stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסרין מוחמדי
הערות שוליים

1 2  A life on the lines: Celebrating three decades of Nasreen Mohamedi’s work, The Indian Express, ‏2015-11-22 (באנגלית)
↑  Anders Kreuger, "Making the Maximum Out of the Minimum," Afterall, Summer 2009.
↑  Tsjeng, Zing (2018). Forgotten Women, The Artists. Great Britain: An Hachette UK Company. p. 26. ISBN 978-1-78840-063-3.
1 2  Susette Min, "Fugitive Time: Nasreen Mohamedi’s Drawings and Photographs,” Lines among Lines, Drawing Papers 52, New York: The Drawing Center, 2005.
↑  Holland Cotter, "Nasreen Mohamedi: The grid, unplugged," The New York Times, 31 October 2008.
↑  Zehra Jumbahoy, "The line of control," Mint, 2 February 2013.
1 2 3 4  Geeta Kapur, "Elegy for an Unclaimed Beloved: Nasreen Mohamedi (1937–1990)," The grid, unplugged, New York: Talwar Gallery, 2005.
↑  Museum of Art, Kiran Nadar (2016). "Nasreen Mohamedi, Himmat Shah, Jeram Patel". Three Retrospectives (2013-2016).
↑  Marta Kuzma, "Best of 2007," Artforum, December 2007.
↑  Klauss Kertess, "A Detached Joy: The Drawings of Nasreen Mohamedi," Art on Paper 13.5, May/June 2009.
↑  Kapur, "Elegy."
↑  John Yau, "The Art of Nasreen Mohamedi", The grid, unplugged, New York: Talwar Gallery, 2005.
↑  Kapur, "Elegy"
↑  Diaries, 1980, p. 97, as quoted in Kapur, "Elegy," 12.
↑  "Nasreen Mohamedi, Milton Keynes," Guardian, September 2009.
↑  Susan Harris, "Nasreen Mohamedi," Art in America, March 2009.
↑  Holland Cotter, "Nasreen Mohamedi," The New York Times, 10 October 2003.
↑  "Exhibition Preview: Nasreen Mohamedi, Milton Keynes," Guardian, September 2009.
↑  "Nasreen Mohamedi | The Metropolitan Museum of Art". www.metmuseum.org. נבדק ב-2018-03-03.
↑  Zehra Jumabhoy, "The line of control," Mint, 2 February 2013.
↑  Tate. "Nasreen Mohamedi – Exhibition at Tate Liverpool | Tate". Tate (באנגלית בריטית). נבדק ב-2018-03-03.
↑  Cotter, Holland (2014). "Nasreen Mohamedi: 'Becoming One'". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-03-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443195105171  BIBSYS: 9032369  BNE: XX5538484  BnF: cb17066601t (data)  GND: 129584452  ISNI: 0000 0001 1444 1294  LCCN: n2001010717  MusicBrainz: d8a2557a-1963-4924-8f84-4d77175f0413  RKD: 226124  SNAC: w6d52j87  SUDOC: 124815537  ULAN: 500372270  VIAF: 52772311   WorldCat (עם VIAF): 52772311 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "נסרין מוחמדי".
ניקולאי אוסטרובסקי

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1904 (יוליאני) Viliia, פלך ווהלין, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  22 בדצמבר 1936 (בגיל 32) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, הרפובליקה העממית של אוקראינה, הרפובליקה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  Iakov Sverdlov Communist University 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  פרוזה 
 יצירות בולטות:  How the Steel Was Tempered 
 תקופת הפעילות:  מ-1927 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  פרס לנין קומסומול 
 
ניקולאי אלכסייביץ' אוסטרובסקי (ברוסית: Николай Алексеевич Островский; ‏29 בספטמבר 1904 – 22 בדצמבר 1936) היה סופר סובייטי. הרומן ההיסטורי שכתב והתבסס על סיפור חייו, זכה לפופולריות רבה, תורגם למספר רב של שפות ונחשב לאחת הקלאסיקות בספרות הקומוניסטית.
ביוגרפיה

ניקולאי אוסטרובסקי נולד בכפר בפלך ווהלין שבדרום-מערב רוסיה (אוקראינה). הוא רכש השכלה יסודית בכפרו. ב-1916 עברה המשפחה להתגורר בעיירה שפטובקה ואוסטרובסקי החל לעבוד בעבודות מזדמנות, תוך שהוא ממשיך בלימודיו. ב-1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, כאשר שפטובקה הייתה נתונה תחת כיבוש גרמני, התקרב אוסטרובסקי בדעותיו לבולשביקים והיה פעיל במחתרת המקומית. ב-20 ביולי 1919 התקבל לקומסומול והתגייס לצבא אדום. ניקולאי אוסטרובסקי לחם ביחידת פרשים וב-1920 נפצע בקרבות באזור העיר לבוב ושוחרר מהצבא.
ב-1921 עבר אוסטרובסקי לקייב ושם הועסק כעוזר חשמלאי, תוך שהוא מתקדם במנגנון הקומסומול. ב-1922, השתתף אוסטרובסקי בניית מסילת רכבת וחלה בטיפוס הבטן. שנה מאוחר יותר, נשלח לעיירה בגבול עם פולין וכיהן במנגנון הקומסומול המקומי.
בתקופה זו הוא חלה בדלקת חוליות מקשחת ובריאותו החלה להדרדר. החל מ-1927 רותק למיטתו וב-1929 איבד את מאור עיניו. ב-1936 נפטר ניקולאי אוסטרובסקי ונטמן בבית העלמין נובודוויצ'יה במוסקבה.
במקום מגוריו במוסקבה, נובורוסיסק ושפטובקה הוקמו מוזיאונים לזכרו.
פעילות ספרותית

ב-1927 כתב אוסטרובסקי את ספרו הראשון, אך החומר אבד והספר לא פורסם. בסוף 1930 בהיותו עיוור, החל אוסטרובסקי בכתיבת ספר חייו "כיצד נתחשלה הפלדה" (Как закалялась сталь) שהיה רומן היסטורי על מלחמת האזרחים ברוסיה. הרומן התבסס על סיפור חייו, אך לא היה אוטוביוגרפי. הוא שלח את הספר למערכת אחד הירחונים במוסקבה. תגובת המערכת הייתה שלילית תוך ציון שהדמויות בספרו אינן ריאליות. אוסטרובסקי הצליח לגרום למערכת הירחון לבדוק את ספרו מחדש תוך ביצוע עריכות ושינויים נרחבים. במלל המקורי שנשמר בארכיון הספרותי במוסקבה ניתן להבחין בתיקונים שבוצעו על ידי 19 אנשים שונים (לפי הכתב יד), ככל הנראה בשל העובדה שאוסטרובסקי העיוור הכתיב את השינויים לעוזריו. באפריל 1934 החל הירחון בפרסום פרקי הספר. כבר בנובמבר באותה השנה, יצאה היצירה לאור כרומן.
הספר זכה לפופולריות רבה. הוא נכלל בתוכנית הלימודים של בתי הספר בברית המועצות, ותורגם לשפות רבות. מהדורה עברית יצאה לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1947. על בסיס העלילה צולמו בברית המועצות שלושה סרטים, בשנים 1942, 1956 ו-1975 (סדרת טלוויזיה ב-6 פרקים). בסין צולמה סדרת טלוויזיה המבוססת על הספר בשנת 2000.
במהלך ביקורו של אנדרה ז'יד בברית המועצות, נועדו ז'יד וניקולאי אוסטרובסקי. הספר שז'יד פרסם על ביקורו בברית המועצות כלל ביקורת נוקבת על המדינה, אך על אוסטרובסקי הוא כתב ביקורת חיובית ואוהדת.
ב-1935 זכה אוסטרובסקי בעיטור לנין על ספרו, קודם לדרגת קולונל והוענקה לו דצ'ה על שפת הים השחור.
אוסטרובסקי לא הצליח לסיים את ספרו השני ומתוך שלושה פרקים מתוכננים, כתב רק אחד. הספר עסק בתולדות אוקראינה בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה.
ציטוט

הפסקה הבאה מהספר "כיצד נתחשלה הפלדה" זכתה לפרסום וצוטטה רבות.
"הנכס היקר ביותר לאדם הוא החיים, והם ניתנים לו רק פעם אחת. על האדם לחיות באופן שלא יכאיבו לו השנים שחלפו ללא מטרה, ושלא יצטרך לבעור מבושה על עברו הבזוי והעלוב. ובמותו יוכל האדם לומר שכל חייו וכל כוחותיו הוקדשו למען העניין הנשגב ביותר: למען שחרור האנושות."
ננסי הוגסהד

ננסי לין הוגסהד-מקר (באנגלית: Nancy Lynn Hogshead-Makar; נולדה ב-17 באפריל 1962) היא שחיינית עבר אמריקאית, אלופה אולימפית, בעלת 4 מדליות מהן 3 זהב כולל במשחה היוקרתי ביותר ל-100 מטר חופשי וסגנית אלופת העולם. כיום היא עורכת דין וסופרת.
ביוגרפיה

הוגסהד נולדה וגדלה באיווה סיטי, איווה. תקופה קצרה לאחר מכן עברה משפחתה לג'קסונוויל, שבפלורידה. כבר בהיותה בת 14 דורגה במקום הראשון בעולם.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכתה הוגסהד במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.30 דקות, אחרי חברתה לנבחרת טרייסי קולקינס שהשוותה את שיא העולם (2:09.87 דקות) ולפני אנדריאה פולק ממזרח גרמניה שיאנית העולם (2:12.63 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:51.49 דקות.
הוגסהד נבחרה לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מוסקבה (1980) שהייתה אמורה להיות הגדולה שלה, אך היא לא השתתפה בה בגלל החרם האמריקאי.
לאחר שנת לימודים ושחייה באוניברסיטת דיוק שבה קבעה 8 שיאי אוניברסיטה אחד החזיק מעמד עד בשנת 2007 וזכתה ב-4 תוארי אליפות ארצות הברית, היא הפסיקה להשתתף בתחרויות והתרכזה בלימודים.
ב-1983 שנה לפני המשחקים האולימפיים, חזרה הוגסהד לשחות תוך כדי הפיכת סגנון החופשי לסגנונה העיקרי מסגנון הפרפר.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכתה הוגסהד ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בצוותא עם חברתה לנבחרת קרי סטיינסייפר בתוצאה של (55.92 שניות) לפני אנמארי ורסטאפן מהולנד (56.08 שניות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.43 דקות, לפני הולנד (3:44.40 דקות) ומערב גרמניה (3:45.56 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:08.34 דקות, לפני מערב גרמניה (4:11.97 דקות) וקנדה (4:12.98 דקות). מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:15.17 דקות, אחרי קולקינס שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:12.64 דקות ולפני מישל פירסון מאוסטרליה (2:15.92 דקות). בנוסף, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:11.98 דקות, המנצחת במשחה הייתה בת ארצה מרי טי מאהר שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:06.90 דקות.
תארים

בסך הכל זכתה הוגסהד ב-8 תוארי אליפות ארצות הברית בשחייה.
בשנת 1994 זכתה הוגסהד להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הערות שוליים

↑  NANCY HOGSHEAD (USA) - 1994 Honor Swimmer, באתר International Swimming Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135581796  ISNI: 0000 0001 1466 8843  LCCN: n2007033832  SNAC: w6m33gf6  SUDOC: 132380048  VIAF: 6153344   WorldCat (עם VIAF): 6153344
נפגשנו Live

"נפגשנו Live" הוא אלבום הופעה משותף של אלון אולארצ'יק, יצחק קלפטר ואפרים שמיר. את האלבום הוציאה לאור ב-31 במרץ 2009 חברת התקליטים התו השמיני. הוא הוקלט בשנת 2004 מהמופע המשותף "נפגשנו", שכלל שילוב שירים מתוך קריירות הסולו של השלישייה, לצד "שווב זהב", שיר מקורי שנכתב על ידי קלפטר והופיע לראשונה באלבום זה.
רשימת רצועות

| מס' | שם | מילים | לחן | אלבום מקורי | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | דמיון חופשי (שיר של יצחק קלפטר)   | יצחק קלפטר | יצחק קלפטר | מחזיק מעמד (1988) | 4:57 |
| 2. | בא לשכונה בחור חדש (שיר של אלון אולארצ'יק)   | אלון אולארצ'יק | אלון אולארצ'יק | אולארצ'יק (1985) | 3:43 |
| 3. | ערב של יום בהיר (שיר של אפרים שמיר)   | יהונתן גפן | אפרים שמיר | אפרים ואסתר שמיר (1977) | 5:03 |
| 4. | בואי נתחבק (שיר של אולארצ'יק)   | חנה גולדברג | אולארצ'יק | רוק & רוך (2007) | 3:49 |
| 5. | הידעת את הדרך (שיר של שמיר ושם טוב לוי)   | עלי מוהר | שמיר | ארץ שמש - שירים בין מזרח למערב (1982) | 3:21 |
| 6. | שיר אהבה בדואי (שיר של דייוויד ברוזה ויעל לוי)   | איציק ויינגרטן | קלפטר | שיחות סלון (1978) | 5:09 |
| 7. | בואי נגיד (משחק המונופול) (שיר של אולארצ'יק)   | אולארצ'יק | אולארצ'יק | בואי נגיד שאני שלך (1996) | 3:15 |
| 8. | צליל מכוון (שיר של צליל מכוון)   | קלפטר | קלפטר | צליל מכוון (1979) | 4:19 |
| 9. | יותר מסתם אחת (שיר של שמיר)   | שמיר | שמיר | רוקד לקול הבנות (1983) | 3:49 |
| 10. | כל דבר קט (שיר של אולארצ'יק)   | אולארצ'יק | אולארצ'יק | תגיד לי מה אתה מרגיש (1993) | 5:47 |
| 11. | נכון את יפה (שיר של שמיר)   | שמיר | שמיר | אפרים ואסתר שמיר (1977) | 3:18 |
| 12. | האהבה שלי היא לא האהבה שלו (שיר של קלפטר)   | גפן | קלפטר | יצחק (1981) | 2:59 |
| 13. | היא הולכת בדרכים (שיר של אולארצ'יק)   | אולארצ'יק | אולארצ'יק | אולארצ'יק (1985) | 3:26 |
| 14. | רוקד לכל הבנות (שיר של שמיר)   | מוהר | שמיר | רוקד לקול הבנות (1983) | 3:55 |
| 15. | שווה זהב  | קלפטר | קלפטר | נפגשנו Live (2009) | 4:26 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 61:24 |
הערות שוליים

↑  יצחק קלפטר* • אפרים שמיר* • אלון אולארצ'יק* – Live נפגשנו, דיסקוגס
| אלון אולארצ'יק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אולארצ'יק • שעשועי כאילו • תגיד לי מה אתה מרגיש • בואי נגיד שאני שלך • אולארצ'יק בשקט • פעם בגליל - מבט מוזיקלי • רוק & רוך • אולארצ'יק סטייל • יום אחד • תה בשניים • אולארצ'יק. עכשיו |  |
| מיני-אלבומים | מתקרבים הכוכבים |  |
| אלבומי הופעה | אולארצ'יק ג'אז • נפגשנו Live • אולארצ'יק הלהקה ואני LIVE |  |
| אלבומי אוסף | האוסף • המיטב |  |
| סינגלים | "בא לשכונה בחור חדש" • "מאיר ואלון" • "היא הולכת בדרכים" • "גלים גלים" • "או שאתה שר או שלוקחים אותך מפה" • "כולם כולם" • "שלום סלאם" • "בחור אנלוגי בעולם דיגיטלי" • "בן בסט" • "החיים קשים" • "בואי נגיד (משחק המונופול)" • "נערה במשקפיים" • "בואי נתחבק" • "מסטיק" • "מחפש אותך" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אני לא רוקד כשעצוב" • "מוכר הפרחים" • "מאחורי השער" • "בתוך עינייך" |  |
סביבון מעוטר בדימוי יהודה השבויה ויהודה המשוחררת

| --- | --- |

 מידע כללי
 מעצב:  זאב רבן, משה מורו
 תאריך יצירה:  1929
 טכניקה וחומרים:  שנהב
 ממדים בס"מ
 אורך:  3
 רוחב:  3
 גובה:  6.5
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף פרטי
"סביבון מעוטר בדימוי יהודה השבויה ויהודה המשוחררת" הוא סביבון שיצר האמן הישראלי משה מורו על פי עיצובו של זאב רבן בשנת 1929.
תיאור

בשנת 1929 יצר מורו בבית המלאכה שלו ב"בתי בצלאל", סביבון עשוי שנהב מגולף.  גוף הסביבון עשוי במבנה של קובייה, עליה חרוטים דימויים הקשורים לחג החנוכה: כד ולצידו ענפי עץ זית, המנורה, תיאור של "יהודה השבויה", הלקוח ממטבע הנצחה שטבעו הרומאים לאחר ניצחונם על היהודים במרד הגדול, וכן דימוי של "יהודה המשוחררת". דימוי זה פותח בבצלאל, בית מדרש לאמנות ולמלאכות-אמנות והיווה ביטוי לתפיסה שראתה בציונות מכשיר לשחרור משעבוד העם היהודי. דימוי זה הופיע גם על גבי אריח קרמיקה שנוצר ב"בצלאל" עבוד בית ביאליק בתל אביב. האותיות החרוטות על הסביבון - "נ. ג. ה. ש.", מעידות כי יועד עבור יהודי התפוצות.
מן הסביבון נוצרו בשנת 1996 עותקים בטכניקה של יציקת ברונזה. אחד מן העותקים הוצג בתערוכה "בצלאל של שץ" (1982), שהוצגה במוזיאון ישראל.
תצלום הסביבון הופיע על גבי כרטיס חיוג (טלכרט) של חברת בזק.
הערות שוליים

↑  ראו: "בצלאל" של שץ: רשימה קטלוגית של החפצים בתערוכה, מוזיאון ישראל, ירושלים, 1982, פריט 995
↑  ראו: טלכרט, פורום אוספים ואספנות, תפוז
סיטי איילנד

| --- | --- |

 בימוי:  ריימונד דה פליטה
 הופק בידי:  ריימונד דה פליטה  אנדי גרסיה   לאורן ורסל   זאכרי מאץ
 תסריט:  ריימונד דה פליטה
 עריכה:  דייוויד לאונרד
 שחקנים ראשיים:  אנדי גרסיה   ג'וליאנה מרגוליס   סטיבן סטרייט   אמילי מורטימר   עזרא מילר   דומיניק גרסיה לורידו   אלן ארקין
 מוזיקה:  ג'אן איי.פי. קאצמרק
 צילום:  ואנג'ה קרנג'ול
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  "CineSon Entertainment"   "Medici Entertainment"   "NovaStar Digital"
 חברה מפיצה:  Anchor Bay Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 בפברואר 2009 (פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין)   19 במרץ 2010
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 תקציב:  6 מיליון דולר
 הכנסות:  7,875,862 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   cityisland
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיטי איילנד (אנגלית: City Island) הוא סרט דרמה קומית אמריקאי משנת 2009 שנכתב ובוים על ידי ריימונד דה פליטה בכיכובם של אנדי גרסיה, ג'וליאנה מרגוליס ואלן ארקין. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה בניו יורק ב-26 באפריל 2009. שם הסרט מתייחס לסיטי איילנד ברובע הברונקס, שם מתרחשת עלילת הסרט.
עלילה

וינס ריזו (אנדי גרסיה), העובד כסוהר, הוא אביה של משפחה לא מתפקדת שלכל החברים בה יש סודות. המשפחה מתגוררת בסיטי איילנד ברובע הברונקס. וינס מגלה שהבן הלא חוקי הסודי שלו, טוני נארדלה (סטיבן סטרייט), הוא כיום בן 24, אסיר, ומוחזק בכלא שבו וינס עובד. מבלי לחשוף את האמת על משפחתו, וינס מקבל את טוני מהכלא ומעסיק אותו בשכר לעזור בביתו כדי להיות יותר עם בנו. וינס גם לוקח בחשאי שיעורי משחק אצל מיכאל מאלקרוב (אלן ארקין), ומתחיל ליצור קשר אפלטוני עם מולי (אמילי מורטימר), עוד שחקנית שאפתנית.
בינתיים, בתו של וינס בת העשרים, ויויאן (דומיניק גרסיה-לורידו, בתו גם בחיים האמיתיים של אנדי גרסיה), לא סיפרה למשפחתה שהיא הושעתה מהמכללה ואיבדה את המלגה שלה בגלל שנתפסה מעשנת מריחואנה. כדי לנסות לשלם עבור הסמסטר הבא שלה היא עובדת, ללא ידיעת המשפחה, כחשפנית; בנו הצעיר בגיל ההתבגרות, ויני (עזרא מילר), מטפח בחשאי תשוקה להזנת נשים ומפנטז על השכנה השמנה הסמוכה לביתם; אשתו של וינס, ג'ויס (ג'וליאנה מרגוליס), חושבת שהיא איבדה את כל האינטימיות הזוגית בחייה ושוינס בוגד בה (בזמן שהוא למעשה הלך לשיעורי משחק) ולכן היא רודפת אחרי טוני מבלי להבין שהוא בנה החורג.
וינס נבחן בהצלחה לאודישנים לתפקיד בסרט של מרטין סקורסזה, בעוד אשתו מחפשת תשומת לב מינית אצל טוני שמסרב לכך. וינס הבן מתיידד עם השכנה השמנה שלו, שעוזרת להביא אותו קרוב יותר לילדה שמנה שאליה הוא נמשך בבית הספר.
בסוף הסרט מתגלים הסודות של כולם בזה אחר זה. וינס מגלה למשפחתו שהוא לומד משחק ושטוני הוא בנו, טוני, שגילה שוויויאן חשפנית, מגלה שוינס הוא אביו ואילו ויויאן מגלה להוריה שהיא סולקה מהקולג' והם לא כועסים עליה ("חמודה, כולם מעשנים סמים בקולג'").
שחקנים

אנדי גרסיה משחק את וינס ריזו
ג'וליאנה מרגוליס משחקת את ג'ויס ריזו
סטיבן סטרייט משחק את טוני נארדלה
אמילי מורטימר משחקת את מולי צ'ארלסוורת
עזרא מילר משחק את וינסנט "ויני" ריזו ג'וניור
דומיניק גרסיה-לורידו משחקת את ויויאן ריזו
אלן ארקין משחק את מייקל מאלקוב
קארי בייקר ריינולדס משחקת את דניס
הופ גלנדון-רוס משחקת את שריל
ביקורת

סיטי איילנד קיבל ביקורות חיוביות בדרך כלל ומחזיק ב-81% אחוזי טריות ("טרי") באתר דירוג הסרטים Rotten Tomatoes. באתר הדירוגים Metacritic, שמשתמש בממוצע הביקורות של המבקרים, יש לסרט ממוצע של 66/100, דבר שמעיד על ביקורות אוהדות בדרך כלל.
בקופות, הסרט זכה להצלחה מינורית, וגרף $6,671,036 בארצות הברית ו-$7,875,862 בסך הכל בעולם כאשר תקציבו של הסרט היה 6 מיליון דולר.
סאמי שושאן

סאמי אוליבייה שושאן (בערבית: سامي شوشان, בצרפתית: Samy Olivier Chouchane נולד ב-5 בספטמבר 2003 בניי-סיר-סן שבצרפת) הוא כדורגלן תוניסאי-צרפתי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים

שושאן נולד בניי-סיר-סן שבצרפת, וגדל במחלקת הנוער של בולון-ביאנקור. הוא ערך שתי הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת הליגה הצרפתית החמישית.
בשנת 2020 הצטרף למחלקת הנוער של ברייטון אנד הוב אלביון מהפרמייר ליג.
קריירה בינלאומית

שושאן נכלל בסגל נבחרת תוניסיה עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, וערך שלוש הופעות בטורניר.
הערות שוליים

↑  أعلن منذ قليل المدرب الوطني منتصر الوحيشي خلال مؤتنمر صحفي عن قائمة لاعبي منتخبنا الوطني للأواسط المدعوين للمشاركة في كأس العالم ، الأرجنتين 2023 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל התוניסאית, 8 במאי 2023 (בערבית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סאמי שושאן".
נשים קטנות (סרט, 2019)

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 מבוסס על:  הספר "נשים קטנות" מאת לואיזה מיי אלקוט
 בימוי:  גרטה גרוויג 
 הופק בידי:  דניס די נובי איימי פסקל רובין סוויקורד ארנון מילצ'ן
 תסריט:  גרטה גרוויג 
 עריכה:  ניק הוי 
 שחקנים ראשיים:  מריל סטריפ סירשה רונן טימותי שאלאמה פלורנס פיו אליזה סקנלן ג'יימס נורטון לורה דרן אמה ווטסון לואי גארל בוב אודנקירק כריס קופר אבי קווין
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה 
 צילום:  יוריק לה סאוקס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה Di Novi Pictures Pascal Pictures New Regency Pictures סרטי סוני
 חברה מפיצה:  סרטי סוני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 25 בדצמבר 2019 ישראל 23 בינואר 2020
 משך הקרנה:  134 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה סרט נעורים
 הכנסות באתר מוג'ו:   littlewomen2019
 פרסים:  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר
 www.littlewomen.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
נשים קטנות (באנגלית: Little Women) הוא סרט דרמה אמריקאי שנכתב ובוים על ידי הבמאית גרטה גרוויג על בסיס הספר באותו השם מאת לואיזה מיי אלקוט שיצא לאור לראשונה בשנת 1868. בסרט מככבות סירשה רונן, אמה ווטסון, פלורנס פיו ואליזה סקנלן בתור ארבע האחיות ולצידן מככבים מריל סטריפ, טימותי שאלאמה, ג'יימס נורטון, לורה דרן, לואי גארל, בוב אודנקירק, כריס קופר ואבי קווין. הסרט נחשב לעיבודו השמיני במספר של הספר אל המסכים, אחרי העיבודים האילמים משנת 1917 ומשנת 1918, הסרט משנת 1933, הסרט משנת 1949, הסרט משנת 1978, הסרט משנת 1994, והסרט המודרני משנת 2018.
הסרט יצא לאקרנים ב-25 בדצמבר 2019 בבכורה עולמית. בישראל הסרט יצא לאקרנים ב-23 בינואר 2020.
הסרט זכה בפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-92.
תקציר העלילה

הסרט מתמקד בחייהן של האחיות מארץ' בעודן חיות במסצ'וסטס במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19. לדברי צוות ההפקה של הסרט, הסרט מתמקד בחייהן של האחיות מארץ' כמבוגרות צעירות, ובמיוחד לאחר שמג, ג'ו ואיימי עוזבות את בית ילדותן, וקופץ אחורה וקדימה לנקודות שונות בזמן ובנוסף מתמקד יותר בנושאים שהספר המקורי בחן מאשר בקו העלילתי של הספר.
צוות השחקנים

סירשה רונן - ג'וזפין "ג'ו" מארץ'
אמה ווטסון - מרגרט "מג" מארץ'
פלורנס פיו - איימי מארץ'
אליזה סקנלן - אליזבת "בת'" מארץ'
טימותי שאלאמה - תיאודור "לורי" לורנס
מריל סטריפ - הדודה מארץ'
לורה דרן - מרגרט "מרמי" מארץ'
ג'יימס נורטון - ג'ון ברוק
לואי גארל - פרידריך בר
בוב אודנקירק - מר מארץ'
כריס קופר - מר לורנס
אבי קווין - אנני מופאט
הדלי רובינסון - סאלי גרדינר מופאט
הפקה

איימי פסקל החלה לפתח עיבוד חדש לרומן של לואיזה מיי אלקוט, ביחד עם שרה פולי שנשכרה לכתוב את התסריט לסרט והייתה מועמדת פוטנציאלית לבימוי הסרט.
באוגוסט 2016, הוכרז שגרטה גרוויג תכתוב מחדש את הטיוטה שנכתבה לראשונה על ידי פולי, וביוני 2018, נודע שגרוויג גם תיקח על עצמה את מלאכת הבימוי של הסרט, ומריל סטריפ, אמה סטון, סירשה רונן, טימותי שאלאמה ופלורנס פו לוהקו לסרט. ביולי 2018, אליזה סקנלן לוהקה לסרט. באוגוסט 2018, ג'יימס נורטון ולורה דרן לוהקו לצוות השחקנים. לאחר מכן, אמה ווטסון לוהקה לסרט והחליפה את סטון לאחר שזאת האחרונה עזבה את הפקת הסרט בעקבות בעיות בלוח הזמנים שלה והתחייבויות לקידום הסרט "המועדפת". בספטמבר 2018, לואי גארל, בוב אודנקירק וכריס קופר לוהקו לצוות השחקנים. באוקטובר 2018 הוכרז שחברת "New Regency Pictures" יצטרפו להפקת הסרט, ואבי קווין לוהקה לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-5 באוקטובר 2018 בבוסטון שבמסצ'וסטס. לוקשיינים נוספים כוללים את הארוורד (אנ') שבמסצ'וסטס, ואת ארנולד ארבורטום (אנ').
הפצה

הסרט עלה לאקרנים ב-25 בדצמבר 2019.
הערות שוליים

↑  Cho, Stephen (October 23, 2018). "Everything We Know About Greta Gerwig's Little Women So Far". Paste Magazine. Retrieved 2018-11-17.
↑  Whipp, Glenn (July 3, 2018). "Exclusive: Meryl Streep will play Aunt March, not Marmee, in Greta Gerwig's 'Little Women'". Los Angeles Times. Retrieved 2018-11-17.
↑  "UPDATE: Greta Gerwig's 'Little Women' Starring Emma Watson Production Start Bumped To Early October In Boston - GWW". thegww.com.
↑  'Little Women', starring Meryl Streep & Emma Watson, is set to film in Harvard, MA this week - On Location Vacations, web.archive.org, ‏2021-10-18
↑  Blackwell, Deborah (2018-11-01). "Harvard's Arnold Arboretum attracts 'Little Women' with Meryl Streep". Harvard Gazette. Retrieved 2018-11-17.
↑  Quentin Tarantino's Manson Movie Shifts Off Sharon Tate Murder Anniversary Date
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019055758  VIAF: 69155707017022410579   WorldCat (עם VIAF): 69155707017022410579
סלמאן ח'אן

ערך זה עוסק בשחקן סלמאן ח'אן. אם התכוונתם לאיש החינוך, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1965 (בן 58) אינדור, הודו 
 מדינה:  הודו, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 מקום לימודים:  St. Stanislaus  School  Scindia School  Elphinstone College 
 בן או בת זוג:  Iulia Vantur 
 פרסים והוקרה:  פרס פילמפייר לשחקן המשנה הטוב ביותר (1999)  Filmfare Award for Best Male Debut (1990) 
 https://www.salmankhan.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סלמאן ח'אן (Salman Khan; נולד ב-27 בדצמבר 1965) הוא שחקן קולנוע הודי, זוכה שני פרסי פילמפייר (האוסקר ההודי). ואחד השחקנים המצליחים בקולנוע ההודי.
הוא אחד משלושת כוכבי הקולנוע הגדולים של בוליווד מאז שנות ה-90 ונחשב לאחד מ" שלושת החאנים ": אמיר ח'אן, שאה רוח' ח'אן וסלמאן ח'אן. יחד, הם כיכבו בעשרות סרטי בוליווד הרווחיים ביותר.
ביוגרפיה

ח'אן נולד בעיר אינדור שבהודו בשם עבד א-רשיד סלים סלמאן ח'אן. אביו הוא הסופר והתסריטאי סלים ח'אן ואימו היא סושילה צ'אראק. יש לו שני אחים ושתי אחיות. שני אחיו, ארבאז ח'אן וסוהאיל ח'אן, גם הם שחקנים, ואחותו אלווירה ח'אן אניהוטרי היא מעצבת אופנה אשר נשואה לשחקן אטול אניהוטרי ועוד אחות מאומצת בשם ארפיטה ח'אן. אביו ממוצא מוסלמי ואילו אימו ממוצא הינדואיזם. במשפחתו של סלמאן אהדו את הקולנוע ההודי, ומגיל צעיר הוא החל לשחק בסרטים.
בשנת 1989 שיחק בסרט "מיין פיאר קיה", עליו זכה בפרס פילמפייר להופעת הבכורה הטובה ביותר לשחקן וקיבל מועמדות לשחקן הטוב ביותר.
פילמוגרפיה

מרוץ בין אחים
אהובתי אני שלך
משהו זז בלב עם שאה-רוח' ח'אן
Rahul-אהובתי תביני (1999)
Tere Naam-אהבה (2003)
Mujhes Shaadi Karogi-הצעת נישואין עם אקשאיי קומאר (2004)
No Entry-אין כניסה עם אניל קאפור (2005)
Lucky No Time For Love-לאקי אין זמן לאהבה (2005)
Jaan E Mann-שבויים באהבה עם אקשאיי קומאר (2006)
מריגולד - Marigold‏ עם אלי לרטר (2007)
Partner-השותף (2008)
Wanted-המבוקש (2009)
Dabangg-ללא מורא (2010)
שומר ראש עם קארינה קאפור (2011)
Ready-מוכן ומזומן (2011)
Dabangg2-ללא מורא2 (2012)
Tiger-טייגר עם קתרינה קייף (2012)
Jai ho-גאי הו (2013)
Kick-קאיק (2014)
Bajrangi Bhaijaan עם קארינה קאפור (2015)
Pathaan‏ (2023)
אחי היקר (2023)
תאומים - עם קריסמה קאפור
ניקולאי, רוזן מונפזאט

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1999 (בן 25) בית החולים הממלכתי של דנמרק, דנמרק 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 השכלה:  Herlufsholm School (2018)  Krebs' Skole  Copenhagen Business School 
 פרסים והוקרה
 Prince Henriks 75th Birthday Medal 
 
הנסיך ניקולאי מדנמרק, רוזן מונפזאט (ניקולאי ויליאם אלכסנדר פרדריק; נולד ב-28 באוגוסט 1999) הוא בן למשפחת המלוכה הדנית. הוא בנם הבכור של הנסיך יואכים ואשתו הראשונה, אלכסנדרה, רוזנת פרדריקסבורג. כיום הוא השישי בסדר הירושה לכתר הדני. כשנולד, הוא היה שלישי, אחרי דודו ואביו.