stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לובה חרל"פ
ביוגרפיה

נולדה בישראל וגדלה בקריית שמואל, בתם של הרב עקיבא הכרמי, שכיהן כרבה של קריית שמואל, ורבקה לבית בלוך, בת הרב שמואל זלמן בלוך, מנהל רוחני בישיבת טלז בליטא.
בוגרת אולפנת כפר פינס. למדה בחוגים תנ"ך ולשון עברית במכללה ירושלים, שם הייתה תלמידתו של פרופ' משה בר-אשר. בשנות ה-70 למדה לתואר ראשון (סיימה בתשל"ג) ושני (סיימה בתש"ם) בחוג ללשון העברית באוניברסיטה העברית, ובשנת תשנ"ו (1996) קיבלה תואר דוקטור באוניברסיטת בר-אילן. כותרת הדיסרטציה: "חידוש ומסורת בדקדוקו של רבי אברהם אבן-עזרא על-פי חיבוריו ועל-פי פירושיו לתנ"ך". בתשנ"ט (1999) יצא ספרה "תורת הלשון של רבי אברהם אבן-עזרא - מסורת וחידוש" בהוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
חרל"פ שימשה מרצה במחלקה ללשון העברית וללשונות שמיות וביחידה להבעה עברית באוניברסיטת בר-אילן, ובשנים תשנ"ו-תשנ"ט (1996–1999) עמדה בראש היחידה להבעה עברית באוניברסיטה. בשנים תשס"ט--תשע"ו (2016-2009) כיהנה כמשנה אקדמי [=רקטור] במכללת ליפשיץ בירושלים. החל מתשס"ז (2007) היא עומדת בראש המרכז ללימודי הטקסט ירושלים. החל מתשפ"ד (2023-4) היא מכהנת כדקנית הפקולטה למדעי הרוח במכללה האקדמית חמדת.
בפברואר 2011 הוענקה לה דרגת "פרופסור חבר" מהמועצה להשכלה גבוהה (מל"ג).
פרופ' חרל"פ פרסמה ארבעה ספרים ועשרות מאמרים בכתבי עת מדעיים בישראל ובחו"ל, בייחוד בתחומי הפרשנות הפילולוגית ותורת הלשון בימי הביניים, וכן בנושאים שבתחום בלשנות הטקסט, חקר השיח ותורת הסגנון ובתחום הוראת העברית כשפה נוספת. חרל"פ ערכה את ביטאון מכללת ליפשיץ "מים מדליו" ואת כתב העת "העברית" באקדמיה ללשון העברית. השתתפה בעריכת כמה ספרי עיון ומחקר, בהם "זכר לאברהם - אסופת מאמרים ביהדות ובחינוך לזכר ד"ר אברהם זלקין" (ירושלים 2019), וכתבה חוברות לימוד בלשון ובפרשנות. כיום היא עורכת כתב העת "הקשרי לשון - בלשנות, פרשנות, משמעות".
בשנת תשס"ז (2007) פרסמה בעיתון "הצופה" מדור שבועי על פרשת השבוע. בשנת תשס"ח (2008) פרסמה את הספר "סובב תורה", המרכז את המאמרים ממדורה ב"הצופה" וכן מאמרים שפרסמה ב"דף השבועי" של אוניברסיטת בר-אילן ובכתבי עת שונים.
נשואה לרב ד"ר יעקב חיים חרל"פ, ראש כולל מדר"ש ומרצה במרכז ללימודי היהדות באוניברסיטת בר-אילן, אם לחמישה ילדים. מתגוררת בירושלים.
ספריה

תורת הלשון של רבי אברהם אבן עזרא – מסורת וחידוש - הוצאת הספרים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשנ"ט.
סובב תורה – פשט פרשנות ומשמעות בפרשות השבוע ובמגילות, ירושלים: הוצאת מאירים, המכללה האקדמית הדתית למורים ע"ש הרא"מ ליפשיץ, תשס"ח.
,Language and Textuality in Byzantine Karaism – Grammatical Concepts, Biblical Text Traditions, and Hermeneutic Aspects in the Constantinople Center (Late 11th–First Half of 14th Centuries), Wiesbaden: Harrassowitz (AKM, 116), 2019
תהלים: תוכן צורה ומשמעות - מבואות ופרקים נבחרים באור הפרשנות היהודית לדורותיה (נר זיכרון לאימנו הרבנית רבקה הכרמי [לבית בלוך] ע"ה), ירושלים תשפ"ב.
חיסון עמדות

חיסון עמדות היא תאוריה אשר פותחה על ידי ויליאם מקגוויר ב-1961. התאוריה מנסה להסביר איך לשמור על העמדות והאמונות שלנו קבועות, בייחוד כאשר מנסים לשכנע אותנו בדברים אחרים. התאוריה עדיין נחקרת והיא חשובה בהרבה תחומים כמו פוליטיקה, קמפיינים בריאותיים, שיווק, חינוך ועוד.
כמו בחיסון רפואי, גם כאן התאוריה מציעה שניתן להציג בפני אנשים טיעון חלש הנוגד את העמדה שלהם, הטיעון החלש הזה יגרום לאנשים לחשוב על עמדתם הראשונית, להכין טיעונים התומכים בעמדה הראשונית שלהם ובכך לחזק את עמדתם גם אם יגיע טיעון נגד חזק.
פיתוח התאוריה

בשנת 1961 מקגוויר ערך מספר ניסויים המעריכים את יעילות חיסון העמדות. הוא בדק את התאוריה על טיעונים שהם אמיתות תרבותיות (לדוגמה צחצוח שיניים כל יום) ולא על טיעונים שבהם יש שוני גדול בעמדות באוכלוסייה. בהמשך, חוקרים נוספים בדקו את התאוריה גם על עמדות שנויות במחלוקת (לדוגמה לגליזציה של מריחואנה, ניסויים בבעלי חיים) ומצאו שהתאוריה עובדת גם במקרים של עמדות עם שתי אפשרויות לגיטימיות. כיום חוקרים נוספים חוקרים את חיסון העמדות גם בנושאים כמו פוליטיקה, שיווק, בריאות וחינוך.במחקרים רבים מצאו שכדי שהתאוריה תעבוד, יש שני תנאים שצריכים להתקיים;
צריך להיות איום על התפיסה שלי, כלומר טענה עם נימוקים הנוגדים את העמדה שלי.
צריך לתת גם טענות בעד העמדה שלי ובכך לחזק את ארסנל הטיעונים הקיימים לעמדה אותה אנו רוצים לשמור.
אנלוגיה לחיסון רפואי

הדרך הקלה ביותר להסביר את התאוריה על ידי ההקבלה של התאוריה לחיסון הרפואי כפי שעשה מקגוויר. בחיסון רפואי מזריקים לגוף נגיף מוחלש אשר גורם לתגובה של הגוף אך לא גורם למחלה. החיסון פועל על ידי הפעלה של מערכת החיסון של הגוף ויצירת נוגדנים אשר יפעלו כאשר הגוף יחשף לווירוס הפעיל. גם הטיפול בחיסון עמדות הוא חשיפה לטיעון חלש הנוגד את עמדותיך. הטיעון הוא מוחלש וכך הוא לא יכול לערער את הביטחון בעמדה שלנו, אך הוא מספיק חזק לעורר אצלנו תגובה. התגובה היא חיזוק העמדה שלנו על ידי חשיבה על טיעונים המחזקים את עמדתנו. כלומר בשני המקרים העמידות מופעלת על ידי איום חלש ומהווה הגנה בפני התקפות עתידיות.בחלק מהניסויים של מקגוויר, קבוצת הביקורת הייתה חשיפה של המשתתפים לטיעונים התומכים בעמדה שלהם ובדיקה עד כמה זה מחזק את העמדה שלהם מול טיעוני נגד. בהמשך לאנלוגיה הרפואית ההקבלה פה היא ללקיחת ויטמינים, זה גם עוזר למנוע מחלות אך פחות מאשר חיסונים.
שימוש בתאוריה נגד לחץ חברתי

את נושא חיסון העמדות נגד לחץ חברתי בדקו על ידי ניסוי של צריכת אלכוהול אצל מתבגרים. צריכת אלכוהול אצל מתבגרים היא גורם ראשי למוות אצל המתבגרים. מצאו שצריכת אלכוהול אצל מתבגרים מושפעת ברובה מלחץ חברתי. מתבגרים צעירים נוטים לחשוב על צריכת אלכוהול כדבר שלילי ועמדה זו משתנה כאשר המתבגרים גדלים, והשינוי בהתנהגות מגיע קצת אחרי השינוי בעמדות. השינוי בעמדה קשור להשפעה של החברים. מתבגרים נוטים להערכת יתר לגבי שתייה של חבריהם, כלומר הם חושבים שחברים שלהם שותים יותר ממה שהם באמת.
מחקרים רבים חיפשו התערבות שתגרום למתבגרים לצרוך פחות אלכוהול. כיוון שמתבגרים צעירים מחזיקים בעמדה שלילית לגבי אלכוהול, ניסו לבדוק האם אפשר לחזק את העמדה הזו על ידי חיסון עמדות, וכך יותר מאוחר המתבגרים יהיו חסינים יותר נגד לחץ חברתי. במקרה זה, חשוב שהטיעונים הנוגדים את הטענה יהיו בנושא החברים, כדי שטיעון הנגד שהמתבגר יחשוב עליו יהיה גם בנושא זה (שלא כולם שותים). במחקרים מצאו שהתערבות של חיסון עמדות בצעירים נגד שתיית אלכוהול הייתה אפקטיבית מיד לאחר ההתערבות וגם חצי שנה לאחר ההתערבות.
חיסון עמדות בשיווק

דוגמה לשימוש בתאוריה בשיווק היא לחסן אנשים נגד עמדות שליליות כלפי חברה מסוימת לפני שעוד היה משבר עם החברה, ובכך אם יהיה משבר בחברה הזו האנשים כבר יהיו מחוסנים ופחות יאבדו אמון בחברה. לדוגמה: המשבר במכוניות טויוטה (כאשר קראו להחזיר מכוניות) אנשים איבדו אמון בחברת טויוטה. אם עוד לפני המשבר היו גורמים לחיסון עמדות חיוביות בקשר לחברה (למשל חיזוק העמדה שמכוניות מסוג טויוטה הן אמינות), איבוד האמון בחברה היה קטן יותר. במחקר שנערך ב-2004 על קמפיין שיווקי בנוגע לחובות כלכליים של תלמידי קולג' בארצות הברית מצאו שאפשר בעזרת קמפיין לחסן נגד ההתנהגות הבעייתית לפני שהיא עוד התחילה. בנוסף, הם מצאו שסטודנטים שעברו את החיסון דיברו עם חברים שלהם על התנהלות כלכלית חכמה יותר מסטודנטים אחרים וכך בעצם העבירו את ההתנהגות הטובה הלאה.
ביקורת על התאוריה ומחקרי המשך

הביקורת הראשונה על התאוריה הייתה שמקגוויר האמין שהיא עובדת רק על אמיתות חברתיות בהתאמה לאנלוגיה שלו לחיסון הרפואי. חוקרים רבים חשבו שזה לא נכון, ושהתאוריה עובדת גם על נושאים שיש עליהם חילוקי דעות. כאשר חיסון העמדות מופעל כנגד טענות שהן לא קונצנזוס הטענה צריכה להיות חדשה, כזו שעדיין האדם לא שמע. יש חוקרים שטוענים שהחשיפה לטיעון חלש מעוררת התנגדות וזה לא חיסון. ישנם חוקרים נוספים שהראו שחיסון העמדות עובד רק במקרים מסוימים ובמקרים אחרים ראו שחיסון עמדות פועל בצורה זהה או אפילו פחות טובה מחשיפה לטיעון שתומך בעמדתם, או ללא טיעונים.
במחקרים רבים ראו שיש צורך באיום על העמדות שלך כדי שחיסון העמדות יעבוד אבל עדיין לא ברור כמה חזק צריך להיות האיום כדי שחיסון העמדות יעבוד. לכן חוקרים מודרניים זנחו את ההקבלה לאנלוגיה של חיסון רפואי, כי בניגוד לחיסון רפואי לא ברור חוזק האיום שצריך כדי שהתאוריה תעבוד. צריך לעשות מחקר המשך כדי להבין יותר את חוזק האיום הנדרש. חוקרים אחרים בודקים את היכולת של התאוריה לעבור מאחד לשני בדיבור, כלומר כאשר אדם עובר חיסון הוא ישמיע יותר את דעתו לאחרים ויידע יותר טוב להסביר את עמדתו (יביא גם טיעונים נוגדים אך ידע לסתור אותם) וזה שונה מחיסון רפואי שכל אדם חייב לעבור בנפרד ומצריך בדיקה נוספת.
יש צורך להמשיך לבדוק עד כמה חזקה צריכה להיות העמדה של האדם מלכתחילה. את אלו שמתחילים עם עמדה חלשה לא יהיה ניתן לחסן לעמדה זו, צריך להמשיך ולחקור כדי לדעת עד כמה חזקה צריכה להיות העמדה ההתחלתית.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Banas, J. A., & Rains, S. A, A meta-analysis of research on inoculation theory, Communication Monographs
↑  McGuire, W. J, Resistance to persuasion conferred by active and passive prior refutation of the same and alternative counterarguments., . The Journal of Abnormal and Social Psychology
1 2  Persuasion : Developments in Theory and Practice, a, 2014
1 2  Godbold, L. C., & Pfau, M., Conferring resistance to peer pressure among adolescents: Using inoculation theory to discourage alcohol use., Communication Research
1 2  Burgoon, M., Pfau, M., & Birk, T. S, An inoculation theory explanation for the effects of corporate issue/advocacy advertising campaigns, Communication Research
1 2  Pryor, B., & Steinfatt, T. M., The effects of initial belief level on inoculation theory and its proposed mechanisms., Human Communication Research
נויהרדטהוף

| --- | --- |

המבנה האחרון ששרד מהיישוב, בשטח מפעל חישולי כרמל צד אחד, 2012
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז חיפה
 נפה:  נפת חיפה
 שפה רשמית:  גרמנית
 תאריך ייסוד:  1897
 שטח:  3,000 דונם
 סיבת נטישה:  מלחמת העולם השנייה
 תאריך נטישה:  1944
 יישובים יורשים:  טירת כרמל
 דת:  נצרות
 קואורדינטות:  32°47′04″N 34°57′30″E﻿ / ﻿32.784416666667°N 34.958222222222°E﻿ / 32.784416666667; 34.958222222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת חיפה מוגדלת) נויהרדטהוף(למפת חיפה רגילה) נויהרדטהוף(למפת הגליל המערבי רגילה) נויהרדטהוף(למפת הגליל המערבי מוגדלת) נויהרדטהוף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
המבנה האחרון ששרד בשטח מפעל חישולי כרמל מצדו השני, 2012
מפת האזור משנת 1932, היישוב כלל רחוב מרכזי אחד שלאורכו כעשרה בתים וחלקות אדמה חקלאית
מפת חיפה משנת 1942, היישוב דומה בגודלו למפת 1932 אך סמוך לו הוקמו שלוחות מסילת רכבת (כנראה לטובת מחנות הצבא הבריטי שהוקמו באזור)
נויהרדטהוף (בגרמנית: Neuhardthof) היה יישוב קטן של גרמנים טמפלרים בארץ ישראל. המיקום של היישוב היה דרומית לחיפה, סמוך לשפת הים, מדרום לכפר סמיר וצפונית מערבית לכפר הערבי טירה (טירת כרמל). הוא נקרא על שם הכפר הרדטהוף בגרמניה שממנו באו חלק מהמתיישבים.
היסטוריה

בראשית תנועת ההתיישבות הטמפלרית, רכשה התנועה 3,000 דונם במקום, והמתיישבים גידלו בו חיטה, קטניות ואבטיחים. הם נהגו בתחילה לעבד את האדמה בשעות היום, ובערב לחזור לבתיהם במושבה הגרמנית בחיפה תוך הפקדת שומרים ערבים על המקום. לאחר מכן, בגלל ריבוי הגנבות, הוחלט לבנות במקום בתי קבע. בית הקבע הראשון נבנה ב-1897, ושלושה נוספים נבנו ב-1899. עם זאת, האדמה הייתה מטיב ירוד, ובגלל הקרבה לים התקשו למצוא שם מים מתוקים, ומסיבות אלו המקום לא התפתח ולא הגיע למעמד של מושבה עצמאית.
היסטוריה > רצח אונגר

בשל ריבוי הגנבות הוחלט להציב מארבים, ובאחד מלילות יולי 1910 נורה ונהרג ערבי מטירה שניסה לגנוב. למחרת נערכה חקירה של השלטונות הטורקים בנוכחות סגן הקונסול הגרמני שהגיע מחיפה. בחקירה נכחו רבים מבני טירה הזועמים, ובאמצע החקירה הותקף האיכר הטמפלרי פריץ אונגר, שהוכה ונורה למוות.
מעשה רצח אכזרי זה לאור היום ובנוכחות נציגי השלטון והקונסוליה הגרמנית גרם לסערת רוחות בארץ ובגרמניה. זה היה הרצח הראשון של גרמני טמפלרי מאז תחילת ההתנחלות הטמפלרית ב-1868. ממשלת וירטמברג, שהטמפלרים היו אזרחיה, תבעה מהממשלה המרכזית בברלין לשלוח אוניית מלחמה לחיפה כדי לאלץ את הטורקים לאסור את האשמים ולשפוט אותם.
לבסוף הגיע למקום המושל הכללי של ביירות ויחידה צבאית. 15 איש נאסרו, אחד נידון למוות, והאחרים לתקופות מאסר ארוכות, אך השלטון המרכזי באיסטנבול ביטל את גזר הדין. בעקבות לחץ גרמני נוסף חודש המשפט בטריפולי ונאשם אחד נידון לתלייה, אבל גם משפט זה בוטל וכל העצורים שוחררו.
אלמנתו של אונגר החליטה לעזוב את המקום, לעבור עם משפחתה למושבה הטמפלרית ולדהיים (כיום אלוני אבא), ולבנות במקום בית בתבנית ביתם בנויהרדטהוף כמצבה לאבי המשפחה שנרצח. בית אונגר נמצא עד היום באלוני אבא.
מאיר שלו שילב את פרשת רצח אונגר בספרו פונטנלה. בספר הם מופיעים בשם "ריינהרדט".
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

כמו ביתר מושבותיהם, גם הטמפלרים בחיפה תמכו בגרמניה במלחמת העולם הראשונה וסבלו מתבוסתה ומכיבוש הארץ על ידי הגנרל אלנבי. בשנות ה-30 תמכו חלק מתושבי המושבה בגרמניה הנאצית. עם תחילת מלחמת העולם השנייה הועברו התושבים למחנה הסגר, ובשנת 1944 גורשו מהארץ. האדמות שהיו שייכות לנויהרדטהוף, עברו לניהולו של "האפוטרופוס של רכוש האויב - ממשלת ארץ ישראל (פלשתינה-א"י)"
היסטוריה > לאחר הקמת מדינת ישראל

לאחר הקמת מדינת ישראל עברו קרקעות היישוב, על פי "חוק נכסי גרמנים, תש"י ­1950" לבעלות האפוטרופוס לנכסי הגרמנים, ואחר כך לרשות הפיתוח. כחלק מהסכם השילומים עם גרמניה הוסכם גם על פיצוי קהילת הטמפלרים על אובדן רכושם בארץ ישראל בשנת 1962. בנויהרדטהוף הוסכם על תשלום פיצוי על שטח בן 1,280 דונם.
בראשית העשור השני של המאה ה-21 נותר מנויהרדטהוף רק מבנה אחד הנמצא בשטח מפעל "חישולי הכרמל", מול טירת כרמל.
ראו גם

התיישבות נתיני המעצמות בחיפה
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי, 'מנויהרדטהוף לקבוצת טירה', טבע וארץ, כ"ד/4, 1982, 177-175.
אלכס כרמל, התיישבות הגרמנים בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית, הוצאת האוניברסיטה העברית, 1973.
אסף זלצר, עמק ישראל וכל נתיבותיו, הוצאת יד בן צבי, 2007.
הערות שוליים

↑  מפת חיפה (באנגלית) 1919, עם סימון המושבה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  מאיר שלו, פונטנלה, עם עובד, 2002
↑  יוסי כץ, של מי המושבות הגרמניות? חוק נכסי גרמנים ופיצוי הטמפלרים על רכושם בישראל, עיונים בתקומת ישראל 17, ‏(2007), עמ' 431–464.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357353205171
רינה רייספלד

| --- | --- |

 לידה:  1930 (בת 95 בערך) פולין פולין
 ענף מדעי:  כימיה, לומינסנציה, אנרגיה סולארית 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 עיסוק:  כימיה אי-אורגנית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תלמידי דוקטורט:  28 סטודנטים למסטר ודוקטורט
 פרסים והוקרה:  דוקטור כבוד, אוניברסיטת ליון, צרפת 1993 מדליית ערית ליון על הישגים מדעיים, צרפת 1993 דוקטור כבוד, אוניברסיטת בוקרשט, רומניה 1998 פרופסור כבוד, אוניברסיטת וורוצלב, פולין 2005 מדליית זהב מאוניברסיטת וורוצלב, פולין, 2011
 בן זוג:  אליעזר רייספלד
 צאצאים:  דני רייספלד, גדעון רייספלד
 
רינה (רנטה) רייספלד (נולדה ב-1930) היא פרופסורית ישראלית לכימיה ולאנרגיה סולארית במכון לכימיה של האוניברסיטה העברית בירושלים, בה פעלה עד פרישתה ב-1998 ואף אחריה. רייספלד היא מחזיקת הקתדרה על שם הנריק ברמן. היא פרסמה במהלך השנים 532 מאמרים מדעיים, שצוטטו מעל 30,000 פעמים.
ביוגרפיה

רינה (רנטה, פולנית: Renata) רייספלד נולדה בפולין . היא עלתה לישראל בשנת 1950, וסיימה לימודי תואר שלישי באוניברסיטה העברית בירושלים סמוך ל-1960. בעלה הוא לזר אליעזר רייזפלד ולהם שני ילדים.
רייספלד יצאה להשתלמות בתר-דוקטורית באוניברסיטת אורגון בארצות הברית, וחזרה לישראל למשרת מרצה במחלקה לכימיה. רייספלד ניהלה קבוצת מחקר והנחתה 28 תלמידי מסטר ודוקטורט. נושאי המחקר של הקבוצה כללו:
סול-גל. וספקטרוסקופיה של חומרי צבע בזכוכיות סול ג'ל
העברת אנרגיה על ידי תהודה פלאורוסצנטית.
ספקטרוסקופיה של עפרות נדירות בזכוכית.
חשמל פוטו-וולטאי.
ננו-חלקיקים.
מרכזי שמש לומיסצנטיים.
ב־4 ביולי 1976 הייתה רייספלד בין 102 בני הערובה שהצילו כוחות ישראליים בשדה התעופה של אנטבה, אוגנדה. שבוע לפני כן היא הייתה נוסעת על סיפונה של טיסת אייר פראנס 139 מתל אביב דרך אתונה לפריס שנחטפה על ידי טרוריסטים פלסטינים וגרמנים. רייספלד שיתפה את חוויותיה בראיונות תקשורתיים מיד עם שובה לישראל וכן לרגל 40 שנה לאירוע.
בשנת 2007 יסדה רייספלד את חברת "GreenSun Energy Ltd" ופעלה בה כמדענית ראשית עד 2010.
ספרים

R. Reisfeld and C.K. Jorgensen, Lasers and Excited States of Rare Earths, Springer-Verlag, Berlin Heidelberg, New York City 1977
M.Gaft, R. Reisfeld and G. Panczer, Luminiscence Spectroscopy of Minerals and Materials, Springer-Verlag, 2005
M.Gaft, R. Reisfeld and G. Panczer, Modern Luminiscence Spectroscopy of Minerals and Materials, Springer Mineralogy, 2016
הערות שוליים

↑  האוניברסיטה העברית, פרופ' רנטה רייספלד, כימיה לא אורגנית, המכון לכימיה, ‏17 באפריל 2008 (ארכיון)
1 2  Levy, D.; Reisfeld, R.; Avnir, D., Fluorescence of europium(III) trapped in silica gel-glass as a probe for cation binding and for changes in cage symmetry during gel dehydration, Chemical Physics Letters 109, 1984, עמ' 593-597
↑  Avnir, David, Vered R. Kaufman, and Renata Reisfeld, Organic fluorescent dyes trapped in silica and silica-titania thin films by the sol-gel method. Photophysical, film and cage properties., Journal of non-crystalline solids 74.2-3, 1985, עמ' 395-406
↑  Renata Reisfeld; Yehoshua Kalisky (17 בינואר 1980). "Improved planar solar converter based on uranyl neodymium and holmium glasses". Nature. 283 (5744): 281–282. Bibcode:1980Natur.283..281R. doi:10.1038/283281a0. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Reisfeld, R., Spectra and energy transfer of rare earths in inorganic glasses. Structure and Bonding, Structure and Bonding 13, 1973, עמ' 53-98
1 2  Renata Reisfeld; Samuel Neuman (13 ביולי 1978). "Planar solar energy converter and concentrator based on uranyl-doped glass". Nature. 274 (5667): 144–145. Bibcode:1978Natur.274..144R. doi:10.1038/274144a0. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  R. Reisfeld, Nanoparticles in Amorphous Solids, Proceedings of Topical Symposium VII on in Optics, Optics, Electro-Optics and Communication Technologies, Eds. P. Vincenzini and R.G. Righini, 1995, עמ' 3-13
↑  "Anti-Hijack Leader Credits Surprise For Raid's Success". Desert Sun. UPI. 5 ביולי 1976. נבדק ב-26 ביוני 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑   סמדר רייספלד, רינה רייספלד, מחטופי טיסה 139 של אייר פראנס: "החוטפים היו משכילים, השיחות איתם היו מרתקות", באתר הארץ, 1 ביוני 2016
↑  "Solar energy in Israel: It's knockout". The Economist. 23 ביולי 2009. נבדק ב-7 ביולי 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אבי בר-אלי, למה להסתפק בגגות? פטנט ישראלי: ציפוי סולארי לקירות, באתר TheMarker‏, 30 ביולי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275326805171  BIBSYS: 90241109  BnF: cb123423692 (data)  CiNii: DA03206760  GND: 1145505422  ISNI: 0000 0001 1675 1608  LCCN: n88043483  NKC: mub2018986319  NTA: 089398491  ORCID: 0000-0002-3038-7299  RERO: 02-A003736241  SUDOC: 032383401  VIAF: 76390141   WorldCat (עם VIAF): 76390141 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רינה רייספלד".
רייזפלד מקבלת את מדליית הזהב של אוניברסיטת ורוצלב שבפולין ביוני 2011. אליעזר רייספלד שני משמאל.
סאקאי

בניין עיריית סאקאי
טראם בסאקאי
ערך זה עוסק בעיר במחוז אוסקה, יפן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סאקאי (ביפנית: 堺市 – סאקאי-שי) היא עיר במחוז  אוסקה, השוכנת במרכז האי הונשו ביפן. סאקאי היא אחת מערי הנמל הגדולות והחשובות ביפן מימי הביניים. גבולות העיר הורחבו בפברואר 2005 כשהוכללה בה העיירה מיהארה, ושטח העיר מאז הוא 149.99 קמ"ר. נכון ל-1 ביולי 2021 מתגוררים בה 823,029 תושבים, צפיפות אוכלוסייה של 5,493 תושבים לקמ"ר, זוהי העיר השנייה בגודלה במחוז אוסקה, הרביעית בקנסאי וה-15 ביפן.
העיר הנוכחית נוסדה רשמית ב-1 באפריל 1889 על פי חוקי האימפריה היפנית. סאקאי קיבלה מעמד של "עיר בתקנה ממשלתית" באפריל 2006 וקיבלה עקב כך סמכויות שלטון נרחבות יותר. העיר חולקה לשבעה רבעים.
סאקאי ידועה בשל תלי הקבורה המעוצבים בדמות חור המנעול המכונים קוֹפוּן (古墳), המתוארכים למאה החמישית לספירה. מאמינים כי התל הגדול ביותר, דאיסן קופון, הוא קברו של הקיסר נינטוקו (仁徳天皇‏; שלט על פי הערכה בשנים 399-313), והוא הקבר הגדול ביותר בעולם בשטחו. בעבר הייתה סאקאי ידועה בייצור חרבות סמוראים, והיום היא ידועה בייצור סכיני מטבח המהווה תעשייה חשובה בעיר.
היסטוריה

חרסים וכלי אבן מתקופת ג'ומון נתגלו באתרים ביוצויקה ובקוסאבה, אבל ראשית העיר של ימינו הייתה, ככל הנראה, במאה ה-14. האזכור הראשון של סאקאי הוא מ-1320, כחלק מהאחוזה הקיסרית שיצרה מלח, והייתה ידועה בין האצילים של קיוטו בשל המעיינות החמים שבסביבתה. העיר נשלטה בידי בית אוצ'י (大内). ב-1399 מרד אוצ'י יושיהירו (大内義興) בשוגון אשיקאגה יושימיצו (足利 義満), והתבצר בסאקאי. יושימיצו כבש את העיר ושרף את מרבית בתיה (רשומות מאותה תקופה נוקבות במספר 10,000 בתים). העיר נבנתה מחדש, ובתקופת מורומאצ'י הייתה סאקאי אחת הערים העשירות ביותר ביפן. מיקומה הגאוגרפי של סאקאי, בקצה של מפרץ אוסקה ובשפך הנהר יאמטו, שקישר בין מחוז יאמטו (כיום מחוז נארה) לים, עזר לה לקשור בין סחר החוץ לסחר הפנים, אבל הגורם העיקרי לשגשוגה של העיר היה המסחר בין יפן לסין של שושלת מינג. המסחר החל בשנת 1469, כאשר המשלחת הרשמית שיצאה לסין במקור מהבירה קיוטו דרך נמל היוגו (兵庫, כיום חלק מהעיר קובה) חששה בחזרתה מסין שיוגו נפלה בידי האויב, ולכן במקום לחצות את הים הפנימי סטו עקפה את קיושו מדרום ושיקוקו ממזרח. מכאן ואילך יצאו המשלחות לסין מסאקאי.
סאקאי הייתה עיר אוטונומית שנוהלה על ידי אזרחיה הסוחרים. בפתגם נפוץ בימים ההם נאמר שהערים העשירות ביותר היו "אוּמי נוֹ סאקאי, ריקוּ מם אִימָאי" ("לאורך הים, סאקאי, בפנים הארץ, אימאי" (העיר האחרונה היא כיום חלק מהעיר קשיהארה). הנזיר הזן בודהיסטי הנודע איקיו (休宗純‏; 1481-1394) בחר להתגורר בסאקאי בשל האווירה החופשית ששררה בעיר. בתקופת סנגוקו ביקרו בסאקאי כמה מיסיונרים נוצרים, החל בפרנסיסקו חאווייר, שביקר בעיר בשלהי 1550, ותיעדו את עושרה.
לאחר בואם של האירופאים הפכה סאקאי למרכז ייצור של כלי ירייה, והדאימיו, אודה נובונאגה, היה אחד מלקוחותיה החשובים. במהלך הניסיון השאפתני שלו לאחד את יפן ניסה נובונאגה לבטל את האוטונומיה שממנה נהנתה סאקאי. אזרחי סאקאי התקוממו וניהלו קרב נואש כנגד צבאו. מרבית האזרחים נמלטו, סאקאי נשרפה ונלכדה על ידי נובונאגה. לאחר מותו של נובונאגה עלה לשלטון טויוטומי הידיושי, שהיה עוזרו של נובונאגה. סאקאי הפכה שוב לעיר משגשגת תחת שלטונו.
סן-נו-ריקיו, הידוע כאדם שגיבש את כללי טקס התה היפני, היה במקור סוחר מסאקאי. בשל הקשר ההדוק בין טקס התה לזן בודהיזם, ובשל עושרם של אזרחיה, הייתה סאקאי אחד מהמרכזים הראשיים של טקס התה ביפן.
סאקאי הייתה עדיין מרכז סחר חשוב בתקופת אדו, אם כי הסחר בתקופה זו היה בתוך יפן בלבד עקב מדיניות הסאקוקו (סגירת שערי יפן בפני סחר עם מדינות אחרות) של שוגונות טוקוגאווה. בסופה של תקופה זו החלו ספינות מהמערב לפקוד שוב את נמל סאקאי, אך חוסר הבנה גרם לתוצאות טרגיות שעה ש-11 מלחים מהקורבטה הצרפתית דופלייה (Dupleix) נהרגו בשעה שעלו לחוף. הצרפתים מחו בפני היפנים, והממשל היפני הורה להוציא להורג באמצעות ספוקו את האחראים למות הצרפתים. אירוע זה מכונה "תקרית סאקאי" (堺事件 – סאקאי ג'יקן).
במאה ה-20 הייתה סאקאי לעיר תעשייתית שבה פועל נמל גדול. משום כך הופצץ חלקה המערבי במהלך מלחמת העולם השנייה ונגרמו לו נזקים כבדים. העיר נבנתה מחדש, ונכון ל-2011 מונה אוכלוסייתה סאקאי מעל ל-800,000 איש, והיא הפרוור הגדול ביותר של אוסקה, ובמקום הארבעה עשר ברשימות הערים בעלות האוכלוסייה הגדולה ביותר ביפן.
חלוקה מנהלית

סאקאי מחולקת לשבעה רבעים (ביפנית: 区 תעתיק קוּ) - חלוקה של "עיר בתקנה ממשלתית" לאזורים שבהם יש סמכויות שלטון כדוגמת גביית מיסים. שבעת הרבעים הם:
סאקאי-קו – כולל את עיריית סאקאי
קיטאי-קו – "הרובע הצפוני"
נישי-קו – "הרובע המערבי"
נאקה-קו – "הרובע המרכזי"
היגאשי-קו – "הרובע המזרחי"
מיהארה-קו – רובע זה היה בעבר העיירה מיהארה שמוזגה לתוך סאקאי
מינאמי-קו – "הרובע הדרומי"
תחבורה

סאקאי מצויה בלב חבל קנסאי, שבו מתגוררים כ-20 מיליון תושבים ולכן מגיעים אליה כמה צירי תחבורה. אל העיר ניתן להגיע באמצעות נמל התעופה הבינלאומי של קנסאי (קוד יאט"א KIX) השוכן על אי מלאכותי בלב מפרץ אוסקה במרחק של 20 דקות נסיעה מסאקאי. אל העיר מגיעים קווי הרכבות של חברת הרכבות הארצית וחברת ננקאי (.Nankai Electric Railway Co). שתי החברות מפעילות קווים לשדה התעופה הבינלאומי של קנסאי. ננקאי מפעילה שרות אוטובוסים, ובבעלותה מצויה גם חברת האנקאי (.Hankai Tramway Co) המפעילה קו טראם בסאקאי. בעיר פרוסה רשת כבישים מהירים שלנהגים בה יצא שם כנהגים פרועים ברחבי יפן.
הנמל של סאקאי, נמל סאקאי סמבוקו (Sakai Semboku), הוא נמל מסחר המשרת בעיקר את התעשיות הפטרוכימיות בעיר (יבוא נפט וגז טבעי וייצוא כימיקלים), אם כי יש לו גם מטרות נוספות. מעבורת מחברת בין הנמל של סאקאי לקוקורה (小倉) שבקצה הצפוני של האי קיושו, והנמל גם מתפקד כמרכז חירום במקרה של אסון בקנה מידה גדול.
אקלים

| אקלים בסאקאי> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בסאקאי> ינואר.7.3.0.9.179.4 | אקלים בסאקאי> פברואר.7.9.1.0.153.0 | אקלים בסאקאי> מרץ.11.5.3.0.132.6 | אקלים בסאקאי> אפריל.17.6.7.9.128.8 | אקלים בסאקאי> מאי.22.3.12.5.121.3 | אקלים בסאקאי> יוני.25.1.17.4.184.3 | אקלים בסאקאי> יולי.29.4.22.4.241.5 | אקלים בסאקאי> אוגוסט.30.8.23.3.144.7 | אקלים בסאקאי> ספטמבר.26.3.19.0.226.2 | אקלים בסאקאי> אוקטובר.21.0.12.5.148.2 | אקלים בסאקאי> נובמבר.15.8.7.3.161.2 | אקלים בסאקאי> דצמבר.10.6.3.1.163.3 | אקלים בסאקאי> שנה.18.8.10.86.1,984.0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
כלכלה > תעשייה

סאקאי היא עיר תעשייתית שבה בולטות התעשיות הפטרוכימיות המנצלות את הנמל של העיר לייבוא חומרי גלם (נפט וגז טבעי) ולייצוא כימיקלים. מפעלי תעשייה חשובים נוספים הם שימאנו, חברה רב לאומית לייצור רכיבים איכותיים לאופניים, וקובוטה, יצרן טרקטורים.
במקביל לתעשייה הכבדה יש בסאקאי תעשייה מסורתית שמוצריה ידועים ביפן והם כוללים מזונות בריאות מקלפ, בדים לקימונו, שטיחים ארוגים ביד ומקלות קטורת, אבל המוצר הידוע ביותר מתוצרת סאקאי הם סכיני המטבח הנחשבים לאיכותיים ביותר ביפן. מסורת ייצור סכיני המטבח בסאקאי התחילה במאה ה-16 בשל הצורך לחתוך עלי טבק, גידול שהפורטוגזים הביאו ליפן. אומני המתכת של סאקאי כבר התמחו בייצור חרבות לסמוראים (ומעטים עוסקים בכך גם כיום), והם העתיקו את מומחיותם לשוק האזרחי.