stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Ahmad Tea
הערות שוליים

↑  Barclays Corporate - Ahmad Tea, web.archive.org, ‏2011-08-09
↑  Global Addresses, Ahmad Tea (באנגלית אמריקאית)
↑  Directory, Guild of Fine Food (באנגלית בריטית)
↑  Our Story - Ahmad Tea, AHMAD TEA USA (באנגלית)
↑  Dispatches from London: Exploring London’s Borough Market
↑  The Marlands, web.archive.org, ‏2014-12-18
↑  The Business Magazine | Solent 250, web.archive.org, ‏2015-09-23
↑  Members (Tea Companies) | Ethical Tea PartnershipEthical Tea Partnership, web.archive.org, ‏2014-01-24
AMC Theatres

| --- | --- |


קולנוע אמפייר 52 ברחוב 42 בניו יורק
 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (AMC) 
 תקופת הפעילות:  1920–הווה (כ־104 שנים) 
 מיקום המטה:  קנזס סיטי 
 ענפי תעשייה:  בידור 
 מנכ"ל:  אדם ארון 
 עובדים:  34,000 (נכון ל־דצמבר 2016) 
  
 www.amctheatres.com
 
AMC Theatres או AMC Entertainment Holdings, Inc. (קיצור באנגלית של American Multi-Cinema "מתחמי קולנוע אמריקאים") היא רשת בתי הקולנוע הגדולה בעולם. מרכז הרשת בליווד, קנזס והיא מפעילה, נכון לסוף 2020 - 950 מתחמי בתי קולנוע (מולטי-פלקסים ומגה-פלקסים), בהם 10,543 מסכים ב-14 מדינות בעולם. בהם 590 מתחמים עם 7,668 מסכים בארצות הברית ו-360 מתחמים עם 2,875 מסכים באירופה וערב הסעודית.
מאז 2017 פועלים בתי הקולנוע של הרשת תחת שלושה מותגים:
AMC - בתי קולנוע ומתחמים מרובי-מסכים רגילים
AMC Classic - בתי קולנוע קטנים ויחודיים לסרטי איכות
AMC Dine-In - בתי קולנוע המשלבים הסעדה וישיבה סביב שולחנות
רשת בתי הקולנוע, שנקראה במקור Durwood Theatres, נוסדה ב-1920 על ידי האחים דובינסקי כאשר רכשו את קולנוע ריג'נט בקנזס סיטי. עם השנים הם התרחבו על ידי פתיחת בתי קולנוע דרייב-אין ורכישת רשתות מתחרות. תחת הנהגתו של סטנלי דרווד, הרשת הציגה מולטי-פלקסים בשנות ה-60 ושינתה את שמה ל-American Multi-Cinema. הם ביצעו את ההנפקה הראשונה שלהם לציבור ב-1983 והתרחבו בינלאומית, ופתחו את המולטי-פלקס הראשון בבריטניה. הרשת המשיכה לצמוח, פתחה מתחמי קולנוע מתקדמים והתרחבה ליפן ופורטוגל. בשנת 1998, הם החיו מחדש את קולנוע אמפייר ההיסטורי בניו יורק. סטנלי דרווד נפטר ב-1999.
ב-2005 הם רכשו את Lowes Cinemas, רשת בתי הקולנוע הגדולה בצפון אמריקה, ועברו שדרוג טכנולוגי, תוך הצגת ציוד דיגיטלי, הקרנות תלת מימד ואולמות IMAX. בראשית העשור השני של המאה ה-21  הרחיבה רשת בתי הקולנוע את עסקיה באמצעות השכרת בתי קולנוע לכנסים.  בשנת 2012, AMC נרכשה על ידי קבוצת דאליאן וונדה הסינית, וב-2016 היא רכשה את Carmike, והפכה לרשת התיאטרון הגדולה ביותר בארצות הברית. מגפת COVID-19 הובילה לסגירת בתי הקולנוע בשנת 2020, והיו מתיחות עם יוניברסל בנוגע להפצת סרטים. AMC התמודדה עם אתגרים פיננסיים אך ניצלה על ידי משקיעים קמעונאיים מ- Reddit ופלטפורמות מדיה חברתית. המנכ"ל הכריז על יוזמות להרחבת העסק, כולל רשתות קמעונאיות וקבלת מטבעות מבוזרים. נדונו גם תוכניות להפקת סרטים, כרטיסי אשראי ממותגים וכניסה לתעשיית הספורט האלקטרוני והמשחקים.
הערות שוליים

↑  Lieberman, David (December 21, 2016). AMC Entertainment Closes Carmike Cinemas Acquisition. Deadline Hollywood
↑  טופס הצהרת הון שנתי ל-2020
↑  The Many Births of the Multiplex, cinmalog, 27 ביוני 2009
↑  AMC Cinemas® Brings the Multiplex to the United Kingdom
↑  Wilonsky, Robert (September 1, 2011). So, the Old AMC Grand 24 Will Remain a Movie Theater After All. Half of It, Anyway. Dallas Observer.
↑  Tyrannosaurus Plex
↑  ערך על הקולנוע באתר cinematreasures.org
↑  Alternate Site for Conferences: Movie Theaters
↑  AMC Deal for Carmike Would Create Biggest U.S. Theater Chain
↑  AMC, Regal closing all movie theaters amid coronavirus
↑  lang, Brent & Rubin, Rebecca (July 28, 2020). Universal, AMC Theatres Forge Historic Deal Allowing Theatrical Releases to Debut on Premium VOD Early. Variety
↑  Pallotta, Frank (august 13, 2020). AMC is reopening its theaters next week with 15-cent tickets. CNN
↑  AMC Theatres Reverses Policy—Will Enforce Masks on Moviegoers
↑  AMC Theaters warns that it could run out of cash by the end of 2020
1 2  Goldsmith, Jill (November 8, 2021). AMC Entertainment’s Reddit Investors Want It To Make Movies (Again), A Branded Credit Card, AMC Cryptocurrency – Could Be, Says CEO Adam Aron. Deadline Hollywood
↑  Goldsmith, Jill (Novembrer 4, 2021). AMC Entertainment Launching Retail Popcorn Business: It’s “So Natural And Logical,” CEO Adam Aron Says. Deadline Hollywood
Ontario Mills 30 באונטריו, קליפורניה
מבואה פנימית
1846 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1845   1844  1843 |  דגל ארצות הברית | 1846  בארצות הברית |  »»»  1847   1848   1849 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-1846 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 1846
1846 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 70 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא: ג'יימס פולק (המפלגה הדמוקרטית)
סגן הנשיא: ג'ורג' מ. דאלאס (המפלגה הדמוקרטית)
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
5 בינואר – בית הנבחרים של ארצות הברית מחליט לבטל את השלטון המשותף עם הבריטים באורגון
24 באפריל – תחילת הקרבות במלחמת ארצות הברית–מקסיקו
23 במאי – מלחמת ארצות הברית–מקסיקו: מקסיקו מכריזה מלחמה על ארצות הברית
10 ביוני – מלחמת ארצות הברית–מקסיקו: הרפובליקה של קליפורניה מכריזה על עצמאות ממקסיקו
15 ביוני – הסכם אורגון קובע את קו הרוחב ה-49 כגבול בין ארצות הברית וקנדה
22 באוגוסט – ארצות הברית מספחת את ניו מקסיקו
10 בספטמבר – הממציא האמריקני אליאס האו מקבל פטנט על מכונת התפירה
25 בספטמבר – מלחמת ארצות הברית–מקסיקו: הכוחות האמריקנים בפיקודו של גנרל זאכרי טיילור כובשים את העיר מונטריי שבמקסיקו.
28 בדצמבר – איווה מתקבלת כמדינה ה-29 של ארצות הברית
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
26 בפברואר – באפלו ביל קודי, לוחם ובדרן בתקופת המערב הפרוע (נפטר ב-1917)
6 באוקטובר – ג'ורג' וסטינגהאוז, מהנדס אמריקאי (נפטר ב-1914)
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
21-24 בספטמבר: קרב מונטריי.
תבליט

ערך זה עוסק בסוג פסל. אם התכוונתם לפני הקרקע ללא התכסית, ראו .
שער הניצחון בפריז
תבליט מצרי
תבליט הוא פסל שאינו חופשי בחלל אלא צמוד למשטח.
תכונתו העיקרית של התבליט, לעומת הפיסול, היא התאמתו ושעבודו לאדריכלות, כמו בשער הניצחון בפריז, המעוטר בשישה תבליטים. תכונה נוספת של התבליט היא העומק אשר נוצר כתוצאה ממרחק האובייקטים בתבליט מן הרקע. מרחק זה קובע את הצללים הנוצרים אשר יכולים להדגיש חלקים מסוימים בתבליט. אמנם יש שימוש בעיקרון זה גם ביצירת פיסול חופשי, אולם הוא עקרון עבודה חשוב ביצירתם של תבליטים רבים.
ישנם תבליטים בהם הדימוי 'יוצא' מן הרקע ובולט ממנו. תבליטים אלו נקראים תבליט גבוה. בתבליט שקוע, לעומת זאת,  הדימויים נסוגים אל תוך המשטח ושקועים בו. חוסר ההפרדה בין נושא התבליט לבין הרקע שלו מוליד יצירה הנעה בין ניסיון ליצירת נפחיות ותלת-ממדיות לבין שטיחות.
ישנן שיטות שונות ליצירת תבליט, בהן שיטות של החסרת חומר על ידי חריטה, חציבה, ריקוע או קידוח באבן או בעץ או בכל חומר אחר. שיטות אחרות ליצירת תבליט הן שיטות שבהן מוסיפים חומר כגון כיור או פיסול בחרס או בשעווה. שיטות אלו משמשות, על פי רוב, כשלב ביניים ליציקת התבליט במתכות שונות כגון ברונזה. בפיסול המודרני נוהגים להשתמש ביציקת תבליטים גם בטכניקה של יציקה על אובייקט חי (אדם או חפץ דומם אחר).
לפי הבלשן יצחק אבינרי, את המילה העברית תבליט חידש הבלשן יצחק אפשטיין.
התבליט באמנות מצרים העתיקה

באמנות שהתפתחה במצרים העתיקה נשמר לתבליטים מקום נכבד בעיטור חלקי מקדשים וקברים. הקומפוזיציה (מיחבר) של התבליטים הורכבה בדרך כלל מרצועות אורך שבהן דמויות, סמני כתב ואובייקטים אחרים החרוטים באבן. תבליטים אלו היו צבועים ותיארו הן את החיים באותה תקופה והן הציגו סיפורי מיתולוגיה מצריים. עבור בוני הקברים, היו לדימויים הכוח להפוך למוחשיים ואמיתיים בעולם הבא. המשטח ובו התבליט היה מלא לגמרי בדימויים ללא חלקים ריקים כיוון שהמצרים האמינו, במה שכינו חוקרים, כ"אימת הריק".
התבליט באמנות הקלאסית

באמנות יוון העתיקה שימש התבליט בעיקר כעיטור למצבות קבורה. הם הציגו בדרך כלל דמות המייצגת את הנפטר, לרוב חיילים. לפעמים נוספה לסצנה דמויות של מתאבלים ובני משפחה הנפרדים מן הנפטר. כמו באמנות היוונית הקלאסית, הדמויות מאופקות ומהורהרות.
מקום נוסף בו היה שימוש נרחב בתבליטים היו המקדשים היוונים. התבליט שימש שם כאלמנט קישוטי מחוץ למבנה ובתוכו. הדוגמה הבולטת לתבליטים כאלה ניתן לראות בשרידי מקדש הפרתנון שהוקדש לאלה אתנה באקרופוליס שבעיר אתונה. במקדש זה נעשה שימוש לעיטור הגמלון (חלק משולש שנוצר כתוצאה משפוע הגג) ולעיטור האפריז, פס קישוטי הנמצא מעל שורות העמודים במקדש היווני. נושאי התבליטים היו האלים השונים וכן מלחמת הקנטאורים ולפיטים אשר סימלה את מאבק יוון בפרסים.
תבליטים נוספים ניתן למצוא גם על סרקופגים יוונים. התבליטים, כמו הפיסול החופשי, היו צבועים בצבעים עזים ובכך הם שונים מן התפישה המקובלת כיום של הפיסול היווני.
התבליט באמנות הביזנטית

האמנות הנוצרית המוקדמת והאמנות הביזנטית עשו שימוש בתבליט בסרקופגים ולשם עיטור כנסיות ומבנים אחרים במתכונת האמנות הרומית. שימוש נוסף הוא המשך השימוש בתבליט לשם עיטור כותרות וחלקי אדריכלות אחרים במבני ציבור וכנסיות.
צורתו הכללית של התבליט בתקופה הנוצרית המוקדמת מהווה מקבילה נוצרית לאמנות היהודית והפגנית תוך החלפת דימויים מסוימים לדימויים נוצרים. בסרקופגים נוצרים, לדוגמה, מופיעים סיפורים מן הברית החדשה במקום בו הופיעו בעבר דמויות אלים פגנים. נושאים נוספים המופיעים הם אלגוריות לדמותו של ישו כגון דמות "נושא העגל", דמות שיש לה גם מקבילות בציור בפרסקאות על גבי קירות הקטקומבות ברומא, או לחלופין מונוגרמה המורכבת מאותיות שמו של ישו.
סגנון התבליטים והדימויים הופך במהלך התקופה ליותר ויותר סימבולי. לכן גם אופי פיסול התבליט הוא פחות ריאליסטי ונפחי.
התבליט באמנות הרומנסקית והגותית

לתבליט היה מקום נכבד באדריכלות הרומנסקית האירופית של המאות ה-11 וה-12. התבליט היה משועבד לחלקי אדריכלות דתית כמו כותרות של עמודים, קשתות ושערי כניסה. היסטוריון האמנות מאיר שפירו מצא באמנות התבליט עדות לא רק להיבט הדתי ולתמונת העולם הדתית כי אם גם עדות לתהליך העיור וההשפעה העירונית על המנזרים והכנסיות באירופה. הוא מבסס זאת על הופעה של דמויות חילוניות כגון ליצנים, להטוטנים ואנשי שוליים אחרים בתבליטים. ההיסטוריונית נורית כנען-קדר מוצאת בתבליטים הרומנסקיים עדות להשפעה של האמנות הרומית והביזנטית תוך שינוי במוטיבים. כך לדוגמה, דמותו של אטלס הנושא את השמיים מקבלת משמעות של אדם חוטא הנושא בעול העונש.
התבליטים הופיעו על גבי חלקי הארכיטקטורה והיו מאורגנים מתוך תפיסה דתית היררכית. הפיסול המרכזי הוצג בכניסה לכנסיות - מעל השער (בטימפנון), ומצדדיו של השער. סגנון הפיסולי של התבליט השתנה במידה רבה ממקום למקום, אולם נע בין פיסול ריאליסטי ונפחי לבין פיסול סימבולי יותר. לעיתים השתמשו בתיאור שונה באותו תבליט כדי לתאר היררכיות שונות של קדושה (מה שקדוש יותר הופיע בצורה יותר סכמטית).
התבליט באמנות הרנסאנס

הפיסול האיטלקי בתקופת הרנסאנס שאב הרבה מן הצורות הפיסוליות של האמנות הפגנית של האימפריה הרומית. במקומות בהם נותר מצבור גדול של פיסול כזה, כמו למשל בעיר פיזה, הושפעו האמנים מתיאור גוף האדם, מן העירום ומתנוחות היציבה השונות וביטאו זאת בתבליטים שונים. השפעה זו היא אחת מן מקורות לפיסול הרנסאנסי בכללו. 
הפסל האיטלקי לורנצו גיברטי, לדוגמה, נודע בתבליטים הפיסוליים שלו. היצירה החשובה ביותר שלו היא התבליטים שעל דלתות הבפטיסטריום של פירנצה. ביצירה זו, המכונה "שער גן העדן", הושם דגש ביצירת תחושה של פרספקטיבה ועומק הן באמצעים פיסוליים – יצירת חללים שקועים והאצלת ניגודיות של אור-וצל – והן באמצעות שרטוט של נוף פרספקטיבי ברקע התבליט.
התבליט באמנות האסלאם

אמנות האסלאם נעה בין האיסור לדימוי פיגורטיבי, לבין הרצון להשתמש וליצור אמנות. התבליט, כמו הפסיפס (מוזאיקה) ואמנות הציור משקף מגמות אלו. בתבליטים שנמצאו בח'רבת אל-מפג'ר ביריחו נשמרו דמויות של רקדניות ודימויים פיגורטיביים אחרים לצד דימויים מופשטים יותר כגון דימויים צמחיים וגאומטריים (דימויים אלו נקראים גם ערבסקה). התבליטים היו עשויים מסטוקו, שהוא יציקה של גבס. התבליט כיסה במבנים אסלאמיים שטח פנים גדול של הארכיטקטורה הפנימית ויצר תחושה של קיר קל כתוצאה מהשימוש בדימויים אלו.
תבליט באמנות המודרנית

מעמדו של התבליט כעיטור ארכיטקטוני מתערער בתקופה המודרנית והוא משמש כסוג משני של פיסול. במידה רבה ניתן לייחס מגמה זו לתנועת המודרניזם באדריכלות (שנציגה בולטת שלה היא אדריכלות הבאוהאוס), אשר שללה הוספת קישוטים חיצוניים לארכיטקטורה. כתוצאה מכך הופך התבליט לפיסול מינאטורי או קטן מידה. האמן ז'אן ארפ, לדוגמה, יצר תבליטי עץ צבועים בעלי צורות ביו-מורפיות התלויות על הקיר כמו ציור, מנותקות מכל הקשר ארכיטקטוני. בבניינים רבים מתפקדת האדריכלות גם כתבליט על ידי יצירת דגמים ארכיטקטוניים מופשטים כמו למשל באדריכלות דקונסטרוקטיבית.
ניתוקו של התבליט מן האדריכלות איפשר לאמנים במאה ה-20 ליצור תבליטים גם מחומרים נוספים שלא היו בשימוש קודם. כך לדוגמה יצרו האמנים הקונסטרוקטיביסטים הרוסים תבליטים בעזרת חומרים שקופים כגון פלסטיק, חוטי מתכת וכדומה.
האמן פבלו פיקאסו פיתח וריאציה של התבליט, אסמבלאז' - קולאז' המחבר בין חלקים תלת-ממדיים (חלקי מתכת, עץ וכדומה) לשם יצירה אמנותית. באמנות הישראלית בולטים בשימוש בטכניקה זו האמנים יגאל תומרקין ויעקב דורצ'ין. אמן נוסף אשר השתמש בתבליט הוא הפסל האמריקאי ג'ורג' סיגל (אמן) אשר יצר תבליטים מיציקות אנשים בסגנון אמנות הפופ.
עם האמנים הנוספים שהשתמשו בתבליט בתקופה זו נמנים הפסלים אוגוסט רודן, אנרי מאטיס, ז'אק ליפשיץ, משה ציפר ועוד.
ראו גם

האיש שבקיר (תבליט), תבליט שנמצא על מצוק בנחל כזיב
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לאמנות הציור והפיסול, כרך 1, עמ' 194–197, הוצאת כתר, 1997.
הערות שוליים

↑  יצחק אבינרי, יד הלשון, יזרעאל, 1964, עמ' 194
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529432905171  BNE: XX544649  GND: 4049373-8  HDS: 043198  LCCN: sh85112527  LNB: 000341886  NKC: ph125116 
תבליט שקוע של הירוגליפים ממצרים העתיקה, מוזיאון הלובר
תבליט על גבי בסיס עמוד תאודוסיוס, סוף המאה ה-4, איסטנבול
תבליט יום הדין בטימפנון המערבי של קתדרלת סן לזאר, אוטן, צרפת, המאה ה-12
שער גן העדן, בבפטיסטריום של פירנצה
הנרי מור, תבליט מס' 1 (1959), ברונזה, מוצג במוזיאון ישראל
1871 בגרמניה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1870   1869  1868 |  דגל גרמניה | 1871  בגרמניה |  »»»  1872   1873   1874 |
כל ערכי השנים בגרמניה • אירועים בולטים בעולם ב-1871 פורטל גרמניה • לוח שנה של שנת 1871
1871 בגרמניה הייתה השנה בה גרמניה אוחדה ממדינות גרמניה ב-18 בינואר 1871.
הנהגה

ראש המדינה:
וילהלם הראשון, קיסר גרמניה
קאנצלר גרמניה:
אוטו פון ביסמרק
אירועים בולטים

18 בינואר – אוטו פון ביסמרק ווילהלם הראשון מכריזים בורסאי על הקמת הרייך השני, ולמעשה מאחדים את גרמניה
28 בינואר – נחתם הסכם שביתת הנשק בין גרמניה לצרפת שסיים את מלחמת צרפת–פרוסיה
17 בפברואר – צבא פרוסיה כובש את פריז
18 בינואר 1871: וילהלם הראשון מוכתר לקיסר גרמניה באולם המראות בארמון ורסאי.
נולדו

4 בפברואר – פרידריך אברט, מדינאי גרמני, נשיאה הראשון של רפובליקת ויימאר (נפטר ב-1925)
5 במרץ – רוזה לוקסמבורג, מנהיגה קומוניסטית בגרמניה (נרצחה ב-1919)
נפטרו

22 במאי – לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט (נולד ב-1794)
1871 בצרפת

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1870   1869  1868 |  דגל צרפת | 1871  בצרפת |  »»»  1872   1873   1874 |
כל ערכי השנים בצרפת • אירועים בולטים בעולם ב-1871 היסטוריה של צרפת • פורטל צרפת • לוח שנה של שנת 1871
שנת 1871 בצרפת הייתה השנה בה ציינה צרפת 884 שנות לאום.
אירועים

3 בינואר - קרב בפיום. ניצחון פרוסי.
10 בינואר - העיר פרון נכנעת לכוחות הפרוסים.
10-12 בינואר - קרב לה מאן מסיים את פעילות תנועת ההתנגדות הצרפתית במערב צרפת.
15-17 בינואר - קרב ליסאיין מסתיים בניצחון פרוסי.
18 בינואר - מלך פרוסיה וילהלם הראשון מכריז על עצמו כקיסר גרמניה באולם המראות בארמון ורסאי.
19 בינואר - קרב קנטין מסתיים בניצחון פרוסי ובו חוסלו הניסיונות הצרפתיים לשחרר את פריז מהמצור הפרוסי.
19-20 בינואר - קרב בונזיל. ניצחון פרוסי.
28 בינואר - המצור על פריז מסתיים. העיר נופלת בידי כוחות פרוסיה.
8 בפברואר - נערכות בחירות.
15 בפברואר - נחתם הסכם שביתת נשק בין צרפת לגרמניה.
18 בפברואר - המצור על בלפור מסתיים בכניעה של כוחות צרפתיים.
26 במרץ - הקומונה הפריזאית מוקמת.
הסכם ורסאי נחתם בין צרפת לגרמניה.
10 במאי - חוזה פרנקפורט קובע את הגבולות בין גרמניה וצרפת.
21-30 במאי - כוחות הממשלה הצרפתית פולשים לפריז במטרה לעצור את המרד של הקומונה הפריזאית.
31 באוגוסט - אדולף טייר הופך לנשיא צרפת.
27 באוקטובר - אנרי, רוזן שמבור מסרב להיות 'אנרי החמישי, מלך צרפת' בטרם צרפת תשוב למלוכה הבורבונית.
נולדו

7 בינואר - אמיל בורל, מתמטיקאי ופוליטיקאי (נפטר ב-1956).
6 במאי - ויקטור גריניאר, כימאי לכימאי, זוכה פרס נובל לכימיה ב-1912 (נפטר ב-1935).
27 במאי - ז'ורז' רואו, צייר (נפטר ב-1958).
10 ביולי - מרסל פרוסט, סופר ומבקר (נפטר ב-1922).
29 באוגוסט - אלבר לברן, פוליטיקאי והנשיא האחרון של הרפובליקה השלישית (נפטר ב-1950).
30 באוקטובר - פול ואלרי, משורר ופילוסוף (נפטר ב-1945).
נפטרו

(קטגוריה:צרפתים שנפטרו ב-1871)
3 באפריל - גוסטב פלורנס, מנהיג וסופר מהפכני (נולד ב-1838).
8 באפריל - ז'אן בטיסט גוימט, כימאי (נולד ב-1795).
13 במאי - דניאל אובר, מלחין (נולד ב-1782).
יוני - צ'ארלס אנטואן למיר בוטנאי וסופר (נולד ב-1800).
20 ביולי - פרנסואה דלסרטה, מוזיקאי ומורה (נולד ב-1811).
5 באוגוסט - פול-מרטין גאלוצ'ר דה לגאליסרי, מהנדס (נולד ב-1805).
9 בספטמבר - לואי אדוארד בואה וילאומז, אדמירל (נולד ב-1808).
נפטרו > תאריכים לא ידועים

ז'אן פרנסואה, יזם ותעשיין (נולד ב-1804).
לואי דומיניק ג'יררד, מהנדס הידראולי (נולד ב-1815).
אנטואן ליאון מורל פאטיו, ציירת (נולדה ב-1810).
תקריות ראס אל-עיש

תקריות ראס אל-עיש (מכונות לעיתים: קרב ראס אל-עיש) היו שתי תקריות אש קשות שהתחוללו בתחילת חודש יולי 1967, בין צה"ל וצבא מצרים באזור ראס אל-עיש, בצפון הגדה המזרחית של תעלת סואץ, בין פורט פואד וקנטרה. תקריות אלו היו ההתנגשויות המשמעותיות הראשונות בין שני הצבאות לאחר סיומה של מלחמת ששת הימים, בה הובסה מצרים, שלושה שבועות לפני כן.
המצרים, שלטענתם, הצליחו להדוף ניסיון ישראלי לכבוש שטחים מצריים נוספים, מכנים את התקרית הראשונה "קרב ראס אל-עיש" וטוענים לניצחון בקרב. הם אף הפכו אותו לציון דרך ולחלק ממורשת הקרב של הצבא המצרי. העמדה הישראלית גורסת כי מדובר בפעולות התקפיות מתוכננות של מצרים ובה כוחות קומנדו מצריים שחצו את התעלה, תקפו סיורים שגרתיים של צה"ל תוך שימוש בחיפוי ארטילרי. קיימת גם גרסה ישראלית הנותנת תימוכין לעמדה המצרית בדבר ניסיון השתלטות ישראלי על שטחים נוספים. יש הרואים בתקריות ראס אל-עיש את תחילתה של מלחמת ההתשה. לאחר תקריות ראס אל-עיש נקבע דה פקטו קו הפסקת האש בצפון תעלת סואץ בראס אל-עיש ולאורך כל תקופת שלטון ישראל בחצי האי סיני, שלטה מצרים בשטח צר שאורכו 10 קילומטרים בגדה המזרחית של תעלת סואץ, מראס אל-עיש ועד פורט פואד.
רקע

לאחר מלחמת ששת הימים דנה מועצת הביטחון של האו"ם בתוצאות המלחמה; שליטת ישראל על חצי האי סיני וחסימת תעלת סואץ. מצרים, בראשות נאצר, החליטה לנסות ולהחזיר לעצמה שטח בסיני; פעולה שמטרתה הייתה הוכחה כי מצב הלחימה טרם נסתיים ויצירת לחץ בינלאומי שישפיע על החלטות מועצת הביטחון. המצרים בחרו באזור צפון-מערב סיני בשל העובדה שפורט פואד - הנקודה הצפונית ביותר בצפון מערב סיני, מול פורט סעיד, לא נכבשה על ידי ישראל, והנתיב היחידי בינה ובין קנטרה עבר בצמוד לתעלת סואץ על סוללה שמצדה השני הייתה מלחה טובענית בלתי עבירה לשריון. סיורים ישראלים עברו בנתיב קנטרה-פורט פואד אחת ליומיים.
תקרית האש ב-1 ביולי

בלילה שבין 30 ביוני ו-1 ביולי צלח כוח קומנדו מצרי את תעלת סואץ באמצעות סירות והתמקם על הסוללה בסמוך לראס אל-עיש - תחנת רכבת במסילת קנטרה-פורט פואד. הכוח המצרי מנה שתי מחלקות בסיוע מרגמות 81 ותול"רים. ב-1 ביולי נע על הציר סיור ישראלי רכוב על זחל"מים וזיהה 15 מוקשים על הציר ואת הכוח המצרי בהמשך הדרך. אל הסיור נשלחה תגבורת - כוח חרמ"ש וטנקי שרמן מחטיבה 60. על הכוח פיקד מפקד פלוגת החרמ"ש, אוריאל מנוחין.
בשעה 19:00 פתח הכוח המשוריין הישראלי באש על החסימה המצרית ועל עמדות מצריות ממערב לתעלת סואץ. המצרים השיבו באש ארטילרית שכללה גם שימוש בתותחי חוף מפורט סעיד. בלילה החל הכוח הישראלי בהסתערות על החסימה המצרית וב-24:00 נסוגו המצרים וחצו מערבה את תעלת סואץ. בבוקר 2 ביולי שב הסיור הישראלי לנוע צפונה ונתקל בחיילים מצרים נוספים ופתח עליהם באש. העמדות המצריות ממערב לתעלת סואץ פתחו באש ארטילרית למשך כ-15 דקות. בהפגזה זו נפצע מפקד הכוח הישראלי אך המשיך לפקד על הכוח. בערב, בעת פינוי הפצועים, עלה זחל"מ מפקד הפלוגה הפצוע על מוקש והוא נהרג. מנוחין עוטר לאחר מותו בעיטור המופת. בקרב זה היו לכוח הישראלי הרוג אחד ו-13 פצועים.
המצרים טענו כי הם החזיקו בשטח מראס אל-עיש וצפונה כל העת, וכי מטרת הטור המשוריין הישראלי הייתה כיבוש פורט פואד. לטענתם, הם הצליחו להדוף את ההתקפה הישראלית תוך השמדת 6 טנקים ו-9 שריוניות של צה"ל.
תקרית האש ב-8 ביולי

ביום זה שוב נע סיור של צה"ל צפונה על ציר ההיתקלות הראשונה וכ-8-10 ק"מ דרומית לפורט פואד הונחתה עליו אש ארטילרית עזה של המצרים. אש זו כללה גם ירי מתותחי החוף של פורט סעיד. האש הארטילרית משני צדי תעלת סואץ התפשטה דרומה עד קנטרה, ובצהריים הופעלו מטוסי חיל האוויר הישראלי למטרת שיתוק הסוללות הארטילריות המצריות. חיל האוויר המצרי הזניק אף הוא את מטוסיו ובקרב אוויר הופל מטוס מיג 21 מצרי. בתקרית אש זו נהרגו 5 חיילי צה"ל ו-31 נפצעו. בין הרוגי צה"ל היה גם אורי וייסלר שעוטר לאחר שלושה חודשים בצל"ש על לחימתו במלחמת ששת הימים בקרב רפיח; עיטור שהומר מאוחר יותר לעיטור הגבורה. המצרים שבו וטענו כי ישראל היא שפתחה בהתקפה וכי יום הקרב נפתח לאחר שמטוסים ישראלים תקפו מטרות באזור פורט סעיד. עוד טענה מצרים כי כוחותיה פגעו ב-3 טנקים ישראלים וב-11 זחל"מים.
בתקרית זו הוענק עיטור המופת לסמל רחמים פרנציס, אשר סייע בהספקת תחמושת לצוותי הטנקים כשהוא יחידי עובר מטנק לטנק, חשוף לאש האויב משך שעות רבות.
בתקופה שלאחר תקריות ראס אל-עיש המשיכו המצרים לחדור לשטח שבשליטת ישראל בגזרה זו ולמקש את צירי התנועה, וכוחות צה"ל התקשו בהגנת הגזרה.
תוצאות

לאחר התקריות פנתה ישראל בדרישה לעריכת מפה לסימון גבולות לפי מצב הכוחות בשטח באזור הקרבות אולם מצרים לא נענתה להצעה זו.
על רקע אי הגדרת הגבולות התחולל לאחר כשבוע קרב רומני שהיה קרב בין כלי שיט מצרים וישראליים באזור הגבול.
לקריאה נוספת

אברהם זהר, לוחמי קו האש והמים, המכון לחקר מלחמות ישראל, 2012, עמ' 140-133
הערות שוליים

↑  תמונה מתוך אוסף תמונות של משרד ההסברה המצרי
↑  'The Golden General', אתר אל אהראם, 5-11 ביוני 1997
↑  י' רביב, ‏המלחמה על קווי הפסקת האש, מערכות 204, ינואר 1970, עמ' 14
↑  יורם המזרחי, "לזוכר האלמוני בעניין טעויות מנדס חדד זכרונך", פורום "ארץ הצבי"
↑  מרדכי נאור, "המלחמה לאחר המלחמה", משרד הביטחון-ההוצאה לאור, עמ' 13
↑  Aharon Bregman, Israel's Wars 1947-93, 1999, p. 63
1 2 3 4 5 6 7  אטלס כרטא לתולדות מדינת ישראל-עשור שני, הוצאת כרטא ומשרד הביטחון- ההוצאה לאור, 1980, עמ' 104, מפה 129.
↑  שותקה אש המצרים ממערב לתעלה, דבר, 3 ביולי 1967 המשך
↑  על פי גרסה אחרת, הכוח המצרי מנה מחלקת קומנדו אחת, מתוגברת בנשק נ"ט, דניאל אשר (בהנחיית יואב גלבר, החוג ללימודי ארץ ישראל), מלחמה כוללת מוגבלת בממדיה – המענה התורתי צבאי מצרי למערכת ההגנה של צה"ל ערב מלחמת יום הכיפורים, באתר של אוניברסיטת חיפה, 2002, עמ' 28-27  (דף הקטלוג של המאמר)
↑  רס"ן אוריאל מנוחין, באתר הגבורה
↑  אלי לנדאו, המצרים (בהמשך לידיעה מעמוד קודם ותחת הכותרת "שלטי הפרסומת בעברית"), מעריב, 3 ביולי 1967
↑  המצרים שוב תקפו את כוחות צה"ל ליד התעלה, דבר, 9 ביולי 1967 המשך
↑  חודש לאחר המלחמה, מעריב, 30 באוקטובר 1967
↑  פרנציס רחמים - עיטור המופת עמותת חיל חימוש
1872 בגרמניה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1871   1870  1869 |  דגל גרמניה | 1872  בגרמניה |  »»»  1873   1874   1875 |
כל ערכי השנים בגרמניה • אירועים בולטים בעולם ב-1872 פורטל גרמניה • לוח שנה של שנת 1872
אירועים

4 ביולי – חוק הישועים מוצהר
12 בנובמבר – נוסד בנק דרזדנר
אירועים > מדע

ריכרד דדקינד מפרסם את "הרצף ומספרים אי רציונליים", עבודתו על הגדרת המספרים האי-רציונליים במונחי חתכי דדקינד.
פליקס קליין מפיק את תוכנית ארלנגן בנושא של סיווג גאומטריות בעזרת חבורות הסימטריות שלהן.
לודוויג בולצמן קובע את משוואת בולצמן להתפתחות זמנית של פונקציות הפצה במרחב פאזה.
פוליוויניל כלוריד נוצר בטעות על ידי הכימאי הגרמני אויגן באומן.
נולדו

28 בינואר – אוטו בראון, פוליטיקאי גרמני מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית בתקופת רפובליקת ויימאר.
8 בפברואר – תיאודור לסינג, פילוסוף ופובליציסט יהודי-גרמני שחי בגרמניה.
22 באפריל – מרגרטה, נסיכת פרוסיה, בת הזקונים של פרידריך השלישי, קיסר גרמניה ורעייתו של פרידריך קרל, נסיך הסן.
13 באוגוסט – ריכרד וילשטאטר, כימאי אורגני יהודי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 1915 "על עבודתו בנושא הפיגמנטים הצמחיים", ביניהם כלורופיל.
11 בנובמבר – פרדריק סטוק, מנצח ומלחין אמריקאי ממוצא גרמני.
נפטרו

24 במאי – יוליוס שנור פון קרולספלד, צייר גרמני.
13 בספטמבר – לודוויג פוירבך, פילוסוף ואנתרופולוג גרמני.
14 באוקטובר – אלברכט, נסיך פרוסיה (1809–1872), איש צבא ונסיך גרמני מבית הוהנצולרן.
Blew

Blew הוא מיני אלבום של להקת נירוונה, שיצא ב-1989 בחברת טופאלו. המיני אלבום יצא רק בבריטניה והגיע למקום ה-15 במצעד הסינגל "אינדי" הלאומי של בריטניה. הרצועות "Blew" ו-"Love Buzz" נכללו גם באלבום הקודם של הלהקה "Bleach".
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי קורט קוביין למעט "Love Buzz" שנכתב על ידי רובי ואן ליובן.
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Blew  | 2:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Love Buzz  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 3. | Been a Son  | 2:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Stain  | 2:38 |  |  |  |  |  |  |  |
1008

שנת 1008 היא השנה השמינית במאה ה-11. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

בגרט השלישי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, מקים את הממלכה הגאורגית המאוחדת
לאחר פטירת אל-מופזאר, ח'ליפה של קורדובה, מוחאמד אל מאחדי השתלט על המדינה תוך הריסת ארמון מבוצר של אל-מנסור ליד קורדובה.
התנצרות של אולוף סקוטקונונג, מלך שוודיה. בעקבות האירוע המדינה עוברת לנצרות.