stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארק ספיץ
הערות שוליים

↑  What are the reasons for the success of so many Hungarian Jewish Athletes
↑  http://www.sportsn.info/mark-andrew-spitz/
↑  מעריב לספורטאים - אלופי המכביה ה-7, מעריב, 1 בספטמבר 1965
↑  PAN AMERICAN GAMES - SWIMMING AND DIVING, באתר gbrathletics
↑  א. נוי, במחיצתו של שפיץ שיפרה השחייה הישראלית 13 שיאים ו-4 שיאי נוער, דבר, 10 באוגוסט 1969
↑  Swimming World Magazine Presents: Swimming World's - WORLD SWIMMERS OF THE YEAR, באתר SwimmingWORLD
↑  James E. Sullivan Award
↑  MARK SPITZ (USA) - 1977 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511546305171  BnF: cb14043416r (data)  CiNii: DA01614992  GND: 173981925  ISNI: 0000 0003 6149 9215  LCCN: n80128758  NARA: 10569408  NDL: 00457346  NKC: xx0189396  NTA: 160565510  SNAC: w6tp3dgj  SUDOC: 139424431  VIAF: 223113457   WorldCat (עם VIAF): 223113457
דארה הורן

| --- | --- |

דארה הורן 2005
 לידה:  1977 (בת 48 בערך) שורט הילס, ניו ג'רזי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 לאום:  אמריקאית
 מקום מגורים:  ניו ג'רזי 
 עיסוק:  סופרת, מסאית ופרופסור לספרות אמריקאית
 מקום לימודים:  מוסמך מטעם אוניברסיטת קיימברידג' בספרות עברית  דוקטור מטעם אוניברסיטת הרווארד בספרות השוואתית
 שפות היצירה:  אנגלית, יידיש ועברית
 תחום כתיבה:  היסטוריה היהודית,  מיתוסים היהודיים,  זהות היהודית,  האתוס האמריקאי  החברה האמריקאית
 יצירות בולטות:  In the Image  The World to Come  All Other Nights  Eternal Life  אנשים אוהבים יהודים מתים  מדריך למבולבלים
 תקופת הפעילות:  מ-לפני 1993
 מספר צאצאים:  4
 פרסים והוקרה:  פרס אדוארד לואיס וולנט לשנת 2002  פרס הספר היהודי הלאומי לשנת 2003  פרס הספר היהודי הלאומי לשנת 2006  הספרים הטובים ביותר של 2006 מאת San Francisco Chronicle  מגזין Granta, הסופרים האמריקאים הצעירים הטובים ביותר, 2007  פרס הרולד יו. ריבאלו לשנת 2007  פיינליסט, פרס קירקוס לשנת 2021 בעיון
 darahorn.com
 
דארה הורן (נולדה ב-1977) היא סופרת, מסאית ופרופסור לספרות אמריקאית. היא כתבה חמישה רומנים ובשנת 2021, הוציאה אוסף מאמרי עיון בשם אנשים אוהבים יהודים מתים (אנ'), שהיה מועמד גמר לפרס קירקוס (אנ') לעיון לשנת 2021. היא זכתה בפרס אדוארד לואיס וולנט (אנ') ב-2002, בפרס הלאומי לספרים יהודיים ב-2003, 2006 ו-2021, ובפרס הרולד יו. ריבאלאו (אנ') ב-2007.
ילדות וחינוך

סביה של הורן נולדו ברוסיה והיגרו לארצות הברית בתחילת המאה, הוריה נולדו באמריקה.
דארה נולדה ב-1977 וגדלה במשפחה יהודית קונסרבטיבית בשורט הילס, ניו ג'רזי (אנ'), עם שלושת אחיה. היא למדה בבית הספר התיכון מילבורן והייתה קפטנית משותפת של קבוצת החידונאים בשם Quiz Bowl (אנ'). אמה סוזן, הייתה מורה לאנגלית ובעלת תואר דוקטור במדעי היהדות. אביה של הורן, מתיו, עוסק ברופאת שיניים. במהלך ילדותה, הוריה עודדו אותה ואת אחיה לכתוב יומנים על הטיולים שלהם ברחבי העולם. בגיל 14, הורן זכתה למסע לפולין ולישראל במסגרת תחרות חידונים אודות ההיסטוריה של ארץ ישראל. בעקבות המסע היא כתבה חיבור על נסיעתה עבור כתב העת "הדסה מגזין" שהיה מועמד לפרס המגזין הלאומי האמריקאי (אנ') בשנת 1993.
בשנת 1999, היא השלימה את תואר בוגר האוניברסיטה בספרות השוואתית, בהצטיינות יתרה. בשנת 2006, היא השלימה את תואר הדוקטור שלה, בספרות השוואתית בעברית וביידיש שניהם מאוניברסיטת הרווארד. היא סיימה את התואר מוסמך האוניברסיטה בספרות עברית באוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה

הורן לימדה במכללת שרה לורנס ובאוניברסיטת העיר ניו יורק את המקצועות ספרות יהודית והיסטוריה של עם ישראל. היא בעלת תואר פרופסור אורח בקטדרת וינשטוק למדעי היהדות בהרווארד,  בה לימדה יידיש וספרות עברית. הורן שימשה מרצה אורחת בישיבה יוניברסיטי במהלך שנת הלימודים 2019–2020. היא גם תרמה מכתיבתה לניו יורק טיימס ולכתב העת אטלנטיק.
קריירה > ספרים

הרומן הראשון של הורן, In the Image, ("בצלם אלוהים" על פי הורן) שיצא לאור על ידי WW Norton (אנ') כשהייתה בת 25, היא קבלה על כתיבת הרומן את הפרס הלאומי לספרים יהודיים לשנת 2003, כמוכן היא זכתה בזכותו בפרס אדוארד לואיס וולנט לשנת 2002.
הרומן השני שלה, The World to Come, שיצא לאור גם הוא על ידי WW Norton בינואר 2006, קיבל את הפרס הלאומי לספרים יהודיים, בספרות לשנת 2006 ולפרס הרולד יו. ריבאלאו לשנת 2007, בנוסף הרומן נבחר כבחירת העורכים The New York Times Book Review וכאחד מהספרים הטובים ביותר של 2006 מאת San Francisco Chronicle, ותורגם לאחת עשרה שפות.
הרומן השלישי של הורן, All Other Nights ("מכל הלילות" כמו בהגדה של פסח על פי הורן), יצא לאור באפריל 2009 על ידי WW Norton ונבחר כבחירת העורכים ב-New York Times Book Review.
הרומן הרביעי של דארה, "The Guide for the Perplexed" ("מורה נבוכים" על פי הורן), יצא לאור בספטמבר 2013. בסקירה בניו יורק טיימס נכתב: "הורן לימדה ספרות והיסטוריה יהודית, כתיבתה מגיעה ממקום של ידע ומחקר מעמיקים... הערצתי את האינטנסיביות והיושרה של הורן, באותה מידה שהערצתי את אותן תכונות בדמויות שלה..."
הרומן החמישי של הורן, Eternal Life, יצא לאור בינואר 2018 על ידי WW Norton ונבחר לאחד מ-100 הספרים הבולטים של הניו יורק טיימס לשנת 2018.
הורן הוציאה את ספר העיון הראשון שלה, אנשים אוהבים יהודים מתים (אנ'), בשנת 2021. הכותרת מבוססת על מאמר משנת 2018 בכתב העת Smithsonian (אנ'), שהתחיל במשפט "אנשים אוהבים יהודים מתים. יהודים חיים, לא כל כך". המאמר הודפס בשנית כפרק בספר, כשכותרתו "היהודי המת (השני) האהוב על כולם". לפי יניב איצקוביץ׳ הכותב בניו יורק טיימס, אוסף 12 המסות "חושף את הדרכים השונות שבהן אנו מנציחים את הטרגדיה היהודית, כיצד אנו כותבים על השואה, כיצד התקשורת מציגה אירועים אנטישמיים, כיצד אנו מקימים מוזיאונים לכבוד המורשת היהודית, איך אנחנו קוראים ספרות אודות גיבורים יהודים ואפילו איך אנחנו משבחים את "חסידי העמים" (אלה שהצילו יהודים במלחמה), כולם הסחות דעת מהנושא המרכזי, שהוא המוות הקונקרטי והספציפי של יהודים." מרטין פרץ כתב ב"וול סטריט ג'ורנל", "זהו ספר, אשר בז'אנר המסוים שלו - ספרות עיון על רצח יהודים, במיוחד בשואה, ועל מקומם של המתים בדמיון האמריקאי - יש לו מעט מאוד מתחרים. למעשה, איני יכול לחשוב על אף אחד". הספר אנשים אוהבים יהודים מתים היה פיינליסט לפרס קירקוס כספר עיון לשנת 2021. הניו יורק טיימס רשם אותו כאחד מ-100 הספרים הבולטים של 2021, וה- Publisher's Weekly (אנ') דירג אותו בין 20 הספרים המובילים של השנה.
פרסים והוקרה

פרס אדוארד לואיס וולנט לשנת 2002
פרס הספר היהודי הלאומי לשנת 2003
פרס הספר היהודי הלאומי לשנת 2006
הספרים הטובים ביותר של 2006 מאת San Francisco Chronicle
מגזין Granta, הסופרים האמריקאים הצעירים הטובים ביותר, 2007
פרס הרולד יו. ריבאלו לשנת 2007
פיינליסט, פרס קירקוס לשנת 2021 בעיון
חיים אישיים

דארה הורן חיה בניו ג'רזי עם בעלה, בתה ושלושת בניה. להורן אח אחד ושתי אחיות.
לקריאה נוספת

Horn, Dara (2002). In the Image. New York: W. W. Norton. ISBN 0-393-05106-4.
Horn, Dara (2006). The World to Come. New York: W. W. Norton. ISBN 0-393-05107-2.
Horn, Dara (2009). All Other Nights. New York: W. W. Norton. ISBN 978-0-393-06492-6.
Horn, Dara (2013). A Guide for the Perplexed. New York: W. W. Norton. ISBN 978-0-393-06489-6.
Horn, Dara (2018). Eternal Life. New York: W. W. Norton. ISBN 978-0-393-60853-3.
Horn, Dara (2021). People Love Dead Jews. New York: W. W. Norton. ISBN 978-0-393-53157-2.
עידו טאקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בנובמבר 2001 (בן 23) הדר יוסף, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2020
 עיסוק:  שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
עידו טאקו (נולד ב-4 בנובמבר 2000 בן 24) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

טאקו נולד בשנת 2001 וגדל בתל אביב. משפחת אמו היא ממוצא פולני ושל אביו ממוצא עיראקי. כשהיה בן שבע נפטרה אמו ממחלת הסרטן. כשהיה בן 16, החליט לעסוק במשחק והחל ללמוד בסטודיו למשחק של השחקן גל אמיתי.
את שירותו בצה"ל עשה כעובד רס"ר, על תקן אמן פעיל.
קריירה

ב-2016 שיחק בתפקיד אורח את "עמיחי" בסדרת הקומדיה "נבסו".
ב-2020 שיחק בסדרת הדרמה "קיבוצניקים", בתפקיד יהל קרפטיג.
ב-2021 שיחק בסדרת הנוער "סקיי", בתפקיד אריק גבאי. הסדרה שודרה במשך שתי עונות עד לינואר 2023. בדצמבר של אותה השנה לוהק לסדרת הדוקו-דרמה "מינכן 72" על טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בו גילם את דמותו של מרים המשקולות הישראלי זאב פרידמן.
ב-2021 שיחק בסרט גמר "שעשני כרצונו" מטעם אוניברסיטת אריאל בשומרון וזכה עליו בפרס השחקן הטוב ביותר מסינמטק תל אביב.
ב-2022 שיחק במיני-סדרה "כל עוד בלבב", בתפקיד קובי. באותה שנה השתתף בסדרת הדרמה "ריקוד האש", בתפקיד שייע, ושיחק גם בסדרה "המתחם ה-25", בתפקיד יוני דותן.
הוא הצטרף לעונה השנייה של דרמת הפשע "השוטרים" בתפקיד אופק. בנוסף כיכב בסרטו של דני רוזנברג, "החייל הנעלם".
ב-2024 שיחק בסדרה "מתוקים", בתפקיד אמיר תמרי, בעונה השנייה של הסדרה "בלקספייס", בתפקיד רפא, ובסרט "קרוב אלי". באותה שנה השתתף גם בסרט האמריקאי-בריטי של נטפליקס "מרים", בבימויו של די. ג'יי. קארוסו.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | שם> סרטים | דמות> סרטים | הערות> סרטים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2023 | החייל הנעלם | שלומי |  |
| 2024 | קרוב אלי | נתי |  |
| 2024 | מרים | יוסף |  |
טלוויזיה
| 2020 | קיבוצניקים | יהל "חוליו" קרפטיג | תפקיד משני |
| 2021 | נבסו | עמיחי | תפקיד אורח |
| 2021–2023 | סקיי | אריק גבאי | תפקיד ראשי |
| 2022 | כל עוד בלבב | קובי | תפקיד ראשי |
| 2022 | ריקוד האש | שייע | תפקיד משני |
| 2022 | מינכן 72 | זאב פרידמן |  |
| 2022–הווה | המתחם ה-25 | יוני דותן | תפקיד ראשי |
| 2023 | השוטרים | אופק |  |
| 2023 | מתוקים | אמיר תמרי | תפקיד ראשי |
| 2024 | בלקספייס | רפאל "רפא" לבנה | תפקיד משני |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן ראשי בסדרת נוער | סקיי | מועמדות |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן ראשי בסדרת נוער | כל עוד בלבב, המתחם ה-25 | מועמדות |
| 2023 | פרס אופיר | השחקן הראשי הטוב ביותר | החייל הנעלם | מועמדות |
הערות שוליים

1 2 3  זוהר אורבך, ‏זמן הטאקו, באתר ‏מאקו‏, 20 באפריל 2022
↑  יערה יעקב, טיק טאקו, באתר ynet, 1 ביוני 2021
↑  הכירו את עידו טאקו (יהל) – קיבוצניקים, באתר HOT
↑  משה אבוטבול, דאבל: עידו טאקו ואלכס זילברג לוהקו יחד לסדרה נוספת, באתר פרוגי, 7 בדצמבר 2021
↑  גיל משעלי, ‏העבריין החדש של "השוטרים": עידו טאקו, באתר ‏מאקו‏, 3 באוקטובר 2022
↑  זוהר צלח, ‏הישראלים מצילים את "מרים" מהתרסקות מוחלטת, באתר ‏מאקו‏, 7 בדצמבר 2024
גריפון

.
איור של גריפון
גריפון, במוזיאון הזואולוגי של קופנהגן
האחמנית גריפון בפרספוליס
גְריפֿון או גריפִֿין הוא חיה מיתולוגית בעלת גוף, זנב ורגליים אחוריות של אריה, וראש וכנפיים של עיט. לעיתים קרובות לגריפון יש טפרי עיט בתור רגליים קדמיות. מכיוון שהאריה נחשב באופן מסורתי למלך החיות, והעיט למלך הציפורים, בימי הביניים, נחשב הגריפין ליצור חזק ומלכותי במיוחד. מאז העת העתיקה הקלאסית, גריפינים היו ידועים בשמירה על אוצרות ורכוש יקר.
הציור הראשון של הגריפון שידוע עליו כיום הופיע במצרים, בין דמויות של בעלי חיים אחרים על לוח תמרוקים משנת 3200 לפנה"ס בערך. במקדשי הקבורה של סחו-רע ושל פפי השני הוא נקרא "תשתש" (טורף, קורע) וכן נקרא גם "פתפת". בציורים הראשונים של הגריפון היו כנפיו סגורות, ורק מאוחר יותר הן צוירו פרושות.
סוג אחר של גריפון שהופיע במקומות שונים בתקופה מאוחרת יותר היה בעל ראש של עוף בלתי ידוע המזכיר תרנגול. את הסוג הזה של גריפון ניתן לראות כמעט בכל האגן המזרחי של הים התיכון: מגידו בישראל, גבל בסוריה, נמרוד באשור וביוון - בדלוס, בדלפוי ובאתונה. על פי המיתולוגיה היוונית, הגריפון מתגורר בקן דמוי קן עוף, אך במקום ביצים הוא מטיל אבנים יקרות מסוג אכטיס (אגתה). הגריפונים היו מקודשים לאלה בריטומרטיס, אלת הרשתות.
בארץ ישראל נמצאו כמה גריפונים כדוגמת חרפושית שנמצאה בחפירות תל מגידו ועליה ציור של גריפון בסגנון מצרי קדום. בין רגליו של גריפון זה חרות השם "חמן" בכתב עברי קדום. בערבית מכונה הגריפון "אלענקא" (בעל צוואר ארוך), והוא מקושר לפעמים עם דמות מיתולוגית יהודית – הכרוב.
ציור של גריפון נמצא בדרום גרמניה על תקרת בית כנסת בעיירה הורב שליד במברג. תקרת בית כנסת זו נמצאת היום במוזיאון ישראל בירושלים ונכללת בתערוכת יודאיקה.
הגריפון הופיע על רבים מהפסלים והתכשיטים מאזור חופי הים השחור ומרכז אסיה. בעולם העתיק נהגו להראות עצמות ענק ולומר כי אלו עצמות גריפון, אך ככל הנראה מדובר היה בעצמות של דינוזאורים. הגריפון מסמל את הסיטי של לונדון, ופסליו נמצאים בכל הגבולות המפרידים בין הסיטי ושאר חלקי לונדון. הוא מופיע ביצירות ספרות, ובהן "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" וספרי "דברי ימי נרניה". אויבו הגדול ביותר הוא הסוס.
פסל גריפון בהולנד
שני גריפונים צדים צבי - מעמד שולחני עשוי שיש מאיטליה מהמאה הרביעית לפנה"ס
ראש גריפון מחיספין, רמת הגולן
תגליף של גריפון במוזיאון הלאומי של תימן בעדן; שׁבּוַה (אנ'), בירת ממלכת חצרמות הקדומה בדרום ערב; אמצע המאה השלישית
גרופונים אוחזים את לוחות הברית - ציור בבית הכנסת צרי גלעד בלבוב
ראו גם

היפוגריף, יצור מיתולוגי אשר חציו גרפין וחציו סוסה.
כימרה
כרוב (מיתולוגיה)
הערות שוליים

↑  זאב וילנאי, אנציקלופדית אריאל, עם עובד, עמ' 1443
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543317005171  GND: 4158130-1  LCCN: sh85057343
1983 בישראל

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1982   1981  1980 |  דגל ישראל | 1983  בישראל |  »»»  1984   1985   1986 |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-1983 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 1983
1983 בישראל (ה'תשמ"ג - ה'תשמ"ד) הייתה השנה בה מדינת ישראל ציינה 35 שנים להקמתה. במוקד האירועים במדינה עמדו פרסום מסקנות ועדת כהן בנושא הטבח בסברה ושתילה ומשבר מניות הבנקים.
הנהגה

נשיא המדינה – יצחק נבון עד 5 במאי, מאז חיים הרצוג
ראש ממשלת ישראל  התשע עשרה עד 10 באוקטובר – מנחם בגין,  העשרים – יצחק שמיר
יושב ראש הכנסת העשירית – מנחם סבידור
נשיא בית המשפט העליון – יצחק כהן עד 27 בנובמבר, מאז מאיר שמגר
ראש המטה הכללי – רפאל איתן עד 19 באפריל, מאז משה לוי
מפכ"ל המשטרה – אריה איבצן
פוליטיקה

האירוע הפוליטי המשמעותי של שנת 1983 היה התפרקות ממשלת ישראל ה-19 בראשות מנחם בגין, ועליית ממשלת ישראל ה-20 בראשות יצחק שמיר. להלן עיקרי אירועי השנה:
7 בפברואר – ועדת כהן לחקירת טבח סברה ושתילה מגישה את המלצותיה. בין ההמלצות: התפטרות שר הביטחון אריאל שרון.
14 בפברואר – ממשלת ישראל החליטה להעביר את אריאל שרון מתפקיד שר הביטחון, לאור ההמלצות בעניינו בדו"ח ועדת כהן שפורסם ב-7 בפברואר הוא ממונה לשר בלי תיק, ומוחלף בתפקיד שר הביטחון על ידי משה ארנס
22 במרץ – הכנסת בחרה את חיים הרצוג לנשיא המדינה, לאחר שגבר בבחירות על מועמד הקואליציה, השופט פרופסור מנחם אלון.
5 במאי – חיים הרצוג מושבע לנשיאה השישי של מדינת ישראל.
28 באוגוסט – מנחם בגין מודיע כי בכוונתו להתפטר מתפקיד ראש ממשלת ישראל, אך הוא מתמהמה בהגשת ההתפטרות לנשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג. לאחר לחץ פרלמנטרי, מגיש בגין את התפטרותו ב-15 בספטמבר
15 בספטמבר – 18 יום לאחר שהודיע כי בכוונתו להתפטר מתפקיד ראש ממשלת ישראל, מגיש מנחם בגין, לאחר לחץ פרלמנטרי, את התפטרותו לנשיא מדינת ישראל, חיים הרצוג. בהצהרה לציבור מסתפק במילים "איני יכול עוד"
10 באוקטובר – יצחק שמיר מציג את הממשלה העשרים בפני הכנסת, ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל
פוליטיקה > צבא וביטחון

19 בינואר – נעצר על ידי השב"כ המרגל פרופסור מרקוס קלינגברג שכיהן כסגן מנהל המכון הביולוגי בנס ציונה. בחקירתו הודה שריגל עבור ברית המועצות במשך עשרות שנים. נידון ל-20 שנות מאסר. קלינגברג שוחרר בשנת 2003 ועזב את ישראל.
מרץ ואפריל – מגפת ההתעלפויות בגדה המערבית.
19 באפריל – משה לוי מתמנה לרמטכ"ל צבא הגנה לישראל.
1 במאי – התנגשות מטוס עיט ומטוס בז: במהלך אימון קרב-אוויר מעל הנגב, התנגש מטוס חיל האוויר הישראלי F-15 איגל במטוס A-4 סקייהוק. טייס הסקייהוק נטש בהצלחה. המטוס ה- F-15 איבד את כנפו הימנית ולמרות זאת טייסו הצליח להנחיתו.
17 במאי – לבנון, ישראל וארצות הברית מגיעות להסכמה על נסיגה ישראלית מלבנון.
20 ביולי – ממשלת ישראל מורה להסיג את הכוחות מביירות, אך להשאירם בדרום לבנון.
26 ביולי – הפיגוע במכללה האסלאמית בחברון. כמה מחברי המחתרת היהודית רוצחים שלושה סטודנטים ופוצעים שלושים נוספים.
4 בנובמבר – "אסון צור השני", פיגוע התאבדות של ארגון הג'יהאד האיסלאמי במפקדת צה"ל בצור. 60 איש נרצחים: 28 ישראלים ו-32 לבנונים.
8 בדצמבר – נאנס ונרצח הילד דני כץ על ידי ארבעה ערבים ישראלים על רקע לאומני.
פוליטיקה > כלכלה

2 במרץ – החלה שביתת הרופאים שנמשכה 4 חודשים
6 באוקטובר – פורץ משבר מניות הבנקים. כתוצאה מהמשבר מניותיהם של ארבעה בנקים גדולים קרסו והממשלה הלאימה בנקים אלו.
חברה ותרבות

4 ביוני – מפקד אוכלוסין: 4,037,620 תושבים בישראל.
חברה ותרבות > חוק ומשפט

10 בפברואר – רימון יד שנזרק לעבר הפגנה של "שלום עכשיו" מביא למותו של אמיל גרינצווייג; הרוצח הוא פעיל ימין בשם יונה אברושמי
16 באפריל – גנבת אוסף השעונים מהמוזיאון לאמנות האסלאם.
27 בנובמבר – מאיר שמגר ממונה לנשיא בית המשפט העליון
14 בדצמבר – גופת החיילת אורלי דובי, אשר נעדרה במשך חודש, מתגלית בחולות נתניה. לימים הורשע ברצח שלמה חליווה המכונה "האנס הבכיין".
חברה ותרבות > תרבות

23 באפריל – עפרה חזה זוכה במקום השני באירוויזיון 1983 עם השיר "חי", הישג שהעניק לה גם את תואר "זמרת השנה" של רשת ג'.
אלבומים אשר יצאו בשנה זו : על פני האדמה - שלום חנוך, האישה שאיתי - דויד ברוזה, מה נשמע - ירדנה ארזי, מסגרות - אלבום הבכורה של דני רובס.
יישובים שהוקמו

היישוב גבעת זאב, במחוז יהודה ושומרון
הקיבוץ נווה חריף, במחוז הדרום
הישוב הקהילתי אשרת, במחוז הצפון
נולדו

(קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1983)
10 במאי – משה פרץ, זמר ומוזיקאי
24 ביוני – עוז זהבי, שחקן, דוגמן ומנחה ישראלי
16 באוגוסט – רותם סלע, שחקנית, מנחה, דוגמנית ופרזנטורית ישראלית
13 בספטמבר – עופר חיון, שחקן ישראלי
20 באוקטובר – אלונה טל, זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית.
21 באוקטובר – נינט טייב - זמרת ושחקנית ישראלית.
3 בנובמבר – אפרת גוש - זמרת ומוזיקאית ישראלית.
נפטרו

(קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-1983)
10 בפברואר – אמיל גרינצווייג, חבר תנועת שלום עכשיו. (נולד ב-1947)
12 באפריל – אברהם יפה, איש צבא וחבר הכנסת ישראלי. (נולד ב-1913)
16 באפריל – מיכאל זהרי, בוטנאי ישראלי. (נולד ב-1898)
19 ביוני – שמחה ארליך, פוליטיקאי ישראלי. (נולד ב-1915)
3 בנובמבר – הרב מנחם מנדל כשר, תלמיד חכם וראש ישיבה. (נולד ב-1895)
נתנאל הוכברג, אגרונום ומומחה לגידול גפנים. (נולד ב-1897)
אריה ליאו אוליצקי, רופא ישראלי ופרופסור לבקטריולוגיה. (נולד ב-1898)
ממשלת ישראל ה-20 בראשות יצחק שמיר בבית הנשיא חיים הרצוג. משמאל לימין: פסח גרופר, גדעון פת, משה ארנס, אהרן אוזן, אליעזר שוסטק, יובל נאמן, משה נסים, מרדכי צפורי, יוסף בורג, יצחק שמיר, חיים הרצוג, דוד לוי, יצחק מודעי, יעקב מרידור, יורם ארידור, אברהם שריר, מרדכי בן-פורת, שרה דורון, אריאל שרון, זבולון המר, חיים קורפו ודן מרידור מזכיר הממשלה
אמיל גרינצוויג בראש הצועדים בהפגנה בה נרצח, ירושלים 1983
אברהם יפה
ג'ים ת'ורפ

| --- | --- |

ת'ורפ במדי ניו יורק ג'איינטס
 עמדה:  השדה החיצון
 קבוצות כשחקן
 1913–1915 1917 1917 1918–1919 1919:  ניו יורק ג'איינטס ניו יורק ג'איינטס סינסינטי רדס ניו יורק ג'איינטס בוסטון ברייבס
ג'ייקוב פרנססיקו "ג'ים" ת'ורפ (באנגלית: Jacobus Franciscus "Jim" Thorpe;‏ 28 במאי 1888 – 28 במרץ 1953) היה אתלט אמריקאי ממוצא אינדיאני, ידוע כאחד האתלטים המגוונים ביותר בתקופה המודרנית, אלוף אולימפי בקרב חמש ובקרב עשר באולימפיאדת סטוקהולם (1912).
ת'ורפ התפרסם כמי שמדליות הזהב בהן זכה באולימפיאדה נשללו ממנו לאחר שהפר לכאורה את מעמד החובבן הנדרש בזמנו מהמשתתפים, התגלה כי הוא קיבל שכר עבור משחקים בקבוצת בייסבול בליגת המשנה. הישגיו האולימפיים נמחקו מהרישום הרשמי שנה לאחר האולימפיאדה, אך ב-1983, 30 שנה לאחר מותו, הודיע הוועד האולימפי הבינלאומי כי הוא מחזיר את המדליות לת'ורפ.
ביוגרפיה

ת'ורפ נולד ביחד עם אחיו התאום, ב-1888 בטריטוריות אינדיאניות בסמוך לעיר פרג שבמדינת אוקלהומה. אימו של ת'ורפ הייתה מצאצאי הלוחם האינדיאני "נץ שחור". השם האינדיאני שניתן לו היה "וואה-טו-הוק" שפירושו "נתיב זוהר".
בגיל 9 נפטר אחיו התאום מדלקת ריאות, ת'ורפ החל להשתמט מבית הספר ובתגובה אביו שלח אותו לפנימייה לנערים אינדיאנים בקנזס. לאחר שאימו מתה מסיבוך בעת לידה, עזב ת'ורפ את הפנימייה והחל לעבוד בחוות סוסים. ב-1904 החל ת'ורפ ללמוד בפנימייה וקולג' קרלייל שבפנסילבניה מוסד שאיפשר לנערים אינדיאנים להתמחות ביותר מ-20 סוגי מלאכות, במקביל לתעסוקה באזור. הוא עזב את המוסד בעקבות מות אביו ועבר לעבוד בחווה, אך לאחר מספר שנים חזר לקרלייל והחל בה את הקריירה הספורטיבית שלו.
קריירה ספורטיבית > בקולג'

כישרונו האתלטי של ת'ורפ התגלה למנהלי המוסד ב-1907 כאשר הביס את חבריו ללימודים בקפיצה לגובה בעודו לבוש בבגדי יום-יום. מאמן הפוטבול של קרלייל, גלן "פופ" ורנר, שילב את ת'ורפ בנבחרת המוסד, בה הוא שיחק במגוון תפקידים: רץ אחורי, מגן אחורי ובועט. ת'ורפ הוביל את הקבוצה לניצחונות מול נבחרות בולטות כמו נבחרת אוניברסיטת הרווארד ונבחרת צבא ארצות הברית. במשחק מול הצבא נפצע מי שעתיד להיות נשיא ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר, כאשר ניסה לתקל את ת'ורפ, לימים התייחס אייזנהאואר לת'ורפ בנאומו מ-1961, כשציין שהיה שחקן הפוטבול המוכשר ביותר אותו ראה מאז ומעולם.
קריירה ספורטיבית > המשחקים האולימפיים ב-1912

לקראת אולימפיאדת סטוקהולם ב-1912 נבחר ת'ורפ לחבר במשלחת האמריקאית למשחקים, ונקבע שישתתף בתחרויות קרב חמש, קרב עשר, קפיצה לרוחק וקפיצה לגובה.
התחרויות בקרב חמש היו הראשונות בהן השתתף, הוא השיג בהן את התוצאות הבאות (בסדר כרונולוגי של האירועים):
קפיצה לרוחק - 7.07 מ', מקום ראשון.
הטלת כידון - 46.71 מ', מקום שלישי.
ריצת 200 מטר - 22.9 שניות, מקום ראשון.
זריקת דיסקוס - 35.57 מ', מקום ראשון.
ריצת 1500 מטר - 4:44.8 ד', מקום ראשון.
סך הכל זכה בארבעה מתוך חמישה מקצועות, וניצח בהפרש גדול את מתחריו.
באותו היום גם השתתף בתחרות הקפיצה לגובה וסיים שביעי (בתוצאה של 1.87 מ'). בתחרות הקפיצה לרוחק שהתקיימה לאחר מספר ימים סיים רביעי (בתוצאה של 6.89 מ').
שבוע לאחר מכן התחרה בקרב עשר, לרוע מזלו נגנבו לו הנעליים ביום השני התחרות והוא נאלץ להשתמש בנעליים לא תואמות שמצא בזבל, אף על פי כן השיג ת'ורפ תוצאות מרשימות.
התוצאות שקבע (לפי סדר כרונולוגי) :
ריצת 100 מטר - 11.2 שניות, מקום שלישי.
קפיצה לרוחק - 6.79 מ', מקום שלישי.
הדיפת כדור ברזל - 12.89 מ', מקום ראשון.
קפיצה לגובה - 1.87 מ', מקום ראשון.
ריצת 400 מטר - 52.2 שניות, מקום רביעי.
זריקת דיסקוס - 36.98 מ', מקום שלישי.
ריצת 110 מטר משוכות - 15.6 שניות, מקום ראשון.
קפיצה במוט - 3.25 מ', מקום שלישי.
הטלת כידון - 45.70 מ', מקום רביעי.
ריצת 1500 מטר - 4:40.1 ד', מקום ראשון.
סך הכל זכה ת'ורפ ב-4 מקצועות, סיים בתוצאה משוקללת של 8,413 נקודות (שווה ערך ל-6,564 נקודות בשיטת הניקוד הנהוגה מ-1964), וניצח בהפרש של 689 נקודות את הבא אחריו, הוגו ויסלנדר, הפייבוריט המקומי משוודיה.
בטקס הענקת המדליות שהתקיים בסוף המשחקים, זכה ת'ורפ לקבל בנוסף לשתי מדליות הזהב, גם פרסים מיוחדים מידי ניקולאי השני, קיסר רוסיה ומידי מלך שוודיה גוסטב החמישי. בעת מתן הפרס, פנה המלך גוסטב לת'ורפ באומרו:
אתה אדוני, האתלט הטוב ביותר בעולם, כבוד הוא לי ללחוץ את ידך
על כך ענה ת'ורפ בפשטות:
תודה מלך
בתום האולימפיאדה חזר ת'ורפ לארצות הברית והתקבל בתהלוכה המונית בשדרות ברודוויי.
ב-1913 פורסמו בעיתונות האמריקאית ידיעות כי ת'ורפ הפר את מעמדו כספורטאי חובבן בכך שקיבל כסף תמורת השתתפות במשחקי בייסבול בזמן לימודיו בקולג', לפני האולימפיאדה. ת'ורפ פנה במכתב למזכיר הוועד האמריקאי הספורטאים החובבנים ובו הודה כי אכן קיבל תשלום, אך ציין כי עשה זאת מתוך חוסר מודעות לנושא, מתוך אהבה למשחק, ושידוע לו כי גם ספורטאים נוספים פעלו כך, אך בניגוד אליו לא השתמשו בשמם האמיתי. פנייתו של ת'ורפ הייתה לשווא, הוועד האמריקאי הסיר מת'ורפ את מעמד החובבן, ופנה לוועד האולימפי הבינלאומי בבקשה לפעול באופן דומה. בתגובה אכן נשללו מת'ורפ התארים והמדליות בהם זכה באולימפיאדה. שלילת המדליות מת'ורפ לא הייתה בהתאם לנוהלי הוועד האולימפי באותה עת, שכן על פי ספר החוקים, ערעור על תוצאות אמור להיות מוגש עד 30 יום מטקס הסיום של האולימפיאדה, בעוד שהפרסום בעיתונות היה כחצי שנה לאחר מכן. קיימת סברה כי ת'ורפ נפל קורבן לגזענות מצד מקבלי ההחלטות.
קריירה ספורטיבית > קריירה מקצוענית

ההכרזה על ת'ורפ מקצוען פתחה פתח להצעות מקבוצות מקצועניות שביקשו להשתמש בשירותיו, ת'ורפ הצטרף לקבוצת הניו יורק ג'איינטס מליגת הבייסבול המקצוענית, ה-MLB, ובשנתו הראשונה הצטרף לסיבוב ההופעות העולמי של הקבוצה, בו היה האטרקציה המרכזית. הוא שיחק בקבוצות מהליגה הראשונה במשך שש עונות, האחרונה בהן ב-1919 במדי בוסטון ברייבס בה השיג ממוצע חבטות מצוין של 0.327.
במקביל לקריירה בבייסבול, לא זנח ת'ורפ את אהבתו למשחק הפוטבול, ב-1915 הוא חתם בקבוצת קנטון בולדוג תמורת סכום של 250 דולר למשחק, סכום גבוה משמעותית ביחס לנהוג באותם ימים, הוא הוביל את הקבוצה לזכייה ב-3 תארים (1916, 1917 ו-1919). ב-1920 היו הבולדוג בין 14 הקבוצות שייסדו את ליגת ה-AAFL ששנתיים לאחר מכן שונה שמה ל-NFL, ת'ורפ נהיה לנשיאה הראשון של הליגה, תפקיד אותו מילא במשך שנה, בטרם פרש על מנת להקדיש את זמנו למשחק ואימון הבולדוג. ב-1922 היה ממקימי קבוצת ה-NFL אורנג אינדיאנס, קבוצה שהתבססה על שחקנים אינדיאנים בלבד, הוא שיחק ואימן אותה במשך שנתיים. סך הכל שיחק ת'ורפ במשך 9 עונות בליגת ה-NFL ב-6 קבוצות שונות, בטרם פרש ממשחק בשנת 1929, בגיל 41.
פרק עלום יחסית בחייו של ת'ורפ נוגע לקריירת הכדורסל שלו, ידוע כי שיחק כדורסל במסגרת מופעים עם קבוצת אינדיאנים ברחבי ארצות הברית בסוף שנות ה-20 אך תקופה זו אינה מתועדת היטב.
חייו האישיים

ת'ורפ היה נשוי שלוש פעמים ונולדו לו שמונה ילדים. בנו הראשון נפטר בגיל שלוש ממגפת השפעת הספרדית. לאחר פרישתו מספורט מקצועני נאבק ת'ורפ לפרנס את משפחתו, במיוחד בזמן השפל הגדול, הוא לא החזיק בעבודה קבועה, ועסק במלאכות רבות, בהן ניצב בסרטים, בעיקר במערבונים. לתקופה קצרה ב-1945 הצטרף לצי הסוחר של ארצות הברית. בערוב ימיו סבל ת'ורפ מבעיות רפואיות רבות, ב-1950 אושפז בבית חולים בעקבות גידול סרטני שהתגלה בשפתיו וב-1953 נפטר לאחר שלא התאושש מהתקף לב שלישי שעבר.