stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה כובש

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1979 (בן 45) בודפשט
 מדינה:  הונגריה
 השכלה:  ד"ר להיסטוריה, רב מוסמך
 מקום מגורים:  בודפשט
 בת זוג:  דבורה לאה כובש
 אב:  מיכאל כובש
 אם:  חנה ארדוש
 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
 https://zsido.com
 פרסים והוקרה:  צלב המפקדים של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה ההונגרית (2021) 
 
הרב שלמה מַאטֵה כובש (נולד כמַאטֵה כובש; 18 במאי 1979) הוא מנהיג תנועת איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) וממייסדיה, יוזם הקרן לפעולה והגנה ומשמש כרבו הראשי של צבא הונגריה, שליח חב"ד וד"ר להיסטוריה.
ביוגרפיה

כובש נולד בבודפשט למשפחה יהודית חילונית. מצד אמו היו מספר רבנים ידועים, כגון הרב שלמה זילברשטיין מבוֹניְהַאד (בהונגרית Bonyhád) והרב ישעיה זילברשטיין מוַאצ (בהונגרית Vác). סבתו של הרב כובש, רוֹזַה כובש (Köves Rózsa) הייתה עיתונאית מוערכת בכתב העת ההונגרי "מַגַ'אר נֵמזֵת" (Magyar Nemzet = "אומה הונגרית").
בילדותו לא קיבל חינוך יהודי. בגיל 11 הכיר את הרב ברוך אוֹבֵרלַנדֵר, שליח חב"ד להונגריה, ובהשפעתו החליט בגיל 13 לעזוב את ביתו לטובת לימודים בישיבה התיכונית Yeshiva High School שבפיטסבורג, פנסילבניה. לאחר לימודיו בפיטסבורג למד במספר ישיבות של חסידות חב"ד בישראל, צרפת וארצות הברית.
לאחר שובו להונגריה ב-2001, למד באוניברסיטת דברצן, שם סיים את הדוקטורט שלו בהיסטוריה. התזה שלו, Zsidó szakadás ("פילוג יהודי"), יצאה לאור כספר בשנת 2009. התזה עסקה בסכסוכי הרבנים של המבורג (1818–1821) ונַאגְ'מִיהַיְ (הו') (עיר בהונגריה הגדולה, כיום בסלובקיה) (1865) וכיצד אלה השפיעו על יהודי הונגריה ואירופה.
הרב כובש החל גם ללמד לתקופה מסוימת באוניברסיטת Eötvös Loránd בבודפשט, בפקולטה למשפט עברי. הוא גם לימד תלמוד במכון הרבנים הנאולוגי.
ב-7 בינואר 2003, בהשתתפות נשיא הונגריה, פרנץ מאדל, הוסמך כובש לרב, ובכך הפך לרב האורתודוקסי הראשון שהוסמך בהונגריה מאז השואה. באירוע נכחו הרב מרדכי אליהו, הרב הראשי לישראל, הרב יצחק יהודא ירוסלבסקי והרב ברוך אוברלנדר (הו') רב קהילת חב"ד בהונגריה.
פעילות

הרב כובש פועל רבות בתחומי חינוך יהודי בהונגריה. הקים את בית הספר היסודי הדו-לשוני העברי-הונגרי בית מנחם, בית הספר התיכון רמב"ם (Maimonidész), האוניברסיטה הפתוחה ללימודי יהדות ואת אשכנזיום, החוג למדעי היהדות באוניברסיטת מילטון פרידמן.
הרב כובש מעביר מדי יום את שיעור דף היומי בתלמוד הראשון בשפה ההונגרית, שאותו משדר בלייב באינטרנט.
תנועת איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) בהנהגת הרב כובש פועלת לשימור המורשת היהודית בהונגריה באמצעות פתיחה מחדש של בתי כנסת ואתרים יהודיים היסטוריים רבים ברחבי הונגריה. אלה כוללים את פתיחת בית הכנסת קרן אור ב-2005, בית הכנסת Budavár בגבעת הטירה בבודפשט בשנת 2018, שנבנה במאה ה-14 ולא היה בשימוש מאז פוגרום ב-1686, בית הכנסת ב-סנטנדרה (Szentendre) והמרכז היהודי ZSILIP הממוקם על גדת נהר הדנובה בבודפשט, לתוכו נורו אלפי יהודים בשנים 1944 ו-1945. בית הכנסת של אויבודה (Újbuda) נפתח מחדש רשמית בשנת 2021 לאחר שמונים שנה.
ב-2010, גם בית הכנסת של אובודה, בית כנסת עתיק בן כמאתיים שנה, פתח את שעריו באירוע מתוקשר לאחר שמאז השואה שימש כאולפן הטלוויזיה הלאומית של הונגריה.
ב-2 במאי 2012 מונה על ידי שר ההגנה ההונגרי, צַ'אבַא הֵנְדֵה, לרב הראשי של הכוחות המוזינים של הונגריה.
ב-2015 הושלם בית האירוח בשם "בית הרב" (RabbiHáz) בעיירה מַאד (Mád). העיירה היא נקודת ההתחלה של "דרך הרבנים פועלי הפלאות", אשר אורך כ-150 קילומטרים ועובר דרך 10 עיירות עשירות בהיסטוריה יהודית, באזור טוקאי-הֵג'אַלְיַה (Tokaj Hegyalja) בהונגריה. תנועת איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) בהנהגת הרב כובש הייתה פעילה מרכזית בהחייאת היהדות באזור זה, שבו הקהילות היהודיות נכחדו לאחר השואה.
בשנת 2014 עזר הרב כובש במציאת כ-103 ספרי תורה הונגריים אבודים ברוסיה; שככל הנראה נגנבו מיהודי הונגריה, שרובם גורשו לאושוויץ 70 שנה קודם לכן.
בשנת 2017, פרסמו הרב כובש והרב ברוך אוברלנדר שני ספרים הכוללים 19 חלקים מהתלמוד בתרגום להונגרית, התרגום המקיף הראשון אי פעם לשפה זו. בתקופה זו פתחה איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) בהנהגת הרב כובש גם את מפעל האווזים והעוף הכשר הראשון בהונגריה, ומהגדולים באירופה. המפעל ממוקם בעיירה צֵ'נגֵלֵה (Csengele) ומספקת כבד אווז כשר לשוק בישראל ולמדינות ברחבי העולם.
איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH) פעילה במיזמי צדקה וחסד באמצעות רשת בתי האבות Olajág ותנועת הצדקה "צדק" (Cedek), המספקת 1,500 ארוחות חמות מדי יום לנזקקים.
בית הגורלות

פרויקט מוזיאון "בית הגורלות" שיזמה במקור ממשלת הונגריה ב-2013 נועדה ליצור חוויה בלתי נשכחת ומעוררת מחשבה, אשר מעבירה ערך מוסף, באמצעות אמצעים טכנולוגיים מתקדמים, עבור אנשים המעוניינים ללמוד עוד על השואה.
אף על פי שבניית בניין המוזיאון (כ-9,200 מטר רבוע) הושלם כבר ב-2015, הפרויקט נעצר בגלל מחלוקת סביב האוצרת המובילה של הפרויקט, מאריה שמידט, שלדברי קהילת מַאז'יהיס הייתה מעורבת מדי פוליטית ואולי אף התכוונה לטייח את תפקידה של הונגריה בשואה ובגירוש יהודי הונגריה.
לאחר שנים רבות של עיכוב, קיבל לידיו הרב כובש את הפרויקט על פי בקשת ממשלת הונגריה. ובכל זאת, היו שטענו שהוא רק מחפה על שמידט ועל הכוונות הפוליטיות הנסתרות והזדוניות של הממשלה.
הרב כובש מצדו הדף את הטענות הללו, וקבע כי אלו המסעירים את הרוחות "מבקרים תוכן שכלל לא קיים עדיין", וביקש מהמבקרים, במיוחד מנשיא קהילת מַאז'יהיס הנאולוגית, אנדראש הייזלר, "לשים בצד את האג'נדות הפוליטיות, את הפוליטיקה הקהילתית ואת האינטרסים האישיים שלו".
ה"דיילי ביסט" הרחיק לכת וכינה את שמידט "מנהיגת התנועה לשכתוב את השואה" ואת המוזיאון עצמו "מוזיאון שואה רוויזיוניסטי". פרשנות נוספת של היסטוריון מיד ושם ב"טיימס אוף ישראל" כינתה את מה שנראה כניסיונות לגרום להונגרים להיראות "חסרי אשמה" כ"זיוף חמור של ההיסטוריה".
לאור המחלוקת המתמשכת והסחת הדעת מהעבודה החשובה שעל כף המאזניים, סילק הרב כובש את שמידט מעבודה על הפרויקט, ומינה את יצחק מאיס, היסטוריון שואה ידוע ומומחה מוזיאונים מוערך, שעמד בראש מוזיאון יד ושם בין 1983 ל-1995. ושכר גם את Gallagher & Associates מוושינגטון עבור עיצוב ויצירת חלקו הפרקטי של הפרויקט;
כחלק מהפרויקט התייעצו עם מוזיאולוגים רבים המובילים בתחום השואה, ורואיינו כמעט 150 ניצולים ומצילים.
"אני רוצה שהמבקרים במוזיאון יכירו יהודים לא רק כקורבנות אומללים, אלא גם כשורדים של אלפי שנות ערכים, כדמויות בולטות במודרניזציה של אירופה והונגריה". לדבריו "התערוכה נבנית סביב חמישה עקרונות: הֵקשר היסטורי, מעורבות רגשית של הצופה, הזמנה להתחבר אישית לנושא, נקודת המבט היהודית, והצגת התוכן שפה מודרנית."
תפקידים

מאז 2004: מנהיג איגוד קהילות שומרי תורה בהונגריה (EMIH)
מאז 2010: רב בית הכנסת העתיק באובודה
מאז 2012: הרב הראשי של הכוחות המזוינים של הונגריה
מאז 2018: מנהיג פרויקט מוזיאון "בית הגורלות"
פרסים

מסדר ההצטיינות ההונגרי
ספריו

ברוך אוברלנדר – שלמה כובש: Zsidó jog és etika (משפט ואתיקה יהודית). מחקרים בנושאים חברתיים מודרניים; 2009
Zsidó szakadás – Hamburgtól Nagymihályig (פילוג יהודי - מהמבורג ועד נָגְ'מִיהַאיְ). התפתחויות היסטוריות יהודיות באירופה ובהונגריה לאור סכסוכי הרבנים של המבורג (1818-1821) ונַאגְ'מִיהַיְ (הו'); 2009
Talmud. פרקים נבחרים, 1-2; אוברלנדר ברוך ושלמה כובש, בודפשט, 2017
חיים אישיים

הרב כובש נשוי לדבורה לאה אוירכמן, הם גרים בבודפשט מאז 2002 ויש להם חמישה ילדים.
יחסי הודו–סוריה

| יחסי הודו–סוריה |
| --- | --- |
הודו: סוריה


הודו: סוריה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 187,437
אוכלוסייה
1,459,531,036: 25,299,690
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 8,980
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,432: 355
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה

יחסי הודו–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים בין הודו לסוריה, אשר החלו כבר בימי קדם. שתי המדינות שכנו על דרך המשי שבאמצעותה התנהלו חילופי תרבויות במשך מאות שנים.
היסטוריה

הדחף להמשיך ביחסים עם העולם המוסלמי בכלל, והעולם הערבי בפרט, התחזק לאור חלוקת הודו על רקע דתי. אותה נקודת מבט הביאה תמיכה בעניין הפלסטיני. בנוסף, הודו נקטה מדיניות פרו-ערבית בנוגע לסכסוך הישראלי-ערבי במטרה לנטרל את ההשפעה הפקיסטנית באזור וכן להבטיח גישה למשאבי נפט במערב אסיה.
לאומיות משותפת ואוריינטציה חילונית, חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות ותפיסות דומות בנושאים רבים חיזקו עוד יותר את הקשר בין שתי המדינות. הודו תמכה ב"זכותה הלגיטימית של סוריה להחזיר את רמת הגולן הכבושה". מאידך, סוריה הכירה כי קשמיר הוא נושא דו-צדדי וכן סיפקה תמיכה כללית בחששות הודו ואף במועמדות בפורומים בינלאומיים שונים.
היסטוריה > פיתוח יחסים

מעבר לקשרים מסחריים, גיש גם חילופי מקצועות בין המדינות. בנוסף לאוכלוסיית סטודנטים סורית גדולה בהודו, בכל שנה מוצעות חמש מלגות במסגרת תוכנית CEP לסטודנטים סורים לצורך לימודים גבוהים בהודו, וכן 14 מלגות לחוקרים סורים במסגרת תוכנית מלגות התרבות הכללית (GCSS). סוריה מציעה גם חמש מלגות לסטודנטים הודים ללימוד שפה וספרות ערבית. שתי המדינות חתמו גם על הסכמים לשתף פעולה בחינוך מדעי וטכני.
באוגוסט 1950 אמר הציר הסורי החדש בקראצ'י כי סוריה תומכת בעמדתה של פקיסטן לגבי הסכסוך על חבל קשמיר, אך ציר סוריה בהודו הצהיר שהציר בפקיסטן לא הוסמך לפרסם הצהרה כזו.
ב־2006, לאחר שכוחות הקנדיים שהוצבו באונדו"ף עזבו את הכוח, הצרפו חיילים הודים לכוח שמירת השלום המוצב בגבול ישראל–סוריה.
בשנת 2007 קרא נשיא סוריה בשאר אל-אסד להודו לקחת חלק פעיל יותר בתהליך השלום במזרח התיכון. גם שר החוץ הסורי וליד אל-מועלם אמר הערה דומה ואמר: "הודו חייבת למלא את תפקידה בזירה הבינלאומית. המצב במזרח התיכון משפיע ישירות על הודו. אינטרס של הודו לראות פתרון של הסכסוך הערבי-ישראלי. הודו צריכה להשקיע בקשריה עם ארצות הבחירות כדי לשכנע את הממשל האמריקני כי היציבות במזרח התיכון היא האינטרס של ארצות הברית וישראל. על הודו לשכנע גם מדינות תנועה אחרות שאינן מתואמות לתמוך בתהליך השלום במזרח התיכון והקמת מדינה פלסטינית. הודו יכולה לעשות הרבה בתחום הזה. כל עוד הודו תמשיך במדיניות החוץ העצמאית שלה, היחסים בין הודו לסוריה יגדלו ליתרון הדדי." ב-2008 קראה נשיאת הודו אז פרטיבה פטיל לשתי המדינות לחזק את היחסים עם הגברת הסחר ולעודד קשרים בין אנשים. בזמן שאירחה את נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, אמרה כי "הקשרים האזרחיים וההיסטוריים שלנו ידועים ומתועדים היטב. אנו מצפים להגברת היחסים שלנו עם סוריה כפי שאנו מאמינים כי הקשרים ההיסטוריים שלנו חשובים לא פחות לעמינו כפי שנראו במאמצים המשותפים שלנו בנתיב של מודרניזציה." בשנת 2010, בביקור שלה בסוריה קראה פטיל לישראל להחזיר את רמת הגולן: "הודו תמכה בעקביות בכל העניין הערבי בלבד. ברצוני לחזור על תמיכתנו החזקה בזכותה הלגיטימית של סוריה לרמת הגולן ובחזרתה המוקדמת והמלאה לסוריה." נשיא סוריה, בשאר אל-אסד, ערך מסיבת עיתונאים עם פטיל, שם הטיל על ישראל את שיבוש השלום ואמר: "הבענו את תקוותנו שיחסי סוריה–הודו יחד עם מאמצים בינלאומיים יסייעו לשים קץ לסבלות העם הפלסטיני, החסום על ידי חומת אפרטהייד."
מסחר

משרד החוץ ההודי תיאר את היחסים הכלכליים של שתי המדינות הם בעלי "סיכויים מבריקים וטומנים בחובם פוטנציאל גדול".
לפני מלחמת האזרחים בסוריה, הייצוא ההודי לסוריה כלל בעיקר בדים וחוטים מעשה ידי אדם (21%), מכונות וציוד תחבורה (20%), תרופות וכימיקלים (8%), ייצור מתכות (6%), יוטה ומוצרי יוטה (4%). הייבוא שלה כלל פוספטים סלעיים, קטניות, תבלינים, כותנה גולמית וצמר גולמי, אולם ניתן היה לראות יותר ייצוא של פריטים מסורתיים כמו מוצרי יוטה / יוטה, אורז שאינו בסמטי, תה, קפה ומוצרים חקלאיים אחרים.
בעשור הראשון של המאה ה-21 הודו וסוריה הודיעו גם על תחומים בעלי תועלת הדדית כדי למקד בהם יותר תשומת לב: פוספטים, מלט, תחום החשמל, טכנולוגיית המידע, החינוך והתעשיות החקלאיות היו אזורים כאלה. הודו גם הביעה עניין בהרחבת ההתקשרויות התעשייתיות שלה בצורה של השקעות ומיזמים משותפים. בשנת 2009 חתמו שר הנפט ההודי מורלי דאורה ושר הנפט והמשאבים הסורי סופיאן אל-עלא על הסכם בכנס פטרוטק הודו 2009, שסללו את הדרך ל-"ONGC Videsh", הזרוע הזרה של תאגיד הנפט והגז הטבעי לנפט וגז טבעי בסוריה. עד אז רוב ההשקעות ההודיות בסוריה היו בקנה מידה קטן. בשנת 2006 קיבלה סוריה השקעות מהודו בהיקף של 84 מיליון דולר בסך כולל של 800 מיליון דולר. הודו הייתה, אם כן, המשקיעה השלישית בגובהה (מאחורי ההובלה האיראנית) במדינה והקדימה את גרמניה עם 24 מיליון דולר (בעוד שהאיחוד האירופי בכללותו הכניס 155 מיליון דולר). באותה תקופה מאזן הסחר היה לטובת הודו, אם כי שיערו שהדבר עשוי להשתנות עם חוזי הנפט והגז החדשים. חברות הודיות רבות קיבלו גם חוזים חשובים מסוריה. KEC (I) Ltd השלימה חוזה של כ-48 מיליון דולר לבניית מגדלי הולכה / רשת חשמל ירדן–סוריה. BEML היא ספקית קבועה של ציוד עבודות עפר לסוריה וסיכמה הזמנה של כ-6 מיליון דולר. IRCON קיבלה הזמנה של כ-9 מיליון דולר לתחנות משנה חשמליות. ABB (הודו) זכתה בחוזה של כ-51.5 מיליון דולר לאספקת תשע תחנות כוח. לקונסורציום בראשות ONGC Videsh הוענק חוזה חיפושים (בלוק 24, שעשוי להיות עשיר בנפט). התאחדות יצרני החשמל והאלקטרוניקה ההודית תמורת חוזים בשווי של 40 מיליון דולר.
יחסי תרבות

הנוכחות הנוצרית הראשונה בהודו הייתה של כנסיית המזרח. השפה הסורית העתיקה בקרב הנוצרים הסורים מקראלה הובאה לקרלה גם על ידי תומאס הקדוש במאה ה-1 לספירה. גם כיום השפה ממשיכה להילמד במכללות ובאוניברסיטאות בקרלה.
ביקורים דו-צדדיים

ב-14 ביולי 1957 ביקר בדמשק ראש ממשלת הודו הראשון ג'ווהרלל נהרו בדרכו לארצות הברית. במהלך הביקור נקרא לכבודו רחוב ראשי (בו נמצאת כיום כיכר אומיה) במטרה "להנציח את יחסי סוריה והודו". באותה שנה ביקר נשיא סוריה שוכרי אל-קוותלי בדלהי.
שר המדינה ההודי למידע ושידור, ארון ג'איטלי, ביקר בסוריה בינואר 2000. שר בכיר, מורלי מנוהר ג'ושי השתתף בטקסי ההלוויה של הנשיא לשעבר חאפז אל-אסד ביוני 2000. שר המדינה למדע וטכנולוגיה, BS Rawat ביקר בסוריה בנובמבר 2000. שר החוץ ההודי ג'סוואנט סינג ביקר גם בסוריה בינואר / פברואר 2001 ומחליפו ישוואנט סינה ביקר בסוריה באוגוסט 2003. סגן ראש הממשלה ושר החוץ הסורי פארוק א-שרע ביקר בהודו באוגוסט 2002. ראש ממשלת הודו אטאל ביהארי ואג'פאיי, יחד עם משלחת הכוללת את שר העניינים החיצוניים שלו, היועץ לביטחון לאומי ובכירים נוספים, ערך ביקור רשמי בן 3 ימים בסוריה, שהיה הביקור הראשון של ראש ממשלת הודו לאחר 15 שנים. בטיול חנכו ואג'פאיי ואסד במשותף את המרכז הביולוגי הלאומי הסורי, שהוקם בסיוע הודי, שם הודיע ואג'פאיי על מענק מיוחד של מיליון דולר למרכז. שתי המדינות החליטו גם להקים ועדה משותפת לפחמימנים. ואג'פאיי הודיעה גם על מסגרת אשראי בסך 25 מיליון דולר לפיתוח סחר דו-צדדי. מצדם, סוריה תמכה גם בהחלטה של סוגיות הודו-פקיסטן באופן דו-צדדי באמצעות דיאלוג שהתבסס על הסכם שימלה (1972) והצהרת לאהור (1999), ואילו וויג'פיי חזר על "התמיכה העקרונית של הודו בעניין הפלסטיני והסורי ובגיטימי. זכויות ושאיפות במסגרת החלטות האו"ם וכן עקרון 'ארץ לשלום'." מאוחר יותר ביקר בהודו שר החוץ הסורי ואחריו כעבור שנה הנשיא אל-אסד. אחרי שבשאר אל-אסד מונה לנשיא ביולי 2000, משלחת השרים הראשונה שלו שערכה ביקור רשמי במדינה אחרת הייתה להודו, בראשות ראש הממשלה הסגן לענייני כלכלה כללה את השרים של תכנון, תעשייה, מדע וטכנולוגיה וחינוך גבוה.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מחזיקה בסוריה שגרירות בדמשק.
סוריה מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי.
ג'ורג' ווינוביץ'

ג'ורג' ויקטור ווינוביץ' (באנגלית: George Victor Voinovich‏; 15 ביולי 1936 – 12 ביוני 2016) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת אוהיו. ווינוביץ' כיהן מטעם המפלגה הרפובליקנית כנציגה של אוהיו בסנאט של ארצות הברית בשנים 1999–2011, כמושלה ה-65 של אוהיו בשנים 1991–1998, וכראש עיריית קליבלנד ה-54 בשנים 1980–1989. נכון לשנת 2022, ווינוביץ' הוא הרפובליקני האחרון שעמד בראשות עיריית קליבלנד.
ווינוביץ' הקדיש למעלה מארבעים ושש שנות שירות ציבורי. ראשית נתיבתו המקצועית הייתה כעוזר התובע הכללי של אוהיו בשנת 1963, ותומה בכהונתו כחבר הסנאט האמריקאי מטעם אוהיו. הוא האדם החמישה עשר ששימש הן כמושל אוהיו והן כחבר הסנאט של ארצות הברית, ואחד משני הפוליטיקאים הבודדים שכיהנו כראש עיריית קליבלנד, כמושל אוהיו וכנציגה בסנאט; השני היה פרנק לאושי, אשר בדומה לווינוביץ' היה גם הוא ממוצא סלובני. בנוסף על כך, ווינוביץ' הוא האדם היחיד ששימש גם כיושב ראש אגודת המושלים הלאומית וכנשיא ליגת הערים הלאומית.
בשנת 2004 נבחר מחדש לסנאט של ארצות הברית עם למעלה מ-3.4 מיליון קולות, שהיוו כמעט 64% מקולות הבוחרים. הוא בחר שלא להתמודד ב-2010, ועזב את החיים הציבוריים עד למותו ביוני 2016.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ווינוביץ' נולד בקליבלנד בירת אוהיו, בנם הבכור בין ששת ילדיהם של ג'וזפין (ברנו) וג'ורג' ס. ווינוביץ'. אביו היה ממוצא סרבי ואילו אמו ממוצא סלובני. ווינוביץ' גדל בשכונת קולינווד שבקליבלנד וסיים את לימודיו התיכוניים בתיכון קולינווד ב-1954. הוא גדל כנוצרי קתולי והיה חבר לכל ימי חייו בקהילה הכנסייתית-שכונתית שלו. הוא קיבל תואר ראשון בלימודי ממשלה ב-1958 מאוניברסיטת אוהיו, שם היה חבר באחוות פי קאפה טאו ושימש כנשיא מועצת הסטודנטים ומערך מעונות הגברים. ב-1961 סיים לימודי משפטים באוניברסיטת המדינה של אוהיו.
ווינוביץ' החל את הקריירה הפוליטית שלו ב-1963 כעוזרו של תהובע הכללי של אוהיו. לאחר מכן נבחר לבית הנבחרים של אוהיו ושם כיהן מ-1967 עד 1971. בשנים 1971–1976 כיהן ווינוביץ' כמבקר המחוזי של מחוז קויאהוגה. ב-1971, ניהל מסע הבחירות לא-מוצלח למועמדות הרפובליקנית לרתפקיד ראשות עיריית קליבלנד ראלף פארק, אשר הוסיף לנצח בבחירות הכלליות. בשנים 1977–1978 כיהן במועצת הנציבים של מחוז קויאהוגה. ב-1978 נבחר ווינוביץ' לסגן מושל אוהיו כעמיתו למרוץ של ג'יימס רודס. בכך היה לסגן מושל אוהיו הראשון שלא נבחר בנפרד מהמושל.
ביוגרפיה > מושל אוהיו (1998-1991)

ב-1988 התמודד וויינוביץ' על אחד משני מושביה של אוהיו בסנאט של ארצות הברית נגד הסנאטור הדמוקרטי המכהן הווארד מצנבאום, במערכת בחירות לוחמנית ושלילית. ווינוביץ' האשים את מצנבאום בנקיטת גישה רכה כלפי פורנוגרפיית ילדים, האשמות שנמתחו עליהן ביקורת בידי רבים, בהם הסנאטור ג'ון גלן, שמסר הצהרה לעיתונות בה ניסה להפריך ולסתור את טענותיו של ווינוביץ'. בסופו של דבר מצנבאום גבר על ווינוביץ' עם 57% מקולות הבוחרים, בשעה שחבר האלקטורים באוהיו העניק לסגן נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש 11 אלקטורים בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988.
ב-1990 הועמד וויוניביץ' על ידי המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל אוהיו. בבחירות הכלליות הוא גבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית, התובע הכללי של אוהיו אנתוני סלבריז ג'וניור. במהלך ארבע שנותיו הראשונות חילץ ווינוביץ' את אוהיו מגירעון בן 1.5 מיליארד דולר אמריקני והוביל את המאמצים לרפורמה בשירותי הרווחה המדינתיים. ב-1991 כיהן ווינוביץ' כיו"ר איגוד המושלים במערב התיכון. הוא נבחר נבחר מחדש ב-1994, והביס את המועמד הדמוקרטי רוברט ל. בורץ' ג'וניור עם 72% מקולות הבוחרים. במהלך כהונתו השנייה מינה ווינוביץ' את ננסי הוליסטר לסגנית המושל ובכך נהפכה לאישה הראשונה בתפקיד, ואת ראש עיריית סינסינטי קנת' בלאקוול לגזבר המדינה, ונהיה לאפרו-אמריקאי הראשון בתפקיד זה.
ב-1995 קיבל ווינוביץ' את התואר "נבחר הציבור של השנה" מטעם כתב-העת "National Journal". ווינוביץ' זכה לתואר זה בזכות מאמציו ליצירת תוכנית שוברים ציבוריים לשם שימוש בכספי ציבור לתשלום שכר לימוד בבתי ספר הקשורים בכנסיות. לאחר התדיינות משמעותית בעניין התוכנית, פסק בית המשפט העליון של ארצות הברית ברוב של 5–4 כי התוכנית לא הפרה את האיסור החוקתי לקידום הדת בבתי ספר ציבוריים. בשלהי תקופת כהונתו השנייה הייתה אוהיו המובילה מבין מדינות ארצות הברית באחוז הילדים הזכאים להשתתף בפרויקט Head Start. הן כמושל והן כראש עיר, סייע ווינוביץ' לפרסם את קליבלנד כמקום הולדתו האמיתי של הרוקנרול. החל מ-1985, וויינוביץ', עיריית קליבלנד ומדינת אוהיו פעלו לבניית היכל התהילה של הרוק אנד רול בקליבלנד, שבסופו של דבר נחנך בעיר ב-1995.
ווינוביץ' היה המושל הראשון לתמוך בהתמודדותו של הסנאטור בוב דול למועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1996. מאוחר יותר הוא נמנה בין תשעה מועמדים שהתבקשו להגיש בדיקות רקע כמועמדים אפשריים לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית בתור עמית למרוץ של דול. ווינוביץ' ויתר על האפשרות שייבחר כעמיתו למרוץ של דול ושב על רצונו להתמודד לסנאט של ארצות הברית ב-1998. בשנה זו התמודד לסנאט לאחר שנמנע ממנו להתמודד לכהונה שלישית כמושל אוהיו בשל מגבלות כהונה. בבחירות הכלליות גבר על מועמדת המפלגה הדמוקרטית מרי בויל, והוחלף באורח זמני בתפקיד המושל בידי סגניתו ננסי הוליסטר, שבעצמה הוחלפה על ידי בוב טאפט בינואר 1999. הייתה זו הפעם הראשונה בה מושל רפובליקני באוהיו הוחלף בידי מושל אחר מהמפלגה הרפובליקנית מאז 1904.
ביוגרפיה > סנאטור מטעם מדינת אוהיו (2011-1999)

ווינוביץ' הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 1999. בסנאט הוא התנגד להורדת שיעורי המסים, ולעיתים תכופות הצטרף לעמיתיו מהמפלגה הדמוקרטית בעניינים הקשורים למיסים וב-2000 היה הרפובליקני היחיד בקונגרס שהצביע נגד הצעת חוק המקלה על זוגות מפני "קנס נישואין" (Marriage penalty). בנובמבר 2004 התמודד ווינוביץ' בבחירות לכהונה שנייה בסנאט וביום הבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר אריק פינג'וט. הוא זכה במרב הקולות בכל 88 מחוזות אוהיו וקיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר מכל מערכת בחירות לסנאט באוהיו, 3.5 מיליון קולות. בסנאט עצמו, החזיק ווינוביץ' בשולחן הממתקים של הסנאט.
הוא זכה לתשומת לב לאומית כאשר נשא בדמעות נאום התנגדות למינויו של ג'ון בולטון לשגריר ארצות הברית באומות המאוחדות בידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בעת שימוע בוועדת החוץ של הסנאט. הוא נימק את התנגדותו בכך שאינו "מרגיש בנוח להצביע בעד מר ג'ון בולטון". כתוצאה מכך, הוועדה התפזרה ללא הכרעה והמינוי הושהה. הדמוקרטים סירבו להביא את הדיון לידי גמר ולסיים את הדיונים על אודות המינוי. בפעם הראשונה הצביע ווינוביץ' בעד סיום הדיון, אך בפעם השנייה הצטרף לדמוקרטים בבקשתם להארכת הדיונים והפציר בבוש לבחור מועמד אחר. מאוחר יותר שינה ווינוביץ' את דעותיו ואמר שבולטון עשה "עבודה טובה" כשגריר באו"ם.
בינואר 2007, הביע ווינוביץ' חשש בפני מזכירת המדינה של ארצות הברית קונדוליזה רייס כי תוכניתו של הנשיא בוש להגדיל את כמות חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית בעיראק לא תהא אפקטיבית. כרפובליקני מתון, נחשב ווינוביץ' כאחד המעטים שיכולים להשפיע על בוש. כעבור חמישה חודשים כתב ווינוביץ' לבוש מכתב בן חמישה עמודים ובו ביקש מממשלת ארצות הברית להתחיל להסיג חיילים אמריקאים מעיראק ולתת לעיראקים לדאוג לשטחים שלהם בעצמם, וקרא להגות "תוכנית כוללת לנסיגה צבאית הדרגתית של ארצות הברית מעיראק". ב-7 באפריל 2008 התנגד ווינוביץ' בגלוי למצע של המפלגה הרפובליקנית והתבטא בגנות מלחמת עיראק הממושכת.
ב-20 בינואר 2009 קיבל ווינוביץ' מושב בוועדת ההקצבות המשפיעה והחשובה של הסנאט. מינויו זה היה הפעם הראשונה בה סנאטור מאוהיו ישב בוועדה מאז הפסדו של מייק דה ויין לשרוד בראון ב-2006. קם קבלת המינוי ויתר ווינוביץ' על מושבו בוועדת החוץ. ב-18 בדצמבר 2010 הצביע ווינוביץ' בעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר. כסנאטור וחבר בולט בוועדת החוץ של הסנאט, ווינוביץ' תמך בעקביות בצעדים לחיזוק הביטחון הלאומי של מדינת ישראל תוך קידום תהליך השלום הישראלי-פלסטיני. בנוסף, ווינוביץ' שם פעמיו למאבק באנטישמיות, בעיקר באמצעות מעורבות בארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה ובמשרד למוסדות דמוקרטיים וזכויות אדם.
ביוגרפיה > בערוב ימיו

במסיבת עיתונאים שערך בינואר 2009 הודיע ווינוביץ' כי לא יתמודד לתקופת כהונה שלישית בסנאט. הוא הוסיף ואמר גם כי לאחר 44 שנה בזירה הציבורית הגיע זמנו להירגע ולבלות עם אשתו ג'נט ומשפחתו, לה נישא ב-1962. לאחר שפרסם דבר פרישתו, נכתב עליו בעיתון "The Dealer Dealer" : "לאחר עשרות שנים בזירה הציבורית, היֹשרה האישית של ווינויביץ' נותרה ללא רבב. הוא מעולם לא חשש להתייצב נגד מפלגתו שלו, ומעולם לא שכח שכספי המיסים מגיעים מארנקים של אנשים שעובדים קשה". במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הביע ווינוביץ' את תמיכתו בהתמודדותו של ג'ון קייסיק למועמדות הרפובליקנית לנשיאות. ב-10 ביוני 2016 נשא נאום בבית עיריית קליבלנד לרגל יום העצמאות ה-25 של סלובניה. ב-12 ביוני נפטר ווינוביץ' בשנתו בביתו שבקליבלנד, בן 79 במותו.