stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Girls Like Girls
וידאו קליפ > עלילה

הקליפ נפתח כשקולי נראית עצובה ורוכבת על אופניים בשכונה פרברית עם חתכים ופצעים קשים בפניה. לאחר מכן, קולי נכנסת לביתה של סוניה ופוגשת את הידיד האחר שלהן, טרנטון. טרנטון מתגלה כבחור נחמד בהתחלה. לאחר מכן, קולי וסוניה מבלות כידידות. הן מעשנות יחד בבית של סוניה, בזמן שטרנטון בצד, שותה אלכוהול. כשהפזמון הראשון מגיע, קולי צופה באדישות (ככל הנראה) כשסוניה רוקדת בחופשיות בחוץ. הן מחליפות מבטים כשהן מחליפות בגדים לבגדי ים לפני מסיבת הבריכה.
אחרי מסיבת הבריכה, השתיים יושבות זו ליד זו, וקולי מורחת לסוניה לק' כאשר סוניה מסתכלת הרבה על קולי במקום על הציפורניים שלה. וברגע שורת המחץ, סוניה מורחת לקולי אודם על שפתיה, כשעינייה מסתכלות על שפתיה של קולי בתשוקה.
בפזמון השני, קולי וסוניה יושבות על הספה במסיבה עם הרבה חברים, עד שטרנטון לוקח את ידה של סוניה בכוח ומנסה להתעסק איתה, דבר שיכול להחשב להטרדה מינית. סוניה משתחררת באי נוחות ומנסה לדבר עם קולי, שנראתה עצובה או מאוכזבת.
לאחר מכן, כשסוניה יושבת ליד הבריכה, קולי ניגשת אליה ומתיישבת לצידה. השתיים מסתכלות אחת על השנייה, ומבינות ששתיהן התאהבו. הן מנסות להתנשק, אבל טרנטון עוצר אותן. הוא מושך בשיערה של קולי, דוחף אותה לרצפה, ובזמן שהיא פצועה מאוד בפניה, היא מביטה בטרנטון, שהתחיל לצעוק על סוניה שתתאהב בו ולא בקולי. בסופו של דבר, קולי מחליטה שהיא לא תישבר בכזו קלות. האהבה שלה אל סוניה חזקה מדי. היא מתנפלת עליו בחזרה כשהוא צועק על סוניה, וממשיכה לתת לו אגרופים, עד שסוניה מצליחה לסלק אותו מעליה. השתיים סוף סוף מתנשקות, והסרטון מסתיים כך שמגלים שכל מה שראינו היה בעצם פלאשבק, ועכשיו חזרנו לסצנה הראשונה, כשחיוך של אושר נמרח על פניה של קולי בזמן שהיא רוכבת על אופניה.
רשימת גרסאות > הורדה דיגיטלית

Girls Like Girls – 3:49
רשימת גרסאות > הורדה דיגיטלית (רמיקסים)

Girls Like Girls (Jenaux Remix) – 3:53
Girls Like Girls (Oski Remix) – 3:44
Girls Like Girls (Kuga Remix) – 2:56
Girls Like Girls (Vali Remix) – 3:45
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
הערות שוליים

↑  Hayley Kiyoko's 'Girls Like Girls': Songs That Defined the Decade, Billboard, ‏2019-11-21
↑  Hayley Kiyoko - Girls Like Girls, youtube
↑  Hayley Kiyoko's 'Girls Like Girls' Video Reaches 100 Million YouTube Views, Billboard, ‏2018-12-20
↑  Justine Harman, Hayley Kiyoko Knew Her "Girls Like Girls" Video Would Be "Shocking", ELLE, ‏2015-06-30 (באנגלית)
↑  Adelle Platon, Hayley Kiyoko Debuts Dance-Ready Oski Remix of 'Girls Like Girls': Premiere, Billboard, ‏2015-12-10
1 2  Ali Rosenbloom, "Hayley Kiyoko's "Girls Like Girls" Music Video Tops 3.8 Million Views on Vevo, Reveals Inspiration for Song", Us Weekly, ‏2015-07-29 (באנגלית)
↑  Anna Menta, "Hayley Kiyoko On Her Hit 'Girls Like Girls' And Queer Representation In Music", Elite Daily, ‏2016-8-18 (באנגלית)
↑  Laura Donovan, "Why This Pop Song Is a Huge Win For LGBT Youth", ‏2016-8-26 (ארכיון)
↑  This Side of Paradise - EP by Hayley Kiyoko, Apple Music (באנגלית)
↑  Girls Like Girls (Remixes) - EP de Hayley Kiyoko, Apple Music
↑  "American single certifications – Hayley Kiyoko – Girls Like Girls", RIAA
1999 (שיר)

1999 הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הבריטית צ'ארלי XCX, ביחד עם הזמר-יוצר האוסטרלי טרוי סיון. השיר יצא לאור ב-5 במאי 2018, כסינגל מתוך אלבומה השלישי Charli, על ידי חברות התקליטים אסלים רקורדס ואטלנטיק UK.
עטיפת הסינגל עוצבה בהשארת הסרט "מטריקס", משנת 1999.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי צ'ארלי XCX, טרוי סיון, לילנד, אוסקר הולטר ונוני באו והופק על ידי הולטר גם כן. השיר מהווה כשיתוף הפעולה הראשון של צ'ארלי XCX ביחד עם טרוי סיון. עם צאתו היה זמין השיר לרשתות הזרמת המדיה.
את עטיפתו ושמו של השיר פרסמו צ'ארלי XCX וטרוי סיון לראשונה, בטוויטר שלהם.
עטיפה

עטיפתו של הסינגל שואבת השראה מתוך הסרט "מטריקס", שיצא בשנת 1999. עטיפת הסינגל מציגה בתוכה את טרוי סיון לבוש כניאו; בה ניתן לראותו מרכיב משקפי שמש שחורים, לובש מעיל שחור ואת שיערו הצבוע בשחור. צ'ארלי XCX לעומת זאת, לבושה כטריניטי.
מגזין הבילבורד השווה את קליפ השיר "Try Again" של אליה וטימבלנד משנת 2000, לעטיפת הסינגל הזה.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שצולם עבור השיר פורסם ב-11 באוקטובר 2018, והוא מציג בתוכו את צ'ארלי XCX וטרוי סיון בסצנות שונות אשר נלקחו מסרטים וקליפים שיצאו בשנות ה-90. תחילה, ניתן לראות את צ'ארלי אוחזת במחשב מסוג IMac G3.
לאחר מכן, ניתן לראות אזכורים שונים לסטיב ג'ובס, בריטני ספירס, ג'סטין טימברלייק, טיטניק, מטריקס, אמריקן ביוטי, סימס ופרויקט המכשפה מבלייר. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות אזכורים לקליפים מפורסמים כדוגמת הקליפ של "Say You'll Be There" של ספייס גירלז, "I Want It That Way" של בקסטריט בויז, "Thinking of You (I Drive Myself Crazy)" של אן סינק, "My Heart Will Go On" של סלין דיון, "Waterfalls" של TLC ו-"The Rael Slim Shady" של אמינם.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018-19)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018-19)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018-19)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018-19)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 18 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 28 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 48 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 שירי המיינסטרים | 37 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הפופ הדיגיטליים | 23 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 14 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 30 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 13 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 44 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 83 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 5 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 10 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 24 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 9 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 32 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 96 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 15 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 2× | 140,000 |
| בריטניה (BPI) | זהב | 400,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | גרסה | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 5 באוקטובר 2018 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | רגילה | אסיילום |  |
| ארצות הברית | 4 בדצמבר 2018 | רדיו להיטים עכשוויים | רגילה | אטלנטיק |  |
| ארצות הברית | 9 בנובמבר 2018 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | רמיקס מאת אלפאלוב | אסיילום |  |
| ארצות הברית | 16 בנובמבר 2018 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | רמיקס מאת איזיפאן | אסיילום |  |
| ארצות הברית | 23 בנובמבר 2018 | סטרימינג • הורדה דיגיטלית | רמיקס מאת מייקל קלפאן | אסיילום |  |
סנופקין

| --- | --- |

 שם ספר:  כוכב השביט מגיע לעמק המומינים משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף ספר הזכרונות של מומינאבא קיץ מסוכן בעמק המומינים משפחת המומינים - חורף קסום הילדה הבלתי נראית מומינאבא והים עמק המומינים בנובמבר מומינטרול
 שם סרט:  המומינים בריביירה המומינים - כוכב השביט: הסרט
 תוכנית טלוויזיה:  המומינים עמק המומינים
 הופעה ראשונה:  כוכב השביט מגיע לעמק המומינים
 הופעה אחרונה:  עמק המומינים
 יוצרים:  טובה ינסון 
 דיבוב בשפה העברית:  (עודד מנשה/דן תורן/נועם טל/סער בדישי/דן שצברג)
 מידע
 שם אמיתי:  סנוסמומריקן
 כינויים:  סנופקין
 מין:  זכר
 מומחיות:  לנגן במפוחית פה
 דמויות קשורות
 משפחה:  מימבל (אבא) בימבל (אח) מאי הקטנה (אחות)
 חברים:  מומינטרול סניף סנורק סנורקה מר המיולין גברת פילפיונק
 אויבים:  הגרוק סרח
 
איור של סנופקין מתוך הספר "מי יעודד את רשוש?"
סנופקין (בשוודית: Snusmumriken, בפינית: Nuuskamuikkunen) הוא דמות ספרותית ואחת מהדמויות המרכזיות בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסון.
סנופקין הצטרף לראשונה למומינים ולהרפתקאותיהם בספר "כוכב השביט מגיע לעמק המומינים" (1946) ומופיע בכל ספרי המומינים מלבד שלושה.
בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, עודד מנשה ודן תורן דיבבו את קולו של סנופקין.
אישיות

סנופקין הוא נווד חברותי, אמפתי, שקט, נבון, חסר דאגות והרפתקן.
סנופקין נהנה לעיתים רבות להרהר על דרכי העולם, לעשן מקטרת, לדוג ולנגן במפוחית שלו ובחליל שלו. לעיתים רבות נוהג לשבת על הגשר שבמרכז עמק המומינים.
סנופקין נוהג להתייחס לכל התרחשות או אדם חדש בסקרנות ובחום. מומינטרול הוא חברו הטוב ביותר של סנופקין בעמק המומינים. מומינטרול מעריץ את סנופקין בשל חכמתו וניסיונו הרב. סנופקין מעדיף לעיתים רבות להתבודד ומומינטרול מתקשה לקבל זאת. כמו כן לסנופקין מעריצים רבים בעמק המומינים, בעיקר בקרב היצורים הקטנים, השקטים והביישנים.
סנופקין אינו נוטה להישאר במקום אחד וכמעט תמיד חש צורך לצאת ולמסעות והרפתקאות ולגלות את העולם. כמו כן, על אף שסנופקין מתגורר במהלך עונות האביב והקיץ בעמק המומינים באוהל שלו ליד הנהר שחוצה את עמק המומינים, בכל שנה, כאשר החורף מתקרב, סנופקין נודד דרומה ושב לעמק המומינים רק בתחילת האביב. מומין תמיד מתעצב לקראת עזיבתו של סנופקין ומבקש לשווא להצטרף אליו במסעותיו. כששאל את סנופקין פעם מדוע הוא נודד, סנופקין ענה - "כדי לראות דברים חדשים, וכדי להיות לבד בלי להרגיש בודד". סנופקין מסביר למומין שזהו הטבע שלו, ושהוא זקוק לזמן הזה לבדו ממש כשם שהוא זקוק לשהייה בחברת המומינים - ולכן הוא חוזר לעמק בכל אביב. סנופקין מעדיף תמיד לצאת למסעות לבדו. במסעותיו נוהג הוא לרוב לחקור מקומות חדשים. הוא לעולם לא שואל לגבי השמות של המקומות בהם מבקר, אלא פשוט נהנה מהטיול עצמו. במסעותיו השונים הוא מגיע למקומות רבים בעולם, ומשמח את היצורים הנקרים בדרכו.
בניגוד לדמויות האחרות בסדרה, סנופקין איננו חומרני והוא סבור כי רכוש יכול רק לגרום לקשיים בחייו – בשל כך הוא נוהג לסחוב את כל מה שהוא צריך בתרמיל הגב שלו ורכושו היחיד הוא מפוחית-הפה שלו.
בשל עמדות מסוימות נחשב בעיני חלק כאנרכיסט – מתעב את הרשויות והממסד (בדמות שומר הפארק), ובמיוחד שונא שלטים אשר אוסרים עליו לעשות דבר מה, אותם הוא נוהג לעקור. בעלילת הספר "קיץ מסוכן בעמק המומינים", בשל רצונו לנקום בשומר הפארק, סנופקין זורע זרעי שמנטפים בפארק, דבר אשר מרגיז עד מאוד את שומר הפארק.
מראה חיצוני

סנופקין נוהג תמיד לחבוש כובע ירוק כהה בעל שוליים רחבים, וללבוש בגדים בלויים ירוקים ומעיל מרופט ישן בצבע ירוק.
משפחת מוצא

בספר "ספר הזכרונות של מומינאבא" (1950) סנופקין מגלה כי אביו הוא הג'וקסטר (בעברית יוסטוס או יוקסי, בגרסה השוודית שמו הוא Joxaren) אשר היה חברו של מומינאבא בצעירותו ובנעוריו דמה לו מאוד. כמו כן, סנופקין מגלה כי אימו היא מימבל,  עובדה שמטרידה אותו כיוון שמשמעות הדבר היא שמאי הקטנה היא אחותו למחצה.
סנופקין הוא גם שמו וגם "סוגו" של סנופקין, כלומר הוא לא רק סנופקין אלא גם הסנופקין. תופעה זו קיימת בדמויות רבות בסדרת ספרי המומינים, כמו כן אצל ג'וקסטר ומימבל.
סנופקין מתואר כבעל ראיית לילה, מה שעשוי לנבוע מתכונתיו החתוליות של אביו.
מקור השראה

דמותו של סנופקין מושפעת מידידה של הסופרת וארוסה לשעבר, אטוס וירטאנן (Atos Wirtanen), שהיה עיתונאי שמאלני, אינטלקטואל וחבר בפרלמנט הפיני. את הכובע הירוק שלראשו של סנופקין שאלה הסופרת מהכובע הירוק שאטוס נהג לחבוש.
סנופקין ב"פארק המומינים" בפינלנד
סניף (דמות)

סניף ב"פארק המומינים" בפינלנד
סְנִיף (בשוודית: Sniff, בפינית: Nipsu) הוא דמות ספרותית ואחת מהדמויות המרכזיות בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסון.
סניף מצטרף לראשונה למומינים ולהרפתקאותיהם בספר המומינים הראשון, "משפחת המומינים והשיטפון הגדול" (1945) ונמצא ברוב ספרי המומינים.
בספר הראשון לא צוין שמו והוא תואר רק בתור יצור קטן. הוא כונה לראשונה סניף בספר "כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946). סניף מתגורר בבית המומינים כאורח, בדומה למאי הקטנה. סניף חומרני ופחדן, אך נעשה נועז יותר במידה ועולה הסיכוי שהוא יתעשר או יהפוך ומפורסם.
בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, אסף כחולי דיבב את קולו של סניף.
אישיות

סניף צעיר משאר הדמויות המרכזיות בסדרה, והדבר בולט במיוחד בספרים המוקדמים בסדרה. רבים מן המאפיינים השליליים שלו דומים לאלה של ילד חסר התחשבות - הוא אנוכי, קמצן ובקלות יתרה תולה את האשם באחרים, אך איננו מרושע. כמו כן, סניף נוטה לפחד ביתר קלות ולעיתים רחוקות נוהג לקחת סיכונים. סניף אוהב לחקור דברים חדשים, אך מתעייף במהרה והוא תמיד הראשון בקבוצה לעזוב. הוא אגואיסט, עצלן, משתעמם בקלות ולא טורח להתמיד בדברים לאורך זמן.
סניף הוא אחת הדמויות היחידות בספרי המומינים שמתעניינות בכסף. הוא אוהב דברים יקרי ערך, ומתלהב כאשר נתקל בכאלה. חפצים נוצצים ומבריקים מלהיבים אותו במיוחד. סניף עסוק לעיתים קרובות בתכנון דרכים להתעשרות מהירה, אך בדרך כלל לא מצליח. מאוד חשובה לו בעלות על דברים – בניגוד גמור לסנופקין. הוא מאוד אנין טעם ואוהב לאכול.
אף על פי שהוא נלהב להצטרף לכל דבר שהמומינים עושים, חששו התמידי מונע ממנו לעשות כל דבר מסוכן. הוא בעל אופי נוח ולעיתים קצת פחדן.
בניגוד לרוב התושבים של עמק המומינים, סניף אינו יודע לשחות ומבועת רק מהמחשבה על מים. בשל כך נוהג להתנגד לעלות על סירתם של המומינים.
מראה

ניתן לזהות את סניף על פי אוזניו הגדולות והמחודדות, חוטמו המוארך וזנבו הארוך. הוא מזכיר עכברוש חום, קנגורו קטן או אופוסום.
משפחת מוצא

סניף הוא יצור קטן מגזע לא ידוע. לפני שסניף אומץ על ידי משפחת מומין הוא חי במערה. בספר "ספר הזכרונות של מומינאבא" (1950) מסופר בהרחבה על עברו ועל הוריו של סניף - הוריו, פאדלר ופאזי, איבדו אותו בילדותו. בספר הראשון בסדרת המומינים, "משפחת המומינים והשיטפון הגדול" (1945), מסופר כיצד המומינים מצאו את סניף תוך כדי חיפושים אחר מומינאבא שנעלם באותה עת. לאחר המפגש עם סניף המומינים אימצו את סניף.
| המומינים |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | טובה ינסון • לארס ינסון |  |
| משפחת מומין | מומינטרול • מומינאבא • מומינאמא |  |
| העולם של המומינים | עמק המומינים • בית המומינים • סניף • סנופקין • מאי הקטנה • סנורקה • סנורק • הגרוק • השמנטפים • דמויות נוספות |  |
| ספרי הסדרה | משפחת המומינים והשיטפון הגדול (1945) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946) • משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) • ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (1954) • משפחת המומינים - חורף קסום (1957) • הילדה הבלתי נראית (1962) • מומינאבא והים (1965) • עמק המומינים בנובמבר (1970) |  |
| ספרי תמונות וקומיקס | הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (1952) • מי יעודד את רשוש? (1960) • המסע המסוכן (1977) • אורח לא רצוי (1980) • שירים מעמק המומינים (1993) • מומינטרול (קומיקס) (1954–1975) |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | משפחת החיות המוזרות (1973) • המומינים (1977–1982) • המומינים (1990–1992) • המומינים - כוכב השביט: הסרט (1992) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (2008) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (2010) • עמק המומינים (2019–הווה) |  |
| שונות | פארק עולם המומינים • Metsä • מוזיאון עמק המומינים |  |
מומינאמא

| --- | --- |

 שם ספר:  המומינים מומינטרול
 שם סרט:  המומינים בריביירה המומינים - כוכב השביט: הסרט
 תוכנית טלוויזיה:  המומינים עמק המומינים
 הופעה ראשונה:  המומינים
 הופעה אחרונה:  עמק המומינים
 יוצרים:  טובה ינסון 
 דיבוב בשפה העברית:  ליליאן ברטו חני נחמיאס רותי הולצמן רמה מסינגר אורנה כץ מונה מור
 מידע
 מין:  נקבה
 מומחיות:  לנקת, לסדר, לארגן
 מקום מגורים:  עמק המומינים
 דמויות קשורות
 משפחה:  מומינאבא (בעל) מומינטרול (ילד)
 חברים:  סנופקין סניף סנורק סנורקה מאי הקטנה מר המיולין גברת פילפיונק
 אויבים:  הגרוק סרח
 
מומינאמא (בשוודית: Muminmamman, בפינית: Muumimamma) היא דמות ספרותית בסדרת ספרי המומינים מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסון.
מומינאמא מופיעה כמעט בכל ספרי המומינים.
בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, ליליאן ברטו, חני נחמיאס, רותי הולצמן ורמה מסינגר דיבבו את קולה של מומינאמא.
מאפיינים

מומינאמא מתגוררת בעמק המומינים יחד עם בעלה (מומינאבא) ובנה (מומינטרול). מומינאמא היא רגועה, מתחשבת ומאורגנת, ולא מניחה לאיש להרגיזה. היא שומרת על בית המומינים כמקום בטוח וחם למשפחה ולמבקרים ומכניסת אורחים יוצאת מן הכלל.
מומינאמא מחנכת את משפחתה בשקט כה רב, עד כי הם בקושי מרגישים שהם מושגחים על ידי מישהו. היא פועלת כדי שכולם יהיו מאושרים. היא מכבדת את האינדיבידואליות של כל פרט, אך תתערב אם מישהו יעשה דבר מה לא בסדר. היא לא מוטרדת מטעויות שאנשים עושים, כי מאמינה שהלמידה מניסיון היא בעלת הערך הרב ביותר.
מומינאמא מסוגלת לרקוח תרופות פלא מספר שהורישה לה אמה, מומינסבתא. היא אם נאמנה והבשלנית הטובה ביותר בעמק.
מומינאמא תמיד מוכנה לעזור ולנחם את בני המשפחה ואת כל מכריה. תושבי עמק המומינים בוטחים בה, כי היא לעולם לא מגלה את סודותיהם של אחרים.
מומינאמא נוהגת לבקש לדעת את מועד יום ההולדת של כל תושבי עמק המומינים. כל יצור צעיר בסביבה מגיע למומינאמא ביום הולדתו כדי לבחור דבר מתיקה.
הודות למומינאמא, כל יום בבית המומינים עובר בצורה שוטפת. היא מוצאת פתרונות אפילו לדילמות הקשות ביותר, ותמיד מסוגלת לראות את חצי הכוס המלאה. כשמומינאבא ישבור בטעות צלחת, מומינאמא תאמר: "מזל שהיא נשברה, היא הייתה כה מכוערת."
כשמומינאמא חפצה ברגע לעצמה היא יוצאת לאסוף צדפות ולהכין סירות מקליפת גזע עץ. מדי פעם היא יוצאת מהבית לפרק זמן קצר ועוברת הרפתקאות מעניינות. בצעירותה הייתה הרפתקנית כמו בנה ובעלה.
מומינאמא לובשת חלוק מפוספס ותמיד נושאת עמה תיק-יד. כשהיא מאבדת את תיקה חייה מתהפכים, כי בתוך התיק נמצאים כל מיני דברים חשובים למקרי חרום - כמו חוטי ברזל, סודה לשתייה וממתקים. כשהיא מוצאת את התיק, היא מארגנת מסיבה ענקית עם נאומים וזיקוקים.
מקור השם

שמה של מומינאמא בגרסה השוודית המקורית הוא "Muminmamman". פירוש המילה "mamman" בשוודית הוא "אמא של". מומינאמא היא אמא של מומין.
מקור השראה

דמותה של מומינאמא מושפעת מאמה של טובה ינסון, סיגנה האמרסטן-ינסון (Signe Hammarsten-Jansson). סיגנה הייתה בין השאר מעצבת גרפית ואמנית, ועיצבה 220 בולים פיניים בקירוב.
| המומינים |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | טובה ינסון • לארס ינסון |  |
| משפחת מומין | מומינטרול • מומינאבא • מומינאמא |  |
| העולם של המומינים | עמק המומינים • בית המומינים • סניף • סנופקין • מאי הקטנה • סנורקה • סנורק • הגרוק • השמנטפים • דמויות נוספות |  |
| ספרי הסדרה | משפחת המומינים והשיטפון הגדול (1945) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946) • משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) • ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (1954) • משפחת המומינים - חורף קסום (1957) • הילדה הבלתי נראית (1962) • מומינאבא והים (1965) • עמק המומינים בנובמבר (1970) |  |
| ספרי תמונות וקומיקס | הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (1952) • מי יעודד את רשוש? (1960) • המסע המסוכן (1977) • אורח לא רצוי (1980) • שירים מעמק המומינים (1993) • מומינטרול (קומיקס) (1954–1975) |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | משפחת החיות המוזרות (1973) • המומינים (1977–1982) • המומינים (1990–1992) • המומינים - כוכב השביט: הסרט (1992) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (2008) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (2010) • עמק המומינים (2019–הווה) |  |
| שונות | פארק עולם המומינים • Metsä • מוזיאון עמק המומינים |  |
בירגיט אנטונסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באפריל 1942 (בת 82) הודיסקבל, שוודיה 
 ענף מדעי:  ספרנות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אופסלה 
 מוסדות:  בית הספר לכלכלה של סטוקהולם  אוניברסיטת לינשפין  אוניברסיטת אופסלה 
 
בירגיט אנטונסן (בשוודית: Birgit Antonsson; נולדה ב-23 באפריל 1942) היא ספרנית שוודית.
ביוגרפיה

אנטונסן נולדה ביבלבורג, היא למדה באוניברסיטת אופסלה וב-1972 קיבלה את התואר דוקטור לפילוסופיה ונושא הדוקטורט שלה היה כתיבתו ההיסטורית ספרותית של הסופר השוודי פר פרוידנטל.
מ-1974 ועד 1975 הייתה ספרנית בספרייה הציבורית של גוטנבורג, מ-1975 ועד 1981 עבדה בספרייה של אוניברסיטת לינשפין, מ-1981 ועד 1985 הייתה הספרנית הראשית של אוניברסיטת אופסלה, מ-1985 ועד 1987 ניהלה את ספריית "בית הספר לכלכלה של סטוקהולם" (Handelshögskolan i Stockholm).
ב-1987 החלה לעבוד בספרייה הלאומית של שוודיה וב-1988 מונתה למנהלת הספרייה, תפקיד אותו ביצעה עד 1995, לאחר מכן החלה לעבוד במשרד החינוך השוודי.
מ-1989 ועד 1995 הייתה יושבת ראש "מועצת המחקר במדעי החברה ולימודים הומאניים" (Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet), מאז 1990 היא חברה בסניף השוודי של ארגון אונסק"ו, בנוסף היא כתבה ספר אודות טובה ינסון.
הערות שוליים

↑  https://munin.uit.no/bitstream/handle/10037/2766/thesis.pdf?sequence=2
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812389114505606  BIBSYS: 90277109  GND: 136751253  ISNI: 0000 0001 1827 6601  LCCN: no00026247  NTA: 072989416  RERO: 02-A002933457  SELIBR: 218651  SUDOC: 166776831  VcBA: 495/129098  VIAF: 78320071   WorldCat (עם VIAF): 78320071 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שוודים ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגרוק

הגרוק בספר "מי יעודד את רשוש?" (1960)
הגרוק בסדרת האנימה המומינים
הגרוק (בשוודית: Mårran, בפינית: Mörkö) היא דמות ספרותית ואחת מהדמויות המרכזיות בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסון.
מאפיינים

הגרוק היא יצור גדול דמוי רוח בצבע סגול, נוכחותה מפחידה את כל מי שנקרה בדרכה. הגרוק איננה רעה, אך הטבע שלה הוא לייצר קור סביבה ולכן כולם מתרחקים ממנה והיא בודדה מאוד. היא מחפשת נחמה בחפצים שמסמלים אהבה כמו הקונכייה בצורת לב שסנורקה מצאה למומין בים. היא מתאהבת במומין ואף קנאית לו [דרוש מקור].
הגרוק מופיעה ללא הזמנה ,לרוב תעבור ליד ביתם של המומינים בחצות ובדרך כלל היא שותקת. עננת קור עוטפת אותה והאדמה קופאת מתחת לרגליה והצמחייה מתה בכל מקום בו היא דורכת. הגרוק נוהגת להתיישב על מדורות כדי להתחמם, ופעולה זו מכבה אותן.
למרות שהמומינים פוחדים מהגרוק, הם גם מרחמים עליה ועל בדידותה ונכות רוחה.
אפשר לומר שהגרוק היא סמל לאנשים שמייצרים סביבם אווירה קשה או חוסר נוחות (למשל פגועי נפש, חולים סופניים, נפגעי תקיפה, אנשים דיכאוניים), אנו מתרחקים מהם על מנת להגן על עצמנו מרגשות שליליים ומחוסר הנוחות שהם מייצרים סביבם ובכך למעשה מעצימים את הבדידות שלהם.
מופעים בספרי הסדרה

משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) - ההופעה הראשונה של הגרוק בסדרת הספרים. בסיפור זה הגרוק מוצגת כדמות הנבל המפחידה, אם כי במהלך הסיפור סניף מביע הזדהות כלפיה ובשלב מסוים סניף אף מתרגש עד דמעות לאחר שהוא חושב על כמה זה נורא להיות כה בודדה. בסיפור זה הגרוק מחפשת אחר אבן האודם של המלך שאותה מחפש גם המכשף. בוב וטינגומי גונבים את אבן האודם והגרוק מפסיקה להציק להם רק אחרי שמקבלת את כובעו של המכשף במקומה.
ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) - בסיפור זה מספר דמויות מספרות כי הגרוק אכלה לאורך השנים מספר אנשים. יוקסטר טוען שיש לו בן דוד שנאכל על ידי הגרוק, ומומינאבא הצעיר מציל את דודתו של מר המיולין מהגרוק אשר התכוונה לאכול אותה. אף על פי כן, במהלך עלילת הספר הגרוק לא אוכלת בפועל אף דמות, ומכיוון שהספר נכתב כספר זיכרונות של מומינאבא, בהחלט ייתכן שמומינאבא הגזים במעט על מנת שהוא יראה יותר הרואי. לגרוק יש תפקיד קטן בעלילה כאשר היא רודפת אחר מנהלת בית היתומים הקפדנית.
משפחת המומינים - חורף קסום (1957) - הגרוק מופיעה מספר פעמים בעלילה של הספר, אם כי הפעם מושם יותר דגש על החיים הקשים של הגרוק ועל הרחמים שיש לדמויות האחרות כלפי במקום להציגה כדמות נבל מפחידה שכולם חוששים ממנה. דינורה אפילו מביעה הזדהות כלפיה כאשר הגרוק מנסה לחמם את עצמה ליד המדורה.
מומינאבא והים (1965) - בסיפור זה הגרוק ממשיכה ללכת לעמק המומינים על מנת להתחנן בפני מומינטרול שיראה לה את להבת העששית שלו. סיפור זה הוא אחד מהתיאור הכי אמפתיים לדמותה של הגרוק בסדרת הספרים, והוא אפילו מכיל מספר חלקים קצרים שנכתבו מנקודת מבטה של הגרוק.
מי יעודד את רשוש? (1960) - רשוש נושך אותה כאשר הוא מנסה להציל את מיפל, אם כי לא ידוע אם הגרוק החזיקה במיפל כבת ערובה או לא.
| המומינים |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | טובה ינסון • לארס ינסון |  |
| משפחת מומין | מומינטרול • מומינאבא • מומינאמא |  |
| העולם של המומינים | עמק המומינים • בית המומינים • סניף • סנופקין • מאי הקטנה • סנורקה • סנורק • הגרוק • השמנטפים • דמויות נוספות |  |
| ספרי הסדרה | משפחת המומינים והשיטפון הגדול (1945) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946) • משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) • ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (1954) • משפחת המומינים - חורף קסום (1957) • הילדה הבלתי נראית (1962) • מומינאבא והים (1965) • עמק המומינים בנובמבר (1970) |  |
| ספרי תמונות וקומיקס | הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (1952) • מי יעודד את רשוש? (1960) • המסע המסוכן (1977) • אורח לא רצוי (1980) • שירים מעמק המומינים (1993) • מומינטרול (קומיקס) (1954–1975) |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | משפחת החיות המוזרות (1973) • המומינים (1977–1982) • המומינים (1990–1992) • המומינים - כוכב השביט: הסרט (1992) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (2008) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (2010) • עמק המומינים (2019–הווה) |  |
| שונות | פארק עולם המומינים • Metsä • מוזיאון עמק המומינים |  |
מומינטרול

מומינטרול ב"פארק המומינים" בפינלנד
מומינטרול, או בקיצור מומין (בשוודית: Mumintrollet, בפינית: Muumipeikko) הוא דמות ספרותית, הגיבור בסדרת ספרי "המומינים" מאת המאיירת והסופרת השוודית-פינית טובה ינסון.
מומינטרול מופיע לראשונה בספר המומינים הראשון, "המומינים והשיטפון הגדול" ונמצא בכל ספרי המומינים.
בגרסה העברית של סדרת האנימציה "המומינים", אשר זכתה לפופולריות רבה בישראל, המדבבים יובל סגל, ירון דגן ויהונתן השילוני דיבבו את קולו של מומינטרול.
אישיות

מומינטרול הוא בעל אופי נוח ומתפשר, ושוחר הרפתקאות וטבע, אף על פי שרק לעיתים רחוקות הוא מעז לצאת להרפתקאות לבדו. הוא סקרן ומתעניין בכל אשר רואות עיניו. לפי השקפתו, העולם מלא בדברים מרתקים. הוא גם מחונך ומנומס, אבל מעט נאיבי. מומינטרול נהנה לאסוף אבנים וצדפים, ואוהב את הים, כמו כל משפחתו. מומינטרול אוהב גם לחלום ולהרהר.
מומינטרול בעל אופי רגיש מאוד, אבל אף פעם לא שומר טינה. הוא רואה את עמק המומינים כמקום הבטוח והמעניין ביותר בעולם, לכן הוא כה סקרן ואמיץ. תכונות אלה מאפשרות לו לממש את רצונו להבין ולגלות דברים מוזרים ויצורים משונים בלי לחשוש. הדבר היחיד שגורם למומינטרול לחוש ברע הוא הבדידות והפחד להישאר לבדו.
בהרפתקנותו, מומין מזכיר מאוד את אביו. כאשר מומינאבא מוצא תירוץ טוב להרפתקה, מומינטרול תמיד מוכן להצטרף אליו.
בסדרת ספרי המומינים ניתן להבין בהתפתחות האישית שלו מילד קטן ומפוחד שנצמד לאימו בספר "המומינים והשיטפון הגדול" לנער צעיר שמסוגל להתמודד פחדיו בספר "מומינאבא והים".
מראה חיצוני

מראהו החיצוני של מומינטרול דומה לזה של יתר המומינים בני משפחתו - דמותו כשל טרול לבן וקטן בעל אף גדול המזכיר היפופוטם. צורתו עדינה ועגלגלה, ומבט סקרן בעיניו. כמו אצל שאר המומינים - עיניו גדולות ואוזניו קטנות, וציצית בקצה זנבו.