stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כפר אדומים
היסטוריה > רקע היסטורי

הרעיון להקמת עיר ממזרח לירושלים על דרך מעלה אדומים, עלה לראשונה בתוכנית אלון, תוכנית מדינית שיזם יגאל אלון בסוף יולי 1967, כחודש לאחר מלחמת ששת הימים, על פי התוכנית לישראל יסופחו בקעת הירדן וחלקם המזרחי של הרי יהודה ושומרון, שהיו מיושבים בדלילות. אזור ירושלים רבתי, ומסדרון בין ירושלים לבקעת הירדן, לאורך דרך מעלה אדומים. שם העיר שהוצע היה "יריחו עילית", והיא נועדה לחזק את הנוכחות היהודית באזור ירושלים ולאורך ציר הגישה לבקעת הירדן. ב-26 במרץ 1972 הסביר אלון בכנסת מה חשיבותה של ההתיישבות באזור מעלה אדומים:
במבואותיה המזרחיים של ירושלים משתרע מרחב מדברי. הדרך היחידה לקיים נוכחות יהודית מרשימה באזור זה הוא באמצעות התיישבות עירונית, אשר תתפרנס בחלקה מתעשייה ושירותים שיפותחו במקום וחלקה מתעסוקה בירושלים. ישוב יהודי איתן, בעל חשיבות אסטרטגית כזאת, יבטיח את ערפה של ירושלים ממזרח וישמש חוליית חיבור עם ישובי חוף ים המלח ומדבר יהודה, וים המלח מזה וישובי בקעת הירדן מזה.
אלון גם הודיע שהקמת העיר, על פי תוכניתו, תמומש בהקדם. בסוף מרץ 1972, ערך יושב ראש ועדת השרים להתיישבות, חבר הכנסת ישראל גלילי, סיור באזור כדי לבדוק אתרים פוטנציאליים להקמת העיר. באוקטובר 1974 ביצע גוש אמונים "מבצע התנחלות" נרחב, שכלל ניסיונות התנחלות בו זמנית במספר מקומות, תוך מספר ימים: באזור מעלה אדומים, בואדי קלט, ביריחו ובנבי סאלח ומקומות נוספים. צה"ל פינה תוך זמן קצר את המתנחלים מכל האתרים.
היסטוריה > הקמת מישור אדומים ו"גרעין מעלה אדומים"

באוקטובר 1974 הודיע ראש עיריית ירושלים טדי קולק, שהעירייה החלה בתכנון אזור לתעשייה כבדה באזור מעלה אדומים. זאת על פי תוכנית שאושרה בספטמבר 1974 בוועדה, בראשות היועץ המשפטי לממשלה מאיר שמגר, שפעלה לאיתור שטחים לפיתוח התעשייה בירושלים. ב-24 בנובמבר 1974 החליטה ממשלת ישראל השש עשרה, בראשותו של יצחק רבין, על הקמת אזור תעשייה. עם זאת הוחלט לא להתיר הקמת שכונת מגורים במקום, אלא רק מבנים למגורי עובדים. בהחלטה תמכו 12 שרים ו-8 התנגדו. ההחלטה גררה ביקורת על ההוצאה הכספית הכרוכה בהכשרת השטח והקמת המבנים, כאשר לא היו שום מפעלים שיועדו לעבור למבנים אלו. וביקורת שההשקעה הכספית הגבוהה היא על חשבון ערי הפיתוח. האזור תוכנן כאזור לתעשייה כבדה הדורשת שטחים גדולים ומישוריים. את האחריות לפיתוח האזור קיבלה החברה הכלכלית לירושלים (אז חברה עירונית של עיריית ירושלים), על שטח של 1,600 דונם שהוקצו לה. המקום קיבל את השם "מישור אדומים" ועד סוף 1975 הוכשר שטח של 600 דונם לטובת הקמת המפעלים הראשונים.
בספטמבר 1975 אושר ל"גרעין מעלה אדומים" להתיישב סמוך לשטח המתוכנן של אזור התעשייה, בגבעה שנקראת מאז "גבעת המייסדים", כ"מחנה עובדים" אך לא כיישוב קבע. גרעין מעלה אדומים כלל בעיקר קבוצה של משפרי דיור מירושלים שאחר כך הצטרפו אליה גם פעילים של "גוש אמונים". בדצמבר 1975 הושלמה בנייתם של מספר מבנים טרומיים ביישוב, אך שנה לאחר הקמתו עוד לא הוקמו מבני קבע והוא עדיין הוגדר "מחנה עובדים". באוגוסט 1977 החליטה ממשלת ישראל להקים יישוב עירוני בנקודה המרוחקת כ-4 קילומטר מאזור התעשייה, בגבעות שמעל מישור אדומים. ב-8 אוגוסט 1979 הניח שר השיכון והבינוי דוד לוי את אבן הפינה לעיר החדשה מעלה אדומים. העיר אוכלסה החל מספטמבר 1982. רוב חברי הגרעין עברו בהדרגה למקום היישוב החדש. ב"גבעת המייסדים" נותרה ההתנחלות מישור אדומים, וסביב לה התפתח "פארק תעשיות אדומים", המהווה מאז את אזור התעשייה של מעלה אדומים.
היסטוריה > הקמת כפר אדומים ("מעלה אדומים ב'")

עם קבלת ההחלטה על הקמת יישוב עירוני התפצל "גרעין מעלה אדומים" בין הקבוצה של משפרי הדיור שעברה לעיר מעלה אדומים, לקבוצה של פעילי גוש אמונים שדרשה שיוקם להם יישוב קהילתי. ב-20 בדצמבר 1978, החליטה ועדת השרים להתיישבות להיענות לבקשה ולהקים להם יישוב, על שטח של 4,600 דונם שהופקעו מתושבי הכפר ענאתא. היישוב הוקם בספטמבר 1979, ב"מבצע התיישבות", כמה ימים לפני שנקבע דיון בבג"ץ בעתירה נגד הפקעת האדמות, כדי להקדים צו מניעה אפשרי. תחילה נקרא היישוב "מעלה אדומים ב'". מבצע התיישבות החל ביום שישי 14 בספטמבר 1979, במסגרתו נפרצה דרך למעלה הגבעה, הונח קו מים, הובאו למקום 20 קרוואנים וגנרטור חשמלי. ביום ראשון 16 בספטמבר 1979, נכנסו לגור ביישוב 20 משפחות. שר החקלאות אריאל שרון (שהיה מומנה אז על הקמת התנחלויות ביהודה ושומרון כיושב ראש ועדת השרים להתיישבות) ביקר במקום יחד עם מתתיהו דרובלס יושב ראש מחלקת ההתיישבות של הסוכנות היהודית. יום אחר כך דחה בג"ץ את העתירה של מוח'תאר הכפר ענאתה, לאחר שדורית ביניש, מנהלת מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה, כי אין כוונה להפקיע 250 דונם שבבעלותו לצורך הקמת היישוב. הקצאת הקרקע ליישוב אושרה בישיבת ממשלה ב-14 באוקטובר 1979, לאחר שפליאה אלבק, מנהלת המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה סיפקה חוות דעת שניתן להכריז על רוב האדמות במקום כאדמות מדינה.
היסטוריה > פיתוח היישוב

זמן קצר לאחר הקמתו שונה שם היישוב מ"מעלה אדומים ב'" ל"כפר אדומים". שנה לאחר הקמתו התגוררו בו כ-50 משפחות. ב-1987 גרו ביישוב 80 משפחות, וכ-450 תושבים.
באפריל 1990 הוקם היישוב אלון, על גבעה כ-2 קילומטר ממזרח לכפר אדומים. במקום בו היו קרקעות זמינות שהוכרזו אדמות מדינה. אלון הוגדרה כ"שכונה" של כפר אדומים כדי להימנע מהצורך לקבל אישור על הקמת התנחלות חדשה.
בשנת 1992, החלה הקמתה של שכונת "נופי פרת" בצידה המערבי של כפר אדומים.
בשנת 1999 הוקם, כשלושה ק"מ מצפון לכפר אדומים, המאחז "מצפה חגית" ברכס שבצדו השני של נחל פרת. המאחז הוקם על ידי משפחת בן דור מהיישוב אלון. הוא נקרא על שמה של חגית זביצקי בת כפר אדומים, שנרצחה עם חברתה ליאת קסטיאל בנחל פרת ב-1997.
בשנת 2003, הוקמה, על גבעה בולטת מחוץ לתחום היישוב בגובה 468 מטר מאחז "גבעה 468". לפי חוות דעת ביניים על מאחזים בלתי מורשים, חלק מאדמה במקום היא בבעלות פלסטינית פרטית. המקום פונה ב-2004 אך אוכלס שוב זמן קצר אחר כך.
בשנת 2009, עתרו תושבי כפר אדומים, שכונת אלון, שכונת נופי פרת, וכן תנועת רגבים, לבג"ץ בדרישה להרוס ולפנות את המבנים שבנו הבדואים בחאן אל-אחמר, כ-500 מטר מדרום לנופי פרת. סמוך לשטח בו מתוכננת בניית שכונה חדשה.
גאוגרפיה וסביבה

כפר אדומים נמצא על גדתו הדרומית של וואדי קלט, הוא נחל פרת, כ-15 קילומטרים מצפון מזרח לירושלים. הוא נמצא בספר מדבר יהודה, על רכס שגובהו נע בין 200–450 מטרים מעל פני הים. בנחל פרת, מתחת היישוב אלון, נובע עין פואר, אחד משלושת המעיינות הגדולים בנחל. מתחת כפר אדומים נשפך אל הנחל נחל מכמש, יובלו הגדול ביותר. מדרום ליישוב עובר כביש ירושלים-ים המלח, על תוואי דומה לתוואי הדרך העתיקה שחיברה את יריחו לירושלים. ממזרח ליישוב עובר כביש האורך "דרך אלון" שנקרא כך על שם תוכנית אלון. לצדו נמצא היישוב אלון.
אופי היישוב

מטרתם של מקימי היישוב הייתה להקים קהילה משותפת לדתיים וחילוניים, בשונה מהעיר, בה ישנם לרוב יחסי שכנות בלבד. כבר בשנותיו הראשונות קלט הכפר עולים רבים, שנותרו בו ברובם עד היום. כמו כן גרות ביישוב גם משפחות של בנים ממשיכים.
בכפר בריכת שחייה חצי אולימפית (באורך 25 מטרים) לא-מקורה. ביישוב יש גם מערכת חוגים ענפה המנוהלת על ידי רכז הקהילה והתרבות.
בשנת 1987 הוענק לכפר אדומים פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים, על "קידום ועידוד הסבלנות, הסובלנות, הכבוד וההבנה ההדדיים והשכנות הטובה בחינוך ובמעשה".
אופי היישוב > חינוך

מתוך אידיאל, ילדי היישוב לומדים בבית ספר משותף - בית הספר הממ"ד הניסויי כפר אדומים. בית הספר משתייך לזרם החינוך ממלכתי דתי - ממ"ד, אך הוא בית ספר מעורב לדתיים וחילונים ומותאם לצרכים של כולם. בבית-הספר לומדים יותר משבע מאות תלמידים בכיתות א'-ח' שבאים ברובם מהיישובים כפר אדומים, אלון ונופי פרת.
בשנת 2014 הוקם תיכון בכפר אדומים הממשיך את דרך בית הספר היסודי ובו לומדים גם חילוניים ודתיים. בשנת 2018 מנה התיכון כ-150 תלמידים ואנשי צוות.
מערכת החינוך בכפר כוללת גם מעון מגיל חודשיים או שלושה וגני ילדים.
בסמוך ליישוב נמצא קמפוס המכינה הקדם צבאית של עין פרת - המדרשה למנהיגות חברתית.
בשנת 1992 הוקם ביישוב שבט "יהודה" של תנועת הצופים ובימינו חברים בו כ-700 חניכים. בשבט קיים פרויקט ההתנדבות "עיגולי השמחה" המנוהל על ידי צוות הפעילים. אף על פי שבשבט משתתפים הן חניכים דתיים והן חניכים חילונים הוא משויך לעדת הצופים.
אופי היישוב > בתי כנסת

מטרת היישוב הייתה לא רק קיום אורח חיים קהילתיים משותפים של דתיים וחילוניים אלא גם ל"כלל ישראל" (כהגדרת המקימים). לכן ישנו בית כנסת מרכזי אחד ליישוב המשלב תפילה הן בנוסח עדות המזרח והן בנוסח אשכנז. עם התרחבות היישוב נוספו עוד מניינים בשכונות המרוחקות מבית הכנסת- שגם בהן התפילה היא כלל-ישראלית ונוסח התפילה נקבע על פי החזן שעולה באותה התפילה. 
בתקופת הקורונה התפצל המניין המרכזי והתפתחו תתי מניינים לא רק על פי מרחק מבית הכנסת, אלא גם על פי נוסחים שונים של התפילה.
תעסוקה

רוב התושבים עובדים בירושלים, ומיעוטם מועסק בתוך הכפר.
ענפי העבודה ביישוב:
חינוך וענפי השירותים השונים: מזכירות, צרכניה, בריכה.
מבנה מלאכות נקיות ובו משרדים ובתי-מלאכה ממפעל צורפות ועד מספרה.
אזור המלאכה הכבדה ובו מפעלים שונים כגון מפעל לשימורי זיתים, מסגרייה, נגריות, יצור תכלת, תחנת דלק ושני מוסכים.
בחקלאות - ביישוב ישנם כרם זיתים, מטע צבר ללא קוצים, משתלה, כלבייה וחוות סוסים.
שכונות היישוב

שכונת הקבע הראשונה - השכונה הראשונה של בתי קבע שנבנתה ביישוב. רוב אוכלוסייתה מבוגרת וכוללת את מקימי היישוב. ממוקמת בצפון-מזרח היישוב. בשכונה נמצא בית הכנסת, ובית הספר.
שכונת ישראלה (או שכונת עמוס) - בשכונה נמצא מגרש ספורט של היישוב, ממוקמת דרומית לשכונת הקבע הראשונה. בשנת 2007, הורחבה השכונה, ונבנו בה עוד כחמישה בתים.
השלוחה הדרומית (או שכונת עלי) - בנויה על השלוחה הדרומית של היישוב, ובה כ-20 בתים.
שכונת בית אחד ( או שכונת מרגלית) - שכונה קטנה בה כ-15 בתים, נמצאת בדרום-מזרח היישוב.
שכונת הדיר - השכונה הממוקמת בכניסה ליישוב (מכיוון דרום), ובה כ-30 בתים, ובריכת שחייה. בקרוב ייבנה באזור השכונה, אולם אירועים.
שכונת הקרוואנים - שכונה הממוקמת במערב היישוב, ובה כ-40 קרוואנים. מאוכלסת בעיקר על ידי זוגות צעירים, ומשפחות חדשות ביישוב.
הגבעה המערבית - שכונת הקבע החדשה ביותר והגדולה ביותר ביישוב, ובה כ-100 בתים. נבנתה על ידי חברת אמנה, ובשנת 2006 הופסקה הבנייה בהחלטת היישוב. בסוף 2007, חזרה חברת אמנה לבנות בשכונה את השלב הרביעי בפרויקט. השכונה ממוקמת בצדו המערבי ביותר של היישוב, הקרוב ביותר ליישוב נופי פרת.
השכונה החדשה - שכונה חדשה הנמצאת בבנייה. בשכונה יהיו כ-25 בתים. ממוקמת צפונית לשלוחה הדרומית, ומזרחית לשכונת ישראלה.
שכונת הקרוואנים החדשה - שכונה ובה כ-20 קרוואנים, מחציתם חדשים ומחציתם הועברו משכונת הקרוואנים הישנה, בעקבות עבודות סלילת כביש רחב לגבעה המערבית. השכונה נמצאת בצדו המזרחי ביותר של היישוב, והיא גובלת במדרשת עין פרת.
לרחובות הכפר ניתנו שמות. חלקם קשורים לבעלי החיים והצמחים באזור היישוב, וחלקם קשורים להיסטוריית ואידאולוגית היישוב (לדוגמה, רחוב "עם אחד" מסמל את היות היישוב מעורב לדתיים וחילוניים, ורחוב "דרך פרת" על שם נחל פרת הסמוך).
גלריית תמונות

מראה היישוב מכיוון דרום, 4/07
כפר אדומים במבט ממעלה אדומים, ינואר 2011
גן הצוק ביישוב הצופה לנחל פרת
מבט על ספר מדבר יהודה כפי שצולם מהיישוב
קמפוס המכינה הקדם צבאית עין פרת
כפר אדומים – מבט מנופי פרת
ראו גם

מעלה אדומים
טארט

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פאי, מגדנאות 
 מרכיבים עיקריים:  קלתית 
 
טארט תמרים
טארט (Tart) הוא מאפה המורכב מקלתית קשה ויציבה ממולאת במילויים שונים. טארטים קטנים המוגשים כעוגות אישיות נקראים "טארטלטים".
סוגים > טארט פירות טריים

טארט בו הבצק נאפה במלואו בתנור, ולאחר הצינון משטחים על הטארט שכבת "קרם פטיסייר" - קרם צרפתי קלאסי ועשיר, העשוי מחלב, חלמונים וסוכר, ומתובל בוניל. מעל "מלך הקרמים" מסדרים באומנות ובטעם פירות טריים חתוכים, לפי העונה, ומזגגים מיד עם תום הסידור כדי למנוע מהפירות להשחיר. זהו טארט צרפתי מהודר ואלגנטי, ומתאים במיוחד לימות הקיץ החמים.
סוגים > טארט פירות אפויים

טארט בו הפירות נכנסים לתנור יחד עם המלית (קרם שקדים, פודינג וניל ואפשר גם רסק פרי או ריבה), והופכים מתוקים ורכים. שפע הפירות המתאימים הוא עשיר ומגוון, מאגסים ועד אוכמניות, וכל בחירה תפיק טארט בסגנון אחר. הקרם הקלאסי ביותר הוא קרם שקדים, העשוי שקדים טחונים, סוכר, חמאה וביצים, ואולי גם ברנדי או ליקר אמרטו.
סוגים > טארט חביצה

בטארט חביצה (אנ') המלית מבוססת על חביצה, לעיתים משולבים בחביצה פירות שלמים או חתוכים.
סוגים > טארט טאטן

עוגת טארט "הפוכה", אשר הומצאה על ידי האחיות טאטן, שניהלו מלון-מסעדה בחבל סולון בצרפת בתחילת המאה ה-20. העוגה הוגשה לראשונה בפריז במסעדת מקסים המפורסמת, בה היא עדיין שומרת על ייחודה. האפייה מתבצעת על מחבת, בה מבשלים את רבעי-התפוחים בקרמל עשיר בחמאה, עד שהם מזהיבים ומתקרמלים. את פרוסות התפוחים מצפים בבצק פריך, וכשהקרמל עדין מבעבע מכניסים את הטארט לתנור. בתום האפייה, הופכים את הטארט, ומגישים חם, עם כדור גלידה. במקום תפוחים ניתן לשים אגסים ואף חבושים.
סוגים > טארט אגוזים

טארט עשיר, המורכב מבסיס בצק פריך חצי אפוי, מאגוזים טריים וקלויים, שעורבבו עם רוטב טופי (קרמל ושמנת מתוקה) חם, ושוטחו על הבצק. ניתן לשלב בין סוגים שונים של אגוזים, לדוגמה אגוזי מלך ואגוזי לוז.
סוגים > טארט לימון מרנג

עוד טארט מן המסורת האמריקאית הוא טארט הלימון. טארט זה משלב בין קרם לימון חמוץ-מתוק, ומעליו מרנג איטלקי. כל זה על קלתית בצק פריך, ונאפה בתנור. מלית הלימון הקלאסית עשויה מלימון, ביצים וסוכר.
ראו גם

קיש
טארט פודינג
טארט טאטן על פי מתכון של כריסטוף מישאלאק, מייד עם צאתו מהתנור, לפני זיגוג.
אנדיז'ן

| --- | --- |

המאוזוליאום של באבור באנדיז'ן. צולם בספטמבר 1998
 מדינה:  אוזבקיסטן אוזבקיסטן
 מחוז:  אנדיז'ן
 שטח:  96.86 קמ"ר
 גובה:  500 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  468,055 (1 בינואר 2023)
  ‑ צפיפות:  4,832 נפש לקמ"ר (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  40°47′00″N 72°20′00″E﻿ / ﻿40.7833333333333°N 72.3333333333333°E﻿ / 40.7833333333333; 72.3333333333333
 אזור זמן:  UTC +5
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוזבקיסטן מוגדלת) טשקנט סמרקנד פרגנה קרשי נוקוס דז'יזק בוכרה אפגניסטן טורקמניסטן איראן קזחסטן קירגיזסטן טג'יקיסטןאנדיז'ן(למפת אוזבקיסטן רגילה) טשקנט סמרקנד פרגנה קרשי נוקוס דז'יזק בוכרה אפגניסטן טורקמניסטן איראן קזחסטן קירגיזסטן טג'יקיסטןאנדיז'ן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אנדיז'ן (באוזבקית: Андижон/Andijon; ברוסית: Андижан; בפרסית: اندیجان, תעתיק מדויק: אנדיג'אן) היא בירת המחוז המזרחי ביותר באוזבקיסטן הקרוי על שמה. העיר שוכנת בדרום-מזרח עמק פרגנה, כ-270 ק"מ דרום-מזרחית לבירה טשקנט ובסמוך לגבול עם קירגיזסטן. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 468,055 בני אדם והיא העיר הרביעית בגודלה באוזבקיסטן, אחרי טשקנט, נמנגן וסמרקנד.
היסטוריה

אנדיז'ן היא אחת מהערים העתיקות ביותר בעמק פרגנה. מקובל לשער שהעיר הוקמה במאה השנייה לפני הספירה, בנתיב דרך המשי המפורסמת. אנדיז'ן היא מולדתו של באבור, מייסד האימפריה המוגולית.
החל משנת 1876 ועד השתלטות הבולשביקים הייתה אנדיז'ן חלק מהאימפריה הרוסית. בשנת 1902 התרחשה באזור אנדז'ן רעידת אדמה שגרמה להרס כמעט מוחלט של כל הרובע העתיק בעיר.
ב-13 במאי 2005 נעצרו באנדיז'ן 23 אנשי עסקים, שלפי טענת הממשלה היו חברים בארגון האסלאמיסטי "אקרמיה". בעקבות המעצר פרצו מהומות בעיר, ואלפי בני אדם צבאו על בניין העירייה. ממשלת אוזבקיסטן שלחה לעיר כ-5,000 שוטרים, ואלה דיכאו את המהומות בכוח.
לפי הגרסה הרשמית של הממשלה נהרגו במהומות 169 איש. האופוזיציה טוענת שמספר ההרוגים קרוב ל-700.
גלריית תמונות

אוניברסיטת אנדיז'ן
מסגד ג'אמי באנדיז'ן
נמל התעופה אנדיז'ן
הערות שוליים

↑  Uzbekistan: Administrative Division (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537928805171  GND: 4212102-4  NKC: ge526300 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוזבקיסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנה מוריאל סטבון

| --- | --- |
חנה מוריאל סטבון
חנה מוריאל סטבון
 לידה:  1977 (בת 47 בערך) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר וורטון 
 מעסיק:  התעשייה האווירית לישראל 
 
חנה מוריאל סטבון (נולדה ב-1977) היא אשת עסקים ישראלית, מנכ"לית חברת גרין אקטר ודירקטורית לשעבר בתעשייה האווירית לישראל.
ביוגרפיה

חנה מוריאל סטבון נולדה בירושלים לסילבי ומרק סטבון, עולים מצרפת. היא למדה לשלושה תארים באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיימה בהצטיינות תואר ראשון בכלכלה ומשפטים ותואר שני בהצטיינות בכלכלה ומנהל עסקים, אף הוא בהצטיינות. את הדוקטורט בתחום הכלכלה היא השלימה ב-2008 בהדרכתו של פרופ' איתן ששינסקי בנושא: "Issues in Private Equity and Venture Capital". במהלך לימודי הדוקטורט שימשה כעוזרת מחקר בבית הספר למנהל עסקים וורטון שבאוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 2007 הצטרפה סטבון לזרוע הירוקה של החברה לישראל, בשנת 2008 מונתה כסמנכ"ל כספים ופיתוח עסקי של חברת פטרוטק שנרכשה על ידי החברה לישראל ועוסקת בתחום הביו דיזל, תפקיד ממנו פרשה באוקטובר 2009. בשנת 2010 הקימה את חברת אקודה פאואר המפתחת ומממנת תחנות כוח סולאריות ברחבי העולם, ובשנת 2011 מונתה לסמנכ"לית פיתוח עסקי ומימון של קבוצת האנרגיה פ.ק.
בשנת 2012 מונתה סטבון לכהן כדירקטורית חיצונית בתעשייה האווירית לישראל, שם היא מכהנת כיו"ר ועדת כספים השקעות ודוחות כספיים. בשנת 2015 הקימה את חברת גרין אקטר, העוסקת בפיתוח וייעוץ להקמת פרויקטים ותשתיות אנרגיה במדינות מתפתחות, והיא משמשת כמנכ"לית החברה.
ד"ר סטבון עוסקת בנושא ייזום, מימון והקמה של פרויקטים בינלאומיים, ניהול סיכונים בהשקעות בתשתיות ובפרויקטים ארוכי טווח, ובעבודה מול הבנק העולמי ובנקים לפיתוח.,ומוזמנת להרצות בכנסים בעולם בתחומים של אנרגיה, תשתיות והשקעות.
בשנים האחרונות, ד"ר סטבון משקיעה, ומובילה פיתוח ויישום טכנולוגיות חדשניות בפרויקטי תשתית – במדינות מתפתחות במודל עסקי-כלכלי-חברתי חדשני..
עשייה חברתית

סטבון מקדמת מודל פעילות כלכלי-חברתי ייחודי לפעילות במדינות מתפתחות שמשלב בין השגת יעדים עסקיים, ליעדים סוציו-אקונומיים. ב-2016 הודיעה סטבון על הקמת והפעלת תחנות כוח בנמיביה, לראשונה באמצעות כוח עבודה של נשים, הן בשלב הקמת תחנות הכוח, והן בשלב התפעול ארוך הטווח.
סטבון השקיעה בפיתוח של טכנולוגיה לתחנות כוח היברידיות – להתקנה והפעלה באזורים שאינם מחוברים לרשת החשמל, ושיבטיחו אספקת חשמל בטוח יציב וזול לאוכלוסייה המקומית, לאורך כל שעות היממה. הטכנולוגיה מונגשת לאוכלוסייה המקומית, כך שהתפעול והתחזוקה יכול להתבסס על נשים מקומיות בלבד, תוך בניית יכולת, ידע, וניסיון בקרב אוכלוסיות הנשים המקומיות.
סטבון נחשבה למובילת המהלך לטיפול בשחיתות ועד העובדים בתע"א, ואף קיבלה איומים על חייה בעקבות פעילות זאת. בכל שנות פעילותה בתעשייה האווירית לישראל, הובילה סטבון מהלך של שילוב נשים לראשונה בתפקידים בכירים בחברה, ושילוב נשים לכל רוחב החברה...
מאמרים

חנה מוריאל סטבון, מאמר דעה בישראל היום, דצמבר 2012: Economic destination: Developing countries http://www.israelhayom.com/opinions/economic-destination-developing-countries/
חנה מוריאל סטבון, ‏להתגייס כולנו, באתר גלובס, 20 בנובמבר 2012
חנה-מוריאל סטבון, מאמר דעה, Jerusalem Post, דצמבר 2012, Econonmic Leadership vs. Popular Leadership https://www.jpost.com/Opinion/Op-Ed-Contributors/Economic-leadership-vs-popular-leadership
הערות שוליים

↑  EQS Group AG, Munich, Germany, PETROTEC AG: Member of the Management Board Hana-Muriel Setteboun resigns - dgap.de, www.dgap.de
↑  פ.ק גנרטורים תקים תחנת כוח בפרו בעלות של 100 מליון דולר באתר תשתיות - פורטל תשתיות תעשייה ואנרגיה
↑  התעשייה האווירית לישראל בע"מ, חודש מינוי חנה מוריאלי סיטבן כדירקטור בחברה, באתר מערכת מאיה הבורסה לניירות ערך
↑  Reporter, Creamer Media. "Company Announcement: POWER-GEN Africa Set to Illuminate & Empower Local Energy Industry". Engineering News. נבדק ב-2016-11-17.
↑  יובל אזולאי, ‏שדולת הנשים לליברמן: מנה את ד"ר מוריאל סטבון ליו"ר תע"א, באתר גלובס, 8 ביוני 2017
↑  9th Balkan Energy Finance Forum 2016 - Hana Muriel Setteboun, www.eelevents.co.uk (ארכיון)
↑  ChirpE, www.chirpe.com (ארכיון)
↑  חנה מוריאל סיטבון‏, תנו לאשרא לעבוד - לא לעצירת פרויקטים בגלל בחירות, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2012
↑  9. Nampower signs power deal", The Namibian, July 2016
↑   טלי חרותי-סובר, ועד התעשייה האווירית מסית נגד הדירקטורית ד"ר חנה מוריאל סיטבון, באתר TheMarker‏, 30 בנובמבר 2015
↑   טלי חרותי-סובר, בניגוד לדעת יו"ר התעשייה האווירית: הוארכה כהונת הדח"צית חנה מוריאל-סיטבון, באתר TheMarker‏, 26 בנובמבר 2015
↑  מיקי גרינפלד, שתי דירקטוריות חדשות מצטרפות לתעשייה אווירית, באתר כלכליסט, 9 ביוני 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305163105171  ISNI: 0000 0004 0274 9971  VIAF: 298506072   WorldCat (עם VIAF): 298506072
דני דויטש

| --- | --- |

דויטש, 2010
 לידה:  23 באוקטובר 1979 (בן 45) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  danny.deutsch.3
 
דני דויטש (נולד ב-23 באוקטובר 1979) הוא יועץ תקשורת ישראלי שבעבר שימש חזאי וכתב טלוויזיה.
ביוגרפיה

דני דויטש גדל בירושלים לאלימלך, רופא אף אוזן גרון בבית החולים ביקור חולים ואילנה, אחות בבית חולים הדסה. את שירותו בצה"ל, כקצין מטאורולוגיה במערך הבקרה של חיל האוויר, המשיך לשירות קבע.
לדויטש תואר ראשון במנהל עסקים ותואר שני בתסריטאות בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2002 החל את דרכו הטלוויזיונית: בתחילה עבד בערוץ 1, שם הגיש את פינת התחזית בתוכנית בוקר טוב ישראל ובהמשך, עסק בהגשה והפקת תחזית מזג האוויר ב"מבט". ב-2004 הגיש יחד עם גילי שם טוב את אולפן אולימפיאדת אתונה ובה סיכום תחרויות היום. באפריל 2005 עזב את הערוץ הראשון, נסע לתקופה קצרה להודו והשתתף בצילומי הפרסומת לסלקום - "מי אוהב אותך יותר ממני".
בקיץ 2005 הצטרף לחברת החדשות של ערוץ 2 ושימש כחזאי החברה וכתב לענייני מזג אוויר, איכות סביבה ופנאי. ב-2006 יצר יחד עם חיים ריבלין סדרת כתבות "האיום האמיתי" שעוסק בהתחממות הגלובלית, השלכותיה ודרכי התמודדות עם האיום.
בתחילת 2008 הצטרף דויטש לצוות הכותבים של מגזין הגברים "MANTALK" מבית "גלובס", בו כתב טור קבוע על מדע ופילוסופיה.
בספטמבר 2010 עבר מתפקיד החזאי, לעריכה והגשת מבזקי חדשות בערוץ 2.
בראשית מרץ 2013 הודיע דויטש על עזיבת חברת החדשות, ומעבר לעולם העסקים, למיזם טכנולוגי חדש. בחצות שבין ה-30 ל-31 באותו החודש, הגיש בפעם האחרונה מהדורת חדשות.
בשנת 2014 הקים, ביחד עם און לוי, את משרד הייעוץ האסטרטגי-תקשורתי "OnVeDan" ומאז הוא מכהן כמנכ"ל-משותף בחברה.
דויטש מגיש מדי חודש את מהדורת "HIT&HOT NEWS" במכללת HIT מכון טכנולוגי חולון.
ב-2021 הנחה, לצידה של אלמז מנגיסטו, את טקס פרסי ישראל לשנת תשפ"א, ששודר בכאן 11.
ביולי 2022 חזר לטלוויזיה כמגיש-מחליף בתוכניות "מאחורי הכסף" ו"המצעד המשפטי" ב"רשת 13".
בשנת 2024, במהלך מלחמת חרבות הברזל, החל לשמש כפרזנטור של פיקוד העורף בדרגת רב-סרן.
דויטש הוא גרוש.
הערות שוליים

↑  דני דויטש, באתר ייצוג
↑  והרי התחזית: דני דויטש יגיש מבזקים בחדשות ערוץ 2, באתר כלכליסט, 26 ביולי 2010
↑  רועי גולדנברג, ‏לאחר 8 שנים: דני דויטש פורש מחדשות ערוץ 2, באתר גלובס, 7 במרץ 2013
↑  אתר חברת OnVeDan
↑   טקס פרסי ישראל 2021 - יום העצמאות ה-73 למדינת ישראל התשפ"א - 2021, סרטון בערוץ "של "כאן 11"", באתר יוטיוב, 15 באפריל 2021
↑  לא תאמינו איפה עובד היום מגיש חדשות 12 לשעבר, באתר אייס, 5 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012302153705171
שמואל הרמתי

ערך זה עוסק במנהיג הפועלים. אם התכוונתם לפסל ומחנך, ראו .
שמואל הרמתי (שלזינגר) (כ"ה בתשרי תרנ"ו אוקטובר 1895 - ט' בכסלו תש"ח נובמבר 1947) היה ממייסדי הפועל המזרחי.
שמואל נולד בשנת 1895 בסוסנוביץ פולין למנחם מנדל שלזינגר וחנה לבית בלומנטל. גדל והתחנך אצל מורים פרטיים (בהם חיים נחמן ביאליק), מוסדות חינוך יהודיים וכלליים, בהם בית ספר למוזיקה.
עוד בצעירותו התמסר שלזינגר לרעיון הציוני והיה מרצה בפני חבריו לגימנסיה על הציונות והספרות העברית והצטרף לתנועת המזרחי.
בשנת 1920 עלה לארץ והצטרף לסוללי כביש חיפה-ג'ידה (כביש 75), שלזינגר לא מצא את מקומו בין הפועלים החילונים ועלה ירושלימה ועוד באותה שנה היה מועמד בבחירות לצירי המזרחי לכנסייה הציונית.
יחד עם הרב ישעיהו שפירא, הקים "גדוד עבודה" דתי. בין עבודותיו - ניקוי ושיפוץ בריכות שלמה בשנת 1924.
בשנת 1921 הקים את לשכת הפועלים הדתיים בירושלים ובשנה שלאחר מכן היה מראשוני המצטרפים לפועל המזרחי.
בשנת 1922 התגייס להגנה ולמשטרת המנדט ועם יצירתה, צורף למשטרת היישובים העבריים. הרמתי, שהיה כנר מוכשר, היה מראשוני תזמורת המשטרה ויחד עם שאר התזמורת, הופקד על ביטחון הרובע היהודי בעת המרד הערבי הגדול.
ילדיו הם חנה ליון ז"ל, שלמה הרמתי ז"ל, אמנון הרמתי ז"ל וזמירה גולד.
לקריאה נוספת

שמואל הרמתי, "בימים הראשונים", ספר הציונות הדתית – עיונים, מאמרים, רשימות, תעודות (עורכים: יצחק רפאל ושלמה זלמן שרגאי), כרך שני, מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ז, עמ' 203-187
בנימין דגיאלי (פישל), "מסוסנוביץ לתל אביב - זכרונות, אישים, שואה וגבורה", בתוך: ספר סוסנוביץ והסביבה בזגלמביה (עורך: מאיר שמעון גשורי), כרך שני, תל אביב, תשל"ד, עמ' 503
יצחק גולדשלאג, "הרמתי (שלזינגר) שמואל", בתוך: יצחק רפאל (עורך), אנציקלופדיה של הציונות הדתית כרך ב, מוסד הרב קוק, ירושלים, תש"ך, עמ' 134
הערות שוליים

↑  יעקב וילף, שמואל שלזינגר, אברהם רובינוביץ, הבעת תודה, הפועל הצעיר, 8 באוקטובר 1920
↑  אל שוקלי ה"מזרחי" בירושלם, דואר היום, 7 באוגוסט 1921
↑  בארץ ישראל, המזרחי, 24 במרץ 1921
פידוג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1983 (בן 41) צ'נגוון, קוריאה הדרומית 
 שם לידה:  강효원 
 מוקד פעילות:  קוריאה הדרומית 
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי, פזמונאי
 שפה מועדפת:  קוריאנית 
 חברת תקליטים:  ביג היט מיוזיק
 
קַאנְג הְיוֹ-ווּן (בקוריאנית: 강효원; נולד ב-19 בספטמבר 1983), המכונה פִּידוֹג (בקוריאנית: 피독), הוא מפיק מוזיקלי, מלחין ותמלילן דרום קוריאני הפועל בחברת התקליטים ביג היט מיוזיק. התפרסם כמפיק המוזיקלי של להקת הבנים BTS.
ביוגרפיה וקריירה

בשנת 2007, בגיל 25, נוצר הקשר בין פידוג למנכ"ל ביג היט באנג סי-היוק - באנג ניהל קהילת מלחינים מקוונת שבה פידוג העלה כמה מהיצירות המוזיקליות שלו. באנג אהב את המוזיקה, והשירים של פידוג "Come Back" ו-"Love" נכללו באלבום האולפן הראשון של קבוצת 8Eight (אנ'), The First, ובאלבום האולפן השלישי של לים ג'ונג-הי (אנ'), Before I Go, J-Lim, בהתאמה. שני האלבומים יצאו בשנת 2007. בשנת 2010, הביא יחד עם הראפר סליפי (אנ') את RM, אז בן 16, לביג היט ובכך התחילה הקמת קבוצת הבנים BTS. בסופו של דבר הוא הפך למפיק הראשי של הקבוצה.
בטקס פרסי זכויות היוצרים הקוריאני שנערך בפברואר 2019 מטעם איגוד זכויות היוצרים של המוזיקה הקוריאנית (אנ') (KOMCA), זכה פידוג בפרס הדיסאנג ככותב השירים והמלחין המרוויח ביותר לשנת 2018. מאז הוא זכה בפרס ברציפות מדי שנה, לאחר שזכה במירב התמלוגים עבור כתיבת שירים והלחנה מבין כל המלחינים וכותבי השירים הקוריאנים. בנובמבר 2020, בשל תרומתו הגדולה לקריירה המוזיקלית של BTS, הוקדש פרק של Immortal Songs: Singing the Legend (אנ') לשיריו.
דיסקוגרפיה

| שם | שנה | אמנים משתתפים |
| --- | --- | --- |
| "Sai" | 2007 | 8Eight (אנ'), איי-יון (אנ'), סוני (אנ') |
| "Love" | 2007 | לים ג'ונג-הי (אנ') |