stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התנועה הרפורמיסטית (מפלגה בבלגיה)

| --- | --- |

 מדינה:  בלגיה
 שם רשמי:  MR
 מנהיגים:  שארל מישל 
 תקופת הפעילות:  21 במרץ 2002 – הווה (22 שנים) 
 אידאולוגיות:  ליברליזם, ליברליזם שמרני, ליברליזם סוציאלי
 מטה:  בריסל 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז (פוליטיקה), מרכז-ימין 
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה 
 צבעים רשמיים:  כחול 
 www.mr.be
 
התנועה הרפורמיסטית (בצרפתית: Mouvement Réformateur) היא מפלגה פוליטית בבלגיה, המורכבת משלוש מפלגות (שתי מפלגות דוברות צרפתית, ואחת דוברת גרמנית) המשתייכות לימין הפוליטי ולמרכז-ימין בבלגיה. המפלגה חברה בברית הליברלים והדמוקרטים לאירופה (ALDE) ובארגון הבינלאומי האינטרנציונל הליברלי.
היסטוריה

מפלגת התנועה הרפורמית הוקמה ב-24 במרץ 2002 על ידי מיזוג של ארבע מפלגות קיימות. שלוש מהן דוברות צרפתית ואחת דוברת גרמנית. שלוש מתוכן שמרו על המבנה המפלגתי שהיה להן טרם המיזוג, והרביעית התמזגה לחלוטין בתוך המפלגה החדשה.
ב-18 במאי 2003, השתתפה המפלגה, לראשונה בצורתה ובשמה החדשים, בבחירות לפרלמנט הפדרלי. היא השיגה 24 מושבים מתוך 150 בבית הנבחרים ו-11 מתוך 60 בסנאט. מספר שבועות לאחר מכן, המפלגה הצטרפה לקואליציה ונכנסה לממשלת ורהופשטדט השנייה הסגולה.
בבחירות לפרלמנט הפדרלי שנערכו בשנת 2007, הפכה המפלגה בפעם הראשונה לגדולה יותר מיריבתה המושבעת PS. בשנים הסוערות הייתה המפלגה מיוצגת במספר ממשלות. בבחירות המוקדמות שנערכו בשנת 2010 איבדה המפלגה מן הפופולריות שלה, וקיבלה רק 18 מושבים בבית הנבחרים (במקום 23 בבחירות הקודמות) ו-8 מושבים בסנאט (במקום 10 בבחירות הקודמות).
בינואר 2011, מונה שארל מישל ליו"ר המפלגה.
בבחירות 2014, MR גדל שוב, ל-20 מושבים בבית הנבחרים ושמונה מושבים בסנאט (הרפורמי), בעוד ה-PS הפסידה. עם זאת, הסוציאליסטים דוברי הצרפתית נותרו המפלגה הגדולה ביותר בוואלוניה.
באוקטובר 2014 הושבעה ממשלת מישל הראשונה, ובפעם הראשונה ראש הממשלה הבלגי יצא מבין שורות המפלגה. מאז בחירתו של שארל מישל לנשיא המועצה האירופית ועד להקמת הממשלה חדשה, קיבלה סופי וילמס את התפקיד והפכה לאישה הראשונה בתפקיד.
אחרי שארל מישל, מונתה אוליבייה צ'סטל ליו"ר המפלגה, תחילה כממלאת מקום, ולאחר מכן בבחירות רשמיות.
יושבי ראש

| שֵׁם | פרק זמן | הערות |
| --- | --- | --- |
| דניאל דוקרמה | 24 במרץ 2002 - 27 במאי 2003 |  |
| אנטואן דוקסן | 27 במאי 2003 - 11 באוקטובר 2004 | החל מ-29 ביוני 2003 נבחר רשמית. עד אז שימש כממלא מקום. |
| דידייה ריינדרס | 11 באוקטובר 2004 - 14 בפברואר 2011 | נבחר ב-10 באוקטובר 2004, נבחר מחדש ב-19 בנובמבר 2008. |
| צ'ארלס מישל | 14 בפברואר 2011 - 11 באוקטובר 2014 | נבחר ב-20 בינואר 2011, מינוי רשמי ב-14 בפברואר 2011. |
| אוליבייה צ'סטל | 20 באוקטובר 2014 - 18 בפברואר 2019 | ממלא מקום היו"ר עד 11 בדצמבר 2014, נבחר רשמית ב-11 בדצמבר 2014. |
| צ'ארלס מישל | 18 בפברואר 2019 - 29 בנובמבר 2019 |  |
| ז'ורז'-לואי בושה | 29 בנובמבר 2019 - היום | נבחר ב-29 בנובמבר 2019. |
הערות שוליים

↑  היות שהממשלה צירפה בתוכה מפלגות כחולות ואדומות ביחד, היא כונתה גם 'הממשלה הסגולה'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10125492-1
ה'שכ"ט

ה'שכ"ט (5,329) ובקיצור שכ"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 1568 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 1569.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 20 שעות ו-151 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 9 במחזור העיבור ה-281. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 9 (סימנה טלזא) במחזור השמש ה-191.
שנה זו היא שנת 1,500 לחורבן הבית, ושנת 1,880 לשטרות.
אירועים

גירוש יהודי מדינת האפיפיור: בצו האפיפיור פיוס החמישי גורשו היהודים משטחי מדינת האפיפיור (למעט מרומא ומאנקונה), וכן משטחים נוספים באיטליה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ה'של"ז

ה'של"ז (5,337) ובקיצור של"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-25 באוגוסט 1576 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 1577.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 20 שעות ו-105 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זחג. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 17 במחזור העיבור ה-281. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 17 (סימנה יזלגא) במחזור השמש ה-191.
שנה זו היא שנת 1,508 לחורבן הבית, ושנת 1,888 לשטרות.
אירועים

ב' בטבת - הפעם הראשונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בתאריך זה
נפטרו

ז' באייר (דעה רווחת) - נפטר רבי יצחק אדרבי, פוסק הלכה וראש ישיבה מחכמי יהדות סלוניקי, מרבני הפזורה הספרדית במאה ה-16 בשטחי האימפריה העות'מאנית בכלל וביוון בפרט.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ה'של"ח

ה'של"ח (5,338) ובקיצור של"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-12 בספטמבר 1577 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 1 בספטמבר 1578.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 17 שעות ו-694 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השא. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה רביעית לשמיטה, ושנת 18 במחזור העיבור ה-281. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 18 (סימנה יחלדז) במחזור השמש ה-191.
שנה זו היא שנת 1,509 לחורבן הבית, ושנת 1,889 לשטרות.
אירועים

כוכב השביט הגדול של 1577 עובר סמוך לכדור הארץ. בין היתר תועד בא' בכסלו בצפת בידי רבי חיים ויטאל בספר החזיונות.
כסלו – בנייתו של בית הכנסת קהל שלום ברודוס, בית הכנסת העתיק ביותר הקיים היום ביוון.
א' באלול – סבשטיאו, מלך פורטוגל ובעלי בריתו שפלשו למרוקו, הובסו במלחמה. יהודי מרוקו קבעו יום זה לפורים שני.
רבי אליעזר אשכנזי מתמנה לאב בית דין פוזנא.
רבי שמעון וולף אוירבך התמנה למרא דאתרא וראש ישיבה בלובלין במקומו של המהרש"ל.
נפטרו

רבי עזריה מן האדומים, היסטוריון וחוקר מיהדות איטליה, ספרו ההיסטורי "מאור עיניים" עורר ביקורת משום שחלק על דברי חז"ל, בין היתר בעניין השנים החסרות.
רבי אלישע גאליקו, ראש ישיבה ודיין בצפת ומקובל מתלמידי רבי יוסף קארו.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השא, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ועד יום ראשון ט"ז באדר - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל
הורמוז 2

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  טיל נגד ספינות 
 ארץ ייצור:  איראן
 ביצועים
 טווח:  300 ק"מ
 
הורמוז 2 (בפרסית: موشک هرمز-2) הוא טיל בליסטי איראני המסוגל לפגוע בדיוק גבוה בספינות. טווח הטיל הוא כ-300 ק"מ. הוא נחשף בתערוכת הגנה ב-11 במאי 2014 והוא נגזרת נגד קרינה של טיל בליסטי טקטי מסוג פתח 110 שמונחה בהנחיית מסוף (אנ') במקום הנחיה אלקטרו-אופטית.
במרץ 2017, דווח כי טיל הורמוז-2 נוסה בהצלחה.
המראה של הורמוז 2 דומה מאוד לח'ליג' פארס.
ראו גם

פאתח 110
הכוחות המזוינים של איראן
חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית
הערות שוליים

↑  Young journalists club, Iran successfully test-fires Hormuz-2 ballistic missile, en, ‏۲۰۱۷/۰۳/۱۰ - ۱۱:۲۶ (באנגלית)
↑  IRGC Successfully Test-Fires Homegrown Missile - Defense news, Tasnim News Agency (באנגלית)
↑  Defense World (באנגלית)
↑  آپارات - سرویس اشتراک ویدیو, آپارات - سرویس اشتراک ویدیو (בפרסית)
↑  خبرگزاری باشگاه خبرنگاران | آخرین اخبار ایران و جهان | YJC, غرش موشک بالستیک "هرمز-2" در سواحل مکران/نیروی هوافضای سپاه آماده پاسخ کوبنده به متجاوزان + مشخصات و تصاویر, fa, ‏۱۳۹۵/۱۲/۲۱ - ۰۷:۴۷ (בפרסית)
↑  خبرگزاری باشگاه خبرنگاران | آخرین اخبار ایران و جهان | YJC, انهدام "ناوهای هواپیمابر" آمریکا با موشک "هرمز 2" + تصاویر و مشخصات, fa, ‏۱۳۹۵/۰۱/۱۶ - ۰۷:۴۵ (בפרסית)
↑  آپارات - سرویس اشتراک ویدیو, آپارات - سرویس اشتراک ویدیو (בפרסית)
↑  سپاه با "موشک هرمز 2" یک هدف دریایی را از فاصله 250 کیلومتری منهدم کرد - تسنیم, خبرگزاری تسنیم | Tasnim (בפרסית)
↑  گزارش ویژه تسنیم| مأموریت جدید دریایی برای موشک‌های 2000کیلومتری سپاه/ از «غدیر» تا «خرمشهر» مهیای مأموریت جدید - تسنیم, خبرگزاری تسنیم | Tasnim (בפרסית)
↑  سپاه با موشک هرمز ۲ یک هدف دریایی را از فاصله ۲۵۰ کیلومتری منهدم کرد, مشرق نیوز, ‏2017-03-09 (בפרסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראן ובנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'שכ"ח

ה'שכ"ח (5,328) ובקיצור שכ"ח – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-4 בספטמבר 1567 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 1568.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 22 שעות ו-642 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השג. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה ראשונה לשמיטה, ושנת 8 במחזור העיבור ה-281. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 8 (סימנה חיהז) במחזור השמש ה-191.
שנה זו היא שנת 1,499 לחורבן הבית, ושנת 1,879 לשטרות.
אירועים

כ"ה באדר ב' - הפעם האחרונה שתקופת שמואל נפלה בתאריך זה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
וינדזור פארק

| --- | --- |

 כתובת:  Donegall Avenue, Belfast, BT12 6LU 
 מיקום:  בלפסט; צפון אירלנד;  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  54°34′57″N 5°57′18″W﻿ / ﻿54.5825°N 5.955°W﻿ / 54.5825; -5.955
 תקופת הפעילות:  1905–הווה (כ־119 שנים)
 שופץ:  שנות ה-1930, ראשית שנות ה-1960, 1968–1970, 1984, 1996, 2010, 2016
 הורחב:  2016
 בעלים:  לינפילד, התאחדות הכדורגל האירית 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  ארצ'יבלד לייטץ'
 קבוצות:  לינפילד נבחרת צפון אירלנד
 מושבים:  18,614
 ממדי משטח:  100 × 68 מטר (110 × 75 יארד)
 אתר רשמי
 he
 
וינדזור פארק (באנגלית: Windsor Park) הוא אצטדיון כדורגל בבלפסט, צפון אירלנד. האצטדיון הוא המגרש הביתי של לינפילד ושל נבחרת צפון אירלנד. משחקי גמר הגביע האירי וגביע הליגה האירית (אנ') נערכים בו אף הם. האצטדיון נפתח לראשונה בשנת 1905 אך בשנות ה-30 של המאה ה-20 עבר שיפוץ מקיף שתוכנן על ידי אדריכל סקוטי ידוע ארצ'יבלד לייטץ', שתכנן אצטדיוני כדורגל רבים בממלכה המאוחדת: ביניהם אולד טראפורד במנצ'סטר; אייברוקס והאמפדן פארק בגלאזגו; אנפילד בליברפול; והייבורי וסטאמפורד ברידג', בלונדון.
היציע שידוע כיום כיציע הדרומי היה בעבר בעיקרו היציע היחיד שהכיל מקומות ישיבה, השאר היו יציעי עמידה. עד לשיפוצים נוספים הכיל האצטדיון מקום ל-60,000 צופים אך עם התקנת מקומות ישיבה חדשים, תכולתו פחתה עד מאוד. עד 2015 הכיל האצטדיון בין 13,000 ל-15,000 מקומות, כולל מקומות ישיבה זמניים למשחקים בינלאומיים.
באוקטובר 2016 הושלם שיפוץ כללי מקיף של "וינדזור פארק" בהשקעה של 28.75 מיליון פאונד. תכולת האצטדיון הוגדלה ל-18,614 מקומות ישיבה כשהיציע הצפוני שמר על עיצובו המקורי מלבד רענון פנים של החלפת המושבים בעוד שלושת היציעים האחרים הורחבו ושודרגו מלבד החלפת הכיסאות גם בשדרוג החללים, הוספת יציעים פינתיים וגג חדש. היציע הדרומי למעשה נבנה מחדש. המושבים האדומים של האצטדיון בעבר הוחלפו במושבים בצבעי כחול-ירוק-לבן בסידור רנדומלי היוצר דוגמה "מפוקסלת".
הערות שוליים

↑  פרויקט הפיתוח מחדש של האצטדיון (2014–2016), באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הצפון אירית. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315945175   WorldCat (עם VIAF): 315945175
המלחמה הקורינתית

המלחמה הקורינתית התרחשה ביוון מ-395 לפנה"ס עד 387 לפנה"ס; במהלכה ניצבה ספרטה ובנות בריתה מהליגה הפלופונסית נגד קואליציה של תבאי, אתונה, קורינתוס וארגוס, שנתמכו על ידי פרס. הגורם המיידי למלחמה היה סכסוך מקומי בצפון-מערב יוון, בו התערבו הן תבאי הן ספרטה. הגורם העמוק יותר היה האיבה כלפי ספרטה, שנתעוררה בשל שליטתה החד-צדדית בפוליטיקה היוונית בתשע השנים שלאחר המלחמה הפלופונסית.
המלחמה ניטשה בשתי זירות, האחת ביבשה ליד קורינתוס ותבאי והשנייה בים האגאי. ביבשה נחלו הספרטנים ניצחונות אחדים כבר בראשית המלחמה, אך לא הצליחו לנצל את יתרונם והלחימה הגיעה למבוי סתום. בים נחל הצי הספרטני תבוסה מכרעת מידי צי פרסי בתחילת המלחמה, אירוע ששם קץ לנסיונותיה של ספרטה להפוך למעצמה ימית. אתונה ניצלה את מפלת הצי הספרטני וערכה מבצעים ימיים אחדים בשנות המלחמה האחרונות, והשתלטה מחדש על כמה איים שהיו חלק מהברית הדלית במאה ה-5 לפנה"ס.
הפרסים, שניצחונות האתונאים עוררו את דאגתם, פסקו לתמוך בחברות הברית והחלו מסייעים לספרטה. הסתלקותם אילצה את חברות הברית לבקש שלום. שלום אנטלקידס, הידוע גם בשם "שלום המלך", נחתם ב-387 לפנה"ס וסיים את המלחמה. החוזה קבע כי פרס תשלוט באיוניה, וכי כל שאר הפולייס היווניות יהיו עצמאיות. השמירה על השלום תופקד בידי ספרטה, ובידיה הסמכות לכפות את תנאיו. תוצאות המלחמה היו על כן ביסוס יכולתה של פרס להתערב בפוליטיקה היוונית ואישוש מעמדה ההגמוני של ספרטה במערכת הפוליטית היוונית.
האירועים שהובילו למלחמה

העילה המידית למלחמה הייתה סכסוך גבול פעוט בין פוקיס, שנתמכה על ידי ספרטה ללוקריס, שנתמכה על ידי תבאי, אך שורשיו עמוקים הרבה יותר. במהלך המלחמה הפלופונסית, שהסתיימה ב-404 לפנה"ס, נהנתה ספרטה מהתמיכה של כמעט כל הערים היווניות ביבשת ומזו של האימפריה הפרסית, ובשנים שלאחריה סרו למרותה גם כמה מאיי הים האגאי. ברם, לא חלף אלא זמן קצר, והבסיס המוצק של תמיכה זו נתערער. אף על פי שלניצחון על אתונה היו שותפים רבים, נטלה ספרטה לעצמה את שלל המנוצחים, והוסיפה לגבות מיסים מן הערים אותן שחררה מן האימפריה האתונאית לשעבר. הניכור של בנות בריתה של ספרטה הלך וגדל כאשר ב-402 לפנה"ס תקפה והכניעה את אליס, חברת הליגה הפלופונסית, על שלא סרה למרותה במהלך המלחמה באתונה. משנקראו קורינתוס ותבאי לשלוח חיילים לעזרת ספרטה במלחמתה נגד אליס, מיאנו לעשות כן.
תבאי, קורינתוס ואתונה גם סירבו להשתתף בחיל המשלוח הספרטני לאיוניה ב-398 לפנה"ס, ואנשי תבאי הגדילו לעשות והפריעו למלך הספרטני אגסילאוס להעלות על אדמתם קורבן לאלה ארטמיס קודם היציאה למסע המלחמה. חרף הסתלקות ערים אלה הצליח אגסילאוס לגבור על הפרסים בלידיה ולהתקדם אל לב הארץ עד סרדיס. הסטרפ טיספרנס שילם בראשו על כישלונו לבלום את הספרטנים, ומחליפו טִיתְרָאוּסְטֵס שיחד את הספרטנים לנוע צפונה, אל הסטרפיה של פרנבזוס. אגסילאוס עשה כן, אך בה בעת החל בהכנת צי גדל-ממדים.
משלא עלה בידו להכניע את צבאו של אגסילאוס, החליט פרנבזוס לעורר את ערי יוון נגד ספרטה ועל ידי כך לאלץ את המלך הספרטני לסגת ולשוב לארצו. הוא שיגר את טימוקרטס מרודוס כדי לחלק מתנות כסף לערי יוון החשובות ולהתסיסן נגד ספרטה. טימוקרטס ביקר באתונה, קורינתוס וארגוס, והצליח לשכנע את הסיעות החזקות בכל אחת מהערים הללו לנקוט מדיניות אנטי-ספרטנית. אנשי תבאי, אשר עוד קודם לכן הפגינו את מורת רוחם מספרטה, החליטו לחולל מלחמה.
השנה הראשונה למלחמה (395 לפנה"ס) > תחילת הלחימה

התבאנים, שלא רצו להתמודד עם ספרטה לבדם, החליטו להצית מלחמה נגדה, ועודדו את בעלי בריתם הלוקרים לאסוף מיסים מטריטוריה שהשליטה עליה הייתה שנויה במחלוקת בין לוקריס לבין פוקיס. בתגובה פלשו הפוקאים ללוקריס והשחיתו את שדותיהם. הלוקרים ביקשו את עזרת תבאי, ששלחה את חייליה אל פוקיס. הפוקאים, מצדם, פנו אל ספרטה בעלת בריתם, והספרטנים, שמחים כי נקרתה להם תואנה להעניש את תבאי, ציוו על גיוס כללי. תבאי שיגרה משלחת אל אתונה כדי לבקש את עזרתה, אספת האתונאים נעתרה לבקשת הסיוע ונחתמה ברית בין אתונה לבין הקונפדרציה הבויאוטית.
תוכנית הספרטנים הייתה לשגר בו-זמנית שני צבאות לכיבוש העיר הליארטוס שבבויאוטיה, האחד בפיקוד ליסנדרוס והשני בראשות המלך פאוסניאס. ליסנדרוס, שהקדים להגיע לפני פאוסניאס, הצליח לשכנע את יושבי העיר אורכומנוס למרוד בקונפדרציה הבויאוטית, ומבלי לחכות לפאוסניאס התקדם אל הליארטוס עם צבאו ועם חיל האורכומנים. ליסנדרוס קירב מדי את כוחותיו אל חומות העיר, חייליו הוכו והוא עצמו נהרג בקרב; הספרטנים נסוגו אל מישור טרשי כשהתבאנים בעקבותיהם, אך הצליחו לגבור על רודפיהם על אף שהיו בעמדה נחותה. פאוסניאס, שהגיע יום לאחר מכן, אסף בהסכמת תבאי את גופות החללים הספרטנים ושב לספרטה. הוא הועמד למשפט על שאיחר להגיע לשדה המערכה, ומאחר שידע כי יורשע וישלם על כך בחייו, נמלט אל טֶגֶאָה.
השנה הראשונה למלחמה (395 לפנה"ס) > התרחבות הברית נגד ספרטה

הספרטנים ויריביהם ידעו כי אירועים אלה הם רק סימן לבאות והחלו בהכנות לעימותים הגדולים הצפויים להם. בסוף שנת 395 לפנה"ס הצטרפו קורינתוס וארגוס למלחמה לצדן של אתונה ותבאי, והוקמה מועצה שמושבה בקורינתוס כדי לנהל את ענייניהן המשותפים. חברות הברית שלחו צירים אל כמה פולייס קטנות יותר ורכשו את תמיכת רבות מהן.
הספרטנים, שהשתשלשות האירועים עוררה את דאגתם, החלו מכינים את צבאם למלחמה בחברות הברית החדשה, ומיהרו להזעיק את אגסילאוס העושה באסיה. הקריאה לשוב סיכלה את תקוותיו של אגסילאוס לנחול ניצחונות נוספים במלחמתו באסיה, והוא יצא עם חייליו בדרכו חזרה לספרטה, כשהוא חוצה את ההלספונטוס ועושה דרכו מערבה דרך תראקיה.
המלחמה ביבשה ובים (394 לפנה"ס) > קרב נמאה

לאחר עימות קצר בין תבאי ופוקיס שהסתיים בניצחון התבאנים, כינסו חברות הברית צבא גדול בקורינתוס. צבאות שני הצדדים התנגשו על קרקעיתו היבשה של הנהר נֶמֶאָה בקורינתוס, והספרטנים נחלו בקרב ניצחון מכריע. כפי שקרה לעיתים תכופות בקרבות בין הופליטים, הייתה יד האגף הימני של כל אחד משני הצבאות על העליונה - הספרטנים ניצחו את האתונאים, בעוד התבאנים, הארגיבים והקורינתים הביסו את צבא בעלי בריתה הפלופונסים. חברות הברית איבדו בקרב 2,800 חיילים, ואילו אבדות הספרטנים ובעלי בריתם היו רק 1,100 חיילים.
המלחמה ביבשה ובים (394 לפנה"ס) > קרב קנידוס

ההתנגשות הגדולה הבאה אירעה בים. במהלך מסע המלחמה של אגסילאוס באסיה כינסו הפרסים והספרטנים ציי מלחמה. אגסילאוס גייס אוניות מהערים בים האגאי הנתונות לשליטתו, והקים צי בן 120 תלת-טוריות. את הפיקוד עליהן מסר לידי אחיו למחצה פֵּיסַנְדְרוֹס, מי שלא החזיק מעולם בהגה הפיקוד בים. תוך כדי כך אספו גם הפרסים צי אוניות מפיניקיה, מקיליקיה ומקפריסין והעמידו אותו בפיקוד המצביא האתונאי המנוסה קוֹנוֹן, מי שכבש את רודוס ב-396 לפנה"ס. שני הציים התנגשו ליד קנידוס ב-394 לפנה"ס. הספרטנים נלחמו בעוז, במיוחד בקרבת אונייתו של פיסנדרוס, אך הוכרעו בסופו של דבר; מספר רב של אוניות הוטבעו או נלכדו, והצי הספרטני חוסל למעשה. לאחר הניצחון הפליגו קונון ופרנבזוס לאורך חוף איוניה, סילקו מן הערים את המושלים (הרמוסטים) ואת חילות המשמר הספרטנים, אך לא הצליחו להכניע את בסיסי הספרטנים באבידוס ובסֶסְטוֹס.
המלחמה ביבשה ובים (394 לפנה"ס) > קרב קורונאה

באותו זמן הגיע צבא אגסילאוס לבויאוטיה, לאחר שהדף את התקפות התסאלים בעת מעברו בארצם. הצבא שבא עמו מאסיה כלל בעיקר הלוטים משוחררים וחיילים שכירים ותיקי מסע הרבבה, והוא תוגבר על ידי חיל ספרטני שהגיע מאוֹרְכוֹמֶנוֹס וחיל ספרטני נוסף שהגיע דרך מצר קורינתוס. שני הצדדים התנגשו במישור קורונאה, על אדמת תבאי; כפי שאירע בקרב נמאה, שני האגפים הימניים נחלו ניצחון, כשהתבאנים הצליחו לפרוץ את מערך האויב, אך חיילי שאר חברות הברית הובסו. בראות התבאנים את גורל חבריהם, הצטופפו ונערכו מחדש כדי שיוכלו להבקיע להם דרך חזרה אל מחנם. אגסילאוס התנגש בהם פנים אל פנים, מקצת התבאנים נהרגו בלחימה אך הנותרים הצליחו להיחלץ ולהצטרף לבעלי בריתם. לאחר הניצחון הפליג אגסילאוס עם צבאו דרך מפרץ קורינתוס בחזרה לספרטה.
המשך המלחמה (393 עד 388 לפנה"ס)

בסיום שנת 394 לפנה"ס נותרו הספרטנים כשידם על העליונה ביבשה אך חלשים בים. חברות הקואליציה לא יכלו לגבור על הפלנקס הספרטני בשדה הקרב, אך הן הוסיפו לשמור על שלמות הברית ביניהם ומנעו מן הספרטנים לנוע כחפצם במרחבי מרכז יוון. במהלך השנים הבאות ניסו הספרטנים להוציא את קורינתוס ואת ארגוס ממעגל הלחימה, אך חברות הקואליציה האנטי-ספרטנית שמרו על חזית מאוחדת, בעוד אתונה ותבאי מנצלות את טרדותיה של ספרטה כדי לחזק את כוחן בשטחים שהיו נתונים בעבר להשפעתן ונשמטו מידיהם בגלל התעצמותה של ספרטה.
המשך המלחמה (393 עד 388 לפנה"ס) > הסיוע הפרסי, בניית החומות הארוכות באתונה, מלחמת האזרחים בקורינתוס

ב-393 לפנה"ס הפליגו קונון ופרנבזוס ליוון, פשטו על חוף לקוניה, כבשו את האי קיתרה והשאירו בו חיל מצב ומושל אתונאים. אחר כך הפליגו אל קורינתוס, שם חילקו מתנות כסף ועודדו את חברי מועצת הברית להוכיח את נאמנותם למלך פרס. פרנבזוס שיגר את קונון אל אטיקה עם סכומי כסף נכבדים וחלק גדול מן הצי, כדי שיסייע עם אנשיו לבנייה מחדש של החומות הארוכות מאתונה אל נמל פיראוס, מלאכה שהחל בה תרסיבולוס עוד ב-394 לפנה"ס. בסיוע החותרים מן הצי המלחמתי ופועלים ששכרם שולם מן הכסף הפרסי הושלמה הבנייה בתוך זמן קצר. אתונה ניצלה עד מהרה את יתרון חומותיה החדשות ואת הצי כדי לכבוש את האיים סְקִירוֹס, אִימְבְּרוֹס ולֶמְנוֹס, שבהם הקימה קְלֶרוּכְיוֹת (מושבות אזרחים).
באותו זמן לערך פרצה מלחמת אזרחים בקורינתוס בין הסיעה הדמוקרטית לסיעה האוליגרכית. הדמוקרטים, שנתמכו על ידי ארגוס, התגברו על האוליגרכים וגרשום מן העיר. גולים אלה ביקשו את עזרת הספרטנים, שחייליהם נמצאו אותה עת בסִיקְיוֹן, בעוד האתונאים והבויאוטים נחלצים לעזרת הדמוקרטים. בהתקפה לילית הצליחו הספרטנים והגולים לכבוש את לֶכָאיֹון, נמלה של קורינתוס בחוף המפרץ הקורינתי, וניצחו את הצבא שיצא נגדם למחרת היום. חברות הברית האנטי-ספרטנית ניסו לשים מצור על לכאיון, אך הספרטנים יצאו להתקפה והניסו אותם.
המשך המלחמה (393 עד 388 לפנה"ס) > כישלון המשא ומתן לשלום

ב-392 לפנה"ס שיגרו הספרטנים שליח מטעמם, את אנטלקידס, אל הסטרפ טיריבזוס; הם ביקשו להסית את הפרסים נגד חברות הברית באומרם כי קונון מנצל את הצי הפרסי להקמתה מחדש של האימפריה האתונאית. משנודע על כך לאתונאים, שלחו את קונון ואחרים כדי להציג את עמדתם הם בפני הפרסים. הם אף גילו את אוזנן של בנות בריתם, וארגוס, קורינתוס ותבאי שיגרו שליחים אל טיריבזוס. הספרטנים הציעו למלך תוכנית שלום המכירה בעצמאותן של כל הפולייס. הצעה זו נדחתה על ידי חברות הברית, מאחר שאתונה רצתה להוסיף ולהחזיק בשלושת האיים בים האגאי עליהם השתלטה, תבאי רצתה להמשיך ולהנהיג את הליגה הבויאוטית, ולארגוס היו עוד מקודם תוכניות להתאחד עם קורינתוס. הצעת הספרטנים לא נתקבלה אפוא, אך טיריבזוס, שפעולותיו של קונון עוררו את דאגתו, אסר אותו, וסיפק בחשאי כסף לספרטנים לציודו של צי מלחמתי. קונון הצליח אומנם להימלט משביו, אך הוא מת זמן קצר אחר כך. ועידת שלום נוספת התכנסה בספרטה עוד באותה השנה, אך שוב דחו חברות הברית את הצעות הספרטנים, הן משום ההשלכות של עיקרון האוטונומיה הן משום התנגדותם של האתונאים להפקרת היוונים יושבי איוניה לידי ממלכת פרס.
בעקבות ועידת השלום הכושלת בפרס נקרא טיריבזוס לשושן כדי לתת דין וחשבון, ומצביא חדש, סטרותס, נטל במקומו את הפיקוד באיוניה. סטרותס תמך במדיניות אנטי-ספרטנית, ופיתה את הספרטנים להורות לתיברון, מפקד צבאם באיוניה, להמשיך בלחימה בפרסים. זמן מה הצליח תיברון בפשיטותיו על שטחי הפרסים, אך בסופו של דבר נהרג עם אחדים מאנשיו בתקיפה מן המארב. תיברון הוחלף על ידי דיפרידס, שפשיטותיו היו מוצלחות יותר וגם תפס בשבי את חתנו של סטרותס, אך לא היה בכך כדי לשנות את עמדתם של הפרסים.
המשך המלחמה (393 עד 388 לפנה"ס) > קרב לכאיון וכיבוש קורינתוס

בקורינתוס המשיכה הסיעה הדמוקרטית להחזיק בעיר גופה, בעוד הגולים ותומכיהם הספרטנים מחזיקים בלכאיון, ממנה ערכו פשיטות על אדמות העיר. ב-391 לפנה"ס נלחם אגסילאוס באזור והצליח לתפוס כמה נקודות מבוצרות וכן שבויים רבים ושלל. בעוד אגסילאוס שוהה במחנהו ועורך הכנות למכירת שלל המלחמה, תקף המצביא האתונאי איפיקרטס את החיל הספרטני שהוצב בלכאיון, כשלרשותו כוח המורכב כמעט כולו מחיילים קלי חימוש ומפלטסטים. ניצחון האתונאים בקרב לכאיון היה שלם. חסרון פלטסטים בחיל הספרטנים היה להם לרועץ, שכן איפיקרטס ניצל זאת והכה בהם שוב ושוב בהתקפות פגע וברח עד התשתם. לבסוף התפרק מערך הספרטנים והם פנו למנוסה תוך אבדות בנפש. זמן קצר אחר כך שב אגסילאוס לספרטה, אולם איפיקרטס המשיך להילחם בסביבות קורינתוס, כבש מחדש רבות מהנקודות המבוצרות עליהן השתלטו הספרטנים קודם לכן, אך לא עלה בידו לכבוש מחדש את לכאיון. הוא אף יצא למלחמה על פליוס וארקאדיה, הכה את צבא פליוס והשחית את אדמת הארקדים שסירבו להתמודד מולו בשדה הקרב.
לאחר ניצחון זה הגיע חיל מארגוס אל קורינתוס, כבש את האקרופוליס וכפה את איחודן של שתי הפולייס. אבני הגבול בין ארגוס וקורינתוס סולקו, וקהילות האזרחים של שתי הערים מוזגו.
המשך המלחמה (393 עד 388 לפנה"ס) > המשך הלחימה ביבשה

לאחר ניצחונות איפיקרטס סמוך לקורינתוס, לא נערכו יותר קרבות יבשתיים גדולים באזור, והלחימה נמשכה בפלופונסוס ובצפון מערב יוון. אגסילאוס נלחם בהצלחה על אדמת ארגוס ב-391 לפנה"ס, ועוד קודם סיומה של המלחמה שיגרו הספרטנים שני חילות משלוח גדולים. הראשון שבהם יצא ב-389 לפנה"ס בפיקוד אגסילאוס, חצה את מפרץ קורינתוס ותקף את אקארנאניה, חברת הליגה האנטי-ספרטנית. בתחילה לא עלה בידי המלך הספרטני לכפות על האקרננים לצאת נגדו, שכן בחרו להתבצר בהרים ולהימנע מלהתנגש ישירות באויביהם. בסופו של דבר הצליח אגסילאוס לפתות אותם לקרב סדור (pitched battle), שבו הובסו ואיבדו רבים מאנשיהם. אחר כך הפליג אגסילאוס דרך המפרץ הקורינתי ושב לארצו. שנה לאחר מכן כרתו האקרננים הסכם שלום עם הספרטנים, כדי להימנע מפלישות נוספות.
ב-388 לפנה"ס עמד המלך הספרטני אגסיפוליס בראש צבא שעלה על ארגוס. מאחר שצבא הארגיבים לא יצא נגדו, בזז את אדמתה, ואז לאחר שקיבל כמה אותות מבשרי-רע משמיים, שב לספרטה.