stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביג באנג
2011 - הווה: חזרה לפעילות, סיבוב הופעות בינלאומי ופרישת חברים מהלהקה

ב-2011, אחרי שנתיים של הפסקה מפעילות בקוריאה, הלהקה יצאה לסיבוב הופעות בקוריאה שנקרא 2011 BIG SHOW, והתקיים בין ה-25 ל-27 בפברואר.
ב-2012 הלהקה הוציאה לאור את המיני-אלבום Alive. האלבום מכר במכירה המוקדמת כ-260,000 עותקים.
ב-24 באפריל 2015, YG אנטרטיינמנט הודיעה שהלהקה תוציא סינגל חדש בתחילת כל חודש עד ספטמבר, תחת השמות M, A, D, E שמרכיבות את המילה MADE. שני הסינגלים הראשונים הגיעו לפסגת מצעד הלהיטים העולמי של בילבורד. ב-23 בדצמבר 2016 יצא אלבום מלא תחת השם MADE.
ב- 2016 הלהקה יצאה לסיבוב הופעות עולמי שנקרא World Tour MADE, והופיעו מול קהל של כ-1.5 מיליון איש ב-13 מדינות. הקבוצה גרפה בממוצע 2.6 מיליון דולר על כל עיר שהופיעה בה. ההופעה דורגה במקום העשירי בדירוג ההופעות של אותה שנה על ידי המגזין בילבורד.
ב-2017 T.O.P התחיל את שירות החובה הצבאי בקוריאה למשך שנתיים, כשבינתיים הלהקה המשיכה בלעדיו. ביולי 2017 הואשם בשימוש במריחואנה, ונגזרו עליו עשרה חודשי מאסר. כמו כן, הושעה מהשירות הצבאי שלו, אותו ביצע כשוטר במשטרת סיאול, למשך שנתיים, והורחק למעשה מתעשיית הבידור הקוריאנית. בתגובה לפרשה הוא פרסם התנצלות בעיתון ״קוריאה הראלד״, בה כתב: ״אין לי תירוצים ומגיע לי כל סוג של עונש. אני מצטער מאוד וחושש... אני אחשוב על מעשיי הפסולים שוב ושוב... אני מתנצל על כך שלא יכולתי להתנצל בפני כולם באופן אישי".
ב-11 במרץ 2019 Seungri הודיע על פרישה מהלהקה, בשל שערוריית מין שהיה מעורב בה. הוא ניהל מועדון לילה ובו סיפק שירותי זנות למשקיעים במיזמים העסקיים שלו. בית המשפט פסק כי הוא אשם בכל האישומים שהועלו נגדו, וגזר עליו שלוש שנות מאסר וקנס בסך 1.15 מיליארד וון דרום קוריאני (כמיליון דולר אמריקאי). לאחר שהוא הודה בכל האישומים והביע חרטה, קוצרה תקופת מאסרו ל-18 חודשים. הוא שוחרר מהכלא ב-9 בפברואר 2023.
ב-31 במאי 2023 T.O.P הודיע כי פרש מהלהקה לטובת קריירת סולו. בהמשך, Daesung הודיע כי הוא מסיים את החוזה שלו עם YG. ביוני 2023 הסתיים החוזה האישי של G-Dragon עם YG.
בינואר 2024, YG מחקה את הפרופיל של הלהקה מהאתר הרשמי שלה.
T.O.P שיחק בעונה השנייה של הסדרה המצליחה ״משחק הדיונון״, בה גילם ראפר מצליח המכור לסמים.
הערות שוליים

↑  Big Bang - The kings of kpop are back, Blasting News, ‏2015-04-30 (באנגלית)
↑  Hoai-Tran Bui, BIGBANG: The biggest boy band in the world you probably haven’t heard of, USA TODAY (באנגלית אמריקאית)
1 2  Staff Writer, K-pop's Most Influential Groups: A Look at the Bands That Shaped the Genre, K-POP LIFE, ‏2023-03-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Instagram, Email, Facebook, Review: BigBang explodes K-Pop convention at the Honda Center, Los Angeles Times, ‏2015-10-05 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Big Bang's Seoul concert had it all, koreatimes, ‏2016-03-07 (באנגלית)
↑  Zack O'Malley Greenburg, 30 Under 30 Music: Gallant, Bigbang, Daya, Logic And The Class Of 2017, Forbes (באנגלית)
↑  [新스타고백지드래곤⑤아이돌그룹 활동, 망설였다], 아시아경제, ‏2010-02-02 (בקוריאנית)
↑  ���� ����, web.archive.org, ‏2009-05-18
↑  빅뱅, ‘Always’ 선주문 3만장 괴력, 한국경제, ‏2007-08-17 (בקוריאנית)
↑  스타뉴스, 빅뱅 '거짓말', 싸이월드 최초 2회연속 '이달의 노래', 스타뉴스, ‏2007-10-08 (בקוריאנית)
↑  빅뱅, ‘거짓말’ 이어 신곡 ‘마지막 인사’로 인기 쾌속! | 한경닷컴, web.archive.org, ‏2017-07-29
↑  스타뉴스, 빅뱅, 멤버들 줄부상에 일시 활동중단, 스타뉴스, ‏2007-12-31 (בקוריאנית)
↑  BIGBANG Japanese Discography | Wiki | Big Bang Amino Amino, Big Bang Amino | aminoapps.com
↑  ����Ʈ ���� - �ƴ� ����� ���� �� �ִ� �亯~!, web.archive.org, ‏2011-10-09
↑  2NE1 Picked Artist of the Year by Mnet, koreatimes, ‏2009-12-15 (באנגלית)
↑  התקשורת היפנית: "המפץ הגדול״, זוכת 2 פרסים, מוכנה להדביק את הקצב, באתר newsen, ‏31.12.2009 (בקוריאנית)
↑  빅뱅'MTV 뮤직 어워드 재팬'3관왕, 인천일보, ‏2010-05-30 (בקוריאנית)
↑  Big Bang’s Concert “2011 Big Show” To Be Held In February! | MTV K - K-Pop, Korean entertainment, music videos, interviews, music, web.archive.org, ‏2010-12-10
↑  빅뱅 새앨범 선주문 26만장 : 네이트 연예, 네이트 뉴스 (בקוריאנית)
↑  Big Bang Unveils Plan of ′Made′ Series for Upcoming Album, web.archive.org, ‏2015-04-28
↑  Jeff Benjamin, BIGBANG Occupy Top Two Slots on World Digital Songs Chart, Billboard, ‏2015-05-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Big Bang - MADE Album Reviews, Songs & More | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-01-20
↑  Bigbang Theory: How K-Pop's Top Act Earned $44 Million In A Year, web.archive.org, ‏2016-07-11
↑  T.O.P and Kim Jun-su begin military service, koreajoongangdaily.joins.com, ‏2017-02-09 (באנגלית)
1 2  'Squid Game' Director Calls Season 2 a 'Comeback' for K-Pop Star T.O.P. After Marijuana Scandal: 'A Lot of Guts' (Exclusive), People.com (באנגלית)
↑  Big Bang's Seungri announces retirement amid controversy, abs-cbn, ‏11 במרץ 2019
↑  Kelsey Rivera, T.O.P. from K-pop boy band BIGBANG has officially left the group, Diario AS, ‏2023-05-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  Puah Ziwei, T.O.P says he has "already withdrawn" from Big Bang, NME, ‏2023-05-31 (באנגלית בריטית)
↑  이세빈, YG “지드래곤과 전속계약 만료…별도 계약 통해 협력 중” [공식], entertain.naver.com (בקוריאנית)
↑  빅뱅, 물 건너간 완전체?…과감히 프로필 삭제한 YG, 블랙핑크는? [엑's 이슈], www.xportsnews.com, ‏2024-01-12 (בקוריאנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 5928 1505  MusicBrainz: ec2bcb77-b9a1-49e2-bfe7-419586bbef48  NLK: KAB201500143  VIAF: 171645072   WorldCat (עם VIAF): 171645072 
ביג באנג בסיבוב ההופעות Made World Tour, 2015
פרסטון דיקינסון

| --- | --- |

 לידה:  9 בספטמבר 1889 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בנובמבר 1930 (בגיל 41) אירון, ספרד 
 שם לידה:  William Preston Dickinson 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק (1910)  בית ספר הלובר 
 
פרסטון דיקינסון (באנגלית:  Preston Dickinson; ‏  9 בספטמבר 1889 – 25 בנובמבר 1930) היה אמן מודרני אמריקאי, הידוע בעיקר בזכות ציוריו של נושאים תעשייתיים בסגנון הפרסיסטניסטים.
ביוגרפיה

ויליאם פרסטון דיקינסון נולד ב-9 בספטמבר 1889 בניו יורק, דור שלישי במשפחת פועלים. אביו היה צייר חובב שהתפרנס כקליגרף וכמעצב פנים; הוא מת כאשר פרסטון היה רק בן אחת עשרה, משפחתו עברה לסורן, ניו יורק.
דיקינסון למד בין 1906 ל-1910 בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק אצל ויליאם מריט צ'ייס, וכן אצל ארנסט לוסון. את שכר הלימוד שלו בבית הספר לאמנות שילם הפילנתרופ ופטרון האמנות הנרי ברבי. גם ברבי וסוחר האמנות צ'ארלס דניאל מימנו את נסיעתו של דיקינסון לאירופה. מ-1910 עד 1914, הוא התגורר בפריז, שם למד באקדמיה ז'וליאן ובאקול דה-בו-ארט, והציג את עבודותיו בסלון פריז ובסלון העצמאות.
לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה, דיקנסון חזר לארצות הברית בספטמבר 1914. בהיעדר משאבים, הוא עבר לגור עם אמו, אחותו האלמנה ובנה בברונקס. תוך זמן קצר הוא השתתף במספר תערוכות קבוצתיות בגלריה דניאל, ובסופו של דבר זכה בתערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה ב-1923. הוא בילה את קיץ 1924 באומהה, נברסקה, שם הפיק סדרה של רישומים של אסמים ומתחם המפעלים של פיטרס מילס. הוא חי בקוויבק מ-1925 עד 1926, שם צייר נופים וסצנות רחוב. עד סוף שנות ה-20, הוא יצר לעצמו מוניטין של מודרניסט אמריקאי חשוב ויצירותיו נכנסו לאוספים ציבוריים ופרטיים.
ביוני 1930 עבר דיקינסון לספרד עם חברו ועמית הצייר אורונזו גאספרו, בחיפוש אחר מקום זול לגור בו ולצייר. זה זמן רב היה במצב בריאותי ירוד, סבל מאלכוהוליזם בין היתר. כספו של דיקינסון אזל עד אותו סתיו, אבל לפני שהספיק לעזוב את ספרד הוא אושפז עם דלקת ריאות. הוא מת שלושה ימים לאחר מכן, ב-25 בנובמבר 1930, באירון, ספרד, ונקבר שם.
דיקינסון קיבל לאחר מותו את תערוכת היחיד הראשונה שלו במוזיאון, באוסף פיליפס ב-1931 על ידי מייסד ומנהלו דאנקן פיליפס, שהעריץ את עבודתו של דיקינסון.
ביוגרפיה > יצירה

דיקינסון היה אחד האמנים האמריקאים הראשונים שהתמקדו בנושאים תעשייתיים. הוא עבד בשיטת הפרסיסיוניזם לפחות מ-1915,והתיאורים שלו של מפעלים ואסמים קודמים לאלו של חברי הקבוצה צ'ארלס שילר וצ'ארלס דמות'. דיקינסון הונע על ידי יראת כבוד ליתרונות הטכנולוגיה והתעשייה עבור האנושות, כמו גם עניין באיכויות הפורמליות שלה. רבות מהסצנות התעשייתיות שלו היו דמיוניות (כגון Factory (בערך 1920), אם כי עבודתו עברה מאוחר יותר לעבר ריאליזם יותר. דיקינסון גם הפיק נופים רבים, המתארים את נהר הארלם בתקופות רבות במהלך חייו, הוא צייר טבע דומם - חפצים מעשה ידי אדם, כאשר כלים ומזון על השולחן המתארים "סעודה פשוטה" הן נושא שחוזר על עצמו.
בהתנסות במגוון טכניקות וסגנונות, עבודתו הראתה השפעה ממספר תנועות אמנות אוונגרדיות, כגון קוביזם, פוטוריזם, פאוביזם וסינכרומיזם.השימוש שלו בצבע היה אקספרסיבי, והראה את השפעתו על ידי הפוסט-אימפרסיוניסטים והפאובים. עבודתו המאוחרת יותר, אם כי באופן שטחי בסגנון פרסיסיוניסטי, משתמשת בקומפוזיציות אקספרסיוניסטיות שאינן מאוזנות עם אלכסונים משוננים. חלק מעבודותיו בשנות ה-20 של המאה ה-20 שויכו על ידי מבקרים כבעלי השפעה מזרחית, שלדעתם נובעת ממחקריו על אמנות היפנית.
דיקינסון הפיק פחות ממאתיים יצירות במהלך עשרים שנות הקריירה שלו. לרוב הוא לא חתם או רשם תאריך ביצירותיו, מה שמקשה על מיקומן בכרונולוגיה של האמן והתקופה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Harnsberger, R. Scott (1992), Ten Precisionist Artists: Annotated Bibliographies, Westport: Greenwood Press, pp. 153–54,
1 2  Holman, Thomas S.; Zabriskie Gallery (2002), "Catalogue Essay", Preston Dickinson (1889-1930): Paintings and Drawings, New York: Zabriskie Gallery, archived from the original
1 2 3  "(William) Preston Dickinson - Biography"
↑  .Lochridge, Katherine; Heckscher Museum (1978), The Precisionist Painters, 1916-1949: Interpretations of a Mechanical Age: Heckscher Museum, Huntington, New York, July 7-August 20, 1978, Heckscher Museum.
1 2  .Roberts, Norma J., ed. (1988), The American Collections, Columbus Museum of Art, p. 96, ISBN 0-8109-1811-0.

Roberts 1988, p. 98.
↑  Cloudman, Ruth; Nebraska Art Association; Sheldon Memorial Art Gallery (1979), Preston Dickinson 1889-1930: Catalogue of an Exhibition Organized by the Sheldon Memorial Art Gallery, Lincoln, Nebraska, in Collaboration with the Nebraska Art Association, Lincoln, Nebraska Art Association.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122715950  ISNI: 0000 0001 1610 1138  LCCN: nr93050940  NGV: 6357  RKD: 22553  SNAC: w6dv1trb  ULAN: 500124280  VIAF: 25491785   WorldCat (עם VIAF): 25491785 
בית חרושת, 1920
מדרון הגבעה, 1919
הטבח בנירים

| חלק מטבח שבעה באוקטובר, מלחמת חרבות ברזל |
| --- | --- |

 תאריך:  7 באוקטובר 2023
 תאריך עברי:  כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד
 מקום:  נירים
 מטרה:  אזרחים
 קואורדינטות:  31°20′10″N 34°23′40″E﻿ / ﻿31.336111111111°N 34.394444444444°E﻿ / 31.336111111111; 34.394444444444
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  רובי סער
 הרוגים:  לפחות 9
 חטופים:  5
 פצועים:  רבים
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  כ-50 מחבלים מעזה
 מניע:  טרור אסלאמי
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) נירים(למפת מערב הנגב רגילה) נירים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נירים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נירים he
 
יצחק הרצוג נשיא מדינת ישראל ורעייתו מיכל, בקיבוץ נירים, מדליקים נר זיכרון במסע זיכרון בעוטף עזה במלאת יום השנה לטבח ב-7 באוקטובר 2023
הטבח בנירים בוצע על ידי ארגון הטרור חמאס בבוקר יום השבת, 7 באוקטובר 2023, חג שמחת תורה, כ"ב בתשרי תשפ"ד, בקיבוץ נירים הסמוך לדרום רצועת עזה, כחלק מטבח שבעה באוקטובר. בטבח נרצחו לפחות 9 בני אדם (מתוכם 3 חברי הקיבוץ), ורבים נפצעו. חמישה אזרחים נחטפו לעזה מהקיבוץ.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
רקע > קיבוץ נירים

קיבוץ נירים הוקם ב-1946 על ידי גרעין "ניר" של השומר הצעיר, במסגרת עליית 11 הנקודות לנגב הצפוני.
בערב 6 באוקטובר - יום לפני הטבח, נחגג בנירים כבכל שנה חג הקיבוץ המסורתי, עם חברי הקהילה כולה ואורחים שהגיעו במיוחד.
הטבח

בוקר שבת, השבעה באוקטובר נפתח בשעה 6:29 עם מטחים כבדים מהרצועה. כ-100 מחבלים חמושים, רכובים על אופנועים פרצו את הגדר וחדרו לקיבוץ נירים כשהם מצוידים ברובי סער, רימונים ו-RPG, הבעירו בתים, זרקו רימונים והציתו כלי רכב. בשלב הזה התושבים הונחו לשהות במרחבים המוגנים ולא לצאת.
אל"ם אסף חממי, מפקד החטיבה הדרומית ברצועת עזה, יצא מיד לשטח עם צוות החפ"ק שלו - סמ"ר תומר אחימס וסמ"ר קיריל ברודבסקי. הם נתקלו במחבלים סמוך לכביש ההיקפי והתפתח קרב יריות. בהמשך, כשהתקדמו ברגל ליד מגרש הטניס, נפצע חממי בקרב. חייליו ניסו להגן עליו ולהזעיק עזרה, אך בסופו של דבר שלושתם נפלו בקרב וגופותיהם נחטפו לעזה. לאחר תשעה חודשים, סמ"ר תומר אחימס וסמ"ר קיריל ברודסקי הובאו לקבורה בישראל, גופתו של אל"ם אסף חממי עדיין מוחזקת בעזה.
המחבלים פרצו לחצר הקיבוץ הציתו בתים, שברו דלתות וחלונות, רצחו ושבו תושבים ואורחים. בשני בתים התרחש קרב בתוך הבית וחברים הצליחו לירות ולהרוג מחבלים. 
סביב השעה 10:00 שלושה מחברי כיתת הכוננות: עמית לוי,  סטניסלב טרלצקי והרופא מיכאל בס, נענו לקריאתו של הרבש"ץ דניאל מאיר והודיעו לו שהם נכונים לצאת איתו להציל תינוק בבית שנשרף ונמלא עשן. דניאל הרבש"צ אסף את הלוחמים ברכבו בדרכם אל ביתו של התינוק. ליד הבית הם נתקלו במחבלים וניהלו במשך 40 דקות קרב יריות מול עשרות מחבלים. 
בשלב מסוים הם נסוגו אחור ועלו למגדל גרעינים (הסילו של הקיבוץ). מאוחר יותר קיבל דניאל הרבש"צ שיחה בה נתבקש להנחות מסוק קרב שנחלץ לעזרת הקיבוץ. הרבש"צ ניסה להכווין את המסוק אך בפועל הוא דיבר ככל הנראה עם הבקרה האווירית בלבד. הטייסים שלא קבלו הכוונה והתקשו מאוד לזהות משהו בחצר הקיבוץ בגלל העצים והעשן (כך בשיחה שניהלו עם מזכירות הקיבוץ בביקורם בנירים) הסתפקו בירי על השדות בעיקר לכיוון הגבול וחזרו לבסיסם. 
בשעה 13:25 יצר כוח צבאי מבית ספר לקומנדו קשר עם הרבש"צ וחבר בשער אל אנשי כיתת הכוננות ומשם החל טיהור השטח חילוצם של החברים מהבתים.
הטבח > תוצאות הטבח

האסון הכבד פגע במשפחות רבות. 
דורון מאיר וביתו מור בת ה-17 נרצחו בביתם. גדעון באבאני, שהתארח אצל המשפחה נרצח גם הוא, ובת זוגו נורלין (נטלי) בבדילה אג'וג'ו נחטפה. אורן אלפסי נפגע אנושות מירי ונפטר מפצעיו, בני הזוג יגב ורימון בוכשטב נחטפו מביתם. רועי פופלוול נורה למוות כשיצא מביתו.
בנוסף לנזק בנפש, הרס רב נגרם גם למבנים - כ-30 בתים נשרפו כליל ובתים רבים נבזזו ונפגעו מההפגזות הבלתי פוסקות. כמו כן, פגיעה קשה בגד"ש, הרפת איבדה פרות שלא שרדו את המתקפה ושדות הקיבוץ הפכו לזירת קרב.
בין ניצולי הטבח היה שי לוי, הכתב הצבאי של מאקו ששהה בממ"ד, שסיקר את השתלשלות האירועים. מהקיבוץ נחטפו חמישה: חנה פרי בת 79, נדב פופלוול בן 51, נורלין (נטלי) באבאדילה אגוג'ו בת 60 ובני הזוג יגב ורימון בוכשטב בני 34 ו-36.
לאחר שהמחבלים חדרו לקיבוץ, אילת סווטיצקי (ביתה של חנה) קיבלה לוואטסאפ תמונה של חנה ונדב ומאחוריהם מחבל אוחז בקלצ'ניקוב. תמונות נוספות עלו לפייסבוק של חנה עם הכיתוב באנגלית: "חמאס".
לאחר הטבח

בבוקר 8 באוקטובר פונתה קהילת נירים למלון באילת למשך ארבעה חודשים, ובמהלך חודש פברואר 2024 עברו להתגורר בדירות זמניות בשכונת הפארק בעיר באר שבע, בה הם מחכים לשוב הביתה ולהקים את נירים מחדש.
המחבלים זרעו הרס רב בקיבוץ. נפתח קמפיין גיוס המונים לשיקום הקיבוץ, ובו נאספו תוך ימים ספורים מעל חצי מיליון ש"ח.
במוצאי השבת שבין 14 ל-15 באוקטובר, חוסל בילאל אל קאדר, מפקד כוח נוח'בה בגדוד דרום חאן יונס שהיה אחראי על הטבח בנירים ובניר עוז בתקיפה של מטוסי קרב.
ב-24 בנובמבר, לאחר 50 יום בשבי החמאס, שוחררה חנה פרי, והושבה לישראל. ב-28 בנובמבר 2023 שוחררו רימון קירשט-בוכשטב בת ה-36 ונורלין (נטלי) באבאדילה אגוג'ו בת ה-60 מהשבי. ב-3 ביוני 2024 צה"ל הודיע שנדב פופלוול נרצח בשבי החמאס וב-22 ביולי 2024 הודיע שיגב בוכשטב נרצח בשבי החמאס. גופותיהם הושבו לקבורה בישראל ב-20 באוגוסט 2024.
לקריאה נוספת

אילן כפיר, אוגדת עזה נכבשה, ידיעות ספרים, 2024, הפרק "נירים: 'רק דלת ברזל מפרידה בינם לבין המשפחה שלי'"", עמ' 158–162
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023
↑  ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו)
↑  מרב סבר, קצין המשטרה שהציל את קיבוץ נירים - ונשאר להגן על הבית, באתר ישראל היום, 12 באוקטובר 2023
↑  ציר הזמן בטבח 7 באוקטובר ,N12
↑  רבשצ היישוב נירים: תפסנו עמדת שליטה, הם הבינו את זה והחליטו לסגת מנירים, באתר 103FM
↑  יניר יגנה‏, 4 תושבי נירים מול עשרות מחבלים: "לא האמנו שנשרוד", באתר וואלה, 16 באוקטובר 2023
↑  ציר הזמן בטבח 7 באוקטובר ,N12
↑  אלדה נתנאל, דורון מאיר ובתו מור מאיר נרצחו באכזריות בידי מחבלים בביתם בקיבוץ נירים, באתר יישובניק נט
↑  מתן צורי, מחווה מרגשת בטקס הסיום: ריקוד הטיקטוק האחרון של מור שנרצחה ב-7/10, באתר ynet, 21 ביוני 2024
↑  עדכן את משפחתו על ירי הטילים ליישוב - ומאז הקשר נותק: סיפורו של גדעון באבאני, באתר חדשות 13, 11 באוקטובר 2023
↑  דנה ויס, ‏קרב חייו: הקצין שניהל את המלחמה מהבור בקריה, אבל לא הצליח להציל את בנו, באתר ‏מאקו‏, 26 בנובמבר 2023
↑  אביבית מיסניקוב, ‏"אימא לא מצליחה לישון בגלל זה": תעלומת המחשב האבוד של הצעיר שנרצח בקיבוץ ב-7 באוקטובר, באתר ‏מאקו‏, 19 ביוני 2024
↑  רימון שחזרה מהשבי ללא בן זוגה התאחדה עם משפחתה: "חלק מהמלחמה נגמר", באתר ‏מאקו‏, 29 בנובמבר 2023
↑  מתן צורי, קיבוץ נירים הודיע על מותו של החטוף נדב פופלוול בשבי חמאס, באתר ynet, 3 ביוני 2024
↑  רועי פופלוול, באתר בדרכם האחרונה
↑  מירב כהן‏, הרפתן הוותיק של נירים נשאר לבדו בקיבוץ: "הרפת היא הבית שלי. אין לי לאן ללכת", באתר וואלה, 19 באוקטובר 2023
↑  שי לוי, ‏אף אחד לא בא, באתר ‏מאקו‏, 12 באוקטובר 2023
↑  חנה פרי בת ה-79 שוחררה משבי חמאס, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 בנובמבר 2023
↑  מתן צורי, קיבוץ נירים הודיע על מותו של החטוף נדב פופלוול בשבי חמאס, באתר ynet, 3 ביוני 2024
↑  ניר כהן, שרון כידון, "הכניסו אותי לטנדר עמוס בגופות": נורלין בריאיון ראשון אחרי חזרתה מהשבי, באתר ynet, 8 בינואר 2024
↑  מיכל פעילן, ‏אימו של יגב בוכשטב: "צה"ל היה קרוב והוא הוצא להורג. כמו רצח 6 החטופים ברפיח", באתר ‏מאקו‏, 9 בספטמבר 2024
↑  רימון שחזרה מהשבי ללא בן זוגה התאחדה עם משפחתה: "חלק מהמלחמה נגמר", באתר ‏מאקו‏, 29 בנובמבר 2023
↑   מלחמה בישראל: שמות החטופים שפורסמו, באתר הארץ, 20 באוקטובר 2023
↑  גל גנות, יגב ורימון נחטפו לעזה: "בנו בית מלא פרחים, מוזיקה ואהבת החיה והאדם", באתר ynet, 22 באוקטובר 2023
↑  חנה פרי בת ה-79 שוחררה משבי חמאס, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 בנובמבר 2023
↑  בר חפץ, ‏זה לא עניין של ציונות. זה המקום שבו אנחנו מרגישים בבית, באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2023
↑  ראו כאן
↑  מלחמה נגד חמאס: חוסל מפקד הכוח שהוביל את הטבח בנירים וניר עוז, באתר ערוץ 7, 15 באוקטובר 2023
↑  יואב זיתון, איתמר אייכנר, מתן צורי, יעל צ'כנובר, החטופים אלכס דנציג ויגב בוכשטב נהרגו בשבי חמאס, בזמן פעילות צה"ל בחאן יונס, באתר ynet, 22 ביולי 2024
לארי אליסון

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1944 (בן 80) הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום מגורים:  מליבו, וודסייד 
 השכלה:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (1964)  אוניברסיטת שיקגו (1966)  תיכון סאות' שור 
 תפקיד:  חבר ועד (2018–2022) 
 בן או בת זוג:  מלאני קראפט (18 בדצמבר 2003–28 בספטמבר 2010)  ננסי ווילר ג'נקינס (1977–1978)  ברברה בות' (1983–1986)  אדה קווין (1967–1974) 
 אתר רשמי
 
לורנס ג'וסף "לארי" אליסון (באנגלית: Lawrence Joseph "Larry" Ellison; נולד ב-17 באוגוסט 1944) הוא מיליארדר, יזם ונדבן יהודי-אמריקאי, מייסד-שותף ומנהל טכנולוגיות ראשי של תאגיד "אורקל", אחת מחברות התוכנה הגדולות בעולם.
בנובמבר 2024 נאמד הונו ב־233 מיליארד דולר. אליסון מחזיק בכ-97% מהאי לאנאי, האי ה-43 בגודלו בארצות הברית. בשנת 2024 נכלל ברשימת "טיים 100".
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

אליסון נולד בניו יורק, ארצות הברית לאם חד הורית יהודיה בשם פלוריס ספילמן. אביו הביולוגי היה טיס חיל האוויר האמריקני. לאחר לידתו ביקשה אמו מדודיה, ליליאן ולאויס אליסון, זוג מהגרים יהודים מרוסיה, לאמץ אותו בגיל תשעה חודשים לאחר שחלה בדלקת ריאות. הוא פגש את אימו הביולוגית רק בגיל 48. אליסון התגורר עם הוריו המאמצים בדירת שני חדרים בשכונה ממעמד בינוני-נמוך בשיקגו.
אליסון הצעיר היה סטודנט מבריק ובעל יוזמה אך הוא עזב את אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בסוף השנה השנייה, לאחר שלא ניגש למבחנים הסופיים עקב מותה של אמו המאמצת. לאחר שבילה את הקיץ בצפון קליפורניה, חזר אליסון ללימודים באוניברסיטת שיקגו, שם נתקל לראשונה במקצוע תכנות מחשבים. בגיל 20 עזב סופית את אזור שיקגו ועבר לצפון קליפורניה.
ביוגרפיה > קריירה

בשנות השבעים, לאחר שעזב את הלימודים, התחיל לעבוד בחברת אמפיקס בתור מתכנת אשר במסגרת עבודתו היה מוטל עליו לבנות מסד נתונים ל-CIA שנקרא אורקל. אליסון הושפע ממאמר שכתב אדגר קוד על מסדי נתונים שנקרא "מודל עבור מסד נתונים לבנק גדול", והקים את אורקל ב-1977 לאחר שהשקיע 1,200 דולר להקמת חברה בשם Software Development Laboratories‏ (SDL). בשנת 1979 הוא שינה את שם החברה ל-Relational Software Inc, שלאחר מכן בעקבות הצלחת תוכנת מסד הנתונים אורקל, שונה שמה לאורקל.
בספטמבר 2014 הודיע על פרישתו מתפקיד מנכ"ל אורקל, תפקיד שהחזיק בו מאז שהקים את החברה ב-1977. כיום הוא מכהן כיו"ר החברה וכמנהל טכנולוגיות ראשי (CTO).
בספטמבר 2024 חצתה הערכת הונו האישי לראשונה את רף 200 מיליארד דולר, ובנובמבר 2024 נאמד הונו בשיא של 233 מיליארד.
חיים ונכסים

ב-18 בדצמבר 2003 נישא אליסון למלאני קראפט, סופרת הצעירה ממנו בעשרים וחמש שנה. נישואים אלו היו נישואיו הרביעיים והסתיימו בשנת 2010. מאז הוא ביחסים עם נקיטה כהאן.
חיים ונכסים > סירות

אליסון הוא המנהל והמממן של צוות אורקל ארצות הברית, זוכת שני גביעי אמריקה, בחסות "יאכטות שערי זהב" בסן פרנסיסקו. קבוצתו, שנקראה בעבר גם ב.מ.וו. אורקל מרוצים בגלל תמיכה מחברת המכוניות המפורסמת ב.מ.וו, השתתפה בגביע אמריקה ה-31 בשנת 2003, בגביע אמריקה ה-32 בשנת 2007, וניצחה בגביע אמריקה ה-33 בשנת 2010 ובגביע אמריקה ה-34 בשנת 2013, אותו אירחה בסן פרנסיסקו.
כמו כן, זכה אליסון במרוץ "סידני הובארט יאכט" ביאכטה שלו, שנקראת "סאיונארה" (Sayonara).
חיים ונכסים > מטוסים

לאליסון יש רישיון טיסה, ובעבר היו לו מספר מטוסים. בנוסף, נרשמו לו מספר עבירות בהמראה ונחיתה בלילות בנמל תעופה של סן חוזה (San Jose Mineta International Airport).
חיים ונכסים > נדל"ן

בבעלות לארי אחוזה ששוויה 20 מיליון דולרים, הבנויה בסגנון יפני. האחוזה משתרעת על 180 דונמים, והיא ממוקמת בוורדסייד שבקליפורניה.
ב-2012 רכש 98% מלאנאי, האי השישי בגודלו בהוואי.
תרומות

לאחר ההתקפות על מגדלי התאומים ב-11 בספטמבר 2001, תרם אליסון לממשלה הפדרלית כדי לבנות מסד נתונים לכל האוכלוסייה. תרומה זו עוררה זעם תקשורתי רחב.
בשנת 2004 פרסם המגזין פורבס כתבה אודות תרומותיו, שהסתכמו בכ-151 מיליון דולר (כ-1% מכל הונו).
אליסון תומך נלהב בישראל וחבר בארגון ידידי צה"ל בארצות הברית. בביקור בישראל ב-2015 הצהיר "אתמוך בישראל בכל דרך שאוכל. תראו לי את הדרך איך אוכל לסייע יותר". במשך השנים תרם בעקביות עשרות מיליוני דולרים לצה"ל. ב-2013 תרם מיליון דולר. ב-2015 תרם 9 מיליון דולר להקמת עיר הבה"דים. בשנת 2017 תרם לצה"ל 16.6 מיליון דולר.
לקריאה נוספת

איילת כרמל, תיק אישי: 40 טייקונים בינלאומיים. ידיעות אחרונות - ספרי חמד - גלובס, 2006. עמודים 37–41
Gerard O’Regan, Giants of Computing - A Compendium of Select, Pivotal Pioneers, Springer, 2013, pp. 103–105.
הערות שוליים

↑  The Top Ten Richest People In The World, פורבס
↑  טוני בלייר, Larry Ellison: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
↑   נדן פלדמן, לארי אליסון פורש מראשות אורקל; הישראלית צפרא כץ מונתה למנכ"ל משותף, באתר TheMarker‏, 18 בספטמבר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007314474405171  PLWABN: 9810653250305606  BIBSYS: 98029238  dblp: 95/1676  GND: 124673988  ISNI: 0000 0000 1894 3622  LCCN: n97043375  NDL: 00680788  NLK: KAC201752318  NTA: 170336212  SNAC: w6817gwr  SUDOC: 174347103  VIAF: 37857632   WorldCat (עם VIAF): 37857632
בחורים רעים: הכל או כלום

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  עאדיל אל ערבי, בילאל פלאח 
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר
 תסריט:  כריס ברמנר 
 שחקנים ראשיים:  ויל סמית'  מרטין לורנס
 מוזיקה:  לורן באלף
 צילום:  סטיבן פ. וינדון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה, סרטי ג'רי ברוקהיימר, סרטי סוני 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה  ג'רי ברוקהיימר
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית יוני 2024
 משך הקרנה:  115 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט קומדיית פעולה, סרט באדי קאפ 
 הכנסות באתר מוג'ו:   badboys4
 סרט קודם:  בחורים רעים לתמיד
 דף הסרט ב־IMDb
 
בחורים רעים: הכל או כלום (באנגלית: Bad Boys: Ride or Die) הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 2024. זהו הסרט הרביעי בסדרת הסרטים בחורים רעים, קדמו לו "בחורים רעים לתמיד" (מ-2020), בחורים רעים 2 (מ-2003), "בחורים רעים 1" (מ-1995),