stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרתון טוקיו

| --- | --- |
נקודת הסיום בריצת המרתון של 2012

 ענף:  ריצת מרתון
 תאריך ייסוד:  2007
 ארגון מפעיל:  Yomiuri Shimbun Company 
 מדינות משתתפות:  יפן יפן
 עיר מארחת:  טוקיו 
 זוכה:  גברים: אליוד קיפצ'וגה  נשים: בריג'יד קוסגי
 הכי הרבה זכיות:  גברים: דיקסון צ'ומבה, בירהאנו לגסה (2)   נשים: בירהאנה דיבאבה (2)
 www.marathon.tokyo
 → Tokyo International Marathon 
 קואורדינטות:  35°41′22″N 139°41′30″E﻿ / ﻿35.6894°N 139.6917°E﻿ / 35.6894; 139.6917
 he
 
בניין הממשל של מטרופולין טוקיו המהווה את נקודת הזינוק של המרתון
וילסון קיפסנג, המחזיק בשיא התחרות לגברים
מרתון טוקיו (ביפנית: 東京マラソン) הוא תחרות מרתון הנערכת מדי שנה במהלך חודש פברואר בטוקיו, יפן. התחרות משתייכת לסבב המרתונים המרכזיים העולמי.
מרתון טוקיו הראשון התקיים ב-17 בפברואר 2007. באופן מסורתי נקודת הזינוק היא מאזור בניין ממשל מטרופולין טוקיו, עד 2016 הייתה נקודת הסיום בטוקיו ביג סייט ומשנת 2017 בתחנת טוקיו.
שיא מסלול > נשים

בריג'יד קוסגי (קניה קניה) בתוצאה של 2:16:02 שעות (2022).
שיא מסלול > גברים

אליוד קיפצ'וגה (קניה קניה), בתוצאה של 2:02:40 שעות (2022).
מנצחי מרתון טוקיו

מפתח:
     שיא מסלול
| מספר המרתון | שנה | מנצח | תוצאה | מנצחת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2007 | דניאל ניינגה  קניה קניה | 2:09:45 שעות   | היטומי נייה  יפן יפן | 2:31:02 שעות |
| 2 | 2008   | ויקטור רות'לין  שווייץ שווייץ | 2:07:23 שעות   | קלאודיה דרהר גרמניה גרמניה | 3:08:18 שעות |
| 3 | 2009   | סאלים קיפסאנג קניה קניה | 2:10:27 שעות   | מיזו נאסוקואה יפן יפן | 2:25:38 שעות |
| 4 | 2010   | מסקאזו פוג'יווארה יפן יפן | 2:12:19 שעות   | אלבטינה ביקטימירובה רוסיה רוסיה | 2:34:39 שעות |
| 5 | 2011   | היילו מקונן אתיופיה אתיופיה | 2:07:35 שעות   | נוריקו היגוצ'י יפן יפן | 2:28:49 שעות |
| 6 | 2012   | מייקל קיפייגו קניה קניה | 2:07:37 שעות   | אטסדה הבטאמו אתיופיה אתיופיה | 2:25:28 שעות |
| 7 | 2013   | דניס קימטו קניה קניה | 2:06:50 שעות   | אברו קבדה אתיופיה אתיופיה | 2:25:34 שעות |
| 8 | 2014   | דיקסון צ'ומבה קניה קניה | 2:05:42 שעות   | טירפי טסגאיי אתיופיה אתיופיה | 2:22:23 שעות |
| 9 | 2015   | אנדשאו נגסה אתיופיה אתיופיה | 2:06:00 שעות   | בירהאנה דיבאבה אתיופיה אתיופיה | 2:23:15 שעות |
| 10 | 2016   | פייסה לילסה אתיופיה אתיופיה | 2:06:56 שעות | הלה קיפרופ קניה קניה | 2:21:27 שעות |
| 11 | 2017 | וילסון קיפסנג קניה קניה | 2:03:58 שעות | שרה צ'פצ'ירצ'יר קניה קניה | 2:19:47 שעות |
| 12 | 2018 | דיקסון צ'ומבה קניה קניה | 2:05:30 שעות | בירהאנה דיבאבה אתיופיה אתיופיה | 2:19:51 שעות |
| 13 | 2019 | בירהאנו לגסה אתיופיה אתיופיה | 2:04:48 שעות | רותי אגה אתיופיה אתיופיה | 2:20:40 שעות |
| 14 | 2020 | בירהאנו לגסה אתיופיה אתיופיה | 2:04:15 שעות | לונה צ'מטאי-סלפטר ישראל ישראל | 2:17:45 שעות |
| 15 | 2022 | אליוד קיפצ'וגה קניה קניה | 2:02:40 שעות | בריג'יד קוסגי קניה קניה | 2:16:02 שעות |
מרחק גנטי

מרחק גנטי הוא מדד לסטייה הגנטית בין מינים או בין אוכלוסיות בתוך מין, בין אם המדד מתייחס לזמן קיומו של אב קדמון משותף או לדרגת בידול. לאוכלוסיות עם אללים רבים דומים יש מרחקים גנטיים קטנים. זה מצביע על כך שהם קשורים קשר הדוק ויש להם אב קדמון משותף צעיר יחסית.
בבדיקת המרחק הגנטי מודדים את הדמיון של החומר הגנטי בין מינים שונים ובין פרטים בתוך אותו מין. הבדיקה מאפשרת לשחזר היסטוריה של אוכלוסיות. כדוגמה: עדויות למרחק גנטי מצביעות על כך שאוכלוסייה אנושית שמדרום לסהרה ואוכלוסייה אנושית באירואסיה התפצלו לפני כמאה אלף שנה לפחות. לרוב נבדקים המרחקים הגנטיים בין גזעים שונים של בעלי חיים מבויתים על מנת לקבוע על אילו גזעים יש להגן על מנת לשמור על גיוון גנטי.
מרחק גנטי משמש גם להבנת מקור המגוון הביולוגי.
ראו גם

האב הקדמון הכולל
גן
הערות שוליים

1 2  A critical review of the value of genetic distance studies in conservation of animal genetic resources
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משחק האריה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  נלסון דה מיל 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן ריגול
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הוצאה
 הוצאה:  גרנד סנטרל פבלישינג 
 תאריך הוצאה:  2000
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  שלגי
 תאריך:  2000
 תרגום:  ענת ויקסלבאום
 מספר עמודים:  626
 סדרה
 ספר קודם:  אי המגפות 
 הספר הבא:  התרסקות לילית 
 
משחק האריה (באנגלית: The Lion's Game) הוא ספר מאת הסופר האמריקאי נלסון דה מיל, בעברו קצין חי"ר מעוטר שלחם במלחמת וייטנאם.
עלילה

עלילה מתרחשת בהווה, כאשר המספר וגיבור הספר, ג'ון קורי, בעברו בלש במחלק רצח של משטרת ניו יורק שעבר לכוח המשימה הפדרלי ללוחמה בטרור של ה-FBI בניו יורק, ומספר סוכני מכוח המשימה, ובהם שותפתו קייט מייפילד, המתינו בשדה התעופה JFK לאסד חליל, "האריה", עריק לובי המגיע בטיסה מצרפת. אך לחליל, מתנקש ומחבל בין-לאומי שאיבד את משפחתו במהלך מבצע קניון אל דוראדו (התקיפה האווירית האמריקנית ב-1986), יש תוכנית משלו. כשהמטוס נחת, התברר כי כלל הנוסעים מתו מהרעלת גז קטלנית ואילו "האריה" נמלט, לא לפני שהספיק לרצוח מספר שוטרים וסוכנים פדרליים, כשבכוונתו להתנקש בחיי הטייסים האמריקנים שביצעו את התקיפה על ארצו והרגו את משפחתו. קורי, הרודף אחריו, נדרש לכל יכולותיו וכישוריו כבלש.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, הרפתקאות קובניות, מקור ראשון, 19 בינואר 2018.
↑  נלסון דה מיל, "משחק האריה", הוצאת שלגי, 2000, עמוד 10, "הייתי בלש במחלק הרצח, אחד הטובים בניו-יורק".
מרחק (תורת הגרפים)

בתורת הגרפים, מרחק (או מרחק גאודזי) מציין את מספר הקשתות במסלול הקצר ביותר מצומת כלשהו לצומת אחר. בגרף בלתי מכוון, המרחק בין  \ u ל־ \ v שווה למרחק בין  \ v ל־ \ u, ופונקציית המרחק היא מטריקה, בעוד שבגרף מכוון יכול להיות שהמרחקים הללו יהיו שונים.
מרחקו של צומת מעצמו מוגדר כ־0, ומרחקו של צומת מצומת שאין מסלול שמוביל אליו נחשב אינסופי.
בגרף ממושקל, בו לכל קשת יש ערך ("משקל") ואורך מסלול הוא סכום משקלי הקשתות, המרחק הוא מספר הקשתות במסלול הקצר ביותר מבחינת ה"משקל" שלו. במקרה שיש שני מסלולים כאלו, אז המרחק שווה למספר הקשתות המינימלי מבין שני המסלולים.
מונחים קרובים

ישנם מספר מונחים בתורת הגרפים המבוססים על מושג המרחק:
אקסצנטריות של צומת  \ v היא המרחק הגדול ביותר בין  \ v לצומת אחר. היא מסומנת כ־ \ \epsilon . כלומר, האקסצנטריות של צומת  \ v מסומנת כ־ \ \epsilon (v).
רדיוס של גרף הוא האקסצנטריות המינימלית בגרף.
קוטר של גרף הוא האקסצנטריות המקסימלית בגרף. במילים אחרות, זהו המרחק הגדול ביותר בין שני צמתים בגרף.
דוגמאות

בגרף הבלתי-מכוון שמשמאל:
המרחק בין צומת 1 לצומת 4 הוא 2. המסלול הקצר ביותר הוא המסלול 1->5->4 (זאת למרות שקיים מסלול ארוך יותר 1->2->3->4).
האקסצנטריות של הצומת 2 היא 3, כי המרחק עד הצומת המרוחק ביותר ממנו, צומת 6, היא 3.
הרדיוס של הגרף הוא 2, כי האקסצנטריות של הצמתים 3,4,5 היא 2, ואין צומת בעל אקסצנטריות נמוכה יותר.
הקוטר של הגרף הוא 3, כי האקסצנטריות של הצמתים 1,2,6 היא 3, ואין צמתים בעלי אקסצנטריות גדולה יותר.
בגרף המכוון שמשמאל:
המרחק בין צומת 1 לצומת 4 הוא 2. המסלול הקצר ביותר הוא המסלול 1->3->4, בעוד שהמרחק מצומת 4 לצומת 1 הוא אינסופי, כי אין מסלול שמוביל מ־4 ל־1.
האקסצנטריות של צומת 3 היא אינסוף, כי המרחק ממנו לצומת 1 הוא אינסוף.
הרדיוס של הגרף הוא 2, כי האקסצנטריות של צומת 1 היא 2, והיא הקטנה ביותר. האקסצנטריות של הצמתים האחרים היא אינסוף.
הקוטר של הגרף הוא אינסוף, כי קיים לפחות צומת אחד שהאקסצנטריות שלו היא אינסוף. הדבר נובע מכך שצומת 1 הוא מקור, ואין שום דרך "להיכנס" אליו. במקרה כזה, תמיד יהיה צומת שהאקסצנטריות שלו אינסופית, וזה יהיה גם קוטר הגרף.
הרעיון של "שש דרגות של הפרדה", המבוסס בעקיפין על עבודתו של סטנלי מילגרם, טוען שהקוטר של הרשת החברתית האנושית הוא 6. כלומר, ששישה קשרים הם המרחק המקסימלי בין כל שני אנשים בעולם.
| נושאים בתורת הגרפים |
| --- | --- | --- |
| הגדרות | צומת • קשת • דרגה • מסלול • מרחק |  |
| מבנים | גרף • גרף ממושקל • מעגל • גרף מקרי • היפרגרף • מולטיגרף • עץ • קומפלקס |  |
| בניות וטיפוסים | גרף משלים • גרף קיילי • גרף שלם • גרף תחרות • עץ פורש • רשת זרימה • שידוך |  |
| תכונות | גרף n-צביע • גרף דו-צדדי • גרף מישורי • גרף מרחיב • גרף רגולרי • גרף קשיר • עץ בינומי • עץ פורש מינימלי |  |
גרף בלתי-מכוון בעל 6 צמתים ו־7 קשתות
גרף מכוון בעל 4 צמתים ו־5 קשתות
מנחם מנדל חן

הרב שלמה מנחם מנדל חן (ט"ז בתשרי ה'תרל"ט או ה'תר"מ, 1879 או 1880 - א' באלול ה'תרע"ט, 1919) מרבני משפחת חן, היה רב העיר ניז'ין באוקראינה וראש ישיבת תומכי תמימים בעיר, מחשובי רבני חב"ד בראשית המאה ה-20. היה חבר ועידות הרבנים בפולין, בפטרבורג ובווילנה, באספת הרבנים (1910) ובאסיפה הלאומית, ושימש כסנגור במשפט בייליס. נרצח בהיותו כבן ארבעים עלי ידי פורעים מגדודי דניקין, מהתנועה הלבנה.
קורות חייו

נולד בצ'רניהיב לרב העיר הרב דוד צבי חן (הרד"צ) בנו של הרב פרץ חן, כבנו השני לאחר אחיו הרב אברהם חן. אחיו אברהם מתאר בספרו "למנחמי" כי מנחם מנדל היה בקי בש"ס ובספרי הרמב"ם בהיותו בגיל שמונה. במקורות אחרים מצוין כי היה בעל זיכרון צילומי, וכן נהג להתפלפל בצעירותו עם הרגוצ'ובי. בשנים שלמד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ' היה מקורב לאדמו"ר הרש"ב והיה בקשרי ידידות עמוקים עם בנו האדמו"ר הריי"ץ. שר החינוך הפרופסור בן-ציון דינור מתאר בספרו "בעולם ששקע" את ביקורו בלובביץ':
בבית הכנסת של הרבי עמדו...על ידם שני בניו של הרב דוד הירש חן מצ'רניגוב, שבאו אומרים - בפעם הראשונה לליובאוויטש - אברהם ומנדל חן, שהיו מפורסמים ככוכבים גדולים עולים בשמי החסידות.  הרבי אמר חסידות...אחרי המאמר התאספו רבים בבית המלון שבו התאכסנו בניו של הרב מצ'רניגוב ושם 'חזרו' על המאמר. גם אני השתתפתי בחזרה וסייעתי לא מעט להעמדת הנוסח הנכון של דברי הרבי. בגלל דבר זה זכיתי לתשומת ליבו המיוחדת של מנדל חן, בנו הצעיר של הרב מצ'רניגוב, שהתפרסם אחרי שנים אחדות כאחד מגדולי הרבנים של חב"ד, היה יד ימינו של הרבי מליובאוויטש, שימש רב בניעז'ין פלך צ'רניגוב.  ביחוד נחרתה בליבי שיחה אחת ששוחחתי איתו באחד הערבים, כשטיילנו קצת אחרי שאביו קרא ב'תניא' והסביר אותו.
הוא הוסמך לרבנות, ובאדר ה'תרס"ד (1904) נשא בבנדרי את פסיה בת הגביר החב"די שבתי ברמן, השדכן היה הריי"ץ בעצמו. לאחר נישואיו שימש כרב וגבאי בקייב, ובה'תרס"ז מונה לכהן כרב העיר ניז'ין במקומו של הרב שלמה הכהן אהרונסון שעבר לכהן כרב העיר קייב. בתקופה זו גם ניהל את ישיבת תומכי תמימים בעירו, בה התחנך בין היתר הרב יהודה לייב לוין, רבה של מוסקבה.
האדמו"ר הרש"ב אמר פעם דברי שבח על שלושה מובחרים שבחסידיו וקיימות גרסאות שונות מה היה המשפט המדויק. שלושת החסידים הם: הרב לוי יצחק שניאורסון, הרב זלמן שניאורסון מלודז' והרב מנחם מנדל חן.
השתתף באספת רבני פולין ובוועידות רבנים חשובות בווילנה ובפטרבורג. זו בפטרבורג הייתה גדולה וחשובה ברוסיה והוא נבחר בבחירות כנציג המחוז בצירי הוועידה בוועידות אלו השתתף בפולמוסים שונים עם רבנים שנחשבו מודרניים לשיטתו. במשפט בייליס הוזמן כסנגור להתווכח עם הכומר פראיניטיס מטשקנט, וסייע לפסק הדין.
השתתף באספה הלאומית ברוסיה ובאסיפת הנבחרים באוקראינה והיה חבר ועד הבחירות בקונגרס היהודי. בה'תרע"ו (1916) נפטר רבה של פולטבה והתפקיד הוצע לרב חן, אך הוא סירב בטענה שאינו מעוניין לנטוש את קהילתו. כן השתתף באספת הרבנים ב-1910.
באותו זמן נסע לברלין כדי לעבור ניתוח בתוספתן, ולאחר ששב לניז'ין ברח לאביו בצ'רניהיב עקב רדיפות השלטון הקומוניסטי. בא' באלול ה'תרע"ט (1919) כבשו 'הלבנים' מגדודיו של דניקין את ניז'ין והרב חן יצא עם עסקן רוסי בשם מר זסלבסקי וכומר בשם אנדריאבסקי לבקש הגנה ממפקד העיר. בלכתם חזרה השתוללו הפורעים והשניים נכנסו לכנסייה סמוכה, הרב חן לא נכנס עקב האיסור ההלכתי וברח לבית מלון סמוך, אך הוא נרצח בבית המלון יחד עם כחמישים איש נוספים. על פטירתו מובא בספרה של אחייניתו 'על שירת זלדה'. הוא נקבר בעירו סמוך לקבר האדמו"ר האמצעי.
ילדיו

פרץ. (בתו גוטא רעיית פרופסור חשמונאי)
דב.
ניצה ובעלה ישראל קרוב.
שושנה חן-זהבי, סופרת ומתרגמת והמזכירה של זלמן שזר, ובעלה שמעון זהבי.
רבקה ובעלה יעקב רוזנטל.
לקריאה נוספת

אבני חן, הוצאת ספרים קה"ת, שניאור זלמן ברגר ואליעזר ליין, פרק כ"ז עמ' 350–405.
הערות שוליים

↑  לעץ משפחתו
מרי ספנסר ווטסון

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1913 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  7 במרץ 2006 (בגיל 92) Langton Matravers, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Parish Church of Saint Nicholas, Worth Matravers 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות  בית הספר סלייד לאמנות יפה 
 
מרי ספנסר ווטסון (באנגלית: Mary Spencer Watson;‏ 7 במאי 1913 – 7 במרץ 2006) הייתה פסלת אנגלייה. ווטסון נולדה בלונדון ובילתה את רוב חייה בדורסט וקיבלה השראה מצפייה בבונים החוצבים אבני פורבק, קרוב לבית משפחתה שם. את יצירותיה ניתן לראות בין היתר באוניברסיטת קיימברידג' ובקתדרלת ולס.
ביוגרפיה

ווטסון נולדה בלונדון ובשנת 1923 עברה משפחתה לבית כפרי בדורסט. אביה היה האמן ג'ורג' ספנסר ווטסון ואמה, הילדה, הייתה רקדנית ופנטומימאית. אביה רכש את אחוזת דונשאי בגבעות האי פורבק, שהפכה לביתה של ווטסון למשך שארית חייה. המשפחה עיטרה את האחוזה בסגנון תנועת האמנויות והאומנויות והשתמשה במבני החוץ שלה כסטודיו ולהפקות מחול ותיאטרון. אחוזת דונשאי היה הייתה ממוקמת ליד מחצבות אבן באזור. ווטסון הוקסמה מהבונים וחוצבי האבן שראתה חוצבים את אבן פורבק המקומית עם כלים מסורתיים והחליטה להיות פסלת.
ווטסון למדה במכללה העירונית של בורנמות' יום בשבוע במהלך 1929 ו-1930 כדי להכין תיק עבודות לבחינת הכניסה לאקדמיה המלכותית לאמנויות. היא נדחתה על ידי האקדמיה והתקבלה לבית הספר לאמנות סלייד בלונדון במשך שנה לפני שהתקבלה לאקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1932. ווטסון למדה שם שלוש שנים במהלכן זכתה בכמה פרסים ופרסים. כדי לקבל יותר ניסיון בגילוף היא נרשמה לבית הספר המרכזי לאמנות ועיצוב בשנת 1936 שם היו מוריה האמנים ג'ון סקאפינג ואלפרד טרנר.
בשנת 1937 הציגה ווטסון את תערוכת היחיד הראשונה שלה, המורכבת מחתיכות טרקוטה, שיש, עץ ואלבסט, בגלריית מנסרד בהיל'ס בדרך טוטנהאם קורט. מאוחר יותר באותה שנה בילתה שלושה חודשים בסטודיו בפריס של אוסיפ זאדקין, כיום מוזיאון זאדקין, שם גילפה מספר קומפוזיציות, כולל דמות בגובה שמונה מטרים. ווטסון חזרה לאנגליה בשנת 1938 ונשארה שם במהלך מלחמת העולם השנייה, אותה העבירה בעבודות חקלאיות בדונשיי מנור והוראה אמנות ופיסול בבתי ספר ברחבי דורסט.
לאחר המלחמה, ווטסון קיבלה שכר, לעיתים קרובות עבור עבודותיה. אחת מעבודות אלו ממוקמת בהארלו, אסקס. ביקור ביוון בשנת 1953 עורר השראה ליצירת הפסל "המוזיקאי", גילוף אבן גדול של פורבק, שהוצג באקדמיה המלכותית לאמנויות בשנת 1955. לאחר סר אדוארד מאוף ראה את הפסל זה הוביל להזמנה של שתי עבודות נוספות לקתדרלת גילדפורד. בשנת 1958 ווטסון השלימה יצירה לאוניברסיטת קיימברידג'. סדרת תבליטים חיצונית של בניין הפקולטה לכימיה המתארת את זרועות האוניברסיטה וחמישה סמלי אלכימיה. "ארבעת סמלי האוונגליסטים" שלה, באבן פורבק, מובילים כעת לכניסה הצפונית של קתדרלת ולס. ווטסון הציגה יחד עם החברה לאמנות יפה, בגלריה פוילס, באגודה הלאומית לציירים, פסלים וחרטים, עם המרכז לאמנות החדשה ומועדון האמנות הבינלאומי לנשים. היא הציגה תצוגות יחיד בפלטר / סאנדס בבריסטול, במוזיאון מחוז דורסט ורטרוספקטיבה גדולה במוזיאון סאליסברי ודרום ווילטשייר, עם יצירות שהוצגו בקתדרלת סולסברי, בשנת 2004.
במשך חמישים שנה עד מותה, ווטסון הייתה בקשר עם מרגוט ביינס שגרה באחוזת דונשאי עם ילדיה. ווטסון הורישה את הנכס לקרן לנדמרק, שלאחר ויכוח משפטי ממושך עם בתה של מרגוט, בטי ביינס, שיפצה את האחוזה והחלה לארח בה אירועים ציבוריים באפריל 2019.
תערוכות נבחרות

גלריית מנסארד, הילס, לונדון, 1937 (תערוכת יחיד ראשונה)
האגודה הלאומית לציירים, פסלים, חרטים, קדרים, 1940, 1947
האקדמיה המלכותית לאמנויות, לונדון, 1940–1934
מועדון האמנות הבינלאומי לנשים, 1947, 1950, 1951
האגודה לתערוכות אמנות ואומנות, מוזיאון ויקטוריה ואלברט, 1950
מוזיאון מחוז דורסט, 1976, 1981, 1998 (תערוכת יחיד)
מרכז האמנות החדש, לונדון, 1985, 1989, 1990 (תערוכת יחיד)
מרכז אמנות חדש, רוש קורט, ווילטשיר, 1987–2004
פלטר סאנדס, בריסטול, 1988, 1990
פסטיבל אומנות השילוש של קוקהאם, 1994 (תערוכת יחיד)
הערות שוליים

↑  Frances Spalding (1990). 20th Century Painters and Sculptors. Antique Collectors' Club. ISBN 1-85149-106-6.
↑  James Mackay (1977). The Dictionary of Western Sculptors in Bronze. Antique Collectors' Club.
↑  University of Glasgow History of Art / HATII (2011). "Mary Spencer Watson (1913–2006)". Mapping the Practice and Profession of Sculpture in Britain & Ireland 1851–1951. נבדק ב-13 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brian Morley (18 במרץ 2006). "Mary Spencer Watson". The Guardian. נבדק ב-13 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  David Buckman (2006). Artists in Britain Since 1945 Vol 2, M to Z. Art Dictionaries Ltd. ISBN 0-953260-95-X.
↑  Grant M. Waters (1975). Dictionary of British Artists Working 1900-1950. Eastbourne Fine Art.
↑  "Mary Spencer Watson Sculpture Retrospective". BBC Wiltshire. 27 בנובמבר 2004. נבדק ב-14 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paul Lewis (14 ביולי 2008). "Actor loses court battle over £2.3m estate of mother's lesbian lover". The Guardian. נבדק ב-13 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vanessa Thorpe (12 במאי 2019). "Arts and crafts masterpiece Dunshay Manor reopens after legal wrangle". The Observer. נבדק ב-13 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 343925  ULAN: 500281563  VIAF: 103264265   WorldCat (עם VIAF): 103264265 
כירון (1953), הארלו, אסקס
ארבעה סמלים של האוונגליסטים, קתדרלת וולס
משחק הדם במים

משחק הדם במים (בהונגרית: Melbourne-i vérfürdő – מרחץ הדמים של מלבורן) היה משחק כדורמים שהתקיים ב-6 בדצמבר 1956 בין נבחרת הונגריה לנבחרת ברית המועצות באולימפיאדת מלבורן ונחשב למשחק המפורסם ביותר בהיסטוריה של משחק הכדורמים. המשחק התנהל על רקע המרד ההונגרי ונבחרת הונגריה הביסה את נבחרת ברית המועצות 0:4. הכינוי "משחק הדם במים" נטבע על ידי התקשורת לאחר שהשחקן ההונגרי ארווין זאדור יצא מבריכת השחייה לקראת סוף המשחק כשדם זורם מחתך שמתחת לעינו הימנית.
רקע

הפגנה קטנה של סטודנטים שנערכה ב-23 באוקטובר 1956 הסלימה למרד כולל כנגד משטר הבובות הסובייטי בבודפשט. למשך מספר ימים נראה היה כאילו תוכל הונגריה להשתחרר מחיבוק הדוב הרוסי, אך ב-1 בנובמבר החלו ראשוני הטנקים הסובייטיים להתגלגל לתוך הונגריה ומה-4 בנובמבר ועד ה-10 בנובמבר עסקו הכוחות הסובייטיים בדיכוי המרד באמצעות אסטרטגיה של כוחות משולבים שכללו תקיפות אוויר, הפגזות ארטילריות ומבצעים מתואמים של חי"ר ושריון.
בזמן המרד שהתה נבחרת הכדורמים של הונגריה במחנה אימון בהרים בקרבת בודפשט. חבריה היו מסוגלים לשמוע את קולות הירי ולראות את העשן המיתמר. ההונגרים התאמנו כדי להגן על תוארם כאלופי האולימפיאדה הקודמת. כיוון שנותרו פחות משבועיים למשחקים האולימפיים במלבורן שבאוסטרליה הועברו השחקנים מיד למחנה מעבר לגבול בצ'כוסלובקיה על מנת למנוע מהם להסתבך במרד. השחקנים למדו לראשונה על ההיקף האמיתי של המרד רק כשהגיעו לאוסטרליה ודרשו לקבל מידע על קורות חבריהם ובני משפחתם.
המשחק

כשהחלה האולימפיאדה דוכא כבר המרד ההונגרי בברוטאליות ורבים מהשחקנים בנבחרת הונגריה ראו את האולימפיאדה כדרך להציל מעט מכבוד מדינתם. "חשנו כי אנו משחקים לא רק עבורנו כי אם עבור מדינתנו כולה" אמר זאדור לאחר המשחק. הקהילה הבינלאומית הייתה כבר מודעת לעוצמת הברוטאלית של התגובה הסובייטית למרד ההונגרי והצופים עודדו בקולניות את הנבחרת האולימפית ההונגרית בכל המשחקים בהם השתתפה. משחק "הדם במים" התנהל מול קהל אוהד שכלל גולים הונגרים שרבים מהם היו כמה ימים לפני כן בזירת האגרוף שבה ראו את לאסלו פאפ ההונגרי זוכה במדליית הזהב השלישית שלו.
מלכתחילה היה המשחק אלים מאוד והוחלפו בו בעיטות ומהלומות. לקול תשואות הקהל הבקיע הכוכב ההונגרי ארווין זאדור שני שערים. זאדור נאלץ לעזוב את הבריכה בדקות האחרונות של המשחק כשנבחרתו כבר הובילה 0:4 לאחר שקיבל אגרוף בפניו מוולנטין פרוקופייב. הפציעה של זאדור הייתה הקש ששבר את גב הגמל לגבי הקהל, שכבר היה בטירוף. על מנת למנוע התפרצות מהומות הופסק המשחק כשנותרה דקה לסיום, והמשטרה נכנסה לזירה על מנת לפנות את הקהל. תמונותיו של זאדור השותת דם התפרסמו בעיתונות העולמית והובילו לכינוי "משחק הדם במים", אף על פי שהדיווחים כאילו המים בבריכה האדימו מדם הם ככל הנראה הגזמה.
ההונגרים המשיכו למשחק הגמר ובו ניצחו את נבחרת יוגוסלביה 1:2 וזכו במדליית הזהב הרביעית שלהם. לאחר שהסתיימה האולימפיאדה ערקו מחצית מ-100 המשתתפים במשלחת ההונגרית לאולימפיאדה למערב. בין הספורטאים שעזבו את הונגריה עקב תוצאות המרד ההונגרי הייתה המתעמלת היהודייה אגנס קלטי, זוכת 4 מדליות זהב באולימפיאדת מלבורן, שעלתה לישראל.
בשנת 2006, שנת היובל למרד ההונגרי, יצא לאקרנים סרט תיעודי בשם "זעם החירות" המתאר את סיפור המשחק. את הסרט הפיקו לוסי לו וקוונטין טרנטינו, שתיאר אותו "כסיפור הטוב ביותר שמעולם לא סופר". הקריין בסרט הוא מארק ספיץ שארווין זאדור היה מאמנו בעת שהיה נער.
משלחת מס' 10 לתחנת החלל הבין-לאומית

חברי המשלחת
תג המשלחת
תחנת החלל בתקופת פעילות המשלחת
משלחת מס' 10 (באנגלית: Expedition 10) הייתה משלחת לתחנת החלל הבין-לאומית שפעלה מ-16 באוקטובר 2004 ועד ל-24 באפריל 2005. מפקד המשלחת היה לירוי צ'יאו מארצות הברית. פעילות המשלחת נמשכה 190 ימים.
בעקבות אסון מעבורת החלל קולומביה בוצעו מספר שינויים במתכונת פעילות צוותים בתחנת החלל:
הצוות יגיע בחללית רוסית ולא במעבורת החלל כפי שתוכנן.
הרכב הצוות צומצם ל-2 אנשים בלבד.
כל הפעילות בהרחבת תחנת החלל הוקפאה עד לחידוש טיסות של מעבורות חלל אמריקאיות.
הרכב המשלחת

| שם | תפקיד | חללית הגעה | 16> 10.2004–24.04.2005 | חללית חזרה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית לירוי צ'יאו | מפקד | סויוז TMA-5 |  | סויוז TMA-5 | מפקד משלחת מס' 10 |
| רוסיה סליז'אן שריפוב | מהנדס טיסה | סויוז TMA-5 |  | סויוז TMA-5 | חבר משלחת מס' 10  מפקד חללית "סויוז TMA-5" |
פעילות המשלחת

ב-16 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-5 בפיקוד סליז'אן שריפוב. החללית התחברה למודול "פירס". עם החללית הגיעו חברי משלחת מס' 10 לתחנת החלל הבין-לאומית ויורי שארגין מרוסיה לביקור קצר. החל תהליך העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. שארגין החל בתוכנית ניסויים שהוכנה על ידי רוסקוסמוס.
ב-23 באוקטובר חללית סויוז TMA-4 עם משלחת מס' 9 ויורי שארגין עזבה את תחנת החלל.
אחריות על תחנת החלל הועברה למשלחת מס' 10.
ב-22 בדצמבר חללית מטען פרוגרס M-50 שהייתה מחוברת מאוגוסט נותקה מתחנת החלל. בהמשך היא נשפרה בכניסה לאטמוספירה.
ב-25 בדצמבר חללית מטען פרוגרס M-51 התחברה למודול "זבזדה" של תחנת החלל. עם החללית הגיעו 2,550 ק"ג אספקה. החללית הייתה מחוברת עד פברואר 2005.
ב-26 בינואר 2005 צ'יאו ושריפוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-5.5 שעות. במהלך פעילות הותקנו מכשירים נוספים. בין היתר הותקנה מערכת רובוטית ROKVISS שנבנתה בגרמניה.
ב-27 בפברואר חללית מטען פרוגרס M-51 נותקה מתחנת החלל. במשך כ-10 ימים היא פעלה בטיסה נפרדת ובתקופה זו בוצעו מספר ניסויים. בהמשך היא נשפרה בכניסה לאטמוספירה.
ב-2 במרץ חללית מטען פרוגרס M-52 התחברה למודול "זבזדה" של תחנת החלל. עם החללית הגיעו 2,490 ק"ג אספקה. החללית הייתה מחוברת עד יוני 2005.
ב-28 במרץ 2005 צ'יאו ושריפוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-4.5 שעות. במהלך פעילות הותקנו ציודים נוספים בחלק החיצוני של תחנת החלל. הם היו מיועדים לעגינה של חללית מטען מדגם ATV בהמשך.
ב-17 באפריל לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-6 בפיקוד סרגיי קריקאליוב. החללית התחברה למודול "פירס". עם החללית הגיעו חברי משלחת מס' 11 לתחנת החלל הבין-לאומית ורוברטו ויטורי מאיטליה לביקור קצר. החל תהליך העברת אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. רוברטו ויטורי פעל לפי תוכנית Eneide שהוכנה עבורו.
חברי המשלחת ביצעו עשרות ניסויים מדעים בתחומים שונים.
ב-24 באפריל חללית סויוז TMA-5 עם משלחת מס' 10 ורוברטו ויטורי עזבו תחנת החלל.
אחריות על תחנת החלל הועברה למשלחת מס' 11.
הערות שוליים

↑  מערכת ROKVISS
מקדמי קלבש-גורדן

במכניקת הקוונטים, מקדמי קלבש-גורדן הם מקדמים המשמשים לבניית מצבים עצמיים של התנע הזוויתי הכולל של מערכת מורכבת מתוך מצבים עצמיים של תנע זוויתי של תת-מערכות שלה.
מרחב המכפלה החיצונית

נתונה מערכת המורכבת משתי תת-מערכות.
יהי  \ V_{1} מרחב וקטורי  \ 2j_{1}+1 ממדי, הנפרס על ידי המצבים העצמיים של  j_{1}^{2},j_{z1}, התנע הזוויתי של תת-המערכת הראשונה ורכיב  \ z שלו:
ויהי  \ V_{2} מרחב וקטורי  \ 2j_{2}+1 ממדי, הנפרס על ידי המצבים העצמיים של  j_{2}^{2},j_{z2}, של תת-המערכת השנייה:
מרחב המצבים של המערכת הכוללת הוא מרחב  \ (2j_{1}+1)(2j_{2}+1) ממדי, הנתון על ידי המכפלה של שני המרחבים הנפרדים  V_{12}\equiv V_{1}\otimes V_{2}.
בסיס אפשרי למרחב זה הוא סט מצבי המכפלה החיצונית של המצבים הנפרדים
כאשר הסימון  \otimes  מייצג את אופרטור המכפלה טנזורית.
התנע הזוויתי הכולל של המערכת המורכבת

נגדיר אופרטורים הפועלים במרחב  \ V_{12} באמצעות רכיבי התנעים הזוויתיים הנפרדים (כאן  \mathbf {1}  מייצג את אופרטור היחידה)
כל מכפלה כזאת פועלת על מרחב המצבים של המערכת הכוללת באופן הבא
אופרטורים אלו מקיימים את יחסי החילוף של רכיבי תנע זוויתי
לפיכך נוכל להגדיר את התנע הזוויתי הכולל של המערכת, שאופרטורים אלו הם רכיביו, ואשר מקיים
כאשר  |j_{1}j_{2}JM\rangle  הם המצבים העצמיים של התנע הזוויתי הכולל (וגם של התנעים הזוויתיים הנפרדים), והם פורסים את המרחב  \ V_{12}. כמו כן  \ J מקיים את אי שוויון המשולש
הגדרת מקדמי קלבש גורדן

מצבי המכפלה מהווים בסיס של המרחב  \ V_{12}, מכאן שניתן להביע כל מצב במרחב כצירוף ליניארי שלהם. בפרט, ניתן להביע את המצבים העצמיים של התנע הזוויתי הכולל בבסיס זה:
מקדמי הצירוף הליניארי  \langle j_{1}m_{1}j_{2}m_{2}|j_{1}j_{2}JM\rangle  נקראים מקדמי קלבש גורדן. נהוג להשמיט את  \ j_{1}j_{2}, ולסמן את המקדמים בקיצור  \langle j_{1}m_{1}j_{2}m_{2}|JM\rangle .
על ידי הגדרת אופרטורי סולם של התנע הזוויתי הכולל ניתן למצוא יחסי רקורסיה שבאמצעותם ניתן לחשב את מקדמי קלבש גורדן במפורש. את יחסי הרקורסיה מצא יואל רקח בשנת 1941.
תכונות

הפעלת האופרטור  J_{z}=j_{z1}\otimes \mathbf {1} +\mathbf {1} \otimes j_{z2} על המשוואה המגדירה את המקדמים מראה שהמקדמים מתאפסים אלא אם מתקיים
בנוסף, המקדמים מקיימים
ואת יחסי האורתוגונליות:
שימושים

כאמור, המקדמים משמשים לבניית מצבים של התנע הזוויתי הכולל מתוך מצבים של התנעים הזוויתיים הנפרדים.
בנוסף, לתכונות מקדמי קלבש גורדן יש חשיבות בקביעת כללי ברירה של מעברים קרינתיים תוך שימוש במשפט ויגנר-אקרט.