מיהו יהודי
בהלכה > יהדות מלידה

לפי ההלכה היהודית-אורתודוקסית, יהדות מלידה נקבעת על פי האם: מי שנולד לאם יהודייה נחשב כיהודי, בלי תלות בזהותו של אביו, ומנגד ילד לאב יהודי ואם לא-יהודייה הוא גוי.
זה הכלל: בן הבא מן העבד (=עבד כנעני, שאיננו יהודי), או מן העכו"ם (=גבר גוי), או מן השפחה, או מן בת עכו"ם (=אישה גויה) – הרי הוא כאמו, ואין משגיחין על האב.
קביעת ההשתייכות הדתית והלאומית על פי זהותה של האם היא חריגה ביחס לקביעות דומות ביהדות. התנ"ך מתאר חברה פטריאכלית שבה בני אדם מתייחסים אחר אבותיהם – למשל, אדם השתייך לאחד משבטי ישראל לפי השבט של אביו (ולא של אימו), וגם כיום יהודי נחשב ככהן רק אם יש לו ייחוס העובר מאב לבן (החל מאהרן, לפי המסורת). גם התרבויות השונות של העמים הסובבים את היהודים, לכל הפחות עד עליית הפמיניזם בעידן המודרני, היו רובן ככולן פטריאכליות והייחוסים השונים בהן נקבעו לפי האב, הן במזרח התיכון והן באירופה. ההשתייכות לדת האסלאם גם היא נקבעת לפי האב – מי שאביו מוסלמי נחשב אוטומטית כמוסלמי. לפיכך חוקרים רבים ניסו להבין מדוע נקבעת היהדות לפי האם: ראשית, מדוע שזהות היילוד לא תהיה תלויה בזהותם של שני ההורים, ושנית, מדוע שזהות היילוד לא תהיה תלויה בזהות האב?
במרבית התנ"ך (חוץ מספר עזרא) אין קביעה ברורה לגבי זהותם של אנשים שרק אחד מהוריהם היה מבני ישראל. אמנם נאסרו הנישואים עם עמי כנען, ”בִּתְּךָ לֹא תִתֵּן לִבְנוֹ וּבִתּוֹ לֹא תִקַּח לִבְנֶךָ” (דברים, ז', ג'), אבל התנ"ך מציג כמה וכמה ילדים מנישואי תערובת, ועל פי רוב היחס אליהם לא היה של דחייה, אלא של קבלה לחברה הישראלית: אפילו ממלכי ישראל ויהודה היו שנולדו לנשים נוכריות, כגון רחבעם בן נעמה העמונית ויורם בן איזבל, והיו גם עמשא בן יתר, שר צבא ישראל שאביו היה ישמעאלי, אבשלום שאימו הייתה נסיכה גשורית, חירם ממטה נפתלי שאביו היה צורי ואחרים. גם דוד המלך בעצמו היה נינהּ של רות המואביה. הפרשנות היהודית המסורתית טוענת שלפחות בחלק מהמקרים האלה בן הזוג הנוכרי התגייר, אבל בדרך כלל אין לכך מקור בפשט הכתוב. יוצא מן הכלל הזה ניתן למצוא, אולי, בדבריה של רות ”עַמֵּךְ עַמִּי וֵאלֹהַיִךְ אֱלֹהָי” (רות, א', ט"ז).
הגישה הפתוחה הזו החלה להשתנות בימי שיבת ציון. עזרא הסופר ושכניה בן יחיאל הזדעזעו מנישואי התערובת הרבים בין גברים יהודים לנשים נוכריות, והחליטו להציב גבול ברור לשייכות לעם ישראל:
אֲנַחְנוּ מָעַלְנוּ בֵאלֹהֵינוּ, וַנֹּשֶׁב נָשִׁים נָכְרִיּוֹת מֵעַמֵּי הָאָרֶץ, וְעַתָּה יֵשׁ מִקְוֶה לְיִשְׂרָאֵל עַל זֹאת. וְעַתָּה נִכְרָת בְּרִית לֵאלֹהֵינוּ, לְהוֹצִיא כָל נָשִׁים וְהַנּוֹלָד מֵהֶם, בַּעֲצַת אֲדֹנָי וְהַחֲרֵדִים בְּמִצְוַת אֱלֹהֵינוּ, וְכַתּוֹרָה יֵעָשֶׂה.
כלומר, ילדים שנולדו לאב יהודי מאם נוכרייה אינם חלק מהעם. עזרא התייחס דווקא לנשים הנוכריות, ולא לגברים נוכריים, לכאורה בהתאמה להלכה הרבנית, לפיה הזהות היהודית נקבעת לפי האם, ופרופסור רנון קצוף טען שעזרא שיקף מגמה ותיקה של התנ"ך לפיה ממתן תורה ואילך נקבעת היהדות לפי האם. לעומת זאת, מרבית החוקרים סבורים שעד לימי עזרא נקבעה השייכות הלאומית לפי האב, והיה ברור שבניהן של יהודיות מנוכרים מתייחסים אחר אבותיהם, כך שלמעשה עזרא דרש שאדם ייחשב כיהודי רק אם שני הוריו יהודים – הגדרה מחמירה שאינה נוהגת כיום.
מכל מקום, אצל חז"ל כבר התקבלה ההלכה שיהדות מלידה נקבעת לפי האם. במשנה נקבע ש”וְלַד שִׁפְחָה וְנָכְרִית” יורש את מעמדה של אימו, והגמרא שואלת מה המקור לכך:
ולדה כמותה, מנלן?

אמר רבי יוחנן: "משום ר"ש בן יוחי, דאמר קרא: ’כִּי יָסִיר אֶת בִּנְךָ מֵאַחֲרַי‘ (דברים, ז', ד') – בנך הבא מישראלית קרוי בנך, ואין בנך הבא מן העובדת כוכבים קרוי בנך, אלא בנה."

אמר רבינא: "ש"מ, בן בתך הבא מן העובד כוכבים קרוי בנך."
לפי דעה זו, הסיבה שילד שאישה גויה ילדה לאיש יהודי הוא גוי היא משום שילד כזה נחשב למחוסר-אב: לאביו הביולוגי (היהודי) אין עליו כל אבהות מבחינה הלכתית-משפטית, ובהיעדר אב, הילד לא יכול להתייחס אלא אחר אימו הגויה. ילד שבא לעולם מזיווג של יהודייה וגוי נחשב למחוסר-אב באותה המידה, ולכן גם הוא מתייחס אחר אימו, ומבחינה הלכתית הדבר הקרוב ביותר שיש לו לאבא זה סבו מצד אימו (כדברי רבינא).
פרופ' מיכאל קורינאלדי מציג השערות נוספות למניע לקביעת היהדות על פי האם:
הסבר ביולוגי: זהות האם היא ודאית, זהות האב אינה ודאית. כיוון שחיפשו הגדרה מדויקת ככל האפשר, בחרו דווקא בהגדרה על פי האם.
הסבר סוציולוגי: החינוך נעשה בידי האם. על פי הגדרה זו, המרכיב החשוב בזהות היהודית הוא המרכיב החינוכי והסביבה והתרבות היהודית שבה יגדל.
הסבר דמוגרפי: כתוצאה ממרידות יהודה ברומא נשים יהודיות רבות נאנסו בידי הרומאים, וגם גברים יהודים רבים נהרגו. לכן נולדו ילדים רבים שאבותיהם הביולוגיים היו גויים, וההגדרה על פי האם אפשרה להם להיכלל בעם היהודי.
הסבר משפטי: במשפט הרומי ישנה התייחסות בנוגע לדין הנישואים וקביעתם כתקינים. ילדים שנולדו לאזרחים רומיים ולאימהות שלא נישאו בנישואים מקובלים שכאלו, ניתנה להם הזהות של האם ולא קיבלו את הזכויות האזרחיות של האב. הנוהג היהודי הוא תמונת ראי של חוק זה.
לפי ההלכה, כאשר אישה בהיריון מתגיירת, הילד שברחמה ייוולד כיהודי.
בעקבות המצאת הפונדקאות במאה ה-20, עלתה השאלה מהי בדיוק ה"אמא" המורישה את היהדות לבניה: האם זו האישה שילדה את הילד (הפונדקאית), או שמא זו שנתנה את הביצית שממנה הוא נוצר (האם הגנטית)? יש פוסקים שקבעו שהאם היא דווקא היולדת, אחרים פסקו שזו האם הגנטית, ויש אף שהעלו את האפשרות ששתיהן נחשבות לאימהות.