stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רודי באל
הערות שוליים

↑  Rudi Ball Bio, Stats, and Results | Olympics at Sports-Reference.com
↑  Google Books
↑  Jews and the Olympic Games: The Clash Between Sport and Politics : with a ... - Paul Taylor - Google Books
↑  Tatz, C. 1984. Sporting Traditions
↑  IIHF Hall of Fame
↑  George Lattimer. 1932. Official report, III Olympic winter games, Lake Placid,
↑  Mandell, R. 1987. The Nazi Olympics, University of Illinois Press, מסת"ב 978-0-252-01325-6
↑  Adler, C. and Szold, H. 1936. American Jewish year book - Volume 38, American Jewish Committee. (link)
↑  Nordmark, B. 2004. Ice Hockey in South Africa (1936–1979), (אורכב 02.10.2006 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1158641834  LCCN: no2012125699  VIAF: 264041521   WorldCat (עם VIAF): 264041521
רוקה מספולי

רוקה מספולי (בספרדית: Roque Maspoli;‏ 12 באוקטובר 1917 – 22 בפברואר 2004) היה כדורגלן ומאמן אורוגוואי, ששיחק בעמדת השוער. זכה עם נבחרת אורוגוואי במונדיאל 1950.
ביוגרפיה

מספולי נולד ב-12 באוקטובר 1917 במונטווידאו שבאורוגוואי. את הקריירה המקצועית שלו החל בנסיונל לאחר ששיחק שם גם בנוער וזכה עימה בשלוש אליפויות. ב-1939 עבר מספולי למועדון אחר במונטווידאו, ליברפול, ושיחק עימה בניצחון הכי גדול בהיסטוריה שלה נגד בז'ה ויסטה שקרה ב-24 בנובמבר 1940 כשהם הביסו אותם 0–9. שנה אחר כך הצטרף לפניארול בה שיחק במשך ה-15 שנים הבאות עד סוף הקריירה שלו, וזכה עימה ב-6 תוארי אליפות.
במדי נבחרת אורוגוואי שיחק מ-1945 עד 1955. בזמן זה היה שוערה באליפות דרום אמריקה של 1945 ובגביע העולם ב-1950 בו זכתה נבחרתו בטורניר. בנוסף לכך נבחר מספולי להיות לשוער המצטיין ונכלל בנבחרת המצטיינת. טורניר אחר כך ב-1954 היה לשוער הוותיק ביותר ונבחרתו הגיעה עד לחצי הגמר בו הפסידה להונגריה וסיימה במקום הרביעי.
כמאמן אימן את פניארול איתה זכה להצלחה כאשר זכה עימה ב-5 תוארי אליפות, גביע ליברטדורס אחד ב-1966 וגם בגביע הבין-יבשתי באותה שנה כשהם מנצחים 0–4 בסיכום שני משחקי הגמר את ריאל מדריד. לאחר מכן אימן מספולי קבוצות בספרד, פרו ואקוודור. בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה מאמן נבחרת אורוגוואי לכמה שנים. ב-1997 חזר לאמן את הנבחרת בגיל 80 ובכך היה למאמן המבוגר ביותר לאמן נבחרת כדורגל בהיסטוריה.
מספולי אושפז עקב בעיות לב ב-10 בפברואר 2004 ו-12 ימים לאחר מכן נפטר בגיל 86 במונטווידאו. הוא נקבר בבית הקברות סמנטריו דל בוצ'ו שבעיר.
תארים > כשחקן

אליפות אורוגוואי (3): 1933, 1934, 1939
אליפות אורוגוואי (6): 1944, 1945, 1949, 1951, 1953, 1954
גביע העולם: 1950
מקום רביעי בגביע העולם: 1954
השוער המצטיין בגביע העולם: 1950
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1950
תארים > כמאמן

אליפות אורוגוואי (5): 1964, 1965, 1967, 1985, 1986
הגביע הבין-יבשתי: 1966
גביע ליברטדורס: 1966
אליפות פרו: 1973
אליפות אקוודור: 1987
רוקו אוקיץ'

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1984 (בן 39) ספליט, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 עמדה:  רכז, קלע 
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  20
 דראפט:  בחירה מספר 41, 2005 טורונטו ראפטורס
 קבוצות כשחקן
 2000–2005   2005–2006   2006–2007   2007–2008   2008–2009   2009–2010   2010–2012   2012–2014   2014–2015  2015 2016   2016–2017   2017–2018   2018–2019   2019–2020   2020–2021   2021–:  ק.ק ספליט   טאו ויטוריה   ברצלונה   לוטומטיקה רומא   טורונטו ראפטורס   מילווקי באקס   פנרבחצ'ה אולקר   פנאתינייקוס   צדביטה זאגרב פלקנסטרו וארזה פלקנסטרו קאנטו   א.א.ק. אתונה   צדביטה זאגרב   פריז לבלואה   שארקס דאנטיב   צדביטה אולימפיה   ק.ק. ספליט
 
רוקו-לני אוקיץ' (Roko-Leni Ukic; נולד ב-5 בדצמבר 1984) הוא כדורסלן קרואטי, המשחק בקבוצת שארקס דאנטיב מליגת העל הצרפתית ובנבחרת קרואטיה. אוקיץ' משחק לרוב בעמדת הרכז, אך יכול לתפקד גם כקלע. בעבר אוקיץ' שיחק גם בליגת ה-NBA.
קריירה

אוקיץ' נולד וגדל בספליט שבקרואטיה, והחל את הקריירה שלו במועדון הכדורסל המקומי, ק.ק ספליט, בשנת 1992. הוא שיחק במדי קבוצת הקדטים של המועדון, וזכה עמה פעמיים באליפות קרואטיה לקדטים. בשנת 2000 ערך אוקיץ' את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ספליט, בהיותו בן 16. הוא שיחק בספליט במשך חמש עונות בהן היה מהשחקנים הבכירים בקבוצה, והשיג ממוצעים של 18.5 נקודות ו-4.3 אסיסטים ב-35.2 דקות למשחק. הוא זכה עם הקבוצה בגביע הקרואטי ב-2004 ונבחר פעמיים למשחק האולסטאר הקרואטי.
בדראפט ה-NBA של 2005 נבחר אוקיץ' במקום ה-41 על ידי טורונטו ראפטורס. מאחר שלא רצה להיות שחקן ספסל ב-NBA ולקבל דקות משחק מועטות, החליט אוקיץ' לעבור לטאו ויטוריה מהליגה הספרדית בעונת 2005/2006. הוא זכה עם טאו בגביע המלך הספרדי והעפיל עמה לסדרת גמר הפלייאוף של הליגה הספרדית, שם הפסידה הקבוצה לאוניקאחה מלאגה. במדי טאו הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ביורוליג.
לאחר עונה אחת בטאו, עבר אוקיץ' בעונת 2006/2007 לברצלונה, שבה פתח בקביעות בחמישייה בעמדת הרכז. הוא סייע לברצלונה לזכות בגביע המלך בעונה זו, וכן רשם העפלה שנייה ברציפות לסדרת הגמר בליגה, שהסתיים בהפסד לריאל מדריד. ביורוליג הוא קלע בעונה זו 5.1 נקודות בממוצע למשחק. בעונת 2007/2008 הוא שיחק בלוטומטיקה רומא האיטלקית תחת מאמנו בנבחרת קרואטיה, יסמין רפשה.
ביולי 2008 החליטה טורונטו ראפטורס לממש את האופציה על אוקיץ', והחתימה אותו על חוזה. בעונת הרוקי שלו ב-NBA שותף אוקיץ' ב-72 משחקים, ושימש כרכז מחליף לחברו לשעבר בוויטוריה, חוסה קלדרון. ממוצעיו בעונה זו עמדו על 4.2 נקודות ו-2.1 אסיסטים ב-12.4 דקות למשחק, ואת שיא הקריירה שלו הוא קבע כאשר קלע 22 נקודות במשחק מול סן אנטוניו ספרס בפברואר 2009. לאחר אותה עונה הועבר אוקיץ' בטרייד למילווקי באקס, יחד עם קרלוס דלפינו.
נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק אוקיץ' בנבחרת הנוער של קרואטיה. הוא זכה עמה במדליית זהב באליפות אירופה לנוער ב-2002, והשתתף באליפות העולם לנוער ב-2003.
אוקיץ' שיחק לראשונה עבור הנבחרת הלאומית של קרואטיה באליפות אירופה בשנת 2005. במשחקים הראשונים בטורניר הוא מיעט מאוד לשחק, אך במשחקים האחרונים, שהיו חסרי חשיבות עבור קרואטיה, הוא קיבל דקות משחק רבות יותר וקלע נקודות רבות עבור קבוצתו. הוא סיים את הטורניר עם ממוצעים של 7.2 נקודות ו-1.7 אסיסטים למשחק.
אוקיץ' השתתף עם נבחרת קרואטיה גם באליפות אירופה ב-2007. הפעם היה אוקיץ' שחקן קבוע וחשוב יותר בסגל הנבחרת, וסייע לה להעפיל לרבע גמר האליפות ולסיים אותה במקום השישי, שהקנה לה השתתפות בטורניר הקדם-אולימפי. הוא השיג באליפות אירופה זו ממוצעים של 6.4 נקודות ו-1.9 אסיסטים, ב-16.7 דקות למשחק. באליפות אירופה 2009, הפעם כשחקן חמישייה קבוע, הוא סיים עמה שוב במקום השישי ובכך העפיל עמה לאליפות העולם.
רוקהאמפטון

| --- | --- |

בית המכס ברוקהאמפטון
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  קווינסלנד קווינסלנד
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  1858
 גובה:  11 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  63,151 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  23°22′5″S 150°30′7″E﻿ / ﻿23.36806°S 150.50194°E﻿ / -23.36806; 150.50194
 אזור זמן:  UTC +10
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןרוקהאמפטון(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן סידני קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןרוקהאמפטון(למפת קווינסלנד רגילה) בריזבן גולד קוסט טאונסוויל קיירנס מאקאי מאונט איסה ט. ה צ פ ו נ י ת  אוסטרליה הדרומית  ניו סאות' ויילס פפואה גינאה החדשה  מפרץ קרפנטאריה  ים האלמוגיםרוקהאמפטון(למפת קווינסלנד מוגדלת) בריזבן גולד קוסט טאונסוויל קיירנס מאקאי מאונט איסה ט. ה צ פ ו נ י ת  אוסטרליה הדרומית  ניו סאות' ויילס פפואה גינאה החדשה  מפרץ קרפנטאריה  ים האלמוגיםרוקהאמפטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רוקהאמפטון (באנגלית: Rockhampton) היא עיר במדינת קווינסלנד שבאוסטרליה. העיר שוכנת על נהר פיצרוי (Fitzroy) במרחק של 45 ק"מ משפך הנהר ובמרחק של 600 ק"מ מצפון לבירת המדינה בריזביין. אוכלוסיית העיר מנתה 61,724 תושבים במפקד 2011. העיר מהווה מרכז ממשלתי, קהילתי, עסקי ומנהלי של מרכז קווינסלנד.
רוקהאמפטון זוכה ליותר מ-300 ימי שמש בשנה, מה שמאפשר בה פעילות תיירותית רצופה שכוללת אטרקציות תיירותיות כמו פארקים על גדות נהר פיצרוי, יערות, רצועת חוף ומולה איים שכנים.
היסטוריה

מחוז קפריקורן (Capricorn) בו שוכנת רוקהאמפטון היה סביבת מגוריהם של שבטים אבוריג'ינים. ההיסטוריה של ההתיישבות האירופאית באזור החלה ב-1853 כאשר ביקרו במקום האחים ארצ'ר (Archer) שחיפשו שטחי מרעה. בחיפושיהם הם הסתמכו על חוקרים קודמים שהגיעו לאזור באמצע שנות הארבעים של המאה ה-19 והבחינו כי האזור מתאים למרעה.
בינואר 1854 הכריזה ממשלת ניו סאות' ויילס על הקמתם של שני מחוזות שהיום מהווים את שטחו של מחוז פיצרוי והיישוב הוקם ב-1854. נהר פיצרוי היווה נתיב מים נוח למתיישבים שבאו אחריהם והיישוב התפתח על גדות הנהר במורד הזרם. במעלה הזרם לא ניתן היה להמשיך ולהפליג עקב מחסום של סלעים שמנע זאת. הסלעים הללו נתנו לעיר את שמה.
אדמות המרעה שהיו בשפע וכמויות המים מהנהר ומיובליו תרמו להתפתחותו של היישוב בקצב מהיר. ב-1858 הוכרזה רוקהאמפטון כעיירה באופן רשמי. ב-1859 כאשר התגלה זהב בקנונה (Canoona), במרחק של 50 ק"מ מצפון מזרח לרוקהאמפטון, הפכה העיירה לנקודת היציאה הקרובה ביותר לשדות הזהב שניתן להגיע אליה באמצעות נתיבי המים. גילוי הזהב בקנונה התגלה כאכזבה והמוני מחפשי הזהב חזרו למקומות מהם באו, אך חלק מהם התיישבו ברוקהאמפטון ותרמו להגדלת אוכלוסייתה.
ב-1861 החל לצאת לאור בעיירה עיתון, והחלו לפעול בה בנקים, בית משפט ובית ספר. בשנות השישים של המאה ה-19 הגיעו לרוקהאמפטון סחורות ומהגרים ישירות בהפלגה. בשנים הבאות התפתחה העיירה כנמל ראשי לאזורים הפנימיים של קווינסלנד. ענף הייצוא העיקרי אז היה צמר.
בשנות השמונים והתשעים הוקמו נמלים על חוף הים בסמוך לשפר הנהר פיצרוי ונסללו אליהם מסילות ברזל. גילוים של מרבצי זהב במאונט מורגן (Mount Morgan) שמדרום מערב לרוקהאמפטון בשנות השמונים, הגדיל את חשיבותה של העיירה כנמל. אך לאחר התפתחותה של מאונט מורגן ירדה חשיבותה של רוקהאמפטון והיא חוותה אף שפל כלכלי במהלך שנות התשעים.
ב-1902 הוכרזה רוקהאמפטון כעיר ושנה לאחר מכן הושלם קו הרכבת בינה לבין בריזביין, אך רק ב-1921 היא חוברה במסילת ברזל לעיר מאקאי. עוד קודם לכן ב-1892 הושלמה סלילתה של מסילה שיצא בכיוון מערב והגיע עד ללונגריץ' (Longreach). צעד זה חיזק עוד יותר את מעמדה של רוקהאמפטון כנמל ראשי למרכז קווינסלנד. רשת חשמליות החלה לפעול ברוקהאמפטון ב-1909 והיא הייתה לעיר הראשונה שחוברה לרשת כזאת בעיר שדה בקווינסלנד.
במלחמת העולם השנייה הוקם בסיס של צבא ארצות הברית מחוץ לעיר. בבסיס שירתו כ-70,000 חיילים שיצאו ממנו לפעולות באוקיינוס השקט ובגינאה החדשה. בשנת 1971 הוקם סכר על נהר פיצרוי כדי להבטיח את אספקת המים לעיר.
ערים תאומות

יפן איבוסוקי (אנ'), יפן
הערות שוליים

↑  רוקהאמפטון במפקד 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534246105171  GND: 4385193-9  LCCN: n82070049  MusicBrainz: 1c03d6f3-479a-4636-92bb-503c7f8dfd89  VIAF: 168044533   WorldCat (עם VIAF): 168044533
רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1897 קיימברידג', הממלכה המאוחדת
 פטירה:  7 ביוני 1978 (בגיל 80) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  קולג' עמנואל 
 מנחה לדוקטורט:  Eric Rideal 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 תלמידי דוקטורט:  David Husain, ג'ורג' פורטר 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (5 ביולי 1936)  מדליית דייווי (1958)  פרס ליברסידג' (1957)  פרס לונגסטאף (1969)  מדליית רפאל מלדולה (1926)  פרס נובל לכימיה (1967)  הרצאת בייקר (1966)  פרס פאראדיי (1965)  מדליית בייקר של החברה המלכותית 
 תרומות עיקריות
 מחקר בעניין תגובות כימיות מהירות מאוד
 
רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש (באנגלית: Ronald George Wreyford Norrish;‏ 9 בנובמבר 1897 – 7 ביוני 1978) היה כימאי בריטי, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1967 (במשותף עם מנפרד אייגן וג'ורג' פורטר), "על מחקריהם בתגובות כימיות מהירות מאוד, המושפעות על ידי הפרעת שיווי משקל בעזרת פולסים קצרים ביותר של אנרגיה".
ביוגרפיה והשכלה

נוריש נולד בקיימברידג' שבאנגליה. הוא למד בבית הספר העל יסודי המקומי 'The Perse School' ולאחר מכן באוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה תלמיד לשעבר של הכימאי-פיזיקלי האנגלי אריק רידיל. בשנת 1926, נישא לאנני סמית', מרצה באוניברסיטת ויילס שבקארדיף.
קריירה ומחקר

נוריש נתפס ונשבה במלחמת העולם הראשונה, מאוחר יותר ציין בעצב כי רבים מבני גילו ומתחרים פוטנציאלים בקיימברידג' לא שרדו את המלחמה. מסמכים צבאיים מראים כי סגן משנה ברגימנט הארטילריה המלכותי של צבא הבריטי, נוריש, נעלם (נתפס) ב-21 במרץ 1918, הוא שרד את השבי ולאחר המלחמה חזר למולדתו. בשנת 1925, חזר נוריש לאוניברסיטת קיימברידג' כחבר צוות מחקר ומאוחר יותר הפך לראש המחלקה לכימיה פיזיקלית באוניברסיטה וחלק מבנה עם ראש המחלקה לכימיה (מחלקה נפרדת) אלכסנדר טוד. לשתי המחלקות היו מנהלים שונים, כוח אדם אקדמי וטכני שונה עד שנות השמונים המוקדמות כאשר מוזגו שתי המחלקות תחת הכימאי ג'ון מוריג תומאס.
נוריש ביצע עבודות מחקר בפוטוכימיה באמצעות מקורות אור ממושכים. בשנים 1951 עד 1955 כיהן כנשיא חברת פאראדיי (אנ').
פרסים ואותות הוקרה

בשנת 1936, נבחר נוריש לעמיתי החברה המלכותית (אנ') ובשנים 1955-1953 כיהן כנשיא אגודת פאראדיי. בשנת 1958 הוא קיבל את מדליית דייווי. כתוצאה מהתפתחות שיטת המחקר פלאש פוטוליזה, הוענק לנוריש בשנת 1967 פרס נובל לכימיה יחד עם מנפרד אייגן וג'ורג' פורטר על מחקריהם בעניין תגובות כימיות מהירות מאוד. אחד מהישגיו הוא פיתוחו של 'תגובת נוריש' (אנ').
במהלך כהונתו כראש המחלקה לכימיה פיזיקלית, למדה תחתו רוזלינד פרנקלין, שמאוחר יותר הפכה לחוקרת DNA ועבדה יחד עם זוכי פרס נובל פרנסיס קריק וג'יימס ווטסון.
הערות שוליים

1 2 3  הביוגרפיה של נוריש באתר פרס נובל
↑  רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש (1897 - 1978) באתר מכללת עמנואל, אוניברסיטת קיימברידג'
↑  רונלד ג'ורג' רייפורד נוריש  9 בנובמבר 1897 - 7 ביוני 1978 באתר החברה המלכותית
| זוכי פרס נובל לכימיה |
| --- | --- | --- |
| 1901–1925 | ואן 'ט הוף (1901) • פישר (1902) • ארהניוס (1903) • רמזי (1904) • פון באייר (1905) • מואסאן (1906) • בוכנר (1907) • רתרפורד (1908) • אוסטוולד (1909) • וולך (1910) • קירי (1911) • גריניאר, סבטייה (1912) • ורנר (1913) • ריצ'רדס (1914) • וילשטאטר (1915) • לא הוענק (1916–1917) • הבר (1918) • לא הוענק (1919) • נרנסט (1920) • סודי (1921) • אסטון (1922) • פרגל (1923) • לא הוענק (1924) • ז'יגמונדי (1925) |  |
| 1926–1950 | סוודברג (1926) • וילנד (1927) • וינדאוס (1928) • הרדן,  פון אוילר-שלפין (1929) • פישר (1930) • בוש,  ברגיוס (1931) • לאנגמיור (1932) • לא הוענק (1933) • יורי (1934) • פרדריק ז'וליו-קירי, אירן ז'וליו-קירי (1935) • דביי (1936) • הוורת', קארר (1937) • קון (1938) • בוטנאנדט, רוז'יצ'קה (1939) • לא חולק (1940–1942) • דה הוושי (1943) • האן (1944) • וירטאנן (1945) • סאמנר, נורתרופ, סטנלי (1946) • רובינסון (1947) • טיסליוס (1948) • ג'יוק (1949) • דילס, אלדר (1950) |  |
| 1951–1975 | מקמילן, סיבורג (1951) • מרטין, סינג' (1952) • שטאודינגר (1953) • לינוס פאולינג (1954) • ויניו (1955) • הינשלווד, סמיונוב (1956) • טוד (1957) • סנגר (1958) • היירובסקי (1959) • ליבי (1960) • קלווין (1961) • פרוץ, קנדרו (1962) • ציגלר, נטה (1963) • הודג'קין (1964) • וודוורד (1965) • מוליקן (1966) • אייגן, נוריש, פורטר (1967) • אונסאגר (1968) • ברטון, האסל (1969) • ללואר (1970) • הרצברג (1971) • אנפינסן, מור, סטיין (1972) • פישר, וילקינסון (1973) • פלורי (1974) • קורנפורת', פרלוג (1975) |  |
| 1976–2000 | ליפסקומב (1976) • פריגוז'ין (1977) • מיטשל (1978) • בראון, ויטיג (1979) • ברג, גילברט, סנגר (1980) • פוקוי, הופמן (1981) • קלוג (1982) • טאובה (1983) • מריפילד (1984) • האופטמן, קרל (1985) • הרשבאך, לי, פולני (1986) • קראם, להן, פדרסן (1987) • דייזנהופר, הובר, מישל (1988) • אלטמן, צ'ק (1989) • קורי (1990) • ארנסט (1991) • מרקוס (1992) • מוליס, סמית' (1993) • אולה (1994) • קרוצן, מולינה, רולנד (1995) • סמולי, קורל, קרוטו (1996) • בויר, ווקר, סקואו (1997) • קוהן, פופל (1998) • זוויל (1999) • היגר, מקדיארמיד, שירקאווה (2000) |  |
| 2001 ואילך | נולס, נויורי (2001) • ויטריך, פן, טנקה (2002) • אגרה, מק'קינון (2003) • צ'חנובר, הרשקו, רוז (2004) • שובן, גרבס, שרוק (2005) • קורנברג (2006) • ארטל (2007) • שיממורה, צ'לפי, טסיין (2008) • יונת, רמאקרישנן, סטייץ (2009) • הק, נגישי, סוזוקי (2010) • שכטמן (2011) • לפקוביץ', קובילקה (2012) • ורשל, קרפלוס, לויט (2013) • בציג, הל, מורנר (2014) • לינדל, מודריץ', סנקאר (2015) • סטודרט, סובאז', פרינחה (2016) • דובושה, פרנק, הנדרסון (2017)  • ארנולד, סמית', וינטר (2018) • גודאינף, ויטינגהאם, יושינו (2019) • שרפנטייה, דאודנה (2020) • ליסט, מקמילן (2021) • ברטוצי, מלדל, שארפלס (2022) • יקימוב, בוונדי, ברוס (2023) • בייקר, ג'מפר, הסביס (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1105195724  ISNI: 0000 0000 2667 2818  LCCN: n83239054  NTA: 107843390  SNAC: w62d41k4  VIAF: 33384867   WorldCat (עם VIAF): 33384867
ריפלי מתחת למים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פטרישיה הייסמית'
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת בלומסברי, אלפרד א. קנופף 
 תאריך הוצאה:  1991
 הוצאה בעברית
 תרגום:  לא תורגם לעברית
 סדרה
 סדרת ספרים:  טום ריפלי
 ספר קודם:  הילד בעקבות ריפלי
 
ריפלי מתחת למים (באנגלית: Ripley Under Water) הוא החמישי והאחרון שבסדרת הספרים "ריפליאדה" על מעללי טום ריפלי, מאת הסופרת פטרישיה הייסמית'. הספר ראה אור ב-3 באוקטובר 1991.
תקציר העלילה

כשהוא חי באזורים כפריים בצרפת עם אשתו הלויס (Heloise), טום ריפלי מוטרד על ידי זוג אמריקני מרגיז, דייוויד פריטצ'ארד ואשתו ג'ניס, ששכר בית בקרבתו ונראה נחוש בדעתו לחקור חלקים מעברו של ריפלי. ללא מניעים אישיים גלויים, הזוג מתעניין בסוחר של אמנות אמריקנית בשם מרצ'יסן שנעלם באורח מסתורי מספר שנים לפני כן לאחר שביקר את ריפלי. ריפלי רצח את אותו סוחר כדי למנוע את חשיפתה של תוכנית לזיוף אמנות ולאחר מכן השליך את גופתו לתעלה בקרבת מקום; בעקבות החקירות והבירורים חרדתו גוברת, ופריטצ'ארד מתחיל לערוך חיפושים בתעלות המקומיות.
את סוף מעלליו של טום ריפלי מסיימת הסופרת הייסמית' באווירה נינוחה, כשהיא מתארת את שגרת חייו בטיפוח פרחי הדליה שברשותו, ניגון יצירות שוברט על הצ'מבלו, התענגות על ארוחותיו ובילוי זמן שקט ושליו עם אשתו הלויס ומנהלת משק הבית מאדאם אנט. הוא מתואר כג'נטלמן המושלם, אדיב, מתחשב, מנומס – אך מתחת לכל זאת, קטלני לסביבתו.
ריפינג

רִיפִּינְג (מאנגלית: Ripping) היא פעולה המבוצעת על מנת להעתיק מדיה דיגיטלית אל הכונן הקשיח של המחשב, לרוב ההעתקה מבוצעת מתקליטור (CD או DVD) או מזרם מדיה (media stream).
ההעתקה מבוצעת על ידי תוכנות ייעודיות. לרוב ההעתקה מבוצעת בניגוד לכוונה המקורית של מפיץ המדיה ובשל כך ביצוע ריפינג של מדיה מקודדת נחשב לעברה פלילית בחלק מהמדינות.
ראו גם

אימג'
רפאל גולדברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1841 פאפה, הונגריה 
 פטירה:  22 ביוני 1900 (בגיל 58) רובע II בודשפט, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי פרקשרט, בודפשט 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 תקופת הפעילות:  ? – 22 ביוני 1900 
 
רפאל גולדברג (בהונגרית: Goldberg Rafael; פאפה, 1 ביולי 1841 – בודפשט, 22 ביוני 1900) היה דוקטור לפילוסופיה ורב הונגרי.
ביוגרפיה

רפאל גולדברג היה בנו של יוסף שלמה גולדברג. הוא סיים את הגימנסיה בעיר הולדתו פאפה ואת שלוש שנות האוניברסיטה וכן את בית המדרש לרבנים בברסלאו (ורוצלב), שם ניגש בשנת 1869 לבחינת הסמיכה לרבנות. לאחר מכן נבחר לרב הקהילה היהודית בבודה ולאחר מכן לרב ראשי. משנת 1871 הוא היה ברובע 2 בבודפשט (בודה) גם מורה ללימודי הדת היהודית בבית ספר ממלכתי הריאלי. נפטר בשל דלקת בכליות.
הוא הובא למנוחות בבית הקברות היהודי פרקשרט.
משפחתו

אשתו הייתה עמליה סמלר (1850–1921), איתה התחתן ב-25 ביולי 1871 בבודה.
ילדיהם:
הלן גולדברג, אילונה (1872–1956). בעלה מנו אפשטיין (1865–1944) היה רופא.
ברתה גולדברג (נולדה ב-1876). בעלה, אדולף לאמברג (נולד ב-1870), היה תעשיין, בעל בית חרושת.
גזה גולדברג (1878–1901) הייתה עורכת דין
אאוגניה גולדברג (נולדה ב-1880)
עבודותיו

ההיסטוריה של העם היהודי ושל הספרות מגלות בבל ועד ימינו . למחנכים ולמורים בבתי הספר התיכוניים. בודפשט, 1877. (כתב העת למורים. מהדורה 2 מתוקנת ומורחבת 1883. מהדורה 3 מתוקנת ומורחבת, 1893. בודפשט).
התלמוד. קריאה ולימוד. הרצאותיו שהופיעו בדפוס. הוא קיים את החוג בבודה. בודפשט, 1883.
לקריאה נוספת

יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1894
לקסיקון יהודי הונגרי. 1928. הרב רפאל גולדברג.
ג'רג' בניק : לקסיקון מומחי המקרא ההונגרי, JATEPress Publisher, פץ', 2016.
www.findagrave.com
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 1616/1900. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a budai izraelita hitközség házassági akv. 25/1871. folyószáma alatt".
שיפוט תפיסתי

שיפוט תפיסתי הוא קביעה אובייקטיבית ורציונלית בעיקרה, לגבי מאפיינים של מושאים, הנסמכת על קליטה, פיענוח וסיווג של מידע המגיע אל האדם סובייקטיבית באמצעות החושים.
הגם שקיים יסוד סובייקטיבי בשיפוטים אלו, המִשְׁתַּנֶה בהתאם לחווייתו האישית-חושית של כל אדם ותלוי באיכות כשריו הפיזיולוגיים, הרי שניתן להתייחס לקביעה זו כאל עובדה אובייקטיבית, כיוון שמשמעות המושגים המשמשים לייצוג ולאפיון המושאים הם תוצאה של הסכמה עקרונית קולקטיבית על מהותם של תוצרי "התפיסה החושית", הסכמה שאינה ניתנת להפרה פרטית שרירותית.
השיפוט התפיסתי מהווה הוכחה לכך שלא נדרש דווקא טיעון לוגי תקף ומבוסס על מנת להוכיח שטענה היא רציונלית ואובייקטיבית (כגון הטענה לערך אסתטי ביצירה), כי הוא מדווח על מצב נתון ולא על הדרך בה חווה/מגיב הסובייקט למצב זה.
דוגמה מובהקת לשיפוט מסוג זה מהווה "שפת הצבעים" שהיא שפה תצפיתית-תפיסתית, לא נדרשת מיומנות מיוחדת לזיהוי מושגיה, וקביעה הנובעת ממנה, כגון: "הרמזור ירוק" זוכה לאישוש (או הפרכה) שלא באמצעות הוכחה מדעית, אלא בשל ההסכמה המשותפת על משמעות המושג "ירוק".
ריצ'רד ג'. רוברטס

| --- | --- |

ריצ'רד ג'ון רוברט
 לידה:  6 בספטמבר 1943 (בן 81) דרבי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Richard John Roberts 
 ענף מדעי:  ביוכימיה, ביולוגיה מולקולרית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שפילד, אוניברסיטת הרווארד
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (1 בינואר 1969–31 באוגוסט 1972)  מעבדות Cold Spring Harbor (1986–1992)  מעבדות Cold Spring Harbor (1972–1986)  מעבדות Cold Spring Harbor  אוניברסיטת הרווארד  New England Biolabs 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה
 
סר ריצ'רד ג'ון רוברטס (נולד ב־6 בספטמבר 1943) הוא ביוכימאי וביולוג מולקולרי בריטי. הוא זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1993 עם פיליפ אלן שארפ על גילוי אינטרונים ב-DNA איקריוטי ומנגנון שחבור הגנים. כיום הוא עובד בניו אינגלנד ביולאבס.
ראשית חייו

רוברטס נולד בדרבי, בנם של עדנה (אולסופ) וג'ון רוברטס, מכונאי רכב. כשהיה בן ארבע עברה משפחתו של רוברטס לבאת'. כילד הוא רצה בהתחלה להיות בלש ואז, כשקיבלו סט כימיה, רצה להיות כימאי. בשנת 1965 סיים את לימודיו באוניברסיטת שפילד בתואר ראשון בכימיה ואחריו דוקטורט בשנת 1969. עבודת הגמר שלו כללה מחקרים פיטוכימיים של ניאופלבנואידים ואיזופלבנואידים.
קריירה ומחקר

בשנים 1969–1972 ערך מחקר פוסט-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. לפני שעבר למעבדת קולד ספרינג הארבור,שם הועסק על ידי ג'יימס דיואי ווטסון, מגלה שותף למבנה ה- DNA וחתן פרס נובל..
בשנת 1977 פרסם את תגליתו של שחבור רנ"א. בשנת 1992 עבר לניו אינגלנד ביולאבס. בשנה שלאחר מכן, הוא חלק פרס נובל עם עמיתו לשעבר בקולד ספרינג הארבור, פיליפ אלן שארפ.
במיוחד לגילויו של רוברטס את שחבור הגנים האלטרנטיבי, הייתה השפעה עמוקה על המחקר והיישומים של הביולוגיה המולקולרית. ההבנה שגנים בודדים יכולים להתקיים כקטעים נפרדים ומנותקים בתוך גדילים ארוכים יותר של ה- DNA התעוררה לראשונה במחקר שלו ב־1977 בנושא אדנווירוס, אחד הנגיפים האחראים לגרימת הצטננות. המחקר של רוברט בתחום זה הביא לשינוי מהותי בהבנתנו את הגנטיקה, והביא לגילוי גנים מפוצלים באורגניזמים גבוהים יותר, כולל בני אדם.
פרסים והוקרה

בשנת 1992 קיבל רוברטס תואר דוקטור לשם כבוד מהפקולטה לרפואה באוניברסיטת אופסלה, שוודיה. לאחר היותו זוכה פרס נובל בשנת 1993 הוענק לו תואר כבוד (דוקטור למדעים) מטעם אוניברסיטת באת' בשנת 1994. רוברטס קיבל גם את פרס צלחת הזהב של האקדמיה האמריקאית להישגים בשנת 1994.
רוברטס נבחר לעמית החברה המלכותית לכימיה (FRS) בשנת 1995 וחבר בארגון הביולוגיה המולקולרית האירופית (EMBO) באותה שנה. בשנת 2005 נקראה על שמו הרחבה של מיליוני לירות למחלקה לכימיה באוניברסיטת שפילד, שם היה סטודנט. מחלקה למדעים משופצת בבית הספר לצוק בבצ'ן (בעבר בית הספר לבנים באת') נקראה גם על שם רוברטס, שתרם סכום נכבד מזכיותיו בפרס נובל לבית הספר.
רוברטס חבר במועצה המייעצת לחדשנות מטופלים, מקום ללא מטרות רווח, בינלאומי, רב לשוני, ללא תשלום עבור מטופלים ומטפלים בכל מחלה שתשתף בחידושים שלהם.
רוברטס היה נואם מרכזי בקונגרס של מנהיגים רפואיים עתידיים (2014, 2015, 2016, 2020).
הוא גם יו"ר הברית המדענית הזוכה, מחקר תומך ללא כוונת רווח ברחבי העולם.
בשנת 2016, רוברטס ונובליסטים אחרים חיברו וחתמו על "מכתב הזוכים התומך בחקלאות מדויקת (GMO)" שהופנה למנהיגי גרינפיס, האו"ם וממשלות עולמיות וסר רוברטס דגל באורגניזמים בעלי שינוי גנטי (GMO) בכלל ובזהב.
שארלוט יואל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בספטמבר 1882 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 נרצחה:  19 באפריל 1943 (בגיל 60) מחנה ההשמדה בירקנאו, גרמניה הנאצית 
 תקופת הפעילות:  1918–1934 (כ־16 שנים) 
 תחום יצירה:  צילום דיוקנאות 
 חתימה:   
 
שארלוט יואל (בגרמנית: Charlotte Joël;‏ 1882 או 1887 – 1943) הייתה צלמת יהודייה-גרמנייה שצילמה דיוקנאות של מפורסמי התקופה, בעלת סטודיו לצילום שנסגר על ידי הנאצים.
קריירה

יואל חברה לצלמת מארי היינזלמן בסביבות 1918 ופתחה את סטודיו הצילום "יואל והיינזלמן" שרלוטנבורג, ברלין. היא יואל התעניינה בעיקר בצילומי פורטרטים, דיוקנאותיה של אנשים ידועים כללו את ולטר בנימין, מרלן דיטריך, קרל קראוס, הדוויג לכמן וגוסטב לנדאואר.
לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון, היא כבר לא הייתה יכולה לעבוד במקצועה כיהודייה משנת 1933, אך הסטודיו לצילום המשיך לפעול בשם "יואל והיינזלמן" עד שנת 1938/39. בעזרת חברתה קלרה גרונוואלד הגיעה ג'ואל ללנדוורק נוינדורף, מושבת עובדים והכשרה יהודית, שם עבדה בחנות המכולת.
ב־19 באפריל 1943 גורשה יואל מברלין למחנה ההשמדה אושוויץ בטרנספורט מס' 37, שם נרצחה.
בשנת 2013 הונחה אבן נגף בברלין ב-Klopstockstraße 19 עם שמה של יואל.