stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טומב ריידר (משחק וידאו, 2013)
ביקורת > מחלוקת

במהלך הריאיון עם הבלוג Kotaku, המפיק רון רוסנברג ציין כי במהלך המשחק לארה קרופט ”נלקחת על ידי אוכלי נבלות בתור אסיר באי. הם מנסים לאנוס אותה ו-[..] פשוט כמשמעו, הופכת לחיה שבויה. זהו צעד ענק בהתפתחותה: או שהיא מוכרחת להילחם בחזרה או למות וזה מה שאנו מציגים היום.” ההצעה של האפשרות ל-'ניסיון אונס' במשחק גרמה לזעם ומחלוקת.
מאוחר יותר, מנהל הסטודיו דארל גאלייטר דחה את ההצעה של 'ניסיון האונס' בכך שציין שאחת מין ”הדמויות מגדירה את הרגעים של לארה במשחק, דבר אשר הובן לא נכון בתור סצינה של 'ניסיון אונס' התוכן שהצגנו” ש”לארה הוכרחה להרוג אנשים אחרים בפעם הראשונה. בבחירה הספציפית הזאת, בעוד שיש נימה מאיימת ברף ודרמה סובבת, זה אף פעם לא מתקדם מאשר הסצינה שהראנו לציבור. תקיפה מינית מכל סוג שהוא הוא חד משמעית לא הנושא שאנו מכסים במשחק הזה.” מאוחר יותר, מנהל הקריאייטיב נוח הויטס הבהיר כי הם ”רצו ליצור השקעה רגשית, למשוך אנשים ללארה ולנקודת מבטה, [...] אנו רוצים למשוך אותכם לתוך, לגרום לכם להיות אכפתיים, לשים אותכם בנעליה של לארה ולחוות את ההשקעה הרגשית ולא מאדם זר שמסתכל בפרספקטיבה.”
בריאיון עם כותבת הסיפור, רהיאנה פרטצ'ט, היא הסבירה כי מטרת הסצנה הייתה להראות את תגובותיה של לארה ולא את מעשיהו של תוקפה. כמו כן, פרטצ'ט הביעה את תדהמתה על כך שבתור גיבורה, לארה הייתה צג שווא כקורבן של תקיפה מינית.
המשך

בכנס הקומיק-קון 2013 בסן דייגו הוכרז כי הכותב גייל סימון ימשיך לכתוב את הסיפור של הריבוט בסדרה של קומיקסים שמפורסמים על ידי Dark Horse Comics ושהסיפור שבקומיקסים יוביל ישירות למשחק המשך. מאוחר יותר, בתחילת אוגוסט, מנכ"ל אולפן Square Enix המערבי פיל רוג'רס, אישר כי התחילו בפיתוח המשך למשחק לקונסולות הדור הבא. בראיון נוסף באותה שנה, ברייאן הורטון - מנהל בכיר במחלקת האומנות והעיצוב של חברת Crystal Dynamics, אמר כי ההמשך יאמר ”[את] הפרק הבא של פיתוחה [של לארה]... חייה משתנים. היא לא יכולה לחזור למקום שבו היא הייתה.”
במהלך ההצגה של מיקרוסופט ב-E3]‏ 2014, הוכרז המשחק ההמשך - Rise of the Tomb Raider. ב-Gamescom 2014 מיקרוסופט הכריזה כי המשחק יהיה אקסקלוסיבי לקונסולות ה-Xbox One וה-Xbox 360 בתאריך השחרור המתוכנן. האקסקלוסיביות היא זמנית בלבד, יחד עם Square Enix, מפתחי המשחק אפשרו לשחרר את המשחק מאוחר יותר לפלטפורמות האחרות. בדצמבר 2014, מיקרוסופט הכריזו כי הם יפיצו את המשחק לקונסולות ה-Xbox.
עיבוד קולנועי

בשנת 2011 GK Films רכשו את זכויות ההסרטה של טומב ריידר ובשנת 2015 צצו דיווחים על תחילת הפקת סרט חדש בשיתוף פעולה עם אולפני האחים ורנר וחברת MGM. הסרט תוכנן להוות אתחול לסרט טומב ריידר ולהתבסס על סדרת משחקי המחשב משנת 2013.
ב-28 באפריל 2016 נודע שהשחקנית אליסיה ויקאנדר לוהקה לגלם את לארה קרופט, כאשר הבמאי הנורווגי רור אותוג (Roar Uthaug) נשכר לביים.
טקסונומיה של עולם הטבע

עץ החיים. עץ פילוגנטי מושרש המתאר את היחס בין ממלכות החיים (בקטריה, ארכיאה ואיקריוטה), על סמך ניתוח rRNA. שלושת ענפי האורגניזמים החיים מקושרים זה לזה על ידי האב הקדמון הכולל (הגזע המסומן בשחור בתחתית העץ)
טקסונומיה של עולם הטבע היא המדע שעוסק במיון וקטלוג היצורים החיים לסוגים, קבוצות ומינים על פי מאפיינים משותפים. הטקסונומיה מסייעת להבין את המגוון הביולוגי ומאפשרת לחוקרים לקשר בין מינים שונים באופן שיטתי וברור.
היסטוריה

הטקסונומיה התפתחה לאורך מאות שנים, אך התפשטה במיוחד במאה ה-18 כאשר קרל לינאוס, מדען שוודי, פיתח את השיטה הבינומית למתן שמות מדעיים ליצורים חיים. שיטה זו כוללת שם גנרי ושם מיני, למשל: Homo sapiens עבור האדם המודרני. לינאוס תרם רבות לסיווג השיטתי של האורגניזמים באמצעות יצירת מערכת היררכית שהפכה לבסיס למיון המודרני.
עקרונות הטקסונומיה

מיון היררכי: האורגניזמים מסווגים בהיררכיה הכוללת מספר רמות: ממלכה, מערכה, מחלקה, סדרה, משפחה, סוג, ומין.
שם בינומי: כל אורגניזם מקבל שם מדעי דו-שמי: שם הסוג ושם המין. השם נכתב באותיות נטויות כאשר שם הסוג נכתב באות ראשונה גדולה ושם המין באותיות קטנות.
זיהוי תכונות משותפות: המיון מבוסס על תכונות פיזיולוגיות, מורפולוגיות וגנטיות משותפות לאורגניזמים.
פילוגנטיקה: המחקר של הקשרים האבולוציוניים בין מינים שונים המבוסס על נתונים גנטיים, מולקולריים ומורפולוגיים.
רמות מיון עיקריות

1. ממלכה (Kingdom): הרמה העליונה ביותר, כוללת קבוצות רחבות של אורגניזמים. למשל, ממלכת בעלי החיים, ממלכת הצמחים, ממלכת הפטריות.
2. מערכה (Phylum): קבוצה הכוללת מספר מחלקות. למשל, המערכה של בעלי החוליות.
3. מחלקה (Class): קבוצה הכוללת מספר סדרות. למשל, מחלקת היונקים.
4. סדרה (Order): קבוצה הכוללת מספר משפחות. למשל, סדרת הפרימטים.
5. משפחה (Family): קבוצה הכוללת מספר סוגים. למשל, משפחת ההומינידיים.
6. סוג (Genus): קבוצה הכוללת מספר מינים. למשל, סוג האדם (Homo).
7. מין (Species): הרמה הבסיסית ביותר, המייצגת אוכלוסייה של פרטים המסוגלים להתרבות ביניהם. למשל, המין האדם הנבון (Homo sapiens).
חשיבות הטקסונומיה

הבנה של המגוון הביולוגי: הטקסונומיה מאפשרת להבין את השפע והגיוון של היצורים החיים על פני כדור הארץ.
תקשורת מדעית: מתן שמות מדעיים מאפשר לחוקרים לתקשר ביניהם בצורה מדויקת ונטולת עמימות.
שימור: זיהוי ומיון מינים מסייעים למאמצי שימור ולהגנה על מינים בסכנת הכחדה.
מחקר אבולוציוני: הבנת הקשרים האבולוציוניים בין מינים שונים מאפשרת להבין את תהליכי ההתפתחות וההסתגלות של האורגניזמים.
אתגרים בטקסונומיה

מיון מורכב: התפתחות של מינים חדשים והכחדת מינים קיימים מחייבת עדכונים שוטפים במיון.
נתונים גנטיים: עם התפתחות הגנטיקה המולקולרית, נדרשת התאמה בין ממצאים גנטיים לבין המיון המסורתי.
הכרת המגוון: ישנם עדיין מינים רבים שלא תוארו ולא מוכרים למדע.
שינויים במיון: המיון המדעי עשוי להשתנות עם גילויים חדשים ומחקרים עדכניים.
משרד החוץ של אוזבקיסטן

משרד החוץ של רפובליקת אוזבקיסטן (באוזבקית: O'zbekiston Respublikasi Tashqi ishlar vazirligi) הוא סוכנות ממשלתית באוזבקיסטן המופקדת על ניהול ועיצוב מדיניות החוץ של אוזבקיסטן.
היסטוריה ותפקוד

משרד החוץ של אוזבקיסטן הוקם רשמית ב-25 בפברואר 1994 על פי צו נשיא אוזבקיסטן מספר 769 והחלטת קבינט השרים של אוזבקיסטן.
המשרד מתפקד כגוף מנהלי של ממשלת המדינה ומהווה חלק מקבינט השרים של אוזבקיסטן, האחראי על ניהול מדיניות החוץ של אוזבקיסטן על בסיס חוקת אוזבקיסטן וחוקים בינלאומיים.
פעילויות המשרד מפוקחות ישירות על ידי נשיא אוזבקיסטן.
מבנה

בראש המשרד עומד שר החוץ של אוזבקיסטן, כיום ולדימיר נורוב. סגנו הראשון הוא עבדולזיז קמילוב, שהיה שר החוץ הראשון מאז הקמת המשרד. סגנים אחרים הם רוסטם טוכתבאייב, עבדורחים חודג'ייב, אנוואר סוליהבייב, ובהטייאר איסלמוב.
המשרד מחולק למספר מחלקות:
המחלקה לאירופה
המחלקה לארצות הברית ואמריקה
מחלקה לאומות המאוחדות ולארגונים בינלאומיים
מחלקה משפטית
המחלקה למזרח התיכון והמזרח הקרוב
המחלקה לאסיה והאוקיינוס השקט
המחלקה למדינות חבר העמים ורוסיה
מחלקת פרוטוקולים ממלכתיים
מחלקת כוח אדם ומוסדות חינוך
המחלקה הראשית לניתוח מדיניות חוץ ואסטרטגיה
המחלקה לתקשורת, מערכות מחשוב ואינטרנט
מחלקה קונסולרית
מחלקת כספים
מחלקת חשבונות
מזכיר העיתונות ושירות העיתונות
המחלקה לעניינים מנהליים
ועוד מספר מחלקות.
רשימת השרים

שאלו מחמודובה (1991–1992)
אוביידוללה עבדורזוקוב (1992–1993)
סודיק ספואב (פברואר 1993–1994)
עבדולעזיז קמילוב (25 בפברואר 1994–14 במרץ 2003)
סודיק ספואב (14 במרץ 2003–4 בפברואר 2005)
אליור גנייב (4 בפברואר 2005–12 ביולי 2006)
ולדימיר נורוב (12 ביולי 2006–28 בדצמבר 2010)
אליור גנייב (28 בדצמבר 2010–13 בינואר 2012)
עבדולעזיז קמילוב (13 בינואר 2012–הווה)
ראו גם

יחסי החוץ של אוזבקיסטן
הערות שוליים

1 2 3  The Governmental portal of the Republic of Uzbekistan - Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Uzbekistan, web.archive.org, ‏15 באוקטובר 2010
1 2  Ministry of Foreign Affairs of the Republic of Uzbekistan, web.archive.org, ‏24 בספטמבר 2010
↑  В Узбекистане - новый министр иностранных дел - Фергана.Ру, web.archive.org, ‏4 בספטמבר 2008
מחוזות אל סלוודור

מבחינה מנהלית אל סלוודור מחולקת ל-14 מחוזות (Departamento) אשר מחולקים לנפות.

| מס' | מחוז | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה  נכון לשנת 2024 | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מחוז סנטה אנה | סנטה אנה | Santa Ana ‏ | 561,106 | 2,023 |
| 2 | מחוז צ'לטננגו | צ'לטננגו | Chalatenango‏ | 177,552 | 2,016 |
| 3 | מחוז קבניאס | סנסוטפקה | Cabañas ‏ | 154,063 | 1,103 |
| 4 | מחוז מורסאן | סן פרנסיסקו | Morazán‏ | 195,026 | 1,447 |
| 5 | מחוז אווצ'פאן | אווצ'פאן | Ahuachapán‏ | 370,578 | 1,239 |
| 6 | מחוז סונסונטה | סונסונטה | Sonsonate‏ | 510,210 | 1,226 |
| 7 | מחוז לה ליברטד | סנטה טקלה | La Libertad‏ | 807,235 | 1,653 |
| 8 | מחוז סן סלוודור | סן סלוודור | San Salvador‏ | 1,729,429 | 886 |
| 9 | מחוז קוסקטלאן | קוחוטפקה | Cuscatlán‏ | 269,532 | 756 |
| 10 | מחוז לה פאס | סקטקולוקה | La Paz ‏ | 361,691 | 1,224 |
| 11 | מחוז סן ויסנטה | סן ויסנטה | San Vicente ‏ | 175,255 | 1,184 |
| 12 | מחוז אוסולוטאן | אוסולוטאן | Usulután‏ | 348,785 | 2,130 |
| 13 | מחוז סן מיגל | סן מיגל | San Miguel‏ | 464,302 | 2,077 |
| 14 | מחוז לה אוניון | לה אוניון | La Unión ‏ | 277,155 | 2,074 |
מזימת אבק השרפה

תרשים של הקושרים משנת 1605.
מזימת אבק השריפה (באנגלית: Gunpowder Plot) הייתה קנוניה בשנת 1605 שבמסגרתה ניסו קבוצה של קיצונים קתולים לרצוח את מלך אנגליה ג'יימס הראשון, משפחתו, ואת רוב האצולה (הפרוטסטנטית) על ידי פיצוץ ארמון וסטמינסטר, בניין הפרלמנט הבריטי, בטקס פתיחת הפרלמנט. בהמשך רצו הקושרים לחטוף את ילדי המלך שלא נכחו בטקס ולרצוח אותם.
קשר אבק השריפה היה אחד מסדרה של ניסיונות נפל לרצוח את המלך ג'יימס הראשון (ואירע אחרי הקשר הראשי (אנ') והקשר המשני (אנ') בשנת 1603).
מועד הכשלת הקשר נחוג מדי 5 בנובמבר בכל שנה בבריטניה, בניו זילנד, בדרום אפריקה, באי ניופאונדלנד שבקנדה, בסנט קיטס ונוויס ובאוסטרליה והוא נקרא "ליל גאי פוקס".
תחילת המזימה

מטרת הקושרים הייתה לרצוח את המלך ג'יימס הראשון, שסירב לתת לקתולים באנגליה זכויות שוות לאלו של הפרוטסטנטים. הקושרים קיוו לרצוח את המלך, ולהתחיל במרד שבסופו תומלך אליזבת, בתו בת התשע של המלך, אשר תמלוך כמלכה קתולית.
בין הקושרים היו רוברט קטסבי, תומאס וינטור, רוברט וינטור, כריסטופר רייט, תומאס פרסי, ג'ון גראנט, אמברוז רוקווד, רוברט קייס, סר אוורארד דיגבי, פרנסיס טרשאם ומשרתו של קטסבי - תומאס בייטס. הכנת חומרי הנפץ עצמם בוצעה על ידי גאי "גווידו" פוקס - מומחה לחומרי נפץ.
פרטי המזימה היו ידועים לכומר הישועי הראשי של אנגליה, האב הנרי גארנט, ורבים סבורים שהמזימה בוצעה באישורו, והמידע אף הועבר לאפיפיור אשר לא עשה דבר למנוע את ניסיון הרצח.
תכנון והכנות

הקושרים שכרו מרתף בבית הצמוד לבית הלורדים הישן, שבו אמור היה להתקיים טקס פתיחת הפרלמנט. הקושרים תכננו לכרות מנהרה ממרתף מרוחק ולהניח את חומר הנפץ ישירות מתחת לבית הלורדים אולם אחד הקושרים, תומאס פרסי, הצליח לשכור מרתף הנמצא מתחת לבית הלורדים עצמו ולא היה עוד צורך בכריית המנהרה.
פוקס מילא את החדר באבק שרפה בהדרגה, ובמרץ 1605 היו במרתף 36 חביות ובהן 2.5 טונות אבק שרפה.
לו היו החביות מפוצצות, היו הורסות את כל המבנים באזור ארמון וסטמינסטר לרבות מנזר וסטמינסטר.
על פי הודאתו של פוקס נותר הוא בלונדון והיה אמור לפוצץ את אבק השריפה בעוד ששאר הקושרים המתינו לתוצאות המזימה, בדנצ'רץ' שבווריקשייר.
הפשיטה

במהלך ההכנות למזימה חששו חלק מהקושרים מפגיעה בקתולים אחרים שיהיו במקום. אחד הקושרים, כנראה פרנסיס טרשם, כתב ב-26 באוקטובר מכתב ללורד ויליאם פארקר (אנ')- לורד מונטאגל, שהיה קתולי, והזהיר אותו. לקושרים האחרים נודע על המכתב למחרת אולם לאחר שבדקו את המרתף וראו שכל החביות שם, החליטו להמשיך במזימה. מונטאגל הראה את המכתב לרוברט ססיל, מזכיר המדינה.
בעקבות המכתב נערך חיפוש בכל המרתפים מתחת למבנה, וב-5 בנובמבר תומאס קנייבט, שופט שלום שלווה במשמר חמוש גילה את פוקס המחזיק בידו שעון ופתילי השהיה[דרוש מקור]. מאוחר יותר התגלו החביות ופוקס נאסר, והודה מיד במזימה.
החקירה

פוקס הובא אל חדר השינה של המלך בשעה 1 לפנות בוקר, שם התאספו כל חברי הממשלה, והוא הודה בגאווה בתוכניות הקושרים. כאשר המלך שאל מדוע רצה להרוג אותו ענה פוקס שהאפיפיור הטיל עליו חרם, ועל כן היה עליו למות.
למחרת בבוקר נחקר פוקס שוב בעניין זהות יתר הקושרים.
פוקס נלקח למצודת לונדון, שם נחקר ועונה. באותה העת העינויים היו מחוץ לחוק, אלא באישור מועצת המלך, ואכן במכתב מ-6 בנובמבר מורה ג'יימס הראשון לענות את פוקס בתחילה בעינויים קלים ובהמשך: et sic per gradus ad maiora tenditur - הגברתם עד החמורים ביותר.
ב-8 בנובמבר, לאחר העינויים, מסר פוקס את שמות כל הקושרים האחרים. הוא חזר על השמות שוב ב-9 בנובמבר, וב-10 בנובמבר חתם על הודאה.
המשפט וההוצאות להורג

לאחר שהקושרים שמעו על כישלון תוכניתם הם ברחו להדינגטון(אנ'), אולם בשל גשם כבד לא הספיקו להרחיק וחלקם נתפסו על ידי ריצ'רד ולש, שריף ווסטרשייר באזור סטאורבריג'.
יתר הקושרים ניסו להביא למרד שנכשל, ונורו בבית הולביץ' בסטפורדשייר.
בעקבות הידיעות על המזימה, ישועים רבים נתפסו ונהרגו ברחבי בריטניה.
ב-27 בינואר 1606 נערך לפוקס משפט ראווה (עונשי המוות נקבעו עוד קודם למשפט) וב-31 בינואר נלקחו פוקס, וינטור וקושרים אחרים לחצר הארמון הישן שבווסטמינסטר, שם נתלו, נגררו ובותרו.
תוצאות המזימה

לדברי ההיסטוריונית אנטוניה פרייזר אבק השריפה נלקח למחסני מצודת לונדון. ההיסטוריון רונלד הטון סבר שאבק השריפה היה באיכות נמוכה מדי ועל כן פירקו אותו למרכיביו. הטון היה סבור שבשל איכותו לא יכול היה להתפוצץ, אולם מחקרים מאוחרים (ראו להלן) מעלים שגם כאשר הוא לח ואינו מתאים לירי ברובה, עדיין הוא נפיץ ביותר.
משמעות היסטורית

כישלון המזימה הביא לתוצאות הפוכות. במקום מגמות הסובלנות ומתן הזכויות לקתולים שהיו קודם למזימה, מתן הזכויות לקתולים נמנע וזכויותיהם הוכרו רק מאתיים שנה מאוחר יותר.
חוקרי ספרות סבורים שהמזימה השפיעה על ויליאם שייקספיר בכתיבת המחזה "מקבת'"[דרוש מקור].
הנצחת האירוע

מאז גילוי המזימה מכונה 5 בנובמבר "ליל הזיקוקים" או "ליל המדורות" או ליל גאי פוקס.
על פי חוק של הפרלמנט הבריטי, שנחקק בהוראת ג'יימס הראשון באותה שנה, ייחגג החמישה בנובמבר בכל שנה כ"יום שמחה לזכר הצלתנו". החוק נשאר בתוקפו עד שנת 1859.
ביום גילוי המזימה חגגו תושבי לונדון את כישלונה בהדלקת מדורות. האירוע חזר על עצמו מדי שנה והפך עם השנים למנהג.
גם כיום נהוג בבריטניה, ב-5 בנובמבר, להדליק מדורות, לשרוף בהם בובה המייצגת את פוקס, ולחגוג באמצעות זיקוקים.
המילה "בחור" באנגלית - "guy"="גאי" - מקורה בנוהג זה שכן נהגו לקרוא לדמות ששורפים בשם "גאי", שבשפת הדיבור שינתה את משמעותה משם פרטי לכינוי כללי לאדם.
כמו כן, מדי שנה, לפני טקס פתיחת הפרלמנט, נוהגים אנשי משמר הפרלמנט לבצע בכל חדרי בניין הפרלמנט חיפוש טקסי אחר מטעני חבלה.
המרתף שבו הוסתרו החביות נהרס בשריפה של 1834. העששית שנשא פוקס בידו מוצגת במוזיאון אשמוליאן באוקספורד.
תאוריות מודרניות

היסטוריונים רבים סבורים כי אנשיו של ססיל גילו את המזימה בשלב מוקדם והרשו לה להמשיך ולהתנהל תחת מעקב על מנת לנצל את המזימה לצורכי דעת קהל אנטי-קתולית - כפי שאכן שימשה במהלך השנים.
היסטוריונים אחרים סבורים שמדובר בניסיון של ג'יימס הראשון, שידע על המזימה, לבחון את נאמנות אנשי הכנסייה הקתולית. האב הישועי הנרי גארנט יידע בעבר את המלך על ניסיונות קשר, אולם הפעם לא עשה כן - והסתפק בידוע האפיפיור, שלא עשה דבר.
תאוריות קשר מציעות שססיל ארגן את המזימה בעצמו, כדי להרחיק את תומכי המלך הקתולים ממוקדי השליטה, ולחזק את מעמדו.
שחזור המזימה

תוכנית הטלוויזיה ITV החליטה לשחזר את המזימה בנובמבר 2005, במטרה לענות על מספר שאלות שהחוקרים לא הצליחו להכריע בהן - ובעיקר האם הייתה המזימה מצליחה, בהתחשב באיכות הנמוכה של אבק השריפה, והאם המלך היה נהרג. לצורך השחזור הוקם דגם מדויק של בית הלורדים כפי שהיה במאה ה-17. קירות הבניין היו עשויים בטון ולא אבן, אולם נבנו באופן שיחקה במדויק את חוזק קירות המבנה המקוריים. בתוך מבנה השחזור הונחו בובות ניסוי, במטרה לבחון את הפגיעות בבובות ולבדוק אם השוהים בבניין היו נהרגים מהפציעה.
הניסוי נערך באתר הניסויים ספדידם (Spadeadam test site) של חיל האוויר המלכותי.
עוצמת הפיצוץ הייתה כזו שמבנה הבטון (שעובי קירותיו היה כ-2 מטרים) נהרס עד אבק. מכשירים שהונחו בתוך המבנה על מנת למדוד את עוצמת הפיצוץ נהרסו כליל, וראשה של בובת המלך שהונחה על כיסא המלכות הועף למרחק של כמה עשרות מטרים מהמבנה.
לאור תוצאות הניסוי עולה כי לו הייתה המזימה מצליחה, היה הבניין נהרס כליל, כל האנשים במרחק 100 מטרים מהפיצוץ (לרבות כל הנוכחים בבית הלורדים) היו נהרגים, חלונות מנזר וסטמינסטר היו מתנפצים, וכן שאר החלונות באזור וסטמינסטר.
הניסוי הפריך את התאוריה כי איכות אבק השריפה הנמוכה הייתה מונעת את הפיצוץ. לצורך הפיצוץ השתמשו באבק שרפה באיכות נמוכה (כה נמוכה שלא ניתן היה להשתמש בו לצורך ירי מרובה באותה תקופה), והתברר כי בשל דחיסתו לחביות נוצר "אפקט תותח" - ציפוף אבק השריפה הפך אותו יעיל ביותר.
בשל תוצאות הניסוי נזנחה הכוונה לבדוק את מידת הפגיעה בבובות. הנזק לבובות היה כה רב, עד כי ברור היה שכל הנוכחים היו מתים מיד.
המזימה בספרות

המזימה הונצחה בשיר הילדים הידוע:
| תרגום לעברית | המקור |
| --- | --- |
 זכור, זכור את החמישה בנובמבר,  אבק שרפה, קשר ומזימה,  איני מוצא כל סיבה מדוע המזימה  תשכח אי פעם מזיכרון האומה.  גאי פוקס, גאי פוקס,  הוא התכוון  לפוצץ את המלך ואת הפרלמנט גם כן.  שישים חביות אבק שרפה מתחת,  את אנגליה המסכנה להפיל אל הפחת  בעזרת ההשגחה העליונה הוא נלכד  עם עששית מוחשכת וגפרור דולק ביד.  הריעו ילדים, הריעו ילדים, צלצלו בפעמונים.  הריעו ילדים, הריעו ילדים, אל, המלך נצור!:  Remember, remember the fifth of November,  gunpowder, treason and plot,  I see no reason why gunpowder treason  should ever be forgot.  Guy Fawkes, Guy Fawkes,  'twas his intent  to blow up the King and the Parliament.  Three score barrels of powder below,  Poor old England to overthrow  By God's providence he was catch'd  With a dark lantern and burning match.  Holloa boys, holloa boys, make the bells ring.  Holloa boys, holloa boys, God save the King!
המשך השיר אינו מושר בימינו בשל היותו בלתי תקין פוליטית:
| תרגום לעברית | המקור |
| --- | --- |
 לחם בפני להאכיל את האפיפיור,  גבינה בפרת'ינג לחנוק אותו,  פיינט בירה לשטוף את החנק,  ערמת זרדים, על מנת לשרוף אותו,  שירפו אותו בשוקת של זפת,  שירפו אותו ככוכב בוער,  שירפו את גופו בנפרד מראשו,  אז נאמר - מת האפיפיור!:   A penny loaf to feed the Pope,   A farthing o' cheese to choke him,   A pint of beer to rinse it down,   A faggot of sticks to burn him,   Burn him in a tub of tar,   Burn him like a blazing star,   Burn his body from his head,   Then we'll say ol' Pope is dead!
האירוע מוזכר גם בשירו של ג'ון לנון "Remember", שבו נזכר "החמישה בנובמבר".
המזימה מוזכרת באריכות ברומן של קן פולט עמוד האש
המזימה בספרות > אזכורים טלוויזיוניים

יום גאי פוקס מוזכר בסדרה "הנוקמים", שבה ניסו טרוריסטים לגנוב ראש נפץ גרעיני על מנת לפוצץ את בניין הפרלמנט ביום זה.
יום גאי פוקס מוזכר גם בסדרה שרלוק, שבה ניסו טרוריסטים לפוצץ מטען חבלה מתחת לבניין הפרלמנט במטרה לפוצצו.
המזימה מתוארת במיני סדרה בת שלושה פרקים, "אבק שרפה" שיצאה בשנת 2017.
המזימה משמשת כבסיס אלגורי לפרק 8 בעונה 5 ששמו ״אבק שריפה״בסדרה הבריטית ״הכתר״.
המזימה בספרות > אזכורים בקולנוע

יום גאי פוקס משמש כבסיס רעיוני לעלילת הסרט "ונדטה" (V for Vendetta) שיצא לאקרנים בשנת 2006.
ראו גם

גאי פוקס
ליל גאי פוקס
וי פור ונדטה
ונדטה (סרט)
הפיגוע במלון גרנד בברייטון
הערות שוליים

↑  Gunpowder, נבדק ב-2017-10-24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545843405171  PLWABN: 9810590586205606  BNE: XX4971760  BnF: cb11979584q (data)  GND: 4205423-0  LCCN: sh85057941  SUDOC: 027841073 
המלך ג'יימס הראשון, יעד החיסול המרכזי של הקושרים
למעלה: "גווידו" - חתימה על ההודאה מיד לאחר העינויים 
למטה: חתימה מאוחרת יותר
מדורות ב-5 בנובמבר מנציחות את זכר המזימה
מבטשה

ערך זה עוסק בציוד לטיפול במסילת רכבת. אם התכוונתם למתקן לעיבוד בדים הידרודינמית שדוגמה שלו נמצאת בנחל עמוד, ראו .
| --- | --- |

מבטשה של רכבת ישראל מס' 904, מתוצרת Plasser & Theurer, מדגם 09-32 CSM, במוסך הציוד ההנדסי בלוד
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  מכונת הידוק, מהדק רבד
מַבטשה או מהדק רבד היא ציוד מסילה נייד המיועד לטיפול ברבד עליו מונחת מסילת רכבת. הרבד הוא מצע החצץ שעליו מונחת המסילה ושמכסה את האדנים שלה, והוא תומך ומייצב אותה. לשם כך על הרבד להיות דחוס ומהודק כך שהמסילה תהיה יציבה ולא תזוז או תשקע בזמן שרכבת עוברת עליה. בעבר בוצע הידוק הרבד באופן ידני, אך כיום המסילות והאדנים כבדים בהרבה ולא ניתן לבצע זאת ללא מיכון.
המבטשות הראשונות הרימו את המסילה והידקו את הרבד מתחתיה, כיום העבודה מתבצעת בלי להזיז את המסילה  כאשר חלק מהמבטשות המודרניות גם מיישרות את המסילה תוך כדי עבודה ומתקנות סטיות שנוצרו במרחק שבין הפסים, כך שהנסיעה ברכבת נעשית חלקה ונוחה יותר.
אופן העבודה

המבטשה מונעת עצמאית (בדרך כלל על ידי מנוע דיזל) ויכולה לנוע על המסילה אל המקום בו יש צורך להדק את הרבד. במרכז המבטשה נמצאת יחידת ההידוק הכוללת 16 זרועות הידוק ומנועים הידראולים המשמשים להנעת הזרועות ולהפעלת רטט. העבודה מתבצעת במחזור בן שלושה שלבים:
החדרת זרועות אל הרבד מסביב לאדן של המסילה
דחיסת הרבד והידוקו באמצעות רטט
הוצאת הזרועות ומעבר אל האדן הבא
במבטשות הכוללות יחידת ישור מסילה יש חוגונים מיוחדים המודדים את המרחק בין הפסים ואת הפרש הגבהים ביניהם ומתקנים אותו אם יש בכך צורך.
הידוק הרבד מתבצע לאחר הנחת מסילה חדשה ופיזור הרבד מסביבה וכאשר יש צורך בתחזוקה של הרבד עקב שחיקה לאחר תקופה של שימוש במסילה.
ראו גם

מווסת רבד
הערות שוליים

↑  מַבְטֵשָׁה במילון תחבורה מסילתית (תשנ"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית
מבטשה מס' 801 של חברת בן ארי (בעבר של רכבת ישראל) מתוצרת Plasser & Theurer דגם Unimat 08-275 בעבודות על הקו החדש ירושלים תל אביב.
מבטשה מס' 801  של חברת 'בן ארי' (בעבר של רכבת ישראל) מתוצרת Plasser & Theurer דגם Unimat 08-275. מנגנון ההידוק רבד
מכונת הידוק (מבטשה) מספר 804, תוצרת חברת Plasser & Theurer, דגם 08-275 UNIMAT 3S, במתחם הצמ"ה בתחנת חיפה מזרח
כיכר קולומבוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  traffic circle, rostral column, מונומנט, שכונה במנהטן, פסל דמות 
 על שם:  כריסטופר קולומבוס 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1892
 תאריך פתיחה רשמי:  12 באוקטובר 1892 
 יוצר:  גאטנו רוסו, ויליאם פלפס אנו 
 קואורדינטות:  40°46′05″N 73°58′55″W﻿ / ﻿40.768055555556°N 73.981944444444°W﻿ / 40.768055555556; -73.981944444444
 אתר רשמי
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיכיכר קולומבוס(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיכיכר קולומבוס(למפת מנהטן רגילה) כיכר קולומבוס(למפת מנהטן מוגדלת) כיכר קולומבוס
 
כיכר קולומבוס. ברקע - מרכז טיים וורנר.
כיכר קולומבוס (באנגלית: Columbus Circle - "קולומבוס סרקל") היא כיכר מרכזית ברובע מנהטן של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
הכיכר, שנבנתה בשנת 1905, קרויה על שם כריסטופר קולומבוס. הכיכר ממוקמת במפגש הרחובות ברודוויי, סנטרל פארק מערב, סנטרל פארק דרום (המהווה חלק מרחוב 59) והשדרה השמינית.
הכיכר תוכננה על ידי ויליאם פלפס אנו, כחלק מתוכניתו של פרדריק לו אומלסטד לסנטרל פארק הסמוך, תוך שילוב הכיכר ב"שער הסוחרים" (Merchants' Gate) של הפארק.
שטחו של אי התנועה במרכז הכיכר 3,300 מ"ר, והיקף מעגל התנועה כולו 13,700 מ"ר.
האנדרטה

במרכז הכיכר ניצבת אנדרטה מעשה ידי הפסל האיטלקי גאטאנו רוסו. אנדרטה זו משמשת כקילומטר אפס למדידת מרחקים מניו יורק.
האנדרטה הוקמה בשנת 1892 לזכר ציון 400 שנה למסעו של קולומבוס. הכספים להקמת האנדרטה נאספו על ידי ארגון "איל פרוגרסו" - ארגון של יוצאי איטליה.
האנדרטה כוללת פסל עשוי שיש הניצב על עמוד גרניט שגובהו 21 מטרים. האנדרטה מעותרת בתגליפי ברונזה המתארים את שלוש ספינותיו של קולומבוס: הניניה, הפינטה והסנטה מריה.
בשנת 2005 נוספו לאנדרטה מזרקות שתוכננו על ידי חברת WET, וכן הוקמו ספסלים סביב האנדרטה.
אתרים בעלי חשיבות

בצידה המערבי של הכיכר ממוקם מרכז טיים וורנר - הנהלתו העולמית של תאגיד טיים וורנר. מבנה זה ממוקם במקום בו עמד בעבר קוליסאום ניו יורק. במבנה נמצאים אולפני רשת CNN, וכן אירועי גז' במרכז לינקולן.
בצידה הצפוני של הכיכר נמצא המלון הבינלאומי ומגדל טראמפ.
כמו כן סביב הכיכר נמצאים אוניברסיטת פורדהאם, מכללת ג'ון ג'יי למשפט פלילי והמכון הטכנולוגי של ניו יורק.
בצידו הצפון מזרחי של הכיכר נמצא שער הסוחרים (Merchant's Gate) של סנטרל פארק, ובסמוך לו אנדרטת מיין שתוכננה על ידי הארלוד ואן ביורן מאגונייג'ל ונבנתה בשנת 1913.
בכיכר נמצא מגדל כיכר קולומבוס 2 בו הוצג עד בשנת 2005 אוסף האנטיגטון הרטפורד.
אזכורים תרבותיים

הכיכר היוותה רקע למספר סרטים בהם "השטן לובשת פראדה", "זה צריך לקרות לך", "שכחו אותי בבית 2", "אני אגדה" ו"קלוברפילד". בסרט "מכסחי השדים" מסלול ההרס של איש המרשמלו מתחיל בכיכר בדרכו לסנטרל פארק וסט.
מבט על הכיכר לכיוון סנטרל פארק סאות' מתוך מרכז טיים וורנר.
נמל תאופיק

| --- | --- |
תצלום אוויר של הנמל והעיר המהווים את התחנה הדרומית של תעלת סואץ, שעוברת מים סוף אל הים התיכון, ונגמרת ליד פורט סעיד
תצלום אוויר של הנמל והעיר המהווים את התחנה הדרומית של תעלת סואץ, שעוברת מים סוף אל הים התיכון, ונגמרת ליד פורט סעיד
 מיקום
 מדינה:  מצרים 
 מיקום:  הקצה הדרומי של תעלת סואץ
 גוף מים:  מפרץ סואץ
 קואורדינטות:  29°57′N 32°33′E﻿ / ﻿29.95°N 32.55°E﻿ / 29.95; 32.55
 פרטים
 שטח:  158,073,000 מטר רבוע
 סטטיסטיקות
 תפוסת מטען שנתית:  3.5 מיליון טון
 נמל סואץ
  (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףנמל סואץ(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףנמל סואץ
 
נמל תאופיק (או נמל סואץ) הוא נמל מצרי בחוף ים סוף, בקצה הדרומי של תעלת סואץ. גבולותיו הם הקו הדמיוני העובר בין ראס מסאלה לראס סאדאת. שטחו 158,073,000 מטר רבוע. הקיבולת שלו 3.5 מיליון טון משא לשנה, והוא פועל 24 שעות ביממה.
יחידות הנמל

פורט תאופיק: ממערב לכניסה לתעלת סואץ.
רציף הנפט נמצא בצד המזרחי של נמל סואץ.
נמל הדיג אטאקה גבולותיו תחומים על ידי שוברי גלים בנמל.
הערות שוליים

↑  נמל סואץ, באתר ממשלת מצרים
↑  "Petroleum Port". Maritime Transport Services. נבדק ב-17 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Attaka Fishing Port". Maritime Transport Services - Gov't of Egypt. נבדק ב-17 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.