stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צלב קרס
הערות שוליים

↑  דוקטור ז'אן אנצ'ל מציין בספרו שקוזה ומפלגתו לא היו תחת השפעת המפלגה הנאצית הגרמנית ואת סמל צלב הקרס בחר ב-1910, כסמל נוצרי קדום המקשר את העם הרומני לעבר הרחוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551007705171  GND: 4120418-9  LCCN: sh85131014  LNB: 000089065  NARA: 10676075  NKC: ph126294 
חותם סווסטיקה שנוצר בתרבות עמק האינדוס. החותם מתוארך בין 2600 ל-1900 לפנה"ס
סווסטיקה במקדש בודהיסטי
סווסטיקה ברצפת הפסיפס מהשלב הקדום של בית הכנסת בעין גדי
סווסטיקות ברצפת פסיפס של כנסייה ביזנטית בשבי ציון
"אטלס השביטים" העשוי ממשי מימי שושלת האן בסין
סמל ליגת ההגנה הלאומית-נוצרית ושל המפלגה הלאומית-נוצרית ברומניה
צלב קרס על דגלה של גרמניה הנאצית
צלב קרס בסקי
המועצה הבין-לאומית למוזיאונים

| --- | --- |

 פעילות:  שימור, תקשורת לחברה של המורשת הטבעית והתרבותית בעולם
 תחום:  מוזיאונים
 שפה רשמית:  אנגלית, צרפתית
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז
 מקום פעילות:  עולמי
 יושב ראש:  Alberto Garlandini 
 תקופת הפעילות:  1946–הווה (כ־78 שנים)
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות בתרבות של ברזיל (2006) 
 icom.museum
 
המועצה הבין־לאומית למוזיאונים, ידועה גם כאיגוד המוזיאונים הבין-לאומי, איקו"ם (באנגלית: The International Council of Museums; בצרפתית: Conseil international des musées; בראשי תיבות: ICOM) נוסדה בשנת 1946 והיא הארגון היחיד בעל היקף עולמי העוסק במוזיאונים ואנשי מקצוע המחויבים לקידום והגנה על מורשת טבעית ותרבותית, בהווה ובעתיד, מוחשית ובלתי מוחשית. עם כ־30,000 חברים ב־137 מדינות, המועצה היא רשת של אנשי מקצוע הפועלים במקצועות המוזיאונים במגוון רחב של דיסציפלינות ומוזיאון מורשת קשורה. מקום מושבה של המועצה הוא בפריז.
המועצה היא ארגון לא ממשלתי ללא מטרות רווח הקשור לארגון אונסק"ו ובעלת מעמד מייעץ של האו"ם. המועצה משתפת פעולה עם גופים נוספים, על מנת למלא את משימותיה הבין־לאומיות בשירות הציבורי הכוללים לחימה בסחר בלתי חוקי במוצרים תרבותיים וקידום ניהול סיכונים והיערכות לשעת חירום כדי להגן על העולם התרבותי והמורשת במקרה של אסונות טבע או מעשה ידי אדם. המועצה מפעילה גם את "יום המוזיאונים הבינלאומי".
ועדות

ICOM מפעילה 32 ועדות בין־לאומיות על מגוון התמחויות מוזיאוניות, המבצעות מחקר מתקדם בתחומן לטובת קהילת המוזיאונים. ICOM מורכבת גם מ־124 ועדות לאומיות המבטיחות שהאינטרסים של הארגון מנוהלים במדינות שלהם. הוועדות הלאומיות מייצגות את חבריהן בתוך ICOM והן תורמות ליישום תוכניות הארגון.
AFRICOM - המועצה הבין־לאומית למוזיאונים אפריקאים
AVICOM - אודיו־ויזואלי וטכנולוגיות חדשות ומדיה חברתית
CAMOC - מוזיאונים של ערים
CECA - חינוך ופעולה תרבותית
CIDOC - תיעוד
CIMCIM - מוזיאונים ואוספים של כלי נגינה ומוזיקה
CIMUSET - מדעים וטכנולוגיה
COMCOL - איסוף
COSTUME - הוועדה הבין־לאומית למוזיאונים ואוספים של תלבושות
DEMHIST - מוזיאוני בתים היסטוריים
GLASS - מוזיאונים ואוספי זכוכית
ICAMT - אדריכלות וטכניקות מוזיאון
ICDAD - אומנויות דקורטיביות ועיצוב
ICEE - חילופי תערוכות
ICFA - אמנות
ICLM - מוזיאונים ספרותיים
ICMAH - ארכאולוגיה והיסטוריה
ICME - אתנוגרפיה
ICMEMO - מוזיאוני זיכרון
ICMS - אבטחת המוזיאון
ICR - מוזיאונים אזוריים
ICOFOM - מוזיאולוגיה
ICOMAM - נשק והיסטוריה צבאית
ICOM-CC - שימור
ICOMON - מוזיאוני כסף ובנקאות
ICTOP - הכשרת כוח אדם
INTERCOM - ניהול
NATHIST - מוזיאוני טבע
ICOM MPR - שיווק ויחסי ציבור
UMAC - מוזיאונים באוניברסיטה
אספה כללית

האספה הכללית היא הנציגות של החברים והגוף שמקבל את ההחלטות של ICOM. האספה קובעת את התקנון, בוחרת את חברי המועצה המבצעת ומאמצת את התוכנית האסטרטגית של ICOM. האספה הכללית של ICOM מתקיימת כל שלוש שנים ומרכזת אנשי מקצוע ממספר מדינות. האספה הראשונה נערכה בפריז בשנת 1948. בשנים האחרונות נערכו אסיפות כלליות בסיאול בשנת 2004 (המפגש הראשון באסיה), בווינה בשנת 2007, ובשאנגחאי בשנת 2010. האספה הכללית בשאנגחאי באה בעקבות תערוכה עולמית שבה נחנך ביתן ICOM ונקרא "מוזיאונים, לב העיר". האספה הכללית נערכה בריו דה ז'ניירו ב־2013, במילאנו ב־2016, בקיוטו ב־2019, בפראג ב־2022. נושא הכנס של האיגוד שהתקיים בפראג היה "כוחם של מוזיאונים". דובאי תארח את האספה הכללית ה־27 ב־2025 שנושאה יהיה "עתיד המוזיאונים בקהילות המשתנות במהירות".
שותפים

בתור האסמכתא החשובה ביותר עבור מוזיאונים ואנשי מקצוע במוזיאונים, ICOM עובדת עם שותפים בעלי שם עולמי כדי להשיג מטרות משותפות.
המועצה הבין־לאומית לארכיונאות (ICA)
הוועדה הבין־לאומית למונומנטים ולאתרים (ICOMOS)
הפדרציה הבין־לאומית של ארגוני ספריות ומוסדות (IFLA)
הפדרציה העולמית של ידידי המוזיאונים (אנ') (WFFM)
ארגון הליגה הערבית לחינוך, תרבות ומדע (אנ') (ALECSO)
המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות (ECOSOC)
המרכז הבין־לאומי לחקר שימור ושיחזור אתרי תרבות (אנ') (ICCROM)
משרד האו"ם לסמים ופשע (אנ') (UNODC)
ארגון המכס העולמי (אנ') (WCO)
הארגון העולמי לקניין רוחני (WIPO)
המכון הבין־לאומי לאיחוד המשפט הפרטי (אנ') (UNIDROIT)
הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD)
משרד התרבות של צרפת
קרן גטי (אנ')
מוזיאון הארמון (אנ')
סמית'סוניאן
מגן כחול (אנ')
אינטרפול
אונסק"ו
שיתוף פעולה עם ארגונים בין־לאומיים

הפדרציה של מוזיאונים בין־לאומיים לזכויות אדם (FIHRM)
האגודה הבין־לאומית למוזיאונים חקלאיים (AIMA)
האגודה הבין־לאומית של ילדים במוזיאונים (HO!I)
האיגוד הבין־לאומי של אוספי תאגידים של אמנות עכשווית (IACCCA)
האיגוד הבין־לאומי של מוזיאוני מכס/מס (IACM)
האיגוד הבין־לאומי של ספריות ומוזיאונים לאמנויות הבמה (SIBMAS)
האיגוד הבין־לאומי של מנהלי מתקני מוזיאון (IAMFA)
האגודה הבין־לאומית למוזיאונים להיסטוריה (IAMH)
האיגוד הבין־לאומי של מוזיאוני תחבורה ותקשורת (IATM)
הקואליציה הבין־לאומית של אתרי זיכרון (ICSC)
הוועדה הבין־לאומית למוזיאונים ואוספים של אמנות מודרנית (CIMAM)
הקונפדרציה הבין־לאומית של מוזיאונים לאדריכלות (ICAM)
הקונגרס הבין־לאומי למוזיאונים ימיים (ICMM)
המועצה הבין־לאומית למוזיאונים אפריקאים (AFRICOM)
התנועה הבין־לאומית למוזיאולוגיה חדשה (MINOM)
הארגון הבין־לאומי של מוזיאונים פתוחים לארכאולוגיה וארכאולוגיה ניסויית (EXARC)
איגוד המוזיאונים של האיים הקריביים (MAC)
איגוד המוזיאונים של איי הפסיפיק (PIMA)
איגוד המוזיאונים הימיים של הים התיכון (AMMM)
איגוד המוזיאונים הפתוחים באירופה (AEOM)
איגוד המוזיאונים של חבר העמים (CAM)
פעילות איקו"ם בישראל (איגוד המוזיאונים)

בישראל קיימת פעילות של איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל כחלק מהמועצה הבין-לאומית למוזיאונים (ICOM). על פי אתר האיגוד: "האיגוד וחברי ההנהלה פועלים בזיקה לעקרונות איקו"ם (ICOM: International Council Of Museums), המועצה הבין-לאומית למוזאונים, והוא האיגוד הלאומי (National Committee) המוכר והייצוגי של ישראל באיקו"ם, הפועל בזיקה לאונסק"ו".
יו"ר איקו"ם ישראל כיום היא רז סמירה, ובעבר כיהנו בתפקיד נאווה קסלר ודורית ווליניץ.
איקו"ם ישראל נוסד ב־1988 ובין מטרותיו הרשמיות "לקדם את המוזיאונים בארץ וליצור שיתוף פעולה ביניהם. לקדם את שיתוף הפעולה בין עובדי המוזיאונים. להרחיב תודעת הביקור במוזיאון לציבור הרחב. לפתח ולשפר את עבודת המוזיאונים על ידי עזרה הדדית של המוסדות שעובדיהם חברים לעמותה. לפעול להגדלת המשאבים העומדים לרשות המוזיאונים" כמו כן, מטרות נוספות של העמותה:
שיתוף פעולה בין המוזיאונים בארץ והעובדים בהם.
התארגנות ופעילות של חטיבות מקצועיות (International Committees) לפי נושאים מוזיאליים שנקבעו והוגדרו על ידי ארגון איקו"ם הבין-לאומי שבפריז. החטיבות עצמאיות, פועלות לפי עקרונות איקו"ם ומקיימות קשר הדוק עם האיגוד.
קידום מקצועי של סגל המוזיאונים על ידי קיום כינוסים מקצועיים, חלוקת מלגות, פרסום מידע ומאמרים בנושאים מוזאליים וכיוצא באלה.
הפצה בקרב הציבור את ייעוד המוזיאונים ואת תפקידם.
פיתוח קשרים מקצועיים עם מוסדות חינוך ותרבות בארץ ועם מוסדות דומים בחוץ-לארץ.
ניסיון לאגד במסגרת האיגוד את כל המוזיאונים בארץ, ובמידת האפשר ייצוגם כלפי הממשלה, מועצת המוזיאונים ומוסדות ציבוריים.
בשנת 2019 איקו"ם ישראל היה שותף בתהליך ההגדרה מחדש של המושג "מוזיאון" ותפקידו באספה הכללית של המועצה הבין-לאומית למוזיאונים, לאחר שההגדרה המקובלת למוזיאון לא שונתה במשך חמישה עשורים. נאווה קסלר, יו"ר איקום ישראל באותם דיונים "בהליך פתוח שפורסם באתר איקו"ם, הוגשו לוועדה 269 הצעות הגדרה ל'מוזיאון' מ-69 מדינות ב-25 שפות. הוועדה גיבשה חמש הצעות הגדרה שהוגשו להנהלה ומהן נבחרה אחת שהוגשה לאישור ב-7 בספטמבר". אך הדיון על ההצעות החדשות להגדרה לא הגיע לכדי הצבעה. רק בהמשך [מקורות ופרטים להשלמה] הובאה הגדרה שזכתה לרוב קולות, וגם חברי האיגוד בישראל השתתפו בהצבעה.
פעילות איקו"ם בישראל (איגוד המוזיאונים) > חברים באיקו"ם ישראל המשמשים נציגים בוועדות המקצועיות (IC) מטעם המועצה הבין-לאומית למוזיאונים (ICOM)

דורית ווליניץ - יו"ר ועדת NATHIST; תמנע זליגמן - נציגה בהנהלת DEMHIST; חבצלת יהל, נוגה ראב"ד - נציגות בוועדת ICR; אפרת שפירא - נציגה בהנהלת COSTUME; עמירם (עמי) גניגר - נציג בהנהלת AVICOM; אורית לב שגב - נציגה בוועדה קבועה לנושאים משפטיים LEAC.
שינוי הגדרת המונח "מוזיאון" במועצה הבין-לאומית למוזיאונים

בכנס איקו"ם הבין-לאומי שהתכנס בפראג ב-24.8.22, נבחרה הגדרה חדשה למוזיאון.
הדיון המרכזי בכנס היה הצבעה על ההגדרה החדשה של מוזיאון. ההגדרה נבחרה ברוב קולות בהליך דמוקרטי, שכלל חברות וחברי איגוד ממדינות שונות. נאוה קסלר, יו"ר איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל באותו זמן הייתה פעילה בהליך הבחירה כחברת הוועדה MDPP2, שהוקמה להוביל את תהליך הגדרת המונח מוזיאון ופעלה בשנים 2020 - 2022. הדיון וההצבעה בקיץ 2022 התקיימו לאחר שבכינוס הבין-לאומי שהתקיים בקיוטו, יפן, בשנת 2019, קמה סערה ולא הגיעו לידי החלטה על ההגדרה החדשה שהוצעה להצבעה. בהליך פתוח שפורסם באתר איקו"ם, הוגשו לוועדה במהלך 2019, 269 הצעות הגדרה ל'מוזיאון' מ-69 מדינות ב-25 שפות. הוועדה גיבשה חמש הצעות הגדרה שהוגשו להנהלה ומהן נבחרה אחת שהוגשה לאישור במהלך הכינוס בקיוטו. קסלר "הסיבה להתנגדות היא שההגדרה החדשה לא נראית כהגדרה אלא כשתי פסקאות של הצהרת כוונות, כאשר הפסקה התחתונה היא למעשה הרחבה או שינוי של ההגדרה המקורית. החלק התחתון עבר שינויים שיש לו השלכות משפטיות, בחקיקה ובתקציב. למשל, צמד המילים 'מוסד קבוע' הורד מההגדרה המקורית באופן שיכול להתפרש כאילו כל מוזיאון פופ-אפ - אפילו מוזיאון הגלידה בניו יורק - יכול להיחשב כמוזיאון, גם אם הוא נודד בין מקומות".
שינוי הגדרת המונח "מוזיאון" במועצה הבין-לאומית למוזיאונים > ההגדרה החדשה של 'מוזיאון' עליה הצביעו בכינוס המועצה הבין-לאומית בקיץ 2022

“A museum is a not-for-profit, permanent institution in the service of society that researches, collects, conserves, interprets and exhibits tangible and intangible heritage. Open to the public, accessible and inclusive, museums foster diversity and sustainability. They operate and communicate ethically, professionally and with the participation of communities, offering varied experiences for education, enjoyment, reflection and knowledge sharing.”
בתרגום חופשי ההגדרה החדשה למונח מוזיאון היא: מוזיאון הוא מוסד קבע, ללא כוונת רווח, הפועל בשירות החברה, אשר חוקר, אוסף, משמר, מפרש ומציג מורשת מוחשית ובלתי מוחשית. המוזיאונים פתוחים לציבור, נגישים, מכילים ומטפחים מגוון וקיימות. הם פועלים ומתקשרים באופן אתי, מקצועי ובשיתוף קהילות, ומציעים חוויות מגוונות של חינוך, הנאה, התבוננות ושיתוף ידע.
הערות שוליים

1 2  בעלי תפקידים- איגוד המוזאונים ואיקו"ם ישראל | איגוד המוזאונים ואיקו"ם ישראל, באתר www.icom.org.il
↑  איגוד המוזיאונים ואיקו"ם ישראל (ע"ר) | גיידסטאר - אתר התאגידים של ישראל | משרד המשפטים, באתר www.guidestar.org.il
↑  ICOM Israel on Facebook, www.facebook.com, ‏7 בספטמבר 2019
1 2  הגדרה חדשה למונח מוזיאון | איגוד המוזאונים ואיקו"ם ישראל, באתר www.icom.org.il
↑  הגדרה חדשה למונח מוזיאון | איגוד המוזאונים ואיקו"ם ישראל, באתר www.icom.org.il
1 2  צאלה קוטלר הדרי, ‏ההגדרה החדשה למושג "מוזיאון" מעוררת סערת רוחות, באתר גלובס, 14 בספטמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528226105171  BIBSYS: 12060001  BNE: XX83724  BnF: cb11872682f (data)  CANTIC: a1114726x  CiNii: DA04264081  GND: 4513241-0  ISNI: 0000 0001 2151 2871  LCCN: n80051846  LNB: 000218198  NDL: 00700816  NKC: ko2003181692  NLA: 35229792  NLG: 130287  NSK: 000043354  RERO: 02-A000043097  SUDOC: 026487705  Trove: 873974  ULAN: 500245547  VcBA: 494/86180  VIAF: 124987637   WorldCat (עם VIAF): 124987637
השפעות סביבתיות של ספנות

ספינת מטען בנמל
השפעות סביבתיות של ספנות כוללות זיהום אוויר ופליטת גזי חממה, זיהום מים, זיהום רעש, זיהום נפט, פגיעה בחיות בר כתוצאה מהתנגשות ספינות, הזרמת שפכים, השלכת פסולת מוצקה לים, הימצאות רשתות דיג בים, והפצת מינים פולשים באמצעות הזרמת מי נטל לים. על אף שספינות הן יעילות אנרגטית יחסית ביחס שבין משקל למרחק השינוע, בהשוואה לאמצעי תחבורה אחרים, הן בכל זאת גורמות להשפעה ניכרת על הסביבה הטבעית ובעיקר על הסביבה הימית.
מי נטל

מי נטל הם מי ים, ובנהרות ובאגמים - מים מתוקים, המשמשים לייצוב אונייה בעת הפלגתה ללא מטען או עם מטען חלק. מי נטל נוספים למטען הספינה לאחר פריקת מטענים בנמלים. כאשר האונייה מוסיפה מטען, היא נפטרת ממי הנטל העודפים, ומאחר שמדובר במים שנאספו באזור אחר בעולם, המים הנשפכים לים עלולים לכלול מגוון של אורגניזמים ביולוגיים, כולל צמחים, בעלי חיים ומיקרואורגניזמים, שאזור הריקון של מכלי המים אינו בית הגידול הטבעי שלהם. אלה כוללים מינים שאינם מקומיים העלולים לגרום נזק אקולוגי רב למערכות אקולוגיות ימיות.
כדי להקטין את הסיכון לבתי הגידול הימיים על ידי מינים פולשים המועברים במי נטל, נחתמה בשנת 2004 אמנה בינלאומית, שנועדה לצמצם ולמנוע העברתם של אורגניזמים ימיים ופתוגניים מזיקים במי הנטל של האניות. אמנה זו נכנסה לתוקף בשנת 2017 ומחייבת את האניות עליהן חלה האמנה לנהל את מי הנטל שלהן בהתלאחר אישור התקנות תוכל מדינת ישראל לאשר את האמנה ובכך למלא את מחויבויותיה הבינלאומיות כחברה בארגון הספנות הבינלאומי.
בשנת 2021 הוגשה על ידי משרד התחבורה הצעת חוק להסדרה וניהול של מי נטל, במטרה לאפשר למדינת ישראל לאשר את האמנה ובכך למלא את מחויבויותיה הבינלאומיות כחברה בארגון הספנות הבינלאומי.
זיהום רעש

זיהום הרעש הנגרם מספינות וכלי שיט אחרים התגבר לאורך ההיסטוריה, בעקבות ריבוי כלי השיט הנמצאים בים בעת ובעונה אחת ובשל המעבר מאוניות מפרש לספינות ממונעות. הרעש הנוצר על ידי הספינה יכול להתפשט בים למרחק רב, ולהפריע לבעלי חיים ימיים המסתמכים על קולות לצורך תקשורת, התמצאות, ושיחור מזון.
האמנה לשימור מינים נודדים זיהתה את תופעת זיהום הרעש באוקיינוסים כגורם סיכון אפשרי לחיות בר ימיות. בין היתר, זיהום רעש יוצר הפרעה ללווייתנים ודולפינים המתקשרים באמצעות שירה, והדבר עלול להוות איום רציני על התרבותם ועל סיכויי הישרדותם של הלווייתנים. גם פעולות מיפוי או גילוי בעזרת סונארים, משפיעות על בעלי החיים ימיים שמתקשרים ומנווטים באמצעות גלי הקול, כגון דולפינים, לווייתנים, צבי ים ודגים.
איום אחר על מינים ימיים נובע מפיצוצים תת-ימיים בשל פעולות צבאיות או עבודות תת-ימיות, כגון עבודות להקמת אסדות קידוח לגז או פיצוצים המבוצעים כחלק מביצוע סקרים תת-ימיים לחיפושי גז.
התנגשות בחיות בר

התנגשויות בין חיות בר ימיות לספינות הן גורם המאיים על שרידותם של חיות הבר ולעיתים קרובות גורם להם לפציעות קשות ואף קטלניות. על פי ההערכות מחקריות, התנגשות של לווייתן עם ספינה השטה במהירות של 15 מיילים ימיים לשעה בלבד עלול לגרום למותו של הלווייתן בסבירות של 79%.
התנגשות עם כלי שיט היא האיום הגדול ביותר על הבלנה השחורה, מין של לווייתן המצוי בסכנת הכחדה חמורה עד כדי כך שנותרו ממנו רק כ-400 פרטים בטבע. בין השנים 1970 ל-1999, 35.5% ממקרי המוות המתועדים של הלווייתן נגרמו מהתנגשות עם כלי שיט. בין השנים 1999 ל-2003 הייתה בממוצע התנגשות קטלנית אחת בשנה, ומשנת 2004 עד 2006 חלה התגברות במספר ההתנגשויות, עד ל-2.6 התנגשויות בממוצע בשנה.
מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי של ארצות הברית (NOAA) ושירות הדייג הימי הלאומי פרסמו בשנת 2008 מגבלות על מהירותם של כלי שיט במטרה להגן על הבלנה השחורה, אך המגבלות היו זמניות עד לשנת 2013 בלבד, וכבר בשנת 2017 חל גידול חד במספר הדיווחים על פגיעה בלווייתן ממין זה, שהובילו למותם של 17 לווייתנים בשנה זו.
זיהום אוויר

ספינות אחראיות לכ-18% מגורמי הזיהום הנפלטים לאוויר, המזיקים הן לסביבה והן לבריאות האדם. על פי מחקר שפורסם בשנת 2019, איכות האוויר בספינות תענוגות היא ירודה ומשתווה לאיכות האוויר הירודה בערים גדולות ומזוהמות בעולם, כגון בייג'ינג בירת סין וסנטיאגו בירת צ'ילה. במחקר נקבע כי למרות שהספינה מפליגה במים הפתוחים ובאוויר הפתוח, נופשים ואנשי צוות עלולים להיות חשופים לריכוזים גבוהים של חומר חלקיקי מזהם.
מחקרים שבוצעו בישראל מראים כי רמת הזיהום של ספינות בנמלי חיפה, אשדוד ואשקלון גורמות לזיהום שאינו נופל בחומרתו מהזיהום הנגרם ממפעלי התעשייה בערים אלו. זאת, בין היתר מאחר שהספינות צורכות סוגי דלק מזהמים ביותר, שלולא היו משמשים בתחבורה הימית, היה צורך לקבור אותם באדמה. בנוסף, כדי להשתמש בדלק זה יש לחמם אותו קודם, ולכן האוניות לעולם אינן מדוממות את מנועיהן, אפילו כשהן עוגנות.
לפי הערכות של המשרד להגנת הסביבה, כלי שיט הם המקור לפליטת 7% מחלקיקי הזיהום הנשימתיים בחישוב ארצי. באזור חיפה מוערך כי הם המקור לפליטת 65% מהחלקיקים המזיקים. בבדיקות מדגמיות שערך המשרד במחצית הראשונה של 2020 נמצאו כ-40 מקרים של פליטת עשן שחור בנמלי אשדוד וחיפה, והתברר כי 1.5% מכלי השיט פולטים עשן במשך 15 דקות בממוצע.
בשנת 2022 נחקקו תקנות הנמלים (מניעת זיהום אוויר מכלי שיט), תשפ"ב-2022, שנועד למנוע, לצמצם ולשלוט בזיהום אוויר שמקורו בתחמוצות חנקן, תחמוצות גופרית או חומר חלקיקי מכלי שיט. התקנות מגבילות פליטות בחומר מדלל אוזון, בתחמוצות חנקן, בשימוש בגופרית בכלי שיט רתוק, בתרכובות אורגניות נדיפות, ואוסר על שריפת חומרים בתוך כלי השיט.
זיהום אוויר > פליטת גזי חממה

ארגון הימאות הבינלאומי מעריך כי שיעור פליטות הפחמן הדו-חמצני הנובעות מספינות עומד על כ-2.2% מכלל הפליטות של פחמן דו-חמצני הנפלטות ממקור אנושי, נכון לשנת 2012, אך כמות הפליטות צפויה לעלות ב-50% ואף ב-250% עד שנת 2050, כתלות באמצעים שיינקטו עד אז כדי להפחית את הפליטות.
זיהום נפט

זיהום נפט מזוהה לעיתים קרובות כגורם זיהום מובהק הנובע מספינות, על אף שהוא מתרחש לעיתים רחוקות יותר מזיהומים אחרים הנגרמים באופן יומיומי כגון זיהום אוויר ומי נטל. אף על פי כן, זיהום הנובע מנפט הוא רעיל ביותר לצמחים ובעלי חיים, וקשה ביותר לניקוי. גם כמות קטנה יחסית של נפט הנשפך לים עלול לגרום לפגיעה פיזיולוגית באורגניזמים החיים בו ולשבש את מחזור חייהם והתרבותם.
בדליפת הנפט של אקסון ואלדז שהתרחש באלסקה בשנת 1989, לדוגמה, ושנחשב לאחד האירועים הימיים הסביבתיים החמורים בהיסטוריה, נשפכו לים כ-257 אלף חביות נפט גולמי. סערה שפרצה במפרץ הנסיך ויליאם שלושה ימים לאחר פגיעת המכלית בשרטון העבירה כמויות גדולות של נפט לרבים מהחופים הסלעיים בשרשרת האיים בסביבה וגרמה לזיהומם ולפגיעה אקולוגית חמורה באזור שהיה בית גידול למינים רבים של בעלי חיים. בין המינים שנפגעו ניתן למנות דגי סלמון, כלבי ים, לוטרות ים, לווייתנים ומינים רבים של ציפורים.
בדליפת הנפט במפרץ מקסיקו בשנת 2010, שהחלה מהתפרצות באר נפט תת-ימית שגרמה לפיצוץ קטלני על גבי אסדת קידוח הנפט "Deepwater Horizon" בסמוך לחופי לואיזיאנה, נהרגו 11 בני אדם ונפצעו 17. הדליפה גרמה לאסון סביבתי שפגע בתעשיית הדיג במפרץ מקסיקו, ובתעשיית התיירות בחופי מפרץ מקסיקו, ובבתי הגידול של מיני עופות רבים. נפגעו בעיקר בעלי חיים ימיים כדוגמת לווייתנים, דולפינים, דגים, סרטנים ועופות דוגמת שקנאים. כדורי זפת המשיכו להתגלות בחופים גם ארבע שנים אחרי שהדליפה נעצרה. דליפה זו נחשבת לאסון הסביבתי הגדול ביותר בהיסטוריה.
בשנת 2021 התרחש זיהום ימי בזפת לאורך חופי מדינת ישראל, בו נפלטה לחופי ישראל פסולת ימית של זפת שמקורה בנפט גולמי. מעריכים שזהו אחד האסונות האקולוגיים החמורים ביותר שפגעו בישראל מאז הקמתה, בין היתר בשל השטח הגדול שהוא מכסה ובשל הרעילות הגבוהה וארוכת הטווח של הזפת. יום לאחר תחילת הדליפה נפלט לחוף באזור ניצנים, לווייתן מצוי זכר בוגר (צעיר יחסית), באורך של כשבעה-עשר מטרים ובמשקל 25 טון. בנתיחתו נמצא כי הוא מת כ-14 ימים קודם לכן וכי מותו נגרם מזיהום נפט. באתרים רבים נצפו נזק ותמותה של ציפורים, דגה, צבי ים, חרדונים, סרטני חול ושלל יצורים ימיים וכן לצמחייה. הנזק נגרם בכל שלושת בתי הגידול, במי הים הפתוח, בחולות החוף ובטבלאות הגידוד המצוי באזורים הסלעיים המעטרים את החוף שם מתרכזת מרבית הפעילות הביולוגית, כאשר לאחרון נגרם הנזק הגדול ביותר וגם כזה שהשיקום שלו קשה הרבה יותר. בין המשטחים שנפגעו המצריכים טיפול מקצועי נמנים גם טיילות צמודות חוף ושוברי גלים.
שפכים

אוניות תענוגות אחראיות להזרמה של כ-970 מטר מעוקב מדי יום של מים שחורים, דהיינו מים הכוללים הפרשות אדם מתאי השירותים של הספינה. בנוסף הן מזרימות מדי יום כ-110 מטר מעוקב מים אפורים, שהם מי שפכים שאינם כוללים הפרשות.מים שחורים עלולים להכיל חיידקים, פתוגנים וטפילים שונים המסוכנים לאדם ולסביבה הימית, הן באמצעות פגיעה ישירה והן על ידי פריחת אצות הניזונות מחומרי הגלם המצויים בשפכים. פריחת האצות מקטינה את כמות החמצן המצוי במים ועלולה לגרום למותם של דגים וחיות בר ימיות אחרות כתוצאה מכך.
שפכי אוניות כוללים ביוב, מים משומשים מתאי שירותים וממתקנים רפואיים, אשר מכילים חיידקים, פתוגנים, נגיפים, טפילים וניוטריאנטים מזיקים. שפכים אלה, אם אינם מטופלים ומטוהרים כראוי, עלולים לגרום לזיהומים ונזקים בריאותיים לסביבה הימית וגם לאדם. יסודות כימיים מסוימים המצויים בשפכים כגון חנקן וזרחן, גורמים לפריחה מוגברת של אצות בים. האצות מנצלות את החמצן שבמי הים ובכך מקשות על דגים ובעלי חיים ימיים אחרים לשרוד ולהתרבות בהצלחה. ספינת תענוגות גדולה, שעל סיפונה נמצאים 3,000 אנשי צוות ותיירים, מייצרת בין 55,000 ל-110,000 לטרים של שפכים מדי יום.
שפכים מסוג פחות מסוכן הם מים אפורים, שהם מים שנעשה בהם שימוש שאינו כולל הפרשות אך אינם מים נקיים. לדוגמה, מים המגיעים מכיורים, מקלחות, וחדרי כביסה. עם זאת, גם מים אפורים עלולים להכיל מגוון רחב של חומרים מזהמים - שמנים, מתכות, נפט, פסולת מזון ופסולת רפואית. כמות המים האפורים המוערכת על פי מחקרים היא בין 110 ל-320 ליטרים לאדם מדי יום, או 330,000 עד 960,000 ליטרים לספינת תענוגות שעל סיפונה 3,000 בני אדם.
כדי להתמודד עם בעיית השפכים, כוללת האמנה למניעת זיהום מאוניות נספח עם הנחיות לטיפול במים שחורים ומים אפורים וטיהורם.
פסולת מוצקה

ספינות מייצרות פסולת מוצקה הכוללת זכוכית, נייר, קרטון, אלומיניום ומתכת. חומרים אלה המגיעים לים עלולים לסכן את הסביבה ואת האורגניזמים החיים בו, כמו גם בני אדם החיים בקרבת החופים שאליהם נשטפת הפסולת. בנוסף, הפסולת עלולה לחדור למפעלי תעשייה הנמצאים בשפת הים, או המשתמשים במי הים (למשל, לצורך קירור מכונות). ספינות יכולות לצמצם את כמות הפסולת המושלכת מהם באמצעות הפחתת השימוש בחומרים מתכלים, מיחזור הפסולת, או שריפתה. אך שריפת פסולת גורמת בתורה לזיהום אוויר מוגבר, והאפר הנוצר מהשריפה מושלך לרוב לים ומהווה בפני עצמו מפגע סביבתי.
רשתות רפאים

רשתות רפאים מהוות גם הן מקור משמעותי לפגיעה בסביבה הימית ואף לצוללים ולמתרחצים בים. מדובר ברשתות דיג שהושלכו או נשארו בים על ידי ספינות דיג, ולעיתים קרובות לוכדות והורגות דגים, צבי ים, דולפינים, עופות ים ויצורים ימיים נוספים. הרשתות מגבילות את תנועת בעלי החיים, וגורמות לרעב, פצעים, זיהומים, חנק ליצורים שצריכים לעלות על פני המים כדי לנשום - ולבסוף מוותרים וטובעים. רשתות אלה יכולות לשרוד מאות שנים לפני שיתפרקו, ובמהלכן יהרגו עוד ועוד בעלי חיים. מעריכים כי 640 אלף טון רשתות פלסטיק מושלכות לאוקיינוסים בכל שנה.
להוצאת רשת רפאים מהמים דרושה עבודת חילוץ מורכבת הכרוכה במיומנות, ידע ומכשור מתאים, ולכן אין לבצע אותה באופן פרטי. הרשתות עלולות להימצא בטווחי עומק רחבים ולפגוע בבתי גידול רגישים כמו שוניות סלעיות, גני ספוגים, אלמוגים, ועוד. בהוצאת רשת מן המים בצלילה יש סיכון לא מבוטל, שכן ציוד הצלילה עלול להיתפס ברשת וכך גם הצולל. יש רשתות רחבות היקף שלהוצאתן נדרשות ספינות עבודה בעלות מנופי הרמה ומכשור מתאים, ויש שלהוצאתן נדרשת חוות דעת אקולוגית מקדימה, למשל כשרשת מונחת על מצע הים זמן רב. במצב זה מתפתחת עליה שכבת חיים חדשה של מגוון יצורים וצמחים ימיים, ולמעשה הרשת הופכת לחלק בלתי נפרד מבית הגידול והוצאתה יכולה לגרום לו נזק ממשי.
מי שיפוליים

על פי הגדרת החוק בישראל, מי שיפוליים הם נוזל המצטבר בתחתית המחסנים, בחדר המכונות, בחדר המשאבות או בכל מקום אחר בכלי שיט לרבות דלקים, שמנים ומי נטל. מי שיפוליים הכוללים שמן הדולף ממנועי הספינה וממכונות אחרות, אפילו רק בכמות קטנה, אם אינם מטופלים כראוי, עלולים לגרום לזיהום שיפגע במערכות האקולוגיות הימיות ולגרום למותם של דגים וחיות בר אחרות.
על מנת להתמודד עם התופעה בישראל, נקבע בחוק כי מפעיל כלי השיט יתקין בספינה מערכת לאיסוף שפכים שתורכב ממערכת לאיסוף מי שיפוליים וממערכת לאיסוף שפכים סניטריים. בנוסף, על מפעיל מעגנה להתקין מתקן יבשתי לסילוק שפכים (כולל מי שיפוליים) בסמוך למעגנה במקום המאפשר גישה לכלי שיט.
ראו גם

שינוי אקלים
פחמן דו-חמצני
גזי חממה
טביעת רגל אקולוגית
דלק ביולוגי
השפעות סביבתיות של תעופה