stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נופר צהוב
התאמות הנופר הצהוב לבית הגידול המימי

המשקל הסגולי של הצמח קטן מהמשקל הסגולי של המים – דבר המאפשר לצמח לצוף מעל פני המים ולקבל אנרגיית אור המאפשרת לו לקיים פוטוסינתזה. שורשיו הם עמוקים ומסועפים ואורכם יכול להיות עד אורך של פי 3 מאורכו של הצמח – דבר המאפשר לצמח לקבל מינרלים גם מהמים וגם מקרקעית הבריכה. שטח הפנים של העלים הוא גדול יחסית לנפחם – דבר המגדיל את כמות אנרגיית האור שהצמח קולט ומגדיל גם את קצב הפוטוסינתזה. פריחת פרחי הנופר הצהוב מתרחשת בקיץ, כאשר במים יש כמות רבה של חרקי מים שמאביקים את הצמחים – דבר המסייע לצמח להתרבות. שורשיו מכוסים בשעווה מיוחדת – דבר המגן על השורשים מפני ריקבון וכניסת מים לתאי השורש. הגבעול בנוי מרקמה בעלת מבנה ספוגי – דבר המאפשר לצמח להתאים את עצמו למפלס המים המשתנה בהתאם לעונות השנה ולזרימת הנחל. לצמח יש רקמה הנקראת ארנכימה שמעבירה לצמח חמצן מהעלים דרך הפטוטרת והגבעול אל השורשים – דבר המסייע לביצוע הנשימה התאית בשורשים.
הערות שוליים

↑  נופר צהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), התשס"ה-2005
מרבד נופרים צהובים בבריכת הנופרים בפארק מקורות הירקון
מעמד מייעץ

מעמד מייעץ (אנגלית: Consultative status) הוא ביטוי הנמצא בשימוש מאז הקמת ארגון האומות המאוחדות, שם הוא משמש כדי להתייחס לארגונים לא-ממשלתיים במעמד מייעץ תחת המועצה הכלכלית-חברתית של האו"ם (אקוסו״ק). ארגונים בינלאומיים נוספים מעניקים מעמד מייעץ לארגונים לא-ממשלתיים, כולל מועצת אירופה והארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (OSCE). המעמד המייעץ מקנה לנציגים מוסמכים של הארגון הלא-ממשלתי גישה למתחמי הארגון הבינלאומי הרלוונטי ואפשרויות להשתתף בחלק מהדיונים ולנאום או להגיש מסמכים.
נכון לשנת 2023, בישראל 52 ארגונים לא-ממשלתיים עם מעמד מייעץ לאו״ם (ראו רשימה).
הגדרות > מגילת האומות המאוחדות

הבסיס למעמד המייעץ הוא סעיף 71 בפרק 10 של מגילת האומות המאוחדות:
הגדרות > 1296 (XLIV)

החלטת אקוסו״ק 1296 (XLIV) משנת 1968 הגדירה את הקריטריונים והזכויות שהיו קשורים במעמד המייעץ במשך כמעט ארבעים שנה, שבמהלכן חל גידול משמעותי במספר הארגונים הלא-ממשלתיים.
הדחף העיקרי לתיקון ההסדרים ב-1996 היה רמת ההשתתפות חסרת התקדים של ארגונים לא-ממשלתיים, במיוחד ארגונים מקומיים, בהכנות ל-UNCED - פסגת כדור הארץ ב-1992. השימוש בטכנולוגיות מידע ותקשורת - בעיקר בצורת כנסים אלקטרוניים בנוגע למכון לתקשורת גלובלית ודואר אלקטרוני - מילא תפקיד מרכזי.
הגדרות > 1993

הכללים למעמד מייעץ לארגונים לא-ממשלתיים בינלאומיים מצורפים להחלטה 38(93) "על היחסים בין מועצת אירופה לארגונים לא-ממשלתיים בינלאומיים" אומצו על ידי ועדת השרים של מועצת אירופה ב-18 באוקטובר 1993 בישיבה ה-500 של סגני השרים.
הגדרות > 1996/31

הקריטריונים להסמכת ארגונים לא-ממשלתיים למעמד מייעץ שונו בשנת 1996 בהחלטת אקוסו״ק 1996/31 בעקבות התייעצויות נרחבות בקבוצת עבודה פתוחה לבחינה מחדש של ההסדרים להתייעצות עם ארגונים לא-ממשלתיים.
סעיף משמעותי של 1996/31 היה הפסקה הבאה:
סטטיסטיקה

ב-1948, זמן קצר לאחר ייסוד האומות המאוחדות, היו 45 ארגונים לא-ממשלתיים במעמד מייעץ, רובם ארגונים בינלאומיים גדולים. נכון ל-2023, ישנם 6,343 ארגונים לא-ממשלתיים במעמד מייעץ למועצה הכלכלית-חברתית (אקוסו״ק).
סוגי מעמד מייעץ

ישנם שלושה סוגי מעמד מייעץ המוגדרים בהחלטה 1996/31, כללי, מיוחד ורוסטר. להלן ההגדרות - מספרי הפסקה הם מ-1996/31.
החלטה 1996/31 מעניקה זכויות שונות להשתתפות באקוסו״ק ובגופים הכפופים לה - בעיקר הוועדות הפונקציונליות שלה - לרבות זכויות לתגי כניסה למתחמי האומות המאוחדות, לנאום בישיבות מסוימות ולהגיש מסמכים להפצה כמסמכים רשמיים של האו"ם.
הליך הבקשה

ארגון לא-ממשלתי המבקש לקבל מעמד מייעץ באקוסו״ק חייב להגיש תחילה בקשה מקוונת לענף הארגונים הלא-ממשלתיים במחלקה לעניינים כלכליים וחברתיים של מזכירות האו"ם. לאחר סינון ראשוני של המזכירות, הבקשה תיבחן על ידי ועדת הארגונים הלא-ממשלתיים של אקוסו״ק. הוועדה מחליטה להמליץ, או לא להמליץ, על הענקת מעמד לארגון. ההחלטה הסופית מתקבלת על ידי אקוסו״ק.
למרות שבחינת הבקשה על ידי ועדת הארגונים הלא-ממשלתיים אמורה להיות עניינית, היא לעיתים די פוליטית. לדוגמה, ארגוני זכויות אדם שהעבירו ביקורת על מדינות מסוימות התקשו לעיתים לקבל מעמד מייעץ.
ראו גם

רשימת ארגונים ישראליים עם מעמד מייעץ למועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות
המועצה-הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות
עמותה
הערות שוליים

↑  "Charter of the United Nations". www.un.org. אורכב מ-המקור ב-2009-04-21.
↑  "Computer Communications & the 1992 United Nations Conference on Environment and Development". אורכב מ-המקור ב-2004-04-04. נבדק ב-2004-04-05.
↑  "On the Line: Interactive Preparations for the First Earth Summit". אורכב מ-המקור ב-2004-04-11. נבדק ב-2004-04-05.
↑  Introduction to ECOSOC Consultative Status, United Nations Economic and Social Council (באנגלית)
↑  Apply For Consultative Status, United Nations Economic and Social Council (באנגלית)
↑  Working with the ECOSOC An NGOs Guide to Consultative Status http://csonet.org/content/documents/Brochure.pdf
↑  Bostrom 2011: Controversial Issues in the NGO Committee
נחל זקסטן

| --- | --- |
נחל זקסטן
נחל זקסטן
 מידע כללי
 אורך:  16 ק"מ
 אגן ניקוז:  110 קמ"ר
 מוצא:  קרויצברגפאס
 גובה מוצא הנהר:  1,636 מטרים
 שפך:  דראווה 
 מדינות באגן הניקוז:  איטליה 
 
 תוואי הנחל במפת דרום טירול
 
נחל זקסטן (בגרמנית: Sextner Bach, באיטלקית: Rio Sesto) הוא נחל באורך 16 ק"מ בדרום טירול באיטליה, אחד מיובלי הדראווה, אליו הוא זורם בגובה 1170 מטר מעל פני הים. אגן הניקוז של הנחל נקרא עמק זקסטן (בגרמנית: Sextental, באיטלקית: Val di Sesto). מוצא הנחל בקרויצברגפאס בגובה 1,636 מטר. אגן הניקוז כולל פסגה בגובה 3,145 מטר, הדריישוסְטֶרשפיצֶה. נחל זקסטן נשפך לדראווה בעיירה אינישן (Innichen / San Candido) ליד מנזר פרנציסקני. היובלים החשובים של הזקסטן הם הפישליינטאל והאיקסן. מקומות חשובים נוספים לאורך הנהר הם זקסטן ומוס.
מקום לשינוי

"מקום לשינוי" הוא סינגל של הזמרת הישראלית נועה קירל, אשר הוקלט ביחד עם הזמר הישראלי אביאור מלסה. השיר יצא לאור ב-14 במאי 2017, כסינגל מתוך אלבום הבכורה של מלסה, הנושא את שמו. השיר יצא בחסותו של רוברטו מיוזיק.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד ה-TV של מדיה פורסט והיה לראשון של קירל שעשה זאת.
רקע כתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי אביאור מלסה והופק על ידי ג'ורדי.
אתר המוזיקה הישראלי "חרסונסקי מיוסיק", הפנה כלפי השיר ביקורת שלילית ואמרה בה כי: "בשיר, דווקא היה מקום לשינוי. השידוך בין אביאור מלסה לנועה קירל פופוליסטי, סתמי. ניסיון לייצר זיווג קורץ ללכל המשפחה. היא ממש אינה במסלול שלו. שני קווים מקבילים."
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר הופק על ידי משה פארן הפקות והכיראוגרפיה בו נעשתה על ידי מור חממי. קליפ השיר צולם בבית העירייה הישן בתל אביב. בקליפ, ניתן לראות את הצמד כשהם שרים את השיר בליווי רקדנים רבים.
נכון לאוקטובר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3.5 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 3 |  |
הערות שוליים

↑  Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון)
↑  מילים לשיר מקום לשינוי - אביאור מלסה, באתר שירונט
↑  "אביאור מלסה נועה קירל , מקום לשינוי". יוסמיוסיק. 2017-05-20. נבדק ב-2018-03-27.
1 2  נועה קירל - הערוץ הרשמי (2017-05-14), אביאור מלסה ונועה קירל - מקום לשינוי (prod. By Jordi), נבדק ב-2018-03-27
↑  http://mediaforest.biz/WeeklyCharts/#/local_tab1
| נועה קירל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| פסקולים | כפולה |  |
| סינגלים | "מדברים" • "קילר" • "יש בי אהבה" • "רק אתה" • "חצי משוגע" • "תן לי סימן" • "מקום לשינוי" • "אצל הדודה והדוד" • "טיקיטאס" • "מגיבור לאויב" • "בא לי אותך" • "Drum" • "חצוף" • "פאוץ'" • "SLT" • "אם אתה גבר" • "מיליון דולר" • "אמבולנס" • "יהלומים – Bling Bling" • "טרילילי טרללה" • "Please Don't Suck" • ‏"Bad Little Thing" • "רעשים" • "Thought About That" • "פעמון" • "Dale Promo" • "שלושה בנות" • "שחרר אותי" • "פנתרה" • "מאמי" • "Gone" • ‏"Unicorn" • "פרובוקטיבית" • "Deja Vu" • "בנות כמוני לא בוכות" • "משקפיים" • "Doctor" • "אני" • "שיהיה לך טוב" • "Ba Da Bing" |  |
| השתתפות בסינגלים | "סינדרלה" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "מאושרים" • "Lucky" • "גושפנקא" |  |
| שירים נוספים | "מחול מטורף" |  |
| פילמוגרפיה | "כמעט מפורסמת" • "ליפסטאר" • "כפולה" • "גוט טאלנט ישראל" • "שלטון הצללים" • "בית ספר למוסיקה" • "פלמ"ח" • "אוהב אותך צ'ארלי" |  |
| חברות תקליטים | NMC • אטלנטיק |  |
| ערכים קשורים | ישראל באירוויזיון 2023 • אירוויזיון 2023 |  |
מקום מוקף

מקום מוקף (או חלל מוקף) הוא מושג מתחום הבטיחות בעבודה המתאר אזור מתוחם באופן מלא או חלקי בו מתוכננת או מתבצעת עבודה, אשר עצם התנאים הקיימים והנוצרים בו והעובדה שהגישה אליו והיציאה ממנו היא מוגבלת הופכת את השהייה בו למסוכנת.
הגדרה ודרישות החוק בישראל

בישראל, פקודת הבטיחות בעבודה (נוסח חדש, תש"ל–1970, סימן ח' סעיף 88) מגדירה מקום מוקף כ-"חדר, תא, מכל, בור, מעבר לאדים, צינור או חלל מוקף כיוצא באלה". במידה ונדרשת עבודה במקום מוקף בו עלולים להיווצר אדים מסוכנים היכולים להזיק לעובד, הפקודה קובעת כי יש לפעול לסלק את האדים המסוכנים ולא לעבוד בו עד שהוכח כי אין במקום המוקף אווירה מסוכנת. לאחר שננקטו האמצעים לסילוק ומניעת כניסת אדים מסוכנים למקום המוקף ניתן לעבוד בו כשהעובד הנכנס למקום מצויד במכשיר נשימה (מסנן או אספקת אוויר עצמאית). אם לא הוכח כי אין במקום אווירה מסוכנת, על האדם הנכנס למקום המוקף להיות חגור בחגורה שאליה מחובר חבל שקצהו מוחזק בידי אדם מחוץ למקום. בנוסף, הפקודה קובעת כי כאשר אין דרך נאותה לצאת מהמקום המוקף, יש להתקין פתח ("כוות-איש") גדול מספיק למעבר אדם.
סיכונים במקום מוקף

הסיכונים במקום מוקף מתווספים לאלו הקיימים במקומות עבודה אחרים. להלן סיכונים המאפיינים את המקום המוקף:
אווירה חסרת חמצן - חנק.
הצטברות של גזים רעילים כדוגמת H2S.
הצטברות של אדים דליקים הגורמים לאווירה דליקה או נפיצה.
פגיעה פיזית, נפילה, מעידה והחלקה.
טביעה - בעבודה בבורות ומכלי נוזלים או מוצקים טובעניים כגון גרגירי תבואה (בממגורות).
אחד מאמצעי הזהירות הננקטים הוא נעילה ותיוג Lockout-tagout
דוגמאות למקומות מוקפים

להלן דוגמאות למקומות שעשויים להיות מוגדרים כ'מקום מוקף' מתוקף הסיכונים שבעבודה בתחומם:
מרתפים
בורות
תעלות פתוחות ותעלות ביוב
מכלים וממגורות
מכליות מטען (ספינות ורכבות)
מקררים
חדרי כספות
הערות שוליים

↑  פקודת הבטיחות בעבודה באתר משרד התמ"ת
מתי הררי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 72 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1970–1998 (כ־28 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 890  מפקד עוצבת ברעם  מפקד בית הספר לקצינים  ראש מחלקת מבצעים  מפקד חטיבת הצנחנים  ראש מנהל הסגל
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון  מבצע אנטבה    המערכה ברצועת הביטחון
 תפקידים אזרחיים
 סגן נשיא למשאבי אנוש בחברת שטראוס-עלית, סמנכ"ל משאבי אנוש בחברת שטראוס-עלית אינטרנשיונל, משנה למנכ"ל חברת שטראוס-עלית אינטרנשיונל.
 
מתי הררי (נולד בשנת 1952) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף, כיהן כמפקד חטיבת הצנחנים וראש מנהל הסגל.
ביוגרפיה

הררי גדל בקיבוץ גת. בשנת 1970 התגייס לצה"ל ושירת בסיירת צנחנים. במלחמת יום הכיפורים לחם הררי כמפקד צוות בסיירת והשתתף במבצעיה בעומק סוריה, כותונת ודוידקה. כמפקד פלוגה בגדוד 890 השתתף במבצע אנטבה. בהמשך שירת כסמג"ד בגדוד. במלחמת לבנון הראשונה לחם הררי כמפקד גדוד 890 של הצנחנים. הגדוד בפיקודו נחת בשפך נהר אל-אוואלי בעומק לבנון, והוביל את החטיבה בהתקדמות לאורך ציר החוף. בהמשך מונה הררי לסגן מפקד חטיבת הצנחנים. בשנת 1986 מונה הררי למפקד עוצבת ברעם ובשנת 1988 למפקד בית הספר לקצינים ואף נראה בסרט התיעודי להיות קצין. בתקופת מלחמת המפרץ שירת כראש מחלקת מבצעים במטה הכללי. בשנת 1991 מונה למפקד חטיבת הצנחנים ושירת בתפקיד עד שנת 1993. בתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כראש מנהל הסגל בדרגת תת-אלוף.
לאחר שחרורו הצטרף בשנת 1998 לחברת שטראוס-עלית, שימש כסגן נשיא משאבי אנוש, בשנת 2001 מונה לסמנכ"ל משאבי אנוש של שטראוס-עלית אינטרנשיונל וב-2005 למשנה למנכ"ל.
הררי הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה, בוגר השתלמות למפקדים בכירים, קורס קציני חי"ר מתקדם בארצות הברית, בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  "תא"ל (מיל') מתי הררי מג"ד 890 במלחמת של"ג", במחנה, ‏ 6 ביוני 2012, עמוד 24.
↑  גל הירש, סיפור מלחמה סיפור אהבה, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009, עמוד 69.
↑  איתן אורן, להיות קצין, סרט תיעודי, 1991
↑  מתי הררי מונה למשנה למנכ"ל שטראוס-עלית אינטרנשיונל, באתר גלובס, 25 בספטמבר 2005
נבחרת סרביה בכדורסל נשים

| --- | --- |
סרביה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל הסרבית
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 מאמן:  Marina Maljković 
 kss.rs
 
 גביע העולם בכדורסל נשים
 הופעות:  2
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  2 (הראשונה ב-2016)
 ההישג הטוב:   ארד: 2016
 אליפות אירופה בכדורסל נשים
 הופעות:  13
 ההישג הטוב:   זהב: 2015, 2021  ארד: 2019
 
נבחרת סרביה בכדורסל נשים היא נבחרת כדורסל נשים המייצגת את סרביה. הנבחרת היא אלופת אירופה המכהנת.
עד לשנת 1994 התחרתה הנבחרת כחלק מנבחרת יוגוסלביה בכדורסל נשים. הדירוג הנוכחי של נבחרת סרביה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות נשים, הוא המקום ה-9 בעולם, נכון ל-26 באוגוסט 2024, עלייה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
אליפות אירופה

הנבחרת משתתפת באליפות אירופה בכדורסל נשים מאז שנת 1995. הנבחרת השתתפה בכל התחרויות עד לשנת 2009, אך לא הצליחה הנבחרת לעבור את שלב רבע הגמר. בשנת 2011 לא הצליחה להעפיל. בשנת 2015 זכתה לראשונה באליפות לאחר שגברה בגמר על נבחרת צרפת. בשנת 2021 זכתה באליפות בפעם השנייה, לאחר שגברה שוב על נבחרת צרפת.
אליפות העולם

הנבחרת הצליחה להעפיל לאליפות העולם בכדורסל נשים רק פעמיים: בשנת 2002 ובשנת 2014, בה דורגה במקום השמיני, הדירוג הגבוה ביותר עבור הנבחרת.
המשחקים האולימפיים

הנבחרת העפילה לראשונה למשחקים האולימפיים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). בחצי הגמר הפסידה סרביה לנבחרת ספרד. לאחר מכן ניצחה את נבחרת צרפת בקרב על מדליית הארד. באולימפיאדת טוקיו (2020) סיימה הנבחרת במקום הרביעי לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת ארצות הברית ולנבחרת צרפת בקרב על המקום השלישי.
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות נשים באתר פיב"א
↑  רענן וייס, בפעם השנייה בתולדותיה: סרביה זכתה ביורובאסקט לנשים, באתר ynet, 27 ביוני 2021
מרי שפירו

מרי אל. שפירו (באנגלית: Mary L. Schapiro; נולדה ב-19 ביוני 1955) היא רגולטורית פיננסית יהודייה-אמריקאית, שכיהנה כיושבת ראש הרשות לניירות ערך של ארצות הברית (SEC) תחת ממשלו של ברק אובמה בשנים 2009-2012. שפירו, כיהנה כבר בתפקידים שונים כרגולטורית תחת כל הנשיאים מאז הנשיא רונלד רייגן.
קורות חיים

סיימה את קולג' פרנקלין אנד מארשל בפנסילבניה ב-1977. ב-1980 קיבלה תואר דוקטור למשפטים (J.D) מאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון.
שפירו מונתה כבר ב-1988 ליו"ר רשות ניירות הערך, תחת הנשיא רונלד רייגן. הנשיא בוש האב, שב ומינה אותה לתפקיד ב-1989. הנשיא קלינטון מינה אותה כממלאת מקום בפועל של הרשות לני"ע ולאחר מיכן מינה אותה כיו"ר הרשות האמריקנית לפיקוח על חוזים עתידיים (CFTC), ב-1994.
ב-1996 היא הצטרפה ל-NASD, האיגוד הלאומי של הברוקרים (כיום FINRA, רשות לפיקוח על התעשייה הפיננסית) והייתה לסגן יושב ראש הארגון ולמנכ"ל. כמנכ"ל NASD, היא פיקחה על איחודו של הארגון עם הרגולטורים של הבורסה לניירות ערך בניו יורק לשם הקמת גוף רגולציות לתעשייה הפיננסית והארגון הפך ל-FINRA. היא גם חברה במועצת המנהלים של חברת האנרגיה והחשמל "דיוק אנרג'י" וכן במועצת המנהלים של חברת המזון "קראפט". בינואר 2008, הנשיא בוש מינה אותה לוועדה המייעצת לנשיא בענייני השכלה פיננסית.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  Jewish CEO second on Forbes list of powerful women, JTA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5040 029X  LCCN: no90004215  VIAF: 4489148   WorldCat (עם VIAF): 4489148
מרי רנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בספטמבר 1905 הממלכה המאוחדת לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  13 בדצמבר 1983 (בגיל 78) דרום אפריקה קייפטאון, דרום אפריקה
 שם לידה:  איילין מרי שאלאן
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, דרום אפריקה 
 לאום:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  קולג' סנט יו, Clifton High School 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 תקופת הפעילות:  1939–1983 (כ־44 שנים)
 
מרי רנו (באנגלית: Mary Renault;‏ 4 בספטמבר 1905 - 13 בדצמבר 1983) הייתה סופרת אנגליה. יצירותיה פופולריות בקרב חובבי הרומן ההיסטורי.
ביוגרפיה

נולדה בלונדון (שמה האמיתי היה מרי שאלאן) ולמדה בקולג' סנט יו באוקספורד, שהיה אז קולג' לנשים בלבד. היא הוסמכה לאחות, ובספריה הראשונים בא לידי ביטוי ניסיונה כאחות. בשנת 1948, אחרי שהרומן שלה North Face זכה בפרס MGM בשווי $150,000, היגרה לדרום אפריקה עם בת זוגה ג'ולי מולארד, אחות גם היא. בשנות ה-50' הייתה פעילה בתנועת Black Sash נגד האפרטהייד.
כתיבתה המוקדמת עסקה בנושאים בני ימינו, בעיקר על רקע תקופת המלחמה, אבל בשנת 1956 החלה לכתוב סדרת ספרים שזירת התרחשותם הייתה יוון העתיקה, בכללם הטרילוגיה על חיי אלכסנדר הגדול: אש משמיים (1970), הנער הפרסי (1972) ומשחקי קבורה (1981). למרות אי-היותה בקיאה בספרות קלאסית, זכתה להוקרה על הקפדנות ללא דופי שבה הקימה לחיים את העולם היווני. יחסה האוהד לאהבה בין גברים קירב את ספריה גם ללב קהל קוראים רחב בקהילת ההומוסקסואלים.
כמה מעמדותיה ההיסטוריות היו שונות מהמקובל, כגון ביקורתה החריפה על הנואם דמוסתנס. אף כי רנו לא יכלה לקרוא את נאומי דמוסתנס במקורם היווני, היא סברה שהייתה הפרזה גדולה בהערכת כושר הנאום של דמוסתנס, שלא היה, לדעתה, אלא תועמלן מרושע. היא טענה ש"גם ההערכה שזכה לה האיש עצמו הייתה מוגזמת לאין שיעור. הוא היה מושחת. דבר ידוע הוא, שהאיש לקח שוחד ותמיכות מן הפרסים. הוא היה פחדן, בקרב כירוניה הוא זרק את המגן והנשק ונס על נפשו. הוא היה אכזר, מעולם לא גילה חמלה למישהו, אם במילה ואם במעשה. כל אלה הן עובדות ידועות היטב." נוסף לכך, רנו הציעה שתי תאוריות חדשניות על דמוסתנס:
הוא ניסה לפגוע מינית באלכסנדר הצעיר, בלי לדעת את זהותו, כשדמוסתנס היה שליח למקדוניה.
דמוסתנס היה בין השותפים לקשר ההתנקשות בפיליפוס השני.
ספריה שתורגמו לעברית

היין האחרון (1956), תרגמה חנה קסל, הוצאת זמורה ביתן, 1988.
מות יומת המלך (1958) - תזאוס האגדי עד מות אביו. תרגמה דליה רביקוביץ, הוצאת עם עובד, 1962. נחשב לספרה הטוב ביותר של רנו.
השור מן הים (1962) - שארית חיי תזאוס. תרגם מרדכי ברקאי, הוצאת זמורה ביתן, 1991.
אש משמיים (1969) - אלכסנדר הגדול עד מות אביו. תרגמה שולמית במברגר, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1978.
הנער הפרסי (1972) - אלכסנדר אחרי כיבוש פרס. תרגמה שולמית במברגר, הוצאת זמורה ביתן מודן, 1978.
משורר התהילה (1978), תרגמה ניצה בן ארי, הוצאת זמורה ביתן, 1983.
משחקי קבורה (1981) - ממשיכי אלכסנדר. תרגם חגי פינסקר, הוצאת זמורה ביתן, 1985.
"מות יומת המלך" ו"השור מן הים" עובדו לסדרה בת 11 פרקים ברדיו 4 של ה-BBC, תחת הכותרת "מות יומת המלך" (The King Must Die).
מרי ריטר המילטון

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1873 טיזווטר, קנדה 
 פטירה:  5 באפריל 1954 (בגיל 81) Coquitlam, קנדה 
 מקום לימודים:  Académie Vitti 
 פרסים והוקרה:  מסדר הדקל האקדמי (1922) 
 
מרי ריטר המילטון (באנגלית: Mary Riter Hamilton‏; 1873 – 1954) הייתה אמנית קנדית. בשנת 1919 היא ציירה את שדות הקרב של צרפת ובלגיה ותיעדה את תוצאותיה של מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה ועבודה

מרי ריטר נולדה בטיזווטר, אונטריו ב -11 בפברואר 1873. [3] זמן קצר לאחר לידתה עברה המשפחה לקלירווטר, מניטובה. היא שמרה על קשריה עם מניטובה עוד בחייה המאוחרים.
בשנת 1889, כשהייתה בת 18, נישאה לצ'ארלס וו. המילטון, סוחר, ועברה לפורט ארתור, אונטריו כדי להיות איתו. הנישואים היו קצרים מאחר שבעלה נפטר כעבור ארבע שנים בשנת 1893. אז החלה לצייר על חרסינה וציורי מים בויניפג, מניטובה. היא נסעה זמן קצר ללמוד בטורונטו, אונטריו ובסופו של דבר עברה לאירופה ולמדה בגרמניה, איטליה, הולנד, ספרד וצרפת. היא למדה באקדמיה ויטי בפריז.
בשנת 1906 היא חזרה לויניפג בגלל מצבה הבריאותי של אמה. בשנת 1911 הייתה לה תערוכה בגלריה בטורונטו עם 150 ציורים. בשנת 1914 עברה לוויקטוריה, אונטריו.
בשובה מאירופה ארגנה המילטון מספר תערוכות מוצלחות של עבודותיה בטורונטו, אוטווה, מונטריאול, ויניפג וקלגרי. תחילת מלחמת העולם הראשונה מנעה ממנה לחזור לפריז. היא בילתה את שנות המלחמה בוויקטוריה שבקולומביה הבריטית בתמיכה בעצמה על ידי מכירת עבודות וציורי דיוקן.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, פעלה מרי ריטר המילטון לחזור לאירופה כאמנית מלחמה כדי לתעד את התרומה הצבאית של קנדה.
רק בשנת 1919 החלו לאסוף תיעוד מהמלחמה. המילטון הוזמנה לייצר ציורים משדות הקרב בצרפת. במשך שלוש שנים היא גרה בבקתת פח, בהתחלה בתנאי הצבא הקנדי אך מאוחר יותר עם עובדים סינים שנשכרו כדי לנקות את החזית המערבית מפסולת המלחמה למרות כנופיות של פושעים ועריקים.
היא ציירה על חומרים שונים כמו דיקט, נייר, בד וקרטון. המקלטים המאולתרים, האוכל הגרוע ומזג האוויר העוין הותירו אותה סחוטה רגשית ופיזית, ולעולם לא הצליחה לצייר באותה עוצמה.
בין השנים 1919–1922 ציירה המילטון על כל החומרים שהגיעו לידיה, ותיעדה את ההרס שהותירה המלחמה, ואת השמחה בחזרה לחיים הרגילים. היא ציירה יותר מ -300 תמונות בתנאים הלא נוחים ולעיתים המסוכנים של החזית המערבית לשעבר.
מאוחר יותר יופק סרט תיעודי עטור פרסים בשם 'No Man's Land', המספר מחדש את סיפורה של מרי ריטר המילטון.
תערוכות של הציורים הקודמים שלה התקיימו בוונקובר ובויקטוריה בשנת 1920.
תערוכות נוספות נערכו בפאלה גרנייה בפריז וכן הציגה בלונדון בבית סארי.
בשנת 1926 היא תרמה 227 מעבודות שדה הקרב שלה לארכיון הציבורי הקנדי, והקדישה את העבודות לטובת "יוצאי המלחמה, משפחותיהם והדורות הבאים."
היא פרשה, עיוורת חלקית, לוונקובר שבקולומביה הבריטית בשנות השלושים של המאה העשרים, ולבסוף מתה שם ב־22 בינואר 1954.
גופתה הועברה לפורט ארתור שבאונטריו ונקברה לצד בעלה.
הערות שוליים

↑  "Mary Riter Hamilton, Canada's First Woman Artist". Calgary Herald. 24 April 1922.
↑  Manitoba History: Mary Riter Hamilton: Manitoba Artist 1873-1954, www.mhs.mb.ca
↑  Trenches on the Web - Special: The Battlefield Art of Mary Riter Hamilton, www.worldwar1.com
↑  Alan R. H. Baker, Place, Culture, and Identity: Essays in Historical Geography in Honour of Alan R.H. Baker, Presses Université Laval, 2001, ISBN 978-2-7637-7807-5. (באנגלית)
↑  Library and Archives Canada, Mary Riter Hamilton: Traces of War, www.bac-lac.gc.ca, ‏2014-05-22
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1140800450  ISNI: 0000 0000 7380 2603  LCCN: n91019225  VIAF: 55785785   WorldCat (עם VIAF): 55785785
משה סולובייצ'יק (ציריך)

| --- | --- |

רב משה סולובייצ'יק
 לידה:  21 בספטמבר 1914 א' בתשרי ה'תרע"ה
 פטירה:  19 במאי 1995 (בגיל 80) י"ט באייר ה'תשנ"ה
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  שווייץ 
 תקופת הפעילות:  ? – 19 במאי 1995 
 השתייכות:  יהדות חרדית
 תחומי עיסוק:  גמרא, הלכה, חינוך
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה 
 אב:  ישראל גרשון סולובייצ'יק 
 צאצאים:  ברוך סולובייצ'יק 
 
הרב יעקב משה מרדכי סולובייצ'יק (א' בתשרי ה'תרע"ה, 21 בספטמבר 1914 – י"ט באייר ה'תשנ"ה, 19 במאי 1995) היה ראש ישיבה בשווייץ.
ביוגרפיה

סולובייצ'יק נולד במינסק שבבלארוס לרב ישראל גרשון, בנו הבכור של הרב חיים מבריסק (בזמן בריחת היהודים מבריסק ומהמחוזות הסמוכים לגבול במלחמת העולם הראשונה). בצעירותו למד בישיבת תורת חסד בבריסק אצל הרב משה סוקולובסקי (בעל "אמרי משה") ואחר כך בישיבת כנסת בית יצחק בקמניץ אצל הרב ברוך בער ליבוביץ'. מחמת חיי הדחקות של משפחתו, נאלץ לצעוד לקמניץ רגלית. בשנת תרצ"ח (1938), נסע לשווייץ יחד עם בן דודו אריה לייב גליקסון, בעקבות ידידו הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן, במטרה להימנע מגיוס לצבא הפולני. הוא לא הצליח להשיג אשרת סטודנט, לאחר שהפולנים הבינו שמטרתו של הרב שטיינמן לחמוק מגיוס. לאחר שקיבל הזמנה לשמש כר"מ בישיבת עץ חיים במונטרה, ניאותו השלטונות לאשר לו את היציאה. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נשאר בשווייץ ולא חזר עוד לבריסק, בה נשארה משפחתו, שנכחדה בשואה. בימי המלחמה נאסר יחד עם הרב שטיינמן למשך שנה במחנה הסגר, שהקימה ממשלת שווייץ לאזרחים ופליטים זרים, ובמשך תקופה עבד במחנה עבודה.
אחרי המלחמה נסע לארץ ישראל ונכנס ללמוד בישיבת לומז'ה בפתח תקווה. בארץ התקרב מאוד לחזון איש, ועמד בקשר הדוק עם דודו הרב מבריסק, שהשתכן אז בירושלים. לאחר מכן,[דרוש מקור: מתי?] חזר לשווייץ ונישא לרבקה לבית נוימן מלוגאנו. לאחר נישואיו, בעידודם של גדולי התורה, וביוזמתם ובתמיכתם של וולף רוזנגרטן מציריך והרב שלום ארלנגר מלוצרן, הוקמה בלוגאנו ישיבה, והרב משה סולובייצ'יק הועמד בראשה. הישיבה נועדה לבחורים בני 15, כאשר תוכנית הלימודים כללה לימודי קודש בלבד. הקמת הישיבה הביאה לשינוי יסודי בגישתה של החברה החרדית בשווייץ כלפי חינוך הנוער, והחדירה לתוכו את האידיאל של ההשקעה בלימוד התורה.[דרוש מקור] מספר שנים לאחר מכן עברה הישיבה לעיר לוצרן. באותה תקופה, הוחבא בביתו הילד יוסל'ה שוחמכר שנחטף מידי הוריו בישראל והוברח לאירופה. בעקבות חלקו בפרשה, נאסר עליו על ידי השלטונות להמשיך להתגורר בקנטון לוצרן, ובשנת תשכ"ב (1962) עבר הרב משה להתגורר בציריך, אך המשיך לעמוד בראשות הישיבה בלוצרן שנה נוספת, עד לבואו של הרב יצחק דב קופלמן מניו יורק, שהחליפו בתפקיד זה. כשהגיע לציריך היה מובטל לזמן מה, ועסק לפרנסתו במסחר.