stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בשפל
בשפל בתיאטרון המקצועי הישראלי

1. תיאטרון אהל, הצגת בכורה – 2 בפברואר 1933
יוצרים - תרגום: אברהם שלונסקי, בימוי: משה הלוי, תפאורה: מ. שמידט.
שחקנים – קוסטילוב, בעל אכסניה: יוסף זרובבל; וסיליסה, אשתו: לאה דגנית; נטשה, אחותה: חיה סנקובסקי; מדווייב, דודן, שוטר: יהודה גבאי; וסקה פפל: אברהם נחתומי; קלשץ', מסגר: שלום פופוך; אנה, אשתו: יהודית ברקאית; נסטיה, ריבה: שושנה פרלמוטר; קוואשנייה, תגרנית: לוסיה שלונסקי - שלונסקאיה; בובנוב, כובעני: יהושע לוף (לופנפלד); סאטין: יעקב כנעני; השחקן: שמחה צחובל; בארון: זאב ברבן; לוקה, עובר-אורח: מאיר מרגלית; אליושקה, סנדלר: אברהם חלפי; קריווי-זוב (סבל) : קלמן קונסטנטינר - גלעד; טטרי (סבל) : יהודה שחורי; יחפנים בני בלי שם.
2. תיאטרון אהל, הצגת בכורה – 1948 (חידוש)
3. קופרודוקציה של תיאטראות הקאמרי וחיפה, הצגת בכורה – 24 בנובמבר 1970,
יוצרים – תרגום:, בימוי: היי קיילוס, תפאורה – אריה נבון, תלבושות – עדינה רייך.
שחקנים – מדבדייב, שוטר: נתן כוגן; השחקן – שמעון בר; וסקה פפל: אורי לוי; נטשה: מיכל בת-אדם; וסיליסיה: מרים גבריאלי; בובנוב – ראובן בר יותם; לוקא – אברהם בן-יוסף; אנה – יעל אביב; אנדריי מיטריץ' קלשץ' – מוסקו אלקלעי; סאטין: נתן מייסלר; הבארון – יוסף גרבר.
4. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה – 23 במאי 1992
יוצרים – תרגום: עזה צבי, בימוי: אופירה הניג, תפאורה ותלבושות: אלכסנדר ליסיאנסקי, תאורה: נתן פנטורין.
שחקנים – שחקן: דב רייזר, נסטיה: סנדרה שונוולד, בובנוב: שמוליק לוי, ברון: אורי רביץ, קבשנייה: קטיה זימבריס, קלשץ' : דני רוטנברג, אנה: אורה מאירסון, סאטין: יגאל שדה, קולסטיליוב: יוסי יבלונקה, פפל: גיל פרנק, לוקא: שמואל סגל, נטשה: נעה גולדברג, אליושקה: אבי שמר, וסיליסה: ליאת גורן, מדבדייב: מיכאל כורש, טטרי: שמחה ברבירו / ח'ליפה נאטור, "זפק עקום" : אלי אליוביץ.
5. תיאטרון גשר, הצגת בכורה – 28 בדצמבר 1994
יוצרים – עיבוד: יבגני אריה, קטיה ששונסקי; תרגום: אברהם שלונסקי; נוסח ההצגה: מרים יחיל וקס; במאי: יבגני אריה; עיצוב במה ותלבושות: ילנה סטפנובה; עריכה מוזיקלית: אבי בנימין; תאורה: ניב שדה.
שחקנים – קוסטילב: לאוניד קנייבסקי; וסיליסה: ליליאן רות; נטשה: יבגניה דודינה / דורית לב ארי; מדבדב: ולדימיר חלמסקי; וסקה פפל: איגור מירקורבנוב; קלשץ': יבגני גמבורג; אנה: סבטלנה דמידוב; נסטיה: נטשה מנור / אפרת בן צור; קוושנייה: נלי גושבה; בארון: ישראל דמידוב; סאטין: בוריס אחנוב ; השחקן: דרור קרן, רולנד חיילובסקי; לוקה: ולדימיר וורובייב; בובנוב: ולדימיר פורטנוב; קריווי זוב: מיכאל אסינובסקי; טטרי: מארק איווניר.
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה לעולם לא תשכח את Chetan Anand, באתר http://entertainment.oneindia.in ‏ 14 ביוני 2007
↑  רנדור גי,יוצרם של סרטים חדשניים וחשובים, באתר http://www.hindu.com, ‏15 ביוני 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588288305171  BnF: cb13612046m (data)  GND: 4267134-6  VIAF: 232356028   WorldCat (עם VIAF): 232356028
נסיכות ולדק ופירמונט

נסיכות ולדק ופירמונט (גרמנית: Fürstentum Waldeck und Pyrmont), הייתה רוזנות שהוקמה בשנת 1180 בתחומי האימפריה הרומית הקדושה, ובשנת 1712 שודרגה למעמד של נסיכות, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

בשנת 1180 הכריז וולקין השני, רוזן שוואלנברג על אזור טירת ולדק שהוקמה בשנת 1120 כרוזנות, וצירף אליה שטחים שקיבל מאשתו לואיטגרד, בתו של פופו הראשון, רוזן רייכנבאך. יורשיו של וולקין הרחיבו את שטחי הרוזנות, שהייתה כפופה לנסיכות הבוחר ממיינץ.
בשנת 1397 מת היינריך השישי, רוזן ולדק, והרוזנות התפצלה לולדק-לנדאו ולולדק-ולדק. בשנת 1486 התפצלה שוב רוזנות ולדק-ולדק לולדק-אייזנברג ולולדק-וילדונגן. בשנת 1625 ירש וולארד הרביעי, רוזן ולדק את רוזנות פירמונט, והרוזנות נקראה מעתה רוזנות ולדק ופירמונט. בשנת 1655 העביר כריסטיאן לודוויג, רוזן ולדק את עיר הבירה לארולזן, ובשנת 1685 נחתם הסכם בין כריסטיאן לודוויג לדודנו גאורג פרידריך, רוזן ולדק-אייזנברג שהיה חשוך ילדים, ולפיו יירש כריסטיאן לודוויג אף את ולדק-אייזנברג לאחר מותו של גאורג פרידריך. ואכן, בשנת 1692 מת גאורג פרידריך, וכריסטיאן לודוויג איחד תחתיו את כל רוזנות ולדק, לראשונה מאז שנת 1397.
בשנת 1706 מת כריסטיאן לודוויג, ובנו פרידריך אנטון אולריך עלה לשלטון במקומו, ובשנת 1712 נתן קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לפרידריך אנטון אולריך מעמד של נסיך. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שלח פרידריך קרל אוגוסט, נסיך ולדק ופירמונט 1,225 חיילים בשכר, על מנת לסייע לבריטים במלחמתם נגד האמריקנים.
בשנת 1805 קיבל הנסיך גאורג מאחיו פרידריך קרל אוגוסט את נסיכות פירמונט, ושלט בה עד למות אחיו בשנת 1812, אז שבו והתאחדו שתי הנסיכויות. בשנת 1807 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ולאחר מפלת נפוליאון הצטרפה בשנת 1815 לקונפדרציה הגרמנית.
בשנת 1848 פרצו בנסיכות מרידות כחלק ממהפכות אביב העמים, וכתוצאה מכך נאלץ גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט לתת חוקה חדשה לנסיכות. בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות גאורג ויקטור לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובשנת 1867 הצטרפה לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1868 החלה פרוסיה לנהל את הנסיכות, אולם היא שמרה על מעמדה הריבוני. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
ב-13 בנובמבר 1918 התפטר מתפקידו פרידריך, נסיך ולדק ופירמונט, שהיה אחיה של אמה, מלכת הולנד, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן

כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1929, שאז מוזגה לתוך המדינה החופשית פרוסיה.
גלריה

טירת ולדק, הסן
טירת ארולזן
טירת פירמונט
טירת פרידריכשטיין בבאד וילדונגן
טירת אייזנברג ליד קורבאך
טירת שאומבורג
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק

וולקין הראשון (1137–1185)
היינריך הראשון (1185–1209)
וידוקינד השלישי (1185–1189)
הרמן השלישי (1185–1223)
וולקין השני (1224–1249)
אדולף הראשון (1218–1270)
אדולף השני (1270–1271)
אוטו הראשון (1271–1305)
היינריך הרביעי (1305–1344)
אוטו השני (1344–1369)
היינריך השישי (1369–1397)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-לנדאו (הענף הבכיר)

אדולף השלישי (1397–1431)
אוטו השלישי (1431–1459)
אוטו הרביעי (1459–1495)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-ולדק

היינריך השביעי (1397–1444)
וולארד הראשון (1444–1475)
פיליפ הראשון (1475)
היינריך השמיני (1475–1486)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-אייזנברג (הענף הבכיר)

פיליפ השני (1486–1524)
פיליפ השלישי (1524–1539)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-לנדאו (הענף הצעיר)

יוהאן הראשון (1539–1567)
פיליפ השישי (1567–1579)
פרנץ השלישי (1579–1597)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-אייזנברג (הענף האמצעי)

וולארד השני (1539–1578)
יוזיאס הראשון (1578–1588)
כריסטיאן (1588–1607)
וולארד הרביעי (1588–1607)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-אייזנברג (הענף הצעיר)

וולארד הרביעי (1607–1640)
פיליפ דיטריך (1640–1645)
היינריך וולארד (1645–1664)
גאורג פרידריך (1664–1692)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-וילדונגן (הענף הבכיר)

היינריך השמיני (1486–1512)
פיליפ הרביעי (1513–1574)
דניאל (1574–1577)
היינריך התשיעי (1577)
גינתר (1577–1585)
וילהלם ארנסט (1585–1598)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק-וילדונגן (הענף הצעיר)

כריסטיאן (1607–1637)
פיליפ השביעי (1638–1645)
כריסטיאן לודוויג (1645–1706)
יוזיאס השני (1645–1669)
שליטי ולדק ופירמונט > רוזני ולדק ופירמונט

כריסטיאן לודוויג (1692–1706)
פרידריך אנטון אולריך (1706–1712)
שליטי ולדק ופירמונט > נסיכי ולדק ופירמונט

פרידריך אנטון אולריך (1712–1728)
קרל אוגוסט פרידריך (1728–1763)
פרידריך קרל אוגוסט (1763–1812)
גאורג הראשון (1812–1813)
גאורג השני (1813–1845)
גאורג ויקטור (1845–1893)
פרידריך (1893–1918)
שליטי ולדק ופירמונט > ראשי בית ולדק ופירמונט

פרידריך (1918–1946)
יוזיאס (1946–1967)
ויטקינד (1967–2024)
קרל אנטון (מאז 2024)
סמל האצולה של רוזנות ולדק בין השנים 1349–1712
ראלי דקר 2024

| --- | --- |
 ענף:  ראלי רייד
 ארגון מפעיל:  ארגון הספורט אמוארי (ASO)
 תקופת התחרות:  5 בינואר 2024 – 19 בינואר 2024 (15 ימים)
 מספר תחרות:  46
 עיר מארחת:  מספר ערים בערב הסעודית
 יבשת:  אסיה
 
 → ראלי דקר 2023 ראלי דקר 2025 ← 
 
ראלי דקר 2024 הוא מרוץ הראלי רייד ה-46 במסגרת אירועי ראלי דקר. המרוץ התקיים בין התאריכים 5 בינואר 2024 עד ה-19 בחודש ברחבי ערב הסעודית. המרוץ הוא גם הסבב הראשון של עונת 2024 באליפות העולם בראלי-רייד. המסלול כולל פרולוג ו-12 סטייג'ים, כאשר הסטייג' השישי הוא מרתון שנמשך 48 שעות.
קרלוס סאינס ניצח בקטגוריית המכוניות, ניצחון רביעי בקריירה וניצחון ראשון עבור מכונית חשמלית בקטגוריה (אאודי). ריקי בראבק ניצח בקטגוריית האופנועים, ניצחון שני בקריירה. כריסטינה גוטיירס ניצחה בקטגוריית הצ'אלנג'ר והיא השאישה השנייה בתולדות האליפות (אחרי יוטה קליינשמידט) שמנצחת קטגוריה.
משתתפים

במרוץ השתתפו 2 ישראלים בקטגוריית האופנועים
גדי נחמני ויעל קדשאי
| שלב | אופנועים | טרקטורונים | מכוניות | צ'לנג'ר (T3) | SSV‏ (T4) | משאיות | סך הכל |  | מכוניות קלאסיות | משאיות קלאסיות | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רשימת משתתפים | 136 | 10 | 73 | 43 | 36 | 47 | 345 |  | 65 | 15 | 80 |
| יום זינוק | 132 | 10 | 73 | 42 | 36 | 47 | 340 |  | 64 | 14 | 78 |
| יום מנוחה | 113 | 9 | 65 | 38 | 33 | 40 | 298 |  | 61 | 14 | 75 |
| סיום מרוץ | 96 | 7 | 55 | 28 | 26 | 20 | 232 |  | 57 | 14 | 71 |
מסלול

מסלול דקאר 2024 נחשף ב-20 בנובמבר 2023, בהיקף כולל של 7,891 ק"מ, מתוכם מ-4,727 ק"מ תחרותיים. המרוץ כולל שלב מרתון חדש בן יומיים, שבו כל המשתתפים יצטרכו לעצור בנקודת העצירה הקרובה אחרי השעה 16:00 מתוך 8 נקודות אפשריות. לנהגים לא יהיה קשר עם הצוותים הטכניים, אך הם יורשו לבצע טיפולים בכלי הרכב.
| סטייג' | תאריך | תאריך | התחלה | סיום | סה"כ/תחרותי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרולוג | יום שישי | 5 בינואר 2024 | אל-עולא | אל-עולא | 158 ק"מ / 28 ק"מ |
| 1 | שבת | 6 בינואר 2024 | אל-עולא | אל-אלנקיה | 532 ק"מ / 405 ק"מ |
| 2 | יום ראשון | 7 בינואר 2024 | אל-אלנקיה | דוודמי | 662 ק"מ / 470 ק"מ |
| 3 | יום שני | 8 בינואר 2024 | דוודמי | אל סלמיה | 733 ק"מ / 440 ק"מ |
| 4 | יום שלישי | 9 בינואר 2024 | אל סלמיה | הופוף | 631 ק"מ / 299 ק"מ |
| 5 | יום רביעי | 10 בינואר 2024 | הופוף | שייבה | 727 ק"מ / 118 ק"מ |
| 6 (מרתון) | יום חמישי-שישי | 11–12 בינואר 2024 | שייבה | שייבה | 766 ק"מ / 532 ק"מ |
| - | שבת | 13 בינואר 2024 | ריאד | ריאד | יום מנוחה |
| 7 | יום ראשון | 14 בינואר 2024 | ריאד | דוודמי | 873 ק"מ / 483 ק"מ |
| 8 | יום שני | 15 בינואר 2024 | דוודמי | חאיל | 678 ק"מ / 458 ק"מ |
| 9 | יום שלישי | 16 בינואר 2024 | חאיל | אל-עולא | 639 ק"מ / 417 ק"מ |
| 10 | יום רביעי | 17 בינואר 2024 | אל-עולא | אל-עולא | 609 ק"מ / 371 ק"מ |
| 11 | יום חמישי | 18 בינואר 2024 | אל-עולא | ינבוע | 587 ק"מ / 480 ק"מ |
| 12 | יום שישי | 19 בינואר 2024 | ינבוע | ינבוע | 328 ק"מ / 175 ק"מ |
תוצאות > מנצחי סטייג'ים

| סטייג' | אופנועים | טרקטורונים | מכוניות | לייט פרוטו (T3) | UTV (T4) | משאיות | קלאסיות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרולוג | ספרד טושה שרינה | ארגנטינה פרנסיסקו מורנו פלורס | שוודיה מטיאס אקסטרום | פולין אריק גוצ'אל | צרפת אקסבייר דה סולטרי | הולנד יאנוס ואן קסטרן | ספרד חואן מוררה |
| 1 | בוטסואנה רוס בראנץ' | ברזיל מרסלו מדירס | בלגיה גיום דה מביוס | פולין מרק גוצ'אל | ברזיל רודריגו ולרה | הולנד יאנוס ואן קסטרן | איטליה לורנצו טרנגילו |
| 2 | צ'ילה חוסה איגנסיו קורנחו | ברזיל מרסלו מדירס | צרפת סטפן פטרהנסל | ארצות הברית מיטש גותרי | ספרד ג'רארד פארס | הולנד יאנוס ואן קסטרן | ספרד חואן מוררה |
| 3 | ארגנטינה קווין בנאווידס | צרפת אלכסנדר ז'ירו | ברזיל לוקאס מוריאס | ארצות הברית מיטש גותרי | ערב הסעודית יאסיר סידאן | צ'כיה אלס לופריס | ספרד קרלוס סנטוללה |
| 4 | צ'ילה חוסה איגנסיו קורנחו | ארגנטינה מנואל אנדוחר | צרפת סבסטיאן לב | צ'כיה  איגנסיו קסאלה | פורטוגל ז'ואאו פריירה | הולנד יאנוס ואן קסטרן | ספרד קרלוס סנטוללה |
| 5 | צ'ילה פבלו קוונטילה | ברזיל מרסלו מדירס | קטר (מדינה) נאסר אל-עטיה | צ'ילה פרנסיסקו לופס קונטרדו | צרפת אקסבייר דה סולטרי | צ'כיה  מרטין מאציק | צ'כיה אנדריי קלימצ'יף |
| 6 | צרפת אדריאן ואן בוורן | צרפת אלכסנדר ז'ירו | צרפת סבסטיאן לב | ספרד כריסטינה גוטיירס | צרפת אקסבייר דה סולטרי | צ'כיה  מרטין מאציק | ספרד קרלוס סנטוללה |
| 7 | צ'ילה חוסה איגנסיו קורנחו | צרפת אלכסנדר ז'ירו | צרפת סבסטיאן לב | ארצות הברית מיטש גותרי | פורטוגל ז'ואאו פריירה | צ'כיה  מרטין מאציק | ספרד קרלוס סנטוללה |
| 8 | ארגנטינה קווין בנאווידס | ארגנטינה מנואל אנדוחר | שוודיה מטיאס אקסטרום | ערב הסעודית סלאח אלסיף | פורטוגל ז'ואאו פריירה | הולנד מיטשל ואן דן ברינק | איטליה לורנצו טרנגילו |
| 9 | צרפת אדריאן ואן בוורן | צרפת אלכסנדר ז'ירו | צרפת סבסטיאן לב | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | ברזיל כריסטיאנו בטיסטה | הולנד גרט חוזינק | ספרד קרלוס סנטוללה |
| 10 | ארצות הברית ריקי בראבק | ארגנטינה מנואל אנדוחר | צרפת גרלן שישרי | ברזיל מרסלו גסטלדי | ארצות הברית שרה פרייס | הולנד גרט חוזינק | ספרד קרלוס סנטוללה |
| 11 | בוטסואנה רוס בראנץ' | צרפת אלכסנדר ז'ירו | צרפת גרלן שישרי | ארגנטינה ניקולס קוויגליאסו | שווייץ ג'רום דה סדליר | צ'כיה אלס לופריס | איטליה לורנצו טרנגילו |
| 12 | ארגנטינה קווין בנאווידס | צרפת אלכסנדר ז'ירו | צרפת סבסטיאן לב | ברזיל מרסלו גסטלדי | צרפת פלורנט ויסדה | צ'כיה אלס לופריס | ספרד קרלוס סנטוללה |
| מנצח הקטגוריה | ארצות הברית ריקי בראבק | ארגנטינה מנואל אנדוחר | ספרד קרלוס סאינס | ספרד כריסטינה גוטיירס | צרפת אקסבייר דה סולטרי | צ'כיה  מרטין מאציק | ספרד קרלוס סנטוללה |
אריק גוצ'אל הוביל את קטגוריית הצ'לנג'ר לאורך השבוע הראשון של המרוץ וניצח בארבעה סטייג'ים. במהלך יום המנוחה נמצא ברכבו חלק במצמד שלא תאם את התקנות של הפדרציה הבין-לאומית לרכב והוא נפסל מהמרוץ ותוצאותיו נמחקו. יחד איתו נפסל מיכל גוצ'ל שהיה מדורג במקום השני.
הערות שוליים

↑  Sainz clinches historic win for Audi in 2024 Dakar Rally, RacingNews365.com, 19 January 2024
↑  Ricky Brabec wins his second Dakar Rally title, NBC Sports, 19 January 2024
↑  Cristina Gutierrez becomes second female winner in Dakar Rally, GPBlog.com, 19 Janaury 2024
↑  נכון לתאריך 23 בדצמבר 2023
↑  2024 Dakar Rally route revealed – new 48hr “Chrono Stage” in the Empty Quarter, Enduro21.com, 21 November 2023
↑  Dakar disqualifies T3 leader for technical infringement , Motorsport.com, 14 January 2024
ברוך פרצמן

ברוך פרצמן (נולד ב-16 בינואר 1951) הוא אלוף פאראלימפי ישראלי בשחייה ואלוף ישראל בשיט מפרשיות.
ביוגרפיה

פרצמן היה לוחם הקומנדו הימי. ב-8 בנובמבר 1972 צלח עם חבריו לקומנדו את תעלת סואץ, עלה על מוקש, ופלג גופו השמאלי נפגע קשות. כתוצאה מהאירוע איבד את ידו ואת עינו.
פרצמן החל לעסוק בספורט נכים וייצג את ישראל בתחרויות שחייה של המשחקים הפאראלימפיים בשנים 1980, 1984, 1988. במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) השתתף בארבעה משחים וזכה בארבע מדליות: מדליית זהב במשחה 50 מטר בסגנון חזה ושלוש מדליות כסף במשחי 50 מטר בסגנונות גב וחופשי ובמשחה 150 מטר בסגנון מעורב. במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) השתתף וזכה שוב בארבעה משחים: שלוש מדליות כסף במשחי 100 מטר בסגנונות חזה וגב ובמשחה 200 מטר בסגנון מעורב ומדליית ארד במשחה 100 מטר בסגנון חופשי.
באליפות אירופה 1985 שנערכה בגרמניה היה פרצמן אלוף אירופה במשחה 100 מטר חזה וזכה בשתי מדליות כסף נוספות: במשחה 100 מטר גב ומשחה 50 מטר חופשי.
בהופעתו האחרונה באולימפיאדה ב-1988 התחרה בארבעה משחים וסיים את כולם במקומות הרביעי והחמישי. מאוחר יותר החל לעסוק בשיט מפרשיות וזכה באליפות ישראל.
פרצמן עומד בראש אגף קרטוגרפיה של המרכז למיפוי ישראל.
מקורות וקריאה נוספת

פירוט השתתפותו בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים באתר הרשמי של IPC (באנגלית)
שחר לנדאו, ברוך חוקר מפות - "מחכה בקוצר רוח לאולימפיאדה הבאה", 'בין גלים', חוברת 163,נובמבר 1984, עמ' 27.
ברוך פרצמן באתר הצילום של שי אלוני
שרה שוורץ

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  7 באפריל 1958 רחובות, ישראל 
 פטירה:  11 בנובמבר 2002 (בגיל 44) נס ציונה, ישראל 
 מקום קבורה:  נס ציונה 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:  משטרת ישראל 
 עיטורים
 עיטור האומץ של המשטרה (1990) 
 
שרה שוורץ (7 באפריל 1958 – 11 בנובמבר 2002) הייתה שוטרת במשטרת ישראל, שעוטרה בעיטור האומץ של המשטרה.
ביוגרפיה

שרה שוורץ נולדה ברחובות וגדלה בנס ציונה.
ב-29 במאי 1989 הצילה השוטרת שוורץ ילד ממלתעות כלב שתקף אותו. ב-4 בספטמבר 1990 היא עוטרה על פעולתה בעיטור האומץ. זה היה נוסח כתב העיטור:
עיטור האומץ מוענק בזאת לפי חוק העיטורים במשטרת ישראל לאות ולעדות כי רס״מ שרה שוורץ עשתה מעשה גבורה תוך חרוף נפש וגילוי אומץ לב בלתי רגיל. בתאריך 29.5.89 הבחינה בילד זב דם, שרוע על המדרכה מתבוסס בדמו ומעליו כלב זאב גדול, שלא איפשר לו להשתחרר. תוך סיכון עצמה זינקה לעבר הילד, חילצה אותו מן הכלב אשר המשיך לרדוף אחריהם ופינתה את הילד ברכבה לבית החולים.
ב-11 בנובמבר 2002 נהרגה שוורץ בתאונת דרכים בנס ציונה תוך כדי מילוי תפקידה. היא נפגעה על ידי אופנוע כבד, פונתה לבית חולים ומתה שם מפצעיה.
שרה שוורץ הניחה אם, בעל ושתי בנות. היא נקברה בבית הקברות הצבאי בנס ציונה.
לבן

ערך זה עוסק בצבע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
| --- | --- |

 שלשת הקסא:  #FFFFFF
 ייצוג RGB:  R=255, G=255, B=255
 ייצוג HSV:  H=0, S=0, V=100
 ייצוג CMYK:  C=0, M=0, Y=0, K=0
 
ציור של נשים לבושות לבן משנת 1909
לבן הוא צבע אכרומטי (חסר צבע, כמו הצבע השחור וגווני האפור).
תאורה של אור לבן יכולה להיווצר על ידי ערבוב פרופורציונלי של שלושת צבעי היסוד של האור: אדום, ירוק וכחול.
אטימולוגיה

המילה "לָבָן" מופיעה במקרא ודומה גם למילה, שמייצגת את הצבע הלבן, במודל השפה הפרוטו-שמית. (לפי המודל, בפרוטו-שמית היו שמות רק לארבעה צבעים: לאדום-חום, לירוק-צהוב, ללבן ולשחור).
השורש ל.ב.נ. מתאר הרבה דברים בשפות השמיות – קל למצוא את ההקבלות בין השפות אך לא קל לדעת מה נגזר ממה. המילה "לָבָן" היא מאותו שורש של המילה "לֶבֶּן" – דהיינו, יוגורט ודומה למילה הערבית, המתארת גבינה לבנה חמצמצה. באותו אופן, לעץ ה"לִבְנֶה" יש שם דומה גם בעברית, גם בערבית וגם באמהרית.
לבן בצביעה

בתהליך צביעה הצבע הלבן יכול להיווצר על ידי החזרה של אור מפיגמנטים לבנים. כאשר מערבבים לבן עם שחור, נוצר צבע אפור. לתלמידי אומנות השימוש בלבן יכול להציג בעיות מסוימות, ויש לפחות קורס אחד באומנות שמעביר שיעורים על השימוש בצבע הלבן בציור.
בשנת 2021 פיתחו מהנדסים את הצבע שהוכר על ידי גינס שיאי עולם כצבע הלבן ביותר בעולם, כחלק מפיתוחים שמטרתם ניצול שימוש בצבעים ייעודיים להפחתת התחממות כדור הארץ.
אור לבן

עד לקבלתה של תורת ניוטון, הדעה הרווחת בעולם המדעי הייתה שלבן הוא הצבע היסודי של האור, ושצבעים אחרים נוצרים על ידי הוספת רכיבים לאור. ניוטון הוכיח שהאור הלבן נוצר על ידי צירוף של צבעים אחרים.
שימושים, סמליות וביטויים

המונח לבן, או אדם לבן, משמש בארצות הברית ובאירופה לציין גזעים בעלי צבע עור בהיר, בעיקר אירופים וצאצאיהם באמריקה.
פקידים בכירים, אנשי עסקים ועובדים במגזר הפיננסי נקראים "עובדי צווארון לבן", מקור הביטוי הוא מכך שמעמד זה נהג ללבוש חולצה לבנה, לעומת חולצה כחולה של הפועל הפשוט.
עבריינים כלכליים, שעבירותיהם עוסקים בהונאות כספים, נקראים "עברייני צווארון לבן".
שקר שנאמר על מנת למנוע בעיה או אי נעימות נקרא "שקר לבן".
רעש לבן הוא מונח בתורת הקולות (אקוסטיקה) שמתאר צליל שורק רצוף הכולל את התדרים הנשמעים, המהווה מטרד בדרך כלל, אולם יכול לעיתים להיווצר בשלבי מטרות בדיקה וניסוי.
"לראות את הלבן בעיניים" הוא ביטוי בעברית ישראלית שמציין בדרך כלל מפגש קרוב, לעיתים קרובות בנסיבות אלימות, בין שני אנשים. יסוד הביטוי בכך שניתן להבחין בלובן העין רק ממרחק קרוב. לדוגמה: "אהוד ברק טוען שראה להרבה מחבלים את הלבן בעיניים".
לבן ביהדות וברוב העולם המערבי מסמל טוהר וקדושה, כך למשל, בגדי הכוהנים ביהדות הם לבנים. כמו כן, הלבן הוא צבעו של שבט זבולון.
הלבנת אלמוגים – אובדן הצבע של באלמוגים. במקרים רבים הלבנת האלמוגים מובילה למותם האלמוגים הפגועים, ובכך היא מהווה איום גדול על שוניות האלמוגים.
הלבן והתכלת הם הצבעים הלאומיים של ישראל.
בדת היהודית ובדת הנוצרית מקובל שכלה לובשת לבן בליל כלולותיה כסמל לבתוליה.
השושן הצחור הוא פרח לבן והדור, המסמל טוהר וקדושה.
במקומות שונים בעולם, כגון הודו או אפריקה מקושר הצבע הלבן עם אבלות ומנהגי אבל בעוד שבתרבות המערב הצבע השחור מקושר עם אלה.
הלבן הוא צבע השלג, הקרח והכפור ולכן מזוהה עם החורף.
"האביר על הסוס הלבן" הוא ביטוי המתאר, לעיתים באירוניה, אדם אציל, זוהר, יפה ומושך.
הצבע הלבן מקושר פעמים רבות לעלבון, בגלל החוורת פניו של אדם נעלב, מכאן הביטוי "מלבין פניו".
הלבנת כספים היא פעולה פיננסית פלילית שמטרתה הסתרת זהות המקור והיעד של הכסף המועבר בפעולה זו, הביטוי צמח מכך שה"כסף השחור" של העבריינים הופך לכסף חוקי "לבן".
דגל לבן משמש לפעמים כביטוי לנייטרליות של קבוצה, ובדרך כלל משמש צד בעימות שרוצה לשאת במשא ומתן, או להיכנע, כיום, הביטוי משמש ביטוי נרדף לכניעה (למשל "הקבוצה הרימה דגל לבן וויתרה על המשחק").
המונח "הספורט הלבן" מתייחס למשחק הטניס שבעבר נהוג היה לשחק בו בתלבושת לבנה.
המונח "פיל לבן" מציין כינוי לנכס רב ערך לכאורה, אשר עלות אחזקתו גבוהה מהתועלת שבו, ולכן הופך לעול כלכלי ולמעמסה.
הקו קלוקס קלאן נהגו ללבוש גלימות לבנות.
הכותנה הייתה ידועה בעבר בכינויה "הזהב הלבן", כיום, עקב ירידתה של חשיבות החקלאות בעולם, פחת השימוש בביטוי זה.
הביטוי "לילה לבן" מתאר לילה ללא שינה.
באירועי הלילה האפל ביותר של חוברות הקומיקס גרין לנטרן, על היקום משתלט כוח של מתים-חיים בשם חיל הפקחים השחורים, והדרך היחידה להביסו היא באיחודם של חילות הפקחים הצבעוניים, השואבים את כוחם מתוך הספקטרום הרגשי לכדי חיל הפקחים הלבנים. לפי סדרת החוברות, הצבע הלבן מסמל את החיים.
הערות שוליים

↑  Anthropology of Color: Interdisciplinary Multilevel Modeling edited by Robert E. MacLaury, Galina V. Paramei, Don Dedrick p 257
↑  גלי סגל, ‏כי יש לבן, ויש את "הלבן ביותר בעולם": הצבע שיכול לקרר את כדור הארץ, באתר מעריב אונליין, 8 בנובמבר 2021
| צבעים וייצוגם במחשב |
| --- | --- | --- |
| גוני אפור | לבן • כסף • אפור • שחור |  |
| צבעי היסוד ב-RGB | אדום • ירוק • כחול |  |
| צבעים שניוניים | ציאן • צהוב • מג'נטה |  |
| צבעים שלישוניים | כתום • תרוג • ירוק אביב • תכלת • סגול • ורוד שושנה |  |
| פיגמנטי צביעה | אוכרה • ספיה • כחול פרוסי • וירידיאן • אולטראמרין |  |
| שונות | אינדיגו • ענבר • חום • זהב • נחושת • ארגמן • ורוד • שני • בורדו • בורגונדי • בז' • חאקי • טורקיז • ערמון • פנטון 448c • קרדינל • כתום בטיחותי • ירוק זית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556017005171  BnF: cb12499414z (data)  GND: 4189483-2  LCCN: sh85146459  NKC: ph1187144 
כפור על חלון
רוטב צ'ילי מתוק

| --- | --- |

שרימפס קוקוס עם רוטב צ'ילי מתוק
 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 
רוטב צ'ילי מתוק ידוע גם כרוטב צ'ילי מתוק תאילנדי, (באנגלית: Sweet chili sauce; המכונה Nam chim בתאילנד שפירושו מילולית: רוטב טבילה לעוף), הוא רוטב תיבול רוטב צ'ילי פופולרי במטבח התאילנדי, האפגני, המלזי והמערבי.
מאפיינים

הרוטב נעשה בדרך כלל עם פלפל צ'ילי חריף אדום (לעיתים קרובות פרזנו צ'ילי, תאילנדי או חלפניו אדום), חומץ יין אורז, לפעמים שום, לפעמים רוטב דגים, ומרכיב מתקתק כמו פירות או סוכר מזוקק או דבש.
הוא פופולרי כמטבל במנות מסעדה סינית אירופאית כגון טוסט סרטנים, אגרולים, מעטפת חסה, כנפי עוף וספרינג רול. ניתן לרכוש את הרוטב גם בבקבוקים. באוסטרליה, ניו זילנד, אירופה, קנדה וארצות הברית, "רוטב צ'ילי תאילנדי מתוק" זמין כתבלין בחנויות טייק אווי ובסופרמרקטים רבים. גם בישראל זמין הרוטב מיבוא ומייצור מקומי.
ראו גם

סיראצ'ה, רוטב תבלינים תאילנדי העשוי מצ'ילי שמוסיף חום למנה
מטבל
הערות שוליים

↑  ""What Can I Serve With Sweet Chili Sauce?", www.GlobalPost.com". נבדק ב-4 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
המשטרה הלאומית של אוקראינה

| --- | --- |


דגל המשטרה
 Служити і захищати 
 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה
 משרד אחראי:  משרד הפנים
 סוכנות אם:  ממשלת אוקראינה 
 תאריך הקמה:  2 ביולי 2015 
 חוק:  Law of Ukraine on the National Police 
 מטה מרכזי:  קייב 
 עובדים:  109,000 (נכון ל־2018) 
 תקציב:  89,811,838,000 הריבניה (נכון ל־2024) 
 www.npu.gov.ua
 
המשטרה הלאומית של אוקראינה (באוקראינית: Національна поліція України) היא המשטרה המרכזית המופקדת על אכיפת החוק, שמירת הסדר הציבורי וביטחון הפנים ברפובליקת אוקראינה, כחלק ממערך הביטחון האוקראיני.
המשטרה הלאומית החליפה את המיליציה, שפעלה קודם ופועלת מכוח חוק המשטרה הלאומית 2015.
בראש המשטרה עומד מפקד המשטרה הלאומית, האחראי לניהולה, בהתאם למדיניות הנקבעת על ידי שר הפנים האוקראיני. מפקד המשטרה הלאומית הנוכחי הוא איהור קלימנקו, שמונה ב-2019, במקומו של סרגיי קניאזב שכיהן מ־8 בפברואר 2017 והחליף את ואדים טרויאן שמילא את מקומו מה-14 בנובמבר 2016 ומונה במקומה של חטיה דקאנואידזה (שכיהנה מ-4 בנובמבר 2015 ועד נובמבר 2016).
מטה המשטרה נמצא בבניין מפקדת המשטרה הלאומית בקייב, ברחוב חבר האקדמאי בוהומולץ 10.
נכון למאי 2016, במשטרת אוקראינה משרתים 156,500 שוטרים.
היסטוריה

רעיון הקמתה של המשטרה הלאומית של אוקראינה עלה לראשונה בשנת 2012 כאשר שר הפנים האוקראיני הציע להפוך את שירות המיליציה למשטרה, "פוליציה" באוקראינית (Полiцiя). מטרת הרעיון הייתה להפוך את המשטרה למודרנית וממורכזת יותר וממודרת פחות.
הרעיון יצא לפועל במרץ 2014 כאשר הראדה העליונה העבירה את החוק למלחמה בשחיתות שבמסגרתו הוחלט לקצץ את מספר השוטרים מ-324,000 ל-245,000. באפריל 2014 ממשלת אוקראינה אשררה את הצעת החוק ואישרה לפטר 79,400 שוטרים.
באוגוסט 2014 יועץ שר הפנים האוקראיני, אנטון הראשצ'נקו, הכריז כי רק 10-15% משוטרי המיליציה נשארו בתפקידם במשטרת מחוז דונצק, מאחר ש-1,700 שוטרים פוטרו ו-300 נוספים ערקו לשורות הבדלנים במסגרת העימות המזרח-אוקראיני. באותו החודש אישרה הממשלה תוספת תקציב לצורך עריכת הרפורמה המשטרתית להפיכת המיליציה למשטרה הלאומית.
עקב אירועי יברומאידאן ובחירת ממשלה חדשה, הלכה וקרמה עור וגידים החלטה להקים משטרה לאומית חדשה כאשר שר הפנים האוקראיני ארסן אבקוב הציג את תוכניתו לקיצוץ מספר השוטרים ל-160,000 עד לסוף 2015. הרפורמה יצאה לדרך עם פירוק מינהל פיקוח הרכב הממלכתי (משטרת התנועה האוקראינית, שספגה ביקורת רבה על רמת השחיתות הגבוהה בה). המינהל הוקם מחדש כמשטרת הסיור של קייב, ולשורותיה גויסו 2,000 שוטרים חדשים מתוך 33,000 נבחנים. המגויסים אומנו בסיוע כוחות המשטרה של ארצות הברית.
באוגוסט 2015 הוקמה המשטרה הלאומית בעיר לבוב, וכוחות משטרה חדשים הוקמו בשאר המדינה עד ל-7 בנובמבר 2015, התאריך שבו חדלה המיליציה מלהתקיים הלכה למעשה באוקראינה.