stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פ.ק. יבלונץ
היסטוריה בתחרויות באירופה

| עונה | תחרות | שלב | מועדון | בית | חוץ | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997/1998 | גביע אופ"א | שלב המוקדמות הראשון | אזרבייג'ן קרבאך | 5–0 | 3–0 | 8–0 |
| 1997/1998 | גביע אופ"א | שלב המוקדמות השני | שוודיה SK ארברו | 1–1 | 0–0 | 1–1 |
| 1998/1999 | גביע אירופה למחזיקות גביע | סיבוב ראשון | קפריסין אפולון לימסול | 2–1 | 1–2 | 3–3 (3–4 פ) |
| 2007/2008 | גביע אופ"א | שלב המוקדמות השני | אוסטריה אוסטריה וינה | 1–1 | 3–4 | 4–5 |
| 2010/2011 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השלישי | קפריסין אפואל ניקוסיה | 1–3 | 0–1 | 1–4 |
| 2011/2012 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | אלבניה פלאמורטארי | 5–1 | 2–0 | 7–1 |
| 2011/2012 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השלישי | הולנד א.ז. אלקמאר | 1–1 | 0–2 | 1–3 |
| 2013/2014 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השלישי | נורווגיה סטרומסגודסט | 2–1 | 3–1 | 5–2 |
| 2013/2014 | הליגה האירופית | שלב הפלייאוף | ספרד ריאל בטיס | 1–2 | 0–6 | 1–8 |
| 2015/2016 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השלישי | דנמרק פ.צ. קופנהגן | 0–1 | 3–2 | 3–3 |
| 2015/2016 | הליגה האירופית | שלב הפלייאוף | הולנד אייאקס | 0–0 | 0–1 | 0–1 |
| 2018/2019 | הליגה האירופית | שלב הבתים | צרפת סטאד רן | 0–1 | 1–2 | 4/4 |
| 2018/2019 | הליגה האירופית | שלב הבתים | אוקראינה דינמו קייב | 2–2 | 1–0 | 4/4 |
| 2018/2019 | הליגה האירופית | שלב הבתים | קזחסטן אסטנה | 1–1 | 1–2 | 4/4 |
| 2019/2020 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | ארמניה פיוניק ירוואן | 0–0 | 1–2 | 1–2 |
| 2020/2021 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות השני | סלובקיה דונאיסקה סטרדה |  |  | 3–5 (ה) |
| 2021/2022 | הליגה האירופית | שלב המוקדמות | סקוטלנד סלטיק | 2–4 | 0–3 | 2–7 |
| 2021/2022 | קונפרנס ליג | שלב הפלייאוף | סלובקיה מ.ש.ק. ז'ילינה | 5–1 | 3–0 | 8–1 |
| 2021/2022 | קונפרנס ליג | שלב הבתים | הולנד א.ז. אלקמאר | 1–1 | 0–1 | 3/4 |
| 2021/2022 | קונפרנס ליג | שלב הבתים | דנמרק ראנס | 2–2 | 2–2 | 3/4 |
| 2021/2022 | קונפרנס ליג | שלב הבתים | רומניה צ'.פ.ר. קלוז' | 1–0 | 0–2 | 3/4 |
תארים

הגביע הצ'כי
זוכה (2): 1997/1998, 2012/2013
סגנית (6): 2002/2003, 2006/2007, 2009/2010, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018
הסופרקאפ הצ'כי
זוכה: 2013
הליגה הצ'כית השנייה
אלופה: 1993/1994
הערות שוליים

1 2  Jeřábek, Luboš (2007). Český a československý fotbal – lexikon osobností a klubů (בצ׳כית). Prague, Czech Republic: Grada Publishing. p. 74. ISBN 978-80-247-1656-5.
↑  Bouc, Frantisek (30 ביולי 1997). "First division soccer kicks off". Prague Post. אורכב מ-המקור ב-4 במאי 2014. נבדק ב-12 באפריל 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: olak2014841247  VIAF: 311482647   WorldCat (עם VIAF): 311482647
ריצ'רד טאקר

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1913 ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  8 בינואר 1975 (בגיל 61) קלמזו, מישיגן, ארצות הברית
 שם לידה:  ראובן טיקר
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1936 – 8 בינואר 1975 (כ־39 שנים)
 עיסוק:  חזן, זמר אופרה
 סוגה:  חזנות, אופרה
 סוג קול:  טנור
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, סוני, דקה, לונדון רקורדס, פיליפס רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  שמואל וויזר, יוסלה רוזנבלט
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מיאמי (4 ביוני 1972) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ריצ'רד טאקר (באנגלית: Richard Tucker;‏ 28 באוגוסט 1913 - 8 בינואר 1975) היה חזן וזמר אופרה יהודי-אמריקאי.
קורות חיים

טאקר נולד כראובן טיקר בברוקלין, ניו יורק למשפחה יהודית דתית. בגיל צעיר בלט כישרונו המוזיקלי, והוא החל לשיר כאלט במקהלת בית הכנסת שליוותה את החזן שמואל וויזר במנהטן. החזן וויזר היה למורו ורבו בחזנות. בתיכון הצטיין באתלטיקה, ושילב בין הספורט לשירה. מגיל 14 ועד גיל 18 מיעט בשירה בעקבות חילוף קולו. קצת לפני גיל 18 חזר לשיר במקהלת בית הכנסת, הפעם במקהלה שליוותה את החזן המפורסם יוסף רוזנבלט, ואף השתתף בהקלטות של רוזנבלט. בגיל 22 התקבל כחזן בעצמו בבית כנסת בניו יורק וכיהן בשנים הבאות בכמה בתי כנסת (כטמפל עמנואל בניו ג'רזי, טמפל עדת ישראל ברובע הברונקס).
בשנת 1936 נשא לאישה את שרה פרלמוטר, בת למשפחה שהייתה בעלת אולם אירועים כשר בלואר איסט סייד של מנהטן. באותו זמן, אחיה הגדול של שרה, יעקב, שהיה כנר ג'אז וטנור לירי, נכנס לתחום השירה הקלאסית, התפרסם כ"כוכב" ברדיו הלאומי, והתכונן לקראת קריירה אופראית. בשנת 1941 לאחר אודישן מרשים, התקבל יעקב פרלמוטר למטרופוליטן אופרה, ומאז התפרסם בשם יאן פירס. באותו זמן התגוררו הזוג טאקר אצל משפחת פרלמוטר, וראובן ניסה את מזלו בעסק של מצעי משי, בשילוב עם משרת החזן. על אף שלא האמין בהצלחת גיסו באופרה, ואף ניסה לצנן את שאיפותיו (מה שבהמשך הביא לסכסוך בין הגיסים ומשפחותיהם), היה ליאן פירס תפקיד בסלילת הדרך של טאקר לאופרה, בהציגו לפני המנצח והמלחין היהודי זאבל זילברטס. זילברטס אימן והכשיר את טאקר, והציג אותו לפני הטנור פאול אלטהאוס מהמטרופוליטן, שהחל להכשיר אותו והיה למורו היחיד. בתקופה זו שילב בין משרתו בבית הכנסת לבין הכנה אינטנסיבית לקראת קריירה באופרה. בשנת 1941, ברגע נדיר בו התעלם מעצת מורו, פנה לאודישן במטרופוליטן, אך לא הצליח להותיר רושם מיוחד. הציעו לו תפקיד קטן באופרה אביר הוורד וכמה תפקידים כ"זמר כיסוי". טאקר, בקורטוב חוצפה, סירב להצעה זו, ואמר כי יכנס לבית האופרה רק מהדלת הראשית, ולא בכניסה צדדית. טאקר חתם על חוזה הופעות בתוכניות רדיו, ובשנת 1943 קיבל משרת חזן יוקרתית ב"במרכז היהודי של ברוקלין", שם החל שיתוף הפעולה הפורה עם המלחין והמפיק המוזיקלי שלום סקונדה, ששיתף אותו בהפקות יהודיות וכתב עבור טאקר לחנים ליטורגיים. בסופו של דבר, הוזמן לאודישן נוסף במטרופוליטן לאחר שהמנהל המוזיקלי של בית האופרה, אדוארד ג'ונסון, הגיע לשמוע את טאקר בבית הכנסת. לאחר האודישן, שעלה יפה הפעם, הוחתם טאקר על חוזה, והופיע בהופעת בכורה, מהמוצלחות שידע המטרופוליטן, באופרה לה ג'וקונדה מאת אמילקארה פונקיילי. היה זה פתיח מוצלח לקריירה בת 30 שנים, בהן היה טאקר לאחד מגדולי הטנורים באמריקה.
קריירה אופראית

שנתיים לאחר פריצתו לעולם האופרה, הוזמן טאקר לורונה לשחזר את הצלחת לה ג'וקונדה. לתפקיד הסופרן הראשי בהפקה זו לוהקה זמרת
לא ידועה אז, בשם מריה קאלאס. מהדיווחים מ-1947, למדים כי הצלחתו של טאקר עלתה על זו של קאלאס. בשנת 1949 הוזמן טאקר על ידי המנצח האגדי ארטורו טוסקניני לשיר את תפקיד רדמס באופרה אאידה של ורדי בהפקה של NBC, אשר שודרה ברדיו והייתה האופרה הראשונה ששודרה באורך מלא בטלוויזיה.
על אף שטאקר הופיע גם בבתי אופרה אחרים, הן בארצות הברית והן באירופה, הקריירה שלו התרכזה במטרופוליטן. בתקופה בה עלו וירדו מבמת המטרופוליטן זמרים גדולים כיוסי ביירלינג, ג'וזפה די סטפנו, מריו דל מונקו ויאן פירס, נשאר טאקר תמיד הטנור הדומיננטי ותר אחר אתגרים חדשים. בכל שנות פעילותו הופיע טאקר עם המטרופוליטן אופרה 724 פעמים, והרפרטואר שלו כלל מעל ל-30 תפקידים. לפני ואחרי כל עונה במטרופוליטן הופיע טאקר בקונצרטים ברחבי ארצות הברית, והופיע תקופה בקונצרטים "לילות פוצ'יני", קונצרטים אלו נערכו תחת כיפת השמים ומשכו קהל עצום של מאזינים, לעיתים אף 13,000.
עם השנים, קול הטנור ה"לירי מלא" של טאקר, הפך ל"ליריקו ספינטו" (ראו: סיווג קולות הטנור). חלק מהניואנסים המיוחדים לסגנון של טאקר, בפרט חיבתו ל"יפחות איטלקיות", לא ענו ביותר על טעמם של המבקרים, אבל הגוון המובהק של קולו החם המצלצל, הטכניקה הבטוחה שמעולם לא אכזבה אותו, הדיקציה המושלמת והמבטא האותנטי, קצרו שבחים בכל תפקיד ששר. לעומת שירתו, המשחק של טאקר נחשב לאדיש במידת מה, אך כאשר שר בינואר 1970 את תפקיד קאניו באופרה ליצנים בבימויו של פרנקו זפירלי, הותיר רושם עז על ותיקי המבקרים בהופעתו הדרמטית. טאקר נודע בעיקר בזכות שירת אופרות איטלקיות, אופרות של ורדי בפרט, אך הוא שר גם תפקידים באופרות גרמניות, ובסוף חייו הוסיף לרפרטואר שלו גם את תפקיד אלעזר באופרה הצרפתית היהודיה מאת הלוי.
אחד הקולגות שטאקר הרבה להופיע עמו, הן באופרות והן כצמד בקונצרטים היה זמר הבריטון רוברט מריל. מריל, גם הוא יהודי יליד ברוקלין (נולד כמשה מילר) שעשה את דרכו אל האופרה בדומה לטאקר והגיע לפרסום רב, השניים היו לחברים. טאקר, שהיה בעל נטייה למעשי קונדס, הטמין, לפני ביצוע של האופרה "כוחו של גורל" ששודרה בשידור חי, תמונת עירום בתוך קופסה, אותה היה אמור מריל לפתוח על הבמה במהלך האופרה. מריל הגדיר את טאקר כמי שהיה "דמות אורגינלית הישר מדפי סיפור של דיימון ראניון, ועבורי - הטנור הגדול ביותר בעולם".
טאקר הופיע בעשרות תוכניות רדיו, גם בשידורים חיים של אופרות מלאות. גם בטלוויזיה הופיע רבות. לטאקר היה שנים רבות חוזה הקלטות עם חברת קולומביה, והוא הקליט לעיתים עם חברת RCA-ויקטור. הוא אמנם הקליט לא מעט, אך ביחס לקריירה המפוארת והארוכה שלו, לא מדובר בהקלטות מסחריות מרובות, ויש הטוענים, כי ההקלטות אינן משקפות את היקף ועוצמת הקול של טאקר. קיימות בשוק גם הקלטות לא מסחריות של רסיטלים קונצרטים ואף אופרות, חלקן עברו עריכה דיגיטלית.
חזנות ושירה יהודית

הצלחתו הגדולה, והקריירה האינטנסיבית באופרה, הביאה את טאקר לעזוב את בית הכנסת בו כיהן כחזן קבוע, אך הוא המשיך כל השנים להתפלל בימים הנוראים ובחגים בבתי כנסת שונים. טאקר ידע איך לשלב טכניקות משירת אופרה לחזנות, אך לא פגם בטעמה האותנטי היהודי של החזנות. נאמר בשמו כי גם לביצוע האופרה וגם החזנות "נחוצים דם ואומץ". אמנם נהג לשיר כנער וחזן צעיר, בבר מצוות ובחתונות יהודיות, אך גם כשהיה כבר לכוכב אופרה עולמי, לא התבייש לערוך טקס חופה, במגבלות הזמן שאפשרה הקריירה. טאקר תרם את קולו למטרות יהודיות, כך למשל בסיור שעשה בסייגון בזמן מלחמת וייטנאם, ערך את הסדר לחיילים יהודיים. טאקר הקליט מספר תקליטי חזנות, שירי יידיש ואף שירים עבריים בהפקתו ובליווי תזמורת בניצוחו של שלום סקונדה. סקונדה אף כתב 2 קנטטות על נושאים יהודיים, וטאקר היה הסולן בהן כאשר בוצעו ושודרו ברדיו. גם המלחין מארוין דוד לוי כתב בשנת 1973 עבור טאקר אורטוריה ארוכה על "מצדה", אך הוא לא הספיק לבצע אותה.
טאקר וישראל

טאקר ביקר בישראל לראשונה ב-1959 בעקבות הזמנה מהתזמורת הפילהרמונית הישראלית. עד 1967, הוא הוזמן שוב מדי שנה. בקיץ 1967, כאשר חזר מסבב הופעות בפני חיילים אמריקאים בסייגון (תקופת מלחמת וייטנאם), עצר בישראל, לסבב קונצרטים. הקונצרט האחרון תוכנן למוצאי שבת ה-3 ביוני, הייתה זו שיאה של תקופת ההמתנה, האווירה בארץ הייתה מתוחה מאוד כאשר כל צבאות ערב התאגדו להשמיד את ישראל. השגרירות האמריקאית בישראל, הפצירה בפני טאקר לעזוב לאלתר את הארץ הנתונה בסכנה, אך טאקר סירב בטענה כי לא נוטשים אחים בשעה כזו, ואף התעקש לקיים את הקונצרט. בשבת התברר כי אין מנצח שינצח בקונצרט, לכך התגייס ברגע האחרון המנצח הרומני-ישראלי סרג'יו קומיסיונה. טאקר סיפר מאוחר יותר, כי על אף שהוא נחשב לאמן שאינו מחצין את רגשותיו, ומסוגל "להכניס דמעה בקול אך להשאיר עין יבשה", בקונצרט זה הוא התקשה להחזיק את עצמו. בשירו שירי שבת וקטעי חזנות כ"הדרנים", תיאר את כי התחושה לעמוד בשעה כזו, בישראל, לפני קהל ישראלים ולשיר את המילים בעברית וביידיש, כמעט והכריעה אותו. הוא החליט לסיים ב"שיר החירות" שיר הלל לחלוצים העבריים, אך הוא לא אבה ללכת, והקהל לא פסק ממחיאות הכפיים. על אף שהעיד כי לא היה מסוגל, עלה בכל זאת לבמה ושר את התקווה. על פי התוכנית המקורית היה אמור לחזור לארצות הברית דרך פירנצה, לשיר שם אנדראה שנייה (מאת המלחין אומברטו ג'ורדאנו). טאקר נסע, ומיד חזר לישראל, וניצל את הזמן לביקור יחד עם אשתו שרה, אצל פצועים מהמלחמה. טאקר סיפר כי המראות שראה השפיעו עליו עמוקות למשך שארית חייו.
מותו ומורשתו

ב-8 בינואר 1975, היה טאקר באמצע סבב הופעות בארצות הברית יחד עם רוברט מריל. בזמן מנוחה לקראת הופעה בערב, בעיר קלמאזו במישיגן, מת טאקר מהתקף לב. טאקר הוא האדם היחיד שההלוויה שלו התקיימה באולם המטרופוליטן אופרה. את תפילת אל מלא רחמים נשא תלמידו זמר הטנור והחזן הרמן מלמוד. בסיום הטקס נותר ארונו במרכז הבמה והמסך ירד עליו בפעם האחרונה.
לאחר מותו הקדישה לכבודו עיריית ניו יורק פארק קטן בשדירות ברודוויי בואכה לינקולן סנטר, כ"פארק ריצ'רד טאקר", שם מוצב פסלו.
מיד לאחר מותו הקימו אלמנתו, בניו וקולגות, את "קרן המוזיקה על שם ריצ'רד טאקר" (Richard Tucker music foundation), במטרה "להנציח את זכרו של גדול הטנורים באמריקה, על ידי פרויקטים לעזרתם של זמרים צעירים ומחוננים". מאז ועד היום, הקונצרט השנתי של הקרן הוא אחד האירועים הנוצצים באופרה באמריקה, ומשודר בטלוויזיה. בקונצרטים הופיעו גדולי זמרי האופרה, ורבים מהזמרים המובילים בעולם כיום נעזרו בקרן.
לקריאה נוספת

Richard Tucker ביוגרפיה מאת James A. Drake, הוצאת 1984 E. P. Dutton, Inc
הערות שוליים

↑  ידיעה בניו יורק טיימס 25 באפריל 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305478405171  PLWABN: 9810686351905606  BIBSYS: 8061768  BNE: XX1141816  BnF: cb12404170j (data)  GND: 134543017  ISNI: 0000 0001 0910 7187  LCCN: n82099683  LNB: 000094870  MusicBrainz: 2db8717c-f552-4b98-8dd0-ebafb49b32e7  NKC: xx0177336  NSK: 000259213  NTA: 073406317  RERO: 02-A003914232  SNAC: w6vd7r82  SUDOC: 111522420  Trove: 1053620  VIAF: 66552182   WorldCat (עם VIAF): 66552182 
טאקר לבוש בבגדי חזן מסורתיים
סאם קר (1999)

ערך זה עוסק בקשרית סקוטית. אם התכוונתם לחלוצה אוסטרלית, ראו .
סמנתה מרי "סאם" קר (באנגלית: Samantha Mary Kerr; נולדה ב-17 באפריל 1999) היא כדורגלנית סקוטית, המשחקת בעמדת הקשרית בבאיירן מינכן שבבונדסליגה לנשים ובנבחרת סקוטלנד.
קריירת מועדונים > קבוצות נוער

קר שיחקה עבור סנטרל גירלז (לשעבר פלקירק גילרס) מגיל 12 ועד 16. במאי 2015, היא שימשה כקפטנית תיכון גריימה והובילה אותו לגביע התיכונים.
קריירת מועדונים > גלאזגו סיטי

בינואר 2016, בגיל 16, חתמה קר בגלאזגו סיטי. על החתמתה, מאמן גלאזגו סקוט בות' אמר, "סאם קר היא שחקנית צעירה עם תכונות מיוחדות... אנחנו מאושרים מכך שהיא בחרה להצטרף לגלאזגו סיטי כדי להמשיך לפתח את כשרונה בעוד היא מתפתחת לשחקנית פנטסטית." במרץ 2016, היא סייעה למועדון לנצח את גלאזגו גירלז ולהעפיל לחצי-גמר גביע הליגה הסקוטית לנשים. קר הייתה חלק מהקבוצה שזכתה באליפות סקוטלנד בפעם העשירית ברציפות בסוף עונת 2016; הייתה זאת הפעם הראשונה בהיסטוריית הכדורגל הסקוטי בו קבוצת בוגרים הגיעה להישג זה (אף קבוצת בוגרים לא זכתה ביותר מתשע אליפויות רצופות). היא גם השתפה בזכיות נוספות באליפות ב-2017, 2018 ו-2019 - עונת 2020 בוטלה עקב התפשטותה של מגפת הקורונה - ושיחקה בליגת האלופות לנשים, בה העפילה לרבע-הגמר בעונת 2019-20.
קריירת מועדונים > ריינג'רס

בדצמבר 2020 עברה קר לקבוצת הנשים של גלאזגו ריינג'רס יחד עם חברתה לקבוצה קריסטי הוואט. במהלך עונת 2021-22, הבקיעה קר את השער הראשון בהיסטוריית קבוצת הנשים של ריינג'רס שנכבש באצטדיון אייברוקס, בניצחון על קבוצת הנשים של אברדין. היא נכנסה להרכב העונה בליגה הסקוטית כשקבוצתה זכתה באליפות הראשונה בהיסטוריית המועדון.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

ב-30 במאי 2023 חתמה קר על חוזה לשלוש שנים בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים. קר ערכה את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה ב-12 בנובמבר 2023, בניצחון 2-0 על דיסבורג. יחד עם באיירן, זכתה קר באליפות הבונדסליגה לעונת 2023-24.
קריירה בינלאומית

קר ייצגה את סקוטלנד בנבחרות U15 ו-U17 והשתפפה ביורו לנערות ב-2014. הופעת הבכורה שלה בתחרויות אופ"א הייתה ב-9 באוקטובר 2014 נגד מונטנגרו. סמנת'ה ייצגה את סקוטלנד גם בנבחרת ה-U19 ביורו לנבחרות צעירות ובגביע לה מנגה בספרד.
קר זומנה לראשונה לסגל נבחרת סקוטלנד בנובמבר 2018, והייתה אחת משני השחקניות שעוד לא ערכו הופעת הבכורה שלהן במדי הנבחרת וזומנו לגביע פינאטאר ב-2020. קר ערכה את הופעת הבכורה של בנבחרת במהלך הטורניר, כשהיא עולה כמחליפה בניצחון 3-0 על אוקראינה ב-4 במרץ.
חיים אישיים

הספורטאי האהוב על קר הוא ליונל מסי, והמודל לחיקוי שלה היא חברתה לשעבר בנבחרת סקוטלנד, קים ליטל.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

נכון ל-24 ביוני 2024
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| באיירן מינכן | 2023-24 | הבונדסליגה לנשים | 13 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 17 | 0 |
| באיירן מינכן | סך הכל | סך הכל | 13 | 0 | 3 | 0 | 1 | 0 | 17 | 0 |
↑  כולל הופעות בגביע הגרמני
↑  כולל הופעות בליגת האלופות לנשים
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת סקוטלנד

נכון ל-3 ביולי 2024
| שנה | סקוטלנד> הופעות | סקוטלנד> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2020 | 1 | 0 |
| 2021 | 1 | 0 |
| 2022 | 7 | 0 |
| 2023 | 12 | 1 |
| 2024 | 6 | 0 |
| סך הכל | 26 | 1 |
הישגים ותארים > גלאזגו סיטי

אליפות סקוטלנד: 2016, 2017, 2018, 2019
הגביע הסקוטי: 2019
ריינג'רס
אליפות סקוטלנד: 2021-22
גביע הליגה הסקוטית: 2022-23
גביע גלאזגו: 2022
תארים אישיים
כדורגלנית השנה בסקוטלנד: 2022
הערות שוליים

↑  סאם קר, באתר באיירן מינכן
1 2  סאם קר, באתר התאחדות הכדורגל הסקוטית
↑  קרייג ווילסון, "היבס דילגה מעל פלקירק בגמר גביע הליגה", באתר Pitchero, ‏1 ביולי 2013
↑  "סם קר מצטרפת לגלאזגו", באתר ההתאחדות הסקוטיתת, ‏25 בינואר 2016
↑  "סאם קר", באתר Central Girls Football Academy
↑  "אלופה: גריימה 4 בת'גייט 1", באתר Falkirk Herald, ‏23 במאי 2015
1 2  ווילף פרית', "סאם קר: כשהעפלנו לשמינית גמר ליגת האלופות - אני בכיתי במשך שעות", באתר SheKicks, ‏1 במאי 2020
↑  "סאם קר מצטרפת לגלאזגו", באתר Glasgow City F.C., ‏25 בינואר 2016
↑  "גלאזגו שמה עשרה שערים בגביע הליגה", באתר ההתאחדות הסקוטית, ‏28 במרץ 2016
↑  דייוויד אוליבר, "ריינג'רס החתימה את קשרית פלקירק", באתר The Falkirk Herald, ‏7 ביולי 2020
↑  ווילף פרית', "קבוצת הנשים של ריינג'רס ניצחה באייברוקס", באתר SheKicks, ‏25 באפריל 2022
↑  ג'יימס בלאק, "ריינג'רס עצרה את השליטה בת 14 השנים של גלאזגו עם זכייה באליפות סקוטלנד", באתר Rangers News, ‏8 במאי 2022
↑  "באיירן החתימה את סאם קר", באתר באיירן מינכן, ‏30 במאי 2023
↑  "באיירן מינכן החתימה את קשרית סקוטלנד", באתר BBC Sport, ‏30 במאי 2023
↑  "באיירן מינכן 2-0 דיסבורג", באתר FBref.com
↑  "אחרי ניצחון 2-1 על לברקוזן, באיירן אלופה!", באתר באיירן מינכן, ‏4 במאי 2024
↑  "סגל נבחרת ה-U15 למחנה האימונים", באתר ההתאחדות הסקוטית, ‏27 באוגוסט 2013
↑  "נבחרת הנוער הסקוטית כבשה שישיה נגד גלאזגו", באתר The Scotsman, ‏24 בפברואר 2014
↑  גרגה סוור, "סקוטלנד המריאה על חשבון שוודיה", באתר אופ"א, ‏14 באוקטובר 2014
↑  "דוח המשחק: סקוטלנד 9-0 מונטנגרו", באתר אופ"א, ‏9 באוקטובר 2014
↑  "סם קר זוכה לזימון ראשון לנבחרת", באתר BBC Sport, ‏10 בנובמבר 2018
↑  הית'ר דוואר, "גביע פינאטאר: סקוטלנד זימנה שתי שחקניות", באתר BBC Sport, ‏18 בפברואר 2020
↑  "אוקראינה 3-0 סקוטלנד", באתר BBC Sport, ‏4 במרץ 2020
↑  קר בראיון לעמוד הטוויטר של באיירן, בטוויטר
↑  "סאם קר: סטטיסטיקות", באתר FBref.com
↑  "סאם קר - פרופיל", באתר Soccerway
↑  "ריינג'רס זכתה באליפות ראשונה על חשבון גלאזגו סיטי", באתר Sky Sports, ‏9 במאי 2022
↑  "גלריה: גביע גלאזגו", באתר גלאזגו ריינג'רס, ‏24 ביולי 2022
קונטה

ערך זה עוסק בגבינה צרפתית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 אזור מוצא:  פראנש-קונטה
 מוצא:  צרפת צרפת
 מרכיבים עיקריים:  חלב גולמי, חלב פרה 
 גבינות
 סוג חלב:  פרות
 ייצור כולל:  57,894 טונה (נכון ל־2017) 
 תו תקן:  כינוי מקור מבוקר, כינוי מקור מוגן 
 
קוֹנטֶה (בצרפתית: Comté) היא גבינה צרפתית מחבל פראנש-קונטה שבהרי האלפים במזרח צרפת. אזור ייצור הגבינה מתפשט על שטח של 12,000,000 דונם[דרושה הבהרה] ועל מחוזות החבל: ז'ורה ודו, ובנוסף מחבל רון-אלפ מחוז האין ואזורים קטנים מאוד מסבואה עילית ומסון ולואר. בשנת 1952 הצטרפה הגבינה ל-AOC הצרפתי, "Appellation d'origine contrôlée", שהוא ארגון בקרת אזור המוצא ודרך ייצור המוצר. קונטה היא גבינה צהובה ממשפחת הגרוייר, מרקמה משתנה בין גבינה צעירה, שהיא רכה לאחר 4 חודשי הבשלה, לגבינה קשה לאחר 12 חודשי הבשלה. זוהי גבינה גמישה, חלקה ומעט שמנונית, צבע המעטפת הוא בין צהוב לחום, והיא מכילה בסביבות 45% שומן.
היסטוריה

הקונטה יוצרה לראשונה בסביבות המאה ה-12 וה-13, בתקופת משבר בשוק המזון. למקומיים באותה תקופה היו קשיי מחייה, השגתו ואגירתו של מזון בתקופת החורף הארוכה והמושלגת הייתה קשה, בעיקר בשל מיקומם הטופוגרפי וההררי של היישובים. לכן כיכרות הגבינה הגדולות מייצגות דרך יעילה לשימור מזון לחודשי החורף הקיצוניים. תושבי ההרים היו רועי בקר בתקופת הקיץ לשם חליבתו, ובשל מיקומם המרוחק והמנותק מכל עיר מרכזית, היו אוספים בצורה מרוכזת את החלב שנחלב על ידם וייצרו את הגבינה. את הגבינה אחסנו לתקופה ארוכה ולאחר מכן העבירו אותן אל השווקים.
תהליך יצור

גבינת הקונטה הייתה הראשונה בגבינות צרפת שהצטרפה לארגון AOC, ששומר על ייחודיות טעם הגבינה בשיטת יצור מסורתית, הדואגת גם לגידול הבקר וחליבתו, ליצור הגבינה והתיישנותה.
תהליך יצור > החלב

החלב המשמש לייצור הקונטה מגיע מאזור של חקלאות בקר מפותחת, משני זני פרות בלבד, בשם: מונטביליארד וסימונטל. תנאי גידול הבקר איכותיים ביותר, שדות המרעה פתוחים וכל סוג של תחמיץ הכולל תחמיץ תירס אינו מאושר. מזונן של הפרות מבוסס על צמחייה טבעית בקיץ, ובחודשי החורף חציר הניתן ברפתות. הצמחייה מורכבת מיותר מ-2,000 זנים שונים של צמחים, מכלול של יותר מ-40% מהצמחייה הטבעית על אדמת צרפת. החלב שאינו עובר תהליך פסטור מועבר לגבנים שבית מלאכתם ממוקם בטווח אווירי של עד 25 ק"מ.
תהליך יצור > הגבינה

הגבנים מחויבים להתחיל בתהליך יצור הגבינה בתוך פחות מ-24 שעות מסיום תהליך החליבה. לייצור של כיכר אחת של קונטה משתמשים הגבנים בערך ב-450 ליטר של חלב, הגבינה עוברת הגבנה אנזימטית, לאחר הפרדת הגבן (המוצק שנוצר מהחלב באמצעות השימוש באנזים ההגבנה) ממי הגבינה נחתך הגבן בצורה דקה ועובר חימום של 53 מעלות צלזיוס למשך 30 דקות במכלי נחושת. כל גבן חייב לעבד מינימום 2 מכליות או מקסימום 5 מכליות אשר מכילות כל אחת עד 5,000 ליטר של החלב. בהמשך עובר הגבן הדחסה, שנמשכת עד 6 שעות, והעברה לתבניות עץ בצורת כיכרות של 65 סנטימטר בקוטר וגובה של 8 סנטימטר עד 13 סנטימטר ובמשקל ממוצע של 40 ק"ג. תהליך היישון הראשוני הוא במשך מינימלי של 21 יום. את כיכרות הגבינה מאחסנים במרתפים בטמפרטורה של בין 10 ל-15 מעלות צלזיוס ולחות מקסימלית של 90%. לאחר 24 שעות ראשונות של התהליך מוציאים את הגבינה מתבניות העץ, ממליחים את הגבינה מכל הכיווניה, ממשיכים בצורה עקבית בגירוד והמלחה של המעטפת החיצונית מספר רב של פעמים, עד שהמעטפת מקבלת צבע ומרקם אחיד. לאחר סיום התהליך הראשוני מועברות כיכרות הגבינה לתקופת התיישנות ארוכה יותר במרתפים חמים יותר עם טמפרטורה של בין 14 ל-19 מעלות צלזיוס, ועם לחות של עד 92%. בזמן ההבשלה הארוכה מתפתחת הגבינה בצורה עדינה וטבעית במרתפים. ההבשלה הראשונה מתרחשת לאחר 4 חודשים והתוצאה נקראת גבינה צעירה, אך בדרך כלל היא נשארת לתקופה של 8 עד 10 חודשים. ישנה אפשרות נוספת להשאיר לתקופה ארוכה יותר, של 18 ואפילו 24 חודשים, וישנם יוצאי דופן נדירים שבהם מושארת הגבינה בתהליך ההבשלה ל-36 חודשים, מה שמקנה לה ארומה עשירה עוד יותר. תקופת הטעימה אפשרית בין החודשים יולי-ספטמבר, לאחר תקופת התיישנות מינימלית, שמשאירה את צבעה הפנימי של הגבינה צהוב בהיר יחסית לאפשרות מוארכת יותר שהיא בחודש דצמבר.
תוצרת (נכון לשנת 2005):
יותר מ-45,000 טונות בשנה של הקונטה.
100% חלב לא מפוסטר המיוצר במחלבות פרטיות מקומיות.
3,163 חלבנים.
188 גבנים.
175 משנעים.
דירוג איכות הגבינה

כל כיכר גבינה עוברת בקרה ודירוג, כשהמספר המקסימלי הוא 20 נקודות. דירוג איכות הגבינה כולל כמובן את טעמה (9 נקודות) ומרקמה (5 נקודות) אך גם מצבה הפיזי של הכיכר - התרשמות פנימית (3.5 נקודות) וחיצונית (נקודה אחת) ואיכות המעטפת (1.5 נקודות), נכללים בדירוג. כיכרות גבינה שזכו בציון של יותר מ-15 נקודות יקבלו סרט ירוק עם עיטור של פעמון. אלו שקיבלו בין 12 ל-15 יקבלו סרט אדום. אף על פי שגבינות אלו יכולות להיות טובות מאוד, גבינות שדירוגן הוא פחות מ-12 נקודות לא יאושרו להיקרא קונטה וישתמשו בהן למטרות אחרות, או שהן יחזרו לבתי הייצור שממנו הגיעו ויעובדו מחדש ליצירת גבינות רכות, לדוגמה: גבינת קירי.
מכלי הנחושת
קונטה עם הסרט הירוק
סיזראן-2003

סיזראן-2003 (ברוסית: Футбольный клуб «Сызрань-2003») היא קבוצת כדורגל רוסית מהעיר סיזראן שבמחוז סמרה, שהתמודדה בשיאה בליגה הרוסית השנייה.
הקבוצה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2014/2015, וסיימה במקום השני בליגה בעונת 2018/2019, שבסיומה פורקה. ברם ביולי 2019 הוקמה מחדש והחלה להתמודד בליגת הכדורגל החובבנית.
היסטוריה

מועדון הכדורגל סיזראן הוקם בשנת 2003 בחסות מפעל מקומי בשם טיאז'מאש. כבר בעונת הבכורה השתתפה באליפות המחוז וסיימה במקום השלישי.
בעונת 2010 זכתה באליפות ליגת הכדורגל החובבנית והעפילה לליגת הכדורגל המקצוענית, בה התמודדה במשך 8 עונות רצופות, עד לפירוקה בשנת 2019.
ביולי 2019 הוקמה מחדש בחסות ממשלת מחוז סמרה והחלה להתמודד בליגה הרביעית בחשיבותה.
הישגים לפי עונה

| עונה | ליגה | # | מ | נ | ש | ה | יחס | נק' | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | הליגה השלישית, עבר הוולגה | 2 | 36 | 28 | 4 | 4 | 99-28 | 88 |  |
| 2009 | הליגה השלישית, עבר הוולגה | 6 | 32 | 18 | 2 | 12 | 55-33 | 56 |  |
| 2010 | הליגה השלישית, עבר הוולגה |  1 | 32 | 29 | 2 | 1 | 110-16 | 89 |  |
| 2011/12 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה | 8 | 39 | 13 | 10 | 16 | 42-48 | 48 | 1/128 |
| 2012/13 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה | 7 | 28 | 11 | 9 | 8 | 34-21 | 42 | 1/64 |
| 2013/14 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, שלב 1 | 5 | 22 | 9 | 9 | 4 | 29-18 | 36 | 1/256 |
| 2013/14 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, אזור 2 |  | 5 | 1 | 1 | 3 | 4-12 | 4 |  |
| 2013/14 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה. שלב סופי | 6 | 27 | 10 | 10 | 7 | 33-30 | 40 |  |
| 2014/15 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, אזור 1 | 5 | 20 | 8 | 6 | 6 | 21-18 | 30 | שמינית גמר |
| 2014/15 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, אזור 2 |  | 5 | 3 | 2 | 0 | 8-1 | 11 |  |
| 2014/15 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, שלב סופי | 3 | 25 | 11 | 8 | 6 | 37-19 | 41 |  |
| 2015/16 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה | 4 | 27 | 13 | 7 | 7 | 35-29 | 46 | 1/128 |
| 2016/17 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה | 4 | 22 | 9 | 5 | 8 | 20-20 | 32 | 1/64 |
| 2017/18 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה | 3 | 24 | 14 | 4 | 6 | 35-22 | 46 | 1/32 |
| 2018/19 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, שלב 1 | 3 | 20 | 11 | 2 | 7 | 25-18 | 35 | 1/16 |
| 2018/19 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, שלב 2 |  | 5 | 2 | 0 | 3 | 7-12 | 6 |  |
| 2018/19 | הליגה השנייה, אורל ועבר הוולגה, שלב סופי | 3 | 25 | 13 | 2 | 10 | 32-30 | 41 |  |
מאמנים

| שנים | שם |
| --- | --- |
2003: רוסיה ואלרי טיורין
2004 — 2008: אוקראינה ויקטור לוקשנקו
2009 — 2019: רוסיה דמיטרי ווייצקי