stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נישואיה של ויקטוריה, הנסיכה המלכותית (ג'ון פיליפ)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ג'ון פיליפ 
 תאריך יצירה:  1860 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  184 ס״מ 
 גובה:  103.2 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  RCIN 406819 (האוסף המלכותי) 
 
"נישואי ויקטוריה, הנסיכה המלכותית" הוא ציור משנת 1860 מאת האמן הבריטי ג'ון פיליפ. היצירה מתארת את טקס נישואיהם של ויקטוריה, הנסיכה המלכותית, ופרידריך נסיך פרוסיה, שנערך ב-25 בינואר 1858 בקפלת סנט ג'יימס שארמון סנט ג'יימס.
ויקטוריה הייתה בתם הבכורה של המלכה ויקטוריה והנסיך אלברט, ובתקופה קצרה אף שימשה יורשת עצר משוערת עד לידתו של אחיה, אדוארד, נסיך ויילס. פרידריך היה אחיינו של פרידריך פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה, ולימים הפך לקיסר גרמניה. נישואיהם ייצגו איחוד שושלתי בין בית הוהנצולרן לבית סקסה-קובורג-גותה. הציור הוזמן על ידי ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת מג'ון פיליפ, אחד מצייריה האהובים. פיליפ ערך רישומים מקדימים במהלך הטקס ולאחר מכן פיתח את הדיוקנאות של הדמויות המרכזיות. בין הדמויות המופיעות בציור: הנסיכה ויקטוריה, הנסיך פרידריך, המלכה ויקטוריה, הנסיך אלברט, אדוארד נסיך ויילס, אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, לאופולד הראשון, מלך הבלגים, ויקטוריה, דוכסית קנט ואמה של המלכה ויקטוריה, ולורד פלמרסטון, ראש ממשלת בריטניה. המלכה ויקטוריה הביעה שביעות רצון רבה מהתוצאה הסופית.  בשנת 1875 היה הציור תלוי במסדרון הגדול של טירת וינדזור. כיום הוא נותר חלק מהאוסף המלכותי.
ביבליוגרפיה

Clarke, Deborah & Remington, Vanessa. Scottish Artists 1750-1900: From Caledonia to the Continent. Royal Collection Trust, 2015.
Harris, John. Buckingham Palace and Its Treasures. Viking Press, 1968.
Marsden, Jonathan. Victoria & Albert: Art & Love. Royal Collection, 2010.
Pakula, Hannah. An Uncommon Woman. Simon and Schuster,  1997.
Urbach, Karina (ed.) Royal Kinship. Anglo-German Family Networks 1815-1918. Walter de Gruyter, 2008.
הערות שוליים

↑  Urbach p.150
אניטה ליזאנה

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1915 סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה 
 פטירה:  21 באוגוסט 1994 (בגיל 78) Ferndown, דורסט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  צ'ילה
 גובה:  1.59
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוענית:  ?–1947
 סה"כ פרסים שצברה:  45
 יחידים
 דירוג שיא:  1 (1937)
 זכיות בטורנירים:  17
 זוגות
 זכיות בטורנירים:  7
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 1 בתחרויות הנשים
 אליפות צרפת הפתוחה:  הסיבוב השלישי (1935)
 וימבלדון:  רבע הגמר (1936, 1937)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1937)
 
אניטה ליזאנה (באנגלית: Anita Lizana de Ellis; ‏ 15 בינואר 1915 – 21 באוגוסט 1994) הייתה טניסאית צ'יליאנית. היא זכתה במקום ראשון בתחרות הנשים אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.
ביוגרפיה

אניטה ליזאנה נולדה בסנטיאגו דה צ'ילה למשפחה מבוססת. דודה היה שחקן טניס בולט בצ'ילה ואביה היה מאמן טניס. ביחד הם אמנו את אניטה מגיל 6.
בשנת 1930 היא ניצחה באליפות צ'ילה לבוגרות והייתה אלופה עד לשנת 1934.
בשנת 1935 ליזאנה נסעה לתחרויות באירופה. באליפות וימבלדון היא הגיעה לרבע הגמר.
בשנת 1937 ליזאנה הגיעה לרבע הגמר באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה ניצחה בתחרות הנשים
בשנת 1938 ליזאנה התחתנה עם איש עסקים סקוטי ועברה להתגורר לדנדי. באותה שנה היא הגיע לרבע הגמר בתחרות זוגות נשים באליפות וימבלדון.
ליזאנה חזרה להתחרות רק אחרי מלחמת העולם השנייה. לצד בעלה היא ניצחה בכמה תחרויות זוגות מעורבים והייתה אלופת סקוטלנד.
בשנת 1966 היא קיבל הזמנה אישית להתחרות באליפות אמריקה בדרומית שנערכה בצ'ילה.
אניטה ליזאנה-אליס נפטרה בשנת 1994 מסרטן.
בשנת 2015 המגרש המרכזי באצטדיון הלאומי לטניס נקרא על שמה.
קצב צומתי

|  קישורים ומאגרי מידע |
| --- | --- |
 eMedicine:  155146 
 
קצב צומתי (באנגלית: Junctional rhythm; לפי האקדמיה ללשון העברית: מִקצב צומתי) הוא הפרעה בקצב הלב במסגרתה חדרי הלב מופעלים כתוצאה מדחף חשמלי שמקורו הוא בקשר הפרוזדור והחדר (צומת ה-AV) הנמצא בין העליות לחדרים, במקום שיופעלו על ידי הקוצב הראשי של הלב.
פתופיזיולוגיה

במצב תקין, עובדת מערכת ההפעלה וההולכה החשמלית של הלב באופן בו הדחף החשמלי (דה-פולריזציה) הראשוני הגורם לכיווץ הלב יוצא מקשר הגת והפרוזדור (הקוצב הראשי או SA node), משם הוא מתפשט בעליות הלב וגורם לכיווצן. לאחר מעברו בעליות מגיע הדחף החשמלי אל קשר הפרוזדור והחדר שם הוא מעוכב לפרק זמן של 120–200 מילישניות בטרם ממשיך אל החדרים. לאחר השהיה זו ממשיך הדחף החשמלי דרך אלומת הפרוזדור והחדר (סיב ההולכה על שם היס) אל צרורות ההולכה הימני והשמאלי ומשם אל סיבי ההולכה הסופיים שמוליכים אותו אל תאי השריר עצמם וגורמים לכיווצם. מנגנון זה דואג לכך שהעליות יתכווצו ראשונות ויעבירו את הדם שבהן אל החדרים בטרם כיווץ החדרים עצמם.
על אף שדחף חשמלי מופק במצב תקין בקשר הגת והפרוזדור, שאר תאי הקוצב של הלב (Conducting cells) מסוגלים אף הם להפיק דחף חשמלי עצמוני. ככל שתא קוצב ממוקם נמוך יותר, כך הקצב אותו הוא מסוגל לייצר איטי יותר. במצב בו הקוצב הראשי מייצר דחפים חשמליים במהירות תקינה, הוא מכניס את שאר תאי הקוצב לתקופה רפרקטורית (תקופת מנוחה) במהלכה הם אינם יכולים לקבל גירוי חשמלי נוסף, כך למעשה הם אינם משתמשים ביכולתם העצמונית אלא מהווים אך ורק סיב הולכה דרכו עובר הדחף החשמלי שהופק על ידי הקוצב הראשי. כאשר הקוצב הראשי אינו מפיק דחפים חשמליים או שהוא מפיק דחפים חשמליים באופן איטי מהרגיל, עשויים תאי הקוצב אחרים להשתמש ביכולתם העצמונית ולהפיק גירוי חשמלי משלהם.
קצב צומתי נוצר כתוצאה מפעילות לא תקינה של הקוצב הראשי או כתוצאה מחסימת הדחף החשמלי בנקודה מסוימת לפני שהגיע אל קשר הפרוזדור והחדר. כשדחף חשמלי אינו מגיע אל קשר הפרוזדור והחדר, משתמש הקשר ביכולתו לייצר דה-פולריזציה עצמונית. הוא מפיק דחף חשמלי עצמוני במהירות של 40–60 פעימות לדקה, גורם לכיווץ החדרים ולמעשה שומר על המשכיות הפעילות המכנית של הלב.
גם במצב של קצב צומתי יתכווצו העליות לפני החדרים, עם זאת כיווצן יתרחש כתוצאה מהולכה רטרוגרדית של חשמל מקשר הפרוזדור והחדר כלפי מעלה.
קצב צומתי מאובחן באמצעות בדיקת אלקטרוקרדיוגרפיה (א.ק.ג.), בה ניתן לראות גלי P הפוכים או היעדר מוחלט של גלי P.
גורמים

סינוס ברדיקרדיה (קצב לב איטי שמקורו בקוצב הראשי)
"Sinus arrest" - הפסקה פתאומית של פעילות הקוצב הראשי
חסימה של הקוצב הראשי כך שהדחף החשמלי אינו עובר ממנו אל העליות (Sino-atrial exit block)
חסם הולכה עלייתי-חדרי מדרגה שנייה - חסימה חלקית של קשר הפרוזדור והחדר
חסם הולכה עלייתי-חדרי מדרגה שלישית - חסימה מלאה של קשר הפרוזדור והחדר
היפרקלמיה
תרופות כמו חוסמי בטא, חוסמי תעלות סידן או דיגוקסין
מהירות

ככלל מהירותו של קצב צומתי היא בין 40–60 פעימות לדקה, עם זאת במצבים מסוימים עשוי קצב צומתי להיות איטי או מהיר יותר. קצב צומתי במהירות של בין 60–100 פעימות לדקה מכונה "קצב צומתי מואץ" ("Accelerated junctional rhythm"), ואילו קצב צומתי מהיר מ-100 פעימות לדקה מכונה "טכיקרדיה צומתית" ("Junctional tachycardia"). קצב צומתי במהירות של פחות מ-40 פעימות לדקה נקרא "ברדיקרדיה צומתית" ("Junctional bradycardia").
ראו גם

חסם הולכה עלייתי-חדרי
AVNRT
תסמונת הסינוס החולה
הערות שוליים

↑  מקצב צומתי במילון רפואת הלב [רפואה] (תשע"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Merriam-Webster dictionary > Junctional rhythm Retrieved September 2010
1 2  https://litfl.com/junctional-escape-rhythm-ecg-library/
↑  eMedicine:"Junctional Rhythms" http://www.emedicine.com/MED/topic1212.htm
↑  medical dictionary http://medical-dictionary.thefreedictionary.com/retrograde+conduction
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ממשלת האחדות הפלסטינית (2014)

| --- | --- |

 מידע כללי
 2 ביוני 2014 – 14 באפריל 2019 (4 שנים)
 תחום שיפוט:  השטחים הפלסטיניים
 ראש הממשלה:  ראמי חמדאללה
 מספר שרים:  20
 הקבינט הקודם:  ממשלת חמדאללה השנייה
 הקבינט הבא:  ממשלת אשתייה
ראמי חמדאללה, ראש ממשלת האחדות הפלסטינית
ממשלת האחדות של הרשות הפלסטינית (בערבית: حكومة الوفاق الوطني الفلسطيني) כיהנה תחת נשיא הרשות הפלסטינית, מחמוד עבאס, מיוני 2014 עד יוני 2015. זו הייתה הממשלה ה-17 של הרשות הלאומית הפלסטינית. הממשלה הוקמה לאחר הסכם בין פת"ח לחמאס, אולם לשרים לא הייתה זיקה לחמאס.
לפני ההסכם, היו לפלסטינים שתי ממשלות נפרדות, אחת בשליטת הפת"ח בגדה המערבית והשנייה בשליטת חמאס ברצועת עזה. אף על פי שממשלת האחדות הוצגה באופן רשמי כמייצגת את שני הגופים, בפועל נותרה ביניהם עוינות רבה, וניסיונות הפיוס ביניהם כשלו. ממשלת ישראל גינתה את ממשלת האחדות וארצות הברית הסתייגה ממנה, אולם פרט לכך הממשלה זכתה לשיתוף פעולה מגופים בינלאומיים.
ב-17 ביוני 2015 התפטרו מספר שרים והממשלה התפרקה. עקב כך מינה עבאס שרים חדשים בממשלתו בטענה שמדובר בחילופי האישים "טכניים ולא פוליטיים", צעד שגונה על די חמאס. הממשלה החדשה עדיין מכונה "ממשלת קונצנזוס".
רקע

בהתאם להסכמי אוסלו, ממשלת הרשות הפלסטינית אחראית על העניינים האזרחיים של הפלסטינים בשטחי A ו-B בגדה המערבית וברצועת עזה, וכן נושאת באחריות ביטחונית בשטח A וברצועת עזה. מאז 2007 נשלטת עזה על ידי חמאס, כתוצאה מעימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה. ב-3 במאי 2011 חתמו פתח וחמאס חתמו על הסכם בקהיר ובו הוסכם על הקמת ממשלת אחדות עתידית. הסכם דומה נחתם בדוחה ב-3 במאי 2012, אולם רק לאחר מינויו של ראמי חמדאללה לראש ממשלת הרשות הפלסטינית ב-2013 בשלו התנאים להקמת ממשלת אחדות.
בראשית 2014 חמאס אף הודיע כי הוא מפסיק להיות הממשלה בעזה ואין הוא אחראי לנושאים האזרחיים, אלא רק לנושאים הביטחוניים ול"התנגדות לישראל". זאת עקב חוסר היכולת שלו להשיג את המשאבים הנחוצים לניהול רצועת עזה, בעיקר מאיראן, עקב הריחוק על רקע מלחמת האזרחים בסוריה. חמאס תמך באופוזיציה הסונית, ואילו איראן התאמצה לשמור על ממשל אסד.
הקמת הממשלה

הממשלה הוקמה ב-2 ביוני 2014 בעקבות הסכם בין פת"ח וחמאס. לאחר טקס ההשבעה, הנשיא מחמוד עבאס אמר בנאום טלוויזיוני שממשלת האחדות היא ממשלה זמנית, עד לכינון בחירות חדשות ברשות. ראש הממשלה ראמי חמדאללה ראה את הקמתה כצעד הראשון לקראת סיום הסכסוך בין פת"ח לחמאס. בשיחות לקראת הקמת הממשלה התעוררה מחלוקת על המשרד לענייני אסירים, שחמאס היה מעוניין בו, אולם עבאס ביטל את המשרד והקים במקומו את "הרשות הלאומית לטיפול באסירים ובעצירים", בהתאם לבקשת ישראל וגורמים מערביים שהתנגדו לסיוע כספי לאסירים מתקציב הרשות.
שר בולט בממשלה היה זיאד אבו עין, אשר שוחרר שביצע פיגוע בטבריה וישב בכלא הישראלי. אבו עין שוחרר מהכלא בעסקת ג'יבריל ב-1985, ומת במהלך הפגנה נגד גדר ההפרדה בדצמבר 2014.
תגובות בינלאומיות

האיחוד האירופי, האו"ם, ארצות הברית, סין, הודו, רוסיה וטורקיה הכירו בממשלת האחדות ואמרו כי ישתפו איתה פעולה. עם זאת, מזכיר המדינה האמריקאי, ג'ון קרי, הביע "דאגה מהתפקיד של החמאס בממשלה זו" ואמר כי ארצות הברית תעקוב מקרוב אחר פעילויותיה. ממשלת ישראל גינתה את ממשלת האחדות, והודיעה על סדרת צעדים נגד הפלסטינים, ביניהם עצירת מימון, הקפאת המשא ומתן עם הפלסטינים, מניעת מעבר של ארבעה שרים מרצועת עזה לגדה המערבית, וקריאה לקהילה הבינלאומית להחרים את הממשלה הפלסטינית החדשה.
פעילות הממשלה

המשימה העיקרית של ממשלת האחדות הלאומית הייתה להיערך לבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית ולנשיאות, שהיו אמורות להתקיים לאחר שישה חודשים. אולם שבועיים לאחר הקמת הממשלה אירע רצח שלושת הנערים ולאחר מכן מבצע צוק איתן שבמהלכו חמאס ירה רקטות רבות לעבר ישראל, ורוב הזמן אירועים אלה העסיקו את הממשלה.
פירוק הממשלה

הבחירות לא התקיימו לאחר שישה חודשים כמתוכנן, לכן החמאס הצהיר ב-30 בנובמבר 2014 על פירוק ממשלת האחדות. דובר חמאס, סאמי אבו זוהרי, מתח ביקורת על כך שהרשות הפלסטינית עצרה מאות פעילי חמאס וכינה זאת "רדיפה פוליטית". בנוסף אירעו מספר פיגועים של חמאס על משרדי הפת"ח בעזה, וכמו כן בוטלה אזכרה ממלכתית ליאסר ערפאת שתוכננה בעזה.
במהלך מבצע צוק איתן התפטרו מספר שרים מהממשלה, בטענה כי הממשלה לא פעלה כיאות בתגובתה למבצע. עקב כך, ב-17 ביוני 2015 הודיע מחמוד עבאס על חילופי גברי בממשלה. הוא מינה שרים חדשים במקום אלה שהתפטרו, וטען שמדובר בחילופים "טכניים ולא פוליטיים". למרות גינוי חמאס, הממשלה החדשה עדיין נחשבה לממשלת קונצנזוס.
שרי הממשלה

| שם | תפקיד/תחום שיפוט | מפלגה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| ראמי חמדאללה | ראש הממשלה, שר הפנים | פת"ח |  |
| זיאד אבו עמר | סגן ראש הממשלה, שר התרבות | פוליטיקאי ללא שיוך מפלגתי |  |
| מוחמד מוסטפא | סגן ראש הממשלה, שר הכלכלה הלאומית |  |  |
| שוכרי בשארה | שר האוצר והתכנון |  |  |
| ריאד אל-מאלכי | שר החוץ | פוליטיקאי ללא שיוך מפלגתי (בעבר השתייך לחזית העממית לשחרור פלסטין) |  |
| סלים סקא | שר המשפטים |  |  |
| עדנאן אל-חוסייני | השר לענייני ירושלים |  |  |
| רולא מעאיעה | שרת התיירות והעתיקות |  |  |
| ג'וואד עוואד | שר הבריאות |  |  |
| חולה אל-שחשיר | שרת החינוך וההשכלה הגבוהה |  |  |
| עלאם סעיד מוסא | שר טכנולוגיית המידע והתקשורת, תחבורה ותקשורת |  |  |
| מופיד חסאינה | שר השיכון והעבודות הציבוריות |  |  |
| שאוקי אל-עיסא | שר החקלאות, הרווחה וענייני אסירים |  |  |
| היפאא' אל-אגא | השרה לענייני נשים |  |  |
| מאמון אבו שהלא | שר העבודה |  |  |
| נאיף אבו חאלף | השר לממשל מקומי |  |  |
| יוסוף אידיס | שר הווקף וענייני דת |  |  |
| חוסיין אל-שייח | השר לעניינים אזרחיים | פת"ח |  |
| זיאד אבו עין (עד 10 בדצמבר 2014) | ראש המחלקה למאבק נגד גדר ההפרדה הישראלית וההתנחלויות (מקביל לשר) | פת"ח |  |
| עלי אבו דיאק | מזכ"ל הקבינט (מקביל לשר) |  |  |
הערות שוליים

↑  שלמה ברום, הרשות הפלסטינית והמצב ברצועת עזה, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי, ‏2018
| ממשלות פלסטיניות |
| --- | --- | --- |
| מדינת החסות של כל פלסטין(אנ') | 1948–1959 |  |
| הרשות הפלסטינית | ממשלת ערפאת הראשונה(אנ') • ממשלת ערפאת השנייה(אנ') • ממשלת ערפאת השלישית(אנ') • ממשלת ערפאת הרביעית(אנ') • ממשלת ערפאת החמישית(אנ') • ממשלת עבאס(אנ') • ממשלת קריע הראשונה(אנ') • ממשלת קריע השנייה(אנ') • ממשלת קריע השלישית(אנ') • ממשלת הנייה הראשונה(אנ') • ממשלת הנייה השנייה(אנ') • ממשלת פיאד הראשונה(אנ') • ממשלת פיאד השנייה והשלישית(אנ') • ממשלת חמדאללה הראשונה והשנייה(אנ') • ממשלת חמדאללה השלישית • ממשלת אשתייה |  |
| ממשל חמאס ברצועת עזה | 2007–2012(אנ') • 2012–2014(אנ') • 2014–2016 • 2016 ואילך |  |
יעקב שוואקי

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1977 (בן 48) ישראל ירושלים, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל, ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  חסידית, מזרחית, יהודית, ישראלית, פופ
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 חברת תקליטים:  גל פז, גרינטק, התו השמיני, ניגון, לחיים הפקות
 שיתופי פעולה בולטים:  יוחי בריסקמן, איצי וולדנר, יוסי גרין, משה לאופר, אברהם פריד, יונתן רזאל, אהרון רזאל, ברוך לוין, ליפא שמעלצר, קובי פרץ, עמירן דביר, יואלי דיקמן, שלומי שבת, חיים ישראל, שי אברמסון
 https://www.yaakovshwekey.com//
 חתימה:  
 חברים לשעבר
 חבר מקהלת הילדים פרחי מיאמי
 
יַעַקֹב שְווּאֶקִי - Yaakov Shwekey (נולד בכ"ב בטבת ה'תשל"ז, 12 בינואר 1977) הוא זמר חרדי. החל את דרכו ב-2001 במקהלת הילדים פרחי מיאמי ומאז הוציא כ-25 אלבומים בהם אלבומי פלטינה וזהב. בתחילה השתייך למוזיקה החסידית ובהמשך צירף את סוגות המוזיקה המזרחית, יהודית, ישראלית ופופ.
ביוגרפיה

שוואקי נולד בירושלים בשכונת בית וגן. למשפחת שוויקה (שוויכה), אביו מיוצאי חלב שבסוריה, צאצא לרב אהרן שוויכה, רבה הראשי של חלב. אמו ילידת פולין בת למשפחה חסידית.
גדל על סגנונות המוזיקה המזרחית והחסידית. בהיותו כבן שמונה עברה המשפחה לארצות הברית, שם שינתה את שמה לשוואקי. בבחרותו למד בישיבת חפץ חיים בניו יורק.
יעקב לומד בכולל אברכים. אחיו הוא הזמר יוסף חיים שוואקי.
סגנון

באלבומיו הראשונים שר שוואקי בסגנון מוזיקה חסידי-אשכנזי בהברה אשכנזית, שילב שירים באנגלית וביידיש כמו זמרים אמריקאים חסידים רבים, עם ההצלחה החל לבטא גם את הצד המזרחי שלו, באלבומו "ליבי במזרח" כבר ניכרו השפעות מוזיקליות מזרחיות בולטות, ומאלבום זה הוא שר בסגנונות מגוונים. באלבומו "קולות" ביצע את שיר הנושא בדואט עם שלומי שבת.
קריירה

את דרכו המוזיקלית החל בלהקת הילדים "פרחי מיאמי". בשנת 2001, לאחר נישואיו, החל בקריירת סולו. אלבומו הראשון, "שמעתי", בהפקתו של יוחי בריסקמן זכה להצלחה גדולה, האלבום כלל את השיר "רחם" בלחנו של פינקי ובר שהיה ללהיט.
בשנת 2006 השתתף שוואקי בפרויקט של ארגון "עורה" וביצע בו את השיר "Eternity", כשם הפרויקט. באותה שנה הוציא שוואקי את אלבומו הרביעי, "לשם שמים".
בקיץ 2008 הופיע שוואקי בישראל בקיסריה. בהופעתו ביצע דואט עם יונתן רזאל לשירו של רזאל "והיא שעמדה". במצעד העשור של תחנת הרדיו הדתית "קול חי" זכה שוואקי בתואר "זמר העשור" ושירו "אם אשכחך" זכה במקום השלישי בקטגוריית שיר העשור. מהופעה זו הוציא שוואקי אלבום DVD.
בקיץ 2009 הוציא שוואקי את אלבומו, "עד בלי די".
בקיץ 2010 שב והופיע בישראל במופע כפול בקיסריה, שבו נמכר לראשונה אלבומו "לבי במזרח". תקליטור ו-DVD של המופע יצאו כעבור מספר חודשים.
בפברואר 2012 הוציא שוואקי את אלבומו החמישי, "Cry No More". במאי 2013 הוציא שוואקי קליפ לשיר הנושא.
בינואר 2013, הופיע בהיכל נוקיה בתל אביב במופע "שיר לחיילים". להופעה זו הצטרפו כזמרים אורחים שלומי שבת והחזן הראשי לצה"ל שי אברמסון.
ביוני 2015, לרגל יום ירושלים, הופק מופע של שוואקי בהיכל פיס ארנה בירושלים. במופע התארחו הזמרים דודו אהרון, ישי לפידות, מועצת השירה היהודית ולהקת הילדים "מיוזיקידס".
בשנת 2014 הוציא את אלבומו השישי, "קולות". באלבום אירח לדואט בשיר הנושא את הזמר שלומי שבת.
במרץ 2016 הוציא שוואקי את אלבומו השביעי, "WE ARE A MIRACLE" (בעברית: "אנחנו נס"). באוגוסט של אותה שנה הוציא קליפ לשיר הנושא "WE ARE A MIRACLE".
בינואר 2017 הוציא אלבומו השמיני, "היו זמנים", ובו שירים וקלאסיקות נוסטלגיים.
ב-2018 הוציא אלבום בינלאומי בשם "מוזיקה", אשר זכה למעמד אלבום פלטינה תוך שלושה חודשים מיציאתו. כמו כן הוציא בשנה זו יחד עם בנו הבכור מנחם, גרסה אומנותית של השיר אלוהי עוז על פי לחן של הרב יעקב משה הלל.
בדצמבר 2019 הוציא את אלבומו התשיעי, "היו זמנים 2", ובו שירי נוסטלגיה של מרדכי בן-דוד, אברהם פריד, ניגוני חב"ד, שירים באנגלית ועוד.
בפברואר 2020 הופיע שוואקי שוב בהיכל פיס ארנה ירושלים ואירח את הזמר קובי פרץ.
בנובמבר 2020 קיבל מגן פלטינה מיוטיוב לרגל 100 אלף מנויים בערוץ היוטיוב שלו.
ביוני 2021 הוציא את אלבומו ה-11, "לחיים".
במאי 2022 הוציא שוואקי אלבום קונספט בשם "ELEVATE" (עלייה), ובו שמונה מחרוזות הכוללות יחד מעל 70 שירים בסגנונות מוזיקליים שונים בשיתוף מגוון זמרים ולהקות. האלבום יצא לזכר יוסי קאהן מהרוגי אסון הר מירון.
בפברואר 2024 חתם על חוזה ייצוג עם חברת "FDD פרודקשיין".
ב-16 במרץ 2024 הוציא מיני-אלבום, הכולל שישה שירים, בשם "גוף ונשמה". ב-26 בדצמבר הוציא את הסינגל "הנר דולק" יחד עם שלומי שבת מתוך האלבום "גוף ונשמה" בשיתוף עם מטה משפחות החטופים.
קריירה > חיים אישיים

מתגורר בקהילת יוצאי חלב בדיל שבניו ג'רזי, נשוי לגֶ'נין בעלת ארגון חסד לתמיכה בילדים מיוחדים ואב לשישה ילדים.
אחיו הצעיר הוא הזמר יוסף חיים שוואקי.
ביקורת

סגנונו המוזיקלי של שוואקי והעובדה שהוא מופיע בהופעות מעורבות, גררו ביקורות מרבנים חרדים. לפני הופעה שערך בנתניה פורסם קול קורא לציבור להדיר את רגליהם מהמופע. בין השאר חתמו על המכתב הרב חיים קניבסקי והרב שלום כהן.
דיסקוגרפיה > אלבומים

שמעתי (2001)
שוואקי 2 (2002)
בשמחה - אלבום חתונה (2003)
ידיד (2004)
בהתעוררות - אלבום קומזיץ (2005)
בהופעה בפריז תשס"ו (2006)
לשם שמים (2006)
בהופעה בקיסריה תשס"ח (2008)
עד בלי די (2009)
הלהיטים - דיסק משולש (2009)
ליבי במזרח (2010) - מוזיקה מזרחית יהודית
קיסריה 2 תש"ע (2010)
(2012) Cry no more
בהופעה בנוקיה (2013)
קולות (2014) - אלבום ישראלי
מאמין בניסים / (We are a miracle (2016
היו זמנים (2017)
מוזיקה (2018)
היו זמנים 2 (2019)
הופעה בלייב פארק 2019 (2020)
לחיים! (2021) A Toast To Life
עליה (2022)
גוף ונשמה אלבום EP (2024)
דיסקוגרפיה > השתתפות באלבומים

מונה 7 - הכל לטובה, מונה רוזנבלום, 2017
לקריאה נוספת

עקיבא נוביק, "מעורב חסידי", ידיעות אחרונות, מוסף 24 שעות, 8 באוגוסט 2010
הערות שוליים

↑  ה"ספרדי" החדש של יעקב שוואקי, באתר ערוץ 7, 3 באוגוסט 2010
↑  בחדרי חרדים, יוחי בריסקמן מגיש: יעקב שוואקי - 'קולות', באתר בחדרי חרדים, 5 בינואר 2014
↑  נדב גדליה, יעקב שוואקי כובש את ישראל, באתר nrg‏, 5 באוקטובר 2009
↑  jewishmusic1985, אוסף להיטים - שוואקי, באתר JewishMusic.fm
↑   Shwekey sings Eternity for Oorah, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יעקב שוואקי - לשם שמים, באתר www.greentec.co.il
↑   והיא שעמדה - שוואקי ויונתן רזאל קיסריה 1, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יאיר טוקר, ‏זמר העשור: הזמר המוחרם יעקב שוואקי, באתר כיכר השבת, 17 באוקטובר 2009
↑  יעקב שוואקי בקיסריה 5768 DVD, באתר www.greentec.co.il
↑  יעקב שוואקי - עד בלי די, באתר www.greentec.co.il
↑  תעלומה: כמה פעמים יופיע יעקב שוואקי בקיסריה?, באתר חסידיניוז
↑  יעקב שוואקי קיסריה 5770 - DVD, באתר www.greentec.co.il
↑  יעקב שוואקי - Cry no more, באתר www.greentec.co.il
↑   Shwekey - Cry No More, סרטון  באתר יוטיוב
↑  מנהל, יעקב שוואקי מגיע לנוקיה במופע 'שיר לחיילים', באתר דוס מיוזיק | מוזיקה יהודית
↑  צילומים: ישראל ברדוגו, ‏גלריית ענק: יעקב שוואקי מופיע בהיכל נוקיה, באתר כיכר השבת, 2 בינואר 2013
↑   והיא שעמדה, סרטון  באתר יוטיוב
↑   אל נא רפא נא - שי אברמסון ויעקב שוואקי, סרטון  באתר יוטיוב
↑  יעקב שוואקי בארנה • צפו בטריילר - רדיו גאולה, ‏2015-08-03
↑   שוואקי מארח את דודו אהרון והמועצת • ארנה ירושלים, ברשת החברתית פייסבוק
↑  יעקב שוואקי - קולות, באתר www.greentec.co.il
↑   קולות, סרטון  באתר יוטיוב
↑  Yaakov Shwekey יעקב שוואקי, Yaakov Shwekey | WE ARE A MIRACLE | Album Preview, חסידיטיוב, ‏2016-03-09
↑  צפו • יעקב שוואקי בקליפ הוליוודי - WE ARE A MIRACLE, באתר רדיו גאולה, ‏15 באוגוסט 2018
↑  ה-"קלטת" החדשה של יעקב שוואקי: "היו זמנים", באתר - חסידיניוז
↑  יעקב שוואקי - מופע השקה חגיגי לאלבום, באתר היכל התרבות תל אביב
↑  צפ: יעקב שוואקי מקבל אלבום פלטינה, באתר רדיו גאולה, ‏6 באוקטובר 2018
↑  נתנאל לייפר, יעקב שוואקי מסלסל "אלוקי עוז" • האזינו, באתר כיכר השבת, 28 בנובמבר 2018
↑  יעקב שוואקי באלבום חדש! "היו זמנים 2", באתר קול חי מיוזיק
↑  יעקב שוואקי בארנה ירושלים • אורח מיוחד: קובי פרץ, באתר טיקצ'אק
↑  איציק אוחנה, ‏יעקב שוואקי חצה את רף מאה אלף מנויים בחשבון היוטיוב שלו, באתר כיכר השבת, 30 בנובמבר 2020
↑  "לחיים": יעקב שוואקי באלבום חדש, באתר רדיו גאולה, ‏2021-06-07
↑  קוביס, הפרויקט החדש של יעקב שוואקי: ELEVATE, באתר ערוץ 7, 2022-05-26
↑  זלמן לוי, שוואקי באלבום חדש: ELEVATE (עליה), באתר המחדש, ‏31 במאי 2022
↑  איציק אוחנה, ‏אחרי שנים: יעקב שוואקי עובר למשרד ייצוג חדש, באתר כיכר השבת, 12 בפברואר 2024
↑  "העולם הזדעזע": יעקב שוואקי חונך אלבום חדש עם הסינגל 'גלגלים', באתר ערוץ 7, 17 במרץ 2024
↑  נתנאל לייפר, ‏האם יעקב שוואקי מצליח להמציא את עצמו מחדש? // ביקורת אלבום, באתר כיכר השבת, 4 באפריל 2024
↑  ליפא גינסברגר, יעקב שוואקי ושלומי שבת שרים לשובם של החטופים – הנר דולק, באתר בחדרי חרדים, 29 בדצמבר 2024
↑  ישראל כהן, ‏תיעוד: תושייתה של רעייתו של שוואקי הצילה נוסעת במטוס, באתר כיכר השבת, 26 בפברואר 2016
↑  ישראל כהן, ‏גדולי ישראל נגד הופעה מעורבת בה יתארח יעקב שוואקי, באתר כיכר השבת, 29 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308759205171  GND: 1215639309  ISNI: 0000 0003 7281 7303  LCCN: n2011076650  MusicBrainz: b5792b6a-1561-4499-a9d3-82fa7f40b33f  VIAF: 294050378   WorldCat (עם VIAF): 294050378 
בהופעה
שוואקי בהופעה במלון שרתון בקרקוב
קבורת בנימין זאב הרצל בישראל

| --- | --- |

משמר כבוד צבאי מורכב מקצינים מחיילות הים, האוויר והיבשה ניצב דום מצידי הארון בכיכר הכנסת, כשחרבותיהם שלופות ומופנות כלפי מטה לאות אבל, תל אביב
 מידע כללי
 סוג:  הלוויה ממלכתית, reburial 
 מדינה:  ישראל 
 תאריך:  17 באוגוסט 1949 
 
משמר הכבוד סביב הארון
ארונו של הרצל מוצב בכיכר הכנסת לחוף ימה של תל אביב. לצד הארון משמר כבוד של חיילי חיל האוויר וחיל הים, כשחרבותיהם שלופות ומופנות כלפי מטה לאות אבל.
ארונו של הרצל בכיכר הכנסת, מאחור בניין קולנוע קסם. מבט מדרום
קבורת בנימין זאב הרצל בישראל נערכה ביום רביעי, בתאריך 17 באוגוסט 1949, כ"ב באב תש"ט. ארונו של הרצל הובא מאוסטריה לישראל ב־16 באוגוסט, הוצב בכיכר הכנסת לחוף ימה של תל אביב ובירושלים, ונקבר בטקס ממלכתי בפסגת הר הרצל.
צוואת הרצל וההכנות לקבורה

הרצל נפטר באדלך, כפר הסמוך לעיר וינה שבאוסטריה, ב־3 ביולי 1904, כשהיה בן 44. הוא נקבר באחוזת הקבר של משפחת הרצל בבית העלמין דבלינג בווינה. בצוואתו הורה כי: ”אני מבקש [...] להיקבר בארון מתכת בקבר על יד אבי ולשכב שם עד שהעם היהודי יעלה את גופתי לארץ ישראל”. הרצל ציווה כי גם הוריו ואחותו יובאו לקבורה שם.
לאחר הקמת מדינת ישראל, בשלהי מלחמת העצמאות, ניגשו שלטונותיה לקיים את צוואת הרצל. לשם כך הוקמה בחודש נובמבר 1948 ועדה משותפת של ממשלת ישראל, הכנסת, ההנהלה הציונית, הוועד הפועל הציוני, קרן קיימת לישראל, קרן היסוד וחברי הקונגרס הציוני הראשון. כיושב ראש הוועדה שימש שר הפנים יצחק גרינבוים, ונשיא הכבוד שלה היה נשיא המדינה חיים ויצמן.
שאלה שעלתה על הפרק הייתה היכן ייקבר הרצל בישראל. היו שטענו כי רצונו של הרצל היה להיקבר על הר הכרמל, וזאת על פי מילים ששם בפיו של גיבור ספרו "אלטנוילנד". הוועדה המשותפת בחנה על סמך המקורות הנוגעים לדבר האם חפץ הרצל באתר קבורה מסוים בארץ ישראל, וקבעה כי הוא לא ביקש להיקבר באתר שכזה. הוועדה החליטה כי המקום הראוי לקבורתו הוא בבירת ישראל ירושלים. כאתר לקבורת הרצל בירושלים נבחרה פסגתו של ההר המתנשא ממערב לשכונת בית וגן, אשר קיבל את השם הר הרצל. הסדרת העברת עצמותיו של הרצל לישראל הייתה כרוכה בהכנות ומגעים מרובים והבשילה רק באביב 1949. ב־17 ביוני קבעה הוועדה כי ארונו של הרצל ייטמן בירושלים ב־10 באוגוסט (מועד שנדחה לאחר מכן).
ב־10 באוגוסט 1949 הובאה לפני הכנסת הצעת חוק העלאת עצמותיו של הרצל והחוק נתקבל על ידה בו ביום. החוק קבע כי צוואת הרצל תקוים בירושלים ב־17 באוגוסט 1949. לקראת הקבורה נמסרה לוועדה המשותפת פרוכת שהוכנה באוסטריה בשנת 1936 לקראת הבאת ארון הרצל לארץ ישראל. הפרוכת, בצבע תכלת ולבן, הייתה רקומה בזהב בעיצובו של האדריכל סטורנט. נרקם עליה אריה בתוך מגן דוד, ולצדו שבעה כוכבי זהב – כאזכור כוכבי הזהב שהציע הרצל לדגל המדינה היהודית. מעליהם נרקמו מילות הצוואה של הרצל – ”והעליתם את עצמותיי לא"י”. נשות וינה הציוניות השתתפו ברקימת הפרוכת. לאחר השימוש בפרוכת, היא נמסרה למנחם אוסישקין ונשמרה מאז בחדר הרצל שבבניין הקרן הקיימת.