stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוכנות האטום האירופית
הערות שוליים

1 2 3  European Atomic Energy Community | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
1 2  Treaty of Rome, Treaty of Rome (באנגלית)
1 2 3 4  European Atomic Energy Community (Euratom) - Structures and tools | Think Tank | European Parliament, www.europarl.europa.eu (באנגלית)
1 2  1945-59, european-union.europa.eu (באנגלית)
↑  Détails d'une unité (Education) - CVCE Website, www.cvce.eu
↑  The Spaak Report (21 April 1956) - From the Messina Conference to the Rome Treaties (EEC and EAEC) - CVCE Website, www.cvce.eu
1 2  Dörte Fouquet, Nuclear Policy in the EU from a Legal and
Institutional Point-of-View
1 2 3  Euratom Treaty, Euratom Treaty (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  EUR-Lex - xy0024 - EN - EUR-Lex, eur-lex.europa.eu (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007399435105171  PLWABN: 9810594491405606  BIBSYS: 90334022  BNE: XX85966  BnF: cb11875188v (data)  CiNii: DA07451154  GND: 1084-4  ISNI: 0000 0001 2370 0446  LCCN: n79116004  NDL: 00773534  NKC: ko2002101511  NLA: 35069550  NLG: 117523  RERO: 02-A000040130  SUDOC: 032091656  Trove: 817581  VcBA: 494/25696  VIAF: 157766067   WorldCat (עם VIAF): 157766067
בונוס ביוגרופ

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  בונס
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־13 שנים)
 משרד ראשי:  פארק מת"ם, חיפה
 שווי שוק:  197 מיליון ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  0 ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 29.8 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 28.5 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  29.3 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  44.9 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  יוסף רויך
 מנכ"ל:  ד"ר שי מרצקי
 עובדים:  32 (דצמבר 2020)
  
 www.bonusbiogroup.com
 
בונוס ביוגרופ בע"מ היא חברת ביוטכנולוגיה ישראלית העוסקת בהנדסת רקמות לייצור שתל עצם ומפתחת תרופה לטיפול בחולים קשים במחלת נגיף קורונה 2019.
היסטוריה

החברה נוסדה באוקטובר 1981. באוגוסט 1993 הנפיקה החברה לראשונה את מניותיה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. החברה שוכנת בפארק מת"ם בחיפה.
יו"ר החברה הוא יוסף רויך ומנכ"ל החברה הוא ד"ר שי מרצקי. בוועדה המדעית המייעצת של החברה חברים פרופ' נמרוד רוזן, פרופ' יהודה אולמן וד"ר אפרים צור.
לחברה חברה בת בבעלות מלאה, בונוס תרפואטיקה בע"מ, וחברה בת נוספת, בונוס סלורה בע"מ, שבה היא מחזיקה ב-95.5% מהבעלות.
מוצריה העיקריים של החברה:
בונופיל (BonoFill) – שתל עצם מותאם אישית המיוצר בהנדסת רקמות מתאי המטופל, לשם שיקום חסר בעצם, לשימוש בכירורגיית פה ולסת ובכירורגיה אורתופדית. השתל מותאם לצרכים הביולוגיים, הפיזיים והקליניים של המטופל. הבסיס לייצור שתל חי של עצם, הוא תאים מזנכימליים, המופקים מרקמת שומן של המטופל. המוצר נמצא בניסוי קליני. להערכת החברה, אישור שיווק למוצר יינתן בשנים 2024–2025.
מזנקיור (MesenCure) – תרופה לטיפול בסערת ציטוקינים שיוצרת מצוקה נשימתית מסכנת החיים. התרופה מיוצרת מתאים מזנכימליים המופקים מרקמת שומן של תורמים בריאים, ומיועדת לטיפול בדלקות במערכת הנשימה, כאלה שמקורן בנגיף הקורונה החדש או בכל נגיף אחר, וכאלה שמקורן בחיידק או בחשיפה למזהמים אחרים. התרופה נמצאת בניסוי קליני בבתי חולים בישראל. ביולי 2021 דיווחה החברה על הצלחה ניכרת של התרופה בטיפול בחולי קורונה (19-Covid) קשים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  בונוס ביוגרופ בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  בונוס ביוגרופ הדגימה שיפור ניכר במדדי מניעת הרס רקמות, לרבות שרירים, בנוסף לריפוי דלקת ריאות, בניסוי הקליני לטיפול במצוקה נשימתית מסכנת חיים בחולי קורונה (19-Covid), באמצעות התרופה MesenCure, באתר "מאיה", 7 ביולי 2021;
תומר אמן, "התרופה שלנו היא היעילה ביותר כנגד הקורונה, אין תרופות כאלו בשוק", באתר ביזפורטל, 24 בנובמבר 2021
אגודת האספרנטו העולמית

| --- | --- |


 שפה רשמית:  אספרנטו
 מדינה:  הולנד 
 מטה הארגון:  רוטרדם, הולנד
 מייסדים:  הקטור הודלר 
 חברים:  כ-13 אלף איש
 יושב ראש:  דנקן צ'ארטרס 
 תקופת הפעילות:  28 באפריל 1908 – הווה (116 שנים) 
 uea.org
 
אגודת האספרנטו העולמית (באספרנטו: Universala Esperanto-Asocio, ידועה גם בשם הקיצור UEA) היא הארגון הבינלאומי הגדול ביותר של דוברי אספרנטו, המאגד ארגונים ואנשים פרטיים מכ־120 מדינות. האגודה הוקמה על ידי העיתונאי השווייצרי הקטור הודלר בשנת 1908. הבניין הראשי של האגודה שוכן ברוטרדם שבהולנד, ויש לה משרדים בלוקוסה (אנ') (בירת מחוז מונו (אנ') בבנין) ובבניין האומות המאוחדות בניו יורק.
נכון לשנת 2019 חברים באגודה 12,816 חברים, מתוכם 4,162 בחברות אינדיבידואלית והיתר חברים באגודות לאומיות המסונפות לה.
מטרות האגודה

בשנת 1980 נקבעו בחוקת האגודה ארבע מטרות:
להפיץ את השימוש בלשון הבינלאומית אספרנטו;
לפעול לפתרון הבעיה הלשונית ביחסים בינלאומיים, ולהקל את התקשורת הבינלאומית;
להקל את הקשרים הרוחניים והחומריים מכל הסוגים בין בני־אדם למרות הבדלים של לאום, גזע, מין, דת, עמדה פוליטית או לשון;
לפתח בין חבריה תחושת סולידריות איתנה, ולהטמיע בהם הבנה והערכה לעמים אחרים.
קשרים עם ארגונים אחרים

האגודה העולמית לאספרנטו מייצגת את תנועת האספרנטו בפני ארגונים רב־לאומיים ומקיימת עמם קשר הדוק. בין הארגונים:
אונסק"ו
ארגון המדינות האמריקניות
האומות המאוחדות
יוניצ"ף
מועצת אירופה
ארגון התקינה הבינלאומי
כמו כן היא מאגדת ארגוני אספרנטו רבים:
TEJO ‏ (Tutmonda Esperantista Junulara Organizo) – הארגון הכלל-עולמי של צעירים אספרנטיסטים הוא אגף הצעירים של האגודה מאז 1956. המנהלה וניהול החשבונות של שני הארגונים אוחדו בשנת 1971.
95 ארגונים לאומיים של דוברי אספרנטו מסונפים ל-UEA, בהם "האגודה לאספרנטו בישראל" מאז 1961.
עשרות ארגונים מקצועיים, תחביביים ורעיוניים פועלים עם האגודה, מתוכם 8 חברים בה, ול-38 מתוכם יש חוזה עמה (ארגון יכול להתקבל כחבר באגודה רק אם הוא עומד בקריטריונים מחמירים כמו נייטרליות פוליטית ודתית, פעילות בינלאומית וכדומה).
שירותים ופעילות

שירותים עיקריים למען אספרנטו ואספרנטיסטים:
הפקת ה־UK ‏(Universala Kongreso) – הכינוס השנתי של דוברי אספרנטו בעולם – באמצעות הארגון הלאומי בעיר המארחת (תל אביב אירחה את הכינוס בשנת 2000);
"שירות הספרים" (Libro-Servo), המוכר באמצעות הדואר לארגונים וליחידים ספרים, תקליטורים וכל חומר אחר שנכתב או קשור לשפה;
קורסים ומבחנים (בשיתוף עם ILEI – הארגון הבינלאומי למורים לאספרנטו);
מחקר, פרסום מידע ושתדלנות בנושא הבעיה הלשונית.
שירותים עיקריים לחברי האגודה:
"רשת הנציגים" – רשת של אספרנטיסטים פעילים בערים רבות בעולם, המגישים עזרה בתחומי מידע עירוני, תיירות וכן בתחומים מקצועיים ותחביביים;
הוצאה לאור של מגזין אספרנטו של ביטאונים אחרים, וכן ספרים נבחרים באספרנטו;
ניהול חשבונות המאפשרים תשלום לארגונים ולאנשים פרטיים החברים באגודה.
מבנה ובעלי תפקידים

הסמכות העליונה של האגודה היא המועצה הנבחרת אחת לשלוש שנים. המועצה מתכנסת פעם בשנה, בכנס העולמי, למשך 9 עד 12 שעות. מתוך כ־80 חברי המועצה, כ־60 נבחרים על ידי הארגונים הארציים או המקצועיים המסונפים.
המועצה בוחרת מתוכה את הנהלת האגודה, בדרך כלל 7 חברים, ובראשה יושב-ראש האגודה. בשנת 2007 נבחר ההודי ד"ר פרובל דסגופטה (D-ro Probal Dasgupta) ליו"ר האגודה. בשנים האחרונות מכהן בהנהלת האגודה (בתחום הפעילות המקצועית והמדעית) הישראלי עמרי ונדל, פרופסור לאסטרופיזיקה באוניברסיטה העברית.
בנוסף ישנם 20 רכזי תחומים.
בעלי התפקידים הנ"ל אינם מקבלים שכר. חברי המועצה פטורים מתשלום דמי חבר לאגודה. חברי הנהלה ורכזי תחומים זכאים להחזרי נסיעות והוצאות תקשורת.
היסטוריה > 1888-1914, רקע והקמת ה-UEA

אגודות האספרנטו הראשוניות התארגנו על בסיס מקומי, ומקובל להתייחס לאגודה שהוקמה בנירנברג שבגרמניה ב-1888 כראשונה. החל מ-1898 החלו לקום גם אגודות אספרנטו לאומיות במספר מדינות, שהראשונה בהן הייתה צרפת, ולאחריה ב-1903 האגודה השווייצרית, ב-1904 האגודה הבריטית וב-1905 האגודות הגרמנית והשוודית.
מייסד השפה זמנהוף קיווה להקמתה של אגודה עולמית, אולם קונגרס האספרנטו העולמי הראשון ב-1905 נסתיים רק בהצהרה כללית על יסודות התנועה והשפה ומחויבותה לרעיון הנייטרליות - אך לא בהצהרה על הקמת ארגון עולמי. בהמשך לצוות המארגנים של הקונגרס הראשון, התהווה צוות נוסף לארגון הקונגרס השני בשנה לאחר מכן, ובאופן תהליכי נוצרה 'ועדת קונגרס קבועה' (Konstanta Kongresa Komitato) שכללה שני חברים מצוות הקונגרס הקודם, שני חברים מצוות הקונגרס הנוכחי, ושני חברים מהצוות המתהווה לארגון הקונגרס הבא.
בין האספרנטיסטים החלו התגבשו הסכמות שישנם מספר מטרות בינלאומיות משותפות המוטלות על התנועה המתגבשת - תיעוד בינלאומי של פעולותיה, ותעמולה בקרב מדינות שטרם קמה בהן תנועת אספרנטו עצמאית, עבודת לובינג בארגונים הבינלאומיים וארגון הקונגרסים משנה לשנה. עם זאת, האספרנטיסטים התקשו להסכים כיצד צריך להיראות הארגון הבינלאומי המשותף שייטול אחריות על מטלות אלו, כיצד עליו לאסוף כסף, וכיצד עליו להחליט מה לעשות עם הכסף שיאסף.
ב-1906 הקים הגנרל הצרפתי היפוליט סברט (Hyppolyte Sebert) את המשרד המרכזי האספרנטי שלו בפריס (Esperantista Centra Oficejo). המשרד אסף מידע על פעולות התנועה ברחבי העולם ופרסם את המגזין ה'רשמי'. על אף התואר רשמי - המשרד והמגזין היו יוזמה פרטית לגמרי של סברט, אך הוא פעל בניסיון לזכות בתמיכתן של אגודות האספרנטו הלאומיות השונות.
שנה לאחר מכן, בקונגרס העולמי בז'נבה, הקים זמנהוף את הוועדה הלשונית (Lingva komitato) שהורכבה מדוברים בקיעים ופעילים ממספר מדינות, ושמטרתה הייתה להנחות את התפתחות השפה - מוסד שבהמשך שינה שמו לאקדמיה לאספרנטו. חברי הוועדה ולאחר מכן האקדמיה, נבחרו ועודם נבחרים עד היום, אחת לתקופה, על ידי עמיתיהם.
ב-28 באפריל 1908 הקימה קבוצת אספרנטיסטים בהנהגתו של הקטור הודלר, אספרנטיסט צעיר משווייץ ובנו של הצייר פרדיננד הודלר, את אגודת האספרנטו העולמית - UEA. האגודה, שהוקמה בז'נבה, התבססה בראשיתה על חברות ישירה ולא על חברות דרך האגודות הלאומיות. לשיטתם תנועת האספרנטו צריכה הייתה להתבסס על ארגון עולמי מאוחד, אינטרנציונלי וריכוזי באופיו - שפעיליו צריכים להקים את הארגונים ברמה המדינתית והמקומית על בסיס ההכוונה של הארגון העולמי, ולא להפך.
האגודות הלאומיות והמקומיות, ראו באגודה הבינלאומית החדשה איום, וחששו להתפצלות התנועה בין אוהדי הארגון החדש לבין חברי האגודות המקומיות הוותיקות. כמו כן, היות שמרבית מורי האספרנטו ושיעורי האספרנטו פעלו במסגרת האגודות המקומיות, הן לא אהבו את הרעיון שתלמידיהם שהוכשרו על ידם - יפנו להם עורף ויעדיפו את הארגון הבינלאומי החדש. לפיכך ניסו האגודותעצמן להקים ארגון פדרטיבי בינלאומי משותף שיעמוד כנגד ה-UEA. הניסיונות הראשונים לכך היו בקונגרסים בשנת 1911 ובשנת 1912 אליהם נשלחו 'נציגים מורשים' רשמיים מטעם האגודות הלאומיות והמקומיות. בהמשך בשנת 1913 הוקם 'האיחוד הבינלאומי של הקהילות האספרנטיסטיות' (IUES - Internacia Unuiĝo de Esperantistaj Societoj), אולם מלחמת העולם הראשונה שפרצה בשנת 1914 קטעה ניסיונות אלו והאטה את התפתחות התנועה האספרנטיסטית העולמית בכללה.
היסטוריה > UEA בשנותיה הראשונות

החברות ב-UEA כאמור התבססה על חברות אישית בלבד. עם זאת, החברים ביישוב מסוים כגון עיר או עיירה, אמורים היו לקיים כינוס מקומי במטרה לבחור נציג (delegito) שתפקידו יהיה לבצע את איסוף דמי החבר, לשלוח אותם למטה בז'נבה ולייצג את חבריו ברמה הבינלאומית. בין הנציגים (delegitoj) התקיימו משאלי עם, והם בחרו את ועידת הארגון (Komitato) שהיוותה את המוסד המנהל של האגודה.
הוועידה כללה 8 חברים בתחילה והחל משנת 1910 עשרה חברים, ובהם נשיא, סגן ומזכיר. בין השנים 1908–1920 כיהן הודלר עצמו כמזכיר הארגון, ותפקידו היה בין היתר למנות נציגים בעיירות בהן היו פחות מ-20 חברים בארגון. בפועל, כ-94% מהנציגים מונו על ידי הוועידה, והיות והם היוו את הגוף הבוחר של הוועידה עצמה, בשנותיו הראשונות של הארגון התנהלותו הדמוקרטית הייתה חסרה. עם זאת, החל משנת 1920 הורחבה הוועידה כך שתשמש מעין 'פרלמנט' ומתוכה נבחר ועד מנהל מצומצם (Estraro). עם זאת, הודלר נשאר הבעלים והמוציא לאור של המגזין הבינלאומי 'אספרנטו' שיצא אחת לשבועיים.
כבר מתחילתו, הפיק ה־UEA את שנתון (Jarlibro), ובו פרטים וכתובות של נציגי הארגון בערים ובעיירות השונות - שיכלו לסייע לכל אספרנטיסט המטייל או נוסע מסביב לעולם.
באותן שנים ראשונות החלו לקום גם מספר ארגוני מומחים בתחומים שונים, למשל האגודה האספרנטית העולמית לרפואה שהוקמה ב-1908. הודלר קיווה להפוך את ה-UEA לבית עבור ארגונים אלו - כך שבמקום שיקימו ארגונים נפרדים יפעלו כתאים (fakoj) במסגרת הארגון. הוא ניסה ליצור גם שותפויות נוספות כגון עם בתי מלון שיסכימו לתת לחברי הארגון הנחות תמורת פרסום בשנתון הארגון.
על אף שהודלר ביקש לעצב את הארגון כך שיוכל להכיל עשרות או מאות אלפי חברים, בפועל מספר חברי הארגון לא עבר מעולם את עשרת אלפים.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם, 1920-1933

ב-1920 התכנס הקונגרס העולמי הראשון לאחר מלחמת העולם הראשונה בהאג, ובו החלו הדיונים במטרה לאחד את תנועת האספרנטו סביב ארגון בין לאומי כולל. הדיונים בין אנשי ה-UEA לבין נציגי האגודות הלאומיות הבשילו ל'הסכמות הלסנקי' שנתקבלו בקונגרס בבירת פינלנד ב-1922. על פי ההסכמות, הוקם גוף משותף ל-UEA ולאיחוד הקהילות האספרנטיסטיות IUES בשם 'הוועידה הבינלאומית המרכזית של תנועת האספרנטו' (ICK - Internacia Centra Komitato de la Esperanto-Movado). הן ה-UEA והן ה-ICK היו אחראיים להפריש מדמי החבר שגבו מחבריהן חלק לקופה המשותפת של ה-ICK - שייצג את התנועה בשלמותה. בראשות הארגון המשותף נקבעה ועדה בת שישה חברים.
מבנה זה החזיק רק שנים ספורות שכן בפועל כל נושא נדון שלוש פעמים - בהנהגת כל אחד מהארגונים ולאחר מכן פעם נוספת בארגון המשותף. ב-1929 נעשה לראשונה כינוס משותף של שלושת הגופים תחת הכותרת 'ההנהלה הכללית' (Ĝenerala Estraro) ובו הועלו מספר הצעות לרפורמות במבנה התנועה. משבר גדול אירע ב-1932 לא שילם ה-UEA את חלקו לתקציב המשותף, וכך גם חלק מהאגודות הלאומיות בהן האגודות של בריטניה, צרפת וגרמניה - שהחליטו להקים ארגון גג נפרד בשם 'הפדרציה העולמית של האספרנטו 'Universala Federacio Esperantista'. עם זאת הארגון החדש לא האריך ימים שכן בראשית שנת 1933 הסכימו ה-UEA והאגודות הלאומיות על רפורמה שסללה את הדרך להמשך שיתוף הפעולה ביניהן.
היסטוריה > ה-UEA החדש והפיצול של שנת 1936

קונגרס קלן ב-1933 הסכים שה-UEA עצמו יהפוך לארגון המטריה הכללי המרכזי של כל תנועת האספרנטו העולמית. לפיכך החל מ-1934 נשתנו כללי הארגון והוא הפך מארגון המבוסס לגמרי על חברות ישירה לארגון המהווה ארגון גג עבור אגודות האספרנטו הלאומיות, המאפשר במקביל גם חברות ישירה. ועידת הארגון, המוסד העליון שלו, הורכבה מצירי האגודות הלאומיות בהתאם לגודלן היחסי, לצד צירים שנבחרו על ידי הנציגים של חברי הארגון העצמאיים, וקבוצת צירים נוספת, שנבחרה במשותף על ידי צירי האגודות וצירי חברי הארגון העצמאיים - מה שפתח את האפשרות להכנסת 'מומחים' בתחומים שונים לוועידה.
כיוון שנציגי האגודות היוו את רוב הוועידה היא הפכה בפועל לפדרציה, אך עם זאת הוסכם שכל בעלי התפקידים בארגון - יהיו מקרב החברים הישירים בו. כמו כן, שירותים מרכזיים של הארגון כמו השנתון - נשמרו רק לחברים הישירים בו. כך החליף למעשה ה-UEA את ה-ICK בתור ארגון הגג של התנועה האספרנטיסית העולמית ומאז אותה שנה הוא האמון על ארגון קונגרס האספרנטו העולמי.
על אף שנראה היה שהשינוי באופי הארגון יעבור בצורה נוחה, בקונגרס 1934 בסטוקהולם חלק מבעלי התפקידים הוותיקים של הארגון לא נבחרו מחדש, ובעקבות זאת הנשיא אדוארד שטטלר (Eduard Stettler) ובעלי תפקיד אחרים התפטרו. הנשיא החדש לואיס בסטיין (Louis Bastien) התמודד עם מצב מורכב, ועם משבר כלכלי חמור והחליט בראשית שנת 1936 להעביר את משרדי הארגון מז'נבה ללונדון, שם בשל שיקולי מטבע אפשרויות הקיום של הארגון היו זולות יותר מאשר בשווייץ. אך קמפיין שיזם שטטלר הפך את ההחלטה להעברת מטה הארגון לבלתי אפשרית. לאחר דיונים וויכוחים שנמשכו מספר חודשים הודיע בסטיאן יחד עם חברי ההנהלה על עזיבתם, והקימו בספטמבר 1936 אגודה חדשה בשם ליגת האספרנטו הבינלאומית (IEL - Internacia Esperanto-Ligo), כשכמעט כל הארגונים הלאומיים והחברים האישיים עקבו אחריהם ועזבו את ה-UEA. המנהיגות הישנה של הארגון השתלטה עליו מחדש, אך נותרה כמעט לבדה.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

במהלך תקופת מלחמת העולם השנייה הובלה תנועת האספרנטו העולמית על ידי ה-IEL שמשרדיה ישבו בהרונסגייט, מקום קטן בפרברי לונדון. עם זאת לאחר מלחמת העולם השנייה, שכנע הנס ג'קוב (Hans Jakob), מה-UEA שבז'נבה את ראשי ה-IEL להתאחד חזרה בשנת 1947, כשהוא משקר שסטטלר העשיר הוריש לארגון הון גדול.
איבו לפננה (Ivo Lapenna), פרופסור לונדוני למשפטים, במקור מקרואטיה, שינה את מבנה הארגון באופן דרמטי בשנות ה-50. משרדי הארגון הועברו מהרונסגייט לרוטרדם שבהולנד. עד אז, מלבד המזכ"ל עבדו בארגון עוד עובד אחד או שניים בלבד, בעשורים שלאחר המלחמה גדל משמעותית צוות הארגון השכיר וגדל עד למעלה מעשרה. בין היתר עורך מגזין אספרנטו הפך למשרה בשכר, וכן מנהל הקונגרס, אחראי על חנות הספרים וספרן.
לפננה ביקש להקנות לארגון יוקרה והיה נכון להשקיע בכך משאבים. הוא הוביל קמפיין במטרה לדחוף את אונסק"ו לתמוך בתנועת האספרנטו, ואף זכה להישג כשהביע את תמיכתה הרעיונית בתנועה בוועידת מונטווידאו באורוגוואוי ב-1954. לאחר שכיהן בהנהלת ה-UEA במשך כשלושים שנה, עזב לפננה את הארגון ב-1974 והקים ארגון אחר בשם 'תנועת האספרנטו הנייטרלית' (Neŭtrala Esperanto-Movado).
במהלך ימי המלחמה הקרה התמודד ה-UEA עם קשיים רבים. בעולם המערבי מרבית החברים היו חברים באמצעות האגודות הלאומיות והמקומיות, ואילו במדינות הקומוניסטיות החברות הייתה ברובה חברות אישית. המתיחות באה לידי ביטוי גם בתוך המדינות המערביות עצמן, כשבתחילת שנות ה-50 האשים האספרנטיסט האמריקני ג'ורג' אלן קונור חברים שפרשו מהארגון הלאומי והצטרפו ל-UEA כיחידים כ'קומוניסטים'. הארגון הלאומי שלו והוא עצמו נזרקו בסופו של דבר מן ה-UEA. תנועת האספרנטו בברית המועצות עצמה מנגד, נרדפה גם כן. המתיחות הזו נסתיימה עם קריסת ברית המועצות והתפרקות הגוש הסובייטי בתחילת שנות ה-90.
הערות שוליים

↑  LA MEMBRARO DE UEA EN 2019, מגזין Esperanto, עמ' 95, אפריל 2020
| אספרנטו |
| --- | --- | --- |
| ארגונים | אגודת האספרנטו העולמית • ארגון הנוער האספרנטיסטי הכלל-עולמי • האגודה לאספרנטו בישראל • Sennacieca Asocio Tutmonda • האקדמיה לאספרנטו • אספרנטה ציוויטו |  |
| תרבות האספרנטו | תנועת האספרנטו • דגל אספרנטו • המנון תנועת האספרנטו • כנס האספרנטו העולמי • יום זמנהוף • הומארניסמו • פספורטה סרבו • שלושת הסוציולקטים |  |
| ספרים | Unua Libro • Plena Ilustrita Vortaro de Esperanto • פונדמנטו דה אספרנטו • המדריך השלם לדקדוק אספרנטי |  |
| כתבי עת | מגזין אספרנטו • Kontakto • ישראלה אספרנטיסטו • Libera Folio • Monato |  |
| סרטים | Angoroj • אינקובוס (סרט) |  |
| מוזיקה | Kajto • דולצ'אמאר • פרסונה (להקה) |  |
| אינטרנט | לרנו! • ויקיפדיה האספרנטית |  |
| אישים בעולם | אליעזר לודוויג זמנהוף • לידיה זמנהוף • לואי-כריסטוף זלסקי-זמנהוף • הקטור הודלר • קלמן קלוצ'אי • אוניסבורו דגוצ'י • קז'ימייז' ביין • טיבור סקלי • ויליאם אולד • סוניה לאנג • אדמון פריווה • פטר גינז • אנטוני גרבובסקי • בה ג'ין • ולדמר לנלה • קלוד פירון • אלפרד הרמן פריד • בוריס קולקר |  |
| אישים בישראל | נתן בן ציון חבקין • יוסף שמר • עמרי ונדל • יוסף כהן-צדק • ישעיהו תומא שי"ק • עזרא ציון מלמד • איתמר בן אב"י • יוסף מורז'אן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269243405171  BIBSYS: 90720673  BnF: cb11987209v (data)  CANTIC: a12335642  CiNii: DA02958636  GND: 38078-7  ISNI: 0000 0001 2034 305X  LCCN: n83024806  NKC: ko2003204698  NLA: 36412698  SUDOC: 027936465  Trove: 1254951  VIAF: 139174037   WorldCat (עם VIAF): 139174037 
בירוק - מדינות שבהן אגודות אספרנטו לאומיות שהן חלק מה-UEA
כינוס המועצה הנבחרת בקונגרס האספרנטו בשנת 2008
הקטור הודלר, מייסד הארגון, 1920
קריקטורה של הודלר ואגודת האספרנטו הבינלאומית משנת 1912
מפגשת של מנהיגות תנועת האספרנטו העולמית בלוצרן שבשווייץ ב-1926
המגזין העולמי של ארגון ה-IEL בתקופת הפיצול
1993 ברוסיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1992   1991  1990 |  דגל רוסיה | 1993  ברוסיה |  »»»  1994   1995   1996 |
כל ערכי השנים ברוסיה • אירועים בולטים בעולם ב-1993 פורטל רוסיה • לוח שנה של שנת 1993
1993 ברוסיה הייתה השנה השנייה להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות. בשנה זו הגיע לשיאו המשבר החוקתי שהסתיים בפיזור הפרלמנט ואימוץ חוקה חדשה.
הנהגה

נשיא רוסיה – בוריס ילצין
ראש הממשלה – ויקטור צ'רנומירדין
יושב ראש הפרלמנט – רוסלאן חסבולטוב (עד ל-4 באוקטובר)
אירועים בולטים > ללא מועד

לאור החלשות השלטון המרכזי והופעת שכבה של המתעשרים ("הרוסים החדשים") עלה גל פשיעה שהמשטרה לא הצליחה להתמודד איתו בצורה יעילה.
במהלך השנה התעצמה פעילות עצמאית בצ'צ'ניה ומעשית הפסיקה העברת כספי המיסים מצ'צ'ניה לרוסיה. הלך והתעצם הלחץ על אוכלוסייה ממוצא רוסי בצ'צ'ניה מטרה לאלץ אותם לעזוב.
הקמת סיעת "הבחירה של רוסיה" איחוד מספר מפלגות במסגרת בחירות לדומה הראשונה.
סיום הקמה מחדש של קתדרלת קאזאן (מוסקבה). הקתדרלה נהרסה בשנות ה-30.
הקמת מפלגת החקלאים. התקיימה עד לשנת 2009 כאשר התאחדה עם רוסיה המאוחדת.
הקמת חברת רוסנפט. חברת נפט וגז מהגדולה ברוסיה.
הקמת חברת יוקוס. חברת נפט וגז שהייתה בבעלות של מיכאיל חודורקובסקי.
הקמת חברת רוסטלקום חברת תקשורת רוסית.
במהלך השנה ב-12 ישויות המרכיבות את המדינה התקיימו בחירות לנשיא או מושל.
תחילת ייצור מכוניות מדגם Lada Niva.
הקמת מפלגת יאבלוקו.
אירועים בולטים > אירועי תרבות

החל משנת 1988 האקדמיה לאמנות הקולנוע מחלקת פרסי "ניקה" עבור הסרטים. עבור שנת 1993 הזוכים היו:
עבור הסרט: "מקרוב" (של ויקטור חוטיננקו)
עבור תפקיד גברי בסרט: סרגיי מקובצקי
עבור תפקיד נשי בסרט: מרינה ניילובה
נפטרו

6 בינואר – רודולף נורייב רקדן סובייטי שערק למערב (נולד ב-1939).
10 במרץ – פיוטר סטרוסטין, כדורגלן סובייטי (נולד ב-1910)
28 אוקטובר – גרש (גרישה) רוזנבלום (נרצח על ידי עבריני רכוש – עמד לעלות לארץ) מהנדס ראשי במערכת הביטחונית. בעל עשרות פטנטים בתחום גלי הרדיו. (נולד ב-1940)
19 בנובמבר – לאוניד גאידאי, במאי סובייטי (נולד ב-1923)
קבוצת דוראל אנרגיה

| --- | --- |


פרויקט סולארי קרקעי של החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  דורל
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 משרד ראשי:  החילזון 6, רמת גן, ישראל
 בעלות:  דורון דודוביץ'
 ענפי תעשייה:  אנרגיה סולארית, אנרגיית רוח, תשתיות סביבתיות, אגרו-וולטאי, אנרגיה מתחדשת, מימן ירוק
 שווי שוק:  2.46 מיליארד ש"ח (26 בינואר 2025)
 הכנסות:  78.7 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  הפסד של 72.5 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  הפסד של 58.1 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  2.01 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  4.53 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  דורון דודוביץ'
 מנכ"ל:  יקי נוימן
 עובדים:  50
  
 doral-energy.com
קבוצת דוראל משאבי אנרגיה מתחדשת בע"מ, (או: דוראל אנרגיה) היא חברה ציבורית העוסקת בהקמה, תפעול ומכירת חשמל ממקורות אנרגיה מתחדשת בישראל ובעולם. לחברה מערכות לייצור חשמל, אנרגיה סולארית, אגירת אנרגיה, טורבינות רוח ותשתיות סביבתיות בישראל, ארצות הברית, פולין, דנמרק, איטליה, רומניה וקניה. נכון לשנת 2022, היא החזיקה ב-545 מערכות פוטו-וולטאיות בהפעלה מסחרית בישראל, יחד עם קיבוצים.
ניירות ערך של החברה נסחרים בבורסת תל אביב מחודש יוני 2020. נכון לחודש מאי 2023, שווי השוק של החברה הוא כ-1.5 מיליארד ש"ח. החברה נסחרת במדדים ת"א 90, ת"א 125 ומדד הקלינטק.
יושב ראש החברה הוא דורי דודוביץ' ומנכ"ל החברה הוא יקי נוימן.
היסטוריה

קבוצת "דוראל" הוקמה בשנת 1999 על ידי דורי דודוביץ' ואלון קסל כחברת נדל"ן וניהול מקרקעין. שם החברה הוא הלחם בסיסים של שמותיהם הפרטיים של מייסדיה.
בשנת 2007 נכנסה "דוראל" לתחום האנרגיה וייסדה את "דוראל אנרגיה" כחברה פרטית הפועלת בתחומים אנרגיה סולארית, אגירת אנרגיה, אנרגיית רוח, אגרו-וולטאי ותשתיות סביבתיות. בקיץ 2008 החברה הקימה בקצרין וחיברה לרשת החשמל את המתקן הסולארי המסחרי הראשון על פי אסדרות רשות החשמל.
בחודש יוני 2020 הפכה דוראל אנרגיה לחברה ציבורית והונפקה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. בהנפקה גייסה 126.1 מיליון שקל לפי שווי חברה של כ-700 מיליון שקל אחרי הכסף. בחודש אוקטובר גייסה 191 מיליון שקל נוספים.
בחודש אוגוסט 2021 הנפיקה סדרת אג"ח וגייסה סכום של 307 מיליון ₪ ובחודש אוקטובר 2021 השלימה גיוס אג"ח נוסף של כ־178 מיליון ש"ח.
פעילות

צבר הפרויקטים של החברה ב־2023 עומד על כ-18.6 ג'יגה ואט (DC), מתוכם כ-15 ג'יגה ואט (DC) בארצות הברית והשאר בישראל ובאירופה (איטליה, פולין, רומניה ודנמרק).
ההספק הכולל של פרויקטים בהפעלה מסחרית, מוכנות חיבור, הקמה, לקראת הקמה או לאחר זכייה בהליכים תחרותיים או חתימת הסכם למכירת חשמל (PPA), הכוללים הבטחת תעריף ארוכת טווח, ושנמצאים בבעלות חברות קבוצת דוראל, יחד עם שותפים עומד על כ-2,876 מגה-ואט (DC).
בחודש יולי 2020 דוראל זכתה בנתח הגדול בשני מכרזים שפרסמה רשות החשמל להקמת מתקנים פוטו־וולטאיים משולבי אגירה.
החברה מקימה מתקנים לייצור חשמל מאנרגיית רוח בהיקף של מאות מגה ואט,[דרוש מקור], ומחזיקה בפרויקט בפיתוח בפנסילבניה ארצות הברית, בהיקף של כ-1.6 ג'יגה ואט. בשנת 2020 הקימה החברה ארבע טורבינות רוח בינוניות בקיבוץ מעלה גלבוע, ובשנת 2022 הקימה שם ארבע טורבינות נוספות.
בנוסף, החברה מקימה ומפעילה מתקני עיכול אנאירובי לטיפול בפרש בעלי חיים ובפסולת אורגנית, ולצורך הפקת אנרגיה מפסולת עירונית. החברה השקיעה בחברות "קיילות" ו"פאולי" הפועלות בתחומים אלה.
פעילות > פרויקטים מרכזיים > חולית

בדצמבר 2022 חנכה דוראל את המתקן הסולארי הראשון בישראל להפקת חשמל המשלב יכולות אגירת אנרגיה. הפרויקט מתפרש על פני 40 דונמים והוא משלב שדה סולארי בהספק 5.5 MWp (DC) ומערכות אגירת אנרגיה בהספק 11.4 MWh.
האגירה תאפשר להשתמש בחשמל הירוק גם בשעות הערב ובשעות שיא צריכת החשמל. הפרויקט הוקם במסגרת ההליכים התחרותיים של רשות החשמל.
פעילות > פרויקטים מרכזיים > הדרי שאן

דוראל אנרגיה מקימה בעמק המעיינות פרויקט אנרגיה סולארית בשטח כולל של כ-1,900 דונם, השדה הסולארי הגדול ביותר במדינת ישראל.
בחודש נובמבר 2020 אושרה התכנית על ידי קבינט הדיור וקיבלה תוקף סטטוטורי. האישור מאפשר הוצאת היתר בניה להקמת המתקן הפוטו-וולטאי האזורי שיזמה וקידמה החברה, וכן תוואי החשמל שיחבר אותו לרשת החשמל הארצית.