הארי האווס
ביוגרפיה > שירות פוליטי וצבאי

כניסתו של האווס לפוליטיקה של מיזורי הגיעה ב-1904, כאשר ביקש את המועמדות הדמוקרטית לתפקיד המושל. בוועידה הדמוקרטית של המדינה ב-1904, הוכרז האווס כאחד משלושה מועמדים לייצג את המפלגה בבחירות הכלליות. בהתחשב בכך שהדמוקרטים החזיקו במשרת המושל בכל קדנציה מאז 1873, סביר להניח שהמנצח בוועידה יהיה מושל מיזורי הבא. עם זאת, הארי האווס, הפסיד מול חברו הדמוקרט והמושל לעתיד ג'וזף וו. פולק בפער גדול.
הגיחה הבאה של האווס לפוליטיקה הייתה מוצלחת יותר, שכן בשנת 1916 נבחר לבית הנבחרים של מיזורי. למרות הקצרה, הקריירה שלו בבית הנבחרים, היא הייתה מלאת אירועים. האווס חיבר הצעות חוק שיצרו את מחלקת הכבישים המהירים של מיזורי ותיקנו את חוקי התעבורה של המדינה. הוא גם כיהן כיו"ר ועדת הדרכים הטובות והוביל את המאמץ להעביר הנפקת אג"ח של 60 מיליון דולר ליצירת מערכת הכבישים המהירים הראשונה של המדינה. בהתייחס לתחבורה בנהרות וחשיבותה למיזורי, האווס היה אחד המארגנים הראשיים של "אגודת האגמים למפרץ המים", שמטרתה הייתה ליצור סדרה של מנעולים וסכרים לאורך הנהרות מיסיסיפי, אילינוי ומיזורי, מה שיאפשר משלוח קל יותר של תבואה וסחורות אחרות.
יחד עם הפוליטיקה, השירות הצבאי היה מסורת ארוכת שנים במשפחת האווס שהחל במלחמת העצמאות. אביו של הארי עצמו היה קפטן צבא הקונפדרציה, שנפצע קשה בקרב שילה. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917, התפטר האווס מבית הנבחרים של מיזורי כדי לשרת בצבא. האווס, שהוסמך כקפטן בצבא ארצות הברית, שירת במדור הפסיכולוגי של המודיעין הצבאי. הוא פעל בצרפת ובספרד במהלך המלחמה, בסופו של דבר הוצב כנספח צבאי בשגרירות ארצות הברית במדריד. האווס, שהועלה לדרגת מייג'ור, שוחרר ב-1919.
בשובו הביתה למיזורי, הארי האווס נבחר מטעם מחוז הקונגרס ה-11 של מיזורי, לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות של 1920, כשהוא מנצח את הרפובליקני ברנרד פ. בוגי בקצת יותר מ-2,000 קולות.  אי סדרים לכאורה בהצבעה, לרבות פתקי הצבעה שהושמדו, הובילו את בוגי לערער משפטית על תוצאות הבחירות. האווס מנגד טען שבוגי אינו תושב חוקי של מחוז הקונגרס ה-11 ולכן אינו כשיר לכהן. מספר שבועות של תמרונים משפטיים עברו לפני שהאווס הוסמך שוב כמנצח הבחירות.  לאחר מכן הוא נבחר מחדש ב-1922 וב-1924, וכיהן בקונגרסים ה-67, ה-68 וה-69. האווס התפטר לפני שהשלים את כהונתו השלישית בבית הנבחרים, ופרש מתפקידו ב-15 באוקטובר 1926. בחודש שלאחר מכן הוא נבחר לסנאט. מכיוון שהסנאטור סלדן פ. ספנסר מת במהלך תפקידו, האווס תפס את מושב הסנאט שלו שלושה חודשים מוקדם יותר, ב-6 בדצמבר 1926, והחליף את המינוי הזמני ג'ורג' ה. ויליאמס.
כסנאטור, האווס פעל למען בקרת שיטפונות טובה יותר. זה קשור למעורבותו המוקדמת יותר עם אגודת האגמים לנתיבי המים של המפרץ כאשר "תוכנית מיזורי" שלו לסולמות לאורך נהר המיסיסיפי הועברה על ידי הקונגרס ב-1929. כאיש טבע נלהב, הוא גם תמך במאמצים לשימור חיות בר ומונה לוועדה לשימור ציפורים נודדות ב-1929. ההישג הידוע ביותר של הסנאטור הארי האווס בקונגרס היה החקיקה הנושאת את שמו, חוק הייר-האווס-קאטינג. החוק, שהועבר בשיתוף עם חבר בית המבחרים באטלר ב. הייר מקרוליינה הדרומית והסנאטור מניו מקסיקו ברונסון מ. קאטינג, נועד להעניק לאיי הפיליפינים עצמאות מלאה בצעדים מדורגים על פני תקופה של עשר שנים. החקיקה עברה בקונגרס בדצמבר 1932, אך הנשיא הרברט הובר הטיל עליה וטו. כאשר הקונגרס חידש את עבודתו לאחר חופשת החגים, הם גברו על הווטו ב-17 בינואר 1933. עם זאת, תנאי מוקדם של החוק היה אשרור על ידי הסנאט הפיליפיני, דבר שלא קרה. בשנה שלאחר מכן, 1934, מאמץ שני דומה מאוד לחוק הייר-האווס-קאטינג, חוק טיידינגס-מקדאפי סוכם לבסוף על ידי ממשלות ארצות הברית והפיליפינים. אולם בשלב זה הסנאטור האווס הפך לאזרח פרטי, מאחר שהוא לא ביקש להיבחר מחדש לסנאט ב-1932, והתפטר ממושבו בסנאט ב-3 בפברואר 1933.