stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציפורי שיר

ערך זה עוסק בסדרת-ענק של עופות. אם התכוונתם למילה Songbird באנגלית במשמעות אחרת, ראו .
| ציפורי שיר |
| --- | --- |
 מיני ציפורי שיר משמאל למעלה בכיוון השעון: אורג מסכה אפריקני, צופית בוהקת, עורבני כחול, דרור הבית, ירגזי מצוי ועורב אפור.
מיון מדעי
על־ממלכה:: אאוקריוטים
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
תת־מחלקה:: עופות בתראים
סדרה:: ציפורי שיר
שם מדעי
 Passeriformes ‏לינאוס, 1758

ירגזי מצוי
Hirundo neoxena
עורב אמריקאי
רחב-מקור ירוק
Poecilotriccus plumbeiceps
אמודאי אירופי
נבלי הדור
צופית מלכותית
Chloropsis aurifrons
אורג מסכה אפריקני
Euphagus cyanocephalus
Cistothorus palustris
Myiagra inquieta
ציצנית ססגונית
בולבול ההימלאיה
Sitta tephronota
Taeniopygia bichenovii
Ficedula nigrorufa
ציפורי שיר (שם מדעי: Passeriformes) היא סדרת-ענק של עופות, הכוללת יותר ממחצית מחלקת העופות. בסדרה כ-5,400 מינים, שהופכים אותה לסדרה המגוונת ביותר של בעלי חוליות (יותר מסדרת המכרסמים, שהיא הגדולה בסדרות היונקים). לציפורי השיר תפוצה כלל עולמית, בכל היבשות למעט אנטארקטיקה, ומגוון המינים הרב ביותר הוא באזורים הטרופיים.
מקור השם המדעי "Passeriformes" בשמו הלטיני של הסוג דרור, Passer. השם העברי "ציפורי שיר" (וכמוהו השם באנגלית) מוסבר בריבוי המינים בסדרה שהם בעלי יכולת ווקלית מוזיקלית, וחלקם זכו אומנם לשמות כגון כנרית, חצוצרן שחור-מקור, זמיר, קיכלי רונן וחרגולן. ואולם ישנם בסדרה גם מינים בעלי קולות צורמים וטורדניים כמו העורב, העדניים וכמה מהזרזיריים כמו המיינה, ומינים נוספים שהם שקטים מאוד וכמעט אילמים.
סדרת ציפורי השיר מתחלקת ל-3 תת-סדרות:
Acanthisitti בהם משפחה אחת – גדרוני ניו זילנד, המצויה רק בניו זילנד.
דמויי-טירן (Tyranni) – כוללת מספר משפחות מדרום אמריקה ושאר האזורים הטרופיים.
דמויי-דרור (Passeri) – כוללת את מרבית המשפחות בסדרה.
מאפיינים

טווח גודל הגוף ומשקלו נע אצל ציפורי השיר בין 1.4 ק"ג אצל העורב השחור או העורב העב-מקור (האורך 54–67 ס"מ ומוטת הכנפיים 115–130 ס"מ, בהתאמה) לבין לא יותר מ-4.2 גרם (ו-6.5 ס"מ) אצל טירן גמדי קצר-זנב (Myiornis ecaudatus). סדרה זו מכילה מינים רבגוניים בהופעתם כעדניים (ציפורי גן העדן) מגינאה החדשה, ובארץ ישראל זהבן מחלל וכן צופית בוהקת.
מגוון רחב של הופעות והתנהגויות מגוונות, גודלם הקטן והקלות היחסית של הצפייה בעופות אלו, הפכו מינים רבים בסדרה זו למוכרים ואהובים בקרב תרבויות שונות, וכן למושאי מחקר של מדענים מקרב תחומי מדעי החיים.
סדרת ציפורי השיר היא מונופילטית. אבחנה זו מבוססת על מחקרים פילוגנטיים רבים, שמצאו כי לפרטים בסדרה זו מספר מאפיינים מורפולוגיים ואנטומיים:
צורת הזרע ספיראלית
מרביתם עופות שוכני קרקע, אצבעותיהם חסרות קרומים. שלוש אצבעות מופנות קדימה ואחת אחורנית
הבוהן גמישה וגדולה מיתר האצבעות
מטבוליזם מהיר יחסית
חוליות צוואר מעטות
כנף וגפה אחורית בעלות שרירים מפותחים ייחודיים
גולגולת ייחודית – חך גרמי מפותח.
אצל ה-Oscines (ראו מיון)[דרושה הבהרה] ניכרים גם המאפיינים:
יכולות למידה מפותחות
יכולות ווקאליות מגוונות בזכות בית קול מפותח
לציפורי השיר לא נמצאו קשרים פילוגנטיים מובהקים עם סדרות אחרות במחלקת העופות, שיוכלו להיחשב כ"קבוצת-אחות" לה (בעלות אב קדמון משותף). בעבר שוער כי הסדרה מקורבת אל הסדרות קוקאים, כחלאים ונקראים על בסיס דמיון מורפולוגי ומולקולרי ועל אף השונות הרבה, למשל מבנה הרגל הזיגודקטלי (שתי אצבעות לפנים ושתיים לאחור) אצל המוזכרים לעיל.
מחקרים שנערכו בשיטה של היברידיזציה (הכלאה) של חומצות גרעין, מצאו דווקא עדויות על קשרים מורפולוגיים עם הסדרות: יונאים, עגוראים, חסידאים, וכן הסדרה שנכחדה פורוסרקוסיים, כך שהיום ממיינים את הסדרות המוזכרות לעיל בעל-סדרה Passerimorphae.
קיים קושי רב בהכללת התנהגות שתאפיין את כל חברי הסדרה, הרגלי הרבייה למשל מגוונים ורבים. ההופעות בסדרה זו משתנות תדיר ומתבטאות בעיקר בניצויים (הנוצות שלהם) השונים זה מזה בצורתם ובצבעם, מגוון זה מתרחש בעקבות מבני קרטין שונים וכן הימצאות פיגמנטים שונים ודרכי חדירתם לגוף. 

מרבית ציפורי השיר נודדות מאתרי הקינון באזורים הצפוניים לאזורים הממוזגים. גידול הצאצאים מתבצע במרבית המינים על ידי שני הזוויגים.
ההיסטוריה האבולוציונית של משפחות ציפורי השיר והקשר ביניהן נשארו מסתוריים למדי עד שלהי המאה ה-20. במקרים רבים, משפחות ציפורי השיר אוגדו יחד על בסיס דמיון מורפולוגי, אשר כיום מאמינים שהוא רק תוצאה של אבולוציה מתכנסת, ללא קשר גנטי הדוק. לדוגמה, "גדרונים" של ההמיספירה הצפונית, של אוסטרליה, ושל ניו זילנד, נראים דומים מאד ומתנהגים באופן דומה, אך הם שייכים לשלושה ענפים מרוחקים באילן היוחסין של ציפורי השיר. הם מרוחקים עד כמה שניתן בעודם שייכים לסדרת ציפורי השיר.
מוצאה הגאוגרפי של סדרת ציפורי השיר אינו ידוע. ממצאים המתועדים לאאוקן נמצאו בקווינסלנד שבאוסטרליה. אולם מחקרי ההיברידיזציה מצביעים על תחילת התמיינותם עוד בטריאס. בכל מקרה, נראה כי הם נפוצו לשאר העולם מחצי הכדור הדרומי.
רוב מיני ציפורי השיר מקננים על עצים, ומכינים בעצמם את קיניהם, יש כמה מינים שאורגים קינים גדולים ובעלי צורה ייחודית, כמו מיני האורגיים או האורופנדולה.
טום קונטי

| --- | --- |

טום קונטי, 2007
 לידה:  22 בנובמבר 1941 (בן 83) פייזלי, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1963 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון המלכותי של סקוטלנד  St Aloysius' College 
 בן או בת זוג:  Kara Wilson (1967–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (1979)  פרס אוליבייה  פרס לורנס אוליבייה לשחקן השנה במחזה חדש 
 http://www.tomconti.co.uk/
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס קונטי (באנגלית: Thomas Conti; נולד ב-22 בנובמבר 1941) הוא שחקן קולנוע, במאי תיאטרון וסופר סקוטי זוכה פרס הטוני.
ביוגרפיה

קונטי נולד בעיירה פייזלי שבמערב סקוטלנד לאב ממוצא איטלקי ואם שנולדה להורים ממוצא אירי. את השכלתו רכש קונטי ב"מכללת סנט אלויסיוס" וב"אקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה" שבמרכז גלאזגו.
את עבודתו בתחום התיאטרון החל קונטי בתיאטרון אומנויות מקומי בעיר דאנדי. ב-1979 הופיע קונטי לראשונה בברודוויי במחזה "של מי החיים האלה לעזאזל?", הופעה אשר זיכתה את קונטי בפרס טוני.
במקביל להיותו שחקן תיאטרון, קונטי פיתח לעצמו קריירת קולנוע שהחלה בהופעות בסרטים "הדואליסטים" (סרטו הראשון של רידלי סקוט) ובדרמת המלחמה "חג שמח, מיסטר לורנס", סרט בו פרץ קונטי מבחינה קולנועית בדמותו של הקולונל הבריטי ג'ון לורנס.
קונטי היה מועמד לזכייה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ופרס גלובוס הזהב עבור תפקידו בסרט "ראובן, ראובן". בסרט אשר על תסריטו חתום התסריטאי היהודי ג'וליוס אפשטיין גילם קונטי משורר שיכור ואובדני בשם גאוון מק'גלאנד. ב-1986 היה קונטי מועמד לפרס גלובוס הזהב על הופעתו בסרט "ביאטה קלרספלד ציידת הנאצים".
תפקיד נוסף בו התפרסם קונטי היה בדרמה הקומית "שירלי ולנטיין", בסרט גילם קונטי את קוסטאס קאלדס, מאהבה היווני של גיבורת העלילה שירלי ולנטיין. בשנים האחרונות בחר קונטי להקדיש את מיטב זמנו לכתיבה ובימוי, הופעותיו האחרונות עד כה היו בתפקידים משניים בסרטים "ירושלים, ירושלים" ו "מחיר הבגידה".
קונטי פרסם בשנת 2004 את ספרו "הדוקטור", אודות סיפורו הביוגרפי של טייס בשירות הביטחון החשאי.
קונטי נשוי לשחקנית הסקוטית קארה וילסון משנת 1967, בתם נינה גם היא שחקנית.
פילמוגרפיה נבחרת

גלילאו (1975)
הדואליסטים (1977)
חג שמח, מיסטר לורנס (1983)
ראובן, ראובן (1983)
אמריקאית בפריז (1984)
נס בסקוטלנד (1985)
בשרות האל (1985)
אצבע משולשת (1986)
חופשה ברומא (1987)
שירלי ולנטיין (1989)
אמריקה של מישהו אחר (1995)
מחיר הבגידה (2005) Derailed
ירושלים, ירושלים (2006)
התשלום (2006)
אופנהיימר (2023)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

פסקי הדין של רייט (1995)
סיקור קטלני (2001-2000)
הערות שוליים

↑  מאיר שניצר, קולנוע - שבוי שווה שובה - "חג שמח, מיסטר לורנס", במאי: נגיסה אושימה, תסריט: פול מאיירסברג, נגיסה אושימה (לפי ספר של לורנס ואן דר פוסט), כל העיר, 21 באוקטובר 1983
| פרס טוני לשחקן הראשי הטוב ביותר במחזה |
| --- | --- | --- |
| 1947–1975 | חוזה פרר / פרדריק מארץ' (1947) • הנרי פונדה / פול קלי / בזיל רת'בון (1948) • רקס הריסון (1949) • סידני בלקמר (1950) • קלוד ריינס (1951) • חוזה פרר (1952) • טום יוול (1953) • דייוויד ווין (1954) • אלפרד לאנט (1955) • פול מוני (1956) • פרדריק מארץ' (1957) • ראלף בלאמי (1958) • ג'ייסון רוברדס. (1959) • מלווין דאגלס (1960) • זירו מוסטל (1961) • פול סקופילד (1962) • ארתור היל (1963) • אלק גינס (1964) • וולטר מתאו (1965) • האל הולברוק (1966) • פול רוג'רס (1967) • מרטין בלסם (1968) • ג'יימס ארל ג'ונס (1969) • פריץ וויבר (1970) • בריאן בדפורד (1971) • קליף גורמן (1972) • אלן בייטס (1973) • מייקל מוריארטי (1974) • ג'ון קאני ווינסטון נטשונה (1975) |  |
| 1976–2000 | ג'ון ווד (1976) • אל פצ'ינו (1977) • ברנרד יוז (1978) • טום קונטי (1979) • ג'ון רובינשטיין (1980) • איאן מקלן (1981) • רוג'ר ריס (1982) • הארווי פירסטיין (1983) • ג'רמי איירונס (1984) • דרק ג'קובי (1985) • ג'אד הירש (1986) • ג'יימס ארל ג'ונס (1987) • רון סילבר (1988) • פיליפ בוסקו (1989) • רוברט מורס (1990) • נייג'ל הות'ורן (1991) • ג'אד הירש (1992) • רון ליבמן (1993) • סטיבן ספינלה (1994) • רייף פיינס (1995) • ג'ורג' גריזארד (1996) • כריסטופר פלאמר (1997) • אנתוני לפאליה (1998) • בריאן דנהי (1999) • סטיבן דיליין (2000) |  |
| 2001–הווה | ריצ'רד איסטון (2001) • אלן בייטס (2002) • בריאן דנהי (2003) • ג'פרסון מייס (2004) • ביל ארווין (2005) • ריצ'רד גריפית'ס (2006) • פרנק לנגלה (2007) • מארק ריילנס (2008) • ג'פרי ראש (2009) • דנזל וושינגטון (2010) • מארק ריילנס (2011) • ג'יימס קורדן (2012) • טרייסי לטס (2013) • בריאן קראנסטון (2014) • אלכס שארפ (2015) • פרנק לנגלה (2016) • קווין קליין (2017) • אנדרו גארפילד (2018) • בריאן קראנסטון (2019) • אנדרו ברנאפ (2021) • סיימון ראסל ביל (2022) • שון הייז (2023) ‏•‏‏ ג'רמי סטרונג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327511705171  BIBSYS: 2055401  BNE: XX1431997  BnF: cb13930838n (data)  GND: 1017624917  ISNI: 0000 0001 1450 1971  LCCN: n81083657  MusicBrainz: b92fa176-02c9-464c-9d16-6cefc9af34d8  NKC: pna2004259249  NTA: 071764712  SNAC: w68t7m7t  SUDOC: 060555602  VIAF: 85079041   WorldCat (עם VIAF): 85079041
לוחמות השריון בטבח שבעה באוקטובר

ב־7 באוקטובר 2023, במהלך טבח שבעה באוקטובר, השתתפו לוחמות שריון מפלוגת "פרא" של גדוד קרקל בקרבות נגד מחבלים פלסטינים בהובלת חמאס. במהלך הקרב, אשר נמשך 17 שעות רצופות, הרגו הלוחמות מעל 50 מחבלים.
לחימת הפלוגה היא הלחימה המתועדת הראשונה של טנקים המאוישים על ידי נשים בלבד.
רקע

גיוס נשים לתפקידי לחימה בצבא ההגנה לישראל היה תהליך איטי וממושך למדי. התהליך הואץ לאחר 1995, עם פנייתה של אליס מילר לבג"ץ בבקשה לאפשר לה להירשם לקורס טיס. בג"ץ קיבל את העתירה והורה לצה"ל להשוות את זכויות הנשים לאלו של גברים, וכתוצאה מכך נפתחו תפקידי לוחמה רבים לחיילות. חמש שנים לאחר מכן, בשנת 2000, הוקם גדוד קרקל שהיה הגדוד הראשון שכלל נשים לוחמות.
ב-27 באוקטובר 2022 הודיע צבא ההגנה לישראל כי הסתיימו בהצלחה שנתיים של הערכות וניסוי. והוקם צוות שריון נשי. הפלוגה חמושה בטנקי מרכבה סימן 4 ומגנה על מרחב גדר הגבול ישראל–מצרים.
הקרב

| --- | --- |
 :  ראו גם – טבח שבעה באוקטובר, הטבח בחולית
בטבח שבעה באוקטובר תקפו 11 מחבלים מארגון הטרור חמאס  את קיבוץ חולית הסמוך לדרום רצועת עזה, והרגו לפחות 13 בני אדם. באותו בוקר צוות הטנק של גדוד קרקל, בפיקודה של סרן קרני גז, היה על הגבול עם מצרים בבסיס ניצנה, כ-40 ק"מ דרומית לרצועת עזה. לאחר קבלת הפקודה, נסעו על גבי טנק מרכבה סימן 4 ומשוריין מסוג נמר צפונה לאורך כביש 232. הטנקים הגיעו לסביבת עוטף עזה לקראת השעה 10:00. על פי עדותה של סמלת טל-שרה, לאחר שראתה את קיבוץ סופה הרוס ושרוף, את כוחות השריון של צה"ל ואת החיילים הפצועים סביבו, ולאחר מכן את הירי הכבד משלושה כיוונים, היא החלה להבין שהן במצב של מלחמה. היא ושאר החיילות בשירות סדיר לא הודרכו בירי מקלע כבד 0.50 קליבר מרחוק, ונאלצו לאלתר וללמוד בשטח. הן נכנסו לקרב מול עשרות אנשי חמאס, שהיו חמושים בכלי נשק מסוג AK-47 ו-RPG.
בהמשך, חברו אליהן שני טנקי מרכבה נוספים. טנק אחד הושאר ליד גדר הגבול הפרוצה, כדי לחסום את תנועת מחבלי החמאס. טנק שלישי מבסיס ניצנה, בפיקודה של סמלת אופיר, הגיע שעתיים לאחר מכן. הטנק הראשון והמשוריין היו מוקפים בעשרות מחבלי חמאס חמושים ב-RPG וכלי נשק נוספים. חלק ממחבלי חמאס נהרגו והיתר נסוגו לאחור, לצידה העזתי של גדר הגבול.
אחד מטנקי המרכבה בפיקודה של סגן מיכל נשלח לסייע לכוחות בקיבוץ סופה, לוחמות הטנק נלחמו לצד לוחמי ׳צוות פלד׳ לוט״ר ניצנה, וחיסלו שני אנשי חמאס.
במקביל, מפקדת הפלוגה, סרן קרני, עברה מרכב הנמר המשוריין לטנק, ונלחמה עם הצוות בקיבוץ חולית ובסביבתו. יחד עם צוות פלד, יחידת התערבות מובחרת ללוחמה בטרור הן חיסלו עשרות אנשי חמאס. הטנק בפיקודה של סרן קרני עבר את השער הראשי הסגור של הקיבוץ ודרס שני מחבלי חמאס שהיו במארב בצד הדרך. הן הצליחו להדוף את המשך ההתקפה של חמאס ולמנוע את הטבח בקיבוץ. בסך הכול נמשך הקרב בהשתתפות הפלוגה של סרן קרני כ-7 שעות. בקרב השתתפו שבע לוחמות: סמ"ר הגר, סמ"ר הילה, סמ"ר במילואים טל שרה, סגן מיכל, סרן קרני, סמלת אופיר ורב"ט תמר, שהצליחו לחסל כ-15 מחבלי חמאס.
תגובות

לפי נתוני צה"ל, החיילות היו צוותי הטנקים הראשונים הנשיים אי פעם במערב, שהשתתפו בלחימה פעילה, אשר נמשכה 17 שעות. כפי שציין מנהל איגוד ההגנה האוסטרלי, ניל ג'יימס, זו הייתה ככל הנראה הפעם הראשונה בהיסטוריה שיחידת שריון נשית השתתפה במלחמה.
ב-28 בנובמבר 2023 נפגש הרמטכ"ל הרצי הלוי עם צוותי טנקים אלו והדגיש:
כמו שאתם מכירים, ובעיקר מכירות, יש שיח בחברה הישראלית בשנים האחרונות, על האם נכון או לא נכון שנשים תהיינה בשירות קרבי. אני אומר לכן, לפעמים צריך לדבר הרבה כדי להסביר משהו. ניסינו את זה בהכשרות, ניסינו את זה באימונים, ניסינו את זה בפעילות מבצעית בשגרה. אבל כאן, קיבלנו תשובה שהיא ללא מילים, תשובה של עשייה ושל לחימה.
מפקד חטיבת פארן, אל"ם שמר רביב, אמר בראיון לערוץ 12 שבזכות פעולותן נמנעה גם תקיפה דרומית יותר.
בעקבות הצלחת הלוחמות, החל מאבק לשלב לוחמות שריון גם בתמרון הקרקעי ברצועת עזה במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הוקרה

ב-2024 זכו הטנקיסטיות שלחמו בקרב וחברותיהן לפלוגה באות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות לשנת 2024.
תעודת ד"ר לשם כבוד הוענקה למפקדת הפלגה סרן קרני גז מטעם אוניברסיטת רייכמן.
ראו גם

נשים במלחמת חרבות ברזל
שירות נשים בצה"ל
הטבח בחולית
קרב סופה
טבח שבעה באוקטובר
הערות שוליים

1 2  "All-woman Israeli Tank Crews Killed 50 Terrorists Over 17 Hours of Combat on October 7". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2023-12-21.
1 2  אילנה קוריאל, במקצועיות וקור רוח, הטנקיסטיות נלחמו והצילו יישובים מטבח: "מגיע להן צל"ש", באתר ynet, 17 באוקטובר 2023
1 2 3 4 5 6 7 8  All-Female IDF Tank Crew Makes History During October 7 Battles at Israel
1 2  "IDF to deploy all-female tank crews after two-year trial deemed a success". The Times of Israel. אורכב מ-המקור ב-2023-11-28. נבדק ב-2023-11-29.
1 2  דני קושמרו, ‏"פשוט דורסת את המחבלים וממשיכה הלאה": הטנקיסטיות שהצילו קיבוץ, באתר ‏מאקו‏, 25 בנובמבר 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, הטנקיסטיות שחיסלו עשרות מחבלים: "הוכחנו מה אנחנו מסוגלות לעשות", באתר וואלה, 24 בנובמבר 2023
↑  "All-woman Israeli Tank Crews Killed 50 Terrorists Over 17 Hours of Combat on October 7". Haaretz. ארכיון מ-2023-11-26. נבדק ב-2023-11-28.
↑  "'My Insta blew up': Feminism and tank warfare in Israel". 27 בנובמבר 2023. אורכב מ-המקור ב-2023-11-27. נבדק ב-2023-11-29. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יואב זיתון, הרמטכ"ל פגש את הטנקיסטיות: "יש שיח על שירות קרבי לנשים, וקיבלנו תשובה ללא מילים", באתר ynet, 28 בנובמבר 2023
↑  נינה פוקס, "תנו לנו להילחם בעזה": מחאת הטנקיסטיות מגיעה לבג"ץ, באתר ynet, 11 ביוני 2024
↑  אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות 2024, באתר www.peres-center.org
↑  ליאור נוביק, ‏לתפארת מדינת ישראל: הענקת דוקטור לשם כבוד בסימן גבורה ישראלית, באתר מעריב אונליין, 13 במאי 2024
הכניסה לקיבוץ חולית
סיפורן של "הטנקיסטיות" - לוחמות השריון בטבח שבעה באוקטובר, מוצג בתערוכת סיפורי גבורה באשדוד
משה בקר

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1954 (בן 70) תל אביב, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
משה בקר
משה בקר בהצגה "הנסיכה האמריקאית" בתיאטרון הבימה בבימויו של נסים אלוני (1982)
משה בקר (נולד ב-24 באוקטובר 1954) הוא שחקן, במאי תיאטרון וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

בקר נולד בתל אביב לזוג הורים שחקני תיאטרון הבימה - פנינה פרח וישראל בקר. למד ב תיכון עירוני ו' שם השתתף בחוג דרמה. את שירותו בצה"ל עשה בלהקת גייסות השריון והופיע בפני חיילים בסיני במהלך מלחמת יום הכיפורים. לאחר השירות הצבאי למד משחק בחוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, בהדרכת נולה צ'לטון. במהלך הלימודים השתתף בהפקת המחזה "ההשגחה העליונה" של ז'אן ז'אגה, ובמחזה "מסכות אחרונות" של ארתור שניצלר. בתום שתי שנות לימודים בחוג לתיאטרון החליט שמיצה את עצמו, פרש מהלימודים והחל בקריירת משחק.
קריירת משחק > בתיאטרון

תפקידו הראשון כשחקן תיאטרון היה בתיאטרון החאן, בתחילת 1978 במחזה "משיח, בא, משיח בא" של סלאבומיר מרוז'ק שביים הלל נאמן. אחרי עשר פעמים הורדה ההצגה והוא שובץ בצוות שחקני המחזה רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים בתפקיד "המלט". בסוף 1978, חיפש הבמאי יוסי יזרעאלי שחקן ראשי להצגה "סיפור פשוט" מאת ש"י עגנון, בתיאטרון הבימה והציע את התפקיד לבקר, אותו לימד קודם בחוג לתיאטרון. במהלך 1979 שיחק גם במחזה הדיבוק ותפקיד ראשי במחזה טרוילוס וקרסידה בהבימה.
בשנת 1980 השתתף במופע "תל אביב הקטנה" ובמחזות "חתונת הדמים" ו"מלך מרוקאי".
בשנת 1982 ביצע את תפקיד פרדי בהצגה הנסיכה האמריקאית.
בשנת 1989 הופיע לצידה של מיקי קם במחזמר "קברט" בתיאטרון הבימה.
בשנת 1994 הופיע בתפקיד ראשי במחזה "אמדאוס" בתיאטרון הבימה בבימויו של מיכאל גורביץ'.
במהלך שנות התשעים שיחק בקר בהצגות שונות בתיאטרון באר שבע ובתיאטרון חיפה, ובשנת 2001 שיחק גם בהצגה בתיאטרון הקאמרי,
בשנת 2001 שיחק במחזה "אטום" שכתב מתי גולן. אחרי שלושים וחמש הצגות בלבד החליט התיאטרון הקאמרי להוריד את ההצגה, לאחר שספגה ביקורת הן מצד חוגים דתיים שהגדירו אותה "אנטישמית" והן מצד המבקרים. אחר כך שיחק בקאמרי במחזה "טובים השניים" מאת ריי קוני.
ב-2004 השתתף במחזה "בגדי המלך" בתיאטרון החאן.
ב-2009 השתתף עם קטע מתוך "הנסיכה האמריקאית" ב-"קסם אחרון ודי, מחווה לניסים אלוני"
קריירת משחק > בטלוויזיה

בשנים 1987–1988 גילם את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "מתגלגלים" של הערוץ הראשון, על קורות תיאטרון נודד.
ב-1989 הנחה את תחרות הקדם-אירוויזיון 1989 עם שירה גרא.
בשנת 1993 הנחה את הסדרה המדעית "סופי לעת עתה" בטלוויזיה החינוכית, שעסקה בפיזיקה, כימיה, פילוסופיה והתפתחות המדע.
ב-1998 הגיש את סדרת הסרטונים בטלוויזיה החינוכית "ארץ קטנה-גדולה".
קריירת משחק > בימוי

ב-2008 ביים בהבימה את הצגת היחיד "שחקן מפתח" עם שלמה בר-שביט.
בשנים 2008–2012 ביים בקר את טקס פרס התיאטרון הישראלי.
קריירה מוזיקלית

בשנת 2004, לאחר שכיכב בקופרודוקציה של החאן והבימה, בגדי המלך מאת ניסים אלוני, החליט לנטוש את קריירת המשחק לטובת החלום להפוך לזמר-יוצר במשרה מלאה.
במהלך שנות השמונים הופיע בקר יחד עם גילה חסיד במופע של שירי תיאטרון. בשנת 1984 השתתף בערב מחווה למלחין סשה ארגוב, ובשנת 1985 השתתף ברביו קומי-אקטואלי בשם "כחול לבן בצבעים" - הופעת בכורה עבורו ברביו מוזיקלי שכזה.
בדצמבר 1986 השתתף לראשונה בפסטיבל שירי הילדים מספר 17 עם השיר "רק בן שש" (מילים אהוד מנור, לחן ועיבוד: אילן וירצברג).
בשנת 1986, בעקבות השתתפותו של בקר בתוכנית הטלוויזיה "הדרן לשמואל רודנסקי", נוצר קשר בינו לבין הפזמונאית והמלחינה נעמי שמר. שמר כתבה עבורו מחזור שירים אשר הופק כאלבום בעיבוד מוזיקלי של עדי רנרט והפקה מוזיקלית של גרי אקשטיין. האלבום, "חפצים אישיים", יצאה לאור בתחילת 1987. כלל שירי האלבום נכתבו על ידי שמר במיוחד עבור בקר, פרט לשיר "מה שלומך אחות" שנכתב במקור לחוה אלברשטיין ולריימונד אבקסיס. מספר שירים מתוך האלבום "גג", "גיא" (אשר נכתב על בנו של בקר) ו"תות" (הידוע בזכות השורה "תות שדה מרמת השרון") זכו להצלחה. בעקבות האלבום יצא במופע יחיד שכלל קטעי שירה ומערכונים. האלבום הופץ בשנת 1995 בגרסת תקליטור, ובו שיר נוסף, גם הוא פרי עטה של נעמי שמר, שנקרא "בראשון לספטמבר". הקשר בין בקר לבין שמר נמשך כאשר השתתף ב-1993 בקלטת וידאו לילדים בשם "אצלנו בפסנתר", יחד עם מיקי קם, חיים צינוביץ ורינת גבאי, בה שר בתפקיד אורח את השיר "גיא".
בשנת 2006 העלה בקר ברחבי הארץ מופע מוזיקלי בשם "סולו", בו הוא שר ממיטב הקלאסיקות של הזמר העברי. בעקבות מופע זה, שהיה גם מופע אורח בפסטיבל "תיאטרונטו" בשנה זו, יצא אלבום הופעה בשם "משה בקר - סולו" אשר כולל מבחר משירי המופע.
במרץ 2007, השתתף בערב מחווה לנעמי שמר בתיאטרון הקאמרי.
במאי 2011 הוציא את הסינגל "נוסע רחוק", אשר כתב בקר בעצמו ללחן של ארקדי דוכין, מתוך האלבום "מוסה סוסה" שיצאה ביולי, בו כתב את כל מילות השירים ואת כל הלחנים למעט השיר "נוסע רחוק".
ב-2013 יצא במופע "מאחורי המסך" המשלב בין סיפורים ושירים.
בנוסף להופעותיו העצמאיות השתתף בקר במופעי אסתרית בלצן.
בעקבות מגפת הקורונה והפסקת המופעים באולמות, יצא ב-2019 עם מופע סטנד אפ מוזיקלי אינטימי בסלון הבית של הקהל . בשנת 2021 הפך המופע לפומבי.
חיים אישיים

בקר נשוי ליעל פרל בקר, שחקנית ומנחת קורסי אורח חיים ותזונה על פי גישת האיור ודה, ואב לשני בנים - גיא, והשף דניאל בקר. מעיד על עצמו שסבל מדיסלקסיה.
פרסים והוקרה

בסוף שנת 1979 נבחר על ידי העיתון "מעריב" לשחקן השנה בתיאטרון.
1979 - פרס ע"ש השחקן מאיר מרגלית על תפקידו במחזה "סיפור פשוט"
1980 - פרס "ורד והכסף"
1990 - פרס "תפוח הזהב" כשחקן השנה על משחקו ב״דודתו של צ׳רלי", "קברט" ו״טרטיף".
הצגות בהן שיחק (רשימה חלקית) > תיאטרון החאן

"משיח, בא, משיח בא" (1978)
"רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" (1978)
הצגות בהן שיחק (רשימה חלקית) > תיאטרון הבימה

"סיפור פשוט" (1979)
"הדיבוק" (1979)
"טרוילוס וקרסידה" (1979)
"תל אביב הקטנה" (1980)
"מלך מרוקאי" (1980)
"חתונת הדמים" (1980)
"הנסיכה האמריקאית" (1982)
"ידיים מזוהמות" (1983)
"המלט" (1983)
"מאחורי הגדר" (1984)
"קברט" (1989)
"טרטיף" (1989)
"אמדאוס" (1994)
"בגדי המלך" (2004)
הצגות בהן שיחק (רשימה חלקית) > תיאטרון באר שבע

"דודתו של צ`ארלי" (1990)
"יתוש בראש" (1993)
הצגות בהן שיחק (רשימה חלקית) > תיאטרון חיפה

"מלאכים באמריקה"
"טייבעלע והשד שלה"
"להיות או לא להיות"
הצגות בהן שיחק (רשימה חלקית) > התיאטרון הקאמרי

"לכל השדים והרוחות"
"אטום" (2001)
"טובים השניים" (2002)
הצגות בהן שיחק (רשימה חלקית) > תיאטרון המדיטק

"פינוקיו" (2005)
דיסקוגרפיה

"חפצים אישיים"
"קברט" (הפסקול)
"כחול לבן בצבעים" (הפסקול - תקליט שדרים)
"סולו" (אלבום הופעה)
"מוסה סוסה"
הערות שוליים

↑  מת השחקן ישראל בקר, באתר הארץ, 1 ביוני 2003
1 2  יעקב הכהן, כוכב נולד, מעריב, 22 בפברואר 1979
↑  הצגות בכורה, מעריב, 3 בפברואר 1978
↑  יעקב העליון, מסך ומסכה -רוזנקרנץ וגלדנשטרן והנסיך מדנמרק, מעריב, 17 באפריל 1978
↑  משה בקר שומע בשורה, מעריב, 30 באוגוסט 1979
↑  שרית פוקס, ה"בימה" מגלה את יום האתמול, מעריב, 30 במאי 1980
↑  ציפי שוחט, בקאמרי החלו חזרות על מחזה עתידני שעוסק במלחמה עולמית, באתר הארץ, 12 בספטמבר 2001
↑  אביבה לורי, פשלה אטומית, באתר הארץ, 26 בפברואר 2002
↑  מיכאל הנדלזלץ, מספיק אחד, באתר הארץ, 3 במאי 2002
שוש אביגל, הצחקתם אותי. בקושי, באתר ynet, 12 במאי 2002
↑  משה בקר בקטע מתוך "הנסיכה האמריקאית" | "קסם אחרון ודי, מחווה לניסים אלוני", נבדק ב-2022-04-18
↑  מחווה חגיגית לנסים אלוני בקאמרי, באתר www.habama.co.il
↑  רונית הורביץ, טלוויזיה - מה נלמד השנה, חדשות, 31 באוגוסט 1993
↑  מיכאל הנדלזלץ, שלמה בר שביט לא פוחד מהמוות, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2008
↑  ציפי שוחט, פרסי התיאטרון יוענקו מחר, באתר הארץ, 3 באפריל 2008
ציפי שוחט, לזכות או לא לזכות, באתר הארץ, 8 במאי 2011
↑  ציפי שוחט, בגדי המלך, באתר הארץ, 24 במאי 2004
מיכאל הנדלזלץ, ללכת בלי ולהרגיש עם, באתר הארץ, 2 ביולי 2004
1 2  טל פרי, ‏רואה רחוק, רואה שקוף, באתר גלובס, 7 ביולי 2011
↑  איציק יושע, בקר ישיר שמר, חדשות, 28 באוקטובר 1986
↑  משה בקר ונעמי שמר, כתבה אודות "חפצים אישיים", נבדק ב-2022-04-18
↑  שרון מולדבי, תקליטים - חף מפתוס - 'חפצים אישיים' - נעמי שמר ומשה בקר - סי-בי-אס, חדשות, 4 במרץ 1987
↑  משה בקר- גיא, נבדק ב-2022-04-18
↑  חוזר - חפצים אישיים - משה בקר - תיאטרון באר שבע, חדשות, 28 באוקטובר 1988
↑  מיכאל הנדלזלץ, בקר ישיר לנו סולו, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2005
↑  ציפי שוחט, מחווה לנעמי שמר בתיאטרון הקאמרי, באתר הארץ, 28 בפברואר 2007
↑  אסתרית בלצן משה בקר מוצרט מכתבים ומנגינות, נבדק ב-2022-04-18
↑  מופע בסלון משה בקר אירוע בלתי נשכח, נבדק ב-2022-04-18
1 2  משה בקר בסוגרים חשבון, נבדק ב-2022-04-18
↑  בן עופר, לא רק תות שדה מרמת השרון: בנו של משה בקר מייצר שוקולד בצרפת, באתר Xnet‏, 10 במאי 2018
↑  יעקב הכהן, שחקה השנה בתיאטרון - משה בקר -שחקן מרחם אמו, מעריב, 27 בדצמבר 1979
↑  ובקר הבן קיבל פרם ומכה, מעריב, 24 במאי 1979
↑  יעקב הכהן, אמש חולקו פרסי "ורד הכסף", מעריב, 11 בפברואר 1980
↑  ג.עיטור, הצופים בחרו ב״מוצ״ש", חדשות, 25 באפריל 1990
↑  שוש אביגל, תיאטרון - "יתוש בראש, בתיאטרון באר שבע, חדשות, 28 במאי 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301070205171  ISNI: 0000 0001 0811 4748  MusicBrainz: d86155c9-e56a-465e-bd6b-75994e37c9bf  VIAF: 160580157   WorldCat (עם VIAF): 160580157
דין וינטרס

| --- | --- |

דין וינטרס, 2010
 לידה:  20 ביולי 1964 (בן 60) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  סטודיו ויליאם אספר  קולג' קולורדו  Brophy College Preparatory 
 פרופיל ב-IMDb
 
דין וינטרס (באנגלית: Dean Winters; נולד ב-30 ביולי 1964) הוא שחקן אמריקאי, התפרסם בסדרות "אוז", "חוק וסדר: מדור מיוחד", "הצילו", "רוק 30" ו"ברוקלין תשע-תשע".
ביוגרפיה

וינטרס נולד למשפחה ממוצא אירי-איטלקי בניו יורק סיטי, הגדול מבין ארבעה אחים: ברדפורד, בלייר ושחקן הקולנוע סקוט ויליאם וינטרס.
בשנת 2009 התגלה אצל וינטרס נמק בין אצבעות רגלו לאחר צילום הפיילוט לסדרה Happy Town, כתוצאה מכך נאלץ לכרות שתי אצבעות מהרגל וחלק מהבוהן בסדרה של עשרה ניתוחים. בשל הפציעה איבד וינטרס את מקומו בסדרה לשחקן סטיבן ובר ולא שיחק עד לאמצע 2010, עד שטינה פיי החזירה אותו לכמה הופעות אורח בסדרה "רוק 30".