stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוסן עירוני
חוסן עירוני בישראל > תל אביב -יפו כמקרה בוחן לחוסן עירוני

במסגרת התוכנית האסטרטגית החדשה של תל אביב-יפו ויחד עם הצטרפותה של העיר לארגון 100 ערי החוסן העולמיות, החלה העיר בבניית תוכנית חוסן עירוני. תוכנית החוסן העירוני של ארגון 100 ערי החוסן העולמיות מורכב מארבעה עקרונות מפתח הנפרטים ל-12 עקרונות משנה. עקרונות המפתח הם: בריאות ורווחה, מנהיגות ואסטרטגיה, כלכלה וחברה, תעשייה ואיכות הסביבה:
בריאות ורווחה – הבטחת שירותי בריאות הציבור, מענה לצרכים בסיסיים, תמיכה בפרנסה ותעסוקה.
מנהיגות ואסטרטגיה – טיפוח תכנון משולב לטווח ארוך, העצמת מגוון רחב של בעלי עניין, קידום מנהיגות וניהול יעיל.
כלכלה וחברה – עידוד שגשוג כלכלי, הבטחת יציבות חברתית, ביטחון וצדק, קידום קהילות מלוכדות ומחויבות.
תעשייה ואיכות הסביבה – הגנה וחיזוק של נכסים טבעיים ונכסים מעשה ידי אדם, הבטחת המשכיות שירותים קריטיים, תקשורת אמינה וניידות.
בהתאם לכך, תוכנית החוסן העירוני של תל אביב נעזרת בארבע שאלות מפתח.
האם לתושבים ולקבוצות השונות בעיר יש נגישות שווה והוגנת למשאבים המשותפים?
האם העיר פועלת יחד באמצעות שותפים מכלל המגזרים במסגרת שותפויות רחבות?
האם העיר מודעת ונערכת לשינויים בסביבת הפעילות שלה?
האם ההיערכות למצבי משבר ולאיומים מביאה למכפלת כוחות ולצמיחה?
במסגרת תוכנית החוסן העירוני נבחרו בעיר חמישה תחומים מרכזיים: פיתוח רצועת החוף והים הדרומיים, חיזוק אמון תושבי יפו בעירייה ובאנשיה, גיבוש כלים לבניית כלכלה משלימה, עידוד אחריות חברתית באמצעות התנדבות והמשך הטמעת קיימות בקהילה.
מקרה הבוחן של תל אביב הוא דוגמה לפיתוח חוסן עירוני ברמת העיר, אך פיתוח החוסן העירוני עשוי להשתנות בהתאם לעיר, מאפייני האוכלוסייה, מאפייניה הפיזיים ועוד.
הערות שוליים

↑  Luisana Mariani, Urban Resilience Hub
↑  Coaffee, J. (2008). Risk, resilience, and environmentally sustainable cities. Energy Policy, 36(12), 4633–4638.
1 2  Daniel F. Lorenz, The diversity of resilience: contributions from a social science perspective, Natural Hazards 67, 2013-05-01, עמ' 7–24 doi: 10.1007/s11069-010-9654-y
↑  Holling, C. S. (1973). Resilience and stability of ecological systems. Annual Review of Ecology and Systematics, 4(1), 1–23.
1 2  W. Neil Adger, Social and ecological resilience: are they related?, Progress in Human Geography 24, 2000-09, עמ' 347–364 doi: 10.1191/030913200701540465
↑  Berkes, F., & Folke, C. (1998). Linking social and ecological systems for resilience and sustainability. Linking Social and Ecological Systems: Management Practices and Social Mechanisms for Building Resilience, 1(4), 4.
1 2  Markus Keck, Patrick Sakdapolrak, What is social resilience? Lessons learned and ways forward, Erdkunde 67, 2013-03-31, עמ' 5–19 doi: 10.3112/erdkunde.2013.01.02
↑  Watts, M. J., & Bohle, H. G. (1993). The space of vulnerability: the causal structure of hunger and famine. Progress in Human Geography, 17(1), 43–67.
1 2  Godschalk David R., Urban Hazard Mitigation: Creating Resilient Cities, Natural Hazards Review 4, 2003-08-01, עמ' 136–143 doi: 10.1061/(ASCE)1527-6988(2003)4:3(136)
↑  Masud Odugbemi, Si Mozammel, With the Support of Multitudes, The World Bank, 2006-01-01, ISBN 978-1-86192-686-9
↑  מדדי איכות חיים, קיימות וחוסן | מספר החלטה 2494, באתר GOV.IL
↑  רשות חירום לאומית (רח"ל), באתר www.mod.gov.il
↑  לינדר יפעת, ויזמן ויקי, א.-ג. י. (2009). היערכות רשויות לחירום סיכום ימי למידה של הגופים המתערבים בצפון.
↑  מרכזי חוסן קהילתי, באתר www.molsa.gov.il
↑  Urban Resilience, 100 Resilient Cities (באנגלית) (ארכיון)
↑  התכנית האסטרטגית לתל אביב- יפו חוסן עירוני, (2019).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1043024 
גרפיטי בקרית המלאכה בעיר תל אביב, עם הכיתוב "עדיין כאן" - צולם במהלך מלחמת חרבות ברזל
רבקה פרגוסון

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1983 (בת 41) סטוקהולם, שוודיה שוודיה 
 שם לידה:  Rebecca Louisa Ferguson Sundström 
 מדינה:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 מקום לימודים:  אדולף פרדריק 
 צאצאים:  בן (2007), בת (מאי 2018)
 פרופיל ב-IMDb
 
רבקה פרגוסון בפרמיירת הסרט משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים
רבקה לואיזה סאנדסטרום פרגוסון (בשוודית: Rebecca Louisa Ferguson Sundström; נולדה ב-19 באוקטובר 1983) היא שחקנית ודוגמנית שוודית.
ביוגרפיה

פרגוסון נולדה בסטוקהולם שבשוודיה וגדלה בשכונת ואסאסטן שבמרכז סטוקהולם. אמהּ, רוזמרי פרגוסון, היא אנגלייה שעברה לשוודיה בגיל 25, ואביה הוא שוודי. רבקה אימצה את שם משפחתה של אמה כשמה הבימתי. היא למדה בבית ספר דובר אנגלית בשוודיה וגדלה דו-לשונית, כשהיא דוברת שוודית ואנגלית. היא למדה ב"בית הספר למוסיקה של אדולף פרדריק" בסטוקהולם וסיימה את לימודיה בשנת 1999.
בגיל 13 החלה לעבוד בדוגמנות והופיעה במגזינים ובפרסומות טלוויזיה לחברות קוסמטיקה, הלבשה ותכשיטים. פרגוסון רקדה מגיל צעיר מאוד; היא עשתה זאת בסגנונות שונים, ביניהם בלט, ריקודי טאפ, ג'אז, פאנק רחוב וטנגו. היא לימדה טנגו ארגנטינאי בלהקת מחול בלונד, סקונה במשך כמה שנים, בזמן שהמשיכה בעבודתה בכמה פרויקטים של סרטי אמנות קצרים.
קריירה

תפקיד המשחק הראשון של פרגוסון שגם פרסם אותה והביא אותה למעמד גבוה בשוודיה היה גילום התפקיד של אנה גריפנהילם, נערה מהמעמד הגבוה באופרת הסבון "Nya tider", תפקיד אותו עשתה למשך 3 עונות בשנים 1999–2000.
בשנת 2004 גילמה את אמנדה בסרט האימה השוודי "Strandvaskaren", לצדם של יספר סלין ושל ברגקוויסט.
בשנת 2013 לוהקה לתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המלכה הלבנה", בה גילמה את דמותה של אליזבת וודוויל, רעייתו של אדוארד הרביעי, מלך אנגליה. היא הייתה מועמדת על תפקידה לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה לשנת 2014. בשנת 2014 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרה "The Red Tent" על בסיס רב המכר של אניטה דיאמנט "האוהל האדום", הסדרה שודרה ברשת "Lifetime" האמריקאית. בשנה זו גם שיחקה בסרט המיתולוגיה של ברט ראטנר "הרקולס" בכיכובו של דוויין ג'ונסון.
בשנת 2015 לוהקה לתפקיד הנשי הראשי בסרט הקולנוע "משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים". בשנת 2016 שיחקה בסרטים "פלורנס פוסטר ג'נקינס", "למרות השלג היורד" (על תפקידה זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים העצמאיים בפראג), ובמותחן "הבחורה על הרכבת". בשנת 2017 שיחקה בסרטים "איש השלג", "סימן חיים" ו"האמן הגדול מכולם". בשנת 2018 הופיעה בתפקיד ראשי בסרט "משימה בלתי אפשרית: התרסקות".
בשנת 2019 שיחקה בסרטו של פ. גארי גריי "גברים בשחור: אינטרנשיונל" בתפקיד של החייזרית ריזה. שיחקה גם בסרט הפנטזיה הבריטי "הילד שיהיה מלך", בגילום התפקיד של מורגן לה פיי. בסוף שנה זו השתתפה פרגוסון לצדו של יואן מקגרגור בסרט האימה "דוקטור סליפ", אשר מבוסס על רומן אימה באותו השם שנכתב בשנת 2013 על ידי סופר האימה סטיבן קינג.
בשנת 2021 שיחקה פרגוסון בסרט המדע הבדיוני של דני וילנב "חולית" והמשכו בדמותה של ליידי ג'סיקה, דמות שבסרט המקורי גילמה פרנצ'סקה אניס. באותה שנה שיחקה בסרט "מסע בזיכרון" של הבמאית ליסה ג'וי ובהפקתו של ג'ונתן נולאן.
היא גילמה את התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "סילו" מבית אפל TV פלוס, המבוססת על ספרו של יו האווי, 144 קומות.
חיים אישיים

בשנת 2007 ילדה פרגוסון את בנה הראשון עם בן זוגה בשנתיים האחרונות לודוויג הולברג. לאחר לידת בנה, היא עברה עם משפחתה לסימריסשאן שנמצא בחוף הדרום-מזרחי בשוודיה. הזוג נפרד באפריל 2015. בשנת 2018 היא הודיעה על הריונה השני ובהמשך ילדה את בתה עם בן זוגה החדש, רורי. בינואר 2019 היא הודיעה שהיא ורורי התחתנו. היא ובעלה גרים בסרימישאן, ויש להם גם בית בבעלותם בעיירה ריצ'מונד, בלונדון, הממלכה המאוחדת הקרובה לאולפני הסרטים פיינווד ושפרטון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Strandvaskaren | אמנדה |  |
| 2011 | A One-way Trip to Antibes | מריה |  |
| 2013 | VI | לינדה |  |
| 2014 | הרקולס | ארגניה |  |
| 2015 | משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים | אילזה פאוסט |  |
| 2016 | Despite the Falling Snow | קטיה / לורן |  |
| 2016 | פלורנס פוסטר ג'נקינס | קתלין וות'רלי |  |
| 2016 | הבחורה על הרכבת | אנה ווטסון |  |
| 2017 | האמן הגדול מכולם | ג'ני לינד |  |
| 2017 | סימן חיים | ד"ר מירנדה נורת' |  |
| 2017 | איש השלג | קתרין בראט |  |
| 2018 | משימה בלתי אפשרית: התרסקות | אילזה פאוסט |  |
| 2019 | דוקטור סליפ | רוז בעלת הכובע |  |
| 2019 | הילד שיהיה מלך | מורגן לה פיי |  |
| 2019 | גברים בשחור: אינטרנשיונל | ריזה |  |
| 2020 | Cold Night | ג'ני סורנסן | הסרט צולם ב-2008 |
| 2021 | מסע בזיכרון | מיי |  |
| 2021 | חולית | ליידי ג'סיקה |  |
| 2023 | משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות – חלק ראשון | אילזה פאוסט |  |
| 2024 | חולית: חלק שני | ליידי ג'סיקה |  זוכת פרס סאטורן לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסרט (2025) |
| 2025 | משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי | אילזה פאוסט |  |
| 2025 | Mercy |  |  |
| 2025 | כנופיית ברמינגהאם |  |  |
| TBA | The Magic Faraway Tree | דמי סנאפ |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2000–1999 | Nya tider | אנה גריפנהיילם | 54 פרקים |
| 2002 | שדרת האוקיינוס | קריסי אריקסון | פרק: "#1.5" |
| 2008 | וולנדר | לואיז פרדמן | פרק: "Sidetracked" |
| 2013 | Der Kommissar und das Meer | ג'זמין לרסון | פרק: "Der Wolf im Schafspelz" |
| 2013 | מלכה לבנה | אליזבת וודוויל | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2013 | The Vatican | אוליביה | סרט טלוויזיה |
| 2014 | האוהל האדום | דינה | מיני-סדרה |
| 2023–הווה | סילו | ג'ולייט ניקולס | תפקיד ראשי; 10 פרקים  מועמדת פרס סאטורן לשחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה (2024)  מועמדת פרס סטלייט לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה או ז'אנר (2024) |
הערות שוליים

↑  Matt Neglia, The 2024 Saturn Award Winners, Next Best Picture, ‏2025-02-03 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811713413505606  BIBSYS: 8042408  BnF: cb16942655s (data)  GND: 103454022X  ISNI: 0000 0004 0967 8395  LCCN: no2015032010  MusicBrainz: 5ad34dfd-213a-4d5a-8bd9-e9384295475e  NKC: xx0212216  NLK: KAC2020L5233  NTA: 370868234  SUDOC: 188622349  VIAF: 303381566   WorldCat (עם VIAF): 303381566
המרכז הלאומי לאימונים ביבשה

| --- | --- |
תג היחידה של מל"י
תג היחידה של מל"י
 פרטים
 כינוי:  מל"י
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  בסיס האימונים הראשי של זרוע היבשה בצה"ל
 פיקוד
 יחידת אם:   זרוע היבשה
 יחידות בת:  המרכז לאימונים באש (מא"ש)  המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט)  מרכז האש והאיסוף לתמרון (מרה"ש)  המרכז לאימונים לוגיסטיים (מא"ל)  מתקן האימונים ללוחמה אורבנית (המאל"א)
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקד נוכחי:  תא"ל קובי הלר
 מפקדים:  ראו בהמשך
מצפה
רמון
מצפה
רמון
תג הישן של מל"י, לפני שאומץ תג חטיבת שריון "כפיר" (חטיבה 500) שפורקה
"עזה הקטנה" – מתקן אימוני הלש"ב במל"י
המסגד המרכזי ב"עזה הקטנה" – מתקן אימוני הלש"ב במל"י
המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י 500) – מחנה שומרון (שמו הקודם: באלי"ש – בסיס אימון ליחידות שדה), ונודע גם בכינויו בסיס צאלים, הוא בסיס צבאי ישראלי הממוקם ליד קיבוץ צאלים בנגב, ומשמש כבסיס האימונים הראשי והגדול ביותר של יחידות זרוע היבשה בצה"ל. הבסיס נקרא על שם רא"ל דן שומרון. 
הבסיס ושטחי האש שלו מכסים שטחים נרחבים בנגב המאפשרים עריכת אימונים בסדרי גודל רחב, מאימוני גדוד ועד אוגדה.                 
האימונים מתבצעים בו לאורך כל השנה, בדגש על מערך המילואים, אך גם של כוחות סדירים. 
מל"י בנוי ממספר מרכזי אימון ובהם:
המרכז לאימונים טקטיים, בו מאמנים את הלוחם בפאן הטקטי של הלחימה; כיצד לאגף מבנה, איך לסדר את הכוחות ואיך להבין את שדה הלחימה. 
המרכז לאימונים באש, המרכז הזה מאמן תחתיו את כלל היחידות באימונים של שימוש בנשק ואש חיה ותקיפה.
מרכז חיל התותחנים האמון על אימוני החיל.  
המרכז לאימונים לוגיסטים, המאמן את כלל היחידות הלוגיסטיות של צה״ל; רפואה, לוגיסטיקה, שלישיות, ת״ש וכדומה.
במל״י אמונים גם על כל תרגילי האוגדות בצה"ל. כל תרגיל בסדר גודל שכזה, מנוהל ומתוכנן על ידי מפקד מל"י כך שלמעשה כל תראו״ג מנוהל ומתוכנן על ידי מ׳ מל״י.
בבסיס מל״י נמצא מתקן יחיד במינו: מתקן לוחמה בשטח בנוי. מתקן זה נקרא מאל״א - מתקן האימונים ללוחמה אורבנית. המאל״א מדמה עיר בעלת יותר מ-600 מבנים חד קומתיים, דו-קומתיים ורב קומתיים, מסגדים, אזורים עשירים יותר, קסבאות ומעברים תת-קרקעיים.
היסטוריה

המתקן בצאלים הוקם כבר בתחילת שנות ה-60 כבסיס קדמי לאימון יחידות השריון. כמפקדו הראשון נקבע סא"ל יעקב בר (ישקה) ששימש בתפקיד שנים רבות. לאורך השנים הבסיס היה בכפיפות פיקודית של מפקדת גייסות השריון, ואחר כך של מפקדת זרוע היבשה. כוח האדם כמו גם הציוד במרכז שימש לאורך השנים גם יחידות מבצעיות. בשנות השבעים הראשונות הוכפף הבסיס פיקודית לחטיבה 875 (חטיבה 8) אך חלק גדול מכוח האדם שימש בסיס לחטיבה משוריינת 500 בפיקודו של מפקד המתקן אל"ם אריה קרן. החטיבה יצאה להילחם בחזית הדרום מבסיסה בצאלים. לאחר המלחמה הפכה החטיבה לסדירה והוכפפה תחת פיקוד אוגדה 162 בסיני. למפקד המתקן מונה אל"ם אביגדור קהלני שאף שיקם  והכין אותו לעתיד. משגדל סדר הכוחות המתאמנים ולמתקן שהפך למרכז נוספו לוחמים וציוד רב עלה מפקדו לדרגת תא"ל ואף שימש כמפקד אוגדה נוספת בסד"כ צה"ל - בשנים הראשונות אוגדה 220 ואחר כך אוגדה 380.החטיבות כמו גם האגד הארטילרי האוגדת ויחידות נוספות התארגנו במרכז. 
לאחר הנסיגה מסיני ב-1982 עברה אוגדת סיני 252 לקציעות ועם צמצום בסר הכוחות הצה"לי עברה כאוגדת מילואים על כל יחידותיה להתארגן במרכז עצמו. מפקד האוגדה מונה במקביל למפקד לעמוד בראש המרכז. עד שבשנת 2016 הוחלט על פיצול הפיקוד על המרכז לאימונים ולמפקדת אוגדה נפרדת, לאור הרצון למקד את עשייתו של מפקד מל"י באימונים, מוכנות והתעצמות היבשה.
ב-2003 פורקה חטיבת שריון חטיבה 500, מספר החטיבה סמלה ומורשתה עברו למל"י.
במהלך השנים התרחשו מספר תאונות אימונים בשטחי האימונים של הבסיס, ביניהן מוכרות אסון צאלים א' בשנת 1990 ואסון צאלים ב' ב־1992.
עקב הקרבה לפזורה הבדואית, גודל שטחי האש, כמות פסולת המתכת הפזורה בהם, חלקה כמטרות אימון וחלקה כתרמילי תחמושת משומשת, כולל נפלים, קיימת בבסיס בעיה חמורה של גנבת מתכות וציוד משטחי האש והבסיס. בראשית 2021 נגנבו מהבסיס 93 אלף כדורי 5.56 מ"מ, באחת מגניבות התחמושת הגדולות בתולדות צה"ל.
מבנה

בבסיס קיימים ארבעה מרכזים, זה לצד זה:
מבנה > המרכז אימונים דרומי - מא"ד (מא"ש לשעבר)

במרכז מתקיימים אימונים ליחידות חי"ר, שריון, תותחנים והנדסה.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה > המרכז אימונים דרומי - מא"ד (מא"ש לשעבר) > מפקדי המרכז לאימונים באש (מא"ש)

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| עוזי מוסקוביץ' | 1998 - ???? | לימים ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר |
| אגאי יחזקאל | 2000 - ???? | לימים קצין שריון ראשי |
| יצחק תורג'מן |  | לימים ראש אגף הטכנולוגיה והלוגיסטיקה |
| אמנון אשל | 2002 – 2004 |  |
עמיחי אברהמס: 
| יעקב בנג'ו | 2007 - ???? | לימים מפקד הגיס הצפוני וראש אגף תכנון |
| עינב שלו |  | לימים ראש חטיבת היבשה במפקדת זרוע היבשה |
| ליאור הוכמן | 2010 – 2011 | לימים מפקד חטיבה 460 |
| אשר בן לולו | 2011 – 2012 | לימים רמ"ט פיקוד הצפון |
צחי שגב: 
| דוד זיני | 2013 – 2014 | לימים מפקד הגיס המטכ"לי |
| יוסי פינטו | 2014 – 2015 |  |
| שמעון אדרי | 2015 – 2016 |  |
| אורן זיני | 2016 – 2017 |  |
| שי קלפר | 2017 – 2018 | לימים מפקד עוצבת הגליל |
| אבינועם סטולוביץ' | 2018 – 2019 |  |
| ברק חירם | 2019 – 2020 | לימים מפקד אוגדה 99 ומפקד אוגדת עזה |
| עידן כץ | 2020 – 2021 |  |
| רועי לוי | 2021 – 2023 | לימים מפקד יחידת רפאים אשר נהרג בקרב בהתקלות מול מחבלים פלסטינים במהלך טבח שבעה באוקטובר |
| טל אשור | 2023 – 2024 | במהלך תפקידו נקרא לחזור לפקד על החטיבה הדרומית  בעקבות מותו של אל"ם אסף חממי. |
| מיקי שרביט | 2024- כיום |  |
מבנה > מרכז אימונים צפוני - מא"צ (מא"ט לשעבר)

במרכז מתקיימים אימונים ליחידות חי"ר, חה"ן ושריון – על גבי רכבים ייעודיים המדמים שדה קרב בצורה וירטואלית. תחת המא"ט נמצאת יחידת המפעילות, במסגרתה מתבצעים אימונים בעזרת האמרים "מחופשים" המדמים רק"מים (רכב קרבי משוריין) לדוגמה טנק או נגמ"ש, ומבצעת אימונים טקטיים, ללא אש, המדמים לחימה בשדה קרב ולחימה במצבי אמת שונים, בעקבות מלחמת ״חרבות ברזל״ המרכז קיבל שם חדש (מא״ט לשעבר) וחייליו עברו למחנה ״צנובר״ שברמת הגולן.
מבנה > מרכז אימונים צפוני - מא"צ (מא"ט לשעבר) > מתקן האימונים ללוחמה אורבנית (המאל"א)

בשנת 2006, נחנך בפאתי הבסיס מתקן האימונים ללוחמה בשטח בנוי ( מכונה המאל"א או "עזה הקטנה") הגדול בעולם. מתקן זה מכיל למעלה מ־600 מבנים, בהם מסגדים בעלי צריחים, מבנים בני 1–8 קומות, סמטאות, קסבות, מחנה פליטים, מרתפים ומעברים תת-קרקעיים, בכמערכות תקשורת מתקדמות. כמו כן הושקע עמל רב בגרימת תחושה של "זמן אמת", ולכן על קירות המתקן מתנוססים גרפיטים רבים בסגנון של ערים ערביות, שצוירו על ידי אומנים מיוחדים. הפרויקט תוכנן במשרד פיטלסון שילה יעקובסון אדריכלים כשבראש צוות התכנון עמד האדריכל שמואל שילה. האתר מופעל על ידי הענף ללחימה אורבנית. במתקן מתאמנים כוחות רבים מכלל צה"ל ואף יחידות מצבאות זרים, דוגמת צבא ארצות הברית.
מבנה > מרכז אימונים צפוני - מא"צ (מא"ט לשעבר) > מתקן האימונים ללוחמה אורבנית (המאל"א) > ראשי ענף ללוחמה אורבנית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| איתמר קוהלי | 2010 – 2011 |  |
| איציק כהן | 2011 – 2012 |  |
| אלרן מוראש | 2012 – 2013 |  |
| עידן כץ | 2013 – 2014 |  |
| שי בן ישי | 2014 – 2015 |  |
| איציק גץ | 2015 – 2016 |  |
?: 
| איתי זיגדון | 2018 – 2020 | לימים סגן מפקד מל"י |
| בני קטה | 2020 -2021 | לימים סגן מפקד אוגדת איו"ש |
| ניר איפרגן | 2021-2023 | לימים מפקד חטיבה 16 |
| מתי שבח | 2024-2023 | בתקופתו הוסב ענף אורבני לענף תשתיות לש"ב במרכז לאימוני יבשה |
| אלי אבלס | 2024 |  |
| אוראל מדר | 2024- | ממלא מקום בזמן מלחמת חרבות ברזל |
מבנה > מרכז אימונים צפוני - מא"צ (מא"ט לשעבר) > מפקדי מרכז האימונים הצפוני (מא"צ)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לשעבר המרכז לאימונים טקטיים (מא״ט)
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| יעקב ברק | 2000 – 2002 | לימים מפקד זרוע היבשה |
| אייל זמיר | 2002 – 2003 | לימים הרמטכ"ל ה-24 |
?: 
| אילן מלכא | 2004 – 2006 | לימים ראש מטה פיקוד המרכז וסגן נציב בתי הסוהר |
| ארז וינר | 2006 – 2008 | לימים ראש צוות התכנון המבצעי בפיקוד הדרום |
| חן ליבני | 2008 – 2010 |  |
| רון אשרוב | 2010 – 2012 |  |
| מאיר בר מאיר | 2012 – 2014 |  |
| אמיר אבשטיין | 2014 – 2015 | לימים קצין איסוף קרבי ראשי |
| גל שוחמי | 2013 – 2015 | לימים מפקד עוצבת המפץ |
| חגי עמר | 2016 – 2018 |  |
| אוהד מאור | 2018 – 2020 | לימים קצין שריון ראשי |
| ארז אלקבץ | 2020 – 2022 |  |
| יהונתן שטיינברג | 2022 – 2023 | לימים מפקד חטיבת הנח"ל, נהרג בקרב בהתקלות מול מחבלים פלסטינים במהלך טבח שבעה באוקטובר |
| סיון בלוך | 2023 –2024 | לימים מפקד חטיבת ביסלמ"ח |
| איתן גלעד | 2024 – מכהן |  |
מבנה > מרכז האש (מרה"ש)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במרכז מתקיימים אימונים ליחידות התותחנים בסדיר ובמילואים, גם בשטח וגם במאמנים סימולטיביים.
מבנה > מרכז האש (מרה"ש) > מפקדי מרכז האש (מרה"ש)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| רעות רטיג וייס | 2022-2024 |  |
| רז היימליך | 2024-כיום |  |
מבנה > המרכז לאימונים לוגיסטיים (מא"ל)

במרכז מתקיימים אימונים ליחידות לוגיסטיות (לוגיסטיקה, טכנולוגיה ואחזקה, רבנות, רפואה ומשאבי אנוש). המרכז נועד לגרום לכך שכל הכוחות בדרג הנפרס יתאמנו יחד בתרחיש אמיתי של שדה קרב יחד עם היחידה הלוחמת. במרכז משתמשים במגוון אמצעים המאפשרים לדמות מלחמה אמיתית וביניהם בין היתר: איפור, ספריי המדמה דם, שימוש בבעלי חיים לטובת סימלוץ ריח של גופות, רמקולים ליצירת שמע אמיתי, בובות חכמות, מכולות ועוד. במא"ל מתרגלים הלכה למעשה. אם זה אירוע פינוי נפגעים בזירת רצועת עזה או זירה צפונית .
מבנה > מפקדת מל"י

המפקדה מסייעת לכלל המרכזים בתחומים שונים. המפקדה בנויה מאגפים אשר בראשם קצין בדרגת סא"ל. שמות האגפים: טנ"א, תקשוב, מודיעין, לוגיסטיקה, משאבי אנוש, רפואה, אג"ם, לשכת המפקד. מפקד המפקדה הוא סגן מפקד מל"י.
מפקדי הבסיס

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| יעקב בר | 1965 – 1971 |  |
| גדעון גורדון | 1971 – 1972 | ראשון שפיקד על המרכז בהיכנסו לתרגילים חטיבתיים |
| אריה קרן | 1972 – 1974 |  |
| אביגדור קהלני | 1974 – 1975 | לימים יושב ראש האגודה למען החייל ובעל עיטור המופת והגבורה |
| נתן ניר | 1975 – 1976 | לימים יושב ראש האגודה למען החייל |
| יואל גונן | 1976 – 1977 |  |
| יוסי פלד | 1977 – 1978 | לימים מפקד פיקוד הצפון |
| דן ורדי | 1978 – 1979 |  |
| עמוס כץ | 1979 – 1981 |  |
| אמציה חן | 1981 – 1983 |  |
| עוזי בן יצחק | 1983 – 1985 |  |
| גיורא חייקה | 1985 – 1987 |  |
| יצחקי חן | 1987 – 1988 |  |
| רפי נוי | 1988 – 1990 |  |
| מאיר זמיר | 1990 – 1991 |  |
| אמי פלנט | 1991 – 1993 |  |
| משה יעלון | 1993 – 1995 | לימים הרמטכ"ל ה-17 |
| ניר גלילי | 1995 – 1998 |  |
| יפתח רון-טל | 1998 – 2000 | לימים מפקד זרוע היבשה |
| מאיר גחטן | 2000 – 2002 |  |
| דן ביטון | 2002 – 2005 | לימים ראש אט"ל |
| עוזי מוסקוביץ' | 2005 – 2007 | לימים ראש אגף התקשוב |
| גיא צור | 2007 – 2009 | לימים מפקד זרוע היבשה |
| אבי אשכנזי | 2009 – 2012 |  |
| רוני נומה | 2012 – 2014 | לימים מפקד פיקוד המרכז |
| מיקי אדלשטיין | 2014 – 2016 | לימים נספח צה"ל בארצות הברית |
| מוני כץ | 2016 – 2017 | לימים מפקד מפקדת העומק |
| סער צור | 2017 – 2019 | לימים מפקד הגיס הצפוני ומפקד מערך התמרון |
| נדב לוטן | אפריל 2019 – יוני 2020 | לימים מפקד זרוע היבשה |
| דוד זיני | יוני 2020 – אוקטובר 2022 | לימים מפקד הגיס המטכ"לי |
| רומן גופמן | אוקטובר 2022 – אוקטובר 2023 | נפצע במהלך תפקידו במלחמת חרבות ברזל, לימים המזכיר הצבאי של ראש הממשלה |
| יעקב הלר | 7 באוקטובר 2023 – | מינויו הוקדם בעקבות פציעתו של רומן גופמן |
ראו גם

היחידה האדומה
הערות שוליים

↑  דניאלה בוקור, כבר לא צאלים: בסיס מל"י נקרא ע"ש דן שומרון ז"ל, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 28 ביולי 2011.
↑  ענת רואה, גנב מתכות שנפגע מפגז של טנק – לא יפוצה, באתר כלכליסט, 31 ביולי 2014
↑  יואב זיתון, נגד גנבים: צה"ל משקיע מיליונים באבטחת צאלים, באתר ynet, 9 ביולי 2012
↑  יוחאי עופר, עדויות מצאלים: בדואים גונבים מכל הבא ליד, nrg, ‏19 בספטמבר 2014
↑  יואב זיתון, שוד תחמושת ענק מבסיס האימונים בצאלים, באתר ynet, 3 בינואר 2021
↑  עמית קורח ואיתמר שגב, הדרבי, ביטאון ביבשה, גיליון 11, ספטמבר 2009.
↑  The Wall Street Journal, ‏בתוך 'עזה הקטנה', שם חיילי צה"ל מתאמנים לקראת הפלישה, באתר גלובס, 26 באוקטובר 2023
↑  ההוליווד של צה"ל: מרכז אימונים הכי קרוב לתרחיש מלחמה, באתר www.israeldefense.co.il
|  זרוע היבשה של צבא הגנה לישראל  |
| --- | --- | --- |
| מטה זרוע היבשה | חטיבת התכנון • חטיבת היבשה • חטיבת כוח אדם (חטכ"א) • החטיבה הטכנולוגית ליבשה (חט"ל) |  |
| חילות השדה | חיל הרגלים (חי"ר) • חיל השריון (חש"ן) • חיל ההנדסה הקרבית (חה"ן) • חיל התותחנים (חת"ם) • חיל הגנת הגבולות |  |
| מרכז אימונים | המרכז הלאומי לאימונים ביבשה (מל"י) • בית הספר לקליעה, צליפה ולוחמה בטרור (מתקן אדם) • בית הספר למפקדי כיתות ומקצועות חיל הרגלים (ביסלמ"ח) |  |
| אקדמיות צבאיות | בית הספר לקצינים ע"ש רא"ל חיים לסקוב (בה"ד 1) • המרכז להכשרת פיקוד קרבי  (המלפ"ק) • בית-הספר לפיקוד, שליטה ומטה מבצעי (בי"ס לפו"ש ומטמ"צ) |  |
| חילות ויחידות לשעבר | חיל האיסוף הקרבי |  |
אימון ענף הרפואה הקרבית במרכז לאימונים לוגיסטיים, אוקטובר 2023
ארנו בודאר

ארנו בודאר (בצרפתית: Arnaud Bodart; נולד ב-11 במרץ 1998 בסרן שבבלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת השוער בקבוצת מץ מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים

בודאר גדל במחלקת הנוער של סטנדרד לייז', ובשנת 2017 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל הבלגית. בעונת 2019/2020 החל לשמש כשוער הראשון של הקבוצה. ב-21 בנובמבר 2020 הבקיע שער שוויון בדקה השישית של תוספת הזמן בתיקו 2-2 נגד אויפן במסגרת המחזור ה-13 בליגה לעונת 2020/2021.
ב-9 בינואר 2025 חתם במץ עד לסוף העונה.
חיים אישיים

דודו הוא שוער העבר של נבחרת בלגיה ז'ילבר בודאר (אנ').
הערות שוליים

↑  Arnaud Bodart, 19 ans, signe son premier contrat pro au Standard באתר rtbf, ‏ 15 במאי 2017 (בצרפתית)
דוד בן-יוסף

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1933 כ' בשבט ה'תרצ"ג מאה שערים
 פטירה:  17 בספטמבר 2017 (בגיל 84) כ"ו באלול ה'תשע"ז קשת
 שם לידה:  דוד שפיצר
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  יהודי
 מקום לימודים:  תלמוד תורה עץ חיים, ישיבת כפר הרואה
 שפות היצירה:  עברית
 יצירות בולטות:  "האם יש סיכוי לאהבה"
 הושפע מ:  קארל רוג'רס
 השפיע על:  בין השאר: בתיה  לנצט, נתנאל אלישיב, ספי גלדצהלר
 מספר צאצאים:  5
  דויד בן-יוסף, ברשת החברתית פייסבוק
 חתימה:  
 
דוד בן יוסף (נולד בשם דוד שפיצר בכ' בשבט תרצ"ג, 16 בפברואר 1933 – כ"ו באלול תשע"ז, 17 בספטמבר 2017) היה איש חינוך וסופר ישראלי.