enterprise",‏ 14 מתוך ה-16 ששהו במטוס נהרגו.
הערות שוליים

↑  ראו בואינג 737 התנגש בIL-86
↑  מטוס תובלה התרסק ליד מוסקבה, באתר ynet, 28 ביולי 2002
אמטוס לוזיטנוס

| --- | --- |

פסלו של אמטוס לוזיטנוס בככר המרכזית בעיר הולדתו קשטלו-ברנקו, פורטוגל
 לידה:  1511 קשטלו ברנקו, פורטוגל 
 פטירה:  21 בינואר 1568 (בגיל 57 בערך) סלוניקי, יוון 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת סלמנקה, אוניברסיטת פרארה 
 תפקידים:  רופא, בוטנאי, אנטומיסט 
 
אמטוס לוזיטנוס (Amatus Lusitanus/Amato Lusitano;‏ 1511–1568), אחד מגדולי הרופאים היהודים במאה ה-16. יליד פורטוגל, התחנך בספרד וחי רוב שנותיו בארצות השפלה ובאיטליה, ואחר כך בדלמטיה ובסלוניקי במקדוניה, תחת השלטון העות'מאני, שם נפטר. התפרסם בזכות כתביו (7 הצנטוריות) הכתובים בלטינית והיוו פנורמה רחבה של הידע הרפואי הקליני והטיפולי בזמנו, ובדיעבד על ידי תגלית המסתמים בוורידים, שהובילה לגילוי מחזור הדם.
קורות חייו

אמטוס לוזיטנוס נולד בפורטוגל בעיר קשטלו-ברנקו, למשפחת אנוסים, בשם ז'ואו רודריגש דה קשטלו-ברנקו (João Rodrigues de Castelo-Branco). אין יודעים אם משפחתו הייתה יהודית-פורטוגלית או שהגיעה לפורטוגל בזמן גירוש ספרד בשנת 1492. אבותיו כנראה המירו את דתם בהמרה הגדולה בפורטוגל של שנת 1497. השם 'אמטוס' הוא תרגום מקובל לשם המשפחה היהודי 'חביב', שהיה נפוץ בדרום ספרד.
אמטוס למד רפואה ובוטניקה באוניברסיטת סלמנקה את תואר הרופא קיבל בשנת 1530 לערך. הוא עבד זמן קצר בספרד, חזר לעבוד בפורטוגל, ואז נאלץ לעקור משם מפחד האינקוויזיציה הפורטוגלית והתנכרות השלטונות לאנוסים (בספרדית: Marranos). מאז לא שהה זמן רב במקום אחד. למרות הכבוד שרחשו האנשים לאומנותו היה נתון לאיומים ולסחיטה ונאלץ להמשיך בנדודיו. מפורטוגל עבר אמטוס לאנטוורפן בשנת 1533 ועבד כבוטניקאי, שם רכש ידע מעמיק בצמחי מרפא ומוניטין כרופא מומחה. ידוע שהוא טיפל בדונה גרציה מנדס, מעשירות העולם, בקונסול הפורטוגלי ובראש העירייה. שם הוא פרסם את ספרו הראשון, Index Dioscoridis בנושא הבוטניקה הרפואית, שהוא פירוש לכתבי פדניוס דיוסקורידס, רופא ובוטניקאי יווני שחי במאה ה-1 לספירה. אמטוס עבר לאיטליה והרצה באוניברסיטת פרארה. באוניברסיטה זו, תחת חסותו של ארקולה השני ד'אסטה, דוכס פרארה, שרר חופש דת וחופש מחקר. כאן שינה כנראה את שמו לאמטוס, ואימץ את כינויו - לוזיטנוס (הפורטוגלי).
בהיותו בפרארה, אמטוס קבל הזמנה מזיגיסמונד השני, מלך פולין, לשרת כרופא החצר, אולם דחה זאת. לעומת זאת נעתר להזמנת הרפובליקה החופשית של רגוזה (דוברובניק כיום) לשרת כרופא העיר. בשנת 1547 עבר לאנקונה באופן זמני, כשהוא ממתין לאישור לעבור לרגוזה. בזמן זה טיפל באחותו של האפיפיור יוליוס השלישי, יאקובה דל מונטה (Jacoba del Monte). מאנקונה עבר לרגוזה ולאחר מכן עבר לסלוניקי וחזר בגלוי ליהדות. בשנת 1568 מת שם במגפת הדבר. מקום קבורתו לא נודע.
תגלית המסתמים בוורידים

בזמן שהותו בפרארה ביצע את ניסויו המפורסם: לפני קומץ מלומדים הדגים אמטוס על ידי ניפוח אוויר בווריד, כיצד זורם האוויר רק בכיוון מסוים – מהגפיים ללב. בצורה כזו הוא הוכיח את תפקידם של המסתמים (valves) בוורידים, שאת דבר קיומם כבר גילה אמטוס מקודם. היקש המסקנות היה מהפכני מנקודת המבט של הדוגמה הכנסייתית: קיום מסתמים בוורידים אינו שונה מקיום המסתמים בחדר הימני בלב, כפי שהראה כבר גלנוס ולכן גילויים אינו מהווה שערורייה. לעומת זאת, הטענה, שהדם זורם בוורידים מהגפיים לכיוון הלב, עומדת בסתירה לתורתו של גלנוס והיא כבר מהווה כפירה. משמעות התגלית: הדם זורם בעורקים מהלב לכיוון הגפיים בקצב הנקבע לפי פעימות הלב (כפי שניתן לראות בפציעה של אחד העורקים הראשיים) ואילו בוורידים הדם זורם מהגפיים אל הלב בקצב אחיד. כלומר, דם אינו מתכלה (נספג ברקמות) ונוצר מחדש אלא אותו הדם, שנשאב מהוורידים ייזרק לעורקים בהתכווצות שריר הלבו ויחזור בסופו-של-דבר ללב. במילים אחרות: נוצר מחזור סגור של דם. אשר על כן, לאמטוס לוזיטנוס תרומה מכרעת בתגליתו של ויליאם הארווי ובגילוי מחזור הדם.
אמטוס ציפה כנראה שאחד הנוכחים ירהיב עוז ויפרסם את מה שהוא, כנוצרי חדש, לא העז לפרסם. לאכזבתו אף אחד מהנוכחים לא 'הרים את הכפפה' ותגלית המסתמים פורסמה כמות שהיא, ללא המסקנות הנובעות ממנה, ונלמדה כך בפקולטות לרפואה.
בין הנוכחים בניסוי היה גם ג'ובאני קאנאנו, שבטעות יוחסה לו תגלית המסתמים בוורידים.
כתביו

אמטוס לוזיטנוס פרסם ספר בוטניקה רפואית בשם Index Dioscoridis בהיותו באנטוורפן, ו-7 צנטוריות (Curationum medicinalium centuriae septem) שבכל אחת מהן 100 חקרי מקרים רפואיים שונים, כולל שם המטופל, ההיסטוריה הרפואית שלו, והטיפול שניתן או הטיפול המומלץ. בין המקרים הרפואיים הוא שיבץ הרהורים רפואיים או מוסריים וכן את שבועת הרופאים. כתביו התפרסמו בעשרות מהדורות והיו מוצגים בכל ספרייה רפואית.
Amati Lusitani curationum medicinalium centuriae I-VII
Amati Lusitani, medici physici praestantissimi, Curationum medicinalium
In Dioscoridis De medica materia libros quinque enarrationes Amati Lusitani
הערכה לאמטוס לוזיטנוס

אמטוס זוכה עד היום לכבוד רב בארץ הולדתו, פורטוגל. כתביו מתורגמים מלטינית לפורטוגזית ומנסים לאבחן במדויק צמחים שתיאר את השפעתם הרפואית. בקרב הקהילה הרפואית היהודית ידוע אמטוס בעיקר בזכות שבועת הרופאים שחיבר – שבועה, הדומה בחשיבותה לשבועה המיוחסת לרמב"ם. שבועת הרופא, המופיעה בצנטוריות השישית והשביעית של אמטוס, נכתבה כשכבר היה יהודי מוצהר.
שבועת הרופא לפי אמטוס לוזיטנוס

אני נשבע בשמו של אלוהים הנצחי הכל-יכול ובעשרת הדיברות הקדושות שנתנו על הר סיני למשה המחוקק
שלעולם, בעת שליחותי הרפואית, לא חרגתי ממה שנמסר באמונה טובה לנו ולזרענו;
שמעולם לא עסקתי במעשי תעתועים, לעולם לא שיניתי או הפרזתי בהערכה למען רווח כספי,
שתמיד התאמצתי שלקחי עבודתי יעמדו לטובת המין האנושי,
לא שיבחתי אף אחד ולא השמצתי אחר למען ענייני הפרטיים, אלא רק כאשר האמת דרשה זאת.
אם דיברתי דברי כזב יכלו אותי אלוהים והמלאך רפאל בזעמם הנצחי ומעתה והלאה לא ייתן אדם אמונו בי.
לא הייתי להוט אחר פיצוי עבור טיפול רפואי, ואכן טיפלתי ברבים ללא קבלת כל תשלום, ולמרות זאת – במסירות.
לעיתים קרובות סירבתי, בתקיפות וללא אנוכיות, לפיצוי שהוצע
והעדפתי על ידי טיפול שקדני לשקם את בריאותו של המטופל מאשר להתעשר מנדיבות ליבו
(הענקתי את שירותיי במידה שווה לכל, לעברים, נוצרים ומוסלמים)
רוממות מעמדות לעולם לא השפיעה עלי והענקתי טיפול זהה לעני ולדל כמו לבני המעלה.
מעולם לא עסקתי ביצירת מחלות. מעולם לא הפליתי רוקח לטובה, אלא אם טיפח אחרים מצטיינים באומנותו ובאופיו.
במרשם תרופות התנהגתי במתינות, מודרך על ידי התנאים הפיזיים של הנכה.
מעולם לא חשפתי סודות שנמסרו לי בנאמנות.
מעולם לא מזגתי כמות קטלנית.
אף אישה לא הפילה עוברה מעולם, בעזרתי.
בקצרה, לא עשיתי כל מעשה שלא ייעשה על ידי רופא מהוגן ונכבד.
חוויתי את היפוקרטס וגלנוס לעיניי תמיד, כמופת הראוי לחיקוי, ולא שמתי ללעג עבודותיהם המוסריות של מומחים אחרים ומצטיינים באומנותנו.
אני חוויתי אובדן הון עצמי, נאלצתי לנסוע תדירות בדרכים מסוכנות ואפילו יצאתי לגלות, אולם סבלתי זאת בשקט ובאומץ כיאה לפילוסוף.
לסטודנטים הרבים שבאו לשמוע אותי התייחסתי כאילו היו בניי.
השתמשתי במיטב מאמצי להדריך אותם ודחקתי בהם להתנהגות טובה.
פרסמתי את מחקריי הרפואיים, לא למען מלא שאיפותיי, אלא למען אוכל, במידה מסוימת, לתרום לקידום בריאותו של המין האנושי.
אני מותיר לאחרים לשפוט אם הצלחתי בכך;
למזער, הייתה זו תמיד מטרתי ולעולם היא תפסה מקום עיקרי בתפילותי.
ראו גם

שבועת הרופאים
לקריאה נוספת

יהושע ליבוביץ (יהו.ל.), "אמטוס לוזיטנוס", האנציקלופדיה העברית (כרך ג, עמ' 948-949), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ו.
נחום סלוטש, האנוסים בפורטוגל, הוצאת דביר, 1932
בצלאל ססיל רות, תולדות האנוסים, מאנגלית גילאי ש., דעת/עם עובד, 1952
שמואל שוורץ, הנוצרים-החדשים בפורטוגל במאה העשרים, ההדיר: דב סטוצ'ינסקי, מרכז דינור ומרכז זלמן שזר, 2005
שלומית שחר, קבוצות שוליים בימי-הביניים, האוניברסיטה המשודרת, משרד הביטחון, 1995
יהושע ליבוביץ, דפים רפואיים, כרך ג', חוב' א', אדר ב', תש"ך
ישראל ארליך, רופאים יהודים בתקופת הרנסאנס, במחניים, קכ"ב, צה"ל – הרבנות הצבאית, 1970.
‏1901,Max Salomon, Amatos Lusitanus und seine Zeit: ein Beitrag zur Geschichter der Medicin im 16 Jahrhundeerlin, Berlin: A. Hirschwald
‏ (עותק מצוי בספריה הלאומית, אוסף אדלשטיין.)
Harry Friedenwald: Amatus Lusitanus. In: Bulletin of the Institute of the History of Medicine, The Johns Hopkins University, vol. 5, no. 7, July 1937, p. 603-653
דף מתוך הספר In Dioscorides Enarationes לאמטוס לוזיטנוס, ליון, 1558.
אמטוס לוזיטנוס. פרט מציור 1906, הצייר: ולוסו סאלגדו
איליושין Il-96

איליושין IL96 (ברוסית: Ил-96, באנגלית: Ilyushin Il-96) הוא מטוס נוסעים סילוני רחב גוף לטווח ארוך, מתוצרת יצרנית המטוסים הרוסית איליושין.
פיתוח

המטוס טס לראשונה ב-28 בספטמבר 1988, האישורים להפעלתו התקבלו בשנת 1992, והוא נכנס לשירות בחברת התעופה אארופלוט בדצמבר 1992.
המטוס מתבסס ברובו על המטוס הקודם של איליושין האיליושין Il-86, במטוס נכללו שיפורים רבים בהם: קוקפיט מזכוכית, מערכת טוס-על-חוט, מערכת למניעת התנגשות, וכנפונים על הכנפיים.
המטוס מיוצר במפעלי החברה בוורונז', את המטוס ניתן לצייד במנועים מערביים תוצרת פראט אנד וויטני.
גרסאות

Il-96-300 הגרסה הראשונה למטוס, מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel הרוסית. שני מטוסים מדגם זה משמשים להטסת נשיא רוסיה. לדגם זה תת-גרסה, Il-96-300V.
Il-96M בגרסה זו הוגדל אורך המטוס בעשרה מטרים, ומשקל ההמראה המרבי ב-20 טון. בתצורת מטען המטוס מסוגל לשאת עד 92 טון למרחק 10,400 ק"מ. לגרסה זו מנועי PW2000 תוצרת פראט אנד וויטני.
Il-96-400 גרסה זו מבוססת על ה-96M, המטוס מסוגל לשאת עד 436 נוסעים במחלקה אחת. מצויד במנועי PS-90A משופרים.
Il-96T גרסת מטען של "96M" ו-"96-400" מצויד במנועי PS-90 תוצרת Aviadvigatel.
מפעילים

נכון לדצמבר 2010 היו מטוסי איליושין IL-96 בשירות פעיל בחברות: אארופלוט (6), קובאנה דה אוויאסיון (3), פוליוט איירליינס (5), ורוסיה איירליינס (3).
לאיליושין עוד כמה מטוסים מדגם זה בהזמנה.
ראו גם

המטוס הנשיאותי של רוסיה
איירבוס A340
הערות שוליים

↑  ראו ‏Il-96-300 באתר איליושין
↑  ראו Il-96-400 באתר איליושין
↑  ראו סטטיסטיקת השימוש במטוסים
אנה זיפל

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־17 
 הוצאה להורג:  29 באפריל 1676 (יוליאני) Hötorget, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 
אנה זיפל (בשוודית: Anna Zippel; מתה ב-29 באפריל 1676) הייתה אישה שוודית ומכשפה לכאורה שהוצאה להורג במסגרת אחד ממשפטי המכשפות המפורסמים ביותר שהתנהלו במדינה בזמן ציד המכשפות הגדול ("The Great Noise") בין השנים 1668–1676. סיפורה מן המוכרים בפולקלור השוודי.
ביוגרפיה

זיפל נולדה למשפחה בעלת אמצעים. הייתה עצמה ניהלה עסק מצליח למכירת תרופות יחד עם שותפתה העסקית אנה מאנסדוטר. היא תוארה כאישה תמירה, אלגנטית ובעלת חוש אופנה המרבה ללבוש בגדים יקרים, יהלומים ותסרוקות מתולתלות. היא הסתובבה עם פמליה, ונהגה לבלות בחברתן של נשות החברה הגבוהה בהן אשת ראש העיר ואנה מריה בוס, אשת אדריכל העיר המלכותי ז'אן דה לה וליי. לקוחותיה נמנו עם עשירי סטוקהולם. אחיה היו מדריכי התעמלות בחצר המלוכה ולבעלה היו עסקי מאפיות, טחנת קמח ועוד נכסים. אחותה בריטה זיפל לעומת זאת, הייתה אישה ענייה. אף על פי שהאחיות לא היו קרובות, זיפל תמכה בה מבחינה כלכלית.
בעוד זיפל נחשבה לאשת חברה מכובדת, אחותה הייתה מהמעמד הנמוך והואשמה לא פעם בכישוף. גם שותפתה לעסק סבלה ממוניטין שלילי של אדם יהיר ומתנשא, ככל הנראה משום שהיה לה ביטחון עצמי, ונטייה להתעלם מרכילויות ודעתם של אחרים על ענייניה.
משפט קתרינה

למרות מקומה בחברה, זיפל מצאה עצמה במרכזן של חרושת שמועות והאשמות שונות בנוגע לעיסוק בכישוף, יחד עם אחותה ושותפתה העסקית. ילדים נהגו לכנות את זיפל "מלכת בלוקולה" (Queen of Blåkulla) ונערות סיפרו כי היא מטפחת אותן במטרה להשיא אותן לשטן. יום אחד, בעודה הולכת ברחוב, הצביע לעברה ילד וצעק: "היא זו שלקחה אותי לפגוש את השטן", והתעלף. לאחר מכן, עוזרת הבית של זיפל סיפרה כי נשלחה על ידה למשימות מסתוריות בחסות החשיכה, שזיפל נפגשה עם שותפתה בחדרה באמצע הלילה על מנת לזמן את השטן אשר מילא את מרתף ביתה בכסף באופן קבוע, שרוחו של כלב שומרת על גינת הבית, שזיפל ביקשה ממנה למרוח על עצמה מדם הווסת שלה וכתבה על מצחה שם משונה כלשהו, וכי גרמה לה לחלות במשך שלוש שנים לאחר שהפסיקה לעבוד אצלה. זיפל, אחותה, שותפתה ואף בעלה הואשמו בחטיפת ילדים. אפילו ילדיהן שלהן הפנו אצבע מאשימה כלפי הנשים, וטענו כי לקחו אותם לפגוש את השטן במהלך שבת המכשפות. זיפל תוארה כמכשפה רבת עוצמה שמסוגלת להרוג שומר בכלא על ידי מבטה, או לכרות את ראשו של אחר על ידי יריקה.
משפט המכשפות של קתרינה (על שם כנסיית קתרינה בסטוקהולם) כלל 50 עדים, בהם ילדים ובני נוער רבים, שעלו לדוכן כדי להעיד נגד זיפל, אחותה, שותפתה ונשים נוספות. הם הצביעו על הנשים וסיפרו כיצד חטפו אותם כדי להביאם אל האי בלוקולה, שעל פי אגדות עם שוודיות שייך לשטן. פרקטיקה שהייתה נפוצה באותם ימים במסגרת ציד ומשפטי המכשפות. מנגד, זיפל ניצלה כל הזדמנות ובקור רוח הסבירה כי מדובר בלא יותר מהשמצות שמקורן בקנאה, רשע או מתקפה. לגבי הטענה כי הונה הושג באמצעים שטניים אמרה כי הוא הושג באמצעות עבודה קשה שלה ושל בעלה, וכי העסק שלה משגשג הודות לעובדה כי אנה מאנסדוטר היא רוקחת מוכשרת. פסק הדין התבסס על עדותם של הילדים וניתן במאי 1676, במסגרתו אנה ובריטה זיפל הוצאו להורג בעריפה ראש. אנה מאנסדוטר מתה בכלא.
הערות שוליים

↑  1676: Anna Zippel, Brita Zippel and the body of Anna Mansdotter, ‏April 29th, 2009
↑  Satan’s Sex Island & A Series of Stunning Conicidences, Wining About Herstory, ‏October 14th, 2019
אקארנאניה

| --- | --- |
 מדינה:  יוון יוון
 קואורדינטות:  38°45′00″N 21°05′00″E﻿ / ﻿38.75°N 21.083333333333°E﻿ / 38.75; 21.083333333333 
 he
 
אקארנאניה (ביוונית: Ακαρνανία) היה שמו של חבל ארץ בצפון-מערבה של יוון העתיקה, שנתחם ממערב על ידי הים האיוני, ממזרח על ידי אייטוליה והנהר אכלואוס, ומדרום על ידי חופו הצפוני של מפרץ קורינתוס. כיום מהווה אקארנאניה חלק ממחוז המשנה אטוליה-אקארנאניה. העיר הגדולה והחשובה בה הייתה סטראטוס.
אקרנאניה בעת העתיקה
אמילי אולרופ

| --- | --- |

אמילי אולרופ, 2013
 לידה:  27 באוקטובר 1984 (בת 39) קופנהגן, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע של ונקובר
 בן או בת זוג:  קייל קייסי 
 מספר צאצאים:  2
 http://emilieullerup.net/
 פרופיל ב-IMDb
 
אמילי אולרופ (בדנית: Emilie Ullerup; נולדה ב-27 באוקטובר 1984) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה דנית. מוכרת בשל תפקידיה בסדרת הטלוויזיה "מקלט באפלה" כאשלי מגנוס ובסדרת הטלוויזיה "חופי צ'סאפיק" כברי אובריאן.
ביוגרפיה

אולרופ נולדה בקופנהגן, דנמרק כבת למשפחה דיפלומטית, בתו של המשפטן והשגריר אוב אולרופ (דנ').
לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון בעיר הולדתה ב-2003, היא עברה לוונקובר, קולומביה הבריטית בקנדה, ולמדה בבית הספר לקולנוע של ונקובר (אנ'), שם סיימה את לימודיה ב-2005.
קריירה

בשנת 2006 לוהקה לתפקיד המשחק הראשון שלה לדמותה של ג'וליה ברין בסדרת הטלוויזיה המחודשת "בטלסטאר גלקטיקה" ששודרה ברשת SyFy.
בשנת 2008 החלה לגלם את דמותה של אשלי מגנוס בעונה הראשונה והשנייה של סדרת הטלוויזיה הקנדית "מקלט באפלה".
בשנת 2011 התארחה בסדרת הפעולה בכיכובו של סטיבן סיגל, "צדק אמיתי", ושנה לאחר מכן קיבלה תפקיד יותר גדול בעונה השנייה.
משנת 2012 עד לשנת 2014 גילמה את אסטריד פולסן, אחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה הקנדית "Arctic Air", לצדם של פסקל האטון וניאל מאטר עד לביטולה של הסדרה לאחר שלוש עונות.
בשנת 2014 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה הקנדית-אמריקאית "מכתבי אהבה". אולרופ החלה לגלם את דייל טרוורס בסדרת הסרטים הטלוויזיונית אשר מבוססת על הסדרה. עד כה יצאו 11 סרטים בערוץ הולמרק, ואולרופ שיחקה בארבעה מתוכם.
בשנת 2015 שיחקה בסרט הפעולה "מתח גבוה".
בשנת 2016 שיחקה בסרט "זכרונותיו של מתנקש בינלאומי" בכיכובו של קווין ג'יימס. בשנה זו לוהקה לתפקיד ברי אובריאן לצד ג'סי מטקאלף בסדרת הטלוויזיה "חופי צ'סאפיק" בערוץ הולמרק.
בשנת 2017, היא כיכבה בסרט "With Love, Christmas" של ערוץ הולמרק, לצד ארון או'קונל.