stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעילה בת עוולה לא תצמח תרופה
סקירה תאורטית > היקף הגנת Ex Turpi Causa בדיני הנזיקין > מבחן דרגת הפליליות/ אי-המוסריות

לפי מבחן זה, ראשית עלינו לברר מהו מעשה אסור לצורך החלת הכלל. זהו המבחן העדיף, לדעתו של פרופ' ברק, משום שהוא עונה על הצורך להבחין בין עבירה טכנית פעוטה שלא תביא לתחולת הכלל, לבין הפרת חוק חמורה שתביא לדחיית התביעה. מבחן דרגת הפליליות או אי המוסריות מקנה לבית המשפט שיקול דעת רחב מאוד בקביעת חומרת המעשה האסור, הסותר את תקנת הציבור.
נבהיר, כי תקנת הציבור היא 'מושג שסתום'. משמע, מתווה עיקרון לתוכו ניתן ליצוק תוכן באופן גמיש, לפי המקום והזמן. תפיסת טובת הציבור היום אינה זהה לזו שהייתה בעבר וחלוף השנים משפיע על הנורמות החברתיות הנוהגות. חלק משינויים אלה מתוקנים בחוק מכורח המציאות, אך חלקם מתאפשרים מלכתחילה על ידי המחוקק באמצעות מושגי שסתום כגון זה.
דורית ביניש מציינת כי הקושי במבחן זה הוא בכך שאינו מספק ודאות משפטית. השופטים מושפעים מסביבתם באופן בלתי נמנע, וכתוצאה מכך, שינויי העיתים והמוסכמות הציבוריות משפיעים מאוד על תוצאות הפסיקה. לדוגמה, הבטחת נישואין מפי גבר נשוי לפילגשו בשנת 1970 נחשבה לחטא ויכלה לעורר גינוי על ידי בית המשפט. כזו הייתה דעת המיעוט של השופט מני בפרשת אספרנס. בשנות ה-2000, סביר להניח שהתגובות תהיינה שונות. פסק הדין הדסה נ' גלעד אף הוא מציג את השפעת העיתוי והסביבה על הפסיקה. באותו עניין, בית חולים נתבע בגין רשלנות רפואית בעת טיפולו באדם שניסה להתאבד. בית החולים ביקש להתנער מחבותו הנזיקית בטענה שהמנוח התאבד, והתבסס על פסק דין אנגלי משנת 1986 בו הוזכר, בין היתר, האיסור הדתי על התאבדות. עם זאת, בית המשפט העליון דחה את הטענה וקבע שגם באנגליה התאבדות כבר איננה עבירה פלילית, וחל שינוי מהותי ביחס הציבור כלפיה.
סקירה תאורטית > היקף הגנת Ex Turpi Causa בדיני הנזיקין > מבחן כוונת המחוקק

מבחן זה מציע לבדוק האם התכוון המחוקק לשלול את זכות תביעתו של הניזוק באמצעות האיסור הפלילי. בית המשפט העליון בקנדה פסק ברוח זו בעניין Vancouver v. Burchill שם דובר באדם שניזוק ממפגעים בכביש שלא תוחזק כראוי, בעודו נוהג ללא רישיון. בית המשפט קבע כי היעדר רישיון נהיגה בידי הניזוק לא ימנע ממנו את זכותו לתבוע פיצויים מרשות ציבורית שהתרשלותה בהחזקת הכביש גרמה לו לנזקים. הרציונל שבבסיס החוק, כך נימק בית המשפט, הוא להסדיר את השימוש בדרכים לשם הגנה על הציבור. לדבריו, מטרת החוק איננה להשפיע על זכויותיהם האזרחיות של המפרים אותו.
ביקורת שהועלתה על ידי דורית ביניש היא שמבחן זה מתייחס רק לאיסור המחוקק ולכן אינו מספיק לבדו במסגרת חוקית המבקשת להתמודד גם עם גילויי אי-מוסריות.
סקירה תאורטית > היקף הגנת Ex Turpi Causa בדיני הנזיקין > מבחנים נוספים מהמשפט המקובל

במשפט המקובל מתחרים על הבכורה גם המבחנים הבאים (Clerk & Lindsell on Torts, 144-170):
Affront the Public Conscience - הכלמת המצפון הציבורי: המבחן מציע כי הכלל יחול בנסיבות בהן קבלת התביעה תיראה משום סיוע או עידוד למעשהו הבלתי חוקי או הבלתי מוסרי של התובע. במקרים אלה יהיה מקום לדחות את תביעתו של התובע למען טובת הציבור.
הביקורת על מבחן זה היא כי הוא לא מדויק ומותיר שיקול דעת רחב יתר על המידה לבית המשפט בקביעת רמת המוסריות הראויה הנדרשת.
Claimant’s reliance on his own illegality - הסתמכות התובע על אי החוקיות שבמעשיו: בניגוד למבחן הקודם שמותיר שיקול דעת רחב בידי בית המשפט, מבחן זה מציע כי ההגנה תחול רק במקום בו התובע חייב לבסס את בקשתו לפיצויים על הפעולה הבלתי חוקית. מבחן זה תואם את אחד החריגים להחלת הכלל אותם ציינו לעיל: אם התובע יכול לבסס את תביעתו מבלי להסתמך על המעשה האסור, לא יחול כלל ה"עילה בת עוולה".
במבחן זה נעשה שימוש במספר פסקי דין באנגליה בשנות ה-90', אולם הוא עודנו שנוי במחלוקת משום שערכאת הערעור בחרה דווקא לבסס את ההגנה על עיקרון רחב יותר של "Public Policy" ונמנעה מלהחיל מפורשות את כלל ה"עילה בת עוולה".
The integrity of the legal system - יושרה של המערכת המשפטית: ההגנה תחול כשפסיקת פיצויים תיצור מראית עין שבית המשפט סולח על מעשהו הפסול של התובע.
הבעייתיות העולה ממבחן זה היא במימושו המעשי. המצדדים במבחן זה טוענים כי גישה זו מאפשרת לבית המשפט להתחשב גם בחומרת מעשהו של התובע. לדידם, אכן קיים קושי לזהות את הגבול שבין התנהגות פסולה שבגינה תדחה תביעה על הסף, לבין התנהגות חמורה פחות שלא תביא לדחיית התביעה. ואף על פי כן, מתפקידו של בית המשפט גם לשקף תפיסות, ציפיות וערכים חברתיים, הן בקביעת גבולות אחריות המזיק והן בהחלת ההגנות השונות.
Relationship to duty of care in negligence - קשר לחובת הזהירות: בדרך כלל, בית המשפט יימנע מלהקים חובת זהירות כשהוא שמתקשה לבססה. ואולם, ייתכנו מקרים בהם בית המשפט יסרב לאכוף את חובת הזהירות, כשהוא דן ברשלנות, גם בשל התנהגותו של התובע. כשהתובע פועל באופן שאינו חוקי או שאינו מוסרי, יימנע בית המשפט מלהקים אחריות נזיקית על הנתבע.
דוגמה לכך הוא פסק הדין Vellino v. Chief Constable of the Greater Manchester Police משנת 2002. בעניין זה, התובע נפצע כשקפץ מחלון קומה שנייה בבניין, בניסיון להתחמק ממאסר על ידי המשטרה. בית המשפט לערעורים קבע שאין למשטרה חובת זהירות כלפי אסיר המנסה לברוח, וכך דחה את התביעה.
קלרק ולינדסל השמיעו בספרם ביקורת על נטייתו זו של בית המשפט האנגלי לנמק את החלטותיו על בסיס היעדר חובת זהירות ולא להשתמש בכלל "עילה בת עוולה", אף על פי שהכיר בחפיפה ביניהם במקרה הנתון.
מבט לעתיד – הצעת הקודיפיקציה האזרחית

סעיף 3 לתזכיר הצעת חוק דיני הממונות משנת 2006 מציע את קביעת העיקרון הכללי "אין חוטא נשכר". הסעיף למעשה מחיל את הגנת "עילה בת עוולה" על כלל הדינים האזרחיים ובכך מאפשר לבית המשפט לשלול או להגביל זכותו של אדם כשהתנהגותו נגדה את החוק או את תקנת הציבור.
צעד לכיוון העיקרון המוצע לעיל ניתן לראות כבר בפסק דין גרינברג נ' מגדל חברה לביטוח בע"מ משנת 1999. הנשיא ברק שלל מתן פיצויים בגין תאונת דרכים לאדם שנפגע בעת שנהג ברכב ללא הגה כוח, בניגוד לאמור ברישיונו, שמגביל אותו מפורשות לנהיגה בהגה כוח מסיבות רפואיות. הנחת הפסיקה הייתה כי נהיגה ללא רישיון או בניגוד להוראותיו מגדילה במידה ניכרת את הסיכונים בדרכים ובכך פוגעת בתקנת הציבור. נימוקו של הנשיא ברק לא נשען על כלל ה"עילה בת עוולה" אלא על העיקרון שבבסיסו. לדידו, הגשמת תכלית החוק, היא ההרתעה מיצירת סיכונים מיותרים בדרכים, מחייבת את העיקרון לפיו "לא יצא חוטא נשכר".
המגמה מסתמנת גם מחוץ לדיני הנזיקין. בפסק הדין בעניין בנבינישתי משנת 2001 קבע בית המשפט העליון שאדם שצבר חובות במהלך ניהול עסק בלתי חוקי לא יוכל ליהנות מהסדרי החוק בדבר פשיטת רגל. גם כאן מבסס הנשיא ברק את נימוקיו בעיקרון "אין חוטא נשכר". לדידו, אין די בהוכחת אי החוקיות של העסק אלא יש להראות שניהול העסק נוגד באופן מהותי את תקנת הציבור.
לאור תזכיר הצעת חוק דיני הממונות עושה רושם שהמחוקק מתכוון לקבל את העיקרון שבבסיס הגנת "עילה בת עוולה". ואולם, נראה גם שהתזכיר בגרסתו הנוכחית מציג עיקרון רחב מאוד ונטול סייגים. אם תתקבל הצעת החוק בניסוחה הנוכחי, יוותר ספק באשר להיקף ההגנה שמקנה הסעיף. הנוסח אינו מבהיר מהם האמצעים בהם ינקוט בית המשפט על מנת למנוע מחוטא לצאת נשכר, האם ידחה תביעות על הסף, ואם כן באילו מקרים.
כאמור, עיקרון "אין חוטא נשכר" מיועד לחול על כלל הדינים האזרחיים. עם זאת, בחוקים השונים קיימים אלמנטים נוספים שיכולים למתן או להעצים את היקף תחולתו של עיקרון זה. דיני החוזים, לדוגמה, מבקשים לקיים חוזים ככל האפשר ונזהרים מאוד בהכרזת בטלותם, מכל סיבה שהיא. כך קובע סעיף 25 לחוק החוזים, ובתי המשפט אף הם יעדיפו לפרש לשון חוזה באופן שאינו מעיד על אי חוקיות או אי מוסריות. כתוצאה מכך, מעטים ימצאו חוטאים ולכן מעטים יהיו גם הפרטים שתביעתם תידחה על בסיס העיקרון "אין חוטא נשכר". לעומת זאת, בדיני הנזיקין, אנו חסרים הוראה דומה. לכן, נראה כי אין כל מניעה לשלול את זכות התביעה על בסיס כלל "עילה בת עוולה". לאור עובדה זו, לכאורה יקל על בית המשפט לפסול תביעה נזיקית מאשר תביעה חוזית.
לאור כל האמור לעיל, מכורח המציאות וההיגיון הישר ניתן אך לשער כי גם עם קבלת הצעת חוק דיני ממונות, בית המשפט ימשיך בהחלת המבחנים השונים הקיימים כיום בפסיקה. זאת, עד הסדרת הסוגיה במלואה על ידי המחוקק.
נבחרת בלארוס בכדורסל נשים

נבחרת בלארוס בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של בלארוס. הנבחרת הוקמה בעקבות התפרקות ברית המועצות.
הישג השיא של הנבחרת היה מקום שלישי באליפות אירופה בשנת 2007.
הישגי הנבחרת > אולימפיאדות

לא העפילה
הישגי הנבחרת > אליפויות העולם

2010 : מקום 4
2014 : מקום 10
הישגי הנבחרת > אליפויות אירופה

2007 :
2009 : מקום 4
2011 : מקום 9
2013 : מקום 14
2015 : מקום 4
2017 : מקום 15
2021 : מקום 4
נבחרת בלגיה בכדורסל עד גיל 20

| --- | --- |
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 
 אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20
 הופעות:  8 (הראשונה ב-1992)
 ההישג הטוב:  מקום 4 (2023, 2024)
 דרג ב'
 הופעות:  12 (הראשונה ב-2005)
 ההישג הטוב:   (2008, 2014)    (2019)
 
נבחרת בלגיה בכדורסל עד גיל 20 היא נבחרת כדורסל לאומית של בלגיה המנוהלת על ידי כדורסל בלגיה (Basketball Belgium) ומייצגת אותה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20.
השתתפות באליפות אירופה לנבחרות עתודה

| שנה | דרג א' | דרג ב' |
| --- | --- | --- |
| יוון 1992 | 8 |  |
| טורקיה 1996 | 12 |  |
| בולגריה 2005 |  | 5 |
| פורטוגל 2006 |  | 6 |
| פולין 2007 |  | 10 |
רומניה 2008: 
| יוון 2009 | 16 |  |
| אוסטריה 2010 |  | 8 |
| בוסניה והרצגובינה 2011 |  | 4 |
| בולגריה 2012 |  | 7 |
| רומניה 2013 |  | 4 |
בוסניה והרצגובינה 2014: 
| איטליה 2015 | 8 |  |
| פינלנד 2016 | 14 |  |
| רומניה 2017 |  | 6 |
| בולגריה 2018 |  | 8 |
פורטוגל 2019: 
| מונטנגרו 2022 | 8 |  |
| יוון 2023 | 4 |  |
| פולין 2024 | 4 |  |
ראו גם

נבחרת בלגיה בכדורסל
נבחרת בלגיה בכדורסל נשים
הערות שוליים

↑  Basketball Belgium, פיב"א (באנגלית)
↑  Belgian Men National Team U20/21, eurobasket.com
↑  1992 FIBA Europe Under-20 Championship
↑  1996 FIBA Europe Under-20 Championship
↑  2005 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2006 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2007 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2008 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2009 FIBA Europe Under-20 Championship
↑  2010 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2011 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2012 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2013 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2014 FIBA Europe Under-20 Championship Division B
↑  2015 FIBA Europe Under-20 Championship
↑  2016 FIBA U20 European Championship
↑  2017 FIBA U20 European Championship Division B
↑  2018 FIBA U20 European Championship Division B
↑  2019 FIBA U20 European Championship Division B
↑  2022 FIBA U20 European Championship
↑  2023 FIBA U20 European Championship
↑  2024 FIBA U20 European Championship
נדב אשכר

אין תמונה חופשית
נדב אשכר (נולד ב-4 באוקטובר 1974) הוא דיפלומט ישראלי, אשר בין היתר כיהן כשגריר ישראל בווייטנאם ובלאוס.
ביוגרפיה

אשכר הוא בוגר לימודים לתואר ראשון ביחסים בינלאומיים ותקשורת באוניברסיטה העברית. למד סינית-מנדרינית באוניברסיטה הלאומית הטאיוואנית הרגילה בטייפה (2002–2003).
החל לעבוד במשרד החוץ ב-2001. עבד במחלקת ירדן וכסגן מנהל קורס צוערים. שירת כמזכיר שני ודובר בשגרירות ישראל בבייג'ינג
(2003–2007). לאחר מכן כיהן כאחראי על סין, קוריאה ומונגוליה במחלקת אסיה במשרד החוץ (2007–2010). בשנים 2010–2014 היה סגן ראש הנציגות בשגרירות ישראל בפולין. שירת כמתאם היחסים הבין-פרלמנטריים עם אירופה באגף הבינלאומי של הכנסת (2014–2015) וכמנהל קורס הצוערים (ביחד עם אילנה שטיין) (2015–2016). לאחר מכן כיהן כמנהל מחלקה 1 (אסיה וצפון אמריקה) במרכז למחקר מדיני במשרד החוץ.
בנובמבר 2016 מונה לשגריר ישראל בווייטנאם ובלאוס והחל את שירותו שם בקיץ 2017. הוא סיים את כהונתו ביולי 2022.
אשכר נשוי ואב לשתי בנות ובן.
הערות שוליים

↑   ציוץ של נדב אשכר ברשת החברתית אקס (טוויטר), 30 ביולי 2022
↑  Vongphachanh, Manyphone (2022-07-11). "Interview with Israeli Ambassador to Laos, Mr. Nadav Eshcar". the Laotian Times (באנגלית). נבדק ב-2022-08-11.
מפרצון שומסקיי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Petro Shumskyi 
 סוג:  מפרצון 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  67°04′00″S 67°21′00″W﻿ / ﻿67.0667°S 67.35°W﻿ / -67.0667; -67.35
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון שומסקיי(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון שומסקיי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון שומסקיי(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון שומסקיי
 
מפרצון שומסקיי (באנגלית: Shumskiy Cove) הוא מפרצון בדרום מפרץ אנוס, בחוף הצפון מערבי של חצי האי אירוסמית', בארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי המפרצון

המפרצון התגלה בעת שצולמה מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1957.
המפרצון מופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד, בהתבסס על סקרים על הקרקע ועל תצלומי אוויר, בין השנים 1956–1959.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרצון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המפרצון נקרא על שמו של פטר א. שומסקיי (Petr A. Shumskiy), חוקר קרחונים רוסי.
שם זה ניתן בדומה לשמות אחרים בסביבת הפסגה, הקרויים על שם גאולוגים, וזאת לציון משלחת הגאולוגים של הסקר האנטארקטי הבריטי שנערך באזור.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6  ההיסטוריה של חקר הפסגה ומתן שמה
מפרצון ריסס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מפרצון 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°30′00″S 61°32′00″W﻿ / ﻿64.5°S 61.5333°W﻿ / -64.5; -61.5333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון ריסס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרצון ריסס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון ריסס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון ריסס
 
מפרצון ריסס (באנגלית: Recess Cove; מילולית: מפרצון הגומחה) הוא מפרצון רחב בצד המזרחי של מפרצון שארלוט, בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 4.6 קילומטרים.
היסטוריה > מיפוי המפרצון

האי נסקר על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד באפריל 1956, וצולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957; המפרצון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
היסטוריה > מקור השם

שם המפרצון ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשל היותו גומחה במפרץ שארלוט.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4  ההיסטוריה של גילוי ומיפוי המפרצון ומתן שמו
נומבט

| נומבט |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: חיות כיס
על־סדרה:: חיות כיס אוסטרליות
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נומבטיים
סוג:: נומבט
מין:: נומבט
שם מדעי
 Myrmecobius fasciatus ‏וטרהאוס, 1836
תחום תפוצה


נומבט
נוּמְבָּט (שם מדעי: Myrmecobius fasciatus) הוא חיית כיס החיה באוסטרליה המערבית. הנומבט הוא מין יחיד בסוגו השייך למשפחת הנומבטיים (Myrmecobiidae). הנומבט ניזון כמעט אך ורק מטרמיטים. בעבר היה הנומבט נפוץ בדרום אוסטרליה, אולם כיום הוא חי רק במספר מושבות ומוגדר כמין בסכנת הכחדה. הנומבט הוא סמל של אוסטרליה המערבית ונעשים מאמצי שימור כדי למנוע את הכחדתו.
הנומבט מכונה גם ולפורטי (Walpurti) או אוכל נמלים מפוספס (Banded Anteater). הוא התגלה לראשונה לאירופאים ב-1831, כאשר משלחת בראשותו של רוברט דייל (Robert Dale) חקרה את עמק אייבון. המין מוין לראשונה על ידי ג'ורג' רוברט וטרהאוס שתיאר את המין בשנת 1836, ואת המשפחה ב-1841.
הסוג נומבט (Myrmecobius) הוא המין היחיד במשפחת הנומבטיים (Myrmecobiidae); אחת משלוש המשפחות בסדרת טורפי הכיס.
הנומבט הוא חיה קטנה וצבעונית, שאורכה 35 עד 45 ס"מ. לנומבט אף מחודד בקצהו וזנב בולט ועבה שאורכו כאורך גופו. צבע פרוותו של הנומבט משתנה ועשוי לנוע מאפור לחום-אדמדם, ולו קו שחור בולט הנמתח מקצה החרטום, דרך העיניים ועד לבסיס אוזניו הקטנות והעגולות. בגבו שישה או שבעה פסים לבנים. על בטנו פרווה בצבע קרם או אפור בהיר. משקלו נע בין 280 ל-550 גרם.
בדומה לחיות אחרות הניזונות מנמלים וטרמיטים לנומבט לסת מנוונת, ללא תפקוד של השיניים והוא איננו מסוגל ללעוס. למרות זאת לנומבט נוסחת שיניים דומה לזו של חיות כיס אחרות. לנומבט לשון דביקה וארוכה היכולה להגיע למרחק של 100 מ"מ מפיו.
בשונה ממרבית חיות הכיס הנומבט פעיל במהלך היום. הנומבט ניזון כמעט אך ורק מטרמיטים, ונומבט בוגר ניזון מעד 20,000 טרמיטים ביום.
הנקבות נכנסות לתקופת ייחום קצרה בינואר. משך ההיריון כ-14 יום, ובסופו מומלטים ארבעה עד שישה גורים. הגורים נשארים צמודים לפטמת אמם עד יולי, אז משאירה אותם האם במאורה, ושבה אליהם מדי לילה כדי להניקם. לקראת תחילת ספטמבר מתחילים הגורים לצאת ממאורתם לתקופות קצרות מדי יום. הם יוצאים בהדרגה מהמאורה, נגמלים מיניקה באוקטובר ומתחילים לאכול טרמיטים בעצמם. בדצמבר הם נפרדים מהאם כדי להקים טריטוריה משל עצמם.
הערות שוליים

↑  נומבט באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Myrmecobius fasciatus — Numbat
↑  http://www.perthzoo.wa.gov.au/en/Animals--Plants/Australia/Australian-Bushwalk/Numbat/
Ellis, E. 2003. "Myrmecobius fasciatus" (On-line), Animal Diversity Web. Accessed October 17, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538635405171
מפרצון שקלטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מפרצון 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  82°19′00″S 164°00′00″E﻿ / ﻿82.3167°S 164°E﻿ / -82.3167; 164
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון שקלטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרצון שקלטון
 
מפרצון שקלטון (באנגלית: Shackleton Inlet) הוא מפרצון בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
רוחב פתחו של המפרצון 16 קילומטרים; והוא ממוקם בין כף וילסון וכף ליטלטון.
קרחון נמרוד נשפך אל המפרצון, ומכסה אותו, וזורם בשיפוע נמוך לאורכו של המפרצון ונשפך אל מדף הקרח רוס.
היסטוריה > גילוי המפרצון

המפרצון התגלה על ידי קפטן רוברט פלקון סקוט, בדצמבר 1902, במהלך ניסיון הגעתו לקוטב הדרומי.
היסטוריה > מקור השם

למשלחת זו של סקוט הצטרפו דוקטור אדוארד א. וילסון והלוטננט (לימים סר) ארנסט שקלטון, שעל שמו נקרא מפרצון זה.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
מטבעת ארצות הברית

| --- | --- |
לוגו מטבעת ארצות הברית
 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 משרד אחראי:  מחלקת האוצר של ארצות הברית
 סוכנות אם:  מחלקת האוצר של ארצות הברית 
 סוכנות בת:  United States Mint Police 
 תאריך הקמה:  2 באפריל 1792
 מנכ"ל:  ריצ'רד פטרסון
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי.
 עובדים:  1,845 (2006)
 www.usmint.gov
 קואורדינטות:  38°54′01″N 77°01′25″W﻿ / ﻿38.900277777778°N 77.023611111111°W﻿ / 38.900277777778; -77.023611111111
 he
 
מִטְבָּעָת ארצות הברית (באנגלית: United States Mint) היא המטבעה הלאומית של ארצות הברית, והיא עוסקת בייצור מטבע עבור המדינה, אשר מאפשר לה לקיים מסחר ולנהל כלכלה. המטבעה הראשית ממוקמת בוושינגטון די. סי., וכן קיימים מתקני בת נוספים בפילדלפיה, בדנוור, בסן פרנסיסקו ובווסט פוינט.
המטבעה נוסדה על ידי הקונגרס בחוק שיטת המטבע מ-1792 והוכפפה למחלקת המדינה. לפי התנאים בחוק שיטת המטבע, המטבעה הראשונה הוקמה בפילדלפיה, בבירת ארצות הברית דאז. היה זה המבנה הראשון של הרפובליקה שהוקם לפי המתחייב בחוקה.
המנהל הראשון של המטבעה היה המדען בעל השם דייוויד ריטנהאוס. כיום נושא בתפקיד אדמונד מוי. הנרי וויט היה המפקח הראשון ומעצב המטבעות הראשי. הוא אחראי לעיצוב של חלק מהמטבעות הראשונים של ארצות הברית. עמדה חשובה נוספת במטבעה היא של החרט הראשי, תפקיד שנשאו בו בין היתר: פרנק גספארו, ויליאם בארבר, צ'ארלס בארבר, ג'יימס לונגאיקר, כריסטיאן גוברכט ואנטוני פגוט.
המטבעה הפכה למוסד עצמאי ב-1799, ולפי חוק שיטת המטבע משנת 1873 הוכפפה למחלקת האוצר. בשנת 1981 היא הושמה תחת אחריותו של גזבר ארצות הברית במחלקת האוצר.
היסטוריה

המטבעה הפעילה מספר סניפים מאז שהוקמה בפילדלפיה בשנת 1892 בבניין הנקרא "Ye Olde Mint". עם פתיחת הסניפים של המטבעה נוצר צורך להטביע סימן, מאפיין מזהה של המטבעה, על מנת לזהות את מתקן המקור. הסניפים הראשונים של המטבעה היו בשארלוט, קרוליינה הצפונית, קרוליינה הצפונית (1838–1861), דהלונגה, ג'ורג'יה (1838–1861), וניו אורלינס, לואיזיאנה (1838–1909). המטבעות בשארלוט (סימן זיהוי C) ובדהלונגה (סימן זיהוי D) נפתחו כדי להקל על המקומיים להמיר הפקדות זהב למטבעות, והטביעו רק מטבעות זהב. מלחמת האזרחים האמריקנית גרמה לסגירת שני מוסדות אלו לצמיתות. המטבעה בניו אורלינס (סימן זיהוי O) נסגרה בתחילת מלחמת האזרחים (1861) ולא נפתחה מחדש עד תום תקופת השיקום בשנת 1879. במהלך שתי התקופות בהן פעל המתקן הוטבעו בו מטבעות מזהב ומכסף ב-11 קטרים שונים, אם כי רק עשרה קטרים הוטבעו בו זמנית במטבעה. בשנת 1851 הוטבעו מכסף: מטבע של שלוש סנט, חצי דיים, דיים, רבעים וחצי דולר, ומזהב: דולר, רבע איגל, חצי איגל, איגל ואיגל כפול. כל איגל שווה בערכו ל-2.5 דולר).
סניף חדש נפתח בקרסון סיטי, נבדה, בשנת 1870. הוא פעל עד 1893, עם ארבע שנות הפסקה זמנית מ-1885 עד 1889. כמו הסניפים בשארלוט ודהלונגה, הסניף בקרסון סיטי (סימן זיהוי CC) נפתח כדי לנצל את המחצבים המקומיים, במקרה של קרסון סיטי, עורק גדול של כסף, אף שגם מטבעות זהב הוטבעו שם.
סניף נוסף הוקם בשנת 1920 במנילה בפיליפינים, אז מושבה של ארצות הברית. עד היום הסניף במנילה הוא הסניף היחיד שהוקם מחוץ לגבולות היבשתיים של ארצות הברית. הסניף היה אחראי על ייצור מטבעות של המושבה (יחידות של: אחד, חמש, עשר, עשרים וחמישים סנטאבו). הסניף פעל בין השנים 1920–1922, ושוב בין 1925–1941 (עד כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה). מטבעות שהוטבעו במנילה נושאים את הזיהוי M או בלי זיהוי כלל, בדומה למטבעות שהוטבעו בפילדלפיה באותה עת.
מתקנים נוכחים > פילדלפיה

המתקן הגדול ביותר של המטבעה ממקום בפילדלפיה, אחת מארבע מטבעות פעילות. המתקן הנוכחי בפילדלפיה נפתח ב-1969, והוא המטבעה הרביעית לפעול בפילדלפיה. הראשונה נבנתה בשנת 1792, כאשר פילדלפיה הייתה עדיין בירת ארצות הברית, והחלה לפעול ב-1793. עד שנת 1980 לא נשא אף מטבע מן המטבעות שנטבעו בפילדלפיה סימן זיהוי, להוציא מספר מטבעות חריגים שציינו אירועים מיוחדים. בשנת 1980 נתווסף סימן הזיהוי P לכל המטבעות בשיטת המטבע של ארצות הברית להוציא את הסנט. עד שנת 1968 הייתה המטבעה בפילדלפיה אחראית לכמעט כל הטבעות ההגהה וההטבעות לאספנים. המטבעה בפילדלפיה אחראית גם על הכנת התבניות והחריטה של המטבעות. כמו כן, מחלקת העיצוב של המטבע ממוקמת במטבעה בפילדלפיה.
מתקנים נוכחים > דנוור

הסניף בדנוור החל לפעול ב-1863 כמשרד מקומי לבדיקת דרגת הטוהר של זהב, ארבע שנים לאחר שנמצא זהב באזור. עד סוף המאה המשרד גלגל למעלה מ-5 מיליון דולר בשנה מהפקדות של זהב וכסף, וב-1906, המטבעה פתחה את הסניף החדש שלה בדנוור. דנוור משתמשת בסימן זיהוי D, ומטביעה מטבעות רק למחזור, לבד מההטבעה שלה יחד עם עוד שלוש מטבעות של מטבע 10 דולר מזהב לציון אולימפיאדת לוס אנג'לס בשנת 1984. בנוסף, היא גם מייצרת תבניות הטבעה לעצמה ולמטבעות אחרות.
מתקנים נוכחים > סן פרנסיסקו

הסניף בסן פרנסיסקו נפתח בשנת 1854 על מנת לשרת את המחצבות בקליפורניה בזמן הבהלה לזהב. סימן הזיהוי שלה הוא S. במהרה גדל הסניף מעבר לקיבולת של הבניין הראשון שלו, והוא עבר לבניין חדש בשנת 1874. בניין זה, אחד היחידים ששרדו את רעידת האדמה הגדולה של שנת 1906, שימש עד לשנת 1937, אז נפתח מתקן חדש. הסניף נסגר בשנת 1955 ונפתח מחדש לאחר עשור בעקבות מחסור במטבעות בשנות ה-60. בשנת 1968, עבר אליו רוב הייצור של מטבעות הגהה ומטבעות לאספנים מפילדלפיה, ומאז 1975 הוא מייצר רק מטבעות כאלו, להוציא מספר מטבעות מיוחדים ואחוז מסוים מההטבעות של מטבע הסנט בתחילת שנות ה-80. במטבעות סנט אלו לא ניתן להבחין אם הוטבעו בסן פרנסיסקו או בפילדלפיה.
מתקנים נוכחים > וסט פוינט

הסניף בווסט פוינט הוא הסניף החדש ביותר של המטבעה, אשר קודם לכן שימש מתקן אחסון למטילים. הוא נפתח לראשונה בשנת 1937, ויוצרו בו מטבעות סנט בין השנים 1973–1986. המטבעה בווסט פוינט קיבלה את מעמדה הרשמי כסניף של המטבעה הראשית ב-31 במרץ 1988. יחד עם מטבע הסנט שכבר הוזכר, שהיה זהה לזה שיוצר בפילדלפיה, טבעה וסט פוינט מספר גדול של מטבעות זיכרון ואספנות הנושאים את סימן הזהות W. בשנת 1996 טבעה וסט פוינט מטבעות דיים, אבל עבור אספנים ולא למחזור. הסניף בווסט פוינט משמש עדיין לאחסון חלק מיתרות הזהב של ארצות הברית, וכיום הוא המתקן היחיד המטביע מטבעות איגל מזהב, מכסף ומפלטינה.
מתקנים נוכחים > פורט נוקס

אמנם הסניף בפורט נוקס, קנטקי, אינו משמש להטבעת מטבעות, אלא משמש לאחסון חלק מייתרות הזהב, הוא בכל זאת נחשב לאחד הסניפים של המטבעה. מטרת המתקן הוא אחסון מטילי זהב וכסף של ארצות הברית ומדינות אחרות.
תפקידים

המטבעה מנהלת תוכניות כלכליות נרחבות. קו המוצרים כולל ערכות מיוחדות של מטבעות לאספנים, מדליות לאומיות, מטילי זהב, כסף או פלטינה אמריקניים ומטבעות זיכרון לציון אירועים לאומיים כגון אישור החוקה. תחומי הפעילות של המטבעה כוללים:
ייצור, מטבעות ומטילים מקומיים וזרים.
ייצור ומכירת מדליות זיכרון לאומיות
עיצוב וייצור מדליות זהב של הקונגרס
עיצוב, ייצור ושיווק מטבעות מיוחדים.
ייצור ומכירת מטבעות הגהה ושאר פריטים הנוגעים למטבעות ומדליות.
שמירה ובקרה על העברות של מטילים.
הפצה של זהב וכסף למטרות מורשות.
הפצת מטבעות מהמטבעות אל הבנק הפדרלי.
יצוין כי המטבעה אינה אחראית על הדפסת שטרות, תחום באחריות הלשכה לחריטה ולהדפסה בתוך משרד האוצר.
בשנת 2000 הייתה המטבעה אחראית על ייצור של 28 מיליארד מטבעות.
משטרת המטבעה, גוף אכיפה פדרלי, אחראי לשמירה על מתקני המטבעה, עובדיה והעתודות הכספיות של ארצות הברית.