stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וירוס מחשב
לקריאה נוספת

רן לוי, קרב מוחות – ההיסטוריה הזדונית של וירוסי המחשב, כתר הוצאה לאור, 2013
הערות שוליים

↑  What Is a Computer Virus? - Types, Examples & More | Proofpoint US, Proofpoint, ‏2021-06-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  history of computer viruses
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548808105171  BnF: cb13319454h (data)  GND: 4214774-8  LCCN: sh88004897  NDL: 00865262  NKC: ph115868 
דוגמה לקוד מקור של וירוס מחשב
21 Summer

"21 Summer" הוא סינגל של צמד מוזיקת הקאנטרי האמריקאי, האחים אוסבורן, שיצא, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס נאשוויל, ב-29 בפברואר 2016, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הראשון של הצמד, Pawn Shop. השיר נכתב על ידי קרייג וייסמן (אנ'), ג'ון וטי. ג'יי. אוסבורן, והופק על ידי ג'יי ג'ויס (אנ').
תוכן השיר

השיר הוא שיר נוסטלגי המזכיר מאהב/ת לשעבר שהיה למספר בקיץ. ג'ון אוסבורן אמר כי: "מדובר בהסתכלות אחורה על תקופה בחייך, ללא קשר להתנהלותה של מערכת היחסים הקודמת לה. כל מה שהשתבש נראה נסחף משם ואתה זוכר רק את הזוהר שבו, ואת היופי שבו ואת החשיבות שלו."
במקור, הצמד הוציא דמו של השיר עם הוק ווקאלי. כאשר הקליטו את הגרסה המאלה עם ג'יי גויס, ההוק הוואקלי הוחלף בגיטרה של ג'ון, והושמעו קולות אקו של נטלי אוסבורן, הבסיסט פיט שטרנברג ולוסי סילבס (אנ'). המתופף אדם בוקס (אנ') ניגן על תוף סנר (אנ'). הצמד אמר כי הם רצו שלשיר יהיה אווירה דומה לשיר של ג'קסון בראון.
לאחר שיצא כגיי בפברואר 2021, טי. ג'יי. אוסבורן חשף שהשיר נכתב על שברון הלב הראשון שלו, לאחר שסיים את מערכת היחסים עם גבר שיצא איתו בסתר. בריאיון עיתונאי למגזין טיים, הוא הסביר כי: "כעסתי שאף אחד לא ידע למה כואב לי. כל כך הרבה פעמים שרתי את השיר הזה ורציתי לבכות. אנשים אוהבים את השיר הזה, אבל הרגש שלו עמוק יותר ממה שהם בכלל מבינים".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ, שבוים על ידי ג'סטין קלאו, יצא בערוץ היוטיוב של הצמד ב-2 באוגוסט 2016. נכון לאוקטובר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-9 מיליון פעמים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים מתחת להוט 100 | 23 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הקאנטרי איירפליי | 24 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 25 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | - |  |
|  קנדה | מצעד הקאנטרי הקנדי | 35 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 66 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
הערות שוליים

1 2  Roland, Tom (23 במרץ 2016). "Brothers Osborne's '21 Summer' Casts a Nostalgic Haze". Billboard. ארכיון מ-2019-10-25. נבדק ב-26 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "T.J. Osborne is Ready to Tell His Story". ארכיון מ-2022-10-14. נבדק ב-2022-10-14.
↑  "CMT : Videos : Brothers Osborne : 21 Summer". Country Music Television. ארכיון מ-2017-07-30. נבדק ב-2 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brothers Osborne - 21 Summer (Official Music Video), ארכיון מ-2022-06-14, נבדק ב-2022-10-14
עודד שרם

| --- | --- |

שרם בשנת 2008
 לידה:  10 בדצמבר 1961 ירושלים 
 פטירה:  1 בספטמבר 2008 (בגיל 46) וושינגטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  ישראל, ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם ת'ורסטון 
 מוסדות:  מיקרוסופט מחקר 
 תלמידי דוקטורט:  Omer Angel 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסטרובסקי (2007)  פרס פוליה (2006)  פרס אנרי פואנקרה (2003)  פרס סיילם (2001)  פרס ארדש (1996) 
 הערות:  גם סופר
 תרומות עיקריות
 מחקרים בתחום תורת השדות הקונפורמיים ובתורת ההסתברות
 
עודד שרם (10 בדצמבר 1961 – 1 בספטמבר 2008) היה מתמטיקאי ישראלי שעסק בתורת השדות הקונפורמיים ובתורת ההסתברות, ונחשב לאחד החוקרים המובילים בעולם בתחומים אלה.
חייו והשכלה

שרם נולד בירושלים. את לימודיו האקדמיים במתמטיקה החל באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיים בשנת 1986 את לימודי תואר ראשון ובשנת 1987 את לימודי התואר השני, בהנחיית גיל קלעי. מיד אחר כך המשיך ללימודי תואר שלישי במתמטיקה באוניברסיטת פרינסטון, שם כתב את עבודת הדוקטורט תחת הנחייתו של ויליאם ת'ורסטון. הוא סיים את לימודיו ב-1990. במשך שנתיים עבד באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. בשנת 1992 הצטרף כחבר סגל קבוע במכון ויצמן למדע. ב-1999 עבר לקבוצת התאוריה של מיקרוסופט מחקר ברדמונד שבמדינת וושינגטון, ושם גר עד למותו.
עבודתו

אפיק מחקר מרכזי של שרם היה הקשר בין מודלים דיסקרטיים לבין הגבול הרציף שלהם, התברר כי במקרים רבים הוא אינווריאנטי לפעולות קונפורמיות באופן שהופך אותו ליריעה רימנית. התרומה הבולטת ביותר של שרם היא המצאת אבולוציית שרם-לוונר (SLE, ב-2000). זהו כלי טכני מתוחכם, שסלל את הדרך להוכחות מדויקות של השערות מתחום המכניקה הסטטיסטית על גבולות רציפים של מודלים דיסקרטיים, כגון הילוך אקראי ללא חיתוך ופרקולציה. שיטות SLE אפשרו לשרם להוכיח, לדוגמה, את התוצאות הבאות (עם ונדלין ורנר ו-Greg Lawler):
לשפה החיצונית של תנועה בראונית סופית של חלקיק יחיד במישור, יש, בהסתברות 1, ממד האוסדורף 4/3.
אם שומרים כל צלע של הגרף המתקבל מריצוף המישור במשושים, בהסתברות 1/2, אז הסיכוי לקיומו של מסלול המגיע מן הראשית למרחק R הוא  \ R^{-5/48+o(1)}.
לאבולוציית שרם-לוונר יש השפעה מרחיקת לכת על התחום כולו, והיא זיכתה את שרם ואת התורמים האחרים לפיתוחה בפרסים רבים. הבולט מבין אלה הוא מדליית פילדס שקיבל ונדלין ורנר (2006), שהיה בין השותפים העיקריים של שרם במחקריו.
שרם זכה, בין השאר, בפרס ארדש (1996), פרס סלם (2001), במענק קליי (2002), בפרס פואנקרה (2003), בפרס לואב (2003), בפרס פוליה (2006) וב-2008 בפרס אוסטרובסקי. יש הטוענים כי בזכות הישגיו המחקריים היה אף זוכה ללא ספק במדליית פילדס לשנת 2002, אלא שפרס זה מוענק רק למי שהוא מתחת לגיל 40 ואילו שרם היה באותה עת מבוגר מדי בשלושה שבועות. ב-2008 נבחר כחבר זר של האקדמיה המלכותית השוודית למדעים, בין הנימוקים לבחירתו צוין כי עבודתו בתחום תורת ההסתברות מייצגת את אחת ההתפתחויות המשמעותיות ביותר בתחום זה בשנים האחרונות.
מותו

ב-1 בספטמבר 2008 נהרג שרם כשנפל אל מותו בתאונת טיפוס הרים, כשטיפס לבדו על הר במדינת וושינגטון שבארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Schramm and Smirnov Awarded 2001 Salem Prize
↑  Clay Mathematics Institute: Oded Schramm
↑  Henri Poincaré Prize of the IAMP
↑  Gregory F. Lawler, Oded Schramm and Wendelin Werner receive George Polya Prize in Boston
↑  Oded Schramm, 46, Mathematician, Is Dead, New York Times, September 10, 2008.
↑  New members elected to the Academy, The Royal Swedish Academy of Sciences, 15/2/2008.
↑  Accomplished Microsoft mathematician died in hiking accident, The Seatle Times, September 4, 2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582868505171  dblp: s/OdedSchramm  GND: 1015276601  ISNI: 0000 0001 2006 7067  LCCN: nr90008476  MGP: 18911  NTA: 22648260X  SUDOC: 144125110  VIAF: 166710933   WorldCat (עם VIAF): 166710933
ג'ו גאלו

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1929 ברוקלין, ארצות הברית 
 נרצח:  7 באפריל 1972 (בגיל 43) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ממלכת איטליה, איטליה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות גרינווד 
 
ג'וזף "ג'ו" גאלו (באנגלית: Joseph "Joe" Gallo‏; 7 באפריל 1929 – 7 באפריל 1972) היה מאפיונר אמריקאי ממוצא איטלקי. גאלו החל את דרכו כקאפורג'ימה של משפחת פרופאצ'י. ב-1961 הוא הקים כנופיה משלו, ומאז ניהל מלחמה עקובה מדם כנגד מעסיקיו לשעבר. התפרסם בעיקר בשל התנהגותו האלימה והאגרסיבית, שזיכתה אותו בכינוי "ג'ו המשוגע" (Crazy Joe).
הערות שוליים

↑  "Crazy Joey Gallo Dead Man Walking"
↑  "Robin Hoods or Real Tough Boys:Larry Gallo, Crazy Joe, and Kid Blast"
↑  "Part II The Mafia at War"
↑  The Mafia encyclopedia
↑  "Gallo Sentenced to 7 to 14 Years"
↑  The last godfather : Joseph Massino and the fall of the Bonanno crime family
↑  "Joseph A. Colombo, Sr,. Paralyzed in Shooting at 1971 Rally, Dies"
↑  "Joe Gallo is Shot to Death in a Little Italy Restaurant"
↑  The Irishman's Joe Gallo Was One of New York's Most Famous Reputed Mobsters
↑  "Jimmy Hoffa and The Irishman: A True Crime Story?"
↑  Ex-Mob Boss Rates 13 Mafia Movie Scenes How Real Is It?
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 140233423  ISNI: 0000 0000 7377 5430  LCCN: n50083208  VIAF: 18470543   WorldCat (עם VIAF): 18470543
מיכאיל צ'יגורין

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1850 גטצ'ינה, רוסיה 
 פטירה:  25 בינואר 1908 (בגיל 57) לובלין, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  רוסיה
 
מיכאיל איוונוביץ' צ'יגורין (12 בנובמבר 1850;סנקט פטרבורג שברוסיה – 25 בינואר 1908; לובלין שבפולין) היה שחמטאי רוסי מוביל. שימש כמקור השראה לשיטה הסובייטית לבית ספר לשחמט ששלטה בעולם ממחצית המאה העשרים ועד לסופה. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
קריירת השחמט

צ'יגורין החל להתעניין בשחמט בשלב מאוחר מאוד בחייו; המורה שלו לימד אותו את המסעים בגיל 16, אך רק בגיל 24, לאחר שסיים את לימודיו והחל קריירה כפקיד ממשלה, החל לשחק ברצינות.
לאחר שנכבש בקסמי המשחק, הפסיק את עבודתו והחל את חייו כשחמטאי מקצועני. הוא שיחק סדרה של דו-קרבות עם אמנים ידועים כעמנואל שיפרס (בשנת 1878) ושמעון אלאפין (בשנת 1880) והשיג ניצחונות משמעותיים נגדם. כבר בשנת 1880 נחשב לטוב שבשחמטאי סנקט פטרבורג וייתכן שגם בכל רוסיה. התחרות הבינלאומית הראשונה שבה השתתף הייתה ברלין 1881, אשר בה סיים שלישי עם אותו מספר נקודות כמו שמעון אברמוביץ וינוור ואחרי יוהנס צוקרטורט וג'וזף הנרי בלקברן. בתחרות הגדולה בלונדון, בשנת 1883 סיים רביעי לאחר צוקרטרוט, בלקברן ווילהלם שטייניץ.
התמודדות על אליפות העולם

הוא שיחק בשני דו-קרבות מול שטייניץ על תואר אלוף העולם:
שנת 1889 - דו-קרב על אליפות העולם בין שטייניץ לבין צ'יגורין. שטייניץ ניצח 10.5–6.5
שנת 1892 - דו-קרב על אליפות העולם בין שטייניץ לבין צ'יגורין. שטייניץ ניצח 12.5–10.5
התוצאה הכללית של צ'יגורין מול שטייניץ מרשימה וממחישה כי היו כוחות שקולים כמעט לחלוטין: (+24-27=8).
צ'יגורין שיחק מול שטייניץ גם בדו-קרב טלגרפי בשנת 1890, שנועד לקבוע מי צודק בסוגיה תאורטית. לצ'יגורין היה יתרון קל של בחירת הפתיחות מראש מרשימה שסופקה על ידי שטייניץ ואכן הוא זכה בשני המשחקים.
משחקים בצמרת העולמית

לקראת סוף המאה ה-19 הגיע צ'יגורין לדרג של ארבעת-חמשת השחמטאים הטובים בעולם. גם המוניטין שלו כשחקן דו-קרבות היה בעליה. הוא סיים בתיקו דו-קרב עם זיגברט טאראש בתוצאה (+9-9=4) (סנקט פטרבורג, 1893); סיכום התוצאות בין שני השחקנים היה (+14-13=8) וטאראש נחשב ליריב מסוכן ביותר באותן השנים. הוא ניצח את ריצ'רד טייכמן (+8-3=1) אך הובס על ידי דוד ינובסקי (+4-17=4).
ככל הנראה את התוצאה הטובה ביותר השיג צ'יגורין בתחרות הייסטינגס בשנת 1895, כאשר העפיל למקום שני לפני אלוף העולם המכהן עמנואל לסקר, טאראש ואלוף העולם הקודם שטייניץ. כל גדולי השחקנים בעולם הגיעו לשחק בתחרות זו והישגו המצוין של צ'יגורין כולל גם ניצחון מול הזוכה בתחרות הרי נלסון פילסבורי.
פילסבורי כיבד מאוד את יכולתו של צ'יגורין ולא בכדי, שכן צ'יגורין הוביל בתחרות האישית ביניהם (+8-7=6). הגם שלצ'יגורין הייתה תוצאה כוללת גרועה מול לסקר במשחקים תחרותיים (+1-8=4), הרי שבמשחק הראשון ביניהם בתחרות זכה צ'יגורין בכלים השחורים בסיום קלסי של שני פרשים מול שני רצים, על אף שהרצים של לסקר היו עדיפים, אך הוא זלזל באסטרטגיה של צ'יגורין. ראו המשחק
ניצחונו של צ'יגורין על לסקר בתחרות הייסטינגס 1895.
בתחרויות חשובות אחרות זכה צ'יגורין במקום ראשון משותף בבודפשט בשנת 1896, וגבר על רודולף שארושק 3-1 בפלייאוף. בקלן 1898 סיים במקום שני משותף עם שארושק ווילהלם קוהן לאחר איימוס ברן שזכה בתחרות. המקום השביעי בתחרות לונדון 1899 הווה אכזבה עבורו, אך זו הייתה תחרות חזקה ביותר. בשנת 1901 סיים במקום השלישי בתחרות מונטה קרלו לאחר ינובסקי וקרל שלכטר.
כמומחה גדול לפתיחות גמביט, זכה צ'יגורין בתחרות וינה שהוקדשה לפתיחת גמביט המלך וניצח את לסקר (+2-1=3) בתחרות שהוקדשה לגמביט רייס בעיר ברייטון. לצערו של צ'יגורין התברר בהמשך כי גמביט רייס הוא בלתי מבוסס ולכן, העובדה ששיחק בכלים השחורים בכל המשחקים נתנה לו יתרון משמעותי. בתחרות מרובעת שהתקיימה בעיר לודז' בשנת 1906 סיים צ'יגורין במקום השני אחרי עקיבא רובינשטיין.
במקביל לאירועים בינלאומיים אלו, שיחק צ'יגורין וגם ניצח בשלוש האליפויות הראשונות של רוסיה, בשנים 1899, 1900 ו-1903. הצלחות יוקרתיות אלו קיבעו את המוניטין שלו כשחקן הטוב ביותר ברוסיה. לאחר שלא הצליח לנצח בתחרות הרביעית שהתקיימה בשנת 1906, קרא צ'יגורין תיגר על הזוכה בתחרות גרס סאלווה וניצח אותו בדו-קרב (+7=3-5).
בשנים 1901 ו-1902 הוא השתתף בתחרות בינלאומית במונטה קרלו, אך בשנת 1903 לא הוזמן מלחץ של אנדריי דדיאני.
התמודדויות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1878 | סנקט פטרבורג | עמנואל שיפרס | 7 מ-10 | ניצחון |
| 1878 | סנקט פטרבורג | עמנואל שיפרס | 6.5 מ-14 | ניצחון |
| 1879 | סנקט פטרבורג | אוגין פון שמידט | 7 מ-8 | ניצחון |
| 1879 | סנקט פטרבורג | עמנואל שיפרס | 7.5 מ-9 | ניצחון |
| 1879 | סנקט פטרבורג | אוגין פון שמידט | 4 מ-6 | ניצחון |
| 1879 | סנקט פטרבורג | אוגין פון שמידט | 3.5 מ-4 | ניצחון |
| 1879 | סנקט פטרבורג | אוגין פון שמידט | 3 מ-6 | ניצחון |
| 1880 | סנקט פטרבורג | עמנואל שיפרס | 8.5 מ-11 | ניצחון |
| 1880 | סנקט פטרבורג | שמעון אלאפין | 7 מ-10 | ניצחון |
| 1883 | פריז | ג'ול ארנו דה ריוויאר | 5.5 מ-10 | ניצחון |
| 1884 | מוסקבה | אלכסנדר סולובצוב | 1 מ-2 | תיקו |
| 1889 | הוואנה | וילהלם שטייניץ | 6.5 מ-17 | הפסד |
| 1890 | ניו יורק | איזידור גונסברג | 11.5 מ-23 | תיקו |
| 1892 | הוואנה | וילהלם שטייניץ | 10.5 מ-23 | הפסד |
| 1892 | ריגה | אנדריי אשרין | 3 מ-3 | ניצחון |
| 1892 | מוסקבה | אלכסנדר סולובצוב | 4 מ-4 | ניצחון |
| 1893 | סנקט פטרבורג | זיגברט טאראש | 11 מ-22 | תיקו |
| 1895 | סנקט פטרבורג | עמנואל שיפרס | 8.5 מ-13 | ניצחון |
| 1896 | בודפשט | רז'י שרוסק | 3 מ-4 | ניצחון |
| 1897 | סנקט פטרבורג | עמנואל שיפרס | 10 מ-14 | ניצחון |
| 1903 | ברייטון | עמנואל לסקר | 3.5 מ-6 | ניצחון |
סגנון והתנהגות

סגנון המשחק של צ'יגורין מאופיין ביכולת טקטית מושחזת היטב ובגישה בעלת דמיון יצירתי לשלב הפתיחה. הוא דחה רבות מההשקפות הקשיחות שטאראש ושטייניץ קידמו, אך קיבל את ההנחיות של שטייניץ על החוסן שבמרכז ההגנתי. צ'יגורין תרם להתפתחות הגישה בעבודה על ההסתעפויות הסגורות של הפתיחה הספרדית והוא גם היה חלוץ בכמה מההסתעפויות של ההגנה הסלאבית.
פרנק מרשל העיר על המצב העצבני מאוד, הנסער שאליו היה נכנס צ'יגורין כאשר היה נתקל בעמדה קשה. מעבר לנקישות תזזיתיות ברגליו ושיכול הרגלים הוא היה הופך לעיתים לפקעת עצבים, ומזגו היה הופך לפראי למדי.
אחרית חייו

כשגריר השחמט הרוסי, צ'יגורין הווה דוגמה מזהירה; הוא נתן הרצאות רבות, כתב מאמרים בביטאונים שונים, פרסם טורי שחמט וסיבסד מכספו או תמך בדרכים אחרות במספר ביטאונים כדי לאפשר להם המשך קיום למרות מספר קוראים נמוך. הוא גם יסד מועדון שחמט בסנקט פטרבורג וניסה במשך שנים רבות לייסד איגוד שחמט, ניסיון שהסתיים בהצלחה שנים אחדות לאחר מותו.
על פי האמן הבינלאומי הקנדי לורנס דיי, צ'יגורין נסע עם פדור בוגאטירצ'וק הצעיר לתחרויות ברוסיה בין השנים 1905–1907, בתקווה לאמן אותו. לאחר שהיגר לקנדה בעקבות מלחמת העולם השנייה, בוהטירצ'וק אימן את דיי.
בשנת 1907 כשל צ'יגורין בתחרות שחמט ומשום שהיה ברור כי אינו בקו הבריאות, טופל על ידי רופאים בקרלסבד שם זוהה כחולה סוכרת קשה. הרופאים הודיעו לו כי אין תרופה למחלה ונותרו לו רק מספר חודשים. צ'יגורין חזר לאשתו וביתו בלובלין ומת בינואר 1908.
מורשתו של צ'יגורין

בזכות כישרונו המקורי, משחקיו מלאי החיות והרצאותיו הפוריות והשופעות, רוסים רבים רואים בצ'יגורין כמייסד "בית הספר לשחמט" שנודע לימים כבית הספר הסובייטי לשחמט. הוא היה בצילן של התאוריות החדשות והמלהיבות המכונות היפרמודרניות בשנות ה-20, אך להשפעתו של צ'יגורין מקום בולט וקבוע בשליטה הסובייטית על עולם השחמט במאה ה-20.
מספר פתיחות והסתעפויות של פתיחות קרויות על שמו של צ'יגורין. שתי החשובות מביניהן הן הסתעפות צ'יגורין בפתיחה הספרדית : 1. ה4 ה5 2. פו3 פג6 3. רב5 א6 4. רא4 פו6 5. 0-0 רה7 6. צה1 ב5 7. רב3 ד6 8. ג3 0-0 9. ח3 פא5 והגנת צ'יגורין בגמביט המלכה 1. ד4 ד5 2. ג4 פג6. הראשונה נותרה פופולרית במשך כל המאה ה-20, ואילו לשנייה לא היו אוהדים רבים עד לאחרונה. התחייה לה זכתה לאחרונה נובעת ממאמציו של אלכסנדר מורוזביץ' שהגן על הפתיחה הן במשחק תחרותי והן בספרו "הגנת צ'יגורין לפי מורוזביץ'" שיצא לאור בשנת 2007.
שונות

משחק מפורסם של צ'יגורין מול שטייניץ משנת 1892 הווה בסיס לעלילה של ספר מדע בדיוני "משבצות העיר" משנת 1965 מאת ג'ון ברונר.
שטייניץ - צ'יגורין, אליפות העולם 1889
שטייניץ - צ'יגורין, אליפות העולם 1892
סמואל פולר

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1912 ווסטר, ארצות הברית 
 פטירה:  30 באוקטובר 1997 (בגיל 85) הוליווד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1936–1899 
 פרסים והוקרה:  כוכב הארד  לב הארגמן  כוכב הכסף 
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל פולר (באנגלית: Samuel Fuller‏; 12 באוגוסט 1912 – 30 באוקטובר 1997) היה במאי ומפיק קולנוע אמריקאי יהודי, מהמשפיעים ביותר על הקולנוע המודרני.
קורות חיים

פולר נולד בווסטר, מסצ'וסטס. בנם של יעקב רבינוביץ', מהגר יהודי מרוסיה, ורבקה לבית באום מפולין. בגיל 12 החל פולר לעסוק בעיתונאות. הוא היה כתב הפלילים הצעיר ביותר בארצות הברית בהיותו בן 14. בגיל 17 הוא הפך לכתב פלילי בניו יורק, ועבד ב-"New York Evening Graphic". לאחר מכן, פרסם שורה של ספרים מסוגת "ספרות זולה". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא ארצות הברית, לחם בהצטיינות ואף זכה במספר עיטורים. המלחמה השפיעה רבות על אופיו ומתבטאת ברבים מסרטיו.
פולר, הכותב בעצמו את כל סרטיו, היה מהראשונים שהראו את הדרך לעבוד מחוץ לתעשייה ולאולפנים הגדולים. הוא עבד תמיד בתקציבים קטנים, עם צילומי חוץ רבים וללא "כוכבים" ידועים. בכך הִתווה נתיב והשפיע – לא רק בדרך עשייתו – על דורות חדשים של תסריטאים צעירים ברחבי העולם.
סרטיו היו קשוחים וחריפים – הוא הואשם בתוקפנות ובדעות פוליטיות קיצוניות – אבל גם מסחררים ורבי-השראה.
שנים רבות, כמעט עד לשיבתו, פעל במעין חצי-אלמוניות, כטיפוס שוליים שהזרם-המרכזי בקושי מכיר בו, ואז, בזכות גלי הערצה מאירופה, הוכר כאחד מחשובי הבמאים. בראשית שנות השמונים ביקר בישראל והסריט בה כמה סצנות מסרטו המלחמתי הגדול – "האדומה הגדולה ה-1" (1980).
בין סרטיו האחרים : "מסדרון ההלם", "40 רובים", "מחטף ברחוב 56", "הנשיקה העירומה", "כלב לבן, "מבצע בורמה", "שער סין" ועוד.
פולר, עליו נכתבו מאות מאמרים וכמה ספרים, הופיע גם כשחקן בסרטיהם של במאים/מעריצים כמו ז'אן לוק גודאר, וים ונדרס, גיתאי ועוד.
אנטואן לאחד

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1927 כפר קטרה, לבנון הגדולה 
 פטירה:  10 בספטמבר 2015 (בגיל 88) בולון-ביאנקור, צרפת 
 מדינה:  לבנון 
 דרגה:  גנרל, מייג'ור גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים בלבנון  הלחימה בדרום לבנון 
 
אנטואן לאחד (בערבית: أنطوان لحد, תעתיק מדויק: אנטואן לחד; 1927 – 10 בספטמבר 2015) היה גנרל לבנוני, מפקד צבא דרום לבנון (צד"ל) משנת 1984 ועד פירוקו לאחר נסיגת צה"ל מדרום לבנון בשנת 2000.
ביוגרפיה

לאחד נולד בכפר קטרה (ער') שברכס הרי השוף, למשפחה מרונית. ב-1948, לאחר שסיים את בית הספר התיכון, התגייס לצבא לבנון. ב-1952 סיים את הכשרתו כקצין באקדמיה הצבאית הלבנונית. ב-1957 למד באקדמיה העליונה ללימודים צבאיים בצרפת. בתחילת דרכו בצבא הוצב בדרום לבנון, התקדם בסולם הדרגות, ומונה לסגן מפקד האזור. ב-1975, עם תחילתה של מלחמת האזרחים בלבנון, מונה למפקד כוחות צבא לבנון בגזרה המזרחית – אזור בקעת הלבנון. כעבור מספר שנים מונה למפקד המודיעין הצבאי הלבנוני (המכונה "האגף השני"). הוא התקדם בסולם הדרגות, בין השאר בשל היותו מקורב לנשיא הלבנוני כמיל שמעון. בשנת 1958 היה לאחד בין קציני המודיעין הלבנוני שפיקחו על קבלת משלוחי נשק חשאיים מישראל עבור משטרו של נשיא לבנון דאז כמיל שמעון[דרוש מקור].
בין השנים 1972–1973 למד לאחד במכללה לפיקוד ומטה של צבא צרפת. בשהותו שם התוודע לשותפו לספסל הלימודים מנחם עינן. מבין הקצינים הערבים במכללה באותה תקופה, היה לאחד הקצין הערבי היחיד שיצר קשר כלשהו עם התלמיד מישראל[דרוש מקור].
ביוגרפיה > מינוי למפקד צד"ל

במאי 1983, לאחר שהפסיד בהתמודדות על תפקיד רמטכ"ל צבא לבנון, פרש מהצבא. לאחר מותו של רס"ן סעד חדאד, שנפטר ממחלת הסרטן בינואר 1984, פנו אליו ראשי מערכת הביטחון הישראלית והציעו לו להתמנות למפקד צבא לבנון החופשית במקומו. בטרם הסכים לקבל על עצמו את התפקיד התייעץ לאחד עם שני האנשים הקרובים אליו ביותר: אביו, ופטרונו הפוליטי כמיל שמעון. שני האישים הללו, בהסתייגות מסוימת, המליצו לו לקבל על עצמו את המשימה. לאחד גם קיבל, לפי דרישתו, הצהרה משר הביטחון דאז משה ארנס שלישראל אין עניין לא באדמת לבנון ולא במקורות המים שלה. הוא נכנס לתפקיד ב-4 באפריל 1984. בעת כניסתו לתפקיד עוד החזיק בעסקים משותפים על רמטכ"ל צבא לבנון איברהים טאנוס, שהיה ידידו מאחר שהתגייסו ביחד לצבא ב-1948. שמו של "צבא לבנון החופשית" שונה באותה עת ל"צבא דרום לבנון" (צד"ל), מתוך מחשבה שכוח זה ישתלב בסופו של דבר עם צבא לבנון, לאחר שיקבל שליטה מלאה על האזור וייושום הסדר מדיני כולל בתוך לבנון, ובין לבנון לישראל. כמפקד צבא דרום לבנון פעל להפיכתו ממיליציה נוצרית לארגון צבאי שמתיימר לייצג את כלל תושבי דרום לבנון, תחת הסכמה שבשתיקה של ממשלת לבנון לפעילות צד"ל. אם כי באופן פומבי, הודיע נשיא לבנון אמין ג'ומאייל, כי אינו מכיר בצד"ל והפסיק את תשלום משכורותיהם של חיילי צד"ל, שהצטרפו לארגון מתוך שורות צבא לבנון.
לאחד החליט שטקס מינויו לתפקיד יערך בעיירה בינת ג'בייל, שרוב תושביה שיעיים, ולא במפקדת צד"ל במרג' עיון, שרוב תושביה נוצרים, מתוך רצון להדגיש שצד"ל יפעל בשיתוף של כל העדות. הטקס נוהל על ידי כרוז שיעי ובין השאר נאם בו גם אימאם שיעי. ב-9 באפריל 1984, ערך פגישה ראשונה עם עיתונאים ישראלים והכריז שמטרתו היא להגדיל את סדר כוחות של צד"ל מ-2,000 חיילים ל-6,000, כוח שיאפשר שליטה אפקטיבית בשטח ואת יציאתו של צה"ל מלבנון. מדינת ישראל מצידה סיפקה לצד"ל נשק כבד, טנקים, נגמש"ים ותותחים. וסייע בהקמת בסיס אימונים באל-חיאם בו נערכו טירונויות וקורסי קצינים. המאמץ העיקרי הופנה לגיוס שיעים, העדה הגדולה ביותר בדרום לבנון.
ביוגרפיה > פריסת צד"ל

בעת הקמת צד"ל, צה"ל עוד היה פרוס עד קו נהר אוואלי ושלט בשליש משטחה של לבנון, כולל שלוש הערים הגדולות באזור צור צידון ונבטיה. כחלק מהנסיגה מלבנון לקו רצועת הביטחון הועברו אזורים אלו לשליטת לאחד וצד"ל. ב-6 במאי 1984 קיבל את השליטה על צידון מידי צה"ל וב-10 ביולי 1984 קיבל את השליטה בנבטיה.
ב־19 בספטמבר 1984, חייל צד"ל שיעי מכפר סוחמור דיווח למפקדיו שחוליית טרור שחיפשו אחריה מתחבאת בכפרו. על קומנדקר של צד"ל שנשלח לכפר נורה והתפוצץ טיל אר פי ג'י. ארבעה חיילים, שלושה מהם דרוזים, נשרפו למוות תוך שניות. חמשת האחרים יצאו בכוויות קשות. ככל הנראה האירוע היה מלכודת מתוכננת לחיילי צד"ל. בבוקר 20 בספטמבר 1984 אישר צה"ל ללאחד, להטיל מיד סגר על הכפר ולחפש חשודים. קציני צה"ל, שחששו מנקמת דם, אסרו על לאחד לשתף דרוזים מרשאיא, אבל התירו לו להפעיל יחידה דרוזית מחאצביא. כאשר רוכזו גברי סוחמור לחקירה במרכז הכפר, פרצו לכפר שבעה דרוזים חמושים, קצתם במדי צד"ל, וירו בעצורים. 13 נהרגו ו-25 נפצעו לפני שהגנרל לאחד וקציני צה"ל, שנכחו במקום, הצליחו לעצור את מרחץ הדמים האירוע זכה לכינוי "טבח סוחמור". בעקבות הטבח מפקד יחידת הקישור ללבנון, שלמה אליה, מינה ועדת בדיקה. הוחלט להדק את הפיקוח על צד"ל, לבצע סיורים בשעות הלילה רק בשיתוף צה"ל ולהגדיל את מספר הקצינים החונכים שצה"ל מינה לכל פלוגה.
ב-3 בנובמבר 1984, בוצע ניסיון התנקשות ראשון בלאחד, על ידי ארגון אמל, שהניח מטען צד על הכביש המוביל למפקדת צד"ל במרג' עיון. המטען התגלה ונוטרל.
בסוף 1984 נערכו "שיחות נקורה" עם ממשלת לבנון, שהיו דיונים על ההיערכות מחדש של צה"ל בדרום לבנון, בתיווך האו"ם במפקדת יוניפי"ל. תחילה הסתייג לאחד מהשיחות, אך לאחר שממשלת לבנון הביע נכונות לדון בפרישה משותפת של צד"ל וצבא לבנון, תמך בהצעה אם צד"ל יחומש כראוי. "שיחות נקורה" נכשלו וצה"ל נסוג אחר כך לאזור הביטחון ללא הסכם עם ממשלת לבנון על ההיערכות החדשה.
ביוגרפיה > הקמת רצועת הביטחון

למרות המאמצים להקים כוח בו שותפים כל העדות בדרום לבנון, רבים מהשיעים שגויסו לצד"ל ערקו אחר כך, וגם מספרם של החיילים הדרוזים לא גדל למרות המאמצים. צד"ל לא התפתח לכוח משמעותי וגם ההנהגה הנוצרית בבירות ניתקה את הקשרים עם לאחד. עם נסיגת צה"ל לקו רצועת הביטחון, נסוג גם צד"ל לקו זה. למעט מובלעת ג'זין אליה נמלטו אליו כ-35,000 פליטים נוצרים ב-1984, שנסו מחשש לחיסולם מצד הדרוזים בעת קרבות הרי השוף שמצפון. באזור התארגן כוח נוצרי ששמר עליהם ועל הכפרים הנוצריים באזור שמנו אז כ-15,000 תושבים. כוח זה הפך ב-1985 לגדוד בצבא דרום לבנון תחת פיקודו של גנרל אנטואן לאחד ופלוגה נוצרית של צבא לבנון אשר פעלו בשיתוף פעולה.
ב-7 בנובמבר 1988 נפצע קשה בניסיון התנקשות בחייו, לאחר שנורה מטווח קצר על ידי צעירה לבנונית בשם סוהא בשארה, בלשכתו שבמארג'-עיון, כנראה בשליחות ארגון קומוניסטי לבנוני. לאחד פונה לבית החולים רמב"ם בחיפה במצב קשה, ב-2 בינואר 1989 עזב את בית החולים רמב"ם, אחרי מספר שבועות התאושש וחזר לתפקידו.
בסוף שנות השמונים ניסה לאחד לתווך, בלא הצלחה, בין ממלא מקומו של נשיא לבנון, גנרל מישל עאון, ובין מפקד הכוחות הלבנוניים דאז, סמיר ג'עג'ע.
בעקבות הקמת תנועת המחאה ארבע אמהות בשנת 1997, שפעלה להביא ליציאת צה"ל מרצועת הביטחון בדרום לבנון, בריאיון לעיתון הצרפתי "לה-פיגארו" הזהיר שנסיגה ישראלית חד צדדית מדרום לבנון, תגרום לכך שמחצית מחייליו יעברו להילחם לצד החזבאללה ויתר החיילים יקימו מיליציה שתילחם כנגד ישראל.
במאי 1999, הודיעה על פינוי מובלעת ג'זין, לאחר שרוב הנוצרים עזבו את המובלעת, לאחר שנים של התקפות מצד החזבאללה, ומספר החיילים בגדוד צד"ל שבמקום ירד ביותר ממחצית.
ביוגרפיה > לאחר נסיגת צה"ל מרצועת הביטחון

לאחר נסיגת צה"ל מרצועת הביטחון בלבנון בשנת 2000, הצטרף, בניגוד לרצונו, לאשתו ולילדיו שהתגוררו בפריז. משם עברו לתל אביב, בה פתח בר-מסעדה בסגנון לבנוני. בנוסף לפעילותו במסעדה, היה לאחד פעיל בהקמת מזקקת ערק אלנמרוד בגליל העליון.
בראיונות עמו הביע את תקוותו לחזור לארץ מולדתו ואמר כי מדינת ישראל "הונתה ובגדה בו, אולם אינו מתחרט על ששיתף עמה פעולה".
בשנת 2004 פרסם לאחד אוטוביוגרפיה בשם "בעין הסערה" בהוצאת ידיעות אחרונות. בספרו הוא מתאר את תולדות חייו במשולב עם ניתוח מצבה המורכב של לבנון כמדינה המורכבת ממיעוטים ועדות שונות.
לאחד נפטר בפריז, היה נשוי ואב לשניים. הובא לקבורה בכפר הולדתו קטרה.