stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה בכדורגל נשים
תוצאות הטורנירים > תחרות אירופה לקבוצות נשים ייצוגיות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מארחת |  | גמר | גמר | גמר |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |
| שנה | מארחת |  | זוכה | תוצאה | סגנית |  | מקום שלישי | תוצאה | מקום רביעי |
| 1984 פרטים | התקיים במספר מדינות בשיטת בית-חוץ |  | שוודיה   שוודיה | 1–0 0–1 בפנדלים: 4–3 | אנגליה   אנגליה |  | דנמרק   דנמרק | חלקו את המקום השלישי | איטליה   איטליה |
| 1987 פרטים | נורווגיה נורווגיה |  | נורווגיה   נורווגיה | 2–1 | שוודיה   שוודיה |  | איטליה   איטליה | 2–1 | אנגליה   אנגליה |
| 1989 פרטים | גרמניה מערב גרמניה |  | גרמניה   מערב גרמניה | 4–1 | נורווגיה   נורווגיה |  | שוודיה   שוודיה | 2–1 (הארכה) | איטליה   איטליה |
תוצאות הטורנירים > אליפות אירופה בכדורגל נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מארחת | גמר | גמר | גמר |  | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי | המשחק על המקום השלישי |
| שנה | מארחת | זוכה | תוצאה | סגנית |  | מקום שלישי | תוצאה | מקום רביעי |
| 1991 פרטים | דנמרק דנמרק | גרמניה   גרמניה | 3–1 (הארכה) | נורווגיה   נורווגיה |  | דנמרק   דנמרק | 2–1 (הארכה) | איטליה   איטליה |
| 1993 פרטים | איטליה איטליה | נורווגיה   נורווגיה | 1–0 | איטליה   איטליה |  | דנמרק   דנמרק | 3–1 | גרמניה   גרמניה |
| שנה | מארחת | גמר | גמר | גמר |  | המפסידות בחצי הגמר | המפסידות בחצי הגמר | המפסידות בחצי הגמר |
| שנה | מארחת | זוכה | תוצאה | סגנית |  | המפסידות בחצי הגמר | המפסידות בחצי הגמר | המפסידות בחצי הגמר |
| 1995 פרטים | התקיים במספר מדינות בשיטת בית-חוץ | גרמניה   גרמניה | 3–2 | שוודיה   שוודיה |  | אנגליה אנגליה / נורווגיה נורווגיה | אנגליה אנגליה / נורווגיה נורווגיה | אנגליה אנגליה / נורווגיה נורווגיה |
| 1997 פרטים | נורווגיה נורווגיה   שוודיה ושוודיה | גרמניה   גרמניה | 2–0 | איטליה   איטליה |  | ספרד ספרד / שוודיה שוודיה | ספרד ספרד / שוודיה שוודיה | ספרד ספרד / שוודיה שוודיה |
| 2001 פרטים | גרמניה גרמניה | גרמניה   גרמניה | 1–0 (שער זהב) | שוודיה   שוודיה |  | דנמרק דנמרק / נורווגיה נורווגיה | דנמרק דנמרק / נורווגיה נורווגיה | דנמרק דנמרק / נורווגיה נורווגיה |
| 2005 פרטים | אנגליה אנגליה | גרמניה   גרמניה | 3–1 | נורווגיה   נורווגיה |  | פינלנד פינלנד / שוודיה שוודיה | פינלנד פינלנד / שוודיה שוודיה | פינלנד פינלנד / שוודיה שוודיה |
| 2009 פרטים | פינלנד פינלנד | גרמניה   גרמניה | 6–2 | אנגליה   אנגליה |  | הולנד הולנד / נורווגיה נורווגיה | הולנד הולנד / נורווגיה נורווגיה | הולנד הולנד / נורווגיה נורווגיה |
| 2013 פרטים | שוודיה שוודיה | גרמניה   גרמניה | 1–0 | נורווגיה   נורווגיה |  | דנמרק דנמרק / שוודיה שוודיה | דנמרק דנמרק / שוודיה שוודיה | דנמרק דנמרק / שוודיה שוודיה |
| 2017 פרטים | הולנד הולנד | הולנד   הולנד | 4–2 | דנמרק   דנמרק |  | אוסטריה אוסטריה / אנגליה אנגליה | אוסטריה אוסטריה / אנגליה אנגליה | אוסטריה אוסטריה / אנגליה אנגליה |
| 2022 פרטים | אנגליה אנגליה | אנגליה   אנגליה | 2–1 (הארכה) | גרמניה   גרמניה |  |  צרפת /  שוודיה |  צרפת /  שוודיה |  צרפת /  שוודיה |
| 2025 פרטים | שווייץ שווייץ |  |  |  |  |  |  |  |
דירוג הזוכות

| # | נבחרת | מקום ראשון | מקום שני | מקום שלישי | חצי גמר | מקום רביעי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גרמניה גרמניה | 8 (1989), (1991), (1995), (1997), (2001), (2005), (2009), (2013) | 1 (2022) | – | 1 (1993) |  |
| 2 | נורווגיה נורווגיה | 2 (1987, 1993) | 4 (1989), (1991), (2005), (2013) | – | 3 (1995), (2001), (2009) | – |
| 3 | שוודיה שוודיה | 1 (1984) | 3 (1987), (1995), (2001) | 1 (1989) | 4 (1997), (2005), (2013), (2022) | – |
| 4 | אנגליה אנגליה | 1 (2022) | 2 (1984), (2009) | – | 2 (1995), (2017) | 1 (1987) |
| 5 | הולנד הולנד | 1 (2017) | – | – | 1 (2009) | – |
| 6 | איטליה איטליה | – | 2 (1993), (1997) | 1 (1987) | 1 (1984) | 2 (1989), (1991) |
| 7 | דנמרק דנמרק | – | 1 (2017) | 2 (1991), (1993) | 3 (1984), (2001), (2013) | – |
| 8 | ספרד ספרד | – | – | – | 1 (1997) | – |
| 8 | פינלנד פינלנד | – | – | – | 1 (2005) | – |
| 8 | אוסטריה אוסטריה | – | – | – | 1 (2017) | – |
| 8 | צרפת צרפת | – | – | – | 1 (2022) | – |
פרסים > נעל הזהב - מלכת השערים

| טורניר | שם | שערים |
| --- | --- | --- |
| 1984 | שוודיה פיה סונדהאגה | 3 |
| 1987 | נורווגיה טרוד סטנדל | 3 |
| 1989 | גרמניה המערבית אורסולה לוהן   נורווגיה סיסל גרודה | 2 |
| 1991 | גרמניה היידי מוהר | 4 |
| 1993 | דנמרק סוזן מקנזי | 2 |
| 1995 | שוודיה לנה וידקול | 3 |
| 1997 | איטליה קרולינה מוראצ'ה   נורווגיה מריאן פטרסן   צרפת אנג'ליקה רוהאס | 4 |
| 2001 | גרמניה קלאודיה מולר   גרמניה סנדרה סמיזק | 3 |
| 2005 | גרמניה אינקה גרינגס | 4 |
| 2009 | גרמניה אינקה גרינגס | 6 |
| 2013 | שוודיה לוטה שלין | 5 |
| 2017 | אנגליה ג'ודי טיילור | 5 |
| 2022 | אנגליה בת' מיד   גרמניה אלכסנדרה פופ | 6 |
פרסים > כדור הזהב - השחקנית המצטיינת

| טורניר | שם |
| --- | --- |
1984: שוודיה פיה סונדהאגה
1987: נורווגיה היידי סטור
1989: גרמניה דוריס פיטשן
1991: גרמניה סילביה נייד
1993: נורווגיה האגה רייסה
1995: גרמניה בירגיט פרינץ
1997: איטליה קרולינה מוראצ'ה
2001: שוודיה האנה יונגברי
2005: פינלנד אן מאקינן
2009: גרמניה אינקה גרינגס
2013: גרמניה נדין אנגרר
2017: הולנד לייקה מרטנס
2022: אנגליה בת' מיד
ראו גם

אליפות אירופה בכדורגל
אליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19
לוטה שלין, מלכת השערים של אליפות אירופה 2013
נדין אנגרר, השחקנית המצטיינת של אליפות אירופה 2013
אליהו פראנסיס

| --- | --- |

הרב פרנסיס, תמונה: ארכיון לוחמי הגטאות תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 בינואר 1879 טבת תרל"ט סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 נרצח:  25 בספטמבר 1942 (בגיל 63) תשרי תש"ג אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 תקופת הפעילות:  ? – 25 בספטמבר 1942 
 
הרב אליהו פראנסיס (טבת תרל"ט, 10 בינואר 1879 – תשרי תש"ג, 25 בספטמבר 1942) היה דיין בסלוניקי ובאמסטרדם.
ביוגרפיה

נולד בסלוניקי לבינוטא והרב משה, רב בעיר. בראשית דרכו היה מורה לעברית ולתלמוד בסלוניקי. בשנת 1924 מונה לדיין, וכיהן כממלא מקומו של הרב הראשי בעיר.
על אף שקיבל הצעות רבנות מיהודי מדינות רבות בחבל הבלקן ובגליפולי, סירב לעזוב את סלוניקי. הסיבה לכך הייתה מפני בקשת אימו שלא יעזוב את סלוניקי, שבה משפחתה התגוררה מדורי דורות. בשנת 1927, לאחר פטירת אימו, עלה אביו לארץ ישראל והתגורר בירושלים, תוך כדי שאמר לו שאם ברצונו לעזוב את סלוניקי, הרשות נתונה. לאור זאת ביקש לעלות, כאביו, לארץ ישראל. בשלב זה הוזמן על ידי הקהילה הספרדית של אמסטרדם לכהן אצלם כדיין, לאור זאת שבקהילת הספרדים המקומית לא היה מועמד ראוי. לאחר הפצרות, נעתר לבקשתם.
בשנת 1928 הגיע לאמסטרדם, ונבחן אצל ועדה בה היו בין היתר אברהם שמשון אונדרוויזר (רב הקהילה דאז) והרב אליעזר סרלואיס (דיין, לימים רב הקהילה). לאחר הבחינה מונה לדיין בעיר, תפקיד אותו מילא עד מותו בשואה.
באחד הטרנספורטים הובא לאושוויץ, וב-25 בספטמבר 1942 הוכנס לתאי הגזים, יחד עם שנים מבניו.
לקריאה נוספת

יוסף אונדרווייזר (תקציר ממאמרו), הרב ר' אליהו פראנסיס, בתוך: יצחק לוין (עורך), אלה אזכרה: אוסף תולדות קדושי ת"ש-תש"ה, כרך א, ניו יורק: המכון לחקר בעיות היהדות החרדית, תשט"ו, עמ' 92–94.
אליפות העולם בכדוריד 1978

| --- | --- |
 מארחת:  דנמרק דנמרק
 תקופת התחרות:  26 בינואר 1978 – 5 בפברואר 1978 (11 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:   גרמניה
 מספר משחקים:  42
 מספר שערים:  1647 (39.21 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  47- יז'י קלמפל פולין   פטר קובץ' הונגריה
 → גרמניה המזרחית 1974גרמניה המערבית 1982 ←
 
אליפות העולם בכדוריד 1978 היא אליפות העולם התשיעית והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בדנמרק בין ה-26 בינואר ל-5 בפברואר 1978. המשחקים נערכו במספר ערים. משחקי הגמר נערכו בברונבי, עיירה בקרבת קופנהגן. המשחקים נערכו ב-Brøndbyhallen שמכיל כ-7000 מקומות.
גרמניה המערבית זכתה באליפות בפעם השנייה בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות

| תחרות | מקומות | נבחרות |
| --- | --- | --- |
| המדינה מארחת | 1 |  דנמרק |
| אולימפיאדת 1976 | 6 |  ברית המועצות  רומניה  פולין גרמניה המערבית גרמניה המערבית  יוגוסלביה  הונגריה |
| אליפות העולם 1977 דרג ב' | 6 |  שוודיה  גרמניה המזרחית  צ'כוסלובקיה  איסלנד  ספרד  בולגריה |
| מוקדמות אסיה | 1 |  יפן |
| אפריקה | 1 |  אלג'יריה |
| מוקדמות אמריקה | 1 |  קנדה |
הקבוצות חולקו ל-4 בתים. מנצחי הבתים והסגנים העפילו לשלב השני בו קבוצות רוכזו ב-2 בתים. בהתאם לתוצאות המשחקים בבתים, נערכו משחקי הכרעה על המקום הראשון, השלישי, החמישי והשביעי.
מהלך התחרות > בית א'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 3 | 3 | 0 | 0 | 54 | 36 | 18 | 6 |
|  יוגוסלביה | 3 | 2 | 0 | 1 | 54 | 45 | 9 | 4 |
|  צ'כוסלובקיה | 3 | 1 | 0 | 2 | 58 | 43 | 15 | 2 |
|  קנדה | 3 | 0 | 0 | 3 | 31 | 73 | 42- | 0 |
מהלך התחרות > בית ב'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  רומניה | 3 | 2 | 0 | 1 | 74 | 56 | 18 | 4 |
|  גרמניה המזרחית | 3 | 2 | 0 | 1 | 56 | 43 | 13 | 4 |
|  הונגריה | 3 | 2 | 0 | 1 | 66 | 54 | 12 | 4 |
|  צרפת | 3 | 0 | 0 | 3 | 54 | 97 | 43- | 0 |
מהלך התחרות > בית ג'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 3 | 2 | 1 | 0 | 62 | 46 | 16 | 5 |
|  דנמרק | 3 | 2 | 1 | 0 | 56 | 45 | 11 | 5 |
|  ספרד | 3 | 1 | 0 | 2 | 52 | 65 | 13- | 4 |
|  איסלנד | 3 | 0 | 0 | 3 | 54 | 68 | 14- | 0 |
מהלך התחרות > בית ד'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פולין | 3 | 3 | 0 | 0 | 76 | 60 | 16 | 6 |
|  שוודיה | 3 | 2 | 0 | 1 | 72 | 58 | 14 | 4 |
|  יפן | 3 | 1 | 0 | 2 | 64 | 70 | 6- | 2 |
|  בולגריה | 3 | 0 | 0 | 3 | 58 | 82 | 24- | 0 |
שלבי הגמר > בית העפלה א'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 3 | 1 | 2 | 0 | 49 | 44 | 5 | 4 |
|  גרמניה המזרחית | 3 | 1 | 2 | 0 | 48 | 46 | 2 | 4 |
|  יוגוסלביה | 3 | 1 | 1 | 1 | 46 | 50 | 4- | 3 |
|  רומניה | 3 | 0 | 1 | 2 | 49 | 52 | 3- | 1 |
שלבי הגמר > בית העפלה ב'

| מדינה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 3 | 2 | 1 | 0 | 58 | 50 | 8 | 5 |
|  דנמרק | 3 | 2 | 1 | 0 | 59 | 53 | 6 | 5 |
|  פולין | 3 | 1 | 0 | 2 | 61 | 60 | 1 | 2 |
|  שוודיה | 3 | 0 | 0 | 3 | 49 | 64 | 15- | 0 |
שלבי הגמר > משחקי הגמר

במשחק האליפות גרמניה המערבית גרמניה המערבית נפגשה עם  ברית המועצות וניצחה 19:20.
במשחק על המקום השלישי  גרמניה המזרחית נפגשה עם  דנמרק וניצחה 15:19.
במשחק על המקום החמישי  יוגוסלביה נפגשה עם  פולין וניצחה 19:21.
במשחק על המקום השביעי  רומניה נפגשה עם  שוודיה וניצחה 17:25.
הדירוג הסופי

| מיקום | קבוצה |
| --- | --- |

1: גרמניה המערבית גרמניה המערבית
2:  ברית המועצות

3:  גרמניה המזרחית
4:  דנמרק
5:  יוגוסלביה
6:  פולין
7:  רומניה
8:  שוודיה
9:  הונגריה
10:  ספרד
11:  צ'כוסלובקיה
12:  יפן
13:  איסלנד
14:  בולגריה
15:  קנדה
16:  צרפת
ישראל באליפות

נבחרת ישראל בכדוריד לא השתתפה באליפות זו.
אנדרס אנדרסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באוקטובר 1966 (בן 58) טונסברג, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרס טורגיר אנדרסן (בנורווגית: Anders Torgeir Andersen; נולד ב-7 באוקטובר 1966) הוא שחקן ובמאי נורווגי. היה חלק מהניהול האמנותי בטורשובטרט מאז 2007. בעבר זכה להכרה כבמאי סדרת הטלוויזיה Berlinerpoplene.
קריירה

לאנדרסן יש השכלה בתחום התיאטרון מבריטניה, והחל כניצב בתיאטרון הלאומי בשנת 2000. ואז שיחק ב"הגברת מהים". שנתיים לאחר מכן הוא היה חלק מהפקת "מה שאתה רוצה". שימש כבמאי תיאטרון כעבור כמה שנים, שיחק גם בפאוסט בתיאטרון Torshovteatret בשנת 2007.
בשנת 2008 ביים את ההצגה "גברים חסרי ערך" של ג'וקה, שנכתב על ידי כריסטופר נילסן. אנדרסן השתתף גם בסדרת האנימציה "שני סוגים עייפים" של נילסן ובסרט האנימציה "לשחרר את ג'ימי".
אנדרס אנדרסן השתתף גם בסרט "חידת קנוט המסון" (1996), בו גילם את ארילד המסון. היו לו גם מספר תפקידי משנה בסרטים נורווגיים שונים. בשנת 2021 הופיע כקארל בסדרת הטלוויזיה הישראלית "אזהרת מסע" שהופקה על ידי נטפליקס, ועלתה לשידור ב-11 באפריל 2021, ב-HOT וב-TV 2 נורווגיה.
אנרכיזם באנגליה

מקורו של האנרכיזם באנגליה בזרמים רדיקליים במפלגה הוויגית ובהתנגדות דתית פרוטסטנטית.
במהלך מלחמת האזרחים באנגליה ותהליך התיעוש, המחשבה האנרכיסטית האנגלית התפתחה בהקשר של פוליטיקה מעמדית מהפכנית.
התפתחות מוקדמת

כמו ברוב חלקי אירופה, אנגליה של ימי הביניים נשלטה באמצעות מונרכיה בשיתוף עם פרלמנט של אריסטוקרטים אמידים ובעלי אדמות. בניגוד לאירופה היבשתית, הפרלמנט החזיק בזכויות יתר. כאשר המונרכיה האנגלית ניסתה לבסס מונרכיה מוחלטת, הפרלמנט האנגלי מרד. במהלך מלחמת אזרחים זו, פרוטסטנטים ופועלים עירוניים החלו בהקמה של קהילות שהתבססו על בעלות משותפת על אמצעי הייצור. כתוצאה ממלחמת האזרחים, האריסטוקרטים האנגלים והמעמד השליט הקפיטליסטי התאחד ותמך בפרלמנט, אך עם זאת נוסחו זכויות אזרחיות רבות.
ג'רארד וינסטנלי, פעיל פוליטי פרוטסטנטי הנחשב לאחד מהאבות המייסדים של האנרכיזם המודרני, פרסם במהלך המאה ה-17 מנשר שקרא לבעלות משותפת על אמצעי הייצור וארגון חברתי-כלכלי בקהילות חקלאיות קטנות. הפילוסוף ויליאם גודווין, היה הראשון שפרסם מסה שתמכה באופן מפורש בביטול השלטון בחיבורו "חקירה בנוגע לצדק פוליטי", בשנת 1793. למרות שלא השתמש במילה "אנרכיזם", יש הרואים אותו כ"מייסד האנרכיזם הפילוסופי".
ליברלים רבים כונו לעיתים קרובות "אנרכיסטים" בידי המונרכים. למרות שלא קראו לביטול ההיררכיה, הם תמכו ברעיונות של שוויון בין בני האדם, זכויות הפרט, ואחריות האנשים לשפוט את ממשלותיהם, שסיפקו את הבסיס למחשבה האנרכיסטית.
מהמאה ה-19 ועד מלחמת העולם השנייה

ההתנגדות לסדר החברתי הקיים הפכה פופולרית בסוף המאה ה-19. הביטוי לכך נע מתמיכה ברפובליקניזם האנגלי של צ'ארלס בראדלו, דרך הרפובליקניזם הרדיקלי של המשורר השנוי במחלוקת, אלג'רנון צ'ארלס סווינברן, אל האנרכו-סוציאליזם של ויליאם מוריס ואוסקר ויילד - ועד לאנרכיזם המפורש של פיוטר קרופוטקין ותומכיו. המשורר האנרכיסט הרברט ריד סיפק לכך תמריץ אינטלקטואלי בתקופתו, עם חיבורים כדוגמת "אנרכיה וסדר", "שירה ואנרכיזם", "פילוסופיה של האנרכיזם" ועוד.
תחייה בשנות ה-60 של המאה ה-20 ובמאה ה-21

התעניינות מחודשת באנרכיזם החלה בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. התעוררות זו נקשרה באנגליה לעלייתו של הז'אנר המוזיקלי פאנק רוק. הלהקה קראס, למשל, ידועה ברעיונותיה האנרכיסטים והפציפיסטים.
בתחילת המאה ה-21 חלה התעוררות נוספת שהתבטאה באנגליה באמצעות סרטים, מוזיקה, הצגות תיאטרון חי (במיוחד קבוצת התיאטרון הסאטירית, "קומדי קולקטיב", מצפון אנגליה). התעוררות זו היא גם חלק מהתנועה העולמית נגד הגלובליזציה. קבוצות אנרכיסטיות רבות, כגון החזית לשחרור בעלי החיים והחזית לשחרור כדור הארץ החלו את דרכן באנגליה.
אנטופרוקטה

| אנטופרוקטה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: אנטופרוקטה
מינים
 150
שם מדעי
 Entoprocta
אנטופרוקטה (שם מדעי: Entoprocta) היא מערכה המונה 150 מינים של חסרי חוליות קטנים, החיים באוקיינוסים מהמים הרדודים עד למעמקי הים אך שני מינים חיים במים מתוקים.
מאפיינים

משמעות שם המערכה היא "בתוך פי הטבעת" מפני שפי הטבעת של מינים במערכה נמצא בתוך טבעת המכילה 8 עד 30 ריסונים שיוצרים זרמי מים המושכים חלקיקי מזון כמו פלנקטון, חיידקים ופרוטיסטים לתוך הפה. אורכם של האנטופרוקטים נע בין 0.1 עד 7 מילימטרים. במערכה אין סדרות אך יש 4 משפחות.
היסטוריה אבולוציונית

ב-1977 תיאר החוקר סיימון קונוויי מוריס מאובנים של דינומיסוס (Dinomischus), אנטופרוקט מתור הקמבריון (לפני 505 מיליון שנה) שנמצא בפצלי ברג'ס שבקנדה. מין אחר קוטילדיון טיילודיה ("Cotyledion tylodes"), שתואר ב-1999, היה גדול יותר מהאנטופרוקטים המודרניים והגיע לאורך של 8 עד 56 מילימטרים. מאובניו של מין זה התגלו בסין, ותוארכו גם הם לתקופת הקמבריון, לפני 520 מיליון שנה. כשהתגלו האנטופרוקטים הראשונים במאה ה-19 הם שויכו למערכת החיטחבים אך מאוחר יותר במאה ה-20 הופרדו למערכה נפרדת.
יחסים עם בעלי חיים אחרים

זחלים של אחד מהמינים נמצאו על החרק קורידאלוס קורנטוס (Corydalus cornutus) שחי במים מתוקים. עקב גודלם הקטן יש לאנטופרוקטים טורפים רבים, כמו חלזנות ימיים ותולעים.
מיון

משפחה Barentsiidae
משפחה Loxokalypodidae
משפחה Loxosomatidae
משפחה Pedicellinidae
אנדריי סיניאבסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1925 מוסקבה, ברית המועצות 
 פטירה:  25 בפברואר 1997 (בגיל 71) פריז, צרפת 
 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות, צרפת 
 מקום קבורה:  Cemetery of Fontenay-aux-Roses 
 אירועים משמעותיים:  אסיר מצפון 
 שם עט:  Abram Tertz, Abram Terc 
 מקום לימודים:  הפקולטה הפילולוגית של אוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 בן או בת זוג:  מריה רוזאנובה 
 צאצאים:  לגור גראן 
 אתר רשמי
 חתימה:   
 
אנדריי סיניאבסקי בשנת 1989
אנדריי סיניאבסקי (ברוסית: Андрей Синявский;‏ 8 באוקטובר 1925 - 25 בפברואר 1997) היה סופר, מבקר ספרותי ודיסידנט סובייטי. הוא היה ממתנגדי המשטר הסובייטי וישב בכלא הסובייטי עד שבשנת 1973 עזב את ברית המועצות כאשר קיבל הזמנה לעבוד בצרפת.
שנותיו הראשונות

אנדריי סיניאבסקי נולד במוסקבה למשפחת פעיל במפלגת האסרים השמאליים שהתעניין בספרות. במהלך מלחמת העולם השנייה המשפחה עברה להתגורר בעיר סיזרן (מחוז סמרה) בה סיניאבסקי סיים את בית הספר וגויס לצבא בשנת 1943. במהלך השרות הצבאי הוא שירת כטכנאי קשר בחיל האוויר הסובייטי. עוד בהיותו בצבא סיניאבסקי החל לימודים בפקולטה לבלשנות של אוניברסיטת מוסקבה תחילה במסלול למידה מרחוק והחל משנת 1946 במסלול רגיל. בשנת 1949 הוא סיים את לימודיו והחל לעבוד בתחום.
פעילות ספרותית

לאחר סיום הלימודים סיניאבסקי עבד במכון לספרות, לימד באוניברסיטת מוסקבה ובבית הספר למשחק. הוא היה בין מבקרי ספרות המובילים בירחון הספרותי "נובי מיר" בו אלכסנדר טברדובסקי היה העורך הראשי. הוא כתב מספר עבודות על יצירות ספרותיות של מקסים גורקי, בוריס פסטרנק, אנה אחמטובה ואיסאק בבל.
במקביל, סיניאבסקי החל לכתוב פרוזה תחת שם העט "אברם טרץ". לאור תוכן יצירותיו הוא לא היה יכול לפרסם אותן בברית המועצות והיה מעביר אותן למדינות המערב בהם הן יצאו לאור. בין היתר בשנת 1959 בצרפת פורסם מאמרו "מה זה ריאליזם סוציאליסטי".
מעצר ומשפט

בסתיו 1965 סיניאבסקי נעצר ביחד עם חברו יולי דניאל באשמת תעמולה נגד השלטון. קיימות סברות שונות לגבי הדרך בה הק.ג.ב עלה על מחברי יצירות ספרותיות שפורסמו במערב אך עד היום אין הוכחה חד-משמעית לאחת הגרסאות. בפברואר 1966 הסופר נשפט ל-7 שנות מחנה עבודה.
אנשי תרבות סובייטית רבים פעלו לביטול גזר הדין ואף חתמו על "מכתב שישים ושלוש". ראשי ארגון הסופרים הסובייטים גינו את המכתב וטענו שהמעצר צודק. באותה דעה היה גם מיכאיל שולוחוב שגינה את הסופרים שתמכו בסיניאבסקי ודניאל. ב-5 בדצמבר בכיכר מאיאקובסקי במוסקבה ביוזמת אלכסנדר יסנין-וולפין וולדימיר בוקובסקי נערכה הפגנת תמיכה בסופרים העצורים. המפגינים דרשו משפט פתוח לקהל. תוך זמן קצר ההפגנה פוזרה ומשתתפיה נעצרו לזמן קצר.
במהלך ריצוי העונש, סיניאבסקי הועסק כסבל. הוא שוחרר ב-8 ביוני 1971 לאחר ריצוי רוב תקופת העונש.
סיניאבסקי בצרפת

בשנת 1973 סיניאבסקי הוזמן להרצות בסורבון והתמנה לפרופסור לספרות רוסית. למרות שהוא שהה בצרפת תקופה ארוכה ופעל בגנות השלטון הסובייטי אזרחותו לא נשללה. בהיותו בצרפת הוא כתב מספר נובלות תחת שם עט ומאמרים בתחום הביקורת הספרותית תחת שמו האמיתי.
בשנת 1973 סיניאבסקי פרסם מאמר בו התייחס לעליה היהודית מברית המועצות. הוא ציין שזה לא רק מעבר לישראל אלא בראש ובראשונה בריחה מברית המועצות עקב האנטישמיות. אלכסנדר סולז'ניצין גינה את המאמר וכתוצאה מכך מספר ירחונים בגולה לא היו מוכנים לפרסם יותר עבודות של סיניאבסקי. בעקבות כך סיניאבסקי ואשתו בשנת 1978 החלו בהוצאה לאור של ירחון חדש שיצא לאור עד לשנת 2001.
במהלך כל התקופה סיניאבסקי ואשתו עבדו גם עבור רדיו אירופה החופשית.
ב-17 באוקטובר 1991 סיניאבסקי נוקה מכל אשמה אך לא חזר להתגורר ברוסיה. אלמנתו ובנו מתגוררים בצרפת.
חלק מהדיסידנטים טענו שקיים קשר בין סיניאבסקי לבין הק.ג.ב והוא למעשה סוכן הארגון. בשנות ה-90 אף פורסם מסמך סובייטי שכביכול מוכיח את הטענות. עד מהרה התברר שמדובר בזיוף.
ב-1997 נפטר בפריז.
אנרכיזם באפריקה

אנרכיזם באפריקה מתייחס הן להתארגנות פוליטית אנרכיסטית של חלק מהחברות האפריקניות המסורתיות, והן לתנועה האנרכיסטית המודרנית באפריקה.
אנרכיזם ותרבויות מסורתיות

בספר "אנרכיזם אפריקני: היסטוריה של תנועה" נטענת הטענה ש"במידה כזו או אחרת, כל החברות האפריקניות המסורתיות הכילו בתוכן "מאפיינים אנרכיסטיים" שאם בוחנים אותם לעומקם, מאששות את האמת ההיסטורית שממשלות לא התקיימו מאז ומעולם. הן תופעה מאוחרת ולכן הן לא בלתי-נמנעות בחברה האנושית. בעוד חלק מהמאפיינים האנרכיסטים של החברות האפריקניות המסורתיות התקיימו בעיקר בשלבי התפתחות מוקדמים, חלקן עדיין קיימים גם בימינו.".
הסיבה שבגינה חברות אפריקניות מסורתיות מוגדרות כ"אנרכיות" היא עקב המבנה הפוליטי האופקי שלהן, והעדר מעמדות. בנוסף לכך, ההנהגה של "זקני השבט" בדרך כלל לא התפתחה למבנה סמכותני, שמאפיין את המדינה המודרנית. עם זאת, הושם דגש חזק על ערכים מסורתיים ו"טבעיים". לכן, לדוגמה, אף על פי שלא היו קיימים חוקים נגד אונס, רצח, ניאוף ומעשי כשפים, אדם שביצע מעשים אלו נרדף יחד עם משפחתו. עקרון האחריות הקולקטיבית הוחל במקרים מסוימים.
בתחילת המאה ה-15 החלה להיווצר מערכת של מעמדות בחלקים מסוימים של אפריקה, אף על פי שהיא הייתה קיימת בעבר בחלק מהתרבויות האפריקניות (כמו בממלכת אקסום ובשבט האוסה), במשך מאות שנים. אולם, חלק מהשבטים נשארו "שבטים ללא שליטים", או "אנרכיה מאורגנת" עד היום.
אנרכיזם מודרני

באפריקה הפוסט-קולוניאלית, החל להתפתח הסוציאליזם האפריקני. הוא נבדל באופן משמעותי מסוציאליזם הקלאסי בכך שהוא שם דגש על שיתוף משאבים כלכליים בצורה "מסורתית", בדומה לנרודניקים ברוסיה.
לקריאה נוספת

"Anarchism and Revolutionary Syndicalism in South Africa, 1904-1921" מאת לוציאן ואן דר וואלט
"Military Dictatorship and the State in Africa" מאת Samuel Mbah and I.E. Igariwey
"Toward The African Revolution" מאת פרנץ פאנון
"African Anarchism: The History of a Movement" by Sam Mbah and I. E. Igariwey
אניוס רופוס

אניוס רופוס (בלטינית: Annius Rufus) היה נציב יהודה מטעם האימפריה הרומית בין השנים 12 עד 15 לספירת הנוצרים.
אניוס רופוס היה רומאי בן למעמד הפרשים, אשר מונה על ידי אוגוסטוס לנציב יהודה בשנת 12 לספירה. לא ידוע לנו דבר על תקופת שלטונו אולם ניתן לשער שמכוון שיוסף בן מתתיהו לא מוסר על עוולות שנעשו על ידיו או מרד שפרץ בתקופת שלטונו שהוא שלט במתינות ולא התגרה בנתיניו היהודים. אולם, הרב יקותיאל יהודה גרינוואלד, בספרו לתולדות הסנהדרין בישראל, מתייחס אליו ביחד עם שאר הנציבים במילים: "כולם היו רשעים ואכזריים".
לאחר מותו של אוגוסטוס הוחלף אניוס רופוס בידי גראטוס על ידי טיבריוס בשנת 15 לספירה, במסגרת מדיניותו של טיבריוס למנות את נאמניו לתפקידי מפתח.
הערות שוליים

↑  יקותיאל יהודה גרינוואלד, לתולדות הסנהדרין בישראל, ניו יורק 1950, עמוד 62, הערה 88
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
אסטבן באטיסטה

אסטבן דמיאן באטיסטה הרננדז (בספרדית: Esteban Damián Batista Hernández; נולד ב-2 בספטמבר 1983 במונטווידאו) הוא כדורסלן אורוגוואי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אתלטיקו וולקום מהליגה האורוגוואית. גובהו 2.08 מטרים. בעבר שיחק בין השאר במדי אטלנטה הוקס ומכבי תל אביב.