stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות מדריד הפתוחה (טניס)
היסטוריה

מאז שהושק בשנת 2002 כטורניר לגברים, היה הטורניר היה אחד מ-9 טורנירי המאסטרס 1000 בסבב ה-ATP. בתחילה, בין השנים 2002 ו-2008 נערך הטורניר באולם מדריד ארנה (Madrid Arena), והיה הראשון מבין שני טורנירי המאסטרס ששוחקו על משטח קשה באולם לקראת סוף עונת הטניס של ה-ATP. בשנת 2009, הורחב הטורניר וכלל גם טורניר פרמייר לנשים; כמו כן הוא הועבר לתקופה מוקדמת יותר בשנת הטניס, והפך לחלק מעונת החימר על חשבון אליפות המבורג הפתוחה, שנושלה ממעמדה כטורניר מאסטרס. בנוסף, הוא עבר למיקום חדש בפארק מנת'נרס (Park Manzanares), בו הוקם קומפלקס טניס חדש, הקאחה מחיקה (Caja Magica).
היסטוריה > המעבר לחימר כחול ובחזרה לחימר אדום

לקראת הטורניר של 2012, בחר ציריאק, הבעלים של הטורניר, להשתמש בצבע חדש של חימר - כחול, למשטחים של כל המגרשים. טענתו הייתה כי הצבע הכחול עדיף מבחינה ויזואלית, במיוחד עבור צופי הטלוויזיה (טורנירים אחרים המשוחקים על משטחים קשים ביצעו מעבר דומה לכחול). מארגני האליפות הבטיחו כי מלבד צבע, פני המשטח שמרו על אותם המאפיינים כמו חימר אדום מסורתי.
בנובמבר 2011 סיפר ציריאק כי משטח החימר הכחול אושר רשמית עבור הטורניר של 2012, הן על ידי ה-ATP והן על ידי ה-WTA.
עם זאת, לאחר שהסתיים הטורניר, איומים על חרמות עתידיות של מספר שחקנים, במיוחד רפאל נדאל ונובאק ג'וקוביץ' (שהפסידו בשלבים המוקדמים של הטורניר על המשטח הכחול), גרמו למנהלי הטורניר לחזור לחימר האדום המסורתי בעונת 2013.
זוכי העבר > יחידים

| שנה | אלוף | מקום שני | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | ארצות הברית אנדרה אגאסי | צ'כיה יירי נובאק | פרישה |
| 2003 | ספרד חואן קרלוס פררו | צ'ילה ניקולאס מאסו | 6–3, 6–4, 6–3 |
| 2004 | רוסיה מראט סאפין | ארגנטינה דוד נלבנדיאן | 6–2, 6–4, 6–3 |
| 2005 | ספרד רפאל נדאל | קרואטיה איוואן ליוביצ'יץ' | 3–6, 2–6, 6–3, 6–4, 7–6(7–3) |
| 2006 | שווייץ רוג'ר פדרר | צ'ילה פרננדו גונסאלס | 7–5, 6–1, 6–0 |
| 2007 | ארגנטינה דוד נלבנדיאן | שווייץ רוג'ר פדרר | 1–6, 6–3, 6–3 |
| 2008 | הממלכה המאוחדת אנדי מארי | צרפת ז'יל סימון | 6–4, 7–6(8–6) |
מעבר ממשטח קשה למשטח חימר
| 2009 | שווייץ רוג'ר פדרר (2) | ספרד רפאל נדאל | 6–4, 6–4 |
| 2010 | ספרד רפאל נדאל (2) | שווייץ רוג'ר פדרר | 6–4, 7–6(7–5) |
| 2011 | סרביה נובאק ג'וקוביץ' | ספרד רפאל נדאל | 7–5, 6–4 |
| 2012 | שווייץ רוג'ר פדרר (3) | צ'כיה תומאש ברדיך | 3–6, 7–5, 7–5 |
| 2013 | ספרד רפאל נדאל (3) | שווייץ סטאן ואוורינקה | 6–2, 6–4 |
| 2014 | ספרד רפאל נדאל (4) | יפן קיי נישיקורי | פרישה במצב 2–6, 6–4, 3–0 |
| 2015 | הממלכה המאוחדת אנדי מארי (2) | ספרד רפאל נדאל | 6–3, 6–2 |
| 2016 | סרביה נובאק ג'וקוביץ' (2) | הממלכה המאוחדת אנדי מארי | 6–2, 3–6, 6–3 |
| 2017 | ספרד רפאל נדאל (5) | אוסטריה דומיניק תים | 7–6(10–8), 6–4 |
| 2018 | גרמניה אלכסנדר זברב | אוסטריה דומיניק תים | 6–4, 6–4 |
| 2019 | סרביה נובאק ג'וקוביץ' (3) | יוון סטפנוס ציציפס | 6–3, 6–4 |
2020: בוטל בשל מגפת הקורונה בספרד
| 2021 | גרמניה אלכסנדר זברב (2) | איטליה מטאו ברטיני | 6–7(8–10), 6–4, 6–3 |
| 2022 | ספרד קרלוס אלקרס | גרמניה אלכסנדר זברב | 6–3, 6–1 |
| 2023 | ספרד קרלוס אלקרס (2) | גרמניה יאן-לנארד שטרוף | 6–4, 3–6, 6–3 |
| 2024 | רוסיה אנדריי רובליוב | קנדה פליקס אוז'ה-אליאסים | 6-4, 5-7, 5-7 |
זוכי העבר > יחידות

| שנה | אלופה | מקום שני | תוצאה |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
↓ טורניר חובה ↓
| 2009 | רוסיה דינארה סאפינה | דנמרק קרוליין ווזניאקי | 6–2, 6–4 |  |  |  |  |
| 2010 | צרפת ארוואן רזאי | ארצות הברית ונוס ויליאמס | 6–2, 7–5 |  |  |  |  |
| 2011 | צ'כיה פטרה קביטובה | בלארוס ויקטוריה אזרנקה | 7–6(7–3), 6–4 |  |  |  |  |
| 2012 | ארצות הברית סרינה ויליאמס | בלארוס ויקטוריה אזרנקה | 6–1, 6–3 |  |  |  |  |
| 2013 | ארצות הברית סרינה ויליאמס (2) | רוסיה מריה שראפובה | 6–1, 6–4 |  |  |  |  |
| 2014 | רוסיה מריה שראפובה | רומניה סימונה האלפ | 1–6, 6–2, 6–3 |  |  |  |  |
| 2015 | צ'כיה פטרה קביטובה (2) | רוסיה סבטלנה קוזנצובה | 6–1, 6–2 |  |  |  |  |
| 2016 | רומניה סימונה האלפ | סלובקיה דומיניקה ציבולקובה | 6–2, 6–4 |  |  |  |  |
| 2017 | רומניה סימונה האלפ (2) | צרפת קריסטינה מלדנוביץ' | 7–5, 6–7(5–7), 6–2 |  |  |  |  |
| 2018 | צ'כיה פטרה קביטובה (3) | הולנד קיקי ברטנס | 7–6(8–6), 4–6, 6–3 |  |  |  |  |
| 2019 | הולנד קיקי ברטנס | רומניה סימונה האלפ | 6–4, 6–4 |  |  |  |  |
| 2020 | בוטל בשל מגפת הקורונה בספרד | בוטל בשל מגפת הקורונה בספרד | בוטל בשל מגפת הקורונה בספרד |  |  |  |  |
| 2021 | בלארוס ארינה סבלנקה | אוסטרליה אשלי ברטי | 6–0, 3–6, 6–4 |  |  |  |  |
| 2022 | תוניסיה אונס ג'אבור | ארצות הברית ג'סיקה פגולה | 7–5, 0–6, 6–2 |  |  |  |  |
| 2023 | בלארוס ארינה סבלנקה (2) | פולין איגה שוויונטק | 6–3, 3–6, 6–3 |  |  |  |  |
| 2024 | פולין איגה שוויונטק | בלארוס ארינה סבלנקה | 7–5, 6-4, 7–6(9–7) |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של יון ציריאק באתר היכל התהילה של הטניס
↑  Romanian billionaire Ion Tiriac could sell his Madrid Open tournament, באתר Romania Insider
1 2  עובדות ונתונים על אליפות מדריד הפתוחה באתר Tennis365
↑  על הטורניר של 2009 באתר Essential Tennis
1 2  בן רותנברג, ‏Even Four Years Later, Bad Feelings Linger Over the Blue Clay in Madrid, New York Times, 7 במאי 2016
↑  Rafael Nadal Leads the Complaints Against Blue Clay in Tennis באתר The National
↑  El Mutua Madrid Open se jugará en una pista azul באתר as.com (בספרדית)
↑  זוכי העבר באתר הרשמי של הטורניר (בספרדית)
רוג'ר פדרר מכה חבטה באליפות מדריד 2012 על החימר הכחול
רפאל נדאל הוא שיאן הזכיות ליחידים, עם 5 זכיות סך הכול
פטרה קביטובה היא שיאנית הזכיות ליחידות, עם 3 זכיות סך הכול
נעל הזהב האירופית

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לכובש שערים מצטיין
 הגוף המעניק:  European Sports Media 
 תקופת הפרס:  1968–הווה (כ־56 שנים) 
 
נעל הזהב האירופית (באנגלית: European Golden Shoe; בשמו הקודם: מגף הזהב האירופי) הוא פרס כדורגל, המחולק מדי עונה לכובש השערים המצטיין במשחקי הליגה מהדרגה העליונה מבין כל הליגות הלאומיות האירופיות.
היסטוריה

מאז הקמתו בעונת 1967/68, הפרס, שנקרא במקור "Soulier d'Or" (מצרפתית: "נעל הזהב"), חולק על ידי המגזין "פראנס פוטבול" למלך השערים של הליגות האירופיות באותה עונה. באותו זמן לא הוענק הפרס בהתאם ליחסי הכוחות בין הליגות השונות.
בין השנים 1991 ל-1996, הפרס לא חולק כלל. השהייה זו ארעה כתוצאה ממחאה מצד התאחדות הכדורגל הקפריסאית, שטענה ששחקן קפריסאי עם 40 שערים היה אמור לזכות בפרס, בעוד שפראנס פוטבול רשם את מלך השערים בקפריסין בעונת 1990/91 עם 19 שערים בלבד. עד שנת 1996 המגזין ארגן תחרות לא רשמית על הפרס.
הפרס התחדש לקראת עונת 1996/1997, כאשר איגוד מגזיני הספורט האירופיים (ESM), שבו חבר גם המגזין "פראנס פוטבול", החליט על שיטת ניקוד ששוקללה בהתאם ליחסי הכוחות בין הליגות האירופיות. השקלול נערך לפי דירוג הליגות של אופ"א, המבוסס על התוצאות של המועדונים מכל ליגה בתחרויות האירופיות במשך חמש השנים הקודמות. כששערים שהובקעו באחת מחמש הליגות הבכירות בדירוג שווים 2 נקודות, שערים שהובקעו באחת הליגות המדורגות 6-21 שווים 1.5 נקודות, ושערים שהובקעו בליגות שמדורגות במקום ה-22 ומטה בדירוג הליגות של אופ"א מזכים בנקודה אחת עבור כל שער, אי לכך שערים שהובקעו בסרייה א', הליגה האיטלקית הבכירה, ייחשבו יותר מאשר שערים שהובקעו בליגת העל הוולשית, מקבילתה בוויילס.
נכון לעונת 2023/2024, הזוכה הנוכחי בפרס הוא הארי קיין האנגלי מבאיירן מינכן מהבונדסליגה, הליגה הגרמנית הבכירה, שכבש 36 שערים בליגה, שהעניקו לו 72 נקודות.
הזוכים בפרס > 1968 - 1991

| עונה | שחקן | לאום | מועדון | ליגה | מספר שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1967/1968 | אאוזביו | פורטוגלפורטוגל | בנפיקה ליסבון | ליגת העל הפורטוגלית | 42 |
| 1968/1969 | פטאר צ'קוב | בולגריהבולגריה | צסק"א סופיה | ליגת העל הבולגרית | 36 |
| 1969/1970 | גרד מילר | גרמניהגרמניה | באיירן מינכן | בונדסליגה | 38 |
| 1970/1971 | יוסיפ סקובלאר | יוגוסלביהיוגוסלביה | אולימפיק מרסיי | ליגת העל הצרפתית | 44 |
| 1971/1972 | גרד מילר | גרמניהגרמניה | באיירן מינכן | בונדסליגה | 40 |
| 1972/1973 | אאוזביו | פורטוגלפורטוגל | בנפיקה ליסבון | ליגת העל הפורטוגלית | 40 |
| 1973/1974 | הקטור יסאלדה | ארגנטינהארגנטינה | ספורטינג ליסבון | ליגת העל הפורטוגלית | 46 |
| 1974/1975 | דודו גיורגסקו | רומניהרומניה | דינמו בוקרשט | ליגת העל הרומנית | 33 |
| 1975/1976 | סוטיריס קאיפס | קפריסיןקפריסין | אומוניה ניקוסיה | ליגת העל הקפריסאית | 39 |
| 1976/1977 | דודו גיורגסקו | רומניהרומניה | דינמו בוקרשט | ליגת העל הרומנית | 47 |
| 1977/1978 | הנס קרנקל | אוסטריהאוסטריה | ראפיד וינה | הבונדסליגה האוסטרית | 41 |
| 1978/1979 | קיס קיסט | הולנדהולנד | א.ז. אלקמאר | ליגת העל ההולנדית | 34 |
| 1979/1980 | ארווין ונדנברג | בלגיהבלגיה | לירסה | ליגת העל הבלגית | 39 |
| 1980/1981 | גאורגי סלאוקוב | בולגריהבולגריה | בוטב פלובדיב | ליגת העל הבולגרית | 31 |
| 1981/1982 | וים קיפט | הולנדהולנד | אייאקס אמסטרדם | ליגת העל ההולנדית | 32 |
| 1982/1983 | פרננדו גומש | פורטוגלפורטוגל | פורטו | ליגת העל הפורטוגלית | 36 |
| 1983/1984 | איאן ראש | ויילסווילס | ליברפול | הליגה הראשונה של הפוטבול ליג | 32 |
| 1984/1985 | פרננדו גומש | פורטוגלפורטוגל | פורטו | ליגת העל הפורטוגלית | 39 |
| 1985/1986 | מרקו ואן באסטן | הולנדהולנד | אייאקס אמסטרדם | ליגת העל ההולנדית | 37 |
| 1986/1987 | רודיון קמטארו | רומניהרומניה | דינמו בוקרשט | ליגת העל הרומנית | 44 |
| 1987/1988 | טוני פולסטר | אוסטריהאוסטריה | אוסטריה וינה | הבונדסליגה האוסטרית | 39 |
| 1987/1988 | טנג'ו קולאק | טורקיהטורקיה | גלאטסראיי | ליגת העל הטורקית | 39 |
| 1988/1989 | דורין מטיוט | רומניהרומניה | דינמו בוקרשט | ליגת העל הרומנית | 43 |
| 1989/1990 | הוגו סאנצ'ז | מקסיקומקסיקו | ריאל מדריד | לה ליגה | 38 |
| 1989/1990 | חריסטו סטויצ'קוב | בולגריהבולגריה | צסק"א סופיה | ליגת העל הבולגרית | 38 |
| 1990/1991 | דרקו פנצ'ב | יוגוסלביהיוגוסלביה | הכוכב האדום בלגרד | ליגת העל היוגוסלבית | 34 |
הזוכים בפרס > 1997 - היום

| עונה | שחקן | לאום | מועדון | ליגה | מספר שערים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996/1997 | רונאלדו | ברזיל ברזיל | ברצלונה | לה ליגה | 34 | 68 |
| 1997/1998 | ניקוס מכלאס | יוון יוון | ויטסה ארנהם | ליגת העל ההולנדית | 34 | 68 |
| 1998/1999 | מריו ז'ארדל | ברזיל ברזיל | פורטו | ליגת העל הפורטוגלית | 36 | 72 |
| 1999/2000 | קווין פיליפס | אנגליה אנגליה | סנדרלנד | פרמייר ליג | 30 | 60 |
| 2000/2001 | הנריק לארסון | שוודיה שוודיה | סלטיק | ליגת העל הסקוטית | 35 | 52.5 |
| 2001/2002 | מריו ז'ארדל | ברזיל ברזיל | ספורטינג ליסבון | ליגת העל הפורטוגלית | 42 | 84 |
| 2002/2003 | רוי מקאיי | הולנד הולנד | דפורטיבו לה קורוניה | לה ליגה | 29 | 58 |
| 2003/2004 | תיירי הנרי | צרפת צרפת | ארסנל | פרמייר ליג | 30 | 60 |
| 2004/2005 | תיירי הנרי | צרפת צרפת | ארסנל | פרמייר ליג | 25 | 50 |
| 2004/2005 | דייגו פורלאן | אורוגוואי אורוגוואי | ויאריאל | לה ליגה | 25 | 50 |
| 2005/2006 | לוקה טוני | איטליה איטליה | פיורנטינה | סרייה א' | 31 | 62 |
| 2006/2007 | פרנצ'סקו טוטי | איטליה איטליה | רומא | סרייה א' | 26 | 52 |
| 2007/2008 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | מנצ'סטר יונייטד | פרמייר ליג | 31 | 62 |
| 2008/2009 | דייגו פורלאן | אורוגוואי אורוגוואי | אתלטיקו מדריד | לה ליגה | 32 | 64 |
| 2009/2010 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ברצלונה | לה ליגה | 34 | 68 |
| 2010/2011 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ריאל מדריד | לה ליגה | 40 | 80 |
| 2011/2012 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ברצלונה | לה ליגה | 50 (שיא) | 100 (שיא) |
| 2012/2013 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ברצלונה | לה ליגה | 46 | 92 |
| 2013/2014 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ריאל מדריד | לה ליגה | 31 | 62 |
| 2013/2014 | לואיס סוארס | אורוגוואי אורוגוואי | ליברפול | פרמייר ליג | 31 | 62 |
| 2014/2015 | כריסטיאנו רונאלדו | פורטוגל פורטוגל | ריאל מדריד | לה ליגה | 48 | 96 |
| 2015/2016 | לואיס סוארס | אורוגוואי אורוגוואי | ברצלונה | לה ליגה | 40 | 80 |
| 2016/2017 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ברצלונה | לה ליגה | 37 | 74 |
| 2017/2018 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ברצלונה | לה ליגה | 34 | 68 |
| 2018/2019 | ליונל מסי | ארגנטינה ארגנטינה | ברצלונה | לה ליגה | 36 | 72 |
| 2019/2020 | צ'ירו אימובילה | איטליה איטליה | לאציו | סרייה א' | 36 | 72 |
| 2020/2021 | רוברט לבנדובסקי | פולין פולין | באיירן מינכן | בונדסליגה | 41 | 82 |
| 2021/2022 | רוברט לבנדובסקי | פולין פולין | באיירן מינכן | בונדסליגה | 35 | 70 |
| 2022/2023 | ארלינג האלנד | נורווגיה נורווגיה | מנצ'סטר סיטי | פרמייר ליג | 36 | 72 |
| 2023/2024 | הארי קיין | אנגליה אנגליה | באיירן מינכן | בונדסליגה | 36 | 72 |
הערות שוליים

↑  rsssf.com, Golden Boot ("Soulier d'Or") Awards
↑  Classement du Soulier d'Or europ�en, Golden Shoe, www.eurotopteams.com
↑  soccerphile.com, Golden Boot: The Quotients Decide It All
גרד מילר, שזכה בפרס נעל הזהב פעמיים
ליונל מסי, שיאן הזכיות בפרס
הנאו

הנאו (בגרמנית: Hanau) היא עיר במחוז מיין-קינציג-קרייס (Main-Kinzig-Kreis), במדינת הסן, בגרמניה. היא מרוחקת כ-25 קילומטרים מזרחית לפרנקפורט. תחנת הרכבת שלה היא צומת מרכזי לתנועת רכבות. בניה המפורסמים הם האחים גרים - יעקוב ווילהלם.
שם העיר

השם הנאו נגזר מהמילה "Hagenowe" המורכבת מ"Haag" (עץ) ו"Aue" (מישור הצפה|שטח פתוח לגדת נהר).
גאוגרפיה

המרכז ההיסטורי של הנאו נמצא בעיקול נהר קינציג (Kinzig) הנשפך לנהר המיין מערבית לעיר.
במהלך המאות ה-19 וה-20 העיר התרחבה מאוד וגבולותיה הגיעו עד לנהר המיין ולאחר ארגון מחדש של הגבולות המוניציפליים בתוך הסה בשנת 1970, כמה כפרים ועיירות סמוכים שולבו לתוכה ובפעם הראשונה העיר הנאו גלשה גם לגדה הדרומית של נהר זה.
מרכז העיר נחשב כשכונה בפני עצמה, ובנוסף, לעיר מוגדרות עוד תשע שכונות.
היסטוריה > העיר העתיקה

הנאו הוזכרה לראשונה כמקום יישוב ב-1143. יישוב זה היה למעשה טירה שנעזרה בנהר הקינציג כמגן טבעי. הטירה הייתה שייכת למשפחת אצולה, שכינתה עצמה "של הנאו" מאז המאה ה-13. סביב טירה זו התפתח כפר שהפך לעיר ב-1303. למרות התפתחות העיר, הכנסייה הראשית עמדה מחוץ לחומותיה בכפר הסמוך קינצדורף (Kinzdorf). תושבי הכפר עברו לעיירה, והשאירוהו נטוש פרט לכנסייה. רק במאה ה-15, עם המשך התפתחות העיר, כנסיית הרובע עברה לכנסיית מריה מגדלנה בתוך החומות.
זמן קצר לאחר בניית חומות העיר הראשונות, בתחילת המאה ה-14, העיירה כבר גלשה אל מעבר להם. מחוץ לחומה, לאורך הרחוב המוביל לפרנקפורט התפתח יישוב ("Vorstadt") שנכלל באופן נאות בביצורי העיר רק כאשר במחצית הראשונה של המאה ה-16 נבנו בהנאו ביצורים חדשים לגמרי בסגנון הרנסאנס. ביצורים חדשים אלו כללו שלושה מרכיבים: את הטירה והעיירה הימי ביניימיות, ואת ה"Vorstadt".
היסטוריה > העיר החדשה

בסוף המאה ה-16, הרוזן פיליפ לודוויג השני משך פליטים פרוטסטנטים מהולנד וצרפת לייסד יישוב משלהם דרומית להנאו. סיבותיו היו כלכליות כי וואלונים אלה הביאו מסחר ברמה גבוהה, ידע בייצור תכשיטים ומוצרי מותרות אחרים ולכן יכלו לשלם מיסים למחוז שלו. מתוך מסורת זו מקצוע הצורפות עדיין נלמד בהנאו. לאזרחים חדשים אלה הוענקו זכויות יתר והם יצרו קהילה, כנסייה וממשל משלהם ונקראו "העיר החדשה של הנאו" (Neustadt Hanau) הנפרדת לחלוטין מהקהילה הקיימת. איחוד הקהילות התארך יותר מ-200 שנים. העיר החדשה - הגדולה יותר מזו הישנה - הייתה מוגנת על ידי מיגון מאוד מודרני (לתקופתו) בסגנון הבארוק שהוכיח עצמו כנכס גדול רק כעבור כמה שנים במלחמת שלושים השנים. העיירה שרדה מצור בשנת 1637 עם נזק קל בלבד.
בשנת 1736 נפטר יוהאן ריינהרד השלישי של הנאו-ליכטנברג, האחרון בשושלת הרוזנים של הנאו. חלקים ממחוזו, כולל העיר הנאו, עברו בירושה לרוזנות הסן-קאסל. בשל סכסוכים פנים משפחתיים פוצלו מחוזות והנאו נשארה בירת מחוז למשך 50 שנים נוספות, והיא נותרה העיר השנייה בחשיבותה בתוך הסן-קאסל, לאחר העיר קאסל.
כרב העיר וראש הישיבה שפעלה אז בעיר כיהן הרב אליהו לואנץ.
היסטוריה > המאה ה-19

במהלך המלחמות הנפוליאוניות, הקיסר עצמו הורה להרוס את הביצורים של הנאו. זה פתח הזדמנות גדולה לערים להתרחב אל מעבר לגבולותיהם המסורתיים. במהלך 1820 הממשלים של שתי הערים של הנאו מוזגו. ראש העירייה המשותף הראשון, שהפך ללורד (Oberbürgermeister) היה רנהרד אברהרד, שמאוחר יותר היה ראש הממשלה ושר הפנים של בית הנבחרים של הסה, אחרי אביב העמים ב-1848.
הנאו הפכה למרכז תעשייה כבדה במהלך המאה ה-19: חברות צמחו מבתוך העיר (למשל: Heraeus) והגיעו אליה מבחוץ (למשל Degussa, דנלופ). התעשייה קודמה על ידי פיתוח העיר כצומת רכבות חשוב של שישה קווי רכבת, ברובם קווים ראשיים:
1848: קו פרנקפורט-הנאו
1854: קו מיין-ספסארט, מוירצבורג להנאו
1867: קו פרנקפורט-בברה מזרחה (Frankfurt–Bebra), מפרנקפורט לאופנבך על המיין
1873: קו פרנקפורט-בברה מערבה
1879/1881: קו פריידברג-הנאו
1882: קו אודנוואלד, מהנאו ודרמשטדט אל אברבאך (Eberbach)
במאה ה-19, הנאו הייתה מרכז של התנועה הדמוקרטית בגרמניה ותרם באופן משמעותי גם בשנת 1830 וגם במהפכת אביב העמים של 1848. כחלק מתנועה זו ליגת ההתעמלות הגרמנית (Deutscher Turnerbund) נוסדה בה בשנת 1848.
בסוף המאה ה-19 הפכה הנאו למרכז חיל מצב גדול. בשל צומת קווי הרכבת, פלוגה גדולה של מהנדסי רכבת-צבאיים וכן יחידות צבאיות אחרות הוצבו כאן.
היסטוריה > המאה ה-20

במהלך מלחמת העולם השנייה, הנאו נהרסה ברובה על ידי תקיפות אוויריות בריטיות במרץ 1945, ימים ספורים לפני שנכבשה על ידי צבא ארצות הברית. חיל משמר אמריקאי גדול שכן בה עד 2008.
בשנת 2010 החל פרויקט בנייה ענקי במטרה לעצב מחדש את מרכז העיר לחלוטין. זה פרויקט הבניה הגדול מאז שחזורה לאחר מלחמת העולם השנייה.
כיום, תושבים רבים עובדים בתעשייה הטכנולוגית בעיר או שנוסעים לפרנקפורט. נמל התעופה הבינלאומי של פרנקפורט נמצא במרחק של 30 ק"מ בלבד.
היסטוריה > המאה ה-21

ב-19 בפברואר 2020 נהרגו 10 איש כולל היורה שביצע פיגוע ירי (אנ') בעיר.
אוכלוסייה

הנאו היא העיר השישית בגודלה בהסה. לאחר שאבדה את מעמדה כמרכז מנהלי של מיין-קינציג-קרייס, הועלו הצעות להקים עבורה מחוז מנהלי חדש.
יותר מ 20% מהתושבים הם אזרחים זרים, בעיקר עובדים טורקיים.
מפורסמים בני העיר

שלמה זלמן הנאו - מדקדק עברי בנוסח התפילה, ממציא כללים בלשון העברית וטעמי המקרא
האחים גרים - עסקו בחקר התרבות הגרמנית בתחומי שפה, ספרות, פולקלור, משפט, דת, היסטוריה ומיתולוגיה. אוסף המעשיות שליקטו הפך לפולקלור גרמני מובהק.
פאול הינדמית היה מלחין, ויולן, מורה, תאורטיקן ומנצח גרמני.
רודי פלר - כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת חלוץ וזכה עם הנבחרת הגרמנית במונדיאל 1990.
מוריץ דניאל אופנהיים - היה צייר יהודי-גרמני, שכונה ”הצייר היהודי הראשון".
אליזבת שמיץ - חסידת אומות העולם, ילידת הנאו, הוכרה ב-2011 על ידי יד ושם.  לאחר מותה, מאחר שלא היו לה קרובי משפחה, הוענקה לה התעודה בנוכחות נציג הקהילה היהודית בהנאו.
הטירה והעיר בשנת 1400
כתובת הנצחה לקהילה היהודית ביד ושם
אליפות אירופה בשחייה 1966

אליפות אירופה האחת-עשרה בשחייה נערכה באוטרכט, הולנד, מ-20 עד 27 באוגוסט 1966.
שחיינים מצטיינים

אדה קוק (הולנד הולנד) זכתה ב-3 מדליות זהב, 2 זהב ו-1 כסף.
פרנק ויגנד (גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית) זכה ב-5 מדליות, 3 זהב ו-2 כסף.
סמיון בליץ-גיימן (ברית המועצות ברית המועצות) זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף.
שיא עולם

ב-22 באוגוסט 1966 קבעה גלינה פרוזומנשיקובה (ברית המועצות ברית המועצות) במשחה ל-200 מטר חזה שיא עולם חדש של 2:40.8 דקות.
טבלת המדליות כללי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 12 | 7 | 5 | 24 |
| 2 | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 5 | 6 | 4 | 15 |
| 3 | הולנד הולנד (מארחת) | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 4 | צרפת צרפת | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 5 | בריטניה בריטניה | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 6 | איטליה איטליה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 7 | שוודיה שוודיה | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 8 |  הונגריה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | אוסטריה אוסטריה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | ספרד ספרד | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 | פולין פולין | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 | פינלנד פינלנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 | רומניה רומניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | סך הכל | 23 | 23 | 23 | 69 |
כדורמים

| מקום | נבחרת |
| --- | --- |
: ברית המועצות ברית המועצות
: גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית
: יוגוסלביה יוגוסלביה
קפיצה למים > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
התחרות:  
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | ורה בקלנובה   ברית המועצות ברית המועצות | 136.59 נקודות | דליה ריינהרדט   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 136.05 נקודות | תמרה פדוסובה   ברית המועצות ברית המועצות | 133.23 נקודות |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | נטליה קוזנצובה   ברית המועצות ברית המועצות | 100.93 נקודות | אינגבורג פרטמאיר   אוסטריה אוסטריה | 94.52 נקודות | גבריאלה שיפה   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 91.22 נקודות |
קפיצה למים > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
התחרות:  
| מקפצה גמישה מ-3 מטר | מיכאיל ספונוב   ברית המועצות ברית המועצות | 155.27 נקודות | טורד אנדרסון   שוודיה שוודיה | 146.30 נקודות | פרנקו קניוטו   איטליה איטליה | 146.21 נקודות |
| פלטפורמה קשיחה מ-10 מטר | קלאוס דיביאזי   איטליה איטליה | 162.92 נקודות | בריאן פלפס   בריטניה בריטניה | 152.01 נקודות | יז'י קובלבסקי   פולין פולין | 143.13 נקודות |
שחייה > נשים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | מרטינה גרונרט   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 1:01.2 דקות | יודית טורוצי    הונגריה | 1:02.1 דקות | פאולין סילט   בריטניה בריטניה | 1:02.5 דקות |
| 400 מטר חופשי | קלוד מנדונו   צרפת צרפת | 4:48.2 דקות | אדה קוק   הולנד הולנד | 4:48.7 דקות | תמרה סוסנובה   ברית המועצות ברית המועצות | 4:50.1 דקות |
| 100 מטר גב | כריסטין קרון   צרפת צרפת | 1:08.1 דקות | לינדה לודגרוב   בריטניה בריטניה | 1:08.9 דקות | כריסטינה בלבן   רומניה רומניה | 1:09.7 דקות |
| 200 מטר חזה | גלינה פרוזומנשיקובה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:40.8 דקות   שיא עולם | אירינה פוזדניאקובה   ברית המועצות ברית המועצות | 2:41.9 דקות | ג'יל סלאטרי   בריטניה בריטניה | 2:47.9 דקות |
| 100 מטר פרפר | אדה קוק   הולנד הולנד | 1:05.6 דקות | הייקה הוסטדה   גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 1:06.3 דקות | איילה פירהנן   פינלנד פינלנד | 1:07.8 דקות |
| 400 מטר מעורב אישי | בטי הוקלס   הולנד הולנד | 5:25.0 דקות | היידי פכשטיין   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 5:26.0 דקות | לודמילה כזיבה   ברית המועצות ברית המועצות | 5:28.4 דקות |
| 4x100 מטר חופשי | ברית המועצות ברית המועצות   נטליה סיפצ'נקו   אנטונינה רודנקו   נטליה אוסטינובה   תמרה סוסנובה | 4:11.3 דקות | שוודיה שוודיה   אינגריד גוסטבסון   אולה יאפרט   אן-שרלוט לייה   אן כריסטין האגברג | 4:12.2 דקות | הולנד הולנד   טוס בומר   מיריאם ואן המרט   בפויטלינג   לידיה סכאאפ | 4:12.8 דקות |
| 4x100 מטר מעורב | הולנד הולנד   קובי סיקנס   כרטה קוק   אדה קוק   טוס בומר | 4:36.4 דקות | ברית המועצות ברית המועצות   נטליה מיכאילובה   גלינה פרוזומנשיקובה   טטיאנה דוויאטובה   אנטונינה רודנקו | 4:38.2 דקות | בריטניה בריטניה   לינדה לודגרוב   דיאנה האריס   מרי-אן קוטריל   פאולין סילט | 4:38.4 דקות |
שחייה > גברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| 100 מטר חופשי | בובי מקגרגור   בריטניה בריטניה | 53.7 שניות | ליאוניד איליצ'וב   ברית המועצות ברית המועצות | 54.3 שניות | אודו פוזר   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 54.8 שניות |
| 400 מטר חופשי | פרנק ויגנד   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 4:11.1 דקות | סמיון בליץ-גיימן   ברית המועצות ברית המועצות | 4:13.2 דקות | אלן מוסקוני   צרפת צרפת | 4:13.6 דקות |
| 1500 מטר חופשי | סמיון בליץ-גיימן   ברית המועצות ברית המועצות | 16:58.5 דקות | אלן קימבר   בריטניה בריטניה | 17:13.2 דקות | אלכסנדר פלטנייב   ברית המועצות ברית המועצות | 17:17.9 דקות |
| 200 מטר גב | יורי רומק   ברית המועצות ברית המועצות | 2:12.9 דקות | חיימה מונזו   ספרד ספרד | 2:15.7 דקות | יואכים רותר   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 2:16.7 דקות |
| 200 מטר חזה | גאורגי פרוקופנקו   ברית המועצות ברית המועצות | 2:30.0 דקות | אלכסנדר טוטקאייב   ברית המועצות ברית המועצות | 2:30.3 דקות | אגון הנינגר   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 2:30.5 דקות |
| 200 מטר פרפר | ולנטין קוזמין   ברית המועצות ברית המועצות | 2:10.2 דקות | הורסט-גינטר גרגור   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 2:10.6 דקות | אנטולי סקברונסקי   ברית המועצות ברית המועצות | 2:11.2 דקות |
| 400 מטר מעורב אישי | פרנק ויגנד   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 4:47.9 דקות | אנדריי דונייב   ברית המועצות ברית המועצות | 4:48.7 דקות | קלאוס קצור   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 4:55.7 דקות |
| 4x100 מטר חופשי | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית   פרנק ויגנד   אודו פוזר   הורסט-גינטר גרגור   פיטר זומר | 3:36.8 דקות | ברית המועצות ברית המועצות   ליאוניד איליצ'וב   ויקטור מזנוב   גאורגי קוליקוב   ולדימיר שובאלוב | 3:37.5 דקות | שוודיה שוודיה   לסטר אריקסון   יורן יאנסון   אינגוואר אריקסון   יאן לונדין | 3:39.0 דקות |
| 4x200 מטר חופשי | ברית המועצות ברית המועצות   ליאוניד איליצ'וב   סמיון בליץ-גיימן   אלכסנדר פלטנייב   יבגני נוביקוב | 8:00.2 דקות | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית   הורסט-גינטר גרגור   אלפרד מילר   אודו פוזר   פרנק ויגנד | 8:01.6 דקות | שוודיה שוודיה   לסטר אריקסון   אולה פרם   אינגוואר אריקסון   יאן לונדין | 8:04.3 דקות |
| 4x100 מטר מעורב | ברית המועצות ברית המועצות   ויקטור מזנוב   גאורגי פרוקופנקו   ולנטין קוזמין   ליאוניד איליצ'וב | 4:02.4 דקות | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית   ירגן דיצה   אגון הנינגר   הורסט-גינטר גרגור   פרנק ויגנד | 4:02.9 דקות |  הונגריה   יוז'ף צ'יקני   פרנץ לנקיי   אקוש גוליאש   אישטוואן סנטירמאי | 4:05.9 דקות |
דרום אורחובו-בוריסובו

נפת דרום אוֹרֵחוֹבוֹ-בּוֹרִיסוֹבוֹ (ברוסית: район Орехово-Борисово Южное) היא נפה במחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 6.9426 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 147,835 תושבים (2020).