stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפועל שדרות
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1957 ונרשמה לליגה ג' לעונת המשחקים 1957/1958. בתחילת דרכה, שיחקו בקבוצה מספר לא מבוטל של בני הקיבוצים בסביבה, כדוגמת שלושת האחים מוטלס ועוד. בסיום עונת 1960/1961 העפילה הקבוצה לליגה ב'. בסיום עונת 1966/1968 (עם המאמן אוטו שלפנברג) העפילה הקבוצה לליגה א' (הליגה השנייה).
הקבוצה נאבקה במשך שתי עונות על קיומה בליגה א'. בעונת 1968/1969 (עם המאמן נח רזניק) הצליחה להישאר בליגה ובסיום עונת 1969/1970 לא הצליחה להישאר בליגה, אף שהשיגה ניצחון משכנע 1-5 במחזור ה-29 מול המתמודדת על העלייה מכבי שעריים, אך נכנעה 2-0 במחזור האחרון לקבוצת בית"ר באר שבע ונשרה לליגה השלישית. בעונה שלאחר מכן, ניצלה הקבוצה במחזור האחרון מירידה לליגה ג', כשניצחה 1-2 בחוץ את בית"ר אשקלון. משחק שהיה שנוי במחלוקת, אך הקבוצה זוכתה לבסוף בבית הדין של ההתאחדות.
באמצע שנות ה-70 שיחקה הקבוצה כבר בליגה ג'. בסיום עונת 1979/1980, העפילה הקבוצה בחזרה לליגה ב', כשניצחה במחזור הסיום את הפועל בית שקמה 2-7. בסיום עונת 1986/1987 ירדה לליגה ג'. לאחר עונה אחת, שבה לליגה ב'. הקבוצה התפרקה סופית בשנת 1992 בעקבות בעיות תקציביות.
היסטוריה > הקמה מחדש

בחודש יוני 2018 הוקמה הקבוצה מחדש ונרשמה לליגה ג' דרום, לקראת עונת המשחקים 2018/2019.
ב-27 בספטמבר 2018 זכתה הקבוצה בגביע ליגה ג' מחוז דרום, לאחר ניצחון חוץ 0-1 מול הפועל מרחבים/אופקים.
בתרבות

לקראת הקמתה מחדש, הוזכר תהליך זה במסגרת הסדרה התיעודית ליגה ג' ששודרה בערוץ כאן 11 בשנת 2019.
שחקני עבר

מאיר עזרן
ניסים בן דוד
ג'אן קלוד בן חמו
אורי גפן
דוד מוטלס
דני רוזנברג
עמרם אוחיון
הערות שוליים

↑  "סוף המירוץ" בשדרות בעיתון מעריב 14 ביולי 1968
↑  גם בני רמה והפועל שדרות - לליגה ב' בעיתון מעריב 18 במאי 1980
סלמן חוגי עבודי

| --- | --- |

 לידה:  יולי 1894 ה'תרנ"ו בגדאד
 פטירה:  27 בפברואר 1973 (בגיל 78) כ"ה באדר א' ה'תשל"ג ירושלים
 מקום קבורה:  הר הזיתים
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  בגדאד, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 27 בפברואר 1973 
 תחומי עיסוק:  רב העיר בגדאד, חבר מועצת הרבנות הראשית, חבר בית הדין הרבני הגדול
 רבותיו:  הרב יהודה פתיה והרב שמעון אגסי
 
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
חכם סלמן חוגי עבודי (תמוז ה'תרנ"ד, 1894 או ה'תרנ"ו – כ"ה באדר א' ה'תשל"ג, 27 בפברואר 1973) היה הרב הראשי האחרון של בגדאד ובסוף ימיו אב בית דין בירושלים, וחבר מועצת הרבנות הראשית ובית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה

נולד בבגדאד. למד בתלמוד תורה "מדרש תלמוד תורה", ובישיבת מדרש בית זלכה. כדי להימנע מגיוס לצבא העות'מאני במלחמת העולם הראשונה נמלט בשנת 1916 (ה'תרע"ו) עם הרב יהושע משה לבצרה, שם התארחו בבית הרב המקומי יחזקאל ששון. בתקופה זו ייסד את ישיבת "עזרא הסופר" בכפר שבו נקבר עזרא הסופר. בסיום המלחמה חזר לבגדאד והחל לשמש כראש ישיבת "תומכי תורה". מסר שיעורים גם במדרש בית זלכה. בשנת 1923 (ה'תרפ"ג) נבחר לשמש כחבר הוועד הרוחני וחבר בית הדין בבגדאד. בשנת 1928 (ה'תרפ"ח) מונה לאב בית הדין בבגדאד. בשנת ה'תר"ץ ביקר בארץ ישראל ושינה את לבושו בדומה ללבוש הרבנים המקומי (מגבעת וחליפה), והיה הראשון בחכמי בבל שנהג כך. ובשנת 1947 (ה'תש"ז) החל לשמש כרבה הראשי של בגדאד וראש בית הדין לערעורים.
בשנת 1951 (ה'תשי"א) עלה לישראל במבצע עזרא ונחמיה ונשלח לעבוד בנטיעת עצים עבור קרן קיימת לישראל. אחד ממכריו שראה זאת דאג לפרסם את שמו, ובחודש פברואר 1952 (שבט ה'תשי"ב) הוא מונה לדיין בבית הדין בפתח תקווה. ובשנת 1957 (ה'תשט"ז) מונה לאב בית דין בירושלים. בשנת 1960 (ה'תש"ך) החל לשמש כנציג של מועצת הרבנות הראשית בוועדה לבחירת הרבנים הראשיים והתפטר ממנה יחד עם מספר נציגים נוספים לאחר שעמדתם לא התקבלה, ופנה לבג"ץ נגד החלטות שהתקבלו לאחר מכן.
בשנת 1964 (ה'תשכ"ד) החל לשמש כחבר מועצת הרבנות הראשית, ובשנת 1965 (ה'תשכ"ה) התמנה לבית הדין הרבני הגדול לערעורים. מסר שיעורים בבית הכנסת "אוהל רחל" שבשכונת רוחמה.
קיבל את תואר יקיר ירושלים לשנת תשל"ג.
בכ"ה באדר א' ה'תשל"ג (27 בפברואר 1973), באמצע שיעור גמרא שמסר בבית הכנסת "אוהל רחל" בירושלים, הלך לעולמו. נקבר בהר הזיתים.
חיים אישיים

היה נשוי לרבקה בתו של חכם מיכאל ירמיה, בנו הרב ראובן הוא דיין בבית הדין של חברת אהבת שלום.
לקריאה נוספת

שמעון שר שלום, חכמי בבל - מסכת חייהם המופלאה של חכמי בבל, ירושלים ה'תשס"ג, עמ' 274–278
תמיר שלמה כהן, להורות חכמה ומשפט, ירושלים ה'תשע"ט, באתר אוצר החכמה
מ. הלוי (עורך), הרב סלמן חוגי עבודי שליט"א, כרך א, גיליון ג, תשרי תשכ"ד, עמ' 49, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הערות שוליים

1 2  שמעון שר שלום. חכמי בבל. p. 274., ה'תשס"ג
↑  במסמך רשמי של בתי הדין הרבניים, עם מינויו לבית הדין הגדול, נתאחרה שנת לידתו לתרנ"ז (שפוט רבני, באתר ארכיון המדינה, 474)
↑  חכם סלמן חוגי עבודי ע"ה, באתר האתר העיראקי, ‏25 באפריל 2013
↑  משה חבושה, "זכרונות בגדאד וירושלים", ה'תשפ"ד, עמ' 149
↑  חכם סלמן חוגי עבודי ע"ה, באתר האתר העיראקי, ‏25 באפריל 2013
↑  צו על תנאי שני בעניין הבחירות לרבנות, דבר, 3 באוגוסט 1960
↑  נבחרו הרבנים הראשיים לישראל, קול סיני, ניסן תשכ"ד, עמוד 3
↑  נח זבולוני, ריב חדרים בבית הדין הרבני הגדול לערעורין, חרות, 9 במרץ 1965
↑  ראו כאן באתר הספרייה הלאומית
↑  לפי עדותו של הרב עובדיה יוסף בפני משה חבושה. "זכרונות בגדאד וירושלים", ה'תשפ"ד, עמ' 208
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406205205171  VIAF: 33156219493104742599   WorldCat (עם VIAF): 33156219493104742599 
בית הכנסת אהל רחל בשכונת "רוחמה" (מקור ברוך)
אופיר צ'צ'יק

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1976 (בן 49) רחובות 
 לימודי רפואה:  הפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב
 התמחות:  אורתופדיה, כירורגיה אורתופדית
 תואר:  פרופסור חבר קליני
 תפקידים:  אורתופד, כירורג 
 מחלקות ובתי חולים:  סגן מנהל המערך האורתופדי במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב)
 
אופיר צ'צ'יק (נולד ב-1 בינואר 1976) הוא כירורג אורתופד מומחה בדרגת פרופסור חבר קליני. סגן מנהל המערך האורתופדי במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (איכילוב).
ביוגרפיה

נולד ברחובות, גדל במושב בית חנן. התגייס לצה"ל בשנת 1994 לקורס טיס. סיים קורס קציני מודיעין בחיל האוויר בשנת 1995, שירת במשך שלוש שנים כקצין איסוף מודיעין בחיל האוויר. שירת במילואים כקצין רפואה ורופא גדודי בחטיבה 80. השתחרר ממילואים בשנת 2021 בדרגת רב-סרן.
החל לימודי רפואה בשנת 1999 בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב. סיים סטאז' בהצטיינות במרכז הרפואי רבין בשנת 2007. השלים התמחות בכירורגיה אורתופדית במרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי בשנת 2013, תחת ניהולם של פרופסור שמואל דקל ופרופסור משה סלעי. השלים התמחות-על באורתופדיה ורפואת ספורט באוניברסיטת טורונטו בשנת 2014.
בשנת 2015 החל לשמש כרופא בכיר ביחידה לניתוחי כתף באיכילוב. מילא כמה תפקידים בחטיבה האורתופדית: אחראי מיון אורתופדי, אחראי מחקר ופרסום בחטיבה האורתופדית, ואחראי הוראה והתמחות. בשנת 2019 מונה לסגן בכיר למנהל החטיבה האורתופדית, בניהולו של ד"ר אמל חורי.
אופיר צ'צ'יק נשוי ואב לארבעה. מתגורר ברמת השרון.
פעילות אקדמית והוראה

צ'צ'יק מונה לדרגת מרצה בכיר בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב בשנת 2015, ולפרופסור חבר קליני בשנת 2019.
משמש חבר ויושב ראש בוועדות מינויים בפקולטה לרפואה; מנחה לסטודנטים לרפואה בעבודות גמר לקראת תואר MD; מנחה למתמחים בכירורגיה אורתופדית בעבודות מדעי יסוד לקראת קבלת תואר מומחה; שותף בוועדת ההיגוי ובוחן פעיל בבחינות ההסמכה לקבלת רישיון מומחה של האיגוד האורתופדי.
אופיר צ'צ'יק פרסם למעלה מ-80 מאמרים בעיתונות המקצועית הרפואית והציג עבודות מחקר בכנסים בינלאומיים. בשנת 2016 הקים מרכז הכשרה לכירורגיה אורתופדית, תוך שימוש במודלים סינתטיים ושיטות סימולציה ללימוד מיומנויות כירורגיות ארתרוסקופיות. בשנת 2020 הורחבה פעילות ההדרכה והועברה למרכז לטכנולוגיה וסימולציה ע"ש ניסים דואק. כיום מציע מרכז ההכשרה קורסים לרכישה ותרגול מיומנויות בכירורגיה אורתופדית למתמחים בשנתם הראשונה להתמחות, למתמחים בשנתם השנייה להתמחות, קורסים ללימוד מיומנויות של כירורגיה ארתרוסוקפית, וקורס ללימוד מיקרוכירורגיה.
צ'צ'יק שותף בקבוצת מחקר העוסקת בחקר שיטות כירורגיות והשפעה של תרופות וחומרים על ריפוי גידים באדם ובחיות מעבדה. ממקימי מעבדת המחקר של החטיבה האורתופדית במרכז הרפואי תל אביב.
הערות שוליים

↑  פרופ' אופיר צ'צ'יק, באתר המרכז הרפואי תל אביב (איכילוב), ‏נלקח ב-17 במאי 2022
↑  Chechik Ofir, גוגל סקולר, ‏נלקח ב-17 במאי 2022
↑  פרופ' אופיר צ'צ'יק, באתר medico.co.il, ‏נלקח ב-17 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301249105171  ISNI: 0000 0004 0284 0687  VIAF: 299258561   WorldCat (עם VIAF): 299258561 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אופיר צ'צ'יק".
יצחק גנוז

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1927 (בן 98) לידא, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס עמינח (2005)  פרס היצירה לסופרים עבריים (2012) 
 
יצחק גנוז (נולד ב-9 בינואר 1927) הוא חוקר פולקלור, סופר ומשורר ישראלי. עורך כתב העת "ידע-עם", במה לפולקלור יהודי.
ילדותו

נולד בעיר לידא שבפולין, למשה גנוזוביץ וליהודית לבית בְּרֶם. קיבל חינוך עברי בבית ספר "תרבות". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נאסר אביו, מורה עברי, על ידי ה-נ.ק.ו.ד. בגלל פעילותו הציונית ועקבותיו נעלמו. אמו ושלושת ילדיה הוגלו לסיביר. שנות נדודיהם שם עברו בעבודה מפרכת בכריתת יערות ובניית מסילת ברזל החוצה את מרכז קזחסטן. עם גמר המלחמה עברה המשפחה לפולין והמשיכה משם אל ארץ ישראל.
העלייה לארץ

בפולין גנוז ארגן והדריך קבוצת ילדים ונוער גדולה, ניצולי השואה. יחד הם חצו גבולות והעפילו על אנייה המעפילים אקסודוס - יציאת אירופה תש"ז. גנוז היה אחד המפעלים וחבר המזכירות המנהיגה של המעפילים על אניית הגירוש הבריטית אושן ויגור. יחד עם קבוצתו, אמו, אחותו ואחיו עבר את כל שלבי מסעה ונדודיה.
לאחר גירוש המעפילים מחופי הארץ לגרמניה, עלה ארצה בשנת תש"ח עם קבוצת נוער מתנדב מגויס (גח"ל) והשתתף במלחמת הקוממיות.
פועלו בארץ

למד ספרות עברית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן. חבר אגודת הסופרים העבריים משנת 1986 והאיגוד העולמי למדעי היהדות.
מרצה ללשון וספרות יידיש. עורך כתב העת "ידע עם - במה לפולקלור יהודי", החל משנת 1976.
חבר המועצה המדעית של ארכיון הסיפור העממי בישראל ע"ש דב נוי (אסע"י).
ספריו של המשורר יצחק גנוז מבטאים את ההוויה הישראלית בריבוי פניה. מאז ראשית כתיבתו, הוא מציג את המתח הייחודי שבין כאן לשם, ואת הגורל היהודי המלווה את קיומנו כאן כישראלים. הוא מבטא את שירת השואה והתקומה כשתי חטיבות השזורות זו בזו, ומצליח להפוך חומרים ביוגרפיים למעשה אומנות מרגש ונוגע ללב.
זה שנות דור מנחיל גנוז דרך יצירתו את תודעת השואה והתקומה, ואת המחויבות לעבר. החיבור בין העברית ליידיש בשירתו אותנטי ונושא את חוויית הדו-שורש, וגם העברית שלו אוצרת את מכמני העברית לרבדיה.
היה נשוי לנאמנה בת מנחם יצחק קליונר, עד למותה ב-2001.
פרסים והוקרה

זוכה פרס קרן עמוס לסופרים וחוקרים בתחום הפולקלור היהודי (בית הנשיא, 1998)
זוכה פרס עמינח לשירה, 2005
זוכה פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים תשע"ב (קרן ראש הממשלה לפרסי יצירה על שם לוי אשכול ז"ל)
זוכה פרס יקיר העיר רמת-גן לשנת ה'תשע"ב
זוכה פרס רובינליכט לתרבות היידיש לשנת 2010
"חתן-האור" של אגודת הסופרים העבריים לשנת ה'תשע"ג
יקיר אגודת הסופרים העבריים לשנת ה'תשע"ה
לרגל יום העצמאות ה-71 הוענק לו "אות התקומה" בטקס שנערך במוזיאון חצר היישוב הישן בירושלים
ספרים ופרסומים

במעגלי הדובה הגדולה. רומן, ספריית מעריב, תשל"א.
כיסופים וסער. משרד הביטחון, ההוצאה לאור, תשמ"ה.
מעבר לגשרון העץ. שירים. מכון הברמן למחקרי ספרות. תשנ"ז.
נכח הארץ ומלואה. שירים. הוצאת 'אלומות', תשס"ט.
כתביו הופיעו בעיתון "הצופה", ובכתבי העת "האומה", "מבוע", "מהות", "מאזנים", "בשדה-חמד", "עת-לחשוב", "ירושלים - מאסף לדברי ספרות", "אפיריון", "מקור ראשון", "ידע-עם (כתב עת)", "טאפלפונקט", ועוד.
סיפורו הראשון הופיע בכתב העת "מבואות" בשנת 1954. מאז פרסם סיפורים, שירים, מחקרי פולקלור ומאמרי ביקורת במאות כתבי עת. ערך ספרי זיכרון. ביבליוגרפיה של כתביו פורסמה ב"ידע-עם", גיליונות כח–כט (תשס"ד 2003).
ספרים ופרסומים > מחקריו הבולטים

הנר בפולקלור ובספרות ישראל.
מקורות ודרכי שילובם בסיפוריו של בשביס זינגר.
הסיפור הטראגי על צ"ג הבנות בשואה לאור המאורעות של גזרות ת"ח ות"ט.
גילוי אליהו בספר חיבור יפה מהישועה לרבנו נסים מקירואן.
לחקר שמות המשפחה של היהודים.
משלי החפץ חיים - יסודותיהם ושיטת עיצובם.
חפציהם האישיים של צדיקים כאוצרי סגולות.
המוטיבים העממיים 'בעידו ועינם' לש"י עגנון.
תדמית היהודי בפתגמים סלביים.
נוסחי דיבור בין תחומי העברית והיידיש.
עליות נסיות לארץ-ישראל - באגדה, בספרות ובפולקלור.
תרגום התנ"ך של יהואש ליידיש.
חתונה בעיירה - הווי ומנהגים שנגוזו.
פולקלור ילדים בעיירות מזרח אירופה.
ביבליוגרפיה של כתבי חיים שוורצבאום בחקר הפולקלור.
צורות החידה היהודית באזורי ליטא ורוסיה הלבנה.
דברי המגיד מדובנא בין משל לסיפורי עם.
דרכן של תנועות הנוער באקסודוס ובמערכות העפלה.
מסכת ספרים, סופרים ופרנומרנטים (חותמים).
פתגמים ואמירות יידיש בתקופת השואה והתקומה.
כוחו של סיפור (ספר "היובל לארכיון הסיפור העממי בישראל" (אסע"י))
Lamps and Candels (Encyclopedia of Jewish Folklor and Traditions)
שמות יהודיים של רחובות ואתרים במזרח אירופה.
"כלב שהוא כולו לב" - שורשי הסיפור ותמורותיו במציאות משתנה.
לאקאליזמען פון לידע און אומגעגנט.
אהבת הספר: ערך, כבוד ומנהגים.
אומני בתי כנסת באגדות עם והקשרן ההיסטורי.
ל"ו צדיקים בעיירות ליטא.
העצים אשר על קברי הקדושים.
מסע נוכח פני החידלון.
מאמרי חז"ל והסתעפותיהם.
דמותו של רוטשילד וסביביו בהומור היהודי
השואה והדור הצעיר
יום טוב לוינסקי וחקר הפולקלור בישראל
דמותו של בעל העגלה בסיפורי עם יהודיים
לידא היהודית באש החורבן
ביקורות על ספריו

ביקורות נוספות באתר יצחק גנוז
ביקורות על ספריו > על "מעבר לגשרון העץ"

טוקר, נפתלי-הרץ. הדגים דיברו יידיש. מקור ראשון, שבת, כ"ד בכסלו תשס"ז, 15 בדצמבר 2006, עמ' 21.
טוקר, נפתלי-הרץ. על ספר שיריו של יצחק גנוז "מעבר לגשרון העץ". אפיריון, גל' 99 (התשס"ז 2006), עמ' 45–47
ביקורות על ספריו > על "נכח הארץ ומלואה"

בר-אל, עדינה. מים חיים ברחוב מרשלקובסקה. מאזנים, כרך פ"ה, גל' 1 (ניסן תשע"א, אפריל 2011), עמ' 43–44.
ויס, הלל. מראש הפסגה רואים כתום. מקור ראשון, שבת, כ"ז בסיון תשס"ט, 19 ביוני 2009, עמ' 16–17 <נדפס גם ב'ידע עם', כרך ל"ד-ל"ה, מס' 69–70 (תש"ע 2009), עמ' 177–181>
הערות שוליים

↑  "אות התקומה" הוענק לרגל יום העצמאות למפקד בספינת המעפילים "אקסודוס" יצחק גנוז, למשורר והמחנך עמנואל בן סבו, וליוצרות ומנציחות השואה האחיות צלילה והדסה באו, מקומונט - קול הגליל, 7 במאי 2019
↑  אפיריון, באתר library.osu.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261560405171  BnF: cb166861232 (data)  ISNI: 0000 0000 7904 5359  LCCN: n89102497  VIAF: 18808345   WorldCat (עם VIAF): 18808345 
בטקס הענקת "אות התקומה": עמנואל בן סבו (משמאל), האחיות צלילה והדסה באו ויצחק גנוז
ארנולד ברלינר

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1862 ניסה, ממלכת פרוסיה 
 התאבד:  22 במרץ 1942 (בגיל 79) ברלין, גרמניה הנאצית 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הירשטראסה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורוצלב 
 מוסדות:  The Science of Nature 
 פרסים והוקרה:  מדליית לייבניץ מכסף (1928) 
 
ארנולד ברלינר (בגרמנית: Arnold Berliner; ‏ 26 בדצמבר 1862  - 22 במרץ 1942) היה פיזיקאי גרמני יהודי.
ביוגרפיה

ברלינר נולד בעיירה על נהר נייסה (כיום בפולין). סיים לימודי פיזיקה באוניברסיטת ברסלאו ב-1886. הוא עבד במעבדות המחקר והפיתוח של AEG.
בסביבות אמצע 1912 הוא מונה על ידי הוצאת ספרינג בברלין לעורך של המגזין המדעי החדש Die Naturwissenschaften (אנ'), בהשראת כתב העת המדעי הבריטי היוקרתי "Nature", שיצא לראשונה לאור בנובמבר 1869. המגזין הגרמני בעריכתו של ברלינר החל לצאת לאור בינואר 1913. בתקופה זאת נהיה ברלינר ידיד קרוב של האימונולוג פול ארליך והכימאי ריצ'רד ווילשטטר .
בשנת 1933, אסטרואיד החגורה הראשית 1018 ארנולדה (אנ'), שהתגלה במצפה הכוכבים של היידלברג על ידי קרל וילהלם ריינמוט (אנ'), נקרא על שמו של ברלינר לרגל יום הולדתו ה-70.
ביוגרפיה > התאבדותו

ברלינר הודח ב-13 באוגוסט 1935 מכתב העת שייסד 22 שנים קודם לכן בגלל המדיניות הגזענית שיישמה הממשלה הנאצית. ההחלטה דווחה בכתב העת הבריטי "Nature" בספטמבר 1935: ”נודע לנו בצער רב שב-13 באוגוסט הודח ד"ר ארנולד ברלינר מעריכת "Die Naturwissenschaften", ללא ספק כתוצאה מהמדיניות כלפי לא-ארים. שבועון מדעי ידוע זה, שלרבות ממטרותיו ותכונותיו יש מן המשותף ל-"Nature", נוסד לפני עשרים ושלוש שנים על ידי ד"ר ברלינר, שהיה מאז העורך והקדיש את כל פעילויותיו לכתב העת, שהוא בעל רמה גבוהה. תחת הדרכתו נהיה כתב העת לַגורם המוּכַּר המביא לקוראים הגרמנים בתחומי המדע נושאים מעניינים וחשובים.”
ברלינר התאבד בברלין יום לפני שצו הפינוי (צו הגירוש למחנה השמדה) נכנס לתוקפו.
ארם סמולינסקי

| --- | --- |

 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מקצוע:  מנתח לב
 תפקיד:  בעבר מנהל מחלקת ניתוחי הלב בבית החולים שיבא
 תואר:  פרופסור
 מרכז מידע לניתוחי לב
 
ארם סמולינסקי הוא פרופסור לרפואה ומנתח לב ישראלי.
ביוגרפיה

ארם קורט סמולינסקי נולד בארץ ישראל. שירת בצה"ל. מ-1968 למד רפואה בבית הספר לרפואה על שם סאקלר באוניברסיטת תל אביב, והשתלם בבית החולים תל השומר במחלקה לניתוחי לב, החל משנת 1975. ב-1976 קיבל רישיון לעסוק ברפואה ובשנת 1983 קיבל תעודת מומחה בתחום כירורגיה של בית-החזה.
כשנה לאחר מכן קיבל סמולינסקי מלגת ההשתלמות של האיגוד האמריקאי הראשי של מנתחי לב (Evarts A. Graham Memorial travelling fellowship) והשתלם במספר מרכזים לניתוחי לב בארצות הברית. ב-1985 חזר למחלקת ניתוחי הלב בתל השומר והחל משנת 1986 כיהן כסגן מנהל המחלקה. בשנת 1991 קיבל מינוי של פרופסור חבר בחוג לכירורגיה במסלול האקדמי באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1994 מונה למנהל המחלקה, תפקיד אותו מילא במשך עשר שנים. בניהולו של פרופסור סמולינסקי המחלקה בתל השומר רכשה שם מוביל ברוב השטחים של ניתוחי לב: ניתוחי מעקפים, ניתוח האאורטה, ניתוחים של מסתמי הלב, ניתוחי לב זעיר פולשניים, וניתוחי לב בתינוקות וילדים. כמו כן קידם את היחידה לניתוחי השתלת הלב והשתלות לב מכני (אותה ניהל פרופסור יעקב ג'יי לביא).
בשנת 2004 פרסם העיתונאי רן רזניק כתבה לפיה קבעו שתי ועדות של משרד הבריאות כי סמולינסקי עזב שני חולים במצב קריטי על שולחן הניתוחים באופן "שאיננו מוסרי". באותה שנה נעצר סמולינסקי ונחשד בקבלת שוחד מחולים ובגנבה. כתב אישום נגדו בפרשה זו הוגש ב-2006. ב-6 בספטמבר 2009 נמצא סמולינסקי זכאי מחמת הספק.
בשנת 2005 פרש מעבודתו בבית החולים שיבא. כיום הוא מנתח פעיל במרכז הרפואי אסותא וכן במרכז בהרצליה.
בשנת 2012 החליט משרד הבריאות, בעקבות ועדה שבררה אירוע מלפני 16 שנה, להתלות את רישיונו של סמולינסקי למשך שלושה חודשים. ערעורו של סמולינסקי על החלטה זו נדחה.
סמולינסקי נשוי ולו ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  רן רזניק‏, מנתח עזב חולים במצב קריטי באמצע הניתוח, באתר וואלה, 12 בדצמבר 2004
↑  רן רזניק, זקוק לניתוח? שלם במזומן לראש המחלקה, באתר הארץ, 17 ביולי 2008
↑  רותי אברהם, פרופ' סמולינסקי זוכה מעבירות שוחד, באתר News1 מחלקה ראשונה, 6 בספטמבר 2009
פ (ת"א) 2825/06 מדינת ישראל נגד ארם סמולינסקי, ניתן ב-6.6.2009
↑  דן אבן, משרד הבריאות ישלול רישיון של מנתח לב בכיר, באתר הארץ, 15 במרץ 2013
↑  אבי בליזובסקי, שיטת ניתוח מעקפים חדשה תאפשר זרימת דם טובה יותר ללב, 13 באפריל 2005, אתר "הידען"
↑  רן רזניק, פרויקט השתלת "הלב המלאכותי" בשיבא: כמחצית מהחולים מתו, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2002
ג'יי ג'ונה ג'יימסון

| --- | --- |
ג'יי ג'ונה ג'יימסון, כפי שהופיע בחוברת Marvel Knight Spider-Man #4 מספטמבר 2004. אמנות מאת טרי דודסון.
ג'יי ג'ונה ג'יימסון, כפי שהופיע בחוברת Marvel Knight Spider-Man #4 מספטמבר 2004. אמנות מאת טרי דודסון.
 סוג:  דמות משנה
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  The Amazing Spider-man #1 (מרץ 1963)
 יוצרים:  סטן לי וסטיב דיטקו
 גילום הדמות:  ג'יי קיי סימונס (סרטי ספיידרמן)
 דיבוב:  דרן נוריס (ספיידרמן: סדרת האנימציה) אד אסנר (ספיידרמן המדהים)
 דיבוב בשפה העברית:  ויקי תבור (ספיידרמן: סדרת האנימציה) אלון שר (ספיידרמן המדהים)
 מידע
 שם אמיתי:  ג'יי ג'ונה ג'יימסון ג'וניור
 כינויים:  ג' ג' ג'יימסון, ג' ג' ג', ראש עיריית ניו יורק
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  עיתונאי, עורך ומנחה בעבר פוליטיקאי ונבחר ציבור
 חבר לשעבר בקבוצה:  הדיילי ביוגל, מגזין לאישה, Talk 616!, עיריית ניו יורק, חדשות ערוץ העובדות
 דמויות קשורות
 משפחה:  ג'יי ג'ונה ג'יימסון האב (אב) בטי ג'יימסון (אם, נחשבת למתה) דייוויד בורנל (דוד/אב חורג, נחשב למת) ג'ואן (אשה ראשונה, מתה) מרלה מדיסון (אשה שנייה, מתה) ג'ון ג'יימסון (בן) ג'רי פרנקלין (גיס) מרתה פרנקלין (אחיינית, מתה) ג'ניפר וולטרס-ג'יימסון (כלה לשעבר)
ג'יי ג'ונה ג'יימסון (באנגלית: J. Jonah Jameson) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. דמותו של ג'יימסון הופיעה לראשונה בחוברת #1 The Amazing Spider-man מ-1963, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
ג'יי ג'ונה ג'יימסון הוא העורך הראשי של העיתון הבדיוני "הדיילי ביוגל" בו עובד פיטר פארקר כצלם המומחה בצילום קרבות של גיבורי-על ונבלי-על, ובמיוחד של האלטר אגו שלו, ספיידרמן. דמותו היא דמות של אדם מיושן ושמרן בדעתו. הוא בז לגיבורי העל באופן כללי ושונא את ספיידרמן בפרט. הוא מאמין שספיידרמן גרוע לפחות כמו הנבלים בהם הוא נלחם, ועושה ככל שביכולתו כדי להציג אותו כאויב הציבור.
בסדרה המצוירת משנות התשעים דבר זה נבע מרצח של אשתו בידי רעול פנים שעבר בשביל המאפיה, שלאחר שהם לא הצליחו להשתיקו, כשפרסם עליהם כתבה. 
כמו כן, בסדרה עצמה עבד גם כבלש באחד הפרקים לאחר שרובי רוברטסון הופלל על ידי הוורד וטומסטון.
דמותו של ג'יימסון מדורגת במקום ה-46 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את דמותו בסרטי הלייב אקשן של ספיידרמן מגלם השחקן ג'יי קיי סימונס. בישראל, ויקי תבור דיבב את ספיידרמן בסדרת האנימציה משנות ה-90 ואלון שר דיבב את ספיידרמן בסדרת האנימציה "ספיידרמן המדהים" (2008-2009).
הערות שוליים

↑  The 50 Greatest Comic Book Characters, 23 באוגוסט 2019
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרנט מוריסון

| --- | --- |

 לידה:  31 בינואר 1960 (גיל: 64) גלאזגו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  סקוטלנד 
 מקום לימודים:  Allan Glen's School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  קומיקס גיבורי-על, מדע בדיוני
 זרם ספרותי:  ספרות פוסטמודרנית
 יצירות בולטות:  אנימל מן דום פטרול The Invisibles  ניו אקס-מן JLA זניט אולסטאר סופרמן ארקהם אסיילום
 הושפע מ:  אלן מור טרנס מק'קנה אליסטר קראולי חורחה לואיס בורחס פיליפ ק. דיק ויליאם ס. בורוז רוברט אנטון וילסון
 השפיע על:  ג'רארד ויי ג'ונתן היקמן מארק מילר האחיות וצ'אוסקי מארק וייד
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית פרס אייזנר פרס הארווי פרס איגל פרס אינקפוט
 www.grantmorrison.com
 
גרנט מוריסון, MBE (באנגלית: Grant Morrison; נולד ב-31 בינואר 1960) הוא קומיקסאי, סופר, תסריטאי, ומחזאי סקוטי. הוא מוכר בזכות הנרטיבים הלא-ליניאריים שלו ובנטיותיו לתרבות-הנגד בריצותיו על הכותרים אנימל מן, דום פטרול, באטמן, גרין לנטרן, פלאש וסופרמן אצל די.סי. קומיקס, ‏"The Invisibles"‏ (אנ') בהוצאת ורטיגו, אקס-מן החדשים בהוצאת מארוול, וכן תרומותיו ל-"2000AD" (אנ'). מוריסון אף שימש כעורך הראשי של מגזין הקומיקס "Heavy Metal" (אנ') וכיום משמש כיועץ למגזין. מוריסון הוא שותף ליצירה של סדרת הטלוויזיה "האפי!" של ערוץ SYFY בכיכובם של כריסטופר מלוני ופאטון אוסוולט המבוססת על הקומיקס באותו השם שיצר עבור אימג' קומיקס, וכן סדרת הטלוויזיה עולם חדש מופלא על פי ספרו של אלדוס האקסלי. מוריסון הוא גם שחקן מזדמן, כשהופעתו האחרונה הייתה הופעת אורח קצרה כשדר חדשות בסרט אימה "Mom and Dad"‏ (אנ') משנת 2017, בה כיכבו ניקולס קייג' וסלמה בלייר.
ראשית חייו

גרנט מוריסון נולד בגלאזגו שבסקוטלנד בשנת 1960. הוא התחנך בבית הספר של אלן גלן שם תיק העבודות הראשון שלו נדחה על ידי המורה להדרכת קריירה, שעודד אותו לעבוד בבנק במקום. עבודותיו שפורסמו לראשונה היו רצועות של "Gideon Stargrave" ל"Near Myths" בשנת 1978 (כשהיה כבן 17), אחד הקומיקסים האלטרנטיבים הראשונים בבריטניה. עבודותיו הופיעו בארבעה מתוך חמשת הגיליונות של "Near Myths" והוא קיבל זריקת עידוד למצוא עבודות נוספות בתחום הקומיקס. זה כלל רצועת קומיקס שבועי, קפטן קלייד, גיבור-על מובטל שבסיסו בגלאזגו, עבור "The Govan Press", עיתון מקומי, וכן גליונות שונים של "Starblazer" של הוצאת DC Thomson, גרסת מדע בדיוני לכותר "Commando" של אותה הוצאה.
קריירה > שנות השמונים

מוריסון בילה חלק גדול מתחילת שנות השמונים בסיור והקלטות עם להקתו "The Mixers", וכתב מדי פעם את "Starblazer" עבור DC Thomson ותרם לכותרי אינדי שונים בבריטניה. בשנת 1982 הוא הגיש הצעה לדי.סי קומיקס שכללה את ליגת הצדק ואת האלים החדשים של ג'ק קירבי שכותרתה "הביאה השנייה", אך היא לא הוזמנה. לאחר שכתב את "The Liberators" עבור הוצאת Warrior בשנת 1985, הוא החל לעבוד עבור מארוול בריטניה בשנה שלאחר מכן. שם הוא כתב מספר רצועות קומיקס למגזין "דוקטור הו", האחרון שלו בשיתוף פעולה עם בריאן היץ', כמו גם ריצה על רצועת "Zoids" ב"ספיידרמן וזוידס". בשנת 1986 פורסם גם העבודה הראשונה של מוריסון על "Future Shocks" עבור 2000AD.
הסדרה הרצה הראשונה של מוריסון החלה בשנת 1987, כאשר הוא וסטיב יואל יצרו את "Zenith" עבור 2000AD.
עבודתו של מוריסון על "Zenith" הביאה אותו לידיעת עורכי DC Comics, שביקשו ממנו לעבוד עבורם. הם קבלו את ההצעות של מוריסון עבור אנימל מן דמות לא מאוד מוכרת מן העבר של DC שהופעתו האחרונה הבולטת הייתה קמע במשבר בעולמות אינסופיים, ובגיליון באטמן.
אנימל מן העמיד את מוריסון על המפה, בקנה אחד עם מה שמכונה לעיתים "הפלישה הבריטית" של קומיקס אמריקאי, יחד עם סופרים כמו ניל גיימן, פיטר מיליגן, ג'יימי דלאנו ואלן מור, שפתח ב"פלישה" עם עבודתו על היצור מן הביצה.
לאחר שהרשים עם עבודתו על אנימל מן, התבקש מוריסון לקחת לידיו את דום פטרול, והחל את התפנית הסוריאליסטית שלו על ז'אנר גיבורי העל איתם עם גיליון מספר 19 בשנת 1989. בריצתו של מוריסון על דום פטרול הוא הציג מושגים כמו דאדאיזם ואת כתביו של חורחה לואיס בורחס בגליונות הראשונים. די.סי. פרסמה גם את "Arkham Asylum: A Serious House on Serious Earth" בשנת 1989 כרומן גרפי בן 128 עמודים שצויר על ידי דייב מקין, "פולש" בריטי נוסף. היסטוריון הקומיקס לס דניאלס ציין בשנת 1995 כי "ארקהם אסיילום הייתה להצלחה חסרת תקדים, הספר מכר 182,166 עותקים בכריכה קשה ועוד 85,047 בכריכה רכה."
בזמן שעבד עבור DC קומיקס באמריקה, מוריסון המשיך לתרום לכותרי אינדי בריטיים, וכתב את "St. Swithin's Day" עבור הוצאת Trident. העיסוק בקומיקס שהיה אנטי-מרגרט תאצ'ר היו שנויים במחלוקת, ועוררו פולמוס בעיתונות ותלונה רשמית מצד חבר הפרלמנט השמרני טדי טיילור.
המחלוקת נמשכה עם פרסום "הרפתקאותיו החדשות של היטלר" במגזין המוזיקה והלייף סטייל הסקוטי "Cut" בשנת 1989, בשל השימוש בו עושה מוריסון בגרסה בדיונית של אדולף היטלר כדמות ראשית. הקומיקס לא הסתיים כאשר הוצאת Cut נסגרה, והסדרה הודפסה מחדש והושלמה בספין אוף של 2000AD מהוצאת Fleetway בשם "Crisis".