stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמיטרי פרוקופייב
הערות שוליים

↑  וולטר רובי, מחלוקת בבריה"מ בענין חידוש היחסים, מעריב, 2 באוקטובר 1990
↑  ראו כתבה של דמיטרי פרוקופייב על בוריס ילצין - בניגוד לרושם המתקבל ילצין הוא לא גארי קופר, חדשות, 26 במרץ 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007451278905171  ISNI: 0000 0000 6696 9499  LCCN: nr94028686  MusicBrainz: 86f2fe67-2ea5-46a6-adc0-6b4491095d4b  VIAF: 71274690   WorldCat (עם VIAF): 71274690
דוריס כהנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוקטובר 1920 ברלין
 פטירה:  7 באוקטובר 1976 (בגיל 55) ברלין
 שם לידה:  דוריס מחול
 לאום:  גרמני
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות בוייזנזה.
 תקופת הפעילות:  1938–1976 (כ־38 שנים)
 תחום יצירה:  ציור
 הושפעה על ידי:  ארנו מור
 בן זוג:  מקס כהנא
 צאצאים:  פיטר ואנטה
 מספר צאצאים:  2
 
דוריס כהנא (בגרמנית: Doris Kahane;‏ 24 באוקטובר 1920 – 7 באוקטובר 1976) הייתה אמנית יהודית מזרח-גרמניה.
כהנא נולדה בברלין, שרדה בימי השואה בגלות בצרפת והייתה חברה ברזיסטנס מ-1940. לאחר השחרור חזרה למזרח ברלין ועבדה כאמנית בגרמניה המזרחית. בנוסף לגרפיקה ואיורים, היא יצרה פורטרטים של בני זמננו. המורה שלה באקדמיה לאמנות וייזנסה, ארנו מור, השפיע על סגנונה.
תערוכות נבחרות > תערוכות יחיד

1973: דוריס כהנא: ציור וגרפיקה. Galerie Zentralbuchhandlung, וינה
1977: דוריס כהנא. צבעי מים – רישומים – גרפיקה. גלריה קטנה Pankow
1977: דוריס כהנא. ציור, גרפיקה. תערוכת הנצחה. גלריה במגדל בפרנקפורטר טור, מזרח ברלין
תערוכות נבחרות > תערוכות קבוצתיות

1964: בני דורנו, Alte Nationalgalerie Berlin
1966: אמנות גרמנית 19/20 Century, Alte Nationalgalerie Berlin
2021: שינוי זמן, טירת בייסדורף
הערות שוליים

↑  Biographische Angaben. In: Kunst in der DDR. Zentrum für Zeithistorische Forschung Potsdam, abgerufen am 31. Oktober 2019.
↑  הלמוט דיהל: הציירת דוריס כהנא, ראה ספרות, שם עמ' 54. כך גם מקס כהנא, עמ' 40. לפי מקור אחד היא היגרה ב-1933, לפי מקור אחר, היא היגרה בשנת 1936: ציור ב-GDR, 1945–1970, עורך. הגלריה הממלכתית מוריצבורג, Halle 1987, ISBN 3-86105-016-1
↑  אולה פלנר.(עורכת): נשים מגרמניה בהתנגדות הצרפתית. תיעוד. מהדורה בודוני, ברלין 2005, ISBN 3-929390-90-6, עמ' 284
↑  יהודים בברלין, כרך 2, עמוד 143
↑  Doris Kahane. Verbundprojekt Bildatlas אמנות במזרח גרמניה abgerufen am 23. Juli 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1090195737  VIAF: 308205751   WorldCat (עם VIAF): 308205751
גריף ריס

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1970 (בן 54) הוורפורדווסט, פמברוקשייר, ויילס
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  Ysgol Dyffryn Ogwen 
 עיסוק:  מוזיקאי
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, שירה, קלידים
 חברת תקליטים:  ראף טרייד 
 פרסים והוקרה:  Welsh Music Prize 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
גריפיד' מרדיד' בואן ריס (באנגלית: Gruffydd Maredudd Bowen Rhys; נולד ב-18 ביולי 1970) הוא מוזיקאי וולשי הידוע בעיקר כסולן להקת הסופר פרי אנימלס.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2005: Yr Atal Genhedlaeth
2007: Candylion
2011: Hotel Shampoo
2014: American Interior
גלקסיה ננסית

NGC 1569 היא גלקסיה ננסית לא סדורה שצולמה על ידי טלסקופ החלל האבל
גלקסיה ננסית היא גלקסיה קטנה המורכבת ממיליארדים בודדים של כוכבים (או פחות), מספר קטן בהשוואה, לדוגמה, לשביל החלב, אשר מכיל כ-200–400 מיליארד כוכבים. ענן מגלן הגדול, לדוגמה, מסווג לרוב כגלקסיה ננסית, למרות שיש שמסווגים אותו כגלקסיה לא סדורה רגילה, מכיוון שיש בו מעל 30 מיליארד כוכבים.
גלקסיות ננסיות הן הסוג הנפוץ ביותר בקבוצה המקומית, וככל הנראה גם ביקום כולו.
סוגים

ישנן מספר סוגים של גלקסיות ננסיות:
גלקסיה לא-סדורה ננסית (dI) - מאופיינת בכמות גדולה של גז ולרוב מראה סימנים של תהליכי יצירת כוכבים.
גלקסיה אליפטית ננסית (dE) ותת הסוג שלה, גלקסיה אליפסואידית (dSph) - מאופיינת בכמות קטנה יותר של גז, פחות מסיבית ובהירה.
גלקסיה ספירלית ננסית
מושג שהופיע לאחרונה לתיאור גלקסיות קטנות ופחות בהירות מגלקסיות ננסיות הוא גלקסיית הוביט.
הקבוצה המקומית

בקבוצה המקומית ישנן כ-27 גלקסיות ננסיות, אשר נמצאות בסביבתן של הגלקסיות הגדולות בקבוצה, כגון שביל החלב, גלקסיית אנדרומדה (M31) וגלקסיית המשולש (M33), ולעיתים גם ממש מקיפות אותן.
לשביל החלב יש 13 גלקסיות ננסיות לווייניות מוכרות, כשחלקן מקיף אותו. לגלקסיית אנדרומדה יש 14 גלקסיות ננסיות לווייניות מוכרות. תגליות אחרונות הובילו אסטרונומים להאמין כי הצביר הגדול בשביל החלב, אומגה בקנטאור, הוא למעשה ליבה של גלקסיה ננסית עם חור שחור במרכזה, אשר נבלעה בתקופה כלשהי על ידי שביל החלב.
השפעה על יצירת גלקסיות

תצפיות של טלסקופ החלל צ'נדרה מחזקות את ההשערה כי הגלקסיות הננסיות עלולות להיות אחראיות לרוב היסודות הכבדים בתווך הבין-כוכבי. תהליכים אלימים של סיום חיי כוכבים, כגון סופרנובות, זורקות כמויות גדולות של יסודות כבדים במהירויות גדולות לרחבי הגלקסיה. עקב גודלה הקטן של הגלקסיה, ושדה הכבידה החלש שלה, מהירויות אלה מאפשרות לסילוני היסודות הכבדים לצאת מתחום השפעתה, אל המרחב הבין-גלקטי.
כמו כן, משערים כי תרחישים דומים ביקום המוקדם שיחקו תפקיד חשוב בתהליך של יצירת גלקסיות. גז מועשר ביסודות כבדים מתקרר מהר יותר, ולכן קצב ואופי היווצרות גלקסיות חדשות ביקום המוקדם היה עלול להיות מושפע במידה משמעותית מהתהליך המתואר.
ראו גם

סיווג מורפולוגי של גלקסיות
דים סאם

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה ממולאת 
 מוצא:  הרפובליקה העממית של סין 
 מרכיבים עיקריים:  פסטה, מאכלי ים, ירק, בשר, פרי 
 
דים סאם (בסינית: 点心, פין-יין: Diǎnxīn, יוטפנג: dim² sam¹, מילולית: נגיעות קטנות בלב) הוא שמם הקנטונזי של מגוון רחב של מאכלים סיניים המאופיינים בכך שהם מוגשים במנות קטנות לצד תה, חלקן מאודות בכלי ייעודי וחלקן מטוגנות או מוקפצות.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מסעדות הדים סאם החלו כבתי תה ששכנו לאורך דרך המשי. במאה העשירית לספירה עיר הנמל הדרומית גואנגג'ואו ראתה גדילה פתאומית במספר המבקרים בקרבה, ובעיקרם סוחרים ואנשי עסקים. בתקופה זו החלו בתי התה להגיש שתי מנות אוכל קטנות ומעוצבות בקפידה לצד התה, בדומה לטאפס הספרדי. במאה השלוש עשרה, עם פלישת המונגולים לסין, החצר הקיסרית הדרימה למחוז גואנגדונג כדי להתרחק מהחזית. שם האליטה הפוליטית של סין נחשפה למנהגי המזון המקומיים והפיצו אותם ברחבי סין.
מסעדות

נהוג להגיש דים סאם בארוחת יָם–צַ'ה (סינית: 饮茶, יוטפנג: jam2 caa4, מילולית מקנטונזית: "לשתות תה"), הדומה לארוחת בוהריים או ארוחת מנחה ומקורה בגואנגדונג. מסעדות דים סאם לעיתים מוגדרות כבית תה, ומקורן, כמו מקור רוב המנות המוגשות בהן, במחוז גואנגדונג שבסין, אך כיום נפוצות בכל רחבי המדינה ומדינות נוספות בהם יש אוכלוסייה סינית גדולה.
במסעדות דים סאם נהוגה שיטת הגשה לפיה המלצר עובר עם עגלה עמוסה כלי אידוי ובהן מנות שונות, הסועד בוחר את המנות אותן הוא רוצה והמלצר ממשיך הלאה. בתום הארוחה משלם הסועד לפי כמות כלי האידוי על שולחנו. מסעדות דים סאם במערב בדרך כלל מגישות רק את הכיסונים והלחמניות ולא את שאר המנות.
מגוון המנות

ג'יאוֹזי – כיסונים מבצק חיטה ממולאים, המבושלים במגוון דרכים הכוללות אידוי, הרתחה או טיגון שלאחריו בא אידוי. בדרך כלל יוגש מגוון כיסונים במילויים שונים – בשר, עוף, פירות ים, טופו וירקות שונים, ולצידם מטבלים. מנה זו מפורסמת גם בשמה היפני גיוזה ובשמה הקוריאני מאנדוּ. במערב נפוצה הטעות של לקרוא למנה זו "דים סאם", כשם סגנון הארוחה.
שומאי – כיסונים קטנים מבצק חיטה דקיק ושקוף במילוי בשר חזיר וחסילונים.
האר גאו – כיסונים ממולאים בחסילונים העשויים מבצק דק וכמעט שקוף עשוי קמח ועמילן טפיוקה. נהוג לומר שמנה זו היא המנה בה נמדד שף דים סאם.
פאן גוּאוֹ – כיסונים עשויים בצק הדומה לבצק של האר גאו, אך עבה ובמילוי בוטנים, פטריות שיטאקה וחסילונים מיובשים. לעיתים מכונה צ'יוּ צ'או במערב על שם העיר ממנה הם מגיעים בגואנדונג.
וונטון – כיסונים הדומים לג'יאוזי, אך מבצק דק יותר ומוגשים לרוב במרק. גם הם מבושלים במספר דרכים ובמגוון מילויים.
באוזי – לחמניות שמרים מאודות או אפויות מגוון מליות, הנפוצים בהם הם:
צ'אר שיו באו – באוזי מאודה או אפוי במילוי חזיר ברוטב אדום ומתוק. נחשבת אחת מהמנות האהובות בהמטבח הסיני אמריקאי ונפוצה גם ביפן, קוריאה ובפיליפינים.
שיאלונג באו – באוזי דק ממולא במרק בשר עשיר. על מנת להכין אותם יש להכין ציר עשיר בג'לטין, כדי שיתקרש כשיתקרר. לאחר הקירור המסה נחתכת לקוביות ומעורבבת עם בשר וירקות להכנת המלית. בזמן האידוי הציר חוזר למצב נוזלי בגלל החימום. מזכיר את החינקלי הגאורגי.
זונגזי – כיסוני אורז ממולאים ומאודים, עטופים בעלי במבוק. האורז המשמש למנה זו תמיד יהיה מהסוג הדביק אך את עלי הבמבוק מחליפים לעיתים עלי לוטוס או בננה.
צ'אנג פן – גלילי אטריות אורז, לעיתים עם בשר, המאודים ומוגשים ברוטב סויה כהה.
צ'אר שיו סו – כיסני בצק במילוי חזיר ובצל בציפוי שומשום ודבש.
לו באק גאו – מעין "עוגות" עשויות צנון סיני מרוסק ומעורבב עם פיסות חסילונים או חזיר, מאודות, חתוכות ומטוגנות.
קונג'י – דייסת אורז מלוחה שלרוב מכילה חסילונים. הקונג'י מוגשת בעיקר כאשר ארוחת הדים סאם היא ארוחת הבוקר.
ספרינג רול – מוגש לרוב מוטגן בארוחת דים סאם.
ירקות ירוקים מאודים
בשרים צלויים – במיוחד מוכרים במערב הספייריבס שהן צלעות חזיר צלויות במרינדה סינית.
טופו פה – טופו רך מוגש בסירופ ג'ינג'ר מתוק.
מגוון מנות דים סאם מאודות
מסעדת דים סאם
ארוחת דים סאם בהונג קונג
וונטון ממולאים
לחמניות באוזי (Bao)
גן זן

גן זן בפארק שער הזהב שבסן פרנסיסקו שהותאם ליצירת נוף טבעי.
גן זן - גן סלעים יפני מטיפוס קארסנסואי (枯山水), ארגז חול רדוד מוקף גדר המכיל חול, חצץ, סלעים ולעיתים דשא, עשב או מרכיבים טבעיים אחרים. על פי המיתוס המקובל משמש הגן נזירי זן בעת מדיטציה.
גן הזן במקדש ריואן־ג'י

גן זן מפורסם מצוי במקדש ריואן־ג'י בחלקה הצפון־מערבי של קיוטו. מקדש ריואן־ג'י שייך לאסכולת מיושינג'י של ענף הרינזאי בכת הזן המקדש ידוע בשל גן הזן שבו.
הגן בנוי בסגנון קארנסאנסואי. אורכו 30 מטרים ממזרח למערב ו-10 מטרים מצפון לדרום. אין בו עצים, רק 15 סלעים בצורות ובגדלים שונים, שעל חלקם גדל אזוב, מסודרים על מצע של חצץ לבן אותו גורפים מדי יום.
הסלעים בגדלים השונים מסודרים על חלוקי חצץ לבנים קטנים בחמש קבוצות, המכילות חמישה, שניים, שלושה, שניים ושלושה סלעים. 15 הסלעים מסודרים כך שהמבקרים יכולים לראות רק 14 מהם בעת ובעונה אחת, מכל זווית אפשרית. על פי האגדה, כשאדם מגיע להארה רוחנית כתוצאה ממדיטציית זן עמוקה, הוא יכול לראות את האבן החסרה בעיני רוחו.
תכנון הגן אינו מיוחס לאדם אחד, אם כי מקובל להניח שאמן הציור בצבע אחד, סואמי (1480? – 1525) בשיתוף דאיסן-אין הוא שתכנן והקים את הגן. עם זאת, רשימות המקדש סותרות ומציינות מתכננים אחרים, ועל גב אחד מ-15 הסלעים חקוקים שמותיהם של קוטארו והיקוג'ירו שייתכן שהיו שני הפועלים שביצעו את הקמת הגן בפועל.
תכנון הגן

נערכו ניסיונות רבים על מנת להסביר את תכנון גן הזן. ההסברים מקובלים הם:
החצץ מייצג את האוקיינוס והסלעים מסמלים את איי יפן.
הסלעים מסמלים את נקבת הטיגריס עם גוריה השוחה לעבר דרקון.
הסלעים יוצרים את המילים לב או מחשבה בקנג'י.
החוקרים גרט ון טונדר מאוניברסיטת קיוטו ו מייקל ג'י. ליונס ממרכז המחקר ATR-IRC בקיוטו העלו את ההשערה כי המתבוננים בגן יוצרים קשר תת-הכרתי בין הסלעים ובונים בדמיונם בכך דימוי של עץ. חוקרים אלו מאמינים כי זו הסיבה להשפעה המרגיעה של הגן.
ביקורת

גננים יפנים רבים ומלומדים בודהיסטים מתייחסים לרעיון "גן הזן" כאל אגדה. הם טוענים כי זה רעיון מערבי של סוף המאה ה-20 שאין לו קשר עם הגינון היפני. הרעיון האסתטי המכונה ה"קארסנסואי" או "גן הנוף יבש" אינו ייחודי לגנים הצמודים למקדשי זן. גני נוף יבש מצויים גם צמודים לבתים פרטיים, מסעדות ופונדקים. כמו כן, סביב מקדשי הזן יש גנים בסגנונות רבים וגן הנוף היבש הוא רק אחד מהם.
המונח "גן זן" הופיע לראשונה (בכל שפה שהיא) בספרה בשפה האנגלית של לורין קוק (Loraine Kuck) משנת 1935, "מאה גנים בקיוטו". הפעם הראשונה שמונח זה מופיע ביפנית בדפוס הייתה ב-1958. דבר זה מרמז שהמושג נקלט על ידי מלומדים יפניים מהתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה שעל פי הדוגמה המערבית אמצו את המושג האופנתי "גן זן" משום שהנוכרים כבר דגלו בו
בספר "נושאים, נופים וטעמים בהיסטוריה של אמנות הגן היפני" מאת ויבה קואיטרט (Wybe Kuitert) שיצא לאור ב-1988 מועלה טיעון משכנע כנגד הקשר בין זן וה"קארסנסואי":
קואיטרט גם בוחן את גן הזן מנקודת השקפה בודהיסטית:
קואיטרט חושף ביקורת נוספת בתרגום הערותיו של נזיר מתקופת מוּרוֹמאצ'י בטוהה-ג'י:
הטענה שנזירי זן עושים שימוש בגנים לשם מדיטציה היא בניגוד לעובדה שנזירי זן ביפן עוסקים במדיטציה כמעט תמיד בתוך המקדש, כשהם פונים כלפי קיר (סוטו זן) או כלפי מרכז החדר (רינזאי זן), כשאינם פונים כלפי הנוף. תמונות של נזירים יפנים העוסקים במדיטציה בגן נוף יבש הם כנראה הצגה מבוימת.
גן הזן בריואן-ג'י
מיניאטורה של גן זן
דמיטרי פילוסופוב

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1872 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 באוגוסט 1940 (בגיל 68) אוטבוצק, רפובליקת פולין 
 מקום קבורה:  Orthodox Cemetery in Warsaw 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג  בית ספר קרל מאי 
 
דמיטרי ולדימירוביץ' פילוסופוב (ברוסית: Дми́трий Влади́мирович Филосо́фов ‏: 7 באפריל 1872 - 4 באוגוסט 1940) היה סופר ומבקר פוליטי, מבקר ספרות רוסי. ידוע בתפקידו בין המשפיעים בכתב העת האמנותי בתחילת המאה ה-20 Mir Iskusstva יחד עם שניים מחבריו הקרובים ביותר ובעלי בריתו דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. בעקבות המהפכה הבולשביקית היגר לפולין.
ביוגרפיה

בנם של הפמיניסטית והפילנתרופית אנה פילוסופובה וולדימיר דמיטרייביץ' פילוסופוב, פקיד רב עוצמה במשרד המלחמה וההגנה, דמיטרי פילוסופוב התחנך תחילה בבית הספר הפרטי קארל מאי (שם פגש לראשונה את אלכסנדר בנואה וקונסטנטין סומוב), ולאחר מכן באוניברסיטת סנט פטרבורג, כשלמד משפטים. אחרי כמה שנים שהיה באירופה הוא התחיל לעבוד כעיתונאי, וכתב עבור סברני ווסטניק ואובראזובניה.
עם הקמת כתב העת האמנותי "מיר איסקוסטבה", פילוסופוב הפך לעורך - תחילה ערך את מדור הביקורת הספרותית. בתקופה זו החלה ידידותו הקרובה עם דמיטרי מרז'קובסקי וזיניידה גיפיוס. עד מהרה הוא הצטרף אליהם כדי להקים את "טרוייברטסטבו", קבוצה מעין דתית שטענה כי שאפה לשנות את הערכים הנוצריים על פי תפיסות חדשות ומודרניסטיות.
יחד עם מרז'קובסקי הוא היה מיוזמיה ומארגניה של החברה הדתית-פילוסופית, אחר כך יזם את המגזין "נובי פוט", שאותו ערך ב-1904, השנה היחידה לקיומו. בשנים 1906–1908 בילה עם מרז'קובסקי בפריז; כשחזר ברוסיה הוא המשיך לכתוב, ותרם בין היתר לסלובו ולרוסקאיה מיסל.
כשהוא שותף לעוינותו של מרז'לובסקי כלפי רוסיה הבולשביסטית, בדצמבר 1919 הוא ברח מהמדינה אך סירב ללכת בעקבות בני הזוג לפריז. במקום זאת, יחד עם בוריס סבינקוב, בחר פילוסופוב להישאר בוורשה כדי להתחיל לעבוד על הרפורמה של הצבא הלבן בשטח פולין. הוא היה מתאם של הוועדה המדינית הרוסית, מראשי האיגוד העממי להגנת המולדת והחירות, והיועץ של יוזף פילסודסקי. כשהוא בחר להישאר בפולין, הוא ביקר מדי פעם בפריז וערך מספר עיתוני מהגרים רוסיים, כמו סבובודה (חופש, 1920–1921), זא סבובודו (1921–1932), ואחרים.
דמיטרי פילוסופוב נפטר באוטבוצק ליד ורשה ב-4 באוגוסט 1940 ונקבר בבית הקברות האורתודוקסי בוורשה.
הערות שוליים

1 2  "Dmitry Filosofov"
↑  Dmitry Sergeyevich Merezhkovsky Summary. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459559405171  PLWABN: 9810596798305606  BnF: cb166784951 (data)  GND: 124972187  ISNI: 0000 0000 8399 6683  LCCN: no00038874  LNB: 000090317  NKC: js2010599262  NTA: 115708413  SELIBR: 270209  SUDOC: 108116328  VIAF: 90780132   WorldCat (עם VIAF): 90780132 
זיניידה גיפיוס, דימטרי פילוסופוב ודימטרי מרז'קובסקי
גריסיני

| --- | --- |

צורת הגשה מקובלת לגריסיני
 
 מאכלים
 סוג:  מאפה 
 מוצא:  איטליה איטליה
 מרכיבים עיקריים:  קמח 
 
גריסיני לא אפוי בתבנית אפייה
גריסיני (באיטלקית: grissini) הם לחמים צרים יבשים וארוכים, בעלי צורת עיפרון המקובלים במטבח האיטלקי ומוגשים בראשית הארוחה כמתאבן.
מקורם של לחמים אלה בעיר טורינו שבאיטליה, בה הם יוצרו, ככל הנראה, החל מהמאה ה-14. הגרסה המקורית, שנקראה grissino torinesi ("גריסינו טורינזי" - גריסיני מטורינו) עבה במעט מהגרסה המודרנית וארוכה יותר. הגרסה המקובלת כיום והנפוצה ברחבי העולם היא ה-grissino stirato - הגרסיני העומד.
הגרסיני דומים ל"רוסקילטאס" (rosquilletas) שמספרד בצורתם ובטעמם.
עם ההגירה האיטלקית במאות ה-19 וה-20 הפכו הגרסיני למאכל המוגש הן במסעדות איטלקיות והן בפיצריות האיטלקיות שנפוצו ברחבי העולם, ואחד מסימני ההיכר של המטבח האיטלקי (יחד עם הפיצה, הפסטה והצ'באטה).
ראו גם

טורינו - מולדת השוקולטה והגריסיני
דייוויד הובל

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1926 וינדזור, קנדה 
 פטירה:  22 בספטמבר 2013 (בגיל 87) לינקולן, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  נוירופיזיולוגיה, נוירוביולוגיה
 מקום מגורים:  קנדה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית הקברות מאונט רויאל 
 מקום לימודים:  הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת מקגיל 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ג'ונס הופקינס 
 תלמידי דוקטורט:  קרלה ג'יי שץ 
 פרסים והוקרה:  פרס לואיזה גרוס הורביץ (1978)  היכל התהילה הקנדי של הרפואה (2006)  חבר זר של החברה המלכותית (24 ביוני 1982)  פרס רלף ג'רארד (1993)  פרס קארל ספנסר לשלי (1977)  מדליית צ'ארלס פ. פרנטייס (1993)  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1981)  פרס דיקסון ברפואה (1980)  פרס רוזנסטיל (1971) 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום מערכת הראייה. הבנת עקרון פעילותם של תאי העצב בקליפת הראייה.
 
דייוויד האנטר הובל (באנגלית: David Hunter Hubel; ‏27 בפברואר 1926 – 22 בספטמבר 2013) היה ביולוג אמריקני ממוצא קנדי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה ולרפואה לשנת 1981, ביחד עם טורסטן ויזל, על מחקריהם בתחום מערכת הראייה.
ביוגרפיה

הובל נולד בעיר וינדזור שבאונטריו, קנדה, ב-27 בפברואר 1926, להורים ממוצא אמריקני. סבו היגר כתינוק לארצות הברית מעיירה בווארית בשם לורדלינגן. ב-1929, משפחתו עברה למונטריאול, שם עברו על הובל שנות נעוריו.
מגיל 6 ועד גיל 18 למד באקדמיית סטרטקונה שבאוטרימונט, קוויבק. על תקופת לימודיו במוסד הוא אמר: [אני חייב] רבות למורים המצוינים שם, ובמיוחד למורתי להיסטוריה ג'וליה ברדשאו, מורה מסורה ונמרצת, עם מזג אירי בלתי נשכח, שעוררה את תשומת ליבי לאפשרות ללמוד לכתוב באנגלית הניתנת לקריאה. הוא למד מתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת מקגיל, והתקבל שם ללימודי רפואה. ב-1954 היגר לארצות הברית כדי לעבוד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, גויס לצבא ארצות הברית ושירת בבית החולים הצבאי וולטר ריד. שם, החל הובל להקליט את פעילותם של תאים בקליפת הראייה העיקרית של חתולים ערים וישנים. בבית החולים וולטר ריד המציא את המיקרואלקטרודה המתכתית המודרנית, העשויה מלכה וטונגסטן, וכונן זעיר הידראולי. לצורך פיתוחים אלו היה עליו ללמוד מיומנות בסיסית בהנדסת מכונות. ב-1958 חזר לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס והחל לשתף פעולה עם טורסטן ויזל. יחד גילו את סלקטיביות האוריינטציה של תאי קליפת הראייה ואת ארגון התאים הללו בעמודות. ב-1959 הצטרף הובל לסגל של אוניברסיטת הרווארד, שם כיהן עד מותו.
מחקר

ניסויהם של הובל וויזל הרחיבו מאוד את הידע המדעי על אופן עיבוד המידע החושי. בניסוי אחד, שנעשה ב-1959, החדירו מיקרואלקטרודה לקליפת הראייה העיקרית של חתול מורדם. לאחר מכן, הקרינו תבניות אור וצל על מסך הנמצא מול עיני החתול. הם גילו כי מספר תאי עצב ירו אותות עצביים במהירות כאשר הוצגו לעיני החתול קווים בזווית מסוימת (אורנטציה מסוימת), בעוד שתאים אחרים הגיבו בעוצמה הרבה ביותר לקווים בזווית אחרת. כמה מתאי עצב אלו הגיבו באופן שונה לתבניות אור ולתבניות צל. הובל וויזל כינו תאים אלו "תאים פשוטים". תאים אחרים, שכונו על ידם "תאים מורכבים", הגיבו באופן זהה לתבניות האור ולתבניות הצל. מחקרים אלו הראו איך מערכת הראייה מרכיבה יצוג מורכב כל כך של המידע החזותי מגירויים בעלי מאפיינים פשוטים כמו קו.
הובל וויזל קיבלו את פרס נובל עבור שתי תרומות מרכזיות: האחת, עבודתם בנושא התפתחות מערכת הראייה, הכוללת גם את תיאורם של עמודות השליטה העיניות בשנות השישים והשבעים. השנייה, מעורבותם בייסוד בסיס נוירופיזיולוגי בחקר הראייה, תיאורם לדרך שבה אותות מן העין מעובדים במוח כדי ליצור גירויים ל"גלאי" קצוות, תנועה, עומק מרחבי וצבע, אבני הבניין של חוש הראייה. על ידי מניעת השימוש בעין אחת אצל חתלתולים, הם הראו כי העמודות בקליפת הראייה העיקרית המקבלות קלט מן העין השנייה, השתלטו גם על האזורים שבאופן רגיל היו מקבלים קלט מן העין העשוקה שאינה בשימוש. למחקר זה יש יישום חשוב להבנה של תופעת העין העצלה, סוג של ליקוי ראייה הנגרם מקיפוח חד-צדדי (של עין אחת) במשך תקופה קריטית מסוימת בילדות. חתלתולים אלו גם לא פיתחו אזורים המקבלים קלט משתי העיניים, דבר הדרוש לצורך ראייה דו-עינית. ניסויהם של הובל וויזל הראו כי העדפת קלט מעין אחת על מידע מהשנייה מתפתחת בשלב מוקדם בילדות, באופן בלתי הפיך. מחקרים אלו פתחו את הדלת להבנת וטיפול בקטרקט ילדות ופזילה. מחקרים אלו חשובים גם לשם הבנת הפלסטיות הקליפתית (תופעה בה קליפת הראייה, והמוח בכלל, משנים ומתקנים את עצמם במשך הזמן), וההבנה הכללית יותר, כי המוח הוא מבנה דינמי המשתנה ללא הרף. זאת ועוד, הבנת תהליך עיבוד המידע החושי בבעלי חיים שימש השראה ל-SIFT (ראשי תיבות של: Scale-invariant feature transform), שהוא אלגוריתם בתחום הראייה הממוחשבת, המזהה ומתאר מאפיינים מקומיים של תמונה. יישום של אלגוריתם זה נמצא במשימות כמו זיהוי חפץ על פי מספר נקודות וקצוות וכיוצא בזה, וזהו האלגוריתם שבו משתמשים בצורה הרחבה ביותר בעולם למשימות מעין אלה.
ראו גם

טורסטן ויזל
קליפת הראייה
דרורית

| דרורית |
| --- | --- |
 דרורית צהובת-גרון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: דרוריים
סוג:: דרורית
שם מדעי
 Gymnoris ‏בליית, 1845

דרורית (שם מדעי: Gymnoris) הוא סוג של ציפורי שיר במשפחת הדרוריים. שלושה מינים נפוצים באפריקה והמין דרורית צהובת-גרון נפוץ בין טורקיה להודו ונחשב למזדמן נדיר בישראל.
הסוג הוגדר לראשונה על ידי הזואולוג האנגלי אדוארד בליית בשנת 1845 עם המין דרורית צהובת-גרון כמין המאפיין של הסוג. השם המדעי נגזר מיווניות עתיקה, gumnos - "חשוף" או "עירום" ו-rhinos שפירושו "נחיריים".
ישנם ארבעה מינים המשתייכים לסוג זה:
| תמונה | שם | תפוצה | שם מדעי |
| --- | --- | --- | --- |
|  | דרורית פירגיטה | סאהל וקרן אפריקה | Gymnoris pyrgita |
|  | דרורית הגבינים | דרום-מרכז ודרום אפריקה | Gymnoris superciliaris |
|  | דרורית משוננת | אפריקה ממאוריטניה לגינאה ומזרחה לאריתריאה ולדרום מערב חצי האי ערב | Gymnoris dentata |
|  | דרורית צהובת-גרון | דרום אסיה, מזדמנת נדירה בישראל | Gymnoris xanthocollis |

מינים אלה לעיתים מוגדרים בסוג בארית, עם זאת במרבית הסיווגים זהו טקסון מונוטיפי אליו משתייכת בארית ההרים.
הערות שוליים

↑  מגדיר הציפורים של ישראל - דרורית צהובת-גרון, באתר פורטל צפרות
↑  בליית, אדווארד (1845). "Synopsis of the Indian Fringillidae". Journal of the Asiatic Society of Bengal. 13 Part 2 (156): 944-963 [948].
↑  דיקינסון; Christidis, L., eds. (2014). The Howard & Moore Complete Checklist of the Birds of the World. Vol. 2: Passerines (4th ed.). Eastbourne, UK: Aves Press. p. 307. ISBN 978-0-9568611-2-2.
↑  Jobling, J.A. (2018).  del Hoyo, J.; Elliott, A.; Sargatal, J.; Christie, D.A.; de Juana, E. (eds.). "Key to Scientific Names in Ornithology". Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions. נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  גיל, פראנק; Donsker, David, eds. (2018). "Old World sparrows, snowfinches, weavers". World Bird List Version 8.1. International Ornithologists' Union. נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
גן חטיבת פלמ"ח הראל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  חללי חטיבת הראל במלחמת העצמאות
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2013
 תאריך פתיחה רשמי:  2013 
 אדריכל:  דני קרוון, צבי דקל 
 קואורדינטות:  31°46′53″N 35°12′18″E﻿ / ﻿31.781485°N 35.205088°E﻿ / 31.781485; 35.205088
  (למפת ירושלים מוגדלת) גן חטיבת פלמ"ח הראל(למפת ירושלים רגילה) גן חטיבת פלמ"ח הראל(למפת הרי ירושלים רגילה) גן חטיבת פלמ"ח הראל(למפת הרי ירושלים מוגדלת) גן חטיבת פלמ"ח הראל
 
גן חטיבת פלמ"ח הראל הוא גן ובו אנדרטה לחללי חטיבת הראל במלחמת העצמאות, הניצבים בקריית הלאום בירושלים.
האנדרטה

האתר בו נמצא הגן הוא מדרון בתחומי גן סאקר, בצדו של בית הקברות שייח' באדר (שהוקם בעת מלחמת העצמאות לאחר שלא התאפשר לקבור בהר הזיתים) ובקרבת בניין בית המשפט העליון ומשכן הכנסת.
האנדרטה מורכבת מחומת אבן עגולה כפולה בעלת גובה משתנה. בצידה האחד שבמעלה המדרון החומה היא בגובה הקרקע ומאפשרת כניסה רגלית לשטח המגודר על ידה. מצידה האחר, במורד המדרון,  החומה מוגבהת מעל פני הקרקע (עד לגובה של ארבעה מטרים) ועל גביה קיים שביל הליכה, המשקיף אל נוף הגן וירושלים כולה. על גבי מעקות שני צידי השביל חקוקים שמות אתרי קרבות של החטיבה וכן תיאורים של קרבות ידועים שלה.
על גבי הקיר החיצוני של החומה חרוטים שם האתר, סמל הפלמ"ח והבית הראשון מתוך המנון הפלמ"ח.
על גבי הקיר הפנימי של החומה חרוטים שמות 438 חללי חטיבת הראל במלחמת העצמאות, אשר רובם נפלו בקרבות על הדרך לירושלים ובעיר עצמה, ושמות שני מפקדי החטיבה במלחמה - יצחק רבין ויוסף טבנקין - בלוויית דברי הסבר והנצחה.
במרכז הכיכר שיוצרת החומה ניצב עץ אלה, שהיה קיים שם בטרם הוקמה האנדרטה. סביב האנדרטה נטוע גן ובו שבילי הליכה ופינות ישיבה.
היוזמה להקמת האנדרטה

האנדרטה היא פרי עבודתם של הפסל דני קרוון (ממקימי קיבוץ הראל), אדריכל הנוף צבי דקל והטיפוגרף ינק יונטף. תוכנית הקמתה היא פרי יוזמתם של וותיקי החטיבה, בה לקחו חלק אורי בן ארי, יששכר שדמי, עמוס חורב, מוטקה בן פורת ואחרים ששירתו בה בקרבות מלחמת העצמאות. ועדת היגוי מטעמה בראשות האלוף במילואים עמוס חורב בחרה בקרוון למעצב האנדרטה.
האנדרטה הצטרפה לשתי אנדרטאות אחרות לחללי חטיבת הראל שהוקמו בעבר – האנדרטה בבית הקברות הצבאי בקריית ענבים והאנדרטה במתחם גבעת הרדאר.
ראו גם

אתר ההנצחה לגדוד החמישי של פלמ"ח-הראל
הערות שוליים

↑  במקור נחקקו 431 שמות, ובתחתית הרשימה אף נכתב "431 חללי חטיבת "הראל" במלחמת העצמאות". בהמשך הוספו שבעה שמות נוספים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309093305171  LCCN: nr2006028936  VIAF: 158816184   WorldCat (עם VIAF): 158816184
דייוויד האזרד

דייוויד הזארד (באנגלית: David Hazzard;‏ 18 במאי 1781 –  8 ביולי 1864) היה פוליטיקאי אמריקאי מדלאוור, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, לאחר מכן המפלגה הלאומית הרפובליקנית, ולבסוף המפלגה הוויגית, שכיהן כמושל דלאוור ה-28 בשנים 1830–1833, ולאחר מכן כחבר הסנאט של דלאוור וכשופט בבית המשפט הגבוה של דלאוור.
ראשית חייו

דייוויד האזרד נולד במחוז סאסקס שבדלאוור כבנם היחיד של ג'ון ומרי פורנל יוסטון האזרד. מוצאה של המשפחה הוא ממהגר מהמאה ה-17, קרואד האזרד. על ג'ון האזרד נאמר שהוא סייע להעביר את הצבא הקונטיננטלי מעבר לנהר דלאוור במשך הלילה שלפני קרב טרנטון ב-1776. בהמשך הוא פתח חנות בעיר מילטון. דייוויד האזרד נשא ב-1804 לאישה את אליזבת קולינס, אחותו של המושל ג'ון קולינס, ולשניים נולדו חמישה ילדים.