stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן ערובה
מקרים מפורסמים > בישראל > טרור

במסגרת הטרור המופעל נגד ישראל אירעו מקרים אחדים שבהם נלקחו בני ערובה, בדרישה לשחרר מחבלים הכלואים בישראל. פיגועי מיקוח בולטים:
חטיפת מטוס סבנה: ב-8 במאי 1972 נחטף על ידי מחבלים מארגון "ספטמבר השחור" מטוס נוסעים של חברת התעופה הבלגית "סבנה", שהיה בטיסה מווינה לנמל התעופה בן-גוריון. החוטפים דרשו לשחרר מאות מחבלים הכלואים בישראל, ואיימו לפוצץ את המטוס על נוסעיו. צוות של סיירת מטכ"ל השתלט על החוטפים. במהלך ההשתלטות נפצעו שלושה מהנוסעים, ואחת מהפצועות מתה מפצעיה.
הפיגוע במעלות: ב-15 במאי 1974 חדרה לישראל מלבנון חוליית מחבלים מארגון "החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין", השתלטה על מבנה בית הספר "נתיב מאיר" במעלות, ולקחה כבני ערובה 105 תלמידים ו-10 מורים מבית הספר התיכון הדתי בצפת, ששהו בבית הספר במסגרת פעילות גדנ"ע. המחבלים דרשו לשחרר 20 מחבריהם הכלואים בישראל, ואיימו להרוג את בני הערובה. בפעולת חילוץ של סיירת מטכ"ל חוסלו המחבלים, אך קודם למותם טבחו המחבלים ב-22 ילדים (בהם אח ואחות) ו-3 מבוגרים מקרב בני הערובה, וכן פצעו 68. גם לכוחות צה"ל נגרמו נפגעים, ובהם הרוג אחד.
בלילה שבין 5 ו-6 במרץ 1975 השתלטו מחבלים מארגון הפת"ח על מלון "סבוי" בתל אביב. המחבלים איימו להרוג את בני הערובה אם לא תשחרר ישראל 20 מחבלים בתוך ארבע שעות. כוח של סיירת מטכ"ל פרץ למלון, ובפריצה נהרגו שבעה מהמחבלים ונלקח בשבי מחבל אחד. חמישה בני ערובה חולצו, אולם שמונה נהרגו במהלך הפריצה. כמו כן נהרגו שניים מלוחמי הכוח הפורץ.
מבצע יונתן: ב-27 ביוני 1976 נחטף לאנטבה שבאוגנדה מטוס של חברת התעופה הצרפתית אייר פראנס, שהיה בטיסה מנמל התעופה בן-גוריון לפריז. החוטפים היו שני גרמנים, חברי "התאים המהפכניים" (RZ) ושני מחבלים פלסטינים, חברי החזית העממית לשחרור פלסטין. החוטפים דרשו את שחרורם של 53 "לוחמי חופש", ביניהם 40 מחבלים הכלואים בישראל, 5 מחבלים הכלואים בקניה, 6 אנרכיסטים הכלואים בגרמניה, אנרכיסטית הכלואה בשווייץ ואנרכיסטית הכלואה בצרפת. בנוסף לכך הם דרשו כופר כספי תמורת בני הערובה. במבצע מוטס של צה"ל השתלטו לוחמיו על החוטפים ושחררו את בני הערובה. במבצע נהרגו שלושה מבני הערובה, ויוני נתניהו, מפקד סיירת מטכ"ל, בשעה שהוביל כוח פריצה.
טבח שבעה באוקטובר: ב-7 באוקטובר 2023 חדרו לישראל מרצועת עזה למעלה מאלף מחבלים מחמאס והחלו לרצוח ולחטוף ישראלים רבים, רובם אזרחים. בשני מקרים לפחות, באופקים ובקיבוץ בארי, התבצרו החוטפים עם בני ערובה וניהלו משא ומתן עם כוחות הביטחון במסגרת פיגוע מיקוח. כוחות ימ"מ, החטיבה הטקטית של משמר הגבול וצה"ל שחררו את 50 בני הערובה בקיבוץ בארי והרגו את 10 המחבלים החוטפים. באופקים ניהלה יחידת המשא ומתן של משטרת ישראל בשיתוף כוחות מקומיים משא ומתן עם המחבלים במשך 18 שעות, שבסופן כוח ימ"מ פרץ לדירה, שחרר את שני בני הערובה שהיו בדירה וחיסל את המחבלים החוטפים, 3 לוחמים נפצעו בפעולה. למרות הצלחות אלו אזרחים רבים - כולל זקנים וילדים - נחטפו לרצועת עזה ומוחזקים שם כבני ערובה.
מקרים מפורסמים > בישראל > חטיפה לשם כופר נפש

רצח אורון ירדן: בשנת 1980 נחטף הילד אורון ירדן בן השמונה מבית הוריו, והחוטף דרש כופר נפש תמורתו. הכסף הועבר לחוטף, אך הילד לא שוחרר, ולאחר שלושה שבועות נלכד החוטף והתברר כי רצח את הילד.
שחרור בני ערובה > משא ומתן

בשלב הראשוני מנהלים עם החוטפים משא ומתן שמטרתו השגת מודיעין, הרווחת זמן עד לפרישת יחידות ההתערבות וההשתלטות, וכן ניסיון לשכנע את החוטפים לשחרר מרצונם את בני הערובה ולהיכנע.
שחרור בני ערובה > יחידת התערבות

יחידת התערבות היא כח צבאי המאומן בחילוץ בני ערובה. ליחידות ההתערבות אין אישור ליזום כניסה למבנה בו מוחזקים בני הערובה, והם מורשים לפרוץ אליו רק במקרה של הסלמה חריפה. ברוב המקרים בהם יש מצב של בני ערובה, יחכו יחידות ההתערבות להגעתם של יחידות ההשתלטות, אשר להן יש אישור ליזום פריצה למבנה, ולשחרר את בני הערובה.
שחרור בני ערובה > יחידת השתלטות

יחידת השתלטות היא יחידה שתפקידה לפרוץ למבנה בו מוחזקים בני הערובה, להכניע את החוטפים ולשחרר את החטופים. יחידות אלה נחשבות ליחידות מיוחדות וזוכות להכשרה גבוהה וציוד מתקדם ויקר.
דוגמאות ליחידות השתלטות בישראל: הימ"מ, סיירת מטכ"ל, מצדה, שייטת 13 ולוט"ר אילת.
דוגמאות ליחידות השתלטות בעולם: כוח דלתא, SWAT, GIGN, GSG 9. SAS CTSFO היחידה הבריטית המקבילה לימ"מ
ראו גם

מבצע ציפורן הנשר
המתקפה על שגרירות איראן בלונדון
הערות שוליים

↑  Putin meets angry Beslan mothers, באתר חדשות BBC,‏ 2 בספטמבר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529091205171  BnF: cb11945203g (data)  LCCN: sh85062425  LNB: 000340345  NDL: 00563290  NKC: ph191897  TDVİA: rehin
דנדי יונייטד

.
מועדון הכדורגל דנדי יונייטד (באנגלית: Dundee United Football Club) הוא מועדון כדורגל סקוטי מהעיר דנדי, המשחק בליגת העל הסקוטית. באופן מסורתי, הקבוצה מכונה הטרורים ואוהדיה מכונים הערבים, אולם לאחרונה בתקשורת לא מרבים להשתמש בכינוי זה. הכינוי הישן של הקבוצה (והיותר רשמי) הוא המנדרינות (או המנדרינות האימתניות) וגם בו יש עדיין המשתמשים לתיאור הקבוצה.
במסגרות אירופאיות, דנדי יונייטד היא הקבוצה השלישית הכי מנוסה, אשר שיחקה כבר 104 משחקים (שניים יותר מאברדין) ב-22 עונות באירופה. במהלך מסעותיו הרבים של המועדון במסגרות אירופאיות במהלך המאה ה-20, התקשורת בשפה האנגלית כינתה את הקבוצה פשוט 'דנדי' - כשמה של יריבתה העירונית דנדי. גם בימנו תופעה זו חוזרת על עצמה לפעמים.
בעונת 2005/2006, מספר הצופים הממוצע שהגיע למשחקי הבית של דנדי יונייטד עמד על 8,197, השישי בגודלו בליגת העל הסקוטית.
היסטוריה > התחלה (1909 - 1971)

בהשראתן של היברניאן באדינבורו ושל סלטיק בגלאזגו, הקהילה האירית בדנדי החליטה לפתוח מועדון כדורגל חדש בשנת 1909. בתחילה נקראה הקבוצה דנדי היברניאן, והיא השתלטה על קלפינגטון פארק (אשר שמו שונה לטנאדיס פארק) של דנדי וונדררס, ומשחקה הראשון היה ב-18 באוגוסט 1909, מול היברניאן. המשחק הסתיים בתוצאת תיקו 1-1. בשנה שלאחר מכן, הקבוצה התקבלה לליגת העל הסקוטית. המועדון ניצל מפשיטת רגל באוקטובר 1923 על ידי קבוצת אנשי עסקים מדנדי. הם החליטו לשנות את שמו של המועדון לדנדי יונייטד, בתקווה למשוך קהל רחב יותר (הוצע עם השם דנדי סיטי, אך זה בוטל עקב מחאתם של אוהדי דנדי, יריבתם העירונית).
יונייטד זכתה בכרטיס לליגה הבכירה בפעם הראשונה בעונת 1924-25, כאשר היא סיימה ראשונה בליגת המשנה, אולם היא נשרה לליגת המשנה כבר לאחר שתי עונות. למרות חזרה נוספת לליגה הבכירה (ממנה היא ירדה בעונה שלאחר מכן) במשך שנים רבות, הקבוצה שיחקה בליגת המשנה, כשרק בארבע פעמים מתוכן היא הצליחה לחזור לליגה הבכירה. דבר זה נמשך עד למינויו של ג'רי קֶר למאמן ב-1959. קֶר סיים היעדרות של 28 שנים של המועדון מהליגה הבכירה כבר בעונתו הראשונה כמאמן, והקבוצה עלתה ליגה על אף שסיימה רק שנייה בליגת המשנה.
בעונה שלאחר מכן, יונייטד סיימה בחלק העליון של הליגה, בו תשהה הקבוצה, למעט פעמים ספורות, במשך 35 השנים הבאות. שנות ה-60 של המאה ה-20, היו שנות פריחה של המועדון, שבו בלטו מספק שחקנים סקנדינביים: אוריין פרסון, פִין סימן, לנרט ווינג, פין דוסינג ומוגנס ברג. עם שחקנים אלו העפילה דנדי לראשונה למפעל אירופאי, כשהם הצליחו להדיח את ברצלונה, מי שהייתה אז מחזיקת גביע ערי הירידים. הקבוצה של 1966 הייתה לקבוצה הסקוטית הראשונה שמנצחת על אדמת ספרד, כשניצחה 2-1 ב-25 באוגוסט של אותה שנה. ג'רי קר ביסס בהצלחה את מעמדה של דנדי יונייטד, והגעתו של ג'ים מק'ליין, רק תשפר את התדמית של הקבוצה.
היסטוריה > תקופתו של ג'ים מק'ליין (1971 - 1994)

ג'ים מקליין, שהיה בעבר מאמנה של המתחרה דנדי, לקח את המושכות מג'רי קר בשנת 1971 ותקופתה הזוהרת ביותר של המועדון החלה. עד אז, יונייטד הייתה קבוצה קטנה ללא הישגים, אך מקליין היה זה שלקח את יונייטד בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר הגביע הסקוטי בעונת 1973-74. הם השיגו את ההישג הטוב ביותר שלהם כאשר סיימו בליגה במקום השלישי בעונת 1977-78 ואותו דבר עשו שנה לאחר מכן בעונת 1978-79, אלה היו ההישגים הטובים ביותר של המועדון עד לאותה שנה, כאשר ההישגים המשיכו לבוא; זכייה בגביע הסקוטי בעונת 1979-80, ושמירה על הגביע בעונה החולפת. השימוש של מקליין בשחקנים הצעירים היה המפתח להצלחת המועדון בשני העשורים הבאים.
דנדי יונייטד זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה בתולדותיה בעונת 1982-83, כאשר הקבוצה רשמה את שיא הנקודות ואת שיא השערים המובקעים שלהם. באותה תקופה, יונייטד צברה לעצמה שם נכבד באירופה בגלל ניצחונותיה על קבוצות כמו מונקו, בורוסיה מנשנגלדבך, פ.ס.וו. איינדהובן, אנדרלכט וורדר ברמן. בליגת האלופות, יונייטד הגיעה לשלב חצי הגמר בפעם הראשונה שלה, עד שהודחה על ידי רומא. באותו צמד משחקים, יונייטד גברה על רומא 2-0 בבית, אך הפסידה בגומלין 3-0 בחוץ, למרות שהאיטלקים לאחר מכן נקנסו על כך שניסו לשחד את השופט. שנת 1986 הייתה שנת שבה האיטלקים הושעו ונשיא רומא, דינו ויולה, הורחק לארבע שנים מזירת הכדורגל על ניסיון שוחד.
השיא של דנדי יונייטד הגיע מאוחר יותר בעונת 1986-87, כאשר יונייטד הפכה להיות המועדון הסקוטי הראשון שהגיע לגמר גביע אופ"א. באותו קמפיין, יונייטד הצליחה לשחזר את ההישג שלה משנת 1966, כאשר ניצחה שוב את ברצלונה, רק שהפעם מאמן ברצלונה היה טרי ונבלס והשחקנים המובילים בקבוצה היו גארי ליניקר, מארק יוז וסטיב ארשיבלד. יונייטד ניצחה את ברצלונה גם במשחק הבית וגם במשחק החוץ וכך הפכו להיות המועדון הבריטי היחיד עד עצם היום הזה בכל מסגרת אירופית, אשר משיג הישג זה של 4 ניצחונות מתוך 4 משחקים כנגד ברצלונה. למרות שבאותו קמפיין הפסידו בגמר לגטבורג השוודית (1-0 בחוץ ותיקו אחת בבית), יונייטד קיבלה תהילה כאשר הקבוצה מקבלת מפיפ"א את פרס המשחק הספורטיבי על התנהגות ספורטיבית של אוהדי הקבוצה באותו ערב בלתי נשכח. זה סימן את סוף עידן דנדי יונייטד כמעצמת כדורגל אירופית.
דנדי יונייטד נחלה תקופה ארוכה תחת פיקוחו של המאמן, ג'ים מקליין, כאשר היא עשתה התקדמות משמעותית והפכה להיות מועדון כדורגל סקוטי בעלת הישגים מכובדים. ביוני 1993, לאחר 22 שנים בשורות דנדי יונייטד, מקליין ויתר על עמדת המאמן.
על הצלחותיו והישגיו עם דנדי יונייטד, ג'ים מקליין קיבל בשנת 2011 את תואר לשם כבוד על ידי אוניברסיטת דנדי.
היסטוריה > לאחר תקופת מק'ליין (1994 - 2006)

לאחר פרישתו של מק'ליין, המועדון נקלע למצב קיום מעורפל למשך השנים שבאו; המועדון זכה בגביע הסקוטי בשנת 1994 וירד ליגה ב-1995, חזר לליגה הראשונה ב-1996 ובשנת 1997 סיים במקום השלישי. המקום השלישי הובטח על ידי אחיו הצעיר של ג'ים מק'ליין, המאמן טומי מק'ליין, אשר הוביל את המועדון לתקוות שההצלחה של המועדון יכולה להמשך תחת השגחה של מאמן חדש ממשפחת מק'ליין, אך לאחר זמן קצר התברר שהתקוות היו לשווא כאשר טומי עוזב את המועדון שנה וחצי לאחר מכן.
צעד זה הוביל את המועדון לשנים אומללות תחת הנהלתם של פול סטורוק, אלכס סמית' ופול הגארתי, כאשר המועדון התמודד במאבקי השארות בליגה הבכירה. הדברים נטו להשתפר כאשר אדי ת'ומפסון רכש את המועדון ומינה את איאן מק'קול למאמן, אשר הוביל את הקבוצה בשנת 2004 לסיים במקומות העליונים בטבלה לאחר שבע שנים של מאבקי השרדות, אך בעונה החולפת שוב חזר להילחם בשיניו בליגה לאחר פיטוריו של איאן ועוד שתי קדנציות כושלות של גורדון צ'יסהולם וכוכב העבר קרייג ברוסטר.
היסטוריה > עידן ליווין/יוסטון (2006 - 2016)

לאחר התקדמות לבסוף ליווין רכש את המועדון והפך למנהל ב-2006, ליווין החל שינוי במועדון בשיפוץ מערכת הנוער, והבאת דור חדש של כישרונות צעירים לקבוצה הבוגרת. בעונת 2008/09 המועדון סיים במקום השני בליגה. בעונת 2009/2010 לאחר ניסיון כושל לצרף את פנלון למנהל, פיטר יוסטון החליף את ליווין ובצורה הטובה הקבוצה סיימה במקום השלישי, וזכתה בגביע המדינה. בינואר 2013 הסתיים חוזהו של יוסטון ובהסכמה הדדית עזב את המועדון, הוא הוחלף כעבור יומיים על ידי ג'קי מקנמרה. בעונת 2013/2014 הקבוצה הפעילה שוב לגמר הגביע אך הפסידה לסט. ג'ונסטון. בעונת 2015/16 סיימה הקבוצה במקום האחרון בליגת העל הסקוטית, וירדה לליגה השנייה לאחר 20 שנה רצופות בליגה הראשונה.
היסטוריה > הצ'מפיונשיפ הסקוטית וחזרה לליגה הבכירה (2016 - 2020)

העונה הראשונה של דנדי יונייטד בליג השנייה הייתה בניהולו של ריי מקינון. יונייטד זכתה בגביע האתגר בכך שניצחה בגמר את סנט מירן 2–1 והגיעה לגמר הפלייאוף לפרימיירשיפ. עם זאת הפסידה הקבוצה 1–0 להמילטון ופספסה את העלייה. העונה השנייה בליגת המשנה הייתה פחות מוצלחת, שכן המנג'ר מקינון פוטר והוחלף בצסבה לאסלו. אחרי עונה מאכזבת מאוד, יונייטד הפסידה בחצי גמר הפלייאוף למי שעלתה בסופו של דבר לווינגסטון. לאחר פתיחה גרועה של עונת 2018/2019, המאמן פוטר שוב והוחלף ברובי נילסון. הקבוצה סיימה במקום השני בליגה אך הפסידה בפלייאוף לסנט מירן, תוך שהיא מחמיצה ארבעה פנדלים בדרך. יונייטד פתחה את עונת 2019/2020 ביכולת של זכייה במקום הראשון ועלייה, תוך שמירה על המקום הראשון מאז סוף השבוע הפותח, אך העונה הוקפאה בגלל מגפת הקורונה העולמית ב-13 במרץ 2020. ב-15 באפריל 2020, התוכנית שהציעה ה-SPFL לסיום העונה אושרה. יתרון של 14 נקודות על המקום השני אינברנס הבטיח ליונייטד את תואר האליפות לליגת הצ'מפיונשיפ וחזרה לליגת הפרימיירשיפ הסקוטי. ב-21 ביוני 2020, המועדון הודיע כי הם נפרדים מהמאמן רובי נילסון, שהסכים לשוב להארט אוף מידלות'יאן שירדה בעונה זו לצ'מפיונשיפ והחליפה את דנדי בליגה השנייה.
הישגים > מקומיים

אליפות סקוטלנד (1): 1982/1983
הגביע הסקוטי:
זכיות (2): 1993/1994, 2009/10
סגנות (8): 1973/1974, 1980/1981, 1984/1985, 1986/1987, 1987/1988, 1990/1991, 2004/2005, 2013/2014
גביע הליגה הסקוטית:
זכיות (2):1980, 1981
סגנות (5):1982, 1985, 1998, 2008, 2015
גביע האתגר הסקוטי:
זכיות (1):2017
סגנות (1):1996
הישגים > באירופה

גביע אופ"א:
סגנית (1): 1986/1987
גביע אירופה לאלופות:
חצי-גמר (1): 1983/1984
שבט דוב המערות

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  ג'ין מ. אואל
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 הוצאה
 הוצאה:  Crown Publishing Group 
 הוצאה בשפת המקור:  Crown
 תאריך הוצאה:  1983
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מעריב-הד ארצי
 תרגום:  יורם שרת
 סדרה
 הספר הבא:  עמק הסוסים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003375274, 000347722
 
שבט דוב המערות (באנגלית: The Clan of the Cave Bear) הוא רומן היסטורי בדיוני מאת הסופרת ג'ין מ. אואל. זהו הספר הראשון בסדרת ספרים המכונה "ילדי הארץ" או "ילדי האדמה" אודות התפתחות האנושות המודרנית בשחר ימיה, והחוקרת את מערכת היחסים שאפשר שהתקיימה בין הניאנדרתלים לבין ההומו סאפיינס, האדם המודרני, בתקופה בה חיו שני המינים זה לצד זה באירופה של סוף עידן הקרח.
עלילת הספר

גיבורת הסיפור היא ילדה צעירה אנושית מודרנית בשם עיילה (או אֶיילה) המתייתמת מהוריה או אובדת להם ברעידת אדמה גדולה. היא בורחת ממקום האסון, נודדת ביערות, מותקפת על ידי ארי-מערות, ונאספת פצועה על ידי חבורת ניאנדרטלים שגם היא איבדה את ביתה ברעידת האדמה, ומצויה בחיפושים אחר מערה שתהא ביתם החדש. קבוצת הניאנדרטלים מכילה מספר משפחות גרעיניות, והם מחשיבים עצמם כחלק משבט כולל המוגן על ידי רוחו של דוב המערות הגדול (אורסוס) והנקרא "שבט דוב המערות", או בפשטות - "השבט".
הרומן מלווה את הילדה עיילה בתהליך קליטתה בשבט, גדילתה והתבגרותה במסגרת חברתית זרה ושונה מכל מה שהיה מוכר לה. דרך עיניה הקורא מתוודע לתרבות הניאנדרטלית. עיילה לוקחת את הקורא למסע בתרבות זרה ושונה. עיילה מאומצת לשבט על ידי קרֶב, ה"מוג-אור", המכשף של השבט ומנהיגו הרוחני, ואחותו, איזה, "נושאת המרפא", המרפאה של השבט שלה ידע נרחב בצמחי מרפא שונים. על אף היותו נכה, קרב הוא מנהיג רוחני נערץ, והמוג-אור החשוב ביותר בשבט דוב המערות כולו.
הניאנדרטלים מדברים ביניהם בשפה עתיקת יומין הכוללת בעיקר מחוות גוף והברות קצרות וגרוניות. עיילה גדלה עד אז בידי אנשים שדיברו במילים. על עיילה ללמוד לא רק שפה חדשה אלא תפיסה שונה של שפה. גם נטייתה לבכות ולצחוק אינה מוכרת לניאנדרטלים ומתקבלת על ידם כמוזרות או כמחלה.
אחד ההבדלים המשמעותיים ביותר המוצגים בספר בין הניאנדרטלים לבין האדם המודרני, הוא ביכולת החשיבה והלימוד. אנשי השבט הניאנדרטלים נולדים עם זכרונות שבטיים, אינסטינקטים וידע העובר אליהם מאבותיהם - יש להם יכולת מעטה ומוגבלת ביותר ללמוד דברים חדשים, והם, בעיקר, לומדים תוך כדי גדילה על ידי שאיבת מידע מזכרונות השבט הטבועים במוחם. לעומתם, עיילה לא נולדה עם הידע, ועליה ללמוד ולשנן את כל המידע שהם מצפים ממנה "להיזכר" בו בקלות. ההומו סאפיינס מוצג כגזע שהתפתחותו נובעת מיכולתו ללמוד דברים חדשים במהירות.
השבט הוא בעל מבנה חברתי מוסדר מאוד, בעל חוקים וכללים, וחלוקת תפקידים ברורה וחדה בין גברים ונשים ובין צעירים ומבוגרים. בשבט הגברים צדים והנשים מלקטות ועוסקות במלאכות שונות ונאסר עליהן לצוד או אף לגעת בכלי נשק. הואיל ועיילה לא נולדה עם כללים אלה טבועים במוחה, היא מתקשה להפנים ולקבל אותם, דבר המהווה סיבה מרכזית למתח מובנה בינה לבין חלק מהחברים בשבט, לאורך העלילה.
בנוסף, לאורך העלילה שורר מתח רב בין עיילה, לבין ברוד, בנו של מנהיג השבט, החש שהזרה המוזרה גונבת ממנו את תשומת הלב.
בהמשך העלילה, ועם התבגרותה של עיילה היא לומדת מאיזה, האם המאמצת שלה, את אמנות הריפוי ומגלה כישרון ניכר בכך. במקביל היא מורדת במוסכמות יסודיות של השבט ומלמדת את עצמה לצוד ולהתגונן בפני חיות טרף ובני אדם. היא מעוררת עליה את קנאתו של ברוד והוא מנסה להשליט עליה את מרותו באמצעות אונס, והיא אף נכנסת להריון ויולדת בן שהוא "בן לרוחות מעורבות", כלומר בעל חזות מעורבת של ניאנדרטלי והומו ספייאנס. לאחר מאבקים קשים וסבל רב, דומה שהשבט נאלץ לקבל את שונותה של עיילה, אך בסופו של הספר, שהוא כאמור הראשון בסדרה, מגורשת עיילה מן השבט ומקוללת בקללת מוות, לאחר שברוד מקבל את המנהיגות על השבט.
התגליות וההמצאות של עיילה

לאורך סדרת הספרים מגלה עיילה כישרונות נוספים, ומגלה תגליות חשובות. היא מבייתת סוסה, מאלפת גור של ארי-מערות וגור זאבים, מגלה את היכולת להדליק אש באמצעות הקשה באבן ברזל על אבן צור, ממציאה מגררת שתאפשר לסוס לגרור משאות, ממציאה את המחט ("מושך חוטים"), מבצעת איחוי של פצע עמוק בתפרים, ועוד. בן זוגה בספר השני ממציא, בהשראתה, כלי ציד משוכלל יותר - מטיל רמחים. במהלך הסדרה מתגלים אצלה כישרונות של שאמאן, בנוסף להיותה מרפאה מוכשרת. עיילה גם מוצגת בתור הראשונה שמבינה את הקשר בין יחסי מין לבין הריון ולידה, בעוד שהאנשים סביבה (הן המודרניים והן הניאנדרטלים) סבורים שילדים נוצרים על ידי הרוחות והטוטמים.
הספר תורגם לעברית על ידי יורם שרת, ויצא בשנת 1983, בהוצאת מעריב - הד ארצי, בשני כרכים בכריכה קשה.
היחסים הבין-גזעיים בסדרת הספרים

מתחילת הספר הראשון ברור שבין הניאנדרטלים לבין האדם המודרני יש יחסים מתוחים של פחד ושנאה הדדיים. בני השבט קוראים למודרניים "האחרים", ובספר השני, עם ההיכרות עם אנשים מודרניים נוספים מסתבר שהם מכנים את בני השבט הניאנדרטליים בכינוי הגנאי "שטוחי ראש", ושונאים אותם, בזים להם ופוחדים מהם.
בשלב מסוים עומדת עיילה על כך שהיחס לבני השבט כאל חיות אינו מתיישב עם השנאה כלפיהם, שכן אנשים לא שונאים חיות. השנאה והפחד נובעים לדעתה דווקא מהכרת הדמיון, ההכרה בכך שהם אנושיים, אלא שמסוג אחר, ולא חיות.
בני השבט נוטים בדרך כלל להתרחק ולהימנע ממפגש עם "אחרים", אולם בחברה המודרנית נודעים סיפורים על מקרים בהם צעירים מתגרים בכוונה ב"שטוחי הראש", הורגים בהם ואונסים את הנשים. ילד כדוגמת בנה של עיילה, שהוא מעורב משני הגזעים, נחשב לתועבה, והדיבור על אפשרות כזו הוא בגדר טאבו. בקרב השבט, כאשר עיילה יולדת את הילד המעורב והשונה למראה, סבורים בני השבט שהילד פגום עקב העובדה שצווארו דק וחלש ואין הוא יכול להחזיק את ראשו לבד, ומצווים עליה לתת לו למות.
במהלך מסעם של עיילה ויונדאלאר מן העמק החבוי שלה עד לביתו הם פוגשים "ילד לרוחות מעורבות" במחנה ציידי הממותות, שנמצא נטוש ואומץ מתוך רחמים. הילד סובל ממום בלבו, ומחוסר יכולת לדבר במילים, ואם מתייחסים אליו - היחס הוא בעיקר של רחמים. עיילה מלמדת את ציידי הממותות שהילד מבין, ומלמדת אותו ואותם גרסה מקוצרת של שפת התנועות של השבט - שפת סימנים.
בהמשך פוגשים עיילה ויונדאלאר לפחות עוד שניים שהם צאצאים לזיווג בין גזעי, ובכל מקום אליו הם מגיעים הם מנסים לשפר את הדימוי השלילי שיש לבני השבט בעיני האנשים, אך מצליחים רק באופן חלקי.
בקולנוע

בשנת 1986 נעשה סרט על בסיס הספר, בכיכובה של דריל האנה כעיילה הבוגרת. הדעות חלוקות בשאלת איכותו של הסרט אך ללא ספק הוא היה כישלון קופתי מוחץ, בין היתר בשל העובדה שהדמויות בו לא דיברו אנגלית או כל שפה מובנת אלא, באופן נאמן ביותר לספר, שוחחו ביניהן במחוות גוף והברות גרוניות, שלוו בכתוביות. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לשנת 1987 בקטגוריית האיפור. אף שתוכנן סרט המשך הוא לא הגיע להפקה עקב כישלונו של הסרט הראשון, ולכן יתר הספרים האחרים בסדרה לא הוסרטו, למרות הצלחת הספרים.
כל הספרים בסדרה

שבט דוב המערות
עמק הסוסים - בספר השני בסדרה מתוארים לאורך מחצית הספר חייה של עיילה בנדודיה לאחר גירושה מהשבט, ועד שהיא מתמקמת במערה נוחה בעמק מבודד. במשך חייה בעמק זה מגדלת עיילה סוסה וגור אריות ומגלה תגליות רבות וחשובות כגון "אבן האש" ודרכים חדשות לצוד. במקביל מתואר מסעם הארוך של שני גברים, יונדאלאר ותונולאן, מצפון אירופה לאורך "נהר האם הגדולה" (ככל הנראה הדנובה). לאחר אמצע הספר נפגשים עיילה ויונדאלאר, כאשר עיילה מוצאת אותו לאחר שנפצע קשה מידי ארי-המערות שגידלה, ומצילה את חייו. יונדאלאר הוא האדם הראשון מבני מינה - ההומו סאפיינס - שעיילה פוגשת ומכירה בחייה הבוגרים. לאחר אי הבנות רבות, יונדאלאר מלמד את עיילה לדבר בשפתו, והם מתאהבים. עיילה מגלה לראשונה את התענוג שבמין.
ציידי הממותות - בספר זה עיילה ויונדאלאר חיים במשך תקופה יחד עם שבט של ציידי ממותות, החי לא רחוק מהעמק החבוי בו חיה עיילה לבד. במהלך תקופה זו מגלה עיילה את המבנה החברתי העדין של החברה האנושית המודרנית, ולומדת מושגים כגון שקר וקינאה, שלא היו מוכרים לה מחייה בשבט. עוד היא מגלה את המורכבות של יחסי הזוגיות שלה עם יונדאלאר למול חיזוריו של גבר אחר, ואת הקשיים בתקשורת היכולים להיגרם כאשר התקשורת מבוססת על מילים בלבד. בסופו של הספר עוזבים עיילה ויונדאלאר את שבט ציידי הממותות ומתחילים את מסעם אל שבטו וביתו של יונדאלאר. בספר זה מאמצת עיילה גור זאבים לאחר שהרגה את אמו הזאבה, והיא מפתיעה את הסובבים אותה באילופו.
ערבות המעבר - בספר הרביעי בסדרה, עוברים בני הזוג הרפתקאות רבות במהלך מסעם חזרה לביתו של יונדאלאר. הם פוגשים לאורך הדרך מכרים של יונדאלאר ממסעו עם אחיו (שנהרג לפני פגישתו עם עיילה) ואנשים חדשים, רובם טובים וחלקם רעים. הם נודדים על גב סוסים ובלוויית גור זאבים מתבגר (שעיילה הצילה וגידלה בספר "ציידי הממותות"), דבר המפליא ולעיתים מפחיד את מי שהם פוגשים בדרכם.
מושבות האבן - עיילה ויונדאלאר מגיעים אל בני הזלאנדוני, שבטו ובני עמו של יונדאלאר. הם פוגשים את אימו ויתר בני משפחתו, ועיילה חייבת למצוא את עצמה ואת מקומה בתוכם, למרות התנגדויות רבות לה מצד חלק מהאנשים סביבה.
ארץ המערות המצוירות - יצא לאור באנגלית ב-29 במרץ 2011. הספר עוסק בעיילה בת ה-25, המקבלת הכשרה בדרכה להפוך למנהיגה הרוחנית של שבט הזלאנדוני. הספר תורגם לעברית ויצא בהוצאת מעריב.
על אף הכישלון הקולנועי של הסדרה, מדובר באחת מסדרות הספרים הנמכרות ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  ג'ין מ. אואל, שבט דוב המערות, הוצאת מעריב, 1983. תרגם: יורם שרת.
↑  ג'ין מ. אואל עמק הסוסים, הוצאת הד ארצי, 1985.
↑  ג'ין מ. אואל, ציידי הממותות, הוצאת מעריב, 1986.
↑  ג'ין מ. אואל, ערבות המעבר, הוצאת מעריב, 1991. תרגמה: צילה אלעזר.
↑  ג'ין מ. אואל, מושבות האבן, הוצאת כתר, 2005.
↑  ג'ין מ. אואל, ארץ המערות המצוירות, הוצאת כנרת, 2012.
כרזת הסרט
בריטני מיינרד

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1984 אנהיים, קליפורניה
 פטירה:  1 בנובמבר 2014 (בגיל 29) אורגון, פורטלנד
 מדינה:  ארצות הברית
 ידועה בשל:  פעילותה למען "הזכות למות בכבוד"
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת קליפורניה באירוויין 
 בן זוג:  דניאל דיאז
 http://www.thebrittanyfund.org
 
בריטני לורן מיינרד (באנגלית: Brittany Lauren Maynard;‏ 19 בנובמבר 1984 – 1 בנובמבר 2014) הייתה אמריקאית אשר אובחנה במחלה סופנית והחליטה לסיים את חייה באמצעות המתת חסד. סיפור מחלתה תועד באמצעי התקשורת, וכלל גם את מאמציה לקדם את חוקי "הזכות למות בכבוד" בארצות הברית.
ביוגרפיה

מיינרד נולדה באנהיים, קליפורניה. היא אובחנה כחולה במחלת הסרטן, עם גידול מוחי מסוג גליובלסטומה רב-צורנית בינואר 2014 בהיותה בת 29. בעקבות האבחון, היא עברה ניתוח ראש באזור האונה הרקתית כדי לעצור את התפתחות הגידול. אך באפריל באותה שנה, אבחון נוסף קבע כי הגידול חזר והוא ממשיך בקצב התפתחותו, והרופאים העריכו כי נותרו למיינרד שישה חודשים לחיות.
מיינרד עברה מקליפורניה לפורטלנד שבמדינת אורגון מתוך כוונה לנצל את חוק "הזכות למות בכבוד" במדינה, אחת מחמש המדינות האמריקניות אשר מתירות המתת חסד. מיינרד התבטאה כי "לאחר חודשים של מחקר, אני ומשפחתי הגענו למסקנה הכואבת שאין טיפול שיציל את חיי, והטיפולים המומלצים יהרסו את הזמן שנשאר לי בחיים". בחודשים האחרונים לחייה חברה מיינרד למלכ"ר הנקרא "חמלה ובחירה" (באנגלית: "Compassion & Choices"), הפועל למען הסדרה בחוק של המתות חסד, והקימה קרן הקרויה על שמה למען אותה מטרה. באוקטובר 2014 מיינרד פרסמה מאמר באתר CNN שכותרתו "הזכות שלי למוות עם כבוד בגיל 29".
מיינרד תכננה לסיים את חייה ב-1 בנובמבר, אולם ב-29 באוקטובר ציינה כי היא עדיין לא חושבת שזהו הזמן המתאים, מכיוון שהיא עדיין חשה שמחה יחד עם משפחתה וחבריה, על אף שמצבה הידרדר והיא סובלת מהתקפים. ב-2 בנובמבר פורסם כי מיינרד הלכה לעולמה ב-1 בנובמבר, כשהיא מוקפת במשפחתה הקרובה וביקיריה, לאחר שנטלה כמות גדולה של סמי הרגעה שניתנו לה במרשם רופא.
מרסיה אנג'ל, לשעבר העורכת הראשית של כתב העת המדעי "New England Journal of Medicine", כתבה כי מיינרד הפכה ל"פנים החדשות" של התנועה הפועלת למען זכות של חולים במחלות סופניות לסיים את חייהם באופן מהיר ואנושי יותר.
חיים אישיים

מיינרד סיימה תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ותואר שני באוניברסיטת קליפורניה באירוויין בחינוך. טיילה רבות באזור דרום-מזרח אסיה, ולימדה בבתי יתומים בקטמנדו, נפאל. בספטמבר 2012 נישאה לדניאל דיאז, לאחר היכרות של חמש שנים.
הערות שוליים

↑  Brittany Maynard, ‘Death With Dignity’ Ally, Dies at 29, באתר הניו יורק טיימס, 3 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  החולה הסופנית שתכננה למות: זה לא הזמן, באתר ynet, 30 באוקטובר 2014
↑  Cancer patient Brittany Maynard, 29, has scheduled her death for Nov. 1, באתר וושינגטון פוסט, 8 באוקטובר 2014 (באנגלית)
1 2  החולה הסופנית סיימה חייה במועד שבחרה, באתר ynet, 3 בנובמבר 2014
↑    Nick Allen,Nickallen, ‏Cancer sufferer: Why I'm choosing to die on Nov 1 aged 29, The Telegraph, 8 October 2014
↑  ארה"ב: הצעירה החולה סיימה את חייה במועד שבחרה, באתר וואלה, 3 בנובמבר 2014
↑  My right to death with dignity at 29, באתר CNN,‏ 3 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  "להתראות, עולם. תפיצו אנרגיות טובות": החולה הסופנית בריטני מיינרד שמה קץ לחייה, באתר nana10‏, 3 בנובמבר 2011
↑  The Brittany Maynard effect: How she is changing the debate on assisted dying, באתר וושינגטון פוסט, 31 באוקטובר 2014 (באנגלית)
1 2  ביוגרפיה באתר הקרן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016163848  VIAF: 2778148209329200460001   WorldCat (עם VIAF): 2778148209329200460001