stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סול קמפבל
קריירת המועדונים > המעבר לפורטסמות' וסיום הקריירה

באוגוסט 2006 עבר קמפבל לקבוצת פורטסמות' מהפרמייר ליג, וחתם על חוזה לשנתיים. החלטה זו היוותה הפתעה עבור מאמן ארסנל, ארסן ונגר, מאחר שקמפבל ציין קודם לכן שיעבור למועדון מחוץ לאנגליה. קמפבל הפגין יכולת טובה בעונתו הראשונה בפורטסמות', 2006/2007, כאשר יצר שותפות מוצלחת במרכז ההגנה יחד עם לינווי פרימוס וסייע לקבוצה להשיג רצף של חמישה משחקים ללא ספיגת שער. הקבוצה פתחה היטב את העונה והתמקמה בצמרת הליגה, אך לבסוף סיימה במקום התשיעי בלבד. את שערו הראשון בפורסמות' הבקיע קמפבל המשחק מול שפילד יונייטד בדצמבר 2006.
לפני עונת 2007/2008 מונה קמפבל לקפטן של פורטמסות', על ידי המאמן הארי רדנאפ, וחתם על חוזה מחודש לשנתיים במועדון. כקפטן הוא הצעיד את הקבוצה לזכייה בגביע האנגלי, לאחר ניצחון 0-1 על קארדיף סיטי במשחק הגמר שהתקיים באצטדיון ומבלי. הייתה זו זכייתו השלישית בקריירה בתואר זה.
ביולי 2009 עזב קמפבל את פורטסמות' עם תום חוזהו. חודש לאחר מכן חתם על חוזה לחמש שנים בקבוצת נוטס קאונטי מהפוטבול ליג השנייה. שני מאמניו הקודמים, ונגר ורדנאפ, הופתעו רבות מהצטרפותו לקבוצה מהליגה הרביעית בחשיבותה באנגליה. את הופעת הבכורה שלו בקאונטי ערך קמפבל במשחק מול מורקאמב ב-21 בספטמבר. לאחר משחק אחד בלבד ביקש קמפבל מהנהלת נוטס קאונטי להשתחרר מחוזהו, ועזב את הקבוצה.
באמצע חודש אוקטובר 2009 החל קמפבל להתאמן עם ארסנל. בינואר 2010 נפוצו שמועות על חתימה מחודשת שלו בקבוצה, והוא השתתף במשחק במסגרת קבוצת המילואים של המועדון. ב-15 בינואר הוא השלים את חזרתו לארסנל, והפך לשחקן החמישי בתולדות המועדון שחוזר אליו לאחר שעזב אותו. ב-18 בפברואר הבקיע קמפבל את שערו הראשון בתקופותו המחודשת בארסנל, במשחק שמינית גמר ליגת האלופות מול פורטו. בשל פציעותיהם של תומאס ורמאלן וויליאם גאלאס פתח קמפבל בהרכב הקבוצה לעיתים קרובות, וקיבל מחמאות על יכולת טובה שהפגין.
ביולי 2010 חתם קמפבל לעונה וחצי בקבוצת ניוקאסל יונייטד. עם הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בפרמייר ליג, במשחק מול מנצ'סטר סיטי ב-3 באוקטובר, הוא הפך לאחד משני שחקנים ששיחקו בכל 19 העונות הראשונות של הליגה, לצד ראיין גיגס.
נבחרת לאומית

בצעירותו שיחק קמפבל במסגרת נבחרת אנגליה עד גיל 21 ובנבחרת אנגליה ב'. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הלאומית של אנגליה במשחק מול נבחרת הונגריה ב-18 במאי 1996. על אף ששיחק פעם אחת במדי הנבחרת עד יורו 1996 הוא נכלל על ידי המאמן טרי ונבלס בסגל לטורניר, בתור מחליף לשחקני חוליית ההגנה. הוא הופיע בפעם השנייה בנבחרת במשחק מול נבחרת סקוטלנד בשלב הבתים, בו נכנס כמחליף.
במהלך השנתיים הבאות, תחת המאמן החדש גלן הודל, הפך קמפבל לשחקן קבע בחוליית ההגנה של הנבחרת האנגלית, ושיתף פעולה עם גארט סאות'גייט וטוני אדמס. ב-22 במאי 1998 הוא ענד את סרט הקפטן של הנבחרת במשחק מול נבחרת בלגיה, ובכך הפך לקפטן השני הצעיר בתולדות הנבחרת, אחרי בובי מור. מייקל אואן עקף את קמפבל בדירוג זה ארבע שנים מאוחר יותר. קמפבל פתח בהרכב בכל ארבעת משחקי הנבחרת במונדיאל 1998.
במהלך מונדיאל 1998, היה קמפבל מעורב במקרה שנוי במחלוקת במשחק מול נבחרת ארגנטינה בשמינית הגמר. דקות ספורות לפני סיום המשחק, כאשר התוצאה עמדה על 2-2, קמפבל הבקיע שער בנגיחה לרשת ארגנטינה. הוא החל בחגיגות השער, שהיה אמור להיות שער הזהב לזכות אנגליה ושערו הבינלאומי הראשון, אך שופט המשחק פסל את השער בטענה שאלן שירר ביצע עבירה על השוער היריב. קמפבל היה עדיין ליד פינת המגרש כאשר הארגנטינאים חידשו את המשחק. אנגליה הפסידה בסופו של דבר בדו-קרב בעיטות עונשין.
קמפבל היה פתח בקביעות בהרכב נבחרתו בעמדת הבלם במהלך משחקי המוקדמות ליורו 2000, והשתתף בכל שלושת משחקיה גם בטורניר עצמו. אנגליה הודחה כבר בשלב הבתים של הטורניר, לאחר הפסד לנבחרת רומניה.
לאחר פרישתו של טוני אדמס, חברו לקבוצה בארסנל ובנבחרת, שיתף קמפבל פעולה עם ריו פרדיננד בקמפיין המוקדמות המוצלח של אנגליה למונדיאל 2002. במשחק הראשון בשלב הבתים של הטורניר הוא הבקיע את השער הבינלאומי הראשון שלו, בנגיחה לאחר בעיטת קרן של דייוויד בקהאם. המשחק הסתיים בתוצאה 1-1, אך במשחק הבא ניצחה אנגליה את ארגנטינה בתוצאה 0-1. לשילוב של קמפבל עם פרדיננד היה חלק מרכזי בהגנה החזקה שהציגה הנבחרת לאורך הטורניר, והוא היה השחקן האנגלי היחיד שנכלל בנבחרת המצטיינים של הטורניר מטעם פיפ"א. אנגליה הגיעה עד לרבע הגמר שם הפסידה לנבחרת ברזיל, שזכתה לבסוף בגביע.
קמפבל המשיך לבסס את מעמדו כשחקן ההגנה המרכזי בנבחרת במהלך קמפיין המוקדמות לטורניר יורו 2004. לקראת סיום משחק רבע הגמר של הטורניר, מול נבחרת פורטוגל, הבקיע קמפבל שער לקראת הסיום שנפסל גם הוא בטענה לעבירה על השוער, ואנגליה הודחה פעם נוספת בדו-קרב בעיטות עונשין. לאחר הטורניר ירד מעמדו של קמפבל כבלם הפותח של הנבחרת בעקבות עלייתו של ג'ון טרי, שהתפתחה במהלך שנת 2005 עת קמפבל היה פצוע. קמפבל נכלל בסגל לטורניר מונדיאל 2006 כבחירה שלישית בלבד בעמדת הבלם, מאחר שהמאמן סוון-יוראן אריקסון העדיף את השילוב בין פרדיננד לטרי. עם זאת, הוא נכנס כמחליף במשחק האחרון של שלב הבתים מול שוודיה, ובכך הפך לשחקן הראשון שמייצג את אנגליה בשישה טורנירים בינלאומיים רצופים.
לאחר מינויו של המאמן החדש סטיב מקלארן למאמן הנבחרת, קמפבל לא זומן בתחילה לסגל על ידי מקלארן. לאחר עונה טובה שהציג במדי פורטסמות', בנוסף לפציעותיהם של לדלי קינג, ג'ונתן וודגייט, מייקל דוסון ופרישתו של ג'יימי קראגר מהנבחרת, זומן קמפבל מחדש לסגל בקיץ 2007. תחת מקלארן הוא השתתף בשלושה משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2008, אך אנגליה כשלה בניסיונה להעפיל לטורניר. המאמן הבא, פאביו קאפלו, לא כלל אותו בסגלו הראשון בינואר 2008, מה שסימל את סוף דרכו של קמפבל במדי הנבחרת.
תארים

גביע הפוטבול ליג: 1998/1999
פרמייר ליג: 2001/2002, 2003/2004
גביע ה-FA‏: 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005
מגן הקהילה: 2002, 2004
גביע ה-FA‏: 2007/2008
נבחרת העונה בליגה האנגלית: 1998/1999, 2002/2003, 2003/2004
נבחרת הטורניר בגביע העולם: 2002
נבחרת הטורניר באליפות אירופה: 2004
קיט דה ואל

| --- | --- |

קיט דה ואל, 2020
 לידה:  26 ביולי 1960 (בת 64) ברמינגהאם, וסט מידלנדס, אנגליה 
 שם לידה:  Mandy Theresa O'Loughlin 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שם עט:  Kit de Waal 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד ברוקס, אנגליה
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  פרוזה
 יצירות בולטות:  שמי הוא לאון, יש סוד לזמן
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 בן או בת זוג:  John de Waal 
 אתר האינטרנט הרשמי של קיט דה ואל www.kitdewaal.com
 
מנדי תרזה אולופלין (באנגלית: Mandy Theresa O'Loughlin, נולדה ב-26 ביולי 1960), ידועה בשם העט שלה: קיט דה ואל (באנגלית: Kit de Waal) היא סופרת בריטית ממוצא אירי.
רומן הביכורים שלה, שמי הוא ליאון, ראה אור בהוצאת ספרי פינגווין ביוני 2016. הספר היה רב-מכר בינלאומי ומועמד לפרסים רבים. דה ואל פועלת לקידום סופרים ממעמד הפועלים בבריטניה ובאירלנד וזכתה בשנת 2019 בשל פועלה לפרס אשת השנה של איגוד המו"לות בבריטניה. לאחר שנחתמה העסקה לפרסום ספרה בהוצאה לאור ספרי פינגווין, דה ואל השתמשה בחלק מהמקדמה שקיבלה עבור הספר כדי להקים את מלגת קיט דה ואל לכתיבה יוצרת כדי לסייע בשיפור הייצוג של מעמד הפועלים באמנות. גרסת הספר המוקלט של שמי הוא ליאון מוקלטת בקולו של הקומיקאי והשחקן הבריטי לני הנרי. ספרה השני יש סוד לזמן, ראה אור בעברית בשנת 2020. דה ואל פרסמה בעבר גם כמה סיפורים קצרים ויצירות שונות.
ביוגרפיה

דה ואל נולדה בברמינגהאם, וסט מידלנדס באנגליה, וגדלה בקהילה האירית בברמינגהאם בפרבר של מוסליי. לדה ואל אזרחות כפולה, בריטית ואירית. אמא שלה, שילה אולופלין (להלן דויל), הייתה מטפלת באומנה, מטפלת רשומה ועבדה ככוח עזר לסיעוד באנגליה. אביה, ארתור דזמונד אולופלין, היה נהג אוטובוס ממוצא אפריקני-קריבי במקור מבאסטר, סנט קיטס, וצאצא של ויליאם יוליוס. דה ואל, שחונכה בברמינגהאם בקרב הקהילה האירית, מציינת: "אנחנו היינו הילדים השחורים היחידים בקהילה האירית והיחידים עם אמא לבנה במועדון החברתי של ההודים המערביים".
חינוך וקריירה

דה ואל למדה בבית הספר לדקדוק ווברלי באזור סולט הית' בברמינגהאם. היא עבדה כ-15 שנה בתחום הדין הפלילי ודיני משפחה כשופטת שלום. היא ישבה בדיונים הקשורים לאימוץ, עבדה כיועצת לשירותים חברתיים וכתבה ספרי הדרכה בנושא אימוץ ומשפחות אומנה.
היא החלה לכתוב להנאתה כבר בגיל צעיר, וכשילדיה התבגרו והיו עצמאיים יחסית, היא החליטה ללמוד כתיבה יוצרת, וכך עשתה. דה ואל למדה באוניברסיטת אוקספורד ברוקס, וקיבלה תואר שני בתחום.
רומן הבכורה שלה, שמי הוא ליאון, מספר נער על ילד בן תשע ממוצא מעורב, המתרחש על רקע מהומות הנדסוורת' בשנת 1981: שלושה ימי מהומות שהתרחשו בהנדסוורת', פרבר של בברמינגהאם. הספר ראה אור בשנת 2016 בהוצאת ויקינג (הוצאת ספרי פינגווין Random House) לאחר ששישה בתי הוצאה לאור שונים התחברו על הזכות לפרסמו..
הספר נכתב בעקבות הניסיון האישי והמקצועי של דה ואל ומבוסס על הרקע שלה בתחום מערכות העוסקות באומנה ובאימוץ במשפחה:
"זו הדרך בה גדלתי וחונכתי, אני ממוצא מעורב, אימצתי ילדים, הכשרתי וחנכתי עובדים סוציאליים. בשנת 1981 התגוררתי בהנסוורת' בברמינגהאם, בדיוק בקצה הדרך היכן שהתרחשו המהומות."
הרומן זכה לשבחים, פרסים ומועמדויות רבות: הוא זכה בפרס הרומן האירי לשנת 2017, והיה ברשימה המקוצרת במועמדים לפרס ספרי קוסטה עבור רומן ביכורים ופרס דזמונד אליוט.
שמי הוא ליאון הופק גם כספר שמע בקולו של השחקן הבריטי לני הנרי, שגם הסכים להשתתף בעיבוד טלוויזיוני ליצירה.
דה ואל גם כותבת סיפורים קצרים וסיפורת בזק, ובין היתר בעבר זכתה גם בפרסים על יצירות קודמות שלה, למשל: פרס הסיפור הקצר 2014 (the Bath Short Story), פרס הבידור הבריטי בשנים 2014 ו-2015 (Bridport Flash Fiction Prize) ופרס בחירת הקוראים הספרותית בשנת 2014 (SI Leeds Literary). בנוסף לפרסום באנתולוגיות, יצירותיה שודרו גם ברדיו, כולל סיפורה "אדריפט באתנה", שפורסם באנתולוגיה האודיסיאה של המידלנדס שראתה אור ב-Nine Arches Press, ו- "הדבר היפה" - "על הגירה, סיפורי רקע והתחלות חדשות" - שודר בתחנת הרדיו BBC 4 על ידי השדרן ברט קיסר.
היא כתבה על הצורך שיש בכך שתחום ההוצאה לאור יהיה כוללני יותר ופחות אקסקלוסיבי, וב־22 בנובמבר 2017 היא הציגה בתוכנית הרדיו של תחנת הרדיו 4 BBC את התוכנית ששמה במרכזה את השאלה: איפה כל סופרי מעמד הפועלים? שעסקה בבחינה של סוגיות הכללה באומנויות וייצוג מעמד הפועלים בספרות הבריטית של ימינו.
בשנת 2019 היא פעלה רבות בתחום ספרי השמע. היא נהפכה ל"שגרירה" המקדמת את הנושא, וצוטטה: "אני חובבת של ספרי שמע. הם מגיעים אליך בדרך אחרת."
במארס 2020 הקימה דה ואל יחד עם מולי פלאט פסטיבל ספרים וירטואלי של שלושה ימים בשם "סוף השבוע הגדול של הספרים", שישודר בשידור חי בכל שלושת הימים בסוף השבוע הראשון בחודש מאי כחלק מהפסטיבל של BBC אמנות - "תרבות בבידוד" - "Culture in Quarantine".
מלגת קיט דה ואל לכתיבה יצירתית

שלושה ימים לאחר שחתמה עם ההוצאה לאור את ההסכם על פרסום ספרה הראשון, שמי הוא ליאון, היא החלה ליישם את רעיון המלגה לסופרים שבאו מרקע של מצוקה. מלגת קיט דה ואל לכתיבה יוצרת היא מלגת לימודים במימון מלא, שנוצרה על ידי דה ואל תוך שימוש בחלק מכספי המקדמה שקיבלה עבור הרומן שלה, בבירקבק, אוניברסיטת לונדון .
המלגה הושקה באוקטובר 2016 במחלקה לאנגלית ומדעי הרוח של בירקבק, והיא מספקת מימון מלא לסטודנט אחד בחוג ללימודי התואר השני בכתיבה יוצרת בבירקבק, וכוללת גם מלגת נסיעות שתאפשר לאותו סטודנט לנסוע ללונדון לשיעורים ובנוסף לקבל שוברים שיאפשרו לו לקבל בחינם את הספרים ברשימת הקריאה של תוכנית הלימודים. המלגה הראשונה הוענקה למשורר סטיבן מוריסון-בורק, במקור מברמינגהאם.
פרסים ופרסומים

| פרסום | שנה | מו"ל / פרס |
| --- | --- | --- |
| יש סוד לזמן | 2020 | ראה אור בעברית בהוצאת אריה ניר |
| The Trick to Time | 2018 | פינגווין / ויקינג |
| Six Foot Six | 2018 | פינגווין (קריאות מהירות) |
| שמי הוא ליאון | 2016 | פינגווין של ויקינג, ספר השנה האירי, מועמד ברשימה הקצרה לפרס דזמונד אליוט |
| "Crushing Big" | 2015 | פרס ברידפורט, ספרות פלאש, פרס ראשון |
| "I Am the Painter's Daughter" | 2015 | Bare Fiction, ספרות פלאש, פרס שני |
| "Romans 1 Verse 29, Sins of the Heart" | 2014 | פרס ברידפורט, ספרות פלאש, פרס ראשון |
| "The Beautiful Thing" | 2014 | פרס הסיפור הקצר של באת - מקום שני ופרס הדרמה של רדיו BBC 4 |
| "Adrift at the Athena" | 2014 | דרמה של אודיסיאה ופרס הדרמה של רדיו BBC 4 |
| "The Old Man & The Suit" | 2014 | פרס סיפור הקצר של קוסטה, מקום שני |
| "Blue in Green" | 2014 | פרס בחירת הקוראים, פרס הספרים של SI לידס |
| "A Glass of Light of Silver" | 2013 | Final Chapters Anthology: Writings About The End Of Life |
| "דרך העולם" | 2013 | אנתולוגיה: The Sea in Birmingham |
| "A Taste of Death" | 2011 | הרשימה הקצרה של Fish Prize |
הערות שוליים

1 2  יש סוד לזמן / קיט דה ואל ; מאנגלית: שי סנדיק ; עורכת ראשית: חיה לנדא ; עורכת התרגום: שלומית איזנמן | דה ואל, קיט (סנדיק, שי (מתרגם) ) | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
1 2  Dawn Foster, "Kit de Waal: 'Working-class stories need to be told'", The Guardian, 3 February 2016.
↑  Waal, Kit de (5 באוגוסט 2019). "Nostalgia is bollocks: but in 1970s Moseley, I never felt like an outsider". The Guardian. נבדק ב-5 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "William Julius", Westminster Abbey.
↑  Kit de Waal, "My Irish Heritage", writing.ie, 3 April 2017.
1 2  Arminta Wallace, "‘My Name is Leon’ by Kit de Waal: tears, snot, laughter and race riots", The Irish Times, 10 December 2016.
↑  My Name Is Leon at Penguin Random House.
1 2  "A Conversation with Kit de Waal", Greenacre Writers, 11 April 2016.
↑  Martin Doyle, "My Name is Leon wins Irish Novel of the Year Award", The Irish Times, 1 June 2017.
↑  "Kit de Waal: Journey to publication", Desmond Elliott Prize 2018.
↑  "The Beautiful Thing" ("A short story about emigration, backstory and new beginnings by Kit de Waal. Read by Burt Caesar"), BBC Radio 4, 22 March 2015.
1 2  Kit de Waal, "Whatever happened to working-class writers?", The Herald (Scotland), 24 July 2016.
↑  Where Are All the Working Class Writers?, BBC Radio 4, 22 November 2017.
↑  "Listening Books' Ambassadors". Listening Books. אורכב מ-המקור ב-2020-07-01. נבדק ב-24 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC Arts announces new programmes for Culture In Quarantine", BBC Media Centre, 25 March 2020.
↑  Mark Chandler, "BBC Arts launches Culture in Quarantine with Big Books Weekend", The Bookseller, 26 March 2020.
1 2  "Fully funded creative writing scholarship launched at Birkbeck", News – Birkbeck, University of London, 6 November 2015.
↑  Sarah Shaffi, "De Waal to fund diversity scholarship", The Bookseller, 5 November 2015.
↑  "Morrison-Burke named inaugural Kit de Waal scholar" (אורכב 23.12.2017 בארכיון Wayback Machine), Penguin Random House UK, May 2016.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008145588105171  BnF: cb17075310x (data)  GND: 1120524563  ISNI: 0000 0004 5973 2601  LCCN: n2016012311  NKC: osa2017965039  NTA: 404015050  SUDOC: 195941853  VIAF: 1358145856903722920238   WorldCat (עם VIAF): 1358145856903722920238
תיבת הילוכים חצי־אוטומטית

תיבת הילוכים חצי אוטומטית היא סוג של תיבת הילוכים שבה חלק מפעולות העברת ההילוך, בדרך כלל המצמד (קלאץ'), פועל באופן אוטומטי, אך שאר הפעולות, למשל בחירת ההילוך ומתי להעביר אותו, נתונים בשליטת הנהג.
אופן פעולה של תיבת הילוכים חצי-אוטומטית

ברוב המקרים אין בתיבה חצי-אוטומטית דוושת מצמד (או ידית מצמד באופנועים). במקומן ישנו מנגנון אוטומטי, שבהינתן פקודת הנהג מבצע את העברת ההילוך. פקודת ההעברה נעשית בעזרת מוט הילוכים מסורתי בתבנית H או באמצעות ידיות, לחצנים או הדקים בקרבת ההגה או הכידון. הפעלת המצמד נעשית על ידי מפעיל (אקטואטור) הידראולי, פנאומטי, אלקטרו-מכני או אלקרטו-מגנטי ובמקרים מסוימים אפילו על ידי מצמדים צנטריפוגליים. בדגמים מוקדמים, נעשה שימוש גם במצמדי שמן.
בתיבות חצי-אוטומטיות מודרניות, חיישני אפקט הול או מיקרסוויצ'ים חשים את כיוון העברת הילוך, יחד עם חיישן בתוך תיבת הילוכים שחש את המהירות ואת ההילוך הנבחר, המידע מוזן לתוך יחידת עיבוד המרכזית (מחשב), שקובעת את התזמון ומומנט הכוח המיטביים עבור העברה חלקה של ההילוך, בהתבסס על המידע הנקלט מהחיישנים וכן גורמים אחרים כגון: סיבובי מנוע, בקרת יציבות אלקטרונית, מיזוג אוויר ולוח המחוונים. יחידת העיבוד המרכזית מפעילה את המפעיל המכני אשר מנתק ומשלב את המצמד, שנשאר בסנכרון מלא עם פעולת שילוב ההילוך שהנהג פקד.
לתיבות חצי-אוטומטיות שני יתרונות:  הראשון הוא יכולת תגובה ותזמון מדויק יותר מנהג אנושי. השני הוא הורדת נטל הפעלת המצמד מהנהג.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות

במתכונת רגילה של ייצור המוני של מכוניות, המצמד של תיבה הילוכים חצי אוטומטית דומה למצמד של תיבת הילוכים ידנית. את ההבדל ניתן לראות בידית ההילוכים. כאשר בחצי אוטומטית הידית נעה קדימה ואחורה בעת העברת הילוכים, בעוד שתיבת הילוכים ידנית נעה בתבנית הדומה לאות H. בבוגאטי ויירון משתמשים בתיבה 7 הילוכים. בפורמולה אחת, שונתה המערכת כך שתתאים להגה בצורה של שתי ידיות, לחיצה על הידית הימנית מעבירה להילוך גבוה יותר (מעלה הילוך), ואילו לחיצה על הידית השמאלית מורידה הילוך. כדי לחנות, לנסוע ברוורס ולנטרל את ההילוכים, הנהג חייב למשוך את שתי הידיות בהגה ביחד.
יש צורך במצמד רק כדי להתניע את המכונית. להעלאת הילוך מהירה, את כוח המנוע ניתן לנתק, ואת הקולר ניתן לשחרר עד שהמנוע יורד למהירות הדרושה עבור ההילוך הבא. על מנת שהשיניים של הקולר יחליקו לתוך השיניים של הטבעת לא רק במהירות, אלא גם למקום המתאים, החיישנים מודדים לא רק את המהירות, אלא גם את המיקומים של השיניים, וכך גורמים למצערת להיפתח בצורה רכה או קשה. העברת הילוכים מהירה יותר מצריכה טכניקות כמו: power shifting. דורשים תיבת הילוכים קשה או מצמד "כבד" או אפילו תיבת הילוכים בעלת שני מצמדים.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > מרוצים

התוכנית "Car Crazy" עשתה פרק על "Le Mans Museum of the Automobile", ולפי התוכנית ידית החלפת-הילוכים נמצאה בשימוש כבר משנת 1912 עם מכונית מרוץ-לה מאנס. המערכת נמצאה בתוך גלגל ההגה. התיבה הרובוטית נבדקה על ידי צוות Lotus במרוצי פורמולה אחד. השימוש הראשון בתיבה רובוטית במרוצים היה מתחילת 1970. עם זאת, בשנת 1989, ג'ון ברנארד ו-Harvey Postlethwaite, המהנדסים והמעצבים של חברת פרארי, יצרו תיבת הילוכים חצי-אוטומטית הנמצאה בשימוש במכונית Ferrari 640 single-seater. למרות הבעיות הקשות שהיו בבדיקות, המכונית הראשונה בעלת התיבה הרובוטית זכתה במרוץ-פורמולה אחד על ידי הנהג נייג'ל מנסל. מאז שנת 1994 תיבת הילוכים חצי-אוטומטית שולטת מבחינת הטכנולוגית. מכונית ה-F1 האחרונה שצוידה עם תיבת הילוכים ידנית היה בשנת 1995.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > קרייזלר

התיבה הראשונה [M4/Vacamatic Transmission 1941] החצי אוטומטית שווקה על ידי קרייזלר. היה זה ניסיון להתחרות בתיבות ההילוכים האוטומטיות של יצרניות רכב אחרות, בכל זאת עדיין היה קלאץ' בתיבת ההילוכים החצי-אוטומטית של קרייזלר, ההבדל העיקרי היה בתוספת של נוזל המקשר בין המנוע לקלאץ', וכן במנגנון העברת הילוכים. בנהיגה רגילה, המצמד לא היה בשימוש. התמסורת עצמה הייתה מסונכרנת באופן מלא בדגם הידני. עם ארבעה הילוכים קדימה, אחד לאחור, העברת הילוכים נעשתה 'אוטומטית' על ידי משאבת בוכנה,[מוקדם, M4-Vacamatic] או בוכנה הידראולית [מאוחר, M6-Presto-Matic ].
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > Packard

כמעט בו זמנית לשיווק התיבה של קרייזלר, היצרנית פאקרד הציגה את Electro-Matic clutch, שהייתה מופעלת על ידי בוכנה-ואקום, לרוב המכוניות ציידו בכפתור "כבוי".
ככל הנראה בשל העובדה כי המערכת הייתה במידת מסוימת לא יציבה כאשר המנוע התחמם.
המערכת של היצרנית Packard שולבה עם התמסורת הרגילה שלהם ולכן צורת הזזת ההילוכים נשארה בצורה של H.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > פולקסוואגן

בשלב מאוחר יותר יוצרה 'החיפושית' תוצרת פולקסוואגן עם אופציה לתיבת הילוכים "Autostick" שהייתה במהותה תיבה ידנית ללא מצמד עם שלושה הילוכים לנסיעה קדימה.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > מרצדס בנץ

מרצדס השתמשו במערכת דומה של VW Autostick, לתיבה של מרצדס קראו Hydrak. לתיבת הילוכים של מרצדס-Hydrak היה פגם גדול באספקת השמן עבור ממיר המומנט שהיה אטום בתוך הממיר עצמו ולא יכול היה להסתובב באמצעות משאבה. בנוסף, לא היה מצנן שמן וכך נגרמה התחממות בפרקי זמן קצרים מה שהוביל לשריפת האטמים של ממיר וכתוצאה מכך נדרשה תחלופה תכופה של האטמים.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > סיטרואן

סיטרואן היא היצרנית היחידה שהתחייבה להשתמש רק בתיבת הילוכים חצי-אוטומטית. בשנת 1955 הופיעה לראשונה התיבה במכונית-סיטרואן DS, על מנת לבחור את ההילוכים התיבה צוידה במערכת הידראולית וכן במצמד רגיל עם מנוע סרוו-הידראולי. התיבה הייתה ללא מצמד והזזה של ידית הילוכים הייתה בטור אחד. בסיטרואן 2CV התיבה נקראת בשם Trafficlutch, התיבה צוידה עם מצמד צנטריפוגלי מה שאפשר לשנות ללא המצמד את ההילוך הראשון והשני [רק בנסיעה בעיר].
הכינוי שנתנו לתיבה הרובוטית של סיטרואן DSבארצות הברית היה "Citro-Matic".
אחר כך, בשנת 1970 סיטרואן הוסיפה את האופציה של תיבה החצי אוטומטית בדגמי משפחתיות ומכוניות הסלון, הדגמים: GS ו CX הגיעו עם אפשרות של 3 הילוכים, תיבת ההילוכים החצי-אוטומטית כונתה בשם: "C matic".
השיטה הזאת הייתה פשוטה יותר מאשר השיטה הקודמת-ידית הילוכים המותקנת ברצפה, המופעלת בלחיצה קדימה ולאחור, ומפעילה מתג ושורת מוטות בוררי הילוכים רגילים, היה נוזל המקשר בין ממיר מומנט לצלחת המצמד הרטובה שהיה מנתק ומחבר על ידי שסתום אלקטרוני מבוקר על ידי מתג.
תיבת-ההילוכים החצי אוטומטית של סיטרואן נבנתה בתקופה שלא נעשה שימוש באלקטרוניקה, כל המכלול של בחירת הילוכים התבצע על ידי העברה פשוטה של ידית הילוכים מהילוך אחד להילוך הבא.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > NSU

יצרן הרכב הגרמני NSU ייצר בשנת 1960 תיבה חצי אוטומטית למנוע רוטורי עבור הדגם Ro80 שהייתה מכונית סלון סגורה. המערכת הייתה דומה למערכת של סיטרואן, עם הבדל בכפתור חשמלי על מוט ההילוכים ונועד לנתק/לחבר את המצמד מהמנוע.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > הונדה

הונדה שיווקו מכוניות ואופנועים עם תיבת הילוכים חצי אוטומטית שנקראה Hondamatic בשנות ה-70 ובתחילת שנות ה-80. התיבה לעיתים קרובות כונתה 'Bang-O-Matic' על ידי מכונאים. העיצוב היה ראוי לציון, שכן הוא שמר מהמנוע לבצע בלימה על ידי ביטול של האטה בין ההילוכים הראשון והשני.
סוגים שונים של תיבות הילוכים חצי-אוטומטיות > דייהטסו

דייהטסו 993cc הוצגה בשנת 1985 עם תיבת הילוכים חצי-אוטומטית בעלת אפשרות של 2 הילוכים, אשר הייתה דומה לתיבה האוטומטית הרגילה עם ממיר מומנט וגיר פלאנטרי.
גגו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 באוגוסט 1912 הקיסרות הגרמנית המבורג, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  17 בספטמבר 1994 (בגיל 82) ונצואלה קראקס, ונצואלה
 שם לידה:  Gertrud Goldschmidt 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שטוטגרט 
 
גרטרוד לואיז גולדשמידט (1 באוגוסט 1912 – 17 בספטמבר 1994), המכונה כ-גגו (Gego), הייתה אמנית יהודייה-גרמנייה, שעבדה וחיה בוונצואלה. גגו ידועה בזכות הפסלים הגאומטריים והקינטיים שהיא יצרה בשנות השישים והשבעים, אותם תיארה כ"רישומים ללא נייר".
קורות חיים

גרטרוד גולדשמידט, שכונתה "גגו", נולדה בהמבורג, גרמניה למשפחה יהודית. היא הייתה השישית מבין שבעה ילדיהם של אדוארד מרטין גולדשמידט ואליזבת האנה אדליין דאהן. היא למדה באוניברסיטת שטוטגרט ובשנת 1938 קיבלה תעודת אדריכלית והנדסאית. גגו הייתה אחייניתו של ההיסטוריון לאמנות ימי הביניים אדולף גולדשמידט, שלימד באוניברסיטת ברלין.
מכיוון שמשפחתה הייתה יהודית, אזרחותה הגרמנית בוטלה על ידי השלטון הנאצי בשנת 1935. בשנת 1939 נמלטה המשפחה לוונצואלה וגגו קיבלה אזרחות ונצואלית בשנת 1952.
הוראה

לאחר שעברה לקראקס, גגו לימדה במכללה לאדריכלות ותכנון ערים באוניברסיטה המרכזית בוונצואלה בין השנים 1958–1967. בנוסף, בין השנים 1964–1977 לימדה במכון לעיצוב נוימן שבקראקס, מוסד בו לימדו גם אמנים ידועים רבים אחרים, כמו הארי אבנד. היא לימדה קורסים על "צורה דו-ממדית ותלת־ממדית" ו"פתרונות מרחביים" ופרסמה שני מאמרים בין השנים 1971–1977.
קריירה > רקע

כשגגו הגיעה לוונצואלה המדינה הייתה בפריחה כלכלית, וחבריה האמנים זכו להצלחה רבה. המודרניזם היה הסגנון האמנותי הבולט באמריקה הלטינית ואמנים בוונצואלה אימצו ופירשו אותו בהתלהבות. המודרניזם נתפס גם ככלי פוליטי – ממשלות אמריקה הלטינית ניסו להדמות במובנים מסוימים לארצות הברית בתקופה שאחרי מלחמת העולם השנייה, שהתבטא גם בשדה האמנות. וונצואלה בפרט עודדה את האמנות המודרנית, מכיוון שכללה רעיונות שנתפסו כמתקדמים בנושאים כמו תעשייה, מדע וארכיטקטורה.
גגו יצרה את הפסל הראשון שלה בשנת 1957. היא הייתה מודעת למודרניזם אמנותי כשהגיעה לקראקס, אך היא לא רצתה פשוט לשתף פעולה עם רעיונות קיימים על אמנות קינטית, קונסטרוקטיביזם או הפשטה גאומטרית. במקום זאת, גגו רצתה ליצור סגנון משלה, כזה שיכיל גם היבטים מסוימים מחייה באמנות שלה – למשל, מורשתה הגרמנית. כמו כן, Gego הבינה שהפרויקטים החדשים האלה שכותרתם desarrollista (תנועה התפתחותית) פונים בעיקר לאליטות, אך היא רצתה ליצור אמנות שתתייחס לקהילה המקומית בוונצואלה.
קריירה > קַו

תנועה, ניסוי ומיקום הצופה היו חלק חשוב בעבודתה ונבעו מעקרונות האמנות הקינטית. אחת העבודות המוקדמות שלה, Esfera (כדור) (1959), מורכבת מפליז מרותך ומפלדה צבועה ברוחבים שונים המוצבים בזוויות משתנות על מנת ליצור קווים ושדות חופפים. כאשר הצופה מסתובב סביב הכדור, הקשר החזותי בין הקווים משתנה ויוצר תחושת תנועה. Esfera מהדהדת את עבודתם של אמנים קינטיים מפורסמים כמו קרלוס קרוז-דיז ורפאל סוטו. רק באמצע שנות השישים של המאה העשרים, גגו התנתקה מהתפיסה הבסיסית של אמנות קינטית והחלה לפתח ולהרחיב את רעיונותיה לגבי קווים. עבור גגו, "קו" נמצא במרחב משלו, וככזה, הוא לא היה מרכיב ביצירה גדולה יותר אלא במקום זאת היווה יצירה בפני עצמה. לכן, ביצירות האמנות שלה, היא לא השתמשה בקו כדי לייצג תמונה; קו הוא התמונה.
בעבודותיה, גגו העצימה את משמעות הקו על ידי שימוש בחומרים שונים, כגון פלדה, חוט, עופרת, ניילון ומתכות שונות. חומרים אלו היו קשורים לעיסוקה באדריכלות, אך גם סתרו את המקובל בתנועה המודרניסטית החדשה באמריקה הלטינית. Gego לא רק השתמשה בחומרים אלה כדי ליצור קווים בפסלים המסיביים שלה, אלא גם בסדרה שכותרתה Dibujos Sin Papel (ציורים ללא נייר). יצירות זעירות אלה נוצרו משאריות מתכת שנרכשו ונרקמו זו בזו כדי לעורר תנועה, מחקר וספונטניות.
Reticulárea

סדרת ה-Reticuláreas שלה היא ללא ספק קבוצת היצירות האהובה והידועה ביותר שלה. הסדרה הראשונה מתוכה נוצרה בשנת 1969. פיסות אלומיניום ופלדה חוברו יחדיו לשזירת רשתות וקורים הממלאות את כל החדר בו היצירה מוצגת. השימוש שלגגו בחזרתיות ושכבתיות במבנה המסיבי גורם ליצירה להיראות אינסופית. מאז מותה, האוסף הקבוע של Reticuláreas נמצא ב-Galería de Arte Nacional ב-Caracas, ונצואלה.