stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גן צ'ישמיג'יו
תולדות המקום

בשנת 1779 שליט מונטניה, אלכסנדר איפסילנטי (הסבא) (סבו של אלכסנדר איפסילנטי), ציווה על ביצוע שתי חפירות ניקוז במקום. הביצה שנוצרה הייתה למוקד זיהום במרכז העיר. בשנת 1830 הגנרל פאבל קיסליוב, המושל הרוסי של הנסיכויות הרומניות באותה תקופה, הורה על ייבוש המקום והפיכת השטח לגינה ציבורית. ההוראה בוצעה רק בעת שלטונו של גאורגה ביבסקו, בשנת 1847, כאשר הוטל על אדריכל הנוף הווינאי וילהלם מאייר (Wilhelm Mayer) לבצע את המלאכה. בתקופה שלאחר ביבסקוּ, השליט החדש, ברבו שטירבאי, החליט לחפור גם אגם ולחבר אותו לנחל הדמבוביצה. בשנת 1852 סודרו המשעולים והוצבו מאה "ספות", ספסלים ללא משענות, עשוים מעץ אלון. עבודות ההשבחה הסתיימו בשנת 1854, שנה בה נערכה הפתיחה הרשמית של הגן. בחורף של שנת 1883 קפא האגם ועל פניו הקפואים נערכו תחרויות החלקה על הקרח.
בגן נשתלו בהדרגה יותר מ-30,000 עצים מקומיים וגם עצים אקזוטיים, נבנו מערות מלאכותיות, מעין זונק וגשרים ונשתלו שטיחי פרחים. במערב הגן יש גינה צרפתית ובצפון גן ורדים.
שנים אחר כך, העירייה רכשה שטחים סמוכים והגדילה את הגן, והובאו לאגם ברבורים ושקנאים. בשלושת האגמים הוכנסו דגים אקזוטיים. באחד האגמים יש אי ומעגן, בו אפשר לשכור סירות לשיט באגמים. ב-1852 הוקף כל הגן בגדר נמוכה. משרד הפנים של רומניה הפגין דאגה רבה לגן, ופרסם הוראות התנהגות: במשעוליו נאסרה כניסה ברכיבה או בכרכרות; השהיה בגן הותרה מהזריחה ועד שעה 22.00 ובלילות בהירים עד חצות. הדריכה על הדשא וקטיפת פרחים הייתה אסורה, כמו גם טיול עם כלבים או חיות מחמד אחרות ואף התנהגות רעשנית מדי.
בחלק מהגן, בצד הסמוך לשדרת המלכה אליסבטה הוקמה רוטונדה, בה הוצבו פסלים של גדולי משורריה וסופריה של רומניה.
צ'ישמיג'יו, קיץ 2010
ג'ון קסאווטס

| --- | --- |

ג'ון קסאווטס בסרט "קצה העיר", 1957
 לידה:  9 בדצמבר 1929 ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  3 בפברואר 1989 (בגיל 59) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 סוגה מועדפת:  סרט דרמה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1951 
 מקום לימודים:  האקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה (1950)  אקדמיית בלייר  אוניברסיטת קולגייט  תיכון פול ד. שרייבר האב 
 בן או בת זוג:  ג'ינה רולנדס (1954–1989) 
 צאצאים:  ניק קאסאווטס, אלכסנדרה קאסאווטס, זואי קסאווטס 
 פרסים והוקרה:  פרס דב הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ג'ון ניקולס קסאווטס (באנגלית:  John Nicholas Cassavetes; ‏9 בדצמבר 1929 – 3 בפברואר 1989) היה שחקן, במאי ותסריטאי אמריקאי. נחשב למייסד ולגדול במאי הקולנוע העצמאי. היה מועמד לשלושה פרסי אוסקר על הופעתו בסרט "12 הנועזים", על תסריטו לסרט "פנים" ועל בימויו בסרט "אישה תחת השפעה".
ביוגרפיה

קסאווטס נולד בניו יורק לשחקנית האמריקאית קתרין קסאווטס ולמהגר יווני, ניקולס ג'ון קסאווטס, בילה את תחילת חייו ביוון וחזר כילד ללונג איילנד כאשר הוא לא יודע מילה אחת באנגלית. למד בתיכון "אקדמיית בלייר" שבניו ג'רזי, ב"מכללת קולגייט" שבכפר המילטון, ניו יורק וב"אקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה" המפורסמת שבמנהטן.
לאחר שסיים את לימודיו שיחק בתיאטרון, במספר סרטים כניצב ועבד בטלוויזיה.
קריירה קולנועית > כבמאי ותסריטאי

קסאווטס נחשב לבמאי משפיע ביותר בתולדות הקולנוע האמריקאי והוכתר על ידי רבים בהוליווד כחלוץ הקולנוע העצמאי. ביים במהלך הקריירה שלו 12 סרטים שהיו למשפיעים ביותר בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
את סרט הביכורים פורץ הדרך שלו כבמאי וכתסריטאי "צללים" הציג קסאווטס בשנת 1959, על עבודתו זכה בפרס המבקרים בפסטיבל ונציה והועמד לשני פרסי באפט"א. את הסרט צילם פעמיים בשנים 1957 ו-1959 ובחר את הגרסה השנייה שהייתה המועדפת עליו. הסרט שצולם במצלמת 16 מ"מ בניו יורק במהלך דור הביט הופק על ידי צוות מתנדבים והוגדר על ידי מבקרי הקולנוע כ"לידתו של הקולנוע העצמאי". סרטו השני של קסאווטס דרמת הג'אז "Too Late Blues" בכיכובו של הזמר בובי דארין היה הסרט היחיד שגם הפיק בפועל לבדו. בסרטו השלישי "ילד מחכה" בהפקת סטנלי קריימר ליהק קסאווטס בפעם הראשונה את אשתו כוכבת הקולנוע ג'ינה רולנדס.
בשנת 1968 זכה להכרת האקדמיה על כתיבתו כאשר הועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר שכתב לסרטו "פנים", הסרט זכה לביקורות משבחות והועמד לשני אוסקרים נוספים על משחק. בשנת 2011 הוכנס הסרט לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית. קסאווטס ביים וכתב בשנת 1970 את הדרמה "בעלים" עליה הועמד לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר. קסאווטס גם כיכב בסרט בתפקיד ראשי לצד חבריו ושותפיו המקצועיים פיטר פאלק ובן גזארה. ב-1971 ביים וכתב את הדרמה הקומית "מיני ומוסקוביץ'", בסרט הופיע (ללא קרדיט) בתפקיד מאהב (אלים ובעל משפחה) של הגיבורה שאותה גילמה אשתו ג'ינה רולנדס.
בשנת 1974 יצר קסאווטס לדעת רבים את סרטו הטוב ביותר "אישה תחת השפעה". בסרט עליו הועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב, שיחקה גם אימו השחקנית קתרין קסאווטס. הסרט היווה חוויה חד פעמית לקהל מאחר שקסאווטס לא עשה לכוכבי הסרט אף לא חזרה אחת והשתמש בעיקר בטכניקות אלתור שהכריחו את השחקנים להפגין רמת המשחק ריאליסטית ככל האפשר לאורך כל סרט.
ב-1976 ביים את סרט הפשע רצח סוכן הימורים סיני שזכה לביקורות טובות וב-1977 את הדרמה "ליל הבכורה", בה שיחק בתפקיד משני.
בשנת 1980 זכה בפרס אריה הזהב של פסטיבל ונציה על סרט הפשע שלו גלוריה. קסאווטס הסכים לביים את הסרט הזה לבקשת אשתו שהייתה כוכבת הסרט. בשנת 1984 ביים וכתב וכיכב לצד אשתו בפעם האחרונה בדרמה הקומית "זרמי אהבה". את סרטו ה-12 והאחרון "בעיה גדולה" ביים קסאווטס בשנת 1986.
קריירה קולנועית > משחק

קסאווטס התגלה כשחקן לקראת סוף שנות ה-50 של המאה ה-20 בדרמה של מרטין ריט "קצה העיר" בה שיחק בתפקיד הנווד אקסל נורדמן לצידו של כוכב הקולנוע האפרו אמריקאי סידני פואטייה, במערבון של רוברט פאריש "לסדר את הרוח" בתפקיד טוני אחיו הצעיר של החייל סטיב סינקלייר (רוברט טיילור) ובסרט הפשע של הבמאי ההונגרי המוערך לאזלו בנדק "רומן בהוואנה".
בשנות ה-60 הועמד קסאווטס לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט " 12 הנועזים" בתפקיד האסיר הצבאי ויקטור פרנקו ושיחק בסרטים "תינוקה של רוזמרי", סרט האימה המפורסם של רומן פולנסקי בתפקיד גאי וודהאוס, שחקן כושל ובעלה של רוזמרי (מיה פארו) ו"הרוצחים", סרט הפשע של דון סיגל בתור המורה ג'וני נורת'.
בשנות ה-70 הופיע בהפקתו של רוג'ר קורמן "קאפונה" בתפקיד הגנגסטר פרנקי ייל, במותחן העל טבעי של בריאן דה פלמה "הזעם" בתור איש המודיעין בן צ'ילדרס ובמותחן המסתורין "הזעקת שתי הדקות" בתור סמל יחידת ה־SWAT כריס בוטון.
את העשור האחרון לחייו סיים קסאווטס עם תפקידים בדרמה הקומית "הסערה" ע"פ מחזהו של ויליאם שייקספיר בתפקיד הארכיטקט פיליפ דמטריוס ובדרמה "בכל מקרה של מי החיים האלה?" בתור מנהל בית החולים ד"ר אמרסון.
את הופעתו האחרונה ערך בשנת 1984 לצד אשתו בסרט שביים וכתב ביחד עם התסריטאי הקנדי טד אלן "זרמי אהבה" שהופק על ידי מנחם גולן ויורם גלובוס, סרט אשר זיכה את קסאווטס בפרס דב הזהב.
לאחר מותו יצא הסרט הדוקומנטרי בהפקת גולן-גלובוס "I'm Almost Not Crazy: John Cassavetes, the Man and His Work" על דרכו האחרונה של קסאווטס בקולנוע.
חיים אישיים

קסאווטס היה אב לשלושה ילדים: השחקנית והבמאית אלכסנדרה קסאווטס, השחקנית והבמאית זואי קסאווטס ובמאי הקולנוע ניק קסאווטס מאשתו כוכבת הקולנוע ג'ינה רולנדס לה היה נשוי במשך 25 שנה עד למותו. לאחר מספר שנים של בעיות רפואיות נפטר קסאווטס ב-3 בפברואר 1989 בגיל 59 ממחלת שחמת הכבד. נקבר בבית הקברות "פארק הזיכרון ווסטוד וילג'" שבלוס אנג'לס.
בשנת 1997 ביים בנו ניק את הסרט "היא כל כך יפה" (אנ') שנעשה ע"פ תסריטו המקורי של קסאווטס לפני שנפטר.
סרטים שביים וכתב

צללים (1959)
הבלוז המאוחר (1961)
הילד מחכה (1963)
פנים (1968) (מועמדות לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר)
בעלים (1970) (מועמדות לפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר)
מיני ומוסקוביץ (1971)
אישה תחת השפעה (1974) (מועמדות לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר)
רצח סוכן הימורים סיני (1976)
ליל הבכורה (1977)
גלוריה (1980)
זרמי אהבה (1984)
בעיה גדולה (1986)
היא כל כך יפה (אנ') (1997) (תסריט בלבד)
כשחקן

הלילה אוחז טרור (1955)
פשע ברחובות! (1956)
קצה העיר (1957)
רומן בהוואנה (1957)
אי הבתולין (1958)
סדר את הרוח (1958)
צללים (1959)
המגע של מינק (1962)
הבלוז המאוחר (1962)
הרוצחים (1964)
פושעים ברומא (1967)
רומא כמו שיקגו (1967)
12 הנועזים (1967) (מועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר)
תינוקה של רוזמרי (1968)
משינגאן מק'יין (1969)
אם זה יום שלישי, זה חייב להיות בלגיה (1969)
בעלים (1970)
מיני ומוסקוביץ (1971)
קאפונה (1975)
הזעקת שתי הדקות (1976)
מיקי וניקי (1976)
ליל הבכורה (1977)
הזעם (1978)
גנרל על הכוונת (1978)
של מי החיים האלה לעזאזל? (סרט) (1981)
הזעם (1978)
הסערה (1982)
התספורת (1982)
האינקובים (1982)
מרווין וטייג (1983)
זרמי אהבה (1984)
גלאי נייטרינו

גלאי נייטרינו הוא גלאי חלקיקים שנועד לזהות חלקיקי נייטרינו ולמדוד את תכונותיהם.
ישנם כמה סוגים של גלאי נייטרינו. כל סוג בנוי מכמות גדולה של חומר (לרוב נוזלי) במערה בעומק רב שנועד לחסום קרינה קוסמית. הגלאי חייב להבנות מחומרים טהורים ככל האפשר על מנת למנוע מהכמויות הזעירות של חומר רדיואקטיבי הקיימות בכל חומר לעוות את התוצאה.
גלאים המבוססים על חומר הניקוי טטראכלורואתילן. בגלאים אלו פגיעת נייטרינו עשויה להפוך אטומים של כלור לאטומים של ארגון. גלאי זה מודד נייטרינו אלקטרוני בלבד. גלאי מסוג זה בהומסטייק שבדרום דקוטה שהכיל 520 טון של נוזל הניקוי גילה ב-1967 את בעיית הנייטרינו השמשי.
גלאי גליום דומים לגלאי הכלור, אך רגישים יותר לנייטרינו דלי אנרגיה הנוצרים בהיתוך פרוטון-פרוטון בשמש. נייטרינו יהפוך גליום לגרמניום. גלאי מסוג זה (SAGE) נבנה בשותפות אמריקנית רוסית ונמצא בבקסן שבהרי קווקז ברוסיה, גלאי נוסף חדש נמצא בהרי גראן סאסו מזרחית לרומא.
גלאי שמבוסס על מים טהורים, כדוגמת סופר-קמיוקנדה ביפן. בגלאי זה הנייטרינו מעביר את האנרגיה שלו לאלקטרון שנע כתוצאה מכך מהר יותר ממהירות האור בחומר (אם כי לאט יותר ממהירות האור בריק). תופעה זו גורמת ל"גל הלם אופטי" הידוע כ"קרינת צ'רנקוב" ושניתן לאתרה באמצעות חיישנים. לגלאי צ'רנקוב יתרון בכך שהנייטרינו מתגלה בכניסות לגלאי, וניתן לקבל מידע על כיוונו של הנייטרינו. גלאי זה מאתר הן נייטרינו אלקטרוני והן נייטרינו מואוני.
גלאי מים כבדים (כלומר מים שבהם מחליף דאוטוריום את המימן במים). בגלאי זה משתמשים בשלושה סוגים של תהליכים על מנת לאתר את הנייטרינו. הראשון הוא כמתואר בגלאי מבוסס מים טהורים. השני כאשר הנייטרינו פוגע באטום הדאוטריום ומשחרר אלקטרון. והשלישי נייטרינו המפרק דאוטריום למרכיביו (פרוטון ונייטרון). כל שלושת התהליכים מתגלים על ידי חיישנים הרגישים לקרינת צ'רנקוב. גלאי זה מאתר את כל שלושת הטעמים של נייטרינו. גלאי מסוג זה במצפה הנייטרינו באגן סדברי שבקנדה הוכיח את התאוריה בדבר התנודדות של הנייטרינו בין הטעמים.
ב-22 בספטמבר 2017, גלאי הנייטרינו גילה IceCube את IceCube-170922A, חלקיק נייטרינו באנרגיה של 290 טריליון אלקטרון וולט. לאחר תצפיות נמצא שמקורו בבלאזר, חור שחור מסוג קוואזר, הרחוק מאיתנו 3.7 מיליארד שנות אור, שמפנה את הסילון שלו לכיווננו. כך למעשה נפתחה דרך חדשה לחקר היקום, בגילוי ומציאת מקורות אנרגיה גבוהה.
ראו גם

סופרנובה 1987A
התפרצות גמא
הערות שוליים

↑  https://www.space.gov.il/news-space/131289 עידן חדש באסטרונומיה: זוהה "חלקיק רפאים" באנטארקטיקה שמקורו בחור שחור, עודד כרמל, 15.07.2018
גדי פיינגולד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1975 (בן 49 בערך)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 עיסוק:  פזמונאי, מלחין, מוזיקאי, זמר, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  רוק, יהודית מקורית
 חברת תקליטים:  לב גרופ מדיה, אולפני פלוטו
 שיתופי פעולה בולטים:  אביתר בנאי, רמי קלינשטיין, שולי רנד, שאנן סטריט, רון נשר
 
גדי פיינגולד (נולד ב-1975) הוא פזמונאי, מלחין, מוזיקאי, קלידן, בסיסט, מפיק מוזיקלי וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

פיינגולד נולד ב-1975. בוגר רימון בית ספר למוסיקה.
בין 1997 ל-2000 היה פיינגולד חבר בלהקת "ג'יגלס". יחד הוציאו אלבום אחד בשנת 1999, הנושא את שם השנה, האלבום יצא תחת חסותה של חברת NMC.
ב-2002, הקים פיינגולד את אולפן ההקלטות "פלוטו" הממוקם בתל אביב-יפו.
ב-2017 הוציא פיינגולד את אלבומו הראשון, "לא תיפול רוחי" בחברת לב גרופ מדיה. האלבום כלל בין היתר את הסינגל "לא תיפול רוחי", בהשתתפות הזמר אביתר בנאי.
ב-2020 הוציא את אלבומו השני, "אבדת בת מלך". האלבום בנוי כאלבום קונספט המבוסס על סיפורו של רבי נחמן מברסלב, "מעשה באבדת בת מלך". באלבום משתתפים רמי קלינשטיין, שולי רנד, שאנן סטריט ורון נשר.
חיים אישיים

פיינגולד מתגורר ברמת גן. נשוי ואב לשלושה.
דיסקוגרפיה

1999: 1999 (עם ג'יגלס)
2017: לא תיפול רוחי
2020: אבדת בת מלך
גילית חומסקי

| --- | --- |
גילית חומסקי, 2010
גילית חומסקי, 2010
 לידה:  14 באוגוסט 1978 (בת 46) בני ברק, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודיה
 עיסוק:  משוררת וסופרת
 שפות היצירה:  עברית 
 יצירות בולטות:  הבוקר של כריסטופר   צל התאנה   במדבר מלון אורחים   גחליליות
 gilitchomski.co.il
 
גילית חומסקי (נולדה ב-14 באוגוסט 1978, י"א באב ה'תשל"ח) היא משוררת, סופרת ועיתונאית ישראלית.
קורות חייה

גילית חומסקי נולדה וגדלה בבני ברק. היא בעלת תואר ראשון בתקשורת ובמדע המדינה ותואר שני במדעי המדינה (מחשבה מדינית) מאוניברסיטת בר-אילן. בהמשך החלה בכתיבת דוקטורט במחלקה לספרות עם ישראל בבר-אילן, אך לא השלימה את הלימודים.
פרסמה סיפורים קצרים ושירים בכתבי-העת "עכשיו", ו"משיב הרוח" ובכתב העת המקוון "שחרזדה", וערכה את כתב העת "מסעי" בהוצאת המחלקה לספרות בבר-אילן.
בראשית דרכה פרסמה סיפור מדע בדיוני בשם "יום ההקרנה של תומאס" (הקישור אינו פעיל, 24 בדצמבר 2020) במסגרת תחרות כתיבה מטעם המגזין "מסע אחר" והאגודה הישראלית למדע בדיוני ולפנטסיה, עבורו זכתה במקום הראשון בתחרות.
גבריאל מוקד, עורך כתב העת "עכשיו", פעל רבות לביסוס מעמדה בעולם הספרות. לאות הערכה, ניסח את הכיתוב בכריכה האחורית של ספר שיריה הראשון, "הבוקר של כריסטופר", ולאחר מכן הוציא לאור את ספר השירה השני שלה "צל התאנה" בהוצאת עכשיו.
ספרה "גחליליות", שראה אור בסוף שנת 2012, נכלל עם צאתו בטבלת רבי המכר, ונכלל ב"רשימה הארוכה" של המועמדים לפרס ספיר לשנת 2013.
בשנת 2014 הייתה חברה בוועדת פרס לנדאו של מפעל הפיס בתחום השירה. הוועדה בחרה להעניק את הפרס ליצחק לאור, חרף התנגדותה של חומסקי מבחינה "שירית ומוסרית", בעיקר עקב הטענות על הטרדה מינית שהושמעו כלפי לאור. חרף התנגדותה פרסמה הוועדה הודעה ובה נכתב שהוועדה בחרה בלאור "פה אחד". בעקבות הפרסום השגוי קיבלה חומסקי איומים מצד פעילות פמיניסטיות, שכללו הן איומים על חייה והן איומים לפגוע לה בקריירה. ב-21 בדצמבר פרשה מוועדת הפרס, לאחר שהתברר לה שגם בדיון נוסף בפרס נוטים עמיתיה לוועדה להעניקו ללאור. לאחר פרישתה הוחלט במפעל הפיס לבטל את הענקת הפרס ללאור.
חיים אישיים

בינואר 2020 נישאה לנעם ויסמן, הייטקיסט ומוזיקאי.
ספריה

שירה
הבוקר של כריסטופר (גוונים, 2002)
צל התאנה (עכשיו, 2006)
ניקולאס יוז חוקר בקוטב הצפוני (עכשיו, 2010)
חליפות חלל (פרדס, 2022)
פרוזה
אהבות של אתמול (ידיעות ספרים, 2007)
במדבר מלון אורחים (ידיעות ספרים, 2008)
גחליליות (ידיעות ספרים, 2012)
על אהבה אני רוצה להגיד (ידיעות ספרים, 2017)
הערות שוליים

↑  שהרה בלאו, בנות ברק: שהרה וגילית שבות הביתה, באתר ynet, 23 באוקטובר 2012
↑  יום ההקרנה של תומאס, באתר האגודה הישראלית למד"ב ופנטסיה
↑  פעילות פמיניסטיות איימו על חייה של משוררת, באתר nrg‏, 27 בנובמבר 2014.
↑  שגיא בן נון‏, גילית חומסקי פרשה מוועדת פרס לנדאו, הוועדה התפרקה, באתר וואלה, 21 בדצמבר 2014
↑  nrg תרבות, סופית: יצחק לאור לא יקבל את פרס לנדאו לשירה, באתר nrg‏, 22 בדצמבר 2014
↑  חדשות כיפה, ‏מזל טוב! המשוררת גילית חומסקי התארסה,  באתר כיפה, 3 בנובמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302648105171  GND: 1135415617  ISNI: 0000 0000 7327 6543  LCCN: no2003067272  VIAF: 21834712   WorldCat (עם VIAF): 21834712
גדי רונן

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1977 (בן 47) ניר צבי, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מוזיקאי
 סוגה:  רוק, פופ, פאנק רוק, ג'אז
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  קלידים
 אתר רשמי
 
גדי רונן (מימין) וחברי החצר האחורית
גֶדי רונן (נולד ב-21 בפברואר 1977) הוא זמר-יוצר, פסנתרן ומפיק מוזיקלי הפועל עצמאית ובנוסף חבר בלהקות "החצר האחורית", "1:1" ו"דבק".
ביוגרפיה

רונן נולד וגדל במושב ניר צבי. במושב פגש את חבריו ללהקת "דבק" (בועז ריינשרייבר - גיטרה ושירה, עידו אופק - בס וגיטרה, נדב ברקן - תופים) בה היה סולן וניגן בקלידים. הלהקה הוציאה שני אלבומים כשרונן וריינשרייבר אחראים על כתיבת השירים והלחנתם.
יחד עם בועז ריינשרייבר המשיך רונן לפרויקט "1:1", בו הלחינו את כתביו של המשורר ערן בר גיל. מדובר בפרויקט של שיתוף פעולה בין המשורר והסופר בר-גיל (יליד 1969), טייס קרבי לשעבר ומורה טיסה במקצועו, ומוזיקאים שונים, המלחינים את יצירותיו. בשלושת אלבומי הפרויקט הלחין וביצע רונן כמחצית מהשירים.
בהמשך רונן הפיק אלבומים ליוצרים שונים, ביניהם גם יענקל'ה רוטבליט, איתו עבד על האלבומים "צומת עלעול" ו"מדינת היהודים חלק א' וב'".
העבודה עם רוטבליט המשיכה בפרויקט החצר האחורית, שם רונן, תומר יוסף ואיתמר ציגלר הלחינו את שיריו של רוטבליט. האלבום, הכולל ארבעה עשר שירים (מתוכם ארבעה בהלחנתו של רונן), יצא בשנת 2013 וזכה לתשבחות המבקרים והקהל. בשנת 2017 יצא האלבום השני של ההרכב בו הלחין וביצע רונן שלושה שירים.
במקביל לעבודה בהרכבים השונים עבד רונן גם על אלבומי סולו. בשנת 2012 הוציא מיני-אלבום בשם "הרצל בולברד" שכלל חמישה שירים. בשנת 2015 החל לעבוד על אלבום נוסף. האלבום, "אומרים שזה אתה", יצא בשנת 2017 בהפקתו של אורי וינוקור.
דיסקוגרפיה

אלבומי סולו
הרצל בולברד, 2012 (מיני-אלבום)
גדי רונן וחברי החצר האחוריתאומרים שזה אתה, 2017
להקת דבק
דבק, 2005
נגרים, 2006
פרויקט 1:1
1:1, 2006
ברזל, 2008
אושר, 2012
פרויקט החצר האחורית
החצר האחורית, 2013
החצר האחורית 2, 2017
שיתוף פעולה עם יענקל'ה רוטבליט והפקה
מדינת היהודים/קטעים, 2004
מדינת היהודים/חלק ב', 2005
צומת עלעול, 2011
הערות שוליים

↑  להקת דבק, באתר http://www.habama.co.il/
↑  קוטנר, אחד: אחד X שלוש = אושר, באתר http://www.kutnermusic.com/, ‏יום שני, 7 במאי 2012
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏גדי רונן בשיר ראשון מאלבום סולו: "אומרים שזה אתה", באתר ‏מאקו‏, 11 באוגוסט 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296274105171  ISNI: 0000 0004 0219 0987  VIAF: 297658277   WorldCat (עם VIAF): 297658277
גנמיי

| --- | --- |

 לידה:  661 
 פטירה:  29 בדצמבר 721 (בגיל 60 בערך) נארה, יפן 
 מדינה:  יפן 
 מקום קבורה:  Narayama Hills 
 בן או בת זוג:  Prince Kusakabe 
 
 
ג'נמיי (ביפנית: 元明天皇;‏ 20 באפריל 660 – 29 בדצמבר 721) הייתה הקיסרית ה-43 בסדר הירושה של קיסרי יפן, ומלכותה נמשכה מ-707 עד 715.
בהיסטוריית יפן, ג'נמיי הייתה הרביעית בשמונה קיסריות. שלוש הקיסריות שמלכו לפני ג'נמיי היו סויקו, קוגיוקו וג'יטו. ארבע הקיסריות שמלכו אחרי ג'נמיי היו גנשו, קוקן, מיישו וגו-סאקורמאצ’י.
ג'נמיי, הבת הרביעית של הקיסר טנג'י, הוכתרה ב-707 כקיסרית אחרי מות הקיסר מומו, משום שיורש העצר, לימים הקיסר שומו, היה צעיר מכדי למלוך. ב-714 ויתרה ג'נמי על כס מלכותה לטובת בתה, הנסיכה הידאקה, שבשנת 715 הוכתרה כקיסרית גנשו.
הערות שוליים

↑  למשפחת הקיסרים היפניים אין שם משפחה, והם בעלי שם פרטי בלבד.
1 2 3  Genmei Tennō, Prabook.com, "Also known as Princess Abe" (באנגלית)
↑  元明天皇 奈保山東陵 (המאוזוליאום המזרחי של הקיסרית ג'נמיי), באתר Kunaicho.go.jp, 第43代 (דור 43) (ביפנית)
↑  הקיסרית גו-סאקורמאצ’י, באתר Herstory.co.il, ‏23 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8044 2618  LCCN: no2010091866  NDL: 01192214  SUDOC: 146748182  VIAF: 121897991   WorldCat (עם VIAF): 121897991 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גלוגוב מלופולסקי

| --- | --- |
סמל גלוגוב מלופולסקיסמל גלוגוב מלופולסקי

בית העירייה בגלוגוב מלופולסקי
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודקרפצקיה פודקרפצקיה
 מחוז:  ז'שוב
 שטח:  13.73 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  10,232 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°10′00″N 21°58′00″E﻿ / ﻿50.166666666667°N 21.966666666667°E﻿ / 50.166666666667; 21.966666666667 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.glogow-mlp.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגלוגוב מלופולסקי (למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיגלוגוב מלופולסקי (למפת פרובינציית פודקרפצקיה רגילה) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטו. לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהגלוגוב מלופולסקי (למפת פרובינציית פודקרפצקיה מוגדלת) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטוקז'יסקיה לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהגלוגוב מלופולסקי   he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גלוגוב מלופולסקי (בפולנית: Głogów Małopolski; ביידיש: גלאגעוו) היא עיירה במחוז ז'שוב שבפרובינציית פודקרפצקיה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

העיירה נוסדה בשנת 1570, ונקראה תחילה "גלובה" (Glowa), על שם מייסדה, כריסטוף גלובה. בשנת 1578 הוענקו ליישוב זכויות עיר.
במהלך המאה ה-17 הותקף היישוב בידי הטטרים, ולאחר מכן בידי גייסותיו של ג'רג' ראקוצי השני, ובתחילת המאה ה-18 נחרב כתוצאה מהמלחמה הצפונית הגדולה.
במהלך המאה ה-18 היה היישוב בבעלות משפחת אצולה, ונבנו בו ארמון ומנזר.
יהודי גלוגוב מלופולסקי

יהודים התיישבו בעיירה מסוף המאה ה-17, ומראשית המאה ה-18 פעלה במקום קהילה עצמאית. במהלך המאה ה-19 החלה לפעול בעיירה חסידות גלגוב.
לקראת סוף המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית ביישוב, ועמדה על כ-40% מתושבי העיירה, אך התפתחות זו נבלמה כתוצאה מהגירה שלילית מהעיירה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הורע מצבם הכלכלי של יהודי העיירה, ובסוף שנת 1918 ובתחילת 1919 נערכו פרעות ביהודי המקום. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיירה, והוקמו בה סניפים של תנועות נוער ציוניות. בשנים אלו נמנו בעיירה כ-650 יהודים.
יהודי גלוגוב מלופולסקי > בשואה

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים במלחמת העולם השנייה הוקם בה יודנרט, והועברו אליה יהודים שגורשו מכפרי הסביבה. ב-7 באפריל 1942 (פסח תש"ב) רצחו אנשי גסטאפו ארבעה מנכבדי הקהילה בעיירה, לאחר שעונו והושפלו. ב-20 באפריל רצחו הגרמנים 20 יהודים נוספים בעיירה.
ביוני 1942 גורשו יהודי העיירה לגטו ז'שוב שהוקם בדצמבר 1941, תוך רצח עשרות יהודים במהלך האקציה. מספר גברים יהודים הושבו באופן זמני לעיירה לשם איסוף רכוש נטוש מבתי היהודים עבור הגרמנים. מגטו ז'שוב שולחו רוב יהודי העיירה אל מותם ביולי 1942, יחד עם רוב יהודי הסביבה. מבין אלה נשלחו רובם למחנה ההשמדה בלז'ץ ומקצתם לבורות ירי ביער רודנא הסמוך.
ערים תאומות

לגלוגוב מלופולסקי יש ארבע ערים תאומות:
הונגריה איבראן, הונגריה
ליטא נמנצ'ין, ליטא
אוקראינה פרצ'ין, אוקראינה
סלובקיה ספישסקה פודהרדייה, סלובקיה
הערות שוליים

↑  ערים תאומות באתר של גמינת גלוגוב מלופולסקי (בפולנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge117368  VIAF: 116144648476152965705   WorldCat (עם VIAF): 116144648476152965705
גדי פריימן

גדי פריימן
גדי פריימן (נולד ב־25 בנובמבר 1958) הוא פסל ישראלי, ידוע בפיסול יצירת אמנות באבן וברונזה, המגלמות תנועה באמצעות קווים אנרגטיים וזורמים.
ביוגרפיה

פריימן נולד בלודג' שבפולין, ילד שני ליצחק ניצול שואה ולאנא פריימן. עם עלייתם בשנת 1966 לישראל, שוכנו בכפר סבא. 

בבגרותו נשלח להתחנך בכפר הנוער הדסה נעורים ולאחר שחרורו מצה"ל בשנת 1982 עבר להתגורר ביישוב הקהילתי משמר דוד ביחד עם אשתו, והחל לעסוק בחקלאות כרמים. במקביל החל לפתח את תחביב הפיסול.
את עבודת האבן הראשונה יצר במחסן נטוש בקיבוץ משמר דוד (בשנת 1982) ובשנת 1995 בנה סטודיו בו הוא יוצר ומציג את עבודותיו עד היום. הסטודיו ממוקם על גבעה בשפלת יהודה הצופה על ירושלים והים התיכון ומושך אליו מבקרים רבים מרחבי הארץ והעולם[דרוש מקור].
עבודותיו מאופיינות בקווים אנרגטיים וזורמים ופסליו יוצרים תחושה של תנועה. הן משקפות תחושת מנגינה לצד תהליך ארוך ומתמשך ואת חומרי הגלם מייבא פריימן מהעולם ביניהם דרום אפריקה, איטליה וישראל.
לאחר מספר שנים שכללו פיסול באבן, החל פריימן לפסל גם בברונזה. תוספת זו פתחה עבורו אפשרויות יצירה חדשות כגון שילובי צבע, טקסטורות ועוד.
עבודותיו

עבודותיו של פריימן נחלקות לסדרות:
סדרת מסכות - עבודותיו בוחנות מסכות כהעמדת פנים ביחסי אנוש ובאינטראקציות אנושיות יומיומיות
סדרת סיפורי מקרא - ביצירותיו בוחן פריימן נושאים של: יחסי אנוש, יצירה, הדמות הנשית, מעגל החיים וחלוף הזמן דרך דמויות מקראיות ידועות
סדרת ריקודים - עבודותיו בסדרה זו מעמידות שאלות בנוגע לתנועה
סדרת הפרפרים - סדרה זו מאופיינת בהתנערות מהמוסכמות, מהתבניות ומהציפיות האנושיות של החברה
סדרת מערכות יחסים - עבודותיו משקפות את אופיין של יחסי אנוש
סדרת הציפורים - עבודותיו משחזרות את בעלי הכנף כפי שהוא רואה אותם תוך הימנעות מהניסיון לשחזר אותן
סדרת כלי נגינה – יצירותיו מאופיינות בתנועה, מנגינה, פעימה וזרימה. הפסלים א-סימטריים, וצורתם משתנה ללא הרף, עם קיפולים וסדקים, אשר מרמזים על אופי המוזיקה
בשנת 2002, הוא ייסד את "בית ספר לפיסול בארד ואבן" ובמהלך השנים הוזמן ליצור פסלים עבור מיזמים ציבוריים מגוונים ביניהם מיזם מערכת השמש קריית מוצקין, מיזם גן סיפור, "על פטריות וגמדים", חולון. קבוצת פסלי אבן ושיש בדמות פטריות וגמדים יצוקים מברונזה, מיזם הנופלים אלקנה (עבור נופלי היישוב אלקנה) ומצפה רותם.
עבודותיו הוצגו בתערוכות ומוזיאונים ברחבי ישראל והעולם, בהם מוזיאון השפלה בישראל, ארט מיאמי בארצות הברית, גלריה ברטוקס בצרפת, גלריה ברונו סינגפור ועוד.
חיים אישיים

פריימן מתגורר כיום בקיבוץ משמר דוד. הוא נשוי לפלורה פריימן ולהם שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  אתרי אמנים - פסלים, באתר artbeat
↑  מיטל שרעבי, ‏החבילה המושלמת: פסטיבל "חוויה בכרם" באזור השפלה מציע בילוי מלא, באתר מעריב אונליין, 1 בספטמבר 2017
↑  המועצה שהפכה ליעד מרכזי לטיולים, באתר ישראל היום
↑  בין הפסלים, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2005
↑  אדריכלות ואומנות: חיבור בין החומר לרוח, באתר מגזין d+a
↑  גן סיפור "על גמדים, פטריות ומה עוד?", באתר חולון גדולה לילדים
↑  אומנות באבן, באתר arcdb
↑  גלעד, באתר יזכור
↑  גדי פריימן, באתר אימדיה פרינט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012197776705171  VIAF: 8013167565621298750008   WorldCat (עם VIAF): 8013167565621298750008
ג'ון אברקרומבי

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1944 פורט צ'סטר, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  22 באוגוסט 2017 (בגיל 72) קורטלנד, ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Laird Abercrombie 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1969–2017 (כ־48 שנים) 
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה, בית הספר למוזיקה של אוניברסיטת צפון טקסס 
 סוגה:  contemporary jazz, ג'אז פיוזן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה חשמלית 
 חברת תקליטים:  ECM, Alessa Records 
 www.johnabercrombie.com
 
ג'ון אברקרומבי (באנגלית: John Abercrombie)‏ (16 בדצמבר 1944 – 22 באוגוסט 2017) היה גיטריסט ג'אז אמריקאי.