stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואצלב קלאוס
ביוגרפיה

קלאוס נולד בפרבר של פראג וסיים את לימודיו בפקולטה לכלכלה של פראג ב-1963. בתקופת האביב של פראג פרסם מספר מאמרים במגזין הרפורמי הלא-קומוניסטי Tvář. את מסגרת לימודיו המשיך במכון לכלכלה של האקדמיה הצ'כוסלובקית למדעים, אותה עזב ב-1970 לטובת משרה בבנק הלאומי של צ'כוסלובקיה.
ביולי 1992 נבחר לראש הממשלה השני של הרפובליקה הצ'כית במסגרת הרפובליקה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה שהחליפה באפריל 1992 את ה"רפובליקה הצ'כו-סלובקית". בסתיו 1992, עקב הלחץ מהצד הסלובקי להקים ישות מדינית עצמאית, הגיע להסכם עם ראש ממשלת הרפובליקה הסלובקית דאז, ולדימיר מצ'יאר, על מהלך של הפרדה בשלום בין שני המרכיבים של הפדרציה. בעקבות ההפרדה, שנכנסה לתוקף ב-1 בינואר 1993, הפך וצלב קלאוס לראש הממשלה הראשון של צ'כיה העצמאית החל משנת 1993 ועד שנת 1997.
מאז 1990 הוא קיבל קרוב ל-50 תוארי דוקטור של כבוד, וב-1995, בעת שכיהן כראש ממשלה, זכה גם לתואר פרופסור לכלכלה, והמשיך ללמד קורסים שונים בכלכלה במקביל לכהונתו כנשיא. הוא פרסם למעלה מ-20 ספרים בנושאי כלכלה, פוליטיקה, חברה, ותיעוד של פעילותו כנשיא.
ואצלב קלאוס נשוי לליביה רוזמונד קלאוסובה, כלכלנית סלובקית, ולהם שני בנים - ואצלב (מנהל תיכון) ויאן (כלכלן). קלאוס שיחק בצעירותו כדורסל, והוא נוהג לשחק טניס.
עד לשנת 2002 הוא היה נשיא הפרלמנט ואז הוחלף על ידי לובומיר זאוראלק.
ב-4 במרץ 2013 הודח קלאוס על ידי הבית העליון בפרלמנט של צ'כיה והוא צפוי לעמוד לדין בגין "בגידה" בחוקת המדינה. קלאוס נאשם שהעניק חנינות שנויות במחלוקת לכ-6,000 אסירים ועצר הליכים משפטיים בתיקים אחרים.
קלאוס סיים את כהונתו כנשיא ב-7 במרץ 2013, בתום עשר שנים בתפקיד.
הערות שוליים

↑  AP, דרמה בצ'כיה: הנשיא הודח ויואשם בבגידה, באתר ynet, 4 במרץ 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447271005171  PLWABN: 9810610276005606  BIBSYS: 90777675  BNE: XX1276723  BnF: cb12293822w (data)  CANTIC: a10594103  CiNii: DA07199259  GND: 119278480  ISNI: 0000 0001 0908 9177  LCCN: n92012865  LNB: 000119882  MusicBrainz: 1f0be93a-d558-4119-9b74-deab6ed32e3a  NDL: 01189784  NKC: jn19990218045  NLA: 35964444  NLG: 209686  NLK: KAC199634796  NSK: 000093200  NTA: 205061737  RERO: 02-A003457797  SUDOC: 031787517  Trove: 1165548  VIAF: 64070163   WorldCat (עם VIAF): 64070163 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא צ'כיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקטלוג הכללי החדש

תמונה של צביר הגלקסיות Arp 331 בקבוצת דגים ובה 11 עצמים מהקטלוג הכללי החדש
הקטלוג הכללי החדש של ערפיליות וצבירי כוכבים (באנגלית: New General Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars, בדרך כלל מופיע בראשי התיבות NGC) הוא קטלוג שנערך על ידי ג'ון דרייר בשנת 1888 עבור החברה האסטרונומית המלכותית וכולל בתוכו 7,840 ערכים, רובם הגדול גלקסיות. הקטלוג הכללי החדש התבסס על הקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים של ג'ון הרשל משנת 1864, שהכיל 5,079 ערכים, אך הרחיב אותו ותיקן טעויות שהתגלו בו. בשנים שלאחר פרסום הקטלוג, הרחיב ג'ון דרייר את הקטלוג עוד יותר באמצעות שתי תוספות לקטלוג שכונו קטלוגי אינדקס (Index Catalogues) שבהם מוחלף הסימון NGC ב־IC והן מכילות 5,386 עצמים נוספים.
היסטוריה

בשנת 1878, 14 שנים אחרי פרסום "הקטלוג הכללי" של ג'ון הרשל, פרסם ג'ון דרייר תוספת של 1,172 עצמים חדשים וכן תיקונים של טעויות. בשנת 1886 הוא הציע לחברה האסטרונומית המלכותית לפרסם תוספת נוספת לקטלוג, אך החברה האסטרונומית המלכותית בקשה ממנו לערוך קטלוג חדש ומעודכן. בשנת 1888 פרסם דרייר את "הקטלוג הכללי החדש של ערפיליות וצבירי כוכבים" שהכיל את העצמים מהקטלוג הכללי של הרשל ואת התוספות של דרייר וכן תיקונים של טעויות שהתגלו בקטלוג של הרשל.
התוספת הראשונה משנת 1895 (IC I) כללה 1,529 עצמים נוספים והתוספת השנייה משנת 1910 (IC II) כללה עוד 3,857 עצמים. שתי התוספות כללו גם הערות ותיקונים לקטלוג המקורי. אף על פי שדרייר צפה בחלק מהעצמים וגילה טעויות (בתיאור העצם או במיקומו) או אימת את המידע בעצמו, המספר הגדול של העצמים לא איפשר לו לאמת את רוב המידע המופיע בקטלוג והוא נאלץ להסתמך ברוב המקרים על רישומי התצפית של הרשל ושל האסטרונומים האחרים שדיווחו על העצמים שבקטלוג. כמו כן, דרייר עצמו הכניס מספר קטן של שגיאות כאשר העתיק את המידע לקטלוג החדש. מכיוון שדרייר הקפיד על ציון מקור המידע של כל אחד מהעצמים, ניתן היה לתקן טעויות אלה בקלות, אך עדיין הקטלוג כלל מידע שגוי רב. לאורך המאה ה־20 נעשו מספר ניסיונות לבצע אימות של המידע המופיע בקטלוג ולתקן את השגיאות המופיעות בו. חלק ממאמצים אלה התקבלו וחלק יצרו קטלוגים אחרים, מעודכנים יותר. הניסיונות העיקריים נעשו בשנים 1973 (הקטלוג הכללי החדש המעודכן), 1988 (הקטלוג הכללי החדש 2000) ו־1997 (עדכון של הקטלוג הכללי החדש ושל קטלוגי האינדקס). כמו כן החל בשנת 1993 פרויקט של זיהוי וצילום כל העצמים המופיעים בקטלוג באמצעות שיתוף פעולה של אסטרונומים מקצועיים וחובבים.
תכולה

על פי האסטרונום הגרמני וולפגנג שטייניקה (Wolfgang Steinicke) שיזם את עדכון ואימות הקטלוג בשנת 1997, הקטלוג הכללי החדש מכיל 7,080 עצמים המחולקים לסיווגים הבאים:
6,020 גלקסיות (77%)
674 צבירים פתוחים (8.5%)
115 צבירים כדוריים (1.5%)
94 ערפיליות פלנטריות (1%)
147 ערפיליות אחרות (שאריות סופרנובה ואזורי H II בתוך שביל החלב) (2%)
410 כוכבים (5%)
30 חלקים של גלקסיות (בעיקר אזורי H II בהירים בגלקסיות אחרות) (0.5%)
259 רישומים כפולים של עצמים בקטלוג (3%)
91 עצמים שלא זוהו (1%)
קטלוגי האינדקס מכילים עוד 5,386 עצמים המחולקים לסיווגים הבאים:
3,973 גלקסיות (73.5%)
38 צבירים פתוחים (0.5%)
8 צבירים כדוריים (0.1%)
36 ערפיליות פלנטריות (0.5%)
85 ערפיליות אחרות (שאריות סופרנובה ואזורי H II בתוך שביל החלב) (1.5%)
672 כוכבים (12.5%)
23 חלקים של גלקסיות (בעיקר אזורי H II בהירים בגלקסיות אחרות) (0.5%)
76 רישומים כפולים של עצמים בקטלוג (1.5%)
265 עצמים שקיימים כבר בקטלוג הכללי החדש (4.5%)
210 עצמים שלא זוהו (4%)
ראו גם

גרם שמים עמוק
קטלוג מסיה
הערות שוליים

↑  J. L. E. Dreyer: A Supplement to Sir John Herschel's "General Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars", Transactions of the Royal Irish Academy, Volume 26, p. 381 (1878)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p.1 (1888)
↑  J. L. E. Dreyer: Index Catalogue of Nebulæ found in the years 1888 to 1894, with Notes and Corrections to the New General Catalogue, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 51, p.185 (1895)
↑  J. L. E. Dreyer: Second Index Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, containing objects found in the years 1895 to 1907; with Notes and Corrections to the New General Catalouge and to the Index Catalogue for 1888-94, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 59, p.105 (1910)
↑  H. G. Corwin: The NGC/IC Project - An Historical Perspective, (1999)
↑  R. E. Erdmann: The NGC/IC Project
↑  W. Steinicke: Revised New General Catalogue and Index Catalogue (2016)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7742697-6  VIAF: 179797444   WorldCat (עם VIAF): 179797444
ואצלב יורצ'קה

ואצלב יורצ'קה (בצ'כית: Václav Jurečka; נולד ב-26 ביוני 1994 בצ'כיה) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת סלביה פראג (החל משנת 2022) מליגת העל הצ'כית ובנבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים

יורצ'קה החל את הקריירה המקצוענית שלו באופבה מהליגה הצ'כית השנייה. ב-1 ביולי 2014 הושאל לקולין מהליגה הצ'כית השנייה למשך חצי עונה, בה ערך 11 הופעות ליגה והבקיע שער אחד, ולאחריה חזר לאופבה. בתום עונת 2017/2018 העפיל יורצ'קה עם אופבה לליגת העל הצ'כית. בסך הכל ערך יורצ'קה 141 הופעות ליגה באופבה, בהן הבקיע 28 שערים.
ב-6 בינואר 2020 חתם יורצ'קה בסלובצקו מליגת העל הצ'כית.. בסיום העונה, ביוני 2022 הוא חתם ב"סלביה פראג".
קריירה בינלאומית

ב-29 במרץ 2022 ערך יורצ'קה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צ'כיה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ויילס במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  Václav Jurečka hráčem Slovácka באתר הרשמי של סלובצקו, 6 בינואר 2020 (בצ'כית)
ואצלב קאדלץ

ואצלב קאדלץ (בצ'כית: Václav Kadlec; נולד ב-20 במאי 1992) הוא כדורגלן צ'כי המשחק כחלוץ במועדון ספרטה פראג ונבחרת צ'כיה.
קריירת מועדונים

קאדלץ החל לשחק כדורגל באקדמיית הנוער של מועדון בוהמיינס 1905. הוא עבר לשחק בקבוצת ספרטה פראג, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרים של המועדון ב-25 באוקטובר 2008, במסגרת משחק ליגת הגמברינוס מול פריבראם. הוא כבש את שערו הראשון בליגה כבר בגיל 16. בנובמבר 2012, קאדלץ סדק את גולגולתו בהתנגשות ראשים עם מרטין נשפור, במהלך משחק של ספרטה פראג מול מלאדה בולסלאב.
לאחר 5 עונות במועדונו הצ'כי, חתם קאדלץ ב-18 באוגוסט 2013, במועדון הבונדסליגה איינטרכט פרנקפורט, על חוזה ארבע-שנתי. אחרי עונת בכורה בגרמניה, בה כבש 5 שערי ליגה, הושאל חזרה לקבוצתו הראשונה, ספרטה פראג. אחרי תקופת השאלה קצרה, בה כבש 4 שערי ליגה ב-6 משחקים, שב למועדונו הגרמני.
ב-1 בינואר 2016 חתם במיטיולן הדנית.
בקיץ 2016 חזר קאדלץ לספרטה פראג.
קריירה בינלאומית

ב-12 באוקטובר 2010 ערך קאדלץ את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת צ'כיה מול ליכטנשטיין. בהופעת בכורה זו, הספיק קאדלץ לכבוש שער בינלאומי ראשון, ובכך להפוך לכובש הצעיר בכל הזמנים עבור הנבחרת הצ'כית. ב-2010 זכה בתואר "הכישרון הצ'כי לשנה".
הוא ייצג גם את נבחרת צ'כיה עד גיל 21 במסגרת אליפות אירופה לנבחרות עד גיל 21 2011.
תארים > מועדונים

ליגת העל הצ'כית (2): 2009/2010, 2013/2014
הסופרקאפ הצ'כי (1): 2010
השקר הטוב

| --- | --- |

 מבוסס על:  אירועים היסטוריים
 בימוי:  פיליפ פלרד 
 הופק בידי:  רון הווארד, בריאן גרזר ואחרים
 תסריט:  מרגרט נגל 
 עריכה:  ריצ'רד קומאו 
 שחקנים ראשיים:  ריס וית'רספון, ארנולד אושנג, גר דואני, עמנואל ג'יל, קורי סטול, שרה בייקר, קוט וייל,
 מוזיקה:  מרטין לאון 
 צילום:  רונלד פלנטה
 מדינה:  ארצות הברית, דרום אפריקה
 חברת הפקה:  אלקון אנטרטיימנט, Imagine Entertainment, Reliance Entertainment 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 בספטמבר 2014
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה
 הכנסות באתר מוג'ו:   goodlie
 www.thegoodliemovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
השקר הטוב (The Good Lie) הוא סרט דרמה אמריקאי הדן בבעיית הפליטים מדרום סודאן וקליטת מספר אלפים מהם בארצות הברית.
הקרנת הבכורה התקיימה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-7 בספטמבר 2014 וההקרנות המסחריות החלו ב-3 באוקטובר 2014.
עלילה

במהלך מלחמת האזרחים הסודאנית השנייה האחים ממרה, פול, ג'רמיה, תאו, דניאל ואביטל, נוצרים בני אחד השבטים בדרום סודאן, ברחו אחרי שכוחות צבא סודאן שרפו את כפרם וטבחו בהוריהם. לאחר ימים רבים של הליכה במדבר, ששת הילדים האבודים הסודאנים(אנ') הצטרפו לקבוצת פליטים גדולה אולם נאלצו לעזוב אותה אחרי שאנשי הקבוצה נתפסו על ידי חיילים ואנשים רבים מבין חברי הקבוצה נהרגו. אחרי שהם חצו נהר והלכו לישון בין השיחים, הגיעו חיילים והאח הבוגר - תאו הסגיר עצמו לחיילים וטען שהיה לבד ובכך איפשר לשאר האחים להמשיך במסעם. בסופו של מסע ארוך הקבוצה שנותרה הגיעה למחנה פליטים בקניה אולם דניאל נכנע למחלה ומת.
13 שנים מאוחר יותר, במהלכן ממרה מתנדב לעבוד בבית החולים וטיפח שאיפה להיות רופא, ארבעת האחים שנותרו עלו בגורל להגיע כפליטים לארצות הברית.
היעד המתוכנן עבורם הוא קנזס סיטי במיזורי אולם בהגיעם לארצות הברית אביטל נלקחה ונשלחה למשפחה אומנת בבוסטון כי לפי תקנות חדשות אסור לשלוח בנות לבד, ובקנזס סיטי לא נמצאה משפחה שהייתה מוכנה לקלוט אותה. אין להם מסמכי לידה והם לא ידעו מהו תאריך הלידה שלהם, ולכן קבעה עבורם הפקידה הקולטת את תאריך הלידה כ-1 בינואר, בנימוק שכך תמיד תהייה חגיגה ביום הולדתם.
ממרה, פול, וג'רמיה עלו על מטוס לקנזס סיטי שם הובטח להם שימתינו להם בשדה התעופה. בהגיעם, הגיעה אליהם באיחור קארי דייוויס (ריס וית'רספון), שאין לה מושג על פער התרבויות בין התרבות השבטית המסורתית ממנה באו ובין התרבות האמריקאית ולקחה אותם לדירה שהוכנה עבורם. קארי עובדת בארגון שנטל על עצמו להשיג לבחורים עבודה. בבוקר היא התקשרה אליהם לטלפון שבדירה על מנת לתאם הגעתם לריאיון עבודה אולם הבחורים שלא יודעים מהו טלפון שמעו את הצלצול ולא הבינו שעליהם לענות לשיחה ולכן החמיצו ריאיון עבודה אחד.
אחרי מאמצים מצאה להם קארי מקומות עבודה. פול התקבל לעבוד במחלקת ההרכבה של מפעל לברזים, שם הוא התחבר עם עמיתים לעבודה ונחשף לסמים. ממרה וג'רמיה קיבלו עבודה בחנות מכולת ובנוסף ג'רמיה התנדב בכנסייה המקומית וממרה שרוצה לחסוך כסף ללימודים עבד גם באבטחה.
האחים התגעגעו מאוד לאחותם וניסו להביאה אליהם, ב-1 בינואר, כאשר חגגו ים הולדת, הביאה קארי את אביטל בהפתעה אליהם והתנדבה להוות עבורה משפחה אומנת.
כעבור זמן מה, אביטל קיבלה מכתב ממחנה הפליטים בקניה, בו כתב תיאו שהוא נמצא במחנה. האחים שהיו בטוחים שאחיהם הבכור - תיאו נהרג היו באי-ודאות ואז ממרה החליט שהוא יטוס לקניה ויברר אישית האם מדובר בתיאו או במתחזה.
בהגיעו למשרד המחנה הוא גילה שאין רישומים על תיאו, אולם בעזרת חברים מהתקופה בה היה במחנה הוא הצליח לאתר את תיאו. ממרה ניסה להשיג עבור תיאו ניירות או מקלט מדיני על ידי אחת השגרירויות בקניה, אולם למרות שעבר אישית שגרירות שגרירות לא הצליח להשיג עבור תיאו ניירות. למרות זאת הוא שיקר ואמר לתיאו שיש ניירות. בהגיעם לשדה התעופה נתן ממרה לתיאו את הדרכון שלו ואת הניירות שלו, שלח אותו למטוס ונשאר בעצמו בקניה לעבוד כעוזר רפואי במחנה הפליטים.
ואצלב מאנס

| --- | --- |

 לידה:  1793 פראג, ממלכת בוהמיה 
 פטירה:  31 בינואר 1858 (בגיל 65 בערך) פראג 
 מקום קבורה:  Malostranský hřbitov 
 
ואצלב מאנס (באנגלית: Václav Mánes; בקירוב 1793 – 31 בינואר 1858) היה צייר צ'כי. הוא היה אחיו של אנטונין מאנס ודודו של קווידו ויוז'ף מאנס ואמלי מנסובה, שכולם היו ציירים. מעט ידוע עליו; אפילו תאריך לידתו אינו ברור.
הוא מעולם לא התחתן; חי ועבד בביתו של אחיו אנטונין במשך כל חייו.
ביוגרפיה

בתחילה למד בית ספר קתולי. מאוחר יותר הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות יפות, שם למד אצל יוז'ף ברגלר. בשנת 1829 הוענקה לו מלגת קלרובו והוא בילה את שלוש השנים הבאות ברומא, שם חבריו המרכזיים היו אנשי תנועת הנצרתיים.
מבחינה סגנונית, עבודתו הייתה בין נאו-קלאסיציזם לרומנטיקה.
הוא שימש כמנהל זמני של האקדמיה של פראג מ-1835 עד 1836 ושוב ב-1840. הוא זכה להערכה מסוימת על תיאורי סצנות מהתנ"ך, וצייר גם דיוקנאות.
לאחר 1835, הוא גם היה חבר באגודה לקידום האמנויות היפות.
הוא נפטר בפראג ב-31 בינואר 1858.
ניתן לראות את יצירותיו בגלריה הלאומית של פראג, במוזיאון העיר פראג.
גלריה

אישה וילד
ריפוי העיוור
דיוקן
הערות שוליים

↑  Naděžda Blažíčková-Horová (Ed.), Malířská rodina Mánesů, Prague 2002, 335 s.
↑  Naděžda Blažíčková-Horová (Ed.), 19th-Century Art in Bohemia: (1790–1910) - Painting, Sculpture, Decorative Arts. Prague; National Gallery in Prague, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1020698195  ISNI: 0000 0001 1641 082X  LCCN: no2004003985  NKC: xx0022251  RKD: 52300  ULAN: 500094983  VIAF: 51391088   WorldCat (עם VIAF): 51391088
וילה מדיצ'י בפייזולה

וילה מדיצ'י בפייזולה (באיטלקית: Villa Medici a Fiesole) היא וילה השוכנת בגבעה הצופה על העיירה פייזולה (אנ') במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה. הווילה היא אחת הווילות העתיקות ביותר שהיו שייכות למשפחת מדיצ'י, הרביעית אחרי שתי הווילות באזור מוג'לו (קפאג'ולו וטרביו) ווילה מדיצ'י בקרג'י. הווילה המכונה גם "בלקנטו" (Belcanto, "שירה יפה"), או "ארמון פייזולה" (il Palagio di Fiesole) היא אחת הווילות שנשמרו בצורה הטובה ביותר באתר המורשת העולמית "הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה" שהוכרז על ידי ארגון אונסק"ו ב-2013, ועם זאת היא בין הפחות ידועות.
היסטוריה > הווילה של ג'ובאני דה מדיצ'י

הווילה נבנתה במקום בית בבעלותו של האציל ניקולו בלדי, ונרכשה על ידי קוזימו דה מדיצ'י (המכונה "הזקן") סביב שנת 1450. בנו, ג'ובאני די קוזימו דה מדיצ'י, בנה אותה מחדש בסגנון הרנסאנס. לדברי ג'ורג'ו וזארי היה התכנון של האדריכל המשפחתי מיקלוצו, אף שייתכן שאדריכלים אחרים השתתפו באופן פעיל.
הווילה נבנתה בשנים 1451–1457, כפי שעולה מדיווחי רישום הקרקעות. ג'ובאני היה בנו האהוב של קוזימו, בזכות האינטליגנציה התוססת שלו והנטייה הניכרת שלו לאומנויות הוא היה יכול להיחשב כמבשרו של לורנצו דה מדיצ'י (המכונה "המפואר"), נכדו של קוזימו. בין תחומי העניין הרבים שלו היה אוסף ספרים נדירים, יצירות אמנות (הוא היה לקוח חשוב של פיליפו ליפי), ותשוקה לאדריכלות, שבה הצטיין. ההערכה היא שהוא עצמו בחר בבנייה באתר הבניין בפייזולה, במיקום פנורמי במדרון תלול מאוד, הנוגד את כל עקרונות התקופה. היה צורך לבנות מרפסת גדולה התומכת בבניין על מדרון הגבעה. מיקלוצו לא היה כבול לסגנון המבנים שהיו קיימים לפני כן, ובנה מבנה ריבועי עם מאפיינים סגנוניים חדשניים, מטויח בלבן עם חלונות ממוסגרים במשקופים מאבן חול ועם לוג'יות גדולות פתוחות משני צידי האולם המרכזי בקומה הראשית.
מראה הווילה היה שונה מאוד מווילות מדיצ'י הקודמות, ובאופן כלשהו מהווה אב-טיפוס לבנייה ברנסאנס המוקדם, גאומטרי ביותר, פתוח מבחוץ וללא חצר מרכזית, עד כדי כך שהיא נחשבה כמקדימה לווילה פוג'ו א קאיאנו, וילה נוספת של משפחת מדיצ'י. המרכיב ההגנתי-צבאי, האופייני לשלוש הווילות הקודמות, אינו קיים בבניין, כך שאין צריחים, מרפסות מוגבהות הנתמכות על ידי זיזים או חפיר. הלוג'יות גם הן סימן ברור לפתיחות כלפי חוץ, בשונה מהביצורים "הסגורים" לצרכים הגנתיים. החידושים הצורניים והפונקציונליים של הווילה בפייזולה מייצגים ערכים אסתטיים חדשים, ומעל לכל תשומת לב חדשה לנוף ולתחום החזותי, לערכים הכלכליים ולדימוי הכוח הצבאי של נכסי מדיצ'י העתיקים ביותר.
מבנה המבנה פתר בצורה מתוחכמת את בעיית המדרון, בזכות התפלגות החדרים בכמה מפלסים: התחתון, המשמשים כמרתפים, אורוות, וכו' המקורים בקמרונות; הקומה העליונה נועדה למגורי בעלי הבית, עם חדרי השינה, הטרקלינים, הספרייה וגם חדר המוקדש למוזיקה. אז מה שנראה כקומת הקרקע בקומה העליונה היה למעשה הקומה השנייה של הבניין, המשקיפה יפה אל הנוף. על הטרסות שמתחת היו הגנים התלויים עם לוג'יות מלבנים וערוגות פרחים גאומטריות.
אישיותו של ג'ובאני באה לידי ביטוי בצמצום ניכר של המרכיב החקלאי והייצרני של הווילה, לטובת התמסרות מוחלטת לבילוי, בטלה פיזית ופעילות אינטלקטואלית. זו הייתה למעשה הפעם הראשונה שבבית מגורים כפרי היה גן במקום להיות מוקף באחוזה חקלאית. בשילוב עם היעדר מבנים צבאיים, מאפיינים אלה הופכים את הווילה לאחד האבטיפוסים הברורים ביותר של וילה מתקופת הרנסאנס.
ההוצאה שנגרמה בבניית הווילה הייתה משמעותית, וזארי עצמו משבח את החומרים ששימוש בבנייה, שאחרי יותר ממאה שנה לאחר הבנייה היו עדיין במצב מושלם, ללא צורך בשיקום ותחזוקה.
לג'ובאני דה מדיצ'י לא היו ילדים, ולפני שמת הוא הוריש את הווילה לאחיינו הצעיר ג'וליאנו דה מדיצ'י.
היסטוריה > לורנצו המפואר

וילה מדיצ'י בפייזולה קשורה לשפיכות הדמים הדרמטית של מזימת פאצי (1478), כאשר כמה מבני משפחת פאצי, עם פרנצ'סקו סלוויאטי והקרדינל ג'ירולמו ריאריו, שנתמכו על ידי האפיפיור סיקסטוס הרביעי, ארגנו קנוניה להיפטר מכוחם ההולך וגובר של בית מדיצ'י ברפובליקת פירנצה.
התכנון המקורי של הקשר היה לרצוח שניים מצאצאי משפחת מדיצ'י, לורנצו וג'וליאנו, במהלך משתה שהם ארגנו בווילה בפייזולה ב-25 באפריל, באמצעות שימוש ברעל שיאקופו דה פאצי וריאריו מסכו בבקבוק יין שנועד לשני האחים. אולם מחושים פתאומיים של ג'וליאנו גרמו לדחיית התוכנית למחרת, במהלך המיסה בקתדרלה סנטה מריה דל פיורה, שם ג'וליאנו נרצח, בעוד לורנצו הצליח להציל את חייו כשמצא מקלט בחדר כלי הקודש.
כשג'וליאנו מת, ירש אחיו הגדול את הווילה. לורנצו המפואר התגורר בעיקר בווילה מדיצ'י בקרג'י, אך הוא גם אהב את פייזולה מאוד. גם במקום זה נפגשה הקבוצה הגדולה של הומניסטים שנוצרה סביב חצר מדיצ'י. לורנצו עם מרסיליו פיצ'ינו, אניולו פוליציאנו, ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה, כריסטופורו לנדינו, והוגים וסופרים אחרים. ההקראות, שחזור מופעים של התיאטרון הרומי והיווני, ודיונים מלומדים גילו מחדש את התרבות הקלאסית שהיא בבסיס ההתחדשות האמנותית והספרותית של הרנסאנס.
שתי העדויות האיקונוגרפיות החשובות ביותר על הווילה המקורית מתוארכות אף הן לתקופה זו: היצירה "שינת הבתולה" (Dormitio Virginis) מאת דומניקו גירלנדיו (1486-90), בקפלת טורנבואוני בכנסיית סנטה מריה נובלה, וה"בשורה" (Annunciazione) מאת ביאג'ו ד'אנטוניו (Biagio d'Antonio, סוף המאה ה-15), היום בגלריה של האקדמיה של סן לוקא ברומא.
היסטוריה > מהמאה ה-16 ואילך

הכבוד לו זכתה הווילה בתקופת משפחת מדיצ'י עד המאה החמש עשרה, נעלם בדורות הבאים, או לפחות הצטמצם. בשנת 1671, זמן קצר לאחר שהפך לדוכס הגדול, מכר קוזימו השלישי את הווילה לווינצ'נצו דל סרה תמורת ארבעת אלפים פלורינים. הגידול בווילה בצד המערבי מתוארך לתקופה זו, כפי שמרמזים לנו המסמכים עם תיאורים של הריהוט, הגנים והלוג'יה הנוכחית ממערב, שנראתה באותה העת כמו מרפסת.
הבעלים העוקבים היו בורגריני (Borgherini משנת 1722 עד ל-1768), שמכרו בשנת 1771 לאלברגוטי (Albergotti). המשמעות של שינויי בעלות שנערכו הערכות מרשם הקרקעות, עם תיאורים חשובים של מצב הווילה והגנים באותה תקופה.
הווילה נרכשה לאחר מכן על ידי ליידי מרגרט אורפורד (Margaret Orford), גיסתו של הוראס וולפול, בשנת 1772, שהזמינה את האדריכל ניקולו גאספרו פאולטי להרחיב את הגן העליון ולבנות חממת הדרים (אורנז'רי). הווילה עברה בשנת 1781 למוצי ואז נמכר לבונינסני מסיינה, והייתה בבעלותו עד שנת 1862. דרך הגישה נוצרה אז והיא שינתה את מיקום הכניסה הראשית, והחזית המזרחית הפכה לחזית העיקרית (1858).
בין המאות התשע עשרה והעשרים היו בעלי הווילה אנגלים ואמריקאים, כדוגמת האמן ויליאם בלנדל ספנס (William Blundell Spence, משנת 1862 עד 1897), ואז ליידי סיביל קטינג (Sybil Cutting), אלמנתו של ויליאם בייארד קטינג, ואימה של הסופרת לעתיד איריס אוריגו, שנישאה לסופר ג'פרי סקוט (משנת 1909 עד 1911). אחר כך, מק קלמן (Mac Calman, מ-1911 עד 1959). כל הבעלים הללו לא שינו את מתווה האחוזה, מלבד שינויים דקורטיביים. בשנת 1959 נרכשה הווילה על ידי משפחת מאציני מרקי, הבעלים הנוכחיים.
הגן

הגן הנוכחי משקף את העיצוב מחדש שביצע האדריכל הבריטי ססיל פינסנט (Cecil Pinsent), שעבד עבור הליידי קטינג והוא בסגנון נאו-רנסאנס.
הגן מפוצל בין שלוש טרסות ברמות שונות. הראשונה, אליה ניתן להגיע משדרת הברושים, שמשני צדדיה חורשה של אלון הגלעין (Quercus ilex), בנויה מערוגות פרחים מלבניות, עם עצים עתיקים גדולים במרכז ועצי הדרים בשקעי טרקוטה בקצוות. בחלק העליון ביותר, החל מחממת ההדרים (אורנז'רי), יש שורה ארוכה של קרקעות מוגבהות במקצת, בהן ניטעו גני ורדים מזנים שונים. הפיאנו נובילה של הווילה תואמת מפלס זה.
המפלס השני מתחיל מההגבה האחורית של הבניין ומגיעים אליו דרך גרם מדרגות פנימי. זה החלק של הגן שעבר פחות שינויים, ובו עצי מגנוליה גדולים ומקושט בערוגות פרחים המוקפים בגדר חיה מאשכרוע ירוק-עד (Buxus sempervirens), עם מזרקה במרכז.
המפלס השלישי נסמך למפלס הראשון, אבל נמוך ממנו ב-11 עד 12 מטרים. הטרסה נבנתה בזמן השיפוצים של פינסט, ומאופיינת בסידור איטלקי, עם פרגולה מלבנים הממוקמת במחצית הדרך בין שני המפלסים, לאורך הקיר התומך הגבוה שנבנה בזמן ג'ובאני דה מדיצ'י. המעקות של סולם הגישה מקשטים את שיחי הוויסטריה, בשורה עם מזרקה עגולה ממנה נפרשים שתי גדרות חיות עם תבניות גאומטריות של אשכרוע ירוק-עד, המאופיינים במגנוליה במרכז כל אחד מהם. ליד הפרגולה יש שתי ערוגות פרחים סימטריות ארוכות עם עשבי תיבול ארומטיים, הממוקמות בגובה המעקה.
במפלס העליון, מהמאה ה-19, יש שורת ברושים המסתיימת בכד אבן גדול בסגנון גן אנגלי.
גן הווילה עשיר מאוד במים ונחשף ללא הפסקה לשמש לכיוון דרום: זה יוצר מיקרו אקלים כמעט ייחודי לאזור, אשר מבטיח הפריחה לכ-156 יום בהשוואה לשאר האזורים הסובבים אותו.
לקריאה נוספת

D. Mazzini, S. Martini. Villa Medici a Fiesole. Leon Battista Alberti e il prototipo di villa rinascimentale, Centro Di, Firenze 2004.
Isabella Lapi Ballerini, Le ville medicee. Guida completa, Giunti Firenze 2003.
Regione Toscana, a cura di, Giardini di Toscana, Edifir, Firenze 2001.
Ovidio Guaita, Le ville di Firenze, Newton Compton, Roma 1996
Daniela Mignani, Le Ville Medicee di Giusto Utens, Arnaud, Perugia 1993
חזית וילה מדיצ'י בפייזולה
מבט על הווילה מהרחוב
וילה מדיצ'י סביב 1480, פרסקו של דומניקו גירלנדיו, בקפלת טורנבואוני בכנסיית סנטה מריה נובלה
גן גאומטרי במפלס התחתון
המפלס התחתון
הכניסה לטרסה המרכזית
ויסקאשה דרומית

| ויסקאשה דרומית |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: Hystricognatha
משפחה:: צ'ינצ'יליים
סוג:: ויסקאשה
מין:: ויסקאשה דרומית
שם מדעי
 Lagidium viscacia ‏מולינה, 1782
תחום תפוצה


ויסקאשה דרומית (שם מדעי: Lagidium viscacia) היא מין של דמוי קביה החי בהרי האנדים והיא קרובת משפחה של הצ'ינצ'ילה.
מאפיינים

צבע פרוותן הסמיכה של הויסקאשות צהבהב-אפור, הגחון חיוור והזנב עבה עם קצה שחור. הן בעלות אוזניים ארוכות המשוות להן מראה של ארנבות ורגליים קדמיות קצרות ואחוריות ארוכות. יש להן כפות רגליים מיוחדות המותאמות להיצמדות לסלעים ולריצה מהירה ביניהם. משקלן מגיע ל-3 ק"ג.
הן חיות בטבע במורדות של הרי האנדים בפרו, בוליביה, ארגנטינה וצ'ילה. הן יכולות לחיות בהרים בגובה של 2,500 עד 5,000 מטרים.
הערות שוליים

↑  ויסקאשה דרומית באתר הרשימה האדומה של IUCN
השירג'ימה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  Aki Sea 
 קואורדינטות:  34°01′12″N 132°24′43″E﻿ / ﻿34.02°N 132.41194444444°E﻿ / 34.02; 132.41194444444
 שטח:  3.12 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יפן 
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט השירג'ימה(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט השירג'ימה
 
הַשׁירָג'ימָה (יפנית: 柱島; האי הַשׁירָה) הוא אי בדרום מפרץ הירושימה, אשר בים הפנימי סטו, מחוז ימאגוצ'י, יפן. האי נמצא 26 ק"מ דרומית לעיר איוָואקוּני, והוא חלק מאיי קוּטְסוּנָה בתוך שרשרת איי בּוֹיוֹ.
שטחו של האי הוא 3.12 קמ"ר, ואוכלוסייתו מונה 282 נפשות. הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר קינְזוֹ. הפעילות הכלכלית באי מרוכבת מדיג, חקלאות וגידול פירות הדר. ישנה מעבורת המחברת את האי עם נמל איווקוני בכל יום שני.
האי ידוע במיוחד בשל תפקידו במהלך מלחמת העולם השנייה, בתור אזור עגינה והיערכות. בשל היותו ממוקם כ-40 ק"מ ממספנת הצי בקורה, ספינות הצי הקיסרי היפני שלא הזדקקו לתיקונים, היו עוגנות שם. האזור שימש גם כאתר היערכות טרם יציאה לים.
ואצלב צ'רני

ואצלב צ'רני (בצ'כית: Václav Černý; נולד ב-17 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת גלאזגו ריינג'רס בהשאלה מוולפסבורג, ובנבחרת צ'כיה.