stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכס מרכוס
מרכוס במלחמת העצמאות

במהלך מלחמת העצמאות ניתח מרכוס מאות פצועים, חלקם הגדול עם פגיעות מורכבות.
ב-20 במרץ 1948 במסגרת מינויים של יועצים רפואיים לקצין רפואה ראשי ד"ר חיים שיבא מונה מרכוס יועץ לכירורגיה
במהלך מלחמת העצמאות היה חבר בצוות המיוחד ל שיקום החיילים הנכים ביחד עם ד"ר אליהו רוזנבוים (מרוז), ממחלקת החינוך בעיריית תל אביב וד"ר לוי מלינובסקי, ראש השירות הפסיכולוגי החינוכי של עיריית תל אביב. נזכר דוד בן-גוריון : "לוי מלינובסקי בדק כבר 3,000 חיילים מועמדים למקצועות מבחינה אוריינטציה מקצועית, יש גם קצין סעד מיוחד, הכירורג דוצנט מכס מרכוס".
ממייסדי בית החולים "אסותא"

מרכוס היה ממייסדי בית החולים אסותא ובמשך עשרות שנים ניתח באסותא אלפי ניתוחים. מרכוס עבד ככירורג בתל אביב במשך שלושים שנה, עד יציאתו לגמלאות בשנת 1964, ולאחר מכן המשיך לעבוד מספר שנים באופן פרטי. מרכוס היה מנוי על 14 עיתונים רפואיים, באנגלית, בצרפתית ועד פרוץ מלחמת העולם השנייה גם בגרמנית.
בבית החולים איכילוב

עם פתיחת בית החולים איכילוב בשנת 1961, לפי בקשת סגן ראש העיר וראש שרותי הבריאות, עו"ד יוסף חלד עבר מרכוס עם רוב צוותו לנהל את המחלקות כירורגית א' וכירורגית ב' עד פרישתו לגמלאות ביוני 1964.
פטירה והנצחה

מכס מרכוס נפטר בשנת 1983, ונקבר בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
מרכוס היה גרוש, וחשוך ילדים.
בין תחביביו הרבים נמצאו גם מוצגים ארכאולוגיים בביתו.
עיריית רמת גן וארגון יוצאי אצ"ל הציבו לוחית זיכרון ליד המקום בו עמד ביתו ברמת גן.
על שמו של מרכוס רחוב "רופא המחתרות" ב-שכונת כוכב הצפון בתל אביב.
מספריו

העזרה הראשונה לפצוע, תרגום: ד"ר אשר גולדשטיין, הוצאת מגן דוד אדום, הארגון הארצי של אגדות מגן דוד אדום לעזרה מהירה, תל אביב, תרצ"ט, 1939, 32 עמודים, (על סמך הספר הרצאה במגן דוד אדום תל אביב, באספת רופאים)
הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בארץ ישראל, שנת 1939

בתאריכים 31 במאי – 1 ביוני לשנת ה'תרצ"ט 1939 נערך בבית הבריאות ע"ש שטראוס ברחוב צ'נסלור, בירושלים כנס רפואי-מדעי שארגנה ההסתדרות הרפואית העברית בא"י. בכנס השתתפו מרבית מבכירי הרופאים בארץ ישראל לתקופה. ראו: דוצ' ד"ר מכס מרכוס (תל אביב): אי ספיקה חריפה של מחזור הדם מבחינה כירורגית (ישיבה א', הרצאת משנה, 1 ביוני)
לקריאה נוספת

שמעון סאמט, איפה הם היום?, תל אביב: אלף, תש"ל 1970, עמ' 11 ואילך.
גרשון הל, 'הפרופסור המנתח באור ובחושך', בארץ ישראל: מדיניות, חברה, כלכלה, אוקטובר 1983, עמ' 18.
Lothar Mertens (Hrsg.), Deutschland und Israel: ausgewählte Aspekte eines schwierigen Verhältnisses, Berlin: Duncker & Humblot (Schriftenreihe der Gesellschaft für Deutschlandforschung, Bd. 88), 2006, S. 89. (בגרמנית)
הרפואה- עיתון ההסתדרות הרפואית בישראל כרך פ"ד, חוברת ז' מתאריך 1 באפריל 1973 עמ' 413–415 מדור אישים :-תרומתו של פרופסור מ. מרכוס להתפתחות הכירורגיה בארצנו -נכתב על ידי ד"ר אריה אלוטין
פרופ' יוסף שנקר, רופא נשים, פרק : "לימודי הרפואה בירושלים - מחזור ראשון שהתחיל למודים בישראל 1958-1952", פרק משנה : "התנסות ראשונית בכירורגיה", הוצאת קונטנטו דה סמריק, תשע"ד, 2014
דני רכט, בית ברונו (מרפאת פרופ' מרקוס), באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
הערות שוליים

↑  מכס מרכוס באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  "רופאיה של ארץ-ישראל 1799-1948", נסים ויעל לוי. הוצאת איתי בחור ,זכרון-יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמ׳ 294
↑  Franke A, Franke K, "Three Jewish Germans as chief surgeons in the Berlin-Friedrichshain Hospital--a historical reminiscence", Zentralbl Chir. 2005 Oct;130(5):492-6 (Abstract).
↑  "הרפואה" מתאריך 1.4.1973, כרך פ"ד חוברת ז' עמ' 413
↑  במלוא העין - מעולמו של רופא, ד"ר אפרים סיני ,צ'ריקובר מוציאים לאור בע"מ, 1984, פרק 67, עמ׳ 155-6
↑  יהושע בן אריה, (עורך), "ירושלים בתקופת המנדט - העשיה והמורשת", פרופ' שמואל ניסן (קצנלסון), "התפתחות שירות הרפואה בירושלים בתקופת השלטון הבריטי", פרק: "התפתחות שירותי הרפואה בארץ", פרק משנה : "עליית הרופאים מגרמניה ואוסטריה", עמ׳ 313, הוצאת יד בן צבי, משכנות שאננים, 2003
↑  "אריה אלוטין, הרפואה" כרך פ"ד, חוברת ז', עמ׳ 414, 1.4.1973, "תרומתו של פרופ' מ. מרכוס להתפתחות הכירורגיה בארצנו".
↑  הרפואה ,נובמבר 2015 כרך 154 חוברת 11, עמוד 730-733,צפורה שחורי-רובין המכללה האקדמית לחינוך ע"ש קיי, באר-שבע
↑  בית ברונו - מרפאת פרופ' מרכוס האנציקלופדיה העירונית, דני הכט
↑  "כל חייל חזית" - השירות הרפואי צבאי בארץ ישראל ובמדינת ישראל בתקופת מלחמת העצמאות 1947–1949, ברוך הורוויץ, כרך ב', משרד הביטחון – ההוצאה לאור, שנת 2000, פרק: תקופה שנייה: שלב העמידה, חלק ב', עמוד 89
↑  גרשון ריבלין, אלחנן אורן, (עורכים), דוד בן-גוריון מן היומן (מלחמת העצמאות, תש"ח-תש"ט), משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשמ"ו, 1986, עמוד  315, "שיקום נכים", 24.9.1948, כ' אלול, יום ו'.
↑  היום טקס הפתיחה של ביה"ח החדש, דבר, 1 בפברואר 1961.
↑  תערוכת אוסף פרופ' מכס מרכוס ז"ל ליום השנה למותו, (הכנת הקטלוג יעל אולניק), מוזיאון הארץ תשמ"ה, 1985, ארכאולוגיה
↑  אתר הספרייה הלאומית, מכס מרכוס
↑  ילקוט הפרסומים 8338 - משרד המשפטים, 14 ביולי 2019, מס"ד 92, רחוב ויינשל אליעזר 4, בית פרופ' מקס מרקוס נהרס
↑  תוכנית הכינוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בא"י לשנת ה'תרצ"ט 1939, 30 במאי – 1 ביוני בבית הבריאות ע"ש שטראוס
↑  תוכנית הכנוס המדעי של ההסתדרות הרפואית העברית בא"י לשנת ה'תרצ"ט 1939, 30 במאי – 1 ביוני בבית הבריאות ע"ש שטראוס רחוב צ'נסלור, ירושלים. בין המשתתפים (לפי א'-ב'): הנרי אונגר, יצחק איצקוביטש, מקס בוכמן, יחיאל קרל גוגנהיים, אדוארד גורדון יוסף (ג'וזף), בנו גרינפלדר, אברהם דרוקמן, פריץ דרייפוס, פנחס וייל, חיים ארנסט ורטהיימר, פליכס זולמן, יעקב זס, רפאל משה חפץ, לודוויג פרדיננד מאייר, פליקס מנדל, דוד מרגלית, מכס מרכוס, אריה סדובסקי, רוברט פישר, יוסף פרגר, ברנרד צונדק, גאורג צונדק, הרמן צונדק, יוליוס קליברג, שמעון רוזנבאום, יהודה לייב רוקח, משה רחמילביץ'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420061205171  GND: 1202852610  LCCN: n2023180906  VIAF: 5923152744537027850003   WorldCat (עם VIAF): 5923152744537027850003
מכון הרב מצליח

| --- | --- |

ספריית מכון הרב מצליח בבניין ישיבת כסא רחמים
 נתונים כלליים
 סוג:  הוצאה לאור
 תקופת הפעילות:  1977–הווה (כ־47 שנים)
 מוצרים עיקריים:  ספר, כתב עת 
  
 www.ykr.org.il/shop/
 
מכון הרב מצליח הוא מכון הוצאה לאור וההדרת ספרי קודש של ישיבת כסא רחמים בבני ברק, הנקרא על שם מייסד הישיבה בתוניס, הרב מצליח מאזוז.
היסטוריה

לאחר שהרב מצליח מאזוז נרצח בתוניס בשנת ה'תשל"א, עלו לישראל בניו הרבנים מאיר מאזוז, צמח מאזוז ורחמים מאזוז, והקימו מחדש את הישיבה בישראל בסוף אותה שנה. שש שנים לאחר מכן, בשנת ה'תשל"ז (1977), הקימו במסגרת הישיבה את "מכון הרב מצליח", במטרה להוציא את כתבי היד של אביהם ורבנים נוספים, ולהנציח את שמו של האב שהיה ביבליופיל. בראש הנהלת המכון עומד הרב צמח מאזוז, ובנשיאותו עומד ראש הישיבה הרב מאיר מאזוז.
פעילות המכון

מטרתו הראשונית של המכון הייתה להוציא לאור את ספר השו"ת של הרב מצליח מאזוז, "איש מצליח", שהיה בשלבי הכנה לדפוס בעת הירצחו. אחריו הודפסו הספרים "לב שומע" (כללי הש"ס), וחידושי הרמב"ן על בבא בתרא (צילום דפוס ויניציא), ובהמשך התרחבה הוצאת הספרים גם לספרים אחרים של חכמי ורבני תוניסיה וג'רבה, דוגמת "משמרות כהונה" של הרב אברהם הכהן יצחקי ו"יתר הבז" של הרב נהוראי ג'רמון. חוקרי המכון התמחו בפענוח כתב יד ספרדי עתיק, הנקרא "חצי קולמוס / מאעלאק". יכולת קריטית לעיסוק בכתביהם של רבנים מצפון אפריקה שכתבו בו.
עם השנים הדפיס המכון ספרי יסוד מוגהים לפי הגהותיהם של גדולי המדקדקים כדוגמת "מנחת שי" ו"לחם הביכורים". מראשית המאה ה-21 עוסק המכון בהוצאת ספרי הלכה שונים. בלמעלה מארבעים שנות פעילותו, הוציא המכון כמאתיים ספרים בהם סידורים, מחזורים, הגדות, וחומשים שהודפסו במאות אלפי עותקים, ומופצים בכל רחבי העולם.
המכון גם מדפיס מספרי ראש הישיבה הרב מאיר מאזוז ורבניה, ובמסגרת המכון הישיבה מוציאה גם את כתב העת התורני "אור תורה", ואת סדרת הספרים - "ויען שמואל" (לזכר מנהל ומייסד הישיבה הרב שמואל שאול עידאן), בהם כותבים רבנים בולטים, רבני הישיבה, בוגריה ותלמידיה.
פעילות המכון > ספרים מפורסמים ופרויקטים מיוחדים

סידור איש מצליח - הסידור הראשון[דרוש מקור] בו שווא נע מודגש עם הבדל טיפוגרפי בינו לבין שווא נח, עם הדגשת דגש חזק, והוספת כוונות השם, ועוד.
תיקון קוראים איש מצליח - הראשון שיצא לאור בכתב סת"ם ממוחשב, ולא בדפוס צילום מכתב יד של סופר, שם דגש על ההבדלים בין תנועות השוא הנח והנע, הקמץ הקטן והגדול, דגש חזק וקל וכדומה.
זמירות לשבת אביעה רננות - ספרון לשירים ופיוטים עממיים של יוצאי עדות המזרח, כולל סדר הקידוש והבדלה עם הוספותיו של רבי יוסף חיים מבגדאד, ה"בן איש חי". הספרון הודפס עד כה למעלה מ-2 מיליון עותקים[דרוש מקור], והוא משמש כספר השירים הנפוץ ביותר בתחום שירת הבקשות[דרוש מקור].
מפעל משנה ברורה "איש מצליח" - סדרה על סדר הספר משנה ברורה, בה מובאת ההלכה לפי מנהג הספרדים בכל מקום שנפסק במשנה ברורה כנגד פסיקת השולחן ערוך ומנהגי ספרד. בעריכת הסדרה השתתפו הרב מאיר מאזוז והרב משה לוי.
מפעל "אוצר ההלכה" - ליקוט של כחמש מאות ספרים נדירים שכתבו פירוש חלקי על השולחן ערוך. נכון לשנת ה'תשע"ה יצאו 6 כרכים, מתוך כשלושים מתוכננים.
מפעל "הוראה ברורה"- ביאור לשולחן ערוך "יורה דעה" כמתכונת המשנה ברורה על אורח חיים. הכרך על הלכות תערובות, שיצא בשנת ה'תשע"ה, לפרס עיריית בני ברק על שם יצחק גרשטנקורן. כרך נוסף על הלכות בשר וחלב יצא בשנת ה'תשע"ו. בשנת ה'תשפ"S יצא כרך חדש המדבר על קצת הלכות מאבן העזר וחושן משפט .בסוף הספרים האלו נמצא "ביאור ההלכה הארוך" ו"הוראה סדורה" שמסכם את חידושי ההלכות שבספר
מפעל "אוצרותינו" - מסע אל אוצרות התורה לאור חידושיהם ולקחיהם של רבותינו הספרדים, שזור בסיפורים ומשלים, על חמשה חומשי תורה.
מכון הנרייטה סאלד

| --- | --- |
חזית בניין מכון סאלד
חזית בניין מכון סאלד
 מכון מחקר
 על שם:  הנרייטה סאלד 
 תקופת הפעילות:  1941–הווה (כ־83 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 www.szold.org.il
 
חצר המכון
מכון הנרייטה סאלד הוא מכון מחקר במדעי החברה ומדעי ההתנהגות השוכן בשכונת קריית מנחם בירושלים. המכון עוסק במחקר ובתכנון תוכניות התערבות והדרכה בתחום מדעי ההתנהגות בכלל ובתחום החינוך בפרט.
לצד מחקר עצמאי, המוסד עוסק בכתיבת מבחנים עבור מדינת ישראל ומוסדות שונים, בין השאר המכון אחראי על כתיבת מבחני הבגרות העיוניים עבור משרד החינוך ומבחני גמר עבור מוסדות החינוך העצמאי. במכון פועלת ספרייה מקצועית המרכזת מידע בתחום מדעי החברה והחינוך, ולצידה מרכז מידע ממוחשב.
המכון הוקם על ידי המחנכת והפעילה הציונית הנרייטה סאלד בשנת 1941. יו"ר הוועד המנהל של מכון סאלד היא שלומית עמיחי. ד"ר עידית מני-איקן היא מנהלת המכון.
פעילויות המכון > מחקר והערכה

חוקרי המכון עוסקים בכתיבת מחקרים, פעולות הערכה, ומחקרי מעקב בתחומי החברה והחינוך, עבור ארגונים ומוסדות שונים. המכון יוזם פעולות בשדה החינוך שמטרתן פיתוח מקצועי של בעלי תפקידים בבית הספר: מנהלים, רכזי הערכה ומורים.
במכון נכתבים מבחני ידע ומבחני אינטליגנציה, ובהם בחינות הבגרות העיוניות, בחינות לאיתור מחוננים, בחינות כניסה לבתי ספר ייחודיים ועוד.
פעילויות המכון > קורסים, סדנאות והשתלמויות

במכון מתקיימים קורסי הכשרה והעשרה, המוכרים לגמול השתלמות לעובדי ציבור, ומכסים קשת רחבה של תחומים, בהם ניהול, מדעי החברה, כלכלה, השפה העברית, מחשבים ומשפטים.
פעילויות המכון > מרכז מידע וספריה

במכון פועל מרכז מידע ממוחשב בתחומי החינוך ומדעי החברה. המרכז מתמחה באיסוף מידע ובפיתוח שירותי מידע מקצועיים בתחומי החינוך ומדעי החברה בישראל. במרכז פועלת ספרייה מקצועית. שרותי המידע מיועדים לחוקרים, למרצים, לסטודנטים, לתלמידים, לאנשי מקצוע ולקהל הרחב. המרכז מפתח מאגרי מידע ממוחשבים בתחומי החינוך ומדעי החברה.
מירסאד טורצ'אן

מירסאד טורצ'אן (בסרבית: Мирсад Туркчан; נולד ב-7 ביוני 1976 בנובי פאזאר, סרביה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי-טורקי ששיחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת פנרבחצ'ה אולקר מהליגה הטורקית. גובהו 2.06 מטרים. טורצ'אן הוא הטורקי הראשון ששיחק בליגת ה-NBA ונחשב לאחד מהשחקנים הטובים באירופה בעשור הראשון של המאה ה-21.
קריירה קבוצתית

טורצ'אן נולד בשם מירסאד ג'אהוביץ' ושינה את שם משפחתו ל"טורצ'אן" כאשר החל לשחק בקבוצת אפס פילזן הטורקית ב-1993. הוא נבחר במקום ה-18 על ידי יוסטון רוקטס בדראפט 1998, אך שב לשנת התחשלות נוספת בפילזן, במהלכה הועבר לפילדלפיה 76' בינואר 1999 ולאחר מכן לניו יורק ניקס במרץ, בה החל את עונתו הראשונה ב-NBA שהייתה גם עונתו הראשונה של שחקן טורקי בליגה זו, אך למרות זאת מיעט לשחק והועבר בפברואר 2000 למילווקי באקס לאחר ששותף רק בשבעה ממשחקיה של ניו יורק. גם במילווקי מיעט לשחק אך למרות ששיחק רק כ-6.5 דקות בממוצע ב-10 משחקים קלע כמעט 3 נקודות בממוצע למשחק. לאחר עונת NBA לא טובה, החליט טורצ'אן לחזור לאפס פילזן, אך כבר בדצמבר 2000 שוחרר מהקבוצה. בינואר 2001 חתם בראסינג פריז הצרפתית וב-12 משחקים בהם שותף קלע כמעט 16 נקודות בממוצע למשחק. לאחר עונה זו חתם בצסק"א מוסקבה הרוסית, במדיה עבר עונת יורוליג מצוינת, במהלכה קלע 17.6 נקודות והוריד 14 ריבאונדים בממוצע למשחק ונבחר ל-MVP של העונה הסדירה ולמלך הריבאונדים של היורוליג.
לקראת עונת 2002/2003 חתם טורצ'אן במונטפסקי סיינה האיטלקית, במדיה קלע 12 נקודות והוריד 10.7 ריבאונדים בממוצע למשחק וסיים את העונה כמלך הריבאונדים בליגה האיטלקית ושוב כמלך הריבאונדים ביורוליג. בנוסף על כך נבחר ל-MVP של הטופ 16 ביורוליג. לאחר מכן שב לצסק"א מוסקבה, בה היה שותף לזכייתה באליפות הליגה הרוסית כשהוא קולע 11.1 נקודות ומוריד 8.8 ריבאונדים בממוצע למשחק בכל המסגרות ונבחר לחמישיית העונה ביורוליג. בעונת 2004/2005 עבר לדינמו מוסקבה עימה שיחק בגביע יול"ב וקלע 17.8 (שיא אישי במפעלים אירופאים) והוריד 10 ריבאונדים בממוצע למשחק במפעל זה. בליגה הרוסית קלע טורצ'אן 16.6 נקודות והוריד 10.7 ריבאונדים בממוצע למשחק וזכה בתואר מלך הריבאונדים של הליגה.
בעונת 2005/2006 חזר טורצ'אן לטורקיה וחתם באולקרספור, במדיה קלע 11.1 נקודות והוריד 9.6 ריבאונדים בממוצע למשחק. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בפנרבחצ'ה אולקר. עם פנרבחצ'ה זכה בשתי אליפויות ב-2007 וב-2008 והעמיד במדיה בסך הכל ממוצעים של 11.2 נקודות והוריד 8.8 ריבאונדים למשחק.
ביולי 2012 פרש טורצ'אן ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית

טורצ'אן היה חלק מסגל נבחרת טורקיה עד גיל 22 ששיחקה באליפות אירופה ב-1996 ובאליפות העולם ב-1997. ב-1995 החל לשחק בנבחרת טורקיה ועל אף שהיה שותף גם לנבחרות הצעירות שיחק באליפויות אירופה ב-1995 וב-1997. בנוסף על כך היה שותף לנבחרת באליפויות אירופה ב-1999 ב-2001, בה גם זכה עם טורקיה במדליית הכסף וב-2005 ובאליפות העולם 2002.
הישגים ותארים > תארים קבוצתיים

אפס פילזן
זכייה בגביע הנשיא הטורקי: 1995.
זכייה בגביע קוראץ': 1996.
2 זכיות בגביע הטורקי: 1996, 1997.
2 זכיות באליפות הליגה הטורקית: 1996, 1997.
צסק"א מוסקבה
זכייה באליפות הליגה הרוסית: 2004.
פנרבחצ'ה אולקר
2 זכיות באליפות הליגה הטורקית: 2007, 2008.
נבחרת איטליה
זכייה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל: 2001.
הישגים ותארים > תארים אישיים

צסק"א מוסקבה
MVP של העונה הסדירה ביורוליג: 2002.
מלך הריבאונדים של היורוליג: 2002.
חמישיית העונה השנייה ביורוליג: 2002.
חמישיית העונה ביורוליג: 2004.
4 בחירות ל-MVP השבועי ביורוליג: השבועות החמישי, העשירי, השנים עשר והעשרים בעונת 2001/2002.
מונטפסקי סיינה
MVP של הטופ 16 ביורוליג: 2003.
חמישיית העונה השנייה ביורוליג: 2003.
מלך הריבאונדים של היורוליג: 2003.
מלך הריבאונדים של הליגה האיטלקית: 2003.
דינמו מוסקבה
מלך הריבאונדים של הליגה הרוסית: 2005.
6 בחירות ל-MVP השבועי ביורוליג: השבועות הרביעי, השמיני, העשירי, הארבעה עשר, החמישה עשר והעשרים בעונת 2002/2003.
הערות שוליים

↑  בעונה זו הורשה לשחק רק ביורוליג.
משפחת שוקולד על לבן

פך ממשפחת שוקולד על לבן
בארכאולוגיה של ארץ ישראל, "שוקולד על לָבָן" (באנגלית: Chocolate-on-White) הוא שמה של משפחה קרמית מתקופת הברונזה התיכונה 2 ב' (MB IIb) והברונזה המאוחרת 1 (LB I). את המונח טבע בשנות ה-30 של המאה ה-20 פלינדרס פיטרי לאחר חפירתו בתל אל-עג'ול. הוא כינה את הכלים הללו בשם זה בשל העיטור הייחודי שלהם: "משפחה קרמית מרשימה, פני הכלי הם משטח בצבע קרם לבן מבריק, גוף הכלי לבן למדי, צבוע בצבע שוקולד... הוא המרקם העתיק המשובח ביותר הידוע".
מאפייני המשפחה

למשפחה קרמית זו מספר טיפוסים מצומצם הדומים בצורתם לרפרטואר של סוף תקופת הברונזה התיכונה 2, כגון קערות, קערות מזוות, פכים וקנקנים לאחסון נוזלים, וכן פרטים סגנוניים אופייניים לתקופה כמו ידיות כתף, שפה מעוצבת ובסיס תלת-רגלי. הכלים עשויים מחומר בהיר ומחופים בחיפוי לבן עבה על כל פני הכלי שעבר מירוק חזק. השפות המעובדות והמגומרות, העיטור המדויק והכנתו באבניים, מעידים על התמחותם של האמנים. משפחה זו יוצרה בעבר הירדן, ובפרט באתר פלה, וכן בעמק הירדן הצפוני ותל בית שאן.
עיטור הכלים עשוי להופיע על פני כל הגוף, השפה והידיות, ומכיל מוטיבים גאומטריים, ובמיוחד במוטיב של פס גלי התחום בין שני קווים ישרים ומקבילים. צבע העיטור היה חום, חום כהה וחום-אדום, ומכאן שמה של המשפחה. מספר מוטיבים סגנוניים מראים דמיון מסוים למשפחה הדו-גונית הקיפרית (אנ') בת התקופה. מספר כלים השייכם למשפחה אינם מעוטרים בצבע חום, ויש המכנים אותם "שוקולד לבן".
הערות שוליים

↑  רות עמירן, הקרמיקה הקדומה של ארץ ישראל, ירושלים 1971: 192
↑  Ruth Amiran, Ancient pottery of the Holy Land: from its beginnings in the neolithic period  end of the iron age (תרגום של "הקיראמיקה של ארץ ישראל מראשית התקופה הנאוליתית ועד חורבן בית ראשון"), New Brunswick, N.J.: Rutgers University Press, 1970, p. 158.
↑  תרגום חופשי של המשפט באנגלית: A remarkable class of ware; the surface creamy white and glossy, the body quite white, the colouring chocolate... It is the finest ancient fabric known." 
F. Petrie, Ancient Gaza I, London 1931:10
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסיבת רווקים

ערך זה עוסק במסיבה הנערכת לכבוד רווק זמן קצר לפני טקס נישואיו. אם התכוונתם לסרט קולנוע אמריקאי, ראו .
מסיבת רווקים בבואנוס איירס
חתן לעתיד מובל על ידי חבריו אל מסיבת הרווקים שלו
מסיבת רווקים היא מסיבה או אירוע אחר שנערך לכבוד רווק זמן קצר לפני טקס הנישואים שלו. באירוע חוגגים החתן המיועד וחבריו את סיום תקופת הרווקות שלו באופן כללי, או את היום האחרון של היותו רווק באופן ספציפי. תכלית מסיבות הרווקים היא להוות אירוע המוקדש לחתן באופן ישיר, לעומת אירועים אחרים בתהליך החתונה, אשר ממוקדים בשני בני הזוג. לעיתים מצטרפת למטרה זו גם ניצול ההזדמנות האחרונה שבה החתן עדיין נמצא במעמד של רווק, ולחגוג יחד עם חבריו בבילוי אשר ייתכן ובת זוגו לא תאשר לאחר הנישואים.
מסיבת הרווקים עשויה להיות כרוכה בפעילויות אשר חורגות מן הפעילויות במסיבות שגרתיות של בני נוער, כגון הזמנת חשפנית או הליכה למועדון חשפנות. בתרבויות מסוימות קיימים אף טקסי השפלה שונים לחתן המיועד, אשר במהותם נועדים לסמל את טקס המעבר של החתן המיועד מחיי הרווקות (בה סגנון חייו היה של נער מתבגר, על אף שטרם חתונתו חי בזוגיות עם אשתו לעתיד) לחיי נישואים בהם החתן יהיה "אחראי יותר".
ארגון מסיבת הרווקים מוטל לרוב על קרוביו של החתן, בין אם אחיו, שושבינו או חברו הטוב. לפי המסורת, הפעילויות המתוכננות למסיבת הרווקים נשמרות בסוד מפני החתן[דרוש מקור].
מסיבות רווקים מהוות נושא מרכזי בסרטים הוליוודיים רבים, במיוחד קומדיות.
כיום נפוצות גם מסיבות רווקות אשר חברותיה של הכלה לעתיד מארגנות עבורה.
בעולם > ארצות הברית

בארצות הברית, לאס וגאס, סאות ביץ' (מיאמי), שיקגו או ניו אורלינס הם יעדים פופולריים למסיבות הרווקים[דרוש מקור]; הם גם מקומות פופולריים לחתונות.
מסיבות הרווקים בארצות הברית כרוכות לעיתים קרובות בצריכה מרובה של אלכוהול, סמים, ובאופן כללי - התנהגות פראית ומבזה, מתוך תפיסה שהגבר המתחתן, שעד כה חי בזוגיות, יכול לבלות לילה כרווק.
בעולם > צרפת

בצרפת נקראות מסיבות הרווקים "Enterrement de vie de garçon" - משפט שפירושו המילולי הוא "טקס קבורה לחיי הרווקות". בדומה למדינות אחרות המסיבות הללו כרוכות לעיתים קרובות בצריכה מרובה של אלכוהול, השפלות שונות למיניהן ולעיתים גם חשפנית.
ראו גם

מסיבת רווקות
חינה (טקס)
מעבר אפק

מגדל אפק, חולש על מעבר אפק מצידו המזרחי.
מבצר אנטיפטריס חולש על מעבר אפק מצידו המערבי.
מעבר אפק הוא פרוזדור יבשתי צר, בן כ-3 ק"מ, העובר בין הרי השומרון במזרח וביצות הירקון במערב. היה אחד המעברים החשובים בארץ ישראל בעת העתיקה. כיום בתחום ראש העין.
עוד מהתקופה הפרה-היסטורית שימשה ארץ-ישראל כנתיב עיקרי מאפריקה לשאר יבשות העולם. אזור השרון והשפלה נחשבו חבלי ארץ נוחים למעבר, יחסית למדבריות ערב, ושופעים מקורות מזון ומים. עם זאת המעבר בין השרון לשפלה היה חסום ברובו. ממזרח התנשאו הרי השומרון וממערב נחל הירקון שהיה בעבר הנחל בעל הספיקה הגבוהה מבין נחלי החוף וצפונית ממנו ביצות השרון שהיו קשות מאוד למעבר. הפרוזדור היבשתי היחיד, שנותר נוח למעבר, השתרע בין מעיינות הירקון ומרגלות הרי השומרון. המעבר שימש דרכי מסחר רבות ובהם הידועה ביותר דרך הים הקדומה שחיברה בין מצרים ובין מסופוטמיה.
למעבר ישנה חשיבות אסטרטגית  בשל היותו "צוואר בקבוק" גאוגרפי. מסיבה זו הוקמו בסביבתו מבנים שחלשו עליו, ובהם תל אפק(אנטיפטריס) ממערב המעבר ומגדל אפק ממזרח.
תצפית ממגדל במבצר אנטיפטרוס על מגדל צדק (מגדל אפק) ומעבר אפק בין שני המגדלים
מירצ'ה אליאדה

| --- | --- |
מירצ'ה אליאדה, 1933
מירצ'ה אליאדה, 1933
 לידה:  9 במרץ 1907 (יוליאני) בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  22 באפריל 1986 (בגיל 79) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה, ממלכת רומניה 
 מקום קבורה:  בית העלמין אוק וודס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קלקוטה, אוניברסיטת בוקרשט 
 שפות היצירה:  צרפתית, פרסית, עברית, סנסקריט, בנגלית, איטלקית, רומנית, גרמנית, אנגלית, פאלי 
 הושפע מ:  נאיה יונסקו, Gerardus van der Leeuw, רנה גנון, יוליוס אבולה, ג'ובאני פאפיני, רודולף אוטו, ניקולאיה יורגה, בוגדן פטריצ'ייקו חאשדאו, אונורה דה בלזק, אנדרה ז'יד 
 פרסים והוקרה:  פרס גורדון ג. לאינג (1987)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פריז-סורבון (14 בפברואר 1976)  אביר בלגיון הכבוד 
 חתימה:   
 
מירצ'ה אליאדה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מירצָ'ה אליאדה (ברומנית: Mircea Eliade;‏ 13 במרץ 1907 - 22 באפריל 1986) היה חוקר, הוגה דעות וסופר רומני, הנחשב לאחד מחוקרי הדתות הגדולים של המאה ה-20. במחצית השנייה של חייו פעל בצרפת ובארצות הברית. היה פרופסור באוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה

אליאדה נולד וגדל בבוקרשט, שברומניה. כבר בתיכון החל לעסוק בכתיבה מדעית בכתבי-עת ועיתונים שונים. בשנים מאוחרות יותר החל להתעניין בדתות ובכתיבת ספרות. מאוחר יותר עבר לאיטליה ושם סיים את לימודיו, וכתב חיבור על המחשבה בתקופת הרנסאנס. בין השנים 1928–1931 נסע להודו, שם עבר התמחות במיסטיקה הודית, אך כאשר המלגה נגמרה הוא חזר לבוקרשט.
בין השנים 1932–1940 פרסם אליאדה יצירות בכמה תחומים: חיבורים בתחום חקר הדתות, רומנים בתחום חקר הדת והתחום האחרון הוא כתיבה עיתונאית במדורים ספרותיים וגם פוליטיים. בשנת 1936 עקב האשמתו בכתיבת ספרות פורנוגרפית פוטר מאוניברסיטת בוקרשט, ובאותה השנה הוא התקרב לתנועה הלגיונרית הלאומנית-אנטישמית. ב-1939 לקח חלק בשלטון הימני ובשנים 1940–1941 עבר ללונדון בתפקיד נספח תרבותי בשגרירות רומניה. לאחר ששתי המדינות ניתקו את היחסים ביניהן עבר אליאדה לפורטוגל, באותו תפקיד, ונשאר שם עד 1944, מאז לא חזר לרומניה והמשיך את עבודתו בצרפת עד 1956. באתה שנה עבר לארצות הברית, שם החל ללמד באוניברסיטת שיקגו.
אליאדה היה ידוע בהשכלתו הרחבה ובשליטתו במגוון שפות. הוא ידע חמש שפות (רומנית, צרפתית, איטלקית, גרמנית ואנגלית) וידע לקרוא עוד שלוש (עברית, פרסית וסנסקריט), כמו גם פרסם מאמרים וספרים לרוב.
באוניברסיטת שיקגו הוא לימד מספר רב של תלמידים אשר בהמשך השפיעו רבות בתחום חקר הדת, עד היום. בשנים אחרונות לחייו הוא ערך אנציקלופדיה בעלת חשיבות רבה לדתות, אשר יצאה לאור רק לאחר מותו.
נושאים עיקריים בחיבוריו ומחקריו

אליאדה היה לא רק חוקר בתחום הדתות אלה גם סופר. הוא כתב עלילות רבות ובהן תיאר אירועים שונים שקרו בין מלחמות עולם הראשונה והשנייה. הוא מרבה להשתמש בעלילותיו במיתוסים שונים, אחד מהם הוא מיתוס היהודי הנודד. אליאדה נותן חשיבות גדולה לנוסטלגיה למקומות אשר נחשבים אידיאליים בעיני בני האדם, כמו למשל גן עדן. על מנת להבין טוב יותר את הגותו של אליאדה יש לעיין ביומניו אשר מתעדים בצורה מפורטת ומדויקת מאוד את חייו וכיצד הוא בעצמו תופס אותם. אף על פי שהכתיבה ביומנים אלה הייתה רציפה, ישנו חוסר בחומר בין השנים 1937–1945, אותן שנים שבהן אליאדה התקרב לימין הפוליטי, דבר המצביע על כך שהיה מודע לעמדתו הפוליטית אשר הייתה בעייתית.
ההתעניינות של אליאדה במיתוס הייתה רבה. אחד מהטקסטים המכוננים בשטח זה, אשר נכתב לאחר מלחמת העולם השנייה ותורגם למספר שפות נקרא המיתוס של השיבה הנצחית. מיתוס נוסף עליו כתב אליאדה הוא מיתוס ההשלמה מחדש. כתיבה זו הפכה את אליאדה לאחד ההוגים הגדולים בחקר הדת. טענותיו העיקריות, כפי שבאות לידי ביטוי כבר במיתוס של השיבה הנצחית, מתייחסות למספר נקודות: חשיבותו של המרכז הגאוגרפי, חשיבותו של זמן-ההתחלה, וחשיבותם של מיתוסים וריטואלים כאמצעים לחצות את המימד ההיסטורי ולהתקרב אל הממשי והאמיתי, נקודת המוצא של המציאות. לדבריו, "בדומה למעשים האנושיים כשלעצמם, גם האובייקטים של העולם החיצוני חסרים ערך מהותי עצמאי משל עצמם. חפץ או פעולה נעשים בעלי ערך, ובכך הם נעשים ממשיים, הואיל והם משתתפים בדרך זו או אחרת במציאות שהיא נשגבת מהם" (מיתוס השיבה הנצחית, עמוד 10). בכמה מחיבוריו הוא מדבר על טכניקות מיסטיות אשר יכולות להחזיר את האדם אל אותה ראשית היסטורית, כגון יוגה ושמאניזם. כלומר, אליאדה מדגיש את כוחן של הטכניקות המיסטיות ככאלו שבעזרתן ניתן לחזור למקומות אידיאליים כמו גן עדן אשר מתקיימים במימד המיתי ולא ההיסטורי. ההבדל בתפיסתו מהתפיסה השכיחה היה שמבחינתו ממד מיתי זה היה אמיתי ונגיש.
אחד האפיונים החשובים בגישתו של אליאדה הוא ההנחה שבמחקריו יש משום חשיפה של מבנה המציאות, כפי שהוא קורא לזה – "האונטולוגיה הארכאית". הוא האמין בכך שהעיסוק שלו בחומרים הדתיים מעשירים את ההווה ותורמים להתפתחות הרוחנית של החוקר. אליאדה מדגיש את תגליתו בנושא הדת הארכאית. הוא מתאר את העולמות הארכאיים כייחודיים ואותנטיים ומדגיש הרגשת הזרות שמעוררת בו הנצרות המערבית. הוא אף טען שהוא מנסה, ככל האפשר, לברוח מההיסטוריה על ידי אמונתו במיתוסים וסמלים. לדעתו מדענים אשר עוסקים בהיסטוריה אינם מבינים את המשמעות הדתית העומדת מאחורי טקסטים שעוסקים בהם ולכן ראה בכך חיסרון גדול. אליאדה האמין בכך שחקר עולמות רוחניים שונים וחשיפתם בפני האנושות תאפשר ביטול של אדישות שאפיינה את העולם המערבי לאחר מלחמת העולם השנייה. הוא הרגיש צורך רב בקישור בין מזרח ומערב והאמין כי המפגש ביניהם יתרום לכך שמערב ייצא מגישתו הפרובינציאלית. הוא האמין בכך שהמציאות, החיים וההיסטוריה יושפעו מהתקדשות הדרגתית של המציאות.