stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היטן
פרופיל משימה

היטן שוגרה ב-24 בינואר 1990, 11:46:00 UTC, על גבי משגר Mu-3S-II ממרכז החלל אוצ'ינורה שביפן, למסלול אליפטי גבוה סביב כדור הארץ. מהירות הכניסה למסלול הייתה קטנה ב-50 מ' לשנייה מהמתוכנן ולכן היטן נכנסה למסלול באפוגיאת 290,000 ק"מ במקום אפוגיאת 476,000 ק"מ. מספר תמרונים שבוצעו לאחר מכן תיקנו את מסלול הגשושית, שנכנסה בסופו של דבר למסלול המתוכנן ב-18 במרץ 1990.
באותו יום (ה-18 במרץ), כשהתקרבה היטן אל הירח בפעם הראשונה, היא שחררה את האגורומו למסלול סביבו. שש דקות לאחר השחרור ביצעה היטן את יעפה הקרוב ביותר על פני הירח במרחק של 16,472 ק"מ.
עד 4 במרץ 1991 השלימה היטן שבעה יעפים נוספים על פני הירח, ואז החלה את שלב ה"אירברייק" של משימתה. ב-19 במרץ 1991 טסה היטן אל תוך שכבת האטמוספירה העליונה של כדור הארץ, בגובה 125.5 ק"מ מעל האוקיינוס השקט במהירות 11 ק"מ בשנייה. החיכוך האט את מהירות הגשושית ב-1.712 מ' בשנייה כך שהאפוגיאה הונמכה ב-8,665 ק"מ. הייתה זו הפעם הראשונה שגשושית ביצעה תמרון בלימה אטמוספירית לשם שינוי מסלולה. תמרון אירוברייק נוסף בוצע ב-30 במרץ בגובה 120 ק"מ, שהאט את מהירות הגשושית ב-2.8 מ' בשנייה נוספים, והנמיך את האפוגיאה ב-14,000 ק"מ, ובזאת הסתיימה משימתה העיקרית של הגשושית שהחלה את משימתה המורחבת.
יעף תשיעי על פני הירח שימש להעלאת האפוגיאה ל-1,532,000 ק"מ. דבר זה היווה את הפעם הראשונה בה נעשה שימוש במסלול מעבר באנרגיה נמוכה לשם שינוי מסלול, והשימוש הראשון במעבר אל הירח שדורש 0 דלתא V. ב-2 באוקטובר 1991 היטן נלכדה זמנית בשדה הכבידה של הירח ואז הוכנסה למסלול לולאתי שעבר בנקודות לגראנז' L4 ו-L5, שם תרה אחר חלקיקי אבק "לכודים" (נקודות L4 ו-L5 הן נקודות "מאוזנות" מבחינת כוח הכבידה הפועל על גופים הנמצאים בהן). ב-15 בפברואר 1993, 13:33 UTC, כשחלפה היטן במרחק 422 ק"מ מהירח, נוצל רוב הדלק שנותר לה על מנת להכניסה למסלול סביבו. הדלק הנותר שימש לריסוק הגשושית, שמסלולה החל דועך כעבור חודשיים במסלול, על קרקע הירח ב-10 באפריל 1993, 18:03:25.7 UTC, ב-34°18′0″S 55°36′0″E﻿ / ﻿34.30000°S 55.60000°E﻿ / -34.30000; 55.60000.
האגורומו

האגורומו שוגרה על גבי היטן ב-24 בינואר 1990. ב-21 בפברואר 1990 כשל המשדר שעל גבי האגורומו והתקשורת עימה נפסקה. האגורומו שוחררה מהיטן ב-18 במרץ 1990 במטרה להיכנס למסלול סביב הירח. הצתת מנוע ההאטה של האגורומו אושרה על ידי תצפית מכדור הארץ, והוערך כי הגשושית נכנסה למסלול של 7,400 × 20,000 ק"מ עם זמן הקפה של 2.01 ימים. נתונים אלו מעולם לא אומתו, ובשל כך לא ידוע האם האגורומו אכן נכנסה למסלול סביב הירח.
האגורומו נבנתה בצורת פאון בעל 24 פאות, ברוחב 36 ס"מ, ובמשקל 12 ק"ג. מנוע רקטי, מונע בדלק מוצק, ובמשקל 4 ק"ג, הורכב בתוך הגשושית ושימש אותה בעת הכניסה למסלול. 16 מתוך 24 פאות הגשושית כוסו בתאים סולאריים שהפיקו יחד 10 ואט. תקשורת בוצעה באמצעות משדר ואנטנה שהורכבו בראש הגשושית. הגשושית לא נשאה עימה כלים מדעיים ורק מידע טכני, כמו הטמפרטורה, שודר לכדור הארץ.
ראו גם

לונר פרוספקטור
צ'אנג-אה 1
צ'אנדריאן 1
הערות שוליים

↑  "Hiten-Hagoromo Mission Profile"
1 2 3  Hiten במסד הנתונית NSSDC
המוזיאון המרכזי של חיל האוויר (רוסיה)

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון צבאי, מוזיאון 
 כתובת:  מונינו 
 מיקום:  מונינו 
 מדינה:  רוסיה 
 מייסדים:  משרד ההגנה של ברית המועצות 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1958
 תאריך פתיחה רשמי:  1960 
 קואורדינטות:  55°50′34″N 38°10′53″E﻿ / ﻿55.842778°N 38.181389°E﻿ / 55.842778; 38.181389
 www.monino.ru
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהמוזיאון המרכזי של חיל האוויר(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהמוזיאון המרכזי של חיל האוויר
 
במוזיאון
המוזיאון המרכזי של חיל האוויר (ברוסית: Центра́льный музе́й Вое́нно-возду́шных сил) הוא מוזיאון המסונף להמוזיאון המרכזי של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית והוא אחד ממוזיאוני התעופה הגדולים באירופה. המוזיאון ממוקם בכפר מונינו שבפרברי מוסקבה.
המוזיאון נוצר ב-28 בנובמבר 1958, ונפתח לקבלת מבקרים ב-23 בפברואר 1960. במוזיאון תערוכה עשירה של מסוקים ומטוסים למטרות אזרחיות וצבאיות, כמו גם כלי נשק, כלים שונים, מדים ועוד. בשנת 2020, אוסף המוזיאון כלל יותר מ-54 אלף מוצגים, ביניהם: 194 מטוסים, 118 דגמים של מנועי מטוסים, ו-5,152 יחידות ציוד, כגון: מדחפים, ציוד מטוסים וכלי נשק ו-71 פריטי מוזיאון שונים. התערוכות ממוקמות באוויר הפתוח, כמו גם בשלושה אולמות האנגר ושני אולמות נוספים במתחם המוזיאון.
היסטוריה

בשנת 1956 פורק אגף התעופה מונינו. שטחי האגף הועברו לארגון המוזיאון. מטוסים ומסוקים, פעילים וניסיוניים, הועברו בהדרגה למוזיאון. ראש המוזיאון הראשון היה רס"ן ק. פ. דנילין. במשך שנה וחצי הכינו המארגנים את התערוכה לקראת הפתיחה, וב-23 בפברואר 1960 היא התקיימה וקיבצה מספר רב של צופים: אזרחיים וצבאיים כאחד. בזמן הפתיחה, המוזיאון הכיל מטוסים ומסוקים מבצעיים וניסיוניים.
באמצע שנות התשעים, מוזיאון חיל האוויר במונינו שינה את הנהגתו לעיתים קרובות. המוזיאון המשיך לשפר את המבנה הארגוני שלו, ונכון לשנת 2017 היו לו 3 מחלקות מוזיאון עיקריות: עבודה מדעית וקרנות, עבודות אקספוזיציה מדעיות ועבודה מדעית וחינוכית. מספר המבקרים במוזיאון גדל ללא הרף, כולל אנשי צבא, עובדים ותלמידי בית הספר. מדי יום מקיים המוזיאון סיורים לכולם; תיירים זרים הם משתתפים תכופים. לדברי הנהלת המוזיאון, מאז פתיחת התערוכה ביקרו במונינו יותר משלושה מיליון איש.
ראו גם

מוזיאון החלל במוסקבה
המוזיאון הלאומי של חיל האוויר של ארצות הברית
פארק פטריוט
המוזיאון המרכזי של הצי על שם הקיסר פיוטר הגדול
הערות שוליים

↑  Положение о музее
↑  "На авиамузей в Монино наплевали с большой высоты". «Коммерсантъ» №37 (37). 1993-09-20. נבדק ב-2012-02-20.
↑  Общие сведения о музее
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1242701-9
הסדק

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  יריב ענבר (שם עט)
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2018
 עורך:  אמנון ז׳קונט
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  004794146
הסדק הוא מותחן ריגול רב-מכר מאת הסופר יריב ענבר (שם עט), איש קהיליית המודיעין הישראלית, שיצא לאור בשנת 2018 בהוצאת ידיעות ספרים. הספר הוא ספרו השני של הסופר (הספר הראשון נקרא "המטרה מקדשת"), אשר זהותו האמיתית נאסרה לפרסום לאחר דיון שנערך בוועדת השרים למתן היתר לפרסומים. בשנת 2019 זכה הספר לאות הספרותי "ספר זהב", שמוענק על יד ההתאחדות להוצאות לאור לספר שנמכר בלמעלה מעשרים אלף עותקים. בשנת 2023 ראה הספר אור באנגלית תחת השם Operation Bethlehem וזכה בפרס הלאומי לספרים יהודיים בקטגוריית ספרות עברית מתורגמת לשנת 2023.
עלילת הספר

הספר מתאר את עולמם של הלוחמים החשאיים, החיים ופועלים בכיסוי עמוק בשטח עוין ועוסק בין היתר בשאלה האם ועד כמה נכון שהמדינה תקדיש משאבים ותסכן לוחמים למטרות שאינן ביטחוניות מובהקות.
גיבור הספר הוא גואל בן עטר, צעיר יהודי שעלה מצרפת, שירת בצה"ל ביחידת דובדבן, ובהמשך גויס למוסד כלוחם. פעם אחת ויחידה לא עמדה אישיותו הסוערת של גואל במבחן והוא פעל בהתאם לאנושיותו ובניגוד מוחלט למשמעת המבצעית שבה היה מחויב, ושילם על כך מחיר יקר. הוא נזרק מהמוסד וחזר לצרפת. מתוך חתירה לחזור ולמצוא משמעות לחייו חוזר גואל לישראל כ"לוחם" במבצע פרטי ללא ידיעתו של איש. הוא בונה לעצמו כיסוי של צרפתי מוסלמי ממוצא צפון אפריקאי, ומתנדב לעבוד בבית חולים פסיכיאטרי בבית לחם. הגעתו דווקא למקום זה מונעת על ידי שאיפתו לחשוף במקום אוצר לאומי עתיק.
הערות שוליים

↑  מור שמעוני, ‏"הרגשתי שאני חייב לכתוב": איש הביון שהפך לסופר מספק הצצה לנבכי המודיעין הישראלי, באתר מעריב אונליין, 13 בנובמבר 2018
↑  רשימת זוכי אות ״ספר זהב״ באתר התאחדות בעלי הוצאות הספרים בישראל
↑  ynet news, משי אייד, ״Covert operations and personal battles: The unseen side of an Israeli spy’s life״, 4 באוגוסט 2023
↑   ג׳רוסלם פוסט
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסדר הטוסקני

| --- | --- |

הסדר הטוסקני על פי ג'אקומו בארוצי דה ויניולה
 מדינה:  רומא העתיקה
 מידע כללי
 תקופה:  אדריכלות רומית
 סגנון אדריכלות קודם:  אדריכלות יוון העתיקה
 סגנון האדריכלות הבא:  אדריכלות ביזנטית
הסדר הטוסקני הוא אחד הסדרים הקלאסיים שפותחו על ידי הרומאים לצד הסדר המשולב.
לוח 3 מתוך "חמשת הסדרים של האדריכלות" של ג'אקומו בארוצי דה ויניולה
הסדר הטוסקני מושפע מהסדר הדורי אך עם עמודים לא חרוצים ועם אנטבלטורה פשוטה יותר ללא טריגליפים. בעוד שעמודים פשוטים יחסית עם כותרות עגולות היו חלק מהאדריכלות העממית של איטליה וחלק גדול מאירופה מאז האדריכלות האטרוסקית (אנ') לפחות, הרומאים לא ראו בסגנון זה סדר אדריכלי מובהק. לדוגמה, האדריכל הרומי ויטרוביוס לא כלל את זה לצד תיאוריו של הסדרים היווניים הדוריים, היוניים והקורינתיים. סיווגו כסדר פורמלי נפרד מוזכר לראשונה באטימולוגיות של איזידורוס מסביליה. עיקר התבססותו כסדר לגיטימי בין הסדרים הקלאסיים נעשה בתקופת הרנסאנס האיטלקי על ידי אנדראה פלאדיו וסבסטיאנו סרליו.
בספרו הרביעי של סרליו "Regole generali di architettura" הוא מונה חמישה סדרים ובהם את המסדר הטוסקני אותו הוא מתאר "המוצק והפחות מקושט". מנקודת מבטו הסדר הטוסקני היה צורה ארכיטקטונית פרימיטיבית קדומה יותר, קודמת לצורות היווניות. הוא מקשר את הסדר עם הפרקטיקה האדריכלית של טוסקנה ושיטת הבנייה "הכפרית" שבה השתמשו באבנים בולטות עם גימור מחוספס ולא מסותת.
בשל חוזקו ופשטותו היחסי, סדר זה נחשב למתאים ביותר עבור אדריכלות צבאית ותעשייתית. סרליו מצא שהוא "מתאים למקומות מבוצרים, כגון שערי עיר, מבצרים, טירות, אוצרות, או היכן ששמורים ארטילריה ותחמושת, בתי כלא, נמלי ים ומבנים דומים אחרים המשמשים במלחמה". הסדר הטוסקני משמש לעיתים קרובות לפתחים וכניסות אחרות בהן נדרשים רק זוג עמודים, ושימוש בסדר אחר עשוי להיראות יומרני.
התפשטות מאוחרת

כנסייה נדירה יחסית הבנויה על פי הסדר הטוסקני היא St Paul's, Covent Garden בתכנונו של האדריכל האנגלי איניגו ג'ונס. על פי סיפורו של הוראס וולפול, לורד בדפורד הקציב לג'ונס תקציב נמוך מאוד וביקש ממנו כנסייה פשוטה "לא הרבה יותר טובה מאסם", והאדריכל השיב לו "אז יהיה לך את האסם הכי יפה באנגליה". תיאור זה מתיישב עם פרשנותו של פלאדיו למקדש הרומי הקדום המבוסס על אדריכלות אטרוסקית על פי ויטרוביוס, ולאמירתו של פלאדיו כי המסדר הטוסקני מתאים למבנים חקלאיים.
מבנה מפורסם נוסף שנעשה בו שימוש בסדר הטוסקני הוא West Wycombe Park באנגליה, שנבנה במאה ה-18. למבנה חזית כפולה בעלת 2 קומות, בקומה התחתונה נעשה שימוש בסדר הטוסקני ובקומה העליונה נעשה שימוש בסדר הקורינתי. ייתכן שהדבר נעשה בהשראת פאלצו (ארמון) קיארקטי של פלאדיו בו השתמש בסדר הדורי עבור הקומה התחתונה והיוני עבור הקומה העליונה.
התפשטות מאוחרת > גלריה

St. Paul's Church, Covent Garden, איניגו ג'ונס, לונדון
החזית הדרומית של West Wycombe Park
Palazzo Chiericati, ויצ'נצה
הלם מים

הלם מים היא תופעה של היווצרות פעימת לחץ בצנרת עקב שינוי פתאומי בזרימה. זהו גל הלם שנוצר עקב סגירה או פתיחה מהירה של מגוף. גל ההלם מתפשט בצינור ממקום ההפרעה עד קצה הצינור ובחזרה. ניתוח ראשון של התופעה בוצע על ידי ניקולאי ז'וקובסקי שפיתוח גם נוסחאות לתיאור הבעיה.
התופעה נקראת הלם מים אבל היא אופיינית לכל זורם. עליית הלחץ בקו תלויה בצפיפות הזורם לכן היא משמעותית כאשר הזורם הוא נוזל כמו מים למשל. גל הלחץ בצינור עלול לגרום נזק המתבטא בקפיצה או ברעידה של הצינור ותתכן גם פריצה של הצינור עקב עליית הלחץ. גל הלחץ דועך עם הזמן בגלל החיכוך בזרימה ובגלל אובדן אנרגיה בפעולת הזורם על הצינור.
הלם מים בחיי היום-יום

ניתן להבחין לפעמים בהלמי מים קטנים גם במערכת חלוקת המים העירונית ובמערכת המים הביתית. אלה נובעים משינויים בזרימה עקב פתיחה או סגירה מהירים של ברזים ועקב שימוש או הפסקת השימוש במים במכשירים ביתיים כמו מדיח כלים ואו מכונת כביסה וכדומה. הכלל הוא שכאשר הצינור ארוך וזורם בו נוזל, צריך לסגור את הברז לאט כדי למנוע את תופעת הלם המים העלולה להיות הרסנית. מנתונים בסיסיים של הזורם והצינור ניתן לחשב את הזמן הקריטי שסגירה או פתיחת מגוף יגרמו לגל לחץ וגם את שיעורו אפשר לחשב. בקווי נפט גולמי או בקווי דלק שאורכם עשוי להיות מאות עד אלפי קילומטר, חשוב מאוד לדעת את זמן הסגירה הקריטי.
מושגים

אם שינוי המהירות מתבצע בזמן קצר או שווה לזמן הקריטי תתקיים תופעת הלם המים. אם השינוי מתרחש בזמן הארוך בערך פי חמישה מהזמן הקריטי, ההשפעה זניחה. כדי להעריך את ההשפעה בזמן הקרוב לזמן הקריטי הפתרון הוא גרפי - אנליטי ואו פתרון נומרי לרוב בעזרת מחשב, פתרון המפורט בספרים המוצגים ברשימה לקריאה נוספת למשל ובספרים נוספים. הזמן הקריטי הוא פרק הזמן שגל הלחץ עושה את הדרך לאורך הצינור הלוך ושוב ממקום ההפרעה עד קצה הקו ובחזרה.
הזמן הקריטי לקיום התופעה:
t - הזמן הקריטי
L - אורך הצינור ממקום השינוי במהירות עד קצה הקו
a - מהירות גל הלחץ לאורך הצינור
מהירות גל הלחץ נתונה על ידי הביטוי:
Ev - האלסטיות של הנוזל הגמישות של הנוזל
ρ - צפיפות הנוזל
D - קוטר הצינור
e - עובי הדופן של הצינור
E - מודול האלסטיות של הצינור, הגמישות של הצינור
מהירות גל הלחץ בקרוב טוב בצינור מתכת דק דופן היא:
מהירות גל הלחץ של מים הלחץ בצינור פלדה הוא בסביבות 1000 עד 1200 מטר בשנייה.

מהירות גל הלחץ של קיטור בלחץ נמוך בצינור פלדה הוא בסביבות 500 מטר בשנייה.
עליית הלחץ בצינור במונחים של עומד נוזל (הלחץ מתבטא בעמוד נוזל):
P - הלחץ בצינור במושגים של עומד נוזל
g - תאוצת הכובד
v - שינוי מהירות הזרימה בצינור
a - מהירות גל הלחץ
כאשר המים זרמו במהירות של 2 מטר בשנייה והמגוף נסגר במהירות, שעור עליית הלחץ הוא 200 מטר מים שהם כ-20 בר, בערך 20 אטמוספירות.
פתרונות

סגירה ופתיחה איטית של המגופים.
מכלי ריסון הרוכבים על הצינור. מכלים אלה כוללים גז דחוס בחלק העליון של המכל, היוצר כרית אוויר הבולמת את גל ההדף.
צינורות אנכיים פתוחים לאוויר (כאשר הלחץ לא גבוה מדי ואין מניעה לחשוף את הזורם לאוויר).
שסתומי אוויר דו-כיווניים המכניסים אוויר לצינור כאשר נוצרת בו ריקנות או פורקים נוזל כאשר הלחץ גבוה.
התקנת גלגל תנופה במשאבה שימנע הדממה מהירה בנפילת רשת החשמל.
מערכת מגופים מפוקדים להפניית הזרימה לתוואי חלופי לשמירת המהירות בקו עד המגוף.
תופעות דומות

הלם בזרימה דו-פאזית של גז ונוזל. בזרימה זו פאזית עלולה להיווצר הפרדה בין הפאזה הנוזלית לבין הפאזה הגזית. תלוי בכמויות ובמהירויות החלקיות של כל פאזה, עלול להיווצר מצב שהנוזל נע בצינור במהירות הגבוהה של הגז ומכה בקשתות הצינור או בברזים סגורים או בציוד בקצה הקו כמו מכל. לפעמים משתמשים בביטוי הלם מים אף על פי שהמנגנון שונה. בתכנון של קווים בזרימה דו-פאזית משתדלים למנוע מצב כזה.
הלם כתוצאה מרתיחה מהירה כאשר נוצר מגע בין גז או זורם חם לבין נוזל קר שיכול לרתוח. תופעה זו אופיינית בקווי קיטור הפוגשים קונדנסט קר או נוזל קר. כתוצאה מהמפגש מתבצעת רתיחה מהירה של הנוזל הקר המתפשט במהירות רבה בדומה לפיצוץ של חומר נפץ. בתופעה הזו שומעים רעש חזק הדומה לפעמים לסופת רעמים. גם בתופעה הזו משתמשים לעיתים במונח הלם מים אף על פי שהמנגנון שונה. זו הסיבה שבדרך כלל מקפידים לנקז קווי קיטור וקווי גז חם המכילים נוזל.
לקריאה נוספת

Water Hammer Analysis by John Parmakian, 1963 Dover Publications INC. ISBN 0-486-61061-6
Handbook of Hydraulics, sixth edition, by Ernest F. Brater and Horace Williams King, McGraw-Hill Book Company, 1982. ISBN 0-07-007243-4.
Water Hammer by B.B. sHARP, 1981, Edward Arnold Publishers Ltd. ISBN 0-7131-3427-5.
תרשים להבהרת המושגים בנושא הלם מים. מכל, צינור ומגוף.
המוזיאון הפתוח בדטמולד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון פתוח
 מיקום:  דטמולד 
 מדינה:  גרמניה 
 בעלים:  Landschaftsverband Westfalen-Lippe 
 מבקרים בשנה:  200,000
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1971
 תאריך פתיחה רשמי:  7 ביולי 1971 
 קואורדינטות:  51°55′25″N 8°52′12″E﻿ / ﻿51.923611111111°N 8.87°E﻿ / 51.923611111111; 8.87
 אתר רשמי
  (למפת נורדריין-וסטפאליה מוגדלת) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדהמוזיאון הפתוח בדטמולד(למפת נורדריין-וסטפאליה רגילה) דיסלדורף קלן דורטמונד אסן דיסבורג וופרטל בילפלד בון מינסטר סקסוניה התחתונה הסן ריינלנד פפאלץ  בלגיה הולנדהמוזיאון הפתוח בדטמולד
 
המוזיאון הפתוח בדטמולד (בגרמנית: LWL-Freilichtmuseum Detmold - Westfälisches Landesmuseum für Volkskunde) הוא מוזיאון בעיר דטמולד שבמדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. המוזיאון הוקם יחד עם המוזיאון הפתוח בהאגן בשנת 1960, ונפתח לקהל הרחב בתחילת שנות ה-70 של המאה העשרים. המוזיאון מנוהל על ידי ה-LWL, רשות האזורית של וסטפאליה וליפה המזרחית. המוזיאון נחשב לאחד מהמוזיאונים הפתוחים הגדולים והחשובים ביותר באירופה.
מוצגים

יותר מ-100 מבנים היסטוריים מרחבי מדינת נורדריין-וסטפאליה שונעו בשלמותם או בחלקים למוזיאון הפתוח, בו הוקמו מחדש. המוזיאון משתרע על פני כקילומטר רבוע. בין היתר מוצגים במוזיאון חוות, בתי ספר, טחנות רוח ותחנות מים. המוזיאון כולל גם שדות, דרכים, מאגרי מים וגדרות אשר משמרים את הנוף הכפרי המקורי בנורדריין-וסטפאליה כמו גם יבולים וזני פירות וחיות משק מקומיים. במוזיאון פועלים אומנים אשר מציגים בפני המבקרים מלאכות מסורתיות כקליעת סלים, נפחות וקדרות. בעתיד צפויה להיבנות במרכז הכפר המשוחזר, המהווה את ליבת המוזיאון, כנסייה - זה יהיה המבנה היחיד שיבנה בשיטה מסורתית אך מבלי להשתמש במבנה היסטורי קיים. כל קבוצת מבנים במוזיאון מרוהטת בהתאם לנהוג בתקופה אחרת, החל מהמאה ה-16 ועד לשנות ה-50.
מדי שנה מוצגת בשטחי המוזיאון תערוכה מתחלפת בנושא מרכזי.
מוצגים > הבית ה"יהודי"

אחד מהמבנים המשוחזרים במוזיאון הוא ביתה של משפחת אולמן היהודית. הבית נבחר להקמה מחדש במוזיאון כיוון שהתגוררו בו יהודים מיום הקמתו בשנת 1805 ועד 1941. משפחת אולמן היהודית שהתגוררה בו עד לשנת 1941 נספתה בשואה. בבית תצוגת קבע בנושא יהדות וגורל היהודים בגרמניה.
גלריה

מרכז ה"כפר הפדרבורני"
טחנת רוח בתחומי המוזיאון
בתים ב"כפר הפדרבורני"
הפדרציה הבין-לאומית של המודדים

| --- | --- |
 מדינה:  דנמרק 
 מטה הארגון:  קופנהגן 
 תקופת הפעילות:  18 ביולי 1878 – הווה (146 שנים) 
 www.fig.net
 
הפדרציה הבין-לאומית של המודדים (באנגלית: The International Federation of Surveyors; מקובל בקיצור FIG, ראשי תיבות בצרפתית: Fèdèration Internationale des Gèometres) הוא ארגון בין-לאומי המייצג את האינטרסים של המודדים ברחבי העולם. הארגון הוא פדרציה של ארגוני מודדים ברחבי העולם המכסה את כל קשת התחומים המקצועיים בתוך קהילת המודדים הבין-לאומית. הוא מספק פורום בין-לאומי לדיון ופיתוח במטרה לקדם אימון מקצועי בסטנדרטים. הפדרציה נוסדה בפריז בשנת 1878 ונודעה בשם: "Fèdèration Internationale des Gèometres" והפך לאחר מכן הוכרז לכדי הפדרציה הבין-לאומית של המודדים. זהו ארגון לא ממשלתי המייצג מעל 115 (נכון לשנת 2019) מדינות ברחבי העולם ומטרתו היא להבטיח את תניהם של המודדים ולספק את כל צורכיהם של עובדי מקצוע המדידות.
בישראל פועלת לשכת המודדים המוסמכים בישראל החברה הרשמית בפדרציה הבין-לאומית של המודדים, הפועלת גם בשיתוף פעולה עם המרכז למיפוי ישראל של משרד השיכון ועם משרד הפנים.
המוזיאון הפתוח בנגבה

| --- | --- |

ה"מגדל" באתר: שיחזור חומה ומגדל
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון פתוח
 כתובת:  ד.נ. נחל לכיש צפון 79408 
 מיקום:  מועצה אזורית יואב 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°39′42″N 34°40′57″E﻿ / ﻿31.661555555556°N 34.6825°E﻿ / 31.661555555556; 34.6825
 he
 
המוזיאון הפתוח בנגבה הוא מקבץ של אתרים בקיבוץ נגבה. בין האתרים, שחזור של "חומה ומגדל", הקרנת סרטים היסטוריים בצריף חדר האוכל, הטנק המצרי, מגדל המים הנקוב, האנדרטה בבית הקברות הצבאי, גבעת תום ותומר לזכר 73 חללי אסון המסוקים ועוד.
רקע

הקיבוץ הוקם על ידי גרעין "גבעת גנים" של חברי השומר הצעיר מפולין, אליו הצטרפו החברים הפולנים של גרעין "שמיר" שרוב חבריה עלו מרומניה. היישוב הוקם ב-12 ביולי 1939 כיישוב חומה ומגדל, בסיוע חברי קיבוץ גבעת ברנר. בעת הקמתה הייתה נגבה הנקודה היהודית הדרומית ביותר בכל ארץ ישראל, למעט סדום על חוף ים המלח.
כשפרצה מלחמת העצמאות היה נגבה היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ ישראל, למעט יישובי הנגב. במקום נערכו קרבות כבדים נגד הצבא המצרי וערביי האזור.
למרות ההתקפות המצריות הכבדות שנסתייעו במטוסים, בטנקים ובתותחים, לא עלה בידם לכבוש את הקיבוץ. נגבה נהרסה, אך מגיניה התחפרו בבונקרים, בתעלות ובעמדות, ומשם המשיכו בעמידתם האיתנה בפני ההתקפות החוזרות ונשנות, שנמשכו כשלושה חודשים. במבצע יואב הובס הצבא המצרי, וב-9 בנובמבר 1948, לאחר כמה ניסיונות נפל, נכבשה משטרת עיראק סואידן על ידי כוחות צה"ל. בכך באה הרווחה לחברי נגבה שהחלו מיד בשיקום הריסותיה.
עמידת הקיבוץ במערכה על נגבה, הפכה לסמל של עקשנות ונחישות בה עמדו מעטים מול רבים.
אתרי המוזיאון הפתוח

בשנת 1953 הוצבה במקום אנדרטה לזכר החללים בסמוך לבית העלמין הצבאי, המציינת את אחוות הלוחמים: חבר וחברה של הקיבוץ עם חיל לוחם. אנדרטה זו פוסלה על ידי הפסל נתן רפופורט. גם מגדל המים המנוקב בפגזי האויב נותר כזכר למערכה הכבדה.
מול האנדרטה ניצב טנק לוקסט M22 כתחליף לטנק המצרי שנבלם מדרום לקיבוץ ב-12 ביולי 1948.
ליד שער הקיבוץ נמצא שחזור של מבנה חומה ומגדל.
גלריה

מגדל המים המנוקב
הטרקטור והמחרשה הראשונים בנגבה
טנק מסוג לוקוסט M22 המשמש כזיכרון לקרב על נגבה
גבעת תום ותומר, גן בוטני לצמחי ארץ ישראל ואתר הנצחה ל-73 נספי אסון המסוקים.
אתר חומה ומגדל של קיבוץ נגבה
אתר חומה ומגדל של קיבוץ נגבה ממעוף ציפור
הערות שוליים

↑  אורי דרומי, הלוחמת מעמדה 6, באתר הארץ, 10 ביולי 2007
↑  נתן, נגבה, דבר, 14 באוגוסט 1939
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313006805171 
אנדרטה למגיני נגבה: חברה, חבר וחייל. הפסל:נתן רפופורט, 1953
שחזור של חומה ומגדל ליד הקיבוץ
הסטר ת'רייל

| --- | --- |

ת'רייל באיור משנת 1781.
 לידה:  27 בינואר 1741 קרנארבונשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  2 במאי 1821 (בגיל 80) קליפטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  Tremeirchion 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  הנרי ת'רייל (11 באוקטובר 1763–?)  גבריאל מאריו פיוצי (יוני 1784–?) 
 צאצאים:  הסטר מריה אלפינסטון, פנלופה ת'רייל, סופיה ת'רייל, ראלף ת'רייל, פרנסס אנה ת'רייל, ססיליה מרגרטה ת'רייל, סוזאנה אראבלה ת'רייל, אנה מריה ת'רייל, אליזבת ת'רייל, פרנסס ת'רייל, הנרי סלסברי  ת'רייל, הסטר סופיה ת'רייל 
 
הסטר ת'רייל ובתה, ציור משנת 1777.
הסטר לינץ' ת'רייל(באנגלית: Hester Lynch Thrale; ‏27 בינואר 1741 -2 במאי 1821) הייתה אשת חברה בריטית, פטרונית אמנויות, ומחברת יומנים ומכתבים. יומניה ומכתביה הם מקור חשוב לתולדות חייו של סמואל ג'ונסון ולחיי החברה האנגלית במאה ה־18.
קורות חיים

ת'רייל נולדה בקרנארבונשייר, ויילס, למשפחת סולסברי (Salusbury), אחת ממשפחות האצולה הכפרית הבולטות בוויילס באותה תקופה. היא צאצאית ישירה של קתרין מבריין (אצילה ולשית בת המאה ה-16). אביה היה ג'ון סולסברי (נוסע, מחבר יומנים, ממיישבי קנדה).
לאחר שאביה ירד מנכסיו בשל ההשקעה בעיר הליפקס בחבל נובה סקוטיה בקנדה, שהיה בין מייסדיה, נישאה הסטר לבעל מבשלת שיכר עשיר בשם הנרי ת'רייל, ב-11 באוקטובר 1763, בלונדון. הזוג הביא לעולם 12 ילדים, והתגורר באחוזה בשם סטרת'ם פארק, בפרברי לונדון. נישואיהם לא היו מאושרים. בתם הבכורה, הסטר מריה אלפינסטון הועלתה לימים לדרגת ויקונטית.
לאחר נישואיה, הייתה ת'רייל חופשייה לעשות ולהתרועע ככל שעלה על רוחה. הודות לעושרו של בעלה, הצליחה להתערות בחברה הגבוהה בלונדון, והכירה בין היתר את סמואל ג'ונסון, ג'יימס בוזוול, אוליבר גולדסמית'. ג'ונסון ביקר בוויילס כמה פעמים בחברת ת'רייל. בשנת 1775 חיבר שני שירים לכבודה, האחד לציון יום הולדתה ה-35, והשני שיר ידידות בלטינית. היא הייתה דמות בולטת בדור השני של מעגל הבלוסטוקינג.
לאחר מות בעלה, באפריל 1781, התאהבה ת'רייל באיטלקי בשם גבריאלֶה מאריו פְּיוֹצי, מורה למוזיקה, ונישאה לו ביולי 1784. זה גרם לקרע ביחסיה עם ג'ונסון, אשר אוחה באופן שטחי בלבד זמן קצר לפני מותו. עם בעלה השני, עקרה ת'רייל לכפר בצפון וויילס, ולמשך זמן מה עסקה בקדחתנות באילן היוחסין שלה, ובחנה אפשרות לתבוע בעלות על אדמות בקנדה שהיו בחזקת אביה בשעתו.
לאחר מות ג'ונסון, פרסמה קובץ בשם Anecdotes of the Late Samuel Johnson ‏(1786), וכן אוסף מכתבים שהחליפה עמו. שני החיבורים הללו, יחד עם יומניה שנקראו "ת'ראליאנה" ושפורסמו רק בשנת 1949, משלימים את התמונה החסרה שמצטיירת מן הביוגרפיה המפורסמת של בוזוול על ג'ונסון. ג'ונסון הרבה לדור אצל משפחת ת'רייל, וזכה לחדר משלו, מעל הספרייה הביתית, שם עבד על חיבוריו השונים.
בשנת 1801, פרסמה חיבור היסטוריה פופולרית בשם Retrospection, אשר ביקש לכסות "את אלף ושמונה מאות השנים האחרונות". החיבור לא זכה לחסדי הביקורת בת הזמן, וחלק מהמבקרים ביטאו במפורש את סלידתם מעיסוק של נשים בתחום ההיסטוריה. לימים, זכה החיבור לקבלה אוהדת יותר: לפי המילון הביוגרפי הלאומי של אוקספורד, היו שקראו אותו כהיסטוריה פמיניסטית, והדגישו את עיסוקה של ת'רייל בתיאור שינויים במנהגים ובהליכות, ככל שהשפיעו על נשים; היו שראו בחיבור מבשר של הגישה המרקסיסטית להיסטוריה, ומצאו אצל ת'רייל דיון מוקדם בחיפצון: "מכונות חיקו בני תמותה עד לשלמות מעבר למקווה, ובני אדם גילו שהם עצמם מכונות".
הסטר פיוצי נפטרה ב־16 במאי 1821 בקליפטון, פרוור בבריסטול, עקב סיבוכים לאחר שמעדה, והיא קבורה לצד בעלה בכפר בצפון וויילס. ידידתה, הסופרת והמחזאית פאני ברני, ספדה לה והשוותה את ת'רייל למאדאם דה סטאל.
המחזאי והסופר האירי סמואל בקט שאב מיומניה של ת'רייל ומן ה"אנקדוטות" כדי להציג את יחסיה עם ג'ונסון באחד ממחזותיו המוקדמים, Human Wishes, שאותו זנח לאחר שהשלים רק מערכה אחת (יצא באוסף Disjecta).
הערות שוליים

↑  לפני נישואיה הסטר לינץ' סולסברי, ולאחר שנישאה בשנית, הסטר לינץ' פיוצי
↑  התאריכים לפי לוח השנה הגרגוריאני.
↑  נוסח השיר (אנגלית), באתר משפחת ת'רייל.
↑  נוסח השיר (לטינית ואנגלית), באתר משפחת ת'רייל.
1 2  הערך על ת'רייל במילון הביוגרפי הלאומי של אוקספורד (נדרש מנוי).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266662605171  BIBSYS: 90320758  BNE: XX1731790  BnF: cb12183595w (data)  CiNii: DA04207725  GND: 118913379  ICCU: NAPV057620  ISNI: 0000 0001 2099 9358  LCCN: n50078526  LNB: 000130002  NDL: 001259226  NKC: mzk2009511540  NLA: 35215383  NTA: 068405529  RERO: 02-A000131009  SELIBR: 318344  SNAC: w6bp06t2  SUDOC: 030418364  Trove: 868743  VcBA: 495/246218  VIAF: 24645296   WorldCat (עם VIAF): 24645296 
הבית סטרת'ם פארק