stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סן-נאזר
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > בהמשך המלחמה

כיוון שמעגן הצוללות המשיך בפעולתו גם לאחר הפשיטה, הפך זה האחרון ליעד להפצצות חוזרות ונשנות של בעלות הברית. בינואר 1943 הותקפה העיר בפצצות תבערה. להפצצה זאת קדמו שלושה ימים בהם הוזהרה האוכלוסייה האזרחית הצרפתית להימלט לבל תיפגע. ואכן, אם כי העיר הופצצה ונשרפה כמעט עד היסוד, האבדות האזרחיות היו מעטות יחסית, כיוון שרוב התושבים נמלטו בעוד מועד. בכל זאת, בסיס הצוללות המשיך בפעילותו, בעוד העיר עצמה נשארה נטושה עד סוף המלחמה. לאחר הפלישה לנורמנדי נותק חיל המצב הגרמני בסן-נאזר, אולם סירב להיכנע, כשם שנהגו הגרמנים בנמלים אחרים בחוף האטלנטי של צרפת, כמו לה רושל ולוריאן. במצב זה, בסיס הצוללות המנותק היה משותק למעשה, וכיוון שכך, הסתפקו בעלות הברית בעצם הניתוק, דילגו על העיר, והגרמנים נכנעו רק בתום המלחמה.
היסטוריה > אחרי המלחמה

בסוף שנות ה-40 העיר נבנתה מחדש, וחודשה פעילות המבדוקים. עם הירידה בבניית האוניות בארצות המערב, בשנות ה-60 וה-70, סבלה העיר מאבטלה. כיום כלכלת העיר מגוונת יותר, תלויה פחות בספנות, והאבטלה פחתה בהתאם. בין היתר, התבססה בעיר תעשיית מטוסים ותעשיית מנועים.
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת סנדרלנד, אנגליה, הממלכה המאוחדת (מ־1953)
גרמניה סארלואי, חבל הסאר, גרמניה (מ־1969)
ספרד אבילס, אסטוריאס, ספרד
ערים תאומות > הסכמי שיתוף פעולה

קמרון קריבי, אזור הדרום, קמרון
תוניסיה מהדיה, תוניסיה
ראו גם

הפשיטה על סן-נאזר
מבצע אריאל
לקריאה נוספת

עברית:
לוקס פיליפס, הפשיטה הגדולה מכולן, הוצאת מערכות, 1961.
צרפתית:
Barbance Marthe, Saint-Nazaire : la Ville, le Port, le Travail, Marseille, 1979
Braeuer, Luc, L’incroyable histoire de la poche de Saint-Nazaire, Batz-Sur-Mer 2003.
Guériff, Fernand. Saint-Nazaire sous l'occupation allemande: le Commando, la Poche. Éditions du Paludier
Moret Henri, Histoire de Saint-Nazaire et de la région environnante, Bruxelles, 1977
אנגלית:
Perrett, Bryan (2003). For Valour: Victoria Cross and Medal of Honor Battles. Wiedenfeld & Nicolson, London. ISBN 0-297-84662-0
הערות שוליים

↑  לוקס פיליפס, הפשיטה הגדולה מכולן, הוצאת מערכות, 1961.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557208905171  BnF: cb15260353v (data)  GND: 4352812-0  LCCN: n81042224  MusicBrainz: ca6814bf-d33d-4209-b911-6c0c9473f342  NARA: 10045133  NKC: ge524014  VIAF: 158283747   WorldCat (עם VIAF): 158283747 
מעגן הצוללות הגרמני בסן-נאזר כפי שצולם בימינו
הרציפים בסן-נאזר, 1942.
עבדל נאדר

| --- | --- |

נאדר בשנת 2018
 לידה:  25 בספטמבר 1993 (בן 31) אלכסנדריה, מצרים
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  11
 מכללה:  אוניברסיטת צפון אילינוי אוניברסיטת המדינה של איווה
 דראפט:  בחירה מספר 58, 2016 בוסטון סלטיקס
 קבוצות כשחקן
 2016–2017 2017–2018 2018–2020 2020–2022:  מיין רד קלאוס בוסטון סלטיקס אוקלהומה סיטי ת'אנדר פיניקס סאנס
 הישגים כשחקן
 רוקי העונה בליגת הפיתוח (2017)
עבדל רחמן נאדר (בערבית: عبد الرحمن نادر; באנגלית: Abdel Nader; נולד ב-25 בספטמבר 1993) הוא כדורסלן עבר מצרי-אמריקאי, ששיחק בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, בעמדת הסמול פורוורד.
קריירת מכללות

נאדר נולד באלכסנדריה שבמצרים, ובגיל 4 עבר עם משפחתו לשיקגו, אילינוי. בין השנים 2011–2013 למד ושיחק באוניברסיטת צפון אילינוי, וב-3 השנים הבאות למד באוניברסיטת המדינה של איווה. בעונתו האחרונה בליגת המכללות הפך לאחד השחקנים הבולטים של ה"סייקלונס", לצד ג'ורג' ניאנג ומונטיי מוריס, ורשם ממוצעים של 12.9 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2016 נבחר נאדר על ידי בוסטון סלטיקס, בבחירה ה-58. מכיוון שלא זכה לחוזה בקבוצה, הצטרף נאדר לקבוצת הבת של הסלטיקס מליגת הפיתוח של ה-NBA – מיין רד קלאוס. לאורך אותה עונה היה הקלעי המוביל של הקבוצה, עם 21.3 נקודות בממוצע למשחק, ובסיומה זכה בתואר "רוקי העונה".
לקראת עונת 2017/2018 חתם על חוזה ל-4 עונות בבוסטון סלטיקס.
ביולי 2018 הועבר בטרייד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר, במדיה שיחק בשתי העונות הבאות. ב-28 בנובמבר 2019 קלע שיא קריירה של 23 נקודות במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס.
בנובמבר 2020 הועבר עם כריס פול בטרייד לפיניקס סאנס, תמורת קלי אוברה, ריקי רוביו, טיי ג'רום, ג'יילן לקיו ובחירת דראפט עתידית.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של נאדר בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2016, באתר basketball-reference.com
↑  SUNS COMPLETE TRADE FOR CHRIS PAUL, ABDEL NADER, באתר הסאנס, 16 בנובמבר 2020
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עבדאללה מאדו

עבדאללה מוחמד מוסא מאדו (בערבית: عبدالله محمد موسى مادو בתעתיק: עבד אללה מחמד מוסא מאדו; נולד ב-15 ביולי 1993 במכה שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אל-איתיפאק מליגת העל הסעודית ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

מאדו החל את הקריירה המקצוענית שלו בא-נסר מליגת העל הסעודית. ב-6 באפריל 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–1 על הג'ר במסגרת המחזור ה-19 בליגה לעונת 2012/2013.
ב-30 בינואר 2024 הושאל לאל-איתיפאק עד לסיום העונה.
קריירה בינלאומית

מאדו היה חלק מסגל נבחרת ערב הסעודית עד גיל 23 בטורניר גביע אסיה עד גיל 23 בשנת 2016, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.
ב-10 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ערב הסעודית, בניצחון 0–3 על נבחרת סינגפור במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת ערב הסעודית לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות ערב הסעודית (3): 2013/2014, 2014/2015, 2018/2019
הסופר קאפ הסעודי (2): 2019, 2020
גביע יורש העצר הסעודי (1): 2013/2014
הערות שוליים

↑  قائمة الأخضر في كأس العالم FIFA قطر בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת ערב הסעודית, 11 בנובמבר 2022 (בערבית)
| נבחרת ערב הסעודית – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר |  1 א-רביעי •  2 אל-גנאם •  3 מאדו •  4 אל-עמרי •  5 אל-בולייהי •  6 אל-בורייכ •  7 אל-פרג' •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 א-שהראני •  14 עוטייף • 15 אל-חסן • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 אל-עאבד • 19 באהברי • 20 אל-עבוד • 21 אל-עוויס • 22 אל-עקידי • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 עסירי • 26 שראחילי • מאמן: רנאר | ערב הסעודית |
עבדים היינו

שלום פוסטולסקי, מלחין השיר
"עבדים היינו" הוא שיר לכבוד חג הפסח. מילות השיר הן חמש בלבד, ומקורן בהגדה של פסח.
את הלחן העממי הידוע למילים אלו הלחין שלום פוסטולסקי.
מילות השיר

מילות השיר הן חמש בלבד, והן חוזרות על עצמן בווריאציות שונות:
"עֲבָדִים הָיִינוּ, הָיִינוּ,
 עַתָּה בְנֵי חֹורִין, בְנֵי חֹורִין.
 עֲבָדִים הָיִינוּ,
 עַתָּה, עַתָּה, בְנֵי חֹורִין, 
 עֲבָדִים הָיִינוּ,
 עַתָּה, עַתָּה, בְנֵי חֹורִין, בְנֵי חֹורִין,
עַתָּה, עַתָּה, בְנֵי חֹורִין, בְנֵי חֹורִין."
הלחן

מלחין השיר, שלום פוסטולסקי, היה מראשוני קיבוץ עין חרוד, והוא הלחין את השיר לכבוד סדר הפסח שנערך בקיבוץ.
בזכרונות שלו, כתב פוסטולסקי ”לפי בקשת הגננות הייתי מחבר לפעמים מנגינות לשירים בשביל ילדי הגן...”.
המנגינה שהלחין פוסטולסקי למילים אלו, הפכה לשיר עממי ידוע.
ביצועים

ביצועו של יהורם גאון (בעיבוד אלכס וייס) נכלל באלבום האוסף "פסח" שיצא בשנת 1972.
ביצעו אותו גם האחים והאחיות, אסנת פז (בעיבוד חנן וינטרניץ), עוזי מאירי ועוד.
ספורט מוטורי

מרוץ פורמולה 1 בברזיל ב-2007
רכיבה על אופנוע בעת ביצוע פעלול ה"מנואל"
ספורט מוטורי, הוא שם כולל למגוון ענפי הספורט בהם נעשה שימוש ברכב ממונע. הספורט המוטורי כולל מרוצים, תחרויות ומיומנות שליטה ברכב. המרוצים הנפוצים ביותר בתחום הם מרוץ מכוניות, מרוץ אופנועים, קארטינג ומרוץ סירות. עובדי המסלול שדואגים לבטיחות ויעילות המרוצים נקראים מרשלים. תחרות פורמולה 1 היא פסגת התחרויות. ספורט מוטורי מופיע בסרטים רבים. הספורט המוטורי כולל בתוכו סיכונים רבים.
מרוץ פורמולה 1 אשר התקיים בארצות הברית
בישראל קיימת "התאחדות לספורט המוטורי בישראל"
סיכונים

ספורט מוטורי עלול לעיתים לסכן את המתחרים בו עד כדי סכנת חיים. בתחילת המאה ה-20 היו תאונות קטלניות רבות במרוצי מכוניות ואופנועים אשר אירעו מדי שנה. החל משנות ה-60 של המאה ה-20 חלה עלייה במודעות לסכנות במרוצים וסדרות המרוץ הבכירות החלו ליישם תקנות המשפרות את בטיחות המתחרים. עם השנים הפכו אירועים טרגיים לנדירים עקב השיפורים במבנה כלי הרכב, בחליפות המגן ובמבנה מסלולי המרוץ.
מקרי מוות

במרוץ סן מרינו של פורמולה 1 מ-1994 התנגש הנהג איירטון סנה הברזילאי בקיר בטון ונהרג.
בשנת 2003 נהרג הרוכב היפני דג'ירו קאטו במסלול סוזוקה ביפן כתוצאה מהתנגשות בעמוד גשר מבטון בעת מרוצי אופנועי גרנד פרי. כתוצאה מתאונה זו נפסל מסלול זה לשימוש בעונות הבאות.
בשנת 2010 נהרג הרוכב שויה טומיזאווה היפני כשאיבד שליטה באופנועו, נפל על המסלול ונדרס על ידי שני רוכבים עוקבים.
באוקטובר 2011 נהרג נהג המרוצים הבריטי דן וולדון בתאונת שרשרת במרוץ אינדי 300 בלאס וגאס. מעל 12 כלי רכב היו מעורבים בתאונה הקטלנית, שבמהלכה עלו באש כמה מכוניות.
באוקטובר 2011 (שבוע לאחר מכן) נהרג רוכב האופנוע האיטלקי, מרקו סימונצ'לי, בתאונה שאירעה במהלך מרוץ מוטו GP במלזיה.
תחרויות ברחבי העולם

מרוץ הפורמולה 1 הוא סבב שנתי של מכונית מרוץ לנהג אחד המרוץ הראשון התקיים ב-1948, אך האליפות החלה להתקיים בשנת 1950 - שנתים לאחר מכן. מבין כל הקבוצות הקבוצה היחידה שעדיין מתחרה היא פרארי. התואר שניתן לאליפות הקבוצות נוסף 8 שנים לאחר מכן.(בשנת 1958)
פורמולה E הוא סבב מרוצי מכוניות לנהג אחד, (כמו הפרומולה 1) בתחרות כל המכוניות חשמליות. מקור השם הוא פורמולה הוא כמו הפרומולה 1 אך ה-E באה מהמושג Electric (כיום משתמשים בהרבה תחומים באות E כדי לסמל דבר חשמלי). הרעיון לתחרות זו הועלה בשנת 2012, ומרוץ הבכורה התקיים שנתיים לאחר מכן ב-13 בספטמבר 2014.
במכביה התקימו תחרויות מוטוריות שונות כגון תחרות מוטוקרוס וסופר אנדורו
מרוץ האופנועים גרנד פרי הוא מרוץ הנערך בחסות האליפות השנתית הבינלאומית. השם של התחרות "גרנד פרי" נלקח מהשפה הצרפתית ומשמעותו "הפרס הגדול". המרוצים החלו לראשונה ב-1949 התחרות נחשבת ליוקרתית ביותר בקרב מרוצי האופנועים. השם של המרוץ כיום הוא MotoGP שהוא שם כולל למרוץ.
ראלי הוא חלק מקטגורית המרוצים של הספורט מוטורי בראלי המשתתפים משתמשים בכלי רכב שונים כגון מכוניות, משאיות, טרקטורונים ואופנועים שנבנו או הותאמו למטרת המירוץ, רוב כלי הרכב במרוצים הללו אינם חוקיים לנסיעה בכביש. התחרויות מתקימות בתוואי שטח שונים למשל עפר, סלעים, שלג, חולות ואספלט
מרוץ 24 השעות של לה מאן הוא מכוניות ספורט הוותיק (משנת 1923) והיוקרתי ביותר כיום בעולם, אשר מתקיים פעם בשנה בחודש יוני, המרוץ מתקיים ליד העיר לה מאן (Le Mans) ומכאן שמו. המרוץ נחשב למרוץ קשה, הקבוצות המתחרות בו חיבות לשלב בין מהירות לבין יכולת המכונית להתחרות במשך זמן רב ברצף (24 שעות) ללא תקלות אשר תגרם לפסילת ההשתתפות. קבוצת הרכב צריכה צוות יעיל להחלפת הרכיבים המתכלים ברכב, כמו בנזין, צמיגים ורכיבי בלימה.
סרטים על ספורט מוטורי

מהיר ועצבני
הג'וב האיטלקי
פורד נגד פרארי
פנג'יו: אגדת מרוצים
שומכאר
עקיצה ב-60 שניות
מכוניות (סרט)
מכוניות 2
מכוניות 3
ראו גם

ספורט מוטורי בישראל
הפדרציה הבינלאומית לרכב
הפדרציה הבינלאומית לאופנועים
הערות שוליים

↑  נועם קום, "פסגת הספורט המוטורי העולמי בעולם מכוניות המרוץ", ‏28/11/2020
↑  ההתאחדות לספורט המוטורי בישראל | IMSF - Israel Motorsport Federation, באתר IMSF - IL Motorsport (באנגלית)
↑  עוזי דן, פורמולה 3,1 או 3000, באתר הארץ, 14 באפריל 2004
↑  אתר המכביה, באתר המכביה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548312205171  BNE: XX525493  BnF: cb121225586 (data)  GND: 4040408-0  LCCN: sh85087698  NKC: ph123000 
מרוץ משנת 1916
ספורט ימי בישראל

לי קורזיץ, גולשת רוח ישראלית שזכתה בתואר אלופת העולם 4 פעמים
הספורט הימי בישראל מצומצם יחסית, זאת בשל הזמינות הנמוכה של חופים ביחס לדרישות. למרות הזמינות הנמוכה של החופים, מזג האוויר מאפשר פעילות במשך רובה של השנה. בנוסף על כך, הספורט הימי הניב כ-4 מתוך 13 המדליות של ישראל במשחקים האולימפיים:
קאנו/קיאק – מדליית ארד אחת (מיכאל קולגנוב באולימפיאדת סידני).
שיט תחרותי – גל פרידמן (מדליית ארד באולימפיאדת אטלנטה ומדליית זהב באולימפיאדת אתונה) ומדליית ארד  אחת שקיבל שחר צוברי באולימפיאדת בייג'ינג.
ענפים > שיט

מבחינה ארגונית, הארגון הבולט והיציג בתחום הוא איגוד השייט בישראל שהוקם ב-1960. האיגוד מאגד כ-1,350 ספורטאים מהם כ-726 ספורטאים פעילים (מהם 34% נשים) ב-13 מועדונים. האיגוד עורך כ-70 תחרויות בשנה.
ענפים > גלישה

העיסוק בתחום בארץ החל בשנות ה-20 של המאה ה-20 ופתחה משמעותית על ידי ד"ר דוריאן פסקוביץ בשנות ה-50. מספר הגולשים בישראל מוערך בכ-40 אלף גולשים ובכל שנה גדל מספר זה. ארגון הגלישה הישראלי הוא ISA – Israel Surfing Association. תחרויות נערכות בחופים השונים בזמן גלים לאורך השנה כולה, ובחסות חברות הגלישה המובילות בארץ. התחרויות נערכות בקטגוריות: ילדים, נוער ובוגרים.
ענפים > חתירה

מועדוני החתירה הבולטים הם מועדון השייטים תל אביב, מועדון החתירה חיפה ומועדון השיט טבריה.
תחרויות בולטות > צליחת הכנרת

צליחת הכנרת היא אירוע השחייה במים פתוחים העממי הגדול והמתמיד ביותר בארץ (מאז 1954) המתקיים מדי שנה בספטמבר או באוקטובר. אורך המסלולים נע בין קילומטר וחצי ל-5 קילומטרים.
תחרויות בולטות > שיוט הערים

שיוט הערים הוא תחרות שיוט עממי לאורך חופי המדינה המתקיים מאז שנת 1939.
ראו גם

ספורט בישראל
איגוד השייט בישראל
עונת 1934/1935 בסרייה א'

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של יובנטוס, אלופת הליגה
תמונה קבוצתית של יובנטוס, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  30 בספטמבר 1934 – 2 ביוני 1935 (246 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  יובנטוס
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  629 (2.62 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ממלכת איטליה אנריקה גואיטה   (28 שערים)
 → 1933/19341935/1936 ←
עונת 1934/1935 בסרייה א' הייתה העונה ה-35 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית. המשחקים החלו ב-30 בספטמבר 1934 והסתיימו ב-2 ביוני 1935.
בליגה השתתפו 16 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
סמפיירדרנסה הייתה הקבוצה שהעפילה מליגת משנה.
יובנטוס זכתה באליפות בפעם השביעית בתולדות המועדון ובפעם החמישית ברציפות.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו ליבורנו ופרו ורצ'לי. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו גנואה ובארי.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1. | יובנטוס | 30 | 18 | 8 | 4 | 45 | 22 | 23 | 44 | זכייה בליגה |
| 2. | אמברוזיאנה | 30 | 15 | 12 | 3 | 58 | 24 | 34 | 42 |  |
| 3. | פיורנטינה | 30 | 15 | 9 | 6 | 39 | 23 | 16 | 39 |  |
| 4. | רומא | 30 | 14 | 7 | 9 | 63 | 38 | 25 | 35 |  |
| 5. | לאציו | 30 | 13 | 6 | 11 | 55 | 46 | 11 | 32 |  |
| 6. | בולוניה | 30 | 11 | 8 | 11 | 46 | 34 | 12 | 30 |  |
| 7. | נאפולי | 30 | 10 | 9 | 11 | 39 | 38 | 1 | 29 |  |
| 8. | אלסנדריה | 30 | 12 | 5 | 13 | 44 | 48 | -4 | 29 |  |
| 9. | פלרמו | 30 | 9 | 11 | 10 | 27 | 34 | 7- | 29 |  |
| 10. | מילאן | 30 | 8 | 11 | 11 | 36 | 38 | 2- | 27 |  |
| 11. | טריאסטינה | 30 | 11 | 5 | 14 | 33 | 44 | 11- | 27 |  |
| 12. | ברשה | 30 | 10 | 7 | 13 | 29 | 45 | 16- | 27 |  |
| 13. | סמפיירדרנסה | 30 | 9 | 8 | 13 | 29 | 42 | 13- | 26 |  |
| 14. | טורינו | 30 | 8 | 9 | 13 | 37 | 45 | 8- | 25 |  |
| 15. | ליבורנו | 30 | 8 | 8 | 14 | 28 | 54 | 26- | 24 | ירדה ליגה |
| 16. | פרו ורצ'לי | 30 | 5 | 5 | 20 | 21 | 54 | 33- | 15 | ירדה ליגה |
כדורגלנים מצטיינים

אנריקה גואיטה, שחקנה של רומא כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
עונת 1935/1936 בליגת ארץ ישראל בכדורגל

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  7 בדצמבר 1935 – 19 בדצמבר 1936 (שנה)
 מספר משתתפות:  6
 הזוכה:  מכבי תל אביב
 מספר משחקים:  30
 מספר שערים:  93 (3.1 בממוצע למשחק)
 → 1934/19351937 ←
 
עונת 1935/1936 בליגת ארץ ישראל בכדורגל (כונתה גם ליגה א') הייתה העונה הרביעית של הליגה הבכירה בכדורגל בארץ ישראל במהלך תקופת המנדט.
הליגה הייתה הליגה הבכירה שהתקיימה בארץ ישראל בשנים אלו, ומתחתיה שיחקו בליגה ב'.
העונה החלה ב-7 בדצמבר 1935 והסתיימה ב-19 בדצמבר 1936.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי ממוצע השערים.
בעקבות המרד הערבי הגדול שהתרחש בשנה זו וגרם למצב ביטחוני רעוע, רק 6 קבוצות השתתפו בליגה, ולוח הזמנים של הליגה השתנה והופסק לסירוגין.
את העונה סיימה מכבי תל אביב במקום הראשון וזכתה בתואר האליפות.
בעונה זו לא היו ירידות ליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 10 | 7 | 2 | 1 | 21 | 9 | 16 |  |
| 2 | הכח תל אביב | 10 | 6 | 3 | 1 | 18 | 8 | 15 |  |
| 3 | הפועל תל אביב | 10 | 4 | 4 | 2 | 24 | 12 | 12 |  |
| 4 | הפועל חיפה | 10 | 4 | 2 | 4 | 16 | 13 | 10 |  |
| 5 | מכבי אבשלום פתח תקווה | 10 | 2 | 3 | 5 | 10 | 20 | 7 |  |
| 6 | מכבי נס ציונה | 10 | 0 | 0 | 10 | 2 | 29 | 0 |  |
↑  כולל ניצחון טכני על הפועל חיפה
↑  כולל הפסד טכני נגד הכח תל אביב וניצחון טכני על מכבי נס ציונה
↑  כולל הפסד טכני נגד הפועל חיפה
הערות שוליים

↑  הדרבים התל אביבים של דצמבר 1935/36, אשר גולדברג, אתר ההתאחדות לכדורגל, תאריך: 29.7.2011
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
ספרות אוסטרלית

ספרות אוסטרלית היא היצירה הכתובה או הספרותית שנכתבה באוסטרליה או על ידי אנשים מאוסטרליה והמושבות שקדמו לה. במהלך ההיסטוריה המערבית המוקדמת שלה, הייתה אוסטרליה אוסף של מושבות בריטיות. ככזאת, המסורת הספרותית המוכרת שלה מתחילה ומקושרת למסורת הרחבה יותר של הספרות האנגלית. עם זאת, האמנות הנרטיבית של סופרים אוסטרלים (אנ') הכניסה, מאז 1788, את דמותה של יבשת חדשה לספרות - חקר נושאים כמו אבוריג'יניות, חברות גברית, שוויון, דמוקרטיה, זהות לאומית, הגירה, מיקומה והגאוגרפיה הייחודיים של אוסטרליה, המורכבות של עירוניות, חיים, ו"היופי והאימה" של החיים בבוש האוסטרלי (אנ').
סקירה כללית

סופרים אוסטרליים שזכו לתהילה בינלאומית כוללים את הסופר זוכה פרס נובל לספרות פטריק ווייט, וכן את הסופרים כריסטינה סטד, דייוויד מאלוף, פיטר קארי, בראדלי טרבור גרייב, תומאס קנילי, קולין מקאלוג, נוויל שוט ומוריס ווסט. סופרות גולים עכשוויות בולטים כוללים את הפמיניסטית ג'רמיין גריר, היסטוריון האמנות רוברט יוז וההומוריסטים בארי האמפריז וקלייב ג'יימס.
יצירות מוקדמות וקלאסיות

במשך מאות שנים לפני ההתיישבות הבריטית באוסטרליה, סופרים אירופאים כתבו תיאורים בדיוניים על "ארץ דרומית גדולה". בשנת 1642 הגיע אבל יאנסזון טסמן לטסמניה ולאחר בחינת חריצים גדולים על גזעי עצים, העלה השערה שהמדינה החדשה שהתגלתה חייבת להיות מאוכלסת בענקים. מאוחר יותר, הסאטיריקן הבריטי, ג'ונתן סוויפט, קבע את ארץ הברובדינגנאג של מסעי גוליבר ממערב לטסמניה. בשנת 1797 כלל המשורר הרומנטי הבריטי רוברט סאות'י, אז צעיר מהמועדון היעקוביני, קטע באוסף שלו, "שירים", מבחר שירים תחת הכותרת, "בוטאני ביי אקלוג", שבו תיאר את מצוקתם וסיפוריהם של אסירים שהועברו לניו סאות' ויילס .
בין יצירות הספרות האמיתיות הראשונות שהופקו באוסטרליה היו הדיווחים על ההתיישבות בסידני מאת ווטקין טנץ', קצין הנחתים בצי הראשון שהגיע ב-1788. בשנת 1819 פרסם המשורר, החוקר, העיתונאי והפוליטיקאי ויליאם ונטוורת' את הספר הראשון שנכתב על ידי אוסטרלי: "תיאור סטטיסטי, היסטורי ופוליטי של המושבה של ניו סאות' ויילס והישובים התלויים בה בארץ ואן דימן, עם ספירה מיוחדת של היתרונות שהמושבות הללו מציעות להגירה ועליונותן בהיבטים רבים על פני אלה שברשות ארצות הברית של אמריקה". בספר הוא תומך באספה נבחרת לניו סאות' ויילס, במשפט על ידי חבר מושבעים והתיישבות של אוסטרליה על ידי מהגרים חופשיים ולא מורשעים.
הרומן הראשון שפורסם באוסטרליה היה רומן פשע, Quintus Servinton: A Tale founded upon Incidents of Real Occurrence מאת הנרי סברי שפורסם בהובארט ב-1830 יצירות פופולריות מוקדמות עסקו במאבק של התושבים הראשונים מול הספר החדש של האאוטבק האוסטרלי. סופרים כמו רולף בולדרווד, מרקוס קלארק, הנרי הנדל ריצ'רדסון וג'וזף פורפי עסקו באידיאלים המרגשים הללו בסיפוריהם. פורפי במיוחד ניסה לתעד במדויק את השפה העממית של האוסטרלי הפשוט. סופרים אלה גם נתנו תובנות חשובות לגבי מושבות העונשין שעזרו ליצור את המדינה וגם את ההתיישבויות הכפריות המוקדמות.
בשנת 1838 פורסם בסידני "השומר: סיפור מאת אנה מריה באן" . זה היה הרומן האוסטרלי הראשון שהודפס ופורסם ביבשת אוסטרליה והרומן האוסטרלי הראשון שנכתב על ידי אישה. זה היה רומן גותי.
מיילס פרנקלין וג'ני גאן כתבו על חייהם של חלוצים אירופאים בבוש האוסטרלי מנקודת מבט נשית. אלברט פייסי כתב על קורותיהם של גולדפילד ועל גליפולי. רות פארק כתבה על החלוקה העדתית של החיים בעיר הענייה של סידני משנות הארבעים של המאה ה-19. החוויה של שבויים אוסטרלים במלחמת האוקיינוס השקט מסופרת על ידי נוויל שוט ב"עיר כמו אליס" ובאוטוביוגרפיה של סר אדוארד דנלופ. אלן מורהד היה כתב מלחמה וסופר אוסטרלי שזכה להערכה בינלאומית.
מספר יצירות קלאסיות בולטות של סופרים בינלאומיים עוסקות בנושאים אוסטרליים, ביניהם "הקנגורו" של דייוויד הרברט לורנס. כתבי העת של צ'ארלס דרווין מכילים את התרשמותו הראשונית של חוקר הטבע המפורסם מאוסטרליה, בזמן שהיה בסיור על סיפון הביגל שהיווה השראה לכתיבתו על מוצא המינים. מארק טוויין כתב אף הוא על התרשמותו מאוסטרליה בסיור ההרצאות שלו משנת 1895.
ספרות אבורג'ינית

כתיבה על ידי אבוריג'ינים ואנשי האי מצר טורס
בעוד אביו, ג'יימס אונאיפון (בערך 1835–1907), תרם לתיאורים של המיתולוגיה האבוריג'ינית שנכתבה על ידי המיסיונר ג'ורג' טפלין, דייוויד אונאיפון (1872–1967) סיפק את התיאורים הראשונים של המיתולוגיה האבוריג'ינית שנכתבה על ידי אבוריג'יני. על כך הוא ידוע כסופר האבוריג'יני הראשון. אודגרו נונוקאל (1920–1993) היה משורר אבוריג'יני מפורסם, סופר ופעיל זכויות שזכה לפרסום על ספר האגדות הראשון של האבוריג'ינים: We Are Going (1964). הרומן "המקום שלי " של סאלי מורגן נחשב לספר זיכרונות פורץ דרך במונחים של הבאת סיפורים ילידיים לקהל הרחב. הפעילים האבוריג'ינים המובילים מרסיה לנגטון First Australians, 2008) ונואל פירסון (Up from the Mission, 2009) הם תורמים עכשוויים פעילים לספרות האוסטרלית.
הקולות של הילידים האוסטרלים זוכים להכרה יותר ויותר וכוללים את המחזאי ג'ק דייוויס וקווין גילברט. סופרים שהגיעו לגדולה במאה ה-21 כוללים את קים סקוט, אלכסיס רייט, קייט הווארת', טארה ג'ון ווינץ ', איווט הולט ואניטה היס. סופרים ילידים שזכו בפרס מיילס פרנקלין היוקרתי של אוסטרליה כוללים את קים סקוט שהיה זוכה משותף (עם תיאה אסטלי) בשנת 2000 עבור Benang ושוב בשנת 2011 עבור That Deadman Dance . אלכסיס רייט זכתה בפרס בשנת 2007 על הרומן שלה Carpentaria. מליסה לוקשנקו זכתה בפרס בשנת 2019 על הרומן שלה Too Much Lip, שגם היה ברשימה הקצרה של פרס סטלה לכתיבה של נשים אוסטרליות.
מכתבים שנכתבו על ידי מנהיגים אבוריג'ינים בולטים כמו בנלונג וסר דאגלס ניקולס נשמרים גם הם כאוצרות הספרות האוסטרלית, וכך גם העצומות ההיסטוריות של ירקל'ה מ-1963, שהוא המסמך האבוריג'יני המסורתי הראשון שהוכר על ידי הפרלמנט האוסטרלי.
כתיבה על עמים אבוריג'ינים ואיי מיצר טורס
כאשר הגיע האדם הלבן לראשונה לאוסטרליה הילידים האוסטרלים עוד לא פיתחו מערכת כתיבה, ולכן הדיווחים הספרותיים הראשונים על אבוריג'ינים מגיעים מכתבי העת של מגלי ארצות אירופיים מוקדמים, המכילים תיאורים של מגע ראשון, אלים וידידותי כאחד. דיווחים מוקדמים של מגלי ארצות הולנדים ושל הבוקאנייר האנגלי ויליאם דמפייר סיפרו על "ילידי ניו הולנד " כ"פראים ברבריים", אך בתקופתם של קפטן ג'יימס קוק והצי הראשון הימי ווטקין טנץ' (שהושפע מז'אן ז'אק רוסו), הדיווחים על האבוריג'ינים היו יותר סימפתיים ורומנטיים: "ייתכן שאנשים אלה באמת נמצאים במצב הטבע הטהור, ועשויים להיראות בעיני חלק כעלובים ביותר על פני כדור הארץ; אבל במציאות הם הרבה יותר מאושרים מ. .. איתנו האירופאים", כתב קוק ביומנו ב-23 באוגוסט 1770.
יצירות בולטות רבות נכתבו על ידי אוסטרלים שאינם ילידי הארץ על נושאים אבוריג'ינים. היסטוריות המכסות נושאים ילידיים כוללות את ווטקין טנץ' (נרטיב של המשלחת למפרץ הבוטניקה וחשבון מלא של ההתנחלות בפורט ג'קסון); רודריק ג'יי פלנגן (האבוריג'ינים של אוסטרליה, 1888); השבטים הילידים של מרכז אוסטרליה מאת ספנסר וג'ילן, 1899; יומניו של Donald Thomson בנושא אנשי יולנגו מארץ ארנהם (1935-1943 בערך); אלן מורהד (ההשפעה הקטלנית, 1966); ג'פרי בלייני (ניצחון הנוודים, 1975); הנרי ריינולדס (הצד השני של הגבול, 1981); ומרסיה לנגטון (First Australians, 2008). פרשנויות שונות של ההיסטוריה האבוריג'ינית הן גם נושא לוויכוח עכשווי באוסטרליה, בעיקר בין המסאים רוברט מאן וקית ' ווינדשוטל .