stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן אבן
קורות חיים > ראשית חייו

דן אבן נולד בברסלאו שבגרמניה בשנת 1912 כדן אפשטיין, בן לקלרה ואויגן. משפחתו הייתה בעלת מסורת צבאית של שירות בצבא וכמעט מנותקת מהיהדות. על ילדותו סיפר שפעם אחת אביו נסע איתו לבית הכנסת ביום הכיפורים. בגיל 16 הוא קרא ספרים של מרטין בובר שעוררו אצלו עניין בעם היהודי. בגיל 19 למד משפטים באוניברסיטאות ברסלאו וברלין ובמקביל השתתף בקורסים צבאיים לסטודנטים. לאחר עליית הנאצים לשלטון הוא סולק מהקורסים הצבאיים ובעקבות זאת ארגן קבוצה של סטודנטים יהודים שהצטרפה להכשרה של בלאו-וייס בצ'כוסלובקיה. ביוני 1934 עלה לארץ ישראל והצטרף עם חבריו להכשרה לקיבוץ גבעת חיים ולארגון "ההגנה". בקיבוץ הכיר את אשתו לעתיד, דורה, ילידת ליטא ממשפחה דתית, שעלתה לארץ לבדה ב-1936 (בגיל 17) וחצי במסגרת עליית הנוער.
לאחר מספר חודשים בעבודות חקלאיות נתמנה לשומר הקיבוץ. בימי המרד הערבי הגדול התגייס למשטרת היישובים העבריים בדרגת סמל. למרות דרגתו הנמוכה היה למעשה מפקד האזור (מא"ז) ולאחר מכן סגן מפקד הגוש של עמק חפר. אבן התעניין בספורט שימושי, השתתף בתחרויות במגוון ענפי ספורט וסייע בהנחלת אימוני ותחרויות ספורט בגוש עמק חפר.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ביקש להתנדב צבא הבריטי וסורב על ידי קיבוצו, שכן עד אז היו דיונים בין הסוכנות היהודית והשלטונות על התגייסות היישוב העברי ובינתיים הייתה הוראה שלא להתגייס. בינואר 1940 החליט אבן להתגייס בכל זאת ובעקבות זאת סולק מההגנה בהחלטה שבוטלה לאחר מספר חדשים כאשר הוחלט על התגייסות המונית של אנשי היישוב לצבא הבריטי. אבן מונה לקצין וצורף ליחידה ארץ-ישראלית, יהודית וערבית, שהייתה אמורה להשלח לחזית בצרפת. אולם ברגע האחרון שונתה התוכנית, בגלל מוצאו הגרמני של אבן והעובדה שלא התאזרח בארץ ישראל, שהעלה חשש להיותו גייס חמישי, והוא נשלח לקורס מפקדי מחלקות בצבא האוסטרלי. במשך שנה הוא שירת כמנהל משרד הרישום בצריפין כשהוא שוב ושוב מגיש בקשות, שנדחות, להעברה ליחידה קרבית. לבסוף, באפריל 1941 צורף ליחידה שהייתה אמורה להשלח ליוון, אבל טרם הגעתה ליוון נסוג הצבא הבריטי מיוון ואבן נותר במדבר המערבי והיה ממגיני טוברוק הנצורה. בהמשך שירת בחיל החפרים ובחיל הרגלים ושימש כמפקד פלוגה בדרגת מייג'ור. בינואר 1945 שוחרר מהשירות בדרגת מייג'ור לאחר שחלה. בשובו לארץ ישראל נתמנה לסגנו של יוחנן רטנר ראש אגף התכנון של "ההגנה" (לימים אלוף בצה"ל). בנובמבר 1945 השתחרר מן השירות בהגנה ומונה למנהל הלשכה לטיפול בחיילים משוחררים בחיפה. בפברואר 1947 הוא עבר לעבוד כמנהל מחלקת כח אדם בחברת החשמל בחיפה. באותה תקופה התגורר עם משפחתו על הכרמל.
קורות חיים > במלחמת העצמאות

בקיץ 1947, בימי המאבק ולקראת ההכרעות הגורליות שעמדו בפתח, חזר לשרת במטה "ההגנה". דוד בן-גוריון, שראה באבן את איש אמונו, רצה למנותו כרמטכ"ל "ההגנה", אך הדבר לא נסתייע.
באוקטובר 1947, בהתקרב החלטת החלוקה, סייע אבן בהקמת שלוש חטיבות של "ההגנה", מתוך שש החטיבות שהעמידה "ההגנה" לרשות צה"ל עם הכרזת העצמאות. אחת מאותן חטיבות היא חטיבת אלכסנדרוני (חטיבה 3) שהופקדה על הגנת מרכז הארץ - חזית התיכון, שכללה את אזור חדרה, עמק חפר, השרון הצפוני והדרומי וחלק מבקעת אונו. החטיבה הוקמה ב-1 בדצמבר 1947. תחילה שכן מטה החטיבה בגבעת חיים, אולם לאחר שהבריטים עזבו מחנה אחד ליד נתניה, הוא עבר לידי ה"ההגנה" ואבן הפך למפקדו. משפחתו עברה להתגורר בנתניה ועם הזמן נקרא הבסיס "מחנה דורה" (על שם אשתו). אבן ניסה לבסס את השם "מחנה 23", אולם שם זה לא השתרש. עם הכרזת המדינה הפכה אלכסנדרוני לחטיבה בצה"ל.
בשנת 1949 הוקמה בשטח הבסיס "שכונת דורה".
באפריל - מאי 1948 פיקד אבן על מבצע חמץ לכיבוש יפו וסביבתה, בה השתתפו חטיבות ההגנה אלכסנדרוני, גבעתי וקרייתי. אבן החליט לכבוש את המרחב הכפרי מסביב ליפו וכך לנתק את יפו מהעורף שלה ולהביא לכניעתה.
חזית המרכז הייתה קשה במיוחד; צבא ההצלה של פאוזי אל קאוקג'י והלגיון הערבי שאפו לבתר את המדינה לשניים, ולנתק בין חיפה ובין תל אביב. המקום המתאים ביותר למימוש כוונה זו היה אזור השרון, שבו הפרידה רצועה של 15 קילומטר בלבד בין קווי האויב לחוף הים. ברצועה זו ניצבה חטיבת אלכסנדרוני בפיקודו של אבן, על ארבעת גדודיה.
לאחר מועד זה הצטרף צבא עיראק לחזית המרכז. לצבא העיראקי היו שריונים, ולחטיבת אלכסנדרוני לא היה אף נשק נ"ט. העיראקים ניסו לתקוע טריז בלב השרון, ורדיו עיראק הזדרז להודיע על כיבוש נתניה. נתניה לא נכבשה, המדינה לא בותרה לשניים במרכזה, וכביש תל אביב חיפה טוהר כולו מכוחות האויב. הכל הודות ללחימתה של חטיבת אלכסנדרוני.
בתחילת יוני 1948 הייתה חטיבת אלכסנדרוני אמורה לתקוף את טולכרם בעת שחטיבת כרמלי תקפה את ג'נין, אך הדבר לא יצא אל הפועל.
החטיבה נקראה גם לסייע לכוחות אחרים בקרב על לטרון ודן אבן שלח את אחד מגדודי החטיבה לקרב הקשה והעקוב מדם.
החטיבה תחת פיקודו השתתפה במבצע יובל, מבצע מדינה, קרב קאקון, מבצע נמל, מבצע דני, מבצע בתק ומבצע שוטר.
קורות חיים > בפרשת אלטלנה

ב-20 ביוני 1948, בעת שספינת הנשק של אצ"ל, "אלטלנה", עגנה מול כפר ויתקין, חטיבת אלכסנדרוני קיבלה פקודה לעצור את פריקת הספינה, לכתר את כפר ויתקין, ולהחרים את ציוד האוניה. עם השלמת פקודת הכיתור שלח דן אבן אולטימטום מטעם משרד הביטחון למנחם בגין, ובו דרישה למסירת האונייה על תכולתה לרשות צה"ל. את התשובה נדרש בגין לתת תוך 10 דקות, על מנת שאצ"ל לא יספיק בינתיים לפרוק את הנשק מהספינה ולהכינו למתקפה. בגין לא רצה להיענות לאולטימטום הדחוק והחלו חילופי-אש, שבהם נהרגו ארבעה אנשי אצ"ל ושני חיילי צה"ל. הקרב נפסק בעקבות מגעים בין סגנו של בגין, יעקב מרידור, לבין אבן, ביוזמת חברי כפר ויתקין. במגעים אלה נקבעה הפסקת אש והוסכם שהנשק שעל החוף יימסר לידי צה"ל והספינה הפליגה לחוף תל אביב.
בעקבות פעילותו בפרשה זו הוצמדה שמירה מיוחדת עליו, על ביתו ועל בני משפחתו, עד שנרגעו הרוחות.
באוגוסט 1948 התמנה למפקד החזית המזרחית והועלה לדרגת  אלוף.
בסוף 1948 הוא התפטר מתפקידו מטעמי בריאות ופרש מצה"ל.
קורות חיים > תפקידים אזרחיים

בחייו האזרחיים חזר לעבוד בחברת החשמל ומילא בה תפקיד של מנהל אדמיניסטרטיבי. ביוני 1958 הוצא אבן לפנסיה מוקדמת, לטענת יאיר קוטלר כדי לפנות מקום למינויים פוליטיים לאנשי מפא"י.
למשך מספר חודשים היה ממנהלי חברת "תשליב" שעסקה בבנייה, וביולי 1959 מונה למרכז ועדה בינמשרדית למלחמה בתאונות דרכים. בסוף 1961 זכה במכרז למנהל מנהל שדה תעופה לוד (כיום נמל התעופה בן-גוריון), ומנהל שדות התעופה בכלל, והוא החל לכהן בתפקיד ב-1 בינואר 1962. לאחר מלחמת ששת הימים הביא שר התחבורה, משה כרמל את משה פלד למשרד התחבורה לכהן כסגן מנהל משרד התחבורה האחראי על התעופה, והעניק לו מסמכויות מנהל נמל התעופה. בתחילה אבן סירב לצאת לחופשה ממושכת או לפרוש, וב-1 בספטמבר 1967 בוטל תפקיד מנהל שדות התעופה והוא הועבר לתואר מפקח על שדות התעופה. משגילה שנותר ללא סמכויות התפטר. בתחילת 1969 הגיש אבן עתירה לבג"ץ נגד שר התחבורה בדרישה למכרז פומבי על תפקיד מנהל נמל התעופה לוד, שיאפשר לו להתמודד שוב על התפקיד, אולם עתירתו נדחתה.
דן אבן נפטר ביוני 1975 והוא בן 63 שנים, ונטמן בחלקה הצבאית של בית הקברות הישן בהרצליה. הותיר אחריו בן ובת ואת רעייתו, דורה (1917–2019). רעייתו שימשה שנים רבות כמחנכת ומורה לאנגלית בנתניה ובהמשך בהרצליה.
על שמה נקראה באופן לא-רשמי שכונה בדרום נתניה, "שיכון דורה".)
ספר זכרונותיו

שנות שירות, הוצאת מלוא, 1973.
הערות שוליים

1 2 3 4  א. אבן חן, דן אבן - "הפרוסי" שבמפקדים, הארץ, 8 באוקטובר 1948
↑  כנוס ספורטיבי של הנוטרים בנתניה, הארץ, 12 בינואר 1940
↑  ק. בנימין, עשר שנות אימון גופני וספורט שימושי בהגנה, דבר, 12 בנובמבר 1948
↑  במלחמת העולם השנייה, הַבֹּקֶר, 23 באפריל 1958
↑  ועדה לקליטת משוחררים בחיפה, הארץ, 29 בינואר 1946
יחזור המשוחרר בשער הרחב, הַבֹּקֶר, 4 בפברואר 1946
צו דיור בחיפה לשיכון החיילים המשוחררים, משמר, 2 באפריל 1946
↑  מי כבש את יפו?, על המשמר, 8 במאי 1978
↑  מאיר פעיל, כיצד נכבשה יפו, מעריב, 18 בנובמבר 1984
↑  דן אבן, נתניה לא נכבשה, דבר, 11 באפריל 1958
↑  אלוף דן אבן - לפנסיה, למרחב, 4 ביוני 1958
↑  יאיר קוטלר, מינויים פוליטיים בסיטונות, הארץ, 8 בפברואר 1959
↑  שיטת בניה חדשה — אין צורך בכל עבודות טיט, שערים, 29 במאי 1959
↑  מונה מרכז הועדה למניעת תאונות, הצופה, 15 ביולי 1959
↑  נושא הזהירות בדרכים יונהג כלימוד חובה בבתיה"ס היסודיים ובגני־הילדים, למרחב, 14 באוקטובר 1959
↑  אלוף דן אבן מנהל שדה לוד, מעריב, 21 בדצמבר 1961
↑  מגדל פיקוח חדש יוקם בלוד, הצופה, 5 ביולי 1963
לקראת החלטה על אזור טרמינאלי חדש בלוד, למרחב, 25 בנובמבר 1963
↑  האלוף דן אבן נכנס לתפקידו, על המשמר, 1 בינואר 1962
↑  יפרוש מניהול שדות התעופה, מעריב, 5 ביולי 1967
שינויים רבים צפויים בקרוב בתעופה האזרחית, הארץ, 6 ביולי 1967
אורי שרף, סמכויות מנהל האגף לתעופה אזרחית הועברו לאל״מ משה פלד, הארץ, 9 באוגוסט 1967
↑  רשויות תעופה האזרחית יתאחדו לגוף אחד, על המשמר, 4 בספטמבר 1967
↑  אי־סדרים במינהל התעופה האזרחית, היום, 28 במרץ 1969
↑  צו על תנאי נגד שר התחבורה, מעריב, 14 באפריל 1969
↑  בית המשפט העליון מנמק דחיית פנייתו של דן אבן בעניין נמל לוד, מעריב, 17 ביולי 1969
↑  אתר "Billiongraves"
↑  אלוף דן אבן הובא למנוחות, על המשמר, 29 ביוני 1975
↑  רותי ברמן, המורה המיתולגית דורה אבן נפטרה בגיל 102, באתר בלינקר, ‏1 בנובמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304308005171  ISNI: 0000 0000 6895 5568  VIAF: 97166735   WorldCat (עם VIAF): 97166735
דסלורטדין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 8-chloro-6,11-dihydro-11-(4-piperdinylidene)- 5H-benzo[5,6]cyclohepta[1,2-b]pyridine
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C19H19N2Cl 
 מסה מולרית:  310.83 g/mol
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  83-87%
 מטבוליזם:  UGT2B10, CYP2C8
 זמן מחצית חיים:  27 ש'
 הפרשה:  שתן וצואה
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B1 (אוסטרליה), קטגוריית סיכון C 
 דרכי מתן:  פומית
 מזהים
 קוד ATC:  R06AX27 
 מספר CAS:  100643-71-8
 PubChem:  124087 CID 124087
 ChemSpider:  110575
 
דסלורטדין (אנגלית: desloratadine) היא אנטיהיסטמין דור שני המשמשת כטיפול נגד אלרגיה. דסלורטדין היא מטבוליט פעיל של לוראטדין.
התרופה קיבלה פטנט ב-1984 ונכנסה לשימוש ב-2001.
התוויות רשומות

דסלורטדין משמשת כטיפול נגד נזלת אלרגית, גודש באף, וסרפדת (בלועזית אורטיקריה). היא בין המטבוליטים ראשים של לוראטדין ושתי התרופות דומות בבטיחות ויעילות. דסלורטדין זמינה במינונים שונים ונכמרת בשמות רבים ברחבי עולם.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות הן עייפות (1.2%), פה יבש (3%), וכאב ראש (0.6%).
ראו גם

בנזוציקלוהפטנים
אזאטדין
הערות שוליים

1 2  Lieberman P, Hernandez-Trujillo V, Lieberman J, Frew AJ (2008). "Antihistamines". Clinical Immunology. Elsevier. pp. 1317–1329. doi:10.1016/b978-0-323-04404-2.10089-2. Desloratadine is a metabolite of loratadine. The onset of action is within 1 hour. Peak serum concentrations of desloratadine appear 3 hours after dosing. The mean elimination half-life of desloratadine is 27 hours and that of its metabolite is 36 hours. The consumption of food does not interfere with the absorption of desloratadine. Wheal inhibition is detected 1 hour after administration and may last 24 hours.
↑  Fischer J, Ganellin CR (2006). Analogue-based Drug Discovery. John Wiley & Sons. p. 549. ISBN 9783527607495.
1 2 3  See S (בנובמבר 2003). "Desloratadine for allergic rhinitis". American Family Physician. 68 (10): 2015–2016. PMID 14655812. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Drugs.com Desloratadine entry at drugs.com international Page accessed May 4, 2015
1 2 3  González-Núñez V, Valero A, Mullol J (במאי 2013). "Safety evaluation of desloratadine in allergic rhinitis". Expert Opinion on Drug Safety. Informa Healthcare. 12 (3): 445–453. doi:10.1517/14740338.2013.788148. PMID 23574541. S2CID 40472187. {{cite journal}}:  (עזרה)
פנילאפרין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 (R)-3-[-1-hydroxy-2-(methylamino)ethyl]phenol
 שמות מסחריים בישראל
 אפרין 10, אלנזה, דקספרין, קולדקס, אוטומיצין, ויברוסיל מיקרודוזר
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C9H13NO2 
 מסה מולרית:  167.205 g/mol
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  38%
 מטבוליזם:  כבדי
 זמן מחצית חיים:  2.1–3.4 h
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופה ללא מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון C 
 דרכי מתן:  אוראלי, אינטרנזלי, תוך עיני, תוך ורידי, תוך שרירי
 מזהים
 קוד ATC:  S01GA05, R01BA03, S01FB01, R01AB01, C01CA06, R01AA04 
 מספר CAS:  59-42-7
 PubChem:  6041
 ChemSpider:  5818
 
פנילאפרין (Phenylephrine) הוא אגוניסט אלפא-1-אדרנרגי. משמש בעיקר להפחתת גודש באף, אך גם עבור הרחבת אישונים והעלאת לחץ דם.
שימושים קליניים

פנילאפרין משמשת כתחליף לתרופה פסאודואפדרין שמכירתה אינה חוקית במדינות מסוימות כיוון ששימשה לייצור לא חוקי של מתאמפטמין, אך בישראל נמכרת במגוון תכשירים לייבוש אף (נגד נזלת, נגד שיעול), כגון אפלפי, היסטאפד, היסטאדקס, סינופד ורבות אחרות.
פנילאפרין משמש גם כחומר פעיל בתרופות שונות לטיפול בטחורים, הנגרמים על ידי צבירים גדולים של דם על פני פי הטבעת. כיוון שפנילאפרין גורם לווזוקונסטריקציה (היצרות כלי דם), כלי הדם באזור פי הטבעת מוצרים וכך מופחת הכאב שנגרם בעקבות הטחורים.[דרוש מקור]
שימוש נוסף של פנילאפרין הוא עבור הרחבת אישונים בבדיקות עיניים ובניתוחי עיניים. גלאוקומה צרת-זווית היא התווית נגד לשימוש בתרופה זו.[דרוש מקור]
פנילאפרין נמצא בשימוש כווזופרסור להעלאת לחץ דם בחולים לא יציבים עם תת-לחץ דם, בייחוד כזה שנגרם בעקבות הלם ספטי.[דרוש מקור]
שימושים קליניים > חוסר היעילות נגד גודש באף

מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 שווקה פנילאפרין עבור הפחתת גודש, ונמכרה כתרופה אוראלית או כתרסיס לאף. והפכה המרכיב הנפוץ בתרופות הנמכרות נגד גודש באף. ב-1993 רופא בשם לסלי הנדלס פרסם מחקר בו טען כי פנילאפרין אמור היה לכווץ כלי דם ולהסיר גודש באף, אך הוא טען כי התרופה מושמדת בבטן ולכן לא מגיעה ברובה לזרם הדם, ובוודאי לא לאף. הנדלס יחד עם רופא נוסף מצא כי תזכירים של המנהל המזון והתרופות האמריקאי משנות ה-60 וה-70 מעידים כי מחקרים לגבי התרופה לא עברו ביקורת עמיתים. הם הריצו את נתוני המחקרים בתוכנת ניתוח מודרנית והגיעו למסקנה שהתרופה אינה יעילה יותר מפלצבו. הנדלס ניסה להתריע על כך בפני מנהל המזון והתרופות, אך לא קיבל תשובה.
בינואר 2007 פרסם אזהרה רשמית מפני השימוש בתרופות נגד גודש המכילות פסודואפדרין, פנילאפרין או אפדרין לפעוטות. אחר כך גם בילדים, אך שיווק פנילאפרין לטיפול בגודש במבוגרים נמשך.
בעקבות מגפת הקורונה, נכנסה לתוקף חקיקה שהגדילה את כוח האדם במנהל המזון והתרופות ושינתה את הנהלים לגבי תרופות ללא מרשם. בעקבות זאת צוות של המנהל ערך סקירה וכתב דו"ח שאישר את הממצאים של הנדלס ועמיתיו, וכן ציין הטיה, לכאורה, בחלק מהנתונים משנות ה-70 שהובילו לאישור הראשוני של התרופה.
תופעות לוואי

תופעת הלוואי העיקרית של התרופה היא יתר לחץ דם. לפיכך, היא לא תומלץ לשימוש בחולים עם לחץ דם גבוה. תסמינים של הגדלה שפירה של הערמונית (קושי בהטלת שתן ואף אצירת שתן) יכולים להחמיר בעקבות השימוש בתרופה. תרופה זו אינה ניתנת לחולים עם היסטוריה של חרדה או התקפי בהלה, או כאלה הנוטלים תרופות נוגדות פרכוסים לאפילפסיה. האינטראקציה עם התרופה עלולה לגרום להתקפים.[דרוש מקור]
השימוש בתרופה זו יכול לגרום להגברת קצב הלב (טכיקרדיה). תופעת לוואי שכיחה במתן תרופה זו דרך IV הוא רפלקס קושינג.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  למרות הסכנה: ממשיכים למכור תרופות אסורות לפעוטות, באתר ynet, 3 בפברואר 2008
↑  סכנה: בני נוער מתמכרים לתרופות ללא מרשם, באתר ynet, 19 בדצמבר 2011
1 2  הניו יורק טיימס, כבר עשורים ידוע שהתרופה הזו לא עובדת. מדוע ה-FDA פסל אותה רק עכשיו?, באתר TheMarker‏, 19 בספטמבר 2023
↑  TheMarker digital, ה-FDA פירסם אזהרה רשמית מפני השימוש בתרופות ללא מרשם נגד צינון ושיעול לפעוטות, באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2008
↑  סוכנויות הידיעות, מינהל המזון והתרופות האמריקאי מזהיר משימוש במאות תרופות נגד שיעול וצינון בילדים, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2007
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אילן סביר

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1963 (בן 61) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
אילן סביר (נולד ב-1 באוגוסט 1963) הוא בובנאי ישראלי. פעיל בתיאטרון ובטלוויזיה, מנהלם האמנותי והכללי של מרכז תיאטרון בובות חולון ושל הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ולסרטי בובות בחולון.
ביוגרפיה

בשנת 1985 הקים יחד עם אופירה ארכוני, את תיאטרון 'בבואה'. יחד עם ארכוני יצר את ההצגות 'הארנבת והצב', 'שלום גבירתי הנסיכה', 'נסיך-צפרדע', 'החיוך של המלכה' ועוד. הופיע עם ההצגות עד 2010.
מ-1993 עובד כבובנאי בטלוויזיה. שימש כבובנאי ראשי בתוכניות החרצופים, "איץ ומיץ" ו"סיפורי משמיש" בערוץ 2; בתוכניות "האיגלו של טרלה", "דפנה ודודידו", כתמתמים, לילי ואיתי מארחים וסיפורים מהכיס בערוץ הופ!; ובתוכניות הביגבגים, המחסן של כאילו, על מלי ולמה והמופע של גורו וגוגול בערוץ הילדים, בעשרות פרסומות (שקע ותקע ועוד) וכן בתוכנית Harry the Banny בערוץ Baby First TV המשודר בחו"ל. בטלוויזיה החינוכית הפעיל במשך 9 שנים את הבובה פופיק בתוכנית בחצר של פופיק. בתקופת מבצע עופרת יצוקה קבע תקדים ישראלי כשהוביל באמצעות בובה שידורים חיים, באולפן החירום של הטלוויזיה החינוכית. הפעיל את הבובה 'פיליס' בפרויקט מתנות קטנות של נעם חורב ורמי קלינשטיין ועוד.
הדריך את כוכבי הגרסה הישראלית של המחזמר זוכה פרס הטוני "אבניו קיו" בישראל. עוד הדריך שחקנים בהפעלת בובות בהצגה "נרניה" ובהצגות "שומבצל" ו"קרשינדו ואני" (תיאטרון המדיטק), "שמונה בעקבות אחד" (תיאטרון הקיבוץ) ו"הדולפין" (תיאטרון השעה) ועוד.
בשנים 1999–2003 כיהן כיו"ר ארגון אונימה ישראל.
בשנת 2004 התמנה למנהלו האמנותי של הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות בחולון והוא נושא בתפקיד עד היום.
בשנת 2006 התמנה למנהל האמנותי והכללי של המרכז לתיאטרון בובות בחולון והוא נושא בתפקיד עד היום. במסגרת המרכז:
ביים את ההצגה "תיבת הקסמים" ואת האופרה "תיאטרון הבובות של דון פדרו" (בשיתוף תזמורת הקאמרטה הישראלית י-ם"). בנוסף, ביים סדרת סרטי דיוקן על הבובנאים דוד בן שלום (הונזו), ברכה גילאי, זולה רדולסקו, יוסטין גראד, יהודית יחזקאלי, חסיד פעיל ופרל הדרי. סביר כתב, ביים והפעיל את הבובה 'ג'ינג'ה' בסרטים יומני ג'ינג'ה מחולון, הרפתקאות ג'ינג'ה במוזאון הבובות וג'ינג'ה רוצה בובת תיאטרון.
סביר כתב תוכניות חינוכיות, בין היתר כתב את מגילת רות - היצגים שונים, תוכניות ללמידת מגילת רות באמצעות בובנאות במסגרת תוכנית "העיר כמרחב למידה".
מ-2014 סביר אוצר תערוכות בובות ותערוכות צילומים במוזאון לאמנות תיאטרון הבובות ומרכז מחקר אודות ההיסטוריה של תיאטרון הבובות בישראל.
ב-2017 הנחה (באמצעות הבובה ג'ינג'ה) את טקס פרסי הבמה לילדים ולנוער של אסיטז' ישראל.
ב-2020 יזם, ערך והגיש את אמנות.יצירה.בובות.LIVE - סדרת מפגשי רשת שבועיים שכללה שיחות, ראיונות והדגמות עם אמנים ויוצרים מישראל ומהעולם.
הרצאות בחו"ל

2019 בתיאטרון הבובות של בודפשט
2017 ב-Idee conferences, פסטיבל ImPuls, בוקרשט, רומניה
2012 בסמינר Successful International Touring במסגרת Manipulate Festival, אדינבורו, סקוטלנד.
פרסים

1987: פרס הצילינדר הנודד על הצטיינות בתחום התיאטרון
הערות שוליים

↑  אילן סביר, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית.
↑  אונימה - אודותינו. אונימה הוא ארגון בינלאומי של אנשים בעלי עניין בתיאטרון בובות.
↑  ציפי שוחט, אילן סביר ינהל המרכז לתיאטרון בובות בחולון, באתר הארץ, 31 באוקטובר 2006
ערי ז'בוטינסקי

ערי, יוענה וזאב ז'בוטינסקי
מעפילים על סיפון האניה סקריה, המניפה דגל טורקיה. מתקרבת לנמל חיפה
ערי ז'בוטינסקי בשנים הראשונות בטכניון
עֵרי (תיאודור) ז'בוטינסקי (26 בדצמבר 1910, כ"ה בכסלו, ה'תרע"א – 6 ביוני 1969, כ בסיוון, ה'תשכ"ט) היה פעיל בתנועה הציונית, פעיל בתנועה הרוויזיוניסטית, חבר הכנסת, פוליטיקאי ומתמטיקאי ישראלי. בנו של זאב ז'בוטינסקי.
קורות חיים

עֵרי תיאודור ז'בוטינסקי נולד בכ"ה בכסלו ה'תרע"א, 26 בדצמבר 1910, באודסה שבאימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), בן יחיד ליוענה בת מרדכי גלפרין וזאב ז'בוטינסקי, מכונן הציונות הרוויזיוניסטית.
בשנות ילדותו נלווה ערי ז'בוטינסקי להוריו במסעותיהם על רקע פעילותו של אביו זאב וזכה לחינוך פרטי שכלל לימודי שפות ובכללן עברית, אנגלית, צרפתית ורוסית.
בהמשך, ולמרות התנגדותו של אביו, החל ערי ללמוד במוסדות חינוך שונים ובכללם אקול סנטרל שבפריז, וב-1933 הוסמך בהנדסת חשמל והחל לעבוד כמהנדס במפעל "קוזינה" שעסק בהרכבת מטוסים. ב-1934 חזר לארץ ישראל, התקבל על ידי פנחס רוטנברג לעבודה כמהנדס בתחנת הכוח בנהריים, שם הועסק עד 1936.
פעילותו הציונית > תקופת המאורעות ומאסרו בכלא עכו

ז'בוטינסקי היה פעיל בתנועת בית"ר ("ברית יוסף תרומפלדור") הרוויזיוניסטית, שאביו היה מייסדה וראשה וב-1934 השתתף בעיר הומנה (Humenné, אז בצ'כוסלובקיה, בימינו בסלובקיה), בקורס בבית ספר למדריכים של בית"ר בפיקודו של ירמיהו הלפרן.
לאחר פרוץ המאורעות נתמנה על ידי אביו לנציב בית"ר בארץ ישראל וכיהן בתפקיד זה עד ל-1938. ב-1937 נאסר על ידי משטרת המנדט הבריטי ביחד עם מספר מחברי תנועתו, לאחר פעולות תגמול שבוצעו כנגד הערבים וכעבור שלושה חודשי מעצר במבצר עכו, שוחרר ונסע בשליחות התנועה הלאומית ללונדון.
בימי שהותו שם, החל גל המאסרים של ראשי הצה"ר ובית"ר בארץ ישראל, עקב שבירת ה"הבלגה" בימי המאורעות. גם לאחר שראשי בית"ר ניסו להניא את ז'בוטינסקי מלחזור ארצה מחשש למאסרו, הוא שב בנובמבר 1937 ארצה, נעצר ונכלא בכלא עכו עד פברואר 1938.
פעילותו הציונית > ארגון העפלת יהודים לארץ ישראל ופעילות ציבורית

באוגוסט 1938 יצא לפולין לכינוס העולמי השלישי של בית"ר בורשה ונבחר לקצין השלטון של בית"ר. ערי ז'בוטינסקי נמנה עם השלישייה אשר מונתה לנהל את מבצע ההעפלה מטעם התנועה, שנודע לימים בשם "עליית אף על פי". יחד עם ז'בוטינסקי ניהלו את המבצע ש"י יעקובי ויוסף כצנלסון. במסגרת ההתארגנות הוקמו ארבע מחלקות: ארגון השיירות, הובלה יבשתית (ויזות ונסיעות עד הים), הובלה ימית (אניות, מלווים) וכספים, פיקוח על התשלומים והוצאות. ערי ז'בוטינסקי הופקד על שתי המחלקות הראשונות.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה שהה ברומניה, עסק בארגון ההעפלה מאירופה ובראשית 1940 ארגן את הפלגת אוניית המעפילים "סקריה" שהובילה 2,385 מעפילים מפולין ומרומניה ופיקד עליה. האונייה נתפסה בידי הבריטים אחרי צאתה ממצר הדרדנלים. הנשים והילדים שוחררו והגברים נלקחו למחנה המעצר בעתלית. ז'בוטינסקי נעצר במעצר מנהלי לחצי שנה, הועבר לכלא עכו ולאחר מכן למחנה המעצר מזרעה.
באוגוסט 1940 נפטר זאב ז'בוטינסקי בניו יורק וערי הורשה לעזוב את ארץ ישראל כדי להשתתף בהלוויית אביו. הוא השתקע בארצות הברית, ב-1942 נשא לאישה את אביבה לבית קוגון ושנה מאוחר יותר נולדה בתם קרני זאבה. בארצות הברית הצטרף למשלחת האצ"ל שבראשה עמד הלל קוק, פעל ב"ועד למען הקמת צבא עברי" וסייע להקמת "ועד החירום להצלת העם היהודי באירופה". בעקבות פעולתם כונן הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט את "המועצה לפליטי המלחמה", שפעלה מטורקיה הנייטרלית ונועדה לסייע ליהודי הארצות הכבושות בידי הנאצים. ז'בוטינסקי, שפעל מאיסטנבול, נקלע לעימות עם השלטונות הטורקיים ונציגים דיפלומטיים אמריקניים והוא נעצר והוסגר לבריטים.
ערי ז'בוטינסקי הועבר לארץ ישראל דרך לבנון ובמהלך ההעברה נכשלו אנשי "צרפת החופשית" בחטיפתו, הוא הגיע לירושלים ונכלא בבית הסוהר המרכזי למשך חצי שנה. בשנת 1944 הוא הביע ביקורת על אנשי הסתדרות ציונית חדשה, הביע תמיכה בתנועת העם למדינה עברית, ונכלל ברשימתה בבחירות לאספת הנבחרים הרביעית.
ב-1947 פעל ב"וועד העברי לשחרור האומה" בצרפת. לפי עדותו של ערי ז'בוטינסקי, הוא עסק גם בארגון ואיסוף הנשק לאונייה "אלטלנה". מצרפת נסע למשפחתו בארצות הברית. עם הקמת המדינה החליט לחזור לארץ ישראל עם משפחתו על סיפון ה"אלטלנה", אך מסיבה רפואית הם לא עלו על האונייה בסופו של דבר.
פעילותו הציונית > לאחר הקמת מדינת ישראל

מספר חודשים לאחר הגעתו לארץ ישראל התגייס ז'בוטינסקי לצה"ל ושירת כמהנדס חשמל. כאשר החלו ההכנות לקראת הבחירות לכנסת הראשונה הציג את מועמדותו לרשימת תנועת החרות, והוצב במקום ה-14 ברשימה על אף שלא היה חבר בתנועה. נבחר לכנסת, עם בחירתו השתחרר משירות פעיל בצה"ל.
במהלך כהונתו היה חבר במספר ועדות בכנסת. ז'בוטינסקי וקוק פעלו להכרה בלאום ישראלי, לכינון חוקה, לביטול הממשל הצבאי על ערביי ישראל, לשיתוף הערבים בשלטון וכן להפרדת הדת מהמדינה. על רקע זה נוצרו חילוקי דעות פוליטיים מול חבריהם לתנועת החירות וב-1951 הם פרשו ממנה וכל אחד מהם הקים סיעת יחיד.
פעילותו הציונית > פעילות אקדמית, פוליטית וציבורית

ב-1951, לאחר מות אמו, שב לארצות הברית, וב-1952 התמנה למרצה בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון בחיפה וחזר ארצה. ב-1953 נולד בנו זאב, וב-1957 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה מטעם האוניברסיטה העברית. ז'בוטינסקי מונה לחבר מן המניין בפקולטה למתמטיקה בטכניון. ב-1965 קיבל מינוי של פרופסור, ובמקביל כיהן גם כדקאן הפקולטה למדעים באוניברסיטה על שם היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, באדיס אבבה בירת אתיופיה. כמו כן שימש כמורה למתמטיקה בבית הספר הריאלי העברי בחיפה. היה בעל מספר ארדש 1.
במקביל לעבודתו האקדמית נטל חלק פעיל בחיים הפוליטיים והציבוריים בארץ, והמשיך בפועלו למען הפרדת הדת מהמדינה. הוא פעל בתנועה למען שינוי שיטת הבחירות, בליגה למניעת כפייה דתית, והוביל את התומכים בשיבת עקורי איקרית ובירעם לכפריהם. הוא מימן את ההגנה המשפטית של דוד בן הרוש ונאשמי אירועי ואדי סאליב.
ז'בוטינסקי הרבה לכתוב מאמרים פובליציסטיים, בהם מאמר על האימפריאליזם הערבי ועל התפשטותו, תוך הדגשת הטענה שהשליטים הערבים במדינות ערב הם מיעוט השולט בכוח הזרוע ורוב האוכלוסייה כלל אינה ערבית. הוא אף כתב מאמרים הומוריסטיים עליהם חתם בשם העט "חש בז".
פעילותו הציונית > פעילות למען "ארץ ישראל השלמה"

לאחר מלחמת ששת הימים היה ממקימי התנועה למען ארץ ישראל השלמה. במאמריו שהופיעו בביטאון התנועה "זאת הארץ", קרא להתיישבות יהודית נרחבת ביהודה והשומרון וחבל עזה, לחיזוק הריבונות על הר הבית ולמדיניות נוקשה כלפי הטרור הערבי. לקראת הבחירות לכנסת ב-1969, התכוון להצטרף למפלגת "המרכז החופשי", אך הלך לעולמו בטרם החל בפעילותו במפלגה. ערי ז'בוטינסקי נפטר משטף דם במוח, בכ' בסיוון ה'תשכ"ט, 6 ביוני 1969, מספר שעות לאחר שחזר לביתו לאחר הרצאה בפני חיילים בסיני. היה בן 58 שנים במותו. הותיר אחריו את רעייתו, אביבה, בת, ד"ר קרני רובין-ז'בוטינסקי, ובן, זאב-יאיר.
ערי ז'בוטינסקי תרם את גופתו למדע. לאחר שנה נקבר בחלקת משפחת ז'בוטינסקי. ב-1978 נפטרה רעייתו אביבה ונטמנה לצידו, ליד חלקת גדולי האומה, בהר הרצל, בסמוך לקברי הוריו זאב ויוענה ז'בוטינסקי.
ספריו

אבי, זאב ז'בוטינסקי, ירושלים: הוצאת סטימצקי, 1980, באתר "כותר".
הסתכנות מרצון

הסתכנות מרצון היא טענת הגנה בדיני נזיקין המיועדת למצבים בהם התובע חשף את עצמו מרצונו לסיכון שהתממש. הסתכנות מרצון נובעת מתוך עקרון מקובל בדיני הנזיקין, האומר "אין הרוצה נפגע" (Volenti non fit injuria): מי שהסכים לפגיעה בגופו, ברכושו או בשמו הטוב אינו זכאי לתרופות בנזיקין כלפי הפוגע, והפוגע פטור מחיוב נזיקי כלפי הנפגע. משמע, לנפגע לא מגיעים פיצויים בעבור הנזק שנגרם לו. ביסודה של ההסתכנות מרצון מונחת ההסכמה של האדם שניזוק לשחרר את האדם שהזיק לו מאחריות, אם בפועל יקרה המאורע שאת סיכונו נטל הניזוק על עצמו.