stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הת'ר סמול
ביוגרפיה

סמול נולדה ב-20 בינואר 1965 בלונדון שבממלכה המאוחדת.
ב-1987–1990, סמול הייתה חברה בלהקת הוט האוס (אנ'). בנוסף, סמול חברה בלהקת אם פיפל.
ב-2000, הוציאה את אלבום המוזיקה הראשון שלה, Proud. בין השירים שבאלבום המוזיקה, מופיע השיר "Proud".
ב-24 ביולי 2006, הוציאה את אלבום המוזיקה השני שלה, Close to a Miracle.
ב-29 ביולי 2022, היא הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, Colour My Life.
דיסקוגרפיה

2000: Proud
2006: Close to a Miracle
2022: Colour My Life
הערות שוליים

↑  Proud by Heather Small, Genius (באנגלית)
↑  Heather Small - Proud, Discogs (באנגלית)
↑  Release group “Proud” by Heather Small - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  Heather Small - Close To A Miracle, Discogs (באנגלית)
↑  Release group “Close to a Miracle” by Heather Small - MusicBrainz, musicbrainz.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14228112p (data)  GND: 135080428  MusicBrainz: 34895ebd-1bcf-4a26-9fa6-90f0de85c600  NKC: xx0198965  VIAF: 79952721   WorldCat (עם VIAF): 79952721 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפקולטה להנדסת חשמל (הטכניון)

| --- | --- |

 פקולטה
 תקופת הפעילות:  1947–הווה (כ־77 שנים) 
 בעלי תפקידים
 דקאן:  פרופ' עדית קידר
 תלמידים
 :  2,508 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°46′33″N 35°01′30″E﻿ / ﻿32.775944444444°N 35.025083333333°E﻿ / 32.775944444444; 35.025083333333
 https://ece.technion.ac.il/?lang=he
  (למפת חיפה מוגדלת) הפקולטה להנדסת חשמל(למפת חיפה רגילה) הפקולטה להנדסת חשמל(למפת הגליל המערבי רגילה) הפקולטה להנדסת חשמל(למפת הגליל המערבי מוגדלת) הפקולטה להנדסת חשמל
 
בניין מאייר, הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים ע"ש אנדרו וארנה ויטרבי של הטכניון בחיפה נוסדה בשנת 1947, והיא עוסקת בהכשרה של מהנדסי חשמל. דיקנית הפקולטה, נכון ל-2023, היא פרופ' עדית קידר.
היסטוריה

בשנת 1938 ייסד פרנץ אולנדורף את המחלקה להנדסת חשמל, לימים הדקאן הראשון של הפקולטה. הפקולטה הוקמה בשנת 1947, לאחר שתחום הנדסת החשמל פוצל מהפקולטה לטכנולוגיה.
היסטוריה > הפקולטה כיום

הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים היא הגדולה בטכניון. לומדים בה כיום כ-2,100 סטודנטים לתואר ראשון ועוד כ-800 לתואר שני ולדוקטורט.
הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון, נחשבת למגוונת ביותר מבחינת תחומי המחקר והלימוד. לפקולטה יש למעלה מ-15,000 בוגרים, ובהם כ-70% מהמנכ"לים והסמנכ"לים לפיתוח.
הפקולטה פועלת בחמישה בניינים. בנייני הפקולטה הם:
בניין פישבך: בין השנים 1952–1983 שימש בניין פישבך, על חמש הקומות שלו ושטח של 12,000 מ"ר, כמבנה היחיד לפקולטה.
הבניין כולל אולמות הרצאות, כיתות לימוד, אודיטוריום, משרדי צוות, חוות מחשבים, מרכזי מחקר וסדנאות.
ההתפתחות האחרונה בבניין זה היא המעבדות של מחקר ברשתות ביולוגיות, חלק מהמרכז הבינתחומי "Lorry I. Lokey" המארח חוקרים מארבע מחלקות.
בבניין שלוש עבודות קיר גדולות של האמן שלום סבא שנעשו בשנים 1955–1957: שני ציורי פרסקו בנושא "הבריחה מהטבע" ו"אילוף הטבע" (בגודל 8 מ"ר כל אחד) בבניין עצמו ועבודת מוזאיקה "השומר" (בגודל 28 מ"ר) בפטיו.
הבניין, שבו החלה את דרכה גם הפקולטה למדעי המחשב, מוגדר כיום כמבנה לשימור.
בניין אנדרה ובלה מאייר: בניין שני נוסף בשנת 1983. הבניין התנשא לגובה 10 קומות עד שנת 2004, אז נוספו 2 קומות נוספות, בשטח כולל של 15,000 מ"ר.
בבניין זה נמצאים משרד הדיקן, משרדי המזכירויות, חוות מחשבים, מתחמי למידה, הספרייה המרכזית של הפקולטה, מעבדות, ושני אודיטוריומים. בבניין זה מתקיימים האירועים המרכזיים של הפקולטה.
בניין וולפסון: בשנת 1988 נבנה בניין וולפסון לאירוח המרכז למיקרו-ננו אלקטרוניקה. גובהו ארבע קומות ומשתרע על שטח כולל של 2300 מ"ר, כולל מעבדות וחדרים נקיים ברמה בינלאומית.
בניין על שם משה ושרה זיסאפל: נוסד בשנת 2007, בזכות תרומה של בוגרי הפקולטה, יהודה וזהר זיסאפל, הבניין הוא מרכז מיקרו-ננו אלקטרוניקה.
בניין זה מחובר לבניין III, הוא בגובה 5 קומות ומשתרע על שטח כולל של 2700 מ"ר. בניין זה כולל מעבדות, חדרים נקיים, חדר ישיבות ומשרדים. החדרים הנקיים בבניין III קשורים לחדרים בבניין הרביעי, בהיקף של כ-700 מ"ר של שטח נקי. בניין זה הוקם במטרה למזער את הרעש המכני והאלקטרוני במעבדותיו. במעבדות אלו משתמשים חברי סגל וסטודנטים לפרויקטים ומחקרים מפקולטות שונות בקריית הטכניון.
בניין זיסאפל (החדש): נוסד בשנת 2023, בזכות תרומה של בוגרי הפקולטה יהודה וזהר זיסאפל. הבניין מכיל מרחבי למידה חדשים לסטודנטים.
החל משנת 2015 נקראת הפקולטה על שמם של פרופ' אנדרו ויטרבי ורעייתו המנוחה ארנה לאחר שתרם לפקודת הפקולטה 50 מיליון דולר תחת השגחתו של פרופ' אריאל אורדע, דקאן הפקולטה להנדסת חשמל באותה העת.
במאי 2021 שינתה הפקולטה את שמה ל "הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים".
הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון תיקרא מעתה “הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים ע”ש אנדרו וארנה ויטרבי”. תוספת המונח “מחשבים” מבטא תהליך ממושך של התרחבות תחום הנדסת החשמל הקלאסי לתחומים נוספים רבים ומגוונים הקשורים להנדסת מחשבים.
מסלולי לימוד

תואר ראשון בהנדסת חשמל - תוכנית ארבע שנתית בהנדסת חשמל. תוכנית הלימודים מספקת רקע במתמטיקה, פיזיקה ומחשבים. ידע בסיסי ברכיבים אלקטרוניים ומעגלים אלקטרוניים, אותות ומערכות אנלוגיים וספרתיים ושדות אלקטרומגנטיים. והתמחויות בנושאים הבאים: רשתות מחשבים, בקרה, תקשורת, מיקרואלקטרוניקה, וננואלקטרוניקה, גלים, אופטיקה ותקשורת אופטית, מחשבים, אותות ומערכות ביולוגיים, עיבוד אותות ותמונות. התוכנית מעניקה תואר בהנדסת חשמל.
תואר ראשון בהנדסת מחשבים ותוכנה - תוכנית ארבע שנתית בהנדסת מחשבים ותוכנה. לימודי תכנון ובניית מערכות ממוחשבות, והתמחויות בנושאים הבאים: רשתות מחשבים, מערכות מבוזרות ומבנה מחשבים, תורת התקשורת, עיבוד אותות ותמונות, מעגלים אלקטרוניים משולבים, בקרה ורובוטיקה, אלגוריתמים ויסודות החישוב, מערכות תוכנה, תכנות מתקדם ושפות תכנות. התוכנית מעניקה תואר מוסמך למדעים (.B.Sc) בהנדסת מחשבים ותוכנה.
תואר ראשון בהנדסת מחשבים - תוכנית ארבע שנתית בהנדסת מחשבים בשיתוף עם הפקולטה למדעי המחשב, התמחות בתכנון ובניית מערכות אלקטרוניות הכוללות מחשבים. לימוד מעמיק של מקצועות היסוד במדעי המחשב והנדסת חשמל. התמחויות בנושאים הבאים: רשתות מחשבים, מערכות מבוזרות ומבנה מחשבים, תורת התקשורת, אלגוריתמים, צפינה, קריפטוגרפיה וסיבוכיות, עיבוד אותות ותמונות, מערכות נבונות, מעגלים אלקטרוניים משולבים, מערכות תוכנה, תכנות מתקדם ותכנות מדעי, בקרה, שפות תכנות, שפות פורמליות וטבעיות. התוכנית מעניקה תואר מוסמך למדעים (.B.Sc) בהנדסת מחשבים.
תואר משולב בפיזיקה והנדסת חשמל - תוכנית משותפת עם הפקולטה לפיזיקה, התוכנית אורכת ארבע שנים. לימוד מעמיק של מקצועות היסוד בפיזיקה והנדסת חשמל. התוכנית מעניקה תואר משולב בהנדסת חשמל ופיזיקה. בין הסטודנטים במסלול זה נמנים חניכי תוכנית פסגות של העתודה האקדמית של צה"ל.
בוגר בהנדסת חשמל ותעודת הוראה - בשיתוף עם המחלקה להוראת הטכנולוגיה והמדעים. לימודים באחת משבע מגמות ההתמחות: הוראת מתמטיקה, הוראת פיזיקה, הוראת כימיה, הוראת ביולוגיה, הוראת מדעי המחשב, הוראת טכנולוגיה-מכונות, הוראת אלקטרוניקה-חשמל. משרד החינוך מעניק למקבלי תואר זה רישיון הוראה בבתי ספר על יסודיים בתחום ההתמחות.
בוגרים ומרצים בולטים > באקדמיה

שלמה שמאי - פרופסור מחקר להנדסת חשמל בטכניון.
אריאל אורדע - פרופסור להנדסת חשמל בטכניון ולשעבר דיקן הפקולטה להנדסת חשמל. בהיותו דיקן, השיג לפקולטה תרומה כספית משמעותית בסך 50 מיליון דולר מהמייסד של קוואלקום, אנדרו ויטרבי.
פרנץ אולנדורף - פיזיקאי, פרופסור להנדסת חשמל בטכניון וחתן פרס ישראל למדעים מדויקים לשנת תשי"ד (1954).
גדי גולן - מהנדס אלקטרוניקה, פרופסור לאלקטרוניקה, נשיא מכון טכנולוגי חולון מאוקטובר 2011.
פליקס דותן - היה פרופסור אמריטוס לפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, והגה ויזם את תוכנית תלפיות, זכה בפרס הרמטכ"ל למפעל חיים לתחום הטכנולוגיה לשנת תשס"א.
משה זכאי - פרופסור מחקר אמריטוס בפקולטה להנדסת חשמל, זוכה פרס רוטשילד בהנדסה לשנת 1994 וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1993.
יעקב זיו - מדען מחשב ישראלי, שפיתח, יחד עם אברהם למפל, את אלגוריתם למפל-זיו לדחיסת נתונים. זיו משמש פרופסור בפקולטה להנדסת חשמל בטכניון. היה נשיא האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. זכה פעמיים בפרס ביטחון ישראל ובשנת תשנ"ג זכה בפרס ישראל במדעים מדויקים.
יצחק בר-יצחק - היה פרופסור אמריטוס לאווירונאוטיקה בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל בטכניון.
אברהם למפל - מדען מחשב ישראלי, שפיתח, יחד עם יעקב זיו, את אלגוריתם למפל-זיו לדחיסת נתונים. למפל משמש כפרופסור אמריטוס בטכניון שבחיפה.
יהודה פרל - פרופסור למדעי המחשב וסטטיסטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וחתן פרס טיורינג לשנת 2011.
בוגרים ומרצים בולטים > בשירות המדינה

אהרן בית-הלחמי - מהנדס, כיהן כראש אגף מחקר ופיתוח במשרד הביטחון (בדרגת תת-אלוף) וכמנכ"ל המשרד מאוקטובר 1982 ועד מאי 1983.
עודד ארז - נווט קרב, מפקד בכיר בחיל האוויר וראש להק המודיעין, מנהל וחבר בדירקטוריונים רבים בתחומים מגוונים במשק.
דניאל רוזן - מהנדס, מנכ"ל משרד התקשורת בשנים 1997–2001 וחתן פרס ביטחון ישראל.
אריאל רוט - היה מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.
יוסף מעין - קצין צה"ל בדימוס, כיהן כראש להק הציוד בדרגת תת-אלוף וכמנכ"ל משרד הביטחון.
בוגרים ומרצים בולטים > בתעשייה

אבי הר-אבן - חתן פרס ביטחון ישראל, מנהל סוכנות החלל הישראלית במשך עשור ומבכירי התעשייה האווירית.
משה ליכטמן - מהנדס ואיש עסקים ישראלי. כיהן בתפקידים בכירים במיקרוסופט, בין היתר כסגן נשיא החברה. בתפקידו האחרון משנת 2006 עד פרישתו ב-2011, ניהל את מרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל.
עוזיה גליל - מהנדס, ממציא ואיש עסקים ישראלי יליד רומניה, מייסד חברת "אלרון" ויו"ר דירקטוריון "אלביט".
זאב בונן - מהנדס וממציא ישראלי, מחלוצי הטילאות בישראל וממעצבי התעשייה הביטחונית, מנכ"ל רפא"ל בשנים 1970–1978, ו-1982–1987.
יאיר שמיר - הוא שר החקלאות, חבר הכנסת מטעם רשימת הליכוד ביתנו. כיהן עד יולי 2011 כיו"ר התעשייה האווירית לישראל, ובינואר 2012 נבחר ליו"ר החברה הלאומית לדרכים.
אברהם מקוב - היה מראשי התעשייה הצבאית ומבכירי הפיתוח שלה, חתן פרס ביטחון ישראל למפעל חיים ושני פרסים נוספים לפיתוחים טכנולוגיים.
דב פרוהמן - הוא פרופסור לפיזיקה שימושית, ממייסדי מרכזי הפיתוח והייצור של חברת אינטל בישראל ומנכ"ל החברה בישראל במשך שנים רבות. חתן פרס ישראל לשנת ה'תשנ"א בתחום המדעים המדויקים.
יגאל ברוכי - לשעבר מנכ"ל ונשיא "אלביט" וחתן פרס ביטחון ישראל.
אהרון אהרון - מנכ"ל רשות החדשנות, לשעבר מנכ"ל אפל ישראל וסגן נשיא אפל העולמית.
יהודה וזהר זיסאפל - מייסדי קבוצת רד-בינת ומחלוצי וראשי תעשיית ההיי-טק הישראלית.
מולי אדן - יו"ר הוועד המנהל של אוניברסיטת חיפה, לשעבר נשיא אינטל ישראל וסגן נשיא בכיר באינטל העולמית.
דב מורן - יזם ומשקיע ישראלי בתעשיית ההיי-טק, ממציא הדיסק און קי.
איל וולדמן - יזם בתחום ההיי-טק, מייסד, יו"ר, נשיא ומנכ"ל חברת מלאנוקס, שנמכרה ב-2019 לחברת Nvidia בסכום של 6.9 מיליארד דולר.
הערות שוליים

↑  הנהלת הפקולטה, באתר הפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים, טכניון
↑
המקורות האקדמיים של תעשיית ההיי טק של ישראל הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון, שיחה עם הפרופסורים ישראל בר דוד, יעקב זיו ומשה זכאי, מוסד נאמן, הטכניון.
↑  ראו ספרו של "Karlheinz Gabler "Sebba - Maler und Werkmann, קאסל, 1981, עמ' 71, 84, 216-219 וכן ספרו של גדעון עפרת, שלום סבא, המשכן לאמנות עין חרוד, 1994, עמ' 14, 96-97, 99.
↑  פקולטה בטכניון - על-שם ממציא "אלגוריתם ויטרבי", באתר ynet, 8 בדצמבר 2015
↑  הפקולטה להנדסת חשמל בטכניון מעדכנת את שמה להנדסת חשמל ומחשבים, באתר chiportal, מאי 2021
חדרים נקיים ומעבדות בבניין ננו אלקטרוניקה בפקולטה להנדסת חשמל ומחשבים בטכניון
שיעור בפקולטה
סטודנטים וסטודנטיות בהנחיית חברי סגל
הר הנדסלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ג'סי הנדסלי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי קווטרמיין 
 קואורדינטות:  77°56′11″S 161°36′11″E﻿ / ﻿77.93638889°S 161.60305556°E﻿ / -77.93638889; 161.60305556
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הנדסלי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הנדסלי
 
הר הנדסלי (באנגלית: Mount Handsley) הוא הר בהרי קווטרמיין, באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
ההר הוא פסגה במסיב נובהד; והוא ממוקם 3 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית להר נובהד.
ההר מתנשא מעל קרחון פראר (מצפון-מערב לקרחון).
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בשנת 1969, על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של ניו זילנד.
ההר נקרא על שמו של ג'סי הנדסלי (Jesse Handsley), ימאי באוניית המחקר "דיסקברי" עליה הפליגה משלחת החקר של קפטן רוברט פלקון סקוט. הנדסלי היה אחד מאנשי משלחת המזחלות של סקוט, במסגרתה הגיעו עד קרחון פראר וקרחון טיילור, בשנת 1903.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
הרטמן פון אואה

| --- | --- |

 לידה:  1160 שוואביה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  1210 (בגיל 50 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 שפות היצירה:  גרמנית עילית תיכונה, צרפתית, לטינית, לטינית של ימי הביניים, צרפתית עתיקה, גרמנית 
 סוגה:  רומן אבירים 
 יצירות בולטות:  Das Klagebüchlein, Erec, Iwein, Der arme Heinrich, Das Büchlein, גרגוריוס על האבן, Lieder 
 
הרטמן פון אואה (גרמנית: Hartmann von Aue; נולד בסביבות 1160) היה מגדולי המשוררים הגרמנים בימי הביניים.
חייו

הרטמן נולד בשוואביה ואת חינוכו קיבל במנזר. לאחר שהוכר כמשכיל נעשה למשורר החצר בבית אצילים מקומי בשם אואה. כן השתתף במסע הצלב השלישי בשלהי המאה ה-12. מועד פטירתו אינו ידוע. בשנת 1210 מוזכר הוא עדיין חי בכתביו של גוטפריד פון שטרסבורג. כפי הנראה, הלך לעולמו מעט מאוחר יותר.
יצירותיו של הרטמן מעמיקות, קפדניות וחינניות בלשונן, ומיוצג בהן האידיאל האבירי של זמנו. משתקפים מהן ניגודים בין חובה ותשוקה, ובין כבוד האביר ואהבת הבעל לרעייתו. פרט לשירי אהבה ולשירים על מסעי הצלב, חיבר הרטמן שתי פואמות על קורותיהם של אבירי המלך ארתור: ארק (Erec) ואיוון (Iwein), כפי שהן מסופרות ביצירותיו של כרטיאן מטרואה. חיבר גם פואמה מקורית אודות "היינריך המסכן" (Der arme Heinrich), על אביר שנרפא ממחלת הצרעת הודות לעלמה צעירה שביקשה להקריב את חייה למענו, כך שדמה ישמש לו כתרופה וימרח כולו על גופו. בגלל אהבתה הגדולה היא נותרת בחיים בדרך נס. האפוס הקצר פרי עטו, "גרגוריוס או החוטא הטוב" (Gregorius oder Der gute Sünder), מבוסס על מעשייה נוצרית קדומה בשם גרגוריוס על האבן.
הרי אדירונדאק

| --- | --- |

הרי אדירונדאק בחורף
 מידע כללי
 גובה:  הר מרסי 1,629 מטר
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  ארצות הברית: ניו יורק
 אורך הרכס:  260 ק"מ
 קואורדינטות:  44°06′45″N 73°55′26″W﻿ / ﻿44.11250°N 73.92389°W﻿ / 44.11250; -73.92389
 רכס הרי האדירונדאק
 
הרי אדירונדאק (באנגלית: Adirondak Mountains) הוא רכס הרים בצפון מזרח מדינת ניו יורק. הם משתרעים לאורך של 260 קילומטרים, ושטחם כ 13,000 קמ"ר. הרכס מכיל יותר מ-100 פסגות, כולל הר מרסי, שהוא הנקודה הגבוהה ביותר במדינת ניו יורק, בגובה של 1,629 מטר, והר וויטפייס (Whiteface) בגובה 1,483 מטר, שהוא אתר פופולרי לסקי, וטיולים. בהרי אדירונדאק יש 46 פסגות מעל 1,200 מטר (4,000 רגל) המהוות יעדי טיול פופולריים.
ההרים נמצאים בתוך פארק אדירונדק, שהוא אזור שימור גדול בצפון מדינת ניו יורק.
בהרים יש מעל 200 אגמים שניתנו להם שמות, ויותר מ־3,000 אגמים קטנים יותר, בריכות וגופי מים אחרים. בין האגמים ישנו את אגם פלאסיד, שבו נערכו אולימפיאדות החורף של שנת 1932 ו־1980, ואגם דמעת העננים שהוא המקור הגבוה ביותר של נהר ההדסון.
לפי המחקר העדכני, הרי אדירונדאק נוצרו (ועדיין גובהים) לפני כ 100 מיליון שנה, כאשר לוח סלע עתיק (בן יותר ממיליארד שנה) עבר מעל לאזור פעיל שדוחף אותו כלפי מעלה. ההרים והאגמים שבהם קיבלו את צורתם הנוכחית לאחר המסת הקרחונים האחרונה שארעה לפני כ 10,000 שנה.
הערות שוליים

↑  https://visitadirondacks.com/sites/default/files/2024-05/___Hiking%202024%20(1%29.pdf
↑  https://olympics.com/en/olympic-games/lake-placid-1932
↑  https://olympics.com/en/olympic-games/lake-placid-1980
↑  https://blogs.agu.org/geospace/2018/06/26/new-study-offers-new-evidence-for-how-the-adirondack-mountains-formed/
↑  http://www.adirondackalmanack.com/2009/11/sea-serpents-in-the-adirondacks-you-bet.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292819105171  GND: 4203429-2  LCCN: sh85000883  NARA: 10045462  NKC: ge1232745  VIAF: 235541996   WorldCat (עם VIAF): 235541996 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אמריקה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התקופה הקלאסית (מוזיקה)

דיוקן של מוצרט שלאחר המוות מאת ברברה קראפט, 1819
דיוקן של היידן מאת תומאס הרדי מ-1791
דיוקן של בטהובן משנת 1820 מעשה ידי יוזף קרל שטילר
דיוקן של שוברט מ-1847 מאת יוזף קרייהובר
| תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית> התקופה העתיקה | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  | תולדות המוזיקה הקלאסית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ימי הביניים | (476–1450) |  |  |  |  |  |
| תקופת הרנסאנס | (1450–1600) |  |  |  |  |  |
| התקופה האמצעית | התקופה האמצעית |  |  |  |  |  |
| תקופת הבארוק | (1600–1750) |  |  |  |  |  |
| התקופה הקלאסית | (1740–1830) |  |  |  |  |  |
| התקופה הרומנטית | (1815–1910) |  |  |  |  |  |
| התקופה המאוחרת | התקופה המאוחרת |  |  |  |  |  |
| התקופה המודרנית | (1900 - ההווה) |  |  |  |  |  |
התקופה הקלאסית במוזיקה המערבית השתרעה במחצית השנייה של המאה ה-18 ונמשכה עד תחילת המאה ה-19. על אף שבמונח "מוזיקה קלאסית" משתמשים רוב הזמן כדי לתאר את כל המוזיקה המשתייכת למסורת זו, לעיתים משמעותו מוזיקה שנכתבה בתקופה הקלאסית. מקובל לתחום את התקופה הקלאסית בין השנים 1750 ו-1820, אך ישנה חפיפה בין התקופה הקלאסית לתקופות שבאו לפניה ואחריה, עד כדי כך שכמה מקורות מציינים את 1730 כתחילת התקופה.
על ציר הזמן של המוזיקה הקלאסית, התקופה הקלאסית באה לאחר תקופת הבארוק ולפני התקופה הרומנטית. מוזיקה קלאסית מוקדמת נקראת לעיתים "מוזיקת רוקוקו". עם מלחיני התקופה הקלאסית נמנים מוציו קלמנטי וקרל פיליפ עמנואל באך, והמפורסמים ביותר הם פרנץ יוזף היידן, וולפגנג אמדאוס מוצרט ולודוויג ואן בטהובן, כשהאחרון הלחין במעבר בין התקופה הקלאסית לתקופה הרומנטית.
המעבר מהבארוק אל הקלאסיקה

המאה ה-18 מאופיינת בחוסר אחידות סגנוני: בחלקה הראשון הבארוק עוד בשיאו, בחלקה השני פורחת כבר הקלאסיקה. המעבר בין שתי התקופות אינו מוגדר ואינו חד משמעי. בנוסף, לשנות המעבר הללו יש כמה שמות:
הסגנון הסנטימטלי - מוצאו בצפון גרמניה, סביב שנת 1750 והוא משתקף בעיקר ביצירותיו של קארל פיליפ עמנואל באך לכלי מקלדת.
הסגנון הגאלאנטי - שם נוסף לסגנון הסנטימטלי, תוך הוספת הניגוד למוזיקת הבארוק על ידי החלפת המבנים הקונטרפונקטיים הסבוכים במלודיות עממיות ונושאים כפריים פשוטים.
הרוקוקו - מתאר את פרק הזמן המחבר את השלב המאוחר של הבארוק עם תחילת התקופה הקלאסית. מ-1720 ועד 1770.
הסער והדחף - יצירות המאופינות בסולמות מינוריים, ניגודים דינמיים חריפים, סינקופות, מרווחים גדולים ותנועה סוערת.
כל המונחים הללו מתארים תקופה עשירה וסבוכה בה התחלף הסגנון המוזיקלי: מפוליפוניה אל ההומופוניה ואפקטים רגשיים ומלודיים. בתקופה זו גם התפתחו כלי הנגינה ואיתם האפשרויות הטכניות ואפשרויות ההבעה, התזמורת התעצבה והיצירות החלו להיבנות לפי חוקים ברורים. המרכזים המוזיקליים הישנים וערי האופרות באיטליה (מילאנו, ונציה, רומא) ולונדון הפכו למשניים בחשיבותם, לעומת עלייתן של מנהיים (אסכולת מנהיים) ווינה (האסכולה הווינאית הראשונה).
הסגנון הקלאסי כחלק מתמורה כללית בתרבות האירופאית

באמצע המאה ה-18 אירופה החלה לאמץ סגנון חדש, שהתבטא בארכיטקטורה, בספרות ובאמנות בכלל - הקלאסיציזם. התרבות החדשה עדיין שמרה על קשר הדוק עם תרבות החצר האירופאית, על רשמיותה ומתן הדגש על סדר והיררכיה, אך גם הולידה סגנון חדש ונקי יותר, עם העדפה לחלוקה ברורה, ולפשטות על פני מורכבות.
הפשטות המבנית הזו חלחלה גם אל תוך המוזיקה, ועוררה מעבר מהפוליפוניה המורכבת של תקופת הבארוק למבנה היררכי, בו ישנה מנגינה הנישאת על ידי הרמוניה כפופה לה - שילוב הנקרא הומופוניה. נגינת אקורדים כליווי הפכה לנפוצה ביותר, ועשתה את הטונאליות לקלה יותר למאזין.
שינויים פוליטיים וכלכליים היו חלק מהגורמים לשינוי הסגנון באירופה. במאה ה-18, האצולה הפכה לפטרונית העיקרית של המוזיקה. בנוסף האופרה הקומית הפכה לחביבת הציבור. שינויים אלה הובילו לתמורה בדרך בה המוזיקה בוצעה - ובעיקר מעבר לקבוצות כלים סטנדרטיות. בניגוד לתקופה הבארוק, בה ניתן היה לצרף כלים נוספים לקו התחתון בחופשיות, בתקופה הקלאסית בחירת הכלים ופרישת התפקידים היו בפירוש בידי המלחין.
הפיכת האצולה לפטרונית המוזיקה, השפיעה גם על מלאי הנגנים וכישוריהם. בעוד שמלחין מתקופת הבארוק יכול היה להסתמך על הכישורים המוזיקליים של עיר שלמה, למלחין קלאסי, שצריך לעלות קונצרט בבקתת ציד של האצולה, ישנם משאבים מוזיקליים מצומצמים יותר. על כן, ניתן להבחין כי התפקידים ביצירות מהתקופה הקלאסית קלים יותר לביצוע כשהמשאבים שעמדו בפני המלחין היו מוגבלים; אך לעיתים, כשנגן וירטואוזי היה בסביבה, ניתן למצוא ביצירות תפקיד מסוים מדהים ברמתו. גורם נוסף לכתיבת תפקידים פשוטים יחסית הוא הרצון העז של הציבור למוזיקה חדשה כל העת (דרישה שנראתה גם בתקופת הבארוק). משמעות הדבר הייתה שלמלחין לא היה זמן רב לחזרות לפני הקונצרט, ולכן היה צריך להתאים את עצמו וכתיבתו.
מכיוון שבתקופה הקלאסית זנחו את המרקם הפוליפוני של הבארוק, והכתיבה השתמשה בקול אחד עם ליווי, המלחין שם דגש על סימני הדינמיקה והביצוע. הפשטתו של המרקם הפכה את הפרטים הקטנים בביצוע לחשובים. מאותה סיבה הוכנסו ליצירות פתיחות מעניינות ומקצבים אופייניים - מארש הלוויה והמינואט.
בנוסף, בתקופה הקלאסית חלה התרחקות מההרגל הבארוקי להקדיש את היצירה, או כל אחד מהפרקים בה, לתיאור רגש אחד בלבד. במקום זאת, האופנה הייתה ליצור ניגוד בין החלקים והפרקים ביצירה, שהושג במגוון טכניקות: מעבר ממינור למז'ור; מקצביות לקצב אטי יותר, שירתי; ובעיקר מעבר לאזורים שונים בהרמוניה. קטעי מעבר הפכו לחשובים יותר ויותר, כשהמלחינים החלו להקדיש יותר תשומת לב לקטעים אלה, הדגישו אותם, ואף בנו את המתח בציפיית שווא רק כדי להוביל את היצירה דרך קטע מעבר לכיוון חדש, במקום להגיע לפתרון המיוחל.
הסוגות של התקופה הקלאסית

בניגוד לתקופות אחרות במוזיקה, הקלסיציזם לא ניסה לשבור מוסכמות מוזיקליות. ייחודו בבהירות יצירותיו ובשכלול אמצעים מוזיקליים קודמים, תוך שימוש חסכני בהם. הסוגות העיקריות של המוזיקה הקלאסית הם הצורת-סונאטה, התמות והוריאציות, המינואט והטריו וכן הרונדו.
הסוגות של התקופה הקלאסית > הסימפוניה

הסימפוניה שהיא פרי המצאת הברוק, הגיעה לידי שכלול בתקופה הקלאסית. בעוד שעד אז, הסימפוניה שימשה כאוברטורה לאופרה בשלושה פרקים, בתקופה הקלאסית היא הפכה לסגנון בפני עצמו, המבוצע במסגרת קונצרטנטית. לא רק שהתעצמו שלושת פרקי הסימפוניה המקוריים – הקצרים והמשולבים זה בזה לכתחילה. אלא שהם עתה הפכו לעצמאיים והוסף להם פרק רביעי. כמו כן, גדל ורב בה השימוש בכלים – כגון חלילים, אבוב, בסון, קלרינט, חצוצרות וצ'ימבלו, אשר בהם נעשה שימוש בעבר, בידי באך והיידן .
בצורתה המגובשת במאה ה-18, מכילה הסימפוניה ארבעה פרקים:
הפרק ראשון: למעשה קובע את אופייה של הסימפוניה כולה. הוא כתוב בצורת סונאטה, ולעיתים קרובות נלווה אליו מבוא איטי.
פרק שני: איטי ולירי. בצורתו הוא חופשי יותר, והמחבר רשאי להשתמש בצורת הסונאטה או ללא פיתוח. עם נושא ווריאציות.
פרק שלישי: לרוב, זהו ריקוד. מהסוויטה "הושאל" לכאן המינואט. בטהובן היה הראשון שהחליף את המינואט בסקרצו, שהחל את דרכו כמינואט מהיר והפך לז'אנר עצמאי.
פרק רביעי (ואחרון): מהיר ואופיו לרוב קל ומשעשע. גם כאן המלחין לא מוגבל והוא יכול לשוות לפרקו זה צורת סונאטה או ואריאציות. על כל פנים, הצורה הנפוצה ביותר היא צורת רונדו-סונאטה, שהיא תת-סוג של צורת הסונאטה הרגילה; הנושא הראשון בדרך כלל קצר, סימטרי וריקודי, והוא חוזר שוב לפני הפיתוח כך שמתקבל מבנה המזכיר את מבנה הרונדו. עד סוף התקופה הקלאסית היה הפרק האחרון על פי רוב הקצר והקליל ביותר (סימפוניית "יופיטר" של מוצרט היא אחד מיוצאי-הדופן המוכרים): כבר בסימפוניה הראשונה של בטהובן מורגשת הנטייה להעביר את מרכז הכובד אל הפרק האחרון, והרצון לתת לו פתרון לבעיות והרעיונות שהתעוררו בפרקים הקודמים.
סגנון הסימפונה החל בווינה, והתפשט בכל הבמות המוזיקליות הרציניות - לרבות בחצר מנהיים. בחצר זאת פעלו מלחינים בני משפחת שטאמיץ, אשר הכניסו בסימפוניה מודולציות ומעברי טונאליות המכונות בשם 'טילי מנהיים'. מלחינים אלו הגבירו את הניגודים בין הצלילים הרכים לצלילים החזקים, ולמעשה המציאו את הקרשנדו והדקרשנדו.
מוצארט התרשם מאוד מהמוזיקה שהוא שמע במנהיים, וכן מצליל הקשת הראשון בסימפוניות הפריסאיות – ואלו באים לידי ביטוי בסימפוניה מס' 31 של מוצרט', ברה מז'ור. למרות הפורמליות של התקופה הקלאסית, אצל מוצארט קשה שלא להתרשם מהסבל המובע בסימפוניה מ' 40 או מהשלווה הטמונה בסימפוניה מס' 41 המכונה 'יופיטר'.
הסגנון הקלסי הגיע לשיאו בשש הסימפוניות האחרונות של מוצרט, ובתריסר הסימפוניות האחרונות של היידן. תשע הסימפוניות של בטהובן והסימפוניות של שוברט (הסימפוניה השמינית הבלתי גמורה, והסימפוניה הגדולה ב-אוט מג'ור) אמנם שייכות לתקופה הקלאסית, אבל הן מבשרות כבר את התקופה הרומנטית.
השפעות התקופה הקלאסית על מלחינים מאוחרים

ניתן לומר בביטחון שתקופות מוזיקליות לא נעלמות בבת אחת. מאפייניהן מוחלפים בהדרגה, עד אשר הסגנון הייחודי להן נראה מיושן. הסגנון הקלאסי לא מת באחת, אלא השתנה תחת משקל הנסיבות.
כבר אצל מוצרט וקלמנטי ניתן להבחין בצעדים ראשונים לקראת שימוש אחר בהרמוניה, שינויים שהמשיכו בעבודתו של בטהובן, והגיעו לשיא בעבודתו של פרנץ שוברט. שוברט, ומלחינים כמו ג'ון פילד, קארל מריה פון ובר ופליקס מנדלסון בצעירותו נמנו על "הרומנטיים הקלאסיים". קבוצה זו של מלחינים הושפעה מהסגנון הקלאסי ומהמלחינים הקלאסיים, עובדה הניכרת במבנים בהם השתמשו בעבודתם. זאת ועוד, הכלים שעמדו לרשותם כשהלחינו, הן מבחינת מגוון והן מבחינת מספרם, היו אותם כלים שעמדו לרשות המלחינים הקלאסיים.
עם זאת, הכוחות שהביאו לקיצו של הסגנון הקלאסי כבר הופיעו ביצירותיהם של המלחינים האלו. הכוח המניע שמוזכר לרוב הוא החדשנות ההרמונית, כפי שהוזכר, אך גם הנטייה לכתיבה עם ליווי רציף ואחיד קצבית היא מרכיב חשוב. הסונטה לאור ירח של בטהובן, בה שינויים במבנה הקצבי יוצרים את מרב הדרמה, בעוד שהמנגינה פשוט מרחפת לה ממעל, שימשה מודל והשראה לאינספור יצירות רומנטיות. עם הזמן ידיעה טובה יותר של יצירות העבר, רמתם העולה של המבצעים, המגוון ההולך וגדל של הכלים, התרחבותן של אגודות הקונצרטים, ועלייתו של הפסנתר תרמו למעבר הסופי לתקופה הרומנטית.
מתיחת קו ברור בין שתי התקופות היא בלתי אפשרית. חלקים ביצירתו של מוצרט בלתי ניתנים להבחנה בסגנונם ממוזיקה שנכתבה שמונים שנה לאחר מכן, ויצירות בסגנון הקלאסי המשיכו להיכתב עד למאה ה-20. אפילו לפני מותו של בטהובן היו מלחינים שהגדירו עצמם רומנטיים, והשתמשו בכרומטיות, למשל, יותר ויותר בראוותנות.