stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ איתן נגד ממשלת ישראל

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון
 תאריך החלטה:  22 בספטמבר 2014
 החלטה
 בוטל תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות, נקבע שלא ניתן להחזיק מסתננים במתקן חולות למעלה משנה
 חברי המותב
 חברי המותב:  אשר גרוניס, מרים נאור, עדנה ארבל, סלים ג'ובראן, אסתר חיות, יורם דנציגר, ניל הנדל, עוזי פוגלמן, יצחק עמית
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  ביטול סעיף 30א בחוק למניעת הסתננות. דעת הרוב: נאור, ארבל, ג'ובראן, חיות, דנציגר, פוגלמן. דעת המיעוט: גרוניס, הנדל, עמית  ביטול פרק ד' בחוק למניעת הסתננות (מתקן חולות). דעת הרוב: נאור, ארבל, ג'ובראן, חיות, דנציגר, פוגלמן, עמית. דעת המיעוט: גרוניס, הנדל
 
בג"ץ 7385/13 איתן – מדיניות הגירה ישראלית נגד ממשלת ישראל, שניתן בעתירה 8425/13 גבריסלאסי ואח' נגד הכנסת (הדיון בעתירות אוחד), הוא פסק דין של בג"ץ משנת 2014 הדן בעתירה כנגד חוקיות תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות, שנחקק בעקבות פסילת תיקון 3 בפסק הדין של בג"ץ אדם נגד כנסת ישראל. בפסק הדין נקבע שתיקון 4, שביקש להסדיר את פעילות מתקן חולות באופן רך יותר מזה שנפסל על ידי בג"ץ בפסק הדין של בג"ץ אדם נגד הכנסת, פוגע מעבר למותר בזכויות האדם ועל כן דינו גם הוא להתבטל. בעקבות פסק הדין חוקקה הכנסת תיקון נוסף לחוק שאף הוא נפסל חלקית בבג"ץ.
רקע

במסגרת הניסיון למנוע את הסתננות מאפריקה לישראל חוקקה הכנסת את תיקון 3 לחוק למניעת הסתננות על פיו הופעל מתקן חולות. בבג"ץ אדם נגד כנסת ישראל ביטל בג"ץ את התיקון לחוק ובעקבות זאת חוקק הכנסת את תיקון 4 לחוק ההסתננות שהיה גרסה מרוככת של תיקון 3.
תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות

תיקון 4 לחוק למניעת הסתננות קבע בסעיף 30א' שניתן להחזיק מסתננים במשמורת לתקופה של עד שנה, לאחר שהתיקון שקבע תקופה מקסימלית נפסל בפסק דין אדם. בנוסף, קבע תיקון 4 הסדר חדש של מתקן שהייה, שאינו בית סוהר, בו ניתן לחייב שהות של מסתננים ללא הגבלת זמן. השוהים במתקן שהייה, על פי תיקון 4, חופשיים להתנהל כראות עיניהם, אולם הם מחויבים לחתום נוכחות שלוש פעמים ביום ולשהות בו במהלך הלילה. התיקון קבע כי ניתן להחזיק במתקן השהייה מסתננים אשר נכנסו לישראל החל מיום תוקפו של התיקון וגם מסתננים ותיקים שנמצא קושי בגירושם. לאחר אישור החוק בכנסת ב-10 בדצמבר 2013 הוקם מתקן חולות. במסגרת השהייה במתקן, המסתננים מקבלים תנאי לינה ומזון בסיסיים, לצד תנאים סוציאליים בתחומי הרווחה והבריאות.
פסק הדין

פסק הדין ניתן ב-22 בספטמבר 2014 לאחר שנידון בפני הרכב מורחב של תשעה שופטים בראשות נשיא בית המשפט העליון אשר גרוניס. בפסק הדין השאלות המשפטיות שלגביהן התקבלה ההחלטה הן:
תוקפו של סעיף 30 א' לחוק
חוקיותו של תיקון 4 לחוק.
בדעת רוב של שישה שופטים, הוחלט להורות על ביטולו של סעיף 30א לחוק המאפשר בהחזקתם במשמורת של מסתננים לתקופה של שנה. מכאן נקבע כי יחול ההסדר שמופיע בחוק הכניסה לישראל המגדיר כי ניתן לשחרר בערובה מסתנן אשר מוחזק מעל 60 ימים. בדעת רוב של שבעה שופטים הוחלט על ביטולו של פרק ד לחוק, שמשמעותו הייתה סגירתו של מתקן חולות. עד לסגירת המתקן, שהושהתה ל-90 ימים מיום פסק הדין, הורה חבר השופטים לבטל לאלתר את חובת החתמת הנוכחות שלוש פעמים ביום. לגבי הסמכות להעביר מסתננים ממתקן השהייה למשמורת, נקבע שהחל מ-2 באוקטובר 2014 היא תוגבל ל-30 יום.
פסק הדין > עקרי דבריו של השופט עוזי פוגלמן מפסק הדין

תחילה בחן השופט פוגלמן את חוקיותו של סעיף 30א המאפשר להחזיק מסתננים במשמורת לתקופה של שנה. על כך קבע כי אין חולק שהחזקת אדם במשמורת פוגעת בזכותו לחירות, זכות שהוכרה בישראל כזכות יסוד ראשונה במעלה, העומדת בבסיס ערכיה של המדינה. כמו כן, סבר השופט פוגלמן כי סעיף זה פוגע גם בזכות לכבוד ואוטונומיה.
בהמשך קביעתו מצא כי הסדר זה פוגע או מונע מהמסתנן המוחזק במשמורת להגשים את רצונותיו, שאיפותיו ולהיות אדון לגורלו. השופט פוגלמן סיכם את מסקנותיו לאחר עריכת מבחן החוקיות של תיקון 4 וכך בעצם קבע:
סעיף 30א מול פסקת ההגבלה – כאשר בדק השופט האם הסעיף עומד בתנאים של פסקת ההגבלה מצא כי בנוגע לפגיעה שנעשתה בחוק מתקיימים התנאים שכן החוק הולם את ערכיה של מדינת ישראל.
מבחן התכלית הראויה – את המבחן הזה חילק השופט לשניים ראשית לפי עמדת המדינה שעניינה בירור זהות המסתנן ומיצוי אפיקי היציאה מהארץ, קבע שאכן התכלית היא ראויה.
ביחס לתכלית של בלימת תופעת ההסתננות קבע שהיא בעייתית שכן אם אדם מושם במעצר ככלי ביד המדינה לצורך הרתעת אחרים, זהו דבר בעייתי מאוד, שכן נוצר הרושם כי האדם הוא האמצעי להשגת מטרותיה של המדינה.
לאחר ששקל את מכלול העובדות קבע השופט פוגלמן כי החוק צולח את מבחן התכלית הראויה.
מבחן המידתיות – כאן קבע השופט פוגלמן כי התועלת היחסית שבחוק למול שלילתה הממושכת של החירות (זכות) אינה מקיימת יחס מידתי וראוי.
השופט סקר את התמודדות שאר מדינות העולם ולבסוף קבע כי סעיף 30א אינו מידתי ואין מנוס מביטולו, לשם כך יש ליישם את האמור בסעיף 13ו (א)(4) לחוק הכניסה לישראל.
לעניין פרק ד' לחוק, הדרישה להתייצבות של שלוש פעמים ביום בנוסף למיקום המתקן בלב המדבר, מרוחק מכל יישוב ומקום עבודה, קבע השופט כי הדבר פוגע קשות בזכותו של המסתנן לחירות שכן על פי הדרישה המוקפדת מדי להתייצבות, נוצר מצב כפוי בו המסתנן בוחר להישאר בין כותלי המתקן, שכן משך היציאה המותרת קצר מכדי שניתן יהיה לנצלו.
לעניין תפעול המתקן על ידי שירות בתי הסוהר קבע השופט כי עצם היות אנשי השירות מתפעלים את המתקן אין בה כדי לפגוע באופן שאינו מידתי, אבל היא מעצימה את הפגיעה בכבוד ובחירות של המסתננים, שכן אופי המתקן צריך שיהיה אזרחי. עוצמת הפגיעה במסתנן משום החזקתו לתקופה ארוכה אינה עומדת ביחס ישר לתועלת הציבורית המופקת מכך. חברה דמוקרטית אינה יכולה לשלול לפרק זמן כזה את החופש של אנשים אשר לא מהווים סיכון ושאין הם נושאים בעונש כי פשעו. זאת אף אם בצד שלילת חופש זה ישנה תועלת.
בנוסף קבע השופט פוגלמן שההסדר שעוסק במתן סמכות לרשות המנהלית להעביר מסתנן למשמורת פוגע באופן לא מידתי בזכות לחירות וכן בזכות להליך הוגן, מכיוון שהחלטת הרשות אינה עומדת בביקורת שיפוטית יזומה. לאור מכלול מבחנים אלו קבע השופט פוגלמן כי דינו של פרק 4 לחוק הוא בטלות.
פסק הדין > דעת המיעוט

את דעת המיעוט הוביל הנשיא גרוניס, שסבר כאמור כי אין מקום לבטל את הוראת סעיף 30א וכי אין לבטל גם את פרק ד' למעט חובת ההתייצבות בשעות הצהריים. לנימוקו של הנשיא גרוניס, המסקנה כי יש להורות על ביטולו הגורף של תיקון 4 היא מרחיקת לכת, ועל בית המשפט לנקוט זהירות כפולה ומכופלת ולשים לב שרק לפני שנה התערב בית הדין הגבוה לצדק בכך שביטל את תיקון מס' 3 לחוק. כמן כו, גרס הנשיא כי חזקת החוקתיות המחייבת את בית המשפט להניח כי חוק שיצא מהכנסת לא נועד לפגוע בעקרונות הצדק והחוקתיות.
פסק הדין > הכרעת הדין

בדעת רוב הכריע הרכב השופטים על בטלותו של סעיף 30א לחוק המסתננים וכן על ביטולו המלא של תיקון 4 לחוק. עם זאת, ההחלטה תכנס לתוקפה רק בתוך 90 ימים למעט ביטול הסדר ההתייצבות בצהרי היום ויישום הסדר ההעברה למשמורת שייכנסו שניהם לתוקף בתוך 48 שעות. לצורך הכרעת הדין, בית המשפט הגבוה לצדק איחד בין העתירה של עמותת "איתן" לבג"ץ 8425/13 גבריסלאסי ואחרים. איחוד זה, בו בג"ץ שם לנגד עיניו את עקרון זכויות האדם, לרבות הזכות לחופש והזכות לחיים, הוביל את בית המשפט לסגור את מתקן חולות.
ההתייחסות לתושבי השכונות

העתירה של גבריסלאסי נדונה ביחד עם עתירה של עמותת איתן, הפועלת בין היתר לחינוך והעלאת המודעות לתופעת ההגירה לישראל שדרשה שהמדינה תעשה יותר למנוע מהמסתננים להגיע לדרום תל אביב. העמותה טענה ששחרור המסתננים בעקבות בג"ץ אדם יביא למעלה מ-2,000 מסתננים ללא אישורי עבודה לשכונות דרום תל אביב ויפגע בתושבי השכונות. העמותה דרשה שהממשלה תפעל לפיזור גאוגרפי נרחב של המסתננים. ולהיות אחראית על מציאת דרכים חלופיות לבעיית שחרור המסתננים. עמותת איתן הציעה להפעיל את מתקן סהרונים כמרכז שהייה פתוח ולהקים מתקנים נוספים כמותו לצד אכיפה מוגברת נגד מעסיקים אשר יעסיקו את המסתננים ששוהים במרכזים הפתוחים.
השופטים ציינו שהם לא מזלזלים במצוקת תושבי שכונות דרום תל אביב, כתבו שהמדינה צריכה למצוא פתרונות יצירתיים לבעיה באופן שאינו פוגע באופן לא מידתי בזכויות אדם ודחו את עתירת עמותת איתן.
השלכות פסק הדין

פסק הדין גרם לתסיסה בקרב תושבי השכונות, וגרם לסערה פוליטית, היות שמספר מחוקקים ביקרו את עוצמת התערבות בית הדין הגבוה לצדק, בעבודתם כגוף מחוקק, ומכאן נעשים ניסיונות ליישום תיקונים חדשים אשר יביאו לידי ביטוי את הגשמת מדיניות ההגירה לפי רוח המדינה תוך הקפדה על זכויות האדם של המסתננים. מתקן חולות נסגר ואילו המסתננים יעצרו לתקופה של שנה במקום תקופת זמן של שלוש שנים, פסק הדין פתח את הדלת בפני תיקון 5 (דצמבר 2014)
ראו גם

חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט)
לקריאה נוספת

יותם גדרון, השפעת החוק למניעת הסתננות והכליאה ב"חולות" על קהילת מבקשי המקלט בישראל, אפריל 2014.
אורי פומסון, מבקשי מקלט בישראל: חוקי, בלתי-חוקי או משהו לא ברור באמצע? הרהורים מזווית המשפט הבין-לאומי בנוגע לחוק למניעת הסתננות, מבזקי הארות פסיקה, נובמבר 2013.
הערות שוליים

↑  חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ד–2013, ס"ח 2419 מיום 11 בדצמבר 2013
↑  סעיף 13ו (א)(4)^ חוק הכניסה לישראל, תשי"ב–1952, ס"ח 111 מיום 5 בספטמבר 1952, באתר "נבו"
↑  חוק יסוד כבוד אדם וחירותו
↑  חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 3 והוראת שעה), התשע"ב–2012, ס"ח 2332, באתר משרד המשפטים
בירה נגב

נגב אואזיס
בירה נגב הוא מותג בירה המיוצר במבשלה בתפן יחד עם בירה מלכה, שבעבר יוצרה מבשלת הנגב. בירה נגב מיוצרת בתהליך תסיסה טבעי, ואינה מסוננת.
היסטוריה

המבשלה הוקמה רשמית בשנת 2008 על ידי יוחאי קודלר וחיים בן עשור, בשם מבשלת הנגב. המבשלה החלה את דרכה עם שלושה סוגי בירות: נגב אמבר אייל, נגב פסיפלורה ונגב פורטר אלון. בשנת 2011 נרכשה המבשלה על ידי חברת נורמן פרמיום. בהמשך המבשלה נוהלה על ידי שגיב קרלבוים והבשלן הראשי היה תומר רונן. מבשלת הנגב זכתה בשנת 2013 בתואר המבשלה הטובה בישראל באתר Rate Beer. בשנת 2016 מבנה המבשלה נמכר למבשלת בירבזאר. לאחר שנרכשה על ידי חברת הכרם - משקאות חריפים הוקמה מבשלה באזור התעשייה תפן. במבשלה מייצרים את בירה נגב יחד עם בירה מלכה ובירה הרצל.
ייצור הבירות

עד למכירת מבשלת הנגב לבירבזאר ייצרה המבשלה כ-12,000 ליטר בחודש, עם נפחים של 1,000 ליטר לבישול. חומרי הגלם מיובאים ברובם מאירופה. המבשלה מתמחה בייצור בירות אייל מסורתיות ומתוחכמות כאחת. תהליך ייצור הבירות אורך כחודש ימים, ובסופו הבירה נמכרת בחביות או בבקבוקים. בשנת 2013 השיקה המבשלה יחד עם מלון בראשית במצפה רמון את בירה נגב בראשית. בשנת 2013 ו-2014 זכתה הבירה של המבשלה, נגב פוטר אלון, בקטגוריית הבירה הטובה בישראל באתר Rate Beer.[דרוש מקור]
סוגי הבירות

נגב אמבר אייל – 4.9% כוהל בנפח, בירת אייל.
נגב פסיפלורה – 4.9% בירת אייל, בתוספת פסיפלורה.
נגב פורטר אלון – 5% בירת אייל, מיושנת עם שבבי עץ אלון.
נגב אואזיס – 4.7% בירת אייל.
נגב בראשית – 4.7% בירת אייל.
נגב חריטון – 8% בירת אייל.
נגב עומר – 6.5% בירת לאגר.
נגב בלייזר – 6.9% בירת אייל. נוצרה בשיתוף פעולה עם המגזין בלייזר.
נגב IPA‏ – 5.8% IPA.
סוגי הבירות > בירות במהדורה מוגבלת

נגב פאטה מורגנה – 4.9%.
הערות שוליים

↑  שגיא קופר, מפריחים את הנגב – עם בירה, באתר ynet, 29 ביוני 2010
↑  שחר הרץ 13/1/14, אתר Rest
↑  https://www.ratebeer.com/RateBeerBest/, www.ratebeer.com (באנגלית)
נגב אואזיס, נגב אמבר אייל ונגב פורטר אלון
בנטון טרוויזו

אוניברסו טרוויזו באסקט (לשעבר פלקנסטרו בנטון טרוויזו) הוא מועדון כדורסל איטלקי מהעיר טרוויזו, המתמודד בסרייה א'.
המועדון נחשב לאחד הבכירים בכדורסל האיטלקי בשנים האחרונות. המועדון זכה ב-5 אליפויות וב-7 גביעים באיטליה. כמו כן, הגיע 4 פעמים לשלב הפיינל פור של גביע אירופה ופעמיים לגמר.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1954, ונמכר בשנת 1982 לחברת הביגוד וההלבשה "בנטון". למרות זאת, נותר השם הרשמי של המועדון פלקנסטרו טרוויזו. בשנים שבין היווסדות המועדון לקנייתו על ידי בנטון, לא הייתה לקבוצה הרבה הצלחה באיטליה. הפריצה של בנטון טרוויזו התרחשה בשנות ה-90, ומאז זכתה הקבוצה ב-5 אליפויות.
היסטוריה > ההצלחה באיטליה

האליפות הראשונה של בנטון טרוויזו הייתה בעונת 1991/1992, כאשר הוחתם בקבוצה השחקן הטוב ביותר באירופה באותם ימים, טוני קוקוץ', ששיחק בק.ק ספליט שזכתה בגביע אירופה לאלופות שלוש עונות ברציפות. בנטון העפילה לגמר ומנעה מסקבוליני פזארו דאבל, וניצחה אותה בסדרת משחקי גמר הפלייאוף 1:3. בעונת 1996/1997 זכתה באליפות, לאחר שגברה על טים סיסטם בולוניה בסדרת פלייאוף מותחת 2:3. בעונת 2001/2002 שיחקה פעם נוספת מול בולוניה והביסה אותה בסדרת המשחקים 0:3. עונה לאחר מכן, נפגשו שתי הקבוצות שוב בגמר הפלייאוף האיטלקי, וגם הפעם ניצחה בנטון 1:3, ובנוסף, באותה עונה בנטון זכתה גם בגביע האיטלקי אחרי ניצחון על קאנטו בגמר 86:77 והשלימה דאבל ראשון בהיסטוריה של הקבוצה.
לאחר הפסקה של שנתיים מן התואר האיטלקי, הגיע לקבוצה המאמן הישראלי דייוויד בלאט. באותה עונה, זכתה בנטון טרוויזו באליפות החמישית בתולדותיה, לאחר שגברה על קלימאמיו בולוניה בתוצאה 1:3 בסדרת הגמר.
שנה לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע, אולם שיתוף של שחקן שלא כדין גרם להורדת נקודות ממאזנה לירידה לתחתית הטבלה. כתוצאה מכך, איבדה הקבוצה את מקומה ביורוליג.
בסיום עונת 2011/2012 ירדה הקבוצה לליגה השלישית בכדורסל באיטליה בעקבות בעיות כלכליות ושמה הוחלף לאוניברסו טרוויזו באסקט.
היסטוריה > באירופה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בנטון הצליחה להגיע 4 פעמים לפיינל פור של הסופרוליג בשנים 1993 ו-1998 וליורוליג בשנים 2002 ו-2003, והישגי השיא שלה היו שני משחקי גמר שאליהם העפילה, הראשון ב-1993 שנערך באתונה בו הפסידה ללימוז' 59:55, ובפעם השנייה כאשר נפגשה בגמר נגד ברצלונה בגמר שנערך בברצלונה ב-2003, אך שוב הפסידה 65:76.
בנוסף, בנטון זכתה פעמיים במפעלים אירופאים - פעם אחת בגביע האירופי בשנת 1995, כאשר גברה על טאו ויטוריה הספרדית בתוצאה 86:94. בנטון זכתה באותו מפעל בפעם השנייה ב-1999 (שם המפעל נקרא אז יורוקאפ) כאשר גברה על ולנסיה הספרדית בתוצאה 60:64.
שחקני עבר מפורסמים

איטליה מאסימו מינטו
איטליה מאסימו לקופיני
קרואטיה טוני קוקוץ'
איטליה דניס מרקונטו
איטליה ריקרדו פיטיס
מקדוניה פטר נאומוסקי
סרביה ומונטנגרו זליקו רבראצה
ארצות הברית דווין סמית'
ארצות הברית תיוס אדני
ארצות הברית מרכוס בראון
ארצות הברית טרייג'ן לנגדון
סלובניה אראזם לורבק
ספרד חורחה גרבאחוסה
סלובניה בושטיאן נאכבר
גאורגיה ניקולוז צכיטישווילי
איטליה אנדראה ברניאני
ארצות הברית מרכוס גורי
ליטא רמונאס שישקאוסקאס
יוון ניקוס זיזיס
ישראל גל מקל
לרשימה המלאה ראו כדורסלני בנטון טרוויזו
תארים והישגים

סרייה A :
אליפות (5): (1992, 1997, 2002, 2003, 2006)
הגביע האיטלקי :
זכייה (8): (1993, 1994, 1995,
 2000, 2003, 2004, 2005, 2007)
הסופרקאפ האיטלקי :
זכייה (4): (1998, 2001, 2002, 2006)
גביע ספורטה
זכייה (2): (1995, 1999)
יורוליג :
גמר: (1993, 2003)
תארים והישגים > מאמנים מפורסמים

ארצות הברית מייק ד'אנטוני
סרביה ומונטנגרו ז'ליקו אוברדוביץ'
איטליה אטורה מסינה
ישראל דייוויד בלאט
הערות שוליים

↑  אריה ליבנת, בלאט חגג עם בנטון טרוויזו אליפות באיטליה, באתר הארץ, 21 ביוני 2006
↑  אריה ליבנת, דייויד בלאט זכה עם בנטון בגביע האיטלקי, באתר הארץ, 11 בפברואר 2007
סמל בנטון בעבר
ברטי ואליזבת

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD בארצות הברית
 בימוי:  ג'יילס פוסטר
 תסריט:  נייג'ל ויליאמס
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס וילבי ג'ולייט אוברי אלן בייטס איילין אטקינס צ'ארלס אדוארדס דייוויד רייאל דניס ליל אמבר סילי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  4 ביוני 2002
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ביוגרפי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
ברטי ואליזבת (באנגלית: Bertie & Elizabeth) הוא סרט טלוויזיה משנת 2002 בהפקת קרלטון טלוויז'ן. הסרט בוחן את היחסים בין המלך ג'ורג' השישי ואשתו המלכה אליזבת החל מפגישתם הראשונה ועד למותו של המלך בחורף 1952. הסרט הוזמן במיוחד לציון יובל הזהב של המלכה אליזבת השנייה, ושודר לראשונה ב-4 ביוני 2002 בערוץ ITV1, כחודשיים אחרי מותה של אליזבת המלכה האם.
תקציר עלילה

הסרט פותח בפגישתם של הדוכס מיורק וליידי אליזבת בווס-ליון. הוא ממשיך בתקופת החיזור, נישואיהם, והכתרתו למלך אחרי שאחיו, אדוארד השמיני, ויתר על הכתר. בסרט מתוארים איך מתמודדת משפחת המלוכה עם אירועים במלחמת העולם השנייה כשפצצה פוגעת בארמון בקינגהאם.
הסרט מתאר את המלך ג'ורג' השישי מנסה להתגבר על בעיית הגמגום, היראה שחש כלפי אביו והמתח שבו היה שרוי במשבר של שנת 1936 כשאחיו ויתר על הכתר.
צוות השחקנים

ג'יימס וילבי – ברטי
אלן בייטס – המלך ג'ורג' החמישי
איילין אטקינס – המלכה מרי
ג'ולייט אוברי – אליזבת
צ'ארלס אדוארדס – דייוויד
אוליבר פורד דייוויס – הארכיבישוף לאנג
מייקל אלווין – ליונל לוג
אמבר רוז סילי – ווליס סימפסון
דייוויד רייאל – וינסטון צ'רצ'יל
פול ברוק – טומי לסלס
דייוויד ברק – לורד ג'ון רית'
רוברט הארדי – הנשיא רוזוולט
הלן ריאן – וילהלמינה, מלכת הולנד
אליזבת דרמוט וולש – ליליבת
קורין רדגרייב – גנרל מונטגומרי
דניס ליל – קלמנט אטלי
טרנס הארווי – סר קלמנט פרייס תומאס
ג'רמי צ'יילד – סר סמואל הואר
ראו גם

נאום המלך, סרט קולנוע עטור שבחים העוסק בנושא גמגומו של המלך ג'ורג' השישי.
הערות שוליים

↑  Amazon UK: Bertie and Elizabeth DVD, running time Retrieved 2012-06-24
בית החולים המלכה אלכסנדרה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 על שם:  אלכסנדרה, נסיכת דנמרק 
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1902 
 שירותים
 מיטות:  501 
 גאוגרפיה
 מיקום:  City of Hobart, אוסטרליה
 קואורדינטות:  42°53′24″S 147°19′52″E﻿ / ﻿42.89°S 147.331222°E﻿ / -42.89; 147.331222
 he
 
בית החולים המלכה אלכסנדרה היה בית חולים לנשים, שהיה ממוקם בהובארט, בירת טסמניה שבאוסטרליה. בית החולים הוקם בשנת 1905, על מנת להנציח את זכרם של אלכסנדרה, נסיכת דנמרק ואדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
בית החולים תוכנן בעיקר לטיפול בנשים בהריון, הזקוקות לטיפול בלידה וילודים, וכבית חולים להכשרה של מיילדות ואחיות.
בתחילה, בית החולים היה בית חולים פרטי, אך בשנת 1950 הוא הפך לבית חולים ציבורי, השייך לממשלת טסמניה, שקישרה את שירותיו יותר ויותר לאלה של בית החולים רויאל הובארט.
בשנת 1980, מבנה בית החולים התיישן, ובית החולים נסגר ובמקומו נפתח אגף המלכה אלכסנדרה בבית החולים רויאל הובארט. בשנת 1999, אגף המלכה אלכסנדרה נסגר והפך לבית חולים פרטי שנקרא בית החולים הפרטי בהובארט.
ראו גם

בית החולים קלווארי
הערות שוליים

1 2  Queen Alexandra Hospital for Women, librariestas.ent.sirsidynix.net.au
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בלנטייר

| --- | --- |

מבט מערבה על כביש גלין ג'ונס לכיוון מרכז העיר
 מדינה:  מלאווי מלאווי
 מחוז:  מחוז הדרום
 תאריך ייסוד:  1876
 על שם:  בלנטייר, דרום לנרקשייר (אנ')
 שטח:  240.2 קמ"ר
 גובה:  1,039 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  871,776 (2023)
  ‑ צפיפות:  3,629 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  15°47′10″S 35°00′21″E﻿ / ﻿15.786111111111°S 35.005833333333°E﻿ / -15.786111111111; 35.005833333333 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מלאווי מוגדלת) לילונגווה קרונגה מזוזו מוזמביק זמביה טנזניה אגם מלאווי בלנטייר(למפת מלאווי רגילה) לילונגווה קרונגה מזוזו מוזמביק זמביה טנזניה אגם מלאווי בלנטייר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בלנטייר (באנגלית ובצ'יצ'ווה: Blantyre) היא העיר השנייה בגודלה במלאווי ובירת מחוז הדרום. על פי תחזית רשמית לשנת 2023 התגוררו בבלנטייר 871,776 תושבים. העיר נחשבת לבירה הכלכלית של מלאווי.
היסטוריה

בלנטייר נוסדה על ידי מיסיונרים של הכנסייה של סקוטלנד ב-1876 ונקראה על שם העיירה בלנטייר (אנ') בסקוטלנד, מקום הולדתו של מגלה הארצות והמיסיונר הסקוטי דייוויד ליווינגסטון. בשנים שלאחר מכן העיירה צמחה והפכה למרכז מסחרי.
ב-1956 העיירה לימבה אוחדה עם בלנטייר ובלנטייר קיבלה מעמד של עיר.
כלכלה

בלנטייר נחשבת לבירה הכלכלית של מלאווי. בעיר פועלים מפעלים רבים, מה שהופך אותה גם לבירה התעשייתית של מלאווי. מלבד התעשייה, הכלכלה המקומית מסתמכת גם על מסחר.
חינוך

בעיר נמצאות מספר מכללות שנחשבות לחלק מאוניברסיטת מלאווי, בהן מכללת הרפואה והמכללה הפוליטכנית של מלאווי.
תחבורה

את בלנטייר משרת נמל התעופה הבינלאומי צ'ילקה, הנמצא במרחק של כ-16 קילומטרים מהעיר. הנמל מציע טיסות לבירה לילונגווה ולמספר ערים חשובות נוספות בדרום ובמזרח אפריקה.
העיר מקושרת בקווי רכבת לערים אחרות במלאווי ובמוזמביק.
ערים תאומות

גרמניה הנובר, סקסוניה התחתונה, גרמניה
טאיוואן גאושיונג, טאיוואן
זמביה נדולה, זמביה
הערות שוליים

1 2  Malawi: Administrative Divisions (Regions and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564233305171  GND: 4284449-6  NARA: 10038374  VIAF: 247306541   WorldCat (עם VIAF): 247306541
ברוס הייז

לורנס "ברוס" הייז (באנגלית: Lawrence "Bruce" Hayes; נולד ב-8 במרץ 1963). הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) ושיאן עולם במשחה שליחים 4X200 מטר חופשי. הוא אלוף פאן-אמריקה (קראקס 1983) במשחים ל-200 מטר חופשי ול-400 מטר חופשי ואלוף האוניברסיאדה (אדמונטון 1983) במשחה ל-200 מטר חופשי.
היה לספורטאי האמריקאי הראשון, בעל מדליית זהב אולימפית, שהצהיר בתוכנית טלוויזיה על זהותו ההומוסקסואלית.
ביוגרפיה

הייז נולד בסן אנטוניו, טקסס. הוא למד באוניברסיטת UCLA, תחת הדרכתו של המאמן רון בלטורה.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בגואיאקיל, אקוודור בשנת 1982 סיים הייז במקום השביעי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:30.68 דקות, המנצח היה ריקרדו פראדו מברזיל שקבע שיא עולם חדש (4:19.78 דקות). בנוסף הוא השתתף במשחי המוקדמות ב-400 מטר חופשי וב-1500 מטר חופשי.
באוניברסיאדה שנערכה באדמונטון, קנדה בשנת 1983 זכה הייז ב-6 מדליות, 1 זהב 4 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.19 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:54.93 דקות, אחרי שיאן העולם ולדימיר סלניקוב מברית המועצות (3:49.38 דקות), במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:26.05 דקות, אחרי הכוכב העולה אלכס באומן מקנדה (4:19.80 דקות) ולפני פראדו שיאן העולם (4:26.87 דקות), במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:21.82 דקות, אחרי ברית המועצות (3:21.72 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:30.18 דקות, אחרי ברית המועצות (7:27.22 דקות). מדליית ארד במשחה ל-1,500 מטר חופשי בתוצאה של 15:37.97 דקות, אחרי המנצח סלניקוב (15:02.83 דקות).  לאחר מכן, זכה הייז לראשונה באליפות ארצות הברית בשחייה, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.90 דקות.
במשחקים הפאן אמריקאים שנערכו בקראקס ונצואלה בשנת 1983 זכה הייז בשלוש מדליות זהב. במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.89 דקות, תוך שהוא מנצח את שיאן העולם עד שבוע לפני כן ראודי גיינס בן ארצו, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:53.17 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:23.63 דקות.  לאחר מכן הוא קטף  שלוש מדליות זהב, באותם המשחים, בתחרות בינלאומית חשובה בטוקיו.
באליפות החורף של ארצות הברית בשחייה בשנת 1984 זכה הייז במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי ובמדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה > אירוע השיא

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה הייז במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל הית', דייוויד לארסון, וג'ף פלוט בשיא עולם חדש בתוצאה של 7:15.69 דקות, לפני מערב גרמניה 7:15.73 דקות ובריטניה 7:24.78 דקות. היה זה קרב ענקים כשארצות הברית מובילה לכל אורך המשחה. הייז קפץ אחרון עבור ארצות הברית נגד מייקל גרוס השיאן העולמי במשחה זה והאלוף האולימפי. גרוס פתח במהירות ועבר את הייז אך הייז שמר כוח, לא ויתר ולקראת הסיום הצליח להדביק את גרוס ולנצחו. פרט לגרוס שקבע את הזמן המהיר בהיסטוריה בעזרת "זינוק שליחים" (1:46.89 דקות), קבע הייז את הזמן השני בטיבו ב"זינוק שליחים" בתוצאה של 1:48.41 דקות. התקשורת כינתה אותו "גרוס באסטרס".
הייז זכה בתואר אליפות ארצות הברית שלישי לאחר המשחקים האולימפיים במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:51.39 דקות.
לאחר מכן סיים תואר שני בעיתונאות באוניברסיטת נורת'ווסטרן, שיקגו.
הייז עבר להתגורר בניו יורק ופתח בקריירה חדשה של יחסי ציבור. הוא חזר להתאמן ולהשתתף בתחרויות מאסטרס.
היציאה מהארון

בשנת 1990 השתתף הייז לראשונה במשחקים הגאים שנערכו בוונקובר, קנדה.
בשנת 1992 יצא מהארון באופן פומבי ומתוקשר כשהתראיין לתוכנית הטלוויזיה הלילית "חדשות העולם" של ABC אצל דיק שאפ.
הייז שימש כדובר המשחקים הגאים שנערכו בניו יורק בשנת 1994. בתחרות עצמה קבע הייז 5 שיאי עולם למאסטרס (בריכת 25 מטר) לגילאי 30-34 והיה לשחיין הראשון שיורד מגבול 4 דקות ב-400 מטר חופשי.
בשנת 1994 נבחר הייז על ידי העיתון Out לאחד מ-100 ההומואים והלסביות המשפיעים באמריקה.
בשנת 1996 שימש הייז בתפקיד עוזר מנהל של תחרויות השחייה באולימפיאדת אטלנטה (1996).
בשנת 2002 זכה להיות חבר במועדון שגרירי המשחקים הגאים.
ובשנת 2007 ניהל הייז את חגיגות 25 למשחקים הגאים.
תארים

הייז זכה ב-3 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה.
ברית כוחות הימין

ערך זה עוסק במפלגה רוסית. אם התכוונתם לרשימת בחירות ישראלית, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  רוסיה 
 מייסד:  הבחירה הדמוקרטית של רוסיה, יגור גאידר, אנטולי צ'ובאיס, בוריס נמצוב, Irina Khakamada, Young Russia, Konstantin Titov, סרגיי קיריינקו, Leonid Gozman 
 מנהיגים:  בוריס נמצוב (2001-2004)   ויקטור נקרוטנקו (2004-2005)   ניקיטה בליך (2005-2008)   לאוניד גוזמן
 תקופת הפעילות:  2001 – 15 בנובמבר 2008 (כ־7 שנים) 
 אידאולוגיות:  ליברליזם חברתי  ליברליזם כלכלי
 מטה:  רוסיה מוסקבה, רוסיה
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין 
 ארגונים בינלאומיים:  האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי 
 צבעים רשמיים:  לבן-כחול-אדום
 ברית כוחות הימין
 
ברית כוחות הימין (ברוסית: Союз Правых Сил) היא מפלגה ליברלית ימנית רוסית, גוש בחירות שהוקם לקראת הבחירות לפרלמנט בשנת 1999. מנהיגה הראשון ומייסדה היה בוריס נמצוב.
המפלגה נוסדה מאיחודן של מפלגות הימין, "הבחירה הדמוקרטית של רוסיה" של ייגור גאידר, תנועת "הכוח החדש" של סרגיי קיריינקו, "רוסיה הצעירה" בראשות בוריס נמצוב, "קול רוסיה" של קונסטנטין טיטוב, "המעשה המשותף" של אירינה חקמאדה ותנועות נוספות.
פעמים רבות שהמפלגה לא הצליחה לעבור את אחוז החסימה ולאורך השנים היוותה כר פורה לצמיחת פעילים פוליטיים המתנגדים לפוטין.