stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס וריי איימס
ריי איימס

ריי ברניס אלכסנדרה קייזר איימס (15 בדצמבר 1912 - 21 באוגוסט 1988) היא אמנית אמריקאית, מעצבת ויוצרת סרטים, שיחד עם בעלה צ'ארלס, אחראית לכמה מהעיצובים הקלאסיים והאייקוניים של המאה העשרים.
נולדה בסקרמנט, קליפורניה, כבתם של אלכסנדר ועדנה בור קייזר (Burr Kaiser) ואחות למוריס. במהלך נעוריה התגוררה במספר ערים שונות וב-1933 סיימה את לימודיה במכללת בנט לנשים, במילברוק (Millbrook). היא עברה לניו יורק, שם למדה ציור אקספרסיוניסטי מופשט, אצל האנס הופמן. ב-1936 לקחה חלק בהקמת קבוצת אמני אבסטרקט אמריקאים והציגה את ציוריה במסגרת התערוכה הראשונה של הקבוצה, כשנה לאחר מכן, במוזיאון ריברסייד (Riverside) במנהטן. אחד הציורים שלה נמצא באוסף הקבוע של מוזיאון ויטני לאמנות אמריקאית.
בספטמבר 1940 החלה לעבוד באקדמיית קראנברוק לאמנות, בבלומפילד הילס (Bloomfield Hills), מישיגן. שם פגשה את צ'ארלס איימס, בעת שעבדו יחד על הכנת שרטוטים ומודלים עבור התחרות "עיצוב אורגני של ריהוט". שנה לאחר מכן, ב-1941, נישאו בני הזוג, התיישבו בלוס אנג'לס, ויצרו קריירה משותפת פורה ופורצת דרך בתחום העיצוב והאדריכלות.
בשנים 1943, 1944 ו-1947, עיצבה ריי איימס מספר שערים עבור המגזין "Landmark". בשנות הארבעים המאוחרות יצרה מספר הדפסי טקסטיל, אשר שניים מתוכם, "Crosspatch" ו-"Sea Things", הודפסו על ידי חברת "שיפר" (Schiffer), המדפיסה בין השאר גם עיצובי טקסטיל של סלבדור דאלי ופרנק לויד רייט. דוגמאות מקוריות להדפסי הטקסטיל של איימס מצויות כיום באוספים של מוזיאונים רבים לאמנות. חברת "מהרם" (Maharam), מחברות הטקסטיל הידועות והגדולות בעולם, כוללת את הדפסי הטקסטיל בעיצובה של איימס באוסף "עיצובי המאה העשרים" שלה.
איימס נפטרה בלוס אנג'לס ב-21 באוגוסט 1988, בדיוק עשר שנים לאחר מותו של בעלה.
פאבליק אינטרסט

| --- | --- |

 מייסד:  דניאל בל, דניאל פטריק מויניהאן, אירווינג קריסטול, נייתן גלייזר 
 תאריכי הופעה:  1965–2005 (כ־40 שנה) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  0033-3557
 אתר רשמי
 
הגיליון הראשון של "פאבליק אינטרסט" - סתיו 1965
הגיליון האחרון של "פאבליק אינטרסט" - אביב 2005
פאבליק אינטרסט (באנגלית: The Public Interest, "האינטרס הציבורי") היה רבעון אמריקאי נאו-קונסרבטיבי, שנוסד ב-1965 על ידי ארבעה מראשי הזרם הנאו-קונסרבטיבי בארצות הברית, אירווינג קריסטול, דניאל פטריק מויניהאן, דניאל בל, ונייתן גלייזר ויצא לאור במשך ארבעים שנה ברציפות עד סגירתו ב-2005. הרבעון פנה לקהל אקסקלוסיבי - עיתונאים, חוקרים וקובעי מדיניות, ואף שמספר קוראיו לא עבר בכל שנות קיומו את ה-10,000 הוא נחשב ל"רבעון הפוליטי החשוב ביותר במחצית המאה האחרונה".
מייסדי הרבעון

את הרבעון יסדו ארבעה מאנשי המפלגה הדמוקרטית האמריקאית:
אירווינג קריסטול - שימש כסגן נשיא בהוצאת "בייסיק בוקס" ונבחר לעורך הראשי הראשון של הרבעון, תפקיד שמילא במשך 37 שנים.
דניאל פטריק מויניהאן - מרצה באוניברסיטת ווסליאן, שימש בעבר עוזר לענייני מדיניות בממשל ג'ונסון. ספרו "המשפחה הכושית: הטיעון בעד פעולה כלל ארצית" פורסם במרץ 1965 וזכה לכינוי "הדו"ח של מויניהאן".
דניאל בל, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קולומביה, התפרסם בזכות ספרו "קץ האידאולוגיה" שפורסם ב-1960.
נייתן גלייזר, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ויועץ רווחה בממשל ג'ונסון, היה שותף לכתיבת הספר "אחרי כור ההיתוך" עם מויניהאן.
הארבעה נחשבו לאנשי שמאל מובהקים ותמכו במדיניות "החברה הגדולה" של הנשיא לינדון ג'ונסון, תוך שאיפתם לייעול תפקודה. במדיניות החוץ, הביעו תמיכה במעורבות האמריקאית בווייטנאם והתנגדו לארגונים ולתנועות כמו הכוח השחור והפנתרים השחורים. הם שאפו לשיתוף פעולה בין ליברלים ושמרנים בארצות הברית, הן במאבק נגד הקומוניזם והן במלחמה בעוני.
היסטוריה

הארבעה ייסדו את הרבעון בשנת 1965. הרבעון שימש במה מרכזית עבור חוקרים מובילים, בעיקר מהזרם הנאו-קונסרבטיבי. בין כותביו נמנו סמואל הנטינגטון, פרנסיס פוקויאמה, צ'ארלס קראוטהאמר, לאון קס, גרטרוד הימלפרב, סימור מרטין ליפסט, מרטין פלדסטיין, פיטר דרוקר, אהרן וילדבסקי ואחרים.
העורך הראשי הראשון של הרבעון היה קריסטול, שכיהן בתפקיד זה 37 שנים עד לשנת 2002, עת הוחלף על ידי אדם וולפסון.
ראו גם

רוברט קגן
פרדריק קגן
דייוויד פרום
לקריאה נוספת

Irving Kristol, "Forty good years", Public Interest, Spring 2005, Issue 159, pp 5-11 (Kristol's retrospective in the final issue).
Gillian Peele, "American Conservatism in Historical Perspective", in Crisis of Conservatism? The Republican Party, the Conservative Movement, & American Politics After Bush, Gillian Peele, Joel D. Aberbach (eds.), Oxford: Oxford University Press, 2011, p. 26
הערות שוליים

↑  הגיליון הראשון של "פאבליק אינטרסט", באתר National Affairs
↑  הגיליון האחרון של "פאבליק אינטרסט", באתר National Affairs
↑  דייוויד סקינר, 25 באפריל 2005, באתר Weekly Standard
↑  דייוויד ברוקס, 5 במרץ 2005, ב"ניו יורק טיימס"
↑  אדוארד רוטשטיין, 9 במאי 2005, ב"ניו יורק טיימס"
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נפתלי לאו-לביא

| --- | --- |

נפתלי לאו-לביא
 לידה:  23 ביוני 1926 פולין קרקוב, פולין 
 פטירה:  6 בדצמבר 2014 (בגיל 88) ישראל ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  פולין פולין
 צאצאים:  בנימין לאו 
 
נפתלי לאו-לביא (23 ביוני 1926 - 6 בדצמבר 2014, י"ד בכסלו תשע"ה) היה דיפלומט, עיתונאי ואיש ציבור ישראלי, קונסול ישראל בניו יורק. כיהן כסגן יושב-ראש הנהלת איל"ר (הארגון היהודי העולמי להשבת רכוש יהודי). יקיר ירושלים לשנת תשס"ג (2003). אחיו של הרב ישראל מאיר לאו.
ביוגרפיה

נפתלי לאו נולד בקרקוב למשפחה רבנית ידועה בפולין. אביו הוא הרב משה חיים לאו. בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה שהה בגטו פיוטרקוב טריבונלסקי, שהיה הגטו הראשון בפולין הכבושה. ביולי 1941 נשלח עם קבוצת פולנים לא-יהודים למחנה אושוויץ. הוא הצליח לברוח בתוך משאית מזון, וחזר לפיוטרקוב. באוקטובר 1942 גורשו אביו ואחיו שמואל-יצחק יחד עם מרבית יהודי העיר למחנה ההשמדה טרבלינקה (שם נספו בי"א בחשוון ה'תש"ג). בנובמבר 1944, במהלך סלקציה, היה נפתלי לאו מיועד להישלח למחנה עבודה. אמו הצמידה אליו את אחיו הקטן ישראל (לימים הרב ישראל מאיר לאו), שהיה צעיר ממנו ב-11 שנים, אולם היא עצמה לא ניצלה. נפתלי ואחיו ישראל נשלחו למחנה עבודה בעיר צ'נסטוחובה, ומשם הגיעו למחנה הריכוז בוכנוואלד.
לאחר המלחמה עלה לישראל והתיישב ברמת גן. בשנים 1956–1970 עבד כעיתונאי ב"הארץ" תחת השם נפתלי לביא. עם הזמן אימץ לעצמו את שם העט שלו לשמו הרשמי. בשנים האחרונות החזיר את שמו המקורי וצירף אותו לשמו הרשמי.
לאו-לביא היה מקורב למשה דיין, וביולי 1970 מונה לדובר משרד הביטחון. בשנת 1977, כשנתמנה דיין לשר החוץ, צירף אותו לצוות משרדו. הוא השתתף במשלחת ישראל לוועידת קמפ דייוויד. בשנת 1981 מונה לקונסול ישראל בניו יורק, ובשנת 1985 סיים כהונתו זו, ומונה למנכ"ל המגבית היהודית המאוחדת בישראל.
בשנותיו האחרונות שימש כסגן יושב-ראש הנהלת איל"ר, הארגון היהודי העולמי המטפל בהשבת רכוש יהודי שאבד בשואה. הוא הרצה בכינוסים ובפורומים העוסקים בנושא השואה. היה חבר בחבר המנהלים של המרכז הרפואי שערי צדק. בשנת תשס"ג (2003) קיבל את אות יקיר ירושלים.
בשנת 2006, עם הגיעו לגיל שמונים, יצא לכבודו הספר "עם לבדד: מולדת ופזורה", בעריכת בנו, הרב ד"ר בני לאו. הספר כינס יותר משלושים כותבים והוגים שעסקו בהתמודדות שבין היהדות הישראלית ליהדות בכלל וליהדות התפוצות בפרט.
לאו-לביא נפטר ב-6 בדצמבר 2014 (י"ד בכסלו ה'תשע"ה), בגיל 88.
משפחתו

נפתלי לאו-לביא היה נשוי לג'ון, ילידת בריטניה, בת למשפחת אייזנמן-ברויאר. לזוג נולדו ארבעה ילדים: שי, חן חיה, הרב בני לאו והרב הקונסרבטיבי עמיחי לאו-לביא, שתחת השם הדסה גרוס עושה מופעי דראג בניו יורק כדי לקרב צעירים ליהדות. במשך עשרות שנים התגורר בשכונת הלל ברמת גן, ובשנותיו האחרונות התגורר בירושלים.
אחיו הוא הרב ישראל מאיר לאו. אח נוסף הוא יהושע (שיקו) הגר לאו.
ספריו

פיוטרקוב טריבונלסקי והסביבה, יחד עם יעקב מלץ בהוצאת ארגון יוצאי פיוטריקוב, תל אביב, 1965.
עם כלביא, הוצאת מעריב-הד ארצי, ירושלים, 1993.
ראו גם

משפחת שור
הערות שוליים

↑  נ. לביא - דובר משרד הבטחון, מעריב, 2 ביולי 1970
↑  יעקב ארז, מדינת ניו יורק נפרדת מלביא, מעריב, 19 ביוני 1985
↑  עוזי ברוך, הלך לעולמו נפתלי לאו-לביא, באתר ערוץ 7, 6 בדצמבר 2014
↑  נתן גוטמן, דראג קווין גלאט כושר, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264233505171  PLWABN: 9810645016105606  BIBSYS: 90794722  GND: 120688980  ISNI: 0000 0001 1078 9410  LCCN: no93028615  SUDOC: 08067805X  VIAF: 97989820   WorldCat (עם VIAF): 97989820
Shake Ya Boom Boom

Shake Ya Boom Boom הוא סינגל של הצמד הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי והלהקה האמריקאית בלאק אייד פיז, אשר יצא לאור ב-30 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים סבן מיוזיק גרופ.
רקע והכרזה

ב-24 בספטמבר 2020 פורסם ראיון של סטטיק ותבורי עם גל אוחובסקי במגזין סוף השבוע של mako, בו הוכרז כי צפוי לצאת לאור שיר משותף של הצמד יחד עם הלהקה האמריקאית בלאק אייד פיז. ב-6 באוקטובר, השיר הודלף לאינטרנט. ב-27 באוקטובר, נחשפו עטיפת הסינגל ותאריך צאתו.
שיתוף הפעולה של שני ההרכבים הוא שיתוף הפעולה השני של להקת בלאק אייד פיז יחד עם אמן ישראלי, לאחר שהמפיק המוזיקלי הישראלי ג'וני גולדשטיין הפיק יחד עם ויל.איי.אם את אלבומם של הלהקה, Translation. גולדשטיין הפיק גם את שיר זה יחד עם ויל.איי.אם. השיר הוא השיר הראשון של הצמד שלא הופק על ידי ג'ורדי. אף על פי כן, ג'ורדי השתתף בכתיבת השיר.
השיר מכיל בתוכו את סגנונות ההיפ הופ, הפופ והרגאטון. השיר הוא בשפה האנגלית, והוא משלב בתוכו מילות סלנג בעברית ובספרדית.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם בערוץ היוטיוב של סטטיק ותבורי בסמוך לצאת הסינגל עצמו. בתחילת הקליפ, נראים סטטיק, תבורי ו-ויל.איי.אם בשיחת ועידה. למשך הקליפ, מופיעים סטטיק, תבורי ובלאק אייד פיז רוקדים ושרים לצלילי השיר בתוך אפליקציות שונות בטלפון, בהן טיקטוק, יוטיוב ואינסטגרם.
ביקורת

דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לשיר ביקורת חיובית, ואמר: "האמת? השיר הזה תופס את האוזן מהרגע הראשון, גם מבחינת הלחן הקליט, המקפיץ והקצבי, גם הכריזמה בביצוע של הצמד הישראלי והלהקה האמריקאית. כמובן שהטקסט הרדוד לא רלוונטי כשמדובר בלהיט מסיבות ריקודים ובהקשר זה השיר מספק היטב את הפאן שלשמו נוצר: גם מקפיץ, גם מורכב מהפקה מוזיקלית מצוינת ומהודקת ובעיקר פזמון שהיא אפשר שלא לנענע לצליליו".
הופעות חיות

הצמד והלהקה ביצעו את השיר בתוכניתו של ג'יימס קורדן, "לייט לייט שואו".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 30 באוקטובר 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | סבן מיוזיק גרופ |  |
האלי פליקינר

האלי פליקינר (באנגלית: Hali Flickinger; נולדה ב-7 ביולי 1994) היא שחיינית אמריקאית, זוכת מדליית ארד במשחקים האולימפיים (טוקיו 2020) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי, פעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (קוואנגג'ו 2019 ובודפשט 2022), אלופת הפאן פסיפיק (טוקיו 2018) ו-3 פעמים אלופת ארצות הברית (2015, 2017 ו-2018) במשחה ל-200 מטר פרפר.
ביוגרפיה

פליקינר גדלה בספרינג גרוב פנסילבניה. היא התאמנה בהדרכתו של מייקל ברוקס במועדון השחייה של ימק"א יורק. משנת 2017 היא בוגרת כלכלה מאוניברסיטת ג'ורג'יה. היא מתאמנת בהדרכתו של ג'ון באוארל.
ביוגרפיה > 2014

באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2014 זכתה פליקינר במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.77 דקות, אחרי קמיל אדמס (2:07.12 דקות) וקייטי מקלפלין (2:08.74 דקות).
ביוגרפיה > 2015

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו קוריאה הדרומית ביולי 2015 זכתה פליקינר ב-3 מדליות, זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אוניברסיאדה חדש של 7:53.88 דקות. מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:08.80 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:40.54 דקות.
באליפות ארצות הברית שנערכה בסן אנטוניו, טקסס באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.59 דקות, מדליות כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.18 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:07.93 דקות ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.60 דקות.
ביוגרפיה > 2016

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכו אומהה, נברסקה בסוף יוני 2016 זכתה פליקינר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.50 דקות. במשחקים עצמם היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.71 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:06.67 דקות ועלתה שנייה לשלב חצי הגמר שבו קבעה תוצאה של 2:07.02 דקות ועתה מהמקום הרביעי.
ביוגרפיה > 2017

באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנה, אינדיאנפוליס בסוף יוני 2017 זכתה פליקינר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.60 דקות.
ביוגרפיה > 2017 > מדליית זהב באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי לאחר ששחתה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.89 דקות.
ביוגרפיה > 2018

באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין ביולי 2018 זכתה פליקינר במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.14 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אליפות חדש של 2:05.87 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בטוקיו, יפן באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:07.35 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה טובה יותר של 2:07.05 דקות.
ביוגרפיה > 2019 > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו ביולי 2019 זכתה פליקינר במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.95 דקות, אחרי בוגלרקה קפש מהונגריה (2:06.78 דקות) ולפני חברתה לנבחרת קייטי דרבוט (2:07.04 דקות). היא קבעה את שתי התוצאות המהירות באליפות, בשלב המוקדמות (2:05.96 דקות) ובשלב חצי הגמר (2:06.25 דקות).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:57.53 דקות (2022)
400 מטר חופשי: 4:06.72 דקות (2018)
200 מטר גב: 2:08.36 דקות (2019)
100 מטר פרפר: 58.44 דקות (2019)
200 מטר פרפר: 2:05.65 דקות (2021)
200 מטר מעורב אישי: 2:12.62 דקות (2018)
400 מטר מעורב אישי: 4:33.96 דקות (2021)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

400 מטר חופשי: 3:58.26 דקות (2015)
200 מטר גב: 2:01.94 דקות (2020)
200 מטר פרפר: 2:03.35 דקות
400 מטר מעורב אישי: 4:25.50 דקות (2020)
איתן לידור

| --- | --- |

איתן לידור
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1969–1996 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 605  מפקד בהל"צ  קצין הנדסה ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
איתן לידור הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין הנדסה קרבית ראשי.
ביוגרפיה

לידור התגייס לצה"ל ב-1969 ושירת כלוחם וכקצין בחיל ההנדסה הקרבית. במלחמת יום הכיפורים שירת כקצין הנדסה בגדוד בפיקוד המרכז. ב-1975 השתחרר משירות הקבע אך חזר לאחר שנתיים. ב-1981 מונה למפקד גדוד 605 ופיקד עליו במהלך מלחמת לבנון הראשונה ועד 1983. בהמשך שירת במפקדת חילות השדה וכמפקד בית הספר להנדסה צבאית. לאחר לימודים במכללה לביטחון לאומי שירת במרכז לאימוני יבשה. בינואר 1992 מונה לקצין הנדסה קרבי ראשי וכיהן בתפקיד עד 1995.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת ההנדסה "רולידר". ב-2006 הקים את חברת איתן לידור פרויקטים, העוסקת בניהול פרויקטים בתחומי הנדסה אזרחית, פינוי מוקשים וסילוק פצצות.
לידור בעל תואר ראשון בכלכלה, בוגר הקורס לפיקוד ומטה המשותף לכוחות המזוינים של ארצות הברית, בוגר המכללה לביטחון לאומי, ובעל תואר שני בביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה. היה חבר בוועדת זוהר לבדיקת הפגיעה באח"י חנית.
נשוי לזיוה. אחד מבניו, סגן אלוף עמית לידור, היה מפקד סיירת צנחנים במלחמת לבנון השנייה ועובד כר׳ תחום קטלניות החי״ר באלביט מערכות.
הערות שוליים

↑  אל״מ איתן לידור מונה לקצין הנדסה ראשי, מעריב, 23 בינואר 1992
אובדן הכרה

גבר מחוסר הכרה
אובדן הכרה (או חוסר הכרה ובאנגלית Unconsciousness) מתייחס ברפואה למצב בו אדם חי מפגין חוסר יכולת מוחלט, או כמעט מוחלט, לקשר עם העולם החיצון. החולה לא מגיב לגירויים מילוליים ופיזיים, ואין לו יותר טונוס שרירים.
מספר סיבות יכולים להוביל לאובדן הכרה (הלם טראומטי, מחלה, שכרות ועוד), ויש צורך לאבחן בין אובדן הכרה חולף וממושך, שהם שני מצבים שונים בהיבטים רבים.
אובדן הכרה הוא אף פעם לא טריוויאלי ויכול להתרחש בכל גיל. שלא כמו חולשה, מצב שבו החולה עדיין פעיל (מגיב לשידולים למרות אי נוחות, ויש לו טונוס שרירים), במקרה של אובדן הכרה, מצב החולה יכול להיות מסכן חיים, ויכול להתדרדר במהירות לדום נשימה או דום לב. לכן זהו מצב חירום מסכן חיים, המטופל בעזרה ראשונה.
אובדן הכרה חולף

אובדן הכרה חולף מאופיין בזמן קצר, וחזרה ספונטנית. ברוב המקרים, האדם חוזר לעצמו באופן ספונטני לאחר שאיבד את הכרתו, אך עדיין יש צורך במעקב. יכול לקרות כתוצאה של פגיעת ראש, הגורמת לזעזוע מוח, ובמקרה זה צריך לפנות לייעוץ ובדיקה רפואית. בהיעדר סיבה טראומטית, זה יכול להיות התעלפות, התקף אפילפסיה, הפרעה מטבולית חמורה כגון היפוקסמיה, היפוגליקמיה, שכרות או שבץ חולף (TIA).
יש לאבחן בין מצב זה לבין מקרים הנראים כאובדן הכרה חולף למרות שאינם כאלה, כגון קטפלקסיה, הפרעת המרה נוירולוגית, או מקרים של היצרות העורק התרדמני.
בהתעלפות חלקית הנקראת ליפותמיה אין אובדן הכרה ממשי אלא היחלשות של התודעה ובלבול. והאדם זוכר את מה ששמע סביבו במהלך ההתעלפות.
אובדן הכרה ממושך

אובדן הכרה ממושך המכונה תרדמת, מאופיין במשך זמן ארוך וחוסר פעילות ספונטנית של הגוף. יכול להגרם משלל סיבות, כגון הרעלה, שבץ מוחי, טראומה גופנית, נטילת סמים מסוימים וסיבות נוספות. בהתאם לעוצמה, במדד גלאזגו נעשית הבחנה בין בלבול (דליריום), ערפול מוחי, קהות חושים (אנ') ותרדמת עמוקה.
יש להבדיל בין מצב זה לבין מקרים בהם אין הפרעת ערנות אמיתית כגון הפרעת המרה היסטרית, מצב פסיכוטי של קהות חושים, או תסמונת הנעילה.
חוסר נשימה

כאשר הנשימה נעצרת לגמרי, זהו דום לב, מצב חמור זה של אובדן הכרה עלול לגרום למוות מיידי אם הוא לא מטופל במהירות.
טיפול באיבוד הכרה

במקרה של התעלפות, יש צורך להשכיב את הנפגע, ולהרים מעט את רגליו.
במקרה בו יש גורם חיצוני לאיבוד ההכרה, כגון פציעה קשה או איבוד דם וכדומה, צריך דבר ראשון לטפל בגורם הזה. בנוסף, כדאי להשכיב את הנפגע על צידו, למנוע צניחת בסיס לשון שעלול לגרום לחנק.
באבדן הכרה מוחלט, יש לפעול על פי סכמת ABC.
אדם שאיבד את הכרתו אסור לתת לו לשתות או לאכול. אדם חסר הכרה אינו יכול לבלוע, ולכן זה יכול להחמיר את מצבו.
מצב משפטי

במשפט הפלילי, חוסר הכרה עשוי לזכות את הנאשם בפלילים בהגנת היעדר שליטה, כלומר שאינו מודע למעשיו שלו, ולכן אין להטיל עליו אחריות פלילית למעשיו. ברוב המדינות, על בתי המשפט לשקול האם חוסר הכרה במצב מסוים יכול להתקבל כהגנה וזה יכול להשתנות ממקרה למקרה. לפיכך, התקפים אפילפטיים, הפרעות נוירולוגיות וסהרוריות עשויים להיחשב כטענה מקובלת מכיוון שאובדן השליטה אינו צפוי. אך הירדמות (במיוחד בזמן נהיגה או במהלך כל פעילות בטיחותית קריטית אחרת) לא תתקבל כתירוץ, היות ששינה אינה מגיעה בפתאומיות וללא אזהרה.
במדינות רבות, ההנחה היא שמי ששאינו מודע לחלוטין למעשיו, אינו יכול לתת הסכמה לשום דבר. זה יכול להיות רלוונטי במקרים של תקיפה מינית, המתת חסד, או מטופלים הנותנים הסכמה מראש לגבי התחלה או הפסקה של טיפול רפואי.
ראו גם

התעלפות
ABC
הערות שוליים

↑  חֹסֶר הַכָּרָה במילון רפואה (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  חוסר הכרה באתר מכבי שירותי בריאות
↑  הנחיות לאבחון וניהול התעלפות שע"י האגודה האירופית לקרדיולוגיה
↑  טיפול בהתעלפות באתר מד"א
↑  סעיף 34ז-ט לחוק העונשין
↑  נטל ההוכחה בסייגים לאחריות הפלילית מורשת המשפט בישראל שלמה אישון
שמירה על דרכי נשימה פתוחים באדם מחוסר הכרה
ערפילית הטבעת

| --- | --- |

 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  נבל
 שמות נוספים:  M57, NGC-6720
 מגלה:  שארל מסיה, אנטואן דרקיה 
 תאריך גילוי:  ינואר 1779
 סוג:  ערפילית פלנטרית
 בהירות נראית:  8.8
 עלייה ישרה:  18ʰ 53ᵐ 35.079ˢ
 נטייה:  ‏45.03″ ‏01′ ‏33°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  0.2-
 מרחק:  2,300  שנות אור 705.18  פארסק
 קוטר:  2.6 שנות אור
 מסה:  0.2  ☉M
 
ערפילית הטבעת (נקראת גם  M57 מ-Messier 57 וכן NGC 6720) היא ערפילית פלנטרית הנחשבת לדוגמה קלאסית של ערפילית כזו. מרחקה כ-2,300 שנות אור ממערכת השמש, בקבוצת הכוכבים נבל. הערפילית, אשר ייחודית ביופייה ובסימטריות שלה, מוארת על ידי כוכב מרכזי מסוג ננס לבן.
היסטוריה

הערפילית התגלתה על ידי אנטואן דרקר בינואר 1779 ומאוחר יותר באותו חודש, באופן עצמאי, גם על ידי שארל מסיה, בשעה שצפה בשביט שחלף בסמוך. הוא הכניסה לקטלוג מסיה כעצם מס' 57 ושיער כי היא מורכבת ממספר כוכבים פחות בהירים שלא יכול היה לראות בטלסקופ שברשותו.
בשנת 1800, פרידריך וון האן גילה כוכב מרכזי עמום במרכז הערפילית. ב-1864, בחן ויליאם האגינס את הספקטרום של מספר ערפיליות וגילה שלחלק מעצמים אלה, כולל M57, ספקטרום בעל קווי פליטה חזקים, המאפיין גז בטמפרטורה גבוהה. האגינס הסיק מכך שערפיליות אלה לא מורכבות מכוכבים, כפי ששיערו קודם.
תצפית

ניתן לצפות בערפילית בצורה מיטבית באמצעות טלסקופ בקוטר 20 ס"מ, למרות שאת הטבעת עצמה ניתן לראות גם בטלסקופים קטנים יותר ואת הערפילית ניתן גם לראות באמצעות משקפת איכותית בתנאי תצפית טובים, אך היא נראית רק ככתם אליפטי ולא כטבעת. את צבעי הערפילית ניתן לראות רק בצילום ארוך חשיפה.
קל לאתר את הערפילית הנמצאת על הקו המחבר את שליאק (β בנבל) עם סולפאה (γ בנבל) כ-0.8 מעלות משליאק וכ-1.2 מעלות מסולפאה.
מבנה ומאפיינים

לערפילית צורת אליפסואיד והיא מתרחבת בשיעור של כשניית קשת למאה שנה, קצב המתאים למהירות של 20-30 ק"מ/שנייה, ואשר הוערך על-פי תמונות שצולמו במרווחי 50 שנה. בהתבסס על נתון זה, גילה המשוער הוא כ-1610 (±240) שנה. הערפילית מוארת על ידי ננס לבן העומד במרכזה וקרינתו העל-סגולה מייננת את אטומיה. מסת הערפילית כ-0.2 מסות שמש וצפיפותה כ-10,000 יונים לסמ"ק. היא מורכבת בעיקר ממימן (יותר מ-92%), הליום (יותר מ-7%), ממעט חמצן (כ-0.05%), חנקן (כ-0.03%) וניאון (פחות מ-0.01%) וניתן למצוא בה כמויות זעירות של גופרית, ארגון, כלור ופלואור.
לחלקי הערפילית הפנימיים גוון ירוק הנובע מקווי פליטה של חמצן בעל יינון כפול, ב-495.7 ו-500.7 ננומטר. קווים 'אסורים' אלה נצפים רק בתנאי  צפיפות נמוכה מאוד, שבהינתן צפיפותה של הערפילית ואחוז החמצן שבה מוערך ביונים אחדים לסמ"ק בלבד. בחלקי הטבעת החיצוניים, הגון האדמדם הוא תוצאה של מימן וחנקן מיוננים, כאשר גם החנקן מציג קווי פליטה אסורים, ב-654.8 ו-658.3 ננומטר. עוצמת ההארה הכוללת של הערפילית היא פי 50-100 מעוצמת ההארה של השמש. אורכי הגל הירוקים נמצאים קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית ולכן היא נראית בהירה יותר בעין (דרגת בהירות 8.8) מאשר בצילום (דרגת בהירות 9.7).
הכוכב המרכזי

במהלך 2,000 השנים האחרונות, עזב הכוכב במרכז הערפילית את ענף הענקים בדיאגרמת הרצשפרונג-ראסל, לאחר שמיצה את מלאי המימן שלו. משמעות הדבר היא שהוא אינו מייצר יותר אנרגיה בתהליך היתוך גרעיני ומתקרב כעת לשלב האחרון בחייו, בו הוא מתחיל להתקרר בהדרגה כננס לבן. הכוכב מורכב בשלב זה בעיקר מפחמן וחמצן, עם מעטפת חיצונית דקה של יסודות קלים יותר. הוא בעל מסה של כ-0.6 מסות שמש, טמפרטורת פני שטח של כ-125,000 מעלות קלווין ובהירות מעט נמוכה מבהירות השמש באור נראה, אך פי 200 מהשמש בצירוף הקרינה העל-סגולה.
ערפילית הטבעת בתת-אדום
מיקום הערפילית בקבוצת הכוכבים נבל
חג ציבורי

זיקוקים לכבוד השנה החדשה, ברטיסלבה.
חג ציבורי הוא חג שנקבע על פי חוק, אשר אוסר על עבודה במגזר הפרטי והציבורי במדינה באותם הימים במהלך השנה.
מדינות ריבוניות נוהגות לקיים חגים על סמך אירועים בעלי חשיבות להיסטוריה שלהם, כגון חגים לאומיים. לדוגמה, באוסטרליה חוגגים את יום אוסטרליה.
החגים הציבוריים משתנים ממדינה למדינה, ועשויים להשתנות משנה לשנה. נפאל היא המדינה עם המספר הרב ביותר של חגים ציבוריים לאורך השנה (36 ימים לאורך השנה מוגדרים בנפאל כחגים ציבוריים), אף על פי כן, בנפאל יש שישה ימי עבודה בשבוע. הודו מדורגת במקום השני עם 21 ימים המוקדשים לחגים ציבוריים, בעוד שקולומביה והפיליפינים נמצאים במקום השלישי כאשר בכל אחת מהן יש 18 ימים המוקדשים לחגים ציבוריים.
החגים הציבוריים מוקדשים בדרך כלל לחגיגת אירוע היסטורי משמעותי, או חגיגה דתית כמו חג הדיוואלי אשר נחוג בנפאל ובהודו.
ראו גם

חג
חג לאומי
חגים ציבוריים בישראל
בת קול

ערך זה עוסק בהעברת מסר אלוהי. אם התכוונתם לארגון נשים להט"ביות דתיות, ראו .
ביהדות, בת קול היא מהות על-טבעית המשמשת להעברת מידע מהאל לבני-אדם; ניתן להבין את המושג גם כתיאור של הצורה שבה עובר המסר האלוהי, כמין הד, ולא תיאור של מהות. בת הקול מופיעה במקורות בהקשרים שונים ולצורך מטרות שונות, ללא חוקיות ברורה. קיימים כמה מקומות שמהם יוצאת בת הקול, ובהם "מאחורי הפרגוד" ו"בית קדשי הקדשים". מעמד בת הקול מבחינת איכות העברת המידע האלוהי ותוקפו נחשב פחות מנבואה ומרוח הקודש. בת הקול המשיכה להתקיים אף לאחר הפסקת הנבואה ותחילת הגלות, ולפי כמה מאמרי חז"ל היא קיימת אף כיום, והיא מהווה את דרך הקישור הסטנדרטית בין האל לאדם.
יחזקאל שומע את קול האל בית הכנסת בדורה אירופוס, ציור מהמאה ה-3
הופעת בת הקול

ההופעה של בת קול אינה קבועה, ואינה תלויה בנסיבות קבועות או בהקשרים סיבתיים אחידים. מהשוואת מקורות חז"ל השונים מתברר שבת קול מופיעה לצרכים שונים, בין אם צורך מיידי ודחוף ובין אם הקשרים ספציפיים, ולעיתים גם בנסיבות היסטוריות שאינן דחופות, ואפילו כאשר הופעתה איננה מביאה לשינוי המציאות. גם הנמענים של דברי בת הקול משתנים; בדרך כלל פונה בת הקול לאנשים מעם ישראל, אך לעיתים מובאים דבריה ביחס לגויים, ולעיתים אף כלפי "צבאות השמים", מושג המתייחס בעיקר למלאכים לסוגיהם. גם תוכן הדברים ואופיים אינו אחיד, לעיתים הוא נושא אופי חיובי, ולעיתים שלילי. השוני והמגוון בהופעותיה מצביעים על תפקוד בת הקול ככלי רב-תכליתי בידי האל, לצורך העברת מסרים שונים לגופים שונים.
הופעת בת הקול > ראשית הופעת בת הקול

במסורת היהודית, הופעתה הראשונה של בת קול מיוחסת כבר לתקופת אדם הראשון, ולאחר מכן היא מופיעה בבית מדרשם של שם ועבר שבתקופת האבות.