stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרייטון אברמס
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בסוף המלחמה הועלה באופן זמני לדרגת קולונל לפני שהוחזר בדרגה ללוטננט קולונל. בעקבות התהילה וההוקרה הציבורית שקנה לעצמו הודות לחלקו במלחמה, העיתונאי ויליאם לאנג כתב ביוגרפיה שלו, שנקראה "קולונל אֶייבּ" (Colonel Abe) והתפרסמה בהוצאת כתב העת לייף. לאחר המלחמה שירת אברמס במטה הכללי של צבא ארצות הברית וכראש מדור הטקטיקה בבית הספר לשריון בפורט נוקס ולמד בבית הספר לפיקוד ומטה בפורט לוונוורת'. בשנים 1949–1952 שירת באירופה כמפקד גדוד שריון וחטיבת שריון. הוא פיקד על יחידות שנועדו לשמש בתפקידי מפתח בתרחישי המלחמה של פלישה סובייטית אפשרית למקרה של הסלמה במלחמה הקרה. לאחר מכן למד במכללת המלחמה של הצבא.
בשל כל אלו הוצב בחזית קוריאה רק ב-1953, בשלהי המלחמה שם, ושימש כראש המטה של שלושה גייסות אמריקאים. היה לו תפקיד מרכזי בהקמת הגיס הראשון ובבלימת המתקפות הגדולות האחרונות של צבא השחרור העממי בקיץ 1953, התקפות בהן ניסתה הרפובליקה העממית של סין לכבוש שטחים נוספים ולקבוע מחדש את העובדות בשטח לקראת הסכם שביתת הנשק, שפיצל את קוריאה לגמרי בין צפון לדרום. לאחר מכן אברמס היה בעל תפקיד בהסדר הרכב הכוחות האמריקאים המוצבים בקוריאה הדרומית לשם הגנה עליה מפני האפשרות של חידוש המלחמה. בכל הדרגים והמשרות בהן שירת, נהג אברמס לפי אמות מידה פיקודיות עליהן שמר. הוא מיהר, בכל מינוי חדש, להבהיר את עמדותיו האתיות, פעל להציג דוגמה אישית לפקודיו, השתדל לשמור על אוזן קשבת אליהם, העריך אותם והעניק מקום לביצוע טעויות וללימוד מהן, במקביל קבע סטנדרטים ביצועיים גבוהים וקשוחים, טיפח את גאוות היחידה והפיח רוח בקרב אנשיו. לוטננט שפעל תחת פיקודו אמר: "בגדוד של אברמס לא יצאתי לחופשה במשך שנתיים. פחדתי שאפספס משהו."
לאחר מלחמת קוריאה שימש כראש מטה בית הספר לשריון ושירת כקצין מטה בפנטגון (1956–1959) כסגן ראש מטה כוחות העתודה. הוא מונה לסגן מפקד הדיוויזיה המשוריינת ה-3 ובהמשך קודם לדרגת מייג'ור גנרל והיה למפקד הדיוויזיה (1960–1962) שפעלה בגרמניה המערבית והייתה נדבך צבאי מרכזי במערך האסטרטגי של נאט"ו. בתקופת כהונתו עלתה המתיחות בין הגוש המערבי לגוש המזרחי נוכח משבר ברלין השני במהלכו כשלה ברית המועצות בניסיונה ללחוץ על ארצות הברית להסיג את כוחותיה מברלין המערבית כך שחציה של העיר יסופח לגרמניה המזרחית הדיקטטורית. לאחר תפקיד זה היה לסגן ראש המטה למבצעים בפנטגון ואז קודם לדרגת לוטננט גנרל והיה למפקד הקורפוס החמישי באירופה (1963–1964).
בתקופת מחאות הענק של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח, היה זה מתוקף תפקידו של הצבא להעניק גיבוי למשטרה ולשירות המרשלים בהפגנות ומחאות נפיצות שהיה חשש שהן עלולות לצאת מכלל שליטה. לדוגמה, כאשר הותר לפעיל זכויות האזרח ג'יימס מרדית' להיות האדם השחור הראשון ללמוד באוניברסיטת מיסיסיפי, נשלח אברמס כנציגו האישי של ראש מטה צבא ארצות הברית להרגיע את הרוחות ולוודא שרחובות העיר יישארו שקטים על אף הקיטוב החברתי. התסיסה והקיטוב הייתה בשיאה בברמינגהאם, אלבמה, ובנקודה מסוימת נקרא אברמס בהתראה קצרה להפגין נוכחות בעיר ולהשקיט את הרוחות. עקב ההתראה הקצרה החליט ללכת אל העיר במדים אזרחיים, וכאשר קצין המליץ לו ללבוש מדים, השיב בשלווה: "אני מאמין שהם ידעו מי אני".
ביוגרפיה > ראש מטה צבא ארצות הברית

ביוני 1972 התמנה אברמס לראש מטה צבא ארצות הברית. בתפקיד זה כיהן שנתיים, עד סוף חייו. אישור מינויו בסנאט התעכב במשך מספר חודשים עקב מחלוקות על דרך ניהול המלחמה בווייטנאם ובקמבודיה. לבסוף אושר המינוי בהצבעה של 84:2. הוא החל בתהליך של הסבת הצבא לצבא מתנדבים בלבד והתמודד עם קיצוצי הענק בתקציב הביטחוני עם סיומה של המלחמה בווייטנאם.  בין היתר הורה אברמס על מיסוד יחידות הסיור האוגדתיות לכדי רגימנט הריינג'רס ה-75, אשר יהווה להגדרתו את יחידת החי"ר הקלה הטובה בעולם שתקבע את רף המצוינות לכל הצבא. כדי לוודא שבהרחבה עתידית של משימות הצבא בשעת מלחמה יהיה על הממשל להביא לגיוס מילואים, בשונה מההיערכות שנקט הנשיא לינדון ג'ונסון, קבע תפקידי מפתח לשעת מלחמה שיהיו בידיים של אנשי מילואים בהכרח.
אברמס היה מחויב באמת ובתשוקה לשוויון הזדמנויות וליחס הוגן ומכבד לכל חייל. בשיחה עם מקורביו הבכירים, הוא אמר להם: "אתם לא יכולים לקבוע דברים [מסוימים] לפי הנחיה. איכשהו חייב להתקיים שכנוע בקרב כולם [כל החיילים] שהדבר חייב להשתנות, ושאנחנו צריכים להסתכל אחד על השני כבני אדם ושווים, ושההזדמנויות עבור כל אחד מאיתנו קיימות."
אברמס היה מעשן סיגרים כבד וחלה בסרטן הריאה. הוא עבר ניתוח להסרת ריאה בבית החולים הצבאי וולטר ריד, אך ב-4 בספטמבר 1974 נפטר עקב סיבוכים שלאחר הניתוח, אחד עשר יום לפני יום הולדתו השישים. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
חיים פרטיים

אברמס נישא, בשנת 1936 בהיותו בן 22, לג'וליה ברת' הארווי. נולדו להם שלושה בנים ושלוש בנות. כל בניהם שירתו בצבא ארצות הברית והגיעו לדרגות בכירות שונות, וכל בנותיהם נישאו לקצינים. בנו גנרל ג'ון אברמס פיקד על פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית ובנו גנרל רוברט אברמס הוא מפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית. לאורך חייו אברמס גדל והתחנך בתור בן הקהילה המתודיסטית, אך במהלך מלחמת וייטנאם, בקשת חברו הוותיק הכומר ג'ון בנסון, המיר את דתו לנצרות קתולית. הוא עצמו התוודה שנפעם מכוח האמונה של קתולים שפגש בווייטנאם, ופעם אחת אמר: "דת היא עניין מאוד אישי, אבל כל אחד מאיתנו, בתפילות שלנו ובאמונה באלוהים, הוא לא מחפש רק שלווה פנימית, אלא גם את האומץ להתמודד עם מה שצפוי ולעשות מה שצריך לעשות."
עיטורים

בנוסף לצלב השירות המצוין הוענקו לאברמס עיטורים אלו:
לגיון ההצטיינות (פעמיים)
כוכב הכסף (פעמיים)
כוכב הארד
מדליית שירות ההגנה המצטיין (Defense Distinguished Service Medal) (פעמיים)
מדליית השירות המצוין (צבא ארצות הברית) ‏(4 פעמים)
אברמס זכה להכרה כאחד מ"חמשת מצביאי השריון הטובים בהיסטוריה", לצד גנרל-פלדמרשל ארווין רומל, גנרל ג'ורג' פטון, אלוף מוסה פלד ואלוף ישראל טל, במוזיאון השריון בפורט נוקס, קנטקי, שבארצות הברית.
הנצחה

ב-1980 ניתן שמו של אברמס לטנק המערכה האמריקאי החדש, ה-M1 אברמס, כאות הערכה לשירותו של אברמס בחיל השריון.
בניין אי גה פארבן בפרנקפורט נשא את שמו בשנים 1975–1995.
לקריאה נוספת

אנטוני ביוור, ההימור האחרון של היטלר: המתקפה בארדנים 1944, תרגם: עמנואל לוטם, הוצאת ידיעות ספרים, 2017.
מקס הייסטינגס, וייטנאם: טרגדיה אפית 1945–1975, תרגם: משה סביליה־שרון, הוצאת מודן, 2021.
Lewis Sorley, Thunderbolt: General Creighton Abrams and the Army of His Times, Indiana University Press, 1992.
Lewis Sorley, A Better War: The Unexamined Victories and Final Tragedy of America's Last Years in Vietnam, Harcourt Brace & Company, 1999.
הערות שוליים

↑  אנטוני ביוור, ההימור האחרון של היטלר: המתקפה בארדנים 1944, הוצאת ידיעות ספרים, 2015, עמ' 273
↑  סטיבן אמברוז, "אחים בקרב", תל אביב: כנרת, זמורה ביתן, דביר, 2005, עמוד 222.
↑  GEN Creighton Williams Abrams, Jr., Military Hall of Honor
1 2  Lewis Sorley, The Way of the Soldier: Remembering General Creighton Abrams, Foreign Policy Research Institute, ‏30 במאי 2013
↑  בשנים 1995–1997 פיקד על אותו גיס בנו של אברמס, לוטננט גנרל ג'ון אברמס.
↑  שי לוי, ‏מאות הרוגים, אפס הישגים: הנשקים הכי כושלים בשדה הקרב, באתר ‏מאקו‏, 8 בינואר 2014.
↑  ברברה טוכמן, מצעד האיוולת, הוצאת מעריב, 1983, עמ' 370
↑  John D Howard, THE BATTLE BETWEEN PRESIDENT NIXON AND GENERAL ABRAMS, HISTORYNET, ‏17 באוקטובר 2017
↑  Brig. Gen. John D. Howard (ret.), This general challenged the president and saved American lives, Military Times, ‏2 בנובמבר 2017
↑  אורן לינצ'בסקי, ללמוד מהריינג'רים, מערכות גיליון 457, ‏ אוקטובר 2014, עמוד 42.
↑  General Starry Reflects on Leadership: The International Commander’s Wall
| הקצינים הבכירים, הגנרלים המפקדים וראשי המטה של צבא ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המפקד העליון | ג'ורג' וושינגטון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הקצינים הבכירים | הנרי נוקס • ג'ון דופטי • ג'וסיה הרמר • ארתור קלייר • אנתוני ווין • ג'יימס וילקינסון • ג'ורג' וושינגטון • אלכסנדר המילטון • ג'יימס וילקינסון • הנרי דירבורן • ג'ייקוב בראון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הגנרלים המפקדים | ג'ייקוב בראון • אלכסנדר מקומב • וינפילד סקוט • ג'ורג' מקללן • הנרי האלק • יוליסס ס. גרנט • ויליאם שרמן • פיליפ שרידן • ג'ון סקופילד • נלסון מיילס | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| ראשי המטה | סמואל יאנג • אדנה צ'אפי • ג'ון בייטס • פרנקלין בל • לאונרד ווד • ויליאם וות'רספון • הודג' סקוט • טסקר בליז • פייטון מרץ' • ג'ון פרשינג • ג'ון היינס • צ'ארלס סומראל • דאגלס מקארתור • מאלין קריג • ג'ורג' מרשל • דווייט אייזנהאואר • עומר בראדלי • ג'וזף לוטון קולינס • מת'יו רידג'וויי • מקסוול טיילור • ליימן למניצר • ג'ורג' דקר • ארל ווילר • הארולד ג'ונסון • ויליאם וסטמורלנד • ברוס פאלמר • קרייטון אברמס • פרידריק וינד • ברנארד רוג'רס • אדוארד מאייר • ג'ון וקהאם • קארל ואונו • גורדון סאליבן • דניס ריימר • אריק שינסקי • פיטר סקומייקר • ג'ורג' קייסי‎ • מרטין דמפסי • ריימונד אודיירנו • מארק מילי • ג'יימס מקונוויל • רנדי ג'ורג' | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298887305171  BnF: cb15031073x (data)  GND: 119112213  ISNI: 0000 0000 6677 2901  LCCN: n86099095  NARA: 10570479  NTA: 314757953  SNAC: w6xg9zzk  SUDOC: 098015672  VIAF: 47564399   WorldCat (עם VIAF): 47564399 
מימין לשמאל: גנרל אברמס, יו"ר המטות המשולבים ארל וילר והנשיא לינדון ג'ונסון, 28 במרץ 1968.
אברמס מושבע לראש מטה הצבא בידי מזכיר ההגנה מלווין ליירד, ידו השמאלית מונחת על התנ"ך שמחזיקה רעייתו. 16 באוקטובר 1972.
דוויין צ'יימברס

דוויין אנתוני צ'יימברס (Dwain Anthony Chambers; נולד ב-5 באפריל 1978 בלונדון) הוא אתלט בריטי סגן אלוף העולם (סביליה 1999) ואלוף אירופה (גטבורג 2006) המתחרה בריצות קצרות.
חייו > ראשית הקריירה

צ'יימברס, המתחרה במרוצים ל-100 מטרים, זכה להישג משמעותי ראשון כבר בגיל 17, כאשר זכה במדליית הזהב באליפות אירופה באתלטיקה עד גיל 20, שנערכה בהונגריה ב-1995. שנתיים מאוחר יותר קבע בטורניר דומה את שיא העולם עד גיל 20 (10.06 שניות). לשיאו הגיע באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה ב-1999, בה זכה במדליית הארד, כשקבע את שיאו האישי - 9.97 שניות.
על אף תחילתה המבטיחה של הקריירה שלו, בשנים הבאות לא הצליח צ'יימברס לשחזר את הצלחותיו, וגם מעבר לסן פרנסיסקו לשם אימונים עם מאמן חדש לא הועיל. רק בשנת 2002 שב צ'יימברס לקדמת הבמה, כאשר זכה במדליית הזהב באליפות אירופה שנערכה במינכן, והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים של בריטניה במרוץ השליחים ל-100X4 מ'.
חייו > ההשעיה

באליפות העולם שנערכה בסטאד דה פראנס ב-2003 שוב הגיע צ'יימברס להישגים מרשימים. במרוץ למאה מטרים הגיע רביעי בזמן של 10.08 שניות, כאשר האצנים שסיימו במקומות השני והשלישי, דארל בראון ודארן קמפבל הגיעו פחות ממאית השנייה לפניו. המנצח, קים קולינס, הגיע בזמן של 10.07 שניות. עם זאת, תוך זמן קצר התברר כי צ'יימברס הגיע להישגים אלה באמצעים אסורים. הוא נכשל בבדיקת סמים, ובהמשך החקירה התברר כי נטל סטרואידים אנאבוליים. לאחר שימוע שנערך לו בראשית 2004 השעתה אותו התאחדות האתלטיקה הבריטית לתקופה של שנתיים (שתחילתה במועד בו נתפס, באוגוסט 2003). בנוסף, נקבע כי לא יוכל להשתתף במשחקים האולימפיים עד סוף ימיו. עקב הודאתו כי השתמש בסטרואידים מאז 2002, נלקחו ממנו כל המדליות בהן זכה מאז, והמדליות שהוענקו לנבחרת בריטניה במרוצי השליחים נשללו ממנה אף הן.
הערות שוליים

↑  "Campbell angry at losing medals", BBC.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 139748504  World Athletics: 14188803  VIAF: 102600081   WorldCat (עם VIAF): 102600081 
צ'יימברס (שני משמאל) במבחנים של התאחדות האתלטיקה הבריטית לאולימפיאדת בייג'ינג
ליל פאמפ

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 2000 (בן 24) מיאמי, פלורידה, ארצות הברית 
 שם לידה:  גאזי גרסיה (Gazzy Garćia)
 שם במה:  Lil Pump 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2016
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון צ'ארלס ו. פלאנגן 
 עיסוק:  ראפר, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  ראפ, היפ הופ, טראפ
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית, ספרדית קולומביאנית 
 חברת תקליטים:  Tha Lights Global, וורנר רקורדס 
 unhappy.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
גאזי גרסיה (באנגלית: Gazzy Garcia; נולד ב-17 באוגוסט 2000), הידוע בשם הבמה ליל פאמפ (Lil Pump), הוא ראפר ומפיק מוזיקלי אמריקאי.
גרסיה התפרסם בעיקר בזכות השיר שלו "Gucci Gang"(אנ'), אשר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד "הוט 100". אלבום הבכורה שלו, "ליל פאמפ", יצא לאור ב-6 באוקטובר 2017.
ב-12 באפריל 2018 הוציא שיר נוסף בשם "ESSKEETIT" (המילה "אסקיטיט" פירושה "בואו נשיג את זה", זהו סלנג לביטוי "Let's get it") אשר הגיע למעל 350 מיליון צפיות ביוטיוב. ב-5 ביולי אותה שנה הוציא שיר הנקרא "Drug Addicts", אשר הגיע למעל 150 מיליון צפיות ביוטיוב. ב-7 בספטמבר אותה שנה הוציא שיר בשם "I Love It" יחד עם קניה וסט ואדל זיוונס. השיר הגיע ל-62 מיליון צפיות בשלושת הימים הראשונים שלו.
ב-27 במרץ 2020 יצא שיר של KSI בהשתתפותו שלו ושל סמוקפורפ, Poppin', השיר הזה הוא חלק מהאלבום החדש של KSI.
הערות שוליים

↑  "Lil Pump Is Making Beats Now". PigeonsandPlanes (באנגלית). נבדק ב-2018-02-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17772831r (data)  GND: 1206942444  ISNI: 0000 0004 6593 3485  LCCN: no2018017189  MusicBrainz: 65a01fd2-35fb-4817-90d5-ab5506b21161  RERO: 02-A027704792  VIAF: 1315151965359400470001   WorldCat (עם VIAF): 1315151965359400470001 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרייבון ברומל

טרייבון ברומל (באנגלית: Trayvon Bromell; נולד ב-10 ביולי 1995) הוא אצן אמריקאי. אלוף העולם באולם (פורטלנד 2016) בריצת 60 מטר, בעל שתי מדליות ארד באליפות העולם (בייג'ינג 2015 ויוג'ין 2022) בריצת 100 מטר, שיאן העולם לנוער בריצת 100 מטר, וסגן-אלוף העולם לנוער בריצת 100 מטר. שיאו האישי הוא 9.76 שניות שקבע בספטמבר 2021.
ביוגרפיה

ברומל נולד בפלורידה, בנם של שירה סנדרס וקשמיר ברומל. אביו היה שחקן פוטבול בליגת הפוטבול הקנדית ואמו אצנית מצטיינת בתיכון. דודו של ברומל זיהה את כישרונו והפציר בו להירשם למועדון אתלטיקה. בנעוריו סבל משברים בשתי ברכיו, בידו ומסדק בירכו, מה שמנע ממנו אימונים לתקופה ממושכת.
בתקופת לימודיו בתיכון היה אתלט ושחקן פוטבול מצטיין, ב-2013 זכה בתואר אתלט השנה של גייטורייד. במהלך תחרות אליפות דרום-מערב ארצות הברית קבע תוצאה של 9.99 שניות בריצת 100 מטר, שיא תיכונים בארצות הברית. במשחקים הפאן-אמריקאיים לנוער שהתקיימו ב-2013 בקולומביה זכה במדליית זהב בריצת שליחים 100X4 ובמדליית ארד בריצת 100 מטר.
ב-2014 החל ללמוד באוניברסיטת ביילור בטקסס. במאי 2014 ניצח בגמר הריצה ל-100 מטר של תחרות ליגת הביג-12 של ה-NCAA, הוא קבע תוצאה של 9.77 שניות בריצת 100 מטר, אך עם רוח גבית מעל המותר. ב-13 יוני 2014 שבר את שיא העולם לנוער בריצת 100 מטר כשקבע תוצאה של 9.97 שניות במהלך תחרות ביוג'ין. באליפות העולם לנוער ב-2014 זכה במדליית כסף בריצת 100 מטר לאחר קנדל ויליאמס ובמדליית זהב עם נבחרת השליחים של ארצות הברית בריצת 100X4 מטר. במבחנים האמריקאיים לקראת אליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים שני לאחר טייסון גיי, במהלך המקצים המוקדמים שבר את שיאו האישי וקבע תוצאה של 9.84 שניות. הוא האמריקאי הצעיר ביותר אי פעם שהעפיל לאליפות העולם. באליפות העולם סיים שלישי בתוצאה של 9.92 שניות, תוצאה זהה לזו של אנדרה דה גראס ולאחר יוסיין בולט וג'סטין גטלין.
באליפות העולם באתלטיקה באולם 2016 שהתקיימה בפורטלנד זכה במדליית זהב בריצת 60 מטר בשיא אישי של 6.47 שניות.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סבל מפציעה במהלך המקצים המוקדמים וסיים שמיני בריצת הגמר בתוצאה של 10.06 שניות.
לאחר תקופה ארוכה של היעדרות בשל פציעה חזר ברומל להתחרות ב-2020.
ביוני 2021 קבע תוצאה של 9.77 שניות בתחרות בפלורידה. באולימפיאדת טוקיו לא הצליח להעפיל לגמר לאחר שקבע תוצאה של 10.00 שניות בחצי הגמר. בספטמבר קבע שיא אישי של 9.76 שניות המדרג אותו שישי בכל הזמנים (יחד עם כריסטיאן קולמן ופרד קרלי).
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין, אורגון, ארצות הברית ביולי 2022 זכה במדליית ארד בריצת 100 מטר בתוצאה של 9.88 שניות, אחרי חבריו לנבחרת פרד קרלי (9.86 שניות) ומרווין ברייסי (9.88 שניות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 9.76 שניות (2021)
ריצת 200 מטר: 20.03 שניות (2015)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 6.42 שניות (2023)
ריצת 200 מטר: 20.19 שניות (2015)
הערות שוליים

↑  שיאי העולם לנוער באתלטיקה, באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
↑  US 100m trials: Trayvon Bromell makes history as Tyson Gay wins, אתר BBC, ‏27 ביוני 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14519911
פלנקס

ערך זה עוסק במערך צבאי טקטי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אגרטל קיגי – הציור הראשון שמוקדש לפלנקס יווני; מתוארך לאמצע המאה ה-7 לפנה"ס
פָלַנְקְס (ביוונית: φάλαγξ) היא מערך טקטי אופייני לצבאות בעולם העתיק, אך נותר בשימוש, עם שינויים מסוימים עד המאה ה-19. ריבוע החי"ר שנזנח במחצית השנייה של המאה ה-19 הוא הצורה הסופית של המערך הוותיק ששירת בנאמנות את הלוחמים במשך אלפי שנים. מקורו בחומת מגנים עוד מתקופת שומר.
היסטוריה

הפלנקס היא מבנה טקטי המתבסס על מסה גדולה של לוחמים רגליים כבדים נושאי רמחים שנוצרה במטרה להכריע את האויב בעזרת מספר החיילים הרב שיש בה, ולא בעזרת טקטיקה מתוחכמת. ברוב המקרים, החיילים בעלי השריון הכבד ביותר בצבא הרכיבו את הפלנקס. כלי הנשק המועדף על הפלנגיטים הייתה חנית ארוכה.
חומת המגנים אצל השומרים והמצרים

השימוש הראשון בחומת מגנים הידוע לנו היה אצל השומרים במסופוטמיה באלף הרביעי ובאלף ה-3 לפנה"ס. חומת המגנים השומרי לא הצליחה לעמוד נגד פלישת האכדים שמוטטו אותה בעזרת מספרם העדיף. במשך תקופה ארוכה חומת המגנים לא הייתה בשימוש במזרח התיכון, למעט מצרים העתיקה שבה חומת המגנים המקומית המשיך לשגשג, עד כיבושה של מצרים על ידי כנבוזי השני (המאה ה-6 לפנה"ס).
הפלנקס ביוון > הפלנקס בתקופת יוון הקלאסית

פריחתה המחודשת של הפלנקס הייתה באירופה. היא החלה ביוון העתיקה והחליפה את חיל המרכבות בתור החיל הראשי. החיילים שהרכיבו את הפלנקס היוונית ידועים בשם הופליטים. הפלנקס היוונית הייתה גדולה למדי ופוליס גדולה הייתה יכולה להציב עד 10,000 הופליטים בקרב בודד. הפלנקס הייתה מקובלת בכול רחבי יוון, למעט תסליה שבה חיל הפרשים תפס את הבכורה.
לוחמי הפלנקס היו לבושים להגנתם בשריון, קסדה ומגני שוקיים עשויים ברונזה. בנוסף החזיק ההופליט בידו השמאלית מגן עגול גדול בשם אספיס. נשק ההתקפה העיקרי הייתה חנית דקירה בשם דורי ובנוסף לה נשאו הלוחמים חרב בשם קסיפוס בתור נשק משני.
עומקה של פלנקס טיפוסית מהתקופה הקלאסית היה 8–12 שורות. עם זאת במקרים מסוימים תבאנים הקימו מערך מפלצתי בעומק של 50 שורות בראשותו של אפמינונדס.
הפלנקס ביוון > הפלנקס בתקופת יוון הקלאסית > טקטיקות לחימה

הטקטיקה הייתה פשוטה למדי: שני הגושים התקרבו אחד לשני, התנגשו וקיימו קרב דחיפות תוך כדי ניסיון לדקור למוות את היריב. בדרך כלל הגוש העמוק יותר ניצח מכוח המסה שלו. היות שהחייל החזיק את המגן ביד שמאל, ההופליטים נטו לנוע ימינה לאורך הקרב, על מנת להכניס את פלג גופם הימני החשוף מתחת למגן של החייל השכן. לכן האגף הימני נחשב למובחר ושם הוצבו החיילים האמיצים ביותר, השורה הראשונה השנייה והאחרונה נשמרו לעשירים והמכובדים שבלוחמים והשורות הפנימיות נשמרו לנחותים שבלוחמים.
אף על פי שהפלנקס נראה כמו גוף מגושם, הוא היה בעל יכולת ניידות רבה בשטח פתוח והסתערותה בדרך כלל הייתה מצליחה לשבור התנגדות של חיילים קלים יותר.
הפלנקס ביוון > הפלנקס המוקדוני

החיילים שהרכיבו את הפלנקס המוקדונית ידועים בשם פזטיירוי. בניגוד לפלנקס היווני, המקדונים תחת פיליפוס השני נערכו בפלנקס שונה במעט. את הפלנקס הזה ירשו הממלכות ההלניסטיות והוא היה מקובל עד הכחדות הממלכה ההלניסטית האחרונה. פיליפוס השני שכבש את יוון בסוף המאה ה-4 לפנה"ס הכניס מספר שכלולים למערך היווני:
פיצול הפלנקס ליחידות משנה, דבר שתרם לניידותה וגמישותה של הפלנקס.
הארכת החנית. אורכה של החנית היוונית – "דורי" – היה כ־2–3 מ', פיליפוס החליף אותה בחנית ארוכה הנקראת סריסה, שאורכה כ־4–6 מטרים.
עומק הפלנקס הוגדל ל-16 שורות (במקרים יוצאי דופן גם 32 שורות).
בניגוד להופליטים יוונים לא היה לפזטיירוי המקדונים שריון גוף והמגן שלהם היה ככל הנראה קטן יותר – קוטרו עד 40–45 ס"מ – לעומת כמטר אצל היוונים. הסיבה לכך הייתה הצורך להחזיק את הסריסה בשתי הידיים בגלל משקלה הרב. המגן של הלוחמים המקדונים, הידוע בשם פלטה הוחזק על ידי רצועת כתף ולולאה לזרוע ואילו המגן היווני הוחזק ברצועת הכתף, הלולאה ליד וגם לולאה המוחזקת בכף היד.
הרווח בין החיילים בשורה היה כ-45 ס"מ או אף קטן מזה והמרחק בין השורות היה כפול מזה. הסריסות הזדקרו לפני מערך זה בצפיפות רבה כשהסריסות של השורות האמצעיות בולטות לפני השורה הראשונה.
לרוב לבשו המקדונים לגופם שריון קל, כשריון בד שהורכב משכבות רבות של פשתן שהודקו יחד. השריון היה קל ואפשר גמישות ועם זאת היה מספיק חזק כדי לשמור על גופו של החייל מחצים ומשיסוף עם חרב. עם זאת, לא עמד השריון בדקירת חנית או חרב. לפעמים היה בשימוש שריון עמיד יותר עשוי ארד שהיה מקובל עוד בתקופה הקלאסית, אך הוא היה נדיר יחסית. לראשם חבשו קסדה בסגנון פריגי שהייתה דמוית חרוט עם כרבולת הנוטה קדימה בקצה. קסדה אחרת שהייתה מקובלת גם כן היא בסגנון הבויאוטי שלה צורת כובע רחב שוליים.
הפלנקס ביוון > הפלנקס המוקדוני > טקטיקות לחימה

המקדונים לחמו תחת ההנחה שיריבם לא יגיע אליהם מבעד למסך הצפוף של הסריסות, לכן מיגונם פחת עקב ההבנה שהגנתם החשובה ביותר היא טווחם הגדול. בעת שהפלנקס המקדוני ריתק למקום יריבים גדולים בהרבה ממנו, הפרשים המקדונים יצאו לרוב לאיגופים וריסקו את מערך האויב מצידו או מאחור. השילוב הקטלני הזה היה בבסיס הטקטיקות של אלכסנדר הגדול.
יחידת הייסוד של הפלנקס הייתה "לוכוס" המורכב מ-16 לוחמים שהרכיבו טור אחד. 16 טורים הרכיבו סינטגמה והיא היחידה הטקטית הבסיסית של הפלנקס. 4 סינטגמות כונסו לכיליארכיה בת 1,000 חיילים לערך ו-4 כאלה היו סטרטגיה (ידוע גם בשם פלנגריה) ובה קצת למעלה מ-4,000 לוחמים.
הפלנקס לאחר קריסת האימפריה הרומית

אחרי קריסתה של האימפריה הרומית, נזנח מערך הפלנקס לטובת האבירים, אך גם הם גילו עד מהרה את יתרונות המערך ולא אחת ירדו מסוסיהם על מנת להילחם במערך זה. פלנקס הייתה מפלטם של העמים העניים שלא היו להם אבירים בכמות גדולה. דוגמה לאומה כזאת היא שווייץ שהפלנקס שלה, הידועה בשם "בטליה" הצליחה להביס את האבירים האוסטרים ולשחרר את שווייץ מעול הכיבוש. גם הסקוטים השתמשו בשיטה דומה, שנקרא "סקילטרון" על מנת להביס את האבירים האנגליים.
טקטיקה

פלנקס הייתה המערך החזק ביותר של ימי הקדם, ואפשר היה להכריעו רק אם הפלנקס הותקפה באגפיה או אם שורותיה השתבשו. בשטחים מישורים הפלנקס הביאה לידי מיצוי את יכולה, בגבעות ובגאיות יתרונם קצת התמסמס, ואילו בשטחים הררים או מבותרים הם לא היו יעילים לחלוטין. לעיתים בשטחים כאלו הם הושארו בעורף, וחיילים קלים או בינוניים עשו את העבודה.
טקטיקה > צורת הלחימה

בקרב הפלנקס נעה כגוש אחד לעבר האויב, כאשר התנועה הסופית לקראת ההתנגשות הייתה עשויה להתבצע בריצה (על מנת להגביר את עצמת הפגיעה באויב), השורות הקדמיות החזיקו את חניתותיהן בצורה אופקית והאחוריות אנכית. מיד עם תחילת המגע לחצו השורות האחוריות קדימה על מנת לסייע בהבקעת מערך האויב מחד, ולסתום פרצות ולמנוע חדירה של האויב מאידך. הקרב בין שני מערכי פלנקס כלל הרבה דחיפות, כאשר כל צד מנסה לדחוף את הצד השני. האבדות היו בדרך כלל קטנות, בגלל השריון הכבד והעדר מרדף. אנשי הפלנקס יכלו על פי פקודה להסתובב לכל כיוון, אבל לא יכלו בו זמנית להילחם לשני כיוונים שונים.
בהתחלה השימוש של הפלנקס היה דואלי. הלוחמים התכנסו למבנה זה על מנת להילחם הן נגד חיילים רגלים אחרים ונגד הפרשים. המבנה היה יעיל במיוחד נגד פרשי האויב, כי הסוסים פחדו מקיר החניתות שהזדקף לעומתם.
טקטיקה > יתרונות

היתרון הבולט של הפלנקס על פני מערכים אחרים טמון באימון המועט שזקוק לו החייל. בנוסף, המבנה הפשוט המבוסס על גוש מרובע גרם למוגי הלב להילחם, כי הם לא היו יכולים לסגת מהמערך. בדרך כלל החיילים הוותיקים הרכיבו את שתי השורות הראשונות ואת השורה האחרונה על מנת לדחוף את הפלנקס קדימה.
יתרון נוסף הוא, שחיילים פחות מיומנים יכלו לעמוד כנגד חיילים חזקים ומיומנים מהם (שלא היו במערך דומה). זאת בשל המבנה העוצמתי והכמעט בלתי חדיר של מערך הפלנקס.
הפלנקס היה יעיל במיוחד כנגד פרשי האויב, שכן הסוסים פחדו מקיר החניתות שהזדקף לעומתם. אמנם היו מקרים בהם הפרשים הצליחו להביס את הפלנקס, אך היו אלו מקרים בודדים. ברוב המקרים הללו, הפלנקס נתפסה בקרקע שאינה מתאימה לצורת לחימה זו, היה שיבוש בשורות או שהתבצע איגוף.
טקטיקה > חסרונות

לצד היתרונות היו לפלנקס מספר מגרעות שבגללן הרומאים זנחו את המערך לטובת הלגיון. הפלנקס מגושמת מאוד בקרב. על מנת לשמור על מבנה השורות, החיילים חייבים להיצמד אחד לשני והמבנה נטה להשתבש אם החיילים היו צריכים לנוע במהירות או אם הגיעו לקרקע טרשית. המערך השתבש לחלוטין אם הם היו צריכים לפעול ביערות או בהרים, או בשטחים מבותרים. במקרים כאלה, ההופליטים היו מובסים בקלות על ידי החיילים הקלים.
מגרעת חמורה נוספת של הפלנקס, שנובעת מהמגרעת הראשונה, היא חשיפת האגפים. בגלל הנוקשות של המערך, החיילים היו יכולים להילחם רק נגד אויב שנמצא לפניהם והתקשו מאוד לענות לאיומים שבאו מהאגפים. כתוצאה מכך, הפלנקס הייתה זקוקה להגנה תמידית מצידם של חיילים קלים או פרשים על אגפיה, פן תתמוטט וחייליה יטבחו.
צרה נוספת, אם כי קטנה יותר הייתה במספר האנשים שהיה צריך לשלב במערך, על מנת לפרוס אותו בחזית ארוכה. בגלל העומק הרב שעמד לפחות על שמונה, שש עשרה ולעיתים הגיע עד לשלושים ושניים לוחמים בטור עורפי, היה צורך באלפי ולעיתים בעשרות אלפי לוחמים, על מנת לייצב חזית בת קילומטר או שניים.
בעת המודרנית

הרעיון הבסיסי שעמד מאחורי הפלנקס – גוש גדול של חיילים המגנים על עצמם בחניתות שרד את העת העתיקה והיה בשימוש צבאות העולם עד המאה ה-19. בימי הביניים תפקידי המערך היו דומים לאלה שהיו לו בעת העתיקה ואילו בעת החדשה הריבוע, שהוא למעשה פלנקס המורכבת מחיילים החמושים ברובים מכודנים, נועדו לבלום התקפות פרשים. עם כניסתם של פגזים נפיצים ומכונות ירייה לא היה צורך בקיר חניתות על מנת להדוף את פרשי האויב והאבדות שנגרמו לפלנקס כתוצאה מירי היו חמורות עד כדי כך שהשימוש במערך נזנח.
בהשאלה

שמן של "הפלנגות הנוצריות" שקמו בלבנון (מפלגת הכתאיב) נגזר מהמונח היווני "פלנקס".
עצמות האצבעות, הגלילים, נקראות בלועזית פלנקס בגלל צורתם.
מערכת הנשק פלנקס קרויה על שם הפלנקס היווני.
ראו גם

הלוחמה היוונית בעת העתיקה
חנית
נשקי מוט
פלנקס שומרי על אסטלת ניצחון מ-2450 לפנה"ס לערך; העדות הקדומה ביותר לפלנקס
פלנקס יוונית קלאסית
פלנקס מקדוני. שימו לב ל-16 שורות הלוחמים
פלנקס מקדוני. גם כאן ניתן לספור 16 שורות לוחמים
פלנגיט מקדוני (תבליט על סרקופג של אלכסנדר)