stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטינה רוברטסון
ביוגרפיה

כרסטינה סנדרס נולדה בקינגהורן בפייף בדצמבר 1796, להורים שרצו שהיא תזכה בהשכלה. היא הוכשרה על ידי דודה, ג'ורג' סנדרס, שצייר מיניאטורות והיא החלה את הקריירה שלה בביתו בלונדון. כריסטינה הייתה ציירת דיוקנאות מצליחה והיא השיגה במהירות קהל לקוחות, בתחילה מפטרונים סקוטיים עבור המיניאטורות שלה ומאוחר יותר עבור ציורי שמן וצבעי מים, והרוויחה יותר מהמורה שלה.
עד 1823 היא הייתה נשואה לאמן ג'יימס רוברטסון אבל האמנות שלה האפילה על שלו, והיא הציגה באקדמיה המלכותית. משנת 1828 היה לה סטודיו משלה, אולי האישה הראשונה שעשתה זאת. בשנה לאחר מכן היא הפכה לחברת הכבוד הראשונה של האקדמיה הסקוטית המלכותית.
במהלך שנות ה-30, כריסטינה רוברטסון נסעה הרחק ממשפחתה, אף שילדה שמונה ילדים, וארבעה מהם שרדו מינקות. היא עבדה בפריז באמצע שנות ה-30 ופגשה אנשי חצר המלכות הרוסית, שכבר יכלו לראות את עבודתה בתחריטים בכתבי עת, ולכן התפתתה להצטרף אליהם בסנט פטרסבורג. היו לה יותר עבודות מהרגיל, כדי להחליף את הציורים שאבדו בשריפה שהרסה את ארמון החורף ב-1837. כריסטינה הייתה בסנט פטרסבורג מ-1839 עד 1841, שם ביצעה ציור באורך מלא של הצאר ניקולאי הראשון והקיסרית אלכסנדרה ושלוש בנותיה - מריה, אולגה ואלכסנדרה. ב-1841 היא הייתה האישה הראשונה, והיחידה, שנעשתה לחברת כבוד, באקדמיה הקיסרית לאמנויות. היא נשארה שם ועבדה כאמנית מלכותית במשך עשר שנים, אם כי דיוקנאות של כלות הקיסרות נדחו ב-1849. אחת המצוירות, הדוכסית הגדולה מריה אלכסנדרובנה, הזמינה מאוחר יותר את כריסטינה לצייר אותה ואת ילדיה, והקיסרית בחרה בה לצייר דיוקן מעודכן של עצמה, בשנת 1852.
חלק מהדיוקנאות של כרסטינה רוברסטון נחרטו עד 1833 והם נכללו בגלריית הדיוקנאות של נשים מכובדות, כולל נשות החצרות של ג'ורג' הרביעי ו-ויליאם הרביעי.
רוברטסון מתה בסנט פטרסבורג, ונקברה בבית הקברות וולקובו.
גלריה

אחכסנדרה פדורובנה
אלכסנדרה ניקולאייבנה
ניקולאי הראשון
אולגה ניקולאייבנה
הערות שוליים

↑  Alice Strang (26 November 2020). "Pioneering women at the Royal Scottish Academy". Art UK.
1 2 3  MacPherson, Hamish (11 December 2022). "The story of the Scot who became an artist for the Russian Tsars
↑  Elizabeth L. Ewan; Sue Innes; Sian Reynolds; Rose Pipes (8 March 2006). The Biographical Dictionary of Scottish Women. Edinburgh University Press. pp. 304–305
↑  V. Remington, ‘Robertson, Christina (1796–1854)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004
↑  John Burke (ed. E. Bull) (1833). "The portrait gallery of distinguished females including beauties of the courts of George IV and William IV with memoirs"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811266251905606  BNE: XX6071139  GND: 129839175  ISNI: 0000 0000 3061 2957  KulturNav: bfc7710b-0ceb-408d-bfeb-468a28ec6b0a  LCCN: n97004987  RKD: 67350  ULAN: 500006054  VIAF: 23230105   WorldCat (עם VIAF): 23230105
יחסי פורטוגל–רוסיה

| יחסי פורטוגל–רוסיה |
| --- | --- |
פורטוגל: רוסיה


פורטוגל: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
92,090: 17,098,242
אוכלוסייה
10,421,898: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
287,080: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,546: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי פורטוגל–רוסיה הם יחסי החוץ בין פורטוגל לרוסיה. לפורטוגל שגרירות במוסקבה ואילו לרוסיה שגרירות בליסבון.
שתי המדינות הן המזרחית ביותר והמערבית ביותר באירופה, ולשתיהן קשרים טובים מאוד זה עם זה. שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה ובארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה.
היסטוריה

יחסים דיפלומטיים מלאים ברמת השגרירות בין פורטוגל לבין האימפריה הרוסית נוסדו בשנת 1779. מוקדם יותר, בשנת 1724, פנו סוחרים פורטוגזים לפיוטר הגדול בבקשה להקים משלחות סחר. פיוטר הגיב במינוי קונסול בליסבון. עם זאת, אין שום עדות לכך שקונסוליית ליסבון הוקמה למעשה באותה תקופה. המסחר בין המדינות התפתח לאט, והקונסוליה הרוסית בליסבון נפתחה לבסוף בשנת 1769 בראשותו של ז'ואאו אנטוניו בורשר, בנקאי פורטוגזי-גרמני מהמבורג. בורשאר לא התעניין במיוחד בקידום אינטרסים עסקיים פורטוגלים, והמסחר בין המדינות נותר חסר חשיבות.
בספטמבר 1779 מינתה מריה הראשונה, מלכת פורטוגל, את השגריר לשעבר בהולנד, פרנסישקו ז'וזה הורטה מסדו, כשגריר פורטוגל ברוסיה הממוקם בסנקט פטרבורג. הקיסרית יקטרינה השנייה הגיבה במינוי הרוזן וילהלם נסלרודה לשגריר בפורטוגל. קשרים אלה הביאו לאמנת 1782 על נייטרליות חמושה ואמנה על מסחר משנת 1787. בשנת 1799 חתמו שתי המדינות על ברית הגנתית שלא התפתחה לפעולה צבאית ישירה.
במשך רוב המאה ה-19, מערכות היחסים נותרו ללא אירועים, ותפסו תאוצה בעשור האחרון של המאה, כאשר הצי הרוסי הקיסרי השתמש בקביעות בנמלים פורטוגזים לצורך תיקונים. צוות אנשי היאכטה הקיסרית "צארבנה" בפרט התקבל על מעשיהם בלחימה בשריפה בשנת 1895 בפרלמנט הפורטוגזי. עם זאת, במהלך מלחמת רוסיה–יפן בשנת 1904, פורטוגל התייצבה לצד בריטניה וסירבה לאפשר לצי הרוסי גישה לנמליה.
לאחר מהפכת פברואר 1917 ברוסיה, נותקו הקשרים בין שתי המדינות בשנת 1919, כננו מחדש בשנת 1934 ושוב נותקו בשנת 1951, באופן חד צדדי על ידי פורטוגל, בתגובה לתמיכה הסובייטית בתנועות אנטי-פורטוגזיות במושבות הפורטוגזיות. היחסים לא כוננו מחדש עד 1974 עם מהפכת הציפורנים בפורטוגל והפלת האסטדו נובו. בין 1951 ל-1974 היחסים היו מתוחים כאשר פורטוגל וברית המועצות נטלו צדדים מנוגדים בישיבות העצרת הכללית של האו"ם.
יחסים דיפלומטיים

רוסיה מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון, ו-2 קונסוליות בפארו ופורטו. מאידך, פורטוגל מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה, ו-2 קונסוליות בניז'ני נובגורוד וסנקט פטרבורג.
כריסטיאן גונטר

כריסטיאן גונטר (בגרמנית: Christian Günter, נולד ב-28 בפברואר 1993 בפילינגן-שווינינגן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בפרייבורג מהבונדסליגה בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים

גונטר הצטרף לפרייבורג בשנת 2006, כאשר היה בן 13. כנער התבלט גונטר ונחשב ככישרון גדול, והיה קפטן בקבוצות הנערים של פרייבורג. בעונת 2012/13 הצטרף גונטר לסגל הקבוצה הבוגרת של פרייבורג. תחילה שיחק בעיקר בקבוצת המילואים, אך החל מעונת 2013/14 הפך לשחקן הרכב קבוע בפרייבורג. בעונה זו הצטיין גונטר, וסיים עם פרייבורג במקום ה-14, בטווח ביטחון של תשע נקודות ממבחני ההישרדות בבונדסליגה, כשקבוצתו ספגה 61 שערי ליגה. הצלחה זו אף הקנתה לו זימון לנבחרת גרמניה. בעונה זו השתתף גונטר עם פרייבורג במפעל הליגה האירופית, לנוכח העובדה שפרייבורג סיימה חמישית בעונת 2012/13. פרייבורג וגונטר כשלו להעפיל לשלבי הנוק אאוט כשסיימו במקום השלישי בבית שכלל את סביליה, סלובן ליברץ ואשטוריל. בעונת 2014/15 גונטר לא החמיץ ולו משחק אחד של פרייבורג בבונדסליגה, אך נשר עם קבוצתו אל הבונדסליגה השנייה בתום העונה, על אף שיפור משמעותי בהגנה, שספגה 47 שערים. בעונה זו הבקיע גונטר את שער הבכורה שלו בקבוצה הבכירה של פרייבורג, בניצחון 0–2 על שאלקה 04 בנובמבר 2014. בעונת 2015/16 היה גונטר חלק מהצלחת הקבוצה שהעפילה מחדש לבונדסליגה. בעונת 2016/17 גונטר היה חלק מחוליית הגנה שכללה את מנואל גולדה, צ'יילאר סויונג'ו, פסקל שטנצל ומארק אוליבר קמפף, וסיימה את העונה במקום השביעי בבונדסליגה עם 60 ספיגות. בזכות המקום השביעי זכו גונטר ופרייבורג בכרטיס למוקדמות הליגה האירופית, אך כשלו עוד לפני שלב הבתים כאשר הודחו על ידי דומז'אלה.
קריירה בינלאומית

גונטר שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה. במאי 2014 ערך הופעה בודדת בנבחרת גרמניה הבוגרת, בתיקו 0-0 מול נבחרת פולין, במשחק הכנה למונדיאל 2014, כאשר החליף בדקה ה-81 את חברו דאז לפרייבורג, אוליבר זורג. עם זאת, גונטר לא זומן לסגל הגרמני למונדיאל 2014 עצמו. גונטר היה מועמד להצטרף כבוגר לסגל נבחרת גרמניה האולימפית לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בשנת 2016, אך לא זומן לבסוף.
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Flick beruft Moukoko, Füllkrug und Götze in WM-Kader באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הגרמנית, 10 בנובמבר 2022 (בגרמנית)
| נבחרת גרמניה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 הלסטנברג •  4 גינטר •  5 הומלס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פולאנד •  10 גנאברי •   11 ורנר •  12 לנו • 13 הופמן •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 נויהאוס • 18 גורצקה • 19 זאנה • 20 גוזנס • 21 גונדואן • 22 טראפ • 23 ג'אן • 24 קוך • 25 מילר • 26 גונטר • מאמן: לב |  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 הלסטנברג •  4 גינטר •  5 הומלס •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 קרוס •  9 פולאנד •  10 גנאברי •   11 ורנר •  12 לנו • 13 הופמן •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 נויהאוס • 18 גורצקה • 19 זאנה • 20 גוזנס • 21 גונדואן • 22 טראפ • 23 ג'אן • 24 קוך • 25 מילר • 26 גונטר • מאמן: לב | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 גינטר •  5 קהרר •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 גורצקה •  9 פילקרוג •  10 גנאברי •   11 גצה •  12 טראפ • 13 מילר •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 בראנדט • 18 הופמן • 19 זאנה • 20 גונטר • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 שלוטרבק • 24 אדיימי • 25 בלה-קוצ'אפ • 26 מוקוקו • מאמן: פליק |  1 נוייר •  2 רודיגר •  3 ראום •  4 גינטר •  5 קהרר •  6 קימיך •  7 האברץ •  8 גורצקה •  9 פילקרוג •  10 גנאברי •   11 גצה •  12 טראפ • 13 מילר •  14 מוסיאלה • 15 זולה • 16 קלוסטרמן • 17 בראנדט • 18 הופמן • 19 זאנה • 20 גונטר • 21 גונדואן • 22 טר שטגן • 23 שלוטרבק • 24 אדיימי • 25 בלה-קוצ'אפ • 26 מוקוקו • מאמן: פליק | גרמניה |
כרכן רדיאטוס

| כרכן רדיאטוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: Coelognathus
מין:: כרכן רדיאטוס
שם מדעי
 Coelognathus radiatus ‏בויה, 1827

כרכן רדיאטוס (שם מדעי: Coelognathus radiatus) הוא מין של נחש לא-ארסי ממשפחת הזעמניים. הכרכן מצוי בטבע בהודו ונפאל ומזרחה לאורך דרום-מזרח אסיה עד לאיי סונדה באזור הטרופי.
מאפיינים

זהו נחש גדול יחסית באורך 1.8 עד 2 מטרים והוא בעל קשקשים כתומים-צהובים עזים עד חומים שלאורכם פסים שחורים בולטים על חלקו העליון והצידיים מנומרים בכתמים שחורים, צהובים ולבנים. הראש קטן יחסית והאישונים גדולים וצהובים כשמצידי העיניים מספר פסים כהים. כיפת הראש בעלת גוון נחושת נחושת, מה שהוביל לכינויו האנגלי: "Copperhead Rat Snake". הנחש איננו ארסי, אם כי נשיכה ממנו יכולה לזהם מחיידקים. הוא פעיל לרוב במשך היום. הנקבה מטילה בעונת הרבייה 5 עד 15 ביצים.
נחש זה מצוי לרוב ביערות, מישורים ושדות מוצפים וכן במקווי מים מתוקים ויערות הרריים. הוא מסתתר לרוב בין הצמחייה הנמוכה ומחפש מכרסמים קטנים וכן לטאות וצפרדעים למאכל. את הטרף הוא הורג בליפוף הטרף סביב גופו.
הנחש מתגונן מטורפים אפשריים בידי פיתול גופו כלפי מעלה בפתאומיות תוך לחישה חזקה, מה שעוזר להרתיע את האויב ומקשה על מגדלי נחשים לשלוט בו ללא ניסיון. עם זאת הוא איננו ארסי ואיננו מסוכן לאדם.
תפוצתו של נחש זה רחבה בטבע והוא איננו בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  כרכן רדיאטוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
יצחק מאירי

| --- | --- |

 לידה:  1923 בגדאד, עיראק
 פטירה:  יולי 2020 (בגיל 97 בערך) ישראל
 תאריך עלייה:  1951
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מרץ 1951 – אוקטובר 1981 (כ־30 שנה)
 דרגה:    סגן-אלוף
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש    מלחמת ששת הימים    מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל
 
הרמטכ"ל חיים בר לב עם סגל בכיר ביחידה 8200 כשנקראה יחידה 848. מימין: חיים רוטמן, אברהם שרוני, יצחק מאירי, חיים סטרנין, עודד זך. ראשון משמאל שלמה ענבר, מפקד היחידה.
יצחק (איצ'ה) מאירי (1923 – יולי 2020) היה סגן אלוף ביחידה 8200, חתן פרס ביטחון ישראל לשנת 1961.
ביוגרפיה

יצחק מאירי נולד בשנת 1923 בבגדאד, בן שני במשפחה בת ארבעה ילדים. למד ב"חדר", ובגיל 8 עבר לבית הספר "שמש" (בית ספר יהודי שהוקם בתרומת יהודי עיראקי לשעבר ונקרא על שמו), ולמד בו עד יוני 1940. בפרהוד ברח עם משפחתו מביתם שנפרץ ונשדד, והמשפחה עברה לגור בסביבה יהודית בבגדאד. עבד במשרד הרכבת שהיה בניהול בריטי, ובמקביל למד מתמטיקה באופן עצמאי ולמד בהתכתבות ספרות אנגלית. בסוף יוני 1947 נבחן בבגדאד, דרך השגרירות הבריטית, במקצועות ערבית קלאסית, מתמטיקה טהורה ומתמטיקה שימושית וקיבל תואר ראשון מאוניברסיטת לונדון.
בפברואר 1951 עלה לישראל במסגרת מבצע עזרא ונחמיה, וכעבור כחודש התגייס לצה"ל והוצב באגף המודיעין, ביחידה ש.מ.2 (שלימים שונה שמה ליחידה 8200) תחת פיקודו של מאיר שפירא, ועסק במחקר שבעיקרו מתמטי. מטעם היחידה עבד על מחשב ויצק של מכון ויצמן למדע, ולאחר מכן על מחשבי ממר"ם הראשונים. בשנת 1961 נמנה עם צוות של יחידה 515 (שם היחידה באותה עת), שזכה בפרס ביטחון ישראל. בשנת 1968 הועלה לדרגת סגן אלוף. ב-1969 יזם רכישה ליחידתו של מחשב מדעי, IBM 360/44, שהיה המחשב הראשון בצה"ל מחוץ לממר"ם. ב-31 באוקטובר 1981 פרש לגמלאות.
בשנתו הראשונה בישראל התחתן עם בת-דודתו, סגולה, ונולדו להם שני בנים ובת. התגורר ברמת גן.
כרם (עיר מקראית)

ערך זה עוסק בעיר מקראית בהר יהודה. אם התכוונתם למטע גפנים או עצי פרי אחרים, ראו .

כרם הייתה עיר מקראית בהר יהודה. היא מוזכרת בקבוצה 9 של רשימת ערי יהודה, במסגרת תיאור נחלת שבט יהודה. הקבוצה נשמטה מנוסח המסורה ושרדה רק בתרגום השבעים, בספר יהושע, פרק ט"ו, אחרי פסוק נ"ט. במחקר מקובל להתייחס לנוסח החסר כאל פסוק 59ג, בו נמנות הערים הבאות:
אפרתה, תקוע, עיטם, פעור, בית לחם, שרש\צבה(?), כרם, גלים, ביתר, מנחת. השם הסתום "טטם" הוא אולי שיבוש מנטופה.
זיהוי

זיהויה של כרם מקבוצה 9 של רשימת ערי יהודה סבוך, משום שהופעתה במקרא יחידאית, ומיקומה ידוע מתוכו רק באופן כללי מאד. לפיכך, כל זיהוי יהיה בגדר השערה. מקובל היה כי כרם זהה עם העיר בית הכרם הנזכרת בספר ירמיהו, פרק ו', פסוק א', בספר נחמיה, פרק ג', פסוק י"ד, ובמקורות חיצוניים. את בית הכרם יש לזהות בין ירושלים לתקוע, והצעת הזיהוי של בית הכרם באתר "רמת רחל" מסתברת מאד. אולם, מיקומה של כרם בקבוצה 9 מקשה על ההנחה כי כרם זהה לבית הכרם ושוכנת באותו אתר (רמת רחל). חלקה השני של הרשימה בקבוצה 9 כולל בעיקר יישובים המצויים באגן נחל שורק ויובליו, ולא בסמוך לרמת רחל. לעומת זאת בתוך התחום שמגדיר החלק השני של קבוצה 9 נמצא עין-כארים, כיום עין כרם, ולכן ייתכן ששמה של כרם מקבוצה 9 השתמר במקום זה. נמצאו כאן שרידים מתקופת הברזל, כך שהאתר התקיים בתקופת קיומה המשוערת של כרם שלפנינו. למעשה, אם לא היו לפנינו הנתונים על בית הכרם (ששמה לא נשתמר בשום מקום), אין ספק שכרם הייתה מזוהה בעין-כארים, בשל שימור השם בצירוף המיקום הגאוגרפי.
השם 'כרם' הוא מסוג השמות המורים על מאפיין שמטיבו עשוי להתאים ליישובים רבים, כמו השמות 'גת' (הקרוב ל'כרם'), 'שכה', 'אפק' וכן הלאה. לפיכך בהחלט ייתכן כי בהר יהודה התקיימו שני יישובים (או יותר), שמרכיב זה היה חלק משמם, וכי עין-כארים משמרת את שמו של יישוב מקראי קדום. המועמדת הטובה ביותר להיות יישוב זה היא כרם של קבוצה 9 ברשימת ערי יהודה.
כללו של דבר, עדיף לזהות את כרם מקבוצה 9 באתר שבעין-כארים, אף על פי שלא ניתן לשלול את האפשרות שהיא בכל זאת זהה לבית הכרם שבאתר רמת רחל.
הערות שוליים

↑  ליונשטאם באנציקלופדיה מקראית ב: עמ' 85-84.
↑  סלר 1946, עמ' 8 = S.J. Saller, Discoveries at St. John's Ein Karim, 1941-1942, Jerusalem 1946.

גם הנרות בלוח 1:35 מס' 8–15, המוצגים שם כמודרניים, נראים להיות מתקופת הברזל, וכך גם אולי שברים נוספים באותו לוח.
↑  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 3: 54–55.
יחסי בורונדי–הודו

| יחסי בורונדי–הודו |
| --- | --- |
בורונדי: הודו


בורונדי: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
27,830: 3,287,263
אוכלוסייה
14,133,268: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,642: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
187: 2,441
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג (מימין) נפגש עם נשיא בורונדי פייר נקורונזיזה בפסגת הודו-אפריקה באדיס אבבה, 2011
יחסי בורונדי–הודו הם היחסים הבינלאומיים הקיימים בין בורונדי והודו. מלבד היחסים הבילטרליים, הודו מקיימת גם יחסים עם בורונדי באמצעות האיחוד האפריקאי והקהילות הכלכליות האזוריות (RECs).
היסטוריה

היחסים בין בורונדי והודו החלו לגדול לאחר שהקהילייה המזרח-אפריקנית ביטלה את הסנקציות שלה נגד בורונדי והכניסה את המדינה לארגון במאי 2007. בורונדי פתחה את השגרירות שלה בניו דלהי ב-2009, והשגריר הראשון בהודו נכנס לתפקידו ב-2010. הנציבות העליונה של הודו בקמפלה שבאוגנדה מוסמכת במשותף לבורונדי.
התקיימו מספר ביקורים דיפלומטיים רמי דרג בין המדינות. שר ההגנה ז'רמן ניויאנקנה ביקר בהודו במאי 2006. סגן הנשיא השני של בורונדי, מארין ברמפמה, היה אורח הכבוד בכנס CII-EXIM Bank בנושא שותפות הודו-אפריקה באוקטובר 2006. שר החוץ אוגוסטין נסאנזה השתתף בפסגת השותפות CII-Exim Bank India-Africa במרץ 2010. הוא ביקר שוב בפברואר 2011 כדי להשתתף בוועידת השרים של ה-LDC.
נשיא בורונדי פייר נקורונזיזה ערך ביקור ממלכתי בהודו בספטמבר 2012. במהלך הביקור חתמו שתי המדינות על הסכמים על שיתוף פעולה בתחומי פיתוח הכפר, החינוך, הבריאות והרפואה. ראש ממשלת הודו, מאנמוהאן סינג, הצהיר כי "הודו מחויבת לפיתוח תשתיות בבורונדי". נקורונזיזה ערך בעבר ביקור פרטי כדי לפנות לטיפול רפואי במדינה ב-2010. הוא זכה לביקור נימוס של פקיד משרד החוץ ההודי. סגן הנשיא השני, Gervais Rufyikiri, ומשלחת עסקית השתתפו בכנס CII Exim Bank ה-9 בניו דלהי במרץ 2013. כמה שרים אחרים בורונדי ביקרו גם הם בהודו.
מהודו, הביקורים רמי הדרג ביותר בבורונדי היו ברמת שר המדינה. שר המדינה לענייני חוץ פרנה קאור ביקר בבורונדי בפברואר 2012, והפך לשר ההודי הראשון שביקר במדינה. קאור נפגש עם הנשיא ושר החוץ, וחתם על הסכם שיתוף פעולה כללי. משלחת עסקית הודית שליוותה את קאור, קיימה פגישה עם אנשי עסקים בורונדי. שר המדינה לפיתוח הכפר סודארשאן בהגאט ביקר בבורונדי ביולי 2015 כשליחו המיוחד של ראש הממשלה. הוא נפגש עם הנשיא ושר החוץ.
בורונדי תומכת במועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם.
יחסי סחר

הודו הייתה המקור השני בגודלו לייבוא לבורונדי בשנת 2015. הסחר הדו-צדדי בין בורונדי והודו הסתכם ב-30.89 מיליון דולר בשנים 2013–2014. הודו ייצאה לבורונדי סחורות בשווי 30.71 מיליון דולר, וייבאה בשווי 180,000 דולר. הסחורות העיקריות שמייצאת הודו לבורונדי הן תרופות וכימיקלים, מכונות ומכשירים, מוצרי פלסטיק ולינוליאום, ציוד תחבורה, מוצרים מיוצרים מגומי וכימיקלים. הסחורות העיקריות המיובאות על ידי הודו מבורונדי הן מכונות לא חשמליות, ברזל ופלדה.
נכון לאוגוסט 2015, לגופים בבעלות הודים יש השקעה כוללת של למעלה מ-20 מיליון דולר בבורונדי. מספר חברות בבעלות הודים ואנשים ממוצא הודי (PIO) פועלות בבורונדי, כגון Angelique International Ltd (מגזר החשמל), Jain Irrigation Systems (השקיה), Lucky Exports Ltd (סוחרים של סחורות ומינרלים מבוססי חקלאות), ואקארה ביזנס. קבוצה (פעולות מגוונות). היצרניות ההודיות בג'אג' אוטו ו-TVS Motor Company קמעונאיות אופנועים וריקשות רכב בבורונדי באמצעות הסוחרים המקומיים שלהם. Contec Global Burundi בבעלות PIO שבסיסה בבוג'ומבורה היא המדפסת המורשית של דרכונים, מדבקות ויזה ומסמכי זהות אחרים עבור ממשלת בורונדי.
הודו הציעה לבורונדי את תוכנית העדפת המכס החופשית (DFTP), שהודו מרחיבה למדינות הפחות מפותחות (LDCs).
יחסי תרבות

תושבי בורונדי מבקרים לעיתים קרובות בהודו כדי ללמוד במדינה או כדי לפנות לטיפול רפואי. הנציבות העליונה ההודית בקמפלה הנפיקה 447 ויזות סטודנטים לאזרחים בורונדיים בין 2012 ל-2014, ו-205 ויזות רפואיות ב-2014 בלבד.
נכון לאוגוסט 2015, מתגוררים בבורונדי כ-450 אזרחים הודים מאנשים ממוצא הודי. רובם מועסקים כסוחרים ואנשי עסקים.
סיוע חוץ

הודו הציעה לספק לבורונדי קווי אשראי בשווי 4.22 מיליון דולר עבור פרויקט מיכון חווה, ועוד 0.17 מיליון דולר כדי לסייע בתכנון מתחם עיבוד מזון משולב בבורונדי. במאי 2011, בורונדי חתמה על הסכם עם בנק EXIM של הודו לקבלת 80 מיליון דולר LOC עבור פרויקט תחנת הכוח ההידרו-אלקטרית של Kabu בנפח 30MW.
האיחוד האפריקאי מינה את בורונדי כאתר למרכז להכשרה מקצועית של הודו-אפריקה (VTC) בפסגת הפורום הראשונה של הודו אפריקה ב-2008. הודו אימנה את בורונדי במבצעים, והעבירה את המרכז לממשלת בורונדי באפריל 2014. הודו הקימה גם מכון פאן-אפריקאי בשם המכון הודו-אפריקאי לתכנון וניהול חינוכיים (IAIEPA) במסגרת התחייבויות שנעשו בפסגה. המכון נפתח בשנת 2015. הודו התחייבה לבנות תאגיד מערכת גז ביו-מסה בבורונדי בפסגת הפורום השנייה של הודו אפריקה ב-2011. הודו גם הציעה לבנות במדינה מרכז מדעי החווה, מוסד שחודש על ידי המועצה ההודית לחקר החקלאות.
במסגרת פרויקט הרשת האלקטרונית הפאן אפריקאית, הודו הקימה מרכזי רפואה וחינוך טלפוני בבורונדי ב-2010. מרכזי הרפואה הטלפונית יאפשרו לרופאים בורונדי להתייעץ עם רופאים בהודו. באפריל 2010 חתמו שתי המדינות על הסכם להקמת מרכז טכנולוגיית מידע בבורונדי בסיוע הודי. הודו תרמה שני משלוחים של תרופות בשווי כמעט 440,000 דולר ביוני וביולי 2010 לחלוקה במחנות פליטים בבורונדי. לאחר שרפה בבוג'ומבורה, שוק מרוויח הכנסות של ממשלת בורונדי, גרמה למשבר פיננסי שהשפיע על תפקודה של הנציגות הקבועה של בורונדי בניו יורק, ממשלת הודו סיפקה למדינה 100,000 דולר כסיוע במענק. הודו תרמה 100,000 דולר כדי לספק הקלה בעקבות ההצפות בבורונדי בפברואר 2014.
אזרחי בורונדי זכאים למלגות במסגרת התוכנית ההודית לשיתוף פעולה טכני וכלכלי והמועצה ההודית ליחסי תרבות. ממשלת הודו מציעה גם מלגות ומלגות בתשלום מלא בקורסי תואר ראשון, בוגר, תואר שני ומחקר בהודו לאזרחים בורונדיים. הם גם זכאים לקורסי הכשרה קצרי מועד בתשלום מלא בהודו.
ישראל מילייקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1887 מחוז אושמיאנה
 פטירה:  18 בינואר 1943 (בגיל 55)
 מקום מגורים:  פולין
 פעילות בולטת:  ראש מחקר הרעב בגטו ורשה
 תקופת הפעילות:  עד ל-1943
 בת זוג:  בלה סובלסקי
ישראל מילייקובסקי (בפולנית :Israel Milejkowski; 17 ביולי 1887 – 18 בינואר 1943) היה דרמטולוג פולני יהודי, ששימש ראש מחלקת הבריאות בגטו ורשה, ניהל מחקר רפואי רחב היקף שנערך בנושא מוות מרעב ומטיפוס.
קורות חיים

מילייקובסקי נולד ב-17 ביולי 1887 בעיירה קרווו שבמחוז אושמיאנה, אז חלק ממחוז וילנה שבליטא וכיום חלק מבלארוס. בשלב מסוים עברה משפחתו לוורשה, שם רכשו ישראל, אחיו ואחותו השכלה גבוהה, ושם למד לתואר ברפואה. הוא התחתן עם בלה סובלסקי ונולד לו ילד אחד, ינינה, ב-1913. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ורשה בשנת 1914, התגייס לצבא הרוסי ושימש רופא צבאי. הוא הצטרף לצבא הפולני בתום מלחמת העולם הראשונה לשירות שהשלים בשנת 1923. לאחר מכן החל לעבוד כרופא במחלקה לדרמטולוגיה וראולוגיה בבית החולים היהודי בוורשה ובשנות ה-20 של המאה ה-20 הקים ארגון רופאים יהודים בפולין. מילייקובסקי הפך במהרה לחבר פעיל בארגון והיה אף אחד ממנהיגיו בשנות השלושים.
לאורך השנים פרסם מילייקובסקי מאמרים בעיתונות הציונית והמקצועית, וכל העת שימש כרופא ופעיל ציבור. הוא ביקר בארץ ישראל באפריל 1936 בקונגרס העולמי הראשון של רופאים יהודים. בסיור בארץ ישראל הגיעו הרופאים ליישוב יסוד המעלה, שם התארחו אצל רופא היישוב. מערך הערכים המוסרי-רפואי של הרופא המקומי התאים לערכיו של מילייקובסקי עצמו. לאחר שיחה עם רופא היישוב הרגיש מילייקובסקי מחויבות לקהילתו שבפולין. כשהגיע מילייקובסקי לארץ ישראל מצבם של הרופאים היהודים בפולין כבר הלך והידרדר. מילייקובסקי חזר לפולין והמשיך בעבודתו הציבורית.
לפני מלחמת העולם השנייה > לימודים והשכלה

בתור נער ישראל מילייקובסקי למד בגימנסיה פולנית כללית בשדליצה (Siedlce) בוורשה. בארכיון שדליצה לא שרד כל מידע על התלמיד ישראל מילייקובסקי. תוכנית הלימודים בגימנסיה כללה שפות עתיקות כגון יוונית ולטינית, היסטוריה מודרנית, פילוסופיה, גאוגרפיה, פיזיקה, רוסית, מוזיקה, שירה, אריתמטיקה וגאומטריה, ציור, קליגרפיה, היגיינה וטבע. בהמשך אביו שלח אותו ללימודי רפואה גבוהים באוניברסיטת ורשה. ישראל התמחה במחלות עור ומין, וסיים את לימודיו בשנת 1914. על פי מסמכי האוניברסיטה היו בכיתת האנטומיה בה למד בשנת 1910 - 1911, כ-17 יהודים מתוך 107 סטודנטים, כלומר כ-16%. מילייקובסקי עצמו לא היה סטודנט מצטיין או חריג וציוניו סבבו את הממוצע הכיתתי .
לפני מלחמת העולם השנייה > חיי צבא / השירות הצבאי

ב-1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה. עם פרוץ המלחמה הצהירה ההנהגה היהודית ברחבי האימפריה הרוסית על נכונות היהודים להילחם למענה.
כשפרצה המלחמה הייתה למיליקובסקי תינוקת בת שנה, אך גם הוא הצטרף למתגייסים לצבא הצאר. הוא כבר היה רופא מוסמך ולפיכך שירת כמפקד בית חולים שדה (קצין רפואה) בדרגת קפטן. הוא החזיק בתפקיד כחודש, בין אוגוסט לספטמבר 1914 ,אז נפל בשבי הגרמני ושהה בו כשלוש שנים. על פי הצהרה שמסר על שירותו, בתקופת השבי שימש כרופא במחנות השבויים.
הוא הוחזק בשבי עד מאי 1917 ובאוגוסט כבר חזר לשירות צבאי כרופא בבית חולים במוסקבה. שם הוא נשאר עד סוף המלחמה ב-1918.
חצי שנה מאוחר יותר,עם הקמת פולין כמדינה עצמאית, במאי 1919 ,פנה מילייקובסקי שוב אל הצבא. הוא התגייס בדרגת קצונה נמוכה לצבא פולין, ומעתה שירת בבתי חולים רבים במדינה: בז'רנדובייה, בביאליסטוק, ביחידה מס' 63 כרופא בחזית מלחמת פולין-רוסיה ובבית החולים מס' 6 לאנשי צבא ברובע פראגה בוורשה. ב-25 באפריל 1923, השתחרר סופית.