stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פריטילאטה ואדדאר
הערות שוליים

↑  "Pritilata's 100th birthday today". The Daily Star. 5 במאי 2011. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Geraldine Forbes (28 באפריל 1999). Women in Modern India. Cambridge University Press. pp. 140–. ISBN 978-0-521-65377-0. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Remembering the Legendary Heroes of Chittagong". NIC. נבדק ב-6 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Indian Independence" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2012-11-19. נבדק ב-5 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Craig A. Lockard (1 בינואר 2010). Societies, Networks, and Transitions: A Global History: Since 1750. Cengage Learning. pp. 699–. ISBN 978-1-4390-8534-9. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Pritilata (בBengali). Prometheus er pothe. 2008. p. 15.
↑  Manini Chatterjee (1999). Do and die: the Chittagong uprising, 1930–34. Penguin Books. p. 180. ISBN 978-0-14-029067-7.
↑  "The Fire-Brand Woman Of Indian Freedom Struggle". Towards Freedom. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  S. S. Shashi (1996). Encyclopaedia Indica: India, Pakistan, Bangladesh. Anmol Publications. p. 135. ISBN 978-81-7041-859-7.
↑  "CCC plans to house 2 girls' schools in commercial complex". The Daily Star. 31 בינואר 2009. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "A Long Walk to Freedom". The Daily Star. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "80th death anniversary of Pritilata observed". News Age. ארכיון מ-25 ביולי 2013. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "The veer Konna of Chittagong". The Telegraph (Calcutta). נבדק ב-19 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pal, Rupamay (1986). Surjo Sener Sonali Swapno. Kolkata: Deepayan. p. 162.
↑  Pal, Rupamay (1986). Surjo Sener Sonali Swapno. Kolkata: Deepayan. p. 162.
↑  "Contribution of Pritilata recalled". The Daily Star. 1 ביוני 2011. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "A beacon of light for women". The Daily Star. 26 בספטמבר 2012. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pritilata's bronze sculpture to be installed in port city". The Daily Star. 2 באוקטובר 2012. נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pritilata's memorial sculpture unveiled in Ctg". The Daily Star. 3 באוקטובר 2012. נבדק ב-20 באוגוסט 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Young rebels". Business Standard. נבדק ב-18 בדצמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1029621594  ISNI: 0000 0000 2974 627X  LCCN: n89297642  SUDOC: 204049881  VIAF: 157150747082816301873   WorldCat (עם VIAF): 157150747082816301873 
תעודת בגרות תיכונית של ואדדאר
ה-Pahartali European Club ב-2010, לאחר שנבנה מחדש בעקבות הצתתו
אנדרטה הנמצאת באתר בו ואדדאר התאבדה
פסלה בבית ספר הקרוי על שמה בצ'יטגונג
RFID

התקן RFID המיועד לחיוב אוטומטי על נסיעה בכביש אגרה
שלושה רכיבי RFID מבפנים, ניתן לראות את הסליל המשמש כאנטנה
RFID (ראשי תיבות באנגלית של Radio Frequency Identification; בעברית: זיהוי בתדר רדיו, ובראשי תיבות: זָתָ"ר) היא טכנולוגיה של תיוג אלקטרוני באמצעות גלי רדיו. הטכנולוגיה מבוססת על התקנים קטנים (תגיות) המוצמדים לעצם אותו מעוניינים לזהות, ומאחסנים מידע הניתן לקריאה על ידי מכשיר מתאים באופן אלחוטי תוך שימוש בגלי רדיו. קיימות תגיות פסיביות – ללא מקור כוח, ואקטיביות – הכוללות סוללה.
היסטוריה

במאה ה-20 ובמאה ה-21 התפתחו טכנולוגיות רבות לזיהוי אוטומטי מהיר ובהן: זיהוי בתדר רדיו RFID, קוד קווי (ברקוד), זיהוי ביומטרי, פס מגנטי, זיהוי תווים אופטי, כרטיס חכם, זיהוי קולי ועוד.
טכנולוגיית הזיהוי באמצעות תדר רדיו הפכה לפופולרית בתחילת המאה ה-21, אף על פי שגרסאות שלה התפתחו עוד בשנות ה-20 של המאה ה-20, והטכנולוגיה בצורתה הנוכחית התפתחה כבר בסוף שנות ה-60. הסיבה לכך שלא החל שימוש נרחב בטכנולוגיה זו (אף על פי שטכנולוגיות מקבילות שגשגו) היא העלויות הגבוהות.
החל מ-2004 הפכו שבבי RFID לזולים וממוזערים ומחירם ליחידה אחת הוא סביב כמה עשרות סנטים, מה שמאפשר לשלבם במגוון תחומים. בתחילת 2007 הכריזה חברת היטאצ'י היפנית כי הצליחה לייצר שבב RFID בגודל של גרגיר חול, עם זאת גודל האנטנה מגביל עדיין את גודל השבב ל-0.4 מילימטר.
בתחילת שנת 2007 אישר משרד התקשורת הישראלי שימוש אזרחי בתדרים 915–917 מגה־הרץ, שמשמעותו אישור שימוש בטכנולוגיית ה-RFID. בשנת 2012 חודש צו אי התחולה וכעת ניתן לשדר עד להספק של שני ואט בתדרים המאושרים.
סוגי תגי RFID

ישנם שלושה סוגים של תגים אשר משדרים לקורא: אקטיבי, פסיבי ופסיבי למחצה.
תג פסיבי – לתג זה אין כל מקור מתח משל עצמו. כלומר, במצב רגיל הוא לא משדר דבר, והוא כמו כל מעגל אלקטרוני אחר. כאשר תג זה נכנס אל תוך השדה האלקטרו-מגנטי של הקורא, הוא "מופעל" על ידי השראה אלקטרומגנטית מהקורא והופך להיות "אקטיבי" ומתקשר עם הקורא.
תג אקטיבי – תג בעל מקור מתח פנימי (סוללה), הכולל יחידת משדר המחולל תדר ומסוגל לשדר תדר לקורא ללא השראה אלקטרומגנטית מהקורא. תגים אקטיביים הם לרוב בעלי טווח גדול יותר וזיכרון גדול יותר מאשר תגים פסיביים, כמו גם היכולת לשמור מידע המגיע מהקורא. כיום קיימים תגים אקטיביים שגודלם כגודל מטבע.
תג פסיבי למחצה – תג הדומה מאוד לתג הפסיבי אך הוא משתמש בסוללה קטנה אשר מאפשרת לתג להיות טעון תמידית ולהניע את השבב, אלא שתג פסיבי למחצה מתקשר כתוצאה מהאנרגיה המתקבלת מהשראת השדה האלקטרומגנטי של הקורא עליו.
סוגי תגי RFID > תדרים בשימוש טכנולוגיית RFID

ישנם ארבעה תדרים מרכזיים הנמצאים בשימוש RFID:
תגי תדר נמוך – 125KHz או 134.2KHz.
תגי תדר גבוה – 13.56MHz.
תגי תדר אולטרה גבוה (UHF) – 868MHz או 959MHz
תגי גלי מיקרו – 2.45GHz ואפילו יותר.
כל התגים מושפעים מהתדר אך היכולות שלהם משתנות על פי מקור הכוח הפנימי שלהם. תדרים אלו שונים בין מדינות שונות כאשר כל אזור משתמש בתדרים הפנויים הנמצאים באזורו. למשל בתדר ה-UHF בארצות הברית משתמשים בתדר 915MHz ובאיחוד הארופאי בתדרים 865-868MHz.
סוגי תגי RFID > טווח קריאה

טווח הקריאה של תג פסיבי תלוי בתדר, בכוח הסורק ובהפרעות של חפצים מתכתיים:
תדר נמוך – טווח קריאה של 3 עד 30 סנטימטרים.
תדר גבוה – טווח קריאה של מטר.
תדר אולטרה גבוה – טווח קריאה של 3 עד 12 מטרים.
טווח הקריאה האפקטיבי של תג אקטיבי הוא לרוב 100 מטרים.
סוגי תגי RFID > סוגי שבבים המותקנים בתוך התג

שבבי קריאה בלבד – המידע המזהה משובץ בתהליך יצור התג ולא יכול להשתנות, בדרך כלל מכילים כ-2KB זיכרון.
שבבי קריאה וכתיבה – בדרך כלל בעלי זיכרון גדול מ-2KB, ניתן להוסיף מידע או לכתוב על מידע ישן. הקריאה/כתיבה מתרחשת כאשר התג נמצא בתחום של הקורא. בדרך כלל לא ניתן לכתוב על הקוד האלקטרוני הייחודי.
שימושים

שימוש בכרטיסים אלו קיים לצורך בקרת כניסה ופתיחת דלתות, מבלי שהעובד יצטרך להעביר, למשל, כרטיס מגנטי פיזית בקורא. שימוש נוסף יכול להיות על ידי שתל שבבי אנושי ככלי לבקרת כניסה או לבדיקת נוכחות של אנשים, כמו תלמידים או חיילים, כדי לייתר ספירה ידנית מסורבלת כאשר עולים לאוטובוס, או יוצאים לפעולה. בכביש חוצה ישראל נעשה שימוש בתיוג RFID לזיהוי מנויים, כמו גם בתחנות דלק, ובצבא ארצות הברית נעשה שימוש בתיוג אלחוטי על גבי מכולות.
שימושים > קמעונאות

התגים שנבחרו לשימוש על ידי ענקית הסופרמרקטים וולמארט, צבא ארצות הברית, טסקו באנגליה ומטרו בגרמניה הם מסוג EPC – התגים הזולים ביותר כיום שמחירם (בכמויות גדולות) מתחת ל-10 סנט אמריקאי. הפרויקטים המתבצעים היום בעולם מתוכננים על מנת שבקנייה בסופרמרקט לא יהיה צריך להעביר את המוצרים אחד אחד לפני הסורק, אלא יהיה אפשר להעביר את כל הסל כהרף עין מבלי להוציא את המוצרים מהסל. יהיה אפשר לנהל מחסן גדול, מבלי לערוך בדיקת מלאי, ולהיות מעודכן בזמן אמת כאשר אחד מהפריטים מוצא החוצה, דבר המאפשר ניהול מלאי טוב יותר.
שימושים > זיהוי בעלי חיים

בקרת כניסה הביתה: דלתית אלקטרונית לחיות מחמד אשר נעולה בפני בעלי חיים זרים ונפתחת בזיהוי השבב התת-עורי של חיית המחמד, או תג מתאים, השמור בזיכרון.
בקרת תזונה: מתקן האכלה אלקטרוני לחיות מחמד אשר נועל את המזון בפני בעלי חיים זרים ונפתח בזיהוי השבב התת-עורי של חיית המחמד, או תג מתאים, השמור בזיכרון.
שימושים > תגים לבני אדם

התקן מתחת לעור שמאושר לפי תקינת בריאות, שמאפשר זיהוי אדם למספר רב של צרכים. תג מושתל יכול לשמש לשמירת סיסמאות, פתיחת דלתות ואף תשלום ללא כרטיס אשראי.
שימושים > דרכונים

קיימת תקינה בין-לאומית לשבבי RFID בדרכונים. החל משנת 2017, עם אישור חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, גם הדרכונים הישראליים מצוידים בשבב RFID, המאחסן את המידע הביומטרי.
שימושים > תנועה ולוגיסטיקה

כבישי אגרה (כמו כביש 6) משתמשים בתגי RFID אקטיביים לזיהוי מנויים. כמו כן, משתמשים ב-RFID לצורך מעקב אחר משלוחים ולניהול וניטור מלאי במחסנים ובחנויות, לדוגמה לספירות מלאי אוטומטית.
שימושים > ספורט

ניתן להלביש תג של RFID על ספורטאי ולמדוד הישגים בעזרת התג. כמו ברצים לריצות רחוקות.
שימוש נוסף הוא לשים תג בתוך כדורגל ובכך לזהות האם הכדור עבר את קו השער או לא.
שימושים > שימושים נפוצים נוספים בטכנולוגיית RFID

מעקב אחר עצמים ובני אדם, לדוגמה: מעקב אחר עדרים, סחורות במחסן, השאלת ספרים.
ניהול כוח אדם בחברות גדולות, לדוגמה: שימוש ככרטיס עובד, תג המשמש כניסה למחשבים ולאזורים שונים בחברה ואמצעי למידור ואבטחת מידע בחברות גדולות.
אחסון כל התעודות והמידע בנוגע לאזרח המדינה, לדוגמה: איחוד תעודת זהות, דרכון, רישיון נהיגה בתוספת נתונים אישיים על בעל הכרטיס, כגון – נתונים ביומטריים וסוג דם.
אספקת מידע מהיר ואמין על עצמים, כדוגמת מוצרים בסופרמרקט ("עגלה חכמה" אשר קוראת את המוצרים בעודם בעגלה ומחשבת את סך עלותם).
שימוש בבקרת איכות כיוון שהוא יכול לאסוף מידע רב ואמין בתהליך, לדוגמה: רפת אשר זקוקה לזיהוי אוטומטי של הפרה וקבלת מידע על הפרה (מצב בריאותה, חיסונים, היסטוריה רפואית וכו').
יישום טכנולוגית RFID בתחום טכנולוגיה מסייעת הביא למספר פיתוחים שמטרתם העיקרית היא הגברת הנגישות למשתמשים בעלי נכויות או מוגבלויות שונות.
שתל תת-עורי לחיות מחמד מאפשר זיהוי חיות אובדות והשבתן לבעליהן.
שתל תת-עורי מאפשר מעקב אחרי חיות בטבע, ולימוד התנהגות החי בטבע.
הטמעת רכיבי RFID בצמידים, אשר לרוב משמשים במסיבות ובמשרדים.
יתרונות וחסרונות > יתרונות

הטכנולוגיה מאפשרת מעקב אחר תהליך העבודה ואחרי מוצרים בזמן אמת (מעקב אחרי סחורה בשרשרת האספקה).
הגברת קצב מהירות העברת המידע (חיסכון בזמן).
הורדת טעויות מנהליות עקב הפחתת הצורך בהתערבות כוח אדם אנושי.
הורדת כמות הגנבות הפנימיות.
הורדת כמות טעויות (למשל במשלוח סחורה ובניהול מלאי).
הורדת מחירים בעקבות הגדלת היעילות.
פעולות הפצה מהירות יותר – תגי RFID לא מצריכים קו ראייה בין הקורא והתג, כמו בקוד קווי. בנוסף, מספר מוצרים יכולים להיקרא בו-זמנית.
תגי RFID קטנים ועמידים, שלא כמו קוד קווי (ברקוד) שנפגע בקלות ורגיש ללכלוך. תגי RFID יכולים להיות מוחבאים בתוך המוצר, ויש לכך יתרון אסתטי.
יתרונות וחסרונות > חסרונות

מחיר – בעבר היה המחיר המינימלי כ-20 סנט לתג, אולם מחירים אלו, בעיקר לתגים פסיביים, נמצאים בירידה. ניתן לקבל בהזמנות בהיקפים של מיליוני פריטים מחירים של כ-4 סנט לתג.
קריאה בו-זמנית של מספר תגים גדול מצריכה מספר קוראים.
התנגשות קוראים – אות מקורא אחד יכול להתנגש עם אות מקורא אחר, כאשר קיימת חפיפה בין שטח הכיסוי של שני הקוראים. ניתן לפתור את הבעיה באמצעות טכנולוגיה של סנכרון מערכות – גישה מרובה בחלוקת זמן (TDMA – Time Division Multiple Access) – אשר בה הקוראים מונחים לסרוק בזמנים שונים. הדבר גורם לכך שכל תג הנמצא בשטח החפיפה של שני הקוראים ייקרא פעמיים ולכן יש לכוון את המערכת כך שתג שנקרא על ידי קורא אחד לא ייקרא על ידי האחר.
אי הסכמה עולמית בנושא הקצאת התדרים הגבוהים – קיימת מחלוקת בין אירופה וארצות הברית: בארצות הברית תחום התדרים סביב 900MHz מיועד לשימוש חופשי, בעוד שתדרים אלו תפוסים באירופה וכן בישראל. בתחום התדרים הנמוכים ישנה הסכמה בין ארצות הברית לאירופה.
רוב התקנים אינם מוסדרים – חוסר תקינה מביא לכך שלפעמים אין אפשרות למעבר תגים בין חברות ומדינות. לדוגמה: תג העובר מחברה לחברה אשר משתמשות בטכנולוגיות RFID, מצריך התקנה של אותה המערכת מאותו היצרן. ארגוני תקינה בין-לאומיים כדוגמת ISO פועלים להגדלת התאימות בנושא, למשל באמצעות ISO/IEC 18000 המדבר על כל תחום ה-RFID.
פגיעה בפרטיות – בשילוב עם מאגרי מידע גדולים ניתן להשתמש בשבבי התיוג על מוצרים שונים לחשיפת מידע אישי על אנשים. כמענה חלקי לבעיה זו מיוצרים שבבים שהתקשורת בינם לבין הקורא מוצפנת כך שגורם חיצוני לא יוכל לקרוא אותה.
הערות שוליים

↑  זיהוי בתדר רדיו, זת"ר במילון מונחים יחידים [כללי] (תשל"א–תשפ"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  גלית ימיני, ההבטחה הגדולה של שבבי ה-RFID, באתר הארץ, 3 באפריל 2004
↑  יורי קגייאמה, AP, גרגר מעקב, באתר nrg‏, 25 בפברואר 2007
↑  אהוד קינן, משרד התקשורת אישר שימוש ב-RFID, באתר ynet, 3 בינואר 2007
↑  הגדרות תקן ISO לטכנולוגית RFID
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4509863-3  NKC: ph440131 
לוחית רישוי לרכב באזרבייג'ן כוללת תג RFID
מרטין אינדיק

מרטין שון אינדיק (באנגלית: Martin Sean Indyk;‏ 1 ביולי 1951 – 25 ביולי 2024) היה איש אקדמיה ודיפלומט יהודי-אמריקאי. כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בשתי קדנציות לא-רציפות. עמד בראש מרכז סבן למדיניות במזרח התיכון במכון ברוקינגס. שירת כשליח המיוחד לישראל במהלך השיחות עם הפלסטינים בשנים 2013–2014. לפני כן שירת בין היתר כעוזר מזכיר המדינה לענייני המזרח הקרוב בממשל קלינטון.
ביוגרפיה

אינדיק נולד להורים יהודים ילידי פולין בלונדון, אנגליה. בילדותו היגרו הוריו לאוסטרליה.
גדל והתחנך בפרוור של סידני. הוא סיים תואר B.A בכלכלה מאוניברסיטת סידני ב-1972 ותואר דוקטור ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה הלאומית של אוסטרליה ב-1977.
ב-1982 היגר לארצות הברית והחל לעבוד כמנהל מחקר בלובי הפרו ישראלי איפא"ק. ב-1985 ייסד את מכון וושינגטון למדיניות המזרח הקרוב, שהתמחה ביחסי ישראל–ערב ומדיניות מזרח תיכונית בכלל, ושימש כמנהלו במשך שמונה שנים, עד 1993, כשהוחלף על ידי הסופר וההיסטוריון רוברט סטלוף. הוא שימש גם כפרופסור נספח בבית הספר ללימודים בינלאומיים מתקדמים באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שם לימד על הפוליטיקה הישראלית ומדיניות חוץ.
הוא לימד במכון המזרח התיכון באוניברסיטת קולומביה, במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב ובמחלקת הפוליטיקה של אוניברסיטת מקאוארי בסידני. אינדיק פרסם פרסומים רבים על אודות תהליך השלום הישראלי-ערבי, יחסי ארצות הברית–ישראל ועל האיומים על יציבות המזרח התיכון הנשקפים מעיראק ואיראן.
הוא שימש כעוזר מיוחד לנשיא ארצות הברית ביל קלינטון וכמנהל בכיר של תחום המזרח הקרוב ודרום אסיה במועצה לביטחון לאומי. בעת ששירת במועצה לביטחון לאומי שימש גם כיועץ ראשי לנשיא וליועץ לביטחון לאומי בנושאי ישראל–ערב, עיראק, איראן ודרום אסיה. הוא היה חבר בכיר בצוות השלום למזרח התיכון של מזכיר המדינה וורן כריסטופר ושימש כנציג הבית הלבן בוועדה האמריקנית-ישראלית למדע וטכנולוגיה.
הוא כיהן כשגריר ארצות הברית בישראל בשתי קדנציות, מאפריל 1995 עד ספטמבר 1997 ומינואר 2000 עד יולי 2001.
מאז 2006 ועד מותו שימש חבר בדירקטוריון הקרן החדשה לישראל. כמו כן כיהן כסגן נשיא וחבר דירקטוריון מכון ברוקינגס.
בשנת 2013 נשלח על ידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, לתווך במשא ומתן בין ישראל לפלסטינים. ביוני 2014, לאחר הקפאת המשא ומתן, פרש אינדיק מתפקידו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אינדיק היה יהודי רפורמי. אחיו הבכור אייבור (Ivor) הוא חוקר בתחום הספרות.
הוא היה נשוי לג'יל, ממנה התגרש, ואב לבת ובן.
ב-25 ביולי 2024 נפטר אינדיק מסרטן הוושט בעיירה ניו פיירפילד שבקונטיקט, בהיותו בן 73.
ביקורת

ב-2014 פרסם "הניו יורק טיימס" כי מכון ברוקינגס אשר אינדיק כיהן בו כסכן נשיא, קיבל תרומות בסך של 14.8 מיליון דולר מקטאר, בו בזמן שאינדיק היה המתווך בין ישראל לפלסטינים. הביקורת העלתה חשש כי התרומות מקטאר הובילו את חוקרי המכון לייצר מדיניות שתאמה את מטרותיהם של התורמים.
ספריו שתורגמו לעברית

שלום אמריקני, תרגמה מאנגלית: כרמית גיא. הוצאת עם עובד, ספרית אפקים, 2009
בתחבולות תסיים מלחמה: הנרי קיסינג'ר והחתירה לשלום במזרח התיכון, מאנגלית: נורית גרידינגר, ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2023
הערות שוליים

↑  יצחק בן-חורין, השליח האמריקני התייאש: אינדיק מתפטר, באתר ynet, 27 ביוני 2014
↑  אינדיק, בתחבולות תסיים מלחמה: הנרי קיסינג'ר והחתירה לשלום במזרח התיכון, מאנגלית: נורית גרידינגר, ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2023. עמ' 511
↑  איתמר אייכנר, הלך לעולמו הדיפלומט מרטין אינדיק, שגריר ארה"ב בישראל לשעבר, באתר ynet, 25 ביולי 2024
↑  Lipton, Eric; Williams, Brooke; Confessore, Nicholas (2014-09-07). "Foreign Powers Buy Influence at Think Tanks". The New York Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2024-07-26.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310791605171  PLWABN: 9810628486505606  BIBSYS: 7063389  BnF: cb167326615 (data)  CiNii: DA17468324  GND: 1089578415  ISNI: 0000 0000 7738 260X  LCCN: n80026398  LNB: 000207599  NKC: vse2014844464  NLA: 35108795  NTA: 238053717  RERO: 02-A018430158  SUDOC: 133486702  VIAF: 48055155   WorldCat (עם VIAF): 48055155
אסי משולם

| --- | --- |

משולם, 2016
 לידה:  1975 (בן 50 בערך) חיפה, ישראל
 מקום לימודים:  2010 - תואר ראשון באמנות וארכאולוגיה (אוניברסיטת חיפה)  2019 - תואר שני במקרא (אוניברסיטת חיפה)
 תחום יצירה:  פיסול, מיצב
 יצירות ידועות:  "רועכם" ומסדר הטומאה
 פרסים והוקרה:  2000 - מלגה ע"ש שרת – קרן התרבות אמריקה-ישראל  2002 - פרס האמן הצעיר, משרד התרבות והספורט  2014 - פרס שרת התרבות, משרד התרבות והספורט
  אתר האינטרנט הרשמי של אסי משולם
אסי משולם (נולד ב-1975) הוא אמן ישראלי, פרופסור חבר בחוג לאומנות באוניברסיטת חיפה, שבראשו עמד בין השנים 2017-2022.
ביוגרפיה

אסי משולם נולד בחיפה. סיים לימודי תואר ראשון באמנות וארכאולוגיה בשנת 2000 ולימודי תואר שני במקרא בשנת 2019 באוניברסיטת חיפה.
משולם השתתף לאורך השנים בתערוכות רבות, בישראל ומחוצה לה, והציג במספר רב של תערוכות יחיד שעסקו בקשר שבין אמנות, דת ופולחן. עיסוקו העיקרי בשנים האחרונות, באמנות ובמחקר, הוא הפולחן הפוליתיאיסטי בהיסטוריה של עם ישראל והמזרח הקדום, ובכללו גם מנהגי הקרבת קרבנות אדם.
משולם הוא ראש החוג לאמנות באוניברסיטת חיפה החל מאוקטובר 2017, ומרצה בבית הספר לאמנות "פרדס".
מתגורר ועובד בעמק חפר.
עבודותיו

בראשית שנות האלפיים, בשנים הראשונות לפעילותו האמנותית, עסק משולם באמנות דיגיטלית, ועבודתו כללה בעיקר דיוקנאות עצמיים שעובדו בפוטושופ. כבר אז ניכר בעבודתו העניין בגבולות שבין האנושי והחייתי, ובשאלות עקרוניות על הקשר שבין אסתטיקה, אמת וזיוף. מספר שנים לאחר מכן, החל משולם לחזור לעיסוק בציור וברישום, אותם זנח עם תום לימודיו. בשנת 2005, החל ליצור אובייקטים תלת־ממדיים, ומאז הפיסול הפך לעיסוקו העיקרי.
בשנת 2005, לקראת תערוכת יחיד בגלריה ג'ולי מ. בתל אביב, כתב משולם את הספר "רועכם", כחלק מן הפרויקט, שכלל גם פסלים ורישומים. ספר זה יהפוך לגורם משמעותי ובעל השפעה רבה על המשך עבודתו של משולם בשנים שלאחר מכן. הספר נכתב בשפה כמו-מקראית, והוא מתאר את קורותיו של רועכם, בן-כלאיים, תוצר של יחסים אסורים בין אדם לחיה. רועכם, שאישיותו משלבת את חכמתו האנושית יחד עם דחפיו החייתיים, גדל על התפר שבין התרבות והטבע, ומפתח לעצמו תורת-חיים שאותה הוא מעביר לתלמידיו בחלקו האחרון של הספר.
לדבריו של משולם "תהליך כתיבת הספר היה אינטנסיבי ושילב חקירה פילוסופית ותרבותית, יחד עם הקשבה לדחפים אינטואיטיביים ורגישות לתהליכים אישיים, פנימיים ותרבותיים. לאחר כתיבתו של הספר, נלמדו ופותחו הרעיונות המובאים בו, והוא שימש כר נרחב לפעילויות אמנותיות ופילוסופיות שניזונו מן ההשראה שטמונה בו. תערוכות ויצירות אמנות רבות שנעשו בעקבות הופעתו של הספר, נוצרו למעשה בהשראת רעיונותיו ומשנתו הפילוסופית".
בשנים 2007 עד 2009, שקד משולם על פרויקט המשך למה שהחל עם "רועכם", ובנה מעין מסדר דתי על בסיס הרעיונות שיוצגו בספר. "לקסיקון העיקרים של מסדר הטומאה", ספר בן כ-360 עמודים, נחשף לקהל והוצג לקריאה בתערוכה "לקסיקון העיקרים" שהוצגה בשנת 2010, אף היא בגלריה ג'ולי מ., שהייתה אז גלריית הבית של משולם. בתערוכה זו, הפך משולם את הגלריה לחלל תפילה, שבו הוזמן הקהל לשבת על ספסלי עץ, לעיין ולקרוא בספר.
העיסוק בדת, ברעיונות של טהרה וטומאה ובעניינים של פולחן ומיתוס, הביאו את משולם לשוב אל ספסל הלימודים בשנת 2015, וללמוד לתואר שני בחוג למקרא באוניברסיטת חיפה. את עבודת המחקר (תזה) עשה משולם בהנחייתם של פרופ' איילת גלבוע (מהחוג לארכאולוגיה) וד"ר דנאל קאהן (מהחוג למקרא), ועסק בהקרבת ילדים שנהוגה הייתה אצל הפיניקים, ובקשר שלה לאזכורים המקראיים של פולחן המולך, שנעשה בגיא בן הינום שלמרגלות ירושלים. בשנים אלה, עבודתו של משולם הושפעה רבות מנושאי הלימוד והמחקר שלו, ובהם הפוליתאיזם במזרח הקרוב הקדום, האמנות הקדומה של מסופוטמיה, מצרים וכנען, פולחן והקרבת קרבנות, והשפה העברית הקדומה. מלבד עיסוקו האמנותי, משולם גם מלמד ומרצה על נושאים אלה במסגרות שונות.
פרסים ומלגות

1999 - פרס קרן מוזיאון הכט ליוצרים צעירים
2000 - מלגת מצטיין החוג לאמנות – המדור ליצירה, אוניברסיטת חיפה
2000 - מלגה ע"ש שרת – קרן התרבות אמריקה-ישראל
2001 - פרס ע"ש יוכבד וידרא לעידוד אמן צעיר, אוניברסיטת חיפה
2002 - פרס האמן הצעיר, משרד המדע התרבות והספורט
2003 - פרויקט אמן-מורה, משרד החינוך והתרבות
2010 - הפרס לעידוד היצירה, משרד התרבות והספורט
2012 - תמיכה בפרויקט, מטעם עיריית ת"א-יפו וקרן רבינוביץ'
2014 - פרס שרת התרבות, משרד התרבות והספורט.
תערוכות > תערוכות יחיד

2003 - אמזונס, מוזיאון ינקו-דאדא, עין הוד
2003 - צ'יזבט, הגלריה העירונית, מרכז תרבות ע"ש סמילנסקי, רחובות
2005 - ריר, גלריה ג'ולי מ., תל אביב
2005 - ריר, הגלריה לאמנות, קיבוץ לוחמי הגטאות
2005 - צרעת, הגלריה לאמנות, קיבוץ כברי
2006 - ריר, הגלריה לאמנות, טכניון, חיפה
2007 - פסל, המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן
2008 - איש-קריות, גלריה ג'ולי מ., תל אביב
2010 - איש-קריות, המשכן לאמנות, אוניברסיטת-חיפה
2012 - בעל לו"ע, גלריה החנות, תל אביב
2013 - הרטרוספקטיבה, גלריה הצימר, תל אביב
2013 - Klone X Meshullam (תערוכה זוגית), גלריה אלפרד, תל אביב
2014 - פרא אפריקאי, בית אגודת הציירים והפסלים, תל אביב
2015 - בין אתוס למיתוס (תערוכה זוגית עם יונתן גולד), מוזיאון הכט, חיפה
2015 - תחת עץ רענן, מוזיאון מאנה כץ, חיפה (פרויקט יחיד במסגרת התערוכה "היהודי הנודד")
2020 - כל המתנות, גלריה שכטר, תל אביב. אוצרת: שירה פרידמן
הערות שוליים

↑  אסי משולם יעמוד בראש החוג לאמנות באוניברסיטת חיפה, באתר ערב רב, ‏24 באוקטובר 2017
↑  דנה גילרמן, אני וחיות אחרות, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2003
↑  עוזי צור, נביא רוע בשערי העיר, באתר הארץ, 14 ביולי 2005
↑  התערוכה "צרעת" באתר הגלריה
↑  קמיע סמית ויניב קובוביץ, תערוכת אמנות פורקה בשל איומי הצתה, באתר הארץ, 24 ביוני 2012
↑  התערוכה klone-x-meshulam באתר הגלריה
↑  מוזיאון הכט: בין אתוס למיתוס באתר "כדאי לדעת"
↑  [1=https://schechter-gallery.com/all-the-gifts/ עמוד התערוכה באתר הגלריה]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275009  NLI: 987007265350605171  ISNI: 0000 0000 6696 4575  LCCN: nr2003036512  SUDOC: 174714572  VIAF: 46708599   WorldCat (עם VIAF): 46708599
כריסטוף גאלטייה

כריסטוף גאלטייה (באנגלית: Christophe Galtier; נולד ב-26 באוגוסט 1966) הוא כדורגלן עבר צרפתי, ששיחק בתפקיד המגן במספר קבוצות בליגה הצרפתית ומאמן כדורגל המאמן את קבוצת א-דוחייל הקטרית.
קריירת מועדונים

גאלטייה החל לשחק כדורגל ב-Caillolais, מועדון אימונים צרפתי אשר חשף שחקנים רבים דוגמת ז'אן טיגנה ואריק קנטונה בטרם הצטרף לאולימפיק מרסיי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה מול ברסט ב-30 ביולי 1985, במהירות נעשה לשחקן בולט בקבוצה. הוא הופיע בקבוצה 52 הופעות והגיע עמה פעמיים לגמר הגביע הצרפתי ובחר לעזוב את המועדון לטובת ליל בקיץ 1987. גאלטייה שיחק בליל עד סוף עונת 1989/1990 בטרם עבר לטולוז בה שיחק שלוש עונות. בתחילת עונת 1993/1994, הפתיע כשחתם במועדון שעלה ליגה באותה העונה, אנז'ה, וירד עמה ליגה בתום העונה.
בפתיחת עונת 1994/1995 הצטרף לנים, מהליגה השנייה אותה עזב לאחר עונה אחת וחזר לקדנציה שנייה למרסיי.
ב-1997 חתם באיטליה, במונזה מהסרייה ב', וב-1998 חתם במועדון הסיני ליאונינג יואנדונג, בטרם סיים את קריירת המשחק שלו ב-1999 בגיל 32.
קריירת אימון

מ-1999 עד 2004, גאלטייה היה עוזר מאמן במספר מועדונים צרפתים כולל במרסיי בה שיחק. משנת 2004 עד 2009, היה עוזר מאמן באל-עין, פורטסמות', סושו, אולימפיק ליון וסנט אטיין. בדצמבר 2009 מונה למאמנה הראשי של האחרונה ולראשונה שימש כמאמן ראשי.
ב-9 במאי 2017 הודיע גאלטייה כי יעזוב את סנט אטיין בסוף העונה לאחר שמונה עונות המועדון.
ב-22 בדצמבר 2017, הודיעה ליל כי גאלטייה ימונה למאמנה החדש במקומו של מרסלו בייאלסה. באותה העת הייתה הקבוצה במקום ה-18 בליגה. עקב הצלחתו במועדון, זכה בסיום 2019 למאמן הצרפתי של השנה.
בעונת 2020/2021, הוביל גאלטייה את ליל לתואר אליפות ראשון מזה 10 שנים והרביעי בסך הכל בתולדות המועדון. לאור הזכייה, זכה גם בתואר מאמן העונה בליג 1.
ב-25 במאי 2021 התפטר גאלטייה כמאמן ליל, יומיים בלבד לאחר הזכייה באליפות צרפת.
ב-28 ביוני 2021 מונה למאמנה של ניס מליגת העל הצרפתית.
בקיץ 2022 עזב את ניס ומונה למאמנה של פריז סן ז'רמן ב-5 ביולי 2022. ביולי 2023 פוטר מתפקידו בקבוצה לאחר עונה אחת בלבד.
ב-12 באוקטובר 2023 מונה למאמן אל-דוחייל הקטרית.
סטטיסטיקה כמאמן

הנתונים מתייחסים למשחקי ליגה בלבד, ומעודכנים נכון ל-31 ביולי 2022
| קבוצה | התחלה | סיום | סך הכל> משחקים | סך הכל> ניצחון | סך הכל> תיקו | סך הכל> הפסד | סך הכל> אחוז הצלחה % |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סנט אטיין | 15 בדצמבר 2009 | 20 במאי 2017 | 361 | 148 | 108 | 105 | 41.00% |
| ליל | 29 בדצמבר 2017 | 25 במאי 2021 | 152 | 78 | 32 | 42 | 51.32% |
| ניס | 28 ביוני 2021 | 27 ביוני 2022 | 43 | 23 | 8 | 12 | 53.49% |
| פ.ס.ז. | 5 ביולי 2022 | 5 ביולי 2023 | 50 | 34 | 6 | 10 | 68% |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 514 | 227 | 140 | 147 | 44.60% |
תארים > סנט אטיין

גביע הליגה הצרפתית: 2012/2013
תארים > ליל

אליפות צרפת: 2020/2021
פריז סן-ז'רמן
גביע האלופות הצרפתי: 2022
אליפות צרפת: 2022/2023
תארים > אישיים

מאמן העונה בליגה הצרפתית: 2012/2013 (יחד עם קרלו אנצ'לוטי), 2018/2019, 2020/2021