השפעת מגפת הקורונה על מערכת החינוך
בישראל > שנת התשפ"א

ב-1 בספטמבר החלה שנת הלימודים ברוב היישובים. פתיחה זו היוותה זרז משמעותי בהתפשטות מגפת הקורונה בארץ. בחינוך החרדי החלו כשבועיים קודם. מונה צוות חינוך מיוחד שילווה את כלל מוסדות הלימוד המצויים ביישובים שבהם התלמידים שהו בבתים. הצוות יגבש תוכנית לימודית שתלווה את התלמידים. הוקמו מוקדי סיוע טלפוניים. בתקופת חגי תשרי התלמידים שבו ללמידה מרחוק.
בחלק מהישיבות היו התפרצויות. "ישיבות קטנות", פעלו באישור הממשלה ללא כל מתווה מיוחד, בשעה שמוסדות חינוך רגילים, הפועלים במתכונת זהה, הושבתו. אחרי יום הכיפורים התלמידים יצאו לבין הזמנים.
לקראת פתיחת שנת הלימודים האקדמית, הייתה עלייה של 20%-25% ברישום למכללות ולאוניברסיטאות. לפי המל"ג, העלייה הייתה ניכרת במקצועות הסיעוד, הבריאות, ההייטק והמדעים כמו גם עלייה מפתיעה במדעי הרוח, שבמשך שנים הייתה במגמת ירידה. עם זאת, במועצה חששו מנשירה בשל הלמידה בזום או חזרה לשגרה בהמשך השנה. הממשלה הודיעה על תוכנית לסיוע כלכלי לסטודנטים.
במהלך שחרור הסגר השני, נפתחו מוסדות החינוך בהדרגתיות. הראשונים שהותרו היו הגנים הפנימיות והישיבות. הגנים היו בלי קפסולות והגננות נקראו להבדק. בחינוך החרדי, הורה הרב חיים קניבסקי לקיים לימודים לבנים בניגוד להנחיות. זאת תוך הקפדה על ריחוק חברתי, מספר קטן יחסית של תלמידים בכיתה ותגבור הצוותים החינוכיים. אחרי יותר מחודש, הורה דרך ביתו לפתוח מוסדות חינוך לבנות. לעומתו, דווח שהרב גרשון אדלשטיין, קבע כי יש להסתפק לפי שעה בלמידה מרחוק ולא לפעול בניגוד לחוק. אחרי יותר מחודש, הורה על פתיחה החינוך העצמאי תוך הקפדה על מסכות וריחוק. האדמו"ר מגור, נשיא מועצת חכמי התורה של ש"ס, הרב שלום כהן, רבני חב"ד ואחרים הורו למוסדות שלא לפתוח את שעריהם בהתאם להנחיות.
לפי החוק, שר החינוך יכול להנחות את מנכ"ל המשרד (שגם יכול לפעול באופן עצמאי ללא הנחיית השר) להעביר הוראות שונות בנוגע לניהול בתי הספר בארץ. מנהל בית ספר שאינו עומד בהנחיות מסתכן בהשלכות כמו עמידה לדין משמעתי או גרוע מכך - סנקציות תקציביות על בית הספר, העלולות להגיע גם לעשרות ומאות אלפי שקלים ועד ביטול התקציב למוסד. ניתן לשלול רישיונות של בתי ספר ולסגור אותם לצמיתות בתוך 3 חודשים מרגע ההתראה. החוק מאפשר לשלול רישיונות אם בית הספר מסכן את בטיחותם של התלמידים והמורים, ואפשר להתאים את החוק לתקנות הקורונה. צעדים אלה, יחד עם העלאת הקנסות לא נעשו.
ב-1 בנובמבר, אחרי דיונים רבים, חזרו לבתי הספר בכיתות א'-ד'. אושר ללמד עד 19 תלמידים במרחב הפתוח ולצלם שיעורים שנערכים בכיתות. ב-24 בנובמבר, שבו תלמידי ה'-ו'. אחרי 5 ימים, שבו 3 שכבות מתוך ה-6, רובן מהתיכונים. ב-6 בדצמבר שבו שאר התלמידים. בשכבות ו'-י"ב, הותר רק ביישובים בעלי הדבקה נמוכה.
בתחילת הסגר השלישי, הלימודים המשיכו כסדרם. החל מ-8 בינואר 2021, נסגרו רוב מוסדות החינוך. הוחרגו פנימיות (וישיבות) במסלול הסגור ל-30 יום לפחות, וללא אפשרות לקליטה חזרה לפנימייה לתלמיד שיצא ממנה. לאחר כשבוע, נתגלו הפרות בכמה זרמים מרכזיים בחינוך החרדי. למשל, נפתחו ישיבות קטנות, שאינן בתנאי פנימייה. לפי משרד החינוך, חצי מהנדבקים שאותרו היו בחינוך החרדי.
לאחריו, תחילה שבו ללימודים תלמידים מהשכבות הנמוכות. כעבור שבוע נקבע שישובו תלמידים משכבות נוספות כששכבות ז'-י' נשארו בבית. קיום הלימודים נקבע גם לפי כמות המתחסנים והנדבקים בכל ישוב. ביקורת נמתחה על סדר ההקלות לאחר הסגר. בפורום ה-15 החליטו לאפשר לכיתות ז'-י' לחזור לבתי הספר בניגוד להנחיות ותחת מתווה. ב-7 מרץ שבו גם שכבות ז'-י' ללימודים בכיתה, ונוספו הקלות בלמידה על תיכונית תחת התו הירוק. ב-11 במרץ נקבע שישובו ללימודים רוב התלמידים, פרט ללומדים בערים האדומות. באפריל נרשמו הקלות נוספות. החל מ-18 באפריל, התלמידים שבו ללמידה בלי קפסולות ובכל השבוע. במאי, פורסמה תוכנית ללימודים בחופש הגדול.
בסוף שנת הלימודים פרסמה המועצה להשכלה גבוהה נתונים לפיהם אחוז החרדים שנרשמו ללימודים אקדמיים צמח משמעותית ושיעורם באוכלוסיית הסטודנטים הכללית יותר מהוכפל.