stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון דגליש
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 |  | Frankie Teardrop | הכומר | סרט קצר |
| 2009 |  | The Priest | ג'ון | סרט קצר |
| 2010 |  | The Bill | מלקולם כריסטי | בפרק "Protect & Serve" |
| 2010 |  | Any Human Heart | לוטננט ג'יימס טרנס | מיני-סדרה |
| 2008–2011 | הדרך לקנדלפורד | Lark Rise to Candleford | אלף ארלס | סדרת טלוויזיה |
| 2011 | עידן הגיבורים | Age of Heroes | רולרייט |  |
| 2012 | הכתר החלול | The Hollow Crown | ג'ון בייטס | הנרי החמישי |
| 2011–2012 |  | Beaver Falls | בארי | סדרת טלוויזיה |
| 2012–2013 | סטארלינגס | Starlings | גרייבי | סדרת טלוויזיה |
| 2013 |  | Truckers | מרטין | סדרת טלוויזיה |
| 2013 |  | Very Few Fish | סם | סרט טלוויזיה |
| 2014 | ציידי האוצרות | The Monuments Men | ADSEC Sarge |  |
| 2014 |  | Snow in Paradise | טוני |  |
| 2015 | עדות אילמת | Silent Witness | מפקח בילוש רורי דרנאן | בפרק "Protection" |
| 2015 | ג'ונתן סטריינג' ומר נורל | Jonathan Strange & Mr Norrell | לוטננט בצי | מיני-סדרה |
| 2015 | אגדת חורף | Branagh Theatre Live: The Winter's Tale | אוטוליקוס |  |
| 2014–2016 |  | Siblings | שריף | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2016 |  | The Last Dragonslayer | Wizard Bloacklock | סרט טלוויזיה |
| 2017 |  | The Moorside | פיט בראון | מיני-סדרה |
| 2017 |  | Sparebnb | סטיב | בפרק "Steve and Emma" |
| 2017 | ליגת הצדק | Justice League | Black Clad Beta |  |
| 2018 | כריסטופר רובין | Christopher Robin | מתיו לידבטר |  |
| 2018 |  | Farming | לוי |  |
| 2018 | הביסקסואלית | The Bisexual | ג'ון-כריס |  |
| 2018 | מרי פופינס חוזרת | Mary Poppins Returns | שליח |  |
| 2018 |  | Knock at the Door | הנרי גייל | סרט קצר |
| 2019 | ג'ודי - מעבר לקשת | Judy | לוני דונגן |  |
| 2020 | היום השלישי | The Third Day | לארי | מיני-סדרה |
| 2024–הווה | לצאת נקי | Sexy Beast | אייץ' | 7 פרקים |
הערות שוליים

↑  "BBC One - Lark Rise to Candleford". BBC. נבדק ב-21 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sunny Afternoon". Hampstead Theatre. נבדק ב-2017-04-28.
↑  "Olivier awards 2015 – full list of winners". The Guardian (באנגלית בריטית). 2015-04-12. ISSN 0261-3077. נבדק ב-2017-04-28.
↑  "Shortlists announced for 60th Evening Standard Awards". WhatsOnStage.com. נבדק ב-2017-04-28.
↑  "Listen to the first tracks released from the Sunny Afternoon official cast recording". WhatsOnStage.com. נבדק ב-2017-04-28.
↑  "Zoë Wanamaker and John Dagleish join the Kenneth Branagh Theatre Company". WhatsOnStage.com. נבדק ב-2017-04-28.
↑  "Jemima Rooper, John Dagleish and Anna Madeley to star in A Midsummer Night's Dream". WhatsOnStage.com. נבדק ב-2017-04-28.
↑  "Common | National Theatre". www.nationaltheatre.org.uk. נבדק ב-2017-04-28.
↑  Justice League
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1206011556  ISNI: 0000 0000 9367 3319  LCCN: no2010149459  VIAF: 137629354   WorldCat (עם VIAF): 137629354
כוכב נולד (סרט, 1954)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  כוכב נולד 
 בימוי:  ג׳ורג׳ קיוקור 
 הופק בידי:  סידני לופט 
 תסריט:  מוס הארט
 עריכה:  פולמר בלאנגסטד 
 שחקנים ראשיים:  ג'ודי גרלנד  ג'יימס מייסון
 מוזיקה:  הרולד ארלן   איירה גרשווין   ריי היינדרוף   סטיפ מרטין
 צילום:  סאם ליוויט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  29 בספטמבר 1954
 משך הקרנה:  181 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט רומנטי, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 הכנסות:  6 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   starisborn54
 פרסים:  שני פרסי גלובוס הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
כוכב נולד (באנגלית: A Star Is Born) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1954 מסוגת מיוזיקל בביומיו של ג'ורג' קיוקור. תסריט הסרט נכתב על ידי מוס הארט והוא מבוסס על סרט בעל שם זהה משנת 1937. ג'ודי גרלנד וג'יימס מייסון משחקים בסרט בתפקידים ראשיים. בשנת 2000 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע.
מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט בכמה מרשימותיו; מקום 43 ברשימת "מאה שנים... מאה תשוקות", מקום 7 ברשימת "מאה שנים... מאה מוזיקליים" ומקום 11 עם השיר "The Man That Got Away" ברשימת "מאה שנים... מאה שירים".
גרלנד לא שיחקה באף סרט מאז שנת 1950 וחזרתה למשחק לוותה בסיקור תקשורתי כבד. בתחילת שנת 1955 היא זכתה למועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט זה. רבים חזו שהיא תזכה בפרס ואף רשת NBC הציבה צלמים סמוך לבית החולים שבו היא שהתה אחרי לידת בנה כדי לראיין אותה מיד לאחר קבלת הפרס, אך למרבה ההפתעה גרייס קלי זכתה בפרס על תפקידה בסרט "נערת הכפר".
ב-1976 הופק רימייק בבימויו של פרנק פירסון ובכיכובם של ברברה סטרייסנד וקריס קריסטופרסון.
בשנת 2005, יצא הסרט ימים של אהבה  המבוססת על עלילות של סרט זה בכיכובם של מאיה בוסקילה, ניר(נירו)לוי ורן בכור.
בשנת 2018, יצא חידוש לסרט בכיכובם של בראדלי קופר וליידי גאגא.
עלילה

הסרט מגולל את סיפורו של נורמן מיין (ג'יימס מייסון), שחקן קולנוע עם קריירה בנסיגה, המגיע שיכור להופעה של האולפן שהוא חתום בו. מפיק הקולנוע מנסה לרסן את נורמן, אך האחרון ממהר לעלות על הבמה. על הבמה מופיעים להקה שסולניתה היא אסתר בלודג'ט (ג'ודי גרלנד) שמצליחה להפוך את התפרצותו של נורמן לבמה לקטע קומי ולא לשערורייה שתהרוס את המופע.
באותו ערב נורמן מגיע למגוריה של אסתר להודות לה על עזרתה במהלך המופע. בעת הגעתו הוא שומע את אסתר שרה והוא משכנע אותה לפרוש מהלהקה כדי לפתח קריירה קולנועית משל עצמה והוא יעזור לה. אסתר מסכימה, אך למחרת נורמן לא מופיע עקב צילומי סרט בים. לבסוף נורמן מצליח למצוא את אסתר והוא מפגיש בינה לבין אוליבר ניילס (צ'ארלס ביקפורד), מנהל אולפן ההפקה.
בעוד הקריירה של אסתר מלבלבת, הקריירה של נורמן מתרסקת. הוא אף נעצר ומשוחרר בערבות על ידי אסתר. בסוף הסרט נורמן מחליט לשים קץ לחייו כדי לאפשר לאסתר להמשיך בקריירה שלה ללא שערוריות. לאחר מותו אסתר מסרבת להיחשף לציבור, אך לבסוף היא מתרצה בשל בקשתו של חברה, דני מגוויר (טומי נונאן).
הפקה

בדצמבר 1952 המפיק סינדי לאפט פנה אל הבמאי ג'ורג' קיוקור שיביים רימייק לסרט "כוכב נולד" (1937) עם השחקנית ג'ודי גרלנד בתפקיד ראשי. גרלנד כבר שיחקה במחזה המבוסס על הסרט לצד וולטר פידג'ן בשנת 1942. בהתחלה הוא סירב להצעה, אך רצונו לביים מיוזיקל עם השחקנית המוערכת גרלנד בחברת ההפקה "טכניקולור" גבר.
קיוקור רצה ללהק את קרי גרנט לתפקיד הראשי. גרנט רצה להשתתף בסרט, אך כשהוא שמע שגרלנד משחקת בסרט הוא סירב עקב אי יציבותה של השחקנית. הבמאי הציע גם את השחקנים המפרי בוגרט ופרנק סינטרה לתפקיד הראשי, אך המפיק ג'ק וורנר פסל את שניהם. סטיוארט גריינג'ר לוהק לתפקיד, אך הוא פרש עקב מחלוקות אומנותיות עם הבמאי.
לבסוף ג'יימס מייסון לוהק לתפקיד. קיוקור נתקל בקשיים בהפקת הסרט הן מהתסריט שעבר שינויים רבים והן מצד גרלנד שהייתה בלתי יציבה במהלך צילומי הסרט.
תקציב הסרט עמד על כחמישה מיליון דולר מה שהפך אותו לאחד הסרטים היקרים ביותר באותה תקופה. בעת שחרורו הסרט עורר עניין ומשך קהל. לפי המגזין "וראייטי" הסרט הכניס כ-6.1 מיליון דולר, סכום גדול אך לא מספיק בשביל לכסות את התקציב העצום. הסרט נחשב לכישלון כלכלי ויש טוענים שבגלל זה ג'ודי גרלנד הפסידה לגרייס קלי את פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
צוות שחקנים

ג'ודי גרלנד - אסתר בלודג'ט/ויקי לסטר
ג'יימס מייסון - נורמן מיין
ג'ק כרסון - מאט ליבי
צ'ארלס ביקפורד - אוליבר ניילס
טומי נונאן - דני מגוויר
אמנדה בלייק - סוזן אטינגר
פרסים ומועמדויות

פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (ג'ודי גרלנד, מועמדות)
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (ג'יימס מייסון, מועמדות)
פרס אוסקר לעיצוב התפאורה הטוב ביותר (מלקולם ברט, ג'יין אלן, איירין שאראף וג'ורג' הופקינס, מועמדות)
פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (ג'יין לואיס, מרי אן נייברג ואיירין שאראף, מועמדות)
פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ("The Man that Got Away", מועמדות)
פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (ריי היינדרוף, מועמדות)
פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (ג'ודי גרלנד, מועמדות)
פרס איגוד הבמאים האמריקאי (ג'ורג' קיוקור, מועמדות)
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (ג'ודי גרלנד, זכייה)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי (ג'יימס מייסון, זכייה)
פרס איגוד התסריטאים האמריקאי למיוזיקל הטוב ביותר (מוס הארט, מועמדות)
פסקול

לפסקול הסרט יצאו מספר גרסאות בשנים 1954, 1988, 2004 ו-2005. להלן הפסקול הרשמי שיצא בשנת 1954:
Gotta Have Me Go with You
The Man That Got Away
Born In A Trunk
Swanee
I'll Get By
You Took Advantage of Me
The Black Bottom
The Peanut Vendor
My Melancholy Baby
Here's What I'm Here For
It's a New World
Someone at Last
Lose That Long Face
הערות שוליים

↑  עמוד הסרט החדש, באתר IMDb
עג'אג' נויהד

| --- | --- |

 לידה:  1897 ראס אל מתן, לבנון 
 פטירה:  25 ביוני 1982 (בגיל 85 בערך) ראס אל מתן, לבנון 
 מדינה:  לבנון 
 השכלה:  המכון הפלסטיני למשפט 
 מפלגה:  מפלגת העצמאות הערבית 
 
עג'אג' נויהד (בערבית: عجاج نويهض) (1897–1982) היה מנהיג לאומני ערבי בולט שמילא תפקיד מרכזי בתנועות העצמאות של סוריה והמזרח התיכון הרחב יותר בתחילת המאה ה-20 עד אמצע המאה ה-20. מחויבותו הבלתי מעורערת לאחדות הערבים ולהגדרה עצמית הפכה אותו לדמות נערצת בקרב אינטלקטואלים ופעילים פוליטיים ערבים בתקופתו.
ביוגרפיה

נויהד נולד בשנת 1897 בעיירה ראס אל-מתן, שהייתה אז חלק מהאימפריה העות'מאנית. הוא בא ממשפחה עם מסורת ארוכת שנים של למדנות אסלאמית ואקטיביזם פוליטי. נויהד סיים את לימודיו בבתי הספר של עירו בראס אל-מתן, ולאחר מכן הצטרף למכון המשפטים בירושלים, וסיים את לימודיו ב-1942. במהלך שהותו באיסטנבול, נויהד הפך למעורב עמוק בארגוני סטודנטים לאומניים ערבים, כמו האגודה החשאית המכונה אל-פתאת. קבוצות אלו הוקדשו לקידום מטרת העצמאות הערבית מהשלטון העות'מאני וטיפוח תחושת זהות פאן-ערבית בקרב נתיני האימפריה הערבים. נויהד העריך חינוך וזהות תרבותית. הוא האמין שחינוך הוא מרכזי להעצמת מדינות ערב. בנוסף לעיתונאות ולאקטיביזם שלו, הוא התמקד גם בחינוך צעירים ערבים להיסטוריה, תרבותם ושפתם.
בשנת 1918 הגיע נויהד לדמשק והצטרף למפלגה הערבית, שהייתה אז בחיתוליה. בשנת 1920, עם הכיבוש הצרפתי של סוריה, עבר לירושלים כדי לחיות בה עד 1948. שם המשיך במאבקו הלאומי הערבי. הוא היה ממייסדי "מפלגת אל-איסתקלאל" (עצמאות) הפלסטינית ב-1932, שמטרותיה היו מאבק בשלטון הבריטי בארץ ישראל והתנגדות להתיישבות הציונית. נויהד היה מקורב למופתי הגדול של ירושלים, חאג' אמין אל-חסיני, וכיהן כמזכ"ל המועצה האיסלאמית העליונה בפלסטין וכמפקח כללי של בתי הדין השרעים. הוא נעצר על ידי השלטונות הבריטיים בארץ ישראל מספר פעמים בשל מעורבותו הפוליטית.
ב-1948, עם כיבוש מערב ירושלים על ידי ישראל, עבר נויהד לירדן, שם עסק בתחום העיתונות והרדיו. ב-1959 חזר ללבנון, שם המשיך במפעלו הלאומי והתרבותי. נויהד היה פורה ביצירה והותיר אחריו מספר חיבורים, ביניהם "הצ'יר אל-עלם אל-אסלאמי" (מציאות העולם האסלאמי), תרגום לערבית של החיבור האנטישמי "הפרוטוקולים של זקני ציון" ו"רג'ל מין פלסטין" (אנשי פלסטין).
פעילויות לאומניות וקריירה פוליטית

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה, חזר נויהד לסוריה והחל לפעול באופן פעיל למען הגדרה עצמית ערבית. הוא היה שותף בולט במרד הערבי נגד העות'מאנים במהלך מלחמת העולם הראשונה, שנתמך על ידי ממשלת בריטניה במאמציה להחליש את מעצמות המרכז. לאחר המלחמה והתמוטטות האימפריה העות'מאנית, נויהד ייצג את התנועה הלאומית הסורית בוועידת השלום בפריז ב-1919. שם הוא דגל בלהט בהקמת מדינה ערבית עצמאית, תוך הסתמכות על הבטחות להגדרה עצמית שהעניקו מעצמות הברית במהלך הסכסוך. אף על פי שוועידת השלום בפריז הביאה בסופו של דבר להטלת מנדטים צרפתיים ובריטים על חלק גדול מהשטחים העות'מאניים לשעבר, נויהד המשיך בפעילותו הפוליטית בסוריה. הוא הפך לחבר מוביל בגוש הלאומי הסורי, קואליציה של מפלגות לאומניות שפעלו למען עצמאות סוריה מהשלטון הצרפתי לאורך שנות ה-20. הבולטות הפוליטית של נויהד המשיכה לגדול בעשורים הבאים. ב-1930 הוא נבחר לפרלמנט הסורי, שם הופיע כמבקר קולני של ממשלת המנדט הצרפתי. הוא כיהן בתפקידי שרים שונים בממשלות סוריה עוקבות ומילא תפקיד מכריע במשא ומתן שהוביל לעצמאות מלאה של המדינה ב-1946.
הקשר לבנוני ופלסטיני

אף על פי שהוא היה ממוצא לבנוני, נויהד היה מעורב עמוקות בעניין הפלסטיני. הוא תמך במאבק לעצמאות פלסטינית וכתב רבות על העוולות שעמן מתמודדים פלסטינים תחת השלטון הבריטי ולאחר מכן תחת השלטון הישראלי.
מעבר לדמשק ולירושלים

כשהנסיך פייסל הגיע לסוריה, עבר עג'אג' נויהד לדמשק והצטרף למועדון הערבי, שכלל באותה תקופה דמויות כמו עאדל אוסיראן, עלי רדה אל-ריקבי, סאטע אל-חוסרי, עבדאללה אלנג'אר ואחרים. הוא החליט לעבור לירושלים, במיוחד אחרי מה שקרה בקרב מייסלון וכניסת הצרפתים לסוריה. המעבר לירושלים נבע מאמונתו בהכרח בהתנגדות למנדט הבריטי ולהתיישבות הציונית בארץ ישראל. הוא השתקע בירושלים, סיים את לימודיו ועבד בה כעורך דין.
תרומתו

עג'אג' נויהד היה מעורב במהלך חייו במאבק הלאומי הערבי בארץ ישראל ובלבנון. הוא היה ממייסדי מפלגת "איסטאקלאל" הפלסטינית, שפעלה נגד השלטון הבריטי וההתיישבות הציונית בארץ ישראל. נויהד גם מילא תפקידים בכירים במועצה האסלאמית העליונה בארץ ישראל והיה מקורב למופתי הגדול חג' אמין אל-חוסייני.
נויהד היה פורה בכתיבה והשאיר אחריו מספר מסות, כולל ספרים היסטוריים וביוגרפיים. הוא גם תרגם ספרים חשובים כמו "הכיר אל-עלאם אל-אסלאמי" ו"פרוטוקולים של חכמי ציון". נויהד ראה עצמו כשומר מהימן של המאבק הלאומי הערבי והקדיש את חייו לקידומו. והוא שתרם לעיתונים ומגזינים ערביים רבים, ודגל באחדות ערבית והתנגדות נגד הקולוניאליזם. הוא כתב על מגוון נושאים, כולל ספרות, היסטוריה ופוליטיקה. עבודותיו קידמו לעיתים קרובות את הלאומיות הערבית ואת המאבק באימפריאליזם המערבי.
מורשת והשפעה

לאורך הקריירה הארוכה שלו, נויהד נשאר תומך איתן בלאומיות ואחדות ערבית. מחויבותו הבלתי מעורערת לאידיאלים הללו, בשילוב עם יכולותיו האינטלקטואליות הפכו אותו לדמות נערצת בקרב אינטלקטואלים ופעילים פוליטיים ערבים. גם לאחר פרישתו מפוליטיקה פעילה בשנות ה-50, המשיך נויהד להשפיע על השיח על הלאומיות הערבית באמצעות כתביו והופעותיו הפומביות. הוא זכה לכבוד כמדינאי מבוגר ואינטלקטואל ציבורי עד מותו ב-1982 בגיל 86. המורשת של נויהד ממשיכה להשפיע על לאומנים והיסטוריונים ערבים כיום. הוא זכור כדמות מרכזית במאבק הארוך להגדרה עצמית ועצמאות ערבית מהשלטון הקולוניאלי, שרעיונותיו ומעשיו סייעו לעצב את התפתחות האידאולוגיה הערבית הלאומית המודרנית.
עבודתו בתקשורת

הוא הקים את כתב העת "אל-ערב" בירושלים, שיצא לאור במשך שלוש שנים, אחר כך שינה אותו על פי עצת המופתי, עבד ככתב בעיתון "אל-אהרם" המצרי בשנים 1932–1940, עבד כמנהל הרדיו הערבי בירושלים במלחמת העולם השנייה, עבד כמנהל הפרסומים וההוצאה לאור בירדן, במגזין שלו הוא קרא לאחדות ערבית מוחלטת שאינה מקבלת פילוג.
התקופה ההיא, שמכוסה בזיכרונותיו של עג'אג' נואהיד, הייתה מלאה באירועים חשובים מאוד בצעדת העם הפלסטיני ובמאבקו בקולוניאליזם של מתנחלים. לאירועים אלו הייתה השפעה רבה על תוצאות סוגיית פלסטין. זיכרונות אלה מספרים את אירועי התקופה ההיא כפי שהמחבר חי אותם ותרם לקיומם עם גברים פלסטינים וערבים אחרים, במיוחד מאבקו לצד חאג' אמין אל-חוסיני. זיכרונותיו של עג'אג' נויהד מכסים את כל התקופה הזו באירועים ובעובדות שלה, והוא עוסק בכוחות הפוליטיים שהיו להם יד בגורל העניינים, בין אם היו מעצמות מקומיות או זרות, והוא מדבר על מנהיגים, מנהיגים, סופרים, מטיפים, אינטלקטואלים ואנשי תקשורת, וציינו כי מחבר הזיכרונות היה אחד מאנשי התקשורת הבולטים בארץ ישראל, בין אם ברדיו אלקודס ובין אם בעיתון "אל-ערב", אותו פרסם בעצמו. זיכרונות אלה הוכתבו על ידי עג'אג' נויהד לבתו, ביאן נויהד אל-חות, באביב 1980. הוא הפסיק להכתיב את הזיכרונות ב-1948. באשר לשלב שלאחר מכן, ד"ר ביאן שלפה אותם מתיקיו ומניירותיו הפרטיים, וכן הם מכסים את התקופה המשתרעת משנת 1948 ועד 1980 לערך. זיכרונות אלו הוצגו על ידי בנו, ד"ר ח'לדון נויהד, אינטלקטואל מהגר שנאלץ לגלות בוונצואלה בעקבות הנכבה ב-1948, שם בנה לעצמו שם עמדה תרבותית, תקשורתית ואקדמית מכובדת. בסופו של דבר, הזיכרונות הללו הם מאמץ נוסף למאמצים של רבים שכתבו את זיכרונותיהם והפיצו אותם לאנשים אולי זהו עזר לקריאת ההיסטוריה העכשווית שלנו ביותר מעין אחת, אלא בעיניים ביקורתיות מפוכחות. זהו שלב נוסף בסדרת זיכרונות ועיתונים היסטוריים, שהחלה בזיכרונותיו של חאג' אמין אל-חוסיני, והמשיכו על ידי אכרם זעיתר, בהג'אב אבו גרבייה, מוחמד עזה דרוזה, פוזי אל-קאוקג'י ורבים אחרים.
משפחה

הוא התחתן עם "ג'מאל סלים נויהד" ונולדו להם בת בשם ד"ר ביאן נויהד אל-חות, שנישאה לשפיק אל-חות ובן בשם ד"ר ח'לדון נויהד.
מות של נויהד

הוא נפטר ב-25 ביוני 1982 בלבנון, במהלך מלחמת לבנון הראשונה ובגלל הקרבות נקבר רק חמישה ימים לאחר מותו בגן ביתו בראס אל-מתן.
הערות שוליים

1 2  حكايات من السويداء (2022-10-02). عجاج يوسف نويهض (1897 - 1982). נבדק ב-2024-10-30 – via YouTube.
↑  الثقافية, مجلة رمان. "إحياء للشخصية الفلسطينية في «رجال من فلسطين كما عرفتهُم» لعجاج نويهض". مجلة رمان الثقافية (בערבית). נבדק ב-2024-10-30.
↑  عجاج نويهض مؤرّخ الحركة العربية, alarabi.nccal.gov.kw
1 2  "عجاج نويهض". المعرفة (בערבית). נבדק ב-2024-10-30.
↑  Ajaj Noueihed, download books ajaj noueihed pdf
1 2  مكتبة نور, download books ajaj noueihed pdf, www.noor-book.com (באנגלית)
↑  "PASSIA - NUWAYHED, AJAJ (-)". www.passia.org. נבדק ב-2024-10-30.
↑  "عجاج نويهض", ويكيبيديا (בערבית), 2024-09-21, נבדק ב-2024-10-30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296259505171  ISNI: 0000 0000 8440 0976  LCCN: n81135245  VIAF: 35785232   WorldCat (עם VIAF): 35785232 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "עג'אג' נויהד".
טוני סופרנו

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  (1.01) "pilot"
 הופעה אחרונה:  (6.21) "made in america"
 יוצרים:  דייוויד צ'ייס
 גילום הדמות:  ג'יימס גנדולפיני בובי בורילו (כילד) מארק דמיאנו (כילד) דני פטרילו (כנער)
 מידע
 כינויים:  T Tone tony uncle johnny
 מין:  זכר
 מקצוע:  מאפיונר
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  קוראדו סופרנו האבא (סבא) ג'וני סופרנו (אבא) ליביה סופרנו (אמא) קוראדו ג'וניור סופרנו (דוד) ארקלי סופרנו (דוד) ג'ניס סופרנו (אחות) ברברה סופרנו (אחות) טוני בלדנטו (בן דוד) כריסטופר מולטיסנטי (אחיין)
 אויבים:  משפחת ליאטרדו הדוד ג'וניור
 
אנתוני ג'ון סופרנו (באנגלית: Tony Soprano;‏ 22 באוגוסט 1959 – ?) הוא דמות של ראש משפחת פשע, דון מאפיה מניו ג'רזי, בסדרה הסופרנוס. הדמות גולמה על ידי ג'יימס גנדולפיני.
ביוגרפיה בדיונית: ילדותו של טוני ונעוריו

טוני נולד ב-1959 לג'וני "בוי" סופרנו ולליביה. לטוני יש שתי אחיות, ג'ניס וברברה. הייתה לו אחות נוספת שמתה בלידתה.
ביוגרפיה בדיונית: ילדותו של טוני ונעוריו > חשיפה מוקדמת לפשע

לדבריו, בסביבות השנה 1967 הוא גילה לראשונה שאבא שלו חבר במאפיה, כשאביו התקוטט עם אדם שלא שילם לו כסף.
טוני נזכר גם, שבסביבות אותה שנה אביו התחיל לקחת את אחותו לפארק השעשועים לצורך הסוואת הפעילות האלימה שלו. טוני הצעיר עוד לא הבין זאת, ולכן הוא הרגיש שהוא הילד הפחות אהוב. יום אחד הוא החליט להתפלח לרכב של אביו כדי להגיע איתם לפארק השעשועים וגילה שם שאחותו משמשת את אביו לצורך הסוואה. הגילוי שיפר את הרגשתו לגבי מעמדו בעיני אביו.
בתחילת שנות ה-70 ראה טוני את אביו חותך אצבע לאדם. התקף החרדה הראשון של טוני היה כשהתעלף, כמה שעות אחרי המקרה הזה.
ביוגרפיה בדיונית: ילדותו של טוני ונעוריו > תקופת בית-הספר תיכון של טוני

במהלך לימודיו בתיכון, הכיר טוני את אשתו לעתיד, כרמלה דיאנג'לו, בחניון של "פיצה וורלד", במהלך תגרה עם חברו דומיניק טדסקו. בתיכון גם הכיר את דייוויד סקטינו וארטי בוקו. הוא היה חבר בארגון קתולי ושם הכיר את יוג'ין, חברו לעתיד במאפיה. כמו כן הוא התנסה בסמים.
החבירה של טוני למאפיה

כשטוני היה ילד הוא הקים כנופיה צעירה ביחד עם ג'קי אפריל האב, ראלף סיפראטו וסילביו. הם בעיקר מכרו חשיש וסיגריות.
בסוף שנות ה-70 טוני והחבורה תכננו לשדוד את משחק הפוקר של פיץ' למאנה. הם תכננו את המעשה ימים רבים. בסופו של דבר, הם עשו זאת בלי ראלף, שהיה חולה. השוד המוצלח הניב להם הרבה כסף, אבל הפשע נודע לפיץ' ולג'וני, אביו של טוני. עקב ההתערבות של ג'וני, טוני וג'קי לא נענשו על המעשה ואף התקבלו למאפיה בזכותו.
ב-1982 טוני עשה את עבודתו הראשונה במאפיה, שכללה חיסול של סוכן ההימורים וולי אוברול.
החיים האישיים של טוני

טוני גר בניו ג'רזי. הוא נשוי לכרמלה ולזוג שני ילדים: מדו, הבת הבכורה, ואנתוני ג'וניור (שמכונה גם AJ).
התחביבים של טוני

טוני ידוע בחיבתו לברווזים. הוא דואג להם וקונה ספרים כדי לשפר את הידע שלו לגביהם. בנוסף, הוא חובב סיגרים ומעשן קבוע של סיגרים מסוג CAO Maduro L’Anniversaire Robusto.
בסיום הסדרה

בסצנה האחרונה בסדרה, טוני, כרמלה ואיי.ג'י נפגשים בדיינר מקומי, כשברקע מתנגן השיר "Don't Stop Believin" של להקת "Journey" והמצלמה נעה ברחבי המסעדה. במקביל, מדו, שהתקשתה בהתחלה במציאת מקום חנייה, נראית מתקרבת לפתח המסעדה. המצלמה מתמקדת באדם שנראה קודם יושב בבר המסעדה ומביט בטוני, נכנס לחדר השירותים. מדו מתקרבת לדלת הכניסה וטוני מביט לעבר הדלת לאחר שרעש פעמון הכניסה נשמע. מיד לאחר מכן, מוחשך המסך וכעבור מספר שניות עולות כתוביות הסיום.
החלטתו של יוצר התוכנית צ'ייס לסיים את הפרק והסדרה בהחשכת המסך וביצירת חוסר ודאות לגבי גורלו של טוני עוררה הדים והעלתה ספקולציות וסימני שאלה רבים, כמו גם גילויי אכזבה מצד מעריצי הסדרה, ששאלת גורלו של טוני המשיכה להעסיק רבים מהם זמן רב לאחר ירידתה מהמסך. כשנשאל לגבי סצנת הסיום, סיפר צ'ייס כי:
השאלה אם טוני סופרנו חי או מת אינה חשובה. אין טעם להמשיך ולחפש אחר תשובה לשאלה הזו. סצינת הסיום של 'הסופרנוס' מעלה שאלה רוחנית וככזו אין לה תשובה נכונה או לא נכונה.
הערות שוליים

↑  לא ברור האם טוני נרצח בפרק האחרון
↑  עידו ישעיהו‏, אל תפסיקו להאמין: האם טוני מת או חי בפרק האחרון של "הסופרנוס"?, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2014
↑  לילך וולך, מה למדנו מהסופים של 'הסופרנוס', 'שובר שורות', 'סיינפלד' ועוד, 9 במאי 2015
↑  חן חדד, חי או מת: יוצר "הסופרנוס" חושף לראשונה את גורלו של טוני סופרנו, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2014
עפרונן טורקסטני

| עפרונן טורקסטני |
| --- | --- |
 עפרונן טורקסטני, טורקיה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: דמויי־דרור
משפחה:: עפרוניים
סוג:: עפרונן Alaudala
מין:: עפרונן טורקסטני
שם מדעי
 Alaudala heinei
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של מין העל של העפרונן הגמדי והעפרונן הטורקסטני לפני הפיצול   יציב   מקייץ   חורף

עֶפְרוֹנָן טוּרְקֶסְטָנִי (שם מדעי: Alaudala heinei) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת העפרוניים. תחום תפוצתו מתפרש מבאוקראינה ומרכז טורקיה דרך חלקים ממרכז אסיה ודרום סיביר, מערבה עד לדרום-מרכז מונגוליה ודרומה עד לדרום אפגניסטן. מין זה והעפרונן הגמדי נחשבו בעבר למין-יחיד, אך מחקר משנת 2020 הבחין ביניהם כמינים נפרדים.
בישראל חולף נדיר, אך בשל החידוש במעמדו הטקסונומי והקושי בזיהויו בשדה קרוב לוודאי שתצפיות בו מתפספסות כזיהויים שגויים של עפרונן גמדי. ככלל, נראה שתצפיות בפרטים בעלי סימנים מתאימים מתרחשות בסתיו המאוחר, בשלהי עונת הנדידה בחודשים אוקטובר-נובמבר.
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Alaudala הוא צורת הקטנה של Alauda, ושם המין הספציפי heinei מנציח את האורניתולוג הגרמני פרדיננד היינה.
בעבר הוא נחשב לחלק ממין-על שתחום התפוצה שלו כלל אוכלוסיות גם מחלקים מהמזרח התיכון וצפון אפריקה, ושמו העממי באנגלית היה Lesser short-toed lark (שם שניתן לעיתים גם לעפרונן טיבטי Calandrella acutirostris). עם זאת, מחקר משנת 2020 פיצל את המין לשני מינים נפרדים, כאשר A. rufescens, עפרונן גמדי הוא המין הים-תיכוני (Mediterranean short-toed lark באנגלית) ועפרונן טורקסטני, A. heinei, הוא המין המרכז-אסייתי ששודרג למעמד של מין עצמאי. פיצול זה מוכר על-ידי רוב הרשימות, כמו זו של ה-IOU, ושלושהתת-מינים אחרים שסווגו במקור תחת העפרונן הגמדי הועברו למין עפרונן טורקסטני במקום.
טקסונומיה ואטימולוגיה > תת-מינים

ישנם שלושה תת-מינים מוכרים:
A. h. heinei (הומייר, 1873) - נמצא מאוקראינה עד למזרח קזחסטן
A. h. aharonii (הארטרט, 1910) - נפוץ במרכז טורקיה. שמו מנציח את אחד מחלוצי חקר הטבע בישראל, ישראל אהרוני.
A. h. persica ריצ'רד באולדר שרפ, 1890 - נמצא במזרח ובדרום עיראק עד לדרום ודרום מערב אפגניסטן
תיאור

עפרוני קטן ובהיר עם מקור קצר וגדול שמזכיר מעט פרושיים. אורכו 15–18 ס"מ, מוטת כנפיו 28–34 ס"מ (8.7–10.5 ס"מ לכנף), ומשקלו 20–30 גרם. מבחינה ויזואלית, דומה למדי לעפרונן קצר-אצבעות; סימני הזיהוי הטובים ביותר הם החזה והצדדים המפוספסים בכבדות והיעדר הגבה המודגשת. כמו כן דומה מאוד לעפרונן גמדי ולעפרונן אסייתי (Alaudala cheleensis), וזיהוי בשדה באזורי החפיפה בתפוצת המינים קשה למדי; ומסובך אפילו יותר בשל שונות גאוגרפית ואינדיבידואלית בין פרטים ואוכלוסיות. ככלל, העפרונן הטורקסטני יותר אפור וכהה ופחות אדמדם חולי ובהיר מאשר עפרונן גמדי, עם פספוסים צרים ורבים יותר על החזה, ומקור גדול יותר. הוא מעט קטן יותר, בעל גוני חום כהים יותר, ופספוס רב יותר מאשר עפרונן אסייתי, עם כנפיים פחות מחודדות ובעלות פחות צבע לבן בנוצות הזנב החיצוניות. דומה גם לעפרונן חולי (A. raytal), אך מעט גדול ומפוספס יותר בגב, עם מקור קצר ועבה יותר.
נראה בדרך-כלל מחפש מזון על הקרקע בשטח פתוח עם שיחים, עשבים וקרקע חשופה נרחבת, לעיתים קרובות באזורים חוליים. נשאר נמוך קרוב לקרקע ורץ במהירות.
השירה מגוונת ביותר ומורכבת מסדרה ארוכה של מקטעים המכילים שילוב של סוגים רבים ושונים של תווים, לרבות חיקויים של מיני ציפורים אחרים. מקטעי השירה ארוכים יותר מאשר אצל עפרונן קצר-אצבעות, עם הפסקות ארוכות יותר ביניהם.
סטטוס

אוכלוסיית העפרונן הטורקסטני לא נאמדה כראוי לאחר פיצול המין מהעפרונן הגמדי והאסייתי. הוערך כי האוכלוסייה מונה ככל הנראה כמה מיליוני פרטים עם לפחות 15,000–30,000 זוגות בארמניה, 10,000–100,000 זוגות באזרבייג'ן, 300,000–600,000 זוגות בטורקיה (אולי כולל מיעוט של עפרוננים גמדיים), 200–2,000 זוגות באוקראינה ו-1–2 מיליון זוגות ברוסיה ממערב להרי אורל. בקזחסטן הוא מתואר כמין נפוץ ונרחב. בצירוף שטח גדול של התפוצה שאינו מכוסה על ידי הערכות אלה, לפי הערכה כללית האוכלוסייה העולמית מונה 5–10 מיליון פרטים בוגרים, אך עשויה להיות גדולה עוד יותר.
בשל האוכלוסייה הגדולה והיציבה בעלת התפוצה הנרחבת, הוערך מצב השימור של העפרונן הטורקסטני כ"ללא חשש".