stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קניאז סובורוב (אוניית מערכה, 1902)
תכנון

הספינות מסדרת בורודינו התבססו על התכנון של אוניית המערכה הרוסית צארביץ' שנבנתה בצרפת, ששונו כדי להתאים לציוד ולשיטות הבנייה הרוסיים. הם נבנו במסגרת תוכנית 1898 "לצורכי המזרח הרחוק" של ריכוז עשר אוניות מערכה באוקיינוס השקט. קניאז סובורוב הייתה באורך כולל של 397 רגל (121 מ'), ברוחב של 76 רגל 1 אינץ' (23.19 מ') ושוקע של כ-29 רגל 2 אינץ' (8.9 מ') בתפוסה מלאה. הדחק האונייה נועד להיות 13,516 טון ארוך (13,733 ט'), אולם היא סבלה מעודף משקל של יותר מ-600 טון ארוך (610 ט') ולמעשה דחקה 14,181 טון ארוך (14,409 ט'). זה גרם לבעיה במהלך ניסויים ימיים ב-6 באוקטובר 1903, כאשר היא ביצעה סיבוב במהירות גבוהה שגרמה לה לנטות ב-15° והציפה את העמדות של תותחי ה-75 מ"מ (3 אינץ'). הצוות המיועד שלה כלל 28 קצינים ו-754 מתגייסים, למרות שהיא נשאה 826–846 אנשי צוות בשירות.
הספינה הונעה על ידי זוג מנועי קיטור אנכיים תלת-דרגתיים בעלי ארבעה צילינדרים, שכל אחד מהם הניע גל מדחף אחד, תוך שימוש בקיטור שנוצר על ידי 20 דודי בלוויל. המנועים פיתחו הספק אינדיקטורי של 15,800 כוחות סוס (11,800 קילוואט) ותוכננו להגיע למהירות מרבית של 18 קשרים (33 קמ"ש). עם זאת, קניאז סובורוב הגיעה למהירות מרבית של 17.7 קשרים (32.8 קמ"ש) מ-16,225 כוחות סוס (12,099 קילוואט) במהלך ניסויי המכונות הרשמיים שלה ב-23 ביולי 1903. היא נשאה מספיק פחם כדי לתת לה טווח של 2,590 מיילים ימיים (4,800 ק"מ; 2,980 מייל) במהירות של 10 קשרים (19 קמ"ש).
הסוללה הראשית של הספינה כללה ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מ"מ) מותקנים בשני צריחי תותחים, אחד בקדמת ואחד מאחורי המבנה. החימוש המשני כלל 12 תותחי קאנה 6 אינץ' (152 מ"מ) מהירי ירי (QF), המורכבים בצריחים עם תותחים. מספר תותחים קטנים יותר נישאו להגנה מפני טרפדות. אלה כללו עשרים תותחי QF בקוטר 75 מ"מ ועשרים תותחי הוצ'קיס בקוטר 47 מ"מ (1.9 אינץ'). היא הייתה חמושה גם בארבעה צינורות טורפדו בגודל 15 אינץ' (381 מ"מ), אחד בחרטום ואחד בירכתיים מעל המים ושניים שקועים. חגורת שריון קו המים של קניאז סובורוב הייתה מורכבת משריון קרופ ועובי 5.7–7.64 אינץ' (145–194 מ"מ). לשריון של צריחי התותחים שלה היה עובי מרבי של 10 אינץ' (254 מ"מ) ועובי הסיפון שלה נע בין 1 ל-2 אינץ' (25 עד 51 מ"מ). הסיפון התחתון המשוריין בגודל 1.5 אינץ' (38 מ"מ) התעקל כלפי מטה ויצר מחיצה אטומה נגד טורפדו.
היסטוריה

סובורוב הייתה אחת מחמש אוניות מלחמה חדשות שנבנו בסמוך למלחמת רוסיה–יפן. הספינה נקראה על שמו של הגנרל הרוסי המפורסם אלכסנדר סובורוב מהמאה ה-18. בנייתה החלה ב-10 באוגוסט 1901 במספנות הבלטיות בסנקט פטרבורג. שדרית הספינה הונחה ב-8 בספטמבר, כאשר הנחת אחת הלוחות בוצעה על ידי אלכסיי אלכסנדרוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, גנרל-אדמירל של הצי הרוסי הקיסרי. היא הושקה ב-25 בספטמבר 1902, בנוכחות ניקולאי השני, קיסר רוסיה, קונסטנטין קונסטנטינוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וגאורגיוס הראשון, מלך יוון. היא הושלמה בספטמבר 1904, לאחר תחילת מלחמת רוסיה-יפן, בעלות של 13,841,000 רובל.
אורך חיי האוניה היה קצר ביותר והיא הייתה בשרות פחות מ-9 חודשים. רוב הצוות ששרת עליה היה חדש וברובו חסר ניסיון. ב-15 באוקטובר 1904, קניאז סובורוב הפליגה לפורט ארתור מליבאו יחד עם כלי השיט האחרים של שייטת האוקיינוס השקט השנייה, בפיקודו הכללי של תת אדמירל זינובי רוז'סטבנסקי. רוז'סטבנסקי הוביל את השייטת שלו, כולל קניאז סובורוב, במורד החוף האטלנטי של אפריקה, הקיף את כף התקווה הטובה, והגיע לאי נוסי בי מול החוף הצפון-מערבי של מדגסקר ב-9 בינואר 1905, שם הם נשארו שני חודשים בזמן שרוז'סטבנסקי השלים את סידורי הגיוס שלו. השייטת הפליגה למפרץ קמראן, הודו-סין הצרפתית, ב-16 במרץ והגיעה אליה כמעט חודש לאחר מכן כדי להמתין לספינות המיושנות של שייטת האוקיינוס השקט השלישית, בפיקודו של אדמירל משנה ניקולאי נבוגטוב. הספינות האחרונות הגיעו למפרץ קמראן ב-9 במאי והכוח המשולב הפליג לוולדיווסטוק ב-14 במאי. בעוד נתונים מדויקים אינם זמינים עבור קניאז סובורוב, סביר להניח שהספינה סבלה מעודף משקל של כ-1,700 טון ארוך (1,700 ט'), שכן היא ואחיותיה הועמסו בפחם ובאספקה אחרת; כל אלה אוחסנו גבוה באוניות והפחיתו את יציבותן. המשקל הנוסף שיקע גם את חגורת השריון של קו המים והותיר רק כ-4 רגל 6 אינץ' (1.4 מ') מחגורת השריון העליונה מעל קו המים.
הסובורוב שימשה כאוניית הדגל של תת-אדמירל זינובי רוז'סטבנסקי. היא הובילה את הטור העיקרי של הארמדה הרוסית במהלך קרב צושימה, שם נפגעה קשות מפגזי אוניות יפניות (בעיקר אסאהי ומיקאסה). כתוצאה מכך יצאה מהמערך וטבעה ב-27 במאי 1905 יחד עם מרבית צוותה.
לקריאה נוספת

Historical Dictionary of the Russo Japanese War. rotem Kowner. Scarecrow Press Inc 2006
Hisrory of The Russo-Japanese War. Cassell's. Cassell and Company 1906
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
גובה ימין ותוכנית סיפון כפי שמתואר ב-Brassey's Naval Annual 1906
הצאר ניקולאי השני פונה לצוות הספינה לפני יציאתם
קלי קוריגן

| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1967 (בת 57) Radnor, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ריצ'מונד, אוניברסיטת המדינה בסן פרנסיסקו, תיכון רדנור 
 kellycorrigan.com
 
קלי קוריגן (באנגלית: Kelly Corrigan;‏ נולדה ב-16 באוגוסט 1967, סן פרנסיסקו) היא סופרת אמריקאית.
ביוגרפיה

קלי קוריגן נולדה בשנת 1967 באזור סן פרנסיסקו. היא סיימה אוניברסיטה בתחום הספרות ועבדה מספר שנים בטלוויזיה מקומית.
את ספרה הראשון "The Middle Place" היא פרסמה שנת 2008. נושא הספר היה מלחמת אביה ושל קלי עצמה עם מחלת הסרטן. הספר נכלל ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס והגיע למקום השני.
גם ספרה השני "Lift" שיצאה לאור בשנת 2010 הגיע למשום השני ברשימה זו. בשנת 2013 היא פרסמה את ספרה השלישי.
זמן קצר לאחר ניצחון על המחלה, קלי קוריגן החלה לנהל בלוג שמוקדש לאנשים שמתמודדים עם הסרטן.
החל משנת 2010 היא מארגנת מופע התרמה שנתי עבור בית חולים לחולי סרטן. במרוצת השנים במופע זו השתתפו אן למוט, מייקל לואיס, מייקל שייבון, קייק, בילי קולינס ועוד.
קולסברג

| --- | --- |

 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 פרובינציה:  הכף הצפוני הכף הצפוני
 תאריך ייסוד:  1830
 שמות קודמים:  טוברברג
 שטח:  174.84 קמ"ר
 גובה:  כ־1,400 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  16,869 (2011)
  ‑ צפיפות:  96 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  30°43′00″S 25°06′00″E﻿ / ﻿30.716666666667°S 25.1°E﻿ / -30.716666666667; 25.1 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיקולסברג(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיקולסברג(למפת הכף הצפוני רגילה) קימברלי אפינגטון קורומאן ספרינגבוקקולסברג(למפת הכף הצפוני מוגדלת) קימברלי אפינגטון קורומאן ספרינגבוקקולסברג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קולסברג (באנגלית: Colesberg) היא עיירה במזרח פרובינציית הכף הצפוני אשר בדרום אפריקה.
היסטוריה

קולסברג נוסדה בשנת 1830 על דרך שבה עברו מטיילים וסוחרים רבים. היא נקראה בשם "טוברברג" על שם גבעה הנמצאת בסמוך אליה. לאחר מכן שונה שמה לקולסברג על שמו של מושל הכף הצפוני דאז, סר גלבריית' לורי קול (אנ'). בשנת 1840 הוכרז היישוב כעיירה, והיא הייתה לאחת הערים הראשונות במושבת הכף.
מאז שנוסדה נבנו בעיירה כמה כנסיות. בשנת 1861 נוסד בנק קולסברג (אנ'), אשר נרכש לאחר כשנתיים על ידי בנק סטנדרד (אנ') הבריטי. בעת מלחמת הבורים השנייה נודע כי המקום שימש בעבר כמקום מפגש לציידים ולכורי יהלומים.
גאוגרפיה

קולסברג ממוקמת במרכז דרום אפריקה. היא מרוחקת כ־25 קילומטרים מנהר אורנג', המהווה את גבולה המזרחי של פרובינציית הכף הצפוני עם פרובינציית המדינה החופשית. כמו כן, הגבול עם הכף המזרחי עובר כ־35 קילומטרים מהעיירה. היא נמצאת כ־200 קילומטרים מדרום־מערב לעיר בלומפונטיין וכ־220 קילומטרים מהגבול עם לסוטו.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2011, בעיירה מתגוררים 16,869 תושבים, מהם 51.57% נשים ו־48.43% גברים. 59% מתושבי העיירה הם דוברי שפת הקוסה ו־33% מדברים אפריקאנס.
כלכלה

כבשים מהוות גידול נרחב באזור. כבשי המרינו המגודלות באזור נחשבות למובחרות. גם סוסים מגודלים באזור העיירה ומשמשים למרוצי סוסים. בנוסף, בעיירה קיימים מספר שירותים לתושבים ולמבקרים, כמו מקומות לינה, מסעדות וחנויות קמעונאיות.
תיירות

העיירה ידועה בסגנונות האדריכלות הקיימים בה. קיימים בה גם כ־70 אתרי מורשת לאומיים. באזור העיירה קיימות כמה שמורות טבע.
תחבורה

העיירה מחוברת לרשת הכבישים הלאומית של דרום אפריקה. כביש N1 (אנ') עובר בעיירה. הוא מחבר בין קייפטאון במערב לבין בלומפונטיין, יוהנסבורג ופרטוריה בצפון־מזרח.
הערות שוליים

↑  Census 2011: Main Place: Colesberg, census2011.adrianfrith.com, מפקד האוכלוסין לשנת 2011
↑  P E Raper - HSRC, Dictionary of Southern African Place Names
↑  Michael Davitt, The Boer fight for freedom, New York, London, Funk & Wagnalls, 1902
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533383505171  LCCN: n94108696  VIAF: 127999038   WorldCat (עם VIAF): 127999038
קונסטנטין מטוסביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1971 (בן 53) קייב, ברה"מ 
 מידע כללי
 תאריך עלייה:  1995
 מדינה:  ישראל ישראל
 משקל:  96 ק"ג 
 גובה:  2.04 מ'
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  קפיצה לגובה
 תקופת הפעילות:  1995–2004 (כ־9 שנים)
 מאמן:  אלכס מרמן
 הישגים
 שיאים אישיים:  קפיצה לגובה 2.36 מטר (2000) שיא ישראל
 דירוג שיא:  ראשון בעולם
 
קונסטנטין מטוסביץ' (ברוסית: Константин Матусевич; נולד ב-25 בפברואר 1971) הוא אתלט עבר ישראלי המחזיק בשיא ישראל בקפיצה לגובה (2.36 מטר). ייצג את ישראל בשתי אולימפיאדות, בארבע אליפויות עולם ובשלוש אליפויות אירופה. בשנת 2000 דורג ראשון בעולם לתקופה של מספר חודשים. סיים במקום חמישי באולימפיאדה (סידני 2000) ובמקום שביעי באליפות עולם (אתונה 1997).
הוא מתנשא לגובה של 2.04 מטר.
קורות חיים

מטוסביץ' נולד בקייב, אוקראינה ועלה לישראל בשנת 1995, כנוצרי הנשוי ליהודיה.
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1997 סיים מטוסביץ' במקום שביעי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.29 מטר.
קורות חיים > 1999

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד בשנת 1999 סיים מטוסביץ' במקום 20 בתוצאה של 2.20 מטר.
קורות חיים > 2000

מטוסביץ' קבע את שיאו האישי והלאומי בשנת 2000 כשקפץ לגובה של 2.36 מטר בפרת', אוסטרליה. באותו הזמן היה זה הישג השנה בעולם במקצוע. באליפות ישראל באתלטיקה זכה מטוסביץ' במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר. באולימפיאדת סידני סיים במקום החמישי בקפיצה לגובה בתוצאה של 2.32 מטר, בשלב המוקדמות קבע תוצאה של 2.27 מטר. מטסוביץ' פרש בשנת 2004.
ב-2015 ירד מטוסביץ' מהארץ לקנדה והוא מתגורר בטורונטו.
תארים והישגים

מטוסביץ' נבחר פעמיים לאתלט השנה של ישראל, ב-1996 וב-2000.
בשנת 2008 נבחר מטוסביץ' לעמית כבוד של איגוד האתלטיקה בישראל.
הערות שוליים

↑  אבינעם פורת, הזנחנו אותם / על עזיבת קלגנוב ומטוסביץ', באתר ynet, 1 בספטמבר 2015
↑  איזי עין דור, מטוסביץ': "קשה לי לצפות באולימפיאדה", באתר ynet, 30 ביוני 2016
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | ולדיסלב ניימן |  |
|  אתלטיקה | קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • קונסטנטין סמיונוב • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | יעל ארד • אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  הרמת משקולות | סלבה איוונובסקי |  |
|  סיף | איילת אוחיון • לידיה חטואל-צוקרמן • לילך פריסקי |  |
|  קיאק | ליאור כרמי |  |
|  קליעה | אלכס טריפולסקי • בוריס פולק • גיא סטריק |  |
|  שחייה | איתן אורבך • ודים אלכסייב • יואב ברוק • דן קוטלר |  |
|  שיט | ענת פבריקנט •  גל פרידמן • שני קדמי • ניר שנטל • רן שנטל |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |  |
|  היאבקות | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות אמנותית | אור טוקייב |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  קיאק | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור •  מיכאל קולגנוב |  |
|  שחייה | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |  |
|  שיט | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14199318
קרל מייצן

| --- | --- |

קרל מייצן לצידה של ולטראוד קלאסניק
 לידה:  8 ביוני 1934 (בן 90) אוסטריה גראץ, הרפובליקה האוסטרית הראשונה
 מדינה:  אוסטריה 
 השתייכות:   צבא אוסטריה
 תקופת הפעילות:  1952–1999 (כ־47 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
  המפקח הכללי של הכוחות
 עיטורים
 מדליית הכסף הגדולה עם כוכב להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית 
 
קרל מייצן (בגרמנית: Karl Majcen; ‏ נולד ב-8 ביוני 1934) הוא גנרל אוסטרי בדימוס אשר שימש כמפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) של אוסטריה, בין השנים 1990–1999.
ביוגרפיה

מייצן נולד בגראץ ב-8 ביוני 1934. ב-1952 הוא התגייס לז'נדרמריה B - כוח ההגנה האוסטרי הראשון שקם לאחר מלחמת העולם השנייה. לאחר הקמתו של צבא אוסטריה, עבר לשורותיו ולמד בבית הספר להכשרת קצינים באנס. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד המשמר. הוא למד בקורס המטה הכללי ולאחר מכן מילא תפקידי מנהל במשרד ההגנה הפדרלי. ב-1982 מונה למפקד הפיקוד הצבאי של וינה. ב-1 באוקטובר 1990 הוא מונה למפקח הכללי של הכוחות (מקביל לרמטכ"ל) והחזיק בתפקיד עד פרישתו ב-20 בדצמבר 1999.
מייצן נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא משמש כיועץ בכיר בארגון לתמיכה ביחסים הכלכליים שבין אוסטריה לסין אשר בסיסו בווינה. הוא דודו של הספורטאי רולף מייצן.
הערות שוליים

↑  Übergabe der Funktion des Generaltruppeninspektors des Bundesheeres
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119214695  ISNI: 0000 0000 5539 532X  LCCN: nr97008783  VIAF: 63911798   WorldCat (עם VIAF): 63911798
ראפן שווייצרי

ראפן (בגרמנית: Rappen; בצרפתית: Centime; באיטלקית: Centesimo; ברומאנש: Rap) הוא מטבע שווייצרי שערכו מאית פרנק שווייצרי.
על פני המטבע מופיע ערכו בלבד, ולא שמו, כי שמו שונה בשפות הרשמיות השונות של שווייץ. שמה של שווייץ מופיע בלטינית. על גב המטבע בערך 5 דיוקן של ליברטס, אלת החירות הרומית. עיצוב המטבעות לא השתנה מאז שנות ה-80 של המאה ה-19, למעט שינויים קטנים בחומר שממנו עשויים המטבעות.
מטבע 2 ראפן הוצא מהמחזור ב-1978, ו-1 ראפן ב-2007, כאשר מטבעות בערכי 5, 10 ו-20 עדיין שימושיים.
קרל מאק פון לייבריך

| --- | --- |

קרל מאק פון לייבריך
 לידה:  25 באוגוסט 1752 ננסלינגן, נסיכות אנסבך 
 פטירה:  22 באוקטובר 1828 (בגיל 76) סנקט פלטן, האימפריה האוסטרית האימפריה האוסטרית
 מדינה:  אוסטריה 
 השתייכות:  האימפריה הרומית הקדושה צבא האימפריה הרומית הקדושה   האימפריה האוסטרית הצבא האוסטרי
 תקופת הפעילות:  1770–1807 (כ־37 שנים)
 דרגה:  פלדמרשל-לוטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד בכיר בצבא האוסטרי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הירושה הבווארית   המלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1788–1791)   המלחמות הנפוליאוניות קרב אולם
 עיטורים
 אביר במסדר הצבאי של מריה תרזה  המסדר הצבאי של מריה תרזה 
 
קרל מאק פון לייבריך (בגרמנית: Karl Mack von Leiberich; ‏25 באוגוסט 1752 - 22 באוקטובר 1828), היה גנרל אוסטרי במהלך המלחמות הנפוליאוניות, אשר נודע עקב תבוסתו בקרב אולם.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מאק נולד ב-25 באוגוסט 1752 בעיר ננסלינגן שבנסיכות אנסבך, כקרל לייבריך, ובשנת 1770 התגייס לצבא האוסטרי, והצטרף לרגימנט פרשים, שבו כיהן דודו כמפקד גדוד. במהלך מלחמת הירושה הבווארית שירת מאק במטה של פרנץ יוזף, רוזן קינסקי, ולאחר מכן במטה של פרנץ מוריץ פון לאסי. בשנת 1785 התחתן מאק עם קתרינה גבריאל, וקיבל את השם קרל מאק פון לייבריך.
במהלך המלחמה עם הטורקים מונה מאק לעוזרו של יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1789 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. במהלך אותה שנה היו לקרל חילוקי דעות חריפים עם ארנסט גדעון פון לאודון, ובעקבות כך הוא נאלץ לפרוש משירותו בחזית, אולם הוא הועלה לדרגת אוברסט וקיבל תואר אביר של המסדר הצבאי של מריה תרזה. בשנת 1790 שוב הסתכסך מאק עם פון לאודון, ומאוחר יותר נפצע קשה בראשו. בשנת 1793 הוא מונה לראש מטהו של יוזיאס, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד שפיקד על הצבא בארצות השפלה האוסטריות, וקיבל שבחים רבים על תפקודו במערכה נגד הצרפתים.
ביוגרפיה > המלחמות הנפוליאוניות

מאק פיקד על כוח בקרב נירווינדן, ונטל חלק לאחר מכן במשא ומתן בין קובורג לדומורי. בהמשך מונה למפקד רגימנט קירסירים, ולאחר מכן נפצע בפמארס, אבל בשנת 1794 חזר שוב לשירות פעיל, והועלה לדרגת גנרל מיור. על אף כישלון כוחות הקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, נשאר פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה תומך של קרל, ובשנת 1797 הוא הועלה לדרגת פלדמרשל-לוטננט, ובשנה שלאחר מכן הוא קיבל, על פי בקשתו האישית של הקיסר, את הפיקוד על הצבא הנאפוליטני. מאק לא הצליח לעמוד אל מול הכוחות הצרפתיים, ומשום כך נכנע בראש כוחותיו. בתחילה הובטח לו מעבר חופשי לארצו, אבל נפוליאון ציווה לשלוח אותו לצרפת כשבוי מלחמה.
כעבור שנתיים נמלט מאק מפריז בתחפושת, אולם לא הועסק במשך שנים אחדות בצבא האוסטרי. בשנת 1804 כשמפלגת-המלחמה בחצר האוסטרית נזקקה לגנרל, על מנת להתנגד למדיניות-השלום של הארכידוכס קרל, דוכס טשן, מונה מאק למפקד הצבא, וקיבל הוראות להתכונן למלחמה עם צרפת. מאק עשה כל שביכולתו כדי לתקן את הצבא, ועם פתיחת המלחמה בשנת 1805 הוא מונה למפקד העליון של הכוחות בגרמניה, כשפרדיננד קרל יוזף, ארכידוכס אוסטריה-אסטה משמש כראש מטהו. כתוצאה מכך, מאק החזיק יזם כמה שינויים במבנה הצבא, אולם הם החלישו מאוד את צבאו.
באוקטובר 1805 ספג מאק תבוסה קשה בקרב אולם, ועל אף שכמה מקציניו, ובהם הנסיך פון שוורצנברג, פרצו את ההגנות הצרפתיות ונמלטו, רוב הפיקוד העליון האוסטרי נתפס בשבי, יחד עם 25,000 חיילים, 18 גנרלים, 65 תותחים ו-40 דגלים. הגנרלים האוסטרים קיבלו חנינה ושוחררו מהשבי, בתנאי שיימנעו מלחימה נגד צרפת.
ביוגרפיה > אחריתו

אחרי קרב אוסטרליץ הורשע מאק בפחדנות על ידי בית דין צבאי, ובשל כך נשללו ממנו דרגתו, עיטוריו ותפקידיו, והוא נכלא במשך שנתיים. בשנת 1808 שוחרר מאק מהכלא, והוא חי באלמוניות עד לשנת 1819. לאחר תבוסת נפוליאון נשכחו הכשלונות הישנים, ובשנת 1819, על פי בקשתו של הנסיך פון שוורצנברג, חזר מאק לצבא בדרגת פלדמרשל-לוטננט, וכן הוא מונה שוב לאביר של המסדר הצבאי של מריה תרזה.
ב-22 באוקטובר 1828 מת מאק בסנקט פלטן.
קולנוע רמת גן

| --- | --- |

המקום בו פעל קולנוע רמת גן
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע
 כתובת:  רש"י 5, כיכר גרונר
 מיקום:   רמת גן
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1958
 תאריך פתיחה רשמי:  1958 
 תאריך פירוק:  1970 
 קואורדינטות:  32°05′24″N 34°49′07″E﻿ / ﻿32.09°N 34.818611111111°E﻿ / 32.09; 34.818611111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) קולנוע רמת גן(למפת גוש דן רגילה) קולנוע רמת גן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולנוע רמת גן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קולנוע רמת גן  he קולנוע רמת גןhe קולנוע רמת גןמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קולנוע רמת גן הית בית קולנוע שפעל ברמת גן בשנים 1958–1970.
היסטוריה

קולנוע רמת גן נפתח בשנת 1958 בכיכר דב גרונר, ברחוב רש"י 5 פינת רחוב ז'בוטינסקי, מול משטרת רמת גן. בבית הקולנוע היו 920 מקומות ישיבה ומסך רחב, מותאם להקרנת סרטים שצולמו בשיטת סינמסקופ. הקולנוע הציע גם הצגה יומית לנוער.
בניין קולנוע רמת גן היה שייך לקבלן צבי סבירסקי. בשנת 1970 הבניין הועמד למכירה פומבית כדי לכסות את חובותיו של הקבלן שהסתכמו בקרוב לשני מיליון לירות ישראליות ובתוכם משכנתה לבנק קופת עם.
בשנת 1971, עיריית רמת גן, בעלת הקרקע עליה הוקם בית הקולנוע, רכשה את הבניין בתמורה לחצי מיליון לירות ישראליות. העירייה תכננה לערוך באולם פעולות תרבות וחברה במסגרת עירונית ולהעלות מחזות, קונצרטים ומופעים שונים. בין השנים 1985 – 1989 העירייה ניהלה משא ומתן עם מספר חברות קבלניות וקיבלה מספר הצעות לפיתוח אזור קולנוע רמת גן.
בשנת 1987 הציע ראובן וקסלמן, בעלי החברה "ראובן וקסלמן ושות' חברה קבלנית לבניין בע”מ", לבנות במקום בית דירות, מרכז מסחרי ושלושה בתי קולנוע בתפוסה כוללת של 550 מקומות.
בשנת 1997 נבנה "מגדל גרונר" בו שוכן כיום קונסרבטוריון רמת גן, המרכז העירוני למוזיקה על שם נעמי שמר.
הערות שוליים

↑  IDEA - ALM : מודעת פתיחת בית קולנוע רמת גן ברחוב ז'בוטינסקי רמת גן, 1958
↑  IDEA - ALM : קולנוע רמת גן הוצע למכירה פומבית, 1970
↑  ⁨בקשה לפירוק חברה של הקבלן צבי סבירסקי ⁩ | ⁨מעריב⁩ | 10 פברואר 1972 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית
↑  IDEA - ALM : קולנוע רמת גן נרכש על ידי העירייה בחצי מיליון ל"י, 1971
↑  IDEA - ALM : קולנוע רמת גן - פיתוח איזור הקולנוע, 1985 - 1989
↑  IDEA - ALM : מרכז מסחרי במקום בית אבות על שטח בית הקולנוע רמת גן, 1987
קרן הפלא של הנער

| --- | --- |

עמוד השער של מהדורת 1874
 מידע כללי
 מאת:  עממי 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  שיר עממי 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1805 
 עורך:  קלמנס ברנטנו, Ludwig Achim von Arnim 
 
קרן הפלא של הנער (בגרמנית: Des Knaben Wunderhorn) היא אסופה של שירה עממית גרמנית שאספו וערכו המשוררים הרומנטיים אכים פון ארנים וקלמנס ברנטאנו, ואשר התפרסמה בהיידלברג בשנים 1808-1805. העניין הגרמני באיסוף בלדות ושירת עם הוא תולדה של עניין דומה באנגליה ובסקוטלנד, למשל האוסף Reliques of Ancient English Poetry של המשורר תומאס פרסי משנת 1765. יוהאן וולפגנג פון גתה הצהיר שמקומה של "קרן הפלא של הנער" "בכל בית ובית". קרן הפלא היא חפץ דומה לקרן השפע (קורנוקופיה).
שירים רבים מתוך האוסף כדוגמת ישנו קוצר ומוות שמו, הולחנו בידי מלחינים נודעים, בהם פליקס מנדלסון, רוברט שומאן, קארל לווה, יוהנס ברהמס, ואלכסנדר זמלינסקי. הלחנים הנודעים ביותר הם של גוסטב מאהלר, שהאוסף היה בין ספריו האהובים ביותר ואשר עסק בהלחנת השירים משנות העשרים לחייו (הטקסט לשיר הראשון מבין ארבעת "שירי שוליה נודד", שהלחנתו התחילה ב-1884, מבוסס על השיר "Wenn mein Schatz" מתוך קרן הפלא של הנער) ועד לכשני תריסרי לחנים מן השנים 1887-1901, שרבים מהם שולבו כפרקים בתוך הסימפוניות השנייה, השלישית והרביעית שלו.
(3)קרן הפלא של הנער
קולנוע תל אביב

| --- | --- |

קולנוע תל אביב בשנת 2008
 מידע כללי
 סוג:  בית קולנוע, מבנה לשעבר 
 כתובת:  Pinsker, Tel Aviv 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  יולי 1955 – אוקטובר 1957 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  24 באוקטובר 1957 
 תאריך פירוק:  2011 
 קואורדינטות:  32°04′38″N 34°46′23″E﻿ / ﻿32.07725°N 34.773°E﻿ / 32.07725; 34.773
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) קולנוע תל אביב(למפת תל אביב רגילה) קולנוע תל אביב(למפת גוש דן רגילה) קולנוע תל אביב(למפת גוש דן מוגדלת) קולנוע תל אביב  he קולנוע תל אביבhe קולנוע תל אביבמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
הריסת קולנוע תל אביב, נובמבר 2010
קולנוע תל אביב היה בית קולנוע שפעל ברחוב פינסקר תל אביב בין השנים 1957 ל-2000.