stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרנפורד

| --- | --- |

דף הפתיחה של הספר "קרנפורד"
 מידע כללי
 מאת:  אליזבת גאסקל 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  Household Words 
 תאריך הוצאה:  1851 
 
קרנפורד (באנגלית: Cranford) הוא רומן מאת הסופרת האנגלייה בת המאה ה-19 אליזבת גאסקל. הספר פורסם בשמונה חלקים בין דצמבר 1851 למאי 1853, במגזין "Household Words" בעריכת צ'ארלס דיקנס. ב-1853 יצא לאור כספר לאחר עריכה קלה.
הספר הפך פופולרי מאוד בשנים שאחרי מותה של אליזבת גאסקל.
רקע

החלק הראשון, שפורסם ב-Household Words, והפך אחר כך לשני הפרקים הראשונים של הרומן, פורסם בתחילה כסיפור עצמאי. הדרך ששאר חלקי הסיפור פורסמו רומז לכך שלקח לגברת גאסקל זמן לחשוב על הפיכת הסיפורים לספר. באותה עת היא הייתה עסוקה בכתיבת הרומן "רות", שיצא לאור בינואר 1853.
"קרנפורד" תואר כ"כמעט חסר מבנה", ובהתחשב בצורה שבו פורסם, אין זה מפתיע שהוא חסר אחידות. א. ו. וורד מתאר את הרומן כ"אוסף סקיצות קצרות, ששולבו יחד בעדינות".
העיירה הקטנה קרנפורד שמתוארת בספר מקבילה לעיירה נוספטפורד (Knutsford) בצ'שייר, שם אליזבת גאסקל בילתה זמן רב בילדותה, וחזרה לשם לאחר נישואיה. המספרת ברומן מגיעה מהעיר התעשייתית דראמבל, המקבילה למנצ'סטר, שם חייתה הסופרת בזמן כתיבת הספר.
תקציר עלילה

אין בספר ממש עלילה, הוא כולל אוסף של אפיזודות המתארות אנשים ומנהגים בעיירה קטנה בתקופה הוויקטוריאנית. הסופרת אליזבת גאסקל מעלה זכרונות מימי ילדותה בעיירה נוטספורד שבצ'שייר, ומתארת בחיבה אנשים ומנהגים שכבר אז היו מיושנים.
תקציר עלילה > פרק 1 - החברה שלנו

הספר מסופר מנקודת מבטה של מרי סמית', אישה צעירה המרבה לבקר בקרנפורד, וכשהיא בביתה היא מתכתבת עם דמויות אחרות, ומתעדכנת בנעשה בעיירה. הפרק הראשון מציג קבוצה של נשים מיוחדות וחביבות, שמנסות לשמור על אורחות חייהן המעודנות מפני כל שינוי. מיס דבורה ג'נקינס, בתו של הכומר המנוח, קובעת מהן הנורמות שלפניהן כל העיר צריכה לנהוג.
עם זאת, כשמתיישב בעיירה קפטן בראון, הוא מעמיד אתגר בפני כללי הנימוס של הנשים. דבר ראשון הוא מודה בגלוי שהוא עני. הדבר פוגע בעיקר במיס דבורה ג'נקינס, ומעבר לכך היא נפגעת מכך שקפטן בראון מעדיף את צ'ארלס דיקנס על פני ד"ר ג'ונסון (סמואל ג'ונסון). אף על פי כן טוב לבו של בראון גורם להיותו חביב על כולם. לקפטן בראון יש שתי בנות. הבכורה מיס בראון היא צעירה חולנית ונרגזת. לבת השנייה, מיס ג'סי, יש פנים תמימות, כמו אביה אינה מבינה את הקודים החברתיים. למשל היא מתגאה בכך שהדוד שלה הוא בעל חנות.
תקציר עלילה > פרק 2 - הקפטן

כמו בכל עיירה קטנה, כולם יודעים הכל על כולם, וגם המצב של משפחת בראון ידוע לכולם. המצוקה הכלכלית שלהם בולטת מהיום הראשון, ועד מהרה מתגלה טוב לבו של קפטן בראון. הדבר בולט ביותר ביחסו לבתו הבכורה, שחולה במחלה קשה. קפטן בראון ובתו הצעירה סובלים ממחסור כדי לספק לה מעט מותרות להקל עליה בסבלה.
מרי חוזרת לקרנפורד אחרי שעזבה את העיירה לזמן מה, אך מגלה שדבר לא השתנה. גם לא היחס בין מיס ג'נקינס לקפטן בראון. מצבה הבריאות של בתו מתדרדר, וכל העיירה נרעשת כשקפטן בראון נהרג בתאונה. מיס בראון מתה זמן קצר אחר כך. הדפים האחרונים של הפרק מתרכזים בסידורי הלוויה, התנחומים למיס ג'סי, והמעבר שלה לביתם של האחיות ג'נקינס. הפרק מסתיים בביקורו של מייג'ור גורדון, אדם ששירת עם קפטן בראון, ומגיע לקרנפורד כדי לפגוש את ג'סי.
תקציר עלילה > פרק 3 - A Love Affair of Long Ago

מיס מטי, אחותה הצעירה של מיס ג'נקינס, נסערת בשל הודעה על אורחים שצפויים להתארח בביתה. עד מותה הייתה זו מיס ג'נקינס שדאגה לכל הסידורים בבית, ומיס מטי מעולם לא החליטה בעצמה. לכן היא אינה ערוכה לקבל אורחים, ואינה יודעת כיצד לפקח על ההכנות. בינתיים מרי סמית' שוכרת את שירותיה של משרתת חדשה בשם מרתה, ומדריכה אותה כיצד לטפל במיס מטי. לבסוף הביקור מתנהל כמעט ללא תקלות.
בהמשך הפרק מיס מטי ומרי נמצאות בחנות של ג'ונסון, ושם הן פוגשות את תומאס הולבורק, מי שחיזר אחרי מיס מטי בצעירותה והציע לה נישואים. מיס מטי מספרת למרי שאחותה לא חשבה שתומאס הולבורק יהיה שידוך הולם עבורה. עם זאת הולברוק מזמין את הנשים לבלות יום אחד בביתו.
תקציר עלילה > פרק 4 - A Visit to an Old Bachelor

מיס מטי, מיס פול ומרי סמית' מתקבלות בברכה בביתו של מר הולברוק. מיס מטי חושבת על מה שהיה יכול לקרות. הולברוק מראה למרי את אדמותיו, והיא רואה שאכן זהו בית משובח. אף על פי שהוא אדם חרוץ, הולברוק מסתפק במעמדו החברתי הדל, והוא אינו שואף לעלות בסולם החברתי.
אחרי ארוחת הערב מר הולבורק קורא שירה באוזניהן. כשהם נפרדים הוא מבטיח לבוא לבקר אותן. מיס מטי מתחילה לקוות שחלומות הנעורים שלה אכן יתגשמו. מר הולברוק נפטר זמן קצר אחר כך. כתוצאה מכך מיס מטי מרשה למרתה להתראות עם גברים, מכיוון שהיא אינה רוצה למנוע אהבה מאנשים צעירים, כפי שעשתה לה אחותה.
תקציר עלילה > פרק 5 - Old Letters

בפרק זה מתמקד הסיפור במולי וג'ון, ההורים של האחיות ג'נקינס. מיס מטי ומרתה קוראות מכתבים ישנים שכתבו הוריה, אודות אהבתם ונישואיהם. מולי הייתה בת 18 כשנישאו.
בהמשך מופיע מכתב מאת הסבא של האחיות ג'נקינס, שכותב עם הולדת הנכדות שלו. הוא מאמין שהן יהיו היפהפיות של קרנפורד. אחר כך כשנולד בן, מקווה הסבא שהילד לא ייפול במלכודות החיים.
תקציר עלילה > פרק 6 - Poor Peter

פרק 6 מתמקד בפיטר, אחיה של מיס מטי. לפיטר צופים עתיד מזהיר ולימודים בקיימברידג'. אבל כנער הוא מרבה לעולל תעלולים. פעם אחת לבש את הבגדים של אחותו מיס ג'נקינס, והסתובב בגינה עם מה שנראה כתינוק בזרועותיו, ועורר שערורייה בעיני השכנים. אביו הכומר שרואה את מעשי בנו מכה אותו במקל ההליכה שלו. פיטר מנשק את אמו ועולה לחדרו. אחר כך פיטר עוזב את הבית בלי לדבר עם איש. כל בני המשפחה והשכנים מחפשים אותו, אבל הוא נעלם, ואמו חוששת שהוא עלול למות.
ימים אחדים אחר כך מגיע מכתב מפיטר, שמבשר להם שהוא החל לעבוד על ספינה. המכתב מגיע מאוחר מדי מכדי לעצור את פיטר מלעלות עליה. זמן קצר אחר כך האם מתה, ומיס ג'נקינס מבטיחה לטפל באביה. אחרי זמן מה פיטר חוזר לביתו עם כשהוא איש צבא. הוא מתפייס עם אביו, שמתגאה בבנו בפני כל העיירה. פיטר עוזב שוב ויוצא להילחם בהודו, ולא שומעים ממנו יותר.
דמויות

מרי סמית' – המספרת, מתארחת לעיתים קרובות אצל משפחת ג'נקינס ואצל מיס פול.
מיס דבורה ג'נקינס – הבת הבכורה של הכומר הקודם של קרנפורד.
מיס מטי ג'נקינס – הבת הצעירה של הכומר ג'נקינס.
פיטר ג'נקינס – הבן היחיד במשפחה, שברח מהבית ולבסוף התיישב בהודו.
מיס פול – חברה של מיס מטי, הרכלנית של העיירה
גברת ג'יימיסון הנכבדה – בתו של מושל, ואלמנתו של בנו של ברון.
גברת פורסטר – אלמנה של איש צבא, ובת של קצין צבא.
מיס פיצאדם – אחותו של מר הוגינס, אלמנה עשירה, שלדעתה של גברת ג'יימיסון אינה במעמד חברתי ראוי.
ליידי גלנמייר – גיסתה של גברת ג'יימיסון, אבל אינה שותפה לדעותיה הקדומות.
בטי בארקר – בעבר הייתה כובענית, ולפני כן הייתה משרתת בביתה של גברת ג'יימיסון.
קפטן בראון – איש צבע בגמלאות, שמגיע לגור בקרנפורד עם שתי בנותיו
תומאס הולברוק – דודן של מיס פול, איכר מצליח שבעבר חיזר אחרי מיס מטי.
ד"ר הוגינס – רופא בקרנפורד, ללא מעמד חברתי מוגדר.
מר סמית' – אביה של מרי, איש עסקים אמיד מדראמבל.
מרתה – המשרתת המסורה של מיס מטי.
ג'ם הרן – הארוס של מרתה.
מר מולינר – הבאטלר של מיס ג'יימיסון.
סניור ברונוני – שם הבמה של קוסם נודד, בעבר היה חייל.
סניורה ברונוני – אשתו של הקוסם.
עיבודים לטלוויזיה

הרומן עובד שלוש פעמים לטלוויזיה ברשת ה-BBC. הפעם הראשונה ב-1951, השנייה ב-1972, והשלישית ב-2007. בסדרה שהופקה ב-2007 נוסף תוכן מתוך ספרים אחרים של גסקל "My Lady Ludlow", כ-"Mr. Harrison's Confessions" ו-"The Last Generation in England". ג'ודי דנץ' ואיילין אטקינס שיחקו בתפקידים הראשיים וגילמו את מיס מטי ואת מיס דבורה ג'נקינס. עוד השתתפו בסדרה אימלדה סטונטון בתפקיד מיס פול, ומייקל גמבון בתפקיד מר הולברוק, שחיזר בעבר אחרי מיס מטי. ב-2009 שודרה סדרת המשך "השיבה לקרנפורד".
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי תומר בן אהרון. הוא יצא לאור בשנת 2018 בהוצאת תשע נשמות והכורסא.
לקריאה נוספת

Dinah Birch, introduction to OUP Cranford (2011)
Esther Alice Chadwick, Mrs Gaskell: Haunts, Homes, and Stories (London 1910)
Peter Keating, "Introduction" to the Penguin edition of Cranford (1976)
Thomas Recchio, Elizabeth Gaskell’s Cranford: a publishing history, Ashgate 2009
הערות שוליים

↑  Peter Keating, "Introduction" to the Penguin edition of Cranford (1976). (London, 1986).
↑  Peter Keating, "Introduction", p.9.
↑  Peter Keating, "Introduction", p.7.
↑  Peter Keating, "Introduction", p.8.
↑  Peter Keating, "Introduction", p.10
↑  Michell, Sheila (1985). "Introduction" to The Manchester Marriage. UK: Alan Sutton. pp. iv–viii.
↑  Denisoff, Dennis (2004). The Broadview Anthology of Victorian Short Stories. Canada: Broadview Press. p. 123.
↑  Wright, Edgar. "Elizabeth Cleghorn Gaskell". Dictionary of Literary Biography.
רפאל סויר

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1899 בוריסוגלבסק, רוסיה 
 פטירה:  4 בנובמבר 1987 (בגיל 87) מנהטן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Рафаил Абрамович Шоар 
 מקום קבורה:  מחוז קווינס 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם חברתי 
 הושפע על ידי:  גאי פן דו בואה 
 
רפאל סויר (באנגלית: Raphael Soyer; ‏25 בדצמבר 1899 – 4 בנובמבר 1987) היה צייר, שרטט ודפס אמריקאי יליד רוסיה. מזוהה כריאליסט חברתי בגלל התעניינותו בגברים ובנשים בסביבה עירונית, שכללה את הרחובות, הרכבת התחתית, הסלונים ואולפני האמנים של העיר ניו יורק. הוא גם כתב כמה ספרים על חייו ואומנותו.
גם אחיו מוזס סויר ואייזק סויר היו ציירים.
ראשית חייו

נולד בשם רפאל שוער. הוא ואחיו התאום הזהה, מוזס, נולדו בבוריסוגלבסק, טמבוב, פרובינציה בדרום רוסיה. אביהם, אברהם שוער, חוקר עברית, סופר ומורה, שגידל את ששת ילדיו בסביבה אינטלקטואלית שבה הושם דגש רב על עיסוקים אקדמיים ואמנותיים. אמם, בלה, הייתה רוקמת. בן דודם היה צייר ומטאורולוג, יהושע זלמן הולנד. בשל הקשיים הרבים של האוכלוסייה היהודית באימפריה הרוסית, נאלצה משפחת סויר להגר ב-1912 לארצות הברית, שם התיישבה בסופו של דבר בברונקס. שם המשפחה השתנה משוער לסויר במהלך ההגירה.
רפאל המשיך את לימודי האמנות שלו בבתי הספר החופשיים של קופר יוניון בין השנים 1914 ו-1917, ולמד לצד מוזס התאום שלו. זה היה בקופר יוניון שם הכיר את חיים גרוס, שהפך לחבר לכל החיים מאותה תקופה.
הוא המשיך את לימודיו באקדמיה הלאומית לעיצוב מ-1918 עד 1922, ולאחר מכן, בליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק לסירוגין בין 1920 עד 1926. בזמן לימודיו, הוא למד אצל גאי פן דו בואה ובורדמן רובינסון, ולקח את הנושאים העירוניים הנועזים של אסכולת אשקאן.
קריירה

לאחר שהשכלתו הפורמלית הסתיימה, סויר נקשר לבית הספר לציירים ברחוב הארבע עשרה שכלל את רג'ינלד מארש, איסבל בישופ, קנת הייז מילר, פגי בייקון ומורו, גאי פן דו בואה. סויר חקר בהתמדה מספר נושאים - עירום נשי, דיוקנאות של חברים ובני משפחה, ניו יורק ובמיוחד אנשיה - בציוריו, רישומים, צבעי מים והדפסים שלו. הוא גם צייר מספר עצום של דיוקנאות עצמיים לאורך הקריירה שלו. סויר היה נחוש באמונתו באמנות ייצוגית והתנגד נחרצות לכוח הדומיננטי של האמנות המופשטת בסוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50.
לאחר סיום הכשרתו בבית הספר לאמנות, סויר לא החל לעבוד מיד כאמן מקצועי, ובמקום זאת צייר בזמנו הפנוי תוך כדי עבודה אחרת. תערוכת היחיד הראשונה של סויר התקיימה ב-1929. החל משנות ה-30 המוקדמות, הוא הציג באופן קבוע בתערוכות אמריקאיות גדולות שנתיות ודו-שנתיות של מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, מכון קרנגי, המכון לאמנות של שיקגו, גלריית קורקורן לאמנות, האקדמיה הלאומית לעיצוב ופנסילבניה. האקדמיה לאמנויות יפות. הוא גם היה חבר באגודת האמנים הגרפיים האמריקאיים.
קריירת ההוראה של סויר החלה במועדון ג'ון ריד, ניו יורק, ב-1930 וכללה תקופות בליגת הסטודנטים לאמנות, בבית הספר החדש למחקר חברתי ובאקדמיה הלאומית.
הוא היה אמן של תקופת "השפל הגדול". במהלך שנות ה-30 עסקו רפאל ואחיו מוזס בריאליזם חברתי, והפגינו הזדהות עם מאבקי מעמד הפועלים. בשנת 1939, התאומים עבדו יחד בפרויקט ציורי הקיר הפדרלי לאמנות (WPA-FAP) בסניף הדואר Kingsessing Station בפילדלפיה.
סויר העריץ עמוקות את עמיתו האמן האמריקאי תומאס איקינס, והפיק דיוקן קבוצתי בשם הומאז' לתומס אייקינס.
בין נושאי הדיוקן של סויר היו אמנים וסופרים שהיו חבריו; אלה כללו את אלן גינסברג, ארשיל גורקי, חיים גרוס, גיטל סטיד, אדוארד הופר, פיליפ אוורגוד, אליס ניל וסטיב פולסקי. ב-1967 הציג מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית רטרוספקטיבה של עבודתו.
סויר נשכר ב-1940, יחד עם שמונה אמנים אמריקאים בולטים נוספים, כדי לתעד סצנות ודמויות במהלך הפקת הסרט "המסע הארוך הביתה", עיבוד קולנועי למחזותיו של יוג'ין אוניל. הוא גם אייר שני ספרים עבור יצחק בשביס זינגר, בשם ילד קטן בחיפוש אחר אלוהים ואהבה וגלות.
קריירה > מוות ומורשת

סויר נפטר מסרטן בגיל 87 בביתו בניו יורק ב-4 בנובמבר 1987. הוא נקבר בבית הקברות Acacia בקווינס, ניו יורק.
עבודתו נכללת באוספים רבים של מוזיאונים ציבוריים, כולל מכון באטלר לאמנות אמריקאית, הגלריה הלאומית לאמנות, מוזיאון סמיתסוניאן לאמנות אמריקאית, מוזיאון מטרופוליטן לאמנות, מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, מוזיאון הירשהורן.
קריירה > חיים אישיים

ב-8 בפברואר 1931 נשא לאישה את רבקה לץ, שהייתה ידידה של אחותו פאני. לזוג נולדה בת אחת.
הערות שוליים

1 2  Kramer, Hilton (October 21, 1977). "Art: Summing Up Raphael Soyer". The New York Times. p. 74.
↑  Samantha Baskind, Raphael Soyer and the Search for Modern Jewish Art, UNC Press Books, 2015-12-01, ISBN 978-1-4696-2600-0. (באנגלית)
↑  Soyer. The Columbia Encyclopedia, Sixth Edition. 2001-05, web.archive.org, ‏2007-02-03
↑  Artist Info, www.nga.gov
↑  Benjamin Harshav, The Polyphony of Jewish Culture, Stanford University Press, 2007, ISBN 978-0-8047-5512-2. (באנגלית)
↑  Berman, Avis (December 1979). "Raphael Soyer at 80: 'Not painting would be like not breathing': Smithsonian American Art/Portrait Gallery Library". ARTnews.
↑  "A Local Life: Joshua Z. Holland, 89, a man of science with an artist's soul"
↑  "The Souls of Raphael Soyer"
↑  M. Therese Southgate, The Art of JAMA: Covers and Essays from The Journal of the American Medical Association, Volume III, OUP USA, 2011-03-17, ISBN 978-0-19-975383-3. (באנגלית)
↑  Goodrich, Lloyd (1967). Raphael Soyer. New York: The Whitney Museum of American Art. p. 17
↑  Work by Raphael Soyer to be Shown at Forum Gallery Concurrently with Whitney Museum Retrospective Exhibition". Forum Gallery Press Release. 1967.
↑  Steiner, Raymond J. (January–February 2000). "Moses and Raphael Soyer at the ACA Galleries". Art Times.
↑  By Amy Worden, Inquirer Harrisburg Bureau, Push for public access to New Deal murals, https://www.inquirer.com, ‏2009-04-27 (באנגלית)
↑  Goodrich, Lloyd (1967). Raphael Soyer. New York: The Whitney Museum of American Art. p. 25.
↑  "artist Soyer dies at 87". Jewish World. November 12, 1987.
↑  The Los Angeles Times 05 Nov 1987, page 91, Newspapers.com (באנגלית)
↑  Lloyd Goodrich, Raphael Soyer: An Exhibition of Drawings and Watercolors : 5 May Through 5 June 1968, Georgia Museum of Art, Athens, Georgia, Whitney Museum of American Art, 1967. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268464205171  PLWABN: 9810664677205606  BIBSYS: 3105225  BNE: XX1444843  BnF: cb150594423 (data)  CiNii: DA04621418  GND: 118642480  ISNI: 0000 0000 8386 7769  KulturNav: 0610df02-da22-4cde-9120-34ffeb221a83  LCCN: n50021659  NLG: 224807  NTA: 068966237  RERO: 02-A013095282  RKD: 74069  SNAC: w6z60mfv  SUDOC: 083954600  ULAN: 500009897  VIAF: 59877749   WorldCat (עם VIAF): 59877749
ג'ני מקארתי

| --- | --- |

מקארתי ב-2012
 לידה:  1 בנובמבר 1972 (בת 51) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 שם לידה:  Jennifer Ann McCarthy 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 פעילות בולטת:  פעילות אוטיזם, דוגמנות, משחק
 ידועה בשל:  הופעתה בפלייבוי 1993
 השכלה:  בית ספר תיכון למדעי הרוח ע"ש אמא מק'אולי (אנ')
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מקצוע:  דוגמנית, שחקנית, מדבבת, קומיקאית, סופרת, פעילה, מארחת תוכנית אירוח, תסריטאית
 תואר:  מיס אוקטובר 1993, נערת פלייבוי השנתית ל-1994
 השקפה דתית:  נוצרייה קתולית
 בן או בת זוג:  דוני וולברג (אוגוסט 2014–?)   ג'ים קארי (2005–2010) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  נערת החודש של פלייבוי (אוקטובר 1993)  פרס פטל הזהב - השחקנית הגרועה ביותר (2005)  פרס תפוח הזהב (1997)  Playboy Playmate of the Year (1994)  פרס פטל הזהב לתסריט הגרוע (2005) 
 חתימה:   
 האתר הרשמי
 
ג'ניפר אן "ג'ני" מקארתי וולברג (באנגלית:  Jennifer Ann "Jenny" McCarthy Wahlberg; נולדה ב-1 בנובמבר 1972) היא דוגמנית, שחקנית, מנחת טלוויזיה,
סופרת ופעילה חברתית אמריקאית.
מקארתי במאי 2006
ביוגרפיה

מקארתי נולדה בשיקגו שבאילינוי, הבת השנייה מתוך ארבע בנות שנולדו למשפחה קתולית מהמעמד הבינוני (עובד מפעל פלדה ועקרת בית) שהתגוררה בשכונה וסט הלסדון בדרום-מערב שיקגו.
היא למדה בבית הספר "סנט טוריביוס" שבצדה הדרומי של שיקגו. כנערה, למדה ב"בית הספר התיכון לאמנויות ליברליות" ע"ש אמא מק'אולי, והייתה המעודדת הראשית בקבוצת המעודדות של תיכון "סנט לורנס" הסמוך. אחרי שסיימה את חוק לימודיה, למדה בבית ספר לאחיות. לצורך מימון לימודיה בקולג' שלחה את תמונתה למגזין "פלייבוי".
קריירה

מקארתי הופיעה לראשונה ב"פלייבוי" באוקטובר 1993, תמורת 30,000 דולר. היא הוכתרה כ"נערת פלייבוי השנתית" בגיליון יוני 1994 של המגזין, תואר שהקנה לה חשיפה. מאוחר יותר החלה בקריירת משחק בטלוויזיה ובקולנוע, ולאחרונה החלה לכתוב ספרים. היא מפרסמת מעת לעת טור במגזין הגברים FHM.
ב-1994 עברה להתגורר בלוס אנג'לס. במשך זמן מה הנחתה את "אבנים חמות", תוכנית בערוץ פלייבוי שהציגה וידאו קליפים בלתי-מצונזרים. בשנת 1995 פרשה מהתוכנית לאחר שערוץ MTV בחר בה להנחיית "סינגלד אאוט", תוכנית הכרויות חדשה. מקארתי זכתה להצלחה כמנחה, וקיבלה פניות לצילומים נוספים בפלייבוי.
ב-1996 גילמה תפקיד משני בקומדיה הקולנועית "הטיפשים". ב-1997 השיקה שתי תוכניות טלוויזיה - הקומדיה "המופע של ג'ני מקארתי", שהצלחתה הביאה לכך שרשת NBC ליהקה אותה בקומדיית מצבים בשם "ג'ני" שעלתה לאוויר במשך השנה. "ג'ני" הייתה אכזבה גדולה ובוטלה במהירות.
מקארתי פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "ג'ן-איקס". ב-1998 כיכבה בסרט הקולנוע "הכדור מת מצחוק". ב-1999 כיכבה ב"יהלומים", בבימויו של בעלה, ג'ון מלורי אשר. בשנת 2000 שיחקה מקארתי בסרט האימה הפופולרי "צעקה 3" בתפקיד משנה. החל משנת 2001 הרבתה מקארתי להתארח בסדרות רבות, בהן "מכושפות", "המופע של דרו קארי", ו"תהרוג אותי וזהו". ב-2003 שיחקה בסרט "מת לצעוק 3". ב-2005, מקארתי הפיקה, כתבה וכיכבה בסרט "אהבה מלוכלכת" לצידה של כרמן אלקטרה. באותה שנה הנחתה מקארתי תוכנית מציאות בשם "מסיבה בדקלים" בערוץ הבידור E!. התוכנית, שצולמה ב"מלון הדקלים" בלאס וגאס, הציגה בליינים, אורחים וידוענים בהתנהגות משולחת רסן. בשנת 2006 הוענק לה פרס פטל הזהב בקטגוריות "השחקנית הגרועה", "התסריט הגרוע" ו"הסרט הגרוע", על סרטה "אהבה מלוכלכת" שזיכה גם את בעלה, ג'ון אשר, בפרס "הבמאי הגרוע".
בשנת 2007 דיבבה את קולה הסקסי של "שש" בסדרת האנימציה למבוגרים "Tripping the Rift" ושיחקה בתפקיד משנה בקומדיית המצבים בעונה החמישית של "שני גברים וחצי" בפרקים 9, 16 ו-17 לצד רוברט וגנר. בעשור השני של המאה ה-21 חזרה לסיטקום הידוע לאותו התפקיד בפרקים 10–12 של עונה 8 ב-2010 ובפרקים 1 ו-4 של עונה 9 ב-2011.
בשנת 2019 עלתה תוכנית המציאות "הזמר במסכה" ברשת FOX שהיא מבוססת על פורמט קוריאני באותו שם, בו משתתפים ידוענים ששרים קאברים לשירים מפורסמים כשהם לבושים בתחפושות מכף רגל ועד ראש ובמסכות פנים שמסתירות את זהויותיהם. מקארתי משמשת כחברת פאנל ושופטת בתוכנית לצדם של ניקול שרזינגר, רובין ת'יק וקן ג'ונג.
חיים אישיים

בשנת 1993 עברה מקארתי ניתוח להגדלת חזה, כדי "לשדרג" את גופה עבור "פלייבוי" אך ב-1998 החליטה להסיר את שתלי הסיליקון שבחזה. בינואר 1999 התארסה לשחקן והבמאי ג'ון מלורי אשר, ובני הזוג נישאו ב-11 בספטמבר 1999. ב-18 במאי 2002 נולד בנם, אשר נמצא על הרצף האוטיסטי. באוגוסט 2005 החלו בהליכי גירושין.
מקארתי הייתה במערכת יחסים עם הקומיקאי ג'ים קארי משנת 2005 ועד שנת 2010, אז נפרדו.
ביולי 2013 החלה בזוגיות עם השחקן דוני וולברג, אחיו של השחקן מארק וולברג, ובאוגוסט 2014 השניים נישאו. מקארתי מנהלת אורח חיים טבעוני.
בת דודתה היא השחקנית מליסה מקארתי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | סידורים אחרונים בדנוור | אחות בלונדינית |  |
| 1996 | הטיפשים | שחקנית מהממת |  |
| 1998 | הכדור מת מצחוק | איווט דנסלואו |  |
| 1999 | יהלומים | שוגר |  |
| 2000 | צעקה 3 | שרה דרלינג |  |
| 2001 | Thank Heaven | ג'וליה |  |
| 2002 | Crazy Little Thing | וויטני |  |
| 2003 | מת לצעוק 3 | קייטי |  |
| 2005 | אהבה מלוכלכת | רבקה סאמרס | גם מפיקה ותסריטאית |
| 2006 | ג'ון טאקר מה זה גמור | לורי |  |
| 2008 | חוטפים בקושי | קוני |  |
| 2008 | Tripping the Rift: The Movie | סיקס | דיבוב |
| 2008 | ווינרס | מיס אייזק |  |
| 2010 | מסביב לעולם ב-50 שנה | שלי | דיבוב |
| 2015 | Tooken | עצמה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | מיטות נשיקה | דוגמנית חיובית | פרק: "The Deep End" |
| 1995 | מר שואו | רונדה | פרק: "The Cry of a Hungry Baby" |
| 1995–1997 | Singled Out | מנחה | שעשועון היכרויות; 130 פרקים |
| 1997 | המופע של ג'ני מקארתי | מנחה | תוכנית אירוח; 22 פרקים |
| 1997–1998 | ג'ני | ג'ני מק'מיליאן | תפקיד ראשי; 17 פרקים |
| 1999 | שפץ ביתך | אלכס | פרק: "Young at Heart" |
| 2000 | מד טי.וי | עצמה | פרק: "#6.8" |
| 2000 | נחש הפיתון | פרנצ'סקה | סרט טלוויזיה של Syfy |
| 2000–2003 | תהרוג אותי וזהו | ברנדי | 3 פרקים |
| 2001 | Going to California | אמבר ביאמיס | פרק: "The Big Padoodle" |
| 2001–2002 | המופע של דרו קארי | עצמה / מרלו קלי | 2 פרקים |
| 2003 | Fastlane | גרטשן ביקס | פרק: "Popdukes" |
| 2003 | מכושפות | מיצי סטילמן | פרק: "The Power of Three Blondes" |
| 2003 | מה חדש, סקובי דו? | מרסי | דיבוב; פרק: "A Scooby Doo Halloween" |
| 2003 | ונדה בגדול | מנהיגה | פרק: "Clowns to the Left of Me" |
| 2003 | פחות ממושלמת | דני | 3 פרקים |
| 2003–2004 | One on One | הולי ספירס | 4 פרקים |
| 2004 | Wild Card | קנדי לארו | 2 פרקים |
| 2004 | All About the Andersons | לורן | פרק: "Face the Music" |
| 2004 | הופ ופיית' | מנדי דרנור | 3 פרקים |
| 2005 | אחיות או לא להיות | מישל | פרק: "How to Succeed in Business Without Really Trying to Be a Lesbian" |
| 2005 | The Bad Girl's Guide | ג'יי.ג'יי | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2005 | משמר המדף | איב | פרק: "Two Faces of Eve" |
| 2006 | קוראים לי ארל | וונדי | פרק: "Mailbox" |
| 2006 | סנטה בייבי | מארי קלאס / מארי קלאוס | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2007 | Tripping the Rift | סיקס | דיבוב; 16 פרקים |
| 2007–2011 | שני גברים וחצי | קורטני | 8 פרקים |
| 2008 | In the Motherhood | קלי | 5 פרקים |
| 2008 | רחוב סומסום | עצמה | פרק: "Firefly Show" |
| 2009 | צ'אק | סילביה | פרק: "Chuck Versus the Suburbs" |
| 2009 | סנטה בייבי 2 | מארי קלאס / מארי קלאוס | סרט טלוויזיה של Freeform |
| 2010–2019 | Dick Clark's New Year's Rockin' Eve | מנחה שותפה | ספיישל של ראש השנה האזרחי; הנחתה בין היתר לצד דיק קלארק וראיין סיקרסט |
| 2012 | Love in the Wild | מנחה | תוכנית מציאות; מנחת העונה השנייה |
| 2013 | המופע של ג'ני מקארתי | מנחה | תוכנית אירוח; 15 פרקים (גם מפיקה בפועל) |
| 2013–2014 | The View | מנחה שותפה | תוכנית אירוח; 210 פרקים; הנחתה בין היתר לצד ברברה וולטרס, רוזי אודונל, וופי גולדברג, שרי שפרד ורוזי פרז |
| 2014 | נאשוויל | עצמה | פרק: "Crazy" |
| 2017 | Return of the Mac | ג'ני | 6 פרקים (גם מפיקה בפועל) |
| 2019–הווה | הזמר במסכה | שופטת | תוכנית מציאות; 10 עונות |
הערות שוליים

↑  Jenny McCarthy says gluten-free vegan diet is the secret to her hot bikini body, examiner, ‏15 במרץ 2014
| פרס פטל הזהב לשחקנית הגרועה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1980–1999 | ברוק שילדס (1980) ‏•‏‏ בו דרק / פיי דאנאוויי (1981) ‏•‏‏ פיה זאדורה (1982) ‏•‏‏ פיה זאדורה (1983) ‏•‏‏ בו דרק (1984) ‏•‏‏ לינדה בלייר (1985) ‏•‏‏ מדונה (1986) ‏•‏‏ מדונה (1987) ‏•‏‏ לייזה מינלי (1988) ‏•‏‏ הת'ר לוקליר (1989) ‏•‏‏ בו דרק (1990) ‏•‏‏ שון יאנג (1991) ‏•‏‏ מלאני גריפית' (1992) ‏•‏‏ מדונה (1993) ‏•‏‏ שרון סטון  (1994) ‏•‏‏ אליזבת' ברקלי (1995) ‏•‏‏ דמי מור (1996) ‏•‏‏ דמי מור (1997) ‏•‏‏ ספייס גירלז (1998) ‏•‏‏ הת'ר דונהיו (1999) |  |
| 2000–2019 | מדונה (2000) ‏•‏‏ מריה קארי (2001) ‏•‏‏ מדונה / בריטני ספירס (2002) ‏•‏‏ ג'ניפר לופז (2003) ‏•‏‏ האלי ברי (2004) ‏•‏‏ ג'ני מקארתי (2005) ‏•‏‏ שרון סטון (2006) ‏•‏‏ לינדזי לוהן (2007) ‏•‏‏ פריס הילטון (2008) ‏•‏‏ סנדרה בולוק (2009) ‏•‏‏ קים קטרל, קריסטין דייוויס, סינת'יה ניקסון ושרה ג'סיקה פארקר (2010) ‏•‏‏ אדם סנדלר (2011) ‏•‏‏ קריסטן סטיוארט (2012) ‏•‏‏ טיילר פרי (2013) ‏•‏‏ קמרון דיאז (2014) ‏•‏‏ דקוטה ג'ונסון (2015) ‏•‏‏ רבקה טרנר (2016) ‏•‏‏ טיילר פרי (2017) ‏•‏‏ מליסה מקארתי (2018) ‏•‏‏ הילרי דאף (2019) |  |
| 2020–הווה | קייט הדסון (2020/21) ‏•‏‏ ג'ינה די ואל (2021) ‏•‏‏ פרס פטל הזהב (2022) ‏•‏‏ מייגן פוקס (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413520805171  PLWABN: 9810531161405606  BNE: XX4788684  BnF: cb142052731 (data)  CANTIC: a17298003  GND: 132185628  ISNI: 0000 0000 8015 072X  LCCN: no97065525  MusicBrainz: bfc5d6aa-953d-4038-8560-8a5175080f4d  NDL: 01163478  NLA: 40977378  NLK: KAC200812079  SUDOC: 174988192  Trove: 1450354  VIAF: 10059641   WorldCat (עם VIAF): 10059641
אליוד קיפצ'וגה

אליוד קיפצ'וגה (נולד ב-5 בנובמבר 1984) הוא אתלט קנייתי, פעמיים ברציפות האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020) ושיאן העולם בעבר בריצת מרתון, אלוף העולם (פריז 2003), זוכה מדליית כסף (בייג'ינג 2008) ומדליית ארד (אתונה 2004) במשחקים האולימפיים בריצת 5000 מטר. קיפצ'וגה הוא האדם הראשון בהיסטוריה שרץ מרתון בפחות משעתיים, כשב-12 באוקטובר 2019 קבע תוצאה של 1:59:40 שעות. התוצאה לא הוכרה כשיא עולם, בין היתר, מפני שנעשה בה שימוש במכתיבי קצב מתחלפים.