stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוך קונפינו

| --- | --- |

דיוקנו של קונפינו מתוך דרכונו הבולגרי, 1939
 לידה:  5 באוקטובר 1891 סופיה, נסיכות בולגריה
 פטירה:  16 ביולי 1982 (בגיל 90) גדרה, ישראל
 מדינה:  ממלכת בולגריה
 ידוע בשל:  פעיל עלייה מרכזי ומארגן מפעל העפלה פרטי מבולגריה
 השכלה:  רפואה, התמחות באופתלמולוגיה בפריז
 מקצוע:  רופא
 מפלגה:  הציונים הכלליים 
 
ברוך קונפינו (בבולגרית: Барух Кoнфино‏; 5 באוקטובר 1891, סופיה, נסיכות בולגריה – 16 ביולי 1982, גדרה, ישראל) היה רופא, חבר הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה וסגן יושב ראש אגודת הציונים הכלליים "תאודור הרצל" בסופיה. בין 1939 ל-1940, ארגן קונפינו מפעל העפלה פרטי ובמסגרתו הפליגו מבולגריה 2,682 מעפילים ב-4 ספינות. המפעל הופסק לאחר אסון טביעת ספינת המעפילים סלבדור ועל קונפינו ומפקד המשטרה הבולגרית הקולונל אטאנאס פאנטב, הוטלה אחריות לאסון. לאחר מלחמת העולם השנייה נרתם קונפינו לסייע לשליח המוסד לעלייה ב' שייקה דן, בארגון העלייה ההמונית מבולגריה לישראל. דמותו של קונפינו נותרה שנויה במחלוקת נוקבת, על רקע אסון הסלבדור והטענות על ניצול כספי של המבקשים לעלות לישראל. מנגד נטען, כי מפעליו השונים סייעו להצלת אלפי פליטים יהודים והעלאת הרוב המוחלט של יהודי בולגריה לישראל.
ראשית דרכו

ברוך קונפינו נולד בסופיה לבכורה בת אברהם דוד ויעקב ורכש השכלה תיכונית בעירו. בהמשך, החל בלימודי רפואה בצרפת ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הצטרף לצבא הבולגרי ושירת כרופא גדודי. לאחר תום המלחמה, השלים את לימודי הרפואה בפריז והתמחה באופתלמולוגיה. עוד במהלך לימודיו בסופיה הצטרף לתנועה הציונית במדינה והיה חבר תנועת מכבי. לאחר תום לימודיו השתלב בהנהגת התנועה הציונית, והיה חבר הקונסיסטוריה היהודית של בולגריה ומחלקת החינוך מטעמה. ב-1923, נבחרו קונפינו, שאול מיזאן ובנימין ארדיטי כצירים מטעם יהדות בולגריה, לקונגרס הציוני ה-13 שנערך בקרלסבד, אך בפועל השתתפו בקונגרס רק ארדיטי ושמואל שטיינברג שהיה ממלא מקום ציר. ב-19 ביולי 1926 נערכה בפלובדיב הוועידה ה-16 של התנועה הציונית ובמהלך נבחר ברוך קונפינו ליושב ראש הוועד הארץ-ישראלי של התנועה. קונפינו נבחר לכהן כיושב ראש הוועד הארץ-ישראלי גם במהלך הוועידה הציונית ה-18, שנערכה בסופיה בינואר 1933. קונפינו כיהן כסגן יושב ראש אגודת הציונים הכלליים "תאודור הרצל" בסופיה.
בשנת 1924 נשא לאשה את דורה בת יצחק לוי.
מפעל ההעפלה הפרטי > רקע

יהדות בולגריה הייתה ציונית באופייה ומשלהי המאה ה-19 עלו יהודים מבולגריה לישראל. פרוץ מלחמת העולם השנייה מחד והמגבלות שהטילו הבריטים על העלייה במסגרת הספר הלבן, הובילו להגברת המוטיבציה לעלייה בלתי ליגאלית. בנוסף, גדשו את ערי הדנובה פליטים שנמלטו מהאזורים הכבושים על ידי גרמניה, ובבולגריה עצמה אומצה בהדרגה מדיניות אנטי-יהודית, אשר אחד משיאיה היה "המסע לגירוש נתינים זרים" במסגרתו, באמצע ספטמבר 1939 גורשו מבולגריה 4,000 נתינים זרים, רובם ככולם יהודים אשר היו בעלי אזרחות זרה או מחוסרי נתינות. בעלי האזרחות התקבלו במדינותיהם, בעיקר יוון וטורקיה, ומחוסריה נותרו בשטח ההפקר במשולש הגבולות טורקיה-יוון-בולגריה, תוך שהם מותקפים בידי משמרות הגבול. לאחר לחץ כבד שהפעילה הקונסיסטוריה, הסכים מפקד המשטרה הבולגרית, הקולונל אטאנאס פאנטב להעביר את מאות המגורשים חסרי הנתינות לווארנה במטרה לשלחם על גבי ספינות מעפילים לארץ ישראל.
מפעל ההעפלה הפרטי > מפעל ההעפלה הפרטי > אסון טביעת הסלבדור

קונפינו רכש מפרשית נוספת בשם "צאר קרום" שתפוסתה המרבית 100 נוסעים והסב את שמה ל"סלבדור". הספינה חסרה ציוד הפלגה בסיסי ובכלל זה אמצעי בטיחות לנוסעים, ומנהל נמל וארנה סירב לאשר את הפלגתה, גם על רקע מצבה המבני הרעוע. הקונסיסטוריה היהודית, ועד קהילת סופיה, אגודת הציונים הכלליים "תאודור הרצל" ואף שגריר הממלכה המאוחדת לבולגריה ג'ורג' ויליאם רנדל ניסו למנוע את יציאת הספינה. ב-29 באוקטובר זומנו חברי הוועד הציבורי שטיפל בהפלגה לשימוע במליאת הקונסיסטוריה והותרו, לבל יסכנו את בטיחות הנוסעים. קונפינו עצמו לא הגיע.
למרות היעדר התנאים הבסיסיים להפלגה, שלא הושלמו על ידי הוועד בראשות קונפינו, ולאחר שהוצא צו מיוחד על ידי מפקד המשטרה הבולגרית הקולונל אטאנאס פאנטב, נאלץ מנהל הנמל לחתום על אישור ההפלגה. על הספינה הועלו 355 נוסעים וב-3 בדצמבר 1940 יצאה לדרכה. עם יציאתה של הספינה הוציאה "אגודת הציונים הכלליים" מברק גינוי. לאחר יומיים הגיעה הסלבדור לאיסטנבול ונגררה לים השיש. ב-11 בדצמבר פרצה סערה, הספינה עלתה על שרטון וטבעה ועימה טבעו 238 מנוסעיה. האסון גרר תגובות קשות בקרב הקהילה היהודית בבולגריה ורובן הופנו נגד קונפינו והממשלה הבולגרית. על קירות הבתים בערי בולגריה נתלו מודעות אבל ובסופיה בפלובדיב הן הוסרו על ידי המשטרה הבולגרית, תוך הטלת איסור על הדבקתן החוזרת. ב-15 בדצמבר הגיעה קבוצת קרובי משפחה של קרבנות הסלבדור אל ביתו של ברוך קונפינו במטרה לבצע בו לינץ', אך הוא עזב את ביתו מבעוד מועד וקבוצת המפגינים גרמה נזק לביתו. בהמשך, נעצר קונפינו על ידי השלטונות הבולגריים ונשלח למחנה הריכוז גונדה וודה. הספינות אשר היו בבעלותו הוחרמו.
הקונסיסטוריה היהודית הקימה ועדת חקירה לבדיקת נסיבות הטביעה בראשות לאון פרחי. מפקד המשטרה הבולגרית הקולונל פאנטב הזמין את יושב ראש הקונסיסטוריה ואיים עליו לבל יפורסם הדו"ח, לא כל שכן דו"ח המכיל התייחסות לחלקה של הממשלה או המשטרה הבולגרית. הדו"ח שנכתב והשתרע על פני 12 עמודים, יועד בעיקר לצרכים פנימיים של הקהילה וכלל ניתוח של האירועים והטלת אחריות בעקיפין על ברוך קונפינו. מחשש לתגובת הממשלה הבולגרית לא חתמו חברי הקונסיסטוריה על הדו"ח והוא מעולם לא פורסם רשמית.
בדו"ח נקבע שחברי הוועד הציבורי שניהל את ההפלגה (אשר מונה על ידי קונפינו והוא עמד בראשו), לא עמדו בהתחייבותם להבטחת שלומם של הנוסעים. בכך הופנתה אצבע מאשימה ברורה נגד קונפינו, אך מבלי לנקוב בשמו. כאמור, לאור איומיו של אטאנאס פאנטב, לא צוין בדו"ח דבר לגבי חלקה של הממשלה הבולגרית וזאת אף על פי שהיה ברור, כי פאנטב כפה על מנהל הנמל לאשר את הפלגת האניה וכי בין נוסעיה היו "נתינים זרים" שהפכו פליטים בעקבות החלטת הממשלה הבולגרית לגרשם. ממשלת טורקיה הקימה ועדת חקירה, שקבעה אף היא שהספינה לא הייתה כשירה להפלגה וכן עמוסה בנוסעים מעבר ליכולתה. הדו"ח הטורקי הטיל את האחריות לאסון על הקברניט הבולגרי ויקטור איבאנוב והוא נאסר. ב-1946, פרסם קונפינו בסופיה את החוברת "עלייה ב'" ובמסגרתה התנער מאחריות לאסון.
אחריתו

באפריל 1949 עלה ברוך קונפינו לישראל. קונפינו ייסד בארץ את אגודה שיתופית לאשראי בשם "קופת גאולה", אשר סייעה להקמת "שיכון גג" באזור. בהמשך עקר לשווייץ ושם טיפל בנושא שילומים לניצולי שואה. ב-1965 פרסם את ספרו "עלייה ב' מחופי בולגריה". בהמשך, השתקע בגדרה, שם ניהל בית אבות.
לקונפינו ולרעייתו נולדו שני בנים - יעקב ויצחק.
ברוך קונפינו הלך לעולמו ב-1982 והוא בן 91 שנים.
ברוך קונפינו בהיסטוריוגרפיה ובזיכרון הציבורי

ברוך קונפינו נותר דמות השנויה במחלוקת בהיסטוריוגרפיה של ההעפלה. היסטוריונים בני דורו, אשר לחלקם הייתה יריבות אישית עם קונפינו, כדוגמת חיים קשלס ואלברט רומנו, מתפלמסים עם קונפינו ונוטים לקבוע שפעל ממניעים חומריים ונהג בחוסר אחריות. הם מציינים את המחירים הגבוהים שגבה עבור ההפלגה בספינותיו, תנאי ההפלגה הירודים והלא בטיחותיים, העמסת היתר של הספינות, גביית תשלום נוסף בגין ההורדה בחופי ישראל, אשר במרבית המקרים כלל לא הייתה מאורגנת מראש. עוד מציינים מבקריו, כי צבר רווחים כספיים נכבדים על גבם של פליטים יהודים. חיים קשלס מציין בכתביו שעל מזבח רעיון "עלייה ב'", "מכר" קונפינו את יהודי בולגריה. ז'אק טולדו נשיא הקהילה היהודית בווארנה מציין בזכרונותיו, כי שוחח עם קונפינו על מפעל ההעפלה שלו והוא ציין בפניו שהוא פועל ממניעים ציוניים. טולדו כתב שהתרשמותו היא שקונפינו פועל ממניעים אנוכיים. אך, גם מבקריו החריפים ביותר קובעים, כי אין ספק שפעולתו הובילה להצלת כמה אלפי פליטים יהודים.
היסטוריונים מאוחרים יותר מציגים את קונפינו באור שונה. ד"ר שלמה שאלתיאל מציין, כי קונפינו פעל ממניעים אידאולוגיים ולא חומריים ועל פי שני עקרונות בסיסיים. האחד שקיימת אפשרות לעלייה בלתי ליגאלית דרך בולגריה ובהיקפים גדולים והשני, שעתיד יהודי בולגריה לוט בערפל וחייהם עלולים להיות בסכנה ככל שתמשך המלחמה באירופה. שאלתיאל מציין, כי למפעל ההעפלה הפרטי של קונפינו היו מספר יתרונות. העלאתם של אלפי פליטים ועולים מרצון מבולגריה, הונגריה, סלובקיה ופולין. הגברת המוטיבציה לעלייה בשל הצלחת המפעל עד לאסון הסלבדור. מיצובה של בולגריה כנתיב מפלט ועלייה לארץ ישראל, לפליטים יהודים שנמלטו מארצותיהם בשלביה הראשונים של מלחמת העולם השנייה ומיצובה של יהדות בולגריה כקהילה הלוחמת להצלתה שלה. ד"ר יוסף קונפורטי מציין כי במהלך ראיונות עם מעפילים שהגיעו לישראל על גבי ספינותיו של קונפינו ובכלל זה ניצולי הסלבדור, עולה תמונה השונה מהתדמית הציבורית שמוצבה לו, והיא נעה בין הכרת תודה לקונפינו, לבין הבנת חומרת המצב ודחיפות הצורך להביא כמה שיותר יהודים לארץ ישראל. עוד מובאות עדויותיהם של פעילי עלייה שעבדו עם קונפינו, כגון אקוש אפשטיין פעיל עלייה וחבר הציונים הכלליים א' מהונגריה, לו היו מחלוקות קשות עם קונפינו ועם זאת ציין כי הוא לא פעל ממניעים חומריים אישיים.
לקריאה נוספת

עמוס אטינגר, צניחה עיוורת, הוצאת זמורה ביתן, 1986.
משה מוסק, מוטי כנרי, הישרדות או הצלה?, יהודי בולגריה בתקופת השואה–היסטוריה וכתיבת היסטוריה, הוצאת בית מורשת יהדות בולגריה–ביפו, ישראל, 2023, ISBN 9789655984590
הערות שוליים

↑  יגאל לב, נמשכת המחלוקת סביב ד"ר קונפינו – מארגן ההעפלה ביוזמה פרטית, מעריב, 14 באפריל 1964.
1 2 3 4  דוד תדהר (עורך), "ד"ר ברוך קונפינו", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5636
↑  אלברט רומנו, תנועות הנוער, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 399.
↑  אלברט רומנו, החיים הציוניים, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 373-378.
↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג 1930 - 1940, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 543.
1 2 3 4 5 6  יוסף קונפורטי, מפעל העלייה של דר' קונפינו 1939-40, באתר "כולנו בולגרים" אתר הבית של יהודי בולגריה.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עלייה והעפלה מבולגריה ודרכה בשנים 1939 - 1949, הוצאת עם עובד, 2004, עמודים 68-69.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 44.
↑  אבנרי, אריה, מוולוס עד טאורוס- עשור ראשון להעפלה, תל אביב: יד טבנקין – המכון לחקר כוח המגן; הקיבוץ המאוחד, תשמ"ה 1985–1987, עמודים 268-273.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמוד 45.
1 2  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמודים 84-88.
1 2  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 26-37.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמוד 89.
1 2  חיים קשלס, ספינות המעפילים "סלבדור", "דוריאן" ו"נאדז'דה", בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 775-780.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמודים 148–149, 155.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמודים 212-213.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, עמודים 235-237.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמודים 230-231.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, עמודים 238-241.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, עמוד 232.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, עמודים 242-244.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמודים 242-243.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ד' - מאחורי מסך הברזל, עמודים 274-275.
↑  שלמה שאלתיאל, מארץ הולדת למולדת, עמודים 244-254.
↑  שלמה שאלתיאל, הערכת מפעלו של ד"ר ברוך קונפינו, באתר "כולנו בולגרים", אתר הבית של יהודי בולגריה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460966205171  PLWABN: 9812736374905606  VIAF: 33148874608849622010   WorldCat (עם VIAF): 33148874608849622010 
הספינה "קרליצה מריה", עימה הגיעו מעפילי ה"אגיוס ניקולאוס" לישראל
אנטון פרודקין קברניט הרודניצ'אר
כרטיס בית עולים שניתן למעפילי ספינת המעפילים רודניצ'אר ג', דצמבר 1939
הר הרצל: קברי הנספים באסון טביעת הסלבדור
דרכונו הבולגרי של ברוך קונפינו איתו ערך את נסיעותיו בשנים 1939-40.
עונת 2025/2026 בליגת האלופות

| --- | --- |

פושקש ארנה בבודפשט, הונגריה יארח את משחק הגמר
 מארחת:  הונגריה פושקש ארנה, בודפשט (משחק הגמר)
 תקופת התחרות:  8 ביולי 2025 – 30 במאי 2026 (327 ימים)
 → 2024/20252026/2027 ←
עונת 2025/2026 בליגת האלופות של אופ"א צפויה להיות העונה ה-71 בה יתקיים טורניר הכדורגל שמאורגן על ידי אופ"א, והעונה ה-34 במתכונת החדשה מאז שונה שם הטורניר מגביע אלופות אירופה למועדונים לליגת האלופות.
הזוכה בתואר תשחק נגד זוכת הליגה האירופית בסופר קאפ האירופי, תקבל כרטיס לליגת האלופות בעונת 2026/2027 ותעפיל לגביע העולם למועדונים 2026.
הגמר ייערך בפושקש ארנה, בודפשט, הונגריה. ב-30 במאי 2026.
העפלה

81–83 קבוצות מ-53 מתוך 55 התאחדויות הכדורגל החברות באופ"א צפויות להשתתף בעונת 2025/2026 בליגת האלופות (היוצאות מהכלל הן ליכטנשטיין לה אין ליגה מקומית, ורוסיה שהושעתה מתחרויות אופ"א בעקבות המלחמה באוקראינה). דירוג ההתאחדויות מבוסס על דירוג הליגות של אופ"א ומשמש לקביעת מספר הנציגות מכל התאחדות.
ליגות המדורגות במקומות 5-1 שולחות 4 נציגות.
הליגה המדורגות במקום ה-6 שולחת 3 נציגות.
ליגות המדורגות במקומות 15-7 שולחות 2 נציגות.
ליגות המדורגות במקומות 55-16 (למעט ליכטנשטיין ורוסיה) שולחות נציגה אחת.
מחזיקות הגביע בליגת האלופות ובליגה האירופית זכאיות לכרטיס נוסף אם לא זכו בו במסגרת הליגה המקומית שלהן.
שתי הליגות שישיגו את מירב נקודות הדירוג בעונת 2024/2025 שולחות נציגה נוספת לשלב הליגה.
העפלה > דירוג הליגות

הדירוג לעונת 2025/2026 הוא דירוג הליגות לשנת 2024, שמביא בחשבון את ביצועי נציגות הליגה בליגת האלופות בליגה האירופית ובקונפרנס ליג בעונות 2019/2020 עד 2023/2024.
↑  מושעית עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה
↑  לליכטנשטיין אין ליגה מקומית, הקבוצות השייכות להתאחדות הכדורגל של ליכטנשטיין משחקות בליגות השווייצריות השונות, לעומת זאת לליכטנשטיין יש טורניר גביע מקומי, והזוכה בו משתתפת בקונפרנס ליג.
העפלה > חלוקת הקבוצות לפי שלב

|  |  | קבוצות שמתחילות את דרכן בתחרות בשלב זה | קבוצות שמתקדמות מהשלב הקודם |
| --- | --- | --- | --- |
| שלב המוקדמות הראשון (30 קבוצות) | שלב המוקדמות הראשון (30 קבוצות) |  30 האלופות מהליגות המדורגות 25–55 (למעט ליכטנשטיין) |  |
| שלב המוקדמות השני (30 קבוצות) | מסלול האלופות (24 קבוצות) |  9 האלופות מהליגות המדורגות 15–24 (למעט רוסיה) |  15 המנצחות בשלב המוקדמות הראשון |
| שלב המוקדמות השני (30 קבוצות) | מסלול הליגה (6 קבוצות) |  6 הסגניות מהליגות המדורגות 10–15 |  |
| שלב המוקדמות השלישי (20 קבוצות) | מסלול האלופות (12 קבוצות) |  |  12 המנצחות בשלב המוקדמות השני (מסלול האלופות) |
| שלב המוקדמות השלישי (20 קבוצות) | מסלול הליגה (8 קבוצות) |  3 הסגניות מהליגות המדורגות 7–9  המקום השלישי בליגה המדורגת 6  המקום הרביעי בליגה המדורגת 5 |  3 המנצחות בשלב המוקדמות השני (מסלול הליגה) |
| שלב פלייאוף (14 קבוצות) | מסלול האלופות (10 קבוצות) |  4 האלופות מהליגות המדורגות 11–14 |  6 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול האלופות) |
| שלב פלייאוף (14 קבוצות) | מסלול הליגה (4 קבוצות) |  |  4 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול הליגה) |
| שלב הליגה (36 קבוצות) | שלב הליגה (36 קבוצות) |  מחזיקת הגביע בליגת האלופות  מחזיקת הגביע בליגה האירופית  2 נציגות מהליגות שהשיגו את מירב נקודות הדירוג בעונת 2024/2025  10 האלופות מהליגות המדורגות 1–10  6 הסגניות מהליגות המדורגות 1–6  5 המסיימות במקום השלישי מהליגות המדורגות 1–5  4 המסיימות במקום הרביעי מהליגות המדורגות 1–4 |  5 המנצחות בשלב הפלייאוף (מסלול האלופות)  2 המנצחות בשלב הפלייאוף (מסלול הליגה) |
| שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) | שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) |  |  מקומות 9–24 בשלב הליגה |
| שמינית הגמר (16 קבוצות) | שמינית הגמר (16 קבוצות) |  |  מקומות 1–8 בשלב הליגה  8 המנצחות בשלב הנוקאאוט הראשוני |
עקב השעייתה של רוסיה מכל התחרויות האירופיות לעונת 2025/2026 בוצעו השינויים הבאים:
אלופת הליגה המדורגת 23 (קפריסין) ואלופת הליגה המדורגת 24 (הונגריה) יתחילו את דרכן בשלב המוקדמות השני (במקום בשלב המוקדמות הראשון).
במקרה שהזוכה בליגת האלופות בעונת 2024/2025 תעפיל לשלב הליגה דרך הליגה המקומית שלה הקבוצה עם הדירוג הגבוה ביותר (מסלול האלופות בלבד) תעפיל ישירות לשלב הליגה.
במקרה שהזוכה בליגה האירופית בעונת 2024/2025 תעפיל לשלב הליגה דרך הליגה המקומית שלה (הקבוצה עם הדירוג הגבוה ביותר (מסלול האלופות או מסלול הליגה) תעפיל ישירות לשלב הליגה.
העפלה > הקבוצות

מיקום הקבוצה בליגה המקומית של העונה הקודמת מוצג בסוגריים
TH: מחזיקת הגביע בליגת האלופות.
EL: מחזיקת הגביע בליגת האירופית.
1, 2, 3, 4 וכו': המיקום בו סיימה הקבוצה בליגה המקומית שלה.
אקסטרה: מקום נוסף עבור 2 הליגות שהשיגו את הניקוד הגבוה ביותר בעונת 2024/2025.
שלבי המוקדמות השני והשלישי, ומחזור הפלייאוף מחולקים לשני מסלולים, מסלול האלופות ומסלול הליגה.
| סיבוב | סיבוב | קבוצות | קבוצות | קבוצות | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שלב הליגה | שלב הליגה | (TH) | (EL) | (אקסטרה) | (אקסטרה) |
| שלב הליגה | שלב הליגה | אנגליה (1) | אנגליה (2) | אנגליה (3) | אנגליה (4) |
| שלב הליגה | שלב הליגה | איטליה (1) | איטליה (2) | איטליה (3) | איטליה (4) |
| שלב הליגה | שלב הליגה | ספרד (1) | ספרד (2) | ספרד (3) | ספרד (4) |
| שלב הליגה | שלב הליגה | גרמניה (1) | גרמניה (2) | גרמניה (3) | גרמניה (4) |
| שלב הליגה | שלב הליגה | צרפת (1) | צרפת (2) | צרפת (3) | הולנד (1) |
| שלב הליגה | שלב הליגה | הולנד (2) | פורטוגל (1) | בלגיה (1) | טורקיה (1) |
| שלב הליגה | שלב הליגה | צ'כיה (1) |  |  |  |

| שלב הפלייאוף | מסלול האלופות | סקוטלנד (1) | שווייץ (1) | אוסטריה (1) | נורווגיה בודה/גלימט (1) |

| שלב המוקדמות השלישי | מסלול הליגה | פורטוגל (2) | בלגיה (2) | טורקיה (2) | הולנד (3) |
| שלב המוקדמות השלישי | מסלול הליגה | צרפת (4) |  |  |  |

| שלב המוקדמות השני | מסלול האלופות | יוון (1) | דנמרק (1) | ישראל (1) | אוקראינה (1) |
| שלב המוקדמות השני | מסלול האלופות | סרביה (1) | קרואטיה (1) | פולין (1) | קפריסין (1) |
| שלב המוקדמות השני | מסלול האלופות | הונגריה (1) |  |  |  |
| שלב המוקדמות השני | מסלול הליגה | צ'כיה (2) | סקוטלנד (2) | שווייץ (2) | אוסטריה (2) |
| שלב המוקדמות השני | מסלול הליגה | נורווגיה בראן (2) | יוון (2) |  |  |

| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | שוודיה מאלמה (1) | רומניה (1) | בולגריה (1) | אזרבייג'ן (1) |
| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | סלובקיה (1) | סלובניה (1) | מולדובה (1) | קוסובו (1) |
| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | קזחסטן קאיראט (1) | פינלנד קופס (1) | אירלנד שלבורן (1) | ארמניה (1) |
| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | לטביה ר.פ.ס. (1) | איי פארו ויקינגור גטה (1) | בוסניה והרצגובינה (1) | איסלנד פרייד'פליק (1) |
| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | צפון אירלנד (1) | לוקסמבורג (1) | ליטא ז'לגיריס וילנה (1) | מלטה (1) |
| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | גאורגיה איבריה 1999 (1) | אלבניה (1) | אסטוניה לבדיה טאלין (1) | בלארוס דינמו מינסק (1) |
| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | מקדוניה הצפונית (1) | אנדורה (1) | ויילס (1) | מונטנגרו (1) |
| שלב המוקדמות הראשון | שלב המוקדמות הראשון | גיברלטר (1) | סן מרינו (1) |  |  |
לוח זמנים

לוח הזמנים של התחרות הוא כדלקמן. כל המשחקים בשבועות האחרים יתקיימו בימי שלישי ורביעי מלבד הגמר שיתקיים בשבת.
| שלב | סיבוב | הגרלה | מפגש ראשון | מפגש שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מוקדמות | שלב המוקדמות הראשון | 22 ביוני 2025 | 8–9 ביולי 2025 | 15–16 ביולי 2025 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השני | 23 ביוני 2025 | 22–23 ביולי 2025 | 29–30 ביולי 2025 |
| מוקדמות | שלב המוקדמות השלישי | 21 ביולי 2025 | 5–6 באוגוסט 2025 | 12 באוגוסט 2025 |
| מוקדמות | שלב הפלייאוף | 4 באוגוסט 2025 | 19–20 באוגוסט 2025 | 26–27 באוגוסט 2025 |
| שלב הליגה | מחזור 1 | 28 באוגוסט 2025 | 16–18 בספטמבר 2025 | 16–18 בספטמבר 2025 |
| שלב הליגה | מחזור 2 | 28 באוגוסט 2025 | 30 בספטמבר 2025–1 באוקטובר 2025 | 30 בספטמבר 2025–1 באוקטובר 2025 |
| שלב הליגה | מחזור 3 | 28 באוגוסט 2025 | 21–22 באוקטובר 2025 | 21–22 באוקטובר 2025 |
| שלב הליגה | מחזור 4 | 28 באוגוסט 2025 | 4–5 בנובמבר 2025 | 4–5 בנובמבר 2025 |
| שלב הליגה | מחזור 5 | 28 באוגוסט 2025 | 25–26 בנובמבר 2025 | 25–26 בנובמבר 2025 |
| שלב הליגה | מחזור 6 | 28 באוגוסט 2025 | 9–10 בדצמבר 2025 | 9–10 בדצמבר 2025 |
| שלב הליגה | מחזור 7 | 28 באוגוסט 2025 | 20–21 בינואר 2026 | 20–21 בינואר 2026 |
| שלב הליגה | מחזור 8 | 28 באוגוסט 2025 | 28 בינואר 2026 | 28 בינואר 2026 |
| שלב הנוקאאוט | שלב הנוקאאוט הראשוני | 30 בינואר 2026 | 10–11 בפברואר 2026 | 17–18 בפברואר 2026 |
| שלב הנוקאאוט | שמינית גמר | 20 בפברואר 2026 | 3–4 במרץ 2026 | 10–11 במרץ 2026 |
| שלב הנוקאאוט | רבע גמר | 20 בפברואר 2026 | 7–8 באפריל 2026 | 14–15 באפריל 2026 |
| שלב הנוקאאוט | חצי גמר | 20 בפברואר 2026 | 28–29 באפריל 2026 | 5–6 במאי 2026 |
| שלב הנוקאאוט | גמר | 20 בפברואר 2026 | 30 במאי 2026 בפושקש ארנה, בודפשט. | 30 במאי 2026 בפושקש ארנה, בודפשט. |
ראו גם

עונת 2025/2026 בליגה האירופית
עונת 2025/2026 בקונפרנס ליג
הערות שוליים

↑  Frankfurt, Istanbul, Leipzig and Oslo to stage upcoming UEFA club competition finals., https://www.uefa.com/, ‏22 במאי 2024
↑  UEFA Country Ranking 2023, kassiesa.net
| עונות בגביע אירופה לאלופות ובליגת האלופות |
| --- | --- | --- |
| גביע אירופה לאלופות | 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 |  |
| ליגת האלופות | 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 • 2025/2026 |  |
זיגפריד מוזס

זיגפריד מוזס (3 במאי 1887 – 14 בינואר 1974) היה משפטן וכלכלן יהודי-גרמני, מנהיג ציוני בגרמניה שבין מלחמות העולם, שעלה לארץ ישראל והיה למבקר המדינה הראשון.
ביוגרפיה

מוזס נולד בגרמניה והיה פעיל בהתאחדות ציוני גרמניה (ZVfD) ויושב ראש הארגון מ-1933 עד עלייתו לארץ ב-1937. בתור עורך דין, נוטריון ורואה חשבון התעניין ד"ר מוזס בתחום החוקי-משפטי של המסחר והתעשייה, והיה בין היוזמים המרכזיים לטיפוחו של מקצוע הביקורת החשבונית-משקית, ובין מניחי היסודות המדעיים למקצוע זה. גם לאחר עלייתו ארצה המשיך בטיפוחו המדעי של המקצוע, ופרסם מאמרים רבים. בנוסף, הקדיש את מרצו לעיבוד תוכנית כלכלית כוללת, שהיוותה את אחד היסודות לתכנון המשק הממלכתי.
מוזס היה מהראשונים שהחלו לעסוק, עוד לפני תום מלחמת העולם השנייה, בבסיס המשפטי שעתיד היה לאפשר ליהודים לקבל פיצויים לאחר השואה.
ב-1947 הקים יחד עם רו"ח אלכס וינשטין את משרד רואי החשבון וינשטין ושות', לימים משרד ז'יטניצקי וינשטין ושות', רואי חשבון.
ב-1949 מונה על ידי נשיא המדינה חיים ויצמן לתפקיד מבקר המדינה, שאותו מילא עד 1961. ב-13 בספטמבר 1949 הוא נכנס רשמית לתפקידו. ד"ר מוזס הדגיש בראיונות שבנוסף לביקורת פעולותיה הכספיות והכלכליות של המדינה, בכוונתו לבחון גם את יעילות פעולות הממשלה, מוסדות המדינה והמנגנון הממשלתי. לבדיקה יעמדו בפניו גם העיריות והמוסדות המוניציפליים. החל מ-1 בינואר 1950 הועמדו גם משרד הביטחון וצה"ל לרשות משרד המבקר. במשרד הביקורת עבדו 106 איש, ותקציב המשרד עמד על 100 אלף ל"י
מוזס היה ממנהיגי קהילת יוצאי גרמניה בישראל וממייסדי מכון ליאו בק בירושלים (1955), החוקר את מורשת יהדות גרמניה.
על שמו קרויים רחוב בשכונת תלפיות (ארנונה) ובית אבות בשכונת בקעה בירושלים.
לקריאה נוספת

חגית לבסקי, Before Catastrophe: The Distinctive Path of German Zionism, הוצאת אוניברסיטת ויין סטייט 1997.
מיכאל ברנר ודרק ג'ונתן פנסלאר (עורכים), In Search of Jewish Community : Jewish Identities in Germany and Austria, 1918-1933, הוצאת אוניברסיטת אינדיאנה 1998.
הערות שוליים

↑  "ד"ר מוזס - מועמד רשמי לתפקיד מבקר המדינה", עיתון "הארץ", 31.8.1949
↑  "מבקר המדינה נכנס לתפקידו", עיתון "הארץ", 14.9.1949
↑  "משרד הביטחון והצבא הועמדו לבקורת משרד מבקר-המדינה", עיתון "הארץ", 6.1.1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265654905171  PLWABN: 9810573682805606  GND: 118584472  ISNI: 0000 0001 0952 1943  LCCN: nr00014723  NTA: 27344980X  SUDOC: 137379609  VIAF: 8179928   WorldCat (עם VIAF): 8179928
אוותנדיל צ'קואסלי

אוותַנדיל צ'קוּאסֵלי (בגאורגית: ავთანდილ ჭკუასელი, ברוסית: Автандил Ноевич Чкуасели‏; 31 בדצמבר 1931 - 12 בספטמבר 1994) היה כדורגלן גאורגי בתקופת ברית המועצות; הוא שיחק בעמדת חלוץ; אחרי סיום קריירת המשחק היה מנהל בוועד הספורט של גאורגיה הסובייטית, וכן מרצה ומנהל קתדרה במכון לחינוך גופני.