stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שטיח שרפינסקי
חישוב שטחו של השטיח

יהי x אורך צלע הריבוע ו-y מספר הצעדים, נוסחת שטח השטיח היא:
\left({\frac {x}{3^{y}}}\right)^{2}\times 8^{y}=x^{2}\times \left({\frac {8}{9}}\right)^{y}
לדוגמה, ריבוע שאורכו 100 מטר ושטחו 10000 מ"ר, יקטן לאחר שני צעדים ל:
\left({\frac {100}{3^{2}}}\right)^{2}\times 8^{2}={\frac {100^{2}}{9^{2}}}\times 64={\frac {640000}{81}}=7901.2345679
ככל שמספר הצעדים יגדל, השטח יקטן.
יישום

בטלפון סלולרי וWi-Fi קיים סוג אנטנה הנקרא פרקטלי, הבנוי על מספר איטרציות של שטיח שרפינסקי. האנטנה מתאימה לטיפול במספר רב של תדרים, היא קלה לייצור וקטנה מאנטנות רגילות בעלות אותם ביצועים.
תהליך

‏6 צעדים ראשונים ביצירת השטיח
‏צעד 1
‏צעד 2
‏צעד 3
‏צעד 4
‏צעד 5
‏צעד 6
תוכנית מחשב

יישומון בשפת ג'אווה ליצירת שטיח שרפינסקי באמצעות מתודה רקורסיבית:
import java.awt.*;
import java.applet.*;

public class SierpinskiCarpet extends Applet
{
    private Graphics g = null;
    private int d0 = 729; // 3^6

    public void init()
    {
        g = getGraphics();
        resize(d0, d0);
    }

    public void paint(Graphics g)
    {
        // Rekursion starten:
        drawSierpinskiCarpet (0, 0, getWidth(), getHeight() );
    }

    private void drawSierpinskiCarpet(int xOL, int yOL, int width1, int height1)
    {
        if (width1>2 && height1>2)
        {
            int b = width1/3;
            int h = height1/3;
            g.fillRect (xOL+b, yOL+h, b, h);
            for (int k=0; k<9; k++) if (k!=4)
            {
                int i=k/3;
                int j=k%3;
                drawSierpinskiCarpet (xOL+i*b, yOL+j*h, b, h); // Rekursion
            }
        }
    }
}
הערות שוליים

↑  Barlow, Martin; Bass, Richard, Brownian motion and harmonic analysis on Sierpinski carpets (PDF)
שכווי מזרחי

| שכווי מזרחי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: שכווי מזרחי
מינים
 Tetrastes sewerzowi  Tetrastes bonasia
שם מדעי
 Tetrastes ‏קייזרלינג ובלאסיוס, 1840

שכווי מזרחי (שם מדעי: Tetrastes) הוא סוג של שכווים קטנים הנפוצים במזרח אסיה, בסין ובצפון ומזרח אירופה. השכווים מצויים בעיקר ביערות מחטניים ויערות אחרים. בסוג זה שני מינים.
מאפיינים

השכווים ניזונים מניצנים, מחטים קטנות וזרעים וכן מחרקים, מהם הם ניזונים בעיקר בקיץ. הם בעלי ראשים חומים עם פסים לאורך הלחי וגרון שחור. הגוף מוסווה בצבע חום-אפרפר גם אצל הזכרים. הזנבות מעט לבנים אך קצותיהם שחורים והם יכולים להיפרש. שכווים אלה מצויים רוב זמנם בין העצים.
אלו הם הקטנים ביותר ממיני השכווים, כשהקטן ביותר הוא שכווי היערות שאורכו 35–40 ס"מ ומשקלו עד 500 גרם.
מאפיינים > מינים

שכווי סיני (Tetrastes sewerzowi)
שכווי היערות (Tetrastes bonasia)
שכווי לענה גניסון

| שכווי לענה גניסון |
| --- | --- |
 זכר במצג ראווה
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
תת־משפחה:: שכווים
סוג:: שכווי הלענה
מין:: שכווי לענה גניסון
שם מדעי
 Centrocercus minimus
תחום תפוצה


שכווי לענה גניסון (שם מדעי: Centrocercus minimus), הוא מין של שכווי מהסוג שכווי הלענה, החי בערבות של אמריקה הצפונית. הוא קרוי על שם נהר גניסון, יובל של נהר הקולורדו. מין זה מצוי בסכנת הכחדה והוא התגלה כמין נפרד רק בשנת 2000.
מאפיינים

שכווי זה קטן מבן סוגו השני, שכווי לענה גדול ואורכו רק 44–51 ס"מ. הוא כהה יותר מקרובו וצווארון החזה שלו יותר "שעיר" ופרוע מלמעלה. הוא בעל צווארון-חזה לבן עם שני קפלי עור צהובים וגדולים, אותם הוא יכול לנענע כדי לגרום לקולות גבוהים בעת החיזור. השכווי הוא עוף קרקע שמעופף לעיתים רחוקות.
מין זה מצוי באותם אזורים כמו קרובו הגדול, אך מצוי רק בדרום המדינות יוטה, קולורדו, ארצות הברית והוא קטן ונחבא בין שיחים. הוא ניזון בעיקר מעלי צמח הלענה ובאזורים מסוימים ניזון אך ורק מהעלים והזרעים שלו.
הזכרים מתקבצים בעונת הרבייה בשטחים קבועים ובהם להקת זכרים מציגים הופעה לעיני הנקבות שמזדווגות רק עם הזכרים הבכירים ביניהם ואחר כך נוטשות אותם. טקס החיזור פחות משוכלל בהשוואה לקרובו וכולל בעיקר זריקת צווארון קדימה ופריעת נוצות הכנפיים והזנב.
השכווי נמצא בסכנת הכחדה עקב אובדן בית גידולו.
הערות שוליים

↑  שכווי לענה גניסון באתר הרשימה האדומה של IUCN
שייטת אפריקה

תצלום של הסלופ "ג'יימסטאון", מאוניות שייטת אפריקה. התאריך אינו ידוע.
שייטת אפריקה (באנגלית: Africa Squadron) הייתה יחידה של הצי של ארצות הברית, שעסקה מ-1819 עד 1861 בהדברת סחר העבדים לאורך חופי מערב אפריקה. לעיתים קרובות מתייחס המונח "שייטת אפריקה" לכלל הפעולות שנקט הצי האמריקני לחיסול סחר העבדים האפריקאי בתקופה שקדמה למלחמת האזרחים; אלו כללו פטרולים של אוניות הצי לא רק בחופי אפריקה, אלא גם בחופי אמריקה הדרומית ובמימי הבית.
תולדותיה

הקמת השייטת הייתה אחד הצעדים הראשונים במערכה להדברת סחר העבדים האפריקאי, פועל יוצא של ההסכם שנחתם ב-1819 בין ארצות הברית ובריטניה. הסכם נוסף ומפורט יותר, הסכם ובסטר-אשברטון, נחתם ב-1842. מבחינה טכנית התקיים אומנם תיאום בין השייטת האמריקנית לשייטת מערב אפריקה הבריטית שבסיסה בסיירה לאון, אך למעשה פעלו השתיים באופן עצמאי. השייטת האמריקנית סבלה מהעדר סיוע גם מצד הצי עצמו: מזכיר הצי אייבל פארקר אפשור (1790-1884) היה איש הדרום ותומך קיצוני בזכויות המדינות ובעבדות; בשל כך הקצה למשימה קומץ אוניות בלבד, שעוצמת האש הכוללת שלהן הייתה 80 תותחים בלבד.
המפקד הראשון של שייטת אפריקה היה מתיו פרי, שקבע את בסיסה בכף ורדה. פעילות השייטת הייתה בדרך כלל בלתי יעילה, משום שעמדו לרשותה אוניות מעטות ומפני שחלק גדול מן הפעילות המסחרית הועתק אל אזור הדלתא של הניגר (ניגריה של ימינו), מחוץ לתחומי אחריותה. במהלך שתי שנות פיקודו של פרי נתפסה ספינת עבדים אחת בלבד, וגם היא שוחררה מאוחר יותר בצו בית משפט בניו אורלינס. במרוצת 16 שנות פעילותה הראשונות של השייטת הועמדו למשפט צוותי 19 ספינות עבדים בלבד, חלקם זוכו ואחרים נענשו בקנסות קלים.
שטח הסיור של שייטת אפריקה השתרע בסופו של דבר מכף פריו בדרום (קו רוחב 18 דרום לערך) עד מדיירה בצפון. ברם, בסיס האספקה של השייטת היה באי כף ורדה, מרחק 2500 מייל לערך ממרכזי סחר העבדים הצפוניים ביותר במפרץ ביאפרה ודרומה ממנו. מחלקת הצי העתיקה את בסיס האספקה רק ב-1859, אל סנט פול דה לואנדה, באנגולה של ימינו, בקו הרוחב 8 מעלות דרום לערך. באותו זמן הוצאה מדיירה מתחומי פעילותה של השייטת.
רוב הסיורים של אוניות השייטת בעשור הראשון לפעילותה נערכו לאורך חוף מערב אפריקה, ובעיקר בחופי ליבריה. בשנות החמישים של המאה ה-19 הודבר סחר העבדים באזור זה כמעט לגמרי על ידי הבריטים מבסיסם בקולוניה סיירה לאון ועל ידי הליבריאנים.
פעילות הצי האמריקני נגד סחר העבדים הסתיימה ב-1861, עם פרוץ מלחמת האזרחים, אז נקראו כל השייטות, לרבות השייטת האפריקאית, לשוב הבייתה כדי להתייצב מול המדינות הפורשות.
שטיח ריקוד

שטיח ריקוד DDR
שטיח ריקוד הוא רכיב ציוד היקפי המשמש למתן קלט למחשב או לקונסולת משחקים ובעזרתו ניתן לשלוט על פעולות ותנועות הנעשות במחשב. השטיח עשוי פלסטיק ועליו אזורים רגישים ללחץ המסומנים בחצים בכוונים שונים. דריכה על אזורים מסוימים בשטיח משדרת למחשב את כיוון ההזזה. את השטיח ניתן לחבר למחשב, פלייסטיישן או טלוויזיה, השטיח פועל עם מדיה אחת או כמה מהן.
במשחק העיקרי המתבסס על שטיח הריקוד, על השחקן לדרוך על חיצים המסומנים על השטיח לפי הנחיה על גבי המסך, בעיתוי מדויק ובליווי מוזיקה. התוצאה היא ריקוד לפי קצב המוזיקה, והניקוד מתבסס על היכולת לעמוד בקצב ובדיוק הדרושים.
השטיח למעשה משמש כג'ויסטיק ויכול לשלוט על משחקים אחרים, כאשר במקום הזזת מוט הג'ויסטיק הקלט מתקבל על ידי דריכה על החצים.
משחק המחשב הראשון אשר עשה שימוש בטכנולוגיה זו הוא Dance Dance Revolution, אשר משתמש בשטיח זה על מנת לשדר לקונסולה על מנת לבדוק האם פוגע השחקן ב"חץ" הנכון ובעיתוי נכון.
סוגים > שטיחי ריקוד רכים

שטיחי ריקוד רכים הם שטיחים דקים ועשויים מפלסטיק. הם טובים בשביל שחקנים מתחילים, אך נוטים לזוז ולהתקמט תוך כדי ריקוד. הם לא כל כך עמידים, ומתבלים במהירות, אך הם מתאימים לשימוש קל. בחלק משטיחי הריקוד הרכים יש תוספי קצף נוקשה שמספקים יותר יציבות ועמידות. התוספים בדרך כלל מגיעים בשלוש או שש חתיכות שמתחברות יחד, וניתן להחליק אותן לתוך שטיח הריקוד. חלק מחברות שטיחי הקצף שמים קטעי פלסטיק מוגבהים מתחת ללחצני הכיוונים כדי להגביר את הרגישות לדריכה של השחקן, ולעזור לו להישאר ממוקד על השטיח. בנוסף, ניתן להצמיד את השטיח למשטח קשה, וכך להאריך את "חייו" ולמנוע ממנו להחליק.
סוגים > שטיחי ריקוד קשים

שטיחי ריקוד קשים בדרך כלל בנויים ממתכת (ולפעמים עץ) בשביל העמידות, ולרוב מגיעים עם מוט מוגבה מאחורי השחקן. מכונות ארקייד משתמשות בשטיחי מתכת עמידים שעוצבו לצורך שימוש נרחב. אפשר לקנות שטיחים קשים גם בשביל שימוש ביתי עם מערכת משחקי וידאו. משתמשים בשטיחי ריקוד קשים בשביל כל גרסה של משחקי מוזיקה שכוללים שטיחי ריקוד, והם משמשים כדוגמה לגיימרים של DIY שמנסים לבנות שטיחי ריקוד תוצרת בית. ערכות תוצרת בית רבות בסופו של דבר רק מדריכות איך להפוך שטיחי ריקוד רכים לשטיחי ריקוד קשים, אף על פי ששטיחי ריקוד קשים תוצרת בית מכילים פונקציות נוספות, לדוגמה קלט נוסף.
סוגים > שטיחי ריקוד מוצקים

שטיחי ריקוד מוצקים מחליפים את המתג המכני הרגיל שמשתמשים בו בשטיחי ריקוד קשים. הם כוללים חיישן קרבה שנועד לזהות את הצעדים של השחקן על השטיח. היתרון של עיצוב מוצק הוא שהשטיח לא מצריך לחץ בשביל לפעול, וככה הוא מונע חלקים זזים שאולי ישברו, ושומר על כך שהמנגנון לא יתלכלך.
סוגים > אזהרות

בעיות נוצרות לעיתים קרובות כאשר מנסים להשתמש בשטיח של פלייסטיישן עם סימולטור של מחשב. רוב מתאמי המחשב של פלייסטיישן לא ירשמו את התנועות למעלה ולמטה, או שמאלה וימינה, במקביל, אפילו שיש להם "קפיצות" במשחקי הריקוד. זה קורה מכיוון שמשחקי פלייסטיישן רגילים לא מצריכים קלט כזה, מכיוון ששטיחי-D בדרך כלל לא מעוצבים בשביל לקבל אליהם פיזית קלט כזה. אף על פי שהמכשירים האלה אולי יעבדו על מחשב, המתאמים לא יעבדו עם קונסולות משחק שמובנים בהם שקעי USB כמו פלייסטיישן 3 ו-Xbox 360.
רוכשי שטיחי הריקוד הביתיים צריכים להיות מודעים למספר ולסידור לוחות החיצים הפעילים הנדרשים על ידי המשחק/ים שהם רוצים לשחק. אף על פי שרוב השטיחים כוללים ארבעה חיצים (DDR / In The Groove), בחלקם יש חמישה (Pump It Up), שישה (Dance Dance Revolution Solo 2000), שמונה (Dance: UK), (MC Groovz Dance Craze), ואפילו תשעה (Technomotion).
שטיחים תוצרת בית

שחקנים רבים מייצרים שטיח ריקוד משלהם, כאשר הם לא מרוצים עם המחיר ו/או המהימנות של שטיחי הריקוד הקשים המסחריים. הם עושים זאת בעזרת חומרים נפוצים (כמו דיקט, מתכת, וזכוכית אקרילית או פוליקרבונט) שהם מוצאים בחנויות יצירה מקומיות. השטיחים האלה לעיתים קרובות עמידים ואותנטיים יותר מאשר השטיחים הקשים שיוצרו במפעל. חלק מהשטיחים תוצרת בית כוללים תכונות נוספות כגון חצים נוספים (להפעלת Pump It Up או DDR Solo), מתגי תפריטים, כפתורי לחיצה וברים. יתר על כן, קל יותר לתקן את השטיחים האלה, מכיוון שהם בנויים מחומרים נפוצים, ובדרך כלל מיועדים לפירוק קל.
בזמן שחלק מהשטיחים בתוצרת בית משתמשים באלקטרוניקה מותאמת אישית שהשחקנים בנו בעצמם, רוב השטיחים משתמשים במעגל מבקר סטנדרטי בשביל לפשט את הממשק בין השטיח לבין מערכת המשחק. הבקר שנמצא בשימוש תלוי במערכת שהשטיח מיועד לה. שטיחים תוצרת בית משתמשים במגוון טכנולוגיות לעיצוב החיצים עליהם השחקן אמור לדרוך. העיצוב הנפוץ ביותר משתמש במגעי מתכת המשתלבים יחד כאשר השחקן דורך על מתג של שטיח או ארקייד, אך הוצעו כמה רעיונות חדשים כמו שימוש בחיישנים אופטיים, וחיישני לחץ, רטט או קרבה.
בשל כמות העבודה הדרושה ליצירת שטיח מתכת בהתאמה אישית, ישנם שחקנים שבוחרים במקום ליצור אחד חדש, לשנות את השטיחים הרכים שיש להם. לרוב, שחקנים ייקחו לפעמים יריעות דיקט, מגיני רצפה אקריליים או כיסא משרדי ויתאימו אותם לשטיחים הרכים שלהם. זה למעשה מרפא קמטים והופך את השטיח לעמיד יותר לשימוש גם כאשר לובשים נעליים.
שימוש חינוכי

מערכות של שחקנים רבים הוצגו לבתי ספר בממלכה המאוחדת ב-2007 על ידי Cyber coach. מערכות כאלה יכולות לחבר עד 64 שטיחי ריקוד בבת אחת ללא כבלים. המערכות שולבו בשיעורים, ולשימוש נוסף בתוכנית הלימודים. היתרון המרכזי של המערכות האלה הוא שהן פונות גם לאלה שבדרך כלל לא נוטים להתאמן, וכך הן נתפסות ככלי רב ערך במאבק להשמנה בילדות.
השתמשו בשטיחי ריקוד גם בתור מערכות ניווט ניסיוניות במרחבים וירטואליים, כמו אלה המשחזרים מבנים היסטוריים.
שלמה נאמן

ערך זה עוסק בהיסטוריון. אם התכוונתם לראש מועצה אזורית גוש עציון, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1912 אסן 
 פטירה:  23 במרץ 1993 (בגיל 80) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום קבורה:  גבעת ברנר 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  יעקב טלמון
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 צאצאים:  נדב נאמן 
 תרומות עיקריות
 חקר תנועת הפועלים הגרמנית
 
שלמה נאמן (10 בנובמבר 1912 - 23 במרץ 1993) היה היסטוריון ישראלי.
ביוגרפיה

שלמה נאמן נולד בשם האנס סלומון גולדרייך בעיר אסן שבמערב גרמניה. אמו, אלזה טְרוֹי (Else Treu), הייתה בת למשפחה שחייתה דורות רבים בגרמניה, ואביו, שמואל גולדרייך, היה יליד ז'שוב שבמערב גליציה, שהיגר בנעוריו לגרמניה כדי למצוא פרנסה. המשפחה הייתה ציונית ובעלת נטייה סוציאליסטית, ומורשת זו עברה אליו.
נאמן סיים בית ספר עממי ולאחר מכן תשע שנות לימוד בגימנסיה ריאלית (שטיפחה גם את הלימודים ההומניסטיים ולכן נקראה 'גימנסיה רפורמית'), ובמקביל היה פעיל בתנועת הנוער היהודי 'קדימה'.
עלה לארץ ישראל ביוני 1932 עם אשרת תייר ונשאר בארץ כ'לא לגלי' עד קום המדינה.
למד בסמינר בית הכרם (1932-1934) ולאחר מכן החל ללמד בכפר ויתקין, שם הכיר את מי שתהיה אשתו, לאה קופרניק, שעלתה עם הוריה ממסצ'יבוב בפולין (היום בלארוס) ועבדה כגננת במקום. שם המשפחה - נאמן - הוא תרגום משם משפחת אמו Treu.
בשנת 1937 עבר ללמד בקריית ענבים, ובשנת ת"ש עבר לקבוצת כנרת, שם לימד בכתות הגבוהות, תחילה בבית החינוך המשותף בדגניה א' ולאחר מכן בבית-ירח, שנוסד אז כבית ספר תיכון משותף לילדי עמק הירדן.
במלחמת העצמאות נלחם שלמה נאמן בצמח ועל הדגניות (דגניה א' ודגניה ב') ואחר כך היה סרן תרבות במשך מספר חודשים בגולני.
במשך שנים רבות היה במעמד של מורה שכיר בכנרת, ורק בשנת 1956, כשבנו הבכור התקרב לגיל 18 ועמד להיות חבר בקיבוץ, החליט (יחד עם לאה אשתו) להתקבל כחבר בקיבוץ.
בשנת 1953, כשהוא בן 42, החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים. לתואר ראשון למד היסטוריה כללית וגאוגרפיה, ובלימודי תואר שני התמקד בהיסטוריה ואת עבודת הגמר כתב (בהדרכת פרופסור יהושע פראוור) על ימי הביניים.
את עבודת הדוקטור כתב בהדרכת פרופ' יעקב טלמון בנושא "לאסאל והתנועה הלאסאלינית מחקר בדמוקרטיה לא פרלמנטרית" (תשכ"ב).
משנת 1963 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, מונה לדרגת פרופסור מן המניין ב-1973 ויצא לגמלאות בשנת 1979. תחילה לימד במקביל באוניברסיטה ובבית ירח, ובשנת 1965 עזב את הקיבוץ והשתכן בלוד, ומקץ כעשר שנים עבר לרמת אביב. נאמן לימד באוניברסיטה גם את ימי הביניים וגם את העת החדשה ובכך היה המרצה הראשון והאחרון בחוג להיסטוריה כללית שבאוניברסיטת תל אביב שלימד בו זמנית שני תחומים אלה.
נוסף להוראה בארץ לימד גם באוניברסיטאות בהנובר ובמינסטר, וכן הרבה לשהות במכוני מחקר באמסטרדם ובטריאר לשם איסוף חומר על מחקריו בהיסטוריה החברתית של אירופה, וראש לכל גרמניה, במאה התשע עשרה.
הוא אביו של ההיסטוריון והארכאולוג נדב נאמן ושל האמנית מיכל נאמן.
רשימת מאמריו מופיעה בספר היובל שהוכן לכבודו.
אודות מחקרו

מחקרו של שלמה נאמן היה על תנועת הפועלים הגרמנית במאה התשע עשרה. במסגרת זאת הוא כתב מונוגרפיה רחבת יריעה על פרדיננד לסל בלשון הגרמנית בשבע מאות עמודים שזכתה לגרסה מקוצרת בעברית. עסק בתולדות תנועת הפועלים הגרמנית במסגרת התפתחות הסוציאל-דמוקרטיה בגרמניה ועסק בזיקה בין הבורגנות לתנועת הפועלים - היסטוריה החברתית.
הוא עסק במעמדות, במרקסיזם, בתאוריה מרקסיסטית, בזיקתה לתנועת הפועלים בגרמניה, ובזיקה לתולדות תנועת הפועלים בארץ ובזיקה שבין הסוציאליזם לציונות.
נאמן כתב גם על משה הס, רוזה לוקסמבורג ואישים מרכזיים נוספים בתנועת הפועלים הגרמנית שרובם היו יהודים וחלקם לא התעניינו ביהדות, אלא פנו לסוציאליזם הגרמני והייתה להם השפעה על ההיסטוריה הגרמנית.
ספרו אודות התפתחות הציוויליזציה באירופה שגרסה קצרה שלו הופיעה כקורס באונ' המשודרת, הוא אחד החיבורים החשובים ביותר בעברית בנושא זה.
הספר האחרון שכתב עסק במגע שבין המרקסיזם לציונות.
ספריו

לאסאל והתנועה הלאסאליאנית: מחקר בדמוקרטיה לא-פרלמנטרית. ירושלים: תשכ"ב (עבודת דוקטור).
Ferdinand Lassalle: Deutscher und Jude. Eine Sozialgeschichtliche Studie. Hannover: Buchdruckwerkstatt, 1968.
Demokratische und soziale Impulse in der Frühgeschichte de deutschen Arbeiterbewegung der Jahre 1862/63. Wiesbaden: Steiner Verlag, 1969.
תולדות ימי הביניים בעמים ובישראל (בהשתתפות אריה כשר). תל אביב: עמיחי, 1970.
Lassalle. Hannover: Verlag für Literatur und Zeitgeschehen, 1970.
לידתה של ציוויליזציה: אלף שנות אירופה לאטינית. תל אביב: ספרית פועלים, תשל"ה.
Juden und Jüdische Aspekte in der deutschen Arbeiterbewegung 1848-1918: Internationales Symposium, Dezember 1976.
Leitgung Shlomo Na'aman, Herausgeber Walter Grab. Tel Aviv: Universität Tel-aviv, Institut für Deutsche Geschichte, 1977.
כיצד צמחה תרבות המערב?: מבט על ההיסטוריה של ימי-הביניים. תל אביב: מטכ"ל, קצין חינוך ראשי, גלי צה"ל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, אוניברסיטה משודרת, תשמ"א.
Emanzipation und Messianismus: Leben und Werk des Moses Hess. Frankfurt: Campus, 1982
פרדיננד לאסאל. תל אביב: עם עובד, תשמ"ד.
Der Deutsche Nationalverein: die politische Konstituierung des deutschen Bürgertums 1859-1867. Düsseldorf: Droste, 1987.
Marxismus und Zionismus. Gerlingen: Bleicher Verlag, 1997.
מבחר מאמריו

רעיון בן אהרון ותכנית אלון, דבר, 16 במרץ 1973
אין הסכמה לאומית - יש אופוזיציה, דבר, 15 ביולי 1977
למען עקרונות של תכנית שלום, דבר, 23 בפברואר 1973
הערות שוליים

↑  מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל־אביב, דבר, 6 באפריל 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271864905171  PLWABN: 9810540268505606  BIBSYS: 97046435  BnF: cb119885402 (data)  CiNii: DA02032154  GND: 118737783  ISNI: 0000 0001 0862 0843  LCCN: n81010950  NKC: skuk0000982  NTA: 068464878  RERO: 02-A009319583  SUDOC: 027953599  VIAF: 807566   WorldCat (עם VIAF): 807566
שכווי הצפון

| שכווי הצפון |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: שכווי לבן
מין:: שכווי הצפון
שם מדעי
 Lagopus muta ‏מונטין, 1781
תחום תפוצה


שֶׂכְוִי הַצָּפוֹן או שֶׂכְוִי הַשֶּׁלֶג (שם מדעי: Lagopus muta; באנגלית: ptarmigan) הוא מין של שכווי בגודל בינוני מהסוג שכווי לבן, המצוי באזור הארקטי והתת-ארקטי של אירואסיה ואמריקה הצפונית לרבות גרינלנד. יש אוכלוסיות שלו גם באזורים הרריים דרומיים יותר בעולם, כגון בסקוטלנד, הפירנאים, האלפים, הרי אורל, הרי פמיר ויפן, בה הוא מצוי רק באי הונשו.
מאפיינים

השכווי הוא עוף קטן שאורכו 28–40 ס"מ. הוא מחליף את צבע נוצותיו בהתאם לעונות השנה. בחורף, צבע נוצותיו לבן כליל, מלבד זנבו השחור וקו שחור מעל לעיניו, מה שמסייע לו להסתוות בשלג. גם באביב צבע נוצותיו אינו מבליט אותו בסביבתו: גבו של הזכר מנומר בכתמים בצבע חום ואפור, בעוד חזהו ובטנו לבנים, ובגב ראשו יש ציצת נוצות אדומה. לעומתו, כל פלומתה של הנקבה מנומרת. קל להתבלבל בינו לקרוביו לסוג: שכווי אירופי ושכווי לבן-זנב החופפים את אזורי תפוצתו וכמוהו משנים את צבעם על פי העונות. עם זאת הם בדרך כלל נמצאים באקלימים מעט יותר חמימים ונמוכים.
הוא אוכל כל והמזון המועדף עליו הוא פירות, ניצנים וגבעולים. השכוויים הבוגרים צמחוניים כמעט לחלוטין, בעוד שהצעירים, ולעיתים רחוקות יותר הבוגרים, ניזונים גם מחרקים, חלזונות ועכבישים. הוא עצמו נטרף בידי שועלים, סמוריים שונים, עופות דורסים שונים ועורב שחור וכן ניצוד בידי האדם. להגנתו הוא מנצל את הסוואתו הטבעית המתאימה לרקע הלבן.
בתי הגידול האופייניים לשכווי הם טונדרה הנמצאת ברום גבוה, ומדרונות הרים סלעיים. בשל בתי הגידול המבודדים יחסית בהם הוא מצוי, שכווי השלג נהנה ממיעוט טורפים (העיקרי שבהם הוא העיט הזהוב) – ואינו חושש מהאדם. הוא אינו נודד, אך במהלך החורף, עשוי להתרחק מעט מבית גידולו הטבעי בחיפוש אחר מזון. בחורף הזכרים והנקבות חיים בקבוצות נפרדות.
בעונת הרבייה, הזכרים בוחרים טריטוריה ומגינים עליה. אם פולש מתקרב, הם קופצים באוויר, מנפנפים בכנפיהם ופורשים את זנבם. במהלך החיזור, הזכרים מסתובבים סביב הנקבה בעוד אחת מכנפיהם על הקרקע, פורשים את זנבם ומרימים את נוצות הציצה האדומות שלהם. הנקבה מטילה שש עד עשר ביצים בגומה מרופדת בעשב וטחב. הזכר עוזב לקראת אמצע תקופת הדגירה, שנמשכת כ-21 ימים. הנקבה משגיחה על האפרוחים במשך כ-10 עד 12 ימים, והם נהיים עצמאיים בגיל שלושה חודשים.
תפוצת השכווי גדולה ולא נשקפת לו סכנת הכחדה בטבע.
גלריה

זכר שכווי ביפן
ביצי השכווי
הערות שוליים

↑  שכווי הצפון באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  קיליאן מולארני, לארס סוונסון, דן צטרסטרום, פיטר ג'. גרנט, דן אלון, יוסי לשם, אבי ארבל (ע), לקסיקון מפה: הציפורים - המדריך השלם לציפורי אירופה וישראל, מפה הוצאה לאור, 2003, עמ' 102
↑  Lagopus muta (Ptarmigan, Rock Ptarmigan), www.iucnredlist.org
1 2 3  Rock Ptarmigan - Lagopus mutus - NatureWorks, www.nhptv.org
1 2  "Rock Ptarmigan". Audubon (באנגלית). 2014-11-13. נבדק ב-2017-07-13.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541223205171  BnF: cb12491927r (data)  GND: 4609702-8  LCCN: sh85114686
שיין (ראפר)

| --- | --- |

שיין, 2021
 לידה:  8 בנובמבר 1978 (בן 45) בליז בליז בליז סיטי, בליז
 שם לידה:  ג'מאל מייקל בארו
 שם במה:  Shyne 
 מוקד פעילות:  ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  Wesley College, מכללת ניו יורק לטכנולוגיה 
 עיסוק:  ראפר
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית, Belizean Creole 
 חברת תקליטים:  Gangland באד בוי, אריסטה, דף ג'אם (בעבר)
 שיתופי פעולה בולטים:  שון קומבס, מייס, סוויז ביטס
 www.shynegangland.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מוזס מייקל לוי בארו (באנגלית: Moses Michael Levi Barrow; נולד ב-8 בנובמבר 1978), הידוע בשם הבמה שיין (Shyne), הוא ראפר בליזי, ובנו של ראש ממשלת בליז דין בארו.
ב-1999, מעט לפני שתוכנן לצאת אלבומו הראשון, היה מעורב בתקרית ירי. הוא הורשע בתקיפה, וריצה תשע שנות מאסר. האלבום יצא בשנת 2000, וזכה להצלחה מסחרית. בכלא החל שיין ללמוד על היהדות עם רבנים שונים ובהמשך התגייר ושינה את שמו למוזס מייקל לוי בארו. לאחר ששוחרר מהכלא בשנת 2009 גורש שיין מארצות הברית לבליז. מאז הוציא מספר אלבומים נוספים.
ביוגרפיה

נולד בשם ג'מאל מייקל בארו ב-1978 בבליז סיטי, בירת בליז, לפראנסס אימאן מייבט (Frances Imeon Myvette) ולעורך הדין דין בארו, כשאביו היה נשוי לאישה אחרת. בארו חילק את זמנו בין אמו בניו יורק לאביו הפוליטיקאי, שבשנת 2008 נבחר לראש ממשלת בליז. אביו הוא היה מנהיגה השחור הראשון של המדינה. אמו הייתה אחותו של הפוליטיקאי הבליזי מייקל פינגאן, שר השיכון והפיתוח העירוני של בליז.
אמו עברה לשכונת איסט פלטבוש שבברוקלין כשהיה בן שלוש, והותירה אותו עם האב, שהיה עסוק בפוליטיקה המקומית. לפיכך גדל עם אחי האם, מייקל (שר בממשלת בליז), ועם אחות אביו, דניס. כשהיה בן שמונה עבר לברוקלין כדי לגדול עם אמו, ואת חופשות הקיץ בילה לצד אביו במדינה המרכז-אמריקאית. שם החל לספוג מתרבות ההיפ הופ של שנות ה-80 ושנות ה-90 של המאה ה-20.
שיין מתאר כיצד בגיל 13 החל להרגיש שהוא "בן עם ישראל". התחושה התחזקה לאחר שגילה כי אם-סבתו הייתה ממוצא אתיופי – דבר שגרם לו לתהות האם היא ממוצא יהודי. בנעוריו נהג להתפלל מדי יום ולמד יהדות.
קריירה מוזיקלית > 1997–1999: תחילת הקריירה והחתימה ב"באד בוי רקורדס"

ב-1998, בעודו עושה פריסטייל במספרה בשם "המספרה של לירוי", גילה אותו מפיק ההיפ הופ האמריקאי קלארק קנט, שהעיר על "משהו מוזר מאוד בקולו" – הוא היה דומה מאוד לקולו המאוחר של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. באותה תקופה עבד קנט על האלבום "Born Again" של הנוטוריוס בי. איי. ג'י. הוא לקח את שיין לאולפני באד בוי, שם שון קומבס החתימו במקום. על פי דיווחים קיבל שיין מיליוני דולרים, שלוש מכוניות לבחירתו ושני בתים רק בתמורה לחתימתו בחברת התקליטים. העסקה כללה גם חמישה אלבומים שהיה על שיין להקליט בחברת התקליטים.
לא מעט לאחר מכן החל להופיע במפעליו חברת התקליטים. הופיע באלבומו השני של הראפר מייס, "Double Up"‏ (1999) וברמיקס לסינגל "Sittin At Home" של טוטאל. באותה שנה הופיע באלבום הבכורה של מנהלו שון קומבס, "Forever".
קריירה מוזיקלית > 1999–2008: "Shyne", מאסר ו-"Godfather Buried Alive"

ב-27 בדצמבר 1999 נכנס שיין למועדון "קלאב ניו יורק" בכיכר טיימס שבמנהטן יחד עם שון קומבס ועם חברתו באותה תקופה, ג'ניפר לופז. בבואם לעזוב אירע ויכוח בין קומבס לבין קבוצת מבלים במועדון, ונוצרה מהומה. שיין ירה באוויר (על פי גרסתו) או לעבר הקהל (לפי עדי ראייה). שלושה אנשים נפצעו, ושיין נידון לעשר שנות מאסר לאחר שהורשע בתקיפה, באחזקת נשק ובסיכון חיי אדם; קומבס נוקה מכל האישומים נגדו. בראיון האשים את קומבס בבגידה. "הוא לא עשה דבר כדי לעזור לי אחרי הירי, אפילו לא סייע במימון ההגנה המשפטית", אמר.
במהלך המשפט, בספטמבר 2000, הוציא שיין את אלבום הבכורה שלו, הנושא את שמו - "Shyne". באלבום מתארחים ברינגטון לוי וחבר להקת "112" סלים, והוא הופק על ידי צוות המפיקים של באד בוי, "היטמן". האלבום, שהוקלט קודם לתקיפה, הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד, ומכר למעלה מ-900,000 עותקים.
במהלך משפטו, לאחר ששמע את קומבס מוסר את גרסתו (השקרית, לטענת שיין) למה שאירע במועדון החליט לעזוב את באד בוי רקורדס. לאחר שחברות תקליטים רבות ניסו להחתימו בעת ששהה במתקן המעצר קלינטון, חתם לבסוף בדף ג'אם, על חוזה של שלושה מיליון דולרים. ב-2004 הוציא את אלבומו השני, "Godfather Buried Alive", כשהוא בכלא. החומרים הוקלטו ברובם עבור אלבום הבכורה, ואת חלקם עדכן שיין בשיחות טלפון אל מחוץ לכלא. האלבום הצליח למדי, מכר 434,000 עותקים והגיע למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ הופ של בילבורד.