stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
0.338 לפואה מגנום
היסטוריה > בישראל

בשנות ה-90 של המאה ה-20 השימוש ברובי צלפים בקליבר 0.338 היה מוגבל רק לכוחות המיוחדים: הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל) ויחידות מובחרות בצה"ל. אלה השתמשו ברובי אקורסי אינטרנשיונל AWM, מקמילן TAC-338 ו-PGM 338 – כולם בעלי דיוק של 0.5 דקת קשת. רובים אלה נרכשו במספרים קטנים ובאופן עצמאי על ידי היחידות, בנפרד מכלל מערך הצליפה בצה"ל ומג"ב, עקב מחירם הגבוה והגבלות מסוימות על רכישתם.
ב-2008 החליט צה"ל על הכנסת רובה צלפים בקליבר 0.338 לכלל מערך הצליפה של חיל הרגלים. הרובה שנבחר היה ה-H-S Precision Pro Series 2000 HTR, שהציע דיוק רב במחיר זול יחסית. צה"ל ביצע מספר שינויים ואימץ את הרובה תחת השם "ברק", וזה רשם טבילת אש מבצעית במבצע עופרת יצוקה תוך שהוא זוכה לחוות דעת חיוביות. ה"ברק" מקבץ בדיוק של 0.5 דקת קשת בטווחים של עד 1,200 מטר.
בסוף שנת 2013 רכש הימ"מ לניסיון 12 רובי בארט MRAD כדי למצוא מחליף לרובי ה-PGM שנשחקו ברבות השנים. הניסוי הצליח והרובה זכה לחוות דעת חיוביות ביותר. הבארט MRAD הוא רובה צלפים מודולרי, שבנוי כך שניתן להחליף, בתנאי שדה ובפשטות, קליבר, מכלול וקנה בהתאם לצורכי המשימה. בקליבר 0.338 לפואה מגנום ועם תחמושת צליפה תואמת הבארט MRAD מקבץ בדיוק של 0.5–0.35 דקת קשת בטווחים של עד 1500 מטר. ב-2018 אומץ הבארט MRAD גם על ידי צה"ל.
ב-2014 השיקה חברת תעשיות נשק לישראל (IWI) את רובה ה-IWI DAN, רובה צלפים בריחי בקליבר 0.338 לפואה מגנום שתכנן ד"ר נחמיה סירקיס. הרובה נרכש על ידי SAS, יחידת הקומנדו הבכירה של צבא בריטניה, וזכה לחוות דעת חיוביות ביותר. חברת IWI מתחייבת לדיוק של מתחת לדקת קשת אחת בטווחים של עד 1200 מטר.
התעשייה הצבאית מייצרת תחמושת 0.338 לפואה מגנום במשקלי 250 ו-300 גריין.
ראו גם

0.300 וינצ'סטר מגנום
0.300 PRC
0.388 נורמה מגנום
הערות שוליים

↑  דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד).
↑  איאן דרורי, The super sniper: Hero picks off two Taliban from a mile and a half away, דיילי מייל, 2 במאי 2010
↑  דף ה-PGM, באתר Isayeret
↑  Sniper Weapon Systems, באתר Isayeret
↑  ברק, באתר Isayeret
↑  איתי בלומנטל, נחשף פירוט הנשק של הימ"מ, באתר ynet, 1 במרץ 2015.
↑  Mark Episkopos (8 בספטמבר 2020). "Israel's IWI Dan .338: The Ultimate Sniper Rifle?". The National Interest. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ה-IWI DAN 338, באתר תעשיות נשק לישראל
↑  .338 Lapua Magnum, 250 Grain, באתר התעשייה הצבאית
"ברק" – רובה צלפים ארוך טווח לחיל הרגלים של צה"ל בקליבר 0.338 לפואה מגנום.
רובה בארט MRAD – רובה צלפים מודולרי בשירות הימ"מ, מקבץ בדיוק של 0.5–0.35 דקת קשת בטווחים של עד 1,500 מטר.
21st Century Schizoid Man

| --- | --- |

 סינגל בביצוע קינג קרימזון
 מתוך האלבום In the Court of the Crimson King
 יצא לאור:  12 באוקטובר 1969
 פורמט:  תקליט ויניל
 תאריך הקלטה:  20 - 21 באוגוסט 1969
 סוגה:  רוק מתקדם הבי מטאל ג'אז פיוז'ן
 שפה:  אנגלית
 אורך:  7:20
 חברת תקליטים:  איילנד רקורדס
 כתיבה:  פיטר סינפילד
 לחן:  קינג קרימזון
21st Century Schizoid Man (בעברית: האדם הסכיזואידי של המאה ה-21) הוא שיר של להקת קינג קרימזון, אשר פתח את אלבום הבכורה שלהם In the Court of the Crimson King והיה לפורץ דרך בתחומים רבים, גם בשל המילים שלו אך בעיקר בשל היותו חדשני ומהפכני מוזיקלית.
הפקה

השיר הוקלט ב-20 באוגוסט 1969, באולפני חברת Island Records הבריטית. השיר יועד להשתחרר קודם כל כסינגל, לפני יציאת האלבום. בניגוד לשירים אחרים באורך זה שמוקלטים בכמה 'סשנים' ויכולים לקחת ימים או אפילו שבועות עד ליצירת ההקלטה המושלמת, "21st Century Schizoid Man" הוקלט בפעם אחת בלבד. יתרה מזאת, בגרסה המקורית שהוקלטה היו עוד שתי דקות שלמות של נגינה אינסטרומנטלית, אך הן הושמטו בשלב העריכה. ב-21 באוגוסט אותה שנה (היום שלמחרת ההקלטה) הקליטו איאן מקדונלד, רוברט פריפ וגרג לייק מספר ערוצים נוספים בהם קולות רקע, גיטרה שנייה, כלי נשיפה ועוד, אך מלבד זאת השיר לא עבר עריכה נוספת.
לבסוף השיר יצא כסינגל ב-12 באוקטובר, יומיים לאחר צאת האלבום. השיר זכה להצלחה מרובה, ויצא כתקליט בפני עצמו עם עטיפה ייחודית שבה מופיע ציורו של האדם הסכיזואידי הצורח באימה (שמופיע לכל גודל עטיפת האלבום המלא) בקטן, ומעליו הכיתוב "Epitaph", שמו של סינגל אחר מהאלבום.
מילות השיר

השיר, שכתב פיטר סינפילד, מדבר על "האדם הסכיזואידי", דמות של אדם מבולבל ומנותק שחי בעולם של המאה ה-21, שרוי מלחמות ומשברים. השיר מעביר למאזין את עולמו המסויט של האדם הסכיזואידי, שחי בין מתקפה אחת לאחרת, בין מלחמה למלחמה, והוא אינו יודע איך לברוח מכל זה.
המילים בשיר נכתבו בצורה חכמה ולא ברורה, כאשר במשך שלושה בתים המפוזרים בשיר במרווחים גדולים, נותן הטקסט כמה תמונות לא ברורות ("מצעד לוויות של פוליטיקאים / חפים מפשע נאנסו באש נפאלם") המעידות על עולם אפוקליפסטי שבו שורר כאוס תמידי. בכל בית, לאחר שלושה משפטים שלא קשורים זה לזה, מגיע המשפט "האדם הסכיזואידי של המאה ה-21", שבעצם נותן למאזין לנסות להבין בעצמו את משמעות המשפטים על אותה דמות. בבית השלישי והאחרון המילים מתייחסות במפורש לאדם הסכיזואידי, ומעבירות ביקורת על מגוון נושאים כמו תרבות הצריכה ודיכוי האומנות ("זרע המוות, תאוות בצעו של העיוור / משוררים מורעבים, ילדים מדממים / שום דבר שיש לו הוא לא באמת צריך / האדם הסכיזואידי של המאה ה-21"). כך, מבין המאזין כי האדם הסכיזואידי הוא בעצם כל אדם במאה ה-21.
השיר נכתב בשנות השישים כשסינפילד ניסה לתאר יקום פוסט אפוקליפטי וכאוטי שיתרחש בעתיד, על סמך פעולות פוליטיות חברתיות מאותן שנים. מסיבה זו רבים מקשרים את השיר למלחמת וייטנאם, אשר התרחשה באותה תקופה. חברי הלהקה נתנו רמיזות שונות להתייחסות של השיר למלחמה, כמו בשיר המשפט "מצעד לוויות של פוליטיקאים" או התייחסות בבית הראשון לחומר נפאלם, חומר נפץ שהיה בשימוש רחב בצד האמריקאי של המלחמה. כמו כן, בהופעה שניגנו חברי הלהקה באותה שנה, לפני השיר קרא סולן הלהקה גרג לייק אל הקהל "השיר הבא מוקדש לאישיות פוליטית אמריקאית שכולנו אוהבים ומכירים, ספירו אגניו", ובכך רמז כי השיר מדבר על פיקודו של אגניו.
סקירה מוזיקלית

השיר נחשב לפורץ דרך מבחינה מוזיקלית משום שהוא מכיל מורכבויות הרמוניות רבות ומשלב מגוון רחב של סגנונות. בשיר כל הכלים משמשים תפקיד קריטי, אפילו בהתחשב בעובדה שלאורכו מנגנים יותר מעשרה כלים שונים. כמו כן נעשה בשיר שימוש רב בסינקופות ושינויי משקלים המדלגים בין ארבעה רבעים לשש שמיניות, חמישה רבעים ואז שוב ארבעה רבעים.
שלא כנהוג ברוב המוזיקה הפופולרית, בשיר זה גיטרת הבס והתופים מנגנים תפקידים מפותחים ומורכבים הרבה יותר משמירה על מקצב אחיד בלבד. אף על זאת, תפקיד הגיטרה בשיר הוא המרכזי ביותר - בעיקר בעקבות היותו של פריפ הכותב המרכזי של הלחן. תפקידו בשיר כולל שימוש במספר טכניקות ייחודיות, וסולו הגיטרה שלו נחשב לפורץ דרך. פריפ אמר בראיון בשנת 1974 כי "כל הרעיון [בסולו] הוא לפרוט מלמטה למעלה. אני מחליק מטה על הביט, ומחליק למעלה על האוף-ביט". כלי הנשיפה בשיר אף הם משמשים כלי חשוב בהרמוניה, כשהכלי המרכזי מביניהם הוא חלילו של איאן מקדונלד.
השיר מתחיל בסמפול של צליל מכונת צילום, ואז עוברים הנגנים לנגן את הפזמונים, שהם אינסטרומנטליים. לאחר מכן, בתחילת הבית, נשמע רק צלילה של הגיטרה והזמר גרג לייק שר את מילות הבית הראשון תחת אפקט מדוסטרש[דרושה הבהרה] וכמעט מגפוני. באמצע הבית מצטרפים הבס והתופים, עד אשר לייק שר את המשפט "האדם הסכיזואידי של המאה העשרים ואחת" ומיד לאחר מכן כל שאר הכלים (כולל כלי הנשיפה) מצטרפים לפזמון שני. הנוהל הזה חוזר גם בפעם השלישית, אלא שאחרי פזמון זה המוזיקה מאיצה לאט לאט ולאחריה ומתחיל הקטע הבא בשיר, שהוא הרבה יותר אינטנסיבי ומהיר. לאחר מכן, בזמן שכלי הנשיפה נעלמים ורק הבס והתופים ממשיכים באותו קצב, נכנס פריפ עם סולו הגיטרה שלו, שלאחר זמן מה מתחלף בסולו של שני סקסופונים שמנהלים דיאלוג אחד עם השני. אחרי הסולו נכנס קטע ג'אזי שמשחק על דינמיקה עדינה מאוד בין נגינה חלשה לחזקה, שכל הזמן מתגברת ואז צונחת בעוצמה שוב. ניתן לשמוע סקסופון, חליל, גיטרה, בס ותופים בקטע זה. מיד לאחר מכן המוזיקה מתגברת וחוזרים חברי הלהקה לפזמון רביעי. אחריו מגיע הבית השלישי, שאותו שר לייק במלוא כוחו, ולאחריו פזמון חמישי, הפעם ארוך כפליים. אחרי שמסתיים הפזמון הארוך חוזרת הלהקה על הקטע שמגיע אחרי הפזמון השני, בו הכלים מרגע לרגע מאיצים יותר ויותר. כדי להעביר את חוויית הכאוס והאפוקליפסה שחווה האדם הסכיזואידי השיר נגמר בקקופוניה (הרבה רעשים לא קשורים באותו זמן) מוחלטת וחזקה, שבה ניתן לשמוע סמפול של פיצוצים ומהלומות לצד הגיטרה של פריפ, שעליה הוא מנגן כך שהיא נשמעת כמו צרחות גבוהות. המנגינה נפסקת לבסוף בצליל המדמה שבירה של כלי הנגינה.
ביקורות

השיר, משיצא בין אם באלבום או כסינגל נפרד, זכה לתשואות ולפרסים. על אף שלא הושמע כמעט ברדיו בעקבות אורכו הארוך, הוא היה לשובר שיאים במכירות. השיר זכה לביקורות חיוביות ממגזינים רבים, בהם מגזין הרולינג סטון כתב כי "קינג קרימזון חזו את האימה והכאוס העכשווי כבר בשירם '21st Century Schizoid Man'". סטיב האני מאתר AllMusic כתב על השיר כי "המוזיקליות הווירטואוזית שלהם [הלהקה] לא הייתה המטרה, אלא שיפרה את התחושה הבלתי מעורערת של המוזיקה. מבחינת התוכן, השיר מעיר עתיד דיסטופי שיש בו דמיון חזק לשנות ה -60 המאוחרות". סולו הגיטרה של פריפ אחרי הבית השני בשיר מוקם במקום ה-56 ברשימת 100 סולואי הגיטרה הטובים ביותר אי פעם על ידי מגזין 'Classic' Rock', ומגזין Louder Sound דירג את הסולו במקום הראשון ברשימת מאה הסולואים הטובים בכל הזמנים. בשנת 2012 הזמר קניה וסט סמפל את מנגינת השיר בשירו שלו.
קרדיטים

גרג לייק - גיטרה בס, שירה
איאן מקדונלד - כלי נשיפה, חליל וסקסופון בפרט
רוברט פריפ - גיטרה
מייקל ג'יילס - תופים, כלי הקשה
פיטר סנפילד - מילים
הערות שוליים

1 2 3  50 שנה לאלבום הבכורה של קינג קרימזון, באתר Flight Mode - הבלוג של גיל מטוס, ‏2019-10-07
↑  21st Century Schizoid Man - King Crimson | Songs, Reviews, Credits | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-06-06
1 2  Classic Rock28 September 2018, The 100 greatest guitar solos of all time, Classic Rock Magazine (באנגלית)
↑  Jeffries, Stuart (2003-05-07). "Rock on, Tony". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-06-06.
↑  King Crimson: The Power To Believe : Music Reviews : Rolling Stone, web.archive.org, ‏2009-04-25
↑  21st Century Schizoid Man/Mirrors - King Crimson | Song Info | AllMusic (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2020-06-06
↑  Daniel Kreps, Daniel Kreps, Kanye West Samples King Crimson on Raging New Track “Power”, Rolling Stone, ‏2010-05-28 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: a0269c14-aed9-39ab-a984-dc0d9c17adbc
95 התזות

| --- | --- |

נירנברג, 1517, כיום מוצג בספריית המדינה בברלין.
 מידע כללי
 מאת:  מרטין לותר 
 שפת המקור:  לטינית כנסייתית 
 נושא:  שטר מחילה 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ויטנברג 
 תאריך הוצאה:  31 באוקטובר 1517 
 
דיון לשם בירור תוקפם של שטרי המחילה הידוע בכינוי המקוצר 95 התֶּזוֹת (בלטינית: Disputatio pro declaratione virtutis indulgentiarum) היא מסה שחוברה על ידי מרטין לותר, דוקטור לתאולוגיה וכומר גרמני. את המסה הכתובה בלטינית תלה לותר ב-31 באוקטובר 1517 על דלתות כנסיית הטירה בוויטנברג, ועותקי המסמך הופצו בגרמנית. במסמך יש 95 טיעונים נגד המנהג הקתולי של מכירת שטרות המחילה (אינדולגנציות). מסמך זה, יחד עם מסמכים אחרים שחיבר לותר, והחשובים בהם "פרלוד" (1520), "לחירות האדם הנוצרי" (1520) ו"אל האצולה הנוצרית של האומה הגרמנית" (1520), היו הזרזים העיקריים לרפורמציה הפרוטסטנטית.
רקע

הן אלברכט מברנדנבורג הן האפיפיור לאו העשירי נזקקו לכסף, ולשם כך הכריז האפיפיור על מכירת שטרות מחילה המקצרים את השהות בכור המצרף. מסחר זה בכתבי מחילה העלה את חמתו של מרטין לותר, אשר כתב ופרסם את 95 התזות. במסמך לא קרא לותר לקרע עם רומא ואפילו לא לרפורמה, אולם זו הייתה תוצאתו.
תוכן התזות

התזות נכתבו בלשון ענווה ואקדמית, והן התמקדו בשלושה נושאים מרכזיים:
1. ביקורת על מכירת כתבי סליחה: לותר טען כי כתבי הסליחה אינם מביאים לגאולה אמיתית וכי הכנסייה מנצלת את עניי העם לצורך רווחים כלכליים.
2. הקריאה לחזרה בתשובה אמיתית: לותר הדגיש כי הגאולה מתקבלת רק דרך אמונה וחסד אלוהי ולא דרך מעשים.
3. התנגדות לסמכות הכנסייה במתן מחילה: לותר טען כי רק אלוהים יכול להעניק מחילה אמיתית וכי הכנסייה אינה יכולה להבטיח גאולה באמצעות שטרות מחילה
השפעות ה-95 תזות

פרסום התזות הפך במהרה לאירוע מכונן בהיסטוריה הדתית והפוליטית של אירופה. הן הופצו ברחבי גרמניה ולאחר מכן בכל אירופה, וגרמו ללותר להיקרא בפני הכנסייה להגנת דעותיו. 
התזות עוררו ויכוח תאולוגי ופוליטי רחב שהוביל לרפורמציה הפרוטסטנטית ולשינויים משמעותיים בכנסייה ובחברה האירופית.
ראו גם

פרדסטינציה
הערות שוליים

↑  https://www.history.com/topics/religion/martin-luther-and-the-95-theses
↑  https://www.britannica.com/topic/Protestantism/Ninety-five-Theses
↑  https://www.britannica.com/event/Ninety-five-Theses
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007369353805171  GND: 4228382-6  LCCN: no2016168656  NKC: aun2015873089  NLA: 56963527  SUDOC: 120743647  VIAF: 109152138628310981754   WorldCat (עם VIAF): 109152138628310981754 
ערך זה הוא קצרמרבנושא נצרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תצורת יישיין

|  תכונות |
| --- | --- |
 סוג:  תצורה
 גיל:  ברמיאן-אפטיאן (קרטיקון תחתון)  125–121 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
 ליתולוגיה:  בזלת ואבן חול
 מיקום
 אזור:  ליאונינג
 מדינה:  סין הרפובליקה העממית של סין
 קואורדינטות:  41°31′59″N 121°14′18″E﻿ / ﻿41.533°N 121.2383°E﻿ / 41.533; 121.2383
 חלק מ:  חבורת ג'הול
 תת-יחידות:  שכבת גִ'ינְגְאָנְגְשָׁאן שכבת דָאוָאנְגְגָ'אנְגְדְזְה שכבת גְ'ייֵנְשָׁאנְגְאוֹאוּ שכבת לוּגְ'יָאטוּן
 יחידת סלע מתחת:  תצורת דאבייגואו?, תצורת טוצ'נגדזה
 יחידת סלע מעל:  תצורת ג'יופוטאנג
 
תצורת יִישְׂייֵן (בסינית: 義縣組, בפין-יין: Yìxiàn zǔ) היא תצורה גאולוגית בנציבות העירונית ג'ינג'ואו במחוז ליאונינג בסין, המשתרעת על פני 11 מיליון שנים במהלך הקרטיקון התחתון. התצורה היא לאגרשטטה וידועה בשל המאובנים שנשמרו בה בצורה מעולה, והיא בנויה בעיקר מבזלת המעורבת במשקעים סיליקלאסטיים דוגמת אבן חול.
היסטוריה של המחקר > הכיבוש היפני

חשיבותה האפשרית של תצורת יישיין למדע הוכרה לראשונה בראשית המאה ה-20, בשנים בהן שלטה האימפריה היפנית על חלק גדול ממנצ'וריה (צפון סין) שכונה ג'הול. בתקופת שלטונם על ג'הול הבחינו חוקרים יפנים בשרידי מאובנים של דגים וזוחלים נכחדים, קרוב לוודאי מהסדרה כוריסטודרה. המאובנים שנתגלו לראשונה על ידי החוקרים היפנים אבדו בתום מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה של המחקר > גילוי מחדש על ידי הסינים

ב-1949 עבר השלטון על האזור לידי המפלגה הקומוניסטית של סין ומנהיגה מאו דזה-דונג, ובעשרות השנים שלאחר מכן נחקרו מאובני יישיין רק על ידי מדענים סיניים. רק בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו להתגלות לעולם המאובנים יוצאי הדופן של עופות ודינוזאורים. מאז 1996 נתגלו ביישיין מספר מאובנים של דינוזאורים שגרמו למהפכה בידע על בעלי חיים אלו. בהם, התרופודים המנוצים הראשונים הידועים שאינם עופות. ראו הביוטה של ג'הול.
תיארוך וחלוקה לשכבות

במשך מספר שנים העריכו החוקרים כי גיל התצורה נמצא על הגבול שבין שלהי היורה לקרטיקון תחתון, כלומר כ-145 למ"ש (לפני מיליון שנים). מאז שימוש בתיארוך רדיומטרי תיקן את גיל התצורה לגיל צעיר יותר, וכיום משערים כי השכבה הושקעה בקרטיקון התחתון, בגילים שבין הברמיאן לתחילת האפטיאן, תקופה המתפרשת בין 125 למ"ש ל-121 למ"ש.
תצורת יישיין מהווה את החלק התחתון בחבורת ג'הול כפי שהוגדרה על ידי גוּ (ב-1962 ו-1983) כמקבץ של תצורות גאולוגיות הכולל שלוש שכבות: מרבצי הפחם של ג'הול, שכבות פצלי השמן של ג'הול והסלעים הגעשיים של ג'הול. שכבות דָאוחוּגוֹאוּ העתיקות יותר, שגילן המשוער הוא בגבול שבין היורה לקרטיקון התחתון, קודמות לתצורת יישיין, ולעיתים נכללות יחד איתה בחבורת ג'הול. מעל לתצורת יישיין (כולל השמות הנוספים לתצורה: תצורות גִ'ינְגְאָנְגְשָׁאן, טוּחוּלוּ, גְ'ייֵנְצָ'אנְג, ותצורות סלעים געשיים) שוכנות תצורת ג'יופוטאנג ותצורת פושין. לואיס צ'יאפה (Luis m. Chiappe) ואחרים טענו ב-1999 שיש להפריד את השכבות העתיקות ביותר של תצורת יישיין (המתאפיינות בפאונה של מאובני עופות קמאים מהמשפחה קונפוציוסאורניים שנציגה הבולט הוא קונפוציוסאורניס) לתצורה נפרדת, שאותה כינו "תצורת צָ'אומִידְייֵנְדְזְה" (Chaomidianzi Formation), שהמיקום המייצג של בכפר סְה-חֶטוּן (Sihetun), כ-25 קילומטרים דרומית לעיר בֵּייפְּיָאו (Beipiao). אך חלוקה זו לא התקבלה ותצורת צָ'אומִידְייֵנְדְזְה נחשבת לשם נרדף לשכבות גְ'ייֵנְשָׁאנְגְאוֹאוּ של תצורת יישיין.
ייתכן שתצורת דָאבֵּייגוֹאוּ (Dabeigou Formation) בפֶנְגְנִינְג (Fengning) במחוז חביי היא שכבה קודמת ברציפות לתצורת יישיין, או שהיא זהה לשכבות העתיקות ביותר שלה. תצורת יישיין גם שוכנת מעל לתצורת טוצ'נגדזה (Tuchengzi Formation) בחלק מהמקומות.
תצורת יישיין נחלקת ליחידות הסלע הבאות, מן הצעירה ביותר לעתיקה ביותר (גיל היחידה ניתן כאשר הוא ידוע):
שכבת גִ'ינְגְאָנְגְשָׁאן (Jingangshan Bed, הצעירה ביותר, 122.1 מיליון שנים)
שכבת דָאוָאנְגְגָ'אנְגְדְזְה (Dawangzhangzi Bed)
שכבת לוּגְ'יָאטוּן (Lujiatun Bed‏, 123.2 מיליון שנים)
שכבת גְ'ייֵנְשָׁאנְגְאוֹאוּ (Jianshangou Bed‏, 124.1 מיליון שנים)
שכבת בסיס הבזלת (Basalt base, העתיקה ביותר, 129.7 מיליון שנים)
אקולוגיה

תצורת יישיין מייצגת את השלב השני מתוך שלושה שלבים עיקריים המאפיינים את הביוטה של ג'הול, חלוקה המתבססת בעיקר על השינויים במגוון חסרי החוליות. בתצורת יישיין בולט מספר המינים הרב של צדפונאים, בהשוואה למספרם הקטן בתצורת דָאבֵּייגוֹאוּ הקודמת לה. חסרי חוליות נוספים עיקריים בתצורת יישיין כוללים מינים נכחדים של סרטנים מסננים וחרקים. מספר מיני החרקים גדל בתצורת יישיין יותר מאשר בכל תקופת זמן אחרת בעידן המזוזואיקון. לעומת זאת במספר קבוצות אחרות של חסרי חוליות, כדוגמת צדפות וחלזונות, מספר הפרטים רב אבל משתייך רק לשניים או שלושה מינים בולטים (Arguniella במקרה של הצדפות).
חקר החולייתנים אישש את חלוקת ג'הול לשלבים. מגוון מיני הדגים בתצורת יישיין שונה משל תצורות צעירות ועתיקות יותר, כאשר המינים הבולטים ביותר הם מהסוג Lycoptera. תצורת יישיין כוללת את הדינוזאורים והפטרוזאורים הראשונים בג'הול (הם לא נתגלו כלל בתצורה הקודמת, תצורת דָאבֵּייגוֹאוּ), ואת ההסתעפות הראשונה של מיני העופות (מין אחד בלבד ידוע מתצורת דָאבֵּייגוֹאוּ). תצורת יישיין גם משמרת את ההסתעפות הגדולה (והיחידה) של יונקים הידועה עד כה מחבורת ג'הול. מרבית מיני החולייתנים הללו גילו נטייה לטיפוס או חיים על עצים, כולל מינים רבים של עופות שוכני עצים, ויונקים ולטאות בעלי יכולת טיפוס כמו השיאנגלונג הדואה.
מיני הצמחים הגיעו בתצורת יישיין לשיא בביוטה של הג'הול. חמישה מינים של בעלי פרחים נוכחים בתצורה (שלושה מיני Archaefructus, מין Archaeamphora ומין Sinocarpus), כמו גם מגוון מיני שבטבטים הדומים מאוד למינים בני ימינו. ייתכן שהגידול במגוון מיני בעלי-חיים והגידול במגוון מיני הצמחים קשורים זה לזה. תצורת יישיין מאופיינת ביערות נרחבים שנשלטים על ידי גינקגו, מחטניים, ציקסאים ושרכי זרע. צמחים משתרעים כוללים בעלי קשקשים, שבטבטים, שרכאים ובעלי פרחים פרימיטיביים, שהיו נדירים יחסית לאחרים.
צמחייה זו גדלה סביב אגמים של מים מתוקים, על קרקע שהועשרה במינרלים רבים תודות להתפרצויות געשיות מדי פעם. פעילות געשית, יחד עם שרפות יער עונתיות, ופליטות גזים רעילים מתחתית האגמים גרמו להריסה ובנייה מחדש של המערכת האקולוגית. תופעה זו, יחד עם מגוון של בתי גידול באזור, תרמו ככל הנראה לגיוון המהיר של צורות החיים שנתגלו במערכת האקולוגית של יישיין.
אקלים

בעזרת המגוון הרב של הצמחים בתצורת יישיין, כולל דוגמאות של עצים מאובנים וטבעות עצים, ובשימוש באנליזה כימית, הצליחו מדענים לקבוע את האקלים של התצורה. הצמחייה ביישיין נשלטת על ידי מחטניים הדומים מאוד למינים מודרניים המצויים בעיקר ביערות הרריים באקלימים סובטרופיים וממוזגים. נוכחות שרכים, ציקסאים, ושבטבטים מאפיינים אקלים לח. עם זאת עדויות מתיארוך באמצעות טבעות עצים של עצים מאובנים הוכיחו שכמות המשקעים והמים פחתה באופן סדיר. עובדה זו מוכיחה שמדי פעם חלה הפסקה בתנאים הלחים והגשומים בדרך כלל, והיו תקופות יובש שבהן הסביבה הייתה צחיחה יותר. עדויות ממחקר של איזוטופים של חמצן הראו שהטמפרטורה השנתית הממוצעת במהלך תקופה זו הייתה 10 מעלות צלזיוס, הרבה יותר קר ממה ששיערו פעם. נתון זה מצביע על אקלים ממוזג שבו החורפים היו קרים במיוחד יחסית לאקלים החמים בדרך כלל של המזוזואיקון, קרוב לוודאי בשל מיקומה הצפוני של צפון סין בתקופה זו. מחקר שביצעו וו ואחרים ב-2013 הגיע למסקנה שהשינויים בזווית הנטייה של ציר כדור הארץ ובצורת מסלול כדור הארץ סביב השמש תרמו לתנודות באקלים של תצורת יישיין.
בעלי חיים קדומים

תצורת יישיין מפורסמת במגוון הרב של מאובנים שהתגלו בה, רבים מהם שמורים להפליא, ומראים פרטים כמו כסות העור ותכולת הקיבה. איכות השימור חשובה במיוחד להבחנה בכסות הנוצות של הדינוזאורים המנוצים הרבים שהתגלו בתצורת יישיין, למשל שני מינים עטויי פלומת נוצות מקבוצת הטירנוזאורים - יוטירנוס שאורכו 9 מטרים ודילונג הקטן יותר. בניגוד להשערה הנפוצה, המיקרורפטור בעל "ארבע הכנפיים" לא נתגלה בתצורת יישיין, אלא בתצורת ג'יופוטאנג הצעירה יותר, אך סוגים אחרים מתת-משפחת המיקרורפטוריים (Microraptoria), כמו סינאורניתוזאורוס והגדול שביניהם צ'אנגיורפטור, אכן נתגלו בתצורת יישיין. דינוזאורים מנוצים מפורסמים נוספים מתצורת יישיין הם ג'ניואנלונג ממשפחת הדרומאוזאוריים, מיי לונג ממשפחת הטרודוניים, סינוזאורופטריקס וסינוקליופטריקס ממשפחת הקומפסוגנתוסיים, ובייפיאוזאורוס ממשפחת התריזינוזאוריים. נתגלו גם דיזנוארים שאינם שייכים לתרופודה, כמו מין אחד לפחות של פסיטקוזאורוס.
הערות שוליים

↑  הגאולוגים מקבצים את שכבות הסלעים ליחידות ליתוסטרטיגרפיות (יחידות סלע) הקרויות פרטים (באנגלית: Members) המוכלות בתוך תצורות (formations) המקובצות לחבורות (groups).
↑  מחוז לשעבר בצפון מזרח סין, ב-1955 הוא חולק בין חביי, ליאונינג ומונגוליה הפנימית
↑  Swisher, Carl C., Wang, Yuan-qing, Wang, Xiao-lin, Xu, Xing, Wang, Yuan. (1999). "Creatceous age for the feathered dinosaurs of Liaoning, China" כתב העת Nature יולי 1999
↑  Chiappe, L.M., Ji, S.A., Ji, Q., and Norell, M.A. (1999). "Anatomy and systematics of the Confuciusornithidae (Aves) from the Mesozoic of North-eastern China." Bulletin of the American Museum of Natural History, 1999
↑  Chen, P., Q. Wang, H. Zhang, M. Cao, W. Li, S. Wu, and Y. Shen. (2005). "Jianshangou Bed of the Yixian Formation in west Liaoning, China." Science in China Series D - Earth Sciences, 48: 298–312
↑  Amiot, R., Wang, X., Zhou, Z., Xiaolin Wang, X., Buffetaut, E., Lécuyer, C., Ding, Z., Fluteau, F., Hibino, T., Kusuhashi, N., Mo, J., Suteethorn, V., Yuanqing Wang, Y., Xu, X., and Zhang, F. (2011). "Oxygen isotopes of East Asian dinosaurs reveal exceptionally cold Early Cretaceous climates." Proceedings of the National Academy of Sciences, 108(13): 5179-5183
↑  Huaichun Wu, Shihong Zhang, Ganqing Jiang, Tianshui Yang, Junhua Guo & Haiyan Li (2013). "Astrochronology for the Early Cretaceous Jehol Biota in Northeastern China. Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology (advance online publication)"
סינוקליופטריקס
Archives israélites de France

| --- | --- |

 תדירות:  ירחון 
 פורמט:  אוקטבו 
 תאריכי הופעה:  1840 – נובמבר 1935 (כ־95 שנים) 
 שפה:  צרפתית 
 מדינה:  צרפת 
 ISSN:  2426-511X, 2400-2011
 אתר רשמי
 
Archives israélites de France (ארכיבס ישראליטס דה פרנס, מילולית: הארכיון הישראלי של צרפת) היה ירחון צרפתי שראה אור במשך קרוב למאה שנה בפריז בירת צרפת. הוא נוסד בידי העיתונאי והמתרגם היהודי סמואל כַּאהֶן (אנ') (אביו של איזידור) בראשית שנת 1840 והופיע בתמידות עד נובמבר 1935, אז התמזג לתוך כתב העת 'Le Journal juif'.
לאחר פטירת סמואל כאהן ב-1862 הפך בנו איזידור לעורך העיתון והחזיק במשרתו זו עד לפטירתו במרץ 1902.
ידיעות מתורגמות מהעיתון צוטטו בקביעות בגליונות "הכרמל".
022 לונג רייפל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 תכנון:  Stevens Arms 
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית 
 מעצב:  Stevens Arms 
 
022 לונג רייפל (באנגלית: 22 Long Rifle או .22LR; בישראל נהוג גם השם "טו-טו" שמשקף את הקוטר של הקליע באנגלית) הוא סוג תחמושת לנשק קל בקוטר 5.56 מ"מ מסוג רימפייר שנמצא בשימוש צבאי, משטרתי ואזרחי במגוון רחב של כלי נשק ולמטרו מגוונות. במונחים של מספר היחידות הנמכרות, זוהי ללא ספק התחמושת הנפוצה ביותר שמיוצרת ונמכרת בעולם. התחמושת יעילה לטווחים קצרים בלבד, אך בעת הירי נוצר רתע קל בלבד המשפר את הדיוק ומאפשר גם ליורים לא מנוסים, קלי משקל או בעלי מגבלות לירות, התחמושת זולה לרכישה ומאפשרת שימוש נרחב בעלויות נמוכות, תכונות אלו הופכות את כדור הלונג רייפל לאידיאלי עבור אימון, ירי למטרה, קליעה.
היסטוריה

לואי-ניקולס פלובר הצרפתי המציא את תרמיל הרימפייר הראשון ב-1845. כדור ה"פלובר" בגודל 6 מ"מ כלל מרעום הקשה בתרמיל מתכתי עם קליע מחובר לחלק העליון. המיוחד בתחמיש זה היא העובדה כי התרמיל לא מכיל אבק שריפה וחומר ההדף והיריה מסתמכת על הצתת מרעום ההקשה בלבד. פלובר יצר 2 סוגי תחמושת .22 BB Cap (הוצג ב-1845) שלו מהירות לוע נמוכה יחסית של כ-180 מטר לשנייה וה-.22 CB Cap שלו מהירות לוע גבוהה יותר של כ-240 מטר לשנייה (הוצג ב-1888), כך או כך מדובר בתחמושת מוגבלת מאוד עם מהירות לוע נמוכה.
במהלך שנות השבעים של המאה ה-19 הופיעו מספר סוגי כדורים מסור רימפייר בקוטר 0.22 כך פתחה חברת סמית' אנד וסון את כדור ה-0.22 Short (.22 Short) ואחריו פותחו ונמכרו (.22 Long) ו (.22 Extra Long) ששיפרו את מהירות הלוע והטווח האפקטיבי של התחמושת ונועדו לשימוש באקדח תופי ורובי צייד עבור חיות קטנות צעד נוסף בהתפתחות תחמושת הרימפייר אירע בשנת 1887, יצרנית כלי הנשק האמריקאית חברת סטיבנס לכלי נשק וכלים (אנגלית: J. Stevens Arms & Tool Company) פיתחה והוציאה לשוק את כדור ה-.22 Long Rifle שבדומה לכדורים קודמים ב"משפחה" משתמש בקליע שקוטרו כקוטר התרמיל שיש לו חלק "עקב" צר יותר שמתאים לתרמיל .. לכדור הייתה מהירות לוע גבוהה וביצועים משופרים ביחס לתחמושת 0.22 רימפייר מסוגים שונים שיצאו לשוק קודם לכן, והצלחת הלונג רייפל הייתה זרז ליצאיה משימוש של כדורים אלו ובעיקר כדור ה-0.22 אקסטרה לונג.