stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'אנגיורפטור
אבולוציה וסיווג

חוקרי צ'אנגיורפטור ערכו ניתוח קלדיסטי המשווה את מאובן HG B016 ל-109 סוגים אחרים של דינוזאורים ועופות קדומים על פי 474 תכונות של השלד. לפי תוצאות ניתוח זה הם משייכים את צ'אנגיורפטור לתת-משפחה חדשה בשם "מיקרורפטוריים" (Microraptorinae), הקרויה על שמו של מיקרורפטור, וכוללת בנוסף מספר סוגים דומים כמו סינאורניתוזאור, גראסילורפטור וטיאניורפטור.
תת-משפחת המיקרורפטוריים משויכת למשפחת הדרומאוזאוריים, שיחד עם משפחת הטרודוניים הן הקרובות ביותר לאביאלאה, ממנה השתלשלו העופות בני-ימינו. אך בדומה לשאר הדרומאוזאוריים הידועים כיום, צ'אנגיורפטור חי לפחות 20 מיליון שנה לאחר ארכאופטריקס, הנחשב לעיתים קרובות לעוף הראשון, ולכן הוא מאוחר מכדי להיות אב קדמון של העופות. הדיאגרמה המפושטת להלן מראה הערכת החוקרים למקומו של צ'אנגיורפטור בהתפתחות האבולוציונית של עופות ודינוזאורים מנוצים אחרים:
דינוזאוריה
בעלי אגן דמוי לטאה (Saurischia)
תרופודה (Theropoda)
פאראבס (Paraves) - לפני כ-175 מיליון שנה
סקנסוריופטריגיים (Scansoriopterygidae)
יִי (Yi) (יורה 160)
אפידקסיפטריקס (Epidexipteryx) (יורה 160)
אאומנירפטוריים (Eumaniraptora) - לפני כ- 173 מיליון שנה
דרומאוזאוריים (Dromaeosauroidea)
מיקרורפטוריים (Microraptorinae)
צ'אנגיורפטור (Changyuraptor) (קרטיקון 125)
סינאורניתוזאור (Sinornithosaurus) (קרטיקון 124)
מיקרורפטור (Microraptor) (קרטיקון 120)
ולוצירפטוריים (Velociraptorinae)
דיינוניכוס (Deinonychus) (קרטיקון 110)
ולוצירפטור (Velociraptor) (קרטיקון 75)
טרודוניים (Troodontidae)
אביאלאה (Avialae) - לפני כ-170 מיליון שנה
ארכאופטריקס (Archaeopteryx) (יורה 145)
עופות בתראים (Neornithes) - לפני כ-80 מיליון שנה, כוללים את כל העופות בני זמננו
ראו גם

ארכאופטריקס
מיקרורפטור
דינוזאורים מנוצים
הערות שוליים

1 2  Han. G. et al (2014) "A new raptorial dinosaur with exceptionally long feathering provides insights into dromaeosaurid flight performance" Nature Communications, Vol. 5, Article No:4382, doi:10.1038/ncomms5382
↑  "Feathery Fossil Gives Flying Dinosaurs a Size Boost" by Brian Switek, Laelaps blog, National Geographic
צ'יפלי

| --- | --- |

אנדרטת בוב קלארק, בשדרת אנזאק.
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מדינה:  ניו סאות' ויילס ניו סאות' ויילס
 פרוור:  הפרוורים המזרחיים
 עיר אם:  סידני
 על שם:  בן צ'יפלי 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרוור:  3,490 (10 באוגוסט 2021)
 קואורדינטות:  33°58′10″S 151°14′23″E﻿ / ﻿33.969444444444°S 151.2397222°E﻿ / -33.969444444444; 151.2397222 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטרליה מוגדלת) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןצ'יפלי(למפת אוסטרליה רגילה) בריזבן קנברה מלבורן הובארט אדלייד פרת' דרוויןצ'יפלי(למפת ניו סאות' ויילס רגילה) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן צ'יפלי(למפת ניו סאות' ויילס מוגדלת) סידני ניוקאסל וולונגונג וואגה וואגה טוויד הידס קופס הארבור טאמוורת' אולבורי אורנג' דובו וילנדרה הבירה קווינסלנד א ו ה ד ר ו מ י ת  ויקטוריה ים טסמן צ'יפלי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'יפלי (באנגלית: Chifley) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית רנדוויק.
גאוגרפיה

צ'יפלי הוא פרוור קטן בדרום הפרוורים המזרחיים של סידני, הגובל מדרומו בליטל ביי, ממערב בפיליפ ביי, בצפונו במטרוויל ובמזרח במלבר. גבולו המזרחי הוא שדרת אנזאק, המשתרעת מאזור סנטניאל פארק בצפון ועד לה פרוז בדרום, וגבולו הדרומי הוא דרך ליטל ביי.
היסטוריה

בשנת 1825 נבנה בפרוור בית המגורים הראשון, בית בונרונג. באותה עת, הכתר האנגלי החזיק במרבית קרקעות הפרוור, והפשיר חלקים מהן באופן הדרגתי לשימוש הציבור. הפרוור נקרא על שמו של בן צ'יפלי, ראש ממשלת אוסטרליה בתום מלחמת העולם השנייה.
הפרוור הוגדר רק בשנת 1964, והיה בעבר חלקו הדרומי של מטרוויל. בכך הוא מהפרוורים הצעירים של סידני.
בשנות השישים נבנו שיכוני פועלים בפרוור, ועד היום מרבית בתיו הם בתי דירות בני כמה קומות.
תרבות

הפרוור הקטן כולל אנדרטת הנצחה לחללי מערכות אוסטרליה על שם בוב קלארק, ושני גנים ציבוריים קטנים לרווחת הקהל.
קברים קיסריים של שושלות מינג וצ'ינג

קברים קיסריים של שושלות מינג וצ'ינג (באנגלית: Imperial Tombs of the Ming and Qing Dynasties) הוא השם תחתיו בחר אונסק"ו לכנות קבוצה של ארבעה עשר אתרים ומכלולי קבורה המצויים בסין, והשייכים לתקופות שושלות מינג וצ'ינג, כאתר מורשת עולמית.
הקברים נכללו ברשימת אתרי מורשת עולמית בשנים 2000, 2003 ו-2004.
רשימת האתרים כוללת את הקברים ומכלולי הקבורה הבאים:
| מספר סידורי | קבר | מחוז | מיקום | קואורדינטות | שטח (הקטאר) | אזור חיץ (הקטאר) | שנת הכרזה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1004-001 | קבר שְׂייֵנְלִינְג | חוביי | ג'ונגשיאנג | 31°01′N 112°39′E﻿ / ﻿31.017°N 112.650°E﻿ / 31.017; 112.650 | 87.6 | 226.4 | 2000 |
| 1004-002 | קברי צ'ינג המזרחיים | חביי | נפת דזונחווה | 41°11′N 117°38′E﻿ / ﻿41.183°N 117.633°E﻿ / 41.183; 117.633 | 224 | 7800 | 2000 |
| 1004-003 | קברי צ'ינג המערביים | מחוז חביי | נפת יי | 39°20′N 115°13′E﻿ / ﻿39.333°N 115.217°E﻿ / 39.333; 115.217 | 1,842 | 4,758 | 2000 |
| 1004-004 | קברי שושלת מינג | רשות העיר בייג'ינג | רובע צ'אנגפינג | 40°16′10″N 116°14′40″E﻿ / ﻿40.26944°N 116.24444°E﻿ / 40.26944; 116.24444 | 823 | 8,100 | 2003 |
| 1004-005 | קבר שְׂיָאולִינְג | ג'יאנגסו | נאנג'ינג | 32°03′30″N 118°51′07″E﻿ / ﻿32.05833°N 118.85194°E﻿ / 32.05833; 118.85194 | 116 | 180 | 2003 |
| 1004-006 | קבר צ'אנג יוצ'ון | מחוז ג'יאנגסו | נאנג'ינג | 32°03′44″N 118°49′54″E﻿ / ﻿32.06222°N 118.83167°E﻿ / 32.06222; 118.83167 | 0.98 |  | 2003 |
| 1004-007 | קבר צ'יו צ'נג | מחוז ג'יאנגסו | נאנג'ינג | 32°03′51″N 118°49′59″E﻿ / ﻿32.06417°N 118.83306°E﻿ / 32.06417; 118.83306 | 0.55 |  | 2003 |
| 1004-008 | קבר וו ליאנג | מחוז ג'יאנגסו | נאנג'ינג | 32°03′00″N 118°49′51″E﻿ / ﻿32.05000°N 118.83083°E﻿ / 32.05000; 118.83083 | 0.4 | 180 | 2003 |
| 1004-009 | קבר וו ג'אן | מחוז ג'יאנגסו | נאנג'ינג | 32°04′05″N 118°49′57″E﻿ / ﻿32.06806°N 118.83250°E﻿ / 32.06806; 118.83250 | 0.35 |  | 2003 |
| 1004-010 | קבר שו דה | מחוז ג'יאנגסו | נאנג'ינג | 32°04′30″N 118°50′06″E﻿ / ﻿32.07500°N 118.83500°E﻿ / 32.07500; 118.83500 | 0.85 |  | 2003 |
| 1004-011 | קבר לי ונג'ונג | מחוז ג'יאנגסו | נאנג'ינג | 32°04′47″N 118°50′23″E﻿ / ﻿32.07972°N 118.83972°E﻿ / 32.07972; 118.83972 | 0.87 |  | 2003 |
| 1004-012 | קבר יונגלינג של שושלת צ'ינג | ליאונינג | העיר פושון | 41°42′30″N 124°47′46″E﻿ / ﻿41.708377°N 124.796206°E﻿ / 41.708377; 124.796206 | 236.59 | 1,343.94 | 2004 |
| 1004-013 | קבר פולינג של שושלת צ'ינג | ליאונינג | העיר שן-יאנג | 41°49′57″N 123°35′01″E﻿ / ﻿41.832508°N 123.583668°E﻿ / 41.832508; 123.583668 | 53.86 | 702.36 | 2004 |
| 1004-014 | קבר ג'אולינג של שושלת צ'ינג | ליאונינג | העיר שן-יאנג | 41°50′59″N 123°25′17″E﻿ / ﻿41.849672°N 123.421339°E﻿ / 41.849672; 123.421339 | 47.89 | 318.74 | 2004 |
| סך הכל |  |  |  |  | 3,437.94 | 23,429.44 |  |
תוספות ב-2003

נוספו שני אתרים עיקריים: אתר קברי שושלת מינג, שבו קבורים 13 מ-16 הקיסרים של שושלת מינג ואתר קבר שיאולינג שבו קבור מייסד שושלת מינג והקיסר הראשון שלה. כל האתרים המסומנים בטבלה מ-006–1004 ועד 010–1004 הם קבריהם של מצביאים שסייעו למייסד השושלת להביס את יריביו ולעלות לשלטון. בהם בולטים שו דה (徐達) ו-צ'אנג יוצ'ון (常遇春, פין-יין: Cháng Yùchūn). קברים אלו הם חלק מקבר שיאולינג, המאוזוליאום של הקיסר הראשון.
תוספות ב-2004

שלושה קברים קיסריים של שושלת צ'ינג במחוז ליאונינג כוללים את קבר יונגלינג, קבר פולינג וקבר ג'אולינג שכולם נבנו במאה ה-17. הקברים נבנו עבור הקיסרים מייסדי שושלת צ'ינג ואבותיהם, והם בנויים על פי הכללים של תורת פנג שווי הסינית המסורתית. הקברים מתאפיינים בעיטורים עשירים של פסלי אבן וגילופים ואריחים עם מוטיב הדרקון, כשהם ממחישים את התפתחות ארכיטקטורת הקברים של שושלת צ'ינג. שלושת מכלולי הקבורה והמבנים הרבים שבהם, מזווגים מסורות שהגיעו בירושה משושלות סיניות קודמות ומאפיינים חדשים של תרבות המאנצ'ו.
קולומב

| --- | --- |
סמל קולומבסמל קולומב
רחוב בקולומב
רחוב בקולומב
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס
 מחוז:  רמות הסן
 מושל:  Patrick Chaimovitch
 עיר אם:  פריז
 שטח:  7.81 קמ"ר
 גובה:  23 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרבר:  88,870 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  10,423 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°55′23″N 2°15′18″E﻿ / ﻿48.92306°N 2.25500°E﻿ / 48.92306; 2.25500
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.colombes.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קולומב(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קולומב(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוקולומב(למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוקולומב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קולומב (בצרפתית: Colombes) היא קומונה באו-דה-סן. קולומב היא למעשה פרבר של פריז, ומצויה צפון-מערבית לעיר הבירה באזור איל-דה-פראנס, כ-10.6 ק"מ ממרכז העיר. בקולומב 83,100 תושבים, והיא העיר השלישית בגודלה באו-דה-סן ואחת הערים הגדולות, הן בשטח והן במספר התושבים, בין פרברי פריז.
מקור שם העיר הוא במילה הלטינית columna ("עמודים"), דבר המתייחס לעמודים מגליתים שהעמידו דרואידים גאליים או לעמודי אטריום בווילה גאלו-רומית שהייתה קיימת באזור.
האזור סביב קולומב נושב כבר בתקופה הפרהיסטורית ובחפירות ארכאולוגיות שנערכו ב-1828 נמצאו באזור כלי צור וגרזנים עם ראשי אבן. קיים באזור בית קברות מהתקופה המרובינגית. הכפר קולומב היה כפוף בתקופת ימי הביניים המוקדמים למנזר סן-דני. אחרי שנבנה גשר פון-נוילי על הסיינה השתפר המצב הכלכלי של היישוב, בשל שיפור התשתית התחבורתית והאפשרות לסחור. סוחרים עשירים עברו לעיירה.
הנרייט מארי מצרפת, בתו של אנרי הרביעי, מלך צרפת ורעייתו של צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה אהבה מאוד את קולומב והתגוררה שם מ-1657 עד מותה ב-1669.
ערים תאומות

איטליה לניאנו, לומברדיה, איטליה
פרקטל ניוטון

פרקטל ניוטון, רוחב 1.5.
"שש שרשראות" נובה
"מנדלברוט" פרקטל נובה
ג'וליה קבעה את הפונקציה הרציונלית הקשורה לשיטת ניוטון עבור f(z) = z3 − 1 .
פרקטל ניוטון הוא קבוצת גבול במישור המורכב המאופיין בשיטת ניוטון המיושמת על פולינום קבוע p(Z) ∈ ℂ[Z] או פונקציה טרנסנדנטלית. זוהי קבוצת ז'וליה של הפונקציה המרומורפית z ↦ z − p(z).
כמעט כל הנקודות של המישור המורכב משויכות לאחד משורשי deg(p) של פולינום נתון באופן הבא: הנקודה משמשת כערך התחלתי z0 עבור איטרציה של ניוטון zn + 1 := zn − p(zn)
קבוצה פתוחה שעבורה האיטרציות מתכנסות לכיוון שורש או מחזור נתון (שאיננה נקודה קבועה), היא קבוצת ז'וליה עבור האיטרציה. הסט המשלים לאיחוד של כל אלה, הוא סט ג'וליה. לקבוצות הפאטו יש גבול משותף, כלומר לסט ג'וליה. לכן, כל נקודה מקבוצת ג'וליה היא נקודת צבירה עבור כל אחת מקבוצות הפאטו. תכונה זו היא שגורמת למבנה הפרקטלי של קבוצת יוליה (כאשר מידת הפולינום גדולה מ-2).
כדי לשרטט תמונות של הפרקטל, אפשר לבחור תחילה מספר d מסוים של נקודות מורכבות (ζ1, …, ζd) ולחשב את המקדמים (p1, …, pd) של הפולינום.
על הנקודות ב- ℂ, מוצאים את האינדקס k(m,n) של השורש המקביל ζk(m,n) ומשתמשים בזה כדי למלא רשת רסטר M × N על ידי הקצאת לכל נקודה (m,n) צבע fk(m,n). בנוסף או לחלופין הצבעים עשויים להיות תלויים במרחק D(m,n), המוגדר כערך הראשון D כך ש- zD − ζk(m,n) < ε עבור כמה ε > 0.
הכללה של פרקטלים של ניוטון

הכללה של האיטרציה של ניוטון היא:
כאשר a הוא כל מספר מרוכב הבחירה המיוחדת a = 1 מתאימה לפרקטל ניוטון. הנקודות הקבועות של מפה זו יציבות כאשר a שוכנת בתוך הדיסקה ברדיוס 1 שבמרכזה 1. כאשר a נמצא מחוץ לדיסק זה, הנקודות הקבועות אינן יציבות מקומית, אולם המפה עדיין מציגה מבנה פרקטלי במובן של קבוצת ז'וליה. אם p הוא פולינום בדרגה d, אזי הרצף zn מוגבל בתנאי ש-a נמצא בתוך דיסק ברדיוס d שמרכזו ב-d.
באופן כללי יותר, הפרקטל של ניוטון הוא מקרה מיוחד של קבוצת ג'וליה.
הכללה של פרקטלים של ניוטון > נובה פרקטל

פרקטל נובה שהומצא באמצע שנות ה-90 על ידי פול דרבישייר הוא הכללה של פרקטל ניוטון בתוספת ערך c בכל שלב:
גרסת "ג'וליה" של פרקטל נובה שומרת על c קבוע על פני התמונה ומאתחלת את z0 לקואורדינטות הפיקסלים, גרסת ה"מנדלברוט" של פרקטל נובה מאתחלת c לקואורדינטות הפיקסלים ומגדירה את z0 לנקודה קריטית, כאשר
פולינומים נפוצים כמו p(z) = z3 − 1 או p(z) = (z − 1)3 מובילים לנקודה קריטית ב- z = 1.
יישום

כדי ליישם את פרקטל ניוטון, יש צורך בפונקציית התחלה וכן פונקציית הנגזרת שלה:
שלושת השורשים של הפונקציה הם:
ניתן לתרגם את הפונקציות שהוגדרו לעיל בפסאודו קוד באופן הבא:
//z^3-1
float2 Function (float2 z)
{
	return cpow(z, 3) - float2(1, 0); //cpow is an exponential function for complex numbers
}

//3*z^2
float2 Derivative (float2 z)
{
	return 3 * cmul(z, z); //cmul is a function that handles multiplication of complex numbers
}
עכשיו זה רק עניין של יישום שיטת ניוטון באמצעות הפונקציות הנתונות:
float2 roots[3] = //Roots (solutions) of the polynomial
{
	float2(1, 0),
	float2(-.5, sqrt(3)/2),
	float2(-.5, -sqrt(3)/2)
};
	
color colors[3] =  //Assign a color for each root
{
    red,
    green,
    blue
}

For each pixel (x, y) on the target, do:
{
	zx = scaled x coordinate of pixel (scaled to lie in the Mandelbrot X scale (-2.5, 1))
    zy = scaled y coordinate of pixel (scaled to lie in the Mandelbrot Y scale (-2, 1))

    float2 z = float2(zx, zy); //z is originally set to the pixel coordinates

	for (int iteration = 0;
	     iteration < maxIteration;
	     iteration++;)
	{
		z -= cdiv(Function(z), Derivative(z)); //cdiv is a function for dividing complex numbers

        float tolerance = 0.000001;

		for (int i = 0; i < roots.Length; i++)
		{
		    float2 difference = z - roots[i];
		
			//If the current iteration is close enough to a root, color the pixel.
			if (abs(difference.x) < tolerance && abs (difference.y) < tolerance)
			{
				return colors[i]; //Return the color corresponding to the root
			}
		}
		
    }

    return black; //If no solution is found
}
ראו גם

קבוצת ז'וליה
קבוצת מנדלברוט
הערות שוליים

↑  Simon Tatham. "Fractals derived from Newton–Raphson".
↑  Damien M. Jones. "class Standard_NovaMandel (Ultra Fractal formula reference)".
↑  Damien M. Jones. "dmj's nova fractals 1995-6".
↑  Michael Condron. "Relaxed Newton's Method and the Nova Fractal".
↑  Frederik Slijkerman. "Ultra Fractal Manual: Nova (Julia, Mandelbrot)".
צ'יפיו סיגלה

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1868 ברשה, איטליה 
 פטירה:  21 באוקטובר 1913 (בגיל 45) פירנצה, ממלכת איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 מעסיק:  אוניברסיטת פיזה, ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 
צ'יפיו סיגלה (באיטלקית: Scipio Sighele;‏ 24 ביוני 1868, ברשה – 21 באוקטובר 1913, פירנצה) היה פסיכולוג, סוציולוג וקרימינולוג איטלקי.
ביוגרפיה

צ'יפיו סיגלה נולד בברשה, למשפחה של עורכי דין ילידי טרנטינו-אלטו אדיג'ה. בשנים שלאחר איחוד איטליה, שימש אביו שופט במשרד התובע המלכותי בפלרמו. מוריו האקדמיים היו חסידיו של הקרימינולוג צ'זארה לומברוזו, וסיגלה השלים את לימודיו במשפטים ברומא ב-1890. חיבורו, La folla delinquente, הקנה לו פרסום רב, תורגם מיד לצרפתית ולאחר מכן נהיה לרב-מכר בין-לאומי. סיגלה המשיך לעסוק ולפרסם חיבורים בתחום הפסיכולוגיה של הקולקטיב, ענף של פסיכולוגיה חברתית, ונחשב לאחד מחלוציו. סיגלה לימד משפט פלילי באוניברסיטת פיזה. בעקבות פרשת רצח מורי, בה הורשעו אח ואחות כשותפים למעשה הפשע, פרסם סיגלה את חיבורו La coppia criminale, המוקדש לתופעת הפסיכוזה-המשותפת בהקשר הקרימינלי. סיגלה נמנה עם המפלגה האיטלקית הלאומנית בטרנטינו (אזור מוצאו), נשפט על כך פעמיים על ידי השלטונות האוסטרו-הונגריים ב-1900 וב-1908, ולבסוף (ביוני 1912) נאלץ לעזוב את הווילה שלו שליד אגם גארדה וגורש. מכאן ואילך לימד את הקורסים שלו בפסיכולוגיה קולקטיבית ובסוציולוגיה פלילית במכון ללימודים גבוהים של האוניברסיטה החופשית של בריסל. רבות מיצירותיו הופיעו גם במהדורות-תרגום בשפות זרות.
הגותו ומורשתו

פעילותו כפסיכולוג וסוציולוג הושפעה מאוד מצ'זארה לומברוזו, בן תקופתו. סיגלה ניתח את המנגנונים הפנימיים של תופעת ההמון, וביקש להדגים כיצד נטייתו של ההמון להתנהגות עדרית קולקטיבית מאפשרת ומוציאה אל הפועל עמדות פליליות ביסודן. סיגלה היה בין החלוצים בסוג כזה של מחקר. הוא הצביע על האופן שבו היחיד, כשהוא משתלב ונטמע כחלק אינטגרלי של עדר ההמון, מאבד את השליטה העצמית הרציונלית שלו ומאפשר לטבעו האכזר ולאינסטינקטים הפליליים שלו לבוא לידי ביטוי. במהלך השנים, התרחק מעמדותיו של לומברוזו, והכחיש את הסבריו האנתרופולוגיים של לומברוזו לתופעת הפשיעה. עם זאת, הוא המשיך בפעילותו כקרימינולוג. עבודותיו השפיעו על גוסטב לה בון, וגם בצרפת נשענו על תגליותיו אמיל זולא, אמיל דורקהיים ומקס נורדאו ובתחומים שונים (ספרותיים, סוציולוגיים, פוליטיים וכדומה).
כתביו (באיטלקית)

1891: La folla delinquente
1892: La coppia criminale
1893: La teorica positiva della complicità
1893: Mondo criminale italiano
1896: Cronache criminali italiane
1897: La delinquenza settaria
1898: La donna nova
1899: La mala vita a Roma
1903: L'intelligenza della folla
1903: Le scienze sociali
1904: Per l'università italiana a Trieste
1906: Per Francesco Bonmartini
1906: Letteratura tragica
1910: Cesare Lombroso
1910: Eva moderna
1910: Pagine nazionaliste
1911: Nell'arte e nella scienza
1911: Il nazionalismo e i partiti politici
1911: La crisi dell'infanzia
1912: Ultime pagine nazionaliste
1913: La donna e l'amore
1914: Letteratura e sociologia
צבי אילן

| --- | --- |

צבי אילן בהרצאה  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  14 במאי 1936 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  17 בפברואר 1990 (בגיל 53)
 שם לידה:  צבי באום 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 פרסים והוקרה:  מרכז צבי אילן ללימודי ארץ ישראל
 תרומות עיקריות
 חפירות בבתי כנסת עתיקים בארץ ישראל
 
צבי אילן (בַּאוּם) (14 במאי 1936 – 17 בפברואר 1990) היה ארכאולוג, סופר, עיתונאי וחוקר ארץ ישראל.
ביוגרפיה

אילן נולד בתל אביב, ובגיל 15 עבר לקיבוץ מעוז חיים. בצבא שירת כקצין שריון במבצע קדש וכקצין מבצעים ברמת הגולן במלחמת ששת הימים. במילואים שירת במדור לידיעת הארץ ובמכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בשנת 1964 עבר עם משפחתו לתל אביב והחל לכתוב בעיתונים "למרחב" ו"דבר". מדוריו נקראו "ארץ חמדה" ו"משוט בארץ" ועסקו במחקרי ארץ ישראל והכוונה למקומות מענײנים.
בגיל 30 החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב וסײם תואר ראשון בארכאולוגיה ובתולדות ארץ ישראל. לאחר מכן סײם בהצטיינות תואר שני. עבודתו עסקה בנושא "המצב המדיני והצבאי בארץ ישראל במחצית המאה השמינית לפנה"ס". את תואר הדוקטור קיבל מאוניברסיטת בר-אילן על מחקרו בנושא "ניסיונות התײשבות יהודית בעבר הירדן 1871–1947".
נפטר ממחלה בגיל 53 ונקבר בבית הקברות קריית שאול.
הרקע לחקר ארץ ישראל

אילן החל בפרסום רחב של מאמרים אחרי מלחמת ששת הימים. משנת 1961 הוא היה סופר העיתון היומי "למרחב". בכתבות הוא פרסם רשמיו מביקור ב"שטחים המשוחררים" - כפי שכונו אז באמצעי התקשורת ובציבור הרחב: יהודה, בנימין, שומרון, חבל עזה, מדבר סיני והגולן. בהקדמה לספרו "אתמולים" הוא מספר כיצד נוצר מגעו הראשון עם חקר ארץ ישראל. בשנת 1949 היה בסמינר לנערים עובדים בנען. שם לימד חוקר ארץ ישראל שמריהו גוטמן. במסגרת סיור הם עלו על גבעה וצפו בעיר רמלה. כאשר התלמידים נשאלו למקור השם, צבי אילן שהיה תושב יפו נזכר כי "רמל" בערבית פירושו חול - ואכן היה זה המקור לשמה. הוא הבין את הקשר בין הסתכלות בנוף לבין ידע שנרכש קודם.
הוא התײשב בקיבוץ מעוז חיים והיה לרועה צאן. בזמן רעײת הכבשים עבר ליד תלים וחורבות, הרים, חרסים, שברי זכוכית ומטבעות. הוא התבשר על גילוי בית כנסת בבית שאן ולאחר מכן גם במעוז חיים, היכן שרעה את הצאן. מכאן עבר ללימוד שיטתי של חקר ארץ ישראל בכלל ובתי כנסת עתיקים בפרט.
מחקריו הײחודיים

הוא ערך חפירות ארכאולוגיות רבות. בעיקר התענײן בבתי כנסת עתיקים בארץ ישראל. גולת הכותרת בממצאיו הייתה חשיפת בית הכנסת ובית המדרש של קהילת מֵרות הקדומה בחורבת הכפר הערבי בשם "מארוס" בגליל העליון. בעת שהותו כחוקר בלונדון, בעת שעײן במסמכי הגניזה הקהירית, נתקל במקרה ברשימת קברי צדיקים מהמאה ה-14 לספירה ובה הופיע השם מארוס. צבי אילן עמד על הדמיון בשם ובמיקום עם הכפר מרות המופיע בכתבי יוספוס פלאביוס. כאשר שב לישראל סייר במקום ומצא רק שלושה ראשי עמודים המבצבצים מהקרקע. בחפירה שנתבצעה במקום התגלה בית כנסת מפואר עם רצפת פסיפס עשירה בכתובות מהתנ"ך ואוצר בן מאות מטבעות ברונזה וזהב.
צבי אילן גילה וחפר יחד עם ד"ר דוד עמית שני בתי-כנסת קדומים בדרום הר חברון: בענים, ובמעון. במעון נמצאה מנורת שיש תלת־ממדית.
במכללה האקדמית בית ברל קיים מרכז צבי אילן ללימודי ארץ ישראל ובו ארכיונו וכל מחקריו של צבי אילן.
מספריו

להלן רשימה של מבחר ספריו לפי קטגוריות
מספריו > ספרים לבני הנעורים בהוצאת י' שרברק

בעקבות מלחמות החשמונאים, י' שרברק, 1968.
למצדה בעקבות הקנאים, י'שרברק, תשכ"ח - 1968.
בעקבות מורדי בר-כוכבא, י' שרברק, 1970.
מספריו > ספרים בעקבות מחקרים

מרות הכפר היהודי הקדום - עם עמנואל דמתי, החברה להגנת הטבע, 1987
ארבל – יישוב יהודי קדום במזרח הגליל התחתון, עם אברהם איזדרכת, 1988, בהוצאת התנועה הקיבוצית
אתמולים – מחקרים ותגליות בעברה של הארץ - מודן, 1988
הכמיהה להתײשבות יהודית בעבר-הירדן 1871 - 1947 - יד בן-צבי, 1984
בתי-כנסת בגליל ובגולן - הוצאת כנה, ירושלים, 1986
בתי-כנסת קדומים בגליל ובגולן - אריאל, הוצאה מתוקנת ומורחבת, 1987
בתי כנסת קדומים בארץ ישראל – משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1991
קברי צדיקים – כנה ירושלים, 1997.
מספריו > ספרי הדרכה וטיולים

ארץ הגולן – מדריך למסייר ולמטײל, הוצאת עם עובד, 1968, הוצאה מורחבת 1977
ארץ חמדה - תרבות וחינוך, 1978
אתרי טיול בארץ ישראל - מדריך לאזור הצפון, עם עובד-תרבות וחינוך, 1982
אתרי טיול בארץ ישראל - מדריך לאזורי המרכז והדרום, עם עובד-תרבות וחינוך, 1982
בקעת הירדן ומדבר שומרון - עם עובד-תרבות וחינוך, 1973
חן המקום – סיפוריהם של אתרי טיול בארץ, עם עובד-תרבות וחינוך, 1967
ים-המלח וחופיו - עם עובד-תרבות וחינוך, 1971
מדבר יהודה וספר המדבר - עם עובד-תרבות וחינוך, 1971
משוט בארץ – טיולים באזורים משוחררים, עם עובד-תרבות וחינוך, 1967
סיני ורצועת עזה – דרכים ואתרים – מדריך למטײל, עם עובד-תרבות וחינוך, 1968
78 טיולים ברחבי ישראל - עם עובד-תרבות וחינוך.
לקריאה נוספת

משה גרנות, לקסיקון היסטורי של הסופרים העבריים מאז תש"ח (1948), אגודת הסופרים העבריים במדינת ישראל, דני ספרים הוצאה לאור, 2002
הערות שוליים

↑  המקור מרכז צבי אילן ללימודי ארץ ישראל
| ידיעת ארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| כללי | ארץ ישראל • ידיעת ארץ ישראל • מחקר אזור בארץ ישראל |  |
| תחומי מדע | היסטוריה • גאוגרפיה • גאולוגיה • אקלים • החי • הצומח • הצפרות בישראל |  |
| תחומי הפעילות | לימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה • של"ח וידיעת הארץ • סדרות חינוך • לימודי ארץ ישראל • חוגי סיירות • החקלאות בישראל |  |
| מוסדות | בתי ספר שדה • האגודה הגאוגרפית הישראלית • החברה ההיסטורית הישראלית • החברה המזרחנית הארץ-ישראלית • החברה להגנת הטבע • החברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה • המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל • המחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן • המכון לארכאולוגיה (אוניברסיטת תל אביב) • המכון לארכיאולוגיה ע"ש זינמן • המכון לארכיאולוגיה גלילית • המכון ללימודי ים ע"ש ליאון רקנאטי • המרכז הבינלאומי לשימור ע"ש העיר רומא • המרכז למיפוי ארץ ישראל • המרכז למיפוי ישראל • העמותה הישראלית לפרהיסטוריה • הקרן לחקר ארץ ישראל • יד יצחק בן-צבי • מכון אבשלום • מכון ישראלי לארכאולוגיה • רשות העתיקות • רשות הטבע והגנים |  |
| מסלולים מסומנים | שביל ישראל • שביל ישראל לאופניים • שביל ירושלים • שביל הגולן • שביל הסנהדרין • שביל גולני • שביל הים • סובב כנרת |  |
| חוקרי ארץ ישראל | בנימין מטודלה • אשתורי הפרחי • יהוסף שוורץ • אברהם משה לונץ • אברהם יעקב ברור • זאב וילנאי • יוסף ברסלבי • שמריה גוטמן • צבי אילן • יוסי בן-ארצי • אורי דביר • ספי בן-יוסף • שמואל אביצור • ברוך ספיר • מורה דרך |  |
| ספרי יסוד | ארץ-ישראל: ספר-המסעות • מדריך ארץ ישראל • אנציקלופדיה אריאל • מדריך ישראל • כל ארץ ישראל • אנציקלופדיה לתולדות ארץ-ישראל • אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262858605171  GND: 1158746830  ISNI: 0000 0000 7150 1671  LCCN: n82245465  NTA: 278609848  SUDOC: 200719211  VIAF: 100375429   WorldCat (עם VIAF): 100375429 
צבי אילן ליד פסיפס שחשף במרות
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קורה (התעמלות)

נסטיה ליוקין בתרגיל על הקורה, באליפות ארצות הברית בהתעמלות, בוסטון 2008
התעמלות על קורה
Dorina Böczögő, 2013.
פסל "המתעמלת" של דניאל בהריר במכון וינגייט
קורה (באנגלית: Balance beam או BB) היא אחד מארבעת המכשירים עליהם מתחרות נשים בהתעמלות מכשירים. זהו המכשיר השלישי, אחרי שולחן הקפיצות והמקבילים המדורגים, בסדר המכשירים האולימפי.
המתעמלות מבצעות על הקורה תרגיל הכולל מספר אלמנטים, בהם קפיצות, סיבובים, צעדים, שילוב של הליכה וריצה, וכן תרגילים המבוצעים בעמידה, ישיבה, שכיבה או עמידת ידיים, ועוד. על המתעמלת להשתמש בכל אורך הקורה, ולהפגין אלגנטיות, גמישות, ביטחון ושליטה. משך התרגיל המרבי הוא דקה וחצי.
בראשית דרכו היה התרגיל מבוסס יותר על צעדי מחול ופחות על יכולות אקרובטיות. שתיים מהמתעמלות הבולטות בהיסטוריה, שפעלו בשנות ה-70 של המאה ה-20, אולגה קורבוט ונדיה קומנץ' שינו את פני המקצוע, כשהציגו תרגילים מורכבים יותר, הדורשים יכולות גבוהות יותר. מתעמלות אחרות הלכו בעקבותיהן. בעקבות זאת גם הוחל בציפוי קורת העץ בזמש, כדי להפכה לבטוחה יותר למתעמלות.
מבנה ומידות

הקורה ארוכה וצרה ועומדת על 2 רגליים הנמצאות בשני הקצוות:
מידות הקורה, כפי שנקבעו על ידי הפדרציה הבינלאומית להתעמלות (FIG):
אורך: 500 ס"מ
גובה: 125 ס"מ
רוחב: 10 ס"מ