מחדר שכבתי
היווצרות > מנגנוני היווצרות

הדרכים העיקריות להיווצרות שכבות במחדרים הם:
סלע הצטברות – סלע פלוטוני הנוצר מהתגבשות מינרלים בשולי המאגר והתגבשותו עשויה לחול בשלבים היוצרים מבנה שכבתי
פסי זרימה – בשולי המחדר עשויים להתפתח פסי זרימה הערוכים בשכבות קונצנטריות מן הדפנות פנימה, הנוצרים בשלבים במהלך התגבשות הדרגתית ונובעים מתנועת המאגמה בתוך המאגר
שולי לכידה – תנועתה של המאגמה לאורך דפנות המאגר וצמיגותה גורמות לפנוקריסטים ולקסנוליתים המצויים בה להאט את תנועתם ולהילכד בשולי הזרם
דרכים אלה מהוות הפשטה למגוון רחב של מנגנוני היווצרות בשלבים שונים של בניית השכבות, התורמים או גורמים ישירות להתגבשותה של המאגמה.
כמה מנגנונים כאלה מתקיימים בתחילת חדירת הנוזל המגמטי למאגר:
היצמדות גבישים לדפנות המאגר בעת חדירת המאגמה
הפרדת זרם המאגמה במהלך הובלתה – תנועתה של מאגמה עשירה בפנוקריסטים ובקסנוליתים גורמת לזרימה מסביב לגופים המוצקים ולריכוז גבישים בחלקים מסוימים של הזרם המגמטי
חידוש מלאי של המאגמה כתוצאה מחדירות נוספות של נוזל מגמטי מחדש את אספקת החומרים מהם נבנים הגבישים ומשנות את הרכבה של המאגמה במאגר
עירוב מאגמות – חדירה של מאגמה בהרכב אחר מזה שהיה בתא קודם-לכן משנה גם הוא את הרכב המאגמה במאגר
מנגנונים נוספים פועלים בתגובה לאופיה של הסעת חום. דפוסים שונים של הסעת חום עשויים להביא למעבר פאזה בגבישים בהיותם בנקודות שונות בעקומת המוּצקות והנוזליוּת במהלך תהליכי ההתכה התגבשות המחדר:
הסעת חום רציפה – על-אף דיון המתקיים בחשיבותה של הסעת חום בתאי המאגמה, ברור כי במרבית תאי המאגמה הרדודים מתקיים אובדן חום מבעד לגג המאגר, בעוד שמרבית ההצטברות מתרחשת בקרקעיתו. בתאי מאגמה גדולים, ובעיקר בעמוקים, הסעת החום מהקרקעית אל התקרה גורמת להתגבשות על הקרקעית ולהתכת סלעי סביבה בתקרת המאגר, אך בגופים קטנים יותר נוצרים רצפים עבים על הקרקעית במקביל לרצפים דקים על התקרה, המוכיחים מעבר חום רציף מבסיס המאגר לראשו.
הסעת חום מקוטעת – מנגנון שבו כל יחידה מחזורית של התגבשות מתחיל בשלב קצר של היפוך הסעה שלאחריו שלב ארוך יותר של חוסר פעילות יחסית. מנגנון כזה הוצע כהסבר להיווצרות המחזורית של שכבות במתחם סטילווטר במונטנה ובאזור המרכזי של מחדר סקארגארד בגרינלנד, המתאפיינים בשולים חדים בין השכבות, בעוביים שונים ובשלבי היווצרות קטועים ומתחדשים.
זרימה כפולה – הסעת חום בזרימה כפולה היא תופעה טבעית מוכרת באוקיינוסים ובימות מלוחות, בהם הטמפרטורה וריכוז המלחים גבוה על-פני השטח ויורד ככל שמעמיקים. מאחר שחום מפעפע מהר יותר ממלח, פעפוע החום כלפי מטה מעלה את הצפיפות בשכבה העליונה – מה שגורם לה לשקוע לכיוון הקרקעית, בעוד שכבות צפופות פחות צפות כלפי מעלה. תופעה זו מתרחשת גם במאגמה, בה מתקיים פעפוע חום דומה ואת ריכוז המלחים מחליפים הרכבים כימיים שונים. הוצע כי מבנה שכבות יחידניות במחדר סטילווטר – שעוביין כמה מטרים והרכבן המינרלי שונה – התגבשו בו-זמנית משכבות מאגמה שונות מן השוליים פנימה, כאשר חזית ההתגבשות שלהן משופעת ומתפשטת לרוחב.
השתכבות עשויה להיווצר כתוצאה מתהליכים מכניים:
שקיעה כבידתית המשקיעה חלקיקים כבדים בתחתית המאגר
מיון גבישי באמצעות תנועת המאגמה היוצרת זרמים הסוחפים איתם חלק מן הגבישים הקלים
עיוות שכבות הנובע מדחיסה, ממעבר גלים סייסמיים וממעוותים טקטוניים – שני האחרונים "מנערים" את המאגמה ויוצרים התמיינות של הגבישים על-פי גודלם
מנגנונים נוספים נובעים מווריאציות של משתנים קינטיים:
תנודות היוצרות הפרעה להתהוות מרכזי גיבוש ולצמיחת הגבישים
תנודות בזמינוּת חמצן – נוכחות חמצן אחראית להיווצרות סיליקה ושינויים בתכולתו גורמים להבדלים כימיים ולשינויים בצמיגות המאגמה
שינויים בלחץ משפיעים על ההתגבשות מאחר שלחץ גבוה כופה על צורונים להסתדר במבנה מאורגן ואילו ירידת לחץ גורמת להתכת הגבישים בשחרור לחץ
השלב בגיבוש המפריט בו מצויה המאגמה משפיע על צמיגותה ועל הרכבה הכימי של המאגמה השיורית
במהלך השלבים האחרונים של ההתקררות וההתגבשות עשויה להתקיים השתכבות בתגובה לזרימה בנקבוביות של נוזל מגמטי שיורי:
גבישים נלכדים בשולי לכידה
מטאסומטיזם – המרה (alteration) כימית של סלע בנוכחות נוזלים חמים
התכה מחדש של שכבת-מגע מגובשת בעת מעבר מאגמה חדשה, נוזלית וחמה
התכווצות בעת ההתמצקות מפנה מקום לחדירת נוזל חדש
הבשלת אוסטוולד – מצב של מעבר פאזה הגורם למרכזי ההתגבשות לגדול מאחר שהחלקיקים הבונים את הגביש מעדיפים להיקשר לקבוצה גדולה של חלקיקים מאשר לקבוצה קטנה
התמרת מגע היוצרת רצועות של התכה חלקית בשולי המאגר