stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבולוציה של האדם
מחלוקות, כשלים ותפיסות מוטעות > ההתנגדות לרעיון האבולוציה של האדם

רעיונות האבולוציה, ובמיוחד משמעותם לגבי האבולוציה של האדם, עוררו מאז פרסומם ועדיין מעוררים פולמוס חריף. על עצם התפתחותם של בני אדם מקופי אדם קדומים יש כיום קונצנזוס מדעי מוחלט. מזה עשרות רבות של שנים לא פורסם מאמר מדעי כלשהו שעבר ביקורת עמיתים שחולק על כך, או אף מטיל בכך ספק משמעותי כלשהו. עם זאת, פרטים רבים בהתפתחות זו אינם ידועים, אינם מובנים כל צורכם או שנויים במחלוקת.
גם מרבית המדענים הדתיים בתחומים הרלוונטיים אינם מערערים כיום על האבולוציה של האדם. המדענים הדתיים בארצות הברית המצהירים כי אין כיום מקום לספק בדבר מוצאו של האדם מקופי אדם קדומים הם למשל פרנסיס קולינס, גנטיקאי נוצרי אוונגליסטי שעמד בראש פרויקט גנום האדם הבינלאומי וכיום עומד בראש המכונים הלאומיים לבריאות; קן מילר, ביולוג קתולי המוביל מאבק ציבורי נגד בריאתנות; ומייקל ביהי, ביוכימאי קתולי הידוע בתמיכתו בתכנון תבוני. גם בישראל, רוב המדענים הדתיים נוקטים בגישות שונות ליישוב אמונתם עם האבולוציה, וכן הרב דניאל הרשקוביץ, פרופסור למתמטיקה בטכניון שהיה שר המדע, הביע את דעתו כי אין לשלול שמוצא האדם הוא מקופי אדם, ואף הציע מקורות ביהדות התומכים בכך.
למרות זאת ציבורים נרחבים בעולם, בעיקר מפלגים שמרניים של הדתות המונותאיסטיות, עדיין דוחים לחלוטין את רעיון האבולוציה של האדם. בסקר שנערך בשנת 2005, במרבית מדינות מערב אירופה למעלה מ-60% מהמבוגרים קיבלו כאמת את ההצהרה "בני אדם התפתחו ממינים קודמים של בעלי חיים", אך בארצות הברית רק כ-40% ובטורקיה רק כ-25%. סקר זה לא נערך בישראל, אך בסקר אחר של מרכז המחקר פיו שנערך בישראל בשנת 2016 הסכימו 53% מהיהודים ו-37% מהערבים כי "בני אדם ויצורים חיים אחרים התפתחו באבולוציה במשך הזמן". בארצות הברית המתנגדים הם בעיקר נוצרים מהזרמים האוונגליסטיים, בעוד האפיפיור מצהיר כי אין סתירה בין הנצרות הקתולית והאבולוציה של האדם. גם בציבור הדתי והמסורתי בישראל רבים דוחים את רעיון האבולוציה של האדם, ולעומתם אחרים כמו הרב אורי שרקי סבורים שאין כל מניעה שהגוף הפיזי שבו נפח הבורא רוח חיים היה קוף או אדם קדמון.
בישראל, האבולוציה של האדם אינה נכללת בתוכנית לימודי החובה של משרד החינוך, אף כי אין מדיניות רשמית נגד מורים המלמדים אותה ביוזמתם. בשנת 2014 פורסם שקיימת תוכנית במשרד החינוך לכלול אבולוציה בלימודי מדעים בחטיבות הביניים, אך נושא האבולוציה של האדם לא נזכר בה. חבר ועדת משרד החינוך למקצוע המדעים חגי נצר צוטט כי "אין התייחסות ישירה לנושא הזה מפני שמדובר בנושא רגיש מאוד במדינת ישראל". מיעוט זעיר של תלמידי תיכון בישראל לומדים אבולוציה של האדם כחלק מפרק רשות על אבולוציה במסגרת ההקבצה הגבוהה ביותר של בחינות הבגרות בביולוגיה.
רבים בתחומי המדע והדת כאחת אינם שוללים את רעיון האבולוציה של בני אדם, אך סוברים שאין די בו על מנת להסביר את "מותר האדם", היינו ייחודו הנפשי או המוסרי של האדם. תורת האבולוציה אינה מתיימרת לספק הסבר מלא ומוחלט לכל תכונותיו של האדם.
מחלוקות, כשלים ותפיסות מוטעות > תפיסת האבולוציה כ"סולם" וכ"שיח"

בציבור הרחב עדיין נפוצה תפיסה שגויה שרווחה בקהילה המדעית בתחילת המאה ה-20, לפיה האבולוציה מתנהלת באופן סדרתי מצורות פשוטות יותר למורכבות יותר, התפיסה שסטיבן גולד כינה "הסולם". בהקשר של האבולוציה של האדם, תפיסה פשטנית זו מתבטאת בתמונת "מצעד הקדמה", אחד הסמלים הגרפיים המוכרים ביותר בתרבות המערבית, שרבים בציבור נוטים לזהותו כמעט אוטומטית עם רעיון האבולוציה. במציאות, כל הקבוצות המוכרות היטב מרשומות המאובנים, כגון סוסיים או דינוזאורים, מפגינות אבולוציה מסועפת מאוד שאיננה בהכרח "מתקדמת" ליצורים מורכבים יותר או מותאמים יותר לסביבתם – התפיסה שגולד כינה "השיח". האבולוציה של האדם אינה יוצאת דופן מבחינה זו: היא מאוד מסועפת ורבים מהמינים הכלולים בה התקיימו במקביל במשך זמן רב. מי שאינו מבין עניין זה עלול להסיק, למשל, שהכחדתו של האדם הניאנדרטלי מעידה בהכרח על כך שהוא היה פחות מפותח מהאדם המודרני, או שהוא היה אביו הקדמון של האדם המודרני, אך מסקנות מעין אלו נחשבות כיום שגויות.
מחלוקות, כשלים ותפיסות מוטעות > "החוליה החסרה"

בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 התנהלו ויכוחים סוערים בתחום הפלאואנתרופולוגיה מיהו המאובן שזכאי לתואר "החוליה החסרה" בין קוף האדם לאדם. בין הממצאים שטענו בשעתם לתואר זה היו האדם הניאנדרטלי, פיתקאנתרופוס ארקטוס (כיום מסווג כהומו ארקטוס מג'אווה), אדם פקין (כיום מסווג כהומו ארקטוס מסין), איש פילטדאון (שהסתבר כזיוף) ואוסטרלופיתקוס אפריקנוס (מאובן ה"ילד מטאונג" שגילה ריימונד דארט). בוויכוחים אלו היו מעורבים ככל הנראה גם שיקולים בלתי מדעיים, למשל מדענים בריטים נטו לתמוך באיש פילטדאון הבריטי, בעוד מדענים גרמנים נטו לתמוך באדם הניאנדרטלי שהתגלה בגרמניה, והאירופים בכללם נטו להתעלם ממועמדים אסייתיים ואפריקניים. מושג החוליה החסרה גם זכה לחשיפה רבה בתקשורת, ונעשה בו שימוש מוגזם ומוטעה על ידי עיתונאים ושרלטנים, שלעיתים אף המציאו "חוליות חסרות" משל עצמם, למשל במקרה של "איש נברסקה".
בספרות המדעית פסק לחלוטין השימוש במונח "החוליה החסרה" בעשרות השנים האחרונות. סיבה אחת לכך היא ריבוי מיני ההומינידים המאובנים שהתגלו. משמעות הריבוי היא שלא מין אחד אלא מספר מינים (על פי מרבית הסיווגים וההשערות לפחות חמישה וקרוב לוודאי יותר) מהווים מאובני מעבר בין האדם המודרני לבין האב הקדמון המשותף לאדם ולשימפנזה, וממילא לא קיים מין יחידי שניתן לכנותו "החוליה החסרה" בה"א הידיעה. סיבה נוספת היא המבנה המסועף ("דמוי שיח" ולא "דמוי סולם") של האבולוציה האנושית, כך שכמעט בלתי אפשרי לקבוע בוודאות איזה מאובן נמצא בדיוק על השושלת המפותלת המובילה לאדם המודרני ואיזה מאובן נמצא על הסתעפות צדדית מעט. למרות זאת, בתקשורת ובציבור עדיין רווח שימוש מוטעה במונח "החוליה החסרה", בעיקר ב"סקופים" עיתונאיים המדווחים באופן שגוי על גילוי מאובנים חדשים של הומינידים. בעיני הקהילה המדעית בתחום, מי שעושה שימוש במונח לרוב מתייג את עצמו כחובבן במקרה הטוב וכשרלטן במקרה הגרוע.
מחלוקות, כשלים ותפיסות מוטעות > "האם מוצא האדם הוא מן הקוף?"

שאלה זו, הנפוצה בציבור הרחב, יוצאת לפעמים מנקודת הנחה שגויה שעל פי תורת האבולוציה המודרנית מוצא האדם הוא ממין קוף הקיים כיום. ניסוח יותר מדויק יהיה "מוצא האדם המודרני וקופי האדם המודרניים הוא מאב קדמון משותף". עם זאת, יש לזכור שאותו אב קדמון היה אף הוא קוף אדם, אם כי לא ממין החי כיום. לכן מדויק גם לומר כי "מוצא האדם הוא ממיני קופים קדומים".
יתר על כן, במובן הזואולוגי אף נכון לומר שהאדם הוא קוף בעצמו. מבחינה טקסונומית האדם שייך בין השאר לתת-סדרה Simiiformes (פירוש מילולי בלטינית: "בעלי צורת קוף"), בתוכה לעל-משפחה קופי אדם (בלטינית Hominoidea שפירושו המילולי "דמויי אדם") ובתוכה למשפחת ההומינידים (הכוללת גם את השימפנזה, הגורילה והאורנגאוטן). באותו מובן נכון גם לומר שהאדם הוא פרימט, יונק, חולייתן, בעל-חיים, וכדומה.
ראו גם

ציר הזמן של האבולוציה האנושית
תאוריית קוף המים
ערוץ אולדובאי
אגם טורקאנה
ערש המין האנושי
האדם הדניסובי
נדידת האדם הקדמון
לקריאה נוספת

חוה יבלונקה (עורכת), אבולוציה, יחידה 7 - אבולוציה של האדם, מוציא לאור: האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ז 1997. ISBN 965-06-0372-7. (קריאת הספר בתצוגה מקדימה באתר "גוגל ספרים" )
בריאן סייקס, שבע בנות חוה, עם עובד, 2001
פראנס דה ואל, הקוף שבתוכנו, הוצאת כתר, 2009. (דף הספר באתר "גוגל ספרים" )
אברהם רונן, "חשיבותה של ארץ ישראל בתולדות אדם הקדמון", קדמוניות, 144, 2012, עמ' 65–70
Bernard Wood (2010) Reconstructing human evolution: Achievements, challenges, and opportunities, PNAS, Vol. 107, pp. 8902–8909
Morris Goodman and Kirstin N. Sterner (2010) Phylogenomic evidence of adaptive evolution in the ancestry of humans, PNAS, Vol. 107, pp. 8918–8923
Encyclopedia of Human Evolution and Prehistory, by Eric Delson, Ian Tattersall, John A. Van Couvering (Eds), 2nd Edition, 2006. Garland Publishing, NY
Ralph L. Holloway et al. (2008) Evolution of the Brain, in Humans – Paleoneurology, In: Binder MD, Hirokawa N, Windhorst U, Hirsch MC, editors. Encyclopedia of Neuroscience. Berlin: Springer-Verlag
Ian Tattersall (2008) An Evolutionary Framework for the Acquisition of Symbolic Cognition by Homo sapiens, Comparative Cognition and Behavior Reviews, Volume 3, pp. 99–114
ביאורים

↑  בספרו "שפתו של אלוהים" קולינס כותב בין השאר כי "חקר הגנום מוליך באופן בלתי-נמנע למסקנה שאנו בני האדם חולקים אבות משותפים עם שאר היצורים החיים".
↑  קן מילר ציטט את השוואת הגנום של קופי האדם והאדם כעדות ה"מאשרת באופן ספקטקולרי" את מוצאם המשותף, בעדותו כעד מומחה במשפט הפדרלי קיצמילר-נגד-דובר 2005 בארצות הברית.
↑  ביהי כתב: "לדוגמה, בני-אדם ושימפנזים חולקים עותק שבור של הגן אשר ביונקים אחרים משתתף בייצור ויטמין סי... קשה לדמיין כיצד תיתכן ראייה חותכת יותר למוצא המשותף של שימפנזים ובני-אדם... על-אף כמה שאלות פתוחות שנותרו, אין סיבה לפקפק שדרווין צדק בנקודה זו, וכל היצורים עלי אדמות הם קרובי משפחה ביולוגיים".
↑  בסקר של מרכז המחקר פיו ב-2016, 96% מן החרדים, 85% מן הדתיים, 58% מן המסורתיים ו-14% מן החילונים ענו כי "בני אדם ויצורים חיים אחרים התקיימו בצורתם הנוכחית מאז ראשית הזמן".
אימרי ביטון

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1985 (בן 39) קריית גת, ישראל
 מדינה:  ישראל
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  פרס השחקן הטוב ביותר - "רוח חדשה" - פסטיבל הסרטים הבינלאומי בבוסטון (2017)
 פרופיל ב-IMDb
אימרי ביטון (נולד ב-27 באוקטובר 1985) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

ביטון נולד לג'קי וציפי ביטון בקריית גת וגדל בה. בצבא שירת כלוחם קרבי בחטיבת הנח"ל. את מלחמת לבנון השנייה סיים עם אות הצטיינות חטיבתי. לאחר השירות הצבאי קיבל הצעה ממשרד הביטחון לעבוד כמאבטח ובמשך שנתיים הוא עבד באבטחת מעברי גבול. בהמשך הוא פגש בשחקן והמורה למשחק ששי סמוכה, שהזמין אותו אליו לשיעור ניסיון שבעקבותיו החליט ביטון ללכת ללמוד משחק.
למד בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בתל אביב, והוא בוגר מחזור 2013 של בית הספר.
בינואר 2022 נבחר לאחד הפרזנטורים של קסטרו לשנת 2022.
קריירה > בתיאטרון

ב-2013 שיחק בתפקיד הראשי בהצגה "עד ראייה" של יהושע סובול. שיחק בהצגה "מחברת גדולה" שכתבה עינת ברנובסקי וביים עירד רובינשטיין. שיחק בהצגה "חוות החיות". שיחק בהצגה "הכוכבים של סבא" שכתבה דפנה אנגל וביים משה קפטן. שיחק בהצגה "טופלה טוטוריטו" שכתבה צביה הוברמן וביים משה קפטן. שיחק בהצגה "מורה לחיים" שכתבה וביימה צביה הוברמן. שיחק בהצגה "שבת בבוקר" המבוססת על שיריו של יוני רכטר, שכתב שי להב וביים עופר שריר. שיחק בהצגה "הכיתה המעופפת" על פי ספרו של אריך קסטנר, שכתב עידו ריקלין וביים רפי ניב. שיחק בהצגה "אל עצמי" שכתבו אורלי ישועה-שוורצברג ויונתן שוורצברג וביימו רענן ניסים פררה ומשה בן שושן. שיחק בהצגות "לבד בין 4 קירות" ו"לקפוץ מעל העננים", אותן כתבה חגית בודנקין וביימה אסנת זיביל. ב-2020 שיחק בהצגה "אהבה בין הדקלים" על פי ספרו של סמי מיכאל, שכתבה איילה קורקוס וביים זוהר שואף. ב-2021 שיחק בהצגה "אחד משלנו" שכתב בני ברבש וביים כפיר אזולאי.
קריירה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-2015 שיחק בסרט "צעיר טוב" שכתב אלחנן לזרוס וביים איתי מורג.
ב-2016 שיחק בתפקיד יוסי מורג בסדרה "עקרון ההחלפה", ובסרט "באומשלגר" בתפקיד קצין צה"ל, שכתבה מעיין עוז-זקן וביים האראלד זיכריץ.
בשנת 2017 שיחק בתפקיד מנחם שפירא בסדרת הדרמה "המדרשה" ששודרה ברשת 13. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט "רוח חדשה" שכתב דן רונן וביים דורון ערן. על תפקידו בסרט זכה בפרס "השחקן הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בבוסטון לשנת 2017.
בשנת 2018 שיחק בתפקיד ברקו בסדרה "עיר מקלט".
בשנת 2019 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "רק להיום" של yes. באותה שנה שיחק בסרט "מבצע שלאגר" שכתבו מעיין עוז ומיכה שגריר וביים האראלד זיכריץ, בסרט "כשהשמיים נפלו", ובסרט "הבית ברחוב פין" אשר כתב וביים עמיר מנור.
ב-2020 שיחק בתפקיד ג'קי אלוש, טנקיסט וחבר "הפנתרים השחורים", בסדרה "שעת נעילה", של כאן 11. באותה שנה שיחק בסדרת המותחן הפסיכולוגי "דיבוקים" שעלתה ב-yes.
ב-2021 שיחק בתפקיד סבג בסדרה שקשוקה ובדרמת הפשע "בני אור" גילם את העבריין ג'ייס. שיחק בתפקיד לירן זלמוביץ' בסדרה "בעלת החלומות". שיחק את דוד דהן בסדרה "העיר הטובה".
בשנת 2024 השתתף בסרט "הבית ברחוב פין".
במאי 2024 עלתה סדרת הדרמת מתח "האיש שרצה לדעת הכל" בכאן 11, בה הוא מגלם את קובי ברכה.
מלבד המשחק, ביטון עוסק גם בתחום המזון והוא מנהל עם אמו ואחיו את מסעדת "ציפי ובניו" בתל אביב. ביטון השתתף בתוכנית המציאות אוטו אוכל VIP לצד אחיו שי, שם הגיעו למקום הראשון.
חיים אישיים

ביטון נשוי לתמר הצופה ולהם בן.
הערות שוליים

↑  דליה בן ארי, אימרי ביטון: "נשים צריכות לנהל אותנו והגיע הזמן לראשת ממשלה", באתר את, ‏8 בנובמבר 2020
רן בוקר, כוכב "שעת נעילה": "בזכות הסדרה הבנתי שאני נפגע טראומה", באתר ynet, 24 בנובמבר 2020
  רז שכניק, "כשהייתי נער הייתי לא רחוק מהעולם של 'בני אור'. בסדרה זה יותר סקסי, בחיים זה באסה וזה כואב", באתר "ידיעות אחרונות", 2 ביוני 2021
↑  יעל שוב, ‏"היו גברים שעצרו ליד ריימונד אמסלם ברחוב ושאלו כמה". ריאיון, באתר "Time Out ישראל"
↑  אימרי ביטון: "זו עבודה כל כך תובענית, יש רגעים שאני שואל את עצמי מה עשיתי", באתר חדשות 13, 24 בינואר 2024
עבד אל-חכים חאג' יחיא

עבד אל-חכים חאג' יחיא (בערבית: عبد الحكيم حاج يحيى; נולד ב-16 בפברואר 1965) הוא פוליטיקאי ערבי-ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם רע"מ וכראש עיריית טייבה.
ביוגרפיה

חאג' יחיא נולד בטייבה. כשהיה בן 15 הציע מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הישראלית לאביו, שתממן עבור בנו לימודי רפואה במוסקבה אם יצטרף למפלגה. האב, מוסלמי אדוק, ויתר על ההצעה מחשש שהדבר ירחיק את בנו מהדת.
בעל תואר בהנדסה אזרחית מהטכניון.
הצטרף לתנועה האסלאמית ב-1981. כיהן כראש עיריית טייבה לתקופה של כחצי שנה ב-1998 ובין השנים 2005–2007. ביוני 2007, לאחר שעיריית טייבה הייתה נתונה כעשור במשבר כלכלי, החליט שר הפנים, רוני בר-און, להדיח את חאג' יחיא מתפקידו ולמנות ועדה קרואה לעיר, בראשות שלמה טוויזר. עתירה לבג"ץ שהגיש חאג' יחיא נגד ההחלטה - נדחתה.
בינואר 2015, לקראת הבחירות לכנסת העשרים, נבחר חאג' יחיא בבחירות המקדימות למקום השני ברשימת התנועה האסלאמית (המיוצגת בכנסת תחת רע"מ), בהפרש של קול אחד (51-50) מול וואליד טהאא המתמודד נגדו. במסגרת איחוד הרשימות הערביות לקראת הבחירות, הוצב במקום השישי של הרשימה המשותפת.
יחיא מתח בכנסת ביקורת על כך שהחלטת הממשלה 922, תוכנית החומש לצמצום פערים בחברה הערבית, לא לוותה באישור תוכניות מתאר ליישובים הערביים, ולפיכך לא ניתן היה לנצל כספים רבים שהוקצו במסגרתה והם הושבו לאוצר.
בנאום שנשא בכנסת בדצמבר 2016 אמר: ”פלסטיני שמוכר קרקע השייכת למולדת הפלסטינית - עובר על ההלכה הפלסטינית. עונשו מוות, וזה מגיע לו.” בריאיון לאתר דבר ראשון בדצמבר 2018 סירב לגנות את ארגון הטרור חמאס, ואמר ”אני לא עוסק בגינויים. אני נגד שפיכת דם ואני בעד שלום. הצד החזק הוא מדינת ישראל... אני מדבר על מצב שיש כיבוש. כל עוד הוא לא מסתיים הדם יישפך. זו הבעיה. לא שמישהו מסכים לזה אבל זו עובדה, דם ימשיך להישפך בשני הצדדים... מי אמר שאני בעד שפיכת דם של כל בנאדם? אני לא בעד. אבל הטילים והפיגועים הם תוצאה, ולא הסיבה. הסיבה היא הכיבוש. נרצה, לא נרצה, נאהב או לא נאהב, זו עובדה שכל עוד יש כיבוש, זה ימשיך”.
על אף שלא היה חבר ועדת העבודה והרווחה, הצטרף ליו"ר הוועדה בכנסת ה-20 ח"כ אלי אלאלוף ולצד ח"כ איל בן ראובן בהקמת 'צוות משימה' פרלמנטרי לטיפול בריבוי התאונות בענף הבניין. במסגרת פעולתם יצאו השלושה לסיורי פתע באתרי בניה, ויזמו חקיקה לשיפור הבטיחות בענף. בין החוקים שהובילו השלושה: חוק הקובע כי אתרי בניה בהן אירעו תאונות קשות או קטלניות יסגרו מיידית למשך יומיים, חוק המחייב מינוי עוזרי בטיחות באתרי בניה גדולים וחוק האוסר להעסיק מנופאים שלא בהעסקה ישירה או באמצעות חברות ייעודיות ועוד. במאי 2017 מונה חאג' יחיא לראשות ועדת משנה לוועדת העבודה והרווחה בנושא הבטיחות בענף.
הוא נבחר גם לכנסת ה-21 מטעם רע"מ-בל"ד במקום ה-3 ברשימה וכנציג השני של מפלגת רע"מ ברשימה. בבחירות הפנימיות שנערכו בתנועה האסלאמית לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הודח חאג' יחיא ממקומו ברשימה על ידי וליד טאהא, שזכה למקום ה-6 ברשימה המשותפת.
חיים אישיים

חאג' יחיא מתגורר בטייבה, נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

1 2 3  שי ניר, ‏דורש שינוי מהיסודות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בדצמבר 2018
↑  תיאור מועמדי הרשימה המשותפת, באתר הרשימה
↑   הרשימה המלאה: כל המועמדים לכנסת בבחירות 2015, באתר הארץ, 5 בפברואר 2015
↑  רועי נחמיאס, הודחו ראשי מועצות טייבה, כפר-מנדא ומגדל, באתר ynet, 27 ביוני 2007;
בג"ץ 6057/07 עבד אל חכים חאג' יחיא ואחרים נ' שר הפנים, ניתן ב-23 בדצמבר 2007
↑  מנא ערמוש, فوز الشيخ عبد الحكيم حاج يحيى في إنتخابات الحركة الإسلامية التمهيدية للمقعد الثاني, אל-ערב, 11 בינואר 2015
↑  ח"כ חאג' יחיא: "מי שמוכר קרקע ליהודי – מגיע לו למות", באתר ישראל היום, 8 בדצמבר 2016.
↑  ניצן צבי כהן, ‏הכנסת אישרה: אתר בנייה שבו נהרג או נפצע עובד ייסגר ליומיים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 2 באוגוסט 2016
↑  ניצן צבי כהן, ‏אושר סופית: חובה למנות עוזר בטיחות באתרי בנייה גדולים, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 בנובמבר 2018
↑  ניצן צבי כהן, ‏אושר סופית: מנופאים יועסקו רק ישירות או דרך חברה מורשה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 31 בדצמבר 2018
↑  ניצן צבי כהן, ‏הוועדה בנושא הבטיחות באתרי הבניה קיימה את ישיבתה הראשונה בכנסת, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 במאי 2017
ליגת העל של הונדורס

| --- | --- |
 שם מלא:  ליגת העל של הונדורס בכדורגל
 כינוי:  ליגה בטקריס דה הונדורס - Liga betcris de Honduras
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של הונדורס 
 מדינות:  הונדורס הונדורס
 קונפדרציה:  CONCACAF
 קבוצות:  10
 תקופת הפעילות:  1965–הווה (כ־59 שנים)
 אלופה נוכחית:  אולימפיה (אפרטורה 2021) 
 מירב הזכיות:  אולימפיה (34 זכיות)
 מפעל מקביל:  גביע הונדורס בכדורגל
 מפעל נמוך:  ליגה דה אסנסו
 https://www.lnphn.com/
 
ליגה בטקריס דה הונדורס (בספרדית: Liga betcris de Honduras או בשמה המלא: Liga Nacional de Fútbol Profesional de Honduras) היא הליגה העליונה בכדורגל בהונדורס, שמאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל של הונדורס, והיא הפכה למקצוענית ורשמית בשנת 1965.
הליגה משוחקת בשני בתים, ובשני חלקים, אפרטורה מיולי עד דצמבר וקלאוסורה מינואר עד מאי. אחרי כל אחת מהעונות הסדירות נערך פלייאוף של הראשונה מכל בית שמתקדמת לשלב חצי הגמר, ועוד 2 מכל בית שמתקדמות לשלב הפלייאוף. אחרי הפלייאוף משוחק שלב חצי הגמר והגמר, ובו מוכרעת האלופה העונתית. הליגה נערכת ברציפות מאז 1965 (למעט בעונת 1972/1973 ובעונת קלאוסורה 2020).
הקבוצה הבולטת ביותר בליגה היא קבוצת אולימפיה (שמקורה בעיר הבירה, טגוסיגלפה) ולה 34 אליפויות מתחילת העידן המקצועני. שנייה בדירוג היא קבוצת מוטגואה שגם היא מעיר הבירה ולה 17 זכיות, ושלישית היא קבוצת ריאל אספנייה, שמקורה בעיר סן פדרו סולה, והיא עם 12 אליפויות.
היסטוריה > מקור

ההיסטורי של הכדורגל בהונדורס החל בשנות ה-30, אז החל להתעורר רצון הקהל למשחק שהפך לפופולרי במדינה, ב-1947 נולדה הליגה המאורגנת הראשונה שנקראה "Francisco Morazán Major Football League" - ליגת פרנציסקו מוראזאן בכדורגל. הקבוצות הראשונות שהשתתפו בליגה זו ונחשבות למייסדות הכדורגל במדינה הן: אולימפיה, פדרל, מוטגואה, ארגנטינה, ויקטוריה וריאל אספנייה של הליגה שכונתה "ליגה מאייור".
באליפות הראשונה ב-1948 הוכתרה קבוצת ויקטוריה כאלופת הליגה לאחר שניצחה את מוטגואה בגמר, למרות שעונה אחת לאחר מכן מוטגואה הצליחה לזכות בתואר על חשבונה של ויקטוריה. בהמשך בתחילת שנות ה-50 השיבה ויקטוריה את התואר ובתורם זכו קבוצות נוספות לראשונה בתואר האליפות (שנחשב לחובבני) קבוצות כמו: היבואראס, סולה דה לה לימה, אדואנה, פדרל אבאקה וב-1957/1958 זכתה לראשונה קבוצת אולימפיה, והמשיכה לשחזר את הצלחתה במשך 7 פעמים לאורך 8 שנים. לימים הפכה אולימפיה לקבוצה החשובה והבולטת במדינה. עד לעונת 1964, החזיקה אולימפיה כבר ב-7 תארים לא רשמיים בליגה שנקראה "Liga Amateur de Honduras" ("הליגה החובבנית של הונדורס").
היסטוריה > הקמת הליגה המקצוענית

ניצני הקמת הליגה המקצוענית החלו להופיע בשנים 1962 ו-1963 כאשר אחד מבכירי ההתאחדות ההונדורית אלחנדרו טלבוט הלך לקיים השתלמויות ולמד את מערכת הליגות של מקסיקו, בתקווה להעתיק אותה למדינתו. ב-3 באפריל 1964 הוכרז על הקמת הליגה בקונגרס הלאומי השנתי. בעונת הליגה המקצוענית הראשונה, 1965/1966, שהכילה 10 קבוצות, ושוחקה 8 סיבובים, זכתה קבוצת פלטנס, אך לא היו יורדות. פורמט דומה של שלב ליגה רגילה המשיך, כשבהמשך נוסו מספר אופציות של שלב פלייאוף בתום הליגה הסדירה, לעיתים בית גמר ולעיתים שלב נוקאאוט. בעונת 1997/1998 הופיעה לראשונה שיטת האפרטורה וקלאוסורה בליגה עונתית קצרה שלמעשה מכילה 2 תחרויות ו-2 תארים שונים בעונה אחת, כפי שמקובל ברבות מהליגות של אמריקה הלטינית. הליגה לעיתים הוקטנה והוגדלה אך פורמט זה ממשיך עד היום.
קבוצות הליגה בעונת 2021/2022

| מועדון | מיקום | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| הונדורס פרוגרסו | אל פרוגרסו | אסטדיו הומברטו מיצ'לטי | 5,000 |
| סן פדרו סולה | סן פדרו סולה | אסטדיו ינקל רוזנטל | 15,000 |
| מוטגואה | טגוסיגלפה | אסטדיו טיבורצ'יו קאראיאס אנדינו | 35,000 |
| אולימפיה | טגוסיגלפה | אסטדיו טיבורצ'יו קאראיאס אנדינו | 35,000 |
| פלטנאס | פוארטו קורטס | אסטדיו אקסלסיור | 7,910 |
| ויקטוריה | לה סייבה | אסטדיו נילמו אדוארדס | 18,000 |
| ריאל אספנייה | סן פדרו סולה | אסטדיו פרנציסקו מוראזאן | 26,781 |
| ריאל סוסיאדד | טוקואה | אסטדיו פרנציסקו מרטינז דורון | 3,000 |
| לובוס | צ'ולוטקה | אסטדיו אמיליו ויליאמס אגאסה | ‏8,000 |
| וידה | לה סייבה | אסטדיו נילמו אדוארדס | 18,000 |
אלופות הליגה לפי עונות > תחילת עונות האפרטורה/קלאוסורה

↑  בעקבות השפעת התפרצות נגיף הקורונה הוחלט לבטל את העונה.
טבלת אלופות

בסוגריים: זכיות באליפות/סגנויות מהקמת הליגה המקצוענית ב-1965 והלאה.
| אלופות> קבוצה | אלופות> אליפויות | אלופות> סגנויות | אלופות> שנות זכייה | אלופות>  | אלופות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיה | 40 (34) | 20 (19) | (חובבני: 1957/1958, 1958/1959, 1959, 1960/1961, 1961, 1963/1964, 1964) 1966/1967, 1967/1968, 1969/1970, 1971/1972, 1977/1978, 1982/1983, 1984/1985, 1986/1987, 1987/1988, 1989/1990, 1992/1993, 1995/1996, 1996/1997, 1998/1999, 2000/2001 אפרטורה, 2002/2003 אפרטורה, 2003/2004 קלאוסורה, 2004/2005 קלאוסורה, 2005/2006 אפרטורה, 2005/2006 קלאוסורה, 2007/2008 קלאוסורה, 2008/2009 קלאוסורה, 2009/2010 קלאוסורה, 2011/2012 אפרטורה, 2011/2012 קלאוסורה, 2012/2013 אפרטורה, 2012/2013 קלאוסורה, 2013/2014 קלאוסורה, 2014/2015 קלאוסורה, 2015/2016 קלאוסורה, 2019/2020 אפרטורה, 2020/2021 אפרטורה, 2020/2021 קלאוסורה |  |  |
| מוטגואה | 19 (17) | 16 (14) | (חובבני: 1948, 1950/1951) 1968/1969, 1970/1971, 1973/1974, 1978/1979, 1991/1992, 1997/1998 אפרטורה, 1997/1998 קלאוסורה, 1999/2000 אפרטורה, 1999/2000 קלאוסורה, 2001/2002 אפרטורה, 2006/2007 אפרטורה, 2010/2011 קלאוסורה, 2014/2015 אפרטורה, 2016/2017 אפרטורה, 2016/2017 קלאוסורה, 2018/2019 אפרטורה, 2018/2019 קלאוסורה |  |  |
| ריאל אספנייה | 12 | 13 (12) | 1974/1975, 1975/1976, 1976/1977, 1980/1981, 1988/1989, 1990/1991, 1993/1994, 2003/2004 אפרטורה, 2006/2007 קלאוסורה, 2010/2011 אפרטורה, 2013/2014 אפרטורה, 2017/2018 אפרטורה |  |  |
| מרתון | 9 | 15 (14) | 1979/1980, 1985/1986, 2001/2002 קלאוסורה, 2002/2003 קלאוסורה, 2004/2005 אפרטורה, 2007/2008 אפרטורה, 2008/2009 אפרטורה, 2009/2010 אפרטורה, 2017/2018 קלאוסורה |  |  |
| וידה | 3 (2) | 3 | (חובבני: 1962), 1981/1982, 1983/1984 |  |  |
| פלטנאס | 2 | 5 (4) | 1965/1966, 2000/2001 קלאוסורה |  |  |
| ויקטוריה | 2 (1) | 3 (2) | (חובבני: 1947), 1994/1995 |  |  |
| היבוראס | 2 (0) | 1 (0) | (חובבני: 1949, 1955/1956) |  |  |
| אדואנה | 1 (0) | 2 (0) | (חובבני: 1952) |  |  |
| סולה | 1 (0) | 1 (0) | (חובבני: 1951/1952) |  |  |
| פדרל | 1 (0) | 1 (0) | (חובבני: 1953) |  |  |
| הונדורס פרוגרסו | 1 | 1 | 2015/2016 אפרטורה |  |  |
| אבאקה | 1 (0) | 0 | (חובבני: 1954/1955) |  |  |
| ריאל סוסיאדד | 0 | 4 | — |  |  |
| אינדנפנדיינטה ויילה | 0 | 2 | — |  |  |
| יוניברסידד | 0 | 2 | — |  |  |
| סאלאמאר | 0 | 1 (0) | — |  |  |
| אתלטיקו מוראזאן | 0 | 1 | — |  |  |
| פטרוטלה | 0 | 1 | — |  |  |
מתתיהו שלם

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1904 הרוביישוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  10 במאי 1975 (בגיל 71) רמת יוחנן, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
מתתיהו שֶׁלֶם (27 במרץ 1904 - 10 במאי 1975) היה איש רוח, מלחין ומשורר ישראלי, מחלוצי הזמר העברי. שלם היה איש העלייה השלישית, ונמצא בין ראשוני היוצרים של תרבות החג הקיבוצית.
היוצר הראשון ביישוב העברי בעת החדשה שחיבר מילים ומנגינות יחד.
יצירותיו שאובות מן המקורות היהודיים הקדומים ומנוף הארץ, בה הרבה לטייל ולהלך אחרי הצאן.
קורות חיים > ילדותו ונעוריו בפולין וברוסיה

נולד בהרוביישוב שבאימפריה הרוסית (כיום בפולין) בשם מתתיהו ויינר. בן לשלום ואתל ויינר. בילדותו המוקדמת עברה המשפחה לעיר זמושץ'.
אביו, היה מורה ומחנך. בתחילה בעיר הולדתו, הרוביישוב בחדר המתוקן ולאחר מכן בזמושץ' לשם עבר עם משפחתו ב-1908 לאחר שהוזמן לנהל את בית הספר העברי "קדימה", בו גם למד בנו, מתתיהו.
מילדותו דיבר שלם עם אביו בעברית וכבר כילד אהב לחבר שירים וראה עצמו כ"ילד משורר".
ביתו היה בית יהודי מסורתי מחד אך מתקדם ומשכיל מאידך. "שני עולמות שרויים היו בבית הורי, אמא - שומרת הילכות מסורת באדיקות, אבא - נתון לזרם ההשכלה ולרחשי הזמן...אמא דוברת יידיש עסיסית מתובלת אמרי עם, ובכוננית בין ספרי היהדות עבי הכרס חבויה הלשון הרוסית בכרכים של הקלסיקאים פושקין טולסטוי וכו' "
במהלך מלחמת העולם הראשונה ברחה המשפחה לאוקראינה שם נדדה בין מקומות שונים. נדודיו בתקופה זאת מתוארים בדבריו כהזדמנות להקשבה ולשמיעה של שירים וסגנונות שונים.
המשפחה שבה לזמושץ' לאחר מהפכת אוקטובר בתחילת שנות ה-20. בזמושץ' היה שלם מדריך בקן השומר הצעיר. עבד בדפוס והחל להתנסות בהדפסת שירים משלו בעברית.
בתחילת שנת 1922 נשלח שלם על ידי הוריו ללמוד חינוך, אך במקום זאת, הצטרף לקבוצה של תנועת החלוץ שנשלחה לעבודה חקלאית לכפר רוֹתְנִי בסביבה. על מנת להכשיר עצמה לעליה לארץ ישראל. בתקופה זו חיבר שלם שירים לקבוצת העבודה בנושאי העלייה ארצה וחלוציות ומוסר אותם להם באופן אנונימי, והחברים בקבוצה היו שרים אותם.
קורות חיים > שנותיו הראשונות בארץ

בשנת 1922 עלה שלם לארץ ישראל. בהתחלה נדד מספר חודשים בארץ. מקום עבודתו הראשון היה במסחה (כפר תבור). שם עבד כחלק מקבוצה של השומר הצעיר לצד פועלים ערבים. במהלך עבודתו, התעניין ולמד את השפה הערבית, את מנגינותיהם ושיריהם של הבדואים והפאלחים שעבדו עמו. את ההכרות הזאת עם התרבות הערבית ביקש להעמיק, ולשם כך הצטרף לקבוצת עבודה, שבנתה הגשר על הירדן בנהריים, שנבנה לצורך מעבר רכבת העמק. תנאי העבודה היו קשים. המקום היה מוכה מלאריה שחורה, והעובדים גרו בכוכים ובמערות במקום. קיצוב האוכל היה דל וכלל פיתות וזיתים.
כל העובדים מלבד שלם היו ערבים. הוא מעיד כי למד להבחין בין שלוש קבוצות שונות: פלאחים, בדואים ועירוניים. כל אחת מהקבוצות הייתה בעלת מעמד ומטען תרבותי שונה. תקופה זו הייתה בעלת חשיבות רבה בהתפתחותו המוזיקלית.