stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולסטאר (כתב עת)
הערות שוליים

1 2  "Pollstar is the Concert Industry's leading business trade publication, publishing for more than 25 years".
↑  "It's official: Oak View Group acquires Pollstar".
1 2 3  "Ed Sheeran, Beyoncé & Jay-Z, Paradigm Agency Win Big at Pollstar Awards"
↑  "Oak View Group Acquires Pollstar"
↑  "Pollstar Sale Hits a Snag With Massive Website Project"
1 2  "Pollstar Moving From Fresno to Oak View Group's HQ; Co-Founder to Retire"
↑  "Morning Report; Arts and Entertainment Reports From the Times, News Services and the Nation's Press"
↑  "Cubby Bear named venue of the year by Pollstar"
↑  "Vector Arena nominated for top concert venue award"
↑  "Dave Grohl Compares Billie Eilish to Nirvana in 1991"
↑  "Pollstar announces inaugural Pollstar Live! conference for 2010"
↑  "What Doesn't Kill You Makes You Stronger: Touring Executives Discuss 'The Great Slump of 09' & Its Lasting Impact at Pollstar Live!"
↑  "Pollstar Conference Draws Top Talent, Live Music Luminaries and a Little Controversy"
↑  "Nicki Minaj Sounds Off on Trump, Regrets and Fake Retirement in Wild Talk"
סרייה א'

ערך זה עוסק בליגת Serie A באיטליה. אם התכוונתם לליגת Série A בברזיל, ראו .
| --- | --- |
 עונת 2024/2025 בסרייה א'

 שם מלא:  ליגת העל האיטלקית
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל האיטלקית
 מדינות:  איטליה איטליה
 קונפדרציה:  אופ"א
 קבוצות:  20
 תקופת הפעילות:  1898–הווה (כ־126 שנים)
 אלופה נוכחית:  אינטר מילאנו
 מירב הזכיות:  יובנטוס (36)
 מפעל מקביל:  הגביע האיטלקי
 מפעל נמוך:  סרייה ב'
 http://www.legaseriea.it/
 
פאץ' הסקודטו שנתפר על מדי אלופת הליגה מידי עונה
סרייה א' (באיטלקית: Serie A) היא ליגת הכדורגל הבכירה של איטליה מאז 1929. הסרייה א' נחשבת לאחת הליגות הטובות ברחבי העולם, וקבוצות רבות ששיחקו בה התמודדו גם בשלבים המתקדמים של ליגת האלופות, ואף זכו בטורניר 12 פעמים. הסרייה א' מדורגת (נכון ל-2024) במקום השני בדירוג אופ"א, המתבסס על ביצועי המועדונים האיטלקיים בליגת האלופות ובליגה האירופית, לאחר שבעבר דורגה במשך 13 עונות שונות בראשות הדירוג כליגה הבכירה באירופה.
המבנה הנוכחי של הליגה פעיל מאז עונת 1929/1930, וקודם לכן הייתה האלופה נקבעת באמצעות שלבים אזוריים וארציים. התאחדות הכדורגל האיטלקית מחשיבה במניין האליפויות של הקבוצות השונות גם את התקופה שלפני הקמת הסרייה א'.
בליגה משחקות שלוש קבוצות שנמנו עם מייסדות ארגון ה-G-14, יובנטוס, מילאן ואינטר מילאנו, והיא הליגה היחידה עם שלוש קבוצות מייסדות בארגון. לסרייה א' יש את מספר הכדורגלנים הגבוה ביותר שזכו בתואר כדור הזהב בעת ששיחקו בה.
אליפות הסרייה א' נקראת סקודטו (מגן קטן), מפני שהקבוצה האלופה זוכה בעיטור בעל שלושת צבעי דגל איטליה על התלבושת שלהם בעונה הבאה. הקבוצה המצליחה ביותר היא יובנטוס עם 36 אליפויות ואחריה אינטר (20 אליפויות). עבור כל עשר אליפויות בהן זכתה קבוצה היא מוסיפה כוכב מעל לסמל שלה.
מבנה

בליגה משתתפות 20 קבוצות המקיימות ביניהן שני מפגשים, אחד בכל סיבוב, האחד בבית והשני בחוץ, ובסך הכל משחקות 38 משחקים בעונה סדירה. במקרים של שוויון בנקודות, הקבוצה המדורגת גבוה יותר היא זו שניצחה במפגש או כבשה יותר שערים בצמד המפגשים. במקרה של שוויון בשערים, ההכרעה נקבעת לטובת הקבוצה שכבשה יותר שערי חוץ. במקרה של שוויון גם בשערי החוץ או במקרה שעדיין לא נערכו מפגשים בין הקבוצות, הקבוצה בעלת הפרש השערים הכולל הכי גבוה מדורגת גבוה יותר. בסוף העונה שלוש הקבוצות שסיימו במקומות האחרונים (18–20) יורדות לליגת המשנה; שתי הקבוצות שסיימו ראשונות בליגת המשנה מעפילות אוטומטית לסרייה א', הקבוצות שסיימו במקומות 3–6 בליגת המשנה עורכות התמודדות פנימית בפלייאוף עלייה שמשוחק בשיטת נוק אאוט, כאשר המנצחת בפלייאוף מעפילה גם היא לסרייה א'. הקבוצה שסיימה את העונה במקום הראשון מוכתרת כאלופה וזוכה בסקודטו, אליפות איטליה בכדורגל. האלופה וסגניתה מקבלות כרטיס ישיר לשלב הבתים של ליגת האלופות, הקבוצה שסיימה במקום השלישי מקבלת כרטיס לשלב הפלייאוף של ליגת האלופות, מחזיקת הקופה איטליה והקבוצה שסיימה במקום 4 מקבלות כרטיס לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית, והקבוצה שסיימה במקום 5 מקבלת כרטיס לשלב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית. במקרה שמחזיקת הגביע סיימה במקומות 1–3, הכרטיס לשלב הפלייאוף של הליגה האירופית יעבור אוטומטית לסגניתה. במקרה שגם סגנית מחזיקת הגביע סיימה במקומות 1–3, יעבור הכרטיס לקבוצה שסיימה במקום 5 והכרטיס לשלב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית יעבור לקבוצה שסיימה במקום השביעי.
קבוצות הליגה לעונת 2024/2025 > הקבוצות

| קבוצה | עיר | מחוז | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אודינזה | אודינה | פריולי-ונציה ג'וליה | דאצ'יה ארנה | 7004251440000000000♠25,144 |
| אטאלנטה | ברגמו | לומברדיה | אצטדיון גיוויס | 21,747 |
| אינטר מילאנו | מילאנו | לומברדיה | סן סירו | 75,923 |
| אמפולי | אמפולי | טוסקנה | אצטדיון קרלו קסטלאני | 7004162840000000000♠16,284 |
| בולוניה | בולוניה | אמיליה-רומאניה | אצטדיון רנאטו דאל'ארה | 36,462 |
| גנואה | ג'נובה | ליגוריה | אצטדיון לואיג'י פראריס | 36,000 |
| הלאס ורונה | ורונה | ונטו | אצטדיון מארקאנטוניו בנטגודי | 7004393710000000000♠39,371 |
| ונציה | ונציה | ונטו | אצטדיון פייר לואיג'י פנצו | 11,150 |
| טורינו | טורינו | פיימונטה | סטאדיו אולימפיקו טורינו | 27,958 |
| יובנטוס | טורינו | פיימונטה | אצטדיון אליאנץ | 41,507 |
| לאציו | רומא | לאציו | סטאדיו אולימפיקו | 70,634 |
| לצ'ה | לצ'ה | פוליה | אצטדיון ויה דל מארה | 7004315330000000000♠31,533 |
| מונצה | מונצה | לומברדיה | אצטדיון בריאנטנו | 15,039 |
| מילאן | מילאנו | לומברדיה | סן סירו | 75,923 |
| נאפולי | נאפולי | קמפניה | אצטדיון דייגו ארמנדו מראדונה | 54,726 |
| פארמה | פארמה | אמיליה-רומאניה | אצטדיון אניו טרדיני | 22,352 |
| פיורנטינה | פירנצה | טוסקנה | אצטדיון ארטמיו פרנקי | 45,000 |
| קומו | קומו | לומברדיה | אצטדיון ג'וזפה סיניגאליה | 13,602 |
| קליארי | קליארי | סרדיניה | סרדיניה ארנה | 7004164160000000000♠16,416 |
| רומא | רומא | לאציו | סטאדיו אולימפיקו | 70,634 |
אלופות הליגה בעבר

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בקופה איטליה באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
↑  משחק הגמר בין אלופת הצפון לדרום בוטל עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה
↑  גנואה קיבלה את התואר רק ב-1919
↑  הליגה הושעתה בגלל מלחמת העולם הראשונה
↑  במקור טורינו זכתה, אך התואר נשלל ממנה בבית הדין של ההתאחדות עקב פרשת שחיתות של הטיית משחקים בליגה בשנים אלה, ולא הוכרזה אלופה חדשה
↑  הליגה הושעתה בגלל מלחמת העולם השנייה
↑  במקור יובנטוס זכתה, אך התואר נשלל ממנה בבית הדין של ההתאחדות עקב פרשת השחיתות באיטליה ולא הוכרזה אלופה חדשה
↑  במקור יובנטוס זכתה, אך התואר נשללה ממנה בבית הדין של ההתאחדות עקב פרשת השחיתות באיטליה, למילאן הופחתו 30 נקודות ואינטר שסיימה במקום השלישי קיבלה את האליפות במקומה
אליפויות לפי קבוצות

| דירוג | מועדון | זכיות | סגנויות | עונות אליפות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יובנטוס | 36 | 21 | 1905, 1925/1926, 1930/1931, 1931/1932, 1932/1933, 1933/1934, 1934/1935, 1949/1950, 1951/1952, 1957/1958, 1959/1960, 1960/1961, 1966/1967, 1971/1972, 1972/1973, 1974/1975, 1976/1977, 1977/1978, 1980/1981, 1981/1982, 1983/1984, 1985/1986, 1994/1995, 1996/1997, 1997/1998, 2001/2002, 2002/2003, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020 |
| 2 | אינטר | 20 | 16 | 1909/1910, 1919/1920, 1929/1930, 1937/1938, 1939/1940, 1952/1953, 1953/1954, 1962/1963, 1964/1965, 1965/1966, 1970/1971, 1979/1980, 1988/1989, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2020/2021, 2023/2024 |
| 3 | מילאן | 19 | 17 | 1901, 1906, 1907, 1950/1951, 1954/1955, 1956/1957, 1958/1959, 1961/1962, 1967/1968, 1978/1979, 1987/1988, 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1995/1996, 1998/1999, 2003/2004, 2010/2011, 2021/2022 |
| 4 | גנואה | 9 | 4 | 1898, 1899, 1900, 1902, 1903, 1904, 1914/1915, 1922/1923, 1923/1924 |
| 5 | טורינו | 7 | 6 | 1927/1928, 1942/1943, 1945/1946, 1946/1947, 1947/1948, 1948/1949, 1975/1976 |
| 6 | בולוניה | 7 | 4 | 1924/1925, 1928/1929, 1935/1936, 1936/1937, 1938/1939, 1940/1941, 1963/1964 |
| 7 | פרו ורצ'לי | 7 | 1 | 1908, 1909, 1910/1911, 1911/1912, 1912/1913, 1920/1921, 1921/1922 |
| 8 | רומא | 3 | 14 | 1941/1942, 1982/1983, 2000/2001 |
| 9 | נאפולי | 3 | 7 | 1986/1987, 1989/1990, 2022/2023 |
| 10 | לאציו | 2 | 5 | 1973/1974, 1999/2000 |
| 10 | פיורנטינה | 2 | 5 | 1955/1956, 1968/1969 |
| 12 | קליארי | 1 | 1 | 1969/1970 |
| 13 | סמפדוריה | 1 | 0 | 1990/1991 |
| 13 | ורונה | 1 | 0 | 1984/1985 |
| 13 | נובזה | 1 | 0 | 1921/1922 |
| 13 | קזאלה | 1 | 0 | 1913/1914 |
זוכי כדור הזהב

השחקנים הבאים זכו בפרס כדור הזהב בזמן ששיחקו בסריה א'. בסך הכל זכו 15 שחקנים שונים במשך 19 שנים שונות מ-3 מועדונים שונים בפרס. לסרייה א' מספר הזוכים הרב ביותר בפרס כדור הזהב מבין שאר הליגות באירופה.
1961: איטליה אומר סיבורי (יובנטוס)
1969: איטליה ג'אני ריברה (מילאן)
1982: איטליה פאולו רוסי (יובנטוס)
1983-1985: צרפת מישל פלאטיני (יובנטוס)
1987: הולנד רוד חוליט (מילאן)
1988-1989: הולנד מרקו ואן באסטן (מילאן)
1990: גרמניה לותר מתאוס (אינטר מילאנו)
1992: הולנד מרקו ואן באסטן (מילאן)
1993: איטליה רוברטו באג'ו (יובנטוס)
1995: ליבריה ג'ורג' ואה (מילאן)
1997: ברזיל רונאלדו (אינטר מילאנו)
1998: צרפת זינדין זידאן (יובנטוס)
2003: צ'כיה פאבל נדבד (יובנטוס)
2004: אוקראינה אנדריי שבצ'נקו (מילאן)
2006: איטליה פאביו קנאברו (יובנטוס)
2007: ברזיל קאקה (מילאן)
מאמן השנה של הסרייה א'

פרס מאמן השנה בסרייה א' הוא פרס המוענק מאז 1997 על ידי ההתאחדות הכדורגלנים האיטלקית למאמן הטוב ביותר בסרייה א' בעונה החולפת.
| שנה | מאמן | מועדון |
| --- | --- | --- |
| 1997 | איטליה מרצ'לו ליפי | יובנטוס |
| 1998 | איטליה מרצ'לו ליפי | יובנטוס |
| 1999 | איטליה אלברטו זאקרוני | מילאן |
| 2000 | שוודיה סוון-יוראן אריקסון | לאציו |
| 2001 | איטליה קרלו אנצ'לוטי | יובנטוס |
| 2002 | איטליה לואיג'י דל נרי | קייבו ורונה |
| 2003 | איטליה מרצ'לו ליפי | יובנטוס |
| 2004 | איטליה קרלו אנצ'לוטי | מילאן |
| 2005 | איטליה פאביו קאפלו | יובנטוס |
| 2006 | איטליה לוצ'יאנו ספאלטי | רומא |
| 2007 | איטליה לוצ'יאנו ספאלטי | רומא |
| 2008 | איטליה צ'זרה פראנדלי | פיורנטינה |
| 2009 | פורטוגל ז'וזה מוריניו | אינטר מילאנו |
| 2010 | פורטוגל ז'וזה מוריניו | אינטר מילאנו |
| 2011 | איטליה מסימיליאנו אלגרי | מילאן |
| 2012 | איטליה אנטוניו קונטה | יובנטוס |
| 2013 | איטליה אנטוניו קונטה | יובנטוס |
| 2014 | איטליה אנטוניו קונטה | יובנטוס |
| 2015 | איטליה מסימיליאנו אלגרי | יובנטוס |
| 2016 | איטליה מסימיליאנו אלגרי | יובנטוס |
| 2017 | איטליה מאוריציו סארי | נאפולי |
| 2018 | איטליה מסימיליאנו אלגרי | יובנטוס |
| 2019 | איטליה ג'אן פיירו גספריני | אטאלנטה |
| 2020 | איטליה ג'אן פיירו גספריני | אטאלנטה |
| 2021 | איטליה אנטוניו קונטה | אינטר מילאנו |
שיאנים ומלכי השערים > שיאני ההופעות בכל הזמנים

נכון לסיום עונת 2022/2023
| # | שחקן | שנות פעילות | הופעות | שערים | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איטליה ג'אנלואיג'י בופון | 1995 – 2006  2007 – 2018  2019 – 2021 | 657 | 0 | פארמה, יובנטוס |
| 2 | איטליה פאולו מלדיני | 1984 – 2009 | 647 | 29 | מילאן |
| 3 | איטליה פרנצ'סקו טוטי | 1992 – 2017 | 619 | 250 | רומא |
| 4 | ארגנטינה חבייר זאנטי | 1995 – 2014 | 615 | 12 | אינטר |
| 5 | איטליה ג'אנלוקה פליוקה | 1987 – 2005 2006 – 2007 | 592 | 0 | סמפדוריה, אינטר, בולוניה, אסקולי |
| 6 | איטליה דינו זוף | 1961 – 1983 | 570 | 0 | אודינזה, מנטובה, נאפולי, יובנטוס |
| 7 | סלובניה סמיר הנדנוביץ' | 2004 – 2006 2007 – 2023 | 566 | 0 | טרוויזו, לאציו, אודינזה, אינטר |
| 8 | איטליה פייטרו ורכובוד | 1980 – 2000 | 562 | 38 | קומו, פיורנטינה, רומא, סמפדוריה, יובנטוס, מילאן, פיאצ'נצה |
| 9 | איטליה פאביו קוואליארלה | 1999 – 2000  2000 – 2001  2005 – 2023 | 556 | 182 | טורינו, אסקולי, סמפדוריה, אודינזה, נאפולי, יובנטוס |
| 10 | איטליה רוברטו מאנצ'יני | 1981 – 2001 | 541 | 156 | בולוניה, סמפדוריה, לאציו |
שיאנים ומלכי השערים > מלכי השערים בכל הזמנים

נכון ל-14 במאי 2024
השחקנים המודגשים הם שחקנים פעילים
| # | שחקן | שנות פעילות | שערים | משחקים | יחס | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איטליה סילביו פיולה | 1929 – 1943  1946 – 1947  1948 – 1954 | 274 | 537 | 0.51 | פרו ורצ'לי, לאציו, יובנטוס, נוברה |
| 2 | איטליה פרנצ'סקו טוטי | 1992 – 2017 | 250 | 619 | 0.40 | רומא |
| 3 | שוודיה גונאר נורדאהל | 1948 – 1958 | 225 | 291 | 0.77 | מילאן, רומא |
| 4 | איטליה ג'וזפה מאצה | 1929 – 1943  1946 – 1947 | 216 | 367 | 0.59 | אינטר, מילאן, יובנטוס |
| 4 | ברזיל איטליה ז'וזה אלטפיני | 1958 – 1976 | 216 | 459 | 0.47 | מילאן, נאפולי, יובנטוס |
| 6 | איטליה אנטוניו די נטאלה | 2002 – 2016 | 209 | 445 | 0.47 | אמפולי, אודינזה |
| 7 | איטליה רוברטו באג'ו | 1986 – 2004 | 205 | 452 | 0.45 | פיורנטינה, יובנטוס, מילאן, בולוניה, אינטר, ברשה |
| 8 | איטליה צ'ירו אימובילה | 2009 – 2010  2012 – 2014  2015 – הווה | 201 | 352 | 0.57 | יובנטוס, גנואה, טורינו, לאציו |
| 9 | שוודיה קורט האמרין | 1956 – 1971 | 190 | 400 | 0.48 | יובנטוס, פדובה, פיורנטינה, מילאן, נאפולי |
| 10 | איטליה ג'וזפה סיניורי | 1991 – 2014 | 188 | 344 | 0.55 | פוג'ה, לאציו, סמפדוריה, בולוניה |
| 10 | איטליה אלסנדרו דל פיירו | 1993 – 2006  2007 – 2012 | 188 | 478 | 0.39 | יובנטוס |
| 10 | איטליה אלברטו ג'ילארדינו | 1999 – 2017 | 188 | 514 | 0.37 | פיאצ'נצה, ורונה, פארמה, מילאן, פיורנטינה, גנואה, בולוניה, פלרמו, אמפולי, פסקארה |
הערות שוליים

↑  דירוג אופ"א
↑  מידע באתר ה-G-14
↑  סטטיסטיקות באתר RSSSF
| כדורגל באיטליה איטליה |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל האיטלקית • קבוצות • אצטדיונים • תחרויות |  |
| תחרויות ליגה | סרייה א' • סרייה ב' • סרייה ג' • סרייה ד'  • סרייה א' (כדורגל נשים) • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | קופה איטליה • קופה איטליה סרייה C • קופה איטליה סרייה D • הסופר קאפ האיטלקי |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
| פרסים | כדורגלן השנה • הרכב העונה • פרסי הסרייה א' • שחקן החודש |  |
| ליגות הכדורגל העליונות של אירופה (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • צפון מקדוניה • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | הפוטבול ליג (אנגליה) • ברית המועצות • יוגוסלביה • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
| עונות במפעל הראשון בחשיבותו בכדורגל האיטלקי |
| --- | --- | --- |
| טרום סרייה א' | 1898 • 1899 • 1900 • 1901 • 1902 • 1903 • 1904 • 1905 •  1906 • 1907 • 1908 • 1909 • 1909/1910 • 1910/1911 • 1911/1912 • 1912/1913 • 1913/1914 • 1914/1915 • 1919/1920 • 1920/1921 • 1921/1922 (FIGC) / ‏1921/1922 (CCI)‏ • 1922/1923 • 1923/1924 • 1924/1925 • 1925/1926 • 1926/1927 • 1927/1928 • 1928/1929 |  |
| הסרייה א' | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 •  1936/1937 •  1937/1938 •  1938/1939 •  1939/1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 • 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
מישל פלטיני, זכה 3 פעמים ברצף בכדור הזהב בתקופתו ביובנטוס בשנות ה-80
מסימיליאנו אלגרי, זוכה 4 פעמים בתואר מאמן השנה בסרייה א'
פאולו מלדיני, סגן ההופעות בכל הזמנים בסרייה א'
סילביו פיולה, מלך השערים בכל הזמנים בסרייה א'
ספרי פינגווין

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אלן ליין 
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־89 שנים) 
 חברות בנות:  הוצאת וייקניג 
 מיקום המטה:  לונדון 
 ענפי תעשייה:  הוצאה לאור 
  
 penguin.co.uk
 
ספרי פינגווין (באנגלית: Penguin Books) היא הוצאת ספרים המתמקדת בהוצאה לאור של ספרי כיס וספרים נוספים בכריכה רכה. ההוצאה פועלת בבריטניה, בארצות הברית, קנדה, אירלנד, דרום אפריקה, אוסטרליה, ניו זילנד, הודו וסין.
היסטוריה > ראשית ההוצאה ועקרונותיה

ההוצאה נוסדה ב-1936 בלונדון על ידי אלן ליין (Allen Lane; ‏1902–1970) וונגליל קרישנן קרישנה מנון (Vengalil Krishnan Krishna Menon;‏ 1896–1974).
ליין וקרישנה מנון הגדירו שתי מטרות, בהן דבקה ההוצאה עד ימינו: מחיר שווה לכל נפש (הוא קבע את המחיר של שישה פני לספר) ומחויבות למודרניזם. ליין השתדל שהצורך להוזיל את המחיר לא יפגום באיכות המוצר, כך הנייר שנבחר היה זול ודק יחסית אך עמיד. המחויבות למודרניזם התבטאה בעיצוב עטיפות הספרים, בלוגו ובגופן (font) הקריא והמודרני בו הודפסו הספרים (גופן Gill Sans הבריטי המוכר משילוט הרכבת התחתית של לונדון) כמו גם בבחירת הסופרים הראשונים שהוציאו בהוצאה את ספריהם בהם אנדרה מורואה, ארנסט המינגוויי (הקץ לנשק היה הספר השני שיצא בהוצאה), דשיל האמט, ריימונד צ'נדלר ועוד.
היסטוריה > המיזוג עם רנדום האוס

לאחר מותו של אלן ליין בשנת 1970 רכש התאגיד הבריטי פירסון (Pearson) את ההוצאה. ביולי 2013 השלימו פירסון והתאגיד הגרמני ברטלסמן שהחזיק בבעלות בהוצאת רנדום האוס האמריקאית, את מיזוגם של פינגווין ורנדום האוס, שניים מבתי ההוצאה לאור הגדולים בעולם. לאחר המיזוג 53% מהשליטה בבית ההוצאה לאור החדש נתונים בידי החברה הגרמנית ואילו 47% יהיו בשליטתה של החברה הבריטית. השלמת המיזוג יצרה בית הוצאה לאור בין-לאומי שפועל בבריטניה, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, קנדה, הודו, ספרד ומדינות אמריקה הלטינית, השולט בכ-30% משוק הספרים העולמי.
ספרות קלאסית

במקביל לספרות מודרנית הוציאה ההוצאה, החל מ-1945, תחת המותג Penguin Classics גם ספרות קלאסית שזכויות היוצרים עליה פגו כגון כל יצירות הומרוס, ג'פרי צ'וסר, ויליאם שייקספיר, צ'ארלס דיקנס ורבים אחרים. כן גאלה ההוצאה אפוסים ומיתוסים עתיקים כגון ביאוולף, גיז'מאר, סאגות איסלנדיות, הוצאות מלאות של כל אגדות האחים גרים ועוד. עם השנים הצטרפו לספרות הקלאסית עם יצירות מאוחרות יותר כגון ספרי ג'יין אוסטן, אדגר אלן פו, תומאס הרדי, ג'ורג' אליוט ועוד. בניגוד להוצאות אקדמיות של ספרות זו מצטיינים ספרי פינגווין הקלאסיים בעיצוב מודרני ומזמין ובציורים צבעוניים על הכריכה, ממיטב האמנות העולמית. בשנות ה-2000 החלו לצאת בהוצאה הקלאסית "מיטב הספרים מן המאה ה-20" בהם ספרי סקוט פיצג'רלד, וירג'יניה וולף, פרימו לוי, ג'ון סטיינבק ורבים אחרים.
מדריכים

בנוסף לספרות יפה מתמחה ההוצאה גם בהוצאת מדריכים בהם מדריך פינגווין לג'אז, מדריך הקלטות המוזיקה הקלאסית השנתי של פינגווין הנחשב למוביל ולמקיף ביותר בתחום ונקרא "התנ"ך של עולם ההקלטות הקלאסיות", מילוני פינגווין למיתולוגיה הנורדית ולמיתולוגיה היוונית, ספרי בישול וסדרת "Rough Guide", מדריכים מעשיים לשלל תחומי עניין מטיולים בעולם ועד "עשה זאת בעצמך".
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, עסקת ענק בענף הוצאות הספרים: מגעים למיזוג רנדום האוס ופינגווין, באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2012
↑  ריאיון עם העורכים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420840705171  PLWABN: 9810666668305606  BIBSYS: 90945095  BnF: cb118779814 (data)  GND: 128644-4  ISNI: 0000 0004 0431 3936  LCCN: n85186269  RERO: 02-A005598052  SUDOC: 026553694  VcBA: 494/65770  VIAF: 134443168   WorldCat (עם VIAF): 134443168
פולסטאר 1

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פולסטאר
 שנות ייצור:  אפריל 2017 - אפריל 2021
 יחידות שיוצרו:  2,500 יחידות
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 חברת אם:  וולוו
 סיווג:  מכונית ספורט היברידי פלאג-אין
 מרכב:  מרכב קופה בעלת שתי דלתות
 פלטפורמה:  Volvo Scalable Product Architecture
 אורך:  4,585 מ"מ
 רוחב:  1,935 מ"מ
 גובה:  1,352 מ"מ
 משקל:  2,345 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,742 מ"מ
 מפרט טכני
 הנעה היברידית:  מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר עם מגדש על ומגדש טורבו המספק 382 כ"ס ב-6,000 סל"ד כולל גנרטור חשמלי המספק 68 כ"ס עם שתי מנועים חשמליים המספקים יחד 218 כ"ס, יחד יוצרים שלושת המנועים והגנרטור 600 כ"ס ומומנט מרבי של 102 קג"מ.
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש
 תאוצה:  4.2 שניות
 צריכת דלק:  1.3 ליטר לכל 100 ק"מ
 קיבולת מכל דלק:  60 ליטר
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 34 קוט"ש
 טווח נסיעה:  130 ק"מ
 קשר:  מתחרה לב.מ.וו M4
פולסטאר 1 (באנגלית: Polestar 1) היא מכונית ספורט היברידית פלאג-אין במרכב קופה, בעלת שני מקומות ישיבה, שיוצרה על ידי חטיבת הביצועים של וולוו, פולסטאר בין השנים 2017 ל-2021. היא הוצגה בתערוכת הרכב הבינלאומית של שאנגחאי באפריל 2017. היא הוצגה גם בתערוכת הרכב הבינלאומית של ז'נבה ב-6 במרץ 2018.
באפריל 2021 לאחר 2,500 יחידות שנבנו חשפה פולסטאר בתערוכת הרכב של שאנגחאי את הגרסה הסופית בעלות של 5,000 דולר יותר מהרגיל ושיוצרה ב-25 יחידות.
מפרט טכני

לפולסטאר 1 מערכת הנעה היברידית פלאג-אין המשלבת בין מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר עם מגדש על ומגדש טורבו המספק 382 כ"ס ב-6,000 סל"ד כולל גנרטור חשמלי המספק 68 כ"ס האחראים על הגלגלים הקדמיים עם שתי מנועים חשמליים האחרים על ההגלגלים האחוריים המספקים יחד 218 כ"ס, יחד יוצרים שלושת המנועים והגנרטור 600 כ"ס ומומנט מרבי של 102 קג"מ והנעה כפולה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. נתון התאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש עומד על 4.2 שניות ומהירות מרבית של 250 קמ"ש. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 34 קוט"ש המאפשרת טווח נסיעה חשמלי של 150 ק"מ. צריכת הדלק המשולבת עומדת על 1.3 ליטר לכל 100 ק"מ.
במדיה

הפולסטאר 1 מופיעה כרכב שאפשר לשחק בו ב-Need for Speed.
הערות שוליים

↑  Buy A Polestar 1 Before Production Ends This Year, Motor1.com (באנגלית)
↑  cartube, פולסטאר 1 נחשפת: המתחרה של וולוו ל-M4 של ב.מ.וו - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  Take A Closer Look At The Polestar 1 At Its European Premiere, Motor1.com (באנגלית)
↑  ioma on Apr 20, 2021 at 9:04 Am, 2021 Polestar 1 Special Edition - limited to 25 units! - paultan.org, Paul Tan's Automotive News, ‏2021-04-19 (באנגלית אמריקאית)
↑  Polestar 1, l'ibrida da 600 CV inaugura il marchio, Motor1.com (באיטלקית)
↑  Polestar 1 Goes Official With 600 HP And 93-Mile Electric Range, Motor1.com (באנגלית)
↑  Polestar and NFS Heat, באתר פולסטאר
פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (1890–1972)

פאודורה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (בגרמנית: Feodora von Sachsen-Meiningen; 29 במאי 1890 - 12 במרץ 1972) הייתה נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ואשתו של וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך.
ביוגרפיה

פאודורה נולדה ב-29 במאי 1890 בעיר קאסל שבקיסרות הגרמנית. אביה היה פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, בנו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואחיו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן. אמה הייתה אדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד בתו של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד ואחותו של לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (השליט האחרון של נסיכות ליפה).
ב-14 בינואר 1910 התחתנה פאודורה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, אשר התאלמן זמן קצר קודם לכן מאשתו הראשונה קרולינה, נסיכת רויס-גרייץ, ונולדו להם 4 ילדים. פאודורה הייתה מאוד אהובה על נתיניה, בשל עזרתה לנזקקים ופעולות הצדקה שלה. ב-9 בנובמבר 1918 נאלץ וילהלם ארנסט לוותר על כסאו, בעקבות התבוסה במלחמה והמהפכה הגרמנית שהתחוללה בעקבותיה. מכיוון שהיה שליט שנוא על תושבי הדוכסות, עקב התנהגותו הגסה, שמחו מאוד התושבים על התפטרותו. וילהלם ארנסט ופאודורה ברחו עם משפחתם לאחוזת המשפחה בהיינריכאו שבשלזיה, שם וילהלם ארנסט מת ב-24 באפריל 1923. לאחר מותו עברה פאודורה להתגורר בפרייבורג, שם מתה ב-12 במרץ 1972.
משפחתה

ב-4 בינואר 1910 התחתנה פאודורה עם וילהלם ארנסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
סופיה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1911–1988)
קרל אוגוסט, נסיך הכתר של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1912–1988)
ברנהרד, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1917–1986)
גאורג, נסיך סקסוניה-ויימאר-אייזנך (1921–2011)
עמוס ירקוני

| --- | --- |

עמוס ירקוני, 1962
 לידה:  1 ביוני 1920 נאעורה, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  7 בפברואר 1991 (בגיל 70) ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי קריית שאול 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מאי 1948 – 1969 (כ־20 שנה)
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 גשש, מפקד סיירת שקד, מושל מרכז סיני
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה
 עיטורים
   עיטור המופת   צל"ש אלוף
 
מצבת זיכרון לעמוס ירקוני באנדרטת הלוחם הבדואי
עמוס ירקוני (במקור: עבד אלמג'יד ח'דר אלמזאריב; בערבית: عبدالمجيد خضر المزاريب, בתעתיק מדויק: עבד אלמג'יד ח'צ'ר אלמזאריב; 1 ביוני 1920 – 7 בפברואר 1991) היה קצין בדואי בצה"ל בדרגת סגן-אלוף. בתפקידיו האחרונים כיהן כמפקד סיירת שקד ומושל מרכז סיני. קיבל את עיטור המופת ושלושה צל"שים.