stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגל הרפובליקה הדרום-אפריקאית
היסטוריה

כחמש שנים לאחר הקמת הרפובליקה הדרום-אפריקאית, הוחלט על הצורך בקביעת דגל רשמי. עקב זאת, ב-6 בינואר 1857 התכנסו נציגים בעיר פוצ'פסטרום, והחליטו על עיצוב מוסכם. ב-18 בפברואר 1858, הובא דגל ארבעה צבעים לאישורה של מועצת העם, הגוף המחוקק העליון של הרפובליקה, וזה קיבל את אישורה. עקב כך הדגל נכנס לתוקף. הדגל היה בשימוש רשמי 16 שנים, עד לאוקטובר 1874. באותה השנה, החליט נשיא הרפובליקה דאז, תומאס פרנסיס בורחס, להביא למועצת העם הצעה לדגל חלופי. ההצעה, "הדגל האזרחי" (Burgers Vlag), התבססה על דגלם של ראשוני האפריקאנרים שנדדו בטרק הגדול, כארבעים שנה קודם לכן. היא כללה רקע כחול עם צלב אנדראס אדום בעל מסגרת לבנה. למרות מטענו ההיסטורי וההרואי של הדגל החדש, הוא היה לא פופולרי, וב-10 במאי 1875, מועצת העם חזרה בה מהחלטתה הקודמת, והחזירה את דגל ארבעת הצבעים למעמדו כדגל הרפובליקה. הדגל היה בתוקף עד ה-31 במאי 1902, אז הרפובליקה הדרום-אפריקאית הובסה על ידי בריטניה במלחמת הבורים, וחדלה מלהתקיים.
לאחר ניצחון הבריטים על הרפובליקה הדרום-אפריקאית, הם הקימו על חורבותיה את מושבת טרנסוואל, אשר התקיימה עד שנת 1910. למושבה זו בחרו הבריטים נס אדום כללי, האופייני לדגלי מושבותיהם, כאשר אין בדגל שום ייצוג לדגל ההיסטורי של המקום - דגל הרפובליקה הדרום-אפריקאית. בשנת 1910 אוחדו שטחי הרפובליקה עם שאר המושבות הבריטיות באזור, ועל בסיסן הוקם איחוד דרום אפריקה. בשנת 1928 אימצה המדינה החדשה דגל חדש, אשר כלל ייצוג בולט לדגל הרפובליקה הדרום-אפריקאית. במרכז הדגל החדש עמד דגם מוקטן של דגל הרפובליקה, כאשר ברקע הדגל נמתחים בין השאר פס כחול ופס לבן, אשר ניתן לזהותם עם הפסים המופיעים בדגל הרפובליקה הדרום-אפריקאית. לאחר נפילת האפרטהייד והקמת דרום אפריקה החדשה, יש אשר זיהו את ייצוג האדום, הלבן והכחול בדגלה החדש כנקודות השראה מדגל הרפובליקה הדרום-אפריקאית, וכניסיון לתת בדגל ביטוי לנוכחות ההולנדית בתולדותיה של דרום אפריקה.
לצד ייצוג רשמי, במאה השנים האחרונות זכה לא פעם דגל הרפובליקה הדרום-אפריקאית לשימוש לא פורמלי, בדרך כלל כסמלה של הלאומיות האפריקאנרית. כך היה למשל במסגרת מרידת מאריץ בשנים 1914 ו-1915, אז המורדים האפריקאנרים בטרנסוואל הכריזו עליו כעל דגל מדינתם החדשה. בשנים מאוחרות שימש הדגל גם כן למטרות דומות, בעיקר תנועות לאומניות פאשיסטיות אפריקאנריות שהתנגדו לביטול האפרטהייד, ארגונים כדוגמת חזית ההתנגדות האפריקאנרית.
דגל הולנד
הדגל האזרחי, דגל הרפובליקה בשנים 1874–1875
דגל איחוד דרום אפריקה, 1928–1994
דגל הרפובליקה של דרום אפריקה, החל משנת 1994
ראו גם

דגל מדינת אורנג' החופשית
דגל דרום אפריקה
דגל הולנד
הערות שוליים

↑  Pama, C. (1965). Lions and Virgins.
↑  Brownell, F.G. (1993). National and Provincial Symbols.
↑  Appelgryn, M.S. (1976). 'Pogings van Pres T.F. Burgers om die Vlag en Wapen van die ZAR te Verander' in Historia (September 1976).
↑  Ashplant, T.G.; Dawson, Graham; Roper, Michael, eds. (2013). The Politics of War: Memory and Commemoration. Routledge. p. 121. ISBN 9781134696574.
↑  Hopkins, compiled by Pat; Hilton-Barber, Bridget (2005). Worst journeys : an anthology of South African travel disasters. Cape Town: Zebra Press. p. 204. ISBN 9781770071018. Retrieved 10 March 2016.
↑  לדוגמה, באתר האינטרנט של התנועה
דובי נמלים גדולים

| דובי נמלים גדולים |
| --- | --- |
  דוב נמלים ענק (למעלה) ודוב נמלים מקסיקני (למטה)
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
על־סדרה:: דלשינאים
סדרה:: פילוסאים
תת־סדרה:: דובי נמלים
משפחה:: דובי נמלים גדולים
סוגים
 דוב נמלים ענק  tamandua
שם מדעי
 Myrmecophagidae ‏גריי, 1825

דובי נמלים גדולים (שם מדעי: Myrmecophagidae) היא משפחה של דובי נמלים שחיים במרכז ודרום אמריקה, מדרום מקסיקו עד צפון ארגנטינה.
מיון

המשפחה כוללת שני סוגים ושלושה מינים:
סוג ומין יחיד דוב נמלים ענק (Myrmecophaga tridactyla)
סוג טמנדואה (Tamandua )
דוב נמלים מקסיקני (Tamandua mexicana)
דוב נמלים בינוני (Tamandua tetradactyla)
דגל חבל הסאר

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  3:5
 הונף לראשונה:  19 ביולי 1956
 קבלת מעמד רשמי:  1 בינואר 1957
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור שחור-אדום-זהב ובמרכזו מוטבע סמל חבל הסאר
 דגלים היסטוריים   :     דגל חבל הסאר 1919 - 1935      דגל חבל הסאר 1947 - 1956
דגל חבל הסאר הוא דגלה של המדינה הגרמנית חבל הסאר. עיצובו של הדגל מתבסס על עיצוב דגל גרמניה – טריקולור אופקי בצבעי שחור-אדום-זהב ובמרכזו מוטבע סמל חבל הסאר.
היסטוריה

לאחר הפרדת חבל הסאר מגרמניה בעקבות חוזה ורסאי אשר שם קץ למלחמת העולם הראשונה, אימץ לעצמו החבל דגל בעיצוב טריקולור שחור-לבן-כחול. שילוב צבעים זה היה שלוב הצבעים של פרוסיה (שחור-לבן) ובוואריה (כחול-לבן), עיצוב אשר סימל את חלקי המחוזות אשר מהם הוקם החבל. עם סיפוחו מחדש לגרמניה הנאצית בשנת 1935 הופסק השימוש בדגל.
ניצחון בעלות הברית בסיומה של מלחמת העולם השנייה הוביל לכיבוש צרפתי בחבל הסאר, כיבוש אשר נמשך 12 שנה עד 1957. מעל שטחי הכיבוש התנוסס דגל צלב נורדי לבן על רקע כחול ואדום - כצבעי דגל צרפת. דגל זה בוטל עם איחוד חבל הסאר לגרמניה בשנת 1957 והפיכת החבל למדינה גרמנית.
ראו גם

סמל חבל הסאר
דורית שדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביולי 1953 (בת 71) תל אביב
 שם לידה:  דורית פנדריך
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  מעצבת אופנה
 בן זוג:  גבי שדה
 
דורית שדה (נולדה ב-4 ביולי 1953) היא מעצבת אופנה ישראלית. בעברה הייתה זמרת, יוצאת להקת הנח"ל, בשם נעוריה דורית פן.
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשם דורית פנדריך. בנערותה למדה בגימנסיה הרצליה והייתה סולנית של להקת עיריית תל אביב והופיעה עמה במסע הופעות בעולם. שירתה בלהקת הנח"ל תחת השם דורית פן. השתתפה בתוכניתה ה-23 של להקת הנח"ל, "פלנח"ניק", שכללה את שיר הרעות, שבו הייתה אחת הסולניות.
לאחר שחרורה השתתפה בדואט עם שלמה ארצי בשיר "ארץ גלויה", שנכלל באלבום האוסף שלו "אומרים ישנה ארץ" שיצא בשנת 1973. ארצי גם כתב לה את השיר "שיר עם", שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים.
באמצע שנות ה-70 נוצר קשר בינה לגבי שדה, שחיפש זמרת לצורך הקמת צמד. הרעיון לא יצא אל הפועל, אך בשנת 1977 נישאו השניים. לאחר שגבי שדה קיבל מלגה ללימודי אופרה עברו השניים להתגורר בלונדון. בתקופה זו נחשפה לתחום עיצוב האופנה ועם שובם לישראל החלה שדה לעצב אופנה ולשווקה. כעבור זמן החלה שדה לפתוח חנויות שנושאות את שמה. כיום לשדה 3 חנויות שנושאות את שמה בקניון רמת אביב, ברחוב דיזנגוף ובמתחם התחנה תל אביב.
בשנת 2005 העסיקה את בתה הזמרת מיקה שדה כפרזנטורית של המותג "דורית שדה" שבבעלותה. בשנת 2009 היא שיתפה בהצגת קולקציית שלה את הדוגמנית הוותיקה עדיה מאירצ'ק. בקיץ 2012 שבה והעסיקה את בתה יחד עם גיסתה, השחקנית סנדרה שדה, כפרזנטוריות של קולקציית הקיץ שלה.
בשנת 2017 עיצבה את בגדיה של גיסתה סנדרה שדה בתפקיד נעמי שמר במחזמר "סימני דרך" בתיאטרון הבימה.
דורית וגבי שדה מתגוררים בתל אביב והם הורים לזמרת מיקה שדה ולאורי, הלומד מוזיקה בלונדון, אחייניתה היא הזמרת יעל פנדריך שהתחרתה ביחד עם בתה בתוכנית "כוכב נולד".
דמיטרי ביקוב

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1967 (בן 56) מוסקבה, ברה"מ 
 שם לידה:  Дмитрий Львович Зильбертруд 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 השכלה:  הפקולטה לעיתונות של אוניברסיטת מוסקבה (1991) 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מעסיק:  המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה 
 מפלגה:  מועצת התיאום של האופוזיציה הרוסית 
 בן או בת זוג:  Irina Lukyanova 
 פרסים והוקרה:  National Bestseller Prize (2006)  בולשאיה קניגה (2006)  עט הזהב רוסיה (2010)  לחצן הפעלה מכסף  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
דמיטרי לבוביץ' ביקוב (ברוסית: Дмитрий Львович Быков; נולד ב-20 בדצמבר 1967) הוא סופר, משורר ופובליציסט רוסי ממוצא יהודי, מבקר ספרות, מגיש רדיו וטלוויזיה, עיתונאי, מורה לספרות, מבקר קולנוע. הוגה דעות ופעיל פוליטי המתנגד להנהגה הרוסית המודרנית, בפרט לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
ביוגרפיה

נולד במוסקבה בשם דמיטרי זילברטרוד. אביו, לב זילברטרוד, היה רופא אף אוזן גרון ואמו, נטליה ביקוב - מורה ללשון וספרות רוסית. שני הוריו היו יהודים. הוריו התגרשו כשדמיטרי היה תינוק. כשגדל - החליף את שם משפחתו מזילברטרוד לביקוב, שם משפחתה של אימו.
דמיטרי ביקוב רואה בעצמו רוסי (למרות מוצאו היהודי) ואף הוטבל לנצרות אורתודוקסית.
ביקוב הוא ביוגרף של בוריס פסטרנק, מקסים גורקי, ולדימיר מיאקובסקי, ובולאט אוקוג'אבה.
ביקוב סירב פעמיים להזמנה אישית לפגישה של אנשי תרבות עם ולדימיר פוטין - ב-7 באוקטובר 2009, ו-29 באפריל 2011.
דמיטרי ביקוב הוא אנטי-סטליניסט נחרץ.
ב-29 ביולי 2022 פורסם שמשרד המשפטים של רוסיה הכניס את ביקוב לרשימה של "סוכנים זרים" בתקשורת ההמונים.
הערות שוליים

↑  https://readrussia.org/writers/writer/dmitry-bykov
↑  https://www.bbc.com/russian/russia/2011/04/110429_putin_bykov_efremov
↑  http://dmibykov.ru/bio
↑  https://www.bbc.com/russian/news-61758085
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528137005171  PLWABN: 9810535684005606  BIBSYS: 2128146  BnF: cb14614561h (data)  CiNii: DA13529700  GND: 132647001  ISNI: 0000 0001 1488 0502  LCCN: n94083782  LNB: 000071670  NDL: 001239861  NKC: js2012712153  NLA: 40453786  NTA: 255985177  RSL: 000082991  SELIBR: 233428  SUDOC: 079155790  VIAF: 13477128   WorldCat (עם VIAF): 13477128 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דגי-חשמל טרופיים

| דגי-חשמל טרופיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דגי-חשמל טרופיים
שם מדעי
 Gymnotiformes ‏ברג, 1940

Apteronotus albifrons באקווריום בפריז
צלופח חשמלי
דגי-חשמל טרופיים או דגי סכין אמריקאים (שם מדעי: Gymnotiformes) היא סדרה של דגי גרם מקבוצת הכליל גרמיים החיים בנהרות וביצות באמריקה הדרומית.
מאפיינים

אלו דגי חשמל בעלי סנפירים קטנים וזנב ארוך המסתיים בקצה חד ומזכיר צורת סכין. אין להם כלל סנפירי גב או גחון והלסתות קטנות, מוארכות ובעלות שיניים מועטות. במקום אלה הם מהממים את טרפם בחשמל שהם מפיקים מגופים מאירים בצידי גופם. הקטלני שבדגים אלה הוא צלופח חשמלי שאיננו צלופח ויכול להפיק חשמל בעוצמה של 600 ואט. זהו גם הגדול שבבני הסדרה והוא יכול להגיע לאורך 2 מטר ולשקול מעל 20 ק"ג.
דגים אלה חיים בנהרות כמו האמזונאס והאורינוקו והם כמעט עיוורים. הם משתמשים בחשמל כדי לבנות להם מפה של סביבתם בדומה לכרישים. כמו כן חלקם יכולים לנשום אוויר.
מיון

סדרה דגי-חשמל טרופיים (Gymnotiformes)
תת-סדרה Gymnotoidei
משפחה דגי סכין עירומים (Gymnotidae)
תת-סדרה Sternopygoidei
על-משפחה Rhamphichthyoidea
משפחה רמפיקתיים (Rhamphichthyidae)
משפחה היפופימיים (Hypopomidae)
על-משפחה Apteronotoidea
משפחה סטרנופיגיים (Sternopygidae)
משפחה אפטרונוטיים (Apteronotidae)
ראו גם

דגי חשמל
צלופח חשמלי
דורלינג קינדרסלי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  כריסטופר דורלינג ופיטר קינדרסלי
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 חברת אם:  הוצאת פינגווין רנדום
 מיקום המטה:  הממלכה המאוחדת לונדון, הממלכה המאוחדת
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור
 מוצרים עיקריים:  ספרי עיון וספרי ילדים
  
 https://dk.com
 
דורלינג קינדרסלי (באנגלית: Dorling Kindersley, ידועה גם בשם המקוצר DK) היא הוצאה לאור בריטית בין-לאומית המתמחה בספרי עיון לכל הגילים ובספרי ילדים ונוער. ספריה מאופיינים בתמונות רבות ועושר ויזואלי. היא חברה-בת ומותג של הוצאת פינגווין רנדום שנמצא בבעלות הקונצרן הגרמני ברטלסמן והחברה הבריטית פירסון PLC. להוצאת DK משרדים בלונדון, ניו יורק, מלבורן, מינכן, ניו דלהי וטורונטו.
היסטוריה

הוצאת DK נוסדה ב-1974. היא מפרסמת מגוון רחב של ספרים וכותרים במגוון תחומים: מדרכי טיולים (בהם סדרת מדריכי Eyewitness), ספרי אמנות ותחביבים, ספרי היסטוריה, ספרי בישול, ספרי "לייף סטייל" וסגנון חיים, מדריכים בנושאים שונים כגון גינון והורות, ספרי ידיעת הטבע, אנציקלופדיות לילדים (בהן סדרת ספרי Eyewitness) ונוער, ספרי קריאה למתחילים לילדים ועוד. בנוסף היא מוציאה ספרי ילדים "בידוריים" יותר המבוססים על מותגים כגון חברת וולט דיסני, מלחמת הכוכבים, מארוול קומיקס, DC קומיקס, לגו, סופי הג'ירפה ועוד.
ספריה של החברה, בייחוד אלה מסדרות מדריכי Eyewitness וספרי Eyewitness, מבוססים על הפילוסופיה ש"תמונה אחת שווה אלף מילים" ומאופיינים בעושר רב של צילומים, איורים עם הסברים וחומר גרפי רב. התמונות הרבות מלוות בהסברים, הן בגוף התמונה והן לצידה. חלק גדול מהתמונות נצרבות ומוצבות על רקע לבן ונותנות תחושה של מוצג במוזיאון. לחלק מהספרים מצורף תקליטור (CD) הכולל חלק מהתמונות בפורמט דיגיטלי. מספר ספרים מוצעים במארזים מיוחדים הכוללים חומר נוסף בנוסף לספר הראשי כגון פוסטר קיר אינפורמטיבי, ספרוני מידע נוסף ותיקי מומחים (המתארים את המדענים ודרך עבודתם), תקליטור מולטימדיה ודגם להרכבה.
דמיטרי בלודוב

דמיטרי בְּלוּדוֹב (בכתב רוסי: Дмитрий Николаевич Блудов;‏ 16 באפריל 1785 – 2 במרץ 1864) היה דיפלומט ומדינאי בכיר באימפריה הרוסית במחצית הראשונה של המאה ה-19. היה חבר האקדמיה הרוסית למדעים ומשנת 1855 גם נשיאהּ.
ביוגרפיה

דמיטרי בלודוב נולד באחוזה משפחתית באזור מחוז ולדימיר של ימינו. אביו נפטר בהיותו ילד קטן, והוא התחנך בהשגחת אמו. בשנת 1800 עבר לסנקט פטרבורג, והחל לשרת במשרד החוץ. בתקופה זו התקרב לוואסילי ז'וקובסקי ולניקולאי קרמזין, שאליו היה קרוב במיוחד. דרכו הוא נחשף לפעילות ספרותית. הוא היה משתתף פעיל בוויכוחים בין הסופרים, אך בעצמו לא כתב. הסופרים, מצִּדם, העריכו מאוד את השכלתו וידע בנושאים שונים.
בין השנים 1817–1820 הוא שהה בשליחות בלונדון. הוא הכיר מקרוב את החברה האנגלית ואת יחסהּ לחוק ולחופש הפרט. ידוע שקרמזין המליץ בפני הצאר ניקולאי הראשון על בלודוב כבעל יכולות בלתי רגילות ויכולת לעמוד בכל תפקיד בשירות הציבורי. בוועדה שהוקמה לאחר מרד הדקבריסטים כיהן בלודוב כמזכיר כללי. עם סיום עבודתה של הוועדה, עוד בשנת 1825, הוא קוּדם לתפקיד סגן שר החינוך. בשנת 1830, בהיעדר שר המשפטים, הוא היה שר המשפטים בפועל. כמו כן הוא ניהל בתקופות שונות את משרד הפנים ומשרד המשפטים. על פעילות זו קיבל בשנת 1842 תואר רוזן.
בהתאם להנחיותיו, ובהשתתפותו, יצאו לאור בשנים 1842 וב-1857 ספרים המאגדים את חוקי האימפריה.
בתקופת שלטונו של אלכסנדר השני קוּדם בלודוב ליו"ר המועצה המדינית וראש הממשלה. הוא פעל רבות לקידום הרפורמה שבוצע בשנת 1861, שבהּ בוטלה שיטת הצמיתות שהייתה נהוגה עד אז באימפריה הרוסית.
בלודוב נפטר בשנת 1864, ונטמן במנזר אלכסנדר נבסקי שבסנקט פטרבורג.
משפחתו

בגיל 16 התאהב בלודוב בנסיכה שצ'רבטובה, שהייתה מבוגרת ממנו ב-7 שנים, אך לאור גילו הצעיר הוא לא יכול היה להינשא לה. לאחר מספר שנים הוא הציע לה נישואים, אך משפחת הכלה לא אבתה לכך. הוא התחתן רק בשנת 1812 כאשר היה בן 27 ובחירת לבו הייתה כבר בת 34. לזוג נולדו 5 ילדים.
דגל חבל הבסקים

| --- | --- |

 כינוי:  Ikurriña
 סוג הדגל:   דגל אזרחי ומדיני, דגל הצי המדיני והאזרחי
 יחס אורך/גובה:  14:25
 הונף לראשונה:  1894
 קבלת מעמד רשמי:  18 בדצמבר 1978
 מוטיבים עיצוביים:  צלב לבן מונח על סאלטייר ירוק על שדה אדום
 שם המעצב:  לואיס וסאבינו אראנה
דגל חבל הבסקים או בכינויו ה"איקוריניה" (Ikurriña) הוא סמל הבסקים ודגלה של הקהילה האוטונומית הספרדית חבל הבסקים.
הדגל עוצב על פי התבנית של דגל הממלכה המאוחדת על ידי מייסדי המפלגה הלאומנית הבסקית (אנ') - לואיס וסאבינו אראנה, והוא נחשב כדגל הלאומי והלא-רשמי של ארץ הבסקים. ניתן לראותו בתפוצה רבה בחבל הבסקים הצרפתי וכחלק מהסמל של סן-פייר ומיקלון, הקהילה הצרפתית שלחופי קנדה אשר יושבה בידי מתיישבים בסקים-צרפתים ומלחים בסקים-ספרדים.
השפעתו של דגל הממלכה המאוחדת על עיצובו של דגל הבסקים מוסברת בקשרים הכלכליים אשר שררו בין בריטניה לבילבאו בתקופה שהדגל עוצב לראשונה.
היסטוריה

הדגל עוצב בשנת 1894 על מנת להציג את הפרובינציה הבסקית ביסקאיה בדגל עבור כל אחת משבע הפרובינציות הבסקיות. אך כיוון שפעילי המפלגה הלאומנית הבסקית היו נדירים מחוץ לגבולות ביסקאיה, רק דגל ביסקאיה זכה להכרה רשמית. דגל הבסקים אומץ כדגל המפלגה ובשנת 1933 הוצע כדגל למחוז כולו.
בשנת 1936 אומץ הדגל כדגל הקהילה על ידי הממשלה הבסקית, אולם משטרו של פרנסיסקו פרנקו אסר להניפו משום שעורר התנגדות למשטר החדש (הדגל המשיך להיות בשימוש מצדו הצרפתי של הגבול). לאחר מות פרנקו והדמוקרטיזציה של ספרד, זכה הדגל להכרה חוקית בשנת 1977 ואומץ כדגל חבל הבסקים ב-18 בדצמבר 1978.
הסמליות

השדה האדום מסמל את העם הבסקי, הסאלטייר הירוק מסמל את עץ האלון של גרניקה - סמל לחוק ולחירות של ביסקאיה, והצלב הלבן מסמל את הקתוליות הבסקית. ועל כן האדום-ירוק-לבן הם הצבעים הלאומיים הבסקיים.
ראו גם

סמל חבל הבסקים
דמיטרי בשקירוב

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 בנובמבר 1931 טביליסי, ברה"מ 
 פטירה:  7 במרץ 2021 (בגיל 89) מדריד, ספרד 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה, הקונסרבטוריון הממלכתי של טביליסי 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  מלודיה 
 צאצאים:  אלנה בשקירובה 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (1990)  פרס רוברט שומאן של צוויקאו (1970)  מפקד במסדר אלפונוסו העשירי החכם (2006)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
דמיטרי אלכסנדרוביץ' בשקירוב (ברוסית: Дми́трий Алекса́ндрович Башки́ров;‏ 1 בנובמבר 1931 – 7 במרץ 2021) היה פסנתרן ומורה רוסי.
ביוגרפיה

בשקירוב נולד בטביליסי, גאורגיה למשפחה ממוצא יהודי. דודה-רבתא שלו, לינה שטרן, ביוכימאית, פיזיולוגית והומניסטית, הייתה החברה הראשונה באקדמיה הסובייטית למדעים. בשקירוב קיבל תואר אמן כבוד של ברית המועצות בשנת 1968 ואמן העם של ברית המועצות בשנת 1990. הקלטות שלו יצאו בחברת ההקלטות הקלאסיות השווייצרית קלייבס, בהן יצירות של יוהאן סבסטיאן באך ושל לודוויג ואן בטהובן.
כמורה בקונסרבטוריון של מוסקבה (ובהמשך בקולג' למוזיקה ע"ש המלכה סופיה במדריד), הוציא מתחת ידיו הרבה אמנים בעלי שם עולמי, כמו ארקדי וולודוס, דמיטרי אלכסייב, לואיס פרננדו פרס, דאנג תאי סון, ניקולאי דמידנקו, אלנה בשקירובה, קיריל גרשטיין, אוקסנה יבלונסקיה ועוד רבים אחרים.
בשקירוב היה אביה של הפסנתרנית אלנה בשקירובה, הנשואה לפסנתרן דניאל בארנבוים, וסבו של הכנר מיכאל בארנבוים.
נפטר ב-7 במרץ 2021.
הערות שוליים

↑  ג'סיקה  דושן,  האינדיפנדנט, אמנות ובידור/קלאסי, "דניאל ומיכאל ברנבוים: המשפחה שמנגנת יחדיו." 18 ביולי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409541405171  PLWABN: 9810656789305606  BNE: XX848851  BnF: cb13891208c (data)  GND: 134647920  ISNI: 0000 0000 7985 0796  LCCN: n94088357  LNB: 000148354  MusicBrainz: a9e055dd-f7cb-4747-8c72-80a17da9c31f  NKC: xx0166423  SUDOC: 244032742  VIAF: 17406773   WorldCat (עם VIAF): 17406773
דובי שפלר

דּוֹבִי שָׁפְלֶר (נולד בט"ו באלול ה'תשכ"ג, 4 בספטמבר 1963) הוא ראש המועצה המקומית אפרת.
ביוגרפיה

נולד וגדל בחולון. למד בבית הספר ממ"ד ישורון חולון כיתות א - ו, בחטיבת ביניים ישיבת בני עקיבא גבעת שמואל, בוגר ישיבת אור עציון במרכז שפירא וישיבת הסדר ניר קריית ארבע. באפריל 1982 התגייס לצה"ל במסגרת ישיבות ההסדר ושירת בחיל השריון בהמשך יצא לקורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. במסגרת שירות המילואים שירת בחטיבה 8 והגיע לדרגת אלוף-משנה.
בין השנים 2004–2008 שימש כחבר מועצה באפרת. בתקופת כהונתו של ראש המועצה אלי מזרחי.
שימש כמנכ"ל ישיבת ניר קריית ארבע (1999–2010), מנכ"ל ישיבת שיח יצחק (2011–2015), ומנכ"ל אולפנת חורב (2015–2024).
לקראת הבחירות המקומיות של 2013 התמודד ברשימת "יחד" למועצת אפרת שזכתה ב-3 מנדטים. לקראת בחירות 2018 חברה הרשימה למפלגת הבית היהודי, בה הוא משמש חבר מרכז, וזכתה לשני מנדטים. במסגרת תפקידו שימש יו"ר ועדות בכל תחומי העשייה של המועצה והתנדב כעשור בסיירת הורים של אפרת.
לאחר שהודיע בספטמבר 2023 על כוונתו להתמודד על ראשות מועצת אפרת, בבחירות המקומיות ב-2024 גבר בסיבוב שני על ראש המועצה עודד רביבי וניצח בפער של 6.6 אחוז שהם כ-290 קולות. סיעתו זכתה במנדט אחד במועצה.
למד תואר במכללת הרצוג, בוגר קורס מנהלי יישובים של מרכז השלטון המקומי.
נשוי לברכה ואב לשישה. מתגורר באפרת. אחד מבניו נשוי לבתו של חבר הכנסת לשעבר דודו רותם.
הערות שוליים

↑  עטרה גרמן, ‏רביבי מזיע: הבית היהודי תרוץ כרשימה נפרדת באפרת, באתר "סרוגים", 28 באוגוסט 2018
↑  מועמד נוסף לראשות מועצת אפרת, באתר XooX חדשות, ‏8 בספטמבר 2023
↑  לאחר 15 שנה: מהפך באפרת, באתר ערוץ 7, 10 במרץ 2024
דגל אנושי

איש עושה דגל על אנושי על סולם
איש עושה דגל על אנושי על מוט
איש עושה דגל על אנושי על עץ
דגל אנושי הוא תרגיל באימון רחוב שבו הגוף מקביל לקרקע ונתמך על ידי מוט אנכי. קו ישר נוצר באמצעות הזרועות והגוף. התרגיל דורש מהמבצע להיות בעל חוזק נרחב בפלג הגוף העליון .
טכניקה

היד התחתונה בדרך כלל מסובבת כדי לאחוז במוט והיא ישרה כדי "לדחוף" את הגוף למעלה. היד העליונה פונה קדימה ואוחזת במוט. זרוע זו "מושכת" את הגוף כדי לשמור על מיקום מקביל לקרקע. וריאציות קלות יותר כוללות חיבור זרוע אחת על המוט או על ידי רגליים מפוסקות, מקופלות או מורמות.
לימוד האחיזה נעשה בדרך כלל על ידי התחלת הרגליים מקבילות למוט ואז הורדתן לאט לקרקע. קיפול או פישוק הרגליים מפחיתה את הלחץ על הבטן, וגם הופכת את המהלך להרבה יותר קל לאחיזה.
גרסאות

גרסאות קשות יותר כוללות:
מתח בדגל אנושי: עליית מתח המבוצעת בדגל.
דגל אנושי בעזרת הזרוע: דגל אנושי שבו הגוף מוחזק על המוט בעזרת הזרועות, מה שמפחית את המנוף ומקל על התרגיל.
דגל אנושי: דגל אנושי שבו הגוף מורם אל המוט וחוזר למטה.
"דראגון פלאג": דגל שבו הגב מקביל לקרקע במקום לצד. המהלך הזה הומצא על ידי ברוס לי .
שיא עולם

שיא העולם לדגל האנושי הארוך ביותר שנערך עומד על דקה ו-5 שניות ובוצע על ידי וואנג ז'ונג-הואה.
הערות שוליים

↑  "World record". humanflag.org. נבדק ב-18 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דגל אנושי".
דיוויזיית השריון ה-12 (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הדיוויזיה
 פרטים
 כינוי:  "דיוויזיית המסתורין"
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  דיוויזיית שריון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–1945 (כ־3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקים
 פיקוד
 מפקדים:  רודריק אלן
דיוויזיית השריון ה-12 של צבא ארצות הברית (באנגלית: 12th Armored Division) הייתה דיוויזיית שריון אמריקאית אשר לחמה במלחמת העולם השנייה בחזית המערבית.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-15 בספטמבר 1942 הארגון והאימונים הראשוניים היו במחנה קמפבל, קנטקי, והמשיכו במחנה בארקלי באבילין, טקסס. ב-20 בספטמבר 1944 הפליגה הדיוויזיה מנמל ניו יורק לאנגליה, אליה הגיעה ב-2 באוקטובר. הדיוויזיה נחתה בחופי לה האבר ב-11 בנובמבר 1944, והוכפפה לארמייה השביעית עימה לחמה באלזס ובמבצע נורדווינד. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה במתקפת ריינלנד-פפאלץ, וב-28 במרץ 1945 חצתה את הריין והשתתפה בקרבות בגרמניה. הדיוויזיה התקדמה ברחבי בוואריה ואף חצתה את הדנובה, ובתחילת מאי נכנסה לאוסטריה ובנוסף שחררה במהלך התקדמותה מחנות ריכוז באזור לנדסברג על הלך. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה כחיל כיבוש עד לפירוקה ב-17 בדצמבר 1945. במהלך המלחמה נהרגו 616 מחיילי הדיוויזיה ו-2,416 נפצעו.
גשר מולטקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר 
 על שם:  הלמוט פון מולטקה הזקן 
 כתובת:  מואביט, טירגארטן, מיטה 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – אפריל 1891
 תאריך פתיחה רשמי:  1891 
 חומרי בנייה:  old red sandstone 
 מידות
 אורך:  77.6 מ' 
 רוחב:  26.7 מ' 
 מידע טכני
 מפתחים:  3 
 מִפְתָּח מרבי:  20.6 מ' 
 קואורדינטות:  52°31′19″N 13°22′08″E﻿ / ﻿52.5219°N 13.3689°E﻿ / 52.5219; 13.3689
  (למפת ברלין מוגדלת) גשר מולטקה(למפת ברלין רגילה) גשר מולטקה
 
גשר מולטקה (בגרמנית: Moltkebrücke) הוא גשר על נהר השפרה בברלין, גרמניה. הגשר שהושלם בשנת 1891, מחבר את האזור הישן של מואביט ליד תחנת הרכבת המרכזית בגדה הצפונית לווילי-ברנדט-שטראסה ומשרדי הפדרל קנצלר (Chancellery) בגדה הדרומית. הגשר נקרא על שמו של פילדמרשל הלמוט פון מולטקה האב, שהיה ראש המטה של הצבא הפרוסי במשך שלושים שנה. מולטקה הלך לעולמו ממש לפני השלמת הגשר והוא נחנך על ידי מחלקת ההלוויה שלו. לגשר שלוש קשתות מוצלבות עשויות אבן חול אדומה, והוא מעוטר בפסלים של יוהנס בוזה, קארל פייפר וקרל יוזף בגס.
היסטוריה

בניית הגשר החלה ב-1888 והסתיימה ב-1891.
באזור הגשר התנהלו קרבות קשים במהלך הקרב על ברלין באפריל 1945 בסוף מלחמת העולם השנייה. מגנים גרמנים, כ-5,000 חברי אס אס ופולקסשטורם, חסמו את הגשר בשני קצותיו וחיברו אליו מטעני נפץ כדי להורסו. ב-28 באפריל, יחידות של ארמיית ההלם הסובייטית השלישית, בפיקודו של גנרל מאיור ס.נ. פרברטקין, נלחמה במורד מואביט לעבר הגשר במטרה לכבוש את הרייכסטאג הגרמני שנמצא 600 מטר מהגשר. בשעת בין ערביים תקפו הסובייטים את הגשר. מטעני הפיצוץ גרמו לנזק, ומקטע ממנו נפל לשפרה, אך נותר מספיק שטח למעבר של אנשים וכלי רכב.  עד חצות, דיוויזיות הרובאים ה-150 וה-171 הסובייטיות אבטחו את ראש הגשר מפני התקפת נגד של הגרמנים. מכאן הם עברו לרייכסטאג, וכבשו אותו ב-2 במאי.
למרות שניזוק, הגשר היה אחד הבודדים ששרדו את המלחמה ונותר דומה למבנהו המקורי, אם כי הוא תוקן וחוזק כדי לעמוד בעומס התנועה המודרנית.
הערות שוליים

↑  Read & Fisher, pp. 435.
↑  Read & Fisher, pp. 444.
↑  Beevor, pp. 340, 347–349.
Read, Anthony & Fisher, David, "The Fall of Berlin", WW Norton & Company, ניו יורק, 1992,מסת"ב 0-393-03472-0
ביבור, אנטוני "ברלין: הנפילה 1945", ספרי ויקינג-פינגווין, 2002,מסת"ב 0-670-88695-5
גשר מולטקה בסביבות שנת 1900
גשר מולטקה ברלין - ראש אבן של פילדמרשל הלמוט פון מולטקה
דיבוק אוריגי

דִיבוֹק אוריגי (בסוואהילי: Divock Origi; נולד ב-18 באפריל 1995 באוסטנדה, בלגיה) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת החלוץ במילאן. הכדורגלן ארנולד אוריגי הוא בן דודו.
קריירה

דיבוׂק אוריגי הוא בנו של שחקן העבר הקנייתי מייק אוקוט אוריגי ששיחק בראסינג גנק. באותה קבוצה שיחק בנו דיבוק בקבוצות הנוער 9 שנים ובשנת 2010 עבר לקבוצת הנוער של ליל. בעונת 2012/13 שיחק בקבוצה הבוגרת של ליל. ב-2 בפברואר 2013, במשחקו הראשון בליגה הצרפתית הוא נכנס כמחליף בדקה ה-69 והבקיע 7 דקות מאוחר יותר ועזר לקבוצתו לנצח 1-0 את טרואה. אוריגי היה שחקן מחליף בקבוצת ליל והיה השחקן שנכנס הכי הרבה פעמים כמחליף בעונת 2012/2013.