stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם ולד
ביוגרפיה

אברהם נולד בעיר קולוז'וואר (כיום קלוז') בחבל-הארץ המזרח-אירופאי טרנסילבניה, אז בממלכת הונגריה, כחלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית לשעבר. גדל והתחנך במשפחה יהודית-אורתודוקסית, ואף היה נכדו של הרב משה שמואל גלזנר.  לאור אורח חייו הדתי, לא היה יכול ללמוד בבית ספר שמחייב לימודים גם ביום השבת, ועל-כן המשיך את לימודיו בחינוך ביתי. הוריו לימדו אותו עד תחילת לימודיו האקדמיים. בשנת 1928 קיבל תואר במתמטיקה באוניברסיטת המלך פרדיננד הראשון (היום אוניברסיטת באבש-בויאי), כשאת לימודיו עשה בשפה הרומנית. משנת 1927 עד שנת 1931 למד באוניברסיטת וינה שברפובליקה האוסטרית הראשונה דאז, וקיבל תואר דוקטור במתמטיקה בהנחייתו של המתמטיקאי הנודע קרל מנגר.
בגלל אנטישמיות רבה ששרה באותה עת, ולד לא היה יכול לקבל משרה כמרצה בחוג למתמטיקה באוניברסיטה בה סיים דוקטורט. אוסקר מורגנשטרן הצליח למצוא לו עבודה כמרצה בכלכלה. כשהנאצים כבשו את אוסטריה בשנת 1938, האפליה הפכה בן רגע לרדיפת יהודים שותתת-דם. ולד הצליח להימלט מהיבשת האירופית ולהגר לארצות הברית של אמריקה, כשהוזמן לעסוק שם במחקר אקונומטרי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, כשכוחות האמריקניים נסתייעו בכישוריו הסטטיסטיים יוצאי הדופן של ולד, על-מנת למזער את מספר המפציצים הנפגעים מאש האויב. חוקרים אחרים בדקו באילו אזורים נפגעו מפציצים והמליצו למגן אותם. ולד טען שהמחקרים כללו רק את המפציצים ששרדו את הפגיעות ולא את אלה שהושמדו ולכן המליץ למגן דווקא אזורים שלא נפגעו. לטענתו, העובדה שהמפציצים הצליחו לחזור למרות הפגיעות באזורים מסוימים, מעידה שהם עמידים לפגיעות באותם אזורים. ולד עצמו פרסם מאמר המתאר את מחקרו בנושא זה בתקופת מלחמת העולם. תופעה זו מכונה הטיית הישרדות.
בשנת 1943 הוא היה שותף להוכחת משפט המיפוי הרציף.
ולד ואשתו נספו בשנת 1950 בהתרסקות מטוס בהרי נילגירי שבמדינת קרלה בהודו. בנו רוברט ולד הוא פיזיקאי אמריקאי ידוע, המתמחה באסטרופיזיקה.
לאחר מותו של ולד, ביקר אותו בחריפות רונלד פישר. לטענתו של פישר, ולד היה מתמטיקאי ללא ניסיון מעשי במחקר מדעי, שכתב ספר לא ראוי על סטטיסטיקה. פישר ביקר במיוחד את עבודתו בהקשר של תכנון ניסויים.
ג'רזי ניימן הגן על עבודתו של ולד במיוחד בהקשר של תכנון ניסויים. גם לוסיאן להקם תמך בוולד ואפילו ייחס לו בספרו Asymptotic Methods in Statistical Decision Theory השפעה מכרעת על עבודתו.
פרסומים

ולד פרסם יותר ממאה מאמרים וכתב גם מספר ספרים. רשימת המאמרים שפרסם מופיעה באתר פרויקט אוקלידס.
ראו גם

הטיית הישרדות
אקונומטריקה
ג'רזי ניימן
הרולד ג'פרי
פייר-סימון לפלס
תומאס בייס
הערות שוליים

↑  Morgenstern, Oskar
 "Abraham Wald, 1902–1950", Econometrica Vol. 19, No. 4, pp. 361–367
↑  Morgenstern, Oskar
 "Abraham Wald, 1902–1950", Econometrica Vol. 19, No. 4, pp. 361–367
↑  Morgenstern, Oskar
 "Abraham Wald, 1902–1950", Econometrica Vol. 19, No. 4, pp. 361–367
↑  Mangel, Marc; Samaniego, Francisco "Abraham Wald's work on aircraft survivability", Journal of the American Statistical Association 79 (386): June 1984
↑  Wald, Abraham A Method of Estimating Plane Vulnerability Based on Damage of Survivors. Statistical Research Group, Columbia University,1943
↑  Fisher, Ronald. "Statistical methods and scientific induction". Journal of the Royal Statistical Society, Series B 17 (1): 69–78. (criticism of statistical theories of Jerzy Neyman and Abraham Wald). 1955
↑  Neyman, Jerzy ."Note on an Article by Sir Ronald Fisher". Journal of the Royal Statistical Society, Series B 18 (2): 288–294. 1956
↑  Le Cam, Lucien (1986). Asymptotic Methods in Statistical Decision Theory. pp. xiii. (Le Cam 1986)
↑  "The Publication of Abraham Wald", projecteuclid.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281070105171  BnF: cb12386539g (data)  dblp: 27/3319  GND: 101966598  ICCU: AQ1V008542  ISNI: 0000 0001 0867 0701  LCCN: n90641718  MGP: 36887  NKC: vse2011664043  NTA: 074628100  SELIBR: 313538  SUDOC: 032933851  Trove: 1005004  VIAF: 7472168   WorldCat (עם VIAF): 7472168
ויקטור דורוי

ויקטור ז'אן דורוי (בצרפתית: Victor Duruy; ‏10 בספטמבר 1811 – 25 בנובמבר 1894) היה היסטוריון ומדינאי צרפתי. בתפקידו כשר החינוך של צרפת הוביל ארגון מחדש של ההשכלה הגבוהה במדינה. כן שיפר את מצב החינוך היסודי במדינה אך נכשל במאמציו להפוך את החינוך היסודי לחובה לכל ובמימון ממשלתי מלא.
ביוגרפיה

נולד בפריז לאב פועל. השלים באופן מבריק את לימודיו באקול נורמל סופרייר כתלמידו של ז'ול מישלה. עם סיום לימודיו לקח אותו מישלה כמזכיר במסעותיו ברחבי צרפת וב-1836 החליף את מורו באקול נורמל סופרייר, כשהוא בן 24 בלבד.
זמן לאחר מינויו נאלץ לפרוש מהוראה בשל בריאותו הלקויה, לפרנסתו נאלץ ליצור סדרה של ספרי לימוד והם הביאו לפרסומו. הוא החזיק במשרת חינוך בתיכון אנרי הרביעי (אנ') במשך כעשרים וחמש שנים והתפרסם כהיסטוריון כשהוציא לאור את הסדרה "Histoire des Romains et des peuples soumis à leur domination" בשני כרכים. בעקבות פרסומו נקרא לסייע לנפוליאון השלישי ביצירת הביוגרפיה שלו לחיי יוליוס קיסר. בהמשך התמנה כשר החינוך של צרפת.
אחרי תום כהונתו במשרד החינוך נבחר כסנאטור. אחרי נפילת הקיסרות הצרפתית השנייה לא שימש עוד דורוי בתפקידים פוליטיים, אך ב-1876 התמודד, ללא הצלחה, בבחירות לסנאט.
הוא המשיך בפעילות אקדמית וב-1886 נבחר כחבר החברה הפילוסופית האמריקאית.
אמיליו גאבה

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1927 פאביה, ממלכת איטליה 
 פטירה:  12 באוגוסט 2013 (בגיל 86) פאביה, איטליה 
 ענף מדעי:  history of ancient Rome, translations from Latin, העת העתיקה, היסטוריה, translations from Italian 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פאביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פיזה  אוניברסיטת פאביה 
 
אמיליו גאבה (באיטלקית: Emilio Gabba;‏ 31 במרץ 1927 - 12 באוגוסט 2013) היה היסטוריון איטלקי שהתמחה בהיסטוריה של רומא העתיקה ושימש כפרופסור באוניברסיטת פאביה.
סיים את לימודיו לתואר ראשון בשנת 1948 באוניברסיטת פאביה. בשנים 1955–1958 היה עוזר הוראה באוניברסיטת פאביה. בין השנים 1958 ל-1974 לימד באוניברסיטת פיזה והיה ראש המחלקה להיסטוריה עתיקה ודיקן הפקולטה למדעי הרוח. מחקריו עסקו בין השאר בשינויים החברתיים והכלכליים ברומא בתקופת הרפובליקה האמצעית והמאוחרת. שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת פנסילבניה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת אוקספורד וכעמית מחקר במכון למחקר מתקדם. הוא ביקר מספר פעמים בישראל ומסר הרצאות אורח באונבריסטאותיה. היה חבר באקדמיה הלינסאנית.
גאבה נפטר ב-12 באוגוסט 2013.
הערות שוליים

↑  ציבור ויחיד, למרחב, 5 בינואר 1966
↑  האוניברסיטה העברית, הצופה, 4 במרץ 1968
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261589005171  BIBSYS: 90200558  BNE: XX1067942  BnF: cb120208033 (data)  CANTIC: a12291924  CiNii: DA01431369  GND: 123185467  ICCU: CFIV021967  ISNI: 0000 0001 0906 9846  LCCN: n50015427  NKC: mub2017949530  NLA: 35108479  NTA: 070768102  RERO: 02-A003272853  SUDOC: 028355733  Trove: 829098  VcBA: 495/70991  VIAF: 61558900   WorldCat (עם VIAF): 61558900 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אקולקט

אקולקט (הלחם של המילה היוונית oikos, בית, ו"דיאלקט") הוא וריאנט שפה האופייני למשק בית מסוים. לרוב, מתפתח אקולקט מתוך אידיולקט, שפה הייחודית לפרט מסוים, של אחד החברים במשפחה ומתפשט לפרטים אחרים במשק הבית. האקולקט כולל בדרך כלל מילים וביטויים ייחודיים, או הענקת משמעות ייחודית לביטויים, באופן שאינו שגור בקהילה או במשפחות אחרות.
מוחמד סעוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1990 (בן 35 בערך) ערב הסעודית
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית
 עיסוק:  בלוגר
 קישורים חיצוניים
 טוויטר (X):  mosaud08
 
מוחמד סעוד (בערבית: محمد سعود. בתעתיק מדויק לעברית: מחמד סעוד. יליד 1990) הוא אושיית רשת סעודי שבאופן חריג הביע תמיכה במדינת ישראל ובהסכם הנורמליזציה בין ישראל לסעודיה. ב-3 באוקטובר 2023 הוא נעלם, ומאז לא נודעו עקבותיו.
היסטוריה

מוחמד סעוד נולד ב-1990, היה סטודנט למשפטים באוניברסיטת המלך סעוד בעירו ריאד. לדבריו הוא למד עברית מצפייה ביו־טיוב, "במיוחד בדרשות של הרב אמנון יצחק, ומשירי פייטנים כמו משה חבושה"..
במהלך השנים סעוד היה לאחד הקולות הפרו-ישראליים הדומיננטיים ביותר בעולם הערבי. הוא צבר עשרות אלפי עוקבים ברשתות החברתיות, והעלה סרטונים וראיונות רבים שמקדמים את הסכם השלום בין ישראל למדינות ערב.
באוגוסט 2019 התראיין לחדשות 13, ובאוגוסט 2023 התראיין למהדורה המרכזית של עכשיו 14, והזמין את אזרחי מדינת ישראל לבקרו בריאד. לאחר ניצחונה של נבחרת ערב הסעודית על ארגנטינה במסגרת מונדיאל 2022 בקטאר, התקשר ראש ממשלת ישראל לברכו.
היסטוריה > תקרית התקיפה בהר הבית

ביולי 2019 הוא ביקר בישראל לאחר שהוזמן לביקור על ידי משרד החוץ. באותו ביקור הוא נפגש עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, ואף ביקר בהר הבית, שם הותקף מילולית וספג יריקות על ידי פלסטינים שקראו לעברו קריאות "לך לבית כנסת" ו"אינך רצוי באתר קדוש".
בעקבות זאת הגיב דובר צה"ל בערבית, אביחי אדרעי: "מה שהיה עם הבלוגר מוחמד סעוד בירושלים מצד בריונים הוא דבר מצער מאוד. כך עושים עם מי שרוצה להתפלל? שאלוהים יתנקם בכם. בושה לכם". גם מיס עיראק, שרה עידן, גינתה את התקיפה: "סעודי ביקר באל-אקצא, איך הפלסטינים הגיבו? בכך שהם ירקו עליו, ניסו להעליב אותו, קראו לו 'חיה' והציעו לו ללכת להתפלל עם היהודים ועם טראמפ. האם זה ראוי למוסלמים, שאפילו ילדיהם אינם מכבדים מוסלמי מארץ אחות שמבקר באל-אקצא ויורקים עליו? בניגוד לאלה שעשו את המעשים האלה, הוא איננו חיה". גם משרד החוץ הישראלי גינה את התקיפה. המשטרה עצרה מספר חשודים בתקיפה ממזרח ירושלים.
היסטוריה > תקרית התקיפה בהר הבית > עמדותיו בנוגע לפוליטיקה הישראלית

סעוד נהג להביע את עמדותיו ביחס לפוליטיקה הישראלית ולהביע תמיכה בבחירות בבנימין נתניהו ובליכוד. ציוציו קודמו על ידי נתניהו ובנו יאיר נתניהו. הוא אף הביע את עמדותיו בפוליטיקה הפנים-מפלגתית של מפלגת הליכוד.
היסטוריה > פרשת היעלמותו

ב-3 באוקטובר 2023, בעיצומו של חג הסוכות, אמור היה מוחמד סעוד לפגוש את שר התקשורת שלמה קרעי בסעודיה, והוא אף הקים סוכה לכבודו. אך זמן קצר קודם לכן הוא נעלם. סעוד אמור היה גם להופיע בתוכנית הפטריוטים בערוץ 14..
הציוץ האחרון של סעוד בטוויטר כלל תמונה של קרעי עם ארבעת המינים בסעודיה, לצד הכיתוב: "חברים, זה חלום? מניין תפילה עם ספר תורה וארבעת המינים כאן בריאד בחג הסוכות באופן גלוי! מה זה אם לא שלום אמת? יהיה פה בית כנסת ומסעדות כשרות בקרוב מאוד. השלום כבר פה".
הערות שוליים

↑  הבלוגר הסעודי שהותקף בהר הבית: "שילמדו לכבד אורחים", באתר ‏מאקו‏, 6 באוגוסט 2019
↑  ג'קי חוגי, ‏ארץ נוי אביונה? ביקור הבלוגר הסעודי בישראל גילה דברים עלינו שאת רובם שכחנו, באתר מעריב אונליין, 26 ביולי 2019
↑  דניאל אדלסון, ניו יורק, מורן אזולאי, לאן נעלם הבלוגר הסעודי תומך ישראל?, באתר ynet, 5 באוקטובר 2023
↑   "בישראל אני מרגיש כמו בבית": ריאיון מיוחד עם הבלוגר הסעודי, באתר חדשות 13, 7 באוגוסט 2019
↑   הבלוגר הסעודי מוחמד סעוד לשרון גל: "אני רוצה שתבוא לבקר אותי כאן בריאד, שכל הישראלים יבואו", סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 02:37)
↑   נתניהו משוחח עם הבלוגר הסעודי מוחמד סעוד ומברך את סעודיה על הניצחון במונדיאל, סרטון בערוץ "ערוץ 7", באתר יוטיוב (אורך: 01:20)
↑  רועי קייס, ההיעלמות של הבלוגר הסעודי תומך ישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 5 באוקטובר 2023
↑  נתן פרל, “לך תתפלל בבית כנסת”: כיסאות ויריקות על בלוגר סעודי בהר הבית, באתר חרדים10, 23 ביולי 2019
↑  יאסר עוקבי, ‏"הוא ציוני": פלסטינים קיללו וירקו לעבר עיתונאי סעודי שביקר בהר הבית, באתר מעריב אונליין, 22 ביולי 2019
↑  אפרת פורשר, 3 חשודים בתקיפת בלוגר סעודי, באתר ישראל היום, 23 ביולי 2019
↑   יאיר בריל, "הבלוגר הסעודי": נעם רותם ניסה לסחוט אותי; רותם: הוא נסחט ומופעל בידי סעודיה, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2019
↑   ציוץ של מוחמד סעוד ברשת החברתית אקס (טוויטר), 2 בנובמבר 2022
↑  לאן נעלם הבלוגר הסעודי מוחמד סעוד, אחרי שבנה לשר קרעי סוכה?, באתר חרדים10, 5 באוקטובר 2023
↑  לאן נעלם מוחמד? הרשת סוערת, באתר ערוץ 7, 5 באוקטובר 2023
↑   ציוץ של מוחמד סעוד ברשת החברתית אקס (טוויטר)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: be310043-729d-4221-9545-62e4846e280c 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מוחמד סעוד".
שארלוט הורנטס

שארלוט הורנטס (אנגלית: Charlotte Hornets) היא קבוצת כדורסל מהעיר שארלוט שבקרוליינה הצפונית, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית הדרום-מזרחי שבאזור המזרח, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם ספקטרום סנטר.
מועדון ההורנטס הוקם בשארלוט שבקרוליינה הצפונית בעונת 1988/1989, ובעונת 2002/2003 עבר לעיר ניו אורלינס כ"ניו אורלינס הורנטס". בעונת 2004/2005 נוסדה קבוצת NBA חדשה בשארלוט בשם "שארלוט בובקאטס", שבעונת 2014/2015 חזרה להיקרא "שארלוט הורנטס" לאחר שהקבוצה מניו אורלינס החליפה את שמה ל"ניו אורלינס פליקנס". המאזנים והסטטיסטיקות של המועדון בעונות 1989 – 2002 הוחזרו באופן רשמי לשארלוט הורנטס, שמחזיקה גם במאזני העונות מאז 2004, בהן נקראה בובקאטס.
היסטוריה > 1985–1988: הקמת ההורנטס

בשנת 1985 הודיעה ליגת ה-NBA, שמנתה 23 קבוצות, על כוונתה להרחיב את הליגה ב-4 קבוצות נוספות עד עונת 1989/1990. ג'ורג' שין, יזם מקומי, הרכיב קבוצה של אנשי עסקים מקרוליינה הצפונית שהתמודדה במכרז על הקמת קבוצת NBA בשארלוט, אשר הייתה ידועה כחממת כדורסל מכללות. ארבע קבוצות המכללות הגדולות של קרוליינה הצפונית – אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, אוניברסיטת דיוק, אוניברסיטת וייק פורסט ואוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית – החזיקו בבסיס אוהדים רחב ונאמן, מה שעודד את ליגת ה-NBA לצרף קבוצה מהאזור. כמו כן הייתה שארלוט אחת הערים המתפתחות בארצות הברית בתקופה זו, והיא אירחה בעבר את קבוצת קרוליינה קוגרס מליגת ה-ABA (בשנים 1969-1974). יתרון נוסף שהחזיק שין היה אולם השארלוט קולוסיאום המפואר שהיה בתהליך בנייה והכיל כ-24,000 מושבים – יותר מכל אולם כדורסל שאירח קבוצת NBA באופן בלעדי.
ב-5 באפריל 1987 אישר קומישינר הליגה דייוויד סטרן הקמת קבוצת NBA בשארלוט, אשר תצטרף לליגה בעונת 1988/1989 יחד עם קבוצה ממיאמי, בנוסף לקבוצות מאורלנדו ומיניאפוליס שיוקמו בעונה העוקבת. התכנון המקורי היה לקרוא לקבוצה בשם "שארלוט ספיריט", אך בסופו של דבר נבחר השם "הורנטס" (צרעות) בתחרות הצעת שמות. השם הורנטס הוצע משום שבמהלך מלחמת העצמאות האמריקאית הגנרל הבריטי צ'ארלס קורנווליס כינה את צפון קרוליינה בשם "קן צרעות" בשל ההתנגדות החריפה בה הוא נתקל מצד האמריקנים.
היסטוריה > 1988–1992: העונות הראשונות

לקראת עונתה הראשונה, 1988/1989, מינה הבעלים ג'ורג' שין את קארל שיר כנשיא ההורנטס וכג'נרל מנג'ר של הקבוצה. שיר ניסה להרכיב סגל ותיק שיוביל קבוצה תחרותית מוקדם ככל האפשר, והציב לעצמו כמטרה להגיע לשלב הפלייאוף תוך חמש שנים מהקמת הקבוצה. הוא מינה את דיק הארטר, ששימש עד אז כעוזר מאמן באינדיאנה פייסרס, כמאמנה הראשון של ההורנטס. לפני תחילת העונה השתתפו ההורנטס ומיאמי היט בדראפט ההרחבה של שנת 1988, בו בחרו לסירוגין שחקנים מתוך הסגלים של קבוצות קיימות, שקבוצתם בחרה שלא "להגן" עליהם. מבין 11 השחקנים שבחרו בדראפט ההרחבה, שניים בלבד היוו חלק מבסיס הקבוצה בשנותיה הראשונות – דל קרי (שנבחר מקליבלנד) ומאגסי בוגס (מוושינגטון) ששיחקו בשארלוט עד עונת 1997/1998. מלבד בחירות דראפט ההרחבה, ניתנו לשארלוט 3 בחירות בדראפט 1988, אותן ניצלו כדי לבחור את רקס צ'אפמן (בחירה שמינית), טום טולברט (בחירה 34) וג'ף מור (בחירה 58).
משחק הבכורה של ההורנטס התקיים ב-4 בנובמבר 1988, במשחק ביתי מול קליבלנד קאבלירס שהביסה את שארלוט בתוצאה 133:93. ב-23 בדצמבר 1988 ניצחה הקבוצה את שיקגו בולס של מייקל ג'ורדן בתוצאה 103:101, בזכות סל ניצחון בשנייה האחרונה של קורט רמביס. החל מאותו ניצחון על הבולס, מילאו ההורנטס את אולמם הביתי ב-364 משחקים ברציפות, ברצף שנמשך עד נובמבר 1997. לאורך העונה הובילה שארלוט את ליגת ה-NBA בתפוסת הקהל, כפי שהמשיכה לעשות גם ב-7 העונות הבאות.
עונת הבכורה של ההורנטס הסתיימה עם מאזן ניצחונות שלילי של 20:62, המאזן הגרוע בליגה מלבד קבוצת ההרחבה השנייה – מיאמי היט. את ההורנטס הובילו הסמול פורוורדים הוותיקים קלי טריפיוקה ורוברט ריד עם 22.6 ו-14.7 נקודות בממוצע למשחק, בהתאמה. שחקנים בולטים נוספים היו הקלעים רקס צ'אפמן (16.9 נקודות) ומחליפו דל קרי (11.9), וכן הסנטר קורט רמביס שהצטרף מהלייקרס ותרם 11.1 נקודות ו-9.4 ריבאונדים למשחק. בסיום העונה עזב נשיא וג'נרל מנג'ר ההורנטס קארל שיר את הקבוצה, כדי למלא תפקיד דומה בדנוור נאגטס.
בעונת 1989/1990 הוחלף המאמן דיק הארטר בעוזרו ג'ין ליטלס. כמו כן צירפה שארלוט את הפאוור פורוורד ארמן גיליאם שהוביל אותה עם 18.8 נקודות למשחק, אך הקבוצה סיימה גם עונה זו במקום האחרון במזרח, עם 19 ניצחונות בלבד. בדראפט 1990 בחרו ההורנטס בבחירה החמישית את הקלע קנדל גיל, שנבחר בסיום העונה לחמישיית הרוקיז של העונה. באותה עונה, השלישית בתולדות המועדון, שיפרה הקבוצה את מאזנה בשבעה משחקים (26:56) ואירחה במהלכה את סוף-שבוע האולסטאר של ה-NBA. בסיום העונה פוטר ליטלס מתפקיד המאמן הראשי, ואת מקומו תפס הג'נרל מנג'ר אלן בריסטאו.
בדראפט 1991 זכו ההורנטס בבחירה הראשונה, וניצלו אותה כדי לבחור את הפאוור פורוורד לארי ג'ונסון, שהעמיד בעונתו הראשונה ממוצעים של 19.2 נקודות ו-11.0 ריבאונדים למשחק וזכה בתואר רוקי העונה. שלד הקבוצה הצעיר – ג'ונסון, גיל (20.5 נקודות), קרי (15.7) וג'וני ניומן (15.3) - הוביל את שארלוט לעונה משופרת של 31 ניצחונות, אך ההורנטס שוב נותרו מחוץ לפלייאוף ה-NBA, בפעם הרביעית ברציפות.
היסטוריה > 1992–1995: תקופת ג'ונסון ומורנינג

לקראת עונת 1992/1993 בחרו ההורנטס בדראפט את הסנטר אלונזו מורנינג בבחירה השנייה של דראפט 1992, לאחר שאקיל אוניל שנבחר ראשון. מורנינג הציג יכולת גבוהה כבר בעונת הרוקי שלו, כשהעמיד ממוצעים של 21.0 נקודות, 10.3 ריבאונדים ו-3.5 חסימות למשחק, ויחד עם לארי ג'ונסון וקנדל גיל הרכיב את אחד הסגלים הצעירים המבטיחים ב-NBA. במהלך העונה נבחר ג'ונסון, שקלע 22.1 נקודות למשחק, להשתתף במשחק האולסטאר, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה. בכך היה לנציג הראשון של שארלוט במשחק הכוכבים, ולראשון שנבחר לאחת מחמישיות העונה. כמו כן סיים מורנינג שני בהצבעה לתואר רוקי השנה, אחרי אוניל, ונבחר לחמישיית הרוקיז של העונה. את העונה הסדירה סיימו ההורנטס עם מאזן חיובי 44:38, שהעלה אותם לראשונה למעמד פלייאוף ה-NBA, מהמקום החמישי במזרח. בפלייאוף עצמו התמודדה שארלוט מול המדורגת רביעית בוסטון סלטיקס, וניצחה אותה בתוצאה 3:1 בזכות תצוגת שיא של 33 נקודות מצד מורנינג במשחק הרביעי, שקלע גם את סל הניצחון במשחק. בסיבוב הפלייאוף השני הפסידה שארלוט לניו יורק ניקס המנוסה של פטריק יואינג בתוצאה 4:1.
לפני עונת 1993/1994 החליפו ההורנטס את קנדל גיל בקלע הרסי הוקינס, וסיימו את העונה במאזן 41:41 שהציב אותם במקום התשיעי במזרח ומחוץ לפלייאוף. בסיום העונה הסדירה נבחר דל קרי לשחקן השישי של העונה ב-NBA, לאחר שקלע 16.3 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו של הוקינס. בעונה הבאה הובילו מורנינג וג'ונסון את ההורנטס ל-50 ניצחונות, והקבוצה העפילה לפלייאוף מהמקום הרביעי במזרח. בסיבוב הראשון ניצבה מולם שיקגו בולס, שהדיחה את ההורנטס בתוצאה 3:1 בזכות 32.3 נקודות למשחק שקלע מולם מייקל ג'ורדן.
בסיום העונה סירב מורנינג להצעת חוזה חדש שהגישו לו ההורנטס, והקבוצה שלחה אותו בטרייד למיאמי היט בתמורה לגלן רייס, מאט גייגר וחאליד ריבס.
היסטוריה > 1995–1998: תקופת גלן רייס

גלן רייס הפך במהרה לכוכב הקבוצה, לצד לארי ג'ונסון, כשהוביל את קלעי שארלוט בעונת 1995/1996 עם 21.6 נקודות למשחק ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר, אך הקבוצה ניצחה 41 ממשחקיה ונשארה מחוץ לפלייאוף ה-NBA. בסיום העונה התפטר המאמן בריסטאו מתפקידו, והוחלף בשחקן העבר דייב קאונס.
בפגרת המשחקים שלפני עונת 1996/1997 העבירו ההורנטס את ג'ונסון לניו יורק ניקס בתמורה לפאוור פורוורד אנתוני מייסון, ובדראפט 1996 בחרו את קובי בראיינט בבחירה ה-13, ושלחו אותו ללוס אנג'לס לייקרס עבור הסנטר ולאדה דיבאץ'. הודות לעונת שיא של רייס, לצד יכולת טובה של שחקני הפנים דיבאץ' ומייסון, סיימו ההורנטס את העונה עם המאזן הטוב ביותר בתולדות המועדון – 54:28. רייס קלע באותה עונה 26.8 נקודות בממוצע למשחק, שלישי בליגה אחרי מייקל ג'ורדן וקארל מלון, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה. כמו כן זכה רייס בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר, בו קלע 26 נקודות, וסיים חמישי בהצבעות לתואר ה-MVP של העונה (אחרי מלון, ג'ורדן, גרנט היל וטים הארדוויי). בפלייאוף ה-NBA, אליו העפילו ההורנטס מהמקום השישי במזרח, הפסידה הקבוצה בסיבוב הראשון לניו יורק ניקס בתוצאה 3:0.
בעונה הבאה, 1997/1998, צירפו ההורנטס את הרכז דייוויד וסלי, אשר החליף בחמישייה הפותחת את מאגסי בוגס שהועבר לגולדן סטייט ווריורס. את העונה סיימו ההורנטס במקום הרביעי במזרח עם מאזן 51:31, והעפילו לשלב השני, לראשונה מאז עונת 1992/1993, לאחר שניצחו את אטלנטה הוקס בתוצאה 3:1. בסיבוב השני התמודדה שארלוט מול שיקגו בולס, שגברה עליה בתוצאה 4:1.
היסטוריה > 1998–2002: סוף התקופה הראשונה של ההורנטס

לפני תחילתה של עונת 1999/2000 המקוצרת, שלחו ההורנטס את כוכב הקבוצה גלן רייס ללוס אנג'לס לייקרס עבור אדי ג'ונס ואלדן קמפבל. במהלך העונה התפטר קאונס מתפקיד המאמן הראשי והחליף אותו עוזר המאמן פול סיילאס. על אף יכולת טובה של ג'ונס וקמפבל, שהובילו את קלעי הקבוצה עם 17.0 ו-15.3 נקודות למשחק, בהתאמה, ניצחה הקבוצה 26 מתוך 50 משחקי העונה הסדירה ונותרה מחוץ לפלייאוף.
בדראפט 1999 לקחו ההורנטס בבחירה השלישית את בארון דייוויס, ששימש בעונת הרוקי כמחליפו של הרכז דייוויד וסלי. ב-12 בינואר 2000 אירע אסון בקבוצה כאשר הקלע המחליף, בובי פילס, מת בתאונת דרכים. כחודש לאחר התאונה, ב-9 בפברואר, העלו ההורנטס את גופיית המשחק של פילס עם המספר 13 לתקרת האולם, כהוקרה על תרומתו לקבוצה. בסיום העונה הסדירה חזרה שארלוט לפלייאוף, לאחר היעדרות של שנה, כשהעמידה מאזן 49:33 ודורגה במקום הרביעי במזרח. בפלייאוף הודחו ההורנטס כבר בסיבוב הראשון על ידי פילדלפיה 76' של אלן אייברסון, בתוצאה 3:1. לאחר שנים בהן ממוצע תפוסת הקהל במשחקי ההורנטס היה מהגבוהים ב-NBA, נרשמה לאורך עונת 1999/2000 ירידה משמעותית בנתון זה לממוצע של 17,874 צופים במשחק, שהציב את הקבוצה במקום ה-11 בליגה.
בעונת 2000/2001 צירפה שארלוט את ג'מאל משבורן ופי. ג'יי. בראון שעזרו לקבוצה לסיים את העונה הסדירה במאזן 46:36, אשר הציב אותה במקום השישי באזור המזרחי. בפלייאוף הביסו ההורנטס בתוצאה 3:0 את המדורגת שלישית, מיאמי היט, שהובלה על ידי שחקני ההורנטס לשעבר אלונזו מורנינג, אדי ג'ונס ואנתוני מייסון. בסיבוב השני הפסידה שארלוט למילווקי באקס של ריי אלן וגלן רובינסון, בסיומה של סדרה צמודה שנגררה לשבעה משחקים. למרות הצלחתה היחסית של הקבוצה נרשמה ירידה נוספת בנתוני תפוסת הקהל, שהיו מהנמוכים בליגה.
בעונה העוקבת רשמה הקבוצה העפלה שלישית ברציפות לשלב הפלייאוף, לאחר שרשמה מאזן חיובי 44:38 בעונה הסדירה. בפלייאוף שיחזרו ההורנטס את הישג העונה הקודמת, כאשר ניצחו בסיבוב הראשון את אורלנדו מג'יק אך הפסידו בשלב הבא לניו ג'רזי נטס. באותה עונה, ממוצע הקהל במשחקי ההורנטס ירד לשפל של 11,286 – הממוצע הנמוך בליגה. אחת ההשערות לסיבת מיעוט הקהל הייתה הניכור של תושבי שארלוט כלפי בעלי הקבוצה, ג'ורג' שין, אשר הועמד לדין באשמת אונס בשנת 1997. הבעלים עצמו הפנה אצבע מאשימה כלפי אולם ה"שארלוט קולוסיאום" המיושן ומיעוט תאי הכבוד שהכיל. לקראת סיום העונה אישרה ליגת ה-NBA מעבר של המועדון ההורנטס לניו אורלינס, לואיזיאנה, כבר בעונה הבאה. הבעלים של ההורנטס, כמו גם הנהלת הקבוצה וסגל הקבוצה, נשארו בתפקידם עם מעבר הקבוצה לניו אורלינס, ובהתאם עברה גם היסטוריית הקבוצה (מאזנים, סטטיסטיקות וכו') לקבוצת ניו אורלינס הורנטס החדשה. בשנת 2014, עם החזרת הכינוי "הורנטס" לקבוצת "שארלוט בובקאטס", הוחלט כי ההיסטוריה של המועדון בשנים 1988–2002 תעבור מניו אורלינס פליקנס לשארלוט הורנטס, בעוד הישגי הקבוצה מאז המעבר לניו אורלינס ייחשבו כעברה של ניו אורלינס פליקנס.
היסטוריה > 2002–2004: הקמת הבובקאטס

כאשר שארלוט הורנטס שינו מיקום ועברו לניו אורלינס בשנת 2002, הבטיחה הנהלת ה-NBA לקברניטי העיר שארלוט כי העיר תקבל קבוצת הרחבה לליגת ה-NBA בעונת 2004/2005. כמה קבוצות ניהול, כולל אחת בהובלתו של כוכב בוסטון סלטיקס לשעבר לארי בירד, הגישו הצעות לזיכיון על המועדון. ב-18 בדצמבר 2002, קבוצת משקיעים ברשות איש העסקים רוברט ג'ונסון זכתה בזיכיון על המועדון, זכייה שאפשרה לו להיות האפרו-אמריקאי הראשון בעל רוב במניות קבוצת ספורט מקצוענית בארצות הברית. הראפר נלי היה שותף נוסף במועדון. אף על פי שנכשלו בהצבעה על בניית אולם חדש בשארלוט, פוליטיקאים מהעיר הוציאו לפועל החלטה על מיסוי המלונות והפנאי בעיר כדי לממן בניית אולם חדש.
בחודש יוני 2003, ניתן לקבוצה החדשה השם בובקאטס (שונר בעברית), על שם בעל החיים המצוי בשתי מדינות קרוליינה. העיר שארלוט, שהייתה כבר ביתם של הקרוליינה פנתרס מליגת ה-NFL, הפכה את שמה הקשור למשפחת החתולים לבחירה טבעית לקבוצת הכדורסל המייצגת את האזור.