אגד
היסטוריה > ייבוא אוטובוסים

רובו של פרק זה אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
החל משנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20, ייבאה חברת אגד אוטובוסים מחברת ליילנד הבריטית, רובם מדגמי טייגר השונים, שהורכבו בישראל על ידי חברות הארגז ומרכבים בגרסאות שונות. החל משנת 1963 הורכבו גם שלדות האוטובוסים בישראל, במפעל "ליילנד אשדוד":
אוטובוסים לנסיעות עירוניות בעלי שלושה פתחים, שני אנשי צוות: נהג מקדימה וכרטיסן מאחור.
אוטובוסים לנסיעות עירוניות ובינעירוניות בעלי שני פתחים כאשר הנהג משמש ככרטיסן בעצמו.
אוטובוסים לטיולים בעלי חלונות פנורמיים בגג ודלת שלישית לפתיחה ידנית במרכז החלק השמאלי של האוטובוס.
לקראת אמצע שנות ה-60 הובאו לישראל אוטובוסי ליילנד בגרסה התיירותית הכוללים מושבים בעלי יכולת הטיה, תא מטען בעל 2 דלתות העמסה מאחור, לצד מנשא גג ומזגן עילי אחורי מתוצרת יוונית. ייבוא נוסף של אוטובוסים לתיירות נערך לקראת סוף שנות ה-60 עת הובאו לראשונה אוטובוסים מתוצרת ליילנד בהרכבה של מפעל ואן הול (אנ') הבלגי. האוטובוסים היו בעלי מרכב גבוה, חלונות גדולים במיוחד, מושבי תיירות ללא אפשרות הטיה, מיזוג אוויר תחתי אחורי, תא מטען אחורי לצד מנשא גג וכיסא מדריך. אוטובוסים אלו הובאו גם עבור החברות הפרטיות: יונייטד טורס (חלק מדן של היום) ותור נוף מתל אביב. אוטובוסים אלו שימשו לתיירות עד ייבוא האוטובוסים מדגמי סקאניה השוודית, בהמשך עברו לשרת בקווי הדרום וסיני, בסוף שנות ה-70 פעלו בנסיעות מקומיות, חלקם באזור חיפה והצפון ולקראת אמצע שנות ה-80 הוצאו מהשירות. בחברות הפרטיות הייתה לדלת האמצעית של האוטובוס סגירה ידנית, בניגוד לדלת הקדמית ולכל דלתות האוטובוסים של אגד שפתיחתן וסגירתן הייתה ועודנה על ידי אוויר דחוס. יבוא קטן של מידיבוסים היה מחברת פיאט האיטלקית. מידיבוסים אלו נבחרו לשרת בירושלים בקו העובר בסמטאות העיר העתיקה ברחובותיה הצרים.
בשנת 1973 ביוזמת יוסק'ה הררי חתמה חברת אגד עם חברת סקאניה על ייבוא שלדות אוטובוסים מתוצרתה להרכבה מקומית בישראל. סה"כ יובאו כמה מאות מרכבים רובם למערך הבינעירוני והתיירותי. סך הכול הורכבו בישראל שלושה דגמי אוטובוסים מתוצרת סקאניה:
אוטובוס בינעירוני בעל 51 מושבים בעלי משענת גב 1/2 גבוהה, תאי מטען מתחת למושבי הנוסעים, שלרוב לא נפתחו, ללא מנשא גג למזוודות, מערכת אוורור מאולץ עם פתח אישי לכל נוסע ומנוע אחורי מה שגרם למדרגת עלייה לשורת המושבים מאחור. אוטובוסים אלו שירותו בעיקר בקווי השירות הבינעירוניים ולטיולים (ליד הנהג הייתה אפשרות להוספת כיסא מדריך).
אוטובוס עירוני בעל 51 מושבים בעלי משענת גב גבוהה, בעל זוג דלתות: אחת מקדימה והשנייה מאחור. מדגם זה היו שלושה אוטובוסים בסך הכל שפעלו באזור חיפה ונודעו בזכות צורתם המלבנית.
אוטובוס תיירותי בעל 51 מושבים בעלי משענת גב גבוהה שאינה ניתנת להטיה, תאי מטען בתחתית האוטובוס ובחלק מהדגמים גם מנשא גג, מיזוג אוויר אחורי עם פתחים אישיים לכל נוסע ואפשרות לכיסא מדריך. אוטובוסים אלו שימשו בעיקר לתיירות, בקווי הדרום ומאוחר יותר גם בנסיעות בינעירוניות.
מנועי האוטובוסים סבלו קשות מבעיית התחממות וכתוצאה מכך, נאלצו בחברת אגד להחליף חלק ניכר מהם למנועי דאף מהולנד שהובאו לישראל ובמיוחד באוטובוסים הבינעירוניים הציבוריים.
במהלך שנות ה-70 יובאו לישראל מנועים מתוצרת חברת דאף ההולנדית שהורכבו בארץ על דגם חדש של אוטובוס בהרכבה מקומית של מפעל הארגז (דומה לאוטובוסים של חברת ליילנד מאותה התקופה) שבדומה לסקאניה כלל מערכת אוורור מאולץ ושימש בעיקר בנסיעות הבינעירוניות הקצרות ובמיוחד בקווי חיפה. בשנות ה-70 החלה חברת אגד את התקשרותה עם חברת מרצדס-בנץ הגרמנית.
בתחילה הובאו שלושה דגמי אוטובוסים:
אוטובוסים עירוניים מדגם 305, בעלי דלתות רחבות הן מקדימה והן מאחור לנסיעות עירוניות שפעלו בקווי ירושלים.
אוטובוסים תיירותיים מדגם 302 שפעלו בקווים לאילת וכללו מיזוג אוויר אישי לכל נוסע ותאי מטען תחתיים.
לקראת סוף שנות ה-70 יובאו שלדות מוארכות של אוטובוסים מדגם 305 שהורכבו בישראל ושימשו בעיקר בקווי המרכז לחולון ובת ים.
ב-1978 ייבאה אגד אוטובוס מרצדס מדגם 303 לניסיון. האוטובוס היה מדגם תיירותי, בעל 50 מקומות וכיסא מדריך, שתי דלתות: האחת מקדימה והשנייה מאחור וכלל מושבי נוסעים רחבים במיוחד בעלי יכולת הטיה לאחור וכן יכולת הרחקה של מושב ממשנהו. כתוצאה מכך, שורת המושבים האחרונה של האוטובוס הכילה ארבעה מושבים בלבד לרוחב, במקום החמישה המקובלים. האוטובוס צויד במזגן עילי אחורי ותאי מטען בתחתית האוטובוס. האוטובוס שימש בעיקר בנסיעות בינעירוניות משך כל שנות ה-80 ועד לאמצע שנות ה-90. במהלך שנים אלו פורקו המושבים המיוחדים של האוטובוס והורכבו עליו מושבים מקומיים.
בשנת 1980 נחתם הסכם בין חברת אגד לחברת מרצדס הגרמנית לייבוא אוטובוסים מתוצרתה ובהמשך על אספקת מרכבים מתוצרתה להרכבה בישראל. להלן דגמי האוטובוסים שיובאו:
אוטובוס עירוניים מדגם 305 בעל 43 מושבים לנסיעות עירוניות, בעל דלתות רחבות מקדימה ובמרכז מתוצרת מרצדס גרמניה משנת 1980. החל משנת 1981, הובאו שלדות של דגם זה, שהורכבו בישראל ולקראת סוף שנות ה-80 קיבלו מיזוג אוויר במסגרת התוכנית "מיזוג אוויר בעיר".
אוטובוס רב-תכליתי, מרצדס מדגם 303, בעל 51 מושבים לנסיעות בינעירוניות, בעיקר קצרות, בעל דלתות רחבות מקדימה ובמרכז מתוצרת מרצדס מהשנים 1980–1981, מערכת של אוורור מאולץ ותאי מטען תחתיים.
בשנת 1981 הובאו שלדות של דגם זה להרכבה מקומית ולקראת סוף שנות ה-80 קיבלו מיזוג אוויר על בסיס תשתית האוורור המאולץ שהייתה קיימת בהם.
אוטובוס בינעירוני, דגם 303, בעל 55 מושבים עם אפשרות לכיסא מדריך, לנסיעות בינעירוניות בקווי השירות הרגילים ולטיולים. האוטובוס כלל מיזוג אוויר – מזגן עילי במרכז האוטובוס עם פתחי מיזוג אישיים לנוסע ותאי מטען תחתיים.
משנת 1982 הובאו שלדות של דגם זה להרכבה מקומית. בהרכבה מקומית עמד מספר המושבים על 51 בלבד. המזגנים היו בעלי הספק חלשים ופתחיהם לא הותאמו לשורת המושבים הקרובה למעבר, המושבים לא נוחים ואיכות הגימור ירודה.
קו 64 של חברת אגד בירושליםאוטובוס תיירותי, דגם 303, בעל 51 מושבים וכיסא מדריך לתיירות. מיזוג אוויר אישי לנוסע, תאי מטען תחתיים, מושבים רגילים ללא אפשרות הטיה. לדגם זה לא הייתה הרכבה מקומית.
שלדות של מרצדס יובאו עד שנת 1985 ואחר כך הופסק היבוא לחברת אגד.

טענתה המרכזית של אגד כלפי חברות ההרכבה המקומיות, הארגז ומרכבים, הייתה איכות ההרכבה הירודה שלהן.

החל משנת 1988 החל ייבוא חדש של שלדות מדגם 303, הפעם ברמת גימור גבוהה בהרבה, עם מזגנים חדשים וחזקים במיוחד וכן נעילה חשמלית של תאי המטען התחתיים נשלטת על ידי נהג האוטובוס.
בשנת 1990 הובאו מספר אוטובוסים מדגם 303 מתוצרת גרמנית לתיירות.

באותה שנה נרכש מחברת מרצדס דגם 404 ניסיוני שפעל בעיקר בקווים הבינעירוניים ובהמשך בקו תל אביב–רמלה.
אוטובוס זה שירת באגד 15 שנה ונמכר לבסוף לחברה פרטית – אסיה טורס מפרדס חנה.
על בסיס אוטובוס זה, נרכשו מחברת מרצדס שלדות גבוהות של דגם 404 להרכבה בישראל.

בשנת 1999 רכשה לראשונה אוטובוסים מחברת איריזר (אנ') הספרדית (דגם Century) עם מנוע מתוצרת מאן הגרמנית, הנפוץ בחברות ההסעה הפרטיות ובדן-יונייטד. לאוטובוס 51 מושבים וכיסא מדריך מתקפל. סה"כ נרכשו כ-50 אוטובוסים בשתי רכישות בעלי מרכב גבוה ובשונה מהחברות הפרטיות, היו לאוטובוסים דלת ירידה מרכזית ולא מאחור ומושבים בהרכבה מקומית של חברת פלטכניקה, שסיפקה עד לפשיטת רגלה מושבים לחברות ההרכבה המקומיות: הארגז, מרכבים ורכבת ישראל. נכון לשנת 2019, אוטובוסים אלו יצאו מהשירות.
בשנים 2000–2016 נכנסו לשימוש באגד בעיקר אוטובוסים המורכבים בארץ על שלדות ומנועים שהובאו מאירופה.
בשנת 2017 החלה אגד לייבא אוטובוסים מסין, לאחר שקלטה מספר אוטובוסים לבחינות וניסיון, ובמקביל נקלטו מאות אוטובוסים מסין בחברות התחבורה הציבורית הפרטיות. בסוף אותה שנה, הופעלו בשירות אגד כ-280 אוטובוסים מתוצרת סין. הייבוא מתבצע מהחברות – יוטונג, גולדן דרגון, BYD, הייגר, זונגטונג, אנקאי וסנלונג. חוץ מיוטונג, מהחברות הללו מיובאים אוטובוסים חשמליים. ב-2018 הם החלו להיות מופעלים בחיפה והקריות. ב-2019 אוטובוסים חשמליים אלה החלו להיות מופעלים גם בקווים מסוימים בירושלים. מחיר כל אוטובוס המיובא מסין נמוך בכ-30% מאוטובוס המיוצר באירופה/מורכב בישראל על מנוע אירופאי. במקביל נרכשים אוטובוסים חדשים גם ממפעלי מרכבים והארגז הישראלים, חלקם חשמליים שהורכבו על שלדות BYD, גולדן דרגון והייגר. כמו כן מייבאת אגד אוטובוסים עירוניים ממפעל סולאריס (אנ') בפולין.