stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרטוגרפיה של ארץ ישראל
מיפוי עתיק של ארץ ישראל > מפות בימי הביניים

בתקופת ימי הביניים באירופה יוצרו מפות שחלקן נשתמרו עד לימינו. רובן המוחלט לא שימשו למטרות מעשיות אלא למטרות סמליות, ועל כן לא נשמר בהן דיוק גאוגרפי, ובחלקן אף הופיעו ציורים של חיות או אנשים מיתולוגיים. מטרתן המרכזית הייתה להמחיש את תפיסת העולם הדתית, או להציג מקומות וסיפורים מכתבי הקודש בהקשר גאוגרפי. ברבות ממפות העולם שצוירו באותה התקופה (מפות O-T) ירושלים הוצבה במרכז, וסביבה שלוש היבשות של ה"עולם הישן" : אסיה מלמעלה, אירופה מלמטה ושמאלה ואפריקה מלמטה וימינה. מפות אלו היו ערוכות לכיוון מזרח (כך שהמזרח היה החלק העליון של המפה), ולא כפי שנהוג כיום לכוון מפות לצפון. מפות אלו היו מבוססות בעיקרן על כתובים ודברי הגות ולא על מדידת השטח בפועל.
בשלהי ימי הביניים, במאה ה-13, עקב שיפור בתחבורה הימית, החלו להופיע מפות לניווט ימי. מכיוון שלמפות אלו היה שימוש מעשי, הן היו מדויקות יותר וחפות מאלמנטים תאולוגיים. במפות אלו הודגשו יישובי החופים, ועל כן הן כונו מפות פורטולאנו (מהמילה הלטינית לנמל, Portus). במפות הניווט בים התיכון ניתן למצוא את ערי החוף של ארץ ישראל. מפות אלו עזרו לשפר את טכניקות המיפוי ודרכי ההצגה של אלמנטים גאוגרפיים במפה, ובעקבות המפות הימיות החלו להופיע גם מפות מדויקות יותר של פנים הארץ.
מיפוי עתיק של ארץ ישראל > מפות מארינו סאנודו

המפות בכתביו של הגאוגרף והמדינאי הוונציאני מארינו סאנודו מתארות את ארץ ישראל של התקופה הצלבנית. סאנודו שהה במזרח וביקר בארץ ישראל ערב כיבוש עכו בידי הממלוכים בסוף המאה ה-13. לאחר נפילת המדינות הצלבניות התמסר סאנודו לתכנון מסע צלב נוסף לארץ ישראל. את התכנון הוא פרסם בחיבור "תנאי ארץ הקודש" (Condisiones Terra Sanctae) שהושלם בשנת 1310, וכתוספת, כהבהרה ויזואלית לכתוב, הוא הזמין את הכנתו של אוסף מפות ארץ ישראל מהקרטוגרף הגנואזי פייטרו וסקונטה (Pietro Vesconte). במפות אלו ניתן למצוא אלמנטים טופוגרפיים, כמו מקורות מים, נחלים ומעיינות, הרים, ערים, מבצרים ומצודות. שמות המקומות המופיעים במפות כתובים בעירוב של לטינית מתקופות שונות וצרפתית של התקופה הצלבנית. המקומות המופיעים במפה גם הם עירוב של מקומות עם חשיבות לתקופת המאות ה-12 וה-13 ומקומות שמוזכרים במסורות עתיקות יותר, שאומצו על ידי הצלבנים. במפה זו יש שימוש באלמנטים הלקוחים ממפות הניווט הימי. כמו כן, הארץ מחולקת בהם לרשת של משבצות שאורך כל אחת מצלעותיהן היא לאוקה אחת. רשת זו דומה במקצת לרשת הקוארדינטות המודרנית ועוזרת להתמצאות במפה. מפות אלו מתארות את ארץ ישראל מדן ועד באר שבע, ומהים התיכון ועד המדבר שבעבר הירדן המזרחי. המפות סובלות מאי-דיוקים רבים, אך נותנות מבט ריאלסטי על ארץ ישראל בתקופה הצלבנית. כמו כן, ירושלים כבר איננה מופיעה במרכז המפה.
מיפוי עתיק של ארץ ישראל > מפות מתקופת הרנסאנס

בתקופת הרנסאנס עם החזרה למקורות הידע העתיקים, שופרו משמעותית דרכי ייצור המפות והמדידות וכך גבר גם דיוק המפות. בתקופת הגילויים, חשיבותה של הגאוגרפיה עלה, וקרטוגרפים דגולים רבים כמו גרארדוס מרקטור (יוצר היטל מרקטור) פעלו בזמן זה. הקרטוגרפים הוסיפו לייצר מפות של ארץ ישראל, אך ברובן הן עדיין היו בעלות הקשר דתי ונסמכו על מקורות קדומים ועל תיאורים כתובים ולא על מדידות מדויקות. רוב המפות הללו עדיין היו מפות היסטוריות שתיארו את ארץ התנ"ך, ולא את ארץ ישראל בתקופתם. בתקופה זו גם יוצרו כמה מפות עבריות, דתיות גם כן, שהציגו בעיקר את חלוקת ארץ ישראל ל-12 השבטים ואת מסע בני ישראל במדבר.
המיפוי המודרני של ארץ ישראל

המדע ויכולות המדידה הוסיפו להשתפר והחלו להופיע מפות מדויקות יותר ויותר. מפות אלו נסמכו על מדידות מדויקות בשטח בלבד. למרות הקידמה, מיפוי מדויק בתקופה זו, היה תהליך ארוך שדרש משאבים כספיים רבים, ועל כן, ההתקדמות ובחירת אזורי המיפוי נטתה בעיקר לפי אינטרסים כלכליים ופוליטיים של מדינות וגופים פרטיים. לארץ ישראל הייתה חשיבות דתית רבה, אך חשיבות כלכלית ופוליטית פחותה ועל כן, היא זכתה למיפוי מדויק רק לקראת סוף המאה ה-19.
המיפוי המודרני של ארץ ישראל > מיפוי ז'אקוטן

תחילתו של מיפוי מודרני בארץ ישראל הייתה בשנת 1799 בעת מסעו של נפוליאון בארץ ישראל ומצרים. נפוליאון הקפיד לצרף למסעותיו מדענים וחוקרים משלל תחומים כמו אסטרונומיה, וארכאולוגיה, וכמו כן מיפוי וגיאודזיה. לראשות החוקרים הללו עמדו כלים מדעיים מתקדמים למאה ה-18 ותפקידם היה לחקור ולהפיץ את הידע, כחלק מרעיונות המהפכה הצרפתית. ביניהם היה פייר ז'אקוטן, קרטוגרף וקולנול בצבא נפוליאון, שפיקד על צוות מהנדסים, שמיפה את השטחים שבהם עבר הצבא בלוב, מצרים וארץ ישראל. תוצרי המיפוי נאספו באטלס ז'אקוטן שנדפס לראשונה בשנת 1804 בצרפת, אך הותר לפרסום רק ב-1818, עקב חשיבות הצבאית. מבין המפות, 6 מפות (43–47) כוללות שטחים של ארץ ישראל. מפות אלו כבר דומות למפות מודרניות, כוללות סימונים מוסכמים, אך עדיין אין בהן קווי גובה, אלא הצללות של אזורים גבוהים.
המפות צוירו בקנה מידה של 1:100,000. הן היו מדויקות בחלקן, במיוחד באזורים שבהם עבר הצבא (בעיקר אזור מישור החוף) ואזורים נוספים מופו מתיאורים של מקומיים ומפות קודמות, ועל כן סבלו מחוסר דיוק רב. באזור עכו השתמשו לראשונה במיפוי המבוסס על שיטת הטריאנגולציה, שבסיסה היה במזרח עכו. מפות אלו מראות את יישובי ארץ ישראל של המאה ה-18, בכיתוב ערבי וכיתוב צרפתי, והן נכס חשוב לחקירת הארץ בתקופה ההיא, עקב תיעוד ממופה מועט תחת השלטון העות'מאני בארץ ישראל. מסעו של נפוליאון הפנה את תשומת לבו של העולם המערבי והקהילה המדעית לארץ ישראל, ומשלחות חוקרים נוספות הגיעו בעקבותיה לחקור את הארץ.
המיפוי המודרני של ארץ ישראל > מפות הקרן לחקר ארץ ישראל (Palestine Exploration Fund)

בין החוקרים הבולטים שהגיעו לחקור את הארץ היה חוקר המקרא האמריקאי, אדוארד רובינסון, שבמסעותיו בארץ ישראל בשנים 1838 ו-1852 ניסה לאתר מקומות המוזכרים במקרא והחל את המחקר הגאוגרפי ההיסטורי המודרני בארץ. לכתביו התווספו גם מפות בקנה מידה של 1:400,000 שהכין היינריך קיפרט (Kiepert, Heinrich), מגדולי הקרטוגרפים של אותה התקופה. כמו כן, מפת ון דה ולדה יוצרה גם כן בזמן זה. בנוסף, הגאוגרף היהודי הרב יהוסף שווארץ שניסה להתחקות אחר מיקומם של אתרים בעלי חשיבות ליהדות, צירף מפות לכתביו.
הסקר הגאוגרפי הראשון המלא של ארץ ישראל שכלל מדידות מדויקות של הארץ היה סקר שנערך על ידי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל (P.E.F) בין השנים 1871–1878 הידוע כ"The Survey of Western Palestine". הקרן הזו הוקמה בשנת 1865 בבריטניה על מנת לחקור את הארץ מבחינה ארכאולוגית, היסטורית, טופוגרפית, גאולוגית, מטארולוגית ומבחינת החי והצומח. היא חרטה על דיגלה שפעולותיה יהיו מדעיות, ולא בעלות אופי תאולוגי או פוליטי. קרן זו ממשיכה להתקיים גם היום. מבין מפעליה היו חפירות ארכאולוגית רבות בארץ וגם מיפוי מדויק של ירושלים לצורך התקנת מערכות מים וביוב מודרניות.
המיפוי המלא של הארץ היה אחד מהפרויקטים הגדולים ביותר שבהם היא לקחה חלק. תוצרתו הייתה מפה טופוגרפית מפורטת המחולקת ל-26 גליונות, מנהר הליטני בצפון ועל נחל באר שבע בדרום ומהים התיכון ועד נהר הירדן במזרח. המפה הייתה בקנה מידה של מייל לאינץ' כלומר 1:63,360, כפי שהיה נהוג באימפריה הבריטית באותה התקופה. המדידות נעשו על ידי צוות של 3–6 מודדים מחיל ההנדסה המלכותי הבריטי ועוזרים מקומיים בראשות קלאוד קונרד בתחילה והרברט קיצ'ינר לאחריו. המיפוי כולו התבסס על רשת טריאנגולציה שקו הבסיס שלה היה ליד רמלה. הגבהים יוצגו באמצעות צבע: מירוק למקומות נמוכים עד לחום למקומות גבוהים.
המפה מציגה ערים ויישובים לפי גודלם. שמות המקומות מופיעים בכתיב ערבי ובתעתיק אנגלי. כחלק מהסקר, נעשה ניסיון להתחקות אחר ההיסטוריה של כל שמות המקומות המופיעים במפה ולהשוותם עם שמות עבריים, יוונים ורומיים קדומים. אחד מרעיונותיו החשובים של אדוארד רובינסון בחקר גאוגרפי-היסטורי היה החשיבות של שמות המקומות בפי המקומיים, והדמיון שלהם במצלול או במשמעות לשמות קדומים לזיהוי אתרים עתיקים. אחת ממטרותיו של הסקר הייתה לזהות מקומות מימי המקרא, הנצרות המוקדמת ומהתקופה הצלבנית. כרך שלם הוקדש רק לשמות מקומות, ולהסבר המשמעויות שלהם. העבודה שנעשתה בסקר הייתה מקיפה ביותר ומוזכרים בו בפירוט רב, כל מקום בעל חשיבות: ערים, יישובים, וקברים עתיקים. באתרי עתיקות מצורפים גם צילומים או ציורים מדויקים, שממחישים את הממצאים. גם אתרים בעלי חשיבות גאולוגית ומאובנים נבחנו לעומקם, מופו והוכנסו ל-13 הכרכים שמסכמים את ממצאי הסקר. למרות קשיים בדרך כמו מהומות של בדואים באזור באר שבע, מלריה שפשטה בקרב הסוקרים ומתקפה של מקומיים על הסוקרים ליד צפת, הסקר הושלם ב-1878 והציג את המפה המדויקת ביותר של ארץ ישראל במאה ה-19 והמפה הראשונה שכולה הייתה מבוססת על מדידות מדויקות בשטח.
במלחמת העולם הראשונה צוותי מודדים של הצבא הבריטי ושל הצבא הטורקי-גרמני בארץ ייצרו מפות טופוגרפיות של אזורי הקרבות בארץ. המפות של הצבא הבריטי התבססו על מיפוי ה-PEF עם עדכונים לזמנם, ויצאו בקנה מידה של 1:40,000. המפות הגרמניות התבססו, בנוסף למפות קודמות, גם על תצלומי אוויר - לראשונה בהיסטורית המיפוי של ארץ ישראל. המפות היו ברובן בקנה מידה של 1:50,000 וחלקן ב-1:25,000.
המיפוי המודרני של ארץ ישראל > מיפוי בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל

במלחמת העולם הראשונה ארץ ישראל נכבשה בידי הצבא הבריטי מידי האימפריה העות'מאנית ששלטה בה עד אז. כחלק מכינון המנדט הבריטי בארץ ישראל, הוקמה מחלקת המדידות של המנדט ב-1920. המשימה הראשונה שעמדה בפנייה היא סקירת השטח ועריכת מפות לשם הכנת הסדר מקרקעין, שיאפשר מכירת קרקעות ופיתוח כלכלי של הארץ. היה קיים מעט מאוד מיפוי קדסטרי עות'מאני שהציג את חלקות הקרקע והבעלות עליהן, ועל מחלקת המדידות היה להשלים במהירות מיפוי זה. התנועה הציונית הייתה בין הגופים שהאיצו בשלטונות המנדט להשלים את הסדר הקרקעות לשם רכישת אדמות לאחר הצהרת בלפור שניתנה ב-1917. בנוסף, עלה צורך במפות טופגרפיות שמציגות את התכסית והתבליט של הארץ, לצורכי לימוד ותכנון, קביעת גבולות לחלקות לפי תוואי השטח ומיפוי למטרות צבאיות.
לצורך המיפוי הכינה מחלקת המדידות את התשתית הגיאודטית, שכללה רשתות טריאנגולציה, מדידת נקודות גובה בשיטת האיזון המדויק (מדידת גובה באמצעות מאזנת), ובחירת ההיטל המתאים למפות הארץ (היטל קסיני - סולדנר). על בסיס תשתית זו נערכו הן המדידות הקדסטריות והן המדידות הטופוגרפיות.
המפות הראשונות שהוכנו על ידי מחלקת המדידות היו מפות קדסטריות, שמראות גושים וחלקות ואת הבעלות על הקרקע. קנה המידה המקובל למפות אלו היה 1:2,500. לאחר מכן, המנדט הוציא סדרת מפות טופוקדסטריות שהציגו את מאפייני השטח הפיזיים ואת גבולות החלקות. המפות כללו גבולות יישובים, דרכים, גבולות חלקות קרקע, כמו גם מאפיינים פיזיים כמו אגני ניקוז וזרימה. קנה המידה המקובל למפות אלו עד 1933 היה 1:20,000. בסדרה זו מופו אזור מישור החוף, עד הר הכרמל.
החל משנת 1933 שונה קנה המידה למפות ל־1:100,000 למטרות ייעול התהליך, כך שכל השטח מבקעת באר שבע ועד הגליל העליון יכלל ב-14 גליונות בגודל של 45X45 ק"מ (פרט לגליונות של ירושלים ויפו שהיו קצת גדולים יותר). סדרת המפות הללו הייתה תקפה בין השנים 1934–1938 וכונתה "הסדרה הישנה" (Old Series). היא יצאה ב-4 גרסאות שונות והודפסה בעותקים רבים, בעיקר לטובת הצבא הבריטי בימי המרד הערבי. על בסיס מפות אלו, הודפסו לעיתים עדכונים בהדפס חופה (הדפס של שכבת מידע חדשה על גיליון של מפה ישנה. שימש לתוספות כמו הוספת דרכים או קווי טלגרף כשאין צורך במיפוי מחודש).
ה"סדרה החדשה" שנערכה מ-1942–1948 לא יצאה לאור. אך הסדרה לשימוש הצבא הבריטי שנערכה באותן השנים וכללה 16 גליונות בגודל של 40X40 ק"מ, יצאה לאור ונשארה תקפה עד 1960. בימי המנדט הודפסו גם מפות ערים מפורטות בקנה מידה של 1:10,000 או 1:2500 וליישובים קטנים יותר וכפרים בגודל 1:4000.
לקראת סיום המנדט בארץ ישראל הארגונים היהודיים "ההגנה והאצ"ל, כמו גם ארגוניים ערביים ניסו לשים את ידם על אוספי המפות של מחלקת המדידות כהכנה למלחמת העצמאות הקרבה, וידועים מספר מבצעי גנבה של מפות ממחלקת המדידות.
ראו גם

מפות ארץ הקודש
קרטוגרפיה של ירושלים
מפת הקרן לחקר ארץ ישראל
המרכז למיפוי ישראל
לקריאה נוספת

יצחק שטנר, מפת ארץ ישראל ותולדותיה, מוסד ביאליק, ירושלים 1951. (הספר בקטלוג ULI)
דב גביש, קרקע ומפה, הוצאת יד בן-צבי, 1991.
רון אדלר ודב גביש, 50 שנות מיפוי ישראל, 1949–1999, הוצאת המרכז למיפוי ישראל, 1999.
אטלס ישראל החדש, הוצאת המרכז למיפוי ישראל והאוניברסיטה העברית בירושלים, 2008.
יהודה זיו, ‏המפה ה'ציונית' של צבא בריטניה (1918-1917), קתדרה 123, אפריל 2007, עמ' 93–124.
Catherine Delano Smith, Maps in Bibles, 1500-1600 : an illustrated catalogue, 1991 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  נפתלי קדמון, תולדות המפות של ארץ ישראל, באתר המורשת של המרכז למיפוי ישראל
↑  יהושע פראוור, ‏'מפות מארינו סאנודו' – התרומה של התקופה הצלבנית לקרטוגרפיה של ארץ-ישראל, קתדרה 57, ספטמבר 1990, עמ' 19–30
↑  דוד קלנר, התפתחות המפות הטופוגראפיות של ארץ ישראל, ידיעות החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, שנה ט', תש"ב, עמ' 33–38
↑  חיליק הורוביץ, גניבת מפות ע"י ארגונים יהודיים וערביים, באתר המורשת של המרכז למיפוי ישראל, ‏אפריל 2008
1 2  נפתלי קדמון, התפתחות הכרטוגרפיה והמחקר הכרטוגרפי בישראל, באתר המורשת של המרכז למיפוי ישראל
מפת מידבא - המפה העתיקה ביותר של ארץ ישראל (542–570 לספירה)
מפת מארינו סאנודו של ארץ הקודש (1321)
מפת בינטינג, מפת העולם בצורת תלתן שירושלים במרכזו (1581)
אזור חיפה במפת ז'אקוטן (1799)
אזור חיפה במפת הקרן לחקר ארץ ישראל (1880)
אזור באר שבע במפה מהסדרה הישנה של מפות המנדט הבריטי (1940)
רד בול לייפציג (כדורגל נשים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 שם מלא:  RasenBallsport Leipzig e.V.
 כינוי:  Die Roten Bullen (השוורים האדומים)
 תאריך ייסוד:  2016
 אצטדיון:  מרכז האימונים של לייפציג, לייפציג, גרמניה   (תכולה: 2,015)
 יו"ר:  אוליבר מינצלאף(אנ')
 מאמן:  סבן אוזון(גר')
 ליגה:  הבונדסליגה
 האתר הרשמי
קבוצת הנשים של רד בול לייפציג (בגרמנית: RB Leipzig) היא קבוצת כדורגל נשים גרמנית מהעיר לייפציג שבסקסוניה, המשחקת בבונדסליגה לנשים, ליגת הנשים הבכירה בגרמניה. הקבוצה הוקמה בשנת 2016, ומשחקת את משחקיה במרכז האימונים של רד בול לייפציג.
היסטוריה

קבוצת הכדורגל הנשים של רד בול לייפציג הוקמה רשמית בשנת 2016. בתחילה, תכנן המועדון לאחד כוחות עם המועדון לייפציגר 07, וליצור קבוצה שתשחק בליגה הרביעית בטיבה בכדורגל הנשים הגרמני. האיחוד היה אמור להימשך כשנה, שלאחריה רד בול לייפציג הייתה אמורה לצאת לדרך עצמאית, ובכך לסלול את דרכה במעלה הליגות. למועדון המאוחד ניתן אישור לשחק בעונת 2016/17 בליגת מדינת סקסוניה, בעקבות ויילד-קארד(אנ') שניתן על-ידי התאחדות הכדורגל של סקסוניה(אנ'). שבועות מספר לפני תחילת העונה האיחוד הסתיים, ורד בול הודיעה שהמועדון יוצא לדרך עצמאית.
הקבוצה הראשונה ליכדה 17 כדורגלניות מהמועדון פ.פ.ו. לייפציג, חמישה כישרונות מקבוצת הנערות של רד בול וכדורגלנית אחת מקבוצת המילואים של קארל צייס יינה(אנ'). המאמן הראשון של הקבוצה היה סבסטיאן פופ, מאמן עבר בקבוצות כדורגל-נשים גרמניות. ההתאחדות הסקסונית ציפתה מהמועדון להעפיל לבונדסליגה לנשים בתוך תקופה של 3-5 שנים, בעזרת המתקנים שהמדינה העמידה לרשות המועדון.
הקבוצה שיחקה את משחקה הרשמי הראשון ב-7 באוגוסט 2016 במסגרת גביע סקסוניה, בניצחון 7:0 על יוהנשטאדט 90.
הצטרפותה של רד בול לייפציג לליגת המדינה של סקסוניה, עוררה ביקורת ממספר מועדונים. הביקורת נפלה על אוזן קשבת, ולאחר דיונים נרחבים בין המועדונים להתאחדות, רד בול הציעה שתשחק את העונה כשבהרכב הפותח בכל משחק יהיו שבע שחקניות נוער. ההתאחדות החליטה שבנוסף לכך, שלושת משחקי הליגה שכבר שוחקו ישוחקו שוב, וכן הורתה שרד בול לא תשתתף בגביע סקסוניה. עם כל זאת, הקבוצה זכתה באליפות הליגה 4 משחקים לתום העונה.
לאחר שסיימו במקום השלישי והרביעי בשתי העונות הראשונות של הקבוצה ברגיונליגה(אנ'), לייפציג זכתה באליפות הרגיונליגה הצפונית והעפילה לבונדסליגה השנייה(אנ'), עקב סיומה המוקדם של העונה כתוצאה מהתפשטותה של מגפת הקורונה בגרמניה בעונת 2019/20.
בעונת 2022/23(אנ'), הבטיחה לייפציג את עלייתה לבונדסליגה, כשנותרו 6 משחקים לתום העונה. לייפציג המשיכה וזכתה באליפות הבונדסליגה השנייה, לאחר ניצחון 6:0 על קבוצת המילואים של איינטרכט פרנקפורט.
תארים והישגים > תארים לאומיים

הבונדסליגה השנייה: 2022/23
רגיונליגה: 2019/20
ליגת מדינת סקסוניה: 2016/17
תארים והישגים > תארים אזוריים

גביע סקסוניה(גר'): 2018/19, 2019/20
הערות שוליים

↑  רד בול מתכננת ליצור קבוצת נשים ונערות, באתר שבועון לייפציג
↑  מועדון הספורט לייפציגר מאשים את רד בול בהפרת הבטחתה, באתר mdr.de
↑  התפרעות באידיליה, באתר sz-online.de
↑  רד בול הודחה מהגביע הגרמני על ידי ההתאחדות, באתר mz-web.de
↑  בגלל שזה עסק של גברים, באתר עיתון לייפציג
↑  דו״ח המשחק, באתר הרשמי של לייפציג
↑  מכתב פתוח מהמועדונים להתאחדות, באתר ספורט באזר
↑  מועדונים מחרימים משחקים נגד ר.ב. לייפציג, באתר lvz.de
↑  מחאה בכדורגל הנשים הובילה לשחזור משחקים, באתר mz-web.de
↑  ר.ב. לייפציג חגגה אליפות, באתר ספורט באזר
↑  טבלת הליגה, באתר soccer24.com
↑  לייפציג חוגגת העפלה לבונדסליגה, באתר קיקר
↑  דו״ח המשחק, באתר לייפציג
רד בול רינג

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסלול מירוץ 
 על שם:  רד בול 
 מיקום:  Spielberg 
 מדינה:  אוסטריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1969
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 מידות
 אורך:  4,318 מ' 
 קואורדינטות:  47°13′11″N 14°45′53″E﻿ / ﻿47.219722222222°N 14.764722222222°E﻿ / 47.219722222222; 14.764722222222
 אתר רשמי
  (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהרד בול רינג(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.רד בול רינג(למפת שטיריה רגילה) גראץ לאובן קפנברג יודנבורג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגרד בול רינג(למפת שטיריה מוגדלת) גראץ לאובן קפנברג יודנבורג א. עילית א. תחתית ב. ה. סלובניה קרינתיה זלצבורגרד בול רינג
 
מפת המסלול
רד בול רינג הוא מסלול מרוצים הנמצא בעיירה שפילברג, שטיריה, אוסטריה. המסלול נחנך ב-1969 בשם אוסטרייכרינג. ב-1996 שינה המסלול את שמו ל-A1 ומאז שנת 2003 נמצא בבעלות חברת רד בול שנתנה למסלול את שמו הנוכחי. מאז שנת 2014 מארח המסלול את גרנד פרי אוסטריה כחלק מאליפות הפורמולה 1.
1969–1995: אוסטרייכרינג

המסלול נבנה ב-1969 כתחליף למסלול המרוצים שהתקיים בבסיס חיל האוויר הסמוך לעיירה זלטווג. המסלול שנבנה היה מהיר מאוד, בעל פניות חדות והבדלי גובה שהגיעו עד ל-65 מטרים. המסלול נחשב למסלול מסוכן מבחינה בטיחותית והיה בנוי עם מעט אמצעי הגנה. בשנת 1975 נהרג במסלול הנהג האמריקאי מארק דונהו לאחר תאונה שהתרחשה באחת הפניות החדות במסלול. בעקבות התאונה שונה מבנה המסלול מספר פעמים, והפנייה שהייתה המהירה ביותר במסלול הפכה להיות האיטית ביותר.
אזור הזינוק במסלול נחשב לצר במיוחד - רוחבו עמד על 9.1 מטרים בלבד, בהשוואה ל-18 עד 24 מטרים במסלולים אחרים. הצפיפות הגדולה על המסלול הובילה למספר רב של אירועים במהלך השנים. בגרנד פרי האוסטרי של עונת 1985 הופסק המרוץ לאחר סיבוב מחדש בעקבות תאונה שהתרחשה לאחר הזינוק בה התנגשו מישל אלבורטו, האלוף המכהן, הנהג האוסטרי גרהרד ברגר ונהג נוסף. שנתיים לאחר מכן הופסק הגרנד פרי פעמיים והוזנק מחדש לאחר שתי תאונות גדולות שהתרחשו במהלך הזינוקים השונים.
ביולי 1993 נהרג במסלול רוכב האופנוע הנס פטר-קלמפר לאחר שהתהפך באחת הפניות במהלך מרוץ בסבב אליפות הסופרבייק העולמית. באוקטובר שנה לאחר מכן נהרג באותה פנייה הנס ווסטינגר שהתחרה באליפות אוסטריה למכוניות טורינג. בעקבות מותו של ווסטינגר התקבלה החלטה לסגור את המסלול ולבנותו מחדש.
1995–2003: A1

במהלך השנים 1995 ו-1996 נבנה המסלול מחדש, תוך מתן דגש לנושא הבטיחות. המסלול החדש תוכנן על ידי הרמן טילקה. הוא קוצר מ-5.942 קילומטר ל-4.326 קילומטר. חלק ניכר מעלות בניית המסלול החדש מומנה על ידי חברת התקשורת האוסטרית A1 טלקום, דבר שהקנה למסלול את החדש את השם A1. בין השנים 1997 ל-2003 אירח המסלול שבעה מרוצי גרנד פרי במסגרת הפורמולה 1 ומרוצים בסבב אליפות הטורינג הגרמנית. תמיכתה של אוסטריה בחוקים המטילים הגבלות על צריכת טבק הובילה את מנהל הפורמולה 1, ברני אקלסטון, לבטל את הגרנד פרי האוסטרי ולהוציא אותו מסבב התחרויות בעונת 2004.
2011–הווה: רד בול רינג

בעקבות ביטול סבב הפורמולה 1 נמכר המסלול לדיטריך מאטשיץ, הבעלים של חברת רד בול, שתכנן להרחיב את המסלול לכיוון מערב ולבנות מחדש חלקים מהמסלול המקורי. תוכנית השיפוץ המקורית כללה גם הקמה של בית ספר לנהיגת מרוץ, מלון, מוזיאון רכב ומקום אחסון לאוסף המטוסים של מאטשיץ. היקף התוכנית עמד על 485 מיליון אירו. כחלק מתוכנית השיפוץ נהרסו מבני הטיפולים ויציעי הצופים והפכו את המסלול לבלתי שמיש. לאחר ההריסה הצליחו פעילים מקומיים לעצור את העבודות בטענות לפגיעה באיכות הסביבה ויצירת מפגעי רעש וזיהום. בעקבות זאת נעצרו העבודות למספר שנים. במהלך השנים נעשו מספר ניסיונות לשוב ולבנות את המסלול, ניסיונות בהם היו מעורבות חברות דוגמת פולקסווגן, KTM והממשלה המקומית, אך הניסיונות לא צלחו. בשנת 2008 חידשה רד בול את העבודות בתקציב של 70 מיליון אירו, מתוך כוונה לחדש את אליפות גרמניה בטורינג כבר בעונת 2009. נדרשו שנתיים נוספות עד שהושלמה העבודה על המסלול ובשנת 2011 חודשו המרוצים. ביולי 2013 חתמה רד בול על חוזה מחודש עם הנהלת הפורמולה 1 והגרנד פרי האוסטרי חזר לסבב החל מעונת 2014.
בשנת 2016 חתמה רד בול על חוזה על הנהלת ה-MotoGP על צירוף המסלול כחלק מסבב המרוצים של עונת 2016.
התפרצות מגפת הקורונה בעולם הובילה לדחיית פתיחת עונת 2020 ולשינוי בלוח המרוצים המתוכנן. במטרה לאפשר קיום מספר רב ככל האפשר של מרוצים הוחלט לקיים בחלק מהמסלולים שני מרוצים בהפרש של שבוע זה מזה. צמד מרוצי הפתיחה של העונה התקיים במסלול: גרנד פרי אוסטריה היה המרוץ הפותח של העונה וגרנד פרי שטיריה התקיים שבוע לאחר מכן.
הערות שוליים

1 2  Red Bull Ring, באתר racingcircuits.info
↑  DTM considering return to Austria, Autosport, 18 April 2008
↑  Austria back on DTM schedule in '11, Autosport.com, 29 September 2010
↑  Austrian Grand Prix set to return to F1 calendar in 2014, Autosport, 23 Jult 2013
↑  F1 confirms first 8 races of revised 2020 calendar, starting with Austria double header, Formula1.com, 9 June 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4603167-4  MusicBrainz: b3e298d1-e918-4d25-b3dd-dec981d22a8d  VIAF: 242294636   WorldCat (עם VIAF): 242294636
רוברט ראושנברג

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1925 פורט ארתור, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במאי 2008 (בגיל 82) Captiva, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בלאק מאונטיין קולג'  מכון האמנות של קנזס סיטי  אקדמיה ז'וליאן  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  אוניברסיטת טקסס באוסטין 
 תחום יצירה:  אסמבלאז', עיצוב תכשיטים 
 זרם באמנות:  נאו דאדא, אמנות מודרנית, פוסטמודרניזם, אמנות עכשווית 
 הושפע על ידי:  וילם דה קונינג, יוזף אלברס 
 יצירות ידועות:  Canyon 
 פרסים והוקרה:  פרימיום אימפריאל (1998)  היכל התהילה של אמני פלורידה  המדליה הלאומית לאומנויות  מדליית AIGA 
 
רוברט ראושנברג, Riding Bikes, ברלין, 1998.
רוברט מילטון ארנסט ראושנברג (באנגלית: Robert Milton Ernst Rauschenberg; ‏ 22 באוקטובר 1925 - 12 במאי 2008) היה אמן אמריקאי שהתבלט במעבר מאקספרסיוניזם מופשט לפופ ארט בשנות החמישים.
ראושנברג נודע בשל ה"שילובים" ("Combines") שביצע בשנות החמישים, שבהם השתמש בחומרים לא מסורתיים ובעצמים שונים כדי ליצור שילובים חדשניים. השילובים מורכבים מציור ופיסול, אך ראושנברג גם עסק בצילום, הדפס, יצירת נייר ומיצג. בשנת 1953 המם ראושנברג את עולם האומנות כשמחק ציור של וילם דה קונינג.
בשנת 1964 היה ראושנברג לאמן האמריקאי הראשון אשר זכה בפרס הגדול בביאנלה של ונציה (מרק טובי וג'יימס ויסלר זכו לפניו בפרס לציור). מאז הוא זכה לתמיכה נדירה של הממסד.
בסוף ימיו התגורר ראושנברג ויצר בניו יורק ובאי קפטיבה שבפלורידה.
ביוגרפיה

ראושנברג נולד בפורט ארתור שבטקסס. הוא למד במכון לאומנות של קנזס סיטי ובאקדמיה ז'וליאן בפריז (שם פגש את אשתו לעתיד, הציירת סוזן וייל), ואז נרשמו השניים בשנת 1948 לבלאק מאונטיין קולג' בצפון קרוליינה כדי ללמוד אצל ג'וזף אלברס, איש הבאוהאוס. ראושנברג העיד על אלברס שהמשמעת והשיטתיות של אלברס נתנו לו את ההשראה "לעשות בדיוק את ההפך" ממה שאלברס לימד אותו. בין 1949 עד 1952 למד ראושנברג בליגת הסטודנטים לאומנות של ניו יורק, שם פגש את נוקס מרטין וסיי טוומבלי. ראושנברג ווייל נישאו בקיץ 1950. בנם כריסטופר נולד ב-16 ביולי 1951. השניים נפרדו ביוני 1952.
המלחין ג'ון קייג', אשר המוזיקה שלו התאימה להפליא לאישיותו של ראושנברג, היה גם הוא בין המורים בבלק מאונטיין. ה"ציורים לבנים" אותם צייר ראושנברג בבלק מאונטיין בשנת 1951, אשר לא כללו שום דמות, נחשבים לריקים כל כך ומשקפים עד כדי שהם מגיבים לסביבה שבה הם מוצגים "עד כדי שאתה יכול כמעט לדעת כמה אנשים נמצאים בחדר" כפי שהעיר פעם ראושנברג. הציורים הלבנים נחשבים למקור השראה ליצירתו השקטה לגמרי של ג'ון קייג', ''33'4, שנה לאחר מכן.
בשנת 1952 החל ראושנברג בעבודה על סדרות הציורים "ציורים שחורים" ו"ציורים אדומים" שבהם שילב על הקנבס אזורים גדולים של צבע שנמרח בצורה אקספרסיוניסטית עם קולאז' וחפצים שמצא ועשה בהם שימוש אומנותי. ה"ציורים המשולבים" הללו כללו בסופו של דבר חפצים שונים ומשונים כמו עז מפוחלצת והשמיכה של האמן. ראושנברג ניתץ את הגבולות המסורתיים בין ציור ופיסול והיווה השראה לדור של אמנים אשר חיפשו תחליפים לאומנות המסורתית.
גישתו של ראושנברג כונתה לעיתים "נאו דאדא" - תווית אשר הושמה גם על יצירותיו של בן זוגו ג'ספר ג'ונס. ראושנברג צוטט לא אחת כאומר שהוא רוצה לעבוד "בפער שבין האומנות לחיים", מה שמרמז על הטלת ספק בהבחנה בין חפצי אומנות לחפצי יום-יום, אשר מזכירה את פסל ה"מזרקה" של חלוץ זרם הדאדא מרסל דושאן.
בשנת 1961 נקט ראושנברג צעד אשר יכול להתפרש כצעד בכיוון ההפוך כאשר תמך בתפקיד של "יוצר" ביצירת המשמעות לאומנות. ראושנברג הוזמן להשתתף בתערוכה בגלריית איריס קלרט שבה הוטל על אמנים ליצור דיוקן של הבעלים איריס קלרט, ולהציגו. ראושנברג בחר לשלוח מברק לגלריה בו הצהיר "זהו דיוקן של איריס קלרט אם אני אומר כך".
בשנת 1962 החלו להופיע ביצירותיו של ראושנברג לא רק עצמים שמצא, אלא גם תמונות שמצא, אשר הועברו אל הקנבס בטכניקה של הדפס משי. טכניקה זו, אשר שימשה בעבר רק ביישומים מסחריים, אפשרה לראושנברג להתייחס ליכולת השיעתוק של תמונות, וכתוצאה מכך, השטחת החוויה. עבודותיו אלו מקבילות לעבודות של אנדי וורהול, וראושנברג וג'ונס נמנים בשל כך על מבשרי הפופ ארט האמריקאי.
בשנת 1966 הקימו בילי קלובר וראושנברג את ניסויים באומנות וטכנולוגיה (Experiments in Art and Technology - E.A.T) ארגון ללא כוונת רווח שמטרתו לעודד שיתופי פעולה בין אומנים ומהנדסים.
נוסף על ציוריו ופסליו, תרם ראושנברג גם לפיתוח אומנות ההדפס והמיצג. הוא זכה בפרס גראמי על עיצוב האלבום של להקת טוקינג הדס Speaking in Tongues.
ב-9 במאי 2006 נמכרה יצירה של ראושנברג בשם "Cage" אשר הוקדשה לג'ון קייג' בבית המכירות כריסטי'ס בניו יורק תמורת סכום של $1,360,000 - שיא עבור יצירה של ראושנברג.
רודי רודריגס

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1967 (בת 57) Anaco, ונצואלה 
 מדינה:  ונצואלה 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מספר צאצאים:  0 
 
רודי רוסריו רודריגס דה לוסיה (בספרדית: Ruddy Rosario Rodríguez de Lucía; נולדה ב-20 במרץ 1967) היא שחקנית, דוגמנית ואשת עסקים ונצואלית.