stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי סורינאם–שווייץ
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין רפובליקת סורינאם כוננו ב-1979 - ארבע שנים לאחר קבלת עצמאות מלאה של המדינה מהולנד. על פי משרד החוץ השווייצרי: "היחסים בין המדינות הם יחסים חמים וטובים, אך אינם נרחבים וקרובים". עם זאת, יחסי הסחר שבין שתי המדינות הם יחסים משגשגים עקב היות סורינאם יצואנית סלעים גדולה מאוד.
סורינאם ושווייץ לא חתמו על הסכמים דיפלומטיים משותפים מיוחדים.
על פי מפקד האוכלוסין של סוף שנת 2018, 9 שווייצרים חיו בסורינאם. הסחר שבין המדינות הוא עצום ביחס למדינות האזור. הסחר הכולל בשנת 2018 בין שתי המדינות הוערך בשווי של יותר ממיליארד פרנקים שווייצרים. מהם 2.8 מיליון ייצוא שווייצרי לסורינאם ומעל מיליארד ייבוא שווייצרי מסורינאם (בעיקר בוקסיט, סלעים שונים ומתכות יקרות ערך אחרות).
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בסורינאם, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ האמינה את שגרירותה בקראקס, בירת ונצואלה, על סורינאם.
סורינאם אינה מיוצגת בשווייץ, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי סיירה לאון – צ'ילה

| יחסי סיירה לאון – צ'ילה |
| --- | --- |
סיירה לאון: צ'ילה


סיירה לאון: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
71,740: 756,102
אוכלוסייה
8,686,490: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,810: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
439: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

בין הרפובליקה של סיירה לאון לרפובליקה של צ'ילה לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, ושתי המדינות לא מיוצגות האחת אצל השנייה, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה, אולם שתי המדינות חברות באו"ם ובארגונים בינלאומיים נוספים.
יחסי הונגריה – סן מרינו

| יחסי הונגריה – סן מרינו |
| --- | --- |
הונגריה: סן מרינו


הונגריה: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
93,028: 61
אוכלוסייה
9,665,063: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
212,389: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
21,975: 55,254
משטר
רפובליקה

יחסי הונגריה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין הונגריה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
ייצוג

הונגריה אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. השגרירות המייצגת את הונגריה נמצאת ברומא, בירת איטליה.
סן מרינו מיוצגת בהונגריה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בסן מרינו, בירת סן מרינו עצמה.
הסכמים דיפלומטיים

בין המדינות נחתמו ארבעה הסכמים דיפלומטיים:
הסכם בדבר הקמת הקונסוליה כללית - 23 בנובמבר 1976
הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה - 26 בפברואר 1990
הסכם בדבר כינון היחסים הדיפלומטיים בין המדינות - 24 במאי 1991
הסכם בדבר מניעת כפל מס - 15 בספטמבר 2009
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מהונגריה לסן מרינו הגיעה לסך 49.2 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מי גבינה, מוצרי טקסטיל, לתת ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מסן מרינו להונגריה הגיעה לסך 501 אלף דולר אמריקאי והיא כללה מכונות שטיפה, שסתומים ועוד.
יחסי בלגיה–צרפת

| יחסי בלגיה–צרפת |
| --- | --- |
בלגיה: צרפת


בלגיה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 643,801
אוכלוסייה
11,743,761: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,834: 45,527
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

בין ממלכת בלגיה לבין צרפת מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה

בשנת 1830 התרחשה המהפכה הבלגית: המחוזות הדרומיים (הקתולים) של ארצות השפלה מרדו בשלטון ההולנדי הפרוטסטנטי. הם זכו בעצמאות, והקימו לראשונה את ממלכתם הנפרדת תוך כדי אימוץ השם הרומי של האזור בלגיקה/בלגיה. הבלגים שאפו להקים ממלכה עצמאית ופנו למלך צרפת בבקשה להכתיר את בנו למלך בלגיה. משסירב, הוצעה הממלכה לנסיך הגרמני לאופולד לבית סאקסה-קובורג-גותה (דודה של המלכה הבריטית ויקטוריה). ב-21 ביולי 1831, יום העצמאות הבלגי, הוכתר הנסיך לאופולד כלאופולד הראשון, מלך הבלגים, ובכך החלה שושלת המלוכה הבלגית.
בשנת 1839 נחתם הסכם לונדון, ובו הכירה הולנד בעצמאות בלגיה, והמעצמות וביניהם צרפת, ערבו לשלום בלגיה ולנייטרליות שלה.
בשנת 1914 פלשו הגרמנים לבלגיה, במטרה לאגף את הצבא הצרפתי כחלק מתוכנית שליפן, אולם המתקפה הגרמנית נכשלה בקרב הראשון על המארן, והמלחמה נגררה למלחמת חפירות שנמשכה 4 שנים.
בשנת 1940 נכבשה בלגיה על ידי גרמניה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ונותרה תחת כיבוש גרמני עד לשנת 1944. בצרפת התקיים בתחילה משטר וישי, אולם בשנת 1942 נכבשה צרפת לחלוטין על ידי גרמניה הנאצית, ונותרה תחת כיבוש גרמני עד קיץ 1944. בדצמבר 1944 התחולל בשטחי בלגיה הקרב על הבליטה, שבו ניסו הגרמנים להתקדם לעבר אנטוורפן מחדש, אך נבלמו על ידי בעלות הברית.
לאחר המלחמה הצטרפו בלגיה וצרפת לנאט"ו ולאיחוד האירופי. כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים, תרבותיים, מנהליים ואישיים.
שיתוף פעולה ביטחוני

בשנת 1997 חתמו שרי ההגנה של שתי המדינות אלן רישאר וז'אן-פול פונסלה על הסכם לשיתוף פעולה ביטחוני, ועל פי ההסכם ניתנה לצבא בלגיה האפשרות להשתמש בשירותי הלוויין הצרפתי סירקיוס.
יחסים דיפלומטיים

בלגיה מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז, ו-13 קונסוליות באז'אקסיו, בורדו, שרלוויל-מזייר, דיז'ון, לוריאן, ליון, מרסיי, מץ, מונפלייה, נאנט, פרפיניאן, טולוז וטור. מאידך, צרפת מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל, ו-13 קונסוליות בבריסל, אנטוורפן, ארלון, ברוז', שרלרואה, גנט, קורטרייק, לוון, ליאז', מונס, מוסקרון, נאמור וטורנה
.
ביקורים רשמיים

במאי 2007 נשיא צרפת ניקולא סרקוזי ביקר את ראש ממשלת בלגיה ג'י ורהופשטאט, ובפברואר 2008 ביקר ורהופשטאט את הנשיא סרקוזי.
בפברואר 2014 פיליפ, מלך הבלגים ומתילדה, מלכת בלגיה ביקרו בפריז, והתקבלו בברכה על ידי הנשיא פרנסואה הולנד.
יחסי יפן–פקיסטן

| יחסי יפן–פקיסטן |
| --- | --- |
יפן: פקיסטן


יפן: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 796,095
אוכלוסייה
123,588,993: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 1,341
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

שגרירות פקיסטן ביפן
יחסי יפן–פקיסטן הם יחסי החוץ בין יפן לפקיסטן.
לאחר המלחמה

פקיסטן מילאה תפקיד משמעותי בשנים 1947–1951 בהסרת הכיבוש והשבת ריבונותה של יפן. פקיסטן תוארה על ידי שר החוץ האמריקני ג'ון פוסטר דאלס כ"מגדל הכוח" בחוזה השלום היפני, שנחתם ב-8 בספטמבר 1951 בסן פרנסיסקו. בניגוד למדינות רבות באסיה, פקיסטן ויתרה על פיצויי מלחמה מיפן כדי לסייע בבניית כלכלתה. פקיסטן הייתה בין המדינות הראשונות שאשררו את הסכם השלום ביפן.
פקיסטן מילאה גם תפקיד מוביל בהתעוררות הכלכלית של יפן בשנות ה-50 על ידי ייצוא כותנה ויוטה ליפן, שכן טקסטיל היה התעשייה היחידה שהותרה תחת הכיבוש. המפקד העליון של כוחות הברית שלח את משלחת הסחר הראשונה של יפן לפקיסטן במאי 1948 בראשות ר' איטון. חודשיים לאחר מכן חתמה יפן על הסכם סחר עם פקיסטן ביולי 1948, שהיה גם הסכם הסחר הראשון שנחתם על ידי יפן עם כל מדינה לאחר המלחמה. חלק גדול מייצוא פקיסטן היה בתשלום דחוי, מכיוון שיפן חסרה מטבע חוץ. תמורת כותנה ויוטה ייבאה פקיסטן מכונות טקסטיל מיפן. לפיכך, נוצרו ביניהם יחסי סחר מועילים הדדית. יתר על כן, משרד קשרי מסחר יפנית הוקם בקראצ'י בשנת 1948, אשר גם הייתה מקור דיפלומטי עבור יפן לאחר המלחמה. פקיסטן שלחה את משלחת הסחר הראשונה שלה ליפן תחת מירזה אבול איספהאני בספטמבר 1948 לבחון את תעשיית הטקסטיל היפנית לטובת פקיסטן. משלחת סחר נוספת של SCAP-Japan, בראשות EB Blatcheley, ביקרה בפקיסטן בפברואר 1949 ושתי משלחות סחר נוספות בראשות BW Adams ו- AB Snell בהתאמה ביקרו בפקיסטן כדי לנהל משא ומתן על כותנה ויוטה לתעשייה היפנית. ביקורים אלה סללו את דרכן של משלחות סחר רבות אחרות לפקיסטן להעצים את הסחר ולקידום פעילויות כלכליות אחרות בין המדינות.
דיפלומטיה הדדית

לפני שכוננו יחסים דיפלומטיים קבועים בין פקיסטן ליפן, משרדי קשרי הסחר בקראצ'י וטוקיו, שעבדו מאז 1948, היו המקורות היחידים לסחר ולמגעים דיפלומטיים. שתי המדינות כוננו משלחות דיפלומטיות רגילות ב-18 באפריל 1952, עשרה ימים בלבד לאחר אשרור הסכם השלום היפני. אולם, פקיסטן יצרה קשרים דיפלומטיים ומסחר עם יפן מאז 1948 - הרבה לפני שהריבונות היפנית הוחזרה על ידי בעלות הברית.
על מנת לעמוד במחסור החריף במזון שנגרם ביפן לאחר המלחמה, פקיסטן העבירה 60,000 טונות אורז דרך ספינות ניקימן ליפן בשנת 1952 ובשנת 1953 כשהן נושאות את השלט 'אורז מוענק לקיסר יפן על ידי ממשלת פקיסטן'. כזה היה הרגש הלאומי בין שני הצדדים בשנות ה-50.
יחסים פוליטיים

פקיסטן מינתה את מיאן זיאדין לשגריר הראשון ביפן ב-18 באפריל 1952 , ושגריר יפן קיושי יאמגאטה הגיע לקראצ'י ב-4 בספטמבר 1952. פקיסטן ויפן החליפו ביקורים רמי דרג באפריל ומאי 1957. ראש ממשלת פקיסטן, חוסיין שהיד סוהרוורדי, היה המנהיג האסייתי הראשון שביקר ביפן באפריל 1957, מה שפתח את הדלת ליפן לחזור לאסיה לאחר מלחמת העולם השנייה. כעבור חודש במאי 1957 ערך ראש ממשלת יפן, נובוסוקה קישי, ביקור בפקיסטן, שהיה גם ביקורו הראשון של ראש ממשלת יפן אי פעם באסיה לאחר תום מלחמת העולם השנייה. עם זאת, הם נבדלו זה מזה בסכסוך קשמיר, במדיניות סין אחת ובהקמת הבנק לפיתוח אסיה. יפן נותרה נייטרלית כלפי קשמיר והתחילה בתחילה לדו-פלשתי בקשמיר אך בהמשך שינתה את עמדתה. יפן תמכה בטאיוואן כנגד הרפובליקה העממית של סין (PRC) אך פקיסטן הכירה ב-PRC כממשלה היחידה והלגיטימית של תושבי סין. בנוגע להקמת הבנק לפיתוח אסיה, פקיסטן רצתה כי יפן תכונן תחילה יחסים דיפלומטיים עם כל מדינות אסיה, מכיוון שהם לא צריכים לראות יפן אגרסיבית אלא שיתופית. אולם הדיפלומטיה ההדדית עודדה את שני הצדדים לקדם קשרים מסחריים וכלכליים, ויצרה את הסביבה לנורמליזציה של הקשרים היפניים עם מדינות אחרות באסיה כמו סין ושתי הקוריאות. יתר על כן, פקיסטן ויפן היו שחקנים חשובים באסטרטגיית המלחמה הקרה בהנהגת ארצות הברית באסיה - פקיסטן בדרום אסיה ויפן בצפון מזרח אסיה.
הנשיא איוב ח'אן ביקר ביפן בין התאריכים 12-19 בדצמבר 1960. את ההזמנה שלח הקיסר היפני הירוהיטו בפברואר 1960, היבט ייחודי נוסף ביחסים הדו-צדדיים שלהם. יפן רצתה להראות שהיא הטמיעה במלואה את רוח האמנה של סן פרנסיסקו ומוכנה לחזק את היחסים עם מדינות אחרות באסיה. עבור פקיסטן, הביקור היה בעיקר מסיבות כלכליות. יתר על כן, ארצות הברית עודדה שיתוף פעולה בין שתי בעלות בריתה. ביקורו של איוב היה האירוע 'הגדול' ביותר שאי פעם נראה ביפן באותם ימים. הוא התקבל על ידי הקיסר - קבלת פנים יוצאת דופן מכיוון שמכובדים התקבלו בדרך כלל על ידי ראש הממשלה. חשוב מבחינה אסטרטגית היה עצירתו של איוב באוקינאווה, בסיס ימי של ארצות הברית, שם הנציב העליון של ארצות הברית, גנרל דונלד פרנטיס בות', בירך לראשונה מנהיג לא אמריקאי ולא יפני בבסיס והציע לו משמר כבוד. זה הראה אמון מפורש בין יפנים, אמריקאים ופקיסטנים במהלך המלחמה הקרה.
לאחר ביקורו של איוב ביפן, ביקר ראש הממשלה חיאטו איקדה בפקיסטן ב-17-20 בנובמבר 1961 במסגרת סיבוב ההופעות שלו באסיה. הוא הציע הלוואה של 20 מיליון ין - הראשונה ביפן אי פעם לפקיסטן (מלבד הודו).
כקידום דיפלומטיה הדדית בין פקיסטן ליפן, נסיך הכתר אקיהיטו והנסיכה מיצ'יקו ערכו ביקור בפקיסטן בין התאריכים 23-29 בינואר 1962 כדי ליצור את תחושת ההרמוניה באסיה, ואילו פיצויים ונורמליזציה היו עדיין גורמים מעכבים בשיפור היחסים היפניים באסיה.
סטייה

מדיניות סין האחת המשיכה לגרור את קשריה של פקיסטן עם יפן בדרך אחרת, והשפיעה על הסכם התעופה האזרחית שכן יפן לא העניקה זכויות נחיתה לפקיסטן אינטרנשיונל איירליינס (PIA) שטסה דרך סין בשנות השישים. סין תמכה בנתיב המוצע של PIA אך יפן לא הסכימה, ככל הנראה בלחץ ארצות הברית. הצעת תוואי התעופה האזרחית של פקיסטן הייתה למעשה צעד לעבר ההתקרבות הסינית-יפנית, שיפן לא העריכה, ובכך יצרה סדקים ביחסי יפן-פקיסטן ודחפה יותר את פקיסטן לכיוון סין, וכן גרמה לפריצת הגדרות עם מדינות הגוש המזרחי שמקורן בפעילות המלחמה הקרה.
המחלוקת במזרח פקיסטן

עם זאת, פקיסטן נותרה גבוהה בתוכנית הסיוע לפיתוח היפנית (ODA) וקיבלה כ-18 אחוז מהסיוע שנשלם במהלך 1961–1971. יפן סיפקה סיוע למזרח פקיסטן ולפליטים שברחו לקולקטה בהודו, ובכך נוצרו הבדלים בין פקיסטן ליפן. יפן ראתה את המשבר במזרח פקיסטן על בסיס לאומיות בנגלית ותמכה בו. מצד שני, יפן לא תמכה בהגדרה עצמית וייטנאמית. שלא כמו פקיסטן שכינתה זאת "סכסוך קשמיר", יפן לא אימצה נייטרליות מוחלטת כלפי סוגיית מזרח פקיסטן. מפלגות פוליטיות יפניות וקבוצות חברתיות נתנו תמיכה למען הקמת בנגלדש. מלחמת השחרור של בנגלדש פרצה עד מהרה במזרח פקיסטן; יפן סגרה את הקונסוליה הכללית שלה בדאקה וניתקה את הסיוע לפקיסטן. יפן הכירה בבנגלדש בתוך חודשיים ב-10 בפברואר 1972, וגרמה בכך לביקורת נוספת של פקיסטן. מחצית מההלוואות של יפן נצרכו במזרח פקיסטן, ופקיסטן סירבה לכבד ולהחזיר את ההלוואות הללו, מכיוון שיפן הכירה בבנגלדש לפני שקיבלה פקיסטן כל החלטה.
ירידת העניין היפני

יתרה מזאת, עמדתה האנטי-מערבית של פקיסטן בשנות ה-70 בהנהגתו הדינמית של ראש הממשלה זולפיקר עלי בהוטו ומדיניות הלאמת התעשייה שלו הביאו לדעיכת האינטראקציה הדיפלומטית של פקיסטן-יפן והקטינו את האינטרס של יזמים יפנים כלפי פקיסטן. במהלך תקופה זו לא נערכו חילופי דברים ברמה גבוהה. למרות השינויים האסטרטגיים הללו ביחסי החוץ של פקיסטן, המשיכה יפן להיות יעד חשוב בסחר בפקיסטן. יתר על כן, הנורמליזציה של יחסי יפן–סין בשנות ה-70 שלחה מסר חיובי לקידום קשרי יפן-פקיסטן, שהתחזקו עוד יותר במהלך הכיבוש הסובייטי של אפגניסטן בשנת 1979. הפלישה הסובייטית לאפגניסטן חידשה את הקשרים בין יפן לפקיסטן פעם נוספת, ובוצעו חילופי דברים ברמה גבוהה. יפן ראתה סכנה נפוצה בנוכחות כוחות סובייטים באפגניסטן, מכיוון שהייתה עלולה לסכן את מסלול האנרגיה של יפן העוברת במפרץ הפרסי אם הסובייטים היו מגיעים לנמלי המים החמים בים הערבי. לכן, יפן הרחיבה את תמיכתה בפקיסטן, והעניקה לה תמיכה דיפלומטית ופוליטית מלאה.
חידוש הקשרים

הנשיא הגנרל מוחמד זיא אל-חאק ביקר ביפן ב-17–22 ביולי 1983. וראש הממשלה יסוהירו נקסונה ביקר בחזרה בפקיסטן ב-30 באפריל–3 במאי 1984, ביקורו הראשון של שר יפני מזה 23 שנה. מביקורו עלה בבירור כי יפן תמכה במדיניות פקיסטן כלפי אפגניסטן. זו הייתה התחייה של הבנות המלחמה הקרה. לאחר הנסיגה הסובייטית מאפגניסטן ב-1989, יפן התמקדה יותר בשאיפות הגרעיניות של פקיסטן בתקופה שבה פקיסטן המציאה את 'מדיניות המבט למזרח' במטרה לחקות את הדוגמה של יפן ומדינות מזרח אסיה אחרות כדי להרים את כלכלתה, לאחר שזאת הדרדרה בצורה קשה במהלך המלחמה באפגניסטן.
מדיניות המבט למזרח של פקיסטן

ראש הממשלה בנזיר בוטו השתתף בטקס הלווייתו של הקיסר הירוהיטו בפברואר 1989. ראש הממשלה טושיקי קאיפו ביקר בפקיסטן ב-2–3 במאי 1990, הביקור הראשון של מנהיג יפני לאחר סיום המלחמה הקרה. הוא גם רצה לתווך בסוגיות המורכבות בין פקיסטן להודו כאשר יפן הפכה לאסרטיבית לאחר סיום המשבר באפגניסטן. ביקור דיפלומטי נוסף נערך על ידי הנשיא ע'ולאם איסחאק ח'אן ביפן בנובמבר 1990 כדי להשתתף בטקס ההכתרה של הקיסר.
זמן קצר לאחר שהתמנה לראש הממשלה בנובמבר 1990, החליט ראש הממשלה נוואז שריף לבקר ביפן ביולי 1991, תוך שהוא מציג מימד חדש ביחסי החוץ של פקיסטן. עם זאת, הביקור נדחה כתוצאה ממהפיכות מבית. הביקור נערך ב-16–19 בדצמבר 1991, והיה בנושא השקעה ועסקים גרידא. סוגיה מעוררת מחלוקת הייתה סביב תוכנית הגרעין של פקיסטן ויפן גם קישרה בין מדיניות הסיוע שלה לתוכנית הגרעינית של פקיסטן ועיכבה את חבילת ההלוואות שלה עד שהתקיימו דיונים דו צדדיים בנושא האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני (NPT). למעשה, יפן עקבה אחר הקווים האמריקאים בנושא הגרעין לאחר נסיגת הכוחות הסובייטים באפגניסטן. פרויקט הכבישים המהיר של פקיסטן בין לאהור לאסלאמאבאד גרם גם הוא ביקורת יפנית כאשר הפרויקט הוענק לחברה הרב לאומית מדרום קוריאה, דייהו בשנת 1991.
במאמץ לגבש קשרים נוספים בין פקיסטן ליפן, ערך ראש הממשלה בנזיר ביקור רשמי ביפן בינואר 1996 כדי לקיים שיחות עם מקבילו, ריוטרו האשימוטו, שנמנע מהתערבות ביחסי הודו–פקיסטן הסבוכים במיוחד לאחר התפתחויות גרעיניות בדרום אסיה. יפן רצתה שגם פקיסטן וגם הודו יחתמו על האמנות נגד גרעין. בעקבות הניסוי הגרעיני של פקיסטן ב-28 במאי 1998, יפן הטילה סנקציות כלכליות על פקיסטן.
9/11

ראש הממשלה, יושרו מורי, ביקר בפקיסטן ב-20–21 באוגוסט 2000, והביקור היווה פריצת דרך דיפלומטית ביחסי פקיסטן-יפן לאחר הניסוי הגרעיני. פיגועי 11 בספטמבר הטילו על פקיסטן לחץ ביטחוני וכלכלי נוסף. האירוע עזר לחידושם של קשרי הביטחון של פקיסטן-יפן, אשר הגיעו לידי ביטוי במהלך מלחמת אפגניסטן. יפן הבינה את חשיבותה של פקיסטן להוציא את הטליבאן מקאבול כאשר הוועידה הבינלאומית לשחזור התקיימה בטוקיו ב 11–21 בינואר 2002.
הנשיא גנרל פרבז מושארף ביקר ביפן ב-12–15 במרץ 2002. הביקור היה עמוס מאוד בדיונים הקשורים למאבק בטרור באפגניסטן. פקיסטן הצטרפה ל"מבצע חופש מתמשך" של יפן - OEF-MIO, במטרה להילחם במחבלים באוקיינוס ההודי. במסגרת המבצע קיבלה פקיסטן מתקן דלק ומים מתוקים מכלי שיט יפניים עד ינואר 2010 מלבד ספינות של 26 מדינות אחרות בעלות הברית.
ראש הממשלה ג'וניצ'ירו קואיזומי ביקר בפקיסטן ב-30 באפריל–1 במאי 2005. בצד הכלכלי, התרחשה פריצת דרך משמעותית בכל הנוגע לחידוש סיוע בהלוואות ין יפניות חדשות לפקיסטן. בתגובה לביקורו של קוזומי בפקיסטן, ביקר ראש הממשלה שאוקט עזיז ביפן ב-8–11 באוגוסט 2005.
שינוי פרדיגמה

הרעיון היפני שנקרא "קשת הביטחון והחופש" עלה בשנת 2006 בשיתוף פעולה עם הודו ואוסטרליה, והיווה קפיצת מדרגה להודו בצורה של שיתוף פעולה גרעיני אזרחי, ואישור ויתורים ספציפיים להודו לאספקת גרעין. מפעלים וחלקים בקבוצת הספקים הגרעיניים (NSG) בשנת 2008, העבירו לאסלאמאבאד הודעות שליליות אודות הציר ההודי-יפני ההולך וגדל באזור. התפתחויות אלה הציגו שינוי פרדיגמה ביחסי פקיסטן–יפן.
נציגויות דיפלומטיות

יפן מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד ו-4 קונסוליות בקראצ'י, לאהור, פשאוור וכוויתה. מאידך, פקיסטן מחזיקה ביפן שגרירות בטוקיו וקונסוליה כללית באוסקה.
יחסי בלגיה–צ'ילה

| יחסי בלגיה–צ'ילה |
| --- | --- |
בלגיה: צ'ילה


בלגיה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 756,102
אוכלוסייה
11,743,761: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,834: 16,956
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי בלגיה–צ'ילה הם יחסי החוץ בין ממלכת בלגיה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

יחסים דיפלומטיים בין המדינות כוננו בשנת 1832, השנה בה פתחה בלגיה קונסוליה בוולפראיסו במטרה לפתוח בקשרים מסחריים באותה עיר נמל. בשנת 1858, שתי המדינות חתמו על חוזה ידידות וניווט, שבאמצעותו הם הכריזו על שלום תמידי וחופש סחר הדדי. בשנת 1899 חתמו בלגיה וצ'ילה על הסכם הסגרה, ואילו בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20, חתמו שתי המדינות על הסכמים שונים בענייני מסחר עם האיחוד הכלכלי הבלגי-לוקסמבורגי.
ב-15 ביולי 1992 נחתם הסכם לקידום והגנה על השקעות בין האיחוד הכלכלי הבלגי-לוקסמבורגי לצ'ילה, שנכנס לתוקפו ב-5 באוגוסט 1999. בשנת 1996 חתמו בלגיה וצ'ילה על הסכם ביטוח לאומי, ובשנת 2007 על אמנה למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס. ב-6 במאי 2013 שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה במחקר אנטארקטיקה.
ביקורים רשמיים

המנהיגים הבאים של בלגיה וצ'ילה ערכו ביקורים רשמיים:
הנשיא פטריסיו איילווין לבלגיה ביולי 1992.
הנשיא ריקארדו לאגוס לבלגיה בספטמבר 2001.
הנסיך פיליפ מבלגיה לצ'ילה בדצמבר 2011.
הנשיא סבסטיאן פיניירה לבלגיה בנובמבר 2012.
הנשיאה מישל בצ'לט לבלגיה ביוני 2015.
יחסי סחר

היחסים בין שתי המדינות מעוגנים בהסכם ההתאגדות בין צ'ילה לאיחוד האירופי, שהיה בתוקף מאז 2003. בשנת 2016, סך המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-931 מיליון דולר. המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה היו יוד, ליתיום פחמתי ונחושת, בעוד שבלגיה ייצאה בעיקר תפוחי אדמה קפואים, מכוניות נוסעים ומתיונין.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מחזיקה בבלגיה שגרירות בבריסל ו-2 קונסוליות בשרלרואה וקורטרייק.
בלגיה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה ו-8 קונסוליות באנטופגסטה, קונספסיון, אריקה, פונטה ארנס וולפראיסו.
יחסי בלגיה–פקיסטן

| יחסי בלגיה–פקיסטן |
| --- | --- |
בלגיה: פקיסטן


בלגיה: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 796,095
אוכלוסייה
11,743,761: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,834: 1,341
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי בלגיה–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ממלכת בלגיה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
יחסים כלכליים

בלגיה היא המייבאת השישית בגודלה באירופה של טובין פקיסטני, והסחר הבילטרלי בין שתי המדינות עובר בדרך כלל את הסכום 600 מיליון דולר אמריקאי. במהלך השיטפונות בפקיסטן ב-2010 שלחה בלגיה לפקיסטן עזרה ומשלחת הצלה בשווי 4.6 מיליון אירו.
פקיסטנים בבלגיה

בלגיה היא ביתם של 19,247 תושבים ילידי פקיסטן לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2012. בשנת 2007 היו זכאים לאזרחות בלגית 666 פקיסטנים, יותר מכל מדינה דרום אסייתית אחרת.
ביקורים בילטרליים

בלגיה היא מדינה חשובה לפקיסטן במסגרת האסטרטגיה שלה ליחסים דיפלומטיים באירופה כאשר העיר בריסל, בירתה, היא מושב האיחוד האירופי וברית נאט"ו, ארגונים המנהלים ברית קרובה וחשובה לפקיסטן במסגרת מדיניות החוץ שלה. פקיסטן לחצה על ממשלת בלגיה על מנת להשיג את תמיכתה בהסכם הסחר החופשי עם האיחוד האירופי, בהתחשב בכך שהיא מרכז הפוליטיקה האירופית.
נשיא פקיסטן, פרבז מושארף, ביקר בבלגיה במהלך טיולו באירופה בינואר 2008, טיול שכלל ארבע מדינות: בלגיה, צרפת, הממלכה המאוחדת ושוודיה. במהלך שהותו בבריסל פגש הנשיא את ראש ממשלת בלגיה ואלו שוחחו שיחות משמעותיות בנוגע להמשך יחסי הביטחון והסחר של שתי המדינות.
ייצוג

בלגיה מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה. בלגיה מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: קראצ'י, ולאהור.
פקיסטן מיוצגת בבלגיה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבריסל, בירת המדינה. פקיסטן מיוצגת בבלגיה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר גנט.
יחסי הממלכה המאוחדת – הפיליפינים

| יחסי הממלכה המאוחדת – הפיליפינים |
| --- | --- |
הממלכה המאוחדת: הפיליפינים


הממלכה המאוחדת: הפיליפינים
שטח (בקילומטר רבוע)
243,610: 300,000
אוכלוסייה
69,242,094: 116,080,711
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,340,032: 437,146
תמ"ג לנפש (בדולרים)
48,237: 3,766
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה נשיאותית

יחסי הממלכה המאוחדת–הפיליפינים הם היחסים הדיפלומטיים בין הממלכה המאוחדת לבין הפיליפינים.
היסטוריה

לבריטניה ולפיליפינים קיימת היסטוריה ארוכה של יחסים: בשנת 1579, סר פרנסיס דרייק נחת במינדנאו אחרי כמעט שלוש שנים הפלגה על הגולדן היינד. יחסי הכלכלה היו מכריעים זה כמה מאות שנים, בפיליפינים הייתה נוכחות של חברת הודו המזרחית הבריטית ושל חברות בריטיות אחרות שהיו מעורבות בבניית תשתיות תחבורה בפיליפינים. במהלך מלחמת העולם השנייה נלחמו שתי המדינות כחלק מבעלות הברית נגד האימפריה היפנית. בשנת 1986 החלה אבן דרך חדשה ביחסי בריטניה-הפיליפינים, לאחר ביקור במנילה של חברי הוועדה הפרלמנטרית הבריטית בתמיכת הנשיאה קורסון אקינו. בשנת 1988 נערך ביקור של שר החוץ הבריטי ג'פרי האו בפיליפינים במטרה לזהות תחומים חדשים לשיתוף פעולה בין המדינות.
נשיאי הפיליפינים פידל ראמוס וגלוריה מקפגל ארויו ערכו ביקורים רשמיים בבריטניה. מהצד הבריטי ביקרו בפיליפינים בני משפחת המלוכה (נסיך ויילס והדוכס מיורק) ושרים של הממשלה. בעשור האחרון היחסים בין המדינות הולכים ומתפתחים, מצד בריטניה גדל היקף הסיוע הכלכלי לפיליפינים. בריטניה היא המשקיעה האירופית הגדולה ביותר בכלכלה הפיליפינית, 120 אלף תיירים בריטים מבקרים מדי שנה בפיליפינים. בשנת 2016, כ-17,000 אזרחים בריטים התגוררו דרך קבע בפיליפינים, בעוד 250,000 פיליפינים התגוררו בבריטניה.
יחסי כלכלה

בשנת 2013 בריטניה ייצאה סחורות לפיליפינים בשווי כולל של 510 מיליון לירה שטרלינג. בשנת 2014 הסתכם הסחר בין מדינות ב-1.2 מיליארד דולר, אשר מתוכם יצוא בריטניה לפיליפינים הסתכם ב-601.2 מיליון דולר. במחצית הראשונה של 2015, יצוא הסחורות מבריטניה לפיליפינים גדל ב-44% בהשוואה לשנה הקודמת. היצוא מבריטניה לפיליפינים כולל: ציוד אלקטרוני, כורים גרעיניים, דוודים, ציוד, מוצרי תרופות, מטוסים, כלי רכב, חשמליות, מוצרי ברזל ופלדה, מכשירים אופטיים, מצלמות, תרופות, שמנים אתריים, בשמים, קוסמטיקה, כימיקלים אורגניים, פלסטיק ומוצרים ממנו. ההשקעות בפיליפינים של חברת הנפט והגז ההולנדית בריטית Royal Dutch Shell נאמדות בכ-5 מיליארד דולר.
נציגויות דיפלומטיות

בריטניה מחזיקה בפיליפינים שגרירות במנילה וקונסוליה כללית בסבו.
הפיליפינים מחזיקה בבריטניה שגרירות בלונדון וקונסוליה כללית באדינבורו.
יוז'ף קוסטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במרץ 1861 בראשוב, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  29 ביולי 1949 (בגיל 88) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1948) 
 
יוז'ף קוסטה (בהונגרית: Koszta József;‏ בראשו, 27 במרץ 1861 – בודפשט, 29 ביולי 1949) היה צייר הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל) הוא אחד הנציגים הבולטים והמצטיינים של מה שנקרא אסכולת אלפולד. הוא היה חסיד של הריאליזם הקסום של מיהאי מונקאצ'י בסגנונו הייחודי של הפוסט-אימפרסיוניסטי והאקספרסיוניסטי.
קורות חייו

קוסטה החל את לימודי הציור שלו בין 1885 לבין 1888 ב"בית הספר לציור מודלים", ולאחר מכן הפך לסטודנט ב"אקדמיה לאמנויות יפות במינכן". לאחר חזרתו הביתה, הוא היה תלמיד בבית הספר של המאסטר דיולה בנצור. קוסטה התאמן בהדרכתם של ציירים ידועים, מוריו היו קארוי לוץ וברטלאן סקיי. לאחר מספר פרסים ותערוכות יצר בבאיה מארה בשנים 1902–1903. הוא לא מזוהה כל כך עם חברי מושבת האמנים של באיה מארה.
הוא ערך סיורי לימוד לפריז, רומא והולנד. לאחר חזרתו, הפך לחבר במושבת האמנים של סולנוק. הבדידות של חיי החווה התאימה לו בצורה הטובה ביותר בשל טבעו הסגור. הוא חי על כן ועבד בחווה ליד סנטש כמעט 30 שנה. בתחילת שנות ה-20, הוא חלק את החווה שלו עם הצייר אישטוואן נאג', שבאותה תקופה צייר את הנוף של סנטש. בשנת 1937 נבחר קוסטה לחבר כבוד של אגודת האמנים על שם פאל סיניאי מרשה.
חלק ניכר מציוריו נשמרים על ידי הגלריה הלאומית של הונגריה, מוזיאון יוז'ף קוסטה בסנטש (33 ציורים) ומוזיאונים אחרים מחוץ לבודפשט, רבות מיצירותיו נמצאות בבעלות פרטית.
סגנונו

יוז'ף קוסטה הוא אחד הנציגים החשובים ביותר של ציירי אסכולת אלפלד שהמשיכו את מסורת מונקאצ'י, יחד עם יאנוש טורנאי, יליד הודמזוושרהיי, ואישטוואן נאג', שנולד בטרנסילבניה ולאחר מכן השתקע בעיר באיה. דרך הראייה המיוחדת והאופיינית שלו החלה להתפתח בשנות ה-20. הוא עסק בעבודותיו בעיקר בחיי איכרים, נושאים ונופי המישור ההונגרי הגדול (אלפלד). הוא עשה שימוש נמרץ בהזדמנויות שסיפקו האור והצל, והשתמש בצבעים טונאליים חזקים. דרך התיאור שלו מתאפיינת בעיקר בעיצוב ריאליסטי דרמטי, אקספרסיבי, ולכן יש לאמנות שלו גם גוון אתנוגרפי, יצירותיו הן רשמים מאורח החיים הכפרי לפני תחילת המאה ובין שתי מלחמות העולם.