stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אופרה סריה
ביבליוגרפיה

J. Brown: Letters upon the Poetry and Music of the Italian Opera (London, 1789, 2/1791)
V. Lee [V. Paget]: Studies of the Eighteenth Century in Italy (London, 1880, 2/1907)
E. J. Dent: ‘Ensembles and Finales in 18th Century Italian Opera’, SIMG xi (1909–10), 543–69, xii (1910–11) 112–38
E. J. Dent: ‘Italian Opera in the Eighteenth Century, and its Influence on the Music of the Classical Period’, SIMG, xiv (1912 –13), 500
N. Burt: ‘Opera in Arcadia’, MQ, xli (1955), 145–70
E. O. D. Downes: ‘The Neapolitan Tradition in Opera’, IMSCR, viii New York 1961, i, 277–84
M. F. Robinson: ‘The Aria in Opera Seria, 1725–1780’, PRMA, lxxxviii (1961–2), 31 –43
M. P. McClymonds: ‘The Venetian Role In the Transformation of Italian Opera Seria during the 1790s’, I vicini di Mozart: Venice 1987, 221–40
W. Dean: Handel and the Opera Seria (Berkeley, 196
D. Heartz: ‘Opera and the Periodization of 18th-century Music’, IMSCR, x Ljubjana 1967, 160–68
לקריאה נוספת

The Oxford Dictionary of Opera, by John Warrack and Ewan West (1992), 782 pages, ISBN 0-19-869164-5
Opera seria, Marita P. McClymonds, Daniel Heartz, 5 September 2007
Opera: A Concise History, Leslie Orrey and Rodney Milnes, ISBN 0-50-020217-6
הערות שוליים

↑  Grove, section 1: "Dramaturgy"
↑  Grove, section 1: "Dramaturgy"
↑  For this section see Orrey p. 72
↑  General reference for this section: Grove, section 3: 1740 - 1770
↑  General reference for this section: Grove section 4, 1770-1780
↑  General references for this section: see Orrey Chapter 5, especially pages 67 and 84. For the French Revolution's effect on opera seria, see Grove section 4.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12341643z (data)  GND: 4139333-8 
אנטון ראף, הטנור הגרמני שיצר את התפקיד הראשי באידומניאו של מוצרט, נראה כאן מבצע תפקיד הרואי
אחזקת הבית

צביעת קירות היא חלק מעבודות אחזקת הבית
אחזקת הבית או תחזוקת הבית היא התחזוקה של מקומות המשמשים למגורים. זהו תת-תחום של תחזוקת מבנים, שמתבצע ברובו על ידי המתגוררים עצמם, שאינם בהכרח אנשי מקצוע בתחום זה.
בתחום אחזקת הבית כלולות עבודות של תחזוקה שוטפת, אבחון ופתרון של בעיות ותקלות. אחזקת הבית מקיפה את כלל המרכיבים החיוניים לפעילותו התקינה, ובכללם המבנה עצמו, מערכות המותקנות במבנה דרך קבע, ציוד וכלים המשמשים את צורכי הבית. מגוון עבודות האחזקה הנדרשות בבית רחב מאוד, ונע בין עבודות פשוטות ביותר לעבודות שמורכבותן רבה.
אחזקה עצמית

אחזקת הבית יכולה להתבצע על ידי אנשי מקצוע תמורת תשלום, אך מקובל כי לאחזקה עצמית של הבית מספר יתרונות, שהבולט שבהם הוא עלות יחסית נמוכה.
האפשרות והיקף עבודות האחזקה הניתנות לביצוע על ידי דיירי הבית עצמם תלוי במספר גורמים. הראשון שבהם הוא עצם הנכונות לבצע את העבודה הנדרשת. הגורם הבא הוא המיומנות האישית - עד כמה הדייר מכיר את המערכת ויכול לבצע את התחזוקה הנכונה. המיומנות האישית ניתנת לפיתוח עד לרמות גבוהות מאוד, ואף עד ליכולת להתמודד עם רובן המוחלט של התקלות שעלולות להתרחש. כמובן, שרכישת המיומנות היא תהליך שתנאי מוקדם לו הוא הנכונות לרכישתו. עם התפתחות השיתופיות באינטרנט נוצרה גישה קלה למידע המקיף את רוב הכרוך בתחזוקת הבית. בנוסף, קיימים חוגים, קורסים וסדנאות המלמדים מיומנויות אחזקת הבית.
אחזקה עצמית > עלויות

במקרים רבים, ביצוע עצמי של עבודות אחזקה בבית חסכוני מאוד. מכיוון שבפנייה לשירותיהם של אנשי מקצוע התשלום הוא גם על גורם הזמן ("קריאת שירות"), הרי שבעבודות פשוטות מדובר בחיסכון משמעותי.
מגבלה על עבודות אחזקת הבית היא כלי העבודה והחומרים הנגישים לדיירים. ישנן עבודות שלביצוען נדרשים כלי עבודה שאינם שכיחים במשקי בית, וההשקעה הנדרשת לרכישתם אינה מוצדקת כשמדובר בשימוש נדיר. בנוסף, העלות של חלק מהחומרים הדרושים לתחזוקה עשויה להשתנות באופן קיצוני אם הם נרכשים לשימוש ביתי (קרי בכמויות קטנות) או באופן סיטונאי. בשני המקרים, כאשר מדובר במוצרים שעלותם גבוהה, ההפרש עשוי להצדיק שכירת שירותים של גורם חיצוני לביצוע עבודות האחזקה.
סוגי תחזוקה

כמו בתחזוקת מבנים, מתחלקת תחזוקת הבית לשני סוגים: תחזוקה שוטפת ותחזוקת שבר.
סוגי תחזוקה > תחזוקה שוטפת

התחזוקה השוטפת כוללת את כל הפעולות שמבוצעות על בסיס סדיר, תקופתי. התדירות של פעולות התחזוקה השוטפת נעה מפעולות יומיומיות (למשל אוורור הבית) ועד לפעולות שמתבצעות אחת למספר שנים (למשל זיפות גגות).
סוגי תחזוקה > תחזוקת שבר וחירום

כתחזוקת שבר נחשבות הפעולות המבוצעות אך ורק במקרה של תקלה, קלקול או שבר. תחזוקת השבר כוללת איבחון התקלה, תיקונה או החלפה של רכיב פגום.
תקלות מסוימות עלולות להחשב כתחזוקת "חירום" - כאלו הן תקלות שאינן מאפשרות המשך קיום חיים סביר בבית, למשל הצפה של הבית, פיצוץ של צינור מים ראשי, קצר כללי בלוח החשמל, סתימה בצינור ביוב ראשי ועוד.
סוגי תחזוקה > תחזוקת המבנה

תכולת התחזוקה של המבנה עצמו תלויה מאוד בסוג המגורים - אם מדובר בוילה, דירה בבניין מגורים, מבנה יביל או כל סוג אחר.
עבודות תחזוקה שוטפת המשותפות לכל בתי המגורים:
ניקיון סביבת המגורים
צביעת קירות ומשקופים
שימון וכיוון צירי דלתות וחלונות
עבודות תחזוקה שוטפת התלויות בסוג הבית:
איטום גגות וקירות
ניקוי מרזבים
צביעת רכיבים מתכתיים בצבע מונע חלודה
ריצפות פרקט דורשות טיפולים תקופתיים
תחזוקת שבר של מבנה כוללת:
תיקון גגות (למשל החלפת רעפים שבורים)
איטום סדקים וחדירות מים למבנה
החלפה של מנגנוני ידיות ומנעולים
החלפת צירים
החלפת שלבי תריסים שבורים.
תיקון חורים בקירות
סילוק והחלפה של רכיבי אסבסט שבורים
תיקון ריצוף רעוע
החלפת ריצוף שבור
החלפת רשתות קרועות
תיקון גדרות
סוגי תחזוקה > תחזוקת מערכות

בבתים שונים קיימות מערכות מבנה שונות, אולם ישנן מערכות בסיסיות המשותפות לכל המבנים. מערכות אלו הן מערכות המים, סילוק השפכים ומערכת החשמל. מערכות נוספות שקיימות במרבית בתי המגורים הן מערכות חימום, קירור, וגז.
אחזקת צנרת המים ואביזריה כוללת איתור ותיקון נזילות, החלפת ברזים וצינורות פגומים
אחזקת מערכת סילוק השפכים כוללת ניקוי תקופתי של מרזבים, צינורות, קופסאות ביקורת ומחסומי רצפה. תחזוקת שבר כוללת פתיחת סתימות והחלפת צנרת פגומה
אחזקה של מערכת החשמל כוללת בדיקות תקופתיות של המערכת (על ידי חשמלאי, אולם יש בדיקות שאינן דורשות חשמלאי, כגון בדיקת תקינות של ממסר פחת), החלפת אביזרים פגומים או מקולקלים - נורות, בתי נורה, שקעים ומפסקים.
אחזקת מערכת חימום מים - איתור ותיקון נזילות, החלפת גוף חימום, בדודי שמש גם ניקוי תקופתי של הקולטים.
חימום הבית - תלוי בשיטת החימום. קמין דורש ניקוי פנימי וניקוי הארובה. רדיאטורים דורשים בדיקה שאין נזילות במערכת. מפזרי חום דורשים שאיבת אבק תקופתית ובדיקה שאין עיוותים בגוף החימום.
במערכות מיזוג אוויר נדרש ניקוי מסננים, בדיקה ומילוי של גז קירור.
מערכות גז דורשות בדיקה תקופתית (על ידי אנשי מקצוע מוסמכים בלבד).
סוגי תחזוקה > תחזוקת ריהוט

כלים סניטריים - אטימת מרווחים, אטימת סדקים, תיקון ניאגרות, החלפת אביזרים שבורים
ארונות מטבח ושיש - איטום שיש, שימון וכיוון צירים, חיזוק ידיות, החלפת חלקים שבורים
הדבקה ומיסמור של חלקים שהתנתקו
תיקון ריפוד
החלפת רכיבים שבורים
סוגי תחזוקה > תחזוקת טקסטיל

וילונות, שטיחים שמיכות, מצעים וגם בגדים עשויים להשחק ולהקרע, ניתן לתחזק אותם על ידי תיקון קרעים וחורים (באמצעות טלאי), תפירת כפתורים שנקרעו, החלפת רוכסנים.
סוגי תחזוקה > תחזוקת כלים ומכשירים

חלק מהכלים והמתקנים המשמשים לתפעול הבית דורשים פעולות תחזוקה - למשל השחזת סכינים, חיזוק ידיות של סירים ומחבתות, החלפה של חבלי תליית כביסה, ועוד.
עיקר התחזוקה הנדרשת למכשירי חשמל ביתיים היא תיקון תקלות. תיקון עצמי של מכשירי חשמל אינו מחזה נפוץ, היות שהמיומנות הנדרשת לכך רבה יחסית, והסיכון הכרוך בטעות גבוה. עם זאת לא פעם מדובר בתיקונים פשוטים יחסית. כתוצאה מכך, פעמים רבות מכשירי חשמל "זולים" מוחלפים בשל תקלה (על אף שדווקא במכשירים הזולים קל יחסית לאתר ולתקן תקלות), ורק למכשירים "יקרים" כמקרר ומכונת כביסה משתמשים בשירותי תיקון.
סוגי תחזוקה > גינון

בבתים הכוללים חצר נחשב הגינון כחלק מאחזקת הבית. לעיתים כוללת החצר מתקנים שונים אשר דורשים תחזוקה. בשל היותה של החצר והמתקנים שבה חשופים לפגעי מזג האוויר, נדרשות בדרך כלל פעולות תחזוקה תכופות ובהיקף משמעותי יחסית לתחזוקת פנים הבית.
תחזוקה מונעת ותפעול

חלק ניכר מפעולות התחזוקה השוטפות הן בגדר "תחזוקה מונעת", כלומר שההקפדה עליהן מעכבת או אף מונעת תקלות שדורשות תחזוקת שבר או אף תחזוקת חירום. דוגמה לפעולת תחזוקה כזו היא זיפות תקופתי של גגות, המונע התפתחות סדקים ונזילות בתקרה.
גם תפעול היומיומי נכון של הבית מהווה חלק מהתחזוקה המונעת. כך למשל, כיבוי אורות מיותרים יעכב את הצורך בהחלפת נורות, ואוורור של חדרי רחצה לאחר השימוש עשוי למנוע הופעת עובש. תפעול נכון משפיע מאוד על מניעת תקלות במכשירי חשמל, ולעיתים חיוני למניעת סכנות כשריפה.
תיקון מול החלפה

שאלת העלות היא גם חלק מההחלטה האם לתקן תקלה או להחליף רכיב. כאשר לצורך תיקון מערכת או רכיב כלשהו נדרשת השקעה נמוכה יחסית, פעמים רבות תהיה העדפה לתיקון. כאשר עלות התיקון גבוהה מאוד, תישקל החלפה מלאה. שיקול נוסף הוא המצב הכללי של המערכת או הרכיב בהם קיימת התקלה. במערכות ישנות לא פעם תישקל החלפת המערכת כולה, על מנת למנוע הופעת תקלות חוזרות ונשנות הנובעות מבלאי מצטבר.
חנויות "עשה זאת בעצמך"

בתחום הקמעונאות קיים ענף של חנויות המתמקדות במכירת ציוד לצורך אחזקת הבית, מחנויות קטנות ועד לרשתות וחנויות ענק. כיום ניתן לרכוש בחנויות אלו את כל הציוד הדרוש לאחזקת הבית. בדרך כלל ניתן גם בחנויות אלו ייעוץ מקצועי.
ביטוח

ביטוח בית מגורים עשוי לכלול רכיבים המושפעים מאחזקת הבית, למשל ביטוח בפני נזקים שנובעים מתקלות בצנרת המים. בנוסף, קיימים ביטוחים לכלל מכשירי החשמל הביתיים המציעים שירותי תיקונים או אף החלפה של מכשירים.
ראו גם

שיפוצניק
לקריאה נוספת

דנית סלומון, הבית :המדריך המלא לאחזקת הבית, הוצאת מעריב- הד ארצי, 1988
אכסניית השומרוני הטוב

| --- | --- |

תצלום אוויר של האתר בשנת 1931, שרידי המבצר הצלבני נראים בבירור בגבעה שמעל החאן
 שמות נוספים:  ח'אן אל חתרורה   ח'אן אל חתרורי
 מידות
 גובה מעל פני הים:  298 מ' 
 היסטוריה
 תקופות:  תקופה ההלניסטית התקופה הרומית התקופה המוסלמית המוקדמת תקופה הצלבנית התקופה העות'מאנית
 ננטש:  1967
 סוג:  מבצר וחאן דרכים
 אתר ארכאולוגי
 מצב:  הרוס
 גישה לציבור:  כן
 אתר אינטרנט:  https://en.parks.org.il/reserve-park/good-samaritan-museum/ 
 מיקום
 מדינה:  ארץ ישראל 
 קואורדינטות:  31°48′59″N 35°21′34″E﻿ / ﻿31.816392°N 35.359429°E﻿ / 31.816392; 35.359429
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) אכסניית השומרוני הטוב(למפת הרי ירושלים רגילה) אכסניית השומרוני הטוב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אכסניית השומרוני הטוב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אכסניית השומרוני הטוב he
 
הכנסייה הביזנטית המשוחזרת
פסיפס מחירבת בריכות המוצג באתר
פסיפס מדיר קליעה המוצג באתר
אכסניית השומרוני הטוב (בערבית: خان الحترورة, "ח'אן אל חתרורה") היא אתר ארכאולוגי בדרך מעלה אדומים, שלפי המסורת הנוצרית, בסביבתה התרחש האירוע המסופר במשל השומרוני הטוב, הנזכר בבשורה על-פי לוקאס. לאורך ההיסטוריה היו לאתר שימושים שונים - ארמון של הורדוס, מצודה רומית, אכסניית דרכים לצליינים הנעים בין ירושלים לבקעת הירדן ותחנת משטרה. כיום משמש האתר כמוזיאון לפסיפסים.
שם המקום

במסורת היהודית, מכונה האזור "מעלה אדומים", על שם צבעם האדמדם של הסלעים באזור והעובדה הטופוגרפית  שכחלק מהירידה החדה מירושלים לים המלח זה אחד המקומות הבודדים בהם ישנה עלייה. מקור השם חתרורה אינו ברור וישנן כמה השערות בנושא - אולם הוא נתן את השם לתצורה הגאולוגית של הסלעים האדומים שנוצרו בתהליך של בעירה - תצורת חתרורים. הוא נזכר לראשונה בספר יהושע, כאזור בו עבר הגבול בין נחלת שבט יהודה לנחלת שבט בנימין.
באונומסטיקון של אוסביוס מקיסריה, שנכתב בשלהי המאה השלישית ובראשית המאה הרביעית, מזכיר אוסביוס ”כפר חרב אשר מקומו נקרא מעלה אדומים ברדתך מירושלים ליריחו, שם יש משמר צבאי”. להירונימוס, שערך את כתביו של אוסביוס בהמשך המאה הרביעית, הייתה גרסה אחרת לשם המקום, ולפיה הוא נקרא כך בשל הדם שנשפך בידי שודדי הדרכים שהיו באזור. הירונימוס היה גם הראשון שבכתביו נמצאה זיקה בין המקום לבין משל השומרוני הטוב, כשכתב ”את המקום הזה המגואל בדם הזכיר האדון במשל האיש שירד מירושלים ליריחו”.
ממצאים ארכאולוגיים

הממצאים הארכאולוגיים הקדומים ביותר שנמצאו במקום כוללים פריטים מהמאה הראשונה לפני הספירה ומהמאה הראשונה, ובהם כלי חרס, זכוכית ומתכת, נרות ומטבעות מתקופת בית שני. בגבעה סמוכה נמצאו שרידי ארמון ששימש את הורדוס בדרכו ליריחו, ובו בין היתר, בית מרחץ, רצפת פסיפס וציורי קיר. כן נמצאו לאורך הדרך מערות חצובות, ששימשו למגורים, ככל הנראה של השומרים והעובדים במקום.
לפי כתביו של הירונימוס, במאה הרביעית ובמאה החמישית הייתה במקום מצודה רומית, אך לא נמצאו שרידים שלה. במאה השישית הוקם במקום מבנה בגודל של 26X24 מטר, ששימש כחאן לצליינים שעשו דרכם לירושלים או לאתרים בבקעת הירדן. בתוך המבנה הייתה חצר מרכזית גדולה, ובמרכזה כנסייה. כן היו בחאן חדרי מגורים, בור מים וחצר לבעלי החיים. רצפת הכנסייה, שגודלה היה 21.3X11.6 מטר, הייתה מכוסה בפסיפס. לאחר שהכנסייה נחשפה בחפירות ארכאולוגיות ב-1934, נשדדו מרבית אבני הפסיפס. שנים רבות מאוחר יותר שחזרה רשות העתיקות את הפסיפס, ולשם כך נעשה שימוש ב-1.7 מיליון אבנים.
אף שהצליינות דעכה בתקופה המוסלמית המוקדמת, ממצאים ארכאולוגיים מעידים על כך שהאכסניה המשיכה לפעול גם בתקופה זו. בתקופה הצלבנית התגברה הפעילות באזור, ובין 1169 ל-1172 הקימו מעליה הטמפלרים מבצר בשם Castrum Rouge ("המבצר האדום"), שנועד לספק הגנה נוספת על הצליינים מפני שודדי דרכים. מבצר זה, בשטח של 70X60 מטר, הוקף חפיר, והכניסה אליו הייתה באמצעות גשר. חאן חדש, גדול יותר (36X34 מטר) נבנה במקום, ובו חצר מרכזית שסביבה חדרי מגורים שתקרותיהם נשענות על קמרונות צולבים. עקב ריבוי האורחים, נחפרו גם בורות מים נוספים. אף שהטמפלרים נטשו את המבצר לאחר קרב קרני חיטין (1187), המשיכה האכסניה לפעול גם בתקופה הממלוכית, ועדויות היסטוריות מצביעות על פעילותה במאה ה-14 ובמאה ה-15.
בשנת 1863, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן במקום, וכתב: ”בשעה תשע וארבעים וחמש דקות חנינו בח'אן אלחתרור. הבניין הגדול הזה, שנועד לארח את עוברי האורח, רעוע כולו; ואף על פי כן הוא חדש יחסית, שהרי נוסד, כך הוגד לי, אך בימי אבראהים פאשא. יש לו תבנית מלבן ענק; הוא בנוי מאבנים בגודל בינוני, אבל מהוקצעות. בתוכו יש בור מים ובית תפילה מוסלמי אשר המחראב שלו השתמר היטב. הח'אן הזה ('קאראבאנסראי' בלשון המדינה) נבנה על גבי אחר, הרבה יותר עתיק. הוא מוצב בערך באמצע הדרך בין ירושלים ויריחו, בנקודה החולשת על הדרך.....בח'אן אלחתרור, הקרוי גם ח'אן אלאחמר, ממקמת מסורת עתיקת ימים את המעשה בשומרוני הטוב, שדאג לטיפול במלון באיש אשר השודדים הפשיטוהו בדרך מירושלים ליריחו והניחוהו כמעט בלי נשמת חיים באפו”. על המבצר הצלבני במקום כתב:”ניגשתי לסקור על גבעה במרחק דקות אחדות משם צפונה מזרחה מצודה קטנה בשם "קלעת אדם" - טירת הדם. חפיר חצוב בסלע, שרוחבו שישה מטרים ועומקו שווה בערך לרוחבו, מקיפה מכל עבריה, להוציא שתי נקודות — בצד מזרח ובצד מערב — שבהן הותקנה מסילת כניסה צרה. מעבר לחפיר הזה יש חומת גדר עבה מאוד, בנויה ממלית אך מצופה אבנים מהוקצעות בגודל בינוני. הציפוי הזה נעלם במקומות רבים. בקמרונות האולמים שעודם קיימים ניכרת תבנית קשת מחודדת כלשהו; אחרים קרסו ושבריהם מכסים את הרצפה”.
במלחמת העולם הראשונה ביצרו העות'מאנים את האתר והבריטים הפציצו אותו והמבנים נפגעו. שלטונות המנדט הבריטי שובו ושיפצו אותם בזמן מלחמת העולם השנייה, חברת סולל בונה נשכרה להקים את הביצורים באזור במקרה של פלישה גרמנית ממזרח. המקום שימש גם את הירדנים כמוצב חטיבתי.
בשנת 1988 נפתח לראשונה באתר, תערוכה למורשת השומרונים.
מוזיאון השומרוני הטוב

בשנת 2009 נפתח באתר מוזיאון לפסיפסים מרחבי יהודה שומרון, וחבל עזה. הן מבתי כנסת יהודיים, הן מבתי כנסת שומרונים והן מכנסיות. החל מ-2010 מפעילה את האתר ואת המוזיאון רשות הטבע והגנים. האתר ממוקם בחלקו על אדמות הווקף המוסלמי.
פארק המחזור השומרוני הטוב

בשנת 2017 אושרה הקמתו של פארק לטיפול, מחזור והפקת אנרגיה מפסולת כקילומטר אחד דרומית-מערבית לאכסניית השומרוני הטוב. בפארק צפויים להיות מתקן עיכול אנאירובי, מגרסה לפסולת בניין ומתחם לטיפול בקרקע מזוהמת. באוקטובר 2019 פורסם מכרז הליך מיון מקדים להקמת מתקן שגם ייצר חשמל מפסולת עירונית במקום בהשקעה של כמיליארד שקל .
הערות שוליים

↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך רביעי: השומרון (א), יד יצחק בן-צבי, 1983, עמוד: 102
↑  מנחם תלמי, אכסניית השומרוני הטוב, מעריב, 9 בנובמבר 1990
↑  צבי אילן, מעלה אדומים, דבר, 3 בדצמבר 1974
↑  מורשת השומרונים, מעריב, 29 באוגוסט 1988
↑  עקיבא אלדר, אלפי דונם של אדמות ווקף בגדה הופקעו מאז 67' להקמת התנחלויות, באתר הארץ, 5 באוגוסט 2012
↑  ליאת בכרך, מישור אדומים: יוקם פארק לטיפול ומחזור פסולת, באתר כל העיר, 10 בדצמבר 2017
↑   פארק המחזור השומרוני הטוב - פרויקט לאומי, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:29)
↑   יורם גביזון, המשרד להגנת הסביבה מקדם את הקמת המתקן הראשון לייצור חשמל מפסולת עירונית, באתר TheMarker‏, 10 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010305082205171  VIAF: 42154921234163590711   WorldCat (עם VIAF): 42154921234163590711
אישה מכה נאו-נאצי עם תיק יד

| --- | --- |

 מידע כללי
 צלם:  האנס רונסון 
 תאריך יצירה:  13 באפריל 1985 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  וקשה
 
אישה מכה נאו-נאצי עם תיק יד (בשוודית: Kvinnan med handväskan; תרגום מילולי: "האישה עם התיק") הוא תצלום מפורסם, שצולם בעיר וקשה שבשוודיה ב-13 באפריל 1985 על ידי הצלם האנס רונסון.
התצלום מתעד את דנוטה דניאלסון (בשוודית: Danuta Danielsson), אישה שוודית ממוצא יהודי כבת 38, בשעה שהיא מכה נאו-נאצי באמצעות תיק יד במהלך תהלוכת רחוב של תומכי המפלגה הלאומית הנורדית הנאו-נאצית.
התצלום של רונסון נבחר כתצלום השנה בשוודיה לשנת 1985, ובהמשך כתצלום המאה על ידי מגזין Vi והאגודה לצילומים היסטוריים של שוודיה.
רקע ופרטי האירוע

דנוטה דניאלסון, האישה המתועדת בתצלום, נולדה בשנת 1947 בפולין לאם ניצולת שואה ממוצא יהודי-פולני, אשר נכלאה במחנה הריכוז מיידנק במהלך מלחמת העולם השנייה. בבגרותה, התאהבה דניאלסון בגבר ממוצא שוודי אותו הכירה במסגרת פסטיבל ג'אז, ובהמשך עברה יחד עמו להתגורר בשוודיה.
ב-13 באפריל 1985, חברים במפלגה הלאומית הנורדית, קבוצה נאו-נאצית קיצונית, קיימו צעדה פומבית ברחובות וקשה, עיר מגוריה של דניאלסון. הצעדה תוכננה כתגובה להופעה של ראש המפלגה הקומוניסטית ותקריות החלו עוד בבוקר. דניאלסון התגנבה מאחורי אחד מהצועדים בתהלוכה, סאפו סלוסקה - חבר במפלגה הלאומית הנורדית ופעיל נאו-נאצי, והכתה אותו באמצעות תיק היד שלה - אירוע שהוביל לפיצוץ ההפגנה.
התקרית תועדה על ידי הצלם האנס רונסון שהיה במקום, ופרסם את הצילום בעיתון השוודי הנפוץ דגנס ניהטר כבר ביום למחרת. בהמשך, התצלום פורסם גם בעיתונים בריטיים שונים.
לאחר פרסומו, עורר התצלום דיון ציבורי בשוודיה בדבר ה"אלימות שמופנית נגד מפגינים חפים מפשע".
בעקבות פרסום התמונה, הפכה דניאלסון לידוענית בעיר מגוריה. ב-1988 התאבדה דניאלסון באמצעות קפיצה ממגדל מים.
סלוסקה עצמו הורשע מאוחר יותר באותה שנה בעינוי וברצח הומוסקסואל יהודי.
בהמשך, הוקם בעיר ורברג שבשוודיה פסל לזכרה של דניאלסון.
ראו גם

המפלגה הלאומית הנורדית
הערות שוליים

1 2  "Berättelsen om det förra århundradets bästa foto" (בשוודית). Dagens Nyheter. 15 בפברואר 2014. אורכב מ-המקור ב-17 בפברואר 2015. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iconic 1985 protest photo goes viral in 2016 for obvious reasons". Women in the World (באנגלית אמריקאית). 2016-12-13. אורכב מ-המקור ב-2019-04-22. נבדק ב-2019-04-22.
↑  Haggren, Kerstin (2016-05-08). "Sonen: "Jag önskar att bilden aldrig funnits"". Smålandsposten (בשוודית). נבדק ב-2020-02-01.
↑  The image that won’t go away, מתוך אתר BBC (באנגלית)
↑  Damen med väskan blev en symbol, מתוך אתר אפטונבלודט (בשוודית)
1 2  "A woman hitting a neo-Nazi with her handbag, 1985". Rare Historical Photos (באנגלית אמריקאית). 2015-10-10. נבדק ב-2019-04-22.
↑  Swedish town nixes statue of woman hitting neo-Nazi, by Judah Ari Gross; in the Times of Israel; published March 1, 2015; retrieved December 9, 2016
↑  ""Tanten med väskan" blir staty i brons" (בשוודית). Dagens Nyheter. 1 באפריל 2014. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Snart blir "Tanten med väskan" staty" (בשוודית). SVT Nyheter. 18 בנובמבר 2014. נבדק ב-18 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tantstaty stoppas i Växjö" (בשוודית). Sveriges radio, Studio Ett. נבדק ב-18 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
איסלה דל סול

| --- | --- |
תמונת נוף של האי
תמונת נוף של האי
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אגם טיטיקקה
 קואורדינטות:  16°01′14″S 69°10′35″W﻿ / ﻿16.020556°S 69.176389°W﻿ / -16.020556; -69.176389
 שטח:  14.3 קמ"ר
 אורך:  9.6 קילומטר
 רוחב:  4.6 קילומטר
 גובה מרבי:  4,075 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  בוליביה בוליביה
 אוכלוסייה:  1,984 (2001)
 עיר ראשית:  Challapampa 
  (למפת בוליביה מוגדלת) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרואיסלה דל סול(למפת בוליביה רגילה) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרואיסלה דל סול
 
שרטוט של טמפלו דל סול על איסלה דל סול
מדרגות אינקה ביומאני, איסלה דל סול
מעיין אינקה באיסלה דל סול
איסלה דל סול (בספרדית: Isla del Sol, מילולית "אי השמש") הוא אי בחלקו הדרומי של אגם טיטיקקה, השייך מנהלית למחוז לה פאס בבוליביה. מבחינה גאוגרפית, פני השטח קשים. זהו אי הררי, סלעי עם עצי אקליפטוס רבים. אין כלי רכב או כבישים סלולים באי. באי יש כמה יישובים ובהם מתגוררים כ-800 משפחות. היישובים הגדולים ביותר הם יומאני (Yumani) וצ'יאפמפה (Challapampa). כלכלת האי מתבססת בעיקר על הכנסות מתיירות, אך התושבים מתפרנסים גם מחקלאות ודיג.
יש יותר מ-80 אתרים ארכאולוגיים באי. רובם מתוארכים לתקופת האינקה בסביבות המאה ה-15 לספירה. ארכאולוגים גילו עדויות לכך שאנשים חיו על האי עוד באלף השלישי לפני הספירה. גבעות רבות באי מכילות טרסות, המאפשרות חקלאות בשטח תלול וסלעי. בין החורבות באי ניתן למצוא את טיטי קאלה (Titi Qala באיימרה: "טיטי" הוא חתול האנדים או גם עופרת, או בצבע עופרת, ו"קאלה" היא אבן, כלומר "אבן חתול הרים" או "אבן עופרת", מאויתת גם Titikala), מבנה דמוי מבוך הנקרא צ'ינקאנה (Chinkana), קאסה פאטה (Q'asa Pata) ופייקוקייאנה (Pillkukayna). בדת האינקה האמינו כי אל השמש נולד כאן.
אטימולוגיה

השם באיימרה לאי הוא "טיטיקקה" (Titi'kaka). המשמעות המקורית של מילה זו אינה ידועה. כמה בלשנים וארכאולוגים מאמינים שהשם הוא שיבוש של טיטי (חתול הר האנדים; עופרת, בצבע עופרת) וקאלה (סלע). במילון איימרה-ספרדית משנת 1612 של לודוביקו ברטוניו (אנ'), הביטוי Tahksi kala מתורגם כ"piedra fundamental" או "אבן יסוד", שאולי מרמז לסיפור המקור של האינקה שהשמש והירח נולדו באגם.
היסטוריה

המיסיונר הספרדי ברנבה קובו (אנ') תיעד שתי גרסאות של המיתוס על בריאת האינקה שהתרחש בחלקו הצפוני של האי הזה. אומרים שמאנקו קאפאק, האינקה הראשון הגיח מצלע בולט במחשוף אבן חול גדול המכונה טיטי קאלה. מאנקו קאפאק הוא בנו של אינטי האל המזוהה עם השמש. בגרסה אחת של המיתוס, האנשים הקדומים של המחוז היו ללא אור בשמים במשך ימים רבים ונבהלו מהחושך. לבסוף, האנשים ראו את השמש מגיחה מהצוק והאמינו שזה מקום משכנה של השמש. בגרסה אחרת שסיפר קובו, אחרים האמינו שהצוק הוקדש לשמש מכיוון שהיא התחבאה מתחת לצלע ההר במהלך מבול גדול. איסלה דל סול הייתה המקום הראשון שנחשף לאחר שמי השיטפון החלו לסגת והשמש הגיחה מטיטי קאלה כדי להאיר שוב את השמים. מקדש נבנה בסלע זה ולאחר מכן הורחב על ידי קיסר האינקה העשירי טופאק אינקה יופאנקי. הוא בנה מנזר לממאקונות (נשים נבחרות) וטמפו (פונדק) לביקור עולי רגל.
ארכאולוגיה

חפירות באתר הארכאולוגי של צ'ושו קויו (Ch'uxu Qullu), הממוקם על פסגה קטנה מעל מפרץ צ'איה (Challa), הובילו לשחזור של שרידים קדם-קרמיים ארכאיים שתוארכו בפחמן-14 לשנת 2200 לפני הספירה לערך. שמונה שבבי אובסידיאן נמצאו במקום, ואנליזה בשיטת Neutron activation analysis (אנ') של שלושה מהשבבים גילה שכולם ממקור האובסידיאן שנמצא בקניון דל קולקה, ליד ארקיפה בפרו. נוכחות של סוג אובסידיאן זה היא עדות ברורה לכך שתושבי האי השתתפו ברשת רחבה יותר של סחר חליפין.
אובסידיאן מאותו סוג התגלה גם באתר ארכאולוגי סמוך, ג'יסקה אירו מוקו (אנ'), הממוקם בשטח פרו. ממצאים אלו מצביעים על המשכיות תרבותית בין שני האתרים הללו באותה מסגרת זמן קדם-קרמית.
ארכאולוגיה > מחקרים גאולוגיים

לפי מודל בתימטרי (אנ') אחד, אין דרך בין החוף לאי השמש שאינה עוברת על פני אזורים שבהם קרקעית האגם מגיעה לעומק של 200 מטרים או יותר. מחקרי פלאוקלימטולוגיה מצביעים על כך שבסביבות 3100 לפנה"ס, היה מפלס אגם טיטיקקה נמוך ב-85 מטרים מהתנאים המודרניים, והגיע לרמות מודרניות בערך בשנת 2000 לפנה"ס. לפיכך, בשנת 2200 לפני הספירה היה כנראה מפלס האגם נמוך מהיום, אך עדיין גבוה מספיק כדי שהאי יופרד על ידי מים מהיבשת. לפיכך, נתונים מצ'ושו קויו מצביעים על כך שתרבויות גדת האגם השתמשו בטכנולוגיית כלי שיט מפותחים היטב במהלך התקופה הארכאית.