stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק גלאס-סטיגל
ביטול החוק > הטענות בעד ביטול החוק (כפי שנכתבו ב-1987)

בנקים לחסכונות יפעלו מעתה בשווקים פיננסיים "שאינם מפוקחים". בשווקים אלו הבחנות בין הלוואות, ניירות ערך והפקדות הן ברורות יותר. בשל החוק, הבנקים לחסכונות מפסידים את חלקם בשוק לתאגידים העוסקים בניירות ערך ושאינם כה מפוקחים, וכן למוסדות פיננסיים זרים שאינם מוגבלים בחוק סטיגל-גלאס.
ניתן להימנע מניגודי עניינים הנוגעים לקביעת שער הריבית על ידי אכיפת חקיקה נגדם וכן על ידי הפרדה בין הפעולות הכלכליות של נתינת אשראי לחברות בת של תאגידים פיננסיים.
פעולות ניירות הערך שבנקים לחסכונות מחפשים הן בדרך כלל בעלות סיכון נמוך מטבען, ולכן מורידות את הסיכון בפעילות ארגונים שמציעים שירותי ניירות ערך - על ידי גיוון ופיזור השקעות.
ברוב שאר העולם, בנקים לחסכונות פועלים בסמיכות ובהצלחה, הן בשירותי הבנקאות והן בשוק ניירות הערך. מחקרים מראים שניסיונם יכול להיות מיושם על הפיקוח והמבנה הפיננסי הלאומי.
הערות שוליים

↑  "Frontline: The Wall Street Fix: Mr. Weill Goes to Washington: The Long Demise of Glass-Steagall". www.pbs.org. PBS. 2003-05-08. נבדק ב-2008-10-08.
↑  "The Repeal of Glass-Steagall and the Advent of Broad Banking" (PDF).
↑  "GRAMM'S STATEMENT AT SIGNING CEREMONY FOR GRAMM-LEACH-BLILEY ACT". אורכב מ-המקור ב-2011-05-27. נבדק ב-2008-10-20.
1 2  Glass-Steagall Act: Commercial vs. Investment Banking, באתר UNT Digital Library
↑  Developing Institutional Investors in the People's Republic of China, paragraph 24
↑  Langlois, John D. (2001), "The WTO and China's Financial System", China Quarterly, 167: 610–629, doi:10.1017/S0009443901000341
↑  יעקב עמיהוד, תנו לנו רק 20 שנה של הפרדה בין הבנקים לשוק ההון (ולא 54 שנים כמו בארה"ב), באתר TheMarker‏, 15 בספטמבר 2004
↑  On Passage of the Bill (S.900 as amended)
↑  On Agreeing to the Conference Report - Financial Services Modernization Act
↑  S. 900: Gramm-Leach-Bliley Act, באתר Govtrack.us
↑  Barth (2000). "Policy Watch: The Repeal of Glass-Steagall and the Advent of Broad Banking" (PDF). Journal of Economic Perspectives. 14 (2): 191–204.
↑  Editorial (1999-11-15), "Breaking Glass-Steagall", The Nation
חואן מנואל סנטוס

חואן מנואל סנטוס קלדרון (בספרדית: Juan Manuel Santos Calderón; נולד ב-10 באוגוסט 1951) הוא פוליטיקאי, עיתונאי וכלכלן קולומביאני, שכיהן כנשיא קולומביה וכיושב ראש המפלגה החברתית של האחדות הלאומית (Partido Social de Unidad Nacional). שימש בעבר כשר סחר החוץ, שר האוצר ושר ההגנה הלאומית. זוכה פרס נובל לשלום לשנת 2016 על ניסיונו להביא להסכם עם המחתרת FARC לסיום מלחמת האזרחים בקולומביה, שנדחה במשאל עם באותה שנה.
ביוגרפיה > רקע משפחתי ושנות צעירותו ולימודיו

מנואל סנטוס נולד בעיר בוגוטה בירת קולומביה במשפחה שרבים מבניה היו אנשי ציבור.
אחי סבו, אדוארדו סנטוס, היה נשיא קולומביה בין השנים 1938–1942 ובעל העיתון "אל טיימפו". האב, אנריקה סנטוס, היה במשך יותר מחמישים שנה מוציא לאור של עיתון זה. בן דוד של חואן מנואל, פרנסיסקו סנטוס, שימש כסגן נשיא בעת כהונתו של הנשיא הקודם אלווארו אוריבה ולס. חואן מנואל סנטוס הוא כלכלן בהכשרתו.
חואן מנואל סנטוס למד עד גיל 16 במספר מכללות, לרבות מכללת "סן קרלוס" בבוגוטה, שבה היה חבר לימודים עם אנדרס פאסטראנה אראנגו, גם הוא לימים נשיא הרפובליקה. היה פרח קצונה בבית הספר של חיל הים בקרטחנה. אחר כך למד כלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת קנזס בארצות הברית. בהמשך עשה קורסים לתארים מתקדמים בכלכלה, משפט כלכלי ומנהל ציבורי בבית הספר לכלכלה של לונדון, באוניברסיטת הרווארד והיה עמית מטעם תוכנית פולברייט בבית הספר פלצ'ר למשפט ודיפלומטיה באוניברסיטת טאפטס.
ביוגרפיה > קריירה דיפלומטית ועיתונאית

בצעירותו פעל סנטוס למשך 9 שנים כנציג הפדרציה הלאומית של מגדלי הקפה בארגון הקפה הבינלאומי בלונדון. במקביל כיהן למשך שנתיים כמזכיר משנה בשגרירות ארצו באנגליה. 
חואן מנואל סנטוס היה עד שנת 1991 בעבר סגן מנהל של העיתון "אל טיימפו" שהשתייך למשפחתו.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

הוא כיהן כשר לסחר חוץ בעת שלטונו של הנשיא ססאר גוויריה (1994-1991), שר האוצר ולאשראי ציבורי, בימי הנשיא אנדרס פאסטראנה אראנגו (2002-2000).
בשנת 1992 התמנה ליושב ראש הוועידה השמינית של האו"ם על סחר ופיתוח.
הוא כיהן כשר ההגנה הלאומית של קולומביה בשנים 2006–2009 והיה אחראי לקו הממשלתי התקיף נגד תנועות המורדים במדינה.
בשנת 2010 התמודד על תפקיד נשיא קולומביה וזכה ב-69% מקולות הבוחרים, יריבו בבחירות היה אנטנאס מוקוס, ראש עיריית בוגוטה לשעבר, אשר זכה ב-27% מן הקולות בלבד.
בנאום ניצחונו הכריז סנטוס על כוונתו לשמור על מעמדה של קולומביה כבת בריתה של ארצות הברית בדומה למדיניות שנקט קודמו הנשיא אלווארו אוריבה ולס.
ביוגרפיה > המשא ומתן לסיום מלחמת האזרחים

הנושא המרכזי בו עסק סנטוס כנשיא הוא הניסיון להביא לסיום מלחמת האזרחים בקולומביה.
בשנת 2012 החלו שיחות בין ממשלת קולומביה לבין המחתרת המרקסיסטית FARC. סנטוס הכריז שעל ההסכם להיחתם עד נובמבר 2013, אולם השיחות בוטלו כאשר בין השנים 2014 ו-2015 ביצע הארגון התקפות רבות.
בספטמבר 2015 פגש סנטוס לראשונה את מנהיג FARC, טיומוצ'נקו, בפגישה שאירח נשיא קובה ראול קסטרו בהוואנה. ב-23 ביוני 2016 חתמו סנטוס וטימוצ'נקו בהוואנה בירת קובה על הסכם הפסקת אש. על פי ההסכם יתפרקו 7,000 לוחמי ה-FARC מנשקם ויעבירו אותו לידי האו"ם. ב-24 באוגוסט חתמו הצדדים על הסכם שלום. במשאל עם שנערך בקולומביה ב-2 באוקטובר 2016, נדחה הסכם השלום ברוב זעום. עם זאת שני הצדדים הביעו נכונות להמשיך במגעים ולפעול יחד על מנת לשמור על השלום. למרות כישלון משאל העם, ועדת פרס נובל החליטה ימים ספורים אחר כך, ב-7 באוקטובר להעניק לסנטוס את פרס נובל לשלום. ב-24 בנובמבר נחתם בבירה בוגוטה הסכם שלום סופי.
חיים פרטיים

סנטוס קלדרון היה נשוי בצעירותו לסיליביה אמאיו, ממנה התגרש. החל משנת 1987 הוא נשוי למריה קלמנסיה רודריגס מונרו, אם שלושת ילדיו: מרטין, מריה אנטוניה ואסטבן.
סנטוס קלדרון ידוע כמתרגל מדיטציה טרנסנדנטלית.
בשנת 2012 עבר בהצלחה ניתוח סרטן הערמונית.
זיכרון חושי

זיכרון חושי, או זיכרון מיידי, הוא סוג הזיכרון המכיל למשך זמן קצר מאוד את המידע הנקלט בחושים מהסביבה. הוא מייצג מידע זה בדיוק כפי שנקלט ובדיוק ברגע שנקלט מהסביבה. הזיכרון החושי הוא השלב הראשון מבין שלושת שלבי הזיכרון: זיכרון חושי, זיכרון לטווח קצר וזיכרון לטווח ארוך.
מאפיינים

קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם ומספקים כמויות עצומות של מידע אודות הסביבה.
הזיכרון החושי הוא הזיכרון היחיד המכיל את כל המידע שנקלט על ידי החושים מהסביבה והוא בעל קיבולת גדולה.
יש מחלוקת בנוגע לכמות הפריטים ורמת העיבוד שהם עוברים בזיכרון החושי. עם זאת נראה שהמידע שנקלט על ידי החושים כמעט זהה לגירוי המקורי ולרוב נראה שאיננו נוטים לנתח אותו בשום אופן.
אופן שמירת המידע בזיכרון זה הוא פסיבי ובלתי ניתן לשליטה רצונית.
לאנשים שונים יש נטייה לזכור טוב יותר רשמים הנקלטים בחוש מסוים - חוש הראייה, חוש השמיעה, חוש המישוש, חוש הריח או חוש הטעם.
המידע בזיכרון החושי מאוחסן לפרק זמן קצרצר, בין מספר עשיריות השנייה לבין מספר שניות לאחר שחדל להפעיל את חושינו.
פרק הזמן שבו האחסון החושי מחזיק את המידע חושי נועד לאפשר לאדם לשים לב לקיומו.
באופן זה הזיכרון החושי נחשב לאחראי לתופעת ההתמשכות שבה האדם ממשיך לתפוס גירוי חושי למשך זמן קצר לאחר שהפסיק להתקיים (בין עשירית שנייה לחצי שנייה).
יש המקשרים תופעה זו לבבואת גרר ולאופן הרציף שבו נתפסים שידורי הוידאו בטלוויזיה ובקולנוע, אף על פי שהם מורכבים מרצף של תמונות נייחות.
הזיכרון מצריך שני תהליכים: סינון של מידע לא רלוונטי ושמירה על מידע רלוונטי.
בהתאם לכך, לכל חוש יש מנגנון אחסון ייחודי לו, אשר מופצץ כל הזמן בשפע של מידע חדש מהסביבה, שרובו אינו זוכה לתשומת לב ולכן נמוג. במסגרת תהליך זה, הזיכרון החושי משמש כשלב ראשון במסלול הקידוד של מידע לזיכרון. תפקידו הוא לאפשר די זמן לעיבוד המידע החושי הראשוני (הגירוי הקרוב), כדי שהמערכת הקוגניטיבית תוכל לבחור אלו פרטים מתוכו יש להעביר לעיבודים נוספים, למערכות הזיכרון המתקדמות יותר, לתהליכי קבלת החלטות ולמנגנוני תכנון התגובה. באופן זה תהליכים עצביים מתחום התפיסה מנפים מזיכרון זה את פרטי המידע החשובים לאורגניזם ומעבירים אותם לזיכרון לטווח קצר וארוך. שאר פרטי הזיכרון החושי שאינם עוברים עיבוד נמוגים תוך פחות משנייה.
מרכיבים

ישנם מספר סוגי זיכרון חושי בהתאם לכל אחד מחושינו. הנחקרים ביותר הם:
זיכרון איקוני או תמונתי (iconic memory) - מתייחס לחוש הראייה. ניתן לחוש בהשפעה שלו כאשר סביבה חשוכה מוארת באופן פתאומית וקצר כמו שקורה בסופת ברקים לילית. במצב כזה ההמשכות החזותית יכולה להגיע למספר שניות.
זיכרון הדהודי או אקואי (echoic memory) - מתייחס לחוש השמיעה. מקור השם מהמילה הד (=אקו ביוונית). הזיכרון האקואי דועך במשך זמן איטי יותר מהזיכרון האיקוני, דבר זה מסייע בתפיסה של גירויים קוליים שלרוב מופיעים לזמן קצר יותר מהגירויים החזותיים ונוטים להתחלף במהרה בגירויים קוליים אחרים (כמו בזמן דיבור). כך ניתנת למערכות עיבוד המידע שהות נוספת לעבד גירויים אלו.
זיכרון חושי פנומנלי

ישנם אנשים בעלי יכולת יוצאת דופן לשמר מידע בזיכרון החושי, או מידע דומה מאוד לזה שנקלט בזיכרון החושי, למשך פרקי זמן ארוכים מאוד. אנשים כאלה מכונים בעלי זיכרון פנומנאלי, וחלק נכבד מהם מוגדר גם כשוטה עילוי. כלומר, שימור הזיכרון החושי שלהם נובע מכך שתהליכי תפיסה וקוגניציה מרכזיים אינם מתפקדים אצלם כראוי בניפוי המידע החשוב מתוך כלל המידע.
יש אנשים הטוענים שיש להם זיכרון צילומי, בעלי יכולת דימוי צורני מסוגלים להיזכר בפרטים המופיעים בתמונה במשך זמן רב הרבה יותר מכפי שהזיכרון האיקוני מאפשר, כאילו הם עדיין מתבוננים בתמונה זמן רב לאחר שכבר איננה לנגד עיניהם. חוקרים מעריכים, כי כ-8% מקרב הילדים שטרם הגיעו לגיל התבגרות הם בעלי יכולת דימוי צורני (זיכרון צילומי) אבל כמעט אין מבוגרים כאלו.
ראו גם

אינטגרציה סנסורית
קשב חזותי
לקריאה נוספת

דן זכאי, פסיכולוגיה קוגניטיבית. הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2002
אוליבר סאקס, האיש שחשב שאשתו היא כובע
הערות שוליים

↑  Coren, S., Ward, L. M., & Enns, J. T. (1999). Sensation and Perception. 5th. New York: Harcourt Brace College Publishers.
1 2 3 4 5 6 7  יונתן גושן־גוטשטיין ודן זכאי (2006). פסיכולוגיה קוגניטיבית - כרך א – זיכרון. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה.
↑  יואב בן-דב, אילנה שמיר וזהבה כנען (2004). אביב חדש: האנציקלופדיה הישראלית לנוער. הוצאת אנציקלופדיה אביב בע"מ.
1 2  אלעד, א' (2005). הפסיכולוגיה של השקר ושיטות לחשיפתו. רמת גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
↑  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
↑  מבוא לפסיכלוגיה, ריצ'רד ג' גריג ופיליפ ג' זימברדו, פרק 7 זיכרון, האוניברסיטה הפתוחה., 2008
| פסיכולוגיה קוגניטיבית |
| --- | --- | --- |
| ענפי מחקר | זיכרון • תפיסה • קשב • למידה • פונקציות ניהוליות • אינטליגנציה • פתרון בעיות • קבלת החלטות • קטגוריזציה  • רכישת שפת אם • ייצוגים מנטליים • יצירתיות • מומחיות • רגשות • קוגניציה חברתית |  |
| מושגי יסוד | סכמה • היוריסטיקה • מודלים נורמטיביים ומודלים דסקריפטיביים • קידוד • שליפה • זיכרון עבודה • אב טיפוס • תאוריה של תודעה • אפקט סטרופ • אפקט מסיבת הקוקטייל • מסגור • עיבוד מלמטה-למעלה ומלמעלה-למטה • חשיבה מסתעפת • גשטלט • אינהיביציה • עכבה סמויה • הסחת דעת • נדידת מחשבות • אשליה • שיפוט מתאם • chunking • צוואר בקבוק • הטרמה • תובנה • מחשבות אילו |  |
| אישים בולטים | נועם חומסקי • אן טריזמן • דונלד ברודבנט (אנ') • אלינור רוש (אנ') • סטפן קוסלין (אנ') • זנון פילישין (אנ') • רוג'ר שפרד (אנ') • ג'ורג ספרלינג (אנ') • מיכאל פוזנר (אנ') • ריצ'רד שיפרין • הרברט סיימון • ג'ון סוולר (אנ') • ג'ון אנדרסון • דניאל כהנמן • דוד נבון • מייקל גזניגה • עמנואל דונחין • ג'ורג' מילר • עמוס טברסקי • אלן באדלי • ארווינג בידרמן (אנ') • דייוויד מאייר (אנ') • אדוארד טולמן • אולריק נייסר (אנ') • שאול הוכשטיין |  |
חוק עזר

חוק עזר עירוני הוא חוק משנה שתקף בתחומה של רשות מקומית מסוימת במדינת ישראל. חוק עזר חייב להיות מאושר על ידי מועצת הרשות המקומית ולא להידחות על ידי שר הפנים (במקרים מסוימים נדרש אישור של שר הפנים) על מנת שייכנס לתוקף.
הסמכות להתקנת חוקי עזר עירוניים ניתנת לכל סוגי הרשויות המקומיות, הן על פי החוקים הכלליים המתייחסים אליהם (פקודת העיריות, פקודת המועצות המקומיות, צו המועצות האזוריות) והן מהוראות חוק מפורטות לנושאים שונים (למשל פקודת התעבורה).
הרשות המקומית המנסחת את חוקי העזר, אינה יכולה להוסיף על הכתוב בחקיקה הראשית ואם יעשו זאת, זה לא יעמוד בביקורת שיפוטית. מקרים מפורסמים שבית המשפט החליט שהרשות המקומית חרגה מסמכותה בחוקי העזר הם:
חוקי עזר שאסרו על פתיחת עסקים במהלך יום שלם באמצע שבוע. בית המשפט קבע שמחוקק המשנה רשאי לקבוע שעות פתיחה וסגירה של עסקים, אך אינו מוסמך לקבוע סגירה מוחלטת ביום שאינו חג או שבת.
חוקי עזר שאסרו מכירת בשר חזיר בתחומי יישובים. בית המשפט קבע שחקיקה כזאת מנוגדת לחוק יסוד "חופש העיסוק". מחוקק המשנה יכול לקבוע אזורים מותרים ואזורים אסורים, אך אינו יכול להטיל איסור כולל.
נושאים נפוצים לחוקי עזר:
ארנונה ואספקת מים
הסדרת חנייה
ביוב
איכות הסביבה
שעות פתיחת עסקים
שילוט
פיקוח על עסקים
הטיפול בעבירות על חוקי העזר העירוניים נעשה על ידי הפקחים של הרשות המקומית שהם בעלי סמכות הזהה לזו של שוטר בהקשר לאכיפתם. לרוב העבירות על חוקי העזר הן עבירות קנס או ברירת קנס.
חצוצרת בארוק

חצוצרת בארוק על־פי אֵהֶה, העתק מודרני מאת בונה הכלים פרנסיסקו פרס
חצוצרת בארוק היא חצוצרה טבעית ששימשה במוזיקה של המאות ה־16–18, תקופת הבארוק של המוזיקה הקלאסית. בשם זה נקראים גם העתקים מודרניים של כלים עתיקים, המשמשים כיום נגנים מאסכולת המוזיקה העתיקה.
היסטוריה

החצוצרות הראשונות נוצרו באמצעות נשיפה לתוך מגבר כלשהו, כמו קונכייה או קרן של חיה (בדומה לשופר), תוך הרעדת השפתיים. כיום נהוג לייחס את המצאת חצוצרת המתכת למצרים העתיקה, לאחר ששתי חצוצרות כאלו נמצאו בקברו של תות ענח' אמון, האחת מכסף והאחת מארד. חצוצרות כאלה שימשו כאמצעי תקשורת מרחוק, לא למוזיקה; קולן הושווה לנעירת חמור. לאורך רוב ההיסטוריה של החצוצרה היא שימשה בעיקר לאיתות, בעיקר בשימושים צבאיים. בימי הביניים החלו חצוצרות להופיע בחצרות מלכים, ושימשו בעיקר לתרועות טקסיות.
בסביבות שנת 1400 גילו בוני כלים את הדרך לכופף צינורות, והחצוצרה החלה לקבל את צורתה המכופפת המוכרת לנו כיום. באותה תקופה נעשו גם ניסיונות לשנות את מנעד הכלי, ובאמצע המאה ה־16 הופיעו קונסורטים של חצוצרות שניגנו מוזיקה בחמישה קולות, כאשר כל חצוצרה מנגנת תפקיד ברגיסטר אחר.
הכלים

כמה מן הדוגמאות הטובות ביותר של כלים מן התקופה הם כלים מסוף המאה ה־16 שבנה אנטון שניצר מנירנברג. בוני חצוצרות ידועים אחרים כוללים את משפחת הבונים הַיינְלַיין, משפחת האס, משפחת אֵהֶה (כל השלוש מנירנברג) וכן ויליאם בול מלונדון. כל החצוצרות שבנו היו חצוצרות טבעיות, כלומר חצוצרות שבהן הצלילים היחידים הזמינים לשימוש הם סדרת הצלילים העיליים (וכן שינויים קלים באמצעות שימוש בשפתיים). על כל פנים, כלים אלה נקראו פשוט בשם "חצוצרה". לעיתים קרובות נגני חצוצרה (ביחד עם נגני טימפני) היו חיילים או הועסקו על ידי העירייה (Stadtpfeiffer, Town piper), בנפרד מנגנים בתזמורות רגילות.
חצוצרות טבעיות במוזיקה המערבית עשויות לרוב מפליז, נחושת, ארד או כסף. הן קשות מאוד לנגינה, משום שאין בהן אמצעים המקלים על גישה לצלילים כרומטיים, ועל החצוצרן להיעזר בשפתיו לוויסות גובה הצליל. כמה מן הצלילים בסדרת הצלילים העיליים נחשבים מזויפים לאוזן של בן המאה העשרים, במיוחד הצלילים השביעי, האחד־עשר והשלושה־עשר. כאשר צלילים אלה מופיעים ביצירה על החצוצרן 'לתקן' את הזיוף באמצעות שפתיו - משימה לא קלה.
לחצוצרת הבארוק צליל כהה ומחוספס יותר מצליל החצוצרה המודרנית, ומשתלב בקלות רבה יותר בצלילם של כלי נשיפה מעץ. מלחינים רבים עשו שימוש בכלי ובגוון המיוחד שלו, ביניהם באך, הנדל, טלמן ורבים אחרים. לעיתים היה צורך להזמין נגנים מתזמורות צבאיות כדי להשתתף בביצוע היצירות – ביצירותיו של באך בכל פעם שמשתתפות יותר משתי חצוצרות ביצירה, משתתף גם טימפני.
העתקים מודרניים

רוב הנגנים בכלי בימינו אינם מנגנים בכלים מקוריים (הנמצאים לרוב באוספים או במוזיאונים, ולפעמים אינם במצב המאפשר נגינה) אלא בהעתקים שלהם. בכלים אלה פעמים רבות נוסף אלמנט שלא היה בכלים המקוריים, ונועד להקל על הנגינה - חורים לאצבעות. חורים אלה, המצויים בגב החצוצרה, מאפשרים לנגן לתקן את הזיוף בכל הצלילים.
נוהג זה הוא נושא לוויכוחים סוערים בקהילת המוזיקה העתיקה, משום שהוא פוגם באיכות הצליל של החצוצרה הטבעית ומהווה סטייה מפרקטיקות הנגינה המקוריות, וממילא משפיע על הפרשנות המוזיקלית. בנוסף, ישנם העתקים מודרניים הבנויים בטכניקות מודרניות (באמצעות מכונות) ולא בטכניקות הריקוע של בוני הכלים המקוריים, שהצליל שלהם נחשב יפה יותר.
חסידות פרמישלאן

| --- | --- |

רבי מאיר רוזנבוים, האדמו"ר הנוכחי
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  יהדות 
 קבוצה:  תנועת החסידות
 מקום ייסוד:  פרמישלן 
 מייסד:  מאיר הגדול מפרמישלאן 
 אדמו"ר:  מאיר רוזנבוים
 ארגונים ופעילות
 אזורי פעילות:  פרמישלאן, בני ברק
 
חסידות פרמישלאן הייתה חסידות שפעלה בגליציה המזרחית. החסידות נוסדה על ידי רבי מאיר הגדול מפרמישלאן תלמידו של הבעל שם טוב. חסידות נוספת שיצאה מחסידות פרמישלאן היא חסידות קאליש.
מחסידות קאליש יצאו עשרות חסידויות דרך חסידות נדבורנה שרוב צאצאיה שימשו באדמו"רות. בדור האחרון, אחד מצאצאי אדמו"רי נדבורנה, רבי מאיר רוזנבוים, פתח חצר בשם "פרמישלאן". בנוסף, מספר צאצאים של אדמו"רי השושלת מכהנים בשם "פרמישלאן".
תולדות החסידות

רבי מאיר הגדול מפרמישלאן היה תלמיד חבר של הבעל שם טוב. לאחר פטירת הבעל שם טוב החל לנהל עדה עצמאית. לאחר פטירתו ייסד בנו רבי דוד את שושלת קאליש. בן נוסף היה רבי פסח חסיד שלא שימש באדמו"רות.
רבי אהרן אריה לייב מילא מקום אביו בפרמילשאן, נפטר בב' באדר תקע"ג.
את מקום רבי אהרן אריה לייב מילא בנו רבי מאיר השני מפרמישלאן. בנו הגדול היה רבי יצחק לייפר כיהן בקאלוש על מקום דודו רבי דוד. ילדיו של רבי יצחק היו הרב יששכר דב (-ת"ר) מברז'ן, הרב יחיאל מיכל (-ט' בניסן תקצ"ג) מקומרנה. רבי מאיר התפרסם בדורו כצדיק ובעל מופת גדול. נפטר בשנת תר"י. היה לו בן אחד וחמישה בנות.
בנו בכורו ויחידו של רבי מאיר היה רבי צבי שהיה חסיד סטרטין לשם נסע ללא ידיעת אביו. היה חתנו של רבי אהרן מברצ'יבה. נפטר בחיי אביו.
רבי מרדכי אריה בנו של רבי צבי. בניו היו רבי אברהם מלבוב ורבי מאיר מפרמישלאן שהיה ממונה על ציון סבו רבי מאיר. זה האחרון כונה בשם רבי מאיר "בעל תפילה".
חתנו ואחיינו רבי חיים אברהם ממיקולייב, מילא את מקום חמיו. היה מפורסם כבעל מופת. היה מסתגף רבות וחילק כספים רבים לצדקה. נפטר בי"ז בניסן תרל"א. ילדיו היו: רבי מרדכי ממלא מקומו, רבי אהרן אריה וחתניו רבי מנחם מנדל אייכנשטיין מזידיטשוב והרב יצחק מלמברג.
כמו כן כיהן רבי צבי פרנקל-תאומים שהיה חתן רבי מאיר מפרמישלאן וממלא מקומו בפרמישלאן נפטר בשנת תרט"ו.
בנו וממלא מקומו רבי ישראל אריה נולד בשנת תק"צ. היה חתנו של רבי אלימלך רובין מסוקולוב, בנו של רבי אשר ישעיהו מרופשיץ. נפטר בי"ג בכסלו תרנ"א.
בנים נוספים של רבי צבי היו רבי בנימין מלבוב וחתנו רבי יהושע מפרמישלאן (אביהם של רבי מרדכי דוד מארצות הברית ורבי ישראל מלבוב).
תולדות החסידות > הדור השישי והלאה

רבי מרדכי שמרלר, חתן רבי חיים אברהם ממיקולייב כיהן כאדמו"ר בחיי חותנו. בניו רבי יעקב שלמה רבי מאיר ורבי צבי מילאו את מקומו:
רבי יעקב שלמה שמרלר היה חתנו של דודו רבי יואל מוסקוביץ' משאץ. היה תלמידו של הרב יעקב הורוביץ אב"ד דליטין, בעל שו"ת הריב"ם. כיהן כרב בווסלוי ומשנת תרס"א כאדמו"ר בעיירת המרפא גורא הומורי שבבוקובינה. נפטר בכ"ח בכסלו תרפ"ח.
רבי מאיר חתן רבי אלימלך מיברוב (גזע רופשיץ). אשתו התייתמה בילדותה וגדלה אצל בן דודו של אביה, רבי ישכר דב מבעלז. מילא את מקום אביו בגורא-הומורא. היה משכיל ובקיא באסטרונומיה. התכתב רבות בדברי תורה עם הרב משולם ראטה. בזמן מלחמת העולם הראשונה התחבא אצל רבי ישעיה שטיינר ולמד איתו בחברותא. נפטר בי"ט באדר תש"ב בשריגראד שבטרנסניסטריה. חתנו היה הרב אלתר ישראל וסרמן, אב"ד שכונת נווה דוד בחיפה.
חתנו הרב אברהם חיים ברנדווין האדמו"ר מסטרטין חיפה.
בניו של רבי ישראל לייב בן רבי צבי פרנקל חתן רבי מאיר מפרמישלאן:
רבי אשר ישעיהו חתנו וממלא מקומו של רבי לוי יצחק מסטרליסק. עבר לסטרי בשנת תרע"ד. נרצח בשואה עם כל משפחתו.
רבי ברוך מסוקולובקה.
רבי ישראל לייב, כיהן בלבוב ואחר כך בארצות הברית. נפטר בט' באייר תשכ"ב.
רבי אלימלך מפודהייץ. חתנו של רבי נחום בן רבי אהרן בנו של (סבו זקינו) רבי אשר ישעיהו מרופשיץ.
חתנו הרב אפרים זלמן מרגליות אב"ד לנקא.
החסידות לאחר השואה

רבי אשר ישעיהו פרנקל בן רבי אלימלך מפודהייץ, כיהן כאדמו"ר מפודהייץ בוויליאמסבורג שבארצות הברית. נפטר בי"א בניסן תשכ"ו.
רבי ישראל אריה מרגליות נולד בפרמישלאן בשנת תרנ"ג לרב אפרים זלמן, חתנו של רבי ישראל אריה פרנקל-תאומים. נישא לבתו של רבי יצחק באב"ד רבה של טרטיקוב. היגר ללונדון בשנת תרפ"ו ושם ייסד את בית מדרשו. פעל לחיזוק הדת בייסוד מקוואות, בפתיחת בית ספר יהודי עצמאי ובעידוד התלמידים להמשך לימודים ישיבתיים. נודע בהכנסת אורחים, נפטר בשנת תשט"ו ונקבר בבית הקברות ענפילד בלונדון. חתנו היה הרב אברהם משה באב"ד.
רבי נפתלי מרדכי שמרלר, (בן רבי מאיר, בן רבי יעקב שלמה נכד רבי חיים אברהם ממיקולייב חתנו של רבי מאיר מפרמישלאן) כיהן בדורוחוי וביאס ולאחר מכן עלה לישראל והתיישב בעכו שם כיהן באדמו"רות בשם שאץ-פרמישלאן (בהיותו חתנו של רבי מאיר משאץ). היה חסידו של רבי ישכר דב מבעלז וכבחור נסע לבעלז שם היה מהיושבים ולמד חברותא עם הרב חיים מאיר יחיאל שפירא. שלח את ילדיו לארץ ישראל מחשש שיושפעו מהסביבה הגויית שהייתה בדורוחוי. בשנת תש"ז היה מבין האישים הבולטים ב"אגודת האדמו"רים והרבנים ברומניה" ופעל רבות בענייני יהדות. עלה לישראל בשנת תש"י. סירב לעבור לבני ברק ליד בניו באמרו שבבני ברק יש מספיק רבנים אך בעכו אין מספיק מי שיפעל בענייני יהדות. היה בעל תפילה קבוע בפסוקי דזמרא בחג השבועות אצל רבי אהרן רוקח. נפטר בכ"ז באדר תשכ"ט ונקבר בבית הקברות שומרי שבת.
צאצא נוסף, רבי יהודה לייפער מכהן כאדמו"ר מפרמישלאן באנטוורפן.
אחיו הוא רבי אלימלך לייפער, מכהן כאדמו"ר מפרמישלאן ארצות הברית. משמש כמגיד מישרים על קו טלפון פופולרי ביותר בשם 'האמנתי כי אדבר' תחת ארגון 'קול בחצרות הקודש'.
צאצאים מפורסמים של השושלת (מלבד שושלת נדבורנה) הם הרב נפתלי צבי שמרלר ראש ישיבת חיי עולם וחבר בד"צ העדה החרדית והרב אליהו שמרלר, שהיה ראש ישיבת צאנז.
רבי מאיר רוזנבוים, בנו של רבי דוד משה מקרעטשניף, הוא האדמו"ר מפרמישלאן בבני ברק.
לקריאה נוספת

יצחק אלפסי, החסידות, 1977, עמ' 45–48.
חוג בזו

בתורת החוגים, חוג בזו הוא חוג קומוטטיבי  R המקיים את "תכונת בזו": כל אידיאל נוצר סופית הוא אידיאל ראשי. למעשה די להניח את התכונה עבור שני איברים (המקרה הסופי הכללי נובע באינדוקציה): לכל שני איברים  a,b בחוג, קיים איבר  d כך ש-  Ra+Rb=Rd.
כל חוג רגולרי קומוטטיבי הוא חוג בזו (יתרה מזו: בכל חוג רגולרי, כל אידיאל שמאלי נוצר סופית הוא ראשי). בחוג בזו נותרי, כל אידיאל נוצר על ידי איבר אחד. המחלקה החשובה ביותר של חוגי בזו מורכבת מתחומי בזו - תחומי שלמות שכל אידיאל נוצר סופית שלהם הוא ראשי.
תכונות קרובות

פולינום מעל חוג קומוטטיבי  R, שהוא מחלק אפס בחוג הפולינומים, הוא בעל תכולה מאפסת אם אפשר לפרק אותו כמכפלה  cf כאשר  c סקלר שהוא מחלק אפס, ו- f רגולרי. חוג קומוטטיבי מקיים את תכונת EM אם לכל פולינום מחלק אפס מעליו יש תכולה מאפסת. לחוג יש תכונת Armendariz אם מהשוויון  fg=0, כאשר  f,g פולינומים מעל החוג, נובע שכל מכפלות המקדמים הן אפס. כל חוג בזו הוא בעל תכונת EM, וכל חוג בעל תכונת EM הוא Armendariz.
חוגים לא קומוטטיביים

תכונת בזו ניתנת להכללה לחוגים לא קומוטטיביים. ההכללה המיידית היא לחוגים שבהם כל אידיאל שמאלי (או ימני) נוצר סופית הוא ראשי. חוג הרמיט ימני הוא חוג שמעליו כל מטריצה  1\times 2 דומה למטריצה מהצורה  (d\ 0) (כלומר, יש מטריצה הפיכה  2\times 2 המעבירה את הווקטור הנתון לצורה זו). בדומה אפשר להגדיר חוג הרמיט שמאלי. חוג הרמיט ימני ושמאלי נקרא חוג הרמיט. מעל חוג הרמיט שמאלי, כל מטריצה דומה למטריצה משולשית. הרמיטיות ימנית עוברת לחוגי מטריצות. תחום (חוג ללא מחלקי אפס) הוא חוג הרמיט אם ורק אם כל אידיאל שמאלי או ימני נוצר סופית הוא ראשי, וגם כל חיתוך של אידיאלים ראשיים (ימניים או שמאליים) הוא ראשי. חוג קומוטטיבי הוא הרמיט אם ורק אם הוא חוג בזו.
חסידות פשקאן

חסידות פשקאן היא חצר חסידית, ענף של בית רוז'ין. תחילתה של החסידות בעיירה פשקאן ברומניה, וכיום מרכזה בישראל בשכונת גילה בעיקר עם מעריצים ואוהדים מבני הציונות הדתית. מייסד השושלת היה רבי משה יהודה לייב פרידמן שכונה "פֵּאשְקַנער", האדמו"ר הנוכחי הוא רבי הושע פרידמן בן שלום.
דור ראשון

רבי משה יהודה לייב פרידמן (ט"ו בשבט תרכ"ה (1865) - י' באלול תש"ז (1947)) שכונה "פַּאשְקַנער", היה מייסד חסידות פשקאן. היה בנו של רבי יצחק הראשון מבוהוש ונינו של רבי ישראל מרוז'ין.
נולד כבנו הרביעי של האדמו"ר יצחק הראשון מבוהוש, מייסד חסידות בוהוש ונקרא על שם סבו, הרב משה יהודה לייב מסאסוב. למד אצל אביו בבוהוש, נישא לבת דודו, אלטע נחמה גיטל פרידמן. לאחר פטירת אביו מונה אחיו הבכור רבי ישראל שלום יוסף פרידמן (בעל הספר "פאר-ישראל") לממלא מקום אביו בבוהוש, ואילו הוא עבר בתרנ"ז (1897), לפשקאן ופיתח שם מרכז חסידי גדול, שחסידים רבים היו נוהרים אליו מכל רחבי רומניה. לאחר 40 שנה בפאשקאן, פונה על ידי השלטונות בתש"ד (1944) אל דורוחוי ולאחר מכן עבר לבוקרשט והקים שם מחדש את החצר חסידית של פאשקאן. נפטר בבוקרשט ונטמן בחלקת אדמו"רי בוהוש בבוהוש.
דור שני

רבי יעקב דוד פרידמן (ה'תרנ"ד - כ"ב באב ה'תשט"ו אוגוסט (1955)) היה האדמו"ר השני לשושלת חסידות פאשקאן ביפו בין השנים ה'תש"ז - ה'תשט"ו. נולד בעיר בוהוש שברומניה בשנת ה'תרנ"ד, לאחר פטירת אביו של הרב יעקב דוד פרידמן, הרב משה יהודה לייב פרידמן, בשנת ה'תש"ז (1947) מונה לאדמו"ר.
הרב יעקב דוד פרידמן נחשב לעילוי גדול והיה לתלמיד חכם. לאחר השואה שהה תקופה קצרה ברומניה, ובעזרת כמה יהודים הצליח בשנת ה'תש"י לברוח ממנה ולעלות לארץ ישראל. לאחר שעלה ארצה השתכן הרב יעקב דוד ביפו, ומשך חסידים רבים שעלו לארץ ישראל לאחר השואה. רבים מחסידי רומניה ראו בו את אדמו"רם ובעזרת הכריזמה שלו הוא הצליח לקרב רבים מהיהודים בחזרה אל יהדותם. בכ"ב אב ה'תשט"ו נפטר רבי יעקב דוד ונטמן בבית העלמין נחלת יצחק בחלקת אדמו"רי רוז'ין. אשתו הרבנית חיה שרה סימה נפטרה בט' בכסלו ה'תשל"ח ונטמנה לצידו.