stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורפוס המתנדבים השוודי

כרזת המעודדת גיוס לקורפוס. הכרזה מכריזה "הבעיה הפינית היא שלך!"
מפקד הקורפוס גנרל ארנסט לינדר (ימין), בשיחה עם הרמטכ"ל השוודי.
קורפוס המתנדבים השוודי (בשוודית: Svenska frivilligkåren) היה קורפוס שלחם לצד צבא פינלנד במהלך מלחמת החורף. הקורפוס כלל ברובו מתנדבים משוודיה, אך גם מנורווגיה ודנמרק.
היסטוריה

ב-30 בנובמבר 1940 תקפה ברית המועצות את כוחותיה שלה כחלק מהפגזת מיינילה, והאשימה בהפגזה את פינלנד וזאת כדי לספק לעצמה עילה למלחמה ועילה לביטול הסכם אי-תוקפנות הסובייטי–פיני. עוד באותו היום מטוסים רוסיים הפציצו את הלסינקי, בירת פינלנד ללא הכרזת מלחמה. בתגובה לכך סולקה ברית המועצות מחבר הלאומים. נפתחה מלחמת החורף.
לשוודיה היו קשרים מצוינים עם פינלנד עוד לפני פרוץ המלחמה. היו תוכניות בקרב מפקדי הצבא השוודי לשלוח גייסות שוודיים ללחום נגד הרוסים בפינלנד, אולם הצרה הייתה שלברית המועצות היה חוזה שלום עם גרמניה הנאצית, שהייתה הקונה העיקרי של תעשיית הברזל השוודית, והממשלה השוודית חששה שבמקרה של ניתוק יחסים עם ברית המועצות ינותקו גם היחסים עם גרמניה. למרות זאת שוודיה לא מנעה את גיוסם של מתנדבים שוודים לצבא הפיני, ואף אפשרה את פתיחתן של סוכנויות גיוס בכל רחבי הארץ. הסיסמה בשוודיה באותם ימים הייתה: "Finlands sak är vår" ו-"Ett folk är i fara - Du kan hjälpa" ("הקונפליקט הפיני הוא גם הבעיה שלנו"; "העם בסכנה - ואת/ה יכול לעזור"). החיילים השוודים הראשונים הגיעו לפינלנד בתחילת דצמבר 1939. הם אומנו במחנה אימונים מיוחד בקאמי, לפני שנשלחו לחזית. עד ינואר הגיעו לפינלנד יותר מ-8,000 מתנדבים שוודיים. בהמשך הצטרפו אל היחידה עוד 1,010 מתנדבים מדנמרק, ו-895 מנורווגיה. כמפקד הקורפוס מונה הגנרל ארנסט לינדר. כסמל היחידה נבחר איור המתאר ארבע ידיים אוחזות זו בזו, סמל המתאר את אחדותה של סקנדינביה.
ב-3 בפברואר נשלחה קבוצת המתנדבים הראשונה לחזית. היא כללה 1,500 מתנדבים שיצאו במגלשי סקי מקאמי לרובניימי, ופיקד עליה אובר-לויטננט מגנוס דירזן (Magnus Dyrssen). במהלך הצעדה נחשפו ליקויים חמורים באימונים, ויותר ממאה לוחמים חלו ונשלחו חזרה למחנה. מספר ימים לאחר מכן נשלחה הקבוצה השנייה ברכבת לקאמיג'ארבי, עליה פיקד אובר-לויטננט ויקינג תם (Viking Tamm). שתי הקבוצות נפגשו ב-24 בפברואר. קבוצות נוספות יצאו בהדרגה ונשלחו לחזית באזור סאלה. המתנדבים נודעו באומץ לבם, וחלקם שרתו כטייסים בחיל אוויר מאולתר.
ראו גם

הבריגדה השוודית
הערות שוליים

↑  החלטת חבר הלאומים
קלוני (מנזר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר, קהילה דתית, מנזר בנדיקטיני, hospital 
 כתובת:  rue du 11-Août 
 מיקום:  קלוני 
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 2 בספטמבר 909
 תאריך פתיחה רשמי:  2 בספטמבר 909 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית 
 קואורדינטות:  46°26′05″N 4°39′34″E﻿ / ﻿46.4348427°N 4.6594736°E﻿ / 46.4348427; 4.6594736
 www.cluny-abbaye.fr/en/
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קלוני(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי קלוני(למפת בורגון-פראנש-קונטה רגילה) בזאנסון בלפור וזול לונס-לה-סונייה דיז'ון אוסר נוור מקון א.ד. פרנס אוברן-רון-אלפ ס. על.  שווייץ גראנד אסטקלוני(למפת בורגון-פראנש-קונטה מוגדלת) בזאנסון בלפור וזול לונס-לה-סונייה דיז'ון אוסר נוור מקון איל-דה-פראנס אוברן-רון-אלפ סאנטר עמק הלואר  שווייץ גראנד אסטקלוני
 
מנזר קלוני הוא מנזר עתיק במחוז סון ולואר (אנ') בחבל בורגון שבמזרח צרפת, כ-20 ק"מ מצפון-מערב למקון. המנזר היה אחד המנזרים החשובים ביותר באירופה של ימי הביניים, ובו התפתחה רפורמת קלוני. סביב המנזר התפתח יישוב עירוני, הקרוי גם הוא קלוני.
המנזר הוקם בשנת 910 כמנזר בנדיקטיני, חולל רפורמה דתית במערב אירופה (רפורמת קלוני) והיווה בסיס לרשת מנזרים גדולה שדעכה עם השנים וכמעט נעלמה.
ייסוד

בשנת 910, גיום הראשון, דוכס אקיטן (מוכר גם כגיום החסיד), החליט להעניק אחת מאחוזותיו, ולא מהחשובות שבהן, לשם הקמת מנזר (על נסיבות וסיבות הענקת המנזר ראו בערך על גיום). גיום היה "קומס" עשיר בעל בנום (bannum) (אנ') ורגולה (Regula), כלומר היה שליט מקומי בעל סמכויות ענישה וכפיית ציות. סמכותו באקיטן הייתה משולה לסמכות שליט עליון. מטרתו של גיום בהענקת האדמות הייתה לדאוג לנשמתו לכשיגיע זמנו להישפט האם לגן עדן או לגיהנום. בתמורה למתנה דרש גיום שהנזירים יתפללו לעילוי נשמתו ונשמת אשתו, וכן לעילוי נשמת קרוביו (אחותו, שממנה ירש את האחוזה, אחיו, אחיותיו וכל אחייניו ואחיניותיו). גיום הבטיח למנזר אימוניטס מפני התערבות מצד הכנסייה או שליט חילוני. הדרישה לתפילות כה רבות ערערה את האיזון שהיה נהוג במנזרים בין תפילות ועבודה לשם קיום. התפילות מילאו חלק ניכר מהיממה והנזירים לא היו יכולים יותר לפרנס את עצמם מיגיע כפיהם. גיום שחשב על כך, העניק למנזר אדמות שיבטיחו הכנסה מאריסות.
המקום שנבחר היה אחוזת ציד במחוז סון ולואר בחבל בורגון שבמזרח צרפת, כ-20 ק"מ מצפון-מערב למקון. חלק מתנאי ההקצאה של הנחלה היו הכפפת המנזר למרות האפיפיור (באותה עת כיהן האפיפיור סרגיוס השלישי). המנזר שאימץ את רוב עקרונות תקנון בנדיקטוס של בנדיקטוס מנורסיה כולל התאמות שנעשו על ידי בנדיקטוס מאניאן הפך במהרה לאבן שואבת לפרחי נזורה ששאפו לחיי מנזר טהורים.
מטרת ראשי המנזר הייתה להחזיר את הנזירים אל אלוהים בדרך שאותה הבינו ויכלו לקבל. כחלק מהרצון לרפורמה דתית התנגדו לשתי תופעות שהיו מקובלות בכנסייה של ימיהם: ניקולאיזם ושמעונות.
המנזר של קלוני בחר לעצמו כפטרון את פטרוס. כאשר התרחבה התנועה הפך פטרוס לפטרונם של כל המנזרים בתנועת קלוני.
תקנון הנזורה של קלוני

המסדר נטל את תקנון הנזורה של בנדיקטוס מנורסיה ובמשך הזמן הוסיף לתקנון "מנהגים" consuetudines. שינויים אלו, ברוח השינויים של בנדיקטוס מאניין נועדו להפוך את המנזר ממקום בו יש שילוב של תפילה ועבודה למקום בו מתקיים פולחן תמידי.
המנזר צריך להיות מבודד ככל האפשר מהעולם החיצון, על הנזירים להסתגר ככל האפשר במנזר, קהילת הנזירים מהווה תחליף משפחה עבור הנזיר הבודד. כל נזיר שייך למנזר שלו ועליו לשהות בו (כלומר שלילת עקרון המיסיונריות). הסגפנות (אסקזה) לה נדרשו נזירי קלוני לא הייתה חמורה במיוחד כי מטרתם לא הייתה סגפנות אלא עבודת תמיד בשירות האל.
התפילות המרובות שנמשכו למעלה מ-8 שעות על פני היממה ביטלו עיקרון שהיה נהוג במנזרים עד אותה עת והוא עיקרון ההתבודדות.
מבנה המנזר

מנזר קלוני נבנה מספר פעמים באותו מקום, בפעם השנייה שבנוהו התוכנית הייתה דומה מאוד לתוכנית מנזר סנט גאלן. את הכנסייה הציבו קרוב למרכז ולידה מגורי הנזירים והסקריפטיום. מצידו של הסקריפטיום היה הקלויסטר ולצידו המחסנים, בהמשך היו חדר האוכל והמטבח. לא היו סדנאות או אסמים כי על פי גישת מייסדי קלוני הנזירים היו אמורים לעסוק בעבודת כפיים סמלית בלבד ואת זמנם היו צריכים להקדיש לתפילה.
הכנסייה הייתה במרכז, לא רק מבחינה ארכיטקטונית אלא גם מבחינה מהותית. בגלל ריבוי התפילות חלק ניכר מזמנם של הנזירים התנהל בה.
הכנסייה השנייה שנבנתה במנזר הייתה מפוארת יחסית לכנסיות מנזרים אחרים. מנזרי קלוני אחרים העתיקו את הפאר של הכנסייה וכנסיות אלו נחשבו מהמפוארות בעולם של אותה תקופה.
בכנסייה שנבנתה במאה ה-11 בסגנון האדריכלות הרומנסקית היו קישוטי מתכות אצילות ואבנים טובות על הצלבים ותיבות שרידי הקדושים, וכן קישוטי טיח רבים. באותה תקופה חיו במנזר כ-300 נזירים.
אבות המנזר

כאב המנזר הראשון מונה הנזיר הוותיק ברנו מקלוני (אנ'), הוא כיהן בתפקידו כ-15 שנה (910–925). ברנו, בן למשפחת אריסטוקרטיה, נולד ב-860. נכנס למנזר באוטן וממנו נשלח ב-886 למנזר בום על מנת לנהלו ולתקן את הקילקולים שפשו בו. ב-890 ייסד מנזר על אדמות נחלתו בגיגני ועמד בראשו. במהרה ייסד שני מנזרים נוספים. כאשר גיום החליט להקים את מנזר קלוני הוא הציע לברנו לעמוד בראשו וברנו הסכים.
ברנו היה זה שהכתיב לנזירים לנהוג לפי תקנון בנדיקטוס, כפי שתוקן על ידי בנדיקטוס מאניאן.
ברנו בחר באודו כיורשו. עצם העצמאות של המנזר איפשרה לאבות המנזר לבחור יורשים ראויים, ואלו היו מנהלים טובים שידעו לנהל את תנועת קלוני והצלחתם יחד עם כתב ההענקה של מנזר קלוני והקשר המיוחד עם האפיפיורות מנעו התערבות מבחוץ.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| משנה | עד שנה | אב המנזר |
| 919 | 927 | ברנו (אנ') |
| 927 | 942 | אודו (אנ') |
| 942 | 964 | (948) אימר (אנ') |
| 964 | 994 | מאיולוס (אנ') |
| 994 | 1049 | אודילו (אנ') |
| 1049 | 1109 | הוגו (הראשון) (אנ') |
| 1109 | 1122 | פונטיוס |
| 1122 | 1122 | הוגו (השני) |
| 1122 | 1156 | פטרוס ונרביליס |
| 1157 | 1157 | רובר |
| 1158 | 1163 | הוגו (השלישי) |
| 1163 | 1173 | סטפן (הראשון) (אטיאן) |
| 1173 | 1176 | רודולף |
| 1176 | 1177 | גוטייר |
| 1177 | 1179 | גיום (הראשון) |
| 1179 | 1183 | סיבאוד |
| 1183 | 1199 | הוגו דה קלרמונט |
| 1199 | 1207 | הוגו (הרביעי) |
| 1207 | 1215 | גיום (השני) |
| 1215 | 1220 | גיראוד |
| 1220 | 1228 | רולנד |
| 1228 | 1230 | ברתולומיאו |
| 1230 | 1236 | אטיאן (השני) |
| 1230 | 1235 | אטיאן (השלישי) |
| 1235 | 1244 | הוגו (החמישי) |
| 1244 | 1257 | גיום (השלישי) |
| 1257 | 1270 | איב (הראשון) |
| 1270 | 1295 | איב (השני) |
| 1295 |  | גיום (הרביעי) |
| 1295 | 1308 | ברטרנד (הראשון) |
| 1308 | 1319 | אנרי (הראשון) |
| 1319 | 1322 | ריימונד (הראשון) |
| 1322 | 1344 | פייר (השני) |
| 1344 | 1347 | לטר |
| 1347 | 1351 | הוגו (השביעי) |
| 1351 | 1361 | אודריויום |
| 1361 | 1369 | סימון |
| 1369 | 1374 | ג'אן (הראשון) |
| 1374 | 1383 | ז'אק (הראשון) |
| 1383 | 1400 | ג'אן (השני) |
| 1400 | 1416 | ריימונד (השני) |
| 1416 | 1423 | רוברט (השני) |
| 1423 | 1456 | אודון |
| 1456 | 1480 | ג'אן דה בורבון |
| 1481 | 1510 | ז'אק דה אמבויז |
| 1510 | 1518 | גיפרוי דה אמבויז |
| 1518 | 1518 | ז'אן (הרביעי) |
| 1518 | 1528 | אימרד (השני) |
| 1528 | 1528 | ז'אק (השלישי) |
| 1528 | 1550 | ז'אן הרביעי מלוריין |
| 1550 | 1574 | שארל, קרדינל לורן |
| 1575 | 1612 | קלאוד |
| 1612 | 1621 | לואי |
| 1621 | 1629 | ז'אק ד'וון ד'ארבוז |
| 1635 | 1642 | הקרדינל רישלייה |
| 1642 | 1654 | ארמן דה בורבון |
| 1654 | 1661 | הקרדינל מאזארן |
| 1661 | 1672 | רינלדו |
| 1672 | 1683 | אנרי (השני) |
| 1683 | 1715 | עמנואל |
| 1715 | 1747 | אנרי-אוסוואלד |
| 1747 | 1757 | פרדריק-ג'רום |
| 1757 | 1790 | דומיניק |
דעיכה

במאה ה-12 מנתה קהילת קלוני למעלה מ-1,000 מנזרים, אולם חשיבותו פחתה בהדרגה בגלל שילוב של גורמים. הרשת שיצר, והאידאולוגיה שהייתה לה השפעה על אירופה כולה, איבדו את השפעתן לטובת מסדרים חדשים שהדגישו את הסיגוף והעוני, כמו הציסטרסיאנים והקרטוזיאנים. המנזר כרע תחת נטל חובות גדולים בגין התחלת בניית המנזר השלישי. פתיחת האוניברסיטאות הראשונות מנעה ממנו מצטרפים שיכלו כעת לקנות דעת במוסדות לא דתיים. מלחמות הדת בצרפת במאה ה-16 החלישו אותו גם הן. התערבות יתר של האפיפיורים נטלה מהמנזר את היכולת למנות את המוכשרים ביותר, ולא אחת מונו אבות מנזר שהיו אנשי שלומה של רומא.
המנזר היה קיים עד המהפכה הצרפתית, ואז נהרס. מהמבנה המקורי נשאר כיום רק חלק קטן של אחד משמונת המגדלים המקוריים.
הערות שוליים

↑  מקור עיקרי Catalogus abbatum Cluniacensium
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259982405171  BnF: cb11934559g (data)  GND: 4133801-7  ISNI: 0000 0001 2353 6498  LCCN: n81141832  NKC: kn20050518015  SUDOC: 027266451  VIAF: 129020265   WorldCat (עם VIAF): 129020265 
תוכנית מנזר קלוני II
קתרין שינדל

| --- | --- |
קתרין שינדל
קתרין שינדל
 לידה:  31 בינואר 1977 (בת 47) טולידו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Katherine Renee Shindle 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן (1999)  בית הספר לתקשורת של אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  אוניברסיטת ניו יורק  Bishop Eustace Preparatory School 
 פרופיל ב-IMDb
 
קתרין רנה "קייט" שינדל (באנגלית: Katherine Renee "Kate" Shindle; נולדה ב-31 בינואר 1977) היא שחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה

שינדל נולדה בטולידו שבאוהיו וגדלה בניו ג'רזי. למדה לתואר בסוציולוגיה ובתיאטרון באוניברסיטת נורת'ווסטרן.
ב-1997 היא נבחרה למיס אמריקה וזמן קצר לאחר מכן נוצר סקנדל, לאחר שהתברר שאביה הוא ממארגניה הבכירים של התחרות. שופטי התחרות טענו שלא הכירו אותו, והיא נבחרה מתום לב, וכן לא נשלל ממנה תוארה.
ב-2004 שיחקה בסרט "נשים מושלמות" לצד גלן קלוז וב-2005 שיחקה בסרט "טרומן קפוטה".
היא גילמה את תפקיד ויויאן בהפקה של ברודוויי "לא רק בלונדינית" המבוססת על הסרט ובמחזה "קברט". היא שיחקה דיילת אוויר בפרק של הסדרה "כשהעולם סובב", מגישת חדשות בפרק בסדרה "צווארון לבן" וגם הופיעה בפרק של "אחת שיודעת". בשנת 2019 הצטרפה לקאסט העונה השלישית של הסדרה "הטובות לקרב".
קנוד וקארן מרסטרנד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוקטובר 1914 קופנהגן, דנמרק
 פטירה:  2 בפברואר 2012 (בגיל 97)
 מדינה:  דנמרק
 מספר צאצאים:  4 ילדים
 מידע חסיד אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרדו את השואה
 מקום ההצלה:  דנמרק
 אופן ההצלה:  הברחה בסירת חתירה
 תאריך הכרה:  18 ביולי 2005
 מקום ההכרה:  טקס בקונסוליה של ישראל בניו יורק
 מספר היהודים שהציל:  כ-2,000 יהודים
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (18 ביולי 2005) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קנוד וקארן מרסטרנד
 
קנוד מרסטרנד (בדנית: Knud Christiansen Marstrand;‏ 14 באוקטובר 1914 – 2 בפברואר 2012), בעל עסק של ייצור מוצרי עור, ואשתו קארן מרסטרנד (בדנית: Karen Christiansen Marstrand;‏ 19 בינואר 1919 - 1 בפברואר 1992), מו"ל של ידיעון מחתרתי במהלך מלחמת העולם השנייה, מחסידי אומות העולם שהצילו בתקופת מלחמת העולם השנייה כ-2,000 יהודים במסגרת פעילות המחתרת הדנית.
לפני המלחמה

קנוד מרסטרנד נולד בשנת בקופנהגן שבדנמרק, בן לאלידה, בעלת חנות שוקולד ידועה במרכז קופנהגן, שהתאלמנה בגיל צעיר, ואח בכור ליורגן ולטובה.
קנוד היה בעל עסק מצליח של ייצור מוצרי עור וציוד סקי - תעשיות שנשלטו לרוב על ידי יהודים כך שבעבודתו רכש חברים יהודים רבים. קנוד השתתף באולימפיאדת ברלין בשנת 1936, בנבחרת החתירה של דנמרק.
קארן מרסטרנד נולדה בשנת 1919 בדנמרק, בת לאלבה ולד"ר הולגר ראסמוסן, הרופא הראשי של הצי המלכותי הדני. אחיה אריק, נפל בשבי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה, לאחר שספינת הסחר הימי שלו נתפסה.
בתקופת לימודיה בבית ספר יוקרתי לבישול בברלין, קארן חיה אצל משפחה יהודית, ונחשפה לזוועות שנבעו מאכזריות הנאצים. קארן שלחה מכתבים לביתה ולארוסה - קנוד, בהם הביעה את חששותיה לגבי הסכנות האורבות בגרמניה עם עליית היטלר לשלטון, ואת רצונה לחזור לדנמרק. כאשר קנוד ביקר בברלין לצורך השתתפותו באולימפיאדה, הוא נחשף למציאות שקארן תיארה במכתביה.
קארן עזבה את לימודיה, שבה לדנמרק והצטרפה אל ארוסה קנוד בהשתתפות במחתרת הדנית.
קארן וקנוד נישאו ב-27 באפריל 1938, ונולדו להם ארבעה ילדים. הם התגוררו בדירה מרווחת ברחוב הנמל שבמרכז קופנהגן.
פעילותם להצלת יהודים בזמן השואה

חלון ביתם של בני משפחת מרסטרנד השקיף על הנמל. בערב אחד, ראה קנוד שתי ספינות קיטור גדולות שעגנו בו, ומיד הבין שמטרתן היא להשיט יהודים למחנות ריכוז. לקראת סוף ספטמבר, קיבל קנוד מידע על מעצר צפוי של יהודים. הוא מיהר להזהיר שניים מחבריו היהודים עמם נהג לשחק ברידג', האחים פיליפסון, והציע להם להסתתר אצלו.
קנוד הזהיר את האחים שלא ישובו לביתם באותו יום, בגלל הסכנה האורבת. אחד האחים סירב להסתתר מיידית והתעקש לעבור קודם כל בביתו, דבר שעלה לו במעצר. הוא נלקח באותו הלילה למחנה המעצר הורסרוד, באלסינור שבדנמרק. קנוד מיהר לפנות לפקידות הנאצית במדינה בטענה כי פיליפסון הוא רק רבע יהודי ויש לשחררו, אך זה לא עזר. קנוד נסע למחנה וניסה לשחרר את האחים באמצעות מתן שוחד שהציע למפקד המחנה, שיסרב מחשש לחייו.
קנוד לא ויתר והחליט לסכן את חייו, בהיותו חבר מחתרת, ולפנות ישירות לוורנר בסט, הפקיד הנאצי הבכיר במדינה, הידוע בכינויו "כלב הציד של פריס", בשל העובדה שגירש ללא רחמים אלפים מיהודי צרפת למחנות השמדה.
פיליפסון אכן שוחרר, סיבת השחרור לא פורסמה רשמית מעולם אך ההנחה היא כי הייחוס של קנוד בתור ספורטאי בכיר והעובדה כי חותנו היה הרופא האישי של מלך דנמרק עשו את שלהם, בנוסף בסט התרשם ממנו וכינה אותו "בחור יפה תואר עם מאפיינים אריים". הוא הציע לו להשתתף בסרט תעמולה נאצי שיוכיח את היחסים הטובים בין גרמניה ודנמרק. קנוד סירב והסרט לא הופק מעולם.
הצלת האחים פיליפסון הייתה הראשונה מתוך פעולות רבות אותן ארגנו קנוד וקארן בסיועם של אחיו של קנוד ואביה של קארן במסגרת מבצע הצלת יהודי דנמרק.
לאביה של קארן, רופאו האישי של המלך, הייתה וילה גדולה באספרגרד, כפר הממוקם כ-40 קילומטרים מצפון קופנהגן, ונמצא על החוף. הוילה שימשה כמקום מסתור של יהודים רבים כאשר המתינו להברחתם אל חופי שוודיה, שאורגנה על ידי המחתרת הדנית, בה היו חברים בני הזוג.
לעיתים קרובות, לפני המעבר אל הוילה, דירתם של קארן וקנוד שימשה כתחנת ביניים של כ-40 יהודים בכל פעם. היהודים ששהו בביתם הוצגו בפני ילדיהם של הזוג מרסטרנד כקרובי משפחתם, בשל הסיכון שבהגעת אנשי גסטפו והיחשפותם.
היהודים שהוסתרו בדירתם, שהו בה עד שנמצאה דרך להעבירם אל הווילה: ברכבות, במשאיות ולעיתים אף באמבולנסים.
בין החודשים אוקטובר - דצמבר 1943, קנוד השתמש בסירה האולימפית שלו ובכישוריו הספורטיביים, כדי לחתור בנהר האורסונד כ-30 מייל לכל כיוון ולהבריח יהודים אל שוודיה הנייטרלית. מכיוון שסירת החתירה האולימפית הייתה קטנה יכול היה קנוד להציל בכל שיוט רק יהודי אחד, מה שהפך את המלאכה למתישה הרבה יותר אך לא מנעה ממנו להמשיך במשימת ההצלה בשיא הרצינות והתעוזה, סה"כ ביצע קנוד 17 הברחות כאלו. מאוחר יותר, החלה תנועת ההתנגדות הדנית להשתמש גם בסירות דיג שיכלו להכיל מספר גדול יותר של יהודים וחלקן טובעו על ידי ספירות משמר גרמניות.
מקס רווישר היה אחד מהיהודים שהצילו בני הזוג. מקס היה צעיר יהודי שעבד בחווה בגרמניה ונמלט לדנמרק כאשר הגרמנים פשטו על משקי בית של יהודים. רווישר הושט לשוודיה לאחר שהות בבית משפחת מרסטרנד, ולאחר מכן בוילה של אביה של קארן. כאשר הגיע לחופי שוודיה, ראה 600 יהודים נוספים שניצלו באותו הלילה, וכאשר יצא מהסירה בה הושט, ראה שמצילו נעלם בלי שהספיק להיפרד ממנו ולהודות לו. קנוד הציג את עצמו בפניו בשמו הבדוי "כריסטיאנסן", בו השתמש כדי לא להיחשף על ידי הנאצים, השם הנפוץ ביותר בדנמרק על פי מקס.
בשנת 1955, בניסיון למצוא את מצילו, מקס יצר קשר עם תוכנית טלוויזיה דנית ששמה "פגישה בסטודיו". התוכנית קישרה בין מקס לבין קנוד, ואיחודם המרגש שודר בטלוויזיה והיה לפרק הנצפה ביותר של התוכנית.
לאחר המלחמה

בשנות ה-60 של המאה ה-20, בני הזוג מרסטרנד עזבו את דנמרק ועברו לגור בקנדה, ובשנת 1970 הגיעו לניו יורק. קנוד עבד שם בחנות לתיקון שעונים וברומטרים, ואילו קארן הקדישה את חייה לבני המשפחה בבית, עד למותה בפברואר 1992.
קנוד שמר על קשר הדוק עם קהילות יהודיות עד למותו בפברואר 2012.
הכרה והנצחה

בשנת 2005, בתם של הזוג מרסטרנד, מריאן, יצרה קשר עם יד ושם, והחל תהליך ההכרה בהוריה כחסידי אומות עולם. מריאן אף ביקרה בירושלים כדי לדון בתהליך עם עובדי יד ושם, וסיירה במוזיאון יד ושם.
במסגרת התהליך, אותרה בתו של מקס רווישר, אירנה, וסיפקה עדות על חייו, בה אישרה את העדות של קנוד.
ב-18 ביולי 2005, הוכרו קנוד וקארן מרסטרנד כחסידי אומות עולם על ידי יד ושם, על הצלת יהודים במהלך השואה תוך סיכון חייהם.
ב-22 בנובמבר 2005, נערך טקס מיוחד בקונסוליה הישראלית בניו יורק, בו ניתנה למרסטרנד בן ה-91 תעודת ההכרה ומדליית כבוד.
הערות שוליים

1 2  תיק חסיד אומות העולם ביד ושם
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קנוד וקארן מרסטרנד".
קקדו שחור צהוב-זנב

| קקדו שחור צהוב-זנב |
| --- | --- |
 קקדו שחור צהוב-זנב
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קקדואיים
סוג:: Zanda
מין:: קקדו שחור צהוב-זנב
שם מדעי
 Zanda funerea ‏שו, 1794
תחום תפוצה


קקדו שחור צהוב-זנב (שם מדעי: Calyptorhynchus funereus) הוא מין של עוף ממשפחת הקקדואיים ומהסוג קקדו שחור החי בטסמניה, ובדרום-מזרח אוסטרליה.
מאפייינים

קקדו זה בעל נוצות שחורות כמו קרוביו לסוג, ומגיע לאורך 55–65 ס"מ ולמשקל 750–900 גרם בממוצע. הוא בעל כתמים צהובים על הראש וזנב צהוב, שהעניק לו את שמו.
הוא אוכל בעיקר זרעי עצים, אותם הוא מפצח בעזרת מקורו החזק והמעוקל. בנוסף הוא גם אוכל פרחים, זחלים וצעירי חרקים אחרים.
מצב השימור הכללי של קקדו צהוב-זנב הוא ללא חשש, אך במעקב נתגלה כי חלק מהאוכלוסיות שלו נמצאות במגמת ירידה. הסיבות העיקריות לירידה הן פגיעה בכמות העצים -  בעיקר אקליפטוסים - בהם הוא מקנן וצייד לשם מסחר בחיות מחמד. לכן נקבע מעמדו באוסטרליה כמין מוגן.
קרלוס ארווין אריאס

קרלוס ארווין אריאס אגווס (בספרדית: Carlos Erwin Arias Égüez, נולד ב-27 באפריל 1980) הוא כדורגלן עבר בוליביאני ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

אריאס התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של בלומינג עימה לקח אליפות כבר בשנתיים הראשונות שלו בבוגרים. בשנת 2003 הושאל לדה סטרונגסט על מנת לצבור דקות משחק. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון זכה עמו באליפויות האפרטורה והקלאסורה ולאחר עוד עונה חזר למועדון נעוריו. בשנת 2008 חתם בבוליבר עימה זכה באליפות האפרטורה בשנת 2009. במהלך עונת 2010 עזב לראשונה את בוליביה וחתם במכבי נתניה מליגת העל, בסיום העונה נבחר לשוער העונה של ספורט 5. בסיום העונה החליט לעזוב את המועדון בשל געגועים למשפחתו וב-4 באוגוסט 2011 חתם בקורדובה מהליגה הספרדית השנייה בה שימש כשוער שני ושותף רק ב-7 משחקי ליגה. בקיץ 2012 חזר לבוליביה כאשר חתם באוריינטה פטרולרו.
בשנת 2001 אריאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוליביה. הוא השתתף עם הנבחרת פעמיים בקופה אמריקה: 2001 ו-2011.
תארים

אליפות בוליביה: 1998, 1999
אליפות בוליביה: 2003 (א), 2003 (ק)
אליפות בוליביה: 2009
נבחרת העונה של ספורט 5: 2010/2011
קרלוס בורחס

קרלוס בורחס (בספרדית: Carlos Borges;‏ 14 בינואר 1932 – 5 בפברואר 2014) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

בורחס נולד ב-14 בינואר 1932 במונטווידאו שבאורוגוואי, שם גם נפטר בגיל 82. הקיצוני שמאלי הגיע לפניארול ממחלקת הנוער שלה, אתלטיקו פניארול, ושיחק בקבוצה הבוגרת לכל אורך שנות החמישים כשהוא זוכה עימה ב-7 תוארי אליפות ובגביע ליברטדורס ב-1960. לאחר מכן עבר בורחס ב-1961 למועדון הארגנטינאי ראסינג קלוב איתו היה שותף לאליפות בעונתו הראשונה. בפרק האחרון של הקריירה שלו חזר לשחק באורוגוואי, בהורקאן בוסאו, עד שפרש ב-1964 במדי פלטנסה מליגת המשנה הארגנטינאית.
בנבחרת אורוגוואי ערך 35 הופעות, בהן כבש 10 שערים בין השנים 1954–1959. במונדיאל 1954 היה חלק מסגל הנבחרת וכבש 4 שערים לכל אורך הטורניר, כולל שלושער נגד סקוטלנד. הוא סיים עם אורוגוואי במקום הרביעי, ובסיום הטורניר סיים במקום השלישי במלכות השערים. שנתיים לאחר המונדיאל זכה בקופה אמריקה 1956.
בורחס היה השחקן הראשון שכבש בטורניר הקופה ליברטדורס, וגם לאחד משחקני אורוגוואי הראשונים להבקיע שלושער במשחק במונדיאל, כאשר עשה זאת נגד סקוטלנד במונדיאל 1954.
תארים

אליפות אורוגוואי (7): 1949, 1951, 1953, 1954, 1958, 1959, 1960
קופה ליברטדורס: 1960
אליפות ארגנטינה: 1961
קופה אמריקה: 1956
מקום רביעי בגביע העולם: 1954
קתרין קלי לאנג

| --- | --- |
קתרין קלי לאנג, 2013
קתרין קלי לאנג, 2013
 לידה:  25 ביולי 1961 (בת 63) הוליווד, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979 
 מקום לימודים:  תיכון בוורלי הילס 
 מספר צאצאים:  3 
 http://www.katherinekellylang.org/
 פרופיל ב-IMDb
 
קתרין קלי לאנג (באנגלית: Katherine Kelly Lang; נולדה ב-25 ביולי 1961) היא שחקנית אמריקאית. ידועה כברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
ביוגרפיה

לאנג נולדה בהוליווד לאב גולש סקי אולימפי ולאם שחקנית. למדה בתיכון בברלי הילס. לאנג פנתה למשחק, ובשנת 1981 הופיעה בתפקיד קטן בצעירים חסרי מנוח. ב-1984 שיחקה בפרק של הסדרה ימים מאושרים. לאנג נישאה פעמיים, והיא אם לשני בנים מבעלה הראשון (שניהם הופיעו כילדים בסדרה היפים והאמיצים), ובת מבעלה השני.
קריירה

בשנת 1981 ביצעה תפקיד אורח באופרת הסבון "צעירים חסרי מנוח". בשנת 1987 הוצע לה לככב בתפקיד ברוק לוגן באופרת הסבון "היפים והאמיצים". דמותה הייתה מרכזית בסדרה מתחילתה, והיא נודעה ברומנים שניהלה ובמשולשים הרומנטיים שיצרה. על משחקה בסדרה היא זכתה במספר פרסים, וקיבלה שלוש מועמדויות לפרס אמי לשעות היום (2002, 2013, 2014) בשלוש קטגוריות שונות.
ראובית הלפרין

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1960 ליטא 
 פטירה:  15 ביוני 2014 (בגיל 53) 
 שם לידה:  ראובית בלוך 
 ענף מדעי:  גינקולוגיה 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  המרכז הרפואי שמיר 
 
שלט זיכרון לזכר פרופ' ראובית הלפרין במחלקת נשים בבית חולים אסף הרופא
ראובית ("תותי") הלפרין בלוך (29 ביולי 1960 - 15 ביוני 2014) הייתה פרופסור לגינקולוגיה ומיילדות במרכז רפואי אסף הרופא. בצעירותה, הייתה אלופת ישראל בהתעמלות אמנותית. ייצגה את ישראל בשלוש אליפויות עולם בהתעמלות אמנותית (1973, 1975, 1977).
ביוגרפיה

הלפרין נולדה בליטא שבברית המועצות למשפחת בלוך. לאחר שעלתה לישראל ב-1973, החלה להתאמן בקבוצת "הפועל חולון".
באליפות העולם בהתעמלות אמנותית שנערכה ברוטרדם, הולנד ב-1973, הראשונה שבה מתעמלות ישראליות השתתפו, סיימה בלוך במקום 54 בתחרות הקרב רב אישית. באליפות העולם, שנערכה במדריד, ספרד ב-1975 היא סיימה במקום 33 בתחרות הקרב רב אישית, נעדרו מאליפות זו שתי המדינות המובילות בעולם, בולגריה וברית המועצות וכן מזרח גרמניה. באליפות העולם שנערכה בבזל, שווייץ ב-1977 היא דורגה במקום 69 בתחרות הקרב רב אישית.
הלפרין פרופסורית לגינקולוגיה ומיילדות וכיהנה כסגנית מנהל החטיבה למיילדות וגינקולוגיה בבית חולים אסף הרופא. היא סיימה את לימודי הרפואה בטכניון בשנת 1984. לאחר סיום לימודי הרפואה, קיבלה תואר PhD מאוניברסיטת תל אביב, אותו השלימה במהלך שירותה הצבאי במסגרת העתודה האקדמאית. בשנת 2004 קיבלה תואר פרופסור באוניברסיטת תל אביב וכהנה כפרופסור מן המניין. בשנת 2010 הוכנסה הלפרין לרשימת "100 החוקרים המשפיעים ביותר בעולם".
בשנת 2003 חלתה במחלה ממארת, סרטן שד גרורתי.
הלפרין הייתה נשואה לד"ר דורון הלפרין ולהם שני ילדים.
תחרות גביע האיגוד בהתעמלות אומנותית נקרא על שמה של הלפרין.
הערות שוליים

↑  תוצאות רשמיות מאליפות העולם בהתעמלות אמנותית, רוטרדם 1973
↑  תוצאות רשמיות מאליפות העולם בהתעמלות אמנותית, מדריד 1975
↑  תוצאות רשמיות מאליפות העולם בהתעמלות אמנותית, בזל 1977
↑  נושא העבודה שהגישה: " מאבחנים חלבוניים בתגובת הנושרת בנשים - אספקטים מולקולרים ואנדוקרנים "
↑  איגוד ההתעמלות: תחרויות, באתר www.gym.org.il