stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלבון (יישוב)

| --- | --- |

הכניסה לחלבון
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  ריף דמשק
 נפה (منطقة):  א־תל
 תת־נפה (ناحية):  מרכז א־תל
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  6,521 (2004)
 קואורדינטות:  33°40′00″N 36°15′00″E﻿ / ﻿33.6667°N 36.25°E﻿ / 33.6667; 36.25 
 he
חֶלְבּוֹן, חָלִיבּוֹן (ביוונית: Χαλυβών) או חַלְבּוּן (בערבית: حلبون) הוא יישוב בקרבת דמשק. בעת העתיקה היה ידוע ביינותיו המשובחים. ב־2004 חיו בו כ־6,500 תושבים.
בעת העתיקה

בעת העתיקה נודעה חלבון ביינה. בקינת יחזקאל על צור (פרק כ"ז, פסוק י"ז), בין הסחורות מהערים והארצות השונות שעמדו בקשרי מסחר עם צור, מוזכר: ”דַּמֶּשֶׂק סֹחַרְתֵּךְ בְּרֹב מַעֲשַׂיִךְ מֵרֹב כָּל הוֹן בְּיֵין חֶלְבּוֹן וְצֶמֶר צָחַר” (פרק כ"ז, פסוק י"ח). הפשיטתא, סימכוס, התרגום הכלדי והוולגטה תרגמו "חלבון" בצירוף "יין חלבון" כמושג המתאר יין איכותי, אך תרגום השבעים תעתק Χελβών ("חֶלְבּוֹן"; בווריאציות אחרות: Χεβρών – "חֶבְּרוֹן") כשם מקום.
בתעודות בבליות מימי נבוכדראצר מופיע יין מ־ḫilbûnu.
יישוב בשם חָלִיבּוֹן (Χαλυβών) מופיע בטקסטים קלאסיים קדומים, לרוב בהקשר של יין. סטראבון כתב שבין מוצרי היוקרה שהזמינו לעצמם מלכי פרס בשושן נמנה יין חליבוני. אתנאיוס כתב שהמלך הפרסי שתה רק יין חליבוני, "אשר פוסידוניוס אומר שמיוצר בדמשק של סוריה, מגפנים שנשתלו שם על־ידי הפרסים". הסיכיוס מאלכסנדריה (אנ') הזכיר בלקסיקון שלו "Χαλυβώνιος" ("חליבוני") כסוג של יין מסוריה. תלמי הזכיר את חליבון בתיאורו את הלבנט.
במגילה החיצונית לבראשית, במלחמת ארבעת המלכים את החמישה, במקום "חוֹבָה אֲשֶׁר מִשְּׂמֹאל לְדַמָּשֶׂק" (בראשית, י"ד, ט"ו) מופיע "חלבון די שימא על שמאל דרמשק".
בתקופה המודרנית

במאה ה־19 היו תושבי חלבון מוסלמים.
ב־1909, החוקר ג'. א. הנאוור (אנ') שתושבי חלבון ידועים כשוטים, וציין שהסיפורים אודותם מזכירים את הסיפורים על תושבי דיר א־סִנּה שליד סילואם.
לפי מפקד האוכלוסין הסורי ב־2004, היו בחלבון 1277 משפחות, 6521 תושבים, מתוכם כ־51.6% גברים.
בתקופה המודרנית > זיהוי חלבון המודרנית עם חלבון הקדומה

חוקרים מוקדמים נהגו לזהות את חלבון המקראית עם חלב שבסוריה; אלא שחלב לא מתאימה במיוחד לייצור יינות. זה הביא לזיהוי עם ואדי חלבון, שיינותיו נחשבים למובחרים שבסוריה; בסביבת הכפר חלבון, שבאמצע העמק, שרידים קדומים רבים, הלניסטיים ורומיים, ובהם טרסות רבות המעידות על גידול גפנים אינטנסיבי (וגם כיום ידוע האזור בענבים משובחים). בבתיו משולבים אלמנטים אדריכליים עתיקים בשימוש משני, ובמערבו חורבה נרחבת, ככל הנראה של מקדש. זיהוי חלבון העתיקה עם הכפר חלבון מקובל בימינו.
הערות שוליים

1 2  סטראבון, גאוגרפיקה, 15.3.22 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2  תלמי, גאוגרפיקה, במהדורת Nobbe:‏ 5.15.17, במהדורת Müller:‏ 5.14.13
1 2 3  نتائج تعداد السكان والمساكن لعام 2004 على مستوى المدينة / قرية, محافظة: ريف دمشق, منطقة: التل, ناحية: مركز التل (תוצאות מפקד האוכלוסין והדיור לשנת 2004 ברמת עיר/כפר, מחוז: ריף דמשק, נפת: א־תל, תת־נפה: מרכז א־תל), הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בסוריה (מאורכב)
1 2  אליה שמואל הרטום, יחזקאל, יבנה, 1992, תורה נביאים כתובים – מפורשים פרוש חדש בצרוף מבואות, עמ' 90
1 2 3 4  John M‘Clintock, James Strong, "Hel´bon", in: Cyclopedia of Biblical, Theological, and Ecclesiastical Literature Vol. IV.–H, I, J, Harper & Brothers, 1882, p. 163
1 2 3 4  יעקב ליוור, ערך "חֶלְבּוֹן", בתוך: אנציקלופדיה מקראית ג' (חבב–יתת), מוסד ביאליק, 1962, עמ' 139 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
↑  אתנאיוס, משתה המלומדים, 1.51 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  הסיכיוס מאלכסנדריה, Γλώσσαι, אות Χ
1 2  טור XXII שורה 10, ראו: Devorah Dimant, Donald Parry, Dead Sea Scrolls Handbook, Brill, 2014, עמ' 28
↑  Robinson, E.; Smith, E. (1841). Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838. Vol. 3. Boston: Crocker & Brewster. p. 172.
↑  J. E. Hanauer, Notes from Damascus and the Anti-Libanus, Palestine Exploration Quarterly 41, 1909, עמ' 37 doi: 10.1179/peq.1909.41.2.119
↑  יוחנן אהרוני, אטלס כרטא לתקופת המקרא, מהדורה שנייה, הוצאת כרטא, 1974, מפה 172 משבצת ב2
↑  גרשון ברין (ע), אנציקלופדיה עולם התנ"ך: יחזקאל, דברי הימים, 2002, עמ' 137 (גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר")
↑  זאב וילנאי, "חֶלְבּוֹן", בתוך: אריאל: אנציקלופדיה לידיעת ארץ־ישראל כרך 3 (ח–י), עם עובד, 1976, עמ' 2373
חלבון (המקראית – HELBON, והמודרנית – Halbôn) במפת ארץ ישראל וירושלים (אנ') של היינריך קיפרט (אנ')
הריסות קדומות בחלבון
ויז קאליפה

| --- | --- |

קאליפה בהופעה, 2023
 לידה:  8 בספטמבר 1987 (בן 37) מינוט, דקוטה הצפונית, ארצות הברית 
 שם לידה:  Cameron Jibril Thomaz 
 שם במה:  Wiz Khalifa 
 מקום הקמה:  פיטסבורג 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  תיכון טיילור אולדרדייס 
 עיסוק:  ראפר, זמר-יוצר, שחקן
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ, פופ ראפ, טראפ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Rostrum Records   Warner Bros. Records   אטלנטיק רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  צ'בי וודס, קורנסי, ג'ויסי ג'יי, מק מילר, סנופ דוג, סמוק דזה, ילאוולף צ'ארלי פות', ברונו מארס
 בן או בת זוג:  אמבר רוז (8 ביולי 2013–7 ביוני 2016) 
 צאצאים:  Sebastian Taylor Thomaz 
 פרסים והוקרה:  פרס BET לאמן חדש (2011) 
 wizkhalifa.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ויז קאליפה וצ'ארלי פות' הכותבים והמבצעים של השיר See You Again, בעבר השיר הנצפה ביותר ביוטיוב, שרים אותו בערב השנה החדשה. כיכר טיימס, ניו יורק, 31 בדצמבר 2015.
קאליפה, 2010
קאמרון ג'יבריל תומאז (באנגלית:  Cameron Jibril Thomaz; נולד ב-8 בספטמבר 1987), המוכר בשם הבמה ויז קאליפה (Wiz Khalifa), הוא ראפר, זמר, כותב שירים ושחקן אמריקאי.
הוא הוציא את אלבום הבכורה שלו בשנת 2006 וחתום בחברת התקליטים האחים וורנר רקורדס. בשנת 2007 הגיע שירו "Say Yeah" לטופ 40 במצעד להיטי ההיפ הופ בשנת 2008. את אלבומו השני, "Deal or No Deal" הוציא לאור קאליפה בשנת 2009. באפריל 2010 הוציא לאור קאליפה מיקסטייפ בשם "Kush and Orange Juice" להורדה חינמית, ולאחר מכן עזב את חברת ההקלטות "Warner Bros" וחתם באטלנטיק רקורדס. בשנת 2010 הוציא לאור קאליפה את הסינגל "Black and Yellow", שזכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ובמצעדים אחרים. ב-29 במרץ 2011 הוציא לאור קאליפה את אלבום האולפן השלישי שלו, "Rolling Papers".
בשנת 2014 כתב יחד עם צ'ארלי פות' את השיר "See You Again". השיר אשר נכתב לזכרו של פול ווקר, זכה להצלחה עולמית והפך להיות השיר הרביעי הכי נצפה ביותר ביוטיוב עם למעלה מ-5 מיליארד צפיות (נכון ליוני 2021).
ביוגרפיה

נולד בשם קאמרון ג'יבריל תומאז (Cameron Jibril Thomaz) במינוט שבדקוטה הצפונית, להורים אפרו-אמריקאים ששירתו בצבא ארצות הברית, והתגרשו כשהיה בן 3. השירות הצבאי של הוריו גרמה לקאליפה לנדוד בין מדינות מעבר לים עמם באופן קבוע; וכך יצא לו להתגורר גם בגרמניה, באנגליה וביפן, לפני ששב למולדתו האמריקאית ועבר להתגורר בפיטסבורג שבפנסילבניה, שם למד בתיכון טיילור אלדרדייס.
שם הבמה שלו נגזר מהמילה הערבית "ח'ליפה", שמשמעותה ה"יורש". קאליפה אמר באתר "Spinner" שהוא מכונה "young WiZ" כי סבו המוסלמי קרא לו בשם ויז. ביום הולדתו ה-17, קעקע קאליפה את שם הבמה שלו על עצמו.
קאמפ לו, הנוטוריוס בי. איי. ג'י. ו-Bone Thugs-n-Harmony היו מבין אמני ההיפ הופ שקאליפה הושפע מהם מאוד.
קריירה > מועמדויות לפרסים

היה מועמד עשר פעמים לפרס גראמי, אך לא-זכה עד כה.
חיים אישיים

בשנת 2011 החל בזוגיות עם הדוגמנית אמבר רוז. הם התארסו במרץ 2012 ונישאו ביולי 2013. להם בן אחד, סבסטיאן טיילור שנולד ב-2013. בספטמבר 2014 השניים התגרשו.
בשנת 2016 תבע קאליפה את המנהל לשעבר שלו בנג'י גרינברג ואת רוסטרום רקורדס בשל "עסקת 360", עליה הוא חתום שלטענתו היא לא הוגנת. קאליפה מבקש פיצוי של מיליון דולר וכן פיצויים עונשיים ושכר טרחת עורך דין. הוא וגרינברג נפרדו לאחר 10 שנות שותפות.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שנה | שם האלבום | הערות |
| --- | --- | --- |
| 2006 | Show and Prove (אלבום עצמאי) |  |
| 2009 | Deal or No Deal (אלבום עצמאי) |  |
| 2011 | Rolling Papers | אלבום האולפן הראשון של קאליפה |
| 2013 | O.N.I.F.C |  |
| 2014 | Blacc Hollywood |  |
| 2018 | Rolling Papers 2 |  |
| 2020 | The Saga Of Wiz Khalifa |  |
דיסקוגרפיה > מיקסטייפים

2004: Prince of the City: Welcome to
Pistolvania
2005: prince of the city 2
2007: Grow Season
2007: Prince of the City 2
2008: Star Power
2009: Flight School
2009: How Fly
2009: Burn After Rolling
2010: Kush & Orange Juice
2010: Deal Or No Deal
2011: Cabin Fever
2011: Mac And Devin Go To High School
2012: Capin Fever 2
2012: "taylor allderdice"
2013: "O.N.I.F.C"
2015: capin fever 3
הערות שוליים

↑  כבר לא גנגם סטייל: זה השיר הכי מושמע ביוטיוב, באתר nrg‏, 11 ביולי 2017
↑  תומר גרשנמן‏, התרגש מישראל כמו ממריחואנה: ויז קאליפה חגג בראשון לציון, באתר וואלה, 26 ביוני 2016
↑  "Asher Angel Reveals New Music Video for Debut Single 'One Thought Away' Ft. Wiz Khalifa". Ventsmagazine.com. נבדק ב-2020-02-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 13049496  BnF: cb16524446n (data)  GND: 1013281136  ISNI: 0000 0001 2121 3353  LCCN: no2007011188  MusicBrainz: f5dfa020-ad69-41cd-b3d4-fd7af0414e94  NKC: xx0138198  NLA: 61458403  RERO: 02-A021541675  SUDOC: 158084063  Trove: 1822300  VIAF: 29145970173932251436   WorldCat (עם VIAF): 29145970173932251436 
קאליפה בהופעה, 2018
ריצ'רד ג'ונסון

ערך זה עוסק בסגן נשיא ארצות הברית. אם התכוונתם לשחקן אנגלי, ראו .
ריצ'רד מנטור ג'ונסון (באנגלית: Richard Mentor Johnson;‏ 17 באוקטובר 1780 – 19 בנובמבר 1850) היה סגן נשיא ארצות הברית תחת הנשיא מרטין ואן ביורן. קודם לתפקיד זה הוא כיהן כסנאטור וחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם קנטקי.
ילדותו ונעוריו

ג'ונסון נולד בברגראס שבקנטקי (שהייתה נתונה עד 1792 תחת חסות וירג'יניה), החמישי בין 11 ילדיהם של רוברט וימימה ג'ונסון. בשנת 1782 עברה המשפחה להתגורר בהתיישבות המבוצרת בברייאנ'ס סטיישן. אמו של ג'ונסון נטלה חלק פעיל בהגנה על המבצר במהלך פשיטתו של סיימון גירטי בשנת 1782, במהלכה עמד ג'ונסון עצמו בסכנה בעת שנורה על מיטת התינוק שבה ישן חץ בוער שנכבה על ידי אחותו. בשנת 1784 עברה המשפחה בשנית והתיישבה בגרייט קרוסינג. על פי ביוגרפיות שנכתבו אודות ג'ונסון בימי חייו, חינוכו הפורמלי החל רק בהגיעו לגיל 15, עם כניסתו לאוניברסיטת טרנסילבניה בלקסינגטון. בשנת 1799 הוא החל בלימודי משפטים ובשנת 1802 הוסמך לעריכת דין ופתח את משרדו הפרטי בגרייט קרוסינג.
פעילותו הפוליטית

ג'ונסון עסק בעריכת דין לצד עיסוקים נוספים במסחר ובשותפות בעסקי אחיו. כעורך דין הוא פעל פעמים רבות פרו בונו וסייע לשכבות החלשות. בביתו הפרטי שוכנו על ידיו אלמנות, יתומים ונכים. בשנת 1804 הוא נבחר לראשונה לבית הנבחרים של קנטקי וכיהן בו, על אף הדרישה בחוק על פיה נבחרים יהיו בני 24 לפחות. ג'ונסון היה חבר הוועדה לענייני בתי המשפט ובמהלך כהונתו נודע כתומך בחקיקה נגד הפקעת קרקעות. כהונתו בבית הנבחרים של קנטקי נמשכה עד בחירתו לבית הנבחרים של ארצות הברית, בשנת 1806. בחירתו זו נעשתה גם היא על אף דרישת הגיל המינימלית בחוק, אך זו התאפשרה לאור הגיעו לגיל המתאים בין תאריך הבחירות לתאריך תחילת המושב בבית הנבחרים.
פעילותו הפוליטית > כהונתו הראשונה בבית הנבחרים

ג'ונסון כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית במשך שש כהונות רצופות (1807–1819), ומאוחר יותר שב לכהן בו בשנית (1829–1837). הוא נודע במאבקיו למען השכבות החלשות וזכה לתשומת לב ציבורית בהתנגדותו להארכת הזיכיון של הבנק הראשון של ארצות הברית. בשנים 1809–1811 עמד בראש הוועדה שעסקה בתביעות כספיות של לוחמים שלחמו במלחמת האזרחים האמריקנית. בין היתר אושרה בתמיכתו תביעת אלמנתו של אלכסנדר המילטון להשבת תגמולים שנדחו על ידי המילטון עצמו בתקופת חייו.
פעילותו הפוליטית > כהונתו הראשונה בבית הנבחרים > המשך פעילותו בבית הנבחרים

באוגוסט 1814 תקפו כוחות בריטים את הבית הלבן. המפלגה הפדרליסטית הציעה בתגובה את העברת בירת המדינה מוושינגטון אל קולומביה שבקנטקי. על אף דחיית ההצעה, הוקמה בקונגרס ועדה לבחינת התכנות מצב חירום בבירה. ג'ונסון עמד בראש ועדה זו.
הלחימה בבריטים נמשכה באותה עת, אך הסתיימה עוד בטרם ג'ונסון מימש את כוונתו לשוב לקנטקי ולהקים כוח צבאי נוסף. כחבר בית הנבחרים הוקדשה עבודתו להבטחת תגמולים לאלמנות וליתומים ולשיפור תשתיות במערב.
ג'ונסון היה בין יוזמי חוק התגמולים שהונח בפני הקונגרס בשנת 1816. החוק הוצע במטרה לייעל את פעולות הרשות המחוקקת ולשנות את מערך התגמולים על בסיס ימי השתתפות בדיוני הקונגרס למערכת שכר בסיסית ($1500) שממנה יגרע שכר מחברי הקונגרס שיעדרו מדיוניו. בדברי ההסבר שלו לחוק טען ג'ונסון ששכרם של חברי הקונגרס לא עודכן ב-27 השנים שקדמו לו והסכום המוצע אינו גבוה מהסכומים המקובלים בשירות המדינה. הצעת החוק אושרה במהירות בבית הנבחרים ובסנאט ונחקקה ב-19 במרץ 1816. כניסתו המיידית לתוקף הביאה לתרעומת ציבורית בארצות הברית, ואכן החוק בוטל לאחר שנבחר קונגרס חדש ובמקומו אושרה העלאה במשכורת החברים.
בשנת 1817 עמד ג'ונסון בראש ועדת בית הנבחרים לחקירת הוצאתם להורג של שני חיילים בריטים על ידי אנדרו ג'קסון, במהלך המלחמה הסמינולית הראשונה. בתפקידו זה הוא ניסח את מסקנות הוועדה באופן שיטיב עם ג'קסון, שהוא נמנה בין תומכיו, ופעל נגד דעת הרוב בוועדה. באותה שנה שקל הנשיא ג'יימס מונרו למנותו לתפקיד המזכיר לענייני מלחמה, אך לבסוף מונה ג'ון קלהון לתפקיד. ג'ונסון נותר בתפקידו בבית הנבחרים ושימש יו"ר הוועדה לתקציב מחלקת המלחמה. בין פעולותיו בתפקיד זה היה אישור תקציב בנייתו של מוצב צבאי בדקוטה הצפונית על גדות נהר ילוסטון. בנייה זו בוצעה על ידי אחיו, ג'יימס, והמוצב שימש את המשלחת לחקר האזור שכשלה במשימותיה, אך ג'ונסון לא נפגע מהחלטתו זו.
פעילותו הפוליטית > כהונתו בסנאט

בשנת 1818 הוצע ג'ונסון על ידי בית הנבחרים של קנטקי כמועמד לכהונה בסנאט של ארצות הברית. ג'ונסון עצמו לא הכריז על מועמדותו, אך בבחירות שערך בית הנבחרים הועלה שמו להצבעה והוא הפסיד ב-12 קולות למועמד ויליאם לוגאן. בשנת 1820 הועלו שמועות על התמודדותו למשרת מושל קנטקי.
כהונתו של ג'ונסון בבית הנבחרים של ארצות הברית הסתיימה במרץ 1819. בחודש אוגוסט הוא החל לכהן פעם נוספת כחבר בית הנבחרים של קנטקי, אך התפטר בדצמבר בעקבות מינויו לסנאט כמחליף של הסנאטור המתפטר ג'ון קריטנדן. כהונתו בסנאט נמשכה עד ל-1829, בעקבות התמודדולתו המוצלחת לכהונה נוספת במערכת הבחירות של 1823.
ג'ונסון יזם בשנת 1821 את הצעת החוק להקמת אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון הבירה. בעקבות האינפלציה שנגרמה לאחר המלחמה והשפל הכלכלי שאירע בעקבותיה ב-1819, היה ג'ונסון בין הדוחפים לחקיקה בנושא פיחות חובות ומתן הקלות לפושטי רגל. יוזמתו לאיסור מעצרם של בעלי חובות לוותה על ידיו במשך עשר שנים, לאחר שהנושא הוצג על ידיו לראשונה ב-1822 ונפל מסיבות שונות הן בפעם הראשונה להנחתו והן ב-1824 וב-1828, שנה טרם סיום כהונתו. יוזמתו זו צלחה רק בשנת 1832, במהלך כהונתו כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית ובהיותו יו"ר ועדה שהוקמה לצורך בחינת הנושא, בתמיכת הנשיא אנדרו ג'קסון.
יוזמות נוספות מטעמו של ג'ונסון כללו מימון משלחת לחקר פנים כדור הארץ (זו הוצגה ב-1823 וכשלה), וכן הקמתה בשנת 1825 של אקדמיית צ'וקטאו לחינוך אינדיאנים. הקמת האקדמיה על שטחו הפרטי בקנטקי לוותה בביקורת אתית מצד חבריו לסנאט.
החל בשנת 1825 עמד ג'ונסון בראש ועדת הקונגרס לענייני דואר. דרישת הציבור למניעת הובלת דואר בימי ראשון בשבוע, שהוא יום המנוחה בנצרות, הובילו אותו לפרסום דו"ח ובו קביעה כי "הממשלה היא רשות אזרחית ואיננה מוסד דתי" ועל כן אינה יכולה לחוקק חקיקה דתית. פרסום הדו"ח זכה לתשבחות רבות, אך ג'ונסון עצמו לא חמק מביקורת על שקשריו עם אישים שעוסקים בחלוקת דואר השפיעו על החלטתו.
בשנת 1829 הפסיד ג'ונסון במועמדותו לכהונה נוספת בסנאט, בין היתר עקב מערכת יחסיו עם ג'וליה צ'ין שהייתה שפחתו.
פעילותו הפוליטית > כהונתו השנייה בבית הנבחרים

בשנים 1829–1837 כיהן ג'ונסון פעם נוספת כנציג קנטקי בבית הנבחרים של ארצות הברית. כהונתו כיו"ר ועדת הקונגרס לענייני דואר נמשכה עד ל-1833 ובמהלך שנים אלו הוא נדרש שוב לשאלת חלוקת הדואר בימי ראשון, שהניבה בשנת 1830 דו"ח דומה בעיקרו למסמכו הראשון. נוסף לתפקיד זה הוא כיהן בין השנים 1831 - 1837 כיו"ר הוועדה לענייני הצבא ובשנים 1830–1832 בראשות ועדה לבחינת פיחות חובות.
ג'ונסון היה מועמד בעל תמיכה רחבה במפלגתו למשרת נשיא ארצות הברית בשנת 1832, אך לאחר שהנשיא ג'קסון הצהיר על כוונתו להתמודד לכהונה שנייה פרש ג'ונסון מהמרוץ. בעקבות החלטתו זו נעשו צעדים מטעמו להצטרף אל ג'קסון ולהתמודד עמו כמועמד למשרת סגן נשיא ארצות הברית, אך אלו לא נשאו פרי והוא היה השלישי במניין הקולות בבחירות לתפקיד שערכה המפלגה הדמוקרטית. לאחר מערכת בחירות זו הוא פעל לחזק את מעמדו כדי להתמודד בבחירות לנשיאות ב-1836. בכירים במפלגה הביעו בו תמיכה ובשנת 1833 הוצא לראשונה ספר המתאר את תולדות חייו, ובקנטקי נכתבו מחזה ושיר אודות גבורתו במלחמה. לאחר שנודעה ברבים תמיכתו של הנשיא ג'קסון במרטין ואן ביורן כיורשו בתפקיד, הביע ג'ונסון תמיכה בוון-ביורן ופעל לקדם את מועמדותו לסגנות. ג'קסון הביע תמיכה בצעד זה, בין היתר כגורם מאזן לוון-ביורן נטול הניסיון הצבאי.
על אף תמיכת הנשיא ג'קסון במועמדותו, ון-ביורן עצמו העדיף את ויליאם רייבס לתפקיד. כמו כן נשמעו קולות שראו בהצלחתו של ג'ונסון במלחמת 1812 לא יותר מיד הגורל, נוסף לאי שביעות הרצון ממערכת יחסיו עם צ'ין. בוועידת המפלגה הדמוקרטית שנערכה ב-1835 נבחר ג'ונסון לשמש מועמד המפלגה לתפקיד סגן הנשיא. בפברואר 1837 הצביע חבר האלקטורים על בחירתם של ון-ביורן וג'ונסון, אך בעוד ון-ביורן אושר ברוב גדול, לג'ונסון היה חסר קול יחיד לצורך בחירתו. בפעם הראשונה בהיסטוריה של ארצות הברית, על הסנאט הוטלה ההצבעה על הכרעת זהות סגן הנשיא וג'ונסון אושר ברוב של 36 מול 16.
פעילותו הפוליטית > סגן נשיא ארצות הברית

כהונתו של ג'ונסון כסגן נשיא ארצות הברית נמשכה בין השנים 1837–1841. במהלך תקופה זו לא הייתה בידיו השפעה רבה על מהלכיו של הנשיא ון-ביורן. עם זאת, השפעתו הורגשה בנושאים דוגמת דחיית בקשתה של התנועה לביטול העבדות להציג את עמדתה בפני הסנאט. מתוקף תפקידו כנשיא הסנאט ג'ונסון גם נקרא לשמש כקול המכריע ב-14 הצבעות שהסתיימו בשוויון, אך גם במקרים אלו הוא בחר שלא להשמיע את נימוקיו ולעורר דיון.
בעקבות השפל הכלכלי שאירע ב-1837 יצא ג'ונסון לחופשה בת תשעה חודשים ושב לביתו בקנטקי. ג'ונסון פתח מסבאה בחוותו על מנת להתגבר על קשייו הכלכליים.
לקראת סיום כהונתו כסגן נשיא, בבחירות שנערכו ב-1840, חששה המפלגה הדמוקרטית, ובכירים בה דוגמת אנדרו ג'קסון, מהצגת מועמדותו בשנית לתפקיד סגן הנשיא. ון-ביורן, שהתמודד לכהונה שנייה כנשיא, דווקא הביע נכונות להתמודד עם ג'ונסון בשנית ולהציגו כגיבור מלחמה מול המועמד לנשיאות מטעם המפלגה הוויגית ויליאם הנרי הריסון. לבסוף נתקבלה פשרה במוסדות המפלגה על פיה יתמודד ון-ביורן לבדו, מבלי להציג מועמד לתפקיד סגן הנשיא, אך המועמדים לתפקיד המשיכו בנסיונותיהם להיבחר לתפקיד. ג'ונסון עצמו ערך מסע שתדלנות ממושך, אך הוא תואר על פי רוב כמי שנאומיו מבולבלים ואילו במהלך נאום שנשא באוהיו אף הרים את חולצתו על מנת לחשוף את פציעותיו מהמלחמה. ביום הבחירות העניק חבר האלקטורים 48 קולות בלבד לג'ונסון, בהם גם מיעוט מבין האלקטורים נציגי מדינת מגוריו, קנטקי.
ערוב ימיו

בתום כהונתו שב ג'ונסון לקנטקי ועסק בניהול משקו החקלאי ומסבאתו. בשנים 1841–1843 כיהן בפעם השלישית בבית הנבחרים של קנטקי ובשנת 1845 עמד בראש השיירה שהביאה לקבורה מחדש את דניאל בון. ג'ונסון קיים ניסיונות חוזרים לשוב לפעילות ציבורית והתמודד לסנאט ב-1842, התמודד במפלגתו לשמש מועמד לנשיאות במערכת הבחירות של 1844, וכן הצהיר על התמודדותו למשרת מושל קנטקי ב-1848, אולם חזר בו מכוונתו.
בשנת 1850 נבחר ג'ונסון בפעם הרביעית לבית הנבחרים של קנטקי. הוא כיהן בתפקידו עשרה ימים, כשגילו המתקדם ניכר בחולשתו הגופנית ובהתקפי דמנסיה, וב-19 בנובמבר הוא נפטר.
משפחתו

לאחר פטירת אביו נותרה ברשות ג'ונסון שפחה שחורת עור, ג'וליה צ'ין, שעמה פיתח מערכת יחסים מורכבת וארוכת שנים. צ'ין הופקדה על ניהול עסקיו בהיעדרו ובשנים מאוחרות יותר הייתה ידועתו בציבור. מערכת יחסים זו לא מוסדה עקב האיסור בחוק לשאת שחורי עור ונמשכה עד מותה של צ'ין מכולרה בשנת 1833. לאחר מותה פיתח ג'ונסון מערכת יחסים עם שפחה נוספת שהייתה ברשותו, ולאחר שזו ברחה (מכיוון שהייתה כבר נשואה, לעבד שחור אחר וכלל לא רצתה להינשא לג'ונסון) הוא פעל להחזירה ומכר אותה, תוך שהוא מקיים מערכת יחסים עם אחותה. מחייו המשותפים עם צ'ין היה ג'ונסון אב לשתי בנות, מהן אחת נפטרה עוד בחייו, בשנת 1836.
שניים מאחיו, ג'יימס ג'ונסון וג'ון טלמקוס ג'ונסון, כיהנו כחברי בית הנבחרים של ארצות הברית. אחיינו, רוברט וורד ג'ונסון, כיהן כחבר בית הנבחרים וכסנאטור.
ג'ונסון, 1843.
קברו של ג'ונסון
דיאנה בלומנפלד

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1903 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 בספטמבר 1961 (בגיל 58) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  פולין 
 בן או בת זוג:  יונס טורקוב 
 פרופיל ב-IMDb
 
דיאנה בלומנפלד (בפולנית: Diana Blumenfeld;‏ 1 באפריל 1903 – 3 באוגוסט 1961) הייתה זמרת, פסנתרנית ושחקנית פולנייה.
ביוגרפיה

בלומנפלד נולדה בוורשה, פולין. בשנת 1921 למדה פסנתר באקדמיה למוזיקה במשך שנה, לאחר מכן המשיכה את לימודיה בבית הספר הפולני לדרמטיות של קריניוויצקה וסיימה את לימודיה בשנת 1924. היא נישאה ליונס טורקוב ב-1923.
ביוגרפיה > ראשית חייה

ב-1924 ניגנה בלומנפלד עם להקתה של אסתר רחל קמינסקה בווילנו. לקראת סוף אותה שנה, היא הופיעה עם הלהקה בתיאטרון המרכזי של ורשה, ולאחר מכן הפכה לאחת החברות הראשונות בתיאטרון היידיש לאמנות ורשה (Varsever Yidisher Kunst-teater; VYKT).
בשנת 1929 שיחקה בסרט "השדות הפולניים"(Di Poylishe velder). היא זכתה להערצה רבה, ואף העניקה השראה לכמה מכותבי השירים הטובים ביותר של ורשה להלחין עבורה שירים.
ביוגרפיה > כליאה בגטו ורשה ובריחה

ב-1940, היא ובעלה היו בין הכלואים בגטו ורשה. בתקופה זו המשיכה לשיר, הופיעה בבתי קפה ובתיאטרון הגטו פמינה, ברחוב לשנו. מרדכי גבירטיג שלח לה את שיריו החדשים, בתקווה שבאמצעות הופעותיה תוכל להפיץ אותם ברחבי הגטו. השנים ברחו מהגטו.
ביוגרפיה > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר המלחמה ניסו בני הזוג לשקם את תרבות יהדות פולין. ב-1944 סייעה בארגון קונצרט באמצעות אגודת הסופרים, העיתונאים והשחקנים היהודים. היא שרה ברדיו הפולני, סיירה במחנות עקורים ונתנה קונצרטים לניצולים.
בלומנפלד ובעלה עזבו את פולין ב-1945 וסיירו באירופה; מאוחר יותר הופיעו גם בצפון ודרום אמריקה, ובישראל. הם התיישבו בארצות הברית בשנת 1947.
היא נפטרה בברונקס, ניו יורק בשנת 1961.
הקלטות נבחרות

A Brivele Der Mamen (שלמה סמולביץ)
פישר ליד (אליזה גרינבלט)
My Yiddishe Momme (ג'ק ילן – לו פולק וג'ק ילן)
פילמוגרפיה

1924: Tkies khaf [הנדר; פשוטו כמשמעו: לחיצת היד]; תסריט מאת הנריק בוים, על פי מחזה מאת פרץ הירשביין
1929: In die poylishe velder [ביערות פולנית], בתור רחל; תסריט מאת הנריק בוג'ם, על פי רומן מאת יוסף אופטושו
הערות שוליים

↑  Zalmen Zylbercweig, Jacob Mestel, Idisher aḳṭyoren yunyon (U.S.), Leḳsiḳon fun Yidishn ṭeaṭer, Nyu Yorḳ : Elisheva, 1931
↑  Diana Blumenfeld, yiddishmusic.jewniverse.info
↑  Diana Blumenfeld, holocaustmusic.ort.org (באנגלית בריטית)
↑  Mohrer, Fruma, and Marek Web (1998). Guide to the YIVO Archives. New York: YIVO Institute for Jewish Research. p. 36-37.
↑  "Diana Blumenfeld". The New York Times. 5 בספטמבר 1961. p. 35. נבדק ב-19 באפריל 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282004305171  PLWABN: 9810589940705606  CiNii: DA19318333  ISNI: 0000 0004 0249 9220  LCCN: no2021008880  VIAF: 259787546   WorldCat (עם VIAF): 259787546
נחל דרוך

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה מוצא הנהר:  כ־700 מטרים
 שפך:  נחל צין 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל דרוך(למפת צפון הנגב רגילה) נחל דרוך(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל דרוך(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל דרוך
 
נחל דָּרוֹךְ הוא נחל קניוני במורדותיו המזרחיים של רכס חתירה. בנחל מפלים, מצוק שבו מכתשות גדולות וקרקס סחיפה מצוק[דרוש מקור]. נמצא בשמורת מצוק הצינים שבנגב.
סקירה גאוגרפית

ראשיתו של נחל דרוך ברום של 700 מ' על גב רכס חתירה. משם הוא יורד בכיוון דרום–מערב לעבר נחל צין. לאורך מרבית מהלכו זורם הנחל בעמק מתון. מדרגות מפל קטנות מלוות את הנחל, והוא תחום בין מדרונות סלע גיר בהיר.
עם הגיעו אל ראש הכיפה הגאולוגית החריפה של רכס חתירה, כלפי בקעת צין שלרגליה, משתנים פני הנחל לחלוטין: הוא נדחס אל תוך נקיק צר, ובו שני מפלים גדולים בגובה 5–6 מטרים כל אחד. אחר כך הוא יורד על משטחי סלע משופעים, בזווית חדה, עד הגיעו למפל ענק שגובהו כ-60 מ'. כאן נפתח קניון הנחל לקרקס סחיפה ענק ומצוקי, היוצר מעין פרסה לרוחב העמק.
בשפתו העליונה של מצוק הפרסה הזה כוכי המסה גדולים, שאחדים מהם פערו חלונות טבעיים במצוק. לרגלי מפל הפרסה מצטברים מים במכתשות גדולות לאחר שיטפונות. כן נוצרת בריכה טבעית יפה בקטע משטחי הסלע שמתחת לנקיק, ובו שני מפלים. נחל דרוך נשפך לנחל צין כ-2 ק"מ מדרום לשער המוצא שלו מתחום מצלעות הקמר של חתירה.
היווצרות פרסת נחל דרוך

ריבוד שכבות גאולוגיות עם סלעים בדרגות קושי שונות, המבנה הקמרוני של רכס חתירה שיוצר שכבות נטויות בחוזקה, ונחל דרוך עצמו היורד מן הרכס ומתפתל באזור הנמוך של הרכס במקביל לשכבות, לקראת יציאתו אל בקעת צין.
בתחילה, לפני כ-200,000 שנה, פגע נחל דרוך הקדום בדופן אחת השכבות הקשות ויצר פרצה ראשונית, בהמשך התמוטטו גושים של סלע קשה שהיו תלויים מעל הוואדי. מתחתם, שכבות רכות שהוסרו ויצרו מתחם אליפטי שקוע, הוא "הפרסה" הנראית לנו היום. בעתיד צפוי הרס המבנה כולו וחזרה למבנה פשוט של מצלעה ללא פרסה.
הערות שוליים

↑  המונח "קרקס" בהקשר הגאולוגי לא מתייחס לקרקס במובן הבידורי שאנו מכירים. במקום זאת, הוא נגזר מהמילה הלטינית "circus" שפירושה "מעגל".

בהקשר הגאולוגי, "קרקס סחיפה מצוק" מתאר תופעה טבעית שבה מצוקים נראים כמו קערה או אמפיתיאטרון, הנוצרים בעקבות סחיפה טבעית של סלעים וקרקע. מדובר בתהליך שבו קרקעות וסלעים נשחקים ונשארים מצוקים נמוכים עם צורות מעגליות או מקושתות.
↑  נחל חצץ - נחל דרוך – iNature, באתר inature.info
↑  אנציקלופדיית ארץ ישראל כרך ד', אופוס הוצאה לאור, 1998
↑  מדריך ישראל החדש, ישראל החדש, 2006