stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארגון הרופאים עובדי המדינה
מבנה הארגון ומוסדותיו > יו"ר הארגון

יושב ראש הארגון הוא בא כוחו הרשמי ומייצגו של אר"מ. היו"ר נבחר בבחירות אישיות ישירות.
מבנה הארגון ומוסדותיו > מזכירות

מזכירות הארגון היא הגוף המבצע את החלטות הוועידה והוועד הארצי. חברים בו מתוקף תפקידם יושב ראש הארגון, ממלא מקומו, סגני יושב הראש וגזבר הארגון.
מבנה הארגון ומוסדותיו > הוועדים המקומיים

הוועד המקומי הוא הגוף המייצג את אר"מ מול ההנהלה המקומית בכל בית חולים ומקום עבודה בשירות המדינה ומוסדותיה. הוועד המקומי נבחר על ידי רופאי מקום העבודה בבחירות ישירות וחשאיות.
מבנה הארגון ומוסדותיו > ועדת הביקורת

ועדת הביקורת מבקרת את פעילות מוסדות אר"מ מבחינה פרוצדורלית ואת הליכי קבלת ההחלטות בארגון.
מבנה הארגון ומוסדותיו > ועדת תקנון

ועדת התקנון מפרשת את תקנון אר"מ ומנסחת ומציעה לוועדיה שינויים בתקנון.
יושבי ראש הארגון

פרופ' ורנר זילברשטיין
ד"ר גדעון מנליס 1970-1975
פרופ' חיים זכות	1976-1983
פרופ' אריה אורנשטיין 1983–1994
פרופ' אלישע ברטוב 1994–2009
ד"ר יצחק (צאקי) זיו נר 2009–2014
ד"ר נמרוד רחמימוב 2014–2018
ד"ר זאב פלדמן - החל מ-18 בינואר 2018
הערות שוליים

1 2  http://www.aram.org.il/#/about
↑  https://www.ima.org.il/MainSiteNew/ViewCategory.aspx?CategoryId=351
↑  https://www.health.gov.il/UnitsOffice/govHealthCenters/Documents/healthCenters2.pdf
1 2  http://www.aram.org.il/upload/TakanonAram/#/0
↑  https://www.ima.org.il/mainsitenew/viewcategory.aspx?categoryid=3444
הסכם יאשי

תיאור הגבולות בהתאם להסכם
הסכם יאשי הוא הסכם שנחתם בין האימפריה העות'מאנית לבין האימפריה הרוסית ב-9 בינואר 1792 בעיר יאשי שברומניה.
רקע

במהלך המאה ה-18 הפכה רוסיה לאויבת העיקרית של האימפריה העות'מאנית. בסדרת קרבות שנמשכו לסירוגין במשך כמה עשרות שנים  הצליחו הרוסים לכבוש שטחים נרחבים, ובסופו של דבר נאלצו העות'מאנים לחתום על הסכם זה. ההסכם שנחתם ביאשי סיים את המלחמה העות'מאנית-רוסית (1787–1792).
סעיפי ההסכם

חצי האי קרים והחוף הצפוני של הים השחור עוברים לרוסיה.
השטחים בין הבוג הדרומי לבין הדנייסטר עוברים לרוסיה.
באזור הקווקז הגבול לא השתנה.
הטורקים מוותרים על השפעתם על גאורגיה ומתחייבים לא לבצע פעילות עוינת נגדה.
לאחר חתימת ההסכם, מספר רב של תושבי מולדובה עברו את נהר דנייסטר והתיישבו בשטחים שבשליטת האימפריה הרוסית. בשנת 1794 הוקמה העיר אודסה בחוף הים השחור. בשנת 1795 הוקמה העיר טירספול.
נסיכות מולדובה נהפכה להיות מקום בו רוסיה, אוסטריה וצרפת נאבקו על השפעתן.
ישראל וינגסט

וינגסט נואם
ישראל וינגסט
ישראל וינגסט (נולד ב-8 באפריל 1948) הוא איש חינוך ישראלי, שימש בתפקידו האחרון כמנכ"ל קריית החינוך "אורט קריית ביאליק".
ביוגרפיה

וינגסט נולד בשצ'צ'ין, עלה עם משפחתו בעליית גומולקה בשנת 1957 למחנה העולים בתל-מונד ומשם עברה המשפחה לעפולה בה סיים את לימודיו התיכוניים.
וינגסט סיים תואר ראשון בהיסטוריה ובלשון ותואר שני בספרות עברית והשוואתית. שניהם באוניברסיטת חיפה ובמקביל השלים חובותיו לתעודת הוראה.
כל חייו המקצועיים עוסק וינגסט בהוראה וחינוך, החל בתקופה בה היה מדריך של"ח (בתקופה בה נקרא המקצוע עדיין "מדריך גדנ"ע") בעת היותו סטודנט, ועד היום.
וינגסט שימש כמורה, מחנך ורכז שכבה בבית הספר "רוגוזין" במגדל העמק.
וינגסט הקים וניהל את בית הספר התיכון השש-שנתי "אלון" בנוף הגליל שהפך מאוחר יותר ל"אורט אלון". במהלך התקופה בה ניהל את בית הספר, זכו הוא ובית הספר בפרס חינוך מטעם משרד החינוך בנושא חינוך ערכי. בית הספר ומנהלו היו מועמדים לפרס מצוינות מטעם רשת אורט. כמנהל הביא וינגסט את בית הספר למעמד חונך הוראה של סטודנטים לחינוך מטעם מכללת אורנים לחינוך. בתוקף תפקידו ומעמדו הוזמן וינגסט מטעם משרד החינוך לכהן כחבר בוועדת השיפוט לבתי ספר מצטיינים.
לאור הצלחתו בניהול בית הספר בנוף הגליל והשגת רמת לימודים גבוהה שהתבטאה באחוז הזכאים לתעודת בגרות ובציוני הבגרות, התבקש וינגסט על ידי הנהלת אורט ישראל לקבל על עצמו את ייצוב המערכת של קריית החינוך "אורט קריית ביאליק" בית הספר הגדול ביותר בישראל שנקלע לבעיות.
במשך שלוש שנים, מספטמבר 2005 עד אוגוסט 2008 שימש כמנכ"ל קריית החינוך בקריית ביאליק, לאחר שלוש שנים בהן הביא את בית הספר ותלמידיו להשגים חינוכיים וערכיים, והביא למצב בו שני ועדי המורים יעבדו בשיתוף פעולה, סיים את תפקידו כפי שסוכם מראש והעבירו למחליפו.
במהלך התקופה בה שימש כמנהל באורט קריית ביאליק, שונה המבנה הארגוני של בית הספר וחשוב מכך - בוטלה ההפרדה בין תלמידים מרמות יכולת ולימוד שונות ובכך שונתה הדרך החינוכית בה פעל בית הספר (בוטלה שיטת הגושים שהייתה נהוגה בבית הספר). במקביל, בנו חלופות לרמות המסוגלות השונות של התלמידים על פי חזונו של וינגסט:
נפתחה כיתת מצוינות שמטרתה לאפשר לתלמידים בעלי יכולת קצב למידה מוגבר ויכולת לסיים את לימודיהם מוקדם יותר ויכולת לנצל את זמנם לרכישת קרדיט אקדמי.
נפתחה כיתת בגרות טכנאים המשלבת תעודת בגרות עם תעודת טכנאי וזאת עד סיום יב' במקום סיום יג' כמקובל.
נפתחו כיתות אומ"ץ, כיתות מתגברות לתלמידים מתקשים והושם דגש על תלמידי מב"ר.
לראשונה שולבה בחטיבה העליונה של בית הספר כיתת חינוך מיוחד. על מנת לשלב תלמידים מכל הקריות והסביבה בבית הספר.
שודרגו מגמות שונות ונפתחה מגמת ביורפואה.
החינוך הערכי-חברתי קיבל דגש מיוחד, נבנו תוכניות לימודים מיוחדות המשלבות אלמנטים ערכיים והובנתה מנהיגות של בני נוער. הוסטו משאבים, הן כספיים והן מאשבי אנוש לטובת טיפוח ופיתוח הצד החברתי והערכי של בית הספר.
בית הספר עבר תהליכי מחשוב, שודרג אתר בית הספר וניתן לו מקום מרכזי בפעילות החינוכית כולל פורומים בהם מתקיים דו-שיח בין מורים לתלמידים והוריהם ובין תלמידים לבין עצמם.
עם פרישתו לגמלאות ממערכת החינוך, הוצע[דרושה הבהרה] לוינגסט למלא תפקיד ציבורי בנצרת עילית, מקום מגוריו.
וינגסט נשוי ואב לארבעה.
גלגל (אופניים)

ערך זה עוסק בגלגל של אופניים. אם התכוונתם לפסל של דושאן בשם זה, ראו .
גלגל אופניים
גלגל של אופניים
באופניים שני גלגלים בעלי רדיוס זהה. קוטר הגלגל הנהוג באופני מבוגרים הוא "26, 27.5 או "29. נשים רוכבות לפעמים עם גלגלים של "24. "20, או פחות, משמש נוער וילדים. הגלגל האחורי מונע בעזרת תמסורת, במרבית המקרים גלגלי שיניים ושרשרת, אשר הרוכב מסובב בכוח הרגליים, בעזרת דוושות. הגלגל הקדמי מונע בגלל הדחף שיוצר הגלגל האחורי. על הגלגל מורכב צמיג, אשר ייתכן שיהיה עם, או בלי, אבוב (פנימית).
חיבור הגלגל לאופניים

הגלגל מתחבר לשלדת האופניים. בפועל, ציר הגלגל ארוך מספיק, ובולט מהגלגל. והוא המחובר לשלדה. בעבר היה נהוג שהציר מחובר לשלדה עם אומים. בישראל הקוטר הנפוץ, ולכן גם האום הדרוש, הוא בגודל 15 מ"מ. כיום צורת חיבור כזו נמצאת בעיקר באופניים זולים. באופניים יקרות יותר נפוץ מנגנון של שחרור מהיר. בחיבור כזה יש ידית קטנה המאפשרת לשחרר, ולהדק, את הגלגל לשלדה (בתמונה). מנגנון כזה מאפשר לפרק את הגלגל ללא מפתח או כלי עבודה אחרים. לכן הוא נוח לתיקונים, אך גם מקל על גנבה.
היסטוריה

הגלגל בצורתו כיום נוצר רק בסוף המאה ה-19. לפני כן הגלגל הקדמי היה בעל רדיוס גדול יותר מהאחורי. כאשר במהלך ההתפתחות של האופניים הפרשי הרדיוסים בין הקדמי לאחורי הלכו ופחתו. הבדל נוסף בין גלגל מודרני לעתיק הוא שהגלגלים הראשונים דמו מאוד לגלגלים של עגלות. לא היה להם צמיג, או חומר רך אחר בהיקף. בנוסף לכך, החישורים שלהם היו מאונכים לציר הגלגל. בגלגל מודרני החישורים משיקים לציר.
מתקפת קרנסקי

מתקפת קרנסקי, המוכרת גם בשם מתקפת יולי, הייתה מתקפה כושלת שנערכה במהלך מלחמת העולם הראשונה, מ-1 ביולי 1917 עד 19 ביולי 1917, על ידי הצבא של הרפובליקה הרוסית, נגד צבאות האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הגרמנית באזור גליציה. היא קרויה כך על שם שר המלחמה הרוסי, אלכסנדר קרנסקי, שהפך לראש ממשלת רוסיה סמוך לאחר כישלונה. המתקפה הסתיימה בנסיגה מהשטחים שנכבשו בתחילתה ואף מעמדות שהוחזקו לפני כן. היא חשפה את חולשת הצבא הרוסי, שלמרות שהיה הגדול בעולם באותה תקופה היה בעל ציוד מיושן ורוב חייליו היו איכרים חסרי הכשרה. לכישלון בקרב היו השלכות מדיניות קשות והרוסים לא שבו לתקוף יותר במלחמה זו, עד יציאתם ממנה לחלוטין לאחר מהפכת אוקטובר.
תוכניות הצדדים

מטרת הפיקוד העליון של הרוסים הייתה להחזיר לעצמם שטחים מהם נסוגו במהלך הנסיגה הגדולה. המתקפה תוכננה להתחיל באפריל-מאי 1917, אך לאור אירועי מהפכת פברואר נדחתה תחילת המתקפה. במרכז המתקפה עמדו הארמיות ה-7, ה-8, וה-11 של החזית הדרום-מערבית בפיקודו של אלכסיי גוטור, אשר אמורות היו לתקוף לכיוון לבוב. בנוסף לכך, לרשות החזית עמדה "ארמייה מיוחדת" שנקראה כך במטרה להימנע לתת לה מספר "13". הארמיות של החזית הצפונית, המערבית והרומנית היו צריכות לבצע מתקפות משניות. לאחר עיון בתוכניות, פקד המפקד העליון מיכאיל אלכסייב על תחילת ההכנות למתקפה. ב-4 ביוני בלחץ של אלכסנדר קרנסקי מונה אלכסיי ברוסילוב למפקד העליון.
בעקבות מהפכת פברואר נפגע קשה נוהל הפיקוד צבאי. ביחידות הוקמו ועדי חיילים שזכותם הייתה להתנגד לפקודות הקצינים. בפיקוד הצבא העריכו שמתקפה מוצלחת יכולה להחזיר לחיילים את המוטיבציה ותחזק את המשמעת שהתרופפה מאוד בעקבות האירועים הפוליטיים במדינה.
הפיקוד הגרמני-אוסטרי היה מודע להכנות למתקפה. בהתאם לכך, הוכנה מתקפת נגד באגף הימני של החזית הדרום-מערבית. לצורך כך הוכנו מבעוד מועד יחידות שהיו אמורות להגיע בהתאם לצורך מהחזית המערבית ומחזית האיטלקית.
מהלך המתקפה > החזית הדרום-מערבית

ב-29 ביוני 1917 החלו תותחים של החזית הדרום-מערבית בהפגזה. ב-1 ביולי פתחו יחידות של הארמייה ה-7 וה-11 במתקפה לכיוון לבוב. תוך יומיים הצליחו להתקדם ולעבור שני קווי ביצורים. בעקבות ההצלחה הודיע קרנסקי לממשלה על ההצלחות של הצבא.
אולם, לאחר יומיים המתקפה נעצרה. יחידות עילית שהחלו במתקפה ספגו אבדות ולא יכלו להמשיך בחוד החנית של המתקפה. יחידות חיל רגלים רגילות סירבו להמשיך במתקפה. החיילים החלו בדיונים בוועדות וסירבו לתקוף, למרות עדיפות ברורה בכוח אדם וכוח אש. כתוצאה מכך ב-3 ביולי הופסקה המתקפה.
ב-6 ביולי החלה מתקפה של הארמייה ה-8 בפיקוד לאוור קורנילוב לכיוון איוונו-פרנקובסק. המתקפה הייתה מוצלחת מאוד לאור עדיפות מספרית גדולה וחולשה של יחידות אוסטרו-הונגריות. קווי ההגנה נפרצו והארמייה ה-8 התקדמה וכבשה את העיר. אך תוך זמן קצר החלו בעיות זהות לאלו שהיו בארמיות רוסיות אחרות.
לקראת 15 ביולי המתקפה נעצרה כליל.
ב-19 ביולי החלו יחידות גרמניות בתמיכת יחידות אוסטרו-הונגריות במתקפה נגד הארמייה ה-11 של הרוסים לכיוון טרנופול. תוך מספר ימים נפרץ קו ההגנה הרוסית וב-22 ביולי החלה הארמייה ה-11 בנסיגה.
ארמייה זו איבדה למעשה כל יכולת לחימה ונסוגה לעומק ללא סיבה ממשית. בעקבות הנסיגה של הארמייה ה-11 נסוגו גם ארמיות ה-7 וה-8. כוח משולב גרמני-אוסטרי התקדם ללא לחימה של ממש עד שנעצר.
מהלך המתקפה > החזית הצפונית והצפון-מערבית

ב-21 ביולי החלה מתקפה של החזית הצפונית. למרות הפקודות, סירבו יחידות הצבא להתחיל במתקפה כוללת. מ-6 אוגדות של החזית הצפונית רק 2 החלו לתקוף. כתוצאה מכך לא היו הצלחות של ממש.
מצב דומה היה בחזית הצפון-מערבית.
מהלך המתקפה > החזית הרומנית

בחזית הרומנית החלה המתקפה ב-22 ביולי. יחידות הצבא הרומני תקפו בהצלחה ובעקבות כך משכו את היחידות של הצבא הרוסי. בעקבות האירועים בגליציה התקבלה החלטה לעצור את המתקפה. הגרמנים השתמשו ביחידות שהשתחררו מאזור גליציה והחלו במתקפת נגד. לאחר קרבות שנמשכו מספר ימים התייצבה החזית, ולמעשה פעולות הלחימה באזור הופסקו עד לסיום המלחמה.
השלכות פוליטיות

הסיבה העיקרית לכישלון המתקפה הייתה חוסר משמעת ומוטיבציה אצל החיילים הרוסים. המתקפה דרשה להעביר חלק מהיחידות המוצבות בסנקט פטרבורג לחזית. הבולשביקים והאנרכיסטים החלו בתעמולה נגד המלחמה בקרב חיילי היחידות. הבולשביקים ניסו לנצל את המשבר השלטוני שנוצר בתחילת הקיץ ברוסיה לביצוע הפיכה תוך ניצול חיילים וימאים המוצבים בבירה. הניסיון לא הצליח, אך ראש הממשלה פוטר ובמקומו מונה אלכסנדר קרנסקי.
לאור ההצלחות הטקטיות של הכוחות בפיקודו בחזית הלחימה, מונה לאוור קורנילוב, תחילה למפקד החזית וב-18 ביולי למפקד העליון של הצבא הרוסי.
אפקט הצופה מהצד

אפקט הצופה מהצד (באנגלית: bystander effect) הוא מושג בפסיכולוגיה חברתית, המתייחס לתופעה בה הסיכוי שאדם יתערב ויסייע לאדם אחר הנמצא במצוקה קטן ככל שמספר הצופים באותה סיטואציה גדול יותר. ההסבר העיקרי לתופעה זו היא השימוש במנגנון של דילול האחריות (Diffusion of responsibility(אנ')). ליתר פירוט, ככל שגדל מספר הנוכחים באירוע כלשהו כך חש היחיד שהאחריות לנקוט בפעולה מוטלת על יותר אנשים ולכן הוא יכול להיות פאסיבי ולהימנע מלפעול. מתברר שבמצבים מסוימים, כאשר בסביבתו של אדם הנתון במצוקה יימצא אדם אחד בלבד, ישנם סיכויים רבים יותר שיזכה לסיוע, מאשר אם יימצא באותו המצב בתוך המון. הסיבה למעין פרדוקס זה נעוצה בנטייה האנושית של אדם הנמצא בחברת אנשים נוספים, לפזר את האחריות בין חברי הקבוצה בה הוא נמצא, ולא לקחתה על עצמו.
מקרה מפורסם שהתפרסם כחלק מהתופעה, על אף שהיה מדובר בטעות עיתונאית הוא הרצח של קיטי ג'נובזה, לאחר שכתבה שפורסמה בעיתון ה"ניו יורק טיימס" שבועיים לאחר הרצח, טענה כי כ-37 (ואחר כך 38) משכניה של ג'נובזה היו עדים לרצח אך לא טרחו להזעיק את המשטרה או להתערב בנעשה, עוררה עניין ציבורי. אלא שלאחר חקירה מעמיקה של מקרה הרצח, נמצאו הפרטים הבאים: מספר הצופים האמיתי היה נמוך בהרבה ממה שדווח בכתבה, לפחות אחד מן הצופים דיווח למשטרה, ונראה כי רובם סברו כי מדובר במריבה שגרתית בין בני-זוג ולא הבינו שמדובר במעשה רצח.
סיבות לתופעה

התופעה אינה נובעת בהכרח מגישה אגואיסטית בה הפרט שואל את עצמו "מדוע דווקא אני?", אלא גם מהסברה שיש ראויים ממנו לבצע את הפעולה והתערבותו אינה נדרשת.
כלומר, קיימות שלוש סיבות עיקריות לתופעה זו:
דילול האחריות – מצב שבו האחריות אינה ממוקדת בפרט אחד, אלא מפוזרת בין רבים והפרט מניח שמישהו אחר ייקח אחריות או כבר עשה זאת.
השוואה חברתית – בשגרה אנו פועלים על בסיס הרגלים ונורמות שרכשנו בעבר, ובמצבי קיצון וחירום אנו נוטים להישען על התנהגותם של אחרים.
חשש להיראות מטופש – רוב האנשים מעדיפים להיראות יציבים ולפיכך ימנעו מלעשות דברים מביכים; במצבי חירום קיים חשש מלהגיש עזרה לאדם שלא זקוק לה.
כאשר לאותו פרט קשר עם הנתון בצרה, נוטה אפקט "הצופה מהצד" להצטמצם. כך גם במקרים בהם מדובר בנותן עזרה מקצועי כגון רופא או אחות. בנוסף, מחקרים הראו שתופעת דילול האחריות אינה מתרחשת כאשר ברור לאדם שאיש אינו נוטל על עצמו את הטיפול במאורע שלפניו, וכן כאשר הצורך להתערב אינו משתמע לשתי פנים. כמצופה מכך, התעלפויות יזומות ברכבת התחתית או בקונצרט הובילו להושטת עזרה מיידית מצד הנוכחים.
מחקרים הביאו התעלפות במקום ציבורי כיוצא מן הכלל, שבו הסיבות הרגילות ל"דילול אחריות" אינן מצויות, ולפיכך לא צפוי שדילול אחריות יקרה. ראשית, טיעון כגון: "מישהו אחר יסייע", אינו תקף היות שהאדם רואה בעצמו שהמתעלף אינו זוכה לשום סיוע (שלא כבמקרה קיטי ג'נובזה שנרצחה סמוך לבתי מגורים, ואפשר היה להניח שמישהו כבר התקשר למשטרה). שנית, התעלפות היא בדרך כלל מאורע שקשה לפרשו בצורה המשתמעת לשתי פנים, וברור שהמתעלף זקוק לעזרה, ולכן גם פרשנות כגון "זו מריבה רגילה בין אישה לבעלה" אינה רלוונטית כאן.
דילול אחריות מתרחש גם במצבים יומיומיים כמו שכחה של תינוק ברכב או אובדן של ילד בהמון. ככל שהתינוק או הילד נמצאים עם יותר בני משפחה, כך הסיכוי של התינוק להישכח או של הילד ללכת לאיבוד גדולים יותר. זאת משום התחושה של כל אחד מבני המשפחה ש"בטח" מישהו אחר מבני המשפחה דואג או שומר על הילד. מומלץ במצבים כאלה, אפוא, לחלק את האחריות בין בני המשפחה ולהחליט מי אחראי על מי.
ביקורת

עם זאת מחקר חדש שנעשה על ידי מארי רוזנקרנץ לינדגראד (Marie Rosenkrantz Lindegaard), מפריך את ההנחה הרווחת שאנשים נמנעים מלהתערב במצבי אלימות ברחוב. באמצעות ניתוח מקיף של מאות שעות תיעוד ממצלמות אבטחה בערים שונות ברחבי העולם, המחקר מגלה כי התערבות מצד צופים היא למעשה התנהגות נפוצה. התערבות היא הנורמה: במחקר התברר כי במעל 90% מהמקרים שנבדקו, לפחות צופה אחד ניסה להתערב כדי לסייע לקורבן או לפזר את העימות, לדבריה " אנחנו רואים כל הזמן עוברי אורח שפועלים ומתערבים. זו תגלית קיצונית ביותר ותוצאה שונה לחלוטין ממה שהתיאוריה חוזה נראה שזה מעיד על כך שזו תופעה אוניברסלית אני מהססת להתייחס לזה כאלטרואיזם, אבל כנראה שאנחנו מוכנים לקחת סיכון כדי לשמור על הסדר המוסרי".
ראו גם

בטלה חברתית
הערות שוליים

↑  New York Times. 1964-03-14. p. 26. Retrieved 2007-07-05., Queens Woman Is Stabbed to Death in Front of Home
↑  Bystander effect in street disputes disquestioned, nscr, ‏27 במרץ 2019 0
| פסיכולוגיה חברתית |
| --- | --- | --- |
| ענפי מחקר | שכנוע • קונפורמיות • תוקפנות • משיכה בין אישית (אנ') • דעות קדומות • אלטרואיזם • השפעות הקבוצה • העדפות חברתיות • סכסוך • רגש • אמפתיה • עמדות • ייחוסים חברתיים • קוגניציה חברתית • מוטיבציה • פוביה ממגע |  |
| מושגי יסוד | סכמה • היוריסטיקה • הערכה עצמית • שנאת אי-שוויון • תורת הערך • שנאת סיכון • תאוריה של תודעה • אפקט ההילה • רושם ראשוני • השערת העולם הצודק • תאוריית הצדקת המערכת • תאוריית החליפין החברתי • תאוריית השליטה החברתית • הטיה לטובת העצמי • הטיית האישוש • הטיית הצופה המשתתף • זוהר חמים (אנ') • טעות הייחוס הבסיסית • דיסוננס קוגניטיבי • נבואה המגשימה את עצמה • הערכה עצמית • אפקט הזרקור • אפקט הקונצנזוס השגוי • אפקט מעל הממוצע • צידוק יתר • התאוריה הדו גורמית של הרגש (אנ') • פיזור אחריות • בורות פלורליסטית • תאוריית התסכול-תוקפנות • חבלה עצמית • תאוריית שיפור העצמי  • תאוריית ההשוואה החברתית • סמכותנות • זרימה • קיטוב קבוצתי (אנ') • קבוצת פנים וקבוצת חוץ • תאוריית התפיסה העצמית • מודל המעגל המורכב של הרגשות • חוכמת ההמונים • פסיכולוגיה של השקר • תחושת סוכנות • סטריאוטיפ • דה-אינדיבידואציה • ניהול הרושם • ניטור עצמי • משא ומתן • תאוריית הלמידה החברתית • תאוריית רמת ההבנייה (אנ') |  |
| אישים בולטים | ליאון פסטינגר • דריל בם • סטנלי שכטר • ג'רום זינגר (אנ') • ליסה פלדמן בארט • פול אקמן • סולומון אש • פיליפ זימברדו • ג'יימס ראסל • שלום שוורץ • אלברט בנדורה • נירה ליברמן |  |
| תחומי מחקר קרובים | פסיכולוגיה ארגונית • כלכלה התנהגותית • נוירופסיוכלוגיה חברתית • נוירוכלכלה • פסיכולוגיה פוליטית • ניהול • פסיכולוגיה צבאית |  |
רועי רביב

| --- | --- |

 לידה:  15 ביוני 1995 (בן 29) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 עיסוק:  שחקן, מדבב
 מקום לימודים:  תיכון א' לאמנויות תל אביב  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 פרופיל ב-IMDb
 
רועי רביב (נולד ב-15 ביוני 1995) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה

רביב הוא בוגר תיכון א' לאמנויות תל אביב. עשה את שירותו הצבאי בתיאטרון צה"ל. בוגר סטודיו למשחק סל"ה – הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (סיים ב-2019). רביב הוא הומוסקסואל מוצהר.
שימש גם כמנחה ושחקן בפרסומות.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | במבוני אין כמוני | במבוני | קלטת ילדים |
| 2007 | מתי נתנשק | יוגב | שודרה בערוץ 10 |
| 2019 | בצפר | מיקי בניהו | שודרה בערוץ ניקלודיאון; מבוססת על סדרת הטלוויזיה "בצפר" |
| 2020 | בלקספייס | עידו לב | סדרה של "רשת 13"; עונה ראשונה |
| 2020–2024 | בת השוטר | אדם אוחיון | שודרה בערוץ טין ניק |
| 2021 | זאת שלי | נטע "ורסצ'ה" פומפה | שודרה בערוץ טין ניק |
| 2021–2023 | בעלת החלומות | עידו "דידי" וולפסון | שודרה ב־HOT |
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | מלך של קבצנים |  | בימוי: אורי פסטר |
|  | אינגל'ה |  | סרט דרמה ישראלי; שודר בערוץ 10 |
פילמוגרפיה > דיבוב

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | פיטר פן | מייקל דארלינג |  |
| 2004 | רכבת לקוטב | ילד גיבור הצעיר |  |
| 2008 | עיר הגחלת |  |  |
| 2009 | הארי פוטר ונסיך חצוי הדם |  | בלי קרדיט |
| 2009 | גשם של פלאפל | קארל דווריאוקס | בלי קרדיט |
| 2009 | כוח G | קולות רקע | בלי קרדיט |
| 2009 | למעלה | ראסל |  |
| 2009 | המשימה המיוחדת של דוג | ראסל |  |
| 2010 | מסביב לעולם ב-50 שנה | סמי הילד |  |
|  | הנרי הנורא |  |  |
תיאטרון

"משפט חוזר" – תיאטרון גשר
"איינשטיין" – תיאטרון המֶדְיָטֶק
"ילדיסקו" – תיאטרון המדיטק
"הר לא זז" – בית לסין
"רומן משפחתי" – התיאטרון הקאמרי
"גטו" – התיאטרון הקאמרי
"ינטל" – התיאטרון הקאמרי
"סופ"ש עם תום" – בית לסין
"אבא בורח עם הקרקס" – פסטיבל חיפה להצגות ילדים ותיאטרון אלעד
"אלף שמשות זוהרות" – תיאטרון גשר
"רינגו" – התיאטרון הקאמרי
"אדיפוס" – התיאטרון הקאמרי
"אני והבאג שלי" – תיאטרון השעה הישראלי
על במות

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | פסטיגל | ילד פסטיגל |  |
| 2004 | טרזן וג'יין |  |  |
| 2005 | שיר נולד |  |  |
| 2006 | היפה והחיה |  |  |
| 2009 | אוליבר |  |  |
| 2019 | פסטיבל שירי אירוויזיון |  |  |
| 2019 | לשקשק את העיר |  |  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | מועמדות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקן אהוב בסדרת נוער | בת השוטר | מועמדות |
הערות שוליים

↑  דור שכניק, מהחרם ועד הייצוג הגאה: רועי רביב כמו שלא הכרתם, באתר פרוגי, 20 בפברואר 2024
הפיגוע בתחנת הדלק מפגש השלום

תבנית:פיגוע טרור
הפיגוע בתחנת הדלק מפגש השלום הוא פיגוע שאירע ב-28 במרץ 2001. את הפיגוע ביצע מחבל מתאבד בתוך חניון תחנת הדלק "מפגש השלום" הסמוכה למושב נווה ימין ולכפר סבא, באזור ששימש כתחנה לאיסוף נוסעים. בפיגוע נרצחו שני נערים ונפצעו ארבעה.
הפיגוע

הפיגוע התבצע ביום רביעי בשעה 7:30 בבוקר. במקום התאספו ילדים ונערים שלמדו בישיבת בני חיל ביישוב קדומים שמעבר לקו הירוק. הנערים הגיעו ברכב הסעות לתחנת הדלק במטרה לעלות על אוטובוס ממוגן ירי שייקח אותם אל הישיבה.
מחבל מהחמאס שהגיע רגלית אל התחנה, התקרב לקבוצת התלמידים, שוחח עמם, ואז פוצץ את עצמו. כל הנפגעים בפיצוץ היו תלמידי הישיבה, וביניהם שני ההרוגים, נפתלי לנצקורן בן ה-13 ואלירן רוזנברג בן ה-14.
דובר מטעם החמאס הודיע בשיחה טלפונית לסוכנות הידיעות רויטרס כי גדודי עז א-דין אל-קסאם נוטלים אחריות מלאה "למבצע הבוקר בצומת קלקיליה". לדבריו, "יחידת העילית 103 שבה לבסיסה בשלום לאחר שהביאה את המתאבד למקום המבצע".
את הפיגוע ביצע המחבל פאדי עטאללה יוסוף עמאר מקלקיליה, בן 23 שהיה ידוע כמוסלמי אדוק.
הערות שוליים

↑  המחבל המתאבד שרצח 2 נערים במפגש השלום: פאדי עמאר, באתר הארץ, 12 באפריל 2001
בג"ץ עמית

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון בשבתו כבית המשפט הגבוה לצדק
 תאריך החלטה:  27 בפברואר 1997
 החלטה
 בג"ץ הגדיר את המבחנים לקביעה האם ארגון מסוים הוא ארגון עובדים, וקבע כי עמית - הסתדרות עובדים מכבי אינה ארגון עובדים.
 חברי המותב
 חברי המותב:  אהרון ברק, שלמה לוין, אליעזר גולדברג, תיאודור אור, אליהו מצא, מישאל חשין, יצחק זמיר, טובה שטרסברג כהן, דליה דורנר
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  פסק הדין ניתן פה אחד
 
בג"ץ עמית או הלכת עמית הוא פסק דין של בג"ץ משנת 1997, אשר קבע את המבחנים האם ארגון מסוים הוא ארגון עובדים. במסגרת ההליך נקבע כי ארגון 'עמית' איננו מהווה ארגון עובדים ולפיכך אינו יכול לדרוש מהמעסיקים לבצע עבורו גביה של דמי חבר או דמי טיפול בהתאם לחוק הגנת השכר.
בג"ץ קבע כי ארגון עובדים חייב להיות ארגון של קבע, ארגון עם תקנון והתנהלות דמוקרטית, ארגון שהחברות בו וולנטרית, ארגון שחברים בו בעיקר עובדים שכירים, ארגון עצמאי וארגון שמטרתו העיקרית קביעת תנאי העבודה בדרך של משא-ומתן קיבוצי.
השאלה איזה ארגון רשאי להיקרא ארגון עובדים, היא שאלה בעלת משמעות מכמה בחינות. ראשית, כאמור - חוק הגנת השכר מאפשר לנכות ולבצע העברה מרוכזת של דמי חבר משכר העובדים, רק עבור ארגון עובדים. החוק אף מאפשר לארגון עובדים לבצע גביה מרוכזת של דמי טיפול, מעובדים שאינם חברי ארגון עובדים אך נהנים מהסכם קיבוצי. גם חוק הסכמים קיבוציים קובע כי רק ארגון עובדים רשאי לחתום על הסכמים קיבוציים, ועל פי רוב - רק ארגון עובדים יציג יכול להיות צד לסכסוך עבודה לפי חוק יישוב סכסוכי עבודה.
תיקוני חקיקה נוספים שנתקבלו לאחר פסק דין עמית, העניקו לארגוני עובדים ייתרונות נוספים, כך למשל - מעסיק חייב לשאת ולתת עם ארגון עובדים יציג (הארגון הגדול במקום העבודה, שלפחות שליש מהעובדים הצטרפו אליו), וכן מעסיקים חייבים לאפשר לנציגי ארגון העובדים להיכנס לחצריהם על מנת לעסוק בארגון העובדים.
ההליך בבג"ץ

בג"ץ הצביע על מספר סוגיות אליהן לא התייחס בית הדין הארצי בפסק הדין של דעת הרוב. בין היתר ציין כי ארגון עמית טען בתחילה כי חברים בו 150 אלף עובדים, ובהמשך טען שמספר החברים בו עלה ל-175 אלף. עם זאת, מעדותו של יו"ר העמותה דן זלינגר עלה כי לארגון רק כמה מאות חברים משלמים.
עוד ציין כי בית הדין הארצי לא בירר כיצד נבחרו חברי הוועד המנהל של העמותה שחמישה מתוך שבעת חבריו הם נושאי תפקידים בכירים בקופת חולים מכבי, וכן האם סכומי הכסף שהעמידה קופת החולים לטובת הארגון ניתנו כהלוואה והאם הארגון אכן משלם דמי שכירות עבור משרדיו הממוקמים במתקן של מכבי.
היועץ המשפטי לממשלה טען בפני בג"ץ כי הוא סבור ש"נפלה טעות מהותית בפסק הדין, על ידי בית הדין, טעות אשר לה השלכות מרחיקות לכת על התפתחות מערכת יחסי העבודה בישראל". לדבריו, דעת הרוב של בית הדין הסתפקה בבחינה פורמלית של ארגון עמית ונמנע מבחינה מהותית של מעמדו ותפקידו של ארגון עובדים במערכת יחסי העבודה. היועמ"ש ציין כי הוא סבור שאין מקום להכיר כארגון עובדים בארגון שאין לו פעילות במישור הקיבוצי; בארגון שאינו מקיים דמוקרטיה הלכה למעשה; בארגון הנשלט על ידי מעביד או בארגון שמטרתו להפיק רווח עבור גוף אחר, וכן כי אין להכיר בארגון עובדים אלא אם רוב חביריו הם עובדים שכירים. לפיכך קרא היועץ המשפטי להפוך את פסיקת בית הדין הארצי לעבודה.
גם ההסתדרות הרפואית והאיגוד הארצי של עיתונאי ישראל ביקשו להצטרף לעתירה, בטענה כי יש לה השפעה עליהם כארגוני עובדים, כששניהם מתנגדים לדעת הרוב של בית הדין הארצי, אך בג"ץ דחה את בקשתם להצטרף להליך.
בג"ץ הפך כאמור את החלטת בית הדין הארצי בהתייחס למעמדו של ארגון עמית ואימץ את דעת המיעוט בפסק הדין באשר לכללים הנוספים שיש לבחון על פי הם ארגון עובדים.
בעקבות פסק הדין

מספר פסקי דין של בית הדין הארצי לעבודה נשענו על הלכת עמית. בין היתר פסק הדין בנוגע לניסיון להקמת 'ועד פנימי' בחברות אמדוקס ומנורה. בשני המקרים, בית הדין קבע כי ועדי העובדים הפנימיים אינם עומדים בתנאים אשר הציב בג"ץ להכרה בארגון עובדים. כך, באמדוקס קבע בית הדין שלא קם על מנת לקדם משא ומתן קיבוצי אלא על מנת לחסום ארגון עובדים אחר. ב-2016 הכיר לראשונה בית הדין הארצי בוועד עצמאי כארגון עובדים בהתאם לעמידה בתנאים שהוצבו בהלכת עמית.
לצד זאת, הוכרו לאורך השנים לאחר פסק דין עמית גם מספר ארגוני עובדים כלליים חדשים, דוגמת ארגון כוח לעובדים שקם בשנת 2007 וארגון העובדים מען שקם ב-1998 כעמותת סיוע לעובדים אך שינה את תקנונו בשנת 2009 במטרה שיוכל גם לאגד עובדים ולחתום על הסכמים קיבוציים.