stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטרינגיט

| --- | --- |
מקבץ נדיר של גבישי אטרינגיט מושלמים. גודל: 2.5 x 1.9 x 1.3 ס"מ. מקור:מכרות נ'צ'וונינג (N'Chwaning), קורומן (Kuruman), פרובינציית הכף הצפוני בדרום אפריקה
מקבץ נדיר של גבישי אטרינגיט מושלמים. גודל: 2.5 x 1.9 x 1.3 ס"מ. מקור:מכרות נ'צ'וונינג (N'Chwaning), קורומן (Kuruman), פרובינציית הכף הצפוני בדרום אפריקה
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Ca6Al2(SO4)3(OH)12•26H2O
 מערך קריסטלוגרפי:  הקסגונלי
 צורת הגביש:  גבישים פריזמטיים משושים שפאותיהם מקווקווים עד 20 ס"מ, בדרך כלל לא מושלמים, לעיתים נדירות מסתיימים בפירמידה בשני הקצוות. כמו כן במקבצים סיביים.
 צבע:  חסר צבע, צהוב בהיר, לבן חלבי
 ברק:  זגוגי
 שקיפות:  שקוף עד אטום
 פצילות:  מושלמת על {1010}
 שבירה:  בלתי שווה
 קשיות:  2.5-2 בסולם מוס
 משקל סגולי:  1.77
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  מתמוסס מעט במים; לעיתים מאבד מים בחשיפה לאוויר והופך אטום.
 מינרלים נלווים:  קלציט, פורטלנדיט, אפוויליט, פיליפסיט, הידרוקלומיט, מאיניט וגבס
אטרינגיט הוא מינרל סולפטי נדיר המכיל סידן ואלומיניום שעל שמו קבוצת מינרלים (קבוצת האטרינגיט). המינרל נוצר גם באופן מלאכותי בתהליך הידרציה (מיום - הוספת מים) של צמנט לשם ייצור בטון כתוצאה מתגובה בין קלציום אלומינט וסידן גופרתי, שניהם מצויים בצמנט פורטלנד.
תכונות > הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של האטרינגיט היא Ca6Al2(SO4)3(OH)12•26H2O
מהנוסחה ניתן לראות כי ארבעה מתוך כל חמישה אטומים במולקולה של המינרל הם חלק ממולקולת מים או הידרוקסיל, כלומר מרבית המינרל הוא מים והדבר מתבטא במשקלו הסגולי הנמוך.
האטרינגיט מתגבש במערכת ההקסגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיהקסגונלית דיפירמידלית"  6/m\ 2/m\ 2/m\ , וחבורת סימטריות מרחבית P63/mmc. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=22.46‏ ו-c=21.44.‏
מקובל להניח כי קיימת תמיסה מוצקה בין האטרינגיט לבין המינרל הדומה תאומסיט, אך מינרלים אלו משתייכים לחבורות סימטריות מרחביות שונות ולכן תמיסה מוצקה ביניהם אינה אפשרית.
תכונות > תכונות פיזיקליות

הגבישים פריזמטיים משושים או מחטיים שפאותיהם מקווקווים. הם בדרך כלל קטנים, אבל יכולים להגיע לאורך של עד 20 ס"מ, בדרך כלל לא מושלמים, לעיתים נדירות מסתיימים בפירמידה בשני הקצוות או בפינקואיד (מישור המקביל לשני צירים). כמו כן במקבצים סיביים. לאטרינגיט פצילות מושלמת על {1010}. הקשיות של המינרל נמוכה, 2.5-2 בסולם מוס, וגם משקלו הסגולי נמוך (מים מהווים 46% ממשקלו) 1.77 גרם לסמ"ק. המינרל רגיש מאוד לחומציות ומתחיל להתפרק ב-pH נמוך מ-9. האטרינגיט מתמוסס מעט במים. בחשיפה לאוויר הוא מאבד מים והופך אטום. תכונות אלו דומות לתכונות של המינרל סטורמניט, אף הוא חבר בקבוצת האטרינגיט, ולא ניתן לכן להבדיל ביניהם בתנאי שטח אלא רק בבדיקות במעבדה.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא חד-צירי שלילי ומשתנה לחד-צירי חיובי כשהוא מתייבש. מקדמי השבירה של האטרינגיט הם: nε=1.458‏ ו-nω=1.464.‏ גבישי האטרינגיט שקופים והופכים לאטומים בחשיפה לאוויר שכתוצאה ממנה הם מאבדים מים. הם חסרי צבע, או שצבעם לבן חלבי עד צהוב בהיר, והברק שלהם זגוגי.
גילוי ומקור השם

האטרינגיט נתגלה לראשונה בהר הגעש בלרברג (Bellerberg) סמוך לעיירה אטרינגן (Ettringen) בהרי האייפל שבמדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה. הוא קרוי על שם העיירה, שם שניתן לו ב-1874 על ידי י. להמן (J. Lehmann) בספרו "על אטרינגיט, מינרל חדש בתכלילים של אבן גיר בלבה של אטרינגן (אזור לאכר)" ((Über den Ettringit, ein neues Mineral in Kalkeinschlüssen der Lava von Ettringen (Laacher Gebiet). מבנה המינרל פוענח לראשונה ב-1890 על ידי מיכאליס (Michaelis) וקנדלו (Candlot). המינרל היה מוכר גם בשם ווּדְפוֹרְדִיט (Woodfordite), שם שניתן למינרל לאחר שהוחלט בטעות כי מינרל שמצא הגאולוג האמריקני אלפרד וודפורד (Alfred O. Woodford‏; נפטר ב-1990) ב-1943 בקרסטמור שבקליפורניה הוא מינרל חדש, ולכן נקרא על שם המגלה.
שימושים

אטרינגיט (כאבקה) נמכר כתוסף לצמנט בתעשיית הבנייה להגנה מפני אש.
באטרינגיט נעשה שימוש על מנת לצפות נייר ולתת לו מראה לבן מבריק שכונה "משי לבן" (Satin White), אם כי בשל הרגישות של האטרינגיט לחומציות (כאמור הוא מתחיל להתפרק ב-pH נמוך מ-9), פסק בו השימוש והוחלף ב-טיטניום דו-חמצני.
מקור ותפוצה

המופע הנפוץ של אטרינגיט הוא באבן גיר מותמרת או כתכלילים באבן גיר מותמרת (קסנוליתים) בתוך חללים בסלע-לוסיט-נפלין-טפריט. בתצורת חתרורים בישראל מצוי האטרינגיט כתוצר בליה בסלעי לרניט. המינרל נוצר רק בסביבה בסיסית מאוד (pH סביב 12).
האטרינגיט הוא מינרל נדיר. מקומות בהם ניתן למצוא אטרינגיט כוללים את הר הגעש בלרברג (Bellerberg) סמוך לעיירה אטרינגן (Ettringen) בהרי אייפל שבמדינת ריינלנד-פפאלץ (המקום בו נתגלה לראשונה) ובמחצבת צילברג (Zeilberg) במרולדסוויסך (Maroldsweisach) שבגרמניה; על גבעת סקווט (Scawt Hill) בסמוך ללרן במחוז אנטרים בצפון אירלנד; בבואה סז'ור (Bois Séjour) במחוז פוי-דה-דום (Puy-de-Dôme) שבמרכז צרפת; בתצורת חתרורים בבקעת חתרורים מזרחית לערד שבישראל; גבישים גדולים ויפים קיימים במכרות נ'צ'וונינג (N'Chwaning), קורומן (Kuruman), פרובינציית הכף הצפוני בדרום אפריקה; ובמחצבת קרסטמור (Crestmore) במחוז ריברסייד בקליפורניה שבארצות הברית.
לקריאה נוספת

A.E. and H.F.W. Taylor, Crystal structure of ettringite. Acta Crystallographica Section B, Volume 26, Part 4 (April 1970), 386–393.
Gross, S., 1977. The mineralogy of the Hatrurim formation. Israel. Geol. Surv. Isr. Bull. 70, 80 p. (המאמר של שולמית גרוס על תצורת חתרורים)
הערות שוליים

↑  אתר Webmineral. אתרים אחרים טוענים שהאטרינגיט מתגבש במערכת הטריגונלית, בחבורת סימטריה מרחבית אחרת והפרמטרים של תא היחידה שונים כמעט בין כל האתרים.
↑  אתר rruff
↑  Ettringite ("Woodfordite") From Crestmore California
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
איוואן יאנקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1990 (בן 33) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Иван Филиппович Янковский 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 בן או בת זוג:  דיאנה פוז'ארסקאיה 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס נשר הזהב 
 
איוון פיליפוביץ' יאנקובסקי (נולד ב-30 באוקטובר 1990) הוא שחקן רוסי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו בסרט ברית הסמרטוטים. אביו הוא השחקן/במאי פיליפ יאנקובסקי וסבו היה השחקן אולג ינקובסקי.
ראשית חיים וחינוך

איוואן יאנקובסקי נולד במוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות. הוריו של איבן הם השחקן והבמאי פיליפ יאנקובסקי והשחקנית אוקסנה פנדרה. אחותו הצעירה יליזבטה היא גם שחקנית.
מכיתה ח' למד בבית הספר לקולנוע בינלאומי במוסקבה, ואחריו נכנס ללימודים באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון. בשנת 2013 סיים את לימודיו במחלקת המשחק והבימוי (בסדנה של סרגיי זנובאץ').
קריירה

הופעת הבכורה הקולנועית שלו הייתה בגיל 10 בסרט בוא להביט בי (2001). ההצלחה וההכרה הראשונה בקרב הציבור הגיעו אליו לאחר תפקידו כאנדריי קלייב בסרט "אינדיגו" (2008), שסיפר את סיפורם של אנשים בעלי כוחות על. דמותו של איוואן ינקובסקי הייתה מסוגלת לחזות סכנה ואירועים אחרים.
הוא כיכב בסרט ברית הסמרטוטים (2015) של הבמאי מיכאיל מסטצקי. לדברי איוואן ינקובסקי, הוא יכול להתייחס בקלות לדמות שיצר על המסך: "דמות זו אינה קלת דעת - הוא אידאולוגי, הוא אוסף ומוביל את כולם, אך כשהוא מבין שכל זה לא הגיוני וכי עדיף להיכנס למכון, הוא מחליט: 'בואו נבטל הכל'. זה גם קרוב אלי, ההלקאה העצמית והחשבון הנפש הזה..."
בשנת 2015 הוא זכה בפרס "השחקן הטוב ביותר" (יחד עם וסילי בוטקביץ', אלכסנדר פאל ופאבל צ'ינארב) עבור הסרט ברית הסמרטוטים בפסטיבל קינוטאבר לקולנוע רוסי.
בין תפקידיו המצליחים האחרים היה פאשה סמולניקוב בסרט הפנטזיה הרוסי שומרי הלילה (2016). הגיבור שלו הוא שליח שעובד במחלקה ללחימה באנשי זאב ומכשפות. לצדו כיכב השחקן לאוניד יארמולניק
בסרט המותחן "מלכת העלה" (2016), דמותו היא אנדריי, זמר צעיר של חברת אופרה, המשתוקק לקבל את התפקיד של הרמן ב"מלכת העלה", שזה הסיכוי שלו להתפרסם. אשה מנוסה ודיווה בשם אנה מחליטה לנצל את תשוקתו. על העבודה בסרט איוואן קיבל את הפרס עבור השחקן הראשי הטוב ביותר בטקס פרסי נשר הזהב.
בשנת 2020 הוא שיחק בסרט "איקריה".
פילמוגרפיה נבחרת

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | בוא להביט בי | הילד עם עור בננה |  |
| 2008 | אינדיגו | אנדריי קלייב | מסרטי גיבורי העל הראשונים ברוסיה |
| 2015 | ברית הסמרטוטים | אנדריי | סרט עטור שבחים |
| 2015 | ללא גבולות | ארטיום |  |
| 2016 | שומרי הלילה | פשה סמולניקוב | סרט פנטזיה |
| 2016 | מלכת העלה | אנדריי | זכה בפרס נשר הזהב |
| 2018 | המפעל | וובקה | סרט דרמה של יורי ביקוב |
| 2019 | איקריה | אנטון |  |
| 2019 | טקסט | פיוטר חאזין | זכה בפרס נשר הזהב בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר |
| 2019 | ברית ההצלה | מיכאיל בסטוז'ב-ריומין, קצין גדוד חי"ר פולטבה | מבוסס על ברית ההצלה |
| ‏2021 | ברית ההצלה: זמן הזעם | מיכאיל בסטוז'ב-ריומין, קצין גדוד חי"ר פולטבה | סדרת דרמה היסטורית. גרסת הרחבה לברית ההצלה |
| ‏2021 | טופי | דניס | סדרת דרמה |
| 2023 | פישר | יבגני בוקוב | סדרת דרמה |
הערות שוליים

↑  "Иван Янковский". VokrugTV.
↑  "Иван Янковский, биография, новости, фото - узнай все!". uznayvse.
↑  "Иван Янковский". Russia-1.
↑  Gennadiy Ustiyan. "«Мне нравится падать и ударяться»". Interview. אורכב מ-המקור ב-2018-03-13. נבדק ב-2020-04-05.
↑  "В Сочи завершился фестиваль "Кинотавр"". TASS.
↑  Gennadiy Ustiyan. "«Мне нравится падать и ударяться»". Interview. אורכב מ-המקור ב-2018-03-13. נבדק ב-2020-04-05.
↑  "Иван Янковский получил кинопремию "Золотой орел" за лучшую мужскую роль". RIA Novosti.
↑  Limited, Alamy. "Stock Photo - Moscow, Russia. 27th Jan, 2017. Russian actor Ivan Yankovsky who has won the Best Leading Actor award, Russian film director Kirill Pletnyov who has won the Best Short Film". Alamy.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017051624  SUDOC: 240727398  VIAF: 77149365958185600212   WorldCat (עם VIAF): 77149365958185600212
אלברט בויד

| --- | --- |

 לידה:  22 בנובמבר 1906 
 פטירה:  18 בספטמבר 1976 (בגיל 69) 
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית 
 עיטורים
 היכל התהילה הלאומי של התעופה (1984)  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  צלב התעופה המצוינת 
 
אלברט ג. בויד (באנגלית: Albert G Boyd;‏ 22 בנובמבר 1906 – 18 בספטמבר 1976) היה מייג'ור גנרל ומחלוצי טיסות הניסוי בארצות הברית. במהלך 30 שנות הקריירה שלו, הספיק בויד לטוס כ-23,000 שעות טיסה על כ-723 סוגי מטוסים שונים. כשפרש בשנת 1957, הספיק כבר לבחון ולטוס על כל מטוס שהיה קיים בקטלוג כלי הטיס של חיל האוויר של ארצות הברית, החל מכלל סוגי המבצעיים ועד לאב-טיפוסים למיניהם.
למשך עשור שלם, משנת 1947 עד 1957 הטיס ואישר בויד כל דגם מטוס שהוזמן על ידי החיל. כשפרש, תרומתו היוצאת דופן של בויד זיכתה אותו בכינויים: "אבי טיסת הניסוי המודרנית", "טייס הניסוי מספר אחת בעולם" ועוד.
בין פרויקטיו ותפקידיו הידועים:
ראש אגף הניסוי בסיס חיל האוויר רייט פטרסון
מפקד בית הספר לטייסי ניסוי
מפקד אגף טיסות הניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס
מפקד מרכז הפיתוח האווירי רייט (בפיקודו, צ'אק ייגר היה לאמריקאי הראשון להטיס את מטוס המיג-15 באוקינאווה במסגרת מבצע מולה).
סגן מפקד מטה מערכת הנשק, פיקוד מחקר ופיתוח אווירי
הגנרל המפקד של בסיס אדוארדס
ב-19 ביוני 1947 הטיס בויד את אב-הטיפוס של השוטינג סטאר P-80, ה-P-80R והגיע איתו למהירות שיא של 1,004 קמ"ש, שיא שנשבר רק מספר חודשים לאחר מכן, כשצ'אק ייגר שבר את מחסום הקול (מאך 1) עם מטוס הבל X-1 שלו. באותה תקופה השיא נחשב לרשמי, אף על פי ששלוש שנים לפני כן, עוד בשנת 1944 במהלך מלחמת העולם השנייה הצליחו מטוסי Me-163 ו-262 להגיע למהירויות דומות ואף יותר, אך שיאים אלו מעולם לא נחשבו לרשמיים.
בויד הוביל את תוכנית הבל X-1 והיה זה שבחר יחד עם סגנו, אל"ם פרד אסקאני את צ'אק ייגר להיות זה שישבור את מחסום הקול.
בויד מת ב-18 בספטמבר 1976. הוא ואשתו אנה לו (1907–1981) נקברו בבית הקברות הלאומי בארלינגטון.
הוקרה

במהלך שירותו עוטר בויד במספר מדליות:
פרס אוקטב שנוט
לגיון ההצטיינות
צלב התעופה המצוינת
מדליית השירות המצוין
גביע אייר פאוור
פרס שילינג
מדליית האווירונאוטיקה
Brevet Militarire de Pilote d'Aviation
טיילת הכבוד של תעופה וחלל
לקריאה נוספת

צ'אק ייגר ולאו ג'נוס. ייגר: אוטוביוגרפיה מאת גנרל צ'אק ייגר (1985), תרגם רמי בנימיני, הוצאת "מטר" משרד הביטחון - הוצאה לאור, 1986. ISBN 965-05-553-0275-0.
הערות שוליים

↑  Fogerty, Robert P. (1953). "Biographical Data on Air Force General Officers, 1917-1952, Volume 1 – A thru L".
↑  Yeager, Chuck; Janos, Leo (1985). ייגר: האוטוביוגרפיה, עמ' 98
↑  Burial Detail: Boyd, Albert (Section 11, Grave 773-1).
↑  Chandler, John (September 17, 1991). "Neil Armstrong to Join Lancaster Walk of Honor". The Los Angeles Times.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009111816  NARA: 10597717  SNAC: w6x09kck  VIAF: 91175173   WorldCat (עם VIAF): 91175173
אותלו (סרט, 1922)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "אותלו מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  דימיטרי בוצ'ובצקי
 תסריט:  דימיטרי בוצ'ובצקי קרל האגן
 שחקנים ראשיים:  אמיל יאנינגס ורנר קראוס איקה פון לנקפי תאודור לוס
 צילום:  קרל האסלמן פרידריך פאולמן
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 חברת הפקה:  Wörner-Filmgesellschaft
 חברה מפיצה:  UFA
 הקרנת בכורה:  פברואר 1922
 משך הקרנה:  79 דק' 
 שפת הסרט:  סרט אילם כתוביות בגרמנית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אילם 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אותלו (באנגלית: Othello) הוא סרט אילם גרמני משנת 1922. את הסרט ביים דימיטרי בוצ'ובצקי, וכיכבו בו אמיל יאנינגס, ורנר קראוס, ואיקה פון לנקפי. הוא מבוסס על המחזה "אותלו" מאת ויליאם שייקספיר. זהו הראשון מתוך שישה עיבודים לסרטים של המחזה.
צוות השחקנים

אמיל יאנינגס – אותלו
ורנר קראוס – יאגו
איקה פון לנקפי – דזדמונה
תאודור לוס – קסיו
פרדיננד פון אלטן – רודריגו
פרידריך קיהנה – ברבאנציו
מגנוס סטיפטר – מונטאנו
ליה דה פוטי – אמיליה
לודוויג רקס
מדיה ביתית

הסרט יצא לאור בפורמט DVD ב-19 ביוני 2001.
לקריאה נוספת

Hadfield, Andrew. A Routledge Literary Sourcebook on William Shakespeare's Othello. Routledge, 2003.
Kreimeier, Klaus. The Ufa Story: A History of Germany's Greatest Film Company, 1918–1945. University of California Press, 1999.
הערות שוליים

↑  Hadfield p. 1
↑  Tribbey, Ralph (12 באפריל 2001). "DVD NEWS BRIEFS: Rhino Bows 'Swope'; 'Proof of Life' DVD; 'Jungle Girl' Found; Kino's 'Richard III'". hive4media.com. ארכיון מ-21 באפריל 2001. נבדק ב-1 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2003022319   WorldCat (עם LCCN): nr2003-022319 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלאסמוזאוריים

| אלאסמוזאוריים |
| --- | --- |
 הדמיה של אריסטונקטיס בסביבתו
תקופה
טריאס עליון-קרטיקון עליון 210–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: אלאסמוזאוריים
שם מדעי
 Elasmosauridae ‏קופ, 1869

אלאסמוזאורוס
אלאסמוזאוריים (שם מדעי: Elasmosauridae) היא משפחה של זוחלים ימיים מסדרת הפלזיוזאוריה שחיו בעידן המזוזואיקון מהטריאס העליון עד לקרטיקון העליון.
האלאסמוזאוריים התאפיינו בצווארם הארוך, שהגיע לעיתים לאורך של מעל חמישה מטרים. הגדולים שביניהם, מהסוגים: תלאסומדון, אלברטונקטס, אריסטונקטיס וסטיקסוזאורוס הגיעו לאורך 11.5–12 מטרים. פיהם היה בנוי מלסתות צרות בעלות קנה נשימה מלמעלה ושיניים חרוטיות שבלטו החוצה ועזרו לגרוף להקות דגים.
האלאסמוזאוריים חיו באוקיינוס הקדום לצד טורפים גדולים כמו כרישים, מוזאזאוריים ופליוזאורים גדולים יותר כמו הקרונוזאורוס. הם נכחדו בהכחדת הקרטיקון, לפני 66 מיליון שנה.
מיון

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  סוג Alexeyisaurus  סוג Aphrosaurus  סוג Callawayasaurus  סוג Cardiocorax  סוג כימוליאזאורוס (Cimoliasaurus)  סוג Eromangasaurus  סוג Fresnosaurus  סוג פוטבזאורוס (Futabasaurus)  סוג Hydralmosaurus  סוג הידרותרוזאורוס (Hydrotherosaurus)  סוג Kawanectes  סוג Libonectes  סוג Nakonanectes  סוג מאוויזאורוס (Mauisaurus)  סוג Morenosaurus  סוג Scanisaurus  סוג תלאסומדון (Thalassomedon) |  סוג טוארנגיזאורוס (Tuarangisaurus)  סוג Vegasaurus  סוג Wapuskanectes  סוג Woolungasaurus  סוג Zarafasaura  תת-משפחה Aristonectinae סוג אריסטונקטיס (Aristonectes)  סוג מורטורנריה (Morturneria)  סוג קאיווקיה (Kaiwhekea)  תת-משפחה Elasmosaurinae סוג אלברטונקטס (Albertonectes)  סוג אלאסמוזאורוס (Elasmosaurus)  סוג סטיקסוזאורוס (Styxosaurus)  סוג Terminonatator סוגים המוטלים בספק: סוג Goniosaurus  סוג Ogmodirus  סוג Orophosaurus |  |
אלברט בוניאקו

אלברט בוניאקו (נולד ב-29 בנובמבר 1983) הוא כדורגלן עבר קוסוברי-שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

בוניאקו נולד בגילאן, אז ביוגוסלביה, ובגיל שמונה עבר עם משפחתו לשווייץ בגלל עבודת אביו. בגיל 13 הצטרף לקבוצת שלייארן בה שיחק תחילה כמכן ימני ועם הזמן הפך לחלוץ. בין היתר שיחק גם במחלקות הנוער של גראסהופרס ציריך ויאנג פלאו יובנטוס.
בקיץ 2003 הצטרף לשפהאוזן מהליגה השווייצרית השנייה עימה העפיל בסיום העונה לליגת העל השווייצרית. בינואר 2006 חתם בפאדרבורן 07 מהבונדסליגה השנייה עד לסיום העונה. בקיץ 2006 חתם ברוט-וייס ארפורט מהבונדסליגה השלישית. ב-10 באוגוסט 2008 הבקיע צמד במשחק הגביע נגד באיירן מינכן מהבונדסליגה, אך למרות הצמד באיירן ניצחה 3-4. עד לאמצע עונת 2008/2009 הבקיע 11 שערים ב-18 משחקים, דבר שעורר עניין בקרב הקבוצות מהליגה השנייה.
בינואר 2009 בוניאקו חזר לבונדסליגה השנייה כאשר חתם בנירנברג תמורת 400 אלף אירו. בעונתו הראשונה בנירנברג שותף ב-7 משחקים בלבד (ב-6 מתוכם עלה כמחליף) וכבש שער אחד ובתום העונה העפילה נירנברג לבונדסליגה. בעונת 2009/2010 מעמדו של בוניאקו השתפר וסיים את העונה כמלך השערים עם 12 שערים ב-28 משחקים.
בקיץ 2012 חזר לבונדסליגה השנייה כאשר חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן. בקיץ 2014 שב לשווייץ כאשר חתם בסנט גאלן.
קריירה בינלאומית

ב-14 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ בהפסד 1-0 לנורווגיה. בוניאקו השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 2010.
לאחר שנבחרת קוסובו קיבלה אישור מפיפ"א לערוך משחקי ידידות נגד נבחרות שחברות בה, החליט בוניאקו לייצג את נבחרת קוסובו ומונה לקפטן הנבחרת. ב-3 ביוני 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד איי פארו. בוניאקו כיום (אוקטובר 2016) הוא מלך השערים של הנבחרת עם שלושה שערים.
תארים

הליגה השווייצרית השנייה: 2003/2004
פלייאוף העלייה לבונדסליגה: 2008/2009
אורי צייג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוגוסט 1965 (בן 59) קריית גת, ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לתיאטרון חזותי 
 תחום יצירה:  וידאו ארט 
 
פרט ממיצג הווידאו "מיתר" (2005), המוצג במוזיאון יד ושם.
אורי צייג (נולד ב-1965) הוא סופר ואמן וידאו ארט ישראלי.
ביוגרפיה

צייג נולד בקריית גת. בין השנים 1987-1990 למד בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים. יצירתו של צייג עוסקת ביחס שבין הדימוי החזותי לבין אופן בניית משמעות חברתית ופוליטית. רוב יצירותיו עשויות בטכניקות אמנות דיגיטליות כגון וידאו ארט, מיצבים וכדומה.
בשנת 1995 השתתף בתצוגת הביתן הישראלי בביאנלה של ונציה. במסגרת התערוכה הציג צייג מתקנים לגלויות ובהם דימויים שונים כגון "יער", "כדור" או "כתיבה מופשטת".
עבודתו "הכיכר העולמית/הסרט" (1996), שהוצגה במסגרת "ארטפוקוס" הראשון במוזיאון ישראל, הציגה תיעוד של משחק כדורגל שהתקיים בעיר לוד ובו השתמשו השחקנים בשני כדורים במקביל. הסטה זו של חוקי המשחק יצרה אופן התנהלות שונה מן השחקנים והצביעה על אופן הייצוג על ידי יצירת נראטיבים מקבילים. עבודה דומה,  "Infinite" ("אינסוף"; 1998), התרחשה במעין זירה בה "שיחקו" רקדנים בכדורים בהתאם לחוקים שקבע עבורם צייג.
בשנת 2005 יצר צייג עבודה לתצוגת קבע במוזיאון לתולדות השואה ביד ושם. העבודה, שמוצגת בחלל בסופו של מסלול הביקור במוזיאון, מציגה ציטוטים מכתבי יד, שירים ספרים וחומרים אחרים שנכתבו בזמן השואה וכתגובה לאחריה. טקסטים אלו "מגיחים" מתוך משטח של אותיות ומספרים. בפינה נוספת של החלל מוקרנים במפגש בין שני קירות תצלומים של ספרים וכתבי יד.
בשנת 2008 מונה צייג לראש המחלקה לעיצוב טקסטיל של בית הספר הגבוה ללימודי עיצוב ברמת גן, שנקר.
אותלו (סרט, 1965)

| --- | --- |

 מבוסס על:  המחזה "אותלו" מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  סטיוארט בורג' 
 הופק בידי:  אנתוני הבלוק-אלן ג'ון ברבון
 עריכה:  ריצ'רד מארדן 
 שחקנים ראשיים:  לורנס אוליבייה  מגי סמית'  ג'ויס רדמן  פרנק פינלי
 מוזיקה:  ריצ'רד המפטון
 צילום:  ג'פרי אנסוורת' 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  BHE Films התיאטרון המלכותי הלאומי
 חברה מפיצה:  Eagle-Lion Films  ארצות הברית האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 בדצמבר 1965
 משך הקרנה:  165 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אותלו (באנגלית: Othello) הוא סרט משנת 1965, המבוסס על הפקה בימתית של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה "אותלו" מאת ויליאם שייקספיר, שהוצג בשנים 1964–1966 בבימויו של ג'ון דקסטר. את הסרט ביים סטיואר בורג', וכיכבו בו לורנס אוליבייה, מגי סמית', ג'ויס רדמן ופרנק פינלי. כל הארבעה היו מועמדים לפרסי אוסקר על הופעתם. זו הייתה הופעת הבכורה בקולנוע של השחקנים דרק ג'קובי ומייקל גמבון.
רקע

הסרט משמר את רוב המחזה השייקספירי, ואין בו שינוי בסדר הסצנות, כפי שנעשה בסרטיו האחרים של אוליבייה "המלט" ו"ריצ'רד השלישי". ההשמטה הגדולה היחידה הייתה של סצנת השוטה, אולם היו גם שינויים קטנים של השמטת שורות אחדות מהדיאלוגים. דרק ג'קובי, שגילם את קסיו, ומייקל גמבון הופיעו שניהם לראשונה בסרט קולנוע. השחקן אדוארד הרדוויק המשיך לעבוד עם התיאטרון הלאומי במשך שבע שנים נוספות.
בסרט "אותלו" נעשה שימוש בהעתקים מוגדלים של התפאורה שהייתה על הבמה, במקום לבנות תפאורה חדשה. התומכים של אולבייה לסרטיו השייקספיריים הקודמים נפטרו לפני 1965, והוא לא השיג מימון לאתרי צילומים או תפאורות משוכללות. כעשור לפני כן ניסה אולבייה למצוא מימון לגרסה משלו למחזה "מקבת'" אחרי שגילם את הדמות בשנת 1955 בסטרטפורד, אבל ללא הצלחה. התיאטרון הלאומי הפיק לפני כן, בשנת 1963, סרט על פי הפקה בימתית של המחזה "הדוד וניה" מאת אנטון צ'כוב, וב-1969 הופק סרט של המחזה "מחול המוות" מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג. הסרט "אותלו" היה הסרט הראשון בשפה האנגלית של מחזה שהופק בצבע. זוהי העיבוד השני של "אותלו" לקולנוע אחרי ההפקה של אורסון ולס משנת 1952.
מכל סרטיו השייקספיריים של אוליבייה זהו הסרט עם המוזיקה המועטה ביותר. בסצנה אחת יאגו והחיילים שרים שירי שיכורים, ובסצנה אחרת מוזיקאים מנגנים מעט על כלים אקזוטיים. מלבד זאת אין בסרט מוזיקה.
צוות השחקנים

לורנס אוליבייה – אותלו
מגי סמית' – דזדמונה
ג'ויס רדמן – אמיליה
פרנק פינלי – יאגו
דרק ג'קובי – קסיו
רוברט לאנג – רודריגו
קנת מקינטוש – לודביקו
אנתוני ניקולס – ברבנטיו
שילה ריד – ביאנקה
אדוארד הרדוויק – מונטנו
מייקל גמבון – סנטור / חייל / קפריסאי
קבלה וביקורת

אוליבייה שיחק את אותלו בפנים מושחרות. הוא גם סיגל לעצמו מבטא אקזוטי, פיתח סגנון הליכה משלו, ולמד לדבר בקול נמוך בהרבה מקולו הרגיל. בעלת הטור אינז רוב השוותה אותו בזלזול להופעתו של אל ג'ולסון בסרט "זמר הג'אז". היא כינתה את הופעתו של אוליבייה כ"קאמפ גבוה". מבקרת הסרטים פוליק קייל העניקה להפקה ולהופעתו של אולבייה את אחת הביקורת המבריקות ביותר שלה. היא ביישה את אולפני הסרטים שלא נתנו לאוליבייה מספיק כסף כדי ליצור סרט שהוא והקהל יהיו מרוצים ממנו, כאשר סרטים אחרים קיבלו תקציב של מיליוני דולר.
זה הסרט השייקספירי היחיד שכל השחקנים הראשיים היו מועמדים לפרסי אוסקר. פינלי היה מועמד לפרס שחקן המשנה, אף על פי שמספר השורות שאמר בסרט היה גדול מזה של אוליבייה.
הערות שוליים

↑  Anthony Davies "Macbeth" in Michael Dobson & Stanley Wells The Oxford Companion to Shakespeare, Oxford: Oxford University Press, 2001, p.271-75, 275
↑  Crowther, Bosley (2 בפברואר 1966). "Minstrel Show Othello; Radical Makeup Marks Olivier's Interpretation". The Screen. הניו יורק טיימס. נבדק ב-25 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Inside Oscar by Damien Boa and Mason Wiley, Ballantine Books, page 383
↑  Pauline Kael (1970) Kiss Kiss Bang Bang. Marion Boyars Publishers
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2002031165   WorldCat (עם LCCN): nr2002-031165
אלאר

| --- | --- |
 מדינות:  הודו
 אזורים:  אסיה
 שפת אם:  350 (1994)
 משפחה:  דראווידית לא מסווג אלאר
 לאום:  הודו הודו
 קוד ISO 639-3:  all 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
אלאר (באנגלית: Allar) היא שפה דראווידית לא מסווגת המדוברת בקרלה שבהודו. השפה נמצאת בסיכון ולא מוכרים שום ניבים של השפה. השפה דומה ב-61% למלאיאלאם וב-51% לטמילית. רוב דוברי השפה אינם יודעי קרוא וכתוב וכמות דוברי השפה היודעים קרוא וכתוב היא פחות מ-1%.
הערות שוליים

1 2  Allar, Ethnologue (באנגלית)
| שפות דראווידיות |
| --- | --- | --- |
| דרומיות | טמילית • מלאיאלאם • קוטה • קודאגו • קאנדה • טולו • מלאיאלאם יהודית • קודאבה טאק • באדאגה • הולייה • קורומבה אטאפדי • טודה • קומבארן • קורומבה קאנדה • מודוגה • אירולה • שולאגה • בטה קורומבה • קאיקאדי • ירוקאלה • ג'סרי • פאניה • אוראלי • מאלארית • קוראגה • בלארי • קאלאנדי • קאניקארית • מולו קורומבה • קאדאר • קונדובאדי • מאלאסאר • מאלה מאלאסאר • קוריצ'ייה • אראנאדאנית • מאלאבדאנית • פאלייאנית • הראבאלאנית • אולאטאנית • ווייאנאד צ'טי • קאקאלה |  |
| דרומיות - מרכזיות | גונדי • מריה • קואי • קונדה • טלוגו • קויה • פנגו • מאנדה • נגארצ'אל • קובי |  |
| מרכזיות | קולאמי • אולארי • דורווה • נאיקי |  |
| צפוניות | קורוך • מאלטו • ברהואי |  |
| לא מסווגות | באזיגאר • וישאבאן • מאלאקוראבאן • אלאר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איונים

האיונים (ביוונית: Ἴωνες) היו אחת משלוש הקבוצות האתניות שהרכיבו את העם ההלני.
לפי האגדה, האיונים היו צאצאיו של יון, בנו של קסותוס, ונכדו של הלנוס  (האב הקדמון האגדתי של כל ההלנים, ששני בניו האחרים היו איולוס ודורוס).
למושג "איוני" היו שני מובנים ביוון העתיקה. במובן הצר, איוני היה מי שדובר את הניב האיוני, בעיקר ביישובים הממוקמים על איים בים האגאי, אך גם ביישובים בחוף המערבי של אנטוליה, באזור שקיבל את השם איוניה (לשם היגרו איונים דרך אתונה לאחר שגורשו מאדמתם, בחצי האי פלופונסוס, בעת הפלישה הדורית). במובן הרחב יותר, האיונים היו כל מי שדיבר בניב האיוני, בניב האטי או כל דיאלקט השייך למה שקרוי יוונית מזרחית.
שתי הקבוצות האתניות האחרות ביוון העתיקה היו הדורים והאיולים. האיונים חיו לחופי הים האגאי ועל רוב האיים בו. האיולים שכנו בבויאוטיה, לסבוס ובכמה איים לחוף אנטוליה. לעומתם, את הדורים, שהיוו את הקבוצה האתנית הגדולה מבין ההלנים, ניתן היה למצוא במקדוניה, פלופונסוס, כרתים, רודוס ובשישייה הדורית.
אוכלוסייה איונית גדולה נמצאה בתראקיה, והעיר הצרפתית מרסיי הוקמה על ידי מהגרים מהעיר פוקאיה שבאיוניה.