stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפט ספרג-גרונדי
משפט ספרג-גרונדי

יהי  G משחק שוויוני סופי המשוחק בצורה נורמלית, אז קיים  n אשר מקיים  G\approx *n, כלומר המשחק  G שקול למספר גרונדי  *n. במקרה כזה לשחקן אחת יש אסטרטגיית ניצחון אם ורק אם מספר גרונדי של המשחק שונה מ-  *0.
משפט ספרג-גרונדי > כללי

מכיוון ש-  *n שקול לערימת נים בעלת  n גפרורים, אז המשפט למעשה יוצר שקילות בין כל משחק שוויוני סופי ונורמלי לערימת נים בגודל כלשהו. זה מעניק לנו זיהוי בין כל משחק למספר גרונדי שלו. השקילות מתבטאת בכך שתוצאת המשחק (בהינתן אסטרטגיה אופטימלית) תהיה זהה למשחק נים זהה, גם אם מהלכי המשחק יהיו שונים. ספרג וגרונדי אף מעניקים לנו פונקציה רקורסיבית אשר מחשבת באופן ישיר את מספר גרונדי המשחק - מספר גרונדי של כל מצב ניתן על ידי המספר השלם הקטן ביותר שאליו לא ניתן להגיע במהלך מאותו מצב (מצב שבו אין אף מהלך אפשרי שקול למספר גרונדי 0).
משפט ספרג-גרונדי > הוכחת משפט ספרג-גרונדי

נוכיח את המשפט בעזרת אינדוקציה על מספר המהלכים עד סיום המשחק. בסיס האינדוקציה מתקיים כאשר לשני השחקנים במשחק השוויוני  G נותרו אפס מהלכים עד סוף המשחק ואז  G\approx *0. נניח את נכונות צעד האינדוקציה לכל משחק שוויוני בעל לא יותר מ-  n-1 מהלכים עד סופו. לכל משחק כזה קיים מספר גרונדי מוגדר היטב.

יהי  G=\left\{G^{'},G^{''},..\right\} משחק שוויוני בעל  n מהלכים עד סופו. כל שחקן יכול לשחק  G^{'},G^{''},... נשים לב שמכיוון שהמשחק שוויוני וסופי, אז כל אחד מהמהלכים יוביל לתת-משחק בעל מספר קטן יותר של מהלכים אשר מקיים את הנחת האינדוקציה. לכן, כל אחד מהמהלכים שקול למשחק שוויוני בעל מספר גרונדי יחיד. לפיכך  G=\left\{*n_{1},*n_{2},...\right\}. זאת היא קבוצה של מספרי גרונדי. על פי טענת העזר למטה, לקבוצה זאת יש מספר גרונדי יחיד אשר שווה ל-  G\approx mex(G) של הקבוצה.
משפט ספרג-גרונדי > טענת עזר

יהי  G=\left\{*n_{1},*n_{2},...\right\} משחק שוויוני, אז  G\approx mex(G).
משפט ספרג-גרונדי > הוכחת טענת העזר

נשים לב שהטענה משתמשת בכך שכל קבוצה של מספרי גרונדי היא בעצם משחק שוויוני, מה שנכון, מכיוון שהקבוצה הזאת שקולה למשחק בו השחקן הראשון בוחר ערימת נים כלשהי מתוך כל הערימות האפשריות. כדי להראות ש-  G\approx mex(G) נרצה להוכיח כי  G+mex(G)\approx *0, כלומר במשחק המחובר בין השניים, השחקן שמשחק ראשון תמיד מפסיד. נראה זאת על ידי מציאת אסטרטגיה מנצחת לשחקן השני. 
ישנן שלוש אפשרויות למשחק:
אם השחקן הראשון מבצע מהלך ב-  mex(G)=*n ומשחק איזשהו  *k<*n, אז על פי הגדרת  mex(G), השחקן השני יכול לשחק  G=*k, מה שיוביל לשתי ערימות נים זהות בגודל  *k+*k\approx *0. במצב כזה שחקן  שניים תמיד מנצח - על כל מהלך של שחקן מספר אחד, שחקן שניים ישחק מהלך זהה בערימה המקבילה, עד שהמשחק ייגמר.
אם השחקן הראשון מבצע מהלך ב-  G ומשחק לאיזשהו  *k כך ש-  mex(G)=*n>*k, אז שחקן שתיים ישחק  mex(G)=*k ושוב נקבל שתי ערימות זהות  *k+*k\approx *0.
אם השחקן הראשון מבצע מהלך ב-  G ומשחק לאיזשהו  *k כך ש-  mex(G)=*n<*k, אז שחקן שתיים ישחק בערימת הנים החדשה  *n מה שיתן לנו שתי ערימות זהות,  *n+*n\approx *0.
לשחקן אחד אין אפשרות לשחק  G=*n, מכיוון שעל פי הגדרת ה-  mex(G), זה הוא בדיוק המהלך המינימלי אותו לא ניתן לשחק במשחק.
ראו גם

משחק אסטרטגיה מופשט
נים
תורת המשחקים הקומבינטורית
תורת המשחקים
לקריאה נוספת

Dierk Schleicher, Michael Stoll, "An Introduction to Conway's Games and Numbers", 2005.
J.H. Conway, "On numbers and games", AK Peters, 2001.
E.R. Berlekamp, J.H. Conway, and R. K Guy, "Winning ways for your mathematical plays", AK Peters, 2001.
גביע דייוויס 1932

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  28 באפריל 1932 – 31 ביולי 1932 (95 ימים) 
 מספר תחרות:  27 
 מדינות משתתפות:  30
 עיר מארחת:  פריז (משחק על התואר)
 זוכה:  צרפת (6)
 
 → גביע דייוויס 1931 גביע דייוויס 1933 ← 
 
אתגר הטניס הבינלאומי 1932 (באנגלית: 1932 International Lawn Tennis Challenge) הייתה התחרות ה-27 במניין של מה שנודע היום כ"גביע דייוויס".
מחזיקי הגביע היו נציגי צרפת ומשחק הגמר נערך בפריז. לתחרות נרשמו 30 נבחרות שחולקו ל-2 בתים- "בית אמריקה" ו"בית אירופה". בין מנצחי הבתים נערך משחק על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר. במשחק זה נבחרת ארצות הברית ניצחה את נבחרת גרמניה.
המשחק על התואר נערך ב-29–31 ביולי 1932 בפריז, צרפת. נבחרת צרפת שיחקה נגד נבחרת ארצות הברית וניצחה עם תוצאה 2:3. בכך היא זכתה בתואר בשנה השישית ברציפות.
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

בית זה כלל 8 נבחרות שחולקו ל-2 תת-בתים.
תת-הבית הצפוני כלל גם נבחרת אוסטרליה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 28-30באפריל | רבע הגמר 28-30באפריל | רבע הגמר 28-30באפריל |  |  | חצי הגמר 13-15 במאי | חצי הגמר 13-15 במאי | חצי הגמר 13-15 במאי |  |  | משחק הגמר 27-29 במאי | משחק הגמר 27-29 במאי | משחק הגמר 27-29 במאי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | צ'בי צ'ייס, מרילנד, ארצות הברית, חימר | צ'בי צ'ייס, מרילנד, ארצות הברית, חימר | צ'בי צ'ייס, מרילנד, ארצות הברית, חימר | צ'בי צ'ייס, מרילנד, ארצות הברית, חימר | צ'בי צ'ייס, מרילנד, ארצות הברית, חימר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קנדה (1921-1957) קנדה | 0 |   |   | ניו אורלינס, ארצות הברית, חימר | ניו אורלינס, ארצות הברית, חימר | ניו אורלינס, ארצות הברית, חימר | ניו אורלינס, ארצות הברית, חימר | ניו אורלינס, ארצות הברית, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  מקסיקו מקסיקו | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  מקסיקו מקסיקו |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  --- |  |   |   |   |   |   |   |   | פילדלפיה, ארצות הברית, חימר | פילדלפיה, ארצות הברית, חימר | פילדלפיה, ארצות הברית, חימר | פילדלפיה, ארצות הברית, חימר | פילדלפיה, ארצות הברית, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |  |  |
|   |  |  |  |  |  |   |   |   |   |   |  |  אוסטרליה אוסטרליה | 0 |  |  |
|   |  |  אוסטרליה אוסטרליה |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  --- |  |   |   | הוואנה, קובה, | הוואנה, קובה, | הוואנה, קובה, | הוואנה, קובה, | הוואנה, קובה, |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  אוסטרליה אוסטרליה | 5 |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |   |   |  |  קובה קובה | 0 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קובה קובה |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  --- |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
בתת-הבית הדרומי, ברזיל זכתה ב-2 ניצחונות טכניים על צ'ילה ופרגוואי.
במשחק על ראשות הבית, ארצות הברית ניצחה את ברזיל עם התוצאה 5:0.
משחקי פלייאוף > בית אירופה

הבית כלל 22 קבוצות, כולל יפן, מצרים והודו הבריטית. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 10 -14 ביוני | רבע הגמר 10 -14 ביוני | רבע הגמר 10 -14 ביוני |  |  | חצי הגמר 8-10 ביולי | חצי הגמר 8-10 ביולי | חצי הגמר 8-10 ביולי |  |  | משחק הגמר 15-17 ביולי | משחק הגמר 15-17 ביולי | משחק הגמר 15-17 ביולי |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק | קופנהגן, דנמרק |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  דנמרק דנמרק | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  יפן יפן | 5 |   |   | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| מונטרה, שווייץ | מונטרה, שווייץ | מונטרה, שווייץ | מונטרה, שווייץ |   |   |  |  יפן יפן | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 3 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  שווייץ שווייץ | 2 |   |   |   |   |   |   |   | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר | מילאנו, איטליה, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  איטליה (1861–1946) איטליה | 0 |  |  |
|   | ברלין, גרמניה | ברלין, גרמניה | ברלין, גרמניה | ברלין, גרמניה | ברלין, גרמניה |   |   |   |   |   |  |  גרמניה גרמניה | 5 |  |  |
|   |  |  גרמניה גרמניה | 4 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  אירלנד אירלנד | 1 |   |   | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר | ברלין, גרמניה, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  גרמניה גרמניה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| ורשה, פולין, חימר | ורשה, פולין, חימר | ורשה, פולין, חימר | ורשה, פולין, חימר |   |   |  |  בריטניה בריטניה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  בריטניה בריטניה | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  פולין פולין | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחקי פלייאוף > משחק בין מנצחי הבתים

המשחק בין מנצחי הבתים התקיים בפריז, צרפת במהלך 22–24 ביולי 1932. נבחרת ארצות הברית ניצחה את גרמניה עם התוצאה 2:3.
משחק על התואר

| צרפת   צרפת   3 | צרפת   צרפת   3 | פריז, צרפת   31-29 ביולי 1932  חימר | פריז, צרפת   31-29 ביולי 1932  חימר | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צרפת | ז'אן בורוטרה |  | 6 | 6 | 3 | 6 |  |
| 1 | ארצות הברית | אלזוורת' ויינס |  | 4 | 2 | 6 | 4 |  |
| 2 | צרפת | אנרי קושה |  | 5 | 7 | 7 | 6 |  |
| 2 | ארצות הברית | וילמר אליסון |  | 7 | 5 | 5 | 2 |  |
| 3 | צרפת | ז'אק בריניון/אנרי קושה |  | 3 | 13 | 5 | 6 | 4 |
| 3 | ארצות הברית | וילמר אליסון/ג'ון ואן רין |  | 6 | 11 | 7 | 4 | 6 |
| 4 | צרפת | ז'אן בורוטרה |  | 1 | 3 | 6 | 6 | 7 |
| 4 | ארצות הברית | וילמר אליסון |  | 6 | 6 | 4 | 2 | 5 |
| 5 | צרפת | אנרי קושה |  | 6 | 6 | 5 | 6 | 2 |
| 5 | ארצות הברית | אלזוורת' ויינס |  | 4 | 0 | 7 | 8 | 6 |
רוברט לואיס סטיבנסון

| --- | --- |

 לידה:  13 בנובמבר 1850 הממלכה המאוחדת אדינבורו, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  3 בדצמבר 1894 (בגיל 44) האימפריה הגרמנית ואלימה (אנ'), סמואה הגרמנית
 שם לידה:  Robert Lewis Balfour Stevenson 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 לאום:  סקוטי
 מקום קבורה:  Mount Vaea 
 מקום מגורים:  העיר החדשה של אדינבורו, בורנמות', איי סמואה 
 עיסוק:  סופר
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אדינבורו, בית הספר למשפטים של אוניברסיטת אדינבורו 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  ספר הרפתקאות, ספרות גותית 
 יצירות בולטות:  אי המטמון, חטוף, המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד
 תקופת הפעילות:  1866–1894 (כ־28 שנים) 
 הושפע מ:  אדגר אלן פו, צ'ארלס דיקנס, גי דה מופאסאן, נתניאל הות'ורן.
 השפיע על:  ארנסט המינגוויי, ולדימיר נבוקוב, ארתור קונאן דויל, ג'יימס מתיו ברי, רודיארד קיפלינג, חוויאר מריאס, חורחה לואיס בורחס, הנרי ריידר הגרד
 בן או בת זוג:  Fanny Stevenson (1880, 19 במאי 1880–1894) 
 חתימה:   
 
דיוקן של רוברט לואיס סטיבנסון מאת ג'ירולמו נרלי (1892)
רוברט לואיס סטיבנסון (באנגלית: Robert Louis Stevenson;‏
13 בנובמבר 1850 – 3 בדצמבר 1894) היה סופר ומשורר סקוטי שהתפרסם בעיקר בזכות יצירותיו "אי המטמון" ו"המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד".
ביוגרפיה

סטיבנסון נולד כרוברט לואיס בלפור סטיבנסון באדינבורו שבסקוטלנד למרגרט ולתומאס, שהיה מהנדס מגדלורים מצליח. בילדותו סבל ממחלת השחפת וכתוצאה מכך נאלץ לבלות זמן רב במיטתו, זמן שניצל להמצאת סיפורים. בגיל 17, בעקבות לחץ מאביו המהנדס, החל בלימודי הנדסה באוניברסיטת אדינבורו, אולם עקב מחלת השחפת שסבל ממנה נאלץ לנסוע ב-1873 לריביירה הצרפתית. כעבור כשנה חזר בבריאות משופרת והחליט לעזוב את תחום ההנדסה. סטיבנסון פנה ללימודי משפטים אותם סיים בהצטיינות, וביולי 1875 הוסמך כעורך דין וחבר בלשכת עורכי הדין בסקוטלנד, אולם לא עסק במקצוע זה.
לצורך שיפור מצב בריאותו, נסע סטיבנסון פעמים רבות לאירופה ולארצות טרופיות. החוויות שצבר במסעותיו אלו שימשוהו רבות בכתיבת ספריו, בפרט ספרי המסעות שבהם. סטיבנסון אמר על עצמו שהוא מושפע מכתיבתו של אמיל זולא. הסופר חורחה לואיס בורחס אמר: "לקרוא את סטיבנסון זו אחת הצורות של האושר המושלם".
ב-1880 נישא לפאני אוסבורן האמריקאית. פאני הייתה אישה פרודה מבעלה ונסעה לחיות בצרפת עם שני ילדיה. עובדת היותה מבוגרת ממנו ב-11 שנים לא מנעה ממנו להתאהב בה ולהינשא לה לאחר שהתגרשה.
ב-1889 עבר עם משפחתו לאי סמואה. הודות לתנאים הטרופיים שבאי, השתפר מצב בריאותו ושם חי את שארית חייו. שם המשיך הסופר בכתיבתו עד מותו ב-1894 משבץ מוחי.
על קברו שבסמואה חקוקה הכתובת המפורסמת (רקוויאם - שיר אשכבה), בתרגום של אליהו ציפר:
| --- | --- |
 בְּמֶרְחָבוֹ שֶׁל רָקִיעַ כּוֹכָבָיו עֲלוּמִים,   כְּרוּ לִי שָׁם קֶבֶר לִמְנוּחַת עוֹלָמִים.   חָיִיתִי בְּגִיל וּבְגִּילָה אָמוּתָה,   וּבְטֶרֶם רוּחִי אָשִׁיב צַּוָּאָתִי מַלְאוּ בְּמָטוּתָא:     עַל קִבְרִי חִרְטוּ אֶת זֶה הַדִּבֵּר:   עַל מִשְׁכָבוֹ הוּא נַח, בַּמָקוֹם בּוֹ בִּכֶּר.   לָעָפָרוֹ הוּא חַָזר כְּסַפָּן מִן הַיָּם,   וּכְצַיָּד לְבֵיתוֹ מְגֶבַע רָם. :  Under the wide and starry sky   Dig the grave and let me lie:   Glad did I live and gladly die,   And I laid me down with a will.     This be the verse that you grave for me:   Here he lies where he longed to be;   Home is the sailor, home from the sea,   And the hunter home from the hill.
יצירות

סטיבנסון הרבה לטייל ברחבי העולם וכתב ספרי מסעות רבים. לאחר כתיבת מגוון מאמרים בכתב העת "קורנהיל" ערך סיור באירופה ופרסם את ספרו הראשון ב-1878, "מסע בפנים הארץ" (An Inland Voyage) – אסופת סיפורים קצרים אותם כתב בהשראת טיוליו.
ב-1882 כתב את "אי המטמון" שהיה להצלחתו הראשונה כסופר. הספר מספר על נער המוצא מפת מטמון ויוצא לחפשו בלוויית חברות ימאים, בדרך רצופת סכנות ומכשולים.
בינואר 1886 התפרסם ספרו "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד", המספר את סיפורו של דוקטור ג'קיל, ג'נטלמן מכובד העוסק במחקר רפואי, המגלה שיקוי המאפשר להדחיק זמנית את הצד הטוב באישיותו של אדם. כאשר הוא בולע אותו, משתנים מראהו ואישיותו והוא הופך לדמותו של "מיסטר הייד" - יצור אפל, מעוות ואלים. הספר זכה להצלחה אדירה ומשמעותית יותר. מאוחר יותר סיפרה רעייתו של הסופר, פאני אוסבורן-סטיבנסון, כי מקורו של הסיפור בחלום בלהות שחווה סטיבנסון עת טיפל באביו החולה בבורנמות'.
לאחר מכן כתב את ספרו "החטוף" – רומן היסטורי, אשר עלילתו מתרחשת במאה ה-18, המתאר את קורותיו של נער המנושל מירושתו ואת הרפתקאותיו הרבות עד שהוא זוכה לתקן את המעוות, על רקע התקוממות היעקוביטים בסקוטלנד. לספר זה יצא ספר המשך בשם קטרינה הממשיך את סיפוריו של דייוויד בלפור בניסיון לזכות את הנאשמים לכאורה ברצח קמפבל.
מוזיאונים

באדינבורו שוכן מוזיאון סופרים (Writers` Museum). המוזיאון נמצא מחוץ ל'דרך המלכותית' ב- Lady Stair's Close והוא מספר על חייהם של הסופרים המקומיים הגדולים, סטיבנסון, סר וולטר סקוט ורוברט ברנס. המוזיאון מכיל תמונות, ספרים וחפצים אישיים של סטיבנסון, כמו גם מזכרות ממסעותיו סביב העולם.
ספריו

מסעות עם אתון בחבל סוון (1879), תרגם יוסי מילוא, הוצאת נהר, 2012.
עבור בנות ובנים (1881). מתוכו התפרסם בעברית המאמר 'להגנת הבטלנים', תרגם יניב פרקש, בתוך חקירות ודרישות: מאמרי מופת על חברה, אמונה ומצב האדם, ערך אסף שגיב, כנרת זמורה-ביתן דביר ומרכז שלם, 2011.
אותות מוסר (1882)
לילות-ערב החדשים (1882. תר' ז. הלמן, 1947; ש. תרסי, 1955), מתוכו תורגמו בנפרד מועדון המתאבדים (תר' אברהם יבין, 2016, הוצאת עם עובד) והיהלום של הרג'ה (תר' משה בן-אליעזר, 1932) – גלגולי יהלום, העובר מיד ליד עד שהוא מושלך לתהום.
אי המטמון (1883. תר' ישראל פישמן, 1926; יצחק אברהמי, 1959; חמדה אלון, 1967; אוריאל אופק, 1974; אליעזר כרמי, 1976; שולמית לפיד, 1978; רותי שמעוני, 1991) – הנער ג'ים הוקינס מספר בגוף ראשון את ההרפתקה שעבר בעת שהפליג בחברת אציל, רופא, טבח-ים קטוע-רגל וצוות מלחים רודפי-בצע אל אי המטמון הנידח, וכל שעבר עליהם בספינה ועל האי.
הנסיך אוטו (1885. תר' א. בן-מרדכי, 1983) – קורות נסיך שאיבד ממלכה וזכה באהבה.
איש הדינמיט (1885)
גן-החרוזים לילד (1885. תר' ירוחם לוריא, 1945; משה הנעמי, 1963) – קובץ לירי של שישים-וארבעה שירים המבטאים את מכלול עולם-רגשותיו של הילד.
נחטף: הרפתקאות דייוויד בלפור בשנת 1751 (1886. תר' מנשה לוין בשם גֻנוב גונבתי, 1943; אביבה אגמון בשם החטוף או אלן סטיוארט ידידי, 1970; ישראלה דורי בשם החטוף, 1976) – הנער דייוויד מספר בגוף ראשון כיצד נחטף על ידי דודו הכילי, נמכר לקברניט והועלה על ספינה, שם התיידד עם מורד סקוטי אמיץ, והוא סיפור-הרפתקה המושתת על אירוע שהתרחש במשפחת הסופר, עובד לקולנוע וטלוויזיה ב 1938, 1960 ועוד.
המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד (1886. תר' יהושע צ'צ'יק, 1928; ש. תרסי, 1955; עטרה אופק, 1977; בתיה גור, 1996) – סיפור-אימים בדיוני על פיצול אישיותו של האדם, והוא אלגוריית-מוסר על מאבק הטוב והרע בנפש האדם.
הגברים העליזים ועוד סיפורים ומשלים (1887)
שיחים נמוכים (1887)
החץ השחור (1888. תר' יצחק לבנון, 1953; א. כרמי, 1975) – נער בן המאה ה-15, שאולץ לעבוד בשירותם של רוצחי אביו, מצליח לחשוף את האמת.
האדון מבלנטרי (1889. תר' אפרת כרמון, 1965; כרמית גיא, 1983) – 'סיפור חורף' רב-עוצמה על סחיטה ויחסי אחים.
התיבה הלא-נכונה (1889)
בלדות (1890)
השד בבקבוק (1891. תר' עטרה אופק, 1977)
קטריונה (1893) – הרפתקאותיו הבאות של "החטוף" [ר' לעיל] בסקוטלנד, הולנד וצרפת ובריחתו מן השבי.
שעשועי-לילה באי (1893. תר' ש. תרסי, 1955; עטרה אופק, 1977) – סיפורים קצרים (במקור: Island Nights' Entertainments).
גאות ושפל (1894) – קובצי סיפורים קצרים.
סיפורים מים הדרום - סיפורים משנותיו האחרונות: "שדון הבקבוק", "אי הקולות" ו"חוף פאלסה", תרגם אברהם יבין, הוצאת עם עובד, 1995.
תרגומים לעברית

להגנת הבטלנים, תכלת 33, סתיו תשס"ט, 2008
לקריאה נוספת

Irving Seymour Saposnik, Robert Louis Stevenson, Twayne Publishers, 1974 (הספר בקטלוג ULI)
Frank McLynn, Robert Louis Stevenson: a Biography, Random House, 1993 (הספר בקטלוג ULI)
William Gray, Robert Louis Stevenson: a Literary Life, Palgrave Macmillan, 2004 (הספר בקטלוג ULI)
Penny Fielding, The Edinburgh Companion to Robert Louis Stevenson, Edinburgh University Press, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
John Sutherland, Lives of the Novelists: a History of Fiction in 294 Lives, Yale University Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Roslyn Jolly, Robert Louis Stevenson in the Pacific: Travel, Empire, and the Author's Profession, Routledge, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
Annette Federico, Thus I Lived with Words: Robert Louis Stevenson and the Writer's Craft, University of Iowa Press, 2017 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  e-mago, רוברט לואיס סטיבנסון
↑  אוריאל, אופק, מרובינסון עד לובנגולו, הוצאת מסדה, 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268670705171  PLWABN: 9810680032705606  BIBSYS: 90066540  BNC: 000034753  BNE: XX900250  BnF: cb11925554s (data)  CANTIC: a10432206  CiNii: DA02075805  GND: 118753711  ICCU: CFIV000439  ISNI: 0000 0001 2283 1567  LCCN: n78088964  LNB: 000003426  MusicBrainz: c7379dd2-0908-4ef0-9bd5-9910b16aaaad  NDL: 00457698  NKC: jn19990008249  NLA: 35524428  NLG: 259667  NLK: KAC199626492  NTA: 06875972X  RERO: 02-A003864422  RKD: 75193  SELIBR: 94215  SNAC: w63t9f52  SUDOC: 027149102  TePapa: 31425  Trove: 761074  ULAN: 500026199  VcBA: 495/100320  VIAF: 95207986   WorldCat (עם VIAF): 95207986
שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג

שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג (23 בינואר 1896 – 9 ביולי 1985), הייתה הדוכסית הגדולה השביעית של לוקסמבורג. שארלוט כיהנה כדוכסית גדולה בין השנים 1919–1964.
ביוגרפיה

שארלוט נולדה לגיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ומריה אנה, נסיכת פורטוגל. שארלוט הייתה בתו השנייה של גיום והשנייה בתור לכתר. לאחר מותו של גיום, התמנתה אחותה הבכורה מארי-אדלייד לדוכסית הגדולה של לוקסמבורג. אולם בעקבות ביקורת של נתיניה על התנהלותה במלחמת העולם הראשונה היא נאלצה לוותר על כיסאה. בעקבות התפטרותה, מונתה שארלוט לדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
הדוכסית שארלוט התחתנה עם פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ,בן הדוד שלה, בנובמבר 1919, ונולדו להם שישה ילדים. בנה הבכור ז'אן, היה יורש העצר ולאחר ששארלוט ויתרה על כסאה הוא מונה לדוכס הגדול של לוקסמבורג ב-1964.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, הבטיחה גרמניה כי היא תשמור על הנייטרליות של לוקסמבורג. למרות זאת, משפחת המלוכה החליטה לעזוב את לוקסמבורג. ב-9 במאי 1940 צבא גרמניה פלש ללוקסמבורג, למרות ההבטחה, באותו הזמן משפחת המלוכה נמצאה בארמון קולמר-ביירז'. בו ביום, המלכה העבירה בישיבת השרים החלטה שהממלכה תעבור לחסות צרפתית. הדוכסית הגדולה שארלוט אמרה על ההחלטה: "החלטה קשה, אך הכרחית". בעקבות ההחלטה, שארלוט עברה לארמון מונטאסטרו (Château de Montastruc) שבמחוז דורדון בדרום צרפת. אולם בגלל התקדמות צבא גרמניה לתוך צרפת, צרפת לא הסכימה לקחת אחריות על שלום הדוכסית הגדולה. היא קיבלה אישור מספרד לעבור בשטחה אך לא לעצור בשטחה, ועברה לפורטוגל דרך ספרד.
הרייך השלישי הציע לה לחזור ללוקסמבורג ולקבל בחזרה את כל סמכויותיה אך היא ענתה להם: "ליבי אומר כן, אך המוח שלי אומר לא". בסוף אוגוסט הגיעה ללונדון משם הפעילה את ההתנגדות הלוקסמבורגית הדלה דרך ה-BBC. באוקטובר הגיעה לארצות הברית ולאחר מכן התיישבה במונטראול שבקנדה, שם ילדיה המשיכו את לימודיהם. היא נפגשה מספר פעמים עם נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט וחרשה את ארצות הברית כדי לשכנעה להצטרף למלחמה. באותו הזמן, הרייך השלישי סיפח את הדוכסות יחד עם המחוז הצרפתי השכן מוזל ליחידה מנהלית בשם Heim ins Reich.
בשנת 1943 היא התיישבה סופית בלונדון יחד עם הממשלה הלוקסמבורגית, משם ניהלה את ההתנגדות בלוקסמבורג דרך ה-BBC. בעקבות הפופולריות שצברה היא הפכה לסמל ההתנגדות הלוקסמבורגית.
אחותה הצעירה של הדוכסית הגדולה, אנטוניה, נסיכת לוקסמבורג שהייתה נשואה לרופרכט, נסיך הכתר מבוואריה, הוגלתה עם משפחתה למחנה הריכוז דכאו, שם עברה עינויים שככל הנראה תרמו למותה המוקדם בשנת 1954. בנה של הדוכסית הגדולה, יורש העצר ז'אן גויס למשמר האירי.
העיר לוקסמבורג שוחררה בספטמבר 1944 על ידי הקורפוס בו שירת יורש העצר ז'אן. אולם הבירה המשיכה להיות מאוימת במסגרת קרב הארדנים שבו הגרמנים דחקו את בעלות הברית אל עבר יערות בלגיה. העיר שוחררה סופית ב-23 בינואר 1945 והדוכסית הגדולה חזרה ללוקסמבורג באפריל 1945.
ב-1956 האפיפיור פיוס השנים עשר העניק לשארלוט את ורד הזהב.
סיום שלטונה התאפיין בייסוד המוסדות האירופאיים ובנובמבר 1964 ויתרה על כסאה לטובה בנה הבכור, ז'אן.
ב-1970 מת בעלה פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה, וב-9 ביולי 1985 מתה שארלוט בפישבאך ונקברה בקתדרלת נוטרדאם בלוקסמבורג.
משפחתה

ב-6 בנובמבר 1919 התחתנה שארלוט עם פליקס, נסיך בורבון-פארמה, בנו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה,ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל ממנו נולדו לה 6 ילדים:
ז'אן, הדוכס הגדול של לוקסמבורג (1921–2019), התחתן עם ז'וזפין שארלוט, נסיכת בלגיה
אליזבת, נסיכת לוקסמבורג (1922–2011), התחתנה עם פרנץ, דוכס הוהנברג
מארי אדלייד, נסיכת לוקסמבורג (1924–2007), התחתנה עם הרוזן קרל יוזף הנקל פון דונרסמארק
מארי גבריאל, נסיכת לוקסמבורג (1925–2023), התחתנה עם קנוד יוהאן, רוזן הולשטיין-לדרבורג
שארל, נסיך לוקסמבורג (1927–1977), התחתן עם ג'ואן דילון, בתו של קלרנס דאגלס דילון, מזכיר האוצר של ארצות הברית בממשליהם של הנשיאים ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון.
אליקס, נסיכת לוקסמבורג (1929–2019), התחתנה עם אנטואן, נסיך לינייה השלושה עשר
הערות שוליים

↑  נשואי נסיכים, דואר היום, 4 בנובמבר 1919
1 2  Point de vue - Hors-série - Histoire, "Les rois dans la guerre 1939-1945" (המלכים במלחמת 1939 - 1945), מספר 5, אוקטובר 2010, עמוד 21 (בצרפתית)
↑  Philippe Bernier Arcand, L’exil québécois du gouvernement du Luxembourg, Histoire Québec 15, 2010, עמ' 19–26
↑  גיל קיסרי, הנסיכה הקטנה קיבלה דוכס גדול, מעריב, 20 בנובמבר 1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb150553676 (data)  GND: 119029243  ISNI: 0000 0000 3287 7609  LCCN: n2001044037  SUDOC: 153804645  VcBA: 495/201255  VIAF: 264499494   WorldCat (עם VIAF): 264499494
ניסאן סנטרה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  ניסאן מוטורס 
 אורך:  4,565 מ"מ 
 
ניסאן סנטרה היא סדרת מכוניות המיוצרת על ידי יצרנית הרכב היפנית ניסאן מאז 1982.
את השם Sentra הגתה אירה בכרך מחברת המיתוג NameLab. היא הסבירה את הבחירה בשם בכך ש-״ניסאן רצתה להעביר לצרכנים את המסר כי הרכב בטיחותי למרות גודלו הקטן יחסית. המילה Sentra נשמעת כמו central (מרכזי), וכן כמו sentry (שומר), מה שמעלה אסוציאציות של בטיחות".
דור ראשון (B11; 1982)

הדור הראשון של ניסאן סנטרה הוצג בארצות הברית במאי 1982 כהמשך של דגם קודם בשם לדאטסון 310. בשנת המכירות הראשונה שלה, הסנטרה הייתה המכונית הנמכרת ביותר בארצות הברית מתוצרת חוץ, ולמכונית הנוסעים הרביעית הנמכרת ביותר בסך הכל. בשנת 1983 הגיעה למקום השני במכירות בסך הכל, עם מכירות של כ־209,889 יחידות. בשנת 1983 המנוע שודרג למנוע משולב של ארבעה צילינדרים המונע בדיזל, בנפח של 1.5 ליטר, ומשודך לתיבת הילוכים ידנית בעלת ארבעה הילוכים, עם תפוקה של כ-69 כ״ס. המנוע הסטנדרטי הידני הגיע עם חמישה הילוכים, והאוטומטי עם שלושה הילוכים. מאוחר יותר באותה שנה הדגם שודרג בתוספת של קרבורטור אלקטרוני.
באפריל 1985 החלה ניסן בייצור הסנטרה במפעל בסמירנה שבטנסי, לאחר השקעה של 85 מיליון דולר. סגנון המרכב היחיד שיוצר בארצות הברית היה דגם הסדאן בעל שתי דלתות. המגזין Consumer Reports דירג את אמינות הדגם כ"טובה מהממוצע" בשנת 1985. המכונית דורגה כמכונית השביעית הבטוחה ביותר בדירוג שנערך על ידי המרכז לבטיחות רכב ב-1983, אשר בחן את מבחן המינהל הלאומי לבטיחות בדרכים (NHTSA), הכולל בדיקה של תאונות חזיתיות במהירות של 56.3 קמ״ש.
דור שני (B12; 1986)

הדגם של שנת 1987 זכה לציון של כוכב אחד בלבד מתוך 5 במבחן ריסוק קדמי של NHTSA במהירות 35 קמ"ש - הדירוג הנמוך ביותר האפשרי. בהמשך, ניסאן שיפרה את הבטיחות עם דגמי 1988 ואילך, שזכו לציון של 3 כוכבים. בשנת 1989 חל שינוי עדין בסגנון המרכב של דגם הסדאן, עם פנסים קדמיים גדולים יותר ומעוגלים יותר בחלק הקדמי, וכן פנסים אחוריים עם עיצוב מחודש (למעט בדגם הסטיישן). הלוגו של ניסאן שעל הגריל הקדמי הועבר מהצד הימני למרכז.