stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיאטרון ואמנות

| --- | --- |

כריכת גיליון 4–5 של כתב העת
 מו"ל:  אהרון יכנוביץ
 עורך ראשי:  מרים ברנשטיין-כהן
 תאריכי הופעה:  1925–1928 (כ־3 שנים)
 שפה:  עברית
 מדינה:  המנדט הבריטי
 
"תיאטרון ואמנות: ירחון לענייני האמנות בכל צורותיה" היה כתב עת ארצישראלי, שפעל בין השנים 1925–1928, ועסק בנושאי תיאטרון, מוזיקה, אדריכלות ואמנות פלסטית. בכך היה מחלוצי העוסקים בתרבות ביישוב העברי.
עורכת העיתון הראשונה הייתה השחקנית מרים ברנשטיין-כהן (1991-1895), שהקדישה לתיאטרון בן זמנה מקום נרחב בכתב העת. לאחר מכן הוחלפה בידי יעקב מ. יכנאי. מעל חברי מערכת העיתון נמנו אישים כמריה ארנון, מנחם גנסין, משה הלוי שלמה רוזובסקי, פריץ קורנברג ואחרים. את החלקים הקשורים לאמנות פלסטית, ערכו חברי "אגודת אמנים עברית", שנוסדה בשנת 1920. בנוסוף, פורסמו בו מאמרים של אנשים ידועי שם כבוריס שץ, יצחק כצנלסון, אביגדור המאירי ואחרים.
בעוד מערכת העיתון פעלה בירושלים, הדפסת העיתון התקיימה בדפוס קואופרטיבי "אחדות" בתל אביב.
תומאס ברדוורדין

| --- | --- |

 לידה:  1300 צ'יצ'סטר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 באוגוסט 1349 (בגיל 49 בערך) למבת', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Thomas Bradwardine 
 מקום קבורה:  קתדרלת קנטרברי 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 מקום לימודים:  מרטון קולג', בייליול קולג' 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד  Diocese of Durham  קתדרלת סנט פול בלונדון 
 עיסוק:  מתמטיקאי, פילוסוף, תאולוג, פיזיקאי, מרצה באוניברסיטה, כומר קתולי, בישוף קתולי 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 
תומאס ברדוורדין (באנגלית: Thomas Bradwardine; בעשור ה-1290[דרושה הבהרה] - 26 באוגוסט 1349) היה מדען, מתמטיקאי, פילוסוף, לוגיקן ותאולוג בריטי. יחד עם ויליאם מאוקאם היה ממובילי התנופה האינטלקטואלית באוניברסיטת אוקספורד, שהתבטאה בעיקר בעיסוק במתמטיקה ופיזיקה. בחקירותיו אחר גיבוש חוק טבע למהירות ותאוצה של גופים הגיע כמעט לניסוח מושג הגבול ולניסוח חוק הנפילה החופשית שנים לפני גלילאו גליליי. במקביל לעבודתו המדעית היה גם איש כנסייה ונבחר לכהן כארכיבישוף של קנטרברי, חודש בלבד לפני שמת כתוצאה ממגפת המוות השחור. כינויו בלטינית הוא Doctor Profundus (מורה מעמיק). הוא היה חלק של הקלקולטרים מאוקספורד.
תולדות חייו

יליד סאסקס, בן למשפחת אצולה כפרית זעירה או בורגנית. את לימודי התאולוגיה עשה בבליול קולג' באוקספורד וב-1321 קיבל תואר דוקטור בתאולוגיה (doctor of divinity). באותה עת כתב את חיבורו החשוב בלוגיקה: Insolubles, בו הוא מנתח, לראשונה באופן שיטתי במערב, את פרדוקס השקרן.
לאחר שקיבל הזמנה לכהן כפרופסור, עבר לקולג' מרטון, שם עלה עד לדרגת ראש הפקולטה לתאולוגיה וצ'נסלור הקולג'. בקולג' זה פיתח את הגישה המתמטית לעיסוק בפיזיקה, בעקבות ההיררכיה של רוברט גרוסטסט, המעמידה את העיסוק במדעי הטבע על המתמטיקה. כאשר ציין אייזק ניוטון, 300 שנים מאוחר יותר, שראה למרחוק כיוון שעמד על כתפי ענקים, למרות שלא ציין זאת במפורש, הוא הכיר במסורת הארוכה של המתמטיקאים-פיזיקאים של קולג' מרטון (ה-Oxford Calculators), ובפרט בתרומתו של ברדוורדין.
למרות שמשרתו איפשרה לו לעסוק במדע, היא לא השתלמה מבחינה כלכלית, לפיכך קיבל על עצמו ברדוורדין את תפקיד הכומר המוודה של אדוארד השלישי, מלך אנגליה, בחצרו והצטרף אליו במסעותיו לצרפת ובמצור על קלה (1346), תוך שהוא ממלא שליחויות דיפלומטיות שונות.
ב-1349 נבחר לכהן כארכיבישוף מקנטרברי, לאחר שקודמו בתפקיד מת מן המוות השחור בטרם נכנס לתפקידו. ברדוורדין יצא לקבל את ברכת האפיפיור קלמנט השישי באוויניון, אך בדרכו חזרה חלה במחלת הדבר ומת ברוצ'סטר. הוא נקבר בקתדרלת קנטרברי.
תרומתו למדע

כאמור, ברדוורדין הלך בדרכו של רוברט גרוסטסט וביסס את העיסוק בפיזיקה על הניסוי ועל המתמטיקה, במקום על חקירה סכולסטית של הפיזיקה של אריסטו. המקום שהעניק למתמטיקה היה נרחב ומרכזי בתפיסתו. לדבריו:
היא [המתמטיקה] חושפת כל אמת מקורית, כי היא יודעת כל סוד כמוס, והיא בעלת המפתח לכל הדקויות. ידע-נא מי שיש לו חוצפה ללמוד פיזיקה תוך הזנחת המתמטיקה, שלעולם לא יחדור בעד שערי התבונה.
בניסוייו וחישוביו ניסח כללים עבור מקרים פרטיים של מה שנקרא מאז גליליאו, "נפילה חופשית". כך ניסח את כלל המהירות הממוצעת: גוף הנע במהירות קבועה עובר את אותו המרחק כמו גוף מואץ באותו פרק זמן, אם מהירותו היא מחצית המהירות הסופית של הגוף המואץ. בניסיונו לקרב את המהירות הממוצעת הגיע ברדוורדין כמעט לניסוח של מושג הגבול, אך חסרו לו הכלים של החשבון הדיפרנציאלי שינוסחו 300 שנה לאחר מכן.
בספרו Tractatus de Proportionibus ("מאמר על היחסים") דן ברדוורדין בספרו של אאודוקסוס מקנידוס על היחסים בין גדלים ומפתח את הרעיון של פונקציות מעריכיות שפותחו לאחר מכן על ידי ברנולי ואוילר.
ברדוורדין עסק גם במנמוניקה ("אמנות הזיכרון") בספרו De Memoria Artificiali ("על הזיכרון המלאכותי").
תאולוגיה ופילוסופיה

מבחינת בעיית הרצון החופשי ביטא ברדוורדין את העמדה לפיה הידע האינסופי של האל איננו ידע במובן האנושי ואינו יכול לכפות על האדם פעולה ובכך מאפשר לאדם בחירה חופשית לפעול כרצונו.
נושא מרכזי שהעסיק את ברדוורדין הן במישור התאולוגי והן במישור הפיזיקלי והאסטרונומי היה מושג האינסוף. הוא שילב את תפיסת היקום האינסופי בגישתו התאולוגית וקבע שהאל, שחירותו אינסופית, מתקיים ביקום אינסופי המורכב מריק ובו אינסוף עולמות, בהם מנחיל האלוהים את ממשלתו. האל הכל-יכול איננו מוגבל לא בשל הריק ובשל הפרדוקסים. דבר זה הפך את ברדוורדין להוגה פורץ-דרך מבחינה מחשבתית, שניפץ את תמונת העולם האריסטוטלית הסגורה והסדורה ואיפשר מחשבה רחבת-היקף.
כאשר באותו אדם נפגשו הרעיון התאולוגי של האינסוף האלוהי עם הרעיון הגיאומטרי של האינסוף המרחבי, או-אז נוסחה התפיסה הפרדוקסלית של ממשות המרחב הדימיוני, אותו מרחב ריק, האין האמיתי בגישומו, בו עתידות היו כעבור מאות שנים לטבוע ולהעלם הספירות השמיימיות שנצטרפו יחד בקוסמוס היפה של אריסטו וימי הביניים.
בתרבות

ג'פרי צ'וסר, בסיפורו של כומר הנזירה מתוך סיפורי קנטרברי ממקם את ברדוורדין בין אוגוסטינוס ובואתיוס בדיון על חופש הרצון.
לקריאה נוספת

Crosby, H. Lamar, Thomas of Bradwardine, his Tractatus de proportionibus;: Its significance for the development of mathematical physics, University of Wisconsin Press (1955)
Edith Wilks Dolnikowski, Thomas Bradwardine: A View of Time and a Vision of Eternity in Fourteenth-Century Though, Brill (1995) ISBN 9789004102262
Shahid. Rahman,Tero Tulenheimo,Emmanuel Genot (Eds.), Unity, Truth and the Liar: The Modern Relevance of Medieval Solutions to the Liar Paradox, Springer (2008) ISBN 9781402084683
Stephen Read (Trans.), homas Bradwardine, Insolubilia, Peeters (2010) ISBN 978-9042923171
הערות שוליים

1 2  http://xianphil.org/hist_bkgrnd.html
↑  Thomas of Bradwardine, His Tractatus de Proportionibus: Its Significance for the Development of Mathematical Physics, in Speculum Vol. 33, No. 3 (Jul., 1958), pp. 386
↑  הדומה לפרשנותו של הרלב"ג, בן דורו
↑  ז'אק לה גוף, ימי הבינים בשיאם, דביר, 1993, עמ' 227
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259087305171  PLWABN: 9810593367705606  BIBSYS: 90942571  BNE: XX1310703  BnF: cb12269047v (data)  CANTIC: a10477858  CiNii: DA11480655  GND: 119105780  ICCU: MILV051270  ISNI: 0000 0000 7978 0783  LCCN: n92006832  NKC: ola2002153753  NLA: 63539700  NTA: 069281513  SELIBR: 179081  SNAC: w6tq6smc  SUDOC: 067069630  Trove: 1716988  VcBA: 495/16690  VIAF: 76375851   WorldCat (עם VIAF): 76375851
שפה בין-לאומית

שפה בין-לאומית או שפה עולמית (באנגלית: World language) היא שפה הנמצאת בשימוש על ידי רבים באזורים גאוגרפים שונים ומאפשרת לבעלי שפות אם שונות לתקשר. שפה בין-לאומית יכולה להיות מדוברת על ידי אנשים כשפת אם ועל ידי אנשים אחרים כשפה שנייה. שפות בין-לאומיות משמשות בארגונים בינלאומיים ובדיפלומטיה.
השפה הבינלאומית המדוברת ביותר כיום היא אנגלית, יותר מ-1.1 מיליארד אנשים ברחבי העולם דוברים אנגלית כשפת אם או כשפה שנייה. מטעמים דומים, צרפתית מקוטלגת גם כשפה בינלאומית. שפות פופולריות נוספות אחרות כוללות את הספרדית, ערבית, הינדוסטנית, מנדרינית, רוסית ופורטוגזית.
לאורך ההיסטוריה, ארמית, יוונית עתיקה, לטינית, סינית קלאסית, פרסית, סנסקריט,ערבית קלאסית, שימשו כלינגואה פרנקה.
סקירה כללית > שפות אסייתיות > ערבית

ערבית זכתה לתפוצה בינלאומית בימי הביניים בהם האסלאם כבש מקומות מסוימים. חלה אסלאמיזציה וערביזציה בפרט במזרח התיכון ובצפון אפריקה. כמו כן ערבית היא לשון קודש בקרב קהילות מוסלמיות מחוץ לעולם הערבי.
סקירה כללית > שפות אסייתיות > סינית

מנדרינית תקנית היא החלופה הישירה של הסינית הקלאסית (אנ'), אשר הייתה לינגואה פרנקה במזרח אסיה עד תחילת המאה ה-20, וכיום משמשת כשפה משותפת בין דוברי שפות סיניות שונות אחרות, לא רק בתוך סין אלא בקהילות סיניות מעבר לים. היא נלמדת גם כשפה שנייה בינלאומית.
סקירה כללית > שפות אסייתיות > שפות הודיות

בין השפות הרשמיות בתת-היבשת ההודית ישנן שפות שמספר דובריהן דומה או עולה על מספר הדוברים בשפות לאומיות ורשמיות במקומות אחרים בעולם. לדוגמה, יותר ממאתיים מיליון אנשים בהודו דוברים בנגלית, מספר גבוה יותר ממספר הדוברים ברוב השפות המדוברות באירופה. שפות הודיות נוספות להן מספר גבוה של דוברים הן הינדוסטנית, אורדו, טמילית. טמילית מדוברת בצורה נרחבת בדרום הודו, היא נחשבת לשפה רשמית בסרי לנקה ובסינגפור, . ומוכרת כשפת מיעוט בחוקה של דרום אפריקה. טמילית היא אחת משלוש שפות החינוך המוכרות במלזיה. האוכלוסייה הדוברת בנגלית עולה בהרבה על אלה המדברים צרפתית כשפה ראשונה, והיא אחת השפות המדוברות ביותר (מדורגת חמישית או שישית) בעולם עם כמעט 230 מיליון דוברים, וידועה במסורת הספרותית הארוכה והעשירה שלה.
סקירה כללית > שפות אירופאיות > אנגלית

בנוסף ל-370 מיליון דוברי אנגלית כשפת אם, ההערכה היא כי לאנגלית יש יותר מ-610 מיליון דוברי אנגלית כשפה שנייה. בשנים האחרונות, האנגלית הופכת בהדרגה להיות השפה הדומיננטית של המחקר והמדע ברחבי העולם. בפרסומים מדעיים, האנגלית אף גברה על השפה הלאומית במדינות מערב אירופה, כולל צרפת, שם מחקר שנערך לאחרונה הראה כי האנגלית עקפה את הצרפתית באופן מאסיבי כשפת המחקר המדעי גם במדעים יישומיים. אנגלית היא השכיחה ביותר מבין השפות השימושיות באינטרנט. על פי סקר, בשנת 2019 כ-54.0% מעשרת מיליון אתרי האינטרנט המובילים בעולם, השתמשו באנגלית. על פי סקר אחר, 25.5% מכלל משתמשי האינטרנט הם דוברי אנגלית.
סקירה כללית > שפות אירופאיות > צרפתית

במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה העשרים הייתה צרפתית שפת התקשורת והדיפלומטיה, והשפה השנייה המועדפת בקרב האליטות המשכילות באירופה (כולל רוסיה, רומניה, בולגריה ויוון), כמו גם במזרח התיכון, צפון אפריקה ומדינות כמו סוריה, מצרים, טורקיה ואיראן, ובכמה ממדינות דרום אמריקה (ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה ואורוגוואי). אולם הפופולריות של השפה הצרפתית ירדה מאז מלחמת העולם הראשונה, במקביל לעליית הפולולריות של האנגלית. למרות זאת, בלבנון, תוניסיה, אלג'יריה ומרוקו צרפתית היא עדיין השפה השנייה המועדפת, וכמו כן היא נחשבת לשפה רשמית במדינות כמו קנדה, שווייץ ובלגיה. יתר על כן, צרפתית עדיין נותרה אחת משפות העבודה של ארגונים בינלאומיים רבים, כולל האו"ם, נאט"ו, האיחוד האירופי ו-NAFTA. צרפתית היא שפת העבודה העיקרית של בית הדין האירופי לצדק. צרפתית ידועה כשפה שיש לה יוקרה לשונית גבוהה, שעדיין משמשת בדיפלומטיה ובמסחר בינלאומי, כמו גם כמי שיש בה חלק ניכר מדוברי השפה השנייה ברחבי העולם.
סקירה כללית > שפות אירופאיות > גרמנית

לגרמנית היו לה ניבים רבים ושונים על פי מיקום - מהולנד ופלנדריה בצפון-מערב, דרך שלזוויג בצפון אל מזרח פרוסיה בצפון-מזרח, עד שטיריה ואוסטריה התחתונה בדרום-מזרח וברן ודרום טירול שבדרום. היא הייתה בשימוש בחלקים גדולים של אירופה במשך מאות שנים, בעיקר באימפריה הרומית הקדושה ובאזורים המזרחיים של ממלכת פרוסיה ובהמשך בתוך האימפריה האוסטרו-הונגרית ואזורים אחרים שבהם התיישבו גרמנים, כמו המדינות הבלטיות וטרנסילבניה. היא גם נותרה שפה שנייה חשובה ברוב מרכז אירופה ומזרחה. זוהי שפת הילידים המדוברת ביותר באיחוד האירופי כמו גם אחת משלוש "שפות הפרוצדורליות" של מוסדותיה לצד אנגלית וצרפתית. נכון לשנת 2019 זוהי השפה השלישית הנפוצה ביותר בתכני אתרי אינטרנט, כאשר 5.8% מעשרת מיליון אתרי האינטרנט המובילים בעולם משתמשים בה, ו-2.1% מכלל משתמשי האינטרנט הם דוברי גרמנית.
סקירה כללית > שפות אירופאיות > רוסית

רוסית היא שפת האם הנפוצה באירופה, השפה הנפוצה ביותר בגאוגרפיה באירואסיה, אחת משש השפות הרשמיות של האו"ם ואחת משתי השפות הרשמיות של תחנת החלל הבינלאומית. נכון לשנת 2019 זוהי השפה השנייה הנפוצה ביותר בתכני אתרים, כאשר 5.9% מעשרת מיליון אתרי האינטרנט המובילים בעולם משתמשים בה, ו-2.5% מכלל משתמשי האינטרנט הם דוברי רוסית. רוסית שימשה את האימפריה הרוסית ואת ברית המועצות, וההוראה שלה נעשתה לחובה במדינות הגוש המזרחי. עם זאת, השימוש והוראה ברוסית פחתו, הן בגוש המזרחי לשעבר והן בקרב מדינות ברית המועצות לשעבר. סגנית שר החינוך ברוסיה צוטטה באומרה בדצמבר 2013 כי מספר דוברי הרוסית צנח ב-100 מיליון מאז פירוק ברית המועצות. עם זאת, זו עדיין מדוברת רבות ברחבי קווקז, מרכז אסיה, במזרח אירופה והמדינות הבלטיות.
סקירה כללית > שפות אירופאיות > ספרדית

ספרדית היא שפת האם השנייה המדוברת בעולם, אחרי מנדרינית. ספרדית שימשה את האימפריה הספרדית וכיום נמצאת בשימוש בספרד, באמריקה הלטינית כמו גם בחלקים נרחבים בארצות הברית, בעיקר בפלורידה ומדינות אשר גובלות במקסיקו. עד 2011 כ-13% מאוכלוסיית ארצות הברית הייתה דוברת ספרדית שוטפת. עד שנת 2016, ספרדית הייתה השפה הלא-אנגלית הנלמדת ביותר בבתי ספר תיכוניים אמריקאיים ובבתי ספר להשכלה גבוהה. גם הספרדית היא שפה רשמית של האו"ם. נכון לשנת 2019 היה מספר הספרדים השלישי בגודלו של משתמשי האינטרנט לפי שפות, עם 7.9%, אחרי אנגלית עם 25.2% ומנדרינית עם 19.3%.
היסטוריה

שפות היסטוריות בעלות משמעות בינלאומית של אימפריות היסטוריות כוללות את המצרית במצרים העתיקה, שומרית, אכדית וארמית באזורים במסופוטמיה. יוונית עתיקה בהקולוניזציה היוונית, כמו גם קוינה בתקופה ההלניסטית לאחר הכיבוש של אלכסנדר הגדול והאימפריה המקדונית ולאחר מכן בחלקה המזרחי של האימפריה הרומית ובשטחי האימפריה הביזנטית. הסינית הקלאסית דוברה במזרח אסיה במהלך ההיסטוריה של סין. פרסית בממלכת פרס, ופעם שימשה כשפה השנייה של העולם המוסלמי אחרי הערבית. סנסקריט בתקופות ההיסטוריות העתיקות של מדינות שונות בדרום אסיה, דרום מזרח אסיה ומרכז אסיה.
איטלקית תמיד הייתה חשובה באזור הים התיכון, וכיום היא השפה המדוברת ביותר בקרב חברי הכנסייה הקתולית, והיא משמשת גם במוזיקה (בעיקר אופרה) ותעשיית האופנה. טורקית הייתה חשובה באותה מידה כמו השפה העיקרית של האימפריה העות'מאנית. קוינה יוונית הייתה השפה העולמית בתקופה ההלניסטית אך תפוצתה לא באה לידי ביטוי ביוונית מודרנית בשל ההשפעה הלשונית של הסלאבים.
כמו אימפריאליזם לשוני כך גם להצעתה של שפה נתונה כשפה בינלאומית ישנן השלכות פוליטיות חזקות. מספר שפות עזר בינלאומית (אנ') הוצגו כשפות עולם פוטנציאליות, שהמוצלחות שבהן הייתה אספרנטו, אך אף אחת מהן לא נלמדה על ידי אנשים רבים כמו בשפות העולם כלינגואה פרנקה.
ראו גם

שפה בסכנת הכחדה
משפחת שפות
שפת אם
שפת מורשת
כתב
פילוסופיה של הלשון
רכישת שפה
הערות שוליים

↑  English, Ethnologue (באנגלית)
↑  Constitution of the Republic of South Africa, 1996 - Chapter 1: Founding Provisions | South African Government, www.gov.za
↑  MSN Encarta - Multimedia - Languages Spoken by More Than 10 Million People, web.archive.org, ‏9 בינואר 2006
↑  A History of the English Language, Cambridge Core, ‏2006/04 (באנגלית)
↑  Usage Statistics and Market Share of Content Languages for Websites, August 2020, w3techs.com
↑  Top Ten Internet Languages in The World - Internet Statistics, www.internetworldstats.com
↑  Official Languages, www.un.org, ‏18 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  Press corner, European Commission - European Commission (באנגלית)
↑  Russian: Eurasia's Most Geographically Widespread Language, Day Translations Blog, ‏2014-08-04 (באנגלית)
↑  Russia’s Waning Soft Power in Central Asia, thediplomat.com (באנגלית)
↑  Kyrgyzstan’s Russian-Language Teaching Getting Squeezed Out | Eurasianet, eurasianet.org (באנגלית)
↑  Islam : religion, history, and civilization : Nasr, Seyyed Hossein : Free Download, Borrow, and Streaming, Internet Archive (באנגלית)
תותח M-71

| --- | --- |

תותח M-71 באימון בנגב
 מידע כללי
 סוג:  הוביצר 
 מדינה מייצרת:  ישראל ישראל
 יצרן:  סולתם מערכות 
 שנת ייצור:  פותח ב-1975
 תקופת השימוש:  1975–2014 (כ־39 שנים) 
 דגם קודם:  סולתם M-68
 מערכה מרכזית:  מלחמת לבנון השנייה
 מידע טכני
 משקל:  9,200 ק"ג
 צוות:  8 חיילים
 מערכות נשק
 קליבר:  155 מ"מ
 אורך קנה:  39 קליברים (6,045 מ"מ)
 סוגי תחמיש:  פגז נפיץ
 משקל פגז:  43.7 ק"ג
 זווית עלרוד:  5- עד 75 מעלות
 מהירות לוע:  820 מטר לשנייה
 טווח מקסימלי:  23.5 ק"מ
 
M-71 (חתרן) הוא תותח הוביצר 155 מילימטר נגרר תוצרת סולתם מערכות ששימש בין היתר ביחידות מילואים בחיל התותחנים של צה"ל.
תכנון

תותח ה-M71 מבוסס על דגם קודם יותר, תותח סולתם M-68 ומשתמש באותה מערכת רתע, בריח ומרכב, אך עם קנה ארוך יותר (39 קליברים לעומת 33 קליברים של ה-M68). על התותח מותקן הלמן כדי לאפשר טעינה  קלה ומהירה בכל זוויות העלרוד וכן כדי לאפשר להתקין סוללה נטענת מימין כדי לספק עוד אנרגיה. התותח יכול לירות פגז נפיץ במשקל 43.7 ק"ג למרחק של 23,500 מטרים במהירות לוע של 820 מטר לשנייה. זווית העילרוד נעה בין 5- מעלות ל-75 מעלות.
החתרן שוקל 9,200 ק"ג, ובעל תותח בקליבר של 155 מילימטר באורך 39 קליברים (6,045 מילימטר). החתרן הוא תותח נגרר המופעל על ידי צוות של 8 תותחנים ונחשב למדויק מאוד.
פיתוח ושימוש

התותח פותח בשנות ה-70 של המאה ה-20 ונכנס לייצור ב-1975 על ידי סולתם מערכות.
בנוסף לישראל, תותח M-71 נמצא בשירות צ'ילה, סינגפור, תאילנד, דרום אפריקה, סלובניה ומיאנמר. גרסה של ה-M71, שסימנה M-72, פותחה כדי להיות מותקנת על תובת טנק צנטוריון, אך מעולם לא נכנסה לייצור.
תותח זה היה אמור להימכר לאיראן של השאה, אך בעקבות המהפכה האסלאמית באיראן הרכש בוטל וצה"ל רכש את התותחים.
התותח לקח חלק גם במלחמת לבנון השנייה כאשר כוחות מילואים של חיל התותחנים ירו בו לעבר לבנון. ב-2014 נסגר האגד האחרון שהשתמש בתותחים.
משתמשים

ישראל ישראל: במילואים עד 2014.
צ'ילה צ'ילה: חיל הים הצ'יליאני.
סינגפור סינגפור: מפעילה גרסה משודרגת M-71S בשירות מילואים.
דרום אפריקה דרום אפריקה
תאילנד תאילנד
סלובניה סלובניה: תחת הציון TN-90.
מיאנמר מיאנמר
הפיליפינים הפיליפינים - הפיליפינים הזמינה כשישה תותחים מסוג זה והם יסופקו עד מרץ 2017.
ראו גם

ATMOS - תותח מתנייע בקליבר 155 מ"מ המורכב על משאית
תותח M-68 - תותח הוביצר 155 מ"מ שקדם ל- M-71
הערות שוליים

↑  "Soltam Systems 155 mm M-71 gun-howitzer (Israel)". Jane's Armour and Artillery.
↑  "Chilean Army Profile". www.mundoandino.com/Chile.
↑  "Singapore artillery pieces". United States, Library Of Congress.
↑  נעם ויטמן, נפרדים מהאמל"ח המיושן: נסגר הכוח האחרון של תותחי M-71, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 22 באפריל 2014
↑  עמי רוחקס דומבה אלביט תמכור לפיליפינים שישה תותחים נגררים באתר ישראל דיפנס, 28 באוגוסט 2016.
M-71 מחובר למשאית גוררת
תיאטרון הקומדיה המוזיקלית של גאורגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון 
 מיקום:  טביליסי 
 מדינה:  גאורגיה 
 מייסדים:  מיכאיל צ'יאורלי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1934
 תאריך פתיחה רשמי:  1934 
 קואורדינטות:  41°43′14″N 44°47′18″E﻿ / ﻿41.72056°N 44.78833°E﻿ / 41.72056; 44.78833
  (למפת טביליסי מוגדלת) תיאטרון הקומדיה המוזיקלית של גאורגיה(למפת טביליסי רגילה) תיאטרון הקומדיה המוזיקלית של גאורגיה
 
תיאטרון הקומדיה המוזיקלית של גאורגיה על שם ואסו אבאשידזה (בגאורגית: თბილისის ვასო აბაშიძის სახელობის მუსიკალური კომედიის თეატრი) הוא תיאטרון ותיק בטביליסי גאורגיה, שנוסד בשנת 1934 על ידי מיכאיל צִ'יאָרוּלִי (אנ') ודוד דּזְנֶלָּאדזֶה, על בסיס תיאטרון דרמה מוזיקלי נייד בשם "קופתיאטר" (Кооптеатр) שהיה קיים משנת 1926. ייסוד התיאטרון קידם במידה רבה את פרסומם של מלחינים גאורגים בעולם.
בשנת 1938, עלתה לבימה האופרטה הגאורגית הראשונה (הקומדיה המוזיקלית הראשונה על הבימה בגאורגיה), "חאג'אראתי" ("ხაჯარათი") של וו. קוּרטידי (ვ. კურტიდი). כמו כן הופיעו על בימת התיאטרון: 
"שלושת הציפורים" של קֶרֶסֶלידזֶה (კერესელიძე); 
"האחיינית המועדפת" של מילוראווי (1956)‏ 1956; 
"צ'ריצ'ינה" (ჭრიჭინა,"שפירית") של רוואז גאבּיצ'ווַדזֶה (რევაზ გაბიჩვაძე) ‏(1955); 
"ארשין מאל אלאן" של אוזייר האג'בייב (Üzeyir Hacıbəyov)‏ (1943);
"סילבה", "מאריצה", "לה באיאדרה" של אמריך קלמן (1942, 1946, 1948); 
"טרמביטה" (Трембіта) של יורי מליטון (Юрий Милютин)‏ (1952);
תייס ון ליר

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1948 (בן 76) אמסטרדם, הולנד 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 סוגה:  רוק מתקדם, ג'אז
 כלי נגינה:  אורגן האמונד, חליל צד, כלי מקלדת, פסנתר, צ'מבלו, שירה, חלילית, פיקולו
 חברת תקליטים:  סייר רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  פוקוס
 צאצאים:  Berenice van Leer 
 פרסים והוקרה:  אביר במסדר אורנז'-נסאו  נבל הכסף 
 פרופיל ב-IMDb
 
תייס ון ליר (בהולנדית: Thijs Van Leer; נולד ב-31 במרץ 1948) הוא מוזיקאי הולנדי המוכר בעיקר כמייסד להקת הרוק המתקדם פוקוס. בתקופתו בלהקה שימש ון ליר כזמר, חלילן וקלידן ההרכב. בשנותיו המאוחרות פיתח קריירת סולו בה הוציא מספר אלבומים בסגנונות המוזיקה הקלאסית והג'אז.
ביוגרפיה

ון ליר נולד באמסטרדם וכשהיה בן 11 קיבל לראשונה חליל מאביו. לאחר סיום לימודיו בתיכון הוא למד תולדות האמנות באוניברסיטת אמסטרדם, וכשסיים את התואר למד באקדמיות למוזיקה של אמסטרדם ושל ז'נבה חליל ותזמור.
בשנת 1969 חבר ון ליר לבסיסט מרטין דרזדן ולמתופף האנס קלאובר בהקמת טריו המנגן גרסאות כיסוי לשיריה של להקת טראפיק. בהמשך השנה הצטרף אליהם יאן אקרמן, איתו הקימו את להקת פוקוס.
בשנת 1970 הוציאה פוקוס את אלבום הבכורה שלה "Focus Plays Focus" ובשנת 1971 את האלבום "Focus II" (המוכר בעיקר בשם "Moving Waves") הנחשב לאלבום הרוק המתקדם ההולנדי החשוב ביותר ולאלבום מפתח ברוק המתקדם האירופאי. ון ליר המשיך והוביל את הלהקה גם עם עזיבתו של אקרמן בשנת 1976 ועד להתפרקותה בשנת 1978.
בשנת 1985 ניסה ון ליר לאחד את פוקוס מחדש בהשתתפותו של אקרמן, אך האיחוד החזיק זמן קצר בלבד. הוא חזר והקים את הלהקה בשנת 2002 בהרכב חברים חדש לחלוטין, שתכנן בתחילה לעשות לכבודו מופע מחווה, ון ליר חבר למוזיקאים שניגנו לכבודו והקליט עימם שני אלבומי אולפן "Focus 8" ו-"Focus 9 / New Skin".
אלבומי סולו

Introspection ‏(1973)
O My Love ‏ (1975)
Introspection 2 ‏ (1976)
Nice to Have Met You‏ (1977)
Introspection 3‏ (1978)
Introspection 4‏ (1980)
Reflections‏ (1981)
Renaissance‏ (1986)
I Hate Myself (For Loving You)‏ (1987)
Introspection 92‏ (1992)
Musical Melody‏ (1994)
Bolero‏ (1996)
Summertime‏ (1996)
Instrumental Hymns‏ (1997)
The Glorious Album‏ (1999)
Bach For A New Age‏ (1999)
12 Mooiste Liederen‏ (2000)
The Home Concert‏ (2008)
הערות שוליים

↑  ביקורת האלבום באתר המדריך העברי לרוק מתקדם
↑  האלבום פוקוס שמונה באתר המדריך העברי לרוק מתקדם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418358105171  PLWABN: 9810647919705606  BNE: XX1080733  BnF: cb14046918j (data)  GND: 134441931  ISNI: 0000 0000 5922 6136  LCCN: no89000405  MusicBrainz: df5689df-ee1c-4ed8-801c-6c5494e95981  NTA: 071130144  VIAF: 12507568   WorldCat (עם VIAF): 12507568 
ואן ליר בהופעה בזוטרמר, 2010
תייסיר תמימי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוקטובר 1952 (בן 71) חברון, ירדן ירדן 
 שם לידה:  تيسير رجب حامد بيوض التميمي 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 השכלה:  אל-אזהר (1975)  אוניברסיטת א-נג'אח (1996)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מפלגה:  חזב א-תחריר, חמאס 
 השקפה דתית:  אסלאם סוני 
 
שייח' תייסיר רג'ב אל-תמימי (בערבית: شيخ تيسير رجب تميمي; נולד ב-21 באוקטובר 1952) הוא ראש המועצה האסלאמית העליונה בירושלים ולשעבר השופט השרעי הראשי של הרשות הפלסטינית.
שופט אסלאמי

תמימי נולד בחברון נולד ב-21 באוקטובר 1952. תמימי שימש כשופט בית הדין השרעי בבית לחם ולאחר מכן בחברון בשנת 1986. בשנת 1994 מונה על ידי יאסר ערפאת בשנת 1994 להיות מפקח של בתי הדין השרעיים. בין השנים 1997–1999, כיהן כקאדי אל-קודאת ("השופט האסלאמי הראשי") בפועל, מטעם אבו סרדנה שעבר לירדן. באפריל 1998, תמימי הקים ועדה לביסוס סטטוס משפטי אישי שיהיה אחיד ברצועת עזה ובגדה המערבית "כצעד בסיסי להקמת המדינה [הפלסטינית]." הוא מונה רשמית על ידי ערפאת כסגן קאדי אל-קודאת בצו נשיאותי במרץ 2000.
תמימי הגיע לעימות גלוי עם המופתי של ירושלים, השייח' עכרמה צברי, במהלך סמינר בנובמבר 2001. העימות החריף היה על רפורמות במערכת השריעה, במיוחד בנושא גיל הנישואים. תמימי טען שזה היה נושא בו משפטנים הסכימו ולכן פרשנות מותרת; הוא באופן אישי דגל כי גיל הנישואין החוקי יועלה ל-18 ומעלה, בעוד לפי עמדת סברי, קטינים יכולים להינשא בגיל ההתבגרות. דעותיהם סותרות גם בנושאים אחרים, תמימי תומך בזכויות הנשים, הקמת מפלגות פוליטיות, ושילוב אנשי דת ברפורמה משפטית, ואילו סברי העדיף את החוק האיסלאמי המסורתי.
תמימי שהה לצד ערפאת עד למותו כשזה היה על ערש דווי בנובמבר 2004. הוא סירב לאפשר לרופאים להסיר מערפאת את התמיכה החיצונית משום שפעולה זו, לטענתו, מנוגדת להלכה המוסלמית.
בשנת 2005 נחקר על ידי מפלג המיעוטים במשטרת ירושלים לאחר שנמצא בה ללא היתר כניסה לישראל.
בשנת 2007, בתגובת לאיסור החמאס על עצרות תפילה בציבור ברצועת עזה, תמימי הכריז כי האיסור הוצא "על ידי אלה שאינם מורשים לעשות זאת".
ב-2010 הוציא אותו נשיא הרשות הפלסטינית אבו מאזן לגמלאות מוקדמת.
בשנת 2014 טען כי הכותל המערבי הוא חלק ממסגד אל־אקצא וככזה הוא שייך רק למוסלמים וליהודים אין זכות להתפלל בו.