stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמייה מפוספסת גמביאנית
הערות שוליים

↑  נמייה מפוספסת גמביאנית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נמייתיים |
| --- | --- | --- |
| נמיית מרש (סוג ומין יחיד) | נמיית מרש |      |
| נמייה עבת-זנב | נמייה עבת-זנב • נמיית ג'קסון • נמייה שחורת-כפות |      |
| קוסימן | קוסימן אלכסנדר • קוסימן אנגולי • קוסימן מצוי • קוסימן שטוח-ראש |      |
| נמייה צהובה (סוג ומין יחיד) | נמייה צהובה |      |
| דולוגל הסוואנה (סוג ומין יחיד) | דולוגל הסוואנה |      |
| נמייה דקה | נמייה דקה אנגולית • נמייה דקה סומאלית • נמייה דקה אפורה • נמייה דקה שחורת-זנב |      |
| נמייה ננסית | נמייה ננסית אתיופית • נמייה ננסית מצויה |      |
| נמייה | נמייה קצרת-זנב • נמייה הודית אפורה • נמייה הודית חומה • נמייה מצויה • נמייה אסייתית קטנה • נמייה הודית קטנה • נמיית הצווארון • נמיית רודי • נמייה מפוספסת-צוואר • נמיית הסרטנים |      |
| נמייה לבנת-זנב (סוג ומין יחיד) | נמייה לבנת-זנב |      |
| נמייה ליבראית (סוג ומין יחיד) | נמייה ליבראית |      |
| נמייה ארוכת-אף (סוג ומין יחיד) | נמייה ארוכת-אף |  |
| נמייה מפוספסת | נמייה מפוספסת גמביאנית • נמייה מפוספסת מצויה |  |
| נמיית סלווס (סוג ומין יחיד) | נמיית סלווס |  |
| נמיית מלר (סוג ומין יחיד) | נמיית מלר |  |
| סוריקטה (סוג ומין יחיד) | סוריקטה |  |
נמייה הודית קטנה

| נמייה הודית קטנה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: נמייתיים
סוג:: נמייה
מין:: נמייה הודית קטנה
שם מדעי
 Herpestes auropunctatus
תחום תפוצה


נמייה הודית קטנה (שם מדעי: Herpestes auropunctata) היא מין של טורף ממשפחת הנמייתיים החיה בטבע בדרום אסיה, אף שהיא הופצה בידי האדם גם לקריביים ולאיי האוקיינוס השקט.
נמייה זו הוגדרה למדע בידי החוקר הבריטי ההודי בריאן הוטון הודג'סון (אנ') ב-1836 והיא קרובתה של נמייה אסייתית קטנה ובעבר נכללה כתת-מין שלה, אך מחקרים של דגימות פרווה ושיער מ-18 נמיות אסייתיות והודיות קטנות גילו שהם מתמיינים למינים נפרדים.
גופה של הנמייה דק וראשה מוארך עם חוטם מחודד ואוזניים דקות. אורך הנמייה מגיע ל-25 עד 37 ס"מ, אורך הזנב 19.2 עד 29 ס"מ ומשקלה כ-305 עד 662 גרם בממוצע. אצל הנמייה קיימת דו-צורתיות זוויגית, כאשר לזכרים הראש רחב יותר והגוף גדול יותר.
הנמייה מצויה בבתי גידול מיוערים ובשדות, מורדות הרים וביצות במדינות: עיראק, דרום איראן, אפגניסטן, פקיסטן, הודו (בחלק הצפוני), נפאל, בהוטן, בנגלדש ומיאנמר. אנשים הביאו אותה כמין פולש מזיק גם לאיי הקריביים ולמספר איים באוקיינוס ההודי ואוקיינוס השקט כדי שתשלוט באוכלוסיית חולדות ונחשים, אף שהיא לא עזרה בכך, הרגה מינים אנדמיים שונים ואף הפיצה מחלות לאוכלוסיות האנושיות.
הנמייה כמו קרוביה היא אוכלת-כל הניזונה מהצומח ומהחי ויכולה להתמודד בהצלחה עם נחשים ארסיים.
הערות שוליים

↑  נמייה הודית קטנה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נמייתיים |
| --- | --- | --- |
| נמיית מרש (סוג ומין יחיד) | נמיית מרש |      |
| נמייה עבת-זנב | נמייה עבת-זנב • נמיית ג'קסון • נמייה שחורת-כפות |      |
| קוסימן | קוסימן אלכסנדר • קוסימן אנגולי • קוסימן מצוי • קוסימן שטוח-ראש |      |
| נמייה צהובה (סוג ומין יחיד) | נמייה צהובה |      |
| דולוגל הסוואנה (סוג ומין יחיד) | דולוגל הסוואנה |      |
| נמייה דקה | נמייה דקה אנגולית • נמייה דקה סומאלית • נמייה דקה אפורה • נמייה דקה שחורת-זנב |      |
| נמייה ננסית | נמייה ננסית אתיופית • נמייה ננסית מצויה |      |
| נמייה | נמייה קצרת-זנב • נמייה הודית אפורה • נמייה הודית חומה • נמייה מצויה • נמייה אסייתית קטנה • נמייה הודית קטנה • נמיית הצווארון • נמיית רודי • נמייה מפוספסת-צוואר • נמיית הסרטנים |      |
| נמייה לבנת-זנב (סוג ומין יחיד) | נמייה לבנת-זנב |      |
| נמייה ליבראית (סוג ומין יחיד) | נמייה ליבראית |      |
| נמייה ארוכת-אף (סוג ומין יחיד) | נמייה ארוכת-אף |  |
| נמייה מפוספסת | נמייה מפוספסת גמביאנית • נמייה מפוספסת מצויה |  |
| נמיית סלווס (סוג ומין יחיד) | נמיית סלווס |  |
| נמיית מלר (סוג ומין יחיד) | נמיית מלר |  |
| סוריקטה (סוג ומין יחיד) | סוריקטה |  |
נמייה ליבראית

| נמייה ליבראית> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי חתול
משפחה:: נמייתיים
סוג:: Liberiictis 
מין:: נמייה ליבראית
שם מדעי
 Liberiictis kuhni ‏היימן, 1958
תחום תפוצה


נמייה ליבראית (שם מדעי: Liberiictis kuhni) הוא מין יחיד בסוגו ממשפחת הנמייתיים הנפוץ בטבע רק במדינת ליבריה ומצוי בסכנת הכחדה.
מאפיינים

זו נמייה קטנה שהתגלתה ב-1958 במדינת ליבריה שבמערב אפריקה, שם היא נמצאת היום, וייתכן שגם בסיירה לאון ובחוף השנהב ביערות גשם. היא נפוצה בעיקר בפארק הלאומי טאי.
לנמייה גוף באורך של 20 ס"מ ומשקלה עד 2.3 ק"ג. הפרווה בצבע חום כהה יחד עם פס לבן על הצוואר והכתפיים. היא בעלת טפרים ושיניים חדות.
כמו רוב הנמיות היא יוצאת בלילה לצוד יצורים קטנים כמו עכברים, חרקים וזוחלים כמו נחשים כולל ארסיים. היא תאכל גם פירות אם היא תמצא.
הנמייה נמצאת בסכנה בטבע עקב ציד ועקב תחום מחייתה הצר שפוגע באוכלוסייה.
הערות שוליים

↑  נמייה ליבראית באתר הרשימה האדומה של IUCN
| נמייתיים |
| --- | --- | --- |
| נמיית מרש (סוג ומין יחיד) | נמיית מרש |      |
| נמייה עבת-זנב | נמייה עבת-זנב • נמיית ג'קסון • נמייה שחורת-כפות |      |
| קוסימן | קוסימן אלכסנדר • קוסימן אנגולי • קוסימן מצוי • קוסימן שטוח-ראש |      |
| נמייה צהובה (סוג ומין יחיד) | נמייה צהובה |      |
| דולוגל הסוואנה (סוג ומין יחיד) | דולוגל הסוואנה |      |
| נמייה דקה | נמייה דקה אנגולית • נמייה דקה סומאלית • נמייה דקה אפורה • נמייה דקה שחורת-זנב |      |
| נמייה ננסית | נמייה ננסית אתיופית • נמייה ננסית מצויה |      |
| נמייה | נמייה קצרת-זנב • נמייה הודית אפורה • נמייה הודית חומה • נמייה מצויה • נמייה אסייתית קטנה • נמייה הודית קטנה • נמיית הצווארון • נמיית רודי • נמייה מפוספסת-צוואר • נמיית הסרטנים |      |
| נמייה לבנת-זנב (סוג ומין יחיד) | נמייה לבנת-זנב |      |
| נמייה ליבראית (סוג ומין יחיד) | נמייה ליבראית |      |
| נמייה ארוכת-אף (סוג ומין יחיד) | נמייה ארוכת-אף |  |
| נמייה מפוספסת | נמייה מפוספסת גמביאנית • נמייה מפוספסת מצויה |  |
| נמיית סלווס (סוג ומין יחיד) | נמיית סלווס |  |
| נמיית מלר (סוג ומין יחיד) | נמיית מלר |  |
| סוריקטה (סוג ומין יחיד) | סוריקטה |  |
ננסי קופל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בנובמבר 1942 (בת 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק, קיימברידג' 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל (1963)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1967) 
 מנחה לדוקטורט:  סטיבן סמייל 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1967–1969)  אוניברסיטת בוסטון 
 תלמידי דוקטורט:  Thomas LoFaro, Stephanie Ruggiano Jones, Cecilia Diniz Behn, Amanda Katherine Serenevy, Cristina Soto-Trevino, Georgiy S. Medvedev, Michael George Hayes, Farzan Nadim, Paola Malerba 
 פרסים והוקרה:  פרס שוורץ (2016)  עמית החברה למתמטיקה תעשייתית ושימושית (2009)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2016)  פרס המתמטיקה למדעי המוח (2015)  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (1999)  הרצאת ג'ון פון נוימן (2007)  עמיתי מקארתור (אוגוסט 1990)  הרצאת נתר (1992)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מלגת גוגנהיים 
 בן או בת זוג:  Gabriel Stolzenberg 
 math.bu.edu/people/nk/
 
ננסי ג'יין קוֹפֶּל (באנגלית: Nancy Jane Kopell; נולדה ב-8 בנובמבר 1942) היא מתמטיקאית יהודייה-אמריקאית, פרופסורית באוניברסיטת בוסטון, שעוסקת בנוירולוגיה חישובית (computational neuroscience). היא משתמשת בשיטות מתמטיות לניתוח נתונים וסימולציה, כדי לגלות עקרונות חדשים של ויסות דינאמי במוח. קופל פיתחה שיטות חדשות בתאוריה האיכותית של משוואות דיפרנציאליות, והיא משתמשת בהן ובכלים ממוחשבים כדי לחקור את הדינמיקה של רשתות נוירונים. היא מתעניינת בעיקר בדינמיקה במוחם של יונקים ובתפקיד המקצבים המוחיים בתהליכי החשיבה. באמצעות ניסויים קליניים עבודתה הראתה את חשיבותם של המקצבים בעיבוד הסיגנלים (הממסרים) הנשלחים מאזור אחד במוח לאזור המטרה. מחקריה הובילו אותה לעיסוק במגוון מחלות שמקורן במוח (כגון מחלת פרקינסון), שבהן המקצבים המוחיים הרגילים וההכרה משובשים.
קורות חיים > ילדות והשכלה מוקדמת

ננסי קופל גדלה ברובע ברונקס בעיר ניו יורק, שם למדה בבית ספר ציבורי. במשפחתה היו נשים נוספות שעסקו במתמטיקה. היא אמה ואחותה הגדולה סיימו תואר ראשון במתמטיקה, ואביה היה רואה חשבון. בחטיבת הביניים היא נבחרה לקחת חלק בתוכנית שאפשרה לה לסיים שלוש שנות לימודים בשנתיים בלבד. בשנת 1959 סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון כריסטופר קולומבוס בניו יורק.
קורות חיים > קריירה אקדמית

אחרי סיום התיכון קופל החלה ללמוד באוניברסיטת קורנל שבניו יורק. לאחר חודש אחד בקורס החשבון בקורנל היא נבחרה להשתתף בתוכנית למצטיינים במתמטיקה, שם הייתה האישה היחידה. במסגרת התוכנית היא לקחה קורסים מאתגרים, וברמה גבוהה של תואר שני. היא סיימה את התואר הראשון שלה בשנת 1963, בקורנל. לאחר מכן עברה אל אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. שם, סיימה את התואר השני בשנת 1965, ואת הדוקטורט בשנת 1967. באותה שנה החלה לעבוד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), ובשנת 1969 הצטרפה אל אוניברסיטת נורת'איסטרן שם הפכה לפרופסורית בשנת 1978. בשנת 1986 עברה אל אוניברסיטת בוסטון, שם המשיכה לעבוד.
קופל היא המייסדת השותפה והמנהלת של קבוצת מחקר בשם "מקצבים קוגניטיביים" (Cognitive Rhythms Collaborative), שכוללת יותר מעשרים מעבדות שעובדות בשיתוף פעולה כדי לחקור את הדינמיקות במוח ואת השפעות הקוגניטיביות שלהם.בנוסף על כך היא החוקרת הראשית בקבוצת הדינמיקות הנוירולוגיות (Neural Dynamics Group). כמו כן היא גם המנהלת השותפה של מרכז לנוירולוגיה חישובית וטכנולוגיה נוירולוגית בשם "CompNet".
היא חברה באקדמיה הלאומית למדעים ובאקדמיה האמריקאית לאומניות ומדעים. כמו כן לאחרונה נבחרה להיות חברת כבוד בחברה המתמטית של לונדון (The London Mathematical Society), כבוד המוענק רק לשני מדענים מכל העולם כל שנה. במהלך הקריירה שלה, פרסמה קופל למעלה מ-200 מאמרים שפיטים.
אותות כבוד ופרסים משמעותיים שקיבלה

פרס נוירולוגיה מתמטית, מאת טכנולוגיות מוח ישראל, 2015
פרס מוזר על ההרצאה הטובה, בכנס השנתי של האגודה למתמטיקה תעשייתית ומעשית, 2013
עמיתת האקדמיה למדעים במדינת מסצ'וסטס, 2008
פרס להרצאה הטובה ע"ש וון ניומן, הכנס השנתי של האגודה למתמטיקה תעשייתית ומעשית, 2007
פרס לזכר וולדון, אוניברסיטת אוקספורד, 2006
דוקטורט לשם כבוד, מכון ניו ג'רזי לטכנולוגיה, 2006
עמיתת מקארתור, 1990-1995
עמיתת גוגנהיים, 1984-1985
עמיתת סלואן, 1975-1977
הערות שוליים

1 2 3  ננסי קופל, ננסי קופל, באתר מתוך הכרך ה-9 בספר "History of Neuroscience", פרק שננסי קופל כתבה על עצמה, עמודים 220-302
1 2  Charlene Morrow and Teri Perl, ננסי קופל, באתר מתוך הספר Notable Women in Mathematics: A Biographical" "Dictionary, עמודים 98-102
1 2 3  ננסי קופל, ננסי קופל, באתר הדף של ננסי קופל אוניברסיטת בוסטון
↑  Cognitive Rhythms Collaborative, האתר של קבוצת "Cognitive Rhythms Collaborative"
↑  CompNet, האתר של קבוצת "CompNet" (ארכיון)
↑  ננסי קופל, באתר בערך על ננסי קופל "ThePosterProject Biographies"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  dblp: 54/4919  GND: 1245067206  ISNI: 0000 0000 2957 632X  LCCN: n88607248  MGP: 32567  ORCID: 0000-0002-8568-8750  SUDOC: 147310385  S2AuthorId: 1799158  VIAF: 65581435   WorldCat (עם VIAF): 65581435 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ננסי קופל".
נלי שפר

| --- | --- |

 לידה:  6 בדצמבר 1952 תל אביב-יפו, ישראל 
 פטירה:  11 בפברואר 2024 (בגיל 71)
 מקום לימודים:  המכללה האקדמית הדסה ירושלים  אוניברסיטת תל אביב 
 תחום יצירה:  צילום 
 https://www.nelli-sheffer.com/
 
נלי (עמנואל) שפר (6 בדצמבר 1952 – 11 בפברואר 2024) היה צלם ישראלי.
ביוגרפיה

שפר נולד בתל אביב וסיים לימודי צילום טכני במכללת הדסה בירושלים, תואר שני בקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, ולימודי פוטותרפיה במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה
בשנת 1979 פתח סטודיו לצילום בתל אביב.
ב-1982 החל לעסוק בצילומי מזון עבור ספרי בישול. בשנת 1984 חבר לשף ישראל אהרוני וצילם תמונות עבור ספרו הבישול הסיני. בשנת 1988 פרסם ביחד עם אהרוני את הספר בישול איטלקי הנחשב לפורץ דרך בשל התמונות שצולמו באתרים שונים באיטליה. בעקבות הצלחת הספר הוציאו השניים לאור ספרי בישול נוספים בתחומים שונים, בהם הבישול הצרפתי ושוקי אוכל בעולם, שגם בהם שולבו תמונות מארצות המקור.
במהלך השנים פורסמו תמונותיו בכ-70 ספרים, וכמו כן הוציא לאור ספרים אישיים, המשלבים טקסטים וצילומים בתחומים שונים.
שפר עסק גם בצילום מסחרי עבור חברות מזון, מפרסמים וקטלוגים והרצה בתחום צילום המזון. עבודותיו במהלך השנים זיכו אותו בשבחים והקנו לו מעמד של אחד מבכירי צלמי המזון בארץ.
במשך 24 שנה, צילם צילומי אוכל למדור האוכל של השף במוסף "7 ימים" של "ידיעות אחרונות", עד לפרישתו ב-2014.
ביוגרפיה > חיים אישיים

שפר היה אחיינו של הסופר פוצ'ו, ושימש השראה לדמותו של נלי, האח הצעיר, בספרו "איה הג'ינג'ית"; היה נשוי ולו שלושה ילדים.
שפר נפטר לאחר מאבק במחלה ב-11 בפברואר 2024, בגיל 71.
הערות שוליים

1 2 3  נלי שפר, מבכירי צלמי האוכל בארץ, הלך לעולמו בגיל 71, באתר ynet, 12 בפברואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309750605171  BnF: cb13202689n (data)  CiNii: DA1396853X  GND: 120801663  ISNI: 0000 0000 6651 7943  LCCN: nr94025158  SUDOC: 057527393  VIAF: 39520248   WorldCat (עם VIAF): 39520248
משרד המשטרה הפלילית של הרייך

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 תאריך הקמה:  1937 
 מטה מרכזי:  ברלין 
 
משרד המשטרה הפלילית של הרייך (בגרמנית: Reichskriminalpolizeiamt, בראשי תיבות RKPA), היה מחלקה מרכזית לחקירות פליליות בגרמניה הנאצית, שנוסדה בשנת 1936, לאחר פירוק משרד המשטרה הפדרלית של המדינה הפרוסית (Landeskriminalpolizeiamt).
גוף זה מוזג יחד עם מחלקת המשטרה החשאית, Geheime Staatspolizei (הגסטאפו) כשתי מחלקות של Sicherheitspolizei (SiPo). ה-SiPo היה כפוף לריינהרד היידריך. בספטמבר 1939, עם הקמת המשרד הראשי לביטחון הרייך הפכה משטרת ביטחון המדינה, Sicherheitspolizei, לסוכנות משלתית שמוזגה לתוכו.
ארגון מרכזי

הארגון המרכזי הכיל מרשם מעקב ארצי ואחד עשר מרכזים לחקירת פשעים לאומיים.
הונאה
סמים
נעדרים
פורנוגרפיה
סחר
כיוס בינלאומי
הימורים
"צוענים"
פשעים אלימים חמורים
הונאה מקצועית
פריצה מקצועית
ארגון אזורי

הגוף הפעיל 14 יחידות חקירה אזוריות (Kriminalpolizeileitstellen) ו-51 סניפים מקומיים.
מיזוג

בשנת 1936 הוקמה ה-RKPA לאחר שהמחלקה לחקירות פליליות (Landeskriminalpolizeiamt) הפכה למחלקת החקירות הפליליות הלאומית של גרמניה. סוכנויות המשטרה הממלכתיות בגרמניה חולקו אז באופן סטטוטורי למשטרת הסדר (Ordnungspolizei) ולמשטרת הביטחון (Sicherheitspolizei; SiPo). ה-RKPA אוחד יחד עם משטרת המדינה החשאית, Geheime Staatspolizei כשתי מחלקות משנה של SiPo. ריינהרד היידריך היה אחראי על ניהולו, לאחר שכבר היה ראש Sicherheitsdienst (SD) והגסטאפו. ארתור נבה מונה למנהל משרד המשטרה הפלילית ודיווח להיידריך.
בספטמבר 1939 הוקם ההמשרד הראשי לביטחון הרייך (Reichssicherheitshauptamt, RSHA) כארגון ממונה על כלל סוכנויות החקירה והביטחון הממלכתיות השונות. הגוף הפך למחלקה 5 (Amt V) ונודע בשם המשטרה הפלילית ("Kriminalpolizei"). ב-15 באוגוסט 1944, פרידריך פנצינגר נכנס לתפקיד ראש מחלקה 5, עד תום המלחמה באירופה.
ראו גם

המשטרה הפלילית
משטרת הפלילים הפדרלית (גרמניה)
משטרת הפלילים הפדרלית (אוסטריה)
לקריאה נוספת

Henry Friedlander, Friedlander, Henry (1995). The Origins of Nazi Genocide: From Euthanasia to the Final Solution. Chapel Hill: University of North Carolina Press. ISBN 978-0807822081.  Friedlander, Henry (1995). The Origins of Nazi Genocide: From Euthanasia to the Final Solution. Chapel Hill: University of North Carolina Press. ISBN 978-0807822081.  Friedlander, Henry (1995). The Origins of Nazi Genocide: From Euthanasia to the Final Solution. Chapel Hill: University of North Carolina Press. ISBN 978-0807822081.
Weale, Adrian (2010). The SS: A New History. London: Little, Brown. ISBN 978-1408703045.  Weale, Adrian (2010). The SS: A New History. London: Little, Brown. ISBN 978-1408703045.  Weale, Adrian (2010). The SS: A New History. London: Little, Brown. ISBN 978-1408703045.
Weale, Adrian (2012). Army of Evil: A History of the SS. New York: Caliber Printing. ISBN 978-0-451-23791-0.  Weale, Adrian (2012). Army of Evil: A History of the SS. New York: Caliber Printing. ISBN 978-0-451-23791-0.  Weale, Adrian (2012). Army of Evil: A History of the SS. New York: Caliber Printing. ISBN 978-0-451-23791-0.
Williams, Max (2001). Reinhard Heydrich: The Biography, Volume 1—Road To War. Church Stretton: Ulric Publishing. ISBN 978-0-9537577-5-6.  Williams, Max (2001). Reinhard Heydrich: The Biography, Volume 1—Road To War. Church Stretton: Ulric Publishing. ISBN 978-0-9537577-5-6.  Williams, Max (2001). Reinhard Heydrich: The Biography, Volume 1—Road To War. Church Stretton: Ulric Publishing. ISBN 978-0-9537577-5-6.
הערות שוליים

1 2  Martin Eberhard (1999), Die Kriminalpolizei 1933-1939 (Universität Konstanz, Philosophische Fakultät (אורכב 16.12.2013 בארכיון Wayback Machine) 2013-12-15.
↑  Weale 2010, pp. 134, 135.
1 2  Friedlander 1995, p. 55.
↑  Weale 2012, pp. 140–144.
↑  Martin Eberhard (1999), Die Kriminalpolizei 1933-1939 (Universität Konstanz, Philosophische Fakultät (אורכב 16.12.2013 בארכיון Wayback Machine) 2013-12-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012854776905171  GND: 1046746-4
ננסי קרטרייט (פילוסופית)

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1944 (בת 80) פנסילבניה, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי בשיקגו, אוניברסיטת פיטסבורג 
 מנחה לדוקטורט:  Brian Skyrms 
 מוסדות:  המחלקה לפילוסופיה של אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו  אוניברסיטת סטנפורד  בית הספר לכלכלה של לונדון  אוניברסיטת דרהאם 
 מונחה לדוקטורט:  מאוריציו סוארז, Rosa Runhardt, Adam White, Marco Del Seta, Fernando Morett, Sophia Efstathiou, Jacob Bjorheim, Peter Menzies 
 תחומי עניין:  פילוסופיה של המדע 
 עיסוק:  פילוסופית, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  Carus Lectures (2017) פרס המפל (2018) עמית האקדמיה הבריטית עמיתי מקארתור 
 בן זוג:  איאן האקינג
 
ננסי קרטרייט (באנגלית: Nancy Cartwright; נולדה ב-24 בינואר 1944) היא פרופסור לפילוסופיה של המדע באוניברסיטת דורהאם בבריטניה ובאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. קרטרייט היא מנהלת-שותפה של המרכז למדעי הרוח אשר חוקרים את המדעים המדויקים ונשיאת האגף ללוגיקה, מתודולוגיה ופילוסופיה של המדע והטכנולוגיה של האיגוד הבינלאומי להיסטוריה ופילוסופיה של המדע והטכנולוגיה.
בעבר, כיהנה קרטרייט כנשיאת האגודה לפילוסופיה של המדע והאגודה הפילוסופית האמריקאית.
ביוגרפיה

ננסי קרטרייט נולדה ב-24 בינואר 1944 בפנסילבניה (ארצות הברית), שם קיבלה תואר ראשון במתמטיקה. לאחר מכן למדה באוניברסיטת שיקגו וקיבלה דוקטורט בפילוסופיה. קרטרייט הנחתה סטודנטים בבריטניה ובארצות הברית שהפכו לפילוסופים מקצועיים של המדע, ביניהם נעמי אורסקס, קארל הופר, מאוריסיו סוארס, אנדרו המילטון ורבים אחרים. בעברה, לימדה קרטרייט באוניברסיטאות: מרילנד, סטנפורד, אוסלו, פרינסטון, קיימברידג', קליפורניה ופיטסבורג.
קרטרייט התחתנה עם הפילוסוף הקנדי איאן האקינג (אנ'), התגרשה ממנו ונישאה בשנית בשנת 1985 לסטיוארט המפשייר (אנ'), אשר לו נותרה נשואה עד פטירתו בשנת 2004. לזוג נולדו שתי בנות, אמילי וסופי, ושתי נכדות, לוסי וטבית'ה.
כיום קרטרייט מתגוררת בסן דייגו, קליפורניה ומלמדת באוניברסיטת סן דייגו. בנוסף, קרטרייט מלמדת גם באוניברסיטת דורהאם בבריטניה.
תרומתה ומחקרה

תחומי מחקרה של קרטרייט כוללים פילוסופיה והיסטוריה של המדע (בהתמקדות מיוחדת על פיזיקה וכלכלה). כמו כן, עסקה קרטרייט רבות בנושא הסקת סיבתיות, אובייקטיביות במדע, בפילוסופיה של הטכנולוגיה החברתית, ובראיות (בעיקר עבור מדיניות מבוססת ראיות).
קרטרייט היא אחת הפילוסופיות המשפיעות ביותר על הכתיבה המדעית כיום. תרומתה הייתה משמעותית בתחומים רבים. עבודתה על מודלים ואידיאליזציות, לדוגמה, ממלאת תפקיד חשוב בפיתוח תת-פרק שלם בפילוסופיה של המדע המתמקד בתפקידם של מודלים במדע מונחה יישומים. עבודתה על חוקים סיבתיים ואסטרטגיות יעילות סייעה למסגר את הדיון העכשווי על תפקיד הסיבתיות במדע. הספרים והמאמרים שכתבה קרטרייט השפיעו על פילוסופים רבים לבחון מחדש ולחדד את יצירותיהם על בסיס הנחת היסוד שלה, לפיה החוקים התאורטיים מנותקים מהמציאות, ולכן משקרים.
בספרו "פילוסופיית המדע של ננסי קרטרייט" תיאר קארל הופר (מתלמידיה של קרטרייט) את הפילוסופיה שלה כך: "הפילוסופיה המדעית של ננסי קרטרייט היא, לדעה, צורה של אמפיריציזם, אך אמפיריציזם בסגנון נוירת ומיל, ולא של יום או קארנפ. חששותיה אינם נוגעים לבעיות של ספקנות, אינדוקציה או תיחום; היא מודאגת מאיך שהמדע משיג בפועל את ההישגים שהוא משיג, ואיזה סוג של הנחות יסוד מטאפיזיות ואפיסטמולוגיות דרושות כדי להבין את ההישגים האלה".
פרסים והוקרה

קרטרייט היא עמיתה באקדמיה הבריטית ובאקדמיה למדעי החברה. היא גם עמיתה באגודה הפילוסופית האמריקאית, באקדמיה האמריקאית לאומנויות ולמדעים, באקדמיה הגרמנית למדעים (לאופולנדיה) ובאקדמיה האירופאית. נוסף על כך, קרטרייט זכתה במלגת מקארתור.
קרטרייט קיבלה שני תוארי דוקטור לשם כבוד - מאוניברסיטת סנט אנדרוז ומהאוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, וזכתה בפרס המפל למפעל חיים בפילוסופיה של המדע. זאת ועוד, קרטרייט זכתה בפרס ליבוביץ' (אשר הוענק לה על ידי אגודת "בטא פי קאפה") על הישגים פילוסופיים ותרומה למדע. יתרה מזאת, זכתה קרטרייט בפרס המצוינות של הפקולטה לעמיתים של נגיד אוניברסיטת סן דייגו (UCSD) אשר הוענק לה על מחקר באומנויות, מדעי הרוח והחברה בשנת 2009.
עבודותיה > ספריה

Nature's Capacities and Their Measurement, Oxford University Press (October 1989) ISBN|0-19-824477-0
The Dappled World: A Study of the Boundaries of Science, Cambridge University Press (September 1999) ISBN|0-521-64411-9
Hunting Causes and Using Them: Approaches in Philosophy and Economics, Cambridge University Press (June 2007) ISBN|0-521-86081-4. Translated to Chinese.
Evidence Based Policy: A Practical Guide to Doing It Better, with Jeremy Hardie, Oxford University Press (2012)
Philosophy of Social Science: a new introduction, with Eleonora Montuschi, Oxford University Press (2014)
Improving Child Safety: deliberation, judgement and empirical research, with Munro, E., Hardie, J. and Montuschi, E. (2017)
Nature, the Artful Modeler: Lectures on Laws, Science, How Nature Arranges the World and How We Can Arrange It Better (The Paul Carus Lectures). Open Court (2019)
הערות שוליים

1 2  London School of Economics and Political Science, Nancy Cartwright, London School of Economics and Political Science (באנגלית בריטית)
1 2 3  Nancy Cartwright – Professor of Philosophy (באנגלית)
1 2  Professor Nancy Cartwright FBA, The British Academy (באנגלית)
1 2  Stephan Hartmann, Carl Hoefer, Luc Bovens (eds.), Nancy Cartwright's Philosophy of Science, Notre Dame Philosophical Reviews (באנגלית)
↑  Nancy Cartwright’s Philosophy of Science, Routledge & CRC Press (באנגלית)
1 2  Faculty Awards, philosophy.ucsd.edu
↑  Philosopher Nancy Cartwright Honored for Lifetime Scholarly Achievement, ucsdnews.ucsd.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259455205171  PLWABN: 9810589703305606  BIBSYS: 90089882  BnF: cb12415256q (data)  CANTIC: a19332518  CiNii: DA03603501  GND: 121360555  ICCU: MILV026892  ISNI: 0000 0001 0927 4524  LCCN: n82229746  LNB: 000028249  MGP: 160954  NKC: xx0131492  NSK: 000168511  NTA: 069662886  ORCID: 0000-0002-0873-6966  RERO: 02-A003080620  SUDOC: 033269548  VIAF: 95329788   WorldCat (עם VIAF): 95329788
נחשון (אוניית מעפילים)

| --- | --- |

אונית המעפילים "נחשון - הקסטל"
 שם צופן:  תמר, קסטל
 ארגון:  המוסד לעלייה ב'
 קורות ההפלגה
 מפקד האונייה:  יוסף אלמוג
 נתוני האונייה
 הושקה:  1897
 שם קודם:  Tadorne
 תאריך רכישה:  (נחכרה)
 הדחק:  400 טון
 הנעה:  פחם
 מהירות:  7-6 קשר
מסלול ההפלגה של "נחשון"
נחשון הייתה אוניית מעפילים שארגן המוסד לעלייה ב' של "ההגנה". שמה המלא של האונייה היה "נחשון – הקסטל", על שם הקרב על הקסטל שנערך על ידי חטיבת הראל של הפלמ"ח סמוך למועד יציאתה. נחשון הייתה אוניית המעפילים האחרונה שיצאה מצרפת לפני תום המנדט הבריטי בארץ ישראל.
תולדותיה > "טדורנה" – ספינת דיג

"טדורנה" (Tadorne) נבנתה בשנת 1897. נבנתה כספינת דיג עשויה ברזל, מסוג "מכמורתן" נמוכה, שני תרנים, מכונות מאחור, 46 מטר אורך, 7.5 מטר רוחב, 4 מטר שוקע; הדחק של קצת פחות מ-400 טון; הנעה באמצעות פחם; מהירות 6–7 קשר והושקה בשם Tadorne. נבנתה בשנת 1897 (או 1907).
שימשה כספינת דיג באוקיינוס האטלנטי, שהפליגה למסעות ארוכים. היו בה מתקנים לאגירת מים ומחסני קירור. בעליה – צרפתי שעמד בראש קואופרטיב של דייגים.
תולדותיה > "טדורנה" – ספינת דיג > רכש והכנה

האונייה נרכשה על ידי המוסד לעלייה ב' בלה רושל במפרץ ביסקאי, צרפת. הרכישה הייתה באמצעות מתווך צרפתי שרכש את הספינה ורשם אותה בשמו של רב החובל וייל – יהודי צרפתי, קצין בדימוס מהצי הצרפתי. נשאה דגל צרפת שלא הוחלף.
ייתכן ושירות הביון הבריטי הדליף לצרפתים, כי הספינה מיועדת להברחת נשק למחתרת בספרד, כדי למנוע את הפלגתה. ולכן נערך עליה חיפוש, נמצא אקדח והיא עוכבה. האונייה הוכנה במקום רכישתה, ואחר כך הפליגה לאורך החוף למיצר בוניפציו, בין סרדיניה לקורסיקה, לסידורים נוספים.
אנשי המוסד לעלייה ב' נתנו לה שמות צופן: תמר וקסטל.
לקראת הפלגת ההעפלה האונייה הייתה מצוידת בשתי סירות גומי ל-45 בני אדם כל אחת, וסירת עץ קטנה ל-14 בני אדם. הותקנו בה סידורי לינה ושירותים. העצים לבנייה הובאו ממחסני המוסד לעלייה ב' במרסיי. רב החובל ו-14 הימאים לצדו היו צרפתים. מפקד האונייה היה איש הפלי"ם יוסף אלמוג, ולצדו המלווים האחרים: ישראל שינקמן - מתנדב מארצות הברית, מכונאי – משה, שליח תנועה באירופה, דרום אפריקאי במוצאו, ומיכאל גצוביץ שגויס לפלי"ם מקרב המעפילים עוד בהפלגה הראשונה.