stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון קנדי (שחקן)
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם הסרט | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1970 | הרקולס בניו יורק | דוק פייטר | ללא קרדיט |
| 1973 | Class of '44 | Paule | ללא קרדיט |
| 1975 | It Seemed Like a Good Idea at the Time | Kopek |  |
| 1976 | Tunnel Vision | Cooper |  |
| 1976 | The Clown Murders | Ollie |  |
| 1976 | Find the Lady | Kopek |  |
| 1978 | השותף השקט | סימונסן |  |
| 1979 | Lost and Found | Carpentier |  |
| 1979 | 1941 - הפלישה להוליווד | טוראי פולי |  |
| 1980 | בן זוג קטלני | ג'ון |  |
| 1980 | האחים בלוז | ברטון מרסר |  |
| 1981 | שים פס על הפס | דיואי "אוקס" אוקסברגר |  |
| 1981 | Heavy Metal | Desk Sergeant, Dan/Den, Robot | קול בלבד |
| 1982 | It Came from Hollywood | Himself |  |
| 1983 | נסיעה נעימה, המפתחות בפנים | לאסקי |  |
| 1983 | Going Berserk | John Bourgignon |  |
| 1984 | ספלאש | פרדי באואר |  |
| 1985 | הבזבוז הגדול | ספייק נולאן |  |
| 1985 | דירת קיץ | ג'ק צ'סטר |  |
| 1985 | מתנדבים | טום טאטל |  |
| 1985 | Sesame Street Presents Follow That Bird | State Trooper |  |
| 1986 | חמושים ולא מסוכנים | פרנק דולי |  |
| 1986 | חנות קטנה ומטריפה | ווינק ווילקינסון |  |
| 1987 | שיגעון בחלל | בארף |  |
| 1987 | תקועים בדרך | דל גריפית' |  |
| 1988 | תקועים בטבע | צ'ט ריפלי |  |
| 1988 | צירי לידה | צ'ט ריפלי | ללא קרדיט |
| 1988 | Hot to Trot | Don | קול בלבד |
| 1989 | הבלש המעופף | הארי קראמב | גם מפיק |
| 1989 | Speed Zone! | Charlie Cronan |  |
| 1989 | הדוד באק | באק ראסל |  |
| 1990 | Masters of Menace | נהג משאית בירה |  |
| 1990 | שכחו אותי בבית | גאס פולינסקי - מלך הפולקה של המערב התיכון |  |
| 1990 | ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה | ווילבר | דיבוב |
| 1991 | צרות על גבי צרות | סגן דניס / אלדונה |  |
| 1991 | Career Opportunities | C.D. Marsh | ללא קרדיט |
| 1991 | האם, הבן והרומן המסוכן | דני מאלדון |  |
| 1991 | חולם בהקיץ | ג'ק גייבל |  |
| 1991 | JFK תיק פתוח | דין אנדרוז ג'וניור |  |
| 1992 | קזינו של טעויות | אוגי מורוסקו |  |
| 1992 | Boris and Natasha: The Movie | Kalishak |  |
| 1993 | Rookie of the Year | Cliff Murdoch (Announcer) | ללא קרדיט |
| 1993 | ג'מייקה מתחת לאפס | אירווינג "ארב" בליצר" |  |
| 1994 | Wagons East! | James Harlow | תפקיד אחרון; נפטר בעת הצילומים |
| 1995 | Canadian Bacon | Sheriff Bud Boomer | צולם ב-1993, יצא לאחר מותו |
| 2009 | The Magic 7 | Smokestack Sam | דיבוב. הופק בשנים 1990-1993. הסרט מעולם לא הופץ |
הערות שוליים

↑  Reuters (6 במרץ 1994). "No drugs involved in actor Candy's death". New Straits Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Collins, Glenn (5 במרץ 1994). "John Candy, Comedic Film Star, Is Dead of a Heart Attack at 43". הניו יורק טיימס. נבדק ב-26 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342100105171  PLWABN: 9810614794005606  BNE: XX1104610  BnF: cb13892113x (data)  GND: 120375818  ISNI: 0000 0001 0872 5995  LCCN: n90701383  MusicBrainz: f9d8daf2-19d4-499b-8630-27bbb502faa2  NKC: xx0067073  NTA: 096722479  SNAC: w66r4xg7  SUDOC: 061284602  VIAF: 14957736   WorldCat (עם VIAF): 14957736
חתולו של הנרי

| --- | --- |

 סוגה:  סדרת אנימציה לילדים
 יוצרים:  בוב גודפרי 
 בימוי:  בוב גודפרי 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  51 
 הפקה
 אורך פרק:  5 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ 2 הניסיוני, ערוץ הילדים,  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  1982–1993 
 קישורים חיצוניים
 www.henryscat.com
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חתולו של הנרי (באנגלית: Henry's Cat) היא סדרה מצוירת לילדים שהופקה בשנות ה-80 ושודרה בשידורים חוזרים רבים. הדמות הראשית בסדרה הייתה חתול צהוב ושמנמן שאוהב לאכול. שמו של החתול לא ידוע והוא תמיד נקרא "חתולו של הנרי" על שם בעליו. הנרי עצמו מעולם לא הופיע בסדרה. דמויות נוספות הן כריס הארנב, פנסי החזיר, מוסי העכבר, טד הצב, דניס הברווז, סמי החילזון ודאגלאס הכלב. לדמויות אין מדבבים והעלילה מועברת בידי מספר שגם מדבר בתור הדמויות.
לתוכנית הופקו 5 סדרות-פרקים. משך כל פרק בשתי סדרות הפרקים הראשונות הוא 5 דקות, ו-15 דקות בשלוש האחרונות.
בישראל

בישראל שודרה הסדרה בשנות ה-90 בערוץ 2 הניסיוני ובערוץ הילדים. את שיר הפתיחה בעברית כתבו אבנר חודורוב וזיו סידי. הגרסה העברית לשיר כללה את השורה "הנרי, הנרי, הנרי, הנרי, איזה מין חתול אתה?" שגרמה לבלבול בקרב רבים מהצופים שסברו ששמו של החתול הוא הנרי.
ספר המעשיות

ערך זה עוסק בסדרת טלוויזיה לילדים. אם התכוונתם לקובץ סיפורי יהדות אשכנז מהמאה ה-17, ראו .
| --- | --- |

צילום מסך מפתיח הסדרה
 סוגה:  פנטזיה
 פסקול:  טרי אולדפילד
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  65
 הפקה
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הממלכה המאוחדת ITV   ישראל הטלוויזיה החינוכית
 תקופת שידור מקורית:  31 ביולי 1981 – 24 בספטמבר 1987
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ספר המעשיות (באנגלית: Storybook International) היא סדרת טלוויזיה לילדים בת 3 עונות, אשר הופקה על ידי חברת ההפקות Harlech Productions בין השנים 1981–1987 עבור רשת הטלוויזיה הבריטית ITV. בישראל הסדרה שודרה במקור בשעות אחר הצהריים בטלוויזיה החינוכית, ובדיבוב לעברית, בשלהי שנות השמונים.
הסדרה התבססה על אנתולוגיה של סיפורי ילדים שפורסמו על ידי המוציא לאור Victor Gollancz Ltd בשנת 1981.
עלילות הפרקים השונים בסדרה התבססו על סיפורי עם שונים שמקורם היה בין היתר באנגליה, צ'כוסלובקיה, צרפת, רומניה, טורקיה, ויילס, ישראל, נורווגיה, סין, אפריקה והודו. כמו כן הסדרה כללה גם שני פרקים שהתבססו על סיפורי עם של השבטים האינדיאנים בניו אינגלנד ושל שבטי המאורים בניו זילנד. הסדרה צולמה במקומות שונים ברחבי העולם, בהם רוסיה, אירלנד וסקנדינביה.
בפתיח המונפש של הסדרה נראה טרובדור ששר את שיר הנושא של הסדרה בעוד שהתלווה אליו שועל אנתרופומורפי ידידותי.
הסדרה המלאה החלה להימכר לראשונה במהדורת DVD במהלך שנת 2006.
אגודת המשמר הלאומי

| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה הבריטית 
 תקופת הפעילות:  1885–1951 (כ־66 שנים) 
 
ויליאם תומאס סטאד, מייסד אגודת המשמר הלאומי
אגודת המשמר הלאומי (באנגלית: National Vigilance Association) הייתה אגודה בריטית שהוקמה על ידי ויליאם תומאס סטאד (אנ') (William Thomas Stead) וויליאם אלכסנדר קוט (William Alexander Coote) בשנת 1885 במטרה להילחם בחוסר המוסריות שפשעה בחברה הבריטית תוך דגש מרכזי על טיהור בריטניה מהפקרות מינית ומזנות.
רקע

העיסוק בזנות הפך לבעל חשיבות מרכזית בחברה הבריטית עוד במאה השבע עשרה. רפורמטורים חברתיים ועובדים סוציאליים החלו להתעניין בנושא הזנות, נוכחותה והדרך להיפטר ממנה כחלק מקמפיין נגד חוסר מוסריות חברתית. הרפורמטורים הניחו כי פשע, בעיקר פשע לא מוסרי כמו זנות, פוגע בחברה, מחליש אותה ואף מאיים על קיומה. לכן צניעותו של האדם נחשבה לגורם מכריע לקיום חברתי והרפורמטורים עסקו רבות בגינוי מין פומבי. השכבות החברתיות הגבוהות אימצו לעצמם "מנהגים טובים" וצניעות ציבורית כדי למצב את עצמן גבוה יותר בסולם החברתי והזנות נדחקה לתחתית הסולם החברתי והפכה למקצוע השייך רק לעניי החברה.
היקף הזנות בבריטניה בכלל ובלונדון בפרט אינו ידוע, גם ההגדרה של מי נחשבה זונה אינה ברורה לחלוטין, אולם ידוע כי רוב הנשים שעסקו בזנות היו שייכות למעמד הפועלים, משמע נשים עניות. רוב הזונות עבדו ברחבי לונדון, חלקן באזור החלונות האדומים של העיר בעוד שאחרות הסתובבו ברחבי העיר. היו בלונדון אזורים שהוגדרו כאזורי זונות, כמו אזור הנמלים או תחנת הרכבת ווטרלו. אף על פי שמספרן המדויק של הזונות אינו ידוע, ברור כי מספרן היה רב ונוכחותן בלטה ברחבי העיר.
קורבן הבתולה בבבל המודרנית

בשנת 1875 בעקבות גילויים הראשונים של תופעת הסחר בנשים ערכו רפורמטורים בריטים ניסיונות לשנות את החקיקה האנגלית כדי לצמצם ואף למנוע חטיפת נשים בריטיות ומכירתם מעבר לים לצורכי זנות בלא הצלחה. במהלך 1885 היה ניסיון נוסף להוביל שינויי חקיקה להעלאת גיל ההסכמה משלוש עשרה לשש עשרה וגם הוא לא צלח. כאשר הניסיונות הללו כשלו פנה יושב ראש הוועדה לנושא גיל ההסכמה בבית הנבחרים אל העיתונאי ועורך "הפאל מאל גאזט" (The Pall Mall Gazette) ויליאם תומאס סטאד וביקש ממנו לנסות להשפיע על דעת הקהל וליצור לחץ חברתי לשינוי גיל ההסכמה. סטאד בהיותו רפורמטור ופעיל בנושאי המוסר נענה לאתגר. במשך חודש ימים ערך סטאד תחקיר לגבי הזנות, ולאחריו פרסם סדרה של ארבעה מאמרים שנקראו "קורבן הבתולה בבבל המודרנית" (The Maiden Tribute of Modern Babylon). במאמריו השווה סטאד בין לונדון לאתונה העתיקה, כאשר באתונה הוקרבו בתולות למינוטאורוס ובלונדון הוקרבו בתולות רבות לתאווה הגברית.
סטאד סקר בכתבותיו את התנהלות עולם הזנות הלונדוני. בהתייחסו בעיקר לשימוש בילדות בין הגילאים אחת עשרה לשלוש עשרה בזנות. הוא ראיין בעלים של בתי זונות, שתיארו את הדרך בה קנו ילדות צעירות בגילאים הקרובים לגיל ההסכמה, שיכרו אותן או סיממו אותן והעבירו אותן ללקוח המרבה במחיר. אחד הסיפורים המרכזיים בכתבותיו היה סיפורה של לילי, נערה בת שלוש עשרה, שאמה השיכורה הסכימה למכור אותה למתווכת תמורת חמש לירות שטרלינג. המתווכת והאם סיפרו לאבי הנערה כי היא נמכרה להיות משרתת וכך השיגו את הסכמתו, אף על פי שהאם ידעה את האמת והתעניינה רק בתשלום הכספי שתוכל לשלשל לכיסה. סטאד תיאר את האכזריות בה נבדקה לילי ואת מכירתה ללקוח בבית הזונות.
מאמריו עוררו הדים בבריטניה בכלל ובלונדון בפרט. הוא הפנה אצבע מאשימה כלפי הניצול הציני של העניים והציג את הפנים המכוערות וחסרות המוסר של העשירי העיר, אשר לא בחלו בדבר כדי לספק את צורכיהם המיניים. דבריו של סטאד השפיעו על דעת הקהל וגרמו למהומות במקומות שונים בבריטניה. הארכיבישוף מקנטרברי נעמד לצידו של סטאד ואימת את דבריו. מאמריו של סטאד ודבריו של הארכיבישוף גרמו לנציגי צבא הישע לצאת לרחובות ולהחתים אנשים על עצומה לשינוי גיל ההסכמה. הם גייסו כ-400,000 חתימות.
כל האירועים הללו היו בעלי השפעה מכרעת על הלך הרוח פרלמנט. חשוב להדגיש כי שנת 1885 הייתה גם שנת בחירות לפרלמנט הבריטי והנציגים השונים רצו לזכות באהדה מחודשת של בוחריהם. לפני כתבותיו של סטאד נושא גיל ההסכמה הוגדר כנושא בעייתי וחברי הפרלמנט העדיפו להתעלם ממנו כדי לא להיכנס למאבק ציבורי. אולם כאשר ראו את תגובות הציבור והבינו את הלך הרוח, החוק שונה באותה שנה וגיל ההסכמה עלה מגיל משלוש עשרה לשש עשרה. חומרת הענישה בחוק הוחרפה והוגבר הפיקוח על בתי הזונות כדי לעקוב אחר גילאי הנשים שהועסקו במקומות הללו.
הקמת אגודת המשמר הלאומי

הצלחת כתבותיו של סטאד הייתה אדירה הוא נהנה מאהדה רבה. בכל רחבי בריטניה הייתה התעוררות של תנועת המוסר ורצון להנהיג שינוי חברתי. סטאד ראה בכך סימן והחל להקים ועדות משמר אזרחיות בערים רבות למען הגברת הפיקוח על המוסר ובעיקר כדי להיאבק בזנות וסחר בנשים. ב-22 באוגוסט 1885 נערכה הפגנה למען שינוי חברתי מוסרי והתמיכה בגישת הרפורמטורים לטיהור מוסרי התחזקה בכל רחבי המדינה. הוקמה במה מרכזית בהייד פארק בלונדון לנאומים בנושא שינוי חברתי מוסרי. בהפגנה השתתפו כ-250,000 איש והיא הוגדרה כהצלחה מסחררת של תנועת המוסר. כאשר במהלכה הונפו כרזות "הגנו על הנערות הצעירות" ו"מלחמת המוסר בלונדון". סטאד ניצל את המומנטום בציינו מאוחר יותר כי באירוע זה הוקמה "אגודת המשמר הלאומית" ונורתה יריית הפתיחה לפעולותיה.
בעת בכתיבתו על הנערה לילי טרח סטאד להשמיט את העובדה כי הוא סיפק את הכסף לקנייתה של הנערה כדי שתהיה בידו הוכחה חותכת לדרך המכירה של נערות בתולות. כיוון שאביה של לילי לא הסכים למכירתה לזנות נאסר סטאד והועמד לדין בעוון הדחה לזנות. הוא חשש כי משפטו יצור פרסום שלילי לאגודה שהחל לבנות ויפגע בגל ההצלחה שאפף אותה. כמו כן, סטאד הבין כי אינו כריזמטי מספיק כדי להוביל תנועה שתסחוף המונים כמו שראה בעיני רוחו את אגודת המשמר הלאומי. לכן חיפש דמות כריזמטית, שתהפוך לפנים של האגודה. הוא בחר בוויליאם אלכסנדר קוט להוביל את "אגודת המשמר הלאומי".
ויליאם אלכסנדר קוט נולד בשנת 1842 למשפחה מהמעמד הבינוני. אביו נפטר בהיותו בן שלוש. מות האב גרם למשפחה לרדת מנכסיה והיא הפכה למשפחה ענייה. בהיותו נער צעיר הפסיק ללמוד והתחבר אל חבורת נערי רחוב, לפי הגדרתו הפך לפרחח. בגיל שש עשרה עבר התעוררות רוחנית בעקבות שיחה עם אנשי דת אוונגליסטים אשר, לדבריו, האירו את עיניו ושינו את מהלך חייו מן הקצה אל הקצה. הוא הפך לאוונגליסט והצטרף לתנועת המוסר. יכולות הכתיבה שלו היו נמוכות מאוד, כיוון שלא זכה להשכלה פורמלית כמו שצריך, אולם יכולותיו הרטוריות היו יוצאות דופן. קוט היה אדם כריזמטי ביותר שיכול היה לסחוף אחריו המונים, והוא האמין בקנאה במטרותיה של "אגודת המשמר הלאומי" ולכן התאים למטרותיו של סטאד.
הקמת אגודת המשמר הלאומי > תחילת דרכה של האגודה

כדי לבסס את "אגודת המשמר הלאומי" ולהפוך אותה לשחקן מרכזי במאבק נגד הסחר בנשים, לפי חזונו של סטאד, היה צורך בכסף. לכן סטאד וקוט יצאו יחדיו למסע גיוס כספים ברחבי בריטניה. מטרתם הייתה להציג את עקרונות אגודתם בכל מקום אליו הגיעו, לשכנע את תושבי המקום להקים סניף מקומי של האגודה ולהניע אותם לתרום כספים לאגודה הארצית. קנאותו של קוט למטרה והתנהלותו האוונגליסטית שירתו את איסוף התרומות. קוט הצליח לגייס כספים רבים מעשירים אוונגליסטים בלונדון וקארדיף, כדי לקיים את הסניף המרכזי בלונדון. אולם קנאותו הייתה לו גם לרועץ, כיוון שדבריו היו תקיפים וחסרי פשרות. הם הבהילו חלק משומעיו וגרמו לאי נוחות ולחשדנות כלפיו וכלפי האגודה החדשה שייצג.
קוט הבין כי קנאותו עשויה לפגוע בהצלחת האגודה, לכן כדי לזכות בתמיכה רחבה מכל גוני הקשת הפוליטית, מינה קוט לתפקידים בכירים באגודה אנשים בולטים ומקובלים ממגזרים שונים בחברה הבריטית. למשל מינה את סר פרסי ויליאם בונטין (אנ') ליושב ראש ועד המנהלים של האגודה. בונטין, שהיה נכדו של הכומר והמטיף המתודיסט ג'אבז בונטין, היה מקובל בקרב חוגי המתודיסטים וידוע בציבור כעורך עיתון מפורסם וכעיתונאי. קוט מינה גם את הגברת מיליסנט פוסט לסגנית נשיא האגודה, פוסט הייתה דמות מוכרת ומכובדת בקרב חוגי הנשים ולימים הייתה ממנהיגות התנועה הסופרג'יסטית. והיא גייסה תמיכה נשית.
מטרת האגודה

אגודת המשמר הלאומי קמה כדי להוות את כוח השמירה על המוסר בכל רחבי בריטניה. מקימיה סברו כי על האגודה להקים לעצמה סניף בכל יישוב ברחבי המדינה על מנת לפקח על המוסר ולאכוף ערכי מוסר מהוגנים, תוך מלחמה עיקשת בחוסר המוסריות החברתית ומאבק על טיהור המדינה מזנות ומכל גורם או פרסום שעשוי להדיח לחוסר מוסריות. כמו כן הצהירה האגודה כי מטרתה העיקרית לדאוג לרווחתם של נשים ולשפר את תנאי המחיה של נשים סובלות ונמצאות במצבי סכנה.
מבנה האגודה

האגודה לא הוגדרה כאגודה נשית, אולם מתחילת דרכה הורכבה הנהגתה מגברים ונשים כאחד. בראש האגודה עמד היושב ראש, וילאם אלכסנדר קוט ותחתיו ועד מנהלים שישב בסניף המרכזי בלונדון. כל סניף דיווח על הפעולות שלו לסניף המרכזי, נעזר בו והתייעץ עמו לגבי דרך פעולה במלחמתם בחוסר המוסריות, כשהדגש העיקרי היה מלחמה בזנות. עם השנים השתנה המבנה הארגוני ובכל אזור קמה ועדה מרכזית שריכזה מספר יישובים. היא פעלה באופן עצמאי יותר, תוך שיתוף פעולה עם הסניף המרכזי ועל פי החלטותיו.
מלחמת העולם הראשונה והשפעותיה

מלחמת העולם הראשונה שינתה את מערך האיזון העולמי גם בנושא הסחר בנשים. במהלך שנות המלחמה היה קשה יותר להגר ממזרח אירופה וכמות המהגרים שהגיעה למערב הצטמצמה מאוד. סוחרי הנשים נתקלו בקושי שלא הכירו לפני המלחמה, הם התקשו להעביר נשים בגבולות בין המדינות בשל הסכסוכים והקרבות העזים על הגבולות. על פניו העובדה כי הסוחרים נתקלו בקושי הייתה אמורה לסייע לאגודות ההגנה, אולם המלחמה הפרה גם את האיזון שנוצר בין המדינות החתומות על ההסכם הבינלאומי. רבות מן המדינות לחמו כעת אחת נגד השנייה. נושא הסחר בנשים נדחק הצידה לאור הקשיים שעוררה המלחמה, אגודות המשמר העולמיות נפגעו מאוד בשל קושי בתקשורת וקשיים בהעברת מידע וסיוע.
בשנת 1921 חבר הלאומים ערך כינוס בנושא דיכוי הסחר בנשים וילדים. השתתפו בו נציגים של שלושים וארבע מדינות ואגודות הגנה. חבר הלאומים הציע לאמץ את ההסכם הבינלאומי משנת 1904 ותיקונו משנת 1910 ולקח על עצמו ליישם את סעיפיו כהסכם בינלאומי. שמונה עשרה מדינות חתמו על ההסכם במהלך הכינוס.
מותו של ויליאם אלכסנדר קוט ואחריתה של האגודה

מיד עם סיום המלחמה, החל הסחר בנשים מחדש והפעם ביתר שאת. כיוון שהמצב הכלכלי במזרח אירופה הידרדר יותר מלפני המלחמה, ובשל חוסר הפרנסה הזנות גברה, לסוחרי הנשים הייתה "סחורה" מרובה יותר והם חידשו את פעילותם במהירות. האגודות, לעומתם, תשתיותיהן ברחבי העולם נהרסו רובם נאלצו לבנות את המערכת מחדש, כאשר בידיהם פחות אמצעים. ויליאם קוט, מזכיר אגודת המשמר, נפטר ממחלה קשה בשנת 1919. מותו של וילאם קוט, השפיע מאוד על פעולותיה. קוט לא מינה לעצמו יורש ובהיותו המנהיג היחיד והבלתי מעורער של האגודה התקשו חברי האגודה למצוא לו מחליף שימלא את מקומו. לכן האגודה שינתה את דרך פעולתה. היא מיקדה את הפעילות בתוך בריטניה וצמצמה באופן דרסטי את נוכחותה בזירה הבינלאומית. כאשר הפכה לגוף מייעץ לארגונים בריטיים רבים בנושא סיוע לנזקקים. עיקר עבודתה הופנתה לשינויי חקיקה הקשורים לצנזורה ופיקוח ממשלתי על המוסר החברתי. היא הנהיגה חוקים רבים שהיו לימים שנויים במחלוקת בגלל קיצוניותם והכוח הרב שהעניקו בידי השלטון. לאורך שנות העשרים והשלושים של המאה העשרים נתקלה האגודה בקשיים כלכליים ובשנת 1939 בשל קשיים אלו התאחדה עם "חברת העזרה לנוסעות" (Traveller's Aid Society).
האגודה נסגרה בשנת 1951, בשל דלדול בנכסיה והכנסותיה וחוסר יכולתה להמשיך ולקיים את עצמה.
מרדכי סג"ל

|   |
| --- | --- |
 פטירה:  1817
 
רבי מרדכי הלוי סג"ל (לעיתים: רייצס; נפטר ז' באייר ה'תקע"ז, 22 באפריל 1817) היה רב ליטאי, רבה של טיקטין במשך ארבעים שנה.
ביוגרפיה

נולד לרבי יצחק הלוי סג"ל רבה של קראקא, ולשרה לאה בתו של רבי אריה ליב מאמסטרדם (חתנו של החכם צבי). נישא לגיטל בתו של הגביר יעקב כהנא שפירא מנכבדי הקהילה היהודית בטיקטין ונכדו של הדיין המקומי ר' יעקב כהנא שפירא-לאגורנר.
בצעירותו כיהן כרבה של זאלזיץ, ובשנת ה'תקל"ז, 1777, התמנה כרבה של טיקטין הגדולה. רוב חידושי תורתו אבדו אך חלקם קיימים בכתובים וחלקם משוקעים בספרי בני דורו. חיבור קצר שלו בשם "חמדה טובה" נדפס בידי קרוב משפחתו הרב צבי יחזקאל מיכלסון בתוך ספרו "דברי גדולים" (פיוטרקוב תרצ"ג).
בנו רבי אריה ליב סג"ל, מחבר "אספת גאונים" (ביאליסטוק תקס"ו), כיהן אף הוא כרבה של טיקטין לאחר שמחליפו של אביו ברבנות, רבי משה זאב מרגליות, עבר לכהן כרבה של ביאליסטוק.
לקריאה נוספת

ישראל טוביה איזנשטט, דעת קדושים, פטרבורג תרנ"ז-תרנ"ח, עמ' 123, באתר היברובוקס
רבי מרדכי סג"ל מטיקטין, אגרת בעניין אתרוגי קורפו, מוריה, רנ-רנב, סיוון תשנ"ח, עמ' סט
"חמדה טובה", בתוך: צבי יחזקאל מיכלסון, דברי גדולים, פיוטרקוב תרצ"ג, דף ל' ואילך. החיבור כולל הספד על כמה רבנים ומכתב, באתר היברובוקס
הערות שוליים

↑  אספת גאונים, ביאליסטוק תקס"ו, באתר היברובוקס.
יוטה

ערך זה עוסק במדינה בארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
יוטה (באנגלית: Utah ‏האזנהקובץ:En-us-Utah.ogg‏Ⓘ‏) היא מדינה בארצות הברית. בירתה, והעיר הגדולה ביותר בה היא סולט לייק סיטי. המדינה ידועה באוכלוסייה המורמונית הגדולה המתגוררת בה וביופי נופיה הטבעיים.
ביוטה יש חמישה פארקים לאומיים, בהם הפארק הלאומי ציון ובו עולם חי וצומח מגוונים ביותר. ביוטה נמצא גם הפארק לאומי ברייס קניון, קניון עתיר עמודי חול וגיר.
למדינה יש כלכלה מגוונת מאוד, עם מגזרים מרכזיים הכוללים תחבורה, חינוך, טכנולוגיות מידע ומחקר, שירותי ממשלה וכרייה ויעדים תיירותיים חשובים לבילוי בחוץ. בשנת 2013 העריכה לשכת מפקד האוכלוסין האמריקאית כי יוטה מונה את האוכלוסייה השנייה בעלת הצמיחה השנייה ביותר בכל מדינה. סנט ג'ורג' הייתה המטרופולין הצומחת ביותר בארצות הברית משנת 2000 עד 2005. יוטה היא גם בעלת ההכנסה החציונית הממוצעת ה-14 בגובהה ובעלת אי השוויון הנמוך ביותר בהכנסה של מדינת ארצות הברית. סקר לאומי ב-2012 מצא כי יוטה הייתה "המדינה הטובה ביותר לחיות בה בעתיד" הסקר התבסס על 13 מדידות צופות פני עתיד הכוללות מדדי השקפה כלכליים, אורח חיים וקשרי בריאות.
מקור השם

השם "יוטה" נגזור משמו של השבט האינדיאני "יוט", כלומר "אנשי ההרים" בשפתו של שבט זה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > התחלות ראשונות

במשך אלפי השנים שלפני בואם של חוקרים אירופים, חיו בסביבת יוטה שבטים ותרבויות כגון אנסאזי ותרבות פרימונט.
האירופי הראשון שהגיע ליוטה היה החוקר הספרדי פרנסיסקו וסקס דה קורונדו בראשית שנת 1540, כאשר חיפש אחרי שבע ערי הזהב. קבוצה נוספת הייתה משלחת דומינגס-אסקלנטה בהנהגתם של שני כמרים. המשלחת עזבה את סנטה פה שבניו מקסיקו לכיוון קליפורניה בשנת 1776. המשלחת חיפשה דרך להגיע אל החוף בקליפורניה, ואף נפגשה עם הילידים. בתחילה, הספרדים לא רצו ליישב את האזור, בגלל אופיו המדברי.
היסטוריה > התיישבות מורמונית

חלוצים מורמונים באו לעמק סולט לייק לראשונה ב-24 ביולי 1847. באותה עת יוטה הייתה שטח מקסיקני. בעקבות מלחמת ארצות הברית–מקסיקו והסכם גואדלופה אידלגו, ב-2 בפברואר 1848, הפכה יוטה לשטח אמריקני (אך עדיין לא מדינה). התפתחו סכסוכים בין תושבי יוטה המורמונים לבין ממשלת ארצות הברית על רקע מנהג המורמונים לשאת יותר מאישה אחת ומורמונים נחשבו כמרדנים ואנטי-אמריקאים. ב-1857, בעקבות דיווחים כוזבים על מרד, נשלחו חיילים לדכא את ה"מרד" ולהחליף את בריגהם יאנג כמושל הטריטוריה באלפרד קמינג. הסכסוך ידוע כמלחמת יוטה. במאי 1869 נפתח קו רכבת, דבר שפיתח מאוד את האזור מבחינה כלכלית.
בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 חוקקו חוקים ביוטה נגד ריבוי נישואין וב-4 בינואר 1896 יוטה התקבלה למדינה ה-45 של ארצות הברית.
היסטוריה > המאה ה-20

בתחילת המאה ה-20 הוכרזו שמורות טבע רבות ביוטה, כגון הפארק הלאומי ברייס קניון והפארק הלאומי ציון. יוטה נודעה בשל היופי הטבעי שבה, ודרום המדינה הפך למקום צילומים נרחב של סרטים, במיוחד מערבונים. כיום יש ביוטה כ-43 פארקים עם שטח כולל של 4,000 קמ"ר.
בשנות ה-70 החלה צמיחה גדולה בכמות התושבים.
| אוכלוסייה היסטורית> מפקד | אוכלוסייה היסטורית> אוכלוסייה | אוכלוסייה היסטורית>  | אוכלוסייה היסטורית> % ± |
| --- | --- | --- | --- |
| 1850 | 11,380 |  | - |
| 1860 | 40,273 |  | 253.9% |
| 1870 | 86,336 |  | 114.4% |
| 1880 | 143,963 |  | 66.7% |
| 1890 | 210,779 |  | 46.4% |
| 1900 | 276,749 |  | 31.3% |
| 1910 | 373,351 |  | 34.9% |
| 1920 | 449,396 |  | 20.4% |
| 1930 | 507,847 |  | 13.0% |
| 1940 | 550,310 |  | 8.4% |
| 1950 | 688,862 |  | 25.2% |
| 1960 | 890,627 |  | 29.3% |
| 1970 | 1,059,273 |  | 18.9% |
| 1980 | 1,461,037 |  | 37.9% |
| 1990 | 1,722,850 |  | 17.9% |
| 2000 | 2,233,169 |  | 29.6% |
| 2010 | 2,763,885 |  | 23.8% |
| 2019 (הערכה) | 3,205,958 |  | 16.0% |
גאוגרפיה > מיקום בארצות הברית

יוטה ממוקמת במערב ארצות הברית וגובלת באיידהו בצפון, בוויומינג בצפון מזרח, בקולורדו במזרח, באריזונה בדרום ובנבדה במערב. במזרח המדינה, לא הרחק מהגבול עם קולורדו, נמצאים הרי יואינטה, ובמחוז סן חואן, בדרום מזרח המדינה, נמצא אזור ארבע הפינות. גם ישנם ביוטה פארקים לאומים ובהם הפארק הלאומי ציון והפארק הלאומי ארצ'ס.‏‏
גאוגרפיה > ימות ואגמים > אגם המלח הגדול

בצפון מדינת יוטה כשבירת יוטה סולט לייק סיטי, שוכנת בקרבת חופו המזרחי, נמצא אגם המלח הגדול ביותר בחצי הכדור המערבי, הנמנה עם אחד מהאגמים מהמלוחים ביותר בעולם. כינויו "ים המוות האמריקני" בגלל שרמת מליחותו פי 5 מאשר באוקיינוס, ולא מתאפשרת בו דגה.
גאוגרפיה > ימות ואגמים > אגם יוטה

בצפון מרכז המדינה נמצא אגם יוטה על מימיו המתוקים.
אקלים > טמפרטורות

הטמפרטורות של יוטה קיצוניות, עם טמפרטורות קרות בחורף בגלל גובהה, וקיצים חמים מאוד ברחבי המדינה (למעט אזורי הרים ועמקי הרים גבוהים).טמפרטורות גבוהות בממוצע בינואר נעות בין כ-C°‏ 1 בכמה מהעמקים הצפוניים עד כמעט C°‏ 13 בסנט ג'ורג '.
אפשרי שיהיו טמפרטורות מתחת ל-C°‏ 18 מדי פעם ברוב אזורי המדינה ברוב השנים, אם כי באזורים מסוימים רואים זאת לעיתים קרובות (לדוגמה, העיר רנדולף ממוצעת כחמישים יום בשנה עם טמפרטורות נמוכות). ביולי, האקלים חמים, עם זאת, הלחות הנמוכה והגובה הגבוה מובילים בדרך כלל לשונות טמפרטורות גדולות, מה שמוביל ללילות קרירים ברוב ימי הקיץ גם בימים חמים. הטמפרטורה הגבוהה לשיא ביוטה הייתה C°‏ 48, היא נרשמה דרומית לסנט ג'ורג' ב־4 ביולי 2007, עם זאת, שי של טמפרטורה במיקום מיושב הוא – C°‏ 45 בוודרוף ב-12 בדצמבר 1932.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מדד טמפרטורות הנמוכות והגבוהות בערי יוטה (C°)
| עיר | ינואר | פברואר | מרץ | אפריל | מאי | יוני | יולי | אוגוסט | ספטמבר | אוקטובר | נובמבר | דצמבר |
| מילפורד | 6/-8 | 8/-7 | 10/-5 | 14/-3 | 20/1 | 26/5 | 28/10 | 26/9 | 23/5 | 17/-1 | 10/-5 | 6/-8 |
| סולט לייק סיטי | 2/-6 | 6/-3 | 11/0 | 16/3 | 21/8 | 27/13 | 32/17 | 31/16 | 25/11 | 17/5 | 9/-1 | 3/-5 |
| סנט-ג'ורג | 12/-3 | 15/-0 | 20/2 | 25/6 | 30/10 | 35/15 | 38/19 | 37/18 | 33/12 | 26/6 | 18/0 | 12/-3 |
מקורות
אקלים > סערות וטורנדו

ביוטה, כמו ברוב מערב ארצות הברית, יש כמה ימי סופות רעמים. בממוצע יש פחות מ-40 יום של סופות רעמים במהלך השנה, אם כי סערות אלה יכולות להיות קצרות בזמן שהן אכן מתרחשות. סביר להניח כי הם מתרחשים מאמצע יולי עד אמצע ספטמבר, במיוחד בדרום ומזרח יוטה. תופעות ברק יבש ומזג האוויר היבש הכללי לעיתים קרובות מצית שריפות בר בקיץ, ואילו סופות רעמים עזות עלולות להוביל להצפות בזק במיוחד בשטח המחוספס של דרום יוטה. למרות שהאביב הוא העונה הרטובה ביותר בצפון יוטה, בסוף הקיץ הוא התקופה הרטובה ביותר בחלקה הדרומי והמזרחי של המדינה. טורנדו אינו נדיר ביוטה, כאשר בממוצע שניים מכים את המדינה בשנה, לעיתים רחוקות גבוה מעוצמת ה-EF1.
עם זאת, יוצא מן הכלל היה בסולט לייק סיטי טורנדו חסר תקדים שחלף על פני מרכז העיר ב-11 באוגוסט 1999, והרג אדם אחד, פצע שישים נוספים וגרם נזק של כ-170 מיליון דולר. הפעם הנוספת שדווח על מקרה מוות בטורנדו בהיסטוריה של יוטה הייתה ילדה בת 7 שנהרגה במהלך קמפינג במחוז הפסגה ב-6 ביולי 1884. הטורנדו האחרון בעוצמת F0 מעל (E) התרחש ב-8 בספטמבר 2002, כאשר טורנדו F2 פגע במאנטי . ב-11 באוגוסט 1993, טורנדו F3 פגע בהרי אונטה שמצפון לדוכסנה בגובה של 3,200 רגל, וגרם נזק מסוים לצופים שהיו בקמפינג. זהו הטורנדו החזק ביותר שאי פעם נרשם ביוטה.
אקלים > ימת המלח הגדולה

עם ירידת גובה המים הנובעת בשנים האחרונות משינויי האקלים, נכון ל-2022 התכווץ האגם כמחצית משטח פניו, הוא הופך למלוח יותר, ויש חשש שלא תהיה התפתחות מספקת של זבובים וארטמיה מהם ניזונים מיליוני ציפורים. בשל היובש, יש גם השפעה שלילית על איכות האוויר הצפויה לרדת, עקב הימצאות מרובה יותר של חלקיקי אבק וחומרי תעשייה מזהמים באויר.