stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיני אנדן
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | NCIS | האנה ברסלינג | פרק: "Model Behavior" |
| 2006 | מונק | נסטיה זורלה | פרק: "Mr. Monk Goes to a Fashion Show" |
| 2006 | בית האופנה | טניה פורד | 32 פרקים |
| 2006 | בטי | ארין | פרק: "Fake Plastic Show" |
| 2007 | צהוב! | הכוכבת של הולט | 2 פרקים |
| 2007 | שארק (אנ') | קייטי פאגט | פרק: "Porn Free" |
| 2007 | הפמליה | סמנת'ה | פרק: "Mailbooty" |
| 2007&2011-2010 | צ'אק | קארינה מילר | 4 פרקים |
| 2008 | חוקי המשחק | מליסה | פרק: "Pimp My Bride" |
| 2008 - 2009 | My Boys | אלסה | 6 פרקים |
| 2009 | אביר על גלגלים | אלכסנדריה פצ'ינקו | פרק: "I Love the Knight Life" |
| 2009 - 2010 | CSI: מיאמי | אנה קיטסון | 2 פרקים |
| 2010 | ניפ/טאק | ווילו בנקס | פרק: "Willow Banks" |
| 2011 | בונז | בריטני סטפנסון | פרק: "The Finder" |
| 2012 | Solsidan | קיה | פרק: "Kemtvätten" |
מפרץ גדנסק

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  גדנסק 
 מיקום:  Gotland Basin 
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 שטח:  291 קמ"ר
 אורך:  74 ק"מ
 רוחב ממוצע:  107
 עומק מרבי:  115–118 מטר
 ‏עומק ממוצע:  59 מטר
 מידע נוסף
 מליחות:  7%–8
 נהר מזין:  ויסלה ופרגוליה
 מדינות באגן הניקוז:  פולין פולין רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  54°28′59″N 18°57′31″E﻿ / ﻿54.483055555556°N 18.958611111111°E﻿ / 54.483055555556; 18.958611111111
  (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימפרץ גדנסק(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימפרץ גדנסק
 
מפרץ גדנסק (בפולנית: Zatoka Gdańska; בקזחית: Gduńskô Hôwinga; ברוסית: Гданьская бухта; בגרמנית: Danziger Bucht) הוא מפרץ שנמצא בדרום-מזרח הים הבלטי. המפרץ קרוי על שם העיר הסמוכה למפרץ, העיר גדנסק שבפולין. המפרץ נמצא בין חצי האי סאמביה (אנ') וחצי האי הל.
לקריאה נוספת

Egbert Kieser: Danziger Bucht 1945. Dokumentation einer Katastrophe. Heyne, München 1984, ISBN 3-4530-1885-0
Doris Kremser (Hg.): Die Belastung der Danziger Bucht – ein europäisches Problem globaler Bedeutung: Textsammlung zur Tagung "Konzepte, Verfahren und Realisationsmöglichkeiten Zukunftsorientierter Gewässerreinhaltung am Beispiel der Danziger Bucht und des Zugehörigen Küstenbereichs". Gdynia, 4.–15. März 1991, ISBN 978-3-814-20417-8
Tadeusz Górski: Dzieje polskiej floty od Kazimierza Jagiellończyka do Augusta II Mocnego. Gdańsk: L&L, 2008. ISBN 978-83-60597-04-0.
Nationalencyklopedin, band 7, Höganäs: Bra Böcker, 1992.
הערות שוליים

1 2  Gdansk - Environment, www.helsinki.fi
1 2 3 4  Гданьская бухта — БСЭ — Яндекс.Словари, web.archive.org, ‏2014-03-03
1 2  Gdańska Zatoka - Zapytaj.onet.pl -, zapytaj.onet.pl (בפולנית)
↑  Gdansk Bay and Hel Peninsula, www.staypoland.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541390805171  GND: 4011041-2  LCCN: sh87001701  VIAF: 248947742   WorldCat (עם VIAF): 248947742 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מפרצים ובנושא גאוגרפיה של פולין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפרץ ג'ירולאטה

מפרץ ג'ירולאטה (בצרפתית: Golfe de Girolata) שוכן בחצי האי לה סקנדולה (La Scandola) בחוף המערבי של האי קורסיקה השייך לצרפת, בערך באמצע הדרך בין אז'אקסיו לקלווי. בשנת 1983 נוסף מפרץ ג'ירולאטה לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו, כחלק מאתר המורשת העולמית: "מפרץ פורטו: הקאלאנקות של פיאנה, מפרץ ג'ירולאטה ושמורת סקנדולה".
מפרץ ג'ירולאטה גובל בקאפו סנינו (Capu Seninu) ובפונטה סקנדולה (Punta Scandola). בחוף המפרץ שוכן כפר הדייגים לשעבר ג'ירולאטה המונה כ-100 תושבים כולל עשרה בתים והריסות מבצר של הרפובליקה של ג'נובה. לא ניתן להגיע אליו ברכב, אלא רק ברגל באמצעות מסלולי הליכה שונים, כולל מארה אי מונטי (Mare e monti, באיטלקית: ים והרים) מסלול הליכה למרחקים ארוכים דרך ג'ירולאטה. בקיץ מגיעות לנמל הטבעי של ג'ירולאטה ספינות טיולים מספר פעמים ביום ממקומות שונים כמו קלווי, ל'איל-רוסה, פורטו, סגונה, קרגזה ואז'אקסיו.
גלריה

ג'ירולאטה ממסלול ההליכה מארה אי מונטי כשברקע חצי האי לה סקנדולה
פורטין דה ג'ירולאטה היה חלק מהביצורים הג'נובזיים של האי
נוף לפונטה סקנדולה
פרות על החוף ליד המזח
כביש בחלקה העליון של ג'ירולאטה
הערות שוליים

↑  Gulf of Porto: Calanche of Piana, Gulf of Girolata, Scandola Reserve
מלנה אלטריו

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1974 (בת 50) בואנוס איירס, ארגנטינה ארגנטינה
 שם לידה:  Malena Grisel Alterio 
 מדינה:  ארגנטינה, ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 בן או בת זוג:  Luis Bermejo Prieto (?–2017) 
 פרסים והוקרה:  2 פרסי איגוד השחקנים הספרדי, פרס האקדמיה הספרדית לטלוויזיה (ATV), פרס Festival Internacional de Cine Independiente de Ourense, פרס Festival Solidario de Cine Español de Cáceres.
 פרופיל ב-IMDb
 
מלנה אלטריו (בספרדית: Malena Alterio, או בשמה המלא: Malena Grisel Alterio Bacaicoa; נולדה ב-21 בינואר 1974) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדייה-ארגנטינאית, זוכת פרס האקדמיה הספרדית לטלוויזיה ופרס איגוד השחקנים הספרדי. התפרסמה בעיקר בשל תפקידה בסדרת הטלוויזיה הקומית הספרדית Aquí no hay quien viva. הייתה מועמדת לפרס גויה.
ביוגרפיה

אלטריו נולדה בבואנוס איירס שבארגנטינה. אביה הוא השחקן הקטור אלטריו ואחיה הוא השחקן ארנסטו אלטריו.
בהיותה פעוטה עברה משפחתה לספרד. אלטריו למדה בבית הספר למשחק של כריסטינה רוטה. הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בסרט El Palo (משנת 2000). הופעתה בסרט זה זיכתה אותה שנה לאחר מכן במועמדות לפרס גויה (שנחשב למקביל הספרדי לפרס האוסקר האמריקאי) כ"תגלית השנה".
עיקר פרסומה הגיע בעקבות הופעתה בסדרת הטלוויזיה המצליחה Aquí no hay quien viva, אחת הסדרות המצליחות ביותר בטלוויזיה הספרדית בכל הזמנים, לצד שחקנים כמו פרננדו טחרו, מריה אדאנס, מריבי בילבאו, לולס לאון ולואיס מרלו. אלטריו שיחקה בסדרה במשך ארבע שנים את הדמות בלן לופז באסקס (Belén López Vázquez). על הופעתה זו זכתה בפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר של האקדמיה הספרדית לטלוויזיה ובפרס השחקנית הטובה ביותר של איגוד השחקנים הספרדי; הדמות אותה שיחקה אלטריו בסדרה, בלן, ניהלה מערכת יחסים מורכבת עם הדמות אמיליו דלגאדו, אותה גילם פרננדו טחרו. לאחר הצלחתה הכבירה של הסדרה, שיחקו אלטריו וטחרו יחד בסרטים רבים, לעיתים קרובות כבני זוג המנהלים מערכת יחסים מורכבת, בדומה למה שהתרחש ב-Aquí no hay quien viva. האחרון מבין סרטים אלה היה הסרט Al final del camino (בספרדית: בסוף הדרך) משנת 2009 המתאר מסע של זוגות העוברים טיפול זוגי תוך כדי הליכה בדרך סנטיאגו. ב-2011 יצא לאקרנים סרט נוסף בכיכובם של אלטריו וטחרו – Cinco Metros Cuadrados.
בשנת 2006 הסתיים שידור הסדרה Aquí no hay quien viva. הסדרה המשיכה להיות הנצפית ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה הספרדית, כאשר רק סדרה זו והסדרה Los Serrano הצליחו לעבור את סף 30 אחוזי הצפייה.
בשנת 2007 שיחקה בעונה הראשונה של הסדרה La que se avecina, שמופקת על ידי אותו הצוות ואשר משתתפים בה מרבית השחקנים של Aquí no hay quien viva וכן שחקנים נוספים כגון אנטוניה סן חואן. אלטריו שיחקה בסדרה את דמותה של כריסטינה אגילרה, צעירה שארוסהּ עוזב אותה ימים בודדים לפני החתונה.
פילמוגרפיה

מראה מראה שעל הקיר (2022) - כריסטינה
Perdiendo el norte, במאי: נאצ'ו ולייה (2015) ... מריסול
Cinco metros cuadrados, במאי: מקס למק (2011) ... וירחיניה
Nacidas para sufrir, במאי: מיגל אלבלדחו (2010) ... מרתה
Al final del camino, במאי: רוברטו סנטיאגו (2009) ... פילאר
Una palabra tuya, במאית: אנחלס גונזלס סינדה (2008) .... רוסאריו
La torre de Suso, במאי: תומאס פרננדס (2007) .... מרתה
Casual Day, במאי: מקס למקה (2007) .... באה
Días de cine, במאי: דויד סרנו (2006) .... גלוריה
Miguel y William, במאית: אינס פריס (2007) .... מגדלנה
Semen, una historia de amor, במאיות: אינס פריס ודניאלה פחרמן (2005)
Entre nosotros, משנת 2005 .... פטריסיה
Las voces de la noche, במאי: סלבדור רואיס (2003) .... חוליה
Torremolinos 73, במאי: פאבלו ברגר (2003) .... וונסה
Cásate conmigo, Maribel, משנת 2002 .... ניני
El Balancín de Iván, משנת 2002 .... אווה
Mezclar es malísimo, משנת 2001 .... חוליה
El Palo, במאית: אווה לסמס (2001) .... ויולטה
סדרות טלוויזיה

Vergüenza – הופיעה בעשרה פרקים (2017 – היום) ... נוריה
El hombre de tu vida – הופיעה בשמונה פרקים (2016) ... גלוריה רוביו
Rabia – הופיעה בשמונה פרקים (2015) ... סילביה סולר
Frágiles – הופיעה בפרק אחד (2013) ... סור בלנקה
Carta a Eva – הופיעה בשני פרקים (2012) ... ליליאן
BuenAgente, הופיעה ב-20 פרקים (2011) .... לולה (גיבורת הסדרה)
Supercharly, הופיעה בחמישה פרקים (2010) .... לאונור (גיבורת הסדרה)
La que se avecina, הופיעה ב-13 פרקים (2007) .... כריסטינה אגילרה
Aquí no hay quien viva, הופיעה ב-90 פרקים (2003–2006) .... בלן לופז באסקס
El Comisario, הופיעה בחמישה פרקים (2003) .... לורנה
Hermanas, הופיעה בפרק אחד (1998) .... איסבל
תיאטרון

Atchuss, במאי: קרלס אלפרו (2015)
Emilia, במאי: קלאודיו טולצ'יר (2013–2014)
Los hijos se han dormido , במאי: חררדו ורה (2012)
Madre Coraje y sus hijos, על פי מחזה של ברטולט ברכט עם מוזיקה של פאול דסאו (2010)
Tío Vanya, על פי מחזה של אנטון צ'כוב (2008)
Rulos, במאי: פרננדו סוטו (2001)
El obedecedor, במאי: אמפרו ויה (2000)
La pastelera, הצגה שביימה מלנה אלטריו עצמה (1999)
Encierro, במאי: אנדרס לימה (1999)
La barraca, במאית: כריסטינה רוטה (1998)
Lorca al rojo vivo, במאית: כריסטינה רוטה (1998)
Náufragos, במאים: מריה בוטו וחסוס אמאטה (1997)
Musicantes, במאי: דניאל לובקיו (1996)
Charitys, בימוי משותף (1996)
פרסים

פרס גויה:
2001: מועמדת לפרס גויה כתגלית השנה ("El Palo").
פרסי איגוד השחקנים הספרדי (Unión de Actores):
2008: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משני בתיאטרון ("Tío Vanya").
2003: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משני ("Aquí no hay quien viva").
פרס Fotogramas de Plata:
2010: זוכת פרס שחקנית התיאטרון הטובה ביותר ("Madre Coraje y sus hijos").
2004: מועמדת לפרס שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר ("Aquí no hay quien viva").
פרס Helecho de Bronce:
2005: זוכת פרס השחקן/ית הטוב/ה ביותר. (יחד עם אביה הקטור ואחיה ארנסטו). ("Entre Nosotros")
פרס האקדמיה הספרדית לטלוויזה (ATV):
2004: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר ("Aquí no hay quien viva").
פרס Festival Internacional de Cine Independiente de Ourense:
2002: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר ("El Balancín de Iván").
פרס Festival Solidario de Cine Español de Cáceres:
2009: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר ("Una Palabra Tuya").
פרס Mayte de Teatro:
2009: מועמדת לפרס המשחק הטוב ביותר בתיאטרון ("Tío Vanya").
פרס Pizquita Series:
2011: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית ספרדית ("BuenAgente").
מרואן בשארה

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בן 65 בערך) נצרת, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה 
 מעסיק:  אל ג'זירה (אנגלית), Abu Dhabi TV, האוניברסיטה האמריקאית בפריז, בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  marwanbishara
 
מרואן בִּשארה (בערבית: مروان بشارة) הוא אינטלקטואל ערבי-נוצרי פלסטיני-ישראלי המתגורר בלונדון.
בשארה הוא סופר ועיתונאי, הפרשן הפוליטי הבכיר של ערוץ הטלוויזיה "אל-ג'זירה" בשפה האנגלית. בעבר (2007–2014) ערך והנחה בערוץ זה, את התוכנית "אמפייר" (אנ') (אימפריה) שעסקה במעצמות העולמיות בראשית המאה ה-21 ובדרך שבה הן מנהלות את סדר היום שלהן בעולם.
בשארה, בעל תואר דוקטור בסוציולוגיה פוליטית ולימודים אסטרטגיים, מתואר כ"אחד האינטלקטואלים המובילים בעולם הערבי", כותב רבות על פוליטיקה גלובלית ונחשב למומחה מוביל לענייני המזרח התיכון ויחסים בינלאומיים. הוא בעל עמדה פרו-פלסטינית ומבקר בחריפות את המדיניות הישראלית ואת התמיכה של המערב בישראל.
אחיו הוא מייסד מפלגת בל"ד וחבר הכנסת לשעבר, עזמי בשארה, שנמלט מישראל לאחר שנחשד בריגול ובסיוע לארגון חזבאללה במהלך מלחמת לבנון השנייה ושוהה מאז בקטר.
ספריו

Palestine/Israel: Peace or Apartheid. London/New York: Zed Books. 2003 [2001]. ISBN 978-1-84277-273-7.
Croisade anti-terroriste Broché. Paris; La Decouverte. 2003 ISBN 978-2707138835
Embedded. New York: Nation Books 2004 ISBN 978-1560255246
The Invisible Arab. Nation Books/Perseus. 2012. ISBN 978-1-56858-708-0.
מכאן (כתב עת)

| --- | --- |
 מו"ל:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 מייסד:  מיכאל גלוזמן 
 תאריכי הופעה:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 אתר רשמי
 
מכאן הוא כתב עת מדעי לספרות ותרבות יהודית וישראלית, המוצא לאור על ידי מכון הקשרים, בשיתוף עם הוצאת פרדס והמחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
כתב העת נוסד בשנת 2000 על ידי מיכאל גלוזמן שהיה עורכו הראשון. בהקדמה לגיליון הראשון נכתב:
מכאן עוסק בספרות העברית ובספרות הישראלית בהקשרים תרבותיים רחבים, תוך דיאלוג עם זרמים תיאורטיים וביקורתיים בינלאומיים.
בגיליון ג' החליף יגאל שוורץ את גלוזמן כעורך כתב העת. גיליון ה' הוקדש לאהרן אפלפלד, והיה הראשון שהוקדש לנושא מסוים. בגיליון ה' הצטרפה זהבה כספי לשוורץ כעורכת כתב העת, ומגיליון ז' נותרה כעורכת יחידה. בגיליון י"ד החליפה חנה סוקר-שווגר את כספי כעורכת כתב העת.
בכל גיליון מופיע מאמר תאורטי מתורגם, המלווה במסה ביקורתית מאת חוקר ישראלי. בנוסף, בכל גיליון מופיע ריאיון עם יוצר ישראלי. בין היוצרים שרואיינו נמנים אהרן אפלפלד, רונית מטלון, יורם קניוק, רות אלמוג, יצחק אוורבוך-אורפז, נורית זרחי, חיים גורי, סמי מיכאל, רם לוי, מאיר ויזלטיר, חדוה הרכבי, סמי ברדוגו וטוביה ריבנר.
בעת שערך את כתב העת צירף שוורץ "מערכת צעירה" המורכבת מסטודנטים מצטיינים לתואר שני ושלישי במחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון. בין חברי "המערכת הצעירה" נמנו דרור משעני ושירה סתיו (גליונות ג'-ד'), טלי לטוביצקי (גיליונות ו'-ט'), אליעזר פאפו (גיליונות ז'-ט'), ליאור גרנות (גיליונות ט'-י"ב), תהל פרוש (גיליונות ט"ז-י"ז), יונית נעמן (גיליון י"ז), יפתח אשכנזי (גיליונות י"ז-י"ט) ורות דולורס וייס (גיליון כ"א).
מכאן ואילך: מאסף לעברית עולמית

מכאן ואילך: מאסף לעברית עולמית הוא כתב עת היוצא לאור מדי שנה, החל משנת 2016. מכאן ואילך יוצא לאור בהוצאת היידית "מֶדֶם" בפריז, בעריכת טל חבר-חיבובסקי.
בכותרת מכאן ואילך נכתב כי הוא "מוקדש לקיומה המפוזר של העברית כלשון עולמית במרחב ובזמן".
פרופסור פניה עוז-זלצברגר כתבה בסקירתה למיזם:
”'מכאן ואילך' הוא פרויקט המבקש להנכיח את האמת המודחקת של קיום עברית מודרנית טרום-ציונית ועברית מודרנית לא-ציונית. את העברית הזאת ואת ספרותה, את העולם העמוק והמורכב שיצרה בין תחום המושב ללואר איסט סייד, אין מלמדים בבתי הספר בישראל. זוהי אמירה מבורכת, ויש לה פן ביקורתי פוליטי מוצדק.”
המאסף הראשון

המאסף הראשון שיצא לאור בשנת 2016, הורכב משלושה חלקים מרכזיים: מאמרים, שירים וסיפורים:
1. מאמרים
"מכורה נודדת", דניאל בויארין
גלות אינטלקטואלית: נוכרים ואנשי שוליים", אדוארד סעיד
"הבראיזם גרמני וראשית השירה העברית החדשה", עפרי אילני
"הלשון המשובש: לפנומנולוגיה של לשון הקודש", אלעד לפידות
"מ'שפה אחת' ל'דעת אחת': לשון הקודש ותרגום התורה", מירה בלברג
"ראבידוביץ' בברלין", דוד נתן מאיירס
2. שירים
"פוגת מוות", פאול צלאן
"אני מלמד מדיטציה את העץ", אדמיאל קוסמן
"שמש בבקבוק פלסטיק", סמי שלום שטרית
"אירופה", ויקטור קלמפרר
"צאת ובוא", יער חבר
"שירים להראל", ז'יל רוזייה
3. סיפורים
"לישון", איזולדה קורץ
"קופרניקוס", בוריס גרוס
"העניין", שרון הורודי
"תפוח אדמה עם סוס", צבי בן־דור בנית
מלנה

| --- | --- |

 בימוי:  ג'וזפה טורנאטורה 
 הופק בידי:  הארווי ויינסטין 
 תסריט:  ג'וזפה טורנאטורה, לוצ'אנו וינצ'נצוני 
 שחקנים ראשיים:  מוניקה בלוצ'י Gilberto Idonea Gaetano Aronica Angelo Pellegrino Giuseppe Sulfaro Luciano Federico Giovanni Febbraro Domenico Gennaro Aurora Quattrocchi Fabrizio Ferracane Conchita Puglisi Claudio Castrogiovanni ג'ובני מרטורנה נועם מורגנשטרן Gabriella Di Luzio Lucia Sardo Paola Pace Orio Scaduto Pippo Pattavina Vanni Bramati 
 מוזיקה:  אניו מוריקונה 
 צילום:  לאיוש קולטאי 
 מדינה:  איטליה, גרמניה 
 חברת הפקה:  Medusa Film, מירמקס 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 במרץ 2001 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   malena
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלנה (באיטלקית: Malèna) הוא סרט דרמה איטלקי משנת 2000, בבימויו של ג'וזפה טורנאטורה הופק על ידי הארווי ויינסטין ובכיכובה של מוניקה בלוצ'י. הסרט מתאר את סיפור התבגרותו של נער צעיר בעיירה קטנה באיטליה בזמן מלחמת העולם השנייה, כשהוא מתאהב באישה צעירה ויפה בשם מאלנה, המהווה את מוקד תשומת הלב והקנאה בעיירה.
הסרט זכה בגראנד פרי בפסטיבל הסרטים בקאבורג 2001. בטקס פרסי האוסקר ה-73, הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר ולפרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר.
עלילה

הסרט מתרחש בעיירה סיציליאנית קטנה בתקופת מלחמת העולם השנייה, ומסופר מנקודת מבטו של רנאטו (ג'וזפה סולפריציו), נער צעיר המתבגר בצל המלחמה והמאבק על הזהות האישית. רנאטו מתאהב באישה צעירה ויפה בשם מאלנה (מוניקה בלוצ'י), שאיבדה את בעלה במלחמה ונאלצת להתמודד עם שמועות, רכילות וקנאה מצד תושבי העיירה. ככל שהמלחמה מתקדמת, מאלנה נאלצת להיאבק על כבודה ועל חייה בעיירה עוינת. רנאטו, שמתאהב בה מהרחוק, מתמודד עם רגשותיו ועם הרצון להגן עליה, בעודו חווה את כאבי ההתבגרות והתבוסה של מלחמה שמותירה צלקות על כולם.
צוות השחקנים

מוניקה בלוצ'י בתפקיד מאלנה - אישה צעירה ויפה, המהווה את מוקד תשומת הלב בעיירה סיציליאנית קטנה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ג'וזפה סולפריציו בתפקיד רנאטו אמורוסו - נער צעיר שמתאהב במאלנה ומספר את הסיפור מנקודת מבטו.
לוצ'יאנו פדריקו בתפקיד רנאטו הבוגר - המספר, המביט לאחור על סיפור ילדותו ועל אהבתו למאלנה.
מת'ילדה פיאנו בתפקיד נטוזה - אמו הקפדנית של רנאטו, המנסה לשמור עליו מפני השפעות חיצוניות.
פיפו קאפוצ'ו בתפקיד פרופסור בונפטי - המורה של רנאטו, שמקנה לו ערכים מול ההתרחשויות הקשות בעיירה.
צילום

הצילום בסרט "מאלנה" נעשה על ידי הצלם לוקה ביגאצי, ונחשב לאחד מהמרכיבים החזקים ביותר של הסרט. הצילום מתאפיין בשימוש בצבעים עשירים ובקומפוזיציות אסתטיות המדגישות את היופי של נופי סיציליה ואת דמותה של מאלנה כמרכז העולם של רנאטו. הצילום עוזר להעביר את הרגשות המורכבים של הדמויות ואת האווירה הדרמטית והנוסטלגית של הסרט. ביגאצי זכה לשבחים רבים על עבודתו, והסרט הועמד לפרסים בתחום הצילום.
מוזיקה

הפסקול של הסרט הולחן על ידי אניו מוריקונה, אחד המלחינים הידועים ביותר בקולנוע האיטלקי והעולמי. המוזיקה בסרט "מאלנה" משלבת בין מנגינות מלנכוליות לרגעים דרמטיים, ומשחקת תפקיד מרכזי בהעברת רגשות הדמויות והאווירה של הסרט. המוזיקה של מוריקונה זכתה לשבחים רבים, והפסקול הועמד לפרסים, כולל מועמדות לפרס האוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר. המוזיקה מחזקת את הקשר הרגשי בין הקהל לבין הסיפור, והופכת את החוויה הקולנועית למרגשת במיוחד.
ביקורות

הסרט "מאלנה" זכה לביקורות מעורבות אך חיוביות בעיקרן, כאשר המשחק של מוניקה בלוצ'י והצילום היפה של הסרט זכו לשבחים מיוחדים. הסרט הועמד לפרסים רבים, כולל שני פרסי אוסקר על הפסקול המקורי ועל הצילום. הסרט קיבל ציון של 56% באתר Rotten Tomatoes  וציון של 54 מתוך 100 באתר Metacritic. למרות הביקורות המעורבות, הסרט הפך ליצירה זכורה בזכות הנושאים הרגישים והאסתטיקה הקולנועית של טורנאטורה.
הערות שוליים

↑  "Palmarès 2001" (PDF). festival-cabourg.com. 2001. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2 בפברואר 2012. נבדק ב-20 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Malena". Rotten Tomatoes. נבדק ב-4 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
מפרץ גואנטנמו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  קובה 
 קואורדינטות:  19°54′N 75°09′W﻿ / ﻿19.9°N 75.15°W﻿ / 19.9; -75.15
  (למפת קובה מוגדלת) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקומפרץ גואנטנמו(למפת קובה רגילה) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקומפרץ גואנטנמו
 
תמונה אווירית של מפרץ גואנטנמו
מפת מפרץ גואנטנמו וגבולות הטריטוריה האמריקאית
מפרץ גואנטנמו (בספרדית: Bahía de Guantánamo) הוא טריטוריה של ארצות הברית (חלקו הדרומי של המפרץ) באי קובה. שטחה 116 קמ"ר ושוכן בה בסיס של צי ארצות הברית, הבסיס האמריקני הוותיק ביותר שאינו שוכן על אדמת ארצות הברית.
היסטוריה

קובה נכבשה על ידי ארצות הברית בסופה של מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898. עם סיומה של המלחמה החילה ארצות הברית ממשל צבאי בקובה כדי להעביר את מוסדות השלטון לממשלה קובנית עצמאית ואזרחית. ב-1901 החלה ארצות הברית בהעברת השלטון לידי הקובנים ובמסגרת זו חוקקה ב-2 במרץ 1901 את תיקון פלאט המסדיר את יחסי שתי המדינות ומבטיח את זכותה החוקית של ארצות הברית להתערב בפוליטיקה הקובנית. התיקון נכפה על קובה בידי שר המלחמה האמריקאי ב-8 ביוני 1901 והתיקון לחוקת קובה אושר בידי הנציגים הקובנים ב-12 ביוני 1901.
על פי סעיף 7, הבטיח התיקון את השליטה האמריקאית בחלק מהטריטוריה הלאומית הקובנית בכך שקבע כי ארצות הברית תורשה להחזיק כוח צבאי וימי במפרץ גואנטנמו ותשלם עבורו 2,000 מטבעות זהב (4,085 דולר כיום) בכל שנה. החוזה זכה להתנגדות בקרב תושבי קובה שקיבלה את עצמאותה ב-20 במאי 1902, אך חודש מספר פעמים על ידי ממשלות הבובות הקובניות.
לאחר המהפכה הקובנית ועלייתו לשלטון של פידל קסטרו, קסטרו דרש מארצות הברית לפנות את המפרץ, אך ארצות הברית ובראשה הנשיא דווייט אייזנהאואר סירבה לפנות את בסיס הצי. ארצות הברית ממשיכה לשלוט בשטח גם כיום, ומקפידה לשלוח לקובה המחאה על סך של 4085 דולרים בכל שנה, כפי שהתחייבה במקור לשלם. ממשלת קובה מסרבת לפדות את ההמחאות, פרט להמחאה שנפדתה בשנת 1959, בסמוך למהפכה, לפני שמדיניות הממשלה גובשה סופית. מאז המהפכה חוזר קסטרו על טענות נגד השליטה האמריקנית במפרץ, בין היתר הוא טוען שהסכם החכירה אינו חוקי, ושלארצות הברית אין צורך אמיתי בבסיס ימי במפרץ.
בין הבסיס הצבאי לבין שטחה של קובה מפרידים שדות מוקשים מהגדולים בעולם. ארצות הברית וקובה הניחו כל אחת שדה מוקשים, אך השדה האמריקני פונה לאחר 1996 בהוראת הנשיא ביל קלינטון.
ממשלת קובה ניתקה את אספקת החשמל והמים לבסיס, והללו מסופקים ממדינות שכנות, ג'מייקה ופוארטו ריקו. עד היום עדיין עובדים אחדים מתושבי קובה בבסיס, והם עוברים את הגבול בכל יום. עובדים אלו ותיקים, וממשלת קובה אוסרת העסקת עובדים חדשים.
בתחילת המאה ה-21 השתמשה ארצות הברית בבסיס לכליאתם של שבויי מלחמה מעיראק ומאפגניסטן, ופתחה את מתקן המעצר בגואנטנמו. בתקשורת פורסם כי תנאי המעצר של העצירים מחפירים. טענתה של ארצות הברית היא שהצבא האמריקני אינו כפוף לחוקת ארצות הברית בפעילותו מחוץ לגבולותיה.
ב-22 בינואר 2009 הוציא נשיא ארצות הברית ברק אובמה צו המורה על סגירת מתקן המעצר בגואנטנמו בתוך שנה ומסירת ההליכים המשפטיים של העצירים בידי התובע הכללי. הדבר לא נעשה והמתקן המשיך להתקיים עד תום כהונתו של אובמה כנשיא ופועל גם כיום.
ראו גם

גואנטנמו
מתקן המעצר בגואנטנמו
הערות שוליים

↑  החל משנת 1960, מאז שהסתכסך פידל קסטרו עם ארצות הברית, נזכר שהוא קבל כל שנה את דמי החכירה המוסכמים, בסכום 4085 דולרים, אבל שמר את ההמחאה במגרה ולא פדה את הכסף, מקור: https://www.reuters.com/article/idUSN17200921 גם באשר לסכום הכסף, וגם לאי פדיונו בידי פידל קסטרו.
↑  הסכום 4085 נקבע בשנת 1934, כי בחוזה המקורי משנת 1903 כשנזכרו 2000 מטבעות זהב, היה כל אחד מהם של 20 דולרים מזהב, העריך הגדול ביותר, שהיה אז בארצות הברית והיה סחיר בערכו לפי משקלו. אבל בגלל פתרון הניו דיל של הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט למשבר העולמי גורם האבטלה ההמונית, קנתה ממשלת ארצות הברית את כל מטבעות הזהב שאינם באוספים, מאזרחיה, ואספה את כל מטבעות הזהב מהבנקים, הוציאה את הזהב כליל מן המסחר, והתיכה כמעט כל מטבעות הזהב, והפכה את כל מה שהותך למטילים השמורים היום בפורט נוקס, גם המטבעות שנותרו משנת 1933 אסורים למכירה מחוץ לארצות הברית. המטבע האחרון שנסחר עד אז בארצות הברית היה משנת 1933, כאשר כמעט כל מטבעות הזהב הותכו, לא נותר לארצות הברית אמצעי תשלום בזהב, אותו לא רצתה להוציא מאוצרה. לכן בשנת 1934 נקבע סכום התשלום בדולרים של אז, לפי ערך האינפלציה מאז שלא היה זהב במסחר, והועמד תשלום החכירה השנתי על 4085 דולרים, וקובע. לאמריקנים היה נח לשלמו אחר כך בהמחאה, ולא במשקל זהב. ארצות הברית שבה להטביע מטבעות זהב בשנת 1986, כולם נועדו למכירה לאספנים, ואינם במחזור.
↑  במקור https://www.reuters.com/article/idUSN17200921 כתוב A MONTH, בכל התייחסות אחרת ראה כותב הערה זו: התשלום הוא שנתי ולא חודשי, בין היתר Strauss, Michael (2009). "Appendix 12". The Leasing of Guantanamo Bay. ABC-CLIO Inc. p. 253. ISBN 978-0313377822.
↑   צ'ארלי סוואג', ניו יורק טיימס, החלום של אובמה לסגור את מתקן המעצר גואנטנמו הולך ומתרחק, באתר הארץ, 22 ביולי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551476705171  GND: 4545747-5  LCCN: sh91001449  NARA: 10045176  VIAF: 246956580   WorldCat (עם VIAF): 246956580
מיני אירופה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  12 ביוני 1989 
 נתונים ומידות
 שטח:  24,000 מטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  בלגיה בלגיה
 מיקום:  בריסל 
 קואורדינטות:  50°53′39″N 4°20′19″E﻿ / ﻿50.89417°N 4.33861°E﻿ / 50.89417; 4.33861
 www.minieurope.com
  (למפת בריסל מוגדלת) מיני אירופה(למפת בריסל רגילה) מיני אירופה
 
מיני אירופה במבט על מהאטומיום
מיני אירופה הוא פארק מיניאטורות בבריסל שבבלגיה, לרגלי אתר האטומיום. בפארק מוצגים דגמים בקנה מידה של 1:25 של אתרים מפורסמים ברחבי אירופה ובהם בניינים, גשרים, הר געש ועוד.
הפארק ידוע בשל האיכות הגבוהה של דגמיו, שעלותם מגיעה אף למאות אלפי אירו. האתר נבנה באמצעות השקעה ראשונית של 10 מיליון אירו ונפתח לקהל הרחב בשנת 1989, בטקס חנוכה על ידי פיליפ, מלך הבלגים שהיה אז נסיך בלגיה. שטח התצוגה של הפארק הוא 24 דונם, והוא מכיל כ-350 דגמים. הפארק מושך אליו כ-300,000 מבקרים מדי שנה, ונחשב לאחת האטרקציות התיירותיות המרכזיות של בריסל.
האתרים המוצגים בפארק נבחרו בשל תכונותיהם האדריכליות או בשל סמליותם בהקשר האירופי. הדגמים מיוצרים ברובם באמצעות תבניות סיליקון ועשויים שרף אפוקסי או פוליאסטר. שלושה מהמוצגים עשויים אבן, ובהם מגדל פיזה העשוי משיש. רבים מהדגמים בפארק מומנו על ידי מדינות או מחוזות באירופה.
הפארק קיבל את תמיכת האיחוד האירופי. הוא כולל דגמים מכול מדינות איחוד אירופה, ואינו כולל דגמים של אתרים הנמצאים במדינות שאינן חברות באיחוד האירופי (למעט בריטניה, שפרשה מהאיחוד בשנת 2016). בסיום מסלול הביקור בפארק, מוצגת תערוכת "הרוח של אירופה", המעבירה סקירה קצרה אודות ההיסטוריה, התרבות, המוסדות והיבטים נוספים של האיחוד האירופי.