stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנקים
אמנות וארכיטקטורה > המרובינגים

מעט מאוד נשאר מהארכיטקטורה הפרנקית בימי המרובינגים. כתביו של גרגוריוס מטור מהללים את הכנסיות של ימיו, שנבנו בעיקר מעץ והשתמשו בצורת הבזיליקה המקובלת באותו הזמן. הדוגמה הטובה ביותר לארכיטקטורה מרובינגית ששרדה עד היום היא בית טבילה בעיר פואטייה, מבנה קטן בעל שלושה אפסיסים. בדרום צרפת ישנם מספרי בתי טבילה נוספים מהתקופה ששרדו.
עיקר האמנות המרובינגית ששרדה היא בצורת תכשיטים, כלי נשק מעוטרים ולבוש, שנמצאו באתרי קבורה פרנקים, כמו הקבר של המלכה ארגונד, שהתגלה בשנת 1959. לא נשארו כתבים מעוטרים רבים מהתקופה, אולם המעטים ששרדו מכילים ייצוגים זואומורפים רבים. בהשוואה לאמנות של אותה התקופה מהאיים הבריטיים, העבודות הפרנקיות מראות שימוש רציף יותר של הסגנון העתיק ורמה נחותה יותר של עיצוב וייצור. אולם העבודות ששרדו הן כל כך מעטות שיכול להיות שהן לא מייצגות את היכולת הטובה ביותר של האמנים הפרנקים.
אמנות וארכיטקטורה > הקרולינגים

העבודות שנעשו במרכזים הראשיים של הרנסאנס הקרולינגי מייצגות שינוי גדול מאלו של המרובינגים, והן גם שרדו בכמויות גדולות יותר. האמנויות הוויזואליות והספרותיות מומנו ועודדו על ידי קרל הגדול, שייבא אמנים מארצות אחרות כשהיה בכך צורך. ההתפתחויות הקרולינגיות היו מכריעות במובנים רבים לכיוון העתידי של האמנות המערבית.
המונומנט החשוב ביותר של הארכיטקטורה הקרולינגית ששרד עד היום הוא הקפלה הארמונית בקתדרלת אאכן המהווה עיבוד של בזיליקת סן ויטאלה ברוונה, ממנה אף הובאו חלק מהעמודים.
כתבים מעוטרים ולוחות שנהב מהתקופה הקרולינגית שרדו בכמויות סבירות, והם מתקרבים לאיכות של אלו מקונסטנטינופול.
הערות שוליים

↑  ראשיתה של אירופה: מערב אירופה בימי הביניים המוקדמים, האוניברסיטה הפתוחה, תשס"ג, כרך ב, יחידה 3 (כתבה: אורה לימור), עמ' 17
| היסטוריה של צרפת |
| --- | --- | --- |
| גאלים | גאליה • גאלים • גאליה נארבוננסיס • גאליה אקוויטניה • מלחמת גאליה • גאליה בלגיקה |  |
| פרנקים | פרנקים • האימפריה הפרנקית • השושלת המרובינגית • השושלת הקרולינגית • האימפריה הקרולינגית • פרנקיה המערבית |  |
| צרפת המלוכנית | ממלכת צרפת • צרפת בימי הביניים • צרפת בעת החדשה המוקדמת • המהפכה הצרפתית |  |
| קיסרות צרפת | הרפובליקה הראשונה • הקיסרות הראשונה • הרסטורציה של ממלכת צרפת • המונרכיה של יולי • הרפובליקה השנייה • הקיסרות השנייה • הרפובליקה השלישית • צרפת של וישי |  |
| צרפת אחרי מלחמת העולם השנייה | צרפת החופשית • הממשלה הזמנית • הרפובליקה הרביעית • הרפובליקה החמישית |  |
פורטל צרפת צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550751205171  GND: 4071340-4  NKC: ph117574
נאשמרקט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית, שוק 
 כתובת:  Wienzeile, 1060 Wien 
 מיקום:  וידן 
 מדינה:  אוסטריה 
 קואורדינטות:  48°11′56″N 16°21′49″E﻿ / ﻿48.1989°N 16.3636°E﻿ / 48.1989; 16.3636
 www.naschmarkt-vienna.com
  (למפת וינה מוגדלת) נאשמרקט(למפת וינה רגילה) נאשמרקט
 
דוכן טיפוסי בנאשמרקט
הנאשמרקט (בגרמנית: Naschmarkt) הוא השוק העירוני הגדול והתיירותי ביותר בווינה. הוא ממוקם ברובע השישי של העיר, ברחוב וינציילה (Wienzeile), לאורך גדר נהר וין, ומשתרע על אורך של כ-1.5 קילומטרים.
היסטוריה

השוק פעיל עוד מהמאה ה-16, אז שימש בעיקר למכירת חלב, שהוחזק בבקבוקים שהוכנו מעצי מילה (בגרמנית: Aschen, אשן) ובעקבות זאת ניתן לו הכינוי אשנמרקט (Aschenmarkt), אשר על פי הדעה הרווחת התגלגל ברבות הימים לשמו הנוכחי - נאשמרקט. אף על פי כן, בתחילת דרכו כונה בשם קרטנטורמרקט (Kärntnertormarkt) על שם גשר קרטנטור (Kärntnertorbrücke) ששכן בקרבתו. משנת 1793 ואילך הפך השוק לאזור מסחר עיקרי בעיר, כאשר כל הפירות והירקות שהובאו לעיר בעגלות חויבו להימכר בשוק.
כיום, ניתן למצוא בשוק פירות וירקות רבים מכל רחבי העולם, עשבי תיבול, גבינות, מאפים מיוחדים, בשרים ופירות ים. בנוסף לכך, לאורך השוק ממוקמות מסעדות קטנות המגישות אוכל וינאי מסורתי (שניצל וקייזרשמרן), לצד מסעדות המגישות אוכל מהמטבח האסייתי (סושי) והמזרח-תיכוני (קבב, חומוס). החל משנת 1977 בימי שבת מתקיים בקצה השוק שוק פשפשים של מוצרי יד שנייה.
פ.צ. קלן (כדורגל נשים)

המועדון קלן (בגרמנית: 1. FC Köln Frauenfußball) הוא מועדון הספורט הגדול ביותר בקלן שבנורדריין-וסטפאליה. המועדון הוקם ב-13 בפברואר 1948 כאיחוד של שני מועדוני הכדורגל קלנר ושולץ. קבוצת הנשים של המועדון הוקמה ב-1 ביולי 2009, כשהמועדון בראוור פולהיים עבר לקלן בכדי שהיסטוריית המועדון תמשיך. מועדון זה הוקם ב-1 ביולי 2000 כמחלקת הנשים של המועדון גרון-וייס בראוויילר. נכון לעונת 2023/24, משחק המועדון בבונדסליגה לנשים, ליגת הנשים הבכירה בגרמניה, ומארח את משחקיו הביתיים באצטדיון פרנץ קרמר.
היסטוריה > גרון-וייס בראוויילר (מ-1974 עד 2000)

מייר ייסד מרכז אימונים שממנו קמה מחלקת הנשים של גרון-וייס בראוויילר. במהלך 20 השנים הבאות אימן מייר את הקבוצה, שבאותם ימים שיחקה בליגת מרכז הריין, ליגת העל הגרמנית. הקבוצה ירדה ליגה פעמיים בלבד, בשנים 1980 ו-1986, ובפעמיים הללו הצליח לשוב לליגה הבכירה באופן מיידי. ב-1987 הפכה מחלקת הנשים במועדון לקבוצה עצמאית והמסלול להצלחה נסלל בפני המועדון. בין השנים 1989-1991 זכתה הקבוצה בגביע מרכז הריין 3 עונות ברצף. עם זאת, העפלה לבונדסליגה שהוקמה ב-1990 עדיין לא הושגה.
המועדון עשה זאת שוב ב-1991 וכן היה חלק מהסנסציה הגדולה ביותר בהיסטוריית הגביע הגרמני לנשים באותה שנה. בראוויילר היה למועדון היחיד מהליגה השנייה שזכה בגביע, אחרי ניצחון 1:0 על זיגן(גר'), אלופת הבונדסליגה המכהנת. שנה לאחר מכן המועדון קבע את השיא לעונת הבכורה הטובה ביותר. הירוקים-לבנים הגיעו עד לגמר הליגה בו הפסידו 2:0. בתחילת שנות התשעים, יריבות גדולה התפתחה בין המועדונים בראוויילר וזיגן. ב-1993, בראוויילר הפסידה בפנדלים לזיגן בגמר הגביע.
פרידהלם פרוייליך מונה למאמן הקבוצה בקיץ 1993. באותה עונה הפסיד המועדון את האליפות לזיגן, אך זכה בגביע ובסופר-קאפ נגד זיגן. בפברואר 1994 הוקם טורניר גביע האלן(אנ') ובראוויילר הייתה הראשונה לזכות בו. מעמדה של בראוויילר כסגנית הנצחית בליגה המשיך להתייצב עם השנים, וב-1995 הם הפסידו בגמר הליגה לפ.ס.וו פרנקפורט אחרי שהמועדון ניצח בקבוצה הצפונית לראשונה. בתחילת 1996, הנס-יורגן טרישקוס(אנ') מונה למאמן הקבוצה. תחתיו, הקללה סוף-סוף הובסה בשנת 1997: בראוויילר ניצחה את רומלן-קלדנהאוזן(אנ') בגמר הליגה והפכה לאלופת גרמניה. שבוע לאחר מכן המועדון זכה בגביע בניצחון 3:1 על איינטרכט ריין(אנ'). בראוויילר גם זכתה בסופרקאפ בפעם השנייה.
לאחר שסיימה במקום הרביעי בבונדסליגה, בראוויילר הייתה בסכנת ירידה ב-1999, כשהיא משתפת כדורגלניות צעירות מבדרך כלל. במחזור האחרון של העונה ניצל המועדון מירידת ליגה, בעזרת ניצחון 1:0 על הייקה ריין.
היסטוריה > בראוויילר פולהיים (מ-2000 עד 2009)

ב-1 ביולי 2000 הפכה מחלקת כדורגל הנשים של גרון-וייס בראוויילר למועדון הספורט בראוויילר פולהיים. במושגים ספורטיביים, המועדון היה מוכרח לרדת במורד הליגות לאחר שהגיע לשיאו, במיוחד לאחר עזיבתן של בטינה ויגמן ומארן מיינרט לליגת העל האמריקאית לנשים. ב-2003 חזר פרידהלם פרוייליך לאימון הקבוצה, אך הוא לא הצליח למנוע את ירידת הליגה שלה ב-2004.
בראוויילר החלה לקחת חלק בבונדסליגה השנייה שזה עתה הוקמה. הקבוצה הבטיחה את אליפות הליגה הצפונית ובכך העפילה חזרה לבונדסליגה. בעונה זו בבונדסליגה, הצליח המועדון לשרוד בליגה בזכות תיקו 1:1 נגד זינדלפינגן(אנ') במחזור הסיום. לאחר שכמה מהשחקניות החשובות בקבוצה פרשו ממשחק פעיל, הקבוצה נאלצה לפתוח את עונת 2006/07 עם קבוצה חלשה מבחינה תחרותית. וכך, מבלי להשיג אפילו נקודה אחת במהלך העונה, נשרה הקבוצה חזרה לבונדסליגה השניה.
ההתדרדרות הספורטיבית של המועדון המשיכה גם בחטיבה הדרומית של הבונדסליגה השנייה. ב-9 באפריל 2008, המועדון נאלץ להגיש בקשה לחדלות פירעון בשל תביעות מס מרשות המיסים(אנ'). הקבוצה סיימה את העונה במקום האחרון בליגה ונשרה לרגיונליגה המערבית. בעונת 2008/09 זכתה הקבוצה באליפות הליגה האזורית בשלב מוקדם של העונה. ב-1 ביולי 2009 עברה הקבוצה לידי מועדון הספורט פ.צ. קלן.
היסטוריה > פ.צ. קלן (מ-2009)

הקבוצה התחזקה לקראת עונת 2009/10. הגעתה של אלופת העולם סוניה פוס(אנ') מדיסבורג(אנ'), מחזיקת הגביע הגרמני וגביע UEFA לנשים, קיבלה את מלוא תשומת הלב.
על-פי הודעות לעיתונות והודעות מועדון מאותה תקופה, מטרת הקבוצה הייתה העפלה חזרה לבונדסליגה. הקבוצה כמעט והגשימה את מטרתה בעונת 2010/11, אך סיימה במקום השני בטבלה מאחורי פרייבורג(אנ'). שנתיים לאחר מכן, סיימה הקבוצה שוב במקום השני, הפעם מאחורי הופנהיים. התוצאה נקבעה רק במחזור האחרון, כשהקבוצה סיימה בתיקו 3:3 נגד הופנהיים אל מול כמות משוערת של כ-3,000 צופים. גם בעונה שלאחר מכן נאלצה הקבוצה להתפשר על המקום השני בטבלה, כשסיימה במרחק 9 נקודות מאחורי זאנד(אנ').
בעונת 2014/15 השיג המועדון את ההעפלה הנכספת לבונדסליגה. במחזור ה-18 הבטיחה הקבוצה את העפלתה וזכתה באליפות הליגה השנייה, בניצחון 4:1 על קבוצת המילואים של פרנקפורט(גר'). ב-12 בנובמבר 2015 פוטר המאמן וילי ברוייר(גר') מאימון הקבוצה, לצד עוזרת המאמן ביאנקה רך(גר'), וניקו רסה מונה למאמנה הזמני של הקבוצה. ב-1 בדצמבר 2015 מונה מרכוס קוהן למאמן הקבוצה, כשרסה הופך לעוזרו. עם זאת, חילופי המאמנים לא סייעו לקבוצה, שסיימה את העונה בירידה לליגה השנייה.
בעונת 2016/17 מונה ברוייר שוב למשרת המאמן כשרסה נשאר במשרתו. המועדון סיים במקום השני בחטיבה הדרומית של הבונדסליגה השנייה, וכיון שהאלופה הייתה קבוצת המילואים של הופנהיים - שלא הייתה זכאית להעפלה, העפילה הקבוצה לבונדסליגה לקראת עונת 2017/18. העונה הבאה הסתיימה באכזבה, כשהפסד 2:0 לורדר ברמן(אנ') במחזור האחרון, הוביל לירידת קלן לבונדסליגה השנייה שכעת הורכבה מחטיבה אחת. בעונה שלאחר מכן, שוב העפילה קלן לבונדסליגה, ושמרה על מקומה בבונסדליגה תודות להפרש שערים עדיף. ב-1 בינואר 2020 פרש ברוייר מתפקיד המאמן שישה חודשים מוקדם מהמתוכנן, כשסאשה גלאס ממונה למחליפו.
סגל הקבוצה

משחקת בקבוצת המילואים
תארים והישגים > קבוצת בוגרות > גרון-וייס בראוויילר

אליפות גרמניה(גר'): 1997(אנ')
הבונדסליגה לנשים (צפון): 1995, 1996, 1997
הגביע הגרמני לנשים: 1991, 1994, 1997
הסופרקאפ הגרמני(אנ'): 1994, 1997
גביע האלן(אנ'): 1994 (לא רשמי)
הרגיונליגה לנשים המערבית(אנ'): 1991
תארים והישגים > קבוצת בוגרות > בראוויילר פולהיים

הבונדסליגה השנייה (צפון): 2005
הרגיונליגה לנשים המערבית(אנ'): 2009
תארים והישגים > קבוצת בוגרות > פ.צ. קלן

הבונדסליגה השנייה (דרום): 2015, 2021
תארים והישגים > קבוצות הנוער

קבוצת המילואים
הרגיונליגה לנשים המערבית(אנ'): 2017, 2022
ליגת מרכז הריין: 2011, 2013
קבוצת הנוער
ליגת הנערות הצפון-מערבית(גר'): 2017, 2018
קבוצות המילואים והנוער

קבוצת המילואים של המועדון החלה להשתתף בליגת מרכז הריין האזורית בעונת 2009/10, בה הם זכו באליפות באופן מיידי. הקבוצה זכתה גם באליפות ליגת ההתאחדות של מרכז הריין, ובכך העפילה לרגיונליגה המערבית(גר') לקראת עונת 2011/12. בעונה זו נשרה הקבוצה חזרה לליגת מרכז הריין, ובעונה שלאחר מכן העפילה שוב לרגיונליגה. בעונת 2013/14 סיימה הקבוצה במקום ה-11, מה שהספיק בכדי להישאר בליגה. בשלוש העונות הבאות סיימה הקבוצה במקומות השלישי, השני והראשון בטבלה, ובכך העפילה לבונדסליג השנייה לקראת עונת 2017/18. בעונתה הראשונה בבונדסליגה השנייה, נשרה הקבוצה חזרה לרגיונליגה ארבעה מחזורים לתום העונה. ב-4 העונות שלאחר מכן השתתפה ברגיונליגה, ובעונת 2022/23 שיחקה בבונדסליגה השנייה, כשבתום עונה זו נשרה שוב לרגיונליגה.
הערות שוליים

↑  תיזכר לדיראון בדפי ההיסטוריה: בראוויילר סיימה עונה ללא נקודות, באתר ההתאחדות הגרמנית
↑  בראוויילר פולהיים עם חדלות פירעון, באתר ההתאחדות הגרמנית
↑  סוניה פוס עוברת למועדון בבעלות החדשה, באתר womensoccer.de
↑  קלן חוזרת לבונדסליגה, באתר ההתאחדות הגרמנית
↑  גלאס מונה למאמן קלן, באתר קלן
↑  סגל הקבוצה, באתר soccerdonna.de
טיטוס פומפוניוס אטיקוס

| --- | --- |
 לידה:  נובמבר 110 לפנה"ס רומא העתיקה 
 התאבד:  31 במרץ 32 לפנה"ס (בגיל 77) רומא, רומא העתיקה 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 בן או בת זוג:  Pilia (56 לפני הספירה–?) 
 
טיטוס פומפוניוס אטיקוס (באנגלית: Titus Pomponius Atticus; ‏109 לפנה"ס – 32 לפנה"ס), חבר בולט במעמד הפרשים וידידו הטוב של מרקוס טוליוס קיקרו. אחותו הייתה נשואה לאחיו הצעיר של מרקוס, קווינטוס טוליוס קיקרו.
אסופה של חלופת המכתבים של קיקרו עימו קובצה לספר מכתבים לאטיקוס.
תולדות חייו

אטיקוס נולד בשנת 109 לפנה"ס למשפחה רומאית עתיקה ממעמד הפרשים, אביו שהיה אדם אמיד סיפק לאטיקוס חינוך מקיף. אטיקוס הצטיין בלימודיו שבמהלכם יצר קשרי חברות עם גאיוס מריוס הבן וקיקרו.
אטיקוס היה חברו של טריבון הפלבס פובליוס סולפיקיוס רופוס וכשזה נרצח בשנת 88 לפנה"ס אטיקוס מצא עצמו במצב קשה שכן דודניתו הייתה נשואה לאחיו של רופוס. מכיוון שאטיקוס הבין שהוא לא יוכל לשהות ברומא בלי לבחור באחד הצדדים בסכסוך בין לוקיוס קורנליוס סולה לבין לוקיוס קורנליוס קינה ומכיוון שלא רצה להתערב בפוליטיקה בחר להגר לאתונה שם יכל להחיות בביטחון, אולם למרות גישה זאת הוא הגיש עזרה כספית לחברו מריוס כשזה היה בגלות.
אטיקוס העביר את רוב הונו לאתונה, שם הפך לאהוב בני העיר בזכות המתנות שהרעיף על אזרחיה והעובדה שתמיד היה מוכן להלוואות כסף ללא ריבית לעיר בשעת דוחק. העיר העניקה לאטיקוס כל תואר כבוד אפשרי והקימה לכבודו פסלים כמו כן הוצעה לו לקבל אזרחות אתונאית, הצעה שהוא סירב לה מכיוון שחשש שצעד כזה יביא לאובדן אזרחותו הרומאית.
כשסולה הגיעה לאתונה בשנת 86 לפנה"ס הוא התרשם מאטיקוס והפך אותו לחלק מפמלייתו כששהה בעיר, שסולה התכונן לחזור לאיטליה לשם המשכת מלחמת האזרחים הוא ניסה לשכנע את אטיקוס להצטרף אליו אולם הוא סירב מכיוון שלא רצה לנקוט לטובת אחד הצדדים בסכסוך.
למרות שהתגורר באתונה הוא עדיין התעניין במצב הפוליטי ברומא והגיש עזרה לחבריו שם, אטיקוס שלח לקיקרו תמיכה כספית בסכום של 2,000 ססטרטיוס ושהמצב הפוליטי ברומא התייצב הוא חזר לעיר בשנת 65 לפנה"ס.
ששב לרומא אטיקוס המשיך במנהגו של הימנעות ממעורבות פוליטית ולכן בחר לשמור על עמדה נייטרלית בסכסוכים בין הפלגים בעיר ולא לחפש לעצמו משרה פוליטית. אטיקוס הפך לאיש עשיר עוד יותר כשירש את הונו של דודו וקשרו עם קיקרו התהדק לאחר שאחותו נישאה לקווינטוס, אחיו של קיקרו.
כשמלחמת האזרחים פרצה בשנת 49 לפנה"ס בין יוליוס קיסר לפומפיוס אטיקוס, שהיה נאמן לדרך חייו של אי התערבות פוליטית, נשאר ברומא ולא הצטרף לאף צד אולם הוא סיפק כספים לחבריו שנלחמו לצידו של פומפיוס. כנראה כתוצאה מהניטראליות שלו קיסר לא החרים את רכושו שהוא כבש את רומא ואף שחרר, על פי בקשתו של אטיקוס, את אחותו ומשפחתה שאותם לקח בשבי בזמן המלחמה כנגד פומפיוס.
אחרי רציחתו של קיסר אטיקוס תמרן את עצמו בין רוצחי קיסר לטריומווירט השני, הוא סירב להצעתם של הקושרים לגייס כספים בשבילם, אולם כשרוצחי קיסר גורשו לפרובינקיות המזרחיות הוא שלח אליהם סיוע כספי צנוע. אחרי שמרקוס אנטוניוס הובס במוטינה הוא סייע לבני ביתו כאשר אויביהם רדפו אותם ברומא.
כאשר הטריומווירט השני השתלט על רומא הוצא קיקרו להורג בהוראת אנטוניוס, ואטיקוס פרש מן החיים הציבוריים בגלל חברותו רבת השנים עמו, אולם אנטוניוס כתב אליו והרגיע אותו שאין בכוונתו לפגוע בו. אחרי קרב פיליפי, שבו רוצחיו של קיסר הובסו, הוא סייע לכמה מהם.
קייקיליה אטיקה, בתו של אטיקוס, נישאה בשנת 36 לפנה"ס למרקוס ויפסניוס אגריפה שהיה בכיר מצביאיו של אוקטביאנוס. הנישואים אורגנו על ידי אנטוניוס. למרות חברותו הקרובה עם קיקרו אטיקוס הפך לתומכו של אוקטביוס והיה קרוב במיוחד לחתנו, ויפסניה אגריפינה נכדתו נישאה לטיבריוס בנו החורג של אוקטביאנוס. אטיקוס נפטר בשנת 32 לפנה"ס.
בחיבורו של אטיקוס, "ספר השנים", הוא ערך טבלה כרונולוגית של היסטוריה עולמית בדגש על ההיסטוריה הרומית. על סמך מחקר מקיף, הוא הכין גם אילנות יוחסין של בתי אב רומיים בולטים, כמו האימיליים והפאביים. אטיקוס כתב גם מונוגרפיה ביוונית על הקונסולט של קיקרו.
הערות שוליים

↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, עמ' 535.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257906005171  PLWABN: 9810598467405606  BIBSYS: 90642457  BNE: XX1509298  BnF: cb12390277z (data)  CiNii: DA06693635  GND: 118504940  ICCU: MILV055179  ISNI: 0000 0003 5609 8695  LCCN: n85143752  NKC: jn20010525029  NLA: 35812241  NLG: 102721  NTA: 070730172  SELIBR: 390208  SUDOC: 034363912  Trove: 1098840  VcBA: 495/37156  VIAF: 178490045   WorldCat (עם VIAF): 178490045
שמאי קפלן

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1939 כ' בשבט תרצ"ט תל אביב
 נהרג:  8 ביוני 1967 (בגיל 28) כ"ט באייר תשכ"ז סיני, מצרים 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1957–1967 (כ־10 שנים)
 דרגה:    רב-סרן
 עיטורים
   עיטור העוז
 
מצבתו של שמאי קפלן בבית הקברות הצבאי קריית שאול
שמאי קפלן (9 בפברואר 1939 – 8 ביוני 1967) היה קצין צה"ל בדרגת רב-סרן שנהרג במלחמת ששת הימים, בה לחם כמפקד פלוגה וכסמג"ד 82 בחטיבה 7. עוטר בעיטור העוז.
ביוגרפיה

קפלן נולד בתל אביב, בנם של דבורה ושמואל. אביו היה פעיל באצ"ל ומאסירי המחתרות. גדל ברמת גן ולמד בתיכון אהל שם. בכיתה י' עבר ללמוד בבית הספר החקלאי כדורי.
במאי 1957 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בחיל השריון. סיים קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שירת כמפקד מחלקה מבצעית, מפקד מחלקה בקורס קצינים, קצין מבצעים גדודי וחטיבתי. פיקד על פלוגת טנקי צנטוריון בגדוד 82, כמפקד פלוגה מצטיין נבחר להוביל מארב בגזרת תל דן לכוחות סורים במהלך המלחמה על המים ב-1964. מארב זה נכשל כאשר הטנקים לא הצליחו לפגוע בטנקי הפנצ'ר הסוריים בנוחיילה (10 ימים מאוחר יותר הצליחו לפגוע בהם ושרידיהם עומדים עד היום בנוחיילה), ומפקד גייסות השריון, ישראל טל, הורה לפרסם תחקיר שמצא את קפלן כאחראי לכישלון. קפלן המשיך בשירות קבע בצבא, וב-1965 הוביל לפגיעה מוצלחת ממרחק 6 ק"מ בטנקים ובכלים הסוריים שפעלו להטיית מקורות הירדן בגזרת בית המכס. הוא שימש מדריך בקורס קצינים ומפקד פלוגה בקורס.
בפרוץ מלחמת ששת הימים פיקד על פלוגה ה' של קורס קציני שריון, שצורפה לגדוד 82 של חטיבה 7 ולחמה במסגרת אוגדה 84. במהלך המלחמה מונה לסמג"ד 82, עקב נפילתו של אלי גלובוס, וזאת במקביל לתפקידו כמ"פ ה'. בהמשך הקרבות קפלן נפצע אך המשיך להילחם, עד שנהרג בקרב מערבית לביר גפגפה בסיני. על פועלו עוטר בצל"ש הרמטכ"ל שהומר בהמשך לעיטור העוז. הוא היה אחד מגיבורי הספר "חשופים בצריח" של שבתי טבת.
תיאור המעשה: במלחמת ששת הימים פקד רס"ן שמאי קפלן ז"ל על פלוגת טנקים. בקרב על מערכי רפיח הוביל את פלוגתו להסתערות, נפצע בידיו, אך לא הסכים שיעבירוהו לטיפול רפואי. בהמשך הלחימה דרך מערכי שיך-זווד, ג'בל-ליבני ועל ציר ביר-גפגפה-איסמעיליה, פקד על פלוגתו בהעזה ובאומץ לב. ביום הרביעי ללחימה, בקרב עם שריון אויב, נפגע ונהרג. על מעשה זה הוענק לו : עיטור העוז ניסן תשל"ג אפריל 1973
קפלן היה נשוי לנאוה ואב לבן ובת, שנולדה זמן קצר לאחר שנהרג.
לאחר נפילתו נקבר בבית הקברות לשעת חירום ליד קיבוץ בארי. במאי 1968 הועבר ארונו לקבורה בבית הקברות הצבאי קריית שאול.
אנדרטה לזכרו הוקמה סמוך למקום נפילתו בסיני. האנדרטה עשויה לוחות מתכת, ולמרגלותיה תרמילי פגזים קרועים וקסדות פלדה. בחזית האנדרטה מוצב לוח מתכת, ועליו תיאור הקרב שבו נהרג. לאחר פינוי סיני הועברה האנדרטה ליער המגינים.
הערות שוליים

↑  נחמיה בן-חור, הבריחה הגדולה, הוצאת בורסי, 1993, עמ' 122
↑  יוסף ארגמן, "מלחמת הצללים: 25 פרשיות מודיעין וביטחון בישראל: הסיפור המלא", הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמ' 285-301
↑  על האנדרטה באתר מועצת מטה יהודה
| מעוטרי עיטור העוז במלחמת ששת הימים |
| --- | --- | --- |
| חזית הדרום | שמואל אורן • ז'ק אלימלך • אהוד אלעד (נ) • יצחק דותן • ישראל הוברמן • חיים שטיין • עזרא וישניא • ישראל זולברג (נ) • יעקב חסדאי • יוסף טמיר • אורי ישראלי (נ) • מאיר כהן (נ) • יצחק לוי • שמואל ליבנוירט • רפאל כץ (נ) • אריה מאיר (נ) • אברהם מוניץ • זאב נתיב • דוד פלץ (נ) • חיים פניכל (נ) • שמאי קפלן (נ) |  |
| ירושלים והשומרון | זרח אפשטיין • שלמה אפשטיין (נ) • יגאל ארד • שלום דוד • אשר דר • יעקב חץ • צבי סדן • גיורא צחור • חיים רוסק (נ) • ישראל שינדלר |  |
| חזית הצפון | אפרים יצחקיאן (נ) |  |
| חיל האוויר | אריה בן-אור (נ) • אמנון גלעד • כוכב הס • בן-ציון זהר • יעקב מורגן • יהודה פרי |  |
| חיל הים | אברהם דרור |  |
דניאל מורגן

| --- | --- |

דיוקנו של מורגן בציור מעשה ידיו של צ'ארלס וילסון פיל, 1794
 לידה:  6 ביולי 1736 מחוז האנטרדון, ארצות הברית 
 פטירה:  6 ביולי 1802 (בגיל 66) ווינצ'סטר, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Mount Hebron Cemetery and Gatehouse 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא הקונטיננטלי 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העצמאות של ארצות הברית 
 עיטורים
 מדליית הזהב של הקונגרס 
 
דניאל מורגן (באנגלית: Daniel Morgan‏; 6 ביולי 1736 – 6 ביולי 1802) היה בריגדיר גנרל בצבא הקונטיננטלי בזמן מלחמת העצמאות של ארצות הברית.
ביוגרפיה

מורגן ככל הנראה נולד וגדל בכפר ניו המפטון, ניו ג'רזי. בגיל 17 הוא עזב את הבית בעקבות מריבה עם אביו, ולאחר סדרה של עבודות מזדמנות בפנסילבניה, עבר לעמק שננדואה. לבסוף הוא התיישב בווירג'יניה. מורגן לחם, לצד דודנו דניאל בון, בשירות הצבא הבריטי במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. במהלך המלחמה נשפט על ידי הגנרל בראדוק על שהכה את הקצין הממונה עליו. מאז נטר מורגן לבריטים. בהמשך שירת כרובאי במיליציה ולחם כנגד כוחות צרפתיים ואינדיאנים.
עם פרוץ מלחמת העצמאות כנגד הבריטים גייסה המושבה וירג'יניה שתי פלוגות רובאיות לטובת הצבא הקונטיננטלי. מורגן, שכבר שירת כקצין במיליציה של וירג'יניה, נבחר לפקד על אחת מהן בדרגת קפטן. מורגן ואנשיו, שהצטיינו כצלפים בשל הרובים המדויקים בעלי הקנה המחורק שהיו ברשותם, התמחו בטקטיקות גרילה והסבו אבדות רבות לצבא הבריטי בכל עימות שבו לחמו. במהלך המלחמה לחם מורגן בראש חטיבתו בקרב סרטוגה בהמשך פיקד מורגן, שהיה נתון בעצמו לפיקודו של הגנרל נתנאל גרין, על כוחות הצבא הקונטיננטלי בקרב קאופנס, שנחשב לאחד המוצלחים שניהל הצבא במלחמה. לאחר המלחמה שירת במיליציה שהקים הנשיא ג'ורג' וושינגטון, ולחם לדיכוי מרד הוויסקי.
לקריאה נוספת

דייוויד מקאלו, 1776 - המלחמה ששינתה את ההיסטוריה של העולם המערבי, הוצאת אריה ניר, 2006.
ג'וזף ג' אליס, הוד מעלתו ג'ורג' וושינגטון, הוצאת עם עובד, 2006.
הערות שוליים

↑  מקאלו, עמ' 43.
↑  אליס, עמ' 108.
↑  אליס, עמ' 132.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605722305171  GND: 1191487601  ISNI: 0000 0000 2824 7428  LCCN: n86025908  SNAC: w6zs31s9  SUDOC: 145699870  US Congress: M000946  VIAF: 13785742   WorldCat (עם VIAF): 13785742 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Flying Beagle

| --- | --- |

עטיפת האלבום
 אלבום אולפן מאת הימיקו קיקוצ'י
 יצא לאור:  1987
 סוגה:  ג'אז, פיוז'ן
 אורך:  43:53
 חברת תקליטים:  RCA
Flying Beagle (ביגל מעופף) הוא האלבום השביעי של הקלידנית היפנית הימיקו קיקוצ'י. הוא נחשב לאחד מאלבומי הג'אז היפניים הפופולרים ביותר משנות ה-80.
היסטוריה

הימיקו קיקוצ'י נולדה ב-1953 בסנדאי, יפן. ב-1970 החלה לעבוד כקלידנית מקוציעות בהקלטות מוזיקה. בשנות ה-80 וה-90 קיקוצ'י מאוד התפרסמה ביפן. והוציאה 9 תקליטים בין השנים 1980–1993 ועבדה עם מגוון חברות תקליטים כמו RCA וסוני. האלבומים "Don’t Be Stupid" (אל תהיה טיפש) (1980) ו"Flying Beagle" זכו להצלחה רבה ביפן. קיקוצ'י התחתנה ב־1999 וב-2005 קיבלה את פרס התרבות טוטורי ה-30. האבלום זכה לפופולריות מחודשת בשנות ה-20 של המאה ה-21 ברשתות החברתיות.
רשימת רצועות

| ביגל מעופף> מס' | ביגל מעופף> שם | ביגל מעופף> משך | ביגל מעופף>  | ביגל מעופף>  | ביגל מעופף>  | ביגל מעופף>  | ביגל מעופף>  | ביגל מעופף>  | ביגל מעופף>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Look Your Back!  | 4:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | A Seagull and Clouds  | 4:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Flying Beagle  | 6:30 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Fluffy  | 4:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Sand Storm  | 5:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Baby Talk  | 5:37 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | The Second Summer  | 6:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Ducky Ducky  | 5:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 43:53 |  |  |  |  |  |  |  |
נגנים

ג'ייק קונספסיון – סקסופון אלטו וחליל
נאוקי וואטנבה – גיטרה באס
מסאטסו מאטסומוטו – גיטרה
הימיקו קיקוצ'י – פסנתר, קלידים וסינתיסייזר
יושינורי נוהמי – כלי הקשה
הירופומי קינז'ו – סקסופון טנור
קנג'י יושידה – חצוצרה
מאסאקי טאקנו – סקסופון בריטון
אטסו אוקמוטו ויאסושי איצ'יהארה – תופים
הערות שוליים

↑  Himiko Kikuchi – Flying Beagle, discogs.com
↑  Himiko Kikuchi (1988-10-21), Flying Beagle, נבדק ב-2024-10-30
↑  KRA, Flying Beagles, And The Story Of Himiko Kikuchi’s Most Beloved Album, medium.com, ‏November  20, 2023 (באנגלית)
↑  schnorple (2023-10-04), "Flying Beagle" is a Perfect Album, נבדק ב-2024-10-30
↑  Charles Cornell (2024-10-17), This 1980s Japanese Jazz Album Just BLEW Me Away, נבדק ב-2024-10-30
↑  #Himiko Kikuchi on cohost, cohost, ‏2024-09-26
↑  Flying Beagle, rateyourmusic.com
פרנק וסטון בנסון

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1862 סיילם (מסצ'וסטס), ארצות הברית 
 פטירה:  15 בנובמבר 1951 (בגיל 89) סיילם (מסצ'וסטס), ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Harmony Grove Cemetery 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן  בית הספר של המוזאון לאומנויות יפות בבוסטון 
 תחום יצירה:  אימפרסיוניזם 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 יצירות ידועות:  Sunlight 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
פרנק ווסטון בנסון, דיוקן עצמי 1898
פרנק וסטון בנסון (באנגלית: Frank Weston Benson;‏ 24 במרץ 1862 – 15 בנובמבר 1951) היה אמן אמריקאי מסאלם, מסצ'וסטס, הידוע בזכות דיוקנאותיו הריאליסטיים, וציורים בסגנון אימפרסיוניזם, צבעי מים והדפסים. בשנת 1880 החל בנסון ללמוד בבית הספר למוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון אצל אוטו גרונדמן וגם אצל פרדריק קרוינשילד. בשנת 1883 נסע לפריז ללמוד באקדמיה ז'וליאן. הוא נהנה מקריירה מכובדת כמדריך וכראש מחלקה בבית הספר למוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון.