טוני פארקר
קריירה ב-NBA > סן אנטוניו ספרס > 3 האליפויות הראשונות

בעונתו השנייה במדי סן אנטוניו, 2002/2003, זכה פארקר עם קבוצתו באליפות ה-NBA הראשונה שלו. הוא הפך בעונה זו לרכז הבכיר של סן אנטוניו ופתח בחמישייה בכל 82 המשחקים של הקבוצה בעונה הסדירה, בקבוצה שעברה חידוש משמעותי ביחס לעונה הקודמת. הוא שיפר בצורה בולטת את הסטטיסטיקות שלו בעונה הסדירה, כשהשיג ממוצעים של 15.5 נקודות, 5.3 אסיסטים ו-2.6 ריבאונדים למשחק. תפקידו של פארקר כ"פליימיקר" - שחקן המנהיג את התקפת הקבוצה - התבטא בכך שהוא הוביל את קבוצתו באסיסטים ב-49 מקרים שונים במהלך עונה זו. במהלך סוף-שבוע האולסטאר בשנת 2003, שיחק פארקר עם נבחרת שחקני השנה השנייה (ה"סופומורס") נגד שחקני השנה הראשונה (ה"רוקיז"), וכן השתתף בתחרות אתגרית מיוחדת שהתקיימה במסגרת האירוע. במשחקי פלייאוף ה-NBA באותה עונה השיג פארקר שני שיאי קריירה אישים בנקודות, וסן אנטוניו ניצחה בתוצאה 4–2 את ניו ג'רזי נטס בסדרת הגמר וזכתה באליפות. למרות הזכייה באליפות, הציג פארקר יכולת לא יציבה במהלך הפלייאוף, והוחלף מספר פעמים על ידי סטיב קר וספידי קלקסטון לקראת סיומם של המשחקים.
על אף הזכייה באליפות עם סן אנטוניו, רבים הטילו ספק בעתידו של פארקר. סן אנטוניו ניסתה ללא הצלחה להחתים את ג'ייסון קיד מניו ג'רזי נטס במטרה שיחליף את פארקר, אך פארקר שכנע את המאמן, גרג פופוביץ', שייתן לו הזדמנות להמשיך ולהיות הרכז הפותח של הקבוצה, וכי הוא יעבוד קשה על מנת להפוך לשחקן מצטיין. פארקר הציג יכולת טובה במהלך העונה הסדירה בעונת 2003/2004, והשיג ממוצעים של 14.7 נקודות, 5.5 אסיסטים ו-3.2 ריבאונדים למשחק. עם זאת, סן אנטוניו הודחה בחצי גמר המערב במשחקי הפלייאוף על ידי יריבתה הנצחית, לוס אנג'לס לייקרס, על אף שהייתה המועמדת הבולטת לניצחון, וכשלה בניסיונה להשגת אליפות שנייה ברציפות.
במהלך עונת 2004/2005, הציג פארקר סטטיסטיקות משופרות אף יותר בעונה הסדירה - שיאי קריירה עד לאותה עת, של 16.6 נקודות, 6.1 אסיסטים ו-3.7 ריבאונדים בממוצע למשחק. הוא דורג במקום ה-13 בליגה מבחינת כמות האסיסטים הכוללת, ובמקום השלישי מבין הרכזים מבחינת אחוז הקליעות מהשדה. סן אנטוניו ספרס הציגה יכולת חזקה במיוחד במשחקי הפלייאוף באותה עונה, ופארקר היה יעיל בניצחונות על דנוור נאגטס, סיאטל סופרסוניקס ופיניקס סאנס. עם זאת, בסדרת הגמר מול דטרויט פיסטונס לא הצליח פארקר לשחזר את יכולתו הטובה, כאשר הזריקה שלו ממרחק נהייתה לפחות יציבה והוא התקשה להתמודד עם השמירה של בן וולאס, שנבחר ארבע פעמים לשחקן ההגנה של העונה, והתפקיד של מנהיג הקבוצה עבר לשחקנים אחרים. אף על פי כן, השילוב של מוביל הקבוצה, הסנטר טים דאנקן, יחד עם טוני פארקר והקלע הארגנטינאי מאנו ג'ינובילי, הוביל את סן אנטוניו לניצחון 3–4 על דטרויט ולזכייה באליפות, שהייתה השנייה של פארקר.
בעונת 2005/2006 נבחר פארקר לראשונה בקריירה שלו להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, בעוד הוא משפר פעם נוספת את ממוצעיו בעונה הסדירה, עם 18.9 נקודות בממוצע למשחק וקליעה של 54% מהשדה. בעונה זו ממוצע הנקודות של פארקר היה גבוה אף יותר מזה של טים דאנקן והוא היה הקולע המוביל של סן אנטוניו. יכולתו הטובה הובילה את סן אנטוניו למאזן שיא בתולדות הקבוצה של 63 ניצחונות ו-19 הפסדים בעונה הסדירה, ולמקום הראשון בליגה. אף על פי כן, סן אנטוניו כשלה פעם נוספת להשיג אליפות שנייה ברציפות, לאחר שהודחה בחצי גמר המערב בפלייאוף על ידי קבוצת דאלאס מאבריקס, שהובלה על ידי דירק נוביצקי.
בעונת 2006/2007 המשיך פארקר להיות הרכז הפותח של סן אנטוניו והציג יכולת עקבית עם ממוצעים של 18.6 נקודות, 5.5 אסיסטים ו-3.2 ריבאונדים למשחק, על אף שהפעם לא היה הקולע המוביל של הקבוצה. הוא נבחר בפעם השנייה בקריירה שלו להשתתף במשחק האולסטאר של הליגה. סן אנטוניו סיימה במקום השני בבית הדרום-מערבי והעפילה למשחקי הפלייאוף. בשלב חצי גמר המערב, שבו שיחקה סן אנטוניו נגד פיניקס סאנס, שיחקו אחד נגד השני פארקר וסטיב נאש, שנחשבו לשני הרכזים הטובים ביותר בליגה. פארקר הציג יכולת התקפית עילאית בסדרה זו והתגבר על ניסיונות ההגנה של סטיב נאש ושל הפורוורד שון מריון, וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר המערב, שם היא ניצחה את יוטה ג'אז. בסדרת הגמר ניצחה סן אנטוניו 0–4 את קליבלנד קאבלירס וזכתה באליפות הרביעית בתולדותיה. פארקר הציג יכולת מרשימה בסדרה עם 24.5 נקודות בממוצע למשחק וזכה לראשונה בקריירה שלו בתואר ה-MVP של סדרת הגמר, ובכך הפך לשחקן האירופי הראשון שזוכה בתואר זה. בנוסף, הוא זכה בפרס יורוסקאר לשחקן האירופי של השנה.