stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע פלצור
לאחר הפשיטה > הבלדה על ג'בל רוס

כמה שבועות לאחר הפשיטה, הוזמנה המשוררת דליה רביקוביץ לסיור מקיף ברמת הגולן במסגרתו גם השקיפה מהחרמון לעבר ג'בל רוס. את המשוררת ליווה המ"פ ציון זלוף – מפקד כוח הטיהור. לאחר הביקור כתבה רביקוביץ את "ג'בל רוס", בלדה נוגה ומאופקת המסתימת במילים: "והבוקר עלה והאיר את ההר ושם על הרכס רק שלמה נשאר". הבלדה הולחנה על ידי אריה לבנון ובוצעה על ידי צוות הווי גולני (באותה עת היו חברים בה נורית גלרון, אבי בטלהיים ושרה בדישי). הבלדה הפכה לחלק בלתי נפרד משירי מלחמת ההתשה ופזמוני להקת גולני.
לאחר הפשיטה > דב רודברג

בחודשים שלאחר הפעולה, הוחלט לסלול ציר תנועה לכיוון ג'בל רוס כדי ליצור שליטה על ההר הגבוה ולסלק משם את קיני המחבלים שירו על אצבע הגליל וקריית שמונה. טיהור ה"פתח לנד" עלה לצה"ל ול'גולני' באבדות יקרות. אחד הנופלים היה סרן דב רודברג, יליד קיבוץ עינת, מפקד פלוגה בגדוד 13 "גדעון". ב-3 באוגוסט 1970, לאחר נשלח עם יחידתו לתגבר יחידה אחרת שפעלה באזור החרמון, נפצע אנושות סרן דב רודברג, מפגיעת פצצת מרגמה שירו מחבלים לעבר מוצב צה"ל שבהר. הוא נפטר לאחר שישה ימים (9 באוגוסט 1970). לאחר מותו הוחלט לקרוא את שם ההר על שמו - הר דב.
לאחר הפשיטה > אחרי 40 שנה

ארבעים שנה אחרי פריצת הדרך להר דב וכמעט 41 שנה אחרי הפשיטה על ג'בל רוס, עלו בסוף חודש אוגוסט 2010 הלוחמים והמפקדים לשעבר עם בני משפחותיהם למוצב הר דב. אליהם הצטרפו גם בני משפחותיהם של שלמה כהן ודב רודברג אשר נהרגו על ההר. תחת מעטה סודיות ואבטחה ומול הנוף המרהיב שחזרו הלוחמים את הקרב הקשה לכיבוש ג'בל רוס.
הערות שוליים

↑  יעקב ארז, נחסם צינור־הנפט של חב' "טפליין-" אהר שפוצץ על־ידי הבלנים בשטח ישראל ; נפט חדר לכינרת, מעריב, 1 ביוני 1969
↑  יעקב ארז, הקרב על ג'בל רוס (עמ' 19), באתר ארכיון עיתונות יהודית היסטורית - עיתון מעריב, ‏5 דצמבר 1969
↑  הקרב על דרום לבנון, באתר חיל התותחנים ועמותת יד לתותחנים
↑  ד"ר סגן מיכאל אטלס, באתר www.gvura.org
↑   עיטור המופת, באתר צה"ל, 27 בינואר 2022
↑  דני צדקוני, סופר "למרחב" בגליל, צל"ש לרופא שהציל פצועים הוענק בשטח בו נערך הקרב (עמ' 6), באתר ארכיון עיתונות יהודית היסטורית - עיתון למרחב, ‏15.04.1970
↑  אפרים חירם, "פיחוטקה – הדלקנו את אורות הבוקר", ידיעות ספרים, 2021, עמ' 25.
↑  אלישיב שמשי, שביעי, תדרכי נפשי עוז, מושב בן שמן: מודן הוצאה לאור בע"מ, משרד הביטחון, 2017, עמ' 93-105
↑  עיתון דבר 5 בדצמבר 1969, מפקד בכיר של צאעיקה נהרג בפשיטת צה"ל ללבנון (עמ' 2), באתר ארכיון עיתונות יהודית היסטורית - דבר, ‏5 דצמבר 1969
↑  ערן נבון, "השם שמאחורי ההר" – כתבתו של ערן נבון ב"ישראל היום" 17.10.2010 (עמ' 24-27), באתר ארכיון דיגיטלי "ישראל היום", ‏17.10.2010
עפולה עילית

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  עפולה 
 תאריך ייסוד:  1950 
 קואורדינטות:  32°37′56″N 35°19′31″E﻿ / ﻿32.63221°N 35.32533°E﻿ / 32.63221; 35.32533
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) עפולה עילית(למפת עמק בית שאן רגילה) עפולה עילית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עפולה עילית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עפולה עילית
 
עפולה עלית היא שכונה בחלקה הצפוני של העיר עפולה, לרגלי גבעת המורה וממערב לשכונת גבעת המורה.
היסטוריה

נוסדה בשנת 1950. עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה עפולה עילית קבוצת מעברות (ביחד עם גבעת המורה), ששימשו כבית זמני להמוני העולים שהגיעו לארץ, בעיקר ממדינות ערב. רבים מהעולים לישראל במבצע שלמה התיישבו בשכונה. כך, מספר התושבים בה גדל בעשרות אחוזים. במשך הזמן, התפתחה השכונה ובסוף שנות ה-80, החלו להגיע אליה עולים מקצוות ברית המועצות. מספר העולים בשנות ה-90 למקום הכפיל את עצמו, לאחר קריסת ברית המועצות.
שכונות ורחובות

בעפולה עלית עצמה ישנם מספר שכונות:
עפולה הצעירה - שכונה הנמצאת מערבית לעפולה עילית. בשנת 2020 השכונה החלה להתרחב משמעותית עם בניית מאות דירות חדשות, ובכך הפכה לשכונה חדשה.
עפולה הירוקה - שכונה חדשה של וילות פרטיות ובניינים נמוכים. בשכונה נבנה פארק ענק, בתי כנסיות, גן לחינוך מיוחד, סמינר לבנות. הרחובות הראשים בשכונה הם רחוב יצחק שמיר וכביש החורשה, וב־2023 נפתח מקטע בעוקף עפולה המחבר את השכונה לכביש 65.
דמוגרפיה

כיום[דרושה הבהרה], מתגוררים בעפולה עילית כולה, כ-4,000 נפש.
בשנת 2012 החלה הגירה גדולה של זוגות צעירים חרדים מחסידות ויז'ניץ לשכונת עפולה עילית שהגיעה לשיאה בשנת 2017 כאשר מאוכלסת שכונת עפולה עילית במשפחות חרדיות רבות.
במהלך קיץ תשע"א בהוראת הרב שטיינמן נפתחה ישיבה בשם "הישיבה הגדולה עפולה".
ניידת משטרה

ניידת סיור משטרה ישראלית
ניידת משטרה היא כלי תחבורה, לעיתים רבות מכונית, המשמש את המשטרה במגוון פעולות משטרתיות.
ניידת המשטרה משמשת לעיכוב זמני של חשודים עד להגעה לתחנת המשטרה וכן לשינוע שוטרים ברחבי מקום שיפוטם. הרכב מצויד בפנסים מהבהבים וצבוע בצבעים בולטים המבדילים אותו בקלות מרכב פרטי. במקרים כגון מרדף, או אירועים הדורשים הגעה מיידית מופעלות סירנות וניידת משטרה מקבלת קדימות בכבישים.
ניידות משטרה כוללות גם אמצעי קשר ולעיתים אף מסוף מחשב המחובר לרשת המשטרתית. בתא המטען נמצא ציוד עזר נוסף, כגון כלי נשק ארוכים או צוותיים ומחסום משטרה מתקפל.
ניידות המשטרה בישראל

בישראל, משמשות ניידות המשטרה לתפקידים של משטרת ישראל. על ניידות המשטרה בישראל מופיע בצידן הכיתוב "משטרה" בעברית ובאנגלית (Police). לוחית הרישוי של ניידת משטרה ישראלית מתחילה באות "מ" ולאחריה מופיע מספר הרישוי בצבע לבן על רקע אדום.
על ניידות המשטרה מותקן צפירור (הלחם של צפירה + אור (בסלנג: צָ'קָלָקָה)) המפיק אור כחול, או שילוב של אורות כחולים ואדומים. מערכת הכריזה בצפירור מאפשרת לשוטרים בניידת לכרוז.
בעבר, ניידות המשטרה הישראליות היו לבנות, אולם הוחלפו בצבעים כחול-שחור ולבן (כמו הניידות בארצות הברית), לאחר שמחקרים שנעשו הוכיחו כי צבעים אלו נתפסים בעיני הציבור כמרתיעים יותר, אחר כך שולב גם צבע צהוב בעיצוב.
בשנת 2019 הוחלפו כחצי מהניידות (במיוחד באזור המרכז) מטויוטה קורולה לסקודה סופרב.
ניידות המשטרה בישראל > דגמי רכב

בין דגמי הרכב ששימשו או משמשים כניידות משטרה, היו:
פורד אסקורט: שימשה כרכב מבצעי במערך הסיור, התנועה, הבילוש והחקירות וכרכב מפקדים, משנת 1972 ועד 1978. דגמי האסקורט נרכשו במקביל לפורד קורטינה, וסימלו את מעבר המשטרה למכוניות מתוצרת פורד, לאחר הלארק והקונטסה. הן הורכבו החל בסוף שנות ה-60 במפעלי תעשיות רכב בנצרת עילית, ממכלולים שנרכשו בגרמניה או אנגליה ועם מנועי 1.1 ליטר או 1.3. במקביל לתפעולה כניידת מבצעית, שמשה האסקורט 1.1 גם כרכב שירות למפקדים בדרגות ניצב-משנה וסגן-ניצב. מכוניות המפקדים נרכשו בצבע לבן או כחול כהה, ואילו ניידות מבצעיות נצבעו בצבעי המשטרה.
סובארו לגאסי: בשנות ה-2000 שירתו כ-140 רכבים מדגם סובארו לגאסי B4 כניידות.
סקודה אוקטביה: בשנת 2006 רכשה כ-200 רכבים מדגם סקודה אוקטביה כניידות.
טויוטה קורולה: בסביבות שנת 2012 נכנסו לשירות המשטרה גם רכבי טויוטה.
סקודה סופרב: בסביבות 2011 נכנסו לשירות כרכב צמוד לקצינים בכירים מדרגת ניצב ומפקדי תחנות, משמשות גם את יחידת התנועה.
קיה סורנטו: משמשת כניידת סיור רכב, זהו הרכב המשטרתי הנפוץ ביותר.
סיטרואן ברלינגו: מסביבות 2002 נכנסו לשירות כרכב שמשמש את יחידות המז"פ וכן יחידות כלבנים ובוחני תנועה ובמספר תחנות משמש אף כניידת סיור.
טויוטה לנד קרוזר בסביבות שנת 2006 נכנסו לשירות ביחידות מג"ב.
שברולט סוואנה: רכב מסוג מסחרית, נכנס לשירות בסביבות 2005 ומשמש כרכב של יחידת יס"מ וכן כרכב חבלן וכו'.
הערות שוליים

↑  אבי אשכנזי, יוסי אלי,‏, מדוע המשטרה משנה את צבעי הניידות בתדירות גבוהה?, באתר וואלה, 9 בספטמבר 2014
↑  מישל דור, עצמאות 09' - נזכרים בניידות המשטרה, באתר ynet, 28 באפריל 2009
↑  אסף בר-שי, סובארו: מכרנו 40 ניידות למשטרת ישראל, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2005
↑  הארץ, משטרת ישראל רכשה 370 כלי רכב - 200 מתוצרת סקודה, באתר TheMarker‏, 23 בפברואר 2006
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560736205171
פיליפה לואיס

פיליפה לואיס קסמירסקי (בפורטוגזית: Filipe Luís Kasmirski; נולד ב-9 באוגוסט 1985 ז'רגואה דו סול, סנטה קטרינה, ברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ומאמן כדורגל בהווה. הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי, ערך בנבחרת ברזיל 44 הופעות בינלאומיות, בהן כבש שני שערים, וזכה עימה בקופה אמריקה 2019.
קריירת קבוצות > ראשית דרכו

לואיס נולד בז'רגואה דו סול, סנטה קטרינה שבברזיל למשפחה ממוצא פולני ואיטלקי. בגיל 10, בשנת 1995 נרשם פיליפה לואיס לקבוצת פיגיירנסה, מהעיר פלוריאנופוליס, בירת מדינת סנטה קטרינה. בשנת 2004 הגיע לראשונה לכדורגל האירופי, כאשר הושאל לאייאקס אמסטרדם מהארדיוויזי ההולנדית. באותה עונה זכה פיליפה לואיס יחד עם אייאקס באליפות ובמגן יוהאן קרויף, אף על פי שלא שיחק אף לא משחק אחד במדי הקבוצה. בסיום העונה נרכש פיליפה על ידי קבוצת רנטיסטאס האורוגוואית, אך הושאל מיד עם רכישתו לריאל מדריד, ושיחק עונה אחת במדי קבוצת המילואים שלה, ריאל מדריד קסטיליה.
קריירת קבוצות > דפורטיבו לה קורוניה

עם סיום חוזה ההשאלה של לואיס למדריד, הושאל לואיס לדפורטיבו לה קורוניה, עם אפשרות בחוזהו לרכישה בסכום של 2.2 מיליון אירו. בעונתו הראשונה בקבוצה לא קיבל לואיס הזדמנויות רבות, אך עם עזיבתו של ז'ואן קפדבילה לויאריאל הפך לשחקן מפתח בהרכב דפורטיבו.
ב-10 ביוני 2008, עם סיום עונת 2007/2008, מומש סעיף הרכישה של לואיס, והשחקן חתם על חוזה ל-5 עונות. בעונתו הראשונה כשחקן דפורטיבו שיחק לואיס בכל משחקי הלה ליגה באותה עונה, 38 משחקים.
ב-23 בינואר 2010, במהלך משחק בית מול אתלטיק בילבאו, נפצע לואיס פציעה חמורה בשוקיתו הימנית לאחר תיקול עם השוער גורקה אירייסוס. עד לפציעה שיחק לואיס בכל משחקי הליגה של אותה עונה, ודפורטיבו דורגה במקום הרביעי בטבלה. לואיס חזר לשחק לאחר 4 חודשי היעדרות בלבד, ועזר לקבוצתו לסיים את העונה במקום ה-10.
קריירת קבוצות > אתלטיקו מדריד

ב-23 ביולי 2010 עבר פיליפה לואיס לאתלטיקו מדריד וחתם על חוזה ל-5 שנים. סכום ההעברה לא פורסם, אך על פי דיווחים עמד על כ-12 מיליון אירו.
את הופעת הבכורה הרשמית שלו במדי אתלטיקו עשה ב-26 בספטמבר, נגד ריאל סרגוסה, כאשר בישל לבן ארצו, דייגו קוסטה את השער היחיד במשחק. פיליפה לואיס קיבל את תואר "איש המשחק" על משחק זה.
במהלך עונתו הראשונה של פיליפה לואיס באתלטיקו נאבק עם אנטוניו לופס גררו, בוגר מחלקת הנוער של אתלטיקו, על מקום בהרכב הראשון.
ב-10 באפריל 2011 כבש פיליפה לואיס את שער הבכורה שלו במדי אתלטיקו, בניצחון בית 3-0 על ריאל סוסיאדד.
בעונת 2011/2012 היה פיליפה לואיס שחקן הרכב ראשון, כאשר השלים 53 הופעות בעונה זו, בספרד ובליגה האירופית. ב-9 במאי 2012 השלים פיליפה לואיס 90 דקות בגמר הליגה האירופית נגד אתלטיק בילבאו, שהסתיים בניצחון 0-3 לאתלטיקו וזכייה במפעל.
עונת 2012/2013 החלה בזכייה של אתלטיקו בסופר קאפ האירופי, לאחר ששיחק פיליפה לואיס 90 דקות ואתלטיקו ניצחה 1-4 את צ'לסי.
ב-17 במאי 2013 עזר פיליפה לואיס לאתלטיקו לנצח את ריאל מדריד בתוצאה 1-2 ולזכות בגביע המלך הספרדי. זהו היה הניצחון הראשון של אתלטיקו על ריאל מזה 14 שנים.
בעונת 2013/2014 זכה פיליפה לואיס עם אתלטיקו באליפות ספרד הראשונה של אתלטיקו מזה 18 שנים.
ב-16 ביולי 2014 סוכמה רכישתו של פיליפה לואיס על ידי צ'לסי, תמורת כ-24 מיליון אירו. הוא שיחק בקבוצה עונה אחת, ובסיומה חזר לאתלטיקו מדריד.
ב-23 ביולי 2019 חזר לברזיל וחתם לשנתיים וחצי בפלמנגו. בדצמבר 2023 פרש ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית

מכיוון שאביו של פיליפה לואיס, מויסס קסמירסקי, הוא בעל אזרחות פולנית, התאפשר לפיליפה לואיס לשחק עבור נבחרת פולין, אך הוא לא ניצל אפשרות זו.
ב-17 באוגוסט 2009 זומן לראשונה לנבחרת ברזיל, למשחק ידידות. הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של ברזיל הייתה ב-12 באוגוסט 2009, כאשר נכנס כמחליף למרסלו שנפצע, במשחק נגד אסטוניה.
פיליפה לואיס גם שיחק נגד ונצואלה, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, ב-15 באוקטובר 2009.
לואיס נכלל בסגל הנבחרת לקופה אמריקה 2015, עם הנבחרת הגיע עד לרבע הגמר. ב-17 בנובמבר 2015 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת, בניצחון 3-0 על פרו במוקדמות מונדיאל 2018.
תארים

אליפות הולנד - 2004/2005
מגן יוהאן קרויף - 2004/2005
גביע האינטרטוטו - 2008
אליפות ספרד - 2013/2014
גביע המלך הספרדי - 2012/2013
הליגה האירופית - 2011/2012, 2017/2018
הסופר קאפ האירופי - 2010, 2012, 2018
גביע הליגה האנגלית - 2014/2015
אליפות אנגליה - 2014/2015
אליפות ברזיל - 2019, 2020
גביע ליברטדורס - 2019, 2022
גביע רקופה סודאמריקנה - 2020
הגביע הברזילאי - 2022
הסופר קאפ הברזילאי - 2020, 2021
אליפות ריו דה ז'ניירו - 2020, 2021
גביע הקונפדרציות - 2013
קופה אמריקה - 2019
משה שלוש

משה (מוסא) שלוש (7 באפריל 1892 – 26 בפברואר 1968) היה איש ציבור תל אביבי שמילא בין השאר את תפקיד ראש עיריית תל אביב במשך 10 ימים בשנת 1936.
ביוגרפיה

משה שלוש נולד ביפו, בן בכור ליוסף אליהו ושמחה פרחה, בתו של אברהם מויאל. אביו היה ממייסדי תל אביב, עסקן ציבורי במועצות הערים יפו ותל אביב, קבלן בניין, תעשיין ובעל בית חרושת למרצפות ולמוצרי מלט ויבואן חומרי בנייה וכן עסק רבות בגאולת אדמות. סבו, אהרן שלוש, מראשי העדה הספרדית ביפו וממייסדי נווה-צדק, עלה לארץ ישראל עם הוריו בראשית שנות ה-40 של המאה ה-19 מפאס שבמרוקו.
משה שלוש למד בבית-הספר של חברת כי"ח ובקולג' הצרפתי של "האחים" ביפו. הוא סיים לימודיו בבית הספר הגבוה למסחר במרסיי, וחזר לארץ ישראל בשנת 1911. לאחר שובו נטל לידיו את ניהול חברת "האחים שלוש" לחמרי בניין.
שלוש נבחר בשנת 1928 לכהן כחבר במועצת העיר תל אביב, וכיהן כראש המחלקה לכלכלה וסטטיסטיקה של העירייה. במאי 1932 התמנה משה שלוש לקונסול כבוד של ממלכת בולגריה בארץ ישראל. במסגרת תפקידו ביקר בבולגריה ופעל למיסוד קשרי מסחר בין בולגריה לארץ ישראל, תוך שהוא נפגש עם ראשי הקהילה היהודית בסופיה וראשי לשכות מסחר מערים שונות בבולגריה. שלוש היה מפעילי הביתן הבולגרי ביריד המזרח.
ביוגרפיה > הבחירה לראשות העירייה

עם פטירת ראש עיריית תל אביב מאיר דיזנגוף ב-29 בספטמבר 1936, הציעו נציגי סיעות הפועלים בעירייה את שלוש, מס' 2 ברשימה הלא-מפלגתית של דיזנגוף, שהיה מועמד שלא הובעה כנגד מועמדותו התנגדות כלשהי והתחבב על ידי מרבית הגורמים הפוליטיים בעיר, לתפקיד ראש העירייה כנגד מועמד סיעות הימין – ישראל רוקח. בהצבעה שהתקיימה במועצת העירייה ב-20 באוקטובר נבחר שלוש ברוב של 8 (כולל קולו) כנגד 7 (כולל קולו של רוקח). החלטה זו הייתה זקוקה לאישורו של הנציב העליון הבריטי על מנת שתקבל תוקף חוקי. אולם רוקח, שמילא את מקומו של דיזנגוף באופן זמני עם מותו, בחר להודיע לנציב העליון כי לא התקבלה הכרעה משום ששלוש נבחר ברוב של קול אחד בלבד.
כנגד שלוש החל מיד לאחר ישיבת המועצה מסע הכפשה פומבי. בין השאר נטען נגדו כי אינו ראוי לשמש כראש עירייה משום שהחזיק בנתינות צרפתית ומשום שהוא נושא שם פרטי לועזי (מוסא). במקביל קיים רוקח פגישות עם השלטונות הבריטיים כדי לשכנעם להטיל עליו את התפקיד. מסע השתדלויותיו נשא בסופו של דבר פרי, וב-30 באוקטובר הודיע לו טלפונית מושל המחוז כי הנציב העליון החליט למנות אותו לתפקיד ראש העירייה, תוך התניית מינוי דב הוז, ראש סיעת הפועלים, לסגנו. רוקח קיבל עליו את התפקיד.
כפיית זהות ראש העירייה בניגוד להחלטת המועצה עוררה תרעומת ציבורית משום שנתפסה לא רק כהתערבות בלתי לגיטימית של שלטון המנדט בענייניה הפנימיים של העיר העברית, אלא גם כפגיעה מסוכנת באוטונומיה של תל אביב. בישיבת המועצה ב-15 בנובמבר התקבלה (שוב ברוב של קול אחד) החלטה שלא לקבל את החלטתו של הנציב העליון ולחזור ולאשרר את בחירתו של שלוש. להחלטה זו היה תוקף הצהרתי בלבד ורוקח החל למלא בפועל את התפקיד.
רוקח שימש בתפקיד במשך כ-14 שנה, מבלי שנבחר למלאו, לבחירות למועצה בשנת 1950, בהן התמודד ונבחר באופן רשמי.
ביוגרפיה > פועליו הנוספים

בנוסף לפעילותו במועצת העירייה, פעל שלוש רבות בייסוד ובהנהלה של גופים ציבוריים רבים. בין תפקידיו: יו"ר ההנהלה של התזמורת הפילהרמונית הארץ-ישראלית, יו"ר ההנהלה של בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה (שהתפתח והפך לאוניברסיטת תל אביב), חבר הדירקטוריון של מוזיאון תל אביב, ממייסדי האופרה הישראלית, ממייסדי האגודה לידידות צרפת-ארץ ישראל ולשכת המסחר פולין-ארץ ישראל, שימש כקונסול כללי של בולגריה בארץ ישראל, מקים תנועת הספורט "דגל ציון" של העדה הספרדית, שימש בהנהלה של תנועת "מכבי" ומילא אף את תפקיד יו"ר ההנהגה העולמית שלה, ממייסדי "אגודת יורדי ים זבולון" וכן ראש מועדון השייטים.
שלוש היה נשוי פעמיים. רעייתו הראשונה הייתה רחל לבית מדניצקי (אביה, מתתיהו, שימש כרב העיירה ביטן, שבפלך גרודנו). לשניים נולדו בת, לאה (אשת הצלם זאב אלכסנדרוביץ) ובן, אהרן, ששירת כניצב במשטרת ישראל.
רעייתו השנייה הייתה נינה לבית ברלין, בתו של אליהו ברלין, רופאת עיניים במקצועה.
לקריאה נוספת

אילן שחורי, ראש עיר ל-10 ימים: פרשת בחירתו של משה שלוש כראש עירית תל אביב, עת־מול: עיתון לתולדות ארץ ישראל ועם ישראל, 1993, י"ח (4): ע' 3–5
פנחס בן שחר, בתי תל אביב יפו מספרים: תולדותיה של העיר העברית הראשונה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תש"ן – 1990, עמ' 192–193
נתן דונביץ', תל אביב: חולות שהיו לכרך, ירושלים: שוקן, 1959, עמ' 92, 97–98
ידע-עם (במה לפולקלור יהודי) 26 (סתיו תשכ"ג 1962), עמ' 90–91
ידע-עם 27 (תשרי תשכ"ד 1963), עמ' 118–126.
יעקב שביט וגדעון ביגר, ההיסטוריה של תל אביב, תל אביב: רמות, 2001, כרך 1, עמ' 174–175
הערות שוליים

↑  אלברט רומנו, תקופת המשבר והפילוג, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות – יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 574–575.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012847677005171 
משה שלוש עם ברוניסלב הוברמן וארטורו טוסקניני
סטיב ספירס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בפברואר 1965 (בן 59) Troed-y-rhiw, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  סטיבן רוברטס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ויילס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לובורו  Afon Taf High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיב ספירס (באנגלית: Steve Speirs; נולד ב-22 בפברואר 1965) הוא שחקן ולשי שהופיע בסרטי קולנוע כגון "מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום", אראגון ו"שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת".
ביוגרפיה

ספירס נולד בשם סטיבן רוברטס בכפר Troed-y-rhiw במרת'ר טידוויל שבוויילס. הוא למד בבית ספר התיכון אפון טאף, שם החל להתעניין בדרמה. הוא הצטרף לתיאטרון הלאומי לנוער בוויילס ולמד דרמה באוניברסיטת לאפבורו. לדבריו שם הבמה שלו, ספירס, הוא כשמו של מרצה בקולג' בו למד.
מאז שסיים את לימודיו באוניברסיטה שיחק ספירס בתפקיד סלואן בסרט "אראגון", בתפקיד אנדי פלוז בסרט "Making Waves", ובתפקיד ה"לוזר" דולרד לצדו של ריקי ג'רווייס בסדרה הקומית "ניצבים". עוד שיחק בתפקיד קפטן טרפלס בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום" ובתפקיד קטן בסרט "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת".
ספירס הופיע בסדרת הקומדיה פנטזיה "Kröd Mändoon and the Flaming Sword of Fire" בתפקיד לוקסטו, משרת ש"שייך לגזע של יצורים דמויי חזיר המכונה גרובל".
ב-2008 כתב ספירס את סרטו הראשון "Caught in the Act" וכיכב בו בתפקיד הראשי. הסרט המבוסס על זכרונותיו מילדותו בדרום ויילס צולם באזור הולדתו מרית'יר טידפיל.
ספירס מכונה לעיתים קרובות בשם "דולארד" כשם הדמות שגילם בסדרה הקומית "ניצבים", שהוא רואה אותה כבבואה של עצמו. ספירס הופיע גם בסרטם של ג'רבייס וסטיבן מרצ'נט "צומת בחיים" שיצא לאקרנים ב-2010, בתפקיד שלדבריו נכתב במיוחד עבורו. עוד כיכב ספירס בסרט הקומדיה השחורה "Burke & Hare" בבימויו של ג'ון לנדיס שיצא לאקרנים בממלכה המאוחדת באוקטובר 2010.
תפקידים נוספים של ספירס כוללים את דמותו של ברנרד ברסלאו בסרט "Cor, Blimey!", אלן ויליאמס הגדול בסדרה "סטלה" וסרג'נט וורמווד בסרט הטלוויזיה "Sharpe's Peril".
ב-2013 ו-2014 שיחק ספירס בסיטקום של ערוץ BBC One "בית הספר הגדול" בדמות מר גארת' ברבר, שהיה בתחילה מורה לגאוגרפיה בדיכאון, ואחר כך שרת בבית הספר.
ב-2013 שיחק ספירס בתפקיד השוטר מקלינטוק בסרט הטלוויזיה לחג המולד "Gangsta Granny", עיבוד לספר מאת דייוויד ואליאמס. ב-2014 גילם את הדמות של האב בסרט הטלוויזיה "The Boy in the Dress" שגם נכתב בידי ואליאמס.
ב-2015 הופיע ספירס בסרט "The Bad Education Movie", ספין-אוף של הסדרה באותו שם, בתפקיד דון לצד צוות השחקנים של הסדרה " Bad Education" ושחקנים אורחים נוספים.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ספירס עבר לגור בברייטון שבמזרח סאסקס. הוא גרוש מאשתו הראשונה, ג'ולי, שאתה נולדו לו שני בנים ג'ק ולואיס. יש לו בן נוסף בשם מקס, ובת בשם אמילי (ילידת 2014). אחיו ג'פרי לויד רוברטס הוא זמר אופרה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 |  | Rough Justice | DC |  |
| 1997 |  | House of America | הראש |  |
| 1998 | מרתה, פרנק, דניאל ולורנס | Martha, Meet Frank, Daniel and Laurence | נהג מונית |  |
| 1999 | מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום | Star Wars: Episode I – The Phantom Menace | קפטן טארפלס |  |
| 1999 | טופסי טרווי | Topsy-Turvy | מר קנט |  |
| 2000 |  | Rancid Aluminum | איש ה-BMW |  |
| 2000 |  | Married 2 Malcolm | סם טקס |  |
| 2001 | המוסקיטר | The Musketeer | פורתוס |  |
| 2003 |  | Vacuums | טינקר |  |
| 2004 |  | The Baby Juice Express | איש מסתורי |  |
| 2006 |  | The Last Drop | גוסטב הנספלד |  |
| 2006 | שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת | Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest | קוורטרמסטר - אדינבורו |  |
| 2006 | אראגון | Eragon | סלואן |  |
| 2007 | האופה | The Baker | ברין |  |
| 2007 |  | Octane | עובד סוציאלי |  |
| 2008 |  | Caught in the Act | אריק ג'נקינס |  |
| 2008 | לב של דיו | Inkheart | פלטנוז |  |
| 2010 | צומת בחיים | Cemetery Junction | סמל וין דייוויס |  |
| 2010 |  | Burke and Hare | שוער במק'מרטין |  |
| 2011 |  | Hunky Dory | מר קאפרטי |  |
| 2014 |  | Set Fire to the Stars | מיקי |  |
| 2015 |  | The Bad Education Movie | דון | ספין-אוף של סדרת טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  "Steve Speirs". IMDb.
↑  "Steve Spiers the Welshman who wowed Rick Gervais". Wales Online. 17 באפריל 2010. נבדק ב-11 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rob Driscoll (15 ביוני 2002). "Tinseltown's gain is Hoover's loss; Valleys-born Steve Speirs cuts a dash in big-budget romp The Musketeer". Western Mail. נבדק ב-11 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sandra Loy (21 בדצמבר 2014). "Welsh actor Steve Speirs: You'll probably see more of him this Christmas than you'll see of your own family". Wales Online. נבדק ב-11 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Steve Speirs comes home for his first flim as a writer". Wales Online. 29 בנובמבר 2008. נבדק ב-21 ביוני 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2011077509  VIAF: 170868162   WorldCat (עם VIAF): 170868162
הלן ג'ורג'

| --- | --- |

אלן ג'ורג' בטקס חלוקת פרסי המגזין "גלמור" ב-2015
 לידה:  19 ביוני 1984 (בת 40) ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית למוזיקה  תיכון אדג'בסטון  Henry Beaufort School 
 בן או בת זוג:  Oliver Boot 
 פרופיל ב-IMDb
 
הלן ג'ורג' (באנגלית: Helen George; נולדה ב-19 ביוני 1984) היא שחקנית אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעתה בתפקיד טריקסי פרנקלין בסדרת הדרמה של ה-BBC "מיילדת". ב-2015 השתתפה בעונה ה-13 של תוכנית הריאליטי "Strictly Come Dancing" של ערוץ BBC One. בן זוגה בתחרות היה הרקדן הסלובני Alja Skorjanec, והם סיימו במקום השישי.
ביוגרפיה

הלן ג'ורג' נולדה בעיר ברמינגהאם. בראיון בעיתון "מטרו" ספרה שבילדותה רצתה להיות קופצת לרוחק, כמו גם רצתה להיות האישה הראשונה שמנהלת את מועדון הכדורגל אסטון וילה. בגיל 15 החליטה ג'ורג' שהיא רוצה לעבוד במחזות מוזיקליים, כשראתה הפקה של המחזמר "עלובי החיים". היא למדה בבית הספר התיכון לבנות אדגבסטון, ואחר כך למדה באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון בלונדון ובבית הספר למשחק של ברמינגהאם.
קריירה

ג'ורג' למדה תיאטרון מוזיקלי באקדמיה המלכותית למוזיקה. כשבועיים אחרי שסיימה את התואר קיבלה את התפקיד הראשון שלה במחזה "האישה בלבן". היא הייתה זמרת ליווי של אלטון ג'ון במהלך סיור הופעות. היא הופיעה בין השאר בארנה של ומבלי ובאלברט הול.
ג'ורג' לוהקה לתפקיד טריקסי בסדרה "מיילדת" של ערוץ BBC One המבוססת על ספר מאת ג'ניפר וורת'. בתחילה היא נבהלה מהאפשרות לעבוד עם שחקניות כמו פאם פריס וג'ני אגאטר. במסגרת התפקיד הוכשרה בטכניקות רפואיות שהיו מקובלות בשנות החמישים של המאה העשרים שכללו הסברים כיצד ליילד תינוק. בעונה הראשונה התאמנה בביתה יחד עם בעלה בדמות "האישה בהיריון", וכלב הטרייר שלהם שהיה "התינוק". ב-2012 הופיעה בארצות הברית בסיור לקידום הסדרה. עוד כיכבה ג'ורג' בווידאו קליפ של השיר "1901" של הזמרת בירדי.
באוגוסט 2015 פורסם שג'ורג' תתחרה בעונה ה-13 של תחרות הריקודים " Strictly Come Dancing". בן זוגה בתחרות היה הרקדן המקצועי Alja Skorjanec. על אף שקבלה מהשופטים ניקוד גבוה, היא הודחה בשבוע ה-11 לתחרות וסיימה במקום השישי.