stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באו ואו (ראפר)
קריירה > (2002) Doggy Bag ושינוי שם הבמה

בשנת 2002 יצא אלבומו השני, Doggy Bag, שכלל את הסינגלים: "Take Ya Home" ו-"Thank You" עם ג'אגד אדג'. האלבום הגיע למקום ה-11 במצעד בילבורד 200 ולמקום השני במצעד אלבומי הרית'ם אנד בלוז/היפ הופ הטובים ביותר של המגזין בילבורד והוכתר כאלבום פלטינה. באו ואו ביצע את השיר "Basketball" לפסקול של הסרט שחק אותה כמו מייקל. באפריל 2002 באו ואו הוריד את ה"Lil" (ליל) משם הבמה שלו.
קריירה > (Unleashed (2003 – 2004

בשנת 2003 יצא אלבומו השלישי Unleashed. הסינגל הראשון מהאלבום "Let's Get Down", עם בירדמן (המייסד של קאש מאני רקורדס) ; הגיע למקום ה-14 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-6 במצעד Hot Rap Songs. בניגוד לאלבומים הקודמים של באו ואו, Unleashed לא הופק על ידי ג'רמיין דופרי. ב-25 בספטמבר 2003 האלבום הוכתר כאלבום זהב.
קריירה > (Wanted (2005

בשנת 2005 הוציא את אלבומו הרביעי Wanted. הסינגל הראשון מהאלבום "Let Me Hold You", עם הזמר Omarion, הגיע למקום ה-1 במצעד שירי הראפ "החמים" של בילבורד ולמקום ה-4 במצעד בילבורד הוט 100. הסינגל השני באלבום היה "Like You", עם הזמרת סיארה, שבאותה התקופה היא הייתה במערכת יחסים עם באו ואו. הסינגל השלישי מהאלבום "Fresh Azimiz", עם J-Kwon וג'רמיין דופרי, הגיע למקום ה-23 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-6 במצעד שירי הראפ "החמים". סביב הסינגל היו שמועות שהוא שיר דיס (שיר בו הראפר מבטא את חוסר הכבוד שלו כלפי מישהו) כנגד הראפר ליל רומיאו בגלל השורה מהשיר "18 nigga making more than your Dad", כתגובה רומיאו החזיר לו בשיר "U Can't Shine Like Me" עם השורה "You a Mama's boy I'm a son of a hustler". האלבום הוכתר כאלבום פלטינה.
קריירה > (2006-2007) The Price of Fame ו-Face Off

ב-2006 יצא אלבומו החמישי The Price of Fame. הסינגל המצליח באלבום היה "Shortie Like Mine", שבו התארח כריס בראון. הסינגל הגיע למקום ה-9 במצעד בילבורד הוט 100 ולמקום ה-1 במצעד שירי הראפ "החמים" של בילבורד. הסינגל השני מהאלבום "Outta My System", הציג את הפרידה של באו ואו מבת זוגו סיארה. האלבום הוכתר כאלבום זהב.
ב-11 בדצמבר 2007 באו ואו ו-Omarion הוציאו אלבום משותף, Face Off. הסינגל הראשון מהאלבום, "Girlfriend", הגיע למקום ה-33 במצעד בילבורד הוט 100.
קריירה > (New Jack City Part II (2008 – 2009

באוקטובר 2008, לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית, ערך באו ואו קמפיין לעידוד הצבעה ב-15 ערים בארצות הברית.
במרץ 2009 יצא אלבומו השישי New Jack City II. האלבום כלל את הסינגל "Marco Polo", שהופק על ידי Young Sity וסולג'ה בוי. האלבום הגיע למקום ה-2 במצעד אלבומי הראפ החמים ולמקום ה-16 במצעד בילבורד 200. ב-16 באוגוסט הכריז באו ואו על חתימתו בחברת התקליטים קאש מאני רקורדס, שכללה אמנים מפורסמים כמו: ניקי מינאז', דרייק, ליל ויין ו-Birdman.
קריירת משחק

באו ואו שיחק בתפקידי אורח בקומדיות המצבים מואישה, קומדיית המצבים של ברנדי נורווד, The Steve Harvey Show, ‏Brothers Garcia, ולאחרונה גם התארח בדרמת הנעורים סודות ההתבגרות. ב-3 ביולי 2002 שיחק בואו ואו בתפקיד הראשי בסרט שחק אותה כמו מייקל, בו גילם את קלווין קיימבריג', ילד יתום שמוצא נעליים של מייקל ג'ורדן והופך לשחקן NBA מפורסם. ב-2006 הופיע בתפקיד משנה בסרט הקולנוע מהיר ועצבני 3, וב-2010 שיחק בסרט Lottery Ticket, יחד עם אייס קיוב ובסרט "עונת ההוריקן". ב-2011 גילם את טי-בוי בסרט "שגעון של משפחה", וגילם את ביירון בסרטו של טיילר פרי "המשפחה הגדולה והמאושרת של מדיאה".
חיים אישיים

באו ואו גר באטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית יחד עם אמו. לבאו ואו בת בשם שי (Shai; נולדה ב-27 באפריל 2011) מחברתו לשעבר ג'וי צ'אביס.
בשנת 2005 יצא עם הזמרת סיארה אך הזוג נפרד באפריל 2006. בשנת 2012 יצא עם הדוגמנית אריקה מנה (אנ') ואף היו מאורסים תקופה קצרה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2000 - Beware of Dog
2001 - Doggy Bag
2003 - Unleashed
2005 - Wanted
2006 - The Price of Fame
2009 - New Jack City II
TBA ‏- Before 30
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | הכל אודות בנג'מין | קלי |  |
| 2002 | שחק אותה כמו מייקל | קלווין קיימברידג' |  |
| 2004 | שיגעון של חופשה | ג'יימס "די.ג'י" ג'ונסון |  |
| 2005 | Roll Bounce | חאבייר "X" סמית' |  |
| 2006 | מהיר ועצבני 3 | טווינקי |  |
| 2009 | עונת ההוריקן | גארי דייוויס |  |
| 2010 | Lottery Ticket | קווין קרסון |  |
| 2011 | Madea's Big Happy Family | ביירון |  |
| 2011 | שגעון של משפחה | טי-בוי |  |
| 2012 | Allegiance | כריס רייס |  |
| 2013 | מת לצעוק 5 | אריק |  |
| 2021 | מהיר ועצבני 9 | טווינקי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | מואישה | ריי | פרק: "That's My Mama" |
| 2001 | Carmen: A Hip Hopera | חליל | סרט טלוויזיה של MTV |
| 2006 | סמולוויל | ביירן | פרק: "Fallout" |
| 2008 | בטי | עצמו | פרק: "Zero Worship" |
| 2008–2009 | הפמליה | צ'ארלי | 5 פרקים |
| 2010–2013 | Are We There Yet? | מרקוס קינגסטון פרסונס | תפקיד ראשי (3 עונות); 100 פרקים |
| 2011–2012 | סודות ההתבגרות | דנטה | 2 פרקים |
| 2012–2014 | 106 & Park | מנחה | תוכנית היפ-הופ; שודר ברשת BET |
| 2015–2016 | CSI סייבר | ברודי נלסון (אנ') | תפקיד ראשי (2 עונות); 31 פרקים |
| 2017–2021 | Growing Up Hip Hop: Atlanta | משתתף | סדרה דוקומנטרית; 4 עונות  שודר ברשת We TV |
| 2019 | In Broad Daylight | מאליק בודרו | סרט טלוויזיה של TV One |
| 2020 | הזמר במסכה | הצפרדע | סיים במקום השלישי; עונה 3 |
| 2022 | Hip Hop Family Christmas Wedding | מגה | סרט טלוויזיה של VH1 |
| 2023 | Growing Up Hip Hop | משתתף | סדרה דוקומנטרית; עונה 7 שודר ברשת We TV |
ג'ון פייג' (מושל וירג'יניה)

ג'ון פייג' (באנגלית: John Page';‏ 17 באפריל 1743 –  11 באוקטובר 1808) היה פוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של וירג'יניה בתקופות כהונה שונות בשנים 1781–1800, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1789–1793, וכמושל וירג'יניה ה-13 בשנים 1802–1805.
ראשית חייו

ג'ון פייג' נולד וחי באחוזת המטעים רוזוול שבמחוז גלוסטר שבמושבת וירג'יניה. הוא היה בנם של אליס (לבית גריימס) ומאן פייג'. סב-סבו היה קולונל ג'ון פייג' (אנ'), סוחר אנגלי ממחוז מידלסקס שבאנגליה שהיגר לווירג'יניה באמצע המאה ה-17 עם רעייתו אליס לאקן פייג' והתיישב באחוזת המטעים מידל. אחיו של ג'ון פייג' הצעיר היה מאן פייג' השלישי (אנ') שהיה גם הוא פוליטיקאי.
ג'ון פייג' סיים ב-1763 את לימודיו בקולג' ויליאם ומרי (אנ'), שם הוא היה ידיד קרוב וחבר לספסל הלימודים של תומאס ג'פרסון, שכמהפכנים צעירים הם ניהלו התכתבות ענפה.
לאחר סיום לימודיו שירת פייג תחת ג'ורג' וושינגטון בחיל משלוח במלחמת הצרפתים והאינדיאנים. במלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא שירת כקצין במיליציה של מדינת וירג'יניה, הקים רגימנט ממחוז גלוסטר, והשלים את מומונו מכיסו הפרטי. במהלך המלחמה הוא קודם עד לדרגת קולונל.
פייג' ירש ממון רב, כולל את אחוזת רוזוול, אך לא נחל הצלחה בעסקיו, כך שלאחר מותו, כאשר היה צורך לפרוע את חובותיו, נאלצה משפחתו למכור את האחוזה.
קריירה פוליטית

ב-1776 היה פייג' נציג לוועידת וירג'יניה החמישית (אנ'), שבה הוחלט על הכרזתה של וירג'יניה כמדינה עצמאית. הוא גם היה פעיל בהחלטה על מינויו של גיסו נתניאל בורוול (אנ') למועצת המושל, ויחד התנגדו השניים לקריאתו של הלורד דאנמור נגד פטריק הנרי. פייג' ובורוול הקימו את המועצה שחבריה היו פטריוטים, שעיצבו את המהפכה האמריקאית נגד בריטניה.
בית המחוקקים המהפכני של וירג'יניה בחר בפייג' כנשיא מועצת המדינה, תפקיד בו הוא שימש בשנים 1776–1779. הוא נבחר מטעם מחוז גלוסטר יחד עם תומאס סמית' כנציג המחוז בבית הנבחרים של וירג'יניה, שירת בתפקיד בשנים 1781 -1783, ושוב בשנים 1785–1786 וב-1788. עם זאת, כאשר נערכו בחירות לוועידת אשרור חוקת ארצות הברית מטעם וירג'יניה, נבחרו כנציגי המחוז וורנר לואיס ותומאס סמית'.
לאחר אשרור חוקת ארצות הברית, התמודד פייג' בהצלחה על תפקיד הנציג הראשון של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא נבחר שוב לקונגרסים השני והשלישי, ולקונגרס הרביעי הוא נבחר מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לאחר שזו הוקמה על ידי תומאס ג'פרסון וג'יימס מדיסון. בסך הכול כיהן פייג' בבית הנבחרים ממרץ 1789 ועד מרץ 1797.
בשנים 1802–1805 כיהן פייג' כמושל וירג'יניה. לאחר תום כהונתו, לאחר שנמנע ממנו להיבחר שוב בשל הגבלת כהונה בחוקת וירג'יניה, קיבל פייג' מינוי פדרלי כנציב ארצות הברית להלוואות בווירג'ינה, תפקיד בו הוא שימש עד מותו.
חיים אישיים

ב-1765 נשא פייג' לאישה את פרנסס בורוול, בתו של קולונל רוברט "רובין" בורוול. לשניים נולדו 12 ילדים ששבעה מתוכם הגיעו לבגרות. מתוך שבעה אלה, חמישה נישאו לילדיו של המושל תומאס נלסון הבן, ובכך נוצר קשר הדוק בין המשפחות, זאת בנוסף לקשרי נישואים של משפחת בורוול עם שתי המשפחות.
לאחר מות רעייתו ב-1784, נישא פייג' בשנית. הפעם למשוררת מרגרט לאות'ר פייג', שנהגה לארח סלונים ספרותיים באחוזת רוזוול. פייג' עצמו גם עסק בכתיבת שירה אודות סוגיות פוליטיות לאומיות. לו ולמרגרט נולדו שמונה ילדים, אך רק שלושה מתוכם הגיעו לבגרות. אחייניתו של פייג' מנישואים אלו, ג'ודית לומקס (אנ'), הייתה אף היא משוררת.
מותו ומורשתו

ג'ון פייג' נפטר בריצ'מונד ב-11 באוקטובר 1808. הוא נטמן בכנסיית סנט ג'ון שבעיר.
ב-1831 נוצר מחוז פייג' שבווירג'יניה. על שמו קרויים גם מעונות הסטודנטים שבקולג' ויליאם ומרי.
בנאום ההשבעה שלו ב-2001, ציטט נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש את פייג', כאשר זה כתב לידידו תומאס ג'פרסון זמן קצר לאחר פרסום הכרזת העצמאות של ארצות הברית, ואמר על ההכרזה ועל המהפכה: "אנו יודעים שהמירוץ לא נועד לזריזים והקרב לא נועד לחזקים. האם אינך סבור שמלאך רוכב במערבולת ומכוון את הסערה הזו".
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1627-1628
הערות שוליים

↑  To Thomas Jefferson from John Page, 20 July 1776 - Founders Online.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117550422X  LCCN: n85277171  SNAC: w6bz6gw9  US Congress: P000018  VIAF: 58068807   WorldCat (עם VIAF): 58068807
בית המדרש הגדול

| --- | --- |

חזית בית המדרש הגדול, 2008
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  נורפוק 60–64 בין הרחובות גרנד וברום בלואר איסט סייד
 מיקום:  מנהטן, ניו יורק
 מדינה:  ניו יורק, ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1850 ככנסייה  1885 כבית כנסת – 2007 הפסקת פעילות 14 במאי 2017 נשרף
 תאריך פתיחה רשמי:  14 במאי 2017 
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית
 קואורדינטות:  40°43′02″N 73°59′16″W﻿ / ﻿40.7171°N 73.9877°W﻿ / 40.7171; -73.9877
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית המדרש הגדול(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבית המדרש הגדול
 
בית המדרש הגדול (באנגלית: Beth Hamedrash Hagodol) הוא שמה ומקום משכנה של קהילה יהודית אורתודוקסית גדולה, שבמשך יותר מ-120 שנה התקיימה בבניינה ההיסטורי ברחוב נורפוק 60–64 בין הרחובות גרנד (אנ') וברום (אנ') בלואר איסט סייד של מנהטן, ניו יורק. קהילת בית המדרש הייתה הקהילה המזרח-אירופית הראשונה שנוסדה בניו יורק והקהילה הוותיקה ביותר של יהודי רוסיה בארצות הברית.
היסטוריה

הקהילה נוסדה ב-1852 בידי הרב אברהם יוסף אש כבית המדרש האורתודוקסי הראשון של יוצאי פולין ברחוב פרל פינת סנטר ומאוחר יותר ברחוב מאט מס. 83. בשנת 1859 התחוללה מחלוקת גדולה בקהילה והיא התפצלה. רוב חברי הקהילה המשיכו עם הרב ושינו את שם הקהילה לקהילת "בית המדרש הגדול", ואילו נשיא הקהילה עם מספר קטן של חברים פרשו והיוו את הגרעין להיווצרות "קהל עדת ישורון" שידועה יותר על שם משכנה בבית הכנסת ברחוב אלדרידג'.
הרב הראשי הראשון והיחיד של ניו יורק, הרב יעקב יוסף, הנהיג את הקהילה משנת 1888 ועד 1902. אחריו הנהיג את הקהילה הרב שלום אלחנן יפה עד פטירתו ב-1923, ואחריו הרב בנימין פליישר. הרב אפרים אשרי, ניצול השואה, הנהיג אותה מ-1952 ועד פטירתו בספטמבר 2003, והיה הרב האחרון שהנהיג אותה בתקופת פעילות מלאה.
בשנת 1885 רכשה הקהילה את מבנה הכנסייה הבפטיסטית של רחוב נורפוק שנבנה בסגנון התחייה הגותית ב-1850, והיה אחד מבתי הכנסת הגדולים בלואר איסט סייד. מ-1999 נכלל המבנה ברישום הלאומי של מקומות היסטוריים (אנ'). בסוף המאה ה-20 התדרדר מצבה הכלכלי של הקהילה ומנין חבריה, הקהילה לא הצליחה לשמר את הבניין שנפגע ממזג האוויר, והמבנה היה בסכנת התמוטטות.
ב-2007 נסגר בית המדרש, והקהילה שמנתה רק כ-20 חברים קבועים עברה למשכן אחר יחד עם קהילה אחרת. השדולה לשימור הצביון היהודי ההיסטורי של הלואר איסט סייד ניסתה לגייס 4.5 מיליון דולר שנדרשו לשיקום ושימור המבנה, בתכנון להפוך אותו למרכז חינוכי.
ב-14 במאי 2017, קצת אחרי השעה 19:00 פרצה שרפה גדולה משלושה מוקדים בבית המדרש, צוות של כ-150 כבאים ניסה לכבות את השרפה ולקראת חצות הושגה שליטה באש. בית המדרש נשרף כליל ורובו קרס. הקומה התחתית נותרה קבורה תחת הריסות בגובה של כחמישה מטר. משטרת ניו יורק חקרה חשד להצתה.
פנים בית המדרש, 2005
בית המדפיס הממשלתי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין משרדים 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1937
 תאריך פתיחה רשמי:  1937 
 אדריכל:  אוסטן סיינט בארב הריסון 
 סגנון אדריכלי:  הסגנון הבינלאומי בארץ ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′01″N 35°13′32″E﻿ / ﻿31.76697778°N 35.2256°E﻿ / 31.76697778; 35.2256
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית המדפיס הממשלתי(למפת ירושלים רגילה) בית המדפיס הממשלתי(למפת הרי ירושלים רגילה) בית המדפיס הממשלתי(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית המדפיס הממשלתי
 
בית המדפיס הממשלתי בתקופת המנדט
בית המדפיס הממשלתי הוא מבנה לשימור בדרך חברון בירושלים, המהווה אחד המייצגים המובהקים בעיר של הסגנון הבינלאומי בארץ ישראל. כיום הוא מהווה חלק מרובע המדיה, והמשרדים של קרן הון הסיכון והקבוצה הבינלאומית JVP.
היסטוריה

המבנה הוקם בשנת 1937 בתכנונו של האדריכל הבריטי אוסטן סיינט בארב הריסון, האדריכל הראשי של מחלקת העבודות הציבוריות בממשל המנדט הבריטי. בשונה מבניינים אחרים שתכנן הריסון בעיר בשרות הממשל הבריטי, שכללו אלמנטים אוריינטליים-רומנטיים רבים (ארמון הנציב, מוזיאון רוקפלר ועוד), תכנן הריסון מבנה זה לחלוטין ברוח המודרניזם הבינלאומי. הבניין תוכנן כמבנה תעשייתי חדיש הבנוי מבטון בציפוי טיח לבן, בדומה למבני העיר הלבנה של תל אביב מאותה תקופה, ובשונה ממבני הסגנון הבינלאומי שהוקמו בירושלים של ימי המנדט, אשר חופו באבן ירושלמית על פי חוק. ברוח הסגנון הבינלאומי, הבניין מתאפיין בקווים אופקיים ישרים ומתמשכים, המודגשים בחלונות רצועה וגגוני בטון לאורך המבנה. הבנייה בוצע תוך שיתוף פעולה עם מהנדס יהודה שפירא. קומת הקרקע של המבנה כללה חללים תעשייתיים מוארים ורחבי ידיים שצוידו במערכות הסקה מרכזית, ובהם פעלו מכונות דפוס חדישות בשיטת "ליינוטייפ".
בבניין הודפסו שטרות כסף והוטבעו מטבעות, וכן נדפסו בו המסמכים הרשמיים של ממשלת המנדט. הבניין הוקם בצמוד לתחנת הרכבת ירושלים, דבר שנועד לייעל את שינוע חומרי הגלם אל מפעל ההדפסה ואת הפצת החומר המודפס ממנו לרחבי הארץ. בתוך המתחם ישנם שרידים של מחסומי קצה של מסילת הברזל, שהיוותה שלוחה של המסילה הראשית לירושלים.
לאחר הקמת מדינת ישראל עבר המבנה לרשות ממשלת ישראל, מי שהקים וניהל את המדפיס הממשלתי היה עזריאל רונן, ממשלת ישראל המשיכה להשתמש בו כבית הדפוס הממשלתי. כמתקן רגיש ומאובטח הוגבהו קירותיו בגדרות תיל, שעם השנים החלידו והפכו מפגע אסתטי, יחד עם הטיח המתקלף והמלוכלך שבציפויו החיצוני, וקשה היה לראות בו מבנה בעל ייחוד ארכיטקטוני. המדפיס הממשלתי התרחב עם השנים והתפשט למבנים נוספים, חדישים יותר, שנבנו מדרום למבנה הישן, ולקראת סוף שנות ה-90 של המאה ה-20 ננטש סופית המבנה ההיסטורי.
במשך כעשור עמד הבניין נטוש ומוזנח, עד שבשנת 2007 החלו בו עבודות שימור ושיקום ביוזמה פרטית ובמימון של קרן הון הסיכון JVP, בראשות אראל מרגלית. את עבודת החידוש והשימור תכנן משרד פלסנר אדריכלים, במטרה לייעדו למרכז מדיה בינלאומי לפיתוח טכנולוגיות דיגיטליות לאנימציה בקולנוע ובמשחקי מחשב. מעטפת הטיח הלבן בחיפוי הבניין חודשה, והוסרו ממנו תוספות מאוחרות שכיערו את חזיתו. אולמות הייצור המרווחים עברו הסבה לאולמות סטודיו ליוצרים, למשרדים ולשירותים נלווים.
הבניין המשופץ נפתח ביוני 2008 וכולל 3,000 מטר רבוע שטח בנוי.
גלריית תמונות מתקופת המנדט

הבניין במבט מתחנת הרכבת
הכניסה הראשית
הכניסה הראשית
בית הדפוס
עובדי המדפיס הממשלתי
חצר בית המדפיס הממשלתי עם קבלת מכונות הדפוס, 1937
בווה

ערך זה עוסק בעיר בצרפת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל בווהסמל בווה

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  או-דה-פראנס או-דה-פראנס
 מחוז:  אואז
 רובע:  בווה
 ראש העיר:  קרוליין קיו
 שטח:  33.31 קמ"ר
 גובה:  57-170 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  56,677 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  1,600 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  49°25′49″N 02°05′43″E﻿ / ﻿49.43028°N 2.09528°E﻿ / 49.43028; 2.09528
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.beauvais.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי בווה(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי בווה(למפת או-דה-פראנס רגילה) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תע. למ.  בלגיהבווה(למפת או-דה-פראנס מוגדלת) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תעלת למאנש  בלגיהבווה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בּוֹוֵה (בצרפתית: Beauvais) היא עיר בחבל או-דה-פראנס במחוז אואז. בעיר נמצאת קתדרלת בווה, מקום מושבו של הבישוף של בווה.
היסטוריה

העיר נודעה לרומאים על ידי הגאלו-רומאיים בשם Caesaromagus (מילולית: שדה הקיסר). מאוחר נקרא העיר Bellovacum, על-שם שבט הבלובאקים, שהעיר שימשה כבירתו, ומופיעה כבר במפת פויטינגר.
העיר נפגעה הן במהלך מלחמת העולם הראשונה והן במלחמת העולם השנייה במהלך כיבוש פריז על ידי כוחות גרמניה הנאצית. העיר העתיקה והקתדרלה ספגו פגיעות קשות, עד לשחרורן ב-30 באוגוסט 1944.
בשנים 1977-2001 ולטר אמסלם כיהן כראש העיר.
ערים תאומות

לבווה ברית ערים תאומות עם:
אנגליה מיידסטון, קנט, אנגליה (מ־1961)
גרמניה  ויטן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה (מ־1975)
פורטוגל סטובל, פורטוגל (מ־1982)
בודיוולניק קייב

בודיוולניק קייב (באוקראינית: Баскетбольний клуб Будівельник Київ) היא קבוצת כדורסל אוקראינית מהעיר קייב המתמודדת בסופרליגה האוקראינית.
בודיוולניק, אחת הקבוצות המובילות באוקראינה, זכתה בעשרה תוארי אליפות לאומיים בשנים 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 2011, 2013, 2014 ו-2017. בנוסף היא זכתה 3 פעמים בגביע אוקראינה ובאליפות ברית המועצות 1989. הקבוצה העפילה לפיינל פור (חצי גמר וגמר) היורוקאפ בעונת 2012/2013 וזהו הישג שיא לקבוצת כדורסל אוקראינית במפעלים האירופיים.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1945 כקבוצה של מכון לספורט של העיר. בשנת 1962 שם הקבוצה הוחלף ל"סטרואיטל", תחת שם זה היא החל להשתתף באליפויות ברית המועצות והגיעה לליגה עליונה.
הקבוצה זכתה באליפות ברית המועצות בכדורסל פעם אחת וחמש פעמים ברציפות זכתה באליפות הסופרליגה האוקראינית בתחילת שנות ה-90.
בעונת 2008/09, הקבוצה הייתה שותפה להקמת ליגה בכירה נפרדת בשם הליגה האוקראינית, שהתאחדה לאחר עונה בודדת עם הסופרליגה. בעונה זו, זכתה הקבוצה בגביע הליגה האוקראינית.
בעונת 2010/11 זכתה באליפות הסופרליגה, לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף מול בי.סי. דונצק. הקבוצה החלה להשתתף בגביעי אירופה השונים בעונת 1988/89. בין היתר השתתפה בגביע קוראץ', יורופליג והיורוקאפ, שבו הגיעה בעונת 2010/11 עד לרבע הגמר והפסידה לקחאסול סביליה.
בעונת 2012/13 זכתה הקבוצה באליפות לאחר ניצחון 3-4 בסדרת הגמר מול קבוצת אזובמאש מאריופול. בנוסף הגיע הקבוצה עד לחצי גמר היורוקאפ, בו הפסידה לקבוצת בילבאו באסקט 2-0 בסיכום שני מפגשים.
בעונת 2016/2017 זכתה באליפות העשירית בתולדותיה.
תארים והישגים

הסופרליגה האוקראינית :
אליפות (11): 1992-1997, 2011, 2013, 2014, 2017, 2023
מקום שני: 2009, 2010
חצי גמר: 2012
הגביע האוקראיני :
זכייה (3): 2012, 2014, 2015
גמר: 2017
חצי גמר: 2010
גביע הליגה :
זכייה: 2009
אליפות ברית המועצות :
אליפות (1): 1989
אליפות אוקראינה הסובייטית :
אליפות (3): 1958, 1964-1966
יורוקאפ :
חצי גמר: 2013
שחקני עבר בולטים

ארצות הברית מייסאו באסטון
אוקראינה סרגיי קוסטנקו
הערות שוליים

↑  אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 302036006   WorldCat (עם VIAF): 302036006 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הגילדות של מידלסקס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה ממשל 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1913
 תאריך פתיחה רשמי:  1913 
 אדריכל:  ג'יימס גלן סילברייט גיבסון 
 סגנון אדריכלי:  אר נובו 
 קואורדינטות:  51°30′02″N 0°07′41″W﻿ / ﻿51.500416666667°N 0.128°W﻿ / 51.500416666667; -0.128
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית הגילדות של מידלסקס(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית הגילדות של מידלסקס(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיבית הגילדות של מידלסקס(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיבית הגילדות של מידלסקס
 
בית הגילדות של מידלסקס
בית הגילדות של מידלסקס (באנגלית: Middlesex Guildhall) הוא מבנה הממוקם בפינה הדרום מערבית של כיכר הפרלמנט ברובע וסטמינסטר של לונדון בירת הממלכה המאוחדת.
באוקטובר 2009, החל המבנה, שעבר שיפוצים, לשמש כמושב בית המשפט העליון של הממלכה המאוחדת.
היסטוריה

המבנה נבנה בין 1906 ו-1913 על פי תוכניות של האדריכל ג'י. ס. גיבסון בסגנון "אר נובו גותי" - סגנון המשלב בין האר נובו האופייני לראשית המאה ה-20 עם פסלי גרגוילים בסגנון ימי הביניים. הפסלים שבבניין פוסלו על ידי הפסל הנרי צ'ארלס פהר. בחלקו האחורי של המבנה שולבה דלת מהמאה ה-17 שמקורה בכלא טות'היל פילדס בריידוול שעמד קודם לכן במקום.
אף שהסיטי של וסטמינסטר לא הייתה חלק ממחוז מידלסקס, המבנה שימש כמקום מושב מועצת מחוז מידלסקס ולאחר מכן כבניין עבור בתי המשפט של המחוז.
עם ההחלטה על הקמת בית המשפט העליון, בשנת 2005, הוחלט שהבניין ישמש כמשכנו של בית המשפט העליון והחל בשיפוצו על פי תוכניות של האדריכל נורמן פוסטר. במסגרת תוכניות אלה הוחלט להסיר עיטורים רבים המצויים באולמות המשפט - החלטה שעוררה ביקורת, שכן מדובר בבניין שהוכרז כבניין בעל חשיבות אדריכלית שיש לשמרו.
בודיונובקה

בּוּדיוֹנוֹבקַה (ברוסית: Будёновка) הוא כובע צמר צבאי שהיה בשימוש בברית המועצות ממהפכת אוקטובר עד מלחמת העולם השנייה.
חייל בצבא האדום חבוש בבודיונובקה, 1926
היסטוריה

הקמת הצבא האדום בפברואר 1918 חייבה יצירת מדים חדשים שיחליפו את מדי צבא הצאר. לשם כך הוציא הצבא האדום מכרז, בו השתתפו גדולי הציירים בברית המועצות; ביניהם ויקטור וסנצוב, בוריס קוסטודייב ומיכאיל איזוצ'בסקי.

ב-18 בדצמבר 1918 אושר הדגם החדש של הכובע על בסיס הכובע ששימש את צבא הצאר בימי הביניים - ה"יֶרִיחוֹנקַה". בתחילה נקרא הכובע "בוֹגַטִירקַה", אך לאחר מכן הוחלט לשנות את שמו ל"פרונזֶבקה" על שמו של המפקד מיכאיל פרונזה, ולבסוף ל"בודיונובקה" על שם מפקד חיל הפרשים של הצבא האדום סמיון בודיוני.
היסטוריית השינויים

בהודעת הצבא מינואר 1919 תוארה הבודיונובקה ככובע צמר עם ביטנת כותנה ומצחייה הבנוי משישה חלקים ההולכים וצרים בראשם, ופיסת בד נוספת שמגנה על העורף. הכובע נסגר בעזרת "אזניים" מתחת לסנטר, שבדרך כלל קופלו אל צידיו.

מעל מצחיית הכובע היה תפור כוכב, כשהצבע שלו היה שונה מחיל לחיל:לחיל הפרשים כחול, לחיל הרגלים ארגמן, לחיל התותחנים כתום, לחיל ההנדסה שחור ולמשמר הגבול ירוק.

הבודיונובקה הפסיקה להיות חלק קבוע ממדי הצבא האדום במאי 1924, והוחלפה לכובע מצחייה צבאי רגיל; אך היא המשיכה להיות חלק ממדי החורף של הצבא האדום.

בשנת 1926 שונה צבעה של הבודיונובקה לאפור כהה, והיא המשיכה לשמש בנוסף גם את כוחות המשטרה עד שנות הארבעים; אז הוחלפה בסוגי כובעים אחרים.
הבודיונובקה כיום

כיום הבודיונובקה הפכה לאחד מסמלי המפלגה הקומוניסטית ברוסיה, והיא נמכרת כמזכרת פופולרית לתיירים ומשמשת פרט הכרחי בסרטי קולנוע העוסקים בהיסטוריה של ברית המועצות ובמלחמת האזרחים ברוסיה.
ראו גם

שינל
לקריאה נוספת

Jhon f. Graf - Warman's World war II Collection עמ' 74
בית המדע והטכניקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  קצ'קמט 
 מדינה:  הונגריה 
 קואורדינטות:  46°54′32″N 19°41′40″E﻿ / ﻿46.90902222°N 19.69454167°E﻿ / 46.90902222; 19.69454167
 he
 
בית הכנסת הניאולוגי בקצ'קמט ובשמו הנוכחי בית המדע והטכניקה הוא בית כנסת ניאולוגי היסטורי מן המאה ה-19, המשמש כיום מרכז החיים התרבותיים של העיר קצ'קמט.
היסטוריה

הבניין תוכנן בשנים 1864--1868, בסגנון מורי ורומנסקי. קישוט פנים המבנה הושלם בשנת 1871 ובית הכנסת שירת את הקהילה היהודית הניאולוגית בקצ'קמט.
במקור נשענה כיפת המבנה על עמודי ברזל, אך אלו הוחלפו לאחר שברעידת האדמה שפקדה את קצ'קמט ב-8 ביולי 1911 נפלה כיפת בית הכנסת.
במהלך מלחמת העולם השנייה שימש המבנה כמקום מושבם של קציני האס אס בעיר. ורוב ככל יהודי העיר נספו.
במאה ה-21 משמש המבנה כמרכז כנסים ואולם תערוכות. קבועה בו תערוכה ובה העתקים של פסלים של מיכאלאנג'לו, ומפעם לפעם מתארחים בו גם קונצרטים של מוזיקה קלה.
גלריה

הכיפה המקורית מתנוססת על ראש בית הכנסת
הכיפה מופלת לאחר רעידת האדמה
בודיונטיקי

הבודיונטיקי (בלטינית: Bodiontici או אולי Brodiontii) היו שבט גאלי ששכן סביב דין-לה-בן (אנ') (האלפים של פרובאנס עילית) של ימינו בתקופת האימפריה רומית.
שם

הם מוזכרים בתור Bodionticos על ידי פליניוס הזקן (המאה הראשונה לספירה). גרסאות אפשריות מעידות גם בכתובות שונות: Brodionti(i), Bodionio ו-Bodi(ontio?).  נראה שהשם האתני Bodiontici נובע מהגזע הגאלי bodio (בלונדיני) המחובר ל-ont-ici.