stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רולף סיוורט

| --- | --- |

 לידה:  6 במאי 1896 סטוקהולם 
 פטירה:  3 בדצמבר 1966 (בגיל 70) סטוקהולם, שוודיה 
 ענף מדעי:  רדיופיזיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אופסלה  מכון קרולינסקה  המכון המלכותי לטכנולוגיה 
 מוסדות:  מכון קרולינסקה 
 
רולף מקסימיליאן סיורט (שוודית: Rolf Maximilian Sievert; ‏6 במאי 1896 - 3 באוקטובר 1966) היה פרופסור וחוקר בתחום הפיזיקה הרפואית שוודי. הוא תרם רבות לחקר השפעת קרינה מייננת על מערכות ביולוגיות.
חייו

סיורט נולד בסטוקהולם, שוודיה למקס סיורט, תעשיין ממוצא גרמני. הוא כיהן כראש המעבדה לפיזיקה במכון Radiumhemmet שבשוודיה משנת 1924 עד 1937. אחר כך הוא מונה לראש מחלקת פיזיקה של קרינה במכון קרולינסקה. סיורט היה חלוץ בתחום של מדידת מנת קרינה ובשימוש של קרינה לאבחנה וטיפול של סרטן. בשנים המאוחרות של חייו הוא הקדיש את מחקרו לנושא השפעת חשיפות חוזרות למנות קרינה קטנות.
בשנת 1964 סיורט ייסד את האגודה הבינלאומית להגנה מקרינה (IRPA), ואף כיהן כיו"ר האגודה. הוא כיהן גם כיו"ר "הוועדה המדעית של האו"ם להשפעת קרינה אטומית". הוא המציא כמה מכשירים לצורך מדידת מנת קרינה; הכי ידוע הוא "תא הסיוורט" (על שמו).
בשנת 1979 בפגישה של הכינוס הכללי על משקלים ומדידות (CPGM) הוחלט לקרוא את יחידת SI למנה אפקטיבית על שמו: סיוורט (Sv).
ראו גם

קרינה מייננת
אורך גל

בתמונה ניתן לראות אורכי גל של שני גלי רוחב בעלי תדירות שונה.  \ v=\lambda f ולכן כל עוד המהירות קבועה, קיים יחס הפוך בין אורך הגל לתדירות שלו.
אורך גל של גל קול (שהוא גל אורך).
בפיזיקה, אורך הגל הוא האורך של מחזור אחד של גל מחזורי, דהיינו המרחק בין מופע שיא גל למופע השיא הבא (או בין מופע תחתית גל למופע התחתית הבאה). לערך קיים סימון בינלאומי באמצעות האות  \lambda \! (למדא) ונמדד במערכת היחידות הבין-לאומית במטרים.
הגדרה

גל הוא פונקציה של המרחב שמשתנה בזמן כך שערכיה נשמרים בנקודות שנעות בכיוון כלשהו במהירות (מהירות היא מידה לתיאור קצב תנועתו של גוף במרחב) קבועה. גל מחזורי הוא פונקציה מחזורית, שחוזרת על עצמה בנקודות קבועות במרחב בכל זמן מחזור, או בכל אורך גל בזמן קבוע. כלומר, אורך הגל הוא המרחק שבו הגל חוזר על עצמו לראשונה, באותו האופן שבו זמן המחזור הוא משך הזמן שלוקח לגל לחזור על עצמו לראשונה. בגל במימד אחד מתקיים לכל x:
כאשר 
 \ \lambda  מייצגת את אורך הגל.
ניתן למדוד בקלות את אורך הגל על ידי מדידת המרחק בין נקודות שוות מופע סמוכות, כמו נקודות מקסימום או מינימום.
אורך הגל הוא המרחק שבו מתקדם הגל במחזור אחד וזמן המחזור הוא הזמן שלוקח להשלים מחזור שלם, ולכן היחס ביניהם הוא מהירות התקדמות הגל:
כאשר  \ v היא מהירות הגל ו- \ T הוא זמן המחזור.
זמן המחזור הוא ההופכי של התדירות, ולכן:
כאשר  \ f היא תדירות הגל.
גל סינוסי

גל סינוסי הוא גל שמתואר על ידי פונקציית הסינוס:
מופע המחזור של פונקציית הסינוס הוא  \ 2\pi , ולכן הגל חוזר על עצמו בכל אורך  \ \lambda  ובכל זמן  \ T. משרעת הגל היא  \ A. גלים סינוסיים מתוארים לרוב בעזרת מספר הגל והתדירות הזוויתית:
מספר הגל מוגדר כמופע המחזור חלקי אורך הגל באותו האופן שבו התדירות הזוויתית מוגדרת כמופע המחזור חלקי זמן המחזור:
הקשר בין אורך הגל, התדירות ומהירות הפאזה:
מהירות הפאזה של גל אלקטרומגנטי בריק היא מהירות האור והיא קבועה, ולכן ישנו קשר חד ערכי בין אורך הגל והתדירות ושניהם מתוארים בספקטרום האלקטרומגנטי. כשאור עובר מתווך אחד לתווך אחר, מהירות הפאזה שלו משתנה אך התדירות נשארת קבועה ולכן אורך הגל משתנה בהתאם. היחס בין אורך הגל בריק לבין אורך הגל בחומר הוא:
כאשר  \lambda _{0}\! אורך הגל בריק,  \lambda \! אורך הגל בחומר ו-n מקדם השבירה של החומר.
ראו גם

הספקטרום האלקטרומגנטי
גל עומד
השערת דה ברויי
יחידות מידה לאורך
אורך הגל של גל סינוסי
נתירה

נתירה (באנגלית: "ג'רק", Jerk) היא מונח במכניקה המתאר את קצב שינוי התאוצה. הנתירה היא הנגזרת בזמן של התאוצה, הנגזרת השנייה בזמן של המהירות או הנגזרת השלישית בזמן של ההעתק:
כאשר:
 {\vec {a}} התאוצה,
 {\vec {v}} המהירות,
 {\vec {x}} ההעתק
ו- \ t הוא הזמן.
השימוש בנתירה בתיאור מערכות פיזיקליות הוא נדיר ולא קיים עבורה ייצוג אוניברסלי מוסכם. לעיתים משמשת האות האנגלית j לתיאורה. הנתירה היא וקטור ולא קיים מונח מקובל עבור גודלו הסקלרי.
יחידותיה של הנתירה במערכת היחידות הבין-לאומית הן מטר לשנייה בשלישית (m/s3).
המקבילה של הכוח ביחס לנתירה מכונה Yank, גודל פיזיקלי השווה למכפלת הנתירה במסה, והוא מתקבל על ידי גזירת הכוח בזמן. חוק זה אינו מתקיים במכניקה יחסותית, בה המסה של הגוף היא פונקציה של מהירותו.
השימוש בנתירה

לנתירה נודע שימוש בהנדסה, בעיקר כאשר קיים צורך להתאים את שינויי הלחץ במערכת. לדוגמה, בתכנונן של רכבות הרים יש לנתירה המרבית במערכת חשיבות כדי לוודא שהשרירים האנושיים יספיקו להתרגל לשינויים ויימנעו פגיעה בגוף וחבלות כגון צליפת שוט. הנתירה נלקחת בחשבון במערכות מרובות טלטלות המכילות או מורכבות מגופים עדינים ושבירים. 
בנתירה נעשה שימוש גם בתכנון תהליכי ייצור. שינויים מהירים מדי בתאוצתו של כלי חיתוך, קרי נתירה גבוהה שלו, עלולים לגרום לשחיקה מהירה ולקווי חיתוך מעוותים. יחידות בקרת שליטה מודרניות במכשירים שכאלה מתירות למפעיל להגביל את שינויי התאוצה במערכת באמצעות קביעת רף נתירה מרבי.
מכשיר המודד נתירה מכונה מד-נתירה (jerkmeter).
מתארי תנועה מסדר שלישי

בתהליכי בקרת תנועה, קיימת לעיתים קרובות דרישה לניוד של מערכת מנקודה יציבה אחת לשנייה בזמן הקצר ביותר תוך אילוצים של מהירות, תאוצה ונתירה מרביות. הפתרון לבעיה מכונה מתאר תנועה מסדר שלישי והוא מורכב משבעה שלבים:
התפתחות התאוצה בנתירה קבועה (j = maxJerk)
תנועה שוות תאוצה (j = 0)
האצה לקראת המהירות המרבית (j = -maxJerk)
תנועה שוות מהירות (j = 0, a = 0)
האטה לקראת התאוצה המרבית (j = -maxJerk)
תנועה שוות תאוטה (j = 0)
האטה לקראת ההעתק הרצוי (j = maxJerk)
בהינתן תנועה קצרה יותר, ייתכן והמערכת לא תגיע למהירות ו/או לתאוצה המרביות.
מערכות נתירה

מערכת נתירה היא מערכת המצייתת למשוואת הנתירה:
אחת התכונות המעניינות ביותר של מערכות נתירה היא האפשרות שתיווצר בהן התנהגות כאוטית. מערכות כאוטיות מוכרות כגון מושכי לורנץ ומפת רוסלר מתוארות בדרך-כלל על ידי מערכת של שלוש משוואות דיפרנציאליות מסדר ראשון שניתן למעשה לאחדן למשוואת נתירה בודדת (אך מורכבת למדי).
ניתן לתכנן מעגלים חשמליים המצייתים למשוואת הנתירה. מעגלים כאלו מכונים מעגלי נתירה.
לדוגמה, משוואת הנתירה הבאה:
כאשר "A" הוא פרמטר הניתן לקביעה. למשוואה קיים פתרון כאוטי עבור הערך: A = 3/5 וניתן לתארו באמצעות המעגל החשמלי הבא:
במעגל האמור לכל הנגדים התנגדות קבועה פרט ל- R_{A}=R/A=5R/3 ולכל הקבלים קיבול זהה. תדירות התהודה של המעגל תהיה:  1/2\pi RC. המתח על מגבר השרת "0" מתכונתי (פרופורציוני) למשתנה x, המתח על מגבר השרת "1" מתכונתי לנגזרת הראשונה של x והמתח על מגבר השרת "2" מתכונתי לנגזרת השנייה של x.
נגזרות גבוהות יותר של ההעתק

כמעט ולא נעשה בהן שימוש, ואין להן שמות מוסכמים. במהלך תכנון טלסקופ החלל האבל בוצעו חישובים שנעזרו בנגזרת הרביעית של ההעתק לפי הזמן (כלומר בנגזרתה של הנתירה לפי הזמן) וזו כונתה jounce ("טלטלה" בתרגום חופשי) או snap ("שבירה" בתרגום חופשי). הנגזרת החמישית כונתה crackle ("פצפוץ" בתרגום חופשי), השישית כונתה pop ("התנפצות" בתרגום חופשי), השביעית כונתה bang ("נפץ" בתרגום חופשי),  השמינית כונתה boom ("הרעמה" בתרגום חופשי), והתשיעית כונתה crash ("התרסקות" בתרגום חופשי) (אנ').
הערות שוליים

↑  Sprott, Julien Clinton (2003). Chaos and Time-Series Analysis. Oxford University Press. ISBN 0-19-850839-5 and ISBN 978-0-19-850839-7.
↑  Am. J. Phys., Vol. 65, No. 6, Pg. 538, June 1997
↑  Am. J. Phys., Vol. 65, No. 6, Pg. 538, June 1997
יחידות מידה על שם אישים

אישים על שמם נקראו יחידות מידה.
יחידת מידה על שם אישיות היא יחידת מידה שנקראה על שם מדען דגול, לשם הנצחה. עם התפתחות המדע נוצר הצורך ביצירת יחידות מידה שתהיינה אוניברסליות ומוסכמות על כלל האנושות. תחילה נלקחו שמות היחידות משמות מושגים, לרוב בלטינית וביוונית. כך, למשל, המטר מקורו במילה המציינת "מידה" ביוונית, והמול הוא קיצור של המילה "מולקולה", שמקורה במילה הלטינית ל"מסה קטנה". מאמצע המאה ה-19 החלו לקרוא ליחידות חדשות על שם אנשי מדע דגולים ופורצי דרך.
ההיסטוריה של קריאת יחידות על שם אישים

היחידה הראשונה, שנקראה על שם איש מדע ועדיין נמצאת בשימוש נפוץ, היא מעלת פרנהייט. דניאל גבריאל פרנהייט המציא מד חום בשנת 1724. הוא קבע במד החום שלו את נקודת האפס בתור הטמפרטורה הנמוכה ביותר שהגיע אליה במעבדה, ובתור 96 הוא קבע את טמפרטורת הדם האופיינית. באותה תקופה, על מנת לציין טמפרטורה בסולם פרנהייט השתמשו במונח מעלות בסולם פרנהייט, שהתקצר עם הזמן ל"מעלות פרנהייט", והוא הדין בסולמות טמפרטורה אחרים. אולם בכל המקרים הללו נקרא סולם הטמפרטורה על שם האישיות - אך לא היחידה עצמה.
להוקרת זכרם של מדענים דגולים ופורצי דרך, הפסיקו באמצע המאה ה-19 לקרוא ליחידות בשמות שנגזרים מיוונית או לטינית, והחלו לקרוא ליחידות חדשות על שם אנשי מדע. לטימר קלארק וצ'ארלס ברייט, שני מהנדסי טלגרף בריטיים, הציעו בשנת 1861 לקרוא באופן רשמי ליחידות חשמליות על שם אישים, וכך כתבו במאמר שהציגו בפני ועדה של האגודה הבריטית לקידום המדע (British Association):
הבה נגזור מושגים (שמות יחידות) משמותיהם של כמה מהפילוסופים הדגולים שלנו
הראשונים שזכו לכבוד זה היו גאורג אוהם, מייקל פאראדיי, לואיג'י גלווני ואלסנדרו וולטה. במקור הציעו קלארק וברייט לקרוא ליחידת המתח החשמלי "אומה", ליחידת המטען החשמלי "פאראד", ליחידת הזרם החשמלי "גלווט" וליחידת ההתנגדות החשמלית "וולט".
הראשונה ביניהן שהשתרשה הייתה היחידה "אוהם", אבל דווקא בתור יחידת התנגדות. אמנם קלארק וברייט הציעו בשנת 1861 למדוד מתח חשמלי בעזרת היחידה "אומה", אך באותו זמן היה צורך דחוף לקבוע גודל תקני של התנגדות חשמלית, שישמש כאמצעי מדידה בעת הנחת קווי טלגרף, ומהנדסים החלו להשתמש במילה "אומאד" (שנגזרה מהמילה "אומה"), או בקיצור "אום", למדידת התנגדות. בעקבות הדמיון בצליל הציע בשנת 1867 ויליאם פריס, מהנדס ולשי, את האות היוונית אומגה לסימון יחידה זו. שם נוסף ליחידת ההתנגדות החשמלית שרווח באותה תקופה היה יחידת .B.A (ראשי תיבות של British Association).
הפאראד, יחידה שייעדו קלארק וברייט למדידת מטען, הפכה ליחידת קיבול חשמלי, בגלל הצורך לקבוע גודל תקני של קיבול ובגלל הקשר ההדוק בין קיבול למטען, ואילו "פאראדיי" נותרה יחידת מטען. במקביל, "וולט" הפכה ליחידת מתח, ואילו "גלווט" לא השתרשה. השימוש הראשוני של יחידות חשמליות אלו היה ביישומים הנדסיים, והיה זה ג'יימס קלרק מקסוול שהטמיע את היחידות החדשות במדע הפיזיקה כאשר ניסח את משוואות מקסוול בשנות ה-60 של המאה ה-19.
הקשר בין היחידה למדען

מקובל לקרוא ליחידה בתחום מדעי מסוים על שם אדם שעסק בתחום זה. כך, למשל, יחידת המידה לרדיואקטיביות, "קירי", נקראה על שם בני הזוג פייר ומארי קירי, מגלי הרדיום ותופעת הרדיואקטיביות. בדומה לכך, היחידה "מאך", המציינת את מהירות הקול, נקראת על שם ארנסט מאך, שחקר בין השאר תנועה במהירות על-קולית.
לכבוד מיוחד זכו אנריקו פרמי ואנדרס יונאס אונגסטרם, שיחידות אורך נקראו על שמם, במקביל ליחידה הבסיסית, מטר. אונגסטרם שעסק בספקטרוסקופיה של אור, זכה שיחידת מידה המשמשת לציון ארכי גל (‎10-10 m‎) תיקרא על שמו. פרמי, שעסק בפיזיקה גרעינית, זכה שגודל אופייני של גרעין (‎10-15 m‎), ייקרא פרמי. שתי יחידות אלו, שאינן יחידות SI, מקובלות מאוד בקרב הפיזיקאים והכימאים.
מערכות יחידות

בשנת 1832 נוצרה מערכת היחידות cgs. הייתה זו מערכת המידות המדעית הראשונה, והיא הורחבה בשנות ה-70 של המאה ה-19 על ידי ג'יימס קלרק מקסוול. המערכת קיבלה את שמה על שם יחידותיה הבסיסיות - הסנטימטר, הגרם והשנייה. הודות לעבודת הארגון של מקסוול, לא נפקד במערכת cgs מקומן של יחידות על שם אישים, בעיקר בקרב יחידות החשמל והמגנטיות. היחידה מקסוול עצמה, יחידת השטף מגנטי, היא יחידת cgs.
כיום מוגדרות היחידות התקניות במערכת היחידות הבין-לאומית ("SI"). מערכת זו היא התפתחות של השיטה הצרפתית, ובה יחידת המידה הבסיסית לאורך היא המטר, הזמן נמדד בשנייה והמסה בקילוגרם. מערכת ה-SI הוצעה בשנות ה-40 של המאה ה-20 ונקבעה כתקן מחייב בשנת 1960. מבין שבע יחידות הבסיס של מערכת SI, שתיים קרויות על שם אישים: האמפר, יחידת הזרם החשמלי, והקלווין, יחידת הטמפרטורה. רוב רובן של היחידות המשניות במערכת SI, שנגזרות מיחידות הבסיס, קרויות גם הן על שם אישים.
במערכת יחידות פלאנק, הקרויה כולה על שם הפיזיקאי שהגה אותה, קרויות כל היחידות על שמו, למשל מסת פלאנק ואורך פלאנק.
רשימת יחידות מידה על שם אישים

| יחידה | סימן | מערכת | אישיות | מהות היחידה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוהם | Ω | SI | גאורג סימון אוהם | התנגדות חשמלית |
| אמפר | A | SI | אנדרה מרי אמפר | זרם חשמלי |
| אנגסטרום | Å | אחר | אנדרס יונאס אונגסטרם | אורך זעיר |
| באוד | Bd | אחר | אמיל בודו | קצב נתונים |
| דציבל | dB | אחר | אלכסנדר גרהם בל | יחס לוגריתמי (סדר גודל), השוואת הספקים (לרוב עוצמת קול) |
| בקרל | Bq | SI | אנרי בקרל | רדיואקטיביות |
| גאוס | G | cgs | קרל פרידריך גאוס | שדה מגנטי |
| גלילאו | Gal | cgs | גלילאו גליליי | תאוצה |
| ג'ול | J | SI | ג'יימס פרסקוט ג'ול | אנרגיה ועבודה |
| גילברט | Gb | cgs | ויליאם גילברט | פוטנציאל מגנטי |
| גריי | Gy | SI | לואיס הרולד גריי | ספיגה של קרינה |
| דלטון | Da | אחר | ג'ון דלטון | יחידת משקל זעירה |
| דרווין | D | אחר | צ'ארלס דרווין | מודדת שינויים אבולוציוניים במאגר גנים |
| דרסי | D |  | הנרי דרסי | יחידה למדידת חדירות הסלע לנוזל |
| הנרי | H | SI | ג'וזף הנרי | השראות חשמלית |
| הרץ | Hz | SI | היינריך רודולף הרץ | תדירות |
| ואט | W | SI | ג'יימס ואט | הספק |
| ובר | Wb | SI | וילהלם אדוארד ובר | שטף מגנטי |
| וולט | V | SI | אלסנדרו וולטה | מתח ופוטנציאל חשמליים |
| סיוורט | Sv | SI | רולף סיוורט | ספיגת קרינה |
| טור | mmHg | אחר | אוונג'ליסטה טוריצ'לי | לחץ |
| טסלה | T | SI | ניקולה טסלה | שדה מגנטי |
| מאך | Ma | אחר | ארנסט מאך | מהירות |
| מוס |  | אחר | פרידריך מוס | קשיות מינרלים |
| מקסוול | Mx | cgs | ג'יימס קלרק מקסוול | שטף מגנטי |
| מרקאלי | MMS | אחר | ג'וזפה מרקאלי | חומרת אפקטים סייסמיים ברעידת אדמה |
| ניוטון | N | SI | אייזק ניוטון | כוח |
| סימנס | S | SI | ורנר פון סימנס | מוליכות חשמלית |
| סנטימורגן | cM | אחר | תומאס הנט מורגן | תדירות שיחלופים גנטיים (תאחיזה) |
| פאראד | F | SI | מייקל פאראדיי | קיבול חשמלי |
| פאראדיי | F | אחר | מייקל פאראדיי | מטען חשמלי |
| יחידות פלאנק | הרבה | יחידות פלאנק | מקס פלאנק | מערכת יחידות |
| פסקל | Pa | SI | בלז פסקל | לחץ |
| פרמי | fm | אחר | אנריקו פרמי | אורך זעיר מאוד |
| מעלות פרנהייט | ‎°F | אחר | דניאל פרנהייט | טמפרטורה |
| מעלות צלזיוס | ‎°C | SI | אנדרס צלזיוס | טמפרטורה |
| קולון | C | SI | שארל-אוגוסטן דה קולון | מטען חשמלי |
| קירי | Ci | אחר | מארי ופייר קירי | רדיואקטיביות |
| קלווין | K | SI | לורד קלווין | טמפרטורה |
| ריכטר | ML | אחר | צ'ארלס ריכטר | עוצמת רעידת אדמה |
| רנטגן | R | אחר | וילהלם רנטגן | קרינה מייננת |
ראו גם

יחידת מידה
מערכת היחידות הבין-לאומית (SI)
יחידות cgs
יחידות פלאנק
סמוט
לקריאה נוספת

Bruce J. Hunt, The Ohm Is Where the Art Is: British Telegraph Engineers and the Development of Electrical Standards, Osiris, 2nd Series, Vol. 9, Instruments. (1994), pp. 48-63.
| מערכת היחידות הבין-לאומית |
| --- | --- | --- |
| יחידות בסיסיות | אמפר • מול • מטר • קילוגרם • קלווין • קנדלה • שנייה |  |
| יחידות משנה | אוהם •  בקרל •  ג'ול • גריי • הנרי • הרץ • ואט • ובר • וולט • סיוורט • טסלה • לוקס • ניוטון • לומן • סטרדיאן • סימנס • פאראד •  פסקל • קולון • קטל • רדיאן |  |
צ'ארלס ריכטר בערוב ימיו
תאוצה זוויתית

התאוצה הזוויתית היא קצב שינוי המהירות הזוויתית בזמן. ביחידות SI היא נמדדת ברדיאן חלקי שנייה בריבוע, או רדיאן-לשנייה לשנייה (מידת שינוי המהירות הזוויתית ביחידת זמן). היא מסומנת בדרך כלל באות α.
הגדרה

ההגדרה המתמטית של התאוצה הזוויתית היא הנגזרת של המהירות הזוויתית לפי הזמן:   {\alpha }={\frac {d{\omega }}{dt}}={\frac {d^{2}{\theta }}{dt^{2}}}
הקשר בין התאוצה המשיקית a לבין התאוצה הזוויתית הוא:  {\alpha }={\frac {a}{r}}, כאשר r רדיוס הסיבוב. 

בדומה לווקטור המהירות הזוויתית, וקטור התאוצה הזוויתית הוא פסאודו וקטור שגודלו כגודל התאוצה הזוויתית וכיוונו נקבע לפי כלל יד ימין, וניתן לקבל אותו על ידי גזירת וקטור המהירות הזוויתית לפי הזמן:  {\vec {\alpha }}={\frac {d{\vec {\omega }}}{dt}}. וקטור התאוצה הקווית יחושב לפי מכפלה וקטורית בין וקטור התאוצה הזוויתית לבין וקטור ההעתק:   {\vec {a}}={\vec {\alpha }}\times {\vec {r}}
החוק השני של ניוטון עבור תנועה סיבובית קובע שיש יחס ישר בין התאוצה הזוויתית של גוף קשיח לבין מומנט הכוח השקול המופעל עליו, כאשר קבוע הפרופורציה הוא מומנט ההתמד:   {\vec {\tau }}=I{\vec {\alpha }}
כוח אוילר

על מסה במערכת מסתובבת פועלים כוחות מדומים. אם מערכת הייחוס מסתובבת בתאוצה זוויתית, פועל כוח נוסף מלבד כוח צנטריפוגלי וכוח קוריוליס הפועלים גם במערכת המסתובבת במהירות זוויתית קבועה. כוח זה נקרא כוח אוילר (על שם לאונרד אוילר), והוא מחושב על ידי:
{\vec {F}}_{\mathrm {Euler} }=-m{\vec {\alpha }}\times {\vec {r}}
כאשר m המסה,  {\vec {\alpha }} וקטור התאוצה הזוויתית ו- {\vec {r}} וקטור ההעתק.
ראו גם

מהירות זוויתית
מומנט כוח
מומנט התמד
צפיפות מטען

צפיפות המטען הקווית, המשטחית או הנפחית היא גודל פיזיקלי המציין את כמות המטען החשמלי ליחידת אורך, שטח או נפח, בהתאמה. במערכת היחידות הבין-לאומית SI צפיפות המטען נמדדת ביחידות של קולון למטר (C/m), למטר רבוע (C/m2) או למטר מעוקב (C/m3), בהתאמה. צפיפות המטען כמו כל צפיפות יכולה להיות תלויה במיקום. מאחר שקיימים מטענים חיוביים ושליליים, גם צפיפות המטען יכולה לקבל ערכים חיוביים, שליליים או אפס. יש להבדיל צפיפות זו מצפיפות נושאי המטען.
צפיפות מטען קלאסית > מטען רציף

האינטגרל של צפיפות המטען  \lambda _{q}(\mathbf {r} ),  \sigma _{q}(\mathbf {r} ),  \rho _{q}(\mathbf {r} ) על פני קו  l, משטח  S או נפח  V שווה לסך המטען  Q באותו אזור. בהתאמה:
Q=\int \limits _{L}\lambda _{q}(\mathbf {r} )dl,  Q=\iint \limits _{S}\sigma _{q}(\mathbf {r} )dS,  Q=\iiint \limits _{V}\rho _{q}(\mathbf {r} )dV
צפיפות מטען קלאסית > צפיפות מטען אחידה

במקרה המיוחד בו צפיפות המטען מפולגת באופן הומוגני, כלומר בלתי תלויה במיקום ושווה ל- \rho _{q,0}, המשוואה מצטמצמת ל-  Q=V\cdot \rho _{q,0}, במקרה של צפיפות מטען נפחית. במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות בהתאמה.
צפיפות מטען קלאסית > מטען בדיד

אם המטען באזור מסוים מכיל  N נושאי מטען נקודתיים כמו אלקטרונים, ניתן לבטא את צפיפות המטען בעזרת פונקציית הדלתא של דיראק. לדוגמה, צפיפות המטען הנפחית:
כאשר  q_{i} הוא המטען ו- \mathbf {r} _{i} הוא המיקום של נושא המטען ה- i. גם כאן במקרים של צפיפות מטען משטחית או קווית מתקבלות תוצאות דומות.
צפיפות מטען קוונטית

במכניקת הקוונטים, צפיפות מטען קשורה לפונקציית גל  \psi (\mathbf {r} ) דרך המשוואה:  \rho _{q}(\mathbf {r} )=q\cdot |\psi (\mathbf {r} )|^{2}
כאשר פונקציית הגל מנורמלת על ידי:  Q=q\cdot \int |\psi (\mathbf {r} )|^{2}\,d\mathbf {r}
יישום

צפיפות המטען מופיעה בחוק גאוס ובמשוואת הרציפות לזרם חשמלי.
ראו גם

מטען מרחבי
פונקציית צפיפות
קצב נתונים

.
| קצבי נתונים> תחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית.שם | קצבי נתונים> תחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית.סימון עברי | קצבי נתונים> תחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית.סימון בינ"ל | קצבי נתונים> תחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית.מכפלה |
| --- | --- | --- | --- |
| קילוסיביות לשנייה | קס"ש | kbit/s | 103 |
| מגהסיביות לשנייה | מס"ש | Mbit/s | 106 |
| גיגהסיביות לשנייה | גס"ש | Gbit/s | 109 |
| טרהסיביות לשנייה | טס"ש | Tbit/s | 1012 |
תחיליות בינאריות (IEC 60027-2)
| kibibit per second |  | Kibit/s | 210 |
| mebibit per second |  | Mibit/s | 220 |
| gibibit per second |  | Gibit/s | 230 |
| tebibit per second |  | Tibit/s | 240 |
קצב נתונים (באנגלית: Bit rate) הוא מונח מתחום טכנולוגיית המידע ותקשורת מחשבים המציין כמות של ביטים העוברים תהליך כלשהו לאורך זמן מסוים. דוגמה לתהליך יכולה להיות דחיסת נתונים או העברת נתונים בקו תקשורת.
לרוב, קצב נתונים נמדד ביחידות ביט לשנייה (bps או bit/s) הנפוצה בהעברת נתונים טורית, או בית-לשנייה (Bps או Byte/s), השקולה ל-8bps, בהעברת נתונים מקבילית או העברת קבצים.
בדרך כלל יחידות אלה מצוינות בשילוב עם תחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית כגון קילו (Kbps), מגה (Mbps) וכו'. שיטה אחרת לציין גדלים אלו היא בחזקות של 2, כמתואר בטבלה.
קצבי נתונים נפוצים > שמע

32kbit/s – איכות רדיו AM
64kbit/s – איכות טלפון
96kbit/s – איכות רדיו FM
128-160kbit/s – קידודי שמע נפוצים
192kbit/s – לרדיו דיגיטלי וקובצי MP3
1411kbit/s – איכות CD
קצבי נתונים נפוצים > Video (MPEG2)‎

1.25Mbit/s – VCD
5Mbit/s – DVD
15Mbit/s – HDTV
36Mbit/s – HD DVD
54Mbit/s – Blu-ray
קצבי נתונים נפוצים > במחשבים

12Mbit/s – בממשק USB 1.1
480Mbit/s – בממשק USB 2.0
4.8Gbit/s – בממשק USB 3.0
2133MBit/s – בממשק AGP 8x
Thunderbolt – 10Gbit/s בדור הראשון
קצבי נתונים נפוצים > תקשורת נתונים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרים תקני DSL, סלולר.
11Mbit/s – ב- Wi-Fi בתקן 802.11B
54Mbit/s – ב- Wi-Fi בתקן 802.11G
300Mbit/s – ב- Wi-Fi בתקן 802.11N
1.3Gbit/s – ב- Wi-Fi בתקן 802.11AC
7Gbit/s – ב- Wi-Fi בתקן 802.11AD
20Gbit/s – ב- Wi-Fi בתקן 802.11AY
10Mbit/s – ב-Ethernet
100Mbit/s – ב-Fast Ethernet
1Gbit/s – ב-Gigabit Ethernet
10Gbit/s – ב-10Gig Ethernet
ראו גם

באוד
תקשורת מחשבים - מונחים
סי שארפ

| --- | --- |


 פרדיגמות:  מרובת פרדיגמות: מונחת-עצמים, אימפרטיבית, רפלקטיבית, פונקציונלית, מבנית, מונחת אירועים וגנרית.
 תאריך השקה:  2001 
 מתכנן:  מיקרוסופט, אנדרס הלסברג, Mads Torgersen 
 מפתח:  מיקרוסופט 
 טיפוסיות:  חזקה, בטוחה, (סטטית עם תמיכה בטיפוסיות דינמית)
 מימושים:  Visual C#, Mono, Xamarin, Cordova
 ניבים:  Cω, Spec#, Polyphonic C#
 הושפעה על ידי:  ++C,‏ Smalltalk,‏ Java,‏ Visual Basic, אייפל, Modula-3
 השפיעה על:  סוויפט (שפת תכנות), D‏, F#‏, Nemerle‏, Vala
 סיומת:  cs.
 https://docs.microsoft.com/en-us/dotnet/csharp/
 
#C (נהוג לבטא C Sharp או "סִי שַׁארְפּ") היא שפת תכנות עילית מרובת-פרדיגמות, מונחית עצמים בעיקרה, המשלבת רעיונות כמו טיפוסיות חזקה, אימפרטיביות, הצהרתיות, פונקציונליות, פרוצדורליות וגנריות. השפה פותחה על ידי חברת מיקרוסופט בשנת 2000 כחלק מפרויקט דוט נט ותוקננה בשנים 2005 ו-2006 על ידי ארגון התקינה Ecma כתקן ECMA-334 ועל ידי ארגון התקינה הבין-לאומי כתקן ISO/IEC 23270:2006. נכון למאי 2024, הגרסה היציבה העדכנית של השפה היא C# 12, שיצאה לאור עם .NET 8.
היסטוריה

לאחר הפסדה של "מיקרוסופט" במשפט לחברת "סאן", בעקבות סכסוך שפרץ ביניהן סביב המימוש של "מיקרוסופט" לשפת ג'אווה, שנקרא J++‎, חויבה "מיקרוסופט" על פי פסק הדין להפסיק לשווק את ++J וכן את המכונה הווירטואלית שפיתחה עבורה, MS-JVM. עקב כך הוחלט ב"מיקרוסופט" על פיתוח שפה חדשה שתהווה תחליף ראוי לשפות התכנות מהדור הקודם כמו ויז'ואל בייסיק או ++C וכן תהווה יריב שקול לג'אווה. צוות פיתוח בראשות מהנדס התוכנה הדני אנדרס הלסברג (מי שהמציא את טורבו פסקל והיה מאדריכלי דלפי) הופקד על פיתוחה בתחילת 1999, והגרסה הראשונה הושקה עם ההכרזה על דוט נט ביולי 2000. גרסה זו סיפקה את התשתית הראשונית לכתיבת יישומים שולחניים ואתרי אינטרנט, תוך שהיא שואבת הרבה מממשק תכנות יישומים והתחביר של ג'אווה, גם בטכנולוגיית פיתוח האתרים, ASP.NET.
גרסה 1.1, אשר יצאה ב-3 באפריל 2003, הכילה שיפורים בטכנולוגיית ASP.NET אשר מאפשרים פיתוח אתרים המותאמים למכשירים ניידים, שיפורי אבטחה בפיתוח יישומים שולחניים, תמיכה מובנית בגישה למסד נתונים אורקל ובשימוש במתאם מסדי הנתונים האוניברסלי של "מיקרוסופט", ODBC. גרסה זו גם תומכת בהפעלה של מספר מופעים של אותו יישום במקביל על אותו מחשב, וכן תומכת לראשונה בפרוטוקול IPv6.
גרסה 2.0, אשר יצאה ב-22 בינואר 2006, הוסיפה לראשונה תמיכה בתכנות גנרי, שהיה קיים כבר ב-++C. גרסה זו תמכה לראשונה ביישומי 64 ביט. נוספה תמיכה מובנית לגישה למערכת ההרשאות של Windows, ונוספו שיפורים בטכנולוגיית הגישה למסדי נתונים ADO.NET. בתחום פיתוח האתרים, נוספו מנגנונים אשר מאפשרים לשלוט בצורה טובה יותר בתבנית הכללית של כל הדפים באתר. נוספה תמיכה מובנית בתקשורת SSL, ותמיכה בפרוטוקולים FTP‎, Ping, SMTP ו-SOAP 1.2. שופרה התמיכה בטכנולוגיית COM וביישומי שורת הפקודה. נוספה תמיכה בקבלת חיבורי HTTP ו-FTP מיישומים אחרים. שופרה התמיכה בסמפור, ונוספה תמיכה בטרנזאקציות דרך טכנולוגיית DTC. פקדים רבים נוספו לפיתוח תוכנות שולחניות ונוספה טכנולוגיית ClickOnce, אשר מאפשרת ליישומים שולחניים להתעדכן באופן אוטומטי.
גרסה 3 אשר יצאה בנובמבר 2007 הוסיפה הרחבת שיטות (שמאפשר בזמן ריצה להוסיף שיטות לאובייקטים קיימים), טיפוס מרומז של משתנים מקומיים, ביטויי למדא, טיפוסים אנונימיים, טיפוס מוסק ואתחול של אובייקטים ואוספים (בגרסאות הדוט נט המקבילות הוספו WCF, WPF ו-LINQ).
גרסה 4 אשר יצאה באפריל 2010 הוסיפה פרמטרים לפי שם ופרמטרים אופציונליים, טיפוסים דינמיים, ותמיכה מתקדמת ב-COM (בגרסת הדוט נט המקבילה הוספו יכולות של תכנות מקבילי, אתחול עצל, ומהדר DLR).
גרסה 5 אשר יצאה באוגוסט 2012 הוסיפה פונקציות אסינכרוניות, ומידע על המתקשר לפונקציה.
ב-2 באפריל 2014 "מיקרוסופט" הוציאה לאור מהדר סטטי בשם DotNET Native ליישומי החנות של Windows, המאפשר להדר קוד בשפות הדוט נט לקוד מכונה באופן ישיר (Native Code), ללא שימוש בהידור דינמי (JIT).
בגרסה 6 אשר יצאה ביולי 2015 הוספו התכונות הבאות: הידור כשירות (service), יבוא של טיפוסים סטטיים למרחב שם, מסנן לחריגות,
אתחול אוטומטי של מאפיין לקריאה בלבד, אתחול של מילון,
Await בבלוק של catch/finally, אינטרפולציה על מחרוזת
והאופרטור nameof.
בגרסה 9, אשר יצאה בנובמבר 2020, נוספה תמיכה ברשומות (records), האפשרות להגדרת ערך של מאפיין בעת היצירה בלבד (init), והרצת קוד פשוט ללא כל צורך במחלקה ובשיטת Main, תבניות לוגיות (שמאפשרות שימוש במילים is, not, and, or על מנת לפשט תנאים) וקריאה מקוצרת לבנאי ללא צורך בשם המחלקה (אך לא ניתן להשתמש ב-var).