stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש ממשלת ברית המועצות
היסטוריה

ממשלתו הראשונה של לנין הוקמה ב-6 ביולי 1923 על ידי הוועד הפועל המרכזי, ולנין כיהן כיושב ראשה הראשון. הממשלה הוסמכה ליזום גזירות וחקיקה שהיו מחייבות בכל רחבי ברית המועצות. לאחר הדחת חרושצ'וב ב-1964, מונה קוסיגין לראש הממשלה. עם זאת, התמיכה בקוסיגין נחלשה כשהציע את הרפורמה הכלכלית ב-1965. לאחר ניסיון ההפיכה באוגוסט 1991 אישרו רוב חברי קבינט השרים את ההפיכה, והוא פורק והוחלף בוועדה לניהול תפעולי של הכלכלה הסובייטית. ממשלת הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית החלה להשתלט על משרדי ברית המועצות לאחר ההפיכה, ועד דצמבר 1991 הממשלה הסובייטית איבדה לחלוטין שליטה על עצמה ונסגרה לחלוטין עם התפרקות ברית המועצות.
על פי החוקה הסובייטית מ-1977, ראש הממשלה היה מנהיג הרשות המבצעת והמנהלית הגבוהה ביותר של המדינה. ראש הממשלה מונה על ידי הסובייט העליון (והנשיאות שלו), ונתן דין וחשבון אליו. על ראש הממשלה הוטלה המשימה לפתור את כל החובות המינהליות של המדינה בשטח השיפוט של ברית המועצות, אם לא היו באחריות הסובייט העליון. ראש הממשלה ניהל את הכלכלה הלאומית, גיבש את תוכניות החומש ודאג להתפתחות חברתית ותרבותית. היא תפקדה כמשרת הממשל המשפיעה ביותר עד לייסוד משרת הנשיא ב-1990.
רשימת ראשי ממשלות ברית המועצות

| מס' | דיוקן | שם (לידה–מוות) | כהונה> כניסה לתפקיד | כהונה> עזיבת התפקיד | כהונה> זמן כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | ולדימיר איליץ' לנין (1870–1924) | 6 ביולי 1923 | 21 בינואר 1924 | 199 ימים |
| 2 |  | אלכסיי ריקוב (1881–1938) | 2 בפברואר 1924 | 19 בדצמבר 1930 | 6 שנים ו-320 ימים |
| 3 |  | ויאצ'סלב מולוטוב (1890–1986) | 19 בדצמבר 1930 | 6 במאי 1941 | 10 שנים ו-138 ימים |
| 4 |  | יוסיף סטלין (1878–1953) | 6 במאי 1941 | 5 במרץ 1953 | 11 שנים ו-303 ימים |
| 5 |  | גאורגי מלנקוב (1902–1988) | 6 במרץ 1953 | 8 בפברואר 1955 | 1 שנה ו-339 ימים |
| 6 |  | ניקולאי בולגנין (1895–1975) | 8 בפברואר 1955 | 27 במרץ 1958 | 3 שנים ו-47 ימים |
| 7 |  | ניקיטה חרושצ'וב (1894–1971) | 27 במרץ 1958 | 15 באוקטובר 1964 | 6 שנים ו-203 ימים |
| 8 |  | אלכסיי קוסיגין (1904–1980) | 15 באוקטובר 1964 | 23 באוקטובר 1980 | 16 שנים ו-8 ימים |
| 9 |  | ניקולאי טיחונוב (1904–1980) | 23 באוקטובר 1980 | 27 בספטמבר 1985 | 4 שנים ו-338 ימים |
| 10 |  | ניקולאי ריז'קוב (1929–2024) | 27 בספטמבר 1985 | 14 בינואר 1991 | 5 שנים ו-109 ימים |
| 11 |  | ולנטין פבלוב (1937–2003) | 14 בינואר 1991 | 28 באוגוסט 1991 | 226 ימים |
| 12 |  | איוואן סילאייב (1930–2023) | 28 באוגוסט 1991 | 25 בדצמבר 1991 | 119 ימים |
ראו גם

מנהיגי ברית המועצות
המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות
ממשלת ברית המועצות
הסובייט העליון
פוליטיקה של ברית המועצות
רוזנות אלזס עילית

| --- | --- |


 
 הריין העליון, מראה את מה שנקרא רוזנות אלזס בגדה השמאלית, לפני שסופחה לצרפת.
 ממשל
 עיר בירה:  שטרסבורג
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  המאה ה־12 כנראה 
 תאריכי פירוק:  1648 
 ישות קודמת:  רוזנות זונדגאו    רוזנות פררט    דוכסות שוואביה
 ישות יורשת:   מחוז אלזס
 
רוזנות אלזס עילית (דרום אלזס) הייתה חבל ארץ של האימפריה הרומית הקדושה שבמרכזה אנסיסהיים ולנדסר, מצפון למחוז פררט (Pfirt). הרוזנים של הבסבורג שלטו בשטח משנות ה-30 של המאה ה-12 ועד נטישתו לצרפת במאה ה-17.
היסטוריה

בשנת 1130, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לותר השלישי מזופלינבורג כדי להפחית את כוחה של משפחת הוהנשטאופן באזור, מיזג שלושה אזורים מקומיים לכמה רוזנויות גדולים יותר. רוזנות זונדגאו, רוזנות פררט, והחלקים ממערב לנהר הריין מדוכסות שוואביה אוחדו ליצירת הרוזנות החדשה של אלזס עילית. בשנת 1188, האזכורים הראשונים של הרוזנות מופיעים ברישומים הרשמיים, אולם תאריך היצירה הסביר היה בסביבות 1130. הרוזנות כללה את האזורים שהוזכרו מראש, יחד עם כמה מחוזות וערי מדינה הממוקמות באלזס עילית.
אלברכט השלישי, רוזן הבסבורג, קיבל את הרוזנות של אלזס עילית מהקיסר פרידריך הראשון ב-1186. בנו של פרידריך, הדוכס פרידריך החמישי, היה אדונו בעל התואר דוכס אלזס ("Elsatiae dux").
ב-9 במאי 1469, צ'ארלס הנועז רכש את רוזנות אלזס עילית ואת רוזנות פררט תמורת 50,000 פלורין רייני. בעת רכישתה, הייתה הרוזנות ממושכנת בכבדות. לנדסר הייתה משועבדת ל-Thüring von Hallwill תמורת 7,000 פלורינים. ב-20 בספטמבר מינה קרל את פטר פון האגנבאך כ"הפקיד הגדול ("לנדווגט") של פררט ואלזס" עם מושבו באנזיסהיים. פקיד זה היה יורשו של לנדווגט שמונה על ידי השליט האוסטרי הקודם, ולפיכך בשירותו של רוזן אלזס עילית. הרוזנות של אלזס עצמה הייתה נחלה קיסרית שמושכנה אז לנסיכות הבוחר מפפאלץ.
ב-14 באפריל 1646, השגריר הקיסרי טראוטמנסדורף, במהלך המשא ומתן לסיום מלחמת שלושים השנים, הציע לצרפתים את "אלזס העליונה והתחתונה וזונדגאו, תחת התואר רוזנות אלזס". לא הייתה טריטוריה כזו, שכן אלזס הייתה מחולקת באותה עת למספר תחומי שיפוט שהוחזקו על ידי מעצמות מתחרות. הארכידוכס פרדיננד קרל החזיק ברוזנות אלזס עילית, בעוד קרוב משפחתו החזיק ברוזנות האגנאו עם מדינת חסות על הדקאפול (ליגה של עשר ערים אימפריאליות).
רוזנים

הרוזנות הייתה בבעלותו של 'רוזן אלזס עילית', שהיה תמיד חבר בבית הבסבורג משנת 1324 בירושה.
הרוזן הראשון באזור היה ורנר השני, רוזן הבסבורג, ומשפחתו ירשה אותו. הרוזן האחרון היה פרדיננד קרל, ארכידוכס אוסטריה.
הערות שוליים

1 2  Bischoff 2020
↑  Viton de Saint-Allais 1819, p. 43-44
↑  Harmonville 1842, p. 141
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb153166747 (data)  SUDOC: 027460150  VIAF: 172118349   WorldCat (עם VIAF): 172118349
גאורג פורסטר

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1754 Mokry Dwór, Pomeranian Voivodeship, כתר ממלכת פולין, האיחוד הפולני-ליטאי 
 פטירה:  10 בינואר 1794 (בגיל 39) פריז, הרפובליקה הצרפתית הראשונה 
 ענף מדעי:  בוטניקה, מסע, תרגום, גאוגרפיה, אתנוגרפיה, natural science, אתנולוגיה 
 מקום לימודים:  Saint Peter's School 
 מוסדות:  אוניברסיטת וילנה (1784–1787)  אוניברסיטת מיינץ 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  Therese Huber (3 בספטמבר 1785–?) 
 צאצאים:  Therese Forster 
 
יוהאן גאורג אדם פורסטר (בגרמנית: Johann George Adam Forster), הידוע גם כגאורג פורסטר (27 בנובמבר 1754 – 10 בינואר 1794), היה גאוגרף, חוקר טבע, אתנולוג, סופר מסעות ועיתונאי גרמני. בגיל צעיר ליווה את אביו, יוהאן ריינהולד פורסטר, במספר משלחות מדעיות, כולל המסע השני של ג'יימס קוק לאוקיינוס השקט. הדיווח שלו על המסע, "מסע מסביב לעולם" (A Voyage Round the World), תרם רבות לאתנולוגיה של עמי פולינזיה ונשאר עבודה מוערכת. כתוצאה מהדיווח, התקבל פורסטר להחברה המלכותית בגיל צעיר של עשרים ושתיים, ונחשב לאחד ממייסדי ספרות המסעות המדעית המודרנית.
לאחר שחזר ליבשת אירופה, פנה פורסטר לאקדמיה. הוא לימד היסטוריה של הטבע בקולגיום קרולינום באוטונאום בקאסל (1778–1784), ולאחר מכן באוניברסיטת וילנה (1784–1787). בשנת 1788 הפך לספרן הראשי באוניברסיטת מיינץ. רוב עבודתו המדעית בתקופה זו כללה מאמרים על בוטניקה ואתנולוגיה, אך הוא גם כתב הקדמות ותירגם ספרים רבים על מסעות וחקירות, כולל תרגום גרמני של יומני קוק.
פורסטר היה דמות מרכזית בעידן הנאורות בגרמניה, והתכתב עם רוב חסידיה, כולל חברו הקרוב גאורג כריסטוף ליכטנברג. רעיונותיו, ספרי המסעות שלו ואישיותו השפיעו על אלכסנדר פון הומבולדט, אחד המדענים הגדולים של המאה ה-19, שהכתיר את פורסטר כמייסד האתנולוגיה ההשוואתית (Völkerkunde) והגאוגרפיה האזורית (Länderkunde). כאשר הצרפתים השתלטו על מיינץ ב-1792, שיחק פורסטר תפקיד מרכזי ברפובליקת מיינץ, המדינה הרפובליקנית הראשונה בגרמניה. במהלך יולי 1793, בזמן ששהה בפריז כנציג של רפובליקת מיינץ הצעירה, כוחות הקואליציה הפרוסיים והאוסטריים החזירו את השליטה על העיר והכריזו על פורסטר כמבוקש. כשהוא לא מסוגל לחזור לגרמניה ומופרד מחבריו ומשפחתו, נפטר פורסטר בפריז ממחלה בתחילת 1794, כשהוא עדיין לא בן 40.
חייו המוקדמים

גאורג פורסטר נולד ב-27 בנובמבר 1754 בנאסנהובן (כיום מוקרי דבור, פולין), כפר קטן ליד דנציג. גאורג היה הבכור מבין שבעת ילדיהם של יוהאן ריינהולד פורסטר, כומר מלומד פרוטסטנטי, ורעייתו ג'וסטינה אליזבת, לבית ניקולאי. מגיל צעיר גילה גאורג עניין בלימודי הטבע, ואביו למד תחילה היסטוריה של הטבע מספריו של קארל לינאוס ולאחר מכן לימד את בנו ביולוגיה וכן לטינית, צרפתית ודת.
בשנת 1765 קיבל ריינהולד משימה מהממשלה הרוסית לבדוק את המושבות החדשות ליד סאראטוב שעל נהר הוולגה, אשר יושבו ברובן על ידי מתיישבים גרמנים. גאורג בן העשר ליווה את אביו במסע של 4,000 ק"מ, שהגיע עד לערבות קלמיק ולימת אלטון, ואסף מאות דגימות של צמחים, כשהוא עוזר לאביו בזיהוי ובקריאת השמות. מאוקטובר 1765, למד בבית הספר פטרוס הקדוש בסנט פטרסבורג, בעוד אביו הכין דו"ח על מצב המושבה. הדו"ח של ריינהולד היה ביקורתי כלפי הווייבודה של סאראטוב וכלפי התנאים במושבה, ומשפחת פורסטר עזבה את רוסיה ללא תשלום בעקבות ריב עם גריגורי אורלוב.
לאחר מסע ימי מקונשטאט, במהלכו למד גאורג אנגלית ותרגל את הרוסית שלו, הגיעו ללונדון ב-4 באוקטובר 1766. גאורג בן השתים עשרה תרגם באופן מקצועי את ההיסטוריה של רוסיה מאת מיכאיל לומונוסוב לאנגלית והמשיך אותה עד להווה. הספר המודפס הוצג לחברה לעתיקות ב-21 במאי 1767. אביו קיבל משרה הוראה באקדמיה של וורינגטון ביוני 1767, ומילא את מקומו של ג'וזף פריסטלי, כשהוא משאיר את גאורג בלונדון כשוליה אצל סוחר לונדוני עד שאר המשפחה הגיעה לאנגליה בספטמבר 1767.
מסביב לעולם עם קפטן קוק

בשנת 1770 חזרו בני משפחת פורסטר ללונדון, שם טיפח גאורג פורסטר קשרים מדעיים והפך לחבר בחברה המלכותית בשנת 1772. לאחר פרישתו של ג'וזף בנקס הוא הוזמן על ידי האדמירליות הבריטית להצטרף למסע השני של ג'יימס קוק לאוקיינוס השקט (1772–1775). גאורג פורסטר הצטרף שוב לאביו למסע והתמנה כשרטט עבורו. תפקידו של יוהאן ריינהולד פורסטר היה לעבוד על דו"ח מדעי של תגליות המסע שהיה אמור להתפרסם לאחר שובם.
ב-13 ביולי 1772, עלו על סיפון האונייה "רזולושן" בפלימות'. המסלול של האונייה עבר תחילה בדרום האוקיינוס האטלנטי, לאחר מכן דרך האוקיינוס ההודי והאוקיינוס הדרומי לאיים של פולינזיה ולבסוף סביב כף הורן חזרה לאנגליה, אליה חזרו ב-30 ביולי 1775. במהלך מסע של שלוש שנים, הם ביקרו בניו זילנד, איי טונגה, ניו קלדוניה, טהיטי, איי המרקיז ואי הפסחא. הם הלכו דרומה יותר מכל מי שקדם להם, כמעט וגילו את אנטארקטיקה. המסע הפריך באופן סופי את תאוריית "טרה אוסטרליס", שטענה שיש יבשת גדולה וניתנת ליישוב בדרום.
בהשגחת אביו, גאורג פורסטר התחיל לראשונה בלימודי הזואולוגיה והבוטניקה של הימים הדרומיים, בעיקר באמצעות ציור של בעלי חיים וצמחים. עם זאת, גאורג גם פנה לתחומי עניין משלו, שהובילו לחקירות עצמאיות לחלוטין בגאוגרפיה השוואתית ואתנולוגיה. הוא למד במהירות את השפות של איי פולינזיה. דיווחיו על עמי פולינזיה נחשבים היום כמשובחים, שכן הם מתארים את תושבי האיים הדרומיים באמפתיה, סימפתיה וללא הטיה מערבית או נוצרית.
בניגוד ללואי אנטואן דה בוגנוויל, שדיווחיו ממסע לטהיטי כמה שנים קודם לכן יזמו רומנטיקה נאיבית של הפרא האציל, פיתח פורסטר תמונה מתוחכמת של חברות איי האוקיינוס השקט הדרומי. הוא תיאר מבנים חברתיים ודתיים שונים בהם נתקל באיי החברה, אי הפסחא ובטונגה ובניו זילנד, וייחס את המגוון לתנאי החיים השונים של אנשים אלה. בו בזמן, הוא גם הבחין כי השפות של איים אלה, שהיו מפוזרים למדי, היו דומות. על תושבי איי נומוקה (בקבוצת איי חאפאי של טונגה של היום), כתב כי שפותיהם, כלי התחבורה, כלי הנשק, הריהוט, הבגדים, הקעקועים, סגנון הזקן שלהם ושכל הווייתם תואמת לחלוטין למה שכבר ראה בעת לימוד שבטים בטונגטפו. עם זאת, הוא כתב, "לא יכולנו להבחין בכל הכפפה ביניהם, למרות שזה אפיין מאוד את ילידי טונגה-טבבו, שנראו כמשתחווים כמעט לעבדות לציות למלך."
המסע היה עשיר בתוצאות מדעיות. עם זאת, היחסים בין הפורסטרים לקוק ולקציניו היו לעיתים קרובות בעייתיים, בשל מזגו הבעייתי של האב פורסטר וכן סירובו של קוק לאפשר זמן נוסף לתצפיות בוטניות ומדעיות אחרות.
מייסד ספרות המסעות המודרנית

הקונפליקטים בין בני משפחת פורסטר לקוק נמשכו גם לאחר המסע, במיוחד סביב השאלה מי צריך לכתוב את הדיווח הרשמי על המסעות.לורד סנדוויץ' (אנ') התרגז על הפרק הפותח של יוהאן ריינהולד פורסטר וניסה לערוך אותו ואילו פורסטר לא רצה שיכתבו מחדש את כתיבתו "כמו נושא של תלמיד בית ספר", וסירב בעקשנות לכל פשרה. כתוצאה מכך, הדיווח הרשמי נכתב על ידי קוק, והפורסטרים נשללו מהזכות לחבר את הדיווח ולא קיבלו תשלום על עבודתם. במהלך המשא ומתן, החליט פורסטר הצעיר לפרסם דיווח בלתי רשמי על המסעות שלהם. בשנת 1777 פורסם ספרו "מסע מסביב לעולם באוניית הוד מלכותו הבריטנית רזולושן, בפיקודו של קפטן ג'יימס קוק. דו"ח זה היה הדיווח הראשון על המסע השני של קוק (הוא הופיע שישה שבועות לפני הפרסום הרשמי) והיה מיועד לציבור הרחב. הגרסה האנגלית והתרגום שלו לגרמנית הקנו למחבר הצעיר תהילה אמיתית. המשורר כריסטוף מרטין וילנד שיבח את הספר כאחד החשובים של זמנו, ועד היום הוא נחשב לאחד מתיאורי המסע החשובים ביותר שנכתבו אי פעם. הספר השפיע רבות על הספרות, התרבות והמדע הגרמניים, והיווה השראה למדענים כמו אלכסנדר פון הומבולדט ולאתנולוגים רבים של תקופות מאוחרות יותר.
פורסטר כתב פרוזה גרמנית מלוטשת היטב, שהייתה לא רק מדעית מדויקת ואובייקטיבית, אלא גם מרתקת וקלה לקריאה. זה היה שונה מספרות המסעות המקובלת של התקופה, בכך שהציג יותר מאוסף נתונים גרידא – הוא גם הציג עובדות אתנוגרפיות עקביות, צבעוניות ואמינות שנבעו מתצפיות מפורטות ואמפתיות. הוא לעיתים קרובות הפסיק את התיאור כדי להעשיר אותו בהערות פילוסופיות על תצפיותיו. המוקד העיקרי שלו היה תמיד על האנשים שפגש: התנהגותם, מנהגיהם, הרגליהם, דתם וצורות הארגון החברתי שלהם. בספר "מסע מסביב לעולם" הוא אף הציג את השירים שהושרו על ידי תושבי פולינזיה, כולל המילים והתווים. הספר הוא אחד המקורות החשובים ביותר על חברות האוקיינוס השקט הדרומי מהתקופה שקדמה להשפעה האירופית הממשית.
שני הפורסטרים גם פרסמו תיאורים של מסעותיהם בדרום האוקיינוס השקט ב"מגזין לתיאורי מסע חדשים ומופלאים" מבית ברלין, וגאורג פרסם תרגום של "מסע לדרום הים" מאת סגן ויליאם בליי בלונדון בשנים 1791–1793.
הכרה מדעית

הפרסום של "מסע מסביב לעולם" הביא לפורסטר הכרה מדעית בכל רחבי אירופה. החברה המלכותית המכובדת קיבלה אותו כחבר ב-9 בינואר 1777, טרם הגיע לגיל 23. הוא קיבל תארים דומים מאקדמיות רבות נוספות.
בשנת 1777 הוא נסע לפריז כדי לדון עם המהפכן האמריקאי בנג'מין פרנקלין. שנה לאחר מכן הוא נסע לגרמניה כדי לעבוד כפרופסור להיסטוריה של הטבע בקולגיום קרולינום בקאסל, שם פגש את תרזה היינה, בתו של הקלאסיקאי כריסטיאן גוטלוב היינה. הם נישאו בשנת 1785 (אחרי שעזב את קאסל) והיו להם שני ילדים ששרדו, תרזה פורסטר וקלרה פורסטר, אך הנישואים היו לא מאושרים. היא עזבה אותו בסופו של דבר עבור לודוויג פרדיננד הובר והפכה לאחת הסופרות העצמאיות הראשונות בגרמניה. מתקופתו בקאסל ואילך, פורסטר התכתב באופן פעיל עם דמויות חשובות של תקופת הנאורות, כולל גוטהולד לסינג, יוהאן הרדר, כריסטוף וילנד ויוהאן וולפגנג פון גתה. הוא גם יזם שיתוף פעולה בין הקרולינום בקאסל לאוניברסיטת גטינגן, שם עבד חברו גאורג כריסטוף ליכטנברג. יחד הם ייסדו והוציאו לאור את כתב העת המדעי והספרותי "Göttingisches Magazin der Wissenschaften und Litteratur". חברו הקרוב ביותר של פורסטר סמואל תומאס פון זוממרינג (אנ'), הגיע לקאסל זמן קצר לאחר פורסטר, ושניהם היו חלק ממסדר צלב הוורד בקאסל, שם קיבל פורסטר את השם הסודי אמדאוס סראגוריסינוס סג'ניטור.
החברות במסדר צלב הוורד הובילה אותו לחובות כבדים והרחיקה אותו מהתעסקות במדע לכן קיבל הצעה מהוועדה לחינוך לאומי של חבר העמים הפולני-ליטאי והפך לראש הקתדרה להיסטוריה של הטבע באוניברסיטת וילנה בשנת 1784.
החיים כמהפכן

ב-21 באוקטובר 1792, השתלט צבא המהפכה הצרפתי בפיקודו של הגנרל קוסטין על מיינץ. יומיים לאחר מכן, הצטרף פורסטר לאחרים בהקמת סניף של המועדון היעקוביני בשם "Freunde der Freiheit und Gleichheit" ("חברי החירות והשוויון"). מתחילת 1793 היה פורסטר מעורב באופן פעיל בארגון רפובליקת מיינץ. הרפובליקה הראשונה על אדמת גרמניה הייתה מבוססת על עקרונות הדמוקרטיה וכללה אזורים בגדה השמאלית של נהר הריין בין לנדאו לבינגן.
פורסטר לא היה נוכח במיינץ במהלך המצור. כנציגי האספה הלאומית של מיינץ, הוא ואדם לוקס נשלחו לפריז כדי להגיש בקשה לצרף את מיינץ – שלא הייתה מסוגלת להתקיים כמדינה עצמאית – לרפובליקה הצרפתית. הבקשה התקבלה אך לא הייתה לה השפעה, שכן מיינץ נכבשה על ידי כוחות פרוסיה ואוסטריה, והסדר הישן שוחזר. פורסטר איבד את ספרייתו ואוספיו והחליט להישאר בפריז.
בהתבסס על צו של הקיסר פרנץ השני שהטיל עונשים על נתינים גרמנים ששיתפו פעולה עם הממשלה של המהפכה הצרפתית, הוכרז פורסטר כפורע חוק והוטל עליו חרם קיסרי. הוצע פרס של 100 דוקטים על ראשו והוא לא יכול היה לחזור לגרמניה. חסר כל אמצעי פרנסה וללא אשתו, שנשארה במיינץ עם ילדיהם ובן זוגה המאוחר יותר לודוויג פרדיננד הובר, נשאר פורסטר בפריז. באותה תקופה נכנסה המהפכה בפריז לשלב של שלטון הטרור שהונהג על ידי הוועד לשלום הציבור בראשות מקסימיליאן רובספייר. פורסטר חווה את ההבדל בין הבטחות המהפכה לאושר לכולם לבין המציאות האכזרית שלה. בניגוד לתומכים גרמנים רבים אחרים של המהפכה כמו פרידריך שילר, פורסטר לא נסוג מעקרונותיו המהפכניים תחת לחץ הטרור. הוא ראה באירועים בצרפת כוח טבע שלא ניתן להאט ושחייב לשחרר את האנרגיות שלו כדי למנוע להיות הרסני יותר.
ב-10 בינואר 1794 בגיל שלושים ותשע, נפטר פורסטר ממחלה ראומטית בדירתו הקטנה בעליית הגג ברחוב רו דה מולן בפריז.
הערות שוליים

↑  Forster, Georg. A Voyage Round the World, Book II, Chapter VIII
↑  Ruth P. Dawson, “Navigating Gender: Georg Forster in the Pacific and Emilie von Berlepsch in Scotland.“ In: Weimar Classicism, ed. David Gallagher. Lampeter, Wales: Edwin Mellen Press, 2011. 39-64.
↑  Gray, Sally Hatch (2012). "Disinterested Pleasure and Aesthetic Autonomy in Georg Forster's Voyage 'round the World". Open Inquiry Archive. 1 (5). ארכיון מ-24 באוקטובר 2012. נבדק ב-23 במאי 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Fellows of the Royal Society – F". Royal Society. אורכב מ-המקור ב-8 באוקטובר 2007. נבדק ב-8 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Portrait of Dr Johann Reinhold Forster and his son George Forster, c. 1780". National Portrait Gallery. portrait.gov.au.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261214405171  PLWABN: 9810702693505606  ADB: forster-johann-georg-adam-2056  BIBSYS: 90082353  BNC: 000380393  BNE: XX1653687  BnF: cb119931790 (data)  Botanist: G.Forst.  CANTIC: a10686514  CiNii: DA03008009  DSI: 2144  FNZA: 5210  GND: 118534416  ICCU: CFIV106092  ISNI: 0000 0001 2096 223X  LCCN: n50026037  LNB: 000224747  NDL: 00439863  NKC: mzk2003198188  NLA: 35094755  NSK: 000171035  NTA: 068418434  RERO: 02-A003254077  RKD: 278380  SELIBR: 187258  SNAC: w6222td6  SUDOC: 02801023X  TePapa: 4364  Trove: 824979  ULAN: 500317826  VcBA: 495/12540  VIAF: 59389169   WorldCat (עם VIAF): 59389169 
ג'יימס קוק, דיוקן מאת נתנאל דאנס, כ. 1775, המוזיאון הימי הלאומי, גריניץ'
יוהאן ריינהולד פרסטר וגיאורג פרסטר, מאת ג'ון פרנסיס ריגו, לונדון 1780.
פאוורבול

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  19 באפריל 1992 – הווה (32 שנים) 
 ענפי תעשייה:  תעשיית ההימורים 
  
 powerball.com
 
פאוורבול הוא סוג של משחק לוטו אמריקאי המנוהל על ידי איגוד הלוטו הממלכתי (MUSL), מֵאֲגָד של מפעילי משחקי הלוטו ב-29 מדינות, מחוז קולומביה, ואיי הבתולה של ארצות הברית.
פאוורבול מורשה להיות ספק בעל מונופול של משחקי הלוטו הממלכתיים בתחומי השיפוט האלו.
הפאוורבול התחיל ב-1988 כלוטו אמריקה, והשם הרשמי השתנה לפאוורבול מאוחר יותר, ב-8 ביוני 1996. המטריצה השתנתה מדי פעם.
ב-2 בנובמבר 1997, השתנתה המטריצה מ-5 מתוך 45 מספרים ל-5 מתוך 49 מספרים, והפאוורבול השתנה מ-1 ב-45 ל-1 ב-42. כמו כן בתאריך זה, שיעור הקצבה השנתית שונה מ-20 ל-25 שנים.
ב-9 באוקטובר 2002 התרחבה המטריצה מ 49 מספרים ל 53. השינוי האחרון בא ב-28 באוגוסט 2005, כשהמטריצה השתנתה מ-53 מספרים ל-55, אם כי מטריצת הפאוורבול נשארה ב-43 מספרים. זהו הפורמט העדכני.
על פי חוקי ארצות הברית, כל מדינה החברה באיגוד ה-Powerball רשאית למכור כרטיסי הגרלה להגרלת ה-Powerball לאזרחיה בלבד (מכירת כרטיס פיזי או מכירה מקוונת) וכן לתיירים בתחומה (מספר מדינות מגבילות את אפשרות הקניה לאזרחים, או מטילות מס מיוחד על זכיית זרים). מכירה של כרטיס הגרלה מחוץ לגבול מדינה פדרלית או מחוץ לגבולות ארצות הברית היא עבירה פלילית לפי החוק האמריקאי, ועשויה למנוע קבלת זכייה אפשרית. בישראל, מכירה וקניית כרטיסי הגרלה של פאוורבול היא עבירה פלילית על פי חוק העונשין, האוסר על עריכת הגרלות ללא היתר משר האוצר.
מהלך המשחק

כדי לשחק את המשחק, השחקן משלם דולר אחד ובוחר חמישה מספרים שונים מ-1 ל-55 ומספר אחד מ-1 ל-42 (מספר הפאוורבול). השחקן מנצח בהתאם למִדְרָג שלהלן:
| משחק | תשלום | סיכויי זכייה  |
| --- | --- | --- |
| פאוורבול בלבד | 3 דולר | 1 ל-69  |
| מספר אחד ופאוורבול | 4 דולר | 1 ל-127 |
| 2 מספרים ופאוורבול | 7 דולר | 1 ל-745 |
| 3 מספרים ללא פאוורבול | 7 דולר | 1 ל-291 |
| 3 מספרים ופאוורבול | 100 דולר | 1 ל 11,927 |
| 4 מספרים ללא פאוורבול | 100 דולר | 1 ל-14,254 |
| 4 מספרים ופאוורבול | 10,000 דולר | 1 ל-584,432 |
| כל 5 המספרים ללא פאוורבול | 200,000 דולר | 1 ל-3,563,609 |
| כל 5 המספרים ופאוורבול | Jackpot ("הפרס הגדול") | 1 ל-146,107,962 |
בדרך כלל סיכויי הזכייה בפרס הם 1 ל-36.61.
לשחקן יש גם את האפשרות לשלם דולר נוסף במטרה לזכות בפרס (חוץ מ"הפרס הגדול") מוכפל עד 5 פעמים מהפרס הרגיל. דבר זה ידוע כ"פאוורפליי (PowerPlay)". ההכפלה נבחרת באקראיות באותו הזמן שהמספרים נבחרים. מִדְרָג זכיות הפאוופרפליי:
| משחק | תשלום | הכפלה של 2 (סיכוי של 1:4) | הכפלה של 3 (סיכוי של 1:4) | הכפלה של 4 (סיכוי של 1:4) | הכפלה של 5 (סיכוי של 1:4) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פאוורבול בלבד | 3 דולר | 6 דולר | 9 דולר | 12 דולר | 15 דולר |
| מספר אחד ופאוורבול | 4 דולר | 8 דולר | 12 דולר | 16 דולר | 20 דולר |
| 2 מספרים ופאוורבול | 7 דולר | 14 דולר | 21 דולר | 28 דולר | 35 דולר |
| 3 מספרים ללא פאוורבול | 7 דולר | 14 דולר | 21 דולר | 28 דולר | 35 דולר |
| 3 מספרים ופאוורבול | 100 דולר | 200 דולר | 300 דולר | 400 דולר | 500 דולר |
| 4 מספרים ללא פאוורבול | 100 דולר | 200 דולר | 300 דולר | 400 דולר | 500 דולר |
| 4 מספרים ופאוורבול | 10,000 דולר | 20,000 דולר | 30,000 דולר | 40,000 דולר | 50,000 דולר |
| כל 5 המספרים ללא פאוורבול | 200,000 דולר | 400,000 דולר | 600,000 דולר | 800,000 דולר | 1,000,000 דולר |
| כל 5 המספרים ופאוורבול | Jackpot ("הפרס הגדול") |  |  |  |  |




למנצחים בפרס הגדול יש את האפשרות לקבל את הפרס כקצבה שנתית או לקבל את הסכום לתשלום במזומן.
"הפרס הגדול" המינימלי הוא קצבה שנתית של 15 מיליון דולר ב-30 תשלומים למשך 29 שנה.
הסכום לתשלום במזומן בדרך כלל הוא חצי מערך הקצבה השנתית (לפני שקלול האינפלציה).
30 התשלומים השנתיים לא שווים אבל מבוססים על תוכנית גידול התעריף.
לדוגמה, התשלום השנתיי הראשון הוא תשלום ברוטו של הקצבה השנתית המבוססת על "הפרס הגדול" של 15 מיליון דולר והוא יהיה 267,000 דולר בקירוב בעוד שהתשלום השנתי האחרון יהיה 834,000 דולר בקירוב.
הגרלות פאוורבול נערכות כל יום רביעי ויום שבת במטה הראשי של MUSL באורבאנדל, איווה, בדרך כלל בשעה 10:59 בלילה (זמן מזרחי).
ההגרלות מדי פעם נערכות במיקומים מרוחקים; כאשר זה קורה, ייתכן והזמן ישתנה, אך היום יישאר קבוע.
ב-24 באוקטובר 2018 זכה כרטיס אחד בסכום של 1.6 מיליארד דולר.
ניתוח התשלום עם אפשרות הפאוורפליי (PowerPlay)

בלי לחשב את התשלום של "המשחק הגדול" (Jackpot) ואת התשלום של משחק מספר 5, התשלום המשוער לכרטיס בלי פאוורפליי (PowerPlay) הוא:
 \ E[X]=\$3/68.96+\$4/126.88+...+\$200,000/3,563,608.83=0.197115144.
כדור הפאוורפליי נותן הכפלה של 2,3,4, או 5 עם הסתברות שווה לכל אחד.
התשלום המשוער לכרטיס עם פאוורפליי הוא 3.5 פעמים התשלום המשוער לכרטיס ללא פאוורפליי.
 \ E[X]=3.5*0.197115144=0.689903006.
הרווח נטו הוא 0.492787861.
מאז שעלה דולר אחד כדי לשחק באפשרות הפאוורפליי, שיעור ההפסד הוא 1-0.493 = 51 סנטים לכל פעם שנבחרת אפשרות הפאוורפליי.
יש אומרים שלהפסיד 51 סנטים לכל דולר באפשרות הפאוורפליי זה לא גרוע כמו להפסיד 80 סנטים לכל כרטיס שהוא לא פאוורפליי.
באריכות, לכל 1000 דולר שהוצאו על כרטיסים רגילים, ההפסד יהיה 803 דולר. לכל 1000 דולר שהוצאו על 500 כרטיסים עם אפשרות הפאוורפליי, ההפסד הוא רק 655 דולר.
משחק הלוטו קרוב לוודאי מסתמך על העובדה שהאדם הממוצע מוציא יותר כסף עם אפשרות הפאוורפליי, אך לא את אותו הסכום. בהתחשב בכך שסיכויי הסדרי התשלום יותר טובים, האדם הממוצע עשוי לנטות להעלות את התקן של 5 כרטיסים להגרלה ל-5 כרטיסי פאוורפליי. אז, במקום להפסיד 8 דולר בשבוע, הוא יפסיד כ-13 דולר. בקצרה, אף על פי שהסיכויים יותר טובים, האדם הממוצע יהיה כמעט תמיד מפסיד מובטח, ואם הוא מהמר על יותר כסף, מובטח לו להפסיד יותר.
לבסוף, אדם עשוי לטעון שהסיבה ההגיונית היחידה לשחק בלוטו היא בשביל סיכוי לזכות בפרס הגדול.
אם היינו חיים לנצח, אסטרטגיה מנצחת הייתה לקנות כרטיסים רק כשהתשלום במזומן לאחר מיסים הוא יותר מ-146 מיליון דולר, שזה נותן לפחות תשלום של דולר אחד בממוצע בעת קניית כרטיס בדולר אחד, בהנחה שאפשרות הפאוורפליי לא פעילה.
בכל זאת, אסטרטגיה כדוגמת זאת כוללת שהשחקן הנצחי משחק רק כשהתשלום, אחרי מיסים, ואחרי חישוב של הסבירות לזוכים אחרים, 146 מיליון דולר.
בהנחה שהמס הפדרלי נוטל בסך הכול 40%, אפילו ההגרלה הכי גדולה של הפאוורבול תתן חזרה רק 75 סנטים בקירוב להשקעה של דולר אחד.
כדי לצאת ברווח נקי יש צורך להרוויח יותר מ "פרס גדול" של 500 מיליון דולר, אפילו אנו מניחים שמספר השחקנים להגרלה נשאר אותו הדבר.
בהתחשב בכך שמספר הכרטיסים שנמכרים בכל הגרלה, ובכך הסבירות לפיצול הפרס הגדול, עולים כשערך הפרס הגדול עולה, "ההזדמנות השווה" לפרס הגדול תהיה אפילו יותר גדולה.
שחקן נצחי המשחק באסטרטגיה "המנצחת" הזאת היה מוצא את עצמו משחק פאוורבול לעיתים נדירות מאוד, כדוגמת שחקן שלא שיחק פעם אחת בכל היסטוריית המשחק.
אם הוא היה, באותו הזמן, משקיע דולר אחד לכל הגרלה שהוא לא נרשם אליה לפני כן בזמן שחלף מאז ההימור האחרון שלו, במטרה להגדיל את הסיכויים של הזכייה בזמן "סביר", הוא היה עדיין, עם שתי הגרלות פאוורבול בשבוע, עם ממוצא של 1.4 מיליון שנים בקירוב בין "פרסים גדולים", אף על פי שיש לו אפילו סיכוי לזכות ב"פרס הגדול" בפחות מ-930,000 שנים. בכל זאת הנחות אלו שהסיכויים נשארים אותו הדבר מיליוני שנים, ומאז שהחוקים השתנו שלוש פעמים בעשר שנים, כאשר כל פעם ירדו סיכויי הזכייה ב-"פרס הגדול", השחקן הנצחי יכול לצפות להפרשי זמן גדולים יותר בין זכיות ב"פרס הגדול".
הפחתת סיכויים, גדילת תשלומים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
התשלומים הגדולים ביותר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תשלום עוגיית המזל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.