stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הזירה האירופית: 1939–1941

הזירה האירופית במלחמת העולם השנייה נחלקת בחלוקה גסה לשני שלבים: שלב התקדמות מדינות הציר בשנים 1939–1941, ולעומתו שלב התקדמות בעלות ברית בשנים 1942 - 1945.
בשלב הראשון במלחמת העולם השנייה נכבשה מרבית יבשת אירופה בידי גרמניה הנאצית. בשלב זה הצדדים הראשיים היו גרמניה מול בריטניה וצרפת (עד שזו נכבשה). לאחר שסיימה את כיבושה של מערב פולין פנתה גרמניה מערבה ובקלות יחסית השתלטה על דנמרק, נורווגיה, מדינות השפלה וצרפת. לאחר מכן השתלטה על הבלקנים ולבסוף פלשה לברית המועצות, ופתחה את החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
בשלב הראשון ההצלחה האירה פנים לגרמניה, וכמעט בכל מקום בו דרך המגף הנאצי, הוא נכבש בקלות בעיקר באמצעות אסטרגייית הבליץ קריג המפורסמת. אך עם התקפת הנגד הראשונה של ברית המועצות בדצמבר 1941 לאחר הקרב על מוסקבה ועם כניסתה של ארצות הברית למלחמה באותו זמן, הכף התהפך, וגרמניה הנאצית החלה לסבול מכשלונות רבים עד סיומה של מלחמת העולם השנייה בזירה האירופית, שהסתיימה בתבוסה נאצית מוחצת ובכניעת גרמניה הנאצית.
כיבוש פולין

כוחות גרמניה פלשו לפולין ב-1 בספטמבר 1939, לאחר שאנשי SS ביימו התקפה על תחנת הרדיו בגלייביץ, פרובוקציה שנועדה לשמש כעילה תעמולתית לפלישה המתוכננת זה מכבר. הצבא הפולני התקשה להילחם נגד כוחות השריון והאוויר הגרמניים. הגרמנים פרצו לפולין במלחמת בזק (Blitzkrieg). תוך 36 יום נכבשה פולין וצבאה ובו כמיליון חיילים הושמד. הממשלה הפולנית ושארית הצבא נמלטו לרומניה. ברית המועצות נכנסה גם היא לפולין ב-17 בספטמבר, על פי החלק הסודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. פולין חולקה בין שתי המדינות: ברית המועצות שלטה במזרח פולין, מערב פולין סופח לרייך, ובמרכז פולין הוקם ממשל צבאי גרמני ("הממשל הכללי" – "גנרלגוברנמן").
הניצחון הגרמני הסוחף נבע מיתרון מכריע של הוורמאכט (הצבא הגרמני) על הצבא הפולני. הם נקטו לראשונה במאה ה-20 באסטרטגיית "מלחמת בזק: שילוב מדהים של פריצה מהירה של כוחות יבשה, בעיקר כוחות השריון - "הפנצרים" בסיוע צמוד של מטוסים. הלופטוואפה (Luftwaffe) - חיל האוויר הגרמני - הצליח להשמיד את רוב מטוסי הפולנים על הקרקע, וכך השיג עליונות מוחלטת באוויר, אותה ניצל להפצצות על מחנות-צבא, שיירות פליטים, ערים מאוכלסות, אך בעיקר להשמדת כוחות האויב. לעומתם, הצבא הפולני לא היה מוכן להתמודד מול הצבא הגרמני, על אף שהאמין שמסוגל לטפל בפלישה. ציודו היה מיושן ויחידות חיל הפרשים עמדו מול טנקים בגבורה חסרת סיכוי. בנוסף, הצבא הרוסי פלש גם הוא ממזרח וכך הפולנים היו נתונים בין הפטיש לסדן.
יום הפלישה לפולין, 1 בספטמבר 1939, נחשב ליום שבו פרצה מלחמת העולם השנייה. יומיים לאחר מכן בריטניה וצרפת הכריזו מלחמה על גרמניה, בהתאם להסכם שלהן עם פולין. בעקבות בריטניה הכריזו מלחמה על גרמניה גם אוסטרליה, קנדה, ניו זילנד ודרום אפריקה. מעתה, נחלק העולם לבעלות הברית האנטי-גרמניות ומדינות הציר התומכות בגרמניה. אף על פי כן לא היה סיוע של בריטניה וצרפת לפולין. הן לא יכלו לסייע לפולין המרוחקת, ולא חשו עצמן ערוכות למלחמה כנגד הצבא הגרמני במערב.
המלחמה המדומה (זיצקריג)

צבאות צרפת ובריטניה לא ניצלו את המתקפה הגרמנית על פולין, לתקיפת החזית המערבית של הגרמנים שהייתה חלשה יחסית היות שרוב הכוחות היו בפולין. במקום זאת ביצעו צבאות בריטניה וצרפת מספר מהלכים הססניים, כמו כיבוש מספר כפרים והתקדמות של קילומטרים ספורים. במקום פצצות הטילו בעלות הברית כרוזי תעמולה על גרמניה, ובאופן כללי ניתן לומר כי לא התרחשה בשלב זה (בין ספטמבר 1939 למאי 1940) מלחמה של ממש בגבול גרמניה צרפת. תקופה זו נקראת המלחמה המדומה (The Phony War).
ההשתלטות על סקנדינביה > פינלנד

לאחר כיבוש פולין פנו שתי המדינות הכובשות לכיבושים נוספים. ברית המועצות פלשה לפינלנד ב-30 בנובמבר 1939. למרות יתרונו הכמותי העצום של 100 ל־1, התקשה הצבא האדום להביס את הצבא הפיני הקטן שנעזר בתנאי הסביבה הקשים של מולדתו. בעזרת כמויות עצומות של חיילים וארטילריה הצליחו הרוסים להכריע את פינלנד בפברואר 1940 וחודש לאחר מכן פינלנד נכנעה לדרישות ברית המועצות. המערב עקב באהדה אחר מאבקם העיקש של הפינים, אך לא יכל וגם לא רצה להתערב בשלב זה. נוסף על-כך סיפח סטלין את המדינות הבלטיות באמצעות לחץ על הנהגתן וכן שטחים מרומניה באמצעות כיבושם ב-1940, בהתאם לחוזה ריבנטרופ-מולוטוב.
מהקושי הסובייטי בכיבוש פינלנד נלמדו מספר לקחים. בתחום הצבאי נלמד הלקח שיש להסתגל לתנאי השטח כדי להילחם ביעילות. כמו כן טקטיקת הניידות של הפינים הוכחה שנית כמוצלחת (הפעם הראשונה הייתה כשגרמניה כבשה את פולין). כלפי חוץ, היטלר צפה באי-הצלחת הצבא הסובייטי כנגד הצבא הפיני הקטן, ומכך הסיק, שהצבא הגרמני יוכל להביס את הצבא הסובייטי למרות יתרונו המספרי. הדבר עודד אותו לתקוף את ברית המועצות ב-1941. ממשלת צרפת נפלה בשל חוסר יכולתה לעזור לפינלנד ועלתה ממשלה בראשות פול רנו.
ההשתלטות על סקנדינביה > נורווגיה ודנמרק

גרמניה פלשה לדנמרק ונורווגיה ב-9 באפריל 1940. דנמרק נכנעה תוך שעות ספורות וחתמה על הסכם שביתת נשק, אך נורווגיה גילתה התנגדות קשה בסיוע כוחות בריטיים וצרפתיים שנחתו מהים. לאחר חודשיים הצליחו הגרמנים לכבוש את מרבית שטח נורווגיה בעזרת פעילות צנחנים נועזת וסיוע מבפנים - נאצים נורווגים בראשות קוויזלינג (ששמו הפך לכינוי לבוגד). הצי הבריטי וכוחות משלוח בריטיים וצרפתיים שנחתו בנרוויק בצפון נורווגיה, ניסו להדוף את הגרמנים ללא הועיל. הכיבוש עלה לגרמניה באבדות ימיות רבות.
גרמניה כבשה את נורווגיה משתי סיבות עיקריות - אסטרטגית וכלכלית. ראשית, הפיורדים והנמלים הנורווגיים יכלו לשמש בסיסים לצי הגרמני ובכך לאפשר לו לחלוש על דרכי האספקה לבריטניה באוקיינוס האטלנטי. כך גם יכולה הייתה להימנע שליטה בריטית בנמלים ויובטח העורף הגרמני. שנית, מנורווגיה יש גישה נוחה ומהירה לעפרות הברזל בצפון שוודיה.
שתי תוצאות חשובות נבעו מכיבוש נורווגיה: צבאית – היטלר נאלץ להחזיק בנורווגיה צבא של 300 אלף חיילים בשל חשש שהשטח ייכבש על ידי בעלות הברית ובשל הטרדות הנורווגים.
פוליטית – ממשלת צ'מברלין נפלה וצ'רצ'יל עלה במקומו ב-9 במאי 1940. הוא עתיד להנהיג את בריטניה עד לניצחון הסופי על גרמניה.
כיבוש מערב אירופה

היטלר המשיך במתקפתו על אירופה לכיוון מערב לאחר ש"טיפל" בצפון ובמזרח. במאי 1940 כבשה גרמניה את הולנד, בלגיה ולוקסמבורג. בכך עקף הצבא את "קו מאז'ינו" האימתני שאמור היה להגן על צרפת מפני פלישה. כיבוש הולנד נמשך 4 ימים וההולנדים איבדו כ-14,000 חיילים. הקרבות בבלגיה היו קשים יותר. חיל המשלוח האנגלו-צרפתי שבא לעזרת הבלגים והיו בו 400 אלף חיילים בפיקודו של לורד גורט כותר על ידי הצבא הגרמני על שפת התעלה בדנקרק. במבצע מהיר, "דינמו", שהתאפשר הודות לחילוקי-דעות בצבא הגרמני, הצליחו לפנות 350 אלף חיילים (מתוכם כ-200,000 בריטים) בעזרת ספינות מכל הסוגים וכך למרות התבוסה הצבאית של בעלות-הברית החילוץ עודד אותם מוראלית.
בתחילת יוני פלשה גרמניה לצרפת ותוך קצת יותר משבוע נכבשה פריז. צרפת נכנעה ב-22 ביוני, למרות התנגדות עזה של הצבא הצרפתי לקראת סוף הפלישה. צפון ומערב צרפת היו תחת שלטון כיבוש גרמני. בדרום צרפת הוקם שלטון משתף פעולה שבסיסו בעיר וישי (ועל-כן נקרא משטר וישי) בראשות המרשל פטן (גם שם זה הפך לכינוי נרדף לבוגד) הישיש, גיבור מלחמת העולם הראשונה, אשר החליף את ראש הממשלה הלוחמני פול רנו שהתפטר, על מנת שלא להיות האדם שאישר את הכניעה.
הצבא הצרפתי בן כמה מיליוני החיילים המצויד בנשק מודרני הובס בתוך עשרה ימים. ישנם מספר גורמים לתבוסה המהירה. קודם כל הצבא הגרמני היה נייד, מהיר ושילב ביעילות כוחות קרקע ואוויר באסטרטגית מלחמת הבזק. מעל לכל הוא הצליח להפתיע את הצבא הצרפתי בכך שעקף את קו מאז'ינו ונכנס דרך יערות הארדנים שנחשבו לבלתי עבירים לשריון (2 מתוך 9 דיוויזיות השריון פלשו מהארדנים). הצרפתים היו בטוחים שקו הביצורים שעל גבול גרמניה אינו בר-הבקעה וכך הצבא היה שאנן ושבוי בקונספציה מוטעית. סיבה נוספת הייתה העדר כוחות עתודה ופיזור רוב השריון בין דיוויזיות חיל הרגלים.
צרפת עצמה הייתה מפולגת בתוכה בין ימין ושמאל, המוראל הלאומי נמצא בשפל וההנהגה הייתה חלשה. הצבא היה מעורב בפוליטיקה וסבל מהמאבקים הללו. על אף שמספרית הוא היה גדול מהצבא הגרמני, היה תחת השפעת הפחד שהטיל עליו הצבא הגרמני במלחמת העולם הקודמת. בריטניה כמעט ולא סייעה לצרפת מבחינה צבאית ואף הוציאה כוחות מצרפת לאחר הכישלון בבלגיה. צ'רצ'יל חשב שכיבוש צרפת בלתי-נמנע ולכן העדיף לשמור את כוחות בריטניה ליום הגורלי.
הקרב על בריטניה

בקיץ 1940 גרמניה שלטה למעשה ברוב אירופה. יריבתה היחידה, בריטניה, לא נחשבה כחלק מ"מרחב המחיה" על פי הנאציזם. אף על פי כן רצה היטלר לפלוש אליה כדי להוציאה מהמלחמה ולהגשים תוכניות נוספות.
הגרמנים תכננו את צליחת תעלת למאנש ופלישה לאי הבריטי - מבצע ארי-הים, אך הוחלט שהמבצע אינו בר-ביצוע - פלישה דרך הים לבריטניה לא הייתה מעשית בגלל חולשת הצי הגרמני. היטלר הטיל על רייכסמרשל הרמן גרינג, מפקד הלופטוואפה - חיל האוויר שלו, להפציץ את בריטניה ולהשמיד את חיל האוויר המלכותי בעזרת 3,000 מטוסים.
ב-13 באוגוסט נפתח מבצע נשר - הקרב האווירי על בריטניה. המטוסים הגרמניים הפציצו ללא הרף שדות תעופה, בסיסי צבא ויעדים אזרחיים. חיל האוויר הבריטי נעזר בהמצאה הבריטית החדשה, מכ"ם, ולחם במטוסי האויב ואף תקף את ברלין (הייתה לכך השפעה מוראלית יותר מנזק מוחשי), אך מצבה של בריטניה היה קשה. בספטמבר 1940 שינו הגרמנים את יעדם ותקפו את ערי בריטניה, ובמיוחד את לונדון, במטרה לשבור את המוראל של הבריטים ולהביא לכניעתם. זו הייתה טעות אסטרטגית חמורה מכיוון שאפשרה לצבא הבריטי לשקם את כוחו, לתקן שדות תעופה שנפגעו ולשפץ מתקני-צבא שנהרסו. חיל האוויר הבריטי התאושש והחל לגרום לאבדות כבדות לחיל האוויר הגרמני ובכך נחלשה המתקפה הגרמנית עד הפסקתה לקראת סוף ספטמבר 1940.
כיבוש הבלקנים

גרמניה אילצה את רומניה, הונגריה, סלובקיה ובולגריה להצטרף אל "הברית המשולשת" (שהוקמה בספטמבר 1940, בין גרמניה איטליה ויפן). גם יוגוסלביה חתמה על הצטרפות למדינות הציר, אך בתגובה התחוללה במדינה הפיכה אנטי גרמנית. מדינות הציר פלשו ליוגוסלביה ב-6 באפריל 1941 והכניעו אותה תוך 11 ימים. יוגוסלביה חולקה בין המדינות הכובשות - גרמניה, איטליה, הונגריה ובולגריה, ובקרואטיה הוקמה מדינת בובות גזענית.
באותו חודש, אפריל 1941, פלש היטלר ליוון כדי לעזור לבעלת בריתו, איטליה הפשיסטית, אשר פלשה באוקטובר 1940 ליוון. מלחמת איטליה–יוון החלה בהדיפת הכוח הפולש האיטלקי, ולאחר כחצי שנת מלחמה היה מצבם של האיטלקים חמור. צבאם לחם בתוך אלבניה שנכבשה על ידי איטליה ב-1939, ומספר מתקפות עזות של הצבא האיטלקי נהדפו. שיקול נוסף של היטלר היה רצונו להביס את הכוח הבריטי שנכח ביוון. תוך 3 שבועות נכנעה אתונה, ואחריה התמוטטה השליטה היוונית בדרום יוון. עם זאת בריטניה שוב הצליחה לפנות את רוב חיל המשלוח, ולגרמניה נגרמו אבדות כבדות למדי כשצנחניה כבשו את האי כרתים.
המערכה בבלקנים אמנם נסתיימה בניצחון מדינות הציר, אך גרמה לדחיית המתקפה על ברית המועצות ("מבצע ברברוסה"), ובהמשך התברר שלדחייה הזו היו השלכות מרחיקות לכת על התפתחות המלחמה.
ראו גם

הטקטיקה והאסטרטגיה האירופית בעת החדשה
| זירות ומערכות במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| הזירה האירופית | המערכה בפולין • מתקפת הסאר • המלחמה המדומה • המערכה בנורווגיה • המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה • הקרב על בריטניה • המערכה בבלקן • מבצע ברברוסה • החזית המזרחית • הזירה האיטלקית • החזית המערבית |  |
| המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט | מלחמת סין–יפן השנייה • המערכה באוקיינוס השקט • המערכה בדרום מערב האוקיינוס השקט • הזירה הדרום-מזרח אסייתית • מבצע סערת אוגוסט |  |
| הים התיכון, המזרח התיכון וצפון אפריקה | הקרב על הים התיכון • המערכה בצפון אפריקה • המערכה במזרח התיכון • המערכה במזרח אפריקה • המלחמה האנגלו–עיראקית • הפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן |  |
| זירות ומערכות אחרות | המערכה באוקיינוס האטלנטי |  |
| מערכות שלא יצאו אל הפועל | מבצע טננבאום: כוונות לכיבוש שווייץ וליכטנשטיין • מבצע ארי-הים: כוונות לכיבוש בריטניה • מבצע איקרוס: כוונות לכיבוש איסלנד • כוונות לכיבוש היישוב היהודי בארץ ישראל (התוכנית לארץ ישראל שלאחר כיבוש • תוכנית המבצר האחרון) • מבצע גרין: כוונות לכיבוש אירלנד • מבצע הרקולס: כוונות לכיבוש מלטה • מבצע פליקס: כוונות לכיבוש ספרד וגיברלטר • מבצע נפילה: כוונות לכיבוש יפן |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: | מהלך מלחמת העולם השנייה | הבא: הקרב על האטלנטי |
יחידה ממונעת של הוורמאכט בפולין, 1939
אביב מארק

| --- | --- |

אביב ורם אוריון בהופעה בבארבי
 לידה:  21 במרץ 1963 (בן 61)
 מוקד פעילות:  תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-1987
 עיסוק:  טכנאי קול, זמר, גיטריסט
 סוגה:  רוק, גראנג', רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  NMC, פאסט מיוזיק, נענע דיסק
אביב מארק (נולד ב-21 במרץ 1963) הוא מוזיקאי ישראלי וסאונדמן.
אביב היה הסולן של להקת סאבווי סאקרס, ומוכר כסאונדמן בולט בסצנת הרוקנרול הישראלית ובמאות הפקות ופסטיבלים, עצמאיים ומסחריים.
ביוגרפיה

אביב נולד בתל אביב לאב שעבד באל על ואם שעבדה כפקידה בכירה במשרד עורכי דין. בגיל 14 הגיש פינה של שירי הביטלס בגלי צה"ל בתוכניתו של אילי גורליצקי.
ביוגרפיה > כסאונדמן

בשנת 1987 החל לעבוד כסאונדמן בחברת "תל אור" ובשנת 1989 עבר לעבוד בחברת ההגברה והתאורה "בטי בם", שם הכיר את עמי שלו, ליאור מיכל, ניסים אליעז חבריו ללהקת סאבווי סאקרס. במהלך השנים עבד עם מאות להקות, ביניהן משינה, החברים של נטאשה, איפה הילד?, דני סנדרסון ושלמה ארצי. עבד בין היתר בתיאטרון הבימה במועדון "לבונטין 7" ובמאות הפקות ופסטיבלים כ"אינדינגב" ו"חוצמזה".
ביוגרפיה > כמוזיקאי

ב-1992 היה סולן להקת סאבווי סאקרס, הלהקה הוציאה שני אלבומים. האלבום הראשון קומות קרקע ומטה יצא בשנת 1994. האלבום השני שקט נפשי יצא בשנת 1996. הלהקה התפרקה בשנת 1998 בין היתר עקב תאונת עבודה של מארק בה ריסק את רגלו.
בשנת 2014 נערך מופע מחווה לאלבום הראשון של הלהקה, שהכנסותיו נתרמו למארק, בעקבות מצבו הרפואי שלא מאפשר לו לעבוד. במופע השתתפו בין היתר משינה, ברי סחרוף, מוניקה סקס, ומאור כהן.
בשנת 2000 הקים עם ניצן רימון את להקת "וונטולין".
בשנת 2004 הוציא עם הרכב הסופרגרופ "אביב מארק והפילהרמונית" את האלבום "מלמולים חסרי שליטה" בליבל פאסט מיוזיק. בלהקה היו חברים יהלי סובול ממוניקה סקס כגיטריסט, ברק שליט בבס ודניאל זייבלט מכנסיית השכל בתופים. האלבום יצא בלייבל פאסט מיוזיק.
בין 2009 ל-2012 ניגן ב"אביב מארק והבוסתן החשמלי". בהרכב היו חברים אושר סבג בתופים ודניאל מאיר בבס.
בשנת 2012 הקים את ההרכב "אביב מארק והמוות" ששונה יותר מאוחר לשם "אביב מארק והנצח". בהרכב היו חברים רם אוריון מנושאי המגבעת, אור אדרי וקובי כהן.
בשנת 2020 הוציא דרך נענע דיסק את הסינגל "לילה של רוק טיפתי" עם ההרכב "המפשעות". ובפברואר 2021 את הסינגל "הספירה לאחור".
במרץ 2022 יצא האלבום "בשעות הקרות". האלבום ברובו מתאר את התמודדתו עם המחלה הסופנית חסמת הריאה (COPD) ממנה הוא סובל. באלבום נגנו והלחינו בין היתר מאור כהן, יהלי סובול, יובל מנדלסון, אור אדרי, רם אוריון, ג'נגו ולהקת המפשעות.
בשנת 2022 השתתף בסרט התיעודי "עצבני ומהיר: הסיפור של פאסט מיוזיק והפטיפון" של עמית איצקר.
הערות שוליים

↑   ניצן פינקו, המוזיקאי אביב מארק: "בואנה, אני חייב שנייה לרדת לספר לכולם שיש עולם הבא!", באתר הארץ, 6 בספטמבר 2020
↑  עלמא אליוט הופמן, צריך קונטיניואיטי בחיים: ראיון עם אביב מארק", באתר הארץ, 19 בספטמבר 2014
↑   אביב מארק והפילהרמונית - מלמולים חסרי שליטה, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 54:46)
↑   אביב מארק והמפשעות - לילה של רוק טיפתי, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 3:00)
↑   אביב מארק - הספירה לאחור, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב (אורך: 3:54)
↑  מיקי נירון, ‏הספירה לאחור של אביב מארק, באתר ‏מאקו‏, 1 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302396505171  VIAF: 297965926   WorldCat (עם VIAF): 297965926
פיזה

ערך זה עוסק בעיר באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פיזה (באיטלקית: Pisa) היא עיר באיטליה במחוז טוסקנה בת כ-87,500 תושבים, אשר שוכנת בשפך הנהר ארנו לים התיכון.
היסטוריה

| לוח תקופות היסטוריות של פיזה |
| --- | --- | --- |
|  | הרפובליקה הרומית | 180 לפנה"ס - 27 לפנה"ס |
|  | האימפריה הרומית | 27 לפנה"ס - 365 לספירה |
|  | האימפריה הרומית המערבית | 395–476 |
|  | ממלכת אודואקר | 476–493 |
|  | ממלכת האוסטרוגותים | 493–553 |
|  | האימפריה הרומית המזרחית | 553–603 |
|  | ממלכת הלומברדים | 603–773 |
|  | האימפריה הקרולינגית | 774–812 |
|  | מרקיזות טוסקנה | 812–1000 |
|  | רפובליקת פיזה (אנ') | 1000–1406 |
|  | רפובליקת פירנצה | 1406–1569 |
|  | הדוכסות הגדולה של טוסקנה | 1569–1801 |
|  | ממלכת אטרוריה | 1801–1807 |
|  | האימפריה הצרפתית הראשונה | 1807–1815 |
|  | הדוכסות הגדולה של טוסקנה | 1815–1859 |
|  | ממלכת סרדיניה (אנ') | 1859–1860 |
|  | ממלכת איטליה | 1861–1946 |
|  | הרפובליקה האיטלקית | 1946–היום |
היסטוריה > העת העתיקה

פיזה העתיקה או PISAE, הייתה מיושבת על ידי האטרוסקים בטרם הרומאים הפכו אותה לנמל צבאי. היא הפכה להיות קולוניה רומאית בין השנים 180 לפנה"ס עד 313 לספירה.
בשנת 1999 נערכו חפירות לתחנת רכבת חדשה סאן רוסורה (San Rossore), אזור שמורת טבע ואתר נופש בין פיזה לבין הים. בחפירות התגלו שרידים של אחת עשרה אוניות ותיארוכן נאמד בין 200 לפנה"ס עד 500 לספירה.
באוניות אחרות, נמצאה זכוכית וכן קרמיקה מהאיים האיבריים ומקורסיקה. פיזה הרומאית ניצלה מחורבן האימפריה הודות לעורף החקלאי הנרחב שהיה לה בגבעות טוסקנה.
היסטוריה > ימי הביניים והרנסאנס

במאה ה-11 הפכה להיות מרכז מסחרי. בעזרת ג'נובה היא נלחמה בערבים ובשנת 1016 יחד הם גרשו את הסרצנים מסרדיניה. לאחר מכן הטביעו את הצי המוסלמי בפלרמו. פיזה שגשגה, בעזרת האימפריה הרומית הקדושה, אבל בשנת 1284 הושמד ציה על ידי ג'נובה בקרב מלוריה. זמן קצר לאחר מכך, אנשי ג'נובה כבשו את נמל פיזה והרסו אותו. מאירוע זה העיר לא השתקמה ולא חזרה לגדולתה.
פיזה הייתה עיר-מדינה ומרכז מסחרי חשוב בימי הביניים, ואחת מהרפובליקות הימיות של איטליה (יחד עם ונציה, אמאלפי וג'נובה). לפיזה, כמו לשאר הרפובליקות האיטלקיות הימיות, היה רובע מיוחד בעכו הצלבנית. הרובע היה מוקף בחומה וכלל כנסייה ומעגן לספינות. כנסיית יוחנן הקדוש הנוכחית בעכו בנויה על חומת הים במערב הרובע הפיזאני הצלבני, ומכיוון שמגמת המבנה היא בציר צפון-דרום, בכיוון לירושלים, בשונה מהמקובל בכנסיות נוצריות, הועלתה ההשערה כי הכנסייה בנויה על בסיס בית כנסת מאותם הימים.
רבי בנימין מטודלה כתב על העיר במאה ה-12: "עשרת אלפים מגדלים בתיהם", אינה מוקפת חומה, אין בה מלך ולא שר "כי אם שופטים שהם מקימים עליהם". הנמל רחוק מהים והספינות נכנסות לעיר דרך הנהר. (עד היום אחד הרחובות הראשיים נקרא BORGO STRETTO המזכיר את עברה של העיר. במהלך חפירות שהתבצעו במקום נמצאו ברחוב שרידים של מעגן האוניות).
פיזה התפרסמה בזכות האוניברסיטה העתיקה שלה (נוסדה ב-1343), אבל יותר בזכות המדען גלילאו גליליי שנולד בה בשנת 1564 (על שמו נקרא שדה התעופה של העיר). גליליאו, מגדולי המדענים בכל הדורות, ערך בין היתר ניסויים בנפילת חפצים בעלי מסה שונה, בניסיונו להפריך את התאוריה של אריסטו כי חפצים כבדים יותר נופלים מהר יותר מאשר חפצים קלים יותר. על פי הסיפור המקובל, ערך גלילאו את ניסוייו במגדל פיזה.
בכנסיית סן מרטין בעיר נשמרות שרידי בונה מפיזה, קדושה נוצרית שפעלה בעיר.
היסטוריה > מגדל פיזה

האתר הבולט בפיזה, שממנו נובע עיקר המוניטין שלה, הוא מגדל הפעמונים הנטוי שלה הקרוי מגדל פיזה אשר הוחל לבנותו בשנת 1173. וכאשר הגיעו לבנית הקומה השלישית התברר כי הוא מתחיל לנטות לצידו. נעשו ניסיונות לייצב אותו במשך זמן הבניה, 200 שנה. בשנת 1992 הוחלט לאסור כניסה למגדל בשל החשש לקריסתו. בוצעו פעולות שיקום, אשר לדעת המומחים, נותנות למגדל אורך חיים של 300 שנה. בשנת 2002 הוא נפתח לקהל.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

העיר פיזה נחרבה כמעט לחלוטין בשנת 1944. צבאות בעלות הברית אשר נחתו בדרום איטליה הגיעו עד הגדה הדרומית של נהר הארנו ומחצית העיר הייתה בידם. מסיבה כלשהי בעלות הברית לא המשיכו מיד בכיבוש הגדה הצפונית. במשך חודשים רבים בעלות הברית הפציצו את צפון העיר בעזרת תותחים ומטוסים. רק שני מקומות בפיזה לא הופצצו: הכיכר המרכזית (במטרה לשמור על המגדל) ובית החולים סנטה קיארה, ששימש מקלט לתושבי העיר שלא נטשו אותה ותנאי השהות בו היו קשים. לאחר המלחמה שוקמה העיר.
היסטוריה > כיום

בשנת 1987 הכריז אונסק"ו על רחבת פיאצה דיי מיראקולי שבה ניצבים, בין היתר, מגדל פיזה, קתדרלת העיר, והבפטיסטריום (בית הטבילה). האתר והכיכר מתוירים מאוד, ובמרחק הליכה מהם הוכשר חניון אוטובוסים מיוחד, עבור התיירים הרבים.
יהדות פיזה

יהדות פיזה (או פיסא לפי ההגייה המקומית) היא קהילה יהודית ותיקה באחת הערים החשובות באיטליה. הקהילה נוסדה במאה ה-12, ואולי עוד קודם לכן. יהודי פיזה היו מעורבים לאורך הדורות בחיי העיר ותרמו לה רבות. בית הקברות היהודי (באיטלקית cimitero ebraico), נמצא בקרבת הכניסה לפיאצה דיי מירקולי ולמגדל פיזה.
ערים תאומות

דנמרק קולטינג, דנמרק
צרפת אנז'ה, צרפת
ישראל עכו, ישראל
הרשות הפלסטינית יריחו, הרשות הפלסטינית
ארצות הברית ניילס, אילינוי, ארצות הברית
ארצות הברית אוקאלה, פלורידה, ארצות הברית
ארצות הברית קורל גייבלס, פלורידה, ארצות הברית
גרמניה אונה, גרמניה
ברזיל קורומבה, ברזיל
איטליה קליארי, איטליה
ספרד סנטיאגו דה קומפוסטלה, ספרד
הערות שוליים

↑  Andrew L. Slayman, A Cache of Vintage Ships יולי/אוגוסט 1999, (באנגלית)
↑  וולטירא חיים ויטו, "אתרים היסטוריים יהודיים בפיסא וברבע הפיסאנים שבעכו", תורת חיים - ביטאון תורת חיים, גיליון 120; הפרנציסקנים מאמינים שכנסיית יוחנן הקדוש הקתולית שעל חומת הים של עכו הוקמה באתר כנסיית סן אנדראס הצלבנית; כנסיית אנדראס הקדוש הנוכחית נמצאת במקום אחר בעכו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559531005171  BNE: XX451567  GND: 4046151-8  ISNI: 0000 0001 2293 2886  LCCN: n79034879  MusicBrainz: 94d4ab95-5d53-4b43-8a12-fe11c8961c2f  NARA: 10045233  NDL: 00629071  NKC: ge130422  NLA: 35697880  SUDOC: 026398354  VcBA: 497/11492  VIAF: 204007255   WorldCat (עם VIAF): 204007255 
פיאצה דיי מירקולי: המגדל הנטוי, הקתדרלה והבפטיסטריום.
שערי בית הקברות היהודי בפיזה, בקרבה רבה למגדל פיזה.
ביולומינסנציה

ביולומינסנציה במיתרני זנב במים ליד האי אטאורו במזרח טימור.
גחלילית מפיקה אור.
המדוזה Aequorea victoria נחקרה על ידי אוסאמו שיממורה שזכה בפרס נובל לכימיה על גילוי ופיתוח השימוש בחלבון הפלואורסצנטי GFP
בִּיּוֹלוּמִינֵסֶנְצִיָּיה (אוֹרוּת בִּיּוֹלוֹגִית, הארה ביולוגית או נהורנות ביולוגית; באנגלית: Bioluminescence, מורכב מהמילים ביו-לומינסנציה, מהמילה היוונית bios שפירושה חי והמילה הלטינית lumen שפירושה אור) היא ייצור ופליטת אור על ידי אורגניזם חי כתוצאה מתגובה כימית שבה אנרגיה כימית הופכת לאנרגיית אור. תופעה זו היא גורם מרכזי באינטראקציות אקולוגיות ובעיקר תכונה אקולוגית חשובה באורגניזמים החיים בעומק הים. אורגניזמים ימיים משתמשים בהארה הביולוגית כבסיס לתפקודים פיזיולוגיים חשובים ואסטרטגיות שונות שעיקרן קשורות להגנה, מציאת טרף ותקשורת. קיים שימוש ביוטכנולוגי נרחב במגוון שדות מחקר החל מכימיה, מדעי הסביבה ועד לרפואה בחלבונים הקשורים בתגובת ההארה הביולוגית.
מאפייני התופעה

הארה ביולוגית מיוצרת על ידי תגובת כמולומיניסנציה (אנ'), שבה הפיגמנט לוציפרין (אנ') מחומצן על ידי האנזים לוציפראז. ביולומינסנציה היא צורה של פליטת אור או יצירת "אור קר"; פחות מ-20% מהאור מיוצר על ידי קרינה תרמית. באורגניזמים ימיים, רוב פליטת האור שייכת לחלקים הכחולים והירוקים של ספקטרום האור, שלהם יש את החדירה הטובה ביותר במים. עם זאת, ישנם דגים מסוימים שפולטים אור אדום ותת-אדום.
אין לבלבל תופעה זו עם תופעות אור דומות:
פלורסצנטיות – תופעה בה אנרגיה ממקור אור חיצוני נקלטת, ומשוחררת מיד באורך גל ארוך יותר.
פוספורסצנציה – תופעה בה אנרגיה ממקור אור חיצוני נקלטת, ומשוחררת זמן מה לאחר מכן באורך גל ארוך יותר.
תפוצה והיקף התופעה

ניתן למצוא אורגניזמים עם יכולות הארה ביולוגית בבתי גידול יבשתיים כמו גם במים. ביולומינסנציה נפוצה בעיקר באורגניזמים שחיים במים עמוקים יותר בהשוואה לרמות נמוכות במינים בינתיים או רדודים. בערך 76% מהאורגניזמים הימיים בים העמוק, כולל סרטנים, צורבים, ראש-רגלאים, תולעים שונות, דגים וחיידקים הם בעלי יכולות הארה ביולוגיות. התופעה כמעט לא קיימת בסביבת מים מתוקים (פרט ללרוות של חרקים מסוימים) ויחסית נדירה בסביבה יבשתית שם מספר מוגבל של אורגניזמים מפיקים אור כשהידועים בהם הן גחליליות. אך בסביבה הימית קיים מגוון עצום של אורגניזמים מפיקים אור. הרוב המכריע של האורגניזמים המאירים ביולוגית חיים באוקיינוס; מתוך יותר מ-700 סוגים הידועים כמכילים מינים זוהרים, כ-80% הם ימיים. מינים אלה תופסים מגוון רחב של בתי גידול, ממי הקוטב, מים טרופיים ועד קרקעית הים.התופעה נפוצה מבחינה אבולוציונית וגאוגרפית בכל האוקיינוסים, ומופיעה אצל דגים, טוניקטים, קווצי עור, פרוקי רגליים, צורבים, תולעים ימיות ממחלקות שונות, רכיכות וחיידקים בסביבות פּלאגיות ובסביבות חופיות. עם זאת, הארה ביולוגית בים בדרך כלל נפוצה יותר באורגניזמים החיים בסביבת הים העמוק ובעלי חיים פלנקטוניים ופלאגיים מאשר במינים בנטיים או רדודים. בקרב חולייתנים התופעה התפתחה רק בדגים סחוסיים וגרמיים המאכלסים סביבות ימיות, כאשר יותר מ-80% מהם מוגבלים לים העמוק.
אבולוציה

התופעה התפתחה באופן עצמאי באבולוציה מספר רב של פעמים באורגניזמים שונים במנגנון של אבולוציה מתכנסת. קיימות מגוון השערות על הבסיס האבולוציוני של התופעה. חלקן מציעות שהמקור קשור לחילוף חומרים או לסילוק נגזרות חמצן מזיקות בתאי האורגניזמים וההארה הייתה תופעה נלווית לתהליך. משוער שבסביבות מסוימות כמו הים העמוק להארה היה יתרון, ולחצי סלקציה (אנ') ותחרות בסביבה הייחודית עודדו פיתוח אסטרטגיות שונות ומגוונות ופיתוח מורפולוגיות מתמחות למטרות הארה.
אף על פי שהארה ביולוגית היא תהליך אנרגנטי יקר לאורגניזם התופעה נפוצה בקרב מגוון אורגניזמים. הארה ביולוגית התפתחה שוב ושוב על פני עץ החיים, החל מחיידקים חד-תאיים ודינופלגלטים ועד פטריות, מדוזות, חרקים וחולייתנים. קיימים מספר מקרים של התפתחות התופעה במספר אורגניזמים החל מחיידקים ועד דגים. כל המקרים עצמאיים לחלוטין זה מזה, ומראים דפוס של אבולוציה מתכנסת. ההשערה הרווחת היא שמערכות הארה ביולוגית חיידקיות היו בין הראשונות להתפתח בטבע. מחקרים בגנומיקה השוואתית הראו כי כל החיידקים הזוהרים חולקים רצף גנים משותף: אופרון הלוקס המקודד לביוסינתזה של לוציפראז שמור מאוד ומופיע בחיידקים מנישות אקולוגיות שונות מאוד, דבר המרמז על יתרון סלקטיבי חזק למרות העלויות האנרגטיות של הפקת אור.
מספר מאפיינים של הסביבה הימית איפשרו את האבולוציה של ההארה הביולוגית: הסביבה הימית היא ייחודית, עם תנאי סביבה יחסית יציבים לאורך זמן, דבר שאיפשר היסטוריה אבולוציונית ארוכה ללא הפרעה. צלילות מי האוקיינוס מאפשרת חדירות טובה של אור מבחינה אופטית בהשוואה לנהרות ואגמים, וחלקים נרחבים מבית הגידול מקבלים אור עמום עד חלש מאוד או שרויים בחשיכה מתמשכת ויציבה ללא חדירות של אור שמש. בנוסף, בית הגידול הענק מאפשר אינטראקציות בין מגוון עצום של אורגניזמים ממערכות ומחלקות שונות, כולל אינטראקציות טורף, טפיל וטרף. הארה ביולוגית היא צורת תקשורת בולטת בים, עם השפעות אקולוגיות נרחבות וזרימת החומר דרך רשת המזון. התנאים הייחודים הללו עודדו תחרות ולחצי סלקציה שאיפשרו התפתחות של פונקציות ואסטרטגיות שונות שהבסיס להן הוא הארה ביולוגית.