stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ללכת בדרכך

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  הרומן "ללכת בדרכך" מאת ג'וג'ו מוייס
 בימוי:  תיאה שארוק
 הופק בידי:  קארן רוזנפלט אליסון אוון
 תסריט:  ג'וג'ו מוייס
 עריכה:  ג'ון וילסון
 שחקנים ראשיים:  אמיליה קלארק סם קלאפלין צ'ארלס דאנס ג'נט מקטיר ברנדן קויל
 מוזיקה:  קרייג ארמסטרונג
 צילום:  רמי אדפרסין
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  New Line Cinema מטרו גולדווין מאייר Sunswept Entertainment
 חברה מפיצה:  Warner Bros. Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 23 במאי 2016 ארצות הברית 2 ביוני 2016
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה רומנטית
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  207,545,075 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   mebeforeyou
 mebeforeyoumovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
ללכת בדרכך (באנגלית: Me Before You) הוא דרמה רומנטית שביימה ת'יאה שארוק. הסרט מבוסס על רומן משנת 2012 באותו השם מאת ג'וג'ו מויס. מככבים בו אמיליה קלארק, סם קלאפלין וצ'ארלס דאנס. הסרט יצא לאקרנים ב-23 במאי 2016 ברחבי העולם, ובישראל ב-2 ביוני 2016 וזכה הצלחה רבה בקופות עם הכנסות של 207 מיליון דולר ברחבי העולם.
עלילה

לואיזה גרה בעיירה קטנה באזור הכפרי של אנגליה. ללא כיוון ברור בחיים שלה, היא עובדת בבית הקפה כדי לעזור למשפחתה להתפרנס בכבוד. לאחר שפיטרו אותה מעבודתה, האופטימיות שלה עומדת למבחן כשהיא עומדת בפני אתגר חדש בקריירה שלה: היא לוקחת עבודה חדשה והופכת להיות מלווה ומטפלת לוויל טריינר - בנקאי צעיר ועשיר אשר, עקב תאונת דרכים, מרותק לכיסא גלגלים. מאז התאונה, וויל נכנס לדיכאון כתוצאה מהשינוי הדרסטי בחייו, ולא מקבל את החיים החדשים שלו, נטולי הספורט האקסטרימי והבחורות הקורצות. הוא מחליט לשים קץ לחייו בהמתת חסד בשווייץ, עליה לואיזה מגלה כחצי שנה לפני כן. היא מחליטה להפוך את הרגעים האחרונים שנשארו לוויל לטובים ביותר, מתוך תקווה שהוא יתחרט על החלטתו להתאבד, והם הופכים לחברי לב ונפש ובהמשך מתפתח רומן בין השניים.
בסופו של דבר, וויל מחליט לבצע את המתת החסד למרות מאמציה הרבים של לואיזה, והסרט מסתיים בפריז - עליה סיפר וויל כשעוד היה בחיים - כעיר הקסומה והמדהימה בעולם. אז, לואיזה קוראת את המכתב שהשאיר לה, ומגלה שהעניק לה חלק נכבד מירושתו ואיחל לה להמשיך לחיות ולהנות מכל רגע.
צוות השחקנים

אמיליה קלארק - לואיזה "לו" קלארק
סם קלאפלין - ויל טריינור
צ'ארלס דאנס - סטיבן טריינור
ג'נה קולמן - קטרינה קלארק
מתיו לואיס - פטריק
ג'נט מק'תיר - קמילה טריינור
ונסה קירבי - אלישה
ברנדן קויל - ברנרד קלארק
סטיב פיקוק - נייתן
בן לויד-יוז - רופרט
סמנתה ספירו - ג'וזי קלארק
צ'וקו מודו - מלצר
הפקה

ב-2 באפריל 2014, הוכרז כי תיאה שארוק תביים את הסרט. ב-2 בספטמבר 2014, אמיליה קלארק וסם קלאפלין לוהקו לסרט. ב-24 במרץ 2015, סטיבן פיקוק לוהק לסרט. ב-2 באפריל 2015, ג'נה קולמן וצ'ארלס דאנס לוהקו גם הם. ב-9 באפריל 2015, ג'נט מקטיר הצטרפה לצוות השחקנים. ב-10 באפריל 2015, הצטרפו ברנדן קויל, מתיו לואיס, סמנתה ספירו, ונסה קירבי, ובן לויד-יוז לצוות השחקנים. הצילום החלו באפריל 2015, והסתיימו ב-26 ביוני 2015.
יציאה לאקרנים

בחודש יולי 2014, הוכרז כי הסרט יצא לאקרנים ב-21 באוגוסט 2015. בחודש מאי 2015, תאריך יציאת הסרט לאקרנים נדחה ל-2 ביוני 2016.
מלונות לאונרדו

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  מותג בבעלות חברה פרטית
 מוטו:  אירוח מכל הלב
 מייסדים:  דוד פתאל
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־20 שנה)
 חברת אם:  רשת מלונות פתאל בע"מ
 מיקום המטה:  מגדלי עזריאלי, תל אביב, ישראל
 משרד ראשי:  תל אביב, ישראל
 בעלות:  מלונות פתאל
 ענפי תעשייה:  מלונאות
 מוצרים עיקריים:  מלונות נופש
  
 http://www.leonardo-hotels.co.il/
 
צילום של מלון לאונרדו פלאזה טבריה ממלון לאונרדו קלאב טבריה
מלונות לאונרדו (באנגלית: Leonardo Hotels) הם מותג מלונות נופש בבעלות רשת מלונות פתאל. תחת שם מותג זה מפעילה הרשת 24 מלונות בישראל ו-84 מלונות באירופה. המלונות מתפרסים על פני 14 מדינות ו-46 ערים שונות. סה"כ מלונות המותג כוללים 19,360 חדרים. רשת מלונות לאונרדו היא הרשת בעלת מספר המלונות הגבוה ביותר מבין המותגים בבעלות פתאל.
מותג לאונרדו בישראל

מותג מלונות לאונרדו מפעיל כ-24 מלונות בישראל בערים שונים, למשל: אילת, ירושלים, נתניה, ים המלח, באר שבע, אשדוד, אשקלון, טבריה, חיפה ועוד.
מותג לאונרדו בישראל > מלונות לאונרדו באילת

מלון לאונרדו רויאל ריזורט אילת – לאונרדו רויאל ריזורט הוא מלון משפחתי הממוקם בחלק הצפוני של העיר אילת. במלון 228 חדרים, מתוכם – 149 חדרים עם מרפסת הפונה לבריכה.
מלון לאונרדו פריווילג' אילת (הכל כלול) – לאונרדו פריווליג' הוא מלון משפחתי הכל כלול הממוקם בחלק הצפוני של העיר אילת. במלון 247 חדרים וסוויטות שרובם מכילים מרפסת צמודה וחלקם משקיפים לבריכה.
מלון לאונרדו קלאב אילת (הכל כלול פלוס) – לאונרדו קלאב הוא מלון משפחתי הכל כלול הממוקם בחלק המזרחי בעיר אילת. במלון 282 חדרים. חלק מן החדרים בעלי מרפסת שפונים לבריכה וחלק מן החדרים בעלי יציאה לגן הפונה לבריכה ואף חדרים עם דלת מקשרת. במלון פארק המים. שבו קיימים 2 מגלשות אקסטרים, בריכת מפלים, מגלשה ומתקן גשם לפעוטות. ומגלשה בגובה של 12 מטר.
מלון לאונרדו פלאזה אילת – לאונרדו פלאזה הוא מלון משפחתי הממוקם על שפת הים האדום בחלק הצפוני של העיר אילת. במלון מעל 300 חדרים וסוויטות.
מותג לאונרדו בישראל > מלונות לאונרדו בשאר הארץ

מותג לאונרדו מתפרס על 12 ערים בישראל.
אילת – ראו תת-נושא "מלונות לאונרדו באילת"
חיפה – בבירה הצפונית קיים מלון אחד – "לאונרדו פלאזה" – בעיר התחתית סמוך לחוף לידו.
ירושלים – בבירה פועלים שלושה בתי מלון של רשת לאונרדו – לאונרדו פלאזה בסמוך לגן העצמאות וכיכר צרפת. לאונרדו בצמוד לדרך בר לב והמושבה האמריקאית ולאונרדו בוטיק במרכז העיר סמוך לכיכר ציון.
רחובות – ברחובות קיים מלון בשם "לאונרדו בוטיק". זהו מלון בוטיק המכיל 116 חדרי בוטיק. שלוש הקומות התחתונות של המלון משמשות כמרפאה של מכבי שירותי בריאות.
תל אביב ובת ים – בבת ים קיים מלון בשם לאונרדו סוויט, מלון על שפת הים התיכון שבעיר. בתל אביב קיימים 4 בתי מלון מרשת לאונרדו: לאונרדו ביץ', לאונרדו בוטיק, לאונרדו סיטי טאוור ולאונרדו ארט.
ים המלח – בים המלח קיימים 3 מלונות מרשת לאונרדו: לאונרדו אין, לאונרדו קלאב ולאונרדו פלאזה.
טבריה – בטבריה קיימים 3 מלונות מרשת לאונרדו: לאונרדו טבריה, לאונרדו קלאב ולאונרדו פלאזה.
נתניה – מלון לאונרדו פלאזה נתניה בסמוך לכיכר העצמאות במרכז נתניה ברחוב אוסישקין 1 קרוב לחוף הים.
אשדוד ואשקלון – באשקלון קיים מלון בסמוך למרינה וחוף בר כוכבא ובאשדוד בקצה הדרומי סמוך לחוף הים בשכונה ט"ו.
באר שבע – בבאר שבע קיים מלון מרשת לאונרדו בצמוד לקריית הממשלה וקניון הנגב. מלון זה הוא היחיד בבאר שבע בעל 5 כוכבים.
מלון לאונרדו קלאב ים המלח
ראו גם

רשת מלונות פתאל
מלונות הרודס, מותג נוסף שמפעילה פתאל.
מלונות U, מותג נוסף שמפעילה פתאל
הערות שוליים

↑  מלונות לאונרדו – אודות הרשת, באתר www.leonardo-hotels.co.il
↑  מותג הרודס בעל 6 מלונות, מותג יו בעל 5 מלונות, מותג NYX בעל 2 מלונות ורוטשילד 22 בעל מלון אחד. לעומת זאת, רשת לאונרדו מפעילה סה"כ 91 בתי מלון.
↑  מלון לאונרדו קלאב אילת הכל כלול פלוס, באתר מלונות לאונרדו
↑  "מלון לאונרדו קלאב אילת הכל כלול פלוס". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  The Jerusalem Talmud, Tractate Yebamot, Berlin, Boston: DE GRUYTER
↑  רשת מלונות פתאל (2014-02-24), מלון לאונרדו בוטיק רחובות, נבדק ב-2018-03-03
↑  מלון לאונרדו בוטיק רחובות, באתר מלונות לאונרדו
↑  "מלון לאונרדו בוטיק רחובות". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  "מלון לאונרדו סוויט בת ים". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
1 2  "מלונות לאונרדו מרשת מלונות פתאל". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  רשת מלונות פתאל (2014-08-02), מלון לאונרדו ביץ' תל אביב, נבדק ב-2018-03-03
↑  "מלון לאונרדו אין ים המלח". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  "מלון לאונרדו פלאזה ים המלח". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  "מלון לאונרדו קלאב ים המלח הכל כלול". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  "מלון לאונרדו טבריה". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  "מלון לאונרדו פלאזה טבריה". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
↑  "מלון לאונרדו קלאב טבריה הכל כלול". מלונות פתאל. נבדק ב-2018-03-03.
בית הנסן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית חולים לשעבר, מרכז תרבות 
 כתובת:  רח' מרכוס 17 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1887
 תאריך פתיחה רשמי:  1887 
 אדריכל:  קונרד שיק 
 
 קואורדינטות:  31°46′04″N 35°13′01″E﻿ / ﻿31.767722°N 35.216923°E﻿ / 31.767722; 35.216923
 hansen.co.il
 he
 
חזית המבנה עם הכיתוב Jesus Hilfe – עזרת ישו
פעמון התפילה בחצר הפנימית
בית הנסן הוא מרכז לעיצוב, מדיה וטכנולוגיה הממוקם בשכונת טלביה בירושלים, ברחוב גדליהו אלון 14, במבנה שהיה בעברו בית החולים הממשלתי ע"ש הַנסֶן – מרכז טיפולי לחולים במחלת הנסן (צרעת). בית החולים הוקם בשלהי המאה ה-19 בשם בית החולים למצורעים עזרת ישו כדי לשמש לאשפוז מבודד של חולי מחלת הנסן (צרעת). עד שנת 2002 פעל במתכונת של מרפאת חוץ, ושיכן את המרכז הארצי למחלת הנסן של משרד הבריאות.
מבנה בית החולים והמגרש בן 40 הדונם עליו הוא ניצב, נחשבים כבעלי ערך היסטורי ואדריכלי, ומוגדרים כמבנה לשימור. בשנים 2011–2013 עבר המתחם עבודות שימור לקראת הסבתו לייעודו החדש על ידי הרשות לפיתוח ירושלים בניהול ותכנון של משרד רן וולף. בעשור השני של המאה ה-21, פועלים במרכז לימודי התארים המתקדמים של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, קבוצות עשייה, מפגש, מחקר ותצוגה בתחום האמנות העכשווית, קבוצות מחקר בתחומי העיצוב והטכנולוגיה, המיזם לקולנוע וטלוויזיה של הרשות לפיתוח ירושלים וכן מוזיאון המציג תערוכה על ההיסטוריה של בית החולים ועל ההיסטוריה של בתי החולים בירושלים.
מגדל תצפית דמוי קקטוס המתנשא לגובה של 15 מטרים הוקם בחצר בית הנסן בנובמבר 2017 בתכנון האדריכל הצ'כי מרטין רייניש. המגדל הוא מתנת ממשלת צ'כיה לירושלים ומהווה אחד הביטויים ליחס החם של העם הצ'כי כלפי מדינת ישראל ואהבתם לירושלים בפרט.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

בשנת 1865 ביקרה בירושלים אצילה גרמניה בשם אוגוסטֶה פון קפנברינק־אשרדן (Auguste von Keffenbrinck-Ascheraden) והזדעזעה למראה בקתות המצורעים שנמצאו בצידו הפנימי של שער ציון, בו התגודדו יחדיו מצורעים בני כל הדתות וקיבצו נדבות. מוקד מצורעים נוסף בעיר היה ליד ביר איוב (עין רוגל) בנחל קדרון. היא נתנה לבישוף סמואל גובאט כסף עבור בניית בית מחסה לחולים שהוקם ב-1866 במבנה מול בריכת ממילא (במקום בו הוקם אחר כך, מנזר הלזריסטים ברחוב אגרון) ששימש כמקום לסעוד את החולים. בבית היו 8 חדרים – שלושה לגברים, אחד לנשים וחדרי מטבח, חדר אוכל ושירותים. היה זה המבנה הראשון בסביבה. המקום היה אז רחוק משטח מיושב ומאוכלס, ועל כן התאים למוסד כזה, אלא שעד מהרה נבנו עוד בתים בסביבה. בינתיים גדל גם מספר המצורעים שאושפזו במוסד. בפרוטוקול ישיבת ההנהלה בנובמבר 1870 נאמר, שמאז פתיחת המוסד נתקבלו בו 50 חולים. באותה ישיבה גם נידונה הקמת בניין חדש למוסד, במגרש שנקנה מצפון למושבה הגרמנית, באזור מבודד. קונרד שיק נתבקש להגיש הצעת תוכנית. ב-9 במאי 1885 הונחה אבן הפינה, ב-1887 נסתיימה הבנייה ובשנה זו אף הועברו החולים למעונם החדש
.
בעת הקמתו נקרא בית החולים בשם "עזרת ישו" (בגרמנית: "Jesus Hilfe"), ושמו של המבנה, שתוכנן על ידי קונרד שיק ותיאודור זנדל נכתב מעל שער הכניסה למבנה. באותה עת עבר המבנה לניהול מסדר האחיות הדיאקוניסות הגרמניות, אשר טיפל בחולים, והוא תופעל באמצעות תרומות מגרמניה של הכנסייה המוראבית (Moravian Church). המתרפאים בו היו בני כל הדתות. עם זאת, מרבית אוכלוסיית המטופלים הייתה מוסלמית, ורק בודדים היו נוצרים או יהודים.
רופא בית החולים היה ד"ר אדלברט איינסלר, עד למותו בשנת 1919. איינסלר שימש במקביל כרופא הראשי של בית החולים ביקור חולים.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

עם תחילת המנדט הבריטי הושם בית החולים תחת פיקוח משרד הבריאות של ממשלת המנדט, והוא אף קיבל תקציב ממשלתי. הוא גם עבר לאחריות הסניף הבריטי של הכנסייה המוראבית.
משנת 1919 עד 1948 רופא בית החולים היה הרופא הערבי-נוצרי תאופיק כנעאן, שהגיע למקום יום בשבוע. צוות בית החולים כלל מספר אחיות נזירות מהמסדר. בתקופת מלחמת העולם השנייה בית החולים המשיך לפעול כאשר הוא מנוהל בסיוע ארגון הדסה. במהלך מלחמת השחרור נותרו בו חולים ערבים, וחלק מהם נשארו גם לאחר שירושלים חולקה. שינוי בולט חל בהרכבה של אוכלוסיית המטופלים במוסד. ב־1949 היא הפכה, לראשונה בתולדותיו, ליהודית ברובה. היפוך זה בהרכב האוכלוסייה בבית המצורעים כמעט שלא נדון במחקר. באפריל 1952 נותרו במוסד שני מטופלים ערבים בלבד.
היסטוריה > לאחר הקמת מדינת ישראל

עם קום המדינה עזבו ד"ר כנעאן וחלק מהמתרפאים הערבים את בית החולים ועברו לבית המצורעים שבכפר סילוואן במזרח ירושלים (מאוחר יותר הקים כנעאן בית חולים למצורעים מצפון לרמאללה). מכל מקום, בשנת 1959 בעיתון הכנסייתי כתבה האחות הראשית של המיסיון למצורעים בסילוואן כי "הכנסייה המוראבית נאלצה לוותר על 'עזרת ישוע' ]...[ לטובת ניהול יהודי לאחר קום מדינת ישראל החדשה. המצורעים הערבים הועברו מעבר לגבול לממלכת ירדן"
באוקטובר 1950, נרכשו בית החולים והקרקע בשטח של 70 דונם סביבו מהמסדר על ידי הקרן הקיימת לישראל, והוא עבר לניהול משרד הבריאות כדי להמשיך לשמש בייעודו המקורי. על פי התוכנית הראשונית היה אמור המתחם לעבור לרשות האוניברסיטה העברית במטרה לבנות במקום קמפוס חדש במקום הקמפוס בהר הצופים. בית החולים עבר לרשות מדינת ישראל באופן רשמי באפריל 1951, ומספר חולים ערבים ומנהלת בית החולים האחות אוקולינה עברו לירדן. האחות אוקולינה הייתה נזירה דנית שעבדה בבית החולים במשך 53 שנים. הוא הפך לבית חולים ממשלתי, ונקרא על שם גרהארד ארמור הנסן (שגילה בשנת 1879 את החיידק הגורם למחלת הנסן). את בית החולים הממשלתי ניהלו בין היתר אריה דוסטרובסקי ולאחר מכן בשנת 1949 חתנו, פליקס זגהר. שלוש נזירות נשארו לעבוד בו, וטיפלו בכ-40 חולים, רובם עולים חדשים.
בעקבות ניסויים שנערכו בבית החולים בשנת 1964, גילה ד"ר יעקב שסקין, רופא בבית-החולים, את השפעתה החיובית של תרופת התלידומיד על החולים במחלת הנסן. לגילוי זה הייתה חשיבות בקנה מידה עולמי והשימוש בתלידומיד למחלת הנסן נמשך עד היום במדינות עולם שלישי.
במשך השנים דרשו תושבי השכונות הסמוכות טלביה וקטמון שבית החולים ייסגר. למרות שפותח טיפול יעיל במחלה, מיד לאחר התחלת הטיפול החולה כבר אינו מדבק, ואין צורך עוד בהסגר. בשנת 1963 הוחלט לסגור את בית החולים ולהעביר את המתחם לרשות בית חולים שערי צדק. תחילה דובר על העברת בית החולים למתחם בית החולים הדסה עין כרם שהושלם באותה עת. או לבית ספר נוצרי נטוש של המסדר הסלזיאני בשכונת מוסררה, אך תושבי השכונה התנגדו. אחר כך היו ניסיונות נוספים להעביר את בית החולים לאבו תור ושועפט, אך הוא נותר במקומו. בשנות ה-80 של המאה ה-20, חדל בית החולים לפעול במתכונת אשפוזית, ומאז ועד 2002 תפקד כמרפאת חוץ אמבולטורית, שיכן את המרכז הארצי למחלת הנסן של משרד הבריאות, וטיפל בכמה עשרות חולים מדי שנה לכל היותר. עם פינוי המבנה עבר המרכז הארצי למחלת הנסן בשנת 2009 לבית הבריאות שטראוס, בחסות "הדסה".
היסטוריה > שיקום ושימור המתחם

בשנת 1986, בשל העניין הרב בערכו ההיסטורי והאדריכלי של המבנה, הוא הוגדר כמבנה לשימור. ולאחר שבית החולים נסגר הוא נותר נטוש. בישיבת הממשלה ב-25 במאי 2009 התקבלה החלטה להעביר את המקום מקק"ל (מרשותו של משרד הבריאות) לרשות עיריית ירושלים, שהחליטה לייעדו כמרכז לעיצוב, מדיה וטכנולוגיה. עבודות שימור ושיפוץ התבצעו במקום בשנים 2011–2013 בניהולה של הרשות לפיתוח ירושלים, תחת ניהולו של רן וולף ובהנחיית אדריכל השימור נחום מלצר.
בשנת 2013 לאחר תכנון של משרד רן וולף ומשרד מלצר אדריכלים שופץ המבנה בתפיסה שימורית ייחודית ונפתח בו מרכז תרבות. פועלים בבית התוכניות ללימודי תואר שני בעיצוב תעשייתי, עיצוב עירוני ומדיניות ותאוריה של האמנויות של האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל. המבנה משמש מרכז תרבות בנושאי העיצוב המדיה והטכנולוגיה והוקמו בו סדנאות, גלריה וחללי שהות אומן של קבוצת סלמנקה, חללי תצוגה ואולם קולנוע.
הבית מנוהל ע״י הרשות לפיתוח ירושלים באמצעות חברת רן וולף ומאות אלפי מבקרים מגיעים למקום מדי שנה.
תיאור המבנה

בית החולים ניצב במגרש רחב-ידיים (40 דונם) ומוקף בחומה. המבנה בן שלוש קומות, גרם מדרגות כפול הוביל לכניסה הראשית למבנה, שהייתה בקומה השנייה, ומעלה קשת. בקומה השלישית ממוקמת מרפסת, שבמרכזה, מעל שער הכניסה למבנה, גמלון עשוי עץ. למתחם הובילו מספר פתחים בחומה, שלוש דלתות מכיוון רחוב מרכוס של ימינו ושער לעגלות מכיוון רחוב הגדוד העברי ("חורשת הירח").
במרכז המבנה נמצאת חצר רבועה, ובמרכזה בור מים גדול ששימש את המבנה, בנוסף פזורים בשטח עוד 10 בורות מים לצורכי השקיה. מגדלי שירותים שנבנו בסמוך למבנה (אחד באגף הגברים ואחד באגף הנשים), איפשרו הפרדה בין בורות השפכים למבנה העיקרי, ובכך סייעו לשמור על ההיגיינה בבית החולים. החולים עברו למגדל השירותים באמצעות גשר מתכת.
בכל אחד מחדרי המבנה הותקן תנור חימום שהובא מגרמניה. כן ניצבו בחדרים מכונות תפירה בעזרתן ביצעו המתרפאים עבודות תפירה.
בחצר, בסמוך למבנה הראשי נבנו מבנים אדמיניסטרטיביים ומבני מגורים לצוות.
בית החולים תוכנן כמשק אוטרקי (מספק את עצמו), וכך נשתל בו גן ירק רחב ידיים. בגן ניטעו עצי פרי רבים, ובמקום פעלו רפת ודיר שסיפקו חלב וצמר, ולעיתים גם בשר, למתרפאים ולצוות. הפרות והצאן רעו בשדה הסמוך, עליו ניצב בשנות האלפיים תיאטרון ירושלים.
גלריה

שלט כחול עם תמונה בית חולים למצורעים על שם הנסן
מראה אחד החדרים
המבנה במבט-על
מגדל תצפית בגובה 15 מטרים בעיצוב האדריכל הצ'כי מרטין רייניש שהוצב בחצר ב-2017
לקריאה נוספת

מיכל פרידמן, "בדד יֵשב,מחוץ לַמַחֲנֶה מוששָו" – מבית המצורעים 'עזרת ישוע' לבית החולים על שם הנסן, היֹה היָה – במה צעירה להיסטוריה – גיליון 15
דוד קרויאנקר, שכונות ירושלים, טלביה, קטמון והמושבה היוונית, מכון ירושלים לחקר ישראל, כתר הוצאה לאור, 2002
יוסף שמש

אין תמונה חופשית
יוסף שמש (12 במרץ 1922, עיראק – 14 בדצמבר 1973, תל אביב) היה איש המוסד הישראלי.
שמש גויס למוסד ביוזמתו כבר בהיותו בעיראק לאחר שיצר קשר עם יעקב נמרודי. כינויו של שמש היה 'אבו יעקוב'. במהלך שירותו הצליח שמש במסגרת "מבצע יהלום" לגייס את טייס המיג העיראקי מוניר רדפא. הטייס ערק יחד עם מטוסו מדגם מיג 21PF לישראל ב-16 באוגוסט שנת 1966. מבצע זה תרם רבות לחיזוק העליונות של חיל האוויר הישראלי, והשפיע על היכולת של חיל האוויר במהלך מלחמת ששת הימים.
ב-30 בנובמבר 2008 קראה עיריית רמת השרון על שמו את כיכר המחנות באזור בסיסי המודיעין של גלילות, סמוך לגשר רחבעם זאבי.
סוץ'

| --- | --- |
סמל סוץ'סמל סוץ'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת אגר
 שטח:  8.49 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  351 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°02′49″N 20°14′53″E﻿ / ﻿48.047°N 20.248°E﻿ / 48.047; 20.248 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סוץ'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סוץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סוץ' (בהונגרית: Szúcs) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
בדומה ליישובים רבים באירופה גם בסוץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 421 ובשנת 2023 רק 360 תושבים.
האזור היה מיושב לסירוגין מהמאה ה-13 והוזכר לראשונה בכתבים משנת 1349.
יהודי סוץ'

יהודים חיו בסוץ' במאה ה-18 ובמאה ה-19.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 5 | 218 |
| 1910 | 15 |  |
| 1920 | 14 |  |
| 1930 | 16 |  |
| 1941 | 3 | 513 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי סוץ' שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת אגר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | אגר • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • טרנסנטמאריה • ורפלט |  |
מיכל ובר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1859 וורקא, פולין הקונגרסאית, רפובליקת פולין 
 פטירה:  7 במאי 1907 (בגיל 48) ורשה, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  פולין הקונגרסאית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בוורשה 
 
מיכְל וֶבֶּר (בכתיב יידיש, שנהג בזמנו: וועבער; בפולנית: Michał Weber; ה' באדר א' תרי"ט, 9 בפברואר 1859, וורקא, פלך ורשה, פולין הקונגרסאית – כ"ג באייר תרס"ז, 7 במאי 1907, ורשה) היה עיתונאי וסופר ורשאי עברי ויידיש משכיל מרקע חסידי, שהתמחה בכתיבת מדע פופולרי. עוזרו הקרוב של נחום סוקולוב במערכת היומון העברי "הצפירה".
קורות חיים

מיכל בן יצחק וועבער נולד בשנת 1859 בעיירה וורקא שליד ורשה, פולין הקונגרסאית (רוסיה). קיבל חינוך חסידי, ובהמשך גילה עניין בהשכלה כללית ולמד בעצמו מדעי הטבע ושפות זרות.
בשנת 1880 התגייס לצבא הרוסי. באותה שנה פרסם את מאמרו הראשון ב"המליץ": "לצבוא צבא".
לאחר שחרורו הגיע ב-1883 לוורשה והתקבל לעבודה כמורה בבית ספר של הקהילה היהודית. בשנת תרמ"ו-1886, עם הפיכתו של העיתון העברי "הצפירה" לעיתון יומי, התקבל כעוזר מערכת קבוע ושימש בתפקידו בכל שנות צאתה לאור. כשכיהן נחום סוקולוב כעורך העיתון, שימש כעוזרו הראשי.
ובר פרסם שורה של מאמרי מדע פופולרי בעברית, בין היתר ב"האסיף" של סוקולוב, וכן ביידיש, ב"הויז-פֿריַינד", "דער יוּד", "די יודישע פֿאַמיליע" ועוד.
מלבד מאמריו, פרסם גם ספרי מדע פופולרי:
"א סוף פֿון דער וועלט, אדער: מעשה בראשית" ('סוף העולם, או: מעשה בראשית'; ורשה 1885; מהדורה ב: 1898; מהדורה נוספת הופיעה ב-1904 בשם "דיא געהיימניס פֿון דער וועלט, אדער: א סוף פון דער וועלט", 'סודות העולם') – אסטרונומיה פופולרית, על פי דעותיו של הפופוליזטור האוסטרי של מדעי הטבע רודולף פָאלְבּ (אנ') בנוגע לאסונות טבע;
"חיי העולם הבא" (ורשה 1889) – על החיים לאחר המוות, על פי תובנות ממדעי הטבע והגותם של פילוסופים עדכניים;
"דער יודישער פֿעלדארבייטער" ('עובד השדה היהודי; ורשה 1891) – מדריך לגידול חקלאי;
"אור ומאורות, או: קונטרס למעשה בראשית" (ורשה תרנ"ו) – חיבור המנסה ליישב את סיפור בריאת האור והמאורות בפרשת בראשית עם התאוריות המדעיות העדכניות בנושא;
מפת כוכבים (ורשה 1898);
"מקדמי עולם" (ורשה 1898) – על היווצרות היקום.
כמו כן, תרגם לעברית את "תולדות ספרות ישראל" לגוסטב קרפלס ואת ספר האסטרונומיה הפופולרית "השמים" מאת קאמי פלמריון (1898);
וליידיש את מדריך הרפואה של ישראל פרנקל "דער הויז-דאָקטאָר" ('רופא הבית'; 1895), קובץ חוקים צבאיים (תרס"ד) ואת מאמרו של קרל מרקס "כוח העבודה וההון" (אנ').
ובר היה נשוי ואב לבנות.
מיכל ובר נפטר ב-1907, בגיל 48. נקבר בבית העלמין היהודי בוורשה.
הותיר חיבורים רבים בכתב יד.
ספריו

א סוף פֿון דער וועלט, אדער: מעשה בראשית: א פאפולער וויססענשאפֿטליכעס ווערק ... פערפאסט אין 40 קאפיטעל מיט 32 פיגורען אינ'ם טעקסט און צום סוף א טאבעלע, ורשה: דפוס א' גינז, תרמ"ה 1885. שנת ההוצאה, "תרמ"ה 1885", מופיע רק בקטלוג הספרייה הלאומית, בעוד אין זכר לשם הספר באתר עיתונות יהודית היסטורית לפני אוגוסט 1894; ייתכן שמדובר בשגיאה. (2טע דורכגעסעהענע אונד בעריכטיגטע אויסגאבע: ורשה: ב.צ. שיינפינקעל, תרנ"ח 1898)
דיא געהיימניס פֿון דער וועלט, אדער: א סוף פֿון דער וועלט: א פאפולערע אסטראנאמייע: מיט 32 פיגורען אינ'ם טעקסט, ורשה: לידסקי, תרס"ד 1904. (הדפסה נוספת: "דיא געהיימניס פֿון דער וועלט: א פאפולערע אסטרנאמיע", ורשה: פּראָגרעס, תרע"ד)
חיי העולם הבא: על פי דרכי הטבע והבריאה, לפי דעת הפילוסופים האחרונים: ... לדעת איך תחיינה הנשמות בעולם הנצח ... , ורשה: דפוס א' גינז., תרמ"ט.
דער יודישער פֿעלדארבייטער: א מעטאדע צו ערלערנען, וויא אזוי מען בעדארף בעארבייטען די ערד אין יעדען ארט ... , ורשה: דפוס מ' לעווינסקי, תרנ"ב 1891. (מדריך לחקלאות)
אור ומאורות, או: קונטרס למעשה בראשית: יפיץ אור חדש על סדר בריאת השמש ומבאר את הכתובים ... בתורה ... באופן מתאים עם דעת חכמי הטבע האחרונים, ורשה: א' גינז, תרנ"ו.
מפת השמים: מאירה נתיבות הכוכבים ... בכל עתותי השנה, ורשה: תושיה, תרנ"ט 1898. (מפת כוכבים)
מקדמי עולם, או: מה לפנים ומה לאחור: ... יפיץ אור על הרבה תעלומות במעשה בראשית ... ומביא לדי הכרה לדעת כי העולם אינו קדמון, ורשה: שולדבערג ושותפו, תרנ"ט 1898.
ספריו > תרגום

ג' קאַרפּעלעס, ספר תולדות ספרות ישראל: מזמן התורה עד היום; העתקה חפשית עם תִּקונים ומִלואים מאת המחבר; יצאה לאור על ידי בית מערכת "הצפירה", ורשה: דפוס י' גאָלדמאן, תרמ"ח 1887. (המתרגמים: א"ש פרידבערג, שפ"ר, א"ד פינקעל, מיכל וועבער, יעקב רייפמאן)
י[שראל] פרענקעל (רעדאקטאר), דער הויז-דאָקטאָר: עצות צו הוטען די געזונדהייט און היגיענישע מיטלען געגען קראנקהייטען; בעארבייטעט אין זשארגאן דורך מיכל וועבער, ורשה: י' פרענקעל, תרנ"ה 1895. ("רופא הבית": תרגום למדריך הרפואה של ד"ר פרנקל "שומר הבריאות", ובו עצות לשמירת הבריאות ואמצעים היגייניים למניעת מחלות)
השמים: אסטרונומיה פופולרית עם שלשים ותשעה ציורים [מאת קאמי פלמריון]; תרגום: מיכל וועבער, ורשה: תושיה ('ביבליותיקה עברית'), תרנ"ט 1898.
מיליטער געזעצ: אויס דעם בוך "סוואד זאקאנאוו" פירטער באנד די געזעצע פון מיליטער-דינסט; איבערזעצט דורך מ' וועבער, ורשה: דפוס הצפירה, תרס"ד. (ספרון) (תרגום החוק הצבאי)
קרל מרקס, ארבייטסקראפט און קאפיטאל; איבערזעצט דורך מ' וועבער, ורשה: דפוס הצפירה, תרס"ו 1905. (תרגום מאמרו של מרקס "כוח העבודה וההון" (אנ')) (‏הספר בארכיון האינטרנט)
לקריאה נוספת

נחום סוקולוב, 'ר' מיכל וועבער נ"ע', העולם יט (1907).