stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנרגיה מתחדשת ברשות הפלסטינית
הערות שוליים

↑  Ziad Yamin, Mohammad. "Renewable Energy in Palestine". EcoMENA Echoing Sustainability. נבדק ב-6 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שירות כלכליסט, התוכנית של הפלסטינים לחשמל עצמאי: פאנלים סולארים ב-800 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 2 במאי 2016
↑  Mahmoud, Marwan (2006). "Techno-economic feasibility of energy supply of remote villages in Palestine by PV-systems, diesel generators and electric grid". Renewable and Sustainable Energy Reviews. 10 (2): 128–138. doi:10.1016/j.rser.2004.09.001.
↑  Abu Hamad, Tareq (בינואר 2012). "Renewable energy in the Palestinian Territories: Opportunities and challenges". Renewable and Sustainable Energy Reviews. 16 (1): 1082–1088. doi:10.1016/j.rser.2011.10.011. {{cite journal}}:  (עזרה)
פרנסואה הראשון, מלך צרפת

פרנסואה הראשון במדליון מאת ג'ירולמו דלה רוביה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
פרנסואה הראשון (בצרפתית: François Ier;‏ 12 בספטמבר 1494 – 31 במרץ 1547), היה מלך צרפת מ-1515 ועד מותו ב-1547 ובן לשושלת ולואה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פרנסואה נולד בטירת קוניאק ב-12 בספטמבר 1494, לשארל, רוזן אנגולם וללואיז, נסיכת סבויה, בתו של פיליפו השני, דוכס סבויה. פרנסואה היה בן דודו מדרגה שלישית של שארל השמיני ונכד דודו של המלך לואי השנים עשר, שלא היה לו בן זכר שיוכל לרשת אותו. אחרי מותו של לואי השנים עשר ב-1 בינואר 1515, ירש פרנסואה את כתרו ומלך בשם פרנסואה הראשון. שנה לפני כן נישא פרנסואה לקלוד, בתו של המלך לואי השנים עשר, שילדה לו שבעה ילדים ונפטרה בשנת 1524. בשנת 1530 נישא פרנסואה ללאונור מאוסטריה, בתם של פליפה הראשון, מלך קסטיליה וחואנה, מלכת קסטיליה, אך לא היו לו ילדים ממנה.
ביוגרפיה > פעילותו הצבאית

המלך פרנסואה הראשון טען לכתר הקיסרות הרומית הקדושה ופתח בסדרת מלחמות באיטליה. בקרב מאריניאנו (13–14 בספטמבר 1515) ניצח את צבא השכירים השווייצרי של דוכס מילאנו מאסימיליאנו ספורצה (בנו של לודוביקו ספורצה) והשתלט על העיר. הוא ניסה לכרות ברית עם הנרי השמיני, מלך אנגליה נגד הקיסר קרל החמישי, וב-1520 התנהל משא ומתן בין שני המלכים בשדה אריג הזהב (ליד העיר קאלה) שהסתיים ללא תוצאות. ב-24 בפברואר 1525 הובס פרנסואה הראשון בקרב פאביה שבצפון איטליה בידי קרל החמישי ונלקח בשבי למדריד. על פי הסכם מדריד (14 בינואר 1526) ויתר על כל תביעותיו באיטליה ועל כל נחלותיו בארצות השפלה ובגבולותיה של צרפת עם הקיסרות הרומית הקדושה. ב-6 במרץ של אותה שנה שוחרר מן השבי וחצה את הגבול לצרפת בעוד ששני בניו הובאו לעיר באיון שבדרום מערב צרפת, וב-15 במרץ הגיעו למדריד כבני ערובה למילוי תנאי ההסכם. לאחר שחרורו התכחש פרנסואה הראשון לתנאי ההסכם בטענה כי נכפו עליו בהיותו בשבי.
האפיפיור קלמנס השביעי, שהוכה בתדהמה לשמע ניצחונותיו של קרל החמישי על הצרפתים, החל לארגן את הליגה של קוניאק נגד קרל החמישי. ליגה זו כללה את צרפת, הרפובליקה של ונציה, דוכסות מילאנו ורפובליקת פירנצה בנוסף על מדינת האפיפיור. כישלונות הצרפתים בנאפולי ב-1528 ובלנדריאנו שבלומברדיה ב-1529 אילצו את פרנסואה הראשון לחתום על הסכם קמברה עם קרל החמישי (5 באוגוסט 1529), שלפיו ויתר על תביעותיו לארטואה, לפלנדריה ולטורנה והתחייב לשלם כופר נפש בעבור שחרורם של בניו, פרנסואה ואנרי, שהוחזקו בשבי הספרדי מאז 1525.
פרנצ'סקו ספורצה השני, דוכס מילאנו מת ב-1535 מבלי להשאיר אחריו יורש, וקרל החמישי השתלט על עירו. פרנסואה הראשון פלש לאיטליה, כבש את טורינו אך לא הצליח לכבוש את מילאנו. בתגובה, פלש קרל החמישי לפרובאנס, החל להתקדם אל עבר אקס-אן-פרובאנס, אך נמנע מלתקוף את אביניון, שהייתה עיר מבוצרת, ושב לספרד. פרנסואה הראשון כרת ברית עם האימפריה העות'מאנית ואוניות מלחמה שהוצבו במרסיי בסוף 1536 איימו על ג'נובה. בתיווכו של האפיפיור פאולוס השלישי חתם קרל החמישי על הסכם ניס עם פרנסואה הראשון ב-18 ביוני 1538, כאשר על פי תנאיו נשארה טורינו בידי הצרפתים.
הסכם ניס לא הביא על פתרונה את בעיית השליטה בדוכסות מילאנו שהעסיקה את פרנסואה הראשון ואת קרל החמישי. ב-1542 פרצה מלחמה בארצות השפלה. ב-1543 תקפו כוחות הברית הצרפתית-עות'מאנית את העיר ניס וביצעו מספר תרגילים צבאיים שהביאו לקרב קרסול מדרום לטורינו, בו גברו הצרפתים על הספרדים (11 באפריל 1544). בתגובה, פלשו קרל החמישי והנרי השמיני, שראה בצרפת אויב משום שהייתה בת בריתם של הסקוטים, לצרפת. כוחותיו של קרל החמישי תקפו את סנט דיזייה בשמפאן, ואילו אלה של הנרי השמיני הטילו מצור על עיר הנמל בולון-סור-מר.
מצור זה שנמשך זמן רב, העסיק את כוחותיו של הנרי השמיני ולא אפשר להפנותם למתקפה גדולה שתאיים על פריז. כתוצאה מכך חתם קרל החמישי על הסכם קרפי ב-18 בספטמבר 1544, כאשר על פי תנאיו יישא שארל השני, בנו הצעיר של פרנסואה הראשון, לאישה את אנה מאוסטריה, אחייניתו של קרל החמישי, ויקבל כנדוניה את דוכסות מילאנו. מותו של שארל השני ב-1545 גרם לביטול הסכם קרפי, והנרי השמיני, שלא אבה להסיר את המצור מעל בולון-סור-מר, המשיך במלחמה עד 7 ביוני 1546, כאשר נחתם הסכם ארדר בין צרפת לבין אנגליה, שלפיו בולון-סור-מר תישאר בידיו של הנרי השמיני עד 1554.
ביוגרפיה > העולם החדש

ב-1524 שלח פרנסואה הראשון את ג'ובאני דה וראצאנו כדי לחקור את חופי צפון אמריקה. בזכות משלחת זו הוכרז כי ניופאונדלנד שייכת לכתר הצרפתי. ב-1534 הוא שלח את ז'אק קרטייה לחקור את הנהר סנט לורנס בקוויבק. ז'אק קרטייה מצא מספר איים וחבלי ארץ שלפי טענתו ניתן למצוא בהם כמויות גדולות של זהב ושל אוצרות אחרים. ב-1541 שלח פרנסואה הראשון את ז'אן-פרנסואה רוברוואל כדי ליישב את קנדה ולהפיץ את הנצרות בקרב האינדיאנים.
ביוגרפיה > תרבות הרנסאנס

המלך פרנסואה הראשון הושפע מתרבות הרנסאנס של איטליה, והוציא הון תועפות לשם הקמת טירות חדשות ובנייה מחדש של טירות קיימות. הוא המשיך בבניית טירת אמבואז, שבה החלו קודמיו, והחל בבניית טירת בלואה מחדש. בתחילת שנות מלכותו החל לבנות את טירת שאמבור בסגנון הרנסאנס האיטלקי, והקים את טירת סן-ז'רמן-אן-לה. תוכניתו הגדולה הייתה בנייתה מחדש של טירת פונטנבלו שהפכה עד מהרה למקום מגוריו המועדף, ולמקום מגוריה של מאהבתו אן דה פיסלה דוכסית אטאמפ. הוא הוציא הון רב גם על עיטורים פנימיים וחיצוניים של טירותיו, ובהם ספריות, פסלים, גנים, חצרות מפוארות ומזרקות מים.
פרנסואה בנה מחדש את ארמון הלובר בפריז, שבימי הביניים שימש כמבצר, והפך אותו לבניין מפואר בסגנון הרנסאנס האיטלקי. הוא שכנע את לאונרדו דה וינצ'י לעזוב את איטליה ולהתגורר בקלו לוסה באמבואז שעל גדות נהר הלואר בצרפת. לאונרדו הביא איתו לצרפת יצירות אמנות ובהן ציורו המפורסם ה"מונה ליזה". המלך פרנסואה הראשון העסיק את צורף הזהב והפסל בנוונוטו צ'ליני ואמנים איטלקיים אחרים בדקורציה של ארמונותיו. הוא העסיק סוכנים באיטליה במטרה לרכוש יצירות אמנות חשובות, כמו אלה של מיכלאנג'לו, טיציאן ורפאל. הוא היה גם איש ספר שתרם לפיתוחה של הספרייה המלכותית והעסיק בה כספרן ראשי את המלומד גיום בידה, וייסד ב-1530 את קולז' דה פראנס.
הוצאותיו הגדולות של פרנסואה הראשון במלחמותיו באיטליה, בהקמה ובבנייה מחדש של טירות בצרפת וברכישת חפצי אמנות גרמו להתרוששותה של צרפת. הוא העלה את המיסים והתחיל בנוהג של מכירת משרות ממלכתיות.
ביוגרפיה > יחסו לפרוטסטנטים

בתקופת מלכותו של פרנסואה הראשון, ייסד מרטין לותר בגרמניה את תנועת הרפורמה הפרוטסטנטית. תנועה זו התפשטה בצרפת כמו בכל אירופה. בתחילה, בהשפעת אחותו מרגריט מנווארה, גילה פרנסואה הראשון יחס של סובלנות כלפי התנועה החדשה, ששימשה לו כמכשיר פוליטי נגד יריבו הקיסר קרל החמישי, אך יחסו כלפי הפרוטסטנטים השתנה כאשר בליל ה-17 באוקטובר 1534 הופצו כרזות בגנות המיסה הקתולית ברחובות פריז ובערים אחרות בצרפת. הדבר גרם לסערת רוחות בקרב הקתולים בצרפת, והמלך שראה בכך קנוניה נגד שלטונו החל לרדוף את הפרוטסטנטים ואף להוציאם להורג. באזורים מסוימים נחרבו כפרים שלמים ואלפי אנשים איבדו את בתיהם ונשארו חסרי כל. פרוטסטנטים רבים ובהם ז'אן קלווין נאלצו לצאת לגלות.
ביוגרפיה > רפורמה מנהלית

בשנת 1525 חתם עם האפיפיור על הקונקורדט של בולוניה שהפך אותו לאחראי על מינוי כמרים לאחר שקיבלו את אישור האפיפיור.
בשנת 1539 חתם פרנסואה על פקודת וילר-קוטרט, אשר הפכה את הצרפתית לשפת המנהל הרשמית במקום הלטינית. צו זה חייב כמרים לרשום לידות, נישואין והלוויות בצרפתית והקמתם של משרדי רישום בכל אזור בצרפת, מהלך שיצר את הרישומים הראשוניים של נתונים סטטיסטיים באירופה.
פרנסואה הראשון מת ב-31 במרץ 1547, ככל הנראה ממחלת העגבת בה נדבק במהלך חייו, ונקבר בבזיליקת סן-דני שליד פריז. בנו אנרי ירש את הכתר בשם אנרי השני.
משפחתו

ב-18 במאי 1514 התחתן פרנסואה עם קלוד, נסיכת צרפת, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
לואיז מוולואה (1515–1517)
שארלוט מוולואה (1516–1524)
פרנסואה השלישי, דוכס ברטאן (1518–1536)
אנרי השני, מלך צרפת (1519–1559)
מדלן מוולואה (1520–1537), התחתנה עם ג'יימס החמישי, מלך סקוטלנד
שארל השני, דוכס אורליאן (1522–1545)
מרגריט מצרפת, דוכסית ברי (1523–1574), התחתנה עם אמנואלה פיליברטו, דוכס סבויה
ב-7 ביולי 1530 התחתן פרנסואה בשנית עם לאונור מאוסטריה, ממנה לא נולדו לו ילדים.
הערות שוליים

↑  Frank Kidner, Maria Bucur, Ralph Mathisen, Sally McKee, Theodore Weeks. (2007). Making Europe: People, Politics, and Culture. Houghton Mifflin; 1 edition. p.361. ISBN 978-0618004799
| מלכי צרפת |
| --- | --- | --- |
| המלכים הקרולינגים  (843–987) | שארל השני • לואי השני • לואי השלישי • קרלומן השני • קרל השלישי • אודו • שארל הרביעי • רובר הראשון • ראול • לואי הרביעי • לותר • לואי החמישי |  |
| בית קאפה  (789–1328) | איג קאפה • רובר השני • אנרי הראשון • פיליפ הראשון • לואי השישי • לואי השביעי • פיליפ השני • לואי השמיני • לואי התשיעי • פיליפ השלישי • פיליפ הרביעי • לואי העשירי • ז'אן הראשון • פיליפ החמישי • שארל הרביעי |  |
| בית ולואה  (1328–1589) | פיליפ השישי • ז'אן השני • שארל החמישי • שארל השישי • שארל השביעי • לואי האחד עשר • שארל השמיני • לואי השנים עשר • פרנסואה הראשון • אנרי השני • פרנסואה השני • שארל התשיעי • אנרי השלישי |  |
| בית בורבון  (1589–1792) | אנרי הרביעי • לואי השלושה עשר • לואי הארבעה עשר • לואי החמישה עשר • לואי השישה עשר • לואי השבעה עשר |  |
| בית בונפרטה  (1804–1814; 1815) | נפוליאון הראשון • נפוליאון השני |  |
| בית בורבון  (1814–1815; 1815–1830) | לואי השמונה עשר • שארל העשירי • לואי התשעה עשר • אנרי החמישי |  |
| בית אורליאן  (1830–1848) | לואי פיליפ • פיליפ השביעי |  |
| בית בונפרטה  (1852–1870) | נפוליאון השלישי |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לואי השנים עשר | מלכי צרפת | הבא: אנרי השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261389505171  PLWABN: 9810695005505606  BIBSYS: 90236426  BNE: XX1501310  BnF: cb120127827 (data)  CANTIC: a11379029  CiNii: DA06217209  GND: 118534947  HDS: 029215  ICCU: BVEV022053  ISNI: 0000 0001 2102 9337  LCCN: n50038638  NDL: 001193472  NKC: jn20000700556  NLA: 49861380  NTA: 069995168  RERO: 02-A012405536  RKD: 441278  SELIBR: 187794  SUDOC: 028254287  Trove: 1526264  ULAN: 500122500  VcBA: 495/72801  VIAF: 88805531   WorldCat (עם VIAF): 88805531
אלטש

אָלֶץ' (Aletsch, בשמו המלא: אלצ'גלצ'ר, בגרמנית: Aletschgletscher) הוא קרחון יבשתי ברכס האלפים הברניים שבהרי האלפים הממוקם על גבולו הצפוני של קנטון ואלה עם קנטון ברן בשווייץ.  שטחו כ-120 קילומטר רבוע וממדים אלו הופכים אותו לקרחון הגדול ביותר באלפים בכלל ובשווייץ בפרט. בשיאו מגיע הקרח בקונקורדיהפלאץ (Konkordiaplatz) לעומק של 900 מטר. בשנת 2001 הוכרז אזור הקרחון כאתר מורשת עולמית ביחד עם הר יונגפראו והר ביצ'הורן.
קרחון אלטש נע מצפון לדרום בתוואי בצורת פרסה. הוא מתחיל את תנועתו מדרום להר יונגפראו, חותר מזרחה, עובר ממזרח להר אלצ'הורן (Aletschhorn, ‏4,195 מטר) וממערב לאגם מריילן (Märjelensee) וחוזר לכיוון מערב. עומקו של הקרח יורד בהדרגה עד שהוא נמס (בעונת הקיץ) בסמוך להר ביצ'הורן ומשם זורמים מימיו לעבר נהר הרון.
לקרחון אָלֶץ' יובלים רבים שהם קרחונים בעצמם. שלושת היובלים המרכזיים הם זרוע אלץ' הגדולה (Grosse Aletschfirn), המגיעה ממערב באורך של 9 קילומטר ורוחב של 1.5 קילומטר, זרוע יונגפראו (Jungfraufirn), המגיעה מצפון מערב באורך 7 קילומטר ורוחב של שני קילומטר, וזרוע אוויגשנייפלד (Ewigschneefeld), המגיעה מצפון באורך 8 קילומטר ורוחב 1.2 קילומטר.
קרחון אָלֶץ' נע כ-180 מטר בשנה וסוחף איתו חלקי סלע הנאספים לכל אורך התוואי ומגיעים אף מיובליו. בחלקו המרכזי של הקרחון, החל בקונקורדיהפלאץ, ניתן לראות רצועות כהות של סחף הנמתחות לאורך מסלול הקרחון. רצועות אלו מכונות בגאולוגיה מורנה.
מורנה בקרחון אלטש
קרחון אלטש סובל מההתחממות העולמית. על פי ארגון גרינפיס שהשתתף במיצג שנערך בקרחון נגד ההתחממות הגלובלית, הוא נסוג ב-115 מטר בשנת 2005 והוא צפוי להיעלם עד לשנת 2080.
קרחון אלטש בקונקורדיהפלאץ
הערות שוליים

↑  Tracy McVeigh, Say freeze: why 600 people stripped and posed on a Swiss glacier, ‏19 באוגוסט 2007 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15240705p (data)  GND: 4072100-0  HDS: 008791  VIAF: 170096434   WorldCat (עם VIAF): 170096434
בנימין אבניאל

בנימין אבניאל (גטשטיין) (1 בנובמבר 1906 – 18 ביוני 1993) היה חבר הכנסת מטעם תנועת החרות.
ביוגרפיה

אבניאל נולד בירושלים. הוא למד בחדר ולאחריו בבית מדרש למורים בירושלים. הוא המשיך ללימודי חינוך ומדעי החברה באוניברסיטת בריסל והיה בעל תואר דוקטור למדעי החברה ולכלכלה.
הוא פרסם את הספרים: "בעיית הערבים בארץ ישראל" (תל אביב, 1936), "בעיית הקאנטונים בעובדות, מספרים והשערות", "דמוקרטיה מול דיקטטורה" ו"בעיות העבודה בארץ".
בשנת 1951 נבחר לכנסת ה-2 בסיעת חרות וכיהן כח"כ ברציפות עד 1969 (הכנסת השישית), בכנסות החמישית-השישית הוא היה נציג של גוש חירות ליברלים. במהלך כהונתו בכנסת היה חבר בוועדת הכלכלה וישב בראשה במשך 4 כנסות, כמו כן היה יושב ראש ועדת השירותים הציבוריים בכנסת השנייה. הוא היה חבר בוועדת העבודה ובועדת החוקה, חוק ומשפט בכנסת השנייה.
נפטר ב-18 ביוני 1993, והובא למנוחות בבית העלמין נורדאו בכפר סבא.
תמר צבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בת 65 בערך) חיפה, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  גדעון גולדנברג, אנסון רייני 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה (1 באוקטובר 1993) 
 אתר רשמי
 
תמר צבי (נולדה ב-1960) היא פרופסור מן המניין בחוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה, ראש הקתדרה לחקר מורשת יהדות מצרים ע"ש יוסף ורשלין ברדה וראש המרכז לחקר יהודי ספרד וארצות האסלאם לדורותיהם. תחומי מחקרה הם בלשנות ופילולוגיה של הלשון העברית ושל הלשונות השמיות, והיא עוסקת אף בחקר תרגומי המקרא לערבית יהודית ובפרט תרגום רס"ג לתורה.
ביוגרפיה

תמר צבי, בת לצפירה ומשה דים, נולדה וגדלה בחיפה, ישראל.
בשנת 1983 (תשמ"ג) סיימה את לימודי התואר הראשון בהצטיינות באוניברסיטת תל אביב בחוגים שפה וספרות ערבית, וארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום. את התואר השני סיימה בהצטיינות יתרה בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב בשנת 1987 (תשמ"ז), ובמסגרתו התמחתה בשפות שמיות ובבלשנות שמית וכתבה עבודת גמר בתחום הבלשנות השמית המשווה בהדרכתם של פרופ' אנסון פרנק רייני ופרופ' גדעון גולדנברג. את עבודת הדוקטור שלה כתבה באוניברסיטה העברית בין השנים 1987–1992 (תשמ"ח–תשנ"ב), בתחום התחביר של העברית המקראית, בהדרכתו של פרופ' גדעון גולדנברג. בשנות לימודיה לתואר השלישי זכתה במלגת ות"ת לדוקטורנטים מצטיינים ובמלגת קרן הזיכרון לתרבות יהודית בניו יורק. בסוף שנת 1993 (תשנ"ד) הצטרפה לסגל האקדמי הבכיר של אוניברסיטת חיפה ומשנת 2015 (תשע"ו) היא פרופסור מן המניין באוניברסיטה זו.
פעילות אקדמית

צבי כיהנה בין השנים תשע"ג–תשע"ו כראש החוג ללשון העברית באוניברסיטת חיפה.
היא חברת מערכת כתב העת "בלשנות עברית" (אוניברסיטת בר-אילן), כתב העת "כרמלים" (אוניברסיטת חיפה ומכון בן-צבי; הייתה עורכת שותפה של כרמלים י, תשע"ד), וכתב העת Journal of Semitic Studies (אוניברסיטת מנצ'סטר בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד). פרופ' צבי אף הייתה עורכת משנה של האנציקלופדיה ללשון ולבלשנות עברית שיצאה לאור ב-2013 בהוצאת בריל,
והיא חברת הוועד המנהל של המרכז לחקר בין-תחומי של הגניזה הקהירית באוניברסיטת חיפה ושל החברה לחקר התרבות הערבית-היהודית של ימי הביניים (מכון בן-צבי).
צבי הייתה חוקרת אורחת באוניברסיטת פוצ'פסטרום ובאוניברסיטאות נוספות בדרום אפריקה בתמיכת הקרן הלאומית למחקר של דרום אפריקה (2000), במכון ללימודים מתקדמים במדעי הרוח באוניברסיטת אדינבורו, סקוטלנד (2000), באוניברסיטת אדם מיצקביץ' בפוזנן ובאוניברסיטת ורשה, פולין, במסגרת חילופי חוקרים בין האקדמיה הלאומית הפולנית למדעים והאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים (2000, 2001), בחוג ללימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (2003–2004), במרכז טאובה ללימודי יהדות באוניברסיטת סטנפורד (2003–2004, 2010–2011) ובחוג ללימודי המזרח הקרוב ובמכון רונלד או פרלמן ללימודי יהדות באוניברסיטת פרינסטון (2014, 2015, 2016).
מחקריה בנושא "ענייני תחביר בתרגום רס"ג לתורה" ו"הֶסגר בעברית המקראית" זכו למימון קרן הזיכרון לתרבות יהודית בניו יורק. מחקריה בנושא "הנוסח השומרוני של תרגום רס"ג לתורה" ו"קטעי גניזה מוקדמים של תרגום רס"ג לתורה", זכו למימון הקרן הלאומית למדע בישראל.
פרסומים > ספרי מחקר

Zewi, Tamar. 1999. A Syntactical Study of Verbal Forms Affixed by -n(n) Endings in Classical Arabic, Biblical Hebrew, El-Amarna Akkadian and Ugaritic. (Alter Orient und Altes Testament 260). Münster: Ugarit-Verlag
Zewi, Tamar. 2007. Parenthesis in Biblical Hebrew. (Studies in Semitic Languages and Linguistics 50). Leiden: Brill
Zewi, Tamar. 2015. The Samaritan Version of Saadya Gaon’s Translation of the Pentateuch. (Biblia Arabica: Texts and Studies 3). Leiden: Brill
פרסומים > מבחר מאמרים בעברית

צבי, תמר. תשנ״ז. "תרגומי רס"ג למשפטים שמניים בתורה." מסורות ט – יא, עמ' 511–526
צבי, תמר. תשס״ב. "ענייני תחביר בתרגום רס"ג לתורה." מסורת יב, עמ' 103–115
צבי, תמר. תשס"ח. "משפטי תוכן בעברית." לשוננו 70, עמ' 627–657
צבי, תמר. תשע"ו. "על כמה אמיתות בלשניות והלשונות השמיות." בתוך: ששה-הלוי, א. עורך. לזכרו של גדעון גולדנברג. ירושלים: האקדמיה הלאומית למדעים, עמ' 50–67
צבי, תמר. תשע״ו. ״חקר התחביר של הלשון העברית." בלשנות עברית 70, עמ' 125–146
צבי, תמר. תשע"ו. "הנוסח השומרוני של תרגום רס"ג לתורה." גנזי קדם יב, עמ' 113–126
צבי, תמר ואמיר אשור. תשע"ט. "קטעי גניזה של תרגום רס"ג לתורה מן המאה האחת עשרה, מאוסף בית המדרש לרבנים בניו יורק." גנזי קדם טו, עמ' 179–204
צבי, תמר. תש״ף. "דרכי הכתיבה של מילים מנחות בעברית בקטעי הגניזה המוקדמים של תרגום רס"ג לתורה." לשוננו 82, עמ' 261–283
צבי, תמר. תשפ"א. "סמיכות שם למשפט זיקה בעברית המקראית." כרמלים יד, עמ' 9–25
פרסומים > מבחר מאמרים באנגלית

Zewi, Tamar. 1994. “The Nominal Sentence in Biblical Hebrew.” In: Goldenberg, G. & Raz, Sh. eds. Semitic and Cushitic Studies. Wiesbaden: Harrassowitz, pp. 145-167
Zewi, Tamar. 1996. “Subordinate Nominal Sentences Involving Prolepsis in Biblical Hebrew.” Journal of Semitic Studies 41, pp. 1-20
Zewi, Tamar. 1996. “The Particles הִנֵּה and וְהִנֵּה in Biblical Hebrew.” Hebrew Studies 37, pp. 21-37
Zewi, Tamar. 1996. “The Definition of the Copula and the Role of 3rd Independent Personal Pronouns in Nominal Sentences of Semitic Languages.” Folia Linguistica Historica 17, pp. 41-55
Zewi, Tamar. 2000. “Is There a Tripartite Nominal Sentence in Biblical Hebrew?” Journal of Northwest Semitic Languages 26, pp. 51-63
Zewi, Tamar. 2008. “Nominal Clauses in the Dead Sea Scrolls.” Journal of Jewish Studies 59/2, pp. 273-291
Zewi, Tamar. 2011. “Is There a wāw al-maʻiyyah in Biblical Hebrew?” Journal of the Ancient Near Eastern Society 32, pp. 145-156
Zewi, Tamar. 2012. “Prepositional Phrases as Subjects in Several Semitic Languages.” In: Hasselbach, R. & Pat-El, N. (eds.) Language and Nature: Papers Presented to John Huehnergard on the Occasion of His 60th Birthday. (Studies in Ancient Oriental Civilization 67). Chicago: The Oriental Institute, pp. 465-476
Zewi, Tamar. 2014. “Aramaic Component and Aramaisms in the Arabic Column of Ms. BL OR7562.” Aramaic Studies 12, pp. 154-167
Zewi, Tamar. 2016. “Proper Nouns in the Samaritan Version of Saadya Gaon’s Translation of the Pentateuch.” Journal of Semitic Studies 61/1, pp. 139-155
Zewi, Tamar. 2019. “Content Clauses in Northwest Semitic in the Second and First Millennium BC.” Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft 169/1, pp. 39-47
Zewi, Tamar & Ashur, Amir. 2020. “Early Genizah Fragments of Saadya Gaon’s Bible Translation Copied by Samuel b. Shechaniah b. Amram.” Journal of Semitic Studies 65/2, pp. 435–472
Zewi, Tamar. 2020. “Nouns in the Construct State Followed by Relative Clauses in Biblical Hebrew.” Journal of Northwest Semitic Languages 46/2, pp. 87-109
הערות שוליים

↑  דף הבית של הקתדרה לחקר מורשת יהדות מצרים ע"ש יוסף ורשלין ברדה
↑  חברי המרכז לחקר יהודי ספרד וארצות האסלאם לדורותיהם
↑  דף הבית של קרן הזיכרון לתרבות יהודית
↑  כרמלים י, תשע"ד
↑  Journal of Semitic Studies - Editorial Board
↑  Khan, G. General Editor & Sh. Bolozky, S. E. Fassberg, G. A. Rendsburg, A. D. Rubin, O. R. Schwarzwald, T. Zewi. Associate Editors. 2013. Encyclopedia of Hebrew Language and Linguistics I-IV. Leiden: Brill
↑  ועד מנהל של המרכז לחקר בין-תחומי של הגניזה הקהירית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306518705171  PLWABN: 9810612523005606  BIBSYS: 99070669  BnF: cb15002212w (data)  GND: 1073844927  ISNI: 0000 0001 1020 7089  LCCN: nb99037058  NTA: 202606155  ORCID: 0000-0002-1985-217X  RERO: 02-A005560219  SUDOC: 12532135X  VcBA: 495/387480  VIAF: 7661682   WorldCat (עם VIAF): 7661682
תרזה ריבק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בפברואר 1958 (בת 66) Kenwood, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פארק סלופ 
 השכלה:  אוניברסיטת נוטרדאם  אוניברסיטת ברנדייס 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 פרסים והוקרה:  פרס אדגר (1996)  פרס גילדת הכותבים של אמריקה 
 www.theresarebeck.com
 
תרזה ריבק (באנגלית: Theresa Rebeck; נולדה ב-19 בפברואר 1958) היא מחזאית, סופרת, תסריטאית, מפיקה ובמאית קולנוע אמריקאית. עבודותיה מוצגות על במות ברודוויי, אוף ברודוויי, וכן בטלוויזיה ובקולנוע.
קורות חייה

ריבק נולדה ב-19 בפברואר 1958 בקנווד, אוהיו שבארצות הברית. היא למדה לתואר ראשון באוניברסיטת נוטרדאם שבאינדיאנה ולאחר מכן המשיכה ולמדה שלושה תארים באוניברסיטת ברנדייס שבמסצ'וסטס: תואר שני באנגלית, תואר בכתיבת מחזות ודוקטורט במלודרמה ויקטוריאנית.
במהלך כתיבת עבודת הדוקטורט, ריבק התאהבה בז'אנר המלודרמה שהיא משלבת בחלק מעבודותיה בתיאטרון ושואפת להראות שמלודרמה אינה הגזמה וניתן להשתמש בה גם במחזות ריאליסטים.
קורות חייה > חיים אישיים

בנוסף לכתיבה, ריבק היא פרופסור באוניברסיטה של יוסטון- University of Houston, בה היא מלמדת כתיבת מחזות.
ריבק מתגוררת בשכונת פארק סלופ בברוקלין, ניו יורק ביחד עם בן זוגה, ג'ס לין, ושני ילדיהם, קופר וקליאו. את הספר "Three Girls and their Brother" הקדישה ריבק לשני ילדיה.
עבודתה

בזכות ארבעה ממחזותיה שעלו על במות ברודוויי: "Dead Accounts" (2012) ,"Maurititus" (2007)," seminar" (2011), " Bernhardt/hamlet" (2018), ריבק נחשבת לאישה המחזאית בעלת הכי הרבה מחזות מופקים בברודוויי. מחזות נוספים שלה שהועלו בניו יורק הם"The Scene", The Water's Edge", "Spike Heels", "a Family of Mann", "Loose Knit"" ועוד. בין עבודותיה המוכרות כתסריטאית בטלוויזיה ובקולנוע ניתן למצוא את "NYPD Blue", "Trouble", הסדרה "Smash", והסרט "The 335 " שעתיד לצאת לאקרנים בשנת 2022.
ריבק כתבה ארבעה ספרים- "Free Fire Zone", "Three Girls and their Brother""Twelve Rooms with a View"ו- ." I'm Glad about You"
בנוסף לכתיבה בתיאטרון, טלוויזיה, קולנוע וספרות, ריבק היא גם מפיקת תיאטרון וטלוויזיה ופרופסור לכתיבת מחזות באוניברסיטה של יוסטון.
ריבק היא זוכת פרס ויליאם אינג' לכותבי מחזות לשנת 2003, פרס פן/ לורה פל לתיאטרון לשנת 2010 פרס לילי לנשים בתיאטרון, פרס אדגר ופרס אלכס לשנת 2009. המחזה Omnium Gatherum שכתבה ריבק ביחד עם אלכסנדרה גרסטן וסילרוס היה מועמד לפרס פוליצר לדרמה בשנת 2003.
רשימת מחזות/ספרים/סרטים > ספרים

Free Fire Zone- 2007
Three Girls and their Brother- 2008
Twelve Rooms with a View- 2010
I'm Glad about You- 2016
רשימת מחזות/ספרים/סרטים > מחזות

Spike Heels- (1992)
Loose Knit- (1992)
The Family of Mann- (1994)
Sunday on the Rocks- (1996)
View of the Dome- (1996)
Abstract expression- (1998)
Omnium Gatherum- (2003) (ביחד עם אלכסנדרה גרסטן וסילרוס
Bad Dates- (2003)
The Bells- (2005)
The Scene- (2006)
The Water's Edge- (2006)
Mauritius- (2007)
The Understudy- (2007)
Our House- (2009)
The Novelist- (2010)
Seminar- (2011)
Poor behavior- (2011)
O Beautiful- (2011)
Dead Accounts - (2012)
Seared- (2016)
Downstairs- (2017)
What We're Up Against- (2017)
Bernhardt/ Hamlet- (2018)
The way of the world.- (2019)
רשימת מחזות/ספרים/סרטים > פילמוגרפיה

American Dreamer- סדרת טלוויזיה 1990
Brooklyn Bridge- סדרת טלוויזיה 1991–1992 (שני פרקים)
Dream On- 1991-1992 סדרת טלוויזיה (ארבעה פרקים)
L.A. Law- סדרת טלוויזיה 1992- 1994 (שני פרקים)
Harriet the Spy- 1996 סרט (תסריט)
NYPD Blue- 1995- 1997 סדרת טלוויזיה (שני פרקים)
Total Security- 1997 סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
Maximum Bob- 1998 סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
2000 - משמרת שלישית סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
Gossip- 2000 סרט (תסריט)
First Wave- 1999- 2000 סדרת טלוויזיה (שני פרקים)
Law and Order: Criminal Intent- 2001 סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
Sunday on the Rocks- 2004 סרט (תסריט)
Catwoman- 2004 סרט (עלילה)
Smith 2007- סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
A Relaxing Day- 2007 סרט קצר (תסריט)
Paris Criminal Investigation- 2008 תוכנית טלוויזיה (עלילה ותסריט- 4 פרקים)
Canterbury's Law- 2008 סדרת טלוויזיה
A Relaxing Day- 2007
Law & Order: Criminal Minds- 2007-2008 סדרת טלוויזיה (ארבעה פרקים)
Seducing Charlie Baker- 2007 סרט
Smash- 2012-2013 סדרת טלוויזיה
Cooper- 2013 סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
The Divide- 2014 סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
Hand of God- 2015 סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
Poor Behavior- 2015 סרט
Of Kings and Prophets- 2016 סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
Walk- 2016 סרט
Trouble- 2017 סרט
The Russian Cousin- 2018 סרט
Date- 2019 סרט
It's a Man's World- סדרת טלוויזיה (פרק אחד)
2022 -  355