stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנסיך ויג'איה
מקורות והבדלים ביניהם

ארבע גרסאות של האגדה מסבירות את מוצאם של הסינהלים. בכל הגרסאות מגיע נסיך לאי לנקה ומקים קהילה שהתפתחה לעם הסינהלי. ה"מהאוואמסה" וה"דיפאוואמסה" מזהים את הנסיך כוויג'איה, ולשתי האגדות האחרות יש שמות שונים לנסיך.
מהאוואמסה (אנ'): בגרסה זו, סבתו של ויג'איה היא נסיכה שמוצאה בממלכות ואנגה (אנ') וקאלינגה (אנ') (בנגל ואודישה של ימינו). היא יולדת שני ילדים עם "סינהא" ("אריה"), שמחזיק אותם בשבי ביער. לאחר שהנסיכה וילדיה נמלטו משביים, בנה סינהאבאהו (אנ') הורג את סינהא. הנסיך ויג'איה, בנו של סינהאבאהו, מייסד את ממלכת סינהאפורה. הוא הופך לנסיך-עוצר של סינהאפורה, אך מוגלה עם 700 מתומכיו ללנקה בגלל מעשיו הרעים. בגרסת מהאוואמסה יש סתירה; הבודהה גירש את כל היאקשות לאי ג'ירידיפה במהלך ביקור מוקדם יותר בלנקה, אך ויג'איה נתקל מאוחר יותר ביאקשות בלנקה ויאקשיני (יאקשה נקבה) בשם קובני הופכת למלכתו. קובני עוזרת לוויג'איה להרוס את עיר היאקשה סיריסאוואתו, ויש לו שני ילדים איתה. עם זאת, ויג'איה חייב להתחתן עם נסיכה ממעמד הקשטריה כדי להיות שליט לגיטימי; הוא מתחתן עם בתו של המלך פנדו (המזוהה עם שושלת פנדיה (אנ')) ששולח נשים אחרות ככלות עבור מלוויו של ויג'איה. קובני ושני ילדיה עוזבים לעיר היאקשה לנקאפורה, שם היא נהרגת על ידי בני יאקשה בשל בגידה בהם. ויג'איה מת ללא יורש; פנדובסאדווה, בנו של אחיו התאום סומיטה, מגיע מהודו ולוקח אחריות על הממלכה של ויג'איה. בני הקהילה שהוקמה על ידי ויג'איה הם האבות הקדמונים של הסינהלים.
"דיפאוואמסה": גרסה זו קודמת למהאוואמסה. היא דומה לגרסת המהאוואמסה, אבל משמיטה את קובני (ויאקשות אחרים) ואת הנסיכה הדרום הודית.
הדיווח של שוואנדזאנג: הנסיכה, שנחטפה על ידי הסינהא (אריה), מגיעה מדרום הודו. אין אזכור של ואנגה, קאלינגה או לאלה. היא ושני ילדיה בורחים מהשבי של סינהא לממלכת הולדתם בדרום הודו. בנה, צ'יה-ססה-צו ("לוכד אריות", או סינהאבאהו) הורג מאוחר יותר את אביו סינהא. אף על פי שהוא מקבל פרס, הוא מוגלה בספינה על מעשה רצח האב. צ'יה-ססה-צו נוחת על רטנאדיפה (לנקה, "אי אבני החן"), ומתיישב שם. הוא מתחיל לתקוף סוחרים ימיים שמגיעים לאי ומחפשים אבני חן. צ'יה-ססה-צו לוכד את ילדיהם של הסוחרים וחס על חייהם ויוצר קהילה. יש לו ילדים עם אישה אלמונית וצאצאיו מחלקים אנשים לקאסטות, מה שמוביל למערכת הקאסטות; הם גם מנהלים מלחמות, מרחיבים את שטחם. הקהילה של צ'יה-ססה-צו מולידה את הסינהלים, ויאקשות אינם מוזכרים בגרסה זו.
גרסת ולאהאסה ג'טאקה: גרסת ג'טאקה זו מתוארת בציורי מערות אג'אנטה של הודו ("סימהאלה אוואדאנה" במערה 17). הנסיך שמגיע לאי הוא סוחר בשם סינהאלה, בנו של סינהא. הוא ו-500 מתומכיו מפליגים לאי רטנאדיפה, שם הם מקווים למצוא אבני חן בעיר סיריסאוואתו. הם נטרפים וניצלים על ידי היאקשות, האורבים לסוחרים מספינות טרופות. היאקשות מתיימרים להיות אלמנות של סוחרים שביקרו קודם לכן באי. סינהאלה מתחתן עם המלכה שעמדה בראש היאקשות, אבל אז מגלה את זהותם האמיתית. הוא ו-250 מאנשיו בורחים מהאי על סוס מעופף בשם ולאהאסה. המלכה של היאקשות עוקבת אחריהם לממלכת האב שלו ומציגה את עצמה בפני אביו, סימהא, כפי שנעשה לה עוול על ידי הנסיך. סימהא נותן לה מחסה, אבל היא טורפת אותו ואת שאר בני משפחתו מלבד הנסיך. לאחר מכן היא חוזרת לרטנאדיפה, שם היא זוללת את 250 התומכים הנותרים של סינהאלה. סינהאלה יורש את אביו כמלך, ומוביל משלחת צבאית לרטנאדיפה. הוא מביס את היאקשות, ומקים את הממלכה הסינהלית.
מוצא

לפי ה"מהאוואמסה", מלך ואנגה (אנ') (האזור ההיסטורי בנגל) התחתן עם נסיכה בשם "מאיאוואטי" מהממלכה השכנה קאלינגה (אנ') (באודישה של ימינו). לזוג נולדה בת, סופאדווי, שעל פי הנבואה תזדווג עם מלך החיות. בבגרותה, הנסיכה סופאדווי עזבה את ואנגה כדי לחפש חיים עצמאיים. היא הצטרפה לשיירה בכיוון מגדהה, שהותקפה על ידי סינהא ("אריה") ביער באזור לאלה (או לאדה). ה"מהאוואמסה" קורא לסינהא אריה; אולם לפי כמה מתורגמנים מודרניים, סינהא היה אדם פורע חוק בהמי שחי בג'ונגל. לאלה מזוהה כאזור ראר (אנ') של בנגל (חלק מהמדינה ההודית של מערב בנגל) או לאטה (אנ'), חלק מגוג'ראט של ימינו.
סופאדווי נמלטה מההתקפה, אך נתקלה שוב בסינהא. סינהא נמשך אליה והיא ליטפה אותו, מודעים לנבואה. הוא החזיק את סופאדווי בשבי במערה, ונולדו להם שני ילדים: בן בשם סינהאבאהו (אנ') (או סיהאבאהו, "אריה חמוש") ובת בשם סינהאסיוואלי (או סיהאסיוואלי). כשהילדים גדלו, סינהאבאהו שאל את אימו מדוע היא וסינהא נראים כל כך שונים. לאחר שסיפרה לו על מוצאה המלכותי, הוא החליט לנסוע לוואנגה. בזמן שסינהא היה בחוץ, סינהאבאהו נמלט מהמערה עם סופאדווי וסינהאסיוואלי. הם הגיעו לכפר, שם פגשו מצביא מממלכת ואנגה. המצביא היה בן דוד של סופאדווי, ולאחר מכן התחתן איתה. סינהא החל להרוס כפרים כדי למצוא את משפחתו הנעדרת. מלך ואנגה הכריז על פרס לכל מי שיכול להרוג את סינהא, וסינהאבאהו הרג את אביו כדי לתבוע את הפרס. בזמן שסינהבאהו חזר לבירה, מלך ונגה מת. סינהאבאהו הוכתר למלך החדש, אך מאוחר יותר העביר את המלוכה לבעלה של אימו (המצביא). בשובו למקום הולדתו בלאלה, הקים את העיר סינהאפורה (אנ') (או סיהאפורה). סינהאבאהו התחתן עם אחותו, סינהסיוואלי, ונולדו להם 32 בנים (16 זוגות תאומים). ויג'איה סינג ("המנצח הגדול") היה בנם הבכור, ואחריו אחיו התאום סומיטה.
מיקומה של סינהאפורה אינו ידוע בוודאות. היא זוהתה עם סינגור (אנ') במערב בנגל (באזור ראדה או ראר) או סינגהפור, ליד ג'ג'פור באודישה. אלו המזהים את ממלכת לאלה עם גוג'ראט של ימינו ממקמים אותה בסיהור (אנ') של ימינו. תאוריה אחרת מזהה אותו עם הכפר סינגופוראם (אנ'), ליד סריקאקולאם (אנ') באנדרה פרדש. היא מוקמה גם בתאילנד של ימינו או בחצי האי המלאי.
הגעה לסרי לנקה

ויג'איה הפך לנסיך עוצר (אנ') על ידי אביו, אך הוא וחבורת חסידיו נודעו לשמצה במעשים האלימים. לאחר שהתלונות החוזרות ונשנות שלהם לא הצליחו לעצור אותו, אזרחים בולטים דרשו להרוג את ויג'איה. לאחר מכן, המלך סינהאבאהו גירש את ויג'איה ו-700 חסידיו מהממלכה. ראשיהם של הגברים היו מגולחים למחצה, והם הועלו על ספינה שיצאה לים. נשותיהם וילדיהם של 700 הגברים נשלחו בספינות נפרדות. ויג'איה וחסידיו נחתו במקום שנקרא סופארקה (אנ'); הנשים נחתו במקום שנקרא מאהילאדיפקה, והילדים נחתו במקום שנקרא נגאדיפה. ספינתו של ויג'איה הגיעה מאוחר יותר ללנקה, באזור המכונה טמבאפאני, ביום שבו מת גאוטמה הבודהה בצפון הודו. אלה שחושבים שוויג'איה יצא מהחוף המערבי של הודו (סינהאפורה הייתה בגוג'ראט) מזהים את נלאסופארה (אנ') של ימינו כמיקומה של סופארקה. אלה שחושבים שסינאהפורה הייתה באזור ואנגה-קאלינגה מזהים אותה עם מקומות מול החוף המזרחי של הודו; ההיסטוריון ההודי ס. קרישנאסוואמי אייאנגר (אנ') משער שאולי סופארקה הייתה סומטרה.
על פי ה"מהאוואמסה", ביקש גאוטמה הבודהה מאדון האלים (המזוהה כאינדרה) לפני שהשיג את נירוואנה להגן על ויג'איה בלנקה כדי שהבודהיזם יוכל לפרוח שם. אינדרה העניק את האפוטרופסות של לנקה לאל בצבע הלוטוס (אופולוון (אנ')), שהגיע ללנקה במסווה של סגפן כדי להגן על ויג'איה. האוריינטליסט הגרמני וילהלם גייגר (אנ') מזהה את האל בצבע הלוטוס בתור וישנו; "אופלה" הוא הלוטוס הכחול. הארכאולוג והאפיגרף הסרי לנקי סנאראת פראנאוויתאנה (אנ') מזהה אותו עם וארונה.
ויג'איה קשר חוט מגן (אנ') (פאריטה (אנ')) על ידיהם של חסידיו. מאוחר יותר הופיעה לפניהם יאקשה בדמות כלב. אחד החסידים חשב שהכלב מעיד על מגורים, והלך אחריו. לאחר זמן מה, הוא ראה יאקשיני (יאקשה נקבה) בשם קובני (או קואנה) שטוותה חוט. קובני ניסתה לטרוף אותו, אבל החוט הקסום של ויג'איה הגן עליו. משלא הצליחה להרוג אותו, השליכה קובני את החסיד לתהום; לאחר מכן היא עשתה את אותו הדבר לכל 700 החסידים. ויג'איה הגיע למקומה של קובני, מחפש את אנשיו; הוא גבר עליה, ואילץ אותה לשחרר אותם. קובני ביקשה מוויג'איה לחוס על חייה, ונשבעה לו אמונים. היא הביאה אוכל וסחורה מספינות הסוחרים שטרפה עבור ויג'איה וחסידיו, וויג'איה לקח אותה כבת זוגו.
ממלכת טמבאפאני

ויג'איה התעורר לצלילי המוזיקה והשירה. קובני אמרה לו שהאי הוא ביתם של יאקשות, שיהרגו אותה משום שנתנה מחסה לאנשיו של ויג'איה, והקולות היו מחגיגות חתונה בעיר היאקשה סיריסאוואתו. בעזרתה של קובני, ויג'איה ניצח את היאקשות. לוויג'איה ולקובני היו שני ילדים: ג'יוואהאטה ודיסאלה. ויג'איה הקים ממלכה שנקראה טמבאפאני ("ידיים אדומות כנחושת"), מכיוון שידי הגברים נצבעו על ידי האדמה האדומה של האזור. חברי הקהילה של ויג'איה נקראו סינהאלה, על שם סינהאבאהו.
השרים של ויג'איה וחסידיו האחרים הקימו כמה כפרים; אופטיסה הקים את אופאטיסאגמה (אנ') על גדת הנהר גמבירה, צפונית לאנוראדהאגמה. חסידיו של ויג'איה החליטו להכתיר אותו למלך, אך לשם כך הוא נזקק לאישה של בית אצילים כמלכה. שריו שלחו שליחים עם מתנות לעיר מאדהורה, אשר נשלטה על ידי מלך משושלת פנדיה (אנ'). (מאדהורה מזוהה עם מאדוראי, עיר בטמיל נאדו). המלך הסכים לשלוח את בתו ככלה של ויג'איה, וביקש ממשפחות אחרות להציע את בנותיהן ככלות עבור חסידיו של ויג'איה. כמה משפחות התנדבו, וזכו לתגמול מהמלך, ששלח מאה עלמות אצילות, בעלי מלאכה, אלף משפחות מ-18 גילדות, פילים, סוסים, עגלות ומתנות אחרות. הקבוצה נחתה בלנקה בנמל המכונה מהאטיתה.
לאחר מכן ביקש ויג'איה מקובני, בת זוגו היאקשינית, לעזוב את הקהילה כי אזרחיו פחדו מיצורים על טבעיים כמוה. הוא הציע לה כסף, וביקש ממנה להשאיר את שני ילדיהם מאחור, אבל קובני הביאה את הילדים לעיר היאקשות של לנאפורה. היא ביקשה מילדיה להישאר מאחור כשנכנסה לעיר, שם ראו בה יאקשות אחרים בוגדת; חשודה בריגול, היא נהרגה על ידי יאקשה. בעצת דודם מצד האם, הילדים ברחו לסומאנקוטה (המזוהה עם פסגת אדם (אנ')). באזור מלאיה של לנקה, הם נישאו והחלו את גזע פולינדה (המזוהה עם בני הוודה (אנ')).
ויג'איה הוכתר למלך. בתו של מלך פנדיה הפכה למלכתו, ונשים אחרות נישאו לחסידיו לפי דרגתם. ויג'איה העניק מתנות לשריו ולחותנו; הוא נטש את דרכיו הרעות, ושלט בלנקה בשלום ובצדק.
ימיו האחרונים

לוויג'איה לא היו ילדים נוספים לאחר שקובני עזבה. כשהוא מודאג בגיל מבוגר שהוא ימות ללא יורש, הוא החליט להביא את אחיו התאום סומיטה מהודו למשול בממלכתו. ויג'איה שלח מכתב לסומיטה, אך מת לפני שקיבלה תשובה. שריו מאופאטיסגמה שלטו אז בממלכה במשך שנה בזמן שהם המתינו לתשובה. בסינהאפורה הפך סומיטה למלך והיו לו שלושה בנים. מלכתו הייתה בתו של מלך מאדה (אולי ממלכת מאדרה (אנ')). כשהשליחים של ויג'איה הגיעו, סומיטה ביקש מאחד מבניו לנסוע ללנקה כי הוא היה מבוגר מדי; פנדובאסדווה, בנו הצעיר, התנדב. פנדובאסדווה ו-32 בנים משרי סומיטה הגיעו ללנקה, שם הוא הפך לשליט החדש.
חשיבות

בסרי לנקה, האגדה של ויג'איה היא רטוריקה פוליטית המשמשת כדי להסביר את המקור והגנטיקה של הסינהלים; לעיתים קרובות הם מתייחסים אליה כאל תיאור של אירועים היסטוריים. חוקרים סינהלים כגון ההיסטוריון ק.מ. דה סילבה השתמשו באגדה כדי לאשר את מוצאם ההודו-ארי (אנ') של הסינהלים, תוך הבחנה ביניהם לבין הדראווידים; סופרים טמילים כמו השופט ועורך הדין הטמילי סאטצ'י פונאמבאלם דחו את האגדה כפיקציה שמטרתה להצדיק תביעות טריטוריאליות סינהליות בסרי לנקה.
ביאורים

1 2  קבוצה רחבה של רוחות טבע, בדרך כלל מיטיבות, אבל לפעמים שובבות או גחמניות, הקשורות למים, פוריות, עצים, יער, אוצר וטבע בראשיתי. הן מוזכרות בטקסטים הינדים, ג'ייניים ובודהיסטיים.
↑  נסיך אשר, בשל מיקומו בסדר הירושה, שולט בממלכה כעוצר במקום המלך, למשל, כתוצאה מחוסר יכולת (קטין או מחלה) או היעדרות של הריבון.
הערות שוליים

1 2 3 4  S. Devendra (2010). "Our history: Myth upon myth, legend upon legend".
1 2 3 4 5 6 7 8 9  John M. Senaveratna (1997). The story of the Sinhalese from the most ancient times up to the end of "the Mahavansa" or Great dynasty. Asian Educational Services. pp. 7–22. ISBN 978-81-206-1271-6.
1 2  Mudaliyar C. Rasanayagam (1984). Ancient Jaffna. Asian Educational Services. ISBN 9788120602106.
1 2  "The Coming of Vijaya". The Mahavamsa. 8 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nihar Ranjan Patnaik (1 בינואר 1997). Economic History of Orissa. Indus Publishing. p. 66. ISBN 978-81-7387-075-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Kulke, Hermann; Kesavapany, K.; Sakhuja, Vijay, eds. (2009). Nagapattinam to Suvarnadwipa: Reflections on the Chola naval expeditions to Southeast Asia. Singapore: Institute of Southeast Asian Studies. p. 201. ISBN 978-981-230-937-2.
↑  "Simhala Avadana, Cave 17". אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  L. E. Blaze (1938). History of Ceylon. Asian Educational Services. p. 2. ISBN 978-81-206-1841-1.
↑  S. Krishnaswami Aiyangar (1 בינואר 1995). Some Contributions of South India to Indian Culture. Asian Educational Services. p. 75. ISBN 978-81-206-0999-0. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  "The Consecrating of Vijaya". The Mahavamsa. 8 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nanda Pethiyagoda Wanasundera (2002). Sri Lanka. Marshall Cavendish. pp. 26. ISBN 978-0-7614-1477-3.
↑  "The Consecrating of Panduvasudeva". The Mahavamsa. 8 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kapferer, Bruce (2012). Legends of People, Myths of State. Violence, Intolerance, and Political Culture in Sri Lanka and Australia. Berghahn. pp. 34–40. ISBN 978-0-85745-436-2.
חלק מציור הקיר ממערת אג'אנטה 17 מתאר את "בואם של הסינהלים". הנסיך ויג'איה נראה בשתי קבוצות של פילים ורוכבים.
טמבאפאני (אנ'), לשם הגיע הנסיך ויג'איה
רפאל לוי

ערך זה עוסק באסטרונום ומתמטיקאי גרמני. אם התכוונתם לכדורגלן ישראלי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1685 וייקרסהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  17 במאי 1779 (בגיל 94 בערך) הנובר, נסיכות הבוחר מהנובר 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה, ליקוי חמה, הלוח העברי, ליקוי ירח, מתמטיקה, חשבונאות 
 מקום קבורה:  Old Jewish Cemetery, Hanover 
 
רפאל לוי (הלוי) סגל מהנובר (בגרמנית: Rafael Levi;‏ ה'תמ"ה, 1685 – ב' בסיון ה'תקל"ט, 17 במאי 1779) היה מתמטיקאי ואסטרונום יהודי-גרמני, מחבר "תכונת השמים".
קורות חיים

רפאל לוי נולד בוייקרסהיים (אנ'). התייתם בגיל צעיר מאביו, יעקב יוסף לוי. למד בישיבת פרנקפורט על נהר מיין, ואחר כך למד בכוחות עצמו מדעים ושפות. עבד כמנהל חשבונות אצל יהודי החצר וולף אופנהיימר בהנובר. אחר כך משך את תשומת לבו של לייבניץ, שהיה איש החצר בהנובר, והפך לתלמידו ובן-חסותו והיה דר בביתו במשך שלש שנים. בהמשך היה מורה לפילוסופיה, למתמטיקה ולאסטרונומיה.
ספרו "תכונת השמים" (אמסטרדם תקט"ז; נדפס מחדש כמה פעמים במאה העשרים) עוסק באסטרונומיה, ובו ביאור להלכות קידוש החודש של הרמב"ם; כן פרסם לוחות אסטרונומיים שונים ומאמרים גרמניים במתמטיקה. בחיבור שנשמר בכתב יד הוא עוסק בחישוב הקץ וקובע את זמני הגאולה ותחיית המתים.
כאחד מן המשכילים המוקדמים ראה חשיבות דתית בחשיפת היהודים לחידושי המדע המודרני ובהפחתת הבערות אצלם. הוא עמד בקשר עם אנשי תנועת ההשכלה המאורגנת: התכתב ונפגש עם משה מנדלסון, והיה מורהו של יצחק אייכל.
הערות שוליים

↑  משה מנדלסון, פני תבל, אמסטרדם, תרל"ב, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307915805171  GND: 141485884  ISNI: 0000 0000 8000 3631  LCCN: nb2007020821  NKC: zmp20211109633  VIAF: 65998940   WorldCat (עם VIAF): 65998940
היפרדות לפאזות באפיטקסיה

היפרדות לפאזות באפיטקסיה יכולה להתרחש בגידול סגסוגות, בעיקר בשיטות אפיטקסיה הקרובות לשיווי משקל תרמודינמי, למשל ב-LPE, אבל היא יכולה להתרחש גם באפיטקסיה בתנאים של העדר שיווי-משקל, כמו ב-MBE וב-MOVPE. למשל, בגידול MBE של הסגסוגת של In0.5Al0.5As על InP (אנ') מתקבלת היפרדות לפאזות, אחת בהרכב עשיר ב-InAs (אנ') ושנייה בהרכב עשיר ב‑AlAs (אנ'). תמונות ה-TEM של שכבות אלו מראות פילוג קונטרסט קוואזי-מחזורי (אנ') עדין, בגלל הנוכחות של צברים (קלסטרים) עשירים באינדיום וצברים עשירים באלומיניום. משגדלה סגסוגת מפורקת כזו, היא יכולה להישאר מפורקת כך לעד בטמפרטורת החדר, שכן הדיפוזיה בצובר (bulk) השכבה איטית מאד. לא כך המצב לגבי הדיפוזיה המשטחית בטמפרטורת הגידול, זו מהירה מאד, ולכן מתאפשרת בדרך כלל אפיטקסיה עם איכות גבישית טובה. דיפוזיה משטחית מהירה זו, המשולבת עם האי-יציבות התרמודינמית מאפשרות, עם זאת, את יצירת הקלסטרים בהרכבים השונים.
מודל DLP להיפרדות למופעים באפיטקסיה

מודל המסביר את ההיפרדות לפאזות בסגסוגות מוצקות המגודלות בשיטות אפיטקסיה שונות, הקרוי מודל ההפרש בפרמטרי הסריג (delta lattice parameter – DLP), פותח על ידי ג'רלד סטרינגפלו (Gerald Stringfellow) בשנות ה-70 של המאה ה-20 במעבדות של חברת היולט-פקארד (HP) בפאלו אלטו, קליפורניה. המודל מבוסס על פרמטר אינטראקציה  \Omega  בין הפאזות המוצקות. פרמטר זה נקבע ניסיונית מדיאגרמות הפאזות, שהיו קיימות בזמנו, לסגסוגות שגודלו באפיטקסיה מהפאזה הנוזלית (LPE) או באפיטקסיה מפאזת האדים (VPE), ושהראו פער מסיסות בתחומי הרכב כלשהם. עם השנים התברר כי ניתן לנבא באמצעות המודל הזה, בצורה די מדויקת, את דיאגרמות הפאזות של החומרים המגודלים בשיטות הקרובות לשיווי-משקל LPE ו-VPE. באופן מפתיע התברר שהניבוי שלהן מוצלח גם לסגסוגות המגודלות בשיטות הגידול הרחוקות משיווי משקל: אפיטקסיית קרן מולקולרית (MBE) ואפיטקסיה מפאזת אדים אורגנומתכתיים (MOVPE), אם מניחים קיומו של שיווי-משקל בממשק מוצק-אדים.
מודל DLP להיפרדות למופעים באפיטקסיה > המודל

במודל DLP, הגורם הדומיננטי השולט על האנרגיה החופשית של הערבוב, פרמטר האינטראקציה, הוא פרמטר עיבור. הוא אינו ההבדל בין אנרגיות הקשר בתרכובות השונות המרכיבות את הסגסוגת, המבוטא באמצעות הפרמטר  \chi  בפיתוח התרמודינמי הרגיל של היפרדות לפאזות, אלא הוא הבדל הגודל בין האטומים החולקים תת-סריג משותף בסגסוגת. הבדל זה מבוטא באמצעות המשוואה:  \Omega =K\Delta {a^{2}}/a_{avg}^{4.5}. היכן ש- \Delta a הוא ההבדל בפרמטר הסריג בין התרכובות המרכיבות את הסגסוגת, ו- a_{avg} הוא פרמטר הסריג הממוצע שלהן. הקבוע  K נקבע אמפירית מניסויים במערכות הכוללות אטומים זהים ושונים מהקבוצות III ו-V בטבלה המחזורית של היסודות, שעבורם קיימים נתונים לגבי דיאגרמות הפאזות. למשל, עבור המערכת GaPN, קבעו את  K מניסויים במערכות המכילות Al, Ga, ו-In מעורבבות עם P, As, ו‑Sb.
אנתלפית הערבוב ( \Delta {H^{M}}) מקיימת את הקשר:  \Delta {H^{M}}=\Omega x(1-x). אנתלפיה זו, כמו גם פרמטר האינטראקציה ( \Omega ), תמיד חיוביים.
המשמעות של הביטוי עבור  \Omega  היא שעבור סגסוגות כמו GaAlAs (אנ'), שבהם ל-GaAs ול-AlAs (אנ') יש פרמטרי סריג כמעט זהים, המוצק הוא כמעט תמיסה אידיאלית ( \Omega =0). עבור הסגסוגת GaPN, לעומת זאת, שבו הבדל הגודל בין ה‑P וה-N גדול, האנתלפיה של הערבוב גבוהה מאוד. התוצאה היא פער מסיסות רחב.
מודל DLP להיפרדות למופעים באפיטקסיה > משמעויות המודל

ההצלחה של ההבנה התרמודינמית של הפרמטר  \Omega  באפיטקסיה הייתה ההדגמה התאורטית שלגידול של סגסוגות עם ערבוב של אלומיניום ואינדיום בתת-סריג מקבוצה III, מוֹנְעִים האילוצים התרמודינמיים גידול מבוקר ויעיל שלהם על ידי שיטות אפיטקסיה של שיווי משקל LPE או VPE. רק MOVPE ו-MBE יכולים לשמש, לכן, לגידול של הסגסוגות החשובות של AlGaInP, המשמשות הן ליצור LED-ים עם יעילות גבוהה באדום, כתום, וענבר, והן ליצור תאים סולאריים עם יעילות גבוהה. כך גם לגבי סגסוגות של AlGaInN המשמשות ל-LED-ים עם יעילות גבוהה בכחול וירוק. פערי המסיסות אותם ניבא מודל ה-DLP כשנכתב, במערכות הטרנריות GaAsSb, GaPSb ו-InPSb והמערכות הקווטרנריות GaInAsP, AlGaAsSb ו‑InAsPSb, אכן נצפו לאחר מכן באופן ניסיוני. פירוש הדבר שמודל ה‑DLP הפשוט שימושי לניבוי ההתנהגות של הגידול האפיטקסיאלי של מערכות III-V (אנ') רבות.
מודל DLP להיפרדות למופעים באפיטקסיה > "הבסת" המודל – גידול סגסוגות מטסטביליות

כאמור, נמצא באופן די מפתיע שמודל DLP, למרות פשטותו, די מדויק על פני כל התחום של סגסוגות של חומרים מהקבוצה III-V. עם זאת, גורמים קינטיים יכולים להשפיע באופן משמעותי על יכולתם של חומרים אלה להתקרב לשיווי משקל תרמודינמי. כל פרמטרי הגידול המעודדים הקטנת זמן השהייה (residence time) של האדאטומים (אנ') על פני השטח בטרם החדרתם לסריג הגבישי, גורמים להעדפת הקינטיקה על פני התרמודינמיקה. לפיכך, טמפרטורות נמוכות וקצבי גידול גבוהים מאפשרים גידול של סגסוגות בתוך אזור האי-יציבות התרמודינמית. עם זאת, טמפרטורות גידול נמוכות מדי וקצבי גידול גבוהים מדי עלולים להניב חומר עשיר מאוד בפגמים, שאינו מתאים למימוש התקנים בכלל, ולמימוש התקנים של נושאי מטען מיעוט, בפרט. גם צפיפות מדרגות גבוהה על פני השטח, וכיוונן כך שתתאפשר החדרה מהירה של האדאטומים לגביש הגדל בשפתן, יכולים "להביס" את האילוצים התרמודינמיים, כך שמתאפשרת אפיטקסיה מוצלחת של סגסוגות מטסטביליות תרמודינמית.
יתרה מכך, תהליך ההחדרה (אינקורפורציה) של האדטומים לסריג הגבישי הַגָּדֵּל במהלך האפיטקסיה, עשוי להיות מורכב יותר מאשר במודל הפשוט הזה. מורכבות זו מובילה לעיתים קרובות למסיסות משופרת גם במערכות שבהן יש לצוּרונִים המעורבים הבדלי גודל ניכרים. גורם חשוב שממנו מתעלמים במודל DLP הוא אנרגיית העיבור (אנ') (strain). לעיבור יש השפעה רבה על הרכב המוצק. ההרכב של סגסוגת אפיטקסיאלית מוּטֶה לכיוון הסריג שהפרמטר שלו מתואם לזה של המצע, תופעה המכונה נעילת סריג (lattice latching) או משיכת סריג (lattice pulling). תופעה זו נצפתה במגוון רחב של סגסוגות III-V, שגודלו בכל טכניקות האפיטקסיה העיקריות. אנרגיית העיבור הנובעת מתנודות הרכב במערכות המורכבות מאטומים בגדלים שונים, גורמת לדיכוי של אי-הומוגניות הרכב ושל ההיפרדות לפאזות. עם זאת, קלסטרים של הרכבים שונים יכולים עדיין להתרחש במהלך האפיטקסיה, מפני שאנרגיית העיבור מופחתת ליד פני השטח, במיוחד עבור הגידול של איים ומבנים פירמידליים ועמודיים.
סיבוכים נוספים קשורים לפרטים של התרמודינמיקה של האינקורפורציה של האדאטומים באתרים מסוימים על פני השטח. הרקונסטרוקציה המשטחית (אנ') הספציפית שנוצרת על פני השטח במהלך האפיטקסיה יכולה להשפיע על אנרגיית האינקורפורציה של, למשל, חנקן ב-GaAs או ב-GaP (אנ'). יתרה מכך, למכשולים קינטיים ותרמודינמיים להתגרענות של פאזה שנייה על פני השטח, במהלך האפיטקסיה, יכולה להיות השפעה גדולה על גבולות המסיסות שנצפים בניסוי, בהשוואה לאלה המנובאים על ידי המודל הפשוט.
דוגמה: היפרדות לפאזות בסגסוגות של ארסנידים ואנטימונידים של היסודות מקבוצה III

לסגסוגות של מוליכים למחצה של ארסנידים ואנטימונידים (אנ') של היסודות מקבוצה III יש חשיבות מעשית באלקטרואופטיקה בתחומי התת-אדום. בכלל זה התקני קרינה כמו לייזרים ודיודות פולטות אור, והתקני בליעה כמו גלאי תת-אדום והתקנים תרמו-פוטו-וולטאיים (אנ'). על ידי שינוי הרכב הסגסוגות ניתן לקלוע לאורכי גל בתחום רחב מאוד בתת-אדום. למשל, בסגסוגת אינדיום ארסניד אנטימוניד (אנ'), InAs1-xSbx, ניתן על ידי שינוי ההרכב לכסות אורכי גל בתחום מכ-3μm ועד כ-10μm. ליצירת התקנים כאלו נדרשים מבנים שכבתיים המכילים סגסוגות בהרכבים שונים הן טרנריות (שמכילים 3 אטומים שונים) והן קווטרנריות (שמכילים ארבעה אטומים שונים). אבל סגסוגות אלו נוטות להיפרד לפאזות בחלק מתחומי ההרכב הרצויים. הטבלה הבאה מפרטת את תחזית מודל DLP עבור הסגסוגות הללו.
| סגסוגת |  a_{AB}[nm] |  a_{AB'orA'B}[nm] |  \Delta a[nm] |  a_{avg}[nm] |  10^{5}\Omega  | תחזית המודל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| GaAlAs | 0.5653 | 0.566 | 0.0007 | 0.5657 | 0.002 | ללא היפרדות לפאזות |
| InAsSb | 0.6058 | 0.6479 | 0.0421 | 0.6269 | 4.6 | פער מסיסות צר |
| AlAsSb (אנ') | 0.566 | 0.6136 | 0.0476 | 0.5898 | 7.7 | פער מסיסות צר |
| GaInAsSb | 0.5653 | 0.6479 | 0.0826 | 0.6066 | 20.5 | פער מסיסות רחב |
| AlInAsSb | 0.566 | 0.6479 | 0.0819 | 0.6069 | 20.1 | פער מסיסות צר |
דוגמה: היפרדות לפאזות בסגסוגות של ארסנידים ואנטימונידים של היסודות מקבוצה III > InGaSb ו-InAsSb

דייבוק (Deibuk) חישב את פערי המסיסות הספינודליים של הסגסוגות In1-xGaxSb ו‑InAs1‑xSbx באמצעות מודל DLP, וקיבל שהנקודות הקריטיות עבור שתי הסגסוגות הן בערך 200°C ו-300°C, בהתאמה. נמוכות במידה ניכרת מהטמפרטורות האופייניות לאפיטקסיה של סגסוגות אלו. בטמפרטורות החדר פער המסיסות הספינודלי התקבל בתחום שבין x=0.2 לכ-x=0.8 עבור In1-xGaxSb, ובתחום שבין x=0.17 ובין x=0.8 עבור InAs1‑xSbx. המסקנה היא שניתן לגדל אפיטקסיאלית את שתי הסגסוגות הטרנריות הללו ללא חשש מהיפרדות ספינודלית לפאזות. אמנם התרמודינמיקה צופה התפרקות כזו בטמפרטורת החדר של הסגסוגות בהרכבים שצוינו קודם, אך הסבירות שפירוק כזה יתרחש - אפסית, שכן הדיפוזיה של המרכיבים בטמפרטורת החדר נמוכה מכדי שתהליך כזה יתרחש בקצב מדיד. חישובים מאוחרים יותר באמצעות מודלים אחרים הניבו תוצאות דומות.
עם זאת, מיושי והוריקושי (Miyoshi & Horikoshi) דיווחו שהטמפרטורות המעשיות של הפירוק הספינודלי ב-InAs1-xSbx גבוהות ביותר מ-100°C מאשר צופה מודל ה-DLP. הם גידלו באמצעות MBE (בתחום הטמפרטורות 345-470°C) שכבות של הסגסוגת הזו בהרכב נומינלי של x=0.5 על מצעים של GaAs (100) תוך שימוש בארבע שכבות חציצה (באפר) שונות. הטמפרטורה הקריטית שהתקבלה בניסוי הייתה 415°C (בגידול על באפרים של GaAs ו‑InAs0.5Sb0.5) או 435°C (בגידול על באפרים של GaSb ו-InAs); בעוד שהטמפרטורה הקריטית לפי מודל DLP היא, כאמור, רק כ-300°C. ההבדל בין שתי הטמפרטורות הקריטיות יוחס על ידי המחברים לעיבור הקיים בשכבות: הטמפרטורה הנמוכה מתקבלת כאשר הסגסוגת גודלה ללא עיבור, על שכבות חציצה של GaAs ו‑InAs0.5Sb0.5; ואילו הגבוהה – כשהיא גודלה עם עיבור, על שכבות חציצה של InAs ו-GaSb. מתחת לטמפרטורות הקריטיות הניסיוניות גְּדֵלוֹת שכבות הסגסוגת תוך התפרקות לשתי פאזות, המתבטאות בשני שיאים בתרשימי XRD (אנ'). בתמונות SEM ו-TEM ניצפו "לוחיות" (plates) מקבילות לממשק עם המצע, להן יש הרכבי סגסוגות שונים. תופעה זו של על-סריג (אנ') "טבעי" נצפתה כבר קודם על ידי Ferguson וחבריו. ההיפרדות של InAs0.5Sb0.5 לפאזות בצורת "על-סריג טבעי" בגידול מתחת לטמפרטורה הקריטית מוסברת בצורה הבאה: השכבה מתחילה לגדול כסגסוגת עשירה ב-InAs בגלל ההיבדלות (אנ') (סגרגציה) החזקה של אנטימון לפני השטח של הגידול. ריכוז האנטימון בפני השטח גָּדֵל בטמפרטורות גידול נמוכות, מפני שאז קצב הדסורפציה (אנ') שלו מפני השטח נמוך. כאשר ריכוז האנטימון בפני השטח מגיע לערך קריטי כלשהו, מתחילה לגדול תת-שכבה של סגסוגות עשירה ב-Sb, שבה צפיפות נקעים גבוהה. מאחר שאטומי האנטימון יציבים יותר מאטומי הארסן בסגסוגת העשירה באנטימון, אין היבדלות של Sb לפני השטח. משהתגבש כל האנטימון המשטחי, מתחיל שוב גידול של תת-שכבה עשירה בארסן. היישום של הרפיה, לפני שהאנטימון שהתבדל לפני השטח של הסגסוגת העשירה בארסן הגיע לריכוז הקריטי שלו, גורם לדסורפציה של האנטימון העודף הזה, ולהמשך גידול של סגסוגת הומוגנית ללא היפרדות לפאזות.
נראה, אם כן, שמודל DLP תקף גם לסגסוגות של InAs1-xSbx. תופעת ההיפרדות לפאזות בטמפרטורות גבוהות יחסית בסגסוגות של InAs0.5Sb0.5 אינה נובעת מפירוק ספינודלי, אלא מהתבדלות של אנטימון למשטח הגידול.