stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונאס קסלר
הנצחה

אמו של קסלר, שרה, ושלוש מבנותיה, נספו באושוויץ בשנת 1942 או 1943. אבני נגף לזכר שרה ויונאס קסלר הונחו לפני הבית ברחוב Kartäuserhof מספר 8 שבדרום קלן. שתי אבני נגף נוספות הונחו לפני הבית ברחוב Kartäuserhof מספר 13 לזכר אחותו של יונאס קסלר, אווה זילברשטיין (נולדה ב-2 באפריל 1906) ובתה צילי-רוזה זילברשטיין (ילידת 2 ביולי 1933).
משפחה

אחיו של יונאס קסלר, סמואל, שרד את השואה ואחריה היה חבר בחבר המנהלים של מועצת קהילת בית הכנסת בקלן וישב כחבר מועצת העיר קלן מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה.
הערות שוליים

↑  bundesarchiv.de: Gedenkbucheintrag Kessler, Jonas Jakob
↑  Barbara Becker-Jákli (unter Mitarbeit von Aaron Knappstein): Der Jüdische Friedhof Köln-Bocklemünd. Geschichte, Architektur und Biografien. Hrsg.: NS-Dokumentationszentrum der Stadt Köln. Emons, Köln 2016, ISBN 978-3-95451-889-0, S. 177.
↑  Horst Matzerath, Elfi Pracht, Barbara Becker-Jákli (Hrsg.): Jüdisches Schicksal in Köln 1918–1945 - Katalog zur Ausstellung des Historischen Archivs der Stadt Kön/NS-Dokumentatinszentrum (8. November 1988 bis 22. Januar 1989, im Kölnischen Stadtmuseum/Alte Wache), Stadt Köln 1988, Seiten 76, 77 und 309
1 2 3  NS-Dokumentationszentrum Köln - Sara Kessler. In: museenkoeln.de.
↑  Amtsblatt der Stadt Köln, 9. Juli 2014
ויקטור זילברמן

ויקטור זילברמן (ברומנית: Victor Zilberman‏; נולד ב-20 בספטמבר 1947) הוא מתאגרף יהודי רומני לשעבר בעל מדליית ארד במשקל חצי בינוני באולימפיאדת מונטריאול (1976)‏.
ויקטור זילברמן אומן על ידי מרקו ספאקוב, אחיו של מוצי ספאקוב. בשנת 1969 הוא הגיע לגמר באליפות אירופה.
הוא השתתף, מטעם רומניה, בשלוש אולימפיאדות רצופות, החל מאולימפיאדת 1968 ובאולימפיאדת 1976 זכה במדליית ארד. בעקבות הזכייה, דמותו הופיעה על בול בסדרת בולים של רומניה שהציגה מקבלי מדליות אולימפיים. בגמר אולימפיאדת מונטריאול זילברמן לא חזר לרומניה, ביקש מקלט מדיני בקנדה והתיישב בה.
הערות שוליים

↑  databaseOlympics.com
↑  כתב העת הישראלי בשפה הרומנית, Minimum, גיליון מרץ 2009, ע' 36
↑  מיצעד הדגלים בוטל - הגוש המזרחי פרש, מעריב, 8 ביוני 1969
↑  אלכס דורון, אילו כל היהודים היו במשלחת של ישראל ..., מעריב, 3 באוגוסט 1976
↑  ויקטור זילברמן ונאדיה קומנאצ'י על בולי רומניה, מעריב, 17 בדצמבר 1976
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גטו צ'נסטוחובה

| --- | --- |

יהודי מנקה שלג למען חיילים גרמנים בגטו צ'נסטוחובה, פולין (1941–1942)
 מידע כללי
 סוג:  גטו, להרעבה, עבדות וכליאה.
 מדינה:  פולין
 מחוז:  צ'נסטוחובה 
 אוכלוסייה
 מספר אסירים בשיא:  48,000
 השתייכות האסירים:  יהודים פולנים
 נתונים
 מספר הנספים:  48,000 יהודים
 קואורדינטות:  50°48′00″N 19°07′00″E﻿ / ﻿50.8°N 19.1166666667°E﻿ / 50.8; 19.1166666667
 
גטו צ'נסטוחובה היה גטו נאצי במהלך מלחמת העולם השנייה שהוקם על ידי גרמניה הנאצית לצורך רדיפה וניצול של יהודים מקומיים בעיר צ'נסטוחובה במהלך כיבוש פולין. בשיאו, הכיל הגטו כ-48,000 יהודים פולנים. רוב אסירי הגטו נשלחו אל מותם באמצעות רכבות לטרבלינקה. ביוני 1943 פתחו תושבי הגטו הנותרים במרד גטו צ'נסטוחובה, שדוכא על ידי האס אס לאחר כמה ימים של לחימה.
היסטוריה > ראשית הגטו

הפקודה הרשמית להקמת הגטו בצ'נסטוחובה ניתנה ב-9 באפריל 1941 על ידי ריכרד וונדלר. בנוסף ליהודים מצ'נסטוחובה, הובאו עוד יהודים ברכבת מעיירות וכפרים סמוכים מדרום-מערבה של הרפובליקה הפולנית השנייה הכבושה, כמו קרצ'פיצה, אולשטין, מסטוב, ינוב ופשירוב, פלוק ולודז'.
היסטוריה > עבודות הכפייה

אסירי הגטו נאלצו לעבוד בעבודות כפייה תחת שלטון גרמניה הנאצית בתעשיית החימוש, רובם בבית היציקה הפולני המורחב "Metalurgia" הממוקמת ברחוב קרוטקה (שנשלטה על ידי היצרן הגרמני האסאג, ושמה שונה ל־Hassa-Eisenhütte AG) כמו גם במפעלים או בתי מלאכה מקומיים אחרים.
היסטוריה > חיסול הגטו

חיסול הגטו בוצע בשני שלבים עיקריים. בשלב הראשון, בליל 21 בספטמבר 1942, במהלך יום הכיפורים, בהוראת האופטמן פול דגנהרדט החל חיסול בגטו צ’נסטוחובה. הגטו הוקף על ידי המשטרה הנאצית ויחידות מגויסות של אוקראינים, ליטאים והמשטרה הפולנית. בשעה 7:00 בבוקר החלו הגרמנים וכוחות העזר שלהם להוציא את היהודים מדירותיהם ברחובות, וילסונה, גריבלדייגו, קאוויה, קרוטקה, רינק ורשבסקי וכן מחלקים ברחובות גרנצ’רסקה ונדז’צ’נה. ב-22 בספטמבר 1942, בשעה 12:29, יצא משלוח היהודים הראשון מ-וארטה, תחנת רכבות המשא, בדרכו למחנה ההשמדה בטרבלינקה. הרכבת הגיעה ליעדה ב-05:15 למחרת היום.
קבוצת לוחמים שכללה גם רבקה גלנץ התנגדה באופן פעיל ורובם נפלו בקרב.
לאחר שלב החיסול הראשון בסתיו 1942, שלחו הגרמנים את 6,000 היהודים אשר נותרו בחיים לגטו מחנה עבודה, שנקרא “הגטו הקטן”. בעלי המלאכה המיומנים ביותר שוכנו בבית פרנק, בשדרות הבתולה הקדושה מריה 14. הם הורשו לחיות עם בני משפחותיהם וביצעו עבודות שונות אשר הוזמנו על ידי הגרמנים. חיסול הגטו הקטן הושלם ביולי 1943. מי ששרד לאחר מכן, נשלח למחנות עבודת כפייה. היצרן הגרמני האסאג, לדוגמה, הקים שישה מחנות עבודה ליהודים ברחובות רבים באזור. מחנות עבודת כפייה הוקמו בכל המפעלים של הקונצרן ששכנו בצ’נסטוחובה. בהם הוחזקו כאסירים ונוצלו כ 10,990 עובדי כפייה יהודים, מהם כ 3,490 תושבי צ’נסטוחובה במקור.
מרד צ'נסטוחובה

אלו ששרדו את חיסול הגטו (כ-5,000–6,000 פועלי עבדים ובני משפחותיהם) הוכנסו לגטו הקטן של מפעל התחמושת הוגו שניידר. שם הוצאו להורג 850 יהודים. עד מהרה הוקם ארגון יהודי לוחם חשאי על ידי מרדכי זילברברג, סומק אברמוביץ' והנייק פסאק. הארגון נקרא Jewish Fighting Organization, או בקיצור ZOB, וכלל 300 חברים.
כאשר עברו הגרמנים לחסל את הגטו הקטן ב-26 ביוני 1943 פרץ מרד גטו צ'נסטוחובה. זילברברג התאבד כשהגרמנים הסתערו על הבונקר שלו. 1,500 יהודים מתו בלחימה. ב-30 ביוני ההתנגדות דוכאה עם 500 יהודים נוספים שנשרפו חיים או נקברו מתחת להריסות. 3,900 יהודים נתפסו והוכנסו לעבודה במחנות העבודה "אפטרבאו", "וורטוורק" ו-"אייסנוט". גם במחנות אלו קמו תנועות התנגדות, רובן עסקו בחבלה בתוך המחנות. 400 בני אדם נורו בעקבות סלקציה. בדצמבר באותה שנה הועברו 1,200 אסירים לגרמניה הנאצית. הגברים נשלחו לבוכנוואלד, הנשים לדכאו (כולן נספו). עם זאת, מחנות היציקה הנחוצים קמו לתחייה במחצית השנייה של 1944 עם כ-10,000 עובדים חדשים שנשלחו מלודז', קילצה, רדומסק וסקארז'יסקו-קמיינה. ב-15 וב-16 בינואר 1945, לקראת ההתקדמות הסובייטית, נשלחו לרייך השלישי כ-3,000 אסירים; כולם נספו. 5,200 היהודים הנותרים שהועסקו במחנות העבודה של צ'נסטוחובה שוחררו על ידי הצבא האדום.
הערות שוליים

↑  Towns - Virtual Shtetl, web.archive.org, ‏2016-09-25
1 2  YIVO | Armed Resistance, yivoencyclopedia.org
1 2 3  History - Jewish community before 1989 - Częstochowa - Virtual Shtetl, web.archive.org, ‏2017-02-20
↑  Paszkowski Wiesław, אלון גולדמן, הקבר האחים – 22-20 Kawia. ul בצ'נסטוחובה, התאחדות יוצאי מחוז צ'נסטוחוב בישראל, פברואר 2018, עמ' 1
↑  חיסול גטו צ’נסטוחובה – The World Society of Częstochowa Jews and Their Descendants, באתר jewishguide.muzeumczestochowa.pl
↑  CZESTOCHOWA, יד ושם Shoah Resource Center, The International School for Holocaust Studies, עמ' 2
↑  אדאם שטיינברעכער, ווידערשטאנד אין "האסאג-פלצעריי", ספר צ'נסטוחוב ב, 1968, עמ' 221-230
איתי גרשון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במאי 1993 (בן 31) ירושלים 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  אגרוף, קיקבוקס 
 
איתי גרשון (נולד ב-1993) הוא ספורטאי זירה מקצועי אשר מתחרה באגרוף תאילנדי וקיקבוקסינג עד משקל 71 ק"ג. היה אלוף העולם באגרוף תאילנדי וקיקבוקסינג חובבני, מקום שלישי בטורניר קיקבוקסינג מקצועני (TNA) ובעל חגורת ה-GPRO העולמית.
ביוגרפיה

גרשון נולד בישראל, בעיר ירושלים וגדל בשכונת קטמונים. סיים תיכון בבית הספר גבעת גונן. התגייס לשירות צבאי כספורטאי המצטיין הראשון בתחום האגרוף התאילנדי בישראל ושירת כמדריך כושר צבאי בפיקוד המרכז בירושלים.
את דרכו החל בגיל 13, כשראה את אחיו הגדול מתאמן. בגיל 15 השתתף בקרב הראשון שלו בתחרות מקומית שהתקיימה בפתח תקווה.
לאחר מספר קרבות וזכייה באליפות ישראל לנוער בקיקבוקסינג, יצא עם נבחרת ישראל לאליפות אירופה בלטביה שם הפסיד בקרב הראשון ליריב מאזרבייג'ן.
במדליית הזהב הראשונה שלו זכה בתחרות גביע אירופה באגרוף תאילנדי לנוער, בה ניצח יריבים מבלארוס, גרמניה, אוקראינה וצ'כיה.
ב-2011 זכה שוב באליפות ישראל בקיקבוקסינג, ובכרטיס הטיסה לאליפות אירופה לנוער, בה זכה לאחר שלושה ניצחונות. באותה שנה זכה באליפות העולם באגרוף תאילנדי (IFMA) והיה לאלוף העולם הראשון בתחום זה המגיע ממדינת ישראל.
ב-2013 החל גרשון את דרכו בזירה המקצוענית. הוא התמודד בקרב השמינית בטורניר ה-TNA הקשוח אשר מתקיים מדי שנה ברוסיה מול יריב פולני מנוסה וזכה בקרב לאחר שלושה סיבובים קשים, כאשר בסיבוב השני הצליח להפיל את הפולני לקנבס פעמיים.
מהישגיו הבולטים

אלוף ישראל לשנים 2009–2014
אלוף העולם לנוער IFMA 2011
אלוף אירופה WAKO 2011
מדליית זהב בגביע עולם WAKO 2014
מדליית זהב בגביע עולם IFMA 2015
סה"כ קרבות - 108, ניצחונות - 94 והפסדים - 14
מדליית ארד במשחקי העולם בקיקבוקס - שנת 2017.
הערות שוליים

↑  תומר גנור, איגרוף תאילנדי: איתי גרשון אלוף העולם לסטודנטים, באתר ynet, 23 במרץ 2015
↑  משחקי העולם בפולין: מדליית ארד לנילי בלאק, באתר ONE‏, 30 ביולי 2017
יורי פורמן

| --- | --- |
 יורי פורמן וחגורת האליפות שלו
יורי פורמן וחגורת האליפות שלו
 לידה:  5 באוגוסט 1980 (בן 44) ברית המועצות הומל, ברית המועצות, בלארוס
 מידע כללי
 שם לידה:  Yuri Foreman
 מדינה:  ישראל ישראל
 גובה:  1.80 מטר
 ספורט
 ענף ספורט:  איגרוף
 משקל:  קל בינוני
 הישגים
 שיאים אישיים:  אלוף העולם במשקל קל בינוני
יורי פורמן (נולד ב-5 באוגוסט 1980) הוא מתאגרף ורב ישראלי. אלוף העולם באגרוף במשקל קל בינוני לשנת 2009.
ביוגרפיה

פורמן נולד בהומל שבברית המועצות (כיום בלארוס), החל להתאמן באגרוף מגיל 7 וכעבור שנתיים עלה לארץ עם משפחתו.
בשנת 2001 עזב פורמן לניו יורק, שם החל בשנת 2002 את קריירת האגרוף המקצוענית שלו. פורמן הוא אחד המתאגרפים הטובים בעולם בקטגוריית משקל בינוני. פורמן נחשב לאחד משלושת המתאגרפים היהודים הטובים בעולם, לצד רומן גרינברג ודמיטרי סליטה.
בנובמבר 2009 הוכתר כאלוף העולם של איגוד ה-WBA במשקל קל בינוני (עד 70 ק"ג) אחרי שגבר בהחלטת שופטים על הפורטוריקני דניאל סנטוס.
פורמן, הלומד בישיבה בברוקלין והוסמך כרב ב-2014, שלט בקרב מתחילתו למרות נחיתותו הפיזית מול העוצמה של סנטוס, ולאחר 12 סיבובים העניקו לו שלושת השופטים פה אחד את הניצחון, שהקפיץ אותו למאזן של 0:28 בקריירה שלו.
"אני מאוד גאה להשיג את מה שהשגתי עבור ישראל ועבור ברוקלין", אמר פורמן בסיום הקרב. "הוכחתי שיהודים יכולים להילחם."
פורמן הפסיד את תואר אלוף העולם במשקל קל בינוני בתחרות מול מיגל קוטו שהתקיימה ב-5 ביוני 2010 ביאנקי סטדיום בניו יורק.
בשנת 2009 גילם תפקיד קטן בדרמת האגרוף "לחימה" לצד צ'נינג טייטום.
הערות שוליים

↑  שלמה שמיר, יורי פורמן יגן על תואר אלוף העולם באיצטדיון היאנקיז, באתר הארץ, 14 באפריל 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ק רואן

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1997 (בן 28) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-2015
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ק רואן (באנגלית: Jack Rowan; נולד ב-18 בפברואר 1997) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אנגלי.
ביוגרפיה

רואן נולד בלונדון, הממלכה המאוחדת.
לפני שהפך לשחקן, רואן היה מתאגרף חובב מגיל 12, וזכה ב-18 מתוך 27 קרבות.
קריירה

ג'ק החל לשחק בגיל 17. הוא שיחק בתיאטרון הנוער הלאומי במגוון תפקידים. הוא ידוע בתפקידיו בסדרות טלוויזיה כמו "כנופיית ברמינגהאם" וסם במיני סדרה "נולד להרוג". על תפקידו בסדרה היה מועמד לפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר. היו לו גם תפקידים קטנים בדרמות טלוויזיה רבות, בין היתר ב"נפגעים" ו"עדות אילמת".
בשנת 2020 שיחק את קאלום מקגרגור בסדרת הדרמה "Noughts and Crosses".
בשנת 2022, רואן  לוהק לתפקיד בסדרת הטלוויזיה הקרובה "A Town Called Malice",  בה הואמגלם את הגיבור ג'ין לורד. בסדרה משחקים בין היתר ג'ייסון פלמינג, דוגרי סקוט וטהירה שריף..
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Trendy | דניאל |  |
| 2018 | בנימין | הארי |  |
| 2020 | Boys from County Hell | יוג'ין מופאט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | עדות אילמת | קווין גארווי | 2 פרקים |
| 2016 | Beowulf: Return to the Shieldlands | בריני | תפקיד משני; 12 פרקים |
| 2017 | נפגעים | שלדון הוקינס | פרק: "What Lurks in the Heart"  |
| 2017 | Born to Kill | סאם וודפורד | מיני-סדרה |
| 2017 - 2019 | כנופיית ברמינגהאם | בוני גולד | 5 פרקים |
| 2019 - 2020 | עמק המומינים | מומינטרול | דיבוב; 13 פרקים |
| 2020 | On the Edge | קמס | מיני-סדרה |
| 2020 - הווה | Noughts + Crosses | קאלום מקגרגור | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2021 | Ms Fisher's Modern Murder Mysteries | רקס קאר | פרק: "Death Alley" |
| 2023 | A Town Called Malice | ג'יני לורד | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| TBA | Wrecked | דני | סדרת טלוויזיה עתידית של BBC Three |
הערות שוליים

↑  "TV To Go: He's played a (Peaky) blinder". Metro Newspaper UK. נבדק ב-10 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Who is Born To Kill star Jack Rowan? All you need to know about the actor". Metro. 20 באפריל 2017. נבדק ב-10 בינואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Onafuye, Nikki (5 במרץ 2020). "'I want viewers to feel uncomfortable': why race drama Noughts + Crosses is must-see TV". The Guardian. נבדק ב-5 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  https://www.bbc.co.uk/programmes/b088kz6g
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1515160245348952640001   WorldCat (עם VIAF): 1515160245348952640001
המתאגרף מקווירינאלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך יצירה:  העתק מן המאה ה-1
 טכניקה וחומרים:  ברונזה
 ממדים בס"מ
 גובה:  128 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  1055 (המוזיאון הלאומי של רומא) 
 מיקום:  המוזיאון הלאומי של רומא רומא שבאיטליה
 
"המתאגרף מקווירינאלה" (Quirinale) הוא פסל דמות מתאגרף שפוסל על ידי אפולוניוס, מן התקופה ההלניסטית, עשוי ברונזה, שהשתמר בשני עותקים רומיים מן המאה הראשונה לפנה"ס, שנתגלו בגבעה הרומית בעלת שם זה בשנת 1885.
נושאו של הפסל מהווה עדות לערכים השונים של החברה ההלניסטית לעומת החברה בתקופת יוון הקלאסית. הדמות מציגה מתאבק מבוגר, גופו פצוע, אפו שבור והוא יושב בעייפות על גבי סלע. הפסל מציג תיאור ריאליסטי לתיאור גוף האדם. ביטוי אוהד זה לאיש נחות היה אחד מהשפעות האסכולה הסטואית, אשר דגלה בטשטוש מאפיינים מעמדיים ועבורה היו "ההבדלים האתניים ניתנים מעתה כדבר חיצוני בלבד, כגלימה המכסה את הישות האמיתית".
יש המזהים את הפסל כפסלו של המתאגרף קלאיטומאכוס שזכה בתחרות האגרוף במשחקים האולימפיים ה-142 בשנת 212 לפנה"ס וזכה להערצה גדולה בקרב קהל חובבי הספורט כתוצאה מאורח חייו הסגפני.
הערות שוליים

↑  אבי-יונה, מיכאל, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, 2004, עמ' 171.
↑  אפי זיו, משחקי האלים, עמ' 135-134
הוקאיי (קייט בישופ)

| --- | --- |

קייט בישופ, כפי שהופיעה על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Generations: Hawkeye & Hawkeye #1 מאוגוסט 2017, אמנות מאת גרג הורן.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Young Avengers #1 (אפריל 2005)
 יוצרים:  אלן היינברג ג'ים צ'ונג
 גילום הדמות:  היילי סטיינפלד
 מידע
 שם אמיתי:  קתרין "קייט" אליזבת' בישופ
 כינויים:  קייט, בישופ, הוקינגבירד, האבירה, האשה הקשתית, ליידי הוקאיי
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  מנהטן 
 מקצוע:  קשת
 כוחות:  ללא כוחות-על מיומנת בשימוש בחץ וקשת, סיף, חרבות, ג'ו ג'וטסו, אגרוף.
 חברה בקבוצה:  האוונג'רס מהחוף המערבי, הוקאיי חקירות
 חברה לשעבר בקבוצה:  האוונג'רס הצעירים, האוונג'רס הסודיים (מלחמת אזרחים), שותפה של הוקאיי
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  דרק ואלינור בישופ (הורים) הת'ר בישופ (אם חורגת) סוזן בישופ (אחות)   תומאס שפרד (בעל)   פני מקסימוף (בת)
 אויבים:  מאדאם מאסק 
 
קייט בישופ (באנגלית: Kate Bishop) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס הצעירים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Young Avengers #1 מאפריל 2005, ונוצרה על ידי הכותב אלן היינברג והמאייר ג'ים צ'ונג. היא הדמות הנשית הראשונה להשתמש בשם הקוד הוקאיי אחרי הוקאיי המקורי, קלינט בארטון.
קתרין אליזבת' בישופ היא בתו של תעשיין עשיר ממנהטן, אשר היה עסוק מדי לטפל במשפחתו לאחר מות אמה. לפיכך, קייט פיתחה אישיות עצמאית ועקשנית. חיי ההרפתקנות שלה החלו לאחר שהיא הותקפה קשות בסנטרל פארק, ולאחר תקופת טראומה קצרה החליטה לעבור אימוני קרב מאמצים כדי שהתקפות כאלה לא תחזורנה על עצמן. הוזמנה להצטרף לקבוצת האוונג'רס הצעירים לאחר שהפגינה כישורי קרב מרשימים ושחררה אותם מידי קאנג הכובש. לאחר שקפטן אמריקה ואיירון מן דורשים מקבוצת הצעירים להתפרק אם לא יבקשו את אישורם של הוריהם, קייט לוקחת אותם למחסן נטוש שהיה שייך לחברתו של אביה, והמקום הופך למאורתם הסודית.
בישופ נמצאת בקשרי ידידות קרובים עם סטאטור ופטריוט, חבריה לקבוצה. לאחר אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", קייט חוברת לקלינט בארטון בהרצה מחודשת של כותרי "הוקאיי". השניים שומרים על מערכת יחסים של מורה/תלמידה, אם כי לא פעם מפגינים יכולת תחרותית.
דמותה של קייט בישופ מגולמת בידי היילי סטיינפלד בסדרת היקום הקולנועי של מארוול "הוקאיי", אשר עלתה בשירות הסטרימינג דיסני+. סטיינפלד שבה לגלם את הדמות בהופעת קמע בסצנה שאחרי הכתוביות של הסרט "המארוולס", שבה  היא היא מגויסת בידי קמלה קאן לקבוצת האוונג'רס הצעירים.
מוצי ספאקוב

מוצי ספאקוב ( ב(ברומנית) Moţi Spakov או במקורMotzi Spakow; ‏1905 - מרץ 1981),היה מתאגרף יהודי רומני, אלוף רומניה באגרוף בין השנים 1923–1940, אחיו של מאמן האגרוף מרקו ספאקוב.
מוצי ספאקוב נולד בבוקרשט ולמד חשמלאות בבית הספר המקצועי Ciocanul (הפטיש - תרגום ייחודי ברומנית ל"מכבי") שברחוב דודשט, ברובע היהודי של בוקרשט. במקביל התאמן באגרוף והשתתף בתחרות האגרוף הרשמית הראשונה ב-1922. ב-1923 זכה באליפות רומניה למשקל כבד ושמר על תוארו עד 1940, כאשר משטר הלגיונרים אסר עליו להמשיך ולהתחרות בגלל היותו יהודי.
דור שלם של צעירים העריץ אותו וסופרים הקדישו לו מקום בספריהם. ב-1947 עלה לארץ ישראל ומאוחר יותר היגר לאוסטרליה, שם נפטר בגיל 76.
לקריאה נוספת

* Hary Kuller, Presa evreiască din România, Tritonic, Bucureşti - הארי קולר, העיתונות היהודית ברומניה, הוצאת טריטוניק, בוקרשט, עמוד 226
הערות שוליים

↑  מכתב מאת מוצי שפאקוב אל הרב נימירובר משנת 1936 בספרייה הלאומית: ARC. 4* 1976 / 129
↑  כתב העת הישראלי בשפה הרומנית, Minimum, גיליון מרץ 2009, ע' 36
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445757705171  VIAF: 535148876441949740000   WorldCat (עם VIAF): 535148876441949740000
אגון

אגון היה תחרות שנערכה בפסטיבלים שונים ברחבי יוון העתיקה וכללו בתוכם ספורט (היאבקות, אגרוף, זריקת דיסקוס, הטלת כידון, ריצות וקפיצות) ומוזיקה (ריקודים, הקראות ושירה).
האגונים נערכו בערים יווניות רבות בזמנים קבועים של השנה, והם נשאו אופי פולחני או דתי, מקומי או כללי. המפורסמים מבין האגונים הם המשחקים האולימפיים שמוקדשים לזאוס; עוד אגונים חשובים הם הנמאים, אף הם מוקדשים לזאוס; הפיתיים, שמוקדשים לאפולו והאיסתמיים, שמוקדשים לפוסידון. אל האגונים נקבצו צופים ומתחרים מכל רחבי העולם היווני, ואף היה מקובל להפסיק פעולות איבה בשעת אגונים גדולים במיוחד.
בחלק מהאגונים הדגש היה על הפעילויות הספורטיביות (המשחקים האולימפיים), ובחלק דווקא לחלקים המוזיקליים (הפיתיים); בדיוניסיה, אשר באתונה, נערכו רק תחרויות דרמטיות.
היסטורית האגונים היו תמיד אופייניים לאורח החיים היווני, וברומא הם נערכו לראשונה ב-186 לפנה"ס. עם עליית הנצרות נעלמו האגונים בהדרגה (לאחר שהחלו להאמין באלוהים ובישו, ולא באלים האולימפיים), והמשחקים האולימפיים הופסקו בשנת 393 לספירה.
יהב אדיר

יהב אדיר (נולד ב-10 בפברואר 1992) הוא אתלט ישראלי, פעמיים אלוף ישראל (2019, 2023) ביידוי פטיש וסגן אלוף ישראל (2012) בזריקת דיסקוס. סגן אלוף המכביה (2022) ביידוי פטיש.
ביוגרפיה

אדיר מתאמן באגודת הפועל אתלטי אורן כפר סבא.
ביוגרפיה > 2008

באליפות ישראל שנערכה באוגוסט סיים במקום עשירי בהטלת כידון בתוצאה של 37.84 מטר.
ביוגרפיה > 2009

באליפות ישראל שנערכה ביולי סיים במקום חמישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 32.57 מטר, במקום שביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 34.63 מטר, ובמקום תשיעי בהטלת כידון בתוצאה של 42.33 מטר.
ביוגרפיה > 2010

באליפות ישראל שנערכה ביוני-יולי סיים במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 40.75 מטר, במקום שישי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 39.25 מטר, ובמקום שישי בהטלת כידון בתוצאה של 48.37 מטר.
ביוגרפיה > 2011

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 41.98 מטר. בנוסף, סיים במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 48.15 מטר.
ביוגרפיה > 2012

באליפות ישראל שנערכה ביוני זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 43.66 מטר, ובמדליית ארד ביידוי פטיש בתוצאה של 50.85 מטר. בנוסף, סיים במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 10.25 מטר.
ביוגרפיה > 2013

באליפות ישראל בקרב עשר שנערכה באפריל סיים במקום רביעי בתוצאה של 4,170 נקודות.
באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 51.97 מטר. בנוסף, סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 45.73 מטר, במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.07 מטר, ובמקום חמישי בהטלת כידון בתוצאה של 47.43 מטר.
במכביה התשע-עשרה שנערכה בהמשך החודש סיים במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 51.90 מטר.
ביוגרפיה > 2014

באליפות ישראל שנערכה ביולי סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 45.04 מטר, במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.37 מטר, ובמקום 11 בהטלת כידון בתוצאה של 38.54 מטר.
ביוגרפיה > 2015

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 55.45 מטר. בנוסף, סיים במקום שביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.62 מטר, ובמקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.01 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באליפות ישראל שנערכה ביוני סיים במקום רביעי ביידוי פטיש בתוצאה של 53.13 מטר, במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.92 מטר, ובמקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 42.00 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 55.32 מטר. בנוסף, סיים במקום חמישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 11.46 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 53.21 מטר, אחרי ויקטור זגינאיקו (58.77 מטר) ולפני דוד קוטליארקר (50.19 מטר).
ביוגרפיה > 2019

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 54.75 מטר, לפני ויקטור זגינאיקו (54.68 מטר) ודוד קוטליארקר (50.86 מטר).
ביוגרפיה > 2020

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 55.07 מטר, אחרי ויקטור זגינאיקו (57.08 מטר) ולפני מיכאל לויטן (46.31 מטר).
ביוגרפיה > 2021

באליפות ישראל שנערכה ביוני זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 54.38 מטר, אחרי דוד קוטליארקר (55.24 מטר) ולפני מיכאל לויטן (47.65 מטר). בנוסף, סיים במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 45.23 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות ישראל שנערכה ביוני זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 51.80 מטר, אחרי ויקטור זגינאיקו (51.92 מטר) ולפני איגור קניאזב (47.32 מטר), ובמדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.99 מטר, אחרי דניס ואליאולין (54.11 מטר) ומנחם מענדל חן (49.71 מטר). בנוסף, סיים במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.79 מטר.
במכביה העשרים-ואחת שנערכה בחודש יולי זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 50.24 מטר, אחרי ויקטור זגינאיקו (51.50 מטר) ולפני איגור קניאזב (49.05 מטר).
ביוגרפיה > 2023

באליפות ישראל שנערכה ביולי זכה במדליית זהב ביידוי פטיש בתוצאה של 54.54 מטר, לפני איגור קניאזב (52.26 מטר) ודוד קוטליארקר (51.47 מטר).
ביוגרפיה > 2024

באליפות ישראל שנערכה ביוני זכה במדליית כסף ביידוי פטיש בתוצאה של 52.25 מטר, אחרי איגור קניאזב (55.95 מטר) ולפני ויקטור זגינאיקו (51.58 מטר).
שיאים אישיים

יידוי פטיש: 55.45 מטר (2015)
זריקת דיסקוס: 45.23 מטר (2021)
הטלת כידון: 50.66 מטר (2010)
סלים קשיוש

| --- | --- |

סלים קשיוש, 2009
 לידה:  2 באפריל 1979 (בן 45) ליון, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 http://salimkechiouche.com/site/
 פרופיל ב-IMDb
 
סלים קשיוש (בצרפתית: Salim Kéchiouche; נולד ב-2 באפריל 1979) הוא שחקן צרפתי.
ביוגרפיה

קשיוש נולד למשפחה ממוצא אלג'יראי בוו-אן-ולן, פרבר של ליון. הוא החל לשחק בגיל 15, כשהבמאי גאל מורל ליהק אותו לתפקיד משני בסרטו "À Toute Vitesse", שיצא לאקרנים ב-1996. גם הסרט הבא בו השתתף, "Premières Neiges"‏ (1999) היה בבימויו של מורל. באותה שנה השתתף גם בסרטו של פרנסואה אוזון, "הנאהבים הקרימינליים". לאחר מכן החל בלימודי משחק בליון, שהסתיימו ב-2002.
ב-2004 השתתף בסרט שלישי בבימויו של מורל, "Le Clan", וכן בסרט "השכלה גבוהה", בבימויו של רובר סאלי. בשני הסרטים גילם דמות הומוסקסואל. ב-2005 גילם את התפקיד הראשי בסרט הקצר "ג'יגולו", שהיה מועמד לפרס דב הזהב. ב-2007 השתתף בשלושה סרטים נוספים, אחד מהם, "Après Lui", בבימויו של מורל.
בשנת 2012 שיחק בסרט הדרמה הרומנטי "חובו של היום ללילה" המבוסס על הרומן באותו שם מאת יסמינה חדרה.
בשנת 2021 החל לשחק בסדרה הפשע והפעולה "שודדים: הסדרה" בהפקת נטפליקס בתפקיד הראשי של סאבר.
במקביל לתפקידיו בקולנוע, השתתף קשיוש במספר סדרות טלוויזיה, וכן הופיע על בימות התיאטרון. בין היתר, השתתף במחזה העוסק בחייו של הבמאי האיטלקי פייר פאולו פאזוליני, בו גילם את דמותו של פינו פליזי, החשוד העיקרי ברציחתו של פאזוליני.
פרט למשחק, קשיוש הוא גם חובב אגרוף. הוא היה אלוף צרפת בקיקבוקס ב-1998, וסגן-אלוף צרפת באגרוף תאילנדי ב-1999 וב-2002. כישוריו אלו שימשו אותו גם בחלק מהסרטים בהם השתתף, כגון "Le Clan" ו"הנאהבים הקרימינליים". מראהו עורר את עניינם של אמנים, והוא שימש כדוגמן לכמה מהם, בהם הצלמים רפאל ניל ופייר וז'יל, והציירים מישל ז'יליברטי ויוסף נביל.
פילמוגרפיה נבחרת

À toute vitesse (1996)
Les Amants criminels (1999)
Le clan (2003)
Grande école (2003)
Temps morts (2004)
Couscous pour tout le monde, (2004)
Gigolo (2005)
L'année suivante (2006)
Nos retrouvailles (2007)
Après lui (2007)
Le fil (2008)
C'est qui l'homme? (2008)
Fortunes (2008)
Le Fil, 2009
Fortunes, (2009–2010)
מרכז בעלי מלאכה (שכונה)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  תל אביב
 תאריך ייסוד:  1912 
 קואורדינטות:  32°04′12″N 34°46′25″E﻿ / ﻿32.069888888889°N 34.773638888889°E﻿ / 32.069888888889; 34.773638888889
 תבנית:לשוניות2
 
מרכז בעלי מלאכה היא שכונה קטנה בלב תל אביב, אשר הוקמה בשלבים החל מהשנים 1912–1913 בשם "מחניים", מצפון לאחוזת בית, על ידי חברת "מרכז בעלי מלאכה".