stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרך סאסקס 24
היסטוריה

הבית בדרך סאסקס 24 הוזמן במקור בשנת 1866 על ידי חוטב העצים וחבר הפרלמנט ג'וזף מריל קורייר כמתנת חתונה לאשתו לעתיד. הוא הושלם בשנת 1868 וקורייר כינה אותו Gorffwysfa, מוולשית: "מקום מנוחה". הוא נמכר לוויליאם אדוארדס תמורת 30,000 דולר בשנת 1901, לאחר שאשתו של קורייר, האנה, מתה.
בשנת 1943 השתמשה הממשלה הפדרלית בכוח ההפקעה שלה כדי לסלק את גורדון אדוארדס, אחיינו של ויליאם אדוארדס, מחזקתו על הבית, כדי לאחד את הבעלות הציבורית על האדמות לאורך נהר אוטווה. אדוארדס נלחם, אך בסופו של דבר הפסיד לממשלת קנדה בשנת 1946 ומת בבית מאוחר יותר באותה שנה. לאחר מספר שנים של חוסר ודאות, בשנת 1950 החליטה הממשלה לשפץ את הנכס כבית מגורים עבור ראש הממשלה, השיפוצים עלו קצת יותר מ-500,000 דולר קנדי. לואי סן-לורן היה הראשון שהשתכן בבית בשנת 1951.
מאז, כל ראש ממשלה - למעט קים קמפבל (שהתגורר באגם הרינגטון) ועד היום ג'סטין טרודו (שבחר להתגורר בקוטג' רידאו בהמתנה לבדיקת העבודות הדרושות לתיקון ושיפוץ הבית) התגוררו בדרך סאסקס 24 למשך תקופת כהונתם. ראשי ממשלה קודמים התגוררו במגוון מקומות ברחבי אוטווה: סר וילפריד לורייה וויליאם ליון מקנזי קינג, למשל, גרו בבית לורייה בסנדי היל. בית לורייה הוכרז כרכוש הכתר עם מותו של מקנזי קינג בשנת 1950 וכך היה זמין גם לייעודו כבית המגורים הרשמי של ראש הממשלה באותה עת.
האבטחה במקום שופרה בעקבות ניסיון התנקשות בנובמבר 1995 על ידי אנדרה דאלר, ששוטט בבית ובשטח במשך כמעט שעה לפני שהתעמת מחוץ לחדר השינה של ז'אן קרטיין עם אשת ראש הממשלה, אלין; היא נעלה את הדלת לחדר השינה בזמן שז'אן שמר עליה בעזרת גילוף אבן אינואיטית. בסופו של דבר, שוטרים מלכותיים קנדיים עצרו את דאלר. הצעדים שננקטו לאחר ניסיון החיסול כוללים הוספה של עוד כמה מאבטחים ומצלמות אבטחה לעורף הבית והתקנת מחסומים חסינים בפני קריסה בשערים הראשיים.
החל מינואר 2019, מעונות המגורים לא מאוכלסים מכיוון שנציבות ההון הלאומית מנסחת תוכניות לשיפוצים גדולים וראש ממשלת קנדה מתגורר באגם הרינגטון בקוויבק.
שלא כמו רחוב דאונינג 10 או הבית הלבן, דרך סאסקס 24 שימש כמעט אך ורק כמקום מגורים. עבודתו של ראש הממשלה מתבצעת בלשכת ראש הממשלה במשרד ראש הממשלה והמועצה הפרטית, ליד גבעת הפרלמנט באוטווה. עם זאת, ראשי ממשלה ביצעו עבודות מסוימות בדרך סאסקס 24 לאורך השנים, ובבית התקיימו פגישות לא רשמיות בין ראשי ממשלה לבין פקידי ממשלה או גורמים זרים אחרים (ראשי מדינות זרים בביקורי מדינה מתקבלים באופן רשמי על ידי המלך או המושל הכללי של קנדה באחוזת רידו). אחת התוצאות להיעדר תפקוד ביורוקרטי רשמי של הבניין היא כי מעולם לא נעשה שימוש נרחב ומטונימי כשם למשרד ראש הממשלה.
למרות שהבניין לא היה בעל תפקיד בירוקרטי כלשהו, זה היה מקום להפגנות, למשל כאשר חקלאים הסיעו את הטרקטורים שלהם בשיירה בחזית המבנה בשנת 2006 וכאשר פעילי גרינפיס כבלו את עצמם לשערים הקדמיים במרץ 2007.
ג'סטין טרודו, שגדל בדרך סאסקס 24 כשאביו היה ראש ממשלה, עבר להתגורר במקום זאת בקוטג' רידו מאז שהפך לראש הממשלה בשנת 2015.
הערות שוליים

↑  "24 Sussex Drive". 5 בספטמבר 2020. אורכב מ-המקור ב-2020-09-13. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  National Capital Commission. "24 Sussex Drive". Queen's Printer for Canada. אורכב מ-המקור ב-30 במאי 2013. נבדק ב-22 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Christie-Luff, Catherine; Clark, Catherine (2014). Rideau Hall – Inside Canada's House (Digital video). Ottawa: CPAC.{{cite AV media}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Wells, Paul (2013). The Longer I'm Prime Minister: Stephen Harper and Canada, 2006-. Random House of Canada (Maclean's). p. 144. ISBN 978-0-307-36134-9.
↑  "Justin Trudeau won't move in to 24 Sussex, says Margaret Trudeau". CBC News. 23 באוקטובר 2015. נבדק ב-24 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Topley, William James (2015). "Laurier House National Historic Site - The History of Laurier House". Library and Archives Canada PA-008979. Parks Canada. אורכב מ-המקור ב-2015-12-22. נבדק ב-10 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A break in at 24 Sussex Drive". CBC News. 6 בנובמבר 1995. נבדק ב-22 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dougherty, Kevin (20 בדצמבר 2007). "Ministers to discuss dollar at 24 Sussex Drive". Montreal Gazette. אורכב מ-המקור ב-2012-11-04. נבדק ב-22 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tractors bring farmers' protest to 24 Sussex Drive". CBC News. 24 באפריל 2006. נבדק ב-22 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Greenpeace targets 24 Sussex Drive". CBC News. 19 במרץ 2007. נבדק ב-22 ביולי 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Tunney, Catharine (1 בפברואר 2018). "Trudeau says he doesn't see himself ever returning to live at 24 Sussex". CBC News. נבדק ב-19 ביולי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
מרגרט טרודו, בת זוגו של ראש ממשלת קנדה, עם פאט ניקסון אוחזת בתינוק ג'סטין טרודו בדרך סאסקס 24. שנת 1972.
שער הרכוש ובית המאמנים, ליד הכניסה למעון.
חזית דרך סאסקס 24 בשנת 2005
הדיוויזיה ה-225 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 בנובמבר 1916 – 1 בספטמבר 1918 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-225 (בגרמנית: 225. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה בספטמבר 1918.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1916 על ידי הרכבה של רגימנט המילואים ה-18 (דיוויזיית המילואים ה-1), רגימנט המילואים ה-217, (דיוויזיית המילואים ה-47) ורגימנט הרגלים ה-373 (דיוויזיית הלנדווהר ה-10). הדיוויזיה הוקמה ליד וולודימיר-וולינסקי לפריסה הצפויה ברומניה. ב-25 בנובמבר 1916 הוצבה הדיוויזיה תחת הארמייה האוסטרו-הונגרית הראשונה. הדיוויזיה לחמה בעיקר בבוקובינה ובגבול טרנסילבניה והקרפטים, עד אמצע נובמבר 1917. לאחר מכן הוא הועברה לחזית המערבית, שם לחמה במתקפת האביב ובקרב אמיין, אולם פורקה לבסוף ב-1 בספטמבר 1918 לאחר שספגה אבדות כבדות. כוח אדם, כלי נשק וציוד שנותרו חולקו לדיוויזיות אחרות.
מפקדים

גנרל-לויטננט תאודור מליאור (29 ביוני 1916 – 27 בדצמבר 1916)
גנרל-מיור וילהלם פון ווינה (28 בדצמבר 1916 – 11 באפריל 1917)
גנרל-מיור פאול ויינשנק (12 באפריל 1917 – 20 במאי 1917)
גנרל-לויטננט וילהלם פון ווינה (21 במאי 1917 – 5 ביולי 1918)
גנרל-מיור גאורג פון וודקה (6 ביולי 1918 – 1 בספטמבר 1918)
לקריאה נוספת

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
החברה המזרחנית הארץ-ישראלית

החברה המזרחנית הארץ-ישראלית (The Palestine Oriental Society), שפעלה בירושלים בשנים 1920–1948, נועדה להפגיש חוקרים מתחומים שונים ומעדות שונות לשם לימוד וחקר של ארץ ישראל ושל המזרח הקרוב.
הקמת החברה הייתה פרי יוזמתו של האשורולוג האמריקני אלברט קליי (Clay) (אנ'), ששימש כפרופסור אורח בבית הספר האמריקאי לחקר המזרח (ASOR), והרוח החיה בה היה הארכאולוג והבלשן ויליאם פוקסוול אולברייט.
במפגש היסוד של החברה ב-22 במרץ 1920 השתתפו 29 חוקרים, ובתום אותה שנה נמנו בה רבים מהארץ ומהעולם. נשיא החברה הראשון היה האב מארי-ז'וזף לגראנז' מייסד בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה (EBAF) בירושלים. כפטרונים לחברה נקבעו הגנרל אלנבי והנציב הבריטי הרברט סמואל. ב-1926 צורף כפטרון הנציב הבא הרברט פלומר. מושל ירושלים סטורס נתמנה בשנת 1927 לפטרון נוסף. עם נשיאי החברה נמנו ג'ון גרסטנג, אולברייט, מקס מרגוליס, גאודנציו אוֹרפֿלי, תאופיק כנעאן, פליקס-מארי אַבֵּל, ליאו אריה מאיר, רנה נוויל ונפתלי טורטשינר (טור-סיני). נשיאהּ האחרון של החברה היה מנהל מוזיאון רוקפלר, ג'ון אייליף.
מפגשי החוקרים התקיימו אחת לשלושה חודשים על פי רוב בבית הספר האמריקאי לחקר המזרח. נושאי התפקידים – הנשיאים וסגניהם, חברי ההנהלה האחרים, הגזברים וכן העורכים וחברי המערכת של כתב העת שהוציאה החברה, כולם התחלפו כמעט מדי שנה כדי ליצור איזון בין נציגי העדות והמוסדות השונים. עם חברי ההנהלה היהודים נמנו אליעזר בן-יהודה, דוד ילין, שמואל קליין, אליעזר ליפא סוקניק וליאו פיקרד. אולברייט עודד חוקרים ערבים לפעילות בחברה, ובהם נמנו המורה אליאס חדאד, סטפאן חנא סטפאן ממחלקת העתיקות (ששימש שנים ארוכות כגזבר החברה) ותאופיק כנעאן.

אחת התרומות העיקריות של החברה הייתה ייסוד כתב העת Journal of the Palestine Oriental Society ‏(JPOS). במאמרים שפורסמו בו יוצגו היבטים מגוונים של ידיעת המזרח הקרוב בכלל ושל ארץ ישראל בפרט – בלשנות, מקרא, ספרות, היסטוריה ופולקלור, גאולוגיה ובוטניקה, גאוגרפיה וארכאולוגיה. ייחודו היה בפרסום מאמרים גם בנושאים שלא טופלו בכתבי עת מדעיים אחרים שעסקו בחקר ארץ-ישראל, בהם רבים שעניינם שפה ולשון (עברית וגם ערבית), היסטוריה של תקופות מאוחרות בתולדות ארץ-ישראל, תרבות חומרית, אתנולוגיה, פולקלור, חיי יום-יום ומנהגים ואף מדעי הטבע. כתב העת הופיע באופן סדיר בשנים 1920–1941 (19 כרכים) וכרך 20 ראה אור ב-1946. ב-1948, לפני תום המנדט הבריטי בארץ ישראל, הופיע הכרך ה-21 והאחרון שלו. בעשור האחרון של תקופת המנדט הבריטי, בשנות מלחמת העולם השנייה ובשנים הסוערות שלפני קום המדינה, הצטמצמה הפעילות של החברה המזרחנית הארץ-ישראלית, ולאחר הקמת מדינת ישראל פסקה כליל עקב הניתוק בין החברות והעדות השונות. ב-1950 החל להתפרסם כתב העת Israel Exploration Journal ‏ (IEJ) בשפה האנגלית, ועורכיו הראשונים ראו בו המשך ל-JPOS מתקופת המנדט.
לקריאה נוספת

Charles E. Carter, "Palestine Oriental Society", in: Eric M. Meyers (ed.), The Oxford Encyclopedia of Archaeology in the Near East, Oxford University Press, 1997, Vol. IV, pp. 236–237
הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2003

הבחירות הפרלמנטריות באיסלנד 2003 התקיימו ב-10 במאי 2003. מפלגת העצמאות שמרה על מעמדה כמפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט, כשזכתה ב-22 מושבים מתוך 63. הממשלה הקואליציונית נשארה כמו בפרלמנט הקודם, כשמפלגת העצמאות הקימה ממשלה יחד עם המפלגה הפרוגרסיבית ודוד אודסון נשאר בתפקידו כראש הממשלה.
רקע

בבחירות 1999 התקיימה באיסלנד ממשלה קואליציונית בראשות מפלגת העצמאות יחד עם המפלגה הפרוגרסיבית, כשהקואליציה הייתה עם 38 חברים. שאיפת שתי המפלגות הייתה להגיע לתוצאה דומה ולהקים קואליציה דומה.
מחוזות בחירה

כל אחד מששת המחוזות מוקצים תשעה מושבים שנבחרים על ידי הצבעת אישור. תשעה מושבים נוספים מחולקים בין המחוזות (בין 1 ל-2) בהתאם לגודל האוכלוסייה, על מנת לשמור על יחסיות ההצבעה ברמה הלאומית. ב-2003 המחוזות חולקו כך:
| מחוז בחירה | מושבים למחוז | מושבי 'הצבעת אישור' | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| ריקוואק-צפון | 9 | 2 | 11 |
| ריקוואק-דרום | 9 | 2 | 11 |
| דרום-מערב | 9 | 2 | 11 |
| צפון-מערב | 9 | 1 | 10 |
| צפון-מזרח | 9 | 1 | 10 |
| דרום | 9 | 1 | 10 |
| סך הכל | 54 | 9 | 63  |
תוצאות הבחירות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |


| מפלגה | מפלגה | יושב ראש | הצבעות | % | +\- | מושבים | +\- |  |  |
|  | מפלגת העצמאות (D) | דויד אודסון | 61,701 | 33.68 | 7.0- | 22 | 4- |  |  |
|  | הברית הסוציאל-דמוקרטית (S) | אוסגור סקארפיונסון | 56,700 | 30.95 | 4.2+ | 20 | 3+ |  |  |
|  | המפלגה הפוגרסיבית (B) | הלדור אסגרימסון | 32,484 | 17.73 | 0.7- | 12 | - |  |  |
|  | תנועה שמאל-ירוקה (V) | סטיינגרימור ג'. סיגפוסון | 16,129 | 8.81 | 0.3- | 5 | 1- |  |  |
|  | המפלגה הליברלית (Þ) | Guðjón Arnar Kristjánsson | 9,647 | 5.10 | חדש | 3 | 2+ |  |  |
|  | כח חדש | פונדם גרארדס ת'ארינסון | 1,791 | 0.98 | חדש | 0 | חדש |  |  |
|  | עצמאי | כריסט פלסון | 1,791 | 0.98 | חדש | 0 | חדש |  |  |
|  | קולות כשרים |  | 183,172 | 183,172 | 183,172 |  |  |  |  |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 185,392 | 100 | - | 63 | - |  |  |
הערות שוליים

↑  Haggalin, Sigga (2003-05-08). "Long-serving PM in Iceland fights to hold on to power". The Irish Times. p. 10.
↑  חלוקת המחוזות באית'לינגי
| הבחירות באיסלנד |
| --- | --- | --- |
בחירות באיסלנד
| הבחירות לפרלמנט | 2017, 2016, 2013, 2009, 2007, 2003, 1999, 1995,  1991, 1987 |  |
דני מינוג

| --- | --- |

מינוג במלבורן, 2016
 לידה:  20 באוקטובר 1971 (בת 52) מלבורן, ויקטוריה, אוסטרליה
 שם במה:  Dannii 
 שם לידה:  Danielle Jane Minogue 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת פופ, דיסקו, דאנס, סינת'-פופ 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  תיכון קמברוול 
 בן או בת זוג:  ג'וליאן מקמהון (2 בינואר 1994–12 באוגוסט 1995)  ז'אק וילנב (1999–2001)  Kris Smith (2008–2012)  Adrian Newman (2014–?) 
 https://www.danniiminogue.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל ג'יין "דני" מינוג (באנגלית: Danielle Jane "Dannii" Minogue נולדה ב-20 באוקטובר 1971) היא שחקנית, זמרת וכותבת שירים אוסטרלית. התפרסמה לאחר שהשתתפה באופרת הסבון קרוב רחוק.
ביוגרפיה

מינוג נולדה במלבורן לרונלד וקרול מינוג. אחותה הגדולה היא הזמרת קיילי מינוג. כבר בתור ילדה החלה מינוג לשחק והשתתפה באופרות סבון שונות. בשנת 1981 הצטרפה לתוכנית "Young Talent Time" שמסגרתה הקליטה את אלבומה הראשון. בשנת 1989 החלה מינוג לשחק באופרת הסבון קרוב רחוק, שם שיחקה במשך שנה. בספטמבר 1988 השיקה מינוג את קו האופנה שלה הנקרא "Dannii". בגדיה נמכרו בזריזות בעקבות הפופולריות שלה, מה שהוביל להשקת 3 קווי אופנה נוספים ב-1989.
קריירה > 1990–1995: תחילת הקריירה

בינואר 1989 חתמה מינוג על חוזה הקלטות עם חברת Mushroom Records. ב-1 באוקטובר 1990 יצא לאור אלבום הבכורה שלה שנקרא Dannii. האלבום יצא לאור ב-1 באפריל 1991 ביפן בשם Party Jam. בארצות הברית יצא האלבום ביוני 1991 ונקרא Love and Kisses. הסינגל הראשון שיצא היה "Love and Kisses" שהגיע למקום הרביעי במצעד השירים האוסטרלי. הסינגל השני מהאלבום היה "Success". אחריו יצא "Jump to the Beat". הסינגל הרביעי מהאלבום היה "Baby Love" והסינגל החמישי והאחרון מהאלבום היה "I Don't Wanna Take This Pain". ב-4 באוקטובר 1993 הוציאה מינוג את אלבומה השני שנקרא Get Into You. הסינגל הראשון מהאלבום היה "Get Into You" אחריו יצא "Love's on Every Corner" ואז "This Is It". בספטמבר 1993 יצא הסינגל הרביעי מהאלבום שנקרא "This Is the Way" אחריו הופץ "Get Into You" שהיה הסינגל החמישי והאחרון מהאלבום.
קריירה > 1996–2000: אלבום שלישי

ב-1996 הנחתה מינוג את התוכנית Top of the Pops במצעד הסינגלים הבריטי. ב-1997 השתתפה במחזה "Grease". ב-18 באוגוסט 1997 יצא הסינגל הראשון מאלבומה בשלישי שהיה "All I Wanna Do". האלבום עצמו יצא ב-8 בספטמבר 1997 ונקרא "Girl". הסינגל השני מהאלבום היה "Everything I Wanted" ואחריו יצא הסינגל השלישי והאחרון מהאלבום שהיה "Disremembrance". ביוני 1998 יצאה מינוג לסיבוב הופעות בשם "Unleashed '98 UK Tour" שכלל 23 הופעות. בנובמבר 1998 יצא באוסטרליה אוסף להיטים שנקרא "The Singles", מהאלבום יצא לאור השיר "Coconut". במקביל יצא אלבום שנקרא "The Remixes" וכלל רמיקסים לשיריה של מינוג. בסוף 1998 הופיעה מינו במופע המרדי גרא ההומו-לסבי של סידני ובינואר 1999 הוציאה לאור את השיר "Everlasting Night".
קריירה > 2001–2004: אלבום רביעי

בנובמבר 2001 יצא השיר "Who Do You Love Now?" שהיה הסינגל הראשון מאלבומה הרביעי של מינוג. לאחר מכן חתמה מינוג על חוזה הקלטות עם חברת London Records. הסינגל השני מהאלבום היה "Put the Needle on It" ששוחר כשנה לאחר הראשון ב-4 בנובמבר 2002. אלבומה הרביעי של מינוג נקרא "Neon Nights" ויצא ב-17 במרץ 2003. הסינגל השלישי מהאלבום היה "I Begin to Wonder" אחריו יצא סינגל הרביעי והאחרון מהאלבום שהיה "Don't Wanna Lose This Feeling". האלבום זכה להצלחה רבה בממלכה המאוחדת, דבר שהוביל להוצאתו בארצות הברית בסוף שנת 2003 על ידי חברת וורנר מיוזיק גרופ.
קריירה > 2004–2006: אלבום להיטים

באוקטובר 2004 הוציאה מינוג את השיר "You Won't Forget About Me". שנה לאחר מכן הוציאה את "Perfection". ביוני 2006 הוציאה מינוג אלבום להיטים שנקרא "The Hits & Beyond" והכיל רצועות חדשות לצד להיטי העבר. שיר חדש שיצא היה "So Under Pressure".
קריירה > 2007–2010: אלבום חמישי והאקס פקטור

ב-5 בנובמבר 2007 הוציאה מינוג את האלבום "Unleashed" שהכיל רצועות וחומרים שהקליטה מינוג בעבר ולא הושמעו קודם לכן. במקביל החלה מינוג לעבוד על אלבום סטודיו חמישי. ב-8 בינואר 2007 יצא הסינגל "I Can't Sleep at Night". אחריו יצא השיר "He's the Greatest Dancer". אלבומה החמישי נקרא "Club Disco" ויצא ב-5 בנובמבר 2007. הסינגל השלישי מהאלבום היה "Touch Me Like That". אלבום להיטים נוסף שיצא היה "The Early Years" שיצא בדצמבר 2008. שנה לאחר מכן יצא The 1995 Sessions שהכיל חומרים עליהם עבדה מינוג בשנת 1995 ולא פורסמו בגלל חילוקי דעות בינה לחברת התקליטים באותה שנה.
קריירה > 2012–הווה

לאחר שמועות בהן תחזור מינוג להפקת האקס פקטור אושר כי היא לא תשוב לתוכנית. מינוג התראיינה לאחרונה והופיעה בטלוויזיה האוסטרלית שם היא דיברה על האוטוביוגרפיה חדשה שלה הנקראת "My Story". בפברואר 2012 חנכה מינוג את מוזיאון השעווה מאדאם טוסו בסידני אשר הציג בובת שעווה בדמותה.
עבודות אחרות > טלוויזיה

בספטמבר 2008 הנחתה מינוג את טקס נבחרי הילדים הבריטי של ערוץ ניקלודיאון. בשנת 2007 הציע סיימון קאוול למינוג להנחות את תוכנית הכישרונות האוסטרלית "Australia's Got Talent". מינוג מנחה את התוכנית כבר שש עונות. לאחר מכן השתתפה מינוג כשופטת בתוכנית האקס פקטור בעונה הרביעית אשר בה שניים מהמתמודדים של מינוג הגיעו לגמר אשר בו ניצח לבסוף הזמר ליאון ג'קסון. מינוג המשיכה כשופטת בתוכנית גם בעונות הבאות עד להחלפתה בעונה השמינית.
בדצמבר 2012 נבחרה מינוג להשתתף בצוות השופטים בגרסה הבריטית לתוכנית המציאות "הטופ מודל הבאה" לצידם של אל מקפירסון וטייסון בקפורד.
בשנת 2018 שימשה כפרשנית בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי ספורט האמריקאית "הביסטמאסטר האולטימטיבי".
בשנת 2019 עלתה תוכנית המציאות האוסטרלית "הזמר במסכה" בערוץ 10, שהיא מבוססת על פורמט קוריאני באותו שם, בו משתתפים ידוענים ששרים קאברים לשירים מפורסמים כשהם לבושים בתחפושות מכף רגל ועד ראש ובמסכות פנים שמסתירות את זהויותיהם. מינוג שימשה כחברת פאנל בשלוש העונות הראשונות.
עבודות אחרות > תיאטרון

ב-1999 השתתפה מינוד במחזה מקבת' בפסטיבל באדינבורו. היא שיחקה את תפקידה של ליידי מקבת' וקיבלה ביקורות מעורבות. בשנת 2001 הופיעה בתיאטרון הווסט אנד עם המחזה הגיבן מנוטרדאם שם שיחקה את איזמרלדה. ב-2002 זכתה מינוג בתואר המשחק הטוב ביותר על תפקידה במחזה לפי מגזין מקסים. ב-2001 השתתפה גם במחזה מונולוגים מהווגינה.
עבודות אחרות > רדיו

ב-2003 הנחתה מינוג תוכנית רדיו משלה שנקראה "Dannii Minogue's Neon Nights". במהלך השתתפותה בתוכנית חברה מינוג למפיקים שונים והקליטה שירים חדשים אשר פורסמו מאוחר יותר באלבומה Unleashed אשר יצא ב-11 בנובמבר 2007. בשנת 2003 היא אף חתמה על חוזה עם חברת ההקלטות All Around the World Productions.
חיים אישיים

בינואר 1994 נישאה מינוג לשחקן ג'וליאן מקמהון אותו הכירה על הסט של קרוב רחוק. השניים התגרשו ב-1995. באוקטובר 1995 הצטלמה מינוג בעירום למהדורה האוסטרלית של פלייבוי. באוקטובר 1999 התארסה מינוג לנהג הפורמולה 1, ז'אק וילנב אך השניים נפרדו בשנת 2001. בתחילת 2002 החלה לצאת עם קרייג לוגאן שהיה מפיק מוזיקלי איתו עבדה על אלבומה השלישי, השניים נפרדו בסוף אותה שנה. באוגוסט 2008 החלה מינוג לצאת עם הדוגמן ושחקן הרוגבי לשעבר, כריס סמית'. בינואר 2010 הודיעו מינוג ובן זוגה כי הם מצפים לילד ראשון. ב-5 ביולי ילדה מינוג את בנה הראשון, איתן אדוארד מינוג סמית'.
דיסקוגרפיה

1991: Dannii
1991: Party Jam
1991: Love and Kisses
1991: U.K. Remixes
1993: Get Into You
1997: Girl
1998: The Singles
2003: Neon Nights
2006: The Hits & Beyond
2007: Club Disco
2007: Unleashed
2008: The Early Years
2009: The 1995 Sessions
החברה הכללית לשיט באגם ז'נבה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  16 בינואר 1873 – הווה (151 שנים) 
 מיקום המטה:  לוזאן 
 ענפי תעשייה:  lake transport, שימור מבנים, תיירות, water transport 
  
 www.cgn.ch/fr/
 
החברה הכללית לשיט באגם ז'נבה (בצרפתית:Compagnie générale de navigation sur le Lac Léman) היא חברה שווייצרית שמפעילה ספינות באגם ז'נבה ומקשרת בין הערים על שפת האגם. מטה החברה ממוקם בלוזן.
החברה הוקמה בשנת 1873 תוך איחוד מספר חברות שפעלו באגם. למרות פיתוח מערכת רכבות באזור, הצי של החברה נותר להיות הכלי החשוב לתחבורה מקומית ולצורכי תיירות. עסקי החברה נפגעו במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היא אף הפסיקה את פעילותה ל-3 חודשים. הספינות שטות תחת דגל שווייץ, אך בהתקרב לשטחי צרפת מונף גם דגל צרפת.
צי החברה כולל בין היתר מספר ספינות שנבנו בתחילת המאה ה-20. בשנת 1999 חמש מהן קיבלו מעמד של "נכס לאומי היסטורי" ותפעול ספינות אלו מסובסד על ידי הממשל המקומי. לדעת ארגון "מורשת אגם ז'נבה" הן הפכו לחלק בלתי נפרד מהנוף. בשנת 2014 זכתה החברה בפרס  של "אאורופה נוסטרה". על הספינה Savoie נערכים סיורי שיט גסטרונומי בהם מוגשים בישולים של פיליפ שברייה. בשנת 2019 ספינות אלו והמסעדות שעל הספינות זכו בפרס של הוועדה הבינלאומית למונומנטים ולאתרים.
צי החברה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שם | שנה | אורך | הספק (בכוח סוס) | מס' נוסעים |
| La Suisse | 1910 | 78.5 | 1380 | 1200 |
| Simplon | 1920 | 78.5 | 1380 | 1200 |
| Montreux | 1904 | 68.3 | 870 | 800 |
| Savoie | 1914 | 68 | 890 | 800 |
| Rhone | 1927 | 68 | 838 | 825 |
| Helvétie | 1926 | 78.5 |  | 1400 |
| Vevey | 1907 | 66 | 691 | 750 |
| Italie | 1908 | 65.5 | 691 | 800 |
| Lausanne | 1991 | 78.8 | 2*1170 | 1500 |
| Henry-Dunant | 1963 | 50.2 | 2*489 | 700 |
| Général-Guisan | 1964 | 50.2 | 2*489 | 700 |
| Chablais | 1974 | 46.1 | 2*436 | 560 |
| Ville-de-Genève | 1978 | 47.2 | 2*540 | 560 |
| Léman | 1990 | 49.6 | 2*700 | 850 |
| Valais | 2008 | 30.8 | 2*970 | 200 |
| Morges Lavaux | 2006 | 30.8 | 2*970 | 200 |
| Coppet Genève | 2007 | 24.8 | 2*1401 | 120 |
| Col-Vert | 1960 | 28.3 | 394 | 130 |
הארמייה הראשונה (צרפת)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  צרפת צרפת
 שיוך:   צבא צרפת
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914   2 בספטמבר 1939   25 בספטמבר 1944 – 11 בפברואר 1919   29 במאי 1940   1 באוגוסט 1945
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים
הארמייה הראשונה הייתה ארמייה צרפתית שפעלה הן במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית, והן במלחמת העולם השנייה במערכה בצפון אפריקה ובחזית המערבית.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה גויסה הארמייה ב-2 באוגוסט 1914, והתייצבה באזור לורן תחת פיקוד גנרל אוגוסט דובאי. הארמייה השתתפה יחד עם הארמייה השנייה בקרב לורן וספגה אבדות כבדות, אך הצליחה לבלום את המתקפה הגרמנית. בשנת 1917 לחמה הארמייה בקרב פשנדל, ובהמשך המשיכה הארמייה להילחם עד סוף המלחמה, והשתתפה במתקפת מאה הימים, וב-11 בנובמבר 1918 פורקה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > 1939 - 1940

במלחמת העולם השנייה, הייתה הארמייה הראשונה בפיקוד גנרל ז'ורז' בלנשאר פרוסה בבלגיה, כחלק מקבוצת הארמיות הראשונה. ב-10 במאי 1940 פתחו הגרמנים במתקפה על צרפת וארצות השפלה, ותוך זמן קצר כיתרו את כוחות בעלות הברית בכיס דנקירק. חלק מהארמייה חולץ במהלך פינוי דנקירק, וחלק מהארמייה נפל בשבי הגרמנים. ב-26 במאי מונה בלנשאר למפקד קבוצת הארמיות הראשונה, ורנה פריו מונה למפקד הארמייה עד ל-29 במאי שאז התפרקה הארמייה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > 1944 - 1945

לאחר נחיתת בעלות הברית בדרום צרפת, הוקמה מחדש הארמייה ב-25 בספטמבר 1944, והועמדה תחת פיקוד ז'אן דה לאטר דה טסיני. הארמייה לחמה במזרח צרפת ובדרום גרמניה, כחלק מקבוצת הארמיות השישית של בעלות הברית. הארמייה לחמה בכיס קולמר, וכבשה את שטרסבורג, קרלסרוהה ודרמשטאדט.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > המלחמה הקרה

במהלך המלחמה הקרה הייתה הארמייה חלק מקבוצת הארמיות המרכזית של נאט"ו, ומפקדת הארמייה הייתה מוצבת בשטרסבורג.
מפקדים > מלחמת העולם הראשונה

אוגוסט דובאי (2 באוגוסט 1914 - 5 בינואר 1915)
פייר רוק (5 בינואר 1915 - 25 במרץ 1916)
אוליבייה מאזל (25 במרץ 1916 - 31 במרץ 1916)
אוגוסטן ז'ראר (31 במרץ 1916 - 31 בדצמבר 1916)
אמיל פאיול (31 בדצמבר 1916 - 6 במאי 1917)
ז'וזף אלפרד מישלר (6 במאי 1917 - 1 ביוני 1917)
אנרי גורו (1 ביוני 1917 - 15 ביוני 1917)
פרנסואה אנטואן (15 ביוני 1917 - 21 בדצמבר 1917)
מארי אז'ן דבני (21 בדצמבר 1917 - 11 בנובמבר 1918)
מפקדים > מלחמת העולם השנייה

ז'ורז' בלנשאר (2 בספטמבר 1939 - 26 במאי 1940)
רנה פריו (26 במאי 1940 - 29 במאי 1940)
ז'אן דה לאטר דה טסיני (25 בספטמבר 1944 - 1 באוגוסט 1945)
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
החזית המערבית במלחמת העולם השנייה