stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסילת הרכבת מנחל שורק לעזה
ההיסטוריה של המסילה

במהלך מלחמת העולם הראשונה התחולל מאבק על השליטה בארץ בין האימפריה העות'מאנית ששלטה בארץ עד המלחמה והייתה שותפה לברית מעצמות המרכז לבין בריטניה ששלטה בתחילת המלחמה במצרים והייתה חברה בברית מדינות ההסכמה. החל מאוגוסט 1916 (קרב רומני) נחלו הבריטים (בסיוע חיל המשלוח המצרי) ניצחונות והדפו לאחור את העות'מאנים מחצי האי סיני לעיר עזה תוך שהם כובשים, בדרכם, את אל עריש (דצמבר 1916), רפיח (ינואר 1917) ודיר אל בלח (פברואר 1917). כישלון הבריטים לכבוש את עזה בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני גרם לטורקים לחזק את קו עזה באר שבע ואת עמדותיהם בעורף קו זה. מפקד הגזרה של הצבא העות'מאני היה פרידריך קרס פון קרסנשטיין והוא פעל במרץ לחיזוק קו החזית ובמסגרת זו מונה, במרץ 1917, היינריך אוגוסט מייסנר לבנות את שלוחת רכבת שתגיע מתחנת שורק לעזה.
...סיכמתי עם מייסנר פשה שינצל את החומרים של קטע המסילה התקנית המפורקת קסיימה - עוג'ה - באר שבע כדי לסלול מסילה שתקשר בין א-תינה לבין דיר סונייד ומאוחר יותר להוג' כדי להקל על דחיפת האספקה לחזית ...
סלילת המסילה ארכה מספר חודשים והיא נבנתה ברוחב התואם לתקן הטורקי (105 ס"מ). הטורקים השתמשו במסילה מספר חודשים ספורים בלבד מכיוון שלאחר כיבוש באר שבע וקרב עזה השלישי פרצו הבריטים צפונה וכבשו את אזור המסילה. המסילה פורקה ובפסים נעשה שימוש במקומות אחרים. הבריטים, שבנו במהלך המלחמה מסילה בצפון סיני, המשיכו אותה, דרך רצועת עזה ודרך תחנות דיר סניד ומג'דל צפונה לאורך החוף עד תחנת הרכבת לוד.
מסלול המסילה

תחילת המסילה בתחנת הרכבת נחל שורק (שנקראה גם תחנת הצומת) ממנה התפצלה המסילה מזרחה לירושלים ודרומה לבאר שבע ועזה
המסילה (כשהיא משולבת עדיין עם המסילה לבאר שבע) עברה דרומה מעל נחל תמנה שם נמצא גשר רכבת מאבן בן קשת אחת.
המסילה לבאר שבע התפצלה ליד תחנת א-תינה כשהמסילה לעזה ממשיכה לכוון דרום מערב.
בין קריית מלאכי לכפר אחים עברה המסילה בגשר בן 2 קשתות מעל נחל האלה.
אחרי קריית מלאכי נמתחה המסילה בצמוד לכביש 3.
מעל נחל גוברין עברה המסילה מעל גשר ששרידיו לא השתמרו (מצפון לגשר פריזר).
מצפון למרכז שפירא עברה הרכבת מעל נחל לכיש על גבי גשר שכבר לא קיים (מצפון לגשר הקשתות). ליד הגשר נבנתה תחנת הרכבת של הכפר סוופיר אלע'רביה (תחנת הסוואפירים).
המסילה עברה באזור בו נמצא היישוב משואות יצחק. ממערב ליישוב ניתן לראות שרידי סוללת רכבת.
המסילה המשיכה מדרום מזרח לאשקלון לתחנת הרכבת דיר סניד.
המסילה שהייתה מיועדת להגיע עד עזה הגיעה בפועל עד בית חאנון.
במקטע בין דיר סניד לבית חנון בנו הטורקים שלוחה לכפר הוג' וגם היא הייתה לשימוש צבאי.
ראו גם

הרכבת בארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה
מסילת הדרום
מירון ליפינצב

מירון ליפינצב (נולד ב-25 באפריל 2006) הוא שחיין רוסי, אלוף עולם בבריכת 25 מטר (בודפשט 2024) במשחה ל-100 מטר גב ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב.
ביוגרפיה > 2024

בתחרות שנערכה בקאזאן שברוסיה ב-15 באפריל קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש לנוער של 52.34 שניות. ב-28 ביולי שיפר את השיא לתוצאה של 52.08 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > אלוף עולם בבריכת 25 מטר

באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בבודפשט שבהונגריה בדצמבר זכה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא עולם חדש לנוער של 48.76 שניות, לפני הוברט קוש מהונגריה (48.76 שניות) וקצפר סטוקובסקי מפולין (49.16 שניות). בנוסף, זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x50 מטר מעורב משולב בשיא אירופה חדש של 1:35.36 דקות יחד עם קיריל פריגודה, ארינה סורקובה ודריה טרופימובה, לפני קנדה (1:35.94 דקות) וארצות הברית (1:36.20 דקות).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר גב: 24.28 שניות (2024)
100 מטר גב: 52.08 שניות (2024)
200 מטר גב: 1:56.61 דקות (2024)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר גב: 22.75 שניות (2023)
100 מטר גב: 48.76 שניות (2024), שיא עולם לנוער
200 מטר גב: 1:52.74 דקות (2024)
בודרום

| --- | --- |

פוטומונטז' של בודרום
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  הים התיכון
 נפה:  מולה
 ראש העיר:  אהמט אראס (מפלגת העם הרפובליקאית)
 שטח:  664.7 קמ"ר
 גובה:  10 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  198,335 (2023)
  ‑ צפיפות:  298.4 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  37°02′00″N 27°26′00″E﻿ / ﻿37.033333°N 27.433333°E﻿ / 37.033333; 27.433333
 אזור זמן:  UTC +3
 http://www.bodrum.bel.tr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורבודרום(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחורבודרום(למפת הים האגאי (מחוז) רגילה) איזמיר דניזלי מניסה פטהייה סומה קיטהיה הים התיכון מרכז אנטוליה י. מרמרה יוון הים האגאי הים התיכוןבודרום(למפת הים האגאי (מחוז) מוגדלת) איזמיר דניזלי מניסה פטהייה סומה קיטהיה הים התיכון מרכז אנטוליה י. מרמרה יוון הים האגאי הים התיכוןבודרום  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בודרום (בטורקית: Bodrum) היא עיר נמל וקייט בנפת מולה בריביירה הטורקית בדרום-מערב טורקיה. העיר ניצבת במקום בו עמדה העיר היוונית הליקרנסוס (Halicarnassus) (ביוונית: Αλικαρνασσός; בטורקית: Halikarnas), והעיר פטרוניום בימי הביניים.
העיר שוכנת בחצי האי בודרום לחוף מפרץ גקובה, למול האי היווני קוס, ומהווה אתר תיירות ושיט יאכטות. מדי שנה מבקרים בעיר מאות אלפי תיירים. לפי אומדן רשמי משנת 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 198,335 תושבים.
היסטוריה > הליקרנסוס

הליקרנסוס הייתה עיר יוונית עתיקה ששכנה בעת העתיקה בדרום-מערב קאריה. העיר ניצבה בתחילה על האי זפיריה אולם מצר הים שבין האי ליבשה יובש על מנת לאפשר לה להתפשט.
ייסודה של העיר מוזכר במספר מסורות המתארות את האירוע בדרכים שונות. תושבי העיר עצמה האמינו כי העיר נוסדה בשנת 1175 לפנה"ס - 17 שנים לאחר מלחמת טרויה המיתולוגית. ההיסטוריונים מסכימים כי במקום הייתה מושבה דורית, כפי שניתן ללמוד מהמטבעות שהוטבעו במקום ושעליהם מופיעות דמויות יווניות כגון המדוזה, אתנה ופוסידון. העיר נוסדה ככל הנראה בשלהי המאה ה-11 לפנה"ס או בראשית המאה ה-10 לפנה"ס.
ככל הנראה ההתיישבות הראשונה הייתה על האי ורק מאוחר יותר יושב גם החוף הסמוך הפחות קל להגנה. התרחבות העיר לחוף במאה ה-4 לפנה"ס איפשרה את התפתחותה, ועל החוף הוקם שוק אשר איפשר התפתחות מסחרית. באותה עת נבנו גם אגורה ותיאטרון והעיר הוקפה חומה. ההיסטוריון היווני הרודוטוס נולד וגדל בעיר בתקופה זו. לתושבים הדורים הצטרפו בהמשך מתיישבים יוונים נוספים והשפה המדוברת בעיר הייתה יוונית עתיקה בניב איוני.
במאה ה-6 לפנה"ס הייתה העיר לחלק מלידיה שבראשה מלך קרויסוס וזאת עד כיבושה על ידי כורש. לאחר הכיבוש הפרסי הוצב לשלוט בעיר ליגאדימוס, ובראשית המאה ה-5 לפנה"ס הייתה העיר בשליטת בתו, ארטמיסיה הראשונה מקאריה שהשתתפה בקרב סלמיס כמפקדת הצי הפרסי. לאחר כישלון הפרסים בניסיונם לכבוש את יוון, הצטרף נכדה של ארטמיסיה ליגדאמיס השני לליגה הדלית כשליט הליקרנסוס. חלק מתושבי העיר מרדו כנגד המלך בגין "החלפת צדדים" זו, אולם בית המלוכה המקומי נותר לשלוט והמורדים והרודוטוס ביניהם הוגלו מהעיר. בתום המלחמה הפלופונסית ירדה העיר מגדולתה. בשנת 365 לפנה"ס שבה העיר להיות חלק מהאימפריה הפרסית - והייתה בירת מחוז קאריה. מאוסולוס, מלך העיר באותה עת, בנה והרחיב את העיר, ביצר אותה מחדש בחומות שאורכן עלה על 7 ק"מ, ואשר שרידיהן עומדים עד ימינו, וכן בנה תיאטרון ומקדש לארס. בעת מרד הסטרפים נגד השלטון הפרסי תמך מאוסולוס בייתר הסטרפים. על אף הפסדם של הסטרפים במרד, הסכים המלך הפרסי ארתחשסתא השני כי מאוסולוס ימשיך וישלוט בעיר כסטרפ קאריה. לאחר מותו של מאוסולוס בשנת 353 לפנה"ס עלתה לשלטון אחותו, ארטמיסיה השנייה מקאריה אשר הנציחה את זכר אחיה בהקמת המאוזוליאום בהליקרנסוס שנחשב לאחד משבעת פלאי העולם העתיק. ניסיון תושבי רודוס לכבוש את העיר נכשל בשל ביצוריה והתוקפים הצליחו לכבוש רק את הנמל המזרחי של העיר. מתקפה של מגיני העיר מהנמל המערבי בהנהגת ארטמיסיה הביסה את הפולשים.
בשנת 334 לפנה"ס הגיע אלכסנדר מוקדון ובית המלוכה המקומי התפלג בין תומכי אלכסנדר ומתנגדיו. לבסוף, משסירבה העיר לדרישת אלכסנדר להיכנע, לקח אותה בכוח והחריבה (המצור על הליקרנסוס). העיר מעולם לא התאוששה מהחורבן לחלוטין וקיקרו תיארה כנטושה. לאחר מותו של אלכסנדר נאבקו יורשיו על השליטה באזור. אנטיגונוס מונופתלמוס שלט בעיר תקופה מסוימת, ולאחר מכן, בשנת 301 לפנה"ס, הפכה לחלק מאזור השליטה של ליסימאכוס. בהמשך הייתה לחלק מהאימפריה התלמאית ונכבשה זמן קצר לאחר מכן על ידי האימפריה הסלאוקית. כאשר פרצה מלחמה בין אנטיוכוס השלישי לבין הרפובליקה הרומית צידדה הליקרנסוס ברומאים.
החל מהמאה ה-1 לפנה"ס הייתה העיר שטח חסות רומאי, ובשנת 58 הפכה לחלק מהפרובינקיה אסיה של האימפריה הרומית. העיר צידדה ביוליוס קיסר במהלך מלחמות האזרחים הרומית, ובהמשך תמכה בקיסרים הרומאים ובנתה מקדשים לכבודם. בתקופת שלטונם של יוליוס קיסר ויורשו אוגוסטוס תמכה העיר בקיסרים אלה ובמדיניות הסובלנית שלהם כלפי היהודים. בעיר ניתן צו מיוחד המעניק שוויון זכויות וחופש דתי ליהודים תושבי העיר.
היסטוריה > פטרוניום

משך זמן קצר לקראת סוף ימי הביניים שלטו בעיר אבירי מסדר יוחנן הקדוש של בית החולים בירושלים אשר נודעו כהוספיטלרים ואשר מעוזם היה ברודוס הסמוכה. האבירים הקימו את מצודת פיטר הקדוש בשנת 1404 הידועה כיום גם כמצודת בודרום. העיר והמצודה נודעו בתקופה זו בשם פטרוניום, שם שהשתבש לבודרום. לאחר שסולימאן הראשון הביס את ההוספיטלרים וכבש את העיר מידיהם בשנת 1522, פחתה חשיבותה לחלוטין. העיר הייתה לחלק מהאימפריה העות'מאנית ונכבשה ב-11 במאי 1919 על ידי האיטלקים
שהחזיקו בה משך זמן קצר ועד ששבה לשליטת טורקיה.
העיר כיום

עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה בודרום כפר דייגים קטן הבנוי על הריסות הליקרנסוס העתיקה. במהלך שני העשורים האחרונים של המאה ה-20 התפתחה התיירות באזור, והמקום הפך לאתר תיירות פופולרי. כלכלת העיר נסמכת על התיירות ובמידה פחותה מכך על בניית סירות נופש טורקיות אופייניות (גולט - Gulet). בעיר השתמרו מספר אתרים וביניהם מצודת בודרום שבה מוזיאון לארכאולוגיה תת-ימית ושרידיה של סירה מהמאה ה-7, התיאטרון ושער מינדוס (Myndos kapısı) המהווה את השער היחיד שהשתמר בחומת הליקרנסוס מתקופת מאוסולוס. מהמאוזוליאום של מאוסלוס נותרו הריסות בלבד. המספנה העות'מאנית שליד המרינה הושלמה ב-1829 ושוחזרה מאז. בנוסף מהווה בודרום נקודת מוצא לסיורים בחצי האי הקרוי על שמה והמרינה משמשת בסיס להפלגות נופש בסביבה. העיר משמרת את צביונה בדרך של הגבלת גובה הבנייה והשימוש בבטון. נמל התעופה מילאס-בודרום, כ-30 ק"מ מצפון לעיר משמש לה כשער אווירי הן לטיסות בינלאומיות והן לטיסות פנימיות.
ערים תאומות

קוסובו פריזרן, קוסובו
פורטוגל פורטימאו, פורטוגל
יפן וקאיאמה, וקאיאמה, יפן
טורקיה אסקישהיר, מרכז אנטוליה, טורקיה (מ־12 בינואר 2010)
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
↑  הגיית השם ביוונית: הליקרנסוס, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
↑  עובדה זו נלמדת מתוך טיעונים שהעלו נציגי העיר במהלך דיונים בדבר הקמת מקדש לקיסר הרומי טיבריוס בשנת 26 לספירה
↑  Diaspora
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465492305171  BnF: cb11960967v (data)  GND: 4087873-9  LCCN: n99265362  MusicBrainz: 6a1c673a-415b-4920-936c-b518ea334c9e  SUDOC: 027605728  VIAF: 239465532   WorldCat (עם VIAF): 239465532 
שרידי המאוזוליאום
טירת בודרום
הוגו פבריס זנגו

הוגו פבריס זנגו (בצרפתית: Hugues Fabrice Zango; נולד ב-25 ביוני 1993) הוא אתלט מבורקינה פאסו, בעל מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020), אלוף העולם (בודפשט 2023), סגן אלוף העולם (יוג'ין 2022), בעל מדליית ארד באליפות העולם (דוחה 2019), אלוף העולם באולם (גלאזגו 2024) ושיאן העולם באולם (18.07 מטר) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

זנגו מתאמן בהדרכתו של טדי טאמגו בצרפת.
ביוגרפיה > 2013

זנגו השתתף באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה ב-9 ביולי 2013 הוא סיים במקום שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.96 מטר. חודשיים לאחר מכן, במשחקים הפרנקופוניים שנערכו בניס, צרפת ב-13 בספטמבר הוא סיים עשירי בתוצאה של 15.97 מטר.
ביוגרפיה > 2015

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ב-9 ביולי הוא זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.76 מטר. נוסף לכך, הוא סיים במקום 30 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.73 מטר. חודש וחצי לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבייג'ינג, סין ב-26 באוגוסט 2015 הוא פסל בכל שלושת ניסיונותיו במוקדמות.
ביוגרפיה > 2016

באליפות אפריקה שנערכה בדרבן, דרום אפריקה ב-23 ביוני 2016 הוא זכה במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.81 מטר, אחרי טוסין אוקה מניגריה (17.13 מטר). חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הוא סיים במקום 34 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.99 מטר.
ביוגרפיה > 2017

במשחקים הפרנקופוניים שנערכו באביג'אן, חוף השנהב ב-24 ביולי 2017 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.92 מטר, בעזרת רוח גבית מעל המותר. חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה בטאיפיי, טאיוואן ב-25 באוגוסט הוא זכה במדליית כסף בשיא אישי חדש של 16.97 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה ב-3 במרץ 2018 הוא סיים שישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.11 מטר. באליפות אפריקה שנערכה באסבה, ניגריה ב-4 באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בשיא לאומי חדש של 17.11 מטר.
ביוגרפיה > 2019

במשחקי אפריקה שנערכו ברבאט, מרוקו ב-27 באוגוסט 2019 הוא זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.88 מטר. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-29 בספטמבר הוא זכה במדליית ארד בשיא אפריקה חדש של 17.66 מטר, אותה השיג בקפיצתו השישית והאחרונה ועלה מהמקום הרביעי למקום השלישי לפני פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.62 מטר). המנצחים היו כריסטיאן טיילור (17.92 מטר) וויל קליי (17.74 מטר), שיניהם מארצות הברית.
ביוגרפיה > 2020

בתחרות שנערכה באולם באקור הוטל ארנה, ברסי, פריז, צרפת ב-2 בפברואר 2020 הוא קבע בקפיצה משולשת שיא אפריקה חדש באולם של 17.77 מטר.
ביוגרפיה > 2021 > שיאן עולם באולם

בתחרות שנערכה באולם באובייר, צרפת ב-16 בינואר 2021 קבע זנגו בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 18.07 מטר, תוצאה שהיא שיא עולם באולם, ומדרגת אותו שישי מבין כל קופצי המשולשת. הוא שיפר את שיאו בן 10 השנים של מאמנו טדי טאמגו ב-15 ס"מ (17.92 מטר).
באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית ארד בתוצאה של 17.47 מטר, אחרי פדרו פאבלו פיצ'רדו מפורטוגל (17.98 מטר) וג'ו יאמינג מהרפובליקה העממית של סין (17.57 מטר) ובכך היה לספורטאי הראשון ממדינתו שזכה במדליה אולימפית.
ביוגרפיה > 2022 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי 2022 זכה במדליית כסף בתוצאה של 17.55 מטר, אחרי פדרו פאבלו פיצ'רדו (17.95 מטר) ולפני ג'ו יאמינג (17.31 מטר).
ביוגרפיה > 2023 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה באוגוסט 2023 זכה במדליית זהב בתוצאה של 17.64 מטר, לפני לאסרו מרטינס (17.41 מטר) וכריסטיאן נאפולס (17.40 מטר), שניהם מקובה.
ביוגרפיה > 2024 > אלוף העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו, הממלכה המאוחדת ב-2 במרץ 2024 זכה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.53 מטר, לפני יאסר תריכי מאלג'יריה (17.35 מטר) וטיאגו פריירה מפורטוגל (17.08 מטר).
באולימפיאדת פריז סיים במקום החמישי בתוצאה של 17.50 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה משולשת: 17.82 מטר (2021), שיא אפריקה
קפיצה לרוחק: 7.71 מטר (2020)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה משולשת: 18.07 מטר (2021), שיא עולם
עמירם אורן

| --- | --- |

עמירם אורן
 לידה:  16 באפריל 1955 (בן 69)
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תרומות עיקריות
 גאוגרפיה וביטחון בישראל, חקר שטחים צבאיים ומתקנים ביטחוניים
 
עמירם אורן (נולד ב-16 באפריל 1955) הוא גאוגרף ישראלי
חייו ופועלו

עמירם אורן נולד וגדל ברמת גן והחל מסוף שנות ה-70 מתגורר בירושלים ובסביבתה. את לימודיו עשה עמירם אורן באוניברסיטה העברית בירושלים, בה השלים תואר ראשון בגאוגרפיה וכלכלה ב-1981 ותואר שני בגאוגרפיה בהצטיינות ב-1985. לאחר לימודי התואר השני חזר לצה"ל ושירת בקבע במשך עשור, בין השנים 1988–1998, בעיקר באגף התכנון במטה הכללי וגם במפקדת חילות השדה ופיקוד המרכז.
את לימודי הדוקטורט החל בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה, בשנת 1999 וסיים ב-2003, נושא הדוקטורט הוא צבא ומרחב במדינת ישראל—שימושי הקרקע של צה"ל ממלחמת העצמאות ועד מבצע סיני (1948– 1956), ואחר-כך יצא כספר שנקרא שטחים מגויסים. הספר מציג את היווצרות ועיצוב התשתית הצבאית, את פריסתה הגאוגרפית ואת אופן הסדרתה החוקית והמנהלית. השאלה העומדת במרכז הדיון היא כיצד נוצרה הגמוניה הקרקעית והמרחבית הצבאית בשנותיה הראשונות של המדינה ומהן ההשלכות הנובעות ממנה.
מחקריו בנושאי הביטחון, החברה והטריטוריה, הקנו לו מעמד של מומחה בתחום המימד הטריטוריאלי של הביטחון במדינת ישראל.
לאחר סיום הדוקטורט, המשיך אורן את מחקריו בביטחון וטריטוריה, במסגרת עצמאית, בשיתוף עם עמיתים וגם במסגרת הפרויקטים "צבא שיש לו מדינה" "מרחב הביטחון" מכון ון ליר (2003 – 2010). אחר כך, עד שנת 2014, המשיך וחקר במסגרת עצמאית, הרצה בימי עיון ובכנסים אקדמיים. בנוסף היה עמית הוראה במחלקה ליחסים בינלאומיים באוניברסיטה העברית בירושלים, וגם יועץ למערכת הביטחון בענייני תשתית ופריסה.
חייו ופועלו > מרחב וביטחון > ארץ בחאקי: קרקע וביטחון בישראל

אורן ביחד עם עמיתו למחקר רפי רגב, חקרו את תופעת השטחים הביטחוניים, שהם חלק משטחי המדינה בהיקף חסר תקדים. במחקר ישנם היבטים שונים של השימוש בקרקעות אלו עם הניגודיות בין הצרכים הביטחוניים לאזרחיים.
חייו ופועלו > מרחב וביטחון > שטחים מגויסים

ספר זה מתחקה אחרי שורשיה של ההגמוניה של צה"ל על שטחי המדינה ומרחביה החלה בשנותיה הראשונות. הספר הוא עיבוד של עבודת הדוקטורט של עמירם אורן שנושאה צבא ומרחב – שימושי הקרקע של צה"ל ממלחמת העצמאות ועד מבצע סיני (1948 – 1956). מטרת המחקר להציג את היווצרות ועיצוב התשתית הצבאית, את פריסתה הגאוגרפית ואת אופן הסדרתה החוקית והמנהלית. השאלה העומדת במרכז הדיון היא כיצד נוצרה הגמוניה הקרקעית והמרחבית הצבאית בשנותיה הראשונות של המדינה ומהן ההשלכות הנובעות ממנה?
מפעלו העכשווי

מאז ראשית תשע"ב (ספטמבר 2011) רוכב ומטייל ברחבי הארץ באופני שטח. מאז בקיץ 2015 מפעיל את האתר "עמירם במשעולי ישראל" שעניינו סיפורי מסלולי הטיולים שלו. האתר מתעדכן בתדירות גבוהה, יום או יומיים (לעיתים קצת יותר) לאחר ביצוע הטיולים.
תרומות עיקריות

מסלולי וידע על טיולי אופני שטח
ספרים שכתב

ארץ בחאקי, ד"ר עמירם אורן ורפי רגב, ירושלים, הוצאת כרמל, 2008.
שטחים מגויסים, גבעתיים, הוצאת מדף, 2009.
ספרים שערך

צבא שיש לו מדינה?, (יחד עם גבריאל שפר ואורן ברק), ירושלים, הוצאת כרמל, 2008.
מרחב הביטחון, ירושלים, הוצאת מכון ון ליר, 2009.
תכנון וביטחון - קובץ מאמרים, (יחד עם נילי שחורי), הוצאת איגוד המתכננים בישראל, 2011.
מאמרים נבחרים בעברית

עמירם אורן וקובי מיכאל (2013), "הפיקוח האזרחי" במבחן הממד הטריטוריאלי של הביטחון בישראל – מסגרת מושגית ביקורתית במבחן המעשה", מחקרי פלורסהיימר, המכון ללימודים עירוניים ואזוריים, האוניברסיטה העברית בירושלים.
עמירם אורן (2011), "האם לנצח תישאר ישראל שטח צבאי?", בתוך אפרים לביא (עורך),יחסי צבא-חברה בישראל, השלכות על קבלת החלטות בנושאי ביטחון ושלום, הוצאת מרכז תמי שטינמץ למחקרי שלום, אוניברסיטת תל אביב, עמ' 87 – 97.
עמירם אורן ואחרים (2009) "תחילת השינוי בתהליך מתן היתר לבנייה ביטחונית", תכנון 6(2), אוקטובר 2009, עמ' 57 – 74.
עמירם אורן (2009), "בין טריטוריה לבין ביטחון – סדר יום לדיון ולמחקר" בתוך עמירם אורן (עורך) "מרחב הביטחון" – מבט חדש על השימוש במשאבי קרקע לצורכי צבא וביטחון בישראל, בול 11 – במת ון ליר לשיח ציבורי, עמ' 15 – 36.
זלמן שיפר ועמירם אורן (2008), "על קרקע ועל ביטחון – ההשלכות הכלכליות של האחזקה והשימוש בקרקע על ידי מערכת הביטחון", רבעון לכלכלה, גיליון 55.03 (ספטמבר 2008), עמ' 387 – 413.
אורן עמירם צפדיה ארז, ולוי יגיל (2007) "דרמת ההדרמה – העברת מחנות הצבא אל מטרופולין באר שבע מנקודת מבט אזרחית", מרכז הנגב לפיתוח אזורי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב ומכללת ספיר.
עמירם אורן ויגאל אייל (2002) "מבצרי טיגרט – שלטון וביטחון בכפיפה אחת: הרעיון המדיניות והיישום" קתדרה לתולדות ארץ ישראל ויישובה מס' 104, הוצאת יד יצחק בן צבי, ירושלים, עמ' 104 – 126.
הערות שוליים

↑  מקבלי תוארים תשמ"ו באוניברסיטה העברית בירושלים, מעריב, 11 באוגוסט 1986
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299120505171  ISNI: 0000 0000 8355 5896  LCCN: n96087453  VIAF: 9116159   WorldCat (עם VIAF): 9116159
דייגו אוליסי

| --- | --- |

דייגו אוליסי
 לידה:  15 ביולי 1989 (בן 35) צ'צינה, איטליה איטליה
 גובה:  175 ס״מ 
 משקל:  61 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב גוני
 קבוצה נוכחית:  אסטנה
 קבוצות עבר:  יו.איי.אי אמירטס
 הישגי שיא:  8 קטעים בג'ירו ד'איטליה (2011, 2014, 2015, 2016, 2020)   הטור של טורקיה (2017)   גרנד פרי מונטריאול (2017)    אליפות העולם עד גיל 19 (2006, 2007)  
 
דייגו אוליסי (באיטלקית: Diego Ulissi; נולד ב-15 ביולי 1989) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת אסטנה. אוליסי הוא אלוף העולם עד גיל 19 בשנת 2006 ו-2007, הוא ניצח בשמונה קטעים בג'ירו ד'איטליה (2011, 2014, 2015, 2016, 2020) ומנצח הטור של טורקיה בשנת 2017. בנוסף לכך, ניצח בגרנד פרי מונטריאול באותה שנה.
קריירה

אוליסי נולד בצ'צינה שבנפת ליבורנו בטוסקנה, איטליה. הוא היה אלוף העולם עד גיל 19 בשנת 2006 וב-2007.
קריירה > קבוצת למפרה > 2010

אוליסי הפך למקצוען בשנת 2010, הוא ניצח את מרוץ אינדוסטריה קומרצ'ו די פראטו.
קריירה > קבוצת למפרה > 2011

אוליסי התחרה לראשונה בגרנד טור, לאחר שנבחר לסגל קבוצתו בג'ירו ד'איטליה. הוא ניצח את הקטע ה-17, לאחר שהקדים את פבלו לסטרס ואת ג'ובאני ויסקונטי במאוץ. הוא ניצח את הטור של סלובניה, וניצח את הקטע השלישי במרוץ.
קריירה > קבוצת למפרה > 2012

אוליסי ניצח את הקטע השלישי והרביעי במרוץ קופי אה בארטלי, סיים במקום השלישי הכללי וניצח את דירוג המאיצים והצעירים. הוא סיים תשיעי בלה פלש ואלון, 9 שניות לאחר ז'ואקים רודריגז המנצח. בג'ירו ד'איטליה, אוליסי סיים במקום ה-21 הכללי, ורביעי בדירוג הצעירים.
הוא ניצח בפעם השנייה בקריירה שלו את מרוץ אינדוסטראיה קומריקו, סיים שישי בגרנד פרי קוויבק ושני במילאנו - טורינו.
קריירה > קבוצת למפרה > 2013

אוליסי ניצח את מרוץ קופי אה בארטלי, לאחר שהקדים את דמיאנו קונגו ב1:35 דקות ואת מיגל אנחל רובינו ב1:48 דקות, הוא סיים שישי בבאיירן-רונדפארט, וניצח את דירוג הצעירים במרוץ. אוליסי התחרה בטור של פולין, וניצח את הקטע הראשון במרוץ. אוליסי התחרה גם ב-וואלטה אספנייה, סיים במקום ה-2 בקטע ה-19, וסיים במקום ה-32 הכללי. אוליסי ניצח את מרוץ מילאנו–טורינו, לאחר שהקדים רפא מייקה ואת דניאל מורנו. הוא ניצח את מרוץ גראן פרמיו קיטה די פצ'יולי - קופה סאבטיני, ואת מרוץ ג'ירו דל'אמיליה.
קריירה > קבוצת למפרה > 2014

אוליסי פתח את העונה עם ניצחון בקטע השני בטור דאון אנדר, וסיים במקום השלישי, 5 שניות אחרי סיימון גרנס המנצח.
אוליסי ניצח את המרוץ ג'יפי קאמאיורה, ואת הקטע הרביעי והתשיעי בג'ירו ד'איטליה.
קריירה > קבוצת למפרה > 2015

אוליסי ניצח את הקטע השביעי ב-ג'ירו ד'איטליה, לאחר שהקדים את חואן חוסה לובאטו ואת סיימון גרנס, וסיים במקום ה-64 הכללי. אוליסי סיים שלישי באליפות איטליה, 29 שניות לאחר וינצ'נצו ניבאלי המנצח. הוא ניצח את המרוץ לזכרו של מרקו פנטאני.
קריירה > קבוצת למפרה > 2016

אוליסי סיים שני בגראן פרמיו קיטה די לוגאנו, ושביעי ב-סטראדה ביאנקה וב-מרוץ אמסטל גולד. בנוסף לכך, הגיע שמיני ב-לה פלש ואלון, הוא ניצח את הקטע ה-4 וה-11 ב-ג'ירו ד'איטליה, וסיים במקום ה-21 הכללי. הוא ניצח את הקטע השלישי בטור של סלובניה, ואת המרוץ לזכרו של ריקרדו אוקסואה, לאחר שהקדים את סיימון ייטס וחוזה הראדה. הוא ניצח את הטור של צ'כיה, לאחר שגם ניצח את הקטע השלישי. הוא סיים שביעי בגרנד פרי קוויבק ושלישי בגרנד פרי מונטריאול, הוא סיים שני בקופה אגוסטוני, שני בטרה ואלי וארסיין, וחמישי במילאנו - טורינו. הוא סיים שלישי בטור של אבו דאבי, 43 שניות מטנל קנגרט המנצח.
קריירה > קבוצת למפרה > 2017

אוליסי ניצח את מרוץ קוסטה דגלי אסטרוצ'י, הוא סיים עשירי ב-לה פלש ואלון. ושני באליפות איטליה, 40 שניות לאחר פאביו ארו המנצח. הוא נבחר לסגל קבוצתו ב-טור דה פראנס, וזו הייתה הפעם הראשונה שהשתתף במרוץ, הוא סיים במקום ה-39 הכללי. הוא ניצח את גרנד פרי מונטריאול, וניצח את הטור של טורקיה, וגם את הקטע הרביעי במרוץ.
קריירה > קבוצת למפרה > 2018

אוליסי פתח את העונה עם מקום רביעי ב-טור דאון אנדר, ושביעי בטור של אבו דאבי. הוא סיים במקום ה-28 ב-ג'ירו ד'איטליה, ורביעי בגראן פרמיו קיטה די לוגאנו. הוא ניצח את הקטע החמישי ב-טור דה סוויס, וסיים תשיעי כללי. הוא סיים שביעי בגרנד פרי מונטריאול, ורביעי בטור של טורקיה.
קריירה > קבוצת למפרה > 2019

את עונת 2019 אוליסי פתח עם מקום תשיעי כללי ב-טור דאון אנדר. וסיים שלישי ב-לה פלש ואלון, אחרי ז'וליאן אלאפיליפ ויאקוב פוגלסן. הוא סיים במקום ה-42 ב-ג'ירו ד'איטליה, וסיים שלישי בקטע הרביעי, אחרי ריצ'רד קאראפז וקיילב יואן. הוא ניצח את מרוץ גראן פרמיו קיטה די לוגאנו ואת הטור של סלובניה (ואת הקטע השלישי במרוץ). הוא סיים רביעי באליפות איטליה, וניצח את מרוץ ההכנה ביפן לקראת אולימפיאדת טוקיו 2020. הוא סיים שלישי בטור של פולין, רביעי בגרנד פרי קוויבק, ושני בגרנד פרי מונטריאול.