דרך המשי
רקע היסטורי > התהוות דרך המשי

ביות בהמות המשא, עוד בתקופה הפרהיסטורית, אפשר לאדם הקדמון לשאת משאות של חפצים גדולים מאתר לאתר, וכך התפתח המסחר. ביות הסוס והחמור לפני 6,000 שנה והגמל לפני 6,500 שנה, אפשרו את הובלת הסחורות על פני אזורים נרחבים באסיה, המזרח התיכון, צפון אפריקה ואירופה. הערבות הנרחבות ומכוסות הדשא המשתרעות בין מזרח אסיה לאפריקה ואירופה, והיותן של ערבות אלה רצועה מפרידה בין השטחים החקלאיים לבין שטחי המדבר, היוו תנאי שטח ראויים לתנועתן של שיירות סוחרים בשטחים פתוחים שאינם חקלאיים, מבלי שיתפתחו סכסוכים עם יושבי השטחים החקלאיים. מרכז אירואסיה ידועה מימי קדם בקהילות הרכיבה על סוסים וגידול סוסים שלה, ודרך הערבות היבשתית על פני הערבות הצפוניות של מרכז אירואסיה הייתה בשימוש הרבה לפני דרך המשי. באתרים ארכאולוגיים, כמו אתר הקבורה ברל Berel burial ground בקזחסטן, נמצאו זה לצד זה שלדי אדם וסוסים וכן עושר רב של תכשיטים. הממצאים מצביעים על כך שהשבטים הנודדים הארימספיאנים, Arimaspians לא רק גידלו סוסים לצורכי לנדידה, לחימה ומסחר, אלא גם הצטיינו ביצירות אמנות מעודנות שהופצו לכל אורך דרך המשי. מהאלף השני לפני הספירה, ירקן נפריט המשמש בסיס להפקת אבן ירקן היקרה שהופק ממכרות באזור ירקאנד-חוטאן הגיע לסין. מכרות אלה לא היו רחוקים מאוד ממכרות הלפיס לזולי והספינל, שניהם מקור לאבני חן בבדח'שאן ולמרות שהפרידו ביניהם הרי פמיר האימתניים,
כמה שרידים של מה שהיה כנראה משי סיני משנת 1,070 לפני הספירה נמצאו במצרים העתיקה. ערי נווה המדבר הגדול של מרכז אסיה מילאו תפקיד מכריע בתפקוד היעיל של סחר דרך המשי. היות שהמשי מתכלה מהר מאוד, לא ניתן לוודא אם זה היה משי תרבותי שמקורו כמעט בוודאות מסין או סוג של משי בר (אנ') שהגיע מהים התיכון או מהמזרח התיכון.
דרכי המסחר הראשונות נוצרו כבר לפני 5,500 שנה. לאפיס לאזולי הובא למצרים מאפגניסטן כבר לפני 5,500 שנה והוא התגלה על פני מסכת הפנים, של תות ענח' אמון שמלך במצרים העתיקה לפני 3,300 שנה. במהרה נוצר הקישור בין שתי דרכי מסחר אלה. במצרים התגלה משי סיני מלפני 3,100 שנים. עדויות למסחר באמצעות דרכים ארוכות מתועדות גo בתנ"ך בו מסופר על סוחרים בין כנען למצרים, בסיפור יוסף ואחיו. מאוחר יותר קיימים אזכורים של סחר בעץ לבנוני עם חירם, מלך צור, וסחר בתבלינים ואבנים יקרות עם תרשיש ושבא.
בתקופת ההיסטוריון היווני הרודוטוס הוקמה דרך המלך הפרסית, שאורכה היה 2,857 ק"מ, בין העיר שושן (סוסה) לאיזמיר שבטורקיה. במסלול הדרך הוקמו תחנות התרעננות אשר שירתו את הסוחרים ואפשרו להם להחליף סוסים, וכן הוקמו שירותים שאפשרו לשליחים מלכותיים לעבור לכל אורכה של הדרך בתשעה ימים, באמצעות תחנות סוסים ומסחר, לעומת סוחרים להם ארכה הדרך בדרך כלל כשלושה חודשים.
בעקבות מגעים בין סין המרכזית לבין שטחי גבול מערביים, נוודים הובילו דברי זהב ממרכז אסיה, וחוצבי ירקן סיניים החלו ליצור עיצובי חיקוי של הערבות, תוך אימוץ אומנות החיות Animal style, בסגנון הסקיתי של הערבות שהתבססה על תיאורי חיות מעורבות בקרב. סגנון זה בא לידי ביטוי במיוחד בלוחות החגורה המלבניים העשויים מזהב וברונזה, עם גרסאות נוספות שנעשו בירקן וסטייטיט. בחפירות קבורה עילית ליד העיר שטוטגרט בגרמניה, המתוארכת למאה ה-6 לפנה"ס ונמצאה לא רק ברונזה יוונית, אלא גם משי סיני. יצירות אמנות דומות בצורות של בעלי-חיים ומוטיבים של מתאבקים על חגורות נמצאו באתרי קבר סקיתים המשתרעים מאזור הים השחור ועד לאתרים ארכאולוגיים מתקופת המדינות הלוחמות במונגוליה הפנימית ובשאאנשי בסין.
דרך המשי התחילה להיווצר והופצה על ידי שושלת האן בסין באמצעות חקירות וכיבושים במרכז אסיה, אל הים התיכון מקושר לעמק פרגנה, השלב הבא היה פתיחת נתיב על פני אגן טארים ומסדרון הקסי (אנ') לסין עצמה, בסביבות 130 לפנה"ס, כאשר שגרירויות שושלת האן במרכז אסיה בעקבות דיווחיו של השגריר ג'אנג צ'יאן, אשר נשלח במקור לכרות ברית עם היואז'י (אנ') נגד שיונגנו. ג'אנג צ'יאן ביקר ישירות בממלכת דיואן (אנ') בפרגנה, בשטחי היואז'י בטרנסאוקסאניה, במדינה הבאקטרית דקסיה (אנ') עם שרידי השלטון היווניי-באקטרי שלה, ובקאנג'ו (אנ'). הוא פרסם דיווחים על מדינות שכנות שלא ביקר בהן, כמו אנשי פרטה, טאיוז'י במסופוטמיה, שאנדו (אנ') בתת-היבשת ההודית, ובווסון (אנ'). הדו"ח של ג'אנג צ'יאן פרט סיבות כלכליות להתרחבות סינית ולבניית חומות מערבה, ופתח את דרך המשי אשר הפך אותה לאחד מנתיבי הסחר המפורסמים בהיסטוריה ובעולם. לאחר הניצחון במלחמת הסוסים השמימיים (אנ') ובמלחמת האן-צ'יונגנו (אנ'), צבאות סיניים התבססו במרכז אסיה, ויזמו את דרך המשי כמסלול מרכזי של סחר בינלאומי. הקיסר הסיני וו משושלת האן המערבית, שהחל להתעניין בפיתוח קשרים מסחריים עם התרבויות העירוניות המתוחכמות של פרגנה, באקטריה והאימפריה הפרתית: "בן השמיים כששמע את כל זה נימק כך: פרגנה (דייואן "האיוניים הגדולים") החזקות של באקטריות טה-סיה, (אנ') והאימפריה הפרתית הן מדינות גדולות, מלאות בדברים נדירים, עם אוכלוסייה המתגוררת במקומות קבועים ונתונה לעיסוקים זהים במידה מסוימת לאלו של העם הסיני, אך עם צבאות חלשים, ומייחסת ערך רב לתוצרת העשירה של סין" (Hou Hanshu, ספר האן המאוחרת). חוקרים אחרים טוענים שהקיסר וו היה מעוניין בעיקר בלחימה בצ'יונגוו (אנ') וכי סחר גדול החל רק לאחר שהסינים כבשו את פרוזדור הקסי.
הסינים התענינו גם בסוסים הגבוהים והחזקים שכונו "סוסים שמימיים" (אנ') שכונו "היוניים הגדולים" בממלכה היוונית של מרכז אסיה, שהיו בעלי חשיבות מכרעת בלחימה בנוודים. אשר הובסו במלחמת האן-דאוין (אנ') המכונה גם War of the Heavenly Horses. לאחר מכן שלחו הסינים שגרירים רבים, בקצב של כעשרה מדי שנה, למדינות אלו ועד לסוריה הסלאוקית. קשרים אלו החלו את תחילתה של רשת הסחר של דרך המשי שהתרחבה עד האימפריה הרומית. הסינים ערכו מסעות למרכז אסיה במספר הזדמנויות, ומפגשים ישירים בין חיילי האן ללגיונרים רומיים אשר כנראה נשבו או גויסו כשכירי חרב על ידי השיונג-נו מתועדים, במיוחד בקרב סוגדיאנהה (אנ') בשנת 36 לפני הספירה. ייתכן כי הקשת המוצלבת הסינית חדרה לעולם הרומי בדרך זו, אם כי ייתכן שהקשת היוונית, הגסטרפט (אנ') היא המקור לקשת הרומאית.
דרך המשי נוצלה למשך שנים רבות והייתה עדה לשינויים היסטוריים כבירים ברחבי היבשת, כמו מגפת המוות השחור שארעה באירופה ואסיה במאה ה-14 לספירה, והכיבושים המונגולים במאה ה-13. הרשת הייתה מבוזרת מאוד, והאבטחה הייתה דלילה: מטיילים התמודדו עם איומים מתמידים של שודדים ופושטים נוודים, ומרחבים ארוכים של שטח לא ידידותי. מעטים הם האנשים שנסעו לכל אורכה של דרך המשי, במקום זאת הסתמכו על רצף של מתווכים שהתבססו בנקודות עצירה שונות לאורך הדרך. בנוסף לסחורות, הרשת אפשרה חילופי מחשבה דתיים, בייחוד הבודהיזם, פילוסופיה ומדעיים. מגוון רחב של אנשים השתמשו במסלולי נדידה שלא לצורכי מסחר. דרך המשי היוותה גם מסלול התפשטות של מגפות שאולי, כמו למשל מגפת הדבר באירופה. משנת 1453 ואילך, האימפריה העות'מאנית החלה להתחרות על שליטת הנתיבים היבשתיים על ידי אימפריות נוספות יצרני אבק שריפה. מאבק זה גרם לפוליטיקה האירופית לחפש חלופות. זוהי תחילת עידן התגליות, התפתחות הקולוניאליזם האירופאי והתעצמות הגלובליזציה. במאה ה-21, השם "דרך המשי החדשה" משמש לתיאור כמה פרויקטים גדולים של תשתיות לאורך רבים מנתיבי הסחר ההיסטוריים; בין הידועים ביותר כוללים את גשר היבשה האירו-אסיאתי, ויוזמת החגורה והדרך. ביוני 2014, אונסק"ו הגדיר את מסדרון המשי הבנוי כרשת הדרכים של פרוזדור צנגאן-טיאנשאן Silk Roads: the Routes Network of Chang'an-Tianshan Corridor, כאתר מורשת עולמית, בעוד שהחלק ההודי נשאר ברשימת האתרים מועמדים להכרה. הקטעים הדרומיים של דרך המשי, מחוטאן במחוז שינג'יאנג ועד מזרח סין, שימשו לראשונה לסחר אבן הירקן ולא לסחר המשי, 5,000 שנה לפנה"ס ודרכים אלו עדיין בשימוש למטרה זו. המונח "דרך הירקן" היה מתאים יותר מ"דרך המשי" לולא האופי הגדול והרחב הרבה יותר מבחינה גאוגרפית של סחר המשי; המונח "דרך המשי" נמצא בשימוש נוכחי בסין.