stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האינאן איירליינס
פעילות החברה בישראל

החל מה-28 באפריל 2016 החברה החלה להפעיל טיסות סדירות מנמל התעופה הבין-לאומי בייג'ינג קפיטל אל נמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A330-300.
החל מ-12 בספטמבר 2017 מפעילה קו טיסות סדירות מתל אביב לשנגחאי, שלוש פעמים בשבוע במטוסי בואינג 787-9, הקו נסגר בסוף אוקטובר 2019.
החל מה-2 באוגוסט 2018 הפעילה החברה שלוש טיסות שבועיות מתל אביב לגואנז'ו במטוסי בואינג 787-9.
ב-20 בפברואר 2019 החברה סגרה את הקו לגואנז'ו עקב ירידה בכמות התיירים הסיניים, ועקב רצונה של צ'יינה סאות'רן איירליינס לפתוח קו בין היעדים.
החל מ-15 בספטמבר 2023 החברה מפעילה 3 טיסות שבועיות לשנג'ן בסין.
עד טבח שבעה באוקטובר הפעילה החברה טיסות לבייג'ינג ושאנגחאי.
הערות שוליים

↑  Hainan Airlines, wego.com
↑  כבר שנה חמישית: קטאר איירווייז היא חברת התעופה הטובה בעולם, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2019
↑  פרטי צי המטוסים של האינאן איירליינס, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑   גבריאלה דוידוביץ'-ויסברג, "הקו החדש של חברת התעופה הסינית: מתל אביב לגואנז'ו ב-620 דולר, באתר TheMarker‏, 26 באפריל 2018
↑  אילן גטניו, "טיסות ישירות למשחקים של ערן זהבי", באתר ישראל היום, 26 באפריל 2018
↑  דני שדה, היינאן סוגרת את הקו בין גוואנגז'ו לתל אביב, באתר ynet, 9 בינואר 2019
קת'אי פסיפיק

משרדי קת'אי פסיפיק בהונג קונג
איירבוס A350-900 של החברה
מטוס מסוג איירבוס A350 שניות לפני הנחיתה הראשונה של קת'אי פסיפיק בארץ, כמו כן זו גם הנחיתה הראשונה של מטוס מסוג זה בישראל.
בואינג 777 של החברה בצביעת Oneworld
בואינג 747 של קת'אי פסיפיק קרגו בצביעה הישנה
קתאי פסיפיק איירליינס (באנגלית: Cathay Pacific; בסינית מסורתית: 國泰航空) היא חברת התעופה הלאומית של הונג קונג, שבסיסה נמצא בנמל התעופה הבינלאומי של הונג קונג.
תולדות החברה

קת'אי פסיפיק נוסדה בהונג קונג בשנת 1946. בשנת 1998 החברה ייסדה ביחד עם החברות אמריקן איירליינס, בריטיש איירוויז, קנדיאן איירליינס וקוואנטס את השותפות Oneworld.
בשנת 2006 קנתה החברה את דראגונאייר, חברת התעופה השנייה בגודלה בהונג קונג.
בשנת 2008 דורגה כחברת התעופה הטובה ביותר.
ובשנת 2019 זכתה במקום הרביעי בתואר 'חברות התעופה הטובות ביותר'.
מאז תחילת מגפת הקורונה נמצאת החברה בצרות בשל סגירתו הכמעט מוחלטת של האי הונג קונג לתנועת מטוסים ולאחר מכן בשל מגבלות מחמירות לצוותי האוויר של החברה. מהתוצאות הכספיות של החברה לשנת 2021 עולה כי הפסידה 5.5 מיליארד דולר קונג קונג (כ-703 מיליון דולר אמריקאי).
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון ליולי 2024:
| כלי טיס> כלי טיס.איירבוס A321neo | בצי> בצי.12 | בהזמנה> בהזמנה. | נוסעים> F. | נוסעים> J. | נוסעים> W. | נוסעים> Y. | נוסעים> סה"כ.217 | הערות> הערות. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A330-300 | 38 | — | — | 24 | — | 293 | 317 |  |
| איירבוס A330-300 | 38 | — | — | 39 | — | 223 | 262 |  |
| איירבוס A330-300 | 38 | — | — | 39 | 21 | 191 | 251 |  |
| איירבוס A350-900 | 29 | -- | — | 38 | 28 | 214 | 280 |  |
| איירבוס A350-1000 | 18 | -- | — | 46 | 32 | 256 | 334 |  |
| בואינג 777-300ER | 52 | — | 6 | 53 | 34 | 182 | 275 |  |
| בואינג 777-300ER | 52 | — | 6 | 53 | 34 | 201 | 294 |  |
| בואינג 777-300ER | 52 | — | — | 40 | 32 | 268 | 340 |  |
| בואינג 777-300ER | 52 | — | — | 40 | 32 | 296 | 368 |  |
| בואינג 777-9 | — | 21 | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | טרם נקבע | יתקבלו החל משנת 2021 |
מטוסי קת'אי פסיפיק קרגו
| בואינג 747-400ERF | 6 | — | מטען | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| בואינג 747-8F | 14 | — | מטען | מטען | מטען | מטען | מטען |  |
| סה"כ | 151 | 33 |  |  |  |  |  |  |
חברות בת

קת'אי דראגון
אייר הונג קונג (חברת מטענים)
פעילות החברה בישראל

החברה החלה להפעיל ב-26 במרץ 2017 ארבע טיסות שבועיות ישירות בין הונג קונג לנמל התעופה בן-גוריון באמצעות מטוס איירבוס 900-A350.
מ-2 באוקטובר עד 1 בדצמבר 2018, החברה הפעילה את חלק מטיסותיה גם באמצעות מטוס האיירבוס A350-1000.
במאי 2017, הודיעה החברה כי תוסיף החל מ-1 בספטמבר טיסה חמישית בקו בימי שישי.
החל מ-1 במרץ 2019 החלה החברה להטיס טיסה יומית בקו במטוסי האיירבוס A350-1000.
לאחר משבר הקורונה שהוריד את הביקושים לטיסות להונג קונג, החברה ירדה ל-3 טיסות שבועיות שבוצעו במטוסי בואינג 777-300ER.
הערות שוליים

↑  כבר שנה חמישית: קטאר איירווייז היא חברת התעופה הטובה בעולם, באתר כלכליסט, 19 ביוני 2019
↑  קתאי פסיפיק (עדיין) בצרות. במקביל, חברת תעופה חדשה בהונג קונג, באתר חדשות תעופה, ‏2022-03-09
↑  פרטי צי המטוסים של קת'אי פסיפיק, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑  דני שדה ועמית קוטלר, חברת קתאי פסיפיק מהונג קונג נחתה בישראל, באתר ynet, 26 במרץ 2017
↑  זאת הפעם הראשונה שמטוס האיירבוס A350 נחת בישראל
↑  "קתאי פסיפיק: נאמני איכות הסביבה בתעופה העולמית | IAS". IAS. 2018-06-04. נבדק ב-2018-08-27.
↑  https://passportnews.co.il/קתאי-פסיפיק-מתחדשת/
↑  https://passportnews.co.il/קתאי-פסיפיק-מגדילה-תדירויות-תפעיל-טיס/
| Oneworld |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אמריקן איירליינס • בריטיש איירווייז • קוואנטס • קת'אי פסיפיק |  |
| חברות | פינאייר • איבריה • LATAM צ'ילה • ג'פאן איירליינס • רויאל ג'ורדניאן • מלזיה איירליינס • LATAM ברזיל • סרילנקן איירליינס • קטר איירווייז • LATAM אקוודור • LATAM אקספרס • LATAM ארגנטינה • LATAM פרגוואי • LATAM פרו • LATAM קולומביה • אייר נוסטרום • BA סיטיפלייר • קת'אי דראגון • קומאייר • גלובוס איירליינס • איבריה אקספרס • J אייר • JAL אקספרס • ג'פאן טרנסאושן אייר • ג'טקונקט • ניקי • OpenSkies • קוואנטס לינק • סאן אייר • נורדי רז'יונל איירליינס • אלסקה איירליינס |  |
| חברות עבר | אייר ברלין • אייר לינגוס • מאלב • מקסיקנה • קנדיאן איירליינס  • US Airways |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4644820-2  LCCN: n93031264  VIAF: 248732941   WorldCat (עם VIAF): 248732941
נמל התעופה הבין-לאומי מלטה

נמל התעופה הבינלאומי מלטה (במלטית: Ajruport Internazzjonali ta 'Malta, באנגלית: Malta International Airport) הוא נמל התעופה הפעיל היחיד במלטה ומרכזה של חברת התעופה הלאומית KM מלטה איירליינס (אנ'). הנמל שוכן סמוך מדרום לעיר לואה במרכזו של האי מלטה. מהנמל פועלות טיסות בינלאומיות לרחבי אירופה, צפון אפריקה והמזרח התיכון, ובעבר פעל ממנו שירות מסוקים פנימי אל האי גוזו השוכן כ-6 ק"מ צפונית-מערבית למלטה, אך הוא הופסק בשנת 2006.
מתקני השדה

בשדה שני מסלולים - המסלול הישן (06/24) באורך של 2,377 מטר וברוחב של 45 מטר, והמסלול החדש (14/32) באורך של 3,544 מטר וברוחב של 60 מטר, שלאורכו אין מסלול הסעה (מטוס) ועל כן המטוסים נדרשים להסתובב ולשוב על עקבותיהם כדי להגיע אל בית הנתיבות וממנו. בשדה תשע רחבות חנייה למטוסים ששלוש מהן מיועדות למטוסים אזרחיים, ובגדולה שבהם עמדות ל-14 עד 18 מטוסים. בית הנתיבות בשדה התעופה מסוגל לטפל בתנועה של עד 5 מיליון נוסעים בשנה, והוא מחולק לשני אולמות - האחד עבור נוסעים יוצאים, והאחר עבור נוסעים נכנסים - ושני אלה ממוקמים משני צדדיו של האולם המרכזי. בבית הנתיבות שני טרקלינים עסקיים וכן טרמינל אח"מ השוכן במבנה נפרד. מהשדה ניתן להגיע אל כל חלקי האי באמצעות מוניות ופועל בו קו אוטובוס המקשר אותו אל הבירה ולטה, כ-8 ק"מ צפונית לו. סמוך ממערב לטרמינל עוברת מנהרה דו-מסלולית מתחת למסלול החדש ומחברת את לואה ליישובים שמדרום לה.
היסטוריה

לפני מלחמת העולם השנייה שכנו שלושה שדות תעופה במלטה - השדה בלואה שהוקם בין השנים 1937–1940, שדה תעופה קטן בטא' אלי (Ta’ Qali) ממערב לו ושדה קטן נוסף בחאל פאר (Ħal Far) סמוך מדרום-מזרח לו. במהלך המלחמה נפגעו כל שלושת השדות באופן קשה. מעמדו של הנמל בלואה התבסס כאשר טרמינל נוסעים חדש נחנך בו בעת השלטון הבריטי באי ב-31 במרץ 1958. עם עצמאות מלטה הופקדה הממשלה על הפעלתו של השדה. בשנת 1977 נחנך המסלול הארוך בשדה (14/32), ובית הנתיבות הורחב, אולם המתקנים היו מיושנים ולא העניקו מענה לצרכים, ועל כן החליטה ממשלת מלטה על הקמת בית נתיבות חדש ב-1987. הקמת המבנה השוכן דרומית מערבית לטרמינל הקודם החלה בספטמבר 1989 והסתיימה בחודש פברואר 1992. במקביל הוקמה "חברת נמל התעופה הבינלאומי של מלטה בע"מ" (Malta International Airport plc) שהתאגדה ב-16 במאי 1991 והחלה בפעולתה ב-1 בינואר 1992. החברה תפסה את מקומה של הממשלה בהפעלת בית הנתיבות ובניהולו, והטרמינל החדש החל בפעילות מלאה ב-25 במרץ 1992. הטרמינל הישן הפך למסוף מטען. בשנת 1998 הופקדה חברת שדה התעופה גם על יתר שירותי השדה ועל פיקוח הטיסה האזורי של מלטה, אם כי זה הופרד ממנה בשנת 2001. החל בשנת 2002 מכרה ממשלת מלטה את כל מניותיה בחברה המנהלת וזו הופרטה.
נתוני תנועת נוסעים ומטוסים בנמל בין 1998 ל-2008:
| שנה | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2008 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סה"כ נוסעים | 2,743,234 | 2,984,692 | 3,004,714 | 2,806,013 | 2,667,776 | 2,675,781 | 2,813,972 | 2,813,929 | 2,709,280 | 3,109,868 |
| מהם בטיסות פנים | 50,860 | 48,110 | 53,675 | 51,231 | 46,976 | 44,118 | 37,808 | 8,188 | 7,656 | 0 |
| סה"כ תנועות בינלאומי | 27,843 | 29,595 | 30,696 | 27,740 | 26,404 | 27,290 | 28,138 | 29,160 | 27,832 | 27,070 |
| סה"כ תנועות פנימי | 5,248 | 5,139 | 5,793 | 4,912 | 4,624 | 4,889 | 4,337 | 2,823 | 1,924 | 0 |
| סה"כ תנועות | 33,091 | 34,734 | 36,489 | 32,652 | 31,028 | 32,179 | 32,475 | 31,983 | 29,756 | 27,070 |
בשנת 2008 שונעו דרך הנמל כ-17 מיליון טונות של מטען וכ-1.2 טון נוספים של דברי דואר.
אירועים

ב-23 בנובמבר 1985 נחטף מטוס בואינג 737 של חברת איג'יפטאייר שהיה בטיסה MS648 מנמל התעופה הבינלאומי אליניקון באתונה לקהיר. המטוס הונחת בנמל התעופה של מלטה. בפריצת כוח המשימה המצרי שהגיע למקום למטוס נהרגו 58 איש מבין 89 הנוסעים ואנשי הצוות.
הפצצה ששימשה לפיגוע בטיסת פאן אם 103 ב-1991 נשלחה מנמל התעופה של מלטה והגיעה לנמל התעופה לונדון הית'רו דרך פרנקפורט.
ב-9 ביוני 1997 נחטף מטוס אייר מלטה מדגם בואינג 737 שהיה בדרכו ממלטה לאיסטנבול במסגרת טיסה KM830. המטוס הונחת בנמל התעופה של קלן בגרמניה ושני החוטפים דרשו את שחרורו של מהמט אלי אג'ה שריצה באותה עת מאסר עולם באיטליה בשל ניסיונו להתנקש בחיי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1981.
ב-23 בדצמבר 2016 נחתה בנמל טיסה 209 של אפריקייה איירווייז כשהיא חטופה על ידי שני טרוריסטים. לאחר כ-4 שעות, שוחררו כל בני הערובה שעל המטוס וחוטפיו נעצרו. בשעה שהמטוס נחת בנמל התעופה, הוא שימש לצילומי סרט אודות מבצע אנטבה.
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי
↑  Harley Tamplin, Plane hijacking interrupts film crew shooting fake plane hijacking, Metro.co.uk, ‏23 December 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8e896bf7-8ad2-4ff7-a956-6fa2031265c9 
הכניסה המרכזית לטרמינל מהצד היבשתי, בין אולם הנוסעים היוצאים לאולם הנוסעים הנכנסים
מראה באולם הנוסעים היוצאים
טלסה

ערך זה עוסק בעיר במדינת אוקלהומה, ארצות הברית.. אם התכוונתם לקבוצת כדורגל מעיר זו, ראו .
טַלסה (באנגלית: Tulsa; בעברית נפוץ גם הכתיב טולסה) היא העיר השנייה בגודלה במדינת אוקלהומה, וה-45 בגודלה בארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2020, בעיר מתגוררים 413,066 תושבים. העיר היא העיקרית באזור המטרופוליטני של טלסה שבו מתגוררים 1,015,331 תושבים. העיר משמשת כמושב מחוז טלסה, המחוז המאוכלס ביותר במדינת אוקלהומה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

אזור טלסה יושב לראשונה בין השנים 1828 ל-1836 על ידי זרוע של השבט המוסקוגי הידוע גם בשם קריק (אנ'), וכמעט כל שטחה של מזרח טולסה נמצא עדיין בתחום שלטונו של השבט הזה, ומוגדר כשמורת אינדיאנים אמריקאית לעניין זה, בשנת 2020, בית המשפט העליון של ארצות הברית קבע שאותו חלק של מזרח טולסה, ושטחים נרחבים נוספים במזרחה של מדינת אוקלהומה, הם טריטוריה אינדיאנית בקטגוריה של מדינה אינדיאנית, מה שמעצב מחדש חלק גדול מתחום השיפוט המשפטי באזור. חלק זה של שהועבר לשליטה אינדיאנית ולשיטת המשפט שלה, מונה 1.4 מיליון נפש, מהם 400,000 בעיר טלסה עצמה. קהילות השבטים מוסקוגי (קריק), צ'רוקי, צ'יקסאו (אנ'), צ'וקטאו (אנ') וסמינול (אנ') בירכו על ההחלטה לאחר מאבק ממושך לטובת החלטה שכזו.
היסטוריה > הטבח של שנת 1921

בתחילת המאה ה-20, טולסה הייתה ביתם של קהילת "וול סטריט השחור" במחוז גרינווד של העיר (אנ'), אחת הקהילות השחורות המשגשגות ביותר בארצות הברית באותה תקופה. שם בוצע הטבח בטלסה שנודע כ"אירוע האלימות הגזעי החמור ביותר בהיסטוריה האמריקאית", שבו המון של טולסאנים לבנים הרגו טולסאנים שחורים, בזזו ושדדו אותם, ושרפו בתים ועסקים. הטבח שנמשך 16 שעות והתחיל ב-31 במאי 1921, הסתיים רק למחרת כאשר אנשי המשמר הלאומי הובאו על ידי המושל. דיווח רשמי טען מאוחר יותר כי 23 שחורים ו-16 אזרחים לבנים נהרגו, אך הערכות אחרות מצביעות על כך שעד 300 אנשים מתו, רובם שחורים למעלה מ-800 איש אושפזו בבתי חולים מקומיים עם פציעות, וכ-1,000 שחורים נותרו ללא קורת גג כאשר 35 גושי עיר, המורכבים מ-1,256 בתי מגורים, נהרסו בשריפה. נזק לרכוש נאמד ב-1.8 מיליון דולר. המאמצים להשיג פיצויים לניצולי האלימות לא צלחו, אך האירועים נבחנו מחדש על ידי העיר והמדינה בתחילת המאה ה-21, מתוך הכרה במעשים הנוראים שהתרחשו .
היסטוריה > המאה ה-20

ב-1925, איש עסקים טולסני בשם סיירוס אייברי (אנ'), הידוע כ"אבי כביש 66",[24] החל את מסע הפרסום שלו ליצירת כביש המקשר בין שיקגו ללוס אנג'לס על ידי הקמת איגוד כביש 66 של ארצות הברית בטולסה, שזיכה את העיר בכינוי " מקום הולדתו של כביש 66". לאחר השלמתו, כביש 66 של ארצות הברית מילא תפקיד חשוב בפיתוחה של טולסה שכן העיר שימשה כתחנת מנוחה פופולרית למטיילים.
בהתאם לתוכנית האב לפיתוח טלסה, בוצעו בניית פארקים, כנסיות, מוזיאונים, גני ורדים וכן שיפור תשתיות והגברת הפרסום הלאומי. סכר ספאווינאו (אנ'), שבנייתו הושלמה בשנת 1924 כדי לספק את צורכי המים של העיר, נחשב לאחד ממיזמי העבודות הציבוריות הגדולות של התקופה.
המיתון הלאומי בתחילת שנות ה-80 השפיע רבות על כלכלת העיר בשנת 1982 (אנ'), כאשר אזורים בטקסס ואוקלהומה התלויים מאוד בנפט סבלו מהצניחה החופשית במחירים עקב שפע, ויציאה המונית של תעשיות נפט.[27] טולסה, התלויה במידה רבה בתעשיית הנפט, הייתה אחת הערים שנפגעו הקשה ביותר עקב ירידת מחירי הנפט. עד 1992, כלכלת המדינה התאוששה במלואה, אך מנהיגי העיר פעלו להתרחבות למגזרים שאינם קשורים לנפט ולאנרגיה.
היסטוריה > מנהרות טלסה

לטולסה יש מערך מנהרות תת-קרקעיות להולכי רגל מתחת למלון מאיו (אנ') המפורסם של טולסה - מנהרת הזיכרון של מייסד טולסה. מנהרה זו משמשת בדרך כלל את עובדי מרכז העיר טולסה כדי להגיע מבניין אחד למשנהו. המנהרה פתוחה גם לציבור ומהווה אטרקציה לתיירים.
מדובר בכארבעים קילומטרים של מנהרות נטושות מתחת למרכז העיר טולסה. חלקים רבים של העיר התחתית של טולסה נבנו סביב המנהרות הללו והן שימשו לאורך השנים למטרות שונות כמו: קו חשמלית תת-קרקעי, ביוב, מיגון מפני סערה ומקום לאחסון קרח. חברת הרכבת התחתית של טולסה החלה לבנות את מנהרות החשמליות בשנת 1898. החברה נקנתה על ידי חברת החשמל של טולסה בשנת 1901, שהשלימה את הפרויקט.
המנהרות משתרעות מצומת הרחוב השישי עם שדרות שאיין (אנ') עד לצומת הרחוב הראשון עם שדרות פאוריה. מפברואר 1920 עד ינואר 1921 המינהרה שימשה את חברת טולסה המהירה שהפעילה מערכת עגלות תת-קרקעית שם.
הן נבנו בתחילה כמערכת של מנהרות תת-קרקעיות סודיות כדי לחבר בין רבים מגורדי השחקים המוקדמים של טלסה. מערכת המנהרות תוכננה בהתחלה למטענים ותעבורה כמתואר לעייל, אך עד מהרה הפכה לדרך מהירה של אילי ההון מתעשיית הנפט, וכהגנה עליהם מפני סכנה לאור התגברות מעשי פשע כנגד אילי הון, בשנות ה-20 וה-30, באזור שיקגו על ידי כנופיות מאפיה שונות. אלא שמתברר שלא רק הנמלטים מן הפשע מצאו מקלט במנהרות אלה, אל גם בוני וקלייד וג'ון דילינג'ר, השתמשו במנהרות של טולסה כמקום מסתור לאחר ששדדו בנקים במערב התיכון.
הרחבת המנהרות לצורך מילוט החלה בשנת 1929, כאשר אחד מעשירי העיר המובהקים וייט פיליפס (אנ') בנה מנהרה תת-קרקעית באורך 80 רגל בין בניין פילקייד (אנ') למגדל פיל ששניהם היו בבעלותו. חברת הנפט שנודעה ברשת תחנות הדלק פיליפס 66 (אנ'), התאחדה בשנת 2000 עם חברת הדלק שברון (אנ').
בסך הכל הקטע שהתווסף למנהרות טולסה לשימוש כמילוט מחבר בין שמונה בניינים, שלושה חניונים, מלון ברמה עולמית, ומספר רב של בתי קפה ועסקים קטנים. אפשר לעבור מהרחוב החמישי עם שדרת בוסטון למפגש הרחובות מיין והרחוב הראשון תוך שהייה כל הזמן במנהרות אלה. שישה בניינים נוספים מוברים לשאר מערכת המינהרות של טולסה.
השכלה גבוהה

בעיר הקמפוס השני בגודלו באוקלהומה של אוניברסיטת אוקלהומה, והוא נקרא על שם משפחת שוסטרמן ונקרא מרכז שוסטרמן. ברם המכון הראשון להשכלה גבוהה אשר במוסקוגי (אנ'), הסמוכה לטלסה, הנרי קנדל קולג' העניק בשנת 1898 את התואר העל תיכוני הראשון במדינת אוקלהומה. מכללה זו עברה ממוסקוגי לטולסה בשנת 1907. בשנת 1920 התמזגה המכללה עם מכללת מקפארלין שהפכה לאוניברסיטת טולסה (בקיצור TU).
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ספורט

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ערים תאומות

הרפובליקה העממית של סין בייהאי, הרפובליקה העממית של סין
גרמניה צל, גרמניה
צרפת אמיין, צרפת
מקסיקו סן לואיס פוטוסי, מקסיקו
ישראל טבריה, ישראל
יפן אוצונומיה, יפן
רוסיה זלנוגרד, רוסיה
טאיוואן גאושיונג, טאיוואן
הערות שוליים

↑  QuickFactsTulsa city, Oklahoma, United State Census Bureau
↑  2020 Population and Housing State Data, United States Census Bureau. 2020
↑  Lawrence Hurley, U.S. Supreme Court deems half of Oklahoma a Native American reservation, reuters, July 9, 2020
↑  Lawrence Hurley, U.S. Supreme Court deems half of Oklahoma a Native American reservation, Reuters, July 9, 2020
1 2  Scott Ellsworth, The Tulsa Race Riot, WaybackMachine
↑  Tulsa Race Massacre, Oklahoma Historical Society
↑  Scott Ellsworth, The Tulsa Race Riot, WayBackMachine
↑  Sulzberger, A.G., "As Survivors Dwindle, Tulsa Confronts Past, New York Times
↑  Birthplace of Route 66, City Dictionary
↑  Everly-Douze, Susan (August 27, 1989). "What's Doing in Tulsa?". The New York Times.
↑  Tulsa's History, WayBackMachine
1 2  Oklahoma Oil & Gas Briefing, WayBackMachine
↑  Tulsa’s Historic Underground Tunnels, Discover Tulsa
1 2  The Unknown Tunnels Running Through Tulsa, Discover Tulsa. בשלב זה לא נמצא מקור נוסף המאמת פרט זה.
1 2 3  Eric Standridge, Downtown Tulsa Underground Tunnels, Wander Wisdom, May 12, 2022
↑  The University of Oklahoma - Tulsa/Schusterman Center, The University of Oklahoma
↑  MUSKOGEE, Encyclopedia of Oklahoma History & Culture, פיסקה 10
↑  History and Tradition, The University of Tulsa
| דגל אוקלהומה מדינת אוקלהומה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אוקלהומה סיטי |  |
| אזורים גאוגרפיים | המטרופולין של אוקלהומה סיטי • הרי אוצ'יטה • רמת אוזרק • המטרופולין של טלסה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | אוקלהומה סיטי • טלסה • נורמן • ברוקן ארו • לוטון • אדמונד • מור • מידווסט סיטי • אניד • סטילווטר • מוסקוגי • ברטלסוויל • אוואסו • שוואני • ארדמור • פונקה סיטי • יוקון • דאנקן • ביקסבי • דל סיטי |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות אוקלהומה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564239405171  BnF: cb13614294h (data)  GND: 4117261-9  LCCN: n79064906  MusicBrainz: 1be74a46-6d7a-4285-9f41-9df7424319c9  NARA: 10046352  NKC: ge602836  SUDOC: 055846297  VIAF: 154852813   WorldCat (עם VIAF): 154852813 
חברת הדלק של וייט פיליפס הקיימת עד היום - התאחדה עם חברת שברון בשנת 2000.
ג'ים הנסון

ערך זה עוסק באיש. אם התכוונתם לחברה שהקים, ראו .
| --- | --- |

ג'ים הנסון ב-1971
 לידה:  24 בספטמבר 1936 גרינוויל, ארצות הברית 
 פטירה:  16 במאי 1990 (בגיל 53) מנהטן, ארצות הברית 
 שם לידה:  James Maury Henson 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1954–1990 (כ־36 שנים) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מרילנד (1980)  Northwestern High School 
 בן או בת זוג:  ג'יין הנסון (1959–1990) 
 צאצאים:  ג'ון הנסון, הת'ר הנסון, ליסה הנסון, בריאן הנסון, שריל הנסון 
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (1990)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לבימוי סדרה מגוונת (1989)  אגדות דיסני (2011)  שדרת הכוכבים של הוליווד (1991)  פרס אמי לבידור בפריים טיים  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס פיבודי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ים הנסון ב-1986
ג'יימס מורי "ג'ים" הנסון (באנגלית: James Maury "Jim" Henson‏; 24 בספטמבר 1936 – 16 במאי 1990) היה בובנאי, תסריטאי, במאי, מפיק טלוויזיה ומקימה של חברת ג'ים הנסון וקרן ג'ים הנסון. הנסון היה איש תיאטרון הבובות הידוע והמפורסם ביותר בהיסטוריה של הטלוויזיה, בין היתר בזכות תוכניותיו "החבובות", "רחוב סומסום", "סיפורי עמים" ו"פראגל רוק" וסרט הקולנוע "המבוך".
תחילת דרכו

הנסון נולד בגרינוויל, מיסיסיפי שבארצות הברית. בשנת 1936 עבר הנסון עם משפחתו להיטסוויל, מרילנד, בקרבת וושינגטון.
בשנת 1945, בעודו תלמיד בית ספר יסודי, החל לעבוד בתחנת הטלוויזיה המקומית. הנסון ייצר בובות עבור תוכנית ששודרה בשבת בבוקר ויועדה לילדים. לתוכנית קראו "סם וחברים" (1955–1961). בתוכנית זו הופיע לראשונה קרמיט הצפרדע, בובה שהפכה בהמשך לסימן ההיכר של הנסון.
עבודות מאוחרות יותר

הצלחת התוכנית "סם וחברים" הובילה את השתתפות הבובות שהנסון ייצר בתוכניות טלוויזיה נוספות כגון "The Tonight Show" ו"Hollywood Squares".
בשנת 1963 נשא הנסון לאישה את ג'יין, גם היא מפעילת בובות, והם עברו לעיר ניו יורק, שם הקימו את החברה "Muppets, Inc".
בין השנים 1964–1968 החל הנסון להפיק סרטים קצרים.
בשנת 1968 החל חואן גנז קוני להפיק את רחוב סומסום, כאשר חלק מכל פרק הוקצה לזמן בו יופיעו בובות צבעוניות מתוצרתו של הנסון.
בין בובות אלה הופיעו:
קרמיט הצפרדע - הבובה שאיתה הופיע בתוכניות טלוויזיה שונות מאז שהיה בן תשע.
אוסקר הרטנון
ארני מתוך "ארני וברט" (בגרסה הישראלית: "אריק ובנץ")
עוגיפלצת
ביג בירד - הציפור הגדולה.
שנות ה-70 של המאה ה-20

בשנת 1976 החל הנסון בהפקת החבובות, בה הופיע קרמיט הצפרדע כמנחה, ועמו גונזו, פוזי הדוב ומיס פיגי.
הסרטים

מופע החבובות הופיע במספר עונות, ולאחריו נעשו סרטים עם אותן הדמויות:
"החבובות - הסרט" - 1979
"תעלול החבובות הגדול" - 1981
"החבובות כובשות את מנהטן" - 1984
סרטים נוספים שהפיק הנסון:
"הקריסטל השחור" - 1982
"המבוך" - 1986
"המכשפות" - 1990 (יצא לאקרנים כ-9 ימים לאחר פטירתו)
כמו כן הנסון עיצב את הדמות של יודה בסרטי "מלחמת הכוכבים" - דמות אותה דיבב פרנק אוז.
תוכניות נוספות אותן יצר הנסון:
"הפרוגלים"
"חבובוטף"
"סיפורי עמים"
בשנת 1982 הקים הנסון את קרן ג'ים הנסון לעידוד אומנות תיאטרון הבובות בארצות הברית.
הנסון נפטר מדלקת ריאות ב-16 במאי 1990, בגיל 53, כ-9 ימים בלבד לפני הקרנת הבכורה של הסרט האחרון בהפקתו, "המכשפות".
השפעתו

לאחר מותו המשיכו לצאת סרטים המבוססים על דמויות שיצר הנסון ובהם:
"מזמור חג המולד של החבובות" - 1992
"החבובות באי המטמון" - 1996
"החבובות בחלל" - 1999
"שנות הביצה של קרמיט" - 2002
"החבובות בארץ עוץ" - 2005
"החבובות" - 2011
"החבובות - מבוקשות״ - 2014
והמשיכו לצאת גם סדרות כמו:
"אמא אווזה"
"דינוזאורים"
"מופע החיות"
"הדוב בבית הכחול"
"ד"ר סוס"
"עולמם הסודי של הצעצועים"
"החנות של מופטופ"
"ההופסים"
"דן מדען"
"רכבת הדינוזאורים"
"להתבגר בניו יורק"
"חבורת הדחפורים"
"עיר הכלבים"
בשנת 2024 יצא לאור סרט דוקומנטרי "ג'ים הנסון: איש עם רעיון".
הערות שוליים

↑   גילי איזיקוביץ, הגאון שלא מאכזב לפגוש מקרוב, באתר הארץ, 30 ביוני 2024
| ג'ים הנסון |
| --- | --- | --- |
| סדרות טלוויזיה | רחוב סומסום (1969-רץ) • החבובות (1976-1981) • הפרוגלים (1983-1987) • חבובוטף (1984-1991) • סיפורי עמים (1987-1988) • חבובוטף (2018-2022) |  |
| סרטים | החבובות - הסרט (1979) • תעלול החבובות הגדול (1981) • הקריסטל האפל (1982) • החבובות כובשות את מנהטן (1984) • המבוך (1986) • מזמור חג המולד של החבובות (1992) • החבובות באי המטמון (1996) • החבובות בחלל (1999) • שנות הביצה של קרמיט (2002) • החבובות בארץ עוץ (2005) • החבובות (2011) • החבובות - מבוקשות (2014) • החבובות: האחוזה הרדופה (2021) |  |
| החבובות | החבובות |  |
| דמויות מרכזיות | קרמיט • מיס פיגי • פוזי הדוב • גונזו • סקוטר • רולף הכלב • חיה • הטבח השוודי • סטטלר ווולדורף • דמויות נוספות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007444764005171  PLWABN: 9810635786805606  BIBSYS: 90812850  BNE: XX1012425  BnF: cb11907295m (data)  CANTIC: a11671221  CiNii: DA0367442X  GND: 119198053  ISNI: 0000 0000 7822 2974  LCCN: n78067058  LNB: 000351328  MusicBrainz: 53d60b8a-133b-42da-bd67-e1f55ce73863  NKC: pna2010578098  NLK: KAC2020N2351  NTA: 069838623  RERO: 02-A006034698  SELIBR: 322198  SNAC: w6rs4qfm  SUDOC: 026919516  Trove: 1139159  ULAN: 500474611  VIAF: 46762408   WorldCat (עם VIAF): 46762408
אייר מלטה

סמל החברה עד לשנת 2012
איירבוס A319 של החברה בנמל התעופה גיברלטר
אייר מלטה (באנגלית: Air Malta) הייתה חברת התעופה הלאומית של מלטה. בסיסה היה בנמל התעופה הבינלאומי מלטה בעיר לואה.
תולדות החברה

אייר מלטה נוסדה ב-30 במרץ 1973 בעקבות החלטת בית הנבחרים של מלטה ביום 21 במרץ 1973, והחלה בטיסות למספר יעדים באירופה באמצעות שני מטוסי בואינג 720 חכורים, כבר ביום 1 באפריל 1973.
רק בשנת 1982 רכשה החברה את מטוסיה הראשונים מדגם בואינג 737 ואלה סופקו לה בשנה שלאחר מכן. לאחר פתיחתו של שדה התעופה בלואה בשנת 1992 הקימה אייר מלטה מערך להטסת מטען בשם CargoSystems, וב-1994 חנכה את מרכז המטען בנמל התעופה. ביולי 2002 הכריזה החברה כי מטוסיה הבאים ירכשו מיצרן המטוסים האירופי איירבוס. בשנת 2004 החלה החברה להפעיל ולשווק טיסות בעלות נמוכה, צעד שהוכתר בהצלחה.
החברה נשלטה על ידי ממשלת מלטה המחזיקה ב-98% ממניותיה, ובבעלותה היו מספר חברות בנות בתחומי ביטוח, תקשורת, תיירות ונופש. בנוסף החזיקה החברה ברבע ממניות חברת התחזוקה "לופטהנזה טכניק מלטה" (יתר המניות היו שייכות לחברת לופטהאנזה הגרמנית), וכמו כן היא אחזה במחצית ממניות חברת "סבראתה" המפעילה את רשת החנויות הפטורות ממכס בנמל התעופה הבינלאומי בטריפולי שבלוב. החברה טסה ל-67 יעדים בצפון אפריקה, במזרח התיכון ובאירופה.
ב-30 במרץ 2024 פשטה החברה את הרגל וכל טיסותיה הופסקו.
תאונות ואירועים

ב-31 באוקטובר 1981, לאחר נחיתת מטוס בואינג 200–737, התפוצצו שתי פצצות שהוטמנו בגוף המטוס וגרמו לפציעתם של 4 נוסעים. פצצה שלישית שלא התפוצצה נתגלתה לאחר מכן.
ב-9 ביוני 1997 נחטף מטוס אייר מלטה מדגם בואינג 737 שהיה בדרכו לאיסטנבול במסגרת טיסה KM830. המטוס הונחת בשדה התעופה של קלן בגרמניה ושני החוטפים דרשו את שחרורו של מהמט אלי אג'ה שריצה אותה עת מאסר עולם באיטליה בשל ניסיונו להתנקש בחיי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-1981. עם זאת, שלוש שעות לאחר הנחיתה, יצאו החוטפים את המטוס ונכנעו.