stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפל פודקאסטים
היסטוריה > נתח שוק

אפל פודקאסטים היא הפלטפורמה השנייה במבחן הפופולריות (לאחר ספוטיפיי) לשמיעת פודקאסטים בארצות הברית. נכון למאי 2024 היא מחזיקה ב־33.8% מהשוק העולמי.
פרס אפל פודקאסטים

כ-3 שנים לאחר שהשיקה את פרס המוזיקה שלה, הכריזה אפל באוגוסט 2022 על פרסים בתחום הפודקאסטים.
| # | שנה | תוכנית השנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 2022 | Slow Burn (אנ') |  |
| 2 | 2023 | Wiser Than Me (אנ') |  |
ראו גם

אפל מיוזיק
גוגל פודקאסט
הערות שוליים

↑  Apple Podcasts, Apple (באנגלית אמריקאית)
↑  Todd Spangler, Apple Launches Podcast Subscriptions Worldwide, After a Delay, Variety, ‏2021-06-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Podcasting Industry Stats, www.buzzsprout.com (באנגלית)
1 2  "Slate's 'Slow Burn' is the winner of Apple's first podcast award". techcrunch.com. 29 בנובמבר 2022. נבדק ב-30 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Apple announces the 2022 Apple Podcasts Award winner, Apple Newsroom (באנגלית אמריקאית)
↑  "Apple Podcasts Announces 'Wiser Than Me With Julia Louis-Dreyfus' as 2023 Show of the Year". MacRumors. 5 בדצמבר 2023. נבדק ב-5 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Apple Podcasts names Wiser Than Me the 2023 Show of the Year, Apple Newsroom (באנגלית אמריקאית)
אפולינרי וסנצוב

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1856 (יוליאני) ריאבובו, רוסיה 
 פטירה:  23 בינואר 1933 (בגיל 76) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות ודנסקויה 
 מקום לימודים:  בית הספר לציור, פיסול ואדריכלות של מוסקבה 
 תחום יצירה:  ציור 
 צאצאים:  Vsevolod Vasnetsov 
 
אפולינרי מיכאילוביץ' וסנצוב (ברוסית: Аполлинарий Михайлович Васнецов;‏ 6 באוגוסט 1856 – 23 בינואר 1933) היה צייר רוסי ואמן גרפי אשר התמחה בציור סצנות היסטוריות ובייחוד סצנות מההיסטוריה של מוסקבה.
קורות חיים

וסנצוב לא רכש השכלה אמנותית או גרפית, אלא למד תחת אחיו, הצייר הידוע ויקטור וסנצוב.
מאז שנת 1883 התגוררו שני האחים באברמצבו, שם הושפע אפולינרי וסנצוב מהאמן וסילי פולנוב. בין השנים 1898–1899 נסע אפולינרי ברחבי אירופה, ובעקבות סיור זה החל לצייר, בנוסף לסצנות נוף, גם תיאורי נוף היסטוריים. ציורים רבים שלו מתארים את העיר מוסקבה בימי הביניים.
אפולינרי וסנצוב השתתף באיגוד של תערוכת האמנות הנודדת (הפרדויז'ניקי) החל משנת 1899 וחבר באקדמיה הקיסרית לאמנויות מאז שנת 1909. כמו כן הוא היה בין המייסדים של איגוד אמני רוסיה.
האסטרואיד וסנצוב

בשנת 1978 נקרא אסטרואיד וסנצוב 3586 שהתגלה על ידי האסטרונומית הסובייטית לודמילה ז'וראבליובה על שמו ועל שם אחיו.
הקרמלין, 1892
רחוב בעיר: תפאורה עבור האופרה האופריצ'ניק מאת פיוטר צ'ייקובסקי, 1911
בתוך הקרמלין
שליחים מגיעים אל הקרמלין
הערות שוליים

↑  לפי הלוח היוליאני: 25 ביולי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448943105171  BIBSYS: 90210912  CiNii: DA05095161  GND: 119458578  ICCU: BVEV036941  ISNI: 0000 0001 0969 1598  LCCN: n80137901  MusicBrainz: 24a39979-c923-4243-8a31-6c8715a64f13  NKC: xx0025188  NTA: 067525717  RERO: 02-A013500515  RKD: 79497  RSL: 000041240  SNAC: w6z04950  SUDOC: 158458230  ULAN: 500015969  VIAF: 47572101   WorldCat (עם VIAF): 47572101
אסיר (מיתולוגיה)

אלי האסיר בציור "מותו של בלדר", מ-1817, מאת Christoffer Wilhelm Eckersberg
האֵסיר (בנורדית עתיקה: Æsir, ביחיד ás; כתיב חלופי בעברית: אייסיר) הם האלים העיקריים של הפנתאון במיתולוגיה הנורדית. באסיר כלולות רוב הדמויות העיקריות במיתולוגיה זו, כגון אודין, פריג, תור, בלדר וטיר.
במקביל לאסיר, קיים שבט שני של אלים, הוא הוואניר. הדמויות הבולטות בוואניר הן האל ניורד וילדיו פריה ופרייר. לאחר המלחמה בין האסיר לוואניר הצטרפו הללו לאסיר בתור בני ערובה.
מבחינת אופיים, הוואניר קשורים בעיקר לעיבוד ולטיפוח, ואילו האסיר לכוח ולמלחמה. האסיר נשארו צעירים לנצח בגלל תפוחיו של אודין, אם כי יכלו להיהרג באופן לא טבעי. על פי הנבואה, כמעט כולם צפויים למות בראגנארוק.
במיתולוגיה הנורדית

בו-בזמן שבתרבויות אחרות ישנן משפחות "מבוגרות" ו"צעירות" של אלים, כמו טיטאנים ואלים אולימפיים ביוון העתיקה, האסיר והוואניר הם בני אותו הזמן. שני שבטי האלים נלחמו, חתמו על הסכמים והחליפו שבויים.
יש יסוד להשערה כי האינטראקציות המתוארות בין האסיר לוואניר משקפות את סוג האינטראקציות שהיו נפוצות בין שבטים נורדיים באותה תקופה. לפי תאוריה נוספת, הקרב המיתולוגי בין האסיר לוואניר משקף קונפליקט דתי בין הערכים העתיקים של הוואניר (שעסקו בעיקר בפריון ובשלום יחסי) לבין הערכים הלוחמניים היותר מאוחרים של האסיר. ייתכן גם שהמאבק רומז לקונפליקט שבין הרומאים לסבינים. התאולוג מירצ'ה אליאדה טוען ששני הקונפליקטים הם בעצם גרסאות שונות של המיתוס ההודו-אירופי, שבו מתואר קונפליקט ושילוב בין אלי השמיים והשליטה לבין אלי האדמה והפריון.
אצטדיון מטאור (ז'וקובסקי)

| --- | --- |

 מיקום:  רוסיה ז'וקובסקי, רוסיה
 קואורדינטות:  55°35′18″N 38°07′29″E﻿ / ﻿55.588333°N 38.124722°E﻿ / 55.588333; 38.124722
 תקופת הפעילות:  1955–הווה (כ־69 שנים) 
 מושבים:  7,500 
 he
 
אצטדיון מטאור הוא אצטדיון רב תכליתי בעיר ז'וקובסקי בפרברי מוסקבה שברוסיה, המשמש בעיקר למשחקי כדורגל, בייחוד עבור משחקי הליגה השנייה ברוסיה. הוא משמש גם לתחרויות אתלטיקה ומשמש כמגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל סאטורן-2 וקרסאווה. האצטדיון יכול להכיל עד 7,500 צופים.
הערות שוליים

↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2011-06-05. נבדק ב-2011-03-02. {{cite web}}:  (עזרה)
55°35′18″N 38°07′29″E﻿ / ﻿55.58833°N 38.12472°E﻿ / 55.58833; 38.12472
אצטדיון זניט (וולגוגרד)

| --- | --- |

 מיקום:  רוסיה וולגוגרד, רחוב טראשנצב 72, רוסיה
 קואורדינטות:  48°47′13″N 44°34′51″E﻿ / ﻿48.786851°N 44.580862°E﻿ / 48.786851; 44.580862
 he
 
שחזור המשחק "על חורבות סטלינגרד" באצטדיון "זניט".
אצטדיון זניט (ברוסית: «Зени́т») הוא אצטדיון רב-תכליתי בוולגוגרד, המהווה חלק ממתחם הספורט זניט. נפתח ביולי 1927 והוא אחד האצטדיונים הוותיקים בעיר.
באצטדיון מגרש כדורגל עם כיסוי דשא טבעי, 8 מסלולי אתלטיקה, שני יציעים. היציע המערבי כוללת 1,870 מושבים, והמזרחי – 1,716 מושבים. בסמוך לאצטדיון יש גם מגרש דשא מלאכותי, מגרשי טניס, בריכת שחייה וחניה.
ב-26 בספטמבר 2013 נערך באצטדיון אחד המשחקים במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל U17.‏
לאחר הריסת האצטדיון המרכזי, שופץ אצטדיון זניט והפך באופן זמני למגרש הבית של מועדון רוטור.
במהלך מונדיאל 2018, האצטדיון שימש כבסיס אימונים לנבחרות המשתתפות.
מאז 2008 משמש את רוטור וולגוגרד כמתקן אימונים.
הערות שוליים

↑  "Протокол матча Азербайджан — Словакия" (ברוסית). Официальный сайт УЕФА. אורכב מ-המקור ב-2014-05-08. נבדק ב-2014-05-07.
↑  "Мэрия Волгограда: Стадион «Зенит» будет реконструирован для матчей «Ротора»" (ברוסית). v102.ru. נבדק ב-2014-05-07.
↑  "Комитет-2018 предоставил губернатору отчёт о проделанной работе" (ברוסית). Портал правительства Волгоградской области. אורכב מ-המקור ב-2014-05-08. נבדק ב-2014-05-07.
אצטדיון חימקי החדשה

| --- | --- |

 מיקום:  רוסיה חימקי (עיר), רוסיה
 קואורדינטות:  55°53′30″N 37°24′29″E﻿ / ﻿55.8918°N 37.408061°E﻿ / 55.8918; 37.408061
 קבוצות:  צסק"א מוסקבה (כדורגל נשים)
 http://www.arena-khimki.ru
 he
 
אצטדיון חימקי החדשה (ברוסית: «Но́вые Хи́мки») הוא אצטדיון כדורגל שנמצא בעיר חימקי, מחוז מוסקבה.
בשנת 1999, מתחם הספורט כלל מגרש הוקי, מגרש כדורגל וקטרגל. לאחר שיפוצים בשנת 2002 המתחם הפך לאצטדיון כדורגל. בשטח המתחם ישנם שני מגרשים מלאכותיים עם חימום ויציעים מקורים. בשנת 2007, לאחר שיפוץ נוסף שבוצע במימון ממשלת רוסיה, נחנך מגרש אימונים חדש על ידי דמיטרי מדבדב, שהיה אז סגן ראש ממשלת רוסיה. המתחם משמש את בית הספר לספורט של חימקי, בו לומדים למעלה מאלף ילדים. נערכים טורנירי כדורגל חובבים. המתחם הוכר פעמיים כמתקן הספורט הטוב ביותר בפרברי מוסקבה.
מתחם הספורט "חימקי החדשה" יחד עם האצטדיונים "ארנה חימקי" ו"רודינה" ומרכז הכדורסל "חימקי" מהווים חלק מחברת "ארנה חימקי", חברה של ממשלת מחוז מוסקבה האחראית לניהול מתחמי הספורט של העיר חימקי.
מאפיינים

קיבולת - 3,066 מושבים.
ממדי מגרש: 102×66 מ'.
כיסוי דשא מלאכותי.
תאורה - 1219 Lux
יציעים מקורים
ארגון המטאורים הבין-לאומי

| --- | --- |
 מטה הארגון:  מכלן 
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־36 שנים) 
 www.imo.net
 
ארגון המטאורים הבין-לאומי (IMO) נוסד בשנת 1988 ויש לו כמה מאות חברים. הארגון נוסד כדי לענות על צורך גובר והולך לשיתוף פעולה בין-לאומי בתצפיות ומחקר מטאורים על ידי חובבים. מאגר נתוני התצפיות של הארגון מכיל כמות גדולה של נתונים משיטות תצפית שונות וממקומות שונים ברחבי העולם. ריכוז מידע זה מבטיח יעילות רבה יותר במחקר על מטרי מטאורים ועל הקשר ביניהם לשביטים ואבק במערכת השמש.
הארגון מפרסם עיתון דו-חודשי בשם WGN וכן מקיים בספטמבר את כנס המטאורים הבין-לאומי, בדרך כלל בכפר באחת ממדינות אירופה.
אנרכיזם ודת

הוגים אנרכיסטים שונים הטילו ספק והתנגדו לדתות מאורגנות. רוב הדתות המאורגנות הן היררכיות מטבען, ולעיתים קרובות מקיימות קשרים הדוקים עם המדינה. עם זאת, אנרכיסטים מעולם לא התנגדו לאמונה דתית אישית, אלא רק לטבע הסמכותני של הדת המאורגנת. מעבר לכך, אנטי-סמכותנות היא ערך מרכזי בזרמים דתיים מסוימים. אנרכיסטים מפורסמים רבים היו דתיים, ואנרכיסטים מסוימים, כמו לב טולסטוי ואמון הנאסי האמינו באדיקות בעקרונות האנרכיזם הנוצרי ובאי-אלימות.
ההתנגדויות של האנרכיזם לדת

בשנת 1892 בצרפת, פורסמה המסה של מיכאיל באקונין "אלוהים והמדינה", שהייתה אחת המסות האנרכיסטיות הראשונות בנושא הדת. באקונין פורס את משנתו על הפילוסופיה של הדת לאורך ההיסטוריה ועל מערכת היחסים שלה למדינה הפוליטית המודרנית.
בתחילת המאה ה-20, אנרכיסטים בספרד שרפו מספר כנסיות, אף על פי שרוב השריפות של הכנסיות בוצעו למעשה בידי חברים במפלגה הרדיקלית בעוד האנרכיסטים הם אלו שהואשמו במעשים. התמיכה המפורשת או המרומזת של מנהיגי הכנסייה בפאשיזם במהלך מלחמת האזרחים בספרד תרמה רבות לרגשות האנטי-דתיים.
אמה גולדמן כתבה ב"אנרכיזם: מה זה באמת אומר" ש"האנרכיזם הכריז מלחמה על ההשפעות הקטלניות שמנעו עד כה את השילוב ההרמוני של האינסטינקטים החברתיים עם אלו של היחיד, היחיד והחברה. דת, הריבונות של המוח האנושי; רכוש, הריבונות של הצרכים האנושיים; והממשלה, הריבונות של ההתנהלות האנושית, מייצגים את הדומיננטיות של שעבוד האדם וכל הזוועות שזה כולל."
אנרכיסטים בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, כגון וולטרין דה קלייר קושרו לעיתים קרובות עם תנועת המחשבה החופשית, שתמכה באתאיזם.
ערכים אנרכיסטיים אצל הוגים דתיים > אנרכיזם ובודהיזם

הבודהיזם אינו תאיסטי,[דרושה הבהרה] ובעל מסורת המבוססת על ניסיון, בניגוד לדתות רבות אחרות. רוב הזרמים הבודהיסטים מזהים את בודהה כאדם וכסמל להגעה להארה, אף על פי שסוגדים לו כאל בחלק מהזרמים. לכתבים בודהיסטים מסוימים, כגון הקאלאמה סוטה, ישנה גישה אנטי-סמכותנית המעודדת הטלת ספק בסמכות ובדוגמה דתית, ותומכת בשיפוט אישי.
ערכים אנרכיסטיים אצל הוגים דתיים > אנרכיזם ויהדות אורתודוקסית

בעוד אנרכיסטים יהודים רבים לא היו דתיים, או לעיתים אפילו אנטי-דתיים, היו גם מספר אנרכיסטים דתיים, ששילבו בין רעיונות רדיקליים עכשוויים לבין היהדות המסורתית. מספר אנרכיסטים חילוניים, כגון אבא גורדין ואריך פרום, ראו דמיון ראוי לציון בין אנרכיזם ורעיונות קבליים, במיוחד בפרשנות החסידית שלהם. הפילוסוף מרטין בובר התייחס פעמים רבות למסורת החסידית. מנגד, במסכת אבות מובאת האמרה:
רבי חנינא סגן הכהנים אומר: הוי מתפלל בשלומה של מלכות, שאלמלא מוראה, איש את רעהו חיים בלעו.
לדעת כמה מפרשים ידועים, בתוכם דון יצחק אברבנאל ורבי ישראל ליפשיץ, משנה זו מדגישה את הנחיצות באיזה שהוא סדר סוציאלי, ולאו דווקא מלכות כפשוטו.[דרוש מקור]
המקובל רבי יהודה אשלג, האמין בגרסה דתית של אנרכו-קומוניזם, המבוססת על ערכים של הקבלה, לה הוא קרא קומוניזם אלטרואיסטי. אשלג תמך בתנועה הקיבוצית והטיף ליצירת רשת של קומונות בינלאומיות בניהול עצמי, שינטרלו לבסוף את המשטר האכזרי, כדבריו, על מנת ש"כל אדם יעשה מה שנכון לפי ראות עיניו" מהסיבה ש"אין דבר יותר משפיל ומבזה לאדם מהיותו תחת ממשלה אכזרית".
יעקב מאיר זלקינד, שחי בבריטניה ובארץ ישראל, היה פעיל אנרכו-קומוניסט ואנטי-מיליטריסט. הרב זלקינד היה חבר קרוב של רודולף רוקר. הוא טען שהאתיקה של התלמוד, אם מבינים אותה כהלכה, קשורה באופן הדוק לאנרכיזם.[דרוש מקור]
ערכים אנרכיסטיים אצל הוגים דתיים > אנרכיזם ונצרות

יש האומרים[דרוש מקור: מי?] שהנצרות הייתה במקור תנועה אנרכיסטית שוחרת שלום. על פי עמדה זו, ישו העצים אנשים ושחרר אנשים מדוקטרינות דתיות מדכאות בהלכה. הוא לימד שהסמכות הצודקת היחידה היא אלוהים, ולא האדם, ושהחוק היחידי הוא "התייחס לאחרים, כפי שהיית רוצה שיתייחסו אלייך".
אנרכיסטים נוצרים מקבלים ברצינות את דברי ישו לחסידיו ש"מלכים ושליטים שולטים בבני אדם, הלוואי שלא יהיה ביניכם מי מהם". גם קביעתו של השליח פאולוס: "אין סמכות זולת זו של אלוהים" מתפרשת על ידם כשלילת סמכות המדינה על החברה. מבחינתם, שלטון המדינה הוא התמרדות כנגד הסמכות האלוהית ועל כל אחד למשול על עצמו ולגלות שממלכתו של האל היא בתוך הפרט עצמו.
ערכים אנרכיסטיים אצל הוגים דתיים > אנרכיזם ואסלאם

באסלאם היו תכונות אנטי-סמכותניות,[דרוש מקור] בעיקר בהקשר לסופיזם. סוף המאה ה-20 הביאה לשילוב בין האסלאם לאנרכיזם שיצר פילוסופיה אנטי-סמכותנית שנתמכה על ידי אישים כגון חאקים ביי ויעקב אסלאם.
לקריאה נוספת

אברהם יסעור (עורך), אנרכיזם - אנתולוגיה, הוצאת רסלינג, 2004.
הערות שוליים

↑  Nicolas Walter, "Anarchism and Religion", Based on a talk given at the South Place Ethical Society on 14 July 1991
↑  אידות, האל והמדינה, חלק ראשון / מיכאיל באקונין, באתר אחדות, ‏23 פברואר 2016
↑  אחדות, האל והמדינה, חלק שני / מיכאיל באקונין, באתר אחדות, ‏21 במרץ 2016
↑  Yehuda Leib HaLevi Ashlag (Baal HaSulam), "Building the Future Society", Kabbalah.info
| אנרכיזם |
| --- | --- | --- |
| זרמים | אנרכו-אגואיזם • אנרכו-אקזיסטנציאליזם • אנרכו-אפיסטמולוגיזם • אנרכיזם יהודי • אנרכו-קומוניזם • אנרכו-סינדיקליזם • אנרכיזם פוסט-קולוניאלי • אנרכו-פרימיטיביזם • אנרכה-פמיניזם • אנרכו-פציפיזם • אנרכיזם אינדיבידואליסטי • אקו-אנרכיזם • אנרכיזם לאומי • אנרכו-סינתזה • אנרכו-קפיטליזם • אנרכיזם-קווירי • אנרכיזם קולקטיביסטי • אנרכיזם ללא תארים • פוסט-אנרכיזם |  |
| מסביב לעולם | אנרכיזם בישראל • אנרכיזם בספרד • אנרכיזם באפריקה • אנרכיזם באנגליה • קהילות אנרכיסטיות |  |
| בתרבות | אנרכיזם וחברה • אנרכיזם ודת • אנרכיזם ואמנות • אנרכיזם שחור • אנרכיזם נוצרי • אנרכיזם בודהיסטי • סמלים אנרכיסטיים |  |
| בהיסטוריה | הקומונה הפריזאית • מהומות היימרקט • מרד קרונשטאדט • נסטור מאכנו • מאי 1968 |  |
אקסאי יסאולובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  179 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  38 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  2,588 קמ"ר
 מוצא:  אזוד רמת ירגני במחוז וולגוגרד
 גובה מוצא הנהר:  64 מ' 
 יובלים:  Rossosh 
 שפך:  יובל של דון
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה
 
 תוואי הנהר במפת מחוז וולגוגרד
 
נהר אקסאי יסאולובסקי (ברוסית: Аксай Есауловский) הוא נהר בדרום רוסיה, היובל השמאלי של דון. הנהר זורם בשטח של מחוז וולגוגרד.
מקור השם - מילה טורקית "אקסאי" שפרושה "זרם לבן".
שלגים מהווים את מקור המים העיקרי של הנהר. בחלק העליון הנהר מתייבש בתקופת הקיץ. החל מתחילת דצמבר הנהר מכוסה בקרח ומפשיר במהלך מחצית מרץ. מי הנהר מנוצלים להשקיה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסף יעקב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת שיקגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת רייכמן 
 
אסף יעקב הוא פרופסור בבית ספר רדזינר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. בנוסף, מעביר מגוון רחב של הרצאות משפטיות במסגרת תוכניות השתלמות לשופטים, עורכי דין ויועצים משפטיים. תחומי המחקר העיקריים שלו הם דיני נזיקין, משפט וכלכלה, טכנולוגיית מידע, וקניין רוחני.
כיהן גם כדירקטור במועצה הישראלית לצרכנות.
ביוגרפיה

בשנת 1994 סיים יעקב את לימודיו לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב. שנה לאחר מכן קיבל תואר שני באוניברסיטת שיקגו בארצות הברית, שם גם השלים את עבודת הדוקטורט שלו (1998). במהלך לימודי התואר הראשון כיהן כסגן עורך של כתב העת "עיוני משפט", ועם סיום לימודיו התמחה אצל נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר, וכן במשרד עורכי הדין ש. הורוביץ ושות'.
בשנת 1997 מונה למרצה בבית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה, ובשנת 2004 קודם לדרגת מרצה בכיר. בין השנים 2004–2005 היה פרופסור חבר אורח בבית הספר למשפטים בבוסטון קולג' שבארצות הברית. בין השנים 2009–2012 כיהן כרכז אקדמי וכמרצה בתוכנית משותפת למרכז הבינתחומי הרצליה ולאוניברסיטת היינריך היינה בדיסלדורף שבגרמניה, בנושאי ספקי שירותי אינטרנט וסוגיות משפטיות הנוגעות למנועי חיפוש. החל משנת 2014 יעקב הוא פרופסור מן המניין בבית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.
אחד המקרים המפורסמים בקהילה המשפטית הוא פסק הדין "אסף יעקב נ' איתן ענבר" שעסק בתביעתו של יעקב את תלמידו לשעבר, אשר פרסם ספר שחלקים נרחבים ממנו התגלו כהעתקה שיטתית וגורפת של הרצאותיו של יעקב בקורס "דיני נזיקין". פסק הדין דן בשאלה העקרונית האם תוכן הרצאה שנאמרה בעל פה מוגן בזכויות יוצרים, ובית המשפט המחוזי השיב על כך בחיוב והורה על הסרה מהמדפים של הספר "דיני נזיקין בראי ההלכה הפסוקה". ערעורו של התלמיד לשעבר לבית המשפט העליון נדחה.
ביוני 2018 זכה בפרס המרצה הטוב ביותר בבית הספר רדזינר למשפטים. במרץ 2019 זכה, יחד עם פרופ׳ אלון קלמנט וד״ר יובל פרוקצ'יה, בפרס אהרון פולונסקי למאמר מצטיין בתחום דיני הנזיקין.
מחקריו

אחת הסוגיות המשפטיות בהן עסק יעקב במחקריו וזכה לתשומת לב רבה, היא סוגיית הפגיעה באוטונומיה (זכותו של אדם לפעול בדרך שנראית לו כטובה ביותר עבורו) וההכרה של המשפט הישראלי בפגיעה זו כ"ראש נזק" המזכה בפיצויים. במאמרו "דא עקא דעקה – גלגוליה של פגיעה באוטונומיה", טען יעקב כי לצד שיקולי מדיניות שונים המצדיקים את קיומו של ראש נזק זה, יש טעם גם בהגבלתו. על רקע העמימות המשפטית שאפפה את פסקי הדין העוסקים בפגיעה באוטונומיה, המאמר טוען כי השימוש הרווח שנעשה בעילה מזכה זו על ידי בית המשפט הוא מוגזם, וכי בפועל שימוש זה מטשטש את ההבדל שבין פגיעה באוטונומיה כעוולה ובין הזכות החוקתית לכבוד. פסק דין מרכזי שעסק בנושא זה היה פסק הדין בעניין קדוש, שם בית המשפט העליון התייחס לדילמה הנוגעת להיקפה של הפגיעה באוטונומיה ולדוגמות שונות שעלו במאמרו של יעקב. מאמר מאוחר יותר שכתב יעקב יחד עם יוני לבני, מראה כיצד לאחר שנים שבהן גובה הפיצוי בגין פגיעה באוטונומיה היה מצומצם בהיקפו, בית המשפט העליון הגדיל את גובהו במאות אחוזים.
סוגיה מרכזית נוספת בה עוסק יעקב נוגעת לפעולות מלחמתיות בישראל ולשאלת אחריות המדינה על נזקים הנגרמים במסגרתן. במאמרו "חסינות תחת אש: חסינות המדינה בשל נזק שנגרם כתוצאה מ'פעולה מלחמתית'", בוחן יעקב את הפרשנות שניתנה במשפט הישראלי לחסינות המדינה בגין פעולות מלחמתיות מכוח חוק הנזיקים האזרחיים (אחריות המדינה), התשי"ב-1952. לאחר סקירה כללית של החסינות ובחינה השוואתית של הדין במספר מדינות, יעקב מציע כי יש לפרש את המושג "פעולה מלחמתית" בצורה מרחיבה, כך שהמדינה לא תהיה חייבת בנזיקין בנסיבות מלחמתיות או מעין מלחמתיות, שכן זוהי גם הפרשנות אשר ניתנה למושג במדינות העולם המערבי. עם זאת, יעקב סבור כי המערך המתאים להתמודדות עם נזקים אלה הוא מערך הדומה לביטוח ממלכתי צד ג'. כך, לטענתו, יבואו בחשבון בצורה ראויה השיקולים והמאפיינים המיוחדים המלווים את פעילות הצבא בשטחים.
מחקרים נוספים של יעקב עוסקים בקניין רוחני ובהיבטים של הגישה הכלכלית למשפט לגביו, בבעלות בזכויות יוצרים בעידן המודרני, בפערים שבין הרפואה הפרטית לרפואה הציבורית בכל הנוגע להבדלים שבסטנדרט האחריות תחת עוולת הרשלנות ועוד.
במחקריו האחרונים, עוסק יעקב בין היתר בחרמות פנימיים בישראל, השלכותיהם במסגרת דיני הנזיקין והדרך הראויה לאסדרתם.
פעילות קהילתית וציבורית

המועצה הישראלית לצרכנות, דירקטור.
משרד המשפטים – יושב ראש ועדת הפיקוח (בחינות ארציות בשמאות מקרקעין).
הערות שוליים

↑  ת"א (מחוזי ת"א) 2477/02 אסף יעקב נ' איתן ענבר, ניתן ב-1 בספטמבר 2003
↑  ע"א 8117/03 איתן ענבר נ' ד"ר אסף יעקב ואחרים, ניתן ב־16 בינואר 2006
↑  Assaf Jacob, Alon Klement and Yuval Procaccia, In-Kind Transfers and the Law of Torts, The Journal of Legal Studies, 1 47, 2018, עמ' 181-207 doi: https://www.journals.uchicago.edu/doi/abs/10.1086/697119
↑  אסף יעקב, דא עקא דעקה – גלגוליה של פגיעה באוטונומיה, משפטים מב (2012)
↑  ע"א 1303/09 מרגלית קדוש נ' בית החולים ביקור חולים ואחרים, ניתן ב־5 במרץ 2012. פ"ד כרך ס"ה, חלק שלישי, עמ' 164
↑  אסף יעקב ויוני לבני, הקפיצה הגדולה — על גובה הפיצוי בגין פגיעה באוטונומיה עיוני משפט לז (2015)
↑  אסף יעקב, חסינות תחת אש: חסינות המבינה בשל נזק שנגרם כתוצאח מ'פעולה מלחמתית', משפטים לג(1) (2002)
↑  אסף יעקב "פרק ח: קניין רוחני" הגישה הכלכלית למשפט 375 (אוריאל פרוקצ'יה, 2012)
↑  אסף יעקב, "שער שני: זכויות יוצרים וזכויות משתמשים; בעלות בזכות היוצרים" יוצרים זכויות - קריאות בחוק זכות יוצרים 271 (התשס"ט).
↑  אסף יעקב, רפואה ציבורית ורפואה פרטית - הידורו שני סטנדרטים יחד?, מחקרי משפט כט 21 (2013).
↑  אסף יעקב, על עוולות וחרמות - בעקבות בג"ץ 5239/11 אבנרי נ' הכנסת, משפטים מט (2019)
↑  אסף יעקב וגליה שניבוים, חרם, משפט ומרחב ציבורי – מחשבה מחודשת על אסדרה של חרמות בעקבות חוק החרם, עיוני משפט מב (2020)
אצטדיון מבומבלה

| --- | --- |

אצטדיון מבומבלה
 כתובת:  1 Bafana Road, Mataffin, Nelspruit 
 מיקום:  נלספרייט, דרום אפריקה
 קואורדינטות:  25°27′43″S 30°55′47″E﻿ / ﻿25.461888888889°S 30.929777777778°E﻿ / -25.461888888889; 30.929777777778
 אבן יסוד:  2007
 תקופת הפעילות:  15 בנובמבר 2009 – הווה (14 שנים) 
 עלות הבנייה:  1.05 מיליארד R (כ-140 מיליון דולר)
 בעלים:  הרשות המקומית מבומבלה
 מפעיל:  Platinum Sport
 משטח:  דשא
 אדריכל:  R&L Architects
 מושבים:  43,589
 mbombelastadium.com
 he
 
אצטדיון מבומבלה (באנגלית: Mbombela Stadium) הוא אצטדיון בנלספרייט (בשמה האפריקאי - מבומבלה) שבדרום אפריקה. בניית האצטדיון החלה בשנת 2007, והוא אירח מספר משחקים במסגרת גביע העולם בכדורגל 2010. פרט לכדורגל, מארח האצטדיון משחקי רוגבי.
בניית האצטדיון החלה בחודש פברואר 2007 והושלמה בחודש נובמבר 2009. במהלך הבנייה פתחו העובדים מספר פעמים בשביתות, וכתוצאה מהשביתה החמישית, פוטרו כל עובדי חברת הבנייה. בניית האצטדיון נמשכה והושלמה באמצעות קבלני משנה בלבד. בסך הכל נדרשו כ-5.5 מיליון שעות עבודה להשלמת המבנה. בהקמת האצטדיון נקשרו שערוריות של שחיתות, העלמת מס ואף רצח, בעקבותיהן נאלצה ממשלת הפרובינציה לקחת לידיה את המשך ניהול הבנייה החל מחודש ינואר 2009.
מרבית המושבים באצטדיון מקורים תחת גג זיזי. תכונתו הבולטת של האצטדיון היא 18 תומכי הגג שלו, המזכירים בצורתם ג'ירפים, בין היתר בשל קרבתו של האצטדיון לפארק הלאומי קרוגר. כמו כן, מושבי האצטדיון צבועים בפסים שחורים ולבנים, המזכירים זברות.
מונדיאל 2010

במהלך מונדיאל 2010, אירח האצטדיון ארבעה משחקים במסגרת שלב הבתים:
| תאריך | שעה (+2) | קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | שלב |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 16.06.2010 | 13:30 | הונדורס הונדורס | 0–1 | צ'ילה צ'ילה | שלב הבתים, בית ח' |
| 20.06.2010 | 14:00 | איטליה איטליה | 1–1 | ניו זילנד ניו זילנד | שלב הבתים, בית ו' |
| 23.06.2010 | 20:30 | אוסטרליה אוסטרליה | 2–1 | סרביה סרביה | שלב הבתים, בית ד' |
| 25.06.2010 | 16:00 | קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 0–3 | חוף השנהב חוף השנהב | שלב הבתים, בית ז' |
הערות שוליים

↑  בארי מודי, רויטרס, כך נבנה אצטדיון בדרום אפריקה: שחיתות, העלמת מס ורצח, באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2009
אצטדיון מונטיליבי

| --- | --- |

 כתובת:  Av. Montilivi, 141
 מיקום:  ספרד ז'ירונה, קטלוניה, ספרד
 קואורדינטות:  41°57′41″N 2°49′43″E﻿ / ﻿41.961389°N 2.828611°E﻿ / 41.961389; 2.828611
 תקופת הפעילות:  14 באוגוסט 1970 – הווה (54 שנים)
 הורחב:  2017
 בעלים:  עיריית ז'ירונה
 מפעיל:  עיריית ז'ירונה
 משטח:  דשא
 קבוצות:  ז'ירונה (1970–הווה)
 מושבים:  11,200‏
 ממדי משטח:  105 מ' × 68 מ'
 he
 
האצטדיון העירוני מונטיליבי (בקטלאנית: Estadi Municipal de Montilivi) הוא אצטדיון כדורגל בז'ירונה אשר בקטלוניה, ספרד. האצטדיון נחנך בשנת 1970 ומשמש מאז כמגרשה הביתי של קבוצת ז'ירונה המקומית.
בשנת 2017 לאחר שז'ירונה העפילה לראשונה בתולדותיה ללה ליגה, המועדון הרחיב את קיבולת האצטדיון ל-13,450 צופים. מאוחר יותר הקיבולת הופחתה ל-11,200.
משחקי כדורגל בינלאומיים

| תאריך | קבוצה 1 | תוצאה | קבוצה 2 | מסגרת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בספטמבר 2018 | טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו | 2–0 | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות | ידידות |
| 29 במרץ 2019 | קטלוניה קטלוניה | 2–1 | ונצואלה ונצואלה | ידידות |
הערות שוליים

1 2  "Girona FC" (בספרדית). Girona FC. נבדק ב-16 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל ספרדי ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרטת החדר הנטוש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה, אנדרטת אזהרה 
 על שם:  השואה 
 כתובת:  מִיטֶה 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1996
 תאריך פתיחה רשמי:  1996 
 חומרי בנייה:  ארד 
 יוצר:  קרל בידרמן 
 מידות
 אורך:  4.3 מ' 
 רוחב:  5.4 מ' 
 גובה:  1.1 מ' 
 קואורדינטות:  52°31′43″N 13°23′52″E﻿ / ﻿52.528694444444°N 13.397638888889°E﻿ / 52.528694444444; 13.397638888889
  (למפת ברלין מוגדלת) אנדרטת החדר הנטוש(למפת ברלין רגילה) אנדרטת החדר הנטוש
 
אנדרטת החדר הנטוש (בגרמנית: Der verlassene Raum) נמצאת בגינה קטנה בכיכר Koppenplatz ברובע מיטה
בברלין.
האנדרטה העשויה מברונזה, נבנתה על ידי הפסל הגרמני קרל בידרמן בשנת 1996. אין שלט הסבר במקום. האנדרטה מורכבת משולחן גדול עם שני כיסאות שאחד מהם מוסט והשני הפוך, דבר שמתאר את מהירות נטישת החדר לאחר שנפרץ על ידי הנאצים ותושביו הובלו לנקודת איסוף.
בהיקף רצפת החדר חקוקות מילים משיר של זוכת פרס נובל, נלי זק"ש:
"הו מעונות המוות המעוצבים כהזמנה לבעל הבית שלמעשה היה אורח, הו אצבעות הנוגעות במפתן הבית כסכין בין חיים למוות, הו ארובות, הו אצבעות, וגוף ישראל בעשן השמימה".
אפוליוס

| --- | --- |

 לידה:  125? M'Daourouch, צרפת 
 פטירה:  170? (בגיל 45 בערך) קרתגו, האימפריה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 שפות היצירה:  לטינית 
 יצירות בולטות:  חמור הזהב, Apologia 
 
Opera omnia, 1621
לוקיוס אפוליוס (לטינית: Lucius Apuleius;‏ 123/5 – 180 לספירה) היה סופר ורטוריקן לטיני ממוצא ברברי, ונודע בראש ובראשונה בשל הרומן הפופולרי שחיבר, חמור הזהב.