stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגאתרכידס
כתביו

אגאתרכידס כתב ביוונית אטית, ועל פי פוטיוס, סגנון כתיבתו היה דומה לזה של תוקידידס.
מרבית כתביו של אגאתרכידס לא שרדו. פוטיוס מוסר שבנוסף לחיבור "אודות הים האריתראי" בחמישה כרכים, שבו סקר את הארצות סביב הים האדום, אגאתרכידס כתב חיבור "אודות אסיה" בעשרה כרכים, שבו סקר את קורות הדיאדוכים, וחיבור "אודות אירופה" בארבעים ותשעה כרכים, שבו סקר את תולדות יוון, ככל הנראה משנת 323 לפנה"ס ועד נפילת מוקדון. אתנאיוס מצטט מתוך חיבור בשם "היסטוריה של אירופה", שהוא כנראה אותו חיבור שעליו מדבר פוטיוס.  מספרים אלו שרדו קטעים בודדים. 
הוא חיבר גם מספר חיבורים קטנים נוספים, אולם לא ידוע עליהם דבר מלבד שמותיהם. החיבורים האבודים שידוע שכתב, היו אוסף סיפורי פלאות, קיצור של שירה מיתולוגית, ויצירה אתית על חברות.
החיבור על אירופה עסק בתולדות העמים ההלניים, ככל הנראה עד זמנו של אגאתרכידס עצמו. מתוך 49 הכרכים שרדו 15 קטעים קצרים, כולם אצל אתנאיוס מלבד אחד אצל יוספוס.
החיבור על אסיה עסק בארצות אסיה ואפריקה, כולל מצרים, אתיופיה ולוב. הוא כתב בו על האימפריות האשורית, הבבלית והפרסית ועל תקופת שלטון אלכסנדר ויורשיו. הכרך השמיני עסק בשלטון אלכסנדר ואילו תקופת יורשיו נפרשה על פני שני הכרכים האחרונים של החיבור, וככל הנראה הגיעה עד מותו של הדור הראשון של היורשים בשנות ה-280 לפנה"ס. מתוך 10 הכרכים שרדו רק חמישה קטעים. בין חמשת כרכי החיבור על הים האדום, ניתן לשחזר במידה רבה את תוכנם של השני והחמישי. חלקים גדולים מהם שרדו אצל דיודורוס סיקולוס, סטראבון ופוטיוס.
בחיבור "אודות הים האריתראי", שאותו השלים אגאתרכידס כנראה בשנת 113 לפנה"ס, לאחר חזרתו מהמסע, הוא מתאר באריכות את הגאוגרפיה והאנתרופולוגיה של אזור קרן אפריקה:
דרום מצרים, אתיופיה הגדולה של תקופתו, והחוף משני צדיו של הים האדום. החיבור מתרכז בבעיות הקיום, המאבק היומיומי להישרדות, והסתגלותם של התושבים לחום, רוחות, משאבי מים מוגבלים, אזורים מדבריים והים המאתגר. בין אלה בולט תיאור מכרות הזהב במדבר הדרום-מערבי של מצרים (ואדי אל-עלאקי (אנ')), שהיו ידועים לשמצה בשל ניצול אסירים פוליטיים, שבויי מלחמה ומשפחותיהם. באפילוג לחיבור, אגאתרכידס כותב כי בחר שלא לכתוב על האיים בים האדום ותושביהם, מאחר שגילו אינו מאפשר לו לקחת על עצמו את המשימה. ניתן לשער שהשלים את החיבור זמן קצר לאחר הגעתו לאתונה, כשכבר היה אדם זקן.
אגאתרכידס מתייחס בחיבור זה למקור השם אריתראה, והוא מתאר את אורחות החיים של תושבי המקום. בין החיות שאותן הוא מזכיר ניתן לציין את הפיל, הג'ירף והקרנף. כמו כן, אגאתרכידס היה הראשון שגילה את הנמטודה אשר גורמת למחלת הדרקונקוליאסיס ("מחלת התולעת הגינאנית"), והראשון שהבין את הסיבה להצפות הנילוס.
בין הרבים שציטטו את אגאתרכידס בספריהם ניתן להזכיר גם את פליניוס הזקן.
כיום, אחד המכתשים על הירח קרוי על שמו של אגאתרכידס.
כתביו > אגאתרכידס על היהודים

התייחסות של אגאתרכידס ליהודים נמצאת בשני קטעים הנוגעים בכיבוש ירושלים על ידי תלמי הראשון בשנת 302/1 לפנה"ס, בזמן קרב איפסוס, שהכריע את המאבק בין אנטיגונוס מונופתלמוס, חביבם של היהודים, לבין המפקדים האחרים לשעבר בצבאו של אלכסנדר הגדול.
הקטע המדובר מצוטט פעמיים על ידי יוסף בן מתתיהו. הגרסה הקצרה יותר מצוטטת ב"קדמוניות היהודים", והמלאה יותר ב"נגד אפיון". בקטע המצוטט, אגאתרכידס לועג לדבקותם של היהודים במנהגים עתיקים:
שני הציטוטים של יוספוס מתוך כתביו של אגאתרכידס הם האזכורים העתיקים ביותר של השבת שנשמרו בספרות היוונית. אי לכך, אגאתרכידס היה הראשון מהסופרים ההלניסטיים שציינו את היום השביעי של היהודים כיום מנוחה.
יוספוס אינו מציין איזה מחיבוריו של אגאתרכידס היה המקור לקטע שהוא מצטט ב"נגד אפיון", אך בקטע ב"קדמוניות היהודים" הוא מתייחס ל"ספר על מעשי היורשים" (הדיאדוכים). לא ידוע לנו על חיבור בשם זה וגם פוטיוס אינו מציין חיבור כזה. נראה, אם כך, שיוספוס התייחס לחיבור "על אסיה", שהסתיים בשני ספרים על תקופת הדיאדוכים. לדעת ההיסטוריון בצלאל בר כוכבא, מדובר בשני קטעים משני חיבורים שונים: הקטע הקצר ב"קדמוניות היהודים" לקוח מהחיבור "על אסיה", שם הופיע בהקשר לתיאור הרציף של האירועים סביב קרב איפסוס בקוילה-סוריה. הקטע הארוך יותר ב"נגד אפיון" נלקח ככל הנראה מהחיבור "על אירופה", מאחר ש"על אסיה" לא הכיל את תולדותיו של סלאוקוס השני – הרקע לפרשת סטרטוניקי, שאגאתרכידס מביא כהקבלה לאמונתה הטפלה את סיפור כיבוש ירושלים. אגאתרכידס השלים את החיבור "על אירופה" לפני החיבור "על אסיה", ולכן כאשר חזר על הסיפור הזה ב"על אסיה", ראה לנכון לקצר אותו.
לקריאה נוספת

Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature: The Hellenistic Period, University of California Press 2010, Part II, 8. Agatharchides of Cnidus on the Sabbath as a Superstition, pp. 280-305
הערות שוליים

↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 281
1 2  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 282
↑  אגאתרכידס, "היסטוריה של אירופה", ספר שישה עשר. מצוטט בתוך: אתנאיוס, "משתה החכמים", ספר שנים עשר, 74.
1 2 3 4  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 283
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, pp. 283-284
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 284
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, pp. 280-281
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 12, פרק א, סעיפים 6-5.
1 2  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. I, XVI. Agatharchides of Cnidus, p. 105
↑  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, מאמר ראשון, סוף פרק כב.
1 2  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 291
↑  Bezalel Bar-Kochva, The Image of the Jews in Greek Literature, p. 290
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278572305171  PLWABN: 9810617785405606  BIBSYS: 90517138  BNE: XX4771254  BnF: cb12021417x (data)  CiNii: DA05071458  GND: 118643975  ICCU: SBNV099121  ISNI: 0000 0004 4470 2709  LCCN: n80138659  NLG: 305582  NTA: 069736286  RERO: 02-A002910728  SELIBR: 31967  SUDOC: 087206870  VcBA: 495/114516  VIAF: 79043621   WorldCat (עם VIAF): 79043621
אובידיוס (מכתש פגיעה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  אובידיוס 
 נתונים ומידות
 קוטר:  41 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  Bach quadrangle 
 גוף שמיימי:  כוכב חמה
 קואורדינטות:  69°30′S 22°30′E﻿ / ﻿69.5°S 22.5°E﻿ / -69.5; 22.5
  (למפת כוכב חמה מוגדלת) אובידיוס(למפת כוכב חמה רגילה) אובידיוס
 
מכתש אובידיוס הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של אובידיוס. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-1976.
הערות שוליים

↑  Moore, Patrick (2000). The Data Book of Astronomy. Institute of Physics Publishing. ISBN 0-7503-0620-3.
↑  "Ovid". Gazetteer of Planetary Nomenclature. NASA. נבדק ב-13 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדיב שישכלי

אדיב אבן חסן שישכלי (בערבית: أديب الشيشكلي; 1909 – 27 בספטמבר 1964) היה מנהיג צבאי סורי ונשיא סוריה בשנים 1953–1954.
ביוגרפיה

שישכלי נולד בעיר חמאת בסוריה להורים ממוצא כורדי. הוא למד באקדמיה הצבאית בדמשק ושירת בצבא שהיה תחת פיקוד צרפתי.
במלחמת העצמאות הצטרף לצבא ההצלה של קאוקג'י וקיבל פיקוד על גדוד הירמוך השני. עם גדוד זה חדר לארץ ישראל ב-1 בינואר 1948 והתמקם בתרשיחא. ב-20 בינואר 1948 התקיף את קיבוץ יחיעם ונחל תבוסה. במאי 1948 הצליחו כוחותיו להדוף את התקפת חטיבת יפתח בקרב מלכיה הראשון אולם נחלו מפלות בקרבות על הגליל המזרחי ועל צפת.
לאחר המלחמה חזר לסוריה כקצין מנצח וצבר כוח דרך חברותו במפלגה הסוציאליסטית הלאומית הסורית. הוא נטל חלק פעיל במספר הפלות שלטון במשטר הסורי הרעוע ומינה את אנשיו לתפקידי מפתח בשלטון בעוד הוא מושך בחוטים. הוא מינה את חברו פאוזי סלו לנשיא, רמטכ"ל, ראש ממשלה ושר ביטחון, אך הכוח האמיתי היה בידי שישכלי. בסוף 1952, הציע תוכנית לשיקום 300,000 פליטים פלסטינים בארצו תמורת סיוע בינלאומי.
לבסוף ארגן משאל עם ובו נבחר ב-11 ביולי 1953 לנשיא סוריה. הוא הטיל משטר צבאי, פיזר את כל המפלגות (מפלגת הבעת', האחים המוסלמים, המפלגה הקומוניסטית ועוד). הוא סגר את כל העיתונים שמתחו עליו ביקורת. במיוחד הסתכסך עם הדרוזים, אותם האשים בניסיון להפיל את משטרו בעזרת תמיכה שקבלו מירדן. הוא שלח מספר פעמים צבא להפגיז את הדרוזים בהר הדרוזים.
כל הכוחות בסוריה התארגנו נגדו, וכדי למנוע מלחמת אזרחים ברח שישכלי ב-25 בפברואר 1954 ללבנון; אולם מנהיג הדרוזים בלבנון כמאל ג'ונבלאט איים עליו ברצח אם לא יעזוב את לבנון. שישכלי ברח לברזיל ותכנן שם את חזרתו על ידי הפיכה צבאית בעזרת כסף שקיבל מעיראק. הסורים גילו את תוכניתו ודנו אותו למוות שלא בנוכחותו.
ב-27 בספטמבר 1964 נרצח שישכלי בעיירה סֶרִיס (אנ') שבמדינת גויאס בברזיל, על ידי מתנקש סורי דרוזי, כנקמה על הפצצת הר הדרוזים.
הערות שוליים

↑  תכנית שישאקלי לשיקום 300,000 פליטים בסוריה, הארץ, 7 בדצמבר 1952
| נשיאי סוריה |
| --- | --- | --- |
| הרפובליקה הסורית הראשונה והשנייה | שוכרי אל-קוותלי • חוסני א-זעים • סאמי חינאווי • האשם אל-אתאסי • אדיב שישכלי • פאוזי סלו • אדיב שישכלי • מאמון אל כוזברי • האשם אל-אתאסי • שוכרי אל-קוותלי | דגל סוריה כיום |
| הרפובליקה הערבית המאוחדת | גמאל עבד אל נאצר | דגל סוריה כיום |
| הרפובליקה הערבית הסורית | מאמון אל כוזברי • עיזאת אל נוס • נאזים אל קודסי • לואיי אל-אתאסי • אמין אל-חאפז • נור א-דין אל-אתאסי • אחמד אל חטיב • חאפז אל-אסד • עבד אל-חלים ח'דאם • בשאר אל-אסד | דגל סוריה כיום |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276162505171  GND: 119247690  ISNI: 0000 0000 8034 783X  LCCN: n80106697  SUDOC: 26096476X  VIAF: 40184105   WorldCat (עם VIAF): 40184105
אדון השבת

אדון השבת הוא משל המיוחס לישו ומופיע בברית החדשה בכל שלוש הבשורות הסינופטיות: מתי, מרקוס ולוקאס.
תוכן

בכל שלוש גרסאותיו של המשל הפרושים מתלוננים כי תלמידיו הרעבים של ישו החלו לקטוף מלילות, סוג של שיבולים, במהלך יום השבת, מה שעובר על הציווי המקראי ”כָּל הָעֹשֶׂה מְלָאכָה בְּיוֹם הַשַּׁבָּת מוֹת יוּמָת” (ספר שמות, פרק ל"א, פסוק ט"ו). ישו אומר להם כי דוד המלך בבורחו משאול התחבא בנוב, שם הוא רעב ואכל מלחם הפנים, שאכילתו הייתה מותרת לכוהנים בלבד: ”וַיִּתֶּן לוֹ הַכֹּהֵן קֹדֶשׁ, כִּי לֹא הָיָה שָׁם לֶחֶם, כִּי אִם לֶחֶם הַפָּנִים הַמּוּסָרִים מִלִּפְנֵי ה', לָשׂוּם לֶחֶם חֹם בְּיוֹם הִלָּקְחוֹ.” (ספר שמואל א', פרק כ"א, פסוק ז'). משום כך, מותר היה לתלמידיו לחלל את השבת למטרה זו כיוון שהיו רעבים, כשם שדוד עבר על החוק כיוון שהיה רעב.
גרסאות

כך בא המשל לידי ביטוי אצל מתי:
בָּעֵת הַהִיא עָבַר יֵשׁוּעַ בֵּין הַקָּמָה בְּיוֹם הַשַּׁבָּת, וְתַלְמִידָיו רָעֵבוּ, וַיָּחֵלּוּ לִקְטֹף מְלִילֹת, וַיֹּאכֵלוּ. וַיִּרְאוּ הַפְּרוּשִׁים, וַיֹּאמְרוּ לוֹ: "הִנֵּה תַּלְמִידֶיךָ עֹשִׂים אֵת אֲשֶׁר לֹא יֵעָשֶׂה בַּשַּׁבָּת!". וַיּאֹמֶר אֲלֵיהֶם: "הֲלֹא קְרָאתֶם אֵת אֲשֶׁר עָשָׂה דָוִד כַּאֲשֶׁר רָעֵב, הוּא וַאֲנָשָׁיו, אֲשֶׁר בָּא אֶל־בֵּית הָאֱלֹהִים וַיֹּאכַל אֶת־לֶחֶם הַפָּנִים, אֲשֶׁר אֵינֶנּוּ מֻתָּר לוֹ וְלַאֲנָשָׁיו לֶאֱכֹל, רַק לַכֹּהֲנִים לְבַדָּם. וַהֲלֹא קְרָאתֶם בַּתּוֹרָה כִּי בַשַּׁבָּתוֹת יְחַלְּלוּ הַכֹּהֲנִים אֶת־הַשַּׁבָּת בַּמִּקְדָּשׁ, וְאֵין לָהֶם עָוֹן. וַאֲנִי אֹמֵר לָכֶם כִּי יֶשׁ־פֹּה גָּדוֹל מִן־הַמִּקְדָּשׁ. וְלוּ יְדַעְתֶּם מַה־הוּא שֶׁנֶּאֱמַר - חֶסֶד חָפַצְתִּי וְלֹא זָבַח, לֹא הִרְשַׁעְתֶּם אֵת הַנְּקִיִּם, כִּי בֶּן־הָאָדָם הוּא גַּם־אֲדוֹן הַשַּׁבָּת".
מתי מצטט את הביטוי ”חֶסֶד חָפַצְתִּי וְלֹא זָבַח” מתוך ספר הושע, פרק ו', פסוק ו'. הוא אף מוסיף כי גם הכוהנים חיללו את השבת בבית המקדש ולא נענשו על כך.
כך בא המשל לידי ביטוי אצל מרקוס:
וַיְהִי כְּעָבְרוֹ בַּשַּׁבָּת בֵּין הַשָּׂדוֹת, וַיָּחֵלּוּ תַלְמִידָיו לִקְטֹף מְלִילֹת בְּלֶכְתָּם. וַיֹּאמְרוּ אֵלָיו הַפְּרוּשִׁים: "רְאֵה מָה־הֵמָּה עֹשִׂים בַּשַּׁבָּת - אֵת אֲשֶׁר־לֹא יֵעָשֶׂה!". וַיּאֹמֶר אֲלֵיהֶם: "הֲכִי לֹא קְרָאתֶם אֶת־אֲשֶׁר עָשָׂה דָוִד בִּהְיֹתוֹ חָסֵר וְרָעֵב הוּא וַאֲנָשָׁיו, אֲשֶׁר בָּא אֶל־בֵּית אֱלֹהִים בִּימֵי אֶבְיָתָר הַכֹּהֵן הַגָּדוֹל, וַיֹּאכַל אֶת־לֶחֶם הַפָּנִים אֲשֶׁר לֹא נִתַּן לְאָכְלָה, כִּי אִם־לַכֹּהֲנִים וַיִּתֵּן גַּם־לָאֲנָשִׁים אֲשֶׁר אִתּוֹ". וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם: "הַשַּׁבָּת נִתְּנָה בַּעֲבוּר הָאָדָם וְלֹא הָאָדָם בַּעֲבוּר הַשַּׁבָּת, לָכֵן אָדוֹן בֶּן־הָאָדָם גַּם לַשַּׁבָּת".
כך בא המשל לידי ביטוי אצל לוקאס:
וַיְהִי בָּיוֹם הַשַּׁבָּת, הַשֵּׁנִית לִסְפִירַת הָעֹמֶר, עָבַר בֵּין הַשָׂדוֹת, וַיִּקְטְפוּ תַלְמִידָיו מְלִילֹת, וַיְפָרְכוּ אֹתָן בִּידֵיהֶם, וַיֹּאכֵלוּ. וַאֲנָשִׁים מִן־הַפְּרוּשִׁים אָמְרוּ אֲלֵיהֶם: "לָמָה אַתֶּם עֹשִׂים אֵת אֲשֶׁר לֹא יֵעָשֶׂה בַּשַּׁבָּת?". וַיַּעַן יֵשׁוּעַ וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם: "הֲלֹא קְרָאתֶם אֵת אֲשֶׁר עָשָׂה דָוִד בִּהְיוֹתוֹ רָעֵב, הוּא וַאֲשֶׁר הָיוּ אִתּוֹ, אֲשֶׁר בָּא אֶל־בֵּית הָאֱלֹהִים, וַיִּקַּח אֶת־לֶחֶם הַפָּנִים, וַיֹּאכַל, וְגַם־נָתַן לַאֲנָשָׁיו אֵת אֲשֶׁר לֹא נָכוֹן לְאָכְלוֹ, כִּי אִם־לַכֹּהֲנִים לְבַדָּם". וַיֹּאמֶר אֲלֵיהֶם: "כִּי בֶּן־הָאָדָם גַּם־אֲדוֹן הַשַּׁבָּת הוּא".
לוקאס מציין את התאריך שבו נערך האירוע: יום השבת השני לספירת העומר.
המשל הוא כנראה אחד הרכיבים הקדומים והאותנטיים ביותר בברית החדשה, וניתן לייחסו בסבירות גבוהה לישו ההיסטורי (בניגוד לרוב האמירות המובאות בשמו). הטקסט במרקוס, המוקדם מבין כתבי הבשורה שלוקאס ומתי התבססו עליו, הוא כנראה תרגום משובש מארמית ליוונית: "הַשַּׁבָּת נִתְּנָה בַּעֲבוּר הָאָדָם וְלֹא הָאָדָם בַּעֲבוּר הַשַּׁבָּת, לָכֵן אָדוֹן בֶּן־הָאָדָם גַּם לַשַּׁבָּת" קשה להבנה, אך מתבהר אם לוקחים בחשבון כי הן "אדם" במשמעות איש והן "בֶּן־הָאָדָם" כתוארו המשיחי (המאוחר) של ישו שניהם "בר אנש" בארמית. לפיכך, ההערכה היא שבמקור כיוון המשל לכך שאנשים רשאים לעשות ביום כחפצם, ולא לכך שישו הוא אדון לשבת.
הערות שוליים

↑  בארט אהרמן, The New Testament: A Historical Introduction to the Early Christian Writings, הוצאת אוני' אוקספורד, 2000. עמ' 203.
אדיגה חאבזה

צ'רקסים מכפר כמא
אדיגה חאבזה (באדיגית: Адыгэ Хабзэ) הוא הקוד המכונן של הצ'רקסים. האדיגה חאבזה מורה על שמירה על האומה, על הארץ, על הכבוד העצמי ועל כבוד המבוגרים והזקנים, ומלמד משמעת, אומץ, נדיבות, נאמנות, הכנסת אורחים ועוד. האדיגה חאבזה הוא קוד נוקשה, וסטיות ממנו נחשבות לחמורות.
האדיגה חאבזה מועבר בעיקר דרך סיפורים ושירים אודות הנארתים, גיבורי המיתולוגיה הצ'רקסית.
חינאפ

חינאפ (באדיגית: Хьэинап, בושה) והוא הניגוד של אדיגה חאבזה. המונח חינאפ מיוחס למי שעובר על חוקי החאבזה ובכך מבייש את עצמו בקרב החברה בקווקז. רדיפה אחרי כסף, עושר וראוותנות מנוגדים לו ונחשבים בתרבות הקווקזית לחרפה גדולה.
חאבזה בעולם המודרני

בעידן המודרני התפתחו באדיגיה רשויות ומוסדות כגון בתי משפט ובתי ספר. במוסדות הללו קיימים חוקים ועל כן בשפה האדיגית מצאו לנכון להשתמש  במונח חאבזה כדי לתאר חוק. על מנת לתאר חוק או קוד אתי של מוסד כלשהו בשפה האדיגית יש לצרף את המילה חאבזה אל שם המוסד.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: העם הצ'רקסי
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
צ'רקסים
צ'רקסית
אדיגיה
אדריכלות נורמנית

| --- | --- |

קתדרלת סנטה מריה נובה, מונריאלה, סיציליה
 מידע כללי
 מבנים עיקריים:  מצודת לונדון
 סגנון אדריכלות קודם:  אדריכלות רומנסקית
 סגנון האדריכלות הבא:  אדריכלות גותית
מצודת לונדון. טירה נורמנית שנבנתה במאה ה-11
האדריכלות הנורמנית הייתה ההמשך של האדריכלות הרומנסקית והכילה אלמנטים אדריכליים שמאוחר יותר יובאו לכדי בשלות באדריכלות הגותית. אדריכלות זו כללה קמרון צלעות ושימוש חלקי בקשת מחודדת. החזיתות הנורמניות השפיעו על חזית בזיליקת סן-דני. האדריכלות הנורמנית התבטאה לצד מבני דת גם בטירות וביצורי אבן.
מבנים בסגנון נורמני

מצודת לונדון
טירת דרהאם
קתדרלת דרהאם
קתדרלת וינצ'סטר
קתדרלת אילי
ראו גם

אדריכלות רומנסקית
אדריכלות גותית אנגלית
אדריכלות אנגלו-סקסונית
אברהם בהר"ן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  כ' בניסן תרצ"ה ירושלים, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  כ"ט באלול תשנ"ה (בגיל 60)
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת לייקווד 
 השתייכות:  ציונות דתית
 
הרב אברהם הכהן בהר"ן (כ' בניסן תרצ"ה, 23 באפריל 1935 – כ"ט באלול תשנ"ה, 24 בספטמבר 1995) היה איש חינוך ואיש הגות דתי, ראש אולפנת כפר פינס ואולפנת הרב בהר"ן.
תולדות חייו

נולד בשכונת שערי חסד בירושלים לרב נחום כהן-לוין, בן הרב אברהם כהן-לוין שהיה חתנו של הרב דוד בהר"ן. אביו שימש ראש המנקרים בירושלים וחיבר את הספרים "תורת הניקור" ו"גבולות הראשונים על עבודת הניקור". לצורך פרנסתו נסע לאמריקה כדי לשווק את ספריו. האם, רחל מלכה, עסקה למחייתם במכירת שמרים. בילדותו למד בתלמוד תורה עץ חיים בירושלים, ולאחר מכן בישיבת חברון. הוסמך לרבנות על ידי הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג. בתקופת שלטון המנדט הבריטי התגייס לאצ"ל.
בשנת תשט"ו, בהיותו בן עשרים, נסע ללמוד בישיבת לייקווד בניו ג'רזי, ולאחר מכן בישיבת רבנו חיים ברלין, שם התקרב לראש הישיבה הרב יצחק הוטנר.
לאחר שבע שנות לימוד בארצות הברית נישא, בשנת תשכ"ב, למרים סמסון, שבאה מבית חרדי ציוני בארצות הברית.
בשנת תשכ"ה פגש בניו יורק את הרב משה צבי נריה, שחיפש ראש אולפנה לאולפנת כפר פינס, והציע לרב בהר"ן את התפקיד. בתחילה סירב הרב בהר"ן, אולם במצוות רבו הרב הוטנר ניאות לקבל את התפקיד. כיהן בתפקיד במשך 15 שנה, עד שנת תש"מ.
לאחר שפרש מתפקידו הקים אולפנה חדשה הנושאת את שמו – "אולפנת הרב בהר"ן". בתחילה שכנה האולפנה בהרצליה, לאחר מכן עברה לכפר סבא ולאחר כעשר שנים עברה למשכנה הנוכחי בכפר אליהו בגדרה.
נפטר לאחר מחלה בכ"ט באלול תשנ"ה, בגיל 60. נקבר בהר המנוחות בירושלים.
אשתו, מרים בהר"ן, נפטרה בכ"ד באדר א' ה'תשע"ט, ונקברה אף היא בהר המנוחות.
אישיותו ודעותיו

לרב אברהם בהר"ן הייתה חיבה גדולה לארץ ישראל והוא הטיף להכנה לגאולה. ככהן הוא הכין עצמו לרגע שבו יצטרך לשרת בבית המקדש.
לאחר חתימת הסכמי קמפ דייוויד שבהם התחייבה ישראל למסירת חבל סיני למצרים, העביר חלק מבנות האולפנה ליישוב חצר אדר לאות הזדהות עם תושבי פתחת רפיח. הוא היה נוסע אל התלמידות פעם בשבוע ומעביר להן שיעור בספר קול התור של רבי הלל משקלוב.
ספרו

החברה והשפעתה
לקריאה נוספת

עלון "יש"ע שלנו" גיליון 213 ראש השנה תש"ע ו גיליון 214 סוכות תש"ע
הערות שוליים

↑  אורלי הררי, הרבנית בהר"ן הלכה לעולמה, באתר ערוץ 7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592073005171  LCCN: nr90023845  VIAF: 12158592   WorldCat (עם VIAF): 12158592
אגברט, מלך וסקס

אֶגְבֶּרְט (Egbert; לערך 771 – יולי, 839), מלך וסקס מ-802 עד מותו, אדון מזרח אנגליה או מלך הסקסים המזרחיים ואנשי קנט, בפיו. בימיו הפכה וסקס לחשובה בממלכות ההפטרכיה האנגלו-סקסיות, בגוזלה תואר זה מממלכת מרסיה.
חייו > הוריו

אי בהירות קיימת בדבר זהות הוריו של אגברט. הכרוניקון האנגלו-סקסי מציין, תחת השנה 825, כי בכיבושיו במזרח השיב אגברט את השטח שלגיטימית שייך לו ולקרוביו. נמסר כי שם אבי אגברט היה אֶאָלְמוּנְד. לחוקרים מוכר אאלמונד אשר מלך בקנט ומוזכר בכתב המתוארך לשנת 784, בו הוא מזוהה עם אביו של אגברט. אף על פי כן, מתקבל על הדעת כי הכרוניקון האנגלו-סקסי מתייחס לתביעת בעלות דרך אין מלך וסקס אשר אגברט היה צאצא לאחיו אִינְגֶלְד.
חייו > גלותו

אחר רצח קינוולף מלך וסקס בשנת 768, אגברט היה ככל הנראה טוען לכתר שעבר לבַּאוַרְטרִיק, בן בריתו של אוֹפַה מלך מרשיה. בשנת 789 לערך יצא אגברט לגלות בחצרו של קארל הגדול, מלך הפרנקים. אף על פי שנאמר כי הגלות של אגברט נמשכה שלוש שנים בלבד, יש הטוענים כי היא נמשכה למעשה 13 שנים (789 - 802), הואיל ותארוך זה יסביר את מקום שהותו בשנים שקדמו למות באורטריק.
חייו > מלכותו

באורטריק משל בכפוף למלכי מרשיה (אופה וקוַאֶנְווּלְף), אולם אגברט כנראה חפץ בעצמאות רבה יותר עבור וסקס. אגברט הוכר כמלך הסקסונים המערביים אחר מות באורטריק בשנת 802. ביום המלכתו הנהיג אֶתֵלְמוּנְד, רוזן הוייס, פשיטה לתוך וסקס. וֵאוֹקסטַן, רוזן וילטשייר, הדף את הפשיטה והרג הפולש, אולם שילם בחייו עבור ניצחונו.
בשנת 815 בזז אגברט את שטחי הוולשים המערביים מקורנוול. כנראה משלטונו ניתן לשייך את קורנוול כחלק מווסקס. האירוע המשמעותי הבא בשלטונו התרחש בשנת 825. הוולשים המוכנעים התמרדו, אך אגברט השקיט את המרד ומיהר לצאת להגנת ממלכתו מפני באורוולף מלך מרשיה באלדון. לאחר ניצחונו נכנעו קנט, סארי, סאסקס ואסקס לוסקס. ממלכת מזרח אנגליה, שהתמרדה נגד השלטון המרשי ושמה קץ לחיי באורוולף, קיבלה את אגברט כשליט עליון.
בשנת 829 כבש אגברט את מרשיה, מה שגרר את כניעתה של נורתמבריה למלך כדי להימנע מקרב עם כוחותיו. שנה לאחר מכן הנהיג אגברט משלחת צבאית לוויילס בהצלחה. באותה השנה מרשיה קיבלה חזרה את עצמאותה תחת ויגלף, אולם אין לדעת אם כתוצאה ממרד או כתוצאה ממחווה של אגברט לויגלף. בשנת 836 נחל אגברט תבוסה לפולשים דנים, אולם כעבור שנתיים הביס אגברט אותם ואת בני בריתם, הברטונים, בהינגסטון דון שבקורנוול.
אגברט נשא את רדבורגה, נסיכה פרנקית (ואולי גיסת קרל הגדול), שילדה לו שני בנים. אגברט איחד את רוב הממלכות האנגלו-סקסוניות, אולם הוא לא כינה את עצמו - וגם לא היה - מלך אנגליה הראשון (כפי שאחדים קוראים לו). תחתיו מלכו מלכים מקומיים דוגמת ויגלף על מרשיה ואתלוולף על קנט, והוא זוהה כבּרֶטְוַלְדַה העשירי במספר. בין יתר פעולותיו היו החלוקה למחוזות של וסקס, ארגון ה"פְרִיד" (צבאו) ומתן סמכות וכוח לכנסייה הנוצרית.
חייו > מותו

אגברט מת בשנת 839 ונקבר בוינצ'סטר. ירש אותו בנו אתלוולף.
הנצחה

הר אגברט ברכס דאגלס באי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של אגברט מלך וסקס, וזאת בדומה לאתרים רבים אחרים ברכס דאגלס הנקראים על שמם של מלכים סקסוניים.
הערות שוליים

↑  הכרוניקון כתוב באי-דיוק של שנתיים, לכן הוא מתארך את אירועי 825 ל-823. לקריאה מקוונת של הכרוניקון
↑  הר אגברט באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
↑  ההיסטוריה של שמות אתרים באזור באתר הגאזט האנטארקטי המשווה SCAR
| מלכי מרסיה |
| --- | --- | --- |
| מלכי ממלכות ההפטרכיה | מרסיה • נורת'מבריה • וסקס • מזרח אנגליה • קנט • סאסקס • אסקס |  |
| מלכים | איסל • קנבה • קינוולד • קראודה • פיבה • סירל • פנדה • אווה • פידה • אוסוויו • וולפיר • אתלרד הראשון • קואנרד • קואלרד • קאולוולד • אתלבולד • באורנרד • אופה  • אקגפירת' • קואנוולף • קנלם • קאולוולף הראשון • באורנוולף • לודקה • ויגלף • אגברט • ויגמונד • ויגסטאן • אלפלאד השני • באורטוולף • ברגרד • קאולוולף השני • אתלרד השני • אתלפלד • אלפווין |  |
| שושלות ממלכות ההפטרכיה | איקלינגאס • דיירה • ברניקיה • סרדיקינגאס • ואפינגאס • קנט • סאסקס • אסקס |  |
| מלכי אנגליה |
| --- | --- | --- |
| שושלות מלוכה | ממלכת מרסיה • בית וסקס • המלכים הנורמנים • בית פלנטג'נט • בית לנקסטר • בית יורק • בית טיודור • בית סטיוארט • בית הנובר • בית סקסה-קובורג-גותה • בית וינדזור |  |
| מלכים | אגברט • אתלוולף • אתלבאלד • אתלברט • אתלרד הראשון • אלפרד • אדוארד הראשון • אלפווארד • אתלסטאן • אדמונד הראשון • אדרד • אדוויג • אדגר • אדוארד השני • אתלרד השני • סוון (מדנמרק) • אתלרד השני • אדמונד השני • קנוט (מדנמרק) • הרולד הראשון (מדנמרק) • הארדיקאנוט (מדנמרק) • אדוארד השלישי • הרולד השני • אדגר אתלינג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119009285  ISNI: 0000 0003 9994 0977  LCCN: nb2008005344  VIAF: 295559558   WorldCat (עם VIAF): 295559558 
אגברט, מלך וסקס
מטבע של אגברט
אוולין גלני

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1965 (בת 59) אברדין, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Evelyn Elizabeth Ann Glennie 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  Ellon Academy, Burnt Mill Academy 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי הקשה
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (2007)  פרס גראמי למוזיקה קאמרית הטובה ביותר (1988)  עמית כבוד (2017)  פרס פולר למוזיקה (2015)  Grammy Award for Best Classical Instrumental Solo (2013) 
 www.evelyn.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
דיים אוולין אליזבט אן גְלֶני (באנגלית: Dame Evelyn Elizabeth Ann Glennie; נולדה ב-19 ביולי 1965) היא נגנית סקוטית וירטואוזית בכלי הקשה. היא הוכרזה כאחת משני חתני פרס פולאר למוזיקה לשנת 2015.
ילדות ונעורים

גלני נולדה וגדלה באברדינשייר. אביה היה הרברט ארתור גלני, אקורדיוניסט בלהקת מחולות כפר סקוטיים, ומסורת המוזיקה המקומית, רבת העוצמה, של צפון-מזרח סקוטלנד מילאה תפקיד חשוב בהתפתחות המוזיקאית הצעירה, שכלי הנגינה הראשונים שלה היו מפוחית פה וקלרינט. השפעה חשובה על התפתחותה המוזיקלית הייתה גם לגלן גולד, ז'קלין די פרה וטרילוק גורטו. היא למדה באקדמיית אלון ומשנת 1982 באקדמיה המלכותית למוזיקה והייתה גם חברה בתזמורת הנוער הלאומית של סקוטלנד. היא הייתה חברה בהרכב כלי הקשה (CULTS PERCUSSION ENSEMBLE), שהקים בשנת 1976 מחנך מוזיקה מקומי בשם רון פורבס. ההרכב יצא לסיורי קונצרטים והקליט אלבום אחד, שחברת טראנק רקורדס הוציאה מחדש בשנת 2012.
קריירה

גלני מרבה לצאת למסעות קונצרטים בחצי הכדור הצפוני. היא עושה עד ארבעה חודשים בשנה בארצות הברית, ומופיעה עם מגוון רחב של תזמורות ומוזיקאים, ביותר מ-100 קונצרטים בשנה בנוסף לכיתות אמן והופעות "מוזיקה בבתי ספר"; לעיתים קרובות היא מזמינה יצירות לכלי הקשה אצל מלחינים ומבצעת אותן כחלק מרפרטואר הקונצרטים שלה.
גלני הלכה שבי אחר מוזיקה של תרבויות חוץ-מערביות והופיעה ברסיטלים וסדנאות מוזיקה ביפן ובהודו. בשנת 1994 הופיעה עם תזמורת גמלאן באינדונזיה.
גלני מנגנת גם בחמת חלילים סקוטית ויש לה טארטן רשום על שמה, הידוע בשם "מקצבי אוולין גלני". היא הופיעה גם בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון בשנת 2012, שם צעדה בראש אלף מתופפים בקטע המוזיקה הפותח, ואחר ניגנה במהלך טקס הדלקת הלפיד האולימפי.
חירשות

גלני חירשת לחלוטין מאז גיל 12, לאחר תהליך של איבוד שמיעה הדרגתי מגיל 8, אולם עובדה זו אינה פוגעת ביכולתה לבצע ברמה בינלאומית. היא מנגנת בקביעות ברגליים יחפות, הן בהופעות חיות והן בהקלטות אולפן, כדי להיטיב לחוש את המוזיקה.
גלני טוענת, שהציבור טועה במידה רבה בהבנת החירשות. לדבריה, לימדה את עצמה לשמוע בחלקים אחרים של גופה פרט לאוזניים. בתגובה למה שתיארה כדיווח שגוי ברובו מצד התקשורת, פרסמה גלני "מסה על שמיעה", שבה היא דנה במצבה.
מיזמים משותפים

גלני הופיעה באלבום של הזמרת האיסלנדית ביורק "טלגרם", בביצוע הדואט "My Spine". היא שיתפה פעולה עם עוד מוזיקאים רבים, בהם הגיטריסט סטיב האקט, בלה פלק, בובי מקפרין, פרד פרית' ו"זמרי המלך".
חיים אישיים

בשנת 1994 נישאה גלני למלחין, מהנדס הקול ונגן הטובה גרג מלקנגי, עמו שיתפה פעולה בכמה מיזמים מוזיקליים. הם התגרשו ב-2003, עקב הרומן שלה עם המנצח ליאונרד סלטקין, שזכה לפרסומת רבה.