stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד
תפקיד

תפקידם העיקרי של הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד היא ההגנה על הריבונות ועל השלמות הטריטוריאלית של ממלכת תאילנד. הכוחות המזוינים גם אחראים על הגנת המלוכה התאילנדית כנגד איומים מבית ומחוץ.
מעבר לתפקידים אלה, הכוחות המזוינים אחראים על הבטחת הסדר הציבורי ועל השתתפות בתוכניות פיתוח חברתיות על ידי סיוע למשרדי הממשלה האזרחיים. הכוחות המזוינים גם מחויבים לסייע לאזרחים בעת התרחשותם של אסונות לאומיים ולוקחים חלק במלחמה בסמים.
בשנים האחרונות הכוחות המזוינים המלכותיים של תאילנד החלו להגדיל את מעורבותם בכוחות שמירת השלום של האו"ם במזרח טימור בין השנים 1999 עד 2002 והשתתפו בכוח המשימה הרב לאומי בעיראק עם 423 איש בין השנים 2003–2004.
ראו גם

הצבא המלכותי של תאילנד
הצי המלכותי התאילנדי
חיל האוויר המלכותי התאילנדי
הערות שוליים

↑  The Royal Thai Army. Brief History. rta.mi.th
↑  Military History. www.globalsecurity.org.
↑  חוקת תאילנד, מתוך הויקטקסט באנגלית פרק 3
↑  Ministry of Defense. www.globalsecurity.org.
↑  חוקת תאילנד, מתוך הויקטקסט באנגלית פרק 4
1 2 3 4 5  מתוך ספר העובדות העולמי של ה-CIA
↑  1Vision. schq.mi.th
1 2  The Free Library, 26 October 1999
↑  Thailand. centcom.mil
↑  Legacy of the Paknam clash. nationmultimedia.com. November 2, 2005
↑  Feature Articles – Thailand and the First World War. First World War.com (2009-08-22).
↑  90th Anniversary of World War I. This Is The History of Siamese Volunteer Crop. « Thai Military Information Blog. Thaimilitary.wordpress.com (2008-11-11).
↑  Nation-building and the Pursuit of Nationalism under Field Marshal Plaek Phibunsongkhram
↑  Thailand. Lcweb2.loc.gov (1941-12-08).
↑  Free Thai. Insigne.org.
↑  Factsheet. korea50.army.mil
↑  Thailand Communist Insurgency 1959–Present. nwar.com.
↑  Thailand-Laos Border War 1987–1988. The History Guy.
↑  Thailand to withdraw troops from Iraq if attacked. Asian Tribune (2004-04-21).
↑  Karbala attacks kill 12, wound dozens. CNN (2003-12-27).
חיל המשלוח הסיאמי צועד במצעד הניצחון בפריז – 14 ביולי 1919
חיילים תאילנדים בדרכם לווייטנאם
חיילי צבא ארצות הברית בתרגיל משותף עם חיילים תאילנדים
איזי דורות

יצחק (איזי) דורות (8 בפברואר 1916 – 9 באפריל 1980) היה ראש השב"כ השני וסגן ראש המוסד.
ביוגרפיה

נולד בעיר איוואנו-פרנקיבסק בשם איזידור רוט (Izydor Roth) בנם של זהבה (לבית פאהן) ואלקנה, סוחר סוסים. למד בתיכון ממלכתי מקומי ועלה לארץ ישראל ב-27 בספטמבר 1936. הוא התיישב בשכונת מקור ברוך בירושלים ועבד בפרדסנות. למד לטינית ויוונית עתיקה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביולי 1939 הוכשר בבית הספר לנוטרים בכפר ילדים בעפולה ולאחר מכן שירת במשטרת היישובים העבריים. בדצמבר 1940 התנדב לצבא הבריטי ושירת במהלך מלחמת העולם השנייה כפקיד פלוגתי בגדוד העברי השני, שם זכה לכינוי "בריג" (קיצור של בריגדה). עם שחרורו גויס לש"י (שירות הידיעות של "ההגנה") ונודע בכינוי "דפני". בעת שירותו שם נפצע קשה בגבו בתאונת דרכים בירושלים. לפי אחת השמועות, התאונה נגרמה כתוצאה מירי בגבו של דורות, שבוצע על ידי אנשי לח"י בשעה שחקר את ההתנקשות ברוזן ברנדוט, וגרם להידרדרות הג'יפ בו נסע.
לאחר קום המדינה החל לעבוד בשב"כ. הוא שימש סגנו של ראובן שילוח בעת הקמת המוסד.
כשנדרש איזידור רוט לעברת את שם משפחתו, בהתאם להנחיות שהיו נהוגות באותה עת בשירות המדינה (לדרישת דוד בן-גוריון), הפגין את שנינותו ושינה את שמו ל"איזי דורות", וכך ציית להוראה מבלי ששמו החדש יישמע אחרת.
בשנת 1951 יצא לשליחות באירופה, ובספטמבר 1952 מונה לעמוד בראש השב"כ, תפקיד שבו כיהן במשך שנה אחת. במהלך כהונתו נתפסו שניים מאנשי שירות הביטחון שטיפלו במכשיר האזנה שהוטמן בשולחן עבודתו של מאיר יערי ממנהיגי מפ"ם. דורות ניהל את מבצע ההאזנה יחד עם איסר הראל. לטענתם, הם חששו שגורמי שמאל בתוך מפ"ם שהזדהו עם ברית המועצות יפעלו באופן חשאי למען ברית המועצות ובקשו לעקוב אחריהם. יערי, לעומת זאת, טוען שההאזנות היו ממניעים פוליטיים.
בין השנים 1963–1953 היה סגנו של ראש "המוסד", איסר הראל. בשנים אלה עסק, בין היתר, בלכידתם של סוכנים זרים שפעלו בישראל ובחקירת פרשות כגון בגידתו של אברי אלעד. עם פרישתו של הראל, בעקבות פרשת המדענים הגרמנים במצרים, פרש גם דורות, והקים חברת השקעות בשם "הרן" שעסקה בפיתוח מיזמים שונים ברחבי ישראל.
גם לאחר פרישתו שמר בקנאות על פרטיותו, ולא התראיין מעולם. שמו לא נודע ברבים עד לפטירתו.
איזי דורות נפטר ב-9 באפריל 1980 ונטמן בבית העלמין הדרום. הותיר אחריו אישה ושני בנים.
לקריאה נוספת

איתן הבר, אלמוני בחייו ובמותו, ידיעות אחרונות, 17 באפריל 1991.
הערות שוליים

1 2 3 4  Roth Izydor, ארכיון המדינה
↑  יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמוד 55.
↑  מכשיר האזנה סודי אלחוטי הותקן בחדרו של מאיר יערי, חרות, 30 בינואר 1953
↑  אורי דן, החוטים הסמויים שהוליכו למיקרופון, מעריב, 15 באוגוסט 1969
↑  מ. יערי דוחה טענות א. הראל בעניין הטמנת מכשיר האזנה בחדרו, דבר, 13 באוגוסט 1969
פיראנה (סרט, 2006)

| --- | --- |

 בימוי:  אנדריי קאבון 
 הופק בידי:  ואלרי טודורובסקי 
 שחקנים ראשיים:  ולדימיר משקוב יבגני מירונוב
 צילום:  רומן וסיאנוב 
 מדינה:  רוסיה 
 הקרנת בכורה:  2006 
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  סיביר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פיראנה הוא סרט עלילתי רוסי בבימויו של אנדריי קאבון, המבוסס על תסריט מאת דמיטרי זברקוב. הסרט מבוסס על ספר רב מכר באותו השם מאת אלכסנדר בושקוב מתוך סדרת ספרים על חייו והרפתקאותיו של קיריל מזור, שכונה בשם "פיראנה".
שחקנים ודמויות

ולדימיר משקוב - קיריל מזור
יבגני מירונוב - פרוכור
פרסים ומועמדויות

| פרסים ומועמדויות> פרס | פרסים ומועמדויות> קטגוריה | פרסים ומועמדויות> מועמד | פרסים ומועמדויות> תוצאה | פרסים ומועמדויות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי הקולנוע של MTV רוסיה | נבל הסרט הטוב ביותר | יבגני מירונוב | זכייה |  |
| פרסי הקולנוע של MTV רוסיה | הסצנה המרהיבה ביותר | קרב יריות בעיירה בצד הדרך | מועמדות |  |
| פרסי הקולנוע של MTV רוסיה | אנסמבל השחקנים הטוב ביותר |  | מועמדות |  |
| פרסי הקולנוע של MTV רוסיה | השחקן הטוב ביותר | ולדימיר משקוב | מועמדות |  |
הפקה

הצילומים נמשכו 48 יום, בעיקר בקרליה (בעיר בלומורסק - אגם פלוטיצ'ייה), אך גם ליד מינסק. הרעיון לצבוע את שיערך לבן שייך ליבגני מירונוב עצמו. הוא האמין שצבע השיער הלבן יוסיף נוקשות לגיבורו. כמעט כל הפעלולים בסרט מבוצעים על ידי השחקנים עצמם. ולדימיר משקוב העמיד את זה כתנאי הכרחי להשתתפותו בסרט.
צוות הסרט עבר אימון על ידי קצין ספצנאז לשעבר, בעיקר בנושאי הישרדות ביער והכנת כלי נשק "תוצרת בית": קשתות וחצים. בפרק עם יצירת מיתר הקשת, סבטלנה אנטונובה באמת מספרת את שיערה - הבמאי חשב שאפשר להציג רגשות אמיתיים רק כך. גרסת במאי (כמיני סדרת טלוויזיה) באורך של כ-167 דקות שודרה ברשת רוסיה-1.
על אדונים ומשרתים (סדרה, 2010)

| --- | --- |

 סוגה:  סדרת דרמה, דרמה תקופתית 
 יוצרים:  היידי תומאס
 כותבים:  איילין אטקינס 
 בימוי:  יורוס לין 
 שחקנים:  איילין אטקינס קלייר פוי לורה האדוק ניל ג'קסון אלי קנדריק אלכס קינגסטון ארט מאליק ג'ין מארש אמי מטקאלף ניקו מיראלגרו אן ריד בלייק ריטסון אדריאן סקרבורו אד סטופארד
 פסקול:  אלכסנדר פריס
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מקום התרחשות:  לונדון 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  9
 הפקה
 מפיק:  BBC Wales Masterpiece
 הפצה:  הולו 
 מוזיקה:  דניאל פמברטון (עונה ראשונה) קארל דייוויס (עונה שנייה)
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 פורמט (תמונה):  1080i
 תקופת שידור מקורית:  26 בדצמבר 2010 – 25 במרץ 2012
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
על אדונים ומשרתים (באנגלית: Upstairs Downstairs) היא סדרת דרמה בריטית ששודרה בערוץ BBC One בשנים 2010 עד 2012. הסדרה הופקה בשיתוף פעולה של BBC Wales ושל Masterpiece. המחזאית היידי תומאס יצרה את הסדרה וכתבה את התסריט, כהמשך לסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים" ששודרה ב-ITV בשנים 1971 עד 1975.
הסדרה חוזרת לבית השוכן באיטון פלייס מס' 165, מקום ההתרחשות של שתי הסדרות. זמן ההתרחשות הוא בשנת 1936, שש שנים אחרי סיום הסדרה המקורית. השחקנית ג'ין מארש מגלמת את רוז באק, אותה דמות שגילמה בסדרה המקורית, וכאן היא מועסקת בתפקיד סוכנת הבית. אד סטופארד וקילי הוז מגלמים את בעלי הבית החדשים, סר האלאם ואשתו ליידי אגנס הולנד. העונה הראשונה של הסדרה כוללת שלושה פרקים, ושודרה בחג המולד 2010 בשלושה ערבים רצופים. העונה השנייה והאחרונה כוללת שישה פרקים, והיא שודרה בין 19 בפברואר 2010 עד 25 במרץ 2012. תקופת ההתרחשות של האירועים בשתי העונות היא מ-1936 ועד לפרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939.
תקציר עלילה

סר האלאם הולנד הוא דיפלומט אנגלי צעיר. בינואר 1936, זמן קצר לפני מות המלך ג'ורג' החמישי, הוא עובר לגור עם אשתו, ליידי אגנס, בביתו בעיר לונדון. הם שוכרים את שירותיה של רוז באק, מי שהייתה לפנים חדרנית באותו בית, וכעת מנהלת סוכנות עבודה למשרתים, למצוא עבורם צוות משרתים. הם רוצים לשפץ את הבית לאחר שנים שהיה מושבת, ולהחזירו לימי גדולתו.
כשהמשפחה משתקעת בלונדון, מופיעה עד מהרה ליידי פרספונה, אחותה הצעירה והפרועה של ליידי אגנס. כמו כן מגיעה לחיות איתם אמו האלמנה השתלטנית של סר האלאם, ואיתה מזכיר אישי וקוף מחמד. כשצוות משרתים צעיר וחסר ניסיון עובדים תחת השגחה של משרתת ראשית שעובדת באי רצון. נוסף ללחצים אלה, קיימים ברקע אירועים כמו ההפלה של ליידי אגנס, המסתורין שאופף את אחותו של סר האלאם, שמתה בילדותה, וילדה יתומה שהם מרגישים מחויבים לתמוך בה.
בקרב המשרתים ממשיכים החיים כפי שהיו תמיד. רוז, שמקבלת את משרת סוכנת הבית, שוכרת צוות משרתים ואת ידידתה הטבחית, כמו גם באטלר חדש עם המלצות טובות. בנוסף להכשרת העובדים הצעירים והזכרונות הישנים שהבית מעורר, רוז צריכה גם ללמד את ליידי אגנס איך לנהל בית בעיר. באגף המשרתים הם מתחילים להתאחד כמשפחה, כשהם מכירים זה את זה ומתגברים על מכשולים שנובעים מהבדלי גיל, מעמד וגזע.
צוות השחקנים

| שחקן | דמות | מספר פרקים | עונות |
| --- | --- | --- | --- |
| אד סטופארד | סר האלאם הולנד, ברונט | 9 | 1–2 |
| קילי הוז | ליידי אגנס הולנד | 9 | 1–2 |
| איילין אטקינס | מוד, ליידי הולנד | 3 | 1 |
| קלייר פוי | ליידי פרספונה טאווין | 9 | 1–2 |
| אלכס קינגסטון | ד"ר בלאנש מוטרסהד | 5 | 2 |
| בלייק ריטסון | דוכס קנט | 8 | 1–2 |
| שחקן | דמות | מספר פרקים | עונות |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'ין מארש | רוז באק | 5 | 1–2 |
| אן ריד | קלריס ת'אקרי | 9 | 1–2 |
| אדריאן סקרבורו | ווריק פריצ'רד | 9 | 1–2 |
| ארט מאליק | אמנג'יט סינג | 9 | 1–2 |
| הלן ברדבורי | רייצ'ל פרלמוטר | 1 | 1 |
| אלכסיה ג'יימס | לוטה פרלמוטר | 4 | 1–2 |
| ניל ג'קסון | הארי ספרגו | 9 | 1–2 |
| ניקו מיראלגרו | ג'וני פראוד | 8 | 1–2 |
| אלי קנדריק | איווי מוריס | 3 | 1 |
| לורה האדוק | בריל בלארד | 6 | 2 |
| אמי מטקלף | יוניס מקייב | 6 | 2 |
הפקה > עונה ראשונה

באוקטובר 2009 פורסם ב-BBC כוונה להחיות את הסדרה "על אדונים ומשרתים", ולהפיק שני פרקים בני 90 דקות שישודרו בערוץ BBC One ב-2010. את סדרת ההמשך כתבה היידי תומאס והיא מתרחשת ב-1936, שש שנים אחרי שהסתיימה הסדרה המקורית.
הסדרה המקורית הסתיימה בשנת 1930, אחרי שהתחילה תקופת השפל הגדול, ומשפחת בלאמי הפסידה את כל כספה בקריסה של שנת 1929.
ג'יימס בלאמי, בנו של ריצ'רד ויקונט בלאמי, שכנע את בני המשפחה וגם את המשרתת הנאמנה רוז באק להשקיע את כספם בשוק המניות. אחר כך ג'יימס מתאבד, ובני משפחת בלאמי וכל המשרתים עוזבים את הבית באיטון פלייס לחיים חדשים.
הבאטלר מר הדסון והטבחית גברת ברידג'ס מתחתנים ועוברים לגור סמוך לחוף הים. הם לוקחים אתם את משרתת המטבח רובי פינץ'. הנהג אדוארד ואשתו דייזי מועסקים אצל הדודנית ג'ורג'ינה ולורד סטוקברידג' באחוזתם בכפר. רוז נשארת לצדם של לורד וליידי בלאמי.
בסדרה החדשה רק ג'ין מארש מגלמת את אותה דמות שבסדרה המקורית, רוז באק. היא מנהלת סוכנות עבודה עבור משרתים. היא חוזרת לאיטון פלייס מס' 165 במעמד של סוכנת הבית של הבעלים החדשים, משפחת הולנד. דיים איילין אטקינס, שהייתה מהיוצרות של הסדרה המקורית, מגלמת את אחת הדמויות בין האדונים.
לא ידוע מה קרה לרוב הדמויות מהסדרה המקורית בשש השנים שחלפו. יש רק אזכור קצר למשפחת בלאמי כאשר גברת תאקרי, הטבחית, מתייחסת לאיטון פלייס כאל "בית בלאמי". רוז מזכירה את לורד בלאמי המנוח, שאומר שלורד בלאמי נפטר מאז. כשרוז מגישה תה לליידי אגנס ולגברת תאקרי, היא אומרת שמערכת כלי התה ניתנו לה במתנה על ידי לורד וליידי בלאמי כהערכה על שירותה המסור. בסצנה אחרת ליידי אגנס מוסרת את מפתחות מרתף היינות לרוז ואומרת שהם היו שייכים למר הדסון. רוז מסתכלת בהם במבט נוסטלגי.
באוגוסט 2010 פורסם שהסדרה תחולק לשלושה פרקים בני שעה. אל ג'ין מארש ואיילין אטקינס הצטרפו השחקנים קילי הוז, אד סטופארד, אן ריד, קלייר פוי, אדריאן סקרבורו, ארט מאליק, אלי קנדריק וניקו מיראלגרו. הצילומים החלו באוגוסט 2010 בקארדיף. צילומי החוץ בעיר צולמו בבלגרביה, וצילומי הפנים נעשו באולפני ה-BBC בקארדיף. אתר צילומי חוץ נוסף היה בלמינגטון ספא שווריקשייר.
הפקת הסדרה "על אדונים ומשרתים" החדשה נעשתה בהפקה משותפת של BBC Wales ושל "Masterpiece" של רשת PBS. שידור הבכורה היה ב-26 בדצמבר 2010 בערוץ BBC One. אלבום הכולל את פסקול הסדרה שהלחין דניאל פמברטון יצא לאור ב-ITunes. הסדרה שודרה ברשתות טלוויזיה ברחבי העולם בין השאר ב-ABC באוסטרליה, רשת NRK בנורווגיה, רשת סקיי בניו זילנד, DR בדנמרק, YLE בפינלנד, רשות השידור בישראל, ו-TV4 בשוודיה.
הפקה > עונה שנייה

BBC1 הזמין שישה פרקים בני שישים דקות כסדרת המשך לדרמה לשידור ב-2012, עם השחקנים סטופארד, יוז, ריד, פוי, מאליק, ריטסון, מיראלגרו, סקרבורו, וג'קסון. שרה גורדי ואלכסיה ג'יימס שהופיעו בעונה הראשונה בתפקיד פמלה, אחותו של סר האלאם הלוקה בתסמונת דאון, ובתפקיד לוטה הילדה היהודיה היתומה, חזרו מדי פעם גם בעונה השנייה. איילין אטקינס שלא הייתה מרוצה מהדמות שגילמה, לא השתתפה בעונה השנייה, הדמות שלה מתה לפני תחילת העונה. גם אלי קנדריק עזבה את הסדרה ובמקום איווי מוריס הגיעה משרתת חדשה בשם יוניס מקייב (בגילומה של אמי מטקאלף). נראה שהיחסים בין יוניס לגברת תאקרי דומים מאוד ליחסים שהיו בין המשרתת רובי (ג'ני תומאסין) והטבחית גברת ברידג'ס (אנג'לה באדלי) בסדרה המקורית.
ג'ין מארש לקתה בשבץ ובהתקף לב ולא יכלה להשתתף בצילומי העונה השנייה של הסדרה. התסריט שונה במקצת כדי להסביר את העדרה. רוז מופיעה על המסך בסצנות מעטות כשהיא נמצאת בסנטוריום ומחלימה משחפת.
לצוות השחקנים בעונה השנייה הצטרפו אלכס קינגסטון בדמות בלאנש מוטרסהד אחותה הצעירה של מוד, ולורה האדוק בתפקיד המשרתת בריל באלארד. בתפקידי אורח מופיעים קנת קרנהאם בדמות סרג'נט אשוורת', מייקל לאנדס בדמות קספר לאנדרי, מולטי מיליונר אמריקאי, אמיליה פוקס בדמות המאהבת של בלאנש ליידי פורשה אלרספורד ושרה לנקשייר בתפקיד ויולט ויסט מושא אהבתו של מר פריצ'רד.
קבלה

העונה הראשונה שודרה בבריטניה בשלושה ערבים רצופים החל מ-26 בדצמבר 2010. הסדרה זכתה לרייטינג גבוה, נתוני הצפייה היו של 8.85, 8.13, 8.18 מיליון צופים בהתאמה. ב-2011 הייתה הסדרה מועמדת לשישה פרסי אמי לבידור בפריים טיים.
שידורי העונה השנייה החלו ב-19 בפברואר 2012 עם נתוני צפייה של 7.78 מיליון. עם סיום הסדרה ב-25 במרץ ירדו נתוני הצפייה ל-5.22 מיליון. ב-21 באפריל נמסר שלא תופק עונה שלישית לסדרה.
הערות שוליים

↑  "Upstairs Downstairs axed by the BBC after two series". BBC News. 23 באפריל 2012. נבדק ב-10 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Press release (30 July 2010). "Star line-up announced for BBC One's Upstairs Downstairs". BBC. Retrieved 23 August 2010.
↑  "Remake of Upstairs Downstairs filming in Wales". Wales Online 13 August 2010. Retrieved 23 August 2010.
↑  Press release (10 October 2009). "Upstairs Downstairs to be revived by BBC". BBC. Retrieved 21 August 2010.
↑  "Upstairs Downstairs (Soundtrack from the TV Series) Daniel Pemberton". iTunes.
↑  Jones, Paul (22 באוגוסט 2011). "Eileen Atkins pulls out of Upstairs Downstairs". Radio Times. נבדק ב-20 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jean Marsh to miss start of Upstairs Downstairs". BBC News. 3 באוקטובר 2011. נבדק ב-20 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vicky Frost (31 בינואר 2012). "Upstairs Downstairs is not another Downton Abbey, says Heidi Thomas". The Guardian. London. נבדק ב-20 בפברואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Upstairs Downstairs — Emmys.com". www.emmys.com. נבדק ב-19 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Upstairs Downstairs' dropped by BBC". Digital Spy. 21 באפריל 2012. נבדק ב-10 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
קוצר רוחו של הלב

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  שטפן צווייג
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  Bermann-Fischer Verlag
 תאריך הוצאה:  1939
 מספר עמודים:  285
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  1986
 תרגום:  ניצה בן-ארי, 1986 (2007)
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001064108
 
קוצר רוחו של הלב (בגרמנית: Ungeduld des Herzens) הוא רומן מאת הסופר האוסטרי-יהודי שטפן צווייג, הנמנה עם קאנון יצירות המופת של הספרות הגרמנית.
הספר יצא לאור בשנת 1939 באמסטרדם בהוצאת Allert de Lange ובמקביל לכך בהוצאת Bermann-Fischer בסטוקהולם, שדאגו לפרסום ספרות שנאסרה על ידי הנאצים.
הרומן עובד בשנת 1946 לסרט קולנוע בידי הבמאי הבריטי מוריס אלווי (אנ'), בשם "Beware of Pity" (היזהרו מרחמים) בכיכובה של לילי פלמר. בהקרנתו בארץ ב-1947 ניתן לו השם "רחמנות שנאתי".
הספר תורגם לעברית על ידי ניצה בן-ארי ויצא לאור בשנת 1986 בהוצאת זמורה ביתן ובמהדורה מחודשת בשנת 2007.
קדמה לכך מהדורת תרגום לעברית של הרומן שכותרהּ "הישמר מן הרחמים". מהדורה זו ראתה אור בשנת תש"ח בהוצאת מסדה בתרגומו של אליקים ויינברג, ושוב ב-1960.
תקציר

הקצין הצעיר אנטון הופמילר מוזמן לאחוזתו של ההונגרי העשיר לאיוש קקשפאלבה, שם הוא פוגש בבתו הנכה אדית ומפתח חיבה חומלת אליה. אדית מתאהבת בו, וכאשר מתפתחת תקווה להחלמתה, הופמילר מציע להינשא לה כשתחלים, בתקווה שההבטחה תדרבן אותה להתחיל בטיפול. אולם, מחשש ללעג ובוז, הוא מתכחש להבטחה בפומבי, וכשאדית לומדת על כך, היא מתאבדת. הלום אשמה, הופמילר מחליט להתגייס לצבא האוסטרי ערב מלחמת העולם הראשונה.
קובי ברקאי

קובי ברקאי, 2016
יַעֲקֹב (קוֹבִּי) בַּרְקַאי הוא קריין ושדרן רדיו ישראלי.
קריירה

שימש בעבר מנהל מחלקת הקריינים של קול ישראל. ברקאי שידר את מהדורת החדשות האחרונה של קול ישראל ב־14 במאי 2017.
ב־15 במאי 2017 החל לשדר בכאן ב, במסגרת תאגיד השידור הישראלי.
ברקאי הוא קריין חדשות, וכן עורך ומגיש את התוכנית "הידברות עם קובי ברקאי" המשודרת בכאן ב' (קודם לכן שודרה התוכנית ברשת א'), תוכנית זו עוסקת במגוון תחומים כמו אקטואליה, תרבות, חברה ושירה.
משדר לסירוגין עם ליאת רגב את הסכת התאגיד "אין מקום אחר", לתיעוד אירועי טבח שבעה באוקטובר כפי שחוו הקהילות שהיו בלב האירוע.
הערות שוליים

↑   קובי ברקאי, קריין חדשות של קול ישראל, סרטון  באתר יוטיוב
↑   איתי שטרן, יום השידורים הראשון בתאגיד: "השמש אותה השמש והים אותו הים", באתר הארץ, 15 במאי 2017
↑  ההסכת "אין מקום אחר", באתר תאגיד השידור הישראלי
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סומניום

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יוהאנס קפלר
 שפת המקור:  לטינית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1634
 
סומניום (מלטינית, "החלום") הוא רומן שנכתב בלטינית ב-1608 על ידי יוהאנס קפלר. הוא הוצא לאור בשנת 1634 על ידי בנו. בסיפור, נער איסלנדי ואמו המכשפה מתוודעים לאי שמיימי העונה לשם לבניה (Levania, הירח). סומניום מציג תיאור דמיוני ומפורט של איך היה נראה כדור הארץ במבט מהירח, ונחשב לחיבור המדעי הרציני הראשון בנושא אסטרונומיה ירחית. קרל סייגן ואייזק אסימוב התייחסו אליו כאל אחת מן היצירות הראשונות בהיסטוריה של מדע בדיוני.
תקציר העלילה

הסיפור מתחיל כשקפלר קורא על קוסמת מוכשרת בשם ליבוסה. הוא נרדם בעודו קורא אודותיה. הוא נזכר בחלום מוזר שחלם בשל קריאה בספר זה. החלום מתחיל בכך שקפלר קורא ספר על דורקוטוס, נער איסלנדי בן 14. אמו, פיולקסהילדה, מתפרנסת ממכירת שקי עשבים, שסימנים מוזרים מעטרים את אריגם. לאחר שפתח את אחד השקים והרס מכירתו, דורקוטוס נמכר לרב חובל. הוא נוסע עם רב החובל זמן מה, עד שמכתב אמור להגיע לידיו של טיכו ברהה באי יאן (כיום ון, שוודיה). מכיוון שדורקוטוס לוקה במחלת ים, רב החובל משאיר את דורקטוס על האי עם טיכו.
טיכו מבקש מתלמידיו ללמד את דורקטוס דנית כדי שיוכלו לשוחח. בנוסף לשפה החדשה, הוא לומד גם אסטרונומיה. הוא מתלהב מאוד מהעולם החדש שגילה בכוכבים, ונהנה מהזמן שהם מעבירים בצפייה בשמי הלילה. חולפות כמה שנים בטרם חוזר דורקטוס הביתה לאיסלנד.
כשהוא חוזר, דורקטוס מגלה שאמו עדיין בחיים. היא שמחה לגלות שהוא בריא ומלומד במדעי האסטרונומיה, משום שגם היא בעלת ידע בנושא. יום אחד פיולקסהילדה מגלה לדורקטוס איך למדה את רזי השמים. היא מספרת לו על השדים שביכולתה לזמן. השדים הללו ניחנו בכוחות מיוחדים, והם יכולים לשגרה לכל מקום בכדור הארץ. אם המקום רחוק מדי עבורם, הם מתארים אותה לפרטי פרטים. בשלב זה בסיפור היא מזמנת את השדה המועדפת עליה.
השדה אומרת להם, "חמישים אלף מיל בתוך האתר נמצא האי לבניה", הירח של כדור הארץ. לפיו, קיימת דרך בין השניים. כאשר הנתיב פתוח, שדים יכולים לקחת בני אדם לשם בתוך ארבע שעות. המסע קשה עבור בני אדם, והם צריכים לקחת סמי הרגעה כדי לעברו. קור עז מהווה עוד מקור לסכנה, אך השדים משתמשים בכוחותיהם כדי לעזור בהתמודדות עמו. בעיה נוספת היא האוויר, ובני אדם צריכים להחדיר ספוגים לחים לתוך נחיריהם כדי לנשום. המסע נערך בזכות יכולתם של השדים לדחוף את בני האדם בכח רב לכיוון לבניה. בנקודת לגראנז' בין כדור הארץ והירח, על השדים להתחיל להאט את מהירות המעוף כדי להבטיח שהנוסעים לא יתרסקו על הירח.
לאחר תיאור המסע ללבניה, השדה מציינת ששדים נשלטים על ידי השמש. הם שוכנים בצללי כדור הארץ, המכונה וולבה בידי תושבי לבניה. השדים יכולים לשוב לוולבה בעת ליקוי חמה, או שהם נשארים חבויים בצללים על לבניה.
השדה ממשיכה בתיאור התנהגותם של השדים, ואז מרחיבה יותר אודות לבניה. היא מחלוקת לשתי המיספרות, הנקראות פריוולבה וסאבוולבה. מי שנמצא בפריוולבה לעולם לא רואה את כדור הארץ (וולבה), ומסאבוולבה וולבה נראית כירח שלה. וולבה מופיעה באותם מופעים כמו הירח עבור כדור הארץ.
כמה מתיאורי השדה את לבניה הם מדויקים מבחינה מדעית: איך ליקויים ייראו מהירח, גודל הפלנטות המשתנה נוכח מרחק הירח מן הארץ, השערה בדבר גודלו של הירח ועוד. פרטים אחרים הם פיקטיביים: תיאוריהם של היצורים המאכלסים את פריוולבה וסאבוולבה, הצמחייה האופיינית לכל המיספרה, ומחזור החיים והמוות של לבניה.
החלום נקטע באמצע תיאור יצורי הפריוולבה. קפלר מתעורר בשל סערה המתרחשת בחוץ. אז הוא מבין שראשו מכוסה וכי הוא עטוף בשמיכות, ממש כמו הדמויות בסיפור.
תהליך פרסום היצירה > פיתוח

סומניום החל כדיסרטציה סטודנטיאלית בה הגן קפלר על הדוקטרינה של קופרניקוס אודות תנועת כדור-הארץ, המציעה כי עבור המביט מן הירח תנועת הפלנטות תיראה בבירור, כמו תנועת הירח עבור הנמצא על כדור-הארץ. כמעט 20 שנה לאחר מכן, קפלר הוסיף את סיפור המסגרת של החלום, ועשור אחר כך כתב סדרה של מסמכים בהם פרט את הרהוריו על הקריירה הסוערת שלו ועל שלבי התפתחותו האינטלקטואלית. הספר נערך על ידי לודוויג קפלר וג'ייקוב ברטש, לאחר מותו של קפלר ב-1630.
תהליך פרסום היצירה > הוצאה לאור

קיימים הרבה קווי דמיון בין קורות חייו האמיתיים של המחבר לתוכן הסומניום. בסיפור, דורקטוס מבלה זמן רב בעבודה עם התוכן טיכו ברהה. בשנת 1600, קפלר עבד תחת ברהה לפני שהפך למתמטיקאי. אמו של קפלר, קתרינה, נעצרה בעוון האשמות היותה מכשפה. קפלר נאבק 5 שנים כדי לשחררה. לאחר מותה כתב קפלר כתבים מפורטים בהם ביאר את השתלשלות העניינים. ב-1634 הספר יצא לאור, 4 שנים לאחר מותו, בידי לודוויג בנו.
מדע > לבניה

קפלר משתמש בשדה על מנת לתאר את האי "לבניה" בדרכים מדעיות. הכוכבים המקובעים במקומם נמצאים באותם מקומות כמו בכדור-הארץ. הפלנטות מופיעות כגדולות יותר מלבניה מאשר מכדור הארץ בשל המרחק בין הירח והארץ. מלבניה נראות תנועות הפלנטות באופן שונה. למשל, נדמה כי לבניה אינה זזה בעוד כדור-הארץ זז ממש כמו שהירח זז במבט מהארץ. זו דוגמה להגנתו של קפלר על התיאוריה של קופרניקוס בדבר הרוטציה היומית. הנמצאים בקו המשווה של לבניה רואים את כוכבי הלכת באופן שונה משאר תושבי לבניה. בעיקר חמה ונוגה נראים גדולים עבורם.
מדע > פריוולבה

משך היום סביב 14 יממות ארץ, לפעמים פחות. הלילה אורך 15 או 16 יממות ארץ. במהלך הלילה, פריוולבה חווה רוחות עזות וקרות. במשך היום שורר חום עז והרוח שוככת. בלילה המים נשאבים לסאבוולבה. במשך היום חלק מהמים נשאב חזרה לפריוולבה כדי להגן על התושבים מן החום העז. המקומיים מתוארים כענקים, והם מסתתרים מתחת למים כדי לברוח מהחום.
מדע > סאבוולבה

יום ולילה משכם כשלושים ימי ארץ. יום בסאבוולבה מייצב את מופע הירח לכיוון הארץ. מסאבוולבה הארץ נראית כירח. כדור הארץ מקיים מופעים ממש כמו הירח עבור כדור-הארץ בלילה. היצורים המאכלסים את סאבוולבה הם דמויי נחשים. פני השטח מרושתים בשדות וערים ממש כמו על כדור-הארץ. בלילה הפריוולבי כל המים נשאבים לסאבוולבה כדי להגן עליה, ורק חלק קטן מאדמתה נותר מעל המים. הסאבוולבים מוגנים מפני השמש על ידי כיסוי עננים קבוע וגשם.
בתרבות הפופולרית

"פרש אייר V" הוא אלבום של מנהיים סטרימרולר, בו המוטיב העיקרי הוא ה"סומניום". הרומן "חלומו של גליליאו" של קים סטנלי רובינסון שואב השראה ישירה ממנו. ב"זיכרון דברים", הרומן המופתי של יעקב שבתאי, אחת מהדמויות המרכזיות (גולדמן), לוקח על עצמו את המשימה לתרגם לעברית את הסומניום (הוא מתאבד לפני שהספיק להשלים אותו). האמן ההולנדי ג'אקו גארדנר הוציא בשנת 2018 אלבום בשם "סומניום" כאות הערכה לסיפור של קפלר.
רשימת הוצאות

Johannes Kepler (1634). Somnium, seu opus posthumum De astronomia lunari. Frankfurt.
Johannes Kepler (1962). The Somnium Astronomicum of Johann Kepler Translated by Norman Raymond Farladeau, with Some Observations on Various Sources. Creighton University M.A. Thesis.
Johannes Kepler (1967). Kepler's Somnium: The Dream, Or Posthumous Work on Lunar Astronomy. Translated by Edward Rosen. University of Wisconsin Press, reprinted 2003 by Courier Dover Publications. ISBN 978-0-486-43282-3.
John Lear (1965). Kepler's Dream, with the full text and notes of "Somnium, Sive Astronomia Lunaris, Joannis Kepleri," translated by Patricia Frueh Kirkwood. Berkeley: University of California Press.