stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק אבן גיאת
פיוטיו

רבי יצחק אבן גיאת היה החלוץ והמייסד של הפיוט הדתי הספרדי. מאות מפיוטיו נשתמרו. פיוטיו התקבלו בחיבה יתירה, ונכנסו למחזורים של קהילות ספרד והמזרח, ובמיוחד למחזור טריפולי 'שפתי רננות', כן ישנם פיוטים במנהג אשכנז המזרחי החתומים יצחק, וסביר שהם שלו. תלמידו רבי משה אבן עזרא כתב עליו: "הוא היה מעיין המליצה ומקור הצחות, מושל במכמני הלשון העברית ומולך על הלשון הסורסית. הוא כתב מאמרי מליצה וחיבר שירים בהירים. בחיבה רבה הילל את חכמי זמנו וקונן את מנהיגי בני דורו. יש לו הרבה חיבורים בהלכה ובלשון, ולא שקט עד שבירר וליבן כמעט כל דבר. הוא הרבה לחבר יותר מאלה שקדמוהו דברי מוסר ותפילות, שירי תהילה וקינות; אבל לא כתב הרבה שירים שקולים משום שידיעותיו בחכמת בני ערב היו מעטות. הוא השתמש במילים נעימות שכוונתן פשוטה".
להבדיל מהפייטנים שבאו אחריו, שראו בשירה אמנות עליונה, מטרה בפני עצמה; עבורו השירה הייתה רק אמצעי, דרך להתעלות ולהתפלל, ולא מטרה בפני עצמה. ולעומת ההקפדה האמנותית בפיוטים של משוררי ספרד בדורות הבאים; ברבים מפיוטיו של ריא"ץ גיאת אין משקל. הוא דולה פסוקים מן המקרא, וסביב כל פסוק אורג את הגות רוחו והגיוני לבו; יוצא מן הפסוק וחוזר אל הפסוק, תוך ניגון המאחד את כל שורותיו לרעיון אחד ולתמונה אחידה, להשתפכות נפש של ישראל לא-להיו. להבדיל מהפייטנים הקדמונים שנהגו לדרוש כל פסוק, ריא"ץ גיאת לא הכניס לא מדרשים ולא אגדות לשיריו; אלא המשיך את הפסוק וצירף לתוכו מושגים והכרות ויסודות רוחניים הקרובים ללבם של בני דורו (כגון ספר יצירה, פילוסופיה ואסטרונומיה, ידיעות הטבע, תורת הנפש והרפואה), והכל לבקש רחמים ולספר גדלות א-לוה. פיוטיו מצטיינים בשפה צחה ובנעימות הסגנון וחדורים פשטות תנכי"ת.
תלמידיו

העמיד תלמידים רבים, ביניהם:
ר' משה אבן עזרא
ר' יוסף אבן סהל
ר' יוסף אבן צדיק
ראו גם

תור הזהב של יהדות ספרד
משה אבן עזרא
לקריאה נוספת > כתביו

רבי יצחק אבן גיאת, ספר שערי שמחה, חלק ראשון, פירטה תרכ"א.
רבי צחק אבן גיאת, ספר שערי שמחה, חלק שני, פירטה תרכ"ב.
יונה דוד, שירי ר' יצחק אבן גיאת, הוצאת 'עכשיו', ירושלים תשמ"ח, באתר אוצר החכמה.
שמעון ברנשטיין, פיוטים חדשים לר' יצחק אבן גיאת, ניו יורק: האחים שולזינגר, תשי"ב.
לקריאה נוספת > מחקרים

ישראל מ' תא-שמע, ר' יצחק אבן גיאת, פרק מתוך ספרו "הספרות הפרשנית לתלמוד", חלק א, ע' 162 ואילך, ירושלים: מאגנס, האוניברסיטה העברית תש"ס.
שרה כ"ץ, ר' יצחק אבן גיאת: מונוגרפיה, ירושלים: ראובן מס, תשנ"ה.
מנחם חיים שמלצר, יצירתו הפיוטית של רבי יצחק אבן גיאת, ניו יורק: בית המדרש לרבנים באמריקה תשכ"ה.
צבי מלאכי, סדר עבודת יום הכפורים לר' יצחק אבן גיאת הספרדי, מבוא ועיון ספרותי ופירוש קדמון, מכון הברמן למחקרי ספרות: לוד תשנ"ז.
שרגא אברמסון, "לפירוש רב יצחק אבן גיאת לקהלת", קריית ספר נ"ב (ה'תשל"ז), עמ' 156–172.
שלמה פינס, "לחקר פירושו של אבו אל-ברכאת אלבגדאדי על ספר קהלת: ארבעה טכסטים", תרביץ ל"ג [ב] (טבת ה'תשכ"ד), עמ' 212–213. [על פירושו לקהלת]
דן גרינברגר, "ספר הנר ("כתאב אלסראג'"): פירושו של ר' יצחק אבן גיאת למסכתות פסחים ובבא מציעא", גנזי קדם יא (תשע"ה), עמ' 9–57.
דן גרינברגר, ‏ספר הנר: פירושו של ר' יצחק אבן גיאת למסכתות פסחים ובבא מציעא, גנזי קדם, 2015/01/01, באתר Academia.edu
חגית מיטלמן, פירוש לספר קהלת בערבית-יהודית: המיוחס לר' יצחק אבן ג'יאת - היבטים פילוסופיים ופרשניים, ירושלים תשנ"ט.
אריאל זינדר, "'בְּעָמְדָם בַּחֲצוֹת הַלֵּיל פַּעַם וּשְׁתַּיִם': סליחות על פי סדר האשמורות מאת יצחק אבן גיאת", מהדורה מדעית מבוארת, דברי מבוא ועיון ספרותי, עבודת דוקטורט, האוניברסיטה העברית, תשע"ד.
שר צבא (תנ"ך)

בתנ"ך, שר צבא הוא תוארו של אדם הנושא בדרגה הצבאית הגבוהה ביותר, וממונה על כל אנשי הצבא. התואר מופיע בתנ"ך פעמים רבות, והוא זהה לכינוי קצין המופיע בו אף הוא. כינוי זה קיים גם בשפות שמיות נוספות, כמו הכינוי "אבּוּ אומָנִי" באכדית.
תפקידו ודרגתו

דרגת שר הצבא הייתה הגבוהה ביותר בהיררכיית הצבא (מקביל לרמטכ"ל בצה"ל), ותפקידו היה להוביל את הצבא במהלך הקרב. אמנם יש שכתבו כי כל אחראי על כוח צבאי משמעותי יכונה בתואר שר צבא, גם אם אינו שר הצבא הכללי.
בתנ"ך מוזכרת גם יחידה מובחרת שכונתה בשם "כרתי ופלתי", שעליה היה ממונה שר נפרד, שככל הנראה לא היה כפוף לשר הצבא.
בתנ"ך מוזכר גם תפקיד משנה לשר הצבא, והוא שר הַחַיִל.
לשר הצבא קיימת גם מקבילה בעולם המלאכים המשמשים לפני כיסא הכבוד: "שר צבא ה'". במדרש חז"ל ובראשונים מזוהה מלאך זה כמלאך מיכאל.
שרי צבא בתנ"ך

שרי הצבא תפסו מקום בולט בתנ"ך, בסמוך למלך, ולפעמים אף היוו סמכות מקבילה אליו, ואף מתחרה.
בין שרי הצבא הנודעים בתנ"ך נמנים:
פיכול – שר צבאו של אבימלך מלך גרר
סיסרא – שר צבאו של יבין מלך חצור
אבנר בן נר – שר צבאו (ובן דודו) של שאול, ושר הצבא הראשון בתולדות ישראל.
יואב בן צרויה – שר צבאו של דוד. בחז"ל הוא מופיע כסמל לשר צבא בעל תפקיד בולט ומשמעותי.
עמשא בן יתר – שר צבאו של אבשלום, ובהמשך שר צבאו של דוד
בניהו בן יהוידע - שר צבאו של שלמה.
נעמן – שר צבא ארם בתקופת בית אחאב.
נבוזראדן – שר צבאו של נבוכדנצר השני
ראו גם

מצביא
גנרל
תרתן
הערות שוליים

↑  שמואל הכהן ויהודה קיל, דעת מקרא, על דניאל, פרק י"א, פסוק י"ח, ירושלים תשנ"ד, עמ' רע"ה, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  יהודה קיל, דעת מקרא, על מלכים ב', פרק ה', פסוק י"ג, הע' 99, ירושלים תשמ"א, עמ' שצ"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ראו גם תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ג', עמוד ב'-דף ד', עמוד א', ובפירוש רש"י לתלמוד, שם, ד"ה שר צבא.
↑  רד"ק (מלכים א' ב, ה בפירוש השני).
↑  יהודה קיל, דעת מקרא, על שמואל ב', פרק ח', פסוק ח', הע' 45, ירושלים תשמ"ט, עמ' תק"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  ראו ספר מלכים ב', פרק ט'.
↑  ספר יהושע, פרק ה', פסוק י"ד. וראו להלן, וראו גם פירוש רש"י למקרא שם.
↑  מדרש אגדה, שמות, פרק כ"ג, אות כ', עמ' קס"ב; רבי טוביה בן אליעזר, מדרש לקח טוב, שמות, שם; רש"י, פירוש רש"י למקרא, יהושע, פרק ה', פסוק י"ד; ראו עוד: רבי מנחם מנדל כשר, תורה שלמה, שמות, פרק כ"ג, אות רצ"ז, ובהערות.
↑  ראו גם מדרש רבה, על קהלת, פרק ט', פסוק י"ד: "מלך גדול".
↑  ספר שמואל א', פרק י"ד, פסוק נ'.
↑  ראו משנה, מסכת מכות, פרק ב', משנה ז'.
התזמורת הקאמרית של לונדון

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1921
 מייסד:  אנתוני ברנרד
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  לונדון, הממלכה המאוחדת
 אולם קונצרטים:  קאדוגן הול
 מנצח:  כריסטופר וורן-גרין
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס
 https://www.lco.co.uk/
 
התזמורת הקאמרית של לונדון (באנגלית: London Chamber Orchestra) היא תזמורת קאמרית בריטית שמושבה בלונדון. התזמורת מופיעה באולמות קונצרטים שונים ברחבי לונדון ויצאה בעבר לסיבובי הופעות באסיה, אירופה וארצות הברית.
היסטוריה

התזמורת הקאמרית של לונדון היא התזמורת הקאמרית הוותיקה ביותר בבריטניה, התזמורת הוקמה על ידי המנצח, נגן העוגב, הפסנתרן והמלחין הבריטי אנתוני ברנרד בדצמבר 1921. הוא ניצח על הקונצרט הראשון של התזמורת, ב-11 במאי 1921, אם כי ההיסטוריה המפורטת של התזמורת מראה שהנגנים עצמם ניגנו יחד כבר ב-1920, אך לא תחת השם LCO.
אנתוני ברנרד המשיך לנהל את התזמורת במהלך מלחמת העולם השנייה, ובמהלכה סבל מהפסד קשה כאשר ביתו הופגז וכמעט כל כתבי היד ותווי המוזיקה שלו נשרפו. הוא נפטר ב-6 באפריל 1963 בגיל 72. לאחר מותו, עברה הזכויות על התזמורת לאשתו, מרי ברנרד. בשנת 1985, הסכימה מרי ברנרד למינויו של כריסטופר וורן-גרין בתור המנצח הראשי של התזמורת.
המלכה קמילה הפכה לפטרונית של התזמורת הקאמרית של לונדון ב-2010, כאשר הייתה הדוכסית מקורנוול. התזמורת הקאמרית של לונדון הופיעה בחתונתם של הנסיך וויליאם וקטלין מידלטון במנזר וסטמינסטר ב-29 באפריל 2011. התכנית המוזיקלית המיוחדת בוצעה תחת ניצוחו של כריסטופר וורן-גרין. המוזיקה שהושמעה בחתונה המלכותית הוקלטה ויצאה בהוצאה דיגיטלית על ידי חברת דקה רקורדס ב-5 במאי 2011.
ביולי 2024, דווח בעיתון האובזרבר כי התזמורת הקאמרית של לונדון לא שילמה לנגניה במשך חמישה חודשים. התזמורת ייחסה זאת להקפאת חשבונם בשל בעיה בבנק ברקליס, אשר "השפיעה באופן חמור על פיננסי ארגונים צדקה, קבוצות תרבותיות ודתיות".
התזמורת הקאמרית של לונדון הציגה יותר מ-100 בכורות בבריטניה, כולל יצירות של מלקולם ארנולד, מנואל דה פאיה, גבריאל פורה, לאוש יאנאצ'ק, מוריס ראוול, ראלף וון ויליאמס ואיגור סטרווינסקי. ב-2006, התזמורת הציגה את בכורת יצירתו של סר פיטר מקסוול דייוויס "חוק הזהב", שנכתבה לציון יום הולדתה ה-80 של המלכה אליזבת.
התזמורת גם מפעילה תוכנית חינוכית והסברה בשם "צומת מוזיקלי".
המנצח הראשי של התזמורת, כריסטופר וורן-גרין, מכהן כמנהלה המוזיקלי ומנצחה הראשי מאז 1988. נשיא התזמורת הוא ולדימיר אשכנזי ורוזמרי וורן-גרין היא המנהלת האמנותית של תחום החינוך וההסברה.
תעשיית תעופה ברוסיה

הסלון האווירי במוסקבה הוא אירוע ראווה לתעשיית המטוסים הרוסית.
תעשיית תעופה הוא ענף תעשייתי חשוב בכלכלת רוסיה, המעסיק כ-355,300 עובדים. פירוק ברית המועצות הביא למשבר עמוק בענף, במיוחד עבור מגזר המטוסים האזרחיים. המצב החל להשתפר באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 עקב גידול בתובלה אווירית והגברת הביקוש. תוכנית איחוד שהושקה ברוסיה בשנת 2005 הובילה את ממשלת רוסיה להקים את חברת ההחזקות של "תאגיד המטוסים המאוחד", הכוללת את מרבית חברות המפתח בתעשייה.
ענף המטוסים הרוסי מציע תיק עבודות של מטוסים צבאיים תחרותיים בינלאומיים כמו מיג-29 וסוחוי Su-27, בעוד פרויקטים חדשים כמו סוחוי סופרג'ט 100 ו-MC-21 מקווים להחיות את הונו של פלח המטוסים האזרחיים. בשנת 2009 חברות השייכות לתאגיד המטוסים המאוחד מסרו ללקוחותיה 95 מטוסים חדשים, בהם 15 דגמים אזרחיים. בנוסף, התעשייה ייצרה מעל 141 מסוקים.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

ברוסיה הקיסרית היו עשרים וארבעה יצרני מטוסים עם פרוץ המלחמה, אך לא היו להם החומרים או היכולת להחליף מטוס שאבד. בפרט הם היו תלויים במנועים זרים. היא ייצרה 1,893 מטוסים וייבאה 883 בשנים 1914 עד 1916, אך היא ייצרה רק 920 מנועים בתקופה זו תוך ייבוא 2,326 כלי טיס. הייצור ירד בחדות לאחר מהפכת פברואר והופסק למעשה כאשר רוסיה עזבה את המלחמה בשנת 1918. ללא עוררין המטוס המפורסם ביותר שנוצר בתקופה זו היה הסיקורסקי איליה מורומץ, המפציץ הראשון בעל ארבעת המנועים שצייד יחידת הפצצה אסטרטגית ייעודית. מפציץ כבד זה היה ללא תחרות בשלבים הראשונים של המלחמה, מכיוון שלמעצמות המרכז לא היו מטוסים דומים עד לשלב מאוחר יותר. במהלך מלחמת העולם הראשונה, רוסיה איבדה רק מטוס אחד של סיקורסקי איליה מורומץ בפעולת אויב בלמעלה מ-400 גיחות אוויריות.
היסטוריה > העידן הסובייטי

במערכת הכלכלית המתוכננת הסובייטית, תחרות בשוק החופשי בין חברות נתפסה כבזבזנית, במקום זאת המערכת הסובייטית הייתה מערכת רב שכבתית שהמרכיבים העיקריים שבהם היו לשכות עיצוב, המכונות OKB ומתחמי ייצור.
לאנשי ה-OKB לא היו האמצעים לייצור מטוסים באופן המוני וגם לא היו מיועדים לכך, וגם לא היו מתחמי הייצור שמסוגלים לתכנן מטוסים מיוזמתם, במקום זאת הם יצרו לפי הזמנות הממשלה.
דרישות תפעוליות למטוסים המוצעים נוצרו על ידי חיל האוויר הסובייטי שיצרני ה-OKB יועדו ליצור ולתכנן שכלי טיס באמצעות מכוני המחקר הממלכתיים, שסיפקו להם מחקר על אווירודינמיקה ומערכות זמינות וכן בחנו את עיצוביהם במנהרות הרוח; מכיוון שהם תוכננו לדרישות דומות כאשר עיצובים מתחרים היו לעיתים קרובות מאוד דומים במראה. עיצובים מתחרים אלה הושוו ונבחר זוכה. באופן אידיאלי ייבחר עיצוב מנצח יחיד שיוקצה אז לייצור. הייצור הסדרתי יוקצה למפעל או מפעלים, לרוב מפעל ממשלתי בברית המועצות, עם זאת, כמה קווי מוצרים הוזמנו מבעלות ברית בתוך ברית ורשה.
בעתות שלום לרוב מפעלים לייצור מטוס זה או אחר נבחרו תוך תמרון פוליטי בין מנהלי לשכות העיצוב, מנהלי המפעלים הממשלתיים וחברי הוועדות הממשלתיות השונות. לכן לרוב למכוני העיצוב היו מספר מפעלים איתם היה להם יחסים קיימים ולרוב הם ייצרו את מטוסיהם. אם כי היו מצבים בהם גם מפעלים איתם מכון העיצוב היה ביחסי עבודה היו מסרבים אם תוכנית ייצור המטוסים הייתה לא כדאית להם מבחינת המשאבים המוקצים לטובת הייצור על ידי הממשלה הקומוניסטית, או אם היה להם סדר עדיפות אחר. בעתות מלחמה הממשלה הייתה מחליטה על כל שלב בתוכנית הייצור והחופש לתמרון פוליטי בשרשרת הזאת היה מאוד מוגבל.
בין השאר משיקולים פוליטיים, הפצת הייצור הייתה מפוזרת באופן נרחב, מה שיוצר שרשראות אספקה בהן תפקיד תכנון המדינה היה עליון. כאשר ייצוא כלי טיס מצד שלישי היה קיים במדינות המובילות חברות ייצוא, לא לשכות עיצוב ולא חברות הייצור היו אחראיות ישירות לשיווק מוצריהן מעבר לים ואף לא נהנו ישירות ממכירת מוצריהן, במקום זאת הקציבו יחידות עיצוב וייצור אלה משאבים שנועדו לעמוד ביעדי ייצור שנקבעים באופן מרכזי. ההכנסות משיווק מוצריהם הגיעו ישירות לתקציב המדינה.
עם התמוטטות ברית המועצות, ברית ורשה וקומקון התפרקו וחברות יצוא, חברות OKB, מפעלי הרכבה ויצרני רכיבים (שחלקם כיום במדינות עצמאיות ולעיתים עוינות). רוסיה מצאה כי חלקים שלמים של דרישות התעופה שלה היו מונחות כעת במדינות זרות אלה, למשל ייצור מטוסי אימון מטוסים שהוזמנו במקור מצ'כוסלובקיה, בעוד שבפולין היו מסוקים קלים ומטוסי חקלאיים, רומניה ייצרה גם מסוקים קלים ומרבית יכולות התכנון הטקטי כמו אנטונוב היו כעת באוקראינה, ופס הייצור העיקרי למטוסי סוחוי Su-25 היה בגיאורגיה.
היסטוריה > התאמות לעידן הפוסט-סובייטי

תעופה וחלל הייתה תעשייה מפותחת בברית המועצות. בסוף שנות ה-80, ברית המועצות היוותה 25% מתעשיית המטוסים האזרחים ברחבי העולם ו-40% מייצור המטוסים הצבאיים ברחבי העולם. השלכות פירוק ברית המועצות בשנת 1991 היו קטסטרופליות. כל ענף הייצור חוסל כמעט בשל ייבוא, ואילו תעשיות התעופה והחלל בקושי הצליחו לשרוד תחת מסי המכס הגבוהים. בצד החיובי, תעשיית המטוסים הצבאיים הצליחה ליהנות משיפור אפשרויות הייצוא והרוויח ממלאי גדול של רכיבים וחלקים שנוצרו בתקופת ברית המועצות. ענף המטוסים האזרחיים היה הרבה יותר גרוע: בעוד שבשנת 1990 ייצרה המדינה 715 מטוסים אזרחיים, בשנת 1998 המספר ירד ל-54 ובשנת 2000 נוצרו רק 4 מטוסים אזרחיים.
מאחר שמבנה התעשייה התפצל בצורה עמוקה, הקונצנזוס היה שצריך לגבש איחוד. לצורך כך הקים הנשיא בוריס ילצין את VPK-MAPO (מתחם תעשייתי צבאי - איגוד ייצור המטוסים במוסקבה), שכלל כמה חברות מפתח כמו מיקויאן. מאוחר יותר הפכה MAPO לחברת המטוסים הרוסית 'MiG'. אולם שלב זה של איחוד לא היה מוצלח במיוחד, ומאוחר יותר התמזגה MAPO עם סוחוי.
סך התפוקה של ענף התעופה והחלל בשנת 2000 היה 2.7 מיליארד דולר, עם רווח נקי של 600 מיליון דולר. יצוא המטוסים הצבאיים בשנת 2000 הסתכם ב-1.3 מיליארד דולר.
היסטוריה > 2000–2005: התחלה של התאוששות

בסוף המאה ה-20, תעשיית המטוסים האזרחיים נקלעה למשבר פיננסי אדיר. רק כמה מטוסים נבנו והתחזוקה לאחר המכירה הייתה זעומה. מטוסים רבים, חדשים וותיקים כאחד, לא הצליחו לקבל אישורי בטיחות וסביבה בינלאומיים. שתי חברות מפתח, Aviastar-SP ואיגוד ייצור המטוסים של וורונז', כמעט פשטו רגל. הרווחים של ענף המטוסים האזרחיים הסתכמו בשנת 2001 ב-300 מיליון דולר בלבד. עם זאת, באוגוסט 2000 החל המצב להשתפר משמעותית. בשנת 2001 הענף החל סוף סוף לקבל הזמנות חדשות מחברות ליסינג. התובלה האווירית גדלה בכ-8% בשנה, ובשנת 2004 עלה הביקוש המקומי לכלי טיס חדשים. חברות מפתח הצליחו לשלם את חובותיהן או לגרום להם לארגון מחדש, ורמות הייצור עלו שוב.
תעשיית המטוסים הצבאיים שרדה את 15 שנות המשבר כמעט אך ורק באמצעות יצוא. רק בשנת 2005 החל הענף לקבל מימון משמעותי מתקציב המדינה.
היסטוריה > 2005–2010: תוכנית איחוד התעשייה

בשנת 2005 הממשלה תחת הנשיא ולדימיר פוטין יזמה תוכנית התבססות בתעשייה כדי להביא את החברות העיקריות המייצרות מטוסים תחת ארגון אחד: תאגיד המטוסים המאוחד (UAC). המטרה הייתה לייעל את קווי הייצור ולמזער הפסדים. התוכנית חולקה בשלושה חלקים: ארגון מחדש וניהול משברים (2007–2010), פיתוח פרויקטים קיימים (2010–2015) והתקדמות נוספת במבנה החדש שנוצר (2015–2025).
תאגיד המטוסים המאוחד, אחת החברות הלאומיות שנועדו לקידום האינטרסים של המדינה ואשר משווים אותו ל-EADS באירופה, נהנה מתמיכה כספית רבה מצד ממשלת רוסיה, ששפכה כסף לחברות שרכשה כדי לשפר את מצבן הכלכלי. התקציב הראשון של התאגיד בשנת 2007 היה כ-2 מיליארד רובל, ובשנה שאחריה הוא גדל ל-24 מיליארד רובל (כ-770 מיליון דולר).
משלוחי המטוסים האזרחיים גדלו ל-6 בשנת 2005 ובשנת 2009 מסר הענף 15 מטוסים אזרחיים, בשווי של 12.5 מיליארד רובל, לרוב ללקוחות מקומיים.
למרות המשבר הפיננסי העולמי, ענף ייצור המטוסים ברוסיה בכללותה הצליח להגדיל את הייצור והמכירות ב-19.5% בשנת 2009.
היסטוריה > פרויקטים חדשים > מפציץ מהדור החמישי

בשנת 1998 ביקש חיל האוויר הרוסי מהתעשייה לפתח מטוס חזית רב-תכליתי. בשנת 2001 שודרגו הדרישות למערכת מטוסים שכזו, שהפכה לימים למפציץ הדור החמישי סוחוי Su-57, שנחשב כתגובת רוסיה לתוכנית מפציץ תקיפה משותף האמריקנית. ה-Su-57 ביצע את טיסת הבכורה בשנת 2010, ושבר את המונופול המלא של אמריקה על פיתוח וייצור מטוסי דור חמישי. בדו"ח ההגנה במוסקבה בצעד הזה תואר כהפיכה משמעותית בתעשיית התעופה הרוסית ונטען כי:
"אמנם לא משתווה מבחינה צבאית לאמריקה, אך רוסיה היא עדיין שנייה מבחינת טכנולוגיית ההגנה, והיא מתעלה על אירופה המערבית וגם על סין ומכה חזק הרבה מעבר למשקל הכלכלי שלה."
ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין הודיע שהממשלה תגדיל את המימון של הענף בתעשייה הביטחונית הרוסית.
היסטוריה > פרויקטים חדשים > סוחוי סופרג'ט 100

המטוס האזורי סוחוי סופרג'ט 100 הוא המטוס האזרחי הרוסי הגדול הראשון שפיתוחו החל לאחר 1991. המטוס, שטס לראשונה בשנת 2008, תואר כתוכנית המטוסים האזרחיים החשובה והמצליחה ביותר בתעשיית התעופה הרוסית. כל גרסאות המטוס עוצבו על ידי חברת הבת של תאגיד המטוסים המאוחד, סוחוי בשיתוף פעולה עם שותפים זרים, ומורכבות על ידי התאחדות ייצור המטוסים של קומסומולסק על אמור (KnAAPO) במזרח הרחוק הרוסי, ואילו איגוד ייצור המטוסים של נובוסיבירסק (NAPO) מתמקד ברכיב הפקה. שתי החברות השקיעו רבות בשדרוג המתקנים שלהן וייצרו 70 כלי טיס עד שנת 2012.
היסטוריה > פרויקטים חדשים > אירקוט MC-21

פיתוח מטוס הנוסעים Irkut MC-21 החל בראשית שנות האלפיים. המטוס, שיש לו קיבולת נוסעים בין 150–200 וטווח של 5,000 ק"מ, מתוכנן על ידי חברת אירקוט בשיתוף עם שותפים זרים. הוא ממוקד לפלח הפופולרי ביותר בתעשיית התעופה המקומית, ונועד להחליף מטוסים ישנים יותר כמו טופולב Tu-154. התוכנית נמצאת בשלב הייצור. ההסמכה והמסירה של המטוס תוכננו בתחילה עד 2016, אך המסירה עוכבה לשנת 2017. היזמים שואפים למכור 1,200–1,500 מטוסים בסך הכל, המהווים נתח של 12–15% מהשוק הבינלאומי.
היסטוריה > פרויקטים חדשים > פרויקטים אחרים

מטוסים חדשים אחרים שפותחו בתקופה האחרונה כוללים את מטוס האימון המתקדם יאק - 30 ומטוס תקיפה קל, ה-Tu-204 SM המודרני והמטוס האזורי An-148, שיוצר ברובו בוורונז' לדע ופני החמרה ביחסי אוקראינה-רוסיה. יצרנית המטוסים הימיים Beriev מתכננת גם מספר מטוסי נוסעים חדשים.
רשימת יצרני מטוסים בולטים

רשימה של יצרני המטוסים ברוסיה:
מיג
סוחוי
טופולב
איליושין
יאקובלב
ZALA
מבנה

בשנת 2008 כלל ענף המטוסים 106 עסקים, 18 מהם שייכים לתאגיד המטוסים המאוחד. אחת החברות המצליחות ביותר היא סוחוי, המחזיקה בקו רחב של מטוסים צבאיים תחרותיים בינלאומיים, כולל דגמי Su-27, Su-30 ו-Su-35. בתחום האזרחי, הפרויקט החשוב ביותר של החברה הוא Superjet 100. איגוד ייצור המטוסים בקומסומולסק על אמור, מפעל המטוסים הגדול ברוסיה, אחראי על ייצור מוצרי סוחוי. טופולב מתמקדת בשוק התעופה האזרחי עם מטוסי 204 ו-214, אבל הוא גם אחראי על פיתוח מטוסים על בסיס מפציץ 160. ייצור המוני של מטוסי Tu-204 נעשה על ידי אוויהסטאר SP, הממוקם באוליאנובסק, ואילו 214 מיוצר על ידי איגוד ייצור המטוסים של קאזאן. איליושין מתמקדת בתחום המטען וההובלה הצבאיים. לאירקוט תיק עבודות של מטוסי אימונים ומטוסים אמפיביים ומתחרה בנישת האלקטרוניקה והאוויוניקה המשולבת. בתחום המל"טים, ZALA Aero ו-Vega Radio Engineering Corporation הן בין החברות המובילות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תאגיד המטוסים המאוחד | חברת מסוקי רוסיה | יצרניות גדולות אחרות: |
|  ברייב  איליושין  איגוד ייצור המטוסים של וורונז'   תאגיד אירקוט BETA AIR  מפעל התעופה אירקוצק  לשכת העיצוב IRKUT AviaSTEP  לשכת העיצוב לאוויוניקה רוסית  מיג  סוקול  סוחוי איגוד ייצור המטוסים של קומסומולסק על אמור  איגוד ייצור המטוסים של נובוסיבירסק  טופולב  יאקובלב  Aviastar-SP  איגוד ייצור המטוסים של קאזאן |  קמוב  קאזאן מסוקים  מסוקי מיל  רוסטרטול  מפעל תעופה של אולן-אודה | אביאקור מיאישצ'ב טכנואוויה  |
ראו גם

תעשיית חלל ברוסיה
הערות שוליים

↑  Tucker, Spencer (2005). World War I A-D Volume 1. ABC-CLIO. ISBN 1851094202.
↑  Massenkov et al. 1994, p. 23.
↑  Mackworth-Praed 1996, p. 202.
↑  Ruslan, Pukhov (2001). "MiG Design and Production System: Post-Soviet Transformations". Eksport Vooruzheniy (2).
1 2  Kwiatkowski, Alex (2003-02-07). "BUSINESS. Aviation industry locked in a tailspin". The Russia Journal.
↑  Rutland, Peter (2005). "Putin's Economic Record".  In White; Gitelman; Sakwa (eds.). Developments in Russian Politics. Vol. 6. Duke University Press. ISBN 0-8223-3522-0.
1 2  "Russia Reconsolidates Military Aerospace Arena". Net Resources International.
↑  Makienko, Konstantin (2007). "The Russian Aviation Industry: From European Option to National Strategy". Moscow Defense Brief. Centre for Analysis of Strategies and Technologies (2).
↑  Makienko, Konstantin (2005). "Evolution of Russia's Defense Industry in 2005". Moscow Defense Brief. Centre for Analysis of Strategies and Technologies (1).
↑  Zvereva, Polina (2009-10-11). "State-sponsored consolidation". Russia & CIS Observer. 3 (26).
↑  "Annual Report 2009" (PDF). United Aircraft Corporation. 2010. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-08-01.
↑  UAC Annual Report 2009, p. 19
↑  Sokut, Sergey (2001). "Russia Seeks Quick Response to JSF". Eksport Vooruzheniy. Centre for Analysis of Strategies and Technologies.
↑  Pyadushkin, Maxim. "Celebrating the 100th anniversaryThe Sukhoi Superjet 100 makes its debut at Le Bourget". Russia & CIS Observer. 2 (25).
↑  Семейство ближне-среднемагистральных пассажирских самолётов МС-21 [MS-21] (ברוסית). United Aircraft Corporation. אורכב מ-המקור ב-19 באוקטובר 2014. נבדק ב-18 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sinitsky, Alex (2009-11-01). "Drawing the contours". Russia & CIS Observer.
↑  UAC Annual Report 2009, p.45
↑  Makienko, Konstantin (2008-07-24). "Successful Year for Aerospace Manufacturers". Russia & CIS Observer. נבדק ב-2010-01-06.
↑  UAC Annual Report 2009, p.96
איליה מורומץ בטיסה
מטוס חיל האוויר ההודי מיג-29. מטוסי מיג-29 היו אחד מייצוא המפתח בתעשייה בשנות המשבר בשנות התשעים
מסוק חיל האוויר הרוסי Kamov Ka-50
נשיא תאגיד המטוסים המאוחד אלכסיי פיודורוב (משמאל) עם סרגיי איוואנוב, הנשיא דמיטרי מדבדב וראש הממשלה ולדימיר פוטין (מימין) בשנת 2008.
אב טיפוס של סוחוי Su-57
סוחוי סופרג'ט 100 בתערוכת האוויר בפרנבורו 2010
מטוס של Red Wings Airlines טופולב Tu-204-100. המטוסים מיוצרים על ידי חברת אוויה-סטאר-SP באוליינובסק
סוחוי Su-27 UB מגיע לתערוכת RIAT 2018, אנגליה
אי החלומות

| --- | --- |

 מיקום:  נאגאטינסקי זאטון, מוסקבה, רוסיה
 תאריך פתיחה:  29 בפברואר 2020
 שטח הפארק:  100 הקטר
 קואורדינטות:  55°41′20″N 37°39′45″E﻿ / ﻿55.68889°N 37.66250°E﻿ / 55.68889; 37.66250
 אתר אי החלומות
 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) אי החלומות(למפת מוסקבה רגילה) אי החלומות he
אי החלומות (ברוסית: Остров Мечты) הוא פארק שעשועים המקורה הגדול ביותר באירופה הנמצא במוסקבה שנחנך ב-27 בפברואר 2020 ונפתח לקהל יומיים לאחר מכן.
"אי החלומות" ממוקם בדרום מוסקבה על גדות נהר מוסקבה במרחק 10 דקות נסיעה מהקרמלין ונבנה על שטח של 100 הקטר. הפארק מחולק לעשרה אזורי נושא עם מגוון אטרקציות בידור לילדים ולמבוגרים. במרכזו של הפארק, מתחת לכיפת זכוכית ענקית, פארק שעשועים מקורה לכל עונות השנה שנחשב לגדול ביותר באירופה. שטחו שווה ל-25 מגרשי כדורגל[דרוש מקור].
בפארק אולם הקונצרטים ל-3,500 מושבים וקומפלקס הקולנוע הגדול ביותר במוסקבה שכולל 17 אולמות, כולל IMAX. הפארק נמצא בבעלות קבוצת רגיונים. עלות הקמת הפארק 1.5 מיליארד דולר.
בנייתו החלה בפברואר 2018 והושלמה בדצמבר 2019. בפארק שלל מתקנים המבוססים על דמויות הדרדסים, צבי הנינג'ה, מפלצת של מלון, ספר הג'ונגל ודמויות של חברת וולט דיסני וסויוזמולטפילם.
אזורי הנושא הבאים מוצגים בפארק השעשועים:
כפר האגדות - אזור נושא כניסה, הבנוי על בסיס מיקומים ודמויות מהאגדה "מפתח הזהב, או הרפתקאותיו של פינוקיו".
כפר הדרדסים - אזור נושא שנבנה ברישיון IMPS S.A. מבוסס על הזיכיון הדרדסים, הוא ממוקם בחלק המרכזי של פארק השעשועים בשטח של 3.5 אלף מ"ר והוא מכיל בעיקר אטרקציות ובילוי לילדים ומשפחה.
Hello Kitty - אזור נושא שנבנה בצורת טירת מרשמלו ורודה תחת רישיון חברת Sanrio על בסיס המותג היפני הפופולרי הלו קיטי, מכיל אטרקציות לילדים ומשפחה ובידור בעיקר לקהל נשי.
צבי הנינג'ה - אזור הנושא "ניו יורק" נבנה ברישיון של ניקלודיאון על בסיס הזכיינית Teenage Mutant Ninja Turtles והוא מכיל בעיקר אטרקציות בידור קיצוניות למבוגרים.
מוגלי במדינת הדינוזאורים - האזור התימטי המקורי והגדול ביותר של "אי החלומות" בנוי בסגנון הג'ונגל ומשתרע על שטח של 10 אלף מ"ר.
בית נטוש - אזור נושא מקורי שנבנה בצורה של אחוזה שחורה ומרושעת של הרוזן סטרחוב, מוקף גרגווילים.
מלון טרנסילבניה - אזור נושא שנבנה ברישיון Sony Pictures Consumer Products על בסיס מיקומם ודמויות הסדרה האמריקאית של סרטי אנימציה"מפלצת של מלון", מכיל אטרקציות משפחתיות ובילויים.
מרוץ החלומות - אזור נושא מקורי, המסוגנן כעיר עתידנית של העתיד.
טירת מלכת השלג - אזור נושא שנבנה על בסיס מיקומם ודמויותיו של האגדה "מלכת השלג" של הסופר הדני האנס כריסטיאן אנדרסן, ומעוצב בסגנון חורפי.
הכניסה הראשית
הערות שוליים

↑  https://www.mos.ru/en/news/item/60108073/
↑  "אי החלומות": התשובה של רוסיה לדיסנילנד, באתר ynet, 27 בפברואר 2020
↑  Первый в России и крупнейший в Европе: Путину показали "Остров мечты"‏, Vesti.ru
↑  http://regionsgroup.ru/en/projects/indoor_theme_park_dreamisland/moscow2/
↑  http://welcome2018.com/en/journal/materials/_dream_island_amusement_park_planned_in_moscow_for_late_2017/
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוניקה ריימונד

| --- | --- |

 לידה:  26 ביולי 1986 (בת 38) סיינט פיטרסברג, פלורידה, ארצות הברית ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  Shorecrest Preparatory School 
 פרופיל ב-IMDb
 
מוניקה מריה ריימונד (באנגלית: Monica Maria Raymund; נולדה ב-26 ביולי 1986) היא שחקנית אמריקאית ממוצא יהודי, הידועה בעיקר בשל תפקידה בתור מריה "ריה" טורס בסדרת הדרמה המשטרתית "שקר לי" (2009–2011), ולאחר מכן בשל כיכובה בתור הפרמדיקית גבריאלה דוסון בסדרה "כבאי שיקגו" (2012–2019) ברשת NBC.