ההסתדרות הציונית הדסה
היסטוריה

הדסה נוסדה ב-3 במרץ 1912 בניו יורק על ידי קבוצת נשים שבראשן הועמדה הנרייטה סאלד, אשר העלתה רעיון להפנות מאמצי נשים לטובת ציונות מעשית בתחום הרפואה בארץ ישראל. פגישת הייסוד התקיימה בתקופת פורים, והארגון נקרא על שמה של אסתר המלכה (בשמה השני: הדסה). מטרת הארגון המוצהרת נקבעה כ"עידוד מוסדות ומפעלים יהודיים בא"י וחיזוק האידיאלים היהודיים".
ב-1913 נבחרה סיסמת הארגון, "ארוכת בת-עמי" ("The Healing of the Daughter of My People") ("ארוכה" במשמעות "מרפא", מתוך ירמיהו, ח', י"ט–כ"ג). באותה שנה נפתחו סניפים נוספים של הארגון בארצות הברית. הוא קבע שני יעדים: פעילות בתחומי הבריאות והכשרת אחיות בארץ ישראל, והטמעת ערכי ציונות באמריקה. ואכן, בסיועם הכלכלי של הנדבנים לינה ונתן שטראוס, נשלחו לארץ ישראל שתי אחיות והקימו תחנת בריאות ציבורית בירושלים.
בשנים שלאחר מכן גדל הארגון. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא שלח לארץ ישראל מתנדבות נוספות ואספקת מוצרים, אולם אלו נעצרו על ידי הבריטים. ב-1918 הגיעה משלחת של 45 רופאים, אחיות, ואנשי תחזוקה במסגרת קבוצת עזרה מדיצינית ציונית אמריקנית שהקימה בתי חולים בצפת, ביפו ובטבריה. כמו כן חודש בית החולים מאיר רוטשילד בירושלים. בעקבות הגעת המשלחת הרפואית, התגלה צורך בהכשרת אחיות, בעקבות כך הוקם ב-1918 בית הספר לאחיות של הסתדרות מדיצינית הדסה. ב-1920 הגיעה הנרייטה סאלד לארץ ישראל לסייע לקבוצה, ונשארה בה עד מותה ב-1945. ב-1921 הקימה ברטה לנדסמן, אחות בהדסה, את תחנת הבריאות הראשונה לפעוטות, "טיפת חלב". היוזמה זכתה לביקוש רב, ובייחוד פעילות משלוח החלב למשפחות נזקקות על גבי חמורים. באותה שנה גם נפתח בית חולים של הדסה בתל אביב ולאחר מכן בחיפה, ו-22 נשים צעירות סיימו הכשרת אחיות בבית הספר לאחיות של הדסה. ארגון הדסה הקים גני משחקים ("גני גוגנהיים") בשכונות יהודיות וערביות בזכות תרומה שהעלתה ברטה גוגנהיים.
החל משנות העשרים של המאה ה-20 הדסה הפעילה ברחבי ארץ ישראל את "הרופאים הנודדים" אשר לא פעלו מתוך מרפאת קבע. ההרופא הנודד בדק תלמידים ודיווח על כך למועצה המדיצינית של הדסה. בהוראת "הדסה" הוא אף נטל על עצמו את העבודה ההיגיינית - סניטרית ביישובים אילו. בשנת 1927 המשכורת ש"הדסה" הציעה ל"רופא הנודד" הסתכמה בעשרים ושבע לירות לחודש, ותשע לירות הוצאות אש"ל.
בעקבות היחלשות התנועה הציונית בארצות הברית, זכתה הדסה לעצמאות ארגונית כמעט מוחלטת החל מתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 ועד למלחמת העולם השנייה. במהלך שנים אלו תמכה חלק מהנהגת הדסה בדעותיה של ברית שלום, דבר שיצר מתחים ביחסיה עם הגופים האחרים בהנהגה הציונית בארצות הברית. עם זאת, הדסה לא קיבלה החלטה רשמית לגבי מטרות התנועה הציונית אלא רק כאשר קיבלה (לאחר מאבקים פנימיים קשים) את תוכנית בילטמור ב-1942.
ב-1931 ייסדה הדסה את קופת חולים עממית עבור התאחדות האיכרים וההתיישבות העובדת הלא-הסתדרותית.
ב-1934 הונחה בהר הצופים אבן הפינה לבית החולים האוניברסיטאי הדסה הר הצופים, שנפתח בחודש מאי חמש שנים אחר כך. באותה תקופה גם אימצה הדסה באופן רשמי את עליית הנוער כאחת ממטרותיה והשתתפה ברוב מימונה. ב-1942 נפתח בית ספר מקצועי לבנות. ב-1943 מנה הארגון 100,000 חברים. ב-1945 נפתח בית הספר לרפואה של הדסה והאוניברסיטה העברית.
ב-13 באפריל 1948 עלתה שיירה ממוגנת ובה רופאים, אחיות ואנשי סגל אל עבר הר הצופים. השיירה הותקפה בדרך על ידי מארב של מחבלים ערבים ובתום כמה שעות נרצחו 78 מאנשי השיירה, בהם חיים יסקי, מנכ"ל שירותי בריאות בארצות הברית (HMO). האירוע זכור כטבח שיירת הדסה. הדסה פינתה את מתקניה הרפואיים בהר הצופים בשל קשיי המצור הערבי. במלחמת העצמאות השתתפה הדסה בסיוע רפואי לנפגעי הקרבות.
ב-1949 נפתח כפר הנוער רמת הדסה ליד קריית טבעון, לקליטת ילדים ניצולי השואה וילדי משפחות עולי תימן. באותה שנה פתחה הדסה בית חולים בבאר שבע.
ב-1951 העבירה הדסה את רשת תחנות הבריאות שלה (134 במספרן) לידי מדינת ישראל. ב-1960 נפתח המרכז הרפואי האוניברסיטאי הדסה עין כרם. ב-1963 הועברו 32 תחנות נוספות בירושלים וסביבתה. ב-1975, לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד ירושלים, נפתח מחדש המרכז הרפואי בהר הצופים.
ב-1983 הכריז הארגון על הקמת "הדסה אינטרנשיונל" - הזרוע הגלובלית של הדסה, הפועלת במדינות נוספות ברחבי העולם במתכונת ולמטרות הדומות לאלה של הארגון בארצות הברית. באותה שנה הוקם גם סניף הדסה-ישראל על ידי גרעין של נשות הדסה שעלו מארצות הברית. הדסה-ישראל פועלת כיום כעמותה רשומה עם סניפים וקבוצות של נשים מתנדבות ברחבי הארץ.
בשנת 2009 הודיעה נשיאת הארגון, ננסי פלצ'וק, כי הארגון הפסיד בהונאת פונזי של ברנרד מיידוף סכום של כ-90 מיליון דולר. סכום זה דומה לתקציב הפעילות השנתי של הארגון בישראל. כתוצאה מכך ומהמשבר הכלכלי העולמי, נכנס הארגון לתוכנית הבראה וקיצוץ בהוצאותיו.