stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתרין קולמן
קריירה > קריירה בנאס"א

קולמן נבחרה על ידי נאס"א בשנת 1992 להצטרף לחיל האסטרונאוטים של נאס"א. בשנת 1995, היא הייתה חברה בצוות STS-73 במשימה המדעית USML-2 עם ניסויים בתחומים שביניהם: ביוטכנולוגיה, מדע הבעירה ופיזיקת זורמים. במהלך הטיסה, היא דיווחה למרכז החלל ג'ונסון שהיא הבחינה בעצם בלתי מזוהה מעופף. בנוסף, היא גם התאמנה בעבור המשימה STS-83 כגיבוי עבור דונלד תומאס; עם זאת, כיוון שהוא התאושש בזמן, היא לא איישה את המשימה. הטיסה STS-93 הייתה הטיסה השנייה של קולמן ב-1999 ובטיסה זו היא הייתה המומחית האחראית על פריסת טלסקופ החלל צ'נדרה ועל השלב העליון האינרציאלי שלו מחוץ למפרץ המטען של המעבורת.
קולמן כיהנה כמנהלת הרובוטיקה של משרד האסטרונאוטים על מנת לכלול זרועות רובוטית והכשרה בכל משימות מעבורות החלל ותחנת החלל הבינלאומית. באוקטובר 2004, קולמן שירתה כאקוונאוט במהלך משימת NEEMO 7 במעבדה תת-ימית של אקוואריוס, שם חיה מתחת למים במשך 11 ימים תוך כדי ביצוע עבודות לברטוריות.
קולמן הוקצה להיות הגיבוי של חבר לצוות ארצות הברית למשלחות לתחנת החלל הבין-לאומית.
קולמן שוגרה ב-15 בדצמבר 2010, בחללית סויוז TMA-20 על מנת להצטרף למשימת משלחת 26 לתחנת החלל הבין-לאומית. היא פרשה מ-נאס"א ב -1 בדצמבר 2016.
ניסיון בחלל

STS-73 במעבורת החלל קולומביה (20 באוקטובר - 5 בנובמבר 1995) הייתה המשימה השנייה של מעבדת המיקרו-כבידה של ארצות הברית. המשימה התמקדה במדע החומרים, ביוטכנולוגיה, מדע הבעירה, פיזיקת הזורמים, וכן ניסויים מדעיים רבים שנערכו בלחץ בספייסלאב. במהלך השלמת טיסת החלל הראשונה שלה, קולמן הקיפה את כדור הארץ 256 פעמים, נסעה מעל 6 מיליון קילומטרים, ורשמה סך של 15 ימים, 21 שעות, 52 דקות ו -21 שניות בחלל.
STS-93 במעבורת החלל קולומביה (22 ביולי - 27 ביולי 1999) הייתה משימה בת חמישה ימים שבמהלכה קולמן הייתה מובילת המשימה הראשית בעבור הפריסה של טלסקופ החלל צ'נדרה. הטלסקופ, שמטרתו לערוך מחקרים מקיפים על היקום, יאפשר למדענים לחקור תופעות אקזוטיות כגון כוכבים מתפוצצים, קוואזרים וחורים שחורים. משך המשימה היה 118 שעות ו 50 דקות.
היא טסה לתחנת החלל בחללית סויוז TMA-20 בתאריכים 15 בדצמבר 2010 - 23 במאי 2011 והייתה חברה במשלחת מס' 26 ו-27.
הערות שוליים

↑  Biographical Data - CATHERINE “CADY” COLEMAN, PH.D., https://www.nasa.gov/
↑  Josh Simpson Contemporary Glass- Welcome to Josh's Home Website, Josh Simpson Contemporary Glass (באנגלית)
↑  Flutes In Space: Astronaut Plays Aboard Space Station, NPR.org (באנגלית)
↑  Lester Haines 12 Apr 2011 at 08:53 tweet_btn(), Space flutes salute Yuri Gagarin, www.theregister.co.uk (באנגלית)
↑  Jethro Tull & Ian Anderson, Ian Anderson + Cady Coleman flute duet in space, נבדק ב-2018-12-18
↑  NASA astronaut Catherine 'Cady' Coleman has message from space for 2011 UMass graduates: Work as a team to solve nation's problems, masslive.com (באנגלית)
1 2 3 4 5  "Biographical Data:CATHERINE "CADY" COLEMAN, PH.D. (COLONEL, USAF, RET.) NASA ASTRONAUT" (PDF). NASA. בדצמבר 2016. נבדק ב-15 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Polymer Science and Engineering, www.pse.umass.edu
↑  NASA - Preflight Interview: Catherine Coleman, www.nasa.gov (באנגלית)
↑  The Republican Newsroom, UMass grad Catherine "Cady" Coleman ready for blastoff, masslive.com (באנגלית)
↑  UMass Amherst Alumna Cady Coleman Returning to Space as Part of Shuttle Crew, Office of News & Media Relations | UMass Amherst (באנגלית)
↑  NASA - Preflight Interview: Catherine Coleman, www.nasa.gov (באנגלית)
↑  Behind the Scenes: Training, spaceflight.nasa.gov
↑  CSA - Neemo 7 Mission, web.archive.org, ‏2012-03-09
↑  NASA Content Administrator, NASA Television Will Air Next Soyuz Landing And Launch (Updated Copy), NASA, ‏2015-04-07 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1245826379  LCCN: no2021031358  MusicBrainz: 14eace8e-72be-4346-adf7-3f0d7bfb2e6d  NKC: ntk20221150341  VIAF: 158161634367310850001   WorldCat (עם VIAF): 158161634367310850001 
קולמן מנגנת בחליל מתחנת החלל
קתרין קולמן בחלל בשנת 2011
ראשד בן סעיד אאל מכתום

שייח' רָאשִד בִן סעיד אָאל מַכּתוּם (בערבית: ٱلـشَّـيْـخ رَاشِـد بِـن سَـعِـيْـد آل مَـكْـتُـوْم; 11 ביוני 1912 – 7 באוקטובר 1990) היה אמיר דובאי שכיהן כסגן נשיא וכראש הממשלה השני של איחוד האמירויות הערביות. הוא שלט באמירות במשך 32 שנים החל משנת 1958 ועד למותו בשנת 1990.
ביוגרפיה

ראשד נולד בשנת 1912 לסעיד אאל מכתום שהיה אמיר דובאי בשנים 1912 עד לשנת 1958. הוא גודל בידי אמו חסה בינת אל-מור בין חריז', ולמד חוק ומשפט ואת השפה הערבית בבית הספר אחמדיה בדיירה שבדובאי.
ראשד אחראי לפיתוח דובאי ממושבה קטנה לעיר נמל מודרנית. האמירה המיוחסת לו: "סבי רכב על גמל, אבי רכב על גמל, אני נוסע במרצדס, בני נוהג בלנד רובר, נכדי ינהג בלנד רובר אך בנו ירכב על גמל, מעידה על פחדו שהנפט בדובאי, שהתגלה ב-1966 והפקתו החלה בשנת 1969 ייגמר בתוך מספר דורות. ראשד פעל לפיתוח כלכלת דובאי כשהוביל מספר פרויקטים ובהם הקמת נמל רשיד, מנהרת שינדגה (המנהרה העמוסה ביותר בדובאי), נמל ג'בל אלי, גורד השחקים מרכז הסחר העולמי של דובאי, ומבדוקי רשיד הסמוכים לנמל.
משפחה

אביו היה אמיר דובאי, השייח' סעיד בן חסר אל מכתום ואמו הייתה השייחה חז'ה בינת אל מור בין חורייז אל פאלסי.
ראשד נישא בפעם הראשונה לשייחה לטיפה בין חמדן אל נחיין, בתו של אמיר דובאי, השייח' חמדן בין זייד אל נחיין. מנישואים אלו נולדו לו 4 בנים ו-4 בנות.
בנו הבכור מכתום בן ראשד אאל מכתום כיהן משנת 1971 כראש הממשלה וכסגן הנשיא של איחוד האמירויות עד לשנת 1979 ולאחר מות אביו בשנת 1990 כאמיר דובאי. לאחר מותו של מכתום ב-2006, מונה לתפקידים אלו השייח' מוחמד, אחיו של מכתום.
אחיו למחצה, השייח' אחמד בן סעיד אל מכתום, הוא מייסד ויושב ראש דירקטוריון חברת התעופה אמירטס.
הערות שוליים

↑  Wilson, Graeme (1999). Father of Dubai: Sheikh Rashid bin Saeed Al Maktoum. UAE: Media Prima. pp. 1–232. ISBN 9789948856450.
↑  Gluckman, Ron. "Hong Kong of the Desert?". נבדק ב-12 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sheikh Ahmed Zaki Yamani". Oxford Reference (באנגלית). doi:10.1093/acref/9780191843730.001.0001/q-oro-ed5-00017466. נבדק ב-2020-05-22.
↑  Report, Web. "10 important things to know about Sheikh Rashid". Khaleej Times. נבדק ב-2019-10-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15085177k (data)  GND: 136218601  ISNI: 0000 0001 1850 5152  VIAF: 80601690   WorldCat (עם VIAF): 80601690 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דובאי ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ראפלה (מחוז)

מחוז ראפלה (באסטונית: Rapla maakond) הוא אחד מבין 15 מחוזות אסטוניה. הוא ממוקם בחלקה המערבי של המדינה וגובל במחוז יארבה במזרח, מחוז פרנו בדרום, מחוז לאנה במערב ומחוז האריו בצפון.
גאוגרפיה

למחוז אין מוצא אל הים. הוא ידוע בעיקר במחצבים העשירים שלו, אשר כוללים בין השאר גיר, דולומיט, כבול וחרסית.
היסטוריה

עד לרפורמה המנהלית באוקטובר 2017 מנה המחוז 10 נפות כפריות.
ממשלת המחוז

בראש כל מחוז עומדת ממשלת המחוז (באסטונית: maakonnavalitsus) הנשלטת בידי מושל (maavanem), אשר ממונה בידי ממשלת אסטוניה לקדנציה בת חמש שנים. מאז 2004 משרת מושל המחוז מאוישת על ידי תוניס בלנק.
נפות

המחוז מפוצל ל-4נפות כפריות (vallad):
מריימה
קוהילה
קכטנה
ראפלה
נפות כפריות לשעבר:
ראפלה (Rapla)
יורו (Juuru)
ירבקאנדי (Järvakandi)
קאיו (Kaiu)
קכטנה (Kehtna)
קוהילה (Kohila)
קרו (Käru)
מריימה (Märjamaa)
ראייקילה (Raiküla)
ויגאלה (Vigala)
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה לפי מין, השתייכות לאומית אתנית ומחוז ב-1 בינואר, סטטיסטיקות אסטוניה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7ad3dc98-09d0-4ef2-8a3b-97521f7cffbd
ראיי בנג'מין

ראיי בנג'מין (באנגלית: Rai Benjamin; נולד ב-27 ביולי 1997) הוא אצן אמריקאי, אלוף אולימפי (פריז 2024), סגן האלוף האולימפי (טוקיו 2020), סגן אלוף העולם (דוחה 2019) בריצת 400 מטר משוכות. שיאו האישי בריצה זו (46.17 שניות), מדרג אותו שני בכל הזמנים.
ביוגרפיה

בנג'מין נולד וגדל במאונט ורנון שבמדינת ניו יורק, בן להורים מאנטיגואה וברבודה. אביו היה שחקן קריקט בנבחרת איי הודו המערבית. על אף היותו בעל אזרחות אמריקאית התחרה בנג'מין לאורך השנים עבור אנטיגואה וברבודה, בין השאר באליפות העולם באתלטיקה לנוער ב-2013 ובמשחקי הקריביים (CARIFTA) ב-2015. לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו הוצע לו לייצג את המדינה במשחקים האולימפיים אך הוא ויתר לצורך תקופת החלמה מפציעה. בנובמבר 2016 העניקה התאחדות האתלטיקה של אנטיגואה וברבודה רשות לבנג'מין להתחרות במדי ארצות הברית, ומאוקטובר 2018 הוא זכאי לכך מבחינת התאחדות האתלטיקה הבינלאומית.
בתקופת לימודיו בתיכון קבע זמן של 49.97 שניות בריצת 400 מטר משוכות, תוצאה המהווה שיא אמריקאי לתיכונים.
ב-2016 החל ללמוד ולהתחרות במסגרת אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ב-2017 סיים שני באליפות המכללות בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 48.33 שניות. ב-2018 עבר לאוניברסיטת דרום קליפורניה. באליפות ארצות הברית באתלטיקה באולם למכללות שנערכה במרץ 2018 קבע בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם חבריו לאוניברסיטה מייקל נורמן, זאק שיניק וריקי מורגן, שיא עולם באולם של 3:00.77 דקות. כמו כן הוא זכה באליפות במדליית זהב בריצת 200 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות המכללות שנערכה ביוני הוא זכה במדליית זהב בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.02 שניות, שדירגה אותו שני בכל הזמנים לאחר שיאן העולם קווין יאנג (46.78 שניות) ויחד עם אדווין מוזס באותה העת. באותו חודש, התחרה בנג'מין לראשונה בתחרות מסבב ליגת היהלום. הייתה זו התחרות בפריז, בה סיים במקום השני בריצת 200 מטר בשיא אישי חדש של 19.99 שניות. חודש לאחר מכן, סיים שוב במקום השני בריצת 200 מטר, בתחרות ליגת היהלום בלוזאן, בתוצאה של 20.16 שניות.
ביוגרפיה > 2019

בתחרות שנערכה בשארלוט באפריל, סיים בנג'מין במקום השני בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 44.31 שניות.
חודש לאחר מכן, בתחרות ליגת היהלום בשנגחאי, התחרה לראשונה נגד עבד א-רחמאן סמבא, הממוקם מקום אחד לפני בנג'מין ברשימת המהירים בכל הזמנים, וסיים במקום השני בתוצאה של 47.82 שניות. סמבא, שעקף את בנג'מין 50 מטר לסיום, ניצח בשיא תחרות חדש של 47.27 שניות. באותו חודש התחרה גם בליגת היהלום בסטוקהולם, הפעם בריצת 400 מטר, וסיים שני בתוצאה של 45.13 שניות. בחודש יוני התחרה פעמיים נוספות בריצת 400 מטר משוכות בסבב ליגת היהלום, האחת ברומא, בה ניצח בתוצאה של 47.58 שניות, והשנייה בסטנפורד, אותה ניצח בשיא תחרות חדש של 47.16 שניות, תוצאה שהיוותה את תוצאת השנה בעולם. בגמר סבב ליגת היהלום שנערך בציריך, בנג'מין התחרה לראשונה נגד קרסטן ורהולם מנורווגיה. בנג'מין סיים שני בשיא אישי חדש של 46.98 שניות, שממקם אותו במקום השלישי בכל הזמנים ביחד עם עבד א-רחמאן סמבא, בעוד שורהולם, שסיים ראשון, קבע שיא אירופאי ושיא ליגת יהלום חדש של 46.92 שניות, שמיקם אותו במקום השני בכל הזמנים.
ביוגרפיה > 2019 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר באוקטובר 2019 זכה בנג'מין בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת שליחים 4x400 מטר ביחד עם פרד קרלי, מייקל שרי ווויל לונדון בתוצאה של 2:56.69 דקות, לפני ג'מייקה (2:57.90 דקות) ובלגיה (2:58.78 דקות). מדליית כסף בריצת 400 מטר משוכות בתוצאה של 47.66 שניות, אחרי קרסטן ורהולם (47.42 שניות) ולפני עבד א-רחמאן סמבא מקטר (48.03 שניות).
ביוגרפיה > 2021 > סגן אלוף אולימפי

באולימפיאדת טוקיו זכה במדליית כסף, בשיא אישי של 46.17 שניות, טוב יותר בכחצי שנייה משיא העולם עד לאותה ריצה. הוא הגיע אחרי קרסטן ורהולם שקבע שיא עולם של 45.94 שניות ולפני אליסון דוס סנטוס מברזיל (46.72 שניות).
ביוגרפיה > 2024

באולימפיאדת פריז זכה במדליית זהב בתוצאה של 46.46 שניות לפני ורהולם (47.06 שניות) ודה סנטוס (47.26 שניות). יחד עם נבחרת ארצות הברית זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4X400 מטר בשיא אולימפי של 2:54.43 דקות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 200 מטר: 19.99 שניות (2018)
ריצת 400 מטר: 44.31 שניות (2019)
ריצת 400 מטר משוכות: 46.17 שניות (2021)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 200 מטר: 20.34 שניות (2018)
ריצת 300 מטר: 32.55 שניות (2019)
הערות שוליים

↑  שלושה שבועות לאחר מכן, עבדראמן סמבה מקטר קבע את התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים, 46.98 שניות
↑  Rai Benjamin posts the 8th fastest 400m Hurdles time ever in Stanford, באתר יוטיוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14574865
ריינר שנה

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1942 (בן 82) פריצלאר, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 http://www.reinerschoene.de
 פרופיל ב-IMDb
 
ריינר שנה (בגרמנית: Reiner Schöne; נולד ב-19 בינואר 1942) הוא שחקן גרמני.
ביוגרפיה

שנה נולד בעיירה פריצלאר (Fritzlar) שבהסן ולמד משחק בתיאטרון של ויימאר, ב-1968 ברח למזרח גרמניה.
ב-1968 הגיע למקום השלישי בתחרות המוזיקה "Schlagerwettbewerb der DDR". הוא השתתף בתחרות לבחירת נציג גרמניה לאירוויזיון ב-1970.
ב-1971 שיחק בסרט האיטלקי "È tornato Sabata ... hai chiuso un'altra volta" לצד לי ואן-קליף, וב-1975 שיחק בסרט המתח של קלינט איסטווד "The Eiger Sanction". ב-1979 שיחק בסרט ההיסטורי "Götz von Berlichingen mit der eisernen Hand" המבוסס על מחזה של יוהאן וולפגנג פון גתה.
שנה הופיע במיני סדרה "Amerika" מ-1987 על החיים בארצות הברית לאחר הפיכה על ידי ברית המועצות. ב-1990 שיחק בסרט "סיפורה של שפחה" על פי ספרה מרגרט אטווד. ב-1994 שיחק שנה בסרט הטלוויזיה "Nobody's Children" על זוג הורים המעוניין לאמץ ילד מרומניה ונתקל בקשיים בירוקרטים. במורטל קומבט 2 שיחק שנה שיחק את האל שיינור. הוא שיחק בארבעה פרקים של בבילון 5 ובסרט המבוסס על הסדרה. ב-1998 ו-1999 הופיע בשני פרקים של גולשים בזמן.
ב-2001 גילם סנאטור בסרט המדע הבדיוני "Ice Planet". ב-2002 שיחק בסרט הטלוויזיה "Pretend You Don't See Her" על פי ספר של מרי היגינס קלארק. ב-2010 שיחק בקומדיית הפשע "Snowman's Land". בשנת 2012 שיחק בסרטו של דניס גנסל "המדינה הרביעית" לצד מוריץ בלייבטרוי.
בשנת 2021 שיחק במיני-סדרה "לזייף את היטלר" בדמותו של הפרופסור הרברט סטרונץ.
חיים אישיים

בשנות השמונים היה נשוי לשחקנית אלכסנדרה בוגוזביץ, ב-2010 נישא בשלישית לאניה דרנדל, אמנית איפור, והם מתגוררים בברלין עם שתי בנותיהם.
קרגולוקס

מדינות אליהם טסה לוקסאייר
העמסת מטוס של החברה
קָרגוֹלוּקס איירליינס אינטרנשיונל (באנגלית: Cargolux Airlines International S.A) היא חברת תעופה לוקסמבורגית למטענים, בסיסה בנמל התעופה לוקסמבורג-פינדל, והיא מפעילה טיסות מטען ליותר משישים יעדים. החברה היא חברת התעופה למטענים הגדולה באירופה.
תולדות החברה

קרגולוקס הוקמה ב-4 במרץ 1970 על ידי חברות התעופה לוקסאייר המקומית, לופטלאייר (Loftleiðir) האיסלנדית, וקבוצת משקיעים פרטיים. החברה החלה להפעיל טיסות מלוקסמבורג להונג קונג במאי 1970, עם מטוס בודד מדגם קנדאייר CL-44. 
בשנת 1973 היו בצי החברה חמישה מטוסי CL-44, והיא רכשה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם דאגלס DC-8, שאפשר לה להגדיל את מהירות השילוח שלה. בשנת 1974 מיזגו לופטלאייר וקרגולוקס את מרכזי התחזוקה שלהן, ובשנת 1975 עברה החברה למשרדים והאנגרים חדשים.
בשנת 1978 הוציאה קרגולוקס משירות את מטוסי ה-CL-44 שלה, ובמקומם הזמינה מטוסי בואינג 747. באותה השנה הרחיבה את יעדיה, והחלה לטוס גם לארצות הברית. בשנת 1979, בסוף העשור הראשון להקמתה, קבלה קרגולוקס את מטוסי הג'מבו הראשונים שלה. 
בשנת 1982 חתמו קרגולוקס וצ'יינה איירליינס על הסכם שיתוף פעולה. בשנת 1983 נכנסה קרגולוקס לשוק טיסות הצ'ארטר, והיא ביצעה מספר טיסות לעולים לרגל לחג'.
בשנת 1984 הוציאה קרגולוקס את מטוסי ה-DC-8 שלה, באותה שנה קבלה את ה-747 השלישי שלה. בשנת 1987 רכשה לופטהנזה 24.5% ממניות החברה, ולוקסאייר הגדילה אף היא את חלקה ל-24.53%.
בשנת 1988 ייסדו קגולוקס ולוקסאייר חברת שכר בשם ליון אייר, בצי החברה החדשה היו שני מטוסי בואינג 747, אך תוך זמן קצר המיזם כשל, וליון אייר נסגרה. 
למרות הסתבכות קרגולוקס בהקמת ליון אייר, בשנת 1990 הייתה החברה שוב רווחית. באותה השנה נקלטו בצי המטוסים שלה שני מטוסי 747 נוספים, ובשנת 1993 נקלטו שלושה מטוסים נוספים.
בשנת 1997 רכשה לוקסאייר מניות נוספות, והיא הגדילה את החזקותיה בחברה ל-34%. בספטמבר אותה השנה מכרה לופטהנזה את חלקה לחברות השווייצריות Sair Logistics ו-Swiss Cargo. שנה לאחר מכן הגדילה Sair Logistics את החזקותיה ל-33%.
בשנת 1999 קלטה החברה עשרה מטוסי בואינג 747, ובשנת 2000 פתחה את הקו לסיאול שבקוריאה הדרומית.
באוקטובר 2010 הוגש כתב אישום נגד מנהל העסקים של החברה, לאחר שהודה כי תיאם מחירים. בנובמבר אותה השנה קנסה הנציבות האירופית את קרגולוקס יחד עם עוד עשר חברות תעופה, עקב תיאום מחירים.
ב-8 בספטמבר 2011 רכשה קטאר איירווייז 35% ממניות החברה, והיא הפכה לבעלי המניות השני בגודלו, לאחר לוקסאייר שהחזיקה ב-43.4%. בנובמבר 2012 הודיעה קטאר איירווייז על כוונת למכור את החזקותיה בחברה, עקב חילוקי דעות אסטרטגיים עם ההנהלה. ב-12 באוקטובר 2011 הייתה קרגולוקס לחברה הראשונה שקלטה את הבואינג 747-8.
חברות בת

קרגולוקס איטליה - הוקמה בשנת 2008 ופועלת מנמל התעופה מילאנו-מלפנסה. קוד היאט"א של החברה הוא C8, קוד ה-ICAO הוא ICV ואות הקריאה CARGOLUX ITALIA.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון למרץ 2020:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | הערות |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| בואינג 747-400F | 14 | — |  |  |  |
| בואינג 747-8F | 14 | — |  |  |  |
| סה"כ | 28 | — |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Cargolux chief indicted over alleged price-fix conspiracy באתר flightglobal
↑  Eleven airlines fined in European cargo cartel investigation באתר flightglobal
↑  Qatar Airways ditches Cargolux stake  באתר flightglobal
↑  PICTURE: Boeing delivers first 747-8F באתר flightglobal
↑  "Cargolux fleet".
↑  "Cargolux Italia fleet".
רוזטה (גשושית)

| --- | --- |
מודל של הגשושית רוזטה
מודל של הגשושית רוזטה
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  איס"א
 מפעיל:  סוכנות החלל האירופית 
 יצרן:  Astrium
 תאריך שיגור:  2 במרץ 2004
 משגר:  אריאן 5
 אתר שיגור:  ELA-3 
 אתר המשימה
 משימה
 סוג משימה:  מקפת ונחתת
 ביצוע יעף על:  כדור הארץ, מאדים, 2867 סטניס, 21 לוטטיה ו67P/צ'וריומוב-גרסימנקו
 מיקום נוכחי:  67P/צ'וריומוב-גרסימנקו
 לוויין של:  67P/צ'וריומוב-גרסימנקו
 תאריך כניסה למסלול:  ינואר - מאי 2014
 תאריך יציאה ממסלול:  30 בספטמבר 2016
 גרם שמיים:  67P/צ'וריומוב-גרסימנקו
 תאריך נחיתה:  12 בנובמבר 2014
 משך המשימה הכולל:  2 במרץ 2004 – הווה (20 שנה) 
 משך המשימה:  סה"כ: 12 שנים, 6 חודשים ו־28 יום
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  3,000 ק"ג
 משקל:  3,000 ק"ג 
 משקל מטע"ד:  165 ק"ג + 100 ק"ג (נחתת)
 כוח:  850 ואט
 אורך:  2.8 מטרים
 רוחב:  2.1 מטרים
 גובה:  2 מטרים
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  28169
 מאגר המידע הלאומי:  2004-006A
 
תרשימי מסלולי רוזטה
רוזטה הייתה גשושית מחקר ששוגרה ב־2 במרץ 2004 ממרכז החלל הגיאני שבגיאנה הצרפתית, כשמטרתה להנחית נחתת מחקר על השביט 67P/צ'וריומוב-גרסימנקו. מטרה זו הושלמה ב־12 בנובמבר 2014, כאשר הנחתת של רוזטה, פיליי, נחתה על השביט 67P/צ'וריומוב־גרסימנקו.
שיגור הרוזטה

ב־2 במרץ 2004 שוגרה הגשושית באמצעות משגר אריאן 5, ממנו נפרדה במסלול סביב כדור הארץ. משימתה ארכה כ־10 שנים, עד ששיגרה את הנחתת, פיליי, אל ליבתו הקפואה של השביט 67P/צ'וריומוב-גרסימנקו (67P/Churyumov–Gerasimenko).
שיגורה של הרוזטה התעכב בשנה, כיוון שקורקעה אחרי שמשגר אריאן 5 התפוצץ לאחר שיגורו. בעקבות חקירת ההתפוצצות עברה המשימה שינויים, ואף יעדה המקורי של רוזטה, השביט וירטנן, נזנח, בשל אובדן חלון השיגור.
הנחיתה על השביט

ב־6 באוגוסט 2014 הפכה רוזטה לגשושית הראשונה שנכנסת למסלול סביב שביט. המצלמה שעל גבי הגשושית מיפתה את גרעין השביט במטרה לסייע למדענים לבחור מקום נחיתה מתאים. ב־12 בנובמבר 2014, לאחר מציאת מקום הנחיתה ההולם, שוחררה הנחתת פיליי ממרחק של קילומטר מהשביט. היא התקרבה לפני השטח של השביט במהירות של מטר לשנייה, והייתה אמורה לירות שלושה צלצלים, שיסייעו לה להיאחז בשביט. על המדענים מהמרכז האירופי לפעילות חלל בדרמשטט שבגרמניה הוטלה המשימה של הנחתת פיליי, שגודלה כגודלה של מכונת כביסה, על אזור הדומה בגודלו לשדה תעופה גדול.
ההנחתה של פיליי לא בוצעה כמתוכנן, ורק לאחר שני ניסיונות נחיתה בלתי מוצלחים, שלאחר כל אחד מהם התרוממה פיליי וניסתה לנחות שוב, נחתה לבסוף הנחתת במקום אחר מזה שתוכננה לנחות עליו. במקום הנחיתה הסופי קבלה פיליי אור לזמן מועט בהרבה מזה שהייתה מקבלת לפי החישובים בנקודת הנחיתה המקורית, כתוצאה מכך, זמן צבירת האנרגיה מהשמש ירד באחוזים רבים. פחות משלושה ימים מרגע נחיתתה על השביט, איבדה פיליי את היכולת לפעול, כתוצאה מהתרוקנות הסוללה. טרם הפסקת פעילותה הספיקו כל המכשירים של פיליי לבצע את משימתם כמתוכנן, ונתונים רבים נשלחו חזרה לכדור הארץ. כמעט כל משימתה של פיליי הושלמה. ב־14 ביוני 2015, פיליי נטענה מהשמש ושידרה אות לכדור הארץ.
המטרה: חקר השביטים

מטרתה העיקרית של משימת החלל, שעלותה כ־850 מיליון דולרים, הייתה הניסיון הראשון מסוגו לביצוע נחיתה רכה על גרעינו של שביט. כך התאפשר לערוך מחקר מקיף יותר של שביט משבוצע אי פעם.
המשימה התאימה לקשר החזק בין סוכנות החלל האירופאית (ESA) וחקר השביטים, קשר שהחל להתפתח, כאשר הגשושית ג'וטו צילמה תמונות תקריב של ליבתו של השביט היילי ב־1986. הנחתת חקרה את החומרים מהם עשוי השביט. מעריכים שחומרים אלה נשארו כמו שהם פחות או יותר מאז היווצרות מערכת השמש.
אחד מיוזמי הפרויקט הוא פרופ' עקיבא בר־נון מאוניברסיטת תל אביב שאמר:
פרויקט רוזטה הינו חוד החנית של מחקר השביטים, שנקודות השיא שלו עד עתה היו התקרבותה החטופה של הגשושית "ג'וטו" לגרעינו של השביט היילי בשנת 1986, התקרבותה החטופה של גשושית "אבק הכוכבים" (Stardust) לגרעינו של שביט וילד־2 בשנת 2003 צילום פניו והחזרת אבק ממנו לאנליזה במעבדות על פני הארץ, ועתה שהייה של רוזטה חדשים רבים ליד גרעינו של שביט צ'וריומוב־גרסימנקו, נחיתה על פניו וחקירת מבנהו והרכבו. השביטים הם הגופים הפרימיטיביים ביותר במערכת השמש והם לא השתנו מאז יצירתה לפני 4.5 מיליארד שנים. כיום יש עדויות ברורות (חלקן החשוב ביותר ממעבדת הסימולציה של שביטים באוניברסיטת תל אביב) כי שביטים הביאו לכדור הארץ הרבה מאוד מן הגזים האצילים ארגון, קריפטון וקסנון והחמרים האורגניים שהובילו ליצירת החיים על פני הארץ.
ציוני דרך בתוכנית

מרץ 2005 - מעבר ראשון בסמוך לכדור הארץ לצורך צבירת מהירות.
26 בפברואר 2007 - מעבר ליד מאדים.
נובמבר 2007 - מעבר שני בסמוך לכדור הארץ.
5 בספטמבר 2008 - מעבר ליד האסטרואיד 2867 סטניס וצילומו. התמונות הגיעו לכדור הארץ ב־6 בספטמבר והראו שרשרת של 7 מכתשים, תוצאת פגיעה חוזרת של שברי מטאוריט או תוצאת נתזי פגיעת מטאוריט. בסך הכל נמנו על האסטרואיד 23 מכתשים מתוכם 2 גדולים.
נובמבר 2009 - מעבר שלישי בסמוך לכדור הארץ.
10 ביולי 2010 - מעבר ליד האסטרואיד 21 לוטטיה.
מאי 2011-ינואר 2014 - שיוט בחלל בהמתנה למפגש עם השביט.
יוני 2011 - הגשושית הגיעה למרחק המרבי מהשמש, כ־800 מיליון ק"מ.
20 בינואר 2014 - שליחת פקודת התעוררות לגשושית לאחר 31 חודשי תרדמה. הפקודה התקבלה בהצלחה.
ינואר-מאי 2014 - התקרבות לשביט צ'וריומוב־גרסימנקו.
6 באוגוסט 2014 - כניסה למסלול סביב השביט צ'וריומוב־גרסימנקו.
אוגוסט 2014 - מיפוי השביט ואפיונו.
12 בנובמבר 2014 - הנחתת נחתת על השביט.
נובמבר 2014-דצמבר 2015 - ליווי השביט במסלולו סביב השמש.
מאי 2016 - סוכנות החלל האירופית דיווחה כי הגשושית איתרה גליצין באטמוספירה של צ'וריומוב־גרסימנקו.
2 בספטמבר 2016 - רוזטה מאתרת את מיקומה הסופי של הנחתת פיליי.
30 בספטמבר 2016 - רוזטה מסיימת את משימתה ומבצעת התנגשות מבוקרת עם השביט.
פרסים ואותות הוקרה

האסטרואיד 16543 Rosetta  נקרא על שם הגשושית לרגל הגעתה לכוכב השביט 67P.
הערות שוליים

↑  ynet, להעיר את רוזטה, ולגלות את סודות היקום, באתר ynet, 18 בינואר 2014
↑  יואב לנדסמן, ‏עוּרי, רוזטה!, באתר "הידען", 20 בינואר 2014
↑  אבי בליזובסקי, ‏רוזטה התעוררה והתקשרה הביתה, באתר "הידען", 20 בינואר 2014
↑  Rosetta finds key building blocks of life in comet dust, באתר Engadget, ‏28 במאי 2016
↑  אבי בליזובסקי, ‏המסע ההסטורי הסתיים: החללית האירופית רוזטה רוסקה על השביט אותו חקרה, באתר "הידען", 30 בספטמבר 2016
↑  "(16543) Rosetta = ‏1991 RC2 =‏ 1998 QQ32". Minor planet center.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4706601-5
קרב איברי

קרב איברי (בצרפתית: Bataille d'Ivry) נערך ב-14 במרץ 1590, במהלך מלחמות הדת בצרפת בסמוך לעיר איברי (Ivry-la-Bataille) השוכנת כ-30 ק"מ מערבית לפריז. בין צבא בפיקודו של אנרי הרביעי, מלך צרפת שהורכב מגדודים של חיילים הוגנוטים בתמיכת גדודים של חייל משלוח מהצבא האנגלי נגד צבא הליגה הקתולית בפיקודו של שארל מלורן, דוכס מיין בתמיכת גדודי צבא ספרדים תחת פיקודו של פיליפ, רוזן אגמונט (Philip, Count of Egmont). הקרב הסתיים בניצחון מוחלט של אנרי הרביעי אך הוא לא הצליח לממש את הניצחון בקרב לכלל הכרעה ונכשל בניסיון לכבוש את פריז.
רקע > מלחמות הדת

ב־1561 ה"אדיקט של אורליאן", לדוגמה, הכריז על סיום הרדיפות; וה"אדיקט של סן ז'רמן" הכיר בהם לראשונה (1 בינואר 1562). בתגובה להשפעה ההוגנוטית הגוברת וההקלות בחוקים נגדם האלימות הקתולית נגדם החריפה.
המתיחות הובילה לשמונה מלחמות אזרחים, שביניהן תקופות של שקט יחסי, בין 1562 ל־1598. עם כל הפרה של השלום, האמון של הפרוטסטנטים בכס הקתולי פחת, האלימות נעשתה חמורה יותר והדרישות הפרוטסטנטיות גדולות יותר, עד שלבסוף ב־1598 הייתה הפסקה לאורך זמן באלימות.
מלחמות הדת בצרפת החלו בטבח של כ־30 הוגנוטים בואסי (כמה מקורות האוהדים לפרוטסטנטים מוסרים על כאלף הרוגים), ובפציעתם של כ־200, ב־1 במרץ 1562. ההוגנוטים הפכו את עצמם לתנועה פוליטית של ממש. דרשנים פרוטסטנטים הובילו צבא משמעותי וחיל פרשים רציני, אותם הוביל האדמירל גאספאר דה קוליני השני. אנרי מנווארה ובית בורבון הציבו עצמם לצד ההוגנוטים, ובכך הוסיפו עושר ואדמות לצד הפרוטסטנטי, שבשיאו עמד על כשישים ערים בצורות ואיים על הכתר הקתולי ועל פריז עצמה.
במה שנודע כטבח ליל ברתולומאוס הקדוש, בין ה־24 באוגוסט ל-־17 בספטמבר 1572, הרגו הקתולים הוגנוטים רבים בפריז. מעשי טבח דומים אירעו בערים אחרות בשבועות הבאים, כאשר ההערכה היא שנהרגו כ־70,000 איש. חנינה שהוענקה ב־1573 הצדיקה את הרוצחים. המלחמה החמישית כנגד ההוגנוטים החלה ב־23 בפברואר 1574, והמאבק המשיך עד 1598, כאשר אנרי מנוואר, שהפך לקתולי לאחר הכתרתו כמלך צרפת אנרי הרביעי, הכריז על "האדיקט של נאנט", ובו הוענקו לפרוטסטנטים זכויות השוות לקתולים, וחופש פולחן במחוזותיהם. עם זאת, האדיקט הגן על אינטרסים קתוליים בכך שמנע הקמת כנסיות פרוטסטנטיות באזורים הקתוליים.