stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיליז'נס

דיליז'נסים מחוץ לשער יפו בירושלים.
דליז'נסים בתחנת הרכבת ההיסטורית של ירושלים, סוף המאה ה-19
דליז'נס על רקע נס ציונה, תחילת המאה ה-20
הדיליז'נס בין יפו לתל אביב, 1915, ברקע הגמנסיה העברית הרצליה
דיליזַ'נְס (מצרפתית: Diligence, שקדנות, התמדה; בערבית: "חנטור" (עגלה) ובעברית: "מהירה") הייתה כרכרת נוסעים ובה מקום לשישה עד עשרה נוסעים שהייתה רתומה לשני סוסים (בעיר, במישור או בדרך טובה) או שלושה (בדרכים בין-עירוניות ובעליות) והיוותה את אמצעי התחבורה הציבורית העיקרי בארץ ישראל בין אמצע המאה ה-19 לראשית המאה ה-20.
טווח הזמן המדויק להפעלת הדיליז'נסים היה בין ביקורו של הקיסר פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ב-1869, לכבודו נסללה דרך יאה למעבר עגלות בין יפו לירושלים (עד אז התאפשרה רק תנועה על גבי חמורים, פרדים, סוסים וגמלים) לבין פרוץ מלחמת העולם הראשונה, ובפריפריה גם לאחריה. הדיליז'נסים הראשונים יובאו לארץ ישראל על ידי הטמפלרים שהפעילו שירות תחבורה ציבורית בין מושבותיהם.
בדיליז'נס קטן היה ספסל יחיד לאורך העגלה, עליו יכלו לשבת שישה נוסעים גב אל גב. בדיליז'נס גדול היו שני ספסלים לאורך הדפנות או שלושה ספסלים לתשעה או עשרה אנשים. העגלה הייתה סגורה וצוידה בקפיצים לבלימת זעזועים ושימשה גם להובלת חבילות ודואר. תנאים אלה היוו שיפור ניכר ביחס לעגלות הקלות, הרתומות לחמור שהיו כלי התחבורה הנוח ביותר עד אז (פרט לרכיבה על בהמה). כאשר היה הדיליז'נס נקלע לעלייה קשה או לבוץ, נדרשו הנוסעים לרדת ולדחוף את הכרכרה בכוחות עצמם. הנסיעה בין יפו לירושלים בדיליז'נס נמשכה כ-14 שעות שנפרשו על פני יום וחצי, כולל עצירה ללילה בשער הגיא, הנסיעה בכיוון ההפוך נמשכה 12 שעות.
הדילז'נסים היו שייכים לבעלים פרטיים, והעגלונים היו לרוב שכירים, אם כי לעיתים היה העגלון גם בעל העגלה. הרישיון להפעלת הדיליז'נסים הוענק מטעם השלטון לאנשים פרטיים בערים ולוועדי המושבות במושבות הברון, שקבעו מצדם תקנונים להפעלת הדיליז'נס. בעלי הרישיון שילמו מס מיוחד עבור זכות זו ויכלו להפעיל קבלני משנה ועגלונים שכירים.
במרץ 1931 הוקמה אגודת עגלונים עברים "מרכבה" על ידי ראשוני כרכרות הדיליז'נס בתל אביב. האגודה קמה כאגודה עות'מאנית. מטרתה המוצהרת הייתה: "להיטיב את מצב חעגלונים חעברים ולאמץ עזרה הדדית עבור חחברים".
מסלולי נסיעה ותחנות עצירה

בדרך כלל היו תחנות עצירה במרכזים עירוניים ללא קורת-גג אך היו ישנם גם מקומות בהם הייתה "חניה" או מקום מנוחה עבור הסוסים כגון הבניין בכיכר חאג' כחיל ברחוב יפת מול הבית הירוק (יפו).
תחנות יציאה מרכזיות שכנו בשדרות ירושלים מספר 11 ו-כיכר השעון ב-יפו.
הדיליז'נסים קישרו את ירושלים עם יפו, חברון ושכם, את מושבות יהודה עם יפו ואת חיפה עם עכו ונצרת ושימשו גם לתחבורה עירונית ופרברית באזור חיפה והצפון. תחנות הדיליז'נס העיקריות היו מחוץ לשער יפו בירושלים, בחאן מנולי (לא הרחק מכיכר השעון) ביפו ובכיכר חמרה ("סאחאת אל חנאטיר" (כיכר העגלות), כיכר פריז) בחיפה.
זמני נסיעות

לרוב היו קווים מסודרים בעלי שעות יציאה ידועות מראש, זכות הנסיעה הייתה על ידי רכישת כרטיס או רישום מראש במשרד ובשיטת "כל הקודם - זוכה". למרות שעת היציאה הנקובה, לא היה הדיליז'נס יוצא עד שלא התמלאו כל המקומות.
חוקים ותקנות

בתקנון ועד המושבה רחובות מ-1891, למשל, נקבע כי:
הדיליז'נס יסע בכל בוקר דרך ואדי חנין וראשון לציון ליפו. בערב ישוב בחזרה בדרך זו.
בכל אחד משלושת הרגלים מחויבים להגיע פעם  אחת לירושלים וחזרה.
כל מי שירצה לנסוע יהיה עליו לקנות מראש כרטיס - ברחובות בבית הוועד וביפו כפי שיקבע.
המחיר: רחובות - ואדי חנין 1 גרוש; רחובות - ראשון לציון 2.20 גרוש; רחובות - יפו 5 גרוש; מוואדי חנין לראשון 1.10 גרוש.
ב-1911 נוספו כללים נוספים, ובהם:
בדיליז'נס חייבים להיות תשעה מקומות ישיבה על שלושה ספסלים, וזאת מלבד העגלון.
העגלה תהא רתומה לשלושה סוסים טובים.
לכל נוסע הרשות להוביל חפצים חינם אין כסף עד משקל שני רוטל. על יותר מזה יש לשלם עבור כל רוטל 22 פרוטות.
מנוסע בעל מטען כבד יגבה כסף כמחיר נוסע נוסף, והעגלון יעלה פחות נוסעים על הדיליז'נס.
בעל הדיליז'נס ייקח תרופות מיפו לבית המרקחת של המושבה,  בלי ניכיון נוסע כנגד משקלם.
על בעל הדיליז'נס להעביר את הדואר מהמושבה ליפו ומיפו למושבה בכל יום ויום.
הדיליז'נס נסע שש פעמים בשבוע – מהמושבה רחובות יצא לא יאוחר מהשעה שש בבוקר, ומיפו למושבה לא יאוחר מהשעה שלוש וחצי אחרי הצהרים.
ועד המושבה התחייב לשלם שכר עבור ששה ימים בשבוע כנגד כל השירותים המפורטים סך 140 פרנק לשבוע. שאר הכסף שנגבה שייך לוועד.
לקריאה נוספת

גליה ירדני (ליקטה וערכה), דיליז'אנס לשנים ראשונות; רישומים: יוסי שטרן; עריכה גרפית: צבי שטיינר, ירושלים: המכון להוצאה לאור בישראל, תשכ"ה. (לקט הומוריסטי מתוך העיתונות הארץ-ישראלית בתקופת העלייה הראשונה)
הערות שוליים

↑  מעניני היישוב, הצבי, 16 בפברואר 1910.
↑  ⁨Page 4 Advertisements Column 2⁩ | ⁨הארץ⁩ | 16 April 1931 | Newspapers | The National Library of Israel, באתר www.nli.org.il (באנגלית)
↑  ראשית התחבורה הציבורית באזור קריית אתא
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4175455-4  NDL: 00561886
סקובי-דו! מסתורין בע"מ
סקירת סדרה > סקירה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 26 | 26 | 5 באפריל 2010 | 26 ביולי 2011 |
|  | 2 | 26 | 26 | 30 ביוני 2012 | 5 באפריל 2013 |
סקירת סדרה > עונה 1

פרד ג'ונס, דפני בלייק, ולמה דינקלי, שאגי רוג'רס וסקובי-דו הם צוות של פותרי-תעלומות מתבגרים המתגוררים בעיירה הקטנה בשם קריסטל קוב, הנחשבת ל"מקום הרדוף ביותר על פני כדור הארץ". הלכה למעשה, משמשת ההיסטוריה הארוכה של העיירה ה"מקוללת", הכוללת היעלמויות מסתוריות ותצפיות של רוחות רפאים ומפלצות, את הבסיס לתעשיית התיירות המשגשגת שלה; משכך, תושבי העיירה המבוגרים (ובראשם עומדים אביו של פרד, ראש העיר פרד ג'ונס האב, והשריף ברונסון סטון) אינם מרוצים מכך שהחמישה מפריכים את התקריות העל-טבעיות שמביאות את ההכנסות וחושפים את העומדים מאחוריהם כשרלטנים ופושעים.
בנוסף למקרים המסורתיים שהם תמיד פותרים, החמישה מוצאים את עצמם שוקדים על חשיפת סוד אפל שחבוי בעברה של "קריסטל קוב". בעקבות רמזים מסתוריים מאיש עלום וחסר-פנים, הידוע רק בשם "מר אי." (באנגלית: "Mr. E."; משחק מילים על המונח "מסתורין"), החמישה חושפים את האגדה על אוצר קונקיסטאדור המקולל, את ההיסטוריה הסודית של משפחת דארו, שבניה ייסדו את קריסטל קוב, ואת פרשת היעלמותם המסתורית והבלתי-פתורה של ארבעה מתבגרים פותרי-תעלומות וציפור המחמד שלהם – "מסתורין בע"מ" המקורית.
סקירת סדרה > עונה 2

שובה של "מסתורין בע"מ" המקורית לקריסטל קוב מתחילה מרוץ בין שתי הקבוצות לאיתור חלקי הדיסק הפלניספירי החידתי, שהרכבתו תורה את הדרך אל האוצר הארור הקבור מתחת לעיירה. בעוד החלקים נאספים, מגלים החמישה כי קבוצתם וקבוצת "מסתורין בע"מ" המקורית אינן הצוותים היחידים של פותרי-תעלומות שחיו בקריסטל קוב: במשך מאות שנים, חיו בקריסטל קוב קבוצות דומות רבות, שהורכבו תמיד מארבעה מתבגרים וחיית מחמד, וחשיפת הסוד מאחורי הקשר שלהם בן-מאות השנים מביאה לגילוי האמת מאחורי קללת קריסטל קוב. עד מהרה, מבינים החמישה כי גורלם וגורלה של כל המציאות עצמה תלויים על הכף כאשר כוחות חוץ-ממדיים נאספים לקרב הסופי ואסון ניבירו (אנ') ממשמש וקרב.
צוות המדבבים > דמויות ראשׁיות

|  | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| סקובי-דו | פרנק ולקר | צביקה פורמן |
| פרד ג'ונס | פרנק ולקר | סער בדישי |
| שאגי רוג'רס | מת'יו לילארד | גיא רושיניאק |
| דפני בלייק | גריי דליסל | הדר שחף-מעיין |
| ולמה דינקלי | מינדי קון | ספיר דרמון |
צוות המדבבים > דמויות משניות

לואיס בלאק – מר אי. / ריקי אוונס
לינדה קרדליני – הוט דוג ווטר / מרסי פליץ'
טיה קאר – ג'ודי ריבס
גארי קול – ראש העיר פרד ג'ונס האב
ויויסה איי. פוקס – אנג'ל דינמיט / קסידי ויליאמס
קייט היגינס – ראש העיר ג'נט נטלס
אודו קיר – פרופסור פריקלס
טים מתיסון – בראד צ'ילס
פטריק ורברטון – השריף ברונסון סטון
הפצה > שידור

עונתה הראשונה של הסדרה כללה 26 פרקים ששודרו בין 2010 ל-2011, וכללה עצירה שסיבותיה טרם ידועות בשידור הפרקים לאחר פרקה ה-13. פרקה הראשון של הסדרה שודר לראשונה ב-5 באפריל 2010, ולאחר מכן, שודר מחדש ב-12 ביולי 2010 ברשת "Cartoon Network", יחד עם 12 הפרקים הנותרים. בקנדה, שידורי הסדרה עברו לרשת "Teletoon" של קנדה לאחר שידור פרקה ה-13.
13 הפרקים הנותרים, שמותגו כעונה שנייה על ידי "Cartoon Network", שודרו מ-3 במאי 2011 עד 26 ביולי 2011. במהלך ההפסקה, פרקה הראשון של העונה השנייה שודר לראשונה ב-30 במרץ 2012 ב-"Cartoon Network Videos", ובערוץ "בומרנג" בבריטניה ב-2 ביוני 2012 עם ארבעה פרקים נוספים עד ל-6 ביוני 2012. באתרם הרשמי, הודיעו "האחים וורנר" כי העונה השנייה תעלה לשידור ברשת "Cartoon Network" במאי 2012 אך עלתה למעשה ב-30 ביולי 2012. 15 הפרקים הראשונים שודרו עד ל-17 באוגוסט 2012. ב-25 במרץ 2013, יצאה הסדרה להפסקה נוספת, ופרקיה הנותרים של העונה השנייה שודרו בארצות הברית עד ל-5 באפריל 2013.
בהתאם למבנהו העלילתי של הסדרה, נקרא כל פרק בסדרה "פרק" (באנגלית: "Chapter"), שמספרו מ-1 עד 52 בשתי העונות.
הפצה > מדיה ביתית

טרם הפצת הכרך הראשון, הופץ הפרק הראשון של הסדרה, "Beware the Beast from Below", כפרק בונוס בפיצ'רים המיוחדים של הסרט "סקובי-דו ומחנה הפחד" ב-14 בספטמבר 2010. גם הפרק "Menace of the Manticore" הופץ כפרק בונוס בפיצ'רים המיוחדים של הסרט "סקובי-דו על הגובה" ב-9 באוקטובר 2012. כמו כן, "When the Cicada Calls" מעונה הראשונה ו-"The Devouring" מעונה השנייה הופצו כפרקי בונוס יחד עם סרט ה-DVD "Scooby-Doo! 13 Spooky Tales: For the Love of Snack!" ב-7 בינואר 2014; והפרק "Night on Haunted Mountain" הופץ כפרק בונוס יחד עם סרט ה-DVD‏ "Scooby-Doo! 13 Spooky Tales: Field of Screams" ב-13 במאי 2014.
ב-25 בינואר 2011, החלה "Warner Home Video" להפיץ את פרקי הסדרה במארזי DVD בארצות הברית. שלושת הכרכים הראשונים מכילים ארבעה פרקים מהסדרה כל אחד לפי סדר שידורם המקורי. הכרך האחרון (המכונה "Crystal Cove Curse") מכיל את 14 הפרקים הנותרים של העונה הראשונה. 13 הפרקים הראשונים של העונה השנייה הופצו במארז DVD שנקרא "Danger in the Deep" ב-13 בנובמבר 2012, בעוד שחצייו השני, שנקרא "Spooky Stampede", הופץ ב-18 ביוני 2013. ב-29 באוגוסט 2011, הפיצה "Warner Home Video" את הכרכים במהדורות אירופאיות.
ב-8 באוקטובר 2013, הפיצה "Warner Home Video" את עונתה הראשונה של הסדרה בסט בן ארבעה דיסקים; וב-7 באוקטובר 2014, את עונתה השנייה בסט נוסף של ארבעה דיסקים.
משחק וידאו אפיזודי מקוון

רשת "Cartoon Network" פרסמו משחק וידאו אפיזודי באתרם הרשמי בשם "Scooby-Doo! Mystery Incorporated: Crystal Cove Online", בו התבקשו השחקנים לפתור תעלומה חדשה מדי שבוע על סמך הפרק השבועי ששודר. במהלך המשחק, נכנסו השחקנים לנעליהם של שאגי וסקובי בעודם חוקרים את קריסטל קוב, פותרים תעלומות ומסייעים לאזרחים אחרים עם שאר החבורה. על אף שלסדרה שודרו 52 פרקים, הרשת פסקה מלעדכן את המשחק עם סיום העונה הראשונה.
הערות שוליים

↑  Perlmutter, David (2018). The Encyclopedia of American Animated Television Shows. Rowman & Littlefield. pp. 534–538. ISBN 978-1538103739.
↑  Pelley, Rich (18 December 2017). "[ https://www.theguardian.com/tv-and-radio/2017/dec/18/when-good-tv-goes-bad-why-scooby-doo-went-dogs-mystery-incorporated When good TV goes bad: why Scooby-Doo went to the dogs]". the Guardian. Archived from the original on 22 November 2018. Retrieved April 11; 2023.
1 2  "Scooby-Doo! Mystery Incorporated – Series Overview". Msn.com. Archived from the original on 2013-06-20. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo: Mystery Incorporated Full Episode Guides from Season 1 on Cartoon Network". TVGuide.com. Retrieved April 11; 2023.
1 2 3  "Scooby-Doo: Mystery... Episodes". TV Guide. Archived from the original on 2012-08-12. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo: Mystery Incorporated on Cartoon Network". TVGuide.com. Archived from the original on 2013-03-21. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo: Mystery ... Episodes". Big Cartoon Database. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo! Mystery Incorporated – 'The Night the Clown Cried' Episode Info". Tv.msn.com. 2012-03-30. Archived from the original on 2013-10-17. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby Doo: Mystery Incorporated Episode Guide 2012 Season 2 – The Night the Clown Cried, Episode 1". TVGuide.com. Archived from the original on 2013-04-03. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo! Mystery Incorporated: The Complete Second Season". Amazon. Archived from the original on 2012-08-28. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo! Mystery Incorporated – 'Through the Curtain' Episode Info". Tv.msn.com. 2012-08-17. Archived from the original on 2013-10-17. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo! Mystery Incorporated – 'Come Undone' Episode Info". Tv.msn.com. 2012-08-17. Archived from the original on 2013-10-17. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo: Camp Scare: Movies & TV". Amazon.com (US) Amazon.com Inc. Archived from the original on 2012-07-11. Retrieved April 11; 2023. Note: See Special Features section on Amazon.com. Release date can be found in the Product Details section.
↑  "Scooby-Doo: Big Top Scooby-Doo (2012)". Amazon. Archived from the original on 2013-06-02. Retrieved April 11; 2023. Note: See back of DVD picture provided by Amazon.com for bonus features, release date can be found in Product Details section.
↑  "Archived copy". Archived from the original on 2014-07-14. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Archived copy". Archived from the original on 2014-10-27. Retrieved April 11; 2023.
↑  "Scooby-Doo! Mystery Incorporated: Crystal Cove Online". Cartoon Network.com, part of The Turner Entertainment Company, Inc. Archived from the original on 2010-07-15. Retrieved April 11; 2023.
כביש 9

ערך זה עוסק בכביש 9 הארצי. אם התכוונתם לכביש 9 בירושלים, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  כביש שמעון פרס
 סיווג:  כביש ארצי
 ציר:  כביש רוחב
 כביש מהיר:  מצומת יער חדרה עד צומת חביבה
 אורך:  10.2 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  חדרה, באקה אל-גרבייה
 נקודת התחלה:  צומת יער חדרה
 נקודת סיום:  מחלף באקה-ג'ת
 
כביש 9 (המוכר גם ככביש שמעון פרס) הוא כביש רוחב מהיר בצפון השרון (ממערב למזרח) המקשר בין כביש 4 וכביש 6. הוא עובר דרך חדרה, אליכין ובאקה אל-גרבייה. מהירות הנסיעה המרבית המותרת בכביש היא 110 קילומטר לשעה.
הכביש, שהקמתו החלה בשנת 2010, נפתח ברובו לתנועה ב-23 ביולי 2014, והוא משמש ככביש רוחב ארצי דו-מסלולי בן ארבעה נתיבים, שניים לכל כיוון. הכביש נסלל מדרום לחדרה. קטע הכביש המרכזי באורך של 9 קילומטרים בין צומת יער חדרה עם כביש 4 לצומת חביבה עם כביש 581 הוא כביש מהיר והמהירות המותרת בו היא 110 קמ"ש. קטע קצר בן 1.2 ק"מ בין צומת חביבה למחלף באקה-ג'ת עם כביש 6 אינו כביש מהיר, והוא מרומזר. בסך הכל נמתח הכביש לאורך 10.2 קילומטרים. קיימת אופציה להמשכו של הכביש מערבה מצומת יער חדרה עד כביש 2, ואורכו של קטע זה הוא כ-2 ק"מ.
היסטוריה

חלק קטן מתוואי כביש 9, באורך של שני קילומטר שסומן במספר 61, בקצה המזרחי של תוואי הכביש, סמוך למחלף באקה-ג'ת שעל כביש 6, נסלל ב-2005. בעבר התייחס השם "כביש 61" לציר עירוני בעיר חדרה, אשר הוביל ממחלף אולגה בכביש 2 לצומת חדרה מזרח, שם נפגש עם כביש 65. פרויקט סלילת הכביש, תת"ל 4, היה בין הראשונים שאישרה הוועדה לתשתיות לאומיות ביולי 2005, ועדה שהוקמה על מנת לזרז הליכי תכנון של תשתיות המוגדרות "תשתיות לאומיות".
אגודת אדם טבע ודין עתרה לבג"ץ נגד החלטת הות"ל (ועדה לתשתיות לאומיות) לסלול את הכביש ודרשה להעביר את הדיון בכביש למוסדות התכנון הרגילים. לטענת אדם טבע ודין, הכביש עובר בגן לאומי נחל אלכסנדר, בפארק השרון ודרך שטחים בעלי ערך נופי וסביבתי חשוב, ולכן יפגע בטבע ובנוף. מרבית האזור בו יעבור הכביש הוא בעל רגישות הידרולוגית גבוהה מאוד, שכן הוא מצוי מעל ובסמוך לבארות מי שתייה של אקוויפר החוף, הסובלות מזיהום גבוה. לטענתה, סלילת הכביש רק תגביר את הזיהום. טענה נוספת הייתה, שהכביש מתוכנן במרחק של עשרה ק"מ בלבד מכביש הרוחב 57 שמדרום, ובמרחק של פחות מ-10 ק"מ מ הרוחב 65 שמצפון, ולכן אין בו שום צורך.
ביצוע הקטע המרכזי בין כביש 6 לבין כביש 4 אושר ב-24 באוקטובר 2010 בהחלטת בג"ץ אשר הקפיאה את התוכנית להמשך סלילת הכביש שבין כביש 2 לכביש 4, עד לאחר שייבחנו חלופות לסלילת הקטע.
ב-2 במאי 2011 פרסמה החברה הלאומית לדרכים את המכרז לסלילת כביש 9 ככביש דו-מסלולי מכביש 4 לכביש 6. עלות הסלילה הוערכה בכ-700 מיליון ש"ח, ושדרוגו של הקטע עד צומת חביבה הייתה מתוכננת למרץ 2014, אולם התעכבה עד ליולי 2014.
הכביש נבנה תחילה עם שני מסלולים לכל כיוון, אך כולל הכנה לנתיב שלישי עתידי במרכזו, כדי למנוע פגיעה בשולי הכביש בעת הבניה. העבודות כללו את הקמת מחלף חדרה דרום, מסוג מחלף יהלום שמקשר את העיר חדרה למערך הדרכים הארצי. בנוסף, הוקמו חמישה גשרים חדשים, שני מעברים חקלאיים עיליים ושלושה מעברים חקלאיים תת-קרקעיים.
בשנת 2016 שודרג הקטע המזרחי של הכביש בין צומת חביבה למחלף באקה ג'ת, והורחב לשני נתיבים לכל כיוון. בצומת חביבה הוקם גשר מעל כביש 581, עליו עובר כביש 9. החיבור ביניהם מתבצע בכביש מקשר - בחיבור לכביש 9 הוצב רמזור ובחיבור לכביש 581 נבנה מעגל תנועה. גם במחלף באקה-ג'ת הוצבו רמזורים במסלולו של כביש 9.
על-פי תוכנית משרד התחבורה לעדכון המספור של רבים מכבישי ישראל 9, צפוי כביש לעבור שינוי במספור: למספר 61
מסלול הכביש

| קילומטרים | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 9 ממערב למזרח
| 0 | מחלף חרובים (בתכנון) |  | מכמורת |   כביש 2 |
| 2 | צומת יער חדרה |  | עמק חפר |   כביש 4 |
| 5 | מחלף חדרה דרום |  | חדרה, אליכין | כביש 5877 דרך שמעון פרס בחדרה |
| 11 | צומת חביבה |  | מאור |   כביש 581 |
| 12.2 | מחלף באקה-ג'ת |  | באקה אל-גרבייה |   כביש 6   כביש 61 כביש גישה לבאקה אל-גרבייה ולג'ת |
ראו גם

כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  כביש 9 נפתח לתנועה - יחבר את כבישי 4 ו-6, באתר ynet, 23 ביולי 2014
↑  שרון קדמי, כביש 61: משרת רק יישוב אחד, וגם הוא מתנגד לו, באתר הארץ, 21 בינואר 2005
↑  דליה טל , ‏בקעה ג'ת למועצה הארצית: לבטל אישור כביש 61, באתר גלובס, 10 במאי 2005
↑  דליה טל, ‏אושרה התוכנית לכביש 9 בהשקעה של 600 מיליון שקל, באתר גלובס, 10 ביולי 2005
↑  הישג סביבתי: כך עצרנו את סלילת חלקו המערבי של כביש 9, באתר אדם טבע ודין
↑  שלומית צור, בג"ץ: כביש 9 ייסלל רק עד כביש גהה ולא יגיע עד כביש החוף, באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2010
זואי מי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוקטובר 2000 (בת 24) בזל, שווייץ 
 שם לידה:  זואי אלינה קרסלר
 שם במה:  Zoë Më 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 תקופת הפעילות:  מ-2018 
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  גרמנית, צרפתית 
 zoe-me-music.com
 
זואי אלינה קרסלר (בצרפתית: Zoë Alina Kressler; נולדה ב-6 באוקטובר 2000), הידועה בשם הבמה זואי מי (בצרפתית: Zoë Më), היא זמרת-יוצרת שווייצרית. עתידה לייצג את שווייץ, המדינה המארחת של אירוויזיון 2025, עם השיר "Voyage".
קריירה

קרסלר נולדה בבזל. בילדותה עברה להתגורר בגרמניה, וב-2009 שבה לשווייץ לעיר פריבור. בגיל 10 החלה לכתוב שירים לבדה. שירתה משלבת בין גרמנית לצרפתית כמו גם בין פופ לשאנסון מסורתי.
בשנת 2024 זכתה בפרס "תגלית השנה" מטעם RTS ו-SRF 3. בפרס זה זכו בעבר נמו ומריוס ביר. במרוצת הקריירה שלה הופיעה במגוון אירועים, דוגמת פסטיבל הג'אז במונטרה, וכן הייתה המופע חימום בסיבובי ההופעות של רמו פורר וג'ויה מרלין.
ב-5 במרץ 2025 הכריז תאגיד השידור השווייצרי (SRG SSR) כי קרסלר נבחרה לייצג את שווייץ באירוויזיון 2025 בבזל. ב-10 במרץ נחשף שירה לתחרות, "Voyage".
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2024: Le Loup
2024: Dorienne Gris
הערות שוליים

↑  "ESC 2025: Das ist Zoë Më aus Freiburg" (בגרמנית). 2025-03-05. נבדק ב-2025-03-05.
↑  "Switzerland: Zoë Më to Eurovision 2025". Eurovisionworld.com (באנגלית). Eurovisionworld. 2025-03-05. נבדק ב-2025-03-05.
↑  "Zoë Më will represent Host Country Switzerland in Basel". Eurovision.tv (באנגלית). 2025-03-05. נבדק ב-2025-03-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 3f6c091d-b83b-4900-aafe-8c734ad77159  RERO: 02-A027742634  VIAF: 4496159248105504870001   WorldCat (עם VIAF): 4496159248105504870001
אדווארד בנש

אדווארד בנש (בצ'כית: Edvard Beneš, ‏האזנהקובץ:Cs-Edvard Benes.ogg‏Ⓘ‏, 28 במאי 1884 – 3 בספטמבר 1948) היה מדינאי צ'כי, נשיא צ'כוסלובקיה ופרופסור לסוציולוגיה.
ביוגרפיה

אדוורד בנש נולד בשנת 1884 למשפחת איכרים בבוהמיה באימפריה האוסטרו-הונגרית. למד פילוסופיה באוניברסיטת קארל בפראג ובמכון למדע המדינה בפריז. בשנת 1908 סיים דוקטורט במשפטים. הוא לימד במשך שלוש שנים באקדמיה של פראג, ולאחר ההשתלמות שלו בתחום הפילוסופיה בשנת 1912, הוא הפך למרצה לסוציולוגיה באוניברסיטת קארל.
בתחילת מלחמת העולם הראשונה ארגן מחתרות אנטי- אוסטריות. בספטמבר 1915 יצא לגלות ופעל בדרכים דיפלומטיות על מנת ליצור הכרה בינלאומית בלאומיות הצ'כית.
משנת 1915 היה עוזרו של טומאש מסריק והושפע ממנו בהשקפותיו המדיניות. בנש היה שר החוץ של צ'כוסלובקיה עם הקמתה בשנת 1918, ראש ממשלתה, ולאחר פרישת מסריק בשנת 1935 – נשיאה של צ'כוסלובקיה. הוא השתייך לזרם השמאלי במפלגה הלאומית הסוציאליסטית הצ'כית. הוא החזיק בשיא אורך הכהונה, וכיהן במשך 10 ממשלות רצופות. בין השנים 1923–1927 היה חבר במועצת חבר הלאומים (ושימש כנשיא הוועד שלה בשנים 1927–1928). תמך באחדות לאומית של העמים הסלבים בצ'כוסלובקיה הצ'כים והסלובקים והתנגד באופן מובהק לחלוקת המדינה (חשוב לציין שבצ'כוסלובקיה בשנים בהן כיהן בנש התקיימו מספר גדול של מיעוטים נוספים ביניהם למעלה מ-3 מיליון גרמנים סודטים אשר היוו חלק מרכזי במדיניותו בין מלחמות העולם.)
בלחץ בריטניה וצרפת נכפו עליו ויתורים לגרמניה ששיאם היה הדיקטט מינכן. הוא יצא לגלות באנגליה וארצות הברית לאחר דיקטט מינכן, שעל פיו הועבר לשלטון גרמני חבל הסודטים בצ'כוסלובקיה, המיושב בגרמנים אזרחי צ'כוסלובקיה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה עמד בראש הממשלה הלאומית הגולה, שהוכרה על ידי בעלות הברית (בריטניה הכירה בממשלה הגולה באביב 1940 וברית המועצות בקיץ 1943). ממשלת הגלות בהנהגת בנש הייתה היחידה שזכתה להכרה סובייטית מבין ממשלות הגולה הדמוקרטיות. לאחר הבגידה של בריטניה וצרפת בהסכמים והבטחות לשלמותה וחירותה של צ'כוסלובקיה, בנש ראה ביוסיף סטלין שליט ברית המועצות כבן בריתו החשוב ביותר, אף שלא היה קומוניסט בעצמו. הוא האמין כי צ'כוסלובקיה יכולה להרוויח רבות משיתוף פעולה עם ברית המועצות. ב-1945 חזר לארצו, התקבל כגיבור ונבחר שוב לנשיא ביוני 1946. בממשלתו התקיימה קואליציה מתוחה מאוד בין קומוניסטים ללא קומוניסטים. כתוצאה מהמתיחות התפטרו כ-12 שרים לא קומוניסטים, והמשבר הפוליטי העמוק הוביל לפרישתו של בנש מהנשיאות ביוני 1948 לאחר שסירב לחתום על החוקה החדשה שנוסחה על פי קווי היסוד של המפלגה הקומוניסטית.
בשנת 1947 לקה בנש בשני אירועים מוחיים. נפטר בביתו שבדרום בוהמיה בספטמבר 1948.
הערות שוליים

↑  Milan Hauner, 'We Must Push Eastwards!" The Challenges and Dilemmas of President Beneš after Munich, Journal of Contemporary History Vol. 44 No. 4 October 2009, עמ' 626-628
↑  Milan Hauner, 'We Must Push Eastwards!" The Challenges and Dilemmas of President Beneš after Munich, Journal of Contemporary History Vol. 44 No. 4 October 2009, עמ' 641, 645
↑  ד"ר אדוטרד בנש אננו, דבר, 5 בספטמבר 1948
בנש לאחר חזרתו לפראג, 1945
מימין לשמאל: נסיך רומניה ניקולאה, עוצר יוגוסלביה הנסיך פאבלה, מלך רומניה קרול השני, נשיא צ'כוסלובקיה אדווארד בנש ונסיך רומניה מיכאי בבוקרשט, 1936.
מטרה מספר אחת

| --- | --- |
 שיר בביצוע עדי הימלבלוי ו אגם רודברג
 מתוך האלבום קונג פו פסטיגל
 יצא לאור:  נובמבר 2009
 תאריך הקלטה:  2009
 סוגה:  פופ
 שפה:  עברית
 אורך:  3:14
 חברת תקליטים:  NMC
 כתיבה:  אמיר פיי גוטמן
 לחן:  אמיר פיי גוטמן
מטרה מספר אחת הוא שיר שהוקלט על ידי עדי הימלבלוי ואגם רודברג, כחלק מפסקול "קונג פו פסטיגל" (2009). השיר יצא לאור בנובמבר 2009, על ידי חברת התקליטים NMC ובוצע במופע של "קונג פו פסטיגל" שהוצג לראשונה ב-26 בנובמבר 2009 בהיכל הספורט חיפה.
השיר הגיע למקום הראשון בתחרות השיר הטוב ביותר לאותה שנה של הפסטיגל.
כתיבה והצלחה

השיר נכתב על ידי והולחן על ידי אמיר פרישר גוטמן. באוגוסט 2018, הכריזו על "מטרה מספר אחת" בפרוגי, כעל שיר הפסטיגל השלישי הטוב ביותר בכל הזמנים. בשנת 2020, פורסמה רשימה בפרוגי, בה נכלל השיר גם כן. בשנת 2010 התקיים בערוץ הילדים מופע חגיגי לרגל 30 שנים לפסטיגל, בו התבקש הקהל לבחור את השיר הטוב ביותר בכל הזמנים. במקום השלישי, התברג "מטרה מספר אחת".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-150,000 השמעות.