We R Who We R
ביקורת

רוברט קופסי, מדיגיטל ספיי, נתן לסינגל חמישה מתוך חמישה כוכבים. קופסי שיבח את קשה על כך שלא נרתעה תחת הביקורת הקשה שהיא הייתה נתונה לה לאורך הקריירה שלה, וציין את תעלוליה המטורפים והקולות המעובדים כתחומים שספגו ביקורת. הוא כתב כי: "מעולם לא חלקנו על כך שהיא נושאת את הכול בצורה גלויה, חסרת פחד ומהנה ללא בושה". קופסי טענן כי הפזמון הוא "המאמץ הכי פופולרי שלה עד כה" שהכיל "ביטים קופצניים של דוקטור לוק ומנגינות המסטיק הרגילות שלה".
ג'וסלין ונה, מ-MTV News, נתנה ביקורת חיובית על השיר, וכתבה כי: "[קשה] מצאה נוסחה שמובילה את המצעד, משלבת ביטים קטלניים עם מילים על מסיבות סופר כיפיות ומכנסיים חמים". ונה העירה שאף על פי שהשיר לא היה פורץ דרך ולא התרחק מדי מהסינגלים הקודמים שלה, "Tik Tok" או "Take It Off", זה כמעט לא משנה כי: "זה עוד מנגינה מהנה מאוד על כמה מדהים לרקוד כל הלילה בהשראת הפריחה האחרונה של התאבדויות בקרב נוער הומוסקסואלי". ג'ייסון ליפשוץ, מהמגזין בילבורד, נתן לשיר ביקורת חיובית, תוך שהוא משבח את ההפקה של דוקטור לוק ואת הפזמון של השיר. ליפשוץ התייחס לדמיון של השיר ל-"Tik Tok", וכתב כי: "במקום לסטות מנוסחת ה-'TiK ToK'‏, [השיר] 'We R Who We R', ... ממקסם בצורה חכמה את התכונות המושכות ביותר [של קשה]". בסיכום הביקורת, נכתב כי השיר הוא "הדגמה [של קשה] שעדיין משאיר קילומטראז' בצליל האלקטרופופ שלה כשהיא מתכוננת לעבר אלבומה הבא". ליאה גרינבלט, מאנטרטיינמנט ויקלי, אמרה כי השיר הוא "יצירה נלווית" ל-"Raise Your Glass" של פינק, תוך שהיא מציינת את הנושא הדומה של שני השירים, ואת הדמיון בין הוצאת שני השירים. נישטו אבה, מהמגזין ניו יורק, החמיא לאלמנטים של הפזמון והטראנס של השיר. אבבי כתב שהשיר מגלם "תחושה חלולה וחופשית מעצמך", והעיר שכמעט כל מוזיקת הדאנס האלקטרונית מטביעה רגשות "שהן כמעט רוחניות, התחושה הזו של להיות שקוע ומחוץ לגוף". מלינדה ניומן, מ-HitFix (אנ'), אמרה כי השיר "טיפש להפליא, אבל יש לו את המרכיבים העיקריים כדי להיות להיט עולמי: קצב מתעקש ומילים חיוביות שמבטיחות להשעות את הזמן ולהשאיר אותנו 'צעירים לנצח', או יותר טוב, להחזיר אותנו בחזרה. לתקופה שבה הרגשנו כאילו אנחנו." ניומן התייחסה לעצמה כאחת המלעיזות הגדולות של הזמרת, אבל כתבה כי: "אני אוהבת את אחד מהשירים שלה - או לפחות מתפעלת בחוסר רצון מהקסמים המטומטמים שלו". בביקורת אלבום שכתבה על המיני-אלבום Cannibal, ניומן התייחסה לשיר כאל "המנון קבלה עצמית נהדר".
אלכס האוגוד, מהניו יורק טיימס, כתב כי בהאזנה הראשונה של השיר נראה כלהיט דאנס גנרי נוסף. עם זאת, האוגוד שיבח את השיר על הסאבטקסט הנסתר שלו שנועד להיות תגובה להתאבדויות של בני נוער להט"בים. האוגוד השווה את השיר לדמויות כמו טיילור סוויפט, פינק, קייטי פרי וליידי גאגא, שכולן "מייצגות גל חדש של נשים צעירות (ובעיקר סטרייטיות) שמספקות את הפסקול לדור של מעריצים הומואים שמשלימים עם זהותם בתקופה של מסרים תרבותיים סוערים ומבלבלים". סאל צ'ינקוומני, מ-Slant Magazine (אנ'), אמר כי השיר "מדבק" ושיבח את הכנות שלה על השיר. סטיבן תומאס ארלוויין, מ-AllMusic, בחר ב-"We R Who We R" כנקודת השיא ב-Cannibal‏. דניאל ברוקמן, מהעיתון הפניקס (אנ'), הרגיש שלשיר יש "חוזק המנוני מתרומם", ואילו בארי וולטרס, מהמגזין ספין (אנ'), אמר שבשיר, "היא שולחת אווירת גאווה להומואים שסובלים מבריונות". וויל הרמס, מרולינג סטון, אמר כי השיר "מדהים". סטיבן היידן, מ-The A.V. Club, בביקורת על האלבום של Cannibal, כתב שהגישה שלה "בואו נהיה דפוקים" בשיר הייתה חיובית, ואמר כי קשה היא "גאונה מוחלטת". היידן סקר את השיר לצד העורכת ג'נבייב קוסקי בפרסום נפרד, והעניק לשיר ציוני B ו-D+, בהתאמה. היידן חזר על הערותיו מביקורת האלבום בביקורת שלו על השיר, אך הוסיף כי השיר דומה מבחינה קולית לסינגלים הקודמים שלה, "Tik Tok" ו-"Take It Off", והוסיף כי בשיר היא "נראית קצת יותר מודעת עצמית, מפצירה בכל אחד ואחד מאיתנו להתחיל 'לרקוד כאילו אנחנו מטומטמים'". בקצה ההפוך בספקטרום, קוסקי מתחה ביקורת על השיר, וביקרה את השירה שלה כשהקונצנזוס שלו הוא ש-"אני רוצה לתת לכל שיר של קשה 'F' באופן עקרוני, אבל מבחינה אובייקטיבית, אני יודעת שיש שירים הרבה יותר גרועים בחוץ, אז בואו נעשה ממוצע של F סובייקטיבי ו-C+ אובייקטיבי ל-D+."‏
בפרסום נפרד מהניו יורק טיימס, דייוויד בראון מתח ביקורת על השימוש המופרז של השיר בשירה מעובדת, וכתב כי: "כפי שנשמע בסינגל הנוכחי שלה, 'We R Who We R', מהמיני-אלבום החדש שלה, 'Cannibal', לקשה יש קול דק, לעיתים קרובות במניפולציות מחשב, שמזכיר מופעי פופ מהגל החדש של שנות ה-80. לעיתים קרובות קשה יודעת מתי קול השירה שלה מסתיים ועיבוד של Vocoder מתחיל." המגזין רולינג סטון העניק לשיר שניים וחצי כוכבים מתוך חמישה, תוך התייחסות לשילוב בין הסגנון של קשה לנושאים של השיר כ-"התאמה מביכה". עם זאת, המגזין מיקם את השיר מאוחר יותר במקום ה-50 ברשימת 50 הסינגלים הטובים ביותר לשנת 2010.