stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית – קירגיזסטן
היסטוריה

ממשלת ארצות הברית מספקת סיוע הומניטרי, צבאי ותמיכה ברפורמות כלכליות ופוליטיות. הוא גם תמך בבקשות הרפובליקה הקירגיזית עבור סיוע מצד ארגונים בינלאומיים.
לדוגמה, ארצות הברית סייעה לרפובליקה הקירגיזית להצטרף לארגון הסחר העולמי (WTO) בדצמבר 1998.[דרוש מקור]
בעקבות ה-11 בספטמבר, ארצות הברית הגבירה את העניין שלה בחלק זה של העולם, מה שהוביל למחלוקות בדעת התושבים. ארצות הברית פתחה את מרכז הטרנזיט במנס בדצמבר 2001 בעקבות תקרית ה-11 בספטמבר. סין ורוסיה נחרדו כתוצאה מהפעולה, ובשנים מאוחרות יותר, על פי הדיווחים, הציעו פרס גדול בתמורה לסגירת הבסיס.
בשנת 2006, נשיא קירגיזסטן דרש ויתורים נוספים להסכם ובשנה זו נחטף קצין של חיל האוויר האמריקני (התקשורת דיווחה מאוחר יותר על חוסר עקביות באירוע זה, USF אישר מחדש חטיפה שאירעה בשנת 2012). ב-2006 אף נורה אזרח קירגיזי שהחזיק סכין על ידי חייל אמריקאי. הצבא האמריקני העמיד את החייל בענישה מנהלית, והסדר כספי בלתי ידוע הועבר למשפחה.
על פי דוח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 34% מאנשי קירגיזסטן תמכו בהנהגת ארצות הברית, 43% הסתייגו ו-23% לא היו בטוחים.
בחודש יולי 2015, משרד החוץ של קירגיזסטן ביטל הסכם שיתוף פעולה דו צדדי שנחתם על ידי שתי המדינות בשנת 1993, תוך מחאות של משרד החוץ של קירגיזסטן על החלטת מחלקת המדינה של ארצות הברית להעניק את פרס זכויות האדם של 2014 לאסיר הקירגיזי אזימזאן אסקרוב, עיתונאי פעיל פוליטית שנעצר על תרומתו בעימותים האתניים בדרום קירגיזסטן 2010.
מאז הזהירה ארצות הברית את קירגיזסטן מהשלכות הביטול של מתן סיוע הומניטארי וביטחוני. שלושה חודשים לאחר מכן ביקר מזכיר המדינה האמריקני ג'ון קרי, בקירגיסטן בניסיון להקל על היחסים בין שתי המדינות.
הכוח האמריקני תומך מסייע לרפובליקה הקירגיזית בביצוע רפורמות כלכליות, בריאותיות וחינוכיות, ותומך בפיתוח כלכלי ובפתרון סכסוכים בעמק פרגנה.[דרוש מקור]
ייצוג

ארצות הברית מחזיקה בשגרירות אשר ממוקמת בבישקק, קירגיזסטן. שגרירת ארצות הברית לקירגיסטן היא מארי ל. יובנוביץ'
ראו גם

יחסי החוץ של ארצות הברית
המשחק הגדול
יחסי ארצות הברית – קיריבטי

| יחסי ארצות הברית – קיריבטי |
| --- | --- |
ארצות הברית: קיריבטי


ארצות הברית: קיריבטי
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 811
אוכלוסייה
346,514,652: 135,675
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 279
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 2,057

יחסי ארצות הברית–קיריבטי הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה של קיריבטי.
היסטוריה

לאחר הכרזת עצמאותה ב-1979, חתמה קיריבטי על הסכם ידידות עם ארצות הברית. מחלקת המדינה של ארצות הברית מאפיינת את יחסי ארצות הברית-קיריבטי כ"מצוינים ", נכון לשנת 2009.
היחסים הדיפלומטיים נערכים על ידי שגריר "איי-קירבטי" לארצות הברית.
לארצות הברית אין מבנים קונסולריים או דיפלומטיים במדינה.
קציני שגרירות ארצות הברית בסובה, פיג'י, מוסמכים במקביל לקיריבטי ומבקרים מדי פעם
חיל השלום האמריקאי, סוכנות פדרלית עצמאית של ארצות הברית, מחזיקה בתוכנית בקיריבטי מאז 1967.
עם זאת, חיל השלום הודיעה על כוונתה לנטוש את קיריבטי בנובמבר 2008 אחרי 35 שנים של עבודה בארץ. מייקל קופמן, מנהל חיל הים של קיריבטי, ציין כי שירות האוויר המבוטל והבלתי-שגרתי במדינה הוא הסיבה העיקרית לעזיבת חיל השלום את קיריבטי.
ייצוג

שגרירת ארצות הברית בקיריבטי היא ג'ודית' בת' קפקין. השגרירות האמריקאית האחראית על קיריבטי ממוקמת בסובה, הרפובליקה של איי פיג'י.
ראו גם

יחסי החוץ של ארצות הברית
יחסי אוסטרליה-ארצות הברית
יחסי ארצות הברית – קוסטה ריקה

| יחסי ארצות הברית – קוסטה ריקה |
| --- | --- |
ארצות הברית: קוסטה ריקה


ארצות הברית: קוסטה ריקה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 51,100
אוכלוסייה
346,514,652: 5,143,469
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 86,498
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 16,817
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: רפובליקה

יחסי ארצות הברית–קוסטה ריקה הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לקוסטה ריקה, אשר היו קרובים במהלך ההיסטוריה, אם כי היו גם חילוקי דעות ביניהן, וכמו במקרה של ויליאם ווקר. עם זאת, קוסטה ריקה תמכה בדרך כלל במדיניותה של ארצות הברית, במיוחד בתחומים של דמוקרטיה ושל זכויות אדם, וכיום ישנם יחסים חזקים מאוד בין השתיים.
היסטוריה

קוסטה ריקה וארצות הברית כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ביניהן בשנת 1851.
ארצות הברית היא שותפת סחר חשובה מאוד של קוסטה ריקה. שתי המדינות משתפות פעולה בעניין הגנת הסביבה, וארצות הברית רוצה לשמר את המשאבים הטרופיים של קוסטה ריקה, ולמנוע התדרדרות סביבתית. בשנת 2007 ארצות הברית הפחיתה את החוב של קוסטה ריקה, בתמורה להגנה ושימור של קוסטה ריקה על היערות הטרופיים בתחומה. זה הוא ההסכם הגדול ביותר מסוגו עד כה.
באמצעות מתן סיוע של יותר מ-100 מיליון דולר, הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID) תמכה במאמצים של קוסטה ריקה לייצב את הכלכלה, ולהאיץ את הצמיחה הכלכלית באמצעות מדיניות הרפורמות וליברליזציה של הסחר. יוזמות סיוע בשנות התשעים התמקדו במדיניות דמוקרטית, מודרניזציה ויושרה של הממשל ופיתוח בר-קיימא. לאחר שהסתיימו רוב סוגי הסיוע האמריקני, נסגרה משלחת ה-USAID בקוסטה ריקה בשנת 1996. עם זאת, USAID השלימה פרויקט בהיקף של 9 מיליון דולר בשנים 2000-2001 כדי לתמוך בפליטים של הוריקן מיץ' המתגוררים בקוסטה ריקה.
היחסים בין שתי המדינות התדרדרו בשנת 1980, כאשר ממשל רייגן השתמש בקוסטה ריקה, על מנת לתקוף את ניקרגואה נגד רצונה של ממשלת קוסטה ריקה. נשיא קוסטה ריקה, אוסקר אריאס אסר על קומץ פקידים אמריקנים לשעבר להיכנס לקוסטה ריקה לאחר שוועדת הקונגרס מצאה כי מעשיהם כדי לספק את המורדים הובילה לסחר בסמים על ידי הטייסים. ממשל בוש עצר את ההלוואות הפיננסיות הבינלאומיות לממשלת קוסטה ריקה, לאחר שאריאס הפקיע קרקעות שעליהן הוקם נמל תעופה סודי.
יותר מ-3,370 מתנדבי חיל השלום שירתו בקוסטה ריקה מאז שהחלה התוכנית בשנת 1963. כיום, 128 מתנדבים משרתים שם, ועוסקים בתחומים של פיתוח נוער, פיתוח קהילה, עסקים, חינוך אנגלי, והם מיומנים לעבוד אף בספרדית.
כפי שדווח על ידי מפקד האוכלוסין הלאומי של קוסטה ריקה בשנת 2011, עלה מספר האזרחים האמריקנים החיים בקוסטה ריקה ב-4.1% לעומת שנת 2000. 15,898 אזרחים אמריקנים חיים בקוסטה ריקה, בהשוואה ל-9,511 שחיו שם בשנת 2000.
היסטוריה > הסכם לשיתוף פעולה בין המדינות נגד סמים

בשנת 1999 חתמו שתי המדינות הסכם לשיתוף פעולה נגד סמים. ההסכם מאפשר שיתוף פעולה בין משמר החופים של קוסטה ריקה לבין משמר החופים של ארצות הברית, בנוגע להפצת סמים ופעילות בלתי חוקית אחרת.
שיתוף הפעולה, במיוחד נגד סחר בסמים, היה מוצלח. עם זאת, היה סכסוך פנימי (בתוך קוסטה ריקה) בנוגע לפעולות כוחות הצי האמריקני ועל התמיכה בפעילויות משמר החופים.
בעוד קוסטה ריקה מודאגת מהאיום של פעילויות הקשורות בסמים בלתי חוקיים, ישנם חברי פרלמנט המעדיפים לפתור את הסכסוכים בדרכי שלום, ומתנגדים לפעילות הצי האמריקני.
כמו כן הוגשה עתירה מקוונת נגד כניסת ספינות חיל הים האמריקניות, שזכתה ללמעלה מ-4,200 חתימות וגיוס מפגינים.
המרכז התרבותי של קוסטה ריקה-צפון אמריקה

ארגון Centro Cultural Costarricense Norteamericano הוא מוסד ללא כוונת רווח, אשר הוקם בשנת 1945, והוכרז כ 'פרויקט ציבורי'  על ידי ממשלת קוסטה-ריקה בשנת 1993.
מטרות הארגון הן "להוביל דרכים חדשניות של הוראת שפות, וקידום חוויות בין-תרבותיות" בין שתי המדינות.
הארגון מסתייע רבות בשגרירות ארצות הברית בסן חוסה.
יחסי בהוטן–רוסיה

| יחסי בהוטן–רוסיה |
| --- | --- |
בהוטן: רוסיה


בהוטן: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
38,394: 17,098,242
אוכלוסייה
794,558: 144,335,057
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,898: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,648: 14,005
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי בהוטן–רוסיה הם היחסים הבילטרליים בין ממלכת בהוטן לבין רוסיה.
סקירה כללית

לבהוטן אין יחסים דיפלומטיים עם רוסיה. בכנס התשיעי של הפורום האזורי הבין-ממשלתי "דיאלוג של שיתוף פעולה באסיה", שנערך בטהראן בדרג של שרי החוץ ב-8-9 בנובמבר 2010, נפגש ראש המשלחת הרוסית, סגן שר החוץ סרגיי ריאבקוב עם שר הכלכלה של בהוטן הונדה ואנגצ'וק. עיקר תשומת הלב הופנתה לנושאים שעל סדר היום האזורי והבינלאומי, ועל פיתוח שיתוף הפעולה בין שתי המדינות באו"ם.
ב-13 באוקטובר 2011 התקיימה חתונתו של ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן ואשתו ג'טסון פמה, ובין האורחים בטקס היה אלכסנדר קאדקין, שגריר רוסיה על בהודו.
ב-24 בנובמבר 2011 אירחה שגרירות הודו בטהימפהו, בירת בהוטן, את התערוכה "בודהיזם ברוסיה." שכללה את המיצגים:. "חייהם של מנזרים בודהיסטיים", "קוסמולוגיה ופנתאון", "אנשים בודהיסטים" [דרושה הבהרה], "בודהיזם מודרני" ו"מתנות של הבודהיסטים הרוסים למשפחה הקיסרית", וחלק משמעותי של התערוכה נתרם לאחר מכן למוזיאון הלאומי של בהוטן.
בשנת 2012 העניק ג'יגמה קיזר נאמגייל ואנגצ'וק, מלך בהוטן לוולדימיר פוטין, נשיא רוסיה פיל צעיר במתנה, והוא הועבר אל גן החיות במוסקבה.
יחסי בוליביה–קולומביה

| יחסי בוליביה–קולומביה |
| --- | --- |
בוליביה: קולומביה


בוליביה: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,098,581: 1,138,910
אוכלוסייה
12,512,309: 53,203,355
תמ"ג (במיליוני דולרים)
45,850: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,664: 6,833

יחסי בוליביה–קולומביה הם היחסים הבילטרליים הנוכחים וההיסטוריים בין המדינה הרב-לאומית של בוליביה לבין רפובליקת קולומביה. שתי המדינות הללו הן חברות ארגון מדינות אמריקה וקהילת האנדים.
הטוראדור האיום

| --- | --- |

 בימוי:  וולט דיסני
 הופק בידי:  וולט דיסני
 תסריט:  וולט דיסני
 מוזיקה:  קארל וו. סטלינג
 אנימטור:  אב אייוורקס ברט ג'ילט וילפרד ג'קסון לס קלארק ג'ק קינג בן שרפסטין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  26 בספטמבר 1929
 משך הקרנה:  6:14 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  ריקוד השלדים
 סרט הבא:  זמן אביב
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטוראדור האיום (באנגלית: El Terrible Toreador) הוא סרט הנפשה קצר משנת 1929, שבוים, הופק ונכתב בידי אולפני וולט דיסני. זהו הסרט השני בסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", לאחר הסרט "ריקוד השלדים".
עלילה

הסרט נפתח בספרד. בסצנה הראשונה נראית גברת נושאת ספל בירה מעל ראשה, צועדת בקצב לצלילי האופרה "כרמן". היא ניגשת אל גבר הלבוש בחליפה לבנה. הגבר נותן לה מטבע, והיא מניחה אותו בצניעות בחולצתה. לאחר מכן הגברת מבצעת ריקוד מהיר מול הגבר בחליפה. האיש נותן לה תשר, והכסף נופל לתוך מכל על הרצפה. הגברת פשוט מתעלמת מהכסף שנפל. מחוץ לבניין עומד טוראדור. כאשר הוא רואה את הגברת, עם הגבר בחליפה, הוא משתגע. לאחר מכן, הגבר בחליפה תופס את הגברת, ועד מהרה הבחור והטוראדור רבים עליה. זה מסתיים בכך שהגברת מתרחקת מהם. ואז נפתחת סצנה נוספת עם זירת מלחמות שוורים והשור (המזכיר את קלרבל הפרה) והטוראדור נכנסים לשם. ואחריו כמה סתירות והופעות מוזיקה, הטוראדור מסיים את הסצנה על ידי שליפת חלקיו הפנימיים של השור.
מוזיקה

הסרט משתמש במנגינות מהאופרה כרמן של ז'ורז' ביזה משנת 1875. הוא משתמש גם בתמציות קצרות מיאנקי דודל דנדי, "Ciribiribin" ושירים ללא מילים.
ביקורות

Motion Picture News (9 בנובמבר 1929): "או. קיי. לצחוקים. זהו בורלסק מצויר של כרמן בצורת צהובון. המוזיקה של האופרה משמשת לליווי. מלא צחוקים, ההיאבקות והשלכת השור שהיא הנגיעה הסופית, לכו לסרט."
הסרט היומי (29 בדצמבר 1929): "הסרט האחרון הזה בסדרת הסרטים המצוירים סימפוניות טיפשיות הוא כמעט מהומה מתמשכת מתחילתו ועד סופו. יש לו מקום מקסיקני, בעיקר בזירת השוורים, שם הטוראדור, במקום להיכנס להרוג את החיה שלו, עושה "רודף אחריך". אני ואני נרדף אותך" עם היצור השובב. מילוי שאי אפשר לפספס".
מדיה ביתית

הסרט הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006 באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב' בקטע "מהכספת", בגלל הסצנה הגרפית יחסית של השור שנשלף מבפנים החוצה.
יחסי בהוטן–גרמניה

| יחסי בהוטן–גרמניה |
| --- | --- |
בהוטן: גרמניה


בהוטן: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
38,394: 357,022
אוכלוסייה
794,558: 84,270,844
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,898: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,648: 52,878
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה פדרלית

יחסי בהוטן–גרמניה הם היחסים הבילטרליים בין ממלכת בהוטן לבין גרמניה. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו ב-25 בנובמבר 2020.
סקירה כללית

למרות שבהוטן מקיימת קשרים דיפלומטיים עם האיחוד האירופי משנת 1985, במשך עשרות שנים לא היה יחסים דיפלומטיים בין בהוטן לגרמניה, עד נובמבר 2020, כששתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים.
שגריר גרמניה בניו דלהי, הודו ממונה גם על הקשרים עם בהוטן.
ביקורים רשמיים

בשנת 2000 ביקר נשיא גרמניה לשעבר ריכרד פון וייצזקר בבהוטן, ובשנת 2010 נפגשה קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל עם ראש ממשלת בהוטן ג'יגמה טינלי במהלך עצרת האו"ם.
ראו גם

יחסי ארצות הברית–בהוטן
יחסי אתיופיה–מלזיה

| יחסי אתיופיה–מלזיה |
| --- | --- |
אתיופיה: מלזיה


אתיופיה: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,104,300: 329,847
אוכלוסייה
134,059,199: 35,804,570
תמ"ג (במיליוני דולרים)
163,698: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,221: 11,162
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: פדרציה

יחסי אתיופיה–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה לפדרציית מלזיה.
סקירה כללית

הקונסוליה הכללית האתיופית בקואלה לומפור נפתחה בשנת 2003, מטרתה העיקרית של הקונסוליה הייתה להגביר את היחסים הכלכליים בין המדינות.
יחסים כלכליים

המדינות מקיימות שיתוף פעולה כלכלי נרחב:
בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאתיופיה הגיעה לסך 321 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן דקלים, מחשבים, סבון, גומי ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאתיופיה למלזיה הגיעה לסך 6.51 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר קפה, קטניות מיובשות ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה ממלזיה לאתיופיה הגיעה לסך 166 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר שמן דקלים, מחשבים, גומי, סבון ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מאתיופיה למלזיה הגיעה לסך 1.87 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה בעיקר מכונות סריגה, קפה ועוד.
ייצוג

מלזיה אינה מיוצגת באתיופיה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
אתיופיה מיוצגת במלזיה על ידי קונסוליה כללית בקואלה לומפור, בירת מלזיה.
פרימוס

ערך זה עוסק במתקן בישול וחימום. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חלקי הפרימוס: בתחתית מכל חומר הדלק, הידית בצידו הימני של המכל היא משאבת הלחץ, בצד שמאל של המכל כפתור לשחרור הלחץ וכיבוי המבער
פרימוס במוזיאון לתולדות ההתיישבות בקיבוץ יפעת
פרימוס (שם גנרי) הוא כירה ניידת הפועלת באמצעות לחץ, שנפוצה מסוף המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20.
כירת קרוסין ניידת הפועלת באמצעות לחץ נרשמה כפטנט על ידי השוודי פראנס וילהלם לינדקוויסט (Frans Wilhelm Lindqvist) בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19, אם כי לא ידוע בוודאות האם הוא הממציא או שרכש את התוכניות מאחרים. לינדקוויסט יצר את המותג "פרימוס" (מלטינית: "ראשון") שכבש את השווקים, הפך לשמו הגנרי של המוצר וזכה לחיקויים רבים.
במלחמת העולם השנייה הפרימוס הונפק ליחידות רבות, וחייליהן הפכו לצרכנים נלהבים שלו ותרמו להפצתו הנרחבת בשנים שלאחר המלחמה.
הפעלה

החידוש והיתרון בפרימוס היה מנגנון ההפעלה שלו, שאיפשר להבה עזה פי כמה מזו של קודמיו. לעומת הפתילייה, בה דולק הקצה העליון של פתילה הטבולה בחלקה התחתון בדלק העולה למעלה בשל עקרון הנימיות, בפרימוס להבת המבער מאדה את הדלק שבצנרת, כך שהדלק מסופק למבער כגז הנפלט בלחץ. חומר הדלק הנפוץ לשימוש בפרימוס הוא קרוסין הקרוי בלשון העם ובתחנות הדלק בארץ בשם "נפט".
לשם הפעלת הפרימוס נדרש חימום מקדים של המבער שבראשו על ידי הדלקת כמות קטנה של כוהל או חומר דליק אחר הנמזג למתקן טבעתי מיוחד הנמצא בבסיס המבער. עם ההדלקה מפעילים משאבת בוכנה ידנית קטנה (באמצעות ידית בצידו של מכל הדלק) ליצירת לחץ במכל הקרוסין, הדוחף את חומר הדלק במעלה צינור נחושת לכוון המבער. הדלק עובר בדרכו אל פתח המבער וגם מעליו (בכך למעשה עבר דרך הלהבה של החימום המקדים). הדלק הנוזלי שעולה בצינור הנחושת מעל ללהבה מתאדה ונפלט בצורת גז חם מהמבער ובכך מאפשר בעירה עזה ויעילה עם כמות פיח נמוכה. הבעירה בפרימוס נמשכת מאחר שחלק מאנרגיית החום שימשה בכל זמן הבעירה לחימום קצה הצינור ולפליטת גז קרוסין חם.
הפרימוס בישראל

בישראל של תקופת היישוב והקמת המדינה היה הפרימוס אמצעי נפוץ להרתחת דודי כביסה. על מנת לאפשֵר להציב דוד גדול מעל הפרימוס הקטן יחסית, הושם הדוד על מתקן תלת רגלי (שכונה "דריי-פוס", חצובה בגרמנית), אשר הפרימוס הונח תחתיו.
הפרימוס שימש באותה תקופה גם לבישול. חיים כהנא, חבר "גרעין ירושלים" של הפועל המזרחי (ממקימי נחלים בגליל), תיאר בזיכרונותיו ממחנה העבודה במנחמיה, 1941, את הווי החיים במחנה, בו בישלו באמצעות פרימוס:
"חדר האוכל היה בבית אריזה, בלי חלונות, דלתות ורצפה. שם בישלו, הרוח כיבתה את הפרימוסים. הרבה פעמים לא היה אוכל."
חרירי המבער נסתמו לעיתים קרובות בפיח, שמנע את הפעלת הפרימוס. בעלי המכשיר שחררו את הסתימה באמצעות מחט ארוכה או מסרו את הפרימוס לתיקון אצל איש מקצוע שהתמחה בכך.
פעולת האידוי והלהבה החזקה יצרו רעש רב שהיה לסימן ההיכר של הפרימוס. הביטוי "מרעיש כמו פרימוס" שימש תיאור ציורי לאנשים פטפטניים וקולניים. ב-1948, כאשר החלו לפעול מטוסי האוסטר אוטוקרט של שירות האוויר, הם כונו "פרימוס" עקב רעש מנועיהם שהזכיר את רעש הפרימוס. השם "פרימוס" שימש גם באותה תקופה בסלנג הקיבוץ ככינוי לאדם שלישי ששובץ, עקב מצוקת דיור, להתגורר בדירת זוג. הקישור לפרימוס נוצר אם משום שהדייר היווה מטרד כמו רעש הפרימוס, או משום שבנוכחותו נוצרה יחידה של שלושה, כמו הפרימוס בעל שלוש הרגליים.
הפרימוס בישראל > הפרימוס בתרבות הישראלית

במחזה "זה היה בחנוכה" מאת נתן אלתרמן מגלם הפרימוס את תפקיד יהודה המכבי במשחק החנוכה.
שימושים מודרניים

גרסאות מודרניות של הפרימוס עדיין משמשות כציוד מחנאות. אמנם כירות הלחץ כבדות יותר מגזיה רגילה והפעלתן ותחזוקתן מסובכות יותר, אך הן מחממות את המזון מהר יותר. כמו כן, באזורים שונים בעולם קל יותר להשיג קרוסין מאשר מילוי לגזיות הפועלות על גז בישול.
הפרימוס משמש עדיין גם כמכשיר חימום ובישול בסיסי במדינות העולם השלישי, למשל בתת-היבשת ההודית.
כיום קיים מגוון כירות מופעלות לחץ, המותאם לשימוש כמעט בכל נוזל דליק נדיף, לרבות אלכוהול, סולר ודלקי מנוע אחרים, דלק סילוני וקרוסין. לחלק מהכירות מתאימים כמה סוגי דלק שונים או אף תערובות דלק.
במרבית הדגמים המודרניים ניתן לשלוט על עוצמת החימום. בחלק מהדגמים אין צורך להפעיל ידנית את משאבת הלחץ, אלא הלחץ מופעל באופן מובנה עם התחממות ראש המבער.
פתיליות ופרימוסים במעברה, סביבות 1950
פוסטר פרסומת לפרימוס משנת 1921
פרסומת לפרימוס של חברת Svea, משנת 1925 (בצד שמאל נראה ראש המבער)
יחסי ארצות הברית – מלזיה

| יחסי ארצות הברית – מלזיה |
| --- | --- |
ארצות הברית: מלזיה


ארצות הברית: מלזיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 329,847
אוכלוסייה
346,514,652: 35,804,570
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 399,649
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 11,162
משטר
פדרציה: מונרכיה פדרטיבית

יחסי ארצות הברית–מלזיה הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין מלזיה.
על פי סקרי דעת האזרחים בעולם שנערכו בשנת 2007, רק 27% מהמלזים רואים את ארצות הברית באופן חיובי, ככל הנראה בשל אי שביעות רצון ממדיניות החוץ של ארצות הברית נגד מדינות אסלאמיות אחרות.
עם זאת, נכון לשנת 2013, 55% ממלזיה ראו את ארצות הברית בחיוביות, אלא שהנתון חווה ירידה קלה ל-51% בשנת 2014. על פי אותו סקר שנערך ב-2014, 54% מהמלזים ענו כי הם בטוחים כי נשיא ארצות הברית לשעבר, ברק אובמה, יעשה את הדבר הנכון בעניינים בינלאומיים,
ולפי דוח המנהיגות הגלובלית של ארצות הברית לשנת 2012, 34% ממלזיה תמכו ההנהגה האמריקנית, עם 31% הסתייגויות ו-35% שאינם היו בטוחים.
טבלת השוואה

|  | מלזיה מלזיה | ארצות הברית ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| אוכלוסייה | 27,500,000 | 325,009,000 |
| שטח | 329,847 קמ"ר | 9,826,630 קמ"ר |
| צפיפות אוכלוסין | 83 נפשות לקמ"ר | 31 נפשות לקמ"ר |
| עיר בירה | קואלה לומפור | וושינגטון די. סי. |
| העיר הגדולה ביותר | קואלה לומפור | ניו יורק |
| ממשלה | מונרכיה חוקתית  דמוקרטיה ייצוגית | רפובליקה פדרלית, משטר נשיאותי, רפובליקה |
| מנהיג ראשון | טונקו עבדול רחמן | ג'ורג' וושינגטון |
| מנהיג נוכחי | נג'יב רזאק (ראש ממשלה) מוחמד החמישי של קלנטן (מלך קונסטיטוציוני) | ג'ו ביידן (נשיא) |
| שפות רשמיות | מלאית | אנגלית |
| ההמנון | Negaraku (המדינה שלי) | The Star Spangled Banner (הדגל זרוע הכוכבים) |
| דתות עיקריות |  60.6% אסלאם  19.1% בודהיזם  9.0% נצרות  6.3% הינדואיזם  2.6% דתות סיניות מסורתיות  0.5% יהדות  2% אחר |  78% נצרות  1.2% יהדות  0.8% אסלאם  0.7% בודהיזם  12% אחר  |
| יבשת | אסיה | צפון אמריקה |
היסטוריה

היחסים הפוליטיים בין המדינות נעשו מתוחים תחת שלטונו של מאהאטיר מוחמד. טון ד"ר מהאטיר שלט בין השנים 1981–2003 והיה ביקורתי כלפי מדיניות החוץ של ארצות הברית, ובמיוחד על מדיניות החוץ של ממשל ג'ורג ווקר בוש.
אף על פי כן, היחסים הדיפלומטיים בין שני העמים לא מנעו מארצות הברית מלהיות אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר למלזיה בתקופת כהונתו של טון ד"ר מהטיר. ארצות הברית הייתה, ועודנה אחת משותפות הסחר הגדולות ביותר למלזיה, ונחשבה באופן מסורתי לבעלת הברית הקרובה ביותר של מלזיה.
ב-2002 הוקמה מועצת הידידות של מלזיה-ארצות הברית כדי לחזק את הידידות בין ממשלת מלזיה לבין ממשלת ארצות הברית.
דטוק אמין מוחמד נור, יו"ר השותפות הבינלאומית הרב-צדדית נגד האיומים הקיברנטיים (IMPACT), מונה למזכיר הכללי של המועצה.
המועצה ממוקמת בוושינגטון די.סי וממומנת על ידי חברות מלזיות מובילות המציעות ייעוץ בנושאים הקשורים ליחסים בין שתי המדינות.
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות התחממו תחת הנהגתו של ראש הממשלה, נג'יב טון רזאק. הדבר הוביל לביקורו הרשמי של נשיא ארצות הברית ברק אובמה במלזיה באפריל 2014, הביקור הראשון של נשיא ארצות הברית מאז 1966. הנשיא אובמה וראש הממשלה נג'יב פרסמו הצהרה משותפת, שבין היתר העלתה את היחסים בין ארצות הברית למלזיה לשותפות כוללת.
כיום, מלזיה וארצות הברית ממשיכות ליהנות מיחסים חמים. ראש הממשלה נג'יב רזאק ונשיא ארצות הברית לשעבר ברק אובמה ידועים כחברים קרובים בערב חג המולד 2014, שני המנהיגים שיחקו יחד גולף בביתו של אובמה בהוואי.
מסחר והשקעות

ארצות הברית היא המשקיעה הזרה הגדול ביותר במלזיה. בעוד שהנתונים הממלאים את מלוא טווח ההשקעות הזרות (כולל נפט וגז) אינם זמינים, חברות אמריקניות פעילות במיוחד בתחום האנרגיה, האלקטרוניקה והייצור ומעסיקות קרוב ל-200 אלף עובדים מלזים. הערך המצטבר של ההשקעה הפרטית בארצות הברית במגזר התעשייה במלזיה הוא כ-15 מיליארד דולר.
בשנות ה-70, החברות האמריקניות, כולל אגילנט AMD, פיירצ'יילד סמיקונדקטור, פריסקייל, אינטל, טקסס אינסטרומנטס ו-ווסטרן דיגיטל, עמדו בראש תחום האלקטרוניקה המלזי, שמייצר מדי שנה מיליארדי דולרים של ציוד לרשתות האספקה העולמיות.
חברות נפט וגז מרכזיות בארצות הברית, ביניהן אקסון מוביל, קונוקו פיליפס, הס ומרפי, השקיעו מיליארדי דולרים בפיתוח משאבי האנרגיה של מלזיה.
המשקיעים האמריקאים האחרונים כוללים את הרשי, קלוג, בוס ודארדן.
ההשקעה המלזית בארצות הברית היא קטנה אך הולכת וגדלה, במיוחד בתחום הפנאי, המשחקים והביוטכנולוגיה.
חברות מלזיות משמעותיות הפועלות בארצות הברית כוללות את Genting's Resort World Casino ו-MOL Global.
ארצות הברית היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה במלזיה ומלזיה היא שותפת הסחר ה-22 הגדולה ביותר של הסחר השנתי בארצות הברית בסחורות ובשירותים בשנת 2013 והסחר הכללי הסתכם ב-44 מיליארד דולר.
ארצות הברית ומלזיה פתחו במשא ומתן על הסכם הסחר החופשי הדו-צדדי ביוני 2005, אך לא חתמו על ההסכם לאחר שמונה סבבים של שיחות.
בשנת 2010 הצטרפה מלזיה לארצות הברית, אוסטרליה, ברוניי, קנדה, צ'ילה, מקסיקו, ניו זילנד, פרו, סינגפור ווייטנאם במשא ומתן על שותפות הטרנס-פסיפית (TPP) (יפן הצטרפה למשא ומתן ב-2013).
הסכם זה מבקש להרחיב את הגישה לשוק, לחזק את הגנות הקניין הרוחני ולתמוך בסטנדרטים גבוהים של עבודה וסביבה תוך טיפוח אינטגרציה כלכלית גבוהה יותר בקרב המשתתפים.
אולם, מאז חתימת ההסכם כבר עזבה ארצות הברית את TPP.
שיתוף פעולה ביטחוני

ארצות הברית ומלזיה נהנות משיתוף פעולה ביטחוני חזק.
מלזיה מארחת את המרכז האזורי של דרום מזרח אסיה למלחמה בטרור (SEARCCT), שבו יותר מ-2000 פקידים ממדינות שונות קיבלו הכשרה.
ארצות הברית היא בין המדינות הזרות ששיתפו פעולה עם המרכז בביצוע ובניית תוכניות.
ארצות הברית ומלזיה חולקות יחסים צבאיים חזקים עם חילופים רבים, אימונים, תרגילים משותפים וביקורים.
מרכז השלום של מלזיה מספק הכשרה לכוחות ממלזיה ולשומרי שלום אחרים, טרם הפריסה במשימות של האו"ם.
באמצעות יוזמת מבצע השלום העולמי, ארצות הברית תמכה במרכז מלזיה לשמירת השלום.
מהלך ביקורו של הנשיא אובמה באפריל 2014, הצטרפה מלזיה ליוזמת אבטחת הנשק הגרעיני.
ביקורים מדרג גבוה

ראש הממשלה נג'יב רזאק והנשיא ברק אובמה נפגשו בערב מפגש הביטחון הגרעיני בוושינגטון ב-12 באפריל 2010.
מפגש זה נחשב על ידי רבים כשיפור משמעותי ביחסים בין ארצות הברית למלזיה.
במהלך שיחתם, ביקש אובמה סיוע נוסף ממלזיה לבלום את התפוצה הגרעינית אובמה תיאר כאיום הגדול ביותר על ביטחון העולם.
בחודש יוני 2009 נג'יב ואובמה דנו בטלפון על נושא המשבר הפיננסי העולמי, סוגיות נוספות אודות הפצת נשק גרעיני ושני מלזים אשר שנעצרו בגואנטנמו.
במהלך המפגש הדגיש נג'יב כי מלזיה תומכת רק בתוכניות הגרעין המיועדות למטרות שלום. נוכחותו של נג'יב במפגש הייתה חלק מביקור רשמי של שבוע בארצות הברית.
ב-21 באוקטובר 2013, מזכיר המדינה, ג'ון קרי ומזכירת המסחר פני פריצקר ביקרו בקואלה לומפור להשתתף במפגש היזמות העולמית. המזכיר קרי ביקר במלזיה שוב מה-4 עד ל-6 באוגוסט 2015 על מנת להשתתף במפגש האזורי של ASEAN.
ב-26 באפריל 2014, הנשיא ברק אובמה ביקר במלזיה.
הוא הנשיא השני של ארצות הברית אשר ביקר במלזיה מאז לינדון ג'ונסון בשנת 1966.
להלן דיפלומטים ופוליטיקאים אמריקנים בכירים שביקרו במלזיה:
מזכירת המדינה, קונדוליזה רייס ביקרה בקואלה לומפור ביולי 2006
מזכירת המדינה האמריקנית, הילרי קלינטון, טסה לביקור בן 3 ימים בקואלה לומפור ב-3 בנובמבר.
שר ההגנה האמריקני רוברט גייטס ביקר במלזיה בנובמבר 2010.
התובע הכללי של ארצות הברית, אריק הולדר, ביקר בקואלה לומפור, מלזיה ביולי 2012.
שר ההגנה האמריקני צ'אק הייגל ביקר בקואלה לומפור, מלזיה באוגוסט 2013
שר האוצר של ארצות הברית, ג'ק לו, ביקר בקואלה לומפור, מלזיה בנובמבר 2013
נציג הסחר האמריקני, מיכאל פורמן ביקר בקואלה לומפור, מלזיה ארבע פעמים, ולאחרונה בחודש יולי 2014
משלחת דו-מפלגתית של הקונגרס האמריקאי בראשות פול ראיין, יו"ר ועדת הדרכים והאמצעים לבית ביקרה בקואלה לומפור, מלזיה בפברואר 2015.
משלחות דיפלומטיות > שגרירות ארצות הברית למלזיה

שגרירות ארצות הברית במלזיה ממוקמת בג'לאן טון רזאק, קואלה לומפור. להלן קציני ובעלי התפקידים העיקריים במסגרת השגרירות:
השגריר - ג'וזף ס. יון.
סגן ראש המשלחת - אדגרד ד. קגן.
יועצת פוליטית - טרסה פינרטי.
יועץ כלכלי - אנדרו ר. הראפ.
יועץ לענייני ציבור - פרנק ויטאקר.
קונסולית - ונדי וינסנט.
יועץ ניהול - ג'יימס קנט שטיגלר.
נספח ההגנה - ג'ון סגורה.
יועץ מסחרי - סטיבן ז'אק.
ספח חקלאי - כריס ריטגרס.