stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנאהי
קריירת משחק

בגיל שנתיים אנאהי החלה את הקריירה שלה בתוכנית טלוויזיה מקסיקנית בשם "Chiquilladas", בה כיכבה עד גיל שבע. לאחר מכן היא כיכבה במספר רב של סרטים, כמו: "נולדנו בשביל למות" ("Nacidos para Morir") ,"פעם היה כוכב" ("Había Una Vez Una Estrella") שאיתו היא זכתה בפרס אריאל לשחקנית הטובה ביותר לילדים לשנת 1989. היא המשיכה לככב בעוד כמה טלנובלות: "נשיות" ("Mujer"), "הזמן המסומן" ("Hora Marcada"),"חי למען אלנה" ("Vivo por Elena") ו"נשואים בחיים האמיתיים" ("Casos de la Vida Real").
בשנת 2001 אנאהי שהייתה בת 14 בלבד, לוהקה לשחק בטלנובלה "אהבה ראשונה" (Primer Amor), לצידו של השחקן המקסיקני קונו בקר.
בשנת 2002 אנאהי לוהקה לשחק את הדמות של ג'סיקה בטלנובלה "כיתה 406" (Clase 406). באופרת הסבון שיחקה לצד אלפונסו הררה, דולסה מריה וכריסטיאן צ'אבס, שהפכו מאוחר יותר לחברי להקתה RBD.
אנאהי בשנת 2004 כיכבה ב"מורדים" (Rebelde), הגרסה מקסיקנית והמחודשת של טלנובלת המורדים הארגנטינית. לפני "המורדים" שיחקה אנאהי בטלנובלה "מלאכים ללא גן עדן" עם פליפה קולמבו, כוכב "המורדים" המקורית. בגרסה המקסיקנית של תוכנית המורדים, אנאהי שיחקה בתפקיד מיה קולוצ'י, נערה פופולרית ממשפחה עשירה. הסדרה הייתה להיט בינלאומי ולטלנובלה היו מעל 400 פרקים, ששודרו בין השנים 2004–2006.
בעקבות ההצלחה של המורדים, החלה בשנת 2007 סדרת סיטקום בשם "RBD - La Familia" בה הציגו חברי הלהקה את חייהם האמיתיים אשר לא התבססו על הדמויות שלהם מהטלנובלה.
סדרת הסיטקום הייתה הסדרה המקסיקנית הראשונה ששודרה לחלוטין באיכות HD, הסדרה שודרה מ-14 במרץ עד 13 ביוני 2007, וכללה 13 פרקים.
בחודש פברואר 2011, ארבע שנים אחרי ההופעה האחרונה שלה בעולם הטלנובלות, אנאהי נבחרה לשחק בתפקיד הראשי בסדרה "חיים כפולים" (Dos Hogares), ששודרה במהלך שנת 2012 בערוץ ויוה פלוס, טלנובלה שנכתבה והופקה על ידי אמיליו לארוסה. הצילומים החלו ב-25 באפריל 2011 והסתיימו ב-14 בינואר 2012. פרק הבכורה שודר ב-27 ביוני 2011 והפרק האחרון ב-20 בינואר 2012.
דיסקוגרפיה (לבד) > אלבומי סטודיו

1993: Anahí - (אנאהי)
1996: Hoy es Mañana - (היום זה מחר)
1997: Anclado en mi Corazón - (נעוץ בליבי)
2000: Baby Blue - (בייבי בלו)
2009: Mi Delirio - (ההזיה שלי)
דיסקוגרפיה (לבד) > אלבומים מהופעות

2000: El Show De Anahí
דיסקוגרפיה (עם RBD) > אלבומי אולפן

2004: Rebelde (מורד)
2005: Nuestro Amor (האהבה שלנו)
2006: Celestial (שמימי)
2007: Empezar Desde Cero (להתחיל מאפס)
2008: Para Olvidarte De Mí (כדי לשכוח אותי)
דיסקוגרפיה (עם RBD) > אלבומי סטודיו בפורטוגזית

2005: Rebelde - Edição Brasil
2006: Nosso Amor Rebelde
2006: Celestial - Versão Brasil
דיסקוגרפיה (עם RBD) > אלבומי סטודיו באנגלית

2006: Rebels
דיסקוגרפיה (עם RBD) > אלבומים מתוך הופעות

2005: Tour Generación RBD En Vivo
2006: Live in Hollywood
2007: Hecho En España
דיסקוגרפיה (עם RBD) > אלבומים אחרים

2006: Rebelde Edición Diamante
2006: Tour Generación RBD En Vivo Edición Diamante
2006: Nuestro Amor Edición Diamante
2007: Celestial Fan Edition - CD.DVD
2007: Rebels: We Are RBD - Japanese Deluxe Edition CD.DVD
2008: Empezar Desde Cero Fan Edition
פילמוגרפיה

| שנה | שם טלנובלה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1991 | Madres Egoistas | גבריאלה "גבי" קאנטו |
| 1991 | בנות | בטי אורטיגוסה |
| 1992 | Ángeles Sin Paraiso | קלאודיה סיפואנטס |
| 1995 | Alondra | מרגרידה לבלנק |
| 1996 | Tú y Yo | מליסה אלוורז |
| 1997 | Mi Pequeña Traviessa | סמנתה |
| 1998 | Vivo Por Elena | נטליה קארוואחאל |
| 1998 | El Diario de Daniela | אדלה מונרוי |
| 1999 | Mujeres Engañadas | ג'סיקה דוארטה |
| 2000 | Primer Amor - A Mil Por Hora | ג'ובאנה לונה גרה |
| 2003 | Clase 406 | ג'סיקה ריקלמה דרצ' |
| 2004 | Rebelde | מיה קולוצ'י קא'ארס |
| 2007 | Lola, Érase Una Vez | בתפקיד עצמה (אנאהי). |
| 2012-2011 | חיים כפולים | אנחליקה אסטרדה |
| שנה | שם הסרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1989 | Asesinato A Sangre Fría | ויקטוריה |
| 1989 | Había Una Vez Una Estrella | מריה חואנה |
| 1991 | Nacidos Para Morir | חוליה |
| 1992 | Ayudame Compadre | קרלה |
| 1992 | El Ganador | מריאנה סנט |
| 1996 | No Me Defiendas Compadre | סטפאני |
| 1999 | Inesperado Amor | אנה |
| 2000 | Tarde Azul | ניקול |
| שנה | שם הסדרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 1986 | Chiquilladas | סאנדרי |
| 1989 | Super Ondas | מריסול |
| 1989 | La Hora Marcada | ויקטוריה |
| 1989 | La Telaraña | קלרה |
| 1992 | Papá Soltero | טיטה |
| 1996 | Mujer, Casos de la Vida Real | אנה |
| 1998 | Una Pura y Dos Con Sal | בריטני טיילור |
| 2007 | RBD: La Familia | אנני |
סיבובי הופעות

2009: Pocket Show
2009-2011: Mi Delirio World Tour
אנאהי
אנהי בלוס אנגלס בשנת 2009.
אנאהי.
הלוגו הרשמי של הטלנובלה "חיים כפולים"

אנאהי מופיעה בטיחואנה ביחד עם RBD.
אנאהי בהופעה בטיחואנה בשנת 2010
אנאהי בהופעה בשנת 2010 בסאו פאולו, ברזיל.
אליהו אריק בוקובזה

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1963 (בן 61) פריז, צרפת 
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול ומיצב
 ebokobza.com
 
אליהו אריק בוקובזה (נולד ב-20 ביולי 1963) הוא צייר ישראלי יליד פריז, צרפת.
גלריה

משפחת הפרדסן-יפו 1936, אוסף הכנסת ירושלים
תערוכות יחיד

2000 – "פלאזיר אוריינטאל", גלריה נלי אמן, תל אביב
2002 – "צייר-תייר", גלריה נלי אמן, תל אביב
Zion’s fiction" – 2003", גלריה נלי אמן, תל אביב
2006– "פלורה", גלריה נלי אמן, תל אביב
2006 – "בצלאל גרסה ב", בית האמנים, ירושלים
2008 – "הילד שצייר חתולים", גלריה נלי אמן, תל אביב
Jaffa" – 2010", מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, תל אביב
2012 – "במקום הזה", מוזיאון בר-דוד, קיבוץ ברעם
2012 – "לאום: יהודי", משכן לאמנות עין חרוד
2013 – "צבאות/זאת היא הארץ", בית האמנים ע"ש זריצקי, תל אביב
2014 – "צבאות", הגלריה במרכז ההנצחה, טבעון
2014 – "הגדת אליהו", מוזיאון בר-דוד, קיבוץ ברעם
2014 – "נדודים", המוזיאון היהודי, אמסטרדם, הולנד.
United Colors Of Judaica" – 2015", מוזיאון העם היהודי "בית התפוצות", תל אביב
2016 - "כתם שמש", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, פתח תקווה
2017 - "עבודה ומלאכה", בית ביאליק, תל אביב
2018 - "הפעם בזווית שונה", הגלריה העירונית, רעננה
2019 - "חומת מחמדינו", המרכז לאמנות עכשוית רמלה CACR
2020 - "זמן קורונה", מרכז תאו לתרבות אמנות ותכן, הרצליה
2021 - "ספר תאומים", גלריה נווה שכטר, מרכז לתרבות ואמנות יהודית עכשווית, תל אביב
2021 - "קליידוסקופ", יריד צבע טרי, הוולודרום ע"ש אדמס, תל אביב
2021 - "קרקס לבנטינו", גלריה חנינא, תל אביב
2022 - "מגלים את אמריקה- ראובן ובוקובזה נפגשים בניו יורק", בית ראובן, תל אביב
2022 - "הצייר הוא מהגר", גלריה אורנים, טבעון
2023 - "אליהו אריק בוקובזה - יצירות", גלריה אנגל לאמנות, ירושלים
2023 - "עניין משפחתי", מוזאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח, באר שבע
2024 - "נוצות, זהב ובטון", הגלריה בJCC מנהטן ע"ש מרלן מאירסון, ניו-יורק, ארצות הברית
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2000 – "אוסף+", מוזיאון ישראל, ירושלים
2001 – "חול חולין", מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
2002 – "שפת אם", משכן לאמנות עין חרוד, עין חרוד
2002 – "הגובה של העממי", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2002 – "אובייקט ישראלי", בית האמנים, ירושלים
2004 – "נקודת השקפה", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2005 – "צורות של חופש", מוזיאון לאמנות אוריינטלית ומערבית, קייב, אוקראינה
2005 – "העברים החדשים", מוזיאון גרופיוס באו, ברלין, גרמניה
2005 – תערוכת זוכי פרסי משרד התרבות, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2006 – "גוטמן בבית", מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, תל אביב
2007 – "מלאכה בנים", מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה
2008 – "צייר-תייר", מוזיאון נחום גוטמן לאמנות, תל אביב
2010 – "הזקן", הגלריה האוניברסיטאית, באר שבע
2010 – "גיבורי תרבות יהודיים", בית התפוצות, תל אביב
2011 – "להיות שמח", בית התפוצות, תל אביב
2011 – "מרקם ישראלי", משכן הכנסת, ירושלים
2011 – "ארשת פנים", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2012 – "אני-מה", גלריה ע"ש שטרן, האוניברסיטה העברית, ירושלים
2012 – "ארץ נהדרת", בית האמנים ע"ש שאגאל, חיפה
WONDERLAND" – 2013", הבונדסטאג, ברלין, גרמניה
2013 – "סלון צפון", בית מאני – לאומי, תל אביב
2014 – "אל אחרית ים?", בית ביאליק, תל אביב
2014 – תערוכת זוכי פרסי משרד התרבות, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה
2014 – העץ הנדיב, הגלריה באום אל פחם
2015 – סלפי, התחנה לאמנות עכשוית, רמלה
2015 – ושתי-הפרק הגנוז, מרכז נווה שכטר, תל אביב
2017 - "זכרונות היום יום", מוזיאון העיר חיפה, חיפה
2017 - "מכאן ומשם", מרכז נווה שכטר, תל אביב
2018 - "ויהי צחוק", מוזיאון העם היהודי בית התפוצות, תל אביב
2018 - "המפה", מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב
2018 - "המוזיאון מציג את עצמו 3:קרוב רחוק",מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2018 - "קשרי משפחה", מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב
2018 - "מסע בזמן" בית האמנים ירושלים, ירושלים
2019 - "ז'קלין כהנוב - הלבנט כמשל" מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב
2019 - "מרבדים מדברים" הגלריה האוניברסיטאית, באר שבע
2019 - "קו על תו" מוזיאון בית רובין, תל אביב
2020 - "דיוקן עצמי - רק על עצמי לספר ידעתי" הגלריה העירונית כפר סבא
2020 - "הנה הפרחים כולם" גלריה כורש,ירושלים
2021 - "אור שחור" גלריה גאולה, ירושלים
2022 - "חד גדיא-מעגל האימה" בית האמנים, ירושלים
2022 - "מסעות המזרח" מוזאון לתרבות האסלאם ועמי המזרח, באר שבע
2024 - "מלחמה ושלום-50 שנה לסדנאת ההדפס ירושלים" מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2024 - "התהוות" מוזיאון אגם, ראשון לציון
2024 - "73-23 סלון וידאו בין שתי מלחמות "  ZUMU מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
אוספים

אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות - ישראל
אוסף כנסת ישראל, ירושלים
אוסף מוזיאון ישראל, ירושלים
אוסף מוזיאון מכון הסמית'סוניאן, וושינגטון - ארצות הברית
אוסף המשכן לאמנות עין חרוד – ישראל
אוסף מוזיאון בר-דוד – ישראל
אוסף בנק הפועלים – ישראל
אוסף בנק לאומי – ישראל
הדס ארזים בית השקעות – ישראל
לייקרס החזקות – ישראל
אוסף יגאל ארנון – ישראל
אוסף הללה טל – ישראל,
אוסף ארני דרוק – ירושלים
אוסף יוסי בנימינוף – תל אביב / ניו יורק
אוסף בצלאל קירזנר – הולנד
אוסף אייזיק סיטון – ניו יורק
אוספים פרטיים
השכלה

1989 – בוגר בית הספר לרוקחות, האוניברסיטה העברית בירושלים
1999 – בוגר בית הספר לאמנות על שם פולק- קלישר, תל אביב
2018 – בוגר לימודי אנימציה קלאסית ומדיה דיגיטלית, המכללה הישראלית לאנימציה, תל אביב
פרסים

2004 – פרס עידוד היצירה של משרד החינוך והתרבות, ישראל
2013 – פרס עידוד היצירה של משרד התרבות והספורט, ישראל
2015 - פרס היצירה בתחום הציונות
ספרים

Sunday With Savta, ויללי בלוינס, ציורים: אליהו אריק בוקובזה, הוצאת רייקראפט ( ניו-יורק) 2021
הגדת אליהו - 60 ציורים להגדה של פסח, אליהו אריק בוקובזה, הוצאת חלפי 2014
שירה נוסעת העירה, מיכל סנונית, ציורים: אליהו אריק בוקובזה, הוצאת מודן 2006
הערות שוליים

1 2 3  אביבה לורי, אליהו בוקובזה סגר את בית המרקחת שלו בתל אביב, ועכשיו הוא רק מצייר, באתר הארץ, 18 במרץ 2010
↑  עכבר העיר, זר בנוף הציוני, באתר הארץ, 11 באפריל 2002
↑  סמדר שפי, טרומפלדור בחלל - "Zion's Fiction" של אריק אליהו בוקובזה, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2003
↑  שירות גלובס, ‏אמנים צעירים נבחרים, באתר גלובס, 11 בנובמבר 2004
↑  דנה גילרמן, הכנות בברלין לתערוכת ענק של אמנות ישראלית, באתר הארץ, 8 בפברואר 2005
↑  אבנר שפירא, תערוכות חדשות, באתר הארץ, 18 בינואר 2006
↑  קובי ניב, ‏הצילו את יערות הגשם, באתר גלובס, 13 באוגוסט 2007
דנה גילרמן, מדפדפים אמנות, באתר הארץ, 7 במרץ 2007
↑  סמדר שפי, הזדמנות שנייה לבצלאל, באתר הארץ, 15 בינואר 2007
↑  חגית פלג-רותם, ‏זוהי יפו, באתר גלובס, 11 בפברואר 2010
↑  חגית פלג רותם, ‏לתפארת מדינת ישראל: תערוכה אמנות עכשווית בכנסת, באתר גלובס, 6 ביוני 2011
↑  רונה סלע, בצל עצי תפוז, באתר הארץ, 3 ביוני 2011
אריק בנדר, הכנסת מציגה: התמונה שגורמת למהומה, באתר nrg‏, 18 במאי 2011
↑  סמדר שפי, תערוכה: מה שאין בחדר האוכל, באתר הארץ, 17 באוגוסט 2012
↑  אלי ערמון-אזולאי, צבאות הארץ על פי בוקובזה, באתר הארץ, 16 במאי 2013
↑  UNITED COLORS OF JUDAICA - אליהו אריק בוקובזה: מבט על זהות יהודית מפוצלת / מוזיאון בית התפוצות, באתר Artbeat, ‏17 במאי 2015
↑  שני ליטמן, זוכה פרס היצירה הציונית מעדיף למחות על הכיבוש בישראל ולא בברלין, באתר הארץ, 3 בנובמבר 2016
↑  צאלה קוטלר הדרי, ‏ממשיכים ללכ ת בשדות, באתר גלובס, 27 ביוני 2018
↑  לימור קלר, מגלים את אמריקה – ראובן ובוקובזה נפגשים בניו יורק בתערוכה חדשה, באתר הארץ, 4 באפריל 2022
↑  אליהו אריק בוקובזה בגלריה במכללת אורנים, באתר מגזין פורטפוליו, ‏27 באוקטובר 2022
↑  גלעד מלצר, האמן אליהו אריק בוקובזה חוזר לעושר של הקהילה היהודית בתוניס, באתר הארץ, 14 בפברואר 2024
↑  עוזי צור, היכן שביל קליפות התפוזים, באתר הארץ, 13 במרץ 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271357  NLI: 987007301489405171  ISNI: 0000 0000 5449 3315  LCCN: no2007104362  ULAN: 500486472  VIAF: 7177414   WorldCat (עם VIAF): 7177414
אריארתס השישי

בתמונה מטבע דראם מכסף שנתגלה בקייסרי. משמאל - פני המטבע, דיוקן ראשו של אריארתס השישי; ומימין - אחורי המטבע, אתנה מחזיקה בניקה עם זר, כשהיא נשענת על מגן, חנית מאחוריה.
אריארתס השישי פילופטור (ביוונית עתיקה: Ἀριαράθης Ἐπιφανής Φιλοπάτωρ) היה מלך קפדוקיה בשנים 130-126 לפנה"ס, בנו של אריארתס החמישי מלך קפדוקיה ונייסה, מלכת קפדוקיה.
חייו

אריארתס השישי עלה לשלטון בגיל צעיר, ומסיבה זו השלטון בפועל היה נתון בידי אימו נייסה ששימשה כעוצרת הממלכה. בנקודה מסוימת הרעילה נייסה את חמשת אחיו של אריארתס, אך אריארתס עצמו ניצל הודות לאנשים הנאמנים לשושלת שהרגו את נייסה. נסיבות אלו הובילו את מיתרידטס החמישי, מלך פונטוס לנסות להשיג שליטה בקפדוקיה. הוא חיתן את ביתו לאודיקה, עם אריארתס השישי בתקווה לשלוט באמצעותו על קפדוקיה. לאודיקה הולידה לו בת אחת ושני בנים: נייסה שנישאה לניקומדס השלישי מלך ביתיניה; אריארתס השביעי פילומטור ואריארתס השמיני אפיפנס.
כיוון שנראה שקפדוקיה לא ממש עברה לשליטת פונטוס, החליט מיתרידטס השישי, מלך פונטוס (בנו ויורשו של מיתרידטס החמישי) לרצוח את אריארתס השישי באמצעות אציל קפדוקי בשם גורדיוס. לאחר מותו שלטה בקפדוקיה אלמנתו לאודיקה, אך לאחר מכן כבש ניקומדס השלישי את קפדוקיה ונשא את לאודיקה לאישה. ניקומדס השלישי גורש מקפדוקיה על ידי מיתרידטס השישי, שנתן את כתר השלטון לאריארתס השביעי, בנו הבכור של אריארתס השישי.
אמזון מיוזיק

| --- | --- |

 סוג:  חנות מוזיקה מקוונת 
 תקופת הפעילות:  25 בספטמבר 2007 – הווה (17 שנים) 
 בעלות:  אמזון 
 music.amazon.com
 
אמזון מיוזיק (באנגלית: Amazon Music), לשעבר אמזון MP3 (‏Amazon MP3), היא שירות הזרמת מוזיקה וחנות מוזיקה מקוונת, המופעלת על ידי אמזון, שהושקה לראשונה בארצות הברית ב-25 בספטמבר 2007.
ב-3 בדצמבר 2008, שירות הזרמת המוזיקה הושק בממלכה המאוחדת. כמו כן, שירות הזרמת המוזיקה הושק בגרמניה וצרפת ב-1 באפריל ו-10 ביוני 2009, בהתאמה. שירות הזרמת המוזיקה זמין גם באוסטריה ושווייץ מאז 3 בדצמבר 2009. שירות הזרמת המוזיקה הושק ביפן ב-10 בנובמבר 2010. שירות הזרמת המוזיקה הושק בספרד ואיטליה ב-4 באוקטובר 2012. שירות הזרמת המוזיקה הושק במקסיקו ב-7 בנובמבר 2018.
ראו גם

פריים וידאו
הערות שוליים

↑  Amazon.com Launches Public Beta of Amazon MP3 (אורכב 25.08.2007 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Amazon lance sa boutique de musique en ligne en France" (בצרפתית). AFP. 10 ביוני 2009. ארכיון מ-2013-02-16. נבדק ב-10 ביוני 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Amazon launches MP3 store in Japan". ארכיון מ-2014-02-21. נבדק ב-2023-05-06.
↑  "Amazon Japan Launches MP3 Store". אורכב מ-המקור ב-27 בדצמבר 2012. נבדק ב-21 באוגוסט 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Amazon Music Now In Mexico". ארכיון מ-2022-01-31. נבדק ב-2023-05-06.
| שירותי מוזיקה דיגיטליים |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים | Anghami • אפל מיוזיק • בנדקמפ • ביטפורט • בליפ.קום • בומפליי מיוזיק • CD Baby •‏ דיגיטלי אימפורטד • דיטו מיוזיק • דיג'יי-שופ • הופלה • אייסקאסט • iHeartRadio •‏ חנות האייטונס • ג'מנדו • ג'ונו רקורדס • לייב-365 • LiveXLive (Slacker) •‏ מגנטון • מלון • מיקסקלאוד • מוב • מיוזיק גלו • נימביט • NoiseTrade •‏ ONErpm •‏ פנדורה • פפטארי • קובוז • רדיו.קום • רוק-מיי-ראן •‏ רוקסי • ספינלט • ספוטיפיי • סאונדקלאוד •‏ יאנדקס. מוזיקה • טיידל • אמזון מיוזיק • ‏Last.fm • שזאם • דיזר • יוטיוב מיוזיק • eSound |  |
| שירותים לא פעילים | בלאקברי וורלד • גוגל פליי מיוזיק • גרובשרק • קאזה • רדיו |  |
אקול

אקול (באנגלית: Acol) היא שיטת הכרזה בברידג' המקובלת בבריטניה. היא משיטות ההכרזה הנפוצות ביותר גם במקומות אחרים בעולם. השיטה נקראת על שם רחוב באותו שם בלונדון ברובע בהאמפסטד בו היה ממוקם מועדון הברידג' בזמן בו החל פיתוח השיטה בתחילת שנות ה-30. אקול היא שיטת הכרזה טבעית, בשונה משיטות הכרזה אחרות בתקופת המצאתה, שאינן שיטות הכרזה טבעיות. התרומה הגדולה של אקול לברידג' המודרני, היא המעבר משיטות הכרזה מסובכות ולא טבעיות, כמו Precision לשיטות הכרזה טבעיות. בעוד בתקופת פיתוח אקול רוב שחקני התחרויות השתמשו בשיטות הכרזה לא טבעיות, היום מרבית שחקני הברידג' הביתי והברידג' התחרותי, משתמשים בשיטות הכרזה טבעיות. ברוב המקרים השימוש הוא באקול או בשיטות הכרזה שזהות או דומות בחלקן לאקול.
היסטוריה

לפי טרנס ריס, המפתחים העיקריים של השיטה היו מוריס האריסון-גריי, ג'ק מרקס וס. ג'. סימון. שחקנים אלה נחשבו לטובי השחקנים בבריטניה באותה תקופה. ג'ק מרקס, בכתבה בקונטרקט ברידג' ג'ורנל בדצמבר 1952, אמר: "... שיטת האקול חוברה על ידי סקיד סימון ועל ידי לפני 20 שנה בערך". הספר הראשון על השיטה נכתב על ידי בן כהן. השיטה התפרסמה בממלכה המאוחדת על ידי איאן מקלאוד באמצעות ספרו "ברידג' כמשחק קל", שהתפרסם בשנת 1952.
יסודות שיטת ההכרזה

שיטת ההכרזה אקול היא שיטת הכרזה טבעית. בשונה משיטת ההכרזה האמריקאית היא אינה שיטה סטנדרטית, כלומר: עשויות להיות אינטרפרטציות שונות של השיטה.
יסודות שיטת ההכרזה > הכרזת הפתיחה

| נק"ג | הכרזה | תיאור חלוקה |
| --- | --- | --- |
| 0-11 | pass | למעט המקרים הבאים: פתיחה של Weak two bid  פתיחה של Preemptive bid  עם 10–11 נק"ג, 6 קלפים בסדרת מייג'ור ושני מכובדים בה - פותחים 1 לב/1 עלה |
| 15-17 | 1nt | יד מאוזנת (בבריטניה מקובל לפתוח 1NT עם 12–14 נקודות ויד מאוזנת) |
| 20-22 | 2nt | יד מאוזנת |
| 12-21 | ♣1   ♦1   ♥1   ♠1 | מכריזים לפי הכללים הבאים:   א. את הסדרה הארוכה ביותר. אם הסדרה הארוכה ביותר היא ♥ או ♠ ויש בה 4 קלפים פותחים בסדרת המיינור הארוכה יותר   ב. עם שתי רביעיות, הכרז את הנמוכה   ג. עם שתי רביעיות, הכרז את הנמוכה   ד. עם שתי חמישיות, הכרז את הגבוהה |
| 23+ | 2 תלתן | או 9–10 לקיחות בטוחות. חלוקה כלשהי. |
| 15+ | 2 יהלום   2 לב   2 עלה | 8 לקיחות בטוחות המבוססות על הסדרה שאותה הכרזת |
ראו גם

טרנס ריס
איאן מקלאוד
2 על 1 מחייבת למשחק מלא
לקריאה נוספת

Ben Cohen and Rhoda Lederer. BaSic Acol, 1979. Urwin, ISBN 0-04-793038-1
הערות שוליים

↑  ACOL System - BY George Jesner, Bridge Hands.
אנצו קאווליון

אנצו קאווליון בסקי בהרי האלפים
אנצו קאווליון (באיטלקית: Enzo Cavaglion;‏ נולד ב-21 ביוני 1919) היה פרטיזן יהודי איטלקי שנלחם בפאשיסטים ובנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה באיטליה, במסגרת קבוצת הפרטיזנים איטליה החופשית (L'Italia Libera) (איט'). הוא הבריח והסתיר באיטליה כ-700 יהודים מצרפת שחיפשו מקלט מפני הנאצים, תוך סיכון חייו. בינואר 2018 קיבל את אות המציל היהודי מארגון בני ברית במילאנו.
חייו ומשפחתו

נולד וגדל בעיר קונאו, למשפחה יהודית. בן לג'וספה ואווה דה-בנדטי (De Benedetti). לקאווליון היה אח צעיר בשם ריקארדו, ואחות בשם מירנדה. לאחר סיום לימודיו בבית הספר עזר לאביו בחנות הבדים והשטיחים המשפחתית.
לאחר פלישת הנאצים לאיטליה בספטמבר 1943, בעקבות הסכם שביתת הנשק שנחתם בין איטליה לבין בעלות הברית, קאווליון, הוריו ואחיו ברחו והסתתרו בהרי האלפים, כדי להימלט מהנאצים, שחיפשו אחר יהודים בערי צפון איטליה. החנות נשארה סגורה אולם הגרמנים פרצו אליה וגנבו ממנה את כל הסחורה, ובנוסף גנבו גם מביתם של המשפחה והרסו אותו. רק חבילה אחת של סחורות מהחנות נשמרה הודות לחבר ששמר אותה, ובתום המלחמה החזיר אותה למשפחתו של קאווליון. נוסף לכך, שכן של המשפחה שמר על הפסנתר שלהם. אמו של אנצו, לפני שברחה מהבית, אספה כמה מהתכשיטים היקרים ביותר שלה והסתירה אותם על כיסוי הספה בביתם.
פעילותו הפרטיזנית

החל מ-1942 הפיץ תעמולה אנטי-פאשיסטית בקונאו. בהמשך, היה קאווליון אחד מ-14 המייסדים של קבוצת הפרטיזנים איטליה החופשית, שנוסדה על ידי דוצ'ו גלימברטי (Duccio Galimberti) (איט'), עורך דין אנטי-פשיסטי מקונאו. הקבוצה נוסדה ב-12 בספטמבר 1943, ביום שבו קונאו נכבשה על ידי חטיבה גרמנית של ה-SS. הם התיישבו במדונה דל סולטו (Madonna del Colletto) שנמצאת כ-18 ק"מ מערבית לקונאו, והצטרפו ליחידת הלוחמים הפרטיזנים האלפינית הראשונה של צדק וחירות (Giustizia e Libertà) (אנ'). יחד עם אחיו הצעיר, ריקארדו, נשארו עם הקבוצה כחודש ימים בגורה סופרנו (Gorre Soprano) ואז נאלצו לעזוב את הקבוצה כדי לסייע למשפחתם להימלט מפני הנאצים בקונאו. ב-12 בינואר השתתף בקרב הראשון שלו נגד כוחות גרמניים.
סיוע ליהודים בתקופת המלחמה

כ-1050 יהודים שהו באותה התקופה בכפר הצרפתי סנט-מרטין-וסובי (Saint-Martin-Vésubie) (אנ'), שנמצא מצידו הצרפתי של רכס הרי האלפים הצמוד לקונאו. יהודים אלו נמלטו לכיוון הגבול האיטלקי מפני הצבא הגרמני שפלש לאזור ב-8 בספטמבר 1943. גברים, נשים, ילדים, קשישים ונכים חצו את הרי האלפים בגבול הבינלאומי לאיטליה. כ-350 איש מהם נתפסו ונשלחו לאושוויץ. 700 הנותרים הצליחו להגיע לכפר האיטלקי בורגו סן דלמצו (Borgo San Dalmazzo) (אנ'), בסמוך לקונאו. הם מצאו מקלט בקרב אוכלוסיית האיכרים המקומית, שקיבלה את פניהם בשמחה, ועזרה לפליטים היהודים. למרות שתושבי הכפר היו עניים, הם פתחו את בתיהם במטרה להציע עזרה, ובזכותם פליטים רבים ניצלו.
כחלק ממאבקם של האחים קאווליון נגד הגרמנים והפשיסטים האיטלקים, הם החליטו גם לסייע ליהודים שביקשו מקלט בכפרים סביב קונאו. בתחילת ספטמבר, הם עזבו את קונאו כדי לפגוש את הפליטים היהודים, ודאגו להם למקומות מסתור. הם החביאו אותם בכפרים בהרי האלפים האיטלקים, ובנוסף גנבו עבורם תעודות זהות ממשרדו של ראש העיר וינולו (Vignolo) (איט'), שזויפו לאחר מכן, וחולקו לפליטים.
קאוויליון מתאר בריאיון עמו בשנת 1995 כי הפליטים היהודים שפגש היו אנשים מיואשים ומאוכזבים מאחר שציפו לפגוש בבעלות הברית במקומות שאליהם נמלטו, ולא את הגרמנים. כאשר קאווליון פגש את הפליטים הוא רצה לספר להם כי גם הוא יהודי ושהוא רוצה לסייע להם, אך הוא חשש שאם היה עושה זאת, הם היו מאמינים לו. לכן, הוא נשא מולם תפילות בעברית, על מנת לשכנע אותם שהוא יהודי, ושמטרתו היא לעזור להם להסתתר.
סיוע ליהודים בתקופת המלחמה > סיפורי הצלה של האחים קאווליון

הארי בורגר ואמו ניצלו מהנאצים בזכותם של האחים קאווליון, שהזהירו אותם מבעוד מועד, ולכן הספיקו להימלט. ניצול אחר, אלפרד פיליפ פלדמן, כתב בספרו, "צעד אחד קדימה: יהודי נמלט באירופה של היטלר", שראה את הגנבה הנועזת של תעודות הזהות על ידי האחים קאווליון ממשרדו של ראש העיר וינולו שבאיטליה, שלאחר מכן חולקו לפליטים יהודים. הם ביצעו פעולות אלה תוך כדי סיכון חיים ממשי, ולא ניצלו את ההזדמנות להסתתר בעצמם.
וולטר מרקס ואשתו, מן היהודים שהציל קאווליון, השתתפו בטקס החניכה לאתר הנצחה בבורגו סן דלמצו, ב-30 באפריל 2006. אתר הנצחה זה נבנה לזכרם של כל היהודים שגורשו מסנט-מרטין-וסובי.
חייו לאחר המלחמה

לאחר סיום המלחמה נסע קאווליון למפקדה הגרמנית, בתקווה שימצא את כל החפצים הגנובים של משפחתו. לשמחתו הרבה, הוא מצא את הספה עם הכיסוי, שבו החביאה אמו את התכשיטים של המשפחה. אחרי המלחמה התקשו האחים לחזור לשגרה ולחיים שהיו להם לפני המלחמה. קשה במיוחד הייתה החזרה לפעילות בחנות, שהייתה הרוסה לחלוטין. עם זאת, הם הצליחו להסתגל מחדש, והחזיקו בבעלות על חנות הבדים והשטיחים בקונאו למשך שנים רבות. הם הצליחו אף לחזור לביתם ההרוס, ולשקם אותו.
נכון לשנת 2018, קאווליון, בן ה-99, ממשיך לגור בקונאו. אחיו ריקארדו עלה לישראל, והתגורר בה עד יום מותו. לא ידוע מה עלה בגורל שאר בני משפחתו.
אות המציל היהודי

אות המציל היהודי מוענק על ידי ארגון בני ברית העולמי מאז 2011. נכון למאי 2018, הוענק האות לכ-200 יהודים שהצילו יהודים אחרים בשואה על אדמת אירופה, תוך סיכון חייהם. האות מוענק ליהודים שחיו תחת משטר פאשיסטי או נאצי, במדינות כבושות או באזורים שבהם יהודים חיו תחת סכנה של גירוש למחנות השמדה ועבודה. קאווליון קיבל את "אות המציל היהודי" בחודש ינואר 2018 בביתו שבקונאו.
בטקס לקחו חלק קאווליון ומשפחתו הקרובה, אלן שניידר (Alan Schneider) מנהל המרכז העולמי של בני ברית בירושלים, פאולו אליעזר פואה (Paolo Eliezer Foa) נשיא בני ברית מילאנו, ודריו דיסני (Dario Disegni), נשיא מוזיאון יהדות איטליה החדש בפרארה. לאחר טקס קבלת האות בביתו, התקיים כנס באולם ההרצאות בבית הכנסת העתיק בקונאו. שם נאמו ראש העיר, הבן של קאווליון, אלן שניידר, ופאולו אליעזר פואה. קאווליון הזיל דמעות, ואף אמר שהוא מאוד גאה ונרגש לקבל את "אות המציל היהודי".
ראו גם

איטליה במלחמת העולם השנייה
בני ברית
פרטיזן
שואת יהודי איטליה
לקריאה נוספת

Susan Zuccotti, Holocaust Odysseys: The Jews of Saint-Martin-Vésubie and Their Flight Through France and Italy. Yale University Press. 2007
Nicola Caracciolo, Uncertain Refuge: ITALY AND THE JEWS DURING THE HOLOCAUST. University of Illinois Press. 1995
Alfred Philip Feldman, One Step Ahead: A Jewish Fugitive in Hitler's Europe, Southern Illinois University Press. 2001
הערות שוליים

1 2 3  לירון נגלר-כהן, חסיד משלנו: היהודי שהציל מאות יהודים מהנאצים, באתר ynet, 22 בינואר 2018
1 2 3 4  B’nai B’rith Milan To Confer Jewish Rescuers Citation On Jan. 21
1 2  Cavaglion, Enzo, CDEC Digital Library
1 2  Greer Fay Cashman, The Jerusalam Post, The Jerusalam Post, ‏25/1/2018
1 2  Alfred Philip Feldman, One Step Ahead: A Jewish Fugitive in Hitler's Europe
1 2 3  Nicola Caracciolo, Uncertain Refuge: Italy and the Jews During the Holocaust
1 2  Yaakov Schwartz, Holocaust hero honored 75 years after dramatic rescue of fellow Jews from Nazis, The Times Of Israel, ‏26/1/2018
1 2  Arutz Sheva Staff, This Jewish man saved hundreds of Jews from the Nazis, israel National News, ‏26/1/2018
1 2  Susan Zuccotti, Holocaust Odysseys: The Jews of Saint-Martin-Vésubie and Their Flight through France and Italy
1 2  Liron Nagler-Cohen, The Jew who saved hundreds of Jews from the Nazis, Ynet News, ‏2/3/2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018044658  VIAF: 29152380046301761511   WorldCat (עם VIAF): 29152380046301761511 
אנצו קאווליון מקבל את אות המציל היהודי מבני ברית בביתו שבקונאו
טקס לכבוד אנצו קאווליון בבית הכנסת בקונאו
אנטון שאל

אנטון שאל (בצרפתית: Anton Schall;‏ 22 ביוני 1907 – 5 באוגוסט 1947) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ-בלם. נחשב לאחד מגדולי שחקני אוסטריה בכל הזמנים.