stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דינה שיהאבי
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  Naidoo, Amelia (July 30, 2011). Saudi actress paves way for women artists. Gulf News. Retrieved January 12, 2022
1 2  Mustafa, Filiz (march 1, 2020). Altered Carbon: Who is Dig 301? Actress Dina Shihabi plays AI in Netflix show!. HITC. Retrieved Januay 12, 2022
1 2  A Saudi Arabian-Palestinian Actress Living in New York. GEMS Dubai American Academy. Retrieved January 12, 2022
1 2  Pathan, Nabila (january 6, 2015). Rom-com on U.S. veteran, Iraqi refugee love set for silver screen. Alarabiya News. Retrieved Januay 12, 2022
1 2  Radloff, Jessica (september 11, 2018). Get to Know Jack Ryan's Newcomer Dina Shihabi. Glamour. Retrieved January 12, 2022
1 2  From DAA to New York to Hollywood. GEMS Education. retrieved January 12, 2022
1 2  Alaquil, Abdulaziz (May 17, 2018). Dina Shihabi: The actress blazing a trail for Saudi women. Arab News. Retrieved January 12, 2022
1 2  Dina Shihabi: Five Must-Know Facts. Heavyng, September 20, 2019. Retrieved January 12, 2022
↑  David. IMDb. Retrieved January 12, 2022
↑  Highfill, Samantha (September 3, 2018). om Clancy's Jack Ryan star Dina Shihabi on the importance of Hanin's story. Entertainment Weekly. Retrieved January 2022
↑  Meet actor and Dubai alumna Dina Al Shihabi, recently nominated for a Critics’ Choice Award. ISSUU, March 2020. Retrieved January 12, 2022
↑  Dina Shihabi awards. IMDb. Retrieved January 12, 2022
↑  Allam. Roula (October 20, 2017). Saudi Actress Dina Shihabi Set To Star in Amazon Drama Series. About her. Retrieved January 12, 2022
↑  Del Rosario, Alexandra (January 5, 2022). ‘Archive 81’ Trailer: Mamoudou Athie & Dina Shihabi Uncover Sinister Secrets In Netflix’s Podcast-Inspired Horror Series. Deadline Hollywood. Retrieved January 9, 2022
↑  Barulski, Nicole (October 16, 2014). INTERVIEW: Paul Wesley, Dina Shihabi, And Sean Mullin On “Amira & Sam” & The Beauty Of Improv. Hamptons.com. Retrieved January 12, 2022
↑  Grobar, Mat (June 1, 2022). Erin Moriarty, Jai Courtney, Dina Shihabi & Ryan Corr To Star In Noir ‘Catching Dust’; Stuart Gatt Directing First Feature From Jon Katz’s Civilian 7 Entertainment. Deadlone Hollywood. Retrieved June 1, 2022
↑  Painkiller TV Mini Series. IMDb. Retrieved January 12, 2022
תוכנית הטרנספר

תוכנית הטרנספר היא מושג הנזכר בפוליטיקה הישראלית ביחס לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני, לרוב על ידי גורמי ימין קיצוני. לפי הגרסאות השונות לתוכנית, את הסכסוך הטריטוריאלי-דתי שמתקיים במדינת ישראל מאז שלהי המאה ה-19, יש לפתור באמצעות טרנספר, טיהור אתני או קידום הגירת הפלסטינים מארץ ישראל.
היסטוריה > תחילת המאה העשרים

רעיון הטרנספר של ערבים מארץ ישראל הופיע כבר בתקופה מוקדמת של התנועה הציונית. כך למשל, ביוני 1895, רשם תיאודור הרצל ביומנו פעולה אפשרית: "את הקרקעות הפרטיים בחבלי הארץ הנמסרים לנו עלינו להוציא לאט לאט מידי בעליהם. את האוכלוסין העניים משתדלים אנו להעביר בלי רעש אל מחוץ לגבול, על ידי מתן עבודה בארצות המעבר, ואולם בארצנו שלנו הננו מונעים מהם כל עבודה... העברת הקרקעות לרשותנו והוצאת העניים ממדינתנו צריכה להיעשות בעדינות ובזהירות".
חיים ויצמן חתר "להכשיר את דעת הקהל בארצות הברית לתוכנית של מסירת א"י המערבית ליהודים, העברת הערבים לארצות ערב, מימון התוכנית על ידי מלווה אמריקני גדול", וכוונתו הייתה לרעיון "הטראנספר הערבי מרצון מארץ ישראל". גם משה שרת התייחס בחיוב לתרחיש כזה.
מנהיגים רבים של התנועה הציונית צוטטו כשהם מסבירים באופן ברור את הצורך בגירוש האוכלוסייה הפלסטינית והערבית, אולם הטרנספר מעולם לא הייתה מדיניות ציונית רשמית. העמדה היהודית כלפי הערבים והלאומיות הערבית עברה גלגולים רבים, הקשורים באופייה של הציונות ובמציאות ההיסטורית גם יחד.
בשנת 1904 טען ישראל זנגוויל שיש לגרש את ערביי ארץ ישראל. הברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד אמר שהוא מוכן לשלם לערבים כדי שיעזבו את ארץ ישראל. נחמן סירקין קרא לחילופי אוכלוסין בהסכמה.
היסטוריה > בעקבות ועדת פיל

בהמלצות ועדת פיל שפורסמו ביולי 1937 נכללה המלצה לחלוקת ארץ ישראל למדינה יהודית ומדינה ערבית, וכן ביצוע חילופי אוכלוסין בין המדינות היהודית והערבית במסגרתם יועברו, להערכת הוועדה, כ-225,000 ערבים לעבר הירדן ולמדינה הערבית, וכ-1,250 יהודים למדינה היהודית.
בשנת 1937 כתב זאב ז'בוטינסקי שאין להכריח את הערבים לעזוב, אבל שאם יסכימו מרצונם לעזוב אין להצטער על כך. אברהם שטרן תמך בהצעה לחילופי אוכלוסין, ודוד בן-גוריון כתב שהמלצה זו של הוועדה הביאה אותו לתמוך בתוכנית. יוסף ויץ, מראשי קרן קיימת לישראל, כתב ביומנו האישי ב-1940 כי "הפתרון היחיד הוא ארץ ישראל ובלי ערבים [...] אין להשאיר כפר אחד, אף שבט אחד, רק בדרך זו – טרנספר לערביי ישראל – תבוא הגאולה". גם ברל כצנלסון תמך בתוכנית דומה.
בינואר 1943, שר הקולוניות הבריטיות, דוכס דבונשייר העשירי אדוארד קוונדיש (אנ'), קרא לעודד הגירת מוסלמים מארץ ישראל ולהקים מדינה ערבית בלוב.
היסטוריה > במהלך מלחמת העצמאות

העמדה המרכזית בחקר מלחמת העצמאות בקרב ההיסטוריונים הישראלים היא שלא הייתה לראשי היישוב היהודי בארץ ישראל עם פרוץ הקרבות, תוכניות סדורות או מדיניות מכוונת של גירוש הערבים. עם זאת ברור שאירעו מקרים אחדים של גירוש ביוזמה מקומית. מאידך, במקומות רבים נעשה מאמץ של שכנוע הערבים להישאר במקומותיהם ולא לברוח, ואף בעניין זה קיים תיעוד רב. בהתייחסו לתוכנית ד' שעסקה בהיערכות ההגנה ליום שאחרי עזיבת הבריטים, טוען בני מוריס שהיא לא הייתה תוכנית סדורה לגירוש ערביי ארץ ישראל, אף שהותירה למפקדי הכוחות שיקול דעת מקומי ביחס לאוכלוסיית הכפרים היושבים על צירים חיוניים. הוא אף סובר שבפועל רוב הערבים ברחו לפני הקרבות או בעיצומן.
לעומת זאת, ישנם היסטוריונים הטוענים כי הנכבה היא דוגמה מובהקת לטיהור אתני, וכי ישראל נקטה במדיניות של טרנספר. ביניהם ניתן למנות את דניאל בלטמן, שאף העלה את הסברה כי המתקפה הערבית הכללית על ישראל החלה דווקא משום שישראל נקטה ב"מדיניות של טיהור אתני", ומציין כי רוב ערביי הארץ הוברחו וגורשו עוד לפני פלישת מדינות ערב. היסטוריון ישראלי נוסף, אילן פפה, טען כי "כאשר תנועה כמו הציונות קובעת בצורה מאוד מפורשת שהיא רוצה מדינה רק לקבוצה אתנית אחת במקום שבו יש שתי קבוצות אתניות, ובשלבים מסוימים של ההיסטוריה, ובמיוחד ב-1948, מחליטה להשתמש בכוח כדי לנקות את השטח מהקבוצה האתנית האחרת, המונח המקובל במשפט הבין-לאומי לתיאור מדיניות כזו או אידאולוגיה כזו הוא טיהור אתני".
לפי ההיסטוריון הפלסטיני וליד ח'אלדי, "תוכנית ד'... הייתה ההזדמנות ההיסטורית (של היהודים) לטהר מערבים את ארץ-ישראל, לשלול את הנוכחות הערבית פשוט על ידי מחיקתה". לגישה דומה שותף משה גבעתי, היסטוריון צבאי ישראלי ואל"ם, שסבור כי "בהתאם ללשונה ולרוחה של 'תוכנית ד' נערכו בהמשך מבצעים, שעצם שמם מלמד על מהותם", ומביא את מבצע מטאטא ואת מבצע חמץ כדוגמאות.
היסטוריה > לאחר מלחמת העצמאות וקום המדינה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > המאה העשרים ואחת

בנובמבר 2002 העלו הירדנים את החשש שישראל תנצל את מלחמת עיראק לגירוש המוני של פלסטינים מהגדה לירדן. אישים ירדנים בכירים העלו את חששותיהם בפני גורמים בכירים בישראל ובארצות הברית וביקשו מהם ביטחונות שישראל תימנע מהטרנספר. שר החוץ הירדני, מרואן מועשר, העלה את העניין בשיחתו עם שר החוץ שמעון פרס בעצרת האו"ם בספטמבר 2002. מועשר ביקש שישראל תפרסם הצהרה פומבית שתשלול את הטרנספר. אישים ירדנים הדגישו כי חשוב להם שההצהרה תבוא מפיו של ראש הממשלה עצמו, ולא מגורמים אחרים. אריאל שרון סירב לחתום על הצהרה שכזאת.
במהלך מסע הבחירות של מפלגת "ישראל ביתנו" לכנסת השמונה עשרה, הייתה סיסמת הבחירות של אביגדור ליברמן: "אם אין נאמנות, אין אזרחות", ואף הציע לעשות חילופי שטחים בגודל זהה בין ישראל והרשות הפלסטינית עם טרנספר גלוי לתושבי המשולש, שלדבריו חשים יותר "פלסטיניים" מאשר ישראלים. הוא שב והציע את התוכנית שלו לאורך השנים, גם ב-2014 וב-2017.
בבחירות לכנסת העשרים ואחת מפלגת זהות של משה פייגלין קראה לביטולם של הסכמי אוסלו, להחלת הריבונות הישראלית על שטחי יש"ע ולעידוד הגירת התושבים הערבים מאזורים אלו בתמורה לפיצוי כספי. לפי מצע המפלגה, ערביי יש"ע יוכלו לבחור בין שלוש אפשרויות: להגר משטח ישראל בתמורה לפיצוי כספי, להצהיר אמונים למדינת ישראל ולקבל תושבות קבע (בדומה לערביי ירושלים ולדרוזים ברמת הגולן), או להיכנס למסלול ארוך שנים (שכולל שירות בצה"ל) שבסופו יקבלו אזרחות. המפלגה לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה ובהמשך התפרקה.
כחלק ממסע הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הציע חבר הכנסת איתמר בן גביר את רעיון הטרנספר של מי שיורשע בפעילות עוינת בשטחי מדינת ישראל וביהודה ושומרון, בין אם הוא יהודי ובין אם הוא מוסלמי, בטענה כי "חיים באירופה זה לא עונש כה חמור".
הצעות להתיישבות פלסטינים בחצי האי סיני

במספר מקרים הציעו פוליטיקאים ישראלים לגרש תושבים פלסטינים לחצי האי סיני, וניסו לשכנע את מצרים להסכים לקלוט אותם.
בשנת 1956 הסכימה מצרים להצעה ליישב פליטים פלסטינים בחצי האי סיני, אך רעיון זה נדחה בתוקף על ידי מנהיגים פלסטינים בולטים, ולא יושם.
בשיחות השלום עם הפלסטינים בשנת 1983 עלתה ההצעה ליישב בסיני פליטים פלסטינים מלבנון. שר החוץ של מצרים בוטרוס בוטרוס ראלי ראה את ההצעה באור חיובי, אך חוסני מובארכ סירב בתקיפות.
בשנת 2010 הציע בנימין נתניהו למובארכ ליישב פלסטינים בסיני. מובארכ סירב מיד.
בשנת 2014 הועלתה שוב הצעה דומה, וזו נדחתה על ידי מחמוד עבאס.
בשנת 2017 קראו איוב קרא וגילה גמליאל להקים מדינה פלסטינית בסיני. שר החוץ המצרי, סאמח שוכרי, דחה את הקריאה והביע את תרעומתו בפני השגרירות הישראלית בקהיר.
בשנת 2024, בזמן מלחמת חרבות ברזל, שוב הציעה ישראל להעביר לסיני עשרות אלפי פלסטינים מרצועת עזה, כחלק מהניסיון להכריע את חמאס. מצרים מתחה ביקורת על הצעה ישראלית זו והדגישה כי כניסת עזתים לשטח מצרים היא סוגיה שבשום פנים ואופן לא יהיה עליה דיון.
ראו גם

הגירת פלסטינים מרצועת עזה
סטיבן יאון

| --- | --- |

יאון בכנס קומיק-קון 2015
 לידה:  21 בדצמבר 1983 (בן 41) דרום קוריאה סיאול, קוריאה הדרומית
 מדינה:  ארצות הברית, דרום-קוריאה
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  מכללת קלמזו
 בת זוג:  ג'ואנה פק (3 בדצמבר 2016 – הווה)
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2021)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה (2023)  השחקן הראשי הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן יאון (באנגלית: Steven Yeun; בקוריאנית: 연상엽; נולד ב-21 בדצמבר 1983) הוא שחקן ומדבב אמריקאי-קוריאני.  זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה ופרס אמי על משחקו בסדרה "עצבים".
יאון התפרסם בזכות תפקידיו כגלן רי בסדרת הטלוויזיה "המתים המהלכים" (2010–2016) ובתור בן בסרט "בערה" (2018), עבורו הוא זכה לשבחי המבקרים. הוא גם כיכב בסרט "מינארי" (2020); תפקיד אשר זיכה אותו בשבחי הביקורות ובמועמדות לפרס האוסקר לשחקן הטוב ביותר, והפך לשחקן האסייתי-אמריקאי הראשון שעשה זאת.
ילדות ונעורים

נולד בשם יאון סאנג-יאופ (연상엽) בסיאול שבדרום קוריאה לג'ה וג'ון יאון. אביו, היה אדריכל בדרום-קוריאה עד שהם עברו לקנדה בשנת 1988, שם הם השתקעו ברג'יינה, ססקצ'ואן. ליאון יש אח צעיר ממנו, בריאן, שנולד בקנדה. לאחר מכן המשפחה עברה לארצות הברית והתיישבו בעיר טיילור שבמישיגן ולאחר מכן עברו לעיר טרוי, שם התגורר יאון עד שסיים את לימודי התיכון ב-2001. בהגיעם לארצות הברית, פתחו הוריו של יאון מספר חנויות למוצרי יופי.
הוא סיים בהצטיינות את לימודיו עם תואר ראשון בפסיכולוגיה ומדעי הרוח ממכללת קלמזו שבמישיגן בשנת 2005. בקלמזו, הוא התיידד עם אחותו של הקומיקאי ג'ורדן קלפר והיא לקחה אותו לראות את מופע האלתורים של קלפר, מה שנתן לו השראה לקחת את שיעור המשחק הראשון שלו ולאחר מכן לעבור עם קלפר לשיקגו, שם הם הצטרפו להרכב הקומי "The Second City".
קריירה

ללא כל ניסיון משחק מקצועי מוקדם יאון זכה לפרוץ לתודעה העולמית בשנת 2010 לאחר שזכה בתפקיד גלן רי, מגיבורי סדרת זומבים המצליחה "המתים המהלכים" של ערוץ AMC. יאון זכה לפופולריות רבה בזכות התפקיד ואף זכה בפרס סאטורן ובפרס סטלייט בשנת 2011.
בשנת 2017 השתתף בסרטו של הבמאי הדרום-קוריאני בונג ג'ון-הו "אוקג'ה"; אשר התמודד על פרס דקל הזהב בפסטיבל הקולנוע בקאן והוא שוחרר בהפצה בינלאומית בנטפליקס ב-28 ביוני 2017. באותה שנה שיחק בקומדיית האימה "Mayhem" בתור דרק צ'ו; הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-10 בנובמבר 2017. בהמשך השנה דיבב את קולו של בו בסרט "הכוכב".
בשנת 2018 שיחק יאון בקומדיה האפלה של הבמאי בוטס ריילי "סליחה על ההפרעה" לצד לקית' סטנפילד, שיצא בבתי הקולנוע ב-6 ביולי 2018. הסרט הוצג בבכורה בפסטיבל סאנדנס בינואר 2018. הסרט זכה בפרס התסריט הטוב ביותר ובסרט הבכורה הטוב ביותר בפרס אינדפנדנט ספיריט לשנת 2019.  בסוף שנת 2018, יאון גילם את בן בסרט דרמת-המסתורין הדרום קוריאני "בערה" של הבמאי המוערך לי צ'אנג-דונג. הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2018. על הופעתו בסרט זכה יאון לשבחי המבקרים ולפרסים רבים.
בשנת 2020, כיכב ואף שימש כמפיק בפועל של סרט הדרמה "מינארי" של הבמאי האמריקאי-קוריאני לי אייזק צ׳אנג. הסרט עוסק במשפחת מהגרים קוריאנית שהופכת לחקלאים בארקנסו, ויאון גילם את אב המשפחה. הסרט הוקרן בבכורה עולמית וזכה בשני פרסים מובילים בפסטיבל סאנדנס בינואר 2020. יאון קצר את שבחי המבקרים, ואף קיבל מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גילדת שחקני המסך, פרס סטלייט ופרס אינדפנדנט ספיריט; בכך הפך יאון לשחקן האסייתי-אמריקאי הראשון שקיבל מועמדות לפרס האוסקר.
בשנת 2023, החל לשחק  בסדרת דרמה קומית שחורה אמריקאית "עצבים" של שירות הזרמת המדיה "נטפליקס" בתפקיד דני צ'ו, קבלן שיפוצים כושל שמעורב בתקרית בכביש. על תפקיד זה זכה לשבחים רבים ולפרסים רבים: פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה ,פרס אמי לשחקן ראשי יוצא מן הכלל בסדרת אנתולוגיה/מיני סדרה, פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה שחקן הטוב ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה ופרס פרס גילדת שחקני המסך להופעה הטוב ביותר של שחקן בסרט טלוויזיה או במיני סדרה.
חיים אישיים

ב-3 בדצמבר 2016 נישא לצלמת ג'ואנה פאק. הם מתגוררים בלוס אנג'לס ויש להם שני ילדים משותפים.
Yeun הוא משקיע ב"The Bun Shop", מסעדת פיוז'ן קוריאנית-ים תיכונית של אחיו הצעיר בריאן בשכונת קוריאה-טאון בלוס אנג'לס. הוא תמך במועמד המפלגה הדמוקרטית אנדרו יאנג לבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
בשנת 2021, נכנס יאון לרשימת 100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם של מגזין טיים
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | My Name Is Jerry | צ'אז |  |
| 2014 | נשמות תועות | קני |  |
| 2015 | Like a French Film | סטיב |  |
| 2017 | אוקג'ה | K |  |
| 2017 | Mayhem | דרק צ'ו |  |
| 2017 | הכוכב | בו | דיבוב |
| 2018 | סליחה על ההפרעה | סקוויזי |  |
| 2018 | בערה | בן |  |
| 2020 | מינארי | ג'ייקוב יו | גם מפיק בפועל מועמד פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2020)  מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר (אנ') (2020) |
| 2021 | ספייס ג'אם: אגדה חדשה | מפיק של האחים וורנר |  |
| 2021 | ציידי הטרולים: עלייתם של הטיטאנים | סטיב פלצ'אק | דיבוב |
| 2021 | The Humans | ריצ'רד |  |
| 2022 | אין מצב | ריקי "ג'ופ" פארק |  |
| 2025 | מיקי7 | ברטו |  |
| 2025 | Bubble & Squeak | בקופל | גם מפיק |
| 2025 | Love Me | ליאם |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | המפץ הגדול | סבסטיאן | פרק: "The Staircase Implementation" |
| 2010–2016 | המתים המהלכים | גלן רי | תפקיד ראשי (עונות 7-1); 81 פרקים |
| 2011 | חוק וסדר: לוס אנג'לס | קן האסוי | פרק: "Hayden Tract" |
| 2011 | מחסן סודי 13 | גיבסון ריס | פרק: "Don't Hate the Player" |
| 2012 | NTSF:SD:SUV:: | ריקי | פרק: "16 Hop Street" |
| 2012 | Harder Than it Looks | סטיבן | פרק: "Lockdown" |
| 2013 | האגדה של קורה | אווטאר וואן | דיבוב; 3 פרקים |
| 2014 | היסטוריה שתויה | דניאל אינווי | פרק: "Hawaii" |
| 2014 | אבא אמריקאי | צ'ארלס | דיבוב; פרק: "Blagsnarst, a Love Story" |
| 2016–2018 | וולטרון: המגן האגדי | קית' | דיבוב; 64 פרקים |
| 2016–2018 | ציידי הטרולים | סטיב פלצ'אק | דיבוב; 28 פרקים |
| 2017–2018 | סטרץ' ארמסטרונג ולוחמי הפלקס | ניית'ן פארק | דיבוב; 24 פרקים |
| 2017 | Bajillion Dollar Propertie$ | אריק | פרק: "Disaster Drills" |
| 2017 | רובוט צ'יקן | גלן רי / גלן בייבי | דיבוב; פרק: "The Robot Chicken Walking Dead Special: Look Who's Walking" |
| 2018–2019 | שלושה בהסוואה: סיפורי ארקדיה | סטיב פלצ'אק | דיבוב; 19 פרקים |
| 2018–2021 | חלל אינסופי | ליטל קאטו | דיבוב; 35 פרקים |
| 2019 | Weird City | ברסלי | פרק: "Chonathan & Mulia & Barsley & Phephanie" |
| 2019 | אזור הדמדומים | מטייל A | פרק: "A Traveler" |
| 2019 | די, שיגעת: תוכנית המערכונים של טים רובינסון | ג'ייקוב | פרק: "Has This Ever Happened To You?" |
| 2019–2022 | טוקה וברטי | ספאקל | דיבוב; 30 פרקים |
| 2020 | מכשפים: סיפורי ארקדיה | סטיב פלצ'אק | דיבוב; 10 פרקים |
| 2021–הווה | בלתי מנוצח | מארק גרייסון | דיבוב; 8 פרקים |
| 2023 | American Masters | קריין | פרק: "Nam June Paik: Moon Is the Oldest TV" |
| 2023–הווה | עצבים | דני צ'ו | תפקיד ראשי; גם מפיק בפועל  זוכה פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי יוצא מן הכלל במיני סדרה או סרט (אנ') (2024)  זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (2024)  זוכה פרס בחירת מבקרי הטלוויזיה שחקן הטוב ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (2024)  זוכה פרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה (אנ') (2024) מועמד פרס בחירת הקהל להופעת השנה בטלוויזיה (2024)  מועמד פרס סטלייט לשחקן הטוב ביותר במיני סדרה, סדרה מוגבלת או סרט טלוויזיה (2024)  מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט להופעה הראשית הטובה ביותר בסדרה חדשה עם תסריט (2024) |
הערות שוליים

↑  2024 Indie Spirit Awards: See the Complete List of Winners, Peoplemag (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009165445805171  PLWABN: 9812648792205606  BIBSYS: 1533887398802  BnF: cb16654768k (data)  GND: 1018481397  ISNI: 0000 0001 1991 6447  LCCN: no2011075911  MusicBrainz: 3aa2490f-ffd9-4119-8a72-da2f114bd9a8  NKC: xx0305849  NTA: 334237157  SUDOC: 163532494  VIAF: 170933443   WorldCat (עם VIAF): 170933443
משה יוסף

ערך זה עוסק ברב. אם התכוונתם לקצין צה"ל, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1966 (בן 59 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 אב:  עובדיה יוסף 
 אם:  מרגלית יוסף 
 
הרב משה יוסף (נולד בכ"ח בתשרי ה'תשכ"ז, 12 באוקטובר 1966) הוא בנו של הרב עובדיה יוסף, העומד בראש מכון הוצאת הספרים "מאור ישראל" ובד"ץ בית יוסף.
ביוגרפיה

נולד בירושלים וגדל בה ובתל אביב (בתקופה שאביו כיהן בה כרב הראשי). בנם הצעיר של מרגלית והרב עובדיה יוסף. למד בישיבת קול תורה ובישיבת חברון בירושלים.
במסגרת מכון "מאור ישראל" שבראשותו, אחראי הרב יוסף על הוצאת ספרי אביו לאור. מוסדותיו (הבד"צ, המכון וכולל אברכים) נמצאים בשכונת בית הכרם בירושלים.
לאחר פטירת אמו עבר לגור עם משפחתו בבית אביו בשכונת הר נוף. בכל ספר שהוציא אביו הרב עובדיה יוסף לאחר המעבר לביתו, הודה לבנו על שדואג לכל מחסורו. עקב הקרבה שהייתה לו לאביו, השפעתו עליו ועל הנעשה במפלגת ש"ס הייתה רבה.
אביו הוריש לו את הזכויות על הוצאת כתביו ואת רוב רכושו.
חיים אישיים

נשוי ליהודית (לבית סודרי - נכדת הרבנים יצחק אביחצירא ויעקב סודרי) חמיו הרב אברהם סודרי הוא ראש צוות שחיטה בבד"ץ בית יוסף, ולבני הזוג תשעה ילדים.
הערות שוליים

↑  שירות גלובס, ‏צוואת הרב עובדיה יוסף: מרבית הרכוש לבנו הצעיר משה, באתר גלובס, 1 ביוני 2014
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרובים קרובים

| --- | --- |

כותרת הפתיחה של "קרובים קרובים"
 סוגה:  קומדיית מצבים 
 יוצרים:  רישה טירמן   יצחק שאולי
 כותבים:  אפרים סידון  ב. מיכאל (עונות 1–2)
 בימוי:  יצחק שאולי 
 שחקנים:  חנה מרון   יהורם גאון   לאורה ריבלין   תיקי דיין   אילן דר   מולי שגב   משה גרשוני   נתלי מאירוביץ   גליה קדם
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  3 
 מספר פרקים:  38 (כולל פרק האיחוד)
 הפקה
 מפיק:  רישה טירמן
 חברת הפקה:  הטלוויזיה הלימודית
 מוזיקה:  נורית הירש 
 אורך פרק:  22-43 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית (1983-1986 ובשידורים חוזרים) קשת, ערוץ 2 (2005, פרק איחוד) כאן חינוכית (2018 - הווה, שידורים חוזרים)
 תקופת שידור מקורית:  7 בפברואר 1983 – 24 במאי 1986 24 במרץ 2005 (פרק איחוד)
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הבניין של ויטק 9 (רוטשילד 123, ת"א) בצילום משנת 2023.
קרובים קרובים היא קומדיית מצבים ישראלית אשר הופקה על ידי הטלוויזיה הלימודית ושודרה בטלוויזיה הישראלית בשנים 1983–1986. הסדרה נודעה בתור קומדיית המצבים הישראלית הראשונה ונחשבה לאחת מתוכניות הדגל של הטלוויזיה בישראל.
"קרובים קרובים" עסקה בחייה של משפחה ישראלית מורחבת, החולקת מגורים בבניין משותף בתל אביב.
עונותיה הראשונה והשנייה נכתבו על ידי אפרים סידון וב. מיכאל, ואילו העונה השלישית נכתבה על ידי סידון לבדו. את פרקי הסדרה ביים יצחק שאולי והפיקה אותה רישה טירמן.
את נעימת הפתיחה של הסדרה הלחינה נורית הירש.
עלילת הסדרה

עלילת הסדרה מתמקדת בדיירים הגרים בשלוש דירות בבניין מגורים משותף ברחוב ויטק 9, בתל אביב: בני הזוג אילן ותיקי ובתם גליה בקומה השלישית, בני הזוג יורם (אחיה של תיקי) וליאורה ושלושת ילדיהם – אביתר, אפרת ומולי - בקומה השנייה, ודודתם של יורם ותיקי – חנה - בקומה הראשונה.
הדמויות הראשיות והקבועות בסדרה היו ריאליסטיות יחסית ולא הוקצנו באופן מוגזם. על אף הנטייה לריאליסטיות של הדמויות, נעשה מאמץ להימנע מדיונים בפוליטיקה ומשימוש בגסויות.
הסדרה עסקה בעיקר במגוון נושאים מחיי היומיום של משפחות ישראליות ממוצעות, בישראל בשנות ה-80 מן המעמד הבינוני העירוני, כגון: הצגות בית ספר, ועד הורים, קורס טיס, צמחונות, אסטרולוגיה, בחירות ועד בית, פריצה לבית, ימי הולדת, ובנושאים סאטיריים וחברתיים כמו אינפלציה, הצפייה ביומן השבוע ביום שישי, יחסי ארצות הברית–ישראל, שכירת עוזר בית ערבי, יחסי מזרחים-אשכנזים, נישואים בין-עדתיים ועוד.
אפרים סידון וב. מיכאל ידועים ככותבי סאטירה, ואף השתתפו בצוות הכותבים של "ניקוי ראש", אולם בסדרה זו הביקורת החברתית הייתה מרומזת בלבד. שני פרקים היו ביקורתיים בצורה קצת יותר גלויה – פרק שבו מחליטים בני המשפחה להעסיק עוזר בית שהוא סטודנט ערבי, ופרק שבו הילדים מתבקשים לספר בבית הספר על מנהגי העדה שלהם, דבר הגורר ויכוח בין ההורים לאיזו עדה שייכים הילדים (יורם ותיקי הם מזרחים, ואילו ליאורה ואילן אשכנזים).
היסטוריה

הרעיון המקורי היה הפקת סדרה קומית לטלוויזיה הלימודית שתעסוק בנושאי יחסי הורים-ילדים, תוכנית מקבילה בתכניה ל"קשר משפחתי", והשם המקורי שהוצע לה בשלב הפיתוח היה "המשפחה". בריאיון למודי בר-און בסדרה התיעודית "במדינת היהודים", סיפר במאי הסדרה יצחק שאולי כי מפיקת התוכנית רישה טירמן והוא החליטו לנסות להפיק קומדיית מצבים ישראלית, ולשם כך נסעו לארצות הברית וצפו בצילומי הסדרה "שלושה בדירה אחת", כדי ללמוד על אופן ההפקה והבימוי. לדבריו, הביקור בארצות הברית עורר בהם חששות שמא התנאים העומדים לרשותם בישראל אינם מספיקים, אך הם החליטו לנסות בכל זאת.
כתובת הבניין בסדרה "ויטק 9" היא פיקטיבית. הבניין המצולם בפתיח הסדרה ואשר בו היא מתרחשת כביכול, הוא למעשה הבניין הממוקם בשדרות רוטשילד פינת רחוב החשמונאים בתל אביב מכיוון דרום מערב. השם ויטק נלקח משמו של בעלה של מפיקת הסדרה. על אף שמדובר בבניין פשוט וצנוע, הוא הפך מפורסם ביותר בזכות הסדרה, שזכתה לפופולריות עצומה באמצע שנות ה-80. הבניין עצמו, המכונה "בית רבינוביץ'", תוכנן על ידי יהושע שטיינבוק (שני) ב-1935 בסגנון הבינלאומי ומוגדר כבניין לשימור כחלק מהעיר הלבנה של תל אביב. בשנת 2020 חודש הבניין, ונוספו לו מרפסות נוספות, כחלק משימור הבניין וחידושו, וכן שמירה על צורתו.
היסטוריה > היסטוריית שידור

על אף שהסדרה הופקה על ידי הטלוויזיה הלימודית אשר משבצת השידור שלה הייתה עד 17:30, היא שודרה בשעה 20:30 בשעה המוקדשת לשידורי הטלוויזיה הכללית. הסדרה שודרה בחודשים פברואר-מאי של השנים 1983 (עונה ראשונה), 1984 (עונה שנייה) ו-1986 (עונה שלישית), ובמהלך החודשים יולי-אוקטובר בשידורים חוזרים בטלוויזיה החינוכית בשעות אחר הצהריים. שידור הפרק החותם את העונה השנייה בטלוויזיה הכללית בוטל בעקבות סקירת הבחירות להסתדרות במאי 1984, ושודר לראשונה מאוחר יותר בטלוויזיה החינוכית. כל עונה הכילה 12 פרקים, זאת אם מפרידים את פרק הפיילוט "איחוד משפחות" (הפרק הראשון, אשר היה למעשה החמישי שצולם). העונה השלישית הופקה ושודרה כשנתיים לאחר העונה השנייה.
מאז שידורה הראשון, שודרה הסדרה פעמים רבות בשידורים חוזרים. בין היתר מספר פעמים שודרו פרקים נבחרים של הסדרה בשידור מחזורי בערוץ 23 במהלך סופי שבוע וימי חג. סדר הפרקים בשידורים החוזרים שונה מאז שידורם הראשון.
ב-17 במרץ 2015 שודר בטלוויזיה החינוכית הפרק "מה שבטוח", ששודר לראשונה בשנת 1986. הפרק לא נשמר כראוי בארכיון ולא היה ראוי לשידור. לאחר שעבר שיפוץ דיגיטלי הוקרן "ראש בראש" מול תוצאות מדגם הבחירות של 2015. הפרק נכלל גם במארזי ה-DVD של הסדרה.
הדמויות > הדמויות הראשיות

מרבית הדמויות בסדרה נקראו בשמם הפרטי של השחקנים. כמו כן הוחלט שלא לתת שמות משפחה לדמויות הראשיות.
חנה (חנה מרון): דודתם של יורם ותיקי. גרה בדירה משלה בבניין. אישה אקסצנטרית ושנונה המפתיעה כל פעם מחדש ברעיונות מפתיעים ומשעשעים. למרות גילה המתקדם דווקא היא הצעירה מכולם ברוחה ובפתיחותה לרעיונות חדשים, וגם לרוב היא זו שמחזירה את השפיות וההיגיון למשפחה אחרי שהיא נכנסת ל"שיגעון חדש". בדרך כלל הכי פיקחת וחכמה, ומצליחה ללמד את האחרים לקח חדש שנלמד תוך כדי עלילת הפרק. חנה נוהגת לנהל שיחות עם הצמחים שלה כדי להפיג את השעמום. הקריאה "פתוח!", בה היא עונה לצלצול פעמון הדלת, הפכה לאחד מסימני ההיכר העיקריים של הסדרה.
יורם (יהורם גאון): בעלה של ליאורה, אביהם של אביתר, אפרת ומולי ואחיה של תיקי. מהנדס מכונות בכיר במקצועו. היפוכונדר המתלונן באופן קבוע על מיחושים, כאבים, מחלות ודיכאונות, כאשר הוא מפגין בקיאות רבה בכל סוגי התרופות ואמצעי הריפוי.
ליאורה (לאורה ריבלין): אשתו של יורם ואמם של אביתר, אפרת ומולי. עובדת שירות התעסוקה. הפסימית במשפחה. לחוצה ובעלת מזג ציני. נוהגת לעשן באופן כרוני, אך בהמשך מפסיקה לעשן.
תיקי (תיקי דיין): אשתו של אילן, אמה של גליה ואחותו של יורם. מדריכת טיולים. אישה מלאת מרץ, תוססת ומעשית.
אילן (אילן דר): בעלה של תיקי ואביה של גליה. סוכן ביטוח ויועץ השקעות, קמצן ומניפולטור.
אביתר (משה גרשוני): בנם הבכור של יורם וליאורה. בחור פיקח אך לא רציני. במהלך הסדרה הוא מתגייס לצה"ל ומתחיל קורס טיס אך מודח ממנו.
אפרת (נתלי מאירוביץ'): בתם האמצעית של יורם וליאורה. מתנהגת ומתבטאת בצורה בוגרת והגיונית, אך לעיתים גם צינית.
מולי (מולי שגב): בנם הצעיר של יורם וליאורה. ילד פיקח לגילו. נוהג לצחוק על כולם ולהתחכם, בפרק "המצב צב" הוזכר שכנראה יתחיל לעבד כעוזר הפקה בארצות הברית.
גליה (גליה קדם): בתם היחידה של אילן ותיקי. ילדה אינטליגנטית חובבת שחמט, בפרק "המצב צב" שיחקה אותה השחקנית סיוון ששון.