stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ולי פדורצ'ק
ביוגרפיה > בית הנבחרים של ארצות הברית

בפברואר 2024 הכריזה פדורצ'ק על התמודדותה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הכללי של דקוטה הצפונית. בהכרזתה ציינה כי בתור נבחרת ציבור היא תתמקד בסוגיות כגון הפלות, אנרגיה וחקלאות.
יריביה העיקריים בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית היו חבר בית הנבחרים של דקוטה הצפונית לשעבר ריק בקר, החקלאי אלכס בלאזס, הפעילה החברתית שרלט מוהר, ומיס אמריקה לשנת 2018 קארה מונד. פדורצ'ק זכתה במספר הגבוה ביותר של תמיכות ברמת המדינה מכל מועמד במרוץ, כולל תמיכתם של למעלה מ-50 מחוקקים, הסנאטור האמריקאי ג'ון הובן, המושל דאג בורגום, ונשיא ארצות הברית לשעבר דונלד טראמפ.
בפריימריז שהתקיימו ב-11 ביוני זכתה פדורצ'ק במועמדות הרפובליקנית עם 46% מהקולות. בבחירות הכלליות התמודדה מול מועמד המפלגה הדמוקרטית טריגווה האמר. זמן קצר לאחר הבחירות המקדימות הגישה פדורצ'ק קובלנה לוועדת הבחירות הפדרלית על הפרעה לבחירות לאחר שנשלחו מסרונים ודואר אלקטרוני כוזבים בטענה שהיא פרשה מהמרוץ ביום הפריימריז.
פדורצ'ק ניצחה את האמר בבחירות הכלליות עם 69% מהקולות, ונהפכה לאישה הראשונה שנבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית מדקוטה הצפונית. היא גם האישה הרפובליקנית הראשונה שנבחרה לקונגרס מדקוטה הצפונית והאישה הראשונה המייצגת את המדינה בקונגרס מאז היידי הייטקאמפ, שכיהנה בסנאט האמריקאי מ-2013 עד 2019.
פדורצ'ק הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2025. עם תחילת כהונתה שובצה כחברה בוועדת האנרגיה והמסחר של בית הנבחרים – חברת הקונגרס בראשית כהונתה הראשונה שמונתה לוועדה מזה 14 שנה.
הערות שוליים

↑  Julie Fedorchak, באתר Ballotpedia (באנגלית)
↑  About, באתר הרשמי של ג'ולי פדורצ'ק (באנגלית)
↑  Fedorchak to chair ND Public Service Commission, באתר Forum News Service‏, 17 בדצמבר 2014 (באנגלית)
↑  מייקל אצ'טרלינג, Fedorchak enters North Dakota US House race against 2 Republican challengers, באתר North Dakota Monitor‏, 15 בפברואר 2024 (באנגלית)
↑  מנואל הולגווין, Fedorchak campaigns in Dickinson, addresses issues and endorses Trump, באתר Dickinson Press‏, 5 במרץ 2024 (באנגלית)
↑  רוב פורט, Port: House candidate Julie Fedorchak wins the battle of legislative endorsements, באתר InForum‏, 13 במרץ 2024 (באנגלית)
↑  North Dakota At-Large Congressional District Primary Election Results, באתר הניו יורק טיימס, 20 ביוני 2024 (באנגלית)
↑  Fedorchak files federal election complaints over text messages; alleges fraud, election interference, באתר ביסמרק טריביון, 18 ביוני 2024 (באנגלית)
↑  Fedorchak wins, will become state’s first woman to represent North Dakota’s at-large congressional district, באתר KFYR‏, 6 בנובמבר 2024 (באנגלית)
↑  North Dakota sends first woman to U.S. House, Mississippi still hasn't, באתר אקסיוס, 5 בנובמבר 2024 (באנגלית)
↑  Fedorchak appointed to the Committee on Energy and Commerce, באתר KFYR‏, 14 בדצמבר 2024 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: F000482
מחנה הפליטים ח'אן יונס

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ח'אן יונס
 תאריך ייסוד:  1948
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחנה הפליטים:  41,182 (2017)
 קואורדינטות:  31°21′03″N 34°17′18″E﻿ / ﻿31.35083333°N 34.28833333°E﻿ / 31.35083333; 34.28833333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) מחנה הפליטים ח'אן יונס(למפת מערב הנגב רגילה) מחנה הפליטים ח'אן יונס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה הפליטים ח'אן יונס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה הפליטים ח'אן יונס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחנה הפליטים ח'אן יונס (בערבית: مخيم خان يونس) הוא מחנה פליטים פלסטיני הנמצא מערבית לעיר ח'אן יונס וכ-2 קילומטרים מזרחית לחופי הים התיכון הדרומיים של רצועת עזה.
קיימת מחלוקת לגבי מספר הפליטים המתגוררים במחנה, אונר"א טוענת כי ב-2010 היו במחנה כ-72,000 פליטים פלסטיניים אך הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה טוענת כי כ-3 שנים לפני כן היא רשמה אוכולסייה של כ-37,705 פליטים בלבד. נכון ל-2017, אוכלוסייתם מונה כ-41,182 פליטים.
היסטוריה

מסיומה של מלחמת העצמאות הייתה העיר ח'אן יונס תחת שליטה מצרית עד שנת 1956. בזמן הכיבוש המצרי ברצועת עזה הקימו הרשויות המצריות מחנה פליטים ממערב ליישוב והושיבו את רוב הפליטים שם.
בנובמבר 1956 נכבש המחנה ויחד איתו גם העיר ח'אן יונס עצמה על ידי צה"ל כחלק ממלחמת סיני. במהלך הקרבות באזור התרחשו אירועי ח'אן יונס בו לפי דו"ח של אונר"א נהרגו כ-275 פלסטינים, מהם כ-140 פליטים מהמחנה.
בתחילת שנות ה-2000 החלה סוכנות הסיוע הפלסטיני, אונר"א לשקם את המחנה לאחר שניזוק מספר פעמים מתקיפות ישראליות כחלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני. עם זאת במהרה פורסם בתקשורת כי העבודות להקמת המחנה הופסקו לאור הסגר שהטילה ישראל על רצועת עזה, לאחר שארגון החמאס השתלט על השטח עם ניצחונו בעימות עם פת"ח שהתרחש ברצועה.
הערות שוליים

1 2  Khan Younis Refugee Camp Profile. UNRWA. 2010.
↑  2007 PCBS Census. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). 2009. p. 63.
מבצע גמל שלמה

מבצע גמל שלמה (באנגלית: Operation Praying Mantis) היה מתקפה של ארצות הברית ב-18 באפריל 1988 על מטרות ימיות איראניות במפרץ הפרסי, כנקמה על פגיעה של מוקש ימי איראני בספינת מלחמה אמריקאית ארבעה ימים קודם לכן. המבצע הסתיים בניצחון אמריקאי מוחץ, בהשמדה של תשתיות וספינות רבות של הצי האיראני ובפגיעה בכוחות נוספים שלו.
מבצע גמל שלמה היה הגדול ביותר מבין חמשת המבצעים הנרחבים ביותר של הצי האמריקאי שנעשו לאחר מלחמת העולם השנייה. במבצע התקיים קרב הטילים נגד ספינות הראשון בתולדות הצי האמריקאי נגד צי עוין, וזאת הייתה הפעם היחידה מאז מלחמת העולם השנייה בו הוטבע כלי שיט מלחמתי גדול על ידי חיל הים של ארצות הברית.
רקע

ב-14 באפריל, פריגת הטילים המונחים האמריקאית USS "סמואל ב. רוברטס" התנגשה במוקש בעת מעבר במים בינלאומיים כחלק ממבצע Earnest Will, שמטרתו הייתה להגן על מכליות נפט כוויתיות מפני התקפות איראניות במהלך מלחמת איראן-עיראק. הפיצוץ מהמוקש הימי פילח את גוף הספינה ושבר את השדרית של ה"סמואל ב. רוברטס", שכמעט טבעה אך ניצלה על ידי צוות הספינה שיצא מהאירוע ללא אבדות בנפש.
לאחר שהמספרים הסידוריים של מוקשים ימיים שהתגלו באזור נמצאו תואמים למספר מוקשים שנתפסו על דוברה איראנית בספטמבר הקודם, תכננו אנשי הכוחות המזוינים של ארצות הברית פעולת תגמול נגד מטרות איראניות.
הקרב > ההתנתקות

לאחר ההתקפה על Sabalan, כוחות צי ארצות הברית קיבלו פקודה למנוע הסלמה נוספת, לתת לאיראן מוצא ולהימנע מקרב נוסף. איראן ניצלו את ההזדמנות והלחימה הופסקה, אם כי שני הצדדים נותרו בכוננות וכמעט התרחשו עימותים נוספים לאורך הלילה ולמחרת, כשהכוחות הפליגו בתוך המפרץ הפרסי. יומיים לאחר הקרב, USS לינד מקורמיק הופנתה ללוות אוניית נפט אמריקאית החוצה דרך מצר הורמוז, כשאוניית משא עם דגל סקנדינבי נשארה בקרבתם, כנראה להגנה. בעוד הספינות נותרו ערניות, לא התקבלו אינדיקציות עוינות. ההסלמה במפרץ הסתיימה והאירוע נגמר בניצחון אמריקאי מובהק.
התוצאות

בסיום מבצע גמל שלמה השמידו ספינות ונחתים אמריקאים מתקנים של המודיעין וחיל הים האיראניים על שתי פלטפורמות נפט במפרץ הפרסי, והטביעו לפחות שלוש ספינות סיור איראניות, פריגטה איראנית וספינת טילים מהירה אחת. פריגטה איראנית נוספת נפגעה בקרב. Sabalan תוקנה ב-1989 ומאז שודרגה והיא עדיין בשירות של חיל הים האיראני. בסופו של דבר, השריפות באסדת Sirii נכבו מעצמן אך הנזק לתשתיות אילץ את הריסת רציפי Sirii בתום הלחימה. האתר נבנה שוב להפקת נפט על ידי חברות נפט צרפתיות ורוסיות, לאחר שרכשו את זכויות הקידוח מממשלת איראן.
הצד האמריקני ספג שני נפגעים, שהיו צוות מסוק התקיפה בל AH-1 סופר-קוברה של חיל הנחתים. הקוברה טס בסיור מוויינרייט והתרסק מתישהו לאחר רדת החשיכה כ-24 קילומטרים דרומית-מערבית לאי האיראני אבו מוסא. גופות החיילים האבודים חולצו על ידי צוללי חיל הים האמריקאי במאי, והריסות המסוק הועלו ליבשה מאוחר יותר באותו החודש. גורמים רשמיים בצי ארצות הברית אמרו שלא היו עליו סימני פגיעה מכלי נשק. בספרו "מלחמת המיכלים", הסופר לי אלן זטאריין מציין כי היו כמה ראיות לכך שהמסוק התרסק בזמן שהתחמק מאש עוינת מהאי.
חודש לאחר מכן, סיירת הטילים המונחים USS וינסנס הגיעה בחיפזון להגן על הפריגטה האמריקאית סמואל ב. רוברטס שנפגעה מהמוקש הימי ארבעה ימים קודם המבצע, בדרכה חזרה לארצות הברית. ב-3 ביולי 1988 הפילה USS וינסנס את טיסה 655 של איראן אייר, מטוס נוסעים מסחרי, והרג את כל 290 אנשי הצוות והנוסעים. ממשלת ארצות הברית טענה שצוות וינסנס חשב בטעות שהאיירבוס האיראני הוא מטוס קרב מסוג F-14 טומקט. ממשלת איראן טענה כי USS וינסנס הפילה ביודעין כלי טיס אזרחי וייחלה למוות של צוותו.
המבצע לחץ על איראן להסכים להפסקת אש עם עיראק מאוחר יותר באותו הקיץ, שסיימה את מלחמת איראן-עיראק בת שמונה השנים.
התוצאות > בית הדין הבינלאומי לצדק

ב-6 בנובמבר 2003 דחה בית הדין הבין-לאומי לצדק תביעה של איראן ותביעה נגדית של ארצות הברית לפיצויים בגין הפרת "הסכם האחווה" משנת 1955 בין שתי המדינות. בקצרה, בית המשפט דחה הן את התביעה והן את התביעה הנגדית מכיוון שהאמנה משנת 1955 הגנה רק על "חופש הסחר והניווט בין שטחי הצדדים" ובגלל אמברגו הסחר של ארצות הברית על איראן באותה עת, לא היה סחר או ניווט ישירים בין שתי המדינות שהושפעו מהסכסוך המזוין.
בית המשפט אכן קבע כי "לא ניתן להצדיק את הפעולות של ארצות הברית של אמריקה נגד פלטפורמות נפט איראניות ב-19 באוקטובר 1987 (מבצע קשת זריז) וב-18 באפריל 1988 (מבצע גמל שלמה) כצעדים הנחוצים להגנה על האינטרסים הביטחוניים החיוניים של ארצות הברית של אמריקה". בית המשפט קבע כי "...אין באפשרותו לאשר את טענת הרפובליקה האסלאמית של איראן לפיה פעולות אלו מהוות הפרה של התחייבויותיה של ארצות הברית לפי אותה אמנה, בנוגע לחופש המסחר בין שטחי הצדדים, וכי בהתאם גם תביעת הרפובליקה האסלאמית של איראן לפיצוי לא יכולה להתקבל".
לקריאה נוספת

Huchthausen, Peter (2004). America's Splendid Little Wars: A Short History of U.S. Engagements from the Fall of Saigon to Baghdad. New York: Penguin. ISBN 0-14-200465-0.
Palmer, Michael (2003). On Course to Desert Storm. University Press of the Pacific. ISBN 1-4102-0495-2.
Peniston, Bradley (2006). No Higher Honor: Saving the USS Samuel B. Roberts in the Persian Gulf. Annapolis: Naval Institute Press. ISBN 1-59114-661-5. אורכב מ-המקור ב-12 ביולי 2006. {{cite book}}:  (עזרה)
Sweetman, Jack (1998). Great American Naval Battles. Annapolis: Naval Institute Press. ISBN 1-55750-794-5.
Symonds, Craig L. (2005). Decision at Sea: Five Naval Battles that Shaped American History. USA: Oxford University Press. ISBN 0-19-517145-4.
Taheri, Amir (18 באפריל 2007). "A History Lesson Still Unlearned". Gulf News. אורכב מ-המקור ב-27 במרץ 2008. נבדק ב-29 במרץ 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
Wise, Harold Lee (2007). Inside the Danger Zone: The U.S. Military in the Persian Gulf 1987–88. Annapolis: Naval Institute Press. ISBN 978-1-59114-970-5.
Zatarain, Lee Allen (2008). Tanker War, America's First Conflict With Iran, 1987–1988. Drexel Hill: Casemate. ISBN 978-1-932033-84-7.
הערות שוליים

↑  "One Day of War". U.S. Naval Institute.
1 2  Palmer, Michael (2005).
↑  Tyler, Patrick E. (1988-04-19). "Iran Hits Back with Attack on Arab-Owned Oil Complex". The Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2023-10-17.
1 2  "The Cutting Edge News". thecuttingedgenews.com. ארכיון מ-15 בדצמבר 2017. נבדק ב-19 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S. Strikes 2 Iranian Oil Rigs and Hits 6 Warships in Battles over Mining Sea Lanes in Gulf". The New York Times. 19 באפריל 1988. ארכיון מ-13 באפריל 2020. נבדק ב-11 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "America's First Clash with Iran: The Tanker War" by Lee Allen Zatarain, Chapter 15: "Stop, Abandon Ship, I Intend to Sink You"
↑  "ATKRON 95 Operation Praying Mantis". 95thallweatherattack.com. אורכב מ-המקור ב-13 בינואר 2018. נבדק ב-14 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "America's First Clash with Iran: The Tanker War" by Lee Allen Zatarain, Chapter 17: "Multiple Silkworms Inbound"
↑  Peniston, Bradley (2006). "No Higher Honor: Photos: Operation Praying Mantis". אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2012. נבדק ב-2 בפברואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Will Block Oil Traffic if Its Tankers Are Stopped: Iran". Los Angeles Times. 18 במאי 1988. p. 7. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Peniston, Bradley (2006). No Higher Honor: Saving the USS Samuel B. Roberts in the Persian Gulf. Annapolis: Naval Institute Press. p. 217. ISBN 1-59114-661-5. ארכיון מ-12 ביולי 2006. נבדק ב-25 במרץ 2006. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  "Case Concerning Oil Platforms (Islamic Republic of Iran v. United States of America)" (PDF). International Court of Justice. 6 בנובמבר 2003. אורכב מ-המקור (PDF) ב-14 באוקטובר 2012. נבדק ב-26 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
פאץ' צבאי שיוצר לאחר מבצע גמל שלמה
סמואל ב. רוברטס על סיפון Mighty Servant 2 לאחר שנפגעה מהמוקש הימי במפרץ הפרסי
דומיניק וילקינס

ז'אק דומיניק וילקינס (אנגלית: Jacques Dominique Wilkins; נולד ב-12 בינואר 1960 בפריז, צרפת) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA.
קריירה

וילקינס החל את הקריירה שלו באוניברסיטת ג'ורג'יה. בדראפט 1982 נבחר במקום השלישי על ידי היוטה ג'אז אבל הועבר לאטלנטה הוקס מאחר שסירב לשחק ביוטה. וילקינס שיחק 11 עונות בהוקס במהלכן זכה פעמיים בתחרות ההטבעות. אחרי שעזב את אטלנטה המשיך בכמה קבוצות: לוס אנג'לס קליפרס, בוסטון סלטיקס, פנאתינייקוס, פורטיטודו בולוניה, סן אנטוניו ספרס ואורלנדו מג'יק. ב-1999 פרש מכדורסל.
בשנת 2006 זכה וילקינס להיבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
אחיו, ג'רלד וילקינס, היה גם שחקן NBA.
סטטיסטיקת קריירה > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1982/1983 | אטלנטה | 82 | 82 | 32.9 | 0.493 | 0.182 | 0.682 | 5.8 | 1.6 | 1.0 | 0.8 | 17.5 |
| 1983/1984 | אטלנטה | 81 | 81 | 36.6 | 0.479 | 0.000 | 0.770 | 7.2 | 1.6 | 1.4 | 1.1 | 21.6 |
| 1984/1985 | אטלנטה | 81 | 81 | 37.3 | 0.451 | 0.309 | 0.806 | 6.9 | 2.5 | 1.7 | 0.7 | 27.4 |
| 1985/1986 | אטלנטה | 78 | 78 | 39.1 | 0.468 | 0.186 | 0.818 | 7.8 | 2.6 | 1.8 | 0.6 | 30.3 |
| 1986/1987 | אטלנטה | 79 | 79 | 37.6 | 0.463 | 0.292 | 0.818 | 6.3 | 3.3 | 1.5 | 0.6 | 29.0 |
| 1987/1988 | אטלנטה | 78 | 76 | 37.8 | 0.464 | 0.295 | 0.826 | 6.4 | 2.9 | 1.3 | 0.6 | 30.7 |
| 1988/1989 | אטלנטה | 80 | 80 | 37.5 | 0.464 | 0.276 | 0.844 | 6.9 | 2.6 | 1.5 | 0.7 | 26.2 |
| 1989/1990 | אטלנטה | 80 | 79 | 36.1 | 0.484 | 0.322 | 0.807 | 6.5 | 2.5 | 1.6 | 0.6 | 26.7 |
| 1990/1991 | אטלנטה | 81 | 81 | 38.0 | 0.470 | 0.341 | 0.829 | 9.0 | 3.3 | 1.5 | 0.8 | 25.9 |
| 1991/1992 | אטלנטה | 42 | 42 | 38.1 | 0.464 | 0.289 | 0.835 | 7.0 | 3.8 | 1.2 | 0.6 | 28.1 |
| 1992/1993 | אטלנטה | 71 | 70 | 37.3 | 0.468 | 0.380 | 0.828 | 6.8 | 3.2 | 1.0 | 0.4 | 29.9 |
| 1993/1994 | אטלנטה | 49 | 49 | 34.4 | 0.432 | 0.308 | 0.854 | 6.2 | 2.3 | 1.3 | 0.4 | 24.4 |
| 1993/1994 | קליפרס | 25 | 25 | 37.9 | 0.453 | 0.247 | 0.835 | 7.0 | 2.2 | 1.2 | 0.3 | 29.1 |
| 1994/1995 | בוסטון | 77 | 64 | 31.5 | 0.424 | 0.388 | 0.782 | 5.2 | 2.2 | 0.8 | 0.2 | 17.8 |
| 1996/1997 | סן אנטוניו | 63 | 26 | 30.9 | 0.417 | 0.293 | 0.803 | 6.4 | 1.9 | 0.6 | 0.5 | 18.2 |
| 1998/1999 | אורלנדו | 27 | 2 | 9.3 | 0.379 | 0.263 | 0.690 | 2.6 | 0.6 | 0.1 | 0.0 | 5.1 |

| קריירה |  | 1074 | 995 | 35.5 | 0.461 | 0.319 | 0.811 | 6.7 | 2.5 | 1.3 | 0.6 | 24.8 |
סטטיסטיקת קריירה > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1983 | אטלנטה | 3 | 3 | 36.3 | 0.405 | 1.000 | 0.857 | 5.0 | 0.3 | 0.7 | 0.3 | 15.7 |
| 1984 | אטלנטה | 5 | 5 | 34.4 | 0.417 | 0.000 | 0.839 | 8.2 | 2.2 | 2.4 | 0.2 | 19.2 |
| 1986 | אטלנטה | 9 | 9 | 40.0 | 0.433 | 0.439 | 0.861 | 6.0 | 2.8 | 1.0 | 0.2 | 28.6 |
| 1987 | אטלנטה | 9 | 9 | 40.0 | 0.410 | 0.415 | 0.892 | 7.8 | 2.8 | 1.8 | 0.9 | 26.8 |
| 1988 | אטלנטה | 12 | 12 | 39.4 | 0.457 | 0.222 | 0.768 | 6.4 | 2.8 | 1.3 | 0.5 | 31.2 |
| 1989 | אטלנטה | 5 | 5 | 42.4 | 0.448 | 0.294 | 0.711 | 5.4 | 3.4 | 0.8 | 1.6 | 27.2 |
| 1991 | אטלנטה | 5 | 5 | 39.0 | 0.372 | 0.133 | 0.914 | 6.4 | 2.6 | 1.8 | 1.0 | 20.8 |
| 1993 | אטלנטה | 3 | 3 | 37.7 | 0.427 | 0.250 | 0.767 | 5.3 | 3.0 | 1.0 | 0.3 | 30.0 |
| 1995 | בוסטון | 4 | 4 | 37.5 | 0.426 | 0.471 | 0.889 | 10.8 | 2.0 | 0.5 | 0.8 | 19.0 |
| 1999 | אורלנדו | 1 | 0 | 3.0 | 0.500 | 0.000 | 0.000 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 0.0 | 2.0 |

| קריירה |  | 56 | 55 | 39.6 | 0.429 | 0.281 | 0.824 | 6.7 | 2.6 | 1.3 | 0.6 | 25.4 |
סטטיסטיקת קריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995/1996 | פנאתינייקוס | 17 | 17 | 33.2 | 0.446 | 0.322 | 0.825 | 7.4 | 1.8 | 0.5 | 0.0 | 20.1 |
| 1997/1998 | בולוניה | 20 | 20 | 33.8 | 0.455 | 0.293 | 0.725 | 7.0 | 1.7 | 1.5 | 0.0 | 17.9 |
תארים והישגים

מדליית זהב עם נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בטורונטו, קנדה ב-1994.
גביע היורוליג עם פנאתינייקוס ב-1996
בחירה לחמישיית העונה ב-NBA:
החמישייה הראשונה: 1986
החמישייה השנייה: 1987, 1988, 1991, 1993
החמישייה השלישית: 1989, 1994
בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA:
החמשייה הראשונה: 1982/1983
12 הופעות במשחק האולסטאר של ה-NBA:‏ 1986–1994
פעמיים אלוף תחרות ההטבעות ב-1985 ו-1990.
הליכת בני אדם

הליכה היא צורת התנועה והניידות העצמית העיקרית של בני אדם ושל בעלי חיים על פני הקרקע. פרק זה ייוחד להליכת בני אדם, משמע להליכה על שתיים. תינוקות מפתחים את יכולת ההליכה באופן עצמאי בממוצע בין גיל 9 חודשים ל-15 חודשים. מטרת ההליכה היא להעביר את הגוף בבטחה וביעילות במישור או בשיפוע. בדרך כלל ההתייחסות להליכה היא להליכה לפנים (קדימה) אבל, היא אפשרית לכל כיוון. חיוניות ההליכה לתפקוד בני האדם גדולה ועל כן לא מפליא הוא שמספר המחקרים והמאמרים העוסקים באספקטים שונים של יכולת ההליכה הוא אלפים רבים. חלקם של הפרסומים מוקדש להליכת אנשים בריאים (normal gait) וחלקם האחר למגוון גדול מאוד של הליכות אב-נורמאליות (פתולוגיות). מכיוון שהן בהליכה נורמאלית והן בהליכה פתולוגית מרכיבים רבים של ההליכה הם תלויי מין וגיל, מקובל להתייחס בנפרד לגברים ולנשים כמו גם לקבוצות גיל שונות.
התנאים הבסיסיים ליישום ההליכה

1. מסוגלות הגפיים התחתונות (הרגליים) לתמוך בגו, בראש ובגפיים העליונות. תמיכה זו מופעלת כנגד כוח הכבד ואי יכולת למלא פונקציה זו עשויה לגרור "התמוטטות"
2. שמירה על יציבה זקופה ועל שווי המשקל של הגוף. מכיוון שההולך נשען על שתי כפות הרגליים (ובחלק ניכר מהזמן על אחת בלבד), כשל במילוי תנאי זה ימנע את יכולת ההליכה.
3. פיקוח על מסלול הגף הנעה קדימה באוויר מרגע הנפתה ועד לנחיתתה. פגיעה בפונקציה זו עלולה לגרום למעידה או נפילה עד כדי מניעת היכולת להתקדם בהליכה.
4. יצור אנרגיה לצורך ההתקדמות ולשם ביצוע שינויי מהירות. אי יכולת, עלולה לגרום להליכה לא פונקציונלית עד כדי מניעת היכולת ללכת.
די בתנאים אלו כדי להצביע על התרומה של מערכות הגוף השונות לביצוע הליכה תקינה: בראש ובראשונה, מערכת העצבים, השרירים והשלד; ובנוסף, מערכת הנשימה ומערכת הלב וכלי הדם ובהמשך, כל שאר מערכות הגוף שפעולתן התקינה מתחזקת ומאפשרת את הביצוע התקין וההשקעה האנרגטית הכרוכה בהליכה.
הליכה נורמאלית ופתולוגית נחקרת בתחומי מדע שונים המשיקים זה לזה: בביומכניקה, הדגש הוא על חקר שלבי ההליכה, ועל הכוחות המשמשים לביצועה. בהתאם לכך תשומת הלב מופנית לחקר תנועות המפרקים ופעילות השרירים ולמנגנונים המפקחים ומווסתים פעולות אלו. ניתן להוסיף כאן מחקרים באביזרי עזר וברובוטיקה. בפיזיולוגיה, המחקר נסב על פעילות מערכות הגוף התומכות בהליכה ובראשונה על מערכת הנשימה וכלי דם. הליכה נחקרת במעבדות מחקר, בעולם הפתוח ובקליניקה. לכל אחת מסביבות מחקר אלו תרומה להבנת מנגנוני ההליכה ולשפור או שיקום ההליכה במקרים של פגיעות.
מחזור ההליכה (Gait Cycle) ושלבי ההליכה

הליכה היא מטבעה תנועה מחזורית המורכבת מצעדים חוזרים הדומים זה לזה.;במהלך ההליכה כל גף נמצאת על הקרקע (שלב התמיכה, Stance or support phase), כ-60% ממשך מחזור ההליכה (מוגדר בפסקה הבאה), ומונפת באוויר (שלב ההנפה, Swing phase) כ-40% ממחזור ההליכה. כאשר גף אחת באוויר, הגף השנייה תומכת לבד במשקל הגוף (Single stance). האתגר בשמירת שווי המשקל בהליכה ניכר מנתון זה. רק במשך כ-20% ממחזור ההליכה שתי כפות הרגליים נמצאות על הקרקע (Double stance). בהליכה, בניגוד לריצה, אין פזה שבה שתי הרגליים נמצאות באוויר באותה עת.
מקובל להגדיר "אירועים" מסוימים בהליכה של כל רגל בנפרד, כגון האירוע של הנחיתה (רגע הנחיתה, משמע, הנגיעה הראשונית) בקרקע, או רגע העזיבה של כף הרגל את הקרקע.
מקובל להגדיר את מחזור ההליכה כצעד (Stride): צעד, הוא המרווח בין "אירוע" המתרחש ברגל אחת במהלך ההליכה להתרחשות העוקבת של אותו אירוע באותה רגל. אפשר להגדיר צעד במונחי זמן (stride period) לדוגמה: משך הזמן בשניות של צעד ברגל ימין, הוא משך הזמן מהנחיתה (בדרך כלל העקב נוחת ראשון) של רגל ימין על הקרקע לבין הנחיתה העוקבת של רגל ימין על הקרקע. לחלופין, אפשר להגדיר צעד ביחידות מרחק (stride length): המרחק שעשתה רגל ימין מאירוע מסוים כגון הנחיתה על הקרקע עד להתרחשות הבאה של הנחיתה ברגל ימין.
פסיעה (step), מגדירה את המרווח בין אירוע המתרחש ברגל אחת בהליכה לבין התרחשות אותו אירוע ברגל הנגדית. לדוגמה, בין נחיתת רגל ימין על הקרקע לבין נחיתת רגל שמאל. כמו לגבי צעד גם כאן ניתן להגדיר את משך הפסיעה במדידות זמן ואת משכה ביחידות מרחק. בהליכה נורמאלית משך הזמן או המרחק של step הוא מחצית הstride.
אין במילון העברי הבחנה בין stride לstep והמונח "פסיעה" נקבע כאן לשם בידול מ"צעד" בהקשר לתוכן זה.
הליכה נורמאלית מאופיינת בסימטריות שביטויה בביצוע השווה/דומה של הגף הימנית והגף השמאלית. כאשר ההליכה אינה סימטרית זוהי צליעה.
משתנים עיקריים בחקר ההליכה ובטיפול בבעיות הליכה

יש לזכור שבהליכה הרגליים נמצאות בתנועה כל הזמן; משמע הן הגף התומכת והן המונפת נמצאות בתנועה ומצבן משתנה אפוא בכל נקודת זמן. מקובל לציין בשלב התמיכה חמש פזות המגדירות את מצב/תנועת הגף בשלב זה, ואת שלב ההנפה-בשלוש פזות. חלוקה זו מאפשרת בין השאר לאבחן הפרעה בהליכה המתרחשת בשלב ספציפי במחזור ההליכה. לדוגמה, גרירת הרגל על הקרקע בשלב ההנפה כולו או בחלקו, או, נחיתה על קדמת כף הרגל במקום על העקב בשלב התמיכה. במסגרת זו אין מקום לפירוט שלבים אלו המוגדרים במקורות רבים (לדוגמה, מובאות 1-2).
קצב ההליכה (cadence, rate) הוא מספר הפסיעות (steps) או מספר הצעדים (strides) ביחידת זמן. מקובל להשתמש ב-steps/minute כלומר מספר הפסיעות בדקה. ממוצע קצב ההליכה באדם מבוגר בריא הוא 100steps/min. כאשר הולכים בהנחיית מטרונום ההולך צריך להתאים את קצב ההליכה למקצב המטרונום.
מהירות ההליכה (gait speed) היא המרחק שעשה ההולך ביחידת זמן. מקובל להשתמש במטרים/שנייה. ניתן להגדיל את מהירות ההליכה על ידי הגדלת קצב ההליכה או על ידי הגדלת אורך הצעדים. מהירות ההליכה הממוצעת של אדם מבוגר בריא היא כ-1.4 מ/שנ. כאשר הולכים על מסוע (treadmill) על ההולך להתאים את מהירות הליכתו למהירות תנועת המסילה.
הליכה עצמאית של אנשים בריאים מאופיינת בשונות מסוימת. שונות זו קיימת בכל פרט בנפרד באותה ההליכה ובין הליכות בזמנים או בתנאים שונים. כאשר זו נמוכה או גבוהה מהנורמה הדבר מעיד על חריגה מהליכה נורמאלית שעלולה להיות פתולוגית
תרומת מערכת העצבים המרכזית להליכה

פעילות תקינה של הרמות השונות של מערכת העצבים המרכזית החל מחוט השדרה וכלה במוחות הגולגולת חיונית להליכה נורמאלית. בחוט השדרה, ידוע שמחולל תנועה מרכזי (CPG -Central Pattern Generator), שהוא רשת תאי עצב הקשורים זה לזה דו צדדית ברמות הנמוכות של חוט השדרה, מסוגל לחולל תנועות הליכה קצביות ומתואמות בשתי הגפיים התחתונות. אולם, על מנת לשמור על קומה זקופה ועל שווי משקל בהליכה דרושה גם מעורבות של גזע המוח, המוחון (Cerebellum) וגרעיני הבסיס (Basal Ganglia). יתרה מזו, אזורים שונים ורבים של קליפת המוח מעורבים בהליכה ומעורבותם גדלה ככל שמטלת ההליכה מורכבת וכוללת משימות קוגניטיביות ואחרות. בשנים האחרונות מעורבות המרכזים המוחיים הגבוהים בהליכה נחקרת במסגרות רבות. מעבר לעניין התאורטי והשאיפה להבנת מגבלות שונות בהליכה, יש למחקר זה מניע מעשי והוא שיקום הליכה באמצעות יצירת קשר בין המחשב למוח.
צריכת אנרגיה בהליכה

צריכת האנרגיה בהליכה תלויה ביכולת הגוף להשתמש בחמצן. ככל שיכולת זו טובה יותר הן מבחינת קצב ניצול החמצן והן מבחינת אורך הזמן, כך, יכולת צריכת האנרגיה טובה יותר. מהירות ההליכה היא מדד טבעי ואמין לצריכת האנרגיה, קרי לניצול חמצן בהליכה. בממוצע, ההולך במהירות הנוחה לו צורך 12.1 מיליליטר/קג/דקה (12.1 מיליליטר חמצן לקג ממשקל הגוף בדקה) ואילו במהירות גבוהה הצריכה הממוצעת היא 18.4מל/קג/דקה. באדם מבוגר ובריא הגברת מהירות ההליכה מלווה בהגדלת קצב הלב ועל כן היכולת להעלות את קצב הלב היא מדד לכושר גופני, קרי ליכולת ניצול החמצן בצורה מיטבית. עם הזקנה, אי יכולת של מערכות הגוף, בעיקר מערכת הלב וכלי הדם ומערכת הנשימה לספק את כמות החמצן הדרושה תגרום באופן טבעי להורדת מהירות ההליכה.
הליכה ספורטיבית

הליכה היא ספורט חובבים נפוץ. היא מקדמת את הבריאות ויכולה להיעשות כמעט בכל מקום. בשנים האחרונות ערים רבות מקדמות את נושא ההליכתיות (Walkability) כדי להיות נעימות יותר להולכי הרגל, בין היתר במטרה להקטין את השימוש ברכב הפרטי וכתוצאה מכך את זיהום האוויר ופקקי התנועה הכבדים הנלווים לו, וכן להגביר את מידת הפעילות הגופנית של התושבים.
ראו גם

תנועת בעלי חיים ביבשה
הולך רגל
הפרעות הליכה באבחון מחלות