stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקר הכפרים (1945)
נתוני הסקר

על פי נתוני הסקר מנתה האוכלוסייה בשנת 1945 סך של 1,764,320 נפש שנחלקה ל-1,061,270 מוסלמים, 553,400 יהודים, 135,550 נוצרים ו-14,100 אחרים. האוכלוסייה העירונית התגוררה ב-39 יישובים, ומנתה 859,500 תושבים שהתפלגו ל-448,730 יהודים, 298,550 מוסלמים, 110,420 נוצרים ו-1,800 אחרים. 4 הערים הגדולות היו: תל אביב - 166,660 תושבים, ירושלים - 157,080 תושבים, חיפה - 128,800 תושבים, יפו - 94,310 תושבים.
נתוני הסקר > נתוני אוכלוסייה על פי מחוזות ונפות

| מחוז | נפה | אוכלוסייה> ערבים | אוכלוסייה> מתוכם נוצרים | אוכלוסייה> אחרים | אוכלוסייה> יהודים | אוכלוסייה> סך הכל  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| גליל-עכו  | ביסאן | 16,570 | 650 | 20 | 7,000 | 23,590 |
| גליל-עכו  | טבריה | 24,810 | 2,360 | 1,290 | 13,100 | 39,200 |
| גליל-עכו  | נצרת | 38,500 | 11,040 | 0 | 7,600 | 46,100 |
| גליל-עכו  | עכו | 58,440 | 11,150 | 6,940 | 2,950 | 68,330 |
| גליל-עכו  | צפת | 46,140 | 1,630 | 780 | 6,700 | 53,620 |
| גליל-עכו  | סה"כ למחוז | 184,460 | 26,830 |  9,030 | 37,350 | 230,840  |

| חיפה  | חיפה | 115,790 | 30,200 | 4,330 | 104,310 | 224,430  |

| ירושלים  | חברון | 89,560 | 160 | 10 | 80 | 89,650 |
| ירושלים  | ירושלים | 147,600 | 43,770 | 150 | 100,200 | 247,950 |
| ירושלים  | רמאללה | 47,280 | 8,290 | 0 | 0 | 47,280 |
| ירושלים  | סה"כ למחוז | 284,440 | 52,220 |  160 | 100,280 | 384,880  |

| לוד  | יפו | 109,370 | 16,300 | 330 | 264,100 | 373,800 |
| לוד  | רמלה | 97,840 | 5,500 | 10 | 29,420 | 127,270 |
| לוד  | סה"כ למחוז | 207,210 | 21,800 |  340 | 293,520 | 501,040  |

| עזה  | באר שבע | 53,540 | 200 | 10 | 150 | 53,700 |
| עזה  | עזה | 134,290 | 1,250 | 0 | 2,890 | 137,180 |
| עזה  | סה"כ למחוז | 187,830 | 1,450 |  10 | 3,040 | 190,880  |

| שומרון  | ג'נין | 56,880 | 1,160 | 0 | 0 | 56,880 |
| שומרון  | טולכרם | 71,220 | 380 | 20 | 14,900 | 86,140 |
| שומרון  | שכם | 88,990 | 1,510 | 210 | 0 | 89,200 |
| שומרון  | סה"כ למחוז | 217,090 | 3,050 | 230 | 14,900 | 232,220  |

| סך הכל | סך הכל | 1,196,820  | 135,550 |  14,100 | 553,400 | 1,764,320 |
הערה: נתוני האוכלוסייה נלקחו מעבודת המוסמך של ורד בר-און
נתוני הסקר > שימושי קרקע על פי מחוזות ונפות

| מחוז | נפה | שטח בדונמים (טורקים)> ערבים | שטח בדונמים (טורקים)> אחרים | שטח בדונמים (טורקים)> יהודים | שטח בדונמים (טורקים)> שטח ציבורי | שטח בדונמים (טורקים)> סך הכל  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| גליל-עכו  | ביסאן |  164,948  |  164,948  | 124,755 | 77,384 | 367,087 |
| גליל-עכו  | טבריה |  231,761  |  231,761  | 167,406 | 41,802 | 440,969 |
| גליל-עכו  | נצרת |  263,088  |  263,088  | 137,382 | 97,063 | 497,533 |
| גליל-עכו  | עכו |  697,751  |  697,751  | 24,997 | 76,915 | 799,663 |
| גליל-עכו  | צפת |  490,863  |  490,863  | 121,488 | 83,780 | 696,131 |
| גליל-עכו  | סה"כ למחוז | 1,815,536 |  11,186 | 576,028 | 398,633 | 2,801,383  |

| חיפה  | חיפה | 434,666 | 24,766 | 364,276 | 208,047 | 1,031,755  |

| ירושלים  | חברון |  1,985,913 |  1,985,913 | 6,132 | 84,140 | 2,076,185 |
| ירושלים  | ירושלים | 1.388,854  | 1.388,854  | 33,401 | 148,530 | 1,570,785 |
| ירושלים  | רמאללה | 682,504  | 682,504  | 146 | 3,914 | 686,564 |
| ירושלים  | סה"כ למחוז |  3,993,001 | 57,408  | 39,679 |  243,446 | 4,333,534  |

| לוד  | יפו |  177,354  |  177,354  | 129,439 | 28,573 | 335,366 |
| לוד  | רמלה | 686,056  | 686,056  | 122,159 | 61,977 | 870,192 |
| לוד  | סה"כ למחוז |  828,812 |  28,557 |  251,598 |  96,591 | 1,205,558  |

| עזה  | באר שבע |  1,936,380  |  1,936,380  | 65,231 | 10,575,389 | 12,577,000 |
| עזה  | עזה |  841,804  |  841,804  | 49,260 | 220,437 | 1,111,501 |
| עזה  | סה"כ למחוז | 2,766,709  |  334 |  114,491 |  10,806,967 | 13,688,501  |

| שומרון  | ג'נין |  702,093  |  702,093  | 4,251 | 128,870 | 835,214 |
| שומרון  | טולכרם |  650,690 |  650,690 | 141,361 | 43,304 | 835,355 |
| שומרון  | שכם | 1,406,669  | 1,406,669  | 15 | 185,034 | 1,591,718 |
| שומרון  | סה"כ למחוז |  2,736,077 | 19,862 | 145,627 | 360,721 | 3,262,287  |

| סך הכל | סך הכל |  12,574,801 |  142,113 |  1,491,699 | 12,114,405  | 26,323,018 |
הערה: נתוני הקרקעות ברמת מחוזות וסך כהכלל הנפות, נלקחו מעבודת המוסמך של ורד בר-און. פירוט הקרקעות לפי בעלויות ברמת נפות נלקחו מספרו של הדאווי. הדאווי איחד את נתוני קרקעות האוכלוסייה המוגדרים "אחרים" סך של 142,113 דונם, ואת המטעים וההדרים סך של 49,605 דונם שהיו בבעלות ציבורית לבעלות ערבים.
נתוני הסקר > שימושי קרקע על פי בעלות בחלוקה למחוזות

| מחוז | סוג אזור | שטח בדונמים (טורקים)> ערבים | שטח בדונמים (טורקים)> אחרים | שטח בדונמים (טורקים)> יהודים | שטח בדונמים (טורקים)> שטח ציבורי | שטח בדונמים (טורקים)> סך הכל  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| גליל-עכו | בנוי ועירוני | 14,698 | 1,391 | 13,427 | 2,561 | 32,077 |
| גליל-עכו | חקלאי | 1,124,646 | 6,921 | 482,094 | 51,856 | 1,665,517 |
| גליל-עכו | לא ניתן לעיבוד | 676,192 | 2,874 | 80,507 | 344,216 | 1,103,789 |
| גליל-עכו | סך הכל למחוז | 1,815,536 | 11,186 | 576,028 | 398,633 | 2,801,383  |

| חיפה | בנוי ועירוני | 8,451 | 6,795 | 46,704 | 14,148 | 76,098 |
| חיפה | חקלאי | 333,770 | 11,517 | 246,620 | 10,982 | 602,889 |
| חיפה | לא ניתן לעיבוד | 92,445 | 6,454 | 70,952 | 182,917 | 352,768 |
| חיפה | סך הכל למחוז | 434,666 | 24,766 | 364,276 | 208,047 | 1,031,755  |

| ירושלים | בנוי ועירוני | 24,080 | 3,359 | 6,988 | 4,929 | 39,356 |
| ירושלים | חקלאי | 1,297,525 | 33,640 | 18,345 | 23,144 | 1,372,654 |
| ירושלים | לא ניתן לעיבוד | 2,671,396 | 20,409 | 14,346 | 215,383 | 2,921,524 |
| ירושלים | סך הכל למחוז | 3,993,001 | 57,408 | 39,679 | 243,446 | 4,333,534  |

| לוד | בנוי ועירוני | 17,734 | 3,260 | 42,684 | 9,148 | 72,826 |
| לוד | חקלאי | 613,188 | 24,338 | 187,379 | 21,870 | 846,775 |
| לוד | לא ניתן לעיבוד | 197,890 | 959 | 21,535 | 65,573 | 285,957 |
| לוד | סך הכל למחוז | 828,812 | 28,557 | 251,598 | 96,591 | 1,205,558  |

| עזה | בנוי ועירוני | 15,280 | 76 | 939 | 5,178 | 21,473  |
| עזה | חקלאי | 2,722,114 | 221 | 112,263 | 82,207 | 2,916,805 |
| עזה | לא ניתן לעיבוד | 29,315 | 37 | 1,289 | 10,719,582 | 10,750,223 |
| עזה | סך הכל למחוז | 2,766,709 |  334 | 114,491 | 10,806,967 | 13,688,501  |

| שומרון | בנוי ועירוני | 15,417 | 119 | 5,652 | 1,376 | 22,564 |
| שומרון | חקלאי | 1,574,602 | 4,947 | 130,044 | 91,305 | 1,800,898 |
| שומרון | לא ניתן לעיבוד | 1,146,058 | 14,796 | 9,931 | 268,040 | 1,438,825 |
| שומרון | סך הכל למחוז | 2,736,077 | 19,862 | 145,627 | 360,721 | 3,262,287  |

| סך הכל ארצי | בנוי ועירוני | 95,660 | 15,000 | 116,394 | 37,340 | 264,394 |
| סך הכל ארצי | חקלאי | 7,665,845 | 81,584 | 1,176,745 | 281,364 | 9,205,538  |
| סך הכל ארצי | לא ניתן לעיבוד | 4,813,296 | 45,529 | 198,560 | 11,795,701 |  16,853,086 |
| סך הכל ארצי | סך הכל ארצי | 12,574,801 | 142,113 | 1,491,699 | 12,114,405  | 26,323,018 |
הערה: נתוני הערבים הנוצרים מוכלים בנתוני הערבים.
מחקרים ופרסומים על הסקר

בשנת 1970 פרסם סאמי הדאווי (سامي هداوي) את ספרו "Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine" שהתבסס על הסקר המקורי. לדברי הדאווי, הוא מצא לנכון לפרסם את הספר למרות האי-דיוקים הקיימים בסקר המקורי, בגלל נדירותו וכדי להבטיח שהמידע על פלסטין הערבית לא יאבד. הוא איחד וקיבץ מספר נתונים שהופיעו בפרסום המקורי בנפרד. לדוגמה, בחלוקה לאוכלוסייה קיבץ את האוכלוסייה המוסלמית, הנוצרית וזו שהוגדרה בסקר כ"אחרים", בעמודה אחת, "ערבים", בטענה שאין סיבה להבחין בין ערבים מוסלמים לנוצרים, וכי "אחרים" הם רובם ככולם דרוזים, שאף הם נחשבים ערבים. בסך הכל הועברו בספרו 14,100 תושבים מסיווג "אחרים" לסיווג הכולל של ערבים. בסיווג הקרקעות, פיצל הדאווי חלק מהקרקעות שהוגדרו בסקר בבעלות ציבורית, וסיווג אותן על פי המחזיקים בקרקע בפועל ולא על פי הבעלות הרשמית. כך סווגו חלק מקרקעות של פרדסים ומטעי בננות כקרקע ערבית, ואילו כל השטחים ששימשו בריכות דגים סווגו כקרקע יהודית. בסך הכל העביר הדאווי 191,718 דונם לעמודת קרקע בבעלות ערבית לעומת נתוני הסקר.
ורד בר-און טיפלה בנתוני הסקר המקורי, בעבודת מוסמך באוניברסיטת חיפה, שהגישה בשנה 2006. היא יצרה מסד נתונים ממוחשב הכולל את כל הנתונים מהסקר המקורי ב-1945, בכל החתכים. נתונים אלה הוצגו בצורה גרפית, במלל, בטבלאות ובמפות.
לקריאה נוספת

ורד בר-און (בהנחיית יוסי בן-ארצי, החוג ללימודי ארץ ישראל), שימוש בתוכנות מחשב ככלי עזר בניתוח גאוגרפי היסטורי בהדגמה על "סקר הכפרים" (1945), באתר של אוניברסיטת חיפה, יוני 2006  (דף הקטלוג של המאמר)
Village statistics, Palestine (1917-1948), Department of Statistics, Jerusalem, April, 1945
Village statistics, Palestine (1917-1948), Department of Statistics, Jrusalem, February, 1938
Sami Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut,Palestine liberation organization research center, 1970
חלוקה מנהלית של האימפריה הרוסית

גבולות הפלכים והמחוזות של האימפריה הרוסית, 1914
גבולות הפלכים והמחוזות של חלקה האירופאי של האימפריה הרוסית, תחילת 1917
החלוקה המנהלית של האימפריה הרוסית התבססה על הרפורמה הניהולית שבוצע על ידי פיוטר הגדול בתחילת המאה ה-18. במהלך רפורמה זו, בוטלה החלוקה הקודמת והוקמו 8 גוברניות (פלכים). בראש כל גוברנייה הועמד מושל (גוברנטור). חלוקה זו עברה מספר שינויים, בייחוד לאחר מותו, כאשר הפרובינציות שהוקמו ב-1719 בוטלו ב-1775 ועוד.
| --- | --- |
 :  ראו גם – היסטוריה של החלוקה המנהלית של רוסיה
בשנת 1914 כללה האימפריה הרוסית מבחינה מנהלית את היחידות הבאות:
גוברניה (губерния) או פלך
אובלסט (область)
גרדונצ'לסטבו (Градоначальство) - ערים שלא היו כלולות באף גוברנייה והיו כפופות ישירות לשר הפנים.
גנרל-גוברנטורסטבו (Генерал-губернаторство) - יחידה שכללה בדרך כלל בתוכה מספר גוברניות ואובלסטי הנמצאים באזור הגבול.
נמסטניצ'סטבו - יחידה שכללה בתוכה כל הגוברניות באזור קווקז.
אוייזד (уезд)
עם פירוק האימפריה הרוסית לאחר מהפכת אוקטובר, הממשל החדש ביטל את תפקיד המושל ובמקום כל המערכת הפקידותית הוקמו ועדות גוברניות שנבחרו באספות המועצות של הגוברנייה. שטחים לא מבוטלים הועברו למדינות חדשות (פולין, פינלנד, ליטא, לטביה ואסטוניה). כמו כן, החל תהליך של פיצול הגוברניות הגדולות ליחידות מנהליות קטנות יותר. במהלך השנים 1923–1929 החלוקה לגוברניות בוטלה בהדרגה והונהגה חלוקה מנהלית דומה לזו של רוסיה הנוכחית.
סמכויות

בראש הגוברנייה עמד מושל (ברוסית: Губернатор, גוברנטור). הוא היה אחראי על שמירת זכויות השלטון, יישום החוקים והנחיות הקיסר והנחיות השלטון המרכזי מסנקט פטרבורג.  היקף הסמכויות לא היה אחיד בכל הגוברניות. הסמכויות היו תלויות ביישום של רפורמה משפטית בגוברנייה. בחלק מהגוברניות המושל לא היה קשור למערכת המשפטית. בגוברניות בהם בוצע רפורמה משפטית של שנת 1889 הוא היה יכול לשבת בתור שופט בבית משפט הגוברני.
סמכויות המושל הורחבו על ידי שלושה צווי יסוד:
החלטת מועצת השרים מ-22 ביולי 1866 נתנה למושל זכות ביצוע בקרה בכל משרדים המקומיים, זכות לא לקבל לעבודה ממשלתית אנשים שלדעתו אינם מתאימים ולהמליץ על הענקת עיטורים לעובדי הממשל. כמו כן הוא קיבל רשות להזמין לדיווח כל פקיד מפקידי הממשל גם אם היה בדרגה גבוהה ממנו. בנוסף לכך המושל קיבל רשות לסגור כל מוסד שלדעתו מפריע לסדר הציבורי.
החלטת מועצת השרים מ-13 ביולי 1876 נתנה למושל זכות לפרסם צווים שעשויים לעזור ליישום החוקים וצווים כלל ארציים בהתאם למצב בגוברנייה.
הנחיות של שנת 1881 הרחיבו את סמכויות המושל לאכיפת החוק.
לעומת זאת, הנחיות שפורסמו בשנת 1890 בהקשר ליחסי העבודה בין המושל ומפקדי הצבא באזור נתנו לנציגי הצבא עצמאות גדולה. המושל היה יושב ראש של מספר מוסדות וועדות שניהלו את חיי התושבים המקומיים.
אובלסטי

ב-1914 היו באימפריה הרוסית 21 אובלסטים.
גנרל-גוברנטורסטבו

בדרך כלל גנרל-גוברנטורסטבו כלל בתוכו מספר יחידות מנהליות (גוברניות ואובלסטי) הנמצאות באזור הגבול. בראש כל יחידה זו עמד גוברנטור (מושל) שהיה אחראי על הניהול. גנרל-גוברנטור היה מנהל אזרחי וצבאי כולל של האזור ובאחריותו היה גם ביצוע בקרה ותאום של פעילות גוברנטורים (מושלים) בכל יחידה מנהלית.
בנוסף לכך היו 2 יחידות מיוחדות - גנרל-גוברנטורסטבו של סנקט פטרסבורג וגנרל-גוברנטורסטבו של מוסקבה. הן כללו גוברנייה בודדת וגנרל-גוברנטור היה גם מושל הגוברנייה. בהתאם לכך, במוסקבה וסנקט פטרבורג הניהול האזרחי והצבאי היו מרוכזים בידי אדם אחד.
סנקט-פטרבורג - חופף את השטח של העיר
מוסקבה - חופף את השטח של העיר
ורשה - כולל את כל השטח של פולין הצארית
אירקוטסק - כולל שטח של 2 גוברניות (יניסיי ואירקוטסק) ו-2 אובלסטי (זבאייקלסקיה ויאקוטסקיה)
קייב - כולל 3 גוברניות (קייב, וולין ופודול)
פריאמוריה (עם מרכז בוולדיווסטוק) - כולל 4 אובלסטי (אמורסקייה, קמצ'טסקייה, פרימורסקייה וסחלינסקייה)
סטפנוייה (עם מרכז באומסק) - כולל 2 אובלסטי (אקמולינסקייה וסמיפלטינסקייה)
טורקסטן (עם מרכז בטשקנט) - כולל 6 אובלסטי (זקספייסקייה, סמרקנדסקייה, סמירצ'נסקייה, סיר-דריינסקייה, פרגנסקייה)
פינלנד (עם מרכז בהלסינקי) - כולל שטח של הדוכסות הגדולה של פינלנד
קווקז (עם מרכז בטביליסי - כולל 6 גוברניות (באקו, גנג'ה, פלך כותאיסי, פלך טביליסי, צ'רנומורסק, אריוואן), 5 אובלסטי (מחוז בתומי, דגסטנסקייה, קארסקייה, קובנסקייה, טרקסקייה) ו-2 אזורים (זקטל וסוחום)
גרדונצ'לסטבו

ערים שהיו כפופות לשר הפנים ולא היו חלק של גוברנייה או אובלסט.
סנקט פטרבורג (החל משנת 1873)
מוסקבה (החל משנת 1905)
אודסה (החל משנת 1803)
קרץ' (החל משנת 1821)
סבסטופול (החל משנת 1872)
מיקולאייב (החל משנת 1900)
רוסטוב על דון (החל משנת 1904)
באקו  (החל משנת 1906)
אוייזד

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הגוברניות (פלכים) נחלקו ליחידות משנה (נפות) שנקראו אוייזד (ברוסית: уезд, ברבים: уезды; ביידיש: אוּיעזד). האוייזדים היוו למעשה יחידות מנהליות, משפטיות ופסקליות ברמת החלוקה המנהלית הנמוכה. המרכז של האוייזד התמקם ב"עיר של אוייזד" (уездный город) ששימשה כמקום מושבם של מוסדות שלטון מקומיים לרבות האיספרבניק.
הערות שוליים

↑  בין השנים 1727–1775 הגוברניות נחלקו גם לפרובינציות (ברוסית ביחיד: провинция, ופרובינציות בתורן נחלקו לאוייזדים ולערים) אך בעקבות הרפורמה המנהלית של יקטרינה השנייה החלוקה לפרובינציות בוטלה בנובמבר 1775. ראו: Изменение административно-территориального деления России за последние 300 лет (שינויים בחלוקה המנהלית-טריטוריאלית של רוסיה ב-300 השנים האחרונות), География : журнал. — Первое сентября, 2001. — № 15.
רינה פרנקל

רינה פרנקל (נולדה ב-17 בספטמבר 1956) היא אשת ציבור ישראלית. נבחרה לכנסת ה-19 מטעם מפלגת "יש עתיד", לאחר שהוצבה במקום ה-15 ברשימתה. קודם לכן כיהנה כסגנית מנהל מחוז הצפון בשירות התעסוקה.
ביוגרפיה

רינה פרנקל נולדה בשנת 1956 למריה ואברהם ויתקין בסמולנסק שבברית המועצות (כיום ברוסיה).
בעלת תואר שני במוזיקולוגיה מהאקדמיה למוזיקה ע"ש סובינוב בעיר סראטוב שברוסיה.
בשנים 1980–1989 ניהלה בית ספר למוזיקה בקייב שבאוקראינה.
ב-1990 עלתה לישראל עם משפחתה מקייב שבאוקראינה. בין השנים 1991–2003  כיהנה כפקידת השמה וייעוץ בלשכת התעסוקה בנהריה והייתה אחראית על סניף האקדמאים בלשכה. שיתפה פעולה עם משרדי ממשלה וכן עם הביטוח הלאומי בפרויקטים רבים. בין 2003–2006 ניהלה את  לשכת התעסוקה בעיר מעלות-תרשיחא. השתתפה בפרויקט "עיר מקדמת תעסוקה" עם גורמים נוספים ובהם משרד התמ"ת, ג'וינט ישראל והרשות המקומית. במסגרת תפקידה יזמה פרויקטים רבים בעיר וירידי תעסוקה, עסקה בפיתוח, ייזום וביצוע קורסי העצמה והסבה מקצועית. יזמה קורסי יזמות עסקית עם מ.ט.י גליל מערבי ומעסיקים באזור. בראשותה נבחרה פעמיים לשכת התעסוקה במעלות תרשיחא לסניף המצטיין בשנים 2004 ו-2006, לאור הורדת אחוזי האבטלה בעיר מ-13.9% ל-7.2%.
בין השנים 2006–2012 - מונתה לסגנית מנהל מחוז צפון לענייני השמה ופיקחה על 24 לשכות ומנהלי לשכות במחוז. במסגרת תפקידה עסקה בנושאים מגוונים כגון שיפור ההשמה של דורשי עבודה במחוז, ייזום פרויקטים שונים בתחום ההשמה, שיפור שירות לדורשי העבודה וייעול תהליכי השמתם לעבודה, ריכוז וניהול קשרי עבודה מקצועיים עם ארגונים שונים (משרד התמ"ת, המוסד לביטוח לאומי, רווחה, קליטה, ג'וינט, משרד הביטחון וגורמי קהילה נוספים). בנוסף הייתה אחראית על תכנון, ריכוז צורכי  הכשרה מקצועית של דורשי עבודה במחוז ובניית תוכנית הכשרה שנתית. ניהלה ועדות כושר, ועדות ערר במחוז והייתה אחראית פניות הציבור במחוז צפון.
פרנקל בוגרת קורס דירקטורים בתעשייה 2013 מהטכניון.
באוקטובר 2012 פרשה משירות התעסוקה והצטרפה למפלגת "יש עתיד", הוצבה במקום ה-15 ברשימתה בבחירות לכנסת ה-19 ונבחרה לכנסת בפברואר 2013. הייתה יושבת ראש השדולה לקידום תעשייה ותעסוקה בצפון ויושבת ראש השדולה למען משפחות חד הוריות.
יזמה תיקון לחוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה), שהסיר מהחוק את מגבלת הגיל של ההורה המטופל.
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הודיעה על פרישתה ממפלגת יש עתיד ועל כך שלא תתמודד בבחירות אלו.
חיים אישיים

פרנקל מתגוררת בנהריה, היא אלמנה ואם לאחד.
תפקידים

בכנסת ה-19:
חברה בוועדה לענייני ביקורת המדינה
חברה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות
יושבת ראש השדולה לקידום תעשייה ותעסוקה בצפון
יושבת-ראש השדולה לקידום מעמד האישה החד-הורית
חברת משלחת הכנסת ליחסים עם הפרלמנט אירופה
הערות שוליים

↑   חוק דמי מחלה (היעדרות בשל מחלת הורה) (תיקון מס' 3), התשע"ד-2014, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
↑  ח"כ רינה פרנקל לא תתמודד ב"יש עתיד", באתר ערוץ 7
ג'לאל אבו טועמה

ג'לאל אבו טועמה (1946 - 22 ביוני 2006) היה ראש עיריית באקה אל גרבייה, ופעיל פוליטי וחברתי במגזר הערבי בישראל.
ביוגרפיה

נולד בבאקה אל גרבייה. סיים לימודי תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. מיד לאחר מכן נבחר לכהן כראש מועצה בכפרו באקה אל גרבייה, עוד בטרם מלאו לו 23 שנים, ובכך היה ראש המועצה הצעיר ביותר בארץ. הוא הקים את תנועת הנוער הראשונה בבאקה אל גרבייה, הפעיל פרויקטים חינוכיים וספורטיביים, וייסד את קבוצת הכדורגל "הפועל באקה". בשנת 1992 נבחר בפעם השנייה לראשות המועצה. בתקופת כהונתו הוכרזה באקה אל גרבייה כעיר.
אבו טועמה כיהן כיו"ר העמותה לקידום הדמוקרטיה במגזר הערבי בישראל, והיה חבר הנהלת המרכז האקדמי ע"ש רופין, חבר המועצה הציבורית של קרן ירושלים, ויו"ר ארגון החקלאים הערבים בישראל. בתקופה האחרונה בחייו פעל לפיתוח נושא מטעי הזיתים במגזר הערבי והיהודי. כיהן כחבר במספר רב של ועדות ומועצות ציבוריות לקידום ההבנה בין ערבים ויהודים (בהן עמותת ברית בני שם).
אבו טועמה מת בגיל 59 במהלך כנס קיסריה, בו נאם על סוגיית העוני במגזר הערבי. השאיר אחריו אישה, חמישה ילדים ותשעה נכדים.
חקסיה

רפובליקת חקסיה (ברוסית: Республика Хакасия, בחקסית:  Хакас Республиказы) היא רפובליקה בפדרציה הרוסית השוכנת בדרום מרכז המחוז הפדרלי הסיבירי.
הרפובליקה הוקמה ב-20 באוקטובר 1930 כמחוז אוטונומי, הוכרזה כרפובליקה בשנת 1991 (הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית החקסית) וכרפובליקת חקסיה ב-1992.
אורך הרפובליקה מצפון לדרום - 460 ק"מ, ממערב למזרח (בחלק הרחב ביותר) - 200 ק"מ, והיא גובלת במזרח ובדרום מזרח עם החבל המנהלי קרסנויארסק, בדרום עם רפובליקת טובה, בדרום מערב עם הרפובליקה אלטאי, ובמערב עם מחוז קמרובו. שטח הרפובליקה של חקסיה הוא 61,900 קמ"ר. המרחק מהבירה אבאקן למוסקבה הוא 4218 ק"מ.
בשטח הרפובליקה עוברים נהרות גדולים - יניסיי ואבאקן.
נכון לינואר 2024 התגוררו ברפובליקה 528,175 תושבים.
היסטוריה

באזור הייתה קיימת מדינה עצמאית עד לכיבושה ושילובה בתחומי האימפריה המונגולית במהלך המאה ה-13. בהמשך היא הייתה חלק של מדינות מונגוליות שונות ששלטו על האזור.
הרוסים החלו להתיישב באזור במהלך המאה ה-17. השטח סופח לרוסיה בשנת 1727 לאחר שיחות וחתימת ברית קייחטה עם האימפריה הסינית. בתקופת האימפריה הרוסית האזור היה חלק של גוברניה עם מרכזה בקרסנויארסק. בתקפות ברית המועצות האזור היה "מחוז אוטונומי" של יחידה מנהלית שמרכזה בקרסנויארסק.
בשנת 1991 מעמדה שודרג והיא נכללה בפדרציה רוסית כרפובליקת חקסיה.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "הסובייט העליון של רפובליקת חקסיה" שכולל 50 חברים. בבחירות שנערכו בשנת 2023 נציגי רוסיה המאוחדת זכו ב-34 מושבים.
חוקת הרפובליקה התקבלה בשנת 1996. מאז היו כמה תיקונים.
בראש הרפובליקה עומד ראש הרפובליקה-יושב ראש הממשלה (עד לשנת 2011 נשיא) שנבחר לכהונה של 5 שנים. ראש הרפובליקה נבחר בבחירות כלליות. בשנת 2018 לתפקיד נבחר ולנטין קונובאלוב. בשנת 2023 הוא נבחר לכהונה השנייה.
מבחינה מנהלית הרפובליקה כוללת חמש ערים בעלי מעמד מיוחד ושמונה ראיונים.
דמוגרפיה

בשנת 2024 התגוררו ברפובליקה כ-528 אלף תושבים (לעומת 589 אלף בשנת 1989).
כ-71% מאוכלוסיית הרפובליקה מתגוררת בערים. בעיר הגדולה - אבאקן מתגוררים כ-164 אלף תושבים. בהתאם לנתונים של מפקד אוכלוסין בשנת 2021 הרוסים מהווים כ-66.5% מאוכלוסיית הרפובליקה, חקסים כ-10.3% בלבד. חקסים חלק של קבוצת עמים טורקים. החל מהמאה ה-19 רובם שייכים לנצרות אורתודוקסית.
במתוקפת מלחמת העולם השנייה לאזור הוגלו גרמנים רבים שהגיו לכ-2.2% מאוכלוסיית אזור. כיום רובם עזבו וגרמנים מהווין כ-0.5% מאוכלוסיית הרפובליקה.
כלכלה

בשטח הרפובליקה נמצאו מרבצים של ברזל, מוליבדן, פחם וזהב.
על נהר יניסיי הוקמה תחנת כוח הידרואלקטרית סאיאנו-שושנסקאיה הגדולה ברוסיה - בהספק של 6400 מגה-ואט. לידה הוקמו מפעלי תעשיית מתכת ובמיוחד מפעלים לייצור אלומיניום הדורשים אנרגיה רבה.
כלכלה > תחבורה

אמצעי תחבורה העיקרי באזור הוא מסילת ברזל. בעזרתה מועברים כ-99% מהסחורות ו-79% מהנוסעים.
דרך הרפובליקה עובר כביש ארצי R-257 "יניסיי" קרסנויארסק-אבאקאן-מונגוליה.
בעיר אבאקן פועל נמל תעופה בעל מעמד בין-לאומי. בשנת 2023 עברו דרכו 371 אלף נוסעים.
הערות שוליים

↑  r-19.ru, Общие сведения
| חלוקה אדמיניסטרטיבית של הפדרציה הרוסית |
| --- | --- | --- |
| סובייקטים פדרליים | סובייקטים פדרליים |  |
| רפובליקות | אדיגיה • אודמורטיה • אינגושטיה • אלטאי • בוריאטיה • בשקורטוסטן • דאגסטן • טובה • טטרסטן • חקסיה • סאחה-יקוטיה • מארי אל • מורדוביה • צ'ובשיה • צ'צ'ניה • צפון אוסטיה - אלניה • קאראצ'אי-צ'רקסיה • קברדינו-בלקריה • קומי • קלמיקיה • קרליה• קרים 1 • דונצק 1 • לוגנסק 1 |  |
| חבלים מנהליים (קראיה) | אלטאי • חברובסק • סטברופול • פרימוריה • פרם • עבר הבאיקל • קמצ'טקה • קרסנודאר • קרסנויארסק |  |
| מחוזות (אובלסטי) | אוליאנובסק • אומסק • אורנבורג • אוריול • איוואנובו • אירקוטסק • אמור • ארכנגלסק • אסטרחן • בלגורוד • בריאנסק • טומסק • טולה • טבר • טיומן • טמבוב • וולגוגרד • וולוגדה • וורונז' • ולדימיר • ירוסלבל • לנינגרד • ליפצק • מגדן • מוסקבה • מורמנסק • נובגורוד • נובוסיבירסק • ניז'ני נובגורוד • סברדלובסק • סחלין • סמולנסק • סמרה • סראטוב • פנזה • פסקוב • רוסטוב • ריאזאן • צ'ליאבינסק • קוסטרומה • קורגן • קורסק • קירוב • קלוגה • קלינינגרד • קמרובו • דרום חרסון 1 • זפורוז'יה 1 |  |
| ערים פדרליות | מוסקבה • סנקט פטרבורג • סבסטופול 1 |  |
| מחוזות (אובלסטי) אוטונומיים | המחוז היהודי האוטונומי |  |
| מחוזות (אוקרוגה) אוטונומיים | חנטי ומנסי • ימאלו-ננץ • ננץ • צ'וקוטקה |  |
| טריטוריה פדרלית | סיריוס |  |
| מחוזות כלכליים | מחוזות כלכליים |  |
| מחוזות כלכליים | מרכזי • צ'רנוזמיה-מרכז • מזרח סיביר • מערב סיביר • המזרח הרחוק • צפוני • אורל • צפון הקווקז • צפון מערב • עבר הוולגה • וולגה-וויאטקה • קלינינגרד |  |
| מחוזות פדרליים | מחוזות פדרליים |  |
| מחוזות פדרליים | מרכזי • המזרח הרחוק • סיביר • הצפון-מערבי • דרומי • אורל • וולגה • צפון קווקז • (קרים 2)  הערות: 1מרבית מדינות העולם לא מכירות בסיפוח דרום ומזרח אוקראינה וחצי האי קרים לרוסיה והם אינם מוכרים בינלאומית כחלק מרוסיה. 2התקיים בשנים 2014–2016. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540338805171  BnF: cb12521492j (data)  GND: 4341789-9  LCCN: nr94006358  MusicBrainz: fc8d4e40-57bb-42fe-a46a-92c935520298  NKC: ge130592  SUDOC: 034460993  VIAF: 137650133   WorldCat (עם VIAF): 137650133
ההפשרה של חרושצ'וב

חרושצ'וב עם נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי בפגישתם בווינה, 1961. התקרבות מתונה למערב כאחד מסממני ההפשרה
ההפשרה של חרושצ'וב (ברוסית: Хрущёвская оттепель) הוא הכינוי הלא רשמי של תקופה בהיסטוריה של ברית המועצות מפטירת יוסיף סטלין בשנת 1953 ועד לעליית ליאוניד ברז'נייב לשלטון. במשך רוב התקופה המדינה הונהגה על ידי ניקיטה חרושצ'וב. במהלך התקופה בוצע גינוי פולחן אישיות של יוסיף סטלין, שוחררו אסירים רבים, הורגשה נטיית השלטון להימנע מפעולות דיכוי וניתן חופש מסוים לאנשי התרבות.
השם "הפשרה" נלקח מיצירה של איליה ארנבורג.
התחלה

לתקפות ההפשרה מייחסים גם תקופה בה בראש המדינה עמד גאורגי מלנקוב. בתקופה זו נסגרו פרשת לנינגרד ומשפט הרופאים ונאשמים שהיו עוד בחיים שוחררו. החל שחרור אסירי גולאג, תחילה בעיקר אסירים לתקופות קצרות שלא היו קשורות לאישום פוליטי. במערכת גולג החלו התקוממויות של אסירים.
דה-סטליניזציה

אחד מהסממנים העיקריים של מדיניות ההפשרה היה גינוי פולחן האישיות של יוסיף סטלין. בשנים 1953–1955 סטלין היה נחשב למנהיג עליון. אומנם לאחר הנאום הסודי של חרושצ'וב הדבר השתנה.
באופן כללי המדיניות החדשה תאמה את האינטרס של האליטות כי בתקופת סטלין הם אף פעם לא היו בטוחים בעתידם. החל בתקופת חרושצ'וב גם אם מסיבה כלשהי ראשי הממסד היו מועברים מתפקידם הם לא היו צריכים לחשוש לחייהם או למעמד החברתי.
בשנת 1953 הוקמו ועדות למתן חנינה לאסירים, למולדתם שוחררו עשרות אלפי שבויים גרמנים ויפנים. בשנת 1955 ניקיטה חרושצ'וב נפגש עם ראשי ארצות הברית ומדינות נוספות. בניגוד למדיניות של סטלין, החל חימום יחסים עם יוגוסלביה.
בשנת 1957 סוכם על הפסקת הנוהג לפיו לערים ולמפעלים היו נותנים שמות של מנהיגי המדינה עוד בחייהם. שמות ערים רבות הוחלפו וגופת סטלין הוצאה מהמאוזוליאום של לנין שבכיכר האדומה. למדיניות זו התנגדו בתוקף ראשי סין הקומוניסטית והיחסים בינם לבין ברית המועצות התקררו.