stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין מיד
הערות שוליים

↑  שלמה שמיר, מת בנימין מיד, ראש ארגון ניצולי השואה בארה"ב, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 13255982X  ISNI: 0000 0000 2251 3422  LCCN: no2015108252  SNAC: w6bg5fp0  VIAF: 20848599   WorldCat (עם VIAF): 20848599
בריכת גלי הדר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בריכת שחייה
 כתובת:  רחוב הפועל 7
 מיקום:  חיפה חיפה
 מדינה:  ישראל ישראל
 בעלים:  הסתדרות העובדים הכללית החדשה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1949
 אדריכל:  זאב רכטר  אריה שרון  אויגן שטולצר
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבינלאומי
 קואורדינטות:  32°48′15″N 34°59′49″E﻿ / ﻿32.80419°N 34.99689°E﻿ / 32.80419; 34.99689
  (למפת חיפה מוגדלת) בריכת גלי הדר(למפת חיפה רגילה) בריכת גלי הדר
 
בריכת גלי הדר, הידועה גם בשם בריכת הפועל, הייתה בריכת שחייה עירונית, ברחוב הפועל בשכונת רמת ויז'ניץ בחיפה, כיום הבריכה נטושה.
תיאור המבנה

הבריכה הייתה חלק ממתחם שכלל גם בניין משרדים, אולם ספורט ואת קולנוע תמר. בניין המשרדים, בעל קומת העמודים, שימש כקירוי לחלק המים הרדודים של הבריכה המלבנית. יתרת הבריכה תחת כיפת השמיים וסביב לה חומת אבן גבוהה.
יעקב טננבאום, ממייסדי ארגון הקבלנים בעיר, היה קבלן הבניין של הבריכה.
היסטוריה

בתחילת שנות ה-40, חברו יחד שני אדריכלים תל אביבים מצליחים, זאב רכטר ואריה שרון, לתכנון בית ספר בשכונת הדר. אלא שתוכניתם נדחתה, ואי לכך הם נקראו לתכנן במגרש סמוך, שנמצא בקצה רחוב הפועל, בית קולנוע גדול ובריכת שחייה. את תוכנית זו אישרה העירייה, אך בינתיים שרון פרש, ואת מקומו תפס האדריכל אויגן שטולצר, שכבר תכנן, בשיתוף האדריכל אוסקר קאופמן, את בניין תיאטרון "הבימה" בתל אביב.
שטולצר ורכטר גנזו את התוכנית המאושרת והעלו תכנון מחודש בסוף שנות ה-40, כך שהמתחם יכלול בריכת שחייה באורך של 33 מטרים, מבנה אולמות ספורט ובית קולנוע. הם הציגו בתוכנית עיצוב מאופק, מעין מודרניזם מאוחר ונטול פלסטיות שאפיינה את הסגנון הבינלאומי.
תהליכי ביצוע הבנייה התעכבו לאור מלחמת העולם השנייה ומלחמת העצמאות, ורק בשנת 1949 נחנך השלב הראשון ובו הבריכה, שהפכה במהרה לנקודת ציון בולטת בספורט הישראלי. בריכת גלי הדר אירחה תחרויות ואליפויות ארציות של שחייה וכדורמים, אירחה קהל רב ושברו בה שיאים ישראליים, כמו למשל השחיינית גלי להב ששברה את השיא הישראלי ב-100 מטר גב.
בשנת 1954 הושלמה בנייתו של "בית הפועל", שזהו החלק היחיד בתוכנית שמוסיף לפעול גם כיום. כעבור חמש שנים נפתח קולנוע "תמר", ובו 1,400 מקומות ישיבה עם במה שמעליה מגדל במה, כדי לתפעל, חוץ מהקרנות של סרטים, גם הצגות וקונצרטים. בשנת 1969 נשרף הקולנוע, ובעקבות השריפה הוחלט על הסבתו לאולם שמחות. בזמן עבודות הבנייה, בקיץ 1971, בעת שבבריכה רחצו ילדים רבים, קרס הקיר החוצץ בין הקולנוע לבין הבריכה וכמה מהמתרחצים נפצעו. הבריכה שופצה ושבה לפעילות, אך הקולנוע כבר לא נפתח מחדש.
לקראת המחצית השנייה של שנות ה-50, עת ירדה מחלקת השחייה של מועדון הפועל חיפה מגדולתה, הופסקה הפעילות התחרותית בבריכה, ונותרו בה חוגים לילדים ולמתחילים. בשנת 1960 חודשה פעילות מחלקת השחייה, אך זו פורקה בשנית בשנות ה-70.
בשנת 1957 הוחכרה הבריכה, שהייתה בבעלות ההסתדרות (מועצת פועלי חיפה), לעיריית חיפה, והיא הופעלה באמצעות אתו"ס (החברה העירונית לאומנות, תרבות וספורט). לאורך השנים הידרדר מצבה הפיזי של הבריכה, והתעוררו קשיים כספיים לצורכי תחזוקה.
בריכת גלי הדר שימשה בשנת 2002 אתר צילומים עבור סצנת הבריכה הריקה בסרט "כנפיים שבורות" של ניר ברגמן.
בשנותיה האחרונות שימשה הבריכה את תושבי השכונה הדתיים, ופעילותה הופסקה סופית בשנת 2007. מאבק משפטי שניהלה ההסתדרות החדשה מול עיריית חיפה הביא להשבת הבעלות על הנכס לחזקת ההסתדרות.
כיום עומד מבנה הבריכה שומם, נטוש ומוזנח.
הערות שוליים

1 2 3  אדריכלית רינת אזולאי ושי שבתאי, ‏פיל לבן, באתר גלובס, 3 במרץ 2013
↑  נועם דביר, בתי הקולנוע בחיפה: מימי הזוהר בשנות ה-30 עד להתפוררות הבלתי נמנעת, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2011
↑  יעקב טננבאום, באתר בית פישר
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  מיכאל יעקובסון, 6 אוצרות נטושים: מחדר האוכל על שפת הכנרת עד קוביות הבטון בערבה, באתר Xnet‏, 24 בספטמבר 2018
1 2 3 4 5 6  עופר פיקס, עוד קיץ ללא בריכה, באתר כלבו חיפה והקריות, ‏29 ביולי 2017
ג'דזיה דקס

| --- | --- |
ג'דזיה דקס, מתוך הפרק "Rejoined"
ג'דזיה דקס, מתוך הפרק "Rejoined"
 תוכנית טלוויזיה:  "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 הופעה ראשונה:  פרק הבכורה (עונה 1) של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 הופעה אחרונה:  פרק סיום עונה 6 של "DS9"
 מספר הופעות:  148 פרקים של "DS9"
 גילום הדמות:  טרי פארל
 מידע
 גיל:  33 (במותה)
 גזע:  טריל
 מין:  נקבה
 מקצוע:  קצינת מדע ראשית בתחנת החלל חלל עמוק 9
 שיוך:  צי הכוכבים הבית של מרטוק
 אזרחות:  פדרציית הכוכבים המאוחדת
 תאריך פטירה:  שנת 2374, בגיל 33
 סיבת המוות:  נהרגה על ידי דוקאט
 דמויות קשורות
 משפחה:  וורף
 חברים:  בנג'מין סיסקו קירה נריס ג'וליאן באשיר קווארק
לוטננט-קומנדר ג'דזיה דקס (באנגלית: Jadzia Dax), בגילומה של השחקנית האמריקאית טרי פארל, היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", ואחת מהדמויות הראשיות והקבועות בשש העונות הראשונות של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9".
ג'דזיה דקס היא קצינת המדע הראשית על תחנת החלל חלל עמוק 9, ועם חבריה הקרובים נמנים קפטן בנג'מין סיסקו ומייג'ור קירה נריס. בהמשך הסדרה, היא מתאהבת בקלינגון וורף, והם מתחתנים במהלך העונה השישית. ג'דזיה נהרגת על ידי דוקאט בפרק סיום העונה השישית (בשל רצונה של טרי פארל להענות להצעה להשתתף בסדרת הטלוויזיה "בקר" ביחד עם טד דנסון). דקס מופיע מחדש, בפרק פתיחת העונה השביעית של הסדרה, בדמותה של אזרי דקס.
ג'דזיה היא חייזרית צעירה המשתייכת לגזע הטריל, אשר מקושרת לסימביונט (שיתופן) בשם דקס - יצור נבון בעל חיים ארוכים. השניים חיים יחד בסימביוזה, שותפים יחדיו לאותה התודעה, כאשר אישיותה של ג'דזיה דקס היא מיזוג של התכונות של הפונדקאי (ג'דזיה) ושל השיתופן (דקס). ככזה, יש לג'דזיה גישה לכל הכישורים ולכל הזיכרונות של שבעת הפונדקאים הקודמים של השיתופן. ג'דזיה בעלת תארים אקדמאיים באקסוביולוגיה, זואולוגיה, אסטרופיזיקה ו-ארכאולוגיית-חייזרים, אשר את כולם סיימה עוד בטרם אוחדה עם השיתופן דקס.
ביוגרפיה של הדמות > תיאור הדמות

בפרק הבכורה של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", ג'דזיה מגיעה לראשונה אל תחנת החלל, זמן קצר לאחר שהתחברה עם השיתופן דקס, לאחר מותו הטבעי של הפונדקאי הקודם שלו, קורזון דקס. קורזון היה חבר קרוב ומנטור למפקד התחנה החדש, קומנדר בנג'מין סיסקו, כך שהידידות ארוכת השנים, בין בנג'מין לבין קורזון, נמשכת - למרות השינוי בנסיבות. לאורך כל הסדרה, סיסקו מתייחס לדקס בכינוי החיבה "זקן" (Old Man). בפרק הבכורה ג'דזיה היא קצינה בדרגת לוטננט. בתחילת העונה הרביעית היא מקודמת לדרגת לוטננט-קומנדר, דרגה בה היא נשארת עד למותה, בפרק סיום העונה השישית.
במהלך העונות הראשונות של הסדרה, ד"ר ג'וליאן באשיר מחזר אחרי ג'דזיה, אך זו דוחה אותו בצורה מנומסת, בעקביות, אף על פי שבזמן מאוחר יותר היא מודה שהיא קצת נהנתה מתשומת הלב. לאחר מותה של ג'דזיה, אזרי - הפונדקאית החדשה של דקס - מתחילה לצאת עם באשיר. במהלך העונה הראשונה של הסדרה ג'דזיה מוצגת בצורה עצורה ומרוחקת. במהלך העונה השנייה החלו התסריטאים לשנות את אופייה של הדמות, תוך הדגשת שמחת החיים של הדמות, והידע הנרחב שיש לה בתרבויות אחרות, בעיקר אודות הפרנגים והקלינגונים. החיבור של ג'דזיה לתרבות הקלינגונית הולך ותופס מקום מרכזי יותר ויותר בסדרה, במיוחד לאחר צירופו של וורף לסדרה, בפרק פתיחת העונה הרביעית. בסופו של דבר, היא מתחתנת עם וורף, לא לפני שהיא מצטרפת באופן רשמי אל "הבית של מרטוק".
ביוגרפיה של הדמות > סימביוזה

ג'דזיה דקס היא טריל מקושר. "ג'דזיה" הוא שמו של הטריל הפונדקאי - אישה צעירה בת 28 (בזמן פתיחת הסדרה), ואילו "דקס" מתייחס לסימביונט הזחלני הזקן, בן מאות שנים, שנמצא בחלל הבטן שלה. (שם המשפחה האמיתי של ג'דזיה מעולם לא נחשף בתוכנית).
לפני שג'דזיה הייתה הפונדקאית של דקס, היו לו 7 פונדקאים אחר קודם לכן - לילה, טובין, אמוני, אודריד, טוריאס, ג'וראן וקורזון. כלומר, דקס עשויה להיחשב כאיש הצוות הוותיק ביותר על חלל עמוק 9.
הנטל, של קיומם של זיכרונות של שבעה גלגולי חיים שונים, הוא לא תמיד חיובי. כמה מפרקי הסדרה עסקו במאבקה של דקס עם הטבע הכפול שבה. (למשל: הפרק "Rejoined").
ביוגרפיה של הדמות > מערכות יחסים רומנטיות

בתחילה, ד"ר ג'וליאן באשיר חיזר אחרי ג'דזיה דקס. גם לקווארק, בעלי הבר הפרנגי, יש חיבה מיוחדת לקצינת המדע הטרילית, גם לאחרי שדקס הועבר אל אזרי. עם זאת, מחזריה הבולטים והרציניים ביותר לאורך הסדרה כוללים את:
דראל (בגילומו של השחקן ברט קאלן), מראשי כוכב הלכת "מרידיאן".
ד"ר לנארה קאהן (בגילומה של סוזאנה תומפסון), מדענית מכניקת הקוונטים, טריל ופונדקאית נוכחית של השיתופן קאהן, אשר בעברו היה מאוחד עם נילאני, אלמנתו של טוריאס דקס.
לוטננט-קומנדר וורף.
ביוגרפיה של הדמות > הזוגיות עם וורף

בעונה הרביעית, מייקל דורן מצטרף לצוות השחקנים הקבוע של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", כקלינגון וורף. אולי בגלל האינטראקציות הקודמות שלה עם הקלינגונים, ג'דזיה דקס מתנהגת בצורה די פלרטטנית עם וורף. בתחילה, וורף נראה כלא-מודע להתנהגותה. בפרק העונה החמישית "Looking for par'Mach in All the Wrong Places" הוא מתאהב בקלינגונית בשם גרילקה, אך עד לסיומו האירוני של הפרק - קווארק הוא זה שזוכה בליבה של גרילקה, ואילו וורף מתאהב בדקס.
בהתחלה, היחסים ביניהם הם בעיקר מיניים. בפרק סיום העונה החמישית, כאשר תחנת החלל מותקפת על ידי כוחות הדומיניון, וורף ודקס מוצבים לשתי ספינות חלל שונות. כאשר הם נפרדים - ג'דזיה אומרת לוורף כי תתחתן איתו, אחרי שהמלחמה תסתיים. הנישואים בין דקס לוורף הם אחד מהנושאים המרכזיים של עונה 6. על מנת להתחתן, על דקס לקבל אישור מסירלה, אשתו של מרטוק, להצטרף אל הבית של מרטוק. בתחילה, דקס איננה ששה להעניק לסירלה את הכבוד לו היא דורשת, אולם בסופו של דבר הן מגיעות לסיכום ביניהן, ודקס מקבלת את ברכתה של סירלה להתחתן עם וורף.
ביוגרפיה של הדמות > מותה של ג'דזיה

ג'דזיה מוצאת את מותה בפרק "Tears of the Prophets", פרק הסיום של העונה השישית. בפרק זה, ג'דזיה מנסה להרות לוורף, למרות הספקות של ד"ר באשיר כי הדבר אפשרי. מייג'ור קירה מעודדת את ג'דזיה להתפלל להתעברות, ולאחר קבלת תוצאות בדיקות רפואיות מעודדות מבאשיר, היא הולכת לבית התפילה הבאג'ורנים שעל התחנה, על מנת להודות לנביאים. להפתעתה, לבית התפילה מגיע דוקאט, תחת השליטה של רוחות הפא, במטרה להשמיד את כדור הנבואה הבאג'ורני, המכונה "דמעת הנביאים", שנמצא בבית התפילה. ג'דזיה שולפת את נשקה, אולם דוקאט מקדים אותה, הורג אותה, משמיד את כדור הנבואה ובורח מהמקום. במרפאה, וורף המיוסר זועק יללת צער קלינגונית על מות אהובתו, בידיעה כי נפשה הקלינגונית היא בדרך אל סטו-וו-קור. מותה בטרם עת מזעזע את חברי הצוות: סיסקו עוזב בייאוש לכדור הארץ; וורף מסכן את חייו, ולוקח על עצמו משימות מסוכנות יותר ויותר.
על אף שהפונדקאית ג'דזיה מתה, השיתופן דקס שורד, והוא מושתל, בסופו של דבר, אל תוך גופה של הטריל אזרי טיגאן. הטריל המקושר - אזרי דקס - הופכת לדמות ראשית בעונה השביעית והאחרונה של הסדרה, מספר פרקים מתמקדים באזרי, בפתרון יחסי עם וורף ועם התפתחות מערכת היחסים הרומנטית בינה לבין ד"ר באשיר.
הערות שוליים

↑  הפרק "Starship Down"
↑  הפרק "Rejoined"
↑  הפרק ""Call to Arms"
↑  הפרק "You Are Cordially Invited..."
| מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | ריק ברמן • מייקל פילר • על-פי "מסע בין כוכבים" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | אייברי ברוקס • רנה אוברז'ונואה • מייקל דורן • טרי פארל • ניקול דה בור • סירוק לופטון • קולם מיני • ארמין שימרמן • אלכסנדר סידיג • נאנה ויזיטור |  |
| דמויות ראשיות | בנג'מין סיסקו • אודו • וורף • דקס (ג'דזיה דקס • אזרי דקס) • ג'ייק סיסקו • מיילס או'בריאן • קווארק • ג'וליאן באשיר • קירה נריס |  |
| דמויות משנה | וין אדאמי • גאורון • אילם גארק • דוקאט • ואיון • מרטוק • נוג • רום • תומאס רייקר • ויק פונטיין • אישקה |  |
| גזעי חייזרים | באג'ורנים • ברין • ג'מהדאר • בורג • וורטה • טריל • משתנים • פרנגי (אנ') • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | דיפאיינט • הדומיניון • הולודק • חור התולעת • חלל עמוק 9 • טרנספורטר • יקום המראה • מאקי • מדור 31 • מלחמת הפדרציה-דומיניון • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| פרקים בולטים | Duet • The Visitor • Rejoined • Trials and Tribble-ations • Far Beyond the Stars • In the Pale Moonlight • It's Only a Paper Moon • Emissary |  |
| סרט תעודי | What We Left Behind: Looking Back at Deep Space Nine |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
קפטן נוג (מימין, מאחור) וג'דזיה דקס בעתיד אפשרי; מתוך "The Visitor" - פרק עונה 4 של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", 1995.
דוקאט (מימין) הורג את ג'דזיה; מתוך הפרק "Tears of the Prophets" של "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", שנת 1998.
ברינגיה

אנימציה של התכווצות הגשר היבשתי של ברינג
שטחה של ברינגיה
ברינגיה (באנגלית: Beringia) מוגדרת כאזור היבשתי והימי הגובל במערב בנהר לנה ברוסיה, במזרח בנהר מקנזי בקנדה, בצפון על ידי קו הרוחב 72° צפון בים צ'וקצ'י, ובדרום על ידי הקצה הדרומי של חצי האי קמצ'טקה. היא כוללת את ים צ'וקצ'י, ים ברינג, מצר ברינג, חצי האי צ'וקוטקה וחצי האי קמצ'טקה ברוסיה כמו גם אלסקה בארצות הברית.
האזור כולל את הקרקע השוכנת על הלוח הצפון-אמריקאי והקרקע של סיביר מזרחית לרכס צ'רסקי. בהיסטוריה כלל האזור גשר יבשתי שרוחבו המקסימלי היה כ-1,000 קילומטרים ושהשתרע על שטח שגודלו כמו שטחן של קולומביה הבריטית ואלברטה יחד (1,600,000 קילומטרים רבועים). בימינו, החלק היבשתי היחיד מהחלק המרכזי של הגשר היבשתי של ברינג הם איי דיומיד, איי פריבילוף של סנט פול וסנט ג'ורג', האי סנט לורנס ואי קינג.
את המונח ברינגיה טבע הבוטנאי השוודי אריק הולטן (Eric Hultén) ב-1937. הייתה זו ערבת דשא, כולל הגשר היבשתי, שהשתרעה למרחקים של מאות קילומטרים ביבשות מכל צד.
לגשר היבשתי של ברינגיה חשיבות גדולה למחקר האבולוציה של האדם. משערים שבני האדם הראשונים שיישבו את יבשת אמריקה, אוכלוסייה אנושית קטנה של כמה אלפים לכל היותר, נדדו אליה ממזרח סיביר דרך ברינגיה בשלהי התקופה הפלאוליתית, מיד לאחר שיא תקופת הקרח האחרונה (Last Glacial Maximum) בין כ-16,500 - 11,000 שנים לפני זמננו. חלון הזמן לנדידה היה כאשר הקרחונים באמריקה הצפונית, שחסמו את הדרך דרומה, התמוססו, אבל לפני שהגשר הוצף במי הים לפני כ-11,000 שנים.
לפני הקולוניזציה האירופאית הייתה ברינגיה מיושבת על ידי קבוצות אתניות של בני היופיק משני צדי מצר ברינג. תרבותם שרדה עד ימינו יחד עם תרבויות אחרות. ב-2012 הודיעו ממשלות רוסיה וארצות הברית על תוכנית להקים רשמית את "אזור חוצה הגבולות של המורשת המשותפת הברינגיאנית". בין השאר יצור הסכם זה קשרים קרובים בין השמורה הלאומית הגשר היבשתי של ברינג והמונומנט הלאומי כף קרוזנסטרן (Cape Krusenstern National Monument) בארצות הברית והפארק הלאומי ברינגיה המתוכנן ברוסיה.
גאוגרפיה

שרידים של יונקים משלהי הפליסטוקן שנתגלו באיים האלאוטיים ובאיים בים ברינג בשלהי המאה ה-19 הוכיחו שייתכן שקשר יבשתי היסטורי שוכן מתחת למים הרדודים שבין אלסקה לצ'וקוטקה. בתחילה חשבו שהמנגנון שיצר את הגשר היה טקטוניקת הלוחות, אבל החל משנות ה-30 של המאה ה-20 החלו לייחס את הגורם לגשר היבשתי של ברינג לשינויים במאזן הקרחונים, שהובילו לתנודות גלובליות בגובה פני הים.
ב-1937 העלה אריק הולטן השערה שסביב האיים האלאוטיים ומצר ברינג היו צמחי טונדרה שבמקור הופצו מהמישור שכיום שקוע למים למים בין אלסקה וצ'וקוטקה, אותו הוא כינה ברינגיה לכבוד של ויטוס ברינג שהפליג דרך המצר ב-1728. הגאולוג האמריקני דייוויד הופקינס (David Hopkins) הגדיר מחדש את ברינגיה וכלל בה חלקים מאלסקה וצפון-מזרח אסיה. מאוחר יותר הוגדרו גבולות ברינגיה מהרי ורחויאנסק (Верхоя́нский хребе́т) במערב עד נהר המקנזי במזרח.
מחזורים של התקררות עולמית במהלך תקופת הפליסטוקן הובילו להתרחבות הקרחונים ולירידת פני הים. תופעה זו יצרה גשרים יבשתיים באזורים שונים סביב כדור הארץ. כיום עומק המים במצר ברינג נע בין 40 ל-50 מטרים, מכאן שהגשר היבשתי נפתח כאשר פני הים ירדו למעלה מ-50 מטרים מתחת לרמה הנוכחית. שחזור של ההיסטוריה של גובה פני הים הראה שהאזור היה תחת מי הים מלפני 135,000 שנים עד לפני 70,000 שנים, גשר יבשתי מלפני 70,000 עד 60,000 שנים, גשר יבשתי לסירוגין בין לפני 60,000 ללפני 30,000 שנים, גשר יבשתי בין לפני 30,000 ל-11,000 שנים, לבסוף הייתה עליה בגובה פני הים בהולוקן שפתחה מחדש את המצר. תופעת התרוממות לאחר הפשרת הקרחונים גרמה להתרוממות נוספת של חלקים מהחוף.
במהלך עידן הקרח קפאו מספיק מהמים שעל פני כדור הארץ במעטה הקרח שכיסה את אמריקה הצפונית ואירופה על מנת לגרום לירידת פני הים. במשך כמה אלפי שנים נחשפו קרקעיות ימים רדודים רבים של התקופה הבין-קרחונית, כולל אלו של מצר ברינג, ים צ'וקצ'י מצפון וים ברינג מדרום. גשרים יבשתיים צצו ונעלמו באותה דרך. לפני כ-14,000 שנים, הייתה יבשת אוסטרליה מחוברת לגינאה החדשה וטסמניה, האיים הבריטיים הפכו לשלוחה של אירופה דרך הקרקעית היבשה של תעלת למאנש והים הצפוני, והאגן היבש של ים סין הדרומי קישר בין סומטרה, ג'אווה ובורנאו להודו-סין.
התיישבות אנושית

גשר ברינג היבשתי הוא הנתיב המוצע של ההגירה האנושית ליבשת אמריקה מאסיה לפני כ-20,000 שנים. פרוזדור פתוח דרך האזור הארקטי של אמריקה הצפונית היה עקר מדי מכדי לאפשר הגירה אנושית לפני 12,000 שנים. מחקר הראה שמהאנשים שהיגרו דרך גשר יבשתי זה בתקופה זו, רק 70 הותירו חותם גנטי בצאצאיהם המודרניים, הידוע כאפקט המייסדים (founder effect).
ייתכן שמתיישבים שחצו את הים בסירות בצמוד לחוף, הגיעו קודם לכן, אבל אין קונצנזוס מדעי על טענה זו, והאתרים בחוף שעשויים לשפוך אור על הנושא שקועים קרוב לחוף מתחת לעד מאה מטרים מתחת לפני הים.
מחקר שהתפרסם ב-2007 העלה השערה שההגירה דרך הגשר היבשתי של ברינג התרחשה לפני 12,000 שנים, שכל אדם שהיגר דרך הגשר היבשתי הגיע ממזרח סיביר, ושכל הילידים באמריקה הם צאצאים ישירים מאותה קבוצה של מהגרים ממזרח סיביר. המחברים ציינו כי "וריאנט גנטי ייחודי נפוץ אצל הילידים לרוחב שתי יבשות אמריקה מחזק את ההשערה שבני האדם הראשונים באמריקה הגיעו בהגירה אחת או כמה גלים ממקור בודד, ולא גלים של הגירות ממקורות שונים".
קשרים קודמים

עדויות ביוגאוגרפיות מוכיחות כי היו בין אמריקה הצפונית ואסיה קשרים קודם לתקופה האחרונה של הגשר היבשתי של ברינגיה. מאובני דינוזאורים דומים התגלו בשתי היבשות. לדוגמה הדינוזאור סאורולופוס (Saurolophus) נתגלה גם במונגוליה וגם במערב אמריקה הצפונית. קרובי משפחה של הטרודון, הטריצרטופס ואפילו הטירנוזאורוס רקס, כולם הגיעו מאסיה.
מאובנים מסין הוכיחו שיונקים מאסיה היגרו לאמריקה הצפונית לפני כ-55 מיליון שנים. לפני 20 מיליון שנים, העדויות באמריקה הצפונית מוכיחות חילופין נוספים של מיני יונקים. כמה, כדוגמת בעלי ניבי חרב חיו לסירוגין באירופה, אפריקה, אסיה ואמריקה הצפונית. הדרך היחידה שבה היו יכולים להגיע אל העולם החדש הייתה דרך הגשר היבשתי של ברינג. אם גשר זה לא היה קיים בתקופה הרלוונטית הייתה הפאונה של העולם שונה לגמרי.
החוקרים החלו להשתמש בפילוגנטיקה מולקולרית כדי להתחקות אחר ההיסטוריה של החילופים והמגוון של בעלי החיים, דרך ההיסטוריה הגנטית של הטפילים והפתוגנים של הפרסתנים של אמריקה הצפונית. מיזם ההתפתחות הברינגית המקבילה (Beringian Coevolution Project) הבינלאומי משתף פעולה כדי לספק חומר להעריך את התבנית והתזמון של חילופי בעלי החיים וההשפעה הפוטנציאלית של אירועי אקלים בעבר על תהליכי הבידול.
ראו גם

יבשת שקועה
דוגרלנד
לקריאה נוספת

Pringle, Heather (2014). "Welcome to Beringia". Science. 343 (6174): 961–3. doi:10.1126/science.343.6174.961. PMID 24578560.
Hoffecker, JF; Elias, SA; O'Rourke, DH (2014). "Anthropology. Out of Beringia?". Science. 343 (6174): 979–80. Bibcode:2014Sci...343..979H. doi:10.1126/science.1250768. PMID 24578571.
Pielou, E. C., After the Ice Age : The Return of Life to Glaciated North America (Chicago: University of Chicago Press) 1992 ISBN 978-0-226-66812-3
Hey, Jody (2005). "On the Number of New World Founders: A Population Genetic Portrait of the Peopling of the Americas". PLoS Biology. 3 (6): e193. doi:10.1371/journal.pbio.0030193. PMC 1131883. PMID 15898833.
Hoffecker, John F.; Elias, Scott A. (2007). Human ecology of Beringia. Columbia University Press. ISBN 978-0-231-13060-8.
ברקום ארסנל

ברקום ארסנל (אנגלית: Berekum Arsenal) היא קבוצת כדורגל מהעיר ברקום שבגאנה. מדי השחקנים במשחקי הבית, סמל הקבוצה ושמה מבוססים על שמה, סמלה וצבעיה של קבוצת הכדורגל האנגלית ארסנל.
הופעות באפריקה

בשנת 2006 השתתפה הקבוצה בגביע הפדרציה של ה-AFC כאשר בשלב הראשון הקבוצה גברה על קבוצת דיאבלוס נוירס מהרפובליקה של קונגו והמשיכה לשלב השני, בו הפסידה לקבוצת פטרו אתלטיקו מאנגולה והודחה מהמפעל.
שחקנים מפורסמים

ג'ון פנטסיל
גאויה

| --- | --- |
צוקים על גדות הנהר
צוקים על גדות הנהר
 מידע כללי
 אורך:  460 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  70.7 מ"ק לשנייה 
 אגן ניקוז:  8,900 קמ"ר
 מוצא:  אזוד רמת וידזמה
 גובה מוצא הנהר:  230 מטרים
 יובלים:  Amata River, Jumara River, Tirza River, Laanemetsa Stream, וילדוגה, Mustjõgi, Rauna, Brasla River, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שפך:  מפרץ ריגה 
 מדינות באגן הניקוז:  לטביה, אסטוניה
 
 
נהר גאויה (בלטבית: Gauja, באסטונית: Koiva jõgi) הוא נהר הזורם בלטביה ובאסטוניה, ומהווה גבול בין המדינות. מסלול זרימתו הוא מצפון-מזרח לאורך 18 ק"מ, לאחר מכן הוא פונה לכיוון דרום מערב, ונשפך לים הבלטי במפרץ ריגה לא רחוק מהעיר ריגה.
על הנהר ממוקמות מספר ערים חשובות, בהן צסיס וולמירה. באזור שבין ולמירה לבין הכפר מוריאני, הנהר זורם בפארק לאומי גאויה. בשטח הפארק נשמרו שרידים של מספר מבצרים מימי הביניים.
למרות שהנהר זורם במישור הוא ידוע כנתיב פופולרי לתחרויות רפטינג, בשל שינויי הנתיב התכופים וקיום מקטעי אשד רבים הכוללים שיפועים תלולים.
מקור המים העיקרי הוא הפשרת שלגים (35-40%). מקורות נוספים הם גשמים ומקורות תת-קרקעיים. בתקופת החורף הנהר מכוסה בקרח. רוחב הנהר כ-20–30 מטרים, ובקרבת הים הרוחב מגיע לכ-80–100 מטרים.
ג'בל קתרינה

| --- | --- |
ג'בל קתרינה - תצפית מפסגת ג'בל מוסא
ג'בל קתרינה - תצפית מפסגת ג'בל מוסא
 מידע כללי
 גובה:  2,629 מטר
 מדינה:  מצרים מצרים
 מיקום:  חצי האי סיני
 רכס הרים:  גוש ההר הגבוה בסיני
 מסלול ההעפלה הקל:  צעידה
 קואורדינטות:  28°30′36″N 33°57′17″E﻿ / ﻿28.51000°N 33.95472°E﻿ / 28.51000; 33.95472
  (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףג'בל קתרינה(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףג'בל קתרינה
ג'בל קתרינה (בערבית: جبل كاترين) הוא ההר הגבוה במצרים. גובהו הוא 2,629 מטר מעל פני הים. ההר נמצא בחלקו הדרומי של גוש ההר הגבוה בחצי האי סיני, במחוז דרום סיני. ההר נמצא מדרום לעיירה סנטה קתרינה הסמוכה למנזר סנטה קתרינה ומדרום להר ג'בל מוסא. ההר הוא בעל שתי פסגות הסמוכות אחת אל השנייה. מההר יש תצפית לכל מרחבי דרום סיני.
ההר נקרא על שם קתרינה מאלכסנדריה, מרטירית נוצרית מהתקופה הרומית, שעל פי האמונה הנוצרית נישאה גופתה אל פסגת ההר על ידי מלאכים. על שמה גם קרוי מנזר סנטה קתרינה הנמצא מצפון להר.
גאולוגיה

ג'בל קתרינה הוא הורסט גדול שהתרומם בתנועה אנכית לאורכו של העתק ואדי סבעיה שברמת קתרינה בתקופת הנאוגן. רמת קתרינה מורכבת מסלעים געשיים שונים שנוצרו בתקופות שונות בעידן הפרקמבריון. סלעים אלו כוללים בין היתר: טוף, אגלומרט, פצצות געשיות ושפכי לבה. הסלעים הגעשיים באזור זה עברו תהליכי סדיקה ובלייה נרחבים ועל כן יש דרדרות קרקע נרחבות באזור ההר. תכונה זו מביאה לחלחול רב של המים ובכך משפיעה על משטר המים באזור.
אקלים

הגשמים מעטים ונדירים יחסית באזור ההר הגבוה בסיני, אך בפסגות יורד לעיתים שלג. בחורף, בסמוך לפסגת ההר, הטמפרטורה המרבית הממוצעת עומדת על 5° צלזיוס והטמפרטורה המזערית הממוצעת היא ‏3°- צלזיוס. טמפרטורות שמתחת לאפס מעלות אינן נדירות בהר בתקופת החורף. בקיץ, עומדת הטמפרטורה המרבית הממוצעת על 23° והטמפרטורה המזערית הממוצעת היא 12°. המשרע היומי הממוצע בין הטמפרטורות הוא כ-10°.
צמחייה

השלג היורד בפסגות ההר בכל שנה מחלחל ברובו בגלל אופי המסלע ואינו מוסיף לכמות המים הזמינה. על כן, הצומח בהר מאפיין צמחייה עמידה ליובש. בין הצמחים המצויים באזור ההר: לענת המדבר (בעיקר בוואדיות), סילון קוצני וגפוף קוצני. במדרונות מוכי הרוח צומח מתלולן הערבות וליד משטחי סלעיים צומח בן חרצית גזור. בוואדי שאק מוסא היורד מן ההר מצוי ריכוז של הפרח בכור אביב סיני.
המסורת הנוצרית

על פי המסורת הנוצרית, הומתה קתרינה הקדושה על ידי הרומים באלכסנדריה, בתחילת המאה השלישית, לאחר עינויים מאחר שסירבה לחזור בה מאמונתה הנוצרית. שנים רבות לאחר מכן, כך אומרת המסורת הנוצרית, נשאו מלאכים את גופתה והניחו אותה על ראש ההר. באותה עת חלם אחד מנזירי "מנזר הסנה" (שמו הקדום של מנזר סנטה קתרינה) כי על ראש ההר מצוי אוצר. הוא עלה על ההר ומצא את הגופה. מאז נקרא המנזר על שם קתרינה. בכנסיית המנזר מצויה תיבת כסף שלטענת הנזירים מצויים בה גולגולתה וכף ידה השמאלית של קתרינה הקדושה. על ראש ההר נבנתה על ידי הנזירים קפלה אליה עולים מפעם לפעם נזירים ועולי רגל. סביב הקפלה מצויות חריתות בסלע וכתובות רבות של עולי רגל מתקופות שונות.
דרכי גישה ותצפית

קיימת דרך גמלים המגיעה מצפון, מדיר אל ארבעין (מנזר נטוש המוקף בוסתן ענק) דרך ואדי אל ארבעין (כיום חסום למעבר), או דרך ואדי ג'רג'ניה. קיימת גם דרך לרכב, שנסללה על ידי צה"ל, המגיעה מדרום, מואדי רֻתִיג. הדרך עוברת דרך ג'בל צוביר (Jabal Zubayr) - הפסגה השנייה בגובהה בסיני (2,634 מטר), המרוחקת כמה מאות מטרים מצפון לפסגת ג'בל קתרינה ונחשבת כחלק מההר כפול הפסגות.
מההר קיימת תצפית לכל מרחבי דרום סיני: בצפון - עד מצוק א-תיה, במערב - עד מפרץ סואץ ואף להר ג'בל ע'ריב שבצדו המערבי של המפרץ, בדרום - גוש ג'בל אום שומר ובמזרח - מפרץ אילת, האי טיראן ופסגות ההרים שבערב הסעודית.
לקריאה נוספת

מדריך ישראל, סיני וחבל עזה, הוצאת כתר ומשרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1979, עמ' 251–254
הערות שוליים

↑  בזמן שלטון ישראל בסיני (1980-1967) היה מקובל גובה ההר כ-2,642 מטר. מדידות חדשות יותר קבעו את גובהו ל-2,629 מטר. ARABIAN PENINSULA AND MIDDLE EAST באתר Peaklist.org, ‏18 בפברואר 2006
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מדריך ישראל, סיני וחבל עזה, הוצאת כתר ומשרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1979, עמ' 254-251
↑  מדריך ישראל, סיני וחבל עזה, הוצאת כתר ומשרד הביטחון-ההוצאה לאור, 1979, עמ' 12
↑  סילון קוצני, באתר "צמח השדה"
↑  גפוף קוצני, באתר "צמח השדה"
↑  מתלולן הערבות, באתר "צמח השדה", על פי מדריך ישראל (1979) שם הצמח הוא "מלחנית הערבות". על פי האתר "צמח השדה", השם שונה ל"מתלולן הערבות"
↑  בן חרצית גזור, באתר "צמח השדה"
↑  נתון הגובה הוא כנראה שגוי ומותאם לגובה של 2,642 מטר שנמדד לג'בל קתרינה בעבר. מאז עודכן גובהו ל-2,629 מטר, אך גובה ג'בל צוביר לא עודכן.
↑  Highest Mountains In Egpyt, באתר worldatlas.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007394625305171