stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיריקיט קיטיאקון
חיים אישיים

כמו יום הולדת של בעלה, המלך פומיפון אדוניאדט, יום הולדתה של המלכה סיריקיט הוא חג לאומי בתאילנד המקביל ליום האם. למרות שאיבדה את תואר המלכה עם מותו של בעלה בשנת 2016, יום הולדתה של המלכה סיריקיט עדיין נחגג מדי שנה.
ב-21 ביולי 2012 הרגישה המלכה סיריקיט לא יציבה ומעדה בבית החולים סיריראג', שם התגורר בעלה. לאחר ביצוע בדיקת MRI התברר כי לקתה בשבץ מוחי. מאז נמנעה המלכה להופיע בציבור (גם ביום הולדתה וביום הולדתו של המלך) וכיום היא נמצאת בתהליך שיקומי מתמשך. בנובמבר 2016 דווח כי שוחררה מבית החולים וחזרה לארמון המלכותי להמשך התהליך.
הערות שוליים

↑  שמה מופיע לרוב כ-Sirikit Kitiyakara (סיריקיט קיטיאקארה) על-פי הכתיב המסורתי הפאלי/הודי, אך שמה בכתיב עברי הוא לפי ההגיה התאית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268193805171  BNC: 000802439  BNE: XX1165485  BnF: cb137698143 (data)  CiNii: DA11007861  GND: 119379880  ISNI: 0000 0001 1978 1765  LCCN: n83043888  NARA: 10568620  RERO: 02-A013410899  SNAC: w62s63mz  SUDOC: 083782680  VIAF: 62917200   WorldCat (עם VIAF): 62917200
סרו

| סרו |
| --- | --- |
 סרו יפני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
שבט:: צפירים
סוג:: סרו
שם מדעי
 Capricornis ‏אוגילבי, 1836

סרו (שם מדעי: Capricornis), הוא סוג של פרסתן אסיאתי דמוי עז משבט הצפירים, הכולל 6 מינים החיים באזורים הרריים בדרום ודרום מזרח אסיה. המינים בסוג סווגו בעבר בסוג גוראל הכולל 4 מינים הקרובים לסרואים מבחינה גנטית וחיצונית. הסוג תואר מדעית לראשונה בשנת 1836 על ידי ויליאם אוגילבי. שמו המדעי של הסוג נגזר מלטינית: "Capricornis" = "קרני עז" ומתייחס לכך שהסוג תואר כפרסתן בעל קרני עז. השם הרשמי "סרו", מקורו בכינוי שניתן לאחד מהמינים בסיקים.
מאפיינים

המינים בסוג מתאפיינים בקרניים חדות מקושתות לאחור, שגדולות יותר אצל הזכרים מהנקבות. יש להם פרווה עבה - לרוב עם שערות ארוכות, שמגנה עליהם מטמפרטורות קרות בבית גידולם. יש להם גוף ארוך וצר, צוואר קצר וראש משולש. האף גדול עם נחיריים רחבים. הכתפיים והרגליים שרירים ומוצקים, והפרסות קצרות ועבות ומותאמות במיוחד לטיפוס. ניתן להבחין במספר הבדלים בולטים בין הסרואים לבין הגוראלים: לסרואים יש אוזניים ורגליים ארוכות יותר, הם גדולים יותר במידות גוף, קרניהם ישרות יותר והם בעלי רעמה ארוכה יחסית בעורף. הזנב שלהם קצר יותר והם בעלי בלוטות ריח עגולות ושחורות סמוך לעיניים.
הסרואים הם בעלי חיים ביישנים הפעילים בעיקר בשעות הבוקר והערב בחיפוש אחר מזון, ותזונתם מורכבת בעיקר מעלים ועשבים. בשעות הצהריים הם נחים במסתור במערות, צוקים או סלעים. הם פעילים לרוב בבדידות, אך מדי פעם מספר נקבות וגדיים יצרו קבוצה של עד 7 פרטים. הסרואים בדרך כלל מונוגמים, והזכר והנקבה יחיו יחדיו בטריטוריה קבועה. ההריון נמשך כ-7 חודשים לאחריהם נולד גדי יחיד בדרך כלל. הסרואים חיים ביערות ממוזגים ויערות עננים הרריים בגבהים של עד 4,500-200 מטר מעל פני הים, והם מסמנים את הטריטוריה שלהם באמצעות צואה או שפשוף של הקרניים ובלוטות הריח בעצים ושיחים. שבילים בטריטוריות הסרואים מלמדים על כך שהם הולכים בנתיבים קבועים לאזורי פעילות. הקרבות בין הזכרים עלולים להסתיים בפציעות חמורות בשל הקרניים החדות שלהם.
מינים

סרו ההימלאיה (שם מדעי: Capricornis thar) - המין הגדול בסוג. תואר ב-1831. סימני היכר: פרווה שחורה-חומה עם גוון זהוב, שפתיים לבנות, עכוז, שוקיים וגפיים כתמתמים-אדמדמים, ורגליים לבנות. מצוי בעיקר סביב הרי ההימלאיה במדינות: הודו, נפאל, בהוטן, בנגלדש, סין העממית ומיאנמר.
סרו אדום (שם מדעי: Capricornis rubibus), תואר ב-1863. סימני היכר: פרווה אדומה, רגליים כתמתמות, סינר לבן בגרון, ורעמה לבנה בעורף. אנדמי לצפון מיאנמר.
סרו סיני (שם מדעי: Capricornis milneedwardsii), תואר ב-1869. סימני היכר: פרווה שחורה עבה וארוכה, כתם לבן בצידי הלסת ומאחורי העיניים, רגליים חומות, ולעיתים גם רעמה מתולתלת לבנה. מצוי בסין העממית, וייטנאם לאוס, קמבודיה, תאילנד, מיאנמר וכנראה גם בהודו.
סרו סומטרי (שם מדעי: Capricornis sumatraensis) - זהה כמעט לחלוטין למין הקודם. תואר ב-1799. סימני היכר: פרווה שחורה-אפורה דלילה יותר משל המין הקודם עם ברק כסוף-כחלחל, רגליים שחורות בדרך כלל וקרניים קצרות יותר משל המין הקודם. מצוי באינדונזיה, מלזיה ותאילנד.
סרו יפני (שם מדעי: Capricornis crispus), תואר ב-1836. סימני היכר: פרווה צמרית מתולתלת בצבע לבנבן ושחרחר, רגליים כהות, כתם חום על הפנים. אנדמי ליפן.
סרו טאיוואני (שם מדעי: Capricornis swinhoei) - המין הקטן בסוג ודומה יותר למיני הגוראל. תואר ב-1862. סימני היכר: פרווה בצבע חום-שוקולד, וסינר כתום בגרון עם כתם לבן במרכזו. אנדמי לטאיוואן.
סמל מורסיה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מורסיה 
 תאריך אימוץ:  1982 
 
סמל מורסיה הוא סמלה הרשמי של הקהילה האוטונומית מורסיה שבספרד.
הסמל מעוצב כממגן "ספרדי" שבו שדה אדום שבו בקנטון ארבע טירות זהב בעלות שלושה צריחים משוננים, האמצעי גבוה יותר משכניו. הטירות מסודרות בשני צמדים, אחד מעל השני והן מסמלות את ארבעת הגבולות של האוטונומיה: קסטיליה-לה מנצ'ה, ולנסיה, אנדלוסיה והים התיכון. בפינה השמאלית התחתונה שבעה כתרי זהב פתוחים מלמעלה, מסודרים בארבע שורות: כתר אחד, שלושה, שניים ואחד. הכתרים מסמלים את בירת האוטונומיה, העיר מורסיה שבסמלה מופיעים גם שבעה כתרים. לאחר שאלפונסו העשירי כבש את העיר במאה ה-13, הוא העניק לה את הרשות לשים חמישה כתרים בסמלה, לציון היותה ממלכתו החמישית, לאחר קסטיליה, לאון, גליסיה וקורדובה. כתר נוסף הוענק לעיר במאה ה-14 על ידי פדרו הראשון מקסטיליה. הכתר השביעי נוסף על ידי פליפה החמישי, מלך ספרד.

סביב המגן גבול זהב ומעליו מותקן כתר ממלכת ספרד.
הסמל עוצב ב-1978 ונקבע בחוק ב-1983.
בעיות הרלדיות

מבחינה הרלדית יש כמה בעיות בבלאזון ובעיצוב הסמל. בתיאור הסמל לא מפורט האם הטירות צריכות להיות סגורות או פתוחות. אם הן פתוחות, יש לצייר אותן עם לפחות שני חלונות, וצבע החלונות והדלתות צריך להיות שונה, בדרך כלל כחול. בתיאור הסמל הטירות מופיעות בקנטון, בעיצוב בפועל הן תופסות רבע מהמגן, בעוד קנטון צריך להיות קטן יותר, כתשיעית משטח המגן. על פי התיאור, המגן מוגדר כספרדי שהוא מעוגל למטה לגמרי ואילו בסמל המוצג, הוא ישר מלמטה. כמו כן, הגבול המופיע בסמל, כלל לא מופיע בתיאור. עיצוב הכתר אינו זהה למקור והוא חסר את כיפת הבד האדומה שבתוך הכתר.
סטטירה השנייה

סטטירה השנייה (ביוונית: Στάτειρα, בפרסית: استاتیرا; ידועה לעיתים גם בשם ברסינה‏; 340/339 לפנה"ס - 323 לפנה"ס) הייתה נסיכה פרסית, בתו של דריווש השלישי אחרון מלכי האימפריה הפרסית ושל סטטירה הראשונה. סטטירה השנייה נפלה בשבי אלכסנדר הגדול מלך מוקדון, יחד עם אמה, אחיותיה ואחיה, לאחר קרב איסוס. היא הפכה לאשתו השנייה של אלכסנדר, וחתונתם נערכה בשושן בשנת 324 לפנה"ס. שנה לאחר מכן נרצחה סטטירה בידי אשתו הראשונה של אלכסנדר, רוקסנה.
ביוגרפיה > ילדות ונפילה בשבי

השם "איסטטירה" משמעו "נערת התפילה". אריאנוס מכנה אותה ברסינה, אך אין להתבלבל בינה לבין ברסינה - אצילה פרסייה שהייתה פילגשו של אלכסנדר וילדה לו בן, אולם מעולם לא נישאה לו באופן רשמי. סביר להניח שברסינה היה שמה האמיתי, ולאחר שנישאה לאלכסנדר והפכה רשמית למלכת פרס, קיבלה את השם סטטירה. היא נולדה ככל הנראה בשנת 339 לפנה"ס או 340 לפנה"ס, לדריווש השלישי מלך הממלכה האחמנית והמלכה סטטירה הראשונה. הוריה היו אחים, אולם נישואי קרובים היו מקובלים מאוד בקרב האצולה הפרסית. הייתה לה אחות בשם דריפטיס, ואח קטן בשם אוכוס. אף על פי שהדבר אינו מצוין במקורות, חלק מהחוקרים מניחים שברסינה הייתה אשה יפה, כיוון שאמה תוארה בתור "האישה היפה ביותר באסיה". אביה אירס אותה לסטראפ מזאוס, אולם היא לא נישאה לו מעולם.
בשנת 334 לפנה"ס פלש אלכסנדר הגדול לאימפריה הפרסית. לאחר מספר ניצחונות שהשיג אלכסנדר באסיה הקטנה ולפני שכבש את מצרים, החליט דריווש לצאת לקראת אלכסנדר בעצמו. דריווש גייס צבא של 100,000 איש, והוביל אותו בעצמו. כמנהג המלכים הפרסיים הוא לקח עמו לקרב את שתי בנותיו ובנו, וכן את אשתו ואמו סיסיגמביס. חרף העליונות המספרית הניכרת של הצבא הפרסי, קרב איסוס הסתיים בניצחון מוקדוני מוחץ, ודריווש נמלט משדה הקרב. האוהל המלכותי עם בני משפחתו של המלך, נפל בידיהם של המוקדונים. אף על פי שנשים פרסיות אחרות זכו ליחס אכזרי, לא כן היה עם משפחת המלוכה. אלכסנדר נכנס בעצמו לאוהל, והתייחס בחביבות רבה אל ברסינה ומשפחתה. סביר להניח שפעולה זאת לא נבעה מנימוס או טוב לב, אלכסנדר רצה לבסס את טענתו לכתר הפרסי על ידי כך שיאמץ כבני משפחתו את משפחת המלך הקודם.
דריווש הציע הסכם שלום לאלכסנדר, וביקש שבמסגרתו ישחרר אלכסנדר את בני משפחתו שנפלו בשבי. דריווש הציע לשם כך לשלם כופר נפש ואף הסכים לוותר לטובת אלכסנדר על כל השטחים שממערב לנהר האליס. אלכסנדר מצדו השיב תשובה מחוצפת לדריווש, והודיע לו שהוא מוכן לשחרר את משפחתו ללא כל תמורה, בתנאי שיכיר בו כמלך אסיה כולה ויפנה אליו בתואר זה. לפני קרב גאוגמלה, דריוש הנואש הוסיף להצעת השלום את ידה של ברסינה. אלכסנדר השיב לו שאם ירצה יוכל להינשא לברסינה בין אם דריווש יסכים ובין אם לאו. ייתכן גם שאלכסנדר לא רצה לשחרר את המשפחה המלכותית כיוון שניהל רומן עם אשתו של דריווש, סטטירה האם, שנפטרה במהלך לידה, בסביבות 332 לפנה"ס, על פי חלק מהסברות אב הילוד היה לאלכסנדר. האפוטרופסות על שתי הנסיכות עברה לסבתא, סיסיגמביס.
ביוגרפיה > נישואים לאלכסנדר

לאחר שבשנת 331 לפנה"ס כבש את עילם, הותיר אלכסנדר את ברסינה ומשפחתה בבירת עילם שושן, והורה להעניק להן חינוך מוקדוני. יש הסוברים שכבר אז ייעד אלכסנדר את סטטירה להיות אשתו, והכין אותה לחיים כמלכה מוקדונית. שבעה או שמונה חודשים לאחר מכן נרצח דריווש בידי אנשי החצר שלו. במרץ 324 לפנה"ס נישאו אלכסנדר וברסינה בטקס המוני הידוע כ"חתונות שושן". נישואים אלו לא נבעו מאהבה, אלכסנדר חפץ למחוק את הקו המפריד בין הכובש והנכבש ולאחד את שתי השושלות. אלכסנדר היה כבר נשוי אותה תקופה לנסיכה הבקטארית רוקסנה, ובאותו טקס ממש נישא לבת דודתה של ברסינה, הנסיכה פריסטיס השנייה, בתו של ארתחששתא השלישי. בכך קשר את עצמו אלכסנדר לשני בתי המלוכה המתחרים של פרס. "חתונות שושן" נערכו במשך חמישה ימים, ובמהלכן נישאו 90 אצילות פרסיות לקצינים מוקדוניים ממקורביו של אלכסנדר. חברו הקרוב ביותר של אלכסנדר, הפאיסטיון, נישא לדריפטיס, וחבר קרוב נוסף, קרטרוס, נישא לבת דודתה אמיסטריס. ככל הנראה בשלב זה של חייה היא קיבלה את השם "סטטירה", על שם אמה.
שנה לאחר מכן, ב-323 לפנה"ס, מת אלכסנדר. חודש לאחר מותו, ילדה רוקסנה בן בשם אלכסנדר הרביעי, והמצביא פרדיקס מונה כעוצר עבורו. כעת הפכה סטטירה לאיום הן עבור רוקסנה ובנה והן עבור פרדיקס, במיוחד בהתחשב בעובדה שכנראה הייתה בהריון. בעידודו של פרדיקס, ארגנה רוקסנה את חיסולה של סטטירה. על פי פלוטרכוס, באותו זמן נרצחה גם דריפטיס, אולם נראה שפלוטרכוס טעה, וסביר יותר שהנרצחת הנוספת הייתה פריסטיס, אשתו השלישית של אלכסנדר.
ייצוגיה בתרבות

בפרסקו שנמצא בחפירות בפומפיי (משמאל), מתואר לוחם בגלימה סגולה המזוהה עם אלכסנדר, לצד אשה שהיא ככל הנראה סטטירה. הציור מתאר ככל הנראה את חתונתם. בסרט "אלכסנדר" משנת 2004, סטטירה מגולמת בידי אנליז היסם (Annelise Hesme).
הערות שוליים

↑  ביל יני, אלכסנדר הגדול - לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, הוצאת מודן, 2012. עמ' 220.
1 2 3 4 5 6  ביוגרפיה באתר ליוויוס
↑  ביל יני, אלכסנדר הגדול - לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, הוצאת מודן, 2012. עמ' 60.
↑  פלוטרכוס, "חיי אלכסנדר", 20-21.
↑  אריאנוס, "אנבסיס", ספר שני, 14.
↑  דיודורוס, "ביבליותקה היסטוריקה", ספר שבעה עשר, פרק 39.
↑  ביל יני, אלכסנדר הגדול - לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, הוצאת מודן, 2012. עמ' 71-72.
↑  ביל יני, אלכסנדר הגדול - לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, הוצאת מודן, 2012. עמ' 219.
↑  אריאנוס, "אנבסיס", ספר שביעי, 4-5.
↑  פלוטרכוס, "חיי אלכסנדר", 77.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007138159  VIAF: 34249941   WorldCat (עם VIAF): 34249941 
ציור קיר מפומפיי המתאר את נישואיו של אלכסנדר הגדול לסטטירה השנייה
סמל מונקו

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מונקו 
 התקנים
 מגן:  כסף ואדום
 תומכים:  נזירים
 מוטו:  Deo Juvante (בעזרת האל, לטינית)
 
הסמל המלכותי של הוד רוממותו אלבר השני הוא הסמל הרשמי של מונקו.
המגן במרכז מעוטר בצבעי כסף ואדום. הנזירים התומכים במגן הם תזכורת לכיבוש מונקו בשנת 1297, כאשר פרנסואה גרימלדי נכנס לעיר עם חיילים לבושים כנזירים. הצווארון מסביב למגן מייצג את מסדר סיינט צ'ארלס. מתחת לצווארון מופיע המוטו של גרימלדי - "Deo Juvante" (שפירושו בלטינית בעזרת אלוהים). הסמל כולו עטוף בגלימת קטיפה, ולראשה כתרו של נסיך מונקו.
ראו גם

דגל מונקו
המנון מונקו
סמל מוסקבה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית מוסקבה   העיר מוסקבה
 תאריך אימוץ:  23 בנובמבר 1993
 התקנים
 מגן:  אדום
 אלמנטים נוספים:  גאורגיוס הקדוש רכוב על סוס ודוקר את הדרקון ברומח
 פרטים נוספים
 שימוש:  מסמכים רשמיים, גופי עירייה במוסקבה (משמש כבסיס לסמל רוסיה)
סמל מוסקבה הוא סמלה הרשמי של העיר מוסקבה, בירת רוסיה, המשמש גם כבסיס לסמל רוסיה הנוכחי.
הסמל עוצב לראשונה בתקופת איוואן השלישי, כסמל נסיכות מוסקבה. בתחילת המאה ה-18 החלו להשתמש בתמונתו של גאורגיוס הקדוש רכוב על סוסו בזמן שהוא קוטל את הדרקון.
לאחר המהפכה הרוסית אומץ סמל חדש, בגרסה הסובייטית, אשר כלל כוכב אדום גדול, מוקף בעיגול המסמל את התעשייה, ואובליסק רחב. הסמל לא נחשב לסמל העיר אלא לסמל מועצת העיר.
ב-1993 אומץ סמל חדש, גאורגיוס הקדוש הרכוב שדוקר נחש, על רקע מגן אדום.
סמל נסיכות מוסקבה
סמל רוסיה הצארית, מוסקוביה (1550)
דגל דוכס מוסקבה, 1693
סמל בירת ברית המועצות (1924-1993)
סמל מוסקבה (1883-1917)
עמנואל לובצקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 בנובמבר 1964 (בן 59) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 מדינה:  מקסיקו 
 תקופת הפעילות:  מ-1983 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו  Escuela Nacional de Artes Cinematográficas 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (2013)  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (2014)  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
עמנואל לובצקי-מורגנשטרן (Emmanuel Lubezki Morgenstern;‏ נולד ב-21 ביוני 1964) הוא צלם קולנוע יהודי-מקסיקני. הוא זכה שלוש פעמים ברצף בפרס האוסקר בקטגוריית הצילום. כמו כן זכה בפרס באפט"א ובפרסים רבים נוספים בפסטיבלי קולנוע.
ביוגרפיה ויצירה

לובצקי נולד וחי במקסיקו סיטי, החל מ-1986 עבד כצלם בסדרת הטלוויזיה המקסיקנית " La Hora Marcada". ב-1993 צילם לראשונה סרט בארצות הברית, היה זה הסרט העצמאי "שטר של עשרים דולר" (Twenty Bucks).
שיתוף הפעולה הפורה ביותר שלו היה עם במאי הקולנוע בן ארצו אלפונסו קוארון עמו עבד בסרטים "רק עם שותף" (Sólo con tu pareja;‏ 1991), נסיכה קטנה (1995), תקוות גדולות (1998), ואת אמא שלך גם (2001), הילדים של מחר (2006) וכוח משיכה (2013).
הוא עבד גם עם הבמאים טים ברטון (סליפי הולו; 1999), רודריגו גרסיה (דברים שאפשר לדעת עליה; 2000), מייקל מאן (עלי; 2001), טרנס מאליק (העולם החדש; 2005, עץ החיים; 2011), האחים כהן (לקרוא ולשרוף, 2008), אלחנדרו גונסלס איניאריטו (בירדמן, 2014, האיש שנולד מחדש, 2015)
עבודתו בסרטו של טרנס מאליק, העולם החדש, זכתה להערכה רבה ולפרסים בינלאומיים. בסרט מפגין לובצקי יכולות צילום, טכנולוגיות ויצירתיות יוצאות דופן. בין היתר מצולמת בסרט תמונת קרב בת שבע דקות שנדמית כשוט אחד ארוך, אף שצולם בחמישה המשכים, שלא ניתן להבחין ב"תפרים" ביניהם (כפי שנעשה בצילום הסרט "החבל" מאת הבמאי אלפרד היצ'קוק).
פרסים ומועמדויות

מועמדויות לפרס אוסקר לצילום בשנים:
2015 עבור האיש שנולד מחדש - זכה
2014 עבור בירדמן - זכה
2013 עבור כוח משיכה - זכה
2012 עבור עץ החיים
2006 עבור הילדים של מחר (Children of Men), עבורו זכה באותה שנה בפרס באפט"א לצילום ובפרסים נוספים
2005 עבור העולם החדש
1999 עבור סליפי הולו
1995 עבור נסיכה קטנה (A Little Princess)
ב-2006 זכה בפרס האיגוד האמריקאי לצילום (American Society of Cinematographers), על הישג יוצא דופן בסרט הילדים של מחר וב-1999 היה מועמד לפרס עבור "סליפי הולו". כמו כן זכה בפרסים רבים בפסטיבלי קולנוע ובפרס הקולנוע הלאומי של מקסיקו, "אריאל", בשנים 1992, 1993 (עבור "כמו מים לשוקולדה") ו-1994‏.
הערות שוליים

↑  פרופיל באתר הולנדי לצילום
↑  רשימה מלאה של פרסים ומועמדויות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601058005171  PLWABN: 9810637436605606  BNE: XX1172903  CiNii: DA13912284  GND: 137476892  ISNI: 0000 0001 1937 0958  LCCN: no2003055325  NKC: xx0180754  PIC: 387130  SUDOC: 079928323  VIAF: 86452135   WorldCat (עם VIAF): 86452135
סמל מונטריאול

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מונטריאול 
 תאריך אימוץ:  21 במרץ 1938 
 
סמל מונטריאול הוא הסמל הרשמי של העיר הקנדית מונטריאול. הסמל נוצר על ידי ראש העיר הראשון של העיר, ג'אקוס ויגר וב-1833 הקונסולים של העיר אישרו את הסמל והסמל נהפך לסמל הרשמי של העיר.
הסמל נשאר באותה גרסה 105 שנים ואז היא קצת עוצבה ושונתה ב-21 במרץ 1938 על ידי מעצבים בסטנדרטים גבוהים. למעשה עד 1981 הוא היה הסמל היחידי של העיר אך אז נוצר לוגו חדש לעיר שכיום שניהם מייצגים את העיר.
ב-13 בספטמבר 2017 החליטה מועצת העיר להוסיף סמל המייצג עמים ילידים, אורן לבן במעגל באמצע הצלב.
פרטי הסמל

הכתוביות שעל הקלף- על קלף הנייר בחלקו התחתון של הסמל כתוב באותיות לטיניות את המוטו "CONCORDIA SALUS" שמשמעותו גאולה דרך הרמוניה. גם בסמל של פרובינציית קוויבק יש הסדר דומה עם קלף בחלק התחתון.
עלי מייפל- בסמל מונטריאול כמו בסמל קוויבק יש את המוטיב של עלי המייפל שמסמלים קשרי ידידות בין מגוון רחב של אלמנטים של אוכלוסיית העיר.
הבונה- שנמצא רכוב מעל הסמל.
צורת המגן- כמו סמל קוויבק צורת המגן נלקחה מצורת המגן של צרפת.
שטח המגן- בצבע אפור שמזכיר את הסמל הראשון של העיר שנוצר על ידי ראש העיר הראשון.
צלב אצולה- הוא סמלה של הנצרות שמניע ומראה את עקרונתיה של יסודות העיר.
המגן מחולק ל-4 רבעים שבכל אחד מהם מוטיב שונה:
פלר דה ליס של בית בורבון- מסמל את המתיישבים הצרפתיים שהיו האירופאים הראשונים שהיו בעיר.
שושנת לנקסטר האדומה- מסמל את המרכיב האנגלי של אוכלוסיית העיר.
פרח הקוץ- מסמל את האוכלוסייה הסקוטית של העיר.
התלתן- מראה שלמתיישבים הראשונים היה קשר דם אירי.
סמל מושבת הכף

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  מושבת הכף 
 תאריך אימוץ:  12 במאי 1875 
 התקנים
 ציצה:  גברת התקווה הטובה אוחזת בעוגן
 מגן:  אדום, אריה ושלוש טבעות, צ'יף לבן משובץ בשלוש דיסקיות כחולות עם פלר דה ליס זהובות
 תומכים:  גנו וראם הצבי.
 מוטו:  Spes Bona (תקווה טובה)
 
כאשר קיבלה מושבת הכף ממשל אחראי בשנת 1872 ויחד עמו הוחלט כי למושבה ראוי שיהיה סמל משלה. טקס הנחת אבן פינה למבנה פרלמנט המושבה החדש במאי 1875 נחשב להזדמנות טובה להצגתו של סמל מושבת הכף החדש.
צ'ארלס אקן פירברידג', אישיות סמכותית מקייפטאון ובעל עניין בהרלדיקה, התבקש לעצב סמל עבור המושבה.
הסמליות המוצגת בשלט היא ברורה: האריה המוצג בשלט האצולה הוא חיה דרום אפריקאית מובהקת אשר הופיע גם בסמלי שני הכוחות הקולוניאליים אשר משלו באזור הכף - הולנד ובריטניה הגדולה. הטבעות נלקחו משלט האצולה של ג'ן ואן רייבייק מייסד המושבה. שלושת הפלר דה ליס ייצגו את תרומתם של ההוגנוטים בימיה הראשונים של המושבה. בציצה שובצה גברת התקווה הטובה אוחזת בעוגן כתזכורת להיותו של הכף נמל מבטחים ו"פונדק הימים". התומכים הם גנו שחור וראם הצבי - חיות דרום אפריקאיות טיפוסיות. מתחת לשלט נקבע המוטו: Spes Bona (תקווה טובה).
ראו גם

דגל מושבת הכף
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סולימאן בריימו

| --- | --- |

בריימו בעת משחק כדורסל, 2016
 לידה:  19 באוקטובר 1989 (בן 34) בנין סיטי, ניגריה
 עמדה:  פאוור פורוורד / סנטר
 גובה:  2.03
 מספר:  17
 מכללה:  אוניברסיטת רייס
 דראפט:  לא נבחר, 2011
 קבוצות כשחקן
 2011–2012   2012   2013   2014-2013   2014   2014   2014–2015   2015   2015–2016   2016–2017   2017   2017–2018   2018–2019   2019–2021   2021   2021–2022   2022–2023   2023   2023:  ריו גראנדה ואלי וייפרס   אל ג'ראפה   א-ריאן   ניגאטה אלבירקס   שינשו ברייב ווריורס   טאראנקי מאונטנירס   הורקאנוס דה טאמפיקו   הוקי'ס בייהוקס   גיסן 46'   יניסיי קרסנויארסק   נאנטר   יניסיי קרסנויארסק   הפועל אילת   הפועל ירושלים   סן פבלו בורגוס   הפועל ירושלים   טופאש בורסה   מכבי תל אביב   מראלקו בולטס
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה בליגה הניו זילנדית (2014)   הפורוורד המצטיין בליגה הניו זילנדית (2014)   משחק האולסטאר בליגה המקסיקנית (2015)   משחק האולסטאר בליגה הגרמנית (2016)   השחקן השישי בליגת ה-VTB (2017)   החמישייה השנייה של העונה בליגת העל (2019)   השחקן השישי בליגת העל בכדורסל (2019, 2020)   גביע ווינר סל (2019)   השחקן המצטיין בגביע ווינר סל (2019)   גביע המדינה בכדורסל (2020) אליפות המדינה בכדורסל 2023/ 2022
סולימאן בריימו (באנגלית: Suleiman Braimoh; נולד ב-19 באוקטובר 1989) הוא כדורסלן ניגרי-אמריקאי, המשחק בעמדת הפאוור פורוורד והסנטר.
קריירת מכללות

בריימו שיחק כדורסל באוניברסיטת רייס. בעונתו הראשונה במכללה היה בריימו השחקן השישי של הקבוצה, והוביל את הקבוצה באחוזים מהשדה (46.3 אחוזים). ב-30 משחקים פתח 7 פעמים בחמישייה ורשם 4 נקודות ו-3.3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
גם בעונתו השנייה במכללה, בריימו המשיך להיות השחקן השישי של הקבוצה. ב-32 משחקים פתח 15 פעמים בחמישייה, ורשם 4.5 נקודות ו-3 ריבאונדים בממוצע למשחק.
בעונתו השלישית שיחק 31 משחקים, רשם 4.5 נקודות ו-3.8 ב-12.3 דקות בממוצע למשחק. בעונתו הרביעית והאחרונה במכללה שיחק 31 משחקים ורשם 4.4 נקודות ו-2.1 ריבאונדים ב-10.8 דקות בממוצע למשחק.
קריירה מקצוענית > עונת 2011/12

אחרי שלא נבחר בדראפט ה-NBA ב-2011, בריימו החל לשחק בנובמבר בקבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בפברואר 2012 הוא עזב את הקבוצה אחרי שהופיע ב-15 משחקים. חודש לאחר מכן הוא הצטרף לקבוצת אל ג'ראפה מקטר.
קריירה מקצוענית > עונת 2012/13

ב-6 באוקטובר 2012, בריימו חתם בקבוצת טאראנקי מאונטנירס מניו זילנד, אך ב-1 בנובמבר נרכש על ידי רינו ביגהורנס מליגת הפיתוח של ה-NBA, ונופה ממנה ב-21 בנובמבר, לפני פתיחת העונה. ב-13 בינואר 2013 בריימו חזר לקטר, הפעם לקבוצת א-ריאן וזכה עמה בשני תארים מקומיים.
באפריל 2013 שוחרר מהחוזה עם טאראנקי מאונטנירס, לאחר שבקשתו לקבלת ויזה נדחתה.
קריירה מקצוענית > עונת 2013/14

באוקטובר 2013, בריימו חתם בקבוצת ניגאטה אלבירקס מיפן לעונת 2013/14. ב-5 בפברואר 2014 עבר לקבוצת שינשו ברייב ווריורס מיפן, אבל כבר ב-21 בפברואר שוחרר מהקבוצה אחרי שהופיע בשלושה משחקים בלבד.
במרץ 2014, בריימו חתם שוב בטאראנקי מאונטנירס. בין מחזורים 4 עד 7 הוא נבחר לשחקן המחזור 4 פעמים ברציפות. בריימו סיים את העונה עם 24.9 נקודות, 12.2 ריבאונדים ו-1.5 חסימות בממוצע למשחק ב-18 משחקים, וכתוצאה מכך נבחר לחמישיית העונה בליגה הניו זילנדית.
קריירה מקצוענית > עונת 2014/15

בספטמבר 2014, בריימו חתם בהורקאנוס דה טאמפיקו ממקסיקו לעונת 2014/15. ב-46 משחקים הוא רשם בממוצע למשחק 20.1 נקודות ו-8.2 ריבאונדים.
ב-25 במרץ 2015 הוא חזר לניו זילנד כשחתם בהוקי'ס בייהוקס. ב-1 במאי נבחר לשחקן המחזור הרביעי אחרי שקלע 21 נקודות ו-14 ריבאונדים נגד קבוצתו לשעבר טאראנקי. ב-16 משחקים הוא רשם 17.8 נקודות, 8.6 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים, 1.2 חטיפות ו-1.1 חסימות בממוצע למשחק.
קריירה מקצוענית > עונת 2015/16

ב-16 ביולי 2015 בריימו חתם לראשונה בקבוצה אירופית, גיסן 46' מגרמניה לעונת 2015/16 בליגה הגרמנית. ב-32 משחקים רשם בממוצע למשחק 12.3 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים.
קריירה מקצוענית > עונת 2016/17

ב-17 בספטמבר 2016 בריימו חתם ביניסיי קרסנויארסק מליגת ה-VTB לעונת 2016/17. בריימו נבחר לשחקן השישי של הליגה לעונת 2016/17. הוא שיחק 24 משחקים בעונה הסדירה ופתח פעמיים בחמישייה. בממוצע למשחק רשם 13 נקודות, 5 ריבאונדים, 1.8 אסיסטים ו-13.8 מדד יעילות.
ב-12 במאי 2017 בריימו חתם בנאנטר מהליגה הצרפתית עד לתום העונה.
קריירה מקצוענית > עונת 2017/18

ב-21 ביוני 2017 בריימו חזר ליניסיי לקראת עונת 2017/18 בליגת ה-VTB. ב-23 משחקים רשם 10.9 נקודות, 6.4 ריבאונדים, 1.2 אסיסטים ו-1.1 חטיפות בממוצע למשחק. בנוסף, הופיע לראשונה בליגת האלופות בכדורסל 2017/18 וב-14 משחקים רשם 9.8 נקודות, 6.5 ריבאונדים, וחסימה אחת במוצע למשחק.
קריירה מקצוענית > עונת 2018/19

ב-4 בנובמבר 2018 בריימו חתם בהפועל אילת מליגת העל בכדורסל עד לסיום עונת 2018/19 במקומו של דווין תומאס. ב-28 בפברואר 2019 בריימו רשם שיא עונתי של 28 נקודות, כשקלע 11/15 מהשדה יחד עם 4 ריבאונדים ו-2 חטיפות בניצחון על עירוני נהריה. ב-4 באפריל 2019 בריימו נבחר לשחקן החודש בליגת העל, אחרי שרשם בארבעה משחקים בחודש מרץ 19 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-27.3 מדד יעילות בממוצע למשחק.
בריימו העפיל עם הפועל אילת לפיינל פור, בו הפסידו בחצי הגמר למכבי תל אביב. בריימו סיים במקום הרביעי בליגה במדד יעילות (19.3 בממוצע למשחק), וב-34 משחקים באילת רשם 15.3 נקודות, 6.1 ריבאונדים, 1.3 חטיפות ו-1.2 חסימות בממוצע למשחק. ב-7 ביוני 2019 בריימו נבחר לשחקן השישי בליגת העל ולחמישייה השנייה של העונה בליגת העל.
קריירה מקצוענית > עונת 2019/20

ב-11 ביולי 2019, חתם בריימו בחוזה לעונה עם אופציה לעונה נוספת בהפועל ירושלים, ונשאר לשחק בישראל. ב-28 בספטמבר 2019, בריימו זכה בגביע ווינר 2019 אחרי ניצחון בגמר 83–84 על מכבי תל אביב בו קלע 16 נקודות ולקח 5 ריבאונדים. בריימו נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. ב-26 בינואר 2020, בריימו רשם שיא עונתי של 27 נקודות כולל 15/16 מקו העונשין בהפסד 87–95 למכבי חיפה. ב-27 משחקי עונה סדירה ב-2019/20 רשם 12.3 נקודות ו-5.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-3 משחקי פלייאוף רשם 16.3 נקודות, 6.7 ריבאונדים ו-2.3 אסיסטים בממוצע למשחק, ונבחר בפעם השנייה ברציפות לשחקן השישי של העונה בליגת העל.
בליגת האלופות בכדורסל 2019/20 רשם 11.4 נקודות, 4.9 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים בממוצע למשחק. ב-6 בנובמבר 2019, קבע שיא עונתי כשקלע 33 נקודות (12/12 ל-2 נקודות) בניצחון 94–112 מול אנביל ולוצלאווק.
ב-13 בפברואר 2020 זכה בריימו עם הפועל ירושלים בגביע המדינה לשנת 2020.
קריירה מקצוענית > עונת 2020/21

ב-9 באוגוסט 2020 חתם לעונה נוספת בהפועל ירושלים לקראת עונת 2020/2021.
קריירה מקצוענית > עונת 2021/2022

ב-21 ביולי 2021 חתם בריימו בסן פבלו בורגוס מליגת העל הספרדית. בנובמבר אותה שנה עזב וחתם פעם נוספת בהפועל ירושלים עד לסיום העונה.
קריירה מקצוענית > עונת 2022/2023

לאחר סיום העונה סיכם סולימאן בריימו ב-טופאש בורסה לשנתיים.
ב-19 בינואר 2023 חתם בריימו במכבי תל אביב.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, חוזר לבירה: סולימאן בריימו חתם עד לסיום העונה בהפועל ירושלים, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2021
↑  עמרי מנהיים, ‏רשמי: סולימן בריימו חתם במכבי תל אביב, באתר ערוץ הספורט, 19 בינואר 2023