חיל ההנדסה של צבא רוסיה
היסטוריה

תחילת התפתחות הארכיטקטורה הצבאית הרוסית מתוארכת למחצית הראשונה של המאה העשירית. דברי הימים מודיעים לנו על בניית ערים, על המצור וההגנה עליהם. המילה עיר עצמה ברוסית הישנה לא פירושה עיר במובן הסוציו-אקונומי, כפי שמובנת כעת, אלא מבצר, או טירה.
בסוף המאה ה-12, תהליך הפיצול של רוסיה הפיאודלית לנסיכות רבות הביא לבניית מצודות ומבנים מסוגים שונים. בניית ביצורים מיומנת וכן שיפור אמצעי הנדסה כדי להבטיח את פעולותיהם הפוגעניות של החיילים מעידים על הרמה הגבוהה של האמנות ההנדסית הצבאית הרוסית באותה תקופה. בשנת 1242 הביסו הרוסים את הגרמנים על הקרח. במקביל, כוחות רוסיים השתמשו במיומנות הן במבני הגנה ארוכי טווח והן ביצורי שדה, תוך התחשבות בשטח. דוגמה נוספת היא כיבוש קאזאן בשנת 1552 על ידי איוון הרביעי. איוואן האיום החליט לבנות את מבצר סוויאצק על גדות נהר סוויאגה במפגש עם הוולגה, 25 ק"מ מקאזאן. נרכשו חלקי עץ בוולגה באזור אוליך. לאחר מכן הם הועברו במים לסוויאגה, שם לראשונה, נבנתה מהם עיר ביצורית, שמילאה תפקיד חשוב כבסיס תמיכה במהלך המצור על קאזאן.
המידע הראשון על מהנדסים צבאיים ברוסיה, מתואר בכרוניקה משנת 1016, צוין כי מדובר בבנאים בשירות צבאי ובעלי ידע נרחב באמנות צבאית ובעיקר באומנות ההגנה. במחצית השנייה של המאה ה-15 נוצר ברוסיה גוף אחיד לניהול עבודות בנייה צבאיות, כיחידה הנדסית של "פריקאז התותחים", שהחל לפתח רישומים ולנהל את הקמת מבני ההגנה והביצורים.
האמנה הצבאית הרוסית הראשונה המסכמת את הניסיון ההנדסי הצבאי, היא "אמנת ענייני צבא ותותח הנוגעים למדע צבאי." האמנה נכתבה בראשית המאה ה-17 על ידי המושל הבויאר אניסים מיכאילוב.
בשנת 1692 וב-1694, ככל הנראה בהנהגתו של פיוטר הגדול, בוצעו תמרוני ההכשרה הראשונים, שבמהלכם הוקמו מבני הגנה. ידוע כי במהלך פיתוח פעילויות הנדסיות השתמש פיוטר הראשון בעבודתו של המהנדס הצבאי המפורסם ביותר של אותה תקופה, המרשל הצרפתי וובאן.
עם הקמת כוחות מזוינים סדירים הקדיש פיוטר הראשון תשומת לב מיוחדת לפיתוח כוחות ארטילריה והנדסה. מעשה החקיקה הראשון, שעסק בהנדסה צבאית, היה צו פיוטר הראשון מיום 21 בינואר 1701 על פתיחת בית הספר של פריקאז התותחים. פיוטר הקדיש חשיבות רבה להכשרתם ההנדסית של הקצינים. נוצרו בתי ספר להכשרת אנשי הנדסה: הראשון בשנת 1708 במוסקבה, בשנת 1712 הוא התרחב, אך זה לא הספיק, וב-17 במרץ 1719 הוקם בית ספר להנדסה בסנקט פטרבורג. בכל אחד מבתי הספר הללו למדו 100–300 איש בשנה, משך הלימודים נע בין 5 ל-12 שנים. מהנדסים צבאיים נהנו מיתרונות גדולים בכוחות המזוינים, שכרם היה שונה משכרם של קצינים באגפים אחרים של הכוחות המזוינים.
בסוף המאה ה-18 מספר כוחות ההנדסה הלך וגדל. בשנת 1797 נוצר גדוד חלוצי להנדסה. על הגדוד הוטל להבטיח ביצוע עבודות בנייה צבאיות במהלך מבצעים צבאיים, כמו גם שמירה על סודיות העבודה. הגדוד הוקפץ רק בהוראת המפקד העליון. בתחילת המלחמה הפטריוטית בשנת 1812 היו לצבא כבר 10 פלוגות הנדסה ומספרם הלך וגדל עם השנים.
בשנת 1819 אוחדו גדודי מהנדסים וחלוצים לשלוש חטיבות. בשנת 1822 הועברו ממחלקת התותחנים למחלקת ההנדסה. כדי לבטל את הפערים בשם ולהקטין את מספר היחידות, הורה הקיסר ניקולאי כי בשנת 1844 יש לקרוא לכל יחידות ההנדסה בשם יחידות ההנדסה. בראשית מלחמת קרים בשנים 1853–1856 היו בידי הכוחות המזוינים 9 גדודים קרביים, גדוד אימונים אחד, שני גדודי מילואים ושתי אוגדות חלוציות.
כוחות הנדסה הופרדו לבסוף מכוחות הארטילריה והפכו לחיל עצמאי של הכוחות המזוינים. בסוף הרבע הראשון של המאה ה-19 מספרם עלה על 21 אלף איש, שהסתכמו בכ-2.3% מכלל הכוחות המזוינים. בשנת 1873 אורגנה ברוסיה ישיבה מיוחדת על מצבה האסטרטגי של המדינה, אשר על בסיס תוכנית שפיתח א. טוטלבן הוחלט לבצע קומפלקס של עבודות בנייה צבאיות. במשך 35 שנים מהנדסי הצבא בנו את מבצר נובוגאורגייבסק, מצודת ורשה, זגריס, ברסט-ליטובסק, אוסובץ, קובנה, איוואנגורוד, מאחז דוברו וביצורים ומתקנים שונים.
בראשית מלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1877–1878 כוחות מהנדסים היוו 2.8% מצבא היבשה (20.5 אלף אנשים). התמחויות חדשות הופיעו בכוחות ההנדסה: תקשורת אווירונאוטיקה ודואר יונים. בסוף המאה ה-19, כסניף טכני של הצבא, נועדו כוחות ההנדסה לספק פעולות קרב לחיל הרגלים, ארטילריה ופרשים, לנהל ולבצע משימות הנדסיות במהלך המצור וההגנה על מבצרים, לוחמת מוקשים, בניית נתיבים ומעברים, קווי טלגרף ותפעול חבלנים, חשמלאים, אווירונאוטים, עובדי רכבת צבאית ואנשי איתות.
בשנת 1900 כלל כוחות ההנדסה 25,5 גדודי קרב, המורכבים מ-7 חטיבות קרב, 8 גדודי פריסת גשרים, 6 יחידות של מהנדסי שדה, חטיבת רכבת. אנשי כוחות ההנדסה הסתכמו ב-31,329 איש. ארגון זה של כוחות הנדסה נותר עד מלחמת רוסיה-יפן. כוחות הנדסה, כסוג של חיילים העומדים לרשותם מספר גדול של מהנדסים מוכשרים, שסייעו להכנסת חידושים טכניים בצבא ובצי ותהליך זה התרחש במהירות רבה בראשית המאה העשרים. מספר כוחות ההנדסה בתחילת 1917 הסתכם בכ-6% מכלל הצבא.
לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה אורגנו חילות ההנדסה במסגרת הצבא האדום ושימשו את ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה לחבלה ולסיוע לכוחות. במהלך המלחמה הקרה, יחידות ההנדסה פעלו במסגרת הכוחות המזוינים של ברית המועצות עד להתפרקות ברית המועצות.
ב-7 במאי 1992 הוקם משרד ההגנה של רוסיה וחיל ההנדסה הפך לחלק ממנו ומכוחות היבשה הרוסיים של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. מאז 1993 החיל נטל חלק במשימות הנדסיות מורכבות עבור הצבא במלחמת צ'צ'ניה הראשונה והשנייה, במלחמת גאורגיה-רוסיה ונטל חלק משמעותי בנטרול פצצות בתדמור בפרט ובמעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה בכלל. חיל ההנדסה של הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית מורכבים מגופי פיקוד ובקרה צבאיים, יחידות צבאיות ויחידות משנה. כוחות הנדסה נועדו לבצע את המשימות המורכבות ביותר של תמיכה הנדסית, הדורשות הכשרה מיוחדת של כוח אדם, שימוש בציוד הנדסי, תחמושת הנדסית וציוד הנדסי.
יחידות החיל משתתפים בפלישת רוסיה לאוקראינה. בין היתר הם הצליחו תוך פרק זמן קצר לבנות קו ביצורים שאיפשר ליחידות אחרות למנוע התקדמות מתפקת נגד של האוקראינים.