stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרדולן

בלגנדריום של טולקין, ממלכת קַרְדוֹלָן או בקיצור קַרְדוֹלָן (באנגלית: Cardolan) היא ממלכה בדיונית בצפון הארץ התיכונה.
אטימולוגיה

משמעות השם לא ידועה, אך יש המציעים "ארץ הגבעות האדומות".
היסטוריה > הפילוג והשנים הראשונות

באַרְנוֹר שלטו עשרה מלכים. לאחר מותו של המלך אֵאָרֶנְדוּר, התגלה סכסוך ירושה בין אַמְלַית, האח הבכור, לבין שני אחיו. הממלכה התחלקה לשלוש: האח ששלט בקַרְדוֹלָן, ששמו לא ידוע, שלט בשטח שבין הנהרות בְּרֶנְדִיוַּין, גְוּאַתְלוֹ והדרך הגדולה. עיר בירתו הייתה במחוז מִינְהִירִיאַת. ממלכתו שכנה בדרום אַרְנוֹר לשעבר, בזמן שממלכות אחיו, אַרְתֵדַין ור'וּדָאוּר, שכנו מצפון-מערב ומצפון-מזרח, בהתאמה. בין שלוש ממלכות אלו פרצו מלחמות רבות. המחלוקת הראשית הייתה על גבעות הרוחות ועל השטח מהן עד בְּרִי, ושליטי קַרְדוֹלָן, כמו שליטי ר'וּדָאוּר, רצו להשתלט על פסגת הרוחות, כי בצריח שעליה היה הפַּלַנְטִיר הראשי של הצפון.
היסטוריה > קרבות עם אַנְגְמָר ומפלה

אַרְגֶלֶבּ, מלך אַרְתֵדַין ובנו של מַלְוֵגִיל, תבע את השלטון על אַרְנוֹר כולה, לאחר ששושלות המלוכה בממלכות האחרות נעלמו. קַרְדוֹלָן הסכימה, אך ר'וּדָאוּר התנגדה. התנגדותה נבעה מהתמעטות הדוּנֵדַין בממלכה, ומי ששלט בה בפועל היה אחד מאנשי גבעות אֶטֶן שהיה בעל ברית של אַנְגְמָר. אַרְגֶלֶבּ ביצר את המבצרים המזרחיים של אַרְתֵדַין, גבעות הרוחות, אבל הוא מת בקרב נגד אַנְגְמָר ור'וּדָאוּר. בנו, אַרְוֶלֶג, הדף את האויב מהגבעות בעזרת קַרְדוֹלָן ולִינְדוֹן, ובמשך שנים רבות שתי ממלכות הדוּנֵדַין החזיקו בכוח רב בגבולות עם שתי הממלכות היריבות.
בשנת 1409, צבא גדול יצא מאַנְגְמָר, נכנס לקַרְדוֹלָן והטיל מצור על גבעות הרוחות. הדוּנֵדַין הובסו ואַרְוֶלֶג והנסיך האחרון של קַרְדוֹלָן נהרגו, המעוז הראשי בגבעות הרוחות, פסגת הרוחות, נשרף עד היסודות. רוב קַרְדוֹלָן נכבשה, והנותרים התבצרו בטִירְן גוֹרְתָד או התחבאו ביער העתיק. במשך כמה זמן לִינְדוֹן, רִיבֶנְדֶל ולוֹרִיֵן דיכאו את אַנְגְמָר. בימי בנו של אֲרָפוֹר, אַרְגֶלֶבּ השני, באה מגפה גדולה לאֶרְיָדוֹר, ורוב תושבי קַרְדוֹלָן מתו, במיוחד בדרומה. רבים סבלו ממנה, אבל היא נחלשה ככל שהתקדמה צפונה, וצפון אַרְתֵדַין לא סבלה מהמגפה. באותה הזמן בא הסוף על קַרְדוֹלָן, ורוחות יצאו מאַנְגְמָר ור'וּדָאוּר והשתכנו בתלי המלוכה של קַרְדוֹלָן בטִירְן גוֹרְתָד.
ביאורים

1 2 3  לעידן השלישי
↑  ראו כאן קישור למפה.
הערות שוליים

↑  "Eldamo : Sindarin : Cardolan". eldamo. נבדק ב-2025-01-30.
1 2  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1000
↑  מה היו ערי הבירה של שלוש הממלכות שנפלגו מארנור: ארתדאין, קארדולאן ורודאור?, באתר שר השאלות
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1000-1001
1 2 3 4  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1001
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1004
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1001-1002
אַרְנוֹר לפני החלוקה לשלושת הממלכות.
בית הכנסת האר"י הספרדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  צפת 
 מדינה:  ישראל 
 נוסח תפילה:  נוסח הספרדים
 
 קואורדינטות:  32°58′03″N 35°29′27″E﻿ / ﻿32.9675°N 35.4908°E﻿ / 32.9675; 35.4908
  (למפת צפת מוגדלת) בית הכנסת האר"י הספרדי(למפת צפת רגילה) בית הכנסת האר"י הספרדי
 
ההיכל בבית הכנסת
בית הכנסת האר"י הספרדי נחשב כבית הכנסת העתיק ביותר בצפת. נמצא בסמוך לבית המאירי, מעל לבית העלמין העתיק.
היסטוריה

בית הכנסת ששורשיו במאה ה-14 נקרא בתחילתו על שם אליהו הנביא. הנוסע משה באסולה שביקר בצפת בראשית 1522 כתב: "ויש בה ג' בתי כנסיות... ואחד של מערביים (=יוצאי צפון אפריקה), וקורין לה כנסת של אליהו ז"ל, כי היא קדומה, וקבלה בידם שאליהו ז"ל התפלל בה". על פי המסורת בבית כנסת זה התפלל ולמד רבי יצחק לוריא (האר"י), שהתגורר בצפת בשנים ה'ש"ל-ה'של"ב (1572-1570).
בית הכנסת נפגע ברעידת האדמה שהייתה בצפת בשנת 1759 ונהרס ברעידת האדמה של שנת 1837, שבה נספתה מחצית הקהילה ונחרבו כמעט כל בתי הכנסת בעיר. שיקום בית הכנסת בעזרתו של הנדבן האיטלקי יצחק גואטה נמשך 16 שנה.
בשל מיקומו של בית הכנסת בקצה הרובע היהודי, הוצבה בו במלחמת העצמאות עמדה של אנשי ההגנה, אשר נועדה להגן אל מול השכונה הערבית חארת א-רומאנה (שכונת הרימון) ששלטה על מבואות הרובע היהודי. לצורך ביצור העמדה, נחצבו חרכי ירי בקיר החזית הדרומית של בית הכנסת.
בשנים 1990 ו-2005 עבר בית הכנסת עבודות שיפוץ ושימור.
ראו גם

בית הכנסת האר"י האשכנזי
לקריאה נוספת

רמי יזרעאלי, "בית הכנסת האר"י הספרדי בצפת", בתוך אריאל 120 (תשנ"ז), עמ' 159–166
הערות שוליים

1 2  בית כנסת האר"י הספרדי: שיקום החזית הראשית של המבנה, באתר רשות העתיקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987013219956905171
רצח אליהו אשרי

| --- | --- |
 תאריך:  25 ביוני 2006
 מקום:  הגבעה הצרפתית ורמאללה
 מטרה:  אזרחים
 סוג:  פיגוע ירי
 הרוגים:  1
 מספר מפגעים:  מחבלים פלסטינים
 מניע:  טרור אסלאמי לאומני
  (למפת גוש דן מוגדלת) רמאללה(למפת גוש דן רגילה) רמאללה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמאללה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמאללה
 
רצח אליהו אשרי הוא פיגוע פלסטיני שכלל חטיפה של הנער אליהו אשרי ורציחתו ביריות. הפיגוע אירע בכ"ט בסיון תשס"ו, 25 ביוני 2006 והחל בחטיפת אליהו מהטרמפיאדה בגבעה הצרפתית בירושלים.
החטיפה והרצח

ביום ראשון, כ"ט סיוון התשס"ו, 25 ביוני 2006, עמד אליהו פנחס אשרי בן ה-18 מאיתמר בטרמפיאדה בגבעה הצרפתית בירושלים, והמתין לטרמפ למכינת אלישע שביישוב נווה צוף, בה למד. בשעות אחר הצהריים הוא עלה על רכבם של אנשי ועדות ההתנגדות העממית שהציעו לו טרמפ, כעבור זמן מה הם רצחו אותו ביריות. כעבור כמה ימי חיפושים, ב-29 ביוני, אותרה גופתו בתוך שכונת טירה שברמאללה.
לאחר הפיגוע

ביולי 2007 נגזרו שני מאסרי עולם על איהם כמאמג'י, לאחר שבית המשפט הצבאי ביהודה הרשיע אותו בגרימת מותו של אליהו אשרי. כמאמג'י צפוי להשתחרר מהכלא במסגרת הסכם חמאס–ישראל (2025).
מרים, אימו של אליהו, סיפרה שלאחר השבעה אמרו לה חוקרי השב"כ שהמחבלים סיפרו בחקירת הפיגוע שהם נתנו לאליהו לבקש בקשה אחרונה לפני מותו, והוא ביקש לשתות מים כדי לברך ברכת "שהכל נהיה בדברו".
לאחר הפיגוע > מבצע גשמי קיץ

הפיגוע היה אחד הגורמים ליציאה למבצע גשמי קיץ, לצד חטיפתו של החייל גלעד שליט באותו היום. המבצע נפתח ב-28 ביוני, שלושה ימים לאחר החטיפה. למחרת נמצאה גופתו של אשרי.
הנצחה

ב-2016, עשור למותו, משפחתו חנכה טרמפיאדה חדשה בצומת תפוח לזכרו.
ראו גם

רצח שלושת הנערים
הערות שוליים

↑  מערכת וואלה!‏, 2 מאסרי עולם לרוצח הנער אליהו אשרי, באתר וואלה, 1 ביולי 2007
↑  אביו של אליהו אשרי: מטורף ובלתי מתקבל על שכל אנושי, באתר "סרוגים", 18 בינואר 2025
1 2  בני טוקר, מילותיו האחרונות של הנרצח: ברכת שהכל, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2016
מעצרו של אחד מרוצחיו של הנער אליהו אשרי.
שמחה אסף

הרב פרופ' שמחה אסף שני משמאל, עם השופטים הראשונים של בית המשפט העליון, ספטמבר 1948
הרב פרופ' שמחה אסף (ט' בתמוז תרמ"ט, 8 ביולי 1889 – י' בחשוון תשי"ד, 18 באוקטובר 1953) היה רב, היסטוריון ומשפטן ישראלי, אשר שימש גם ראש ישיבה באודסה. כיהן כרקטור האוניברסיטה העברית בירושלים (בשנים 1948–1950) ושופט בית המשפט העליון (משנת 1948 עד פטירתו ב-1953).
ביוגרפיה

נולד כשמחה אוסובסקי בט' בתמוז ה'תרמ"ט (1889), ליהודה זאב ופיגה (בת צבי יעקב אפשטיין) אוסובסקי, בעיירה לְיוּבַּאן שבקרבת בוברויסק, בפלך מינסק של האימפריה הרוסית. למד מפי סבו (אבי אמו), ר' צבי יעקב, ומפי מלמדים ומורים בעירו. מגיל 12 ועד גיל 15 למד בישיבת סלוצק אצל הרב איסר זלמן מלצר. בין השנים 1905–1908 למד בישיבת טלז אצל הרב אליעזר גורדון. בשנת ה'תרס"ט נשא לאשה את בתו של הרב נחמיה ירושלמי (ירושלימסקי), רבה של ליובאן. הוא נסמך על ידי הרב משה שמואל שפירא, רבה של בוברויסק ושימש זמן מה ברבנות בעירו, כממלא מקום חותנו. עד שנת ה'תרע"ג שהה במינסק והורה איסור והיתר בבית רבהּ של העיר, הרב אליעזר רבינוביץ, שעל ידיו ועל ידי רבי איסר זלמן מלצר נסמך להורות ולדון. משנת תרע"ג ועד תחילת שנת ה'תר"ף שימש ראש ה'ישיבה' בעיר אודסה (שם לימדו בין השאר חיים נחמן ביאליק ופרופ' יוסף קלוזנר). הישיבה נסגרה על ידי הבולשביקים בתחילת שנת תר"ף. אז יצא מרוסיה, וכעבור שהות של שנה בפריז ושנה בגרמניה, עלה בתשרי ה'תרפ"ב (1921) לארץ ישראל.
הרב אסף לא למד בצורה מסודרת במוסד אקדמי-חילוני, אולם עסק בנושאים מחקריים ובין השאר היה בקי בספרי משפט זרים, כגון המשפט האירופי (בעיקר של צרפת ושל אנגליה), המשפט הרומי והמשפט האמריקני. לאחר עלייתו שימש מורה בבית המדרש למורים של תנועת המזרחי בירושלים; וכאשר נוסדה האוניברסיטה העברית (1925), הוזמן לשמש מרצה לספרות הגאונים ובהמשך לספרות רבנית. ב-1943 מונה לדיקן הפקולטה למדעי הרוח. וב-1949 מונה לרקטור האוניברסיטה העברית בירושלים, בעת שישבה בבניין קולג' טרה סנטה.
על בקיאותו הרבה במקורות המשפט העברי ניתן ללמוד מן הספרים הרבים שכתב, העוסקים על פי רוב בחקר תקופת הגאונים. בנוסף כתב ספר העוסק במשפט הפלילי במשפט העברי.
ביולי 1948 מונה לשופט בבית המשפט העליון, על מנת לתת ייצוג גם לחוגים הדתיים, אף שלא היה בעל השכלה משפטית רשמית. לשם הכשרת מינויו נחקק חוק לאישור מינויי שופטים של בית המשפט העליון, שנתן תוקף למפרע למינוי זה, חוק זה זכה לכינוי "חוק הרב אסף" והוא אחד המקרים הראשונים של חקיקה פרסונלית בישראל. הרב אסף נמנה עם ההרכב הראשון של בית המשפט העליון במדינת ישראל. חודשים מספר לאחר הקמת בית המשפט העליון צורף אליו השופט משה זילברג, ששילב גם הוא בפסיקותיו בצורה נרחבת את עקרונות המשפט העברי. אחד מפסקי הדין המרכזיים שכתב אסף היה פסק דין מילר, שלימים נודע כציון דרך בדיני ירושה.
הרב אסף היה מוכר כבעל כושר רטורי גבוה ושיעוריו היו פופולריים. הוא העביר שיעור יומי בתלמוד ברדיו קול ישראל. היה פעיל בתנועת המזרחי ובמערכת החינוך הדתי בישראל. ייצג את תנועת המזרחי בוועד הלאומי והיה חבר בית דין הכבוד של ההסתדרות הציונית העולמית.
הרב אסף היה חבר ועד הלשון העברית למן שנת ה'תרפ"ו (1926) ועד למותו. נבחר לוועד הבוחר של האקדמיה ללשון העברית לקראת הקמתה ואחר כך הוצע גם כנציג מטעם הממשלה לוועד הבוחר, אך נפטר כחודש לפני ישיבתה הראשונה של האקדמיה (התכנסה בכסלו תשי"ד, נובמבר 1953).
הרב אסף נפטר בי' בחשוון ה'תשי"ד (18 באוקטובר 1953) ונטמן בהר המנוחות.
ארכיונו האישי נמצא בספרייה הלאומית.
ספריו

ברשימה של כתביו מאת יצחק רפאל ב"ספר אסף" שיצא לזכרו מופיעים (בעמ' יב–לב) 288 מחקרים מאמרים וספרים, העוסקים בגאונים, בחינוך העברי, במשפט העברי ובהיסטוריה של עם ישראל בימי הביניים. בין ספריו:
החינוך והיישוב בארץ ישראל.
מקורות לתולדות החנוך בישראל, ארבעה כרכים, תל אביב: דביר, תרפ"ה–תש"ג. עוסק בחינוך היהודי לדורות, בעיקר בהבאת מקורות.
ספר היישוב, אוצר הידיעות והרשומות הכתובות והזכרונות, שנשתמרו בישראל ובעמים בלשון העברית ובשאר לשונות על ישוב ישראל ותולדותיו בארצו מימי חרבן בית שני עד ראשית ההתיישבות החדשה בימי חבת ציון; כרך ב', מימי כבוש ארץ ישראל על ידי הערבים עד מסעי הצלב, בעריכת ש’ אסף ול"א מאיר, ירושלים: מוסד ביאליק על ידי דביר, תש"ד.
באהלי יעקב, פרקים מחיי התרבות של היהודים בימי הביניים, ירושלים: מוסד הרב קוק, תש"ג (הדפסה שנייה: תשכ"ה).
מקורות ומחקרים בתולדות ישראל, כרך א', ירושלים: מוסד הרב קוק, תש"ו.
עם הספר והספר, צפת: המוזיאון לאמנות הדפוס, תשכ"ד.
העונשין אחר חתימת התלמוד,ירושלים, תרפ"ב.
בתי הדין וסדריהם אחרי חתימת התלמוד, דפוס הפועלים, ירושלים, תרפ"ד.
תשובות הגאונים ולקוטי ספר הדין, להרב ר’ יהודה ברצלוני, דפוס המדפיס, ירושלים, תרפ"ז.
תשובות הגאונים מתוך 'הגניזה', עם מבואות, הערות, השוואות, ומראי-מקומות, מאת שמחה אסף, הוצאת דרום, תרפ"ט.
קובץ של אגרות, ר’ שמואל בן עלי ובני דורו, דפוס עזריאל, ירושלים, תר"ץ.
ספר השטרות, לרב האי בר שרירא גאון, י"ל ע"פ כ"י לנינגרד ואוכוספורד עם מבוא והערות ונספחות, מאת שמחה אסף, דפוס עזריאל, ירושלים, תר"ץ.
מספרות הגאונים, תשובות הגאונים ושרידים מספרי ההלכה מתוך כתבי-יד של ה"גניזה" ומקורות אחרים, יו"ל עם מבואות, הערות ומראי-מקומות מאת שמחה אסף, הוצאת דרום, ירושלים, תרצ"ג
ספרן של ראשונים, תשובות ופסקים ומנהגות, יו"ל בפעם הראשונה מכתבי-יד עם מבואות והערות, מאת שמחה אסף, מקיצי נרדמים, ירושלים, תרצ"ה.
סדור רב סעדיה גאון, כתאב גאמע אלצלואת ואלתסאביח, יוצא לאור על ידי ישראל דודזון, שמחה אסף, יששכר יואל, חברת מקיצי נרדמים, הוצאת ראובן מס, ירושלים, תש"א.
תשובות הגאונים, מכתבי יד שבגנזי קיימברידג', עם מבואות והערות, מאת שמחה אסף, הוצאת מקיצי נרדמים בסיוע מוסד הרב קוק, ירושלים, תש"ב.
ספר המקצועות, שרידיו יוצאים לאור מתוך כתבי-יד וספרי ראשונים, עם מבוא והערות מאת שמחה אסף, מוסד הרב קוק, ירושלים, תש"ז.
תקופת הגאונים וספרותה, הרצאות ושיעורים (ערוכים על ידי ד"ר מרדכי מרגליות), הוצאת מוסד הרב קוק, ירושלים, תשט"ו.
שעורים אוניברסיטאיים למורים, ספרות רבנית, הרצאות הרב ש’ אסף, ירושלים, ת"ש.
מנחה ליהודה, מוגש להרב יהודה לייב זלוטניק ליובלו הששים מאת חבריו וידידיו, בעריכת שמחה אסף יהודה אבן שמואל ור’ בנימין, ירושלים, בסיוע מוסד הרב קוק וההסתדרות העברית באפריקה הדרומית, תש"י.
ספר יובל לכבודו

ספר אסף: קובץ מאמרי מחקר מוגש לכבוד הרב פרופ’ שמחה אסף על ידי ידידיו חבריו ותלמידיו למלאת לו ששים שנה, בעריכת משה דוד קאסוטו, יוסף קלוזנר, יהושע גוטמן, מוסד הרב קוק, ירושלים, תשי"ג. בתחילת הספר יש מאמר של יוסף קלוזנר: "הרב הפרופיסור שמחה אסף, חייו ופעולותו המדעית והציבורית".
כמו כן הוקדש לכבודו לרגל מלאת לו 50 המאסף 'יבנה', מאסף שנתי ב', ת"ש. שם אף הופיעה סקירה קצרה של תולדותיו וכתביו.
לקריאה נוספת

'אסף (אוסובסקי), שמחה', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 54–55. (הספר בקטלוג ULI)
גצל קרסל, שמחה אסף, סתרי ספר וסופר (מחקרים ומסות), צפת: הוצאת מוזיאון אמנות הדפוס, תשל"ה–1975, עמ' 101–104.
אברהם מאיר הברמן, הרב שמחה אסף החוקר והמסביר, מסכת סופרים וספרות, תולדות סופרים וחוקרים, דברי ביקורת, מאמרים, רשימות, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ז–1976, עמ' 78–82.
הערות שוליים

↑  הרב נחמיה ירושלמי, דבר, 21 בפברואר 1930, עמ' 5
1 2  אברהם הלוי פרנקל, הרב שמחה אסף בן 60, הארץ, 7 ביולי 1949
↑  הרב פרופ ש. אסף דקאן הפקולטה למדעי הרוח, הארץ, 18 ביוני 1943
↑  חוק לאישור מינויי שופטים של בית המשפט העליון, התש"י-1950, באתר הכנסת
↑  שמעון שטרית, על השפיטה - מערכת הצדק במשפט, ידיעות ספרים, 2004, עמ' 82–83
↑  בי"ד העליון  - בירושלים, הארץ, 10 בספטמבר 1948
אשר לזר, בטקס רב־רושם נפתח בירושלים בית־הדין העליון למדינת ישראל, הארץ, 15 בספטמבר 1948
↑  להקמת האקדמיה ללשון העברית, הצופה, 5 בינואר 1949
↑  שמחה אסף ז"ל, זמנים, 19 באוקטובר 1953
↑  ארכיון שמחה אסף, בספרייה הלאומית
| שופטים לשעבר בבית המשפט העליון |
| --- | --- | --- |
| נשיאים | זמורה • אולשן • אגרנט • זוסמן • לנדוי • כַהן • שמגר • ברק • ביניש • גרוניס • נאור • חיות |  |
| שופטים | דונקלבלום • חשין • אסף • זילברג • ברנזון • גויטיין • ויתקון • כהן • מני • הלוי • קיסטר • עציוני • שרשבסקי • בן-פורת • אשר • אלון • בכור • בייסקי • לוין • כהן • כהן • לוין • בך • נתניהו • חלימה • גולדברג • מלץ • אור • מצא • חשין • זמיר • דורנר • טל • שטרסברג-כהן • קדמי • טירקל • אנגלרד • ריבלין • פרוקצ'יה • לוי • ארבל • זילברטל • רובינשטיין • ג'ובראן • דנציגר • שהם • מלצר • מזוז • הנדל • קרא • ברון • פוגלמן |  |
| שופטים במינוי זמני | בקר • זהר • לוין • צלטנר • כהן • בן-עתו • שילה • שינבוים • אבנור • וייס • בן דרור • וינוגרד • ולנשטיין • אריאל • אלוני • בן יאיר • גולדברג • אלון • אילן • זועבי • ברלינר • עדיאל • חשין • שוחט |  |
ראו גם: שופטים מכהנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502538605171  PLWABN: 9811261449205606  BnF: cb15649048w (data)  GND: 123918057  ISNI: 0000 0001 0851 5365  LCCN: n90716873  NKC: ola20211117353  NTA: 072289511  SELIBR: 37103  SUDOC: 079586430  VcBA: 495/111852  VIAF: 97562029   WorldCat (עם VIAF): 97562029
הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית

| --- | --- |

 מדינה:  שוודיה 
 מטה הארגון:  לונדון, בריטניה
 תקופת הפעילות:  1933–הווה (כ־92 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס הפלטינה של אירופה
 www.ifpi.org
 
הפדרציה הבין-לאומית לתעשייה הפונוגרפית (באנגלית: International Federation of the Phonographic Industry; בראשי תיבות: IFPI) הוא הארגון המייצג את האינטרסים והרווחים של תעשיית המוזיקה ברחבי העולם. זהו ארגון ללא מטרות רווח שנרשם בשווייץ והוקם באיטליה בשנת 1933.
הארגון מפעיל מזכירות שממוקמת בלונדון ויש לו משרדים בבריסל, הונג קונג ומיאמי.
פונקציה

המטרה של ה-IFPI היא לקדם את הערך של המוזיקה המוקלטת, תוך שמירה על זכויות מפיקי המוזיקה וזאת, בנוסף לכך שה-IFPI מנסה להרחיב את התעשייה המסחרית עצמה. שירותיו של ה-IFPI כוללים קידום של מדיניות משפטית בנושא המוזיקה, התדיינות משפטית, הגנת תוכן (זכויות יוצרים), דיווח על מכירות ועיסוק בסחר בעולם המוזיקה ככלל.
מבנה

ה-IFPI מנוהל על ידי "מועצה ראשית"; קבוצה הכוללת נציגים שונים מחברות תקליטים, נציגים מקבוצות לאומיות שפועלות על ידו ומנכ"לית האיגוד עצמו. ישנן גם שתי מועצות אזוריות (המועצה האזורית IFPI אסיה / ו-IFPI של אמריקה הלטינית) המפקחות על העניינים האזוריים שלהן, היות שהשוק שלהן שונה מהשוק העולמי.
פרנסס מור היא המנכ"לית הנוכחית של ה-IFPI. היא מונתה למנכ"לית ב-1 ביולי 2010. היא החליפה את ג'ון קנדי, שעמד בראש הארגון מאז 2005 והיה גם אחד מהמארגנים והמנהלים של לייב אייד ולייב 8.
היקף ההשפעה

ה-IFPI מייצג את ענף ההקלטות ברחבי העולם וחברים בו 1,300 אנשים בכמעט 60 מדינות. איגודים שונים שפועלים תחת ה-IFPI הם:
| מדינה | איגוד | קיצור / כינוי |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה | איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרי | IFPI Austria |
| אוסטרליה | איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי | ARIA |
| איטליה | איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי | FIMI |
| אינדונזיה | איגוד תעשיית ההקלטות האינדונזי | ASIRI |
| איסלנד | איגוד תעשיית ההקלטות האיסלנדי | FHF |
| אירלנד | איגוד תעשיית ההקלטות האירי | IRMA |
| ארגנטינה | איגוד תעשיית ההקלטות הארגנטינאי | CAPIF |
| ארצות הברית | איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי | RIAA |
| בולגריה | איגוד תעשיית ההקלטות הבולגרי | BAMP |
| בלגיה | איגוד תעשיית ההקלטות הבלגי | BEA |
| ברזיל | איגוד תעשיית ההקלטות הברזילאי | Pro-Música Brasil |
| בריטניה | איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי | BPI |
| גרמניה | איגוד תעשיית ההקלטות הגרמני | BVMI |
| דנמרק | איגוד תעשיית ההקלטות הדני | IFPI Denmark |
| דרום אפריקה | איגוד תעשיית ההקלטות הדרום אפריקאי | RiSA |
| הודו | איגוד תעשיית ההקלטות ההודי | IMI |
| הולנד | איגוד תעשיית ההקלטות ההולנדי | NVPI |
| הונג קונג | איגוד תעשיית ההקלטות בהונג קונג | HKRIA / IFPI Hong Kong |
| הונגריה | איגוד תעשיית ההקלטות ההונגרי | MAHASZ |
| טאיוואן | איגוד תעשיית ההקלטות הטאיוואני | RIT |
| טורקיה | איגוד תעשיית ההקלטות הטורקי | Mü-Yap |
| יוון | איגוד תעשיית ההקלטות היווני | IFPI Greece |
| יפן | איגוד תעשיית ההקלטות היפני | RIAJ |
| ישראל | איגוד תעשיית ההקלטות הישראלי | IFPI Israel |
| מלזיה | איגוד תעשיית ההקלטות המלזי | MAPP / RIM / MAPV |
| מקסיקו | איגוד תעשיית ההקלטות המקסיקני | AMPROFON |
| נורווגיה | איגוד תעשיית ההקלטות הנורווגי | IFPI Norway |
| ניו זילנד | איגוד תעשיית ההקלטות הניו זילנדי | RMNZ |
| סינגפור | איגוד תעשיית ההקלטות הסינגפורי | RISA |
| סלובקיה | איגוד תעשיית ההקלטות הצ'כי-סלובקי | ČNS IFPI |
| ספרד | איגוד תעשיית ההקלטות הספרדי | PROMUSICAE |
| פולין | איגוד תעשיית ההקלטות הפולני | ZPAV |
| פורטוגל | איגוד תעשיית ההקלטות הפורטוגזי | AFP |
| פינלנד | איגוד תעשיית ההקלטות הפיני | Musiikkituottajat |
| צ'ילה | איגוד תעשיית ההקלטות הצ'יליאני | IFPI Chile |
| צ'כיה | איגוד תעשיית ההקלטות הצ'כי-סלובקי | ČNS IFPI |
| צרפת | איגוד תעשיית ההקלטות הצרפתי | SNEP |
| קולומביה | איגוד תעשיית ההקלטות הקולומביאני | ASINCOL |
| קנדה | איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי | Music Canada |
| קרואטיה | איגוד תעשיית ההקלטות הקרואטי | HDU |
| שוודיה | איגוד תעשיית ההקלטות השוודי | GLF |
| שווייץ | איגוד תעשיית ההקלטות השווייצרי | IFPI Switzerland |
| תאילנד | איגוד תעשיית ההקלטות התאילנדי | TECA |
היסטוריה > אבני דרך

1996 - הוקמו פרסי הפלטינה באירופה.
2003 - חברת פרו-מיוזיק הוקמה.
2004 - דו"ח המוזיקה העולמית של ה-IFPI מפורסם לראשונה. (דו"ח המסכם בתוכו את השנה במוזיקה, המכירות וכולי)
2005 - IFPI מסייעת בהתדיינויות נגד אתר שיתוף קבצים בלתי חוקי.
2013 - חלוקת פרסים לאמנים המצליחים ביותר בכל שנה.
2015 - ייסוד "יום שישי המוזיקלי" - שהיה לאבן דרך בתעשיית המוזיקה ככלל. כלומר, מאז אותה השנה מרבית האמנים מוציאים מוזיקה בימי שישי. הדבר נחשב לאחת מההחלטות המשפיעות ביותר שהתקבלו בתעשיית המוזיקה.
2015 - ה-IFPI מבצע הליך משפטי כנגד האתר הרוסי vKontakte.
2017 - ה-IFPI מנהל מאבק משפטי שהוביל לסגירת אחד מאתרי המוזיקה הגדולים ביותר, YouTubeMP3.
2019 - נעשים שינויים בזכויות היוצרים באירופה.
הסמכות ופרסים

ה-IFPI מפרסם שלושה תרשימים מובילים במהלך כל שנה: "Global Artist of the Year",‏ "Global Top Digital Single" ו-"Global Top Album".
תרשים ה-"Global Artist of the Year" מפורסם מאז שנת 2013 והאמן שמדורג במקום הראשון זוכה בפרס פיזי. הזוכים לפי השנים הם: ואן דיירקשן בשנת 2013, טיילור סוויפט בשנת 2014, אדל בשנת 2015, דרייק בשנת 2016, אד שירן בשנת 2017, דרייק בשנת 2018, וטיילור סוויפט בשנת 2019.
הארגון מפרסם את האלבום והסינגל המצליח ביותר בכל שנה. בשנת 2019, הסינגל המצליח ביותר היה "Bad Guy" של בילי אייליש, והאלבום המצליח ביותר היה 5x20 All the Best!! 1999–2019 ואראשי.
ראו גם

איגוד תעשיית ההקלטות הדרום קוריאני (KMCA)
איגוד תעשיית ההקלטות המרכז-אמריקאי (CFC)
שיתוף קבצים ברשתות עמית לעמית
שוקי המוזיקה המוקלטים הגדולים ביותר
מרגרט נולאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוקטובר 1943 הממלכה המאוחדת המפסטד, לונדון, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  5 באוקטובר 2020 (בגיל 76) הממלכה המאוחדת המפסטד, לונדון, הממלכה המאוחדת
 שם במה:  Vicky Kennedy 
 שם לידה:  Margaret Ann Nolan 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1962–2020 (כ־58 שנים)
 עיסוק:  שחקנית, דוגמנית
 בן או בת זוג:  טום קמפינסקי (1967–1972) 
 מספר צאצאים:  2 
 http://www.margaretnolan.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגרט אן נולאן (באנגלית: Margaret Ann Nolan;‏ 29 באוקטובר 1943 – 5 באוקטובר 2020) הייתה שחקנית ודוגמנית אנגלייה. ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסרטים "גולדפינגר" ו"לילה של יום מפרך".
ביוגרפיה

נולאן נולדה בהמפסטד, לונדון, הממלכה המאוחדת. אימה הייתה אחות ואביה היה פקיד בצבא האירי. במהלך מלחמת העולם השנייה הם חייו במחוז ווטרפורד באירלנד וכשהיא הסתיימה ב-1945 הם חזרו להמפסטד. נולאן החלה לעבוד כמורה אך החל לצאת עם טום קמפינסקי (אנ'), שחקן התיאטרון המלכותי הלאומי, ששכנע אותה להתחיל גם כן בקריירת משחק. מנישואיה אליו נולדו לה שני ילדים.
היא החלה את הקריירה שלה כדוגמנית. בשנת 1963 היא הופיעה לראשונה כשחקנית בפרק של סדרת הטלוויזיה "The Saint (TV series) (אנ')". בשנה שלאחר מכן הופיעה במספר סרטים, כולל תפקיד משנה בסרט של הביטלס "לילה של יום מפרך".
כמו כן, ב-1964 הופיעה נולאן בסרט "גולדפינגר", בו גילמה את המעסה דינק. היא גם הופיעה בתור ג'יל מאסטרסון מצופה זהב בסצנת הפתיחה של הסרט, כמו גם על כרזות לקידומו ועל עטיפת הפסקול שלו. בסרט עצמו, לעומת זאת, תפקיד זה נעשה על ידי שירלי איטון. בנובמבר 1965 הופיע נולאן בגיליון מיוחד של נערות בונד של המגזין "פלייבוי".
היא גם שיחקה בתיאטרון והשתתפה ב-18 הפקות תיאטרון. נולאן הופיעה בקביעות בסרטים ובסדרות עד שנות ה-80 של המאה ה-20. הופעתה הקולנועית האחרונה הייתה בסרט "The Power of Three" משנת 2011.
נולאן הייתה גם אמנית. עבודותיה כוללות פוטומונטז'ים של תמונות מתקופתה כדוגמנית. היא הציגה את עבודותיה בכמה גלריות בלונדון.
נולאן נפטרה בביתה שבהמפסטד ממחלת הסרטן בגיל 76.
הערות שוליים

1 2  Toby Hadoke, Margaret Nolan obituary, The Guardian, ‏22 באוקטובר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1219460842  ICCU: DDSV239539  ISNI: 0000 0004 8371 7567  LCCN: no2018057613  MusicBrainz: 7f571921-66d0-44b6-81d5-1c39b99052d7  VIAF: 1222152563095515560000   WorldCat (עם VIAF): 1222152563095515560000
ננו-נוזלים בקולטי שמש

ננו-נוזלים בקולטי שמש הם מרכיב במערכת של קולט שמש הסופגים את האנרגיה של קרינת השמש באמצעות ננו-חלקיקים הנמצאים בתווך נוזלי המכונה "ננו-נוזל". הננו-נוזל יכול להתפזר ולקלוט את קרינת השמש בצורה טובה ויעילה, לכן קולטי שמש עם ננו נוזלים יעילים יותר מקולטי שמש קונבנציונליים.
נמצא ששימוש בננו-נוזלים לשם חימום הוא מהיר ואפקטיבי יותר מהעברת חום שגרתית במים ומלחים נוזליים. 
הננו-נוזלים סופגים ומפזרים את עוצמת קרינת השמש שעוברת דרכם בצורה יעילה יחסית לנוזלים אחרים.
ננו-נוזל הוא נוזל המכיל חלקיקים בגודל ננומטרי הנקראים ננו-חלקיקים. ננו-חלקיקים שנמצאים בננו-נוזל עשויים בדרך כלל ממתכות, תחמוצות, קרביד, ננו-צינוריות פחמן
. 
ננו-נוזלים הם בעלי תכונות של קיבול והעברת חום ולכן הם בעלי פוטנציאל יישומי גבוה. 
הם גורמים לשיפור במוליכות התרמית ובמקדם העברת החום. 
הוספת ננו-נוזלים בקולטי שמש משפרת את העברת החום ועל ידי כך הופכת את עבודת קולט השמש ליעילה יותר.