stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1950 בספורט
טניס > גביע דייוויס

נבחרת אוסטרליה (אוסטרליה) זכתה בגביע דייוויס לאחר ניצחון 1-4 על נבחרת ארצות הברית (ארצות הברית).
כדורגל > מונדיאל

נבחרת אורוגוואי (אורוגוואי) זכתה בגביע.
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > איטליה

יובנטוס זוכה בסקודטו.
גביע האיטלקי -תחרות לא נערכה.
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > אנגליה

אליפות אנגליה -  פורטסמות' זוכה באליפות.
גביע ה-FA - ארסנל זוכה בגביע.
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > ארגנטינה

ראסינג קלוב זוכה באליפות.
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > ברזיל

בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
אליפות סאו פאולו בכדורגל - פלמיירס זוכה בתחרות
אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל -ואסקו דה גאמה זוכה באליפות
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > גרמניה

שטוטגרט זוכה באליפות גרמניה.
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > ישראל

מכבי תל אביב זוכה בליגת העל בכדורגל
כדורגל > כדורגל לפי מדינות > ספרד

אתלטיקו מדריד זוכה באליפות ספרד
אתלטיק בילבאו זוכה בקופה דל גנרליסימו
כדורמים > אליפות אירופה

נבחרת הולנד (הולנד) זכתה במדליית זהב בכדורמים באליפות אירופה.
כדורסל > תחרויות בינלאומיות > אליפות העולם

אליפות העולם הראשונה נערכת בארגנטינה.
נבחרת ארגנטינה (ארגנטינה) זוכה באליפות.
כדורסל > כדורסל לפי מדינות > איטליה

ליגת העל האיטלקית בכדורסל - אולימפיה מילאנו זוכה באליפות.
כדורסל > כדורסל לפי מדינות > ארצות הברית

מינאפוליס לייקרס ניצחה ב-NBA (ראה עונת 1949/1950 ב-NBA).
כדורסל > כדורסל לפי מדינות > ברית המועצות

אליפות ברית המועצות בכדורסל גברים -דינמו טביליסי זוכה באליפות.
כדורסל > כדורסל לפי מדינות > יוגוסלביה

הליגה היוגוסלבית בכדורסל - הכוכב האדום בלגרד זוכה באליפות.
מרוץ מכוניות

פורמולה 1 - הסתיימה העונה הראשונה שכללה 7 מרוצים. ג'וזפה פארינה (איטליה איטליה) עם מכונית מתוצרת אלפא רומיאו זכה באליפות.
פוטבול > NFL

קליבלנד בראונס מנצחת את לוס אנג'לס ראמס 28-30 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בקליבלנד.
שחייה > אליפות אירופה השביעית בשחייה

נערכה בווינה שבאוסטריה מ-20 עד 27 באוגוסט 1950.
שחייה > אליפות אירופה השביעית בשחייה > טבלת המדליות (חלקי)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | צרפת צרפת | 4 | 6 | 2 | 12 |
| 2 | הולנד הולנד | 4 | 4 | 3 | 11 |
| 3 | מערב גרמניה מערב גרמניה | 4 | 2 | 2 | 8 |
| 4 | שוודיה שוודיה | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 5 | דנמרק דנמרק | 1 | 1 | 4 | 6 |
אירמה הייטינג-שומאכר (הולנד הולנד) הייתה השחיינית המצטיינת של האליפות לאחר שזכתה ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת.
אלכסנדר ז'אני (צרפת צרפת) היה השחיין המצטיין של האליפות לאחר שזכה ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת.
יוראן לארסון (שוודיה שוודיה) היה השחיין המצטיין של האליפות לאחר שזכה ב-3 מדליות, 2 מדליות זהב ומדליית כסף אחת.
שחייה > שיאי עולם > שחייניות

| תאריך | משחה | שם השחיינית | מדינה | מקום תחרות | שיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 באוקטובר | 200 מטר חזה | אווה נובק ז'ראר | הונגריה הונגריה | שקשפחוואר, הונגריה | 2:48.8 דקות |
שחייה > שיאי עולם > שחיינים

| תאריך | משחה | שם השחיין | מדינה | מקום תחרות | שיא |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 בפברואר | 4x200 מטר חופשי שליחים | נבחרת | ארצות הברית ארצות הברית | ניו הייבן, ארצות הברית | 8:43.2 דקות |
| 11 במרץ | 400 מטר חופשי | ג'ון מרשל | ארצות הברית ארצות הברית | ניו הייבן, ארצות הברית | 4:31.1 דקות |
| 31 במרץ | 200 מטר חזה | ג'ו ורדור | ארצות הברית ארצות הברית | ניו הייבן, ארצות הברית | 2:28.3 דקות |
| 31 במרץ | 200 מטר חופשי | ג'ון מרשל | ארצות הברית ארצות הברית | ניו הייבן, ארצות הברית | 2:04.6 דקות |
| 1 באפריל | 400 מטר חופשי | ג'ון מרשל | ארצות הברית ארצות הברית | ניו הייבן, ארצות הברית | 4:29.5 דקות |
| 2 באפריל | 4x200 מטר חופשי שליחים | נבחרת | יפן יפן | מריליה, ברזיל | 8:40.6 דקות |
גליום ניטריד

גליום ניטריד (Gallium Nitride, GaN) הוא מוליך למחצה בינארי ממשפחת III-V (אנ') המורכב מהיסודות גליום וחנקן. לגליום ניטריד פער אנרגיה ישיר המקנה לו יתרונות ביישומים אלקטרואופטיים. השימוש הנפוץ ביותר של הגליום ניטריד הוא בדיודות פולטות אור (LED), מאז שנות התשעים.
גביש גליום ניטריד (GaN)
המבנה הגבישי של גליום ניטריד הוא מבנה וורציט (Wurzite).
גליום ניטריד הוא חומר בעל קשיות גבוהה והוא בעל מבנה גבישי הקסגונלי המכונה וורצייט (אנ') (Wurzite). גבישים טהורים של גליום ניטריד שקופים לאורכי הגל הנראה.
לגליום ניטריד פער אנרגיה רחב של 3.4 אלקטרון וולט, המאפשר יישומים מיוחדים באלקטרואופטיקה והתקנים להספק גבוה ולתדרים גבוהים. גליום ניטריד הוא המצע המאפשר דיודות פולטות אור בצבע סגול (באורך גל של 405 ננומטר), מבלי הצורך להשתמש במניפולציות אופטיות.
תכונות

גליום ניטריד הוא בעל קשיות גבוהה ויציבות מכנית. כמו כן, הוא בעל מוליכות תרמית וקיבול חום גבוהים. גליום ניטריד הוא מוליך למחצה בעל פער אנרגיה ישיר רחב של 3.4 אלקטרון וולט.
ניתן לגדל שכבות אפיטקסיאליות של גליום ניטריד על מצעים כגון ספיר או סיליקון קרביד. החומר אינו נסדק למרות אי התאמה בפרמטר הסריג עם מצעים אלה.
ניתן לאלח (לסמם) גליום ניטריד באמצעות אטומים של חמצן או סיליקון ליצירת מוליך למחצה מסוג N, ולאלח באמצעות מגנזיום לקבלת מוליך למחצה מסוג P. עם זאת, הוספת סיליקון ומגנזיום עלולה לגרום לחומר להיות פריך יותר.
בדומה לניטרידים אחרים של הטור השלישי (אנ') בטבלה המחזורית, לגליום ניטריד רגישות נמוכה לקרינה מייננת. עובדה זו הופכת אותו למתאים ליישומים של תאים סולריים עבור לוויינים ויישומים נוספים בחלל. מפני שהתקני גליום ניטריד מסוגלים לתפקד בטמפרטורות ובמתחים גבוהים יותר מאשר גליום ארסניד, הוא שימושי מאוד עבור מגברי הספק בתדרי מיקרוגל.
גליום ניטריד מהווה את אחד האבות של המוליך למחצה הטרנרי אלומיניום גליום ניטריד (AlGaN), המשמש לעיתים ביחד עם גליום ניטריד בהתקנים.
אור תועה

אור תועה (באנגלית: stray light) מתאר אור שלא נלקח בחשבון בשלב התכנון של מערכת אופטית, ושיש לו השפעה שלילית על ביצועי המערכת. אור זה יכול להגיע ממקור שנלקח בחשבון, אבל עבר דרך אחרת מהדרך שתוכננה, או שזהו אור שהגיע ממקור שכלל לא נלקח בחשבון. אור תועה בדרך כלל מגביל את הטווח הדינמי של המערכת, את ערך האות לרעש (SNR) או הניגודיות, כיוון שהוא מגביל את רמת החושך המקסימלית שהמערכת מסוגלת להשיג ולכן את ערכו של המכנה בחישובם של כל המדדים הללו.
מערכות אופטיות > אור מונוכרומטי

מכשירי מדידה אופטיים שעובדים באורך גל מונוכרומטי, כגון ספקטרומטר, מגדירים אור תועה כאור שנמצא במערכת באורכי גל (צבעים) שונים מהתכנון. רמת האור התועה היא אחד המאפיינים הקריטיים במערכת.
מערכות אופטיות > מערכות הדמיה

ניהול והפחתת אור תועה הם אתגרים חשובים בתכנון מערכות אופטיות מדויקות, כמו מצלמות דיגיטליות או מכשירי הדמיה רפואיים כמו אנדוסקופ. במערכות אלו ישנם שני סוגים עיקריים של אור תועה:
דמויות רפאים, הנגרמות מעצם המצוי בשדה הראיה אך האור ממנו עובר שתי החזרות או יותר במערכת האופטית בדרכו אל הגלאי.
Veiling glare (אנ') מתארת אור מפוזר בתוך המערכת האופטית או התווך האטמוספירי.
מערכות אופטיות > מערכות הדמיה > אסטרונומיה

באופטיקה אסטרונומית, אור תועה מזוהר הרקיע יכול לפגוע ביכולת לזהות עצמים עמומים, כאשר הוא מתמזג עם האור ממקורות אחרים הממוקדים באותו מקום כמו העצם העמום אותו מנסים לחקור.
אור תועה מהווה בעיה רצינית בתכנון של קורונוגרפים (אנ'), שמשמשים לצפייה בעטרה של השמש.
מקורות האור התועה

ישנם מס' מקורות של אור תועה. למשל:
דמויות רפאים בסריגי עקיפה. אלו יכולות להיווצר למשל על ידי שינוי מחזורי של מרווחי החריצים בסריג.
דמויות רפאים במערכות הדמיה, כתוצאה מאור המוחזר מהגלאי עצמו או ממקורות אחרים.
אור מפוזר לכיוון הטלסקופ מחלקיקים לאורך הדרך האופטית מהכוכב, בין אם הם באטמוספירת כדור הארץ או בחלל הבין כוכבי.
החזרות ממשטחי עדשות. ניתן לצמצם החזרות אלו על ידי ציפוים נגד החזרה, אך כיוון שאלו אינם מושלמים, תמיד קיים רכיב של אור מוחזר.
אור שנפלט על ידי רכיבים של המערכת האופטית.
במערכות אינפרא-אדום, מקורו של אור תועה הוא בעיקר מקרינה תרמית.
נרקיסיזם - במיוחד במערכות מבוססות אינפרא אדום, תופעה הנגרמת מקרינה תרמית הנפלטת מהגלאי עצמו, פוגעת בעדשות המערכת וחלקה מוחזר מהן אל הגלאי.
אור מפוזר ממשטחים שמייצבים את המבנה של המערכת האופטית.
החזרה מפוזרת ממראות לא מושלמות.
דליפת אור דרך המעטפת של המערכת.
כלי תכנון

ישנן מספר תוכנות לתכנון אופטי שמאפשרות לבדוק את האור התועה במערכת אופטית, למשל:
ASAP
FRED
(Zemax (Ansys
TracePro
מתכננים יכולים להיעזר בתוכנות אלו כדי לחזות ולצמצם אור תועה במערכת הסופית.
לקריאה נוספת

תמונות של דמות רפאים בצילום ואיורים המדגימים פיזור
הערות שוליים

↑  What is Stray Light and How is it Analyzed? | Ansys, www.ansys.com (באנגלית)
1 2  What Is Stray Light and How Does It Work? | Synopsys, www.synopsys.com (באנגלית)
אוניברסיטת דרום קליפורניה

| --- | --- |
סמל האוניברסיטה

פרדריק שוויגארדט, מזרקה "טריומף נוער", 1935, פארק הבוגרים, מול בניין המנהלה ע"ש ג'ורג' בוברד (אנ') (צולם ב-2007)
 אוניברסיטה פרטית
 מוטו:  Palmam qui meruit ferat
 תקופת הפעילות:  1880–הווה (כ־145 שנים)
 מייסדים:  רוברט וידני 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  קרול פולט (אנ')
 יו"ר:  סי. אל. מקס ניקלס 
 סגל:  4,706 (2021)
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  49,500 (2021)
 סטודנטים לתואר ראשון:  21,000 (2021)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  28,500 (2021)
 שונות
 כינוי קבוצת הספורט:  "טרוג'נס" (טרויאנים)
 מיקום
 מיקום:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  34°01′14″N 118°17′08″W﻿ / ﻿34.02051°N 118.28563°W﻿ / 34.02051; -118.28563
 www.usc.edu
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) אוניברסיטת דרום קליפורניה(למפת לוס אנג'לס רגילה) אוניברסיטת דרום קליפורניה
 
לוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום, משחק כדורגל מול אוניברסיטת אורגון ב-2 בנובמבר 2019
רוג'ר נובל בורנהם, פסל "טומי טרוג'ן", 1930, ברונזה, ככר האן, מחוץ לבניין המנהלה ע"ש ג'ורג' בוברד, הוא סמל מרכזי של האוניברסיטה, אם כי הוא לא קמע שלה (צולם ב-2007)
אוניברסיטת דרום קליפורניה (באנגלית: University of Southern California; בראשי תיבות: USC, ‏SC או בקיצור Southern Cal) היא אוניברסיטה פרטית בלוס אנג'לס שבקליפורניה. נוסדה בשנת 1880 והיא מוסד ההשכלה הגבוהה והמחקר הוותיק ביותר במערב ארצות הברית.
האוניברסיטה נחשבת לאחת האוניברסיטאות הפרטיות הטובות והבולטות בארצות הברית. האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות ובהתאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט.
היסטוריה

כאשר אוניברסיטת דרום קליפורניה פתחה את שעריה בשנת 1880, 10 מרצים לימדו 53 סטודנטים עבור שכר לימוד של $15 לסמסטר. בלוס-אנג'לס באותה תקופה לא היו כבישים סלולים, תאורה חשמלית או טלפונים. המחזור הראשון סיים בשנת 1884. האוניברסיטה הוקמה ביוזמתו של השופט רוברט וידני, אשר גייס למיזם שלושה תורמים מרכזיים: אוזרו צ'יילדס (אנ'), סוחר ובנקאי פרוטסטנטי, ג'ון דאוני (אנ'), קתולי יליד אירלנד שהיה מושל קליפורניה בשנים 1860–1862 ואיסאייס וולף הלמן, בנקאי יהודי-גרמני. בשנים הראשונות האוניברסיטה הייתה קשורה לכנסייה המתודיסטית, אך משנת 1952 לאוניברסיטה אין קשר עם הכנסייה והיא מוסד ללא שיוך דתי.
צבעי האוניברסיטה הם ארגמן וזהב, אשר אושרו על ידי נשיא האוניברסיטה ג'ורג' ווייט (אנ') בשנת 1895. "טומי טרוג'ן (אנ')" הוא סמל מפורסם של האוניברסיטה, שהונצח בדמות פסל ברונזה של חייל טרויאני המוצב במרכז הקמפוס. הכינוי "טרויאנים (אנ')" הוענק לספורטאי האוניברסיטה בשנת 1912 על ידי כתב הספורט של "לוס אנג'לס טיימס".
אוניברסיטת דרום קליפורניה היא המעסיק הפרטי הגדול ביותר בלוס אנג'לס והשלישי בגודלו בקליפורניה.
מבחינה פוליטית, לאוניברסיטה הייתה בעבר נטייה שמרנית המזוהה עם המפלגה הרפובליקנית, אך משנות ה-90 הרוב השמרני הוחלף בקולות יותר ליברליים, שמקורו בעובדה שגוף הסטודנטים הפך למעורב יותר מבחינה גאוגרפית ואתנית.
בשנת 2012 הוקם בית הספר לריקוד על שם גלוריה קאופמן. זה היה בית הספר חדש ראשון מאז שנות ה-70 של המאה ה-20. בשנת 2015 מונה ויליאם פורסייט לפרופסור בבית הספר והחלו לימודים לתואר בריקוד.
ברחבי האוניברסיטה יש מורשת אדריכלית ואמנותית החל מהאדריכלות הרומנסקית ועד לייצוג של אמנים עכשוויים.
פקולטות

הקולג' לאמנויות ומדעים ע"ש דנה ודוד דורנסיף (1880)
בווארד קולג' (1880)
בית הספר למוזיקה (אנ') ע"ש תורנטון (אנ') (1884)
בית הספר לרפואה (אנ') ע"ש קק (אנ') (1885)
בית הספר לאמנות ועיצוב ע"ש רוסקי (אנ') (1895)
בית הספר לרפואת שיניים (אנ') ע"ש הרמן אוסטרוב (1897)
בית הספר למשפטים (אנ') ע"ש גולד (1900)
בית הספר להנדסה (אנ') ע"ש ויטרבי (1905)
בית הספר לרוקחות (אנ') (1905)
בית הספר לחינוך (אנ') ע"ש רוסייר (1909)
בית הספר לאדריכלות (אנ') (1914)
בית הספר לראיית חשבון (אנ') ע"ש לבנטל (1920)
בית הספר למנהל עסקים (אנ') ע"ש מרשל (אנ') (1920)
בית הספר לעבודה סוציאלית (אנ') ע"ש סוזן דבורק-פק (1920)
בית הספר למדיניות ציבורית (אנ') ע"ש סול פרייס (אנ') (1929)
בית הספר לאמנויות הקולנוע (אנ') (1929)
בית הספר לאמנויות הדרמה (אנ') (1945)
בית הספר לתקשורת ועיתונות (אנ') ע"ש אננברג (1971)
בית הספר לגרונטולוגיה (אנ') ע"ש רד דייוויס (1975)
בית הספר לריקוד (אנ') ע"ש גלוריה קאופמן (אנ') (2012)
האקדמיה (אנ') ע"ש ג'ימי איובין ואנדרה יאנג (2013)
דירוגים > דירוג בין-לאומי

דירוג שאנגחאי: מקום 58 (2023)
Times Higher Education: מקום 74 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 116 (2024)
U.S. News & World Report: מקום 80 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - ארצות הברית

דירוג שאנגחאי: מקום 31 (2023)
Times Higher Education: מקום 31 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 35 (2024)
U.S. News & World Report: מקום 28 (2024)
בוגרים בולטים

פרי או'בריאן - אלוף אולימפי בהדיפת כדור ברזל
ג'נט אוונס - אלופה אולימפית בשחייה
ג'ורג' אולה - זוכה פרס נובל לכימיה
קלינט איסטווד - שחקן, במאי קולנוע, מפיק קולנוע ומלחין קולנוע
זאק אפרון - שחקן קולנוע, מדבב וזמר אמריקאי
דאגלס אמהוף - האדון השני של ארצות הברית
ניל ארמסטרונג - אסטרונאוט, האדם הראשון שצעד על אדמת הירח
מארי גל-מאן - זוכה פרס נובל לפיזיקה
חיים דותן - אדריכל
רון הווארד - שחקן ובמאי קולנוע
ג'ון ויין - שחקן קולנוע
אריה ורשל - זוכה פרס נובל לכימיה
ג'ורג' לוקאס - תסריטאי, מפיק ובמאי קולנוע
מוחמד מורסי - נשיא מצרים
שריל מילר - שחקנית כדורסל
ג'ון נייבר - אלוף אולימפי בשחייה
פט ניקסון - הגברת הראשונה של ארצות הברית
או. ג'יי. סימפסון - שחקן פוטבול
אליסון פליקס - אלופה אולימפית באתלטיקה
ליליאן קופלנד - אלופה אולימפית באתלטיקה
נורמן שוורצקופף - גנרל
שינזו אבה - ראש ממשלת יפן
הערות שוליים

↑  USC, Art and Architecture.
| התאגדות אוניברסיטאות האוקיינוס השקט​ |
| --- | --- | --- |
| אוקיאניה | אוסטרליה: ANU • מונש • מלבורן • ניו סאות' ויילס • סידני • קווינסלנד; ניו זילנד: אוקלנד |  |
| אמריקה הדרומית | אקוודור: אוניברסידד סן פרנסיסקו דה קיטו; צ'ילה: צ'ילה; קולומביה: לוס אנדס |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית: אורגון • אוניברסיטת הוואי במנואה • דרום קליפורניה • וושינגטון • Caltech • קליפורניה (ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד); מקסיקו: מכון מונטריי; קנדה: קולומביה הבריטית • סיימון פרייזר |  |
| אסיה | אינדונזיה: אינדונזיה; הונג קונג: הונג קונג • אוניברסיטת הונג קונג למדע וטכנולוגיה • הונג קונג; הפיליפינים: פיליפינים; הרפובליקה העממית של סין: אוניברסיטת האקדמיה הסינית למדעים • אוניברסיטת המדע והטכנולוגיה של סין • ג'ג'יאנג • טונג'י • מכון חרבין • נאנג'ינג • סון יאט - סן • פודן • פקין • ג'יאו טונג שאנגחאי • צינגהואה • שיאן ג'יאוטונג; טאיוון: אוניברסיטת טייוואן הלאומית • אוניברסיטת צינג הואה הלאומית; יפן: אוסקה • ואסדה • טוהוקו • נגויה • קיו • קיושו; מלזיה: מלזיה; סינגפור: האוניברסיטה הטכנולוגית של נאניאנג • האוניברסיטה הלאומית של סינגפור; קוריאה הדרומית: המכון המתקדם למדע וטכנולוגיה של קוריאה • האוניברסיטה הלאומית של סיאול • יונסיי • אוניברסיטת פואנג למדע וטכנולוגיה • פוסאן • קוריאה; רוסיה: האוניברסיטה הפדרלית של המזרח הרחוק; תאילנד: צ'ולונגונגקורן |  |
| איגוד האוניברסיטאות האמריקניות - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות ציבוריות | אוהיו סטייט • אורגון • איווה • איווה סטייט • אילינוי • אינדיאנה • אריזונה • אריזונה סטייט •  באפלו • ג'ורג'יה טק • דרום פלורידה • וושינגטון • ויסקונסין–מדיסון •  וירג'יניה • טקסס • טקסס A&M • יוטה • מיזורי • מינסוטה • מישיגן • מישיגן סטייט • מרילנד • סטוני ברוק • פיטסבורג • פלורידה • פנסילבניה סטייט • פרדו • קולורדו • קליפורניה (אירוויין • ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד) • קנזס • קרוליינה הצפונית • ראטגרס • ראטגרס-ניו ברונסוויק |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | אמורי • בוסטון • בראון • ברנדייס • ג'ורג' וושינגטון • ג'ונס הופקינס • דארטמות' קולג' • דיוק • דרום קליפורניה • הרווארד • ואנדרבילט • וושינגטון בסנט לואיס • טאפטס • טוליין • ייל • נורת'ווסטרן • ניו יורק • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • קולומביה • קורנל • קייס וסטרן ריזרב • קרנגי מלון • רייס • רוצ'סטר • שיקגו • Caltech •‏ MIT |  |
| אוניברסיטאות בקנדה | טורונטו • מקגיל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269192505171  BnF: cb12132946h (data)  GND: 7650-8  ISNI: 0000 0001 2156 6853  LCCN: n79006531  MusicBrainz: a4168ccb-1250-49d3-a523-f95c49faf7da  NKC: ko2003184568  SNAC: w6jr5qv5  SUDOC: 029777682  Trove: 907967  ULAN: 500312865  VIAF: 129870724   WorldCat (עם VIAF): 129870724
ג'וליאן אשטון

| --- | --- |

דיוקן של ג'וליאן אשטון מאת ג'ורג' וושינגטון למברט, 1928
 לידה:  27 בינואר 1851 אדלסטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 באפריל 1942 (בגיל 91) בונדיי, אוסטרליה 
 מקום לימודים:  Totnes Grammar School  West London School of Art 
 זרם באמנות:  אסכולת היידלברג 
 יצירות ידועות:  Il Penseroso, Le Papillon, L'Allegro, "Sunset".   Dawes Point, Circular Quay, Sydney 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית 
 בן או בת זוג:  אלייזה אן פו (1 באוגוסט 1876–15 ביולי 1900) 
 צאצאים:  ג'וליאן הווארד אשטון 
 
ג'וליאן אשטון (באנגלית: Julian Ashton;‏ 27 בינואר 1851 – 27 באפריל 1942) היה אמן ומורה אוסטרלי יליד אנגליה. הוא ידוע בעיקר בהקמתו של בית הספר לאמנות ג'וליאן אשטון) (אנ') בסידני ועידוד ציירים אוסטרלים לתעד את החיים והנופים המקומיים.
הוא היה מארגן ראשי של תערוכת האמנות האוסטרלית (אנ') בשנת 1898 בלונדון, התערוכה הגדולה הראשונה של אמנות אוסטרלית בעולם.
ביוגרפיה

אשטון נולד באדלסטון (אנ'), סארי, בנם של הצייר החובב האמריקאי תומאס בריגס אשטון, ורעייתו הנרייטה, בתו של הרוזן קרלו הנרייטה (אנ'),  המשפחה עברה לפנזנס, קורנוול זמן קצר לאחר מכן, והתגוררה בברלי גרוב, גולוואל (אנ').
בגיל 11 עברה משפחתו שוב לטוטנס, דבון.  אביו נפטר בשנת 1864, ובסביבות גיל 15 הוא החל לעבוד במשרד המהנדסים של הרכבת. שם נשאר במשך שש שנים תוך לימוד ציור בשעות הפנאי שלו בסאות' קנזינגטון. לאחר מכן הוא נסע ללמוד באקדמיה ז'וליאן בפריז והחל לאייר ספרים. הוא גם זכה להצלחה ניכרת כצייר, והציג באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמקומות אחרים.
אשטון היגר למלבורן בשנת 1878 והתגורר שם חמש שנים לפני שעבר לסידני.
הוא היה הנשיא הנבחר של החברה המלכותית לאמנות של ניו סאות' ויילס (אנ') בין השנים 1886 עד 1892.  בין השנים 1892–1895 העביר שיעורים מטעם החברה אך הודח לאחר שבחר להציג את עבודותיו עם אגודת האמנים (אנ') שזה עתה הוקמה.
היה לו רקע בריאליזם הצרפתי של אסכולת ברביזון, ששם דגש על ציור בחוץ (כלומר ישיר מהטבע, בניגוד לציור מבוסס סטודיו), והניח את הבסיס לתנועה האימפרסיוניסטית. כנאמן של הגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס (אנ') הוא דגל באמנים אוסטרלים חדשים והחלטת הגלריה לאסוף יצירות אימפרסיוניסטיות חייבת הרבה להשפעתו. אשטון ידוע בציוריו ערב, נחל מרי (1882), ראמבל בודד (1888) ואחרים.
ג'ורג' למברט צייר דיוקן של אשטון שנמצא בגלריה לאמנות של ניו סאות' ויילס. למברט צייר את אשטון, שהיה בן 77, עם שיער לבן ושפם צבאי, לבוש בחליפה אפורה ועניבה פרפר, סיגר ביד, יושב ליד שולחן עם חפצים. הסיגר והיין מייצגים "חיים טובים" והפרחים והפירות אולי התייחסו לתפקידו של אשטון כגנן. מאחוריו יש וילון אדום עמוק העטוף על מסגרת תמונה מזהב, שמאחוריו וילון, היוצר סידור מופשט של צבעים עזים, כאשר המסגרת מרמזת על תפקידו של אשטון כאמן, מורה ופטרון.
בית הספר לאמנות של ג'וליאן אשטון

בית הספר לאמנות בסידני (המכונה גם בית הספר לאמנות ג'וליאן אשטון), שהקים אשטון בשנת 1890 בשם "האקדמיה ג'וליאן", היה בית ספר לאמנות רב השפעה באוסטרליה.
תלמידי ג'וליאן אשטון כללו את ויליאם דובל (אנ'), ג'ון אולסן, פרד לייסט, ברט ויטלי (אנ'), ג'יימס מויר אולד ונורה הייסן.
(ג'וליאן) בנו של הווארד אשטון, ג'יי ריצ'רד אשטון, ורעייתו וונדה ניהלו את בית הספר משנת 1960, כאשר בקרב האמנים המחוננים למדו איאן צ'פמן וזוכה פרס ארצ'יבלד (אנ') פרנסיס ג'אקו (אנ'), עד 1977 כאשר פיליפ אשטון (בנו של ריצ'רד) הפך למנהל. זו התקופה של האמנים האדין וילסון, הקריקטוריסט הפוליטי ביל ליק והאמן פול ניוטון.
בשנת 1988 פול דלפראט, נכדו של ג'וליאן אשטון, בעצמו תלמיד לשעבר, השתלט על ניהול בית הספר. בשנת 1989. הקמפוס הראשי של בית הספר נמצא ברוקס, סידני, הממוקם מול המוזיאון לאמנות עכשווית באוסטרליה (אנ'). הבניין רשום בפנקס מורשת המדינה של ניו סאות' ויילס (אנ').
משפחה

אשטון התחתן פעמיים: לאליזה אן פו (נפטרה 15 ביולי 1900) בהאקני, לונדון ב־1 באוגוסט 1876, ואיתה נולדו לו ארבעה בנים ובת.
הוא התחתן שוב, ב־8 בספטמבר 1902 עם (קונסטנץ) איירין מורלי (נפטרה 11 באפריל 1946).
ב-27 באפריל 1942 אשטון נפטר בבונדי שבסידני, בן 91, לאחר מחלה ממושכת. עד מותו הוא עדיין היה מורה לאמנות.
גלריה

צועדת לבד, 1888
נמל סידני, 1888
מחפש הזהב, 1889
בוקר קיצי, 1899
עץ ערבה בוכיה, בסביבות 1907
דיוקן רעייתו, 1880
שרשרת האלמוגים, 1901
השתקפות, 1892
הערות שוליים

↑  Dictionary of Australian Biography A, gutenberg.net.au
↑  Fink, Theodore (21 June 1941). "Julian Ashton's story of his life". The Herald. Melbourne. p. 16.
↑  Kusko, Julie (28 January 1970). "The same spot today". The Australian Women's Weekly. Sydney. p. 33
↑  "Mr Julian Ashton: 80th birthday". The Sydney Morning Herald. 27 January 1931. Retrieved 26 August 2011 – via National Library of Australia.
↑  "Obituary". The Advocate (Australia). Tasmania, Australia. 29 April 1942. p. 2. Retrieved 24 January 2021 – via National Library of Australia.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: ashton-julian-rossi-5073  AGSA: 5856  CiNii: DA11066441  DAAO: julian-rossi-ashton  FNZA: 455  GND: 1146041969  ISNI: 0000 0000 8201 7885  LCCN: n84013931  NGV: 1637  NLA: 36567233  RKD: 2712  SNAC: w60g72x7  Trove: 637809  ULAN: 500017295  VIAF: 16159937   WorldCat (עם VIAF): 16159937
פסק דין הנדלס נגד קופת עם

פסק הדין אליעזר הנדלס נגד קופת-עם היה מערכה משפטית בת שלוש ערכאות, בה נדון סכסוך אזרחי בין מוצא אבידה, אליעזר הנדלס, לבין בעלי המקום בו היא נמצאה, בנק קופת עם. הסכסוך נדון תחילה בבית המשפט המחוזי בירושלים, שפסק לטובת הנדלס. הבנק ערער לבית המשפט העליון, שהפך, ברוב דעות, את פסק הדין של המחוזי, ופסק לטובת בנק קופת עם. בדיון נוסף, שנערך בבית המשפט העליון בהרכב מורחב, אושררה ההחלטה הקודמת בערעור. הסוגיה העיקרית בדיונים הייתה למי שייכת אבדה שבעליה אינם ידועים שנמצאה בשטח בבעלות פרטית, אך כזה המשמש בפועל כמקום ציבורי, ומצויים בו עוברים ושבים רבים בהיתר.
בפסק הדין, הנחשב לאחד מפסקי הדין המכוננים במערכת המשפט הישראלית, התגלעה מחלוקת יסודית בשאלת מידת מעמדם של מקורות המשפט העברי במשפט הישראלי המודרני, ומידת הזיקה הראויה ביניהם.
המקרה הנדון

ב-22 באפריל 1976 נכנס אליעזר הנדלס לבנק קופת עם. הוא ירד לחדר הכספות ומצא שם על הרצפה מעטפה ובה שתי איגרות חוב המזכות את בעליהן בסך 20,000 ל"י, ללא ציון פרטי בעליהן. הנדלס ניסה לברר אצל פקידי הבנק למי שייכת האבדה, אך לא היה להם מידע בנושא. מנהל הסניף דרש ממנו למסור לידיו את המעטפה, אך הנדלס סירב. הוא העדיף למסור אותה לידי המשטרה, שאכן קיבלה את האבדה לידיה, על פי חוק השבת אבידה תשל"ג-1973. לאחר ארבעה חודשים שבהם לא התבררה זהות המאבד, פנה הנדלס למשטרה וביקש לקבל לידיו את איגרות החוב על פי החוק הקובע כי במקרה כזה ניתנת האבדה למוצא. המשטרה סירבה לבקשתו בטענה שעליה למסור אותן לבנק, משום שבו נמצאה האבדה.
פסיקת בית המשפט המחוזי בירושלים

הנדלס תבע את המשטרה בבית המשפט המחוזי בירושלים. הוא ביקש המרצה של בית המשפט, שתקבע כי הוא הזכאי לקבל את האגרות. מנגד טענו מורשי הבנק, כי יש להעביר את המציאה לידם, מכיוון שעל פי החוק שייכת מציאה שלא נדרשה לבעל המקום שבו נמצאה. לעמדה זו הצטרפה גם מדינת ישראל, שטענה, באמצעות בא כוחה, כטענות מורשי הבנק.
השופט יהודה וייס, נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים, קבע ב-11 באוגוסט 1978 כי הדין עם הנדלס, וכי יש להעביר את המציאה לידיו. הוא נימק את פסיקתו בכך שחדר הכספות של הבנק אינו מוגדר כ"רשותו" של הבנק, אלא כ"רשות הרבים". זאת משום שהבנק מעוניין לאפשר כניסת הציבור לחדר זה, ואף איפשר אותה בפועל. מלבד זאת, מכיוון שזכותם של בעלי הכספות לגשת בחופשיות לחדר זה, הרי שהוא נחשב כרשותם יותר מאשר כרשות הבנק. השופט הסתמך, בין השאר, על ההלכה היהודית, הקובעת שאין לבעל רשות אפשרות לזכות בחפץ של הפקר הנמצא ברשותו, אם הרשות מוגדרת "אינה משתמרת", כלומר נכנסים ויוצאים בה בני אדם העלולים ליטול את החפץ. מכיוון שכך, חפץ המוטל במקום כזה - כל הקודם זוכה בו, ואין עילה הלכתית העשויה לשייך אותו לבעל המקום. לבית המשפט הוצגה חוות דעתם של שלושה פוסקים בני ימינו, שקבעו שלפי ההלכה זכה הנדלס במציאה. השופט קיבל חוות דעת זו, ופסק כי איגרות החוב יינתנו למוצאן.
פסיקת בית המשפט העליון (ערעור ראשון)

בנק קופת עם לא קיבל את החלטת בית המשפט המחוזי, וערער עליה לבית המשפט העליון. בערעור דנו השופטים: משה לנדוי, מנחם אלון ואהרן ברק. דעות השופטים היו חלוקות: ברק קיבל את טענת המערער, לנדוי הצטרף לדעתו של ברק, ואילו אלון סבר שהדין עם המשיב. ביום 17 בפברואר 1980 החליטו השופטים ברוב דעות לקבל את הערעור, והורו לתת את האגרות לבנק שבו נמצאו.
חילוקי הדעות בין השופטים התמקדו בעיקר בנקודות הבאות: