stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב דוד פרידמן
האדמו"רות

לאחר פטירת אביו של הרב יעקב דוד פרידמן, הרב משה יהודה לייב פרידמן, בשנת ה'תש"ז (1947) מונה לאדמו"ר.
הרב יעקב דוד פרידמן נחשב לעילוי גדול והיה לתלמיד חכם, לאחר השואה שהה תקופה קצרה ברומניה ובעזרת כמה יהודים הצליח בשנת ה'תש"י לברוח ממנה ולעלות לארץ ישראל. לאחר שעלה ארצה השתכן הרב יעקב דוד ביפו, ומשך חסידים רבים שעלו לארץ ישראל לאחר השואה. רבים מחסידי רומניה ראו בו את אדמו"רם ובעזרת הכריזמה שלו הוא הצליח לקרב רבים מהיהודים בחזרה אל יהדותם.
פטירתו והמשכו

בכ"ב אב ה'תשט"ו נפטר רבי יעקב דוד ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק בחלקת אדמו"רי רוז'ין. אשתו הרבנית חיה שרה סימה נפטרה בט' בכסלו ה'תשל"ח ונטמנה לצידו.
לאחר פטירתו של הרב יעקב דוד פרידמן נפסקה שושלת חצר החסידות פשקאן וזאת לאחר סירוב בנו, הרב ישראל שלום יוסף פנחס פרידמן, לכהן כאדמו"ר. שושלת החסידות הומשכה באופן לא-רשמי על ידי מחותנו, הרב יצחק פרידמן (השני), האדמו"ר מבוהוש. לאחר פטירתו של הרב יצחק פרידמן בשנת 1992 הוכתר נכדו, הרב יעקב מנדל פרידמן לכהן כאדמו"ר מבוהוש-פאשקאן. לאחר שנתמנה הרב יעקב מנדל לאדמו"ר השתנתה החסידות ללא הכר. בשונה מסבו רבי יצחק שנטה לציונות, נכדו, הרב יעקב מנדל מתנגד חריף לציונות, ובהוראתו התחילו חסידיו לומר תחנון והפסיקו לומר קריאת ההלל ביום העצמאות.
עם זאת, בשנות האלפיים נכד מייסד השושלת הרב ישראל שלום יוסף פרידמן, החל לכהן כאדמו"ר והחל לערוך טיש בימי ההילולה של אבותיו (ג' בחשון, י"ט בכסלו וי'-י"א באלול וכן בימי הילולא נוספים), ובהזדמנויות נוספות, כדוגמת ימי ההילולה של אדמור"י חסידות הוסיאטין. רבי ישראל נהג לחבוש כיפה סרוגה. בשבתות לבש קפוטה חסידית וחבש שטריימל בעל כיפה מוגבהת, כמנהג אדמור"י רוז'ין. בטישים החלים בימי חול, חבש קולפיק, גם זה כדרך אדמ"ורי רוז'ין. כונה לעיתים "האדמו"ר הסרוג". לאחר פטירתו, הוכתר בנו הרב הושע פרידמן בן שלום לכהן כאדמו"ר מפאשקאן.
משפחתו

הרב יעקב דוד פרידמן נישא לרבנית חיה שרה סימה בת רבי פנחס השיל, אדמו"ר מזינקוב. ילדיהם:
ישראל שלום יוסף פנחס פרידמן, נישא לרבנית שיינדל שרה דבורה בת הרב יצחק פרידמן (אדמו"ר מבוהוש בא"י)
יעקב דוד מענדיל לייב פרידמן, אדמו"ר מבוהוש-בני ברק
יהודית מלכה פרידמן, אשת הרב צבי רבינוביץ האדמו"ר מביאלא מרמת אהרן, בני ברק
שיינא רחל פרידמן, אשת הרב ברוך שפרבר, בן הרב דוד שפרבר מבראשוב
אסתר דינה ברכה פרידמן, אשת הרב משה שפירא (נפטר ט' ניסן ה'תשכ"ב)
ראו גם

חסידות בוהוש
MicroProse

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  Bill Stealey, סיד מאייר 
 תקופת הפעילות:  1982–2001 (כ־19 שנים) 
 מיקום המטה:  Hunt Valley 
 ענפי תעשייה:  תעשיית משחקי וידאו 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה 
  
 www.microprose.com
 
MicroProse (מיקרופרוס) הייתה מפתחת משחקי מחשב, מארצות הברית. החברה פיתחה מספר משחקים אשר זכו להצלחה מסחרית.
החברה הוקמה בשנת 1982 על ידי ביל סטילי וסיד מאייר. כבר באותה שנה הם פרסמו את המשחק הראשון שהיה מיעוד לקונסולה של "אטארי". בשנת 1984 הם פרסמו משחק ל-קומודור 64. בשנת 1987 פורסם משחק "Airborne Ranger". בשנת 1987, לפי נתוני Computer Gaming World החברה הייתה נחשבת בין החמישייה המובילה בעולם.
בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 פורסמו Railroad Tycoon ו-Civilization. בדצמבר 1993 בוצע איחוד עם חברת Spectrum HoloByte. בתקופה זו פותחו משחקים כמו ‏ Pizza Tycoon, Transport Tycoon ומספר משחקים מסדרת X-COM.
בשנת 1996 החברות נפרדו וכבר בשנת 1997 MicroProse נרכשה על ידי "אטארי" תמורת 250 מיליון $.
בשנת 1998 המשרד הראשי באוסטין נסגר. בדצמבר 1998 פורסם פאלקון 4.0, אך מכירות לא עומדו בציפיות. בהדרגה החברה ירדה מגדולתה. בשנת 2001 החברה נסגרה.
בשנת 2019 היה ניסיון לחדש את החברה תחת השם המקורי ובמאי 2020 שוחררו שלושה משחקים ראשונים.
רחוב פליט

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  0.3 מיל 
 מיקום
 ערים ראשיות:  הסיטי של לונדון, הסיטי של וסטמינסטר 
 דרכים מסתעפות:  הסטרנד, Bolt Court, Whitefriars Street, Bell Yard, Inner Temple Lane, Salisbury Court, Wine Office Court, Pleydell Court, Clifford's Inn Passage, Hind Court, Middle Temple Lane, Farringdon Street, Bouverie Street, Chancery Lane, גבעת לדגייט, Bride Lane, Fetter Lane, New Bridge Street, Shoe Lane, Ludgate Circus, St. Bride's Avenue 
 קואורדינטות:  51°30′50″N 0°06′42″W﻿ / ﻿51.513777777778°N 0.11152777777778°W﻿ / 51.513777777778; -0.11152777777778
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסרחוב פליט(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסרחוב פליט(למפת הסיטי של לונדון רגילה) רחוב פליט(למפת הסיטי של לונדון מוגדלת) רחוב פליט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רחוב פליט, 1890
רחוב פליט, 2005
רחוב פליט (באנגלית: Fleet Street) הוא רחוב בלונדון שבאנגליה. הרחוב מפורסם בהיותו מרכזה של העיתונות בבריטניה. על אף שכיום אין מערכות העיתונים החשובים בבריטניה נמצאות ברחוב זה, נותר שם הרחוב שם נרדף לעיתונות הבריטית.
בשנת 2003 עזב את הרחוב המשרד האחרון של סוכנות ידיעות בעלת חשיבות - משרדה של סוכנות הידיעות רויטרס.
רחוב פליט נמצא בסיטי של לונדון, ובצאתו מהסיטי משתנה שמו לרחוב הסטרנד.
הרחוב נקרא על שם הנהר פליט, שעבר לצד הרחוב, וכיום זורם מתחתיו.
בתרבות, הרחוב מפורסם בתור משכנו של המספרה של סוויני טוד, שהיה רוצח את קורבנותיו. חנות סמוכה, ששייכת לגברת לופט, הייתה אופה את קורבנותיו בתוך פשטידות בשר ומוכרת אותן.
דפו 25

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  דפו (רכבת)
 כתובת:  נתנאל לורך
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  הרכבת הקלה בירושלים 
 הקמה ובנייה
 חברת בנייה:  שפיר הנדסה ותעשייה
 אדריכל:  שלמה אהרונסון
 קואורדינטות:  31°47′00″N 35°12′00″E﻿ / ﻿31.783221727189°N 35.199936564112°E﻿ / 31.783221727189; 35.199936564112
  (למפת ירושלים מוגדלת) דפו 25(למפת ירושלים רגילה) דפו 25(למפת הרי ירושלים רגילה) דפו 25(למפת הרי ירושלים מוגדלת) דפו 25
 
דפו 25 (מכונה גם: דפו קריית הממשלה) הוא מרכז דיור רכבות, תפעול ותחזוקה עבור קרונות הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים. הדפו בבנייה ונכון לספטמבר 2024 הוא נמצא בשלבי סיום.
פעילות

הדפו נמצא בקריית הממשלה בכניסה לירושלים בין כביש בגין לרחוב נתנאל לורך. בדפו מקומות חנייה ל־25 צמדי רכבות וישמש את רכבות ה-CAF אורבוס בקו הירוק. כמו כן יהיו בו מוסך תיקונים לרכבות, משרדים, מסחר, חדרי בקרה ומרכז מבקרים.
הדפו נבנה על ידי חברת שפיר שהיא גם שותפה בחברת כפיר מפעילת הקו הירוק. הוא צפוי להיפתח יחד עם הקו הירוק בשנת 2026.
תיאור המבנה

דפו 25 יוצא דופן בכך שהוא נמצא בתוך מבנה מעורב שימושים בתוככי העיר ולא במבנה תעשייתי מחוץ לעיר כמקובל.
הדפו משתרע על מגרש של כ־23 דונם. הוא מכיל 4 קומות תת-קרקעיות של חניונים ומוסכים לרכבות וביניהם רמפות מסילתיות. מעליהם בפינת המגרש 5 קומות של משרדים עבור זכיין ההפעלה ועבור צוות תוכנית אב לתחבורה, מרכז סימולציה והכשרה לנהגים, מרכז מבקרים ומרכז פיקוח ובקרה מטרופוליני. סה"כ כ־70 אלף מ"ר בנוי.
בשלב ב' מתוכננים להיבנות עוד כ־75 אלף מ"ר מעל הדפו בו יהיו משרדי ממשלה, מסחר ושטחים ציבוריים.
המבנה שלטענת מתכנניו הוא הראשון מסוגו בעולם הצריך פתרונות הנדסיים ייחודים, כגון ניתוק המסילות משלד הבניין בחומר מבודד על מנת למנוע העברת רעידות ורעשים. כמו כן בין הדפו למבני המשרדים העתידיים נוצקה תקרת טרנספורמציה בעובי של 2 מטרים.
הערות שוליים

↑  ארבע קומות מתחת לאדמה: כך תיראה החנייה החדשה של הרכבת הקלה, באתר Mynet ירושלים, ‏14 במאי 2020
1 2  דפו 25, באתר שפיר
↑  יורדים לשטח - מתחם תחזוקה של הרכבת הקלה בגבעת רם: דפו 25, באתר קבוצת CivilEng
ארמין הרץ

| --- | --- |

כרזת פרסומת של סלמי הרץ בערך בשנת 1900
 לידה:  1832 ארד (עיר)
 פטירה:  24 בפברואר 1916 (בגיל 84 בערך) בודפשט
 מדינה:  הונגריה
 מקצוע:  תעשיין
אחוזת הקבר של משפחת הרץ בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה
ארמין הרץ (בהונגרית: Herz Ármin; ארד, 1832 – בודפשט, 24 בפברואר 1916) היה תעשיין יהודי-הונגרי, יצרן סלמי הונגרי שהתפרסם ברחבי העולם.
ביוגרפיה

ארמין הרץ נולד בעיר ארד כבנם של יוז'ף הרץ וברברה פישל. כקבלן שילוח בספנות, הוא התחקה אחר ייצור הסלאמי מבעלי מלאכה איטלקים, ואחרי שחזר לביתו, הקים מפעל לייצור בשנת 1888. לאחר בחינה מדוקדקת של האקלים והתנאים החברתיים, הוא הקים מפעל בבודפשט, קרוב לדנובה, תוך ניצול האקלים המיוחד שמספק הנהר וההזדמנויות של עיר בירה משגשגת.
החישובים של הרץ הוכיחו את עצמם, וההוכחה הייתה הסלמי שכונה "סלמי של חורף" שצופה מבחוץ בעטיפת עובש אצילי והפך להצלחה תוך זמן קצר. הוא זכה בפרס הגדול בתערוכת המילניום של שנת 1896. בשנת 1900 זכה סלמי החורף גם בגרנד פרי בתערוכה העולמית בפריס, ואפילו באיחוד האירופי קיבל בשנת 2009 את ההגנה ל"כינוי גאוגרפי מוגן" בשם "סלמי החורף של בודפשט".
חייו הפרטיים

הוא נשא לאישה את קרולינה זאואר (1922-1836), בתם של יוז'ף זאואר (1898-1807) וג'וליה בורגר (1809-1902). ב־1 בספטמבר 1857 הם התחתנו במישקולץ. ארמין הרץ נקבר בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני.
ילדיו:
לאיוש הרץ (1858–1931), היה נשוי לאירן בריל
אנה הרץ (1861–1938), הייתה נשואה לאמיל אופנהיים (1852–1915) סוחר יין
הרברט (הרץ) דיוזו (1862–1942), היה נשוי לשארולטה טריבל
הערות שוליים

↑  "Halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 102/1916. folyószáma alatt".
↑  על תולדות הסלמי הרץ (מאמר בהונגרית)
↑  "Sauer Karolina halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polg. halotti akv. 61/1922. folyószáma alatt".
↑  "Oppenheim Emilné Herz Anna halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polg. halotti akv. 134/1938. folyószáma alatt".
מה יפית עמק נוי (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  How Green Was My Valley 
 בימוי:  ג'ון פורד
 הופק בידי:  דאריל פ. זאנוק
 תסריט:  פיליפ דאן
 עריכה:  ג'יימס קלארק 
 שחקנים ראשיים:  וולטר פידג'ן, מורין או'הרה, דונלד קריספ, שרה אלגוד, רודי מקדואל
 מוזיקה:  אלפרד ניומן
 צילום:  ארתור ס. מילר
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 באוקטובר 1941
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, וולשית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 תקציב:  $1,250,000
 הכנסות:  $6,000,000
 פרסים:  5 פרסי אוסקר, 10 מועמדויות
 דף הסרט ב־IMDb
 
מה יפיתָ עמק נָוִי (באנגלית: How Green Was My Valley, תרגום מילולי: "כמה ירוק היה העמק שלי") הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1941, שהתבסס על ספר בשם זה מאת ריצ׳רד לוולין. מפיק הסרט היה דאריל פ. זאנוק והוא בוים בידי במאי המערבונים ג'ון פורד. הסרט היה מועמד לעשרה פרסי אוסקר וזכה בחמישה, בהם פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר ופרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, תוך שהוא גובר על סרטים קלאסיים שהופקו באותה שנה כ"האזרח קיין", "הנץ ממלטה" ו"חשד" של אלפרד היצ'קוק. הסרט פורש את זכרונות ילדותו של לוולין, ומגולל את סיפורה של משפחת מורגן קשת היום, החיה בכפר בעמק בדרום ויילס, שכלכלתו מבוססת על מכרות פחם, במפנה המאה העשרים. הסרט נוגע בנושאים כמסורת עממית ונוף ירוק הנדחקים בשל הקידמה, פער דורות, תנאי החיים והעבודה הקשים והמסוכנים, שביתות והתאגדות עובדים, פער מעמדות, התעללות בילדים, התמודדות עם רכילות בקהילה קטנה ושמרנית ועוד. עם זאת, הצגת הדברים היא ברוח נוסטלגית והוא מלווה בשירי עבודה וולשיים מקוריים.
סיפור העלילה, מסופר דרך עיניו של בן המשפחה הצעיר, יו מורגן (שכילד מגלם אותו רודי מקדוול אך קול המספר הוא של ארווינג פיצ'ל) ב-voice over וכולו פלאשבק של מורגן המבוגר העוזב את העמק ונזכר באירועים מעברו. אב המשפחה הדומיננטי, גווילם מורגן (דונלד קריספ) וארבעת אחיו הבוגרים של המספר עובדים במכרה. פרט למספר, הדמות הראשית הוא הכומר מר גרופיד, בגילומו של וולטר פידג'ן.
המשפט המצוטט ביותר מן הסרט, הוא המשפט האחרון הנאמר בו והמוטו שלו:
Men like my father cannot die -- They are with me still, real in memory as they were in flesh, loving and beloved forever. How green was my valley then
אנשים כמו אבי לעולם אינם מתים -- הם איתי תמיד, חיים בזכרון כפי שהיו בחייהם, אוהבים ונאהבים לעד. כמה ירוק היה העמק שלי אז. [לאחר מכן, בזמן שהמספר נזכר בדברים, כבר כיסה אבק שחור את העמק]
עלילה

הסרט נפתח בחתונת אחיו של המספר, איוור (פטריק נוולס), עם ברונווין הבלונדינית (אנה לי). את טקס החתונה מנהל הכומר החדש והצעיר מר גרופיד (וולטר פידג'ן), שאך הגיע לכפר מקארדיף. סצנת החתונה מציגה את ההווי הכפרי הוולשי המסורתי התמים.
בהמשך נודע שהנהלת המכרה מתכוונת לקצץ בשכר. ארבעת האחים מציעים להתאגד, אך האב לא מוכן לשמוע על "הבלים סוציאליסטיים".
עקב הוויכוח עוזבים ארבעת האחים הבוגרים את בית האב ומארגנים שביתה שמתארכת למשך החורף וגורמת למחסור. במהלך עצרת עובדים, מועדת אם המשפחה למים קפואים, הבן הצעיר נחלץ להצילה והשניים נופלים למשכב. במהלך מחלתם מתאהבת אחות המספר, אנגרד מורגן (מורין או'הרה), בכומר שמסייע להם, דואג להשכלתו של המספר ומשמש לו דמות אב אינטלקטואלי, בניגוד לאביו איש המעשה הפשוט. עם החלמתם של הבן והאם באביב מתאחדת המשפחה והשביתה מסתיימת, עם זאת שניים מהאחים אינם חוזרים לעבודה ומהגרים לארצות הברית. אנגרד, המאוהבת בכומר, מתחתנת בניגוד לרצונה עם בנו של בעלי המכרה ויוצאת עמו למסע סביב העולם.
לפי עצת הכומר מתחיל המספר ללמוד בבית ספר, אף על פי שהוא סופג התעללות מצד חבריו לספסל הלימודים ואף מצד המורה בשל מוצאו הנחות הוא עושה חיל הן בלימודים והן באיגרוף מול חבריו. הצלחתו בלימודים פותחת לו אפשרות להשלים את השכלתו באוניברסיטה ולא לעבוד במכרה כאביו ואחיו, אך הוא מוותר על אפשרות זו ובוחר לעבוד במכרה.
איוור נהרג בתאונה במכרה בעוד אשתו רונווין בהריון והמספר, הצעיר ממנה בשנים רבות, אך המאוהב בה, עובר לגור בביתה במקום אחיו. כשאנגרד חוזרת לבדה, ללא בעלה, מהמסע סביב העולם, היא מעוררת את חמתה של סוכנת הבית הוותיקה של משפחת בעלי המכרות. סוכנת הבית והמשרתים מפיצים שמועה לפיה מקיימים אנגרד הכומר יחסים רומנטיים. השמועה ממררת את חיי בני משפחת מורגן ואת חיי הכומר, הפורש ממשרתו לאחר נאום בו הוא מוכיח את בני הקהילה על אטימותם, רוע לבם ופחדנותם. מיד לאחר מכן מתרחש פיצוץ עז במכרה ממנו נהרג אבי משפחת מורגן. את מבצע החיפוש אחריו מנהל הכומר, הלוקח עמו את יו הצעיר, שהאב גווע בזרועותיו. בנקודה זו מסתיימים זכרונות הילדות והסרט.
ההפקה

ג'ון פורד ביקש לצלם את הסרט באתר ההתרחשות בווילס, אך פרוץ מלחמת העולם השנייה סיכל אפשרות זו. לפיכך, הוקם כפר כורים וולשי ליד סנטה מוניקה, קליפורניה, בשטח חווה ששימשה כאתר צילומים ושנרכשה בסופו של דבר על ידי אולפני פוקס המאה ה-20 בשנת 1946. אחד מפרסי האוסקר של הסרט היה על העיצוב הריאליסטי של כפר כורים זה, שכל-כולו תפאורה.
פורד ליהק לרוב התפקידים שחקנים בריטים, אולם רק שחקן וולשי אחד, ריס ויליאמס, לתפקיד משני.
צוות השחקנים הראשי

וולטר פידג'ן - מר גרופיד, הכומר
רודי מקדואל (ששיחק שנה לאחר מכן את הילד בסרט "לאסי חוזרת הביתה") - יו מורגן הילד, הבן הצעיר, המספר
דונלד קריספ - גווילם מורגן, אב המשפחה
שרה אלגוד - בת' מורגן, אם המשפחה
מורין או'הרה - אנגרד מורגן, אחות המספר
פטריק נוולס - איוור מורגן, אח המספר
אנה לי - ברונווין, אשתו של איוור
ג'ון לודר - אינטו מורגן, אח המספר
פרסים ומועמדויות

זכיות:
פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר - דאריל פ. זאנוק
פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר - ג'ון פורד
פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר - דונלד קריספ
פרס אוסקר לצילום בשחור-לבן - ארתור סי. מילר
פרס אוסקר לעיצוב בסרט שחור-לבן
מועמדויות נוספות:
פרס אוסקר לתסריט מעובד
פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר - שרה אלגוד
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר
פרס אוסקר למוזיקה - אלפרד ניומן
פרס אוסקר להקלטת קול
בשנת 1990 נבחר להכלל בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
מרחק לוינשטיין

מרחק לוינשטיין (ברוסית: Левенштейн; מכונה גם מרחק עריכה) הוא מונח במדעי המחשב ובתורת האינפורמציה שמתאר את מידת השונות בין שתי מחרוזות תווים. את המונח טבע ולדימיר לוינשטיין(אנ') ב-1965.
מרחק לוינשטיין בין שתי מחרוזות מוגדר כמספר המינימלי של פעולות עריכה שיש לבצע על מחרוזת אחת כדי להגיע למחרוזת השנייה, כאשר פעולות העריכה המותרות הן: הוספת אות, מחיקת אות או שינוי אות לאות אחרת.
דוגמה

מרחק לוינשטיין בין "חיפנים" ל"חיפאיות" הוא 3. 

חיפנים -> חיפאים (החלפה של 'נ' ו'א')

חיפאים -> חיפאית (החלפה של 'ם' ו'ת')

חיפאית -> חיפאיות (הוספה של 'ו')
יישומים

השוואה בין מחרוזות נדרשת, למשל, בחיפושים במילונים מתוך קלט שגוי "במקצת" לצורך בדיקת איות. לדוגמה אם מוגדר במילון המילה "חיפאיות", קלט המשתמש יהיה "חיפנים" והמרחק המרבי המוגדר הוא 3 אזי תוצאות החיפוש יראו גם את המילה "חיפאיות". יישומים נוספים שמשתמשים בווריאציות שונות של מרחק לוינשטיין הם זיהוי תווים אופטי, ועיבוד שפות טבעיות.
מימוש

מימוש יעיל של מציאת מרחק לוינשטיין דורש שימוש בטכניקת תכנות דינמי. סיבוכיות המקום וסיבוכיות הזמן במימוש הטרויאלי הוא (NM)O.
int LevenshteinDistance(char s[1..m], char t[1..n])
 {
   // d is a table with m+1 rows and n+1 columns
   declare int d[0..m, 0..n]
  
   for i from 0 to m
     d[i, 0] := i // deletion
   for j from 0 to n
     d[0, j] := j // insertion
  
   for j from 1 to n
   {
     for i from 1 to m
     {
       if s[i] = t[j] then 
         d[i, j] := d[i-1, j-1]
       else
         d[i, j] := minimum
                    (
                      d[i-1, j] + 1,  // deletion
                      d[i, j-1] + 1,  // insertion
                      d[i-1, j-1] + 1 // substitution
                    )
     }
   }
  
   return d[m,n]
 }
דוגמת הרצה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | ח | י | פ | א | י | ם |
|  | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| ח | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| י | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| פ | 3 | 2 | 1 | 0 | 1 | 2 | 3 |
| נ | 4 | 3 | 2 | 1 | 1 | 2 | 3 |
| י | 5 | 4 | 3 | 2 | 2 | 1 | 2 |
| ו | 6 | 5 | 4 | 3 | 3 | 2 | 2 |
| ת | 7 | 6 | 5 | 4 | 4 | 3 | 3 |
ראו גם

מרחק המינג
וטרלו (בלגיה)

וָטֶרלוֹ (בולונית: Waterlô, בצרפתית והולנדית: Waterloo) היא רשות מקומית ולונית, הממוקמת במחוז ברבנט הוולונית, בלגיה. נכון לשנת 2006, ברשות חיים כ-29,315 איש. סך הכול שטחה הוא 21.03 קילומטרים רבועים, בצפיפות של כ-1,394 איש לכל קמ"ר. נכנסה להיסטוריה כזירת הקרב בו הובס נפולאון בונפרטה מול הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית, והוגלה לאי המבודד "סנט הלנה", שם סיים את חייו.
אף על פי שווטרלו היא רשות עצמאית, היא משמשת בפועל כפרבר אמיד של בריסל. כרבע מתושביה זרים, ורבים מהם עובדים בבריסל, המרכז המנהלי של האיחוד האירופי.
וטרלו היא מקום מושבו של בית הספר הבינלאומי סנט ג'ון, אחד מבתי הספר הוותיקים והגדולים בבלגיה. מטהו האירופאי של התאגיד הפיננסי "מאסטרקארד" גם הוא ממוקם בווטרלו.
אטימולוגיה

שמו של המקום, ממקור הולנדי, ככל הנראה לקוח מהמילה "Water", שמשמעותה מים, והמילה Lo, שמשמעותה העתיקה היא יער. ככל הנראה, ההתיישבות המוקדמת באזור הייתה ליד יער ביצתי.
קרב ווטרלו

וטרלו ידועה בעיקר בזכות קרב ווטרלו שנערך בה ב-18 ביוני 1815, בין הקיסרות הראשונה של נפולאון בונפרטה לבין הקואליציה האנטי-צרפתית השביעית (הממלכה המאוחדת, פרוסיה, אוסטריה ואחרות), בפיקודם העיקרי של ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון וגבהרד לברכט פון בליכר. בעיירה ישנה מצבה בצורת אריה (המביט לכיוון צרפת), לזכר הקרב הנקרא תל האריה (צרפתית: La Butte du Lion). אטרקציות אחרות בעיירה הקשורות לקרב הן מוזיאון ולינגטון והכנסייה הקתולית של יוסף הקדוש, בה נאמר שוולינגטון התפלל לפני צאתו לקרב. כיום, נמצאים בכנסייה לוחות זיכרון לזכר הנופלים ההולנדים והאנגלים בקרבות.
ג'יימס דרזנוק

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1941 נורפוק, ארצות הברית 
 פטירה:  נובמבר 2016 (בגיל 74) פיונגיאנג, קוריאה הצפונית 
 מדינה:  קוריאה הצפונית, ארצות הברית 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית 
 דרגה:  טוראי מדרגה ראשונה 
 
ג'יימס ג'וזף דרזנוק (אנגלית: James Joseph Dresnok; ‏24 בנובמבר 1941 - נובמבר 2016) הוא עריק אמריקני לקוריאה הצפונית. הוא היה נושאה של תוכנית המגזין 60 דקות בערוץ CBS ב-28 בינואר 2007, כעריק החי האחרון בקוריאה הצפונית.
משפחה

הוא היה בנו של ג'וזף דרזנוק (1917-1978) ואחיו של ג'וזף דרזנוק השני (נולד ב-1946), ב-1951 כשהיה בן 9 התגרשו הוריו שחיו עד אז בריצ'מונד, וירג'יניה. הוא חי עם אמו ואחיו חי עם אביו באופן זמני. אחיו ואביו עברו לפנסילבניה שם נותק הקשר בין חלקי המשפחה. בשנות נעוריו חי ג'יימס במשפחות אומנה, נשר מבית הספר והצטרף לצבא ארצות הברית יום אחד אחרי יום הולדתו ה-17.
עריקה

דרזנוק היה טוראי ראשון בצבא ארצות הברית ביחידה ששרתה לאורך הגבול המפורז של קוריאה בשנות השישים המוקדמות. בנקודה מסוימת לאחר שאשתו עזבה אותו והלכה עם גבר אחר ולאחר שעמד בפני משפט צבאי על עזיבת בסיסו ללא רשות, הוא נטש את עמדתו ב-15 באוגוסט 1962 בזמן שהחיילים האחרים אכלו ארוחת צהריים חצה את שדה המוקשים אל השטח הצפון קוריאני ונתפס במהרה על ידי חיילי הצד השני. הוא נלקח ברכבת לפיונגיאנג בירת קוריאה הצפונית, שם נחקר.
חייו בקוריאה הצפונית

דרזנוק פגש עריקים אמריקניים נוספים זמן קצר אחרי הגעתו. לאחר זמן הם מנו ארבעה: לארי אלן אבשיר, ג'רי פריש, צ'ארלס רוברט ג'נקינס ודרזנוק עצמו. העריקים חיו ביחד והיו נתונים ל"חינוך-מחדש" על ידי הממשל הצפון קוריאני, הם אולצו לשנן חלקים גדולים של ספריו של קים איל-סונג על פילוסופיית הגוצ'ה שלו בקוריאנית. כשהם מועמדים מול תנאי מחיה גרועים שליטה אינטנסיבית וחוסר חופש, ניסו הארבעה לברוח מקוריאה הצפונית על ידי בקשת מקלט מדיני בשגרירות ברית המועצות בשנת 1966, הם הוסגרו באופן מיידי לרשויות הצפון קוריאניות. לאחר חוויה זו החליט להתיישב בקוריאה הצפונית ולהיטמע. החל מ-1978 לוהק למספר סרטים צפון קוראניים כולל סדרה בת עשרים פרקים בשם "גיבורים נשכחים" בתור נבל אמריקני, והפך למפורסם בארץ כתוצאה מכך. הוא מכונה "ארתור" על ידי חבריו הצפון קוראניים על שם הדמות ששיחק בסדרה. הוא גם תרגם חלק מכתביו של קים איל-סונג לאנגלית. על פי ספרו של ג'נקינס "קומוניסט בעל כורחו", היה דרזנוק מעין בריון שבגד באמונם של האמריקנים האחרים, והכה אותם בהתלהבות לפקודת "מפעיליהם" הצפון קוריאניים. דרזנוק הכחיש את ההאשמות הללו בראיון.
במהלך חיו בקוריאה הצפונית הוא נישא פעמיים. אשתו השנייה הייתה אשה רומנייה בשם דוינה בומבי והיו להם שני בנים (היא מכונה דונה באוטוביוגרפיה של ג'נקינס). לאחר שמתה מסרטן הריאות, נישא דרזנוק לאשתו השלישית בתם של אשה צפון קוריאנית ודיפלומט מטוגו. נולד להם בן בשנת 2001. המשפחה חייתה בדירה קטנה בפיונגיאנג שסופקה להם, יחד עם קצבה חודשית. בסוף ימיו הייתה בריאותו של דרזנוק לקויה, עובדה שהוא ייחס לשתייה ועישון עודפים.
בנו הבכור של דרזנוק, ג'יימס, לומד באוניברסיטת פיונגיאנג ללימודי חוץ, שבה לימד אביו אנגלית, הוא דובר אנגלית במבטא קוריאני. הוא מחשיב עצמו קוריאני.
שיטים

ערך זה עוסק ביישוב בדרום הנגב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: חבל אילות
גובה ממוצע: ‎286 מטר
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת דרום הנגב מוגדלת) שיטים(למפת דרום הנגב רגילה) שיטים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שיטים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום שיטים30°10′30″N 35°00′58″E﻿ / ﻿30.1749589433247°N 35.0161093199414°E﻿ / 30.1749589433247; 35.0161093199414  heמפת היישובים של מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) באדום - שיטים בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;

שלט המוביל לשיטים
שיטים (שִׁטִּים) (נח"ל שיטים) הוא יישוב קהילתי בדרום הנגב המשתייך למועצה אזורית חבל אילות, הצפוני ביותר מבין יישוביה. נמצא על כביש 40, 15 ק"מ צפונית לשיזפון, באזור מישור חיון.
היסטוריה

שיטים הוקם כהיאחזות נח"ל בשנת 1984. במשך השנים עלו להיאחזות חיילים בסוף מסלול קרבי בחטיבת הנח"ל. גרעינים מתנועת הצופים היוו את הקו התומך בהיאחזות. בין המטלות הביטחוניות והחקלאיות בשיטים, עבדו החיילים גם במשק קיבוצים שכנים. עבודה זו כללה עבודה במפעל החלב ביטבתה, גדיד תמרים, גידול תותים ועבודה בלולי העופות של קיבוצים שכנים.
בתחילת שנות התשעים, לאחר החזרת סיני ולקראת מהלכי אוסלו, נסגר בסיס השליטה הסמוך, והפיקוד על ההיאחזות הועבר לגדוד היאחזויות שרוב מעוזיו היו בשטחי יהודה ושומרון. מעבר פיקודי זה שינה מהותית את סדרי היום בהיאחזות ולפרקי זמן רוב חיילי ההיאחזות הלוחמים נלקחו למשימות ביטחון שוטף באזור יריחו וגבול ירדן. מהלך זה שיבש את התפעול החקלאי השוטף של ההיאחזות. בשנת 1997 נסגרה ההיאחזות, והחזקה על המקום הועברה מצה"ל לידי קיבוץ קטורה. ב-1997 נעשו ניסיונות לאזרח את ההיאחזות על ידי גרעין נח"ל אשר מנה חמישה חיילים, אך אלו כשלו בגלל אילוצי מערכת, וההיאחזות פורקה. אנשי קטורה ניסו להקים במקום בית הארחה ובית ספר לחינוך אקולוגי אך אלו כשלו גם כן.
בשנים 2002–2020 הפעילה את המקום קהילה שנוסדה על ידי תלמידי האשרם של אושו בפונה ביניהם רפיק ידידיה, בשם "אשרם במדבר". המקום הוגדר כ"בית הארחה רוחני" ברוח אושו והעידן החדש והפעיל בית הארחה, סדנאות ומדיטציות, תוכנית WOMP עבודה כמדיטציה ופסטיבלים מגוונים.
כיום מארח שיטים פסטיבלים, סדנאות, קהילות ומטיילים. המקום מופעל ומתוחזק על ידי קהילת עובדים המונה כ-30 איש.
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588145005171  VIAF: 317132708   WorldCat (עם VIAF): 317132708