ויליאם תומסון

| --- | --- |

 לידה:  26 ביוני 1824 בלפסט, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  17 בדצמבר 1907 (בגיל 83) לארגס (אנ'), הממלכה המאוחדת
 ענף מדעי:  פיזיקה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
 מקום קבורה:  מנזר וסטמינסטר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גלאזגו  אוניברסיטת קיימברידג'  קולג' פרטהאוס  Royal Belfast Academical Institution 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם הופקינס 
 מוסדות:  אוניברסיטת גלאזגו 
 תלמידי דוקטורט:  רוברט מונד 
 פרסים והוקרה:  Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangi  מסדר האוצר הקדוש  חבר כבוד  מסדר ההצטיינות (1902)  מדליית הלמהולץ (1892)  Knight Bachelor  מפקד בלגיון הכבוד  קצין גבוה בלגיון הכבוד  Gunning Victoria Jubilee Prize  מסדר לאופולד  מדליית ג'ון פריץ (1905)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1884)  מדליית קופלי (1883)  מדליית מאטאוצ'י (1876)  פרס פונסלה (1873)  אביר הצלב הגדול במסדר הוויקטוריאני המלכותי  מדליית אלברט (1879)  מדליית קית' (1861)  המדליה המלכותית (1856)  מסדר הוורד  פרס סמית'  הרצאת בייקר (1856)  עמית החברה המלכותית (1851) 
 בן או בת זוג:  Margaret Crum (1852–1870)  Frances Anna Blandy (24 ביוני 1874–1907) 
 הערות:  יחידת המידה של טמפרטורה, קלווין, נקראת על שמו.
 תרומות עיקריות
 תרם תרומה מדעית חשובה בתחומים הבאים: תרמודינמיקה, גיאופיזיקה, מוליכות חשמלית, מגנטיות, אלקטרומגנטיות, ניווט ומתמטיקה שימושית. הוא תרם גם לתחום הסטריאוכימיה בכך שהיה הראשון שהגדיר באופן מדויק את תכונת הכיראליות.
 חתימה:   
 
ויליאם תומסון או לורד קלווין (באנגלית: William Thomson‏; 26 ביוני 1824 – 17 בדצמבר 1907) היה פיזיקאי ומתמטיקאי יליד בלפסט שבצפון אירלנד, למשפחה ממוצא אירי־סקוטי. תומסון הרים תרומה חשובה בתחומי מדע רבים, תרמודינמיקה, גיאופיזיקה, מוליכות חשמלית, מגנטיות, אלקטרומגנטיות, ניווט ומתמטיקה שימושית. הוא תרם גם לתחום הסטריאוכימיה, והיה הראשון שהגדיר באופן מדויק את תכונת הכיראליות. על שמו קרויה יחידת המידה לטמפרטורה, קלווין.
הוא החל את לימודיו האקדמיים בגיל 10 באוניברסיטת גלאזגו שבסקוטלנד, בהשראת אביו ששימש כמרצה למתמטיקה. כבר בגיל 16 כתב את עבודתו המדעית הראשונה בנושא צורת כדור הארץ. בגיל 17 עבר לאוניברסיטת קיימברידג', שם עסק במדידת קבועי חום שיועדו לפיתוח מנוע הקיטור, ניסח מערכת אבסולוטית למדידת טמפרטורות, והחל לנסח את חוקי התרמודינמיקה שלו. בגיל 22 חזר לתפקיד מרצה באוניברסיטת גלאזגו, ועסק רבות במחקרים בתחום המגנטיות והמתמטיקה שימושית. מחקריו היוו השראה להיינריך רודולף הרץ בגילוי גלי רדיו. כמומחה בתחום מוליכות חשמלית תרם רבות לבניית קווי הטלגרף התת־ימיים הטרנס־אטלנטיים. עבודתו המשותפת עם ג'יימס ג'ול הביאה לגילוי אפקט ג'ול־תומסון, שאיפשר לקרר גזים לטמפרטורות נמוכות ואף לנזלם.
כהוקרה על עבודתו, קיבל ב־1892 תואר אצולה של לורד, ובחר לעצמו את השם הברון קלווין איש לַרגס (באנגלית: Baron Kelvin of Largs), על שם נהר קלווין שזרם ליד אוניברסיטת גלאזגו. הוא כונה מאוחר יותר בקיצור "לורד קלווין". הוא פרש מן ההוראה ב־1899 אך המשיך לחבר מאמרים מדעיים עד מותו.
בשנים 1890–1895 כיהן כנשיא החברה המלכותית ובשנים 1905–1907 כיהן כנשיא אגודת פאראדיי. הוא נקבר במנזר וסטמינסטר שבלונדון עם שאר גדולי העם ומדענים מפורסמים אחרים של הממלכה המאוחדת.
יחידת המידה של טמפרטורה בתקן ה־SI, קלווין, נקראת על שמו. בשני מאמרים שפרסם בשנים 1848 ו־1849 תיאר תומסון סולם למדידת טמפרטורה המבוסס על האפס המוחלט. מדענים בכל רחבי העולם אימצו את שיטת תומסון, ששוכללה במשך השנים, ועתה היא משמשת בתחומים רבים. בסולם זה, הטמפרטורה נמדדת ביחידות הקרויות קלווין, שגודלן שווה לזה של מעלות צלזיוס, אולם נקודת ההתחלה של קלווין, אפס קלווין, שווה ל־273.15- מעלות צלזיוס. טמפרטורה זו נקראת האפס המוחלט.
לורד קלווין טען:
"כאשר ניתן למדוד את הדבר שעליו מדובר ולהביע זאת במספרים, ניתן בהחלט לדעת על מה מדובר, אבל, כאשר לא ניתן למדוד את הדבר עליו מדובר ולא ניתן לבטא אותו במספרים, הידע הוא בלתי־מספק בעליל."
בשנת 1900 נתן לורד קלווין הרצאה מפורסמת בשם ”ענני המאה ה־19 מאפילים על התאוריה הדינמית של החום והאור”. בהרצאה זו הוא טען שישנם שני עננים על השמים היפים של הפיזיקה של המאה ה־19: ניסוי מייקלסון־מורלי (והבעיות במדידת תכונותיו של האתר), והקושי להבין את תופעת קרינת גוף שחור. מהענן הראשון שציין לורד קלווין נולדה תורת היחסות, ומהענן השני נולדה תורת הקוונטים. שתי תאוריות אלו שינו לחלוטין את הדרך שבה אנו מבינים את העולם. בנוסף לכך, גילוי האלקטרון, הרדיואקטיביות ומבנה האטום, תרמו לביסוסם של ענפים חדשים בפיזיקה: פיזיקה גרעינית ופיזיקה של חלקיקים אלמנטריים.