stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית החולים האוניברסיטאי דיוק
בוגרים ידועים

היידי וונדרלי אלנשפץ' (אנ') (נולדה ב-1947), ביולוגית שווייצרית והאשה הראשונה בתפקיד רקטור של ETH ציריך
רוברט ג'יי לפקוביץ (נולד באפריל 1943), רופא וביוכימאי אמריקאי וזוכה פרס נובל לכימיה לשנת 2012
פול מודריץ' (נולד ביוני 1946), ביוכימאי אמריקאי וזוכה פרס נובל לכימיה לשנת 2015
צ'ארלס ה. טאונס (נולד ביולי 1915), פיזיקאי אמריקאי וזוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1964
נתונים

בין השנים 2015–2023 בוצעו ב"דיוק" כ-900 ניתוחי השתלת ריאות (מקום שלישי בארצות הברית).
רכב שרד רשמי

רכב שרד רשמי הוא מכונית המשמשת להסעת נשיא מדינה או ראש ממשלה שלה בתפקיד רשמי וכן עשוי לשמש גם להסעת חברי ממשלה אחרים או מבקרים רמי מעלה ממדינות אחרות. כמה מדינות מביאות את רכבי השרד שלהן לביקורים ממלכתיים במדינות אחרות, כמו: ארצות הברית, רוסיה, בריטניה, דרום קוריאה, גרמניה ויפן. זה גם עשוי לשמש כסמל רכב של ראש המדינה ומדינתם.
רכב שרד חייב להיות משוריין ומצויד באמצעי אבטחה תקשורת, עם נראוּת מרשימה, כמו לימוזינה או רכב יוקרתי אחר.
כאשר נעשה שימוש ברכב שרד להסעה בעל תפקיד מדיני, או אורח רם מעלה, רכבי השרד מלֻווה בשיירה הכוללת כוחות אבטחה, משטרה, או צבא וכן רכבי הצלה ורפואה. נהג הרכב הוא אדם מאומן בנהיגה מבצעית ועשוי להיות חלק ממערך האבטחה. הנהג של מכונית השרד הנשיאותית של ארצות הברית הוא סוכן מנוסה מהשירות החשאי, נהג מכונית השרד של ראש ממשלת בריטניה הוא קצין במשטרת המטרופולין, ונהגו של ראש ממשלת קנדה הוא קצין המשטרה הרכובה - RCMP.
יש מדינות בהן יש לרכב השרד לוחית רישוי רגילה ובאחרות יש לוחית רישוי מיוחדת, או שאין כלל לוחית רישוי.
שיירה של נשיא ארצות הברית ברק אובמה.
בנוסף למכונית השרד שמשמשת את ראש המדינה, מוזמנים ונרכשים עוד מספר כלי רכב דומים, כרכבי חליפין, להסעת אורחים רמי מעלה וכן עבור שיירות ליווי. בארצות הברית, השיירות הנשיאותיות, בסוף המאה ה-20 וראשית המאה ה-21 מונות בין 24 ל-45 כלי רכב, והן כוללות בין השאר: כלי רכב חלופיים, רכבי אבטחה, כלי רכב לטיפול ופינוי רפואי, כלי רכב של עיתונאים וכלי רכב לפינוי צירי התנועה.
אספקת רכבי שרד

במדינות שבהן יש יצרני רכב מקומיים, סביר שהממשלה תטיל את משימת הייצור על אחד מיצרני הרכב שבמדינה. כך למשל, נשיא ארצות הברית משתמש אך ורק ברכבים שיוצרו בארצות הברית, על פי תכנון ובפיקוח השירות החשאי שאמון על אבטחת הנשיא. מנהיגי ברית המועצות השתמשו בלימוזינות שנבנו בהזמנה מיוחדת בחברת זיל, ולאחר פירוק ברית המועצות ודעיכת חברת זיל, נשיאי רוסיה החלו להשתמש ברכבי מרצדס. הנשיא ולדימיר פוטין החליט לחזור למדיניות של הזמנת מכונית מקומית ובתחילת 2018 החל להשתמש במכונית אאורוס סנאט. קיסר יפן משתמש ברכב מתוצרת טויוטה, ראש ממשלת איטליה משתמש במזראטי, נשיא צ'כיה נוסע בסקודה, והמלך הבריטי משתמש בבנטלי. נשיא צרפת וראש הממשלה נוסעים רק במכוניות צרפתיות ונשיא גרמניה וראש ממשלתה משתמשים במכונית גרמנית (מרצדס-בנץ, BMW או פולקסווגן).
מדינות שאין בהן יצרני רכב נוהגות לרכוש מכוניות שרד מיצרן מתאים במדינה שיש להן עמה קשרים דיפלומטיים וכלכליים משמעותיים.
לאחר צאתן מן השירות, מכוניות השרד מפורקות או מושמדות בפיקוח אנשי האבטחה, כדי למנוע את חשיפת סודות המיגון ואמצעים נוספים שהותקנו ברכבים.
מכוניות שרד במדינות שונות > ישראל

מכונית השרד של ראש ממשלת ישראל היא אודי A8 ששונתה והותאמה לצורכי האבטחה שהוגדרו על ידי היחידה לאבטחת אישים של שירות הביטחון הכללי. שיירת ראש הממשלה מלווה במגוון כלי רכב, כמו: טויוטה לנד קרוזר, לקסוס IS 250, וולוו S80 וברכבים ייעודיים נוספים. נשיא ישראל משתמש בלימוזינה מתוצרת וולוו או באודי A8.
מכוניות שרד במדינות שונות > ארצות הברית

המכונית הנשיאותית של נשיא ארצות הברית (באנגלית: United States presidential state car), ידועה בכינויים: "החיה" (The Beast),"קאדילק 1" (Cadillac One), "המכונית הראשונה" (First Car) ושם הקוד שלה הוא "המרכבה" (Stagecoach).
המכונית הנשיאותית מתוכננת ונבנית מן היסוד על פי סטנדרטים שקובע השירות החשאי של ארצות הברית ובפיקוחו. זהו רכב כבד, ייחודי מתוצרת חברת קאדילק, המבוסס על שלדת סולם (בדומה לטנדר, רכב שטח ו-SUV) והוא מצויד באמצעי הגנה, התקפה והצלת חיים, כדי להגן באופן מיטבי על נשיא ארצות הברית בעת נסיעתו במכונית. הרכב והשיירה המלווה אותו מספקים לנשיא כעין "בועה" מנותקת מהעולם החיצון, אך יש בו אמצעי תקשורת לרוב, כדי לאפשר לנשיא להמשיך לעסוק בענייני המדינה גם בעת נסיעתו.
הרכב הנוכחי נושא לוחית רישוי של וושינגטון די. סי.
מכוניות שרד במדינות שונות > ארצות הברית > היסטוריה

השירות החשאי האמריקאי הוקם בשנת 1865, אך עסק בזיוף כספים ורק לאחר רצח הנשיא ויליאם מקינלי בשנת 1901 השירות הופקד על הגנת הנשיא. באותה תקופה, הנשיא ואנשי השירות החשאי השתמשו בסוסים ובכרכרות שהיו כלי התעבורה המקובלים. במהלך השנים החליפו כלי רכב את הסוסים והנשיא ומאבטחיו החלו לנוע במכוניות. בשלהי 1941 החליט השרות החשאי להגביר את רמת האבטחה של הנשיא פרנקלין רוזוולט והוא החל לנסוע ברכב משוריין (שהיה שייך קודם לכן לגנגסטר אל קפונה והוחרם בשנת 1932), אך שריון המכונית כלל זכוכית חסינת כדורים בלבד.
בשנת 1942 הוכנסה לשימוש מכונית מתוצרת "לינקולן" (חטיבה בחברת פורד) מודל סנשיין ספיישל משנת הייצור 1939 שצופתה בפלטות מתכת למיגון.
משנת 1955 הנשיא דווייט אייזנהאואר נסע במכונית משוריינת מתוצרת קרייזלר, דגם "קראון אימפריאל" (Crown Imperial) שהייתה מצוידת בגג שמש. מכונית זו הוחלפה בשנת 1961, במהלך כהונת הנשיא ג'ון קנדי, בלימוזינה משוריינת מתוצרת לינקולן שכללה לוחות פלדה בגג המכונית, אך אפשר היה להסירם, או להתקין במקומם גג מפלסטיק שקוף. בנוסף, אפשר היה להגביה את מושב הנשיא (באופן הידראולי) בכ-25 סנטימטרים, כדי לאפשר לקהל לראות טוב יותר את הנשיא קנדי ומי שלצדו. לאחר רצח הנשיא קנדי ב-1963, שוריין כל הרכב מחדש.
הנשיא רונלד רייגן הוסע לטקס השבעתו, 20 בינואר 1981 במכונית משוריינת מתוצרת לינקולן, דגם "Parade Limousine" ולאחר ניסיון ההתנקשות בו, כעבור כחודשיים, הוחזר הרכב לחברת פורד לשיפור השריון (על אף שהניסיון לפגוע בנשיא היה מחוץ לרכב). ב-1983 קיבל הנשיא ריגן מכונית חדשה מתוצרת קאדילק דגם Fleetwood. ב-2001 הוסע הנשיא ג'ורג' וו. בוש לטקס השבעתו, בלימוזינה תוצרת קאדילק דגם Deville ובשנת 2005 הוא קיבל לרשותו קאדילק מדגם DTS שהייתה רחבה, ארוכה וגבוהה יותר מהמכוניות שקדמו לה.
הנשיא ביל קלינטון השתמש במכונית קדילאק ולאחר תום כהונתו היא מוצגת במרכז הנשיאותי ע"ש קלינטון בליטל רוק, ארקנסו. מכונית דומה, אם כי חדשה יותר, שימשה גם את הנשיא ברק אובמה, בשנת 2009, בתוספת אמצעי תקשורת מאובטחת.
מכוניות שרד במדינות שונות > ארצות הברית > הובלת רכבי הנשיא

בימים עברו, הלימוזינה ורכבי השיירה של הנשיא הוסעו ברחבי ארצות הברית, לשימוש עם בואו של הנשיא. בשל הבלאי ברכבים ועייפות הנהגים הוחלט להעביר את הרכבים באמצעי תעבורה אחרים, החל מקרונות סוסים, רכבות, ספינות ועד למטוסים, כמקובל בימינו.
מכוניות שרד במדינות שונות > בריטניה

לרשותו של מלך בריטניה עומדות 5 מכוניות שרד מדינתי, 2 מתוצרת בנטלי ו-3 מתוצרת רולס-רויס שחונות באורוות המלכותיות בארמון בקינגהאם. בנוסף עומדים לרשות המלך 2 כלי רכב פתוחים מתוצרת לנד-רובר, וכמה כרכרות סוסים, המיועדים לשימוש בטקסים ומצעדים צבאיים.
מכוניות אלו משמשות את המלך גם בביקוריו בארצות אחרות וכן מועמדות לרשות ראשי מדינות המבקרים בבריטניה, ואנשי משפחת המלוכה בעת מילוי תפקידים רשמיים.
מכיוון שהחוק הבריטי אינו חל על המלך, אין לרכבי השרד לוחיות רישום.
מאז שעלה לכס המלכות, המלך צ'ארלס השלישי עשה שימוש קבוע בלימוזינה מתוצרת רולס רויס פנטום VI משנת 1978, שניתנה במתנה לאמו המלכה אליזבת השנייה על ידי אגודת יצרני וסוחרי הרכב בבריטניה במלאת 25 שנים לכהונתה. בנוסף הוא משתמש במכוניות שרד עתיקות, כמו: רולס רויס פנטום IV שנרכשה על ידי אמו ב-1950 והפכה למכונית שרד בטקס הכתרתה ב-1952.
מכוניות שרד במדינות שונות > בריטניה > מכונית ראש ממשלת בריטניה

רכב השרד של ראש ממשלת בריטניה (Prime Ministerial Car), הוא רכב מתוצרת מקומית המתוחזק ונוהג בו שוטר מפיקוד האבטחה של משטרת המטרופולין. ראש הממשלה הראשון שקיבל רכב שרד היה אטלי בשנת 1930, רכב מסוג הומבר פולמן (אנ') שהוחלף ברכב מסוג רובר P5 בשנת 1960, בזמן כהונתו של הרולד וילסון. בשנת 1979, בתקופת כהונתה של מרגרט תאצ'ר, נכנס לשימוש רכב מתוצרת יגואר (XJ) שהוחלף ושודרג במהלך השנים (סדרות שונות) והחל משנת 2019 הוכנסה לשימוש מכונית שרד מתוצרת לנד רובר .Abio Sentinel.
מכוניות שרד במדינות שונות > גרמניה

נשיאי גרמניה, קנצלרים ופוליטיקאים בכירים בממשל הגרמני משתמשים ברכבי שרד מתוצרת גרמניה, לרוב במרצדס בנץ S קלאס ובדגמים שקדמו לה. מאז 2017 מכונית השרד של נשיא גרמניה פרנק-ואלטר שטיינמאייר היא מרצדס-בנץ S600 משוריינת עם לוחית רישוי 0–1, אך לעיתים הוא משתמש גם באודי A8. על רכב השרד של הנשיא (וכן על רכבו של שר ההגנה) מותקן באופן קבוע דגל, בחזית מכסה המנוע.
הקנצלר אולף שולץ נוסע אף הוא ברכב משוריין מתוצרת מרצדס, דגם: S 680 Guard.
בנוסף להם יש עוד מספר תפקידים המעניקים לנושאי המשרה, את הזכות להשתמש ברכב שרד, כמו: נשיא הבונדסראט, נשיא בית המשפט הפדרלי לחוקה ועוד.
כל האישים הבכירים בממשל הגרמני מאובטחים על ידי משטרת הפלילים הפדרלית. הם נוהגים ברכבים, מתחזקים ושומרים עליהם במאגר המכוניות המשוריינות. מאגר הרכבים כולל לימוזינות משוריינות של כל יצרניות הרכב הגרמניות, לרוב דגמים יוקרתיים כמו אאודי A8, פולקסווגן Phaeton, ב.מ.וו סדרה 7 ומרצדס בנץ S-קלאס.
הקיסר הגרמני וילהלם השני נהג לנסוע במכוניות של מרצדס מסוג 1908 Mercedes 75 PS Doppelphaeton.
מכוניות שרד במדינות שונות > צרפת

נשיא צרפת יכול לבחור בין מספר גרסאות משוריינות של מכוניות צרפתיות יוקרתיות מתוצרת סיטרואן, רנו ופיג'ו. הנשיא הנוכחי עמנואל מקרון משתמש ברכבי רנו מדגמים Rafale ו-Espace, ב־DS 7 קרוסבק, בפיג'ו 5008, כולם משוריינים ובנוסף הוא גם משתמש ברכב פיקוד הצבאית - ACMAT למצעד יום הבסטיליה.
הנשיא פרנסואה הולנד הגיע לטקס השבעתו, ב-15 במאי 2012 ברכב DS5 בגרסה מיוחדת, עם גג נפתח, אך במהלך כהונתו הוא נסע בסיטרואן C6 משוריין. הולנד נודע בכמה נסיעות פרטיות שבהן נהג בטוסטוס.
הנשיא ניקולא סרקוזי הגיע לטקס השבעתו ב-2007, ברכב מדגם מיוחד של פיג'ו 607 Paladin, שהוחזר לפיג'ו ולא נשאר בצי מכוניות השרד של ארמון האליזה. ואלרי ז'יסקאר ד'אסטן השתמש במהלך כהונתו בפיג'ו 604 ואילו ז'אק שיראק העדיף את סיטרואן (CX Prestige ו-C6). לעומתם, הנשיא פרנסואה מיטראן העדיף מכוניות מתוצרת רנו (רנו 5, רנו 30 וב- Safrane) ולעיתים, גם בפיג'ו. 605.
הנשיא שארל דה גול זכור כמי שנסע במכונית סיטרואן DS, שבה ניצל מניסיון התנקשות מצד אוהדי מחתרת OAS, בשנת 1962, בזכות יכולתה של מכונית זו להמשיך בנסיעה, גם כאשר צמיגיה נוקבו מירי.
לרשות נשיאי צרפת עומדת גם האפשרות לנסיעה ברכב פתוח מתוצרת סיטרואן Présidentielle, שיוצר עבור הנשיא ז'ורז' פומפידו לשימוש במצעדים. במכונית זו יכול הנשיא לעמוד במושב האחורי ולסקור את הקהל. הנשיא מיטראן נסע במכונית זו לפתיחה הרשמית של מנהרת התעלה ב-1994.
בצרפת קיים מוזיאון בינלאומי למכוניות שרד רשמיות.
מערת לומאס רישי

| --- | --- |
הכניסה למערת לומאס רישי
הכניסה למערת לומאס רישי
 מידע כללי
 מדינה:  הודו הודו
 מיקום:  סולאטנפור במדינת ביהר
 קואורדינטות:  25°00′23.2″N 85°03′52.3″E﻿ / ﻿25.006444°N 85.064528°E﻿ / 25.006444; 85.064528
  (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערת לומאס רישי(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודימערת לומאס רישי(למפת ביהר רגילה) פטנהמערת לומאס רישי(למפת ביהר מוגדלת) פטנהמערת לומאס רישי
מערת לומאס רישי היא אחת ממערות בראבר (אנ') בגבעות בראבר ונגארג'וני של מחוז ג'הנאבאד (אנ') במדינת ביהר בהודו. מערה חצובה זו נחצבה כמקדש. היא נבנתה בתקופת אשוקה של האימפריה המאורית במאה ה-3 לפני הספירה, כחלק מהאדריכלות הקדושה של האג'יוויקים, קבוצה דתית ופילוסופית עתיקה בהודו שהתחרתה עם ג'ייניזם ונכחדה עם הזמן. האג'יוויקים היו אתאיסטים ודחו את הטקסים של הקארמה קאנדה כמו גם רעיונות בודהיסטיים. הם היו קהילות של ספגנים וערכו מדיטציות במערות בראבר. ועם זאת, אין במערת לומאס רישי הקדשה אפיגרפית מפורשת לאג'יוויקה, בניגוד לרוב מערות בראבר האחרות, ואולי דווקא נבנתה על ידי אשוקה עבור הבודהיסטים.
החזית בסגנון הצריף בכניסה למערה היא השריד המוקדם ביותר של "קשת הצ'איטיה" או גוואשקה (אנ'), שהייתה עתידה להיות תכונה חשובה באדריכלות הודית חצובה בסלע (אנ') ובעיטור פיסולי במשך מאות שנים. ברור שהצורה הייתה רפרודוקציה באבן של מבנים בעץ.
לדברי פיה ברנקצ'ו, מערת לומאס רישי, יחד עם מערת סודאמה הסמוכה, נחשבת על ידי חוקרים רבים כ"אב הטיפוס למערות הבודהיסטיות של הדקאן המערבי, במיוחד המבנה מסוג אולם צ'איטיה שנבנה בין המאה ה-2 לפנה"ס והמאה ה-2 לספירה.
תחילה אולם גדול, שהכניסה אליו מהצד וצורתו מלבנית בגודל 9.86X5.18 מטרים, ששימש כאולם כינוסים. עוד יותר פנימה נמצא אולם שני, קטן יותר בגודלו, שהוא חדר חצי-כדורי, בקוטר 5 מטרים, עם תקרה בצורת כיפה, שהגישה אליו מהחדר המלבני היא דרך מעבר מלבני צר. הקירות של החדרים מלוטשים היטב.
מיקום

מערת לומאס רישי חצובה בסלע גרניט מונוליתי קשה של גבעות בראבר, משמאלה מערת סודאמה הקטנה יותר. האתר קרוב לנהר פָאלְגוּ, ומרכז המידע של מערות בארבר נמצא בקרבת מקום. המערה נמצאת 30 קילומטרים צפונית לגאיה (אנ') בביהר, מדינה מזרחית בהודו וכ-1,500 קילומטרים ממערות אג'אנטה. היא מרוחקת מאתרים ארכאולוגיים מרכזיים אחרים הקשורים לאמנות ואדריכלות; לדוגמה, היא שוכנת במרחק של כ-1,000 קילומטרים ממאתורה (אנ') וכ-2,200 קילומטרים מגנדהארה.
היסטוריה

מערת לומאס רישי נחצבה בתקופת שלטונו של הקיסר אשוקה מאימפריית מאוריה, והוענקה במתנה לנזירים אג'יוויקים. היא מתוארכת למאה ה-3 לפני הספירה. באותן גבעות גרניט נחצבו מערות נוספות, כולן במאה ה-3 לפני הספירה, על סמך הכתובות שנמצאו במערות. שש המערות האחרות הן (1) קארנה צ'אופר, (2) מערת סודאמה, (3) מערת וישמיטרה, (4) מערת גופי, (5) מערת ואפיאקה, ו-(6) מערת ודאטיקה. שלוש האחרונות נחפרו בגבעת נגארג'וני ממזרח לגבעת בראבר.
בורגס, בסקר מקדשי המערות שלו מהמאה ה-19, ראה במערת לומאס רישי האג'יוויקית אבן דרך המהווה עוגן לכרונולוגיה של המערות. לפי פיה ברנקצ'ו, מערת לומאס רישי, יחד עם מערת סודאמה הסמוכה, נחשבת על ידי חוקרים רבים כ"אב הטיפוס למערות הבודהיסטיות של דקאן המערבית, במיוחד המבנה מסוג אולם צ'איטיה שנבנה בין המאה ה-2 לפנה"ס למאה ה-2 לספירה". לפי וידיה דג'יה, "אולם הצ'איטיה במערת קונדוויט הוא צאצא ישיר של מערת לומאס רישי, ומנזרים בודהיסטים אחרים המבוססים על ויהארה הגיעו בעקבותיה". הכניסה של מערת לומאס רישי, קובע ג'יימס הארלה, "הדוגמה המוקדמת ביותר של קשת הצ'איטיה", שהתפתחה מאוחר יותר לגוואשקה (אנ') (קשת מחודדת מכופפת (ogee) באדריכלות הגותית האירופית), תכונה שהפכה מאוחר יותר ל"נפוצה ביותר בכל המוטיבים האדריכליים ההודיים".
לפי ארתור בשאם, המוטיבים של הפיל ושאר המוטיבים שנחצבו בקשת הצ'איטיה והקירות של מערת לומאס רישי הם אלה של אג'יוויקה, וזה והכתובת של אשוקה שנתן להם מערות סמוכות, מעיד על היותם התושבים המקוריים. הם נטשו את המערות בשלב מסוים, ואז בודהיסטים השתמשו בה כי יש את הכתובות בודהימולה וקלסה-קנטרה במשקוף הדלת של המערה הזו. לאחר מכן, קובע בשאם, מלך הינדי בשם אננטברמן, משושלת מאוקרי, הקדיש את המערה לקרישנה, במאה ה-5 או ה-6. עדות לכך היא הכתובת בסנסקריט שנמצאה על הקשת.
א.מ. פורסטר ביסס את הסצנה החשובה ב"מערות מראבר" (Marabar Caves) הפיקטיביות ברומן שלו "מסע להודו (אנ')" (1924), שהוסרט ב-1984, על מערות אלו, בהן ביקר.
מאפיינים

למערה זו חזית מקושתת המחקה כנראה אדריכלות עץ מאותה תקופה. בשולי הדלת, לאורך העיקול של הארכיטרב, מתקדמת שורה של פילים לכיוון סמלי הסטופות. זוהי הצורה האופיינית של "קשת צ'איטיה" או צ'אנדרשלה, מאפיין חשוב של אדריכלות ופיסול בסלע במשך מאות שנים. ברור שמדובר בשחזור אבן של מבני עץ. לפי גופטה, ממשיכי דרכה המיידיים של מערת לומאס רישי הם מערות קונדיווט וגונטופאלה (אנ'). חזית המערה החצובה היא בצורת בקתת קש הנתמכת על ידי תמוכות עץ ויש לה פתח שנחצב בצורה מורכבת כדי לשכפל את אדריכלות העץ. המרזבים שלו מעוקלים והקישוט מעל הכניסה בצורת סיר. הקישוט ב"ארכיטרב המעוקל" מורכב מגילופים של פילים בדרכם למבנה דמוי סטופה.
מאפיינים > כתובות

במערת לומאס רישי אין כתובת של אשוקה, אולי משום שהמערה מעולם לא הושלמה עקב בעיות מבניות של גלישת הסלע. עם זאת, מקובל לחשוב שגם היא נוצרה בסביבות 250 לפני הספירה, כמו המערות האחרות, בגלל הדמיון של המבנה הפנימי ומידת הגימור של הסלע, הקירות מלוטשים בצורה מושלמת, למעט הקמרון שחפירתו נקטעה. מצד שני, יש בה כתובת הרבה יותר מאוחרת של אננטברמן מעל הכניסה, מהמאה ה-5 לספירה.
מאפיינים > הפסקת הבנייה

לטענת גופטה, התאוריה לפיה אין במערת לומאס רישי כתובת של אשוקה משום שהיא לא הושלמה בתקופתו, מתנגשת עם העובדה שמערת ויוואקרמה, מערה נוספת בגבעות בארבר, שאף על פי שהיא לא גמורה, בכל זאת קודשה על ידי אשוקה. קידוש מערה יכול להיעשות אפוא במהלך העבודה. זה יכול לרמוז שלומאס רישי, עם התבליטים שלה, למעשה מתוארכת לאחר שלטונו של אשוקה.
גופטה מאמין למעשה שלומאס רישי מתוארכת לאחר תקופת אשוקה ולאחר תקופת נכדו דסאראתה, ונבנתה בסופה תקופת אימפריית מאוריה, תחת שלטונו של הקיסר האחרון בריהאדראתה (אנ'), והעבודה עליה נעצרה בפתאומיות בשנת 185 לפנה"ס עם ההתנקשות בבריהאדראתה וההפיכה של פושיאמיטרה שונגה (אנ'), מייסד שושלת שונגה (אנ'). ידוע גם כי פושיאמיטרה שונגה רדף את הבודהיסטים והאג'יווקים, מה שמסביר את הפסקת העבודה המיידית. לטענת גופטה, על הפסקה הפתאומית של העבודות מעיד היעדר גימור, אפילו משוער, של הרצפה, עם למשל נטישה במצב של כמה מהמורות של סלעים על הרצפה שנדרשו רק כמה דקות של עבודת סתתים מיומנים על מנת לקבל רצפה ישרה למדי.
כניסות למערת סודאמה, ובהמשך, מערת לומאס רישי, גבעת בראבר.
תוכנית המערה
ייצוג נפח של מערת לומאס רישי. חציבת הקמרון מעולם לא הסתיימה.
הכניסה למערה
התפתחות קשת צ'איטיה ממערת לומאס רישי ואילך, מתוך ספר מאת ההיסטוריון פרסי בראון
אדריכלות עץ משוכפלת באבן
כתובתו של אננטברמן (המאה ה-5–6 לספירה)

במערות בראבר מופיעות גם מספר כתובות הינדיות של המלך אננטברמן משושלת מאוקרי (אנ') מהמאה ה-5–6 לספירה: כתובת של אננטברמן מעל פתח המערה של לומאס רישי, וכתובת מערת גופיקה וכתובת מערת ודאתיקה במערות של קבוצת נגארג'וני, באותן מערות שבהן נמצאות גם כתובות ההקדשה של נכדו של אשוקה, דסאראתה מאוריה (אנ').
המונח אג'יוויקי נמצא לעיתים קרובות מחוק כמעט בכל הכתובות במערות מתקופת מאוריה של מערות בראבר ונגארג'וני. נראה שהמונח הזה נמחק בתקופת שלטונו של השליט אננטווארמה משושלת מאוקרי, כאשר במערות אלו הוצבו פסלי האלילים של קרישנה ושיווה, מה שהוביל לירידה בהשפעת האג'יווקים.
לקריאה נוספת

Basham, A.L. (1951). History and Doctrines of the Ājīvikas (2nd ed.). Delhi, India: Moltilal Banarsidass (Reprint: 2002). ISBN 81-208-1204-2. originally published by Luzac & Company Ltd., London, 1951.
Balcerowicz, Piotr (2015). Early Asceticism in India: Ājīvikism and Jainism (1st ed.). Routledge. p. 368. ISBN 9781317538530.
Warder, Anthony K. (1998). "Lokayata, Ajivaka, and Ajnana Philosophy". A Course in Indian Philosophy (2nd ed.). Delhi: Motilal Banarsidass Publishers. pp. 32–44. ISBN 9788120812444.
Harle, J.C. (1994). The Art and Architecture of the Indian Subcontinent. Pelican History of Art (2nd ed.). Yale University Press. ISBN 0300062176.
Michell, George (1989). The Penguin Guide to the Monuments of India, Volume 1: Buddhist, Jain, Hindu. Penguin Books. ISBN 0140081445.
Jarzombek, Mark M. (27 במאי 2014). Architecture of First Societies: A Global Perspective. John Wiley & Sons. ISBN 978-1-118-42105-5. {{cite book}}:  (עזרה)
ביאורים

↑  חלק של הוודות המפרט את ביצוע טקסים וטקסי הקרבה למען תועלת חומרית או לשחרור, המבוצעים על ידי ברהמינים
הערות שוליים

↑  Le, Huu Phuoc (2010). Buddhist Architecture (באנגלית). Grafikol. p. 104. ISBN 9780984404308.
1 2 3  Pia Brancaccio (2010). The Buddhist Caves at Aurangabad: Transformations in Art and Religion. BRILL Academic. pp. 26–27. ISBN 978-90-04-18525-8.
1 2  James C. Harle (1994). The Art and Architecture of the Indian Subcontinent. Yale University Press. pp. 24–25. ISBN 978-0-300-06217-5.
↑  "Barabar Caves". Official website of Bihar Tourism. אורכב מהמקור ב-2015-07-19.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  Sigfried J. de Laet; Joachim Herrmann (1996). History of Humanity: From the seventh century B.C. to the seventh century A.D. UNESCO. pp. 98–99. ISBN 978-92-3-102812-0.
↑  Sir Alexander Cunningham (1871). Four Reports Made During the Years, 1862-63-64-65. Government Central Press. pp. 43–52.
1 2  Arthur Llewellyn Basham (1951). History and Doctrines of the Ajivikas, a Vanished Indian Religion. Motilal Banarsidass. pp. 153–159. ISBN 978-81-208-1204-8.
↑  Sarker, Sunil Kumar (2007-01-01). A Companion to E.M. Forster. Atlantic Publishers & Dist. p. 708. ISBN 978-81-269-0750-2.
↑  Buddhist Architecture par Huu Phuoc Le p.102
↑  Basham, A. L. (1951). History and doctrines of the ajivikas. pp. 158–159.
מערת לומאס רישי ו (משמאל) מערת סודאמה
הכניסה המעוטרת
הפנים הבלתי גמור (רצפה ותקרה) של מערת לומאס רישי. המהמורות הסלעיות שנותרו בקרקע, שגופטה הציג כהוכחה להפסקה נמהרת של החפירה, מופיעות בפינה השמאלית הרחוקה יותר.
כתובת הכניסה למערה
Spring Day

"Spring Day" (בעברית: יום אביבי; בקוריאנית: 봄날; הליטון: בומנל) הוא שיר של להקת הבנים הדרום קוריאנית BTS מתוך אלבומה You Never Walk Alone, מהדורה מחודשת של אלבום האולפן השני שלהם בשפה הקוריאנית, Wings. השיר נכתב על ידי באנג סי-היוק, RM, שוגה, אדורה (אנ'), ארליסה רופרט (אנ'), פיטר איבסן, והופק על ידי פידוג. הוא שוחרר להורדה דיגיטלית ולסטרימינג ב-13 בפברואר 2017, כסינגל המוביל של האלבום על ידי ביג היט.
רקע והוצאה

BTS הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם בשפה הקוריאנית, Wings באוקטובר 2016. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של גאון (אנ') בדרום קוריאה והפך לאלבום הנמכר ביותר במדינה בשנת 2016. בעקבות ההצלחה של Wings, ביג היט הכריזה בינואר 2017 שהמשכון לאלבום, ששמו You Never Walk Alone, ישוחרר כמהדורה מחודשת. לאחר מכן, שיתפה הלהקה את רשימת השירים באלבום ביניהם הופיע גם "Spring Day". ב-10 בפברואר 2017, השיר הוכרז כסינגל המוביל מתוך האלבום. חבר הלהקה RM יצר את המלודיה העיקרית של השיר, אותה כתב בין נובמבר לדצמבר 2016 במהלך טיול בפארק האקולוגי סאהטנג ביאואידו (אנ'), תוך השראה מהעלים היבשים שהועפו מהעצים ברוח. באנג סי-היוק, RM, שוגה, אדורה (אנ'), ארליסה רופרט (אנ'), פיטר איבסן ופידוג מקבלים קרדיט ככותבים ב-"Spring Day", כשהאחרון מבין השבעה אחראי על ההפקה בלבד. BTS הקליטו שירה לשיר באולפני ביג היט, סיאול, דרום קוריאה. השיר תוכנת על ידי פידוג, ג'ונג ווויונג ואיבסן, בעוד שאת המיקס (אנ') ביצע ג'יימס פ. ריינולדס באולפני שמוזיק.
"Spring Day" שוחרר להורדה דיגיטלית וסטרימינג במדינות שונות על ידי ביג היט ב-13 בפברואר 2017, בתור הסינגל המוביל מתוך You Never Walk Alone. גרסת רמיקס של השיר בסגנון רוק בריטי שוחררה בחינם לסאונדקלאוד ב-4 ביוני 2018. הקרדיטים לכותבים ברמיקס זהים לגרסה המקורית, אם כי באנג סי היוק מקבל בגרסה זו גם קרדיט כמפיק. בנוסף, הוקלטה גרסה יפנית לשיר, ששוחררה דיגיטלית לרכישה ב-10 במאי 2017 על ידי יוניברסל מיוזיק יפן כצד ב' של אלבום הסינגל השביעי של BTS בשפה היפנית, יחד עם גרסאות ביפנית לסינגלים "Blood Sweat & Tears" ו-"Not Today". אלבום הסינגל שוחרר בו זמנית כסינגל CD ביפן. המילים לגרסה היפנית של "Spring Day" נכתבו על ידי KM-מרקיט (אנ'). לאחר מכן הגרסה נכללה כרצועה העשירית באלבום האולפן השלישי של הלהקה בשפה היפנית Face Yourself.
מוזיקה ומילים

מבחינה מוזיקלית, "Spring Day" שייך לסוגות היפ הופ אלטרנטיבי ובלדה עוצמתית (אנ') של פופ רוק, עם השפעות של מוזיקה אלקטרונית ורוק בריטי (אנ'). השיר הולחן בחתימת זמן (אנ') של ארבע רבעים ובסולם של מי במול מז'ור, עם קצב של 108 פעימות לדקה. השיר בנוי בצורת בית-פזמון (אנ'), לבתים יש מהלך הרמוני שמתחיל באקורדים Eb-Gm-Cm/Cm7-Ab, וממשיך בפזמון עם Eb-Gm-Ab-Abm. השיר מעובד בסגנון רוק המורכב בעיקר מקלידים, סינתיסייזר, גיטרה ובס. חבר הלהקה ג'ונגקוק וארליסה רופרט ביצעו את קולות הרקע לשיר.
בהפקת השיר נעשה שימוש בסינטים של EDM, בס ופסנתר עבים ודחוסים, כלי הקשה עם "שריקה מכנית" וצלילים אלקטרוניים "בכיניים", המספקים "מנעל אוויר עוטף". השיר מורכב מ"קטעי ראפ" ושירה "חולמנית בחצי טון", תודות לטווח הקולי של BTS המשתרע מסי ועד B5. המשפטים במקצב "צפוף" של אקורדים, פריטות "מלאות כאב וקריעה" וסינתזים "מזמזמים". מבקר מ-The Singles Jukebox (אנ') השווה את האקורדים בהרכב לזה של השיר "Wild Ones" של פלו ריידה.
במהלך שידור ב-V לייב (אנ'), דיבר RM על הרעיון והמשמעות מאחורי "Spring Day" וסיפר שהוא כתב את המילים כשחשב על חבריו לחטיבת הביניים והתיכון, שמהם לא שמע הרבה זמן. RM השווה את מצב הרוח של השיר לזה של הסינגלים של הלהקה משנת 2015, "I Need U" ו-"Run". מבחינה מילית, השיר משתמש במטפורה עונתית כדי להשוות את הכמיהה והפרידה מאנשים אהובים ל"חורף פנימי". המשפטים משתמשים ב"דימויים (אנ') מושלגים" כדי לחקור נושאים של אובדן, כמיהה, אבל, והתקדמות: "אני רוצה לסיים עם החורף/ להגיע לקצה השני של כדור הארץ כשאני אוחז בידך/ כמה געגועים חייבים ליפול כמו שלג בכדי שהאביב יגיע?" השורה, "השלג חודר, נשארתי לבד" היא התייחסות לסרט רכבת הקרח של בונג ג'ון-הו, בעוד "אני שונא אפילו את הרגע הזה שעובר ליד" הוא שטיחה של רעיון ה"ארעיות" של החיים. מילות השיר מדברות גם על "חברה בוגרת שיכולה לחבק את הפצעים של אחרים", והן נוגעות בנושאים של בריאות נפשית ודיכאון. במהלך הפזמון חוזרת השורה "אני מתגעגע אלייך" מספר פעמים. לקראת סוף השיר, הלהקה מעבירה נוחות וחום למאזין על ידי תקווה למפגש מחודש: "אין חושך, אין עונה/ יכול להימשך לנצח".