stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע ימי תשובה (2004)

מבצע ימי תשובה הוא מבצע צבאי שערך צה"ל בצפון רצועת עזה בין 30 בספטמבר 2004 ל־15 באוקטובר 2004. המבצע התמקד באזורים של בית חאנון, בית לאהיא ומחנה הפליטים ג'באליה שהיוו אתרי השיגור העיקריים של רקטות קסאם על העיר שדרות והיישובים הישראלים באזור. המבצע נפתח בתגובה להרג שני ילדים בשדרות על ידי רקטת קסאם. במבצע נהרגו בסך הכול חמישה ישראלים (שלושה אזרחים ושני חיילים) ובין 104 ל־133 פלסטינים (שני שלישים מהם מחבלים).
מהלך המבצע

בעקבות מותם של ילד קטן ופעוטה בשדרות מרקטת קסאם, פתחה ישראל במבצע צבאי נרחב בצפון רצועת עזה, שהתמקד בערים בית חאנון, בית לאהיא ומחנה הפליטים ג'בליה. מטרתו של המבצע הייתה למנוע מארגוני הטרור הפלסטינים לשגר רקטות קסאם ופצצות מרגמה על יישובים ישראלים בתוך הרצועה ומחוצה לה. ביום השני של המבצע נהרגו בבוקר תושבת אלי סיני ושני חיילים מהתקפות מחבלים. אלו היו 5 ההרוגים של ישראל במבצע.
לצורך המבצע הקים צה"ל חמ"ל (חדר מלחמה) משותף שכלל מפקדים בכירים מכל הזרועות המעורבות בלחימה: כוחות יבשה, חיל האוויר, כוחות מודיעין ושב"כ. על המבצע פיקד תא"ל שמואל זכאי ואילו את חיל האוויר ייצג תא"ל אמיר אשל. בשטח פיקדו על הכוחות אל"ם אבי לוי, מפקד החטיבה הצפונית של רצועת עזה, אל"ם איל איזנברג, מפקד חטיבת גבעתי ואל"ם ארז צוקרמן שפיקד על כוחות חטיבת גולני.
במבצע זה הפעיל צה"ל בסיוע אווירי צמוד ומדויק של מזל"טים ומסוקי קרב שאיתרו והשמידו חוליות קסאם ונ"ט בזמן שכוחות היבשה של צה"ל איכנו מטרות, חישפו שטחים ופיתו את המחבלים ליזום מגע. במהלך המבצע נורו עשרות רקטות נ"ט על כוחות צה"ל אך גרמו לפצועים קלים בלבד, דבר שהעיד על איכות המיגון של הרק"מ הישראלי.
במהלך המבצע נהרגו בין 104 ל־133 פלסטינים, ביניהם כ־62–87 מחבלים ו־18–31 ילדים (אין הסכמה על הנתונים). במהלך המבצע הושמדו כעשר חוליות קסאם (כאשר חוליה כוללת 2–5 מחבלים ו־1–3 רקטות). כמו כן, נהרסו 77 בתים ועוד מספר רב של בתים נפגעו במהלך הלחימה. חיל ההנדסה הקרבית חישף שטחים נרחבים ששימשו כמסתור ליורי הטילים והרס בתים שמהם נורו רקטות נ"ט, פצמ"רים וקסאמים על כוחות צה"ל ויישובי הסביבה.
במהלך המבצע ישראל האשימה את אונר"א בסיוע למחבלים הפלסטינים וחשפה סרט המוכיח לכאורה העברת רקטה ברכב של האו"ם. באו"ם הכחישו וטענו שמדובר באלונקה. לבסוף הודו בצה"ל שאין ודאות שהעצם הנראה בסרט הוא קסאם, מה שגרר ביקורת קשה בארץ על דוברת צה"ל רות ירון. לעומת זאת, ההאשמות היו חמורות מספיק בשביל לגרום לקופי ענאן להתערב, וראיון של פיטר האנסן, מזכ"ל אונר"א, שקבע כי אין לו עניין בדעתם הפוליטית של עובדיו גם אם יהיו תומכי חמאס, גרם למבוכה רבה בקרב הארגון ובסופו של דבר להחלטה שכהונתו של האנסן לא תוארך.
במועצת הביטחון של האו"ם הועלתה הצעה לגנות את ישראל על המבצע ולדרוש ממנה לסגת מיד, אך ארצות הברית הטילה עליה וטו מאחר שהחלטה זו התעלמה לחלוטין מהטרור כנגד אזרחים ישראלים.
בסוף השבוע של 17 באוקטובר, צה"ל הודיע על נסיגה ממחנה הפליטים ג'בליה ומרכזי האוכלוסייה אחרי שהכריז כי המבצע השיג את מטרותיו, וכן הזהיר שאם יחודש הירי, צה"ל ישוב לפעול באזור זה.
שני הצדדים טענו לניצחון במבצע.
סרן יעקב דלל, מדובר צה"ל אמר:
החמאס פרסם באתר אינטרנט הודעה בה הוא הכריז על ניצחון והברחת "האויב החיצוני" ואף הפיץ ידיעות שקריות על כך שבמהלך המבצע אנשי החמאס הרגו 24 חיילים.
אבדות

מספר האבדות בין 30 בספטמבר ל־15 באוקטובר 2004:
אבדות > ישראל

שני ילדים בשדרות (מרקטת קסאם).
אישה, תושבת אלי סיני.
שני חיילים.
בסה"כ: 5.
אבדות > פלסטינים

מקורות שונים טוענים למספרים שונים של הרוגים בקרב הפלסטינים, חלקם כוללים גם פלסטינים שנהרגו בדרום רצועת עזה (כגון ברפיח) אף על פי שהמבצע הוגבל רק לצפון הרצועה. ההערכות השונות נעות בין 104 ל־133 פלסטינים שנהרגו על ידי צה"ל, שני שלישים מהם מחבלים שהיו מעורבים בלחימה.
להלן הדיווחים השונים:
על פי Associated Press נהרגו במהלך המבצע 109 פלסטינים, מהם 18 קטינים
סוכנות הידיעות רויטרס דיווחה שחובשים פלסטינים דיווחו ש־104 פלסטינים נהרגו, מהם לפחות 62 חמושים ו־42 אזרחים
לפי Al-Mezan Center for Human Rights, במהלך המבצע נהרגו כ־133 פלסטינים, מהם 31 ילדים ונפצעו בסך הכול 550 פלסטינים. הארגון אינו מבחין בין חמושים ללא־חמושים
לפי הודעת צה"ל, 130 פלסטינים נהרגו, רובם מחבלים
לפי ספירה שערך עיתון הארץ, כ־129 פלסטינים נהרגו במהלך במבצע, מהם 42 אזרחים ו־87 מחבלים (68 מחבלי חמאס, 19 מגדודי חללי אל־אקצא של הפת"ח והשאר מהג'יהאד האיסלאמי וועדות ההתנגדות העממיות).
השלכות המבצע

במבצע ימי תשובה צה"ל הדגים לראשונה את "טקטיקת הבועה" ללוחמה בשטח בנוי שבה כוחות קרקע עובדים עם סיוע אווירי צמוד בעל יכולת לפגיעה כירורגית ומדויקת במטרות טרור שמסמנים לו מהקרקע, ומנגד – מזל"טים ומסוקים של חיל האוויר מעבירים לכוחות הקרקע תמונה מדויקת של שדה הקרב. טקטיקה זו נחלה הצלחה מזהירה וחלק רב מאבדות המחבלים הפלסטינים והפגיעות במשגרי הקסאם נגרמו על ידי חיל האוויר הישראלי.
המיגון שעל הרק"מים הישראליים הוכיח את עצמו כמענה יעיל לאיומי רקטות נ"ט דוגמת ה־RPG-7 ורקטות הנ"ט תוצרת חמאס: אלבאנא, אל־בתאר ואל־יאסין.
חלה רגיעה זמנית בשטח וכמות הקסאמים על שדרות פחתה.
נזק רב נגרם לתשתיות האזרחיות של בית חאנון, בית לאהיא ומחנה הפליטים ג'בליה.
האשמות של ישראל כנגד אונר"א על סיוע לטרור גורמות למזכ"ל האו"ם קופי ענאן להחליט שלא להאריך את כהונת מנכ"ל אונר"א פיטר האנסן. אומנם ההאשמות הנקודתיות על תובלת רקטת קסאם, לא הוכחו אך האנסן הודה שאונר"א מעסיקה פעילי חמאס ושהוא אינו רואה שום בעיה בכך.
בעקבות הדלפות לעיתון הארץ על כך שצה"ל רוצה לסיים את המבצע מוקדם יותר ממה שהורה הדרג המדיני, הרמטכ"ל משה יעלון ערך בדק בית הכולל חקירות בפוליגרף ומצא את תת־אלוף שמואל זכאי, עד אז מפקד מצטיין ומוערך, אשם. בעקבות הגילוי החליט זכאי להתפטר ויעלון הדיח אותו. יעלון ספג ביקורת רבה הן בציבור הן משר הביטחון שאול מופז על התנהלותו בפרשה.
ראו גם

האינתיפאדה השנייה
רצועת עזה
רקטת קסאם
שדרות
הערות שוליים

↑  אהרן זאבי-פרקש ודב תמרי, "ואיך נדע? מודיעין, מבצעים, מדינאות", הוצאת ידיעות אחרונות, 2011, עמוד 322.
↑  בן לינפילד, Israel 'redeploys' in Gaza, but who won?‎, באתר The Christian Science Monitor, ‏18 באוקטובר 2004
↑  AP‏., Israel ends Gaza Strip offensive, pulls back, אתר The London Free Press, ‏16 באוקטובר 2004
↑  נידל אל-מוגרבי (רויטרס משמש כמקור), Palestinians sift rubble after Israel's Gaza assault, אתר AlertNet, ‏.16 באוקטובר 2004
↑  IOF expand their Operations in North Gaza and Rafah: 550 Palestinians killed and injured
↑  LIST OF PALESTINIANS KILLED BY IOF DURING THE NORTH GAZA INCURSION
1 2  ארנון רגולר, אלוף בן ועמוס הראל, 129 Palestinians killed during IDF's Gaza raid,‏ 15 באוקטובר 2004
סבסטיאן לקורני

סבסטיאן לוקרני (בצרפתית: Sébastien Lecornu נולד ב-11 ביוני 1986) הוא פוליטיקאי צרפתי אשר משמש מאז 20 במאי 2022 כשר הכוחות המזוינים. לפני כן שימש כשר הטריטוריות שמעבר לים וכשר הרשויות המקומיות.
ביוגרפיה

לוקרני נולד באובון ב-11 ביוני 1986. הוא למד באוניברסיטת פנתאון-אסאס, וב-2002 הצטרף למפלגת האיחוד למען תנועה עממית. ב-2005 החל לעבוד כעוזר פרלמנטרי עבור חבר האספה הלאומית פרנק גילאר. באותה תקופה הוא היה העוזר הפרלמנטרי הצעיר ביותר באספה הלאומית. ב-2008 הוא הפך ליועצו של השר לענייני אירופה ברונו לה מר.
ב-5 באפריל 2014 נבחר לקורני לראש עיריית ורנון. בבחירות המקומיות ב-2015 הוא נבחר כחבר מועצה של קנטון ורנון, ולפיכך פרש מתפקיד ראש העירייה ב-4 בדצמבר של אותה שנה. ב-21 ביוני 2017 הוא מונה למזכיר המשרד למעבר אקולוגי. ב-31 באוקטובר של אותה שנה נפתח נגדו הליך משמעתי אשר בסופו הודח מחברותו במפלגת הרפובליקנים. בעקבות כך, הוא הצטרף למפלגת הרפובליקה בתנועה! בהנהגת עמנואל מקרון.
ב-16 באוקטובר 2018 הוא מונה בידי מקרון לשר הרשויות המקומיות. ב-14 בינואר 2019 הוא מונה יחד עם עמנואל ורגון לעמוד בראש "הדיון הלאומי הגדול" שנפתח במטרה לסיים את מחאת האפודים הצהובים. ב-6 ביולי 2020 הוא מונה לשר הטריטוריות שמעבר לים. בתקופה זו הוא נאלץ לטפל במשבר שנסוב סביב הטיפול הכושל של ממשלת צרפת במגפת הקורונה בגוואדלופ. הוא אף הצהיר שצרפת תהיה מוכנה לשקול להעניק אוטונומיה לגוואדלופ.
ב-20 במאי 2022 הוא מונה לשר הכוחות המזוינים.
הערות שוליים

↑  "Sébastien Lecornu becomes the youngest of the departmental presidents"
↑  French minister heads to Caribbean territories to defuse tensions
↑  France says it is willing to discuss autonomy for Guadeloupe
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb167570107 (data)  GND: 1281411647  ISNI: 0000 0004 6456 3558  SUDOC: 235064025  VIAF: 4922152080599207230003   WorldCat (עם VIAF): 4922152080599207230003
אריאל לוינסון

אריאל לוינסון (נולד ב-15 באוגוסט 1979) הוא מייסד ומראשי הישיבה החילונית בירושלים, פעיל מרכזי בזירת ההתחדשות היהודית בישראל ובהתחדשות העירונית של ירושלים בעשור השני של המאה ה-21. הוא מרצה ומלמד במוסדות חינוך ובאקדמיה, חוקר ומבקר ספרות, פובליציסט, יזם תרבות ומנהל אמנותי בתחומים הקשורים לספרות עברית, היסטוריה יהודית ותרבות ישראלית, יזמות וחדשנות תרבותית. פרסם עשרות מאמרי ביקורת, מאמרים מסות בעיתונות הישראלית ובאתרי אינטרנט מובילים.
הערות שוליים

↑  יעל פרידסון, פלורליזם, שוויון וברי סחרוף: הישיבות החדשות של ירושלים, באתר nrg‏, 27 ביולי 2011
↑  יאיר אטינגר, "הישיבה החילונית בירושלים" נפתחה במסיבה בהשתתפות 250 דתיים וחילונים, באתר הארץ, 30 בנובמבר 2010
↑  אריאל לוינסון, הקדמה ל׳דיבוק ירושלים׳, באתר בינ״ה, ‏4.3.14 (ארכיון)
↑   חן שטרס, מה חושבים סופרים צעירים על ירושלים והנכבה, באתר הארץ, 30 באפריל 2014
↑  אריאל לוינסון, בין החומות לאופוריה, באתר עונת התרבות בירושלים, ‏20.9.12 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304061005171  BnF: cb17054223b (data)  ISNI: 0000 0004 0238 5418  VIAF: 297964885   WorldCat (עם VIAF): 297964885
מוטסים עלי

| --- | --- |

מוטסים עלי בבית המשפט העליון, ירושלים, אוקטובר 2014.
 לידה:  15 בדצמבר 1986 (בן 37) סודאן דבה נאירה, חבל דארפור, מערב סודאן
 מדינה:  סודאן 
 מקום מגורים:  תל אביב, ישראל
 פעילות בולטת:  פעיל זכויות אדם ואחד ממנהיגי הקהילה הסודאנית והאפריקאית בישראל
 תפקיד:  מנכ״ל המרכז לקידום פליטים אפריקאים ARDC
 
מוטסים עלי מעט לפני דיון בעניינו בבית המשפט העליון, ירושלים, מאי 2014
מוטסים עלי (בערבית: معتصم علي; תעתיק מדויק: מעתצם עלי; נולד ב-15 בדצמבר 1986) הוא פעיל זכויות אדם ואחד ממנהיגי הקהילה הסודאנית והאפריקאית בישראל. מאז 2013 הוא מכהן כמנכ״ל המרכז לקידום פליטים אפריקאים ARDC. זכה למעמד של פליט לאחר מאבק ציבורי ומשפטי שהתנהל בין השנים 2014–2016, ובכך הפך למבקש המקלט הראשון מדארפור, אשר מדינת ישראל מכירה במעמדו כפליט.
שנותיו באפריקה

מוטסים עלי נולד בכפר דבה נאירה שבחבל דארפור אשר במערב סודאן. הוריו אנשי חינוך, ויש לו ארבע אחיות ואח.
כשהיה בן 16 עזב עלי לח'רטום, בירת סודאן, שם השלים לימודי תואר ראשון בגאולוגיה באוניברסיטת אומדורמן (אנ') בשנים 2003–2007. כשהיה בן 19, כפרו נשרף ונהרס לגמרי בידי כוחות הצבא הסודאני (אנ') ומיליציות ג'נג'וויד. משפחתו הצליחה להימלט, ומאז ואילך היא מתגוררת במחנה הפליטים אבו שוק שבצפון דארפור.
כסטודנט, עלי היה פעיל פוליטי כנגד המשטר במסגרת התנועה לשחרור סודאן (אנ'). בשל פעילותו הפוליטית נכלא שלוש פעמים, עבר עינויים והיה נתון תחת מעקב. עקב האיום על חייו וביטחונו ברח עלי מסודאן למצריים.
במצרים, עלי היה נתון בסכנת הסגרה למולדתו עקב שיתוף הפעולה בין שלטונות מצרים לשלטונות סודאן. עקב כך ברח לישראל, שאינה מקיימת יחסים דיפלומטיים עם סודאן.
בישראל

עלי חצה את הגבול בין מצרים לישראל באופן בלתי חוקי ב-5 במאי 2009. בהגיעו לישראל, נכלא עלי בכלא סהרונים למשך ארבעה חודשים. לאחר שחרורו עבד במפעל בטבריה, ולאחר מכן במלון בתל אביב.
עלי ערך מאמצים למילוי טופס בקשת מקלט החל מ-2010, אולם עד 2012 לא נמצא ערוץ שאפשר לו לעשות זאת. הוא הגיש את בקשת המקלט שלו בסוף 2012. הבקשה לא נדונה במשך למעלה משלוש שנים.
בשנת 2013 עזב את עבודתו במלון כדי להתמסר לפעילות חברתית ופוליטית. הוא השתתף כפעיל בסיעת "עיר ללא גבולות" במסגרת הבחירות המוניציפליות לעיריית תל אביב, מונה לתפקיד מנכ"ל המרכז לקידום פליטים אפריקאים ARDC, והיה ממובילי מחאת מבקשי המקלט בינואר 2014, אשר בשיאה התקיימו שביתה והפגנה בת 20,000 משתתפים בכיכר רבין בתל אביב.
בינואר 2014, כשבוע וחצי לאחר הפגנת מבקשי המקלט, קיבל עלי זימון למתקן חולות. עלי עתר כנגד הזימון לבית המשפט המחוזי בתל אביב באמצעות המוקד לפליטים ולמהגרים על ידי עו"ד אסף וייצן, שייצג אותו גם בהמשך מאבקו המשפטי. בעתירתו טען עלי כי זימונו למתקן חולות לא נומק על ידי הרשויות, וכי לא נערך לו שימוע לפני מסירתו. בעקבות העתירה זימונו למתקן הוקפא לזמן מה, אך לאחר מכן הוא חודש, ובמאי 2014 נאלץ עלי להתייצב במתקן חולות.
בשל המעבר למתקן חולות, נאלץ מוטסים עלי להתפטר מתפקידו כמנכ"ל ARDC. בזמן שהותו במתקן, הוא השתתף בארגון הפגנות, צעדות וצעדי מחאה נוספים כנגד הפעלת מתקן זה בפרט, ומדיניות ישראל כלפי מבקשי מקלט בכלל. חלק מצעדי המחאה היו כרוכים בהפרה של תנאי השהייה במתקן, כגון החובה להתייצב לצורך חתימה שלוש פעמים ביום. בעקבות כך, ביוני 2014 הועברו עלי ופעילים נוספים ממתקן חולות לכלא סהרונים לתקופה של 30 יום.
במהלך השנים 2014–2016 הגיש עלי שלוש עתירות מנהליות לבתי משפט מחוזיים, וכן שני ערעורים ועתירה אחת לבית המשפט העליון, בבקשה כי המדינה תכריע לגבי בקשת המקלט שהגיש.
במהלך 2014 נקבע ריאיון לצורך בירור בקשתו של עלי לקבלת מקלט בישראל, אך גם לאחר מכן הבקשה לא נבחנה זמן ממושך. ב-6 יולי 2015 הורה היועץ המשפטי לממשלה יהודה וינשטיין לשחרר את מוטסים עלי ממתקן חולות בשל סחבת בבחינת בקשת המקלט שלו. לאחר שחרורו, שב עלי לכהן כמנכ"ל המרכז לקידום פליטים אפריקאים ARDC.
ביוני 2016 קיבל שר הפנים אריה דרעי את בקשת המקלט של עלי, והעניק לו הכרה כפליט מטעם מדינת ישראל. בכך הפך עלי לאדם החמישי מבין קהילת מבקשי המקלט בישראל, ולמבקש המקלט הראשון מדארפור, אשר מדינת ישראל מכירה במעמדו כפליט.
בשנת 2015, החל עלי ללמוד לתואר ראשון במשפטים במרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. במהלך שנת 2016, עזב את תפקידו כמנכ"ל ARDC על מנת להתמסר ללימודי המשפטים, ומאז מוסיף לפעול בARDC כחבר ועד מנהל, ולהיות פעיל בקרב הקהילה הסודאנית והאפריקאית בישראל..
נכון ל-2020, לומד לתואר שני באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
פרסים

באפריל 2016 זכה עלי באות האיש ההולך לאקטיביזם אורבני.
בספטמבר 2016 זכה עלי בפרס Gallanter למנהיגי צדק חברתי בישראל, בטקס שהתקיים בסן פרנסיסקו.
מקורות ההשראה לפעילותו

בהרצאותיו ובראיונות עמו, מוטסים עלי נוהג לציין כמקורות השראה מרכזיים את מאבקיהם הבלתי אלימים של נלסון מנדלה ומרטין לותר קינג, וכן את אישיותו של אביו.
ראו גם

אמנה בדבר מעמדם של פליטים
זכויות האדם
המוקד לפליטים ולמהגרים
המרכז לקידום פליטים אפריקאים ARDC
דארפור
רצח העם בדארפור
ג'נג'וויד
מתקן חולות
הערות שוליים

1 2 3  "מי אנחנו?", באתר המרכז לקידום פליטים אפריקאים ARDC (ארכיון)
1 2  עומרי אפרים, לראשונה: מבקש מקלט מדרפור הוכר כפליט, באתר ynet, 23 ביוני 2016
1 2  מיה איידן, לראשונה: מבקש מקלט מדארפור הוכר כפליט, באתר Nana10, ‏23.6.2016
1 2  דנה ירקצי‏, מנהיג קהילת הזרים בישראל הוכר כפליט: "לא האמנתי שזה יקרה", באתר וואלה, 24 ביוני 2016
1 2 3 4  גלעד שלמור, ‏הוכר כפליט: "צדק גם לחבריי", באתר ‏מאקו‏, 26 ביוני 2016
1 2 3 4  מוביל מחאת מבקשי המקלט, מותאסים עלי, קיבל מעמד פליט, מבט, ערוץ 1 (כתבה מצולמת), באתר Youtube, ‏26.6.2016
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  ורד לי, מוטסים עלי משתחרר בהדרגה מהטראומה של מתקן חולות - שטח הפקר, באתר הארץ, 21 ביולי 2015
1 2 3 4 5 6   אילן ליאור, מוטסים עלי: "אם אשב במתקן חולות, מי יאבק?", באתר הארץ, 4 במאי 2014
↑  עיר ללא גבולות: כתבה בערוץ 10, באתר Youtube, ‏8.10.2013
↑  יובל גורן, כ-20 אלף מבקשי מקלט בכיכר רבין: "אנחנו שחורים וגאים", באתר nrg‏, 5 בינואר 2014
1 2 3   אילן ליאור, מובילי מחאת מבקשי המקלט הועברו ממתקן חולות לכלא סהרונים, באתר הארץ, 24 ביוני 2014
↑  מוטסים עלי מתארח באולפן שישי, חדשות ערוץ 2, באתר Youtube, ‏12.1.2014
↑  גלעד שלמור, ‏נכלא מנהיג מחאת המסתננים, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2014
↑  דנה ויילר פולק‏, מנהיג מבקשי המקלט ישוחרר מ"חולות" בשל התעלמות מבקשתו למקלט, באתר וואלה, 7 ביולי 2015
↑  גלעד שלמור, ‏המשבר הכלכלי ביוון נמשך, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2015
↑  מערכת Time Out, אות האיש ההולך לאקטיביזם אורבני: האנשים שמשנים את המציאות שלנו, באתר TimeOut תל אביב, ‏14 באפריל 2016
↑  Mutasim Ali - 2016 Gallanter Prize Recipient, Guardian of Democracy (ארכיון)
↑  Gallanter Prize to ARDC Board Member, ARDC, ‏September 24, 2016
↑  "אני בנו של אבי" - הרצאת TED מאת מוטסים עלי (בשפה האנגלית), באתר Youtube, ‏מאי 2014
שרה קונפורטי

אין תמונה חופשית
הדגם המקורי של אתר ההנצחה והאנדרטה לזכר נרצחי הפיגוע בצומת בית ליד שעוצב, תוכנן ובוצע על ידי שרה קונפורטי
שרה קוֹנְפוֹרְטי (נולדה ב-1946) היא אמנית, פסלת, ציירת ישראלית העוסקת בשילוב אמנויות. בשנים האחרונות הרחיבה את תחום אמנותה ויצירותיה לתחום אמנות הזכוכית וקרמיקה, וכן אמנות יהודית.
ביוגרפיה

קונפורטי נולדה ב-1946 בפולין, עלתה לישראל בהיותה בת שנתיים וגדלה בחיפה. הוריה היו ניצולי השואה, שהיו כלואים באושוויץ. עובדה זו השפיעה לא מעט על פעילותה האמנותית בהמשך דרכה. נוסף לפעילותה האמנותית עוסקת קונפורטי בייצור אריחים מקרמיקה וזכוכית עבודת יד וציור עליהם, ויטראז'ים, עבודות יודאיקה ובייצור תכשיטים.
בשנת 1973 סיימה תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1990 סיימה לימודי אמנות במדרשה לאמנות ברמת השרון, אצל רפי לביא.
בשנים 1995–1990 ניהלה את "גלריה שרה קונפורטי" ביפו, שם הציגו אמנים וותיקים כשוש קורמוש ומאיר פיצ'חדזה, לצד אמנים צעירים, שעשו שם את צעדם הראשון כאורי צייג, ואחרים.
בשנים 2004 ו-2005 כתבה עבור מגזין עיצוב של ידיעות תקשורת, כתבות בנושא יישומי קרמיקה וזכוכית לפנים הבית, ומחוצה לו, בצירוף תמונות מעבודותיה כטיפים לצרכנים.
לאחר 10 שנים, בהן הציגה את עבודותיה לקהל הרחב בכפר סבא וברעננה, העבירה בשנת 2009 את הסטודיו שלה לכפר יונה.
יצירתה

סדרת עבודותיה, עליהן עבדה עד שנת 1995 הוא סגנון ציורי, הנראה כעבודת רקמה, משולב במוטיבים מזרחיים, ומדבר על סגנון דקורטיבי.
בתחום אמנות הזכוכית והקרמיקה, פיתחה שרה קונפורטי טכניקות ייחודיות בתחום הפיוזינג. בנוסף, פיתחה שיטה המאפשרת לשלב קרמיקה וזכוכית לחומר אחד. סגנון זה קשה לביצוע בשל ההרכב הכימי השונה של שני החומרים וההשפעה השונה של חימום וקירור על כל אחד מהם, בתהליך השריפה בתנור. בשנים האחרונות מתכננת קונפורטי ומייצרת עבודות אמנותיות, העשויות מזכוכית בשילוב אמנויות גם עבור בתי כנסת בישראל ובעולם. היצירות כוללות עמודי זכוכית, חלונות רוזטה וויטראז'ים ענקיים מצוירים בטכניקה ייחודית. טכניקה זו עושה שימוש בצבעי זכוכית בשילוב צבעים תעשייתיים, אריחי קרמיקה מצוירים בזהב, וזכוכית על לוחות פוליקרבונט, בשילוב מסגרות עץ אמנותיות, בתכנון, ועיבוד בחיתוך לייזר על העץ.
החל משנת 1997 ייצרה קונפורטי סדרת עבודות בנושא פיסול ספרים. מאיר אהרונסון, מנהל המוזיאון הישראלית ברמת גן, התייחס לעבודתה במאמר שכתב.
פעילותה האמנותית

אנדרטת צומת בית ליד - שרה קונפורטי, תכננה וביצעה במשך ארבע שנים את אנדרטת צומת בית ליד לזכרם של הרוגי הפיגוע בצומת בית ליד. האנדרטה מתנשאת לגובה 30 מטר, ומתפרשת על שטח של 2.5 דונם. הפרויקט כלל גם תכנון של כל התחום הסביבתי של שטח האנדרטה וכללה אמפיתיאטרון, תכנון הפארק, אולם תת-קרקעי, 22 חדרי הנצחה ואגם. תכנון האנדרטה הוצא כתחרות ארצית ומכרז פתוח לאמנים, ותוכניתה של קונפורטי זכתה פעמיים ברוב קולות. האנדרטה כוללת 22 דמויות העולות על סולם בזווית תלולה של 40 מעלות כלפי השמיים. הדמויות עשויות משלד ברזל, פיברגלאס, וצירוף חומרים שפיתחה על מנת שהדמויות תהיינה עמידות בתנאי מזג אוויר חיצוניים עשרות שנים ומאידך קלות בגלל הישענותן על גבי סולם ברזל בזווית תלולה ללא תמיכה. ב - 2003 קיבלה קונפורטי תעודת כבוד כתושבת כפר יונה בשל תכנון האנדרטה וביצועה.
חלונות של תקווה- הוא שם פרויקט פיסולי נוסף, בן 300 מטר, אותו עיצבה, תכננה ויצרה בטכניקה מעורבת, ציור, פסיפס, פיסול בפיברגלאס, שילוב עץ, מתכות, מפל מים, גינון מלאכותי, יריעות דשא מלאכותי וחומרים נוספים. פרויקט זה הוצג תערוכת עיצוב 2004. הפרויקט הוצג על פני חזית ביתן האדריכלים, בו נערכה התערוכה בתל אביב.
קיר אמנותי בכפר ויתקין - קיר נוסף שקונפורטי תכננה ויצרה בכניסה למרכז הארצי לעיצוב הבית. הקיר ששטחו 100 מטר מרובע הוצג במקום במשך כמה שנים החל משנת 2005. הקיר כלל עבודת ציור, הוספת פסיפס, אריחים אומנותיים מקרמיקה וזכוכית, עץ, ברזל, ציור על זכוכית, ציור על עץ, שילוב של קרמיקה וזכוכית, בטכניקה מעורבת. נושא הקיר היה המשך העבודה חלונות של תקווה, ודיבר על עיר אוטופית דמיונית.
אמנות שימושית- קונפורטי עושה שימוש בטכניקות האמנותיות שלה לעיצוב מוצרים שונים לבית - כלי בית ומתנות, קופסאות תכשיטים, כתובה מצוירת, עטיפות לספרים, עיצובי קרמיקה למטבח ולאמבטיה ועבודות יודאיקה שונות. כמו כן היא עוסקת בעיצוב בתי כנסת וארונות קודש, תיבת חזן, במה ומחיצות לעזרת נשים.
תערוכות

קונפורטי הציגה עשרות תערוכות בגלריות ובמוזיאונים בארץ ובעולם. בשנת 1993 הציגה תערוכת יחיד - "ספומאטו" במוזיאון ינקו דאדא שבעין הוד. התערוכה בניהולה של רעיה זומר דיברה על נושאים כמו זקנה, יופי, מסיכה, נעורים, באמצעים של ציור, זירוקס, עיבוד וטשטוש צילומים ענקיים על נייר, על קנבס ועל בד.
ב-1997 הציגה תערוכת יחיד בשם "מרחב נשימה תרבותי", תערוכה ניידת מטעם אמנות לעם. אוצרת התערוכה הייתה הדרה שפלן קצב והפתיחה הייתה בגלריה "המומחה". התערוכה הוצגה בישראל במשך שלוש שנים, בגלריות ובמוזיאונים שונים.
בשנה זו הציגה גם במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן, תערוכה שנקראה "הו מאמא", באצירתן של הדרה שפלן קצב ויהודית מצקל. התערוכה הציגה סדרת עבודות בנושא אמהות, על גבי מגבות מטבח וסמרטוטי רצפה.
מבחר יצירות

ציור על טלית בטכניקה מעורבת, תערוכה נודדת בחסות אמנות לעם
קטע מתוך תכנון קיר אמנותי בשטח של 300 מטר רבוע
היכל (ארון קודש) בבית כנסת "עמית" בנתניה, תוכנן בסגנון יהדות תוניס
הערות שוליים

↑  מאמר באנגלית מאת מאיר אהרונסון "BOOKS AS MATERIAL/CONTENT"
↑  מאמר מאת האוצרת על התערוכה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308394305171  LCCN: n98024610  VIAF: 48537931   WorldCat (עם VIAF): 48537931 
ציור על חלון זכוכית, רוזטה, בשילוב זכוכיות פיוזינג
פרט מתוך האנדרטה
קיר אומנותי בשטח 100 מ"ר
אני מייקי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  גליה עוז
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך הוצאה:  2017
 תאריך הופעה ראשונה:  2017
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  1 (נכון לאוגוסט 2023)
 
אני מייקי הוא ספר לילדים ונוער מאת הסופרת גליה עוז. הספר יצא בהוצאת כתר בשנת 2017.
הספר הוא ספר המשך לסדרת ספריה של עוז, "שקשוקה".
בשנת 2018 זכה הספר בפרס דבורה עומר.
עלילה

העלילה מתמקדת בחייו הפרטים של מייקי, ובה מתואר איך מתמודד ילד עם בעיות, קשיים חברתיים ודיסלקסיה בעוד שהחברה הכי טובה שלו קשת, ממשיכה לעזור לו בכל מצב.
דמויות ראשיות

מייקי — ילד אשר סובל מבעיות, קשיים חברתיים ודיסלקסיה. חברה הטוב של קשת.
קשת — חברתו הטובה של מייקי. נכדתה של המנהלת והילדה הכי חכמה בכיתה.
סנופ — כלבה של קשת.
הערות שוליים

↑  זוכי פרס דבורה עומר לשנת 2018, בדף פייסבוק של "הפנקס", 30 בדצמבר 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחבורה היום ומחר

| --- | --- |
 תחום:  תחבורה 
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  פרדס חנה-כרכור 
 עובדים:  3 
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים) 
 www.transportation.org.il
 
תחבורה היום ומחר הוא ארגון שהוקם ב-1998 כדי לקדם תחבורה בת קיימא בישראל.
על פי השקפת הארגון, עידוד תחבורה בת קיימא יתרום לכלכלת המדינה, לחברה ולאיכות הסביבה.
אמצעי תחבורה בת קיימא שהארגון שואף לקדם כוללים בתוכם מערכות תחבורה ציבורית להסעת המונים (כמו הרכבת הקלה בירושלים ונתיבי BRT), וכן עידוד לרכיבה על אופניים, תכנון ערים שיעודד הליכה ברגל. במקביל הארגון מקדם יוזמות חקיקה שיפחיתו את הכדאיות בשימוש ברכב הפרטי, לדוגמה הרפורמה בליסינג שהיה שותף לה בשנת 2007.
כדי להעלות את המודעות בציבור ולקדם את הנושא בסדר היום של מקבלי ההחלטות, מופיעים אנשי הארגון בתקשורת, עורכים סדנאות לאנשי מקצוע ומשתתפים בהליכי תכנון ברשויות המקומיות ובכנסת, מול משרדי האוצר והתחבורה. אתר הארגון מרכז את המידע בנושא.
אנשי הארגון

כמעט כל חברי הוועד המנהל של "תחבורה היום ומחר" הם אנשי מקצוע ואקדמיה מתחום התחבורה, ועליהם נשענת האג'נדה של הארגון. ביניהם פרופ' דוד מהלאל מהטכניון; אינג' פנחס בן שאול שעמד בראש מנהל התכנון והפיתוח של רכבת ישראל בשנים 1990-2000; חני כהן-כספי, מתכננת תחבורה העובדת היום באגד;  וח"כ לשעבר מטעם סיעת מרצ מוסי רז שאינו מומחה תחבורה, אך הוא פעיל ציבורי בולט למען דו קיום וסביבה; ד"ר נירית טופול, מרצה למדיניות וממשל במכללת הדסה בירושלים; עו"ד אלונה וינוגרד, מנכ"ל העמותה לחופש המידע; אופיר כהן, יועץ תחבורה בכיר בחברת רום הנדסה; מנהלת העמותה מאז שנת 2007 היא תמר קינן, בעלת תואר שני במסלול תחבורה מהפקולטה להנדסה אזרחית וסביבתית בטכניון.
תחומי העניין שבהם עוסקים חברי הוועד המנהל הם תכנון שימושי הקרקע, תחבורה ציבורית, בטיחות בדרכים, צדק חברתי ותחבורה, איכות הסביבה ועוד.
דמות מרכזית בהתהוות הארגון היא של פרופסור קרל מרטנס, בעבר יו"ר הוועד המנהל ומנכ"ל הארגון והיום פרופסור בטכניון. השפעתו על תחומי התוכן, ובניית הקשרים המקצועיים עם גורמי ממשל, חברה אזרחית ואקדמיה הייתה מכרעת.