stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאנג'ינגשאן
אקולוגיה > צמחייה

ההבדלים הגדולים בגובה מובילים לאזורי צמחייה שונים מאוד ולמגוון גדול של מינים בשטח קטן. באתר נמנו 4,394 מינים של צמחים, השייכים ל-1,462 סוגים ו-390 משפחות. 230 מינים הם צמחים נדירים או בסכנת הכחדה, 46 מינים אנדמיים לפאנג'ינגשאן ו-1,010 מינים אנדמיים לסין. מתחת לגובה 1,300 מטרים, הצמחייה מורכבת בעיקר מיערות של עצים נשירים סובטרופיים. בין העצים, כמה מינים של קסטנופסיס (C. rargesn‏, C. tibetana  ו-C. carlesiivar), וכן Engelhardia fenzelii ו-Corylopsis multiflora. בין 1,300 ל-2,200 מטרים הצמחייה היא של יער מעורב של עצים רחבי עלים נשירים וירוקי-עד ומחטניים. בין מיני העצים אורן טאיוואן (Pinus taiwanensis var. damingshanensis), צוגה סינית (Tsuga chinensis), דווידיה אינוולוקרטה (עץ היונה), מין האשור Fagus lucida ומין האלון Quercus argyrotricha. יערות מחטניים ושיחים גדלים מעל 2,200 מטרים, בין העצים צוגה סינית ומין האשוח Abies fanjingshanensis. בין מיני השיחים באתר יש כ-30 מינים שונים של רודודנדרון, אשכרוע (Buxus) ומין הצינית Ilex bioritsensis. יערות חזרן מהמינים Bambusa Indocalamus ו-Chimonobambusa angustifolia גדלים מגובה 800 מטרים עד גובה 2,500 מטרים. האזור המוגן מכיל כ-156 קילומטרים רבועים של יערות אשור קדומים, שטח יער האשור הגדול ביותר בכל האזור הסובטרופי.
בולטים במיוחד 36 מינים של חשופי זרע ב-20 סוגים ו-7 משפחות המהווים 4.5%, 26.6% ו-58.3% בכלל המינים, הסוגים והמשפחות של חשופי זרע בעולם, ולכן ההר כולל את המגוון הנרחב ביותר והמרוכז ביותר של חשופי זרע בעולם. 28 מינים אנדמיים לסין המהווים 21.5% מכלל המינים האנדמיים של חשופי זרע בסין, עדות לכך שפאנג'ינגשאן הוא מרכז הפצה חשוב של חשופי זרע בסין. למין אשוח פאנג'ינגשאן (Abies fanjingshanensis), מין רליקט נדיר מהשלישון המצוי בסיכון ואנדמי להר פאנג'ינגשאן (המקור לשמו המדעי), יש משמעות ביולוגית ואקולוגית ייחודית ברחבי העולם, וממנו יש בטבע כ-10,000 פרטים בלבד.
46 מינים האנדמיים לפאנג'ינגשאן שייכים ל-41 סוגים ול-27 משפחות. בין המינים האנדמיים כלולים השיחים Leontopodium fangingense, מין הסחלב הנדיר בעל הפרח הגדול Corybas fanjingshanensis, מין הצורית Sedum fanjingshanensis, שנראה כמו תחתית זרעי לוטוס, המינים Epimedium brachyrrhizum‏, Dendrobium fanjingshanense‏, Codonopsis argentea וסוג עץ הקיווי Actinidia fanjingshanensis  שיש להם שימושים רפואיים ו-Primula fangingensis‏, Impatiens fanjingshanica ו-Androsace medifissa שיש לכולם ערך כצמחי נוי.
230 מינים, השייכים ל-149 סוגים ול-64 משפחות, הם צמחים נדירים או בסכנת הכחדה. 64 מינים מופיעים ברשימה האדומה של ארגון IUCN, כולל Kurzia sinensis‏, Bretschneidera sinensis ו-Panax zingiberensis‏. 188 מינים ברשימה האדומה של סין, כולל Gastrochilus nanu‏, Dendrobium officinale ו-Calanthe tsoongiana var. guizhouensis‏. 88 מינים רשומים כאסורים למסחר באמנת CITES, כולל Paphiopedilum micranthum‏, Taxus wallichiana var. mairei ו-Corybas fanjingshanensis.
אקולוגיה > בעלי חיים

באתר נמנו 2,767 מינים של בעלי חיים, כולל 450 מינים של בעלי חוליות ב-281 סוגים, השייכים ל-100 משפחות ב-32 סדרות,2,076 מיני חרקים (קרוב לוודאי שהמספר האמיתי גדול יותר), 215 מינים של עכבישנים ו-26 מינים של דל-זיפיות. באתר יש 115 מיני בעלי חיים נדירים או בסכנת הכחדה, 38 מינים מופיעים ברשימה האדומה של ארגון IUCN ו-45 מינים רשומים כאסורים למסחר באמנת CITES‏. 4 מינים (3 יונקים ודו-חיים אחד) הם אנדמיים לאתר.
בין בעלי החוליות:
דגים – בסקר בסיסי נמנו באתר 60 מינים ב-44 סוגים ו-10 משפחות השוכנים בנהרות באתר. רוב הדגים (כ-90%) משתייכים לסדרות הקרפיונאים והדקראים. המגוון הרב נובע בחלקו מכך שהנחלים יורדים מההר בכל הכיוונים ומהווים את החלק העליון של כמה נהרות שונים באגן ההיקוות העשיר ביולוגית של הנהר יאנגצה.
דו-חיים – באתר נמנו 43 מינים ב-23 סוגים השייכים ל-8 משפחות. בין המינים בולט המין הנדיר סלמנדרת ענק סינית המצוי בסכנת הכחדה חמורה. מין אנדמי נדיר נוסף הוא של הקרפדה Vibrissaphora boringiae (באנגלית Eastern spadefoot toad) שאוכלוסייתה הצטמצמה דרמטית, והיא על סף הכחדה. תת-מין אנדמי נוסף הוא מין הצפרדע Xenophrys binlingensis subsp. fanjingmontis.
זוחלים – באתר נמנו 43 מינים ב-28 סוגים השייכים ל-10 משפחות. מרבית הזוחלים הם נחשים, מרביתם שייכים למשפחת הזעמניים, והמשפחה השנייה בגודלה היא של צפעוני גומה. הנחש מוקסין סיני הוא אחד מהנחשים הארסיים המסוכנים ביותר.
עופות – בסקר שאינו מלא נמנו באתר 224 מינים ב-129 סוגים ו-48 משפחות, כולל 32 מינים בסיכון. יש ארבעה מיני פסיונים בסיכון באתר: שובל אליוט (Syrmaticus ellioti), שובל מלכותי, אפודי הזהב, וטרגופן טמינק. האתר ממוקם בנתיב הנדידה של דורסים וציפורי שיר רבים. באתר נמנו 100 מינים של עופות נודדים, 44.64% מכלל מיני העופות החיים באתר. מספר זה כולל 46 מינים של עופות השוהים באתר בקיץ, 30 מינים של עופות תושבי חורף ו-24 מינים של עופות חולפים שעבורם פאנג'יאנגשאן מהווה בית גידול חשוב.
יונקים – 80 מינים ב-57 סוגים השייכים ל-24 משפחות בשמונה סדרות, בהם מקוק טיבטי, מקוק רזוס, פנגולין סיני, זבד הודי ענק, נמר, נמר ערפילי מצוי, דוב שחור אסייתי, מונטיאק הציצית, סרו סיני ואייל מושק סיני. פאנג'ינגשאן היא בית הגידול היחיד למין הקוף הנדיר מאוד חרומף אפור (Rhinopithecus brelichi).
בודהיזם

פאנג'ינגשאן נחשב להר קדוש לבודהיזם הסיני ומדורג ממש מתחת לארבעת ההרים הקדושים של בודהיזם. ההר נחשב לבודהימנדה (הנקודה בה הוא הגיע להארה) של הבודהה מאיטריה. השפעת הבודהיזם הגיעה לפאנג'ינגשאן לכל המאוחר בתקופת שושלת טאנג במיוחד לאחר שחוֹאוּ חונְגְזֶ'ן (侯弘仁) סלל את דרך דְזָאנְגְקֶה (牂 牁 道) בשנת 639 לספירה, מה שאפשר תעבורה באזור ההררי, ותיעודים מקומיים מתארים את הקמתם של כמה מקדשים באזור. מקדשים נוספים נבנו במהלך שושלות העוקבות סונג ויואן.
הבודהיזם שגשג מאוד במהלך שושלות מינג וצ'ינג, כאשר פולחן טְייֵנְגְווָאן מאיטריה (天 冠 弥勒) הפך לדומיננטי בפאנג'ינגשאן. מרד בוג'ואו בסוף המאה ה-16 גרם לנזקים גדולים למקדשים של פאנג'ינגשאן. לאחר דיכוי המרד הורה הקיסר ואן-לי לנזיר מְיָאושׂוֵאן (妙 玄) לבנות מחדש את מקדש פסגת גִ'ינְדִינְג ואת מקדש צֶ'נְג'אֶן (承恩 寺). מקדשים רבים אחרים הוקמו באזור וזו הייתה תחילת תור הזהב של הבודהיזם בפאנג'ינגשאן. מרבית המקדשים בתקופת שושלות מינג וצ'ינג היו שייכים לכתות הארץ הטהורה ולינג'י של הבודהיזם.
במהומות שנלוו למהפכה שהפילה את שושלת צ'ינג נבזזו מקדשים רבים על ידי צבאות ושודדים, ונזירים מעטים נותרו בעידן הרפובליקה הסינית. לאחר הרס נוסף במהלך מהפכת התרבות נהנה הבודהיזם מתקופת תחייה מחודשת מאז שנות השמונים של המאה ה-20. מקדשים ישנים רבים נבנו מחדש, ונבנו מקדשים חדשים, בהם מקדש צֶ'נְג'אֶן, מקדש חוּגְווֹ צָ'אן (护 国 禅寺), מקדש בודהה המוזהב הגדול (大金 佛寺), ומקדש לונְגְצְ'וֵאן (龙泉 寺).
בשנת 2010 נפתח הפארק התרבותי הבודהיסטי של פאנג'ינגשאן, ובו היכל הזהב בו שוכן פסל בגובה חמישה מטרים של בודהה מאיטריה, עשוי עם 250 קילוגרם זהב ואלפי אבני חן. טוענים שהוא פסל המאיטריה הגדול ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  The Temples of Mount Fanjing
↑  Fanjingshan
↑  Nomination file ,Page 14
↑  Nomination file, Page 66
↑  Nomination file, Page 87
↑  Nomination file, Pages 66-73
↑  Nomination file, Pages 74-75
↑  "梵净山佛教文化苑". Government of Tongren (בסינית). 28 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534453905171  LCCN: sh88006055  VIAF: 148190182   WorldCat (עם VIAF): 148190182
432

שנת 432 היא השנה ה-32 במאה ה-5. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 432 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

פטריק הקדוש מתחיל בפעילותו בהפצת הנצרות באירלנד.
31 ביולי – נבחר האפיפיור סיקסטוס השלישי
ראו גם

ילידי 432‎
נפטרים ב-432‎
אין לבצע החייאה

אין לבצע החייאה (באנגלית: DNR, ראשי תיבות של Do not resuscitate), היא הוראה רפואית המורה על הימנעות מביצוע פעולות החייאה, במקרה של דום לב או דום נשימה. מטופל, או בא כוחו, יכולים לבקש כי תינתן הוראה שלא להחיות ובמידה והרופא האחראי לטיפול מאשר אותה, היא מחייבת את הצוות המטפל. יש המבקרים את המונח משום שלטענתם משתמע ממנו שחוסכים מהחולה פעולות מצילות חיים. מנגד, יש מחקרים המראים כי רק כ-5% מהחולים מחוץ לבתי החולים ורק כ-15% מהחולים המאושפזים בבית חולים שורדים ניסיונות החיאה. בקרב קשישים הפרוגנוזה להצלחת החיאה נמוכה יותר, והיא יורדת במיוחד בקרב חולים סופניים, כמו חולים אונקולוגים במצב מתקדם. הוראה זו מתייחסת רק לפעולות ההחייאה. חולים שבעניינם ניתנה הוראה שלא להחיות יכולים להמשיך לקבל טיפולים רפואיים אחרים כמו כימותרפיה, אנטיביוטיקה, דיאליזה וכדומה.
הימנעות מביצוע פעולות החיאה קיבלה הכרה חוקית במדינת ישראל בחוק החולה הנוטה למות שנחקק בשנת 2005. החוק מאפשר להימנע מהחיאה, בנסיבות המפורטות בו, בעת הטיפול בחולים נוטים למות, אלה שתוחלת חייהם אינה עולה על שישה חודשים.
קוף סנאי

| קוף סנאי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: קופים רחבי אף
משפחה:: צבוסיים
תת־משפחה:: קופי סנאי
סוג:: קוף סנאי
שם מדעי
 Saimiri

קוף סנאי בפארק הקופים
קוף סנאי (שם מדעי: Saimiri), סוג יחיד בתת-משפחת קופי הסנאי (Saimiriinae). אלה קופים קטנים הנפוצים במרכז ובדרום אמריקה, מקוסטה ריקה עד לברזיל ובוליביה. הם חיים בעיקר ביערות הגשם שבמישורי האמזונאס, אך מסוגלים להתאים את עצמם למגוון סוגים של יערות.
טורפיהם הטבעיים מונים בזים גדולים ושאר מיני דורסים, נחשים וחתוליים. הדורסים הם שאחראים למרבית מקרי הטריפה שנצפו, ובעיקר בז הצפון. טקטיקת התגוננות מקובלת היא התערבבות בלהקות של קופים ממינים אחרים, בעיקר קפוצ'ין.
מינים

בסוג זה יש 8 מינים ועוד שנים שנכחדו:
קוף סנאי בוליביאני (S. boliviensis)
קוף סנאי מרכז אמריקני (S. oerstedti)
קוף סנאי מצוי (S. sciureus)
קוף סנאי ונצואלי (Saimiri vanzolini)
קוף סנאי חשוף אוזניים (Saimiri ustus)
קוף סנאי הומבולדט (Saimiri cassiquiarensis)
קוף סנאי קוליני (Saimiri collinsi)
קוף סנאי אקוודורי (Saimiri macrodon)
Saimiri annectens - נכחד
Saimiri fieldsi - נכחד
מראה ותזונה

לקופי הסנאי פרווה קצרה וצפופה, בצבע ירוק זית עד אדמדם באזור הגב וצהבהב באזור הבטן ובקצוות הגוף. גרונם ואוזניהם לבנים ופיותיהם שחורים (ומכאן שמם הגרמני - קופי גולגולת). גודלם נע בין 25-35 ס"מ, מלבד זנב שאורכו בין 35–42 ס"מ. משקלם נע בין 750 ל-1,100 גרם. קופי הסנאי מפגינים דו צורתיות זוויגית עונתית - משקלם של הזכרים משתנה דרמטית במהלך השנה, ונראים שמנים במיוחד בחודשים הקודמים לעונת ההזדווגות - בעונה זו הם עשויים להוסיף למשקלם עד 20%.
כמו רוב קופי העולם החדש, קופי הסנאי הם שוכני עצים הפעילים ביום. בניגוד לרוב בני תת-הסדרה, הם אינם משתמשים בזנבם כ'זרוע חמישית' בעת הטיפוס על עצים, והוא משמש אותם רק לאיזון. תנועתם בין הענפים מהירה להפליא. קופי הסנאי אינם יורדים לקרקע היער לעולם, ואינם קופצים בין ענפים שמרחקם האופקי עולה על שני מטר.
קופי הסנאי הם אוכלי כל, המתקיימים מדיאטה המשלבת חרקים ופירות, בהתאם לשכיחות העונתית של כל אחד מהמרכיבים. בנוסף, הם משלימים את תזונתם עם חלקי עצים אחרים, כגון פרחים, ניצנים ואף עלים, ולעיתים אף ביצים ובעלי חוליות כגון עטלפים וציפורים קטנות. הם צדים חרקים בתנועה לעיתים רחוקות, ומעדיפים לתפוס חרקים הנחים על עלים. סוגי החרקים המועדפים עליהם הם זחלים וחרגולים.
מקור השם קוף סנאי

קופים אלה נקראים "קופי סנאי" כי הם בגודל של סנאי, אמנם הם לא דומים לסנאי, אבל הם נחשבים לכמה מהקופים הקטנים ביותר.
חברה

קופי סנאי חיים בקבוצות מרובות זכרים\מרובות נקבות, שגודלן משתנה בהתאם למין, ונע בטווח של 15-65 פרטים, עם תצפיות נדירות של להקות ענק המגיעות עד 300 פרטים. המבנה החברתי של הקבוצה משתנה בין המינים - במינים מסוימים, כמו קוף סנאי בוליביאני (S. boliviensis), הזכרים עוזבים את הקבוצה בהגיעם לבגרות מינית, בעוד במינים אחרים כגון קוף סנאי מרכז אמריקני (S. oerstedti) הנקבות הן אלו שעוזבות. גם רמות האלימות בתוך הקבוצה ומערכת היחסים בין הזכרים לנקבות ובין כל זוויג לבין עצמו משתנה דרסטית בין המינים השונים. שטח המחיה של כל קבוצה כזו נע בין 2-3 קמ"ר, והצפיפות של קופים אלו נעה בין 13–36 פרטים לקמ"ר, בהתאם למין.
קופי הסנאי מתקשרים באמצעים קוליים - הם בעלי רפרטואר של 25–30 צווחות, המשמשות בעת משחק, בעת גילוי אזורים חדשים, לצרכים חברתיים ולצורכי אזעקה. תקשורת ריח מתבצעת כאשר הקוף משתין על ידיו, ואז מורח את השתן על כל גופו. חוקרים מניחים שלהתנהגות זו מספר מטרות, ביניהן קירור הגוף, סימון דרך לשאר בני הקבוצה ואיתותים הורמונליים. כמו כן, הם מסמנים טריטוריה על ידי שפשוף בלוטות הריח שלהם, הנמצאות באחוריים ובחזה, בעצים.
חברה > רבייה

מערכת הרבייה של קופי הסנאי היא פוליגמית, אך בדרך כלל זכר אחד או שניים, אלו שהשמינו הכי הרבה ב'תקופת ההשמנה', מרביעים את רוב הנקבות - הנקבות הבוגרות מעדיפות את הזכרים השמנים יותר, בעוד הצעירות אינן כה בררניות. הזכרים מבררים האם נקבה מוכנה להזדווגות על ידי מרדף קבוצתי אחריה, תפיסתה ובחינת הנרתיק שלה. נראה שהם מסתמכים על רמזי ריח בקביעת המוכנות המינית של הנקבה.
הנקבה ממליטה לאחר הריון בן 150-170 יום. ההמלטות מתרכזות בעונת הגשמים. האם מטפלת בצאצאים לבדה, אך בחלק מהמינים הזכרים מסייעים בהגנה על הולדות מפני טורפים. את החודש הראשון לחייו מבלה הצאצא במגע ישיר עם אימו, בדרך כלל תוך שהוא רכוב על גבה (שכן הוא גדול מכדי שתישא אותו בחיקה). בגיל 5–7 שבועות מתחיל הגור להיפרד ממנה ולשחק עם בני גילו - פעילות שנשארת מרכזית לפחות עד גיל שנה, ותופסת מקום מרכזי לכל אורך החיים. גיל הגמילה מהנקה משתנה מאוד בין המינים - בין 4 חודשים לקוף סנאי מרכז אמריקני ועד 18 חודשים לקוף סנאי בוליביאני. הנקבות מגיעות לבגרות מינית בגיל 3, הזכרים בגיל 5. תוחלת חייהם בטבע כ-15 שנה, ובשבי מגיעים עד לגיל 20 שנה.
קוף סנאי אוכל
קופי סנאי בפארק הקופים
שתי אמהות ועל גביהן גורים, בגן חיות בהולנד.
אהרן גרושקביץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 בספטמבר 1920 ורשה, פולין
 נהרג:  18 בנובמבר 1943 (בגיל 23) הים הצפוני
 השתייכות:   חילות האוויר של צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  עד ל-1943
 דרגה:  סמל
 תפקידים בשירות
 מקלען אוויר במפציץ
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מדליית האוויר
אהרן גרושקביץ (14 בספטמבר 1920 – 18 בנובמבר 1943) היה צעיר ארץ ישראלי, שהתגייס לשירות בחילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. הוא שירת בזירה האירופית עד שנפל בקרב. עוטר במדליית האוויר.
ביוגרפיה

אהרן גרושקביץ נולד בעיר ורשה בירת פולין. עלה לארץ ישראל עם משפחתו בגיל חמש. חי בחיפה. יצא להכשרה בקיבוץ חפציבה ובימי מאורעות 1936 השתתף בפעולות הגנה. בשנת 1939 יצא ללימודים בארצות הברית. שם גם פעל במסגרת הנוער החלוצי והחל ללמוד טיסה.
ביוגרפיה > במלחמת העולם השנייה

לאחר שנודע על פעולות גרמניה הנאצית נגד יהודי אירופה התנדב גרושקביץ לשירות צבאי בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. יחידתו נשלחה לחזית האירופית והוצבה בבריטניה. הוא שימש כמקלען במפציץ מדגם ליברייטור והשתתף במשימות הפצצה מעל שטח אירופה הכבושה.
ב-18 בנובמבר 1943, בעת שמטוסו נמצא בשמי הים הצפוני בדרכו חזרה מגיחת הפצצה, הוא הופל על ידי מטוס קרב גרמני. גרושקביץ נהרג וגופתו לא נמצאה.
גרושקביץ עוטר במדליית האוויר.
הנצחה

שמו של אהרן גרושקביץ הונצח באנדרטה לנעדרים בבית הקברות הצבאי האמריקאי בקיימברידג' שבבריטניה, בגן הנעדרים שבבית הקברות הצבאי בהר הרצל ובאנדרטת מתנדבי היישוב במלחמת העולם השנייה שם. בשנת תשי"ט הוציאו הוריו לאור לזכרו חוברת בשם בן יקיר. עיריית קריית מוצקין קראה על שמו את "רחוב אהרון" (להבדיל מ"רחוב גרושקביץ" שנקרא על שם אביו).
ראו גם

נח לוין-אפשטיין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007504559805171  ISNI: 0000 0000 3854 5875  LCCN: n2003059926  VIAF: 308276122   WorldCat (עם VIAF): 308276122
יאן סנלינק

| --- | --- |

 לידה:  1548? מכלן, בלגיה 
 פטירה:  1 באוקטובר 1638 (בגיל 90 בערך) אנטוורפן, ארצות השפלה הספרדיות 
 זרם באמנות:  בארוק 
 צאצאים:  Jan Snellinck II 
 
אנתוני ואן דייק, דיוקן של יאן סנלינק
יאן סנלינק (בהולנדית: Jan Snellinck;‏ מכלן, בערך 1548 – אנטוורפן, 1 באוקטובר 1638) היה צייר פלמי, צייר ומעצב שטיחי קיר, הדפסים וציורי קיר. הוא ידוע ביצירות המזבח הגדולות שלו והוכר גם כצייר קרבות מוביל בתקופתו. סנלינק היה פעיל כסוחר וכאספן אמנות.
ביוגרפיה

יאן סנלינק נולד במכלן כבן של דניאל סנלינק הראשון, צייר, וקורנליה ורהולסט. אמו הגיעה ממשפחה של אמנים מבוססים במכלן. אביה ודודים רבים שלה היו ציירים. אחותה מייקן ורהולסט התחתנה עם הצייר פיטר קוקה ואן אלסט והייתה חמותו של פיטר ברויגל האב. אחות אחרת אליזבת נישאה לבעל בית דפוס המפרסם הוברטוס גולציוס.
יאן סנלינק שמר על קשר הדוק עם משפחת ברויגל והיה עד בחתונותיהם של פיטר ברויגל הצעיר בשנת 1588 ושל יאן ברויגל האב בשנת 1599. הוא נכח גם בסעודה שנערכה עם שובו של ברויגל האב, משהות באיטליה.
סנלינק למד אצל אביו את השימוש בצבעי מים. הוא המיר דתו לאמונה הקלוויניסטית אך חזר לקתוליות לאחר שהספרדים קיבלו את פלנדריה מחדש.
בשנת 1574 היה סנלינק באנטוורפן, שם התחתן להלנה דה יוד, בתו של בעל בית הדפוס ג'רארד דה יודה. לזוג נולדו שלושה בנים - דניאל, ג'רארד ויאן, שהתאמנו כולם אצל אביהם כציירים. נכד בשם קורנליוס ונכד גדול בשם יאן היו גם הם ציירים ברוטרדם. אשתו הראשונה נפטרה ב-12 בספטמבר 1581. הוא התחתן בשנית בשנת 1586 לפולינה קויפרס, שהייתה קרובת משפחה (ייתכן שאחותה) של אמו של אנתוני ואן דייק. לזוג נולדו 10 ילדים מתוכם שלושה בנים הפכו לציירים.
סנלינק הפך לחבר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן בשנת 1577.במהלך שנותיו הראשונות באנטוורפן סנלינק סמך יותר על המסחר באמנות, מאשר על ציוריו כדי להתפרנס. בשנת 1577 קיבל את תלמידו הראשון והבא אחריו הגיע רק אחרי חמש שנים. מבין 16 התלמידים שקיבל במהלך הקריירה הארוכה מאוד, רק אברהם יאנסנס יעשה לעצמו שם.
סנלינק ביסס בהדרגה מוניטין כפי שמעידים העבודות שקיבל מפיטר ארנסט הראשון פון מנספלד-ורדורט, מפקד צבא ספרדי ממוצא גרמני ומושל הולנד הספרדית בין השנים 1592–1594, ומהארכידוכסים אלברכט ואיזבלה, אשר היו גם מושלים של הולנד הספרדית משנת 1598 עד 1621. ייתכן כי מינויו לצייר בתי הארכידוכסים היה קשור לעבודותיו מטעם ממשלת אנטוורפן לייצור קבוצה של שבע עבודות שטיח, אשר אמורות לשמש כקישוטים לרגל הכניסה לאנטוורפן של הארכידוכסים אלברט ואיזבלה קלרה כמושלים החדשים של הולנד הספרדית ב-10 בדצמבר 1599.
השטיחים יחד עם הציורים שצוירו על ידי סנלינק הועברו אחר כך לארכידוכסים. השטיחים נמסרו על ידי הארכידוכס אלברט למלך פיליפ השלישי לפני 1621 או נשלחו למלך פיליפ הרביעי לאחר מותה של הארכדוכסית איזבלה בשנת 1633. הם נשארו באוסף השטיחים המלכותי. סנלינק קיבל גם תמורה עבור יצירות מזבח באנטוורפן, מכלן ואודנארדה.
יאן סנלינק נפטר ב-1 באוקטובר 1638 באנטוורפן. אשתו נפטרה כעבור חמישה ימים. יאן סנלינק הותיר אוסף אמנות נרחב. ציור בראשית המאה ה-17 המתאר אוסף אמנות או גלריה לאמנות זוהה על ידי היסטוריון האמנות, סימון ספת-הולטרוף, כמייצג את גלריית האמנות או את אוספו של יאן סנלינק. הזיהוי נעשה על בסיס הדמיון המשוער בין דמויות מסוימות באוסף ודיוקנאות של אנשים ידועים. דעה אחרת טוענת שציור זה אינו מתאר את האוסף של סנלינק אלא הוא תיאור דמיוני של אוסף אמנות.
יצירתו

יאן סנלינק ידוע בנופיו, ביצירותיו הדתיות והאלגוריות. נושאיו הדתיים הם לרוב סצנות צליבה. סנלינק צייר גם סצנות קרב. הוא היה פעיל גם כצייר רישומים ומעצב הדפסים.
סנלינק תואר על ידי היסטוריון האמנות קארל ואן מנדר כצייר קרבות והיה אפוא האמן המלחמתי הפלמי הראשון. תשעה ציורים של מצור מאת יאן סנלינק נרשמו באוסף חואן דה הכוז בשנת 1687. עם זאת, מעט מאוד ידוע על עבודתו בתחום זה. כמו רבים מחבריו הציירים ממכלן, סנלינק צייר לעיתים קרובות בצבעי מים וזו אולי הסיבה שמעט מיצירותיו השתמרו.
ציור של נגנים רעולי פנים בעיר איטלקית בנשף מסכות, וציור של חבורה אריסטוקרטית של גברים ונשים הלבושים באלגנטיות, מאזינים ורוקדים לצלילי מוזיקת צ'מבלו, מראים היבט נוסף ביצירתו. נושא זה של חבורות אלגנטיות נוצר באמנות הפלמית על ידי בני משפחת האמנים פרנקן כמו הירונימוס פרנקן הראשון.
ידוע כי סנלינק צייר את הרישומים למספר ערכות שטיחים שנארגו בפלנדריה. הוא עבד על מערכת של שבע עבודות שטיחים שהוזמנו על ידי העיר אנטוורפן לשמש כקישוטים בחגיגות במהלך כניסתם של הדוכסים אלברט ואיזבלה קלרה אוג'ניה לעיר ב־10 בדצמבר 1599. השטיחים יחד עם הרישומים הועברו לארכידוכסים לאחר האירוע. בעוד השטיחים, שהסתיימו אחר כך, הועברו לאוסף המלכותי בספרד, הרישומים נשארו בבריסל ושם נהרסו בשריפה או אבדו.
סדרת השטיחים המכונה "קרבות הארכידוכס אלברט" שמתארת את ההצלחות הצבאיות של הארכידוכס אלברט בקאלה, ארדרס והולסט. העיצובים נעשו על ידי אוטו ואן פן בזמן שסנלינק צייר את הרישומים בגודל מלא. השטיחים נארגו בבית המלאכה של מרטן ריימבוץ הצעיר בבריסל בתקופה 1597 עד 1599.
הפאנל המרכזי של כל שטיח קיר מתאר פעולה צבאית הכוללת דיוקנאות של כמה ממנהיגי הצבא המעורבים בפעולה. גבולות כל שטיח קיר מעוטרים בגביעי מלחמה, כפות ניצחון, ואילו פינות השטיח מעוטרות בראשי מדוזה.
העיצובים של סנלינק שימשו בפרסומים שונים, חלקם פורסמו על ידי חותנו ג'רארד דה ג'וד, מו"ל בולט בתקופתו. אחד הפרסומים הללו היה התנ"ך המאויר Thesaurus veteris et novi Testamenti שפרסם ג'רארד דה ג'וד בשנת 1585. ההדפסים עוצבו על ידי לפחות 14 אמנים פלמיים, בהם מרטן דה פוס, קריספין ואן דן ברוק, פיטר ואן דר בורכט הזקן ומרטן ואן קליב. ליאן סנלינק יוחס העיצוב של כ-50 הדפסים בתנ"ך המצויר הזה. דה ג'וד השתמש עבור התזאורוס, במידה רבה על הדפסים קיימים והזמין ככל הנראה עיצובים חסרים מחותנו סנלינק. סנלינק סיפק גם את העיצובים לספר - פרבוס מונדוס (העולם הקטן) מאת לורניוס הכטנוס. ספר זה ראה אור על ידי ג'רארד דה ג'וד בשנת 1579.
מניז'ה

| --- | --- |

 לידה:  8 ביולי 1991 (בת 33) דושנבה, ברה"מ 
 שם לידה:  מניז'ה דאלרובנה חמרוייבה
 שם במה:  Манижа 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הרוסית הלאומית למדעי הרוח 
 סוגה:  פופ • היפ-הופ • רגאטון
 שפה מועדפת:  רוסית, אנגלית, טג'יקית 
 מספר צאצאים:  1 
 manizha.art
 פרופיל ב-IMDb
 
מניז'ה סנגין או בשמה המלא מניז'ה דאלרובנה חמרוייבה (בטג'יקית: Манижа Далеровна Ҳамроева‏; 8 ביולי 1991) היא זמרת טג'יקית-רוסייה, נציגת רוסיה לאירוויזיון 2021. שמה נובע מהמילה הפרסית מניז'ה, שמשמעותה "איתנה", או "סלע". מאז דצמבר 2019 משמשת כשגרירת קרן "הענק חיים" ובדצמבר 2020 הפכה לשגרירה הרוסייה הראשונה של רצון טוב בסוכנות הפליטים של האו"ם.
היא ביצעה את הגרסה הרוסית לשיר הפסקול "עומדת בדרך המלחמה" מהסרט "מולאן" (2020). ב-8 במרץ 2021 במסגרת הצבעת צופים נבחרה בתחרות קדם-אירוויזיון של הערוץ הראשון ברוסיה לנציגת רוסיה באירוויזיון 2021 עם השיר "Russian Woman".
קריירה > 2003–2015: קריירה מוקדמת

מניז'ה החלה את הקריירה שלה בשנת 2003, כשהופיעה כזמרת ילדים. היא השתתפה במספר תחרויות שירה לילדים, זכתה בתחרות הגרTI פרי של כוכבי הקשת ביורמלה, הפכה לכלת פרס פסטיבל קרן התקווה שארגנה רשת "מיר" והתמודדה בתחרות כישרונות בקובנה. היא הקליטה מספר שירים ברוסית ובטג'יקית, לפני שהצטרפה לפרויקט המוזיקה Ru.Kola בשנת 2007. באותה שנה היא העפילה לגמר בתחרות המוזיקה "חמישה כוכבים" שנערכה בסוצ'י.
מאוחר יותר עזבה מניז'ה את פרויקט Ru.Kola והצטרפה ללהקה הרוסית Assai בשנת 2011. מאוחר יותר היא עזבה כדי להצטרף לקריפ דה שין, זמן קצר לאחר מכן, שהוקמה יחד עם חברים לשעבר בלהקת Assai. עם קריפ דה שין הקליטה מחזה מורחב והופיעה בפסטיבלי מוזיקה שונים ברחבי רוסיה. בשל הבדלים יצירתיים בינה לבין הלהקה, היא בחרה מאוחר יותר לעזוב גם להקה זו ועברה ללונדון ובהמשך החלה ללמוד מוזיקת גוספל הן בלונדון והן בניו יורק.
קריירה > 2016–2020: פריצת דרך עצמאית

בשנת 2016 חזרה מניז'ה לקריירת המוזיקה שלה, עם יציאתם של כמה סינגלים שלה שהוציאה עצמאית. בעקבות הסינגלים יצא אלבום הבכורה שלה Manuscript, שיצא באופן עצמאי בפברואר 2017. אלבום האולפן השני שלה ЯIAM יצא מאוחר יותר במרץ 2018. מחזה הסולו הראשון שלה, Womanizha, יצא מאוחר יותר בשנה שלאחר מכן, באפריל 2019.
קריירה > 2021: תחרות האירוויזיון

ב-8 במרץ 2021 אושר כי מניז'ה נבחרה להשתתף כנציגת רוסיה לאירוויזיון 2021 שייערך ברוטרדם, הולנד, עם השיר "Russian Woman" אשר נכתב על ידי הצמד הישראלי - אורי קפלן ואורי אבני. ב-18 במאי 2021, היא ביצעה את השיר בחצי הגמר. בתום ההצבעות, הגיעה למקום השלישי עם 225 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיעה מניז'ה למקום התשיעי עם 204 נקודות.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| כותר | פרטים |
| --- | --- |
‏Manuscript:  הפצה: 17 בפברואר 2017  לייבל: עצמאי  פורמט: הורדה דיגיטלית
‏ЯIAM:  הפצה: 23 במרץ 2018  לייבל: עצמאי  פורמט: הורדה דיגיטלית
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | כותר | מיקום שיא> ‏מצעדי שירים רוסיים | אלבום |
| --- | --- | --- | --- |
| ‏2016 | "I Love Too Much" | — |  |
| ‏2016 | "Little Lady" | — |  |
| ‏2016 | "Sleepy Song" ‏עם דימה אוסטינוב | — |  |
| ‏2017 | "Ustan" | — | ‏ЯIAM (מהדורת דלוקס) |
| ‏2017 | "Hear What I Feel" | — |  |
| ‏2017 | "The Emerald" | — |  |
| ‏2018 | "Lyubil kak mog" | — |  |
| ‏2018 | "Mne lerko" | — |  |
| ‏2018 | "Black Swan" ‏עם אנה צ'יפובסקאיה | — |  |
| ‏2019 | "Zavtrak" | — |  |
| ‏2019 | "Seychas dvazhly ne sluchitsya" | — |  |
| ‏2019 | "NEDOSLAVYANKA" | — |  |
| ‏2019 | "VANYA" | — |  |
| ‏2020 | "CHELOVEK2020" | — |  |
| ‏2020 | "Nachalo" | — |  |
| ‏2020 | "Na put voina vstayu" | — | מולאן, גרסה ברוסית לפסקול |
| ‏2020 | "Gorod Solntsa" | — |  |
| ‏2021 | "Pro tebya" | — |  |
| ‏2021 | "AKKULISTA"‏עם Everthe8 | — |  |
| ‏2021 | "Russian Woman" | — |  |
‏2021:
הערות שוליים

↑  Here are the ten qualifiers of the first semi at Eurovision 2021!
↑  Eurovision 2021 Results: Voting & Points
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 7618 6630  MusicBrainz: 3a8419d3-c8d3-49f4-8f20-727d17700db6
חיים פיק

| --- | --- |

פרופסור חיים פיק תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  24 בינואר 1879 
 פטירה:  8 ביולי 1952 (בגיל 73) ירושלים 
 מדינה:  גרמניה 
 
חיים הרמן פיק (24 בינואר 1879, אוסטז'שוב, מחוז פוזנן, פולין - 8 ביולי 1952, נתניה) היה בוגר בית המדרש לרבנים בברלין, ואוניברסיטת פרידריך וילהלם, פרופסור למדעי המזרח, חוקר לשונות שמיות ואשורולוג, ספרן ראשי במחלקה השמית בספריית מדינת פרוסיה, ממנהיגי תנועת המזרחי בגרמניה ובארץ, ראש מחלקת העלייה של ההסתדרות הציונית, חבר הוועדה המדינית של הסוכנות היהודית המורחבת, ממקימי ופעיל באגודת "עזריאל" לעזרה לרבנים פליטי השואה.