stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרתגו
אתר הקבורה ("התופת של קרתגו") > מקורות קלסיים על הקרבת ילדים בתרבות הפונית

הקרבת ילדים בקרתגו נזכרה בכתבי פלוטרכוס, פילון האלכסנדרוני, דיודורוס סיקולוס ואחרים. וההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס כתב בחיבורו "ביבליותקה היסטוריקה" כי כאשר איים צבא סירקוזה על קרתגו (בשנת 310 לפנה"ס):
"(תושבי העיר) סברו כי קרונוס זועף עליהם כיוון שהם, כיוון שהם, אשר בעבר הקריבו לו את מיטב בניהם, החלו בסתר לקנות ילדים זרים, להאכיל אותם ולעלותם לקורבן [במקום בניהם]. ... בחפצם לתקן את החטא הזה, בחרו מאתיים ילדים ממיטב המשפחות והקריבום מטעם העיר. אחרים, שכגדם היו שמועות [שנועדו לקורבן אך הוחלפו באחרים] מסרו את עצמם מרצונם. הם מנו לא פחות משלוש מאות. היה שם פסל ברונזה של קרונוס, ידיו פשוטות לפנים באגרופים כלפי מעלה ו[גופו] נטוי לארץ, כך שהילד שהונח עליו התגלגל ונפל לאש שבערה בבור שמתחתיו."
גם טרטוליאנוס, תאולוג נוצרי שחי בקרתגו בתקופה הרומית (במחצית השנייה של המאה ה־2 ובתחילת המאה ה־3 לספירה) כתב:
"ילדים הוקרבו באפריקה לסטורנוס בפומבי עד ימי שלטונו של טיבריוס, אשר הציג לעיני הציבור את כוהניו של אל זה, כשהם מחוברים בעודם בחיים אל העצים הקדושים שבמקדשיו של אותו אל... אני מביא את אבי כעד אשר, בהיותו חייל, הוציא לפועל את הוראותיו של הפרומגיסטראט. אבל גם כיום ממשיכים ונוהגים מנהגים פושעים אלה בחשאי..."
אתר הקבורה ("התופת של קרתגו") > הפולמוס על משמעות האתר

עם גילויו, זכה האתר מיד לכינוי "תופת" וקושר להתבטאויות של סופרים קלסיים (ראו להלן) ולמסרים בתנ"ך על פולחן הקרבת ילדים. אתרים דומים התגלו במושבות פיניקיות נוספות בים התיכון כגון סרדיניה, סיציליה ומלטה (אך לא בפיניקיה עצמה, וגם לא במושבות באיבריה ובמאורטניה).
חלק[דרושה הבהרה] מההקדשות על המצבות שנמצאו באתר כוללות את המלה "mlch" (באותיות פוניות), דבר שהביא חוקרים רבים[דרוש מקור][מפני ש...] למסקנה כי השם "מולך" בתנ"ך (למשל מלכים ב', כ"ג, י') מתייחס לסוג של פולחן, ולא לאל מסוים.
החל משנות ה־80 של המאה ה־20 מתקיימת בין חוקרים מחלוקת: האם באתרים אלו אכן נקברו ילדים שהוקרבו לאלים, או שאינם אלא בתי קברות (אתרי נקרופוליס) שרוב הנקברים בהם היו ילדים. הוויכוח נסב על הצורה בה יש להבין את המקורות הקלאסיים המייחסים לתושבי קרתגו מנהג כזה (האם יש לראות בהם דיווח עובדתי, או השמצה של הקרתגיים בידי אויביהם) ועל הפירוש של הממצאים הארכאולוגיים (האם התפלגות הגילים של הנפטרים משקפת שיעור גבוה של תמותת תינוקות האופיינית לעולם העתיק, או שהיא נוטה לגילים של נמוכים של עד חודש-חודשיים ולכן מעידה על פולחן).
החוקרים הסבורים שלא מדובר בקרבן ילדים הצביעו על כך שמקורות אחרים מן העת העתיקה, כגון הרודוטוס ופליניוס הזקן, לא מזכירים פולחן כזה, ובין תיאוריהם של אלו שכן מזכירים אותו יש סתירות, וניתן לייחס תיאורים לרצון של סופרים יוונים ורומים להשמיץ את אויביהם הקרתגנים. העובדה שעל השלדים יש סימני שריפה אינה מעידה על העלאתם לקורבן, שכן שריפת גופות נפטרים (קרמציה) הייתה מקובלת בעולם העתיק.
לעומתם, חוקרים התומכים בהשערה שילדים בקרתגו אכן הוקרבו לאלים ונקברו באתר ה"תופת" מצביעים על כך שחלק מן הכתובות על המצבות מזכירות נדרים ומביעות תודה לאלים על עזרתם – דבר לא סביר כאשר הורים קוברים את ילדם שמת מוות טבעי. טענה אחרת היא שהחיות – בעיקר עזים וכבשים – אשר שרידיהן השרופים נקברו באתר בוודאי היו קורבנות, מה שמחזק את ההשערה שכך גם היו הילדים שנמצאו בקרבתם.
במאה ה־21 התמקדה המחלוקת בנושא זה בניתוח התפלגות הגילים של הנקברים. על בסיס מבנה העצמות והשיניים שלהם הגיעו חלק מן החוקרים למסקנה שיותר ממחציתם היו של ילדים שמתו בלידתם, והשאר של מי שמתו זמן קצר לאחר מכן. אם כך, ניתן להניח שרובם לפחות מתו מוות טבעי ולא הוקרבו. חוקרים אחרים טוענים שעצמות שעברו שריפה מתעוותות במידה שמקשה על קביעת הגיל, ומאידך קביעת הגיל לפי שכבת האמייל של השיניים (לאחר כיול של השפעות השריפה) מראה ששני שלישים מן הנקברים היו בגיל של בין חודש לחודשיים במותם. תוצאה זאת שונה מההתפלגות השכיחה של תמותת תינוקות, ומתיישבת עם האפשרות שהתינוקות אכן הוקרבו.
לאחרונה, גם חוקרים של התרבות הפונית במערב ומזרח הים התיכון סבורים שהקרבת ילדים הייתה שכיחה בקרטגו ומושבות פוניות אחרות. אחת ההשערות היא שמנהג זה, הנראה לנו כמזעזע, נעשה כדי לווסת את גודל האוכלוסייה ולהתאימו למשאבי המקום.
ההיסטוריון פאולו קסלה משער שמקורו של המנהג בצור, והוא התקיים ואף התחזק במושבות הפיניקיות של יוצאי צור גם לאחר שבטל ונשכח במולדתו. הוא מצטט את ההיסטוריון הרומאי קורטיוס רופוס אשר מספר כי כאשר אלכסנדר מוקדון צר על צור, היו בין תושביה מי שהציעו לחדש מנהג קדום של הקרבת ילדים, אך מועצת העיר דחתה זאת. מנהג פיניקי זה הוא, לדעתו, מה שעומד ביסוד ההתייחסויות המקראיות לפולחן המולך.
האמפיתיאטרון הרומי

האמפיתיאטרון הרומי של קרתגו הוקם במאה ה־1 על ידי יוליוס קיסר. אורכ הזירה הוא 64 מטר ורוחבה מגיע ל־36 מטר, והיא מוקפת בטריבונות בגובה 2.5 מטר המחולקות ל־54 יציעים. קוטרו החיצוני של המבנה נע תחילה בין 120 ל־93 מטר בהתאמה, אך לאחר שהורחב במאה ה־3, הגיעו ממדיו ל־156 עד 128 מטר בהתאמה. במקום נותרו רק קווי המתאר וקומת הבסיס של הזירה השוכנת בלב חורש, שכן המבנה עצמו פורק על ידי שודדים במשך הזמן. לפי ההערכה יכול היה האמפיתיאטרון להכיל עד 30,000 צופים, ולאחר הרחבתו עמד מספר זה על 41,000 איש.
בורות המים במאלגה ואמת המים של זגהואן

בצפון־מערב העיר שוכנים בורות המים הגדולים והשמורים יחסית של מאלגה (Maâlga), ולצידם הוקם מוזיאון המציג את עקרונות ההידראוליקה בעת העתיקה. בורות אלה נחפרו בנקודת הסיום העיקרית של אמות המים אשר הובילו מים אל העיר בתקופה הרומית, שהידועה שבהן היא אמת המים של זגהואן. לפני הקמת אמה זאת עשו הרומאים שימוש בבורות לאיסוף מי הגשמים, כפי שנהגו הפונים קודם לכיבוש העיר, אך תקופת בצורת קשה בין השנים 123 ל־128 חייבה את הקמת אמת המים. הקיסר אדריאנוס הורה על הקמת אמת המים אשר נועדה להוביל מים מג'בל זגהואן אל 15 בורות המים שנפחם הגיע ל־60,000 מ"ק. כל אחד מהבורות השתרע לאורך 102 מטר ולרוחב 7.4 מטר, וגובהו המקסימלי הגיע ל־7 מטר. סך הכל כיסו הבורות שטח 13 דונם שאורכו 127 מטר ורוחבו 102 מטר. אמת המים נועדה להבטיח אספקה סדירה של כ־32,000 מ"ק ביום, והיא הורכבה משתי זרועות באורך 6 ו־33.6 ק"מ. אורכה הכולל של האמה על שתי זרועותיה עמד על 132 ק"מ והשיפוע לאורכה מגיע ל־0.29%.
האמה נפגעה על ידי הוונדלים ולאחר מכן על ידי הערבים, והושבה לפעולה במאה ה־10, אך בתקופת השושלת החאפיזית נזנחה. ב־1852 שוחזרה האמה על ידי הצרפתים, וב־1861 התחדשה זרימת המים אל תוניס. בחורף הגיעה אספקת המים לכ־12,000 ממ"ע ליום ובקיץ עמדה על רבע מכמות זאת. עם זאת, אמת המים הוזנחה ומ־1872 יצאה בהדרגה משימוש.
בורות המים
נקודת מפגש אמת המים עם הבורות
שרידי אמת המים
מקדש המים במעיינות בג'בל זגהואן
התיאטרון, האודאון, הווילות הרומיות והבזיליקה

התיאטרון מהמאה ה־2 נהרס על ידי הוונדלים ב־439. הוא שוחזר במאה ה־20 במסגרת תחרות באופן מקיף והשרידים המקוריים מהתקופה הרומית מועטים. אורך הבמה כ־50 מטר וקוטר המבנה הוא 106 מטר. מאז 1967 נערך במקום הפסטיבל השנתי הבינלאומי של קרתגו (Festival international de Carthage), והאתר מסוגל להכיל עד 7,500 צופים. באודאון הסמוך נערכו עבודות חפירה בשנים 1994–1999 אך כמעט שלא שרד ממנו דבר.
סמוך לאודאון נחשפו שרידי בתים המכונים כיום "הווילות הרומיות" (villas romaines). במקום התגלו מספר פסיפסים שהידוע שבהם נמצא ב"וילה דה לה וולייר" (villa de la volière). פסיפס ידוע נוסף הוא "פסיפס הסוסים" (mosaïque des chevaux).
גם הבזיליקה שוכנת סמוך לאודאון ונחקרה לראשונה ב־1878. היא מכונה בשם "דמוס אל־קריטה" (Damous El Karita), וככל הנראה זהו שיבוש של המקור הלטיני "דומוס קריטאטיס" (domus caritatis – "בית הצדקה/הרחמים"). אורך הבזיליקה המקורית היה 65 מטר ורוחבה 45 מטר, אך היא שינתה את צורתה וממדיה כאשר נבנתה מחדש בשתי הזדמנויות שונות. הפסיפס המקורי כמעט ואבד לחלוטין, אך במקום נמצאו מספר כתובות קבורה. בסמוך לבזיליקה נמצאו שרידי בפטיסטריום מתומן ומבנה עגול, בחלקו תת־קרקעי. זה הוקם במאה ה־4, ננטש לאחר פלישת הוונדלים, ושוחזר שוב בתקופת השלטון הביזנטי. המבנה שימש ככל הנראה כמקום סגידה למרטירים. בצמוד לבזיליקה הוקם בין השנים 2000–2003 מסגד אל־עאבידין (Mosquée El Abidine; جامع العابدين) שנקרא על שם נשיא תוניסיה זין אל־עאבדין בן עלי.
מראה באזור הוילות הרומיות
וילה דה לה וולייר
פסיפס הסוסים
שרידי הבזיליקה ומסגד אל-עאבידין
מרחצאות אנטוניוס

ממרחצאות אנטוניוס הרומיים שלחוף הים שרדו רק מספר שרידים בקומת הקרקע בלבד, ומספר חוקרים העלו את הסברה כי במקום שכן נמל העיר הקדום. המרחצאות משתרעים על שטח כמעט 40 דונם, ובנייתם החלה בשנת 145 בתקופתו של הקיסר אנטונינוס פיוס, והסתיימה בשנת 169. במרכז המרחצאות ניצב פריג'ידריום (חדר קר) באורך 47 מטר וברוחב 22 מטר שתקרתו נתמכה בשמונה עמודי גרניט אדומה גדולים שנשאו כותרות משיש לבן. גובהו הכולל של כל אחד מהעמודים הגיע ל־15 מטר, משקלו עמד על 68 טונות והיקפו בבסיסו היה 1.5 מטר. משני צדי הפריג'ידריום נבנו יתר אולמות המבנה בצורה סימטרית. במשך מאות שנים שימש האתר כמקור לאבן בנייה שנלקחה ממנו לבניינים שהוקמו בתוניסיה ומחוצה לה, ורק ב־1944 החלו החפירות במקום. שחזור חלקי של האתר בין השנים 1972–1992, ובכלל זה הקמתו מחדש של עמוד בודד בפריג'ידריום, מקנה תחושה באשר למראהו ולהיקפו בתקופת הרומית.
מרחצאות אנטוניוס
מפת המרחצאות
העמוד הבודד ששרד מהפריגידריום במרחצאות
מראה במרחצאות
בתרבות

הספר שלמבו מתאר תיאור אוריינטליסטי את מלחמת שכירי החרב, ומתרחש בקרתגו.
"דידו ואניאס" - אופרת בארוק מאת הנרי פרסל.
ראו גם

קרתגו (אימפריה)
שלום קרתגו
כתובות נדר פיניקיות
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
קרטיגנין
לקריאה נוספת

"קורות ייסוד קרתגו" (Iustinus, Epitome, xviii.3–5). תרגם מלטינית מאיר שָׂשׂ. "תורן" – דפים לבית צים, מס' 53, מאי 1965.
ביאורים

↑  כ-22 מטר
ניתוח גורמי שורש

ניתוח גורמי שורש או RCA (ראשי תיבות של: Root cause analysis) במדע והנדסה, היא שיטה בתחום פתרון בעיות המשמשת לזיהוי הסיבות הבסיסיות לתקלות או בעיות. היא נמצאת בשימוש נרחב בפעילות IT, טלקומוניקציה, בקרת תהליכים תעשייתיים, ניתוח תאונות (למשל בתעופה,  תחבורה מסילתית, או בתחנות כוח געיניות), ברפואה (כגון אבחון רפואי ), בתעשיית הבריאות (למשל באפידמיולוגיה) וכן הלאה.
ניתן לפרק את RCA לארבעה שלבים:
זיהוי ותאור ברור של הבעיה
קביעת ציר זמן מ"מצב רגיל" ועד למועד בו התרחשה הבעיה
הבחנה בין גורם שורש לבין גורמים סיבתיים אחרים (למשל, שימוש במיתאם אירועים)
קביעת גרף סיבתי משורש הבעיה ועד לבעיה
RCA משמש בדרך כלל כקלט לתהליך תיקון לפיו ננקטות פעולות מתקנות כדי למנוע את התרחשות הבעיה בעתיד. שם התהליך הזה משתנה מתחום יישום אחד למשנהו. על פי ISO/IEC 31010, תהליך RCA עשוי לכלול את הטכניקות "חמש שאלות מדוע", מצבי כשל וניתוח אפקטים (FMEA), ניתוח עץ כשל, דיאגרמת Ishikawa (דיאגרמת הדג) וניתוח פארטו.
לקריאה נוספת

IATA (8 באפריל 2016). "Root Cause Analysis for Civil Aviation Authorities and Air Navigation Service Providers". International Air Transport Association. אורכב מ-המקור ב-8 באפריל 2016. נבדק ב-17 בנובמבר 2017. Key steps to conducting an effective root cause analysis, which tools to use for root cause identification, and how to develop effective corrective actions plans. {{cite web}}:  (עזרה)
Manna, Zohar; Pnueli, Amir (1995). Temporal Verification of Reactive Systems: Safety. Springer. ISBN 978-0387944593.
Ohno, Taiichi (1988). Toyota Production System: Beyond Large-Scale Production. Portland, Oregon: Productivity Press. p. 17. ISBN 0-915299-14-3.
OSHA; EPA. "FactSheet: The Importance of Root Cause Analysis During Incident Investigation" (PDF). Occupational Safety and Health Administration. נבדק ב-22 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
Sofema (17 בנובמבר 2017). "Root Cause Analysis for Safety Management Practitioners & Business Area Owners". Sofema Aviation Services. אורכב מ-המקור ב-17 בנובמבר 2017. נבדק ב-17 בנובמבר 2017. Identify best practice techniques and behaviours to perform effective Root Cause Analysis (RCA) {{cite web}}:  (עזרה)
Wilson, Paul F.; Dell, Larry D.; Anderson, Gaylord F. (1993). Root Cause Analysis: A Tool for Total Quality Management. Milwaukee, Wisconsin: ASQ Quality Press. ISBN 0-87389-163-5.
הערות שוליים

↑  See Wilson 1993, pp. 8–17.
↑  See IATA 2016 and Sofema 2017.
ארקדי גוסטב

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1961 (בן 64) Shatsky District, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  Academy of Management of the Ministry of Internal Affairs of Russia  Moscow University of the Ministry of Internal Affairs of Russia 
 אתר רשמי
 פרסים והוקרה
 מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה (1997)  Medal "200 Years of the MIA of Russia"  מדליית השירות המצוין, דרגה 1  Medal "For cooperation with the FSB of Russia"  מדליה לחיזוק אחוות הנשק  מדליית "200 שנה למשרד הבטחון"  medal for valor in service  עיטור אלכסנדר נבסקי  מדליית השירות המצוין, דרגה 3  Medal "For Distinction in the Protection of Public Order"  מדליית השירות המצוין, דרגה 2  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  מדליית המערכה הצבאית בסוריה  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
גנרל קולונל המשטרה ארקדי אלכסנדרוביץ' גוֹסטֶב (נולד ב-11 בפברואר 1961, מחוז המשנה שצקי, מחוז ריאזאן) הוא מדינאי רוסי. מנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי מאז 25 בנובמבר 2021.
כיהן כסגן שר הפנים של הפדרציה הרוסית (מ-14 ביוני 2012 עד 25 בנובמבר 2021).
ביוגרפיה

ארקדי אלכסנדרוביץ' גוסטב נולד ב-11 בפברואר 1961 במחוז המשנה שצקי שבריאזאן. שירת במשרד הפנים משנת 1981.
מאז 2 בספטמבר 1981 היה שוטר במשטרת מוסקבה. בשנת 1987 סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה לשוטרים במוסקבה של משרד הפנים של ברית המועצות עם תואר במשפטים. הוא התקדם מתפקידו כחוקר מחלק החקירות של המשטרה במוסקבה עד למשרת סגן ראש המחלקה לחקירת פעילות פלילית מאורגנת במשטרת מוסקבה.
בשנת 2000 סיים את לימודיו בפקולטה הראשונה של האקדמיה לניהול של משרד הפנים של רוסיה. משנת 2001 עד 2003 היה סגן ראש מטה מינהלת הפנים של המחוז האדמיניסטרטיבי הדרומי. מאז 2006 היה ממלא מקום ראש מחלקת הסדר הציבורי של משטרת העיר מוסקבה. ב-23 באפריל 2007 מונה לראש מחלקת הסדר הציבורי. מיוני 2010 היה סגן מפקד משטרת מוסקבה. לאחר הארגון מחדש של המנהלת הראשית של מוסקבה באפריל 2011, הוא קודם לדרגת גנרל מייג'ור ומונה לסגן ראש המנהלה הראשית של משרד הפנים של הפדרציה הרוסית בעיר מוסקבה.
ב-14 ביוני 2012 הוענקה לו דרגת מייג'ור גנרל המשטרה והוא מונה לסגן שר הפנים של הפדרציה הרוסית. ב-21 בפברואר 2014 קודם לדרגת גנרל-לויטננט. ב-20 בפברואר 2016 קודם לדרגת גנרל קולונל המשטרה במשטרת הפדרציה הרוסית.
ב-25 בנובמבר 2021, בצו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הוא מונה למנהל שירות בתי הסוהר הפדרלי של הפדרציה הרוסית, במקומו של אלכסנדר קלשניקוב.
משפחה ונכסים

הוא נשוי ואב לשני בנים ובת. אחיו הוא אנדריי גוֹסטֶב.
ארקדי גוסטב דיווח ב-2018 על ההכנסה הגדולה ביותר בקרב השוטרים הרוסים, הוא הרוויח 38 מיליון רובל, רובם מתשלום סוציאלי חד פעמי לרכישת דיור, שהוא פי עשרה ממשכורתו כגנרל בשנת 2017.
הערות שוליים

↑  "Аркадий Гостев назначен директором ФСИН". Президент России (ברוסית). נבדק ב-2021-11-25.
↑  Биография директора ФСИН Аркадия Гостева
↑  Полный контакт/Полицию повернут лицом к обществу/Вести FM
↑  "Указ Президента Российской Федерации от 14.04.2011 № 447 «О присвоении специальных званий высшего начальствующего состава сотрудникам органов внутренних дел Российской Федерации и назначении на должность сотрудников органов внутренних дел Российской Федерации»". אורכב מ-המקור ב-2014-02-22. נבדק ב-2014-02-10.
↑  Информационное агентство «SakhaNews»/«Саха Новости»
↑  "Указ Президента Российской Федерации от 14 июня 2012 года № 830 «О заместителе Министра внутренних дел Российской Федерации»" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-11-29. נבדק ב-2013-02-08.
↑  УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ от 21 февраля 2014 года N 101 «О присвоении воинских званий высших офицеров, специальных званий высшего начальствующего состава и высших специальных званий»
↑  УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА РОССИЙСКОЙ ФЕДЕРАЦИИ 20 февраля 2016 года N 73 «О присвоении воинских званий высших офицеров, специальных званий высшего начальствующего состава и высших специальных званий»
↑  "«Надеюсь, что новый руководитель наведет хоть какой-то порядок»". www.kommersant.ru (ברוסית). 2021-11-25. נבדק ב-2021-11-25.
↑  «Замглавы МВД заработал за год 38 млн рублей, но сетует на низкий уровень жизни силовиков» newsru.com от 24 мая 2019 г.
מוונדה מוטבי השני מבוגנדה

קבאקה רונלד אדוארד פרדריק קימרה מוונדה מוטבי השני (נולד ב-13 באפריל 1955) הוא ה"קבקה" (מלך) ה-36 של בוגנדה.
ביוגרפיה

מוטבי נולד בבית החולים מולאגו, בנו של אדוארד פרדריק ויליאם דייוויד וולוגמבה מוטבי לוונגולה מוטיסה השני, שמלך בין 1939 ל-1969 והיה הנשיא הראשון של אוגנדה העצמאית. אימו הייתה אומוזאנה קביג'ה שרה נלולה משבט נקימה.
בצעירותו התחנך בבתי ספר פרטיים בבריטניה ובאוניברסיטת קיימברידג'. ב-6 באוגוסט 1966, כשהיה בן 11, מינה אותו אביו ליורש העצר מבין 16 אחיו. שלוש שנים לאחר מכן, ב-21 בנובמבר 1969, הלך האב לעולמו ומוטבי הפך לראש בית המלוכה של בוגנדה. עם זאת, מוטבי נשאר בבריטניה והתגורר בדירת שני חדרים צנועה ברובע הוקסטון בלונדון. הוא עבד כעורך משנה בכתב העת "אפריקן קונקורד" וכחבר בוועד הפועל של הקונגרס הלאומי האפריקני בלונדון.
מוטבי חזר לאוגנדה ב-1988, לאחר נפילת משטרו של מילטון אובוטה ושל החונטה הצבאית שהחליפה אותו. ב-31 ביולי 1993 נערך טקס ההכתרה הרשמי שלו בנגאלאבי, בעקבות החזרת המעמד החוקתי של הממלכות באוגנדה, שבוטלו על ידי אובוטה. מאז מכהן מוטבי כמלך ממקום מושבו בקירקה היל בקמפלה.
חיים אישיים

מוטבי נשוי לסילביה נאג'ינדה, כלכלנית אמריקנית ממוצא אוגנדי מאז 27 באוגוסט 1999. טקס הנישואים שלהם נערך בקתדרלת סנט פול נמירמבה בקמפלה, והיא נושאת בתואר הרשמי "נאבגרקה" ("מלכה" בלוגנדה)
ילדיו של מוטבי נושאים בתואר "קיוויוה" (נסיך) או "אומומבג'ה" (נסיכה):
הנסיך סאביו מואנדה - נולד בשנת 1986 בלונדון. אימו הייתה ווננטי סבודנדי, דיפלומטית רואנדית לשעבר.
הנסיכות ג'ואן נסולו ויקטוריה נקינזי - תאומות.
הנסיכה שרה קתרינה מירמבה - נולדה בשנת 2001 בלונדון.
הנסיך ריצ'רד סמקוקירו - נולד ב-2011. אימו היא רוז ננסיקומבי משבט אנסיננה ממחוז לואירו.
ב-2024 עבר מוטבי עבר טיפול פסיכותרפי של מספר חודשים בנמיביה.
תפקידים נוספים

ב-15 באפריל 2011 התמנה מוטבי לקנצלר הראשון של אוניברסיטת מוטסה הראשון שנוסדה בשנת 2007 ונקראה על שם סבו הגדול של מוטבי, שנחשב לאבי החינוך המודרני באוגנדה.
כראש ממלכת בוגנדה, מוטבי הוא הבעלים של קרן נקולוזה, האחראית לניהול נכסי הממלכה שכוללים בין היתר את מועצת קרקעות בוגנדה, תחנות הטלוויזית והרדיו הממלכתיות, חברה קמעונאית המוכרת מוצרים של בית המלוכה, ומבשלת בירה. משפחת המלוכה היא הבעלים הפרטיים הגדול ביותר של אדמות במזרח אפריקה, ובבעלותה שטח של 900 קמ"ר.
חסויות ותוארי כבוד

מוטבי השני מעניק את חסותו לקרן התרבות והפיתוח של בוגנדה, לסוכנות לפיתוח בוגנדה ולפרויקטים נוספים בממלכה. הוא עומד בראש "מסדר המגן והחניתות" ומחזיק בתארים "האריה השליו", "הפטיש הראשי" (magulu nyondo), "מלך המלכים" (Ssaabasajja), "העץ השופע מטבעות ונחושת" (Omuti Ogubala Ensimbi N'ebikomo), "המישור המקיף את בוגנדה" (Sserulanda Ekimaamidde Obuganda).
הערות שוליים

1 2  "Pearly king". The Guardian (באנגלית בריטית). 1999-08-27. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-08-01.
1 2 3 4 5  Dennis, Ferdinand (2001-10-06). "The king and I". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-08-01.
↑  Kabaka Ronald Mutebi turns 57, New Vision (באנגלית)
↑  The exile and death of ‘King Freddie’ – Was King Edward Muteesa II murdered in Rotherhithe? – Southwark News (באנגלית בריטית)
↑  Kabaka’s Background – Kabaka Foundation (באנגלית אמריקאית)
↑  J. Oloka‐Onyango, The question of Buganda in contemporary Ugandan politics, Journal of Contemporary African Studies 15, 1997-07, עמ' 173–189 doi: 10.1080/02589009708729610
↑  Giblin, John D.; Remigius, Kigongo (במרץ 2012). "The social and symbolic context of the royal potters of Buganda". Azania: Archaeological Research in Africa. 47 (1): 64–80. doi:10.1080/0067270x.2011.647948. ISSN 0067-270X. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Buganda prince mother revealed, New Vision (באנגלית)
↑  Eino Vatileni, Govt rejects Ugandan King Mutebi II’s visa extension request, The Namibian, ‏2024-07-17 (באנגלית בריטית)
↑  Mambule, Ali (19 באפריל 2011). "1,000 Graduate From Muteesa University". Kampala. אורכב מ-המקור ב-8 בספטמבר 2014. נבדק ב-7 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nakatudde, Olive. "Buddo Girl Namaganda Receives Bugandas Highest Honour". Uganda Radio Network (באנגלית). נבדק ב-2018-12-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1159739072  LCCN: no2014169937  SUDOC: 235946982  VIAF: 313296460   WorldCat (עם VIAF): 313296460 
מוונדה מוטבי השני במחוז קרי, באירלנד בחג הפסחא, 1966
מוונדה מוטבי השני
נבחרת פורטוגל בכדורסל נשים

| --- | --- |
פורטוגל
 מידע כללי
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 באוגוסט 2024):  46      
  - ניקוד פיב"א:  158.3
 מאמן:  ריקארדו ואסקונסלוס
 
נבחרת פורטוגל בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של פורטוגל. הנבחרת לא העפילה לאף טורניר של גביע העולם בכדורסל נשים או של אליפות אירופה בכדורסל נשים
הדירוג הנוכחי של נבחרת פורטוגל ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-46 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא פורטוגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבחרת שווייץ בכדורסל נשים

| --- | --- |
שווייץ
 מידע כללי
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 באוגוסט 2024):  65       ‎-4‏
  - ניקוד פיב"א:  112.7
 מאמן:  דמיאן ליירולס
 
 גביע העולם בכדורסל נשים
 הופעות:  1 (הראשונה ב-1953)
 ההישג הטוב:  9
 אליפות אירופה בכדורסל נשים
 הופעות:  4 (הראשונה ב-1938)
 ההישג הטוב:  5
 
נבחרת שווייץ בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של שווייץ. הישגי השיא של הנבחרת הם המקום התשיעי באליפות העולם בכדורסל נשים 1953 והמקום החמישי באליפות אירופה בכדורסל נשים 1938.
הדירוג הנוכחי של נבחרת שווייץ ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-65 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, ירידה של 4 מקומות לעומת דירוג קודם.
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל ובנושא שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעלה (סימן)

| מעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| סימני פיסוק | סימני כתב נוספים |  |  |  |  |  |
|  נקודה .   פסיק ,   נקודה ופסיק ;   סוגריים ( ) [ ] { }  נקודתיים :   מקף ־   שלוש נקודות …   קו מפריד –   סימן שאלה ?   סימן קריאה !   אפוסטרוף ’   גרש ׳   גרשיים ״   מירכאות “ ” ‘ ’   לוכסן /   סימן תמיהה ?!   |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
|  סימן קריאה הפוך ¡  סימן שאלה הפוך ¿  סימן אירוניה ⸮  |  אמפרסנד (סימן "וגם")  &   כוכבית *   כרוכית @   לוכסן שמאלי \   צלבון (פגיון) † ‡   מעלה °   סולמית #   טילדה ~   קו תחתון _   קו ניצב | ¦   פילקרו ¶   גג ˆ   סימן קרט ^   תבליט רשימה •   סימן נומרו №   סימן הסעיף §   אחוז %   פרומיל ‰   רבבית ‱   סימן מטבע ¤   שקל ₪  דולר $  סמל סימן מסחרי ™  סמל סימן מסחרי רשום ®  סמל זכויות יוצרים ©  |  |  |  |  |  |
המעלה, מעלות (°) היא סימן כתב המשמש לסמל "מעלה" - יחידת מידה למדידת גודל של זווית, "מעלה" - יחידת מידה למדידת טמפרטורה, "מעלה" במערכת קואורדינטות בגאוגרפיה – זאת יחידת מידה לזווית בין קו רוחב על פני כדור הארץ לקו המשווה (קו הרוחב 0°) לכוון צפון או דרום לקו המשווה מקסימום של 90° בקטבים, וגם יחידת מידה לזווית בין קו אורך על-פני כדור הארץ לקו האורך גריניץ' (קו האורך 0°) לכוון מזרח או מערב עד מקסימום 180° לכל כוון. שתי מידות אלו במעלות או גם קואורדינטות יכולות לייצג מיקום של כל נקודה על פני כדור הארץ.
סימן המעלה מסמן באיטלקית גם מספר או דרגה כמו סולמית (#) בארצות הברית או סימן נומרו (№) בשאר אירופה.
הסימן מוקלד על ידי AltGr+5 במקלדת עברית.
מעלות קשת (זווית)

כאשר הסימן מסמל זווית, לא נהוג לרשום רווח בין הסימן לבין המספר. לדוגמה: 1°, 2°, 3° וכו'.
טמפרטורה > מעלות צלזיוס ופרנהייט

כאשר הסימן בא לציין טמפרטורה, נהוג להשאיר רווח בין סימן המעלה למספר, ולציין את סולם הטמפרטורה כאשר האות C מסמלת את סולם צלזיוס והאות F מסמלת את סולם פרנהייט, לדוגמה: 10‎ °C או 10‎ °F.
טמפרטורה > קלווין

כאשר מדובר במדידת טמפרטורה ביחידות קלווין, אין רושמים את סימן המעלה. סימן הקלווין, האות K, מציין כי מדובר ביחידות מידה לטמפרטורה. לדוגמה: 273.15‎ K.
אברהם ב. יהושע

| --- | --- |

אברהם ב. יהושע, 2017
 לידה:  9 בדצמבר 1936 כ"ה בכסלו ה'תרצ"ז ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  14 ביוני 2022 (בגיל 85) ט"ו בסיוון ה'תשפ"ב תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  עין כרמל
 שם עט:  א. ב. יהושע 
 עיסוק:  סופר, מסאי, מחזאי, מרצה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, הגימנסיה העברית רחביה 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 תחום כתיבה:  סיפורת, מחזאות, מסאי
 יצירות בולטות:  המאהב, ניצבת, שליחותו של הממונה על משאבי אנוש, המנהרה 
 תקופת הפעילות:  1957–2022 (כ־65 שנים)
 הושפע מ:  ויליאם פוקנר 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל, פרס ביאליק, פרס א.מ.ת
 
אברהם גבריאל (בּוּלִי) יהושע (שם עט: א. ב. יהושע, אברהם ב. יהושע; 9 בדצמבר 1936, כ"ה בכסלו ה'תרצ"ז – 14 ביוני 2022, ט"ו בסיוון ה'תשפ"ב) היה סופר, מסאי ומחזאי ישראלי. חתן פרס ישראל (1995, ה'תשנ"ה), זוכה פרס א.מ.ת. לספרות (2016) ופרופסור באוניברסיטת חיפה.