stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרה וייסמן

| --- | --- |
צילום משנת 2005 באשקלון
צילום משנת 2005 באשקלון
 לידה:  7 בספטמבר 1958 (בן 66) ריו דה ז'ניירו, ברזיל, ברזיל ברזיל
 לאום:  ישראלי
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה, באוניברסיטת Serra dos Órgãos בטרזופוליס
 תפקידים:  ראש יחידת ANR בבית החולים ברזילי, אשקלון   ראש יחידת ANR בבית חולים FMI בשווייץ   מנהל באסותא תל אביב   מנהל יחידת ANR בבית החולים אמריקן מדיקל סנטר   מנהל רפואי, מרכז LOGO לטיפול בהתמכרויות, איטליה   מנהל רפואי, מחלקה לגמילה תחת הרדמה, בית חולים סאן רפאלי, איטליה   רופא צבאי, חיל הרפואה, צה"ל   יועץ בבי"ח Westmead, בסידני, אוסטרליה   פרופסור  אורח באוניברסיטת טקסס טק מרץ 2000  יועץ, ארגון הבריאות העולמי, סניף דרום מזרח אסיה, ניו דלהי, הודו 
 מחלקות ובתי חולים:  מרכז הרפואי ברזילי  אסותא תל אביב  בית חולים FMI בשווייץ  בית החולים אמריקן מדיקל סנטר  מרכז LOGO לטיפול בהתמכרויות, איטליה  בית חולים סאן רפאלי, איטליה
 פרסים והוקרה:   עיטור המופת של משטרת ישראל, 1992
אנדרה וייסמן (בפורטוגזית: André Waismann, נולד ב-7 בספטמבר 1958, ריו דה ז'ניירו, ברזיל) הוא רופא ישראלי, המשתמש בשיטה בשם ANR – Accelerated Neuroregulation (בעברית: ויסות עצבי מואץ) לטיפול בהתמכרות לחומרים אופיאטים. טיפולים בשיטה נעשים במספר מדינות כיום בגאורגיה, שווייץ, ופלורידה בארצות הברית. משמש כראש יחידת ANR במרכז הרפואי ברזילי מטפל במכורים בכל רחבי העולם. וייסמן שירת במשטרת ישראל כרופא בימ"מ וקיבל את עיטור המופת של משטרת ישראל על הצלת חיי לוחם בשעת קרב. וייסמן טוען כי טיפל עד היום במעל 24,000 מכורים לסמים.
ביוגרפיה

וייסמן נולד בריו דה ז'ניירו, ברזיל. למד רפואה באוניברסיטת Serra dos Órgãos בטרזופוליס, והוכשר כרופא בשנת 1982. באותה שנה עלה לישראל והתגייס לשירות צבאי בחטיבת גבעתי, ממנו השתחרר בשנת 1987 בדרגת רב-סרן, כרופא החטיבה. את שירות המילואים שלו ביצע בחטיבת הצנחנים כרופא פלוגת חובשים חטיבתית. לאחר שחרורו מצה"ל עבד כרופא במחלקה לטיפול נמרץ בבית החולים ברזילי באשקלון, אך לא סיים התמחות. בשנת 1989 התגייס וייסמן למשטרה בדרגת רב פקד ושימש כרופא מחוז ירושלים של משטרת ישראל, שם חלק מעיסוקו היה טיפול בעצירים המכורים לסמי רחוב, ופיתוח אלטרנטיבות לתחליפי האופיאטים כמתאדון שנהגו המכורים לקבל עד אז. לאחר שעבר מסלול הכשרה כלוחם בימ"מ, מונה בשנת 1990 לרופא קרבי ביחידה והקים בה מערך רפואי המותאם ללוחמה בטרור. וייסמן פיתח תורת לחימה המשמשת עד היום את לוחמי היחידה וכן יחידות מיוחדות נוספות בצבאות ברחבי העולם[דרוש מקור]. במאי 1992, במהלך פעילות מבצעית בעזה, פרץ לתוך מבנה תחת אש וביצע פעולה כירורגית בלוחם ביחידה. פעולה זו הצילה את חיי הלוחם ובעקבותיה הוענק לווייסמן עיטור המופת של משטרת ישראל.
בשנת 1993 השתמש ויסמן בשיטה לטיפול בהתמכרויות לחומרים אופיאטים, בטכניקה הקרויה סיטה המבוססת על שיטת UROD – דטוקסיפיקציה סופר-מהירה מיסודו של גיסו, הפסיכולוג הבסקי חואן חוסה לגארדה
בשיטה זו נעשה שימוש עד שנת 1997, אז התחיל להשתמש בשיטה חדשה בשם ANR – Accelerated Neuroregulation (בעברית: ויסות עצבי מואץ). העיקרון עליו מתבסס טיפול ה-ANR הוא זירוז הופעת תסמיני הגמילה במטופל כאשר הוא שרוי תחת הרדמה וזאת על מנת שלא לגרום לו סבל וכאבים מיותרים הנוצרים מתסמיני הגמילה. תוך כדי, הצוות הרפואי מזרז רגולציה בין רמת האנדורפינים לקולטני האופיואיד עד אשר מגיעים לרמה של איזון ביניהם - בכך טיפול זה מבטל את הרצון לצרוך חומרים אופיאטים בקרב המטופל לאחר שהוא מתעורר.
לדברי ד"ר דניאל בוטלר, רופא העובד באחת הקליניקות שמטפלות ב-ANR בשווייץ, השיטה לא עברה ניסויים על פי קריטריונים מדעיים מחמירים להוכחת יעילותה. אך מניסיונו בטיפול בשווייץ, שם עברו בשנים 2012 עד 2018 כ-150 איש את הטיפול, שיעור הגמילה לאחר שנה הוא כ-65 אחוז.
ב-1994 הקים וייסמן בבית החולים אסותא תל אביב יחידה הרפואית לטיפול בהתמכרות לחומרים אופיאטים, בתנאי טיפול נמרץ תחת הרדמה כללית. בשנת 1995 נשלח מטעם מכון סיטה ללמד במחלקה לגמילה תחת הרדמה, בבית חולים סאן רפאלי, באיטליה. בחודש מרץ 2000 היה מרצה אורח באוניברסיטת טקסס טק. בשנת 2002 נסע להודו ועזר להקים מרכז לטיפול בג'לנדהר בשיטת ANR, בשנת 2012 הקים וייסמן את היחידה לטיפול במתמכרים בשיטת ה-ANR במרכז הרפואי ברזילי. בשנת 2013 פתח וייסמן קליניקה לטיפול במכורים בבית החולים FMI בשווייץ, ובשנת 2015 פתח קליניקה נוספת בטביליסי, גאורגיה. נכון לשנת 2020 עובד וייסמן בקליניקות אלה באופן פרטי במקביל לעבודתו במרכז הרפואי ברזילי. ד"ר וייסמן שימש כיועץ בבי"ח Westmead, בסידני, אוסטרליה, כיועץ הכבוד של קרן ASA BANGASA באינדונזיה,
בשנת 2004 הצטרף למפלגת חזית יהודית לאומית.
פעילות בינלאומית

וייסמן מייעץ ומרצה בתחום הגמילה מהתמכרויות וטיפול ה-ANR במרכזים רפואיים ומוסדות לימוד ומחקר רבים ברחבי העולם. בין היתר שימש כיועץ בתחום זה בבית החולים Westmead בסידני, וכיועץ בסניף דרום מזרח אסיה של ארגון הבריאות העולמי בניו דלהי. עוד שימש וייסמן כמנהל הרפואי לטיפול בהתמכרויות במרכז LOGO באיטליה, ובמחלקה לגמילה תחת הרדמה, בבית החולים סאן רפאלי, גם הוא באיטליה. כמו כן מספק וייסמן שירותי ייעוץ פרטיים והדרכות בנושא התמכרות לחומרים אופיאטים והטיפול בהם, במדינות רבות, בהן: גרמניה, הולנד, הודו, דרום אפריקה, פינלנד, הונגריה, צ'כיה, ארצות הברית, ברזיל, אוסטרליה, אנגליה, רומניה, בולגריה, ועוד. בין היתר מבצע וייסמן טיפולים בתחום הגמילה מהתמכרויות במדינות ערב ומדינות מוסלמיות, בהן גם מדינות שאינן מקיימות קשרים דיפלומטיים עם ישראל, ובראשן אינדונזיה.
באוקטובר 2018 הוזמן וייסמן לנאום באו"ם בכנס לזכויות האדם על דרכי התמודדות עם משבר האופיאטים העולמי.
חיים אישיים

וייסמן מתגורר במושב גיאה. נשוי לאפרת ויסמן, ויש לו שישה ילדים.
ראו גם

התמכרות לסמים
גמילה
הערות שוליים

1 2  Dr. Waismann’s Story, ANR Clinic Website
1 2 3  Claudia Weiss, Drogenentzug auf der Intensivstation, Schweiz am Sonntag, Nr. 6, 9. Februar 2014
↑  קורות חיים רשמיים באתר בית החולים ברזילי
1 2 3  מכתב בית החולים סאן רפאלי
1 2  Andre Waismann, M.D. - 6th Dr. Stella. Traweek Visiting Professor in Geriatric Pain, Department of Anesthesiology, Texas Tech University Health Science Center, 20 March 2000
1 2  מכתב מאוניברסיטת טרסס טק
↑  Accelerated Neuroregulation (ANR),  Barzilai Medical Center Website
↑  OPIOSTOP – Sicherer Opiatentzug unter Narkose
↑  רופאי בית החולים, אתר המרכז הרפואי ברזילי
↑  ד"ר וייסמן אנדרי- שיטות הטיפול האופטימאליות בכאב, אתר המרכז הרפואי ברזילי
1 2   קרני אלדד, ‏להיגמל מסמים בארבע שעות, בעיתון מקור ראשון, 31 באוקטובר 2018
↑    קרני אלדד, ‏להיגמל מסמים בארבע שעות, בעיתון מקור ראשון, 31 באוקטובר 2018
↑  הודעה על הענקת עיטור המופת לאנדרה וייסמן, באתר הגבורה
↑  Carmen Vidal Casero 2002
↑  Jonathan Rabinowitz, Hagit Cohen, Ricardo Tarrasch, Moshe Kotler,  Compliance to naltrexone treatment after ultra-rapid opiatedetoxiﬁcation: an open label naturalistic study, Drug and Alcohol Dependence 47 (1997) 77–86
↑  גמילה מהתמכרות בהרדמה כללית, באתר הרכז הרפואי ברזילי
↑  S. Sunatrio, L. Rachmat, G. Darmansyah, Y. Thedja, Accelerated neuroregulation for therapy of opiate dependency, Medical Journal of Indonesia, 13(1), 1 Feb 2004, pp.53-8
↑  Nach einem Jahr waren 65 Prozent immer noch opiatfrei
↑  נרי ליבנה, ברכת  הגומל, באתר הארץ, 15 במרץ 2004
1 2  מכתב מרופא הודי שויסמן בא להודו וטיפל בחינם במכורים לסמים בהודו בהזמנה מטעם בית החולים בהודו, המכתב פונה לשגרירות ישראל בהודו
1 2  ברזילי מציג: טיפול לגמילה מתרופות ממכרות, באתר בחדרי חרדים, 22 ביוני 2015
↑  אתר המרכז הרפואי ברזילי, ד"ר אנדרה וייסמן פיתח שיטה מיוחדת במינה לגמילה בהתמכרויות קשות, אתר המרכז הרפואי ברזילי
↑  מכתב מבית החולים Westmead
↑  מכתב משר הבריאות של המחוז באוסטרליה
↑  פרסום של הקרן באינדונזיה
↑  מרזל ותומכיו הציגו את מפלגת הימין החדשה שהקימו, באתר וואלה! NEWS, ‏11 בינואר 2004
↑  ברוך הגבר, באתר nrg‏, 22 בינואר 2004
↑  מכתב ממשרד הבריאות באוסטרליה
↑  מכתב של יושב ראש ועדה למלחמה בסמים ברומניה על הצלחה אדירה של השיטה ברומניה
↑  בקשה ממשרד הבריאות בבולגריה להשתמש בשיטת ANR בבולגריה בפיקוח משרד הבריאות הממשלתי לפי אמנה ממשלתית בין בולגריה וישראל
↑  סיפורי אלף לילה ולילה: רופא ישראלי גמל מנהיג ערבי מהתמכרות, באתר ערוץ 10
↑  משי אייד, כבוד עולמי: הרופא הישראלי שמצליח לרפא מכורים - ינאם באו"ם, באתר ynet, 25 בספטמבר 2018
↑  מערכת דוקטורס אונלי, שיטה טיפולית לגמילה מסמים שפיתח רופא ישראלי תוצג היום באו"ם, דוקטורס אונלי, 26.09.2018
ד"ר אנדרה וייסמן עם נשיאת אינדונזיה, מגוואטי סוקרנופוטרי
גנוסטיקה

| --- | --- |
הדפס העץ פלאמאריון ממחיש את התפיסה הגנוסטית של רצונו של האדם לחתור מעבר למטריאליזם שמסתיר ממנו את האידאות הרוחניות
הדפס העץ פלאמאריון ממחיש את התפיסה הגנוסטית של רצונו של האדם לחתור מעבר למטריאליזם שמסתיר ממנו את האידאות הרוחניות
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  גנוסיס
 זרם:  השקפת עולם 
 תאריך ייסוד:  המאות הראשונות לספירה
 
הבשורה על-פי תומאס
Second Treatise of the Great Seth
הגְנוֹסְטִיקה או גְנוֹסְטִיּוּת (ביוונית עתיקה: γνωστικισμός; "[הדוגלים ב-] ידיעה, הכרה") היא כינוי למגוון השקפות מיסטיות שהופיעו באגן הים התיכון סביב תחילת הספירה הנוצרית; ופרחו סביב המאה השנייה והמאה השלישית.
הכתות הגנוסטיות היו מרובות ונבדלו זו מזו בתפישותיהן ואמונותיהן, אך היה להן בסיס משותף: הן האמינו בדואליזם מהותי, המדגיש את עקרון חלוקת העולם ליסודות הטוב והרע. בהתאם לכך, אמונתן הייתה כי קיים אל נשגב ורוחני המצוי מעבר לגשמיות, ואל נחות ורשע, השולט בעולם הנברא. לפי אמונה זו, בכדי לשחרר את התודעה מכלאה הגשמי ולהיוושע, יש להשיג הכרה מיסטית עמוקה אודות מהותו האמיתית של העולם ושקריות החומר.
הרעיונות הגנוסטיים שגשגו מן האימפריה הרומית ועד סין במאות הראשונות לספירה, תוך שהם חודרים אל הנצרות הקדומה, אל הדתות הפגניות השונות ואל היהדות. תפישות אלה דוכאו וכמעט שנכחדו, אם כי השפעותיהן הפילוסופיות ושרידים מסוימים להן נוכחים עד ימינו.
בגלל מיעוט המקורות הכתובים, הרבה מהידוע על הגנוסיס נשאר בגדר השערה. חוסר הידיעה התמעט חלקית במאה העשרים, הודות לגילויים של טקסטים גנוסטיים עתיקים, כגון אלה שנמצאו בנַגְע חמאדי, שאיפשר מיפוי מדויק יותר של המגמות הגנוסטיות ששלטו בעולם העתיק.
הגנוסטיקה ומקורותיה

משמעות המילה גנוסיס ביוונית היא 'ידיעה' או 'דעת'. במשמעותה הדתית הכוונה לידיעה מיסטית שכאשר האדם קונה אותה לעצמו ומפנים אותה, היא אמורה לחולל בו תהליך פנימי של גאולה רוחנית. לפילוסופיה היוונית, ובמיוחד לתורת האידיאות של אפלטון, הייתה השפעה גדולה על התפתחות אמונה זו. מאידך גם למקרא ולסמליו תרומה לא מבוטלת בהגות הגנוסטית.
בין הכתות הגנוסטיות הקדומות ניתן למנות את:
המניכאיזם – שילוב של הנצרות ודת זרתוסתרא שהקים מני.
האופיטים (אנ') – (מיוונית: נחש).
הנאסנים (אנ') – (מלשון נחש בעברית).
הסתיאנים – (מלשון שת, בנו של אדם הראשון) שאחד מסמליהם החשובים היה הנחש שסימל את הטוב שבבריאה, וחלקם אף השתתפו בפולחנו.
הסימוניזם – (על שמו של שמעון הקוסם).
המרקיוניזם – (שנוסדה על ידי מרקיון מסינופה) שדגלה בסגפנות והימנעות מהבאת ילדים לעולם, ולעומתם
כת הבארבלו (אנ') – שמעשי הפולחן שלה כללו מעשי זימה.
מאוחר יותר בימי הביניים, הופיעה כת הקתרים (שכונתה אלביגנזים) שייצגה אסכולות שונות של הגנוסטיקה.
הגנוסטיקה תפסה מקום מרכזי ברחבי המזרח בעת העתיקה ובלטה במיוחד בממלכה הפרסית, שדתה הרשמית הייתה הדת הזורואסטרית. לגנוסיס גילויים שונים אף בימינו בעולם הפגני ובתאולוגיה הנוצרית, ושרידים ממנה מצויים אף ביהדות, בעיקר בספרות הקבלה. כיום ידוע רק על זרם אחד של הגנוסטיקה, שמתקיים בדרום עיראק ושייך לפלג המנדעי של הגנוסטיקה.
כתבים גנוסטיים וזיקתם לספרות בית שני

צווי קונסטנטינוס דנו את הכתבים הגנוסטיים לכליה, ולפיכך המקורות העיקריים להגות הגנוסטית נמצאים בספרים חיצוניים יהודיים ונוצריים (כגון מעשי תומא ומזמורי שלמה). מקורות אותנטיים של ההגות הגנוסטית אפשר למצוא בכתבי הקודש של הכת המנדעית, בכתבים גנוסטיים קופטיים שנמצאו בחפירות נַגְע חמאדי במצרים בשנת 1945, ובאוסף פפירוסים מאניכאיים שהתגלו במצרים בשנת 1932. מקורות עקיפים לתפיסות הגנוסטיות ניתן למצוא בכתבים של אבות הכנסייה, כגון אירנאיוס, היפוליטוס מרומא, ואפיפניוס, המתפלמסים עם התפיסות הגנוסטיות. גם מספרות חז"ל ניתן לדלות רמזים על תפיסות גנוסטיות, ביחסם למינות למשל.
תורת הגאולה של כת "היחד" שישבה בקומראן, המצויה בחלק ממגילות ים המלח, מעידות על קרבה לגנוסטיקה, אך אין הוכחה חותכת כי קיים קשר בין שתי התופעות.
לא ידוע עד כמה השתתפו יהודים בחיבור הספרות הגנוסטית, אך מקובלת ההשערה כי המשיכה לגנוסטיקה מקורה באכזבה מתקוות משיחיות שרווחו בימי בית שני, ונגוזו לאחר חורבנו. סטרומזה טען כי בדומה לנצרות, גם מוצאן של הכתות הגנוסטיות הוא בתסיסה המהפכנית בקרב יהודים בארץ ישראל ובתפוצות במאה הראשונה.
קיימות הקבלות מסוימות בין כתבים גנוסטיים ובין ספרות אפוקליפטית וספרות ההיכלות שנכתבו בימי בית שני. כמו בגנוסטיקה, גם באלה מצויים אלמנטים מיתולוגיים; מתוארים חזיונות על מעשה בראשית ואחרית הימים; ומודגשים הניגודים בין העולם הזה לבין המציאות השמיימית.
אבות הכנסייה טענו שאנשי הגנוסטיקה גילו עניין רב בספרות האפוקריפית; ועקבות ספרות זו מצויות לרוב בנַגְע חמאדי. בדומה לספרות האפוקריפית, דמויותיהן של אדם, חוה, שת ובני האלוהים מוצבות בהבלטה בספרות הגנוסטית כדמויות מיתולוגיות.
מוטיבים מרכזיים בספרות הגנוזיס

אף שישנן גרסאות רבות ושונות לכתות הגנוסטיות, ניתן לציין בחשיבה הגנוסטית שלוש נקודות עיקריות:
תפיסת האלוהות כמכלול – מלאות אורגנית.
תפיסת הטוב והרע בהוויה האלוהית.
הפרדה בין היסודות הזכריים והנקביים באלוהות.
תפיסת האלוהות כמכלול

תפיסה מקובלת (לא גנוסטית) של אלוהות, מתייחסת לאל כאל מהות מושלמת וגמורה. באל לא חלים שום שינוי, התפתחות דינמית או התהוות פנימית, מכיוון שהאל אינו חלק מהעולם האורגני העובר שינויים ותהליכי צמיחה וכיליון.
לעומת זאת בגנוסטיקה, האל הוא אורגני, מכלול כוחות שמצויים בזיקה ודינמיקה מתמדת שפירושה גם תולדות. האל הוא ישות מתפתחת, מסתעפת ומעמידה תולדות והדימוי שלו הוא כשל עץ הפוך, ששורשו למעלה והוא מסתעף וצומח כלפי מטה ונושא פרי. באגדות מספרים על הציפורים שדרות בין ענפיו של העץ, שהן למעשה נשמות בני האדם. דימוי זה של אילן הפוך נעשה לבן-בית בעולם הקבלי, אין כמעט ספר קבלי אחד שאינו מכיל הסבר או דימוי של העץ. כפי שהעץ ניזון מהאדמה בעזרת שורשים נסתרים מהעין, כך האדם יונק את מקור חיותו והשראתו משורש נשמתו הסמוי שבשמיים.
המלאות האורגנית של האל קרויה בטרמינולוגיה היוונית 'פלרומה' (Pleroma), שפירושה מלאות או כוליות. בתוך המלאות הזו מתרוצצים כוחות – איאונים (Aeon) – עצמים נצחיים וישויות מטפיזיות דינמיות, כמו אמונה, חוכמה ובינה, אמת וחסד, משיחיות ובתולין, השרויים בדינמיקה בינם לבין עצמם.
האל הטוב והאל הרע

המחשבה הגנוסטית מחלקת את העולם לשתי ממלכות: ממלכת הטוב וממלכת הרע. על פי תפיסה זו, לא רק העולם הגשמי מחולק לטוב ורע, אלא גם בעולם העליון – בשמיים, יש שתי רשויות – ממלכת הטוב וממלכת הרע.
הראשונה היא מלכותו של 'האל הטוב' האל "הבלתי נשחת", האל הטוב הוא השורש הנעלם של האילן הגנוסטי, הוא אל טרנסדנטי שמבטא את השלמות האידיאלית בה הוא מתגלה, כאלוהי הרוחות והנשמות. ומולה מלכות ה'אל הרע', המכונה 'דמיורגוס', המקביל לדמות השטן ולסמאל – "האל העיוור" (סומא אל) שאינו יודע הכול. דמות זו כבר מופיעה בכתביו של אפלטון כמתווכת במעשה הבריאה. האל הטוב מבטא את עולם האידיאות, עולם הרוח. לעומת זאת האל הרע הוא ביטויו של עולם החומר, הגוף, הבשר: הגשמיות.
לפי המיתולוגיה הגנוסטית, בתוך המלאות האורגנית של האלוהות מתרוצצות ישויות אלוהיות רוחניות. אחת הישויות הללו – ספירת החוכמה – השתוקקה אל האלוהות הטובה, דבר שהוליד כנפל ישות שלילית – את האל הרע והדמוני דמיורגוס/ילדבאות (שקרוי בשמות נוספים), שהוא אחד האיאונים בתוך הפלרומה של האלוהות, והוא שברא את העולם הגשמי שבו אנו חיים, כאקט של מרידה באל העליון. מכאן שהעולם הזה הוא בעצם מעשה שטן. הדמיורגוס מתבטא כאלוהי הבשר והחומר, בניגוד לאל הטוב, אלוהי הרוח.
אך הדמיורגוס לא הסתפק בכך; לפי המיתוס הגנוסטי הוא גנב 'ניצוצות' של קדושה והטמינם במעבה המציאות הגשמית. ניצוצות אלה הן נשמותיהם של בני האדם, או ליתר דיוק של הגנוסטים. האפשרות היחידה שבה נשמות אלו יכולות לצאת מתוך כבלי העולם החומרי בהן הן מצויות, היא בכוח הידיעה הפנימית – כשמגיע האדם לידיעה שהוא אינו שייך לעולם זה, אלא לעולם נעלה יותר, ונשמתו נתגלגלה אליו שלא ברצונה, הוא ישתחרר מכבלי העולם הזה ויחזור לאל הנעלם, לשורש האילן והמציאות כולה, שממנו נעקרה הנשמה שהשתלשלה בעל כורחה.
הגנוסטיקנים זיהו את דמיורגוס עם אלוהי היהדות ואלוהי התנ"ך שברא את העולם. אך הוא לא רק ברא את העולם, אלא גם העניק לו את התורה – שאינה רוחנית ומטפיזית גרידא, אלא מכוונת לעולם הגשמי ולחיי המעשה הגופניים. מכאן שחוקיות העולם והתורה מקבילים זה לזה. מכך יוצא שהתורה היא פרי הביאושים של הדמיורגוס ומעין 'מעשה שטן', שיש לפרשה באופן קונספירטיבי, ויש לעקור אותה ואת נושאיה מהעולם.
מיתוס הבריאה על פי הגנוסטים

בעוד שבמקרא מתואר כי לתהליך הבריאה קדם "תוהו ובוהו וחושך על פני תהום" בתפיסה הגנוסטית תחילתה של הבריאה הייתה דווקא באורו הבהיר של הבורא, שממנו נאצלות ישויות מתגשמות.
מתוך המחשבה של החוכמה לשחזר את הבריאה, כפי שהיא נוצרה מתוך האמונה, או מתוך התשוקה שלה לאלוהות, נוצר הדמיורגוס, אותה ישות אלוהית אפלה שחוצה את העולם כמסך ומחשיכה למי שמתחתיה את האור האלוהי, וכך נוצר עולם של חושך, שהוא יהיה עולם החומר שייווצר מתוך הקנאה שיש בו, ובו יהיה האל הרע הדמיורגוס שליט אחד בעל עוצמה וכוח, שאינו יודע מאין הוא בא וכיצד הוא נוצר, אך יש לו את היכולת לברוא במאמר את השמיים והארץ, את הצמחים ואת כל החיים.
הדמיורגוס ניסה לברוא אדם אך מכיוון שחסר את החוכמה, הוא הצליח לברוא אדם חסר כוחות שזחל על הארץ כתולעת, עד שריחמה עליו החוכמה העליונה והעניקה לו את היכולות האנושיות. גם שליחת חוה היה מעשה של החוכמה, וחוה (חיויא (=נחש) בארמית) תפקידה היה לגלות לאדם ביחד עם הנחש, את האמת באמצעות האכילה מעץ הדעת ובכך לגאול אותו. רק הבן השלישי שלהם שת, בניגוד להבל וקין, היה גילוי של הצד הטוב, שכן הוא נוצר לאחר האכילה מעץ הדעת.
הדמיורגוס אינו המושל היחיד בעולם. ביחד איתו מצויים מושלים נוספים המכונים ארכונטים, כאשר הוא הגדול שבכולם. לא רק שהדמיורגוס מתואר כאלוהי ישראל אלא אף הארכונטים האחרים מכונים בשמות של האל היהודי כמו אדני, אל שדי וצבאות. מקום שבעת מושלים אלו הם הגלגלים, כאשר כל אחד מהם ממונה על כוכב לכת אחר.
מושלים אלו מהווים חיץ בין האנושות לאלוהות הטובה, ולא רק שהם מאפילים את הידיעה של בני האדם ושולטים על גורלם כמפקדי בית כלא, אלא גם לאחר מותם הם מונעים מנשמות האנשים המתים לעלות אל האלוהים. לכן אין פלא שעל פי הגנוסיס העולם הזה הוא ביטוי להשתלטות של כוחות הרוע בניגוד לרצון האל. עצם קיום העולם החומרי הוא טעות טראגית שקרתה בעולם האלוהי והיא תבוא לידי תיקונה, מתוך התחברות האנושות למשיח שישלח האלוהים לגאול את האנושות, או, לפי תפיסה אחרת, לבנו המורד של הדמיורגוס – "צבאות" – שהועמד מעל הרקיעים וניתן לו אור וכוח.
על פי התפיסה הגנוסטית הנוצרית ישו הוא למעשה שליח של האל הטוב והישויות הרוחניות, שתפקידו להביא גאולה באמצעות הענקת הידיעה על אמיתת העולם כפי שנתפס בעיני הגנוסטים. בשל אופיו המתועב של העולם, לא ייתכן שהגואל ישו הטהור והמואר היה בקשר כלשהו עם החומריות של העולם, ולכן אימו שימשה כצינור בלבד להבאתו לעולם, כאשר היא לא נותנת בו משהו מעצמה, והוא רק לבש צורת אדם וגם צליבתו הייתה מדומה אבל לא באמת. רעיון הגאולה קשור לא רק בידיעת המיתוס הגנוסטי, אלא גם שימוש בנוסחאות מאגיות, כדי שלנשמה לאחר מותה תהיה את האפשרות לכפות על הארכנוטים לאפשר לה מעבר חופשי אל האלוהים.
תורת המידות הגנוסטית

מאחר שהגנוסטים ראו את עצמם כנעלים וכמוארים שבבני האדם, הם נתנו לעצמם חופש רב בחשיבה, בהגות, בהתנהגות ובפולחן, שכן רווחה אצלם התפיסה האינדיבידואלית, שבה כל גנוסטי מואר הוא בעל קשר ישיר עם האלוהות ולכן יש לו אוטונומיה לעשות כרוחו בעלת הדרור המשוחררת מכבלי העולם.
תורת המידות שלהם נקבעה לרוב על פי זלזולם ושנאתם כלפי העולם שנברא בידי הרע, אך מכאן התורות הגנוסטיות הגיעו לשתי מסקנות הפוכות. חלק מהגנוסטים דגלו בפרישות והתרחקות מכל ענייני העולם הזה "הרעים", וניסו לצמצם כל מגע בשל רצונם לשמור על "טהרה" מפני העולם הטמא.
ומצד שני, חלק מהגנוסטים דגלו בחיי הפקרות ופריצות, על מנת לבטל את שליטת הכוחות הרעים עליהם, שכן לפי תפיסה זו חוקי המוסר של התורה ניתנו ביד האל הרע והמושלים, על מנת לשעבד בהם את בני האדם, ולכן זרמים של גנוסטים מרדו בחוקים אלו, זלזלו בהם, ועברו עליהם בכוונה תחילה, כדי לבטל את השליטה של הארכנוטים עליהם. חוקרים מסוימים עמדו על הדמיון שיש בין תפיסה זו לבין התפיסה של השבתאות והפרנקיזם.
בין הגנוסטיקה לנצרות וליהדות

למרות ריחוקה מן היהדות, השפעת כתבי הקודש היהודיים ניכרת במערכת האמונות הגנוסטית, השפעות הלקוחות מספר בראשית בפרקים א-י, הספרות החיצונית של ימי בית שני, ספרי-חנוך, ספר אדם וחוה וספר היובלים – בעיקר בחלקים הדנים בפרקיו הראשונים של ספר בראשית.
לפי עמדתם של בכירי הנצרות, היו ספרים אלה נחלתם הבלעדית של היהודים, והועלתה השערה שמחולליה של התנועה הגנוסטית בתקופת בית שני – באו מן היהדות.
ישנה גם קרבה רעיונית עמוקה בין הגנוסטיקה לנצרות, וישנה מחלוקת בין החוקרים, האם הנצרות הייתה הקרקע לצמיחתה של הגנוסטיקה, או שמא הנצרות היא אחד מגילוייה של הגנוסטיקה. בין הרעיונות הדומים ניתן למנות את הרעיון של גאולה אישית באמצעות אמונה, יחס מזלזל כלפי המצוות המקובלות, העדפת אידיאות מופשטות, ראיית חוקי היהדות כדבר המעכב את הגאולה, הקשר שבין חומר ורוע, האידיאל של הפרישות והנזירות, והיחס השלילי בעיקר כלפי המיניות.
עם זאת בשלב מסוים נפרדה הנצרות מהגנוסטיקה, וקיבלה מהיהדות את התפיסה של רשות אחת, ואת הזהות של האל הבורא כאל הטוב וכאלוהי ישראל. גם היחס ליהדות שונה ביניהן. בעוד הגנוסטיקה רואה ביהדות ובתורת משה גילוי של רע, הנצרות רואה את עצמה כיורשתה וממשיכתה של היהדות המקורית ומוסר הנביאים. ועם כל ההפרדה הזו, עדיין פיכו במהלך ההיסטוריה בנצרות זרמים חתרניים של הרוח הגנוסטית, ועדות לכך מהווים זרמים גלויים של כתות נוצריות כופרות כמו הבוגומילים והקתרים.
בין הגנוסטיקה לנצרות וליהדות > העימותים בין תומכי הגנוסיס למתנגדיו

במאות הראשונות להיווצרותה של הנצרות, התנהל בה מאבק על ההגמוניה בין אבות הכנסייה לגנוסטיקאים, ובמשך זמן ארוך לא היה ברור מי ינצח. התפיסה הגנוסטית הייתה כה מבלבלת, שהנצרות כמעט מינתה לבישוף אחד מהוגיה. הנצרות הכריזה מלחמת חורמה נגד התפיסה הגנוסטית, והכריזה על מאמיניה ככופרים וכאויבי הכנסייה. מלחמה זו נשאה פרי, שכן במהלך המאות ה-5 וה-6 לספירה, הצליחה הכנסייה לעקור מן השורש לתקופה ארוכה את שרידי הגילויים הגלויים של אמונה זו.
אך למעשה התפיסה הגנוסטית לא נעלמה לחלוטין, ונותרו לה בסתר מאמינים לא מעטים. ואכן בימי הביניים בפרובאנס של המאות 12–13 קמה "התנועה האלביגנזית" שהחייתה מחדש את הגנוסטיקה. ישנן דעות הגורסות כי האינקוויזיציה נולדה מלכתחילה כדי לחקור את המינות הנוצרית ולהילחם בה, תוך התמקדות בחיסול תופעת הגנוסטיקה שפרצה מחדש בעולם הנוצרי ועקירתה מהעולם, שכן בעיני הכנסייה אמונה סוטה שמערערת על עיקרים של המערכת האמונית הנורמטיבית, מסוכנת, הרסנית וחמורה יותר מאשר כפירה סתם.
אחד החוקרים הבולטים של הנצרות בשליש הראשון של המאה העשרים, רודולף בולטמן, תהה לגבי מקור המיתוס שעמד מאחורי דמותו של ישו, הוא גם זה שהעלה את התיזה לגבי הקשר ההדוק שבין מערכת האמונות הגנוסטית מחד, ודמותו של ישו מאידך. בולטמן עמד על כך שהמיתוס הגנוסטי היה הבסיס והתשתית שיצר את הנצרות.
מגמות ומוטיבים גנוסטיים לא נעלמו מהעולם מאז, וקיימות עוד שאריות של תפיסה זו בדתות שונות. מוטיבים גנוסטיים פגאניים אף בוטאו בנאציזם.
היחס לגנוסיס ביהדות

היהדות בשלביה השונים ראתה בתפיסות הגנוסטיות אמונה סוטה שתרה אחרי פיתויי הלב והדמיון הכוזב, מעוותת את האמונה הטובה ועוקרת את עיקרי האמונה היהודית. בשלהי תקופת הבית השני אף תוקנה ברכה מיוחדת ברכת המינים בידי שמואל הקטן נגד המינים והמלשינים, לא רק בשל העימות הרוחני, אלא גם בשל ההלשנות של אנשי הכתות נגד היהודים לשלטון הרומי. בחלק מהמקומות בספרות חז"ל שבהם מוזכרים מינים הכוונה לכתות גנוסטיות שונות. ייתכן גם שחז"ל בתקופה הראשונה של הנצרות, לא עשו הבחנה בין הכתות הגנוסטיות לבין הנצרות, וראו בה עוד כת גנוסטית.
היחס לגנוסיס ביהדות > אמונה באל אחד

התפיסה המונותאיסטית הקלאסית של האל במקורות היהודיים, החל מהמקרא ועד החשיבה העיונית של ימי הביניים (ובעיקר הגותו של הרמב"ם), מדברת על האל כ"אחדות טוטאלית השרויה בשלמות גמורה". כלומר באל לא חל שום שינוי והתפתחות, כי באל אין משמעות לריבוי או התפתחות, אלא הוא אחדות גמורה.
כבר בספר ישעיהו ניתן לראות ביטוי לגבי האל, הסותר לחלוטין את תפיסת העולם הגנוסטית: "יוצר אור ובורא חושך, עושה שלום ובורא רע". כלומר הן הדברים המתפרשים בעינינו כ'טוב', והן אלו המתפרשים כ'רע' – מקורם באל אחד ויחיד.
גם בספרות חז"ל ובמיוחד בתלמוד הבבלי אנו מוצאים ביטויי נגד לאמונה ב'שתי רשויות', אמונה שהייתה נפוצה בארצות המזרח הקרוב. ייתכן שהכוונה הייתה לשתי רשויות לאו דווקא מנוגדות, אלא מדורגות, כעין יחסו של מטטרון – מלאך השרת – לאלוהים. ואולם יהודים שנחשדו כמאמינים ברשויות מנוגדות, אמונה שפירושה בפועל מרידה באלוהי ישראל, הוכרזו כמינים וככופרים בעיקר – לדוגמה התנא אלישע בן אבויה, שמתואר בתלמוד כמי שנטה לאמונה זו, בעקבות יכולת רוחנית גבוהה.
היחס לגנוסיס ביהדות > אמונה בהשגחה, קיום מצוות, תחיית המתים ובחירת ישראל

פולמוסים עם הגנוסטים היו בנושאים נוספים כמו ההשגחה. הגנוסטים לא האמינו בהשגחת האלוהים בעולם, בשל אמונתם שהאל הטוב טרנסצדנטי ומנותק מהחיים ומהעולם, וקיים רק בעולם אידאות רוחני. כמענה לכך, חז"ל ייחסו לגנוסטים את הפסוק ”אמר נבל בלבו - אין אלהים, השחיתו התעיבו עלילה, אין עושה טוב”. שכן, אם האל הטוב אינו קשור לעולם ואינו מצווה על המצוות, הרי שאין משמעות לקיום מצוות, דבר הנקרא בשפת חז"ל "קיצוץ בנטיעות", ולא זו בלבד אלא שאם המצוות ניתנו מהאל הרע, אפשר אף ללעוג להן ולזלזל בהן. במקום נוסף הגנוסטים מתוארים כמי שכופרים בתחיית המתים וסוברים שהעולם הבא הוא עולם הנשמות בלבד, בשל תפיסתם שעצם קיומו של העולם הוא ברוע, ואין שום שכר בהמשך החיים עלי אדמות. לנושא זה קשורה גם המחלוקת על בחירת ישראל. בעוד שבתורה, בחז"ל וביהדות הרבנית נתפס עם ישראל כעם בחירה; ובעוד שהנצרות הממסדית טענה שהבחירה עברה מ'ישראל שבבשר לישראל שברוח'; טענו הגנוסטיקאים שהדמיורגוס, האל המרושע שמרד באל העליון הטהור והטוב, הוא שבחר את היהודים והשתמש בו כזרועו הארוכה עלי אדמות במלחמתו. כך, ניתן לראות בגנוסטיקה מרכיב המתנגד ליהדות.