stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנס ישראל-שדרות לחברה

סמליל הכנס
כנס ישראל - שדרות לחברה נוסד בשנת 2003 על ידי המכללה האקדמית ספיר. הכנס הוא בראשות עוזי דיין ומטרתו להעלות לסדר היום הציבורי סוגיות חברתיות–כלכליות ולהבליט באמצעות שיח ציבורי נושאים כואבים המשסעים את החברה הישראלית. בד בבד לעלות הצעות ותוכניות לגיבוש סדר יום אזרחי ומדיניות חברתית כלכלית חדשה המכוונת להגן על הזכויות החברתיות של תושבי המדינה ובתוך כך לחזק את הסדר הדמוקרטי הקיים במדינה. הכנס מביא לספיר מדי שנה אלפי משתתפים המגיעים למפגש בלתי אמצעי עם המנהיגות הפוליטית, האקדמית, הכלכלית, הביטחונית והחברתית במדינה. עוד משתתפים בכנס מנהלי רשויות וחברות ממשלתיות, מובילי דעה, אנשי תקשורת, מומחי כלכלה, פעילי חברה, אנשי עסקים בולטים, אנשי רוח מחקר ותרבות.
בכנס מתקיימים מושבי דיון שונים. כל מושב מוקדש לנושא מסוים ובמהלכו מוצגת תמונת המצב הנוכחית, מועלות הצעות לפתרון ומתקיים דיון בפאנל מומחים הכולל את השתתפות הקהל. בתום הכנס מרוכזות המסקנות ומוצגות לציבור כהצעה למדיניות חברתית כוללת, תוך כוונה להביא לשינוי אמיתי ומהותי במצב החברתי.
בכנס קיימת הקפדה שבמושבי הדיון ישתתפו אישים מומחים בתחום עליו נסב הדיון. מדי שנה משתתפים בכנס כ-2000 איש, בהם סטודנטים ואזרחים מכל הארץ, נציגי ארגונים חברתיים, ארגוני המגזר השלישי וארגוני מתנדבים, חניכי תנועת נוער, תלמידי תיכון, גמלאים ועוד. מדי שנה משתתפים במושבי הכנס ובאירועיו השונים אישים בולטים בעלי השפעה על קביעת המדיניות החברתית כלכלית ועל סדר היום החברתי במדינת ישראל.
מדד הישראליות והחוסן החברתי

המדד הוא פרויקט שהחל כמיזם של המועצה לביטחון חברתי בשנת 2003 ומאפשר לעמוד על מגמות מרכזיות בחוסנה של החברה הישראלית. המדד מביא לידי ביטוי מכלול של אינדיקטורים סובייקטיביים ואובייקטיביים המכוונים למדידת תחושות אמון וניכור בציבור, על רקע מדידת עמידתה של המדינה במחויבותה להגנה על הזכויות החברתיות. נתוני המדד מהווים “ברומטר” לרחשי הציבור הישראלי ולשביעות רצונו מהליכים חברתיים, כלכליים ואחרים העוברים על החברה הישראלית.
אות המופת החברתי

טקס הענקת אות המופת החברתי מתקיים באירוע הנעילה של הכנס והוא מוענק על תרומה לחברה, ליחיד או קבוצה, או ארגון, או תאגיד, על פעילות חברתית המטפחת ערכים של שוויון, נתינה, אחריות הדדית ואהבת האדם, מחזקת את המרקם החברתי, משפרת את מצבם של פרט. הענקת האות מתבצע בשיתוף עם המועצה הלאומית להתנדבות בישראל. בין האישים והגופים שזכו באות: עמותת “לשובע”, עמותת “חינוך לפסגות”, תיאטרון “עדות - לחיות כדי לספר”, ד”ר אילה גליקסברג, עו”ד גיל עד חריש, עמותת “מחשבה טובה”, מועדון “שדרוק” ועוד.
| מקבלי האות | שנה |
| --- | --- |
אורי בן-ארי, מנכ"ל קרן אתנה: 2019
אלון פוטרמן, מנכ"ל תלמ"א: 2019
אמיתי קורן, מנכ"ל בהתנדבות של מיזם כל-זכות: 2015
רעיה שטראוס: 2015
ארגון "סעד ומרפא": 2015
סא"ל (מיל) יובל וגנר: 2014
פסטיבל "דרום אדום": 2014
ארגון "לב אחד - סיוע אזרחי בחירום": 2014
ארגון "פעמונים": 2013
אמב"י - ארגון מגמגמים בישראל: 2013
יורם זפרני, עמותת ניצני ראשון: 2013
עמותת חינוך לפסגות - מנכ"ל – חנה דורסמן: 2012
מנכ"ל – שירלי קציר: 2012
חירורג משאל: 2012
פרויקט שדרוק: 2012
ד"ר אילה גליקסברג: 2011
עמותת מחשבה טובה: 2011
עירית ועזרא דגן, תיאטרון עדות: 2010
ארגון מעשה: 2010
תנועת של"מ - שירות לאומי למבוגר, החברה למתנ"סים: 2010
נתן לבון: 2009
מפעלות חינוך וחברה, בשיתוף מועדון הכדורגל הפועל תל אביב: 2009
אגף המשימות בתנועה הקיבוצית: 2009
העמותה לקידום השכלת נשים בדואיות בנגב: 2008
ש"י - אגודה לשיקום וסיעוד ילדים נכים, בית הגלגלים: 2008
יחיאל לנדמן, יו"ר חברים לרפואה: 2008
עמותת "הלב" - התנועה למלחמה בעוני: 2007
המוקד לסיוע לעובדים זרים: 2007
סעדי זיאד, יו"ר יד לבנים הבדואי: 2007
ארגון "לא" הנלחם באלימות נגד נשים: 2006
ארגון "צהר" הפועל לפתיחת חלון בין עולמות: 2006
קרן אייסף, פרס מיוחד על פעילות חברתית בזמן המלחמה.: 2006
כרמלה מנשה: 2005
התנועה לאיכות השלטון: 2005
המועצה לשלום הילד: 2005
ויקי שירן: 2005
עמותת קו לעובד: 2004
עמותת ידיד: 2004
פרופ' אליעזר יפה: 2004
פעילויות בכנס

ועדות הכנסת השונות, אשר להן נגיעה בנושאים חברתיים, מקיימות במהלך הכנס דיונים בדלתיים פתוחות. קהל הנוכחים מוזמן לקחת חלק פעיל בדיוני הוועדות ולהשמיע את קולו. בין ועדות הכנסת המקיימות דיונים בכנס: ועדת החוץ וביטחון, ועדת חוקה חוק ומשפט, ועדת הפנים והגנת הסביבה, הוועדה המשותפת לענייני סביבה ובריאות, הוועדה לקידום מעמד האישה, ועדת החינוך והוועדה לזכויות הילד.
אוהל הצעירים הוא אירוע אליו מגיעים תלמידי תיכונים מכל הארץ ומתרחש במדשאה המרכזית של הקמפוס. אישי ציבור וממשל בולטים מעלים בפני בני הנוער סוגיות בולטות המעוררות עניין בציבור הישראלי ומשפיעות על עתידם כאזרחים במדינת ישראל. בני הנוער משתתפים באופן פעיל בדיונים ומביעים את דעותיהם.
במהלך הכנס מתקיימים גם שולחנות עגולים, מושבים מיוחדים למסגרת משתתפים אקדמית מצומצמת בהם מוקדש הדיון לנושא העומד על סדר היום הציבורי. מטרת הדיון היא לגבש מסקנות, המסוכמות לידי נייר עמדה המוגש לקובעי המדיניות בתחום. במהלך השנים הוקדשו מושבי שולחנות עגולים בכנס לנושאים כגון: משבר מדעי הרוח בישראל, עתיד לימודי האזרחות, קידום נשים במדע וטכנולוגיה ועוד.
במהלך הכנס מתקיימים במוקדים שונים, ובגלריות האמנות ברחבי הקמפוס, שלל תערוכות ומופעים אמנותיים. בתערוכות מציגים סטודנטים ובוגרים מבית הספר לאמנות חברה ותרבות, ותלמידי המגמה לעיצוב מדיה, המגמה לעיצוב וגרפיקה, והמגמה לאדריכלות ועיצוב פנים לצד אמנים בעלי שם. זמרים ולהקות מן השורה הראשונה, שחקנים ואנסמבלים מתחומי אמנות שונים, מופיעים באוהל הצעירים, באירועי הפתיחה והנעילה, ובמוקדים שונים במהלך הכנס.
פעילויות בכנס > חלוקת פרסים ואותות

אירוע הנצחה לזכרו נביה מרעי והענקת אות הגבורה האזרחי - בכל שנה במהלך הכנס מתקיים אירוע הנצחה לזכרו של אל”מ נביה מרעי. במהלך האירוע מוענק אות הגבורה האזרחי לאדם, ארגון או גוף אשר בלט במעשה המהווה ביטוי להקרבה אישית למען הזולת, אם בהצלת חיים או במניעה של פגיעה ודאית, אם בפעולה אזרחית שיש בה משום אלטרואיזם יוצא דופן או מנהיגות קהילתית בעלת משמעות החורגת מגדר הרגיל.
פרס הצילום החברתי - תחרות צילום פתוחה לציבור הנושאת פרס כספי על נושא חברתי מסוים הנבחר מדי שנה. בתחרות משתתפים צלמים מקצועיים וחובבים מכל רחבי הארץ. הפרסים לשלושת המקומות הראשונים מוענקים באירוע הפתיחה של הכנס.
ראשי הכנס

נשיא הכנס אלוף (מיל') עוזי דיין
נשיא מכללת ספיר פרופ' עמרי ידלין
מנכ"ל הכנס שי בן יעיש
מנכ"ל מכללת ספיר אורנה גיגי
מנהל אגף תקשורת ושיווק במכללת ספיר שמעון תמיר
הערות שוליים

↑  המדד הישראליות והחוסן החברתי, באתר האינטרנט של מכללת ספיר
ציפי לבני בכנס שדרות, 2015
קליאה דובאל

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1977 (בת 47) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996 
 מקום לימודים:  התיכון לאמנויות של מחוז לוס אנג'לס 
 פרופיל ב-IMDb
 
קליאה הלן ד'אטיאן דובאל (באנגלית: Clea Helen D'Etienne DuVall; נולדה ב-25 בספטמבר 1977) היא שחקנית ובמאית קולנוע אמריקאית. התפרסמה בזכות תפקידיה בסרטים "סיוט בחדר המורים", "נערה בהפרעה", "הטינה" ו"ארגו".
ביוגרפיה

דובאל נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, בתם היחידה של רוזמרי והשחקן סטיבן דובאל.
הוריה התגרשו כאשר הייתה בת 12 ודובאל נשרה מהתיכון מגיל צעיר.
רק לאחר שהחליטה להפוך לשחקנית חזרה ללמוד ב"תיכון לוס אנג'לס לאומנויות" אותו סיימה בהצלחה בשנת 1995.
קריירה

הופעת הבכורה של דובאל הייתה בשנת 1996 בסרט האימה "מכשפות קטנות".
ב-1998 התפרסמה בסרט האימה של רוברט רודריגז "סיוט בחדר המורים" בתפקיד תלמידת התיכון סטוקס המכורה לסמים.
ב-1999 שיחקה בדרמה "נערה בהפרעה" בתפקיד השקרנית הפתולוגית ג'ורג'ינה טוסקין המאושפזת במוסד לחולי נפש, בקומדיות "יחידה במינה" בתור הנערה גרהאם ו"יש לה את זה" בתפקיד הנערה הגותית מיסטי ובמותחן המדע בדיוני "אשת האסטרונאוט".
ב-2001 שיחקה דובאל בסרט האימה "רוחות מארס" בתפקיד השוטרת הטירונית ביאטריס קינקייד ובדרמה "שלוש עשרה שיחות על דבר אחד".
ב-2003 הופיעה דובאל במותחן האימה "זהות" בתפקיד הצעירה בעלת היכולות העל טבעיים ג'יני אייסיאנה, בדרמה "21 גרם" ובסדרת הפנטזיה המצליחה "קרניבל" (אנ') בתפקיד סופיה.
ב-2004 שיחקה בסרט האימה "הטינה" בתפקיד ג'ניפר ויליאמס אשתו של מת'יו. באותה שנה שיחקה בדרמת הטלוויזיה של CBS "הלטר סקלטר", אותו חייו של צ'ארלס מנסון.
בשנת 2006 שיחקה בתפקיד משני בסדרת המדע הבדיוני של רשת NBC "גיבורים" בתור הבולשת הפדרלית אודרי הנסון. בשנת 2007 השתתפה דובאל בתפקיד קטן בסרטו של דייוויד פינצ'ר "זודיאק" ושיחקה בסרטים העצמאיים "אנאמורף" ו"סקס ואהבה לקינוח".
ב-2008 הופיעה לצידם של אן האת'וויי ופטריק וילסון במותחן "נוסעים".
ב-2012 הופיעה דובאל בסרטו המצליח של בן אפלק "ארגו" בתפקיד הדיפלומטית האמריקאית קורה ליג'ק, על הופעתה לצד שאר צוות השחקנים זכתה בפרס גילדת השחקנים.
בנוסף שיחקה בסדרת האימה "סיפור אימה אמריקאי" בתפקיד המורה וונדי זוגתה של העיתונאית לנה וינטרס.
ב-2016 דובאל ביימה וכתבה את סרטה הראשון "ההתערבות", בו גם שיחקה בתפקיד ראשי של ג'סי, אשת עסקים עצמאית. בסרט שיחקו גם קובי סמולדרס, נטשה ליון וג'ייסון ריטר.
בשנת 2020 ביימה וכתבה את סרטה השני "עונת השמחות", קומדיה רומנטית בו גם שיחקה לצד קריסטן סטיוארט, מקנזי דייוויס ואליסון ברי.
בשנת 2022 יצרה, כתבה וביימה את סדרת הנעורים הקומית "High School" לצידן של הצמד המוזיקלי הקנדי טיגן ושרה המבוסס על ספרן באותו שם משנת 2019.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Little Witches | קלסי |  |
| 1997 | המזעיק (אנ') | סוזי |  |
| 1997 | ניאגרה, ניאגרה (אנ') | פקידה בחנות נוחות |  |
| 1998 | How to Make the Cruelest Month | בל בריינט |  |
| 1998 | Girl | ג'יליאן |  |
| 1998 | לא יכולים להתאפק (אנ') | ג'נה |  |
| 1998 | סיוט בחדר המורים | סטוקלי מיטשל |  |
| 1999 | A Slipping-Down Life | אחות |  |
| 1999 | יש לה את זה | מיסטי |  |
| 1999 | Wildflowers | קאלי |  |
| 1999 | אשת האסטרונאוט (אנ') | נאן |  |
| 1999 | יחידה במינה | גרהאם איטון |  |
| 1999 | נערה בהפרעה | ג'ורג'ינה טסקין |  |
| 2000 | מטורפת מאהבה (אנ') | מימי |  |
| 2001 | See Jane Run | ג'יין ויטאקר |  |
| 2001 | רוחות מארס (אנ') | באשירה קינקייד |  |
| 2001 | 13 שיחות על דבר אחד (אנ') | ביאה |  |
| 2002 | חוק השחיטה (אנ') | סקיילה סיסקו |  |
| 2003 | זהות | ג'יני איזיאנה |  |
| 2003 | 21 גרם | קלאודיה |  |
| 2004 | הטינה | ג'ניפר וויליאמס |  |
| 2006 | Two Weeks | קטרינה |  |
| 2006 | Champions | בילי |  |
| 2007 | זודיאק | לינדה דל בואנו |  |
| 2007 | סקס ואהבה לקינוח | ג'ן |  |
| 2007 | אגודת איטי ביטי טיטי | זמרת |  |
| 2007 | Anamorph | סנדי סטריקלנד |  |
| 2008 | נוסעים (אנ') | שאנון |  |
| 2009 | The Killing Room | קרי איסאלנו |  |
| 2010 | הפרקליטה (אנ') | ברנדה מארש |  |
| 2012 | ארגו | קורה אמבורן ליז'ק |  |
| 2013 | Armed Response | לנה | גם מפיקה בפועל |
| 2014 | ג'קי וראיין (אנ') | וירג'יניה |  |
| 2015 | פרזנו (אנ') | רג'ינה |  |
| 2016 | Zen Dog | מרלין מיקס |  |
| 2016 | The Intervention | ג'סי | גם תסריטאית, במאית ומפיקה בפועל |
| 2016 | Heaven's Floor | ג'וליה |  |
| 2018 | הכל אודות נינה (אנ') | פאולה |  |
| 2020 | עונת השמחות |   | תסריטאית ובמאית |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Dangerous Minds | נינה | פרק: "Evolution" |
| 1997 | ER | קטי ריד | 2 פרקים |
| 1997 | Crisis Center | לורה תומאס | פרק: "Where Truth Lies" |
| 1997 | באפי ציידת הערפדים | מרסי רוז | פרק: "Out of Mind, Out of Sight" |
| 1997 | On the Edge of Innocence | אן | סרט טלוויזיה של NBC |
| 1997 | The Defenders: Payback | ג'סיקה ליין | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2000 | צעירים לנצח (אנ') | וונדה ריקטס | 2 פרקים |
| 2001 | הנמלט (אנ') | לינט הנסי | 2 פרקים |
| 2001 | How to Make a Monster | לורה | סרט טלוויזיה של סינמקס (אנ') |
| 2002 | פרויקט לארמי: עיירה עם תקווה (אנ') | אמנדה גרוניך | סרט טלוויזיה של HBO |
| 2003–2005 | קרניבל (אנ') | סופי אגנש בוג'אצ'יה | תפקיד ראשי (2 עונות); 24 פרקים |
| 2004 | הלטר סקלטר (אנ') | לינדה קסביאן | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2005 | CSI | אביגיל ספנסר | פרק: "Shooting Stars" |
| 2005 | Fathers and Sons | לורה | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2006–2007 | גיבורים | אודרי הנסון | 7 פרקים |
| 2008 | האנטומיה של גריי | ג'ניפר רובינסון | 2 פרקים |
| 2008 | חוק וסדר: מדור מיוחד | מיה לאטימר | פרק: "Persona" |
| 2008 | The Watch | קאסי | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2009 | Virtuality | סו פרסונס | סרט טלוויזיה של Fox |
| 2009 | להציל את גרייס (אנ') | מאורה דארל | פרק: "Looks Like a Lesbian Attack to Me" |
| 2009 | שקר לי | מישל ראסל | פרק: "Blinded" |
| 2010 | מרפאה פרטית | נטשה | פרק: "Fear of Flying" |
| 2010 | בונז | מק'נה גרנט | פרק: "The Bones on the Blue Line" |
| 2010 | מספ7ים | מלאני ביילי | פרק: "Devil Girl" |
| 2010 | חוק וסדר | אמנדה גרין | פרק: "The Taxman Cometh" |
| 2010–2011 | האירוע (אנ') | מיה | 3 פרקים |
| 2011 | CSI: מיאמי | ליילה מור | פרק: "About Face" |
| 2011 | And Baby Will Fall | מלינדה וייט | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2012–2013 | אימה אמריקאית: המוסד הסגור | וונדי פייזר | 5 פרקים |
| 2014 | חדר החדשות | לילי הארט | 2 פרקים |
| 2014 | Lizzie Borden Took an Ax | אמה בורדן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2015 | The Lizzie Borden Chronicles | אמה בורדן | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2015–2017 | סמוך על סול | לארה קרוז | 3 פרקים |
| 2016 | הבחורה החדשה | קמילה | פרק: "Wig" |
| 2016–2019 | Veep | מרג'ורי פלמיוטי | 26 פרקים |
| 2018 | שושלת רומנוב (אנ') | פטרישיה קלהאן | פרק: "End of the Line" |
| 2018–2022 | סיפורה של שפחה | סילביה | 5 פרקים |
| 2019 | ברוד סיטי | לזלי מאמל | 3 פרקים |
| 2019 | מחפשים את אלסקה |   | במאית הפרק: "I'll Show You That It Won't Shoot" |
| 2021–2023 | HouseBroken | אלזה | דיבוב; 30 פרקים גם יוצרת, תסריטאית ומפיקה בפועל |
| 2022 | הגברת הראשונה | מלווינה תומפסון (אנ') | 8 פרקים |
| 2022 | High School |   | יוצרת, תסריטאית ובמאית (8 פרקים) |
| 2023 | פוקר פייס | אמילי קייל | פרק: "The Hook" |
בחירות ברומא העתיקה

בוחר רומאי מצביע
הבחירות ברומא העתיקה היו הדרך שבה נבחרו רוב המגיסטראטים של הרפובליקה הרומית באספות העם, למן ייסודה בשנת 509 לפנה"ס עד ביטול הבחירות בשנת 15 לספירה על ידי הקיסר טיבריוס והעברתן לסנאט.
למרות חשיבותן הרבה של הבחירות בניהול הרפובליקה, המידע שיש לנו עליהן הוא מועט ונוגע בעיקר לתקופת הרפובליקה המאוחרת.
בוחרים ומתמודדים

אספת המאות בחרה את הקונסולים, הקנסורים והפראיטורים. אספת הפלבאים בחרה את איידילי הפלבאים וטריבוני הפלבאים. אספת השבטים בחרה את האיידילים הקורולים, הקוואיסטורים ויתר נושאי משרות פחותי ערך וחברי ועדות.
להלכה, לכל אזרח רומאי הייתה זכות בחירה (ius suffragii). אולם, למעשה היו הגבלות שונות על היכולת לבחור. ראשית, הבחירות נערכו רק בתחומי העיר רומא, ובאופן טבעי רוב האזרחים שהתגוררו באיטליה ובפרובינקיות לא יכלו להגיע אליה כדי לממש את זכותם. בנוסף, תהליך הבחירה לקח זמן רב ולמעשה דרש מהבוחר לוותר על יום עבודה. בנוסף, הסיכוי להשפיע באספת המאות היה קטן כתוצאה מהמבנה הטימוקרטי של האספה.
קיימת מחלוקת במחקר המודרני באשר למספר האזרחים שהשתתפו בבחירות; הערכות נעות בין 6,000 ל-70 אלף מצביעים, אולם גם מההערכה הגבוהה ביותר עולה שמספר המשתתפים היווה רק 1.85% מכלל אזרחי המדינה.
להלכה, כל אזרח רומאי היה יכול להתמודד בבחירות. אולם, למעשה היה מוסכם שרק לקבוצה קטנה יש זכות להתמודד בבחירות (ius honorum). קבוצה זו הייתה מורכבת משכבות הפרשים והסנאטורים, כאשר למן אמצע המאה השנייה לפנה"ס נהיה כמעט בלתי אפשרי לאדם חדש להגיע לקונסולאט – שהפך למשרה השמורה ליוצאי חלציהם של הנוביליס.
על המועמד הפוטנציאלי היה לעמוד בדרישות הסף של מסלול המשרות, להוכיח שלא מתקיימת נגדו תביעה משפטית ושמאחוריו שירות של עשר שנים בצבא או לחלופין שלקח חלק בעשר מערכות כנגד אויבי רומא. כמו כן, היה אסור להתמודד למספר משרות במקביל או להתמודד לאותה משרה ברציפות. במערכת הפוליטית הרומאית לא התקיימו מפלגות, והבחירות היו רק על בסיס אישי.
בדרך כלל, מועמד הכריז על כוונתו להתמודד כשנה לפני מועד קיום הבחירות. לאחר מכן הגיש את מועמדותו למגיסטראט, שהיה אחראי על ניהול הבחירות ועליו היה לאשר את זכאותו להתמודד בבחירות.
התנהלות הבחירות

המגיסטראטים החדשים נבחרו על ידי המגיסטראטים היוצאים, שניהלו את הבחירות. תחילה היה על המגיסטראט להודיע באספת העם המתאימה על מועד הבחירות, לפחות 24 ימים מראש. התקופה עד הבחירות נקראה trinundinum. יום ההצבעה היה חייב להיות יום שבו מותר לנהל אספת בחירות (dies comitiales) לפי לוח השנה הרומי, ואסור היה שההצבעה תיערך ביום בו מתקיימת הצבעה אחרת.
יום קודם הבחירות, על המגיסטראט היה להגיע למקום ההצבעה ולחפש אותות המעידים על רצון האלים; במקרה שהאותות היו מבשרי רעות, נדחתה ההצבעה ליום אחר.
ביום הבחירות, עם הזריחה, זימן המגיסטראט את המצביעים, הציג להם את המועמדים וביקש מהם להכריע. תחילה בוצעה הבחירה בגלוי, בהצהרה, אולם ב-139 לפנה"ס שונתה השיטה: ההצבעה הפכה לחשאית ובוצעה על ידי חריתת שם המועמד על לוחית שעווה.
ידוע על מספר מקרי זיופים ושחיתות בקיום ההצבעות. לדוגמה, קאטו הצעיר הצליח לפסול את הבחירות למשרת האיידיל לאחר שהבחין שכל הלוחיות נכתבו בכתב יד זהה.
התנהלות הבחירות > אספת המאות

האספה התכנסה בשדה מרס, שם נערכה ההצבעה. ראשית, הצביעה מחלקת הפרשים, לאחריה המחלקה הראשונה וכך הלאה. כדי לנצח נדרש רוב של קנטוריות, כאשר הצבעתה של כל קנטוריה נקבעת ע"פ רוב ההצבעות של חבריה. ברגע שמועמד מסוים זכה ברוב, ההצבעה הופסקה והוא הוכרז כמנצח. בתחילה, היה די בתמיכת מחלקת הפרשים והמחלקה הראשונה כדי לזכות בבחירות; לאחר הרפורמה במבנה המחלקות, שהתרחשה באמצע המאה השנייה לפנה"ס, נזקקו המועמדים גם לחלק מהמחלקה השנייה.
התנהלות הבחירות > אספת הפלבס ואספת השבטים

בזמן שהאספות היו נוהגות להתכנס בפורום רומאנום, התנהלה ההצבעה על ידי הפלת גורל כדי לקבוע את סדר ההצבעה. אולם, לאחר המעבר לשדה מרס נערכו ההצבעות בכל השבטים במקביל. סדר ספירת הקולות נקבע בהגרלה. גם כאן, המועמד שקיבל את תמיכת רוב השבטים הוכרז כמנצח, כאשר הכרעת כל שבט נקבעה ע"פ הכרעת רוב בניו.
דעיכה

פריצת מלחמת האזרחים בשנת 49 לפנה"ס בין יוליוס קיסר לפומפיוס והכוחות הרפובליקאים הביאה להשתלטותו של קיסר על רומא, מינויו לדיקטטור וכינון משטר אוטוריטרי. במשטר זה חוסלו מוסדות המדינה החופשית, והבחירות בכללם. מעתה, התנהלו הבחירות על פי רשימות שהוכנו על ידי קיסר – וכך בעצם הפכו לתרמית.
המצב נמשך בזמן שלטון הטריומווירט השני. כאשר אוגוסטוס ויתר על סמכותו כטריומווירטי בשנת 27 לפנה"ס והכריז על שיקום הרפובליקה, שבו הבחירות להתקיים – אך גם כאן מדובר היה בתרמית שנועדה להסוות את השליטה האוטוריטרית של הקיסר. רשימת המועמדים הוכנה על ידי האולוגרכיה השולטת וכללה בדיוק את מספר המשרות הפנויות ולכן הפכה ההצבעה להליך טכני חסר משמעות. אמנם אוגוסטוס לא אישר את הרשימה, אולם איש לא יכול היה להיבחר בניגוד לדעתו.
טיבריוס ביטל את הבחירות בשנת 15 והעביר את בחירת המגיסטראטים לסמכות הסנאט. כאשר קליגולה עלה לשלטון, הוא ניסה להחזיר את הבחירות לאספות העם בשנת 38. הניסיון נכשל, שכן העם חשד שמדובר בתרמית נוספת ולא שיתף פעולה.
הערכת תפקיד הבחירות ברומא

מחד, אפשר לראות בבחירות כלי של האוליגרכיה השולטת, שהשתמשה בהן כדי להסוות את שליטתה במדינה וכך לקבל לגיטימציה לשלטונה. כמו כן, אפשר לראות בהן גורם שתפקידו לפשר בין הנוביליטאס על ידי קביעת חוקים מוסכמים לזכייה במשרות השלטון – וכך למנוע התפרצות מלחמות אזרחים אלימות.
מאידך, אפשר לטעון שקיום הבחירות היווה יסוד דמוקרטי ממשי במשטר. ברוב המדינות האחרות לא התקיים כלל מנגנון שאיפשר לאזרחים להשפיע על זהות השולטים במדינה. בנוסף, בחלק מהמקרים הצליח העם לכופף את רצון הממסד האוליגרכי השולט ולבחור מגיסטראטים כרצונו.
ראו גם

אספות העם ברומא העתיקה
לקריאה נוספת

רחל פייג וישניא, בחירות, בוחרים ונבחרים ברפובליקה הרומית העתיקה, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, תשס"ח (2008).
Alexander Yakobson, Elections and Electioneering in Rome: A study in the Political System of the Late Republic, Historia Einzelschriften, Steiner Verlag, Stuttgart 1999.
הערות שוליים

1 2  , למעט תושבי אזורים שהוענקה להם אזרחות בלי זכויות פוליטיות (civitas seine suffragio), שלהם לא הייתה זכות לבחור ולהיבחר
↑  צבי יעבץ, יוליוס קיסר - תהפוכותיה של כריזמה, עמ' 180-181
↑  צבי יעבץ, אוגוסטוס - ניצחונה של מתינות, עמ' 144-149
↑  צבי יעבץ, המון ומנהיגיו ברומא, עמ' 142-143
שמואל טולקובסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1886 אנטוורפן, בלגיה 
 פטירה:  19 בדצמבר 1965 (בגיל 79) תל השומר, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  Gembloux Agro-Bio Tech 
 צאצאים:  דן טולקובסקי 
 
שמואל טולקובסקי (27 ביוני 1886 – כ"ה בכסלו תשכ"ו, 19 בדצמבר 1965) היה אגרונום, פרדסן ואיש ציבור. במהלך מלחמת העולם הראשונה השתתף בפעילות המדינית של ההסתדרות הציונית באנגליה. פעל לפיתוח ענף פרי ההדר בארץ ישראל ולקידום ענף הספנות והנמלים. חבר עיריית תל אביב ויו"ר ועדת בניין ערים שלה, ממייסדי "חבל ימי לישראל" וחברת הספנות "צים". ממייסדי מועדון "רוטרי" בתל אביב ונשיאו, דיפלומט ישראלי בראשית ימי המדינה. פרסם מאמרים וספרים על תולדות ארץ ישראל, ארכאולוגיה, יורדי ים יהודיים במרוצת הדורות, התנועה הציונית, תולדות יפו וענף הפרדסנות.
קורות חיים > נעוריו ולימודיו

טולקובסקי נולד ב-27 או ב-28 ביוני 1886 באנטוורפן שבבלגיה למשה ושולמית (לבית שיינדל). טולקובסקי גדל באווירה יהודית-לאומית. אביו היה ראש קהילת אנטוורפן, דודו שלמה טולקובסקי ייצג את ציוני בלגיה במספר קונגרסים ציוניים וסבו משה אריה שטרן השפיע על תפיסתו הציונית. ב-1908 הצטרף שמואל לתנועה הציונית והיה ממייסדי אגודת "צעירי-ציון".
למד במכון אגרונומי בז'אמבלו, בלגיה, ושם הוסמך כמהנדס חקלאי.
קורות חיים > עלייתו לארץ ישראל והתיישבותו ברחובות

ב-1911 עלה שמואל לארץ ישראל. ב-1912 הוא רכש את פרדס מינקוב, שהיה הפרדס הראשון ברחובות, יחד עם אביו משה ושותפיו, האחים יונה ויהושע פישר מבלגיה. שמואל התיישב ברחובות, התערה בחיי המושבה ועיבד את הפרדס שרכשו. ב-1924 מכר את חלקו בפרדס לשמואל גוטהילף מנס ציונה ולמוריס לוין, ציוני מבלגיה.
קורות חיים > במהלך מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 היה טולקובסקי בנופש בבלגיה, לכן גויס לצבא הבלגי. הוא שירת בו תקופה קצרה עד תבוסת בלגיה, ולאחר מכן מצא מקלט באנגליה, שם התאחד מאוחר יותר עם ארוסתו חנה-נְיוּטָה גולדברג, בתו של הנדבן הציוני יצחק ליב גולדברג, אותה פגש לראשונה בקונגרס הציוני התשיעי ב-1909, ונישא לה בנובמבר 1914. לזוג נולדו הבנות נעמי ועדה (אורבך) והבן, דן, לימים מפקד חיל האוויר. שמואל וחנה השתלבו בקהילה הציונית של לונדון ונהגו להתארח בביתו של אחד העם, שם פגשו את חיים ויצמן, ראש הפדרציה היהודית בלונדון. בינואר 1915 הם פגשו את נחום סוקולוב ויחיאל צ'לנוב, ממנהיגיה של התנועה הציונית ברוסיה, חברי הוועד הפועל הציוני המצומצם של ההסתדרות הציונית העולמית.
הזוג טולקובסקי סייע לויצמן וסוקולוב בפעולות ההסברה שלהם יחד עם פעילים ציונים נוספים, ביניהם ישראל זיו, והארי סאקר.
ההצטרפות למדינות המרכז של האימפריה העות'מאנית ששלטה בארץ ישראל, העלתה את הסיכויים שהיא תתפרק בתנאי שמעצמות ההסכמה ינצחו במלחמה. מצב זה יצר הזדמנות לתנועה הציונית להבטיח שבסיום המלחמה יוכרו השאיפות הציוניות להתיישב בארץ ישראל. טולקובסקי האמין שאסור שהפעילות הפוליטית למימוש מטרה זו תתנהל באופן לא מבוקר וספונטני, ולכן הוא הציע להקים גוף שיעבוד בצורה שיטתית וידאג לפעולה רצופה. יחד עם פעילים נוספים שחלקו עמו את הרעיון הזה הוא ארגן את "הקבוצה הצעירה", שדרשה להשתתף בפעולתה של התנועה הציונית באנגליה, ודרבנה את ויצמן וסוקולוב להקים ב-1917 את הוועד הפוליטי שהיה גוף מייעץ, שקיבל מידע ובחן את השאלות על הפרק, ואת המשרד הציוני בלונדון שתיאם בין הגורמים הציוניים השונים ותיעד את הפעילות המדינית.
טולקובסקי כתב יומן שתיעד את הפעילות הפוליטית של התנועה הציונית באנגליה במהלך המלחמה. היומן מהווה את המקור המלא ביותר לתיאור הפעילות המדינית הציונית באנגליה החל באפריל 1917 והוא משרטט את הרקע לפרסום הצהרת בלפור בנובמבר 1917 ומתאר בפירוט את ההיערכות הציונית לניצול ההצלחה לאחר פרסום ההצהרה. בנוסף הוא כתב תזכירים וסקירות שנועדו ליצור תשתית לדיון על עתידה של ארץ ישראל ובין היתר הוא הציע גבולות בהתאם לצרכיה האסטרטגיים של הארץ. הצעתו זו שימשה טיוטה להצעת הגבולות שהגישה התנועה הציונית בועידת השלום בפריז (1919). בנובמבר 1918 יצא עם סוקולוב לצרפת ושימש מזכיר כללי של המשלחת הציונית לוועידת השלום בפריז.