stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ארצות הברית – ניו זילנד

| יחסי ארצות הברית – ניו זילנד |
| --- | --- |
ארצות הברית: ניו זילנד


ארצות הברית: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 268,838
אוכלוסייה
345,891,750: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 48,524
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: מונרכיה חוקתית
שגרירים
סקוט בראון: רוזמרי באנקס (אנ')
מושב השגרירות
וולינגטון: וושינגטון די. סי.
יחסי ארצות הברית–ניו זילנד הם מכלול היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית של אמריקה לניו זילנד. על פי נתוני מחלקת המדינה של ארצות הברית מחודש אוגוסט 2011, היחסים בין שתי המדינות הם "הטובים ביותר שהיו זה עשורים". בעבור ארצות הברית, ניו זילנד היא בעלת ברית עיקרית שאינה בנאט"ו.
ראש ממשלת ניו זילנד ביל רולינג משוחח עם נשיא ארצות הברית ג'רלד פורד בחדר הסגלגל, 1975
ג'ימי קרטר לצדו של רוברט מולדון בעת טקס קבלתו של מולדון לארצות הברית, נובמבר 1977
ביל קלינטון וג'ני שיפלי מניפים כוסית בערב גאלה בעיר כרייסטצ'רץ', ספטמבר 1999
ארצות הברית וניו זילנד חולקות במשותף מוצא והיסטוריה משותפים, מאחר ששתיהן היו קולוניות של האימפריה הבריטית. בשתי המדינות התקיימו תרבויות ענפות של עמים ילידים שנושלו מהטריטוריות שלהם במהלך יישוב ואכלוס הקולוניות. שתי המדינות היו גם חלק מברית של מדינות מערביות במהלך מלחמות שונות. יחד עם שלוש מדינות אחרות (אוסטרליה, הממלכה המאוחדת וקנדה), הן מהוות את ברית הריגול והמודיעין הצבאי "חמש העיניים".
היסטוריה > ראשית היחסים

ייצג קונסולרי אמריקאי ראשון נוסד בניו זילנד ב-1838 כדי להגן ולייצג את האינטרסים של שינוע משלוחי ציד לווייתנים, וג'יימס רדי קלנדון מונה לקונסול דיפלומטי. ב-1840 נהפכה ניו זילנד לחלק מהאימפריה הבריטית בעקבות חתימת הסכם ואיטנגי. אף על פי שבהדרגה העצמאות של ניו זילנד התפתחה יותר ויותר, במשך מאה השנים הראשונות לקיומה, מדיניות החוץ של ניו זילנד הוכתבה בידי הממלכה המאוחדת. כאשר בריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית ב-3 בספטמבר 1939, הכריז מיד אחריה ראש ממשלת ניו זילנד מייקל ג'וזף סאבג' מלחמה על הנאצים גם הוא באומרו "לאן שהיא תלך, אנו נלך. היכן שהיא תעמוד, אנו נעמוד".
ב-16 בפברואר 1942 הכירה ארצות הברית בניו זילנד הכרה דיפלומטית כמדינה עצמאית בעלת שליטה אוטונומית על יחסי החוץ שלה. באותה השנה מונה וולטר נאש לציר תושב בארצות הברית מטעם ניו זילנד, אחרי שהציג את כתב האמנתו בפני נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט. ארצות הברית שלחה לראשונה נציגות דיפלומטית לוולינגטון ב-1 באפריל 1942, בראשותו של הדיפלומט פטריק הארלי. ב-24 באפריל הגיש הארלי את תכב האמנתו למושל הכללי של ניו זילנד כשליח מיוחד וציר תושב בניו זילנד. ב-1 בדצמבר 1948 הציג סר קרל ברנדסן, שכיהן כשליח מיוחד וציר תושב מטעם ניו זילנד בארצות הברית מאז 12 ביולי 1944, את כתב האמנתו כשגריר בפני הנשיא הארי ס. טרומן.
היסטוריה > סיוע ניו זילנדי לארצות הברית בעימותים צבאיים

כמו במדינות אחרות, מלחמת וייטנאם הייתה נושא שנוי במחלוקת בניו זילנד והציתה מחאה נרחבת של תנועות אנטי-מלחמתיות ששאבו את השראתם מעמיתיהם האמריקנים. מלחמה זו הייתה גם הראשונה שבה ניו זילנד השתתפה לצידה של מדינה אחרת מאשר בריטניה, לצידה של ארצות הברית במסגרת מחויבותה על פי הסכם ANZUS. תרומתה של ניו זילנד למלחמה החלה ב-1962 עם חיל משלוח ראשוני של כוחות הנדסה שלא עסקו בפעילות קרבית והחל מ-1965 נשלחו סוללת תותחנים, יחידת הכוחות המיוחדים (SAS) ו-2 פלוגות חיל רגלים. כל אלה שהו בווייטנאם עד שנת 1971.
ניו זילנד סייעה לארצות הברית ולבריטניה ברבות מפעולותיהן במזרח התיכון בעשורים האחרונים. אולם רק באפגניסטן ביצעו פעולות קרביות של ממש. במדינות אחרות באזור ביצעו כוחות ההגנה של ניו זילנד פעולות הנדסה וסיוע. במהלך מלחמת איראן–עיראק שתי פריגטות של הצי המלכותי של ניו זילנד הצטרפו לכוחות של הצי המלכותי הבריטי בשמירה על נתיבי השייט במפרץ הפרסי וב-1991 נשלחו 3 מטוסי תובלה וצוות רפואי לסיוע לכוחות הקואליציה הבינלאומית במלחמת המפרץ. אחרי המלחמה השתתפה ניו זילנד בפעולות לפיקוח מטעם האו"ם על נשק בלתי קונבנציונלי.
היסטוריה > המשבר ביחסים

ב-1985 השתנה אופייה של ברית ANZUS באופן משמעותי. עקב רגשות אנטי-גרעיניים בניו זילנד, התגלעו מתחים בין חברות הברית בהיותה של ארצות הברית מעצמה גרעינית בגלוי. צרפת, שהיא מעצמה ימית וגרעינית, קיימה ניסויים גרעיניים באיים בדרום האוקיינוס השקט. בעקבות ניצחונה של מפלגת הלייבור בניו זילנד בבחירות של שנת 1984, אסר ראש ממשלת ניו זילנד דייוויד לנג על ספינות המונעות באנרגיה גרעינית או נושאות נשק גרעיני להיכנס לנמליה של ניו זילנד. הנימוקים לצעד זה היו הסכנה שבנשק הגרעיני, המשך הניסויים הגרעיניים הצרפתים וההתנגדות למדיניותו התקיפה של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן כלפי ברית המועצות. בשל סירובו של הצי של ארצות הברית להכחיש או לאשר את קיומם של כלי נשק גרעיני על הספינות, מנעו חוקים אלה את כניסתן של כל ספינות הצי לנמלים ניו זילנדים. בפברואר 1985, סירבה ניו זילנד להתיר את ביקורה של המשחתת "ביוקנן" עקב יכולתה של המשחתת לשאת פצצות עומק גרעיניות. במשאלי דעת קהל שהתקיימו בניו זילנד לפני המשבר ולאחריו הייתה תמיכה רחבה לאיסור זה ולכך שניו זילנד תפעל לקידומו של תהליך פירוק נשק גרעיני עולמי על ידי האו"ם ולקידומם של הקמתם של אזורים נקיים מנשק גרעיני.
לאחר התייעצויות עם אוסטרליה ולאחר שהמשא ומתן עם ניו זילנד עלה על שרטון, הכריזה ארצות הברית כי היא משעה את התחייבויותיה החוזיות עם ניו זילנד עד שיבוטל האיסור על ספינות הצי שלה לעגון בנמלי ניו זילנד, בציינה כי ניו זילנד נותרה "ידידה, אך לא בעלת ברית". המשבר תפס כותרות ראשיות בשבועות הבאים בתקשורת האמריקנית, בעוד חלק ניכר משרי ממשלת ארצות הברית צוטטו באומרם כי הם מרגישים נבגדים. עם זאת, לא נסוג לנג מברית ANZUS, אף על פי שמדיניות ממשלתו גרמה לארצות הברית להשעות את התחייבויותיה כלפי ניו זילנד.
במשאל דעת קהל שנערך בניו זילנד ב-1991 תמכו 54% מהנשאלים בדעה כי עדיף שההסכם יפקע ובלבד שלא תותר כניסתם של ספינות גרעיניות לנמלי ניו זילנד. המדיניות שהחלה ב-1985 הפכה לשורה של חוקים שהפכו את כל הארץ לאזור נקי מנשק גרעיני הלכה למעשה. למרות מדיניותה זו של ניו זילנד, הכריז מזכיר המדינה האמריקני ג'ורג' שולץ כי ברית ANZUS קיימת ושרירה ועל ניו זילנד להחליט בעתיד אם ברצונה להמשיך במדיניות אנטי-גרעינית זו ולחזור לשיתוף פעולה ביטחוני מלא עם ארצות הברית. הנשיא רייגן אף הוא הכריז כי ניו זילנד נותרה "ידידה, אך לא בעלת ברית".
ב-10 ביולי 1985, סוכנים של סוכנות הביון הצרפתית, הניחו פצצה בספינה Rainbow Warrior של ארגון גרינפיס שעגנה בנמל אוקלנד. הפיצוץ גרם להרוג אחד והימנעותם של מנהיגי מדינות המערב מלגנות פעולה אלימה זו שבוצעה על אדמתה של מדינה ידידותית, גרמה לשינוי משמעותי במדיניות החוץ והביטחון של ניו זילנד, וחיזקה את ההתנגדות מבית של הציבור בניו זילנד לטכנולוגיה גרעינית על כל צורותיה. ניו זילנד הרחיקה עצמה מבעלת הברית המסורתית שלה, ארצות הברית, בנתה מערכות יחסים עם שכנותיה הקרובות בדרום האוקיינוס השקט, והמשיכה לשמור על יחסים טובים עם אוסטרליה ובמידה מסוימת גם עם בריטניה.
היסטוריה > היחסים כיום

ניו זילנד וארצות הברית מקיימות יחסי עבודה טובים במגוון רחב של סוגיות וחולקות מערכת תקשורת מצוינת. נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' ווקר בוש וראש ממשלת ניו זילנד לשעבר הלן קלארק הצליחו לשפר את היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות ולעבוד סביב המדיניות האנטי-גרעינית של ניו זילנד ולהתמקד בעבודה משותפת בנושאים חשובים לשתי המדינות, אם כי הרצון של ארצות הברית לשנות את מדיניותה של ניו זילנד נגד נשק גרעיני נותר עדיין סוגיה מרכזית ביחסים. לאחר ביקורה של הלן קלארק בארצות הברית במרץ 2007, דווח בעיתון "הניו זילנד הראלד" כי ארצות הברית חדלה מלהשפיע על עמדה האנטי-גרעינית של ניו זילנד. המגמה החיובית ביחסים באו לידי ביטוי בדבריה של קלארק בנאומה בפני ארגון ללא כוונת רווח בוושינגטון די. סי.:
ניו זילנד וארצות הברית הן חברים ותיקות. בעוד שארצות הברית היא אומה עצמתית לאין שיעור, ניו זילנד היא מדינה קטנה שעל-פי רוב מחזיקה בעוצמה רכה, אך בעלת היסטוריה של פריסת כוחות צבא ושליחתן למדינות בעייתיות למציאת דרך המלך. ניו זילנד וארצות הברית, עם הערכים המשותפים החזקים שלנו, יכולות לעבוד יחדיו לעיצוב עולם טוב יותר, כמונו. זאת, וקשרינו הכלכליים, המדעיים, החינוכיים, והקשרים הבין-אישיים, הופכים את היחסים עם ארצות הברית לקשר חשוב מאוד בעבור ניו זילנד, אותם אנו מבקשים לחזק.
המקור באנגלית
New Zealand and the United States are old friends. While the United States is an immensely powerful nation, New Zealand is a small country, possessing for the most part only soft power, but with a record of deploying to help troubled nations find a way forward. New Zealand and the United States, with our strong shared values, can work together to shape a better world, as we are. That, and our strong economic, scientific, education, and people to people ties, makes this relationship a very important one to New Zealand, which we seek to strengthen.
במהלך שנת 2010 חידשו ניו זילנד וארצות הברית את יחסיהן הקרובים, אף על פי שלא ברור אם שיתוף הפעולה המחודש הוא במסגרת הברית המקורית של 1951. הצהרה שפורסמה בוולינגטון ב-2010 מגדירה את השותפות האסטרטגית בין ניו זילנד לבין ארצות הברית וניו זילנד הצטרפה לתרגיל הצבאי הדו-שנתי המשותף "הטבעת הפסיפית" (Rim of the Pacific) בהוואי ב-2012 בפעם הראשונה מאז 1984. איסור העגינה לספינות ניו זילנדיות בנמלים אמריקנים בוטל לאחר תרגיל זה. ב-2012, תחת נשיאותו של ברק אובמה, פתחה מחדש ארצות הברית את נמליה בפני הצי של ניו זילנד ושתי המדינות חידשו את שיתוף הפעולה הצבאי ביניהן.
יחסי סוריה – קוריאה הצפונית

| יחסי סוריה – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
סוריה: קוריאה הצפונית


סוריה: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
187,437: 120,538
אוכלוסייה
24,908,268: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
8,980: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
361: 
משטר
רפובליקה נשיאותית, בפועל דיקטטורה: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

סוריה וקוריאה הצפונית נמצאות ביחסים הדוקים עוד מאז סוף שנות ה-60 של המאה ה-20, כאשר קוריאה הצפונית סיפקה סיוע צבאי לסוריה במלחמותיה עם ישראל. לכל אחת מהמדינות שגרירויות בבירות אחת של השנייה.
קוריאה הצפונית בנתה כור גרעיני בסוריה על בסיס התוכנית של הכור הגרעיני שלה ביונגביון, ופקידים רשמיים בקוריאה הצפונית ביקרו באופן קבוע באתר. הכור הסורי נהרס על ידי ישראל במהלך תקיפה אווירית בשנת 2007. ארצות הברית חיקקה את "החוק למניעת נשק גרעיני לצפון קוריאה וסוריה" בשנת 2000. בשנת 2016 היו דיווחים כי כוחות קוריאה הצפונית נלחמים כדי להגן על המשטר הסורי במלחמת האזרחים בסוריה.
יחזקאל פייגין

אין תמונה חופשית
יחזקאל פייגין (מכונה חאטשע; ה'תרנ"ה, 1895 – י' בכסלו ה'תש"ב, 20 בנובמבר 1941) היה מנהל רשת ישיבות תומכי תמימים בברית המועצות, ומזכירו האישי של האדמו"ר השישי מחב"ד, רבי יוסף יצחק שניאורסון.
ביוגרפיה

נולד בעיירה לוקימא שברוסיה הלבנה לאביו שמואל שהיה חסיד האדמו"ר הרש"ב.
בנערותו למד בישיבת תומכי תמימים בעיירה לובביץ', שם שימש כ'מניח', בשנת 1911 ייסד הרבי הרש"ב את ישיבת תורת אמת בחברון, ושלח לשם את הרב שלמה זלמן הבלין יחד עם קבוצת תלמידים, ביניהם פייגין, להקים את הישיבה, הוא למד שם עד סגירת הישיבה בשלהי שנת 1914 (הישיבה נפתחה מחדש בשנת 1921), וחזר ללמוד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ'.
בשנת 1918 גר בקרמנצ'וג שבאוקראינה, ושם שימש כמלמד לילדי משפחת גוראריה העשירים שהחזיקו את כלכלת הישיבה.
בשנת 1920 נישא לסוניה צייטלין בת יהודה ליב צייטלין מהומל. לאחר חתונתו המשיך להתגורר בעיר קרמנצ'וג, עד לחורף 1922 שאז עבר להתגורר במקום מגורי חמותו מחמת הרעב הרב ששרר במדינה באותה התקופה.
ביוגרפיה > עבודתו בישיבת תומכי תמימים

בשנת 1922 נוסד בעיר הומל סניף של ישיבת תומכי תמימים, ופייגין נקרא לעמוד בראשו. הוא שהה שם עד לקיץ אותה השנה, אז נקרא לעמוד בראשות סניף הישיבה בפולטבה, מחמת התדלדלות כמות התלמידים והחסרון בר"מ ומנהל, ועם בואו לשם פעל רבות להצלחת ושגשוג הישיבה. בפולטבה שהה עד לחורף 1923 שעה שהנ.ק.ו.ד. (המשטרה החשאית של ברית המועצות) עלתה על עקבותיהם, אז עבר פייגין עם הישיבה לעיר נעוועל, שם שהו כתקופה קצרה עד שעברו - על פי הוראת האדמו"ר הריי"צ - לעיר חרקוב, שם התקיימה הישיבה לחצי שנה עד שעברה בחזרה לעיר רוסטוב על הדון. בשנת 1924 חזרה הישיבה לחרקוב, שם שהתה עד חורף 1927.
בנוסף לעבודתו כר"מ, ראש ישיבה ומשפיע, כיהן פייגין כמנהל רשת ישיבות תומכי תמימים בכל רחבי ברית המועצות[דרוש מקור]. ובמשך תקופה זו היה נוסע מישיבה לישיבה על מנת לעקוב אחר התקדמות התלמידים בלימוד וכן לבחון את מצבה הכלכלי של הישיבה. היה בקשרי ידידות עם הרב לוי יצחק שניאורסון רב בעיר יקטרינוסלב ואביו של האדמו"ר מחב"ד מנחם מנדל שניאורסון.
ביוגרפיה > עבודתו כמזכיר הריי"צ

בשנת 1927 מינהו האדמו"ר יוסף יצחק שניאורסון כמזכירו האישי, לאחר מאסרו של מזכירו אלחנן דב מרוזוב.
בקיץ 1927 כשנאסר הריי"צ, שלח מברק לחסידים "עיין בראשית, ל"ט, כ'." (שם כתוב הפסוק "וייקח אדני יוסף אותו ויתנהו אל בית הסהר").[דרוש מקור]
במכתב מחודש אייר אותה השנה כותב הריי"צ במכתב אל פייגין: "בזה הנני ממלא את ידיו לבא בכתובים עם ידידנו אנ"ש שיחי' בכל אתר ואתר ... כן הנני ממלא את ידו לחתום הקבלות על כל שלוחי סכומי המעמד הנשלחים והמתקבלים על שמי ולברך את העושים ואת המעשים."[דרוש מקור]
בשנת 1930 נסע עם חיים ליברמן לארצות הברית על מנת להכין את ביקורו של הריי"צ שם.
מאז התמנותו למזכיר התלווה אל הריי"צ בכל נדודיו, ממקום ממקום. כך בשנת 1933 עבר עמו לוורשה שבפולין, ומשם בשנת 1935 לאוטווצק.
היה מעורכי הירחון "התמים" שיצא לאור על ידי איגוד תלמידי ישיבת תומכי תמימים, ואף היה עורך המדור "שערי חסידות".
ביוגרפיה > בתקופת מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בקיץ 1939, עבר פייגין עם לוורשה על מנת לנסות לחצות משם את הגבול לריגה. בתקופת שהותו שם התגורר אצל שאר בשרו הסופר הלל צייטלין.
בחודש ינואר 1940 הצליח פייגין עם הריי"צ לחצות את הגבול לריגה. על אף רישיונות הכניסה לארצות הברית שהיו ברשותו לא הצליח פייגין להימלט ונשאר בריגה. ניסיונות שתדלנות רבות נעשו על ידי כל הנוגעים בדבר ואף על ידי הריי"צ עצמו על מנת להשיג היתרי יציאה עבור פייגין ומשפחתו, אך הן עלו בתוהו.
בי' בכסלו ה'תש"ב (1941) עשו הנאצים אקציה והובילו יהודים לבית הכנסת ולאחר מכן העלו באש את בית הכנסת על הנמצאים בתוכו בהם גם אותו.
היה נשוי לסוניה, ולהם בן אחד וארבע בנות. כולם נרצחו על ידי הנאצים בריגה.
מכתב מאת יחזקאל פייגין במשרתו כמזכיר הריי"צ, תרצ"ד (1933)
יחזקאל פלומין

יחזקאל פְלוֹמִין‏ (2 באוגוסט 1935 – 16 באוקטובר 2019) היה חבר הכנסת מטעם הליכוד בשנים 1974–1981. כיהן כסגנו של שר האוצר שמחה ארליך והיה ממתכנני המהפך הכלכלי. פרסם ספרים בנושאי מס.
פרסומים

תכנון מס בעסק, הוצאת סדן, 2007, יחזקאל פלומין.
דיני ירושה ועיזבון, שאול שוחט, יחזקאל פלומין ונחום פינברג, הוצאת סדן, 2014 (מהדורה שביעית). ארבע מהדורות ראשונות בשיתוף השופט מנחם גולדברג, למהדורה החמישית הצטרף גם ד"ר א' מעוז, למהדורה השישית הצטרף השופט שאול שוחט. מהדורה ראשונה יצאה לאור בשנת 1970.
מיסים, חשבונאות, ביקורת מאלף עד תו, יחזקאל פלומין, איתן אבניאון ויהלי שפי, איתיאב, 1990.
מס הכנסה: תיאומים בשל אינפלציה הוראת שעה 1985, יחזקאל פלומין, איתן צחור ואביגדור אבני, הוצאת סדן, 1985.
חוק מס הכנסה: מיסוי בתנאי אינפלציה, יחזקאל פלומין וזאב דב הלפרין, אידאה, 1983.
דוחות תיאום אינפלציוניים: מדריך לנישום זכאי, יחזקאל פלומין ואיתן צחור, אידאה, 1983.
מס שבח דירת מגורים, הוצאת סדן, 1980.
הערות שוליים

↑  היום חלוקת התעודות בשלוחת האוניברסיטה, דבר, 27 באוקטובר 1960
↑  הוסמכו 75 עורכי דין חדשים, דבר, 17 במאי 1960
↑  אל הדור הצעיר בישראל, דבר, 8 באוגוסט 1961
↑  הדור הצעיר של הליברלים בת"א, חרות, 17 במרץ 1965
מדור מיוחד לצעירים יוקם בסוכנות היהודית, דבר, 6 ביוני 1972
↑  תנועת נוער חדשה של המפלגה הליברלית, מעריב, 17 במרץ 1971
↑  י. תדמור, התקציב הנוסף הוגש לכנסת, דבר, 21 בינואר 1975
↑  הצעות חוק פרטיות הוגשו ע"י חברי כנסת, מעריב, 18 בפברואר 1974
↑  האנטרנציונל הליברלי נתבקש להוקיע רצח הנשים היהודיות בדמשק, מעריב, 17 במרץ 1974
↑  יהושע ביצור, חוק הבחירות האישיות לעיריות, מעריב, 13 ביוני 1974
↑  ד"ר פלד ולהט מארגנים, מעריב, 28 באוקטובר 1976
↑  אישים מהליכוד הצטרפו, מעריב, 12 ביולי 1974
יהושע ביצור, ראשי הליכוד ידרשו מרבין, מעריב, 16 ביולי 1974
↑  שני ח"כים ליברלים לא חתמו על עצומת ליכוד, מעריב, 28 באוקטובר 1974
↑  דניאל דגן, בעקבות החלטות רבאט, מעריב, 31 באוקטובר 1974
↑  יהושע ביצור, הליכוד ידרוש דיון בכנסת בפעולה, מעריב, 7 ביוני 1974
↑  יהושע ביצור, הכנסת תדון בפרשת מעלות, מעריב, 16 במאי 1974
↑  דב גולדשטיין, אינני מתרגש מעליית המדד באוקטובר, מעריב, 17 בנובמבר 1978
↑  פלומין: הגדלת התקציב תחמיר מצבנו מאד, מעריב, 19 בדצמבר 1978
↑  אברהם תירוש, הסיפור המלא, מעריב, 19 ביולי 1979
פלומין: בעוד חודש וחצי ייגמר התקציב ונצטרך להדפיס כסף, מעריב, 26 ביולי 1979
↑  צמצום פעילות, מעריב, 19 בדצמבר 1980
↑  יחזקאל פלומין -עוד,רואה חשבון-סגן שר האוצר בעבר נפטר - חדשות רוטר, באתר Rotter.net
↑  הישיבה החמישים ושלוש של הכנסת העשרים-ושלוש, "דברי הכנסת", 13 ביולי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299687105171  GND: 1137714476  ISNI: 0000 0000 6696 5674  LCCN: n82023924  VIAF: 53025457   WorldCat (עם VIAF): 53025457
יחסי ארצות הברית – נורווגיה

| יחסי ארצות הברית – נורווגיה |
| --- | --- |
ארצות הברית: נורווגיה


ארצות הברית: נורווגיה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 323,802
אוכלוסייה
345,891,750: 5,588,322
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 485,513
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 86,880
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: מונרכיה חוקתית

יחסי ארצות הברית–נורווגיה הם היחסים הדו-צדדיים בין ארצות הברית של אמריקה לבין ממלכת נורווגיה.
היסטוריה

למהפכה האמריקאית ב-1776 הייתה השפעה עמוקה על נורווגיה, והאידיאלים הדמוקרטיים של חוקת ארצות הברית שימשו כמודל למחברי חוקת נורווגיה ב-1814.
הקשר ההדוק בין שני העמים התחזק עם ההגירה המסיבית של נורווגים לארצות הברית בין השנים 1825–1940, בהן היגרו כ-850 אלף נורווגים לארצות הברית.
בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, הן תוכנית מרשל והן המחויבות החזקה לברית נאט"ו תרמו לקשר החזק בין שתי המדינות.
היחסים התחזקו עוד יותר עם ביקורו של נשיא ארצות הברית, ביל קלינטון בנורווגיה ב-1999. ביקורו של קלינטון היה ביקורו הראשון של נשיא ארצות הברית מכהן בנורווגיה.
אמריקאים-נורווגים

כיום, ישנם יותר מ-4.5 מיליון אמריקאים ממוצא נורווגי בארצות הברית. מתוכם, לשלושה מיליון נורווגיה היא המוצא היחיד או העיקרי שלהם.
קצת יותר מ-2% מהלבנים בארצות הברית, הם ממוצא נורווגי. רובם חיים במערב התיכון: במינסוטה, מערב ויסקונסין, צפון איווה ודקוטה.
אמריקאים-נורווגים נוהגים לשמור על מורשתם במובנים רבים. חלק גדול מהם משתייכים לכנסייה הלותרנית-אוונגליסטית. כמו כן הם שומרים על מורשתם הקולינרית, תלבושות מסורתיות וחגים נורווגים.
האמריקאים ממוצא סקנדינבי מונים כ-11–12 מיליון נפשות בארצות הברית, מייצגים כ-6% מהאוכלוסייה הכללית וכ-25% מהאוכלוסייה הלבנה במערב ארצות הברית.
רוב האוכלוסייה הנורווגית בארצות הברית משויכת לכנסייה הלותרנית, אם כי מיעוטים מהם משתייכים לכנסייה הקתולית או לכתות פרוטסטנטיות אחרות.
יש יותר אנשים ממוצא נורווגי בארצות הברית מאשר נורווגים בנורווגיה. שיעור הלידות הגבוה של האמריקאים-נורווגים במאה השנים האחרונות גרמו להכפלת האוכלוסייה הנורווגית בארצות הברית פי 4 תוך 100 שנים.
דיפלומטיה > שגרירויות

לארצות הברית ישנה שגרירות רשמית באוסלו, ולנורווגיה ישנה שגרירות רשמית בוושינגטון די. סי..
דיפלומטיה > קונסוליות

לנורווגיה יש 4 קונסוליות בארצות הברית - בניו יורק, במיניאפוליס, ביוסטון ובסן פרנסיסקו.
דיפלומטיה > קונסוליות > מיניאפוליס

בשנת 1906, פתחה נורווגיה קונסוליה במיניאפוליס, מינסוטה. הקונסוליה הפכה לקונסוליה כללית בשנת 1946.
ב-2001, תכננה ממשלת נורווגיה לסגור את הקונסוליה, אך לבסוף היא נשארה פתוחה בעקבות מאמץ קבוצות נורווגיות לגרום לממשלת נורווגיה לא לסגור את הקונסוליה.
בשנת 2007, הודיעה ממשלת נורווגיה שוב על כוונתה לסגור את הקונסוליה ולהחליף אותה בקונסוליה של כבוד. לאחר שהקונסוליה נהפכה לקונסוליה של כבוד, סגן נשיא ארצות הברית לשעבר וולטר מונדייל הסכים לשמש כקונסול של כבוד.
נכון לשנת 2015 אלבינד הייברג, מנכ"ל ארגון "בני נורווגיה" (אנ') שדואג לשימור המסורת של אנשים ממוצא נורווגי בצפון אמריקה, משמש כקונסול של כבוד של נורווגיה במיניאפוליס.
דיפלומטיה > קונסוליות > מיאמי

בעבר הייתה קונסוליה נורווגית במיאמי, שנסגרה ב-2003. הקונסוליה שימשה את פלורידה, אלבמה, ג'ורג'יה, צפון קרוליינה, דרום קרוליינה והקריביים.
טייריס רייס

| --- | --- |

טייריס רייס במדי חימקי מוסקבה
 לידה:  15 במאי 1987 (בן 37) ריצ'מונד שבארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.85 מטר
 מספר:  2
 מכללה:  בוסטון קולג'   2006–2009
 קבוצות כשחקן
 2009–2010   2010–2011   2011–2012   2012–2013   2013–2014   2014–2016   2016–2018   2018   2018–2019   2019–2020   2020:  פאניוניוס   ארטלנד דראגונס   ריטאס וילנה   באיירן מינכן   מכבי תל אביב   חימקי מוסקבה   ברצלונה   שנז'ן לאופרדס   ברוזה במברג   פנאתינאיקוס   א.א.ק. אתונה
 הישגים כשחקן
 גביע היורוליג (2014)   MVP של פיינל פור היורוליג (2014)   גביע יורוקאפ (2015)   MVP של היורוקאפ (2015)   MVP של גמר היורוקאפ (2015)   אליפות המדינה (2014)   MVP סדרת הגמר בישראל (2014)   גביע המדינה (2014)   MVP של טורניר ה-TBT (2021)
טייריס רייס (באנגלית: Tyrese Rice‏; נולד ב-15 במאי 1987) הוא כדורסלן עבר אמריקאי-מונטנגרי ששיחק בעמדות הרכז והקלע.
קריירה

רייס נולד בריצ'מונד שבווירג'ינה ארצות הברית. שיחק עבור נבחרת הכדורסל של בוסטון קולג' בשנים 2006 עד 2009. בעונתו האחרונה קלע בממוצע 16.9 נקודות למשחק, עם 5.3 אסיסטים, 3.8 ריבאונדים ו-1.8 חטיפות בממוצע. לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, הצטרף לקבוצת פאניוניוס היוונית וכעבור עונה אחת עבר לקבוצת ארטלנד דראגונס. עונה אחר כך עבר למועדון ריטאס וילנה בה שיחק בעונת 2011-2012.
לאחר שעזב את ריטאס הצטרף הגארד לבאיירן מינכן מליגת העל הגרמנית. בבאיירן, שיתף רייס פעולה עם הגארד הישראלי יותם הלפרין, בתום העונה דורג רביעי ברשימת הקלעים של הליגה ושני באסיסטים.
ב-11 ביולי 2013 חתם רייס לשנתיים בקבוצת מכבי תל אביב. בעונת 2013/2014 הוביל רייס את מכבי תל אביב בסדרת ההצלבה למהפך דרמטי במשחק חוץ על ארמאני מילאנו בדרך לניצחון בסדרה והעפלה לפיינל פור היורוליג. בחצי גמר קלע רייס את סל הניצחון של קבוצתו, 5.5 שניות לפני סיום המשחק. בגמר קלע רייס 26 נקודות ונבחר למצטיין הפיינל פור (MVP) בדרך לזכייה של מכבי תל אביב באליפות אירופה.
באותה עונה הוביל את קבוצתו גם לזכייה באליפות ישראל בכדורסל. כשהיא גברה בסיכום שני משחקים על מכבי חיפה. רייס בלט במיוחד במשחק הראשון, שבו קלע 30 נקודות ושבעה אסיסטים.
בקיץ 2014 הודיע על עזיבת מכבי. הוא חתם ל-3 שנים בחימקי מוסקבה עבור 2.5 מיליון דולר לעונה.
ב-2015 זכה עם חימקי מוסקבה בגביע היורוקאפ, ובנוסף זכה בתואר ה-MVP של העונה ומשחקי הגמר של המפעל.
ב-26 ביולי 2016 חתם לשנתיים בברצלונה. ב-12 בינואר 2018, חתם בקבוצה הסינית שנג'ן לאופרדס.
ב-5 באוגוסט 2018 חתם בברוזה במברג הגרמנית. ב-1 ביולי 2019 חתם בפנאתינאיקוס.
רייס הוא בעל אזרחות של מונטנגרו ושיחק בנבחרת מונטנגרו באליפות אירופה בכדורסל 2013.
קריירה > חיים אישיים

רייס הוא אב במשפחה חד-הורית. בינואר 2006 נולד בנו אשון רייס, ומשנת 2009 הוא מגדל את בנו לבדו. בעונת 2013-2014 הצטרף אשון לנסיעתה של מכבי תל אביב למשחקי ההצלבה נגד מילאנו. לאחר בחירתו של רייס בתואר MVP של הפיינל פור, הצטרף הבן אל אביו בהנפת התואר. רייס אף הוסיף לאחר הזכייה: "הוא הכול בשבילי. כל מה שאני עושה בחיים זה בשבילו".
הערות שוליים

↑   אביב לביא, פרשנות || טייריס רייס: מפלצת בלתי עצירה, באתר הארץ, 9 ביוני 2014
↑  לייב בלוג ספורט הארץ, היום בספורט || טייריס רייס עוזב את מכבי תל אביב, באתר הארץ, 30 ביוני 2014
↑  דובי פיק, ‏רייס חתם רשמית בחימקי, היקמן בפנרבחצ'ה, באתר ONE‏, 30 ביוני 2014
↑  ynet ספורט, רייס חתם בברצלונה: "רוצה לזכות ביורוליג", באתר ynet, 26 ביולי 2016
↑  טייריס רייס, אקס מכבי תל אביב, חתם בשנזן לאופרדס הסינית, באתר וואלה, 12 בינואר 2018
↑  מצא קבוצה: טייריס רייס חתם בבאמברג, באתר ynet, 5 באוגוסט 2018
↑  רשמי: טייריס רייס חתם לעונה אחת בפנאתינייקוס, באתר ONE‏, 1 ביולי 2019
↑  דותן מלאך, טייריס רייס: "זכייה ביורוליג תהיה דבר גדול", באתר nrg‏, 16 במאי 2014
↑  רועי גלדסטון, שליח ערוץ הספורט למילאנו, ‏יחד עם נבארו, קוקוץ' ופרקר: רייס הוא ה-MVP, באתר ערוץ הספורט, 19 במאי 2014
↑  ורד כהן ואמנון הררי, שליחנו למילאנו‏, בלו הניף עם פניני את הגביע, טיוס: ”לא האמינו בנו”, באתר וואלה, 18 במאי 2014
יום טוב שני של גלויות

יום טוב שני של גלויות הוא יממה נוספת שמצרפים מחוץ לארץ ישראל, מאז ימי חז"ל, לכל אחד מן הימים הטובים. יוצאים מהכלל הם יום כיפור שהוא יום אחד בכל מקום, וראש השנה שנחגג יומיים אף בארץ ישראל.