פורנוגרפיה
ביקורת כנגד הפורנוגרפיה

הביקורת המקובלת נגד הפורנוגרפיה באה מהכיוון המסורתי-שמרני, ובמיוחד מאנשי הדת. אלו סבורים כי הפורנוגרפיה מנוגדת למוסר ולדת, ועידודה תורם להתנהגות בלתי מוסרית בחברה. מסיבה זאת כמעט בכל המדינות המוסלמיות (כאשר טורקיה יוצאת דופן בעניין הזה) הפורנוגרפיה אינה חוקית והפקתה או צריכתה עלולים לגרור עונשים כבדים ואף עונש מוות. לעומת זאת במדינות העולם המערבי הפורנוגרפיה חוקית והיחס אליה סובלני יחסית. מדינות אירופה למשל, ידועות ביחסן הליברלי לפורנוגרפיה. במדינות כדוגמת הולנד, גרמניה ודנמרק ניתן לראות סרטי פורנו בערוצי טלוויזיה רגילים ולקנות סרטי פורנו בחנויות רגילות.
ההתנגדות לפורנוגרפיה באה גם מכיוונן של חלק מהכותבות הפמיניסטיות. לטענתן, הפורנוגרפיה גורמת לאובייקטיביזציה (החפצה) של האדם (הורדתו לרמה של חפץ). ההתמקדות הפורנוגרפית אינה במכלול התכונות האנושיות, כי אם בפעילות מינית, המתוארת לעיתים כמגע בין איברי מין ולא כמגע בין אנשים.
חלק מזרמי הפמיניזם טוענים אף שהפורנוגרפיה משפילה את הנשים המשתתפות בה, מציגה נשים ככלי לשימוש מיני בלבד וכזמינות בכל עת לשימוש מיני. הפורנוגרפיה, כך נטען על ידי הפמיניסטיות, מעודדת השפלת נשים באשר הן נשים, דיכויין בחברה, ואפילו אונס.
עוד נטען כי בתעשיית הפורנוגרפיה קיימים באופן מובנה תנאים של כפייה, ניצול ואלימות שקורבנותיהם העיקריים הן נשים.
המתנגדים לפורנוגרפיה מצביעים על הגיל הצעיר של חלק גדול מהשחקניות הפורנוגרפיות, ועל כך שרבות מהן, כפי שקורה בענף הזנות, עברו תקיפה מינית בגיל צעיר, ורבות הן צרכניות קבועות של סמים ואף מכורות לסמים. כמו כן, מבקרי הפורנוגרפיה טוענים שחלק גדול מהסרטים מציגים אונס ואלימות כלפי נשים.
המתנגדים לפורנוגרפיה מודאגים מהחשיפה של ילדים ובני נוער צעירים לפורנוגרפיה באינטרנט. לפי מחקר של מכון סמית משנת 2015, 71% מהילדים שתושאלו, מספרים שגלשו לאתרי פורנו לפני גיל 13. 27% מתוכם העידו כי חזרו שוב ושוב אל הצפייה בתכנים אלו.
לעומת זאת יש זרמים אחרים בפמיניזם התומכים ומעודדים פורנוגרפיה כחלק מהמאמץ הכולל להגדרה מחדש של המיניות בצורה שוויונית, תוך כדי מתן לגיטימציה למיניות הנשית.[דרוש מקור]
יש הקושרים בין פורנוגרפיה אלימה ובין הגידול בפשיעה המינית. לתאוריה זו אין ביסוס מדעי עד כה. עמדה זו זכתה לביטוי הקיצוני והקולע ש"פורנוגרפיה היא התאוריה, ואונס הוא הפרקטיקה" (האוחזים בעמדה זו נוטים להשתמש במילה "אונס" גם לתיאור התנהגויות שאינן נכללות בהגדרת מושג זה בשפה המדוברת או בחוק הפלילי).
מחקרים שונים עסקו בסוגיית הקשר בין פורנוגרפיה ואלימות מינית. בין המחקרים ניתן למצוא מחקרי מעבדה שבחנו תגובות של נחקרים לחומר פורנוגרפי שנחשף בפניהם, מחקרים שאספו נתונים סטטיסטיים על צריכת פורונגורפיה ועל שיעורי האונס במקומות שונים, ומחקרים שבחנו צריכת פורנוגרפיה בקרב עברייני מין. לא נמצאו נתונים המצביעים על עלייה באגרסיה כלפי נשים כתוצאה מחשיפה לפורנוגרפיה לא אלימה. אי-היכולת להצביע על קשר כזה בתמכת גם במחקרי השדה, שלא איתרו קשר ברור וחד-משמעי בין ליברליזציה בתחום הפורנוגרפיה לבין עליה בתלונות על עברות מין. גם מחקרים שנעשו בהזמנת גורמים ממשלתיים הגיעו לתוצאות דומות, כמו למשל דוח ועדת ויליאמס המפורסם ואף דוח חדש יותר.
מחקרים שונים הראו אף כי חשיפה לפורנוגרפיה לא אלימה אינה מובילה לשינוי עמדות כלפי נשים בכלל, וכלפי אלימות נגד נשים בפרט. לעומת זאת, באשר לפורנוגרפיה אלימה, מחקרים שונים מאששים את הקורלציה (ואולי אף את הקשר הסיבתי) בין חשיפה לפורנוגרפיה כזו לבין נטייה לאלימות כלפי נשים. כך למשל, גברים שצפו בפורנוגרפיה אלימה גילו מוכנות גבוהה לתת מכות חשמל (פיקטיביות) לנשים, ששימשו כחוקרות בניסויים. לא ברור האם השפעה זו מתמכת גם לטווח הארוך. כמו-כן, נמצא כי חשיפה זו מסוכנת יותר לגברים שהחזיקו מלכתחיל בעמדות שליליות כלפי נשים.
עוד נמצא כי גם חשיפה לחומר המכיל אלימות בלבד (ללא פורנוגרפיה) מגביר את הנטיות האגרסיביות כלפי נשים. ממצא תרם לביסוס העמדה המקובלת כי הפקטור המכריעב אלימות כלפי נשים הוא החשיפה לאלימות, ולא החשיפה לפורנוגרפיה.
מחקרים שונים הוכיחו קשר בין חשיפה ממושכת לפורנוגרפיה אלימה לבין אימוץ עמדות בעייתיות ביחס לנשים, כגון סובלנות לאלימות כלפי נשים, ושלילת עונשים קשים לאנסים. מחקר נוסף הראה כי חשיפה של נשים לפורנוגרפיה, ובמיוחד בגיל צעיר, עלולה להגביר את הנטייה שלהן להפנמת מסרים חברתיים לגבי הנאותות של אלימות מינית.
טענה מפורסמת המכונה "טענת הקתרזיס", לפיה החשיפה לפורנוגרפיה תאפשר פורקן חלופי ותקטין את נטיית הפרט לאלימות מינית, נחשבת למיושנת כאשר המחקרים נוטים שלא לאששה ואולי אף להפריכה. הטענה זכתה לביקורות נוקבות, אך עם זאת מחקרים שונים טוענים כי דיכוי של חשיפה לגירויים מיניים בגיל צעיר, עלול ליצור סטיות והתנהגות אנטי-חברתית.
מתנגדי התאוריה מצביעים על העובדה שביפן, שבה משגשגת פורנוגרפיה אלימה (בעיקר בקומיקס - מאנגה), שיעור עבירות המין הוא מהנמוכים בעולם[דרוש מקור]. לעומת זאת, בשנים האחרונות מצביעים מחקרים בתחום הפסיכולוגיה האבולוציונית שצרכני פורנוגרפיה מחזיקים בדיעות שוויוניות יותר כלפי נשים בהשוואה ללא צרכנים.