רודולפו גוצ'י
הערות שוליים

↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 10; "ב-20 באוקטובר 1902, קצת יותר משנה לאחר שחזר גוצ'יו לאיטליה, התחתן עם אידה ואימץ את בנה, אוגו, כשלו. הוא היה בן עשרים ואחת, והיא הייתה בת עשרים וארבע. היא הייתה כבר בהריון עם בתם הראשונה, גרימלדה, אשר נולדה כעבור שלושה חודשים. לבסוף הרתה אידה לגוצ'יו ארבעה ילדים נוספים, אשר אחד מהם, אנזו, מת בילדותו. הילדים האחרים היו: אלדו ב-1905, ואסקו ב-1907, ורודולפו ב-1912".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 12; "ככל שגדלו ילדיו של גוצ'יו, פנו לעזור בעבודת העסק המשפחתי, למעט אוגו, אשר לא גילה עניין רב בכך. אלדו נחשב לממולח ביותר, בעוד שואסקו, אשר היה מכונה 'איל סוקובה', האנדרדוג, נטל על עצמו את האחריות על עבודת הייצור, אף על פי שהעדיף לצוד באזורים הכפריים של טוסקניה בכל פעם שהדבר הזדמן לו. גרימלדה, אשר הייתה מכונה 'לה פטגולה', הרכילות, עבדה מאחורי הדלפק בחנות, לצד עוזר מכירות צעיר שגוצ'יו העסיק. רודולפו עדיין היה צעיר מדי מכדי לעבוד בחנות; כאשר גדל, לא הצליח למצוא חשיבות רבה בעסק, ופנה לרדוף אחר חלומו לעבוד בסרטים"
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 16; "גוצ'יו לא הצליח להבין מהיכן הגיעו הרעיונות הללו לראשו של בנו, וניסה להניע אותו מכך. יום אחד ב-1929, כאשר היה רודולפו בן שבע עשרה, שלח אותו לאביו לרומא בכדי למסור חבילה ללקוח חשוב. הבמאי האיטלקי מריו קמריני ראה אותו בלובי של מלון הפלזה ברומא, והזמין את האיש הצעיר להשתתף באודישן. מיד לאחר מכן, שלח מברק שאישר את הצלחתו לבית משפחת גוצ'י בפירנצה. כאשר גוצ'יו קרא אותו, הוא התפוצץ. 'אתה השתגעת!', הוא צרח על בנו. 'עולם הסרטים מלא בחולי נפש! אולי יתמזל מזלך ותזכה לחמש דקות של תהילה, אבל מה יקרה כאשר ישכחו ממך ולעולם לא תעבוד שוב?'. לבסוף הבין גוצ'יו כי רודולפו היה נחוש בדעתו, והרשה לו לנסוע לרומא בכדי להשתתף באודישנים נוספים".
↑  "מסילות", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים; אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2022.
↑  "סוף-סוף לבד", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים; אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2022.
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 16; "לאחר מסילות, התפרסם בעיקר בשל תפקידיו הקומיים, בהם תנועותיו והבעות פניו הזכירו לצופים את סגנונו של צ'ארלי צ'פלין. הוא השתמש בשם הבמה מאוריציו ד'אנקורה. אף אחד מסרטיו המאוחרים לא זכה לאותה הצלחה, אף על פי ששיחק בסרט סוף-סוף לבד לצדה של השחקנית אנה מניאני, עמה, כך נאמר, ניהל רומן".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמודים 16–17; "במהלך הצילומים של אחד מסרטיו המוקדמים, הבחין רודולפו בשחקנית בלונדינית אשר שיחקה בתפקיד משני. מלאת חיים ובעלת רוח חופשית מיוחדת במינה יחסית לאותם זמנים, הייתה זו אלסנדרה וינקלהאוזן, אשר הייתה ידועה באופן מקצועי בתור סנדרה ראוול. אביה הגרמני של אלסנדרה היה עובד במפעל כימיקלים; אמה הגיעה ממשפחה ראטי, ליד לוגאנו, בגדה הצפונית של נהר לוגאנו, אזור איטלקי בשווייץ. מיד לאחר שלכדה את מבטו של רודולפו, שיחקה בתפקיד הנגדי לו, בסרט ביחד בחשכה, יצירה מוקדמת על כוכבת הרפתקנית הנכנסת בטעות למלון הלא נכון ומחליקה למיטתו של רודולפו, אשר בחייו האמיתיים, בדיוק כמו בסרט, התאהב בה מיד"; "אלסנדרה ורודולפו נישאו ב-1944 בטקס רומנטי אשר נערך בוונציה"; "כאשר בנם נולד ב-26 בספטמבר 1948, הם קראו לו מאוריציו, לכובד שם הבמה של אביו".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 19; "במהלך המלחמה, העסק המשפחתי של גוצ'י התפזר. אוגו, אשר השתתף בצעדה הפשיסטית ברומא ב-1922, הפך לפעיל פשיסטי בטוסקנה. רודולפו התגייס לצבא הלוחם במסגרת יחידת בידור אשר צעדה יחד עם החיילים, וגילם תפקידיים קומיים שונים מהסרטים האילמים בהם שיחק".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 19; "כמו כן נסעה לוונציה יחד עם אלדו על מנת לחלץ את רודולפו, אשר נלכד יחד עם שאר החיילים לאחר כניעתה של איטליה".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 19; "אף על פי שרודולפו שגשג על חיי המשחק, תעשיית הקולנוע השתנתה באופן דרמטי לאחר המלחמה. סרטי העידן החדש דרסו את הקולנוע האילם, ובמאי הנאו-ריאליזם האיטלקי - רוסליני, ויסקונטי, ופליני - לא חיפשו אחר השחקנים המסוגננים של קודמיהם. גוצ'י הצעיר הבין במהרה כי התפקידים הגדולים והתסריטים המוצלחם אינם הולכים להגיע לידיו. עם אשתו ובנו הצעיר, בהם היה צריך לתמוך, רודולפו - בהתעקשותה של אלסנדרה - ביקש מאביו אם יוכל לחזור לעבוד עבור העסק המשפחתי. אלדו, אשר עבד בעסק מיומו הראשון, הפציר באביו לקבל את רודולפו בחזרה. עם התרחבותו של העסק, הוא וגוצ'יו נזקקו נואשות לידיים נוספות. תחילה הציב גוצ'יו בחנות שבויה דל פריון".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 19; "רודולפו הוכיח את עצמו כהצלחה מיידית, במיוחד בקרב הנשים, אשר התרגשו לגלות איש מכירות כה נאה ומלא חן בחנות של גוצ'י. 'אבל אתה לא מאוריציו ד'אנקורה? אתה נראה בדיוק כמוהו!', שאלו אותו בסקרנות חלק מהלקוחות האמיצים יותר".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 20; "במשך שנה, בחן גוצ'יו את בנו והתרשם לטובה מעבודתו. מסור וקשוב לבעיותיו של העסק, רודולפו הוכיח את אמינותו. ב-1951, הזמין גוצ'יו את הזוג הצעיר לעבור למילאנו על מנת לנהל את חנות גוצ'י החדשה בויה מונטה נפוליאון".
↑  פורדן, 2001; שושלת גוצ'י; עמוד 24; "עד לשלהי שנות החמישים, תיק או מזוודה של גוצ'י הפכו את בעליהם לאנשים אניני טעם. הנסיכה אליזבת, אשר הפכה במהרה למלכת אנגליה, ביקרה את חנות גוצ'י בפירנצה, וגם אלינור רוזוולט, אליזבת טיילור, גרייס קלי, וג'קלין בובייה, אשר מאוחר יותר התחתנה עם ג'ון פ. קנדי. לקוחות רבים היו חבריו של רודולפו מימיו כשחקן, ביניהם בטי דייוויס, קתרין הפבורן, סופיה לורן, ואנה מניאני".
↑  פורדן, 2001; גוצ'י הופך לאמריקאי; עמוד 29; "באותו הזמן, רודולפו תכנן את תיקי היד היקרים ביותר של גוצ'י, בנוסף לתפקידו בניהול החנות במילאנו. 'היה לו טעם מעודן מאוד', נזכר פרנצ'סקו גיטרדי, אשר עבד עבור גוצ'י במשך שמונה עשרה שנים וניהל את החנות במילאנו תחת רודולפו בין השנים 1967–1973. 'הוא היה זה שעיצב את אבזמי הזהב שמונה-עשר קראט עבוד תיקי התנין. הוא אהב את הדברים הללו, ובילה שעות בעיצובם'".
↑  פורדן, 2001; גוצ'י הופך לאמריקאי; עמוד 30; "הרומנטי ביותר מבין שלושת האחים, רודולפו נהג להתלבש כמו השחקן שפעם היה".
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמוד 45; "אמו של מאוריציו, אלסנדרה, מתה כאשר היה בן חמש, והוא גדל תחת ידו הנוקשה של אביו. בריאותה החלה להתדרדר בדיוק כאשר היא ורודולפו החלו להנות מחייהם החדשים במילאנו, וחברי המשפחה אמרו שהתגלה גידול סרטני ברחמה לאחר הניתוח הקיסרי שעברה בלידתו של מאוריציו"; "אלסנדרה מתה ב-14 באוגוסט 1954"; "היא הייתה רק בת ארבעים וארבע. כאשר שכבה על ערש דווי, הפצירה ברודולפו, אז בן ארבעים ושתיים, שיבטיח לה כי מאוריציו לעולם לא יפנה אל אישה אחרת בתור אמו".
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמוד 45; "למרות דאגותיהם של גוצ'יו ואידה בנוגע לכך שמאוריציו הצעיר הזדקק לדמות אמהית בחייו, רודולפו סירב להתחתן שוב, או לחפש אחר דמות נשית שתארח לו חברה. אף על פי שמפעם לפעם התראה עם נשים שונות, רובן מכרות ישנות מחיי המשחק שלו, הוא הגביל את מערכות היחסים בהן היה מעורב".
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמודים 45–46; "מאוריציו חי יחד עם רודולפו בדירתו המוארת, אשר נמצאה בקומה העשירית של בניין דירות בקורסו מונפורטה, מילאנו, רחוב צר מלא במבנים אשר נבנו בסגנון אדריכלות פלאזו מהמאה השמונה עשרה, בנוסף למספר חנויות. רודולפו אהב את הדירה לא רק בשל ההליכה הקצרה ממנה לחנות של גוצ'י, אלא גם מפני שעמדה ישירות מול מפקדת המשטרה. באותם ימים, אשר היו מלאים במקרי חטיפה של דמויות איטלקיות בולטות ואמידות, רודולפו חש בטוח שסיוע ועזרה תמיד יימצאו מעבר לכביש".
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמוד 45; "טוליה, נערה צעירה, פשוטה וחסונה, מהצד הכפרי של פירנצה, הייתה אומנתו של מאוריציו, ונשארה בביתם לאחר מותה של אלסנדרה בכדי לעזור לרודולפו לגדל את בנו. זמן רב לאחר שמאוריציו עזב את הבית, נותרה בו טוליה על מנת לטפל ברודולפו".
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמוד 46; "הדירה לא הייתה גדולה במיוחד, והיה בה מספיק מקום עבור רודולפו, מאוריציו, טוליה, ופרנקו סולרי, נהגו ועוזרו האישי של רודולפו".
↑  "סרט בחיי", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים; אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2022.
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמוד 47; "בסופי השבוע ובחגים, פרשו האב ובנו לאחוזת שקנה רדולופו, חלק אחר חלק, בסנט מוריץ. לאורך השנים, השקיע רדולופו את רווחיו ממניות גוצ'י במקרקעין שבגבעת סורבטה, אחד האזורים היוקרתיים יותר של סנט מוריץ, עד שאסף ברשותו אחוזה אידיאלית שגודלה נאמד ביותר ממאתיים אלף מטרים רבועים"; "רודולפו קרא לבקתה הראשונה שבנה בצ'סה סורבטה בשם 'מוריזאן', או ביתו של מאוריציו, בדיאלקט השווייצרי המקומי. רודולפו בחר ושינע באופן אישי לוחות אבן בגוון אפרסק מעמק קרוב עבור הקירות החיצוניים, עליהם תלה את סמל המשפחה, תחת המרזבים, ולצדו את הפלר דה ליס, סמלה של פירנצה".
↑  פורדן, 2001; גוצ'י הופך לאמריקאי; עמודים 37–38; "ב-1966, יצר רודולפו אייקון בולט נוסף של בית גוצ'י, צעיף הפלורה, בעזרתו של האמן האיטלקי ויטוריו אקורנרו. יום אחד, הגיעה הנסיכה גרייס ממונקו לחנותו במילאנו, ורודולפו מיהר לרדת מטה ממשרדו בכדי לברכה פנים אל פנים ולהציג את המקום. בתום הסיור פנה רודולפו אל הנסיכה וביקש להעניק לה מתנה. היא סירבה, אך לאחר שהתעקש אמרה, 'בכן, אם אתה מתעקש, אולי צעיף?'"; "לבסוף, נתן לה תיק יד בעל ידית חזרן, ונפרד ממנה לשלום"; "אף על פי שמאז לא נמצאו תכנון העיצוב המקורי של הצעיף, וגם לא הצעיף עצמו, האיץ דפוס הפלורה את התרחבות ענף המשי של בית גוצ'י, ואומץ לשימושים נוספים על אביזרי לבוש, תיקים, ואפילו תכשיטים".
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמוד 43; "רודולפו הסתכל על בנו, המום. ביישן וכנוע, מאוריציו הצעיר מעולם לא דיבר אליו חזרה. הוא הסתכל על מסתובב על עקביו, יוצא מהחדר, ורץ במעלה המדרגות בהחלטיות שמעולם לא ראה בו לפני כן. מאוריציו החליט לארוז מזוודה ולעזוב. לא היה טעם להתווכח עם אביו, והוא לא התכוון לוותר על פטריציה. הוא ינתק קשר מאביו. 'אני אנשל אותך!', צרח רודולפו אחריו, 'שמעת אותי? אתה לא תראה ממני אגורה, וגם היא לא!'".
↑  פורדן, 2001; מרד נעורים; עמוד 42; "'תיזהר, מאוריציו', גער בו רודולפו, 'קיבלתי מידע על הילדה הזו. אני לא אוהב אותה בכלל. אמרו לי שהיא וולגרית ושאפתנית, טפסנית חברתית. אין לה דבר בראש חוץ מכסף. מאוריציו, היא אינה האחת בשבילך".
↑  "הגרושה נידונה לעשרים ותשע שנות מאסר עבור הרצח של גוצ'י", הניו יורק טיימס, אלסנדרה סטנלי, 4 בנובמבר 1998; אורכב מהמקור ב-30 בינואר 2013.
↑  פורדן, 2001; יריבויות משפחתיות; עמוד 69; "במהלך שנות השבעים, אירוע אחד שינה באופן משמעותי את מבנה השליטה בגוצ'י: ואסקו מת מסרטן ריאות ב-31 במאי 1974, בגיל שישים ושבע. תחת החוק האיטלקית, חלקו בחברה, כשליש מהמניות, עבר לבעלותה של אשתו, מריה. לא היו להם ילדים. אלדו ורדולופו הציעו לשלם לה עבור המניות, ולהקלתם הרבה, היא הסכימה. אלדו ורדולופו הפכו לבעלי השליטה היחידים באימפריית גוצ'י, עם חמישים אחוזים כל אחד - יחס החזקה אשר עשוי היה לשפר את מצבו העתידי של גוצ'י".
↑  פורדן, 2001; יריבויות משפחתיות; עמוד 78; "רדולופו וידא שמאוריציו יהיה נוכח בפגישה, אף על פי שלא החזיק במניות. רדולופו אובחן כחולה בסרטן הערמונית ולמרות שעדיין היה ערני לפעילות החברה, רצה להכניס את מאוריציו למרכז העניינים בהקדם".
↑  פורדן, 2001; ניצחונות והפסדים; עמוד 100; "רודולפו הצליח לעמוד על רגליו באלגנטיות עד הסוף, ועדיין לבש את בגדי המשי שלו, הגלימות, והצעיפים, גם בתוך הקליניקה, לאורך ימיו האחרונים. עורכי דין ורואי חשבון רבים נראו נכנסים ויוצאים, על מנת לדאוג לסידוריו האחרונים, אך רודולפו נותר לא מיושב בדעתו. הוא ביקש שוב ושוב לראות את אחיו אלדו, אשר חזר לארצות הברית לאחר הפתיחה במונטה נפוליאון, כשבוע קודם לכן, מבלי לבוא לראותו. ב-7 במאי, שקע רודולפו בתרדמת. מאוריציו ופטריציה מיהרו לבקרו בבית החולים, אולם הוא לא זיהה אותם יותר. אלדו הגיע למחרת רק בכדי לגלות אותו קורא בשמו. 'אלדו! אלדו! אלדו! איפה אתה?', קרא, 'איפה אתה?'".
↑  פורדן, 2001; ניצחונות והפסדים; עמוד 100; "רודולפו לא הצליח לענות לו. הסרטן עשה את עבודתו. רודולפו מת ב-14 במאי 1983, בגיל שבעים ואחת. הבזיליקה הרומנסקית בסן בביליה התמלאה במתאבלים, בעוד ארונו של רודולפו נישא בידי ארבעה מעובדיו הנאמנים ביותר, ביניהם לואיג'י ופרנקו. בתום הטקס, נלקח ארונו של רודולפו לפירנצה עבור קבורה בחלקה המשפחתית. עידן אחד הסתיים - ועידן חדש התחיל".
↑  "בית גוצ'י", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים; אורכב מהמקור ב-22 באפריל 2022.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1062140567  ICCU: MILV271588  VIAF: 311691028   WorldCat (עם VIAF): 311691028 
רודולפו גוצ'י (מימין) וקרלה קנדיאני (אי') (משמאל) בסרט בית המלון הנעלם (אי') מ-1939.
רודולפו גוצ'י (מימין), קרלה קנדיאני (אי') (באמצע) ופאולה ברברה (אנ') (משמאל) בסרט בית המלון הנעלם (אי') מ-1939.
רודולפו גוצ'י בסרט שטח הפקר (אנ') מ-1939.