stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקשן פיגר
היסטוריה > ישראל

ב-2024, בעקבות טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל, יזמו קבוצת חיילי מילואים קו של בובות פעולה בדמויות כוחות הביטחון של ישראל, לוחמי צה"ל ומשטרת ישראל.. אלו הם בובות הפעולה הראשונות תוצרת ישראל.
ייצור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ייצור > חומרי גלם ואביזרים

אקשן פיגרים בדרך כלל עשויים מפלסטיק, אוחזים כלי נשק קטנים ולעיתים מלווים בכלי רכב רגילים או צבאיים. קיימות סדרות אקשן פיגרים של דמות יחידה שנבדלות זו מזו במדים ובאביזרים. ניתן לשנות את תנוחת האקשן פיגר במידה מוגבלת.
ייצור > קנה מידה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ייצור > אריזות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיווק > קהל יעד

בובות המבוססות על גיבורי פעולה משווקות כצעצועים "הולמים" לבנים, בעוד בובות רגילות משווקות כצעצועים המכוונים לבנות יותר משהם מכוונים לבנים.
שיווק > מותגים

האקשן פיגרים מהווים חלק נכבד מתעשיית המוצרים הנלווים של עולם הקולנוע, בייחוד עבור סרטי פעולה, גיבורי-על, פנטזיה ומדע בדיוני. לעיתים הכיוון הוא הפוך, סדרת אקשן פיגרים הופכת לזיכיון הכולל סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע שמטרתם לשווק את סדרת הצעצועים. דוגמאות לכך הם "רובוטריקים", "ג'י. איי. ג'ו" ו"הי-מן ושליטי היקום". אקשן פיגרים רבים הם בדמויות גיבורי-על ונבלי-על לצורכי משחקי קרבות.
סוג נוסף של בובות פעולה הוא של מיניאטורות דינוזאורים בעלות יכולת תנועה. שני המותגים הידועים של בובות דינוזאורים בעלות יכולת תנועה הם מאטל במסגרת זיכיון "פארק היורה", ו-Creative Beast Studio שמייצר דגמים ברמת דיוק פלאונטולוגי גבוהה.
שיווק > אספנות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑   "Story of G.I. Joe", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
↑  בובות גיבורי ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561043605171  LCCN: sh93003796 
פסלון מעשה ידי האמן הגרמני אלברכט דירר ("לאונרדו דה וינצ'י של הצפון") משנת 1525 לערך
מוצג במוזיאון הפראדו במרכז מדריד
"אקשן מן" (אנ') - חיקוי של G.I. Joe תוצרת חברת הצעצועים הבריטית Palitoy (אנ')
Stretch Armstrong (אנ') - אקשן פיגר במילוי ג'ל תוצרת חברת הסברו
אקשן פיגרים של rwby משווקים גם לבנות וגם לבנים
אקשן פיגר של טריצרטופס תוצרת Creative Beast Studio.
אקשן פיגרים של אנימה ומאנגה בויטרינות תצוגה בחנות אקיהברה, טוקיו (2014)
מצא את החברים שלי

| --- | --- |


Find My Friends באייפד
 מפתח:  אפל
 מחזור חיים:  12 באוקטובר 2011 – הווה (13 שנים)
 גרסת בטא:  4.0.1  ב־17 באוקטובר 2014
 מערכת הפעלה:  iOS 8 והלאה
 סוג רישיון:  תוכנה חינמית
 קטגוריה:  יישום סלולרי עם מידע על מיקום
 אתר רשמי
Find My Friends (בתרגום לעברית: מצא את החברים שלי) הוא יישום סלולרי ושירות הניתן על ידי חברת אפל, המאפשר מעקב מרחוק אחרי מיקומם של מכשירי  iOS. השירות זמין עבור מכשירים עם מערכת ההפעלה iOS 5 ומעלה. השירות הושק ב-12 באוקטובר 2011. היישום אינו מוצע עם מערכת ההפעלה הבסיסית, אך ניתן להוריד אותו במכשירים המריצים את מערכת ההפעלה iOS 8 ומעלה דרך חנות ה-App Store. האפליקציה פועלת בעזרת חיישני GPS. האפליקציה הוכרזה במהלך האירוע "Let's Talk iPhone" ב-4 באוקטובר 2011.
גרסאות

| גרסה | תאריך שחרור | שינוי |
| --- | --- | --- |
| 1.0 | 11 באוקטובר 2011 | שחרור ראשוני |
| 1.1 | 7 במרץ 2012 | תמיכה עבור התקני תצוגה רשתית  תיקון באגים ושיפורים |
| 2.0 | 19 בספטמבר 2012 | קבל התראות המבוססות על מיקום  הצעת חברים ומועדפים |
| 2.0.1 | 29 באוקטובר 2012 | במקום להציע "חברות" ניתן |
| 2.1 | 28 במרץ 2013 | עיצוב חדש  שיפור הודעות מבוססות על המיקום |
| 2.1.1 | 22 באוגוסט 2013 | תיקון באגים ושיפורים |
| 3.0 | 19 בנובמבר 2013 | תצוגה חדשה עבור מכשירי הiOS 7 |
| 4.0 | 17 בספטמבר 2014 | תמיכה ב- iOS 8  העברת רשימת החברים לiCloud |
| 4.0.1 | 17 באוקטובר 2014 | תיקון באגים ושיפורים |
תכונות

באמצעות האפליקציה, משתמשים יכולים לעקוב אחר חבריהם עם מכשירי הiOS שלהם. משתמשים יכולים גם לשתף את המיקום שלהם עם האנשים שהם בוחרים. המיקום נקבע באמצעות GPS. עם העדכון החדש (4.0.1), המשתמש יכול לבקש ממשתמש אחר להציג היכן הוא נמצא. ניתן להפעיל ולכבות תכונה זו בכל עת. האפליקציה מסונכרנת עם יישומים אחרים, כגון גוגל מפות ואנשי קשר.
ראו גם

find my iPhone
Life360
הערות שוליים

↑  "How to Fake Location in Find My Friends and Get Notification Request - Cydia Geeks". Cydia Geeks (באנגלית אמריקאית). 2016-08-12. אורכב מ-המקור ב-2017-02-02. נבדק ב-2018-04-03.
1 2  Apple Announces Find My Friends iOS 5 App - ZL Studios, ‏2012-04-25
↑  "Apple Stealth Launches 'Find My Friends' and 'Airport Utility' Apps". WIRED (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-03.
1 2  "לאתר חברים בכל רגע נתון - אפליקצית Find My Friends". פורטל סלולרי. 2012-12-23. נבדק ב-2018-04-03.
↑  iOS 11, Apple (באנגלית)
בתוך לואין דיוויס

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  אית'ן כהן, ג'ואל כהן 
 הופק בידי:  סקוט רודין ג'ואל כהןאיתן כהן
 תסריט:  אית'ן כהן, ג'ואל כהן 
 עריכה:  האחים כהן 
 שחקנים ראשיים:  אוסקר אייזק קארי מאליגן ג'סטין טימברלייק
 מוזיקה:  טי בון ברנט 
 צילום:  ברונו דלבונל 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  פרמאונט 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, נטפליקס, CBS Films, וודו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 במאי 2013 (פסטיבל קאן)
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מוזיקלי, דרמה קומית 
 הכנסות:  $32,935,319
 הכנסות באתר מוג'ו:   insidellewyndavis
 פרסים:  גרנד פרי של פסטיבל קאן  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 www.insidellewyndavis.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
בתוך לואין דיוויס (באנגלית: Inside Llewyn Davis) הוא סרט דרמה שנכתב ובוים על ידי האחים כהן. הסרט, בכיכובם של אוסקר אייזק, קארי מאליגן וג'סטין טימברלייק, מספר את סיפורו של זמר-יוצר שעושה את דרכו בסצנת מוזיקת הפולק של ניו יורק בשנות ה-60 של המאה ה-20. הסרט מבוסס באופן חלקי על ספר זיכרונות של דייב ון רונק (Dave Van Ronk), שפורסם לאחר מותו.
הפקה

המפיק סקוט רודין, שעבד עם האחים כהן בסרטים "ארץ קשוחה" ו"אומץ אמיתי", שיתף עימם פעולה גם בסרט זה. המוזיקאים מרקוס ממפורד (Marcus Mumford) וטי-בון בורנט (T-Bone Burnett) היו אחראים על ההפקה המוזיקלית של הסרט. בורנט הפיק מוזיקלית את סרטם של האחים כהן, "אחי, איפה אתה?".
ליהוק

אוסקר אייזק בתור לואין דייוויס
קארי מאליגן בתור ג'ין ברקי
ג'סטין טימברלייק בתור ג'ים ברקי
גארט הדלונד
ג'ון גודמן
פ. מארי אברהם
סטארק סנדס
פרנק רידלי (Frank Ridley)
אדם דרייבר (Adam Driver) בתור אל קודי
אית'ן פיליפס (Ethan Phillips) בתור מיץ' גורפיין
הערות שוליים

↑   אורי קליין, הצניעות המטעה של הסרט "בתוך לואין דייויס", באתר הארץ, 22 בפברואר 2014
| סרטי האחים כהן |
| --- | --- | --- |
| סרטים | רציחות פשוטות (1984) • בייבי אריזונה (1987) • צומת מילר (1990) • ברטון פינק (1991) • הקפיצה הגדולה (1994) • פארגו (1996) • ביג לבובסקי (1998) • אחי, איפה אתה? (2000) • האיש שלא היה שם (2001) • אכזריות בלתי נסבלת (2003) • לחסל את הליידי (2004) • ארץ קשוחה (2007) • לקרוא ולשרוף (2008) • יהודי טוב (2009) • אומץ אמיתי (2010) • בתוך לואין דיוויס (2013) • יחי הקיסר! (2016) • הבלדה על באסטר סקראגס (2018) |  |
| שחקנים בולטים | ג'ון גודמן • סטיב בושמי • פרנסס מקדורמנד • ג'ון טורטורו |  |
| שותפים נוספים | פסקולים: קרטר בורוול • צילום: רוג'ר דיקינס • בארי זוננפלד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305943345   WorldCat (עם VIAF): 305943345
משה פלס

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  20 ביולי 1933 פולין
 נהרג:  19 בספטמבר 1968 (בגיל 35) בקעת הירדן
 תאריך עלייה:  1947
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  סטמפלה
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1951 – 19 בספטמבר 1968 (כ־17 שנים)
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 סגן מפקד חטיבה 55  מפקד גדוד הנח"ל המוצנח
 פעולות ומבצעים
 פעולות התגמול   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים
 עיטורים
   עיטור העוז
 הנצחה
 מחנה פלס
 
משה פלס (סטמפל) (20 ביולי 1933 – 19 בספטמבר 1968) היה מראשוני הצנחנים, בעל עיטור העוז. היה סגן מפקד חטיבה 55 במהלך הקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים, והניף את דגל מדינת ישראל על הכותל המערבי. נהרג במרדף בבקעת הירדן ב-1968 בהיותו מפקד גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50).
קורות חייו

משה פלס, שנודע בכינויי סטמפלה, נולד בפולין ב-20 ביולי 1933 לצבי ורושה סטמפל. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטה משפחתו לברית המועצות, ושם גדל.
בשנת 1947, בגיל 14, עלה עם משפחתו לארץ ישראל, התגורר ברמת גן והיה פעיל בשומר הצעיר. במלחמת העצמאות השתתף כנער במסגרת הגדנ"ע. בשנת 1951 התגייס לצה"ל והצטרף לנח"ל. אחרי קורס קצינים נשלח לחטיבת הצנחנים ומונה למפקד מחלקה במסגרת פלוגה ד בפיקודו של מוטה גור.
בשנים הבאות השתתף ברוב פעולות התגמול שביצעה החטיבה ובכללן פעולת עזה. במבצע אלקיים ב-1955, בו פוצצה תחנת המשטרה המצרית בחאן יונס, גילה כישרון ותושייה כאשר מפקדו, מוטה גור, נפצע. מטען חומר הנפץ שנועד לפרוץ את שערי המבנה לא התפוצץ ומשה זינק מתוך הזחל"ם שלו, פרץ אל הבניין ואף על פי שנפצע פעמיים המשיך לפעול והתמיד במשימתו לטהר את הבניין ולהכינו לפיצוץ. על לחימתו בפעולת חאן-יוניס צוין לשבח על ידי הרמטכ"ל דאז, משה דיין. בשנת 1975 הומר הצל"ש שקיבל לעיטור העוז.
לאחר מבצע קדש, בו לחם, מונה למפקד פלוגת סיור בערבה.
במהלך שירותו הגיע פלס לדרגת סגן-אלוף ומונה לסגן מפקד חטיבה 55, חטיבת המילואים של הצנחנים שמפקדה היה מוטה גור. בתפקיד זה השתתף במלחמת ששת הימים בקרב על ירושלים. הוא פיקד על הכוח שכבש את הר הבית והכותל המערבי.
לאחר המלחמה התמנה למפקד גדוד הנח"ל המוצנח (גדוד 50). ב-19 בספטמבר 1968, במהלך תקופת המרדפים בבקעת הירדן, פיקד פלס על כוח מרדף אחרי חוליית מחבלים בנחל בזק (וואדי שובאש) שבבקעת הירדן. פלס, וחמישה לוחמים נוספים, בהם סגנו, רב-סרן דורון מנור, נפגעו מאש החוליה ונהרגו. פלס ושנים מן ההרוגים הנוספים נטמנו בבית העלמין הצבאי בקריית שאול בהלוויה רבת משתתפים.
הנצחתו

על שמו מחנה פלס שבבקעת הירדן.
לזכרו כתב המשורר דן בירן, חברו הטוב מאז הפריצה לעיר העתיקה, את השיר "שיר על רעי", המבוסס על קינת דוד ליהונתן ושאול. זאת, מכיוון שהקרב בו נהרג פלס התחולל בשיפולים המזרחיים של הר הגלבוע). השיר בוצע על ידי הגבעטרון באלבום "גוונים" שיצא בשנת 1978.
חיים אישיים

לו ולאשתו, דליה לבית צינבוי היו שני בנים.
לקריאה נוספת

מרדכי גור, "פלוגה ד'", תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשל"ז 1977.
אורי מילשטיין, המסתערים ראשונה, תל אביב: רמדור, 1969.
יהודה הראל, המרדף של הצנחנים, תל אביב: ספרית מדים, תשכ"ט.
הערות שוליים

↑  מרדכי גור, "פלוגה ד'", הוצאת משרד הביטחון, 1977, עמודים 211-218.
↑  עיטור העוז שהוענק לסגן משה פלס, באתר הגבורה.
↑  אילן כפיר, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמודים 111-112.
↑  מילות השיר "שיר על רעי", באתר שירונט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520784105171  VIAF: 315535490   WorldCat (עם VIAF): 315535490
מדינות שלא משתתפות באירוויזיון הילדים

השתתפות מאז 2003:   השתתפו לפחות פעם אחת
  מדינות שמעולם לא לקחו חלק בתחרות, למרות שיכולות
  מדינות שהיו אמורות לקחת חלק בתחרות, אך פרשו טרם קיומה
  מדינות שהתחרו בעבר כחלק ממדינה אחרת, אך לא כריבונות
ישנן מספר מדינות שלא משתתפות באירוויזיון אולם שמורה להן הזכות לעשות כן.
ההשתתפות בתחרות פתוחה בעיקר לכל המדינות החברות הפעילות באיגוד השידור האירופי. כדי להיות חבר פעיל, גוף השידור חייב להיות חבר באיגוד השידור האירופי, או להיות חבר מועצת אירופה. הזכאות להשתתף אינה נקבעת על ידי הכללה גאוגרפית בתוך יבשת אירופה, וגם אין לו קשר ישיר עם האיחוד האירופי. מספר מדינות הגאוגרפיות מחוץ לגבולות אירופה התחרו בתחרות.
איסלנד

| --- | --- |
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 רשת שידור:  RÚV
 
איסלנד מעולם לא השתתפה באירוויזיון הילדים וכמעט ולא הביעה התעניינות בתחרות. אולם בנובמבר 2021 דווח כי רשות השידור האיסלנדית, RÚV תשדר לראשונה את התחרות באותה השנה. בחודש שלאחר מכן, שבועות ספורים לפני התחרות, הודיעה RÚV כי תשלח משלחת לאירוויזיון הילדים 2021 שתתקיים בפריז על מנת לשקול את הצטרפותה לתחרות בעתיד. דבר שאכן לבסוף קרה.
ב-7 ביולי 2022, הודיעה רשות השידור האיסלנדית, RÚV, כי היא לא תבצע את הופעת הבכורה שלה בתחרות הקרובה.
איסלנד נוטלת חלק בתחרות הרגילה.
בוסניה והרצגובינה

| --- | --- |
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
 רשת שידור:  Radio and Television of Bosnia and Herzegovina
 
בוסניה והרצגובינה הייתה בין המדינות שביקשו להשתתף בתחרות אירוויזיון הילדים 2007. אך מכיוון שמספר המרבי של המדינות המשתתפות הוא 18 מדינות, גאורגיה, המדינה ה-19 שביקשה להשתתף נאלצה לסגת מהתחרות. אולם ב-21 ביוני 2007 הוכרז כי בוסניה והרצגובינה תפרוש מהתחרות, דבר שאיפשר לגאורגיה לקחת חלק במקומה. ב-2008 שוב ביקשה בוסניה והרצגובינה לעשות את הופעת הבכורה שלה בתחרות עם אזרבייג'ן וישראל (אשר הצטרפו מאוחר יותר לאירוויזיון הילדים 2012 יחד עם אלבניה), אך כל שלוש המדינות פרשו לפני תחילת התחרות.
למרות שלא השתתפה מעולם, שידרה בוסניה והרצגובינה את התחרות כמה פעמים: לפני 2007, שידרה רשות השידור הבוסנית, BHRT את אירוויזיון הילדים 2006. בנוסף שידרה את התחרות בשנים 2008-2009. בשנים 2010-2011 BHRT דחתה את שידור התחרות ושידרה אותם במועד מאוחר יותר.
בוסניה והרצגובינה נטלה חלק בתחרות הרגילה עד פרישתה מאירוויזיון 2017.
מונקו

| --- | --- |
 מדינה:  מונקו מונקו
 רשת שידור:  Monte -Carlo Riviera
 
מונקו הביעה עניין בהשתתפות בתחרות אירוויזיון הילדים 2005, אך לבסוף לא השתתפה בעקבות בעיות תזמון וחוקי אזרחות אשר לא איפשרו למונקו את ההשתתפות בתחרות.
מונקו ניסתה פעם נוספת להצטרף לתחרות אירוויזיון הילדים 2006, כשנה לאחר ניסיון ההצטרפות הראשון, אך לבסוף פרשו מהתחרות.
מונקו נטלה חלק בתחרות הרגילה עד פרישתה מאירוויזיון 2007.
סלובקיה

| --- | --- |
 מדינה:  סלובקיה סלובקיה
 רשת שידור:  STV
 
סלובקיה הוצגה כאחת המדינות להשתתף בתחרות אירוויזיון הילדים 2003 כרשות השידור שלה, STV הייתה אמורה לייצג אותה.
עם זאת, סלובקיה הודיעה מאוחר יותר כי תסוג מן התחרות.
ב-7 ביוני 2019 דוברת רשות השידור הסלובקית, RTVS, אריקה רוסנקובה הצהירה כי רשות השידור בוחנת את האפשרות להופיע לראשונה באירוויזיון הילדים 2019. עם זאת, ב-10 ביוני 2019 הודיעה RTVS כי היא לא תעשה את הופעתה הראשונה בשנה זו.
באפריל 2021 הודיעה RTVS כי היא לא שוללת את השתתפותה בתחרות באותה השנה, דבר הרמז על האפשרות כי סלובקיה תעשה את הופעת הבכורה שלה. אולם מאוחר יותר, הודיעה RTVS כי לא תשתתף בתחרות זו.
סלובקיה נטלה חלק בתחרות הרגילה עד פרישתה מאירוויזיון 2013.
סקוטלנד

| --- | --- |
 מדינה:  סקוטלנד סקוטלנד
 רשת שידור:  BBC Scotland
 
סקוטלנד לאורך השנים כמעט ולא התעניינה בהשתתפות באירוויזיון הילדים, הסיבות העיקריות לכך היו בשל חוסר עניין ובשל העובדה שסקוטלנד הייתה חלק מהממלכה המאוחדת. במקביל, ויילס, ישות נוספת בממלכה המאוחדת הצטרפה לתחרות ב-2018 בנפרד משאר הממלכה. סקוטלנד התעניינה לראשונה בהצטרפות לתחרות רק בתחרות שהתקיימה ב-2020, בה התעניינה רשות השידור הסקוטית, BBC Scotland ביוני 2019. דבר שהיה נראה אפשרי לאור השתתפות ויילס בשנתיים שקדמו לכן. אולם באפריל 2020, דווח כי סקוטלנד לא תצטרף לשורות התחרות בשל חוסר עניין. בפברואר 2021, דווחה BBC Scotland, רשות השידור הסקוטית כי סקוטלנד לא תצטרף לתחרות באותה השנה.
סקוטלנד מעולם לא נטלה חלק באירוויזיון הרגיל, וזאת למרות התעניינותה בתחרות זו.
מדינות נוספות

ישנן מדינות החברות באיגוד השידור האירופי הרשאיות להשתתף בתחרות, אולם אינן מעוניינות בכך.
אלג'יריה אלג'יריה
אנדורה אנדורה*
אוסטריה אוסטריה*
צ'כיה צ'כיה*
מצרים מצרים
פינלנד פינלנד*
הונגריה הונגריה*
ירדן ירדן
לבנון לבנון
לוב לוב
לוקסמבורג לוקסמבורג*
מרוקו מרוקו*
תוניסיה תוניסיה
טורקיה טורקיה*
הוותיקן הוותיקן
מדינות המסומנות בכוכבית (*) - מדינות שמשתתפות או שהשתתפו בעבר בתחרות הרגילה.
ראו גם

אירוויזיון הילדים
מדינות שלא משתתפות באירוויזיון
הערות שוליים

↑  🇮🇸 Iceland: RÚV to Broadcast Junior Eurovision For First Time Since 2003, eurovoix, ‏12 בנובמבר 2021 (באנגלית)
↑  🇮🇸 Iceland: RÚV to Send A Delegation to Junior Eurovision 2021, eurovoix, ‏1 בדצמבר 2021 (באנגלית)
↑  🇮🇸 Iceland: RÚV Rules Out Junior Eurovision 2022 Participation, eurovoix, ‏7 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  Junior 2007: 18 countries to take part, archive.org, ‏21 במאי 2007 (באנגלית)
↑  Bosnia & Herzegovina withdraw from JESC, esctoday, ‏21 ביוני 2007 (באנגלית)
↑  Ukraine to host Junior Eurovision in 2009!, eurovision.tv (האתר הרשמי של האירוויזיון), ‏6 ביוני 2008 (באנגלית)
↑  Tonight: Junior 2008 live from Cyprus!, eurovision.tv (האתר הרשמי של האירוויזיון), ‏22 בנובמבר 2008 (באנגלית)
↑  Exclusive: Moldova plans to debut at Junior Eurovision, archive.ph, ‏29 ביוני 2010 (באנגלית)
↑  Where can I watch JESC 2011?, eurovoix, ‏3 בדצמבר 2011 (באנגלית)
↑  Junior: Monaco shows interest in participation, esctoday, ‏22 בנובמבר 2004 (באנגלית)
↑  Monaco plans junior participation in 2006, esctoday, ‏22 ביולי 2005 (באנגלית)
↑  The first ever "Eurovision Song Contest for Children" is born, archive.org (באנגלית)
↑  Second Junior Eurovision to take place in London, esctoday, ‏12 במאי 2003 (באנגלית)
↑  Slovensko se nezapojí do dětské Eurovize, eurocontest (בצ'כית)
↑  🇸🇰 Slovakia: Junior Eurovision Debut Has Not Been Ruled Out, eurovoix, ‏8 באפריל 2021 (באנגלית)
↑  🇸🇰 Slovakia: RTVS Rules Out Eurovision 2022 Participation, eurovoix, ‏18 ביוני 2021 (באנגלית)
↑  Scotland: No Debut At Junior Eurovision in 2020, eurovoix, ‏21 באפריל 2020 (באנגלית)
↑  BBC Alba: No Participation At Junior Eurovision For 2021, escBUBBLE, ‏26 בפברואר 2021 (באנגלית)
קרלו קולודי

| --- | --- |

 לידה:  24 בנובמבר 1826 פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 פטירה:  26 באוקטובר 1890 (בגיל 63) פירנצה, ממלכת איטליה 
 שם לידה:  Carlo Lorenzini 
 מדינה:  ממלכת איטליה, הפרובינציות המאוחדות של מרכז איטליה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה, ממלכת סרדיניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות של פורטה סנטה 
 שם עט:  Carlo Collodi 
 שפות היצירה:  איטלקית 
 סוגה:  ספרות ילדים 
 יצירות בולטות:  I racconti delle fate, פינוקיו, Minuzzolo, Giannettino, Il Lampione 
 תקופת הפעילות:  מ-1856 
 www.carlocollodi.it
 
קרלו לורנציני, הידוע יותר בשם העט קרלו קולודי, (איטלקית: Carlo Lorenzini/Collodi; ‏24 בנובמבר 1826 – 26 באוקטובר 1890) היה סופר ועיתונאי איטלקי. בעולם הרחב הוא מוכר כמחבר ספר הילדים הרפתקאותיו של פינוקיו.
קורות חייו

קרלו לורנציני נולד בפירנצה. אביו היה טבח במקצועו ואמו, אנג'לה אורצלי (Angela Orzali), עקרת בית. אמו נולדה בכפר הטוסקני קולודי (כיום שכונה בעיר פשיה), שם בילה לורנציני חלק ניכר מילדותו ומאוחר יותר הוא אימץ שם זה כשם העט שלו.
בשנים 1837-1842 למד בסמינר לכמרים.
בגיל 20 החל בכתיבת מאמרי ביקורת בכתב העת המוזיקלי "איטליה המוזיקלית" (L' Italia Musicale), שהיה בין החשובים באיטליה בתחומו בעת ההיא.
במהלך איחוד איטליה, בשנים 1848-1860 התנדב לצבא הטוסקני. בתקופה זו היה פעיל פוליטית, פעילות זו השתקפה ביצירותיו הספרותיות המוקדמות ובעובדה שייסד את העיתון הסאטירי "פנס הרחוב" (Il Lampione).
העיתון נסגר בהוראת הצנזורה ב-1849, אולם שב להתפרסם החל ממאי 1860, בעקבות משאל העם שתמך בהצטרפות לפיימונטה. בנוסף פרסם גם במספר כתבי עת פוליטיים.
בשנת 1856 פרסם את הרומן "בקיטור" (In vapore) שהביא לראשונה לפרסומו. באותה שנה השתמש לראשונה בשם העט "קרלו קולודי".
בנוסף הוא פרסם מאמרים סאטיריים וסיפורים קצרים ועבד בוועדת הצנזורה לתיאטרון.
לורנציני פרסם גם קומדיות, מאמרי ביקורת, רשימות פדגוגיות, וסדרת סיפורים דידקטיים לילדים.
הוא החל בכתיבה לילדים בשנת 1875, כאשר פרסם את "סיפורי הפיות" (I raconti delle fate), אוסף אגדות מאת שארל פרו, שתורגמו מצרפתית. בשנה שלאחר מכן פרסם את "ג'יאנטינו", "הקטנטן" (Minuzzolo) ואת "מסעו של ג'יאנטינו באיטליה" (Il viaggio per l'Italia di Giannettino), סיפור בהמשכים העוסק באיחוד איטליה כפי שהוא משתקף במחשבותיו האירוניות ובמעשיו של ג'יאנטינו, גיבור העלילה. בשנים הבאות כתב מספר ספרים ששימשו להוראת חשבון, דקדוק וגאוגרפיה במדינה האיטלקית הצעירה.
בשנת 1881 החל לורנציני לפרסם סיפור בהמשכים בכתב עת לילדים בשם ג'ורנאלה פר אי באמביני (Il giornale per I bambini), שהיה מן הראשונים מסוגו באיטליה. הסיפור נקרא פינוקיו: הרפתקאותיה של בובת-עץ (Le avventure di Pinocchio. Storia di un burattino) ומתאר בסגנון מקסים את קורותיו ותעלוליו של בובון עץ תמים וחלש אופי, שהטוב והרע נאבקים בתוכו, והנהפך לבסוף לילד אמיתי. את ההשראה לסיפור שאב לורנציני מהצגה של תיאטרון בובות מסורתי. הפרק הראשון של פינוקיו פורסם ב-7 ביולי 1881 והוא הופיע לסירוגין על בסיס שבועי בכתב העת במשך השנתיים הבאות. עלילותיו של פינוקיו התחבבו מאוד על קהל הקוראים הצעירים באיטליה ועל כן פורסם בשנת 1883 הספר תחת השם הרפתקאותיו של פינוקיו.
קולודי פרסם באותו כתב עת סיפורים נוספים, כגון הסדרה "פיפ, הקופיף הוורוד" (Pip?, o lo scimiottino color di rosa) שהיוותה המשך לעלילות פינוקיו. סדרה זו נקבצה לספר "סיפורים עליזים" (Storie allegre)", שהודפס ב-1887.
קרלו לורנציני הלך לעולמו ערירי ונטמן בבית הקברות בפירנצה, עיר הולדתו.
לאחר מותו תרמה משפחתו את כתביו לספריה הלאומית המרכזית בפירנצה, שם הם שמורים עד היום.
לאחר מותו הפך ספרו פינוקיו להצלחה אדירה גם מחוץ לאיטליה, תורגם לשפות רבות, הומחז והוסרט.
הנצחתו

פרס לספרות ילדים איטלקית נקרא על שמו
"פארק פינוקיו" בכפר קולודי ובו פסלים של דמויות הסיפור
עמותה לאומית באיטליה משנת 1962
תרגומי קרלו קולודי לעברית בידי מתרגמים שונים

הרפתקאותיו של פינוקיו, תרגמה מאיטלקית ענת שפיצן, אייר אורי אשי, כרמל, ירושלים, 2004.
הרפתקאותיו של פינוקיו, מאיטלקית - מרים שוסטרמן-פדובאנו, איורים - אטיליו מוסינו, זמורה ביתן, 1990.
הרפתקאותיו של פינוקיו, תרגום ועיבוד עטרה אופק, תל אביב, 1982.
הרפתקאותיו של פינוקיו, תרגם מאיטלקית נקדימון רוגל, ציירה בינה גבירץ, ירושלים, 1955.
פינוקיו, נוסח עברי - בינה אופק, תל אביב, 1995.
פינוקיו, עיבדה עדנה פלג, צייר אמי רובינגר, כנרת, 1986.
פינוקיו, עיבד אוריאל אופק, תל אביב, 1974.
פינוקיו, מבוסס על סיפורו של קולודי, לפי הסרט "פינוקיו" של וולט דיסני, עברית - לאה נאור, תצלומים וציורים מתוך הסרט, אולפני וולט דיסני, הוצאת יבנה, תל אביב, 1969.
תינוקיו: על פי הספר פינוקיו, כתוב לילדים בידי יגאל ספרא, תל אביב, 1944.
פינוקיו מנגן ומנגן, תרגום ועיבוד - עטרה אופק, תל אביב, 1984.
פינוקיו ותיאטרון הבובות, תרגום ועיבוד - עטרה אופק, תל אביב, 1984.
פינוקיו, קורותיו של ילד-עץ, תרגם ישראל דושמן, תל אביב, אמנות, 1937.
פינוקיו, תרגם וקיצר ידידיה ספרא, צייר מ' אריה, תל אביב, עמיחי, 1958.
פינוקיו, מסופר על ידי ש’ גולדן, ציורים - מרג'ה, עברית - ימימה טשרנוביץ, מסדה, 1958.
פינוקיו, ק’ קולודי, כתוב בידי לוין קיפניס, ש. זימזון, תל אביב, 1965.
פינוקיו, ציורים - דה-ליברז’י, עברית - הדסה אשדות, מזרחי, 1966.
ראו גם

פינוקיו (סרט, 1940) - סרט הקולנוע המצויר השני באורך מלא שיצרה חברת וולט דיסני המבוסס על ספרו של קולודי. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1940, זכה בשני פרסי אוסקר ונחשב אחד מסרטי ההנפשה הטובים ביותר שנוצרו אי פעם.
פינוקיו (אנימה) - סדרת אנימה יפנית בת 52 פרקים המבוססת על ספרו של קולודי. הסדרה הופקה לטלוויזיה ב-1976 ושודרה לראשונה בישראל בערוץ הראשון בדיבוב לעברית באמצע שנות השמונים.
לקריאה נוספת

יהודה אטלס, "קרלו קולודי: מתיקותו של החטא", בספר ילדים גדולים (כרך 3, עמ' 108-99), הוצאת ידיעות אחרונות, 2003.
גישת המערכות

גישת המערכות במדע המדינה פותחה בשנות ה-70 של המאה ה-20, על ידי דייוויד איסטון (Easton), מדען מדינה מוביל בזרם הביהביורליזם. איסטון הציע מסגרת כללית, נייטרלית, בה יקובצו המחקרים של הביהביורליזם.
גישת המערכות פותחה כתגובה לקשיים בהם נתקלה הגישה הדומיננטית דאז במדע המדינה, הגישה הביהביורליסטית. עד 1945 היו רק שלושה דגמים עיקריים של מדינות: דמוקרטי, פשיסטי וקומוניסטי. לאחר מלחמת העולם השנייה קמו מדינות חדשות שלא פעלו לפי מודלים אלו, וקיים היה רצון לכלול גם מדינות אלו בתוך תאוריה אחת גדולה. התאוריה צריכה להיות מספיק מופשטת כדי לכלול את כל סוגי ההתארגנויות הפוליטיות הקיימות (מדיניות ותת-מדיניות). איסטון טוען כי המשתנים היסודיים של החיים הפוליטיים הם הקצאת ערכים לחברה והתדירות היחסית של הציות להקצאה, וכי שני האינדיקטורים המשפיעים ביותר לכך הם התשומות והתפוקות של החברה.
הגישה מנסה להתמודד עם האינדיבידואליזם המתודולוגי, אותו הוא רואה כחסרון המרכזי של הביהביורליזם. הביהביורליזם רואה את חקר הפוליטיקה כחקר ההתנהגות, לכן תוצאת מחקריו היא אוסף פרטים אשר אינם יוצרים תמונה שלמה. לעומתה, גישת המערכות מנסה ליצור תמונה מלאה. במסגרת גישה זו, כל הפעילות הפוליטית מתרחשת בתוך המערכת הפוליטית, המגדירה את מסגרת הפעולה האפשרית. מערכת זו היא נייטרלית ולא ערכית. אין לה קיום משל עצמה, והיא בגדר רעיון, או מסגרת תפיסתית בלבד. לפי תפיסה זו, לכל פרט יש קיום עצמאי אבל הוא נמצא ביחסי גומלין עם אחרים. כל שינוי במיקומו היחסי או במאפייניו של פרט אחד משפיע על הפרטים האחרים. פשטות המערכת מונעת את הראיפיקציה של המערכת, כלומר הפיכתה לישות בפני עצמה.
הנחות היסוד

איסטון מניח ארבע הנחות יסוד של הפוליטיקה כמערכת:
המערכת קיימת - פעולות הגומלין בחברה יוצרות מערכת של התנהגויות.
יש סביבה מסביב למערכת - המערכת הפוליטית נתונה בין מערכות חברתיות אחרות.
המערכת היא פתוחה - יש יחסי גומלין בין המערכת הפוליטית למערכות האחרות.
הסתגלות - המערכת מגיבה על שינויים בסביבה באופן אקטיבי או פאסיבי.
תפקודי המערכת

כל המערכות הפוליטיות חייבות לקיים שני תפקידים: חלוקת משאבים ולגיטימציה.
המערכת הפוליטית פועלת בשתי סביבות עיקריות:
החברה - סביבה זו כוללת את כל המערכות שהן לא פוליטיות אבל הן ממלאות תפקיד בחברה.
הסביבה החוץ חברתית - ההקשר הבינלאומי.
ההשפעות שמגיעות מתוך הסביבה מוגדרות כהפרעות. המערכת מתמודדת עם ההפרעות האלו באמצעות התשומות והתפוקות שהיא מספקת.
תפוקות המערכת יכולות להיות דו סטריות (הדדיות) או חד סטריות. התשומות יכולות להתבטא כתביעות של החברה כלפי המערכת או כתמיכות שהיא מעניקה. אם המערכת אינה מצליחה לאזן את ההפרעות במידה מספקת, היא עלולה להגיע למצב של לחץ ואף לקרוס.