stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פזרנות
במחקר > תחומי עיסוק

פזרנים נוטים להשתלב יותר בתחומים כמו מדעי הרוח, תקשורת ועבודה סוציאלית, ופחות במקצועות המדע, הטכנולוגיה, ההנדסה והמתמטיקה.
היבטים משפטיים

במהלך המאה ה-19 וה-20, מספר מדינות בארצות הברית ביניהן אורגון ומסצ'וסטס, חוקקו חוקים שאפשרו למשפחתו של אדם כזה להכריז עליו כ"פזרן" באמצעות פסיקה שהציבה אותו תחת אפוטרופסות בפיקוח משפטי. אפוטרופסות זו הגדירה את הפזרנים כחסרי יכולת להשתתף בהסכמים מחייבים. חוקים אלו הקשו על נושים שנאלצו להבטיח מראש כי בעל חוב פוטנציאלי לא הוכרז כ"פזרן" בידי בית משפט. אולם, החוקים הללו נחשבו מוצדקים מתוך שיקולי מדיניות ציבורית שמטרתם הייתה להגן על משפחת הפזרן מלאבד את רכושה ולהיות נתונה לחסדיה של הקהילה. כפי שהסביר אז בית המשפט העליון באורגון, מטרת החוק הייתה להגן על הפזרן "מפני הרגליו ההרסניים והבזבזניים החושפים או העלולים לחשוף אותו או את משפחתו למחסור או לסבל או לגרום לכל רשות ציבורית לשאת בהוצאות לתמיכתו או לתמיכת משפחתו".
מאז, בוטלו חוקים אלו לטובת הליכי פשיטת רגל, הנוחים יותר לנושים.
כינוס נכסים הוא מענה משפטי הולם נוסף להתמודדות עם האדם הפזרן, שבו נאמן או עורך דין שמונה בידי בית משפט של המדינה מנהל ומוכר את נכסי בעל החוב שפיגר בתשלום חובות.
הערות שוליים

↑  "George IV: Art & Spectacle review – A spendthrift with excellent taste". Evening Standard. 2019-11-13. Retrieved 2020-06-03.
↑  Rick, S. I., Cryder, C. E., & Loewenstein, G. (2008). Tightwads and spendthrifts. Journal of Consumer Research, 34, 767-782.
↑  Seth J. Gillihan, 7 Factors That Can Make You a Tightwad or a Spendthrift in Psychology Today, July 26, 2024.
↑  Furnham, A., Robinson, C., & Grover, S. (2022). Spenders and savers, tightwads and spendthrifts: Individual correlates of personal ratings of being a spender or a saver. Journal of Neuroscience, Psychology, and Economics, 15, 1-18.
↑  ראה ORS 126.335 (repealed Or. Stat. 1961, ch. 344, § 109). Oregon's unusual law resulted in a famous conflict of laws opinion, Lilienthal v. Kaufman, 239 Ore. 1, 395 P.2d 543 (1964).
↑  Olshen v. Kaufman, 235 Or. 423, 385 P.2d 161 (1963).
2018 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2018  בטלוויזיה |  |
< · 2016 · 2017 — 2018 — 2019 · 2020 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2018 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
7–11 במאי – תחרות האירוויזיון התקיימה בליסבון שבפורטוגל. בתחרות זכתה ישראל, עם השיר "Toy", אותו ביצעה הזמרת הישראלית נטע ברזילי.
29 במאי – רשת ABC מחליטה לבטל את הסדרה "רוזאן" בשל התבטאות גזענית של רוזאן בר בטוויטר כנגד ואלרי ג'ארט, יועצת לשעבר של ברק אובמה.כשלושה שבועות לאחר ביטול הסדרה, רשת ABC הודיעה על הפקת ספין אוף בשם "הקונרים" בהשתתפות כל אנשי הצוות והדמויות המרכזיות של הסדרה המקורית, מלבד אם המשפחה.
14 באוגוסט – לאחר יותר מ-52 שנים, ערוץ הטלוויזיה הראשון בתולדות הטלוויזיה הישראלית – הטלוויזיה החינוכית הישראלית, מסיימת את שידוריה ומוחלפת ב"כאן חינוכית"  בעקבות חוק השידור הציבורי הישראלי.
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-2018

בארצות הברית
28 בפברואר – משודר הפרק האחרון של "מכסחי המיתוסים".
22 במרץ – משודר הפרק האחרון של "פורטלנדיה".
15 במאי – משודר הפרק האחרון של "הבחורה החדשה".
26 ביולי – משודר הפרק האחרון של "המופע של ג'רי ספרינגר".
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
4 בפברואר – ג'ון מהוני (אנ') - שחקן אמריקאי אשר נודע בעיקר בתפקידו כמרטין קריין בקומדיית המצבים "פרייז'ר" (נולד ב-1940)
16 באפריל – הארי אנדרסון - שחקן וקומיקאי אשר נודע בעיקר בזכות גילום השופט הארי סטון בקומדיית המצבים "בית דין לילי" (נולד ב-1952)
8 ביוני – אנתוני בורדיין – שף, סופר ואישיות טלוויזיונית אמריקאי ממוצא יהודי (נולד ב-1956)
5 באוגוסט – שרלוט ריי - שחקנית אופי וזמרת אמריקאית נודעה בעיקר בזכות הדמות עדנה גארט ב"על טעם ועל ריח", ובסדרת הספין-אוף שלה "עובדות החיים" (נולדה ב-1926)
6 בספטמבר – ברט ריינולדס - שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי (נולד ב-1936)
17 בדצמבר – פני מרשל - שחקנית, במאית קולנוע ומפיקה אמריקאית אשר נודעת בעיקר בזכות גילום לוורן דה פזיו בקומדית המצבים "לוורן ושירלי" (נולדה ב-1943)
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
האנדרטה לזכר יהודי קטוביץ שנרצחו בשואה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 מיקום:  קטוביץ 
 מדינה:  פולין 
 
 קואורדינטות:  50°15′40″N 19°01′09″E﻿ / ﻿50.2612°N 19.0193°E﻿ / 50.2612; 19.0193
 he
 
האנדרטה לזכר יהודי קטוביץ שנרצחו בשואה שוכנת בעיר קטוביץ שבפולין, בכיכר בית הכנסת, במקום בו שכן בעבר בית הכנסת הגדול ביותר בעיר. זו אחת הכיכרות ברובע Śródmieście (אנ') בעיר, במפגש בין הרחובות מיצקביץ' (Mickiewicz), (פול') סקרגי (פול') ו־Stawowa (פול').
האנדרטה בכיכר. מימין רחוב מיצקביץ', מאחורי המבנים האדומים, והשלט Plac Synagog
בית הכנסת נבנה בשנים 1896–1900, כאשר קטוביץ נמצאה בתחום הקיסרות הגרמנית, והיה הגדול בבתי הכנסת שבעיר. הוא עמד ברחוב מיצקביץ'. אבני הריצוף ברחוב היו עמומות בשעם כדי שרעש הכרכרות לא יפריע לתפילה. בית הכנסת הוצת ב-4 בספטמבר 1939 על ידי הגרמנים; שרידיו נהרסו. במקום בו עמד בית הכנסת ישנה כיכר ובה שוק ואנדרטה להנצחה.
צידה האחורי של האנדרטה
בית הכנסת הגדול בקטוביץ על גלויה מראשית המאה ה-20
האנדרטה

האנדרטה נחשפה לציבור ב-27 ביוני 1989 על ידי מירוסלב קיצ'ינסקי. הכתובת על הלוח בחזית האנדרטה בעברית:
זיכרון נצח

לקהילת יהודי קאטוביץ שהושמדה בידי הכובש הגרמני

בין השנים 1945–1939
בני העיר קאטוביץ
במקום הזה ניצב בית הכנסת הגדול

שהוחרב ע"י הצורר הגרמני

באלול תרצ"ט - ספטמבר 1939
ומתחת בפולנית:
Dla uczczenia pamięci Żydów, mieszkańców Katowic - zgładzonych przez niemieckiego okupanta w latach 1939−1945
בגב האנדרטה מופיעה הכתובת הבאה:

”זכור את אשר עשה לך עמלק”

(דברים כ"ה י"ז)
הנצחה בשם הכיכר

השם "כיכר בית הכנסת" (בפולנית: Plac Synagogi), הוכנס בהחלטת מועצת העיר קטוביץ מ-8 באוקטובר 1990. בבניין המחודש של מבנה ההנהלה לשעבר של מתחם בית הכנסת, שוכנת כיום מרפאת המומחים העירונית.
הכיכר עצמה מוסתרת בין הרחובות מיצקביץ' ורחוב סקרגי, האנדרטה מוסתרת על ידי מבני חנויות שנבנו על גבי המדרכה הרחבה של רחוב מיצקביץ', ונסתרת מעיני הציבור. השלט כיכר בית הכנסת, הוא שלט קטן לא בולט, ולא נראה להולכים ברחוב.
ראו גם

בית הכנסת הגדול (קטוביץ)
הערות שוליים

↑  "Raport z ulicy Mickiewicza w Katowicach". www.katowice.gazeta.pl (בפולנית).
↑  Szaraniec, Lech (1996). Osady i osiedla Katowic. Katowice: Oficyna "Artur". p. 39. ISBN 83-905115-0-9.
↑  "Ewidencja miejsc pamięci województwa śląskiego: miasto Katowice". www.katowice.uw.gov.pl (בפולנית).
↑  Bulsa, Michał (2012). Ulice i place Katowic (בפולנית). Katowice: Prasa i Książka. p. 121. ISBN 978-83-933-665-8-3.
↑  Moskal, Jerzy (1993). ... Bogucice, Załęże et nova villa Katowice − Rozwój w czasie i przestrzeni. Katowice: Wydawnictwo Śląsk. p. 67. ISBN 83-85831-35-5.
↑  Abramski, Jerzy (2000). Ulice Katowic. Zawiercie: Graf−Mar. p. 59. ISBN 83-913341-0-4.
ביזת יצירות אמנות בידי הנאצים

חיילים נאצים מדיוויזיית הרמן גרינג ניצבים בפתח ארמון ונציה ב-1944, יחד עם תמונה שנלקחה מהספרייה של המוזיאון הלאומי לארכאולוגיה של נאפולי, טרם הגעת כוחות הברית לעיר.
בתקופת הרייך השלישי ערכו סוכני המפלגה הנאצית ביזה של יצירות אמנות מבעליהן. בנוסף ליצירות אמנות הנאצים לקחו תכשיטים וחפצי כסף וזהב אחרים, ספרים עתיקים, כלי נגינה, חפצי תרבות ודת וקרמיקה. ביזת רכוש יהודי בגרמניה הייתה מרכיב בלתי נפרד מהשואה.
רבות מיצירות האמנות שנבזזו על ידי הנאצים הוחזרו לאחר המלחמה על ידי בעלות הברית באמצעות תוכנית מונומנטים, אמנות וארכיונים (אנ'). אולם רבות מהיצירות עדיין נעדרות או הוחזרו למדינות אך לא לבעליהן המקוריים. כיום, מתנהל מאמץ בינלאומי לאתר ולזהות יצירות אמנות שנבזזו על ידי הנאצים, אשר טרם דווחו, במטרה להשיבן לבעליהן החוקיים, למשפחותיהם או למדינותיהם. מאמץ זה כולל שיתוף פעולה בין מוזיאונים, ארכיונים, חוקרים, משפטנים וארגונים בינלאומיים. מרתפים ומחסנים ובהם מאות יצירות אמנות מתגלים גם עשרות שנה לאחר הסתרתם.
במקביל, ברית המועצות הפעילה יחידות תגמול שנועדו להחרים יצירות אמנות מהגרמנים ולהעבירם לברית המועצות כפיצוי על הסבל  והנזקים הכלכליים שגרמניה הנאצית גרמה לעמי המזרח.
רקע היסטורי

אדולף היטלר, אשר לא התקבל לאקדמיה לאמנויות של וינה, החזיק בהשקפות נחרצות בנוגע לאמנות. בספרו "מיין קאמפף" הוא תקף בחריפות את האמנות המודרנית וראה בזרמים כגון קוביזם, פוטוריזם ודאדאיזם ביטויים של חברה דקדנטית.
עם עלייתו לשלטון בגרמניה ב-1933, הוא החל לאכוף  את דעותיו אלה. הוא והמפלגה הנאצית העדיפו יצירות אמנות קלאסיות, במיוחד דיוקנאות וציורי נוף של אמנים גרמנים מהעבר. אמנות מודרנית הוגדרה על ידי המשטר הנאצי כ"אמנות מנוונת", וכל יצירה שכזו שנמצאה במוזיאונים ממלכתיים בגרמניה הוחרמה, נמכרה או הושמדה.
הכספים שהתקבלו ממכירת יצירות האמנות המודרניות נועדו לממן את הקמתו של מוזיאון לאמנות אירופית בעיר לינץ. בנוסף, אישים נאצים בכירים ובהם הרמן גרינג ויואכים פון ריבנטרופ ניצלו את כיבושיהם הצבאיים של הנאצים כדי להעשיר את אוספי האמנות הפרטיים שלהם ביצירות אמנות שנבזזו.
ביזה של יהודים

גנבת יצירות אמנות כחלק מנישול היהודים מרכושם החלה בגרמניה הנאצית ב-1933, והנאצים כינו אותה "אריזציה". בכל מדינה שנשלטה על ידי נאצים, יהודים נושלו מנכסיהם באמצעות מגוון רחב של מנגנונים וארגוני ביזה נאציים. הנאצים התמקדו בעיקר בשני סוגים של אמנות אסורה בגרמניה הנאצית: "אמנות מנוונת", כלומר יצירות אמנות מודרנית או אמנות שנוצרה על ידי יהודים כגון הגדת וולף, ויצירות אמנות שהיו אהובות ומוערכות על ידי אדולף היטלר, שהיה צייר חובב ובעל יומרות אמנותיות, ונדחה בצעירותו על ידי האקדמיה לאמנויות בווינה. נגזלו גם כלי נגינה, ספרים ואפילו ריהוט ביתי.
מכירות פומביות ומכירות פרטיות בשווייץ

שווייץ שימשה מרכז חשוב לסחר באמנות בתקופה הנאצית, ושימשה כמקום בו נמכרו יצירות אמנות רבות שנבזזו על ידי הנאצים. מכירה פומבית ידועה לשמצה הייתה מכירת "אמנות מנוונת" שאורגנה על ידי תיאודור פישר ב-30 ביוני 1939 במלון גרנד הוטל נשיונל בלוצרן. הוצעו למכירה יצירות אמנות שהוחרמו ממוזיאונים גרמניים על ידי הנאצים, אך סוחרי אמנות ידועים רבים השתתפו במכירה, לצד נציגים של אספנים ומוזיאונים גדולים. בנוסף למכירות הפומביות, התקיימו בשווייץ מכירות פרטיות רבות של סוחרי אמנות. ועדת ברז'ייה, הוקמה לחקור את תפקידה של שווייץ "כמרכז מסחר באמנות וצינור לנכסי תרבות בתקופה הנאצית ובתקופה המיידית שלאחר המלחמה".
ארגוני ביזה

הנאצים גזלו רכוש תרבותי, הן בתוך גרמניה עצמה והן בכל השטחים הכבושים על ידה. לצורך כך הוקמו ארגונים מיוחדים שתפקידם היה לאתר ולבחור את הפריטים בעלי הערך הגבוה ביותר, מתוך אוספים ציבוריים ופרטיים כאחד. חלק מהפריטים הללו יועדו למוזיאון הפיהרר המתוכנן של היטלר, אשר מעולם לא הוקם, חלקם הועברו לידי פקידים נאצים בכירים כמו הרמן גרינג, וחלקם נסחרו על מנת לממן את פעילותם של הנאצים.
בשנת 1940, הוקם ארגון שכונה Einsatzstab Reichsleiter Rosenberg für die Besetzten Gebiete(אנ'), או ERR, בראשותו של אלפרד רוזנברג. במסגרת פעילות ה ERR הוקמה יחידה מיוחדת בשם Dienststelle Westen (סוכנות מערבית) שפעלה בפריז, שבראשה עמד קורט פון בהר. בתחילה, התמקדה יחידה זו באיסוף ספרים ומסמכים יהודיים ובונים חופשיים, במטרה להשמידם או להעבירם לגרמניה לצורך "מחקר". לקראת סוף שנת 1940, הרמן גרינג, שהיה למעשה האחראי על פעילות ה-ERR, שינה את ייעודה של היחידה. הוא הורה לה לתפוס אוספי אמנות וחפצים אחרים שהיו בבעלות יהודים. שלל המלחמה שנאסף רוכז בגלריה הלאומית ז'ה דה פום בפריז, שם פעלו היסטוריונים של אמנות ואנשי צוות נוספים, שבחנו ומיינו את הפריטים השונים לפני שליחתם לגרמניה.
מוזיאון הפיהרר

לאחר שהיטלר הפך לקנצלר, הוא תכנן להפוך את עיר הולדתו לינץ, לעיר הבירה לאמנות של הרייך השלישי. לצורך הקמ המוזיאון הוא שכר אדריכלים שיפעלו לפי תוכניותיו. הוא תכנן להקים גלריות ומוזיאונים שונים, אשר יאוגדו תחת השם "מוזיאון הפיהרר". המוזיאון נועד להכיל את מיטב יצירות האמנות שנאספו מרחבי העולם, תוך דגש על יצירות "גרמניות" שנלקחו ממדינות אחרות, לאחר שנבזזו במהלך מלחמות נפוליאון ומלחמות העולם הראשונה.
הקמת מוזיאון הפיהרר לא הושלמה עקב פרוץ מלחמת העולם השנייה.
אוסף הרמן גרינג

אוסף הרמן גרינג היה אוסף אישי של גרינג, שכמחצית מיצירות אמנות בו הן יצירות שנבזזו על ידי הנאצים. גרינג צבר את האוסף שלו בעזרת סוחר האמנות ברונו לוזה(אנ'), אשר שימש כיועצו, ונציג ERR בפריז. בשנת 1945, עם סיום המלחמה, כלל האוסף למעלה מ-2,000 יצירות אמנות שונות, בהן למעלה מ-300 ציורים.
למרות ההיקף העצום של האוסף והעובדה כי חלק ניכר ממנו נבזז, דו"ח החקירה המאוחד מס' 2 של הארכיון הלאומי של ארצות הברית קובע כי גרינג מעולם לא עסק בביזה גסה. על פי הדו"ח, גרינג נהג לפעול בדרכים "מעודנות" יותר. במקום לבזוז יצירות אמנות בכוח, הוא נהג לשלם עבורן סכומים סמליים או להבטיח תשלום מאוחר יותר באמצעות רשויות ההחרמה. למרות שלגרינג ולסוכניו לא היה קשר רשמי עם הארגונים הגרמניים שעסקו בביזה, הם נעזרו בהם באופן עקיף, תוך ניצול משאביהם ויכולותיהם.
איחסון של חפצים שנבזזו

הרייך השלישי אסף מאות אלפי חפצים ממדינות כבושות ואחסן אותם במספר מקומות מרכזיים, כמו הגלריה הלאומית ז'ה דה פום בפריז והמטה הנאצי במינכן. כאשר כוחות בעלות הברית השיגו עליונות אווירית והחלו בהפצצות נרחבות של ערים ואתרי מורשת בגרמניה, השלטון הנאצי החל להעביר יצירות אמנות ופריטי תרבות יקרי ערך למכרות מלח ומערות. מכרות ומערות אלו סיפקו סביבה אופטימלית לשימור יצירות האמנות, בזכות תנאי הלחות והטמפרטורה היציבים שבהם. בין המקומות הבולטים בהם אוחסנו היצירות ניתן למנות את מכרות המלח באלטאוסזה ואת מכרות המלח במרקרס.(אנ'). מכרות אלו שימשו לא רק לאחסון אמנות שנבזזה אלא גם ליצירות אמנות שהיו בגרמניה ובאוסטריה לפני תחילת השלטון הנאצי.
אמנות מנוונת, כפי שהוגדרה על ידי המשטר הנאצי, נאסרה לייבוא לגרמניה. יצירות שהוגדרו כמנוונות רוכזו ב"חדר המרטירים" במוזיאון ז'ה דה פום בפריז. חלק ניכר מאוספו הפרטי של סוחר האמנות פול רוזנברג הוגדר גם הוא כאמנות מנוונת על ידי הנאצים. לאחר שגבלס הוציא צו  למכירת יצירות אלו תמורת מטבע זר, מינה הרמן גרינג סוחרים מורשים, ביניהם הילדברנד גורליט, למכור את הנכסים ולנצל את הרווחים להגדלת אוסף האמנות הפרטי שלו. האמנות המנוונת שנבזזה נמכרה דרך שווייץ, ואוסף רוזנברג פוזר ברחבי אירופה. כ-70 מציוריו של רוזנברג עדיין חסרים, ביניהם "אישה עירומה על החוף" של פבלו פיקאסו (1923), שבע יצירות של אנרי מאטיס ו"הדיוקן של גבריאל דיוט" של אדגר דגה.
אזכורים בקולנוע

ב-1964 יצא לאקרנים הסרט "הרכבת", בכיכובו של ברט לנקסטר, העוסק בשוד ציורים מהגלריה הלאומית ז'ה דה פום על ידי הנאצים.
ערוץ הולמרק הפיק ב-2003 את הסרט Brush with Fate, בו מתוארים גלגוליו של ציור דמיוני מאת הצייר ההולנדי יאן ורמיר. הסרט סובב סביב סוד אפל של הדמות האחרונה המחזיקה אותו בידיה והקונפליקטים עמם היא מתמודדת.
סרט הקולנוע "ציידי האוצרות" מ-2014 בבימויו של ג'ורג' קלוני מגולל את קורותיה של יחידה אמריקאית שחייליה כונו "אנשי המונומנטים", ומשימתם הייתה למנוע פגיעה באתרים חשובים ולאתר כחמישה מיליון יצירות אמנות ותרבות שגנבו הנאצים. הסרט נעשה על פי ספרם של רוברט מ’ אדסל וברט ויטר (להלן).
בשנת 2015 יצא לאקרנים סרטו של הבמאי סיימון קרטיס "האשה בזהב", המבוסס על ספרה של אן-מארי אוקונור.
ראו גם

אוסף גורליט
אוסף הרמן גרינג
אמנות מנוונת
דיוקנה הראשון של אדלה בלוך-באואר
המכון לחקר השאלה היהודית
ועדת ברז'ייה
המדונה מברוז'
טירת אימנדורף
יהודייה עם תפוזים
מבצע רוזנברג
רוז ואלאן
כינור ותחריט
לקריאה נוספת

קלי ג'ונס, האישה ששמעה צבעים. פן הוצאה לאור, 2012
אן-מארי אוקונור, האשה בזהב: הסיפור המופלא של יצירת המופת של גוסטב קלימט "דיוקנה של אדלה בלוך-באואר". הוצאת פן/ידיעות ספרים 2013. חלקו הגדול של הספר מתאר את גנבות יצירותיו של גוסטב קלימט והמאבק המשפטי להחזרתן ליורשים החוקיים.
רוברט מ’ אדסל וברט ויטר, אנשי המונומנטים : גיבורי בעלות הברית, גנבים נאצים והחיפוש אחר המטמון הגדול ביותר בהיסטוריה. מאנגלית: סמדר אביב. כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2011.
קייל ריינר

| --- | --- |

קייל ריינר, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Green Lantern 80th Anniversary 100-Page Super Spectacular #1 מאוגוסט 2020, אמנות מאת פיליפ טאן ואלמר סנטוס.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  גרסת העידן המודרני: Green Lantern Vol.3 #48 (ינואר 1994) גרסת ה-52 החדשים: Green Lantern: New Guardians #1 (נובמבר 2011)
 יוצרים:  רון מארץ דריל באנקס
 מידע
 שם אמיתי:  קייל ריינר
 כינויים:  גרין לנטרן, נושא הלפיד, איון, אובליביון, דרקון הירקן
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  צפון הוליווד 
 מקצוע:  צייר, גיבור-על, קצין
 כוחות:  כפקח ירוק: בזכות טבעת הכוח, מסוגל לייצר אובייקטים מבוססי אנרגיה ככל העולה על דמיונו, יכולת תעופה. כאיון: כוחות כמעט-אלוהיים של שליטה בזמן ובמציאות, יכולת תעופה, תמרון אנרגטי, בנוסף לכוחות הדומים לאלה של חיל הפקחים הירוקים.
 חבר בקבוצה:  חיל הפקחים הירוקים השומרים החדשים
 חבר לשעבר בקבוצה:  חיל סינסטרו ליגת הצדק חיל הפקחים הכחולים הטיטאנים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  גבריאל ולסקז ומיורה ריינר (הורים, מתים)
 אויבים:  Major Force, Effigy, Grayven, Purgatory, Nero, Amon Sur 
 
קייל ריינר (באנגלית: Kyle Rayner) הוא דמות בדיונית של גיבור-על הידוע כגרין לנטרן של העידן המודרני והוא חבר בחיל הפקחים הירוקים, שמופיע בחוברות הקומיקס ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Green Lantern Vol.3 #48 מינואר 1994 ונוצרה על ידי הכותב רון מארץ והמאייר דריל באנקס כחלק מאירועי "גרין לנטרן: דמדומי הברקת". ריינר החליף את האל ג'ורדן, הפקח הירוק מתור הכסף. במהלך תקופה זו, ריינר היה ידוע גם בתור הישות השמיימית איון.
בעקבות שובו של ג'ורדן לתפקיד הפקח הירוק במיני סדרה "גרין לנטרן: לידה מחדש" משנת 2004 ואירוע הקרוסאובר המשבר האינסופי, ריינר חזר לאישיותו כאיון. לאחר אירועי מלחמת חיל סינסטרו, ריינר חזר לתפקידו כפקח ירוק בנוסף לקידומו כחבר משמר הכבוד של חיל הפקחים הירוקים.
ביוגרפיה בדיונית > הפקח הירוק האחרון

לפני שקיבל לרשותו את טבעת הכוח, קייל ריינר היה מעצב גרפי כשרוני אשר עבד קשה למחייתו בלוס אנג'לס. אביו הוא סוכן ה-CIA גבריאל ולסקז, היספני-אמריקני, שעבד תחת זהויות סודיות ואשר עבודתו סיכנה את חיי משפחתו. אי לכך, אביו ניתק את כל הקשרים עימם ואף ביים מקרה של אלימות במשפחה כדי להסביר את מקרה פירודם. לצערו של גבריאל, חסרונו בחיי משפחתו וחוסר תמיכתו הכלכלית הביאה לחייהם הצנועים של אשתו ושל בנו, קייל.
לאחר שדעתו של ג'ורדן נטרפה עליו בעקבות השמדת עירו קוסט סיטי, והוא השמיד את חיל הפקחים הירוקים ואת שומרי היקום תחת השפעתו של פאראלקס, ריינר נמצא בידי אחרון השומרים גאנטת. ניתנה לו טבעת הכוח האחרונה שהעניקה לו את האפשרות ליצור כל סוג של מוצק או אנרגיה בעזרת כוח רצונו בלבד. סיבותיו של גאנטת לבחירתו של ריינר מעולם לא הוסברו, מלבד העובדה שהוא היה במקום הנכון ובזמן הנכון. בתחילה, ריינר התייחס לנשיאת טבעת הכוח בקלות דעת. חברתו, אלכסנדרה דוויט, דרבנה אותו להיות אחראי יותר ועזרה לו להתאמן בתפקידו החדש כגיבור-על, אולם נרצחה בידי הנבל מייג'ור פורס. אירוע זה דחף את ריינר לקחת את תפקידו בצורה רצינית יותר והוא שאף להיות הפקח הירוק הטוב ביותר שקיים. הוא עבר לעיר ניו יורק במטרה לפתוח בחיים חדשים. כילד, ריינר גדל על הרפתקאותיהם של סופרמן ובאטמן, אולם הכיר מעט מהרפתקאותיהם של הפקחים הירוקים מסקטור הארץ. עד מהרה, כל זה השתנה כאשר הוא גילה שבאפשרות טבעת הכוח ליצור את כל אשר חפצה נפשו. בעת קרב, הוא היה משתמש בכוחה של הטבעת כדי ליצור את מה שמוחו האמנותי דמיין: גיבורי על אחרים, דמויות אנימה ומיסטיות, רובוטי מכה וכלי נשק. דבר זה הפך את פעולותיו לבלתי צפויות.
ביוגרפיה בדיונית > ליגת הצדק

לאחר מעברו לניו יורק, ריינר הצטרף לשורות הטיטאנים הצעירים לתקופה מסוימת, אך בסופו של דבר הצטרף לליגת הצדק. בתחילה, היו לו ולפלאש וולי וסט - שהיה רגיל לעבוד עם האל ג'ורדן מאז ילדותו - מספר התכתשויות. אולם עם הזמן, וסט למד להכירו והפך לחברו הטוב ביותר. למרבה ההפתעה, עוד אחד מתומכיו של ריינר היה באטמן, אליו התנהג בכבוד שאותו לא הפגין לשאר חברי הליגה (כולל לקודמיו ג'ורדן, גרדנר וסטוארט). בנוסף, ריינר היה מעורב במערכת יחסים רומנטית עם ג'ייד ופיתח יחסי חברות עם הפקח הירוק מתור הזהב (אלן סקוט, אביה של ג'ייד), החץ הירוק (קונור הוק), ארסנל (רוי הרפר), הלוחם (גאי גרדנר) וג'ון סטוארט (שבזמנו היה פקח ירוק לשעבר).
במהלך הקריירה שלו כלוחם בפשע, נבליו של ריינר כללו את ד"ר פולאריס וד"ר לייט.
ביוגרפיה בדיונית > אובליביון

במהלך אירועי "מעגל האש" מתגלה כי ישות קוסמית בשם אובליביון (בתרגום לעברית: אבדון) עושה את דרכה לכדור הארץ לאחר שהתקיפה את כוכב הלכת ראאן. לתדהמתו של ריינר, אובליביון זהה בדמותו לדמות ספרותית של נבל-על אותו יצר כשנאבק בפחד במהלך התבגרותו ללא אביו. ליגת הצדק מנסה לעצור את היצור, וריינר חוזר לכדור הארץ כדי לקרוא לתגבורת, אך חברי הליגה נלכדים. מבין גיבורי העל שנקראים לתגבורת נמנים פאוור גירל, אטום, פיירסטורם, אדם סטריינג' ומעגל האש, קבוצה של פקחים ירוקים ממציאויות חלופיות ותקופות זמן שונות. בין חברי מעגל האש היו גם אלכסנדרה דוויט - חברתו לשעבר של ריינר מיקום מקביל שקיבלה את טבעת הכוח במקומו של ריינר, האנטר ופורסט ריינר - בני דודים וצאצאיו של ריינר ששיתפו ביניהם טבעת כוח אחת, אלי ריינר-וסט - פלאשית ירוקה וצאצאית עתידית של וולי וסט וקייל ריינר בעלת כוחות הפקח הירוק והפלאש גם יחד, G.L.7177.6, רובוט צייד אדם שתוכנת מחדש ופאל טאבין, אביר ברקת מימי הביניים.
ריינר מצא עצמו בתפקיד מנהיג הקבוצה, ופיצל אותה כדי להתמודד נגד משברים שונים להם גרם אוביליביון וכן למצוא דרך להביסו. במרכזו של עימות, אובליביון מגלה לו כי הוא התגלמות ספקותיו ודחפיו האפלים של ריינר, שלבשו צורה מוחשית דרך כוחה של הטבעת. עוד הוא מגלה, שריינר יצר את מעגל האש בתת-מודע שלו בהתבסס על מעלותיו החיוביות משום שהזדקק לעזרה - אלכסנדרה היא התגלמות יכולתו לאהוב, טאבין היא התגלמות אומץ ליבו, אלי היא התגלמות תקוותו, G.L.7177.6 הוא התגלמות הלוגיקה שלו, והאנטר ופורסט הם התגלמות דמיונו. כאשר גיבורי העל מגלים זאת, הם מחליטים כי חברי הפקחים הירוקים ישובו למחשבתו של ריינר. הדבר מעניק לריינר יותר כוחות מבעבר, והוא מגלה בעצמו חוזק פנימי, כעת כשחזרו אליו האספקטים השונים שבאישיותו. לאחר מכן, ריינר מצליח להביס את אובליביון, ללכוד אותו חזרה במוחו ולשחרר את ליגת הצדק.
ביוגרפיה בדיונית > איון

למשך תקופה מסוימת, ריינר קיבל כוחות אלוהיים כאיון, כשספג את הכוחות אותם השאיר האל ג'ורדן בשמש של כדור הארץ במהלך אירועי הלילה האחרון. כוחות אלו גדלו והתמזגו עם האנרגיה ששוחררה עם הבסתו של אובליביון. בעזרת כוחות אלו, ריינר יכול היה לכופף את המרחב, החלל והזמן והתאפשר לו, בין היתר, להיות נוכח במספר מקומות בו זמנית. החיסרון היחיד בקיומו כישות כל-יכולה היה אי-יכולתו לישון וחוסר יכולתו להפריד את עצמו מאחריות עצומה זו. במקום להקריב את אנושיותו, ריינר נטש את יכולותיו הכמעט-אלוהיות והעביר את כוחותיו החדשים לתוך סוללת הכוח הראשית של כוכב הלכת אואה, היכן שנוצרו שומרי היקום מחדש. אולם, לפני שטיהר את כל כוחותיו כאיון, הוא שינה את טבעת הכוח שלו ויצר לעצמו מדי חיל חדשים המשקפים את בגרותו. כעת, כשהוא שוב פקח ירוק, ריינר מוגבל שוב בכוחות דמיונו ורצונו.
לאחר מקרה אלימות על רקע מגדרי של חברו טרי ברג, ריינר הגלה עצמו לתקופת-מה בחלל. לפני כן, הוא מינה את ג'ון סטוארט - שהחלים לאחרונה משיתוק - כמחליפו בליגת הצדק. כאשר חזר, הוא מצא שחברתו ג'ייד החלה במערכת יחסים עם אחר. הוא עוזב את ניו יורק ושב לחפש את מקומו בעולם, ולזמן מועט התגורר עם אמו.
ביוגרפיה בדיונית > גרין לנטרן: לידה מחדש

מייג'ור פורס גורם לריינר להאמין כי אמו נרצחה על ידו, כשלבסוף ריינר נלחם נגדו ועורף את ראשו בקרב ביניהם בחלל. הוא עוזב בשנית לעבר מרחבי החלל כאשר הוא מרגיש שהוא מהווה סכנה לכל מי שקרוב אליו. במהלך אירועי גרין לנטרן: לידה מחדש, ריינר חוזר עם גופתו של ג'ורדן ועם גילוי טבעו האמיתי של פאראלקס - ישות חייזרית טפילה והתגלמותו הגשמית של הפחד, שהשתלטה על ג'ורדן וביצעה פשעים בשמו. בעקבות כך, ניתן לריינר מעמד מיוחד בקרב שומרי היקום, שהחשיבו אותו כ"נושא הלפיד" - הפקח הירוק שהמשיך את ירושתם בתקופה אפלה בתולדות חיל הפקחים הירוקים.
ביוגרפיה בדיונית > המשבר האינסופי ושובו של איון

באירועי המשבר האינסופי, אלכסנדר לות'ר הבן מארץ-3 מגלה שאם המולטי-יקום היה קיים לולא התרחש המשבר בעולמות האינסופיים, קייל ריינר היה תושב ארץ-8, המקום בו התיישבו גיבורי העל לאחר אירועי המשבר. כשג'ייד מתה במהלך מלחמת ראאן-תאנאגאר, היא מעבירה את כוחותיה לריינר, שהופך לאיון בשנית. במיני-סדרה "איון: שומר היקום", נדמה שאיון אחראי להשמדתם של שני ציי ספינות ולתקיפתם הפראית של שני פקחים ירוקים, אך לריינר אין כל זיכרון אודות המעשים ונודע לו על כך רק כאשר הוא מותקף בידי צייד ראשים. לאחר שהוא חוזה בממדי ההרס, ריינר מאבד שליטה ומוצא עצמו ליד כוכב הלכת מוגו, חבר החיל, שמשתמש בכוח הטבעת כדי לעזור לפקחים ירוקים בשעת צרה להחלים ולהכיר בבעיותיהם באמצעות השימוש בכלים השאובים מתת-המודע שלהם. על מוגו, ריינר מדבר עם דמויות מעברו כאלכסנדרה, דונה וג'ייד, ונלחם במייג'ור פורס. הוא מגלה שהוא יכול לתעל גם את האנרגיה מלב הכוכב וגם את האנרגיה מסוללת הכוח הראשית - אנרגיה חדשה הנקראת "כוח איון".
ג'ורדן מוצא את איון כאשר הוא משמיד כוכב לכת, אך מגלה שמדובר באלכסנדר נרו, שאומר לו שהקשר בינו לבין ריינר וכוחותיו החדשים התאפשר בזכות התערבותו של צד שלישי. או אז, ג'ורדן וריינר מגלים ששומרי היקום שמו את ריינר במבחן כדי לבדוק כיצד הוא יתמודד עם הכוחות הללו בעקבות הענקת מעמדו המכובד כנושא הלפיד שלהם ויכולתו להקים מחדש את החיל אם יושמד בשנית. הם מסבירים לו כי הוא לא יפטרל ברחבי החלל כמו שאר חברי החיל כי אם ייקרא למתן עזרה רק במקרים מיוחדים שהחיל לא יכול להתמודד עימם לבדו. בנוסף, מתגלה כי אויב בלתי נראה תמרן את נרו לשחרר אנרגיה עצומה, אותה ריינר מפזר למה שנודע כיקום כיס. עוד ריינר מגלה שהוא ניצוד בידי אויבים כאפיג'י, בן אנוש שהושפע לרעה מכוחם של המפקחים (קבוצה של תושבי כוכב מאלטוס שהתפצלו משומרי היקום). לאחר שניקה את שמו מהמעשים בהם הופלל, ריינר לומד לדעת שאמו גוססת ממחלה לא ידועה. הוא חוזר לביתו לאחר ששוגר לממלכה בין-ממדית, ומנסה להחיות מחדש את גופתה המתה בעזרת כוחותיו העצומים. אולם, לבקשתה האחרונה של אמו, הוא נפרד ממנה בעצב ומאפשר לה למות בשלווה.