stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכת החיזוק
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים > מנגנונים מולקולרים

למוליך העצבי דופמין יש תפקיד מרכזי במערכת החיזוק. הוא משמש כמתווך בתהליך העברת אות החיזוק במוח.
ההפעלה הדופמינרגית של מערכת החיזוק בעקבות גירויים מסוימים, חשובה כדי שמערכת ההישרדות תדע לזהות את הגורמים שיתרמו להישרדות האורגניזם על ידי כך שיגרמו לו הנאה, אשר תניע אותו להשיג אותם שוב ושוב.
מבנים מוחיים המקושרים למערכת החיזוק באופן משמעותי מעוצבבים על ידי שלוחות דופמינרגיות מהמוח האמצעי. לתאי העצב הדופמינרגים של המוח האמצעי יש תגובה חזקה לחיזוקים ותפקיד חיוני ביצירה של מוטיבציה חיובית.
המסלול העיקרי במוח שמזוהה עם חיזוק התנהגותי הוא המסלול המזולימבי של המוליך העצבי דופמין.
מסלול זה מתחיל בתאים דופמינרגיים (כלומר, תאי עצב שמשחררים דופמין) הממוקמים בטגמנטום הגחוני שבמוח האמצעי.
כאשר מערכת החיזוק מופעלת, תאי העצב של הטגמנטום הגחוני מפרישים דופמין לתוך מבנה שנקרא גרעין האקומבנס. בשל התפקיד המרכזי שהוא ממלא במערכת החיזוק, גרעין האקומבנס מכונה לעיתים "מרכז העונג" של המוח.
עלייה ברמות הדופמין שמגיע לגרעין האקומבנס מתרחשת בעקבות ציפייה לגמול עתידי ולא רק בעקבות גישה לתגמולים קיימים.
מלבד גרעין האקומבנס, גם האמיגדלה וההיפוקמפוס נחשבים לחלק מהמסלול המזולימבי. גורם חשוב בשליטה על פעילות התאים הדופמינרגיים בטגמנטום הגחוני הוא האזור הקדם-מצחי בקליפת המוח, אשר אצל בני אדם מעורב בהיבטים שונים של חשיבה גבוהה וקבלת החלטות. ייתכן כי האזור הקדם-מצחי הוא זה שמכריע האם גירוי או התנהגות מסוימים נחשבים לכאלה שאכן תורמים לקידום המטרות של בעל החיים, ובהתאם לכך קובע האם להפעיל את מנגנוני החיזוק במוח.
מרכיב נוסף של מערכת החיזוק הוא הסטריאטום, שהוא חלק מגרעיני הבסיס אשר מקבל מידע מקליפת המוח הקדם-מצחית. הוא מעורב בהנחיית ההתנהגות אל עבר השגת חיזוקים, על ידי הנעה לבחירה וסידור של הפעולות באופן המכוון להשגת המטרה.
פעילותה של מערכת החיזוק מסייעת ללמידה של התניה אופרנטית, ככל הנראה דרך התפקיד שדופמין ממלא בתהליכי הגברה ארוכת טווח (Long-term potentiation) שמתרחשים באזורים שונים במוח. בתהליך של הגברה ארוכת טווח, הלמידה מתבטאת בהתחזקות של סינפסות בין תאי עצב במוח.
ההפעלה הדופמינרגית בעקבות גירוי, שעליה דיברנו עד כה, מכונה הפעלה פאזית (phasic) של דופמין והיא נוצרת כתגובה לאירועים מסוימים בסביבה.
בנוסף, הפעלה דופמינרגית קיימת במערכת התגמול גם ללא כל גירוי. זוהי ההפעלה הטונית (tonic) של דופמין, אשר נקראת גם טונוס דופמין. טונוס דופמין זה מעיד על תחושת הרווחה והיכולת של הפרט ליהנות.
הורמוני דחק גורמים לירידה בטונוס הדופמין ויוצרים תחושת איום על ההישרדות, יחד עם עלייה בסף ההנאה. זו הסיבה לכך שאדם בזמן דחק לא מצליח ליהנות מדברים שבזמן רוגע היו גורמים לו הנאה.
מנגנונים פיזיולוגיים ועצביים > אלקטרופיזיולוגיה של התגמול

פעילות מוחית מתווכת על ידי מעבר יונים בין תאי עצב. מעברים אלו יוצרים שדה אלקטרומגנטי הניתן למדידה באמצעות כלים מגוונים ביניהם מכשיר EEG, מכשיר המודד את הפוטנציאל החשמלי על הקרקפת. כאשר אדם נחשף לגירוי ויזואלי המסמן כי זכה עבור בחירה מסוימת שעשה בתגמול, לרוב ניתן לזהות שני רכיבים של פוטנציאל קשור אירוע (ERP) ברישומי ה-EEG. רכיב אחד המאופיין בשיא חיובי ברישומי המתח על הקרקפת לאחר כ-300 מילישניות מהצגת הגירוי נקרא P300, והוא ידוע כקשור לגודל התגמול שמסמן הגירוי, וגם לעיבוד גודל התגמול שהיה יכול להתקבל מבחירה בחלופה אחרת אפשריות. רכיב נוסף שנקרא feedback negativity או בקיצור FN מופיע עד 300 מילישניות מהצגת הגירוי. רכיב זה מאופיין בשיא של פוטנציאל שלילי והוא נקשר לעיבוד הכיווניות של התגמול (ערכיות או valiance), האם התגמול הוא חיובי או שלילי. שונות זו בין שני הרכיבים הביאו למסקנה כי ערכיות התגמול וגודלו מעובדים בצורה נפרדת במוח האדם. הפרדה זו ניתנת לזיהוי כבר בשלב מאוד מוקדם, סביב 300 מילישניות מהצגת הגירוי. מחקר משולב אשר השתמש הן ברישומי EEG והן ברישומי fMRI מצא כי רכיב ה-FN נמצא בקורלציה עם אזורים מרכזיים ברשת התגמול, בפרט עם הסטריאטום הגחוני ועם קליפת המוח הקדם מצחית המרכזית. עוד המחקר מציין כי ככל הנראה הרכיב נוצר מפעילות עצבית באזורים אלו.
התמכרות

מערכת החיזוק מופעלת לא רק בתהליכים תקינים של למידה וחיזוק התנהגותי, אלא ממלאת תפקיד פעיל גם ביצירת תופעות של התמכרות.
כמעט כל הסמים הממכרים (למשל קוקאין, ניקוטין ואלכוהול) גורמים בצורה ישירה או עקיפה לשחרור של דופמין בתוך גרעין האקומבנס. הסמים הממכרים פועלים בצורה דומה לגירוי חשמלי של מערכת החיזוק במוח, במיוחד כאשר מדובר בסם אשר מתחיל להשפיע תוך זמן קצר מרגע צריכתו. עם זאת, האפקט המיידי של צריכת סמים על ההתנהגות הוא פחות דרמטי מגירוי ישיר של המערכת.
בטווח הקצר, ההפעלה של מערכת החיזוק גורמת לתחושה רגעית של אופוריה ולרצון עז לחזור על ההתנהגות, שבמקרה זה משמעה צריכה חוזרת ונשנית של הסם. עם הזמן, מתרחשים שינויים של ממש במעגלים העצביים ובסינפסות במוח, שגורמים להתפתחות של סבילות וכן לאובדן שליטה על ההתנהגות, כך שהשגת הסם הממכר מקבלת קדימות גם על פני מחזקים טבעיים ובסיסיים כמו מזון.
גם סוגים אחרים של התמכרות, למשל התמכרות להימורים או לטלוויזיה, מערבים הפעלה של מערכת החיזוק. במקרים כאלה ההפעלה של מערכת החיזוק היא עקיפה, בדומה לתגובה הטבעית לגירויים מחזקים.
היסטוריה ומחקר

בעקבות הטבע הבסיסי של מנגנוני החיזוק, ניתן לחקור אותם גם בקרב מודלים פשוטים יותר של בעלי חיים הרלוונטיים לבני האדם.
מערכת התגמול במוח התגלתה לראשונה בשנות ה-50 על ידי החוקרים ג'יימס אולדס ופיטר מילנר, אשר גירו מוחות של חולדות באמצעות זרם חשמלי שהועבר דרך אלקטרודות. החוקרים הבחינו כי לאחר שקיבלו גירוי באזור מסוים במוח, החולדות העדיפו לבלות בחלק של הכלוב שבו הן שהו בעת הגירוי החשמלי. התנהגות זו העידה על כך שקבלת הזרם החשמלי הייתה חוויה חיובית מבחינתן. בניסויים שהחוקרים ערכו לאחר מכן, החולדות יכולות היו לגרום להפעלתו של הגירוי החשמלי בעצמן על ידי לחיצה על מתג. גם כאן, התנהגות החולדות הצביעה על רצון עז לגירוי באותם אזורים במוח - הן לחצו על המתג מאות פעמים בשעה. החוקרים הסיקו כי מדובר באזורים במוח שמעורבים במערכת של תגמול, אשר מעודדת את היצור לחזור על התנהגויות שבוצעו בשעה שהמערכת הופעלה.
תיבת סקינר שימשה ניסוי חשוב בביהביוריזם שנערך על ידי החוקר פרדריק סקינר, אשר הניח את היסודות לחקר ההתניה האופרנטית והפסיכולוגיה הביהביוריסטית. בהתבסס על ניסוי זה, הגדיר סקינר את המונח התניה אופרנטית כשינוי בתדירות התגובה בעקבות קבלת חיזוק לאחר ביצוע התגובה.
מחקרים שונים ניסו לבדוק מתי גירויים חיוביים גורמים להפעלתה של מערכת החיזוק. אחד הממצאים היה שהמערכת מופעלת בעיקר בתגובה לגירויים חיוביים שהם בלתי צפויים. לאחר למידת ההתניה האופרנטית, כאשר ישנה ציפייה לקבלת התגמול החיובי, הגירוי החיובי כבר לא מפעיל את תאי העצב של מערכת החיזוק.
ראו גם

הנאה
חיברות
הצבת גבולות
תמריץ
מפרץ המלך ג'ורג' (איי פוקלנד)

ערך זה עוסק במפרץ באיי פוקלנד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  51°37′01″S 60°29′07″W﻿ / ﻿51.616944444444°S 60.485277777778°W﻿ / -51.616944444444; -60.485277777778
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
  (למפת איי פוקלנד מוגדלת) סטנלי גוז גרין פורט הווארד אי פוקלנד המזרחי אי פוקלנד המערבי האוקיינוס האטלנטימפרץ המלך ג'ורג'(למפת איי פוקלנד רגילה) סטנלי גוז גרין פורט הווארד אי פוקלנד המזרחי אי פוקלנד המערבי האוקיינוס האטלנטימפרץ המלך ג'ורג'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ המלך ג'ורג'(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ המלך ג'ורג'
 
מפת איי פוקלנד. המפרץ נמצא בחלק השמאלי העליון של המפה.
מפרץ המלך ג'ורג' (באנגלית: King George Bay) או מפרץ ה-9 ביולי (בספרדית: Bahia 9 de Julio) הוא מפרץ או פיורד בחוף המערבי של אי פוקלנד המערבי (אחד משני האיים העיקריים של איי פוקלנד), באיי פוקלנד.
המפרץ נפתח לכיוון מערב. אורכו של המפרץ 33 קילומטרים, רוחבו 16 קילומטרים.
שיא עומקו של המפרץ - בין 45.7 ל-73.2 מטרים. במרכז המפרץ ממוקם האי ספליט.
לשון היבשה של אי פוקלנד המערבי מפרידה בין המפרץ לבין מפרץ ביירון.
המפרץ הוא אחד משני המפרצים הגדולים בחוף זה של האי (המפרץ השני הוא מפרץ המלכה שארלוט).
לחופי המפרץ שוכנים שלושה יישובים: צ'ארטרס, דאנוז הד, ורוי קואוב.
לחופו הצפוני של המפרץ מצוי הר סטורם.
במפרץ איים רבים, ובהם ארכיפלג איי פאסג'.
היסטוריה > מקור השם

שמו הספרדי של המפרץ - מפרץ ה-9 ביולי, הוא לציון מועד יום העצמאות של ארגנטינה.
לקריאה נוספת

• Paul WOODMAN, , P 7
• United States. Hydrographic Office, , P 158
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  ראו ב"לקריאה נוספת" בספר South America Pilot
↑  ראו ב"לקריאה נוספת" בספר "One territory – two toponymies: Patterns of geographical naming in the Falkland Islands"
מפה - מיפוי והוצאה לאור

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  דני טרץ'  ומולי מלצר
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־39 שנים) 
 משרד ראשי:  ישראל ישראל
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
 מוצרים עיקריים:  מפות, מדריכי טיולים
 מנכ"ל:  עופר מנשס
  
 http://map.co.il
 
מפה - מיפוי והוצאה לאור בע"מ היא חברה העוסקת בהוצאה לאור של מפות, אטלסים, מדריכי טיולים, לקסיקונים וספרי עיון.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1985 על ידי דני טרץ', ששימש מנכ"ל, ומולי מלצר, ששימש עורך ראשי, נקראה "ספרי תל אביב" ועסקה בפרויקטים שונים של הוצאה לאור. בשנת 1994 החלה לפעול תחת השם "מפה" בתחום הקרטוגרפיה, והוציאה לאור אטלסי כבישים של ישראל שזכו להצלחה רבה. תחום המיפוי הפך לתחום פעילות בולט של החברה. אל המפות הצטרף מגוון רחב של מדריכי טיולים למטיילים בישראל, בסדרת "מדריך מפה", ובהם "שביל ישראל", "בילוי עם הכלב", "טיולי אופניים", "טיולי רכב בשטח", "טיולי מים" ורבים אחרים.
בתחילת שנת 2000 החלה "מפה" לעסוק בתחומים נוספים של הוצאה לאור, ובהם:
לקסיקונים, ובהם: "היונקים", "לקסיקון מפה: הציפורים", "האישים", "ביולוגיה", "ספורט", "ספר המכוניות השלם" ועוד.
סדרת "מיתוסים", על מיתולוגיות של תרבויות שונות.
"הסדרה הקטנה" - ספרי עיון בתחומי מדע פופולרי, היסטוריה, חברה, תרבות ואמנות.
מדריכי חיים, ובהם: "מדריך מפה לחיים ירוקים", "המדריך לסטודנט", "מדריך מפה לריפוי טבעי" ועוד.
בשנת 2001 החל לפעול "מדריך מפה באינטרנט" - אתר אינטרנט למנויים בתשלום המספק מידע למטיילים בישראל: מפות, אתרים, מסעדות, מקומות בילוי וכדומה. לדברי החברה, בתחילת 2005 היו לאתר קרוב ל-40,000 מנויים.
במסגרת פעילותה בתחום המידע למטיילים מקיימת החברה את מפעל "מומלץ מפה", העוסק בדירוג של מסעדות, מקומות לינה, אטרקציות ואירועים בישראל. הדירוג משלב חוות דעת של מומחי "מפה" וחוות דעת של מנויי האתר וקוראי המדריכים של החברה.
תחום מוביל בחברת מפה הוא תחום GIS (מאגרי מידע גאוגרפיים), ובהם ניווט מונחה לוויינים (GPS). מאגר המידע הגאוגרפי של מפה (GISrael) מהווה את בסיס הנתונים הגאוגרפי (מפות ונקודות עניין) של רוב תוכנות הניווט בישראל (GPS). בנוסף מספקת מפה את בסיס הנתונים של מפות ישראל לחברות וארגונים כמו משטרת ישראל, פיקוד העורף, חברות הסלולר ועוד. שימושים לדוגמה במאגר המידע ניתן למצוא בתוכנות כמו גוגל מפות ו-Google Earth, איתוראן GPS, מיו מאפ, סלקום נוויגיטור, פלאפון GPS ואורנג' GPS.
באפריל 2007 רכשה חברת "איתוראן" את מלוא הבעלות על חברת "מפה", תמורת 13 מיליון דולר, לשם חיזוק מעמדה של "איתוראן" בתחום השירותים המבוססים על מיקום. שירותיו של "מדריך מפה באינטרנט" נכללים באלה הניתנים למנויי "איתוראן". לאחר רכישת מפה בידי איתוראן, מונה חזי לוי, אז בן 43, בוגר החוג לגאוגרפיה של אוניברסיטת תל אביב למנכ"ל הקבוצה (מפה מיפוי והוצאה לאור ומפה באינטרנט).
מועדון עמיתי מפה

החברה מפעילה "מועדון עמיתי מפה" בו חברים ללא תשלום כל מי ששלח ל"מפה" תיקון טעות, לנכתב בספרים שלה.
החברות במועדון מקנה בין היתר 30% הנחה על כל ספרי מפה, בחנויות מסוימות.
הערות שוליים

↑  יצחק לאור, כמעט כולנו על המפה, באתר הארץ, 10 באוקטובר 2001
↑  אבשלום חלוץ, הולכים רחוק, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2010
↑  כרוניקה של הצלחה ידועה מראש, באתר גלובס, 18 באוגוסט 2003
↑  תני גולדשטיין, איתוראן רוכשת את "מפה" ב-13 מיליון דולר, באתר ynet, 26 באפריל 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308389405171  ISNI: 0000 0001 1016 7363  LCCN: nr95032373  VIAF: 150017002   WorldCat (עם VIAF): 150017002 
כרטיס חבר של "מועדון עמיתי מפה"
מלקוניים

| מלקוניים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קוקאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קוקייתיים
תת־משפחה:: מלקוניים
שם מדעי
 Phaenicophaeinae

מלקוניים (שם מדעי: Phaenicophaeinae) היא תת-משפחה של עופות ממשפחת הקוקייתיים. היא קרובה לתת-משפחת הקוליקיים.
בני קבוצה זו הם עופות גדולים בעלי מקורים עבים ומוארכים מעט ובמקרים רבים הם מקושטים ובעלי לחיים כחולות, מקורים צהובים או אדומים מאוד והעיניים אדומות או כחולות. הם מותאמים להליכה על הקרקע והם בעלי רגליים גדולות עם טפרים גדולים וזנב ארוך לאיזון. חלקם צבעוניות מאוד.
חלק מבני הקבוצה ניזונים מפירות ואחרים הם ציידים קשוחים הניזונים מחרקים אך גם מחולייתנים קטנים. הם חיים ברחבי האזור הטרופי.
הם חיים ביערות באזורים הטרופיים ובעיקר בדרום-מזרח אסיה ובאי מדגסקר.
מיון

תת-משפחה מלקוניים (Phaenicophaeinae)
סוג ומין יחיד Ceuthmochares aereus
סוג Phaenicophaeus - בו 11 מינים
סוג Rhopodytes - בו 4 מינים
סוג ומין יחיד Rhinortha chlorophaea
סוג Zanclostomus - בו 3 מינים
סוג Carpococcyx - בו 3 מינים
סוג Coua - בו 12 מינים ואחד נכחד - המין קואה דללנדי.
מפרץ הרוחות

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 אורך:  22 קילומטר
 רוחב ממוצע:  14 ק"מ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  66°30′00″S 97°35′00″E﻿ / ﻿66.5°S 97.5833°E﻿ / -66.5; 97.5833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ הרוחות(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ הרוחות
 
מפרץ הרוחות (באנגלית: Bay of Winds) הוא מפרץ בחוף ארץ המלכה מרי שבאנטארקטיקה.
המפרץ ממוקם בין כף דוברס וסלעי אבאלאנש; המפרץ ממוקם ממזרח לכף דוברס.
רוחבו של המפרץ (רוחב פתחו של המפרץ) 14 קילומטרים; אורכו של המפרץ (מרחק כניסתו לתוך היבשת) 22 קילומטרים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה על ידי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base Party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1911–1914, בפיקודו של דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון נתן למפרץ את שמו.
שמו תיאורי, מאחר שבמפרץ נושבות באופן קבוע רוחות עזות, מכיוון שאוויר קר זורם באופן קבוע המישור שסמוך למפרץ, ומתנשא מעליו, אל תוך המפרץ שתחתיו.
לקריאה נוספת

• Sir Douglas Mawson, D.Sc., B.E., , Project Gutenberg EBook
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 233
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 283
• Defense Mapping Agency 1992, , P 415
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  ראו בספר Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, המפורט בפסקת "לקריאה נוספת"
1 2  ראו בספר Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, ובספר Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, ובספר Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica המפורטים בפסקת "לקריאה נוספת"
ממלכת צמחייה

מפה של ששת ממלכות הצמחייה העיקריות.
ממלכת צמחייה (באנגלית: floristic kingdom) היא אזור גאוגרפי נרחב, שבו מתקיימת חפיפה רבה בין תפוצות שלמות של צמחים ממשפחות וסוגים שונים יחדיו. הממלכות דומות למונחי האזורים הביוגאוגרפים אצל בעלי חיים על בסיס יבשתי או על-יבשתי, כשהתפוצה מתייחסת לצמחייה יבשתית (ולא לאצות).
בתוך הממלכות נמצאים אזורי צמחייה שונים במספר בתי גידול וחלק מהצמחים אנדמיות לאזורים קטנים יותר. המונח הקטן יותר לאזור צמחייה הוא אזור פיטוגאוגרפי.
ישנם מספר אפשרויות חלוקה של ממלכות צמחייה, כשהמקובלת היא שיטת ששת הממלכות של החוקר הבריטי רונלד גוד: ממלכה בוריאלית או הולארקטית (Holoarctic), ממלכה פלאוטרופית (Paleotropic), ממלכה נאוטרופית (Neotropic), ממלכה אוסטרלית (Australian), ממלכת אזור הכף (Capensis) וממלכה אנטארקטית או הולואנטארקטית (Antarctic).
ראו גם

צמחייה
מצושימה (ספינה)

| --- | --- |
הסיירת המוגנת מצושימה
הסיירת המוגנת מצושימה
 
 תוכנית הנדסית
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  סיירת ממוגנת
 צי:  הצי הקיסרי היפני
 דגל הצי:  
 סדרה:  מצושימה
 אוניות בסדרה:  מצושימה, אמאנוהשידאטה ואיצוקושימה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  החברה החדשה לנפחות ובניין, צרפת
 הוזמנה:  1886
 תחילת הבנייה:  18 בפברואר 1888
 הושקה:  22 בינואר 1890
 תקופת הפעילות:  5 באפריל 1892 – 30 באפריל 1908 (16 שנים)
 אחריתה:  טבעה
 מיקום:  23°32′N 119°34′E﻿ / ﻿23.533°N 119.567°E﻿ / 23.533; 119.567
 מידות
 הֶדְחֶק:  4,285 טון
 אורך:  91.81 מטר
 רוחב:  15.6 מטר
 שוקע:  6.05 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  16.5 קשר (30.6 קמ"ש)
 גודל הצוות:  360 אנשי צוות
 טווח שיוט:  7,000 מייל ימי
 הנעה:  שני מנועי קיטור, 6 דוודים בהספק 5,400 כ"ס
 כמות הדלק:  680 טון פחם
 אמצעי לחימה
 שריון:  סיפון 50 מ"מ פלדה  צריחי תותח 300 מ"מ  מגני תותח 100 מ"מ
 חימוש:  תותח קאנֵה 320 מ"מ  12 תותחי "4.7  16 תותחי 6 ליטראות  6 תותחי 1 ליטרה  4 צינורות טורפדו 356 מ"מ
"על סיפון המצושימה בקרב" 1894, עם תותח הקאנה הענק
מצושימה (ביפנית: 松島) הייתה סיירת ממוגנת של הצי הקיסרי היפני ונתנה את שמה לסדרה של שלוש סיירות מוגנות, הנקראות על שם שלושת הנופים של יפן: מצושימה, אמאנוהשידאטה ואיצוקושימה.
רקע

לקראת מלחמת סין–יפן הראשונה ייעצו יועצים צבאיים וימיים צרפתים ובראשם המהנדס הימי לואי-אמיל ברטן, לממשלת מייג'י לפתח צי קל של סיירות מוגנות מהירות על מנת להתמודד עם הצי הסיני. כלומר, במקום לפנות לדרך מסורתית של הקמת צי אוניות מערכה, עבורה לא היה לממשלה היפנית די משאבים, להשיג יתרון על ידי סיירות מהירות, קטנות (כ-90 מטר אורך, ו-4,000 טון הדחק) בעלות שריון פלדה קל ומצוידות בתותחים ימיים ארוכי טווח, בעלי קוטר קטן יחסית. לפי התכנון המקורי היה על הסיירת גם תותח קאנֵה גדול בן 320 מ"מ, עם אורך קנה של 12 מטרים ובמשקל של 67 טונות, שירה פגזים במשקל 350 ק"ג למרחק של 8 ק"מ, אלא שהרתע שלו וזמן טעינתו הארוך הפכו אותו לבלתי-מעשי בשימוש על כלי שיט קטן יחסית.
שירות > השקה

הסיירת נבנתה במספנות "החברה החדשה לנפחות ובניין" (Société Nouvelle des Forges et Chantiers) בסיין-סיר-מר שבדרום צרפת והגיעה לבסיס הימי בססבו ליד נגסאקי ב-19 באוקטובר 1892. הספינה יצאה מיד להפלגת השקה בת 7,000 מיילים ימיים ב-160 יום לאורך חופי סין, קוריאה ורוסיה.
שירות > במלחמת סין–יפן הראשונה

במלחמת סין–יפן הראשונה הייתה הסיירת אוניית הדגל של האדמירל סוקיוקי איטו ונטלה חלק חשוב בקרב נהר יאלו. בקרב זה התבררה חוסר התועלת שבתותח הקאנה הגדול שלה, שירה רק ארבע פעמים. באותו קרב ספגה הסיירת פגיעה ישירה בתא הטרפדות שלה, אך הפגז לא התפוצץ, גרם נזק בר-תיקון והרג ארבעה אנשי צוות ופגיעה שהרסה אחד מתותחי ה-120 מ"מ שלה והשביתה שלושה אחרים, הרגה 28 אנשי צוות ופצעה 68. ה"מצושימה" נסוגה מהקרב והועברה לתיקונים שארכו 26 יום, בסופם שבה הספינה לתפקוד בקרב לושונקואו וקרב וייהאיוויי כמפגיזת-חוף. לאחר קרב וייהאיוויי הגיעו נציגי סין הנכנעים לחתום על הסכם כניעתם על סיפון ה"מצושימה".
שירות > בין המלחמות

בעת מלחמת ארצות הברית–ספרד (1898) סיירה ה"מצושימה" בין טאיוואן לפיליפינים. בעת מרד הבוקסרים (1899-1900) עסקה בליווי שיירות אספקה לסין. לאחר שיפוצים ושיפור חימוש ב-1901 יצאה הספינה ב-1903 למסע ניווט ארוך מדרום-מזרח אסיה לאוסטרליה. באותה עת שופר הצי הקיסרי היפני ונוספו לו אניות מערכה וסיירות חדישות שהפכו את ה"מצושימה" למיושנת.
שירות > מלחמת רוסיה–יפן

בעת מלחמת רוסיה–יפן שובצו שלוש סיירות סדרת מצושימה לצי המילואים היפני השלישי בצושימה למשימת סיור במצר קוריאה. במאי 1904 ליוותה הסיירת שיירת אספקה לפורט ארתור. בקרב הים הצהוב הייתה איטית מדי על מנת לעקוב אחר הצי הרוסי ולבסוף הוצבה בנמל הקודאטה שבאי הונשו על מנת לאבטח את מצר צוגרו ולאכוף את המצור על פורט ארתור. בקרב צושימה באה ה"מצושימה" במגע קרבי עם הסיירת הרוסית אברורה, אך נפגעה במנגנון ההיגוי שלה ונאלצה לסגת. ביולי-אוגוסט 1905 הייתה אוניית הדגל של האדמירל שיגטו דווה בפלישה היפנית לסחלין.
סוף דרכה

עם סיום מלחמת רוסיה–יפן שבה הסיירת לתפקידה כספינת תרגול למסעות ניווט ארוכים של האקדמיה הימית הקיסרית.
ב-30 באפריל 1908 אירע ליד טאיוואן פיצוץ במחסן התחמושת של הספינה. הספינה שקעה ויחד עמה צוות בן 350 איש, 206 מתוכם מצאו את מותם.
הערות שוליים

↑  תותחי קאנה
ממלכת פינלנד

ממלכת פינלנד (בפינית: Suomen kuningaskunta; בשוודית: Konungariket Finland) הייתה ניסיון כושל להקים מונרכיה בפינלנד בעקבות הכרזת העצמאות הפינית מרוסיה בדצמבר 1917 ומלחמת האזרחים הפינית בינואר–מאי 1918. הלבנים המנצחים בפרלמנט של פינלנד החלו בתהליך הפיכת פינלנד לממלכה והקמת מלוכה. למרות שהמדינה הייתה ממלכה חוקית במשך למעלה משנה שבראשה עמד עוצר, המלך הנבחר מעולם לא שלט ואף לא הגיע לפינלנד בעקבות תבוסת הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, וניצחונות הרפובליקאים בבחירות הבאות הביאו לכך שהמדינה הפכה לרפובליקה.
היסטוריה

במהלך מלחמת האזרחים הפינית של 1918, האדומים הפינים שהיו ביחסי ידידות עם רוסיה הסובייטית נלחמו בלבנים הפינים שכוננו ברית עם האימפריה הגרמנית. סיוע ישיר של דיוויזיית הים הבלטי הגרמני סייע ללבנים שניצחו במלחמה. הממשלה הזמנית שהוקמה לאחר הכרזת העצמאות של פינלנד נטתה מאוד לעבר הימין הפיני וכללה מספר מונרכיסטים. הפרלמנט גיבש תוכניות להקמת מלוכה פינית על התיאוריה המשפטית לפיה החוקה השוודית מ-1772 עדיין בתוקף, אך התקיים אינטרגנום מורחב ללא שליט בפועל על כס המלוכה. פרידריך קרל, נסיך הסן נבחר לכס פינלנד ב-9 באוקטובר 1918 על ידי הפרלמנט הפיני, אך הוא מעולם לא נטל את התפקיד בפועל ולא נסע לפינלנד. זמן קצר לאחר הבחירות, מנהיגים פיניים, כמו גם האוכלוסייה, הבינו באיחור את המצב החמור שבו נמצאים בעלי בריתם הגרמניים, והחכמה של בחירת נסיך גרמני למנהיגם החדש כאשר גרמניה עומדת להפסיד במלחמת העולם הראשונה הוטלה בספק. גרמניה עצמה הפכה לרפובליקה והדיחה את הקיסר וילהלם השני, וחתמה על הסכם שביתת נשק עם בעלות הברית בנובמבר. המעצמות המערביות המנצחות הודיעו לממשלת פינלנד כי עצמאותה של פינלנד תוכר רק אם תבטל את בריתה עם גרמניה. כתוצאה מכך, בדצמבר 1918 ויתר פרידריך קרל על כס המלוכה ודיוויזיית הים הבלטי הגרמנית נסוגה מפינלנד. בבחירות במרץ 1919, כשהשמאל הפיני והסוציאליסטים הצביעו, זכו הרפובליקנים בניצחון מוחץ. מעמדה של פינלנד כרפובליקה אושר בחוקה הפינית של 1919.
פרידריך קרל, נסיך הסן
מפרץ התקווה

| --- | --- |

ספינות שטות במפרץ התקווה
 מידע כללי
 מיקום:  חצי האי טריניטי שבחצי האי האנטארקטי
 סוג:  מפרץ 
 מידות
 אורך:  5 ק"מ
 רוחב ממוצע:  3.7 ק"מ
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  63°23′00″S 56°59′00″W﻿ / ﻿63.3833°S 56.9833°W﻿ / -63.3833; -56.9833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ התקווה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ התקווה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ התקווה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ התקווה
 
מפרץ התקווה או מפרץ הואופ (באנגלית: Hope Bay; בספרדית: Bahía Esperanza) הוא מפרץ בחצי האי טריניטי שבקצהו הצפוני של חצי האי האנטארקטי.
אורכו של המפרץ 5 קילומטרים; רוחבו של המפרץ 3.7 קילומטרים.
המפרץ נפתח אל המצר האנטארקטי.
אתר ציפורים מיוחד

המקום מהווה מוקד רבייה לציפורים מהחשובים בעולם. במקום נמצאת אוכלוסיית פינגווין אדלי מהגדולות בעולם, כ-125,000 זוגות. במקום מקננים גם: פינגווין לבן אוזן, חמסן חום, שחפית ארקטית, יסעורון וילסון, שחף דומניקני וכיאוניס לבן, ועל כן המפרץ הוכרז כאזור ציפורים בעל חשיבות.
היסטוריה > גילוי ומיפוי המפרץ

המפרץ התגלה ב-15 בינואר 1902, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
המשלחת שספינתה "אנטארקטיק" טבעה, שהתה במהלך החורף של שנת 1902 במקום, ומכאן שמו.
היסטוריה > בסיסי מחקר

לחופי המפרץ שוכן בסיס אספרנסה הארגנטינאי, כמו גם בסיס מחקר אורוגוואיני (ECARE), שבמקור שימש כבסיס D של משלחת המחקר הבריטית, והועבר לידי אורוגוואי בשנת 1997.
במפרץ נורו לראשונה יריות בהיסטוריה של אנטארקטיקה, כאשר בשנת 1952 חיילים ארגנטינאים ירו לעבר צוות מחקר בריטי. ארגנטינה התנצלה על המקרה, והודיעה כי השעתה את מפקד הכוח.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  רשימת אזור ציפורים מיוחד חשובים באנטארקטיקה, ע' 133.
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות באנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| ארץ גרהאם | כף אוונסן • האי בייטס • מפרץ הואופ (מפרץ התקווה) • כף וולסטון • מצוקי מאדר • האי מוריי |  |
| איי שטלנד הדרומיים | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
| ארץ המלכה מוד | חצי האי ריסר-לארסן • חוף הנסיכה ראגנהילד |  |
| איי אורקני הדרומיים | חצי האי ווטסון • נקודת מרטין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583610505171  LCCN: sh2010010022