stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דנה רוטנברג
רשימת יצירות > סרטי מחול ויצירות מחול למסך

רוטנברג יוצרת יצירות מחול למסך בשיתוף הבמאי אורן שקדי. שניהם אמני גלריה שלוש.
2012 - Private I’s, סרט מחול. בימוי: אורן שקדי. צילום: רם שוויקי. משתתפים: אופיר יודילביץ, אורי שפיר.הסרט הוקרן בפסטיבלים: Tallahasee International Exhibition, ארה״ב וזכה בפרס הראשון; 2013 Dance Camera West, ארה״ב וזכה בפרס חביב הקהל; Special Mention, In The Palace Festival, בולגריה; Award for Distinction, International Screendance Festival, ארה״ב; Outstanding Film Award, Jumping Frames Festival, הונג קונג.
2014 - Glove Story, סרט מחול. בימוי: אורן שקדי. משתתפים: אוהד קנולר, ריקי בליך, אורי שפיר, ענבר נמירובסקי, איילה פרנקל, עדי בוטרוס. הסרט הוקרן בפסטיבלים: Opening Film Award, Sinema Dans Ankara, טורקיה, וב-Creation Award, FIVER Festival, ספרד.
2017 - ! CUT, סדרת יצירות וידאו ארט מחול, גלריה שלוש, תל אביב.
2021 - Dance Loops, סדרת יצירות מחול למסך, יריד צבע טרי וגלריה זימאק, תל אביב.
רשימת יצירות > יזמות תרבותית וניהול אמנותי

2013 - יוזמת ומנהלת אמנותית של "סרט נע", סופשבוע של מחול וקולנוע בחלל ״מחסן 2״ שבנמל יפו.המיזם האמנותי נערך במשך שלושה ימים ועסק במחול, בקולנוע ובמה שביניהם, למשל: סרטי מחול, פאנלים, תערוכת וידאו ארט מחולי, עמדות תנועה אינטראקטיביות, מופעים מוזיקליים-מחוליים ועוד.
2013 ועד היום - מייסדת ומנהלת אמנותית של ״פרויקט 48 מחול״ - פרויקט שנתי המפגיש כוריאוגרפים, רקדנים, אמנים ועוד ל"בליינד דייט" יצירתי הכולל שני סבבי יצירה בני 24 שעות, שבסופם נוצרות יצירות מקוריות וחד פעמיות לבמה.
2018-2019 - יוזמת ומנחה של ״ביקורי סטודיו״ - סדרת העשרה ומפגשים אינטימיים עם יוצרות ויוצרים ויצירותיהם שבתהליך עבודה. המיזם נוצר בתמיכת עיריית תל אביב ובשיתוף עמותת הכוריאוגרפים.
2020-2023 - מנהלת אמנותית שותפה בפרויקט ״הרמת מסך״ מייסודו של משרד התרבות והספורט.
פרסים

2014 - פרס שרת התרבות ליוצרת צעירה במחול
2012 - פרס רוזנבלום ליוצרת מבטיחה
הערות שוליים

↑  ענת מרדכי, האם אפשר להתפרנס מריקוד?, באתר ynet, 15 ביוני 2009
1 2  דנה רוטנברג // פרויקט 48 מחול, באתר פרוטפוליו, ‏26 ביולי 2019
1 2   מנחה נופה, הספיד דייט של אנשי המחול, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2016
↑  ציפי שוחט, יצירות של רקדני "בת שבע", באתר הארץ, 16 ביוני 2004
↑  מרב יודילוביץ', הבית האינטימי שלהם, באתר ynet, 28 באוגוסט 2005
↑  אור מרין ודנה רוטנברג "בבימת מחול", באתר הבמה, ‏19 ביוני 2006
↑  חן רוזנק‏, פסטיבל "זירת מחול 4" מציג בבכורה, באתר וואלה, 22 ביולי 2007
↑  רוני דורי, נוכח אינפלציית המלים, באתר הארץ, 4 במרץ 2008
↑  מרב יודילוביץ', רוקדים במתחם, באתר ynet, 21 ביולי 2008
↑  רוני דורי, נע באוזן: בחירת הקהל, באתר הארץ, 23 במרץ 2009
↑  צבי גורן, סיכום הרמת מסך 2010, באתר הבמה, ‏5 בדצמבר 2010
↑  צבי גורן, Blend – מחול עכשווי, באתר הבמה, ‏22 באוגוסט 2011
↑  גיא ארליך, נועם ענבר: "למוזיקה יש נטיה מרושעת להשתלט", באתר הארץ, 23 במרץ 2011
↑  אישונים (מורחבים), באתר תיאטרון תמונע
↑  חגית פלג-רותם, ‏רוקדים בשפה שלהם, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2012
↑  רות אשל, מה שהגוף זוכר: על פסטיבל "אינטימדאנס", באתר הארץ, 9 ביולי 2012
↑  שרון טמיר, ‏לילה מוטרף במוזיאון, באתר ‏מאקו‏, 15 במאי 2017
1 2  מיטל רז, דנה רוטנברג משלבת מחול ואמנות חזותית כדי לשחרר את הקהל, באתר time out, ‏18 במאי 2017
↑  תנועת הצופים, באתר מקודשת
↑  משחקים אמנות בנתניה, באתר גו נתניה
↑  מרית בן ישראל, להחזיק את השמיים לרגע (בעקבות "לא עלינו" של דנה רוטנברג ונעה מרק-עפר), באתר הבלוג של מרית בן ישראל, ‏31 במאי 2017
↑  יעל אפרתי, התנועה העממית: נמצא מופע מחול שלא מתנשא על הקהל שלו, באתר time out, ‏25 בינואר 2018
↑  פסטיבל אינטימדנס ICON, באתר תמונע
↑  כנס לרגל 30 שנה למרכז סוזן דלל, באתר הבמה, ‏3 בנובמבר 2019
1 2  ג'וי ברנרד, הרמת מסך 2022: לנסות לרקוד את הלא־מודע, באתר פרוטפוליו, ‏6 בנובמבר 2022
↑  רות אשל, Everything must go מאת דנה רוטנברג, באתר יומני מחול רות אשל, ‏3 באוקטובר 2022
↑  דנה רוטנברג — כולי אוזן / במסגרת התערוכה דמיינו מוזיאון (או: הגוף הזוכר), באתר מוזיאון תל אביב לאמנות
↑  עמוד היצירות של רוטנברג ושקדי באתר גלריית שלוש
↑  מידע נוסף ווידאו מתוך היצירה באתר ScreensArt
↑  מידע נוסף ווידאו מתוך היצירה באתר ScreensArt
↑  מידע על המיזם באתר ScreensArt
↑  סרט נע – סופשבוע של מחול וקולנוע בנמל יפו, באתר kinderland
↑  עידית סוסליק, הרמת מסך 2022: מחול שמתבונן פנימה ובוחן את המוסכמות החברתיות, באתר ישראל היום, ‏21 בנובמבר 2022
↑  עידו בלאס, הוכרזו הזוכים בפרס רוזנבלום לשנת 2012, באתר הארץ, 18 ביולי 2012
האי סקוט

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  67°22′42″S 179°54′42″W﻿ / ﻿67.378333333333°S 179.91166666667°W﻿ / -67.378333333333; -179.91166666667
 שטח:  0.04 קילומטר רבוע
 אורך:  0.37 קילומטר
 רוחב:  0.18 קילומטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
 על שם:  רוברט פלקון סקוט 
 מגלה:  ויליאם קולבק 
 תאריך גילוי:  25 בדצמבר 1902 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהאי סקוט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהאי סקוט
 
האי סקוט הוא אי געשי קטן ולא-נושב בים רוס, האוקיינוס הדרומי, 505 ק"מ צפונית-מזרחית לכף אדייר, הקצה הצפוני-מזרחי של ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה. אורכו 565 מטרים מצפון לדרום, ורוחבו בין 130 ל-340 מטרים. גובהו מגיע ל-54 מטרים מעל פני הים והוא מקיף שטח של 40 דונם. עמוד האגיטס, סטאק בגובה 62 מטרים מעל פני הים ובקוטר 50 מטרים, ששטחו פחות משני דונם, נמצא 250 מטרים מערבית לאי. באי יש שני מפרצונים עם כברת ארץ פתוחה כשפת-ים ושאר האי מוקף צוקים גבוהים. אחד המפרצונים נמצא על החוף הצפוני-מזרחי והשני מול עמוד האגיטס על חופו המערבי של האי.
רב החובל ויליאם קולבק, מפקד האונייה "מורנינג", ספינת האספקה והחילוץ של משלחת דיסקברי בפיקודו של רוברט פלקון סקוט, גילה את האי ב-25 בדצמבר 1902 וירד אליו. תחילה התכוון קולבק לקרוא לאי בשם "אי מרקהם", על שמו של סר קלמנטס מרקהם, אבל לאחר זמן החליט לקרוא לו על שם סקוט. עמוד האגיטס נקרא על שם אמו של קולבק לפני נישואיה, האגיט. ב-2006 מצאה משלחת מיפוי אל ים רוס את האיים 2.3 ק"מ צפונית למיקום שנקבע להם תחילה.
האי סקוט הוא חלק משטח חסות רוס, שנמצא בחזקתה של ניו זילנד.
מדצמבר 1987 עד מרץ 1999 הייתה על האי תחנת מזג אוויר אוטומטית. הרישומים מראים טמפרטורה ממוצעת של כמה מעלות צלזיוס מתחת ל-0 בקיץ, ועד 40°- בחורף.
הערות שוליים

↑  ="NIWAR200717">The changing map of Antarctica, המכון הלאומי לחקר מים ואטמוספירה, חופים ואוקיינוסים, עדכון מס' 17, 2007
דאז דילינגר

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1973 (בן 51) לונג ביץ', ארצות הברית 
 שם לידה:  Delmar Drew Arnaud 
 שם במה:  Daz Dillinger 
 מוקד פעילות:  לונג ביץ', קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 סוגה:  היפ-הופ, ג'י-פאנק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים, דוגם צלילים, מכונת תופים, כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  דת' רואו רקורדס   D.P.G. Recordz   Gangsta Advisory Records   סו סו דאף רקורדינגס   Virgin Records   EMI Records   Koch Entertainment   דוגי סטייל רקורדס
 www.dazdillinger.net
 פרופיל ב-IMDb
 
דלמאר דרו ארנו (באנגלית: Delmar Drew Arnaud; נולד ב-25 במאי 1973), ידוע גם בשם הבמה דאז דילינגר (Daz Dillinger), הוא ראפר ומפיק היפ הופ אמריקאי מלונג ביץ', קליפורניה. ידוע בעיקר כחבר בהרכב דה דוג פאונד, עם חברו קורופט ובעבודה שלו בחברת התקליטים דת' רואו רקורדס.
ביוגרפיה > בדת' רואו רקורדס > The Chronic ו-Doggystyle

דאז התחיל את הקריירה שלו בדת' רואו רקורדס כמפיק של חברה של שוג נייט (מייסד ושותף בדת' רואו רקורדס), Paradise. דאז התחיל לעבוד עם ד"ר דרה על האלבום, The Chronic; במשך ההקלטות לאלבום הוא פגש את קורופט. קורופט ודאז הקימו את ההרכב דה דוג פאונד בשביל Doggystyle, האלבום הראשון של בן דוד שלו, סנופ דוג. המבקרים שבחו את האלבום, במיוחד את הסינגל האחרון מהאלבום "What Would You Do?", הם ראו בדה דוג פאונד חלק מהיריבות שבין ד"ר דרה ל-Eazy-E, על ידי דיסים על אומנים מהלייבל של Ruthless Records Eazy-E.
דאז התארח בשיר אחד מהאלבום Doggystyle והפיק את השירים "Serial Killa" ו-"For All My Niggaz and Bitches" מהאלבום. הוא גם הפיק שירים לפסקול של הסרטים "Murder Was the Case" ו-"Above The Rim".
ביוגרפיה > בדת' רואו רקורדס > מפיק ראשי ב-All Eyez on Me ואלבומו הראשון Retaliation, Revenge and Get Back

לאחר סכסוך בין ד"ר דרה לבין שוג נייט, דרה הפסיק להפיק אלבומים שלמים בדת' רואו רקורדס, ובימיו האחרונים כמפיק בדת' רואו הוא הפיק שלושה שירים באלבום All Eyez on Me של טופאק שאקור. אפילו לפני שדרה עזב את דת' רואו רקורדס כדי להקים את אפטרמת' אנטרטיינמנט, דאז הפיק את השירים 2 of Amerikaz Most Wanted, I Ain't Mad at Cha ,Ambitionz Az A Ridah ועוד מספר שירים אשר נתנו לו פרסום בציבור. דאז נהפך להיות המפיק הראשי באלבום של סנופ דוג, Tha Doggfather. המעמד של מפיק ראשי נהפך להיות רשמי לאחר עזיבתו של ד"ר דרה מדת' רואו רקורדס ולאחר הרצח של טופאק שאקור. דאז הפיק שירים בפסקול של הסרט Gridlock'd, באלבום Necessary Roughness של הראפרית Lady of Rage, ובאלבום של נייט דוג G-Funk Classics, Vol. 1. הפקות נוספות שלו יצאו לאור באלבום הלא רשמי של סנופ דוג, Dead Man Walkin, שיצא על ידי שוג נייט ב-2001 לאחר שדאז עזב את דת' רואו רקורדס.
בשנת 1998 דאז דילינגר הוציא לאור את אלבומו הראשון, Retaliation, Revenge and Get Back, תחת הלייבל דת' רואו רקורדס. באלבום התארחו הראפרים נייט דוג, סנופ דוג וקורופט אשר עזבו את דת' רואו וראפרים נוספים כמו: דאב סי, טופאק שאקור, טו שורט ואם סי אייט. באותה התקופה היה סכסוך בין סנופ דוג לשוג נייט, אשר הובילה לעזיבתו של דאז מדת' רואו רקורדס.
ביוגרפיה > לאחר העזיבה מדת' רואו > קריירת סולו והסכסוך עם קורופט

אחרי שעזב את דת' רואו רקורדס, דאז דילינגר הפיק שירים למספר אומנים כמו: סופאפליי, קורופט ובי-לגיט. בשנת 2000 דאז הוציא לאור את האלבום .R.A.W, תחת הלייבל שלו .D.P.G. Recordz ב-2001 קורופט ודאז חזרו לעבוד יחד כהרכב בשביל האלבום השני שלהם, Dillinger & Young Gotti, ששוחרר ב-2002; האלבום קיבל תגובות מעורבות מצד המבקרים ומהציבור.
לאחר שקורופט חזר לחברת התקליטים דת' רואו רקורדס, דאז עשה מספר דיסים כנגד דת' רואו כמו: " Catch U In The Club", " U Ain't Shit" וקטע קצר בשם " A Message to Ricardo Brown". קורופט הגיב לו עם השיר " No Vaseline Part 2" . הסכסוך התרחש בין השנים 2002 – 2005, בזמן שדאז הוציא לאור מספר אלבומי סולו כמו: DPGC: U Know What I'm Throwin' Up ו- Tha Dogg Pound Gangsta LP.
ביוגרפיה > לאחר העזיבה מדת' רואו > הפיוס ופרויקטים שעתידים לצאת

ב-2005 דאז וקורפט ישבו את המחלקות שהיו ביניהם, והופיעו יחד במופע של החוף המערבי שהופעל על ידי סנופ דוג. קורופט עזב את דת' רואו רקורדס בפעם השנייה, דאז וקורופט רכשו את הזכויות על השם דה דוג פאונד וייסדו מחדש את ההרכב ; דאז עזב את חברת ההקלטות סו סו דאף רקורדינגס של ג'רמיין דופרי.
ב-1 באוגוסט 2008, דאז הציע לבעלים החדשים של דת' רואו רקורדס לעשות קליפים לשירים באלבום Dogg Food, דאז גם מתכנן להוציא לאור חומרים שלא פורסמו בעבר.
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

1998 - Retaliation, Revenge and Get Back
2000 - .R.A.W
2002 - This Is the Life I Lead
2003 - DPGC: U Know What I'm Throwin' Up
2004 - I Got Love in These Streetz
2005 - Tha Dogg Pound Gangsta LP
2005 - Gangsta Crunk
2006 - So So Gangsta
2007 - Gangsta Party
2008 - Only on the Left Side
2009 - Public Enemiez
2010 - Matter of Dayz
2011 - .D.A.Z
2012 - Witit Witit
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2001 - Who Ride wit Us: Tha Compilation, Vol. 1
2002 - To Live and Die in CA
2002 - Who Ride wit Us: Tha Compalation, Vol. 2
2008 - Who Ride wit Us: Tha Compalation, Vol. 3
2009 - Who Ride wit Us: Tha Compalation, Vol. 4
דיסקוגרפיה > אלבומי שיתוף פעולה

2001 - Long Beach 2 Fillmoe (עם JT the Bigga Figga)
2001 - Game for Sale (עם JT the Bigga Figga)
2003 - Southwest (עם Nuwine)
2009 - Get That Paper (עם Fratthouse)
דיסקוגרפיה > EPs

2001 - Makaveli & Dillinger Don't Go 2 Sleep (עם טופאק שאקור)
2012 - Alone (עם Skip Tailor)
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2004 - DPG: Till The Day I Die Mixtape
2005 - So So Gangsta - The Mixtape
2005 - West Coast Gangstas - Starring: Tha Dogg Pound
2009 - Dillinger & Makaveli - Tribute: Streetz of LA Special Edition
2010 - (R.O.W. (Return Of Westcoast
דיסקוגרפיה > אלבומים שלא שוחררו

2006 - So So Gangsta Unreleased
האדם הראשון (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  הביוגרפיה "First Man: The Life of Neil A. Armstrong" מאת ג'יימס הנסן
 בימוי:  דמיאן שאזל 
 הופק בידי:  ויק גודפרי מרטי בואן דמיאן שאזל
 תסריט:  ג'וש סינגר 
 עריכה:  טום קרוֹס 
 שחקנים ראשיים:  ראיין גוסלינג קלייר פוי
 מוזיקה:  ג'סטין הורוויץ 
 צילום:  לינוס סאנדגרין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אולפני יוניברסל דרימוורקס אמבלין אנטרטיינמנט טמפל היל אנטרטיינמנט
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 באוגוסט 2018 (פסטיבל ונציה)
 משך הקרנה:  138 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה היסטורית
 תקציב:  59 מיליון דולר
 הכנסות:  105.6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   firstman
 פרסים:  פרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר
 www.firstman.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
האדם הראשון (באנגלית: First Man) הוא סרט אמריקאי משנת 2018, אותו ביים דמיאן שאזל ובו מככב ראיין גוסלינג. העלילה עוקבת אחר סיפורו של האסטרונאוט ניל ארמסטרונג האדם הראשון שצעד על הירח, במהלך השנים 1961–1969. התסריט מבוסס על הביוגרפיה "First Man: The Life of Neil A. Armstrong" מאת ג'יימס הנסן. הסרט זכה בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/נית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ראיין גוסלינג | ניל ארמסטרונג | האדם הראשון שצעד על הירח |
| גאווין וורן | ניל ארמסטרונג | ניל ארמסטרונג בילדותו |
| קלייר פוי | ג'אנט שירון | רעייתו הראשונה של ניל ארמסטרונג |
| קורי סטול | באז אולדרין | אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו, חבר צוות אפולו 11 והאדם השני שצעד על הירח |
| קייל צ'נדלר | דיק סלייטון | מראשוני האסטרונאוטים בתוכנית מרקורי, ראש משרד האסטרונאוטים בנאס"א |
| שיי ויגהאם | גאס גריסום | אסטרונאוט בתוכנית מרקורי, תוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו |
| ג'ייסון קלארק | אד וייט | אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו |
| כריסטופר אבוט | דייוויד סקוט | אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו |
| פבלו שרייבר | ג'יימס לוול | אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו |
| לוקאס הס | מייקל קולינס | אסטרונאוט בתוכנית ג'מיני ותוכנית אפולו, חבר צוות אפולו 11 |
| קירן היינדס | ג'ין קרנז | מנהל משימת אפולו 11 בנאס"א |
| מתיו גלייב | צ'אק ייגר | טייס ניסוי |
| קורי מייקל סמית' | רוג'ר צ'אפי | אסטרונאוט של נאס"א בשהיה מעורב בצוות הקרקעי של תוכנית ג'מיני, והתאמן להיות חלק מתוכנית אפולו. |
| פטריק פיוגיט | אליוט |  |
הפקה

הסרט הוא הפקה משותפת של אולפני יוניברסל עם חברות ההפקה של סטיבן ספילברג אמבלין אנטרטיינמנט ודרימוורקס. הזכויות על התסריט על פי ספרו של ג'יימס הנסן נרכשו על ידי קלינט איסטווד ב-2003 ונמכרו בהמשך לאולפני יוניברסל.
לבמאי הסרט נבחר דמיאן שאזל והוא שישתף פעולה עם עמיתיו לסרטים לה לה לנד וויפלאש, ג'סטין הורוויץ שחיבר את המוזיקה לסרט, העורך טום קרוס והצלם לינוס סנדגרן. את התסריט לסרט חיבר ג'וש סינגר. שאזל החל לעבוד על עיבוד הסרט כבר ב-2014.
צילומי הסרט התבצעו במשך 58 ימים, בין אוקטובר 2017 לפברואר 2018 באטלנטה, עם אתרים נוספים ביוסטון ובבסיס חיל האוויר אדוארדס.
הקרנת הבכורה נערכה ב-29 באוגוסט, בפתיחת פסטיבל הסרטים של ונציה. הפצה נרחבת של הסרט נקבעה ל-12 באוקטובר 2018.
ביקורת

על פרסום ביקורת מהקרנת הבכורה של הסרט הוטל אמברגו מצד מארגני פסטיבל ונציה, עד למועד ההפצה הנרחבת שלו, אך לאור קונצנזוס של ביקורות חיוביות אושר לפרסמן. הביקורות שיבחו את הבימוי המוקפד של שאזל, ואת משחקם של גוסלינג ופוי.
הערות שוליים

↑  Damien Chazelle Shoots the Moon: Oscar's Youngest Best Director Grows Up With 'First Man', הוליווד ריפורטר, 22 באוגוסט 2018
↑  Venice Blasts Off as ‘First Man’ Dazzles, Redgrave Charms, וראייטי, 29 באוגוסט 2018
דני מיגל אלבס

דני, 2008
דניאל מיגל אלבס גומס (בפורטוגזית: Daniel Miguel Alves Gomes; נולד ב-7 באוגוסט 1983 בקאראקס, ונצואלה), הידוע בקיצור כדני, הוא כדורגלן עבר ונצואלי-פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה

דני נולד בוונצואלה למשפחה פורטוגזית, ועבר לאי מדיירה בגיל צעיר, שם הוא פיתח את כישורי הכדורגל שלו בקבוצות הנוער השונות של מריטימו. הוא התקדם לקבוצה הבוגרת לקראת סוף עונת 2001/2002, והבקיע חמישה שערים בעשרה משחקים בעונה זו. בשנת 2002 חתם במועדון ספורטינג ליסבון תמורת 2.1 מיליון אירו. לאחר עונה אחת, הוא הושאל בחזרה למריטימו, וחזר לספורטינג ביוני 2004. בפברואר 2005, הוא הצטרף לדינמו מוסקבה הרוסית, קבוצה שהחתימה באותה תקופה מספר גדול של שחקנים פורטוגלים או כאלה המבוססים בפורטוגל (כמו מאניש ודרליי). הוא היה לאחד מהשחקנים המצליחים ביותר ברוסיה, וזכה בתואר שחקן השנה של דינמו בעונת 2005.
ב-24 באוגוסט 2008 קנתה זניט סנקט פטרבורג את כרטיס שחקנו של דני תמורת 30 מיליון אירו, ועל כן הוא הפך לשחקן היקר ביותר בתולדות הליגה הרוסית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הסופר קאפ האירופי מול מנצ'סטר יונייטד, שבו הוא הבקיע את שער הניצחון ואף נבחר לשחקן המצטיין בניצחון 1-2. דני הבקיע בעונת 2008 עשרה שערים במשותף בדינמו ובזניט, וסיים כסגן מלך השערים של הליגה יחד עם מספר שחקנים נוספים. עם זאת, זניט סיימה חמישית בלבד בליגה.
ב-16 באפריל 2016 במהלך משחק ליגה נגד ספרטק מוסקבה הוא נפצע קשה ונאלץ לעבור ניתוח שהרחיק אותו מהמגרשים למשך 9 חודשים. ב-16 בינואר 2017 חזר למגרש למשחק הידידות מול צ'אנגצ'ון יאטאי מליגת העל הסינית. ביוני 2017 הודיע על עזיבתו את זניט ב-27 ביוני 2017 חתם בסלביה פראג הצ'כית. ביולי 2018 עבר לקבוצת ילדותו מאריטימו, בה שיחק עד דצמבר אותה שנה.
דני שיחק עם הנבחרת האולימפית של פורטוגל בטורניר הכדורגל של אולימפיאדת אתונה (2004), ובנוסף שיחק בקביעות בנבחרת הצעירה של פורטוגל. ב-20 באוגוסט 2008 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של פורטוגל במשחק ידידות נגד איי פארו, שהסתיים בניצחון 0-5 לנבחרתו.
משפחתו

הוא נשוי לדוגמנית בשם פטרה גומס, לשניים נולדו תאומים בשם ברנרדו ופרנסישקו, ילידי 14 באפריל 2004, שגדלו באקדמיית זניט סנקט פטרבורג. ב־2021 חתמו על חוזה במועדון מאריטימו והם משחקים בקבוצת הנוער של המועדון. לשניהם אזרחות רוסית. לשניים אחות בשם אמילי שנולדה באפריל 2017.
סטטיסטיקה > סטטיסטיקת משחק > סטטיסטיקת מועדונים

נכון ל-23 בספטמבר 2018
| מועדון | עונה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | מפעלים אירופיים> הופעות | מפעלים אירופיים> שערים | טורנירים אחרים> הופעות | טורנירים אחרים> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מריטימו | 2001/02 | 20 | 5 | 0 | 0 | – | – | – | – | 20 | 5 |
| מריטימו | סך הכל | 20 | 5 | 0 | 0 | – | – | – | – | 20 | 5 |
| ספורטינג ליסבון | 2002/03 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 1 | 0 |
| ספורטינג ליסבון | סך הכל | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | – | – | 1 | 0 |
| מריטימו | 2003/04 | 29 | 1 | 0 | 0 | – | – | – | – | 29 | 1 |
| מריטימו | סך הכל | 29 | 1 | 0 | 0 | – | – | – | – | 29 | 1 |
| ספורטינג ליסבון | 2004/05 | 9 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | – | – | 12 | 0 |
| ספורטינג ליסבון | סך הכל | 9 | 0 | 0 | 0 | 3 | 0 | – | – | 12 | 0 |
| דינמו מוסקבה | 2005 | 27 | 4 | 4 | 2 | – | – | – | – | 31 | 6 |
| דינמו מוסקבה | 2006 | 24 | 2 | 5 | 1 | – | – | – | – | 29 | 3 |
| דינמו מוסקבה | 2007 | 28 | 5 | 6 | 1 | – | – | – | – | 34 | 6 |
| דינמו מוסקבה | 2008 | 18 | 5 | 1 | 0 | – | – | – | – | 19 | 5 |
| דינמו מוסקבה | סך הכל | 97 | 16 | 16 | 4 | – | – | – | – | 113 | 20 |
| זניט | 2008 | 10 | 5 | 0 | 0 | 10 | 2 | 1 | 1 | 21 | 8 |
| זניט | 2009 | 8 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | – | – | 11 | 0 |
| זניט | 2010 | 27 | 10 | 3 | 1 | 12 | 2 | – | – | 42 | 13 |
| זניט | 2011/12 | 27 | 9 | 1 | 1 | 2 | 1 | 1 | 0 | 31 | 11 |
| זניט | 2012/13 | 12 | 2 | 2 | 0 | 7 | 2 | – | – | 21 | 4 |
| זניט | 2013/14 | 25 | 13 | 0 | 0 | 4 | 3 | 1 | 0 | 30 | 16 |
| זניט | 2014/15 | 28 | 3 | 0 | 0 | 15 | 2 | 0 | 0 | 43 | 5 |
| זניט | 2015/16 | 23 | 6 | 2 | 0 | 8 | 1 | 0 | 0 | 33 | 7 |
| זניט | 2016/17 | 12 | 4 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 14 | 4 |
| זניט | סך הכל | 177 | 52 | 11 | 2 | 60 | 13 | 3 | 0 | 246 | 68 |
| סלביה פראג | 2017/18 | 13 | 1 | 2 | 0 | 7 | 1 | 0 | 0 | 22 | 2 |
| סלביה פראג | סך הכל | 13 | 1 | 2 | 0 | 7 | 1 | 0 | 0 | 22 | 2 |
| מאריטימו | 2018/19 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| מאריטימו | סך הכל | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 |
| סך הכל בקריירה | סך הכל בקריירה | 352 | 75 | 29 | 6 | 70 | 14 | 3 | 0 | 457 | 96 |
סטטיסטיקה > סטטיסטיקת משחק > סטטיסטיקה בנבחרת

נכון ל-26 במרץ 2016:
| פורטוגל> שנה | פורטוגל> הופעות | פורטוגל> שערים |
| --- | --- | --- |

| 2008 | 5 | 1 |
| 2009 | 3 | 0 |
| 2010 | 10 | 2 |
| 2011 | 5 | 1 |
2012: 0
| 2013 | 3 | 0 |
| 2014 | 4 | 0 |
| 2015 | 6 | 0 |
| 2016 | 2 | 0 |
| סך הכל | 38 | 4 |
תארים > קבוצתיים

הסופר קאפ הפורטוגלי: 2002
אליפות ליגת העל הרוסית בכדורגל: 2010, 2011/12, 2014/15
הגביע הרוסי בכדורגל: 2009/10, 2015/16
הסופר קאפ הרוסי: 2011
הסופר קאפ האירופי: 2008
הגביע הצ'כי בכדורגל: 2017/18
תארים > אישיים

איש המשחק: 2008
כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס) - 2010
כדורגלן השנה ברוסיה (מגזין פוטבול) - 2010
הקשר השמאלי הטוב ביותר ברשימת 33 המצטיינים בליגה הרוסית: 2013/14
הערות שוליים

↑  Данни вышел на поле впервые за девять месяцев
↑  Спасибо, капитан!  Данни покидает «Зенит»
↑  "Danny". ForaDeJogo. נבדק ב-25 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Danny". Soccerway. נבדק ב-25 בפברואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  כולל הסופר קאפ הרוסי והסופר קאפ האירופי
↑  "Danny". European Football. נבדק ב-16 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Danny ajuda a dar uma Taça ao Slavia de Praga 16 anos depois" [Danny helps Slavia Prague get a Cup 16 years later]. O Jogo (בפורטוגזית). 9 במאי 2018. נבדק ב-18 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| נבחרת פורטוגל – אולימפיאדת אתונה 2004 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוריירה •  2 סרג'יו •  3 מיירלש •  4 אלווש •  5 קושטה •  6 מיירה •  7 רונאלדו •  8 ויאנה •  9 אלמיידה •  10 מרטינס •   11 ריביירו •  12 פרשו • 13 בואה מורטה •  14 בוסינגווה • 15 לורנסו • 16 ז'ואאו פאולו • 17 דני • 18 ואלה • מאמן: רומאו |  1 מוריירה •  2 סרג'יו •  3 מיירלש •  4 אלווש •  5 קושטה •  6 מיירה •  7 רונאלדו •  8 ויאנה •  9 אלמיידה •  10 מרטינס •   11 ריביירו •  12 פרשו • 13 בואה מורטה •  14 בוסינגווה • 15 לורנסו • 16 ז'ואאו פאולו • 17 דני • 18 ואלה • מאמן: רומאו | פורטוגל |
| נבחרת פורטוגל – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פריירה •  4 רולאנדו •  5 דודה •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מנדש •  9 ליאדסון •  10 דני •   11 סימאו •  12 בטו • 13 מיגל •  14 ולוזו • 15 פפה • 16 מיירלש • 17 אמורים • 18 אלמיידה • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 קושטה • 22 פרננדז • 23 קונטראו • מאמן: קרלוס קיירוש |  1 אדוארדו •  2 אלווש •  3 פריירה •  4 רולאנדו •  5 דודה •  6 קרבאליו •  7 רונאלדו •  8 מנדש •  9 ליאדסון •  10 דני •   11 סימאו •  12 בטו • 13 מיגל •  14 ולוזו • 15 פפה • 16 מיירלש • 17 אמורים • 18 אלמיידה • 19 טיאגו • 20 דקו • 21 קושטה • 22 פרננדז • 23 קונטראו • מאמן: קרלוס קיירוש | פורטוגל |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אלחנדרו דומינגס | כדורגלן השנה ברוסיה  2010 | הבא: סיידו דומבייה |
האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה

האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (ברוסית: Большая Советская Энциклопедия, תעתיק: "בולשאיה סובייטסקאיה אנציקלופדיה") היא אחת מהאנציקלופדיות הנרחבות והמקיפות ביותר בשפה הרוסית. היא הוצאה לאור על ידי מוציא לאור ממשלתי שנקרא "האנציקלופדיה הסובייטית".
עמוד השער למהדורה השלישית
האנציקלופדיה נדפסה בשלוש מהדורות. בראשונה היו 65 כרכים ובהם 65,000 ערכים בתוספת כרך מילואים אודות ברית המועצות. מהדורה זו פורסמה בין השנים 1926–1947 ועורכה הראשי היה אוטו שמידט (עד 1941). המהדורה השנייה פורסמה בין 1950–1958 ובה 50 כרכים, 100,000 ערכים וכרך מילואים, היא נערכה על ידי סרגיי ואווילוב ולאחריו בוריס ודנסקי. בשנת 1960 יצאו לה שני כרכי מפתח. המהדורה השלישית נדפסה בשנים 1969–1978 בשלושים כרכים בעריכתו של אלכסנדר פרוחורוב.
בשנים 1957–1990 יצא מדי שנה כרך מיוחד שכלל ערכים מעודכנים אודות ברית המועצות ומדינות העולם. בשל חילופי הגברי הפתאומיים בצמרת השלטון הסובייטי, אירע (בשנת 1953) כי מנויי המהדורה השנייה קיבלו שלושה דפים עם ערכים על פרידריך וילהלם פון ברגהולץ, מצר ברינג והבישוף מברקלי להחלפת הערך על לברנטי בריה, שסר חינו והוצא להורג לאחר מות סטלין.
עורכים נוספים

כותבי הערכים באנציקלופדיה הסובייטית הגדולה ועורכיהם היו מדענים, אנשי צבא, אנשי רוח ופוליטיקאים מובילים. ביניהם: ויקטור אמברצומיאן, ניקולאי באיבקוב, מיקולה בז'ן, ניקולאי בוגוליובוב, אנדריי בובנוב, ניקולאי בוכארין, ניקולאי בורדנקו, מיכאיל פרונזה, ויקטור גלושקוב, איגור גרבר, בנימין קגן, איואן קנוניאץ, אנדריי קולמוגורוב, ולריאן קויבישב, פיודור רוטשטיין, אנטולי לונאצ'ארסקי, ולדימיר אוברוצ'ב, אלכסנדר אופרין, יורי פרוחורוב, קארל ראדק, ניקולאי סמשנו וקלימנט וורושילוב.
תרגומים

המהדורה השלישית תורגמה לאנגלית ב-31 כרכים בין 1974 ו-1983 על ידי הוצאת מקמילן. המהדורה תורגמה גם ליוונית תוך הרחבת הערכים הקשורים ליוון ותרבותה.
ראו גם

האנציקלופדיה הרוסית הגדולה
האי סטיוארט

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט, מצר פובו 
 קואורדינטות:  47°00′S 167°54′E﻿ / ﻿47°S 167.9°E﻿ / -47; 167.9
 שטח:  1,746 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  Mount Anglem / Hananui
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ניו זילנד 
 אוכלוסייה:  381 (2013)
 אזור זמן:  UTC+12
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהאי סטיוארט(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןהאי סטיוארט
 
האי סטיוארט (באנגלית: Stewart Island, במאורית: ראקיאורה Rakiura) הוא האי השלישי בגודלו בניו זילנד. שטחו הוא 1,746 קמ"ר. הוא נמצא כ-30 ק"מ מדרום לאי הדרומי, ומופרד ממנו על ידי מיצר פובו (Foveaux Strait).