stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלקברי
היסטוריה

בלקברי השיקה את הדגם הראשון מתוצרתה בשנת 1999. תצוגת המכשירים הראשונים הייתה מונוכרומטית אולם מאוחר יותר הוכנסו לשימוש מכשירים עם תצוגה צבעונית.
ב-8 באוקטובר 2008 הציגה בלקברי מכשיר סלולרי בעל מסך מגע בשם בלקברי סטורם כמענה לאייפון של אפל.
בשנת 2013 הכריזה בלקברי על Z10 שהוא סמארטפון עם מסך מגע מלא בגודל 4.2 אינץ ומערכת הפעלה blackberry os 10. כן הכריזה על Z30 עם מסך מגע ענק של 5 אינץ HD ומצלמה 8 מגה פיקסל ומעבד כפול ליבה.
בשנת 2014 הכריזה בלקברי על בלקברי פספורט ועל בלקברי קלאסיק שהיו קפיצת מדרגה טכנולוגית.
בתחילה התבססו המכשירים על מעבדי אינטל 80386, ובגרסאות מתקדמות על מעבדי ARM מדגם ARM7 או ARM9. מערכת ההפעלה הייחודית BlackBerry OS המיוצרת על ידי החברה. המקלדת היא מקלדת QWERTY המותאמת ל-thumbing (הקלדה באמצעות אגודלים בלבד, כשיתר האצבעות מחזיקות את המכשיר). הניווט מתבצע כיום באמצעות כדור ניווט הנמצא במרכז המכשיר או באמצעות משטח מגע קטן, אם כי בעבר נעשה שימוש בגלגל ניווט. למכשירים החדשים זיכרון הבזק של 64 מגהבייט ו-SDRAM של 16 מגהבייט.
בספטמבר 2015 רכשה החברה את חברת Good Technology תמורת 425 מיליון דולר.
קו המוצרים

| תמונה | סוג | דגם נוכחי | יצא לראשונה | תיאור הדגם הנוכחי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Bold | 9930 | 2008 | דגם בלקברי בעל מסך מגע, מקלדת וכפתור מגע, מסך בגודל 2.8 אינץ', מצלמת 5 מגה פיקסל אחורית, 768MB ראם, נפח אחסון 8GB, תצוגת 640x480px. |
|  | Curve | 9380 | 2007 | דגם ה-Curve הראשון המבוסס מסך מגע ללא מקלדת, יצא בנובמבר 2010, מערכת הפעלה BlackBerry OS 7. |
|  | Torch | 9860 | 2010 | טלפון חכם בעל מסך מגע, מקלדת וכפתור מגע, מסך בגודל 3.2 אינץ', מבנה סליידר, מצלמת 5 מגה פיקסל אחורית, 512MB ראם, נפח אחסון 4GB, תצוגת 360x480 px. |
|  | blackberry Z10 |  | 2013 | טלפון חכם בעל מסך מגע מלא 4.2 אינץ' ברזולוציית HD 720P, מצלמה 8 מגה פיקסל,1 ג'יגה בייט RAM, נפח אחסון 16 ג'יגה, מעבד כפול ליבה, מערכת ההפעלה blackberry os 10 (התואמת למסכי מגע) |
|  | blackberry Z30 |  | 2013 | טלפון חכם בעל מסך מגע מלא 5 אינץ' Full HD, מעבד כפול ליבה, מצלמה 8 מגה פיקסל עם פלאש, נפח אחסון 32 ג'יגה, מערכת הפעלה blackberry os 10.2. |
|  | Blackberry playbook |  |  | טאבלט 7 אינץ' עם מערכת הפעלה blackberrt tablet os |
|  | blackberry Q10 |  |  | סמארטפון בעל מסך מגע רחב ומקלדת מלאה ומערכת הפעלה בגרסה 7. |
| blackberry Q5 |  |  |  | גרסה מוזלת ובסיסית יותר ל Q10, עבור צעירים |
|  | Passport (דרכון) |  | 2014 | מכשיר בעל צורה מרובעת ובגודל 4.5 אינץ', וזיכרון 3 גיגה-בייט, תמיכה ב-LTE ובמהדורה ac של תקן ה-Wi-Fi |
| blackberry classic | מקלדת, קלאסי |  | 2014 | מכשיר בעל העיצוב, הצורה והמאפיינים ה"קלאסיים" של סדרת הבולד. |
דגמי הבלקברי

BlackBerry Bold (בתעתיק לעברית: בלקברי בולד) הוא שמה של סדרת טלפונים חכמים של החברה הכוללים מקלדת מלאה ומסך רחב או מסך מגע. הדגם הראשון של המכשיר היה 9000 שהוצג בשנת 2008. בשנת 2009 הוצג הדגם השני בסדרה, 9700. בשנת 2010 שוחררו דגמי 9650 ו-9780 המגיע עם מערכת ההפעלה BlackBerry OS 6. בשנת 2011 שוחררו דגמי 9788, 9790, 9900 ו-9930. דגמי 9790, 9900 ו-9930 הגיעו עם מסך מגע ושוחררו באוגוסט עד נובמבר 2011. המכשירים מסדרת בולד בנויים עם מקלדת שונה משל סדרת Curve, בנוסף הם בנויים מחומרים איכותיים יותר.
BlackBerry Curve -סמארטפונים זולים עם מקלדת מלאה ומסך רחב.
BlackBerry Torch -עם מסך מגע ומקלדת, מבוססי blackberry OS 7.1
BlackBerry Z Series בסגנון של סמארטפונים מודרניים (עם מסך מגע מלא) ,מבוססי blackberry OS 10
passport Series (מכשירי דגל עם מקלדת)
Blackberry Leap -סמארטפון זול 5 אינץ' ,הוכרז ב 2015 ,מבוסס blackberry 10.3
סדרת הטאבלטים "Blackberry Playbook" - טאבלטים בגודל 7 אינץ' ומערכת הפעלה Blackberry tablet os המותאמת לטאבלטים
Blackberry KeyOne - סדרה חדשה הבנויה על בסיס בלקברי קלאסיק
הערות שוליים

↑  בלקברי משיקה בישראל את מכשיר הדגל BlackBerry Priv במחיר של כ-5,000 שקלים, באתר גאדג'טי, 3 במרץ 2016
↑  בלקברי משיקה סלולרי עם מסך מגע, באתר ynet, 8 באוקטובר 2008
↑  יוסי הטוני, בלקברי קונה את גוד תמורת 425 מיליון דולר במזומן, "אנשים ומחשבים", 6 בספטמבר 2015
↑   רויטרס, מי צריך אייפון 6? בלאקברי משיקה מכשיר מרובע, באתר TheMarker‏, 24 בספטמבר 2014
↑  נמרוד צוק, הכירו את הטלפון המסורבל החדש של בלקברי, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2014
| בלקברי |
| --- | --- | --- |
| חומרה | בלקברי • BlackBerry PlayBook |  |
| מערכות הפעלה | BlackBerry OS • BlackBerry Tablet OS • BlackBerry 10 |  |
| תוכנה | BlackBerry World • BlackBerry Messenger‏ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007324585005171  GND: 7669999-7  ISNI: 0000 0004 0376 548X  LCCN: no2003095430  NKC: ko2018980961  VIAF: 139899671   WorldCat (עם VIAF): 139899671
אבקת בננה

אבקת בננה היא אבקה העשויה מבננות מעובדות. משמשת בעיקר כמרכיב לייצור שייקים ומזון תינוקות, ובייצור של עוגות וביסקוויטים שונים.
היסטוריה

השימוש באבקת בננות כמזון לתינוקות החל כבר בראשית המאה ה-20, כשבאותו זמן ייבוש בננות ותאנים עבור מזון תינוקות היה אחד מענפי התעשייה המרכזיים בהודו המערבית.
חברת הפירות המאוחדת החלה לייצר מוצר בשם "מלזו" בשנות ה-30 של המאה ה-20, שאבקת בננה הייתה המרכיב העיקרי בו. המוצר שווק כמזון בריא לילדים ולזקנים, שגם יעיל לקשיי עיכול מסוימים.
ייצור

אבקת בננה נוצרת באמצעות עיסת בננה שנקצצה מכנית, ואז מעובדת במאמץ גזירה בתוך מטחנת קולואיד שהופכת אותה לסמיכה. לעיסה מוסיפים נתרן דיסולפיט כדי להדגיש את הצבע הצהוב, ולאחר מכן מייבשים את האבקה שנוצרה. חיי המדף של האבקה הם כשנה.
הערות שוליים

↑  "The Hindu Business Line : BARC develops tech to make biscuits, baby food from banana". The Hindu. נבדק ב-25 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scofield Wilson, David (1999). Rooted in America: foodlore of popular fruits and vegetables. Univ. of Tennessee Press. pp. 28–29. ISBN 9781572330535. banana powder
↑  Pamphlets on Biology: Kofoid collection, Volume 147. 1900. pp. 12–15.
↑  United States. Bureau of Manufactures (1916). Commerce reports, Volume 4. Bureau of Foreign and Domestic Commerce, United States Dept. of Commerce. p. 290.
↑  Food and Agriculture Organization of the United Nations (1989). Utilization of Tropical Foods: Trees. Food & Agriculture Org. pp. 33–34. ISBN 9789251027769.
↑  H. Hui, Yiu; Stephanie Clark (2007). Handbook of Food Products Manufacturing: Principles, Bakery, Beverages, Cereals, Cheese, Confectionary, Fats, Fruits, and Functional Foods. Wiley-Interscience. p. 873. ISBN 9780470049648.
↑  Association of Food Technologists (2007). "Packaging and storage studies on spray dried ripe banana powder under ambient conditions". Journal of Food Science. 44: 16–19.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמואל בן ארצי

| --- | --- |

שמואל בן ארצי (עם נכדתו רות), 1973
 לידה:  31 בדצמבר 1914 י"ד בטבת תרע"ה בילגוריי, האימפריה הרוסית
 פטירה:  9 בנובמבר 2011 (בגיל 96) י"ב בחשוון תשע"ב ירושלים 
 שם לידה:  שמואל הון (האן)
 מדינה:  פולין, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תאריך עלייה:  1933
 עיסוק:  סופר, משורר ומחנך
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית
 תקופת הפעילות:  1946–2011 (כ־65 שנים)
 צאצאים:  שרה נתניהו, מתניה בן ארצי, חגי בן ארצי ואמציה בן ארצי.
 
שמואל בן ארצי (י"ד בטבת תרע"ה, 31 בדצמבר 1914 – י"ב בחשוון תשע"ב, 9 בנובמבר 2011) היה סופר, משורר ומחנך ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בשם שמואל הון (האן) בבילגוריי שבפולין. למד בתלמוד תורה ובסניף של ישיבת נובהרדוק במזריטש, וכן למד לימודים כלליים. לימים הנציח את עולמה של נובהרדוק בשלושה מספריו: "נוברדוק", "שבתי" ו"בין יצרו ליוצרו".
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל, כחלק מקבוצת תלמידים שייסדו את ישיבת בית יוסף בבני ברק. במהלך ההפלגה נפגש עם קבוצת חלוצים, שהתיישבו בסמוך למקומה של הישיבה. הוא החל בלימוד עברית בהשפעתם. עקב קשריו עם החלוצים והשפעתם עליו סולק מהישיבה יחד עם חברו שמעון יוז'וק. מאחר שלא היו לו קרובי משפחה בארץ, הצטרף לקבוצת החלוצים. בעקבות כעסו על הרב שמנעו מיהדות אירופה לעלות לארץ ישראל, ובעקבות כך רבים מהם נספו בשואה, הפסיק לשמור תורה ומצוות. עבד כחקלאי בפרדסי בני-ברק וכמנהל מחלקה במשרד המזון של הממשל הבריטי בנתניה. בשנת 1945 שירת באצ"ל ומשנת 1946 עד 1948 ב"הגנה". במסגרת פעולותיו נמלט מכוחות בריטיים שניסו ללוכדו בשכונת מאה שערים בירושלים אל תוך בית שדלתו הייתה פתוחה. מפגש זה הוביל לקשר עם בת המשפחה הבכורה, שלימים נישאה לו חרף התנגדות משפחתה.
ב-1946 החל ללמד בבית-הספר 'עממי' (כיום בית הספר על שם ארליך) בטבריה. בסוף שנות הארבעים עבר להתגורר בקיבוץ מחניים ולימד בבית הספר המקומי. בשנת 1952, עם הפילוג בתנועה הקיבוצית, ובעקבות שינת הילדים בבית הילדים, עברה המשפחה להתגורר בכפר חיטים. משם עבר לקריית עמל שבקריית טבעון. משנת 1967 החל ללמד בסמינר למורים בנהלל במשך כעשור. בין תלמידיו: דודו פישר וגדי סוקניק. בן ארצי היה בעל תואר ראשון ושני בתנ"ך, בספרות ובלשון עברית מאוניברסיטת חיפה.
חיבר ספרים למבוגרים, לנוער ולילדים. בשנת 2000 זכה בפרס ק. צטניק.
היה יקיר קריית טבעון משנת 1982. חזר לשמור על אורח חיים דתי בעקבות ירידת בנו, אמציה, לחו"ל, ובזקנותו עבר להתגורר בירושלים. בחודשים האחרונים לחייו התגורר יחד עם בתו, שרה (שהתחתנה עם ראש הממשלה בנימין נתניהו), במעון ראש הממשלה.
בן ארצי נפטר בנובמבר 2011, בגיל 96, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
הנצחתו

חודש לאחר פטירתו הודיע חתנו בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, על הקמת חוג לתנ"ך על שמו במעון ראש הממשלה כהמשך למסורת שהייתה נהוגה בימי דוד בן-גוריון ומנחם בגין.
משפחתו

בן ארצי נישא לחוה (לבית פריצקי), בת למשפחה חרדית מירושלים, דור שישי בארץ ישראל, מצאצאי תלמידיו של הגאון מווילנה, שעבדה כמורה לכיתות א-ב עד לנישואיהם ולהם ארבעה ילדים: מתניה בן ארצי - פרופסור למתמטיקה, חַגִּי בן ארצי - מרצה לתלמוד ולמחשבת ישראל, אמציה בן ארצי - טייס קרב לשעבר, מומחה לתקשורת מחשבים המתגורר בארצות הברית, ושרה נתניהו - פסיכולוגית ואשת ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו.
שלושת בניו היו חתני תנ"ך: אמציה היה סגן חתן התנ"ך העולמי, מתניה זכה במקום השני בחידון התנ"ך לילדים בהיותו בן 10 בלבד, וחגי היה חתן חידון התנ"ך הארצי. בנוסף לכך, גם נכדו אבנר, בנה של שרה, היה סגן שני לכלת חידון התנ"ך העולמי.
מספריו

5 סיפורים על דני, תל אביב: מ' ניומן, תש"כ
שבתי: ארבעה סיפורים מחיי בעלי המוסר הנוברדוקאיים בישיבות בית יוסף בחו"ל, ירושלים: קריית ספר, תשכ"ז
צפצפה ברוח: שירים לבני נעורים, תל אביב: אל"ף, 1968
ירושלים עירך: עיר דוד בתודעת עם ישראל לדורותיו, תל אביב: אור עם, תשל"ט. מהד' מחודשת ומורחבת הופיעה בתשס"ו 2006.
עם עלות השחר: שירים מפנקס ישן, תל אביב: במות לספרות ואמנות, תשנ"ז 1996
דני בא לכפר: ספורים ושירים לילדים, תל אביב: ידיעות אחרונות ספרי חמד, 1997, איורים פזית מלר דושי
לארץ חמדה יולד, רומן, תל אביב: עקד, תש"ס 1999, (בחתימת "שמואל בר משה")
התנ"ך שעשועי: שלושה חידוני תנ"ך מקיפים בכרך אחד, בית אל: בית אל, תשס"ד 2003, בשיתוף בניו מתניה, חגי ואמציה
חגי ישראל: ישן וחדש, ירושלים: משרד החנוך התרבות והספורט, תשס"ה 2005
שחריים: מבחר שירים משכבר הימים, תל אביב: גוונים, תשס"ו 2005
נוברדוק: סיפורים, תל אביב: ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2007
בין יוצרו ליצרו, תל אביב: ידיעות אחרונות ספרי חמד, 2009
הערות שוליים

↑  שלמה טיקוצינסקי, שמואל בִּילְגוֹרַיֶיער, אתר 'מוסף שבת' של מקור ראשון, נובמבר 2011
↑  דרך אחרת, עמ' 148-150
↑  יהונתן ליס ודן אבן, מת שמואל בן ארצי, אביה של אשת ראש הממשלה, באתר הארץ, 9 בנובמבר 2011
↑  נתניהו יחדש את מסורת חוג התנ"ך של בן גוריון, באתר וואלה, 8 בדצמבר 2011
↑  כדי שהקו יסמן הורות הוא צריך לרדת למטה
↑  בחלק מהמקרים משך הנשואין מופיע מעל הקו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310393505171  BnF: cb160416550 (data)  GND: 133271536  ISNI: 0000 0003 6645 7380  LCCN: n97059251  VIAF: 230036765   WorldCat (עם VIAF): 230036765 
שמואל וחוה בן ארצי וארבעת ילדיהם, 1960. הילדים: מימין (ליד האב) אמציה בן ארצי, משמאל חגי בן ארצי, במרכז מתניה בן ארצי ועל ברכי האב שרה בן ארצי
מורן איפרגן

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1982 (בת 42) באר שבע
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאית ועורכת
 פרסים והוקרה:  אחותי ריקי: פרס ההפצה, הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים, רחובות שחורים-KMS: פרס לסרט גמר מצטיין. הקיר: פרס הסרט הטוב ביותר בתחרות הישראלית בפסטיבל הסרטים התיעודיים דוקאביב 2017.
 פרופיל ב-IMDb
 
מורן איפרגן (נולדה ב-14 בספטמבר 1982) היא במאית סרטי תעודה ועורכת ישראלית.
ביוגרפיה

איפרגן נולדה וגדלה בשכונה ד' בבאר שבע, בבית דתי, בת זקונים רביעית להורים ילידי מרוקו. למדה באולפנהושירתה בצה"ל בחטיבת דובר צה"ל.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר שחרורה עבדה כמפיקה ב-Nrg מעריב.
ב-2004 החלה את לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, וסיימה בהצטיינות ב-2009.
סרט הביכורים הקצר שלה, "אחותי ריקי", זכה בפרס ההפצה של פסטיבל הנשים הבינלאומי רחובות ושודר ביס דוקו ברצועת סרטי ביכורים. סרט הגמר שלה "שחורים: KMS", זכה בפרס הסרט המצטיין של המחזור. זהו סרט תיעודי באורך 49 דק', בו היא מתעדת שנה בחייהם של שלושה צעירים, חברי ילדות, אתיופים הגרים בשכונת קריית משה ברחובות, הגטו השחור של מרכז ישראל. הסרט מתבונן בשגרת חייהם של השלישייה, להקת הראפ KMS, ולוכד מציאות חיים של דור שחור המנסה למצוא את עצמו בישראל הלבנה, הרחוקה. הסרט הוקרן בפסטיבל חיפה 2010, בפסטיבל דוקאביב וכן בפסטיבל שפילד היוקרתי, אנגליה.
לאחר סיום לימודיה השתתפה איפרגן ב"עקבות בירושלים" (2013), פרויקט הדגל של בית הספר לציון 50 שנה לסרט הקצר "בירושלים" של דוד פרלוב, במסגרתו ביימה את הסרט הקצר "חופשת לידה". הסרט הוקרן ב־MOMA מוזיאון לאמנות בניו-יורק וב -50 סינמטקים, פסטיבלים, מוזיאונים ובתי ספר לקולנוע באותו יום.
ב-2016 ביימה פרק בסדרת התעודה של רון כחלילי "אכלו לי שתו לי – הדור הבא" (2016), אנתולוגיה דוקומנטרית של 3 במאים/פרקים המתבוננים במציאות החדשה בעיניים מזרחיות ביקורתיות. הסדרה שודרה בערוץ 8 ועוררה דיון ציבורי.
איפרגן ביימה והפיקה (יחד עם מיכל ויץ) את הסרט התיעודי "הקיר" (2017). הסרט הוקרן בבכורה בינלאומית בפסטיבל CINEMA DU REEL בפריז וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות הישראלית של פסטיבל דוקאביב 2017. ה"קיר" הוא סרט תעודה אוטוביוגרפי על אישה המפרקת את נישואיה, נמלטת אל עזרת הנשים בכותל המערבי בירושלים ומתעדת משם במשך שנה את המתרחש בחייה האישיים ואת המתרחש במקום. "הקיר" עוקב אחר תהליך "חורבן הבית" של הבמאית דרך מערכות היחסים הטלפוניות שלה עם הנשים החשובות בחייה – אמא שלה, אחותה הגדולה וחברתה הטובה. בו בזמן הסרט מתעד את המתרחש במקום שהוא הסמל היהודי המשמעותי בעולם, ומביט בתהליכים הדתיים והלאומיים שעוברים על החברה הישראלית.
ב-2022 יצא סרטה הדוקומנטרי "ז'ה טם רונית אלקבץ" שסוקר את דמותה של השחקנית רונית אלקבץ כאייקון אופנה ומלווה את תהליך הקמת תערוכת הרטרוספקטיבה בעלת אותו השם, שאצרה יערה קידר ושנערכה בשנת 2017 במוזיאון העיצוב חולון. הקדישה את הסרט לאביה, צורף במקצועו, ״לאבא מסעוד שלי שנפטר במהלך העריכה... הקדשתי את הסרט לכל האבות והאמהות שלנו, שוויתרו על האמנות כדי להביא לחם הביתה״.
איפרגן חונכת סטודנטים ב״סם שפיגל״ ומעבודת בקרנות קולנוע.
ביוגרפיה > קריירה > התנדבות

מתנדבת בקבוצות של חד־הוריות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

היא אם לבן מנישואיה לשף אסף גרניט, ממנו התגרשה. מתגוררת עם בנה בתל אביב.
פילמוגרפיה

הקיר (סרט תיעודי, במאית ומפיקה, 2017)
אכלו לי שתו לי – הדור הבא (סדרה תיעודית, במאית פרק, 2016)
מחוברים (סדרת דוקו-ריאליטי, עורכת, 2010)
חופשת לידה (תיעודי קצר, במאית, 2013)
שחורים-KMS (תיעודי; סרט גמר בסם שפיגל, במאית, 2009)
אחותי ריקי (תיעודי; סרט ביכורים בסם שפיגל, במאית, 2007)
הערות שוליים

1 2 3 4  אורית מרלין-רוזנצוייג, "כשרונית אלקבץ הגיעה לשטיח האדום בשמלה מנומרת זה כאילו אמרה לנו 'תזדקפו'", באתר ynet, 27 בנובמבר 2022
קלאוס מריה ברנדאואר

| --- | --- |

קלאוס מריה ברנדאואר, 2019
 לידה:  22 ביוני 1943 (בן 81) באד אסוזה, שטיריה, אוסטריה
 שם לידה:  Klaus Georg Steng 
 מדינה:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1962 
 בן או בת זוג:  Karin Katharina Brandauer (1963–1992) 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 
קלאוס מריה ברנדאואר (בגרמנית: Klaus Maria Brandauer; ‏נולד ב־22 ביוני 1943) הוא שחקן קולנוע ובמאי אוסטרי, זוכה פרס גלובוס הזהב ומועמד פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1985 על תפקידו בסרט "זיכרונות מאפריקה".
ביוגרפיה

נולד כקלאוס גאורג שטנג (Steng) בעיירה האוסטרית באד אוסזה (Bad Aussee), בנם של מריה ברנדאואר, במאית ותסריטאית קולנוע וטלוויזיה, ושל גיאורג שטנג, עובד מדינה.
קריירה

החל לעסוק במשחק מקצועני ב-1963, לאחר תקופה על בימות התיאטרון ובתוכניות הטלוויזיה המקומית הופיע בשנת 1972 בסרט הקולנוע "קשר זלצבורג".
ב-1981 קיבל תפקיד הראשי בדרמה הונגרית זוכת פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר "מפיסטו" בה גילם את הנדריק הופגן, שחקן תיאטרון בגרמניה הנאצית הזונח את מצפונו כדי לשמור על מעמדו כשחקן גרמני מהשורה הראשונה. על הופעתו בסרט קיבל את פרס השחקנים במסגרת "פסטיבל קאן".
תפקידו המשכנע בסרט הקנה לברנדאואר את תפקיד הנבל בסרט הלא רשמי בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "לעולם אל תאמר לעולם לא", בו הופיע בדמותו של מקסימיליאן לארגו, יזם עשיר שמצליח לגנוב שני טילי שיוט גרעיניים. כן גילם בדרמה ההונגרית "קולונל רדל" את דמותו הביוגרפית של קצין ביון בצבא האוסטרו-הונגרי אלפרד רדל שהואשם בריגול לטובת רוסיה.
בשנת 1985 השתתף בדרמה הביוגרפית של סידני פולאק "זיכרונות מאפריקה", בסרט הופיע בתור הדוכס השוודי ברור בליקסן לו נישאת העלמה הדנית קארן (מריל סטריפ). על משחקו בסרט היה ברנדאואר מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר וזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע.
בשנת 1988 שיחק בפעם השלישית בסרט של הבמאי ההונגרי אישטוואן סאבו, "הנוסן". בסרט שיחק את קלאוס שניידר, יהודי מגיד עתידות בגרמניה הנאצית, שהיה ידוע בשם אריק יאן הנוסן. ב-1991 שיחק בעיבוד הקולנועי לספר ההרפתקאות של ג'ק לונדון "פנג הלבן".
בשנת 1999 שיחק ברנדאואר בסרט הטלוויזיה של רשת HBO האמריקאית, "נא להציג את דורותי דנדרידג'" על פי תסריט מאת שונדה ריימס, ובכיכובה של האלי ברי. בסרט גילמה ברי את הזמרת והשחקנית האפרו-אמריקאית דורותי דנדרידג' וברנדאואר גילם את במאי הקולנוע האוסטרי-הונגרי אוטו פרמינגר, ועבור תפקידו קיבל מועמדויות לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב לשחקן משנה במיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
חיים אישיים

ברנדאואר היה נשוי מ-1963 לקארין ברנדאואר עד לשנת 1992, לזוג נולד ילד אחד.
קיבל דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת ת"א.
ב-2003 הגיע ברנדאואר לישראל בתור אורח כבוד של "פסטיבל חיפה".
פילמוגרפיה

קשר זלצבורג (1972)
מפיסטו (1981)
לעולם אל תאמר לעולם לא (1983)
קולונל רדל (1985)
זיכרונות מאפריקה (1985)
ספינת המרד (1986)
הנוסן (1988)
בית רוסיה (1990)
פנג הלבן (1991)
ירמיהו (1998)
נא להציג את דורותי דנדרידג' (1999) - סרט טלוויזיה של HBO
Jedermanns Fest‏ (2002)
טטרו (2009)
ליליאן ורנון

| --- | --- |

ורנון במנהטן 2012
 לידה:  18 במרץ 1927 לייפציג, גרמניה גרמניה
 פטירה:  14 בדצמבר 2015 (בגיל 88) מנהטן ניו יורק ניו יורק ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  לילי מנשה, Lilli Menasche
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  מנהטן
 מקום מגורים:  מאונט ורנון, ניו יורק
 פעילות בולטת:  אשת עסקים
 השכלה:  בוגרת אוניברסיטת ניו יורק
 תקופת הפעילות:  1951–2008 (כ־57 שנים)
 מקצוע:  יזמת, אשת עסקים, פילנתרופית
 תפקיד:  יו"ר ומנכ"כלית תאגיד ורנון
 מפלגה:   המפלגה הדמוקרטית
 השקפה דתית:  יהודיה
 בן זוג:  סמואל הוכברג  רוברט כץ  פאולו מרטינו
 צאצאים:  פרד, דייוויד
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של נשים בקונטיקט  היכל התהילה של איגוד השיווק הישיר (ארצות הברית)  מדליית הכבוד של אליס איילנד * פרס וולטר ניקולס  פרס אד דיסקין לשיווק ישיר  פרס סר הרולד אקטון  פרס המנהיגות העסקית של העיתון גנט,  תיאר כבוד מאוניברסיטת ניו יורק  המוזיאון הלאומי להיסטוריה אמריקנית. הדיוקן שלה נמצא בגלריית הדיוקנאות הלאומית בוושינגטון
ליליאן ורנון (באנגלית: Lillian Vernon;‏ 18 במרץ 1927 – 14 בדצמבר 2015) הייתה אשת עסקים ופילנתרופית אמריקאית. היא הקימה את תאגיד ליליאן ורנון (אנ') בשנת 1951 וכיהנה כיו"ר ומנכ"ל שלו עד יולי 1989. היא המשיכה לכהן כיו"ר עד 2003, באותה שנה הועבר התאגיד לידי תאגיד המדיה זלניק מדיה (Zelnick Media). בשנת 1987 כשחברת ליליאן ורנון הונפקה בבורסה, החברה הייתה החברה הראשונה שנסחרה בבורסה האמריקאית שהוקמה על ידי אישה. ליליאן ורנון תרמה לאוניברסיטת ניו יורק את הבניין שמאכסן את פרויקט "הסופרים היצירתיים" ולכן שם הבניין הוסב על שמה.
ילדות וחינוך

ליליאן ורנון נולדה בשם לילי מנשה, בלייפציג, גרמניה בשנת 1927, לארנה פיינר מנשה והרמן מנשה, שהיה סוחר בסחורות יבשות. בהמשך ליליאן שינתה את שמה לורנון, בהשאלה משם העיר בה היא גרה, מאונט ורנון, ניו יורק. ב-1933 הותקף אחיה המבוגר ממנה, על ידי המון אנטישמי והמשפחה ברחה מגרמניה הנאצית לאמסטרדם. מהולנד, המשפחה היגרה לארצות הברית בשנת 1937 והתמקמה בעיר ניו יורק.
בניו יורק, אביה, הרמן מנשה, סחר במוצרי הלבשה תחתונה ומאוחר יותר הקים חברת ייצור שהתמחתה במוצרי עור, שרבים מהם עוצבו על ידי ורנון עצמה. ורנון הפכה לאזרחית ארצות הברית ב-1942. אחיה, פרד מנשה, התגייס מאוחר יותר לחיל הרפואה של צבא ארצות הברית והיא התנדבה לשרת בקנטינה הצבאית של צבא ארצות הברית כאישה על מנת לתמוך במאמץ המלחמתי. פרד מנשה, ששרת בנורמנדי במלחמת העולם השנייה, נהרג מהתפוצצות רימון יד.
ורנון למדה באוניברסיטת ניו יורק מ-1947 עד 1949. ב-1949 היא נישאה לסמואל הוכברג, שעבד בחנות לבגדי נשים של הוריה. כדי להשלים את הכנסתם המשפחתית, ורנון פתחה שירות הזמנות ושילוח בדואר של תבשילים ממטבח ביתה. בהמשך היא הקימה חברה וקראה לה בשם Vernon Specialties Company.
קריירה עסקית > תאגיד ליליאן ורנון

בשנת 1951 כשורנון הייתה בת עשרים וארבע, היא השקיעה 2,000 דולרים (שקבלה ממתנות החתונה שלה), בעסק חדש למכירת ארנקים וחגורות המותאמים אישית לצרכן ופרסמה אותו לראשונה במגזין Seventeen (אנ'). התגובות לפרסום היו משמעותיות ביותר והיא החליטה להשיק את העסק. בשנים הראשונות ורנון הגבילה את גודל העסק כדי לעמוד בקצב ההזמנות. חברת Lillian Vernon Corporation התמקדה בעיקר במוצרים לנשים צעירות, תוך פרסום במגזינים, המתמקדים באותו פלח שוק מתפתח. בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60, החלו ורנון וסמואל הוכברג בעלה, לייצר תכשיטים משלהם, אותם מכרו באמצעות הקטלוג שפורסם במגזינים. מוצר אחד שהיה מוצלח במיוחד, היה כוס ממוגנטת לסיכות ראש. בשנת 1962, המוצר משך את התעניינותם של מנהלי חברת הקוסמטיקה רבלון. תוך זמן קצר רבלון הציע לורנון והוכברג חוזה הפצה ואחריה פנו אליהם, חברות קוסמטיקה אחרות כולל אליזבת ארדן, חברת מקס פקטור (אנ') וחברת הקוסמטיקה מייבלין.
בשנת 1969 התגרשו סמואל הוכברג וורנון ופיצלו את החברה, כשהוכברג השתלט על החטיבה הסיטונאית וורנון המשיכה במכירות באמצעות הקטלוגים. בשנות ה-70, חברת ורנון שנתה את האסטרטגיה שלה תוך ביצוע רכישת מוצרים מהשוק הגלובלי ומכירתם בשוק המקומי. ליליאן החלה לנסוע לירידים באירופה במאמץ להרחיב את היצע הקטלוגי שלה, במוצרים אירופאים. ב-1980, ורנון הייתה אחת מאנשי העסקים האמריקאים הראשונים שנסעו לסין בעקבות ביקורו של הנשיא ריצ'רד ניקסון במדינה ב-1972.
כדי להרחיב את המותג שלה, הקימה ורנון חברה חדשה לייצור כלי אוכל ממתכת ופליז, עבור החטיבה הסיטונאית של חברת ליליאן ורנון, שמכרה מוצרי טיפוח וציוד למטבחים במסגרת המותג ליליאן ורנון.
תאגיד ליליאן ורנון, שנוסד ב-1965, יצא להנפקה בורסאית ב-1987, עובדה שהעמידה את ורנון, כאישה הראשונה שהקימה חברה הנסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק. קטלוג ליליאן ורנון, שהחברה השיקה ב-1956, הפך לאיקון קניות עבור נשים אמריקאיות, בדומה למתחרה שלה, קטלוג סירס. הקטלוג, שהופק מדי חודש, כלל כ־120 עמודים ו־750 פריטים. בתגובה לפריחה של קטלוגים וקניונים בארצות הברית בשנות ה-80, הפיקה החברה מספר קטלוגים מיוחדים במטרה להרחיב את השוק שלה, כולל כאלה המיועדים לילדים ולעקרות בית.
שני בניה עבדו גם הם בעסק. בנה הבכור, פרד הוכברג (אנ'), לאחר שקבל תואר מוסמך MBA מטעם אוניברסיטת קולומביה, הצטרף לחברה במשרה מלאה ב-1975. משנת 1975 ועד עזיבתו ב-1993 כנשיא וכמנהל תפעול ראשי (COO), הוא היה אחראי לצמיחת החברה פי 40 במכירות ולהעברת מרכז ההפצה והטלמרקטינג של החברה לוירג'יניה ביץ', וירג'יניה. בשנת 1993, פרד, עזב את החברה כדי להיכנס לשירות הציבורי בממשל ביל קלינטון ולתמוך בזכויות האזרח והלהט"ב.
ב-1995, בתגובה להתפתחות השוק המקוון באינטרנט, שהפך לחשוב ביותר. בתחילת שנות ה-90, הקים תאגיד ליליאן ורנון את אתר הקטלוגים והמכירות האינטרנטי שלו על תשתית ספק האינטרנט והתקשורת האמריקני AOL. לקראת סוף שנות ה-90, החברה החלה להיאבק כדי לענות על הצרכים והביקושים המקוונים, במיוחד לאחר קריסת בועת הדוט-קום. ב-2003, ורנון מכרה את אתר המכירות והקטלוגים ל-Zelnick Media. ורנון ובנה, דייוויד נשארו בחברה. לאחר המכירה וורנון שמרה לעצמה את המעמד הסמלי של יו"ר בתאגיד. מאז החליפה החברה ידיים מספר פעמים. משנת 2008 התאגיד נמצא בבעלות תאגיד טיילור (אנ').
קריירה מאוחרת יותר

ב-1997 מונתה ורנון לעמוד בראש מועצת נשות העסקים הלאומית של הנשיא ביל קלינטון בבית הלבן. עם הזמן היא הפכה ליושבת הראש של המועצה למשך שנים רבות. היא הייתה החברה הראשונה בוועידת העסקים האמריקאית. היא הייתה חברה ותומכת במפלגה הדמוקרטית במשך שנים רבות, וכן תמכה בקמפיינים הנשיאותיים של הנשיא ביל קלינטון, הנשיא ברק אובמה והילרי קלינטון. היא גם תמכה בוועדה הלאומית הדמוקרטית, ברשימת אמילי ובקרן קמפיין הנשים.
קריירה מאוחרת יותר > "בית הסופרים היצירתיים" על שם ליליאן ורנון

לאחר שכיהנה במועצת המנהלים של אוניברסיטת ניו יורק במשך שנים רבות, ורנון תרמה את הבניין בווסט וילג' שמשמש כאכסניה לתוכנית החשובה לכתיבה יוצרת של האוניברסיטה. בנוסף לאירוח משרדי התוכנית, בית הסופרים על שם ליליאן ורנון משמש "ציון דרך" ספרותי של ניו יורק. הבית מארח שיעורים, סדנאות, כיתות אמן של סופרים אורחים וכן קריאות והשקות ספרים. הבנים של ורנון, דייוויד ופרד הוכברג ובן זוגו לחיים של פרד הוכברג, המשורר טום הילי, ממשיכים לתמוך בתוכנית הכתיבה היצירתית של האוניברסיטה. לאור תרומת הבניין על ידי ורנון, שמו הוסב ל"בית הסופרים היצירתיים על שם ליליאן ורנון".