stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוימיאקון

| --- | --- |

יערות אוימיאקון, פברואר 2013
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 רפובליקה:  סאחה-יקוטיה סאחה-יקוטיה
 ראש העיר:  רוזליה קונדקובה
 גובה:  741 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  560 (2021)
 קואורדינטות:  63°27′39″N 142°47′09″E﻿ / ﻿63.46083°N 142.78583°E﻿ / 63.46083; 142.78583
 אזור זמן:  UTC +11
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאוימיאקון(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניאוימיאקון(למפת סאחה-יקוטיה רגילה) יקוטסק נריונגרי מירני לנסק אלדן אודצ'ני ויליויסק טיקסי צ'רסקי צ'ו. מגדן חברובסק אמור ע.ב. בורי. אירקוטסק קרסנויארסק ים אוחוצק ים לאפטב ים סיביר המזרחי אוימיאקון(למפת סאחה-יקוטיה מוגדלת) יקוטסק נריונגרי מירני לנסק אלדן אודצ'ני ויליויסק טיקסי צ'רסקי צ'ו. מגדן חברובסק אמור ע.ב. בורי. אירקוטסק קרסנויארסק ים אוחוצק ים לאפטב ים סיביר המזרחי אוימיאקון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אוימיאקון (ברוסית: Оймякон; ביקוטית: Өймөкөөн, Öymököön) הוא כפר ברפובליקת סאחה, אשר במזרח הרחוק הרוסי ברוסיה. בכפר גרים כ-500 תושבים והוא נחשב למקום המיושב הקר ביותר על פני כדור הארץ.
מקור השם

הכפר נקרא אוימיאקון על שם נהר אוימיאקון הסמוך שיש הטוענים[דרוש מקור] שמקור שמו מגיע מהמילה "חיום" שבשפת האוון, שמשמעותו "מים לא קופאים", על שם מעיינות מים חמים שנמצאים בסביבה. האדמה קפואה תמיד בקפאון עד. אולם יש הטוענים[דרוש מקור] שמשמעות המילה חיום (hэjум) היא "אגם קפוא".
היסטוריה

הדרך המובילה לכפר נסללה בידי אסירי גולאגים בשנות השלושים. העבודה בתנאים הקשים גרמה לתמותה אדירה של כמיליון אסירים בעבור כ-1000 קילומטרים של הדרך (כלומר, אסיר אחד מת בכל מטר בממוצע). בשל כך דבק בכביש הכינוי "דרך העצמות".
בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנה בעיר שדה תעופה צבאי שסייע לצבא האמריקאי להוביל אספקה וסיוע לברית המועצות בחזית המזרחית.
גאוגרפיה

אוימיאקון נמצא כ־640 ק"מ מצפון־מזרח לעיר יקוטסק ברמת אוימיאקון בעמק הנהר אינדיגירקה (Indigirka) בגובה של כ־750 מטר מעל פני הים ובמרחק 30 ק"מ מצפון־מערב לכביש קולימה. הכפר נמצא בין רכס ורחויאנסק ורכס צ'רסקי. רכסים אלה מונעים זרימת אוויר חם.
טמפרטורות ואקלים

אף שאוימיאקון מרוחק כ-2,900 ק"מ מהקוטב הצפוני ונמצא דרומה לחוג הקוטב הצפוני, נמדדת בו לעיתים קרובות הטמפרטורה הנמוכה ביותר בין כל המקומות המיושבים על פני כדור הארץ. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן רשמי[דרושה הבהרה] הייתה 71.2° מתחת לאפס (26 בינואר 1926)[דרושה הבהרה] ואילו הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה באופן לא רשמי היא 81.2° מתחת לאפס (1916),[דרוש מקור] בעוד שהטמפרטורה הנמוכה הממוצעת בינואר היא 50° מתחת לאפס. רק בווסטוק, אנטארקטיקה נמדדו טמפרטורות נמוכות יותר (89.2° מעלות מתחת לאפס).
בקיץ הטמפרטורות יכולות להגיע עד ל-35° מעל האפס. הפרש הטמפרטורות יכול להגיע ל-100° או יותר בין חורף לקיץ בשנה אחת.
דרכי הגעה

אומנם במרחק של כ־30 ק"מ[דרושה הבהרה] דרומית־מזרחית לכפר עובר כביש קולימה ("כביש העצמות"), אך מצבו רע וכמעט בלתי כשיר לנסיעה בחלקים העוברים בכפר.
נמל התעופה הסמוך ביותר הוא נמל התעופה אוימיאקון שבאוסט-נרה, בכפר טומטור הסמוך. נמל התעופה משרת מסוקים בלבד והוא פתוח רק בעונת הקיץ ואינו כשיר לשרת מטוסי נוסעים.
תחנת הרכבת הקרובה היא תחנת טומוט (Tommot) שנמצאת בכפר טומטור.
ראו גם

דללול - המקום המיושב החם ביותר על פני כדור הארץ.
הערות שוליים

↑  גאולוג רוסי אוברוצ'ב (רו') רשם ב-1926 ביומנו 71.2° מתחת לאפס בהיותו בכפר טומטור (רו'), השוכן 30 ק"מ דרומית-מזרחית לאוימיאקון. ראו: Полюса холода, География», №48/2004» (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475703605171  LCCN: n2002040799  NKC: ge932346  SUDOC: 177393300  VIAF: 144441989   WorldCat (עם VIAF): 144441989
וים הוף

| --- | --- |

וים הוף מדגים את הטכניקה שלו באמבט קרח ברוטרדם, 24 במרץ 2007
 לידה:  20 באפריל 1959 (בן 65) סיטארד, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מספר צאצאים:  6 
 www.wimhofmethod.com
 
וים הוף (Wim Hof; נולד ב-20 באפריל 1959 בסיטארד, מחוז לימבורג, הולנד) הוא הרפתקן ופעלולן הולנדי אשר נודע בכינוי "איש הקרח" בשל יכולתו לעמוד בפני קור עז. הוף מייחס את הישגיו לטכניקת הנשימה שפיתח המבוססת על מדיטציה טיבטית.
הישגיו

הוף מחזיק ביותר מעשרים שיאי עולם, ביניהם שיא עולם בשהייה באמבט קרח (אנ'). הוא שבר את שיא העולם כשישב בגוש קרח במשך שעה, 13 דקות ו-48 שניות - שיא שנרשם בספר השיאים של גינס בשנת 2008.
בשנת 2007, הוא ניסה לטפס על הר האוורסט כשהוא לבוש במכנסיו הקצרים בלבד, ונכשל עקב פציעה בכף רגלו.[דרוש מקור]
בשנת 2009 הוף השלים ריצת מרתון מלאה (42.195 קילומטרים) באזור חוג הקוטב בפינלנד, בטמפרטורות באזור 20- מעלות צלזיוס, שוב כשלגופו מכנסיים קצרים בלבד. הוא סיים את הריצה בחמש שעות ו-25 דקות, והאתגר תועד בכתבה ששודרה בערוץ 4 הבריטי.
בשנת 2010 שבר הוף פעם נוספת את שיא השהייה בקרח, כשעמד שקוע בין קוביות קרח במשך שעה ו-44 דקות בטוקיו, יפן. בשנת 2011 הוא שבר את השיא פעמיים נוספות, פעם אחת בעיר אינזל שבגרמניה בפברואר, ופעם שנייה בחודש נובמבר בניו יורק. השיא הנוכחי שקבע הוף לשהייה בקרח עומד על שעה, 52 דקות ו-42 שניות.
בחודש ספטמבר 2011 הוא רץ ריצת מרתון במדבר נמיב מבלי לשתות מים; הריצה הייתה תחת פיקוח של רופא מנמיביה.
ב-19 באפריל 2012 שודר פרק בכיכובו של הוף בתוכנית טלוויזיה אמריקאית העוסקת בחקירת האמת מאחורי סיפורים וטענות שונות. הוף נבחן כנגד עובד של התוכנית בשם אוסטין - שניהם התיישבו בתוך אמבטיות קרח. אוסטין ישב באמבט במשך כעשרים דקות וחום גופו צנח ב-8 מעלות. כאשר הוף יצא מן האמבט, הצלמים נעזרו במצלמת חום (אנ') שהראתה שחום גופו עמד על כ-40 מעלות. חום גופו של הוף וכן קצב לבו נשארו יציבים במשך עשרים הדקות.
שיטת וים הוף

הוף הסביר את היכולת שלו לספוג ולשאת עומסי קור בכך שהוא מסוגל "להפעיל את התרמוסטט הפנימי שלו" באמצעות כוח המחשבה.
מחקר שפורסם בכתב העת PNAS טען שקבוצה של מתאמנים הצליחה להעלות את קצב הלב, רמת האדרנלין, ורמת האלקליות בדמם על ידי תרגול תרגילי נשימה בשיטת וים הוף. מטא-אנליזה משנת 2024 מצאה עדויות לכך שהשיטה יכולה לסייע בהפחתת דלקת דרך הגברת רמות האדרנלין. התוצאות ביחס לביצועי ספורט ומדדי נשימה היו מעורבות.
בחודש נובמבר 2011 הוף ותלמידו, ג'סטין רוזלס, הוציאו לאור ספר בשם "להפוך לאיש הקרח" (Becoming the iceman), אשר מתאר את אימוניהם על מנת לשפר את עמידותם בפני תנאי חום וקור קיצוניים.
ביקורת

חשיפה לקור עז מעוררת דאגה בקרב ארגוני בריאות מובילים. האגודה האמריקנית למחלות לב והקרן הבריטית לבריאות הלב פרסמו אזהרות בנוגע לטיפול בקור, והמליצו להיוועץ ברופא לפני התחלת הטיפול, תוך ציון כי ישנן עדויות מוגבלות התומכות ביעילות פרקטיקה זו. נכון למרץ 2024, דווחו 32 מקרים של אנשים שמתו לכאורה עקב שיטת וים הוף. לדברי מומחה, טבילה במי קרח עלולה לגרום להפרעות קצב לב ב-1% עד 3% מצעירים בריאים, ועד 63% מהמתרגלים יסבלו מהפרעות קצב כלשהי כאשר הם מתבקשים לעצור את נשימתם לפני הטבילה. ישנם מומחים הסבורים כי תרגול שיטת וים הוף הוא "הימור על החיים".
בשנים 2015 ו-2016, ארבעה מתרגלים טבעו, ובני משפחותיהם חשדו כי תרגילי הנשימה הם הגורם לכך. בשנת 2021, גבר מסינגפור טבע בבריכת דירה בעת שניסה את השיטה. ב-2022, אישה נפטרה לאחר מפגש טיפול באמבטיית מי קרח בבריטניה. תביעה בסך 67 מיליון דולר הוגשה נגד Innerfire ו-וים הוף ב-2022, בטענה כי מדלין רוז מצגר, בת 17, מתה לאחר שביצעה את שיטת וים הוף בבריכה שלה בלונג ביץ', קליפורניה. וים הוף נמצא לא אחראי ב-2024.
חיים אישיים

הוף נולד בעיירה ההולנדית סיטארד שמרוחקת 2 קילומטרים מהגבול עם גרמניה, ו-7 קילומטרים מהגבול עם בלגיה. להוף שישה אחים ושתי אחיות (ביניהם אח תאום).
אשתו הראשונה אובחנה עם סכיזופרניה, והתאבדה ב-1995. כך נותר לבדו לגדל את ארבעת ילדיהם, והוא סיפר כי יציאה לטבע, בילוי בנהרות ובאגמים הקלו על התמודדותו עם המצב. כך גילה את מסוגלותו להיחשף לקור, ואת ההשפעות המיטיבות של הפרקטיקה.
בשנת 2003 נולד להוף ילד נוסף מנישואיו הנוכחיים.
בשנת 2024 פרסם העיתון ההולנדי de Volkskrant כתבה מקיפה שבה הוזכר מקרה של אלימות במשפחה שבגינו הורשע וים הוף בהולנד בשנת 2012. באותה שנה נמצא הוף אשם בתקיפה של בנו החורג, שהיה אז בן 18, בנה של זוגתו דאז, קרוליין. בית המשפט גזר עליו 40 שעות עבודות שירות וקנס בגובה 350 אירו, סכום השווה לכ-440 אירו בשנת 2023.
הערות שוליים

↑  Wim Hof Says He Holds the Key to a Healthy Life – But Will Anyone Listen? במגזין הרולינג סטון.
↑  About Innerfire באתר של טכניקת וים הוף.
↑  איליה ירוחימוביץ', תאמינו או לא, באתר nana10‏, 2 בפברואר 2008
↑  סרטון מתוך הכתבה המציגה את וים הוף בריצת המרתון בפינלנד.
↑  "'Iceman' Wim Hof breekt wereldrecord ijsstaan" ['אייסמן' וים הוף שבר שיא עולמי לעמידה במי קרח]. AT5 Nieuws (בהולנדית). Amsterdam. 3 בינואר 2010. נבדק ב-10 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  כתבה על וים הוף בריצת המרתון במדבר נמיב
↑  אמת או בדייה - תיעוד כתוב שפורסם לאחר התוכנית ששודרה
↑  Voluntary activation of the sympathetic nervous system and attenuation of the innate immune response in humans באתר הירחון המדעי PNAS.
↑  Voluntary activation of the sympathetic nervous system and attenuation of the innate immune response in humans באתר הספרייה הלאומית האמריקאית לרפואה, PubMed Central.
↑  Omar Almahayni, Lucy Hammond, Does the Wim Hof Method have a beneficial impact on physiological and psychological outcomes in healthy and non-healthy participants? A systematic review, PLOS ONE 19, 2024-03-13, עמ' e0286933 doi: 10.1371/journal.pone.0286933
↑  Tapper, James (2023-10-01). "Cure or killer? The rewards – and very real risks –  of the cold water plunge". The Observer (באנגלית בריטית). ISSN 0029-7712. נבדק ב-2025-03-13.
↑  You're not a polar bear: The plunge into cold water comes with risks, www.heart.org (באנגלית)
↑  Public Wim Hof Method Deaths and Incident Reports, Google Docs
↑  Katie Tarrant and Keiran Southern, Wim Hof started a cold water therapy trend. Our daughters died trying it, www.thetimes.com, ‏2024-06-22 (באנגלית)
↑  ‘Iceman’ onder vuur (בהולנדית), 2016-06-10, נבדק ב-2025-03-13
↑  DPG Media Privacy Gate, myprivacy.dpgmedia.nl
↑  Coroner cautions against practising Wim Hof breathing method underwater after man drowns, CNA (באנגלית)
↑  Woman tragically dies after cold water therapy session favoured by celebs, Yahoo News, ‏2022-04-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hanneke Sanou, ”Iceman” Wim Hof cleared of causing death of American teenager, DutchNews.nl, ‏2024-07-03 (באנגלית בריטית)
↑  DPG Media Privacy Gate, myprivacy.dpgmedia.nl
↑  DPG Media Privacy Gate, myprivacy.dpgmedia.nl
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810557664005606  BIBSYS: 1602158143233  BnF: cb17780712x (data)  GND: 1125540370  ISNI: 0000 0003 9581 413X  LCCN: no2017000078  LNB: 000322752  MusicBrainz: 744a3ac3-b546-4355-9536-00d2f26775ff  NDL: 001298598  NKC: xx0237204  NSK: 000766749  NTA: 175499683  RERO: 02-A027719188  SUDOC: 221705015  VIAF: 290622892   WorldCat (עם VIAF): 290622892 
עטיפת הספר Becoming the iceman
סבל (מקצוע)

שני סבלים נושאים אַפִּרְיוֹן. תצלום מלפני 1925 באיסטנבול
סבל דוחף עגלה עם מטען בעת מעבר דירה בירושלים, בהפוגה במלחמת העצמאות, יוני 1948. בשל הנסיבות אריזת החפצים מאולתרת, למשל בחבית ובארגזי תחמושת של הצבא הבריטי ממלחמת העולם השנייה
סַבָּל הוא מקצוע של נשיאת מטלטלים או בני אדם למען אחרים תמורת שכר. עבודת הסבלות מצריכה, בנוסף לכוח פיזי, ידע לגבי הצורה הנכונה בה מרימים דברים ונושאים אותם, כדי שלא יגרמו נזקים לסבל או לחפצים שהוא נושא.
הסבלות מוכרת מימי קדם והייתה נפוצה מאוד לפני המצאת הגלגל ולפני ביות בהמות המשא.
סבלים העובדים בהעמסה או פריקה של כלי תעבורה, כלי שיט, רכבות, משאיות וכלי טיס מכונים בעברית סוורים. לאחר המעבר לתובלה במכולות הצטמצמה העסקת הסוורים בכ-90%. סוורי הנמלים ממלאים תפקיד חשוב במערך הלוגיסטי של התחבורה הימית ומכאן, שהם גם יכולים לשתק או לשבש אותה, כפי שנעשה לא פעם על ידי שביתה או עיצומים.
השֶׁרְפָּה הם עם החי בנפאל הידועים בעבודתם כסבלים עבור המטפסים על הר האוורסט.
גלריה

סבלים וסבלות הנושאים חפציהם של מטפסים על קילימנג'רו
סבל שרפה נושא עצים בהימלאיה ליד האוורסט, מאי 2006
סוורים מעמיסים ארגזי תפוזים בנמל תל אביב, 1938
ראו גם

מוביל ומוכר מים
אדית אגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בספטמבר 1927 (בת 97) קושיצה, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  ארצות הברית, הונגריה 
 עיסוק:  פסיכולוגית, סופרת
 השקפה דתית:  יהדות 
 
אדית אווה (אידי) אגר (באנגלית: Edith Eva (Edie) Eger;‏ נולדה ב-29 בספטמבר 1927) היא פסיכולוגית יהודייה־אמריקאית מזרם הלוגותרפיה בעל הגישה האקזיסטנציאליסטית.
אגר היא ניצולת השואה ומומחית בטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית. ספרה הראשון הבחירה שילב בין זיכרונות לתובנות עיוניות על נפש האדם. הספר יצא לאור בשנת 2017 והפך לרב-מכר בינלאומי. הספר יצא לאור בעברית בשנת 2022. ספרה השני, שכותרתו המתנה - 12 שיעורים להצלת חייכם, ראה אור בספטמבר 2020.
קורות חיים

אדית אגר היא בתם הצעירה של לאיוש ואילונה אלפנט, יהודים הונגרים שחיו באזור שהיה בזמן לידתה חלק מצ'כוסלובקיה. אביה היה חייט.
עיר הולדתה, קושיצה, השתייכה להונגריה לפני יוני 1920 ואחרי 1938 וכונתה Kassa באותה תקופה. אגר למדה בגימנסיה והשתתפה בשיעורי בלט. היא הייתה חברה בקבוצה האולימפית ההונגרית בהתעמלות. בשנת 1942 חוקקה ממשלת הונגריה חוקים אנטי-יהודיים חדשים והיא הודחה מנבחרת ההתעמלות. אחותה הגדולה קלרה הייתה נגנית כינור והתקבלה לקונסרבטוריון של בודפשט. במהלך המלחמה קלרה הוסתרה על ידי המורה שלה למוזיקה. אחותה מגדה הייתה פסנתרנית.
במרץ 1944 נאלצה אגר להתגורר בגטו קושיצה עם הוריה ואחותה מגדה. באפריל הם נאלצו להישאר בבית חרושת ללבנים עם 12,000 יהודים אחרים למשך חודש. בחודש מאי של אותה שנה הם גורשו לאושוויץ. היא הופרדה מאמה על ידי יוזף מנגלה. אמה נרצחה בתאי הגזים. בזכרונותיה מספרת אגר כי באותו ערב מנגלה גרם לה לרקוד בשבילו בצריף שלה. כ"אות תודה" היא קיבלה כיכר לחם שחלקה עם בנות אחרות.
על פי זיכרונותיה, היא שהתה במחנות שונים, ביניהם מאוטהאוזן. הנאצים פינו את מאוטהאוזן ומחנות ריכוז אחרים כשהאמריקאים והרוסים התקרבו. אגר נשלחה לצעדת מוות עם אחותה מגדה למחנה הריכוז גונסקירכן, במרחק של כ־55 קילומטרים. כשלא הצליחה ללכת רחוק יותר כשהיא מותשת, אחת הילדות איתה חלקה את הלחם של מנגלה זיהתה אותה והחזיקה אותה יחד עם מגדה. התנאים בגונסקירכן היו כה גרועים עד שאגר נאלצה לאכול דשא כדי לשרוד, בעוד אסירים אחרים פנו לקניבליזם. כאשר צבא ארצות הברית שחרר את המחנה במאי 1945, מספרים כי חייל ראה את ידה נעה כאשר, על פי אגר, היא הושארה למות בין מספר גופות. החייל פנה במהירות לטיפול רפואי והציל את חייה. היא שקלה אז 32 קילוגרמים, היה לה שבר בגב, טיפוס הבטן, דלקת ריאות ופלוריזיס.
אחרי המלחמה

אדית ומגדה התאוששו בבית חולים שדה אמריקאי, וחזרו לקושיצה שם מצאו את אחותם קלרה. הוריהם וארוסה של אדית אריק לא שרדו את אושוויץ. היא נישאה לבלה (אלברט) אגר, גם הוא ניצול שואה, אותו הכירה בבית החולים. הוא הצטרף לפרטיזנים במהלך המלחמה. בשנת 1949, לאחר איומים מצד הקומוניסטים, הם ברחו יחד עם בתם לארצות הברית. שם היא סבלה מטראומת המלחמה ומתסמונת מחנות הריכוז, ולא רצתה לדבר על זמן המלחמה עם שלושת ילדיה.
היא התיידדה עם ויקטור פראנקל, עברה טיפול נפשי וקיבלה את הדוקטורט בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת טקסס באל פאסו בשנת 1978. היא קיבלה גם רישיון לעסוק בפסיכולוגיה. היא פתחה מרפאה טיפולית בליולה, קליפורניה ומונתה לחברת סגל באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו.
בשנת 1990 חזרה אגר לאושוויץ כדי להתמודד עם רגשותיה המודחקים. בעידודו של פיליפ זימברדו, פרסמה את קורותיה בספרה הראשון "הבחירה" בשנת 2017.
בעבודתה כפסיכולוגית היא עוזרת למטופליה להשתחרר ממחשבותיהם ועוזרת להם לבחור בסופו של דבר בחופש. ספרה, הבחירה, הפך לרב מכר של הניו יורק טיימס ושל הסאנדיי טיימס. בספרה השני, המתנה (2020), היא מעודדת את הקורא לשנות את המחשבות שעל פי אגר כולאות אותנו ואת ההתנהגויות ההרסניות שיעכבו אותנו. מה שקורה לנו בחיים הוא בסופו של דבר לא החשוב ביותר, היא אומרת. לדעת אגר החשוב ביותר הוא מה שאנחנו עושים עם חיינו.
אינכם יכולים לשנות את מה שקרה, אינכם יכולים לשנות את מה שעשיתם או את מה שנעשה לכם, אבל אתם יכולים לבחור איך תחיו עכשיו.(הבחירה, עמ' 330)
אגר הופיעה ב-CNN ובמופע של אופרה ווינפרי .
אחרי המלחמה > משפחתה

בארצות הברית נולדו למשפחת אגר שני ילדים נוספים. בתם מריאן נשואה לרוברט אנגל, חתן פרס נובל לכלכלה. בן זוגה בלה אגר נפטר בשנת 1993.
ספריה

The Choice - Embrace the Possible . Scribner, 2017,ISBN 9781501130786
The Gift - 12 Lessons to Save Your Life . Ebury Publishing, 2020, ISBN 9781846046278
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "Mind power in Auschwitz – and healing decades later". The Guardian. 2018-09-02.
↑  "How to Break Free From Your Mental Prisons, With Psychologist Dr. Edith Eger". Lifehacker Australia. 2020-10-05.
↑  Marci Jenkins (14 באוגוסט 1992). "Oral history interview with Edith Eva Eger". United States Holocaust Memorial Museum. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Holocaust-overlevende Edith Eger vertelt over donkere tijd | KRO-NCRV". www.kro-ncrv.nl (בהולנדית).
1 2  Lori Gottlieb (6 באוקטובר 2017). "What a Survivor of Auschwitz Learned From the Trauma of Others". הניו יורק טיימס. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Eger, Dr. Edith". El Paso Holocaust Museum.
1 2 3  "Oprah's SuperSoul conversations:Dr. Eith Eva Eger - The Choice". YouTube. 30 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Antoinette Scheulderman (2017). "De ballerina van Auschwitz". de Volkskrant Kijk Verder (בהולנדית).
↑  "Dr. Edith Eger: 'A dialogue with Edie'". De School voor Transitie. במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Ykje Vriesinga (9 באוקטובר 2020). "Auschwitz-overlevende Edith Eger: 'Mijn wens is gelukkig te sterven'". NRC Handelsblad (בהולנדית). {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Melissa Simon (1 בספטמבר 2020). "NYT Bestselling Author and Holocaust Survivor Edith Eger on Her Self-Help Book 'The Gift'". Jewish Journal. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Sunday Times Bestsellers, February 17". The Sunday Times. 17 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Eger, Albert". El Paso Holocaust Museum. נבדק ב-19 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007361277305171  PLWABN: 9810645392205606  BIBSYS: 1606126541398  BnF: cb17727175m (data)  CiNii: DA19771651  GND: 1144993830  ICCU: TO0V693511  ISNI: 0000 0004 2180 1376  LCCN: no2017111522  LNB: 000317639  NDL: 031373537  NKC: osa2017973798  NLK: KAC2023B0675  NSK: 000291912  NTA: 413168336  RERO: 02-A027327908  SUDOC: 227313356  VIAF: 305626477   WorldCat (עם VIAF): 305626477
די סיטי

| --- | --- |

המתחם
 מידע כללי
 סוג:  מרכז קניות 
 מיקום:  מישור אדומים
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  שלמה גרטנר
 מידות
 שטח:  90 דונם
 
 קואורדינטות:  31°47′48″N 35°20′01″E﻿ / ﻿31.79659°N 35.3336°E﻿ / 31.79659; 35.3336
 אתר "די סיטי"
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) די סיטי(למפת הרי ירושלים רגילה) די סיטי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום די סיטי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום די סיטי
 
די סיטי (נקרא דיזיין סיטי במקור, אך שמו שונה לאחר פתיחתו ביולי 2021) הוא מתחם מסחרי השוכן באזור התעשייה מישור אדומים, ומהווה את אחד ממתחמי העיצוב הגדולים ביותר בישראל.
המתחם מונה למעלה מ-200 חנויות מתחום העיצוב והמסחר. הוא מתפרס על שטח של קרוב ל-120 אלף מ"ר בשלוש קומות, עם 950 מקומות חניה במפלס אחד.
היסטוריה

המתחם נמצא בבעלותו של איש העסקים החרדי חנוך קס, העומד בראש חברת קס גרופ.
תכנון המתחם החל בקיץ 2016  ובפברואר 2017 אושרה תוכנית הבנייה של המתחם. באוגוסט 2021 נפתח המתחם לציבור בשם "דיזיין סיטי", ולאחר זמן קצר מותג בשם D.CITY (די.סיטי). עלותו הכוללת של המתחם הסתכמה ב-480 מיליון ש"ח. אדריכל הפרויקט הוא שלמה גרטנר.
המתחם כולל מגוון של חנויות לעיצוב הבית, לצד בית מלון, חנויות לייף סטייל, מתחם קולינרי וספא.
ראו גם

מג'יק קס
הערות שוליים

↑  אורי חודי, ‏בתכנון: הקמת מתחם מסחרי בכניסה למישור אדומים, באתר גלובס, 18 בספטמבר 2016
↑  מעיין הרוני, מישור אדומים: התוכנית להקמת מתחם מסחר מתקדמת, באתר כל העיר, 8 בפברואר 2017
↑  גלית אורן, פסטיבל הפתיחה של מתחם העיצוב די-סיטי: טעם של חו"ל, באתר כל העיר, 8 באוגוסט 2021
די סיטי
אמנסטי אינטרנשיונל

| --- | --- |

 התאגדות:  ארגון ללא מטרות רווח
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, בלגיה 
 מטה הארגון:  לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מייסדים:  פיטר בננסון
 חברים:  7 מיליון (נכון לשנת 2015)
 תקופת הפעילות:  יולי 1961 (61 שנה, נכון ל-2022) – הווה
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1977)  פרס Free Your Mind (1993)  פרס אולוף פלמה (1991)  פרס ג'ורג' פולק (1984)  פרס האנס בוקלר (1988)  פרס זכויות האדם האירופי (1983)  פרס גזן (1987)  מדליית הכבוד של ברצלונה (2003)  פרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם (1978)  פרס ארסמוס (1976)  Honorary Member of the Order of Liberty  עיטור ארבע החירויות - חירות הדיבור 
 www.amnesty.org
 
אמנסטי אינטרנשיונל ("ארגון אמנסטי הבין-לאומי"; מהמילה האנגלית "Amnesty", "חנינה") הוא ארגון לא-ממשלתי בין-לאומי, שמשרדי המטה שלו ממוקמים בממלכה המאוחדת מאז 1961. הארגון פועל לקידום זכויות האדם המעוגנות במגילת זכויות האדם של האו"ם ובאמנות בין-לאומיות אחרות לזכויות אדם למען "עולם בו כל אדם נהנה מכל זכויות האדם המעוגנות בהצהרה האוניברסלית על זכויות אדם ובאמנות בין-לאומיות בנושאי זכויות אדם נוספות". על פי פרסומי הארגון נכון לשנת 2015 הוא נתמך על ידי כ-7 מיליון בני אדם ברחבי העולם. בכל סוף שנה מקיים הארגון פגישה כללית שנתית, עם "הרמת כוסית לחופש".
הארגון פועל לשחרור כל אסירי המצפון, לביטול עונש המוות, עינויים, וכל יחס אכזרי אחר לאסירים, סיום תופעת הרציחות הפוליטיות והעלמות פוליטיות ופועל לגייס את דעת הקהל לייצור לחץ על ממשלות ברחבי העולם בהן מתרחשת התעללות. הארגון הוא א-פוליטי ומתנגד לכל הפרה של זכויות אדם, הן בידי ממשלות והן בידי קבוצות אופוזיציה ורואה בעונש מוות "שלילה אולטימטיבית ובלתי הפיכה של זכויות האדם". לארגון הוענקו במשך השנים פרסים רבים בהם פרס נובל לשלום ל-1977 על "הגנת כבוד האדם מפני עינויים", ופרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם בשנת 1978.
בתחום הארגונים הבין-לאומיים לזכויות אדם, אמנסטי אינטרנשיונל מחזיק בהיסטוריה השלישית הארוכה ביותר בשנות פועלו אחרי הפדרציה הבין-לאומית לזכויות אדם והחברה למניעת עבדות.
היסטוריה > שנות השבעים (1970)

במהלך שנות השבעים, סאן מקברייד ומרטין אנאלס הובילו את אמנסטי אינטרנשיונל. בזמן שהמשיך לעבוד למען אסירי מצפון התרחב תחום אמנסטי אינטרנשיונל לתחומיו גם "משפט הוגן" והתנגדות למעצר ממושך ללא משפט (UDHR סעיף 9), ובמיוחד לעינויים של אסירים (UDHR סעיף 5). אמנסטי אינטרנשיונל האמין כי הסיבות העומדות בבסיס עינויים של אסירים על ידי ממשלות הן לרכוש ולהשיג מידע או לדכא את התנהגותם באמצעות טרור, או שניהם. דאגה נוספת הייתה ייצוא של שיטות עינויים מתוחכמות יותר, ציוד והוראה של מעצמות העל ל"מדינות לקוח", למשל על ידי ארצות הברית באמצעות פעילויות מסוימות של ה-CIA.
אמנסטי אינטרנשיונל ערך דיווחים ממדינות בהן טענות העינויים נראו עקשניות ביותר וארגן ועידה בין-לאומית בנושא עינויים. הוא ביקש להשפיע על דעת הקהל ובכך להפעיל לחץ על ממשלות לאומיות באמצעות ארגון מסע "ביטול העינויים", שנמשך כמה שנים. חברותה של אמנסטי אינטרנשיונל עלתה מ-15,000 חברים בשנת 1969 ל-200,000 בשנת 1979. גידול במשאבים זה איפשר הרחבת תוכניתה, "מחוץ לכותלי הכלא", לכלול עבודה בנושא "היעלמויות פוליטיות", עונש מוות וזכויות פליטים. טכניקה חדשה שהופעלה הייתה, "הפעולה הדחופה", שמטרתה הייתה לגייס את החברים לפעולה במהירות אשר הופעלה לראשונה עבור לואיס בסיליו רוסי, אקדמאי ברזילאי, שנעצר מסיבות פוליטיות ב-19 במרץ 1973, ברמה הבין ממשלתית אמנסטי אינטרנשיונל לחץ ליישם את כללי המינימום הסטנדרטיים של האו"ם לטיפול באסירים ולמוסכמות הומניטריות קיימות, כדי לאשר את האשרור של שתי האמנות של האו"ם לזכויות אדם בשנת 1976 והיה שותף להשגת מכשירים והוראות נוספות האוסרות על פרקטיקה של טיפול לרעה. מעמד ייעוץ מהארגון הוענק בוועדה הבין-אמריקאית לזכויות אדם בשנת 1972.
בשנת 1976 החל המדור הבריטי של אמנסטי בסדרה של אירועי גיוס כספים אשר זכו לכינוי "סדרת כדורי השוטר הסודי" אשר הועלו בלונדון בתחילה כגלאות קומיות בהן הוצג מה שהדיילי טלגרף כינה "קרם דה לה קרם של עולם הקומדיה הבריטי" אשר כללו את חברי להקת הקומדיה מונטי פייתון, ומאוחר יותר התרחב כך שיכללו גם הופעות של מוזיקאי רוק מובילים. הסדרה נוצרה ופותחה על ידי בוגר להקת מונטי פייתון ג'ון קליז ומנהל תעשיית הבידור מרטין לואיס העובדים בצמוד לאנשי צוות אמנסטי פיטר לוף (עוזר מנהל אמנסטי 1974–1978) ובהמשך עם פיטר ווקר (קצין גיוס כספי אמנסטי 1978–1982). קליז, לואיס ולוף עבדו יחד בשתי תוכניות הראשונות (1976 ו-1977). בשנת 1977 הוענק לארגון פרס נובל לשלום על "הגנת כבוד האדם נגד עינויים" ופרס האומות המאוחדות בתחום זכויות האדם בשנת 1978. בשנת 1979 זכה בפרס ברונו קרייסקי.