stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינפקציה (להקה)
היסטוריה

ניר טרטר הכיר את גיא בן שטרית בעת ששניהם היו בתיכון. בעת שטרטר הוזמן למסיבת יום הולדת של בן שטרית והחלו לנגן ביחד. היוזמה ללהקה הגיעה לאחר שנים של חברות של שניהם, לאחר שטרטר טען שהשירים של בן שטרית מתאימים להשמעה ציבורית. גיא שמי צורף ללהקה לאחר שבן שטרית איתר אותו בעת שהיו שניהם סטודנטים ב"רימון בית ספר למוזיקה".
אינפקציה הוקמה בשנת 1995 מיד לאחר גיוס ההרכב:
ניר טרטר – שירה וקלידים
גיא בן שטרית – גיטרה ושירה
גיא שמי – גיטרה מובילה
ירון שראל – גיטרה בס
רן יורגנסון – תופים
ב-1996 הוציאה הלהקה את קלטת הדמו הראשונה שלה, וזו כללה את השירים "עוד יום בחיי" המוכר כ"טמפון עם דם", "נקרופיל", "זכוכיות על הלשון", "ככה מפנקים" ו"רוק ישראלי". לאחר מכן החליפה הלהקה את הבסיסט שגיא צורף בירון שראל. חבר אחר, ערן רוטזק, הודיע על כוונותיו לפרוש מהלהקה כבר לאחר הוצאת הדמו, ולבסוף פרש מהלהקה. במקומו תפס גיא בן-שטרית את עמדת הגיטרה, ורן יורגנסון צורף ללהקה בתור מתופף. בהמשך השנה הורכב הדמו השני; הוא הגיע לחנויות וכל עותקיו נמכרו. בשנת 1999, לאחר שטרטר החליט להתמקד בתפקידו כסולן, צורפה ללהקה הקלידנית שרית שצקי (שנודעה בעבר כמנהיגת להקת הפאנק "Anus"). בהרכב זה החלו חברי הלהקה להקליט את אלבומם הראשון, ככה מפנקים. בסוף אותה שנה פרשה שצקי, וב-2000 יצא האלבום לאור. האלבום אף קיבל הכרה כבר לפני יציאתו בתוכנית הרדיו "נקודת הג'ק" בהגשת ג'קי שרגא. לאחר הוצאתו הודיע רן יורגנסון על כוונותיו לעזוב את הלהקה ועומרי הנגבי הצטרף ללהקה ותפס את עמדת התופים במקומו. חברי הלהקה הוציאו את האלבום "בכיף" בשנת 2005, זמן קצר לאחר צירופו של החבר השישי, טל מטמור, שהיה אחראי לעיבודי המחשב וגם מנגן על גיטרה.
גיא בן שטרית ועומרי הנגבי חברים היום בלהקת אטליז.
האיחוד

בספטמבר 2014 התאחדו אינפקציה בהופעה במועדון הבארבי בתל אביב. לאחר שנמכרו כל הכרטיסים מראש, גם לשְלוש ההופעות שנוספו, החליטו חברי הלהקה לצאת לסיבוב הופעות ארצי. באיחוד השתתפו כל חברי הלהקה לדורותיה על אותה במה.
בנובמבר 2016 התקיימה הופעה של הלהקה בהרכב מחודש – ניר טרטר וגיא בן-שטרית מלוּוים בשלושה נגנים חדשים וצעירים – רועי חן, דוד בנימיני והדר לוי.
חברי ההרכב

ניר טרטר – שירה וקלידים
גיא בן שטרית – גיטרה
גיא שמי – גיטרה ושירה
ירון שראל – בס
רן יורגנסון – תופים (באלבום "ככה מפנקים")
עומרי הנגבי – תופים (באלבום "בכיף")
טל מטמור – גיטרה ומחשב (באלבום "בכיף")
אלבומים

ככה מפנקים (2000)
בכיף (2005)
גיא חבורה

אין תמונה חופשית
גיא חבורה הוא רב ישראלי. נודע בציבור במיוחד בתור מי שהקליט את היועץ הפוליטי ישראל בכר באומרו לגבי המתמודד לראשות הממשלה ולקוחו במערכת הבחירות לכנסת ה-23, בני גנץ, כי ״אין לו אומץ לתקוף באיראן״, וכי זוהי ״סכנה לעם ישראל״, הקלטה שפורסמה ימים ספורים לפני יום הבוחר.
חבורה משמש מנכ״ל עמותת ״אורות של אמת״, מרכז סיוע התנדבותי לחולים ולמשפחות נזקקות. בשנת 2001 הקים את עמותת ״אורות של תקווה למען הילדים״, עמותת-בת של ״אורות של אמת״, שעוסקת בשיפור איכות חייהם ובהצלתם של ילדים חולי סרטן ומחלות קשות.
פרשת הקלטת

ב-27 בפברואר 2020, ארבעה ימים לפני מועד הבחירות לכנסת ה-23, התעוררה סערה פוליטית בעקבות פרסום הקלטה של ישראל בכר, בה הוא משוחח עם חבורה, עימו התייעץ בעניין אישי. בהקלטה בכר חוזר על דברי הרב חבורה, לפיהם לגנץ ״אין אומץ לתקוף באיראן״, וכי זוהי ״סכנה לעם ישראל״.
יום לאחר פרסום ההקלטות, פורסם כי פרקליטו של בנימין נתניהו, עמית חדד, הוא תלמידו ומקורבו של הרב חבורה, ונטען כי חבורה נשלח להקליט את בכר בשליחותו של נתניהו. בהמשך נחשפה הקלטה של שיחה בין נתניהו והרב חבורה בו ניתן לשמוע שהשניים מתאמים ביניהם את פרסום ההקלטה. כמה פרשנים פוליטיים, למשל טל שניידר, ראו בהקלטה זו של בכר את אחת הסיבות למה שנתפס ככישלון מפלגת כחול לבן במערכת הבחירות.
הערות שוליים

↑  עמית סגל, ‏בלעדי | יועצו הבכיר של גנץ בהקלטה: "אין לו אומץ לתקוף באירן, סכנה לישראל" , באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2020
↑  אורות של אמת, באתר הרשת להתנדבות ישראלית
↑  אודות, באתר עמותת אורות של תקווה
↑  עמית סגל, דפנה ליאל, ‏בלעדי | יועצו הבכיר של גנץ בהקלטה: "אין לו אומץ לתקוף באירן, סכנה לישראל" , באתר ‏מאקו‏, 27 בפברואר 2020
↑   ציוץ של ברק רביד ברשת החברתית אקס (טוויטר), 28 בפברואר 2020
1 2  טל שניידר, ‏למרות ההכחשות: השיחה בין נתניהו ובין הרב שהקליט את ישראל בכר, באתר גלובס, 1 במרץ 2020
↑  טל שניידר, ‏פרשנות: חמש סיבות למפלה של בני גנץ בבחירות לכנסת ה-23 | פרשנות, באתר גלובס, 3 במרץ 2020
טויוטה לנד קרוזר

| --- | --- |

Toyota Land Cruiser, דגם "J300"
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  (דגמי נוחות, (Comfort oriented models)
 יצרן:  טויוטה
 שנות ייצור:  1967-1980 (דגם "J50")  (דגם סטיישן, 4 דלתות, הנעה כפולה 4x4) 1980-1989 (דגם J60) (דגם סטיישן, 4 דלתות, הנעה כפולה 4x4) 1990-1997 (ונצואלה 1992–2008) (דגם "J80", מבנה - 4 דלתות קרוס אובר, הנעה כפולה 4x4) 1998-2007 עד היום (דגם "J100")  2007- עד היום (דגם "J200", מבנה 5 דלתות קרוס אובר, הנעה כפולה 4x4)
 הרכבה:  יפן יפן (יוצא לארצות הברית) (דגם "J50") יפן (יוצא לוונצואלה (דגם "J60") יפן (יוצא לוונצואלה, צפון אמריקה, אוסטרליה, דרום אמריקה, דרום אפריקה (דגם "J80") יפן (יוצא לקולומביה וונצואלה וישראל) (דגם " J100")  יפן (יוצא לוונצואלה, אירופה, ישראל (דגם "J200" )
 אורך:  4,675 מ"מ (דגם "J50") 4,675 מ"מ ((דגם J60")) 4,780 מ"מ (בין השנים 1990–1994), 4,820 מ"מ (בין השנים 1995–1997) (דגם "J80") 4,890 מ"מ (דגם "J100")  4,950 מ"מ  (דגם "J200")
 רוחב:  1,735 מ"מ (דגם "J50") 1,800 מ"מ ((דגם "J60")) 1,830 מ"מ (בין השנים 1990–1991), 1,930 מ"מ (בין השנים 1992–1997) (דגם "J80") 1,941 מ"מ (דגם "J100")  1,970 מ"מ (דגם "J200")
 גובה:  1,865 מ"מ (דגם "J50") 1,750 מ"מ  ((דגם "J60") 1,785 מ"מ (בין השנים 1990–1991), 1,860 מ"מ (בין השנים 1992–1994), 1,870 מ"מ (בין השנים 1995–1997) (דגם "J80") 1,849 מ"מ (דגם "J100")  1,880 מ"מ (דגם "J200")
 משקל:  2,084 ק"ג (1990-1992), 2,159 ק"ג (1993–1997)  (דגם "J80") 2,320  ק"ג (דגם "J100")  2,405-2,725 ק"ג (דגם "J200")
 בסיס גלגלים:  2,700 מ"מ (דגם "J50") 2,730 מ"מ (דגם "j60") 2,850 מ"מ (דגם "J80") 2,850 מ"מ (דגם "J100")  2,850 מ"מ  (דגם "J200")
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 3,900 סמ"ק, 4,200 סמ"ק  (דגם "J50") 6 צילינדרים, 4,000 סמ"ק, 4,200 סמ"ק, 3,400 סמ"ק (מנוע דיזל), 4,000 סמ"ק (מנוע דיזל), 4,000 סמ"ק (מנוע טורבו-דיזל)  (דגם "J60") 6 צילינדרים, 4,000 סמ"ק, 4,500 סמ"ק, 4,200 סמ"ק (מנוע דיזל), 4,400 סמ"ק (מנוע טורבו דיזל)    (דגם "J80") 6  צילינדרים, 4,500 סמ"ק, המפיק 245 כ"ס, 4,200 סמ"ק המפיק 131 כ"ס, (מנוע דיזל), 4,200 סמ"ק המפיק 167 כ"ס (מנוע טורבו דיזל), 4,200 סמ"ק המפיק 204 כ"ס (מנוע טורבו-דיזל) (דגם "J100") 8V  צילינדרים, 4,700 סמ"ק המפיק 231 כ"ס  (דגם "J100") 6 צילינדרים, 4,000 סמ"ק המפיק 240 כ"ס, 271 כ"ס (דגם "J200")  8V  צילינדרים, 4,600 סמ"ק, המפיק 318 כ"ס, 4,700 סמ"ק, 5,700 סמ"ק, 4,500 סמ"ק המפיק 232 כ"ס (מנוע טורבו-דיזל)  (דגם""J200")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3–4 מהירויות (דגם "J50") תמסורת ידנית - 4 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות  (דגם "J60") תמסורת ידנית - 5 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות  (דגם "J80") תמסורת ידנית - 5 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 4–5 מהירויות (דגם "J100")  תמסורת ידנית - 5 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 6 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 8 מהירויות (דגם "J200" )
טויוטה לנד קרוזר (באנגלית: Toyota Land Cruiser, ביפנית: トヨタ ランドクルーザー) הוא SUV, בעל הנעה כפולה 4x4, המיוצר על ידי יצרן כלי הרכב היפני טויוטה משנת 1951 ועד היום.
בישראל ובאירופה, SUV המכונה בשם זה, מתייחס לדגם קטן יותר בשם טויוטה לנד קרוזר פראדו.
באוגוסט 2019 נמכרה הלנד קרוזר ה-10 מיליון.
דורות "טויוטה לנד קרוזר"

דור ראשון (יוצר בין השנים 1951–1955)
דור שני (יוצר בין השנים 1955–1960)
דור שלישי (יוצר בין השנים 1960–1984)
דור רביעי (מיוצר משנת 1984 ועד היום)
דורות "טויוטה לנד קרוזר" > דור ראשון "BJ and FJ"

2 דלתות "Softtop"
מנוע: 6 צילינדרים, 3,400 סמ"ק, המפיק 86 כ"ס, ב-3,600 סל"ד
מנוע: 6 צילינדרים, 3,900 סמ"ק המפיק 125 כ"ס (משנת 1954)
בסיס גלגלים - 2,650 מ"מ
דגמים בשנת 1953: "BJ-T", "BJ-R","BJ-J"
דגמים בשנת 1954: "BJ-T", "BJ-R","BJ-J", "FJ-J"
דורות "טויוטה לנד קרוזר" > דור שני "J20/J30"

2 דלתות "Softtop"
2 דלתות הרדטופ
5 דלתות סטיישן
מנוע: 3,400 סמ"ק, 3,900 סמ"ק
בסיס גלגלים - 2,285 מ"מ, 2,430 מ"מ, 2,650 מ"מ
דגם "4 דלתות - סטיישן" - יוצא לאוסטרליה בשנת 1957
דגם "FJ25" - יוצר בברזיל (בנוסף לייצור ביפן), בין השנים 1958–1968. (הדגם היה קרוי "Toyota Bandeirante", והיה הדגם הראשון של טויוטה שהורכב מחוץ ליפן.
דורות "טויוטה לנד קרוזר" > דור שלישי "J40"

2 דלתות "Softtop"
2 דלתות הרדטופ
5 דלתות סטיישן
מנוע: 3,900 סמ"ק, המפיק 126 כ"ס, 4,200 סמ"ק, 3,000 סמ"ק (מנוע דיזל), 3,200 סמ"ק (מנוע דיזל), 3,400 סמ"ק (מנוע דיזל), 3,600 סמ"ק (מנוע דיזל), 4,000 סמ"ק (מנוע דיזל)
בסיס גלגלים - 2,285 מ"מ, 2,430 מ"מ, 2,650 מ"מ, 2,950 מ"מ
אורך - 3,840 מ"מ
רוחב - 1,666 מ"מ
גובה - 1,950-2,000 מ"מ
משקל - 1,480-1,554 ק"ג
דורות "טויוטה לנד קרוזר" > דור רביעי "J70"

2 דלתות "Softtop"
2 דלתות הרדטופ
4 דלתות סטיישן
4 דלתות מסחרית
מנוע: 2,400 סמ"ק, 2,400 סמ"ק מנוע דיזל, 2,500 סמ"ק, 3,000 סמ"ק (מנוע דיזל), 3,400 סמ"ק (מנוע דיזל), 4,000 סמ"ק, (מנוע V6 צילינדרים), 4,000 סמ"ק (מנוע דיזל), 4,200 סמ"ק (מנוע דיזל), 4,500 סמ"ק, 4,500 סמ"ק (מנוע דיזל, מנוע V8 צילינדרים)
בסיס גלגלים: 2,310 מ"מ, 2,600 מ"מ, 2,730 מ"מ, 2,980 מ"מ, 3,100 מ"מ
אורך 4,995 מ"מ
גובה 2,070 מ"מ
רוחב 1,870 מ"מ
דגמי "טויוטה לנד קרוזר" - דגמי נוחות (Comfort oriented models)

"J50" (יוצר בין השנים 1967–1980)
"J60" (יוצר בין השנים 1980–1989)
"J80" (יוצר בין השנים 1990–1997, לוונצואלה 1992-2008)
"J100" (יוצר בין השנים 1998–2007)
"J200" (מיוצר בין השנים 2008 עד 2021)
"J300" (מיוצר בין השנים 2021 עד היום)
תמונות

טויוטה לנד קרוזר דגם "J20", סדרה "FJ25"
טויוטה לנד קרוזר דגם "J40"
טויוטה לנד קרוזר דגם "J40"
טויוטה לנד קרוזר סטיישן, דגם "FJ45", (דור שני) שנת 1963
טויוטה לנד קרוזר קצר - דור שלישי
טויוטה לנד קרוזר ארוך - דור רביעי
טויוטה לנד קרוזר טנדר - דור רביעי
טויוטה לנד קרוזר (J80)
טויוטה לנד קרוזר (J100)
טויוטה לנד קרוזר (J100)
טויוטה לנד קרוזר (J200)
טויוטה לנד קרוזר (J200) - מבט לתא הנהג
טויוטה לנד קרוזר (J200) - מבט לתא הנהג
טויוטה לנד קרוזר (J200)
טויוטה לנד קרוזר (J300)
ראו גם

טויוטה מגה קרוזר
הערות שוליים

↑  טויוטה לנד קרוזרtoyotabharat.com/showroom/land-cruiser-200
↑  Toyota Land Cruiser global sales surpass 10 million units, Autodevot, 22 September 2019
↑  טויוטה לנד קרוזר 200toyota-global.com/showroom/vehicle_gallery/result/land_cruiser200
↑  טויוטה לנד קרוזר toyota-europe
זוהר מאור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1968 (בן 56 בערך) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  ישיבת שיח יצחק 
 מנחה לדוקטורט:  סטיבן אשהיים, יהוידע עמיר 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
זוהר מאור (נולד בשנת 1968) הוא היסטוריון ישראלי ומרצה להיסטוריה מודרנית באוניברסיטת בר-אילן, המתמחה בהיסטוריה תרבותית של מרכז אירופה במאות ה-19 וה-20, עורך ראשי במכון כתבי הרב שג"ר ומלמד מחשבת ישראל בישיבת שיח יצחק.
ביוגרפיה

מאור למד בבית ספר סגולה, בישיבת שעלבים (במגמה ביולוגית), בישיבת מרכז הרב, ובישיבת שיח יצחק בשנים תשנ"ז-תשנ"ח, ומאז מלמד בה מחשבת ישראל (מחשבת הראשונים, חסידות, הרב קוק ומחשבה יהודית מודרנית). בשנים תשס"ד-תשס"ה ניהל את "מכון בינה לעיתים" שליד הישיבה, וערך שני ספרים שפרסם המכון: "ויקרא את שמם אדם: זוגיות ומשפחה ממבט יהודי חדש" ו"שני המאורות: השוויון במשפחה ממבט יהודי חדש".
בשנת 1997 השלים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, ולאחריו המשיך לתואר שני בהיסטוריה כללית. עבודת התזה שלו הייתה בנושא: "מאבק לאומי וזהות שכנגד: צמיחתה של הלאומיות היהודית באימפריה האוסטרו-הונגרית של סוף המאה התשע עשרה", בהנחיית פרופ' דן דינר. בשנת 2004 הגיש את עבודת הדוקטורט במחלקה להיסטוריה כללית באוניברסיטה העברית בנושא: "מיסטיקה, יצירה ושיבה אל היהדות: "חוג פראג" בתחילת המאה ה-20", בהנחיית פרופ' סטיבן אשהיים וד"ר יהוידע עמיר. לאחר לימודי הדוקטורט השלים פוסט-דוקטורט במכון פרנץ רוזנצוויג-מינרבה שבאוניברסיטה העברית.
מחקר

בשנת 2010 פרסם מאור את ספרו "תורת סוד חדשה" בהוצאת מרכז זלמן שזר. בספר מבקש מאור לבחון: מה מוביל חבורה של צעירים יהודים מבתים מתבוללים בפראג למרוד בתרבות הבורגנית של הוריהם ולעסוק במיסטיקה? איך מתקשר עיסוק זה לסכסוך הלאומי בפראג בין גרמנים לצ'כים ולהתעניינותם של בני החבורה בציונות? ואיך משפיע הדבר על יצירתם האומנותית, ההגותית והמדעית? הספר מתחקה על חבורה של יהודים מפראג שהפכו לדמויות מפתח: הסופר פרנץ קפקא, ההוגה מקס ברוד, הפילוסוף שמואל הוגו ברגמן, והנס קון, מגדולי חוקרי הלאומיות. הספר מראה כיצד השילוב בין המאורעות הדרמטיים שחברי "חוג פראג" נחשפו להם – כמו מלחמת העולם הראשונה והתפרקות האימפריה ההבסבורגית, האווירה התרבותית האנטי רציונלית והכוחות היצירתיים שרווחו באותם ימים – הוביל להגות וליצירה מיוחדים במינם.
בשנת 2016 פרסם מאור ביוגרפיה על הוגה הדעות מרטין בובר, במסגרת סדרת "גדולי הרוח והיצירה בעם היהודי" המתפרסמת בהוצאת מרכז זלמן שזר. סיפור חייו של מרטין בובר מתאר יותר משישים שנה של יצירה ופעילות. הוא נע בין אוסטריה, גליציה, גרמניה וישראל ומלווה את אחת התקופות הסוערות ורבות התהפוכות בהיסטוריה היהודית והכללית: שתי מלחמות העולם, עליית הנאציזם, השואה והקמת מדינת ישראל. הספר מתאר מגוון עצום של תחומים שבהם עסק בובר: חסידות, הגות מיסטית, פילוסופיה דיאלוגית, תנ"ך, ציונות, סוציולוגיה, סוציאליזם, הגות חינוכית ועוד.
פרסומיו > ספרים שכתב

תורת סוד חדשה: רוחניות, יצירה ולאומיות ב"חוג פראג", מרכז זלמן שזר, 2010.
מרטין בובר (ביוגרפיה), מרכז זלמן שזר, 2016.
פרסומיו > ספרים בעריכתו

ויקרא את שמם אדם: אהבה וזוגיות ממבט יהודי חדש (תורה וחיים מודרניים א'), מכון בינה לעיתים, אפרתה תשס"ה.
שני המאורות: השוויון במשפחה ממבט יהודי חדש (תורה וחיים מודרניים ב'), מכון בינה לעיתים, אפרתה תשס"ז.
זאת בריתי: גירות, חילון, נישואין אזרחיים (הרב שג"ר), מכון כתבי הרב שג"ר, תשע"ב.
בתורתו יהגה: לימוד גמרא כבקשת אלוקים (הרב שג"ר), מכון כתבי הרב שג"ר, תשס"ט.
נהלך ברג"ש: מבחר מאמרים (הרב שג"ר), מכון כתבי הרב שג"ר, תש"ע.
לוחות ושברי לוחות: הגות יהודית נוכח הפוסטמודרניזם (הרב שג"ר), מכון כתבי הרב שג"ר וידיעות ספרים, 2013.
גווילין נשרפין ואותיות פורחות: כתבים על השואה (שמואל זנוויל כהנא), אוניברסיטת בר-אילן, 2018.
לאומיות וחילון (יחד עם יוכי פישר), מכון ון ליר ומאגנס, 2019.
בריתי שלום: ימין ושמאל, מלחמה ושלום (הרב שג"ר), מכון כתבי הרב שג"ר וידיעות ספרים, 2020.
ממאמריו
"דימויים של נעורים ב'חוג פרג' בתחילת המאה העשרים", בתוך: י' חותם (עורך), תור הנעורים: נוער יהודי-גרמני בעידן המודרני, מרכז קבנר והוצאת מאגנס, ירושלים תשס"ח, עמ' 131–148.
"הארץ הבלתי מושגת: על השורשים המרכז אירופיים של 'ברית שלום'", בתוך: עדי גורדון (עורך), 'ברית שלום' והמציאות הדו-לאומית: 'השאלה הערבית' כשאלה יהודית, מרכז קבנר והוצאת כרמל, ירושלים תשס"ט, עמ' 93–110.
"הפיכת הארץ לגעגוע: תאולוגיה פוליטית אצל קפקא, ברוד והפוסט-ציונות העכשווית", בתוך: מ' הלינגר (עורך), המסורת הפוליטית היהודית לדורותיה: ספר זיכרון לדניאל י' אלעזר, הוצאת בר-אילן, רמת גן תש"ע, עמ' 229–253.
"טשטוש והכרעה: עוד על מערבולת הזהויות בפראג", ציון עא (תשס"ו), עמ' 457–472.
"בין אנטי-קולוניאליזם לפוסטקולוניאליזם: ביקורת הלאומיות והחילון של ברית שלום", תיאוריה וביקורת ל (תשס"ז), עמ' 13–38.
"שתי תורות סוד חדשות", דעת 68–69 (תש"ע), עמ' 101–129.
"מתינות פוליטית מימין לשמאל: מרבי בנימין ועד ימנו", זהויות 1 (2011), עמ' 41–57.
לקריאה נוספת

זוהר מאור, למלא את החלל, מוסף "שבת", מקור ראשון, 10 ביולי 2018
זוהר מאור, המשפחה נהפכה למלכודת מוות, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2012
הערות שוליים

↑  זוהר מאור, באתר ישיבת שיח יצחק
↑  דף מרצה, באתר אוניברסיטת בר אילן - החוג להיסטוריה כללית
↑  תורת סוד חדשה, באתר מרכז זלמן שזר - חנות הספרים
↑  גדולי הרוח והיצירה בעם היהודי: מרטין בובר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313051305171  VIAF: 315084735   WorldCat (עם VIAF): 315084735
איזבו

ערך זה עוסק בלהקה ישראלית. אם התכוונתם למלכת צרפת, ראו .
| --- | --- |
סולן הלהקה רן שם טוב בהופעה בפריז
סולן הלהקה רן שם טוב בהופעה בפריז
 מקום הקמה:  פתח תקווה 
 מוקד פעילות:  פתח תקווה
 תקופת הפעילות:  1989–2016, 2022
 סוגה:  רוק פסיכדלי דיסקו פאנק מוזיקה ערבית
 שפה מועדפת:  אנגלית, עברית 
 חברת תקליטים:  לייבלה, רוימיוזיק, דיסקוגרף
 Izabo.net
 חברים
 רן שם טוב יונתן לוי ניר מנצור שירי הדר
 חברים לשעבר
 ניר גרף (1994–1989) עמוס פרידמן (1997–1994) תמיר מוסקט (1997–1989)
 
אִיזַבּוֹ היא להקת פופ, רוק פסיכדלי, דיסקו, פאנק, מוזיקה ערבית, מוזיקה שחורה ומוזיקת עולם אשר נוסדה בשנת 1989 בפתח תקווה. בהנהגת הגיטריסט והמפיק המוזיקלי רן שם טוב, ותמיר מוסקט, איזבו משלבים סגנון פסיכדלי משנות השישים, אלמנטים מזרח-תיכוניים ומוזיקה ערבית.
שם הלהקה לקוח משמה של דמות בסרט "ליידי נץ" בגילומה של מישל פייפר.
הלהקה התפרקה בשנת 2016, ואולם שניים מחבריה, הסולן רן שם טוב והקלידנית שירי הדר (שבהמשך נהייתה לאשתו), ממשיכים להופיע כצמד מוזיקלי בשם "שרי ורנו". בשנת 2022 חזרה איזבו להופיע.
היסטוריה

איזבו שייכת לגל להקות הרוק הצעירות שהפציע בראשית שנות ה-90, "הדור של מועדון רוקסן", שזכה להצלחה במשך זמן קצר וגווע. בשלב זה החליטה הלהקה לשיר באנגלית ולנסות להצליח בחו"ל.
ב-1993 הוציאה הלהקה את השירים "Beady"‏, "Here She Comes" ו-"Movie Maker", שזכו להשמעות מעטות בגלי צה"ל. ב-1994 הקליטה איזבו את אלבומה הראשון "Movie Maker" (שכלל את שלושת השירים שיצאו קודם לכן), אך הוא לא יצא באופן מסחרי והופץ ב-50 עותקים שחולקו על ידי הלהקה לחבריה הקרובים, ועל כן הוא מוגדר כ"אלבומה הגנוז" של איזבו (כיום הלהקה אינה מופיעה עם החומר של אלבום זה).
חברי הלהקה, בתחילת 1995, עברו לארצות הברית ושהו בה שנים אחדות, אך לא הצליחו לפרוץ מבחינה מסחרית. רן שם טוב ושירי הדר חזרו לישראל והקימו את הלהקה מחדש עם הבסיסט יונתן לוי והמתופף ניר מנצור, איתם החלו לעבוד על חומר חדש ולהופיע באופן קבוע.
ב-2003 יצא אלבומה הרשמי הראשון (והשני מבחינה כרונולוגית) "The Fun Makers", בחברת התקליטים לייבלה הקלטות; האלבום זכה לביקורות אוהדות.
בחודשים שלאחר צאת התקליט הוחתמו חברי הלהקה בחברת התקליטים Sony BMG, שהוציאה בבריטניה את ה-EP ‏"The Morning Hero EP", אותו ליווה סיבוב הופעות באנגליה, סקוטלנד והולנד.
ב-2005 הופץ אלבום הבכורה של איזבו, "The Fun Makers", גם בתפוצה בינלאומית בהולנד, בלגיה ולוקסמבורג. ב-2006 יצא בצרפת תחת חברת התקליטים רוימיוזיק/דיסקוגרף (RoyMusic/Discograph). הלהקה יוצאת לסיבובי הופעות תכופים שם.
באמצע 2007 הלהקה הופיעה בתוכנית המוזיקה המובילה בצרפת "טרטטה" (Taratata), בה התארחו אמנים כמו רד הוט צ'ילי פפרז, אבריל לאבין ועוד.
ב-3 ביולי 2008, יצא בארץ האלבום השני של איזבו, "Super Light", גם הוא בהפקת לייבלה. הלהקה יצאה למסע הופעות בעקבות האלבום, במסגרתו הופיעה בפסטיבלים גדולים באירופה כמו "Sziget Festival" בבודפשט ו-"TFF.Rudolstadt" ברודולשטאד, גרמניה.
מוביל הלהקה, רן שם טוב, הוא אמן נבחר של הקרן למצוינות בתרבות. הוא גם כתב והלחין את רוב השירים בסרט "מישהו לרוץ איתו" על פי ספרו של דויד גרוסמן. בשנת 2010 הלחין שם טוב את פסקול הסרט "זוהי סדום". על פי נעימת הנושא של הסרט, הקליטו מאוחר יותר חברי הלהקה את השיר "סוכר", שבו השתתף ברי סחרוף.
איזבו שיתפו פעולה עם מספר אמנים ישראלים ידועים, על הבמה ובאולפן, בהם אהובה עוזרי, הכוריאוגרף אוהד נהרין ועוד. שיתוף הפעולה של איזבו עם להקת "שוטי הנבואה" הוביל להפקת השיר "הוא", שזכה בתואר שיר השנה בטקס פרסי ערוץ המוזיקה הישראלי.
בשנת 2012 ייצגה איזבו את ישראל באירוויזיון 2012 עם השיר "Time". הבחירה בלהקה כנציגת ישראל הפתיעה רבים, לאור פרסומים קודמים שהעריכו כי מאיה בוסקילה צפויה להיבחר לייצג את ישראל. ב-9 במרץ 2012 שחררה הלהקה את הקליפ הרשמי לשיר. הלהקה הופיעה עם השיר בחצי הגמר הראשון, שהתקיים ב-22 במאי 2012, אולם לא העפילה לגמר האירוויזיון.
בשנת 2022, לאחר הפסקה של כעשור, חזרה הלהקה להופיע.
חברי ההרכב

רן שם טוב - גיטרה, זמר
יונתן לוי - בס
שירי הדר - קלידים
ניר מנצור - תופים
חברי ההרכב > חברים לשעבר

תמיר מוסקט - תופים
ניר גרף - בס
עמוס פרידמן - בס
רשימת אלבומים

Movie Maker" - 1994" (יצא בהפקה עצמית ב-50 עותקים שלא הופצו באופן מסחרי)
The Fun Makers" - 2003" (לייבלה, רוימיוזיק/דיסקוגרף)
Super Light" - 2008" (לייבלה)
2012 - Life is On My Side (אנובה מיוזיק)
הערות שוליים

↑  עינב שיף‏, הלם: איזבו תייצג את ישראל באירוויזיון, באתר וואלה, 7 בפברואר 2012
| פרס עמ"י |
| --- | --- | --- |
| תגלית השנה | מאיה בוסקילה (פריצת השנה, 2005) • שירי מימון (זינוק השנה, 2006) • בית הבובות (תגלית השנה, 2006) • קרן פלס (2007) • רן דנקר ועילי בוטנר (2008) |  |
| זמר השנה | אהוד בנאי (2005) • עברי לידר (2006) • הראל סקעת (2007) • עידן יניב (2008) |  |
| זמרת השנה | מאיה בוסקילה (2005) • מירי מסיקה (2006) • נינט טייב (2007) • מירי מסיקה (2008) |  |
| הרכב השנה | הדג נחש (2005) • בית הבובות (2006) • סינרגיה (2007) • סינרגיה (2008) |  |
| אלבום השנה | ענה לי (2005) • מטרופולין (2006) • בעזרת הג'אם (2007) • פורטה (2008) |  |
| שיר השנה | "מי אוהב אותך יותר ממני" - ארקדי דוכין (2005) • "הוא" - איזבו ושוטי הנבואה (2006) • "ואת" - הראל סקעת (2007) • "זה ששומר עליי" - שרית חדד; "בואי נעזוב" - רן דנקר ועילי בוטנר (2008) |  |
| קליפ השנה | "שירת הסטיקר" - הדג נחש (2005) • "Perfect Cure" ‏- My Second Surprise‏ (2006) • "עם הזמן" - אביב גפן (2007) • "מכונת השירים הגדולה" - חמי רודנר (2008) |  |
| במאי השנה | ליאור מולכו (2005) • עמית עייני וקובי פלשמן (2006) • אסף בילט (2007) |  |
| תרומה מיוחדת למוזיקה העברית | שמוליק קראוס (2005) • אריק איינשטיין (2006) • שלמה ארצי (2008) |  |
| קטגוריות נוספות | די.וי.די השנה: משינה (2005) • "שבלול" - חבורת לול (2006) • מלחין השנה: ארקדי דוכין (2005) • תמלילן השנה: אהוד בנאי (2005) • צלם הקליפים של השנה: ניתאי נצר (2005) • מופע השנה: עברי לידר (2006) • חביבי הקהל: סינרגיה (2008) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299779805171  BnF: cb160112767 (data)  GND: 16081218-5  ISNI: 0000 0001 0671 829X  LCCN: no2011046068  MusicBrainz: 01ed6162-978a-4c20-a4f0-828af636fda5  SUDOC: 137540612  VIAF: 149674115   WorldCat (עם VIAF): 149674115
קנן אוורן

אהמט קנן אוורן (בטורקית: Ahmet Kenan Evren‏; 17 ביולי 1917 – 9 במאי 2015) היה איש צבא ומדינאי טורקי, ששימש כראש המטות המשולבים של טורקיה, ראש המדינה ונשיא טורקיה השביעי.
ביוגרפיה

אוורן נולד באלאשהיר בנפת מניסה והתחנך בבית הספר הצבאי ובאקדמיה הצבאית באנקרה עד שנת 1949. הוא השתתף במלחמת קוריאה בתחילת שנות החמישים ולאחר מכן שימש בתפקידי פיקוד שונים. בין היתר היה מופקד על יחידת "גרילת הנגד" הטורקית (Kontrgerilla) שהייתה שלוחה של תוכנית גלאדיו של נאט"ו. בתפקידו זה חשוד אוורן כי עמד בקשר עם ארגון הטרור הימני של הזאבים האפורים, ובאמצעותו יושמה דוקטרינת המתח ומצב של חוסר רגיעה מתמשך במדינה במשך שנות ה-70. לאחר מכן שימש אוורן כמפקד צבא היבשה וב-1978 מונה לראש המטות המשולבים של טורקיה.
אוורן הוביל את ההפיכה הצבאית השלישית בטורקיה ב-12 בספטמבר 1980 שהייתה שיאו של המאבק בין כוחות הימין, ובראשם ארגון הזאבים האפורים, לבין כוחות השמאל במדינה. לאחר ההפיכה נשלטה המדינה בידי המועצה לביטחון לאומי בראשותו של אוורן ששימש כראש המדינה, ראש המועצה לביטחון לאומי וראש המטות המשולבים. האספה הלאומית הגדולה של טורקיה פוזרה, כל המפלגות הוצאו אל מחוץ לחוק והחונטה השלטת רדפה את מתנגדיה. אוורן הוציא את ארגון הזאבים האפורים אל מחוץ לחוק, לאחר ששוב לא היה מעוניין בשירותיו. חוקת טורקיה מ-1961 בוטלה ובמקומה נכנסה לתוקף חוקת 1982, החוקה הרביעית במספר בתולדות המדינה, אשר שבה והרחיבה את סמכויותיו של נשיא טורקיה באופן שהזכיר את המצב לפני 1961. החוקה שצמצמה ברשימת חירויות הפרט הנרחבת של החוקה הקודמת, נתפרה במידה רבה לפי מידותיו ושאיפותיו של אוורן עצמו, שהיה לנשיאה השביעי של טורקיה ב-9 בנובמבר 1982. במקביל הוא המשיך וכיהן עד ה-1 ביולי 1983 כראש המטות המשולבים ופרש מתפקיד זה מרצונו. אוורן סיים את כהונתו בת שבע השנים כנשיא טורקיה ב-9 בנובמבר 1989 ועקר למרמריס. לאחר פרישתו נחשפו שני ניסיונות להתנקש בחייו ב-1996 וב-2006.
אמרתו המפורסמת ביותר של אוורן "?Asmayalım da besleyelim mi" ("שנאכיל אותם במקום לתלות אותם?") נאמרה בהקשר לתמיכתו בהוצאות להורג. עוד הוא ידוע בתמיכתו במיעוט מפלגות ובאחוז החסימה הגבוה בטורקיה ("Meclise iki, iki buçuk parti girse yeter" - "אם נכנסות שתיים-שתיים וחצי מפלגות לאספה (הלאומית) זה מספיק"), וככלל תמך בצמצום חירויות הפרט למען השגת יציבות לאומית.
ראו גם

המדינה העמוקה
היסטוריה של הרפובליקה הטורקית
דוד פנדל

| --- | --- |

דוד פנדל, 2008
 לידה:  2 בספטמבר 1961 (בן 63) כ"א באלול ה'תשכ"א לונג איילנד ארצות הברית
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת חורב, ישיבת ההסדר שעלבים, ישיבת מרכז הרב, ישיבת מיר
 מקום פעילות:  שדרות
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבת אפיקי דעת
 תפקידים נוספים:  אב בית דין, פעיל חברתי
 
הרב דוד פֶנְדֶּל (נולד בכ"א באלול ה'תשכ"א, 2 בספטמבר 1961) הוא ראש ישיבת ההסדר אפיקי דעת בשדרות וראש בית הדין לדיני ממונות בשדרות.
ביוגרפיה

נולד וגדל בעיירה וסט המפסטד(אנ') בלונג איילנד בניו יורק. אביו, הרב מאיר פנדל, היה רב בעיירה, ואחר כך מייסד ומנהל בית הספר הדתי שם. בצעירותו, בעת שאביו ומשפחתו בילו שנת שבתון בארץ, למד בחטיבת הביניים של ישיבת חורב בשנת הלימודים תשל"ד – שנת מלחמת יום הכיפורים. עלה לישראל בגיל 17, למד בישיבות שעלבים, מרכז הרב ומיר ושירת בצה"ל בחיל התותחנים.
הרב פנדל הקים ועומד בראשות ישיבת אפיקי דעת בשדרות, המונה כ-600 תלמידים. כמו כן הקים שתי שלוחות, ישיבת "לב לדעת" בשדרות וישיבת דרך חיים בקריית גת. הרב פנדל הוא חבר באיחוד הרבנים למען ארץ ישראל.
הרב פנדל מתגורר בשדרות עם אשתו מכי, והם גידלו בעיר את שבעת ילדיהם. אחיו הוא הלל פנדל, ואחיותיו הן רייזי שטיינברג ומינדי מרקוס.
ביום ירושלים ה'תשס"ח הוענק לרב פנדל פרס מוסקוביץ' לציונות. בנימוקי ועדת הפרס נאמר כי הפרס הוענק לו
”על ערכי התורה, הערבות ההדדית והמחויבות לעם ולארץ, שנטע במאות תלמידי ישיבת ההסדר שהקים וטיפח; על היותה של הישיבה מקור של עוצמה עבור כל תושבי שדרות, גם בימיה הקשים ביותר של העיר, ועל הדוגמה האישית והמנהיגות הציונית המתגלמות במעשיו.”
הערות שוליים

↑  History and Milestones, The Hebrew Academy of Nassau County (HANC)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.