stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שוד בנק דיסקונט (2002)

שוד בנק דיסקונט היה אירוע פשיעה שהתרחש במהלך סוף השבוע של 19 ל-21 ביולי 2002 (כ-48 שעות) בסניף המרכזי של בנק דיסקונט לישראל ברחוב יהודה הלוי בתל אביב. השוד נחשב לגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל, ונותר בלתי מפוענח עד היום. במהלך השוד חדרה חבורה של שלושה עד חמישה שודדים מקצועיים לסניף. הם הצליחו לפרוץ ל-451 כספות מתוך 5,000 ולגנוב שלל המוערך ב-25 מיליון דולר במזומן.
שיטת הפעולה

השודדים הפגינו רמת תחכום ודיוק יוצאת דופן:
תכנון מוקדם: ההכנות לשוד נמשכו ככל הנראה מספר שבועות, כולל עבודה לסירוגין במשך מספר סופי שבוע.
חדירה לבנק: השודדים נכנסו ככל הנראה דרך מערכת מיזוג האוויר למרתף הבנק.
גישה לחדר החשמל: פירקו בצורה מתוחכמת את מנעול הדלת של חדר החשמל והחליפו אותו במנעול חלופי.
קידוח מדויק: השתמשו במקדחת יהלום מיוחדת לקדיחת חור בגודל 80 על 60 ס”מ בקיר בעובי 60 ס"מ.
עבודה ממושכת: עבדו כמעט 48 שעות רצופות בתוך הכספת.
בחירה סלקטיבית: פרצו רק לכספות מסוימות (3556 עד 5225) ולקחו רק מזומנים.
יצירת בלבול: השליכו תכשיטים וחפצי ערך על הרצפה כדי ליצור בלבול.
היקף הגניבה

451 כספות נפרצו מתוך כ-5,000.
השלל הוערך ב-25 מיליון דולר במזומן.
תכשיטים וחפצי ערך רבים הושארו במקום.
גילוי השוד

השוד התגלה רק ביום ראשון, 21 ביולי 2002, בשעה 8:00 בבוקר, כאשר עובדי הבנק הגיעו לפתוח את חדר הכספות.
החקירה

החקירה נוהלה על ידי היחידה המרכזית של מחוז תל אביב, בראשות רב-פקד נסים דאודי.
לא נמצאו ראיות פורנזיות כמו DNA, טביעות אצבע או שיירי סיגריות.
נחקרו מאות חשודים, כולל עובדי בנק ואנשי אבטחה.
המשטרה השקיעה משאבים רבים בניסיון לפענח את השוד, ללא הצלחה.
החקירה > אתגרים בחקירה

היעדר ראיות: השודדים לא השאירו כל ראיה פורנזית בזירה.
תכנון מדוקדק: השודדים פעלו על פי תוכנית מדויקת, כולל שימוש בתרשימים של מבנה הבנק.
בחירת השלל: לקיחת מזומנים בלבד הקשתה על זיהוי הכסף הגנוב.
חוסר בדיווח: חלק מבעלי הכספות לא דיווחו על הסכומים המדויקים שנגנבו, מחשש לחקירות מס.
השפעות והשלכות

הבנק הגיע להסדר עם רוב הלקוחות במסגרת הכיסוי הביטוחי.
האירוע גרם למבוכה רבה למשטרת ישראל ולמערכת הביטחון.
השוד נחשב לאחד המתוחכמים ביותר בתולדות הפשע בישראל.
ראו גם

שוד בנק
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  אלי סניור, תיק פתוח: איפה המיליונים משוד הכספות הגדול?, באתר ynet, 26 בנובמבר 2011
↑  103FM, ‏השוד המסתורי בהיסטוריה הישראלית: לאן נעלמו 25 מיליון דולר במזומן, באתר מעריב אונליין, 20 ביולי 2018
↑  שרה ליבוביץ-דר, קוד פתוח: 9 שנים אחרי, השוד הגדול בבנק דיסקונט לא פוענח, באתר nrg‏, 26 במרץ 2011
↑  יותר מ-20 שנה ללא קצה חוט: שוד הכספות הגדול בבנק דיסקונט, באתר story.mako.co.il (באנגלית)
↑  להצדיע וללמוד: יום הולדת לשוד הכספות הגדול | ייצור ידע, ‏2020-08-02
↑  i24NEWS עברית (2024-08-14), הפשע המושלם: 22 שנה אחרי שוד הכספות הגדול - והחוקר עדיין מחפש תשובות, נבדק ב-2024-10-21
↑  i24NEWS, הפשע המושלם: 22 שנה אחרי שוד הכספות הגדול - והחוקר עדיין מחפש תשובות, באתר i24NEWS, ‏2024-08-14
↑  שמעון איפרגן., ‏17 שנה ללא קצה חוט: לאן נעלמו המיליונים משוד בנק דיסקונט בתל אביב?, באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2019
אוקולוס

האוקולוס בפנתאון שברומא, בציורו של ג'ובאני פאניני.
אוקולוס (בלטינית: Oculus - "עין") הוא אלמנט באדריכלות שהוא חלון או פתח עגול בראש כיפה שמטרתו להאיר את המבנה. הידוע במבני האוקולוס הוא זה המצוי בתקרת כיפת הפנתאון ברומא שבאיטליה.
איכותו וחשיבותו של האוקולוס היא בהכנסת אור טבעי רב לתוך הכיפה מבלי לפגוע ביציבות המבנה. האור הנכנס משרה אווירה דרמטית בחלל המבנה ובשל שינוי מיקומה של השמש בשמיים במשך היום, כתם האור נע בתוכו. העיקרון המבני של הכיפה הוא כזה שכל עוד הפתח העגול נמצא במרכזה הגאומטרי, מאמצי הלחיצה הפועלים בראש הכיפה עוברים במישור הטבעת הנוצרת בגובה האוקולוס והכיפה לא קורסת. החיסרון של פתח זה הוא חשיפת המבנה לאיתני הטבע - כניסת רוח, גשם, ברד ושלג לתוך המבנה. מתכנני המבנים בעולם העתיק תכננו בדרך כלל מערכת של מרזבים מתחת לרצפת המבנה על מנת למנוע הצטברות משקעים בתוכו.
באדריכלות רומנסקית ואדריכלות גותית "אוקולוס" משמש גם כשם לחלון עגול.
אוקולוס הוא גם אלמנט המאפיין אדריכלות איסלאמית.
כיפת אוקולוס שהשתמרה מן המאה הראשונה לפנה"ס, בהרודיון
פאוזי משלב

פאוזי עאטף משלב (ערבית: فوزي مشلب) כיהן כראש המועצה המקומית אבו סנאן בשנים 2018-2024.
ביוגרפיה

משלב הוא בעל מפעל ליצור משקאות קלים. חבר הליכוד.
בבחירות לרשויות המקומיות בישראל ב-2018 התמודד וניצח בסיבוב השני את ראש המועצה היוצא נוהאד משלב ברוב של 56.62%.
ב-22 באוגוסט 2023, במהלך מערכת הבחירות ב-2023 נרצחו ביישוב 4 תושבים, ביניהם אחד המתמודדים נגד בנו לראשות המועצה. פאוזי עצמו לא התמודד בבחירות, ובנו סיף נבחר לראשות המועצה.
עאטף לא התמודד בבחירות לרשות המקומית בשנת 2024, אך בנו סיף משלב התמודד ונבחר לראשות המועצה.
חשדות לפלילים

במאי 2023 נעצר יחד עם ראשי רשויות נוספים בחשד להטיית מכרזי פינוי אשפה.
הערות שוליים

1 2  ת"א (קריות) 51346-12-10 – משלב פאוזי עאטף נ' עו"ד חוסאם אל קאסם, באתר DataCheck
↑  מכתב לח"כ גדעון סער, באתר DocPlayer
↑  יאיר קראוס, חסן שעלאן, המועמד שנרצח באבו סנאן - קצין מג"ב לשעבר: "טבח, הרוצח ירה לכולם בראש", באתר ynet, 23 באוגוסט 2023
↑  ראש מועצת עוספיא נעצר בחשד לשוחד והפרת אמונים, באתר NWS חדשות חיפה והסביבה, ‏1 במאי 2023
↑  לירן לוי, פרשת השחיתות בצפון: כדורגלן עבר בליגת העל נעצר בנתב"ג, באתר ynet, 3 במאי 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף מישלב

| --- | --- |

 לידה:  1952 (בן 72 בערך) אבו סנאן ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1970–2008 (כ־38 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד חרב  מפקד חטיבת עציון  מפקד חטיבת הבקעה  מפקד בא"פ לכיש  מפקד עוצבת אדום  אלוף פיקוד העורף  מתאם פעולות הממשלה בשטחים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה
 עיטורים
   צל"ש אלוף
 
יוסף מישלב (בערבית: يوسف مشلب; נולד בשנת 1952) הוא אלוף במילואים בצה"ל. שימש בין היתר כמפקד חטיבת עציון, כמפקד חטיבת הבקעה, כמפקד עוצבת אדום, כמתאם פעולות הממשלה בשטחים וכמפקד פיקוד העורף. בן העדה הדרוזית הראשון בצה"ל שהועלה לדרגת אלוף.
קורות חיים

מישלב נולד בכפר אבו סנאן. בשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת כמפקד מחלקה וכמפקד פלוגה בגדוד חרב. בשנת 1974 במהלך פעילות באזור זרעית שעל גבול לבנון זיהה סגן מישלב חדירת מחבלים לישראל, ולאחר מרדף שנמשך למעלה מיממה זיהה מישלב שני מחבלים בשעה שניסו לחזור ללבנון, הסתער עליהם והרגם. על פעולה זו קיבל צל"ש אלוף מאלוף הפיקוד רפאל איתן.
ב-1979 שירת כקצין אג"ם של חטיבה 300 בתקופה בה אירע הפיגוע בנהריה.
בשנת 1980 מונה למפקד גדוד חרב, ב-1987 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת עציון ובשנת 1989 למפקד חטיבת הבקעה. בספטמבר 1988, בעת שבסיס האימונים בא"פ לכיש ליד בית גוברין היה תחת פיקודו, אירעה בבסיס תאונת אימונים, שבה נהרג קצין הצנחנים סגן אמיר יקותיאל. מישלב הועמד לדין, ובבית הדין הצבאי לערעורים הורשע בגרימת מוות ברשלנות ונדון לארבעה חודשי מאסר על תנאי.
בשנת 1990 מונה לסגן מפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון (איו"ש). שנתיים אחר כך, בשנת 1992, מונה לסגן מפקד יחידת הקישור ללבנון (יק"ל) ובשנת 1994 מונה למפקד עוצבת אדום. שנה לאחר מכן מונה לראש מטה פיקוד הדרום, ובשנת 1998 מונה לסגן מתאם פעולות הממשלה בשטחים ושלוש שנים אחר כך — למפקד פיקוד העורף. ביולי 2003 מונה למתאם פעולות הממשלה בשטחים, סיים את התפקיד בספטמבר 2008 ופרש מצה"ל לאחר 38 שנות שירות.
ב-2008 מונה מישלב לממונה על מחוז חיפה במשרד הפנים ומילא תפקיד זה עד סוף שנת 2016.
בהמשך כיהן מישלב כיושב ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה רכס הכרמל וכממלא מקום יושב ראש הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה מעלה חרמון.
ב-2022 נבחר מישלב לעמוד בראש הוועד המנהל של המכללה האקדמית להנדסה בראודה.
מישלב הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.
חיים אישיים והשכלה

מישלב הוא בעל תואר שני בתחום מדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה. מישלב נשוי ואב לשישה. מתגורר באבו סנאן.
הערות שוליים

↑  צל"ש אלוף שהוענק ליוסף מישלב, באתר הגבורה
↑  בן כספית, סטירה לקונטאר, באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2003.
↑  אמנון ברזילי, אב שכול למופז: לא לקדם את תא"ל מישלב, באתר הארץ, 14 במאי 2001.
בג"ץ 4555/01 צבי יקותיאל ואחרים נ' ראש המטה הכללי, רב אלוף שאול מופז ואחרים, ניתן ב-24 ביולי 2001
↑  איציק וולף, האלוף הדרוזי הראשון פושט מדיו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 29 באוגוסט 2008
↑  ביקור פרידה - יוסף משלב הממונה על המחוז, באתר גפן-מגזין המושבות, מיום 20 בדצמבר 2016
↑  רשימת בעלי תפקידים, באתר הוועדה המקומית רכס הכרמל
↑  מבנה ארגוני, באתר הוועדה המקומית מעלה חרמון
↑  חברי הנהלה > המכללה האקדמית להנדסה בראודה, באתר המכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה
↑  אלוף (מיל') יוסף מישלב - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏2 במרץ 2022
אסי הנגבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוגוסט 1947
 פטירה:  7 בפברואר 2014 (בגיל 66)
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1974–2008 (כ־34 שנים)
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  בית צבי
 בת זוג:  דינה לימון
 צאצאים:  מיכאל הנגבי
 פרופיל ב-IMDb
אסי הנגבי (8 באוגוסט 1947 – 7 בפברואר 2014) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה

הנגבי גדל בקיבוץ מרחביה. הנגבי הוא בנם של דוד ומאשה הנגבי. אביו של הנגבי היה ממקימי "ספריית פועלים" והעורך הראשי שנים רבות של קיבוץ מרחביה. הנגבי למד משחק בבית צבי.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

בשנת 1974 השתתף בסדרת הטלוויזיה "הכלה וצייד הפרפרים" גילם את צבי.
בשנת 1978 שיחק בסרט "בלפר". באותה השנה כתב את השיר שר "יום אחד" ודודו זר ביצע את השיר בתוכנית "עוד להיט" השיר גם היה אמור להיות חלק מהאלבום הראשון של דודו אך האלבום לא הושלם ולא ראה אור.
בשנת 1979 שיחק בסרט "נציב המלח".
בשנת 1981 כתב עם אשתו דינה לימון את המחזה "מסיבת פרידה לאקדוחן" על פרשת רצח אליהו.
בשנת 1983 הופיע בסרט "אני והמאהב של אשתי".
בשנת 1986 שיחק בסרט "האינסטלטור" בתפקיד אפרים שטריקר.
בשנת 1987 הופיע בסרט "המרגל הבלתי אפשרי" בתור קצין ישראלי. באותה השנה גם התארח בסדרת הטלוויזיה הקומית "המסעדה הגדולה" ששודרה בערוץ הראשון. בנוסף באותה השנה שיחק בסרט האמריקאי "המרגל הישראלי בדמשק" בתור קצין. כמו כן באותה השנה שיחק בסרט האמריקאי "Shalom LaMechasse" גילם את פרידמן.
בשנת 1988 השתתף בסרט "מקום ליד הים" גילם את סלים.
בשנת 1990 שיחק בסרט "אהבה אסורה" גילם את סא"ל בן-ברק.
בשנת 1993 התארח בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "עניין של זמן" ששודרה בטלוויזיה החינוכית גילם את אבא של סער.
בשנת 1994 שיחק בסדרת הטלוויזיה "סיפור מקומי" שיחק את חיים רוזן. באותה השנה שיחק גם בסרט "איה" בתפקיד איש במעלית.
בשנת 1995 שיחק אבא בסרט "רק שתדעי לך".
בשנת 1996 הופיע בסדרת הטלוויזיה "סיטון" ששודרה בערוץ הראשון שיחק בתפקיד שוטר.
בשנת 1997 גילם את יוגב בסדרת הטלוויזיה "כחול עמוק". באותה השנה גם גילם את דמותו של האלוף חיים נאדל בסדרת הטלוויזיה "קו 300". בנוסף באותה השנה גם שיחק את ירושלמי בסדרת הטלוויזיה "האישה באפור".
בשנת 1998 שיחק את שומרון בסדרת הטלוויזיה "סיבת המוות – רצח". באותה השנה גם גילם את צדוקי בסרט "מזל דגים".
בשנת 1999 כתב את הסרט "גופה בחולות".
בשנת 2001 שיחק לצד בנו מיכאל הנגבי בסרט "אינג'יל" גילם את רונן המבוגר.
בשנת 2003 שיחק בתפקיד ע"ד בסדרת הדרמה של ערוץ 10 "תיק סגור".
בשנת 2004 הופיע בסדרת הטלוויזיה "אדומות" ששודרה בערוץ הילדים. באותה השנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "Comeback".
בשנת 2005 שיחק את אבא של יונתן בסרט "החשוד האחרון". באותה השנה גם גילם את זיסמן בסדרת הדרמה של ערוץ 2 "לתפוס את השמים".
בשנת 2006 השתתף בסרט "ידיים קשורות".
בשנת 2007 הופיע בסדרת הטלוויזיה של ערוץ 2 "מסודרים" גילם את צוקר. באותה השנה גם גילם את דמותו של שימי חסון בסדרת הטלוויזיה של ערוץ 2 "בשורות טובות". בנוסף באותה השנה התארח בסדרת הדרמה של HOT "להוציא את הכלב" בתפקיד קשיש בשירותים.
בשנת 2008 הופיע בסדרת הטלוויזיה התיעודית של Yes דוקו "הנרגנים".
בתיאטרון

הנגבי שיחק בתיאטרון הבימה בשנים 1970–1978.
בתיאטרון הבימה שיחק בהצגות: "אמא קוראז'", "ההולכים בחושך", "הילד חולם", "המטבח", "המלך ג'והן", "הנפש הטובה מסצ'ואן", "יהודי הדממה", "כובע הקש האיטלקי", "קדיש", "ריצ'רד השלישי", המחזמר "חגיגת קיץ", ו"שבת ראשון שני".
חיים אישיים

הנגבי היה נשוי לשחקנית דינה לימון ובנם הוא הקומיקאי והשחקן מיכאל הנגבי.
הערות שוליים

1 2 3  נדב מן, מזל טוב: קיבוץ מרחביה, שבו "ביתמונה", בן 80, באתר ynet, 18 בספטמבר 2009
↑  אסי הנגבי ורעיה גלעדי ליד מכונית שגריר בריה"מ – הבית לצילום, באתר הבית לצילום, ‏19 ביוני 2023
1 2 3  אסי הנגבי, באתר archive.habima.co.il
↑  שירים ומערכונים | קטעים נוסטלגיים לצפייה ישירה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 1 ביולי 1978
↑   המסעדה הגדולה – כל מאהביה – עונה 2 – פרק 9 – הפרק המלא – באיכות גבוהה! – 28/03/1987 – مطعم أبو رامي, סרטון בערוץ "אבי עמיצור – נוסטלגיה וזכרונות ילדות", באתר יוטיוב (אורך: 29:05)
↑  סיטון | פרק 14 – חשיפת יתר (חלק ד'), באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 בפברואר 1996
↑  איתי קרני, יותר מורכב מטושטוש, באתר ynet, 15 בנובמבר 2001
↑  ההולכים בחושך | חנוך לוין, באתר www.hanochlevin.com
↑  הילד חולם | חנוך לוין, באתר www.hanochlevin.com, ‏2019-01-26
↑  רחלי מלק-בודה, בבסיס של כל בדיחה יש רחמים מסוימים, באתר nrg‏, 24 בנובמבר 2017
אהרן חיים כהן

אהרן חיים כהן
אהרן חיים כהן בשנות ה-30 של המאה ה-20
מפגש של ראשי הסוכנות היהודית ומנהיגים ציונים עם שייח’ים של עבר הירדן, מלון המלך דוד, 1933. בשורה הקדמית יושבים במרכז: חיים ארלוזורוב, חיים ויצמן ומית’קאל אל-פאיז, ראש שבטי באני-סאח’ר; ראשון מימין אברהם שפירא. בשורה האחורית עומדים מימין לשמאל: אהרן חיים כהן, משה שרת ויצחק בן-צבי.
אהרן חיים כהן (א.ח.כ., 26 בספטמבר 1906 – 1 ביוני 1962) היה איש מודיעין ופעיל ציבור ישראלי.
ביבליוגרפיה

אלעזר, יעקב. 1963, "הקשרים עם עבדאללה". מעריב, 30 בספטמבר, עמ' 10.
גלבר, יואב. 1992, שורשי החבצלת: המודיעין ביישוב, 1947-1918, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תל אביב.
הכהן, רפאל חיים. תש"ל, אבנים בחומה, ירושלים.
ח. א., ח.. 1962, "אהרן חיים כהן". דבר, 3 ביוני, עמ' 2.
יגר, משה. 2011, תולדות המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, מוסד ביאליק.
ינאית, רחל. אברהמי, יצחק. עציון, ירח (כנסו וערכו). תשל"ג, ההגנה בירושלים: עדויות וזכרונות מפי חברים, ספר ראשון תר"פ-תש"ז, הוצאת ארגון חברי ההגנה בירושלים על ידי קריית ספר בע"מ, ירושלים, עמ' 45–93.
לונדון, ירון. 1992, "המסתערב הראשון", ידיעות אחרונות (7 ימים), 25 בדצמבר, עמ' 30–33.
1962, "ספריה ערבית באבו גוש", מעריב, 14 בנובמבר, עמ' 8.
1970, "נחנך בית הנוער העובד בירושלים", דבר, 15 בינואר, עמ' 8.
ענבל, לאה. 1992, "אילו רק הבינו אותם" (ריאיון עם יואב גלבר), על המשמר (חותם), 11 בדצמבר, עמ' 2–3, 10.
פריפז, ע. 1959, "הפורעים יצאו מהרחבה ליד מסגד עומר", דבר, 21 באוגוסט.
רן, ירון. 1991, שורשי האופציה הירדנית, ציטרין – בית הוצאה לאור, תל אביב.
רובינשטיין, אליקים. 1987, "הטיפול בשאלה הערבית בשנות העשרים והשלושים: היבטים מוסדיים", הציונות, מאסף י"ב, עמ' 209–241.
שפירא, אניטה. 1973, "פרשת האופציה על אדמות האמיר עבדאללה בע'וד אל כבד – ראשית הקשר בין ההנהלה הציונית והאמיר עבדאללה", בקובץ של דניאל קארפי (עורך), הציונית, ג', ת"א, עמ' 295–345.
רונן, מתי. 1970, "המדפיס שהיה למרגל", במועצה, ינואר, עמ' 5, 7.
אהרן חיים כהן ז"ל שלושים לפטירתו. ברוידס, אברהם. "לרעי". ליפוב, דב. "איש התנועה". איש שלום, מרדכי. "איש ירושלים". אלחנני, א.ח.. "לדמותו של אהרן חיים כהן". מדבריו. "תרבות וחינוך". כהן, יעקב. "עז-נפש ורחים". אגסי, אליהו. "ראשית דרכו בפעולה הערבית של הסוכנות היהודית". שמעוני, בתיה. "איש התנועה אוהב הבריות". מרינוב, חיים. "שטח פעולתו היה רבגווני". כהן, אהרן חיים. "הפער בתחום התרבות" (מעזבונו). חדד, עזרא. "על א. ח. כהן כי איננו". שלמון, שמואל. "פעלו למען הפועל הערבי". פיקובסקי, א. "פטירת א"ח כהן – אבדה לכלל". קמחי, משה. "איש הדפוס". כהן, אהרן חיים. "על חלונות הצבעונין של שאגאל" (מדבריו). אורלובסקי, יעקב. "בעל-התרבוש". בתוך: במועצה: ביטאון מועצת פועלי ירושלים מס' 5, תמוז תשכ"ב – יולי 1962, עמ' 1–19.
אבל אהרן חיים כהן. בן-צבי, יצחק. "אמן הקשרים". בן-צבי, ינאית רחל. "בן בית הנשיא". שרת, משה. "כליל התכונות והסגולות". בטחיש, נדים. "ידידנו כאחד מאתנו". טיבי, כמאל. "הלב שהיה פועם באחווה". אסף, צבי. "איש הדפוס". בילסקי, נחום. "איש הדפוס". הכהן, דוד. "החרד לירושלים עירו". בתוך: במועצה: ביטאון מועצת פועלי ירושלים מס' 6, אב תשכ"ב - אוגוסט 1962, עמ' 25–33.
שנה לפטירתו של אהרן חיים כהן. טביב, מ.. "אהרן חיים כהן – אציל הנפש". חדד, עזרא. "לזכרו של א. ח. כהן". בטחיש, נדיב. "לזכרו של חלוץ ההבנה והידידות". כהן, שולמית. "השיעור הראשון". בתוך: במועצה: ביטאון מועצת פועלי ירושלים מס' 5, סיון תשכ"ג - יוני 1963, עמ' 25–30.
כהן, שולמית. "אבי", בתוך: במועצה: ביטאון מועצת פועלי ירושלים מס' 5 סיון תשכ"ה – יוני 1965, עמ' 46.
הערות שוליים

↑  גלבר, עמ' 59.
↑  גלבר, עמ' 61.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440969705171  GND: 1247039064  LCCN: n2021032039  VIAF: 20148874396749621031   WorldCat (עם VIAF): 20148874396749621031
כפר קרנוס

פסיפס כתובת רחוב מתקופת התלמוד - כפר קרנוס נזכרת בשורה השביעית.
כפר קרנוס (גם: כפר קרינוס) הייתה עיירה קדומה בעמק בית שאן, אשר נזכרת במספר הקשרים בספרות חז"ל וכן במקורות חיצוניים וארכאולוגיים.
העיירה נזכרת בברייתא דתחומין שבתוספתא ובתלמוד הירושלמי כעיירה הסמוכה לבית שאן מצפון, הפטורה יחד עם בית שאן ממצוות התלויות בארץ בהוראת רבי יהודה הנשיא. הגם שבחלק מהנוסחים השם מובא בצורה "כפר קרנים", הצורה "כפר קרנוס" התאשרה כנוסח המקורי שבברייתא, עם גילוי פסיפס כתובת רחוב מתקופת התלמוד, בו הובאה בהרחבה ברייתא דתחומין, ושם נזכר שם היישוב בצורה "כפר קרנוס".
העיירה נזכרת אצל חז"ל גם במדרש אגדה חוזר על איוב, לפיו נעריו של איוב יצאו מכפר קרנוס, ולמעט אחד כולם מתו במגדל צבעייא: ”ואת הנערים הכו לפי חרב - אמר רבי אבין בר כהנא, יצאו מכפר קרינוס והלכו את כל האבילין ובאו למגדל צבעיא ומתו שם”.
כן נזכרת העיירה במדרש אגדה על מרדכי והמן, לפיו מרדכי הכיר את אביו של המן עוד בהיותו בארץ ישראל, שם אביו של המן היה ספר בכפר קרינוס: ”ולינא חכם לאבוה דההוא גברא שחיק טמיא בכפר קרינוס בלנאי וספר (והאם איני מכיר את אביו של אותו רשע שהיה בלן וספר בכפר קרינוס)”.
באונומסטיקון של אוסביוס, מראשית המאה הרביעית לספירה, נזכר כפר גדול בשם "קרניה טרכיאה" בצפון עבר הירדן, בסמוך לירדן, אשר לפי אוסביוס והירונימוס, שם מראים לפי המסורת את ביתו של איוב.
זיהוי מוצע לעיירה הקדומה הוא באתר ח'רבת א-טוואל שמצפון לבית שאן, בסמוך לקיבוץ חמדיה.
הערות שוליים

↑  תלמוד ירושלמי, מסכת דמאי,  פרק ב', הלכה א'.
↑  ויקרא רבה, סדר מצורע, פרשה יז, ד; וכן רות רבה, פרשה ב, י.
↑  ויקרא רבה, סדר אמור, פרשה כח, ו.
וכן הגרסה קרינוס ברוב כתבי היד בתלמוד בבלי מגילה טז.
↑  עוזי ליבנר, מדרש גאוגרפי גלילי על מסע נערי איוב, קתדרה 120, תמוז תשס"ו, 54-33.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אורן אליעזרי

אין תמונה חופשית
אורן אליעזרי (נולד ב-19 במאי 1963) הוא מוזיקאי ישראלי שהיה חבר בלהקת "משינה" ובלהקת "שלום הציבור" שיצאה ממנה.
ביוגרפיה

אליעזרי, בנם של שולה וישראל אליעזרי, גדל בֿרמת השרון מתגורר כיום ביישוב חופית. הצטרף להרכב הראשון של להקת "משינה" דרך חברים של יובל בנאי ושלומי ברכה, שהקימו את להקת "משינה" ב-1983, לאחר שחרורם מהצבא.
בחזרות הראשונות של הלהקה השתתפו בנאי, ברכה, אליעזרי, המתופפת ניבי ליפשיץ (אחותה של שרון ליפשיץ) והקלידן רמי חיימוב.
לאחר פירוקה הזמני של הלהקה ב-1984 חבר אל בנאי ואל דיין וביחד הקימו להקה חדשה: "שלום הציבור". אליעזרי ניגן ב"שלום הציבור" בגיטרות, בבס ובסינתיסייזר. הלהקה הוציאה שני תקליטי שדרים: "נובמבר אחד" ו"ינשוף על ענף גבוה". את שניהם כתב בנאי והלחין אליעזרי. הלהקה לא זכתה בהצלחה מרובה, והתפרקה לאחר שנה, ב-1985.
ב-1985 חידשה "משינה" את פעילותה. אליעזרי ניגן בהופעתה הראשונה במועדון "הפינגווין". הוא עזב את הלהקה לאחר מכן, כיוון שלא היה בטוח כי ברצונו להמשיך בקריירה מוזיקלית. אליעזרי סיים תואר ראשון בביולוגיה. משנת 1995 הוא עובד כשותפו של אביו, הגאולוג ואיש אבני החן - ישראל אליעזרי, בחברת אבני החן כלג'ם.
אליעזרי המשיך לפעול בהרכבים שונים, בין השאר בלהקת קסבה, ושיתף פעולה עם יוסי אלפנט, למשל באלבום "אלפנט", עם רפי פרסקי ועם הסולנית והחלילנית, רעייתו - דלית פרידמן, ב"טורקיז".
הערות שוליים

↑  איתי חכמה, המוזיקאי שפספס את ההצלחה של משינה, מנסה שוב - בעזרת פיירוז, באתר Xnet‏, 22 בנובמבר 2018
↑  דרור נחום (עורך), עסקי הרוקנ'רול, פרק 2: 1985 - הכל קרה כל כך מהר, זברה תקליטים, 2010
↑  משה זונדר, "70 דברים שלא ידעתם על משינה", 12 במאי 1995, סופשבוע (מעריב) (קישורים)
↑  "שלם עם עצמו: המשינאי שפרש רגע לפני הפריצה", רועי רובינשטיין, Mynet, 8, 24.4.14
↑   ניר גורלי, פרויקט ביצועים בעברית לשיריה של הזמרת פיירוז, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2014
| משינה - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| משינה | "אופטיקאי מדופלם" • "אנה" • "בלדה לסוכן כפול" • "רכבת לילה" |  |
| משינה 2 | "שלח לי מלאך" • "אנחנו שניים" |  |
| משינה 3 | "שלג צח" • "אהובתי" • "ברחובות שלנו" |  |
| העמותה לחקר התמותה | "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" • "הכוכבים דולקים על אש קטנה" • "אחכה לך בשדות" |  |
| מפלצות התהילה | "שלומית בונה סוכה" • "אין מקום אחר" |  |
| שיא הרגש | "גברת שרה השכנה" • "נגעה בשמים" |  |
| להתראות נעורים שלום אהבה | "להתראות נעורים שלום אהבה" • "את לא כמו כולם" • "תחזור תחזור" |  |
| רומנטיקה עתידנית | התשובה |  |
| יהלומים בשמיים | בין הצללים |  |
מתים שרים הולכים: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502611905171
ברוך הוא וברוך שמו

ברוך הוא וברוך שמו הן מילות שבח שנהוג לומר כתגובה לשמיעת שם ה'. ישנם מנהגים שונים האם לומר שבח זה על כל הזכרת השם, רק כשהיא בתוך ברכה או רק בברכות מסוימות.
המנהג ומקורו

בתלמוד הבבלי נאמר:
תניא, רבי אומר (דברים, ל"ב, ג'): "כי שם ה' אקרא הבו גודל לאלהינו", אמר להם משה לישראל: בשעה שאני מזכיר שמו של הקב"ה - אתם הבו גודל. חנניה בן אחי ר' יהושע אומר: (משלי, י', ז') "זכר צדיק לברכה", אמר להם נביא לישראל: בשע' שאני מזכיר צדיק עולמים - אתם תנו ברכה
מדברים אלו מביא הרא"ש בתשובותיו סמך למנהגו של אביו רבי יחיאל, לומר "ברוך הוא וברוך שמו" אחרי ששמע הזכרת שם הנאמרת בכל ברכה: ”ושמעתי מאבא מארי ז"ל שהיה אומר על כל ברכה וברכה שהיה שומע בכל מקום ברוך הוא וברוך שמו, וזה הוא שאמר משה רבינו עליו השלום כי שם ה' אקרא הבו גודל לאלהינו, ועוד אפילו כשמזכיר לצדיק בשר ודם צריך לברכו שנאמר זכר צדיק לברכה” (שו"ת הרא"ש, כלל ד סימן יט) למעשה מדובר במנהג קדום יותר שהיה רווח בקרב חסידי אשכנז ומוזכר כמנהג נפוץ כבר בכתבי רבי אלעזר מגרמייזא (הרוקח).
את דברי הרא"ש הביא בנו רבי יעקב בעל הטורים בספר ארבעה טורים, ובעקבותיו הם נפסקו בידי רבי יוסף קארו: ”על כל ברכה שאדם שומע בכל מקום אומר ברוך הוא וברוך שמו” (שולחן ערוך, אורח חיים, סימן קכ"ד, סעיף ה').
מן האחרונים יש שהביאו מקור מפורש לאמירת המילים "ברוך הוא וברוך שמו" מדברי המדרש.
המנהג ומקורו > חיוב האמירה

הספר פרי חדש סבור כי אמירת "ברוך הוא וברוך שמו" היא מעיקר הדין. לעומתו רבי חיים בן עטר חלק על כך, משום שאין הוראה זו מפורשת בתלמוד, ולכן לדעתו המנהג הוא "מדת חסידות" ואינו מן הדין. על הגאון מווילנא נכתב שלא היה מקפיד לומר "ברוך הוא וברוך שמו", מפני ששליח הציבור אינו ממתין עד שהציבור יסיימו את אמירת "ברוך הוא וברוך שמו", אלא מסיים את הברכה בעוד שהציבור אומרים אותה, ובכך מפסיד את חזרת הש"ץ לדעתו. תלמידי הגר"א וחלק מיהודי תימן לא עונים בחזרת הש"ץ.
בוידוי של רב ניסים גאון הנדפס במחזורים נאמר ”ברוך הוא וברוך שמו לא ענינו” וכן בספר חמדת ימים הוראה להתוודות על כך. הרב עובדיה יוסף הורה לדלג על קטע זה בווידוי, ובהשפעתו השמיטו חלק מהמדפיסים את הדברים.
לאחר שמיעת השם שלא בברכה

בספר "פרי חדש" הורה לומר "ברוך הוא וברוך שמו" אחרי שמיעת כל הזכרת שם, גם כשאינה נאמרת במסגרת ברכה. נימוקו הוא על פי דברי התלמוד המורה לשבח ולברך את ה' לאחר שמיעת שמו מבלי להתנות שהשם יאמר במסגרת ברכה.
לאחר הזימון

יש שנהגו שהמזמן אומר "ברוך הוא וברוך שמו" לאחר הזימון. בסידורים לפי מנהג מרוקו המזמן אומר כן יחד עם המסובים.
בברכות שיוצאים בהן ידי חובה

הרא"ש ובעקבותיו רבי יוסף קארו הורו לענות "ברוך הוא וברוך שמו" ולא חילקו בין אם שמע הזכרת שם הנאמרת בברכות שאין יוצא בהן ידי חובה וכגון ששומע חזרת הש"ץ לאחר שהתפלל, לבין אלו שיוצא בהן, וכגון כששומע קידוש או הבדלה. וכלשון רבי יוסף קארו: ”על כל ברכה שאדם שומע בכל מקום”. למרות זאת התגלעו חילוקי דעות בין הפוסקים האם אכן ההוראה הייתה לענות על הזכרה הנאמרת בברכות שיוצא בהן ידי חובה.
הראשון שהעלה את הנושא הוא רבי שמואל אבוהב בתשובותיו, הוא טען שמאחר ועל ידי שמיעת הברכה נחשב השומע כאילו אמרה, שדין השומע כעונה, נמצא שכאשר מוסיף לאחר שמיעת השם "ברוך הוא וברוך שמו", תוספת שאינה מנוסח הברכה, נחשב הדבר כאילו שינה ממטבע הברכה. כדבריו פסקו פוסקים נוספים והמשנה ברורה הורה לחשוש לדבריהם לכתחילה.
לעומתם האריך רבי מסעוד חי רקח לקיים את המנהג, שלדבריו נהגו בו כל תפוצות ישראל, לאומרה גם כאשר יוצא ידי חובה. הוא דוחה את ההשוואה הגורפת לכאורה של השומע למברך, שאם כך תיקשה ההוראה המוסכמת לענות אמן על ברכות שיוצא בהן ידי חובה על אף שאין היא נחוצה כדי לצאת ידי חובת הברכה, כי הלוא לדברי רבי שמואל אבוהב המשווה את העונה והמברך יש להקשות, מדוע אין בכך משום עניית אמן על ברכת עצמו שהדבר מגונה. הוא מציין שאפילו בקהילתו של רבי שמואל אבוהב לא קיבלו את דבריו. כדבריו כתבו רבי חיים פלאג'י ופוסקים נוספים.
כיום, רבים נוהגים שלא לענות ברוך הוא וברוך שמו בברכות שיוצאים בהם ידי חובה, וביניהם רוב יוצאי אשכנז וחלק מיוצאי המזרח. רוב יוצאי צפון אפריקה נוהגים לענות ברוך הוא וברוך שמו.
לקריאה נוספת

אלעד פורטל, ברוך הוא וברוך שמו, אשקלון, תשע"ב.