stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עבד אל-בהאא
בניית היכל הבאב והבאתו לקבורה

ב-1891, במהלך ביקורו השלישי בחיפה, בהאא אללה הפנה את תשומת לבו של עבד אל-בהאא לקבוצת עצים, והורה לו לקבור את שרידי הבאב בסמוך אליה. ב-1898, שש שנים לאחר מות בהאא אללה, החל עבד אל-בהאא בקיום צוואת אביו: קבורת הבאב על הר הכרמל הוא קנה את הקרקע על הר הכרמל, וניגש למלאכת בניית ההיכל. מאז שהבאב הוצא להורג ב-1850, שרידיו נשמרו באופן חשאי על ידי מאמינים בהאים באיראן. לאחר מסע מורכב וקשה, הגיעו לבסוף שרידי הבאב לעכו בינואר 1899, הודות לסיועם של מאמינים בהאים בטהראן. בעקבות היחלשותה של האימפריה העות'מאנית, חשש הסולטאן עבד אל-חמיד השני ממרידות פוליטיות. לכן כאשר מירזא מוחמד עלי, אשר התנגד לעבד אל-בהאא, דיווח לשלטונות העות'מאניים שמאחורי הקמת ההיכל על ידי עבד אל-בהאא יש כוונות זדוניות, נפתחה חקירה בעניין. עבד אל-בהאא הוגדר כעציר פוליטי ונאסר עליו לצאת מתחומי העיר עכו. ב-1908, בעקבות מהפכת הטורקים הצעירים אשר הובילה לשחרור העצירים הפוליטיים, השתחרר עבד אל-בהאא מההגבלות שהוטלו עליו, וסיים את מלאכת בניית היכל הקבר של הבאב על הר הכרמל.
מסעותיו של עבד אל-בהאא אל המערב

בשנת 1908, המהומות בבירה העות'מאנית הגיעו לשיאן בהפיכת הטורקים הצעירים. בעקבות המהפכה, שחרר הסולטן עבד אל-חמיד השני את כל האסירים הפוליטיים והדתיים של האימפריה. לאחר עשרות שנים של מאסר וגלות, עבד אל-בהאא היה אדם חופשי. ב-1910 יצא עבד אל-בהאא למסע ארוך, כשהמוקד הראשון היה מצרים. הוא שהה שם שנה, תוך שהוא מבלה את ימיו בפגישות עם דיפלומטיים, אנשי רוח, מנהיגים דתיים ועיתונאים. בשלהי הקיץ של 1911, הוא הפליג לאירופה. שהותו באנגליה הייתה מלאה בפעילות בלתי פוסקת שכללה קידום תורתו של בהאא אללה ויישומם לנושאים עכשוויים. בשנת 1912 הוא הגיע לדרום אפריקה ועזר להתבססות הקהילה הבהאית בדרום אפריקה. ב-1912 נסע עבד אל-בהאא לארצות הברית ולקנדה, שם שהה כתשעה חודשים. הוא נסע מחוף לחוף, ופנה לקהלים רבים במטרה להפיץ את התורה הבהאית. לאחר מסע ארוך שכלל את מצרים, אירופה ואמריקה, שב עבד אל-בהאא לארץ ישראל. מסעותיו של עבד אל-בהאא תרמו באופן משמעותי להתפשטות תורתו של בהאא אללה ולהקמת קהילות בהאיות באירופה ובאמריקה. הוא זכה להערכה רבה בקרב הציבור בשל פעילותו למען קידום השלום, זכויות נשים, שוויון ועוד.
חיבוריו

כבר מגיל צעיר, עבד אל-בהאא הפגין יכולות מחשבתיות מרשימות. ב-1861, כשהיה בן 17, חיבר את החיבור הראשון שידוע לנו עליו, פרשנות על החדית' "הייתי אוצר גנוז" ("I was a Hidden Treasure"). המסורת מספרת שזהו משפט שנאמר מפי האל, ועבד אל-בהאא חיבר פרשנות ארוכה ומעמיקה עליו.
מעמדו של עבד אל-בהאא כמנהיג הקהילה הבהאית התחזק מאוד, הן בזכות תובנותיו הדתיות שיוחס להן מקור אלוהי, והן בזכות יכולותיו לפרש את יצירות אביו באופן שנגיש יותר למאמינים. יצירותיו של עבד אל-בהאא, אשר קיבלו תוקף של דברי נבואה, כוללות יותר מ-27,000 חיבורים שונים. הן כוללות כתבים ישירים שלו, הרצאות ונאומים שלו שסוכמו בידי אחרים ושיחות עמו שהועלו על הכתב. יצירותיו עסקו בביטול הפערים התהומיים בין עושר ועוני, שוויון בין גברים לנשים, הנהגת חינוך חובה, השכנת שלום אוניברסלי כמטרה עליונה ועוד.
תשובות לכמה שאלות ("Some Answered Questions") יצא לאור בשנת 1908, והוא מכיל שאלות ששאלה לורה קליפורד ברני את עבד אל-בהאא בנושאי דת, פילוסופיה ועוד.
שיחות שערך בפריז בתחילת מסעו למערב, בהן שטח את עקרי האמונה הבהאית, נאספו והפכו לספר שיצא לאור ב-1912 הנקרא שיחות פריז ("Paris Talks"). על-אף שעבד אל-בהאא לא אימת את הכתוב בספר, נכדו שוגי אפנדי טען כי הקהילה הבהאית יכולה להתבסס על הטקסטים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה, חיבר עבד אל-בהאא את אחת היצירות החשובות ביותר שלו: לוחות התוכנית האלוהית ("Tablets of the Divine Plan"), שיועדה לבהאים של צפון אמריקה. בחיבורו פירט את התכונות הרוחניות כמו גם הפעולות המעשיות הדרושות כדי להפיץ את התורה הבהאית ברחבי העולם.
בזכות כושר הביטוי העילאי של עבד אל-בהאא ונגישות כתביו ונאומיו למאמין הבהאי המערבי, הוא הפך למנהיגם הרוחני המרכזי של המאמינים הבהאים במערב.
שנותיו האחרונות

בזקנותו עבד אל-בהאא נשאר נמרץ להפליא. הוא היה אב אוהב לא רק לקהילה הבהאית בחיפה, אלא לקהילה הבהאית הבינלאומית המתפתחת. בתוך כתביו נמצאות הנחיות להקמת מסגרת ארגונית לקהילה הבהאית העולמית. ב-28 בנובמבר 1921 נפטר עבד אל-בהאא. בחייו הספיק לראות כיצד הדת הבהאית מתרחבת ומתקיימת ברחבי העולם. בהלווייתו השתתפו אלפי מאמינים בעלי רקע דתי שונה, וזאת כאות הערכה לפעילותו ולמאמציו לקידום אחדות האנושות. לפני מותו הוא מינה את שוגי אפנדי נכדו בן בתו הבכורה ליורשו. עבד אל-בהאא הובא לקבורה באחד מחדרי מקדש הבאב שעל הר הכרמל.
ביבליוגרפיה

שרון, משה. הדת הבהאאית וכתב הקדש שלה - הספר הקדוש ביותר (אל-כתאב אל-אקדס) לבהאא אללה. ירושלים: כרמל, תשס"ח 2008.
Moojen, Momen. Baha'u'llah : a Short Biography. Oxford: Oneworld, 2007.
Phelps, Myron H. The Master in Akka. United States: Kalimat, 1985.
Scholl, Steven. Wisdom of The Master. Ashland, Or.: White Cloud Press in association with Kalimát Press, 1997.
Smith, Peter. A Concise Encyclopedia of The Baha'i Faith. Oxford: Oneworld, 2000.
Tahirzadah, Adib. The Child of the Covenant: a study guide to the will and testament of 'Abdu'l-Baha. Oxford: G. Ronald, 2000.
לקריאה נוספת

האתר הבהאי הרשמי- http://www.bahai.org/abdul-baha/articles-resources.
כתבי עבד אל-בהאא- http://www.bahai.org/library/authoritative-texts/abdul-baha/
פירוש על "הייתי אוצר גנוז"- http://bahai-library.com/abdulbaha_kuntu_kanzan_makhfiyyan
פרנק קנדל השלישי

פרנק קנדל השלישי (באנגלית: Frank Kendall III;‏ ‏נולד ב־26 בינואר 1949) הוא מהנדס, עורך דין ומנהל אמריקאי אשר כיהן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית ה-26 החל מ-28 ביולי 2021 ועד 20 בינואר 2025. קודם לכן הוא שימש במספר תפקידים בכירים במחלקת ההגנה של ארצות הברית. הוא בוגר האקדמיה הצבאית של ארצות הברית, וקצין בדימוס בדרגת לוטננט קולונל ששירת בכוחות המילואים של צבא ארצות הברית. בשנים 2012–2017 הוא שימש כתת-מזכיר ההגנה של ארצות הברית לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה בממשל ברק אובמה.
קריירה

קנדל נולד בפיטספילד, מסצ'וסטס. הוא החל את הקריירה שלו כקצין בצבא ארצות הברית. לאחר כמה הצבות, כולל בגרמניה, והוראת הנדסה באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, הוא הצטרף לשירות האזרחי כמהנדס מערכות במערך ההגנה מפני טילים. ב-1986 הוא היה לעוזר תת-המזכיר למערכות ההגנה האסטרטגיות. בשנים 1989–1994 הוא שימש כסגן מנהל למחקר והנדסת הגנה עם אחריות לכל תוכניות הפיתוח של מערכות הנשק הקונבנציונליות של ארצות הברית. לאחר שסיים את עבודתו בממשל ב-1994, שימש קנדל כסגן הנשיא להנדסה בתאגיד ריית'יאון טכנולוגיות, ולאחר מכן כיועץ בתאגיד. במהלך תקופה זו הוא סיים לימודי משפטים במרכז המשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון ועבד על בסיס פרו בונו כעורך דין לזכויות אדם.
בממשל אובמה

ב-2010 שב קנדל לשירות הממשלתי, בתחילה כתת-מזכיר ההגנה הראשי ולאחר מכן כתת-מזכיר ההגנה לרכש, טכנולוגיה ולוגיסטיקה.
במהלך כהונתו בתפקיד זה יישם קנדל מדיניות שהובילה לשיפורים ניכרים בעלות ובלוחות הזמנים של תוכניות רכש הנשק של מחלקת ההגנה. ב-2016 הוא הוכר כאיש השנה של כתב העת Aviation Week & Space Technology על מאמציו להפחתת העלויות. בנוסף לשינוי מדיניות הוא יזם והוציא לפועל את מיזמי "כוח קניה טוב יותר" (Better Buying Power), שבמסגרתם הוא פיקח ישירות על יותר מ-50 תוכניות לייצור מערכות ההגנה הגדולות ביותר. דוגמאות למיזמים אלו כללו את מיזם מטוס התקיפה F35 שייצורו הוקפא למשך שנתיים לעודד את המאמצים לייצוב הדגם, מערכת הקרקע GPS Block IIIA ומערכת OCX שבהם הוא הוביל את המאמצים לבנות מחדש ולהשלים את התוכנית הבעייתית. הוא פיקח על הפיתוח של המפציץ החמקן B-21 שכעת נמצא בתכנון. קנדל הגה והוביל את המאמצים לרכישת מערכת ניהול שאומצה על ידי המחלקה לענייני חיילים משוחררים ועל ידי מחלקת ההגנה. קנדל גם הוביל את המאמץ לתמוך בפעילות בעיראק ובאפגניסטן עם תוכניות רכישה מהירות. הוא גם הוביל את המאמצים להרחקת כלי הנשק הכימי הסורים והשמדתם בים. קנדל היה היוזם הראשי של היוזמה להשקת סוכנות DARPA. הוא היה אחד הראשונים שהזהירו נוגע לתהליכי המודרניזציה של הכוחות המזוינים של סין ובנוגע לאיום שהם הציבו לעליונות הצבאית הקונבנציונלית של ארצות הברית. בעת כהונתו בתפקיד הוא כתב מאמרים בנושאי רכש צבאי שאותם הוא קיבץ בספר בשם "רכש צבאי נכון".
הערות שוליים

↑  Cohen, Joe Gould, Rachel (July 27, 2021). "Kendall confirmed as Air Force secretary after senators lift procedural holds". Defense News.
↑  Frank Kendall - Acting Under Secretary of Defense for Acquisition, Technology and Logistics - www.webcitation.org. Archived from the original on October 16, 2011.
↑  S. HRG. 112–745 (112th Congress, 2012).
↑  "President Obama Announces More Key Administration Posts". whitehouse.gov. July 30, 2009.
↑  "Frank Kendall > U.S. DEPARTMENT OF DEFENSE - Biography". www.defense.gov.
↑  "Better Buying Power 3.0 Stresses Innovation, Affordability". U.S. DEPARTMENT OF DEFENSE.
↑  Frank Kendall - CSIS
↑  "US Weapons Man: F-35 Fighter Plan Was 'Acquisition Malpractice'". ABC News.
↑  "Kendall Says Recompeting OCX is a Possibility". SpaceNews. December 2, 2015.
↑  Hitchens, Theresa. "Kendall, LaPlante Complete Long Range Strike Bomber Review: EXCLUSIVE". Breaking Defense.
↑  "DoD Awards Contract for Electronic Health Records". U.S. DEPARTMENT OF DEFENSE.
↑  "VA Launches New Electronic Health Record Platform Amid a Pandemic, Wildfires and Citywide Power Outages". Nextgov.com.
↑  "Q&A with Frank Kendall, Under Secretary of Defense for Acquisition, Technology and Logistics". Aerospace Industries Association. April 14, 2016.
↑  Acquisition, Defense (September 9, 2016). "Manufacturing Innovation and Technological Superiority". Medium.
↑  DESTRUCTION OF SYRIAN CHEMICAL WEAPONS N°3, ROBIN DES BOIS, 29 Jan 2014.
↑  "Kendall Announced Aerospace Innovation Initiative to Support 6th-Generation Fighter Jet". Defense Daily.
↑  "Slow and Steady is Losing the Defense Acquisition Race". www.govexec.com.
↑  Getting Defense Acquisition Right: The Honorable Frank Kendall. January 24, 2017.
בילוהיריה

| --- | --- |
סמל בילוהיריהסמל בילוהיריה

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז חמלניצקי חמלניצקי
 שטח:  8.6 קמ"ר
 גובה:  236 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  4,977 (2024)
 קואורדינטות:  50°00′N 26°24′E﻿ / ﻿50.000°N 26.400°E﻿ / 50.000; 26.400
 אזור זמן:  UTC+2
 http://w1.c1.rada.gov.ua/pls/z7502/A005?rdat1=20.10.2003&rf7571=35319
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבילוהיריה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקיב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםבילוהיריה(למפת מחוז חמלניצקי רגילה) חמלניצקי קמניץ-פודולסקי שפטיבקה נטישין סלאוויטא סטרוקונסטנטינוב פולונה וולוצ'יסק רובנו ז'יטומיר ויניצה צ'רנוביץ מולדובה טר.בילוהיריה(למפת מחוז חמלניצקי מוגדלת) חמלניצקי קמניץ-פודולסקי שפטיבקה נטישין סלאוויטא סטרוקונסטנטינוב פולונה וולוצ'יסק רובנו ז'יטומיר ויניצה צ'רנוביץ מולדובה טר.בילוהיריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בילוהיריה (באוקראינית: Білогір'я; עד שנת 1949: Ляхівці (לייחיבצי), בפולנית: Lachowce (לחובצה), ברוסית: Ляховцы (לייחובצי)) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, על גדות נהר הורין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב, אשר נקרא עד שנת 1949 בשם לייחובצי, נוסד בשנת 1441, ובשנת 1583 הוענקו לו זכויות עיר. מסוף המאה ה-19 נעשתה העיירה למרכז מנהלי לסביבתה.
יהודי בילוהיריה

בתחילת המאה ה-20 בין מנהיגי הקהילה היה יעקב בצלאל שניידר.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-900 יהודים, כמחצית מתושביה, והתקיים בה קולחוז יהודי.
ב-5 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו מוקף גדר תיל באזור מוזנח בה, אליו הביאו בהמשך יהודים נוספים מהסביבה. מספר יושבי הגטו הגיע לכ-2,300 איש, ורבים מיושביו מתו מרעב, מקור וממגפות.
ב-27 ביולי 1942 נרצחו כל יושבי הגטו ביער סמוך לעיירה.
סמוטריץ' (יישוב)

סמוטריץ' (באוקראינית: Смотрич; בפולנית: Smotrycz; ביידיש: סמאטריטש) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבמערב אוקראינה ושוכנת על גדות נהר סמוטריץ'. בעיירה מתגוררים 1,779 תושבים (נכון ל-2020).
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
היישוב נוסד ככפר במחצית הראשונה של המאה ה-15 וקיבל את זכויות מגדבורג בשנת 1448.
כוחות גרמניה הנאצית כבשו את העיירה ב-8 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה. היא שוחררה על ידי הצבא האדום ב-27 במרץ 1944.
בשנת 1960 הוענק לסמוטריץ' מעמד של עיירה.
הקהילה היהודית

העדויות הראשונות לקהילה מאורגנת עם רב בסמוטריץ' הן מ-1712. ב-1765 נמנו בסמוטריץ' ובסביבתה 365 יהודים, ב-1847 1,274 יהודים בסמוטריץ' עצמה וב-1897 1,725 יהודים, כ-40% מכלל האוכלוסייה. יהודי המקום עסקו במסחר, מלאכה ופקידות.
מסוף המאה ה-19 היו בעיירה סניפים מקומיים של מספר תנועות ציוניות ובהם צעירי ציון, המזרחי, פועלי ציון והחלוץ וארגוני פועלים כמו הבונד. לאחר מלחמת העולם הראשונה ועלייתה של ברית המועצות יהודים רבים עברו למקומות אחרים במדינה או היגרו, ובפרט כמות משמעותית עלתה לארץ ישראל. ב-1939 הסובייטים הקימו בסמוטריץ' קולחוז יהודי.
ערב מלחמת העולם השנייה התגוררו בסמוטריץ' 1,075 יהודים שהיו כ-19% מהאוכלוסייה הכללית, ובנוסף להם היו כ-1,200 יהודים ביישובים הקטנים בסביבת סמוטריץ'. כמה מאות יהודים הצליחו להימלט מזרחה לפני הכיבוש הגרמני ב-1941. במהלך הימים הראשונים לכיבוש נרצחו 40 מיהודי העיירה בשני בורות הריגה. לפי עדות מסוימת באזור תחילת אוגוסט נלקחו כמה עשרות יהודים לגשר על נהר סמוטריץ' ושם נורו והוטבעו בנהר ובנוסף ב-1 בספטמבר נלקחה קבוצה בגודל לא-ידוע של נשים, קשישים וילדים אל גבעה מחוץ לסמוטריץ' ושם הם נורו ונקברו בקבר אחים.
בשלב כלשהו בין סתיו 1941 וקיץ 1942 הגרמנים הקימו מעין גטו פתוח בסמוטריץ'. חלק מהיהודים נלקחו לעבודות כפייה באזור הכפר הקרוב באלין, ובמקרה מסוים הקהילה אולצה לשלם קנס כבד בכלי זהב כדי למנוע התעללויות בחלק מהעובדים.
בקיץ 1942 יהודי סמוטריץ' הנותרים נלקחו ביחד עם יהודי צ'מריבצי (אנ') הקרובה אל הגטו בקמניץ-פודולסקי, שם רובם נטבחו ב-11 באוגוסט באותה שנה. לפי הערכות מסוימות, בסך הכול נרצחו בשואה כ-670 מיהודי סמוטריץ'.
אישים מפורסמים[דרושה הבהרה]

מלטיוס סמוטריצקי (1577-1633), הארכיבישוף של פולוצק (המטרופוליטן של קייב). פעיל דת וחינוך בחבר העמים הפולני-ליטאי.
מקור שם משפחתו של הפוליטיקאי הישראלי בצלאל סמוטריץ', נובע משם העיירה, שבה חיו אבות אבותיו.
הערות שוליים

1 2  מספר האוכלוסייה הקיימת באוקראינה, שירות הסטטיסטיקה הממלכתי של אוקראינה (אנ') (באוקראינית)
1 2 3  סמוטריץ' ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
1 2 3 4 5 6 7 8  מרטין דין, סמוטריץ', אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1470–1471), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
1 2 3 4 5  סמוטריץ' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
1 2 3 4  אברהם רוזן, חיים שריג, י. ברנשטיין (עורכים), קמיניץ-פודולסק וסביבתה: ספר זיכרון לקהילות ישראל בערים: קמיניץ-פודולסק, באלין, דוניביץ, זאמיחוב, זבאניץ, מינקוביץ, סמוטריץ', פראמפול, קופין, קיטייגורור, שהושמדו בימי השואה על ידי הנאצים בשנת תש"א, תל אביב: ארגון יוצאי קמיניץ-פודולסק וסביבתה בישראל, תשכ"ה, עמ' 205–211
↑  סיפור רצח יהודי סמוטריץ' באזור סמוטריץ' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
↑  סיפור רצח יהודי סמוטריץ' בנהר סמוטריץ' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
↑  סיפור רצח יהודי סמוטריץ' במתקן הרתחת שומן מחוץ לסמוטריץ' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
↑  שעת שאלות בכנסת: הח"כ הסביר מה מקור השם 'סמוטריץ'?, באתר JDN, ‏כ"ו בתמוז תשפ"א
פרנץ אופנהיימר

| --- | --- |

אופנהיימר על גג בית ברחוב יעקב ברחובות בשנת 1936. צולם בידי בנו הלל אופנהיימר
 לידה:  30 במרץ 1864 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  30 בספטמבר 1943 (בגיל 79) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה, רפובליקת ויימאר, הקיסרות הגרמנית, גרמניה 
 מקום קבורה:  Südfriedhof 
 השכלה:  אוניברסיטת קיל 
 מקצוע:  כלכלן, סוציולוג, מרצה באוניברסיטה, פילוסוף
 מעסיק:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 
דיוקן שמן של אופנהיימר אשר נעשה בברלין בשנת 1935 בידי הציירת היהודייה-גרמניה ג'ולי וולפת'ורן, אשר נספתה בטרזיינשטט ב-26 בדצמבר 1944
פרנץ אופנהיימר (Franz Oppenheimer; ‏30 במרץ 1864 ברלין - 30 בספטמבר 1943 בלוס אנג'לס), היה רופא, כלכלן וסוציולוג יהודי-גרמני. הוגה רעיון הסוציאליזם הליברלי, ציוני, ומניח היסודות להתיישבות השיתופית הקואופרציה במרחביה.
פועלו המדעי

אופנהיימר הרבה לכתוב בתחומים שונים של מדעי החברה, ובהם חיבורים על תורותיהם של תומאס מלתוס, דוד ריקרדו וקרל מרכס. הוא ראה ברעיונותיו של מרכס את מרכז המחשבה הכלכלית של הדור, אך לא היסס למתוח עליו ביקורת. אופנהיימר ראה בסוציולוגיה תורה המקיפה את כל תחומי מדעי החברה. מעיד על כך חיבורו רב הכרכים "שיטת הסוציולוגיה" (System der Soziologie), הכולל את הכרך "המדינה" (Der Staat) שתורגם לשפות רבות. בשנות חייו האחרונות המשיך בפעילות מדעית ונמנה עם מייסדי "כתב העת האמריקאי לכלכלה ולסוציולוגיה" (AJES: The American Journal of Economics and Sociology), בו פרסם מפרי עטו עד למותו.
אופנהיימר טען שמקור העוול החברתי הוא בהשתלטות בעלי אחוזות על שטחי קרקע נרחבים תוך נישול האוכלוסייה הכפרית מאדמתה. כאשר הקרקע נחסמת בפני התיישבות חופשית של חקלאים זעירים, הם נאלצים לעבוד עבור בעלי הקרקעות בשכר זעום. רבים מהם נוהרים העירה בתקווה לשיפור מצבם, מציפים בדרך זו את השוק בכוח עבודה זול ומביאים לירידה בשכר פועלי התעשייה בערים. הפתרון שהציע הוא ביטול המונופול של בעלי האחוזות על הקרקע והתיישבות שיתופית של חקלאים על אדמה שהיא קניין הציבור. לשיטתו, הדבר יאפשר לאוכלוסייה הכפרית להתפרנס בכבוד מחקלאות מבלי להזדקק להגירה לעיר. היישוב השיתופי שתכנן יושתת על עקרונות של סוציאליזם ליברלי, שהוא דרך ביניים בין הקומוניזם לבין הקפיטליזם. בקומוניזם, הדוגל בשוויון בשכר ראה אופנהיימר השקפת עולם הגורמת לירידה בפריון העבודה, בעוד הקפיטליזם בעיניו גורם לניצול הפועל והרעה בתנאי חייו. בדרך הביניים של הסוציאליזם הליברלי יתוגמל העובד על פי יכולתו והישגיו בעבודה, וכך תתפתח יוזמה אישית ותחרות חופשית. הסוציאליזם הליברלי ימנע פערים חברתיים קיצוניים מבלי להשתמש באמצעים קיצוניים כמו ביטול הרכוש הפרטי, שוויון בשכר העובד, או אף מהפכה. אופנהיימר גרס שהפרט העובד למען עצמו ייטיב עם עצמו, יהפוך לנכס חיוני ולתמריץ בשחרור החברה ממונופולים. סינתזה בין הקפיטליזם לליברליזם משרתת את המטרה לצדק חברתי מבלי לפגוע בתכונות האנושיות הטבעיות של האדם, דהיינו ברצונו לשפר את מצבו הכלכלי. אופנהיימר טען כי איכרים חופשיים משעבוד באזורים הכפריים, הם בסיס חיוני לשיגשוג חברתי. לעומת זאת, האחוזות הפיאודליות מתנוונות ונעזבות מתושביהם. לכן אכלוס אזורי הכפר נראה היה לו כלי הכרחי למניעת משבר כלכלי ולביסוס שלום. בסדרת ספריו "שיטת הסוציולוגיה", הוא הראה שלאורך ההיסטוריה, השגשוג באזורי הכפר היה תנאי מקדים בסיסי לעליתן ורווחתן של מדינות, חברות, ותרבויות, בעוד שנפילתן נגרמה מניצול או עבדות של תושבי הכפר.
משפחתו

אחיו של פרנץ אופנהיימר, היה הביוכימאי קרל אופנהיימר, אחותו הייתה משוררת הילדים פאולה דהמל (גר') ונשאה למשורר הגרמני ריכרד דהמל (אנ'). אחותו אלישבע נישאה לאגיפטולוג הגרמני גאורג שטיינדורף (אנ').
שני בניו של פרנץ אופנהיימר עלו ארצה וגרו עם משפחתם ברחובות. אחיינו חנן אופנהיימר היה חוקר חקלאות, במרכז וולקני ופרופסור בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית והתגורר אף הוא ברחובות. בתו רנטה נישאה לאחר מות אביה והתגוררה עם משפחתה בקליפורניה.
הנצחתו

החצר הגדולה בקואופרציה במרחביה שתוכננה בידי האדריכל אלכסנדר ברוואלד, קיימת בצורתה המקורית במשך יותר ממאה שנים והוכרזה כאתר לשימור. במבנה המרכזי ששמש בעבר כאסם הוקם מרכז מבקרים חינוכי המנציח את תולדות היישוב השיתופי. במרכז מוצג רעיון הקואופרציה מתחילתו ועד עצם היום הזה.
גרמניה המערבית הנפיקה בול דואר הנושא את דיוקנו.
העיר תל אביב כבדה את אופנהיימר ברחוב הנושא את שמו בשכונת רמת אביב.
רחוב על שמו קרוי ב"קריית יהלום" בעיר נתניה.
במלאת 150 שנה להולדתו של אופנהיימר קיימה אוניברסיטת פרנקפורט אירועים לזכרו, במסגרתם הוצא לאור ספר ביוגרפיה אודותיו ונערכה תערוכה הסוקרת את חייו ופועלו.
כתביו שתורגמו לעברית

קנין הצבור וקנין היחיד בקרקעות (תרגם: אברהם רובינזון), יפו: הקרן הקימת לישראל, תרע"ח.
פרנץ אופנהיימר, התנועה הקואופרטיבית בעולם ובא"י בין קפיטליזם וקומוניזם, מבחר כתבים. קיבץ והעיר: אברהם יסעור, ספריית פועלים מכון ליאו בק, 1994
לקריאה נוספת

אברהם גרנות, אישים בישראל הוצאת דביר תל אביב, תשי"ז 1956.
ג' קרסל, פראנץ אופנהיימר, הוצאת יבנה, תשל"ב.
אוניברסיטת תל אביב, פראנץ אופנהיימר: מאה שנה להולדתו, תשכ"ו 1965, הוצאת המכון לחקר הציונות.
יהודה דון פרנץ אופנהיימר והקולוניה הקואופרטיבית מרחביה, אוניברסיטת בר-אילן, יום עיון שנערך ביוני 1973.
אלכס ביין, תולדות ההתיישבות הציונית, הוצאת מסדה, 1970
H.Bilski (Ed.), Means and Ways towards a Realm of Justice, A Collection of Articles dedicated to the Memory of Professor Franz Oppenheimer, Tel Aviv 1958 By Prof. Hillel Oppenheimer, pp. 66-70
הערות שוליים

↑  הכנסייה השביעית, השקפה, 15 באוגוסט 1905
↑  האספה הכללית השניה של "בצלאל" בברלין, השקפה, 4 בדצמבר 1907
↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות - כרך ב', תל אביב: מחברות לספרות, 1972, עמ' 60-59
↑  בן ציון מיכאלי, החוות החקלאיות, ראשית ההתיישבות הלאומית בארץ-ישראל, הוצאת מילוא, 1977, עמ' 55-56
↑  נפוצות יהודה - ברלין, המגיד, 24 בספטמבר 1903
↑  פראנץ אופנהיימר בועה"פ של ההסתדרות, דבר, 29 במרץ 1926
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266139805171  PLWABN: 9810562045905606  BIBSYS: 90362041  BNC: 000123368  BNE: XX1266181  BnF: cb122988196 (data)  CiNii: DA01401539  GND: 118641417  ICCU: TO0V091238  ISNI: 0000 0001 2140 1944  LCCN: n85152399  LNB: 000031277  MGP: 268131  NDL: 00451801  NKC: jn20000604279  NLA: 35635679  NLG: 185856  NSK: 000041795  NTA: 070863571  RERO: 02-A003657016  SNAC: w6tf3kd9  SUDOC: 031849393  Trove: 1022903  VcBA: 495/266413  VIAF: 76382059   WorldCat (עם VIAF): 76382059 
בול שבו מונצח פרנץ אופנהיימר
איזיאסלב

איזיאסלב (באוקראינית: Ізя́слав, בפולנית: Zasław, זסלב) היא עיר במערב אוקראינה, על גדת הנהר הורין. היא איחוד של שתי ערים, זסלב העתיקה (מוזכרת לראשונה ב-1390) וזסלב החדשה (מוזכרת לראשונה ב-1579). מקור השם הוא במילה רוסית ("славута") שפירושה "הנהר".
העיר מוזכרת במסמכים מתקופת ולדיסלב, מלך פולין ו-ויטאוטאס הגדול במאה ה-15 אשר גם ביקרו באיזיאסלב. בעיר פעל "מנזר השילוש הקדוש", שהשתייך לכנסייה האורתודוקסית האוקראינית. במאות ה-16 וה-17 הייתה איזיאסלב מעוז חזית נגד פולשים מהערבה האירואסייתית, בעיקר מונגולים. בין מגיני העיר היה גם בוגדן חמלניצקי. בתקופת החלוקה השנייה של פולין, החל ב-1792, הייתה איזיאסלב מרכז מנהלי באימפריה הרוסית.
גאוגרפיה

בגדה השמאלית התחתונה, שמועילה יותר להגנה, על גדת נהר הורין ממוקם איזיאסלב הישן (העיר העתיקה).
בגדה הימינית, במיקום גבוה יותר, ממוקם איזיאסלב החדש (העיר החדשה).
יהודי איזיאסלב

בסוף המאה ה-19 היו כמחצית מתושבי איזיאסלב - כ-6,000 איש - יהודים, כשליש אוקראינים כ-13% רוסים ומעט פולנים, גרמנים ודוברי שפות אחרות. עקב תיעוש ועיור בברית המועצות בין מלחמות העולם היגרו יהודים רבים מהעיר. בין מלחמות העולם היו בעיר כ-3,200 יהודים, רבים מהם פועלים במפעלים ממלכתיים ופקידים.
הגרמנים כבשו את איזיאסלב ביולי 1941, במסגרת מבצע ברברוסה. באוגוסט נורו למוות כ-1,000 מיהודי העיר בידי המשטרה הגרמנית. 
בעיר הוקם גטו וביוני 1942 נורו למוות בסדרת אקציות כ-3,000 יהודים מאיזיאסלב והנפה. בתחילת 1943 נרצחו אחרוני היהודים בעיר.
גלריה > איזיאסלב החדש (העיר החדשה)

הכיכר המרכזית
קבר אחים של חיילים סובייטים ופרטיזנים בפארק התהילה
כנסיית יוסף הקדוש (אוק')
ארמון סנגושקו (רו')
מימין לשמאל: ארמון סנגושקו, כנסיית יוסף הקדוש, ורחוב שב'צנקו
גלריה > איזיאסלב הישן (העיר העתיקה)

כנסיית יוחנן המטביל הקדוש (אוק'), בית תפילה נוצרי העתיק ביותר באיזיאסלב.
כנסיית המולד
בית הכנסת הגדול (רו') בו החל נתן נטע הנובר ללמד
מבט מגשר שמפריד בין העיר החדשה לעיר העתיקה
מפרץ סנטה מוניקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  סנטה מוניקה 
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Ballona Creek 
 מדינות באגן הניקוז:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  33°56′20″N 118°30′15″W﻿ / ﻿33.938888888889°N 118.50416666667°W﻿ / 33.938888888889; -118.50416666667
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) מפרץ סנטה מוניקה (למפת לוס אנג'לס רגילה) מפרץ סנטה מוניקה 
 
מפרץ סנטה מוניקה (באנגלית: Santa Monica Bay) הוא מפרץ הממוקם בחוף המערבי של מדינת קליפורניה שבארצות הברית, לחוף האוקיינוס השקט.
גבולות המפרץ אינם ברורים, אולם מקובלת ההנחה שהמפרץ נמצא בין פוינט דיום (Point Dume) שבמאליבו לבין חצי האי פאלוס ורדס.
בראשית המאה ה-20 היה המפרץ אתר לדיג מסחרי, אולם בשל הירידה באיכות המים ובכמות הדגה (בעיקר בשל שפיכת שפכים רבים אל המפרץ) הופסק הדיג בו. חקיקה מדינתית שנחקקה במחצית השנייה של המאה ה-20 נועדה לשקם את מימי המפרץ, אולם המפרץ עדיין מזוהם.
לחוף המפרץ מצויות הערים מאליבו, פסיפיק פליסיידס, סנטה מוניקה, וניס, מרינה דל ריי, פלאיה דל ריי, אל סגונדו, חוף מנהטן, חוף הרמוסה וחוף רדונדו.