stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרחון דראגומאן

| --- | --- |

מפת האי סמית'. קרחון דראגומן מצוי בפינה הימנית העליונה   של הרביע השני מימין, בשורה התחתונה של רביעי המפה.
 מידע כללי
 על שם:  דראגומן 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  2.6 ק"מ 
 קואורדינטות:  63°00′56″S 62°32′35″W﻿ / ﻿63.01555556°S 62.54305556°W﻿ / -63.01555556; -62.54305556
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהקרחון דראגומאן(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהקרחון דראגומאן
 
קרחון דראגומאן (באנגלית: Dragoman Glacier; בבולגרית: ледник Грамада) הוא קרחון באי סמית', באיי שטלנד הדרומיים, שבסמוך לאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 2.6 קילומטרים.
הקרחון מנקז את המדרונות הדרום-מזרחיים של רכס אימאון, דרומית-מזרחית מאוכף זאבט, ומדרום לפסגת הר פוסטר.
הקרחון ממוקם ממצפון-מזרח לקרחון ארמירה, ומדרום מערב לקרחון לאנדרט.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח ונשפך אל מפרצון איוואן אסן.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי חוקרים בולגריים בשנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם העיירה דראגומאן שבמערב בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
קרב סריקמיש

קרב סריקמיש התרחש במלחמת העולם הראשונה מ-22 בדצמבר 1914 ועד 17 בינואר 1915 בין צבאות האימפריה העות'מאנית והאימפריה הרוסית, באזור מזרח טורקיה בפאתי הרי הקווקז. הקרב הסתיים בניצחון רוסי ופתח אפשרות להתקדמותם לתוך השטח שבשליטת האימפריה העות'מאנית.
תוכניות הצדדים

במהלך נובמבר 1914 עבר הצבא הרוסי את הרי הקווקז בכוונה להתקדם לכיוון מבצר ארזורום העות'מאני. הרוסים לא ראו בחזית הקווקז חזית לחימה ראשית. עיקר תשומת הלב ההופנתה ללחימה באזורי גליציה, פרוסיה ופולין.
באופן פורמלי היה מפקד הכוחות מושל הקווקז אילריון וורונצוב-דשקוב. מעשית הוא לא התערב בפיקוד ונתן חופש פעולה לסגנו אלכסנדר מישלייבסקי וראש המטה ניקולאי יודניץ'. בעקבות התבוסה של הצבא הרוסי באזור פרוסיה עברו חלקים משמעותיים של הצבא הקווקזי לפולין. בעקבות זאת הוחלט על גיוס מתנדבים ממוצא ארמני מקרב תושבי האזור.
בעקבות התקדמות הרוסים התמקם כשני שלישים מהכוח באזור סריקמיש בעומק השטח הטורקי ואספקת התחמושת התבצעה באמצעות מסילת רכבת בודדת.
לקראת אמצע נובמבר הצליח הכוח העות'מאני לעצור את ההתקדמות הרוסית ואף להביא לנסיגה מסוימת. המפקד העליון של הצבא העות'מאני אנוור פאשה הבין נכון את החולשה הרוסית והחליט לבצע איגוף באמצעות הדיוויזיות ה-9 וה-10, כאשר דיוויזיה 11 הייתה אמורה להילחם נגד המאחז הרוסי בסריקמיש. אנוור פאשה האמין שמהירות הכוח העות'מאני תבטיח את הצלחת המהלך ותביא לכיתור מלא של הכוח הרוסי. יועצים גרמנים שהצטרפו לצבא העות'מאני היו מודעים לחולשות בהכנת הצבא למלחמה. הם ראו בהקטנת הכוח הרוסי בפרוסיה וגליציה את המטרה עיקרית בלחימה באזור הקווקז.
מהלך הקרב

ב-23 בדצמבר הצליחו העות'מאנים להביא לנסיגה משמעותית של הכוח הרוסי באזור אולטה (צפון מערבית לסריקמיש). באותו יום הצליח הכוח הרוסי בסריקמיש להדוף את המתקפה העות'מאנית בקושי רב ורק תודות לתגבורת שהגיעה ברגע אחרון כאשר הקרבות התנהלו כבר בתוך היישוב. לאזור הגיע המפקד בפועל של הצבא הרוסי בקווקז אלכסנדר מישלייבסקי עם ראש המטה ניקולאי יודניץ'. מישלייבסקי העריך שאין סיכוי לעמוד במתקפה העות'מאנית ועזב את האזור תוך מתן פקודה לנסיגה. הפקודה שהוא השאיר לא נחתמה ובמסילת ברזל לסריקמיש המשיכו להגיע כוחות נוספים ואספקה. הפיקוד באזור הושאר לגאורגי ברכמן וניקולאי יודניץ'.
באותו יום התרחש ירי של שני כוחות עות'מאנים אחד על השני. רק לאחר 4 שעות של קרב ואובדן של כ-2,000 חיילים התבררה הטעות.
ב-24 בדצמבר התקדמו הכוחות העות'מאנים שנעו דרום-מזרחה מכיוון אולטה 75 ק"מ, אך לא הגיעו למסילת הברזל כמתוכנן ולכן היא לא נותקה והמשיכה להיות עורק אספקה חשוב לרוסים.
ב-25 בדצמבר הצליחו העות'מאנים להתקדם באזור דרומית לסריקמיש ולכן פנו מערבה בכוונה לכתר את הכוח הרוסי. הם היו במרחק של כ-40 ק"מ מסריקמיש. התקדמותם הייתה איטית בהרבה מהמתוכנן לאור מזג האוויר הקשה באזור. הכוח העות'מאני לא היה מוכן ללחימת חורף. כמו כן מבחינת אספקה הוא נתמך באוכלוסייה מוסלמית מקומית והיקף אספקת מזון היה מוגבל. חיילים רבים מתו מקור ששרר באזור ההררי. באותו יום החליטו הרוסים להתחיל בנסיגה מסריקמיש במטרה למנוע את הכיתור. בעיירה נשארו רק כמה אלפי חיילים.
ב-29 בדצמבר החלה מתקפה כוללת על סריקמיש בה השתתפו כ-12 אלף חיילים. למרות עדיפות מספרית משמעותית לא הצליחו העות'מאנים לכבוש אותה ואיבדו כ-6,000 חיילים. ביום למחרת הצליחו רוסים להסב לאויב אבדות נוספות ביער סביב סריקמיש. העות'מאנים החלו לאבד את המומנטום להתקפה.
הרוסים הצליחו לנצל את המצב היטב, ובתחילת ינואר 1915 עברו למתקפת נגד. לקראת 4 בינואר הייתה הדיוויזיה ה-9 העות'מאנית מכותרת. שרידים של דיוויזיה 10 נסוגו תוך אבדות קשות.
לקראת 19 בינואר 1915 הסתיימה הלחימה תוך נסיגת העות'מאנים מכל השטח שכבשו והחזית התייצבה במצב שהיה טרום תחילת הקרבות.
תוצאות הקרב

לאור הניצחון בקרב הייתה הדרך לכיוון אנטוליה פתוחה לצבא רוסי. אלכסנדר מישלייבסקי שכשל בפיקוד הוחלף בניקולאי יודניץ'. למרות שחלק משמעותי של הצבא הרוסי הסדיר עבר לחזית באזור פרוסיה, הרוסים הצליחו במערכה. השימוש במתנדבים ארמנים תרם רבות להצלחת הרוסים. המתנדבים שהיו ילידי האזור היו רגילים למזג האוויר בשדה הקרב והכירו היטב את הדרכים, דבר שהקל על הגעתם המהירה לאזור.
אנוור פאשה חזר לאיסטנבול והאשים את האוכלוסייה הארמנית בכישלון צבאי. הבעיה העיקרית של התוכנית הייתה בבחירת העיתוי - הצבא לא היה מוכן ללחימת חורף. הוא לא פיקד יותר על הכוחות במהלך הקרב. לאוטו לימן פון סנדרס הוצע לקבל פיקוד על הכוחות אך הוא סירב. למפקד הכוחות באזור מונה חפיז חיקי פאשה שהיה סגנו של אנוור פאשה במהלך הקרב.
השתתפות ארמנית בלחימה והאשמות של אנוור פאשה היו אחת הסיבות לרצח העם הארמני בהמשך.
קיימות מספר הערכות על היקף האבדות העות'מאניות והן נעות סביב 50-60 אלף חיילים. כ-7,000 חיילים וקצינים נפלו בשבי הרוסי.
רב-נגן

רב-נגן (בלועזית: סופר-אינסטרומנטליסט או מולטי-אינסטרומנטליסט) הוא מוזיקאי או מלחין המפגין יכולת על מספר כלים. יכולת זו עשויה להתבטא בניגון או הלחנה עבור כלים מסוגים שונים או אף בניגון בו-זמנית במספר כלים.
לדוגמה, מוזיקאי המנגן על כלי קשת (לדוגמה כינור), כלי פריטה (לדוגמה גיטרה), כלי הקשה (לדוגמה תופים) וכלי מקלדת ייחשב לרב-נגן.
רב-נגנים מפורסמים

פול מקרטני (1942–הווה) מנגן על גיטרה בס, גיטרה חשמלית, גיטרה אקוסטית, קלידים, פסנתר, חצוצרה, חלילית, יוקולילי, מנדולינה ותופים.
דייוויד גילמור (1946–הווה) מנגן על גיטרה חשמלית, גיטרת בס, קלידים, סינתיסייזר, סקסופון, בנג'ו, מנדולינה, מפוחית פה ותופים.
סטיבן טיילר (1948–הווה) מנגן על פסנתר, מפוחית פה, תופים, גיטרה בס, כינור, מנדולינה, חליל צד, סקסופון, חצוצרה.
אנדראה בוצ'לי (1958–הווה) מנגן על כלי מקלדת, חליל צד, סקסופון, חצוצרה, טרומבון, נבל, מפוחית פה, גיטרה, תופים, מלודיקה.
יהודה גלאנץ (1958–הווה) מנגן על צ'רנגו, פסנתר, אקורדיון, סיקו, פינקויו, כינור, חליל פאן, כלי הקשה, גיטרות, מפוחית פה וקוואטרו.
לס קלייפול (1963–הווה) מנגן על גיטרה בס, קונטרבס, תופים, גיטרה, וומולה, בנג'ו, בנג'ו בס ומנדולינה.
אלאניס מוריסט (1974–הווה) מנגנת על גיטרה, חליל צד, מפוחית פה ופסנתר.
שאקירה (1977–הווה) מנגנת על גיטרה, מפוחית פה, תופים, קחון, דוגם צלילים וכלי מקלדת.
מורטן ולנד (1977–הווה) מנגן על גיטרה חשמלית, גיטרה בס, גיטרה אקוסטית וקלידים, ובנוסף מלחין ומעבד וזמר גרואלינג.
שרית חדד מנגנת בין היתר על גיטרה, פסנתר, קסילופון, אורגן חשמלי, עוגב, דרבוקה, צ'לו, אקורדיון וטרומבון.
מתי כספי (1949–הווה) מנגן על פסנתר, גיטרה, גיטרה בס, תופים, מפוחית.
קיאן איגן (1980–הווה) מנגן על גיטרה, פסנתר, תופים, גיטרה בס.
טיילור סוויפט (1989–הווה) מנגנת על גיטרה, בנג'ו, פסנתר ויוקולילי.
ג'ייקוב קולייר (1994–הווה) מנגן על פסנתר, קלידים, קונטרבס, גיטרה בס, גיטרה, יוקולילי, הרפג'י, מנדולינה, מלודיקה, תופים, כלי הקשה, הרמוניזר.
פרשת הבתים בסמוך לקבר שמעון הצדיק בשייח' ג'ראח

פרשת הבתים בסמוך לקבר שמעון הצדיק היא שורה של הליכים משפטיים ופסקי דין העוסקים בדיני קניין, דיני חוזים, משפט בינלאומי ומעשה בית דין. נושא הפרשה הוא מתחם מקרקעין על יד קבר שמעון הצדיק שנרכש והוחזק כהקדש בידי יהודים מהיישוב הישן, ובעקבות מלחמת העצמאות שוכנו בו משפחות פלסטיניות. לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד ירושלים נרשמה הקרקע מחדש על שם בעליה, ומאז מתנהל בין בעלי המתחם לדיירים סכסוך משפטי. לפרשה השפעות פוליטיות נרחבות והיא נתפסת אצל חלקים בציבור ובתקשורת כקשורה לסכסוך הישראלי-פלסטיני. פרשה זו עלתה מחדש לתודעה ב-2021 בזמן המהומות בירושלים ומבצע שומר החומות.
רקע

מחוץ לחומות העיר העתיקה של ירושלים ניצבת מערת קבורה אשר על פי המסורת מוכרת כקבר שמעון הצדיק. מתחם הקבר היה שייך לערבי תושב ירושלים, שגבה תשלום מיהודים שביקשו להיכנס לבקר ולהתפלל בקבר. באמצע המאה ה-19, כחלק מתהליך היציאה מן החומות, החלה להתפתח בהדרגה שכונה מוסלמית בשם שייח' ג'ראח מצפון לעיר העתיקה, סמוך לקבר שמעון הצדיק. הקשר ההיסטורי והדתי של היהודים למקום הביאו את הרבנים הראשיים לירושלים לפעול לקניית מתחם הקבר, ובהמשך הוקמו בסמוך לקבר שכונות יהודיות בשם שכונת שמעון הצדיק ונחלת שמעון.
בשנת 1875, בהיותם הרבנים הראשיים בירושלים, רכשו הרב אברהם אשכנזי והרב מאיר אוירבך חלקות בשטח של כ-17 דונם במתחם קבר שמעון הצדיק, ורשמו אותם כהקדש. הבעלות על חלקות אלו עברה לוועדים של היישוב היהודי הישן בירושלים: ועד העדה הספרדית בירושלים והוועד הכללי כנסת ישראל. עם קום מדינת ישראל ופרוץ מלחמת השחרור כבש הצבא הירדני את מזרח ירושלים ובתוך כך את שכונת שמעון הצדיק, והיהודים שגרו בשכונה נאלצו להימלט ממנה.
בתקופת הכיבוש הירדני, מי שהחזיק בחלקות אלו היה הממונה הירדני על נכסי האויב. בשנת 1954 השכיר הממונה את שטח החלקות למשרד השיכון הירדני, שבנה במקום 28 יחידות דיור. דירות אלו היו מיועדות, על פי חוזה שנחתם בין ממשלת ירדן לאונר"א, עבור פליטים פלסטינים שישכרו את הדירות מהממשלה הירדנית ובכך יפסיקו להיחשב לפליטים על ידי אונר"א. בחוזים שנכרתו בין משרד השיכון הירדני לבין המשתכנים בדירות נקבעה תקופת ניסיון של שלוש שנות שכירות, כאשר בשנים אלו המשתכנים צריכים לשלם מיסים ודמי שכירות ולטפח את המקום. סעיף 11 לחוזים אלו קבע שבתום תקופת הניסיון משרד השיכון הירדני יעביר את הבעלות על הדירות למשתכנים ללא תשלום. העברת הבעלות לא יצאה לפועל.
לאחר מלחמת ששת הימים ואיחוד ירושלים, עברו הנכסים שהיו בידי הממונה הירדני על נכסי האויב לידי האפוטרופוס הכללי. על פי חוק הסדרי משפט ומנהל, על האפוטרופוס לשחרר את הקרקעות והנכסים שבידו לבעלים המקוריים שלהם, ואכן, בספטמבר 1972 שחרר האפוטרופוס את החלקות שבמתחם והבעלות על החלקות נרשמה על שם ועד עדת הספרדים בירושלים והוועד הכללי כנסת ישראל. בתעודת השחרור נכתב שהוא נעשה בכפוף לזכות צד ג' אם יש כזו, ושהשחרור אינו מהווה הוכחה לבעלות על הקרקע.
בשנת 2008 מכרו הוועדים את זכויותיהם במתחם לחברת "נחלת שמעון בע"מ" שמניותיה מוחזקות בידי חברת "שמעון הצדיק אחזקות בע"מ" שנוסדה בשנת 2000; חברת "שמעון הצדיק אחזקות", שהייתה בבעלות חברה בשם Trent שנוסדה בליבריה והועברה ב-2000 לאיי מרשל; חברת שותפות בשם Shimon Hazadik c.v שהוקמה באמסטרדם בשנת 2004 ונוהלה על ידי חברת Jasa Beheer BV הרשומה בקורסאו; וחברת שותפות בשם Shimon Hazadik Portfolio C.V. L.P הרשומה במדינת דלאוור בארצות הברית, שבה חוקי החברות מאפשרים לבעלי חברה להישאר אנונימיים.
הליכים משפטיים > שנות ה-70 - פסק דין אל איובי

לאחר שחרור הקרקע והרישום על שמם, פתחו הוועדים בהליכים משפטיים ודרשו כי שלושה נכסים הרשומים על שמם יפונו מדייריהם (פסק דין אל איובי). הם לא טענו שהמשתכנים הם מסיגי גבול, אלא שכניסתם לקרקע הייתה שלא כדין. טענתם זו נשענה על כך שלא נמצא שום מסמך חוקי המקנה את שטחי המתחם לממונה הירדני על נכסי האויב, ולכן הוא לא זכה בנכסים אלו כדין וכל שרשרת החוזים שבוצעה לאחר מכן היא חסרת תוקף. בית משפט השלום דחה טענה זו, תוך שהוא נשען על חזקת התקינות - חזקה שרשות שלטונית מבצעת את פעולותיה על פי דין, ולכן עצם זה שהממונה הירדני חתם על חוזה להשכרת הנכסים מלמד על כך שהם הוקנו לו כדין. לבסוף קבע פסק הדין כי המתחם אמנם שייך לוועדים, אך כניסת המשתכנים אליו הייתה כדין ולכן אין לפנותם.
בערעור למחוזי הוכיחו הוועדים שהצו המקנה לממונה הירדני את הזכות על קרקעות אלו פורסם רק במרץ 1967, כ-13 שנה לאחר השכרת המתחם למשרד השיכון הירדני. למרות זאת, דעת הרוב דחתה את הערעור, כשגם היא מתבססת על חזקת התקינות, הפעם תוך הנחה ששר הפנים הירדני אישר לממונה הירדני על נכסי האויב את השכרת המתחם. השופט וייס סבר בדעת מיעוט שיש לקבל את הערעור ולפנות את המשתכנים, מפני שהחוזה שלהם עם משרד השיכון כולל סעיף לא חוקי לפי תועבר הבעלות על הנכסים למשתכנים (פעולה שאינה בסמכות משרד השיכון הירדני שהוא עצמו במעמד שוכר בלבד בקרקע).
הוועדים ערערו ברשות לבית המשפט העליון, שגם הוא דחה את תביעתם מהטעמים של הערכאות הקודמות. נשיא בית המשפט העליון משה לנדוי אמר כי בית המשפט לא נזקק לטענות הקשורות לסמכות הממונה הירדני על פי המשפט הבינלאומי, וכן לא לטענה בגין הסגת גבול, מפני שטענות אלו לא הועלו בתחילת התביעה. התוצאה המשפטית הייתה כי הבעלות על הקרקע מעולם לא הועברה למשתכנים, ולכן הוועדים הם בעלי הקרקע, אלא שהמשתכנים נכנסו לקרקע כדין על פי שרשרת החוזים שנכרתו ביניהם לבין משרד השיכון הירדני ובינו לבין הממונה הירדני על נכסי האויב.
הליכים משפטיים > שנות ה-80 - פסק דין חנון

בשנות ה-80 דרשו הוועדים כי המשתכנים בנכסים שברשותם יפונו (פסק דין חנון). במסגרת תביעה זו חתמו הצדדים על הסכם דיוני לפיו הנכסים שייכים לוועדים. התביעה נדחתה בבית משפט השלום וגם בערעור למחוזי. בפסקי הדין קבעו השופטים על בסיס התשתית העובדתית ועל בסיס ההסכם כי הנכסים שייכים לוועדים, אך המשתכנים שכרו אותם כדין והם בעלי מעמד של דיירים מוגנים. בקשת ערעור לבית המשפט העליון נדחתה.
הליכים משפטיים > התקבעות ההסכם הדיוני

בשנות ה-90, אגב הליכים משפטיים הנוגעים לדמי השכירות שעל המשתכנים לשלם לוועדים, כמה מהמשתכנים טענו שהוקף הוא הבעלים של הנכסים, וההסכם הדיוני שבפסק דין חנון נחתם בטעות. בית הדין לשכירות דחה טענה זו על הסף, מפני שפסק דין חנון נשען על ההסכם הדיוני, וממילא טענה לביטול ההסכם צריכה להיות מושתקת משום מעשה בית דין. עוד נקבע כי ההסכם תקף משום כך על כל הנכסים שבמתחם, ולא רק על אלו שעלו לדיון בפסק דין חנון. גם בית המשפט המחוזי דחה טענה זו וקבע שההסכם תקף. בקשה לערעור ברשות על פסק הדין נדחתה.
לאחר שחלק מהמשתכנים לא שילמו את דמי השכירות, דרשו הוועדים כי יתפנו מנכסיהם. חלק מהבקשות נענו, וחלקן נדחו כדי לאפשר למשתכנים לבקש את ביטול ההסכם הדיוני. המשתכנים אכן פנו למישור זה וביקשו מבית משפט השלום כי ההסכם הדיוני יוכרז כבטל, אך בית המשפט דחה את טענתם:
בשלב זה של הדיון, קיימות החלטות של שלוש הערכאות בהן נקבע נחרצות, ויש בהן כדי להוות מעשה בית דין, כי התובעים הם במעמד של דיירים מוגנים של הנתבעים אשר הינם בעלי הנכס
המשתכנים ערערו לבית המשפט המחוזי, שדחה את הערעור. באותן שנים הם ביקשו לבטל את ההסכם מספר פעמים נוספות, אך גם בקשות אלו נדחו.
בתחילת שנת 1999 פלשה משפחת קורד לקרקע השייכת לוועדים וסמוכה לדירה בה היא מתגוררת, ובניגוד לחוק בנתה עליה מבנה. בעקבות זאת תבעו הוועדים את משפחת קורד בגין הסגת גבול. משפחת קורד הודתה כי לא מדובר בדירה השייכת להם, אך טענה שאין היא בבעלות הוועדים. בין השאר טענו שהסכם קניית הקרקע על ידי הרבנים הראשיים בירושלים במאה ה-19 בוטל על ידי בית הדין השרעי באותה תקופה. בית המשפט דחה טענות אלו, וקבע כי על משפחת קורד להתפנות מהמבנה הבלתי חוקי:
מאחר ומעמדה של הנתבעת בנכס הוא מעמד של דיירת מוגנת בלבד ואין לה כל זכות בעלות או זכות קניינית אחרת במקרקעין, ומאחר והיא לא קיבלה מהבעלים של המקרקעין או ממי שמחזיק במקרקעין הסכמה לבנות עליהם מבנה - ממילא אין לה כל זכות להשתלט על המקרקעין ו/או להקים עליהם מבנים, ויש לפנותה אפוא מהמבנה שהוקם על ידה שלא כדין, ותוך הסגת גבולם של התובעים
הליכים משפטיים > התביעות לפינוי הבתים

בשנים 2009 ו-2010 הגישה נחלת שמעון בקשה למתן צו פינוי עבור 4 נכסים שבבעלותה, בגין אי-תשלום דמי שכירות, בניה לא חוקית בנכסים ופקיעת זכותם של המתגוררים בנכסים על פי חוק הגנת הדייר. באוקטובר 2020 קיבל בית משפט השלום את התביעות והורה על פינוי הבתים מדייריהם. הדיירים ערערו על פסיקה זו לבית המשפט המחוזי. בפברואר 2021 נדחה הערעור, ובית המשפט קבע כי על הנכסים להתפנות עד מאי 2021.
הדיירים הגישו בקשה לערעור ברשות לבית המשפט העליון. במהלך הדיונים הציעה נחלת שמעון לדיירים הצעות פשרה, ובית המשפט הפציר בדיירים להסכים לפשרה, אך גורמים שונים שכנעו את הדיירים לסרב. לבסוף, הערעור התקבל על פי דעת הרוב של השופטים דפנה ברק ארז ויצחק עמית, שסברו שאין לתת צו פינוי לעת עתה, כנגד דעת המיעוט של השופט נעם סולברג שסבר שדין הערעור להידחות.
השופטת דפנה ברק-ארז סברה כי לא התקיימו במקרה זה כל היסודות הנדרשים כדי להגדיר את ההסכם הדיוני כמעשה בית דין, בעוד השופטים נעם סולברג ויצחק עמית חזרו על העמדה המקובלת עד כה שהכירה בהסכם הדיוני כמחייב מתוקף מעשה בית דין. לפי מסקנה זו הדיירים איבדו את זכאותם בדירה כדיירים מוגנים, כיוון שהפרו את חובותיהם לפי חוק הגנת הדייר. על פי זה סבר סולברג כי דין הערעור להידחות ויש להורות על פינוי הנכסים. לעומת זאת, עמית קבע שמכיוון שמדובר במקרה נדיר ותקדימי של דייר מוגן הטוען לבעלות על הקרקע - יש לכפות על הצדדים את הפשרה שהוצעה, לפיה הדיירים ישלמו לנחלת שמעון דמי שכירות שנתיים בסך 2400 ש"ח, ויהיו רשאים לבצע שינויים פנימיים בנכסים. למעשה דעתו של עמית התקבלה, כיוון שגם ברק-ארז הסכימה עם מסקנתו האופרטיבית - ביטול צווי הפינוי.
לא בכדי העלה ההרכב הצעת פשרה, אך כאמור, הצעה זו נדחתה על ידי הצדדים, ועל כך יש להצר. בנקודת זמן זו שבה עומדים רגלינו אין לי אלא לחזור אל עיקרי הצעת הפשרה שהוצעה על ידי ההרכב, אך הפעם, לא כפשרה אלא כפסק דין הכופה על שני הצדדים הר כגיגית, ואשר מתחשב במורכבות העניין, קרי - מעשה בית דין והשתק פלוגתא המקבע כיום את מעמדם של המערערים כדיירים מוגנים, אל מול זכות לכאורית לשכלול שכירות לבעלות, זכות שתיבחן בעתיד במסגרת הליכי הסדר
השלכות חברתיות ופוליטיות > בישראל

בשנים 2009–2010, בעקבות פינוי חלק מהבתים במתחם ואכלוסם על ידי יהודים, התקיימו הפגנות של פלסטינים ופעילי שמאל ברחבי ירושלים ובשכונות שייח ג'ראח ושמעון הצדיק. ההפגנות כללו לעיתים אלימות, ובחלקן נעצרו מפגינים. לפני אחת ההפגנות המשטרה הודיעה למארגנים כי היא לא תאפשר את קיום ההפגנה. המפגינים עתרו לבג"ץ, שקיבל את עתירתם וקבע שעל המשטרה לאפשר את קיום ההפגנה.
באפריל 2021, בעקבות פסקי הדין שקבעו שיש לפנות את הדיירים מהנכסים של נחלת שמעון, התחדשו ההפגנות והעימותים האלימים בשכונה, ובחלקן נטלו חלק חברי כנסת ממרץ ומהרשימה המשותפת. במהלך מאי 2021 האירועים הלכו ונעשו אלימים יותר, וכללו יידוי אבנים ובקבוקים על אזרחים וכוחות משטרה. ח"כ איתמר בן גביר החליט להעביר את לשכתו לשכונת שייח' ג'ראח, כדי להשתמש בחסינותו ובאבטחה שסופקה לו כנגד האירועים האלימים. רבים ראו במעשיו התגרות והתססה וראש הממשלה בנימין נתניהו ביקש ממנו שיעזוב את המקום כדי למנוע הסלמה. בן גביר נעתר לבקשה זו לאחר שהובטח לו כי התושבים היהודים בשכונה יאובטחו כנדרש.
בפברואר 2022 השליכו מחבלים ערבים בקבוקי תבערה אל חלון ביתם של משפחה יהודית במתחם. הבית נשרף אך המשפחה לא שהתה בבית ולא נגרמה פגיעה בנפש. כמחאה על היעדר ביטחונם של התושבים היהודים, הקים בן גביר בשנית את לשכתו בשכונת שייח' ג'ראח, וביקרו בה חברי כנסת נוספים משדולת ארץ ישראל.
השלכות חברתיות ופוליטיות > בעולם הערבי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
השלכות חברתיות ופוליטיות > בעולם

באוגוסט 2009, לאחר פינוי שני בתים במתחם והשכרתם לתושבים יהודים, גורמים בארצות הברית, בריטניה ובאו"ם הביעו את התנגדותם למהלך.
באוקטובר 2010 סיירו בישראל נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ימי קרטר, נשיאת אירלנד לשעבר, מארי רובינסון והפעילה ההודית הלה בהטה, והשתתפו בין השאר בהפגנה השבועית שנערכה בשכונה, תוך שהם מביעים הזדהות עם המאבק נגד פינוי הדיירים.
גלריה

הפגנה בשייח' ג'ראח 11 בפברואר 2022
ליצנית מחופשת לשוטרת המכנה את עצמה השוטרת 'אז-אולי יהיה יותר טוב', ממשטרת 'ישר-אל הלב' בשייח' ג'ראח, פברואר 2022
הפגנת ימין בשייח' ג'ראח בעקבות הצתת בית בשכונה, פברואר 2022
מפגין בשייח' ג'ראח, אוגוסט 2021
לשכה פרלמנטרית שהקים חבר הכנסת איתמר בן גביר בשכונת שייח' ג'ראח, פברואר 2022
יהודי חרדי בדרכו לקבר שמעון הצדיק חולף על פני הפגנת פעילי שמאל שבועית ביום שישי נגד פינוי המשתכנים
הבית בו השתכנו משפחת אלקורד
בית הכנסת בשכונת שמעון הצדיק
הערות שוליים

↑   סעיף 5(א) לחוק הסדרי משפט ומינהל [נוסח משולב], תש״ל–1970, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   סעיף 5(ב) לחוק הסדרי משפט ומינהל, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  אורי בלאו, הכסף הזר שמאחורי מאבק הקרקעות בשייח' ג'ראח, באתר שומרים
↑  ע"א 459/79 הוועד הכללי לכנסת ישראל נ' אל איובי, פ"ד לה(4) 188 (1981)
↑  ע"א 166/89
↑  רע"א (ירושלים) 3247/91 חנוך ו-13 אח' נ' ועד עדת הספרדים בירושלים (נבו 27.10.1991)
↑  רע"א 6001/98 גאווי נ' ועד העדה הספרדית בירושלים (נבו 10.01.1999)
↑  רע"א 4281/01 ג'אוי נ' ועד ועדת הספרדים בירושלים (נבו 05.08.2001)
↑  ת"א (שלום ירושלים) 6599/99 ועד עדת הספרדים בירושלים הקדש רשום נ' אלקורד (נבו 30.07.2001)
↑  ת"א 12285/93 ות"א 1504/94
↑  ע"א 6482/05
↑  ת"א (י-ם) 14722/08
↑  רע"א 2401/21 אעוני נ' נחלת שמעון בע"מ
↑  אפרת וייס והסוכנויות, הפינוי בשייח ג'ראח: הפגנה בי-ם, גינויים בעולם, באתר ynet, 3 באוגוסט 2009
↑  רונן מדזיני ואפרת וייס, שוב עימותים בשייח ג'ראח: 25 פעילי שמאל נעצרו, באתר ynet, 18 בדצמבר 2009
↑   SHEIKH JARRAH ILLEGAL ARRESTS MARCH 12 - Nissim mossek, סרטון בערוץ "Nissim Mossek", באתר יוטיוב (אורך: 07:42)
↑  אביעד גליקמן, בג"ץ: לאפשר הפגנה בשייח ג'ראח וצעדה מוגבלת, באתר ynet, 4 במרץ 2010
↑  פעילי שמאל יידו אבנים על מתיישבים בשייח ג'ראח; אדם נפצע קל, באתר ynet, 22 בינואר 2010
↑  חזקי ברוך, חוללה אנדרטת הצנחנים בשייח ג'ראח, באתר ערוץ 7, 26 במאי 2010
↑  מאיה הורודניצ'אנו‏, שבוע אחרי תקיפת ח"כ כסיף: מאות הפגינו במזרח ירושלים, באתר וואלה, 16 באפריל 2021
↑  אלון חכמון, ‏המחאות האלימות נמשכות: חמישה עצורים בחשד להפרת סדר בשיח ג'ראח, באתר מעריב אונליין, 5 במאי 2021
↑  אנה ברסקי, ‏עימותים בשיח ג'ראח: 15 עצורים בגין הפרות סדר וידויי אבנים, באתר מעריב אונליין, 7 במאי 2021
↑  אנה ברסקי, ‏בן גביר יפנה את לשכתו בשייח' ג'ראח: "מרביצים ליהודים ורק אני פרובוקטור", באתר מעריב אונליין, 7 במאי 2021
↑  מרים ברדוגו, ‏נסיון רצח: מחבלים הציתו את ביתו של טל יושובייב, באתר "סרוגים", 12 בפברואר 2022
↑  אריה יואלי, ‏בן גביר פתח לשכה בשייח ג'ראח: יש כאן פסטיבל צביעות, באתר "סרוגים", 13 בפברואר 2022
↑  חזקי ברוך, שדולת ארץ ישראל בשכונת שמעון הצדיק: "את הטרור מנצחים רק ביד קשה", באתר ערוץ 7, 16 בפברואר 2022
↑  רועי שרון ומיה בנגל, ישראל פינתה ערביםבי-ם; ארה"ב גינתה, באתר nrg‏, 3 באוגוסט 2009
↑  יהונתן ליס וניר חסון, נשיא ארה"ב לשעבר, ג'ימי קרטר, השתתף בהפגנות בשייח ג'ראח: פינוי אדם מביתו לא מייצג שלום או צדק, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2010
↑  שלומית שרביט ברזילי, אור גדול: הכירו את השוטרת 'אז-אולי יהיה יותר טוב', ממשטרת 'ישר-אל הלב', באתר ynet, 5 בדצמבר 2021
 ניר חסון, היא הדמות המשעשעת בכל הפגנה. הסיפור שלה לא משעשע בכלל, באתר הארץ, 5 בינואר 2022
 ניר חסון, המשטרה החזירה עצורות בהפגנה בשייח ג'ראח לחקירה במקום להביאן לבית המשפט, באתר הארץ, 25 בדצמבר 2021
קרחוני קמרון

ערך זה עוסק בקרחונים במדינת וושינגטון שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  וושינגטון 
 קואורדינטות:  47°49′39″N 123°19′26″W﻿ / ﻿47.8275°N 123.324°W﻿ / 47.8275; -123.324
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחוני קמרון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קרחוני קמרון(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחוני קמרון(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט קרחוני קמרון
 
קרחוני קמרון (באנגלית: Cameron Glaciers) הם קבוצה של קרחונים הממוקמים על הר קמרון, ברכס הרי אולימפיק, במחוז ג'פרסון במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
הקרחונים ממוקמים בשטח הפארק הלאומי אולימפיק.
הקרחונים ממוקמים בארבעה קרקסים קרחוניים, הפונים לכיוון צפון - צפון מזרח, בגבהים שבין 2,000 ל-1,800 מטרים מעל פני הים; גב חדיד (ארטס) מפריד בין הקרחונים.
גובהם הממוצע של הקרחונים 1,895 מטרים מעל פני הים.
שני הקרחונים המערביים ביותר שווים בגודלם והם הגדולים יותר. הקרחונים הפונים לכיוון צפון-מזרח קטנים יותר ושווים בגודלם.
מי הקרחונים הנמסים זורמים לנחל קמרון (Cameron Creek) שמצפון להם.
לקריאה נוספת

• Olympic Mountain Rescue, , P 139
• J.L. Riedel, Steve Wilson, William Baccus, Michael Larrabee, T.J. Fudge, Andrew Fountain, , Journal of Glaciology, Volume 61, Issue 225, 2015, pp. 8-16, DOI: https://doi.org/10.3189/2015JoG14J138
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי
| קרחוני רכס ההרים האולימפיים |
| --- | --- | --- |
| קרחוני הר אולימפוס | אייס ריוור • בלו • ג'פרז • הו • וייט • יוברט • יומס |  |
| קרחוני הר אנדרסון | איל • אנדרסון • הנגינג |  |
| קרחונים על הרים אחרים ברכס | ליליאן • פיירצ'יילד • קארי • קוויטס • קמרון |  |
קרב (מבוכים ודרקונים)

במבוכים ודרקונים, קרב הוא מצב בו עורכות דמויות או מפלצות עימות פיזי או קסום ביניהן – על פי רוב, תוך שימוש בנשק. הקרב משמש יסוד חשוב להרפתקאות, ובעזרתו ניתן לצבור ניסיון, שלל וכבוד רב. קרבות אפשר למצוא במרבית התחומים והרקעים במשחק, והם יכולים להתרחש באזורים מגוונים, מארצות פרא ועד צינוקים חשוכים.
מהלך הקרב

במבוכים ודרקונים, על מנת ליצור סיבובי קרב יש כמה מונחי יסוד וכמה שלבים של הקרב:
יוזמה הוא גלגול קובייה המשמשת לקבוע את סדר הפעולות של הדמויות השונות בקרב.
סיבוב הוא פרק זמן של 6 שניות בו הדמות יכולה לבצע פעולה אחת או מספר התקפות (תלוי ברמתה) במשך הקרב.
דירוג השריון (דרג"ש) הוא מספר המייצג את רמת ההגנה של הדמות וכמה קשה לפגוע בה. עטיית שריון, החזקת מגן, זריזות וגודל מהווים שיפור לדרג"ש.
נקודות פגיעה (נק"פ) – מייצגות את כמות הנזק דמות מסוגלת לספוג לפני שהיא מתמוטטת, גוססת או מתה.