עירית עמית כהן
ביוגרפיה

עירית עמית-כהן נולדה ב-14 בינואר 1950 לאפרים ושלומית טישלר, בגרעין הכשרה שהוקם על חלקת הכפר שייח' מוניס (בשטחו הוקם לאחר מכן מוזיאון ארץ ישראל ברמת אביב).
אמה שלומית היא בת למשפחת יזרעאלי, ממייסדי המושבה כנרת. סבה, אב-אמה, דוד יזרעאלי, היה חקלאי והיה ידוע כמלחין, על אף שלא ידע לקרוא או לכתוב תווים. הוא הלחין מזמורים מ"שיר השירים", פסוקים שונים מהתנ"ך ושירים עבריים. את מזמוריו שרו במקהלות, בקונצרטים שונים בארץ ונוגנו ב"קול ישראל". גם מקהלת הגברים בלונדון שרה משיריו. אשתו, חנה יזרעאלי, סבתה של עמית-כהן, הייתה מהמורות הראשונות של המושבה.
אמה של עמית-כהן, שלומית, למדה בסמינר בית הכרם (המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין) בירושלים ובשנת 1947 הכירה את אביה של עמית כהן, אפרים טישלר, יליד ברלין שברח לשאנגחאי במהלך מלחמת העולם השנייה, שם שהה בגטו יחד עם פליטים יהודיים מאירופה. ב-1947 הוא אולץ לעזוב בשל אירועי המהפכה בסין וחזר לברלין למצוא את סבתו ששרדה את המלחמה. בברלין הוא השלים לימודי אדריכלות ועלה לארץ ישראל.
שלושה חודשים לאחר לידתה של כהן-עמית ב-1950, עברה משפחתה לקבוצת כנרת. אמה עבדה כמורה ואביה כאדריכל ומהנדס בניין. בשנת 1951, כאשר הייתה עמית-כהן בת שנה וחצי, נרצח אביה, אפרים טישלר, במהלך עבודתו, בידי הפדאיון הסורים. אמה באותו זמן הייתה הרה עם אחיה הצעיר של עמית-כהן.
ב-1957, כשהייתה עמית-כהן בת 7 שנים, נישאה אמה בשנית ליעקב דרורי, יליד לודז' בפולין, ניצול שואה וממייסדי קיבוץ לוחמי הגטאות, והמשפחה עברה לנהריה. בנהריה גדלה עמית-כהן עד גיל 18, ושם גם הכירה את בעלה לעתיד, רפאל עמית, ירושלמי במקור, לו נישאה בגיל 22.
בשל משיכתה לנוף, למרקמים בנויים ולסיפורים מאחוריהם ובשל אהבתה לשפה ולספרות העברית, החלה עמית-כהן בלימודי גאוגרפיה וספרות באוניברסיטה העברית בירושלים. את התואר הראשון השלימה ב-1973.
בשנת 1974 נולד בנה הבכור העיתונאי חגי עמית-כהן. בשנת 1975 שהו עמית-כהן ובן זוגה בארצות הברית לאורך ארבע שנים, שם עסקה עמית-כהן בהוראת השפה העברית וספרות עברית בבית ספר יהודי, אותו גם ניהלה. עיקר עיסוקה בשנים אלה היה בבלשנות שימושית - היא חקרה ולימדה כיצד נוצרת שפה, איך נוצרות מילים ואת השפעת השפה על החשיבה.
בארצות הברית נולדו לבני הזוג שני ילדים, ועמית-כהן החלה בכתיבת ספרי ילדים - "הרפתקה הפוכה" ו"ביפו על יד הנמל".
לאחר חזרתם לארץ התגוררו בני הזוג בתל אביב, נולדו להם שני ילדים נוספים וכעבור ארבע שנים עברו לגור ביבנה.
עם גדילת ילדיה, החלה עמית-כהן לפנות בכתיבתה לבני נוער. במחצית הראשונה של שנות ה-90 היא כתבה שלושה ספרים המיועדים לבני נוער - "פרצה בשמי בגדד", ושני ספרים בסדרת "הבריחה" שיצאו בהוצאת מלוא - "הבריחה ממנזר הגבירה השחורה" ו"הבריחה אל הטירה בהרים"; פרסמה רומן ראשון, "יהושע חנקין שתי אהבות" (1996); וכן הוציאה ספרים וסדרת קלטות וידאו העוסקים בלימוד השפה העברית.
במקביל, המשיכה ללימודי תואר שני בגאוגרפיה באוניברסיטה העברית. עבודת התזה שלה עסקה בחיים מרגליות קלווריסקי. את התואר השני סיימה עמית-כהן בשנת 1982, ואת הדוקטורט שלה בגאוגרפיה בנושא מדיניות ברכישת קרקע סיימה בשנת 1994. באותה שנה החלה לעבוד כמרצה במחלקה לגאוגרפיה וסביבה ובמחלקה ללימודי ארץ ישראל וארכאולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, ולהתמחות בנושאים של שימור המורשת התרבותית והנוף הטבעי והתרבותי.
ניסיונה בכתיבה ספרותית ועיתונאית מחד ובכתיבה אקדמית ועריכת מחקרים מאידך - הולידו עיסוק של עמית-כהן בשילוב שני אופני החשיבה והכתיבה השונים, עיסוק שבא לידי ביטוי בסדרת הרצאות בשם "מחשיבת חקר לעבודת חקר", ובספרים בנושא כתיבה אקדמית שנועדו לקהילה האקדמית: "חיבור מדעי - האתגר" ו"לכתוב עבודות מחקר".
בשנת 2000 הוציאה עמית-כהן את ספרה "שלוש חתונות - מפגשים עם אורנה פורת" בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר מספר על תולדות השחקנית אורנה פורת. במהלך שנות האלפיים החלה לחקור לכתוב ולפרסם ספרים ומאמרים רבים בנושא נכסי מורשת התרבות ונופי תרבות במרחב העירוני והכפרי בישראל.