צ'ארלס וורן
שירותו הצבאי > ארץ ישראל

ב-2 בפברואר 1867, נשלח וורן לארץ ישראל על ידי הקרן הבריטית לחקר ארץ־ישראל לחקור את ארץ ישראל וירושלים.
המשלחת נתקלה בקשיים רבים, הן מפאת מחסור חמור בתקציב, יחס עוין מטעם השלטונות ומחלות תכופות.
בלילו של 1 בפברואר, הגיע ראש הקרן ג'ורג' גרוב לחדר מלונו של וורן ומסר לוורן 300 ליש"ט. וורן האמין כי המדובר רק במקדמה, וכי שאר הכסף ישלח אליו בעודו בארץ ישראל, אולם למעשה, 300 לירות אלו היו כספיה האחרונים של הקרן, ובטרם תספיק הקרן לגייס עוד כספים ולשולחם לוורן, כבר נכנס וורן לחוב של קרוב ל-1000 ליש"ט מכיסו הפרטי.
בעוד וורן תולה את תקוותיו בקרן, תלתה הקרן את תקוותיה בוורן, מתוך הציפייה כי כאשר יגלה וורן תגליות מרעישות, יגדלו מספר התורמים לקרן, ויצילוהּ מפשיטת הרגל שנראתה באופק.
וורן כתב למשרדי הקרן וביקש כסף נוסף למימון משלחתו, ואילו הם השיבו "הב לנו תוצאות, ונשלח לך כסף!" וורן הגיב: "תנו לי כלים, חומרים, כסף ומזון, ואני אשיג לכם תוצאות", וחוזר חלילה.
וורן, יחד עם שלושה רב"טים, נחתו בנמל יפו בצהריי ה-15 בפברואר, ובערבו של ה-17 בפברואר הגיעו לירושלים בלווית שמונה פרדות עמוסות לעייפה.
וורן נתקל במספר קשיים מנהלתיים: עוד בנמל יפו, סירבו אנשי המכס לתת לו לקחת את מטענו, שכן ציוד המדידה והכרייה עשה עליהם "רושם מלחמתי". עם הגיעו לירושלים, נפגש עם הקונסול הבריטי, נואל מור (Noel Temple Moore) וזה, לאחר שהבין שמוקד חקירותיו של וורן אמור להיות הר הבית, אמר לוורן בפשטות שאין שום סיכוי שהשלטונות יסכימו לכך. יחד עם מור, הלך וורן למושל האזרחי של העיר - איזט פחה, וזה, מאחר שהפירמן של וורן טרם הגיע מאיסטנבול, התיר לו להתחיל בעבודתו מחוץ לחומה הדרומית של הר הבית, אך עקב התערבותו של המושל הצבאי, נעצרו העבודות כעבור ארבעה ימים בלבד. כאשר אכן הגיע כתב הפירמן בתחילת חודש מרץ, התאכזב וורן קשות בראותו שהפירמן מתיר לו לעבוד בסביבות ירושלים, אך אוסר מפורשות על עבודה כלשהי בהר הבית עצמו, או אף בכל מקום הקרוב אליו. וורן בעל התושייה מצא פתרון לבעיה זו: בפירמן נכתב שהנסיך מוויילס היה הלא-מוסלמי היחיד שהותר לו להיכנס להר הבית. דבר זה היה טעות, שכן בתיווך של אחת הקונסוליות, ותמורת 10 שילינג, יכול היה כל אחד להיכנס להר הבית. ביקורו הבלתי שגרתי של הנסיך היה דווקא במערת המכפלה, ובכך נתלה וורן כדי להתחמק מהאיסור המוטל עליו בשטר.
וורן היה בין חלוצי הארכאולוגיה בארץ ישראל וגילה מספר תגליות יסודיות בחקר ירושלים:
בעיר דוד, וורן גילה פיר המתחבר למעיין הגיחון, הנקרא כיום פיר וורן. וורן האמין שדרך פיר זה, יואב בן צרויה התגנב לתוך יבוס המבוצרת ופתח את שעריה בפני צבאות דוד, ואף הדגים זאת בכך שטיפס במעלה הפיר בעצמו. תאוריה זו החזיקה מעמד כ-130 שנה, עד שב-1995, הוחלפה בתאוריה אחרת.
וורן, שרצה לחפור בהר הבית נתקל בסירובו של הוואקף, ולפיכך נאלץ להסתפק בחפירת פירים מחוץ לכותל המערבי והדרומי. חלקם של הפירים נעלמו במהלך חפירות הכותל, אך עדיין ניתן לראות פיר אחד שכזה מתחת לקשת וילסון. בתוך הר הבית עצמו, נאלץ וורן להסתפק במיפוי החללים הקיימים.
במהלך חקירות אלה, גילה וורן 8 חותמות למלך, הראשונות שהתגלו אי־פעם.
ממצאיו שבסביבות הר הבית כללו את שער וורן, אחד מארבעת שערי הכניסה להר הבית שהיו בכותל המערבי בימי בית שני, את 'אולם החשמונאים' ומיפוי בורות המים אשר בהר הבית.
קטעים מדיווחיו של וורן התפרסמו בביטאון הקרן תוך כדי החפירות, אולם לאחר שסיים, התאכזב וורן לראות את פרסום התוצאות המלאות מתעכב שוב ושוב. ההקדמה לספר "ירושלים של מטה" המתאר את חוויותיו בארץ ישראל, מסתיימת בקריאה נרגשת לנשות אנגליה לתרום לקרן כסף כדי לכסות את עלות פרסום התוצאות.
הפרסום נעשה לבסוף כאשר פורסם סקר ארץ-ישראל המערבית ב-1884, ובו כרך שנכתב בשיתוף על ידי וורן וקלוד קונדר, המסכם את מחקריו של וורן בירושלים, יחד עם מחקריו של צ'ארלס וילסון שקדם לו בשנתיים, וחוקרים שונים שבאו לאחריו.