stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המטבח הערבי
טכניקות > יישום

למטבח הערבי מספר שיטות בישול אופייניות:
בישול על אש פתוחה או גחלים (מנגל): טכניקה זו משמשת לצליית בשרים, להכנת פיתות (באמצעות סג') ולבישול איטי בעזרת כלים כדוגמת טאג'ין. בשרים כמו כבש, עוף ודגים נצלים ישירות או לאחר עיבודם לשישליק או קבב. מכיוון שהרקע של המטבח אינו כולל אפשרות לקירור או אחסון מוצרים מן החי, הבשרים נצלים טריים מאוד – קרוב מאוד לאחר השחיטה, ונצלים לדרגת "עשוי היטב".
חוסר היכולת לקרר משפיע מאוד גם על מוצרי החלב: מוצרי חלב נאכלים טריים (כמו יוגורט או לבנה) או מיובשים.
הכנת ירק: טכניקת בישול של ירקות מיועדת לנצל ככל הניתן את העונתיות שלהם. ירקות טריים נחתכים לסלט ונאכלים כמות שהם ללא תיבול. מכאן ואילך קיימת שלביות קבועה המותאמת לרמת הטריות של הירק, כאשר כל שלב מתווסף על השלב הקודם לו: בשלב הראשון מתובל הירק במלח ופלפל שחור. השלב הבא הוא תיבולו בשמן זית, לאחר מכן מיץ לימון. השלב הבא הוא הוספת בצל מטוגן. בשלב הבא הירק עובר בישול, הוספת קמח לתבשיל ולבסוף גם ביצים. אמירה רווחת היא שבתהליך הבישול המלא ניתן להכין למאכל גם ענפים של זית.
טכניקה נפוצה נוספת היא מילוי – המטבח הערבי עשיר במאכלים ממולאים, הן ירקות והן בשרים.
כלים

במטבח הערבי ישנם מספר כלי בישול מסורתיים המשמשים להכנת מנות אופייניות, כאשר כל כלי תורם ליצירת טעמים ומרקמים ייחודיים. כמה מהכלים המייחדים את המטבח הערבי:
טאבון – תנור חימר מסורתי בצורת כיפה המשמש לאפיית לחמים כמו פיתה, לאפות ומאפים שונים. הטאבון מחמם את המאכלים בטמפרטורה גבוהה מאוד, מה שמקנה ללחם קרום פריך ומרכז רך.
טאג'ין – כלי חרס עם מכסה קוני המיועד לבישול איטי של תבשילים. צורת המכסה מאפשרת לאדים להצטבר ולחזור לאוכל, ובכך לשמור על הלחות. השימוש בטאג'ין נפוץ במיוחד במטבח המרוקאי והצפון-אפריקאי להכנת מנות כמו טאג'ין כבש או עוף.
קוסקוסייר – כלי דו-קומתי המיועד להכנת קוסקוס. הסיר התחתון מיועד לבישול מרק או תבשיל, והחלק העליון (מנוקב בחורים) משמש לאידוי גרגרי הקוסקוס מעל התבשיל, תוך ספיגת טעמים.
סאג' – פלטת מתכת עגולה וקמורה המשמשת בעיקר להכנת פיתות, לאפות ודומיהן. הסאג' מאפשר אפייה מהירה של בצקים שטוחים, תוך קבלת קרום פריך ועדין.
עלי ומכתש – כלי מסורתי לכתישת תבלינים, עשבי תיבול ושום.
גלריה > מאכלים

סלט חומוס
לבנה
חלווה עם פיסטוקים
קובה
שישקבב
גלריה > כלים

מתקן שווארמה
טאג'ין
סאג'
טאבון
ביאורים

↑  בשר שלא עבר יישון, תהליך המצריך סביבה קרה לאורך זמן, אינו מתאים לדרגות צליה נמוכות יותר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560231105171  LCCN: sh85031782  LNB: 000113517
הריגת עובדי המטבח המרכזי העולמי

| חלק ממלחמת חרבות ברזל |
| --- | --- |

 תאריך:  1 באפריל 2024
 תאריך עברי:  כ"ג באדר ב' תשפ"ד
 מקום:  דיר אל-בלח, רצועת עזה
 מטרה:  שיירת סיוע של WCK שנחשדה בטעות כמחבלים
 קואורדינטות:  31°24′43″N 34°19′23″E﻿ / ﻿31.411805555556°N 34.323111111111°E﻿ / 31.411805555556; 34.323111111111
 סוג:  תקיפת כטב"ם עקב זיהוי שגוי
 נשק:  הרמס 450
 הרוגים:  7
 מבצע:   צבא הגנה לישראל
 he
 
הריגת עובדי המטבח המרכז העולמי התרחשה ב-1 באפריל 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל, כאשר צה"ל הרג שבעה ממתנדבי המטבח המרכזי העולמי (WCK).
שלושה מההרוגים נסעו בכלי רכב של הארגון, ונהרגו באמצעות ירי מכלי טיס בלתי מאוישים. חיל האוויר הישראלי שיגר שלושה טילים מכטמ"ם מדגם הרמס 450 לעבר שלוש מכוניות נוסעות של המטבח המרכזי העולמי. כלי הרכב נסעו במסלול שהיה מאושר ומתואם מראש עם צה"ל. ניצולי התקיפה הראשונה הזעיקו את צה"ל ועברו למכונית אחרת של הארגון, שנפגעה אז מטיל שני. הפצועים נישאו לאחר מכן לרכב שלישי, שבו נפגעו מטיל שלישי. כל שבעת עובדי הסיוע נהרגו, וגופותיהם נשלחו לבית החולים שוהדא אל-אקצא שם נקבע מותם. בין ההרוגים היו נהג פלסטיני וארבעה עובדים בעלי אזרחות זרה.
עובדי הסיוע עבדו בחלוקת מזון בצפון רצועת עזה, הסובלת מרעב וממשבר הומניטרי שהחריף מאז תחילת מלחמת חרבות ברזל. הקבוצה, אחת מקבוצות חלוקה רבות, הייתה בדרכה חזרה לגבול מצרים, לאחר שעסקה בהעברת 100 טון סיוע למחסן בדיר אל-בלח.
התקיפה הביאה להפסקת הפעילות של המטבח המרכזי העולמי ברצועת עזה במשך כחודש, וגררה גינויים מצד מדינות ברחבי העולם.
תחקיר של צה"ל העלה כי בעקבות זיהוי חמושים על חלק מכלי הרכב על ידי חטיבת הנח"ל, זוהתה השיירה באופן שגוי כשיירה של מחבלים שהשתלטו על משאיות הסיוע, מה שהביא לתקיפתה.
רקע

עם תחילת מלחמת חרבות ברזל באוקטובר 2023, הציע ארגון המטבח המרכזי העולמי סיוע לשני הצדדים. בישראל פעל הארגון בתחילת המלחמה לאספקת ארוחות לקהילות שפונו. בתגובה למשבר הומניטרי בעזה שהתהווה במהלך המלחמה, החל הארגון בהעברת משלוחי מזון לעזה דרך הים, עקב הקושי לספק מזון דרך מעברי הגבול. המשלוחים יצאו מקפריסין על גבי דוברות שנגררות על ידי אונייה של הארגון. המשלוחים, בני מאות טונות כל אחד, החלו להגיע ב-16 במרץ 2024, בשיתוף עם הארגון Proactiva Open Arms שביצע מסירות ימיות. נכון לתחילת מרץ 2024, סיפק הארגון מעל 32 מיליון ארוחות.
תחקיר צה"ל לאירוע

מדו"ח ביניים שפרסם צה"ל, עלה כי 8 משאיות עם ציוד יצאו לעבר מחסני הארגון ברצועה. במהלך התנועה חברו לשיירה רכבי ליווי שבהם זוהו כמה חמושים פלסטינים. חלק מהחמושים עלו על המשאיות ומאחת מהן בוצע לכאורה ירי. הליווי החמוש המשיך עם השיירה עד למחסן, ומשם רכבי הליווי המשיכו דרומה. בדרכם לעבר רפיח הותקפו שלושת רכבי הליווי על ידי ישראל, לאחר שזוהו בטעות כמחבלים על ידי לוחמי חטיבת הנח"ל, שטעו לסבור כי הם אנשי חמאס המנסים להשתלט על משאיות הסיוע ההומניטרי.
עוד עלה בתחקיר כי התקיפה בוצעה תוך קבלת החלטות שגויות מצד חטיבת הנח"ל, בניגוד להוראות הפתיחה באש ומבלי שהייתה "הפללה" (מידע מאומת) על כך שמדובר במחבלים. במסגרת התחקיר התבררו מספר תקלות: נסיעת עובדי הסיוע בשיירה תואמה עם צה"ל, אך התיאום לא עבר מהדרגים הגבוהים (הפיקוד והאוגדה) לדרגי השטח (החטיבה). ⁠הרכבים הותקפו למרות שלא הייתה ודאות שמדובר במחבלים, אלא הערכה בלבד של אנשי מפקדת החטיבה.
הרמטכ"ל החליט לרשום נזיפה פיקודית למפקד פיקוד הדרום, האלוף ירון פינקלמן, נזיפה פיקודית למפקד אוגדה 162, תא"ל איציק כהן, נזיפה פיקודית למפקד חטיבת הנח"ל, אל"ם יאיר צוקרמן. בנוסף החליט להדיח את ראש מטה חטיבת הנח"ל אל"ם במיל' נוחי מנדל, ואת מפקד הסיוע של הנח"ל בדרגת רב-סרן.
מסקנות נוספות של צה"ל בתחקיר היו לסמן במדבקות תרמיות רכבי סיוע של ארגונים בינלאומיים, שכן המדבקה שהייתה על גגות הרכבים עם לוגו WCK לא זוהתה על ידי הכטב"מים התוקפים בשל החושך בשעת הלילה; וש⁠צה"ל יכנס את הארגונים הבינלאומיים הרלוונטיים שפועלים ברצועה (למעט אונר"א) כדי לדון איתם בדרכים נוספות לשמור על אנשיהם הפועלים ברצועה.
תגובות

ישראל ישראל :
צבא הגנה לישראל צבא הגנה לישראל: צה"ל לקח אחריות על התקרית, אמר שהיא לא נעשתה בכוונת מכוון ושהיא תיחקר.
ראש ממשלת ישראל ראש ממשלת ישראל: ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, פרסם באנגלית בחשבון הטוויטר שלו: "ישראל מצטערת מאוד על התקרית הטרגית שגבתה את חייהם של שבעה עובדי סיוע הומניטרי. ליבנו עם משפחותיהם ומדינות הולדתם. צה"ל עורך חקירה מהירה ושקופה ואנו נפרסם את ממצאינו".
נס הנשיא נשיא מדינת ישראל: בשיחה עם מיסד הארגון חוסה אנדרס, הביע הנשיא, יצחק הרצוג, את צערו העמוק ואף התנצל על מותם הטרגי של צוות העובדים ברצועת עזה. ואמר שצה"ל יחקור את ההרג לעמוק.
שר האוצר ושר במשרד הביטחון בצלאל סמוטריץ' מתח ביקורת על החלטת הרמטכ"ל להדיח את רמ"ט חטיבת הנח"ל אל"ם מנדל.
ארצות הברית ארצות הברית : נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, גינה את המתקפה ואמר כי הוא "זועם ושבור לב", מתח ביקורת על ישראל על כך ש"לא עשתה מספיק כדי להגן על עובדי סיוע המנסים לספק עזרה נחוצה נואשות לאזרחים", תוך שהוא טוען כי ארצות הברית הפצירה בישראל שוב ושוב להילחם בחמאס ולתת לסיוע הומניטרי לעבור, כדי למנוע אבדות אזרחיות.
מזכיר ההגנה של ארצות הברית לויד אוסטין אמר בשיחה עם שר הביטחון הישראלי יואב גלנט: "ארצות הברית דורשת מישראל לנקוט צעדים משמעותיים להגן על עובדי סיוע ואזרחים פלסטינים בעזה". עוד אמר אוסטין כי בארצות הברית מצפים מישראל לערוך "חקירה מהירה ושקופה ולהציג את מסקנותיה בפומבי".
בריטניה בריטניה :
ראש ממשלת בריטניה רישי סונאק שוחח עם בנימין נתניהו וגינה את ההרג.
משרד החוץ הבריטי הודיע על זימון שגרירת ישראל בלונדון ציפי חוטובלי לשיחה.
קנדה קנדה: שרת החוץ של קנדה קראה לחקירה מלאה, כולל על הריגתו של אזרח קנדי.
פולין פולין :
ראש ממשלת פולין דונלד טוסק אמר לראש הממשלה נתניהו: "אתם מעמידים את הסולידריות הזאת [של פולין עם ישראל] במבחן ממש קשה" וגם אמר שמדינת ישראל צריכה לשלם פיצויים למשפחות ההרוגים.
משרד החוץ הפולני הזמין את שגריר ישראל בפולין יעקב ליבנה.
הערות שוליים

↑  אבנר גבריהו, ככל שמתבהרת התמונה של מה שקורה בעזה, כך היא נעשית אפלה, באתר "שיחה מקומית", 7 באפריל 2024
↑  "Gaza aid convoy strike: What we know" (באנגלית). 2024-04-02. נבדק ב-2024-04-04.
↑  DF Drone Bombed World Central Kitchen Aid Convoy Three Times, Targeting Armed Hamas Member Who Wasn't There
↑  Bernard Keane, Murder of Zomi Frankcom leaves Albanese's 'social cohesion' flailing, Crikey, ‏2 באפריל 2024 (באנגלית)
↑  Israel acknowledges killing 7 aid charity workers in ‘tragic, unintentional’ airstrike, The Times of Israel, ‏2 באפריל 2024
↑  Gaza medical officials say Israeli strike kills 4 foreign aid workers, driver after delivering food, AP News, ‏1 באפריל 2024 (באנגלית)
↑  IDF chief apologizes as details emerge of strike that picked off Gaza aid cars one by one
↑  "7 WCK team members killed in Gaza". World Central Kitchen (באנגלית אמריקאית). 2024-04-02. נבדק ב-2024-04-02.
↑  Five aid workers with World Central Kitchen killed in Israeli strike Times of Israel
↑  שני לוחמי מילואים נפלו בקרב במרכז רצועת עזה, באתר זמן ישראל, 29 באפריל 2024
↑  יואב זיתון, הרמטכ"ל: הרג עובדי הסיוע - מזיהוי שגוי. ביידן: ישראל לא עשתה די כדי להגן עליהם, באתר ynet, 3 באפריל 2024
↑  לילך שובלשירית אביטן כהן, הרג פעילי ארגון הסיוע בעזה: צה"ל קיבל אחריות על הירי לעבר השיירה, באתר www.israelhayom.co.il
↑  מהו ארגון 'המטבח העולמי המרכזי', ששבעה מפעיליו נהרגו בתקיפת צה"ל בעזה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 באפריל 2024
↑  The first maritime humanitarian aid shipment to Gaza has been unloaded on to the shore.
↑  https://wck.org/news/aid-boat-offloads-in-gaza, World Central Kitchen (באנגלית אמריקאית)
↑  José Andrés's World Central Kitchen, Central to U.S. Gaza Aid Plan, Aims to Ramp Up, New York Times, March 7, 2024
1 2  הרג פעילי ארגון הסיוע בעזה: צה"ל קיבל אחריות על הירי לעבר השיירה, באתר ישראל היום, 2 באפריל 2024
↑  הודעת דובר צה"ל
↑  שי לוי, ‏ירי בניגוד לנהלים: הדחות בצה"ל בעקבות הריגת אנשי הסיוע ההומניטרי בעזה, באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2024
↑  בלינקן על תחקיר הרג עובדי הסיוע: "נבחן את הבדיקה, ישראל לקחה אחריות", באתר ynet, 5 באפריל 2024
1 2  יואב זיתון, איתמר אייכנר, 3 טילים מכטב"ם, בניגוד להוראות וללא אישור: שרשרת הכשלים בהרג עובדי הסיוע - והקצינים שיודחו, באתר ynet, 5 באפריל 2024
↑  סמוטריץ' חושף את שם הסרוג שהודח וזועם: "הרמטכ"ל הפך אותו לשעיר לעזעזל",  באתר כיפה, 5 באפריל 2024
↑  "Biden 'outraged' over Israel strike on World Central Kitchen staff in Gaza" (באנגלית). 2024-04-02. נבדק ב-2024-04-04.
1 2 3 4 5 6  N12, ‏"מספיק": גובר הזעם נגד ישראל בעקבות הרג עובדי הסיוע, באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2024
קאסר אל-יהוד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר ארכאולוגי, יישוב 
 מיקום:  יריחו (נפה) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
 קואורדינטות:  31°50′14″N 35°32′47″E﻿ / ﻿31.8370932°N 35.5464968°E﻿ / 31.8370932; 35.5464968
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) קאסר אל-יהוד(למפת הרי ירושלים רגילה) קאסר אל-יהוד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קאסר אל-יהוד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קאסר אל-יהוד
 
קאסר אל-יהוד (בערבית: قصر اليهود, תעתיק מדויק: קצר אליהוד; מילולית: "ארמון היהודים") הוא המקום שבו, על פי המסורת היהודית, חצו בני ישראל את נהר הירדן בכניסתם לארץ כנען. בבית עברה השוכנת מול קאסר אל-יהוד, על הגדה המזרחית של נהר הירדן, הטביל, על פי המסורת הנוצרית, יוחנן המטביל את ישו ואת מאמיניו, ואתר הטבילה נחשב כשלישי בקדושתו בעולם הנוצרי, לאחר כנסיית המולד בבית לחם וכנסיית הקבר הקדוש בירושלים. עוד מקובל לזהות באתר את המקום בו נפרד אליהו מאלישע ועלה במרכבות האש השמיימה.
קאסר אל-יהוד שוכן בחלקו הדרומי של נהר הירדן, 10 ק"מ מזרחית ליריחו ודרומית לגשר אלנבי. השם "קאסר אל-יהוד" הוא אחד השמות שניתנו לכנסיית יוחנן המטביל שבאתר, על שום צורתה המפוארת, אך הוא משמש את המתחם כולו. המתחם משתרע על פני שטח של 329 דונם השייכים לכנסייה היוונית אורתודוקסית.
היסטוריה

לאורך השנים נבנו לאורך גדתו המערבית של הירדן מנזרים ובתי הארחה לשימושם של הצליינים שהגיעו לטבול במקום. ריבוי המנזרים במקום הקנה לו את הכינוי "ארץ המנזרים".
הכנסייה הראשונה שהוקמה בקאסר אל-יהוד, כנסיית יוחנן המטביל, נבנתה בתקופה הביזנטית (ככל הנראה בסוף המאה החמישית או בראשית המאה השישית). יסודותיו של המבנה המשמש אותה כיום נבנו במאה ה-12, והוא שופץ על ידי הכנסייה היוונית-אורתודוקסית בשנות ה-50 של המאה ה-20. בשל המבנה המבוצר שלה ומיקומה הגבוה, נהנתה הכנסייה מביטחון יחסי, ולכן שימשה גם כבית הארחה לצליינים.
בתקופה העות'מאנית, כאשר הצטמצם מנהג הטבילה בירדן לכנסיות המזרחיות והשלטונות העניקו את חסותם לטקסי טבילה על הגדה המזרחית של הנהר, ננטשו המנזרים בהדרגה.
בתקופת המנדט הבריטי מכרו הבריטים לכנסיות השונות חלקות אדמה לאורך הירדן תמורת 10 ליש"ט ובעקבות זאת התחדשה התיירות ליריחו ולאתר, ומנזרים חדשים הוקמו במקום. בין כנסיית יוחנן המטביל לבין אתר הטבילה עצמו הוקמו קפלות פרנציסקניות, ומדרום לאתר הטבילה, לאורך הנהר, נבנו מנזרים וכנסיות נוספים, ובהם מנזר סורי, מנזר קופטי, קפלה רוסית, מנזר חבשי ("דיר אל-חבש") וכנסייה רומנית.
מצבם של המבנים הידרדר בעקבות רעידת אדמה ב-1956, ובמלחמת ששת הימים, כאשר השתלטה ישראל על אזור המנזרים, הם ננטשו מיושביהם. האזור הוגדר כשטח צבאי סגור והגישה אליו לא התאפשרה עוד, בעקבות פיגועים רבים שאירעו בו ובעקבות מרדפים רבים של כוחות צה"ל אחרי מחבלים שחדרו לישראל מירדן, האזור כונה ארץ המרדפים. גדר מערכת נמתחה ממערב למתחם, ולאורכה הוטמנו מוקשים.
האתר שהיה שוקק חיים התרוקן ממבקרים. כחלופה למקום, הוקם ב-1981 אתר הטבילה ירדנית מדרום לכנרת.
בשנות השמונים של המאה ה-20 חודשו טקסי הטבילה באתר בעקבות בקשת הפטריארכיה היוונית, ועם הזמן חידשו עדות נוצריות אחרות את הנוהג. מדי שנה ב-18 בינואר חוגגת הכנסייה היוונית אורתודוקסית את חג ההתגלות במקום. מיסה יוונית-אורתודוקסית נוספת מתקיימת בקאסר אל-יהוד מספר ימים לפני הפסחא.
בבית עברה שמצידו המזרחי של הנהר, הנמצא בריבונות ירדנית, נבנו מספר כנסיות החל בשלהי המאה ה-20. האזור פותח באופן משמעותי והוקמה בו תשתית תיירותית נרחבת.
לקראת ביקור האפיפיור בישראל בשנת 2000 ביצעה רשות הטבע והגנים עבודות באזור, שאפשרו את הגישה לנהר, ועבודות מקיפות יותר נערכו באתר בשנת 2003, לאחר שהירדן עלה על גדותיו וסחף חלק מהמבנים באתר.
בשנת 2011 נפתחה למבקרים גישה לאתר הטבילה ולנהר ללא צורך בתיאום מראש.
בקרבת האתר נמצא מוצב נטוש שעבר הסבה ומשמש בית לעטלפים אוכלי חרקים.
לנוחיות המבקרים הוצבה מצלמה בתוך המוצב ומסך מציג את המתחולל בפנים ללא הפרעה לעטלפים.
בשנת 2017 הגיעה לראשונה קבוצת מתנדבים בהובלת עוזי דיין לקאסר אל-יהוד והציע לחזור לקרוא למקום בשמו העברי – מעברות הירדן. בשנת 2018 בתאריך י' בניסן הגיעו למקום כ-1,000 איש.
היסטוריה > פינוי המוקשים

ב-2016 החל תהליך פינוי המוקשים בשיתוף פעולה של הרשות לפינוי מוקשים וקרן HALO.
בדצמבר 2018 דווח שהסתיים פינוי המוקשים בשלושה מתוך שבעת המנזרים שמוקשו לאחר מלחמת ששת הימים. לאחר סיום העבודות צפויים המנזרים לחזור לידי הכנסיות, ולחזור לפעול לאחר שיפוץ.
במאי 2019 נערך פינוי שדה מוקשים נוסף במקום וביוני אותה שנה נפתח גם המנזר הרומני למבקרים.
פעם בשנה, נערכת צעדת "ראשוני ים המלח" והאתר נפתח לכניסת מבקרים ללא צורך בתיאום. בשאר ימות השנה, למעט כנסיית יוחנן המטביל, הדרך למנזרים עצמם סגורה למבקרים כי למרות פעולות הפינוי הנרחבות עדיין לא נוקו כל שדות המוקשים ועדיין קיים חשש לפגיעה מהם. ניתן להגיע לאתר רק בתיאום עם הרשות, כשהביקור כרוך בחציית גדר המערכת.
הקפלה הפרנציסקנית
הכנסייה האתיופית - דיר אל-חבש
כנסיית יוחנן המטביל
הכנסייה הרומנית
קפלה של הכנסייה הרוסית
הכנסייה הסורית
שער הכניסה לחלקה של הכנסייה הקופטית
שער הכניסה לחלקה של הכנסייה היוונית אורתודוקסית. מאחור הקפלה
פיזור הכנסיות באתר

השלטון הבריטי מכר לכנסיות השונות, לאחר הקמת המנדט, 8 חלקות להקמת הכנסיות (בנוסף לכנסיית יוחנן המטביל שהייתה קיימת זמן רב לפני כן). החלקות נפרשו ממערב לירדן לאורך שביל שמתפצל דרומה מהכביש הראשי היורד לירדן:
החלקה הצפונית ביותר שייכת לכנסייה היוונית אורתודוקסית. בניגוד לשאר החלקות חלקה זו נמצאת מצפון לכביש היורד לאתר הטבילה בירדן. מאחר שכנסייה זו החזיקה כבר את מנזר יוחנן המטביל נשאר רוב השטח ריק למעט תשתית לקפלה.
מייד מדרום לחלקה של הכנסייה היוונית אורתודוקסית ומדרום לכביש היורד לאתר הטבילה בירדן נמצאת החלקה של הכנסייה הקתולית, המסדר הפרנציסקני. החלקה נוקתה ממוקשים והיא מוקפת גדר ושער כניסה מרשים ובמרכזה קפלה ששופצה לאחרונה כשלקומה הראשונה ניתן להיכנס ומצידיה 2 גרמי מדרגות המאפשרים עלייה לגג. בעבר היה קיים בחצר מגדל מים אך הוא נהרס במסגרת פרויקט פינוי המוקשים.
החלקה הבאה נמצאת ממערב לשביל ושייכת לכנסייה הארמנית. הכנסייה לא מימשה את זכותה לבנות במקום. השטח לא נוקה ממוקשים.
מדרום לחלקה הארמנית וממערב לשביל נפרשת החלקה של הכנסייה הסורית-אורתודוקסית, גם היא ממערב לשביל. החלקה מוקפת גדר ובמרכזה מבנה מרשים. נכון ל-2022 שטח זה טרם נוקה ממוקשים ומטיילים מנועים מלבקר במקום.
מדרום לחלקה של הכנסייה הסורית וממערב לשביל נפרשת החלקה של הכנסייה הקופטית. רוב השטח כמעט ריק למעט שער הכניסה ומספר מבנים הצמודים לו. נכון ל-2022 שטח זה טרם נוקה ממוקשים ומטיילים מנועים מלבקר במקום.
מדרום לחלקה של הכנסייה הקופטית וממזרח לשביל נפרשת החלקה של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית. במרכז החלקה ניצבת קפלה כשעולי רגל וצליינים גרו באוהלים. נכון ל-2022 שטח זה טרם נוקה ממוקשים ומטיילים מנועים מלבקר במקום.
מדרום לחלקה של הכנסייה הרוסית וממזרח לשביל נפרשת החלקה של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית. החלקה עשירה במבנים כשבמרכזה כנסייה שהוקמה ב-1934 ובהיקפה בתי מגורים לצליינים. השטח נוקה ממוקשים וניתן לבקר בו.
מדרום לחלקה של הכנסייה האתיופית נפרשת החלקה של הכנסייה האורתודוקסית הרומנית. בחלקה כנסייה קטנה וכן מבנה מגורים בן שתי קומות. בתקופה בה היה האזור ממוקש וסגור לביקורים נורה פגז צה"לי על הכנסייה והרס חלקים גדולים ממנה. המקום נוקה ממוקשים ופתוח לביקורים.
ראו גם

בית עברה
לקריאה נוספת

ליאור חן, "נהר זורם ביניהם: מעשה ההתהוות של שלושה אתרי טבילה לאורך נהר הירדן", עבודת דוקטור, האוניברסיטה העברית. נובמבר 2018
שחר מגן, ארץ המנזרים, אחוזת בית (הוצאה לאור),2023.
הערות שוליים

↑  מיקומו של בית עברה (בית ברה) המקראי, מלשון מעברות (הירדן), נשמר ושוכן בסמוך למקום בו לפי המסורת חצו שבטי ישראל את הירדן בדרכם לארץ ישראל. המקום נזכר בשמו לראשונה בספר שופטים:

”וּמַלְאָכִים שָׁלַח גִּדְעוֹן בְּכָל הַר אֶפְרַיִם לֵאמֹר: רְדוּ לִקְרַאת מִדְיָן וְלִכְדוּ לָהֶם אֶת הַמַּיִם עַד בֵּית בָּרָה וְאֶת הַיַּרְדֵּן, וַיִּצָּעֵק כָּל אִישׁ אֶפְרַיִם וַיִּלְכְּדוּ אֶת הַמַּיִם עַד בֵּית בָּרָה וְאֶת הַיַּרְדֵּן.” (ספר שופטים, פרק ז', פסוק כ"ד)
↑  ספר יהושע, פרק ג', פסוק י"ג
↑  רשות הטבע והגנים
↑  ספר מלכים ב', פרק ב', פסוק ח'
↑  זיו ריינשטיין, טבילה כל השנה: קאסר אל-יהוד נפתח לציבור, באתר ynet, 12 ביולי 2011
↑  אריאל בולשטיין, לשנה הבאה במעברות הירדן, באתר ישראל היום, 25 במאי 2018
↑  פעילותה של קרן HALO לפיוני המוקשים, באתר הקרן
↑  לאחר 50 שנים: אתר "ארץ המנזרים" שנסגר לאחר מלחמת ששת הימים ייפתח מחדש, באתר מעריב אונליין, 9 בדצמבר 2018
↑  עמי רוחקס דומבה, ‏כוחות הנדסה בשיתוף רלפ"מ פינו מוקשים בקאסר אל-יהוד, באתר "IsraelDefense‏", 26 במאי 2019
↑  בזכות פינוי המוקשים, המנזר הרומני ב'ארץ המנזרים' פתוח למבקרים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 ביוני 2019
↑  גלעד כרמלי, "היום נטוש, אבל פעם היה פה שוקק חיים": ביקרנו ב"ארץ המנזרים", באתר ynet, 2 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575144505171  VIAF: 71144647647833107842   WorldCat (עם VIAF): 71144647647833107842 
הפטריארך תיאופילוס השלישי מירושלים מגיע לקאסר אל-יהוד לעריכת המיסה, 31 במרץ 2010
רציף הטבילה בקאסר אל-יהוד. סרט הסימון הלבן בנהר מסמן את הגבול בין ירדן לישראל ובצד השני של הנהר נראית הכנסייה הראשונה שהקימו הירדנים באתר
חיילי הצבא המלכותי הירדני בקאסר אל יהוד
מפה בריטית מ-1934 המראה את הפרישה של חלק מהכנסיות ממערב ומדרום לאתר הטבילה. בתקופת המנדט נבנה השביל לכנסיות ליד מנזר סינט ג'ון (יוחנן המטביל). לאחר קום המדינה סלל צה"ל שביל שתחילתו מזרחית למנזר (הקו הכחול המקווקו מסמן את השביל הנוכחי)
ישראל צנטנר

ישראל צנטנר (25 בדצמבר 1898, פולין – 1 באוקטובר 1976) היה קומוניסט ישראלי, רב-סמל בגדוד הפולני בבריגדות הבין-לאומיות במלחמת האזרחים הספרדית ובמלחמת העולם השנייה. מחבר ומו"ל של הספר ממאדריד עד ברלין: לוחמים ארץ-ישראלים בעד החופש שלהם, ושלנו..
לקריאה נוספת

מכאן למדריד: המתנדבים הארץ-ישראלים לבריגדות הבין-לאומיות בספרד, 1938-1936, הוצאת מוזיאון ארץ ישראל ויד יצחק בן-צבי, 2012
דן יהב, גם אלה בגיבורים: לוחמים ומתנדבים ארצישראלים ב"בריגדות הבינלאומיות" בספרד (1938-1936), הוצאת צ'ריקובר, 2007
ישראל צנטנר, ממאדריד עד ברלין: לוחמים ארץ-ישראלים בעד החופש שלהם, ושלנו, הוצאה עצמית, 1966
שמואל דותן, אדומים: המפלגה הקומוניסטית בארץ ישראל, הוצאת שבנא הסופר, 1991
רות לוין, הישרים היו איתה: ספרד 1936–1939, הוצאת אפקים, 1987
הערות שוליים

↑  ישראל צנטנר, ממאדריד עד ברלין: לוחמים ארץ-ישראלים בעד החופש שלהם, ושלנו (תל אביב: ישראל צנטנר, 1966).
1 2  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 42.
↑  לעניין סילוק הפועלים הערבים ראו גם דן יהב, גם אלה בגיבורים: לוחמים ומתנדבים ארצישראלים ב"בריגדות הבינלאומיות" בספרד (1938-1936) (תל אביב: דן יהב, 2008), עמ' 136.
↑  לתולדות המפלגה הקומוניסטית בא"י-פלשתינה, ראו שמואל דותן, אדומים: המפלגה הקומוניסטית בארץ ישראל (כפר סבא: שבנא הסופר, 1991).
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 45.
↑  לעניין הלחץ הבריטי על חברי הפק"פ ראו ניר אריאלי, "התנדבות מכורח הנסיבות? הדילמה של הקומוניסטים היהודים בארץ-ישראל ומלחמת האזרחים בספרד", בתוך מכאן למדריד: המתנדבים הארץ-ישראלים לבריגדות הבין-לאומיות בספרד, 1938-1936 (תל אביב: מוזיאון ארץ ישראל, 2012).
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 46.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 47.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 60.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 86.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 105.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 130.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 150.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 161.
↑  "A short history of the republican exile: the big exodus of 1939", e-xiliad@s.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 175.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 184.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 204.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 205.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 209.
↑  צנטנר, ממאדריד עד ברלין, עמ' 214.
↑  "במלאת 50 שנה למלחמת האזרחים בספרד מעמיד יגאל תומרקין אנדרטת-זיכרון לסולידריות ולתיקווה שחלפו מן העולם", העולם הזה, 15.2.1989, עמ' 27-26.
↑  "מועמדי המפלגה הקומוניסטית הישראלית ובלתי-מפלגתיים לוועידה ה-8 של הסתדרות הפקידים" קול העם, 12.5.59, עמ' 4.
↑  ראו לדוגמה ישראל צנטנר, "ספרד המעונה – ספרד הלוחמת (24 שנים למלחמת ספרד)", קול העם, 15.7.1960, עמ' 3.
↑  ישראל צנטנר באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460821405171  VIAF: 44148874716949622859   WorldCat (עם VIAF): 44148874716949622859
ת"ס אליוט

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1888 ארצות הברית סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בינואר 1965 (בגיל 76) הממלכה המאוחדת לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Thomas Stearns Eliot 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  הממלכה המאוחדת מזרח קוקר (אנ')
 מקום מגורים:  Ash Street, סנט לואיס, מיזורי 
 מקום לימודים:  סורבון, אקדמיית מילטון, הרווארד קולג', מרטון קולג', אוניברסיטת הרווארד, Eliot House 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  שירה, ביקורת ספרות 
 זרם ספרותי:  ספרות מודרניסטית 
 יצירות בולטות:  ארץ הישימון, ארבעה קוורטטים 
 תקופת הפעילות:  מ-1915 
 הושפע מ:  דנטה אליגיירי, שארל בודלר, ויליאם שייקספיר, ויליאם בטלר ייטס, אוולין אנדרהיל, ריצ'רד קרשו, שארל מוראס, ג'ון מילטון, צ'ארלס דיקנס, ג'וזף קונרד, הומרוס, סטפאן מלארמה, וולט ויטמן, עמנואל קאנט, ז'ול לפורג, פול ואלרי, ג'יימס ג'ורג' פרייזר, ורגיליוס, אלפרד טניסון, Kyriakos Charalambides, ג'ון דאן, פרנסיס הרברט ברדלי, ג'ון ראסקין, ג. ק. צ'סטרטון, סמואל ג'ונסון, עזרא פאונד, רוברט בראונינג, מת'יו ארנולד, פרנסיס סקוט פיצג'רלד 
 בן או בת זוג:  ויויאן איי-ווד אליוט (1915–1947)  ואלרי אליוט (10 בינואר 1957–4 בינואר 1965) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1948)  פרס טוני למוזיקה המקורית הטובה ביותר (1983)  פרס טוני לסיפור הטוב ביותר למחזמר (1983)  מדליית החירות הנשיאותית (1964)  פרס לורנס אוליבייה למחזמר החדש הטוב ביותר (1981)  מדליית אמרסון-תורו (1959)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1948)  דוקטור לשם כבוד מאת אוניברסיטת פריז (1951)  מסדר ההצטיינות  קצין בלגיון הכבוד  מפקד מסדר האמנויות והספרות  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 חתימה:  
 
תומאס סטרנס אליוט (באנגלית: Thomas Stearns Eliot;‏ 26 בספטמבר 1888 – 4 בינואר 1965), המוכר גם כטִי-אֵס אליוט (או ת"ס אליוט), היה משורר, מחזאי ומבקר ספרות אנגלי-אמריקאי. את עיקר פרסומו רכש בממלכה המאוחדת, ונחשב לממשיכה ומחדשה של המסורת האירופאית בשירה ובאמנות בכלל.
חייו

אליוט נולד למשפחה אמידה בסנט לואיס שבמיזורי (ממדינות המערב התיכון בארצות הברית). הוא התיישב בבריטניה בשנת 1914, בהיותו בן 26. בשנת 1927 אימץ אזרחות בריטית תוך ויתור על זו האמריקאית. באותה שנה המיר אליוט גם את דתו היוניטריאנית בזו האנגליקנית ("אנגלו-קתולית" לפי ניסוחו).
עזרא פאונד, שהיה כתב חוץ של המגזין "Poetry" למשך שש שנים, שכנע את המייסדת והמו"לית של המגזין, הרייט מונרו, לפרסם את יצירותיו הראשונות של ת"ס אליוט. בשנת 1948, הוענק לת"ס אליוט פרס נובל לספרות.