stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רג' קרפאטי (שחקן כדורמים)
הערות שוליים

↑  Portréfilmmel emlékezik a közmédia Kárpáti Györgyre, origo.hu
↑  "Gyász: elhunyt a háromszoros olimpiai bajnok Kárpáti György". 2020-06-17.
↑  Gyorgy Karpati (HUN) Honor Water Polo (1982) International Swimming Hall of Fame (באנגלית)
↑  "Kárpáti György két élete: 25 éven át volt Kádárék besúgója a legendás vízilabdázó". אורכב מ-המקור ב-2008-10-10.
↑  Index (2008-10-08). "Kárpáti György III/III-as volt". index.hu (בהונגרית).
↑  Kárpáti György volt csapattársai kételkednek az ügynökvádban
↑  "Ügynökvád: Kárpáti beperli a Hírszerzőt". אורכב מ-המקור ב-2008-10-11.
↑  Krisztián, Ungváry (2018-03-02). "Ügynökakták: ma is velünk él a kommunizmus". index.hu (בהונגרית).
↑  "Dr. Kárpáti György – Életrajz". drkarpatigyorgy.hu.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7931 4766  VIAF: 121402600   WorldCat (עם VIAF): 121402600
ג'רל מיילס קלארק

ג'רל אטווה מיילס קלארק (באנגלית: Jearl Atawa Miles Clark; נולדה ב-4 בספטמבר 1966) היא אתלטית אמריקאית בעבר. היא אלופת עולם (שטוטגרט 1993), בעלת שתי מדליות ארד מאליפות העולם (גטבורג 1995 ואתונה 1997), 4 פעמים אלופת ארצות הברית (1993, 1995, 1997 ו-2002) ופעמיים דורגה שנייה בעולם (1993 ו-1997) בריצת 400 מטר. היא פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (אטלנטה 1996 וסידני 2000), סגנית אלופה אולימפית (ברצלונה 1992), 3 פעמים אלופת עולם (שטוטגרט 1993, גטבורג 1995 ופריז 2003) ו-3 פעמים סגנית אלופת עולם (טוקיו 1991, אתונה 1997 וסביליה 1999) בריצת שליחות 4x400 מטר. היא 4 פעמים אלופת ארצות הברית (1998, 1999, 2003 ו-2004), שיאנית ארצות הברית (1997–2017) ודורגה שנייה בעולם (1998) בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה

מיילס קלארק נולדה וגדלה בגיינסוויל, פלורידה.
ביוגרפיה > 1986

בתחרות שנערכה בטלהסי, פלורידה ב-31 במאי 1986 היא קבעה בקפיצה לרוחק שיא אישי חדש של 6.45 מטר.
ביוגרפיה > 1988

באליפות ארצות הברית שנערכה בטמפה, פלורידה ב-18 ביוני 1988 זכתה מיילס קלארק במדליית ארד בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 51.35 שניות, אחרי לילי לת'רווד (51.01 שניות) ומייסל מאלון-ואלאס (51.35 שניות).
ביוגרפיה > 1989

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוסטון, טקסס ב-17 ביוני 1989 היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.52 שניות, אחרי רושל סטיבנס (50.75 שניות) ולפני סלינה מונדי-מילנר (51.55 שניות), בתוצאה שדירגה אותה במקום 23 בעולם, בסוף השנה.
ביוגרפיה > 1990

באליפות ארצות הברית שנערכה בנורווק, קליפורניה ב-16 ביוני 1990 היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.90 שניות.
ביוגרפיה > 1991

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו יורק ב-15 ביוני 1991 זכתה מיילס קלארק במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 50.19 שניות, אחרי לילי לת'רווד שקבעה שיא אליפות חדש של 49.66 שניות ולפני דיאן דיקסון (50.30 שניות), בתוצאה שדירגה אותה במקום שמיני בעולם, בסוף השנה.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו, יפן ב-1 בספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם רושל סטיבנס, דיאן דיקסון ולילי לת'רווד בתוצאה של 3:20.15 דקות, אחרי ברית המועצות (3:18:43 דקות) ולפני גרמניה (3:21:25 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.50 שניות.
ביוגרפיה > 1992

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברצלונה (1992) שנערכו בניו אורלינס, לואיזיאנה ב-24 ביוני 1992 היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.30 שניות, אחרי רושל סטיבנס (50.22 שניות) ולפני נטשה קייזר-בראון (50.42 שניות). כחודש לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה במדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם נטשה קייזר-בראון, גוון טורנס ורושל סטיבנס בתוצאה של 3:20.92 דקות, אחרי המשלחת המאוחדת (3:20.20 דקות) ולפני בריטניה (3:24.23 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.57 שניות.
ביוגרפיה > 1993

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ב-19 ביוני 1993 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.43 שניות, לפני נטשה קייזר-בראון (50.93) ומישל קולניס (51.77 שניות).
ביוגרפיה > 1993 > כוכבת אליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.82 שניות, לפני נטשה קייזר-בראון (50.17 שניות) וסנדי ריצ'רדס מג'מייקה (50.44 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם גוון טורנס, מייסל מאלון-ואלאס ונטשה קייזר-בראון בשיא אליפות חדש של 3:16.71 דקות, לפני רוסיה (3:18.38 דקות) ובריטניה (3:23.41 דקות). התוצאה שקבעה דירגה אותה במקום שני בעולם בסוף השנה, אחרי מה יוקין מסין (49.81 שניות).
ביוגרפיה > 1994

באליפות ארצות הברית שנערכה בנוקסוויל, טנסי ב-18 ביוני 1994 באותה שנה היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.78 שניות, אחרי נטשה קייזר-בראון (50.53 שניות) ומייסל מאלון-ואלאס (50.77 שניות). שלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה בלוזאן, שווייץ ב-6 ביולי היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.11 שניות, שדירגה אותה במקום רביעי בעולם בסוף השנה.
ביוגרפיה > 1995

באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה ב-17 ביוני 1995 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.90 שניות, לפני קים גרהם (51.48 שניות) ומייסל מאלון-ואלאס (51.56 שניות).
באליפות העולם שנערכה בגטבורג, שוודיה באוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם קים גרהם, רושל סטיבנס וקמרה ג'ונס בתוצאה של 3:22.29 דקות, לפני רוסיה (3:23.98 דקות) ואוסטרליה (3:25.88 דקות) ומדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.00 שניות, אחרי מארי-ז'וזה פרק מצרפת (49.28 שניות) ופולין דייוויס-תומפסון מבהאמה (49.96 שניות).
ביוגרפיה > 1996 > אלופה אולימפית

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אטלנטה (1996) שנערכו באטלנטה ב-19 ביוני היא זכתה במדליית כסף בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.61 שניות, אחרי מייסל מאלון-ואלאס (50.52 שניות) ולפני קים גרהם (50.87 שניות). במשחקים האולימפיים עצמם, היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם רושל סטיבנס, מייסל מאלון-ואלאס וקים גרהם בתוצאה של 3:20.91 דקות, לפני ניגריה (3:21.04 דקות) וגרמניה (3:21.14 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.55 שניות.
ביוגרפיה > 1997 > אלופת עולם באולם

באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בפריז, צרפת בתחילת מרץ 1997 זכתה מיילס קלארק בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.96 שניות ומדליית כסף בריצת שליחות 4x400 מטר בשיא אמריקה חדש של 3:27.66 דקות, אחרי רוסיה שקבעה שיא עולם חדש של 3:26.84 דקות ולפני גרמניה (3:28.39 דקות)
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-14 ביוני 1997 היא זכתה במדליית זהב בשיא אליפות חדש של 49.40 שניות, לפני קים גרהם (50.65 שניות) ומייסל מאלון-וואלאס (50.74 שניות), בתוצאה שדירגה אותה במקום שני בעולם, בסוף השנה, אחרי קתי פרימן מאוסטרליה (49.39 שניות).
באליפות העולם שנערכה באתונה, יוון בתחילת אוגוסט אותה שנה היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בפעם השנייה בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מייסל מאלון-וואלאס, קים גרהם וקים באטן בתוצאה של 3:21.03 דקות, אחרי גרמניה (3:20.92 דקות) ולפני ג'מייקה (3:21.30 דקות) ומדליית ארד שנייה ברציפות בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.90 שניות, אחרי קתי פרימן (49.77 שניות) וסנדי ריצ'רדס מג'מייקה (49.79 שניות).
ביוגרפיה > 1997 > שיאנית ארצות הברית

שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל, בלגיה ב-22 באוגוסט היא קבעה בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1.56.78 דקות, שיפור לשיא בן 12 השנים של מארי דקר (1.56.90 דקות). תוצאה זו דירגה אותה במקום רביעי בעולם בסוף השנה.
ביוגרפיה > 1998

באליפות ארצות הברית שנערכה בניו אורלינס, לואיזיאנה ב-12 ביוני 1998 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1.58.78 דקות, לפני ג'ואטה קלארק-דיגס (1:59.01 דקות) ומרדית' ולמון (1:59.29 דקות).
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה ברומא, איטליה ב-14 ביולי היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.11 שניו, תוצאה שדירגה אותה במקום שישי בעולם בסוף השנה.
חודש לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ ב-12 באוגוסט היא קבעה בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1.56.43 דקות, תוצאה שדירגה אותה במקום שני בעולם, בסוף השנה, אחרי מריה מוטולה ממוזמביק (1:56.11 דקות).
ביוגרפיה > 1999

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, ב-27 ביוני 1999 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.47 דקות, לפני מרדית' ולמון (2:00.36 דקות) וקאתי ראונדס (2:00.71 דקות).
בתחרות שנערכה במונקו ב-4 באוגוסט היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 49.98 שניות, תוצאה שדירגה אותה במקום שישי בעולם בסוף השנה. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בציריך ב-11 באוגוסט היא קבעה בריצת 800 מטר שיא לאומי חדש של 1:56.40 דקות. שיא זה זה החזיק מעמד כ-18 שנים ונשבר על ידי אג'יי וילסון (1:55.61 דקות).
שבועיים לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בסביליה, ספרד בסוף אוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית כסף בפעם השלישית בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם סוזיאן ריד, מייסל מאלון-ואלאס ומישל קולינס בתוצאה של 3:22.09 דקות, אחרי רוסיה (3:21.98 דקות) ולפני גרמניה (3:22.43 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.40 דקות.
ביוגרפיה > 2000

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סידני (2000) שנערכו בסקרמנטו ביולי 2000 היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.23 שניות, אחרי ל. קולנדר-ריצ'רדסון (49.87 שניות) ולפני מישל קולינס (50.29 שניות) ובריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.12 דקות, אחרי הייזל קלארק (1:58.97 דקות) ולפני ג'ואטה קלארק-דיגס (1:59.49 דקות). כשלושה שבועות לאחר מכן, בתחרות שנערכה במונקו ב-18 באוגוסט היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.04 שניות, תוצאה שדירגה אותה במקום עשירי בעולם בסוף השנה.
במשחקים האולימפיים עצמם היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מוניק הנגן, לטשה קולנדר ומריון ג'ונס בתוצאה של 3:22.62 דקות, לפני ג'מייקה (3:23.25 דקות) ורוסיה (3:23.46 דקות). בשנת 7200 החזירה מריון ג'ונס את המדליות שבהן זכתה לאחר שהודתה שהשתמשה בסמים אסורים. בנובמבר 2007 המליצה התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF) לפסול את רביעיות השליחות של ארצות הברית ב-4x100 מטר וב-4x400 מטר. ב-10 באפריל 2008 פסל הוועד האולימפי הבינלאומי את הנבחרות האמריקאיות ולקח מהאתלטיות את המדליות, אך בחר שלא לחלק מחדש את המדליות ולא נעשה שדרוג. לאחר שכל האתלטיות האמריקאיות שהשתתפו בריצות השליחות, פרט לננסי פרי ומריון ג'ונס, פנו לבית המשפט לבוררות בספורט, ב-16 ביולי פסק בית המשפט לטובתן והחזיר להן את המדליות.
ביוגרפיה > 2001

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין ב-24 ביוני 2001 היא עלתה לריצת הגמר אף לא השתתפה בה.
באליפות העולם שנערכה באדמונטון, קנדה באוגוסט אותה שנה היא סיימה במקום רביעי בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מוניק הנגן, מישל קולינס וסוזיאן ריד בתוצאה של 3:26.88 דקות, היא פתחה ראשונה בתוצאה של 49.99 והרביעייה האמריקאית הובילה בבטחה עד להחלפה האחרונה שבה ריד הפילה את המקל.
ביוגרפיה > 2002

באליפות ארצות הברית שנערכה בפאלו אלטו, קליפורניה ב-23 ביוני 2002 היא זכתה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.91 שניות, לפני מישל קולינס (51.20 שניות) ומוניק הנגן (51.34 שניות).
בתחרות שנערכה במדריד, ספרד ב-20 בספטמבר אותה שנה היא קבעה בריצת 400 מטר תוצאה של 50.27 שניו, שדירגה אותה במקום שלישי בעולם בסוף השנה.
ביוגרפיה > 2003

באליפות ארצות הברית שנערכה בפאלו אלטו ב-22 ביוני 2003 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:58.84 דקות, לפני ניקול טטר (1:59.91 דקות) וג'ן טומי (2:00.12 דקות).
באליפות העולם שנערכה בפריז באוגוסט אותה שנה היא זכתה בפעם שלישית במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם דמטריה וושינגטון, מלישה ברבר וסניה ריצ'רדס בתוצאה של 3:22.63 דקות, לפני רוסיה (3:22.91 דקות) וג'מייקה (3:22.92 דקות). נוסף לכך היא השתתפה בריצת 800 מטר אך נשרה כבר לאחר שלב המוקדמות.
ביוגרפיה > 2004

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אתונה (2004) שנערכו בסקרמנטו ב-12 ביולי 2004 היא זכתה במדליית זהב בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:59.06 דקות, לפני ניקול טטר (2:00.25 דקות) והייזל קלארק (2:00.37 דקות). במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום שישי בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.27 דקות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

היא נשואה למאמנה ג'יי ג'יי קלארק, אחיותיו הן ג'ואטה והייזל קלארק, אלופות ארצות הברית בריצות הבינוניות ואתלטיות אולימפיות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 200 מטר: 23.03 שניות (1997)
ריצת 300 מטר: 36.07 שניות (2000)
ריצת 400 מטר: 49.40 שניות (1997)
ריצת 800 מטר: 1:56.40 דקות (1999), שיא ארצות הברית בעבר
קפיצה לרוחק: 6.45 מטר (1986)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 200 מטר: 23.34 שניות (2000)
ריצת 400 מטר: 50.83 שניות (1999)
ריצת 800 מטר: 1:59.09 דקות (2002)
יעקב הרט

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1944 (בן 80) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  רפואת משפחה 
 מקום לימודים:  צייטלין  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  חיל הרפואה  בית חולים גולדה השרון  המכללה האקדמית נתניה  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  3 
 
יעקב הרט (נולד ב-19 בינואר 1944) הוא רופא ישראלי, פרופסור מן המניין לניהול מערכות בריאות ונשיא המכללה האקדמית נתניה. בעבר ניהל את בית חולים השרון, מחוז פתח תקווה של שירותי בריאות כללית והמרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין.
קורות חיים

נולד וגדל בתל אביב. למד בבית הספר הממ"ד ביל"ו ובתיכון צייטלין.
למד רפואה בית הספר לרפואה של האוניברסיטת העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית בשנים 1961–1968. לאתר שנת סטאז' בביה"ח תל השומר התגייס לצה"ל, סיים קורס קציני רפואה ושירת כרופא בחטיבה 500.
בשנים 1970–1973 היה רופא משפחה בנגב. ב-1973 מונה למנהל רפואי של מחוז דן של שירותי בריאות כללית. במסגרת תפקידו כמנהל רפואי של מחוז פתח תקווה של הכללית פעל להעלאת הרמה המקצועית והרפואית של המחוז -בתוך שנים מועטות הכשיר את כל המרפאות העירוניות במחוז להיות מרפאות מוכרות להתמחות ברפואת המשפחה. היה מהחלוצים בשילוב רפואי של רופאי בית חולים השרון עם מרפאות המקצועיות של הקהילה במחוז.
ב-1975 התמנה גם למנהל בית חולים השרון. כמנהל בי'ח השרון פעל להפיכתו לבי'ח אזורי ודאג להוספת מחלקות ויחידות חשובות לבית החולים (עיניים, אוטופדיה, טיפול לב נמרץ, טיפול נמרץ כללי, יחידה להפריית מבחנה, פגיה, יחידה לאונקולוגיה, יחידה להמטואונקולוגיה, ועוד). בתקופת כהונתו זכה בית החולים להערכה רבה ולשביעות הרצון של המטופלים. בשנת 1987 נבחר השרון לבית החולים המבוקש ביותר לסטזא' בקרב הרופאים הצעירים.
הוא כיהן בשני התפקידים במקביל עד 1995.
בשנים 1996–1998 כיהן כראש אגף טכנולוגיות רפואית בהנהלת שירותי בריאות כללית.
בשנים 1998–2011 ניהל את המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין ברעננה. בתפקידו זה פעל לייעול משמעותי של פעילויות בית החולים, קיצור זמן ההמתנה לאשפוז ושיפור הטיפולים בבית החולים. הצליח לגייס תרומות משמעותיות לרכישת ציוד רפואי חדיש ביותר לכל מחלקות בית החולים, ולבנית אגף חדש ולשיפוץ יסודי של הבניין הישן-והפיכת תנאי האשפוז לנוחים, נעימים ומודרניים .
בשנים 2012–2020 הקים ועמד בראש ועדת הלסינקי בקהילה של שירותי בריאות כללית.
ב-2017 הקים את בית הספר לניהול מערכות בריאות במכללה האקדמית נתניה ונתמנה לדיקן בית הספר.
ב־1 באוקטובר 2017 התמנה לנשיא המכללה האקדמית נתניה
פעילות אקדמית

1974–2015 - הוראה בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
1986–2013 - ראש הסקציה לרפואה כללית בלימודי המשך ברפואה, בית ספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
1977-2011 - אחראי על הקלרקשיפ באפידמיולוגיה ורפואה מונעת אוניברסיטת תל אביב.
1991- מינוי לפרופ' חבר קליני – בית ספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
בדצמבר 2020 קיבל מינוי מהמועצה להשכלה גבוהה לפרופ' מן המניין בניהול מערכות בריאות.
פרסם 120 פרסומים מדעיים בעיתונות מקצועית ו-34 מחקרים שהוצגו בכנסים בינלאומיים.
ב-1982 זכה בפרס בן-גוריון למחקר אקדמי מטעם ההסתדרות הכללית.
פעילות ציבורית

1989–2009 - יו"ר האיגוד הישראלי לבריאות הציבור.
1998–2010 - יו"ר הוועדה להענקת תואר מומחה במנהל רפואי מטעם המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית בישראל.
1991–2011 - יו"ר איגוד מנהלי בתי החולים בישראל.
מ-2011 - נשיא איגוד מנהלי בתי החולים בישראל.
חיים אישיים

נשוי לפנינה ואב לשלוש בנות.
בלו צ'יר

| --- | --- |

חברי הלהקה בשנת 1968
 מקום הקמה:  סן פרנסיסקו 
 מוקד פעילות:  סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1966–2009 (כ־43 שנים)
 סוגה:  הארד רוק, בלוז רוק, רוק פסיכדלי, אסיד רוק, הבי מטאל
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס 
 www.bluecheer.us
 חברים
 ליי סטפנס דיקי פטרסון פול ווליי
 
בלו צ'יר (באנגלית: Blue Cheer) הייתה להקת רוק אמריקנית מסן פרנסיסקו. עיקר פרסומה היה בסוף שנות השישים ובתחילת שנות השבעים, אך היא המשיכה לפעול עד שנת 2009. שמה שם הלהקה מגיע מסם פסיכדלי שהיה נפוץ בתקופת הקמת הלהקה. ללהקה השפעה רבה על הבי מטאל, והיא השפיעה על להקות הבי מטאל חלוצות כמו בלאק סבאת', דיפ פרפל, לד זפלין ועוד.
קורות

הלהקה החלה כאשר חברים בה שישה נגנים בשנת 1966, אבל כבר בשנת 1967 נותרו בה שלושה: ליי סטפנס (Leigh Stephens) על גיטרה, דיקי פטרסון (Dickie Peterson) בגיטרת בס ושירה, וכן פול ווליי (Paul Whaley) על התופים. הלהיט הראשון והגדול ביותר שלהם היה הסינגל "בלוז הקיץ" ("Summertime Blues"), שהוא גרסת כיסוי לשיר של אדי קוקרן, והגיע למקום הארבעה-עשר בבילבורד 100 החמים. שיר זה הוכנס לאלבומם הראשון Vincebus Eruptum. אלבום זה הוגדר כ"יצירת מופת כאוטית של כח גלם", והגיע למקום האחד עשר בטבלת הבילבורד 200. התקליט הזה מאופיין בצליל מטאלי בסיסי ורועש, השונה ממה שבא לפניו ואולי גם אחריו.
קשה לאפיין את צליל הלהקה בתקופה הראשונה שלהם (עד לשנת 1971) אך ברור שזהו צליל רועש, מכיל אלמנטים מהבלוז ומהרוק הפסיכדלי.
הלהקה עשתה שינויים בהרכב אחרי התקליט השני שלהם Outsideinside בשנת 1968: ליי סטפן הוחלף ברנדי הולדן (Randy Holden) מלהקת החצי השני. בשנת 1969 הולדן עזב, וברוס סטפנס (Bruce Stephens) ביחד עם רלף קלוג (Ralph Kellogg) החליפו אותו. שינוי זה גרם לעידון הצליל של הלהקה בתקליט השלישי שלהם, "New, Improved".
לאחר עוד מספר שינויים, ולאחר הוצאת התקליט Oh! Pleasant Hope בשנת 1971, החליטה הלהקה להיפרד.
בשנים 1988 - 1994 הלהקה הופיעה בעיקר באירופה, והוציאה תקליט הופעה חיה ראשון Blitzkrieg Over Nuremberg.
דיסקוגרפיה

Vincebus Eruptum, שנת 1968
Outsideinside, שנת 1968
New! Improved! Blue Cheer, שנת 1969
Blue Cheer, שנת 1969
The Original Human Being, שנת 1970
Oh! Pleasant Hope, שנת 1971
The Beast Is...Back, שנת 1984
Blitzkrieg Over Nuremberg, שנת 1989
Highlights & Low Lives, שנת 1990
Dining With the Sharks, שנת 1991
Live in Japan, שנת 2003
Bootleg: Live - Hamburg - London, שנת 2005
What Doesn't Kill You..., שנת 2007
סמואל טפרה

סמואל טפרה (נולד ב-23 באוקטובר 1999) הוא אתלט אתיופי, פעמיים רצופות אלוף העולם באולם (ברמינגהאם 2018, בלגרד 2022) ושיאן עולם באולם (2019–2022) בריצת 1500 מטר.
ביוגרפיה > 2017

באליפות אתיופיה שנערכה בשנת 2017 זכה טפרה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:38.3 דקות ונכלל במשלחת לאליפות העולם באתלטיקה 2017. באליפות העולם עצמה הוא סיים במקום 31 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:46.22 דקות.
ביוגרפיה > 2018

בתחרות שנערכה באולם בואל דה רוי, צרפת ב-27 בינואר 2018 קבע בריצת 1500 מטר שיא עולם חדש מתחת לגיל 20 של 3:36.05 דקות.
ביוגרפיה > 2018 > אלוף העולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בברמינגהאם, בריטניה בתחילת מרץ 2018 זכה טפרה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:58.19 דקות, לפני מרצין לבנדובסקי מפולין (3:58.39 דקות) ועבדלאטי איגווידר ממרוקו (3:58.43 דקות). במאי אותה שנה הוא שיפר את שיאו בריצת 1500 מטר כשקבע תוצאה של 3:31.63 דקות.
ביוגרפיה > 2019 > שיאן עולם

בתחרות שנערכה באולם בפולין ב-6 בפברואר 2019 קבע בריצת 1500 מטר שיא עולם מתחת לגיל 20 בתוצאה של 3:35.57 דקות. שבעו וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבירמינגהאם באולם ב-16 בפברואר הוא זכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא עולם חדש של 3:31.04 דקות, לפני בן ארצו יומיף קג'לצ'ה, שסומן לפני הריצה כמי שישבור את השיא. התוצאה מהווה שיפור לשיא העולם הוותיק בן ה-22 שנים של הישאם אל גרוז' מממרוקו (3:31.18 דקות).
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 1500 מטר: 3:31.63 דקות (2018)
ריצת מייל: 3:49.45 דקות (2019)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 1500 מטר: 3:31.04 דקות (2019), שיא עולם בעבר
הערות שוליים

↑  Ethiopia national championships, Addis-Ababa 16-21/05/2017, ‏africathle.com
↑  Samuel Tefera Of Ethiopia Breaks World U-20 Indoor 1,500m Record, ‏ethiosports.com, ‏28 בינואר 2018
↑  1500m World Record Alert: Yomif Kejelcha Could Take Down El Guerrouj’s Record in Birmingham באתר LetsRun
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14797484
דיגיטל אנדרגראונד

| --- | --- |

 מקום הקמה:  אוקלנד 
 תקופת הפעילות:  1987–2008 (כ־21 שנים) 
 סוגה:  היפ הופ אלטרנטיבי, היפ הופ של החוף המערבי, פאנק
 חברת תקליטים:  טומי בוי רקורדס, ריינו אנטרטיינמנט, רדיקל רקורדס, יוניברסל מיוזיק גרופ, אינטרסקופ רקורדס, Jake Records, האחים וורנר רקורדס 
 www.shockg.com
 חברים
 שוק ג'י 
 
דיגיטל אנדרגראונד (באנגלית: Digital Underground) היה הרכב היפ הופ אלטרנטיבי אמריקאי מאוקלנד. חברי ההרכב השתנו והתחלפו עם כל אלבום וסיבוב הופעות.
מנהיג ההרכב היה גרגורי "שוק ג'י" ג'ייקובס. שוק ג'י הקים את הקבוצה ב-1987 עם ג'ימי "צ'ופמאסטר ג'יי" דרייט מברקלי, קליפורניה, ודי ג'יי הרדיו של טמפה, קנת "קני-קיי" ווטרס.
בהשפעה רבה מלהקות הפאנק השונות של שנות ה-70, דיגיטל אנדרגראונד לקחה דגימות מלהקות אלו, שהפכו למרכיב משמעותי בראפ של החוף המערבי. דיגיטל אנדרגראונד בולטת גם בצמיחת הקריירה של חבר ההרכב טופאק שאקור.
ב-2008, לאחר כ-20 שנים של סיבובי הופעות, שוק ג'י הודיע רשמית שההרכב התפרק. זמן קצר לאחר ההכרזה הזו, הקבוצה אישרה גם שהאלבום שלהם ממאי 2008, "!Cuz a D.U. Party Don't Stop..", יהיה השיתוף פעולה האחרון שלהם.
לאחר מותו של שוק ג'י, בשנת 2021, דרייט הכריז ב-25 באוגוסט 2021 על הקמת ההרכב דיגיטל אנדרגראונד נקסט ג'נריישן (Digital Underground Next Generation), בראשות בנו, צ'ייסן "סון אוף דה אנדרגראונד" דרייט.
הקמה

ג'ייקובס בילה את רוב שנות נעוריו בטמפה ובניו יורק. כשההרכב הוקם בשנת 1987, אופיו היה לוחמני יותר, ונועד להוות מחווה לפעילים החברתיים הפנתרים השחורים. עם זאת, כאשר הרכבים כמו פאבליק אנמי ו-N.W.A זכו להצלחה, ג'ייקובס בחר לקחת את האופי של ההרכב לכיוון יותר גחמני ואופטימי.
בשנת 1987 ג'ייקובס פגש את דרייט בחנות מוזיקה בסן ליאנדרו, קליפורניה, שם ג'ייקובס מכר לדרייט כלי מקלדת. דרייט התעניין במוזיקת היפ הופ וג'ייקובס התעניין באולפן של אביו של דרייט, שם ניגן פאנק וג'אז. השניים התחברו דרך הערצה המשותפת ללהקות כמו פרלמנט ופאנקדליק, ובסופו של דבר הקימו את ההרכב. דרייט, יליד ברקלי, האמין ש"האקלקטיות" של אזור מפרץ סן פרנסיסקו הייתה השפעה מהותית על דיגיטל אנדרגראונד.
קריירה

"Sex Packets", אלבום הבכורה של הקבוצה, יצא לאור בתחילת 1990 בעקבות הצלחת שני הסינגלים הקודמים שלהם, שנכללו באלבום: " Doowutchyalike" (להיט מועדונים, שיצא לאור בשנה שלפני) ו-"The Humpty Dance" (יצא בינואר והיה המצליח יותר מבין השניים). "The Humpty Dance" הגיע למקום ה-11 ברשימת בילבורד הוט 100, למקום ה-7 במצעד שירי ה-R&B ולמקום ה-1 במצעד שירי הראפ. שוק ג'י ביצע את השיר תחת האלטר אגו "המפטי האמפ" ("Humpty Hump"). Sex Packets כללה סימפולים של P-Funk, בהשפעת ג'אז ושילוב של סימפולים וכלי נגינה חיים, מה שזיכה אותה בביקורות חיוביות ומכירות רבות של האלבום.
ב-1992 יצא לאור המיני-אלבום, "This Is an EP Release", שהוכתר כאלבום זהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. שני שירים מהאלבום, "Tie the Knot" ו-"Same Song" נכללו בפסקול של הסרט "Nothing But Trouble" בכיכובם של דן אקרויד,צ'בי צ'ייס, דמי מור וג'ון קנדי. טופאק שאקור ערך את הופעת הבכורה שלו בשיר "Same Song" וגילם מלך אפריקאי בקליפ של השיר. טופאק גם הופיע כזמר רקע בגרסת הרמיקס של השיר "The Way We Swing" כשהתלוצץ בשיר, והוסיף אלתורים הומוריסטיים בין שורות השיר. טופאק החל להופיע לראשונה על הבמה עם ההרכב כאחד הרקדנים וכהייפ מאן.
אלבום המלא השני של ההרכב, "Sons of the P", כלל שני סינגלים: "Nose Job" ו-"Kiss You Back", האחרון שבהם כלל פזמונים וקולות רקע ששרה בוני בוייר, שעבדה לזמן קצר עם דיגיטל אנדרגראונד. גם האלבום וגם הסינגל "Kiss You Back" הוכתרו כל אחד כזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
האלבום השלישי של ההרכב, "The Body-Hat Syndrome" זכה להצלחה פחות טובה מקודמיו. הסינגל השני של האלבום,"Wussup wit the Luv", כלל מסרים אנטי גיזעניים ובו התארח טופאק שאקור, שכלל גם הופעה בקליפ שלו. הופעה זו הייתה הפעם האחרונה שטופאק הופיע יחד עם ההרכב, בעוד שנוספו ראפרים חדשים כמו סאפיר (Saafir) וקלי (Clee).
ב-1998, שמונה שנים לאחר האלבום הראשון של ההרכב, יצא לאור אלבומם החמישי, "?Who Got the Gravy", שהגיע למקום ה-91 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ. למרות מקורו של ההרכב מהחוף המערבי, האלבום בכוונה כלל מספר ראפרים מהחוף המזרחי בתקופה שבה הייתה יריבות בין המזרח למערב בהיפ הופ, בניסיון להתעלם ממנה וגם ללגלג עליה. האורחים כללו את ילידי ניו יורק ביג פן, ביז מארקי ו- KRS-One.
ב-20 במאי 2008 יצא לאור האלבום האחרון של ההרכב, "..Cuz A D.U. Party Don't Stop!", חלק ניכר ממנו הוקלט בהופעה חיה מ-2005. זמן קצר לפני שחרורו, הקבוצה יצאה להפסקה בלתי מוגבלת. מאני-בי (Money-B) ציין כי שוק ג'י הביע עניין בכתיבת ספר ובחקר מוזיקה שאינה מתאימה לשם דיגיטל אנדרגראונד.
ב-18 במאי 2010 יצא לאור המיני-אלבום, The Greenlight EP, שכלל מספר שירים של ההרכב שטרם יצאו.
דיסקוגרפיה > אלבומים

1990 – Sex Packets
1991 – Sons of the P
1993 – The Body-Hat Syndrome
1996 – Future Rhythm
1998 – ?Who Got the Gravy
2008 – !Cuz a D.U. Party Don't Stop..
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

1991 – This Is an EP Release
2010 – The Greenlight EP
הערות שוליים

↑  Kenny K - Tampa Hip-Hop dot Com v2.0
↑  .Pop Matters; We Don't Die, We Multiply
1 2  רודאס ריקי, 'Couldn't have happened anywhere else': Chopmaster J reflects on Digital Underground's Oakland roots, The Oaklandside, ‏5 באוגוסט 2021
↑  Interview with Digital Underground's Money-B
↑  Digital Underground – The Greenlight EP features previously unreleased tracks, and releases May 18th
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb139877085 (data)  GND: 10293517-8  ISNI: 0000 0001 1581 0530  LCCN: n94006895  MusicBrainz: ff6cb06c-a6e5-4ab9-a5ce-fa2095be45b9  VIAF: 126862183   WorldCat (עם VIAF): 126862183