stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת לגילוי חדירות

מערכת לגילוי חדירות (באנגלית: Intrusion Detection System בקיצור: IDS) היא התקן או תוכנה המנטרת את המערכת או תעבורת הרשת, חושפת ומתריעה על פעולות חשודות, ניסיונות גישה בלתי מורשים, התקפות על הרשת או כל פעולה אשר מנוגדת לחוקים שהוגדרו מראש.
הצבת מערכת איתור חדירה לרשת (NIDS) ברשת הארגונית.
מערכת למניעת חדירה (מימין) ומערכת לגילוי חדירה (משמאל)
כל פעולה המפרה את החוקים שנקבעו מדווחת למנהל המערכת ונרשמת במערכת מידע וניהול אירועים (SIEM) המבדילה בין אזעקות שווא לבין פעילות זדונית כגון: ניסיונות כניסה כושלים, שימוש יתר בכרטיס אשראי, הפעלת מערכות שלא לצורך, הוספת הרשאות יתר למשתמשים שונים ועוד.
איתור וניתוח

למערכות IDS מספר שיטות לאיתור וניתוח תעבורת רשת:
איתור:
זיהוי חתימה - שיטה זו משמשת לאיתור התקפות על ידי חיפוש תבניות ספציפיות או על ידי הכרת דפוס הפעולה של הקובץ הזדוני בדומה לאנטי וירוס.
זיהוי חריגים (זיהוי אנומליות) - שיטה זו משמשת לזיהוי התקפות לא ידועות. שיטה זו אינה מתבססת על הכרת דפוס פעולה ידוע מראש אלא מחפשת תבניות שונות במטרה לחשוף פעולות שלא זוהו בעבר.
ניתוח:
מערכת איתור חדירה לרשת (NIDS - Network Intrusion Detection System) - ממוקמת בנקודה אסטרטגית, עוקבת אחר כל תעבורת הרשת ואינה מחפשת אחר שינויים בקובצי המחשב. תפקידה לאתר שינויים והתקפות בתעבורת הרשת כגון: עומס בשעה לא סבירה, התקפות DDoS וכוח ברוטלי. בסוף התהליך המערכת תפיק דו"ח אירועים ותשלח אל מנהל הרשת להמשך בדיקה.
מערכת לגילוי חדירות מבוססת מחשב מארח (HIDS - Host Intrusion Detection System) - בוחנת שינויים בקובצי מערכת ההפעלה של מחשב או התקן בודד, עוקבת אחר אירועים ופעולות חשודות ומדווחת עליהם למנהל המערכת. המערכת מפיקה קובץ Image של תצורת המערכת הנוכחית ותשווה אותו אל מול הקובץ הקודם, במידה וקובצי מערכת שונו או נמחקו היא תדווח על כך.
מערכת לגילוי חדירה בהשוואה לחומת אש

מערכת לגילוי חדירות (IDS) עוקבת ובוחנת את כל הרשת, כאשר היא מזהה פעילות חשודה היא מתריעה ומעבירה את המידע אל הגורמים הרלוונטיים. לעומת זאת חומת אש (Firewall) מזהה חדירות ומונעת אותן, היא נראית כלפי חוץ, מגבילה את הגישה אל הרשת בעת הצורך אך אינה מתריעה על התקפות מתוך הרשת.
מגבלות

רעשים ברשת עשויים להגביל את אפקטיביות המערכת בגילוי אחר ניסיונות פריצה.
למערכות IDS מספר גדול של אזעקות שווא כך שלעיתים הן מתעלמות מהתקפות אמיתיות.
התקפות רבות מכוונות כנגד תוכנות מגרסה מסוימת ולפעמים מיושנת, יש צורך בעדכון קבוע של חתימות וקבצים המותאמים לגרסת היישום.
לרוב, מנות מוצפנות אינן מזוהות על ידי מערכות לגילוי חדירות והמערכת עשויה שלא להבחין בקבצים חשודים או בפעילות זדונית.
התחמקות

ישנן מספר שיטות שבעזרתן ניתן לחמוק מזיהוי:
זיוף כתובות IP / שימוש בפרוקסי - טכניקה זו עשויה להקשות על מנהל הרשת באיתור מקור ההתקפה וסימון כתובת ה-IP כחשודה.
פיצול מנות / שליחת מנות חלקית - טכניקה זו עשויה לבלבל את המערכת ולגרום לה לחשוב שהקובץ אינו חשוד.
הימנעות משימוש בהגדרות ברירת מחדל - המערכת עשויה לזהות קובץ זדוני שנוצר ב-Metasploit בפורט ברירת המחדל מספר 4444.
שינוי דפוסי פעולה - מערכות לגילוי חדירות, מתבססות על דפוסי פעולה קבועים וזיהוי חתימות של כלי התקפה רבים. במידה והמטען שנשלח על ידי כלי התקיפה יהיה שונה ממה שהמערכת לגילוי חדירות מצפה לקבל, יוכל התוקף לחמוק מגילוי.
שימוש ברוחב פס נמוך.
מערכות לגילוי חדירות בקוד פתוח

ACARM-ng
AIDE
Bro NIDS
Fail2ban
Prelude Hybrid IDS
Samhain
OSSEC
Snort
Suricata
ראו גם

Burp Suite
Iptables
Wireshark
רחרחן
בדיקת חדירות
מערכת למניעת חדירות
מלחמות אחאב בבן הדד

מלחמות אחאב בבן הדד הן שלוש מלחמות שמסופר עליהן במקרא, ונערכו בין אחאב מלך ישראל לבין בן הדד השני מלך ארם דמשק באמצע המאה ה-9 לפנה"ס (בערך בין השנים 855-852 לפנה"ס). בשתי המלחמות הראשונות תקף בן הדד, והן הסתיימו בתבוסתו. את המלחמה האחרונה יזם אחאב יחד עם יהושפט מלך יהודה, והיא הסתיימה בתבוסתו ובמותו.
סיפור המלחמות מובא בספר מלכים א פרקים כ וכב, והמלחמה השלישית מתוארת אף בספר דברי הימים ב', פרק י"ח.
המלחמה הראשונה

בן הדד מלך ארם קיבץ עמו שלושים ושנים מלכים, והם עלו על ישראל וצרו על שומרון. הוא שלח שליחים אל אחאב בדרישה לקבל את כספו, זהבו, נשיו ובניו. אחאב נענה לדרישה, אך השליחים שבו ודרשו מאחאב דרישה נוספת:
וַיָּשֻׁבוּ הַמַּלְאָכִים וַיֹּאמְרוּ כֹּה אָמַר בֶּן הֲדַד לֵאמֹר... כִּי אִם כָּעֵת מָחָר אֶשְׁלַח אֶת עֲבָדַי אֵלֶיךָ וְחִפְּשׂוּ אֶת בֵּיתְךָ וְאֵת בָּתֵּי עֲבָדֶיךָ וְהָיָה כָּל מַחְמַד עֵינֶיךָ יָשִׂימוּ בְיָדָם וְלָקָחוּ... וַיִּקְרָא מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל לְכָל זִקְנֵי הָאָרֶץ וַיֹּאמֶר דְּעוּ נָא וּרְאוּ כִּי רָעָה זֶה מְבַקֵּשׁ כִּי שָׁלַח אֵלַי לְנָשַׁי וּלְבָנַי וּלְכַסְפִּי וְלִזְהָבִי וְלֹא מָנַעְתִּי מִמֶּנּוּ. וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו כָּל הַזְּקֵנִים וְכָל הָעָם אַל תִּשְׁמַע וְלוֹא תֹאבֶה. וַיֹּאמֶר לְמַלְאֲכֵי בֶן הֲדַד אִמְרוּ לַאדֹנִי הַמֶּלֶךְ כֹּל אֲשֶׁר שָׁלַחְתָּ אֶל עַבְדְּךָ בָרִאשֹׁנָה אֶעֱשֶׂה וְהַדָּבָר הַזֶּה לֹא אוּכַל לַעֲשׂוֹת וַיֵּלְכוּ הַמַּלְאָכִים וַיְשִׁבֻהוּ דָּבָר.
אף על פי שאחאב נעתר לדרישה הראשונה, הוא מסרב לדרישה המחודשת, ואף מתסיס את זקני העם כאשר הוא מתאר להם את דרישת הארמים. פה אחד דוחים המלך והעם את דרישתו החדשה של בן הדד. אחאב אף מתעלם מאיומיו החוזרים של בן הדד: ”וַיִּשְׁלַח אֵלָיו בֶּן הֲדַד וַיֹּאמֶר כֹּה יַעֲשׂוּן לִי אֱלֹהִים וְכֹה יוֹסִפוּ אִם יִשְׂפֹּק עֲפַר שֹׁמְרוֹן לִשְׁעָלִים לְכָל הָעָם אֲשֶׁר בְּרַגְלָי. וַיַּעַן מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל וַיֹּאמֶר דַּבְּרוּ אַל יִתְהַלֵּל חֹגֵר כִּמְפַתֵּחַ.” (מלכים א', כ', י'–י"א)
בעוד אחאב מתכונן למתקפה ניגש אליו נביא אחד ומנבא לו כי הוא עתיד לנצח: ”כֹּה אָמַר ה' הְרָאִיתָ אֵת כָּל הֶהָמוֹן הַגָּדוֹל הַזֶּה הִנְנִי נֹתְנוֹ בְיָדְךָ הַיּוֹם וְיָדַעְתָּ כִּי אֲנִי ה'. וַיֹּאמֶר אַחְאָב בְּמִי וַיֹּאמֶר כֹּה אָמַר ה' בְּנַעֲרֵי שָׂרֵי הַמְּדִינוֹת וַיֹּאמֶר מִי יֶאְסֹר הַמִּלְחָמָה וַיֹּאמֶר אָתָּה.” (מלכים א', כ', י"ג–י"ד)
בהתאם לנבואה הפקיד אחאב בראש צבאו מאתים שלושים ושנים נערי שרי מדינות, בני מלכים שנתנו לעירבון שלא ימרדו בו, ויצא בצהרים בראש צבא של שבעת אלפים איש. למרות הצבא הקטן, הכה אחאב בבן הדד מכה גדולה.
כאשר שב אחאב עטור ניצחון הזהיר אותו הנביא:”לֵךְ הִתְחַזַּק וְדַע וּרְאֵה אֵת אֲשֶׁר תַּעֲשֶׂה כִּי לִתְשׁוּבַת הַשָּׁנָה מֶלֶךְ אֲרָם עֹלֶה עָלֶיךָ. ” (מלכים א', כ', כ"ב)
במקביל, עבדיו של בן הדד נמקו בפניו את תבוסתם: ”אֱלֹהֵי הָרִים אֱלֹהֵיהֶם עַל כֵּן חָזְקוּ מִמֶּנּוּ וְאוּלָם נִלָּחֵם אִתָּם בַּמִּישׁוֹר אִם לֹא נֶחֱזַק מֵהֶם”. (מלכים א', כ', כ"ג) מבחינה אסטרטגית יעצו לו עבדיו להעביר את המלכים הממונים על הצבאות ממשרתם, ולהפקיד אנשים פחותים מהם, כמו-גם למלא את מקומו של כל חייל וסוס שאבד במלחמה. לדבריהם, כאשר ייצא בן הדד בראש צבאו החדש להילחם במישור ינצח בוודאי. בן הדד קיבל את דבריהם.
המלחמה הראשונה > דרישתו השנייה של בן הדד

בלשון המקרא לא מבואר מה הייתה התוספת בדרישתו השנייה של בן הדד, ומדוע סירב לה אחאב. חז"ל רואים במילים 'מחמד עיניך' את הדרישה הנוספת, ועומדים על כך שכסף, זהב, נשים ובנים כוללים את כל 'מחמד עינו'. הם מבארים כי הכוונה לספר התורה:
כל מה שתבע בראשונה אינו חמדה? בקש כסף וזהב והן חמדה... בקש נשים והן חמדה... בקש בנים והן חמדה... ומה הוא והיה כל מחמד עיניך? דבר שהוא חמדה מתוך חמדה. ואיזו? זו התורה... כיון ששמע מלך ישראל כך, אמר: אין זו שלי, הדבר הזה של זקנים. מיד "ויקרא מלך ישראל לכל זקני הארץ..."
פרשנים אחרים מסבירים בפשטות שאחאב הבין מדבריו הראשונים של בן הדד כי כל רכושו יהיה נתון לשליטתו ולמסיו והסכים לכך, אך בן הדד הדגיש בפעם השנייה כי הוא מתכוון לקחתם ממש, דרישה לה לא יכול היה להסכים.
ואילו יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים מספר כי לאחר שהסכים אחאב לשלוח לבן הדד את רכושו, דרש בן הדד כי עבדיו יבואו ויקחום בעצמם. אחאב טען בפני הזקנים כי התעקשותו של בן הדד מוכיחה כי אינו אלא מחפש תואנה למלחמה.
המלחמה הראשונה > ניצחונו של אחאב

אחאב מתואר במקרא ובתלמוד כאחד מהמלכים הרשעים ביותר, ובכל זאת זוכה במלחמה זו לניצחון נסי בליווי נבואי. חז"ל מנמקים סתירה זו במספר הסברים:
אמר רבי שמואל בר נחמן: דורו של אחאב עובדי עבודת כוכבים היו, והיו יוצאין למלחמה ונוצחין. ולמה כן? שלא היה ביניהן דילטורין (מספרי לשון הרע). לפיכך היו יוצאין למלחמה ונוצחין. תדע לך, כשבקשה איזבל להרוג כל נביאי ה', מה עשה עובדיה? הטמין אותן במערות, שנאמר: ואחביא מנביאי ה' חמשים איש במערה, ולא היה אדם שאמר לאחאב כך וכך עשה עובדיה.
במדרש אחר מוסבר כי אחאב זכה בניצחונו כיוון שסירב לדרישתו של בן-הדד למסור לידיו את ספר-התורה:
אמר לו אחאב: הכול ברשותך והכול שלך, חוץ מספר תורה. באותה שעה עלה ספר תורה ונשתטח לפני הקב"ה. אמר לפניו: רבש"ע, זה שחמל עלי יינתן ביד בן-הדד? מיד: "והנה נביא אחד נגש אל אחאב מלך ישראל ויאמר, כה אמר ה', הראית את כל ההמון הגדול הזה, הנני נֹתנו בידך היום וידעת כי אני ה'".
המלחמה השנייה

בסוף אותה שנה שב בן הדד בראש צבאו למלחמה על ישראל באפק. אחאב אסף גם הוא את צבאו ושני הצבאות חנו זה כנגד זה: ”וַיַּחֲנוּ בְנֵי יִשְׂרָאֵל נֶגְדָּם כִּשְׁנֵי חֲשִׂפֵי עִזִּים וַאֲרָם מִלְאוּ אֶת הָאָרֶץ.”(מלכים א', כ', כ"ז)
הנביא שב והבטיח לאחאב כי ינצח במלחמה.
לאחר שבוע של חנייה החל הקרב, בני ישראל הרגו מצבאות ארם מאה אלף ביום אחד.
וַיָּנֻסוּ הַנּוֹתָרִים אֲפֵקָה אֶל הָעִיר וַתִּפֹּל הַחוֹמָה עַל עֶשְׂרִים וְשִׁבְעָה אֶלֶף אִישׁ הַנּוֹתָרִים וּבֶן הֲדַד נָס וַיָּבֹא אֶל הָעִיר חֶדֶר בְּחָדֶר. וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו עֲבָדָיו הִנֵּה נָא שָׁמַעְנוּ כִּי מַלְכֵי בֵּית יִשְׂרָאֵל כִּי מַלְכֵי חֶסֶד הֵם נָשִׂימָה נָּא שַׂקִּים בְּמָתְנֵינוּ וַחֲבָלִים בְּרֹאשֵׁנוּ וְנֵצֵא אֶל מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל אוּלַי יְחַיֶּה אֶת נַפְשֶׁךָ. וַיַּחְגְּרוּ שַׂקִּים בְּמָתְנֵיהֶם... וַיָּבֹאוּ אֶל מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל וַיֹּאמְרוּ עַבְדְּךָ בֶן הֲדַד אָמַר תְּחִי נָא נַפְשִׁי וַיֹּאמֶר הַעוֹדֶנּוּ חַי אָחִי הוּא... וַיֹּאמֶר בֹּאוּ קָחֻהוּ וַיֵּצֵא אֵלָיו בֶּן הֲדַד וַיַּעֲלֵהוּ עַל הַמֶּרְכָּבָה. וַיֹּאמֶר אֵלָיו הֶעָרִים אֲשֶׁר לָקַח אָבִי מֵאֵת אָבִיךָ אָשִׁיב וְחוּצוֹת תָּשִׂים לְךָ בְדַמֶּשֶׂק כַּאֲשֶׁר שָׂם אָבִי בְּשֹׁמְרוֹן וַאֲנִי בַּבְּרִית אֲשַׁלְּחֶךָּ וַיִּכְרָת לוֹ בְרִית וַיְשַׁלְּחֵהוּ.
למרות הניצחון המזהיר בחר אחאב לחמול על חיי בן הדד, ואף השיב אותו למלכותו. ה' כועס על החלטתו זו, ומודיע לו על ידי נביא כי נגזר עליו מוות:
וְאִישׁ אֶחָד מִבְּנֵי הַנְּבִיאִים אָמַר אֶל רֵעֵהוּ בִּדְבַר ה' הַכֵּינִי נָא וַיְמָאֵן הָאִישׁ לְהַכֹּתוֹ. וַיֹּאמֶר לוֹ יַעַן אֲשֶׁר לֹא שָׁמַעְתָּ בְּקוֹל ה' הִנְּךָ הוֹלֵךְ מֵאִתִּי וְהִכְּךָ הָאַרְיֵה וַיֵּלֶךְ מֵאֶצְלוֹ וַיִּמְצָאֵהוּ הָאַרְיֵה וַיַּכֵּהוּ. וַיִּמְצָא אִישׁ אַחֵר וַיֹּאמֶר הַכֵּינִי נָא וַיַּכֵּהוּ הָאִישׁ הַכֵּה וּפָצֹעַ. וַיֵּלֶךְ הַנָּבִיא וַיַּעֲמֹד לַמֶּלֶךְ עַל הַדָּרֶךְ וַיִּתְחַפֵּשׂ בָּאֲפֵר עַל עֵינָיו. וַיְהִי הַמֶּלֶךְ עֹבֵר וְהוּא צָעַק אֶל הַמֶּלֶךְ וַיֹּאמֶר עַבְדְּךָ יָצָא בְקֶרֶב הַמִּלְחָמָה וְהִנֵּה אִישׁ סָר וַיָּבֵא אֵלַי אִישׁ וַיֹּאמֶר שְׁמֹר אֶת הָאִישׁ הַזֶּה אִם הִפָּקֵד יִפָּקֵד וְהָיְתָה נַפְשְׁךָ תַּחַת נַפְשׁוֹ אוֹ כִכַּר כֶּסֶף תִּשְׁקוֹל. וַיְהִי עַבְדְּךָ עֹשֵׂה הֵנָּה וָהֵנָּה וְהוּא אֵינֶנּוּ וַיֹּאמֶר אֵלָיו מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל כֵּן מִשְׁפָּטֶךָ אַתָּה חָרָצְתָּ. וַיְמַהֵר וַיָּסַר אֶת הָאֲפֵר מעל  עֵינָיו וַיַּכֵּר אֹתוֹ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל כִּי מֵהַנְּבִאִים הוּא. וַיֹּאמֶר אֵלָיו כֹּה אָמַר ה' יַעַן שִׁלַּחְתָּ אֶת אִישׁ חֶרְמִי מִיָּד וְהָיְתָה נַפְשְׁךָ תַּחַת נַפְשׁוֹ וְעַמְּךָ תַּחַת עַמּוֹ. וַיֵּלֶךְ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל עַל בֵּיתוֹ סַר וְזָעֵף וַיָּבֹא שֹׁמְרוֹנָה.
המלחמה השנייה > שחרורו של בן הדד

העובדה כי אחאב משחרר את בן הדד מעוררת תהיות, אחאב אף מגדיל ומתייחס לבן-הדד בכבוד רב כאשר הוא מכנה אותו 'אחי', יוסף בן מתתיהו מתאר: ”אבל אחאב הושיט לו את יד ימינו והעלה אותו על המרכבה ויחבקהו ויבקשהו להתאושש”.(קדמוניות היהודים ספר שמיני)
לפי תיאור המקרא הצליחו עבדיו של בן הדד לעורר את רחמיו של אחאב על אדונם, כאשר תוכניתם מתבססת על היותם של מלכי בית ישראל 'מלכי חסד'.
היסטוריונים מנמקים את החלטתו של אחאב מבחינה פרקטית בצורך שלו בברית צבאית עם ארם כנגד שלמנאסר מלך אשור, כפי שאכן באה לידי ביטוי כשנה מאוחר יותר בקרב קרקר, בו נלחמו אחאב ובן-הדד יחד כנגד האשורים.
המלחמה השלישית - קרב רמות גלעד > הסיבות שהובילו את אחאב למלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
המלחמה השלישית - קרב רמות גלעד > השפעות המלחמה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

אחאב
בן הדד השני
ממלכת ישראל
שומרון (עיר)
ארם דמשק
מיכיהו בן ימלה
יהושפט
לקריאה נוספת

הרב אלחנן סמט, מלחמות אחאב, ירושלים תשפ"ג
הערות שוליים

↑  לפי דברי הסדר עולם הנביא הוא מיכיהו בן ימלה
↑  כך מבארים רד"ק,רלב"ג והמצודות
↑  קדמוניות היהודים, ספר שמיני פרק י"ד
↑  לפי פירוש תרגום יהונתן לנוסח המקרא 'תשובת השנה'
↑  כך למשל מעריך פרופ' בנימין מזור במאמרו 'מלחמות ישראל עם ארם' (היסטוריה צבאית של ארץ -ישראל בימי המקרא, תשל"ח) ופרופ' אברהם גרוסמן במאמר 'ברית צבאית עם עמי נכר בספר מלכים' (מים מדליו, תש"ן)
↑  ספר מלכים א', פרק כ"ב, פסוק מ"ג
1 2  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"ט, עמוד א'
↑  כך מבאר מצודת דוד
↑  על פי רש"י
↑  לפי פשטות המילה לתמו שבמקרא, אך יש בגמרא הסוברים כי פירוש המילה 'לתמו' היא 'לתמם' - להשלים את נבואותים של מיכיהו ואליהו תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ל"ט, עמוד ב'
↑  מדרש שוחר טוב וכן כותבים פרשנים רבים על המקום. לעומתם פירוש המיוחס לרש"י על דברי הימים סובר כי היה זה איש מישראל שירה מתוך מטרה לפגוע בארמים
הישראלים נלחמים בארמים. ציור מאת גוסטב דורה
מות אחאב. ציור מאת יוליוס שנור פון קרולספלד
מפקד קהילות הונגריה

מפקד קהילות הונגריה היה מעין מפקד אוכלוסין שנערך בשנת 1944 בידי המועצה המרכזית של יהודי הונגריה, לאחר פלישת גרמניה הנאצית להונגריה במהלך מלחמת העולם השנייה ובתחילת שואת יהודי הונגריה. המפקד נועד למפות את מקומם ומספרם של היהודים החיים בהונגריה באותה עת. המפקד נערך על ידי שליחת שאלון לקהילות, ומלמד רבות את חוקרי התקופה, עד כמה היה מצבם של הקהילות היהודיות בכי רע.
שאלון "מפקד הקהילות"

ב-7 באפריל 1944 שלחה המועצה המרכזית של יהודי הונגריה מכתב מיוחד אל הקהילות היהודיות בהונגריה ובו נכתב (בתרגום לעברית): "בשם המועצה המרכזית של יהודי הונגריה, אנו מבקשים מראשי הקהל הנכבדים להחזיר לנו תוך 24 שעות מקבלת מכתב זה את שני השאלונים המצורפים כשהם ממולאים בפרטים המדויקים בהתאם למצב הקהילה בתאריך 31 בדצמבר 1943. הנתונים מן השאלונים דרושים לנו באופן מיידי לצורך התארגנות הארצית של יהודי הונגריה, על פי פקודת השלטונות. נוכח המצב הנוכחי והאחריות הכבדה המוטלת עלינו, נא לראות קריאתנו זו כמחייבת ולבצעה בדייקנות. אנו מפנים את תשומת לבם של ראשי הקהל הנכבדים לעובדה ש"המועצה המרכזית של יהודי הונגריה" הוא גוף הממונה על ידי השלטונות הממלא את פקודותיו של האחרון ונושא במלוא האחריות לביצוע החובות המוטלים עליו. על כן, הנמנעים מביצוע קפדני ומדויק של ההוראות שמשוגרות אליהם על ידי המועצה המרכזית, צפויים לשאת בתוצאות חמורות".
ראשי הקהילות נדרשו למלא את השאלונים בהתאם לסעיפים הבאים:
מהי ההשתייכות הארגונית של הקהילה (יהדות אורתודוקסית, יהדות נאולוגית, יהדות סטטוס קוו)
שם ראש הקהל ומקצועו
שמות רבני הקהילה
מספר החברים בקהילה
מספר משלמי המיסים בקהילה
בתי הספר בקהילה
מספר מקבלי המשכורת מהקהילה
מוסדות הקהילה ומספר המועסקים בהם
חברות וארגונים הפועלים בקהילה
מצבה הכספי של הקהילה, כולל פירוט הכנסות, הוצאות וחשבונות בנק.
לאחר המלחמה

המידע שהתקבל מן הקהילות הועתק על כרטיסים בגודל 23X26 ס"מ, ואלו נתגלו על ידי מנהל הארכיון היהודי הונגרי בבודפשט, בבניין הסמינר לרבנים בתוך שתי ארוניות מתכת שלא נפתחו מאז מלחמת העולם השנייה ועד אותו יום.
ובשנת 1994 אחרי שעיבדו את הנתונים בכרטיסים, הוציאו יוסף שוויצר (Schweitzer József) וקינגה פרוימוביץ' את נתוני מפקד הקהילות בשני כרכים בשפה ההונגרית.
מצב הקהילות

על פי התשובות שהתקבלו בשאלונים של המפקד, ובזכות העובדה שמרבית הקהילות שלחו את תשובותיהם, נאסף ידע עצום על מצבם באותה העת. תשובות רבות נכתבו בנימה אישית ובבקשות לעזרה דוגמת: "המשפחות מרוששות לגמרי", "אין הכנסות", "מבני הקהילה הוחרמו", "הרב נעדר", "ראש הקהילה נעדר", "סכנת נפשות", "רוב הגברים בקהילה נמצאים בשירות העבודה" וכן עדכונים על כך שהחל ריכוז היהודים במבני בית חרושת בעיר או מבנים אחרים.
שווינצר ולנדסמן מזכירים בספרם דוגמאות נוספות, על מענה שהתקבל מאחת הקהילות שנכתב בידי אישה שסיפרה כי לא נותרו עוד גברים בקהילה, או מכתב בו נכתב שלא נשאר עוד אדם משכיל בקהילה שידאג לציבור.
אחת הגלויות העצובות הגיעה מקהילת נאג'דוברון (Nagydobrony) בתאריך 16 באפריל 1944 ובה מסופר כי כל יהודי הכפר כבר ארזו את מטלטליהם וממתינים להוראות, כפי שנכתב במכתב, נאמר להם כי הם מועברים לאונגוואר, "אנא שאלו ליעד שלנו באונגוואר" מתחנן הכותב. כיום ידוע שהיהודים רוכזו באונגוואר כתחנת ביניים לקראת גירושם למחנה ההשמדה באושוויץ.
לקריאה נוספת

קהילות הונגריה, פרופ' שלמה שפיצר, מפעל מורשת יהדות הונגריה - מכון ירושלים, תשס"ט.
הערות שוליים

↑  מכתב קהילת נאג'דוברון במפקד קהילות הונגריה
מערת אלטאמירה

אלטאמירה (ספרדית: Altamira) היא מערת אבן גיר המפורסמת בשל ציורי המערות המתוארכים לתקופה הפלאוליתית העליונה, הכוללים שרטוטים וציורי סלע מרובי צבעים של יונקי בר וידי אדם. המערה שוכנת ליד העיר סאנטילאנה דל מר בקנטבריה, ספרד, במרחק 30 ק"מ מערבית לעיר סנטנדר. בשנת 1985 העניק אונסק"ו למערה מעמד של אתר מורשת עולמית.
תיאור

אורכה של המערה הוא 296 מטרים, והיא מורכבת מסדרה של מעברים וחדרים מפותלים. גובהו של המעבר הראשי הוא בין שניים לשישה מטרים. המערה נוצרה באמצעות קריסות שהתרחשו בגלל המאפיינים הקרסטיים של הסביבה הסלעית בהר ויספיירס.
בחפירות הארכאולוגיות שנערכו במערה התגלו מרבצים עשירים משני שלבים של התקופה הפלאוליתית העליונה: שלהי התרבות הסולוטרנית (שיטה לסיתות כלי אבן שהייתה נפוצה לפני כ-18,500 שנים) ותחילת התרבות המגדלנית (לפני כ-16,500 ל-14,000 שנים). המערה הייתה מאוכלסת רק על ידי חיות בר בין שני שלבי ההתיישבות. למיקומו של האתר יש יתרון כך שתושבי המערה יכלו לנצל את המשאבים הטבעיים בעמקים המקיפים את ההרים ובאזורי החוף הסמוכים. פתח המערה נאטם לאחר מפולת סלעים שהתרחשה לפני כ-13,000 שנים. המערה התגלתה מחדש רק לאחר שעץ סמוך התמוטט וגרם לתזוזת הסלעים שכיסו את פתח המערה.
בני האדם התיישבו רק באזור הסמוך לפתח המערה, אם כי נמצאו ציורים לאורך כל המערה. האמנים השתמשו בפחם עץ ואוכרה או המטיט על מנת ליצור את התמונות, ולעיתים קרובות הם דיללו את הצבעים על מנת ליצור גוונים שונים ורושם של הדפס בשחור ולבן. כמו כן, האמנים ניצלו את קווי המתאר הטבעיים של קירות המערה על מנת לשוות ליצירותיהם מראה תלת-ממדי. התקרה הרב-צבעית היא המאפיין המרשים ביותר, ועליה מצויר עדר ביזונים בתנוחות שונות, שני סוסים, איילה גדולה וככל הנראה חזיר בר.
היצירות הללו מתוארכות לתקופת ההתיישבות המגדלנית כאשר ציורי בעלי החיים כללו גם צורות מופשטות. בציורים הסולוטרנים מתוארים סוסים, עזים וטביעות של כפות הידיים שנוצרו כאשר האמן הניח את ידו על קיר המערה וריסס צבע מעליה, כך שלאחר הורדת היד נותר על הקיר מעין תשליל. בצפון ספרד יש מערות נוספות המכילות יצירות אמנות פלאוליתיות, אך אף אחת מהן לא דומה לאלטאמירה מבחינת עושר הציורים ואיכותם.
גילוי, חפירות וספקות

בשנת 1879 גרמה בתו בת השמונה של הארכאולוג החובב מרסלינו סאנס דה סאוטואולה (אנ') לגילוי הציורים במערה. סאוטואולה והארכאולוג חואן וילאנובה אי פיירה מאוניברסיטת מדריד ערכו חפירות במערה, והן גרמו לעניין רב כאשר פורסמו במאמר מ-1880 שבו פורשו הציורים כשייכים לתקופה הפלאוליתית. קבוצת מומחים צרפתים, בראשותו של גבריאל דה מורטיל ואמיל קרטיילה, דחתה בתוקף את ההיפותזה של סאוטואולה ופיירה, והממצאים שלהם זכו לביקורת נוקבת בכנס הקונגרס הפרהיסטורי בליסבון בשנת 1880. יתר על כן, סאוטואולה הואשם בזיוף כיוון שהציורים היו באיכות גבוהה ובמצב שימור מעולה. אחד מהאנשים שהתגוררו באזור הסמוך למערה אף טען שסאוטואולה הזמין את הציורים אצל אמן מקומי.
כאשר התגלו ציורים פרהיסטוריים נוספים ב-1902, הם היוו אישור נוסף לגיל של ציורי אלטאמירה, כך שהקהילה המדעית נאלצה לחזור בה מהתנגדותה לעמדה הספרדית. באותה שנה, אמיל קרטיילה הודה בטעותו במאמר מפורסם שכותרתו "Mea culpa d'une sceptique" ("אשמתו של הפקפקן"), שהתפרסם במגזין L'Anthropologie. סאוטואולה, שנפטר 14 שנים לפני כן, לא זכה לראות את השבת כבודו.
חפירות נוספות נערכו במקום על ידי ארמיליו אלקלדה דל ריו (Hermilio Alcalde del Río) בין 1902 ל-1904. תוך כדי חפירותיו אלה הוא גילה את מערת אל קסטיו הסמוכה, שבה נמצאו ציורים עתיקים בהרבה. ארכאולוגים נוספים שחפרו במקום היו הגרמני הוגו אוברמאייר (אנ') בין 1924 ל-1925 וחואקין גונסאלס אצ'גאראי (ספ') ב-1981.
מבקרים והעתקים

במהלך שנות ה-60 ושנות ה-70 הציורים נפגעו כתוצאה מהבל הפה של תיירים. אלטאמירה נסגרה לכניסת הציבור ב-1977, ונפתחה מחדש בצורה מוגבלת ב-1982. בכל יום הותר כניסתם של מספר מבקרים קטן, דבר שגרם לרשימת המתנה של שלוש שנים. בסמוך למערה נבנו העתק של המערה ומוזיאון המייצגים את המערה והאמנות שבה, והם הושלמו בשנת 2001 על ידי מנואל פרנקואלו וסוון נבל. העתק המערה מאפשר לצפות בצורה יותר נוחה על הציורים מרובי הצבעים של החדר הראשי במערה המקורית, כמו גם בעבודות קטנות נוספות. במוזיאון יש גם תגליפים של פני אדם שלא ניתן לצפות בהם במערה האמיתית.
ישנם העתקים של הציורים במוזיאון הארכאולוגיה הלאומי של ספרד במדריד, מוזיאון המדע במינכן (הושלם ב-1964) וביפן (הושלם ב-1993).
השפעה תרבותית

מספר ציירים הושפעו מציורי הקיר של אלטאמירה. לאחר שביקר במקום, פבלו פיקאסו אמר "לאחר אלטאמירה, הכל דקדנס".
חלק מהציורים מרובי הצבעים באלטאמירה ידועים בתרבות הפופולרית בספרד. הלוגו שבו משתמש הממשלה האוטונומית בקנטבריה על מנת לקדם את התיירות באזור מבוסס על אחד מהביזונים המצוירים במערה. כמו כן, חברת סיגריות בשם ביסונטה (המילה הספרדית שמשמעותה ביזון) השתמשה באחד מהציורים כחלק מהלוגו שלה.
אלטאמירו דה לה קואבה, שנוצר ב-1965, היא סדרת אנימציה קומית המבוססת על המערה. הסדרה מתארת את הרפתקאותיהם של אנשי מערות פרהיסטוריים, המוצגים כבני אדם מודרניים, אך לבושים בפיסות פרווה, בדומה למשפחת קדמוני.
להקת הרוק סטילי דן כתבה את השיר The Caves of Altamira כחלק מהאלבום The Royal Scam שיצא בשנת 1976.
בשנת 2016 הופק סרט הקולנוע "Finding Altamira" בכיכובו של אנטוניו בנדראס בתור הארכאולוג סאוטואולה.
לקריאה נוספת

Curtis, Gregory. The Cave Painters: Probing the Mysteries of the World's First Artists. New York: Alfred A. Knopf, 2006 (hardcover, ISBN 1-4000-4348-4).
Guthrie, R. Dale. The Nature of Prehistoric Art. Chicago: University of Chicago Press, 2006 (hardcover, ISBN 0-226-31126-0).
McNeill, William H. "Secrets of the Cave Paintings", The New York Review of Books, Vol. 53, No. 16, October 19, 2006.
הערות שוליים

↑  Travel Advisory; A Modern Copy Of Ancient Masters, The New York Times, 4 November 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294885105171  BNE: XX451077  NKC: xx0053011  VIAF: 316732820   WorldCat (עם VIAF): 316732820 
אחד מציורי הביזונים במערה
סאוטואולה
עדר הביזונים
מפרץ ראסל (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק במפרץ בארץ אלזוורת' שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  73°27′S 123°54′W﻿ / ﻿73.45°S 123.9°W﻿ / -73.45; -123.9
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ ראסל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ ראסל
 
מפרץ ראסל (באנגלית: Russell Bay) הוא מפרץ רחב בארץ אלזוורת', שבאנטארקטיקה.
המפרץ ממוקם בסמוך לצידם הצפוני של האי סיפל, מדף הקרח גץ, והאי קארניי, ומשתרע מהאי פרנק לכף גייטס.
המפרץ נשפך אל ים אמונדסן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ מופה לראשונה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1959–1966.
היסטוריה > מקור השם

שמו של המפרץ ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המפרץ נקרא על שמו של אדמירל ג'יימס ס. ראסל (James S. Russell) מצי ארצות הברית, שהיה המשנה לראש מחלקת המבצעים של צי ארצות הברית בין השנים 1957–1958.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
↑  גאזט השמות הרשמי של ממשלת ניו זילנד
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הקצין השני בדרגתו בצי ארצות הברית
מפתח (אופטיקה)

בטלסקופ־רדיו זה המפתח הוא קוטר הצלחת
באופטיקה, מִפְתַח (באנגלית: aperture) הוא הרוחב של רכיב במערכת אופטית המשמש לקליטת אות.
על פי רוב המפתח הוא פשוט הקוטר של העדשה, המראה או הפתח של הצמצם עליהם נופלת הקרינה, אך ישנם מקרים, כגון אינטרפרומטר, בהם אין הדבר כך.
המפתח קובע גבול עליון לכושר ההפרדה של המכשיר. זאת על פי הנוסחה
במערך זה של רדיו־טלסקופים המפתח הוא 36 קילומטר, מפתח זה מתקבל מעיבוד האותות המתקבלים מכל צלחת באינטרפרומטר
במכשירים בהם האות נקלט על ידי אלמנט מרכז יחיד (עדשה, מראה או אנטנת "צלחת") גודל המפתח קובע גם את יכולת איסוף האות - כלומר, ככל שהפתח רחב יותר, עוצמת האות המתקבל תגדל, ביחס ישר לריבוע המפתח.
בצילום למפתח משמעות כפולה: בנוסף להשפעה שהוזכרה לגבי איסוף האור, המפתח קובע את עומק השדה - כלומר את טווח המרחקים בו עצמים יהיו ממוקדים, לעומת שאר המרחקים בהם הדמות המתקבלת מטושטשת. הסיבה היא שהמפתח קובע את מקבילותן של הקרניים הנכנסות דרכו. מפתח צר מעביר דרכו קרני אור ברמת מקבילוּת גבוהה, ומאפשר כך לקבל מוקד חד במישור הדמות על טווח מרחקים רחב. במפתח רחב נכנסות גם קרניים שמקבילוּתן מועטה, מה שיוצר מוקד חד רק עבור תחום מצומצם באזור בו העצם נמצא. במצלמה ניתן לשלוט במפתח בעזרת הצמצם המובנה בעדשה, וצלמים משתמשים במאפיינים אלה, לדוגמה על מנת להבליט עצם בודד בתוך רקע עמוס.
ראו גם

צמצם שדה