מוראן
קורות חייה > ההכרה

האלבום השני ללא כותרת, הידוע כ"מוראן" הוצא בפברואר -1989 הפעם לא על ידי Saravah אלא על ידי חברת פולידור-פראנס, וזכה להצלחה עם מכר של 150,000 עותקים. אחד השירים בו, Toutes les mamas (כל האמהות) הפך ללהיט. שירים אחרים בו היו Pas gaie la pagaille
Tout pour un seul homme וכו'. הם שודרו בערוצי רדיו רבים ונכתבו על ידי מוזיקאים שליוו אותה על הבמה - אוורט ורהס, ארנול מסאר או קווין מליגן ועל ידיה עצמה.
נפתחו בפניה שערי האולם אולימפיה בפריז והיא יצאה לסיור בינלאומי שהסתיים ביפן. ב-1991 האלבום Ami ou ennemi (ידיד או אויב) שהופק על ידי המעבד והמלחין ז'אן-קלוד ואנייה חיזק את מעמדה האמנותי ונמכר במעל 450,000 עותקים. נכללו בו שירים שהפכו פופולריים כמו Ça casse (זה שובר) מאת פטר לורן, Mentir (לשקר) ובמיוחד הבלדה Sur un prélude de Bach (על פרלוד של באך) החתומה על ואנייה ושעוררה הדים לאורך השנים. אחד השירים באלבום התכתב עם התפקיד שלה בסטארמניה - Qui es-tu Marie-Jeanne ? (מי את, מארי-ז'אן?). בהשפעת ואנייה פיתחה מוראן סגנון שהיה "בו זמנית נמרץ ומלנכולי".
ב-1994 בטקס התשיעי של תחרות "ויקטואר דה לה מוזיק" התמקמה במקום הראשון, לפני סלין דיון סטפן אייכר, בקטגוריה המבצעת הפרנקופונית של השנה.
לאורך השנים נהנתה מוראן לשיר בדואו עם אמנים אחרים כמו קתרין לארה (La Langue des Anges 1991)
מישל פוגאן (בפסטיבל "פרנקופולי" בלה רושל ב-1996,), עם אדי מיטשל (C'est magique 1995), ולארה פאביאן (Tu es mon autre, את האחר שלי 2001 ועם מריו פלשא, ( Reste) ב-2002 ו-2006)
בנוסף בשנים 1986 ו-2005 הזמרת הוציאה שני אלבומים בשלישייה עם סטיב האובן ושארל לוס תחת הכותרת HLM (האובן, לוס, מוראן)
נתבקשה באופן קבוע להשתתף במצבעי התרמות והחל מ-1993 התנדבה למאבק נגד האיידס יחד עם פרנסיס קברל, מישל יונאס, קתרין לארה, מקסים לה פורסטיה ואלן סושון.
קבוצת אמנים זו תרמה מופע ב"אולימפיה" בפריז לטובת האגודה "סול אן סי" (« Solidarité Enfants Sida ») עבור ילדים שחלו באיידס. המופע הוקלט באלבום לייב. כעבור ארבע שנים הצטרפה להם גם זאזי. בשנים 1996–2013 אברע עשרה פעמים השתתפה מוראן באירועי הבידור של עמותת "לז אנפוארה" (Les Enfoirés) מיסודו של קולוש שנועדו להתרמות ל"מסעדות הלב" (Restos du cœur) המחלקות אוכל עניים.
בתחום הקריירה האישית, ב-2003 הוציאה את האלבום "Quand l'humain danse" (כשבן אנוש רוקד)
בו הקליטה יצירות מאת ז'אן-ז'אק גולדמן, דניאל לבואה, לואיז פורסטיה, ז'ילדס ארזל, ז'אן-קלוד ואנייה, כמו כן שרה בדואו עם מרק לבואן (ארץ אך- Un pays mais), לארה פביאן ( אבל החיים Mais la vie), ורוניק סנסון (Petites minutes cannibales - רגעים קניבליים קטנים) על מוזיקה ומלים מאת פיטר לורן.
בינואר 2008 הקליטה מוראן את ה פרויקט בולטימור (Le Projet Baltimore) יחד עם ז'אק איז'לן, ריקה וקבוצת סוויט אר, כתמיכה לכל בני ערובה בעולם, ביניהם אינגריד בטנקור.
בפסטמבר 2009 כהוקרה לידיד שלה, קלוד נוגארו, שהגיע לגבורות, הקליטה מוראן חמשה עשר ביצועי כיסוי באלבום שנקרא "נוגארו או התקווה באדם" (Nougaro ou l'espérance en l'homme).
בדצמבר 2009 יצא DVD לייב של הסיורהאחרון שלה La vie en rouge (החיים באדום).
בהתחלת ספטמבר 2011 הוציאה מוראן את האלסום העשירי שלה שהוקלט בניו יורק - Fais-moi une fleur (צייר לי פרח), ציון לפגישתה מחדש עם ברז'יט פונטן, אחת עשרה שנה אחרי Toi du monde
מנובמבר 2012 עד פברואר 2013 ואחר כך מאוקטובר 2013 עד פברואר 2014 הייתה מוראן חברה בחבר השופטים של תחרות הכישרונות הטלוויזיונית Nouvelle Star (סטאר חדש) לצד אנדרה מנוקיאן, סנקלר ואוליבייה בה.
בספטמבר 2014 הזמרת הוציאה את השנסון "Trop Forte" (חזקה מדי) הכתוב על ידי פייר-איב לבר (Lebert) ודאראן (Daran) המוקדש לקשיים הנפשיים של החיים עם משקל יתר. זה היה הסינגל הראשון מתוך האלבום Ouvre (פתח) שהוציאה בנובמבר אותה שנה.
ב-2016 סבלה מבעיות בריאות ועבר ניתוח עבור בצקת במיתרי הקול, דבר שאילץ אותה לבטל מופעים ולהתרחק מהבמה עד 2018.
במרץ 2018 הודיעה ברשתות החברתיות שהאלבום החדש שלה יוקדש לגרסאות כיסוי של שירי ז'אק ברל, כדבריה חלום ישן שלה מזה שני עשורים. ב-3 במאי השתתפה מופע הוקרה לברל יחד עם טיף בארו Typh Barrow במסגרת הפסטיבל Inc'Rock בו שרה בדואו את La chanson des vieux amants.
ביצעה שוב שנסון זה ב-6 במאי 2018 בחג האיריס יחד עם עוד עשרים אמנים שחגגו את ז'אק ברל שהיה כמוה יליד סכארבק.
24 שעות אחרי הופעתה זו, נפטרה מוראן בגיל 57 בלבד בביתה בסכארבק, בעקבות דימום פנימי אחרי נפילה קשה בחדר האמבטיה ככל הנראה בהשפעת תרופות. ההשערת ההתאבדות נשללה.
טקס הלווייה התקיים בכנסיית נוטר דאם דה גראס בכפר וולוב-סן פייר באזור בריסל. היא הובאה לקבורה בבית הקברות באודרגם. בלווייה השתתפו אמנים כמו מוריאל רובן, לארה פביאן, מקסים לה פורסטיה, זאזי פסקל אוביספו, מישל פוגאן, פרנסיס קברל ופיליפ קתרין.