stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הרמן שטרוק
פעילות המוזיאון

המוזיאון מציג אוסף יצירות שכולל כ-500 יצירות מאת הרמן שטרוק ותלמידיו מהארץ ומחוץ לארץ, כמו לוויס קורינת, מכס סלבוגט, מכס ליברמן ואחרים. באוסף יצירות הכוללות דיוקנאות, נופים מרחבי העולם, דימויי מלחמת העולם הראשונה, ונופי ארץ ישראל, שנעשו בטכניקות שונות, לרבות תחריטים, הדפסי אבן ומשי, חיתוכי עץ, ציורי שמן ואחרים.
במוזיאון ניתן להתרשם מהריהוט המקורי של האמן, חפציו וממכונת ההדפס המקורית ששוקמה. בקומה השנייה של המוזיאון מוצגת תערוכות הדפס ותחריט הכוללות הדגמה בתיאום מראש.
בתוך המוזיאון הוקמה גם סדנת הדפס קטנה לשימוש המבקרים. המוזיאון מציע מגוון רחב של קורסים וסדנאות: תחריט, לינולאום, דפוס משי, כריכה אקולוגית, כריכה יפנית ועוד.
היסטוריה

הבניין תוכנן על ידי האדריכל אלכסנדר ברוולד בסגנון המשלב יסודות מקומיים, מזרחיים ואירופיים. הוא נבנה בשנים 1924–1926. בתקופה שבה נבנה הבניין תיקנה עיריית חיפה תקנה שמורה על בנייה באבן במטרה לעודד העסקת פועלים ערבים שהיו מיומנים בסוג בנייה זה. שטרוק כציוני נתן את העבודה לקבוצת פועלים של הפועל המזרחי. הפועלים הדתיים התמחו יותר בבניה בבטון וכתוצאה מכך איכות הבנייה של הבית לא הייתה גבוהה והיה קשה למצוא בו פינות ישרות.
המבנה המקורי היה בעל קומה אחת ומרתף, עם השנים נוספה לבניין קומה נוספת עם גרם מדרגות חיצוני. בעת שיפוץ ושימור המבנה נבנה לצדו גרם מדרגות מודרני ומעלית.
לאחר מותו של שטרוק רכש ארגון נשי מזרחי את הבית כדי לקיים בו בית חלוצות של המזרחי. במשך שנים רבות. לאחר מכן הבית נמכר לקבלן פרטי שביקש להרסו ולהקים במקומו מבנה בן עשר קומות. בעקבות מאבק ציבורי לשימור הבית, רכשה עיריית חיפה את הבית מידי הקבלן תמורת מגרש אחר. הבית נותר סגור לזמן מה בהיעדר גוף שהסכים להשקיע כספים להפעילו כמבנה ציבור והוחלט לשכן בו מוזיאון למוזיקה. בשנת 1967 שוכן בו מוזיאון של אוסף כלי נגינה שהיה למוזיאון למוזיקולוגיה ואתנולוגיה. בהמשך מוקמה בו ספרית אמל"י למוזיקה; הספרייה הייתה היחידה מסוגה באזור הצפון ושירתה מורים, תלמידים ומוזיקאים. בספרייה הוקדש מדור מיוחד למוזיקה יהודית. בשנים שלאחר מכן ירדה קרנה של הספרייה, המבקרים התמעטו וחצר המבנה הפכה למקום מפגש לנרקומנים ושתיינים. העירייה העבירה את הספרייה למרכז פסג"ה בעיר והבניין עבר שימור. עוד בשנת 1983 הוחלט לקיים בבית שטרוק בית להנצחת האמן והבית הוסב למוזיאון ליצירתו של הרמן שטרוק ואומנות ההדפס בכלל.
בשנת 2023 קיבל המוזיאון תרומה של 212 הדפסים ורישומים של הרמן שטרוק מצבי נטע, שאותם ירש מאביו.
הערות שוליים

↑  אוסף המוזיאון | מוזיאון הרמן שטרוק, באתר www.shm.org.il
↑  מוזיאון הרמן שטרוק, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
↑   קשת רוזנבלום, החיים החדשים של בית הרמן שטרוק בחיפה, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2013
↑  הרמן שטרוק: נפלאות הנייר, באתר מוזיאוני חיפה - שישה מוזיאונים במסגרת אחת
↑  הרמן שטרוק, האמן המאמין, דבר, 31 ביולי 1970
↑  פעולות נשי מזרחי, הצופה, 30 במאי 1946
הסתדרות נשי מזרחי באמריקה ופעולותיה, הצופה, 15 בספטמבר 1946
נפתח בית שטרוק, הצופה, 31 באוגוסט 1947
↑  א. בר אוריין, בית החלוצה הדתית, הצופה, 10 באוגוסט 1947
↑  יהודה עוז, בית הרמן שטרוק בחיפה לא מצא עד כה גואל, מעריב, 7 באפריל 1965
↑  ספריה מוסיקלית למועדון למוסיקה, מעריב, 5 בספטמבר 1966
↑  דוד זוהר, כל צלילי המוסיקה של גורלי, מעריב, 18 במאי 1967
↑  לא לחיפאים בלבד, מעריב, 20 ביוני 1985
↑  עורכים: אלי שילר ויהודית ענבר (1995). מוזיאונים בישראל: מהדורה חדשה, מעודכנת ומורחבת. ירושלים: הוצאת ספרים אריאל.
↑  אריאלה ראובני, בית שטרוק בחיפה להנצחת אמנים, דבר, 23 במאי 1983
↑  מערכת וואלה! בית ועיצוב‏, מאות משתתפים נכחו בפתיחת תערוכת אוסף צבי נטע במוזיאון הרמן שטרוק, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585837805171  LCCN: no2017067732  VIAF: 317132159   WorldCat (עם VIAF): 317132159
מריה דה לורדש פינטסילגו

מריה דה לורדש פינטסילגו (בפורטוגזית: ‏Maria de Lourdes Ruivo da Silva de Matos Pintasilgoקובץ:Matos Pintasilgo.ogg‏Ⓘ‏; 18 בינואר 1930 – 10 ביולי 2004) הייתה ראש ממשלת פורטוגל בין אוגוסט 1979 וינואר 1980, האישה הראשונה והיחידה לעמוד בראש ממשלת פורטוגל והאישה השלישית בתפקיד ראש ממשלה במדינות אירופה.
חייה

פינטסילגו נולדה באברנטש. אביה עזב את המשפחה בגיל צעיר ובגיל שבע נשלחה פינטסילגו ללימודים בליסבון. היא הייתה חברה בתנועת הנוער הצבאית Mocidade Portuguesa ובארגון הנוצרי Acção Católica. כסטודנטית עמדה בשנים 1952–1956 בראש ארגון הנשים של הסטודנטיות הקתוליות והייתה ב-1956 הנשיאה הבינלאומית של תנועת הסטודנטים הקתולית Pax Romana.
ב-1953 היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת ליסבון כמהנדסת תעשיות כימיות. לאחר מכן קיבלה מענק לימודים מהוועד לאנרגיה גרעינית והשתלמה בתוכנית מקצועית. ב-1954 התקבלה לעבודה כמהנדסת הראשית של חטיבת מפעלי הבטון בתאגיד התעשיות CUF. ב-1960 עזבה את התאגיד. היא הצטרפה לארגון הבינלאומי של נשים פועלות קתוליות Grail, ייסדה את הסניף המקומי בפורטוגל וב-1965 נבחרה לסגנית הנשיאה העולמית. באותה תקופה מונתה על ידי הותיקן כאשת הקשר בין הכנסייה הקתולית ובין מועצת הכנסיות העולמית.
עד 1969 הייתה עובדת מדינה והובילה תוכנית לאומית לפיתוח חברתי. ב-1974 החזיקה בתפקיד זוטר בממשלה והייתה אחראית על רווחה חברתית וב-1975 מונתה לשרת הרווחה.
בשנים 1971–1972 הייתה חברת המשלחת הפורטוגזית לאו"ם ובשנת 1975 מונתה לשגרירת פורטוגל באונסק"ו.
ב-1979 מונתה על ידי הנשיא אנטוניו רמליו איאנש לראש ממשלת פורטוגל. היא כיהנה בתקופת מעבר קצרה והחזיקה בתפקיד חמישה חודשים במהלכם הובילה שינויים ניכרים במנגנון הרווחה הלאומי ובתחום הביטוח הלאומי ומדיניות הבריאות.
ב-1986 הייתה מועמדת עצמאית לנשיאות פורטוגל וזכתה ב-7% מהקולות.
בשנים 1987–1989 הייתה חברת הפרלמנט האירופי מטעם המפלגה הסוציאליסטית.
נפטרה בליסבון בשנת 2004.
תוספות על התורה

תוספות על התורה הם קובצי "חידושים" ופירושים על התורה שיצאו מבית מדרשם של בעלי התוספות, והתחברו במאה ה-13 ובמאה ה-14.
אופי הקבצים

קובצי פירושים אלו כוללים פירושים לחמשת חומשי תורה בלבד ולא לנביאים וכתובים, מלוקטים מחכמי צרפת מימי רש"י ועד לזמן עריכת הקובץ. בדומה לקובצי ה"תוספות" על התלמוד הבבלי, לרוב לא ידוע מי המחבר והעורך של כל קובץ. בניגוד לפרשנות הפשט, שפרחה בצרפת מן המאה ה-11 עיד לראשית המאה ה-13, ליקוטים אלו כללו בעיקר "חידושים" על התורה בסגנון הדיאלקטי של קובצי התוספות על התורה, אם כי הכילו גם פירושים בסגנון פשט.
קובצי תוספות

לאורך השנים נכתבו קבצים רבים של תוספות, וכדרכם של ליקוטים, פירושים רבים חוזרים בכמה קבצים או ברובם, ורק מעט מהפירושים בכל קובץ נמצא רק באותו חיבור. חלק מכתבי היד הודפסו לאורך השנים, ומהם הקבצים החשובים והמפורסמים הם:
קובצי תוספות > קבצים שמחברם ידוע

ספר הג"ן - רבי אהרן בן יוסי הכהן (ראשית המאה ה-13). קובץ קדום זה היווה מקור להרבה מקבצי התוספות שלאחריו.
קובץ לרבי נתנאל תלמיד רבי יחיאל מפריז (סוף המאה ה-13)
מנחת יהודה - רבי יהודה בר אליעזר. הודפס יחד עם קובץ תוספות אנונימי בליוורנו בשנת תקמ"ג, תחת השם דעת זקנים.
פענח רזא - רבי יצחק בן יהודה הלוי (סוף המאה ה-13), הודפס לראשונה בפראג בשנת ש"סה.
קובצי תוספות > דפוסים

דעת זקנים, ליוורנו תקמ"ג - כולל את החיבור "מנחת יהודה" וקובץ תוספות אנונימי. הקובץ הידוע ביותר שנדפס אף בחלק ממהדורות ה"מקראות גדולות".
הדר זקנים, ליוורנו ת"ר - כולל את פירוש הרא"ש וקובץ תוספות אנונימי.
מושב זקנים על התורה.
קבצים רבים נוספים רבים של תוספות על התורה השתמרו בכתבי יד וטרם הודפסו.
החל משנת תשמ"ב (1982) החלה לצאת לאור סדרת "תוספות השלם: אוצר פירושי בעלי התוספות על תורה נביאים וכתובים", בהוצאת מכון אריאל. בססדרה זו מלוקטים כל פירושי בעלי התוספות, מתוך כ-200 כתבי יד, למעלה מ-50 דפוסים ופירושים מתוך התוספות על התלמוד הבבלי. עד עכשיו (הכרך האחרון משנת תשפ"ב) יצאו לאור 17 כרכים שכוללים פירושים מתחילת התורה ועד לאמצע ספר במדבר.
לקריאה נוספת

יעקב גליס / משה גליס, תוספות השלם, בתוך אוצר החכמה.
הערות שוליים

1 2  שמואל אברהם פאזנאנסקי, מבוא על חכמי צרפת מפרשי המקרא, ירושלים, תשכ"ה, עמ' XCII-XCIII
↑  פירוט רוב כתבי היד נמצא אצל יעקב גליס, תוספות השלם כרך א, ירושלים תשמ"ב, עמ' 21-38.
↑  ספר תוספות השלם, באתר הספריה הלאומית
ג'ון הייגי

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1940 (בן 84) בייטאון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת טריניטי  Nelson University 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 השקפה דתית:  פנטקוסטליזם 
 www.jhm.org
 
ג'ון הייגי (באנגלית: John Hagee; נולד ב-12 באפריל 1940) הוא כומר אוונגליסטי ומטיף טלוויזיוני אמריקאי, שעומד בראש כנסייה בת כ-20 אלף חברים בסן אנטוניו שבטקסס, ובראש "John Hagee Ministries" דרשותיו משודרות בכ-200 תחנות טלוויזיה ורדיו.
ישראל מעסיקה רבות את הייגי כחלק מנבואות מלחמת גוג ומגוג בגרסה הנוצרית שלה - קרב ארמגדון. הוא טוען כי אנחנו חיים בתקופת אחרית הימים וזאת לפי פרשנותו לספר יחזקאל, ספר דניאל וחזון יוחנן. לפי הייגי, בשנים הקרובות רוסיה בראשות ולדימיר פוטין תחבור לארצות האסלאם בראשות מחמוד אחמדינז'אד וצבאותיהם יפלשו לישראל במלחמת גוג ומגוג. מתקפה זו תעצר על ידי ה' צבאות. לאחר מכן ימלוך משיח-השקר (האנטיכריסט), שיהיה ראש האיחוד האירופי. לאחר מכן צבאות אירופה יתעמתו עם סין בהר מגידו. ברגע האחרון יגיעו צבאות האל בהנהגת ישוע, יחסלו את הרשעים ויפתחו במלכות אלף השנה (המילניום) תחת שלטון ישוע מהר הבית. הייגי כתב ב-2006 כי "הדו-קרב הגרעיני עם איראן הוא ודאי. המלחמה העצומה במזרח התיכון תאסוף את העולם אל ארמגדון."
הייגי ביקר בישראל יותר מ-20 פעמים ונפגש עם רבים מראשי ממשלת ישראל מאז מנחם בגין. ב-2006 הוא ייסד את הארגון "נוצרים מאוחדים למען ישראל", התורם לגופים שונים בישראל, ביניהם מוסדות חינוך, בתי חולים, ארגוני צדקה, ארגונים דתיים וארגונים המזוהים עם הימין בישראל.. הארגון מונה מיליוני חברים פעילים והייגי עומד בראשו.
לצד תמיכתו ארוכת השנים בישראל יש הקובלים נגד התבטאויות מסוימות שלו כלפי היהדות והיהודים. כך הוא האשים בפרוץ המשבר הכלכלי של 2008 את "משפחת רוטשילד" שהיא "חלק מקונספירציה כלכלית רחבת היקף של בעלי מניות חזקים שקבעו את מקומם באירופה", טען ש"השואה התרחשה מפני שהיהודים מרדו והתכחשו לאלוהים האמיתי", ש"היטלר הוא חצי יהודי, מצאצאיו של עשו", וכי "המרדנות של היהודים היא הסיבה לאנטישמיות ולרדיפות מהם סבלו במשך השנים".
להייגי גם שורה של התבטאויות שנויות במחלוקת בנושאים אחרים, ביניהן התבטאות בה קרא לכנסייה הקתולית "הזונה הגדולה", וטען כי הוריקן קטרינה נגרם בשל הכוונה לערוך בניו אורלינס מצעד גאווה.
רבות מהתבטאויות אלה נחשפו כאשר בפברואר 2008 הוא הודיע על תמיכתו בג'ון מקיין במרוץ לנשיאות ארצות הברית. הדבר גרם למבוכה למקיין עד שבמאי נאלץ מקיין לוותר על תמיכתו של הייגי בו.
הערות שוליים

↑  http://transcripts.cnn.com/TRANSCRIPTS/0710/12/gb.01.html Honest Questions with John Hagee] - תמלול ראיון של הייגי עם גלן בק באתר CNN, ‏12-10-2007
↑  תומר פרסיקו, טראמפ וירושלים: מנהיגים אוונגליסטים מחכים לקץ, בלוג לולאת אל, ועיתון הארץ, 15/12/2017
↑  תומר פרסיקו, הברית החדשה–ציונות דתית ונצרות אוונגליסטית, בלוג לולאת האל, ועיתון הארץ, 25/05/2018
↑  הודעה לעיתונות של Christians United for Israel ‏ 29-10-2009
↑  דרור אידר, מי מפחד מהאוונגליסטים?, באתר ישראל היום, 25 במאי 2018
↑  האנטישמי שמממן את הצדקנות היהודית - אתר וואלה, 1-2-2010
↑  God destroyed New Orleans because of the gays, says McCain supporter John Hagee, באתר המגזין "The Atlantic",‏ 3-2-2008
↑  McCain backer John Hagee tempers Hurricane Katrina comments, באתר ה"לוס אנג'לס טיימס", 26-4-2008
↑  McCain rejects minister's endorsement באתר CNN ‏ 22-5-2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313291505171  BIBSYS: 97017074  GND: 131620991  ICCU: CFIV195416  ISNI: 0000 0000 7330 8760  LCCN: n90649091  NKC: zmp2014830408  NLK: KAC200307057  NTA: 305842161  SNAC: w67954rh  SUDOC: 171948017  VIAF: 79556095   WorldCat (עם VIAF): 79556095
בית ראובן

| --- | --- |
בית ראובן
בית ראובן
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 על שם:  ראובן רובין 
 כתובת:  רח' ביאליק 14
 מיקום:   תל אביב-יפו, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  קרן מוזיאון רובין
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1983
 תאריך פתיחה רשמי:  1983 
 אדריכל:  פנחס ביז'ונסקי 
 קואורדינטות:  32°04′21″N 34°46′15″E﻿ / ﻿32.0725°N 34.77083333°E﻿ / 32.0725; 34.77083333
 www.rubinmuseum.org.il
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית ראובן(למפת תל אביב רגילה) בית ראובן(למפת גוש דן רגילה) בית ראובן(למפת גוש דן מוגדלת) בית ראובן  he בית ראובןhe בית ראובןמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית ראובן (באנגלית: Rubin Museum) הוא מוזיאון לאמנות המוקדש ליצירותיו של הצייר ראובן רובין, מחלוצי האמנות בארץ ישראל.
היסטוריה

המוזיאון הוקם בביתו של האמן, ברחוב ביאליק מס' 14 בתל אביב, בו התגורר החל משנת 1946 ועד למותו בשנת 1974.
הבית, שנבנה בשנת 1930 ותוכנן על ידי האדריכל פנחס ביז'ונסקי, הוסב למוזיאון כאמור בצוואתו של האמן, ונפתח לציבור בשנת 1983. בין השנים 2001– 2003 היה המוזיאון סגור לרגל שיפוץ המבנה.
בנוסף לתצוגה מעבודותיו של ראובן, כוללת התצוגה גם חדר עיון וספרייה, תצוגה של פריטים ותעודות ביוגרפיות על חייו של ראובן וכן הסטודיו המשוחזר של האמן, בו מוקרן סרט תיעודי אודותיו. כמו כן מציג המוזיאון תערוכות מתחלפות מיצירותיו של ראובן ומיצירותיהם של אמנים נוספים, ובקומת המרתף של הבניין פועלת סדנת פעילות לילדים ולנוער.
המוזיאון מנוהל על ידי "קרן מוזיאון רובין", המאוגדת כחברה בע"מ. בראש הקרן ניצב ראש עיריית תל אביב-יפו ובהנהלתה שישה חברים נוספים.
באוגוסט 2006 נגנבו שתי יצירות יקרות של רובין מבית ראובן, וטרם אותרו.
לקריאה נוספת

כרמלה רובין, בד בבד - בין ציורים לאנשים, עם עובד, 2016
הערות שוליים

↑  אלעד בצלאלי ודקלה ליאני, בית ראובן, מדריך לאתרי מורשת, עמ' 147
↑  רוני זינגר-חרותי, האם אספני אמנות עומדים מאחורי גניבת ציוריו של ראובן רובין?, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258783005171  ISNI: 0000 0000 8643 140X  LCCN: nr94015330  VIAF: 125138148   WorldCat (עם VIAF): 125138148 
מראה הסטודיו של ראובן רובין
סטודיו ראובן רובין - כלי יצירה
אליסון הרגריבס

| --- | --- |

אליסון הרגריבס וג'ף לואו, מטפסים בקנטיגה ב־1 במאי 1986
 לידה:  17 בפברואר 1962 דרבישייר, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  13 באוגוסט 1995 (בגיל 33) K2, פקיסטן 
 מידע כללי
 שם לידה:  אליסון ג'יין הרגריבס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  Belper School and Sixth Form Centre 
 ספורט
 ענף ספורט:  טיפוס הרים
 
אליסון ג'יין הרגריבס (באנגלית: Alison Jane Hargreaves; 17 בפברואר 1962 –  13 באוגוסט 1995; נהרגה על ה-K2) הייתה מטפסת הרים בריטית.
חייה

הרגריבס נולדה ולמדה בדרבישייר שבבריטניה.
בשנת 1993 טיפסה על האמא דאבלם בנפאל. בשנת 1995 טיפסה על האוורסט בטיפוס סולו וללא חמצן ובכך הייתה לאדם השני (אחרי ריינהולד מסנר) מעולם שעשה זאת. הרגריבס טיפסה את ששת הקירות הצפוניים הגדולים של האלפים בסולו, בעונה אחת, והיא האדם היחיד שעשה זאת. בין הקירות הללו נכלל גם הפייס (מפנה) הצפוני של האייגר, שידוע כקשה במיוחד.
בשנת 1995 התכוונה הרגריבס לטפס על שלוש הפסגות הגבוהות בעולם: האוורסט, ה-K2 והקנצ'נג'ונגה בשנה אחת, בטיפוס סולו, ללא חמצן וללא כל עזרה חיצונית (משלחת, שרפות וכו'). היא טיפסה על האוורסט בהצלחה. לאחר מנוחה של שלושה חדשים בקרב בני משפחתה, באנגליה, הגיעה הרגריבס לפקיסטן על מנת לטפס על ה-K2 והצטרפה למשלחת אמריקאית. ב-13 באוגוסט 1995 הרגריבס והאמריקאים שילבו כוחות עם משלחת ניו זילנדית/קנדית. בגובה 7600 מ', כ-12 שעות מן הפסגה, החליט פיטר הילרי הניו זילנדי (בנו של אדמונד הילרי) להסתובב ולסגת, כשהחליט שמזג האוויר מדרדר. הרגריבס והשאר חברו לקבוצת ספרדים שהיו על ההר והמשיכו לטפס. בשעה 6:45 אחר הצהריים היא ומטפס ספרדי בשם חאווייר אוליבאר נראו על הפסגה, במזג אוויר בהיר. מיד אחריהם הגיעו רוב סלייטר (האמריקאי), חאווייר אסקרטין ולורנצו אורטיז (הספרדים) וברוס גראנט (הניו זילנדי). כולם נעלמו זמן קצר לאחר מכן, כשסופה חזקה במיוחד העיפה אותם מן ההר. גופתה של הרגריבס לא נמצאה מעולם.
עולם הטיפוס, והעיתונות בבריטניה ביקרו בחריפות את הרגריבס על כך שהשאירה שני ילדים קטנים בבית ובחרה לעסוק בספורט כה מסוכן. הרגריבס אמרה, טרם נסיעתה, כי היא שקלה לקחת את בעלה והילדים איתה למחנה הבסיס, אך הרגישה שהם לא יחושו בנוח כי "זהו מקום שאינו מכניס אורחים". "חוץ מזה", כך אמרה, "אף מטפס-גבר לא מביא את המשפחה".
לאחר מותה, לקח בעלה של אליסון את הילדים למסע אל ה-K2, כדי לעמוד בצילו של ההר שלקח את אימם. שני ילדיהם מתעניינים בטיפוס, ובעלה, ג'ים באלארד, אף הביע עניין להפוך את הטיפוס למקצועו העיקרי.
בנה של אליסון הרגריבס, טום, התכוון בשנת 2006, בגיל 17, ללכת בדרכיה של אימו ולטפס על הפייס הצפוני של האייגר.
לאחר מותה אמר בעלה של אליסון כי הוא יכול לשמוע אותה חוזרת שוב ושוב על משפט שהיה אהוב עליה: "יום אחד כטיגריס עדיף על אלף ימים ככבשה" (One day as a tiger is better than a thousand as a sheep). בתה של אליסון אמרה בריאיון: "אימי עשתה את מה שהיא רצתה, ואני שמחה על כך".
ספרים

Hargreaves, Alison (1995). A Hard Day's Summer: Six Classic North Faces Solo. London: Hodder & Stoughton
Rose, David; Ed Douglas (2000). Regions of the Heart : The Triumph and Tragedy of Alison Hargreaves.
Savage Summit: The True Stories of the First Five Women Who Climbed K2, The World's Most Feared Mountain] by Jennifer Jordan (William Morrow, New York, 2005).
Peter H. Hansen, ‘Hargreaves, Alison Jane (1962–1995)’, Oxford University Press, Sept 2004; online edn, May 2006
Susan Frohlick, "'Wanting the Children and Wanting K2': The incommensurability of motherhood and mountaineering in Britain and North America in the late twentieth century," Gender, Place and Culture, 13:5 (October 2006): 477-490.
ונקובר (כדורגל)

מועדון כדורגל ונקובר (באנגלית: Vancouver FC) הוא מועדון כדורגל קנדי מהעיר ונקובר שבקולומביה הבריטית, המשחק בליגת העל הקנדית.
היסטוריה

ב-10 בנובמבר 2021 מנהלת ליגת העל הקנדית הודיעה כי בשנה הקרובה תקום קבוצה בוונקובר שתצטרף לליגה. ב-2 בנובמבר 2022 המועדון ערך את אירוע ההשקה הרשמי שלו בו הכריז על שמו בו הוצג מאמן הקבוצה אפשין קוטבי כמאמן הראשי הראשון של המועדון. נשיא המועדון הוא כדורגלן העבר רוב פרנד. הוא החל לשחק בליגת העל הקנדית בשנת 2023.
Lokita

"Lokita" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הפוארטו ריקנית נאטי נטשה ביחד עם הזמרת הארגנטינאית מריה בסרה. הוא יצא לאור ב-30 בספטמבר 2022, בהוצאת חברות התקליטים פינה רקורדס וסוני מיוזיק לטין, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השלישי של נטשה, Nasty Singles (2023).
השיר דורג במקום הארבעים-וחמישה במצעד האיירפליי הלטיני.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי נאטי נטשה מריה בסרה, גבי מיוזיק, JØWNY, די ג'יי לויאן, בי-אף, רפאל פינה, ננטו, סנטו ניניו,, חאבייר סמפר, ויזי קינגז ואלכס לינארס (אר-די) והופק על ידי די ג'יי לויאן ומאמבו קינגז. זהו שיתוף הפעולה הראשון בין נטשה לבסרה והוא פורסם כחלק מאלבום האולפן השלישי של נטשה Nasty Singles (2023).
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-26 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-30 בספטמבר 2022 בשידור חי, ביום יציאתו של השיר כסינגל.
נכון לאוקטובר 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-27 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 50 |  |
|  ארצות הברית | מצעד האיירפליי הלטיני | 45 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 30 בספטמבר 2022 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | פינה • סוני לטין |  |
הערות שוליים

↑  נאטי נטשה מריה בסרה, גבי מיוזיק, JØWNY, די ג'יי לויאן, בי-אף, רפאל פינה, ננטו, סנטו ניניו,, חאבייר סמפר, ויזי קינגז, אלכס לינארס (אר-די)
1 2 3  LOKITA - Single by NATTI NATASHA & Maria Becerra on Apple Music (באנגלית אמריקאית), 2022-09-30, נבדק ב-2024-10-13
↑  Natti Natasha | Biography, Music & News, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Natti Natasha & María Becerra – LOKITA, נבדק ב-2024-10-13
↑  NASTY SINGLES by NATTI NATASHA on Apple Music (באנגלית אמריקאית), 2023-12-08, נבדק ב-2024-10-13
↑  LOKITA, 2022-09-30, נבדק ב-2024-10-13
1 2  NATTI NATASHA (2022-09-29), Natti Natasha x María Becerra - Lokita [Official Video], נבדק ב-2024-10-13
| נאטי נטשה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | IlumiNATTI • Nattividad • Nasty Singles |  |
| מיני-אלבומים | All About Me |  |
| ערכים קשורים | דון עומר • "כולם אוהבים את נאטי" • פינה רקורדס |  |
| נאטי נטשה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| IlumiNATTI | "Quién Sabe" • "Me Gusta" • "Lamento Tu Pérdida" • "Pa' Mala Yo" • "La Mejor Versión de Mí" • "Te Lo Dije" • "Obsesión" • "Oh Daddy" • "No Voy a Llorar" • "Deja Tus Besos" |  |
| Nattividad | "Qué Mal Te Fue (Remix)" • "Antes Que Salga El Sol" • "Las Nenas" • "Ram Pam Pam" • "Philliecito" • "Noches en Miami" • "Imposible Amor" • "No Quiero Saber" • "Fue Tu Culpa" • "Arrebatá" |  |
| Nasty Singles | "Lokita" |  |
| סינגלים אחרים | "Otra Cosa" • "Criminal" • "Amantes de una Noche" • "Tonta" • "Sin Pijama" • "No Me Acuerdo" • "Justicia" • "Buena Vida" • "Bonnie & Clyde" • "No Lo Trates" • "Runaway" • "Instagram" • "Viene y Va" • "Despacio" • "Me Estás Matando" • "Honey Boo" • "Te Mueves" • "Baby, I'm Jealous (Remix)" • "Yummy Yummy Love" • "Wow BB" • "Mayor Que Usted" • "Tiempo" |  |
| שיתופי פעולה | "Dutty Love" • "Crazy in Love" • "Perdido en Tus Ojos" • "Zona del Perreo" |  |
בית יוסף באו

| --- | --- |
חזית הבית
חזית הבית
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון הנצחה
 כתובת:  רחוב ברדיצ'בסקי 9
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  הדסה וצלילה באו
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1958
 תאריך פתיחה רשמי:  1958 
 קואורדינטות:  32°04′17″N 34°46′47″E﻿ / ﻿32.07128889°N 34.77983889°E﻿ / 32.07128889; 34.77983889
 www.josephbau.org
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית יוסף באו(למפת תל אביב רגילה) בית יוסף באו(למפת גוש דן רגילה) בית יוסף באו(למפת גוש דן מוגדלת) בית יוסף באו  he בית יוסף באוhe בית יוסף באומפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מכונת האנימציה (אנ')
בית יוסף באו הוא מוזיאון בתל אביב. בעבר שימש המקום כסטודיו של יוסף באו, גרפיקאי, בלשן וסופר, ומחלוצי האנימטורים בישראל. המוזיאון ממוקם ברחוב ברדיצ'בסקי 9 בתל אביב.
היסטוריה

בשנות ה-50 פתח באו את הסטודיו שלו. הוא עסק שם בהפקת פרסומות וסרטי אנימציה וביצירת כותרות לסרטים מהתקופה.
לאחר מותו, בנותיו הפכו את המקום למוזיאון שנועד לספר את סיפור חייו: מימי השואה, דרך פעילותו במוסד, שנות ראשית המדינה, ועד סופו.
בבית מוצגות עבודותיו הגרפיות המגוונות, סרטיו, מכשירים שהוא בנה, ומכלול יצירתו הספרותיות.
ב-2023 נבחר על ידי אתר התיירות "TripAdvisor", כחלק מהאטרקציות החשובות בעולם.
המוזיאון נמצא בסכנת סגירה בשל בעיות כלכליות..
תמונות

שולחנו של יוסף באו, שליווה אותו מהיותו סטודנט בן 18 בפולין, ומשנכבשה עבר איתו את השואה ועלה עימו לארץ, עליו המשיך ליצור בכל חייו בתל אביב
כלי העבודה של יוסף באו
דיוקנו של באו
לקריאה נוספת

נירית שלו-כליפא, מוזיאון יוסף באו, מטמוני הארץ, הוצאת מפה, 2006, עמ' 182–183
הערות שוליים

↑  אלעד בצלאלי ודקלה ליאני, בית יוסף באו, מדריך לאתרי המורשת, עמ' 150
↑  תהל בלומנפלד, "וולט דיסני" הישראלי, ידיעות אחרונות מסלול, 15.1.2023, עמ' 8
↑  יעל געתון וזיו רביב, גם לזה אין כסף, ידיעות תל אביב, 2 בפברואר 2012
↑  עופר אדרת, מוזיאון וירטואלי יציג את יצירתו של הצייר והמעצב יוסף באו, שהונצח ב"רשימת שינדלר", באתר הארץ, 10 בספטמבר 2014
↑  רעות ברנע, "זה רטרו ישראלי", באתר כלכליסט, 15 בספטמבר 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיאונים ובנושא אמנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395643505171  LCCN: no2023074142  VIAF: 3805152502846310800009   WorldCat (עם VIAF): 3805152502846310800009
קרול לינלי

| --- | --- |
קרול לינלי (1965)
קרול לינלי (1965)
 לידה:  13 בפברואר 1942 מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  3 בספטמבר 2019 (בגיל 77) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Carole Ann Jones 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1956–2006 (כ־50 שנה)
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1957) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרול לינלי (אנגלית: Carol Lynley; ‏ 13 בפברואר 1942 – 3 בספטמבר 2019) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית.
קורות חיים

היא נולדה בשם קרול אן ג'ונס. הוריה התגרשו כשהייתה ילדה ואמה עבדה כמלצרית עד שניא החלה להופיע כדוגמנית ילדה ואחר כך כבוגרת ותמכה בה.
ב-1958 הופיעה בהצלחה בברודוויי התפקיד ראשי במחזה "הנוער בג'ינס" (Blue Denim) בתור נערה הנכנסת להיריון מחוץ לנישואין ומתחבטת לעבור הפלה.. על משחקה היא זכתה ב-Theatre World Award כשחקנית מבטיחה ביותר. בעקבות זה הוחתמה על חוזה לשבע שנים בחרת פוקס המאה ה-20.
ב-1959 שיחקה בגרסה הקולנועית של המחזה ביחד עם ברנדון דה ווילד והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית חדשה ומבטיחה ביותר.
ב-1961 שיחקה במערבון "השקיעה האחרונה" לצידם של רוק הדסון וקירק דאגלס.
ב-1962 שיחקה בסרט "החשפנית" החשפנית לצידה של ג'ואן וודוורד.
ב-1963 שיחקהע בסרטו של אוטו פרמינגר "הקרדינל" לצידו של טום טריון. באותה שנה שיחקה ב"דירת התשוקות" לצידו של ג'ק למון.
ב-1965 שיחקה בסרט "הארלו", באותה שנה הופק סרט דומה שהצליח יותר בכיכובה של קרול בייקר. באותה שנה שיחקה במותחן "באני לייק נעדרת" לצידו של לורנס אוליבייה.
ב-1972 הופיעה בסרט האסונות "הרפתקה בפוסידון" בתור זמרת. השיר "הבוקר שאחרי" שאותו "שרה" בדיבובה של רנה ארמנד, זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
ב-2006 פרשה מהופעות.
לינלי הופיעה גם בתוכניות טלוויזיה כמו: אלפרד היצ'קוק מגיש, "קוז'אק", הוואי חמש-אפס, המלאכיות של צ'רלי, "אי החלומות" ועוד.
משפחה

היא נישאה לפובליציסט מייקל סלסמן ב-1960 ונולדה להם בת אחת, ג'יל. הם התגרשו ב-1964.
מוות

היא מתה בביתה ב־3 בספטמבר 2019 בגיל 77 מהתקף לב.