stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתב נסח'י
תיאור

הכתב הנסח'י הוא כתב נטול תגים (סנס סריפי) בקצות האותיות העולות והיורדות. כך לדוגמה, האות אליף כתובה כקו ישר, כפופה מעט בחלקה השמאלי התחתון, אך ללא כל תגים. הכתב הנסח'י כולל סימנים דיאקריטיים כדי להבדיל בין אותיות דומות, באמצעות מערכת של נקודה אחת עד שלוש מעל או מתחת לאות, כמקובל בכתב הערבי המודרני - דבר שהופך את הקריאה לפשוטה יותר. הכתב הנסח'י משתמש בקו בסיס אופקי. במקרים בהם תו אחד צריך להתחיל מזנבה של האות שלפניו, קו הבסיס מופסק ועולה כלפי מעלה.
שימוש

הכתב הנסח'י שימש באופן היסטורי ומקיף להעתקת ספרים ומסמכים אדמיניסטרטיביים של חצר השלטון. הכתב אפשר התפתחות של אלמנטים עיטוריים יותר גמישים ורהוטים, המעוצבים באופן עגול יותר בשונה מהמרובעות של הכתב הכופי ששימש יותר עבור עיטור מבנים מוסלמיים. השימוש בכתב הנסח'י באדריכלות החל לראשונה במאה הראשונה, ואומץ בממלכות מוסלמיות רבות החל מהמאה ה-11.
הערות שוליים

↑  Blair, Sheila (2006). Islamic calligraphy. Edinburgh: Edinburgh University Press. ISBN 9780748612123. OCLC 56651142.
↑  Thomas Milo Arabic Typography, in Encyclopedia of Arabic Language and Linguistics, Brill 2013
↑  J., Roxburgh, David (2007). Writing the word of God : calligraphy and the Qur'an. Houston: Museum of Fine Arts, Houston. ISBN 9780300142006. OCLC 180190749.
↑  Ali, A. K. M. Yaqub (1984). "Muslim Calligraphy: ITS Beginning and Major Styles". Islamic Studies. 23 (4): 373–379. JSTOR 20847281
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TDVİA: nesih--hat
ישנה בחיק ילדות

יְשֵׁנָה בְחֵיק יַלְדוּת הוא שיר של רבי יהודה הלוי, ממשוררי תור הזהב של יהדות ספרד. השיר הוא שיר קודש שהוא פתיחה לתפילת נשמת; כלומר הפיוט נוסף אל תפילת שחרית בשבתות ובחגים לפני תפלה הפותחת במילים: נשמת כל חי, במספר עדות ישראל. הפיוט בנוי כמונולוג פנימי בין הדובר לנפשו, ובו הדובר מבקש מנפשו להשתחרר מהבלי העולם הזה ולהתקרב לעבודת האל.
מילות השיר

יְשֵׁנָה בְחֵיק יַלְדוּת, לְמָתַי תִּשְׁכְּבִי?/ דְעִי כִּי נְעוּרִים כַּנְעוֹרֶת נִנְעֲרוּ!

הֲלָעַד יְמֵי השַׁחֲרוּת? קוּמִי צְאִי,/ רְאִי מַלְאֲכֵי שֵׂיבָה בְּמוּסָר שִׁחֲרוּ,

וְהִתְנַעֲרִי מִן הַזְמָן כַּצִפֳּרִים/ אֲשֶׁר מֵרְסִיסֵי לַיְלָה יִתְנַעֲרוּ.

דְאִי כַדְרוֹר לִמְצֹא דְרוֹר מִמַעֲלֵךְ/ וּמִתוֹלְדוֹת יָמִים כְּיַמִּים יִסְעֲרוּ.

הֲיִי אַחֲרֵי מַלְכֵּך מְרַדֶּפֶת, בְּסוֹד/ נְשָׁמוֹת אֲשֶׁר אֶל טוּב ה' נָהֲרוּ!
תוכן הפיוט

בבית הראשון פונה המשורר אל נשמתו בשאלה רטורית המלווה בנזיפה: את, הנשמה המתרפקת על הילדות, עד מתי תשכבי כביכול בבטן אימך? הלא הנעורים חלפו ואינם.
הדובר מוכיח את הנשמה ואומר לה, ראי, שערות השיבה – בדמות מלאכי המוסר – מעידות על כך שהגיע הזמן להבדיל בין טוב ורע; ועל כן עלייך להתנער מהבלי העולם הזה, כמו שציפורים מתנערות מהטל לאחר הלילה; ועליך לעוף כמו ציפור דרור כדי למצוא חופש ושחרור מחטאי היום יום הסוערים כמו ים.
הדובר פונה אל נשמתו בטון מצווה שמתאפיין בריבוי סימני קריאה ובפעלי ציווי. הוא שואל את נפשו עד מתי תתיר לעצמה להישאר נפש של ילד. המילה "תשכבי" מעידה על יחס אל הנמען כאל עולל במיטתו, חסר אונים. הדובר מפציר בנפשו להפסיק להיות "ישנה בחיק ילדות" ולהתבגר. הצימוד "נעורים כנעורת ננערו" קושר בין תקופת הילדות לנעורת הפשתן המתעופף ברוח ואובד.
הבית השני ממשיך באותו טיעון. הדובר מקשה על נפשו בשאלה הרטורית "הלעד ימי השחרות?" (תחילת חיים, נעורים) ומצווה עליה לקום ולצאת כי ימי השחרות לא יכולים להימשך לעד. הדימוי של מלאכי שיבה מעיד על זקנה בה אמור האדם להחזיק במוסר והקריאה להתבגר יש בה תוכן מוסרי.
בפתח הבית השלישי נעשה שוב שימוש בפועל נ.ע.ר. הדובר טוען על נפשו להתנער מכבלי הזמן ומרסיסי הלילה המרמזים לשינה ומתקשרים עם פתיחת השיר, כמעשה הציפורים המתנערות מן הטל כדי שיכולו לעוף. הדובר מבקש מנפשו להשתחרר מכבלי הזמן, מהחולף ומהמשתנה, ולהתמסר אל הנצחי והבלתי משתנה, הלא הוא האל.
בבית הרביעי נעשה שימוש בצימוד בין דרור, ציפור שאליה אמורה נפש הדובר להידמות, לבין דרור כמושג מופשט שמשמעו חירות מעול. יש צימוד לרצון להשתחרר מימים במובן הכפול - יום סוער וים סוער.
בבית החמישי והאחרון פונה הדובר אל נפשו בבקשה ממנה, או בציווי עליה, לבקש את אלוהיה ("מלכך") ולשכון עם ("בסוד") הנשמות הנוהרות אל טובו של האלוהים.
פירושי מילים

יְשֵׁנָה בְחֵיק יַלְדוּת – כינוי מטפורי לנשמה, המציג אותה כשרויה בתקופת הינקות.
הנעורים כַּנְעוֹרֶת נִנְעֲרוּ – דימוי של הנעורים לפסולת הפשתן, משל לדבר הנעלם בקלות.
יְמֵי השַׁחֲרוּת – כינוי לתקופת הנעורים. בתוך ההקשר של הפיוט, ימי השחרות מקבלים משמעות מוחשית לימים בהם צבע השיער עדיין שחור לעומת 'מלאכי שיבה' בהם השיער מקבל גוון לבן.
מַלְאֲכֵי שֵׂיבָה בְּמוּסָר שִׁחֲרוּ – שערות השיבה מוצגות בניסוח מטאפורי במשמעות של שליחים המטיפים מוסר לאדם.
דְאִי כַדְרוֹר – עופי כציפור.
לִמְצֹא דְרוֹר – להשתחרר.
מִמַעֲלֵךְ – במשמעות ראשונה חטא ובמשמעות נוספת למעלה. עופי כציפור להשתחרר מהחטאים ולעוף מעלה.
תוֹלְדוֹת יָמִים – במשמעות של זמן, הימים העוברים.
כְּיַמִּים יִסְעֲרוּ – יסערו כמו ים.
מַלְכֵּך – כינוי לאלוהים.
סוֹד – חוג אנשים, במשמעות של הפיוט חוג נשמות.
נָהֲרוּ – נעו בשפע.
רעיונות מרכזיים

ימי השחרות לעומת ימי הזקנה במשמעות המטאפורית של הבלי העולם הזה לעומת נצחיות העולם הבא.
הזקנה המתקרבת מחייבת את האדם לחשבון נפש על חייו.
הדרישה להענות לצו הדתי ולהתמסר אל האלוהים תוך זניחת החיים הארציים הפחותים.
אולי יש אירוניה בכך שהשיר מצווה, ואולי מגזים בנחרצות שבו.
טכניקות

בשיר נעשה שימוש בטכניקה של חרוז מבריח (ננערו-שחרו, יתנערו-יסערו-נהרו).
במשפט הפתיחה אין חריזה בין הדלת והסוגר כמקובל במסורת שירת ימי הביניים.
השיר בנוי בצורה של האקרוסטיכון יהודה.
סיכום

הפיוט נכתב על פי האמונה היהודית לפיה העולם הזה הוא כעין הכנה לעולם הבא ובהיות העולם הזה בר חלוף בהשוואה לעולם הבא הנצחי, נדרש היהודי המאמין להשתלמות מתמדת בלימוד התורה ובקיום המצוות. הנעורים המסמלים את הבלי העולם הזה ואת התענוגות החומריים חייבים לפנות את מקומם לחכמה, למוסר, ללימוד תורה וקיום מצוות ומעשים טובים.
ראו גם

שירת ימי הביניים של יהדות ספרד
ר' יהודה הלוי
הערות שוליים

↑  על פי הפסוק "עד מתי עצל תשכב" (ספר משלי, פרק ו', פסוק ט').
↑  על פי מגילת שיר השירים, פרק ה', פסוק ב': "קווצותי רסיסי לילה".
↑  על פי ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק י"א "ונהרו אל טוב ה'".
יחסי צרפת–קטר

| יחסי צרפת–קטר |
| --- | --- |
צרפת: קטר (מדינה)


צרפת: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
643,801: 11,586
אוכלוסייה
66,574,294: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,030,904: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,527: 76,916
משטר
רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה: מונרכיה אבסולוטית

יחסי צרפת–קטר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים והמלאים שבין הרפובליקה הצרפתית לבין מדינת קטר.
היסטוריה

יחסי צרפת-קטר החלו באופן לא רשמי כאשר שגריר קטר באו"ם דאז חסן כמאל נשא את נאום קבלת קטר לאו"ם בצרפתית. קטר הקימה את השגרירות הראשונה שלה אי פעם בפריז שבצרפת והאמיר דאז ח'ליפה בן חמד אאל ת'אני נסע לצרפת בשנת 1974, ביקור בו נחתם ההסכם הראשון בין השתיים.
נציגויות ונציגים דיפלומטיים

הנציגות הדיפלומטית הקטרית בצרפת היא ברמת שגרירות וממוקמת בפריז. השגריר הקטרי הנוכחי לצרפת הוא משעל בן חמד אאל ת'אני. גם הנציגות הצרפתית בקטר היא ברמת שגרירות וממוקמת ברובע וסט ביי אשר בדוחה. השגריר הצרפתי הנוכחי לקטר הוא אריק שבלייה.
ביקורים רשמיים חשובים

האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני היה המנהיג הערבי הראשון שביקר בצרפת לאחר עלייתו של ניקולא סרקוזי לשלטון בשנת 2007.
ב-22 ביוני 2013 ביקר נשיא צרפת פרנסואה הולנד בדוחה כדי לדון על הקשרים הכלכליים שבין צרפת לקטר. הוא נפגש גם עם האמיר דאז חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ודן איתו על מצב מלחמת האזרחים בסוריה ומעורבות שתי המדינות בה. היה זה הביקור האחרון של מנהיג מדינה בקטר בו תפקד חמד כאמיר, כשלושה ימים לפני העברת השלטון לבנו.
ב-3 במאי 2015 ביקר הנשיא הולנד בקטר, ובמהלכו חתם על הסכמי שיתוף פעולה בתחום ההגנה על האזרחים.
שיתופי פעולה > ארגונים בינלאומיים

אף על פי שרק אחוז אחד מתושבי קטר דובר צרפתית, הוכנסה קטר ללה פרנקופוני מבלי להפוך למדינה משקיפה. זהו צעד שנחשב חריג מאוד מכיוון שגם קנדה שהיא המדינה הדוברת צרפתית השנייה בגודלה בעולם, הייתה משקיפה בדרך להיות חברה מלאה.
שיתופי פעולה > שיתוף פעולה צבאי

צרפת וקטר הן בעלות ברית הגנה שקיימת משנת 1994.
נכון לשנת 2009 מספקת צרפת כ-80% מהציוד הצבאי של קטר, וחיילי הכוחות המזוינים של קטר מקבלים הכשרה מיוחדת על ידי צבא צרפת.
בחודש מאי 2015 חתמו נשיא צרפת פרנסואה הולנד והאמיר הקטרי תמים בן חמד אאל ת'אני על הסכם שבו קטר תרכוש 24 מטוסי קרב מסוג דאסו ראפאל לשימוש בסיורים.
שיתופי פעולה > עסקים והשקעות

צרפת חוקקה חוק בשנת 2008, אשר העניק למשקיעים הקטריים בפריז פטור ממס מסוים.
קטר הפכה ללקוח השביעי בגודלו בצרפת וספקית שישית בגודלה במזרח התיכון בשנת 2012. הייצוא מצרפת לקטר מתמקד בעיקר בהשקעות אך הייצוא הכי גדול לקטר הוא מטוסי איירבוס שחברת התעופה קטר איירווייז רוכשת מצרפת.
רשות ההשקעות של קטר החזיקה נתח של שני אחוזים בחברת התקשורת וויונדי הצרפתית בתחילת 2012. כמו כן מחזיקה הרשות בנתחים מהחברה "לגרדר" ומחברת הבנייה דה וינצ'י.
בשנת 2012 הכריזה קטר שתשקיע כ-50 מיליון יורו בפרברי פריז. עם זאת, ספג ההסכם ביקורת על ידי המפלגות הפוליטיות של צרפת, וכתוצאה מכך, נחקק חוק האוסר על מדינות המרוחקות מצרפת גאוגרפית להשקיע בצרפת. קטר ותומכי ההסכם השתמשו בשתי חברות צרפתיות כדי שההשקעה תגיע דה פקטו מהן ולא מקטר וכך לא עברו על החוק.
שיתופי פעולה > שיתוף פעולה חינוכי

בית הספר הבינלאומי לייסי בונפרטה נפתח בדוחה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20. גם בית הספר הצרפתי לייסי וולטייר נפתח בדוחה בשנת 2008 בטקס בנוכחות הנשיא ניקולא סרקוזי. עם זאת, היו מספר מחלוקות על מפר נושאים שבית הספר לימד, למשל נצרות. המחלוקת הסתיימה בניצחונם של התלמידים ובהסרת הנצרות ממערכת החינוך של בית הספר.
בית הספר HEC PARIS למנהל עסקים, הפך לבית הספר הראשון בקריית החינוך הקטרית, שאינו דובר אנגלית ביוני 2010.
שיתופי פעולה > שיתוף פעולה ספורטיבי

קטר השקעות ספורט - חברת בת של רשות ההשקעות הקטרית, רכשה את מועדון הכדורגל הצרפתי פריז סן-ז'רמן באוקטובר 2012, כשערכו המוערך של המועדון היה 130 מיליון דולר אמריקאי. עם זאת, קטר השקעות ספורט השקיעה עוד 340 מיליון דולר אמריקאי כדי לתת בונוסים גדולים לשחקנים. קטר רכשה גם את זכויות השידור של ליגה 1 (ליגת הכדורגל העליונה של צרפת) בשנת 2014.
שיתופי פעולה > שיתוף פעולה אומנותי ותרבותי

עבדאללה בן ח'ליפה אאל ת'אני, חבר בית המלוכה של קטר, רכש את "מלון לאמברט הוטל" שהוקם במאה ה-17 בשנת 2007 עבור 88 מיליון דולר אמריקאי. הוא ספג ביקורת על הצעתו לשפץ את המלון, בשנת 2009, יוזמה שלא התקבלה, עקב הרצון לשמר את האומנות שבמלון.
כתב מימין לשמאל

עברית נכתבת מימין לשמאל, מלמעלה למטה.
בכתב מימין לשמאל, מלמעלה למטה (בדרך כלל נקרא "מימין לשמאל"), הכתיבה מתחילה מימין העמוד לשמאלו, ומחלקו העליון של העמוד לחלקו התחתון. ערבית, עברית, פרסית, אורדו, קשמירית, פשטו, אויגורית, כורדית סורנית וסינדית הן מערכות הכתב הנפוצות ביותר שכותבות מימין לשמאל בימינו.
סינית עתיקה נכתבת מלמעלה למטה, מימין לשמאל.
המונח מימין לשמאל יכול לשמש גם לשפות שנכתבות מלמעלה למטה, מימין לשמאל.
מחשב

טקסט "מימין לשמאל, מלמעלה למטה" נתמך ברוב תוכנות המחשב. לעיתים קרובות צריך להפעיל במיוחד את האפשרות להשתמש בכתב הזה. ניתן לכתוב במחשב טקסט משולב של כתב מימין לשמאל ומשמאל לימין.
העברית, כשפה הנכתבת מימין לשמאל, הייתה חריגה בשנים הראשונות לקיומו של האינטרנט, שהתפתח בשפות הנכתבות משמאל לימין, ובפרט אנגלית. כתוצאה מכך ניתנו שני פתרונות להצגתם של טקסטים עבריים בדפדפן, עברית ויזואלית (או "עברית חזותית") ועברית לוגית (או "עברית משתמעת").
שפות

דוגמאות לשפות שמשתמשות במערכת כתב מימין לשמאל:
שפות > שפות חיות

אלפבית פרסי
אלפבית ערבי
אלפבית עברי
אלפבית סורי
אלפבית שומרוני
שפות > שפות מתות

כתב חרטומים
אלפבית פיניקי
אלפבית ארמי
כתב דרום-ערבי עתיק
כתב געז
לטינית ישנה יכולה להיכתב או מימין לשמאל (כמו אטרוסקית ויוונית מוקדמת) או בבוסטרופידון.
הערות שוליים

↑  Halsey, William D. (1965). Collier's encyclopedia, with Bibliography and Index. US: The Crowell-Collier Publishing Company. p. 595.
לארט פקראדה

לארט פקראדה (באלבנית: Leart Paqarada; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בברמן שבגרמניה) הוא כדורגלן קוסובני ממוצא אלבני המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת פ.צ. קלן.
קריירת מועדונים

פקראדה נולד בברמן שבגרמניה. הוא החל לשחק במחלקת הנוער של ורדר ברמן, ובשנת 2003 עבר למחלקת הנוער של באייר לברקוזן. בשנת 2012 החל פקראדה לשחק בבאייר לברקוזן II, קבוצת המילואים של באייר לברקוזן. לקראת עונת 2014/2015 עבר פקראדה לס.ו. זנדהאוזן מהבונדסליגה השנייה. ב-10 באוגוסט 2014 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בתיקו 1-1 נגד פ.צ. קייזרסלאוטרן במסגרת המחזור השני בליגה. בעונתו הראשונה במועדון ערך פקראדה 14 הופעות ליגה, ובעונתו השנייה הוסיף 29 הופעות.
קריירה בינלאומית

ב-10 באוקטובר 2015 ערך פקראדה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוסובו, כששיחק 57 דקות בניצחון 0–2 על נבחרת גינאה המשוונית במשחק ידידות.
לארי אובאנון

| --- | --- |
לארי אובאנון, 2010
לארי אובאנון, 2010
 לידה:  15 באוגוסט 1983 (בן 41) לואיוויל שבקנטקי
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.94 מטר
 מכללה:  לואיוויל
 קבוצות כשחקן
 2005–2006   2006   2006–2007   2007   2007–2008   2008–2010   2010–2011   2012   2013   2013   2013–2014   2014   2014   2014–2015   2015–2016:  הכוכב האדום בלגרד   אמאטורי אודינה   נאפולי   אגו רת'ימנו   אקדמיק סופיה  מכבי ראשון לציון  מכבי חיפה   בוקה ג'וניורס   ואסלו   הפועל אילת   שארקס דאנטיב   קרסניה קריליה סמרה   מכבי ראשון לציון   הפועל תל אביב   סן מרטין דה קוריינטס
לארי אובאנון (באנגלית: Larry O'bannon; נולד ב-15 באוגוסט 1983 בלואיוויל, קנטקי) הוא כדורסלן אמריקאי ששיחק בעמדות הרכז והקלע גובהו 1.94 מטר.
קריירה

אובאנון שיחק בעונת 2004/2005 באוניברסיטת לואיוויל עמה הגיע עד לפיינל פור טורניר המכללות. בעונתו האחרונה במכללה רשם אובאנון ממוצעים של 15.2 נקודות, 3.5 ריבאונדים ו-2 אסיסטים למשחק.
אובאנון התחיל את הקריירה שלו במועדון הסרבי הכוכב האדום בלגרד עמה הגיע לגמר הליגה האדריאטית תוך כדי שהוא מעמיד ממוצעים של 8.9 נקודות ו-3.2 ריבאונדים למשחק. 
את עונת 2006/2007 פתח אובאנון במועדון האיטלקי אמאטורי אודינה ולאחר מכן עבר לנאפולי.
את עונת 2007/2008 החל אובאנון באי כרתים במועדון היווני, אגו רת'ימנו בה שיחק 7 משחקים וקלע 8.9 נקודות למשחק. לאחר מכן עבר לאקדמיק סופיה עימה זכה באליפות בולגריה כשהוא קולע 8.6 נקודות ומוריד 3.3 ריבאונדים למשחק.
ב-31 בדצמבר 2008 חתם אובאנון במועדון הישראלי מכבי ראשון לציון, בעונת 2008/2009 הוא הציג יכולת טובה שעזרה למועדון להישאר בליגת העל בכדורסל ועל כן הוחתם לעונה נוספת במועדון (2009/2010).
בעונת 2010/2011 חתם במכבי חיפה, אך ממנה שוחרר במהלך חודש פברואר 2011 לאחר שסבל מספר חודשים מדלקת בתוספתן שגרמה לו להיעדר חודשיים ממשחק במדי הקבוצה והתברר שייאלץ להתאושש עוד חודש, מה שלא תאם את ציפיות הצוות המקצועי של הקבוצה.
בעונת 2012 שיחק אובאנון במדי בוקה ג'וניורס מליגת הכדורסל הארגנטינאית.
את עונת 2012/2013 פתח במדי ואסלו מהליגה השווייצרית. בפברואר 2013 חתם בהפועל אילת.
בעונת 2014/15 חתם אובאנון בקבוצת הפועל תל אביב שם הצטיין במשחקו הראשון בדרבי התל אביבי כאשר קלע 29 נק'.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, לארי אובאנון חתם בראשון, באתר וואלה, 31 בדצמבר 2008
↑  אור שקדי‏, מכבי חיפה החליטה לשחרר את אובאנון, באתר וואלה, 6 בפברואר 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לואי אלכסנדר, נסיך למבל

לואי אלכסנדר, נסיך למבל (בצרפתית: Louis-Alexandre-Joseph-Stanislas de Bourbon, prince de Lamballe; ‏6 בספטמבר 1747 - 6 במאי 1768), היה בעלה של מריה תרזה לואיזה מסבויה, נסיכת למבל אשר הוצאה להורג במהלך המהפכה הצרפתית.
ביוגרפיה

לואי אלכסנדר נולד ב-6 בספטמבר 1747 במלון טולוז, פריז, ללואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר ולמריה תרזה פליסיטס ד'אסטה, בתם של פרנצ'סקו השלישי ד'אסטה, דוכס מודנה ושארלוט אגליי ד'אורליאן.
לואי אלכסנדר היה ידוע באורח חייו ההולל, ובשל כך בשנת 1767 נבחרה מריה תרזה לואיזה מסבויה, בתם של לואיג'י ויטוריו, נסיך קריניאנו וכריסטינה, רוזנת הסן-רוטנבורג להיות רעייתו הודות לאדיקותה ויופייה הרב, ובני משפחתו קיוו שאשתו הצעירה והיפה תשנה זאת.  הזוג לא נפגש לפני יום החתונה, אולם לואי אלכסנדר היה סקרן לראות את אשתו והגיע למקום בו היא לנה יום לפני חתונתם. הוא הגיש לה זר פרחים, ואמר שבעלה לעתיד הנחה אותו למסור לה את הזר. למחרת, בחתונתם, מארי תרז הופתעה לגלות כי האיש הפשוט שבו פגשה יום קודם הוא בעלה לעתיד. לאחר שלושה חודשי נישואים חזר לואי אלכסנדר לסורו, וחמישה חודשים לאחר החתונה הוא ברח עם רקדנית אופרה. בשלב מסוים הוא אף מכר את יהלומיה של אשתו כדי לגייס כסף לשלם את החובות שלו. 16 חודשים לאחר נישואיהם, ב-6 במאי 1768 מת לואי אלכסנדר ממחלת מין, לצד אשתו, והותיר אותה אלמנה בגיל 19, ויורשת להונו העצום.
אלמנתו נותרה להתגורר לסירוגין בהוטל דה טולוז בפריז ובשאטו דה רמבוליי, עד אשר הוזמנה לחתונה של בני משפחת המלוכה, שם הכירה את מארי אנטואנט, והחיבור בין השתיים היה כה מיידי ומהיר שהביא לשמועות ולרכילות על טבע היחסים ביניהן. מארי תרז הפכה לחביבת המלכה ולחברה הקרובה ביותר, היא עברה להתגורר בחצר המלכות ומונתה על ידי המלכה להיות בעלת תפקיד מרכזי בפמליית המלכה. מארי תרז הייתה ידועה בפרטיותה ובשמרנותה, אולם הדבר לא הפריע להולכי הרכיל שבחצר המלכות להאשים את השתיים ביחסים לסביים, כחלק ממסע ההכפשה שהתנהל כנגד מארי אנטואנט, לערעור הלגיטימיות של בית המלוכה.
במהלך המהפכה הצרפתית היא עברה להתגורר בבריטניה, אולם חזרה לפריז מתוך נאמנות למלכה, למרות שידעה שחייה יהיו בסכנה. בספטמבר 1792 היא נרצחה באכזריות, וראשה הובל לחלונה של מארי אנטואנט, שם צעק ההמון למלכה לצאת אל החלון ולנשק את השפתיים של חברתה המתה.
לואי אלכסנדר, רוזן טולוז

לואי אלכסנדר, רוזן טולוז (בצרפתית: Louis-Alexandre de Bourbon; ‏6 ביוני 1678 - 1 בדצמבר 1737), היה בנו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת וגרנד-אדמירל של צרפת.
ביוגרפיה

לואי אלכסנדר נולד ב-6 ביוני 1678 בארמון ורסאי, ללואי הארבעה עשר, מלך צרפת ולמאדאם דה מונטספן, בתם של גבריאל דה רוששור דה מורטמר ודיאן דה גרנסיין. לואי אלכסנדר ואחותו פרנסואז מארי דה בורבון חונכו על ידי פרנסואז ד'אובינייה, מרקיזת מנטנון, ומדי פעם הובא לארמון ורסאי לפגוש את הוריו. בשנת 1681 קיבל לואי אלכסנדר מעמד של בן לגיטימי, ובנוסף קיבל את התואר רוזן טולוז. בשנת 1683, בהיותו בן חמש, קיבל לואי אלכסנדר דרגת גרנד-אדמירל, בפברואר 1684 הוא הפך לקולונל של רגימנט רגלים שנקרא על שמו, ובשנת 1693 מונה למפקד רגימנט פרשים. בינואר 1689 הוא מונה למושל אקיטן, ובשנת 1695 מונה למושל בריטני. ב-3 בינואר 1696 הוא הועלה לדרגת מרשל צרפת, ושנה לאחר מכן הוא הפך למפקד הצבא הצרפתי. במהלך מלחמת הירושה הספרדית הוא קיבל את המשימה של הגנת סיציליה, ובנוסף הוא פיקד על הצי הצרפתי בקרב ולז-מלאגה בשנת 1704.
אף על פי שאביו נתן לגיטימציה לו ולשלושת אחיו שנותרו בחיים, ואף הכריז על שני בניו ממאדאם דה מונטספן כיורשיו כמלכי צרפת, מיד לאחר מותו של לואי הארבעה עשר הפך הפרלמנט של פריז את רצון המלך.
שלא כמו אחיו, לואי אוגוסט, דוכס מיין, שהודח ממועצת העוצרות, לואי אלכסנדר לא הודח טולוז מתפקיד פוליטי, ומיד לאחר מכן מונה לשר הצי, ולרשותו עמד צוות מנוסה בראשותו של ז'וזף פלרין. הוא נשאר בתפקיד זה עד שהחליפו ז'וזף פלוריאו ד'ארמנונוויל בשנת 1722, שממנו קנה את טירת רמבוילט בשנת 1706.
ב-2 בפברואר 1723 התחתן לואי אלכסנדר עם מארי ויקטואר דה נואיי, בתם של אן ז'ול דה נואיי ומארי פרנסואז דה בורנונוויל, ממנה נולד לו ילד אחד:
לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר (1725–1793), התחתן עם מריה תרזה פליצ'יטה ד'אסטה.
ב-1 בדצמבר 1737 מת לואי אלכסנדר בטירת רמבוילט, והוא אב קדמון של בית אורליאן המודרני.
יצחק לוי (לויצה)

ערך זה עוסק במפקד מחוז ירושלים בצה"ל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אין תמונה חופשית
יצחק לוי (לויצה) (1906 – 20 בינואר 1994) היה מפקד מחוז ירושלים בצה"ל, מנהל מרכז ההסברה ומייסד המפעל לתרגומי מדע, שלימים הפך להוצאת כתר.
ביוגרפיה

יצחק לוי נולד ברוסיה בשנת 1906. בשנת 1926, לאחר שריצה תקופת גלות בסיביר בשל פעילותו הציונית, עלה לארץ ישראל והתגייס להגנה. הוא ארגן את הגנת היישוב היהודי בצפת לאחר מאורעות תרפ"ט, ושימש בין היתר כמפקד גושי היישובים בסביבות ירושלים במאורעות תרצ"ו-תרצ"ט.
באוקטובר 1941 התגייס לצבא הבריטי ונלחם בשורותיו במדבר המערבי, במלטה ובאיטליה. בשנת 1946 שב ארצה והתמנה כראש שירות הידיעות (הש"י) של "ההגנה" בירושלים. במאי 1948 הועבר לתפקידי פיקוד שונים בעיר, בהם מפקד גדוד 67, ומפקד מרחב הצפון בעיר. בסוף מלחמת השחרור מונה למפקד מחוז ירושלים ומפקד חטיבה חדשה בירושלים (חטיבה 16) אשר פעלה במקביל לעציוני הוותיקה/חטיבה 6, בפיקוד משה דיין.
לאחר שחרורו מצה"ל שימש בתפקיד סגן המנהל הכללי במשרד ראש הממשלה, מנהל מרכז ההסברה וכן מייסד ומנהל כללי של המפעל לתרגומי מדע, לימים הוצאת "כתר".
ספריו

תשעה קבין : ירושלים בקרבות מלחמת העצמאות, הוצאת מערכות, 1986, עליו זכה בפרס יצחק שדה לספרות צבאית
הניצחון אחר לבוא, הוצאת ירון גולן, 1993 - ספר זכרונות משירותו הצבאי כחייל עברי בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ולאחריה.
כתב נטוי

כתב נטוי משנת 1527, כאשר באותה תקופה שימש רק עבור אותית קטנות ולא רישיות.
בטיפוגרפיה, כְּתָב נָטוּי (Italic) הוא גופן כתב מחובר המבוסס על צורה מסוגננת של כתב יד קליגרפי. בגלל ההשפעה מקליגרפיה, כתב נטוי בדרך כלל נוטה מעט ימינה. נטייה של כתב משמשת לרוב להדגשת נקודות מפתח בטקסט מודפס, לסימון מילים כשם של יצירה (כותר), או – בציטוט של שפה דבורה – לסמן את המילים שהדגישה הדוברת. מדריך אחד של כתיבה באנגלית תיאר את הכתב הנטוי כ"שווה ערך בהדפסה לקו תחתון בכתב יד".
השם "italic" בא מן העובדה כי הגופנים תוכננו לראשונה באיטליה, בהשראת קליגרפיה, על מנת להחליף מסמכים שנכתבו באופן מסורתי בסגנון כתב יד, שנקרא "Chancery hand". אלדו מנוציו ו-Ludovico Arrighi (שניהם בין המאות ה-15 וה-16) היו מעצבי הסגנון המרכזיים המעורבים בתהליך זה באותו זמן.
דוגמה לכתב מחובר של ניקולי, שהתפתח לכתב נטוי.
איגרת של קתרינה מסיינה, שנדפסה בוונציה ידי אלדו מנוציו ב-15 בספטמבר 1500, מציגה איור, שבו מופיעות המילים הראשונות שהודפסו אי פעם באותיות נטויות: iesus בתוך הלב ביד שמאל, ו- iesu dolce iesu amore בפנים הספר ביד ימין.
כתב נטוי של אלדו מנוציו במהדורה של 1501 של ורגיליוס .
היסטוריה

בכתב נטוי נעשה שימש לראשונה על ידי אלדו מנוציו ובית הדפוס שלו בוונציה בשנת 1500.
מנוציו התכוון שהכתב הנטוי שלו לא ישמש להדגשה, אלא לטקסט של מהדורות קטנות ופשוטות של ספרים פופולריים, (לעיתים קרובות שירה), שיחליפו את סגנון כתב היד של אותה התקופה. הבחירה בשימוש בסוג נטוי, במקום סגנון רומן (Roman type) בשימוש כללי בשימוש באותה עת, נעשתה ככל הנראה כדי להצביע על אי-רשמיות במהדורות, שנועדו לקריאת פנאי.
כתב נטוי של מנוציו נחתך על ידי פרנצ'סקו גריפו (אשר מאוחר יותר בעקבות המחלוקת עם מנוציו טען כי הגה את זה). הוא שכפל את כתב היד של התקופה הבאה מסגנונו של ניקולו דה ניקולי, אולי אפילו של מנוציו עצמו.
השימוש הראשון המלא היה במהדורת 1501 של ורגיליוס המוקדשת לאיטליה, אם כי זה כבר היה בשימוש קצר במהדורה משנת 1500 של קתרינה מסיינה .
האבולוציה של השימוש בכתב נטוי כדי להראות הדגשה התרחשה במאה ה-16, והיה לנורמה ברורה במאה ה-17. המגמה של הצגת סוגי ההתאמה בדגימות טיפוסים התפתחה גם בתקופה זו. כתב נטוי התפתח באופן משמעותי לאורך המאות הבאות, תוך מעקב אחר שינוי הטעמים בקליגרפיה ובעיצוב הסוג.
שימוש

בהדגשה (אנ'). זה נקרא הטעמה בדיבור.
כותרות של עבודות העומדות בפני עצמן, כגון ספרים (כולל אלה הנמצאים בסדרה גדולה יותר), אלבומים, ציורים, מחזות וכתבי עת. יצירות הכלולות בעבודות גדולות יותר, כגון סיפורים קצרים, שירים או כתבות בעיתונים, אינן נכתבות בכתב נטוי, אלא רק במירכאות. כאשר כתב נטוי אינה זמין, כגון, במכונת כתיבה או באתרי אינטרנט שאינם תומכים בעיצוב, לעיתים קרובות נעשה שימוש בקו תחתון או במירכאות.
שמות של ספינות.
מילים זרות, כולל שם מדעי לטיני בטקסונומיה של אורגניזם חיים.
בציון מילה כדוגמה למילה, ולא עבור התוכן הסמנטי שלה
שימוש בספרה או במספר המוזכרים כשלעצמם
הצגה או הגדרה של מונחים, במיוחד במונחים טכניים, או כאלה שמשתמשים בהם בדרך יוצאת דופן או אחרת
לפעמים ברומנים כדי להצביע על תהליך החשיבה של הדמות.
כתב נטוי משמש בתרגום המלך ג'יימס כדי להדגיש את המילים שאין להן מקבילה בטקסט המקורי, אבל הן נחוצות באנגלית.
סימנים באלגברה (קבועים ומשתנים) מודפסים באופן מקובל בכתב נטוי.
סמלים עבור גודל פיזיקלי וקבוע מתמטי
בביולוגיה, שמות גנים (למשל, lacZ ) כתובים בכתב נטוי
כתב נטוי בעברית

בלשון העברית לרוב לא נהוג להשתמש בכתב נטוי. גישה זו אומצה בוויקיפדיה העברית, שגורסת (בויקיפדיה:לשון), כי "כתב נטוי (italics) אינו חלק מהטיפוגרפיה העברית התקנית". עם זאת, האקדמיה ללשון העברית לא קבעה עמדה בסוגיה זו.