stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונרו (ניו יורק)

| --- | --- |
בית העירייה
בית העירייה
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 מחוז:  אורנג'
 תאריך ייסוד:  1799
 שטח:  55.1 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  21,387 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  41°19′27″N 74°11′13″W﻿ / ﻿41.324167°N 74.186944°W﻿ / 41.324167; -74.186944
 אזור זמן:  UTC -5
 http://www.monroeny.org/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מונרו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מונרו(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהמונרו(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהמונרו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מונרו (באנגלית: Monroe) היא עיירה במחוז אורנג' במדינת ניו יורק שבארצות הברית. העיירה נקראת על-שמו של נשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו.
בעיירה מונרו היו עד 2019 שלושה יישובים, מונרו, קריית יואל ומרבית היישוב הרימן (Harriman), אשר חלקו השני שייך לעיירה וודברי (Woodbury). בנובמבר 2017 נערך משאל עם לפיצול קריית יואל ממונרו, והקמת עירייה עצמאית לקריית יואל, ואכן הצעה זו זכתה ברוב מוחץ, ובאישור מושל ניו יורק אנדרו קואומו החל מה-1 בינואר 2019 הפכה קריית יואל יחד עם דונמים נוספים באזור, לעיירה עצמאית שקיבלה את השם פאלם טרי (Palm Tree), שמשמעותו בתרגום לעברית הוא עץ תמר, וביידיש טייטלבוים, כשמו של מייסד המושבה האדמו"ר מסאטמר הרב יואל טייטלבוים.
היסטוריה

שטח העיירה הוא חלק מאזור שנקרא צ'יזקוק (Cheesecock, בלשון האינדיאנית המקומית: מקום גבוה). העיירה הוקמה בשנת 1799 וקיבלה את השם צ'יזקוק. ב-1801 שונה השם לסאות'פילדס (Southfields, באנגלית: שדות דרומיים). ב-1808 שונה השם למונרו (Munroe) וב-1818 למונרו (Monroe) לכבוד ג'יימס מונרו שכיהן אז כנשיא ארצות הברית.
נתונים סטטיסטים

שטחה של העיירה הוא כ-55 קמ"ר והאוכלוסייה של העיירה לפני היפרדותה של קריית יואל ממנה, היה 31,407 (לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2000), מתוכם: 93.91% לבנים, 1.22% אפרו אמריקאים, 1.36% אסייתים.
AlexNet

ארכיטקטורת AlexNet
AlexNet היא ארכיטקטורת רשת קונבולוציה שנוצרה על ידיי אלכס קריז'בסקי בשיתוף עם איליה סוצקבר וג'פרי הינטון שהיה אז המנחה האקדמאי שלו.
AlexNet התחרתה וזכתה בתחרות "אתגר זיהוי חזותי בקנה מידה גדול" של ImageNet ב-30 בספטמבר 2012, המחקר המקורי קבע שהשכבות הרבות הם אלו שסייעו לארכיטקטורה להגיע להישגיה הגבוהים.
בגלל שכבות רבות אלו הארכיטקטורה הייתה גם יקרה מאוד מבחינה חישובית, אבל מכיוון שנעשה שימוש במעבדים גרפיים לצורך הרצה הדבר היה אפשרי.
עיצוב המודל

המודל מורכב משמונה שכבות. החמש הראשונות היו שכבות קונבולוציונאליות והשלוש האחרונות היו שכבות מחוברות לחלוטין (באנגלית: fully connected layers) כאשר בין השכבות היו פזורות שכבות max pooling ופונקציות אקטיבציה מסוג ReLU.
השפעה

AlexNet נחשב לאחד מהמחקרים המשפיעים ביותר בראיה ממוחשבת; הוא עודד את השימוש ברשתות עצביות מתפתחות ומעבדים גרפיים בעוד מחקרים רבים.
נכון ל-29 בספטמבר 2021 AlexNet צוטט כ-87,697 פעמים.
הערות שוליים

↑  ILSVRC2012 תוצאות
↑  Krizhevsky, Alex; Sutskever, Ilya; Hinton, Geoffrey E. (2017-05-24). "ImageNet classification with deep convolutional neural networks" (PDF). Communications of the ACM. 60 (6):
נורית גפן בצר

| --- | --- |

נורית גפן בצר, 1965
 לידה:  30 במרץ 1948 נהלל, פלשתינה (א"י)
 התאבדה:  29 במרץ 1977  (בגיל 28) נהלל, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מאיירת
 תקופת הפעילות:  1965–1977 (כ־12 שנים)
 בן זוג:  מוקי בצר
 צאצאים:  שאול בצר
 
נורית גפן בצר (30 במרץ 1948 – 29 במרץ 1977) הייתה מאיירת ספרי ילדים ישראלית.
ביוגרפיה

נורית גפן נולדה בנהלל לישראל גפן ואביבה דיין, אחותו של משה דיין. אחיה הבכור הוא הסופר והמשורר יהונתן גפן, אחיותיה הקטנות הן זהר בצר (שנשואה לאייל בצר, אחיו של מוקי בצר) וענת בן ארי (אמו של גון בן ארי).
ב־1965 סיימה בהצטיינות קורס ציור גרפי בחיפה.
בפברואר 1967 נישאה למוקי בצר, איש צבא אותו הכירה בנעוריה בנהלל. בספטמבר 1967 נולד בנה היחיד, שאול בצר, לימים במאי, תסריטאי וסופר, והיא הקדישה את זמנה לטיפול בו. בנובמבר 1967 מתה אמה, מוות שנודע לאחר מכן כהתאבדות.
בתחילת שנות ה-70 הוצגו עבודותיה בתערוכה בבית יד לבנים בגבעתיים.
ב-29 במרץ 1977 התאבדה בעקבות דיכאון ממנו סבלה.
בראיונות ציין אחיה, יהונתן גפן, כי השיר "אופליה הקטנה" נכתב עליה.
כמאיירת

גפן בצר איירה מספר ספרי ילדים. היא איירה את ספרי הילדים של אחיה יהונתן גפן: "שירים שענת אוהבת במיוחד", "יום אחד... כך מתחילים כל הסיפורים שענת אוהבת במיוחד" ו"הכוכבים הם הילדים של הירח". בנוסף איירה את ספרה של לאה גולדברג "גן החיות" ואת ספרו של אוריאל אופק "בוא לטייל אבא, טוב?".
ספרים שאיירה

יהונתן גפן, שירים שענת אוהבת במיוחד, הוצאת דביר, 1969
יהונתן גפן, יום אחד... כך מתחילים כל הסיפורים שענת אוהבת במיוחד,  הוצאת דביר, 1970
לאה גולדברג, גן החיות, הוצאת דביר, 1970
אוריאל אופק, בוא לטייל אבא, טוב?, הוצאת ספרית הפועלים, 1970
יהונתן גפן, הכוכבים הם הילדים של הירח, הוצאת דביר, 1974
הערות שוליים

↑  נדב מן, שבט דיין: כך הכל התחיל, באתר ישראל היום, 7 בפברואר 2014
↑  נפטרה אחותו של משה דיין גפן, מעריב, 16 בנובמבר 1967
↑  אביבה גפן למנוחות, על המשמר, 17 בנובמבר 1967
↑  עד שהתשוקה כבתה: על חייה של נורית גפן-בצר, באתר הספרנים, ‏2022-03-29
↑  אוֹפֶלְיָה של השירים, באתר הספרנים, ‏2018-11-06
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
1 2 3 4 5  כאשר אדם עוסק ביותר מתחום אחד שבתרשים, צבע הרקע יהיה לפי תחום עיסוקו המשמעותי ביותר.
↑  נושא משרה ציבורית בכירה או היה אישיות ציבורית בעלת חשיבות היסטורית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309285905171  GND: 1205505474  ISNI: 0000 0004 0208 6004  LCCN: no2016073001  NLA: 35692005  Trove: 1044759  VIAF: 297174385   WorldCat (עם VIAF): 297174385
פיף ותלתול

| --- | --- |

 סוגה:  אנימציה.
 יוצרים:  ז'וזה אבררו קרנל
 כותבים:  ז'וזה אבררו קרנל 
 מדבבים בעברית:  יהויכין פרידלנדר (פיף, הבוס), מיקי קם (תלתול), שמעון כהן (השוטר), דב רייזר
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  130
 הפקה
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה 
 אורך פרק:  13 דק'
 שידור
 רשת שידור:  צרפת TF1
 רשת שידור בישראל:  הערוץ הראשון
 תקופת שידור מקורית:  12 בנובמבר 1989 – 31 בדצמבר 1989
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פיף ותלתול (בצרפתית: Pif et Hercule, באנגלית: Spiff and Hercules) היא סדרת אנימציה צרפתית בת 65 פרקים (בגרסה הצרפתית המקורית היו 130 פרקים) שהופקה במקור לטלוויזיה ב-1989.
הסדרה שודרה בערוץ הראשון בין השנים 1991–1992.
סדרה זו מבוססת על רצועת קומיקס צרפתית בשם זה מאת ז'וזה אבררו קרנל.
דמותו של פיף הופיעה לראשונה בעיתון המפלגה הקומוניסטית הצרפתית ל'הומניטה ב-22 במרץ 1948 על מנת להציג את חוסר-הצדק בתקופה זו: מחסור באוכל ובמגורים. דמותו של תלתול הצטרפה שנתיים לאחר מכן. בשלב מאוחר יותר פרסם קרנל מגזין משל עצמו, בשם "האביזרים של פיף" ("Pif Gadget"), והדמויות היגרו עמו לשם.
הקומיקס והסדרה מתארים את סיפורם של פיף, כלב צהבהב-חום, ותלתול, חתול שחור-לבן, שניהם דמוי אדם. השניים, למרות היותם חברים טובים, אינם מפסיקים לריב, במערכת יחסים של אהבה/שנאה.
את שיר הפתיחה בגרסה העברית ביצעו יוריק בן דוד, איריס שמי וספי אפרוני.
אהרן רוזנפלד (סופר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ספטמבר 1846 ברסטצ'קה, Dubno County, אוקראינה 
 פטירה:  25 ביוני 1916 (בגיל 69) באחמוט, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום לימודים:  רב 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אהרן רוזנפלד (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: ראָזענפעלד; בכתב רוסי (טרום-רפורמה): А. Розенфельдъ; בכתב לטיני: A. Rosenfeld; סוף אלול תר"ו, ספטמבר 1846, ברסטצ'קה – 25 ביוני 1916, בחמוט) היה סופר, משורר ועיתונאי עברי יהודי-רוסי בתקופת התחייה, מורה ורב מטעם הממשלה במשלח ידו.
ביוגרפיה

אהרן רוזנפלד נולד בספטמבר 1846 (סוף חודש אלול תר"ו) במשפחה יהודית בבֶּרֶסטֶצ'קה, עיר שדה בפלך ווהלין של האימפריה הרוסית (אוקראינה). מאביו, מנחם נחום, שהיה בעל ידע תורני וחובב השפה העברית, קיבל חינוך יהודי כמקובל באותה תקופה (לימוד ש"ס ופוסקים), אך גם לשון. באביב תרכ"ד נסע לעיר ז'יטומיר, ובראשית תרכ"ה (1864) החל ללמוד בבית המדרש לרבנים שם, שהכשיר למשרת רב מטעם הממשלה. בחודש סיוון תרל"ב (1872) סיים את לימודיו במוסד כרב מוסמך מטעם הממשלה, וזכה מהנהלת בית המדרש במדליית זהב על הצטיינותו.
עם סיום לימודיו עבד כמורה באחד מבתי הספר היהודיים שנוסדו מטעם הממשלה. בשנת תרל"ה[דרושה הבהרה] התפטר ממשרתו ונסע לבירה, סנקט פטרבורג, שם החל ללמוד במכון הטכנולוגי (אנ'); בשנת תרל"ו[דרושה הבהרה] עלה לשנה השנייה, אך בשל חיסרון בכסף נאלץ לנשור מלימודיו וחזר לעבוד כמורה, תחילה שוב בבית ספר מטעם הממשלה, וכעבור שנה עבר ללמד כמורה פרטי בביתו של יהודי בכפר. באותה תקופה חיבר את ספרו "גן שעשועים" (ורשה תר"ם), מקראה עברית לילדים, ופרסם מאמרים ושירים בכתבי העת העבריים, בהם "השחר", "הבוקר אור" ו"האסיף". בנוסף, היה חבר קבוע במערכת היומון העברי הראשון, "היום", שיצא בפטרבורג בעריכת י"ל קנטור.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19 הוענק לרוזנפלד מאת הממשל התואר "אזרח נכבד" (Почётное гражданство). הוא התגורר בקרמנצ'וג. באותה עת ערך שוב את המקראה "גן שעשועים", הגדיל והרחיב אותה, והיא ראתה אור במהדורות נוספות, בשני כרכים.
בשנים האחרונות לחייו, במאה ה-20, לא פרסם דבר כמעט. הוא התקבל למשרת רב מטעם הממשלה בעיר בַּחמוּט שבפלך יקטרינוסלב (אוקראינה) והתמסר לעבודת הקהילה היהודית. רוזנפלד נפטר בבחמוט ב-1916, בזמן מלחמת העולם הראשונה, והוא כמעט בן 70.
על פי הנקרולוגים שהתפרסמו בעיתונות הרוסית, הוא הותיר אחריו שני ספרים בכתב יד: ביקורת על הספר "בן סירא" במקורו העברי, וספר זיכרונותיו.
ספריו

גן שעשועים: לילדי ישֻרון , ורשה: דפוס אלעקסאנדער גינז, תר"ם.
מילון נלווה לספר: ג’ [הירש] וואנעל, ספר מִלים לספר גן שעשועים: להרב החכם אהרן ראזענפעלד; מתֻרגם ע"פ סדר המאמרים רוסית ויהודית אשכנזית, וילנה: דפוס ראזענקראנץ ושריפטזעטצער, תרמ"ב.
מהדורות נוספות:
מהדורה חדשה ומתֻקנת עם הוספות רבות, ורשה: דפוס א' גינז, תר"ן.
מהדורה ג' עם הוספות ותִקונים רבים, 2 כרכים, ורשה: אלאפין, תרנ"ג. (מכאן ואלך נדפס ב-2 כרכים)
מהדורה ד': ורשה: א"י שפירא, תרנ"ד.
מהדורה ו' עם הוספות ותִקונים רבים, ורשה: א"י שפירא, תרנ"ו.
מהדורה ז' עם הוספות ותִקונים, ורשה: דפוס י' אלאפין, תרנ"ט.
הלל הזקן: שיר סִפורי בשלשה פרקים, ורשה: י"א אפלאפין, 1881.
לקריאה נוספת

"אהרן ראזענפעלד", בתוך: ישראל חיים זאגורודסקי, ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים אתנו כיום; עורך: נחום סוקולוב, ורשה: מאיר יחיאל האלטער, תרמ"ט 1889, עמ' 106.
"אהרן רוזנפלד", התורן, 1916. (נקרולוג קצר)
הערות שוליים

↑  "אהרן ראזענפעלד", בתוך: ישראל חיים זאגורודסקי, ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים אתנו כיום; עורך: נחום סוקולוב, ורשה: מאיר יחיאל האלטער, תרמ"ט 1889, עמ' 106.
↑  "אהרן רוזנפלד", התורן, 1916.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311976305171  PLWABN: 9810618451205606  ISNI: 0000 0000 6987 2780  LCCN: nr00022425  VIAF: 97419851   WorldCat (עם VIAF): 97419851
ניו סקוור

| --- | --- |
מודעת בחירות בכפר ביידיש
מודעת בחירות בכפר ביידיש
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ניו יורק (מדינה) ניו יורק
 מחוז:  רוקלנד
 תאריך ייסוד:  1956
 שטח:  0.9 קמ"ר
 גובה:  150 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  10,879 (2020)
  ‑ צפיפות:  10,192.07 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  41°8′0″N 74°1′0″W﻿ / ﻿41.13333°N 74.01667°W﻿ / 41.13333; -74.01667
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 http://www.newsquare.us/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניו סקוור(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניו סקוור(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהניו סקוור(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהניו סקוור   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ניו סקוור או שיכון סקווירא או סקווירה (באנגלית: New Square), מוכר כשיכון החסידי הראשון שנבנה בארצות הברית. הוא נוסד בשנת 1956 (תשי"ז) על ידי רבי יעקב יוסף טברסקי, האדמו"ר מסקווירא, כדי לאפשר לחצרו להתבודד מהשפעות חיצוניות. השיכון, שבו גרים חסידי סקווירא בלבד, נמצא במחוז רוקלנד במדינת ניו יורק והתגוררו בו בשנת 2022 כ-10,800 תושבים.
השיכון מנוהל בנשיאותו של האדמו"ר מסקווירא, הרב דוד טברסקי.
בתפקיד דומ"ץ (דיין ומורה צדק) של המקום שימש הרב משה ניישלאס, אב"ד סרדאהלי. כיום משמש הרב יוסף ישראל אייזנברגר. חברי הבד"ץ הם הרב שלום פולק והרב זאב נחום גולדמינצר.
הגיל החציוני בעיירה הוא 14 שנה, השביעי הנמוך ביותר מבין כל היישובים בארצות הברית. העיירה היא הענייה ביותר בארצות הברית במונח הכנסה לנפש.
רחובות השיכון ברובם הגדול נושאים את שמם של נשיאי ארצות הברית לדורותיהם.
ראו גם

פאלם טרי
הערות שוליים

↑  Top 100 cities with youngest residents
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567254205171  LCCN: n86006427  VIAF: 134948124   WorldCat (עם VIAF): 134948124 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מינה (מטבע)

מינה מאנטיוכיה
מִינָה (במקרא: מָנֶה) היא יחידת משקל או מטבע שנעשה בה שימוש במזרח הקדום וממנו אומצה ליוון, בה היה שוויה הכספי כמאה דרכמאות.
מקורה של יחידת משקל זו בשומר, שם בעקבות השימוש בבסיס 60, מינה הייתה שקולה ל-1/60 הכיכר ולשישים שקלים. בתקופה האכדית, 2 מינות היו שקולות לסילה אחת של מים. באוגרית היה שווי המינה 50 שקלים.
ראו גם

מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה
מוזיאון האורנז'רי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אמנות
 כתובת:  גני טווילרי 
 מיקום:  הרובע הראשון של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 מפעיל:  Service of the Museums of France 
 מבקרים בשנה:  1,029,925 (נכון ל־2019)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1852
 תאריך פתיחה רשמי:  1927 
 מידות
 שטח:  6,300 מ"ר 
 קואורדינטות:  48°51′50″N 2°19′21″E﻿ / ﻿48.863845351451°N 2.3225383374606°E﻿ / 48.863845351451; 2.3225383374606
 www.musee-orangerie.fr
  (למפת פריז מוגדלת) מוזיאון האורנז'רי(למפת פריז רגילה) מוזיאון האורנז'רי
 
מוזיאון האורנז'רי (בצרפתית:  Musée de l'Orangerie) הוא מוזיאון לאמנות אימפרסיוניסטית ופוסט-אימפרסיוניסטית הממוקם בסמוך לכיכר הקונקורד, בצידם הדרומי של גני טווילרי, על גדת נהר הסן, ברובע הראשון של העיר פריז, בירת צרפת.
המוזיאון מציג מיצירותיהם של פול סזאן, אנרי מאטיס, אמדאו מודיליאני, קלוד מונה, פבלו פיקאסו, פייר-אוגוסט רנואר, אנרי רוסו, חיים סוטין, אלפרד סיסלי, מארי לורנסין ומוריס אוטריו.
מבנה המוזיאון שימש במקורו כחממה עבור עצי התפוזים שגדלו בגני ארמון טווילרי - ומכאן שמו - "האורנז'רי" (חממת התפוזים).
היסטוריה

מבנה האורנז'רי נבנה כחממה בשנת 1852. בשנת 1927 הוחלט להפכו למוזיאון והוא הותאם על מנת להציג את היצירה מרובת התמונות "חבצלות המים" של מונה שצוירה בין השנים 1914–1926. יצירה זו כוללת שמונה תמונות המוצגות בשני חדרים סגלגלים. מונה התכוון ליצירת אווירה מטטטיבית ובכניסה יש כתובת המבקשת לכבד את רצון האמן ושמור על שקט. היצירות, שאורכן הכולל 100 מטרים, הוצגו בקומת הקרקע של המבנה והוארו באור יום.
בשנת 1965 הוחלט להציג במבנה את אוסף וולטר-גיום (Walter-Guillaume) הכולל ציורים אימפרסיוניסטים רבים. לצורך הצגת האוסף נבנתה קומה שנייה במבנה, וחבצלות המים הוארו באור מלאכותי.
בשנת 1999 נסגר המבנה לשיפוצים. קודם לסגירתו נערכה תערוכה מיוחדת של יצירת חבצלות המים של מונה ו-60 יצירות הובאו לצורך כך מכל רחבי העולם.
במהלך השיפוצים נבנתה קומת מרתף המוארת בחלונות עיליים (המאפשרים תאורה טבעית להצגת היצירות האימפרסיוניסטיות), וכן פורקה הקומה העליונה של המבנה על מנת לאפשר את הצגת חבצלות המים באור טבעי.
במהלך חפירת קומת המרתף התגלה באתר קטע מחומת העיר פריז מהמאה ה-16 וזו מוצגת כיום במוזיאון ומשמשת למעשה כקיר אחד האולמות החדשים - אולם המשמש לתערוכות מתחלפות.
בנוסף נבנו מתחת לאדמה אולם הרצאות וספריה.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1956

הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1956 היו מערכת הבחירות ה-43 בתולדות ארצות הברית ונערכו ביום שלישי, 6 בנובמבר 1956. הנשיא המכהן האהוד, דווייט אייזנהאואר הרפובליקני, הצליח להיבחר לתקופת כהונה נוספת, כשהוא גובר על יריבו מ-1952, עדלי סטיבנסון, מושל אילינוי לשעבר.
הנשיא המכהן אייזנהאואר היה פופולרי מאוד, אך היו לו בעיות בריאותיות שהיו חלק חשוב במסע הבחירות נגדו. סטיבנסון נשאר פופולרי בקרב בסיס הדמוקרטים הליברלים, אך נחסר בתמיכה מרכזית מן הציבור. אייזנהאואר סיים את מלחמת קוריאה והכלכלה החלה לשגשג, כך שניצחון סוחף לאייזנהאואר הכריזמטי לא היה מוטל בספק בקרב הפרשנים. כמה שבועות לפני מערכת הבחירות התרחשו משברים בינלאומיים במזרח התיכון ובמזרח אירופה. בסיסו הרפובליקני של אייזנהאואר גדל, והוא זכה לתמיכה בקרב הדרומיים העירוניים והקתוליים הצפוניים. עבור בוחריו נחשב אייזנהאואר לכן, איש משפחה ואדם אהוב.
בניגוד ל-1952, זכה אייזנהאואר גם בקנטקי, לואיזיאנה ובוירג'יניה המערבית, אולם הפסיד במיזורי.
הייתה זאת מערכת הבחירות האחרונה לפני צירוף אלסקה והוואי לארצות הברית. המדינות הללו הצביעו לראשונה בבחירות של 1960. זאת גם הייתה מערכת הבחירות האחרונה בה אחד מהמועמדים הראשיים נולד במאה ה-19, והאחרונה בה שני המועמדים התמודדו גם במערכת הבחירות הקודמת. הייתה זאת גם הפעם האחרונה בה זכה מועמד דמוקרטי אך ורק במדינות סמוכות.
מועמדים > המפלגה הרפובליקנית

דווייט אייזנהאואר, נשיא ארצות הברית מניו יורק
כש-1956 החלה, היו שמועות שאייזנהאואר לא ירוץ לעוד תקופת כהונה בגלל בעיות בריאותיות. ב-1955 חווה אייזנהאואר התקף לב רציני, ובתחילת 1956, עבר ניתוח נגד דלקת המעי העקום. אך הוא החלים במהירות משני המקרים הללו ולאחר שרופאיו אישרו זאת, רץ לכהונה שנייה. בגלל הפופולריות שלו, אייזנהאואר נבחר ללא התנגדות בוועידה הרפובליקנית הלאומית בסן פרנסיסקו.
השאלה היחידה בוועידה הייתה האם ריצ'רד ניקסון ירוץ גם הוא לכהונה נוספת. היו ראיות שאייזנהאואר העדיף מועמד פחות מפלגתי ופחות שנוי במחלוקת, כמו מושל מסצ'וסטס כריסטיאן הרטר, אולם הרטר נולד בצרפת ולא יכול היה לכהן בתפקיד. לפי היסטוריונים, הציע אייזנהאואר לניקסון להיות מזכיר ההגנה של ארצות הברית במקום סגן הנשיא. אך הרולד סטאסן היה הרפובליקני היחיד שהתנגד באופן ציבורי למועמדותו של ניקסון, וניקסון עדיין היה פופולרי בקרב מצביעים רפובליקניים. ניקסון גם עזר לכמה מועמדים רפובליקניים להיבחר לבית הנבחרים והם יצאו להגנתו. באביב 1956, הכריז אייזנהאואר שניקסון יהיה המועמד לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית, וסטאסן נאלץ לתמוך בו בוועידה. לא היו מחלוקות בנוגע למצע הבחירות, בניגוד ל-1952 ולאתגר מהפלג השמרני, והאירוע הבולט היחיד היה שציר אחד הצביע למועמד פיקטיבי בשם "ג'ו סמית'" כדי למחות על כך ששני המועמדים נבחרו פה אחד.
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית

עדלי סטיבנסון, מושל אילינוי
אסטס קיפאובר, סנאטור מטנסי
אברל הארימן, מושל ניו יורק
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית > בחירות מקדימות

עדלי סטיבנסון, המועמד של המפלגה ב-1952, נלחם בקרב צמוד מול הסנאטור הפופוליסטי מטנסי, אסטס קיפאובר, על המועמדות. קאפובר זכה בפריימריז בניו המפשייר ללא תחרות (אם כי 15% כתבו את שמו של סטיבנסון). אחרי שקאפובר ניצח את סטיבנסון ניצחון מפתיע במינסוטה, הבין סטיבנסון שהוא בצרות, והסכים לערוך עימות מול קאפובר בפלורידה. העימות שודר בפעם הראשונה בטלוויזיה, והתקיים ב-21 במאי. סטיבנסון זכה ב-52% מהקולות בפלורידה. לקראת הבחירות בקליפורניה, למטה קאפובר נגמר הכסף והוא לא היה יכול להתמודד מול סטיבנסון, שקיבל מימון גבוה. סטיבנסון זכה ב-63% מהקולות בקליפורניה וקאפובר פרש במהירות.
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית > בחירות מקדימות > התפלגות הקולות

עדלי סטיבנסון- 3,069,504 (50.70%)
אסטס קיפאובר- 2,283,172 (37.71%)
לא מחויבים- 380,300 (6.28%)
פרנק לאוש - 278,074 (4.59%)
ג'ון ויליאם מקורמיק - 26,128 (0.43%)
כ-5,000 איש הצביעו לאלביס פרסלי.
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית > הוועידה הדמוקרטית הלאומית

כשהוועידה נערכה בשיקגו, מושל ניו יורק אברל הארימן, שנתמך בידי הנשיא לשעבר הארי טרומן, איתגר את סטיבנסון על המועמדות. אך כמות הצירים של סטיבנסון הייתה גדולה מספיק כדי שייבחר בסיבוב הראשון.
| מועמד לנשיאות> עדלי סטיבנסון.אוורל הארימן.לינדון ג'ונסון.סטיוארט סימינגטון.אלברט צ'נדלר.ג'יימס דייוויס.ג'ון באטל.ג'ורג' טימרמן.פרנק לאוש | סיבוב ראשון> 900.5.210.80.45.5.36.5.33.32.5.23.5.5.5 |
| --- | --- |
מועמדים > המפלגה הדמוקרטית > הוועידה הדמוקרטית הלאומית > מועמדים לסגנות הנשיאות

הסנאטור אסטס קיפאובר מטנסי
הסנאטור ג'ון פיצג'רלד קנדי ממסצ'וסטס
הסנאטור אל גור האב מטנסי
ראש עיריית ניו יורק, רוברט פ. וגנר הבן
הסנאטור יוברט האמפרי ממינסוטה
השיא של הוועידה הדמוקרטית אירע כשסטיבנסון, בניסיון להכניס התלהבות למסע הבחירות, הכריז כי הצירים יבחרו במועמד לתפקיד סגן הנשיא. כך התחיל מאבק בין כמה אנשים על התפקיד. רוב ההתלהבות נבעה מכך שלמועמדים היה רק יום אחד לערוך מסע בחירות. שני המובילים היו הסנאטור קאפובר, ששמר על הצירים שזכה בבחירות המקדימות, והסנאטור הצעיר ג'ון פיצג'רלד קנדי ממסצ'וסטס שהיה אנונימי באותו פרק זמן. אף על פי שסטיבנסון העדיף את קנדי, הוא לא התערב בבחירת המועמד. קנדי הפתיע את המומחים כשהוביל בסיבוב השני, כשחסרים לו רק חמישה עשר צירים כדי לנצח. אך מספר מדינות החליטו לעזוב את המועמדים המקומיים שלהן ולתמוך בקאפובר, וכך הוא ניצח. התבוסה רק חיזקה את קנדי, כשהוא נהיה מפורסם ברמה הלאומית, ובכך שלא זכה במועמדות הוא היה חף מאשמת ההפסד בבחירות.
| מועמד לסגנות הנשיאות> אסטס קיפאובר.ג'ון פיצג'רלד קנדי.אל גור האב.רוברט ואגנר ג'וניור.יוברט האמפרי.לותר הודג'ס.PT מאנר.יוברט האמפרי.לירוי קולינס.קלינטון אנדרסון.פרנק קלמנט.פאט בראון.לינדון ג'ונסון.סטיוארט סימינגטון | סיבוב ראשון> 466.5.294.5.178.162.5.134.40.33.26.29.16.14.1.1.1 | סיבוב שני לפני החילופים> 551.5.618.110.5.9.5.74.5.0.5.0.0.0.0.0.0.0.0 | סיבוב שני אחרי החילופים> 755.5.589.13.5.6.2.0.0.0.0.0.0.0.0.0 |
| --- | --- | --- | --- |
טריוויה

הייתה זו הפעם האחרונה בה שני המועמדים המובילים בבחירות התחרו גם בבחירות הקודמות (התמודדויות חוזרות נערכו גם ב-1800, 1828, 1840, 1892 וב-1900. רק ב-1996 התחרו שני מועמדים בפעם השנייה, כשביל קלינטון הדמוקרט התמודד מול רוס פרו.
ההצבעה על סגן הנשיא הדמוקרטי ב-1956 הייתה הפעם האחרונה שהוועידות נאלצו לערוך סיבוב שני.
מיזורי נחשבת למדינה שחוזה את תוצאות הבחירות מפני שבמשך מאה שנה, בין 1904 ל-2004, היא כמעט תמיד העניקה את האלקטורים למנצח. 1956 היא שנה חריגה כיוון שהיא הצביעה לסטיבנסון ברוב דחוק של 3,984 קולות. ב-2008 וב-2012 היא תמכה במועמדים הרפובליקניים ולא בברק אובמה שניצח.
אייזנהאואר הגיע למקום השלישי בקרוליינה הדרומית, מאחורי סטיבנסון והאלקטורים העצמאיים, כשהוא הנשיא היוצא הראשון שעושה זאת מאז ויליאם הווארד טאפט ב-1912. זה קרה גם לג'ורג' הרברט ווקר בוש ב-1992 כשהגיע למקום השלישי במיין אחרי ביל קלינטון ורוס פרו.
אייזנהאואר הפך למועמד הרפובליקני הראשון שזכה פעמיים במדינות הללו: אריזונה, פלורידה, איידהו, מונטנה, ניו מקסיקו, אוקלהומה, טנסי, טקסס ווירג'יניה.
אייזנהאואר היה הרפובליקני האחרון עד לרונלד רייגן ב-1984 שזכה בכל מדינה צפון-מזרחית.
הייתה זאת מערכת הבחירות האחרונה בה המועמד הרפובליקני ניצח בשש המדינות הבאות ביחד: מרילנד, מסצ'וסטס, מינסוטה, ניו יורק, פנסילבניה ורוד איילנד, שהפכו מאז למדינות דמוקרטיות מובהקות. מאז 1956, הניצחונות הרפובליקניים היחידים בהן היו ב-1972 (ניקסון ניצח בכולן חוץ מבמסצ'וסטס), 1980 (רייגן ניצח במסצ'וסטס, ניו יורק ופנסילבניה), 1984 (רייגן ניצח בכולן פרט למינסוטה), 1988 (ג'ורג' הרברט ווקר בוש ניצח במרילנד ובפנסילבניה) ו-2016 (דונלד טראמפ ניצח בפנסילבניה).
הייתה זאת אחת ממערכות הבחירות האחרונות לאחר מלחמת האזרחים האמריקנית בהן שלטו הדמוקרטים במדינות הדרום, שכולן הפכו למעוזים רפובליקניים כיום.
הייתה זו הפעם הראשונה מאז 1924 שנשיא רפובליקני נבחר לכהונה נוספת.
הייתה זאת הפעם האחרונה שמסצ'וסטס תמכה ברפובליקני עד ל-1980, הפעם האחרונה שמיסיסיפי תמכה בדמוקרט עד ל-1976, האחרונה בה תמכו קונטיקט, מרילנד, מישיגן, מינסוטה, ניו יורק, פנסילבניה, רוד איילנד, טקסס ומערב וירג'יניה ברפובליקני עד ל-1972, והאחרונה בה דלאוור, אילינוי, נבאדה, ניו ג'רזי וניו מקסיקו תמכו ברפובליקני עד ל-1968.
הייתה זאת הפעם האחרונה שרפובליקני נבחר לנשיאות בלי לזכות במיזורי, קרוליינה הצפונית וקרוליינה הדרומית.
הייתה זאת הפעם האחרונה שבה בולטימור תמכה ברפובליקני, מאז היא תמכה אך ורק בדמוקרטים.
הערות שוליים

↑  אלקטור בודד מאלבמה החליט להצביע לוולטר ג'ונס, שופט בבית המשפט המחוזי באלבמה, ובהרמן טלמדג', מושל ג'ורג'יה השכנה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16532132v (data)  NARA: 10643027 
תוצאות הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית ב-1956
תוצאות הבחירות לפי מחוזות. מדינות בגוונים אדומים תמכו באייזנהאואר, אלו בכחול תמכו בסטיבנסון, ואלו בירוק תמכו באלקטור עצמאי.
ברנדה לורנס

ברנדה לולנאר לורנס (באנגלית: Brenda Lulenar Lawrence; נולדה ב-18 באוקטובר 1954) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-14 של מדינת מישיגן ברציפות מאז 2015. לורנס, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה טרם היבחרה לקונגרס כראשת העיר סאות'פילד בשנים 2001–2015. ב-2010 הייתה מועמדת המפלגה הדמוקרטית לתפקיד סגן מושל מישיגן, אך נבחרה כעבור ארבע שנים לייצג בבית הנבחרים האמריקאי את רוב מזרח דטרויט ועיר ביתה סאות'פילד.