stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמותת מאבק לחיים
תהליך מציאת התורם המתאים ומבצעים

כיום בדיקת התאמה לתרומת מח עצם פשוטה ביותר ונעשית על ידי דגימת רוק שנלקחת מחלל הפה, דגימה זו נשלחת למעבדה שם נקבע המבנה הגנטי של התורם ומשם למאגר מח עצם.
הדגימות מצילות החיים נשלחות למעבדה לפענוח DNA בחו"ל, דבר שכרוך בעלויות כספיות גבוהות. מאז הקמת עמותת “מאבק לחיים” על שם אלי אלקובי ז”ל, נוספו למאגרי מח העצם בישראל מעל 250,000 דגימות.
בספטמבר 2016 התפרסם סיפורו של אדם גומון, פעוט בן שנתיים וחצי שחלה בתסמונת המיאלודיספלסטית (Myelodisplastic syndrome – MDS), שאחד הטיפולים היחידים בה הוא השתלת מח עצם. "המחלה כרגע מתבטאת במערכת חיסון ירודה, מלבד זאת מדובר בילד רגיל שאוהב לרוץ, להשתולל ולשחק", אמרה לדבר ראשון אוקסנה גומון, אמו של אדם. בסוף ספטמבר יצאה עמותת "מאבק לחיים", בשיתוף בית החולים הדסה עין כרם, למבצע התרמה למאגר מח העצם, בתקווה למציאת תורם מתאים לאגם. 40 אלף דגימות של תורמים נאספו במהלך המבצע, אך התרומות הכספיות לא הספיקו למימון בדיקתן של כל הדגימות. הדגימות שנאספות ואינן מתאימות לחולה ספציפי, נעשה בהן שימוש עבור חולים אחרים.
ב-2017 פתחו המשפחה ו"מאבק לחיים" במבצע גיוס כספים, שיאפשר להשלים את בדיקת הדגימות.
הערות שוליים

↑  ענת באלינט, סרט על מאבקו של אלי אלקובי בלוקמיה בערוץ 2, באתר הארץ, 17 במרץ 2004
↑  מערכת וואלה! NEWS‏, אלי אלקובי נפטר היום, באתר וואלה, 10 בפברואר 2000
↑  קול שישי עם ירון אנוש ברשת ב`. - פורום רדיו, באתר תפוז אנשים
↑  מערכת וואלה! NEWS‏, אלי אלקובי ניצח את הסרטן, באתר וואלה, 22 בינואר 2000
↑  טל כרמון, ‏הדגימות מצילות החיים נאספו, אך המימון לבדיקתן אזל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 5 בפברואר 2017
פטיש לשיער ערווה

class=notpageimage|הצגה
פטיש לשיער ערווה (באנגלית נקרא גם pubephilia) הוא תופעה של פטיש שבה אדם נמשך מינית לשיער ערווה אנושי, או מתגרה מינית למראה או לתחושה של שיער ערווה, של זכר או נקבה.
עוררות מינית יכולה לקרות ממראה או ממגע בשיער ערווה. אדם עם פטיש זה עשוי ליהנות משיער ערווה פלומתי, עבה, או מסגנון אחר של שיער ערווה. יכולה להיות העדפה לצבע מסוים, כגון שיער ערווה שחור, בלונדיני או ג'ינג'י. למרות שזה עשוי להיחשב פטיש, רבים רואים בשיער ערווה דבר אסתטי, המאפיין אדם בוגר - זכר או נקבה.
התניה חברתית

בגיל התבגרות, בנות רבות מרגישות חוסר נוחות עם ההופעה הפתאומית של שיער ערווה. לעיתים הן חשות שזה דבר מלוכלך, משום שבמקרים רבים מראה של שיער ערווה נמנע מהן על ידי המשפחה והחברה.
לעומתן, נערים צעירים נוטים שלא להיות מוטרדים מצמיחת שיער הערווה שלהם, משום שברוב המקרים הם ראו קודם את שיער הגוף של אביהם. עם זאת, עבור ילד צעיר מראה של אזור הערווה הנשי הוא בדרך כלל "מסתורי", משום שנערות צעירות לומדות "לשמור" על "השטח הפרטי" שלהן מעיניים או ידיים צעירות וסקרניות. בנוסף, במקרים רבים ילדות מחונכות לכך שהמראה של אזור הערווה של בנים הוא דבר גס, בלתי מוסרי ואפילו דוחה.
מחקר שבוצע בארצות הברית על ידי אלפרד קינסי מצא כי 75% מהמשתתפים ציינו כי מעולם לא היה עירום בבית שגדלו בו, 5% מהמשתתפים אמרו שהיה בביתם עירום "לעיתים רחוקות", 3% אמרו "לעיתים קרובות", ו-17% אמרו שזה היה "רגיל". המחקר מצא כי לא היה הבדל משמעותי בין מה שדווח על ידי גברים ועל ידי נשים מבחינת תדירות של עירום בבית.
בסקירה ספרותית משנת 1995, פול אוקאמי הסיק שאין ראיות אמינות המקשרות חשיפה לעירום של ההורים להשפעה שלילית כלשהי. 3 שנים לאחר מכן סיים צוותו מחקר מתמשך של 18 שנה שהראה כי לחשיפה כזו הייתה השפעה מועילה מסוימת, בייחוד לגבי בנים.
ראו גם

פטישיזם (סקסולוגיה)
הערות שוליים

1 2  דזמונד מוריס, The Naked Woman (באנגלית)
↑  John Bancroft (2003), Sexual Development in Childhood, Indiana University Press, pp. 146–147, ISBN 0-253-34243-0(באנגלית)
↑  Okami, P. (1995), "Childhood exposure to parental nudity‚ parent-child co-sleeping‚ and 'primal scenes': A review of clinical opinion and empirical evidence", Journal of Sex Research 32: 51–64, (באנגלית)
↑  Okami, P.; Olmstead, R.; Abramson, P.; Pendleton, L. (1998), "Early childhood exposure to parental nudity and scenes of parental sexuality ('primal scenes'): An 18-year longitudinal study of outcome", Archives of Sexual Behavior 27 (4): 361–384 (באנגלית)
עקרון היחסות

בפיזיקה, עקרון היחסות הוא הדרישה שכל משוואה המתארת חוק פיזיקאלי תהיה בעלת תוצאה זהה בכל מערכות הייחוס הקבילות. את העיקרון טבע איש האשכולות אנרי פואנקרה במסגרת עבודתו בפיתוח תורת היחסות, במקביל לפיתוח שערך אלברט איינשטיין שהוביל לתורת היחסות הפרטית ולתורת היחסות הכללית.
לדוגמה, במסגרת תורת היחסות הפרטית משוואות מקסוול זהות בכל מערכות הייחוס האינרציאליות. במסגרת תורת היחסות הכללית משוואות מקסוול או משוואות השדה של איינשטיין זהות במערכות ייחוס שרירותיות שונות. כמה עקרונות של תורת היחסות יושמו בהצלחה ברחבי התחומים הפיזיקליים, בין אם באופן מרומז (כמו במכניקה הניוטונית; שהתפתחה טרם הגדרת העיקרון) ובין אם באופן מפורש (כמו בתורת היחסות הפרטית ובתורת היחסות הכללית של איינשטיין). במקור, גלילאו גליליי ניסח את עקרון היחסות המקורי כדי להציג שלא ניתן לקבוע לפי חוק פיזיקאלי אם כדור הארץ סובב סביב השמש או להפך.
ב-1904 הגדיר פואנקרה את העיקרון: ”עקרון היחסות, לפיו חוקי התופעות הפיזיקליות צריכים להיות זהים, בין אם מנקודת מבטו של צופה מקובע, או מנקודת מבטו של מתבונן הנישא בתנועה אחידה ביחס לתופעה; כך שלא היה ולא יהיה בהישג ידינו כל אמצעי להבחין אם אנו נסחפים בתנועה כזו או לא.” עקרון היחסות קובע שאין דרך פיזיקאלית להבדיל בין גוף שנע במהירות קבועה לבין גוף שאינו נע. אפשר לקבוע שגוף אחד זז ביחס למשנהו, אבל אי אפשר לקבוע מי מהם זז ומי לא. חוקי הפיזיקה זהים במערכות ייחוס הנעות אחת במהירות קבועה ביחס לאחרת, כך שלא ניתן לערוך שום ניסוי פיזיקאלי המסוגל להצביע אם הגוף אינו נע או בתנועה.
הערות שוליים

↑  THE PRINCIPLE OF RELATIVITY, www.tau.ac.il
↑  Henri Poincaré, The Principles of Mathematical Physics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4177693-8  NDL: 00571478
ערב שירי לוחמים

ערב שירי לוחמים הוא אירוע תרבות שהפך למסורת ביישובים רבים בישראל החל מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20. ערב שירי לוחמים מבוסס על שירה בציבור של שירי לוחמים וסיפורי לוחמים.
רפרטואר השירים בערב כולל שירי זיכרון ועצב (כמו "דודו", "הרעות", "באב אל וואד", "לו יהי", "החיטה צומחת שוב" ו"אחי הצעיר יהודה") משולבים עם שירי נוסטלגיה כמו שירי הפלמ"ח, שירי הלהקות הצבאיות ושירי תקווה ושלום.
על פי דבריו של אליהו הכהן המומחה לזמר עברי, אין כמעט שירים על מלחמות בזמר העברי. שניים משירי המלחמה הבודדים הם "שועלי שמשון" (אבנרי / זעירא) ו"גבעת התחמושת" (טהרלב / רוזנבלום). יש הטוענים, כי עובדה זו מסמלת אולי יותר מכל, שעם ישראל אינו "שש אלי קרב" אלא שואף לשלום [דרוש מקור].
במהלך השנים התפתחו שתי אסכולות בארגון ערב שירי לוחמים: על פי אסכולה אחת, שהיא הנפוצה יותר, המוטו בערב כזה הוא לתת כבוד לנופלים בשיר, כשהוא כולל בעיקר שירי שכול וזיכרון לנופלים, וסיפורים על שכול וגעגוע לנופלים. אווירת הערב היא עצובה, ומעוררת זכרונות נוגים. בגישה זו ערב שירי הלוחמים מתקיים בעיקר בערב יום הזיכרון לחללי צה"ל, לאחר סיום הטקסים הרשמיים ביישובים השונים. האסכולה השנייה גורסת, שהמוטו של אירוע כזה הוא ליצור "חוויה מרגשת" (נתן יונתן הגדיר זאת כ"התרוממות רוח") והאווירה בו מאוזנת ומגוונת יותר מבחינת השירים והסיפורים, כאשר השירים וסיפורי השכול מגוונים בשירים וסיפורי גבורה ואופטימיות; דבר המשרה אווירה אחרת. בגישה זו ערב שירי הלוחמים לרוב לא מתקיים ביום הזיכרון עצמו, אלא בסמוך לו.
את ערב שירי לוחמים מלווים לעיתים תזמורת ואומנים וכן ציוד אורקולי ומולטימדיה כשקופיות, מצגת או שירונים (להקרנת מילות השירים ותמונות רקע).
עלון הפרסום לערב שירי לוחמים הראשון, בהובלת צמד הנוקדים (יהודה צירקל ואתי תדמור) נוה מונוסון 1984
ערב שירי לוחמים במתכונתו הנוכחית התחיל בסוף שנות השבעים בטכניון בחיפה, בחסות ועד הסטודנטים (בראשותו של שלמה נחמה לימים יו"ר בנק הפועלים) וביוזמה וליווי של צמד הנוקדים (יהודה צירקל ואתי תדמור). 
בתחילת שנות השמונים פרצו ערבי שירי לוחמים לתודעת הציבור, כשביישוב נוה מונוסון החלה מסורת רבת שנים של ערבים כאלה, שהלכו והתפשטו ליישובים רבים בסביבה ולאחר מכן בכל הארץ.
כיום מתקיימים ערבי שירי לוחמים ביישובים רבים בארץ, בעיקר ביום הזיכרון. בכיכר רבין בתל אביב נערך מדי שנה בערב יום הזיכרון אירוע גדול משתתפים לזכר הנופלים, שנקרא "שירים בכיכר", המשתייך לאסכולה הראשונה, המשרה אווירה עצובה; לעומתו בירושלים מתקיים האירוע מרכזי בבנייני האומה "זוכרים שרים ומספרים", אירוע המתקיים ביום הזיכרון אך משתייך לאסכולה השנייה, כשהוא מגוון בנימה אופטימית.
פארק עצמאות ארצות הברית

| --- | --- |

אחת הכניסות לפארק
 נתונים ומידות
 שטח:  30,000 דונם
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  הרי יהודה 
 קואורדינטות:  31°44′47″N 35°02′18″E﻿ / ﻿31.74625°N 35.03825°E﻿ / 31.74625; 35.03825
 אתר רשמי
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) פארק עצמאות ארצות הברית(למפת הרי ירושלים רגילה) פארק עצמאות ארצות הברית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק עצמאות ארצות הברית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פארק עצמאות ארצות הברית
 
פארק עצמאות ארצות הברית הוא פארק בשטח של כ-30,000 דונם שנטעה הקרן הקיימת לישראל בדרום-מערב הרי יהודה, באזור פרוזדור ירושלים. הפארק גובל במחסיה (ליד בית שמש) ונס הרים בצפונו, בר גיורא וצור הדסה במזרח, כביש 3855 במערב, ואביעזר והרי סנסן בדרום.
הקמת הפארק החלה בשנת 1976, במלאת 200 שנה לעצמאות ארצות הברית, לציון הקשר בינה לבין ישראל. הפארק כולל יערות שכבר ניטעו בשטחו בשנות ה-50 על ידי מתיישבי היישובים שבאזור, עצים שניטעו על ידי קק"ל, ומתקנים שונים שהכשירה כגון חניונים ואתרי פיקניק, נקודות תצפית, שבילים להולכי רגל ועוד.
הפארק כולל אתרים כגון שמורת נחל דולב, מערת שורק, מערת התאומים, אנדרטה לזכר אילן רמון, אנדרטה לזכר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר, אתרים ארכאולוגיים ובהם ממצאים כגון שרידי כנסייה ביזנטית ובית בד, ועוד.
טבלת הנצחה לאילן רמון בפארק. הוצבה לפני מותו באסון הקולומביה
אנדרטה לזכר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר בפארק
מעיין עין חוד בפארק
מערת שורק בפארק
פופאי (טיל)

| --- | --- |

טיל פופאי
 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל אוויר-קרקע, טיל שיוט
 ארץ ייצור:  ישראל ישראל
 יצרן:  ישראל רפאל מערכות לחימה מתקדמות
 פיתוח:  ישראל ישראל (כל הדגמים)
 תקופת השירות:  1985–הווה (כ־39 שנים) 
 משתמשים:   צה"ל  חיל האוויר של ארצות הברית מדינות נוספות
 פלטפורמת שיגור:  מטוסי קרב, מפציצים, צוללות
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  מנוע דלק מוצק חד-שלבי
 משקל:  1,360 ק"ג
 ממדים
 אורך:  4.4 מטר
 קוטר:  533 מ"מ
 מוטת כנפיים:  1.98 מטר
 ביצועים
 טווח:  משתנה פופאי I‏: 78 ק"מ  פופאי II‏: 150 ק"מ  פופאי טורבו ALCM‏: 320 ק"מ  פופאי טורבו SLCM‏: 1,500 ק"מ (הערכה)
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  340 ק"ג חנ"מ (חומר נפץ מרסק) או 370 ק"ג I-800 חודר
 הנחיה:  אינפרא-אדום הדמאתי או מונחה-טלוויזיה
 ניווט:  ניווט אינרציאלי
נשיא המדינה חיים הרצוג ושר הביטחון יצחק רבין מעניקים את פרס ביטחון ישראל ליוסף לוין מרפא"ל, על חלקו בפיתוח הטיל "פופאי", 1986
פופאי הוא טיל אוויר-קרקע שפותח בישראל על ידי חברת רפאל מערכות לחימה מתקדמות. הטיל נמצא בשירות חיל האוויר הישראלי ובמספר חילות אוויר זרים, כולל חיל האוויר האמריקני (תחת השם AGM-142). לטיל גם נגזרת טורבו ארוכת טווח שנטען שנעשה בו שימוש בצוללות הישראליות.
פיתוח

הקונספט של "פופאי" ("חמודון"), טיל אוויר-קרקע מדויק מונחה טלוויזיה לטווחים ארוכים, הוגדר ברפא"ל עוד ב-1964 על ידי ד"ר צבי מאירי שעמד בראש הפרויקט עד 1975. בשנת 1969, בעיצומה של מלחמת ההתשה, הופלו ביום אחד ארבעה מטוסי חיל האוויר, ומפקד החיל ביקש מרפאל לזרז פיתוח טיל מונחה טלוויזיה, שיפגע בסוללות הנ"מ בירי מרחוק. בינואר 1972 הסתיים שלב הקדם-תכנון. כשהתברר שהמשך הפיתוח ייקח זמן ממושך ומשאבים רבים, החל פיתוחו של פתרון ביניים זול יותר, "תדמית", פצצה גולשת מנגד, עם ראש ביות טלוויזיוני פשוט יותר, נגזרת של "חמודון". בנובמבר 1974 סופקו ראשוני טילי ה"תדמית" המבצעיים לחיל האוויר. ל"תדמית" היה חלק מכריע בהשמדת מערך הנ"מ הסורי במלחמת לבנון הראשונה. כשחודשה העבודה ב"חמודון" עמד בראש הפרויקט ד"ר אהרון גיל, ואחריו, החל ב-1979 ועד סיום הפרויקט ב-1985, עמד בראשו ד"ר יוסף לוין. מפתחי "תדמית" זכו בפרס ביטחון ישראל לשנת 1975, ומפתחי "חמודון" זכו בפרס ב-1986.
הטיל נכנס לשירות חיל האוויר הישראלי ב־1985 ומכונה בו חנית נאה. ב־1989 נרכשו על ידי חיל האוויר האמריקני 154 טילים ובשנת 1996 נרכשו עוד 54 טילים. הטיל הותאם לנשיאה במפציצי בי-52 הכבדים. הטיל המשמש את חיל האוויר האמריקני ונודע בתור AGM-142 הוא פרויקט משותף של רפאל וחברת לוקהיד מרטין. במלחמת עיראק (2003) השתמשו הכוחות האמריקנים בטיל זה מספר פעמים.
חיל האוויר האוסטרלי רכש גם כן את הטיל עבור מפציציו מדגם F-111.
כמאה טילי פופאי נמצאים בשירות חיל האוויר של קוריאה הדרומית שם הם נישאים על מטוסי הפנטום F4E. הטילים נרכשו בשנת 1997 וסופקו ב-2002.
במאי 1997 חתמו ישראל וטורקיה על הסכם המוערך בכ-500 מיליון דולר לייצור משותף של טילי פופאי ופופאי II על ידי מפעלי התעשייה האווירית הטורקית. חיל האוויר הטורקי משתמש בטיל זה במטוסי F-4 ו-F-16 שלו.
מאפיינים

טיל הפופאי מותאם לשימוש על ידי מגוון מטוסים, החל ממפציצים כבדים ועד מטוסי קרב טקטיים. מאז כניסתו לשימוש עבר הטיל שיפורים רבים שנועדו להגדיל את אמינותו ולהקטין את עלותו. מאמצים אלו כללו שינוי של החומרים ותהליכי הייצור של כנפי הטיל והמנוע הרקטי שלו, רכיבים חדשים במערכת ההנחיה, מעבד משוכלל יותר וגלאי הדמיה תת אדום משופר. הטיל מתוכנן לתקיפה מדויקת של מטרות גדולות ומרוחקות. הטיל משתמש במערכת ניווט אינרציאלית לצורך הניווט. בשלב הסופי לפני הפגיעה, מפעיל החימוש יכול להנחות את הטיל למטרה בדיוק רב בעזרת מצלמת טלוויזיה או ביות תת-אדום. ניתן לשלוט בטיל באמצעות מפעיל אחר, ולאו דווקא באמצעות מפעיל פלטפורמת השיגור שלו.
דגמים

פופאי II (או פופאי לייט) - טיל מוקטן (באורך 4.24 מ' ומשקל של 1,125 ק"ג) שפותח בשיתוף בין ישראל וטורקיה על מנת לאפשר למטוסים קלים יותר, כמו F-16, לשאת אותו. טיל זה הוא מתקדם מה"פופאי" המקורי ובעל טווח של עד 150 ק"מ.
פופאי טורבו ALCM - דגם זה מצויד במנוע סילוני המשתמש בדלק נוזלי. הטיל הוא באורך 6.25 מטר וטווחו יכול להגיע עד 320 ק"מ. פירוש השם ALCM הוא Air-Launched Cruise Missile.
פופאי טורבו SLCM - ההערכה שזהו דגם מוארך של הפופאי טורבו לשימוש מצוללות. בשנת 2002 דווח שהצי האמריקאי צפה בניסוי בטיל שעל פי ההערכות יכול להגיע לטווח של 1,500 ק"מ ולשאת רש"ק גרעיני במשקל 200 ק"ג. ההערכה היא שזהו כלי הנשק העיקרי של ישראל ליכולת "המכה השנייה" לשיגור מצוללות הדולפין. פירוש השם SLCM הוא Submarine-Launched Cruise Missile.
מפעילות

ישראל ישראל
ארצות הברית ארצות הברית
הודו הודו
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
טורקיה טורקיה
אוסטרליה אוסטרליה
ראו גם

טיל דלילה
AGM-84 SLAM
SkySniper
הערות שוליים

↑  ראובן פדהצור, האלוף, השר והצוללות, באתר הארץ, 21 במרץ 2012
↑  Popeye Turbo
↑  שמואל גורדון, 30 שעות באוקטובר, עמ' 115-116
↑  ד"ר זאב בונן, רפאל ממעבדה למערכה, עמ' 178-182
↑  מאת דרור מרום, ‏רפא"ל ולוקהיד-מרטין יספקו טילי "פופאי" לאוסטרליה ולמדינות נוספות ב-133 מיליון ד', באתר גלובס, 16 בפברואר 1999
| ישראל אמצעי לחימה מתוצרת רפאל מערכות לחימה מתקדמות |
| --- | --- | --- |
| טילים ורקטות | אנקור (אנקור כחול • אנקור כסוף • אנקור שחור) • ברק • גיל • גיל 2 • דרבי • לוז • מטאדור • סיימון • ספייק • פופאי • פיתון • שפריר • משגר השביט • תמוז • ‏CARPET • ‏Sea Breaker |  |
| עמדות שליטה מרחוק בנשק | טייפון • מאג רפא"ל • קטלנית • רואה-יורה |  |
| מערכות הגנה אווירית | ברק • כיפת ברזל • כיפת מגן • מגן אור • קלע דוד ("שרביט קסמים") • קלע חד • SPYDER • ‏כיפת רחפן |  |
| לויינים | אביר • ונוס |  |
| רכבי שטח, כלי שיט וכלי טיס | גולן • זאב • חצצית • סקיילייט • פרוטקטור • רקון • מעוז |  |
| שונות | אזוב • מאמין • מאמין קל • "מעיל רוח"/TROPHY • ספייס • לייטנינג‏ • Sky Shield‏ • THOR – מערכת סילוק פצצות |  |
מפה עם מפעילות פופאיי בכחול
דגם פופאיי Standoff
פיהה צעקנית

| פיהה צעקנית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי-טירן
משפחה:: קוטינגיים
סוג:: Lipaugus
מין:: פיהה צעקנית
שם מדעי
 Lipaugus vociferans ‏וייד-נאוויד, 1820
תחום תפוצה


פיהה צעקנית (שם מדעי: Lipaugus vociferans) היא מין של עוף טרופי ממשפחת הקוטינגיים, הנפוץ ביערות אמריקה הדרומית שסביב אגן האמזונאס. זוהי ציפור נפוצה יחסית שאיננה בסכנה ומצב שימורה הוא "ללא חשש", בייחוד מאחר שהיא מסתגלת לחיים בפארקים ויישובים.
מאפיינים

הפיהה היא ציפור דומה מעט לקיכלי שאורכה עד 25 ס"מ. שני הזוויגים דומים במראם עם נוצות אפורות עמומות כשהכנפיים והזנב לרוב כהים יותר. הצעירים בעלי גוון אפור-חום או בצבע חלודה. קולה של הציפור עז ביותר, מזכיר את קול הפעמונית הקרובה וממנו היא קיבלה את שמה.
הציפור חיה ביערות הגשם שלאורך האמזונאס והיער האטלנטי של ברזיל. היא מצויה לרוב סביב החופות והחלקים הבינוניים של החופה בגובה של מתחת 500 מטרים בחופה אך מעל 1,000 מטרים מפני הים בקרבת הרי האנדים של ונצואלה.
זוהי ציפור פעילת יום הניזונה מפירות ולעיתים גם מחרקים שהיא לוכדת באוויר, ולרוב נחבאת אל הכלים ביערות וחיה בבדידות או בזוגות, אך בעת החיזור היא מגיעה בקבוצות רבות ומשמיעה קולות חזקים ביותר. קבוצה של מעל עשרה זכרים יימצאו בזירות חיזור ובה יזעקו כדי למשוך נקבות. עוצמת הדציבלים של ציפור זו חזק ביותר - עד 116 דצבלים, הקול השני בעוצמתו של עוף לאחר קולו של המין פעמונית לבנה (Procnias albus).
הערות שוליים

↑  פיהה צעקנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Podos, Jeffrey; Cohn-Haft, Mario (2019-10-21). "Extremely loud mating songs at close range in white bellbirds". Current Biology. 29 (20): R1068–R1069. doi:10.1016/j.cub.2019.09.028. ISSN 0960-9822. PMID 31639347.
↑  This is the world's 'loudest bird'". BBC News. Retrieved 2019-10-25.
עמנואל שחר

| --- | --- |

 לידה:  מרץ 1915 סקובלב, רוסיה (כיום אוזבקיסטן)
 פטירה:  27 ביוני 2009 (בגיל 94)
 תאריך עלייה:  1921
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   ההגנה הצבא הבריטי הצבא הבריטי  צבא הגנה לישראל ( חיל ההנדסה)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין הנדסה ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל מפעלי ים המלח  קבלן אזרחי
 
עמנואל שחר (מרץ 1915 - 27 ביוני 2009) היה מייסד חיל ההנדסה הישראלי וקצין ההנדסה הראשי הראשון בצה"ל, תפקיד בו כיהן בשנים 1949–1954. בהמשך כיהן גם כמנכ"ל מפעלי ים המלח.
ביוגרפיה

שחר נולד במרץ  1915 בסקובלב שברוסיה הצארית (כיום פרגנה באוזבקיסטן) וגדל בקוקנד. בן להורים ילידי ליטא ולטביה. אביו אליעזר היה רופא שיניים ובן למשפחה ציונית, ואמו רחל, בתו של הרב אברהם רזניק, עלתה לישראל במסגרת העלייה השנייה וחזרה לרוסיה אחרי שחלתה במלריה. ב-1921, לאחר מות האב עלה לארץ ישראל עם אמו, אחיו ואחותו. בראשית המסע הצטרף אליהם סבו מצד אביו, אך זה נרצח על ידי שאריות הצבא הלבן.
את שנות ילדותו ונעוריו עשה בירושלים, שם למד בבית הספר תחכמוני, בגמנסיה הריאלית ובבית המדרש למורים בית הכרם. לאחר שנת עבודה בבית הספר החקלאי כדורי עבר ללמוד הנדסה אזרחית בטכניון בחיפה. באותו זמן חבר לכוחות ההגנה בעיר. עם תום לימודיו עבד בשירות הממשלה המנדטורית בבניית מצודות טגארט באזור עזה.
בשנת 1941, לאחר קבלת רשות ממפקדיו בהגנה, הצטרף לצבא הבריטי כקצין הנדסה. במהלך שירותו הוצב באפריקה, באיטליה ובבלגיה. במהלך שנות שירותו נשא לאישה את חנה סנקביץ', בתו הבכורה של הרב יעקב חנוך סנקביץ', ראש ישיבת שפת אמת בירושלים. עם שחרורו הועסק במפעל השיכון לחיילים משוחררים של הצבא הבריטי.
עם הקמת המדינה נקרא שחר על ידי בן-גוריון להניח את היסודות להקמת חיל ההנדסה הישראלי, בהם הקמת בית הספר להנדסה צבאית ומפקדת החיל. לאחר הקמת צה"ל מונה לקצין ההנדסה הראשי הראשון (1949–1954) ובסיום תפקידו פרש מצה"ל והחל לעבוד במספנות ישראל.
ב-1958 החל לכהן כמהנדס ראשי ואחר כך כמנכ"ל מפעלי ים המלח וכיהן בתפקידו עד 1970. לאחר פרישתו מתפקיד זה היה מעורב בפרויקטים שונים בתחום ההנדסה, כגון בניית קניון דיזנגוף סנטר. בראשית שנות השמונים עמד בראש החברה שהקימה ויישבה את אלפי מנשה.
עמנואל שחר הלך לעולמו ב-27 ביוני 2009 בכפר סבא.
חיים אישיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נכדו,  גלעד קריב, הוא חבר כנסת.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
פארק עולם המומינים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פארק שעשועים, אטרקציה תיירותית 
 מיקום:  נאנטלי 
 מדינה:  פינלנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 26 ביוני 1993
 תאריך פתיחה רשמי:  26 ביוני 1993 
 קואורדינטות:  60°28′23″N 22°00′17″E﻿ / ﻿60.47305557°N 22.00472223°E﻿ / 60.47305557; 22.00472223
 אתר רשמי
  (למפת פינלנד מוגדלת) הלסינקי רובניימי אואולו קאיאני יואנסו קואופיו מיקלי סייניוקי קוקולה ואסה טמפרה ייבסקילה פורי טורקו לאפנראנטה לאהטי המנלינה קוטקה מרייהאמן רוסיה שוודיה נורווגיה המפרץ הבוטני  המפרץ הפיני  הים הבלטי פארק עולם המומינים(למפת פינלנד רגילה) הלסינקי רובניימי אואולו קאיאני יואנסו קואופיו מיקלי סייניוקי קוקולה ואסה טמפרה ייבסקילה פורי טורקו לאפנראנטה לאהטי המנלינה קוטקה מרייהאמן רוסיה שוודיה נורווגיה המפרץ הבוטני  המפרץ הפיני  הים הבלטי פארק עולם המומינים
 
בית המומינים
עולם המומינים (בפינית: Muumimaailma, בשוודית: Muminvärlden) הוא פארק המוקדש כולו לסדרת ספרי הילדים "המומינים" מאת טובה ינסון.
הפארק ממוקם באי קאילו (Kailo) ליד העיר נאנטלי, הנמצאת בסמוך לטורקו שבפינלנד, ונפתח רשמית בשנת 1993.
אטרקציות בפארק

האטרקציה העיקרית בפארק היא העתק בגודל מלא של בית המומינים.
האטרקציות המשניות הן:
הבית הצהוב של המיולין
המטבח של מומינאמא
תחנת הכיבוי
המחנה של סנופקין
הסירה של מומינאבא
אטרקציה מרכזית נוספת היא מפגש עם דמויות המומינים. הפארק פתוח החל מאמצע יוני עד אמצע אוגוסט.
פורסטריט

| --- | --- |

גביש פורסטריט על מצע של סנידין
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Mg2SiO4
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  בדרך כלל גרגירי או במסה חסרת צורה, הגבישים מפותחים נדירים גודלם עד 17 ס"מ וצורתם פריזמות לוחיות שטוחות שפאותיהן מקווקוות המסתיימות בפירמידה כפולה.
 צבע:  חסר צבע, ירוק בהיר, צהוב, ירוק צהבהב, לבן
 ברק:  זגוגי
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  מעולה בכיוון אחד וגרועה בכיוון שני
 שבירה:  דמוית קונכייה
 קשיות:  7 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.33-3.21 (עולה ככל שעולה ריכוז הברזל)
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  מתמוסס בטמפרטורה של 1890°C
 מינרלים נלווים:  אנסטטיט, ספינל, פלגיוקלז, כרומיט, מגנטיט, אנטיגוריט, קלציט ואוגיט
 סוגים
 פרידוט:  סוג של אבן חן בגוון ירוק
פורסטריט הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) השייך לקבוצת האוליבין.
תכונות

נוסחת המבנה הכימי של פורסטריט טהור היא Mg2SiO4, והוא הקצה העשיר במגנזיום של האוליבין, שורת מינרלים איזומורפיים (כלומר תרכובות דומות בהרכבן), שבהן כמויות משתנות של מגנזיום וברזל. בקצה השני של השורה האיזומורפית מצוי הפאיאליט העשיר בברזל (Fe2SiO4). שורה איזומורפית נוספת קיימת בין הפורסטריט לטפרואיט (Mn2SiO4). יסודות נוספים כדוגמת ניקל, וסידן יכולים להחליף את המגנזיום והברזל באוליבין, אבל רק בכמויות זעירות כשהתופעה מתרחשת בטבע. למינרלים כדוגמת מונטיצ'ליט (CaMgSiO4), מינרל נדיר העשיר בסידן יכול להיות מבנה דומה לאוליבין, אלא ששורה איזומורפית בין אוליבין ומינרלים אחרים אלו מוגבלת. מונטיצ'ליט מצוי בדולומיט שעבר התמרת מגע.
הפורסטריט מתגבש במערכת האורתורומבית (חבורת סימטריות מרחבית Pbnm) כשהפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=4.75‏, b=10.20Å‏, c=5.98Å.
לפורסטריט יש שני פולימורפים מוכרים: ודסלייט (wadsleyite, נתגלה ב-1983), שגם מבנהו אורתורומבי, ורינגוודיט (ringwoodite, נתגלה ב-1969), שמבנהו איזומטרי. שני הפולימורפים נתגלו במטאוריטים.
פרידוט הוא סוג של פורסטריט בעל גוון ירוק. עומק הצבע הירוק תלוי בכמות ברזל הכלולה במבנה הגביש, ומשתנה מצהוב-ירוק לצבע זית לירוק חום במקצת. הפרידוט בעל הצבע הנאה ביותר מכיל פחות מ-15% ברזל וכולל יסודות קורט של ניקל וכרום. בניסיון להגדיל את שיווקו יש צורפים המשווקים את הפרידוט תחת השם המסחרי "אזמרגד של ערב" (Evening Emerald), אבל לעומתם יש המכנים בלעג את הפרידוט "אזמרגד לעניים" (לאזמרגד יש גוון ירוק כהה בהשוואה לגוון הירוק צהבהב של הפרידוט).
הפורסטריט מופיע בטבע בדרך כלל במקבצים גרגיריים או חסרי צורה. גבישים מפותחים הם נדירים. גודלם עד 17 ס"מ, וצורתם פריזמות לוחיות שטוחות או דמויות תיבה, שפאותיהן מקווקוות, המסתיימות בפירמידה כפולה. גבישים תאומים נדירים, אבל כשהם מופיעים בשלושה (טרילינגים) נוצרת לעיתים צורת כוכב. הפורסטריט נשבר בצורת קונכייה. הקשיות של המינרל בינונית-גבוהה, 7 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.2.
אופטית המינרל הוא דו-צירי והוא ניחן בשבירה כפולה. מקדם השבירה של הפורסטריט נע בין 1.64ל-1.71. גבישי הפורסטריט הם לפעמים שקופים לחלוטין וחסרי צבע, אבל בדרך כלל הם מופיעים בגוונים של ירוק בהיר, צהוב, ירוק צהבהב ולבן.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1824 בהר סומה שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה. את השם למינרל נתן המינרלוג הצרפתי יהודי ארמן לוי באותה שנה על שם ג'ייקוב פורסטר (Adolarius Jacob Forster ‏1806-1739), מינרלוג חובב, אספן וסוחר במינרלים. פורסטר אסף בחייו אוסף עשיר של מינרלים אותו הוריש לאחיינו הנרי היולנד (John Henry Heuland, על שמו היולנדיט) שהגדיל את האוסף ואז מכר אותו. ב-1820 ביקש היולנד מלוי למיין ולקטלג את אוסף המינרלים שפורסטר החל בבנייתו. לוי קרא למינרל על שם פורסטר בשל "תרומותיו לקידום המינרלוגיה על ידי אוספיו הנרחבים בענף זה של המדע". כמה מקורות טוענים בטעות כי המינרל קרוי על שם המינרלוג וחוקר הטבע הגרמני "יוהאן רינהולד פורסטר" (Johann Reinhold Forster‏ 1798-1729).