ג'ון וסלי פאוול
ביוגרפיה > לאחר המסעות בקולורדו

פאוול נהג לארח בביתו בוושינגטון מפגשים אינטלקטואליים, וב-1874 הוא החליט למסד את המפגשים והקים את מועדון קוסמוס (Cosmos Club), מועדון אקסקלוסיבי לגברים בלבד המוקדש לקידום חבריו בתחום המדע, הספרות והאמנות. המועדון קיים גם כיום ובין חבריו נמנו במשך השנים זוכי פרס נובל, פרס פוליצר ומדליית החירות הנשיאותית רבים.
פאוול המשיך לחקור את אזור נהר הקולורדו בחסות ממשלתית. נושא שעניין אותו במיוחד היה בעיות ההתיישבות באזורים הצחיחים שבדרום מערב ארצות הברית. בעידודו של קארל שורץ, שר הפנים של ארצות הברית, הוא הכין ב-1878 את ה"דוח על האדמות של האזור הצחיח של ארצות הברית" שיצא לאור כמסמך של הקונגרס. הספר פירט את המאפיינים של האדמות וכמות המשקעים והכיל טיוטה לחקיקה מוצעת לחלוקת השטחים. ספר זה, שנחשב כיום כאחד החשובים בנושא, זכה להתעלמות מוחלטת בזמנו.
בעקבות מחלוקת בין הצבא לבין חוקרים אזרחיים על הזכות לבצע סקרים גאוגרפיים במערב ארצות הברית החליט הקונגרס באביב 1878 לבקש ייעוץ מקצועי מהאקדמיה הלאומית למדעים. חברי האקדמיה התייעצו עם פאוול ועם חוקרים אחרים והציעו להקים גוף ממשלתי לנושא. ב-3 במרץ 1879 עבר החוק להקמת הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (בראשי תיבות USGS), כיום הזרוע המדעית של משרד הפנים של ארצות הברית לנושאי מיפוי, משאבי טבע וסכנות טבע. החוק כלל גם החלטה על הקמת ועדה שתכין הצעת חוק לגבי השימוש באדמות הציבוריות. פאוול היה חבר בוועדה. כמנכ"ל הראשון של ה-USGS התמנה קלרנס קינג (Clarence King), שהיה אחראי על הסקר הגאולוגי שנערך סביב קו הרוחב 40. החוק שהקים את ה-USGS גם הכיל הקצבה להשלמה ולפרסום המחקר של פאוול על האינדיאנים ותרבויותיהם. עבודה זו הובילה בסופו של דבר להקמת לשכת האנתולוגיה (Bureau of Ethnology), חלק ממוסד הסמית'סוניאן, שהקדישה מאמצים לאסוף מידע על שבטי האינדיאנים ההולכים ונעלמים. פאוול מונה למנכ"ל הלשכה, משרה בה החזיק עד יומו האחרון. בתקופתו פרסם הסמית'סוניאן סיווג חשוב של השפות של האינדיאנים של צפון אמריקה.
ב-1881, מונה פאוול למנכ"ל השני של ה-USGS לאחר שקלרנס קינג התפטר. פאוול שירת בתפקיד 13 שנים בין 1881 ל-1894. בתקופתו גדל הארגון בצורה משמעותית. תחום פעולתו של ה-USGS שהיה מוגבל בתחילה למערב ארצות הברית התרחב וכלל את כל ארצות הברית. ההקצבה השנתית לארגון גדלה מדי שנה, ומדי פעם נוספו לו תחומים חדשים, החשובים ביותר היו מיפויים טופוגרפיים, ומחקרים על מקורות מים (מי תהום, ונהרות), בקרת שיטפונות והשקיה. לארגון נוספו מחלקות חדשות בתחומי הכימיה, הפיזיקה הפלאונתולוגיה והידרוגרפיה.
ב-1884 הוקמה בקונגרס ועדה משותפת לסנאט ולבית הנבחרים שנועדה לבחון את הארגון של מספר גופי מחקר מדעיים בממשל הפדרלי, כולל הסקר הגאולוגי, במטרה "להבטיח יעילות וחסכון גדולים יותר". לשם כך פנתה הוועדה לאקדמיה הלאומית למדעים, ולוועדה שקמה באקדמיה לעניין זה היו מספר המלצות. המטרות העיקריות היו ניסוח של תוכנית כללית לשילוב המדע בממשל ולהקמת משרד המדע. בדיונים הארוכים שהתנהלו בקונגרס בעקבות הדו"ח נקרא פאוול להעיד כמה פעמים, לא רק על דרך הפעולה והניהול של הסקר הגאולוגי, אלא גם על השקפותיו על מקומו של המדע בממשל.
באמצע הדיונים התחלף הממשל, ולפתע התחלף החיפוש אחרי התייעלות וחסכון בחקירת שחיתויות. פאוול והסקר הגאולוגי הפכו למטרה להתקפות מרות. בסופו של דבר נוכחה הוועדה כי הסקר הגאולוגי נוהל היטב, הכירה בתבונה של סקר גאולוגי לכל המדינה, וקבעה שמחקר גאולוגי הוא אחד מתפקידיו של הממשל.
ב-1888, לאחר מספר שנים שחונות, אשר הקונגרס לסקר הגאולוגי לערוך מחקר על האזורים הצחיחים של ארצות הברית על סמך המלצתו של פאוול. הסקר הגאולוגי התבקש לשים דגש מיוחד על מחקר על ספיקת פלגי מים ואזור פוטנציאליים להקמת סכרים, מאגרי מים, תעלות השקיה ומתקני השקיה אחרים. סקר ההשקיה הופסק כעבור שנתיים בשל ויכוחים על שימוש בקרקע הניתנת להשקיה, אבל סקר זה היה הבסיס שעליו הוקם מאוחר יותר שירות הטיוב שהפך ללשכת הטיוב של ארצות הברית.
ב-30 ביוני 1894 פרש פאוול מניהול הסקר הגאולוגי. בריאותו הייתה רופפת כבר כמה שנים וידו נזקקה לניתוח נוסף. בריאותו של פאוול הלכה והתדרדרה לאחר פרישתו, והוא מת בבית הקיץ שלו בעיירה הבן (Haven) במיין ב-23 בספטמבר 1902, בשנתו ה-69. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון יחד עם לוחמים אחרים במלחמת האזרחים.
לאחר מותו נתרמה ספרייתו הפרטית לספריית הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.