stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיציליה
היסטוריה > העת החדשה

סיציליה נשלטה על ידי ממלכת סיציליה עד שנת 1816, אז אוחדה עם ממלכת נאפולי ליצירת ממלכת שתי הסיציליות תחת שלטונו של פרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות מבית בורבון. בשנת 1820 נכשלv מרידה ראשונה בסיציליה נגד המלך.
ראשון המרידות של אביב העמים בשנת 1848 אירע בסיציליה ב-12 בינואר, בחגיגות יום הולדתו של המלך פרננדו השני, מלך שתי הסיציליות בפלרמו. גם מרד זה דוכא.
במאי1860 יצא ג'וזפה גריבלדי עם צבא של אלף מתנדבים במסע האלף לסיציליה והצליח להדיח את המלך מבית בורבון.
לאחר האיחוד נוצרה לסיציליה תדמית של חברה אלימה ובלתי חדירה שהתנגדה להשלטת חוק וסדר וליצירת מנהל תקין כבמדינות אחרות ומחוזות אחרים באיטליה.
המאפיה המודרנית הראשונה בעולם התפתחה בסיציליה במאה ה־19.
בתחילת 1935, לקראת המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה הגיעו כוחות צבא גדולים לסיציליה שהיווה תחנת מעבר להעברת הצבא לאתיופיה, ואזור לאימון טייסים בשטח הררי הדומה להרים באתיופיה. כן רוכזו לחופיה 60 צוללות של חיל הים האיטלקי. נעשו פעולות קדחתניות לבניית שדות תעופה באי עבור מטוסי חיל האוויר האיטלקי. באוגוסט 1937 הגיע מוסוליני לסיציליה לקראת תמרונים גדולים של הצי, ונאם בקטניה ובפלרמו.
במרץ 1939 ביקר גרינג בסיציליה ובאי הוקם שדה תעופה של חיל האוויר הגרמני. בעקבות הצטרפות איטליה למלחמת העולם השנייה, הפציצו מטוסים בריטיים מעת לעת את שדות התעופה בקטניה ואוגוסטה ואת הנמל הימי באוגוסטה (סיציליה) (אנ'). בינואר 1941 התקיפו מטוסים גרמניים שפעלו מסיציליה, אוניות מלחמה בריטיות, דבר שהביא לידיעת הציבור את התבססותם של כוחות גרמניים בסיציליה. בעקבות זאת הפציצו הבריטים מספר פעמים את שדות התעופה בסיציליה. הפצצות הבריטים בבסיסי סיציליה נמשכו במהלך קיץ 1941 ונמשכו עד סוף השנה ואל תוך שנת 1942. בתחילת ספטמבר 1942 דיווח שר האווירייה הבריטי סיר ארצ'יבלד סינקלייר לפרלמנט שסיציליה הופצצה 59 פעמים בשנת 1942.
בעקבות הפסד הגרמנים בקרב אל-עלמיין השני עלה חשיבותו של סיציליה לגרמנים ובהתאם התגברו גם התקיפות האוויריות של בעלות הברית, שכללו עתה גם את האמריקאים שהצטרפו לבריטים.
כהכנה לפלישת בעלות הברית לאיטליה, הם פלשו תחילה לסיציליה בלילה שבין ה-9 ל-10 ביולי 1943 וסיימו את כיבוש האי ב-17 באוגוסט 1943.
יהדות סיציליה

יהדות סיציליה כללה קהילות יהודיות אחדות באי סיציליה שבים התיכון. היהודים הראשונים התיישבו באי במאה ה־1 לספירה. ב־1493 גורשו יהודי סיציליה בעקבות גירוש ספרד.
ראו גם

הברדלס
בניין אמפייר סטייט

| --- | --- |


 הבניין הגבוה בעולם בתקופה:  1931–1970
 בניין קודם:  בניין קרייזלר
 בניין הבא:  מגדלי התאומים
 מידע כללי
 סוג:  בניין משרדים, גורד שחקים, אטרקציה תיירותית 
 על שם:  Empire State 
 כתובת:  מידטאון מנהטן 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  אמפייר סטייט ריאלטי טראסט 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  17 במרץ 1930 – 11 באפריל 1931 (שנה)
 תאריך פתיחה רשמי:  1 במאי 1931
 חומרי בנייה:  פלדה, לבנה, אבן גיר, צמנט 
 עלות:  40,948,900 דולר אמריקאי 
 אדריכל:  שריב, לם והרמון 
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 מידות
 גובה:  381 מטרים (עד גג המבנה) 443.2 מטרים (כולל התורן בראשו) מטר
 שטח:  2,248,355 רגל רבועה 
 קומות:  103
 
 קואורדינטות:  40°44′54″N 73°59′09″W﻿ / ﻿40.748417°N 73.985833°W﻿ / 40.748417; -73.985833
 www.esbnyc.com
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין אמפייר סטייט(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין אמפייר סטייט(למפת מנהטן רגילה) בניין אמפייר סטייט(למפת מנהטן מוגדלת) בניין אמפייר סטייטhe
 
בניין האמפייר סטייט (באנגלית: Empire State Building, מילולית "בניין מדינת האימפריה") הוא גורד שחקים השוכן בצומת השדרה החמישית ורחוב 34, במידטאון מנהטן שבעיר ניו יורק, ושמו נגזר מכינויה של מדינת ניו יורק, "מדינת האימפריה". גובהו 381 מטרים (443.2 מטרים עם התורן בראשו), והוא בעל 103 קומות. הוא החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" במשך 39 שנים, מהיום שנחנך באופן רשמי ב־1 במאי 1931, תוך נטילת התואר מבניין קרייזלר, ועד הנחת הקורה האחרונה (Topping Out) במגדל הצפוני של מרכז הסחר העולמי, ב-1970. לאחר קריסתם של מגדלי התאומים בעקבות פיגועי 11 בספטמבר 2001, שב להיות הבניין הגבוה ביותר בניו יורק (אך לא בארצות הברית) עד השלמת בניית השלד של מגדל החירות ב-30 באפריל 2012.
נכון לשנת 2022, בניין אמפייר סטייט הוא השביעי בגובהו בניו יורק, התשיעי בגובהו בארצות הברית וה-54 בגובהו בעולם.
הבניין נחשב לסמל תרבות אמריקאי, והוא דוגמה לסגנון האדריכלי אר דקו ואף נחשב על ידי האגודה האמריקאית להנדסה אזרחית כאחד משבעת פלאי העולם המודרני.
הבניין נמצא בבעלות Empire State Realty Trust, ובשנת 2010 עבר שיפוץ מקיף בעלות כוללת של 550 מיליון דולר אמריקאי, כאשר 120 מיליון דולר אמריקאי מתוכם הושקעו למטרת התייעלות אנרגטית. עקב כך זכה בספטמבר 2011 בדירוג הזהב של התקן האמריקאי לבנייה ירוקה LEED.
היסטוריה

המגרש עליו עומד בניין האמפייר סטייט פותח לראשונה כחוותו של ג'ון תומפסון בסוף המאה ה-18. בסוף המאה ה-19, נבנה על השטח מלון וולדורף-אסטוריה, שאורחיו נמנו עם "הארבע מאות", אנשי האליטה של ניו יורק.
אבן הבניין להקמת המבנה יובאה מה-Empire Mill שבסנדרס, אינדיאנה.
היסטוריה > תכנון, עיצוב ובנייה

הבניין תוכנן על ידי ויליאם פ. לם ממשרד האדריכלים הניו יורקי, "שריב, לם והרמון" שבתוך שבועיים יצר סקיצות של המבנה, שהתבססו על תכנונים מוקדמים שלו כדוגמת בניין ריינולדס בווינסטון-סלם, שבצפון קרוליינה, ו-Carew Tower בסינסינטי שבאוהיו (שעוצב בבסיסו על ידי האדריכל Walter W. Ahlschlager). הבניין תוכנן מקומותיו הגבוהות כלפי מטה.
הקבלן הראשי של הבניין היה Starrett Brothers and Eken, והוא הוקם במימון ג'ון רסקוב ופייר דו פונט. יושב ראש חברת הבנייה היה אל סמית' ועל אספקת החומרים לבנייה הייתה אחראית חברת General Builders Supply של ג'יימס פארלי. ג'ון באווזר מונה למפקח הראשי.
החפירות להקמת הבניין החלו ב-22 בינואר 1930 ועבודות השלד החלו ב-17 במרץ באותה שנה. בפרויקט עבדו כ-4,300 פועלים, רובם מהגרים מאירופה, ולפי ספירה רשמית נהרגו חמישה פועלים במהלך הקמתו. ב-31 במאי 1931 נחנך המבנה.
היסטוריה > חנוכת המבנה

המבנה הושלם ונחנך בתקופת השפל הגדול בשנות השלושים של המאה העשרים בארצות הברית, ועקב כך משרדים רבים לא הושכרו בו עם פתיחתו. המרחק מתחבורה ציבורית, כמו תחנת גרנד סנטרל ותחנת פנסילבניה המרוחקות מהבניין, תרם למצב זה עד שנות ה־40. באותה תקופה, בניין קרייזלר לא סבל ממחסור בשוכרי משרדים. עקב אכלוסו הדליל המתמשך של האמפייר סטייט דבק בו, מפי תושבי ניו יורק, הכינוי "בניין המדינה הריק" (Empty State Building). רק בשנת 1950 הפך הבניין לרווחי עבור בעליו, ובשנת 1951 נמכר בעסקה מתוקשרת לרוג'ר סטיבנס בסכום שהיה הגבוה ביותר באותה תקופה עבור בניין יחיד, 51 מיליון דולר.
היסטוריה > תאונות > תאונת המטוס של 1945

בשעה 9:40 בבוקר 28 ביולי 1945, התנגש מפציץ B-25 מיטשל שהוטס בתנאי ערפל כבד בידי סגן-אלוף ויליאם פרנקלין סמית' ג'וניור, בצדו הצפוני של הבניין בין קומות 79 ו-80, במקום בו היו משרדי המועצה הלאומית הקתולית לסעד. האש שפרצה כובתה לאחר 40 דקות ו-14 איש נספו באירוע. מפעילת המעלית, בטי ליו אוליבר, שרדה צניחת מעלית בגובה 75 קומות עקב התאונה, והיא מחזיקת שיא גינס מאז. למרות הנזק ואובדן בחיי אדם, המשיכה הפעילות העסקית במבנה כהרגלה ברוב קומותיו כבר ביום שני, 30 ביולי 1945. בנוסף, התאונה היוותה זרז להעברת החוק הפדרלי לתביעת נזיקין של 1946 וכמו כן, הכנסת סעיף לזכאות של תוספת רטרואקטיבית המאפשרת לאזרחים לתבוע את הממשלה בגין התאונה.
כשנה לאחר מכן, נמנעה ברגע האחרון, התנגשות מטוס נוספת בבניין.
היסטוריה > תאונות > ניסיונות התאבדות

במהלך שנות קיומו של המבנה, תועדו מעל 30 ניסיונות התאבדות, כשרובן בקפיצה מקומותיו הגבוהות של הבניין. ההתאבדות הראשונה התרחשה עוד בטרם הושלמה בנייתו של הבניין, על ידי עובד שפוטר מעבודתו. בשנת 1947 הותקנה רשת ברזל סביב קומת התצפית, לאחר חמישה ניסיונות התאבדות בפרק זמן של שלושה שבועות.
ב-1 במאי 1947, אוולין מקהייל, צעירה בת 23, קפצה אל מותה מהקומה ה-86 ונחתה על גג לימוזינה שחנתה בסמוך לבניין. רוברט ווילס, סטודנט לצילום שהיה במקום, צילם את המאורע מספר דקות לאחר מכן. התמונה, שקיבלה את השם "ההתאבדות היפה ביותר", פורסמה במהדורת מגזין לייף של 12 במאי 1947.
היסטוריה > תאונות > תקריות ירי

שתי תקריות ירי מרכזיות התרחשו בתוך ובחזית הבניין במהלך שנות קיומו.
ב-24 בפברואר 1997, חמוש ירה בשבעה בני אדם בקומת התצפית של הבניין. כתוצאה מכך, אדם אחד נהרג ושישה אחרים הוגדרו פצועים בדרגות שונות. האירוע הסתיים כאשר היורה התאבד בירייה מאקדחו.
ב-24 באוגוסט 2012 בשעה 9:00 בבוקר, לפי שעון החוף המזרחי, ירה ג'פרי ג'ונסון בשותפו לעבודה לאחר שפיטר אותו במהלך שנת 2011. בתחילת העימות עם שני השוטרים שהיו במקום כיוון ג'פרי את אקדחו לעברם. כתוצאה מכך, ירו השוטרים בג'פרי 16 פעמים למוות אך גם פגעו בתשעה עוברי אורח, שישה נפגעו מרסיסים ועוד 3 מכדורי אקדח.
אדריכלות

בניין האמפייר סטייט מתנשא לגובה של 381 מטרים (1,250 רגל) עד תקרת הקומה ה-102 ולגובה של 443.09 מטרים (1,453.7 רגל) מטרים עד קצה התורן בגגו. בבניין 85 קומות למסחר ומשרדים בשטח כולל של 200,500 מ"ר, בקומה ה-86 קיימים אזורי תצפית פנימיים וחיצוניים, 16 הקומות העליונות מעוצבות חיצונית בסגנון האר דקו והקומה ה-102 היא קומת תצפית גם כן. על גג המבנה עומד תורן, שגובהו 62 מטרים, והוא מכוסה ברובו באנטנות שידור.
בניין האמפייר סטייט הוא המבנה הראשון בעולם שכלל יותר מ-100 קומות. קיימים בו 6,500 חלונות, 73 מעליות ו-1,860 מדרגות המפרידות בין מפלס הרחוב לקומה 102 בראשו. שטח כל קומות המבנה מסתכם ב-257,211 מ"ר, כאשר קומת הבסיס בשטח 8,094 מ"ר. המבנה הוא ביתן של כ-1,000 חברות עסקיות ומספר המיקוד שלו 10118. בשנת 2007, עבדו בבניין בכל יום כ-21,000 עובדים ונתון זה הציב אותו כמתחם המשרדים השני בגודלו בארצות הברית, אחרי הפנטגון. בנייתו נמשכה שנה אחת ו-45 יום ובמקור היו בו רק 64 מעליות שתוכננו בגרעין המבנה. נכון ל-2014, קיימות בו 73 מעליות, כולל מעליות שירות, ולוקח פחות מדקה לעלות בהן מהקומה הראשונה לקומה ה-80, המכילה חנות מזכרות ומתנות ותערוכה מפורטת על בניית הבניין. מהקומה ה-80 ניתן לקחת מעלית נוספת או לעלות במדרגות לקומה ה-86, בה עמדת תצפית חיצונית. בבניין 113 קילומטרים של צנרות מכל הסוגים, 760,000 מטרים של חוטי חשמל וכ-9,000 ברזים. משקל הבניין מוערך בכ-340,000 טונות והוא מחופה בחזיתותיו באריחי אינדיאנה.
עלות הבנייה הכוללת הייתה $40,948,900 (שווה ערך ל-$635,000,000 במונחים כלכליים של שנת 2014).
בניין אמפייר סטייט הוא דוגמה לאדריכלות האר דקו שהייתה פופולרית מאוד בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-20. סגנון האר דקו הדגיש קווים אנכיים תוך משחקי מסות בצורת המבנה על מנת ליצור סוג של קישוטיות. סגנון זה התיישב היטב עם חוקי העזר בניו יורק שלפיהם גם נבנה האמפייר סטייט. כדי למנוע מצב שגורדי שחקים כגון זה יחסמו את אור השמש ברחוב, חויבו הבניינים להיבנות באופן מדורג עד לגובה מסוים ורק ממנו ניתן היה להמשיך את הבניין לגובה. בשל כך, כשליש מקומותיו התחתונות של הבניין הן רחבות ותופסות את מלוא שטח המגרש ובחלקו האמצעי והעליון, הופך המגדל למבנה דק יותר המִיתמר עד לכותרתו הססגונית.
אדריכלות > תאורה

מערכת התאורה הראשונה נוספה לראש הבניין בשנת 1964. הצבעים שנבחרו תאמו את צבעי החגים והמועדים האמריקאים, כמו: יום פטריק הקדוש, חג המולד, יום העצמאות האמריקאי ויום הבסטיליה. לדוגמה, לאחר יום הולדתו השמונים ופטירתו של הזמר פרנק סינטרה, הואר הבניין בצבע הכחול המייצג את כינויו של סינטרה, "Ol' Blue Eyes". לאחר מותה של השחקנית פיי ריי (קינג קונג) בשנת 2004, הוחשך המבנה למשך 15 דקות.
לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001, הואר הבניין למשך כמה חודשים בצבעי כחול, לבן ואדום (כצבעי דגל ארצות הברית) ולאחר מכן חזר להאיר לפי לוח הזמנים הסטנדרטי. ב-4 ביוני 2002, הואר הבניין בצבעי סגול וזהב (צבעי המלכה אליזבת השנייה), כאות תודה למפגן התמיכה, בדמות ניגון ההמנון האמריקאי בעת חילופי משמרות בארמון בקינגהאם, לאחר פיגועי 11 בספטמבר. בנוסף ללוח הזמנים הסטנדרטי, מואר הבניין בצבעי הקבוצות הספורט של העיר ניו יורק בימים בהם מתקיימים משחקי בית (כתום, כחול ולבן של הניו יורק ניקס, אדום לבן וכחול לניו יורק ריינג'רס ועוד). ביוני 2015 הואר הבניין בצבעי דגל הגאווה, לציון האישור ההיסטורי שנתן בית המשפט העליון של ארצות הברית לנישואים חד-מיניים. בסוף השבוע הראשון של חודש יוני מואר הבניין בירוק לציון תחרות מרוץ הסוסים של בלמונט. בעת קיום אליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס מואר הבניין בצורת כדור טניס צהוב. בין 1 ל-3 ביוני 2012, הואר הבניין בצבעי כחול ולבן לציון המצעד השנתי ה-49 של "יום למען ישראל".
אדריכלות > הקומה ה-103

בקומה ה-102, ישנה דלת לפיר מדרגות המוביל לקומה ה-103. קומה זו תוכננה במקור כמקום עגינה לספינות אוויר. ספינות האוויר היו אמורות להיקשר בחבל אל תורן הבניין ולכן תוכננה מחוץ לקומה מרפסת בצורה מעגלית. הקומה משמשת בעיקר כגישה נוחה לתחזוקת האנטנה.
אדריכלות > התייעלות אנרגטית

בשנת 2010 עבר הבניין שיפוץ מקיף בעלות כוללת של 550 מיליון דולר אמריקאי, כאשר 120 מיליון דולר אמריקאי מתוכם הושקעו למטרת התייעלות אנרגטית, בניסיון להפוך את הבניין לידידותי יותר לסביבה. דוגמה לכך היא החלפת 6,500 חלונות בחלונות המעבירים אור וחוסמים את קרינת השמש. בנוסף, צריכת החשמל של מערכת מיזוג האוויר ירדה ב-17 מיליון דולר אמריקאי בשנה.
בשל כך, החל מספטמבר 2011 הוא הבניין הגבוה בארצות הברית שזכה בדירוג הזהב של התקן האמריקאי לבנייה ירוקה LEED.
מרוץ מדרגות

מרוץ המדרגות השנתי בבניין מתקיים מאז שנת 1978. במסגרתו עולים ברגל מקומת הכניסה עד הקומה ה-86. משתתפיו מכונים לעיתים רצים ולעיתים מטפסים. אורכו האנכי של המרוץ הוא 320 מטרים והשיא בו עומד על 9 דקות ו-33 שניות, שהושג בשנת 2003 על ידי רוכב האופניים האוסטרי, פול קרייק.
בתרבות > בקולנוע

ייתכן כי הייצוג התרבותי הידוע ביותר של הבניין היה ב־1933 בסרט "קינג קונג", בו קונג מטפס לראש המגדל כדי לחמוק משוביו ובסופו של דבר מת כתוצאה מנפילה. ב-1983, 50 שנה לאחר הקרנת הסרט המקורי, הוצבה דמותו של קונג, בובה מתנפחת בגובה 27 מטרים, מעל הקומה האחרונה בבניין. ב-2005, יצא לאקרנים סרט מחודש.
בתרבות > בטלוויזיה

בפרק השני בסדרת המדע הבדיוני האמריקאית, "פרינג'", מוצגת קומת התצפית בבניין כתחנת עגינה לצפלינים ביקום המקביל.
בתרבות > בספרות

בניין האמפייר סטייט תואר באופן בולט בספרו של מייקל שייבון, זוכה פרס פוליצר, The Amazing Adventures of Kavalier & Clay.
בספרו של ריק ריירדן "פרסי ג'קסון והאולימפיים" האולימפוס (ביתם של האלים היווניים) שוכן בקומה ה-600 של בניין האמפייר סטייט.
בתרבות > אחר

דגם בגובה 2.3 מטרים, שנבנה במשך 250 שעות מ-12,000 קוביות לגו, והוצג לצד מבנים נוספים בתערוכת "LEGO Architecture: Towering Ambition", שהתקיימה במוזיאון הבנייה הלאומי בוושינגטון די. סי.
מטפס עירוני צרפתי, אלן "ספיידרמן" רוברט, אשר השתמש רק בידיו וברגליו וללא אמצעי בטיחות מסוג כלשהו, הצליח לטפס על הבניין כל הדרך למעלה בשנת 1994, מבלי שנתן כל התרעה מוקדמת על כוונתו.
גלריה

מראה מ-Weehawken, ניו ג'רזי
הבניין מואר בצבעי ירוק ואדום לכבוד הקריסמס, מבט מבניין ג'י אי
מבט למעלה מקומת התצפית
תבליט בלובי הכניסה
מעליות בסגנון האר דקו
פסלי גריפון מעל הכניסה
מבט מכיוון רחוב ברודוויי
מזכרת בצורת הבניין
הבניין מואר בצהוב לרגל השקת המהדורה הביתית של משפחת סימפסון - הסרט
הבניין מואר בכחול לאחר ניצחונו של המועמד הדמוקרטי, ברק אובמה, בבחירות לנשיאות 2012 (הצבע הכחול מזוהה עם הדמוקרטים בעוד שהאדום עם הרפובליקנים)
360° - מראה פנורמי של מנהטן מבניין אמפייר סטייט
ביבליוגרפיה

Aaseng, Nathan (1998). Construction: Building the Impossible. Minneapolis, MN: The Oliver Press, Inc. ISBN 978-1-881508-59-5.
Bascomb, Neal (2003). Higher: A Historic Race to the Sky and the Making of a City. New York: Doubleday. ISBN 978-0-385-50660-1.
Goldman, Jonathan (1980). The Empire State Building Book. New York: St. Martin's Press. ISBN 978-0-312-24455-2.
James, Theodore, Jr. (1975). The Empire State Building. New York: Harper & Row. ISBN 978-0-06-012172-3.
Kingwell, Mark (2006). Nearest Thing to Heaven: The Empire State Building and American Dreams. New Haven, CT: Yale University Press. ISBN 978-0-300-10622-0.
Pacelle, Mitchell (2001). Empire: A Tale of Obsession, Betrayal, and the Battle for an American Icon. New York: Wiley. ISBN 978-0-471-40394-4.
Tauranac, John (1995). The Empire State Building: The Making of a Landmark. New York: Scribner. ISBN 978-0-684-19678-7.
Wagner, Geraldine B. (2003). Thirteen Months to Go: The Creation of the Empire State Building. San Diego, CA: Thunder Bay Press. ISBN 978-1-59223-105-8.
Willis, Carol; Friedman, Donald (1998). Building the Empire State. New York: W.W. Norton. ISBN 978-0-393-73030-2.
ראו גם

גורד שחקים
גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הפלא השמיני של העולם
שינייד או'קונור

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1966 Glenageary, מחוז דבלין, אירלנד 
 פטירה:  26 ביולי 2023 (בגיל 56) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  שינייד מארי ברנדט או'קונור
 מקום קבורה:  בית הקברות דינס גריינג' 
 מוקד פעילות:  אירלנד אירלנד
 תקופת הפעילות:  1984–2002  2005 – 2023
 מקום לימודים:  Newtown School, Waterford 
 סוגה:  רוק, רוק אלטרנטיבי, פופ רוק, רגאיי ופולק אירי
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית, אירית 
 כלי נגינה:  גיטרה, כלי הקשה, חלילית אירית, פסנתר 
 חברת תקליטים:  אנסיין (1987–1997)  אטלנטיק רקורדס (2000)  ונגארד (2002–2005)  צ'וקלט אנד ונילה (2005–הווה)
 בן או בת זוג:  ג'ון ריינולדס (מרץ 1989–נובמבר 1991) Steve Cooney (יולי 2010–אפריל 2011) Nick Sommerlad (2001–יולי 2002) Barry Herridge (2011–2011)  פיטר גבריאל Dónal Lunny John Waters Richard Heslop Frank Bonadio 
 צאצאים:  Jake Reynolds, Shane O'Connor Lunny, Roisin Waters, Yeshua Bonadio 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  רוקביורנן (1990)  פרס המוזיקה הבריטית לאמנית סולו בין-לאומית (1991)  Goldene Europa (1994)  פרס הפסקול העולמי לשיר מקורי שנכתב לסרט (2012)  Choice Music Prize (2023)  פרס גראמי לביצוע המוזיקה האלטרנטיבית הטוב ביותר (1991)  פרס VMA לווידאו השנה (1990)  MTV Video Music Award for Best Post-Modern Video (1990)  פרס המוזיקה של בילבורד (1990)  פרס המוזיקה של בילבורד (1990)  CASBY Award 
 www.sineadoconnor.com
 פרופיל ב-IMDb
 
או'קונור בהופעה, 2007
שוהאדה סדקאת (באנגלית: Shuhada' Sadaqat; בערבית: شهداء صدقات; שם מלא לשעבר: שינייד מארי ברנדט או'קונור; באנגלית: Sinéad Marie Bernadette O'Connor;‏ 8 בדצמבר 1966 – 26 ביולי 2023) הייתה זמרת אירית. אוקונור הוציאה עשרה אלבומי אולפן, והביצוע שלה ל-"Nothing Compares 2 U" של פרינס היה להיט גדול ברחבי העולם.
רקע אישי

שינייד מארי ברנדט או'קונור נולדה בדבלין שבאירלנד. היא נקראה על שם שינייד דה ואלירה, אמו של הרופא המיילד ואשתו של הנשיא האירי איימון דה ואלירה, ועל שם ברנדט הקדושה מלורד. הוריה התגרשו כשהייתה בת שמונה. היא ושני אחיה הגדולים עברו לגור עם אמם, שם חוו לעיתים קרובות אלימות פיזית ממנה. אביה, ג'ון או'קונור, פתח במאבק על משמורת, שהפך מפורסם באירלנד השמרנית, שבה גירושים היו חריגים וגברים לא קיבלו משמורת על ילדיהם לאחר הגירושים. הוא היה הגבר השני באירלנד שהצליח בכך. כשהייתה בת 13 היא ושניים מאחיה עברו לגור עמו, אך היא סיפרה כי התקשתה להתמודד עם המעבר ממסגרת קפדנית ומרתיעה לבית פתוח ומקבל.
בגיל 15, בעקבות היעדרות מלימודים ועבירות גנבה שביצעה, עברה או'קונור לבית מחסה מגדלנה. היא חיזקה שם את יכולות הכתיבה והמוזיקה שלה, אבל סבלה מהדרישה לקונפורמיות שנכפתה עליה. ב-1983 שלח אותה אביה לפנימייה בעיר ווטרפורד, שהייתה יותר ליברלית מבית הספר הקודם שלה. בעידוד מורתה הקליטה או'קונור קלטת דמו עם שני שירים מקוריים ושני ביצועים מחודשים לשירים קיימים.
קריירה

בקיץ 1984 פרסמה מודעה בעיתון וכך מצאה מספר חברים ללהקה שרצתה להקים. הלהקה נקראה "Ton Ton Macoute" על שם מיתוס האיטיאני על זומבים. הלהקה ניגנה מוזיקה שהושפעה מתחומי עניין של חבריה כגון מוזיקת עולם, מיסטיקה וכישוף, והופעותיה זכו לביקורות חיוביות. ב-10 בפברואר 1985 נהרגה אמה של או'קונור בתאונת דרכים, והיא עזבה את הלהקה.
תשומת הלב שקיבלה או'קונור מתעשיית המוזיקה כשהייתה בלהקה, הובילה להחתמתה בחברת תקליטים קטנה, Ensign Records. היא גם החלה לעבוד עם מנהל מנוסה, שהיה קודם מנהל חברת התקליטים של להקת U2,‏ Mother Records. זמן קצר לאחר מכן, באמצעות מנהלה היא זכתה לעבוד עם דה אדג', גיטריסט להקת U2, על פסקול הסרט "Captive" מ-1986, עבורו כתבו במשותף את השיר "Heroine". אבל לאחר מכן, בהשפעת המנהל שלה שפוטר מהלהקה, אמרה בתקשורת כמה אמירות שליליות על U2 והביעה תמיכה בארגון המחתרת ""Provisional IRA" (ארגון שהתפלג מהצבא האירי הרפובליקני ולהקת U2 התנגדה לפעולות הטרור שלו). מאוחר יותר היא חזרה בה מהתמיכה ב-IRA ואמרה כי היא הייתה "צעירה מכדי להבין את המצב המתוח בצפון אירלנד כראוי". בנוסף באותה תקופה מספר עיתונאים טענו שהעימות המתוקשר עם U2 הוא פרובוקציה, למשיכת תשומת לב תקשורתית.
במהלך הקלטות אלבומה הראשון היא נכנסה להיריון מהמתופף ג'ון ריינולדס. חברת התקליטים שלה לחצה עליה לבצע הפלה מלאכותית. הודות למנהל שלה, הסכימה חברת התקליטים שאו'קונור, שהייתה בת 20 ובחודש השביעי להריונה, תפיק את אלבום הבכורה שלה בעצמה. בנה הבכור נולד עם השלמת הקלטת האלבום.
קריירה > האלבום הראשון

אלבום הבכורה של אוקונור, The Lion and the Cobra, יצא לאור בחברת קרייסליס רקורדס, באוקטובר 1987 וזכה לביקורות נלהבות. מתוכו זכו הסינגלים "Mandinka" ו-"I Want Your (Hands on Me)" להשמעות רבות ברדיו בבריטניה ובארצות הברית. השיר "Troy" יצא גם כסינגל בבריטניה, אירלנד והולנד.
בהופעתה הראשונה בטלוויזיה בארצות הברית, אוקונור שרה את השיר "Mandinka", בתוכנית "לייט נייט" עם דייוויד לטרמן, היא קיבלה חשיפה רחבה והאלבום זכה גם להצלחה מסחרית ובמשך השנים נמכרו 2.5 מיליון עותקים שלו. גם בישראל זכה האלבום להצלחה. או'קונור הייתה מועמדת לפרס גראמי בקטגוריית "הופעת הרוק הנשית הטובה ביותר", וביצעה את "Mandinka" בטקס פרסי הגראמי השנתי ה-31. בטקס היא ציירה על ראשה את הלוגו של להקת ההיפ הופ פאבליק אנמי, כדי למחות על כך שפרס הופעת הראפ הטובה ביותר הוענק לא במסגרת השידור הטלוויזיוני של הטקס.
ב-1989 התארחה כזמרת באלבום של להקת "The The", ‏"Mind Bomb", ששרה בדואט "Kingdom of Rain". באותה שנה, היא כם כיכבה וכתבה את המוזיקה לסרט הצפון אירי Hush-a-Bye-Baby, וכתבה שיר לספקול הסרט נשואה למאפיה.
קריירה > האלבום השני

באלבומה השני, "I Do Not Want What I Haven't Got"(אנ'), נכללה גרסת כיסוי שביצעה לשירו של פרינס "Nothing Compares 2 U". השיר הפך ללהיט גדול בכל העולם, והאלבום היה אחד מרבי המכר הגדולים של 1990. האלבום אף זכה בפרס גראמי בקטגוריית "הביצוע המוזיקלי האלטרנטיבי הטוב ביותר" לשנה זו, והיה מועמד בשלוש קטגוריות נוספות (כולן על "Nothing Compares 2 U"), אך היא סירבה לקבל את הפרס. השיר אף נכלל ברשימות משאלי קוראים ל"50 גרסאות הכיסוי הגדולות בכל הזמנים" שערכו "Observer Music Monthly" (של "האובזרבר") ב־2007, ו־"NME" ב־2013. לימים סיפרה הזמרת שפרינס, שהיה מפורסם ביחסו הרכושני והקנאי במיוחד לזכויות היוצרים שלו, לא אהב את העובדה שהיא הקליטה את השיר "סתם כך" מבלי להיות אחת מ"בנות החסות" שלו (אנ'). הוא הזמין אותה לביתו, שם אמר לה זאת, הביע רצון שהיא תהיה אחת מבנות החסות שלו, ואף הורה לה לדבריה לא לקלל בראיונות:
אמרתי לו לאן הוא יכול ללכת והוא תקף אותי. הוא עלה לקומה העליונה והביא כרית והיה משהו קשה בתוך הכרית. ברחתי מהבית והתחבאתי מאחורי עץ. אנחנו נפגשים על הכביש המהיר במאליבו בחמש בבוקר – אני יורקת עליו, הוא מנסה להכות אותי. נאלצתי ללכת לצלצל בפעמון הדלת של מישהו, שזה דבר שאבא שלי תמיד אמר לי לעשות אם אני נקלעת למצב מעין זה.
ביולי אותה שנה השתתפה או'קונור בהופעה גדולה של רוג'ר ווטרס בברלין, יחד עם גדולי האמנים של אותה תקופה. היא ביצעה את השיר "Mother", וביצועה זכה לתשבחות רבות.
קריירה > שנות ה-90

או'קונור חוללה שערורייה זוטא באוגוסט 1990, כאשר סירבה להופיע בניו ג'רזי לאחר השמעת הקלטה של ההמנון האמריקאי. מארגני ההופעה אישרו לה לבסוף להופיע ללא ההמנון, אולם לאחר מכן הטילו עליה חרם. פרנק סינטרה, שהופיע ביום למחרת באותו מקום, אמר שהיה רוצה "לבעוט לה בתחת", ועל כך הגיבה או'קונור: "אני לא האישה הראשונה שהוא מאיים להכות".
א'קונור הקליטה גרסה ללהיטו של אלטון ג'ון "Sacrifice", לרגל הוצאת אלבום המחווה לאלטון ג'ון וברני טופין "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin" באוקטובר 1991.
ב-1992 הוציאה או'קונור אלבום של שירי ג'אז מחודשים, שעליהם גדלה. הביצועים לא היו לטעם הקהל, ויחד עם השערורייה שחוללה בניו ג'רזי איבדה או'קונור את התנופה שהייתה לה לפני כן.
ב-3 באוקטובר 1992 השתתפה בתוכנית סאטרדיי נייט לייב. היא ביצעה א-קפלה לשיר "War" של בוב מארלי, כמחאה על ניצול מיני בכנסייה הקתולית והוסיפה לו את המילים "Child Abuse" (התעללות בילדים). בסוף השיר, ללא ידיעת מפיקי התוכנית, שלפה או'קונור תמונה של האפיפיור יוחנן פאולוס השני, קרעה אותה, השליכה את הקרעים אל עבר המצלמה ואמרה "הילחמו באויב האמיתי". מחאה זו התרחשה תשע שנים לפני שהאפיפיור יוחנן פאולוס השני הכיר והתנצל על מקרי התעללות מינית בילדים בכנסייה הקתולית (אנ'). כשבועיים לאחר התקרית הופיעה או'קונור בקונצרט מחווה לבוב דילן במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק, אך מחאה קולית בלתי פוסקת של הקהל מנעה ממנה להתחיל לשיר. בתגובה ביקשה או'קונור להפסיק את המוזיקה ולהגביר את המיקרופון ששימש אותה, והחלה לשיר את השיר "War" כשהיא מדגישה את המילים "Child Abuse".
ב-1994 הוציאה את האלבום Universal Mother, שלא הצליח לשנות את הדימוי השלילי שלה למרות היותו יותר רגוע ומיינסטרימי.
בשנת 2000 הוציאה או'קונור את אלבומה Faith and Courage. במקביל, היא הכריזה על עצמה כלסבית. הכרזה זו הופרכה על ידה לאחר מכן, אך עוררה את תשומת הלב של הקהל בכל העולם, וכך גם הסינגל "No Man's Woman" ("לא אישה של אף גבר"). באותו אלבום ניכרו השפעותיהם של הרגאיי ושל האמונה הראסטפארית, אליה החלה להתקרב.