stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמנואל שריקי
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | קונג פו: האגדה נמשכת | באמפר | פרק: "The Return of Sing Ling" |
| 1995 | Harrison Bergeron | ג'יני | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 1995 | Forever Knight | ג'וד דשנל | פרק: "Black Buddha: Part 2" |
| 1996 | Traders | סמירה | פרק: "The Natari Affair" |
| 1996 | מי מפחד מהחושך? | אמנדה | פרק: "The Tale of the Night Shift" |
| 1997 | Psi Factor | מליסה | פרק: "The Undead, The/Stalker" |
| 1997 | Exhibit A: Secrets of Forensic Science | רייצ'ל | פרק: "Sex Fiend" |
| 1997 | Unwed Father | קיילה | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1997 | The Adventures of Sinbad | סרנדיב | פרק: "Little Miss Magic" |
| 1997–1998 | Vampire Princess Miyu | נאו אאוקי | דיבוב; 14 פרקים |
| 1998 | Principal Takes a Holiday | רוקסן | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1998 | Shattered Hearts: A Moment of Truth Movie | סינדי | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1998 | Alien Abduction: Incident in Lake County | רנה | סרט טלוויזיה של UPN |
| 1998 | תרגיל לשוטרים מתחילים: הסדרה | שרלוט אוקלמן | פרק: "Mr. I.Q." |
| 1998 | Greener Fields | מייגן | סרט טלוויזיה של Rai 1 |
| 1998 | ספורט עתידי | ג'ינה גונזלס | סרט טלוויזיה של ABC |
| 2003 | ג'ייק 2.0 | תרזה קראנו | פרק: "Arms and the Girl" |
| 2005 | The O.C. | ג'ודי | 2 פרקים |
| 2005 | Unscripted | עמנואל | 3 פרקים |
| 2005–2011 | הפמליה | סלואן | 31 פרקים |
| 2006 | Deceit | אמילי | סרט טלוויזיה |
| 2008–2009 | רובוט צ'יקן | האישה הבלתי-נראית / דמויות שונות | דיבוב; 2 פרקים |
| 2010 | פיניאס ופרב | דמויות שונות | דיבוב; פרק: "Summer Belongs to You: Parts 1 & 2" |
| 2011 | קיק בוטווסקי | קלי | דיבוב; פרק: "Mow Money/Love Stinks!" |
| 2011 | הבורג'ס | סנצ׳ה מאראגון (אנ') | 3 פרקים |
| 2011–2012 | חתולי הרעם | צ'יטרה (אנ') | דיבוב; 21 פרקים |
| 2012–2013 | טרון: הזריחה | פייג' | דיבוב; 15 פרקים |
| 2012–2013 | המנטליסט | לורליי מרטינס | 5 פרקים |
| 2013–2014 | היזהר באטמן | ספיר סטאג (אנ') | דיבוב; 2 פרקים |
| 2013–2014 | Cleaners | ורוניקה | תפקיד ראשי (2 עונות); 18 פרקים |
| 2014 | Men at Work | סשה | פרק: "I Take Thee, Gibbs" |
| 2015 | להרוג את ישו | הרודיאס | סרט טלוויזיה של נשיונל ג'יאוגרפיק |
| 2015 | רצח מדרגה ראשונה | רפאלה "רפי" וראקרוס | תפקיד ראשי (עונה שנייה); 12 פרקים |
| 2015 | הכריש | אדיסון קרוס | 2 פרקים |
| 2016–2017 | עין הרע | ג'ינה | תפקיד ראשי (עונה 1) תפקיד חוזר (עונה 2); 13 פרקים |
| 2019 | המעבר | ד"ר ליילה קייל | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2021–הווה | סופרמן ולויס | לאנה לאנג | תפקיד ראשי (2 עונות); 30 פרקים |
| TBA | Ramble On |  | סדרה עתידית |
הערות שוליים

↑  Derakhshani, Tirdad. "Sideshow: Queen is royally displeased". פילדלפיה אינקוויירר. אורכב מ-המקור ב-23 ביוני 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Scharf, Lindzi. "'In the Mix' with Emmanuelle Chriqui at". Hollywood.com. אורכב מ-המקור ב-29 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stern, Marlow. "Emmanuelle Chriqui: 'Entourage' Star Tries '5 Days of War' After Hit HBO Show". The Daily Beast.
↑  Hoffman, Barbara. "10 saucy questions for Emmanuelle Chriqui". ניו יורק פוסט.
↑  Miller, Gerri. "Emmanuelle Chriqui leads Jewish stars, characters coming to TV in December". The Jewish Journal of Greater Los Angeles.
↑  AJ Buckley. "Scene Magazine 124; BEFORE THE SCENE with Emmanuelle Chriqui 124; An Interview by AJ Buckley". Scenelouisiana.com. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Neill, Catherine Q. "Emmanuelle Chriqui Shares Her Beauty Secrets: Daily Beauty Reporter: Daily Beauty Reporter". allure.com.
↑  "An Interview with Emmanuelle Chriqui; Actress, Philanthropist, and Star of the Show/Movie 'Entourage'". Tech N' Marketing.
↑  "HBO: Entourage: Interview: Emmanuelle Chriqui". HBO. אורכב מ-המקור ב-28 באוגוסט 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אמיר קמינר, ריקוד סלואן, באתר ynet, 18 ביוני 2008
↑  "Adam Sandler's co star, Emmanuelle Chriqui - Who's News Blog". Blogs USA Weekend.
↑  "Emmanuelle Chriqui on Instagram: "It's official! I am now an American Citizen!!!! Tonight is the Jewish New year, so I usher in not only a new year but new beginnings...For all those celebrating I wish you the sweetest, happiest, healthiest and most magical year ahead..L'shana Tova.. Love and light, xxxE"". Instagram.
↑  "Emmanuelle Chriqui Shares Her "Ultimate Idea" of Relaxing, Anxiety Hacks and How She Starts Her Day". 5 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  אלון פרוכטר, מאות שחקנים ויוצרים בהוליווד נגד ג'ונתן גלייזר: "חיזק את שנאת היהודים", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 במרץ 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810680798105606  BNE: XX1663473  BnF: cb14164489s (data)  GND: 143257129  ISNI: 0000 0001 1462 412X  LCCN: no2006025785  MusicBrainz: c169dab5-3216-4975-bb35-a53e1b98c011  NKC: xx0097521  SUDOC: 158170040  VIAF: 90614784   WorldCat (עם VIAF): 90614784
עדי שחם

| --- | --- |

עדי שחם, מרץ 2020
 לידה:  8 בספטמבר 1985 (בת 39) חולון, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקה אלקטרונית, רוק, מוזיקת אינדי 
 סוג קול:  אלט 
 כלי נגינה:  מקלדת אלקטרונית 
 חברת תקליטים:  נענע דיסק, קמע 
 www.adishaham.com
 
עדי שחם (נולדה ב-8 בספטמבר 1985) היא מוזיקאית, זמרת, מלחינה, כותבת, מפיקה, ויוצרת. אלבום הבכורה שלה "צבא של מכשפות" יצא בשנת 2018.
ביוגרפיה

שחם נולדה בחולון וגדלה ברעננה. אביה אריה עובד בהיי טק ואמה נאווה שחם, מנהלת תחום הגיל הרך בעיריית הרצליה. למדה בתיכון אוסטרובסקי בעיר ובצבא שירתה בגרעין נח"ל. עד גיל 27 התגוררה בקיבוץ מחניים. בשנת 2016 סיימה את רימון בית ספר למוסיקה במגמת ביצוע קול.
קריירה מוזיקלית

תוך כדי הלימודים הקימה להקה בשם "כבוד אחרון". הלהקה הופיעה במשך שנתיים עד לפירוקה. לאחר מכן החלה להפיק מוזיקה עם המפיק המוזיקלי יובל רוזין. ביחד הפיקו את אלבומה הראשון "צבא של מכשפות". האלבום יצא בשנת 2018. רוב שירי האלבום עוסקים בנושאים פמיניסטיים ומביעים התנגדות לפטריארכיה ומרד בתפקידי מגדר, והם הושמעו בתחנות הרדיו, גלגלצ, רדיו תל אביב, 88FM, כאן גימל ואחרות. שדרנית גלגלצ נעה ארגוב הכתירה את האלבום כפריצת השנה לשנת 2018. האלבום קיבל ביקורות מפרגנות בעיתונים הארץ, מעריב וכלכליסט ונכנס לרשימת חמשת אלבומי השנה של תשע"ח ב"ישראל היום".
באוגוסט 2019 הוציאה שחם סינגל "דניאל. ה", קאבר לשיר "דניאלה" של שלומי שבן, שנתן את רשותו לשנות את המגדר של השיר. בשירו של שבן, הגבר מדבר על אישה ואילו בשירה של שחם, אישה מדברת על הגבר. המטרה הייתה להפוך אותו לשיר פמיניסטי.
בפברואר 2020 יצא אלבום הופעה בשם "לייב בסלון", הופעה חיה שהתקיימה בסלון ביתה כחלק מפסטיבל ספוט בסלון, פסטיבל בהפקת עיריית תל אביב.
באפריל 2020 כחלק מפרויקט "זיכרון אחר" של רדיו הקצה, פרויקט של ביצוע מחודש של שירי זיכרון של אמני אינדי ששחם הייתה אחת ממפיקותיו, ביצעה את השיר "שם באבן", שביצעה במקור מזי כהן, חידוש בעברית לשירה של קייט בוש.
השיר "לא לצאת מהעיר", שאותו כתבה, הלחינה ושרה, יצא במסגרת פרויקט "מנגינות לשעת חרום" שיזמה יחד עם המוזיקאית נומקה (נועם סדן), ומורכב כולו משירים שנכתבו במהלך הסגר הראשון בתקופת הקורונה. בפרויקט שותפות, בין היתר, אביגיל קובארי, פלורה, אלה רונן, ספיר וולך ואחרות.
שחם גם הקליטה והפיקה את הפודקאסט "חייבת שוקולד דחוף" שיצא באפריל 2020, עוסק בהתמודדות עם הפרעות אכילה.
במאי 2021 יצא אלבומה "אחרונים על החוף" שממנו יצאו שלושה סינגלים, "למבורגיני", "פתית שלג" ו-"ביקור בגן החיות". הסינגלים הושמעו בתחנות הרדיו.
בנוסף על פעילותה המוזיקלית כותבת שחם טורים אישיים וכתבות במדור "יחסים" של אתר ynet.
באוקטובר 2021 הופיעה בפסטיבל אינדינגב ומגזין המוזיקה קולומבוס, הכתיר את הופעתה כאחת מעשר ההופעות שאסור להחמיץ בפסטיבל.
אלבומה השלישי "Lovers" יצא באפריל 2023.
דיסקוגרפיה

2018 - "צבא של מכשפות" (קמע)
2020 - "לייב בסלון" - אלבום הופעה חיה, פסיבל ספוט בסלון בפלורנטין
2021 - "אחרונים על החוף" (נענע דיסק)
2023 - "Lovers"
הערות שוליים

↑  אלעד בילו, אלבום בכורה לעדי שחם: צבא של מכשפה אחת, באתר כלכליסט, 28 בנובמבר 2018
↑  נועה ארגוב מציינת 5 שנים בגלגלצ וחוזרת לסשנים שאירחה באולפן, נעה ארגוב, 17 בינואר 2021 אתר גלגלצ
↑  אלבומי השנה תשע"ח: זמר פמיניסטית, זמרת פמיניסט רז ישראלי, 6 בספטמבר 2019, אתר ישראל היום
↑  אני אישה והשירים של שלומי שבן פעם הרגיזו אותי. מזל שהוא עבר מהפך מרגש, באתר וואלה, 1 בדצמבר 2020
↑  ספוט בסלון פלורנטין אתר עיריית תל אביב-יפו
↑   עדי שחם - שם באבן (מתוך ״זיכרון אחר - רדיו הקצה עם שירי זיכרון אלטרנטיביים״), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:25)
↑  יעקב בר-און, ‏"פסק זמן": נומקה ועדי שחם עם אלבום פרי תקופת הקורונה, באתר מעריב אונליין, 22 ביוני 2020
↑  "חייבת שוקולד דחוף", עדי שחם, אתר Spotify
↑  נענע דיסק: אתר החברה
↑  עדי שחם: כתבות, מדור יחסים אתר ynet
↑  השמש העולה מהדממה /// המלצות הצוות לאינדינגב 2021 - Columbus Music Magazine, באתר Columbus Music Magazine, ‏1 בספטמבר 2021
↑  עדי שחם, ‏השנה המשונה בחיי: סקס מהוסס, סקס מדהים, צלקות וכעסים, באתר "Time Out ישראל", 5 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407633905171  VIAF: 32154921233363590628   WorldCat (עם VIAF): 32154921233363590628
שלמה יזרעאל

| --- | --- |

 לידה:  1949 (בן 76 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  בלשנות
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 חקר שפות שמיות ועברית
 
שלמה יזרעאל (נולד ב-1949) הוא בלשן ישראלי, חוקר שפות שמיות ועברית, פרופסור אמריטוס במחלקה לבלשנות שמית שבפקולטה למדעי הרוח של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

שלמה יזרעאל נולד בשנת 1949 בתל אביב, בנו של המו"ל אלכסנדר יזרעאל, בעליה ומנהלה של הוצאת יזרעאל, ונכדו של המו"ל שלמה שרברק, מייסד הוצאת ש. שרברק במזרח אירופה והוצאת יזרעאל בארץ ישראל.
את השכלתו האקדמית רכש באוניברסיטת תל אביב: בשנת 1974 סיים תואר בוגר בלשון עברית ובבלשנות שמית (בהצטיינות), בשנת 1976 תואר מוסמך בבלשנות שמית (בהצטיינות יתרה) ובשנת 1984 סיים תואר דוקטור בבלשנות שמית באוניברסיטה זו. בהמשך דרכו, ב-1999, השתלם בנושא בלשנות המאגר (אנ') ב-The Tuscan Word Centre שבאיטליה.
בשנות הלימודים תשל"ו–תשל"ח שימש כעוזר הוראה באוניברסיטת תל אביב בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום, בשנים תשל"ט–תשמ"ט כיהן כמדריך וכמרצה בחוג לבלשנות שמית, בשנת תשמ"ט התמנה למרצה בכיר במגמה לבלשנות שמית, בשנת תשנ"ה התמנה לפרופסור חבר במחלקה ללשונות השמיות שבחוג ללשון העברית וללשונות השמיות ובשנת תשנ"ח התמנה לפרופסור מן המניין במחלקה זו (בשנת תשס"ו התמזג החוג ללשון העברית לתוך החוג ללימודי התרבות העברית שהוקם אז). בשנות הלימודים תשנ"ו–תשע"ד כיהן כמרַכז המחלקה ללשונות השמיות, ואחר כך כראש המגמה לבלשנות שמית.
תחומי מחקרו של יזרעאל הם העברית הישראלית, בלשנות שמית (אכדית, השפות השמיות הצפון-מערביות, כנענית עתיקה ומכתבי אל-עמארנה, העברית העתיקה), מבנה הלשון המדוברת, ממשק פרוזודיה–תחביר, בלשנות המאגר ולשונות במגע.
בשנים 1996–2000 היה עורך ראשי של השנתון Israel Oriental Studies.
במסגרת התעניינותו במחקר שפות מדוברות, שימש יועץ מדעי לכינון מאגר השפות האפרו-אסיאתיות, הכולל שפות שמיות, ברבריות, צ'אדיות, אומותיות וכושיתיות.
עמד בראש המפעל לכינון מאגר העברית המדוברת בישראל (מעמ"ד).
יזרעאל נשוי, אב לבת ולשני בנים, וסב ל7 נכדים.
פרסומיו

Izre'el, Shlomo and Itamar Singer. The General's Letter from Ugarit: A Linguistic and Historical Reevaluation of RS 20.33 (= Ugaritica V No. 20). Tel Aviv: Tel Aviv University, The Chaim Rosenberg School of Jewish Studies. 1990.
Izre'el, Shlomo. Amurru Akkadian: A Linguistic Study. With an Appendix on the History of Amurru by Itamar Singer. Volume I (Harvard Semitic Studies, 40); Volume II (Harvard Semitic Studies, 41). Atlanta, Georgia: Scholars Press. 1991.
Izre'el, Shlomo. The Amarna Scholarly Tablets. (Cuneiform Monographs, 9.) Groningen: Styx. 1997.
Izre'el, Shlomo. Canaano-Akkadian. (Languages of the World/Materials, 82.) München: LINCOM Europa. 1998. Second reprint, with minor corrections: 2005.
Westenholz, Joan Goodnick, in collaboration with Jun Ikeda, Shlomo Izre'el, Marcel Sigrist, Itamar Singer, Masamichi Yamada. Cuneiform Inscriptions in the Collection of the Bible Lands Museum Jerusalem: The Emar Tablets. (Cuneiform Monographs, 13.) Groningen: Styx. 2000.
Izre'el, Shlomo. Adapa and the South Wind: Language Has the Power of Life and Death. (Mesopotamian Civilizations, 10.) Winona Lake, Indiana: Eisenbrauns. 2001.
Izre'el, Shlomo and Eran Cohen. Literary Old Babylonian. (Languages of the World/Materials, 81.) München: LINCOM Europa. 2004.
פרסומיו > בעריכתו

יזרעאל, שלמה (עורך), בסיועה של מרגלית מנדלסון. מדברים עברית: לחקר הלשון המדוברת והשונוּת הלשונית בישראל. (תעודה, יח.) תל אביב: אוניברסיטת תל אביב. תשס"ב.
יזרעאל, שלמה (עורך). מְכוֹנַת הַדִּבּוּר בְּתוֹר מוֹרֵה שָׂפוֹת: פֹּה מְדַבְּרִים עִבְרִית; קולות עבריים מגרמניה הנאצית כצוהר ללשון החיה ולחיי הארץ בתקופת המנדט הבריטי. תל אביב: הוצאת הספרים של אוניברסיטת תל אביב ע"ש רובין. 2012.
Izre'el, Shlomo and Rina Drory (eds.). Israel Oriental Studies 15: Language and Culture in the Near East. Leiden: Brill. 1995.
Izre'el, Shlomo and Shlomo Raz (eds.). Israel Oriental Studies 16: Studies in Modern Semitic Languages. Leiden: Brill. 1996.
Izre'el, Shlomo, Itamar Singer and Ran Zadok (eds.). Israel Oriental Studies 18: Links to the Past: Studies in the Languages and Cultures of the Ancient Near East. Winona Lake, Indiana: Eisenbrauns. 1998.
Izre'el, Shlomo (ed.). Israel Oriental Studies 20: Semitic Linguistics: The State of the Art at the Turn of the Twenty-First Century. Eisenbrauns: Winona Lake, Indiana. 2002.
Moran, William L. Amarna Studies: Collected Writings. Edited by John Huehnergard and Shlomo Izre'el. (Harvard Semitic Studies, 54.) Winona Lake, IN: Eisenbrauns. 2003.
בנוסף, פרסם עשרות מאמרים.
הערות שוליים

↑  ראו אתר CorpAfroAs.
↑  ראו אתר מאגר העברית המדוברת בישראל (מעמ"ד).
↑  ראו הדף של פרופ' שלמה יזרעאל באתר הפקולטה למדעי הרוח, אוניברסיטת תל אביב; שלמה יזרעאל באתר academia.edu.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263365205171  GND: 124675271  ISNI: 0000 0001 0893 4711  LCCN: n91081619  NTA: 072860383  SUDOC: 070214549  VIAF: 44455436   WorldCat (עם VIAF): 44455436
עידן בן-טל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במאי 1994 (בן 30) תל אביב-יפו
 
עידן בן-טל (נולד ב-10 במאי 1994) הוא שדרן רדיו, עורך מוזיקלי, די ג'יי, מפיק ועיתונאי מוזיקה ישראלי.
ביוגרפיה

בן-טל נולד בתל אביב בשנת 1994 וגדל בעיר כפר-סבא.
קריירה

בשנת 2012, התגייס בן-טל לגלי צה"ל לתפקיד עורך מוזיקלי. במסגרת שירותו הצבאי ערך את התוכניות "מדינה בדרך", "שתיקת הכבישים", "נעים", "מתגלגלים" ו"קולות החיילים" בגלגלצ, "לא רוצים לישון" ו"חותרים למגע" עם טייכר וזרחוביץ בגלי צה"ל, לצד תוכניות ספיישל שבועיות ומגזין המוזיקה של התחנה "הפרעת קשב"[דרוש מקור]. בשנה השלישית לשירותו ניהל בן-טל את התקליטיה של התחנות, כחבר בוועדת הפלייליסט קידם בן-טל את הגל החדש של ההיפ הופ הישראלי באותה התקופה.
לאחר שירותו הצבאי, החל לעבוד כעורך מוזיקלי באקו 99 והיה חבר בצוות הפיתוח של יישומון התחנה. בהמשך, עבד כאיש יחסי ציבור של מוזיקאים שונים, וכיועץ מוזיקלי בתוכנית דה וויס בשנת 2013 לצד ייעוץ מוזיקלי לפרסומות, סדרות טלוויזיה וסרטים.
בין השנים 2018–2021 התגורר בברלין, גרמניה, שם למד הפקת מוזיקה אלקטרונית בבית הספר Catalyst. חלק מהתקופה שימש עורך מוזיקלי באפל מיוזיק.
עם שובו לישראל החל לעבוד בתאגיד השידור הישראלי, כעורך מוזיקלי ושדרן בכאן 88 וכאן גימל. במסגרת עבודתו, עורך ומגיש בן-טל את "משמרת חצות" (מאוחר יותר "עד חצות"), רצועת המוזיקה האלקטרונית היומית של כאן 88. בנוסף, עורך תוכניות נוספות לצד תוכניות ספיישל ממגוון ז'אנרים. לצד עבודתו ברדיו, עובד גם כדי ג'יי ואוצר של מועדון ה"רפי" לצד אירועים נוספים בתדר אף.אם, מוסד תרבות שוליים בתל אביב. כמו כן, מפיק בן-טל מסיבות ואירועים.
הערות שוליים

↑  עידן בן טל 99, ‏טפו טפו טפו. פייטרז: הפו פייטרז באי פי חדש שמפתיע, בעיקר לרעה, באתר מעריב אונליין, 25 בנובמבר 2015
↑  הפרעת קשב בגלי צה"ל, באתר עמוד הפייסבוק של הפרעת קשב
↑  המצעד השבועי של גלגלצ - 19.06.14, באתר המצעד השבועי של גלגלצ
↑  תכניות כאן 88
פנחס גרייבסקי

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1873 ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  12 במרץ 1941 (בגיל 67) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 השכלה:  ישיבת עץ חיים 
 
פנחס מרדכי גְרָיֶיבְסקי (לעיתים נכתב גראייבסקי; בכתיב יידי: גראיעווסקי; 13 במרץ 1873, י"ד באדר תרל"ג - 12 במרץ 1941, י"ג באדר תש"א) היה סופר ומתעד חיי היהודים בירושלים.
ביוגרפיה

גרייבסקי נולד וחי בירושלים כל חייו. התחנך בישיבת עץ חיים אצל רבי משה כהנוב. אביו, רבי צבי, היה ממשפחת רבנים וקודם שעלה לארץ לישראל שימש דיין ומורה הוראה בעיר סלונים. לאחר נישואיו, המשיך ללמוד תלמוד ופוסקים והיה מקורב לרבי שמואל סלנט, רבה של ירושלים. בשנת תרנ"ג נעשה לפי בקשת רבי שמואל מסלנט עוזרו של יחיאל מיכל פינס בהנהלת בית החולים ביקור חולים, בו עבד קרוב ל-43 שנים.
בשנת תרנ"ה הצטרף לאגודה הירושלמית של בני היישוב הישן בשם "ישוב ארץ הקודש", שנוסדה במגמה להכשיר בחורי ישיבות לעבודה חקלאית ולעזור להם להתיישב על הקרקע. היה גם חבר בני ברית ומנאמני המזרחי בירושלים. לרעיון יישוב הארץ תרם גם מפרי עטו במאמרים ומחקרים בעיתוני הארץ וחוץ-לארץ ובספר בשם "חיבת ציון".
עד שנת 1932 התגורר בעיר העתיקה, ומשנה זו ועד למותו התגורר בשכונת ימין משה.
נינו הוא ההיסטוריון פרופסור אייל בן אליהו.
עבודתו התיעודית

מ-1893 החל ללקט תעודות היסטוריות, זיכרונות אישיים ותולדות משפחות מפורסמות ביישוב הישן, ופרסם מספר רב של פרסומים המכסים היסטוריה מפורטת של היישוב היהודי בירושלים. בתחילת עבודתו פרסם מאמרים קצרים, שמספרם מגיע למאות, על אישי ירושלים, עליהם חתם בשמו או בכינויים: הגפ"ן, פנ"ג בן יאיר, בן שמעי, אבו הירש ופנחס בן יאיר. מתרפ"ג ואילך החל נוקט בשיטה חדשה, מחשש שמא יאבד החומר היקר בעיתונים, והתחיל להדפיסו בחוברות מיוחדות. במשך השנים הספיק להוציא למעלה מ-170 חוברות, המתחלקות לסדרות שונות:
"מגנזי ירושלים" - הגדולה בין הסדרות. סדרה הכפולה (58 חוברות) העוסקת באישים ומאורעות, תולדות בתי כנסת ובנייני ציבור, זכרונות וכתבי אמנה, אגרות ושטרות, חרמות והמלצות, מכתבים מאנשי שם, פירמאנים מלכותיים של השלטונות הטורקיים ותעודות ממינים שונים.
"אבני זיכרון" - כוללת כתבות וציונים על קירות מוסדות תורה או הקדשים, ועל מצבות.
"בנות ציון וירושלים" - סדרה בת שמונה חוברות, מספרת על פעולות צדקה וסעד של נשים עסקניות בירושלים.
"רכושנו הרוחני בירושלים" - מונה את מוסדות התורה והסעד בירושלים, תולדותיהם ומצבם.
"זיכרון לחובבים הראשונים" - סדרה רבת חוברות (למעלה מ-20) העוסקת בבוני היישוב הישן, בתוכם נמנים מרחיבי תחומה של ירושלים, בוני השכונות מחוץ לחומה, מייסדי פתח תקווה הירושלמיים ועוזריהם. בסדרה זו נכללות גם חוברות על אישים היסטוריים כמו "רמב"ן וירושלים" (4 חוברות), "רבינו עובדיה מברטנורא" ו"תפארת ישראל בארץ ישראל" על רבי ישראל משקלוב.
גם אירועים ועניינים מיוחדים זכו לחוברות, כגון "הארבה בארץ ישראל", "גרי צדק בירושלים", "המלחמה במיסיון", "בתי הדפוס בירושלים", "החרש והמסגר בירושלים" ועוד. כמו כן הקדיש חוברות למשפחות ירושלמיות ותיקות.
את החומר אסף מתוך ארכיונים של יחידים ומוסדות, עיתונים עתיקים וחוברות בלות, כרוזים וגילויי דעת, ומפי עדי ראייה ושמיעה.
בנוסף, כתב הספדים על רבנים ואישי ציבור בירושלים, שיצאו הן כחוברות ייעודיות והן כמאמרים בעיתונות.
גרייבסקי היה מקורב הן לרבני היישוב הישן והן לראשי הציונות ואנשי רוח כחיים נחמן ביאליק, אליעזר בן-יהודה והרב קוק.
בשכונת גבעת שאול בירושלים נקרא רחוב על שמו.
מפרסומיו

זיכרון לחובבים הראשונים וטובי עסקני הציבור שבירושלים, ירושלם: דפוס צוקרמן, תרפ"ז - תרפ"ט
מגנזי העבר: שתי תעודות היסטוריות לתולדות היישוב היהודי בצפת משנות שע"ב-תקל"ח, ירושלם, דפוס העברי, תרפ"ט
מגנזי קדם: תעודות ומקורות מתוך כתבי פנחס בן צבי גרייבסקי, ערך יצחק בק ; התקין והשלים משה שרון. ירושלים : יד יצחק בן-צבי, תשל"ז.
מגנזי ירושלים - סדרת חוברות בעריכתו
בנות ציון וירושלים, הוצאת יד בן צבי, 2000 - על נשות המעשה של ירושלים
אבני זיכרון, ירושלים, דפוס צוקרמן, תרפ"ח - תרצ"ב - העתקת הכתובות ממצבות ואבני זיכרון והקדש בירושלים ומצבות מבתי העלמין שונים ברחבי הארץ
אמת מארץ תצמח - סדרת חוברות תרנ"ד - תרנ"ו
החרש והמסגר בירושלם: ספר זיכרון להאומנים, בתי המלאכה וחרשת המעשה הראשונים בירושלים מזמן התחלת היישוב של עדת האשכנזים, ירושלם, תר"ץ
ספר היישוב, ירושלים, דפוס סלומון, תרצ"ט. נכתב במלאת שמונים שנה ליישוב הירושלמי מחוץ לחומת העיר העתיקה, ועוסק בתולדותיהן ומצבן של שכונות ירושלים לדורותיהן.
בית החולים הכללי בקור חולים, סדר החגיגה להנחת אבן הפנה להבניין החדש בקור חולים האספיטאל בתוככי ירושלם
מכתבים מארץ ישראל- ספר באידית.
חיבת ציון- מאמרים ומחקרים.
לקריאה נוספת

'גריוסקי (גרייבסקי), פינחס', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 146. (הספר בקטלוג ULI)
פרשת יוסף ואחיו

פרשת יוסף ואחיו היא סיפור מקראי המשתרע על פני ארבע הפרשות האחרונות בספר בראשית (וישב - ויחי), והוא כולל מספר רב של יחידות סיפוריות עצמאיות, המרכיבות יחד את הסיפור השלם. סיפור זה הביא לירידת משפחת יעקב למצרים, שם השתעבדו בני ישראל דור מאוחר יותר.
הסיפור המקראי > חלומות יוסף ושנאת האחים

יוסף היה בן הזקונים של יעקב מאשתו אהובתו רחל, לה היה זה הבן הבכור, ולכן יעקב אהב אותו אהבה יתרה, והעניק לו כתונת פסים. אהבה זו גרמה לקנאה גדולה של יתר בני יעקב. בנוסף, יוסף הביא את דיבת אחיו בפני אביהם – והם שנאו אותו בשל כך.
יוסף חלם חלום ובו הוא ואחיו אוספים אלומות שיבולים בשדה, ולפתע אלומתו של יוסף קמה, ניצבת על עומדה, והאלומות של כולם משתחוות לאלומתו. המשמעות הייתה ברורה: כל האחים יבואו להשתחוות ליוסף, והוא ימלוך עליהם או ישלוט בם. יוסף, שראה בחלום זה כבחלום הנוסף נבואה, סיפר את חלומו לאחיו, מה שגרם לסיבה נוספת לשנאתם אותו. לאחר מכן חלם יוסף חלום נוסף, שבו 11 הכוכבים, יחד עם השמש והירח, באים להשתחוות לו. הפעם הייתה המשמעות רחבה יותר: לבד מ-11 הכוכבים (=האחים, השבטים), יבואו גם השמש (האב, יעקב) והירח (האם) להשתחוות ליוסף. יוסף סיפר גם חלום זה לאחיו. אחיו לא הגיבו לסיפור החלום, ויוסף שב וסיפר את החלום לאביו בפניהם. יעקב הגיב בגערה: "הבא נבוא אני ואמך ואחיך להשתחוות לך ארצה"? על פי רש"י, הגערה נועדה לשכך את קנאתם של האחים על ידי יצירת הרושם כי החלום הוא חלום שווא. לכאורה, כיוון שאימו של יוסף – רחל – נפטרה כבר, הרי שאין אפשרות כי החלום יתקיים. אולם, מיד בהמשך נכתב "ואביו שמר את הדבר". מכך ניתן ללמוד, על פי רש"י, כי יעקב כן האמין שביום מן הימים החלום יתגשם.
הסיפור המקראי > מכירת יוסף

באחד הימים הלכו אחי יוסף לרעות את צאן אביהם בשכם ויעקב ביקש מיוסף שילך לראות מה שלום אחיו ושלום הצאן. יוסף במצוות אביו הלך לחפש את אחיו ומצאם בדותן. בראותם את יוסף ניצת זעמם של האחים והם החליטו להרוג אותו. ראובן הבכור התנגד והציע לזרוק אותו לבור, ייתכן שחשש שמא יתלה בו אביו את המעשה.
וַיֵּשְׁבוּ לֶאֱכָל-לֶחֶם וַיִּשְׂאוּ עֵינֵיהֶם וַיִּרְאוּ וְהִנֵּה אֹרְחַת יִשְׁמְעֵאלִים בָּאָה מִגִּלְעָד וּגְמַלֵּיהֶם נֹשְׂאִים נְכֹאת וּצְרִי וָלֹט הוֹלְכִים לְהוֹרִיד מִצְרָיְמָה. וַיֹּאמֶר יְהוּדָה אֶל-אֶחָיו מַה-בֶּצַע כִּי נַהֲרֹג אֶת-אָחִינוּ וְכִסִּינוּ אֶת-דָּמוֹ. לְכוּ וְנִמְכְּרֶנּוּ לַיִּשְׁמְעֵאלִים וְיָדֵנוּ אַל-תְּהִי-בוֹ כִּי-אָחִינוּ בְשָׂרֵנוּ הוּא וַיִּשְׁמְעוּ אֶחָיו.
וַיַּעַבְרוּ אֲנָשִׁים מִדְיָנִים סֹחֲרִים וַיִּמְשְׁכוּ וַיַּעֲלוּ אֶת-יוֹסֵף מִן-הַבּוֹר וַיִּמְכְּרוּ אֶת-יוֹסֵף לַיִּשְׁמְעֵאלִים בְּעֶשְׂרִים כָּסֶף וַיָּבִיאוּ אֶת-יוֹסֵף מִצְרָיְמָה.
המשכו של הסיפור לאחר שנזרק יוסף לבור אינו ברור כל צרכו:
ראובן שב אל הבור, ובראותו כי יוסף איננו, קרע את בגדיו.
לאחר מכן מסופר כי ”הַמְּדָנִים מָכְרוּ אֹתוֹ אֶל-מִצְרָיִם לְפוֹטִיפַר סְרִיס פַּרְעֹה שַׂר הַטַּבָּחִים” (שם, פסוק ל"ו). ובהמשך: ”וְיוֹסֵף הוּרַד מִצְרָיְמָה וַיִּקְנֵהוּ פּוֹטִיפַר סְרִיס פַּרְעֹה שַׂר הַטַּבָּחִים אִישׁ מִצְרִי מִיַּד הַיִּשְׁמְעֵאלִים אֲשֶׁר הוֹרִדֻהוּ שָׁמָּה” (בראשית, ל"ט, א').
המקרא מתאר את הצורה בה הודיעו האחים ליעקב על העדרו של בנו: ”וַיִּקְחוּ אֶת כְּתֹנֶת יוֹסֵף וַיִּשְׁחֲטוּ שְׂעִיר עִזִּים וַיִּטְבְּלוּ אֶת הַכֻּתֹּנֶת בַּדָּם. וַיְשַׁלְּחוּ אֶת כְּתֹנֶת הַפַּסִּים וַיָּבִיאוּ אֶל אֲבִיהֶם וַיֹּאמְרוּ זֹאת מָצָאנוּ הַכֶּר נָא הַכְּתֹנֶת בִּנְךָ הִוא אִם לֹא.” (בראשית, ל"ז, ל"א–ל"ב) ואת הכרתו באבדן ותגובתו החריפה: ”וַיַּכִּירָהּ וַיֹּאמֶר כְּתֹנֶת בְּנִי חַיָּה רָעָה אֲכָלָתְהוּ טָרֹף טֹרַף יוֹסֵף. וַיִּקְרַע יַעֲקֹב שִׂמְלֹתָיו וַיָּשֶׂם שַׂק בְּמָתְנָיו וַיִּתְאַבֵּל עַל בְּנוֹ יָמִים רַבִּים. וַיָּקֻמוּ כָל בָּנָיו וְכָל בְּנֹתָיו לְנַחֲמוֹ וַיְמָאֵן לְהִתְנַחֵם וַיֹּאמֶר כִּי אֵרֵד אֶל בְּנִי אָבֵל שְׁאֹלָה וַיֵּבְךְּ אֹתוֹ אָבִיו.”(שם, פסוק ל"ג)
הסיפור המקראי > מעשה יהודה ותמר

כאן (פרק ל"ח) מופיע במקרא מעשה יהודה ותמר, לדעתו של ספייזר מעשה זה הוא "יחידה עצמאית לגמרי" נטולת "זיקה לדרמה של יוסף, שאותה היא קוטעת בסוף המערכה הראשונה", אך לאחריו הראו רבים על קשרים הדוקים של סיפור זה לסיפור יוסף.
הסיפור המקראי > יוסף בבית פוטיפר

על פי המסופר, אשת פוטיפר ניסתה לפתות את יוסף לשכב עימה, לאחר שהוקסמה מיופיו. יוסף סירב להצעותיה, בנימוק שהדבר נחשב לבגידה באמון פוטיפר ומהווה חטא לאלוהים. באחד הימים, בהגיע שעת כושר, תפסה אשת פוטיפר את יוסף בבגדו כדי לשדל אותו לשכב עימה. יוסף הסיר את בגדו שאחזה בו, והוא נשאר בידה, ונמלט אל מחוץ לבית. בראותה זאת, קראה אשת פוטיפר לבני ביתה, שלא היו בבית באותה שעה. כשהגיעו, היא שִקרה להם שיוסף ניסה לאנוס אותה, ובעודו פושט את בגדיו זעקה בקול שיבואו לעזרתה, ומשראה כך - נמלט. את אותו הסיפור סיפרה גם לבעלה כששב מעבודתו. פוטיפר כעס על יוסף והביא לתפיסתו, וכלא אותו בבית הסוהר.
הסיפור נחתם (פסוקים כא-כג) בתיאור עלייתו והצלחתו של יוסף בבית הסוהר, המקביל להצלחתו בבית אדוניו בראשית הסיפור. חתימה זו מקשרת את סיפור יוסף ואשת פוטיפר לסיפור חלום שר המשקים ושר האופים שבפרק שלאחר מכן (מ), ואפשר לראות בה גם פתיחה לסיפור זה.
הסיפור המקראי > חלומות פרעה

לפי הסיפור, חלם פרעה שני חלומות רצופים, שאת פתרונם נתן לו יוסף: שבע שנות שובע יגיעו לעולם, ולאחריהם שבע שנות רעב. בעקבות הפתרון הזדרז יוסף והציע לפרעה לאגור מזון בזמן השובע כדי שהארץ תוכל לשרוד בזמן הרעב. פרעה התפעל מהפתרון ומההצעה המעשית שבעקבותיו, ומינה את יוסף על ביצוע משימת אגירת המזון. יוסף ביצע בהצלחה את המשימה ואגר אוצרות מזון רבים, שאותם מכר לאחר מכן ליושבי מצרים.