ארנסט המינגוויי
ביוגרפיה

הֶמינגוויי נולד באוק פארק, פרוור במערב שיקגו שבאילינוי, ב-21 ביולי 1899. אביו, קלרנס אדמונדס המינגוויי, היה רופא מחוזי, ואמו, גרייס הול המינגוויי, הייתה מורה למוזיקה ולפיתוח קול. היו לו ארבע אחיות ואח אחד: מרסליין הבכורה (1897), אורסולה (1902), מדליין (1904), קרול (1911) ולסטר (1915). בגיל חודשיים, בזמן שהאם גרייס שהתה בשיקגו, ערך האב מילה בתינוק, ללא הרדמה.
המשפחה הייתה מוכרת ומכובדת בקהילה, והוריו היו חברים בכנסייה הקהילתית (Congressional Church), שבה ביקרה המשפחה באופן קבוע. עם זאת, מאוחר יותר טען המינגוויי כי האידיליה המשפחתית הייתה מזויפת, והאשים את אמו באנוכיות וצביעות; הוא טען כי אביו סבל רבות מהשתלטנות וההיסטריה שלה, ואף האשים אותה בהתאבדותו בשנת 1928.
ארנסט נקרא על שם סבו מצד אמו, ארנסט הול, שבביתו התגוררה המשפחה עד 1905, השנה שבה נפטר הסב. לאחר מות הסב עברה המשפחה לבית חדש בפינת שדרת קנילוורת' (Kenilworth) ורחוב איווה (Iowa), מרחק בלוק בניינים אחד מביתו של האדריכל המפורסם פרנק לויד רייט, שתכנן כמה מהבתים בפרוור. בית המשפחה החדש, אותו תכננה גרייס בעצמה, כלל שמונה חדרי שינה, חדר עבודה עבור קלרנס וסטודיו למוזיקה עבורה. המשפחה החזיקה בנוסף בית קיט במחוז פטוסקיי בצפון מישיגן, שם נהגו ארנסט ואביו לצאת למסעות דיג וציד ולטיולים בחיק הטבע. החוויות מאותה התקופה פיתחו אצל המינגוויי הצעיר אהבה עזה לטבע ולמקומות מבודדים, ושימשו לאחר מכן בסיס לחלק מסיפוריו.
גרייס דאגה כי הילדים יספגו "חינוך תרבותי", ולקחה אותם להצגות תיאטרון, לאופרות ולקונצרטים שהתקיימו בשיקגו, כמו גם למוזיאונים ותערוכות שונות. היא לחצה על ארנסט הצעיר ללמוד לנגן על צ'לו, וחייבה אותו להתאמן בנגינה לפחות שעה ביום.
בשנת 1906 החלו ארנסט ואחותו מרסליין ללמוד בבית הספר המקומי "אוליבר וונדל הולמס", מרחק הליכה קצרה מבית המשפחה. הוא היה חבר בליגת פליימות' (Plymouth League), תנועת נוער דתית שחבריה היו נפגשים בכנסייה מדי יום ראשון אחרי הצהריים. המינגוויי שימש במשך תקופה מסוימת גזבר התנועה, והיה אחראי על פעילויות הצדקה שערכו הנערים. בכיתה ה' החל לסבול מקוצר ראייה, והקדיש חלק ניכר מזמנו הפנוי לקריאת ספרים. בין היתר הוא קרא את "אייבנהו" של סר וולטר סקוט (סופר שאמו העריצה), "סיפורי חג המולד" של צ'ארלס דיקנס, "רובינזון קרוזו" של דניאל דפו, "ספר הג'ונגל" של רודיארד קיפלינג, ואת "החיים במיסיסיפי" של מארק טוויין - אותו קרא פעמים רבות.
בספטמבר 1913 החלו מרסליין וארנסט ללמוד בחטיבת הביניים באוק פארק. הוא אהב במיוחד את שיעורי האנגלית, שבהם למד בין היתר את כתבי שייקספיר, צ'וסר, סיפורים מהמיתולוגיה היוונית ואת סיפורי התנ"ך. הוא השתתף בפעילויות שונות בבית הספר, בהן מועדון ירייה ברובה, מועדון הדיונים ותזמורת בית הספר, שבה ניגן בצ'לו. כמו כן השתתף בשיעורי עיתונאות וכתב לעיתון בית הספר ביקורות ודיווחים על אירועים מקומיים. בין היתר פרסם קטע פרודי העוסק בהצעת חוק שתחיל את חוקי הציד הנהוגים במדינה על ציד של שוטרים, כך שלהרוג אותם מחוץ לעונה תיחשב לעבירה מינורית. בנוסף פרסם סיפורים קצרים בעיתון הספרותי של בית הספר.
המינגוויי השתתף בנבחרת בית הספר בפוטבול, עסק בכדורמים ובאגרוף, ואף זכה באליפות המחוזית למשקל קל. בשנתו האחרונה בתיכון השתתף בנבחרת השחייה של בית הספר, והתמחה בצלילה למרחקים ארוכים. מתחת לתמונתו בספר המחזור משנת 1917 נכתב: "אף אחד אינו פיקח יותר מארני".
בין חבריו לבית הספר היה גם רוברט סנט ג'ון, לימים הסופר והעיתונאי הידוע. אביו של המינגוויי היה רופא המשפחה של משפחת סנט ג'ון. לימים סיפר סנט ג'ון שהמורה לאנגלית שלהם אמר כי "אף אחד מכם לא יידע לכתוב כהלכה".
בסתיו של 1917 עבר המינגוויי לקנזס סיטי, שם התגורר בתחילה אצל דודו ודודתו, טיילר וארבלה המינגוויי. דודו, שהיה מיודד עם העורך הראשי של "קנזס סיטי סטאר", השיג לו עבודה ככתב מתחיל בעיתון. מאוחר יותר סיפר כי ב"סטאר" הוא למד לכתוב בסגנון הקצר והדקלרטיבי שהפך מאוחר יותר למזוהה עמו. הוא עבד בעיתון כשבעה חודשים, וכתב ידיעות על ישיבות מועצת העיר, משטרה, תחבורה ובתי חולים.