סוגדיאנה
שפה ותרבות > אמונות דתיות

הסוגדיאנים תרגלו מגוון אמונות דתיות. עם זאת, הזורואסטריות הייתה כנראה דתם העיקרית, כפי שהוכח בראיות מהותיות, כמו גילוי בסמרקנד, פנג'אקנט ואר-קורגן של ציורי קיר המתארים אנשי דת המציעים מנחות לפני מזבחי אש וגלוסקמאות כשהם אוחזים בעצמות המתים - בהתאם לפולחן הזורואסטרי. בטורפאן, הקברים הסוגדיאנים חלקו מאפיינים דומים למנהגים סיניים מסורתיים, אך הם עדיין שמרו על טקסים זורואסטריים חיוניים, כגון שימוש באוכלי נבלות לאכילת בשר המתים לפני קבורת העצמות בגלוסקמאות. הם גם הקריבו חיות (אנ') לאלים זורואסטרים, כולל האל העליון אהורא מזדא. הזורואסטריות נותרה הדת השלטת בקרב הסוגדיאנים עד לאחר הכיבוש האסלאמי, כאשר הם התאסלמו בהדרגה, כפי שמעידה "עקומת ההמרה" של ריצ'רד בוליאט.
אחת האלוהויות הפופולריות ביותר בסוגדיאנה הייתה האלה ננה (אנ'), שמקורה מהאלה המסופוטמית ננאיה (אנ'), והיא מתוארת באופן מסורתי כאלה עם ארבע זרועות חמושה רוכבת על אריה, מחזיקה את השמש והירח. היא ואלוהי הנהר אוקסוס היו כמה מהאלים עם המספר הגדול ביותר של עדויות מהאזור. היא נחשבת כאלילה נטולת גוף, והעיר הקדושה שלה הייתה פנג'יקנט.
: צלמית חימר סינית משושלת טאנג במאה ה-8 של גבר סוגדיאני חובש כיפה ייחודית וצעיף פנים, כנראה כומר זורואסטרי  העוסק בטקס במקדש אש, שכן נעשה שימוש ברעלות פנים כדי למנוע זיהום האש הקדושה בנשימה או ברוק; המוזיאון לאמנות מזרחית של טורינו  באיטליה.
: טקס פולחן אש זורואסטרי, המתואר על קבר אן ג'יה , סוחר סוגדיאני בסין.
הטקסטים הדתיים הסוגדיאנים שנמצאו בסין ומתוארכים לתקופת השושלות הצפוניות, שושלת סווי ושושלת טאנג הם ברובם בודהיסטיים (מתורגמים ממקורות סיניים), מניכאים ונוצרים נסטוריאניים, עם מיעוט קטן בלבד של טקסטים זורואסטריים. אבל, קברים של סוחרים סוגדיאנים בסין המתוארכים לשליש האחרון של המאה ה-6 מראים בעיקר מוטיבים זורואסטריים או סינקרטיות זורואסטרית-מניכאית, בעוד שרידים ארכאולוגיים מסוגדיאנה נראים איראניים למדי ובאופן שמרני זורואסטריים.
עם זאת, הסוגדיאנים ייצגו את הרבגוניות הדתית שנמצאה לאורך נתיבי המסחר. הגוף הגדול ביותר של הטקסטים הסוגדיאנים הם בודהיסטים, והסוגדיאנים היו בין המתרגמים העיקריים של סוטרות בודהיסטיות לסינית. עם זאת, הבודהיזם לא השתרש בסוגדיאנה עצמה. בנוסף, מנזר בולאיק (אנ') מצפון לטורפאן הכיל טקסטים נוצריים סוגדיאנים, וישנם טקסטים מניכאים רבים בסוגדיאנה מקוצ'ו הסמוכה. המרת דתם מחדש של הסוגדיאנים מבודהיזם לזורואסטריות חלה במקביל לאימוץ הזורואסטריות על ידי האימפריה הסאסאנית של פרס. מהמאה ה-4 ואילך, עולי רגל בודהיסטים סוגדיאנים השאירו אחריהם עדויות למסעותיהם לאורך הצוקים התלולים של נהר האינדוס ועמק הונזה (אנ'). כאן הם גילפו תבליטים של הבודהה והסטופות הקדושות בנוסף לשמותיהם המלאים, בתקווה שהבודהה יעניק להם את הגנתו.
הסוגדיאנים האמינו גם במניכאיזם, אמונתו של מאני (אנ'), שאותה הפיצו בקרב האויגורים. האימפריה האויגורית (744–840 לספירה) פיתחה קשרים הדוקים עם סין של שושלת טאנג לאחר שסייעה לטאנג בדיכוי המרד של אן לושאן ויורשו הגקטורקי שה סה-מינג (אנ'), תוך ביסוס יחסי סחר שנתי של מיליון חבילות של משי סיני תמורת מאה אלף סוסים. האויגורים הסתמכו על סוחרים סוגדיאנים כדי למכור חלק גדול ממשי זה יותר מערבה לאורך דרך המשי, מערכת יחסים סימביוטית שהובילה אויגורים רבים לאמץ את המניכאיזם מהסוגדיאנים. עם זאת, עדויות לטקסטים ליטורגיים וקנוניים מאניכאים ממוצא סוגדיאני נותרו מקוטעות ודלילות בהשוואה לקורפוס הכתבים הבודהיסטים שלהם. האויגורים היו גם חסידי הבודהיזם. לדוגמה, ניתן לראות אותם לובשים גלימות משי בסצנות הפראנידהי של ציורי הקיר הבודהיסטים האויגוריים במערות בזקליק (אנ')של שינג'יאנג, סין, במיוחד סצנה 6 ממקדש 9 המראה תורמים סוגדיאנים לבודהה.
בנוסף לפולחנים הפוראניים (אנ'), היו ידועים חמישה אלים הינדיים (אנ') שסגדו להם בסוגדיאנה. אלה היו ברהמה, אינדרה, מהאדווה (שיווה), נראיאנה (אנ') וואישראוונה (אנ'); האלים ברהמה, אינדרה ושיווה היו ידועים בשמותיהם הסוגדיאנים זראוואן, אדבאד וושפארקר, בהתאמה, כפי שניתן לראות בציור קיר מהמאה ה-8 מפנג'אקנט, ניתן "לשייך" מזבחות אש ניידים למהאדווה (אנ')-ושפארקר, ברהמה-זראוואן, ואינדרה-אדבאד, לפי בראג'ה ביהארי קומאר.
בין הנוצרים הסוגדיאנים הידועים בסין מכתובות וטקסטים היו אָן יֵה-נָה, נוצרי מארץ אָן (בוכרה). מִי גִ'יפֶן נוצרי מארץ מִי (פנג'אקנט), קָאנְג גְ'ה-טונְג, איש דת נוצרי סוגדיאני ממדינת קָאנְג (סמרקנד), מִי שׂוֵ'אנְצִ'ינְג איש דת נוצרי סוגדיאני ממארץ מִי (פנג'אקנט), מִי שׂוֵ'אן-יִינְג, איש דת נוצרי סוגדיאני מארץ מִי (פנג'אקנט), אָן צִ'ינְגְסוּ, נזיר נוצרי סוגדי מארץ אָן (בוכרה).
בעת ביקור בג'נג'יאנג (אנ') בג'יאנגסו בתקופת שושלת יואן, סין בסוף המאה ה-13, ציין החוקר והסוחר הוונציאני מרקו פולו כי נבנו בה מספר רב של כנסיות נוצריות. טענתו מאומתת על ידי טקסט סיני מהמאה ה-14 המסביר כיצד סוגדיאני בשם מאר-סרגיס מסמרקנד ייסד שם שש כנסיות נוצריות נסטוריאניות, בנוסף לאחת בהאנגג'ואו במהלך המחצית השנייה של המאה ה-13. הנצרות הנסטוריאנית הייתה קיימת בסין קודם לכן בתקופת שושלת טאנג, כאשר נזיר פרסי בשם אלופן (אנ') הגיע לצ'אנגאן בשנת 653 כדי לנצר מקומיים, כפי שמתואר בכתובת כפולה בשפה הסינית והסורית מצ'אנגאן (שיאן המודרנית), המתוארכת לשנת 781. בתוך הכתובת הסורית נמצאת רשימה של כמרים ונזירים, שאחד מהם נקרא גבריאל, הארכי-דיאקון של "קסומדאן" ו"סראג", השמות הסוגדיאנים של ערי הבירה הסיניות צ'אנגאן ולוו-יאנג, בהתאמה. בכל הנוגע לחומר טקסטואלי, הטקסטים של הבשורות הנוצריות המוקדמים ביותר תורגמו לסוגדיאנית במקביל לשלטונו של המלך הפרסי הסאסאני יזדגרד השני (שלט 438–457), ותורגמו מהפשיטתא, הגרסה הסטנדרטית של הביבליה בנצרות הסורית.