stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תהילים קל"ז
המזמור בליטורגיה > בליטורגיה היהודית

יש נוהגים לומר מזמור זה קודם ברכת המזון בימות החול, ויש נוהגים לאומרו רק בסעודה המפסקת של תשעה באב. בימים שבהם אין אומרים תחנון מחליפים אותו בשיר המעלות (תהלים קכ"ו).
עדות המזרח אומרות את המזמור מב' באב ועד ח' באב לאחר תפילת ערבית,[דרוש מקור] ובליל תשעה באב פותח המזמור את תפילת ערבית[דרוש מקור].
מזמור זה הוא התשיעי מבין עשרת המזמורים של התיקון הכללי שהנהיג רבי נחמן מברסלב לומר כתיקון לפגם הברית.
המזמור בליטורגיה > בליטורגיה הנוצרית

המזמור נכלל בתפילות הבוקר הנאמרות מדי יום שישי בנצרות האורתודוקסית.
המזמור בתרבות > אם אשכחך ירושלים

כחלק ממנהגי האבלות על החורבן, נהגו לשבור כוס כוס תחת החופה (ולפי מנהגים רבים, נהגו לתת 'אפר מקלה' בראש החתן) כמו כן נהוגים שהחתן אומר את הפסוקים החמישי והשישי מהמזמור:
אִם אֶשְׁכָּחֵךְ יְרוּשָׁלָיִם,
 תִּשְׁכַּח יְמִינִי. תִּדְבַּק לְשׁוֹנִי לְחִכִּי,
 אִם לֹא אֶזְכְּרֵכִי,
 אִם לֹא אַעֲלֶה אֶת יְרוּשָׁלַיִם עַל רֹאשׁ שִׂמְחָתִי.
כיום בחתונות דתיות לאומיות הקהל נוהג לשיר את הפסוקים קודם לכן, בלחנים מוכרים.
יש הנוהגים לתלות שלט ובו קטע זה, בסמוך לאמה המושארת לא מסוידת סמוך לפתח הבית, או כתחליף לה.
המזמור בתרבות > במוזיקה

באופרה "נבוקו" מאת ג'וזפה ורדי עורגים היהודים למולדתם. שירת העבדים העבריים באופרה (Va pensiero, sull'ali dorate - "עופי מחשבה על כנפי זהב") מזכירה פרק זה בתהילים.
בתרגומו לאנגלית ישנו לחן מוכר וישן, שהופץ בידי להקת פיטר פול ומרי בשנות השישים ובביצוע מחודש של דון מקליין בשנות השבעים של המאה העשרים, ולהקת בוני אם התפרסמה ב-1978 עם שיר פופולרי 'ביי דה ריברז אוף בבילון'.
פסוקים מהפרק מצוטטים בשיר בללייקה של אילנית שחיבר יורם טהרלב.
המזמור בתרבות > במוזיקה החסידית

שיר ציון - בנצי שטיין ומקהלת שירה.
על נהרות בבל - מידד טסה לחן של שרון אבילחק. קאבר ווקאלי של סענדי אופמן. גרסת כיסוי נוספת לשיר של הזמר מרדכי שפירא יחד עם תזמורת פריילך.
על נהרות בבל - גד אלבז מהאלבום משמעויות.
על נהרות בבל - יוסף קרדונר באלבום תיקון הכללי.
על נהרות בבל - לחן המושר בחסידות באבוב, הולחן על ידי האדמו"ר רבי בן ציון הלברשטאם, בעל הקדושת ציון מבאבוב.
על נהרות בבל - פרחי לונדון מהתקליט ברכי נפשי את ה'.
אם אשכחך ירושלים - יעקב שוואקי מתוך האלבום ידיד.
אם אשכחך ירושלים - מנדי ג'רופי באלבום וידעת היום.
על נהרות בבל - ניגון שהלחין החזן של חסידות באיאן רב פנחס ספקטור, נהוג לנגנו בחתונות לפני ברכת המזון
הערות שוליים

↑  רד"ק
↑  אוריאל רפפורט, מכורש עד אלכסנדר, האוניברסיטה הפתוחה, עמ' 57, הערה 52.
↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף נ"ז, עמוד ב'
↑  הקדמת אבן עזרא לספר תהילים (ויקיטקסט)
↑  מצוטט מספרו של יששכר יעקבסון "נתיב בינה" נתיב בינה
↑  סדר עבודת ישראל, רעדלהיים תרכ"ח, עמ' 553.
↑   Waters of Babylon, בביצוע דון מקליין, סרטון  באתר יוטיוב
↑   By the rivers of Babylon, בביצוע להקת בוני אם, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
↑   שיר ציון, בביצוע בנצי שטיין ומקהלת שירה, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 6:00), 9 באוגוסט, 2020
↑  על נהרות בבל, מידד טסה באתר יוטיוב.
↑  על נהרות בבל, סענדי אופמן, באתר יוטיוב.
↑  מרדכי שפירא, על נהרות בבל באתר יוטיוב.
↑  על נהרות בבל, גד אלבז באתר יוטיוב.
↑  על נהרות בבל, יוסף קרדונר, תיקון הכללי, באתר יוטיוב.
↑  על נהרות בבל, באבוב, להאזנה ביוטיוב.
↑  פרחי לונדון, על נהרות בבל, ברכי נפשי את ה', באתר יוטיוב.
↑  אם אשכחך ירושלים, יעקב שוואקי, באתר יוטיוב.
↑  אם אשכחך ירושלים, מנדי ג'רופי, באתר יוטיוב.
| מזמורי ספר תהילים |
| --- | --- | --- |
| מזמורים בנוסח המסורה | א' • ב' • ג' • ד' • ה' • ו' • ז' • ח' • ט' • י' • י"א • י"ב • י"ג • י"ד • ט"ו • ט"ז • י"ז • י"ח • י"ט • כ' • כ"א • כ"ב • כ"ג • כ"ד • כ"ה • כ"ו • כ"ז • כ"ח • כ"ט • ל' • ל"א • ל"ב • ל"ג • ל"ד • ל"ה • ל"ו • ל"ז • ל"ח • ל"ט • מ'  • מ"א • מ"ב • מ"ג • מ"ד • מ"ה • מ"ו • מ"ז • מ"ח • מ"ט • נ' • נ"א • נ"ב • נ"ג • נ"ד • נ"ה • נ"ו • נ"ז • נ"ח • נ"ט • ס' • ס"א • ס"ב • ס"ג • ס"ד • ס"ה • ס"ו • ס"ז • ס"ח • ס"ט • ע' • ע"א • ע"ב • ע"ג • ע"ד • ע"ה • ע"ו • ע"ז • ע"ח • ע"ט • פ'  • פ"א • פ"ב • פ"ג • פ"ד • פ"ה • פ"ו • פ"ז • פ"ח • פ"ט • צ' • צ"א • צ"ב • צ"ג • צ"ד • צ"ה • צ"ו • צ"ז • צ"ח • צ"ט • ק' • ק"א • ק"ב • ק"ג • ק"ד • ק"ה • ק"ו • ק"ז • ק"ח • ק"ט • ק"י • קי"א • קי"ב • קי"ג • קי"ד • קט"ו • קט"ז • קי"ז • קי"ח • קי"ט • ק"כ • קכ"א • קכ"ב • קכ"ג • קכ"ד • קכ"ה • קכ"ו • קכ"ז • קכ"ח • קכ"ט • ק"ל • קל"א • קל"ב • קל"ג • קל"ד • קל"ה • קל"ו • קל"ז • קל"ח • קל"ט • ק"מ • קמ"א • קמ"ב • קמ"ג • קמ"ד • קמ"ה • קמ"ו • קמ"ז • קמ"ח • קמ"ט • ק"נ |  |
| מזמורים חיצוניים | קנ"א • קנ"ב • קנ"ג • קנ"ד • קנ"ה |  |
| ברכת המזון |
| --- | --- | --- |
| לפני הברכה | תהילים קל"ז (על נהרות בבל) • תהילים קכ"ו (שיר המעלות בשוב ה') • מים אחרונים • זימון • כוס של ברכה |  |
| סדר הברכה | ברכת הזן • ברכת הארץ (על הנסים) • ברכת ירושלים (רצה והחליצנו • יעלה ויבוא) • ברכת הטוב והמטיב (ברכת אבלים) • הרחמן • ברכת האורח • שבע ברכות |  |
| פיוטים | נודה לשמך • דוי הסר • אלהים צוית לידידך בחירך • אות מבראשית הוכתרה • הרחמן (פיוט) • צור משלו אכלנו |  |
| שונות | ברכת המוציא לחם מן הארץ • פת הבאה בכיסנין • ברכה אחרונה • ברכה אחת מעין שלוש • בנדיגאמוס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 3b25b3ef-2ff0-4805-b6f8-6159e52ab7e7 
כתובת על גבי בית ברובע היהודי של קהילת ווריה בפאתי סלוניקי
הכתובת "אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני" והמילה "ציון" באריחי קרמיקה בצלאל בבית הספר לבנים, ברחוב אחד העם בתל אביב
גרפיטי המתייחס בציניות לפסוק "אם אשכחך ירושלים"
חשיבה המצאתית שיטתית

חשיבה המצאתית שיטתית כפי שהיא מוגדרת כיום, היא משנה סדורה והגיונית באמצעותה מוצאים פתרונות ייחודיים בעלי חן של פשטות והנחשבים לגאונות, עבור בעיות בכל תחום. בשונה מחשיבה יצירתית הפתוחה לכיוונים מגוונים ומעודדת מחשבה מבוזרת, הרי שחשיבה המצאתית מרכזת את האדם לכיוון הפתרון ההמצאתי וכפי שד"ר רוני הורביץ מגדירו:
פשוט, זול, לא מתקלקל אף פעם ואפילו משתבח עם הזמן, וכולם רואים ושואלים את עצמם: איך לא חשבנו על זה קודם?
מקור השיטה במתודולוגית "פתרון בעיות המצאתי" - המכונה תיאורית TRIZ (TRIZ הם ראשי תיבות של שם השיטה ברוסית: "תיאוריה של פתרון בעיות יצירתי" - теория решения изобретательских задач), שפותחה על ידי גנריך אלטשולר בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20, והמשכה בפיתוח צוות ישראלי בראשות רוני הורביץ, כיום ראש המחלקה להנדסת תעשייה וניהול במכללת עזריאלי וינקו גולדברג, אז מהמכון ללימודי ההנדסה באוניברסיטת תל אביב וכיום פרופסור במכון הבינתחומי. השיטה פותחה בשיתוף אסכולות - היחידה ללימודי חוץ של האוניברסיטה הפתוחה.
לפי השיטה, הפתרונות ההמצאתיים הם בעלי אופי אחיד המאופיין בפשטות, מיעוט חלקים, רוחב יריעה ועמידות בזמן, "חן" - או "אלגנטיות" של הפתרון, ובדרך כלל גם בהיותו פתרון המצריך מעט מאוד מאמץ וכסף להפקתו ויישומו. בעזרת השיטה, הפותר או המפתח מנתבים את עצמם אל הפתרונות ההמצאתיים דווקא.
מפתחי השיטה מדגישים את ההבדל בין חשיבה המצאתית - שמטרתה להביא לתוצאה פשוטה ויעילה, לעומת חשיבה יצירתית, שלעיתים מחפשת פתרונות מסובכים אך מעניינים.
לעיתים קרובות הפתרון ההמצאתי כולל את הבעיה או הגורם לבעיה עצמם כרכיב חשוב בפתרון או כפתרון עצמו. כך למשל שלג הנערם סביב בסיס אנטנה יסייע לעמידותה בתנאי סערת שלגים, וחרב גוליית שימשה ביד דוד כדי להכריעו.
עקרונות השיטה

שני עקרונות מנחים מהווים את בסיס השיטה:
"עקרון העולם הסגור", לפיו פתרון המצאתי לבעיה לא אמור לכלול מרכיבים מחוץ לעולם הבעיה. לפי עיקרון זה, פעמים רבות מרכיבי הבעיה הם עצמם רכיב בפתרון.
"עקרון ניתוק הגורם לבעיה מתוצאתה הגרועה". כך קוצי הקיפוד אינם הגנה מפני הכשת הנחש בבטן הרכה ולפיכך אינם מנתקים את הבעיה מתוצאתה, אך השימוש בארס כמוליך העצבי הטבעי מנתק את הארס מתוצאת שיתוק הקיפוד, והנחש ישמש לו כמזון. אחת מהאפשרויות של פתרונות על פי עיקרון זה, קיצונית אף יותר, ולפיה מחפשים לא רק ניתוק אלא היפוך המצב, כך שהגורם המקורי לבעיה יהיה האחראי לא רק למניעת התוצאה הגרועה, אלא לשלילתה ולחיזוק התוצאה הרצויה. כך ככל שיוקדם פיצוץ המטען אחרי שהונח ליד הדלת, כן ימהרו הלכודים להשתחרר.
שיטת הפעולה להשגת הפתרון ההמצאתי כוללת תכסיסי חשיבה ובהם:
תכסיס הצמצום - בדיקת חיוניות השימוש בכל אחד ממרכיבי המערכת שבה נמצאת הבעיה, והסרתם אם מתברר שאינם נדרשים. עקב זריזותו, שריונו של שאול לא דרוש לדוד. מחסום הפה לא יעזור כי הכלב בכל מקרה יוריד אותו.
תכסיס האיחוד - שימוש חדש (שונה מהשימוש המקורי) למרכיב קיים בעולם הבעיה בעת הפתרון, כך שהוא ישמש לצורך נוסף, ובכך יפתור בעצמו, יסייע למרכיב אחר לפתור את הבעיה, או ייתר מרכיב אחר, ובכך יביא לפתרון הבעיה. שרידי האקונומיקה על הנעל ושרידי דם בכמות זעירה מדי יגרמו להגביר דווקא את החשד בנאשם. החומר הזורם בצינור הוא עצמו ישמש לאיטום במקרה של דליפה או נקר.
תכסיס ההכפלה - שימוש ברכיבים נוספים מסוג שקיים כבר במערכת. בדרך כלל תכסיס זה מסייע להבין בדרך ההגזמה את מקור הבעיה, ומאפשר לפותר להתמודד באופן ממוקד או קל יותר עם פתרון הבעיה. להתבונן באופניים עם שמונה גלגלים. להילחם באמצעות חרב עם ארבעה להבים.
תכסיס החלוקה - פירוק של מרכיב הקיים בבעיה למספר תת-רכיבים, והתמודדות עם כל אחד מהם בנפרד. להפריד במסוק בין תפקידי הזנב וליצור מערכת היגוי ומערכת ייצוב נפרדים. לחלק את ארגון הטרור לזרוע מדינית וזרוע צבאית מנותקת לכאורה.
תכסיס שבירת האחידות - הפרדה בין תכונה אחת של מרכיב בבעיה לבין תכונה אחרת שלו או לבין הסביבה החיצונית לו. תשומת לב לכך שהנורה מתחממת בנוסף על הפקת האור ממנה. כל אחד מהעובדים יעבוד ביום אחר בשבוע.
תכסיס ההחסרה - ויתור על מרכיב או תת-מרכיב מתוך מערכת הבעיה, אשר נתפס כחיוני ומהותי לתפקודה. בהמשך, לתכסיס הצמצום. ואם לאופניים לא יהיו גלגלים כלל? קודם בכל גלגל היו ארבעה ברגים, האם שלושה ברגים בכל גלגל זה מספיק?
תכסיס שינוי זווית - התבוננות נוספת על מרכיבי הבעיה, תוך ניסיונות לקבצם ולפרטם באופן אחר מאשר כפי שהוגדרו עם ההתבוננות הראשונית בבעיה. חבר הצוות העיוור יוביל אותנו בבטחה במעבר החשוך.
תכסיס ההיפוך - התבוננות בבעיה אחר הרכבתה בסדר הפוך או עם ערכים מנוגדים. הנוסע ייתלה ממתלה ולא ישב על האפניים. העובד יישאר בביתו כדי להגיע למשרד.
נכון ל-2007, המחקר בנושא היצירתיות אינו מוגבל לתחום הפסיכולוגיה כבעבר, ובמחקר זה משתתפים אנשי אקדמיה מתחומים שונים, כגון הנדסת תוכנה, מדעי המחשב ואף הגות.
עקרונות השיטה > דוגמה

על הפותר למצוא סיום המצאתי לתסריט. על הפתרון להיות מעניין, וכזה אשר הצופים לא ציפו לו, אך גם קשור במרכיבי התסריט הקודמים. לפי התסריט, קרבן לשוד נצפית, כשהיא כפותה לכיסא המקובע ברצפה, ולעברה מכוון אקדח שההדק שלו נמשך על ידי גומייה. גוש קרח עוצר מפני ההדק לירות, אך גוש זה הולך ונמס, ונותרה דקה אחת לסוף התוכנית. חבריה אינם יודעים על מיקומה.
פתרון לא המצאתי (שאכן שימש בתסריט דומה ששודר בטלוויזיה בשנות התשעים) הוא פריצת חבריה אל החדר והצלתה ברגע האחרון.
פתרון לא המצאתי אך יצירתי יכלול את גילוי החדר על ידי חבריה, הקפאת החדר - ונתינת זמן לפריצה, בתוכנית המותחת הבאה. הפתרון אינו מנתק את הקשר של המסת הקרח מן הירי, אלא רק משהה אותם, ועל כן בתסריט של התוכנית הבאה ייאלצו להכניס יסודות חדשים של מתח עבור הצופים.
פתרון המצאתי "חלש" יהיה הוספת חלון בתסריט, גילויה בידי חבריה, והקרנת אור או קרן לייזר על הגומי ובכך ניתוק המסת הקרח מהירי. פתרון זה מצריך הכנסת יסוד חדש - ולא מצוי של תאורת לייזר, ובכך יתקבל פחות על דעת הצופים, וגם ייחשב פחות מעניין, היות שיסוד זה לא הוצג קודם לעיני הצופים, והוא "מאולץ" ברגע האחרון.
פתרון המצאתי "חזק" יהיה על ידי כך שהקרח יימס עד תומו והרובה יירה, אך בכך יציל את האשה. על מנת להציג זאת על הכדור לפגוע באבזם הקושר את האשה ולשחרר אותה, או לפחות לא להרוג אותה, ורעש היריה ימשוך את תשומת לב מציליה, אשר להם דקה שלמה לבדוק ולהבין, יחד עם הצופים, את מה שקרה.
לפי פתרון זה, קרה היפוך, והמסת הקרח האיצה דווקא את הפתרון הרצוי.
אל הפתרון לא הוכנס אף גורם חדש שלא היה בחדר עד לפתרונו,
והגורם לבעיה, שימש לפתרונו.
הפתרון אינו מושהה, אלא מיידי ונמשך.
תהליכים ממוקדים לפתרון בעיות המצאתיות

כדי להביא לשיפורים פורצי דרך במערכות טכנולוגיות אנו נתקלים לרוב בבעיות המציבות אתגרים, הנפוץ שבהם הוא מצב בו חלק אחד של המערכת נדרש לבצע פעולות או לקיים פונקציות המנוגדות זה לזו בו זמנית והנקרא סתירה פיזיקלית "Physical contradiction"
תולדות השיטה

שיטת TRIZ נחשפה לציבור הישראלי בתחילת שנות ה-80 בספר וקורס של האוניברסיטה הפתוחה. המשך פיתוח השיטה בשנות ה-90 והוראתה נעשו בידי המהנדסים רוני הורביץ ופרופסור ינקו גולדברג במסגרת שיתוף פעולה של בית הספר להנדסה באוניברסיטת תל אביב עם אסכולות - בית הספר ללימודים רב תחומיים של האוניברסיטה הפתוחה. משרד החינוך ערך השתלמויות מורים בנושא השיטה, פותחו חומרי לימוד לגיל הרך על פיה, והורו אותה גם במערכת הביטחון. קרן פורד השקיעה בשיטה, ובמפעלי המכוניות של חברת פורד עסקו בלימוד והטמעת השיטה. בשנת 1996, בעקבות שיתוף פעולה עם חיים פרס מחברת הפרסום וינברג-סימבול-פרס, נפתחה חברה מסחרית המנחילה את השיטה בתעשייה בשם חברת SIT (ראשי התיבות באנגלית של השיטה) לפיתוח המצאתי שיטתי. את השיטה מלמד כיום (2015) פרופסור גולדברג במרכז הבינתחומי הרצליה. והיא מופצת בתוכניות הנחיה של רוני הורביץ, ובאתר המרשתת שלו 'התחל לחשוב', בו הורביץ מתאר את תולדות השיטה, וכן בהנחיית מוסמכי השיטה גידי גילדה ומשה תשובה
הגילויים העיקריים שאפשרו את פיתוח שיטת ה-TRIZ
ל-7.99% מההמצאות הידועות כיום יש עקרונות משותפים לפתרון בעיות.
פחות מ – 3.0% מההמצאות מוגדרות כהמצאות "חדשות ".
פריצת דרך טכנולוגית היא תוצאה של פתירת סתירות (ניגודים).
ממציאים ובעלי חשיבה יצירתית משתמשים בדגם חשיבה דומה.
פתרון יצירתי של בעיות הוא אוניברסלי ומשותף לכל תחומי החיים.
האבולוציה של מערכות אותם יצר האדם נשלטת על ידי מגמות ומנגנונים קבועים.
המצאות חדשות נוצרות באופן שיטתי " על ידי שימוש בניסיון קודם ובפתרונות ידועים.
העיקרון המרכזי של השיטה הוא,כי כל מערכת טכנולוגית "מעשי ידי אדם" נועדה לענות על צורך
באמצעות פונקציה מרכזית אחת לפחות, וכי מערכות טכנולוגיות משתנות לפי כללים אבולוציוניים
מובנים. ניתן לנבא מגמות התפתחות עתידיות של מערכות טכנולוגיות באמצעות ניתוח ויישום
חוקים אלו.
מה מייחד את שיטת ה-TRIZ
שיטה זו מתייחדת בכך שהיא משמשת ככלי המחולל "המצאות ה" פותר בעיות שלכאורה נחשבות לבלתי פתירות ומביא לפריצות דרך טכנולוגיות.
מאפיינים עיקריים של השיטה :
הTRIZ פותח ככלי וכשיטה המתארים את המכנה המשותף של מאות אלפי פטנטים. יתרון
בפיתוח טכנולוגיות חדשות בעלות תכונות חדשניות.
החשיבה היצירתית והתפיסה כי "הכול אפשרי" בפתרון בעיות – מהווה יתרון בפתיחות מחשבתית ובהסרת מחסומים פסיכולוגים.
הגדרת הבעיה באופן מדויק מאפשרת את פתרונה באופן שיטתי.
השיטה מבוססת על טכניקה להתרת ניגודים וסתירות. באמצעותה ניתן להתגבר על מכשולים שלא ניתן להתגבר עליהם בדרך אחרת. ייעול ושיפור תהליכי ייצור, ניהול וקבלת החלטות, ופיתוח טכנולוגי מתקדם.
התאמת השיטה לתחומים שונים, תוך שימוש בעקרונות המובילים לחדשנות.
משנת 2003 ובהנחיית הצוות המייסד פותחו גם משחקי מחשב (גרסה לילדים וגרסה לכל המשפחה) בשם "חשיבה המצאתית" בהוצאת המכון לטכנולוגיה חינוכית שעל יד האוניברסיטה הפתוחה, המשחקים נמכרו על ידי חברת קומפדיה.
משחקי מחשב

חברת קומפדיה הוציאה שני משחקים והיא משתמשת בחמש שיטות חשיבה שבהן מנחה פרופסור חכם המבוסס על אלברט איינשטיין. המשחקים הם:
חשיבה המצאתית לכל המשפחה - הראשון שיצא והוא מכיל 12 משחקי חשיבה ו-4 שיטות חשיבה.
חשיבה המצאתית לילדים - משחק המשך לחשיבה המצאתית לכל המשפחה שמתארת 10 משחקים של מסע בזמן ואת שיטות החשיבה איחוד והיפוך.
לקריאה נוספת

חשיבה המצאתית שיטתית ופתרון בעיות טכנולוגיות , מאת ד"ר אלכסנדר צ'רנובלסקי, הוצאת קרוננברג ספרות מקצועית, תל אביב.
חשיבה המצאתית, מאת ירדן בן חורין, הוצאת מכון ברנקו וייס.
פשוט - חשיבה המצאתית שיטתית בפתרון בעיות והמצאת מוצרים חדשים, מאת גידי גילדה, הוצאת פנטה ריי מערכות ידע 2013.
הערות שוליים

1 2  אתר "התחל לחשוב" (אנגלית) של רוני הורביץ
↑  שרה גרינברג שרה גרינבר, TRIZ-     פתרון בעיות המצאתיות פתרון בעיות המצאתיות פתרון בעיות המצאתיות פתרון בעיות המצאתיות: ::  : תהליכים תהליכים תהליכים תהליכים,  ,, ,כלים ושיטות כלים ושיטות כלים ושיטות כלים ושיטות
↑  הספר חשיבה המצאתית שיטתית מאת יעקב הלפמן ובעריכת קבוצת חוקרים ביניהם רוני הורביץ וינקו גולדברג
↑  חשיבה המצאתית שיטתית לגיל הרך - חוברת למורה בהנחיית רוני הורביץ
↑  אתר החברה לחשיבה המצאתית שמשרדיה ברחוב תוצרת הארץ בתל אביב
↑  תוכנית חדשה לחדשנות ויזמות במסגרת לימודי תואר שני במנהל עסקים אתר המכון הבינתחומי - הרצליה
↑  John Terninko, Systematic Innovation, 1998-04-15 doi: 10.4324/9781482279160
↑  Elliot Soloway, Technologies for learning: The right time at the right place, AIP Conference Proceedings, AIP, 1993 doi: 10.1063/1.44401
↑  נעם רשף, חשיבה המצאתית, באתר ynet, 7 באוקטובר 2003
גדעון אורשן

| --- | --- |

פרופסור גדעון אורשן
 לידה:  1912 יפו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1999 (בגיל 87 בערך) 
 שם לידה:  גדעון אורשנסקי 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  בית הספר תחכמוני  הגימנסיה העברית רחביה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  מיכאל זהרי 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר התיכון ע"ש סליגסברג 
 תלמידי דוקטורט:  אבינעם דנין, יואב ויזל 
 צאצאים:  גוני אורשן 
 
גדעון אורשן (אורשנסקי) (24 בפברואר 1912 - 5 בספטמבר 1999) היה פרופסור מן המניין לבוטניקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד ביפו לפנְיָה ומנחם אורשן-אורשנסקי (ממייסדי שכונת בית הכרם, יו"ר הוועד למען החייל, ויקיר ירושלים לשנת 1967). גדל והתחנך בירושלים בשכונת בית הכרם. למד תחילה בבית הספר תחכמוני (ירושלים), אחר כך (בכיתות ז'-ח') בבית ספר בית הכרם, ובתיכון למד בגימנסיה העברית רחביה (סיים ב-1930). היו לו שני אחים: ד"ר יהודה אורשן (מהנדס קירור) ועוזי אורשן (מהנדס שחי בבגרותו בארצות הברית).
בשנים 1932–1937 למד לתואר שני ואחר כך המשיך לתואר שלישי בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטה העברית בירושלים. במקביל ללימודיו, עבד כמורה לביולוגיה בבית הספר התיכון ע"ש סליגסברג. בשנת 1951 סיים את לימודי התואר השלישי. את עבודת הדוקטור, שעסקה בהשפעת הגורמים הפנולוגיים והמורפולוגיים על משק המים של הצמח, כתב בהדרכת פרופסור מיכאל זהרי.
בשנת 1954 יצא לפוסט דוקטורט לאוקספורד, אנגליה.
עם חזרתו החל לעבוד באוניברסיטה העברית כמרצה ועלה בסולם הדרגות האקדמי עד לפרופסור מן המניין.
כיהן כראש המכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית (אחרי פרופ' אלכסנדר קינן ופרופ' אברהם מאייר).
הנחה תלמידים רבים בעבודות הגמר ובעבודות הדוקטור שלהם בבוטניקה. בין התלמידים שהדריך לתואר שני: אריה אברהם, רוני אלוני, אברהם בורבין, רוחמה ברלינר, יורם גולדרינג, שרה גפני, רויטל היימן (התלמידה האחרונה שהדריך לתואר מתקדם), גדעון הלוי, עמנואל נוי-מאיר, אברהם פינטו, מרדכי קשת ואביבה רבינוביץ'-וין. בין התלמידים שהדריך לתואר שלישי: אהרן אלרן, מריו גוטמן, אבינעם דנין, יואב ויזל, נעם זליגמן, יצחק חריף, מיכאל ליטב, יעקב לפקין, יעקב פרידמן ואבישי שמידע.
עבודתו המדעית

אורשן התמקד בעבודתו המדעית, במיפוי צומח ארץ ישראל, חקר התפוצה הגאוגרפית של הצומח, חברות הצומח, וחלוקה לאזורי צומח (פיטוגאוגרפיה, גיאובוטניקה). לפני קום המדינה היה שותף לסיורי מיפוי הצומח החלוציים בארץ ישראל, בגדה המערבית, לבנון, סוריה וירדן בהובלת פרופסור אלכסנדר איג ופרופסור מיכאל זהרי. לאחר קום המדינה - כחבר סגל במחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית - המשיך את עבודתם של איג וזהרי והוביל יחד עם עמיתו, פרופ' נפתלי תדמור (קופיש), סיורי מחקר וסיורי הוראה רבים בגבולות ארץ ישראל, בסיני ומחוץ לישראל במקומות כגון: כרתים, טורקיה ואיראן. מחקרו של אורשן עסק במאפייני חברות הצומח במדבר וצומח המְלֵחוֹת וההתאמות שמאפשרות את קיומם בתנאים קיצוניים. מאוחר יותר, פיתח שיטת תיאור של צורות החיים של הצמחים ואוסף תכונותיהם הקשורות למחזור החיים. בעבודה משותפת עם חוקרים בצ'ילה ובדרום אפריקה מצא כי בשלוש היבשות באזורים המאופיינים באקלים דומה (אקלים ים-תיכוני) צמחים שהם רחוקים טקסונומית, דומים מאוד במראה הכללי ובתכונות כגון: מחזור חילופי העלים, אופן צימוח העלים על הצמח, מיקום ניצני ההתחדשות ועוד. דמיון המצביע על תנאי הסביבה כגורם בעל השפעה מכרעת על עיצוב הצורה של הצומח.
משפחתו

היה נשוי משנת 1949 ועד לפטירתו לטמירה לבית וולקני-וילקנסקי (1914–2014), בתו של הסופר איש העלייה השנייה, מאיר וילקנסקי. אב לשניים: ד"ר לָאוֹר אורשן, מומחית לחרקים ומזיקים לאדם, שעבדה במשרד הבריאות ובמשרד להגנת הסביבה, וד"ר גוּני אורשן (1956–2022) מרצה למתמטיקה באוניברסיטה הפתוחה ובאוניברסיטה העברית.
התגורר בשכונת רחביה בירושלים.
מפרסומיו

גדעון אורשן ואמוץ דפני (עורכים), לקט מקורות בגיאובוטניקה, ירושלים, האוניברסיטה העברית, הפקולטה למדעי הטבע, המחלקה לבוטניקה, אקדמון, 1969.
Michael Zohary and Gideon Orshan, "The vegetation of Huleh plain", Palestine journal of botany, Jerusalem series, vol. IV:90-104, 1947
Michael Zohary and Gideon Orshan, "An outline of the geobotany of Crete", Israel journal of botany, Supplement, 14, Jerusalem: Weizmann Science Press of Israel, 1966.
Gideon Orshan, Use of vegetation as an indicator for soil properties under desert conditions, Jerusalem: Hebrew University of Jerusalem, Dept. of Botany, 1969
Gideon Orshan, Plant pheno-morphological studies in Mediterranean type ecosystems, Dordrecht: Kluwer, 1989
Avinoam Danin and Gideon Orshan, Desert and coastal vegetation, Leiden, The Netherlands: Backhuys, 1999
הערות שוליים

↑  גדעון אורשן (אורשנסקי), השפעת הגורמים הפנולוגיים והמורפולוגיים על משק המים של הצמח (בהדרכת מיכאל זהרי), ירושלים: האוניברסיטה העברית, 1951
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306748705171  ISNI: 0000 0001 1586 0562  SUDOC: 033300410  VIAF: 2560892   WorldCat (עם VIAF): 2560892
יובל הררי (חוקר מאגיה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בן 68 בערך) חיפה, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1987)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1991)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1998) 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2001) 
 
יובל הררי (נולד ב-1957) הוא פרופסור מן המניין במחלקה למחשבת ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. תחומי התמחותו העיקריים הם מאגיה יהודית, קבלה מעשית ומיסטיקה יהודית קדומה.
ביוגרפיה

הררי נולד וגדל בשכונת נוה שאנן בחיפה, ולמד בבית הספר הריאלי (סיים בשנת 1975). לאחר לימודי התיכון התגייס לשירות צבאי בנח"ל.
למד את שלושת תאריו באוניברסיטה העברית. את התואר הראשון בפילוסופיה כללית ומחשבת ישראל השלים בשנת 1987 וב-1991 השלים את לימודי התואר השני במדע הדתות. עבודת המאסטר שלו, שכותרתה: "חרב משה: טקסט, מבנה, משמעות", נכתבה בהנחיית פרופ' שאול שקד. את עבודת הדוקטור, שכותרתה "המאגיה היהודית הקדומה – עיונים מתודולוגיים ופנומנולוגיים", כתב בהנחיית הפרופסורים שאול שקד ומשה אידל והגיש בשנת 1998.
בין 1997–2001 שימש כמרצה מן החוץ לפולקלור, ספרות עברית ומחשבת ישראל במכללת הדסה, במכללת אחווה ובאוניברסיטת בן-גוריון. החל משנת 2001 מלמד באוניברסיטת בן-גוריון בחטיבה ללימודי פולקלור, בראשה עמד בין 2010–2018, ובשנת 2018 עבר למחלקה למחשבת ישראל.
הררי השתתף בקבוצות מחקר במכונים ללימודים מתקדמים בירושלים, פילדלפיה והמבורג, ולימד כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה. מילא תפקידים מינהליים שונים באוניברסיטת בן-גוריון ושימש כחבר במועצה האקדמית של ארכיון הסיפור העממי בישראל, ושל המכון ללימודי ארץ ישראל ביד בן צבי, והוא חבר במערכות מקצועיות של כתבי עת וסדרות ספרים בתחומי הפולקלור והמאגיה היהודית.
מחקרו

בראשית דרכו התמקד בממצא המאגי היהודי משלהי העת העתיקה והעת המוסלמית המוקדמת ובתרבות המאגית המשתקפת בו. הוא פרסם ספרים ומאמרים רבים על היבטים שונים של תרבות הכישוף היהודית (כשפי היזק, כשפי אהבה, כשפים לידיעה, כשפים להצלחה חברתית וכלכלית וכו') ועל כתבי יד מאגיים מן הגניזה הקהירית. בהמשך דרכו מיקד את תשומת הלב המחקרית גם לכתבי יד מאגיים מאוחרים יותר.
בשנת 1997 פרסם מהדורה מדעית של הספר המאגי "חרבא דמשה" על סמך גרסתו בכתב יד ספריית ג'נווה, Comites Latentes 145 (לשעבר כתב יד ששון 290). המהדורה שפרסם כוללת מחקר על מבנהו, תוכנו והקשרו ההיסטורי-התרבותי של הספר. במחקרו מבקש הררי להתחקות אחר מקורותיו של בעל החיבור, דרכו בעבודת העריכה, ותפיסתו את המאגיה. בין השאר נידונים בחיבור מקורו ומעמדו של הידע המאגי, יחס האל למאגיה ויחסה אליו, הגילוי למשה וקשריו למסורות הגילוי המיסטי לו זכה, הפרקטיקה המאגית וחשיבות התפילה בתוכה, מעמד המלאכים ומקור כוחה של ההשבעה האנושית, רשימת הכשפים וחיבורה המיוחד ל'חרב' השמות, קהל היעד של החיבור. בשנת 2010 פרסם את ספרו "הכישוף היהודי הקדום: מחקר, שיטה, מקורות". הספר בוחן סוגיות מרכזיות בלשון המאגית היהודית ומציע מחקר מקיף של המקורות המאגיים ושיח המאגיה היהודי בעת העתיקה ובעת המוסלמית המוקדמת (מתקופת בית שני ועד ממצאי גניזת קהיר). בספר סוקר הררי באופן שיטתי את הכישוף היהודי ואת יחסיו עם הדת, כפי שהוא נפרש על פני למעלה מאלף שנים, דרך מבט משווה לתרבויות בנות-הזמן ובאמצעות שימוש מגוון גישות מחקריות – היסטורית, סוציולוגית, אנתרופולוגית וכו'. חלקו הראשון של הספר דן בשאלת מהותו של הכישוף בכלל והכישוף היהודי בפרט. החלק השני עוסק בתרבות הכישוף היהודית עצמה. בפתחו דיון נרחב במקורות שהותירו בעלי הכשפים: קמעות, קערות לחש, אבני חן וגולגולות מאגיות, מרשמי כישוף וחיבורים מאגיים. בפרקיו האחרים מצטייר המבט החיצוני שעולה ממקורות יהודיים בני הזמן שאינם מאגיים, על התרבות המשתקפת בממצאים אלה ועל סוכניה (ראה אור באנגלית בשנת 2017).
הררי ניהל כמה מיזמי מחקר בתחום המאגיה היהודית, כתבי יד מאגיים לאחר התפתחות והתפשטות הקבלה, והקשר שבין קבלה מעשית, קבלה עיונית וקבלת השמות הקדושים בכתביו של ר' משה זכות (בשיתוף עם פרופ' גרולד נקר מאוניברסיטת האלה-וויטנברג), שמומנו על ידי קרנות מחקר לאומיות בארץ ובגרמניה. במסגרת מיזמי מחקר אלה פרסם מאמרים על הקשר בין המאגיה היהודית הטרום קבלית ובין קבלה מעשית, על מאגיית החלום היהודית, על קמעות ומרשמים מאגיים להקלת הלידה (בשיתוף עם חן אביזוהר-חגי), על קבלת השמות הקדושים של ר' משה זכות (בשיתוף עם אליעזר באומגרטן ואורי ספראי) ועל היבטים פראטקסטואליים של כתבי יד של מאגיה וניחוש. במקביל עסק במחקרו גם במאגיה היהודית במאה העשרים. בין השאר – במרשמים מאגיים ובפרקטיקות טקסיות ששימשו את מקובלי ירושלים במאבק בשלטון הנאצי, ובקשר שבין מאגיה ופוליטיקה בירוחם בשלהי המאה העשרים.
מחקרו > חיים אישיים

הררי מתגורר בצור הדסה. נשוי לגבי, מיילדת בבית החולים שערי צדק, ואב לשלושה ילדים.
מבחר מפרסומיו > ספרים

חרבא דמשה – מהדורה חדשה ומחקר, ירושלים: אקדמון, 1997.
הכישוף היהודי הקדום – מחקר, שיטה, מקורות, ירושלים: מוסד ביאליק, 2010 (הגרסה האנגלית: Jewish Magic before the Rise of Kabbalah, Detroit: Wayne State University Press 2017).