stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אביר
שימוש מודרני

אבירות מוענקת כיום כהכרה בשירותים שסיפק מקבל התואר לקהילה, שירותים שאינם קשורים עוד בהכרח בלחימה. תוארי אבירות עדיין מוענקים בין השאר בממלכה המאוחדת (בריטניה), בהולנד (ridder), בדנמרק, במלזיה ובוותיקן. בחלק מהמדינות האבירים משתייכים למסדרי אבירות.
תוארי אבירות מוענקים גם במספר רפובליקות. בצרפת ישנם מספר מסדרים, שהמפורסם בהם הוא מסדר לגיון הכבוד. הדרגה הנמוכה ביותר בכל המסדרים היא אביר (שבלייה -  Chevalier).
בממלכה המאוחדת, האבירים רשאים להוסיף לשמם הפרטי את הקידומת "סר" (Sir) לגברים, ודיים (Dame) לנשים.
אל התואר נלווה השם הפרטי, וניתן לצרף גם את שם המשפחה. לפיכך, לאלטון ג'ון אפשר לקרוא "סר אלטון" או "סר אלטון ג'ון", אך לא "סר ג'ון"; בדומה דיים ג'ודי דנץ' או דיים ג'ודי.
התואר כיום מושאל גם עבור אנשים הנאמנים לערך מסוים ונלחמים למענו (למשל, "אביר זכויות האדם").
בספרות ובתרבות

עוד בימי הביניים התפתחה סוגה ספרותית המגוללת את עלילותיהם של אבירים גיבורים, אמיצים, חסודים, בעלי כבוד וטובי לב. ספרות זו - כגון אגדות המלך ארתור ואבירי השולחן העגול - הולידה את הארכיטיפ של האביר כלוחם מכובד הנלחם ברשע ומציל את העלמה במצוקה. מאגדות אלו נולד הביטוי "האביר על הסוס הלבן".
הפארודיה הידועה ביותר על ספרות האבירים היא הרומן "דון קישוט" מאת מיגל דה סרוונטס, המספר על אציל מזדקן ששוקע בהזיות בעקבות קריאת יתר של אגדות אבירים, והופך להיות אביר נודד בתקופה בה האבירות הייתה כבר מיושנת ולא רלוונטית.
בתקופה הרומנטית באירופה (המאה ה-18 והמאה ה-19), שהחייתה את הנוסטלגיה לימי הביניים, שב העניין בספרות האבירים ונכתבו יצירות חדשות על אבירים גיבורים ואצילי לב, כגון "אייבנהו" של סר וולטר סקוט.
ספרות הפנטזיה הרבתה להשתמש בארכיטיפ של האביר האציל והטהור והרבתה להציג דמויות של אבירים המובילים את המאבק בכוחות הרוע: החל במלכים מושחתים וכלה בדרקונים מפלצתיים. במשחקי הפנטזיה כגון מבוכים ודרקונים נוצר המקצוע של אביר קודש או פלאדין, לוחם שמחויב לאידיאלים של סדר וטוב, וזוכה לכוחות של קדושה מטעם אלי הטוב אותם הוא משרת. מנגד, הוצגו גם דמויות של אבירים שבגדו בערכי המוסר ופנו לדרך הרע, כגון לורד סות' מ"רומח הדרקון".
דמות האביר מרבה להופיע בקולנוע, בטלוויזיה, במשחקי וידאו ובמשחקי תפקידים.
ראו גם

מסדר אבירות
בוקלאריוס
קמלוט
דון קישוט
סמוראי
הערות שוליים

↑  לאבירים המקוריים לא היו כללי התנהגות. כשהכנסייה סברה כי האבירים הפכו צמאי-דם ובלתי-נשלטים, היא התערבה והחלה להדגיש את חשיבות המידות הטובות, עד שהכנסייה נקשרה במוסד האבירות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545805505171  BnF: cb13516297v (data)  GND: 4050152-8  LCCN: sh85072692  LNB: 000053100  NDL: 00565995  NKC: ph125377 
טקס אקולייד, בו נסיכה מכתירה אביר בשריון שרשראות. ציור מאת אדמונד בלייר לייטון
שריון לאביר וסוסו בשדה הקרב
איור מ-Codex Manesse המתאר אבירים בדו-קרב הפלה ברומח
הדמיה של 'אביר אפל' כפי שמתבטא ביצירות רבות. דמות מסתורית מעוררת אימה, וחסרת סממנים הרלדיים.
הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן

| --- | --- |

דונלד טראמפ חותם על ההכרה
 תאריך:  25 במרץ 2019
 חשיבות:  הכרת ארצות הברית ברמת הגולן כחלק ממדינת ישראל
 מקום:  ארצות הברית הבית הלבן, וושינגטון די. סי., ארצות הברית
נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, הצהיר ב-21 במרץ 2019 שארצו מכירה באופן מלא בריבונות הישראלית ברמת הגולן. ב-25 במרץ 2019 חתם טראמפ על הצהרה שמכירה בריבונות ישראל על רמת הגולן.
ההצהרה

ב-21 במרץ 2019 הצהיר הנשיא טראמפ כי "לאחר 52 שנים הגיע הזמן שארצות הברית תכיר באופן מלא בריבונות הישראלית ברמת הגולן, דבר חשוב מבחינה אסטרטגית וביטחונית לישראל וליציבות האזורית."
ארבעה ימים לאחר מכן, בטקס סמלי בבית הלבן במעמד ראש ממשלת ישראל, סגן נשיא ארצות הברית, מייק פנס, מייק פומפאו, ג'ארד קושנר, דייוויד פרידמן ואחרים, חתם טראמפ על הצהרה נשיאותית שמכירה בריבונות ישראל על רמת הגולן.
תגובות > בישראל

ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, הודה לנשיא טראמפ על ההצהרה. מאוחר יותר הודיע נתניהו כי בכוונתו לאשר הקמת יישוב חדש ברמת הגולן שייקרא רמת טראמפ, כמחווה על ההכרה.
ראש האופוזיציה, שלי יחימוביץ', אמרה כי "הצהרת טראמפ היא בעיקר סמלית, אך היא מבורכת ומשקפת את הקונצנזוס הישראלי לגבי מעמדה של רמת הגולן. [...] אין ספק שטראמפ מוסר את ההצהרה כדי להעניק בונוס לנתניהו במערכת הבחירות".
תגובות > בעולם

מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, אמר כי "מעמדו של הגולן לא השתנה". המהלך האמריקני גרר גינוי, ביקורת או דחייה מצד: האיחוד האירופי, בריטניה, גרמניה, צרפת, בלגיה, ספרד, פולין, דרום אפריקה, טורקיה, מצרים, הליגה הערבית, רוסיה, ערב הסעודית, בחריין, קטר, כווית, ירדן, עיראק, איראן, לבנון, יפן, קובה, אינדונזיה, קנדה, פקיסטן, סודאן, מלזיה, וסין.
ביוני 2021 דווח באתר "The Washington Free Beacon (אנ')" כי ממשל ג'ו ביידן צפוי לסגת מהחלטתו של טראמפ, ולהודיע כי הוא אינו מכיר בריבונות הישראלית על רמת הגולן. גורם מדיני בישראל הכחיש כוונה כזו. זמן קצר לאחר הדיווח פרסמה מחלקת המדינה של ארצות הברית הצהרה רשמית לפיה מדיניות ארצות הברית בנוגע לרמת הגולן לא השתנתה, ודיווחים האומרים אחרת הם שקריים.
ראו גם

מעמדה המשפטי והבינלאומי של רמת הגולן
הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל
הערות שוליים

1 2  טראמפ חתם על ההכרה ההיסטורית בריבונות ישראל בגולן, באתר ynet, 25 במרץ 2019
↑  "הצהרה היסטורית של הנשיא טראמפ: "הגיע הזמן שארצות הברית תכיר בריבונות ישראל בגולן"
↑  טל שניידר, ‏טראמפ ונתניהו נפגשו: ארה"ב הכירה בריבונות ישראל על הגולן, באתר גלובס, 25 במרץ 2019.
↑  איתמר אייכנר, "רמת טראמפ": הממשלה תאשר את היישוב ע"ש נשיא ארה"ב בגולן, באתר ynet, 13 ביוני 2019
↑  אריק בנדר, ‏יחימוביץ': הצהרת טראמפ בנוגע לגולן נועדה לעזור לנתניהו בבחירות, באתר מעריב אונליין, 23 במרץ 2019
↑  רועי רובינשטיין ואליאור לוי, מזכ"ל האו"ם: לא לסיפוח. ארה"ב: זו החלטה ישראלית, באתר ynet, 24 ביוני 2020
↑   נעה לנדאו, מדינות האיחוד האירופי הצהירו פה אחד: לא מכירות בריבונות ישראל ברמת גולן הכבושה, באתר הארץ, 27 במרץ 2019
↑  ג'קי חוריו נעה לנדאו, מזכ"ל הליגה הערבית: ההכרה בריבונות ישראלית בגולן חסרת משמעות, באתר הארץ, 21 במרץ 2019
↑  ynet, רוסיה, איראן וטורקיה נגד ההכרה בגולן: "איום על המזרח התיכון", באתר ynet, 27 באפריל 2019
↑  דנה ויס, ‏גורם מדיני: "סוגיית רמת הגולן לא נדונה מול האמריקנים", באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2021
↑   ציוץ של מחלקת המדינה של ארצות הברית ברשת החברתית אקס (טוויטר), 25 ביוני 2021.
| היסטוריה של מדינת ישראל  |
| --- | --- | --- |
ביטחון • תעשייה • מדע וטכנלוגיה • חינוך • כלכלה • משפטים • דת • תרבות
| שנות ה-40 | הכרזת העצמאות • מלחמת העצמאות • אלטלנה • הסכמי שביתת הנשק • הממשל הצבאי על ערביי ישראל • מבצע על כנפי נשרים |  |
| שנות ה-50 | העלייה ההמונית • תקופת הצנע • המדיניות הכלכלית החדשה • הסכם השילומים • חינוך ממלכתי • העסק הביש • פעולות התגמול • ייבוש החולה • מלחמת סיני • אירועי ואדי סאליב |  |
| שנות ה-60 | הקמת המוביל הארצי • המלחמה על המים • משפט אייכמן • הקמת הקריה למחקר גרעיני - נגב • מיתון 1966 • תקופת ההמתנה • מלחמת ששת הימים • מלחמת ההתשה |  |
| שנות ה-70 | הפנתרים השחורים • מלחמת יום הכיפורים • הקמת גוש אמונים • מבצע יונתן • יום האדמה • המהפך • הקמת שלום עכשיו • מבצע ליטני • הסכם השלום עם מצרים |  |
| שנות ה-80 | מלחמת לבנון הראשונה • המערכה ברצועת הביטחון • פרשת קו 300 • האינפלציה • משבר מניות הבנקים • תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 • משבר הקיבוצים • האינתיפאדה הראשונה |  |
| שנות ה-90 | מלחמת המפרץ • העלייה מברית המועצות לשעבר • ועידת מדריד • הסכמי אוסלו • טבח מערת המכפלה • הסכם השלום עם ירדן • רצח יצחק רבין • המהפכה החוקתית • אסון המסוקים |  |
| עשור ראשון של המאה ה-21 | הנסיגה מרצועת הביטחון • אירועי אוקטובר 2000 • האינתיפאדה השנייה • מבצע חומת מגן • חומת מגן כלכלית • הקמת גדר ההפרדה • תוכנית ההתנתקות • מלחמת לבנון השנייה • מבצע עופרת יצוקה |  |
| עשור שני של המאה ה-21 | אסון הכרמל • המחאה החברתית • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל • הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן • המשבר הפוליטי |  |
| עשור שלישי של המאה ה-21 | מגפת הקורונה בישראל • הסכמי אברהם • אסון הר מירון • מבצע שומר החומות • הרפורמה המשפטית • טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל |  |
פורטל ישראל • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל • ציר הזמן של ההיסטוריה של ישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקום רמת הגולן, השטח שנכבש על ידי ישראל ב-1967
חוק וירת

ניקלאוס וירת מרצה באוניברסיטת אורל המדינתית, רוסיה.
בענף המחשוב, חוק וירְת טוען כי "תוכנה הופכת לאיטית בקצב הגבוה יותר מהאצת החומרה". ניבוי זה מיוחס לניקלאוס וירת, שטבע את האמרה בשנת 1995.
הסבר

בהתאם לתחזית של חוק מור מ-1965, מוכפל כוח החישוב מדי שנתיים בממוצע. עם זאת, חוק וירת קובע שאין הדבר משפיע בהכרח על המהירות בה נעשית העבודה המועילה בתוכנה. תוכניות נוטות לגדול ולהסתבך עם הזמן, ונתיבי הריצה נוטים להתארך. זאת ועוד, יש מתכנתים המסתמכים באופן עיוור על חוק מור ומצדיקים בעזרתו קוד מקור לא יעיל, בחושבם שקוד זה לא יהווה בעיה שהרי החומרה תהפוך למהירה יותר בכל מקרה.
תוכנה משמשת ליצירת תוכנה, ומתכנתים רבים עושים כיום שימוש בסביבות פיתוח משולבות, מהדרים, שלדי תוכנה ספריות קוד וכדומה. שכבות תוכנה אלה מגבירות את רמת ההפשטה ומביאות את המתכנת להבנה טובה יותר של צורכי המשתמש, אך באותה העת מרחיקות אותו מהפרטים של החומרה. כדי להביע את הפשטות האלה בשפה המובנת למעבד, נדרשות שכבות פירוש רבות ומספר גדול מאוד של הוראות מכונה. כשתנאים אלה מתקיימים ללא בקרה מתאימה, התוצאה היא התנפחות תוכנה, הנחזית בחוק וירת.
דוגמה לחוק וירת אפשר לראות במערכות הפעלה מודרניות למחשבים אישיים. זמן האתחול של מחשב אישי ארוך מהזמן שנדרש לאתחול מחשב בשנות השמונים או התשעים[דרוש מקור][מפני ש...], למרות הגידול העצום שחל במהירות ובכוח החישוב של החומרה.
ביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חוק גייטס

חוק גייטס הוא וריאציה של חוק וירת וחוק מור, הקובעת שמהירותה של תוכנה מסחרית בפיתוח יורדת ב-50% כל 18 חודשים, ולכן מונעת מהמשתמש את היתרונות הטמונים בחוק מור.
חוק גייטס מבטא את תסכולם של משתמשים רבים החשים בהאטה במהירות התוכנה מדי גרסה שהם מתקינים, האטה המחייבת אותם להחליף את החומרה בה הם משתמשים בפרקי זמן קצרים מהצפוי. החוק נקרא על שמו של ביל גייטס אף שגייטס לא ניסח או ביטא אותו בעבר. הוא נקרא על שמו כדי לבטא הלך רוח הומוריסטי על כך שדווקא מוצרי מיקרוסופט הולכים ונעשים איטיים יותר עם כל הוספה של טלאים או תכולות חדשים.
ראו גם

חוק מור
תוכנה מנופחת
משבר התוכנה
חוק פרקינסון
לקריאה נוספת

The School of Niklaus Wirth: The Art of Simplicity by László Böszörményi, Jürg Gutknecht, and Gustav Pomberger (Editors), Morgan Kaufmann Publishers, 2000, ISBN 1-55860-723-4.
טאוור גרין

האתר שבו הוקמו הגרדומים
רשימת ההוצאות להורג במקום על שלט הסבר והנצחה
טאוור גרין (אנגלית: Tower Green) הוא אזור בתוך מצודת לונדון שבו הוצאו להורג בעריפת ראש שתי מלכות רעיות של אנגליה וחמישה אצילים בריטים.
טאוור גרין שוכן בשטח פתוח בחלק הדרומי של קפלת פטרוס הקדוש בשלשלאות. עריפת ראש בטאוור גרין, שמעטים בלבד הורשו לגשת אליו, הייתה זכות יתר של אישים בכירים; הנידונים למוות לא נאלצו לספוג עלבונות מההמון, והמונרך לא זכה לפרסום שלילי. אסירים אחרים הוצאו להורג בפומבי בגבעת מצודת לונדון או בסמוך לגבולות המצודה, או בטייברן שבקצה השני של העיר. במרכז המתחם הייתה כיכר קטנה מרוצפת בגרניט, ובה ניצב בעבר הגרדום שבאמצעותו בוצעו ההוצאות להורג הבלתי פומביות. ריצוף הגרניט נוצר לפי הוראה מיוחדת של המלכה ויקטוריה.
במהלך ימי הביניים שימש האזור כאתר קבורה. כתוצאה מהנחת אבני הגרניט במאה ה-19 נערכו חפירות רדודות לצורך הקמת יסודות, ובמהלך החפירות נתגלו שרידיו של בניין ששכן באתר. התוכניות ההיסטוריות של מצודת לונדון אכן כללו מבנה ששכן בטאוור גרין. המבנה נהרס ב-1684, ונבנה מחדש כעבור שנה. זמן קצר לאחר מכן הוא הועבר שוב. ככל הנראה שימש המבנה כבית המשמר עבור השומרים שקדו לשומרי מצודת לונדון (Yeomen Warders). ההוצאות להורג בטאוור גרין נערכו בתוך המבנה על מנת לשמור על פרטיותם של האצילים.
ידוע כי האישים הבאים הוצאו להורג בטאוור גרין:
1483 - ויליאם הייסטינגס, ברון הייסטינגס הראשון, לפי פקודה של ריצ'רד, הדוכס מגלוסטר
19 במאי 1536 - המלכה אן בולין, אשתו השנייה של המלך הנרי השמיני
27 במאי 1541 - מרגרט, הרוזנת מסולסברי, הנצר האחרון לבית פלנטג'נט
13 בפברואר 1542 - המלכה קתרין הווארד, אשתו החמישית של הנרי השמיני, לפי חוק החרמת נכסים
13 בפברואר 1542 - ג'יין בוליין, הוויקונטית מרוצ'פורד, לפי פקודה מיוחדת של הנרי השמיני
12 בפברואר 1554 - ליידי ג'יין גריי, מלכת תשעת הימים, אשתו של לורד גילדפורד דאדלי, לפי פקודה של ועדה מיוחדת שהאשימה אותה בבגידה חמורה במולדת בניסיון להדיח את מרי הראשונה
25 בפברואר 1601 - רוברט דברו, רוזן אסקס השני, באשמת בגידה
ראשו של כל אחד מהאישים שלעיל נערף באמצעות גרזן, למעט ראשה של אן בולין שנערף באמצעות חרב. הגופות של כל האישים הללו נקברו בקפלת פטרוס הקדוש בשלשלאות.
פרווין ארדלאן

| --- | --- |

 לידה:  1967 (בת 57 בערך) טהראן, איראן 
 מדינה:  איראן 
 פרסים והוקרה:  פרס אולוף פלמה (2007) 
 
פרווין ארדלאן (בפרסית: پروین اردلان; ילידת 1967; טהראן) היא סופרת, עיתונאית ופעילת זכויות נשים, ממוצא כורדי, באיראן.
קריירה

בשנות ה-90 הייתה ארדלאן בין מקימות המרכז לתרבות נשים ( Markaz-e Farhangi-ye Zanan), אשר מאז ועד היום מהווה מרכז לגיבוש דעות, ניתוח ותיעוד נושאים הקשורים בזכויות הנשים באיראן. החל מ-2005 הארגון פרסם מגזין מקוון (הראשון באיראן) בנושא זכויות נשים. ב-2007 המגזין נסגר על ידי השלטונות.
ארדלאן, יחד עם נושין אחמדי חורסאני (אנ') כתבו ספר על עורכת הדין הראשונה באיראן - מֶהרנגיז מנוּצ'יריאן (אנ') שכותרתו "הסנאטורית: עבודתה של הסנאטורית מהרנגיז מנוצ'ריאן במאבק על זכויות משפטיות לנשים". הספר זכה בפרס הספר "לטיפה ירשתר" בשנת 2004.
קריירה > קמפיין מיליון חתימות

ארדלאן הייתה אחת החברות המייסדות של מיזם מיליון החתימות באיראן, שניסה לאסוף מיליון חתימות למען שוויון זכויות של נשים באיראן והיא השתתפה במחאות שהושתקו באלימות על ידי השלטונות. בשנת 2007 היא קיבלה את פרס אולוף פלמה (אנ') וכשניסתה לצאת את המדינה, נעצרה בשדה התעופה. יחד עם אחרות, נידונה לשלוש שנות מאסר באשמת "איומים על הביטחון הלאומי".
בשנת 2009 עברה ארדלאן לשוודיה וכעבור 3 שנים היא קיבלה שם אישור לתושבות קבע., היא כותבת מאמרים על זכויות הנשים באיראן וכן מרצה בעולם, על אודות הנושא.
פרסים

פרס אולוף פאלמה (2007).
פרס הלמן/האמט (אנ')
הערות שוליים

1 2  Najibullah, Farangis. "Rights Award Goes To Iranian Women's Activist". RadioFreeEurope/RadioLiberty (באנגלית). נבדק ב-2024-05-20.
↑  The Latifeh Yarshater Award | Association for Iranian Studies (AIS) | انجمن ایران‌ پژوهی, associationforiranianstudies.org
1 2  parvin-ardalan, thefestivalacademy
1 2  Iranian feminist activist Parvin Ardalan to give Front Line Defenders lectures at four universities, Front Line Defenders, ‏2023-03-23 (באנגלית)
↑  , Parvin Ardalan får stanna i Sverige, svt.se, 27 מרץ 2012
↑  Svenska PEN, Svenska PEN (ב־)
↑  Iranian feminist activist Parvin Ardalan to give Front Line Defenders lectures at four universities – The Iran Post (באנגלית אמריקאית)
↑  Parvin Ardalan, ICORN international cities of refuge network (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1059364360  VIAF: 311416396   WorldCat (עם VIAF): 311416396
סכר טאלקאן

| --- | --- |

 מיקום:  Taleghan County 
 סוג:  סכר סוללה, סכר עפר, תחנת כוח הידרואלקטרית 
 אורך:  1,111 מטר
 גובה:  109 מטר
 ייצור חשמל:  18 מגה-ואט
 תקופת הבנייה:  ?–2006 
 קואורדינטות:  36°11′16″N 50°38′04″E﻿ / ﻿36.187777777778°N 50.634444444444°E﻿ / 36.187777777778; 50.634444444444
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסכר טאלקאן(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןסכר טאלקאן
 
צילום מאגר טאלקאן בשקיעה.
סכר טָאלקָאן (בפרסית: سد طالقان) הוא סכר המייצר את מאגר המים טאלקאן שהוא אחד מחמשת מקורות המים העיקריים של מטרופולין טהראן. חלק מהמים מועבר לעיר האשתגרד (פר').
הסכר מנוצל לייצור אנרגיה הידרואלקטרית.
מיקום

הסכר נבנה על נהר שאהרוד (פר'), כ-140 קילומטרים צפונית מזרחית לטהראן, למרגלות הרי אלבורז, בפרובינציה אלבורז.
היסטוריה

הסקרים ומחקרים הראשונים לקראת בניית סכר טאלקאן החלו בשנת 1969. והושלמו רק ב-2002, מועד תחילת העבודה. בניית הסכר הושלמה ב-2006.
מטרות הסכר

שליטה על זרימת המים בנהר שאהרוד.
אספקת מים למטרופולין טהראן.
אספקת מים לחקלאות.
הפקת אנרגיה הידרואלקטרית.
נתונים ומאפיינים > הסכר

סוג סכר: סכר סוללה מחופה בסלעים בשיטת ריפראפ למניעת סחף.
נתונים ומאפיינים > הפקת החשמל

יכולת ייצור החשמל של תחנת הכוח היא 17.8 מגהוואט.
נתונים ומאפיינים > מאגר טאלקאן

קיבולת המאגר: 420 מיליון מטרים מעוקבים של מים.
אורך המאגר: מעל 10 קילומטרים.
סביב האגם הוקמו כמה מרכזי תיירות, ספורט ונופש.
בעיות

באוקטובר 2021 דֻווח שבשל היעדר משקעים במהלך השנים האחרונות, הסכר מכיל רק 210 מיליון מטרים מעוקבים של מים, דהיינו מחצית מהקיבולת שתוכננה (420 מיליון מטרים מעוקבים של מים).
במחקר שנערך בשנת 2022 נמצא שהסכר שוקע בקצב ממוצע של 4 מ"מ בשנה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הערות שוליים

↑  Qare Hassan Lou, Saeed; Arabi, Mehdi; Qare Hassan Lu, Hamid (2021-05-01). "Routing of pipelines in the water transmission systems (from Taleqan Dam to Hashtgerd New City) with Application and Comparison of Analytical Hierarchy Process (AHP) and Network Methods". Journal of Water Science & Engineering. 11 (1): 69–51. ISSN 2251-6905.
1 2 3  "Taleqan Dam Lake". נבדק ב-30 נובמבר 2024.
↑  Taleqan Dam and its scenic reservoir lake, irandaily.ir, ‏June 16, 2024
1 2  Mehrnoosh Ghadimia, [https://www.researchgate.net/publication/360882922_Investigation_of_riprap_stability_of_a_dam_risk_assessment_by_InSAR_method_and_rock_mechanical_test/download Investigation of riprap stability of a dam: risk assessment
by InSAR method and rock mechanical test], GEOMATICS, NATURAL HAZARDS AND RISK
 VOL. 13, NO. 1,, 2022,, עמ' 1441–1456
1 2  M. Ghadimi, A. Derakhshan, Behaviour Comparison of the Taleqan Dam Using Instrumentation Data and Radar Interferometry, Journal of Geomatics Science and Technology 10, 2020-12-10, עמ' 111–117
1 2  Visit Iran | Official Travel Guide of Iran, www.visitiran.ir
↑  Taleqan Dam in Taleghan|Taleghan Attractions|Travel to Iran, alaedin.travel (באנגלית)
↑  https://plus.google.com/113403756129291503583, Taleqan Dam Half Empty, Financial Tribune, ‏2021-10-08 (באנגלית)
אלכסנדר השני, מלך סקוטלנד

ערך זה עוסק במלך סקוטלנד. אם התכוונתם לאישים אחרים בשם זה, ראו .
אלכסנדר האביר. חותמו של אלכסנדר השני.
אלכסנדר השני (באנגלית: Alexander II, בגאלית סקוטית: אלאקסאנדייר מק אואיליאם- Alaxandair mac Uilliam, בגאלית מודרנית: אלאסדייר מק אואיליים - Alasdair mac Uilleim;‏ 24 באוגוסט 1198 - 6 ביולי 1249) היה מלך סקוטלנד.
קורות חיים

אלכסנדר השני היה בנו היחיד של ויליאם הראשון ושל ארמנגרד דה בומון. אלכסנדר נולד בהאדינגטון שבמזרח לות'יאן בשנת 1198. בביקורו באנגליה בשנת 1213 העניק לו ג'ון, מלך אנגליה תואר אבירות. לאחר מות אביו, ב-4 בדצמבר 1214 הפך אלכסנדר השני למלך סקוטלנד בפועל, וב-6 בדצמבר הוכתר על אבן הגורל במנזר סקון.
בראשית מלכותו מרדו נגדו השבטים הסקוטיים מקויליאם ומקהת'ס, אולם המרידה דוכאה זמן קצר לאחר שפרצה.
אלכסנדר השני תמך במאבק הבארונים האנגלים נגד ג'ון הראשון, ופלש לאנגליה בראש הצבא הסקוטי על מנת לסייע להם. הצבא הסקוטי הגיע עד נמל דובר בדרומה של אנגליה שם המתין לסיוע של הצבא הצרפתי. לאחר מותו של ג'ון הראשון שבו הצבאות לארצם, ובנו של ג'ון, הנרי השלישי חתם על הסכם שלום עם אלכסנדר (וכן נחתם הסכם שלום עם יורש העצר הצרפתי, לימים לואי השמיני, מלך צרפת).
על מנת לשפר את היחסים בין המדינות, ביוני 1121 נשא אלכסנדר לאישה את ג'ואן מאנגליה, אחותו של הנרי השלישי.
בשנת 1235 פרץ מרד נוסף נגד המלך בארגייל, אולם כוחות המלך דיכאו את המורדים במהרה.
באותה שנה פרצה מחלוקת גבולות בין אנגליה וסקוטלנד, ואלה הסדירו את המחלוקת בהסכם יורק משנת 1237, אשר הסדיר את הגבול בין המדינות וקבע כי הוא עובר בין סולווי פירת' במערב ושפך נהר טוויד במזרח.
ג'ואן נפטרה במרץ 1238 באסקס, וב-15 במאי 1239 נשא אלכסנדר לאישה את מארי דה קוסי, ונולד להם בשנת 1241 בנם היחיד - אלכסנדר השלישי, לימים מלך סקוטלנד.
בשנת 1243 ניסה הנרי מלך אנגליה לפלוש לסקוטלנד, אולם אלכסנדר מנע את הפלישה, והסכם שלום נחתם בין המדינות בניוקאסל. כמו כן ניסה אלכסנדר לקבל את השליטה על האיים המערביים (שהיו בשליטת נורווגיה), וניהל משא ומתן עם נורווגיה, ללא הצלחה. אלכסנדר ניסה לשכנע את אוון מקדוגל, בנו של דנקן לורד ארגייל לנתק את קשריו עם האקון הרביעי, מלך נורווגיה, אולם אוון דחה את דרישת אלכסנדר. אלכסנדר הפליג בראש צי סקוטלנד על מנת להכריח אותו לקבל את שליטת סקוטלנד, אולם חלה בדרכו, ונפטר באי קררה שבהברידים הפנימיים.
אלכסנדר נקבר במנזר מלרוז שברוקסבורגשייר.
אזכורים בספרות

אלכסנדר השני מוזכר בספרה של ברברה ארסקיין "Child of the Phoenix" משנת 1992.
חדף (סוג)

| חדף |
| --- | --- |
 חדפים מצויים
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חדפיים
סוג:: חדף
שם מדעי
 Crocidura ‏ואגלר, 1832

חדף לבן-שיניים
Crocidura pachyura
חדף (שם מדעי: Crocidura) הוא סוג במשפחת החדפיים, ובו מינים רבים. אפו של החדף מחודד, ומכאן שמו – הלחם בסיסים של חַד + אַף – "חַדַּף". החדף הוא מן הקטנים שביונקים.
בני הסוג הם יצורים קטנים וקצרי ימים הניזונים מיצורים קטנים מהם בעזרת שיניהם החדות.
חדפים בישראל

בארץ ישראל מצויים שלושה מיני חדפים:
חדף לבן-שיניים (Crocidura leucodon)
חדף קטן (Crocidura suaveolens)
חדף הרמון (Crocidura ramona)
עד 1985 חשבו כי גם החדף המצוי (Crocidura russula) קיים בישראל, אך התברר כי הוא אינו קיים במזרח התיכון כלל. מין נוסף שייתכן שחי בישראל, אך לא ידועה תצפית הוא חדף אפור (Crocidura pergrisea), הנפוץ לרוב בפקיסטן.
מיון

סוג זה כולל את מספר המינים הגדול ביותר בין היונקים וכולל 180 מינים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  C. aleksandrisi  C. allex  C. andamanensis  C. annamitensis  C. ansellorum  C. arabica  C. arispa  C. armenica  C. attenuata  C. attila  C. baileyi  C. baluensis  C. batakorum  C. batesi  C. beatus  C. beccarii  C. bottegi  C. bottegoides  C. brunnea  C. buettikoferi  C. caliginea  C. canariensis  C. caspica  C. cinderella  C. congobelgica  C. cranbrooki  C. crenata  C. crossei  C. cyanea |  C. denti  C. desperata  C. dhofarensis  C. dolichura  C. douceti  C. dsinezumi  C. eisentrauti  C. elgonius  C. elongata  C. erica  C. fingui  C. fischeri  C. flavescens  C. floweri  C. foetida  C. foxi  C. fuliginosa  C. fulvastra  C. fumosa  C. fuscomurina  C. glassi  C. gmelini  C. goliath  C. gracilipes  C. grandiceps  C. grandis  C. grassei  C. grayi  C. greenwoodi |  C. guy  C. harenna  C. hikmiya  C. hildegardeae  C. hilliana  C. hirta  C. hispida  C. horsfieldii  C. hutanis  C. ichnusae  C. indochinensis  C. jacksoni  C. jenkinsi  C. jouvenetae  C. katinka  C. kegoensis  C. kivuana  C. lamottei  C. lanosa  C. lasiura  C. latona  C. lea  C. lepidura  חדף לבן-שיניים (C. leucodon)  C. levicula  C. littoralis  C. longipes  C. lucina  C. ludia  C. luna  C. lusitania  C. macarthuri |  C. macmillani  C. macowi  C. malayana  C. manengubae  C. maquassiensis  C. mariquensis  C. maurisca  C. maxi  C. mindorus  C. miya  C. monax  C. monticola  C. montis  C. muricauda  C. musseri  C. mutesae  C. nana  C. nanilla  C. negligens  C. negrina  C. nicobarica  C. nigeriae  C. nigricans  C. nigripes  C. nigrofusca  C. nimbae  C. ninoyi  C. niobe  C. obscurior  C. olivieri  C. orientalis  C. orii |  C. palawanensis  C. panayensis  C. paradoxura  C. parvipes  C. pasha  חדף אפור (C. pergrisea)  C. phaeura  C. phanluongi  C. phuquocensis  C. picea  C. pitmani  C. planiceps  C. poensis  C. polia  C. pullata  C. raineyi  חדף הרמון (C. ramona)  C. rapax  C. religiosa  C. rhoditis  C. roosevelti  חדף מצוי (C. russula)  C. sapaensis  C. selina  C. serezkyensis  C. shantungensis  C. sibirica  C. sicula  C. silacea  C. smithii  C. sokolovi  C. somalica  C. stenocephala |  חדף קטן (C. suaveolens)  C. susiana  C. tanakae  C. tansaniana  C. tarella  C. tarfayensis  C. telfordi  C. tenuis  C. thalia  C. theresae  C. thomensis  C. trichura  C. turba  C. ultima  C. usambarae  C. viaria  C. virgata  C. voi  C. vorax  C. vosmaeri  C. watasei  C. whitakeri  C. wimmeri  C. wuchihensis  C. xantippe  C. yankariensis  C. zaitsevi  C. zaphiri  C. zarudnyi  C. zimmeri  C. zimmermanni |  |
פסטיבל ג'רש

| --- | --- |

סמל פסטיבל ג'רש
 סוג:  פסטיבל אמנויות, פסטיבל מוזיקה 
 מדינה:  ירדן ירדן
 מייסדים:  המלכה נור
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1981–הווה (כ־43 שנים) 
 https://jerashfestival.jo/ar
 
פסטיבל ג'רש לתרבות ואמנויות (בערבית: مهرجان جرش للثقافة والفنون ; תעתיק: מהרג'אן ג'רש לא-ת'קאפה ואל-פֻנוּן) הוא פסטיבל הנערך מדי שנה באתר הארכאולוגי (יווני, רומי) ליד העיר ג'רש, בצפון ירדן. במסגרת הפסטיבל מתקיימים הופעות של זמרות וזמרים, מופעי מחול פולקלורי, הצגות ומופעי אופרה, בביצוע אמנים בעיקר ממדינות ערב ומכל רחבי העולם.
היסטוריה

הפסטיבל נוסד בשנת 1981 על ידי המלכה נור, אשתו הרביעית של חוסיין מלך ירדן. הפסטיבל התחיל בצניעות, ונערך בחסות אוניברסיטת אל-ירמוכ ובהמשך הופק בחסות משרד התרבות הירדני. הפסטיבל נערך באתר העתיקות שליד העיר ג'רש כשהוא מואר, והעתיקות הן החלק הראשי בתפאורה.
במהלך השנים, השתתפו בפסטיבל עשרות דמויות אמנותיות וספרותיות מובילות, כמו פיירוז, סבאח פח'רי, ג'ורג' ואסוף, ורדה, סמירה סעיד, מרסל ח'לייף, מגדה אל-רומי, אדוניס, מלחם ברכאת, המשורר מחמוד דרוויש, המשורר סמיח אל-קאסם ועוד.