אינדיאנה פייסרס
היסטוריה > 2010–הווה: דני גריינג'ר ועידן חדש

בדראפט ה-NBA‏ 2010 צירפה אינדיאנה שניים משחקניה הבולטים בשנים הבאות: פול ג'ורג' (בחירה עשירית), ו (בחירה מספר 40).
ב-11 באוגוסט 2010 רכשו הפייסרס את הגארד דארן קוליסון ואת ג'יימס פוזי מניו אורלינס הורנטס בטרייד שכלל ארבע קבוצות, וחמישה שחקנים. טרוי מרפי הועבר לניו ג'רזי נטס באותה העסקה. בתוספת לבסיס הצעיר בראשותו של דני גריינג'ר ורוי היברט, הרכש החדש דארן קולינס הוסיף רכז יציב לראשונה מאז ימיו של מארק ג'קסון בתחילת שנות ה-2000. באחד המשחקים הראשונים של עונת 2010/2011, ב-9 בנובמבר מול דנוור נאגטס, קלעו הפייסרס 54 נקודות ברבע השלישי, כשהם קולעים 20 מ-21 הזריקות שלקחו, בדרך לניצחון 144–113. בהובלתו של מייק דאנליבי עם 24 נקודות, קבעו הפייסרס שיא נקודות לרבע אחד, והתקרבו עד כדי 4 נקודות (58) משיא הנקודות של ה-NBA שנקבע במהלך שנות ה-70.
למרות כל ההתקדמות הופצו ספקולציות כי המאמן ג'ים אובראיין אינו האדם המתאים להוביל את המועדון חזרה אל הפלייאוף. חוסר שביעות רצון הולך וגובר הובע, גם בחדר ההלבשה וגם ביציעים, לגבי התעקשותו של אובראיין לא לבצע שינוי בשיטת האימון. גם רוטציית השחקנים בה השתמש גרמה לתמיהה בקרב המקומיים, ובכללם כתבי העיתונות. התעקשותו של אובראיין על מתן דקות רבות לפוזי הוותיק על חשבון שחקנים צעירים והחלטות ניהול משחק שהתבררו כמוטעות, הביאו להפסדים במשחקים צמודים ולחוסר שביעות רצון בקרב הקהל המקומי. חוסר יכולתו של אובראיין לפתח את השחקנים הצעירים פגע קשות במוניטין שלו, שחקנים כמו פול ג'ורג' וטיילר האנסברו, שרבים חשבו כי הם מרכיבים מרכזיים בניסיון החזרה של הפייסרס אל הפלייאוף, זכו לדקות מועטות בלבד, ובמשחקים רבים אף לא עלו לשחק כלל.
ב-30 בינואר 2011 שוחרר אובראיין מתפקידו כמאמן הפייסרס ובמקומו מונה עוזרו פרנק ווגל למאמן זמני. עם סיום מועד ההעברות של הליגה, ב-24 בפברואר 2011, דיווחו מספר רשתות שידור כי הפייסרס הסכימו לטרייד, הכולל שלוש קבוצות, שישלח את ג'וש מקרוברטס לממפיס גריזליס ואת ברנדון ראש לניו אורלינס הורנטס, בעוד הפייסרס יקבלו את או. ג'יי. מאיו מהגריזליס בתמורה, וההורנטס ישלחו שחקן שלא נקבע לגריזליס. אך, מועד העברות פקע בשעה 15:00 (זמן מזרח), והניירת בעבור הטרייד הגיע אל המשרדים המרכזים של ה-NBA רק ב-15:02. עקב כך לא אושרה ההעברה על ידי הנהלת הליגה וכל השחקנים נשארו בקבוצותיהם.
ב-6 באפריל 2011, לאחר ניצחון על וושינגטון ויזארדס, הצליחו הפייסרס להעפיל למשחקי הפלייאוף לראשונה מאז שנת 2006. בסיבוב הראשון, נוצחו הפייסרס על ידי המדורגת ראשונה, שיקגו בולס, בחמישה משחקים בסדרה קשה. למרות היתרון הברור של שיקגו לפני הסדרה, שלוש מתוך ארבעת ההפסדים של אינדיאנה היו צמודים, כאשר הפייסרס הפסידו בשלושת המשחקים הראשונים בהפרש ממוצע של 5 נקודות.
את עונת 2011/2012 סיימה אינדיאנה במאזן 42–24, הטוב ביותר שלהם מאז עונת 2003/2004. בסיבוב הראשון בפלייאוף ניצחו הפייסרס את אורלנדו מג'יק, ניצחונם הראשון בפלייאוף מאז 2005. בחצי גמר המזרח כבר הובילו הפייסרס 2–1 על מיאמי היט, לפני שנכנעו בסדרה כולה 4–2.
את עונת 2012/2013 סיימה אינדיאנה במקום השלישי במזרח עם מאזן 49–32. בפלייאוף עברו הפייסרס את אטלנטה הוקס בסיבוב הראשון ואת ניו יורק ניקס בסיבוב השני. בגמר במזרח ניצבה אינדיאנה בפני אלופת ה-NBA, מיאמי היט. הסדרה הגיעה למשחק שביעי כאשר כל קבוצה מנצחת לסירוגין. לבסוף, נכנעו הפייסרס 99–76 במשחק השביעי ו-4–3 בסדרה כולה.
את עונת 2013/2014 סיימו הפייסרס במאזן 56–28, במקום הראשון במזרח. אך אחרי פגרת האולסטאר הפייסרס לא היו אותה קבוצה שטרפה את הליגה בחצי הראשון של העונה, ובקושי רב הם הצליחו לזכות במקום הראשון במזרח. בשני סיבובי הפלייאוף הראשונים גברה הקבוצה על אטלנטה הוקס ווושינגטון ויזארדס, בהתאמה, בטרם הודחה פעם נוספת על ידי ההיט בסדרת הגמר.
עונת 2023/2024 הייתה עונה מוצלחת בשביל הפייסרס. בטורניר אמצע העונה הראשון של ה-NBA היא הגיעה עד לגמר, בו הפסידה ללוס אנג'לס לייקרס. בליגה הסדירה הגיעה הקבוצה למקום ה-6 באזור המזרח. בשלב הראשון של הפלייאוף היא ניצחה את מילווקי באקס 4:2 ובשלב השני, חצי גמר המזרח, ניצחה בסדרה מותחת את ניו יורק ניקס 4:3. בגמר המזרח פגשה את בוסטון סלטיקס אך סיימה את הסדרה ללא אף ניצחון, בעוד הסלטיקס המשיכה לגמר ה-NBA וזכתה בכתר האליפות בפעם ה-18.