stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רפי אליהו
קריירה

החל לשחק בליגות הנוער העירוניות בבאר שבע מיסודו של אהרון בן יעקב, שם התגלה לראשונה על ידי מאמן הפועל באר שבע בעונת 1964/1965, היוגוסלבי סלבקו מילושביץ (צר'), לאחר שהבקיע שמונה שערים במשחק אחד והוא קידם אותו לקבוצת הנוער של המועדון.. מאמן הקבוצה בעונת ההקפאה (עונת 1966/1968), יחיאל מור, קידם אותו לקבוצה הבוגרת. את הופעת הבכורה שלו בליגה העליונה במדי הקבוצה הבוגרת ערך בגיל 16 וארבעה חודשים, ב-16 בספטמבר 1967 בניצחון הפועל באר שבע על מכבי תל אביב 0:3 בו גם הבקיע שער.
עד הגיעו לסגל נבחרת הנוער שיחק אליהו בתפקיד חלוץ. רק לאחר שתופקד בנבחרת הנוער כקשר, הועבר לתפקיד זה גם בקבוצתו, שם שיחק באגף השמאלי, לעיתים כקשר שמאלי ולעיתים כקיצוני שמאלי. בין היתר, התמחה בבעיטות עונשין.
עם הפועל באר שבע זכה אליהו בשתי אליפויות המדינה בכדורגל בשנים 1975 ו-1976, תחת הדרכתו של המאמן אמציה לבקוביץ'. בשנים אלו היה בין השחקנים הבולטים בקבוצה ושילב, לדברי מאמנו באותה עת, "כישרון עם עבודה קשה. יהודי לא קל, אבל לוקאל פטריוט מן המעלה הראשונה". בעונת 1975/1974 הצטיין במיוחד וזכה במקום השני במשאל בין כדורגלני הליגה הלאומית שנערך על ידי עיתון "מעריב" לבחירת שחקן השנה.
בסך הכל שיחק במדי הפועל באר שבע ב-419 משחקים בהם כבש 66 שערים. בהיותו בן 31 ביקש להשתחרר מהפועל באר שבע, ועבר לשחק במכבי יבנה בעונת 1985/1984. כמו כן שיחק במכבי קריית גת ומכבי רמת עמידר. בשנת 1986 פרש ממשחק פעיל ופנה לאימון.
נבחרות ישראל

נמנה עם סגל נבחרת הנוער שהתכונן לאליפות אסיה בבנגקוק ב-1969 אך נופה. ב-1970 נמנה עם סגל הנבחרת שעמד לטוס לאליפות אסיה במנילה, אך נפצע והוחלף. אליהו זכה עם נבחרת הנוער של ישראל באליפות אסיה שהתקיימה בטוקיו. שני משחקיו הבינארציים בשורות הנבחרת הבוגרת של ישראל היו מול נבחרתה האולימפית של ארצות הברית שהתארחה בישראל בינואר 1975.
חיים אישיים

רפי אליהו הוא אביהם של הכדורגלנים רמי ועידו אליהו. ב-26 באפריל 2018 נפצע קשה בתאונת דרכים, והיה צמח מאז עד לפטירתו ב-24 בנובמבר 2022, בהותירו ארבעה ילדים ותשעה נכדים
תארים

אליפות: 1974/1975, 1975/1976
אלוף האלופים: 1974/1975
הערות שוליים

1 2 3 4  אריה רפפורט, רפי אליהו - ה"אדריכל" של הפועל באר שבע, מעריב, 25 בנובמבר 1974
↑  ישעיהו פורת, באר שבע עשתה את זה שוב!, מעריב, 17 בספטמבר 1967
↑  עוד לפני שמלאו לו 16 כבר הופיע בהרכב הקבוצה הבוגרת במשחק על "גביע הכוח 1909".עמירם קלאוס, גביע "הכח 09" להכח 1967, מעריב, 30 באפריל 1967
↑  חיים זלקאי, "אלוף האלופים" (ריאיון עם אמציה לבקוביץ'), זמן הנגב" (רשת מקומוני "מעריב"), עמ' 52-51, 16 בספטמבר 2011
↑  כך בחרו הכדורגלנים את "שחקן השנה" אורי בנימין ואת סגניו אליהו ודמתי, מעריב, 19 במאי 1975
↑  Israel - All-Time Topscorers, אתר rsssf
↑  אברהם בר-לב, רפי אליהו - שחרור אחרי 20 שנה, חדשות, 9 באוגוסט 1984
↑  נדב יעקבי, רפי אליהו: שחקן הרכב ראשון כבר בגיל 16, חדשות, 9 באפריל 1985
↑  ששה נופו מסגל באנגקוק, על המשמר, 26 בינואר 1969
↑  ישראל רוזנבלט, 48 שעות לפני הנסיעה למאנילה התבשרו אסייג ודוד על צירופם, מעריב, 7 באפריל 1970
↑  משה לרר, רבבות יפאנים שרו "שלום עליכם" לאחר שער הנצחון של שלום שוורץ, מעריב, 6 במאי 1971
↑  ברוך דגון, פייגנבוים העניק נצחון על נבחרת ארה"ב - 0:3, דבר, 7 בינואר 1975
↑  אליעזר מעוז, לוונטל היקנה לנבחרת נצחון דחוק על ארה"ב - 0:1, דבר, 16 בינואר 1975
↑  שי מוגילבסקי, רפי אליהו, קשר הפועל ב"ש בעבר, נלחם על חייו, באתר ynet, 26 באפריל 2018
↑  שי מוגילבסקי, אבל בבאר-שבע: רפי אליהו הלך לעולמו בגיל 71, באתר ynet, 24 בנובמבר 2022
שעון ברלין

| --- | --- |

שעון ברלין. השעה היא 10:31
 מידע כללי
 סוג:  שעון רחוב 
 מיקום:  ברלין 
 מדינה:  גרמניה 
 מפעיל:  הסנאט של ברלין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1975
 תאריך פתיחה רשמי:  1975 
 יוצר:  דיטר ביניגר 
 קואורדינטות:  52°30′19″N 13°20′20″E﻿ / ﻿52.505153°N 13.338878°E﻿ / 52.505153; 13.338878
  (למפת ברלין מוגדלת) שעון ברלין(למפת ברלין רגילה) שעון ברלין
 
שעון ברלין (בגרמנית Berlin-Uhr) הוא שעון שפותח על ידי דיטר בינינגר (Dieter Binninger) והותקן בשנת 1975 ברחוב קורפירסטנדאם ליד תחנת רכבת תחתית אולאנדשטראסה. גובהו הוא כחמישה מטרים והוא מורכב מ-24 נורות. לקראת שנת 1995 התחילו להופיע בעיות בתפקודו של השעון, נוסף על כך, עלות תפעולו הגיעה ל-5,000 אירו לשנה ולכן הוחלט להסירו. בשנת 1996 סוחרי המרכז המסחרי "אירופה סנטר" החליטו לקנות אותו ולהתקינו בכניסה למרכזם.
קריאת השעון

צורת השעון מופיעה באופן שונה משעון אנלוגי ושעון דיגיטלי והוא מחולק לחמישה חלקים:
העיגול העליון שמציג שניות, נורה דלוקה מראה על מספר זוגי של שניות ולהפך.
השורה הראשונה מורכבת מ-4 נורות שמייצגות שעות, כל נורה דלוקה מייצגת 5 שעות.
השורה השנייה מורכבת גם מ-4 נורות שמייצגות שעות, כל נורה דלוקה מייצגת שעה.
השורה השלישית מורכבת מ-11 נורות שמייצגות דקות, כל נורה מייצגת 5 דקות, צבע של כל נורה שלישית (15 דקות) - אדום, כדי להקל על ספירה מהירה.
השורה הרביעית, כמו הראשונה והשנייה מורכבת מ-4 נורות, כל אחת מייצגת דקה.
לקבלת השעות מכפילים את כמות הנורות בשורה הראשונה ב-5 ומוסיפים את כמות הנורות בשורה השנייה.
לקבלת דקות מכפילים את מספר הנורות בשורה השלישית ב-5 ומוסיפים את מספר הנורות בשורה הרביעית.
תיאטרון היהלום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון 
 על שם:  בורסת היהלומים הישראלית 
 כתובת:  היצירה 3 
 מיקום:  רמת גן 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2011
 תאריך פתיחה רשמי:  2011 
 קואורדינטות:  32°05′05″N 34°48′10″E﻿ / ﻿32.0847077°N 34.802841°E﻿ / 32.0847077; 34.802841
 אתר רשמי
  (למפת גוש דן מוגדלת) תיאטרון היהלום(למפת גוש דן רגילה) תיאטרון היהלום(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תיאטרון היהלום(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תיאטרון היהלום
 
חזית התיאטרון על רקע מתחם המכולות
תיאטרון היהלום הוא אולם תיאטרון הנמצא במתחם בורסת היהלומים, רמת גן, ישראל.
האולם נחנך בשנת 2011 וכולל 550 מקומות ישיבה הבנוי בצורה מעגלית לתצוגה מיטבית.
זהו אחד מהתיאטראות הראשיים של העיר, יחד עם תיאטרון רמת גן, תיאטרון ראסל ותיאטרון הספרייה.
מאפיינים ופעילויות

התיאטרון משמש כמרכז תרבות ואמנות ובו נערכים מידי ערב הצגות למבוגרים ולילדים, קונצרטים, מופעי בידור ועוד. על במת התיאטרון מופיעים גם סטנד-אפיסטים בהם שחר חסון, חנוך דאום, גורי אלפי ויונתן ברק.
תיאטראות רפרטואריים רבים בהם תיאטרון חיפה, צוותא, הבימה ובאר שבע מציגים בו את הצגותיהם.
בנוסף לפעילויות תרבותיות, התיאטרון משמש גם כמרכז כנסים, השקות ואירועים עסקיים.
כמו כן, במבנה האכסדרה מוצגות תערוכות מתחלפות, מפגשים ופעילויות תרבות עירוניות.
עיריית רמת גן מפעילה במקום מתקיימים חוגי תיאטרון שנתיים לילדים ובני נוער, קייטנות בחופשות הקיץ וסדנאות דרמה ואמנות פלסטית.
האולם מונגש לבעלי מוגבלויות.
שירו של אבא

"שירו של אבא" (מוכר גם כ"ייבנה המקדש") הוא שיר מאת נעמי שמר, אשר חיברה גם את לחנו. נכלל בקובץ שיריה כל השירים שראה אור ב-1967. זכה להקלטות של חבורת בימות, נחמה הנדל, שולי נתן, ביני לנדאו. שמר כתבה את השיר לזכר אביה החלוץ מאיר ספיר, שנהג לשיר שירים בנושא בית המקדש.
פרקי השיר

לפי ללי שמר, בתה של נעמי שמר, השיר הוא בכלל על המעשה החלוצי. "אתה תחצוב את האבן", היא אומרת, "ובסוף אתה גם תכתוב שיר". השיר אמנם בנוי כמספר על בניית בית המקדש, אך בית המקדש הוא המעשה החלוצי - שמתחבר עם "בית אבא" של נעמי שמר, מאיר ספיר, שהגיע מבית מסורתי בווילנה והקים את קבוצת כנרת. (מתוך: "היה ברור שנעמי שמר לא תהיה חקלאית", הסכת "הספרנים" של הספרייה הלאומית).
השיר מבטא תקווה להקמת בית מקדש שלישי בהר המוריה. לפי השיר כל צעד שנעשה לעבר בניית בית המקדש, קטן ככל שיהיה, הוא משמעותי וחשוב. האבן והעץ שחצב ונטע האדם הבודד מצטרפים למכלול האבנים והעצים שחצב ונטע הקולקטיב. כך, כאשר כל אדם מקדיש את עצמו ונותן את חלקו, מוגשמות התקוות והכיסופים העתיקים והמתוקים של עם ישראל. מושא השיר, בית המקדש, הוא קשה לפספוס: האבן בבית הראשון היא אבן לבניית המקדש, העץ בבית השני הוא עץ ארז ממנו נבנה הבית הראשון, ההר של הבית השני הוא ללא ספק הר המוריה ולבסוף בבית השלישי מתייחסים אל תקווה בת שנות אלפיים, התקווה לבניית בית המקדש מחדש מאז חורבנו, לפי אלפיים שנה.
יש המייחסים לשיר משמעות אוניברסלית יותר, המייצגת את החשיבות הכלל אנושית והכלל לאומית של העשייה היומיומית, שלעיתים קשה על האדם. המשוררת מוסרת כי מעשי החולין, שנראים כפשוטים וקטנים, מצטברים לבסוף לכלל מעשה יצירה גדול, המממש את המאוויים הציבוריים והפרטיים. במובן הזה מתקשר השיר לפתגם החז"לי: "לא עליך המלאכה לגמור ואין אתה בין חורין להיבטל ממנה".
השיר המחורז כולל שלושה בתים ופזמון, שבו חוזרות המילים: "ייבנה המקדש".
הבית הראשון מספר על חציבה של אבן בהר. הדובר טוען כי האבנים יהיו חומר גלם לבניית בניין נשגב, כבמסורת היהודית - "מקדש" - שהקמתו הייתה משאת נפשם של דורות.
הבית השני מספר על נטיעת ארז בהר, "מקום דרדר". הדובר חוזה שמכלל העצים "ייבנה" ההר; הוא ייבנה בעצים הנטועים בו.
הבית השלישי מספר על שירה, הדובר או הדוברת פונים אל מאזינם ומבקשים ממנו לשיר; תכונות השיר כביכול סותרות זו את זו; הוא "שיר חדש", והוא גם "עתיק":
אִם לֹא שַׁרְתָּ לִי שִׁיר עֲדַיִן,

שִׁירָה לִי מִזְמוֹר חָדָשׁ

שֶׁהוּא עַתִּיק מִיַּיִן וּמָתוֹק מִדְּבַשׁ

שִׁיר שֶׁהוּא עַתִּיק מִיַּיִן וּמָתוֹק מִדְּבַשׁ

שִׁיר שֶׁהוּא כְּבֶן אַלְפַּיִם וּבְכָל יוֹם חָדָשׁ
ביצועים

השיר בוצע לראשונה ב-1966 על ידי רביעיית הבנות "האחיות שמר", ולאחר מכן על ידי נחמה הנדל (1968) בהקלטת רדיו, נעמי שמר עצמה בליווי מקהלת רננים (1968), מקהלת הרבנות הצבאית (1969), צוות הווי פיקוד מרכז, שולי נתן (1971), "חבורת בימות" בערב שירי נעמי שמר (1972) ואחרים.
הערות שוליים

↑   תמר זיגמן, אנחנו שלג שחור: "יבנה המקדש", "דיוקן אמי" ו"נועה" הם שלישיית שירים המציירים כעין אוטוביוגרפיה של נעמי שמר, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2022
1 2 3  שירו של אבא, באוסף המוזיקה הישראלית
↑  מקהלת הרבנות הצבאית - תוכנית 2 - שיר מזמור, באתר "שרים במדים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n78071830  MusicBrainz work: 2266a1b7-c380-46a0-ac4a-3ba587d9aa2f  VIAF: 175381977   WorldCat (עם VIAF): 175381977
שפת הסימנים האמריקאית

| --- | --- |

 מדינות:  ארצות הברית, קנדה 
 דוברים:  250,000 (נכון ל־1972) 
 כתב:  SignWriting, Stokoe notation, ASLwrite 
 קוד שפה:  ase 
 קוד ISO 639-3:  ase 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
שפת הסימנים האמריקאית (באנגלית: American Sign Language‏ (ASL)) היא שפה טבעית המשמשת כשפת הסימנים השלטת של קהילות החירשים בארצות הברית ובמרבית קנדה. השפה היא שפה חזותית שלמה ומאורגנת, שמתבטאת על ידי שימוש במחוות ידניות ולא ידניות כאחד. מלבד צפון אמריקה, ניבים של שפת הסימנים האמריקאית ושפות קריאוליות המבוססות עליה נמצאים בשימוש במדינות רבות ברחבי העולם, כולל רוב מערב אפריקה וחלקים מדרום-מזרח אסיה. השפה גם נלמדת באופן נרחב כשפה שנייה, המשמשת כלינגואה פרנקה. שפת הסימנים האמריקאית קשורה באופן הדוק ביותר לשפת הסימנים הצרפתית (LSF), והוצע לראות בה שפה קריאולית של שפת הסימנים הצרפתית, אך היא מציגה מאפיינים לא אופייניים לשפות קריאוליות, כגון מורפולוגיה אגלוטינטיבית (אנ').
מקורה של שפת הסימנים האמריקאית בתחילת המאה ה-19 בבית הספר האמריקאי לחירשים (ASD) בהרטפורד שבקונטיקט. מאז, השפה מופצת באופן נרחב על ידי בתי ספר לחירשים וארגוני קהילה של חירשים. למרות השימוש הרב בה, אין מידע מדויק באשר למספר דובריה, ואומדנים שונים נעים בין 250,000 ל-500,000 דוברים, כולל מספר ילדים של מבוגרים חירשים ואנשים שומעים אחרים.
לסימני שפת הסימנים האמריקאית יש מספר מרכיבים פונמיים, כגון תנועה של הפנים, הגו והידיים. השפה אינה סוג של פנטומימה, למרות שהאייקוניות משחקת תפקיד גדול יותר בה מאשר בשפות המדוברות. מילים השאולות מאנגלית מושאלות לרוב באמצעות איות אצבעות, למרות שדקדוקה אינו קשור לזה של אנגלית. בלשנים רבים מאמינים כי השפה היא שפת נושא-פועל-מושא. עם זאת, ישנן מספר דרכים חלופיות לסידור המילים בשפה.
הערות שוליים

↑  "American Sign Language". NIDCD (באנגלית). 2015-08-18. ארכיון מ-2016-11-15. נבדק ב-2021-03-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558642505171  GND: 4436159-2  LCCN: sh91002945  SUDOC: 061614378
תיאטרון הדרמה הגדול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חברת תיאטרון 
 על שם:  גאורגי טובסטונוגוב 
 מיקום:  סנקט פטרבורג 
 מדינה:  רוסיה 
 מייסדים:  מקסים גורקי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1919
 תאריך פתיחה רשמי:  1919 
 קואורדינטות:  59°55′38″N 30°19′52″E﻿ / ﻿59.9273°N 30.331°E﻿ / 59.9273; 30.331
 bdt.spb.ru
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) תיאטרון הדרמה הגדול(למפת סנקט פטרבורג רגילה) תיאטרון הדרמה הגדול
 
תיאטרון הדרמה הגדול (ברוסית: Большой драматический театр) הוא תיאטרון שנוסד בשנת 1919 בסנקט פטרבורג ביוזמת מקסים גורקי. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 כאשר מנהלו היה גאורגי טובסטונוגוב  הוא היה אחד התיאטראות הפופולריים בברית המועצות. בשנת 1992 הוא נקרא על שם טובסטונוגוב שנפטר בשנת 1989. מקובל לקרוא את התיאטרון "ב.ד.ט" על פי קיצור הרוסי של השם.
היסטוריה

התיאטרון נוסד ביוזמת מקסים גורקי ואשתו מריה אנדרייבה שהייתה שחקנית של התיאטרון האמנותי של מוסקבה. לאחר מהפכת אוקטובר היא הייתה אחראית על התרבות באזור הצפון ובאוגוסט 1918 חתמה על הצו להקמת התיאטרון. בין מייסדי התיאטרון היה אלכסנדר בנואה שפעל כמעצב במה וכבמאי של חלק מההצגות. צוות התיאטרון החדש כלל שחקנים שבאו מתיאטראות אחרות בעיר. ב-15 בפברואר 1919 התקיימה ההצגה הראשונה באולם הקונסרבטוריון של פטרוגרד. זה היה מחזה של פרידריך שילר. בשנת 1920 התיאטרון קיבל לרשותו את הבניין שבו הוא ממוקם עד היום.
באפריל 1919 ליושב ראש המועצה של התיאטרון מונה אלכסנדר בלוק שפעל תוך שיתוף פעולה עם גורקי. בשנת 1921 התיאטרון עבר משבר - גורקי עם אשתו עזבו את המדינה, בלוק נפטר וחלק מהשחקנים חזרו לתיאטראות מהם באו. למרות המשבר התיאטרון שרד, קלט שחקנים צעירים מוכשרים והמשיך לצבור פופולריות.
בשנת 1929 לבמאי ראשי של התיאטרון מונה קונסטנטין טברסקוי, תלמיד של וסבולוד מיירהולד. הוא ניהל את התיאטרון תוך העדפה להצגות שנכתבו על ידי מחזאים סובייטים חדשים. בשנת 1932 התיאטרון נקרא על שם גורקי וברפרטואר שלו התווספו מחזות של הסופר. בשנת 1935 טברסקוי הוגלה מלנינגרד ובשנת 1937 הוצא להורג. אלכסיי דיקי (אנ'), שהחליף אותו, נעצר בשנת 1937 ולמרות ששוחרר בשנת 1941 לא חזר לתיאטרון זה. במהלך שנות ה-30 התיאטרון איבד את הפופולריות שלו. במשך 20 שנים מנהליו התחלפו בתדירות גבוהה. המשבר החריף לאחר מלחמת העולם השנייה. במהלך השנים 1949-1955 התחלפו ארבעה במאים ראשיים. לקראת מחצית שנות ה-50 היו הצגות שמספר השחקנים על במה היה גבוה יותר ממספר הצופים.
לאור המצב הקשה והסכנה לסגירת התיאטרון, הממסד העירוני החליט להזמין את גאורגי טובסטונוגוב לנהל את התיאטרון ונתן לו סמכויות נרחבות. הוא הגיע לתיאטרון ב-13 בפברואר 1956, לקראת יום הולדת של התיאטרון. טובסטונוגוב מינה את אנשיו לתפקידי מפתח בהנהלת התיאטרון ופיטר כ-30 שחקנים (שליש מהרכב שחקני התיאטרון) והביא שחקנים חדשים. בעונת 1957 האולם כבר היה מלא בצופים. באותה שנה הועלתה על הבמה גם הצגה מפורסמת "אידיאוט" על פי פיודור דוסטויבסקי עם אינוקנטי סמוקטונובסקי בתפקיד הראשי.
התיאטרון זכה לעיתונות אוהדת במיוחד לאחר שחזר מסבב הופעות במערב אירופה וזכה להצלחה גדולה. למרות זאת, היו הצגות שהממסד לא הרשה לעלות על הבמה או דרש לכלול בהן שינויים משמעותיים. בין שחקני התיאטרון באותה תקופה נמנים טטיאנה דורונינה, אליסה פריינדליך, יפים קופליאן, יבגני לבדב, קיריל לברוב, אולג בוריסוב, אולג בסילשווילי, סרגיי יורסקי ועוד.
טובסטונוגוב עמד בראש התיאטרון במשך 23 שנים ונפטר בשנת 1989 ללא הכנת יורש. אחריו בראש התיאטרון הועמד קיריל לברוב. הוא לא היה במאי אך ידע לשמור על התיאטרון ולפתור את הבעיות הכלכליות שלו. רק בשנת 2004 מונה לתיאטרון במאי ראשי קבוע. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת פברואר 2013. במרץ 2013 מונה למנהל אמנותי של התיאטרון אלכסנדר מוגוצ'י.
שפת הסימנים של כפר קאסם

| --- | --- |
 מדינות:  ישראל
 אזורים:  כפר קאסם
 דוברים:  ?
 משפחה:  ? שפה מבודדת ? שפת סימנים ישראלית
 קוד שפה:  ISO 639-3: קוד sqx   גלוטולוג: kafr1234
 קוד ISO 639-3:  sqx 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
שפת הסימנים של כפר קאסם היא שפת סימנים המסומנת בכפר קאסם בישראל. השפה נמצאת בתהליך תיעוד, בעיקר במעבדה לשפות סימנים באוניברסיטת חיפה. כפר קאסם מאופיין באחוז גבוה יחסית של אנשים בעלי לקות שמיעה, וככל הנראה, שפת הסימנים שלהם התפתחה מאליה במהלך השנים, גם אם ספגה השפעות משפת הסימנים הישראלית ומשפות סימנים מקומיות מהאזור.
הערות שוליים

↑  Kastner, Itamar, Irit Meir, Wendy Sandler, and Svetlana Dachkovsky. 2014. The emergence of embedded structure: insights from Kafr Qasem Sign Language. Frontiers in Psychology Vol 5, article 525. גישה מקוונת למאמר
↑  המילון המקוונן לשפת סימנים כפר קאסם – Sign Language Research Lab, ‏2017-07-17 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רון קרמן

רון קרמן (נולד בשנת 1958), שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהשתתף בשתי אליפויות עולם (ברלין 1978 וגואיאקיל 1982). נבחר לייצג את ישראל באולימפיאדת מוסקבה (1980) אך בשל החרם המערבי שהובילה ארצות הברית ומדינת ישראל הצטרפה אליו, נמנע ממנו להשתתף במשחקים אלה. בעל 9 מדליות מהמכביה ו-3 מדליות מכינוס הפועל.
קרמן זכה 18 פעמים בתואר אלוף ישראל, 7 פעמים ברציפות (1980-1974) במשחה ל-100 מטר חזה ובמשחה ל-200 מטר חזה, 3 פעמים ברציפות (1980-1978) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ופעם אחת (1976) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
במכביה ה-21 זכה ב-8 מדליות זהב במשחי המאסטרס
ביוגרפיה

רון קרמן גדל במשפחה של שחיינים. אביו יוחנן היה שחיין מצטיין בשנות ה-40. הוא התאמן בקבוצת מכבי חיפה בהדרכתו של איזיה פייגנבוים.
ביוגרפיה > 1974

בתחרות שמונה האומות בשחייה שנערכה באוסלו שבנורווגיה ביולי 1974 סיים קרמן במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:45.0 דקות.
ביוגרפיה > 1975 > כינוס הפועל ה-10

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-10 שנערכו בבת גלים בחיפה במאי 1975 זכה קרמן בשתי מדליות ארד במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי לנוער חדש של 2:38.7 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי 3:47.9 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי לנוער חדש של 1:12.4 דקות.
ביוגרפיה > 1976

בתחרות שחייה שנערכה בלונג ביץ' שבקליפורניה במרץ 1976 קבע קרמן במשחה ל-200 מטר חזה, שיא ישראלי חדש של 2:31.08 דקות.
באליפות ישראל בשחייה באוקטובר 1976 זכה קרמן ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.9 דקות, לפני גיא אורן מהפועל מנשה (1:13.5 דקות) ועופר זוהר מהפועל גוש זבולון (1:16.3 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:03.4 דקות, לפני יורם כוכבי הצעיר ממכבי תל אביב שקבע שיאי ישראל חדשים לגילאי 14 ו-16 (5:07.1 דקות) וישי ורדי מהפועל בית קמה (5:15.0 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.6 דקות
ביוגרפיה > 1977 > המכביה ה-10

בתחרות השחייה של המכביה העשירית שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1977 זכה קרמן ב-5 מדליות מהן 3 כסף ו-2 ארד. מדליות כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם אמיר גניאל, דן ברנר וניר שמיר בשיא ישראלי חדש של 3:39.45 דקות, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אבי כרמל, מייק גרינשפן ושמיר בשיא ישראלי חדש של 4:04.93 דקות (השיא הקודם עמד על 4:08.1 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם גניאל, דב ניסמן, ושמיר בשיא ישראלי חדש של 8:05.79 דקות. מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:08.12 דקות, כבר בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 1:08.59 דקות, שיפור לשיא של יואל קנדה (1:10.80 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:28.10 דקות, אחרי לאנס מיכאליס מארצות הברית שקבע שיא מכביה חדש של 2:25.16 דקות ובן ארצו דניאל רוזנטל (2:27.24 דקות). במשחה ל-100 מטר חופשי בשלב המוקדמות הוא קבע שיא ישראלי חדש של 54.36 שניות, שיפור לשיא של דן ברנר (54.50 שניות), מספר שעות לאחר מכן בשלב הגמר זכה שמיר במדליית ארד במשחה זה, שבר לו את השיא והעמיד אותו על 54.15 שניות. שיא זה החזיק מעמד כשעה לאחר שהוא החזיר לעצמו את השיא כשחיין ראשון במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי והעמיד אותו על 54.04 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה זכה קרמן ב-8 מדליות, 2 זהב, 5 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:11.22 דקות, לפני גיא אורן (1:12.72 דקות) ואורי צוויק מקבוצתו (1:15.19 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:34.85 דקות, לפני גיא אורן (2:38.17 דקות) ואורי צוויק (2:42.23 דקות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.95 שניות, אחרי ניר שמיר מהפועל גבעת חיים (54.24 שניות) ולפני נדב בטשא מהפועל גוש זבולון (57.68 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:03.83 דקות, אחרי ניר שמיר (2:00.69 דקות) ולפני זוהר וייס מהפועל בית קמה (2:04.57 דקות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.98 דקות, אחרי אבי כרמל (1:04.28 דקות) ולפני ערן קרקו (1:07.88 דקות), שניהם ממכבי תל אביב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי 2:16.63 דקות, אחרי דב ניסמן מהפועל העמקים שקבע שיא ישראלי חדש של 2:15.06 דקות ולפני יורם כוכבי 2:18.54 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.8 דקות. מדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:27.28 דקות.
ביוגרפיה > 1978

בתחרות "שמונה האומות" שנערכה באוניברסיטת תל אביב ביולי 1978 זכה קרמן בשתי מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.75 דקות ובכך היה לשחיין הישראלי הראשון שזכה במדליית זהב בתחרות זו ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם אבי כרמל, מייק גרינשפן וניר שמיר בתוצאה של 4:05.67 דקות, מאית השנייה בלבד לפני הרביעייה מספרד.
ביוגרפיה > 1978 > אליפות עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברלין 1978 סיים קרמן במקום ה-25 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:08.64 דקות, במקום ה-22 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:30.96 דקות ובמקום ה-46 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.60 שניות. הוא היה שותף לנבחרת השליחים הישראלית (יחד עם אמיר גניאל, ניר שמיר וזוהר וייס) שסיימה במקום ה-13 במשחה ל-4x100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש של 3:35.45 דקות ובמקום ה-13 במשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש נוסף של 7:55.64 דקות. שמיר שבר לו את השיא הישראלי במשחה ל-100 מטר חופשי והעמיד אותו על 53.52 שניות.
ביוגרפיה > 1979 > כינוס הפועל ה-11

בתחרויות השחייה של כינוס הפועל ה-11 שנערכו באוניברסיטת תל אביב במאי 1979 זכה קרמן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:11.83 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה קרמן ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:06.49 דקות, לפני רועי עמיצור ממכבי קריית אונו (1:10.19 דקות) ומתי אהרונסון ממכבי תל אביב (1:11.12 דקות), כבר בשלב המוקדמות הוא שיפר את שיאו והעמיד אותו על 1:07.83 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:28.09 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש נוסף של 2:11.16 דקות.
ביוגרפיה > 1980

באולימפיאדת מוסקבה (1980), נמנה קרמן על הסגל האולימפי של ישראל אך לא השתתף בה, בשל החרם שהובילה ארצות הברית על המשחקים וישראל הצטרפה אליו, במחאה על פלישת ברית המועצות לאפגניסטן.
בשנים 1980–1984 למד קרמן והתאמן באוניברסיטת המדינה של אוהיו
ביוגרפיה > 1981

בתחרות "שמונה האומות" שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1981 זכה קרמן במדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.08 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם וייס, גניאל ושמיר בתוצאה של 3:38.67 דקות, במקום השמיני במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.10 דקות ובמקום השמיני במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב יחד עם יורם כוכבי, ירון אילתי ווייס בתוצאה של 4:07.40 דקות.
ביוגרפיה > 1981 > המכביה ה-11

מספר ימים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה ה-11 שנערכו בבריכת השחייה של אוניברסיטת תל אביב זכה קרמן ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי ומכביה חדש של 2:09.68 דקות. מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:27.13 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם שמיר, גניאל ווייס בשיא ישראלי חדש של 3:32.56 דקות. מדליית ארד במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם כוכבי, אילתי ושמיר בשיא ישראלי חדש של 4:01.55 דקות. בנוסף, הוא סיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.87 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט אותה שנה זכה קרמן ב-3 מדליות כסף. במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:09.00 דקות, אחרי אייל שטיגמן (1:08.73 דקות), במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:30.49 דקות, שוב אחרי שטיגמן (2:29.08 דקות) ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.78 דקות אחרי כוכבי (2:10.09 דקות).
ביוגרפיה > 1982 > אליפות עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור 1982 סיים קרמן במקום ה-18 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.74 דקות, במקום 21 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:27.46 דקות, במקום 25 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:07.67 דקות ובמקום 14 והלפני אחרון עם הנבחרת הישראלית במשחה שליחים 4x100 מעורב ביחד עם כוכבי, אילתי ושמיר בתוצאה של 4:01.98 דקות.
ביוגרפיה > 1990

באליפות העולם השלישית למאסטרס בשחייה שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1990, זכה קרמן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 32.35 שניות, אחרי פול ריילי מבריטניה (32.12 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.17 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.74 דקות, המנצח היה אלוף אולימפי סרגיי פסנקו מברית המועצות (2:14.91 דקות) ובמקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 26.47 שניות.
ביוגרפיה > 2003

קרמן הפסיק לשחות אחרי הירצחה של בתו טל קרמן, וחזר למשחי תחרות ב-2020.
ביוגרפיה > 2022

ביולי 2022 השתתף קרמן במשחקי המכביה ה-21 במסגרת משחי המאסטרס קבוצת גיל 64-60, וזכה בכולם במדליית הזהב כשהוא שובר את שיאיו האישיים. בנוסף זכה במדליית זהב במשחה במים פתוחים למרחק של 1.5 ק"מ בכנרת.