stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבחון זיהומים נגיפיים
הערות שוליים

↑  Leland, D. S.; Ginocchio, C. C. (2007). "Role of Cell Culture for Virus Detection in the Age of Technology". Clinical Microbiology Reviews. 20 (1): 49–78. doi:10.1128/CMR.00002-06. PMC 1797634. PMID 17223623.
1 2  "Diagnostic Methods in Virology, Virological Methods, Virus Culture, Virus Isolation". virology-online.com. נבדק ב-2018-01-03.
↑  Brauer, Rena; Chen, Peter (2015). "Influenza Virus Propagation in Embryonated Chicken Eggs". Journal of Visualized Experiments (97). doi:10.3791/52421. PMC 4401370. PMID 25867050.
↑  Kuzmin, Ivan V. (2015). "Virus Isolation in Animals". Current Laboratory Techniques in Rabies Diagnosis, Research and Prevention, Volume 2. pp. 13–23. doi:10.1016/B978-0-12-801919-1.00002-6. ISBN 9780128019191.
↑  Hazelton, Paul R.; Gelderblom, Hans R. (2003). "Electron Microscopy for Rapid Diagnosis of Emerging Infectious Agents1". Emerging Infectious Diseases. 9 (3): 294–303. doi:10.3201/eid0903.020327. PMC 2958539. PMID 12643823.
↑  Greer, Shaun; Alexander, Graeme J.M. (1995). "4 Viral serology and detection". Baillière's Clinical Gastroenterology. 9 (4): 689–721. doi:10.1016/0950-3528(95)90057-8. PMID 8903801.
↑  Laurence, Jeffrey C. (2005). "Hepatitis a and B immunizations of individuals infected with human immunodeficiency virus". The American Journal of Medicine. 118 (10): 75–83. doi:10.1016/j.amjmed.2005.07.024. PMID 16271546.
↑  http://www.virology.ws/2009/05/27/influenza-hemagglutination-inhibition-assay/
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אה"מ רויאל אוק (1892)

| --- | --- |

אה"מ "רויאל אוק" ב-1897
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי
 סדרה:  "רויאל סובריין"
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Laird Brothers 
 תחילת הבנייה:  29 במאי 1890
 הושקה:  5 בנובמבר 1892
 תקופת הפעילות:  14 בינואר 1896 – דצמבר 1911 (כ־15 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגריטה ב-14 בינואר 1914
 מידות
 הֶדְחֶק:  14,380 טון
 אורך:  380 רגל (115.8 מטר) בין הניצבים
 רוחב:  75 רגל (22.9 מטר)
 שוקע:  "27-6 רגל (8.4 מטר)
 נתונים טכניים
 מהירות:  17.5 קשרים (32.4 קמ"ש)
 גודל הצוות:  692 איש (כאוניית דגל, 1903)
 טווח שיוט:  4,720 מיילים ימיים (8,740 ק"מ) במהירות 10 קשרים (19 קמ"ש)
 הנעה:  2 מנועי קיטור תלת-דרגתיים בהספק 11,000 כוחות סוס, 8 דודי קיטור
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון ראשית: 356–457 מ"מ, סיפון: 64–76 מ"מ, מחיצות: 356–406 מ"מ, ברבטות: 279–432 מ"מ, צריחי תותחים: 279–432 מ"מ, בתי תותחים: 152 מ"מ, צריח הניתוב: 305–356 מ"מ
 חימוש:  4 תותחי 13.5 אינץ' (343 מ"מ) דו-קניים, 10 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ), 10 תותחי 6-פאונד (2.2 אינץ', 57 מ"מ), 12 תותחים 3-פאונד (1.9 אינץ' (47 מ"מ)), 7 צינורות טורפדו 18 אינץ' (450 מ"מ)
 
אה"מ "רויאל אוק" (באנגלית: HMS Royal Oak) הייתה אחת מבין שבע אוניות מערכה קדם-"דרדנוט" מדגם "רויאל סובריין" שבנה הצי המלכותי הבריטי בעשור האחרון של המאה ה-19. היא הוכנסה לשירות פעיל ב-1894, הוצבה תחילה בצי העתודה (אנ') וב-1896 הועברה ל"שייטת הנודדת" (Flying Squadron). האונייה חזרה לתקופה קצרה לצי העתודה, וב-1897 הוצבה בצי הים התיכון (אנ'). ב-1902 שבה לאנגליה, שופצה והוצבה בצי מימי המולדת (אנ'), בו שימשה אוניית הדגל של סגן מפקד הצי. אחר כך הועברה שוב לעתודה, וב-1911 הוצאה משורות הצי. בתחילת 1914 נמכרה לגריטה.
האונייה נקראה על שם עץ האלון (אנ') שבצמרתו הסתתר המלך לעתיד צ'ארלס השני כאשר נמלט מפני "עגולי הראש" (אנ'), תומכי הפרלמנט במלחמת האזרחים האנגלית, לאחר קרב ווסטר (3 בספטמבר 1651). היא הייתה אוניית המלחמה השמינית בצי המלכותי שנשאה שם זה (אנ').
תיאור האונייה

מאפייני המבנה של האוניות מדגם "רויאל סובריין" התבססו על אלו של אוניות המערכה מחופות השריון מדגם "אדמירל", אך הן נבנו גדולות יותר על מנת להגדיל את יכולות השיט (אנ') שלהן וכדי להקצות מקום לתותחים משניים (אנ'), כמו אלו שהוצבו באוניות המערכה מחופות השריון מדגם "טרפלגר". ההדחק בְּרֵיק היה 14,380 טון, וההדחק בְּטָעוּן 15,830 טון. האורך בין הניצבים (אנ') – 380 רגל (115.8 מ'), האורך הכללי – "410-6 רגל (125 מ'), הרוחב – (אנ') 75 רגל 22.9 מ'), השוקע – "27-6 רגל (8.4 מ'). הצוות מנה 670 קצינים ומלחים בשנת 1903.
אוניות הסדרה הונעו על ידי שני מנועי קיטור תלת-דרגתיים אנכיים בעלי שלושה צילינדרים. כל מנוע סובב מדחף. שני המנועים פיתחו יחד הספק אינדיקטורי של 11,000 כוחות סוס (8,200 קילוואט), שהעניקו לאונייה מהירות מרבית של 17.5 קשרים (32.4 קמ"ש). את הקיטור למנועים סיפקו שמונה דודים סקוטיים (אנ') בעלי אספקת אוויר בלחץ (אנ'). קיבולת הפחם המקסימלית הייתה 1,443 טונות, שהספיקו לטווח שיוט של 4,720 מייל ימיים (8,740 ק"מ) במהירות של 10 קשרים.
החימוש העיקרי כלל ארבעה תותחי 13.5 אינץ' (343 מ"מ) (אנ') נטעני-מכנס שהוצבו בשתי בַּרְבֶּטוֹת דו-קָנִיוֹת (אנ'), אחת מלפנים למבנה העילי (אנ') ואחת מאחוריו. לכל תותח הוקצו 80 פגזים. החימוש המשני כלל עשרה תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ) (אנ') מהירי-ירי (אנ'). לכל תותח הוקצו 200 פגזים. את ההגנה מפני ספינות טורפדו העניקו שנים-עשר תותחי הוצ'קיס (אנ') 3-פאונד (1.9 אינץ', 47 מ"מ) (אנ') מתוצרת לא ידועה. שני תותחי 3-פאונד על דוכנית הירי העליונה (אנ'), במרומי התורן, הוסרו בשנים 1899–1902, וכל התותחים הקלים על דוכניות הירי התחתיות ועל הסיפון הראשי פורקו בשנים 1905–1909. כמו כן חומשה כל אחת מאוניות הסדרה בשבעה צינורות טורפדו (אנ') בקוטר 18 אינץ' (450 מ"מ) (אנ'), אך ב"רויאל אוק" הוסרו ארבעה מתוכם ב-1902.
כמו האוניות מדגם "טרפלגר", גם אלו מדגם "רויאל סובריין" צוידו בחגורת שריון (אנ') דו-מתכתי (אנ') (מפלדה וברזל מחושל) שהגנה על הדופן בין שתי הברבטות. עובי חגורת השריון היה 14–18 אינץ' (356–457 מ"מ), אורכה 238 רגל (72.5 מ'), גובהה הכללי 8 רגל ו-8 אינץ' (2.6 מ'), ו-5 רגל (1.5 מ') מגובהה נמצא מתחת קו המים. מחיצות רוחביות (אנ') בעובי 14–16 אינץ' (356–406 מ"מ) נמתחו בין קצות חגורת השריון. מעל חגורת השריון היה טור לוחות שריון מפלדת-ניקל בעובי 4 אינץ' (102 מ"מ), ובקצותיו מחיצות רוחביות בעובי 3 אינץ' (76 מ"מ).
הברבטות של תותחי 13.5 אינץ' והבתים של תותחי 6-אינץ' נבנו מלוחות שריון דו-מתכתי בעובי 11–17 אינץ' (279–432 מ"מ). שריון הסיפון היה בעובי 2.5–3.0 אינץ' (64–76 מ"מ). הקירות המשוריינים הקדמיים של צריח הניתוב היו בעובי 12–14 אינץ' (305–356 מ"מ) והאחוריים בעובי 3 אינץ' (76.2 מ"מ).
הבנייה

האוניות מסדרת "רויאל סובריין" נבנו בהתאם לתוכנית ההתחמשות הימית שיזמה הממשלה הבריטית ב-1889. "רויאל אוק" נבנתה במבדוק יבש (אנ') במספנת Laird Brothers (אנ') מבירקנהד (אנ'). הבנייה החלה בהנחת השדרית ב-29 במאי 1890, וב-5 בנובמבר 1892 הושלמה והאונייה הוצאה מהמבדוק. ב-29 באוקטובר 1893 הגיעה האונייה לבסיס הצי המלכותי בפורטסמות' להצטיידות ולהתקנה לשיט (אנ'), וביוני 1894 השלימה את הפלגות המבחן שלה. עלות הבנייה וההתקנה לשיט הסתכמה ב-977,996 ליש"ט.
תולדות שירותה

לאחר השלמת ההצטיידות וההתקנה לשיט הושמה האונייה בעתודה בבסיס הצי בפורטסמות'. כעבור כשנתיים, ב-14 בינואר 1896, הוכנסה לשירות פעיל והוצבה בשייטת המשימות המיוחדות (לימים – "השייטת הנודדת"). השייטת הוקמה בעקבות המתיחות הגוברת באירופה אחרי פשיטת ג'יימסון (אנ') ומברק התמיכה ששלח וילהלם השני, קיסר גרמניה לנשיא הרפובליקה הדרום-אפריקאית על הצלחתו להדוף את הפשיטה. השייטת פורקה ב-25 בנובמבר, ו"רויאל אוק" שבה לצי העתודה בפורטסמות'.
"רויאל אוק" הוחזרה לשירות פעיל ב-9 במרץ 1897 ונשלחה לצי הים התיכון כדי להחליף את אוניית המערכה "קולינגווד" (אנ'). היא יצאה מפורטסמות' ב-24 במרץ 1897 והגיעה למלטה ב-5 באפריל. במאי 1902 הוחלפה על ידי אוניית המערכה "באלוורק" ושבה לאנגליה. היא הגיעה לפלימות' ב-16 במאי, ולמחרת היום לפורטסמות', והוצאה משירות פעיל והושבתה ב-6 ביוני 1902. זמן קצר אחר נשלחה לשיפוץ במספנת הצי בצ'טהם, במהלכו הותקנו בתי תותחים לתותחי 6-אינץ' העיליים שלה. ב-16 בפברואר 1903 הוחזרה לשירות פעיל והוצבה בצי מימי המולדת (אנ'), וחלק מצוותה הורכב מקציני ומלחי אוניית המערכה "נייל" (אנ'). בקיץ 1903 השתתפה באימונים המשותפים באוקיינוס האטלנטי של צי מימי הבית, צי הים התיכון, צי התעלה ושייטת הסיירות (אנ').
באפריל 1904, ליד איי סילי, פגעו "רויאל אוק" ואחותה לסדרה (אנ') "ריוונג'" בטרופת שקועה במים, וניזוקו באורח קל. ב-9 במאי 1904 החליפה "רויאל אוק" את אחותה לסדרה "אמפרס אוף אינדיה" בתפקיד אוניית הדגל של סגן מפקד צי מימי המולדת, והשתתפה בתמרוני הצי השנתיים שנערכו ביולי ובאוגוסט. ב-7 במרץ 1905 שבה האונייה לפורטסמות', הוצאה משירות פעיל והושבתה בצ'טהם, וצוותה הועבר לאוניית המערכה "סיזאר". למחרת היום הוחזרה לשירות פעיל עם צוות שִׁלְדִי (אנ'), והוצבה בפלגת שירנס-צ'טהם של צי העתודה במימי המולדת (Fleet in Commission in Reserve at Home) שהוקם זמן קצר קודם לכן. ב-11 במאי, במהלך הצטיידותה בצ'טהם, ארעה התפוצצות בחדר התחמושת של הנשק הקל, בה נהרג אדם אחד ונפצעו שלושה. ביולי השתתפה "רויאל אוק" בתמרוני צי העתודה (אנ'). אחר כך הועברו אנשי צוותה לאוניית המערכה "אושן", והיא עצמה הוחזרה לשירות פעיל עם צוות שלדי כאוניית עתודה בחירום בבסיס הצי בצ'טהם.
"רויאל אוק" השתתפה בתמרונים השנתיים בחופי פורטוגל ומזרח האוקיינוס האטלנטי מ-12 ביוני עד 2 ביולי 1906. ב-1 בינואר 1907 הוחזרה שוב לצי העתודה בדבונפורט עם צוות שלדי. באפריל 1909, יחד עם אוניות נוספות בצי העתודה בדבונפורט, הוצבה בפַּלְגָה הרביעית של צי מימי המולדת. היא החליפה את אחותה לסדרה "רֶמִילִיז" כאוניית-האם של הפַּלְגָה, והיא עצמה הוחלפה על ידי "אמפרס אוף אינדיה", גם היא אחות לסדרה. בדצמבר 1911 הוצאה "רויאל אוק" משורות הצי, ובאוגוסט 1912 נגררה על ידי אוניית המערכה "בלרופון" אל מאת'רבנק, בחוף הצפון-מזרחי של האי וייט. היא נמכרה ב-14 בינואר 1914 לחברה לגריטת אוניות Thos. W. Ward (אנ') תמורת 36,450 ליש"ט. "רויאל אוק" נגרטה במספנת החברה בבריטון פרי (אנ').
לקריאה נוספת

Burt, R. A. (2013). British Battleships 1889–1904. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 978-1-59114-065-8.
Chesneau, Roger and Kolesnik, Eugene M., eds. (1979). Conway's All the World's Fighting Ships 1860-1905. Greenwich, UK: Conway Maritime Press. ISBN 0-8317-0302-4.
Colledge, J. J. and Warlow, Ben (2006) [1969]. Ships of the Royal Navy: The Complete Record of all Fighting Ships of the Royal Navy. (Rev. ed.). London: Chatham Publishing. ISBN 978-1-86176-281-8.
Gardiner, Robert, ed. (1992). Steam, Steel and Shellfire: The Steam Warship 1815–1905. Conway's History of the Ship. London: Conway Maritime Press. ISBN 1-55750-774-0.
Parkes, Oscar (1990) [1957].  British Battleships. Annapolis, Maryland: Naval Institute Press. ISBN 1-55750-075-4.
Silverstone, Paul H. (1984). Directory of the World's Capital Ships. New York: Hippocrene Books. ISBN 0-88254-979-0.
הערות שוליים

1 2 3 4  Chesneau and Kolesnik, p. 32.
1 2 3 4 5  Burt, p. 73.
↑  הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי הלחץ והנפח המשתנים של הקיטור בצילינדר בזמן עבודת המנוע. נתונים אלה נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ')
1 2 3  Parkes, p. 355.
↑  Burt, pp. 73, 85, 87, 100.
↑  Burt, p. 60.
↑  "חוק ההגנה הימית של 1889" (אנ') נועד לשמר את העיקרון של "Two-power standard" (אנ'), כלומר להבטיח שכוחה של בריטניה במספר ובגודל אוניות המלחמה שלה לא יפחת מזה של שתי מעצמות אחרות כלשהן יחד.
1 2 3 4  Burt, p. 92.
↑  "Naval & Military intelligence". The Times. No. 36769. London. 16 May 1902. p. 11.
↑  "Naval & Military intelligence". The Times. No. 36788. London. 7 June 1902. p. 9.
↑  Burt, pp. 92–93; Parkes, p. 363.
↑  Burt, p. 93.
Star TV (סרביה)

|  פרטי הערוץ |
| --- | --- |
 מדינה:  סרביה סרביה
 תאריך השקה:  28 באפריל 2017
 בעלות:  טלקום סרביה (Телеком Србија)
 שפה:  סרבית
 משרד ראשי:  בלגרד
 
Star TV (סרבית: Стар ТВ) הוא ערוץ טלוויזיה בכבלים סרבי שמשדר מאז 28 באפריל 2017, בבעלות קבוצת טלקום סרביה. משרדיו ממוקמים בוויסוקוג סטוואנה 38, בבלגרד.
היסטוריה

חברת טלקום סרביה (Telekom Srbija) יזמה את השקת הערוץ ב-28 באפריל 2017 וזה החל לשדר סדרות טלוויזיה רבות. חלק מלוחות השידור כללו את שידור הסדרות שרלוק, ויקינגים, חניבעל ורבים אחרים. בשנת 2018 הושק ערוץ בת Superstar TV, שמתמקד בהפקה ושידור סרטים וסדרות מקוריות.
הערות שוליים

↑  27 нових серија на једном каналу у Србији Приступљено 6. 4. 2019.
אגטלק

| --- | --- |
סמל אגטלקסמל אגטלק

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת פוטנוק
 מושל:  Patrik Rőczei
 שטח:  43.81 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  451 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°28′00″N 20°30′06″E﻿ / ﻿48.466661111111°N 20.50165°E﻿ / 48.466661111111; 20.50165 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.aggtelek.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אגטלק(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אגטלק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אגטלק (בהונגרית: Aggtelek) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
יהודי אגטלק

בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 התגוררו באגטלק יהודים בודדים ובמקום קיים בית קברות יהודי בו נותרו שתי מצבות ולוח זיכרון.
תושבים יהודיים מהכפר נרצחו בשואה ומונצחים באנדרטה באוזד.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 19 | 483 |
| 1910 | 16 |  |
| 1920 | 8 |  |
| 1930 | 8 |  |
| 1941 | 15 | 713 |
SKY Perfect JSAT

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  2 באפריל 2007 – הווה (17 שנים)
 חברות בנות:  Sky Perfect Broadcasting  SKY Perfect JSAT Corporation 
 מיקום המטה:  מינאטו, טוקיו, יפן
 קואורדינטות:  35°40′12″N 139°44′34″E﻿ / ﻿35.670060775173°N 139.74269995671°E﻿ / 35.670060775173; 139.74269995671 
 ענפי תעשייה:  תקשורת לוויינית וטלוויזיה בתשלום
 מוצרים עיקריים:  fixed-satellite service 
 עובדים:  808 (2016)
  
 
 he
 
SKY Perfect JSAT היא חברה יפנית העוסקת בתקשורת לוויינית וטלוויזיה בתשלום ומגדירה את עצמה כחברה הגדולה באסיה בתחום. היא הוקמה בשנת 2007 תוך איחוד ממספר חברות. בעלות על החברה מחולקת בין מספר חברות גדולות:Nippon TV (6.1%),TBS Holdings (5.3%) ,(Itochu Fuji Partners (22%), NTT Communications (7.6%),Sumitomo Corporation (6.7%.
תחום תקשורת לוויינית

עסקי החברה בתחום זה החלו בשנת 1985 כאשר Japan Communications Satellite Company (JCSC), Space Communications Corporation (SCC) and Satellite Japan Corporation (SJC) החליטו להיכנס לתחום ולשגר לוויין תקשורת יפני ראשון - " JCSAT-1". ‏ JCSC ו-SJC התאחדו בשנת 1993 והקימו Japan Satellite Systems. בשנת 2000 החברה החלה את המסחר בבורסה לניירות ערך בטוקיו. חברה זו הייתה פעילה עד לאיחוד והקמה של SKY Perfect JSAT Corporation בשנת 2007. חברה SCC נרכשה בשנת 2008.
תחום טלוויזיה בתשלום

תחום זה החל בשנת 1994 כאשר הוקמה חברה Japan Digital Broadcast Service שהחלה לתת שירות ללקוחות בשנת 1996. בשנת 1998 הוקמה Japan Sky Broadcasting וחברות התאחדו בשנת 1998. בשנת 2000 הם רכשו מ-DirecTV פעילות שלה ביפן.
איחוד

באפריל 2007 הוחלט על איחוד החברות והקמת חברת אחזקות בשם SKY Perfect JSAT Holdings Inc. הליך הקמה וארגון מחדש הסתיים ב-1 באוקטובר 2008.
צי לוויינים

צי הלוויינים של החברה החל לפעול בשנת 1989 עם שיגור לוויין JCSAT-1 ממרכז החלל הגיאני. הלוויין נבנה על ידי יוז איירקראפט והיה בבעלות חברה JCSC. הוא כלל משיבי Ku-band ופעל עד לשנת 1998. בינואר 1990 שוגר לוויין JCSAT-2 זהה שפעל עד לשנת 2002. בהמשך סדרה זו של לוויינים כללה לוויינים עם יכולת שונה ומיצרנים שונים.
ביוני 1985 חברה SCC שיגרה את הלוויין הראשון שלה מסדרה Superbird שנבנה על ידי פורד אארוספייס. הוא כלל משיבי Ku-band ובתחומים נוספים. שיגורים של סדרה זו נמשכו לאחר איחוד החברות בשנת 2008. הלוויין Superbird-9 מתוכנן לשיגור בשנת 2027.
סדרה N-Star החלה לפעול כמיזם משותף של מספר חברות יפניות ובראשם JSAT. הלוויינים נבנו על ידי SSL והיו מוכנים לשיגור בשנת 1995. הם כללו משיבים בתחומים שונים. בשנת 2010 SKY Perfect JSAT Corporation רכשה כל הלוויינים הפעילים של הסדרה.
בשנת 2013 JSAT וחברות יפניות נוספות הכריזו על הקמת מיזם משותף DSN Corporation שזכה בחוזה עם משרד ההגנה היפני לאספקת תקשורת צבאית. החברה התחייבה לספק זוג לוויינים ולשדרג תשתית קרקעית בהתאם. החוזה היה ל-15 שנים (עד לשנת 2030). שיגור הלוויינים הסתיים בשנת 2017 כאשר שוגר לוויין DSN-2 מתוצרת מיצובישי. הם פעילים גם כיום.
בשנת 2001 הוקם מיזם משותף בין JSAT לבין PanAmSat לשיגור לוויינים מתוצרת בואינג. הלוויין הראשון Horizons-1/Galaxy 13 שוגר בשנת 2001. המיזם פעל גם אחרי רכישת PanAmSat על ידי אינטלסט. בשנת 2009 שוגר לוויין Intelsat 15/JCSAT-85 ובשנת 2018 שוגר לוויין Horizons-3e. לוויין Horizons 4 שוגר באוגוסט 2023.
אהרן אלעמאני

| --- | --- |
 מקום מגורים:  אלכסנדריה
 פטירה:  1141 בערך
 תקופת הפעילות:  ?–1141 
 תחומי עיסוק:  דיינות, רפואה, פייטנות, משרה ציבורית
 בני דורו:  יהודה הלוי
 חיבוריו:  פיוטים
 אב:  ישועה
 צאצאים:  ישועה, מבורך, יהודה, שמואל, צדוק
 
תחילת הפיוט "אל תרחק ממני" לר' אהרן אבן אלעמאני, מתוך קטע מהגניזה הקהירית.
אהרן אלעמאני או החבר אבן אלעמאני או אבו מוסא הרון (שמו הערבי) (נפטר: 1141 לערך) היה דיין, פייטן ורופא באלכסנדריה במאה ה-12, מחשובי המשוררים העבריים במצרים בדורו.
ביוגרפיה

נולד לישועה. מוצא משפחתו הוא כנראה מעמאן שבעבר הירדן, אבל אבותיו הגיעו לאלכסנדריה מארץ ישראל, ככל הנראה מירושלים. חיים שירמן, וחוקרים אחרים בעקבותיו, העריכו כי אלעמאני ברח בעצמו מארץ ישראל לאחר כיבוש הצלבנים ב-1099.
היה מהדמויות הבולטות בין יהודי אלכסנדריה בימיו; נשא במשרה רשמית כלשהי, אותה ניצל כדי למנוע העלאה בלתי חוקית של מס גולגולת באמצעות פניה אל הסולטן באלקאהירה. מעמדו הכלכלי היה גבוה והוא היה עשיר מופלג, מה שאיפשר לו לאמץ גינוני אצילות שהיו נהוגים בספרד ואצל בני המעמד הגבוה במזרח. היה דור שמיני לרופאים ועסק גם הוא בתחום ורופא נודע בזמנו. ריה"ל התפייט על גדולתו של אלעמאני ברפואה, ומתארו כמי שנלחם עם מלאכי המוות השואפים לגדוע את חיי מטופליו, וכנגדם נעזר בחרבותיו (תרופות ומילות עידוד) ומנצח כאהרן הכהן שעצר המגפה.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | אֲנִי צָעִיר בְּבֵית אָבִי לְיָמִים / וְשָׁכַנְתִּי יְמֵי קֶדֶם מְרוֹמִים  וּמִקׇּדְשִׁי וּמִקְדָּשִׁי לְמוֹקְשִׁי / דְּחָפוּנִי אֳדֹמִים אֶל עֲנָמִים | “ |

|  – פתיחת השיר אני צעיר (שיוחס בעבר בטעות ליהודה הלוי) לאבן אלעמאני |  – פתיחת השיר אני צעיר (שיוחס בעבר בטעות ליהודה הלוי) לאבן אלעמאני |  |
היה מחשובי דייני העיר, וכונה, בין בשיריו של ריה"ל, ובין בחתימת שיריו שלו, "החבר" – תואר ההסמכה לדיינות בישיבות ארץ ישראל. בחלק משיריו הוא גם חותם בתואר הבבלי לדיין "אלוף". החזיק ספריה גדולה וחשובה, ובאחד ממכתביו שנשתמר, המעיד על עיסוקיו וספרייתו המגוונים, הוא מפציר באבו סעד, מהעיר פוסטאט, שישלח לו את תפסיר ספר יחזקאל, יוצרות של יוסף אבן אביתור, שלושה כרכי ספר הרפואה של פדניוס דיוסקורידס והלכות גדולות ששלח אלעמאני מספרייתו כי "אין אני יודע מה עלה בגורלם ולבי כרוך ודואג אחריהם מאוד עד בלי קץ." בידינו מספר מעשי בית דין עליהם הוא חתום, לרוב כראשון החותמים.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | לוֹ עִם מַלְאֲכֵי מָוֶת קְרָבוֹת / וְחַרְבוֹתָיו לְמוּל חַרְבָּם שְׁלוּפוֹת  וְכִמְעַט יַעֲצֹר נֶגֶף כְּאַהְרֹן / וְיָשִׁיב הַנְּשָׁמוֹת הַנְּגוּפוֹת  בְּמֶרְקָחָיו וּבִבְשָׂמָיו וְסַמָּיו / וְנִכְבָּדוֹת אֲשֶׁר מִפִּיו נְטוּפוֹת | “ |

|  – מתוך שיר שבח של ריה"ל לר' אהרן אלעמאני |  – מתוך שיר שבח של ריה"ל לר' אהרן אלעמאני |  |
ביוגרפיה > קשריו עם ריה"ל

במהלך מסעו לארץ ישראל של רבי יהודה הלוי, יחד עם המשורר יצחק אבן עזרא, התארחו השניים אצל אלעמאני באלכסנדריה ברוב החגים, הצומות והשבתות, בעקבות המלצת ידידו המצרי של ריה"ל, חלפון בן נתנאל, ובשאר הזמן גרו בדירה שכורה. בהמשך עבר ככל הנראה ריה"ל לדור אצל אלעמאני. פליישר וגיל העריכו כי הסיבות לבחירה באלעמאני כמארח, היו עושרו המופלג וארמונו המפואר, כמו גם מוצאו הארץ־ישראלי "שריגש מאד את ריה"ל", השכלתו הרחבה והיותו משורר מוכשר. חיים שירמן כתב כי ריה"ל "התקשר עמו בקשרי ידידות אמיצים". ריה"ל שלח אליו ואל משפחתו יותר מחמישה עשר שירים ואיגרות, והתפעל מאוד מהאירוח המפואר בביתו , עד שכששבת אלעמאני שבת אחת מחוץ לעיר כתב ריה"ל:
הִתְנַכְּרָה שַׁבָּת וּמַעְדָנֶיהָ / אֵלַי וְלֹא אַכִּיר הֲדַר פָּנֶיהָ
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | הֶרֶף, שְׁאוֹן יָם, עַד אֲשֶׁר יִקְרַב / תַּלְמִיד וְיִשַּׁק אֶת‑פְּנֵי הָרָב –  יַד אַהֲרֹן הָרָב, אֲשֶׁר שִׁבְטוֹ – / לֹא נָס נְעִים לֵחֹה וְלֹא חָרָב  לִמֵּד וְלֹא אָמַר לְפִיהוּ הוֹן! / פִּזַּר, וְלֹא אָמַר לְיָדוֹ: “רָב!”  הַיּוֹם אֲנִי מוֹדֶה כְנַף מִזְרָח, / כִּי מָחֳרָת אֶקֹּב כְּנַף מַעְרָב.  אֵיךְ יַעֲזֹב אִישׁ אֶת צְרִי‑גִלְעָד / אַחְרָיו – וְהוּא חוֹלֶה נְשׁוּךְ עַקְרַב?  אוֹ יַחלִיף אֶת‑צֵל עֲנַף עָבוֹת / בַּחֹם וּבַקֶּרַח וּבַשָּׁרָב?  חֵלֶף לְצֵל קוֹרַת נְוֵה הָרָב / צִלִּי – מְעוֹן קִרְיָה לְמֶלֶךְ רָב! | “ |

|  – שיר פרידה שכתב ריה"ל לאלעמאני |  – שיר פרידה שכתב ריה"ל לאלעמאני |  |
בעקבות בחירת ריה"ל להתארח בביתו, ומטעמים שאינם ידועים לנו, הסתכסך אלעמאני עם חלק מדייני אלכסנדריה, והם הוציאו את דיבתו רעה בפני שמואל בן חנניה הנגיד, וריה"ל השתדל למענו אצל הנגיד. אלעמאני סייע לריה"ל כאשר הסתבך בעקבות עלילה שטפל עליו המומר אבן אלבצרי. אלעמאני ליווה אותו אל מפקד המשטרה החשאית, מה שתרם לחילוצו מהסבך המשפטי אליו נקלע. גם שותפו של ריה"ל למסע, המשורר יצחק אבן עזרא כתב שיר תהלה לאלעמאני. אלעמאני ליקט את שירי ריה"ל אליו ואת שירי המענה שלו לשירים אלו, דבר שעורר תרעומת בקרב חלק ממשכילי אלכסנדריה שסברו כי אין אלה שירים שראויים לפרסום. מן האניה, בהיפרדו מעל הדיין לקראת עלייתו לארץ ישראל, כתב לו ריה"ל שיר ידידות מרגש, בו הוא כותב כי יקלל את הרוח שתסיע אותו מידידו, ואיננו מבין כביכול את החלטתו שלו עצמו לעזוב את עיר חברו.
פליישר וגיל כתבו כי אלעמאני נפטר "זמן לא רב אחרי עלייתו של ריה"ל לארץ ישראל", המתוארכת ליוני 1141.
ביוגרפיה > צאצאיו

אלעמאני היה אבי משפחה ידועה במצרים; בניו היו: ישועה, מבורך, יהודה, שמואל וצדוק, אשר נזכרים באחד משירי השבח ששלח לו ריה"ל בהיות אלעמאני כבן 80. מספר פיוטים מבניו צדוק וישועה אלעמאני הגיעו לידינו. גם נכדיו, יעקב והלל בני בנו יהודה היו פייטנים. בגניזה נמצא גם שריד מאיגרת מחורזת ששיגר שמואל, בנו של צדוק אלעמאני. ניניו של אלעמאני מתועדים אף הם בגניזה, אחד מהם כמלמד, השני כחזן של אלכסנדריה, והשלישי כרופא חצר בקהיר.
פיוטיו

אלעמאני יצר בעיקר שירת קודש, והגיעו לידינו רק שלשה שירי חול שלו, שניים מהם בנויים כשיר תהלה ספרדי רגיל השקול המשקל הכמותי ושווה חרוז, ושקול במשקל ונחרז באותה הדרך בה שקול ונחרז שירו של ריה"ל עליו הוא משיב. גם פיוטי הקודש שכתב הם ספרדיים לעניין הלשון, העיצוב והתוכן. רובם של פיוטיו שקולים במשקל ההברתי־דקדוקי, המקובל בשירת הקודש הספרדית; רובן של הסטרופות בשיריו הן מעין אזוריות, ומיעוטן שירי אזור מובהקים. גיל ופליישר כתבו כי "תהליך ספיגתה של ההשפעה הספרדית מגיע לבשלות סופית במצרים זמן מועט אחרי ימיו". אלעמאני שאף להביא סיומות מקראיות בסוף מחרוזותיו, כמקובל בפייטנות המזרחית. שלא כפייטנים הספרדים, הוא גם הרבה לחתום את שמו הפרטי בסטרופת הפתיחה, ככל הנראה בהשפעת הפייטן יצחק כנזי.
רוב פיוטיו הם פיוטי סליחות. סליחותיו של ר' אהרן לאומיות, גם כאשר הוא נוקט בלשון יחיד, וזאת לעומת הסליחות הספרדיות הרבות המעמידות את האדם במרכז הפיוט, וככלל הוא נאמן בנושאי פיוטו לרוח הפייטנית המקובלת, ומושפע בעיקר במבנים ובעיצוב הספרדיים, עובדה התואמת את היותו בשלב הביניים שבין הפייטנות המזרחית המאוחרת לפייטנות הספרדית. יצר גם קינות לתשעה באב, צידוק הדין, פיוט למילה, רשות לברכו, פיוט לפורים, רהטים לשביעי של פסח, ופיוט לשבועות.
בלשונו, שאף להיצמד לרוח משוררי ספרד שהקפידו על שימוש בלשון המקרא בטהרתה ובכך לכתוב שירים מובנים, ולא להשתמש בצורות אופייניות לפייטנים קודמים. אמנם במספר מקרים נראה כי הוא פייט בצורות משונות מכוח המסורת המזרחית, ואולי אף בהשפעת האסכולה שייסד רס"ג בתפיסתו הבלשנית המחודשת, שבקש להחיות את שפת המקרא ולגזור ממנה חידושים רבים.
יצירתו מגוונת מבחינת תבניות; רובם הגדול של השירים אמנם כתובים בתבנית מעין אזורית, אך חמישה אחרים בנויים כדרך 'המרובעים הספרדיים' ללא משקל כמותי, אחד מעוצב כמרובע ספרדי שקול, שלשה פיוטי אזור, ארבעה בחריזה סטרופית, שניים חד חרוזיים לא שקולים ואחד שווה חרוז ושקול במשקל כמותי, כמו גם שירי החול שבידינו.
פיוטיו > דפוסים

שיריו היו נפוצים במצרים בימיו ולאחר ימיו, וחלקם אף נדפסו במחזורים שונים. בגניזה נשתמרו יותר מ-90 כתבי יד ובהם שיריו וקטעים מהם. חיים שירמן התקין בשנת התש"ו 27 משיריו, חלקם ידועים ו-19 מהם מצא בגניזה. חוקרים נוספים כגון שרגא אברמסון, אלכסנדר שייבר, ועזרא פליישר הוציאו לאור עוד מפיוטיו, עד שבשנת ה'תשס"ח, הוציאה לאור שרה כהן מהדורה מוהדרת מבוארת של שיריו, ובה 62 שירים שכתב, ועוד אחד מסופק. בשנת ה׳תשע"ח זיהה יהושע גרנט את שיר השבח "אני צעיר" שיוחס עד אז ליהודה הלוי, לאבן אלעמאני, והדפיס אותו מחדש.
לקריאה נוספת

Heinrich Brody, Ahron Al'amani und seine Söhne, Zeitschrift für hebräische Bibliographie, כרך 6, S. Calvary, 1902, עמ' 18-24. (בגרמנית)
Sandor Scheiber, Geniza Studies, Georg Olms Verlag, 1981, עמ' 273-283, ISBN 978-3-487-41258-0. (בגרמנית)
שמעון גרשון ברנשטין, ר' יהודה הלוי ומשוררי בית אלעמאני, הדואר, 1941
חיים שירמן: המשוררים בני דורם של משה אבן עזרא ויהודה הלוי, בתוך: ידיעות המכון לחקר השירה העברית בירושלים, כרך ששי, ירושלים:שוקן ה'תש"ו, עמ' רסה־רפח
שרה כהן, שירי ר' אהרן אלעמאני, ירושלים:הוצאת חברת מקיצי נרדמים ה'תשס"ח.
חיים שירמן, תולדות השירה העברית בספרד המוסלמית, ערך השלים וליווה בהערות עזרא פליישר, ירושלים ה'תשנ"ו, פרק שני, עמ' 472–474.
משה גיל ועזרא פליישר, יהודה הלוי ובני חוגו, ירושלים ה'תשס"א, עמ' 139–143 ו-פרק ז'.
מרים פרנקל, האוהבים והנדיבים: עילית מנהיגה בקרב יהודי אלכסנדריה בימי הביניים, ירושלים: יד בן צבי, ה'תשס"ז, עמודים 94–101.
יהושע גרנט, בקול פעמון ורימון לנא אמון: הגעתו של ר׳ יהודה הלוי לאלכסנדריה בראי שיר ׳חדש׳ לאהרן אבן אלעמאני, תרביץ פה (תמוז־אלול תשע"ח), עמ׳ 657–681.