stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נטאפ
הערות שוליים

↑  Network Appliance, Inc., Company-Histories.com
↑  אסף גלעד, נטאפ סוגרת את טופיו שנתיים לאחר שרכשה אותה ב-160 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 9 בדצמבר 2008
↑  דיאנה בחור ניר, "עבודה מהבית גורמת לאנשים לעבוד הרבה יותר, צריך להגביל", באתר כלכליסט, 23 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6046 726X 
שרת אחסון של נטאפ מדגם FAS3240
נואל ואן 'ט אנד

נואל ואן 'ט אנד (בהולנדית: Noël van 't End; נולד ב-15 ביוני 1991) הוא ג'ודוקא הולנדי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, אלוף העולם (2019).
קריירה

בנובמבר 2013, ואן 'ט אנד זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה במדליית כסף בגראנד פרי אבו דאבי. בנובמבר 2014, הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי צ'ינגדאו לאחר שניצח בגמר את אלון ששון הישראלי. במרץ 2015 זכה במדליית הזהב השנייה שלו בתחרות מהסבב העולמי כאשר זכה בגראנד פרי סמסון. במאי 2015 הוא זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באותה השנה ברבאט.
ואן 'ט אנד התחרה במשחקים האולימפיים בריו דה ז'ניירו 2016 בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג אך הודח בסיבוב השני לאחר שהפסיד ללחגואסורנגין אוטגונבטאר המונגולי. באותה השנה הוא זכה במדליית זהב בגראנד פרי טביליסי כאשר ניצח בגמר את מרקוס ניימן השוודי. באליפות אירופה בשנת 2018 שנערכה בתל אביב, סיים ואן 'ט אנד במקום החמישי לאחר שהפסיד בקרב על מדליית הארד לתאודורוס צלידיס היווני. באותה השנה הוא זכה במדליית כסף בגראנד סלאם אוסקה היוקרתי שביפן.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה ואן 'ט אנד במדליית הזהב בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג והפך לג'ודוקא ההולנדי השישי מנבחרת הגברים שזוכה בתואר אלוף העולם והראשון מזה 10 שנים. הוא הגיע לאליפות כשהוא מדורג עשירי בדירוג העולמי והפתיע כאשר ניצח את כל 6 קרבותיו. את שלושת הקרבות הראשונים הוא ניצח באיפון וברבע הגמר הוא ניצח בניקוד ווזארי את אקסל קלרז'ה הצרפתי לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי. בחצי הגמר הוא ניצח באיפון את נמניה מאידוב הסרבי שוב לאחר תרגיל סודה-צוריקומי-גושי מוצלח במיוחד. בגמר ואן 'ט אנד התמודד מול שויצ'ירו מוקאי היפני וניצח בווזארי כאשר 35 שניות לסיום ביצע תרגיל בשם קוסוטו-גרי. באותה השנה הוא זכה גם בגראנד סלאם יקטרינבורג כשניצח בגמר את בקה גוויניאשווילי הגיאורגי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, ואן 'ט אנד סיים במקום השביעי. הוא החל את דרכו בסיבוב השני בו ניצח באיפון תוך 33 שניות את פאולו פרסוגליה מסן מרינו. בשמינית הגמר הוא ניצח בווזארי את אקסל קלרז'ה הצרפתי וברבע הגמר הפסיד למיכאל זגאנק הטורקי בזמן ניקוד זהב. הוא נשר לקרבות בית הניחומים, שם הפסיד בווזארי לכריסטיאן טוט ההונגרי והודח.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | גראנד פרי | צ'ינגדאו | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2015 | גראנד פרי | סמסון | טורקיה טורקיה |
| 2016 | גראנד פרי | טביליסי | גאורגיה גאורגיה |
| 2019 | גראנד סלאם | יקטרינבורג | רוסיה רוסיה |
| 2021 | מאסטרס | דוחה | קטאר קטאר |
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
נוקופטאו

| --- | --- |

מראה נוקופטאו מהחלל
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  8°0′0″S 178°30′0″E﻿ / ﻿8.00000°S 178.50000°E﻿ / -8.00000; 178.50000
 ארכיפלג:  טובאלו
 סוג:  אטול
 שטח:  3.1 קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טובאלו טובאלו
 אוכלוסייה:  586
 אזור זמן:  UTC+12
 תאריך גילוי:  1819
    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   
 
נוקופטאו (בטובאלואנית: Nukufetau) הוא אטול במדינת האיים טובאלו. ארצות הברית תבעה את הריבונות על האי מתוקף חוק הגואנו החל מהמאה ה-19 ועד לשנת 1983. אוכלוסיית האטול עמדה בשנת 2002 על 586 תושבים, שכולם מתגוררים על האיון סבאבה (Savave).
האטול מורכב מ-33 איונים שהמרווחים ביניהם מאפשרים לספינות להיכנס ללגונה ולעגון בה.
היסטוריה

על פי המסורת, התושבים הראשונים הגיעו לאטול מטונגה. כאשר הם נחתו, הם מצאו רק עץ שנקרא פטאו (Calophyllum inophyllum), לכן הם קראו למקום נוקופטאו – אי הפטאו. הם שתלו עצי קוקוס שהביאו איתם והתיישבו באי פאלה (Fale) שבצדו המערבי של האטול.
האירופאים הראשונים שהגיעו לאטול היו צוותה של בריגנית או פריבטיר בשם "רבקה" (Rebecca), שהפליגה תחת דגל בריטי ב-1819. ב-1820 הגיע לאטול ספינה רוסית בשם מירני וב-1841 הגיעה משלחת מחקר אמריקנית בראשותו של צ'ארלס וילקס.
במלחמת העולם השנייה הוקמה באטול נקודת תצפית שדיווחה על התקדמותם של הכוחות היפנים. ב-1943 הקימו האמריקנים שדה תעופה ורציף באי מוטולאלו (Motulalo) שהוא האי הגדול באטול. לאחר המלחמה פורק הבסיס ואדמתו הוחזרה לבעליה.
הערות שוליים

↑  Tuvalu: Atolls, Major Villages & Urban Areas - Statistics & Maps on  www.citypopulation.de
↑  Clayworth, Peter (16 November 2012). "Coast-watching headquarters at Nukufetau, Ellice Islands, 1941". 'Intelligence services - Intelligence services, 1800s to 1945', Te Ara - the Encyclopedia of New Zealand.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567508205171  LCCN: n90679808  NARA: 10037120  SUDOC: 148429513  VIAF: 135000981   WorldCat (עם VIAF): 135000981
מקדם בייס

בסטטיסטיקה, מְקַדֵם בֵּייס (באנגלית: Bayes Factor) משמש אלטרנטיבה בייסיאנית לבדיקת השערות קלאסית. השוואת מודלים בייסיאניים היא שיטה של הכרעה בין מודלים שונים בהתבסס על חישוב מקדם בייס.  מקדם בייס משמש לכימות היחס בין העדויות התומכות בעד מודל אחד על פני מודל אחר.
הגדרה

הנראות (likelihood) מייצגת את ההסתברות כי סט נתונים D הגיע מתוך מודל M, ונכתב באופן רשמי בתור  Pr(D|M). מקדם בייס הוא יחס בין הנראות (likelihood) של השערות מתחרות, בדרך כלל השערת אפס והשערת החוקר, או מספר מודלים אלטרנטיביים.
לדוגמה: בהטלת מטבע נצפה סט נתונים (D) של 5 תוצאות "עץ". במודל סטטיסטי של מטבע הוגן (סיכוי q=0.5 לקבלת עץ) הסבירות, או הסיכוי לנתונים בהינתן המודל, היא  Pr(D|M)=0.5^{5}=0.03125. לעומת זאת במודל של מטבע מוטה (עם סיכוי q=0.9 לקבלת עץ) הסבירות, או הסיכוי לנתונים בהינתן המודל, היא  Pr(D|M)=0.9^{5}=0.5905.
הערכת הנראות מהווה את הבסיס להשוואה בייסיאנית בין מודלים. בהשוואת מודלים, אנחנו צריכים לבחור בין שני מודלים על בסיס נתונים (D). הנראות של שני מודלים M1, ו-M2, מבוטאת על ידי שני וקטורים  \theta _{1} וגם  \theta _{2}, שבאמצעותם מחושב מקדם בייס, K.
הווקטורים  \theta _{1} ו- \theta _{2} מכילים את אוסף כל האפשרויות של פרמטרי המודלים M1, ו-M2 בהתאמה. עבור כל אפשרות כזו מחושבת ההסתברות לקבל את הפרמטרים בהינתן המודל  Pr(\theta _{i}|M_{i}), וגם מחושבת ההסתברות לקבל את הדאטא שנאסף בהינתן שהמודל הוא מבוסס פרמטרים אלו  Pr(D|\theta _{i},M_{i}). הסתברויות אלו מוכפלות זו בזו, ומתבצעת עבור כל מודל סכימה מעבר לכל האפשרויות של פרמטרי המודלים. חלוקת הסכומים שחושבו בין שני המודלים מוגדרת כמקדם בייס. בכתיב מתמטי ניתן לייצג הסבר זה בנוסחה הבאה:
יתרונה של שיטת השוואת מודלים באמצעות מקדם בייס על פני מבחן סטטיסטיים כגון מבחן יחס-נראות נעוצה בעובדה שסבירותם של מודלים פשוטים יותר עם פחות פרמטרים, באופן טבעי יותר מקבלת יתרון בהשוואת מודלים ביסייאניים ובכך ניתן להימנע מתופעת התאמת יתר (overfitting).
פרשנות

ערך K גדול מ-1 מציין כי המודל הראשון יותר נתמך על ידי הנתונים בחשבון בהשוואה למודל השני. בדיקת השערות קלאסית, בוחנת רק מודל אחד (השערת האפס) ומכמתת את הסבירות לנתונים בהינתן המודל, כאשר בתהליך ההסקה הסטטיסטית, סבירות נמוכה מאוד של הנתונים (לרוב p<0.05) תוביל לדחיית השערת האפס. הרולד ג'פרי יצר את הטבלה הבאה לפרשנות ערכי K שונים:
| K | dHart | ביטים | פרשנות |
| --- | --- | --- | --- |
| קטן מ-1 |  קטן מ-0  |  | שלילי (תומך M2) |
| 100עד 101/2 | 0 עד 5 | 0 עד 1.6 | בקושי שווה להזכיר |
| 101/2 עד 101 | 5 עד 10 | 1.6 עד 3.3 | משמעותי |
| 101 עד 103/2 | 10 עד 15 |     3.3 עד 5.0     | חזק |
| 103/2 עד 102 | 15 עד-20. | 5.0 עד 6.6 | חזק מאוד |
| גדול מ 102 |  גדול מ 20  |  גדול מ 6.6  | החלטי |
פרשנות מקובלת אלטרנטיבית הוצעה על ידי Kass ו Raftery (1995):
|  2ln(K) | K | פרשנות |
| --- | --- | --- |
| 0 עד 2 |  1 עד 3  | בקושי שווה להזכיר |
| 2 עד 6 | 3 עד 20 | חיובי |
| 6 עד 10 | 20 עד 150 | חזק |
| מעל 10 | מעל 150 | חזק מאוד |
מקדם בייס מכמת עבורנו איזו מההשערות היא הסבירה ביותר, בהינתן סט הנתונים שבידנו.
דוגמה

נסתכל על דוגמה עם משתנה תלוי דיכוטומי (בינומי). נניח ובידנו משתנה מקרי שמייצר בכל צעד הצלחה או כישלון. אנו מעוניינים להשוות בין מודל M1 שבו ההסתברות להצלחה היא q=0.5, אל מודל M2 בו q אינו ידוע, ונלקח מהתפלגות אחידה בטווח [0,1]. בידנו סט נתונים (D) של 200 ניסיונות, אשר מתוכם 115 הצלחות אל מול 85 כישלונות. את הסבירות לקבלת סט נתונים זה בהינתן כל אחד מהמודלים ניתן לחשב באמצעות ההתפלגות הבינומית:
לפיכך, נקבל עבור המודל הראשון
ועבור המודל השני
בחישוב מקדם בייס כיחס בין שתי הסבירויות נגלה כי K=1.197. כלומר, העדויות מעט נוטות לטובת המודל הראשון, אם כי באופן זניח.
בדיקת השערות קלאסית של מודל  M1 (שבהקשר זה הוא השערת האפס) יספק תוצאה שונה בתכלית. במבחן הבינום הסבירות לקבלת 115 הצלחות או יותר מתוך 200 היא p=0.02. מכאן שבבדיקת השערות ברמת ביטחון של 95% (דו-צדדית) היינו מגיעים למסקנה כי עלינו לדחות את השערת האפס, וכי לא סביר שהתוצאה שהתקבלה נדגמה מתוך השערת האפס.
מודל M2מורכב יותר לבחינה מהמודל הראשון, מאחר שהוא מכיל פרמטר חופשי המאפשר לו התאמה מוצלחת יותר לנתונים. היכולת של כלי הסקה ביסיאנית להתמודד עם מודלים מורכבים כגון זה משמעותית במיוחד ביכולה להפחית טעות מסוג I
לקריאה נוספת

Morey, R. D., Romeijn, J. W., & Rouder, J. N. (2016). The philosophy of Bayes factors and the quantification of statistical evidence. Journal of Mathematical Psychology, 72, 6-18.
הערות שוליים

↑  Goodman S (1999). "Toward evidence-based medical statistics. 1: The P value fallacy" (PDF). Ann Intern Med. 130 (12): 995–1004. doi:10.7326/0003-4819-130-12-199906150-00008. PMID 10383371.
↑  Goodman S (1999). "Toward evidence-based medical statistics. 2: The Bayes factor" (PDF). Ann Intern Med. 130 (12): 1005–13. doi:10.7326/0003-4819-130-12-199906150-00019. PMID 10383350. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2009-10-15. נבדק ב-2017-07-01.
↑  Ly, Alexander, Josine Verhagen, and Eric-Jan Wagenmakers.
↑  Good, Phillip; Hardin, James (23 ביולי 2012). Common errors in statistics (and how to avoid them) (4 ed.). Hoboken, New Jersey: John Wiley & Sons, Inc. pp. 129–131. ISBN 978-1118294390. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Robert E. Kass; Adrian E. Raftery (1995). "Bayes Factors" (PDF). Journal of the American Statistical Association. 90. doi:10.2307/2291091.
↑  H. Jeffreys (1961). The Theory of Probability (3 ed.). Oxford.
↑  Sharpening Ockham's Razor On a Bayesian Strop
נון סולו ורדי

נון סולו ורדי (איטלקית: Non solo Verdi, כלומר "לא רק ורדי" או, בפרפרזה, "לא על ורדי לבדו") הוא מיזם אופרה, המעלה בביצוע קונצרטי (כלומר ללא בימוי) קטעים מאופרות, שנכתבו באיטליה בעשור שבין 1861 ל-1870, בתקופת המאבק לאיחוד איטליה בראשות ג'וזפה גריבלדי.
האופרה האיטלקית שימשה כלי חשוב במאבק של נאמני התנועה הלאומית באיטליה, אנשי הרוח, הסטודנטים והאמנים, לעורר את דעת הקהל לתמיכה בתנועת השחרור כנגד ערי המדינה והכתר האוסטרי. יתרון האופרה היה ביכולתה למשוך המונים להצגותיה ולהחדיר בתכנים מסרים, שהצנזורה האוסטרית הייתה מונעת את העברתם באסיפות עם, ושהקהל היטיב לקלוט אותם. בכל עיר באיטליה היה לפחות בית אופרה אחד, ובמילאנו לבדה היו בשנת 1869 שבעה בתי אופרה פעילים.
מסרים כאלה קיימים ברבות מן האופרות של ורדי, ששרדו ומצאו את מקומן ברפרטואר האופראי עד ימינו אלה, אך בעשור האיחוד חוברו והופקו באיטליה 230 אופרות חדשות, שרובן נשכחו כליל לאחר מות המלחינים ולא נשמעו עוד במשך קרוב ל-150 שנה. פרויקט המחקר של החוג למוזיקולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, בראשות פרופסור יהואש הירשברג ותלמידות המחקר נעמה רמות, סוניה מזר, רמונה כהן-פאול ואלמה שטרן, מעלה זו השנה החמישית קטעים מתוך אופרות נשכחות, בהיקף מצומצם ובליווי פסנתר בלבד, בביצוע הפסנתרנית סוניה מזר. המבצעים הם סטודנטים לשירת אופרה באקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים ובחוג למוזיקולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים.
המופע של 2008 התפתח להפקה בימתית חלקית, שכללה תלבושות תקופתיות ותפאורה מרומזת. את התלבושות עיצבה פרנסואז קוריאט. באותה מתכונת התקיים גם המופע של 2009, שכלל תמונות מאופרה אחת בלבד, "מורוסינה" של אריקו פטרלה. כבונוס מיוחד נוספו הפעם בסוף התוכנית שני דואטים של ורדי, מתוך מקבת' ומתוך אאידה. המופע של 2010 כלל תמונות מתוך "המוסקטרים" של ג'וזפה סיניקו -אריות, דואטים ושלישייה - גם הפעם בשירה מלווה משחק, בתלבושות תקופתיות ועם רמז לתפאורה.
בשש תוכניות המיזם עד כה בוצעו תמונות מן האופרות הבאות:
"Fieschi" מאת אקילה מונטואורו
"I Profughi Fiamminghi". "Amletto" מאת פרנקו פאצ'ו
"לינה" ו"המאורסים" מאת אמילקארה פונקיילי
"המאורסים", "הרוזנת מאמאלפי" ו"מורוסינה" מאת אריקו פטרלה
"מאזפה" מאת קארלו פדרוטי
"רומיאו וג'ולייטה" מאת פיליפו מרקטי
"ג'ודיטה" מאת אקילה פרי
"קפריזה של גברת" מאת אנטוניו קאניוני
"המוסקטרים" מאת ג'וזפה סיניקו
"גוליילמו שקספיר" מאת תומאזו בנוונוטי
"המוסקטרים" מאת ג'וזפה סיניקו
ראו גם

אופרה איטלקית
ג'וזפה ורדי
ג'וזפה גריבלדי
מקמילן TAC-50

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רובה צלפים כבד/רובה נגד ציוד
 נגזרות:  TAC-50 A1,‏ TAC-50C
 תכנון:  האחים מקמילן, שנות ה-80 של המאה ה-20
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  נשקי מקמילן
 תקופת השימוש:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת אפגניסטן (2001-)
 מדינות המשתמשות:  ראו בערך
 מחיר ליחידה:  11,250 דולר
 מידע טכני
 קליבר:  0.50 BMG‏ = 12.7x99 מ"מ נאט"ו
 פעולה:  רובה בריחי ידני
 הזנה:  מחסנית חיצונית של 5 כדורים
 כוונות:  כוונת טלסקופית x16
 אורך כולל:  1,448 מ"מ
 אורך קנה:  737 מילימטרים (29.0 אינץ')
 משקל ריק:  11.8 קילוגרם (26 ליברות)
 קצב אש:  בודדות
 מהירות לוע:  850 מטר לשנייה (2.49 מאך)
 טווח אפקטיבי:  עד 1,800 מטרים (2,000 יארד)
 טווח מקסימלי:  2,000 מטר
 דיוק:  0.5 דקות קשת (MOA)
צלף של אריות הים עם ה-Mk 15 (מקמילן TAC-50).
רובה McMillan TAC-50 (מקמילן טאק-50) הוא רובה צלפים המיוצר בארצות הברית על ידי חברת האחים מקמילן. זהו רובה צלפים לטווח הרחוק המיועד הן נגד בני אדם והן נגד מטרות קשות וציוד. הרובה מבוסס על תכנונים קודמים של אותה חברה, שהופיעו לראשונה בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20. חברת האחים מקמילן מייצרת מספר גרסאות של רובים בקליבר 0.5 אינץ', בהתבסס על אותה פעולה, עבור יישומים צבאיים, משטרתיים ואזרחיים. רובי TAC-50 הם בעלי דיוק הנחשב למצוין, והיצרן התחייב על מקבצים בפיזור של  חצי דקת קשת עם תחמושת צליפה ברמת Match Grade. לשם השוואה, הדיוק של בארט M82A1 - גם הוא רובה בקליבר 0.5 אינץ' - נע בין 1 דקת קשת (עם תחמושת Match Grade) ל-3 דקות קשת (עם תחמושת רגילה). כלומר: ה-TAC-50 מדויק יותר באופן ניכר.
מפרט

ה-TAC-50 הוא רובה בקליבר 0.5 אינץ' ומשתמש בתחמושת 0.5 BMG שידועה גם כ-12.7x99 מ"מ נאט"ו, מאחר שזו התחמושת הכבדה התקנית של מדינות המערב. תחמושת זו מאפשרת לו טווח ירי של 1,800 מטרים (2,000 יארד), כאשר בתנאים מסוימים הוא יעיל גם מעבר לטווח של 2 ק"מ. תחמושת זו היא רבת עוצמה ושימושית גם נגד מטרות קשות ושריון קל.
רובה TAC-50 הוא רובה בריחי ידני המופעל על ידי בריח מסתובב. לבריח הענק יש זיזי נעילה קדמית כפולה, והבריח עצמו מחורק באופן בורגי להפחתת המשקל. הקנה הכבד ברמת match-grade מיוצר על ידי Lilja Barrels גם הוא מחורק, כדי לפזר חום מהר ולהפחית מהמשקל הכולל. לוע הקנה מעוצב כך שיופחת הרתע הגדול בעת הירי. הרובה מוזן בידי מחסנית חיצונית נתיקה, המכילה 5 כדורים. הקת והמעצה עשויים מפיברגלאס ומיוצרת על ידי McMillan Stocks ומתוכננים  לשימוש גם עם חצובות דורגל. עקב הקת ניתן לכוונון ל"אורך המשיכה" (length of pull) על ידי מרווחי גומי וניתן לקיפול הצידה לשם אחסון קומפטי. לרובה אין כוונות ברזל אך ניתן להתקין עליו מגוון כוונות טלסקופיות או כוונות לראיית לילה. בצבא הקנדי, הכוונת הטלסקופית הסטנדרטית שמותקנת עליו היא כוונת טלסקופית X16.
כיום מקמילן מייצרים ומשווקים דגם משופר יותר TAC-50C, שעיקר השיפורים הם שיפורי ארגונומיה, קת מתכוונת נוחה יותר עם תמוכת לחי ניתנת לכוונון, מסילות פיקטיני על המתפסים ועוד שיפורים חימושיים.
יכולות וביצועים

רובה ה-TAC-50 מחזיק בשיא הצליפה הארוכה ביותר, כלומר: הריגת לוחם אויב מהמרחק הגדול ביותר. שיא זה עומד על 3,450 מטרים (3,770 יארד) ונקבע ב-2017.
הרובה שבר את השיא לראשונה ב-2002 כאשר רב-טוראי רוב פרלונג (Rob Furlong) מצבא קנדה שלחם ב-2002 באפגניסטן, ירה ברובה TAC-50 והרג חמוש של הטליבאן מטווח של 2430 מטר (7972 רגל, 1.509 מייל). ביריה הראשונה פרלונג החטיא, בשנייה הוא פגע רק בתרמיל של החמוש. בשלישית הוא פגע בפלג גופו העליון של החמוש והרג אותו. הישג צליפה מרשים זה לא אופייני לטווח הירי האפקטיבי שבו יש הסתברות גבוהה לפגיעה ביריה ראשונה. מכיוון שבעמק שאח אי-קוט צפיפות האוויר נמוכה בהרבה מהצפיפות בגובה פני הים (העמק נמצא בגובה 2,432 מטר מעל פני הים) הטווח האפקטיבי המקסימלי של הרובה התארך בכ-600 מטר. מאז נשבר השיא מספר פעמים.
השיא נשבר שוב בעזרת הרובה TAC-50 ביוני 2017: צלף מהכוחות המיוחדים של צבא קנדה ירה לעבר מחבל דאעש בעיראק ופגע בו ממרחק של 3450 מטר, פגיעה זו התאפשרה הודות לכך שהצלף ירה מגג בניין בעוד החמוש עמד על הקרקע.
משתמשים

ארצות הברית ארצות הברית: אריות הים, תחת הציון Mk 15 (רובה צלפים סימן 15).
ישראל ישראל: בשירות יחידות מיוחדות.
קנדה קנדה: תחת הציון C15 Long Range Sniper Weapon.
צרפת צרפת: בשירות הקומנדו הימי.
ירדן ירדן: בשירות רגימנט הסיור המיוחד SRR-61.
גאורגיה גאורגיה: בשירות יחידות מיוחדות.
הפיליפינים הפיליפינים
דרום אפריקה דרום אפריקה: בשירות יחידה מיוחדת של המשטרה.
טורקיה טורקיה: בשירות הקומנדו ההררי.
ראו גם

מקמילן TAC-338 - רובה צלפים לטווחים ארוכים בקליבר 0.338 לפואה מגנום
בארט M82A1 - המתחרה העיקרי של TAC-50
AW50 - מתחרה נוסף
הערות שוליים

↑  דף המקמילן TAC-50 באתר הרשמי של נשקי מקמילן. אוחזר ב-9 בספטמבר 2021.
1 2  דיוק (יכולת הקביצה) של רובה נמדד בדקות קשת (MOA). מספר זה מייצג את הסטייה הזוויתית המרבית מנקודת הפגיעה וככל שהוא נמוך יותר כך הרובה מדויק יותר. לדוגמה: רובה צלפים בעל דיוק של 1 MOA מקבץ (יורה מספר קליעים אל עבר אותה מטרה) בפיזור של 3 ס"מ בירי למרחק 100 מטר (1.047 אינץ' בירי למרחק 100 יארד).
↑  ידיעה באתר Macleans.ca.
↑  "Canadian elite special forces sniper makes record-breaking kill shot in Iraq - The Globe and Mail". The Globe and Mail (באנגלית בריטית). 2017-06-21. נבדק ב-2017-06-22.
↑  שי לוי, ‏מדויקים וחכמים: כל מה שאפשר לספר על אמצעי הלחימה במבצע "שובו אחים", באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2014.
|  ‏ רובי צלפים בישראל ‏  |
| --- | --- | --- |
|  רובי הצלפים של חיל הרגלים בצה"ל | M24 SWS‏ • בארט REC10‏ • SR-25 Mk 11‏ • ברק (HTR 2000) • רוגר SR-22 •  בארט M82A1 (חה"ן) |  |
|  רובי הצלפים של יחידות מובחרות בצה"ל | M24 SWS‏ • SR-25 Mk 11‏ • PSG1‏ • מאוזר 86SR‏ • SVD דרגונוב • מקמילן TAC-338 • מקמילן TAC-50 • בארט MRAD • בארט REC10 |  |
|  רובי הצלפים של הימ"מ (היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור של משטרת ישראל) | בארט MRAD‏ • SR-25 Mk 11‏ • מקמילן ALIAS CS5 |  |
|  רובי הצלפים של הימ"ס (המסתערבים של משמר הגבול) | מאוזר 86SR • רמינגטון מודל 700 משופר • SR-25 Mk 11 • בארט REC10 • רוגר SR-22 |  |
| רובי צלפים תוצרת ישראל | גליל צלפים • M89SR‏ • IWI DAN‏ • רובה צלפים ACE‏ • ערד 7 קלעים-צלפים |  |
צליפה בישראל • צליפה • רובה צלפים •  צבא הגנה לישראל: צליפה בצה"ל •  ימ"מ: צליפה בימ"מ
|  נשק קל עכשווי של צה"ל |
| --- | --- | --- |
| נשק אישי/רובה סער | רובה M16 • רובה M16A1 מקוצר • CAR-15‏ • רובה M4A1 • מיקרו-תבור X-95 ו-X-95L • תבור X-95 פלאט-טופ • IWI ערד |      |
| מקלעים | נגב 5.56 מ"מ • נגב קומנדו • נגב NG7‏ • מאג 7.62 מ"מ • בראונינג 0.3 • M2 בראונינג (מק"כ 0.5) |      |
| רובי צלפים | חיל הרגלים: רמינגטון M24‏ • SR-25 Mk 11 • ברק (H-S Precision HTR 2000)‏ • בארט M82A1   יחידות מיוחדות: רמינגטון M24 • מאוזר 86SR‏ • בארט MRAD‏ • בארט REC10‏ • SR-25 Mk 11‏ • רובה צלפים דרגונוב • מקמילן TAC-338 • מקמילן TAC-50 |      |
| רימונים | רימון יד מדגם רימון רסס 26 • מטול רימונים M203 • מטול רימונים M320 |      |
| רקטות כתף | M72 לאו "זרזיר מתכלה" • RPG-7‏ • מטאדור "מפצח האגוזים" ו"מפצח קל משקל" |      |
| כלי נשק נוספים | תת-מקלע מיקרו-עוזי • קלשניקוב AK-47 • רוגר SR-22 • אקדחי גלוק 17 וגלוק 19 • אקדח זיג זאואר SIG P228 |      |
| ראו גם | נשק קל של צה"ל • אמצעי הלחימה של צה"ל • נשק קל • חיל הרגלים • צבא הגנה לישראל |      |
רובה Mk 15 של חיל הנחתים האמריקאי בתצוגה.
לוחם אמריקאי משתמש במקמילן TAC-50 לסילוק פצצות.
נוקטורן (מות החייל)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  מרסל ינקו
 תאריך יצירה:  1949
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  169
 רוחב:  183
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף פרטי
"נוקטורן" או "מות החייל" (1949) הוא ציור מאת הצייר מרסל ינקו.
רקע

הציור "נוקטורן" (בעברית: לילי), ששמו שאול מן הסוגה המוזיקלית נוקטורן, מציג חמש דמויות המקיפות דמות שרועה העטופה בתכריכים. הדמויות לבושות בבגדים בצבע ירוק-כחול, המרמז על היותן חיילים. אחת הדמויות, הניצבת בצידה הימני של הציור, היא דמות נשית. בעוד שחלק מן החיילים מתוארים בתלבושת צבאית, אחד מהם, המוצב בחזית הציור ואוחז בידו רובה, מתואר לובש גלימה קצרה ובחגורתו נעוץ פגיון. על פי יגאל צלמונה תיאור זה מזהה את הדמות עם הסיקריים. בכך, טען, יוצר ינקו קישור בין ההיסטוריה היהודית לבין ההווה.
מבחינת הקומפוזיציה, הציור מאופיין בריבוי קווים אלכסוניים, שנוצרים על ידי תנועות הידיים של הדמויות, על ידי הרקע. סגנון הציור משלב בין הפשטה וקוביזם לבין השפעת האקספרסיוניזם, הבאים לביטוי כסגנון דקורטיבי של הדמויות. גדעון עפרת מצא בציור את השפעתו של פבלו פיקאסו, ובייחוד של ציורו "גרניקה" (1937).[דרוש מקור: העשור הראשון, הגמוניה וריבוי].
הציור הוא חלק מקבוצה של יצירות שיצר ינקו בתקופת מלחמת העצמאות ובעקבותיה. בשנת 1949 אף הציג ינקו תערוכה בבית הנכות בצלאל תחת השם "מלחמתי". ציור זה הוצג בתערוכה קבוצתית של "אופקים חדשים" תחת השם "נוקטורן". ביקורות בנות התקופה תקפו את הצגתם של חיילי צה"ל בציור בסיטואציה אנטי-הרואית.
הערות שוליים

↑  ראו: אויגן קולב, מלחמתנו בעיני מרסל ינקו, בעיתון על המשמר, 2 באוקטובר 1949.
↑  ראו: יגאל צלמונה, 100 שנות אמנות ישראלית, מוזיאון ישראל, ירושלים, 2010, עמ' 180.
נוקומיס מיקרופוגון

| נוקומיס מיקרופוגון |
| --- | --- |
 נוקומיס מיקרופוגון
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
משפחה:: קרפיוניים
סוג:: Nocomis
מין:: נוקומיס מיקרופוגון
שם מדעי
 Nocomis micropogon ‏קופ, 1865

נוקומיס מיקרופוגון (שם מדעי: Nocomis micropogon) הוא מין של דג ממשפחת הקרפיוניים החי בטבע בנהרות של אמריקה הצפונית והוא אחד מהנפוצים שבדגי הנהרות שבה.
מאפיינים

הדג דומה במראהו לקרפיון מצוי אך קטן יותר. הוא יכול להגיע לאורך מקסימלי של 33 ס"מ אך לרוב הוא קטן יותר ונפוץ באורך 13 ס"מ בלבד. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. צבעו כסוף עם פס שחור אנוכי לאורך הגוף ומעט צהוב לאורך הצידיים שמעל הפס השחור. הגב אפור והראש גדול עם בינים קטנים לאורך הלסת, העוזרים לחוש מזון. הדגים הבוגרים מינית עם ראשים גדולים יותר הצבועים בסגול-ורוד עדין ובעלי בליטות על עיניהם וחוטמם. מבנה מוזר זה גורם לבלבול בינם לבין קרוביהם מהמין Nocomis biguttatus, החיים באותו אזור.
תפוצת הדג רחבה מאוד בטווח שבין הימות הגדולות והרי האפלצ'ים ומאונטריו וניו יורק עד לאלבמה וקרוליינה הדרומית. הם נפוצים בנהרות גדולים עד בינוניים ממוזגים, בין השאר באוטווה, ג'יימס, אוהיו, נהר ססקוהנה, נהר סוואנה, נהר קוסה ובכמה אגמים. הם נכחדו ממספר אזורים בהם נוצר זיהום מים רב או דיג גבוה.
דג זה ניזון מתחת למים בעיקר מחרקים (לרוב זבובאים מימיים ושעירי כנף, עד 70% מהמזון), אצות (20% מהמזון), סרטנים (בעיקר מ-Cambarus המהווים 5% מהמזון) ורכיכות (4% מהמזון) וכן מדגיגים ועכבישנים. הוא עצמו נטרף בידי דגים גדולים יותר (לעיתים הוא משמש כפיתיון לחכות), עופות מים ויונקים כמו לוטרות.
דגים אלה מתרבים בזרמים נמוכים ובהם הזכר משתמש בפיו כדי להרכיב חלוקי מים לגובה רב ועושה מהם קן. הנקבה משריצה בתוך מספר קנים 500 עד 1,000 ביצים הבוקעות כעבור 5–6 ימים.
הדג מגיע לבגרות מינית בגיל שנתיים ועשוי לחיות עד 5 שנים.
הערות שוליים

↑  נוקומיס מיקרופוגון באתר הרשימה האדומה של IUCN
נואל ברנרד

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  25 בפברואר 1925 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  23 בדצמבר 1981 (בגיל 56) 
 כינוי:  שמו בלידה - נואל ברקוביץ'
 מדינה:  רומניה   ארץ ישראל המנדטורית   בריטניה   ארצות הברית   גרמניה המערבית
 השכלה:  החוג למתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים
 תקופת הפעילות:  1946–1981 (כ־35 שנים)
 מעסיק:  BBC   קול אמריקה   רדיו אירופה החופשית
 סוג כתב:  מדיני
 
נוֹאֵל ברנרד (Noël Bernard; נולד כנואל ברקוביץ' (Noël Berkovics או Noel Bercovici);‏ 25 בפברואר 1925 – 23 בדצמבר 1981) היה עיתונאי ופרשן פוליטי רומני, ממוצא יהודי וגרמני, אזרח בריטי ואמריקאי, עורך ומנהל המחלקה הרומנית של "רדיו אירופה החופשית" (1955–1958; 1965–1981), אשר בימי השלטון הטוטליטרי הקומוניסטי ברומניה מילא תפקיד חשוב בהעברת מידע על מה שמתרחש ברומניה ובעולם לאוכלוסיית מולדתו, שסבלה מצנזורה קשוחה של המשטר.
דו"ח הוועדה הנשיאותית של רומניה משנת 2006, שעסק בניתוח הדיקטטורה הקומוניסטית במדינה, הוקיר את זכרו של נואל ברנרד כאחד מהאנשים שנאבקו "מתוך אלטרואיזם ולהט למען הכרת האמת ואמירתה".