stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האג'רה ח'אן
הערות שוליים

↑  "Hajra Khan – national Hero of women football | FootballPakistan.com (FPDC)". www.footballpakistan.com.
↑  "Hajra's footballing journey and her four aspirations - The Express Tribune". The Express Tribune.
↑  Naveed, Malik Riaz Hai (17 בינואר 2014). "FPDC Exclusive: Hajra Khan moving from Diya to BU". Football Pakistan. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Naveed, About Malik Riaz Hai (13 בפברואר 2014). "Winner of All Sindh Noor Women Football Championship crowned: Balochistan United Women Football Club". Football Pakistan. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Raheel, Natasha (14 בינואר 2015). "Hajra's footballing journey and her four aspirations". The Express Tribune. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Raheel, Natasha (24 באוגוסט 2015). "Back from Germany: Hajra content with her stint in Europe". The Express Tribune. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hajra links up with Maldives' top club". Dawn. 3 ביוני 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Pride of Pakistan : Hajra Khan". DailyTimes.
↑  "Germany calling: Hajra to create history with trip to Europe - The Express Tribune". The Express Tribune (באנגלית אמריקאית).
↑  "Hajra Khan handed Trials in German Bundesliga | DESIblitz". DESIblitz (באנגלית בריטית). נבדק ב-2016-02-11.
↑  Here’s how Coca Cola responded to this Pakistani female footballer Hajra Khan for promoting football in Pakistan, Daily Pakistan, January 31, 2018
↑  Pakistan footballer Hajra Khan: ‘It’s changing. Slowly, but it’s changing’, Geneva Abdul, The Guardian, 18 May 2018
↑  Six women athletes who are changing the game, Medium, February 7, 2018
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "האג'רה ח'אן".
טריזן (כדורגל)

מועדון הכדורגל טריזן  (גרמנית: Fussballclub Triesen) הוא מועדון כדורגל מהעיר טריזן שבליכטנשטיין, שזכה באליפות ליכטנשטיין 3 פעמים.
זהו אחד משבעת מועדוני כדורגל הרשמיים מליכטנשטיין והוא מתמודד בליגות הכדורגל של שווייץ השכנה, בליגה החמישית. המועדון מתחרה מדי שנה בגביע ליכטנשטיין, בו זכה עד כה 8 פעמים.
תארים

אליפות ליכטנשטיין בכדורגל: 3
גביע ליכטנשטיין בכדורגל: 8
וו"ס מוסקבה (הוקי קרח)

מועדון ההוקי קרח וו"ס מבא"ו מוסקבה VVS MVO (ברוסית: Хоккейный клуб ВВС МВО, וו"ס מבא"ו מתייחס לראשי התיבות ברוסית של Военно-воздушных сил Московского военного округа, חיל האוויר של המחוז הצבאי המוסקבאי, שבחסותו פעלה הקבוצה) היה מועדון הוקי קרח מהעיר מוסקבה. הוקם ב-21 בדצמבר 1946. התמודד בשבע העונות הראשונות של אליפות ברית המועצות. שלוש פעמים זכה באליפות ברית המועצות בהוקי קרח.
היסטוריה

לאחר מלחמת העולם השנייה בהוראת סטלין הוקמה חברה של חיל האוויר של מחוז מוסקבה שכללה מועדוני ספורט בענפים כמו כדורגל, הוקי קרח, כדורסל וכדורעף. לראש חברת הספורט מונה וסילי סטלין. עמוד השדרה הורכב מספורטאים, בוגרי האקדמיות הצבאיות, המאמן הראשון היה אנטולי טראסוב שגם שיחק בקבוצה כמאמן-שחקן, ב-1947 הוא עבר לקריירה מצליחה בצסק"א מוסקבה. ב-1949 הקבוצה סיימה כסגנית האלופה.
היסטוריה > אסון ההתרסקות

בעונת 1949/1950 אירע אסון התרסקות. ב-7 בינואר בתחומי סברדלובסק מטוס מדגם דאגלס C-47 ועליו כמה משחקני הקבוצה התרסק בעת נחיתה בשדה התעופה קולצובו, כל מי שהיה על המטוס נהרג. מהם 8 שחקנים, רופא הקבוצה והמאמן. כולם נקברו בקבר אחים בסברדלובסק.
היסטוריה > לאחר ההתרסקות

לאחר התרסקות מונה וסבולוד בוברוב למאמן הקבוצה והורכבה קבוצה חדשה שזכתה בהמשך ב-3 אליפויות רצופות. בין שחקני הקבוצה באותה תקופה היה ויקטור טיחונוב, לימים מאמן צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות שנחשב היום לאחד מגדולי המאמנים בכל הזמנים.
ב-1953, לאחר שזכתה באליפות השלישית, הקבוצה מוזגה לתוך קבוצת צסק"א מוסקבה והפסיקה להתקיים כקבוצה עצמאית.
תארים

אלופת ברית המועצות: 1951, 1952, 1953
מחזיקת גביע ברית המועצות: 1952
ראו גם

נבחרת ברית המועצות בהוקי קרח
וו"ס מוסקבה (מועדון כדורגל)
וו"ס מוסקבה (מועדון כדורסל)
עמיחי אליהו

עמיחי אליהו (שמו הרשמי: עמיחי בן־אליהו; נולד ב־24 באפריל 1979, כ"ז בניסן ה'תשל"ט) הוא חבר הכנסת מטעם מפלגת עוצמה יהודית. כיהן כשר המורשת בממשלת ישראל השלושים ושבע. מייסד "איגוד רבני קהילות".
ביוגרפיה

נולד בירושלים כבן הבכור של טובה והרב שמואל אליהו, רב העיר צפת. הוא נכדם של הראשון לציון הרב מרדכי אליהו וצביה אליהו. גדל בשלומי ובצפת והתחנך בישיבה התיכונית נתיבות יוסף במצפה יריחו, ובישיבת ההסדר צפת.
אליהו שירת בצה"ל כלוחם בגדוד 202 של חטיבת הצנחנים. לאחר שירותו הצבאי הפסיק לחבוש כיפה, אך בהמשך חזר לקיים אורח חיים דתי והחל ללמוד בישיבת עטרת נחמיה. במסגרת שירותו במילואים לחם במלחמת לבנון השנייה.
בשנים 2009–2013 חינך בישיבה תיכונית חיספין. בשנת 2013 ייסד גרעין תורני בשם "אורות יהודה" במגדל העמק. בשנת 2014 הקים את "איגוד רבני קהילות", ארגון המאגד תחתיו מאות רבני קהילות דתיות ומסורתיות בכל רחבי ישראל, ועמד בראשו עד שנת 2022. בנוסף, הקים את ארגון "שדרים" יחד עם הרב חיים מרקוביץ העוסק בחיבור בין יהודי ישראל לתפוצות ובקליטת עלייה. בשנת 2016 הקים את ארגון "צו אחד", הפועל לשמירה על ערכי החיילים שומרי המסורת. בין היתר, הצליחה העמותה להביא להפרדה בשירותים בבסיסים ולשינויים בפקודת הגילוח בצה"ל.
בבחירות לכנסת ה-21 ב-2019 ולכנסת ה-22, הוצב ברשימת "האיחוד הלאומי – תקומה", אך לא נכנס לכנסת. בבחירות לכנסת ה-23 וה-24 לא הוצב ברשימה כלשהי לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 הוצב במקום הרביעי ברשימתה של "עוצמה יהודית", והוצב במקום התשיעי ברשימה משותפת לעוצמה יהודית עם הציונות הדתית ונעם. איחוד המפלגות קיבל 14 מנדטים ואליהו נכנס לכנסת. בממשלת ישראל ה-37 מונה לשר המורשת. כמה שעות לאחר השבעתו כשר בממשלה, התפטר מהכנסת במסגרת "החוק הנורווגי" ובמקומו נכנס לכנסת חבר מפלגתו, יצחק קרויזר.
ב-19 בינואר 2025 התפטר מהממשלה, יחד עם יתר השרים ממפלגתו, יום לאחר שאושר בממשלה ההסכם חמאס–ישראל שמפלגתו התנגדה לתנאיו. התפטרותו נכנסה לתוקף יומיים לאחר מכן, והוא שב לכהן כחבר הכנסת.
אליהו נשוי לשרה ואב לשבעה. הוא תושב היישוב הקהילתי המעורב רימונים שבמועצה אזורית מטה בנימין.
דעותיו

אליהו דוגל בעמדות שמרניות בתחום ערכי המשפחה לפי היהדות האורתודוקסית ותומך בהגבלת סמכויות מערכת המשפט. הוא מאמין בשיח בין רבנים ומתנגד לחרמות בין אישי ציבור.
בנושא היחס ליהודי התפוצות, אליהו מאמין בהידברות ישירה עם מנהיגים ורבנים בתנועות הרפורמיות והקונסרבטיביות בארצות הברית, ונפגש בעצמו עם מנהיגים כאלה במסע שערך. במקרה אחר פרש מ"קואליציית הארגונים הדתיים לבריאות הנפש", לאחר שנודע לו שהתנועה הרפורמית גם היא חברה בארגון. בהמשך כהונתו הוסיף להיפגש עם רבנים רפורמים וקונסרבטיביים לצורך קידום אינטרסים ציוניים.
אליהו הוא היחיד מנציגי מפלגת עוצמה יהודית שנמנע מעלייה להר הבית, בשל פסיקתו ההלכתית של סבו, הרב מרדכי אליהו.
אליהו מתנגד לשידורי תאגיד השידור הישראלי בטענה שאינו מייצג מספיק מורשת יהודית. בזמן מלחמת חרבות ברזל קרא לסגור את התאגיד ולהעביר את התקציב למאמץ המלחמתי.
בזמן מלחמת חרבות ברזל, בריאיון לרדיו קול ברמה, אליהו אמר כי ברצועת עזה "אין בלתי מעורבים, ולא היינו מכניסים סיוע הומניטרי לנאצים. כל מי שגידל את המפלצות האלה צריך לתת את הדין". כשנשאל אם המשמעות היא שיש להטיל פצצת אטום על הרצועה, ענה כי "זו דרך אחת, הדרך השנייה היא לבדוק מה ייצור להם את ההרתעה הבאה. צריך לזכור שהם לא מפחדים מהמוות". לאחר הגינויים שספג, אליהו טען כי "ברור לכל בר דעת שהאמירה על אטום היא מטאפורית". בעקבות דבריו ראש הממשלה בנימין נתניהו השעה אותו מישיבות הממשלה עד להודעה חדשה. עם זאת, אליהו השתתף בהצבעה טלפונית של הממשלה מאוחר יותר באותו היום. דבריו צוטטו בתלונה נגד ישראל בגין רצח עם.
הדרבי של פראג

הדרבי של פראג, 2012
הדרבי של פראג (בצ'כית: Pražské derby) הוא משחק כדורגל בין שני מועדוני הכדורגל של העיר פראג, סלביה פראג וספרטה פראג, הנחשב לדרבי הכדורגל המתוח ביותר בליגה הצ'כית. שני המועדונים נחשבים למוצלחים ביותר בכדורגל הצ'כי, לאחר שזכו באליפות הליגה ובתארי הגביע מספר פעמים.
שתי הקבוצות נוסדו בסוף המאה ה-19, סלביה הוקמה שנה אחת לפני יריבתה בשנת 1892, אף שלמועדון הספורט סלביה לא הייתה מחלקת כדורגל עד 1896. המשחק הראשון בין הקבוצות נערך ב-29 במרץ 1896, עם משחק שהסתיים בשוויון מאופס. שני המועדונים הם המוצלחים ביותר בצ'כיה והדומיננטיות שלהם הובילה אותה להיקרא ה"פראג S" ולכן לעיתים מכונה הדרבי בשם "הדרבי של פראג S" (בצ'כית: Derby pražských S), בדומה לדרבי של גלאגזו.
נכון לאוגוסט 2018 הקבוצות פגשו זו את זו 289 פעמים. ספרטה ניצחה ב-132 משחקים, 67 הסתיימו בשוויון וסלביה ניצחה ב-90 משחקים.
היסטוריה

| דגל סלביה | דגל ספרטה |
| --- | --- |

מועדון סלביה פראג הוקם ב-1892 כאגודת רוכבי אופניים, שנה לאחר מכן הוקם מועדון ספרטה פראג. מחלקת הכדורגל של סלביה הוקמה בינואר 1896, בעוד בספרטה הייתה קיימת כזו למן ההתחלה. שני המועדונים באו מרובע וינוהראדי (Vinohrady) בפראג.
משחק הדרבי הראשון ביניהן נערך ב-29 במרץ 1896 והוא הסתיים בשוויון מאופס.
בתקופה שבין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה עידן השליטה שלהן בכדורגל הצ'כוסלובקי הלך והתחזק וכל אחת מהן זכתה באליפויות צ'כוסלובקיה, רק בעונת 1927/1928 אף אחת מהן לא זכתה, כשזכתה קבוצת ויקטוריה ז'יז'קוב. ב-1948 הוקמה קבוצת "דוקלה" בתמיכת הצבא, שזכתה באליפויות המדינה בשנים 1956–1966. אם ספרטה עוד הצליחה לזכות באליפות, סלביה התקשתה לחזור לצמרת, אבל הדרבי בין שני המועדונים הללו נותר מתוח והעיקרי במדינה, בעיקר כאשר ספרטה נתמכה על ידי הפרולטריון בעוד סלביה זכתה לתמיכת האינטליגנציה.
ב-1968, בתקופת האביב של פראג, נערך המשחק ה-75 בין הקבוצות על רקע המתיחות הפוליטית והוא הסתיים בתיקו 1:1. למרות שמאז הקמת צ'כיה סלביה זכתה ביותר אליפויות, כל משחק ביניהן עודנו דרבי מתוח מאוד.
סטטיסטיקה

נכון ל-17 במרץ 2018:
|  | משחקים | ניצחונות סלביה | שוויון | ניצחונות ספרטה | שערי סלביה | שערי ספרטה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ליגה | 54 | 12 | 18 | 24 | 51 | 73 |
| גביע | 6 | 4 | 0 | 2 | 5 | 5 |
| סך הכל במפגשים רשמיים | 60 | 16 | 18 | 26 | 56 | 78 |
תוצאות המפגשים (מאז 1990)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|               מדי סלביה  |  סמל העיר פראג |               מדי ספרטה  |
תוצאות המפגשים (מאז 1990) > בגביע

| תאריך | מקום | משחקים> קבוצה 1 | משחקים> תוצאה | משחקים> קבוצה 2 | טורניר | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 אפריל 1993 | אצטדיון סטראהוב | סלביה | 0–2 | ספרטה | הגביע הצ'כוסלובקי, רבע הגמר |  |
| 8 במאי 1996 | אצטדיון לטנה | ספרטה | 2–0 | סלביה | הגביע הצ'כי, 16 אחרונות |  |
| 4 מאי 1999 | אצטדיון לטנה | ספרטה | 0–1 | סלביה | גביע צ'כי, חצי גמר | 6,432 |
| 13 במאי 2002 | אצטדיון סטראהוב | ספרטה | 1–2 | סלביה | גמר הגביע הצ'כי | 8,820 |
| 1 אפריל 2010 | סינוט טיפ ארנה | סלביה | 1–0 | ספרטה | חצי גמר הגביע הצ'כי, משחק 1 | 7,439 |
| 15 אפריל 2010 | גנרלי ארנה | ספרטה | 0–1 | סלביה | חצי גמר הגביע הצ'כי, משחק 2 | 10,577 |
לקריאה נוספת

Macho, Milan (2013). Sparta – Slavia: Rivalové navěky (בצ׳כית). Brána. ISBN 978-80-7243-656-9.
הערות שוליים

↑  "Přelom v dějinách českého fotbalu, byla založena pražská Sparta". Česká televize (בצ׳כית). 16 בנובמבר 2008. נבדק ב-30 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
זורקי קרסנוגורסק (בנדי)

זורקי קרסנוגורסק (ברוסית: Зо́ркий) הוא מועדון בנדי מקצועני מהעיר קרסנוגורסק, במחוז מוסקבה. מתמודד בליגת העל הרוסית בבנדי.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1937 בחסות מפעל 69 של הנקוו"ד בעיר קרסנוגורסק ותחילה נקראה בשם "סנייפר" («Снайпер») על שם אגודת ספורט של התאחדות עובדי התעשייה.
בשנים 1938-1941 ולאחר 1947 (כשנתמכה על ידי המפעל המכני המקומי) הקבוצה נקראה "זניט", על שם אגודת הספורט של התעשייה האווירית. ב-1957 נקראה בשם "טרוד" ומאז 20 ביולי 1966 נושאת את שמה הנוכחי "זורקי".
הקבוצה מתמודדת בליגת העל הרוסית בבנדי מאז הקמתה[דרושה הבהרה] והיא מתמודדת באליפות המדינה ברציפות מאז 1967.
הקבוצה זכתה באליפות ברית המועצות בעונת 1979 ולאחר מכן זכתה באליפות חבר המדינות בשנת 1992 וזכתה גם באליפות רוסיה בשנת 1993.
בשנים 2015-2016 הייתה נתונה במצב כלכלי קשה ובעונת 2016/2017 התמודדה בליגת המשנה. ב-2017 חזרה לליגת העל בה סיימה במקום 11.
אצטדיון

הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון זורקי בעיר המכיל 8,000 מושבים ומשמש גם את קבוצת הכדורגל בעיר.
תארים

אליפות המדינה: 1979, 1992, 1993
מחזיקת גביע המדינה: 1985, 1986, 1989, 1990, 1991, 1993.
אלופת אירופה: 1992
מחזיקת גביע העולם: 1990, 2012
טורניר גביע האלופות: 2010, 2011, 2012
הדרבי של מינכן

רבע גמר הגביע הגרמני בעונת 2008 בו נפגשו באיירן מינכן ומינכן 1860.
הדרבי של מינכן — הוא שמו של משחק הדרבי בין מועדוני הכדורגל הגדולים בעיר: באיירן מינכן ומינכן 1860.
אף ששתי הקבוצות הן היריבות הגדולות ביותר בעיר, לבאיירן מינכן יתרון משמעותי בשל יכולותיה באליפות הבונדסליגה, אך כל משחק בין השניים מהווה למפגש מתוח. באיירן משחקת באליאנץ ארנה, בעל קיבולת של 71,000 איש. בעוד מינכן 1860 משחקת באצטדיון גרונוואלדר המכיל 15,000 מושבים.
היסטוריה

לשניים היסטוריה ארוכה ומפוארת של מפגשים מתוחים, אך בפועל באיירן מינכן הוא אחד המועדונים החזקים ביותר במדינה עם זכייה במספר שיא של אליפויות הבונדסליגה, בעוד מינכן 1860 אינה יכולה עדיין להתפאר בהישגים שכאלה. מאז 2008 לא נערכו משחקי דרבי, לאחר שבאיירן מינכן אומנם משחקת בבונדסליגה אך מינכן 1860 מתמודדת בליגה השלישית בחשיבותה, הבונדסליגה השלישית.
לאורך ההיסטוריה, הקבוצות סיימו ביניהן משחק בשוויון מאופס פעם אחת בלבד, בעונת 1961.
השוואת תארים

|  | באיירן מינכן | מינכן 1860 |
| --- | --- | --- |
| אליפות גרמניה / הבונדסליגה | 30 | 1 |
| הגביע הגרמני | 20 | 2 |
| גביע הליגה הגרמנית | 6 | 0 |
| הסופרקאפ הגרמני | 9 | 0 |
| גביע אופ"א | 1 | 0 |
| ליגת האלופות | 6 | 0 |
| גביע מחזיקות הגביע | 2 | 0 |
| הסופרקאפ האירופי | 2 | 0 |
| סך הכל | 76 | 3 |
תוצאות המפגשים

ניצחונות לבאיירן מינכן
ניצחונות למינכן 1860
תיקו
תוצאות המפגשים > באליפות העיר

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| תאריך | אצטדיון | תוצאה | הערות |
| 21 בספטמבר 1902 | קלמנטשטראסה | 3–0 | במסגרת אליפות העיר מינכן |
| 1 בנובמבר 1903 | שירנווייז | 2–0 | משחק ידידות |
| 12 בנובמבר 1905 | - | 1–0 | במסגרת אליפות העיר מינכן |
תוצאות המפגשים > בליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עונה | ליגה | קבוצות | משחק ראשון | משחק שני |
| 1945/46 | אוברליגה דרום (I) | באיירן — מינכן 1860 |  1:0 | 2:2 |
| 1946/47 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 | 1:1 |  2:0 |
| 1947/48 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 |  3:2 | 1:1 |
| 1948/49 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 |  1:0 |  2:0 |
| 1949/50 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 |  1:0 | 2:3 |
| 1950/51 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 | 2:3 | 1:3 |
| 1951/52 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 |  2:0 | 2:2 |
| 1952/53 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 |  2:1 | 2:2 |
| 1957/58 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 | 3:3 | 3:4 |
| 1958/59 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 | 1:2 |  2:1 |
| 1959/60 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 | 1:3 |  6:4 |
| 1960/61 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 |  6:2 | 0:0 |
| 1961/62 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 | 0:4 |  3:2 |
| 1962/63 | אוברליגה דרום | באיירן — מינכן 1860 |  3:1 | 1:3 |
| 1965/66 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  3:0 | 0:1 |
| 1966/67 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  3:0 | 0:1 |
| 1967/68 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 | 2:2 | 2:3 |
| 1968/69 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 | 0:2 |  3:0 |
| 1969/70 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  2:0 | 1:2 |
| 1977/78 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 | 1:3 | 1:1 |
| 1979/80 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  6:1 |  2:1 |
| 1980/81 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 | 1:1 |  3:1 |
| 1994/95 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  1:0 |  3:1 |
| 1995/96 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  4:2 |  2:0 |
| 1996/97 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 | 1:1 | 3:3 |
| 1997/98 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  3:1 | 2:2 |
| 1998/99 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  3:1 | 1:1 |
| 1999/00 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 | 1:2 | 0:1 |
| 2000/01 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  3:1 |  2:0 |
| 2001/02 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  2:1 |  5:1 |
| 2002/03 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  3:1 |  5:0 |
| 2003/04 | בונדסליגה | באיירן — מינכן 1860 |  1:0 |  1:0 |
תוצאות המפגשים > במסגרת הגביע הגרמני

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| עונה | שלב | קבוצות | תוצאה |
| 1966/67 | חצי גמר | באיירן — מינכן 1860 | ‏3-1 |
| 2007/08 | רבע גמר | באיירן — מינכן 1860 | ‏1-0 (בהארכה) |
תוצאות המפגשים > היריבות בין קבוצות המילואים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עונה | ליגה | קבוצות | משחק אחד | משחק שני |
| 1997/98 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 2-2 | 1-3 |
| 1998/99 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 3-1 | 1-0 |
| 1999/00 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 1-3 | 3-4 |
| 2000/01 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 0-0 | 3-0 |
| 2004/05 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 4-2 | 1-1 |
| 2005/06 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 1-0 | 2-2 |
| 2006/07 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 1-1 | 1-1 |
| 2007/08 | ליגה אזורית דרום | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II | 1-0 | 2-3 |
| 2011/12 | ליגה אזורית דרום (IV) | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II |  1–2 |  1–0 |
| 2012/13 | ליגה אזורית בוואריה (IV) | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II |  0–1 |  2–0 |
| 2013/14 | ליגה אזורית בוואריה | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II |  2–0 |  1–2 |
| 2014/15 | ליגה אזורית בוואריה | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II |  1–0 |  3–1 |
| 2015/16 | ליגה אזורית בוואריה | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II |  0–0 |  0–2 |
| 2016/17 | ליגה אזורית בוואריה | באיירן מינכן II — מינכן 1860 II |  0–0 |  0–2 |
הערות שוליים

↑  «Bayern München: Die Bilanz gegen TSV 1860 München», weltfussball.de
↑  Bayern Munchen - TSV Munchen, footballderbies.com
↑  «TSV 1860 München II: Die Bilanz gegen Bayern München II», weltfussball.de
↑  כתבת תסקיר באנגלית על הדרבי של מינכן
↑  "Jetzt brennt die Luft" (בגרמנית) sueddeutsche.de, תאריך: 8 באפריל 2014
בתוך האליאנץ ארנה במשחק הדרבי בין באיירן מינכן למינכן 1860, 10 ביוני 2005.
חנה גרינבאום סולומון

| --- | --- |

חנה גרינבאום סולומון עם בתה ונכדתה, 1918
 לידה:  14 בינואר 1858 שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 פטירה:  7 בדצמבר 1942 (בגיל 84) שיקגו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  Hebrew Benevolent Cemetery 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1995) 
 
חנה גרינבאום סולומון (באנגלית: Hannah Greenebaum Solomon;‏ 14 בינואר 1858, שיקגו, אילינוי - 7 בדצמבר 1942, שם) הייתה פעילה חברתית ומייסדת של המועצה הלאומית של נשים יהודיות, הארגון הראשון של נשים יהודיות בארצות הברית. בפועלה, הצליחה סולומון לגשר בין זרמים ביהדות ארצות הברית וברחבי העולם.
קורות חייה

סולומון נולדה ב-1858 כרביעית מבין עשרה ילדים למיכאל ושרה גרינבאום. אביה, מיכאל גרינבאום, היגר מגרמניה לארצות הברית. הוא היה חלק מקבוצת היהודים הראשונה שהתיישבה בפתאי העיר שיקגו. הוריה של סולומון היו מופת למעורבות אזרחית: אמה ארגנה את קבוצת התפירה הראשונה של נשים יהודיות בשיקגו, שתפרה בגדים לנזקקים ואביה הקים חבורה ספרותית יהודית והתנדב ככבאי. כמו כן הוא סייע בהקמת בית הכנסת הרפורמי הראשון בשיקגו, על אף שהמשפחה השתייכה לזרם האורתודוקסי.
ב-1876 חנה ואחותה הנרייט היו שתי הנשים היהודיות הראשונות שנבחרו להצטרף למועדון האליטיסטי של נשות שיקגו. שם החלה חנה סולומון לגבש את רעיונותיה עבור המועצה הלאומית של נשים יהודיות (NCJW). מועדון הנשים בשיקגו התמקד בחינוך ופילנתרופיה. סולומון החלה להיות מעורבת בהקמה של אגודה לאומית לנשים יהודיות מתוך מחסור ברור בארגונים לנשים יהודיות ורצון לקדם שינוי.
אירוע נוסף שהשפיע על סולומון היה הכינוס של פרלמנט דתות העולם (Parliament of the World's Religions) ב-1893 בשיקגו. גברים יהודים מנעו השתתפות נשים יהודיות בפרלמנט, דבר שדחף את חנה סולומון להקים את האגודה. במפגש שהתקיים בשיקגו באותה השנה הוחלט להקים את המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית). סולומון נבחרה כיושבת ראש פה אחד. ב-1896 היו חברות בארגון 3,300 חברות ב-50 סניפים. סולומון ביקשה לסיים את כהונתה כיושבת ראש בשנת 1905 בעקבות בעיות בריאות ועייפות.
פעילותה הציבורית של סולומון כללה תפקידים נוספים כגון נשיאת בית הספר המקצועי לבנות באלינוי. היא הצטרפה למאבקן של ג'וליה לאתרופ ולוסי פלאוור, פעילות למען זכויות ילדים, להקמת בית המשפט הראשון לנוער בשיקגו והייתה פעילה בקידום חוקים עירוניים הנוגעים לילדים.
לאורך כל התקופה בה הייתה פעילה המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית) חנה סולומון הסתמכה על משפחתה שתמכה בה ובפועלה. בעלה, הנרי סולומון היה מלווה אותה בנסיעות עסקים, וב-1904 כל המשפחה נסעה לברלין לכינוס מועצת נשים בין-לאומית.
חנה גרינבאום סלומון זכתה וזוכה להכרה על עבודתה החלוצית. דבריה עדיין משמשים השראה למועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית): "לשפר את איכות חיים של נשים, ילדים ומשפחות ו... להבטיח את זכויות פרט וחירויות לכל". ב-1955 בית ספר יסודי בשיקגו נקרא על שמה. המועצה הלאומית של נשים יהודיות (ארצות הברית) מחלקת פרס שנתי על שמה מאז 1978 לאנשים וקהילות שפועלים ברוח חזון הארגון.
הערות שוליים

↑  National Council of Jewish Women: History
1 2  Hannah Greenebaum Solomon, Jewish Women's Archive
1 2 3  HANNAH G. SOLOMON, Fabric of My Life: the Autobiography of Hannah G. Solomon, New York: Bolch Publishing Company, 1946
↑  Hannah G. Solomon award, The National Council of Jewish Women (NCJW)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276194805171  ISNI: 0000 0000 8237 5498  LCCN: n85266345  NTA: 15651852X  SNAC: w65x4703  VIAF: 55600958   WorldCat (עם VIAF): 55600958
זירקה קרופיבניצקי

"זירקה" קרופיבניצקי (באוקראינית: Зі́рка Кропивницький, מילולית: "הכוכב" קרופיבניצקי) הוא שמו של מועדון כדורגל מהעיר קרופיבניצקי, המתמודד בליגה האוקראינית השנייה ונחשב למועדון הכדורגל הוותיק ביותר באוקראינה. נוסד בשנת 1911.
שמות הקבוצה

1911—1922: "אלוורטי" יליסבטגרד
1922—1927: "הכוכב האדום" זינובייבסק
1928—1935: "מטאליסט" קירובו
1935—1945: "סלמאש" קירובוהרד
1948—1952: "טרקטור"
1953—1957: "טורפדו"
1958—1961: "זירקה"
1962: "דינמו"
1963—1993: "זירקה"
1993—1997: "זירקה-NIBAS"
1998—ואילך: זירקה קרופיבניצקי
תארים

גביע אוקראינה הסובייטית (3): 1953, 1973, 1975
אליפות הליגה האוקראינית הראשונה (3): 1994/95, 2002/03, 2015/16
כדורגלנים מפורסמים ששיחקו בקבוצה

ברית המועצות ודים יבטושנקו
ברית המועצות אנדריי קנצ'לסקיס
ברית המועצות אלכסיי כצמן
טום ואן ארסדייל

| --- | --- |

טום ואן ארסדייל כנגד פיט מרוויץ', 1974
 לידה:  22 בפברואר 1943 (בן 81) אינדיאנפוליס
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  5, 17, 4
 מכללה:  אוניברסיטת אינדיאנה (1962–1965)
 דראפט:  בחירה 11, 1965 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 1965–1968 1968–1973  1973–1974 1974–1976 1976–1977:  דטרויט פיסטונס סינסינטי רויאלס/קנזס סיטי-אומהה קינגס פילדלפיה 76' אטלנטה הוקס פיניקס סאנס
 הישגים כשחקן
 שלוש בחירות למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1970–1972) בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA‏ (1966)
תומאס ארתור ואן ארסדייל (באנגלית: Thomas Arthur Van Arsdale; נולד ב-22 בפברואר 1943) הוא כדורסלן עבר אמריקאי.
קריירה

ואן ארסדייל, גארד בגובה 1.96 מטר ששיחק במכללות עבור אוניברסיטת אינדיאנה, נבחר על ידי דטרויט פיסטונס בסיבוב השני של דראפט ה-NBA בשנת 1965. בסיומה של עונתו הראשונה בליגה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-1966, יחד עם אחיו התאום הזהה דיק ואן ארסדייל. ואן ארסדייל שיחק ב-NBA במשך 12 עונות: במדי הפיסטונס, סינסינטי רויאלס, קנזס סיטי-אומהה קינגס, פילדלפיה 76', אטלנטה הוקס ופיניקס סאנס. ואן ארסדייל, שנבחר שלוש פעמים למשחק האולסטאר של ה-NBA, היה אחד מטובי הקולעים מקו העונשין ב-NBA באופן עקבי לאורך הקריירה שלו. הוא פרש ממשחק ב-1977.
ואן ארסדייל עדיין מחזיק בשיא המשחקים בקריירה בלי הגעה בודדת לפלייאוף ה-NBA -‏ 929 משחקים. ואן ארסדייל הוא גם השחקן שקלע את מספר הנקודות הרב ביותר בקריירה (14,232 נקודות) מבלי להגיע לפלייאוף.
הערות שוליים

↑  Veteran guard Jamal Crawford still waiting for his shot at a winner, Seattle Times (January 11, 2009)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5166 9303  LCCN: no92030645  VIAF: 48796084   WorldCat (עם VIAF): 48796084 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טמבוב (כדורסל)

מועדון הכדורסל טמבוב (ברוסית: Баскетбольный Клуб Тамбов) הוא מועדון כדורסל מהעיר טמבוב. מתמודד בסופרליגה-2, השלישית בחשיבותה ברוסיה ובגביע רוסיה.
היסטוריה

ב-2003, הוקם בטמבוב מועדון כדורסל "TGU-בסקט", אשר התמודד בליגה הראשונה. המועדון הורכב בעיקר מסטודנטים והמאמן הראשי היה ויקטור קולודין. ב-2006, הקבוצה שינתה את שמה ל"מועדון הכדורסל טמבוב" ולמאמן מונה הכדורסלן לשעבר סרגיי קונוטופוב. תחת הנהגתו, הקבוצה העפילה מהליגה הבכירה ב' לליגה הבכירה א'.
בשנת 2009 הקבוצה הועברה לידי האוניברסיטה הטכנולוגית הממלכתית על שם דרז'אבין והאוניברסיטה הופכת למממנת העיקרית של המועדון. בעונת 2009/2010 הקבוצה התמודדה בסופרליגה ב', אבל לא השלימה את העונה בשל הפסקת המימון. באותה שנה, הוקמה קבוצת כדורסל אחרת בטמבוב בניהולו של ויקטור קולודין.
בשנת 2010, בהתבסס על הקבוצה של קולודין נוצר "מועדון כדורסל טמבוב", במימון ממשלת מחוז טמבוב. בעונת 2010/2011 הקבוצה התמודדה בליגה הבכירה, השנייה בחשיבותה. במהלך תקופה זו נערך שינוי במבנה ליגות הכדורסל ברוסיה: הליגה הבכירה א' וב' התאחדו והקבוצה התמודדה בליגה זו עד עונת 2012/2013.
בעונת 2013/2014 הקבוצה סיימה במקום 3 בעונה הסדירה, עם מאזן של 23 ניצחונות ו-9 תבוסות העפילה לפלייאוף. בפלייאוף הפסידה בסיבוב הראשון וסיימה במקום החמישי.
בעונת 2016 הליגות אורגנו שוב והליגה הבכירה הפכה לסופרליגה-2. בעונת 2020 העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורסל.
תארים

סופרליגה-2
זכייה: 2016/2017