stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל שמידט-רוטלוף
הערות שוליים

↑  "Schmidt-Rottluff [Schmidt, Karl"], loginp.fordham.edu
↑  Karl Schmidt-Rottluff
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267769305171  PLWABN: 9810614999905606  AAG: 1126  AGSA: 3577  BIBSYS: 90355514  BNE: XX1440277  BnF: cb12127491z (data)  GND: 118759795  ISNI: 0000 0001 0864 5901  KulturNav: 5b607818-5942-44fb-9f3c-b80f19a2f173  LCCN: n50006738  MusicBrainz: 6f865f53-445f-46c8-8ee7-4fac7b0044a3  NGV: 7058  NKC: ola2003172395  NTA: 071193138  RKD: 70712  SNAC: w6kh0tkt  SUDOC: 029723957  TePapa: 39275  Trove: 1102549  ULAN: 500005940  VcBA: 495/311830  VIAF: 4964287   WorldCat (עם VIAF): 4964287
קרל תאודור, נסיך בוואריה

קרל תאודור, נסיך בוואריה (בגרמנית: Karl Theodor von Bayern‏; 7 ביולי 1795 – 16 באוגוסט 1875), היה נסיך בווארי וגנרל-פלדמרשל בצבא הבווארי.
ביוגרפיה

קרל תאודור נולד ב-8 בפברואר 1792 במנהיים, למקסימיליאן הראשון, מלך בוואריה ולאוגוסטה וילהלמינה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתם של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים. הוא היה אחיהם של קרולינה אוגוסטה, קיסרית אוסטריה (אשתו של פרנץ הראשון, קיסר אוסטריה) אליזבת, מלכת פרוסיה (אשתו של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה) ושל סופי, נסיכת בוואריה, אמם של הקיסרים פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ומקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו.
קרל נלחם נגד נפוליאון בקרב הנאו בשנת 1813, הפך לגנרל של דיוויזיה, והשתתף במערכת 1814 בצרפת. החילוקים בינו ובין הנסיך ורדה הובילו לפרישתו מהצבא בין השנים 1822–1838. לאחר מותו של פון ורדה, מינה אותו אחיו לודוויג הראשון, מלך בוואריה לגנרל-פלדמרשל ולמפקח הכללי של הצבא. במלחמת אוסטריה–פרוסיה בשנת 1866 הוא היה המפקד העליון של הקורפוסים הפדרליים השביעי והשמיני, שכללו את הצבא הבווארי, ששיתף פעולה עם האוסטרים, ולאחר המלחמה פרש מהשירות הציבורי. לאחר מכן התגורר קרל תאודור בטגרנזי, עד מותו ב-16 באוגוסט 1875.
משפחתו

בשנת 1823 התחתן קרל תאודור עם מארי-אן-סופי פטין, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
קרולינה סופיה (1817–1889)
מקסימיליאן תאודור (1823–1895)
פרנציסקה סופיה (1827–1912)
קרלוס, דוכס קלבריה

קרלוס, דוכס קלבריה (בספרדית: Carlos de Borbón-Dos Sicilias;‏ 16 בינואר 1938 - 5 באוקטובר 2015), היה הטוען לכתר ממלכת שתי הסיציליות בין השנים 1964–2015.
ביוגרפיה

קרלוס נולד ב-16 בינואר 1938 בלוזאן, לאלפונסו, דוכס קלבריה ולאליצ'ה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של אליא, דוכס פארמה ומריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה. קרלוס התחנך ביחד עם חואן קרלוס, נסיך ספרד והשניים היו חברים טובים, ולאחר מכן אף למדו ביחד באוניברסיטת מדריד.
בשנת 1960 מת הנסיך פרננדו פיו, דוכס קלבריה ללא בנים, ואביו אלפונסו טען לזכותו על התארים, והעניק לקרלוס את התואר דוכס נוטו. מנגד הנסיך רניירי, דוכס קסטרו טען שסבו קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות ויתר על התארים קודם חתונתו עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, ומשום כך הוא יורש אותם. המחלוקת עדיין לא נפתרה, ובעוד רוב בתי המלוכה באירופה מכירים בצאצאי רניירי כטוענים לכתר, בית המלוכה הספרדי מכיר ביורשיו של אלפונסו כטוענים לכתר.
באפריל 1961 התחתנה אחותו תרזה מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות עם אניגו מורנו וארטגה, ובחתונתה פגש קרלוס את אן, נסיכת אורליאן, בתם של אנרי, רוזן פריז ואיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, אותה פגש שוב בחתונתם של חואן קרלוס, נסיך ספרד וסופיה, נסיכת יוון ודנמרק במאי 1962, וחודשיים לאחר מכן הוזמנה אן לבית הוריו של קרלוס. בסוף 1963 כבר דיווחה התקשורת הצרפתית על הקשר בין בני הזוג, אולם מכיוון שאנרי, רוזן פריז הכיר ברניירי, דוכס קסטרו כטוען לכתר של ממלכת שתי הסיציליות, סירב אביו של קרלוס לנישואים.
בשנת 1964 מת אביו של קרלוס, וקרלוס הפך לטוען לכתר של ממלכת שתי הסיציליות, ונטל לעצמו את התואר דוכס קלבריה. לאחר מותו של אביו השיג קרלוס את הסכמתו של אנרי, רוזן פריז לנישואים, וב-11 במאי 1965 התחתנו השניים בדרו. לאחר הנישואין שהו השניים בתחילה בארצות הברית, שם עבד קרלוס בצ'ייס מנהטן, ולאחר מכן בבנק הלאומי של מקסיקו. בשנת 1966 התיישבו השניים במדריד, משם הוא ניהל גם את האחזקות החקלאיות הגדולות של משפחתו בספרד, ונולדו להם 5 ילדים. ב-5 באוקטובר 2015 מת קרלוס במדריד, ובנו פדרו, דוכס קלבריה ירש את תאריו.
משפחתו

ב-11 במאי 1965 התחתן קרלוס עם אן, נסיכת אורליאן, בתם של אנרי, רוזן פריז ואיזבל, נסיכת אורליאן-ברגנסה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
כריסטינה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1966), התחתנה עם פדרו לופס-קואסדה אי פרננדז-אוררוטיה
מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1967), התחתנה עם זימון, ארכידוכס אוסטריה
פדרו, דוכס קלבריה (נולד ב-1968), התחתן עם סופיה לאנדלוסה אי מלג'רחו
אינס מריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1971). התחתנה עם נובל מישל קרלי פאלומבי
ויקטוריה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (נולדה ב-1976), התחתנה עם מרקוס נומיקוס
קסטוריה

| --- | --- |
קסטוריה
קסטוריה
 מדינה:  יוון יוון
 מחוז:  מערב מקדוניה
 שפה רשמית:  יוונית 
 על שם:  בונה 
 שטח:  57.30 קמ"ר
 גובה:  700 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  12,548 (2021)
 קואורדינטות:  40°31′05″N 21°16′08″E﻿ / ﻿40.518130555556°N 21.268761111111°E﻿ / 40.518130555556; 21.268761111111 
 http://www.kastoria.gov.gr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקסטוריה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןקסטוריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קַסְטוֹרְיָה (ביוונית: Καστοριά) היא עיר לחופו של אגם אורסטיאדה במחוז מערב מקדוניה שביוון. בשנת 2011 התגוררו בה כ-16,958 תושבים. העיר מהווה מרכז לתעשיית פרוות.
היסטוריה

במאה החמישית לפני הספירה הייתה העיר בירתם של מלכי מוקדון (ונקראה קילטרון). היא נחרבה ככל הנראה בסוף המאה השנייה, ובמאה השלישית הוקמה מחדש. במהלך המאה ה-13 ניהלו האימפריה הביזנטית ונסיכות אפירוס מאבקי שליטה על העיר, וב-1331 היא הייתה לחלק מהאימפריה הסרבית. בסביבות 1385 כבשה אותה האימפריה העות'מאנית, שהחזיקה בה עד מלחמת הבלקן הראשונה (1912), אז יוון תפסה את השליטה בה. במהלך מלחמת העולם השנייה ומלחמת האזרחים היוונית ניזוקה העיר קשות.
יהודי קסטוריה

בקסטוריה חיה קהילה יהודית, שרובה הגיעה מאיטליה במהלך המאה ה-17 וה-18. ב-1944 גירשו הנאצים את יהודי קסטוריה למחנה ההשמדה בירקנאו, ארבעה חודשים בלבד לפני שבעלות הברית שחררו את העיר. רק 38 מיהודי העיר שרדו את השואה.
אנדרטה לזכר יהודי קסטוריה, בבית הקברות בקריית שאול
קלרה טידש

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1895 דברצן, הונגריה 
 פטירה:  16 באפריל 1980 (בגיל 84) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 מקצוע:  מעצבת תלבושות, במאית קולנוע, תסריטאית, אתנוגרפית, מעצבת אופנה, grand couturier, רקדנית 
 בן או בת זוג:  Ferenc Zsindely 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (1 באוגוסט 2001) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  קלרה טידש
 
קלרה טידש; גב' זִ'ינְדֵיי (בהונגרית: Tüdős Klára;‏ 20 ביולי 1895, דברצן – 16 באפריל 1980, בודפשט) הייתה מעצבת תלבושות ותחפושות, אתנוגרפית, סופרת מסות זיכרון וחסידת אומות העולם הונגרייה.
ביוגרפיה

קלרה טידש נולדה בדברצן למשפחה ליברלית בעלת דעות מתקדמות. אביה היה יאנוש טידש, עורך דין, חבר פרלמנט (1862–1918), ואמה הייתה אירן קאלמאנצ'י (בשנת 1930 פרסמה ספר בישול בשם "נדונית בנות הונגריות"). קלרה הייתה תלמידת בית הספר הגבוה לבנות קלוויניסטיות בדברצן ובהמשך למדה במוסד פרטי שווייצרי (בעיר ווה – Vevey). משנת 1915 המשיכה את לימודיה בבית הספר לאמנויות יישומיות בבודפשט. היא הייתה סטודנטית ועמיתה לעבודה של אישטוואן דיורפי באוניברסיטה, במגמת אתנוגרפיה. בינתיים למדה ולימדה מחול והופיעה בקטעי ריקוד באירועי צדקה.
לאחר מות אביה, בשנת 1919, משפחתה דחקה בה להתחתן עם סֶגֶן ההוסרים בדברצן רודולף סוניוגי מסוניוג, שהפסיד את אחוזותיו שהיו בטרנסילבניה אחרי חוזה טריאנון. נולדה להם בת אחת, יודית (1921) הם התגרשו בשנת 1928.
בשנת 1925 קלרה הצטרפה לבית האופרה של בודפשט כמנהלת ומעצבת ראשית של סדנת התלבושות של בית האופרה. היא עיצבה את התלבושות של האופרה הארי יאנוש של זולטאן קודאי (1926). בשנת 1937 פתחה סלון אופנה במרכז העיר בשם פאנטליקה (Pántlika), שם עיצבה בגדים מעוטרים ברקמת איכרים ובדים ארוגים, שנכנסו לאופנה בשל עיצוביה. היא לקחה חלק גם בתנועת המחקר בכפר.
בשנת 1938 נישאה לפרנץ ז'ינדיי (מזכיר המדינה, דהיינו סגן שר, במשרד התרבות, ולאחר מכן שר המסחר והתחבורה בממשלת מיקלוש קאלאי בשנים 1942–1944). בשנת 1944, הפכה לנשיאת התאחדות הנשים הקלוויניסטיות הלאומית מטעם לאסלו רבאס. היא ייסדה את עיתון העמותה בשם "מאדיאר אסוני" אישה הונגרייה - Magyar Asszony). היא גם כתבה ספר לימוד לבלט וגם מחזה, והייתה במאית הקולנוע ההונגרייה הראשונה של סרט בשם "אור וצל" (על פי תסריט משלה).
במהלך מלחמת העולם השנייה, יחד עם המיסיון השוודי, נתנה מחסה לאנשים נרדפים רבים, הווילה שלהם בבודפשט הייתה מלאה בפליטים וקרוב למאה יהודים ניצלו בזכותה. לכן, בשנת 2001 הוענק לה על ידי יד ושם תואר חסידת אומות העולם.
בשנת 1949 נאסר עליה לעבוד בהתאחדות הנשים, ובשנת 1951 היא פונתה (גורשה) מבודפשט יחד עם בעלה. עד 1963 הם התגוררו בבלטונללה כאחראית הבית של בית נופש. לאחר מות בעלה עברה להתגורר עם בתה באוסטרליה, אך חזרה הביתה כבר בשנת 1966. משנת 1970 כתבה על יחסיה עם הכנסייה הקלוויניסטית, ומאמצע העשור התראיינה גם לכתב העת "לאישה" (Nők Lapja) וגם לעיתונות הקלוויניסטית בהונגריה.
הנצחתה

עבודותיה נשמרות במוזיאון לאמנויות יישומיות, במוזיאון הלאומי של הונגריה (MNM) ובמוזיאון דרי בדברצן.
בשנת 2010 ייסדה איגוד הנשים הקלוויניסטיות את פרס קלרה טידש.
בשנת 2011 נחנך לוח זיכרון בבית מגוריה לשעבר ברובע 12.
עבודותיה

Ünneplő. Új magyar díszruha sorozat (Bp., 1938)
A falu protestáns értelmisége a magyar kultúra szolgálatában (Bp., 1940)
Az Országos Református Nőszövetség 1944. évi csendes nagygyűlése; szerk. Zsindely Ferencné Tüdős Klára, Ravasz László; Bethlen Ny., Bp., 1944
Isten markában (karcolatok, Bp., 1975, 1976, 1977, 1978, 1980, 1982, 1986)
Csizma az asztalon (visszaemlékezések, Zürich, 1978, Bern, 1978)
Arcképek; Református Zsinati Iroda, Bp., 1978
Isten markában; sajtó alá rend. Bottyán Jánosné; 5. bőv. kiad.; Református Zsinati Iroda, Bp., 1980
Isten markában erni élni!; sajtó alá rend. Dizseri Eszter; 9. kiad.; Kálvin, Bp., 1998
Isten markában; szerk. Dizseri Eszter; 10. átdolg. kiad.; Kálvin, Bp., 2003
לקריאה נוספת

אסתר דיז'רי: קלרה טידש. ביוגרפיה - במסמכים, 1895–1980; 1994
לקסיקון ביוגרפי הונגרי. 1000–1990
הערות שוליים

↑  https://www.antikvarium.hu/konyv/t-kalmanchey-iren-magyar-lanyok-hozomanya-605811
↑  http://www.nevpont.hu/view/11856
↑  http://intezet.nori.gov.hu/national-tombs/budapest/farkasreti-temeto/tudos-klara-szunyogh-rudolfne-zsindely-ferencne/
↑  https://www.hangosfilm.hu/filmenciklopedia/zsindelyne-tudos-klara
↑  Adatlapja a Jad Vasem nyilvántartásában
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 119451751  ISNI: 0000 0000 7999 2196  LCCN: n97873693  RERO: 02-A000164713  SUDOC: 243909225  VIAF: 62358631   WorldCat (עם VIAF): 62358631 
לוח הזיכרון שלה ברובע 12 בבודפשט (בבודה)
קרלוס קוויאר

קרלוס חאבייר קוויאר חימנס (בספרדית: Carlos Javier Cuéllar Jiménez; נולד ב-23 באוגוסט 1981) הוא כדורגלן עבר ספרדי אשר שיחק בעמדת הבלם.
קריירה

קוויאר נולד במדריד ושיחק במחלקות נוער שונות בקבוצות מקומיות. קוויאר החל את הקריירה בבוגרים בקלהורה לאחר שהושאל ממנה מנומנסיה. ב-23 בספטמבר 2000 ערך את הופעתו הבכורה בבוגרים בהפסד 1–2 לחרס. ב-12 במאי 2001 הבקיע את שערו הראשון בקריירה בניצחון 0–4 על ראסינג דה פרול. בשתי העונות הבאות חזר לנומנסיה והיה לשחקן הרכב בקבוצה.
ב-29 באוגוסט 2003 חתם לשלוש שנים באוססונה מהלה ליגה. ב-19 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–2 על ריאל מורסיה. ב-2 בפברואר 2005 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–3 על סביליה בגביע הספרדי בהמשך טורניר הגביע העפיל עם הקבוצה לגמר, וסיים במקום הרביעי בליגה.
ב-5 ביולי 2007 חתם בגלאזגו ריינג'רס הסקוטית. ב-31 ביולי ערך את הופעתו הבכורה בריינג'רס בניצחון 0–2 על זטה. ב-1 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 0–4 על גרנטה.
ב-12 באוגוסט 2008 חתם באסטון וילה מהפרמייר ליג. ב-18 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–2 על ליטקס לובץ' בגביע אופ"א. ב-21 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בפרמייר ליג בניצחון 1–2 על וסט ברומיץ' אלביון. ב-7 בנובמבר 2009 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–5 על בולטון וונדררס.
ב-2 ביולי 2012 חתם לשנתיים בסנדרלנד ושב לשתף פעולה עם המאמן האירי מרטין אוניל, תחתיו שיחק בוילה. ב-18 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בתיקו 0-0 נגד ארסנל. ב-18 בנובמבר הבקיע את שערו הראשון בסנדרלנד בניצחון 1–3 על פולהאם.
ב-20 באוגוסט 2014 חתם קוויאר בנוריץ' סיטי מהצ'מפיונשיפ. ב-26 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 1–3 על קרוולי טאון בגביע הליגה. ב-8 בנובמבר ערך את הופעתו הבכורה בצ'מפיונשיפ בהפסד 1–2 לנוטינגהאם פורסט.
ב-10 באוגוסט 2015 חתם לעונה באלמריה מהליגה הספרדית השנייה. ב-23 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–3 על לגאנס.
ב-12 באוגוסט 2016 חתם במכבי פתח תקווה.
ב-22 במאי 2017 חתם בעירוני קריית שמונה.
ב-15 במאי 2018 חתם בבית"ר ירושלים, אך ב-16 באוגוסט שוחרר מהקבוצה.
ב-7 בספטמבר 2018 חתם לעונה אחת בבני יהודה תל אביב, ובסוף העונה זכה איתה בגביע המדינה. ב-27 במאי 2019 שוחרר מהקבוצה.
ב-17 באוקטובר 2019, בגיל 38, הודיע קוויאר על פרישה ממשחק פעיל.
חיים אישיים

בשנת 2015, החל לאמץ אורח חיים טבעוני.
תארים

גביע המדינה: 2018/2019
הערות שוליים

↑  תומר לוי, ‏פרסום ראשון: קרלוס קוויאר שוחרר מבית"ר, באתר ערוץ הספורט, 16 באוגוסט 2018
↑  אופיר סער ושלמה וייס‏, בני יהודה ביקשה לשאול את זנטי לעונה נוספת, קוויאר נפרד, באתר וואלה, 27 במאי 2019
↑  בגיל 38: קרלוס קוויאר הודיע על פרישה מכדורגל, באתר ONE‏, 17 באוקטובר 2019
↑   רועי בית לוי, קרלוס קואייר, הכדורגלן הטבעוני שמאיים לסחוף את מסי ואגוארו, באתר הארץ, 25 ביולי 2017
קרל תאודור, דוכס בבוואריה

קרל תאודור, דוכס בבוואריה (בגרמנית: Herzog Carl Theodor in Bayern; ‏9 באוגוסט 1839 - 30 בנובמבר 1909), היה דוכס מבית ויטלסבאך, ואביה של אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים.
ביוגרפיה

קרל תאודור נולד ב-9 באוגוסט 1839 בטירת פוסנהופן למקסימיליאן יוזף, דוכס בבוואריה ולודוביקה, נסיכת בוואריה, בתם של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה וקרולינה מבאדן.
בשנת 1853 הצטרף קרל תאודור לצבא הבווארי, ואף לחם בשורותיו במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה. לאחר מכן למד קרל תאודור באוניברסיטת מינכן, שם למד פילוסופיה, משפטים, כלכלה ורפואה. בין המורים היו הכימאי יוסטוס פון ליביג, הפתולוג לודוויג פון בוהל, והפיזיקאי פיליפ פון יולי. בשנת 1870 פרצה מלחמת צרפת–פרוסיה, וקרל תאודור השתתף בה כאוברסט ברגימנט הפרשים הקלים הבווארי ה-3. לאחר המלחמה השלים קרל תאודור את לימודיו, וקיבל תואר דוקטור ברפואה. לאחר מכן התמחה קרל תאודור אצל פרופסור ארלט בווינה ופרופסור הורנר בציריך.
ב-11 בפברואר 1865 התחתן קרל תאודור עם סופיה, נסיכת סקסוניה, בתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, אולם היא מתה בשנת 1867. ב-29 באפריל 1874 התחתן קרל תאודור עם מריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנה נולדו לו 5 ילדים.
בשנת 1877 החל קרל תאודור לעסוק ברפואת עיניים במנטון שבריביירה הצרפתית, ובשנת 1880 פתח יחד עם אשתו מריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל את מרפאת העיניים הדוכס קרל תאודור במינכן, שקיימת עד היום.
ב-30 בנובמבר 1909 מת קרל תאודור בעיר קרויט, והוא בן 70 שנים.
משפחתו

ב-11 בפברואר 1865 התחתן קרל תאודור עם סופיה, נסיכת סקסוניה, בתם של יוהאן, מלך סקסוניה ואמליה אוגוסטה, נסיכת בוואריה, ממנה נולדה לו בת אחת:
אמליה, דוכסית בבוואריה (1865–1912), התחתנה עם וילהלם קרל, דוכס אוראך
ב-29 באפריל 1874 התחתן קרל תאודור עם מריה ז'וזה, נסיכת פורטוגל, בתם של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואדליידה מלוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
סופיה אדלהייד, דוכסית בבוואריה (1875–1957), התחתנה עם הנס וייט, רוזן טרינג-יטנבאך
אליזבת מבוואריה, מלכת הבלגים (1876–1965), התחתנה עם אלברט הראשון, מלך הבלגים
מריה גבריאלה, דוכסית בבוואריה (1878–1912), התחתנה עם רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה
לודוויג וילהלם, דוכס בבוואריה (1884–1968)
פרנץ יוזף, דוכס בבוואריה (1888–1912)
קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות

קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות (באיטלקית: Carlo Tancredi di Borbone-Due Sicilie;‏ 10 בנובמבר 1870 - 11 בנובמבר 1949) היה אחיינו של פרנצ'סקו השני, מלך שתי הסיציליות וסבו של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד.
ביוגרפיה

קרלוס נולד ב-10 בנובמבר 1870 בבולצנו, לנסיך אלפונסו, רוזן קזרטה ולמריה אנטונייטה, נסיכת שתי הסיציליות, בתם של פרנצ'סקו, רוזן טראפאני ומריה איזבלה, ארכידוכסית אוסטריה.
במהלך מלחמת ארצות הברית–ספרד שירת קרלוס בצבא הספרדי, ואף הגיע בו לבסוף לדרגת מפקח כללי.
ב-14 בפברואר 1901 התחתן קרלוס עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, אחותו של אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, וקיבל את התואר אינפנטה של ספרד. לבני הזוג נולדו 3 ילדים, אולם מרסדס מתה בשנת 1904 בעת לידת בתה.
ב-16 בנובמבר 1907 התחתן קרלוס באבשאם, ווסטרשייר, אנגליה עם לואיז, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן. בני הזוג התגוררו במדריד, ונולדו להם 4 ילדים.
בשנת 1921 עברה המשפחה לסביליה, שם מונה קרלוס למושל המחוז. לאחר הדחת אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד בשנת 1931 והקמת הרפובליקה הספרדית השנייה, הוגלו בני המשפחה מספרד, ועברו להתגורר בקאן בצרפת. לאחר מכן התגוררה המשפחה באיטליה ובשווייץ, ולאחר ניצחונו של פרנקו חזרה המשפחה לספרד והתיישבה בסביליה.
ב-11 בנובמבר 1949 מת קרלוס בסביליה, והוא בן 79 שנים.
מחלוקת הירושה בשתי הסיציליות

ב-14 בדצמבר 1900 קודם חתונתו עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, ויתר קרלוס על טענתו לכתר ממלכת שתי הסיציליות. בשנת 1960 מת אחיו הגדול של קרלוס - הנסיך פרננדו פיו, דוכס קלבריה ללא בנים, ובנו של קרלוס - אלפונסו, דוכס קלבריה טען לזכותו על התארים. מנגד אחיו הצעיר של קרלוס - הנסיך רניירי, דוכס קסטרו טען שקרלוס ויתר על התארים, ומשום כך הוא יורש אותם. המחלוקת עדיין לא נפתרה, ובעוד רוב בתי המלוכה באירופה מכירים בצאצאי רניירי כטוענים לכתר, בית המלוכה הספרדי מכיר ביורשיו של אלפונסו כטוענים לכתר.
משפחתו

ב-14 בפברואר 1901 התחתן קרלוס עם מרסדס, נסיכת אסטוריאס, בתם של אלפונסו השנים עשר, מלך ספרד ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
אלפונסו, דוכס קלבריה (1901–1964)
פרננדו, נסיך ספרד (1903–1905) - מת כשנה לאחר מות אימו
איזבל אלפונסה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1904–1985). התחתנה עם הרוזן יאן קאנטי זמויסקי
ב-16 בנובמבר 1907 התחתן קרלוס עם לואיז, נסיכת אורליאן, בתם של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ומארי איזבל, נסיכת אורליאן, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
קרלוס, נסיך בורבון-שתי הסיציליות (1908–1936), נהרג במלחמת האזרחים בספרד בצד הלאומני
מריה דה לוס דולורס, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1909–1996), התחתנה עם אוגוסטין יוזף צ'רטוריסקי
מריה דה לאס מרסדס, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1910–2000), התחתנה עם חואן, רוזן ברצלונה
מריה דה לה אספרנסה, נסיכת בורבון-שתי הסיציליות (1914–2005), התחתנה עם פדרו גשטאו, נסיך אורליאן-ברגנסה
קרב מון סאונד

קרב מון סאונד (באנגלית: Moon Sound, בגרמנית: Moonsund) הוא קרב ימי שנערך במקביל ובהמשך למבצע אלביון שבו כבשו הגרמנים את האיים שבפתח מפרץ ריגה במלחמת העולם הראשונה. מון סאונד הוא המצר המפריד בין האי מוהו (מון) שבמפרץ, לבין היבשת. בקרב זה, אשר נערך בעיקרו בין 16 ל-19 באוקטובר 1917, הדף הצי הגרמני את הצי הרוסי מן המפרץ ואפשר לכוחות משלוח גרמניים להשלים בהצלחה את המבצע האמור. השליטה הימית במימי מפרץ ריגה הייתה צעד בהבסתה של רוסיה ובהוצאתה מן המלחמה. בפרט אפשרה אותה שליטה את כיבוש אסטוניה במלחמת העולם הראשונה בידי הגרמנים.
רקע זירתי

למן פתיחת מלחמת העולם הראשונה נאבקו הרוסים, שנעזרו לעיתים בבריטים, נגד הגרמנים, על השליטה במימי הים הבלטי בכלל, ובמפרץ ריגה בפרט. במקום נערכו מספר קרבות, כמו קרב איי אולנד וקרב מפרץ ריגה, ובהם לא הושגה הכרעה ברורה, למרות שכללית הצי הגרמני נחשב חזק ומודרני יותר. לאיים שבפתח מפרץ ריגה נודעה חשיבות אסטרטגית רבה במהלך הקרבות במסגרת החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. עם התקדמות הגרמנים מזרחה וכיבוש קורלנד בסתיו 1915, האיים היוו עבור הרוסים בסיס לאיום באיגוף, על ידי נחיתה מן הים בעורף הגרמנים. לחלופין, אפשרו האיים הפגזת מטרות גרמניות על החוף באותה גזרה. כמו כן היוו איים אלה בסיס לאיום על קשרי המסחר הגרמניים עם שוודיה. כיבוש האיים על ידי גרמניה היה מסיר איומים רוסיים אלה, ומצד שני, מהווה קרש קפיצה גרמני לאיום על פטרוגרד. כיוון שכך, הגרמנים פתחו בהכנות לכיבוש האיים בספטמבר 1917.
רקע לקרב והכוחות הפועלים > הגרמנים

בקרב וב'מבצע אלביון' השתתף חלק נכבד מצי השטח הגרמני בפיקודו של תת-אדמירל ארהרד שמידט (Schmidt), שהכיר היטב את הזירה: בין היתר, הוא פיקד על קרב מפרץ ריגה. שמידט פיקד על הכוח מספינת הדגל, סיירת המערכה 'מולטקה' (Moltke). תחת פיקודו עמדו עשר ספינות דרדנוט:
'באיירן' (Bayern), 'קניג' (König), 'גרוסר קורפירסט' (Grosser Kurfürst), 'מרקגראף' (Markgraf), 'קרונפרינץ' ("נסיך הכתר", Kronprinz), 'קייזר' (Kaiser), 'פרידריך דר גרוסה' ("פרידריך הגדול", Friedrich der Grosse), 'קייזרין' (Kaiserin), 'פרינצרגנט לואיטפולד' (Prinzregent Luitpold) ו'קניג אלברט' (König Albert).
לאלה נוספו עשר סיירות: 'קניגסברג' (Königsberg), 'קרלסרוהה' (Karlsruhe), 'דנציג' (Danzig), 'פרנקפורט' (Frankfurt), 'נירנברג' (Nürnberg), 'קולברג' (Kolberg), 'שטרסבורג' (Strassburg), 'אוגסבורג' (Augsburg), 'נאוטילוס' (Nautilus) ו'בליץ' (Blitz).
כן כלל הכוח הימי הגרמני שיועד למבצע כ-60 ספינות טורפדו ועוד שולות מוקשים וכלי שיט אחרים.
רקע לקרב והכוחות הפועלים > הרוסים

על הצי הרוסי במקום פיקד אדמירל מיכאיל קורונטוביץ' בכירב (Бахирев) אשר גם הוא הכיר היטב את הזירה, ובין היתר פקד על הכוח הימי הרוסי בקרב איי אולנד. זה כלל את אוניית המערכה הפרה-דרדנוט "סלאבה" (ברוסית: Слава), את אוניית המערכה "צסרביץ'" (Цесаревич), את הסיירות המשוריינת "אדמירל מקרוב" (Адмирал Макаров) ו"באיאן" (Баянь) ועוד ארבע ספינות מלחמה ראשיות. כן כלל הכוח שש פלגות משחתות, שתי ספינות תותחים, שולות מוקשים, שלוש מקשות (להנחת מוקשים), שלוש צוללות וספינה שנועדה לחסימה, במקרה הצורך. הצי הרוסי הוכיח עצמו, בעיניים גרמניות, כיריב חזק שעמד בהצלחה בהתנגשויות קודמות, כמו קרב איי אולנד או קרב מפרץ ריגה. חלק גדול מכלי השייט שהוזכרו רכשו ניסיון קרבי בהתנגשויות אלה. עם זאת, סדר הכוחות שנמנה לעיל כלל את כל הספינות הרוסיות שבזירה, ולא כולו בא בהכרח לידי ביטוי בעת המבצע או בעת הקרב הימי שנערך במקביל אליו. לאלה יכלו לסייע כמה עשרות מטוסי ים וכעשרה מטוסים שבסיסם ביבשה. כן היו במפרץ ריגה שתי צוללות בריטיות. עם תחילת הקרבות אלה תוגברו בצוללת נוספת.
מיצר מון סאונד, המהווה את הכניסה למפרץ ריגה ממזרח לאיים, הוגן היטב במבואותיו הדרומיים. ממערב על ידי סוללה ובה חמישה תותחים כבדים בקוטר 250 מ"מ שהוצבה בוואי (Woi) שעל האי מוהו, אליה נוספו עוד ארבעה תותחי 150 מ"מ. ממזרח, מכיוון היבשה, הוצבו עוד ארבעה תותחי 150 ממ"מ בוורדר (Werder. באסטונית וירצו (Virtsu)). לכל אלה נוספו תותחי שדה של כוחות היבשה. כן פוזרו במקום כ-1,300 מוקשים.
רקע לקרב והכוחות הפועלים > מבצע אלביון > פעולות מקדימות

מתחילת אוקטובר החל הצי הגרמני לשלות מוקשים במצרי אירבן, על מנת שיוכל לנוע בהם בשלב מאוחר יותר.
פעולה זו עלתה לגרמנים באבדות ניכרות: ב-6 באוקטובר טבעה ספינה גרמנית מפגיעת מוקש ושבעה אנשי צוות נספו. ביום המחרת טבעה בנסיבות דומות ספינה נוספת ועוד איש צוות נהרג. ביום המחרת, 8 לחודש, נפגעו עוד שלוש ספינות, אם כי כולן שרדו.
בנוסף לשליית המוקשים, ערכו הצי וכוחות האוויר הגרמניים פעולות לריכוך ההתנגדות הרוסית הצפויה. הם הפגיזו והפציצו עמדות תותחים, תחנות אלחוט וכיוצא באלה.
רקע לקרב והכוחות הפועלים > מבצע אלביון > המבצע

המבצע נפתח בנחיתת כוחות במפרץ טאגה (Tagga) שבצפון-מערב האי סארמאה, ב-12 באוקטובר 1917, לאחר פעילות מקיפה של חיל הים כדי לנקות מוקשים וכן להכניע סוללות ארטילריה שניצבו על החוף. בימים הבאים הגרמנים השתלטו בהצלחה על כל שטח האי. במקביל לכך, ובמקביל לחדירתם למיצר מון סאונד, הגרמנים החלו בכיבוש האיים היומאה ומוהו (מון).
כיבושם של אלה הסתיים תוך מספר ימים, במקביל לקרב הימי.
רקע לקרב והכוחות הפועלים > הקרב במיצר

ב-16 לחודש בערב פעלה לראשונה אחת הצוללות הבריטיות. זו הבחינה בטור גרמני מדרום-מערב למיצרי מון סאונד, וירתה שלושה טורפדות, שהחטיאו. צוללת בריטית אחרת הונסה על ידי הגרמנים. הצוללות נשארו לעת עתה באותה זירה. מספר ימים אחר כך, ב-20 לחודש, נפגעה אחת הצוללות הבריטיות עת תקפה ללא הצלחה ספינת עזר גרמנית. ספינות ליווי גרמניות הטילו פצצות עומק בצוללת, וגרמו לה נזקים קשים. הצוללת כשלה בניסיון התחמקות, צוותה עלה לחוף ונכנע, וזאת לאחר שפוצץ את כלי השיט.
הפעולה ב-16 לחודש הייתה, כמסתבר, אות הפתיחה לקרב מון סאונד, כשמו של המיצר שמפריד בין האי מוהו (מון) ליבשת. ביום המחרת החלו הגרמנים באיתור ופינוי שדות המוקשים אשר הרוסים זרעו באותו מיצר, כהכנה לכניסה אליו מצד דרום, והשתלטות על מימיו. מוקדם באותו בוקר, 17 לחודש, הרוסים גילו את הצי הגרמני, ו"סלאבה", "באיאן", ומספר ספינות נוספות, וכן סוללות החוף הסמוכות, פתחו באש על הגרמנים. אלה האחרונים הוגבלו מאוד בכושר התמרון, בשל מעבר הים הצר שנותר להם, וכן נפלו בטווח מספינות המערכה הרוסיות, אלא שהפגזים הרוסיים החטיאו. בהמשך הגרמנים קיצרו טווח ופתחו באש. במהלך הקרב שהתפתח "סלאבה" טובעה. הצי הרוסי נסוג לצידו הצפוני של המיצר, ובדרכו הותקף ללא תוצאות על ידי מספר מטוסים גרמניים. כדי למנוע מעבר של הגרמנים במיצר, הרוסים מיקשו אותו גם במהלך הקרב, בנוסף למיקוש הקיים, שאת חלקו הגרמנים פינו, וכן הטביעו במיצר הצר והרדוד מספר ספינות. מהמיקוש הרוסי טבעה ספינת טורפדו גרמנית אחת, שישה אנשי צוות נהרגו וכמה נפצעו. למחרת עוד ספינה גרמנית ניזוקה קשות מפיצוץ מוקש, שני אנשי צוות נהרגו, שלושה נעדרו ו-16 נפצעו. עבודות פינוי המוקשים, תוך חדירה איטית למיצר, נמשכו גם בימים הבאים. מדי פעם נפגעו ממוקשים ספינות גרמניות.
בנוסף לחדירתם לצידו הדרומי של המיצר, הגרמנים תכננו לתקוף גם בצידו הצפוני, צעד שדרש את אישורו הפורמלי של הקיסר, ובינתיים נערכו הכנות לכך. הרוסים, ככל הנראה לאחר שיירטו חילופי שדרים בנושא, פקדו על כוחותיהם הימיים לסגת למפרץ פינלנד, לאחר ביצוע פעולות חסימה במיצר ופעולות הריסה בבסיסים שלחופיו. הנסיגה הושלמה ב-19 לחודש. חדירת הגרמנים למפרץ נמשכה באיטיות גם בימים הבאים.