stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טל דקל
הערות שוליים

↑  טייסת מסוקים ראשונה בישראל
↑  קטלוג התערוכה "בתוך ומחוץ לתמונה", באתר תנועת "אחותי"
↑  סגל אקדמי התכנית ללימודי נשים ומגדר אוניברסיטת תל אביב
↑  מגדר | כתב עת למגדר ופמיניזם | כתב עת אקדמי | רב תחומי | מקוון, באתר web.archive.org, ‏2019-10-19
↑  National Council of Jewish Women Awards to Recognize Work of two Influential Israeli Women | NCJW, web.archive.org, ‏2016-03-02
↑  טל דקל וסיגל דוידי - פרס גולדברג על כתב יד מצטיין, באתר העמותה לחקר אמנות נשים ומגדר בישראל, 21 בינואר 2018
↑  הנשים שמאחורי, באתר תנועת "אחותי"
↑  1325 ישראל - נשים מנהיגות לשלום וביטחון
↑  אלכסנדרה לוקש, האם נשים היו מביאות לשלום עם הפלסטינים?, באתר ynet, 23 במרץ 2014
↑  על הספר (מ)מוגדרות: אמנות והגות פמיניסטית, באתר הוצאת הקיבוץ המאוחד
↑  הפרק הראשון של הספר, באתר הוצאת Cambridge Scholars Publishing
↑  דוד שפרבר, לנפש אין מין? על ספרה של טל דקל,) (במוגדרות, מגדר | כתב עת למגדר ופמיניזם |
↑  קציעה עלון, הביתן שלא יהיה, על הספר "נשים והגירה", באתר ערב רב, 14 באפריל 2014
↑  הביתן שלא יהיה | ערב רב Erev Rav, באתר ערב רב Erev Rav
↑  על הספר "נשים וזִקנה - מגדר וגילנות בראי האמנות בישראל", באתר האוניברסיטה הפתוחה
על הספר "נשים וזקנה - מגדר וגילנות בראי האמנות בישראל" בעיתון הארץ
↑   ורד לי, "זיקנה דומה לעוני. היא נוכחת בכל מקום אבל מודחקת ומוסתרת", באתר הארץ, 21 ביוני 2021
↑  ורד לוי, זיקנה דומה לעוני. היא נוכחת בכל מקום אבל מודחקת ומותרת, הארץ 2021, הארץ, 2021, עמ' 4 מדור גלריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297006805171  BnF: cb166769848 (data)  GND: 1123735530  ISNI: 0000 0003 6985 113X  LCCN: n2012042606  SUDOC: 178326380  VIAF: 244798062   WorldCat (עם VIAF): 244798062
מועצה אזורית אל-בטוף

מועצה אזורית אל-בטוף (או אלבטוף; בערבית: البطوف) היא מועצה אזורית במחוז הצפון. המועצה מאגדת בתוכה ארבעה כפרים בדואים-ישראלים: ואדי אל-חמאם (وادي الحمام), עוזייר (العـُزَيـْر), רומאנה (رُمانة) ורומת אל-הייב (عرب الهـَيـْب). אל-בטוף הוא השם הערבי של בקעת בית נטופה, אשר שלושה מתוך ארבעת הכפרים שוכנים לצידה. הכפר הרביעי, ואדי אל-חמאם, מרוחק כעשרים ק"מ משלושת הכפרים, ושטח השיפוט של המועצה אינו רציף.
היסטוריה

יישובי המועצה היו חלק כלולים בתחום מועצה אזורית נוף הגליל שהוקמה בשנת 1993. בשנת 1999 מינה שר הפנים, נתן שרנסקי, ועדת גבולות, בראשות הגאוגרף יוסי בן-ארצי מאוניברסיטת חיפה, לבדיקת תחומי השיפוט של המועצה, עקב רצונם של היישובים הבדואים לקבוע מחדש את גבולות המועצה. הצורך בהקמת ועדת הגבולות התעורר לפני הבחירות המוניציפליות למועצות האזוריות במאי 1999, כאשר שלושה מהיישובים בדוויים: רומנה, עוזייר רומת אל-הייב, ביקשו שלא להיכלל בתחום המועצה האזורית נוף הגליל, ולהקים לעצמם מועצה עצמאית משלהם. היישובים פנו לבג"ץ, וביקשו ממנו שלא להשתתף בבחירות ולהקים מועצה נפרדת. בג"ץ המליץ על הקמת ועדה שתחליט לאן ישתייכו היישובים מבחינה מוניציפלית.
ב-1 בפברואר 2001, אימץ שר הפנים חיים רמון, את המלצת ועדת בן-ארצי לפצל את המועצה. המועצה  פורקה ויישוביה התפצלו לשתי מועצות אזוריות מועצה אזורית בוסתאן אל-מרג' ולמועצה אזורית אל-בטוף.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית אל-בטוף 9,318 תושבים, מתוכם 9,317 תושבי ישראל (מקום 183 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 73.6%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 7,208 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
חינוך

בתחומי המועצה נמצאים ארבעה בתי-ספר יסודיים, שתי חטיבות ביניים, ותיכון מקיף אחד.
יישובי המועצה

| מספר | צורת היישוב | ישוב | אוכלוסייה | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | כפר ערבי | ואדי אל-חמאם | 1,749 | 1948 |
| 2 | כפר ערבי | עוזייר | 3,512 | סוף המאה ה-19 |
| 3 | כפר ערבי | רומאנה | 1,393 | תקופת הברונזה |
| 4 | כפר ערבי | רומת אל-הייב | 2,589 | בתחילת שנות ה-20 |
גלריית תמונות

מסגד במועצה
בניין המועצה
מבט ממערב על רומאנה
הערות שוליים

↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  דליה טל, ‏מונתה ועדת גבולות שיפוט לישובים הבדוויים, באתר גלובס, 30 באוגוסט 1999
↑  ועדת חקירה לגבולות: מועצה אזורית נוף הגליל תפוצל לשתי מועצות אזוריות, באתר גלובס, 1 בפברואר 2001
↑  פרופיל מועצה אזורית אל-בטוף באתר הלמ"ס
| דגל ישראל מועצות אזוריות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף •  מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל |  |
| מחוז חיפה | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה |  |
| מחוז המרכז | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |  |
| מחוז ירושלים | מטה יהודה |  |
| מחוז הדרום | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר |  |
| אזור יהודה והשומרון | גוש עציון • הר חברון • מגילות ים המלח • מטה בנימין • ערבות הירדן • שומרון |  |
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306544105171  VIAF: 242351303   WorldCat (עם VIAF): 242351303
יוסי אסרף

יוסי אסרף (נולד ב-21 ביולי 1975) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כראש מועצת גבעת זאב.
ביוגרפיה

נולד וגדל בירושלים. למד בבית ספר נווה עציון בבית וגן ובישיבת קריית נוער עד כיתה י"ב.
בשנת 1993 התגייס לצה"ל ושירת בגבעתי ולאחר מכן במילואים בגדס"ר. לאחר שירותו הצבאי למד הנדסה ובניין במכללה למינהל בעמק רפאים בירושלים והוא בעל תואר הנדסאי.
קודם כניסתו לפוליטיקה היה אסרף בעליה של רשת מוצרי חשמל "שיא החשמל ומיזוג" ועמד בראש ארגון חסד על שם גיסו צביקה כהן, שנרצח בפיגוע בשנת 2002.
לאחר שראש מועצת גבעת זאב יוסי אברהמי הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת, הכריז יוסי אסרף על מועמדותו לתפקיד. בבחירות למועצת גבעת זאב ב־27 בפברואר 2024 גבר אסרף על חגי חיות, כשהוא זוכה ברוב של כ-59.2% מקולות הבוחרים. עומד בראש סיעת "תקווה לגבעה" (הכוללת חרדים, חילונים ודתיים לאומיים) ונתמך בבחירות גם על ידי דגל התורה.
הוא נשוי ואב לשמונה ילדים. מתגורר בגבעת זאב.
הערות שוליים

↑  יוסי אסרף חושף את תכנית 2030 לגבעת זאב, באתר ערוץ 7, 28 בספטמבר 2023
↑  כיכר בשיתוף 'תושבים מובילים אחרת', ‏בגבעת זאב מוכיחים שאפשר גם אחרת, באתר כיכר השבת, 28 באוגוסט 2023
↑  הפיצול החרדי מתרחב: ש"ס תצביע לחיות לראשות גבעת זאב, בדגל יתמכו באסרף, באתר JDN‏
הפועל נהריה (כדורגל)

הפועל נהריה הייתה קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר נהריה. בעבר, בעיקר בשנות ה-50 ושנות ה-60, הייתה הפועל נהריה קבוצה בולטת בליגת המשנה, שם שיחקה במצטבר כ-10 עונות. לאחר מכן ירד כוחה של הפועל נהריה, והיריבה העירונית בית"ר נהריה עלתה לליגות גבוהות יותר. בעשור האחרון לפעילותה שיחקה הקבוצה בליגה ג' ובשנת 2022 התאחדה הקבוצה עם בית"ר נהריה וחדלה להתקיים.
היסטוריה

קבוצת הכדורגל של הפועל נהריה, הוקמה לראשונה בשנות ה-40, ושיחקה בתחילה בטורנירים מקומיים ובליגות נמוכות. הפעם הראשונה שהקבוצה עלתה לליגה השנייה הייתה בעונת 1953/1954, העונה השלישית של הליגה הזו תחת מדינת ישראל החדשה, כאשר היא נקראה ליגה ב', כאשר בעונה זו סיימה נהריה במקום החמישי בבית הצפון.
בעונת 1954/1955 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה במסגרת הליגה כאשר סיימה במקום השלישי והייתה רחוקה 6 נקודות בלבד מעלייה לליגה הבכירה. בהמשך בעונת 1956/1957 סיימה הקבוצה במקום ה-11 בליגת המשנה וירדה לליגה השלישית (שאז נקראה ליגה ב').
בעונת 1962/1963 סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה ב', ועלתה לליגת המשנה ליגה א', אך הקבוצה לא שרדה את עונת 1963/1964 וירדה בסופה חזרה לליגה השלישית.
הישג השיא והתוצאה הבולטת ביותר של המועדון, הנחשבת לאחת הסנסציות הגדולות ביותר בתולדות הכדורגל הישראלי הגיעה בשמינית הגמר של גביע המדינה בכדורגל לעונת 1962/1963, כאשר הפועל נהריה, ששיחקה בליגה ב' (הליגה השלישית דאז), ניצחה את מכבי תל אביב מהליגה הבכירה בישראל בתוצאה 0:1, עם שער מאוחר של רפי שושן. סנסציה זו לא הסתיימה עם תום המשחק, המשחק כיוון שמכבי תל אביב הגישה ערעור בטענה שהפועל נהריה שיתפה במשחק שחקן באופן לא חוקי. תחילה הערעור התקבל ונפסק ניצחון טכני למכבי תל אביב, אך לאחר ערעור חוזר של הפועל נהריה תוצאת המשחק שונתה חזרה לטובת הפועל. ערעור נוסף לאחר מכן של מכבי תל אביב לא התקבל והיא הודחה מהגביע לבסוף, כאשר הפועל נהריה המשיכה לרבע הגמר, שם הודחה על ידי אלופת ישראל דאז, הפועל פתח תקווה, לאחר הפסד 5:3.
ב-1964 נפתח אצטדיון חדש בעכו בו אירחה הקבוצה את משחקיה הביתיים. שתי עונות לאחר מכן, סיימה הקבוצה במקום הראשון בליגה ב' צפון א', אולם ההיסטוריה חזרה על עצמה, והיא ירדה כבר בעונה שלאחר מכן (שהייתה "העונה הכפולה" של 1966/1968), לאחר שעוד פעם סיימה במקום הלפני אחרון. בעונת 1969/1970 סיימה הקבוצה פעם נוספת בראש ליגה ב' צפון א', ועלתה שוב לליגה א'. הפעם הצליחה הקבוצה לשרוד לתקופה יותר ארוכה, וסיימה את העונה העוקבת במקום החמישי. המועדון שרד בליגת המשנה של ישראל במשך 5 עונות ברציפות עד לסיום עונת 1975/1976, העונה בה נוסדה הליגה הארצית, והקבוצה סיימה במקום ה-13, ולא הצליחה להעפיל אליה, מה שהשאיר אותה בליגה א' - שהפכה לליגה השלישית בישראל. הפועל נהריה שיחקה בליגה א' עד עונת 1981/1982, אז סיימה בתחתית הליגה וירדה לליגה ב'. מאז לא חזרה הקבוצה לליגה השלישית בישראל.
בשנות פעילותה האחרונות שיחקה הקבוצה בליגה ג', לאחר שהפעם האחרונה שירדה מליגה ב' הייתה בעונת 2010/2011, לאחר שהפסידה בפלייאוף הירידה 0–1 לאיחוד בני מג'ד אל כרום. עונתה הפעילה האחרונה שלה בתור הפועל נהריה הייתה עונת 2021/2022 שאחריה התאחדה הקבוצה עם בית"ר נהריה מליגה ב' ולמעשה חדלה מלהתקיים בשמה. בדצמבר 2024 הוגשה בקשה לבית המשפט המחוזי בחיפה לפירוק עמותת "הפועל נהריה מועדון כדורגל".
שחקני עבר בולטים

| --- | --- |
 מרדכי (מוטקה) ברקוביץ  חנוך ברנוב  דוד פרטוק  אליאס זוברי  ויקטור בוני:  דוד פוליאקוב  דוד סרוקה  רפי שושן
הערות שוליים

↑  כוננות סינדרלות, אתר ההתאחדות לכדורגל, 25 בדצמבר 2014
↑  חביב בן דוד, "באתי עם חליפה, כי ידעתי שזה הולך להיות יום חג להפועל ר"ג", באתר הארץ, 14 במאי 2003
↑  גביע: נהריה, עפולה ואזור רוצות להפוך לסינדרלה, באתר ynet, 29 בינואר 2013
↑  אבי פפיס ומיכאל וייסרמן, היסטוריה בנהריה: איחוד בין קבוצות הכדורגל, באתר דאבל פס (ספורט 5), ‏15 במאי 2022
↑  בקשות לפירוק חברות על ידי בית המשפט, ילקוט הפרסומים 13136, תשפה, 29 בינואר 2025, עמ' 3102
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל ישראלי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגיע הזמן

| --- | --- |

עטיפת החלק התשיעי בסדרה ("אורות גבוהים")
 מידע כללי
 מאת:  נתנאל ובת-אל אפשטיין
 סוגה:  קומיקס 
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  9
 
הגיע הזמן היא סדרת קומיקס ציונית-דתית בדיונית שכתב הזוג נתנאל ובת-אל אפשטיין, ויצאה לאור בהוצאת עמותת ראש יהודי.
עלילה

הסדרה מתארת את עלילותיה של משפחת יום טוב, משפחה דתית לאומית, המתגוררת ביישוב מעלה גרא, יישוב בדיוני בהר חברון (פרודיה על מעלה חבר), שחווה לעיתים קפיצות בזמן באמצעות כבש מְדבר בשם עזריאל. המשפחה עוברת בתקופות שונות בהיסטוריה של עם ישראל, מהמבול ויציאת מצרים, דרך שלמה המלך, גלות בבל ובית שני, ועד משפט דרייפוס, עליית תלמידי הגר"א ומלחמת ששת הימים. מתוך המסע בזמן לומדת המשפחה תובנות עמוקות סביב נושא מרכזי אחד, כמו חירות ושעבוד, אהבת תורה, מעלת התפילה, מדינת ישראל כהתגשמות אתחלתא דגאולה ועוד, הלקוחות בעיקר מתורת הראי"ה קוק ותורת החסידות.
הספרים משלבים בתוכם הומור ושנינויות רבות.
דמויות > משפחת יום טוב

חגי – אב המשפחה, איש עסקים.
חגית – אם המשפחה, עקרת בית.
שי – בייניש המשרת בחיל התותחנים במסגרת הסדר, מצטרף לקורס קצינים ונהיה מ"כ. נוהג לשלב בדבריו ציטוטים, מקראיים בעיקר. בספר השמיני נישא לאודי שמע.
שרי – אולפניסטית לחוצת מבחנים. בספר השישי נישאת לבולמוס.
חובב – נער אנרגטי ושובב, רודף הרפתקאות.
תמה – ילדה רגשנית ותמימה.
אדוה – פעוטה בעלת אומץ. שומרת באדיקות על שור הצעצוע שלה, המכונה חומוס (או סומכוס).
דמויות > דמויות נוספות

בולמוס – חייל מתייוון בתקופת החשמונאים, שבטעות עבר בזמן להווה. הוא חוזר בתשובה, ונשאר בהווה יחד עם פומבדיתא, הפיל שלו, עקב התלהבותו מתקופת 'אתחלתא דגאולה'. בכרך השישי נישא לשרי.
עזריאל – כבש מְדבר העובר בזמן כאשר הוא ישן, ומעביר יחד עימו את כל מי שנוגע בו.
פומבדיתא – הפיל של בולמוס. קרוי על שם העיר פומבדיתא.
מתושלח – כלבם הזקן של משפחת יום טוב, פרודיה על מתושלח.
אודיה "אודי" שמע/יום טוב – בחורה פטפטנית וחסרת טקט, חברתה של שרי מהאולפנה. בספר השמיני נישאת לשי.
אחיחפר – דמות נאיבית ופטפטנית מהעבר, שהמשפחה פוגשת בתקופות שונות.
השראה

המן הרשע נראה כמו מחמוד אחמדינז'אד, ועשרת בניו דומים לגמדים של שלגיה; דתן ואבירם מופיעים כמה פעמים כמפריעים לעם; מתייוון בשם "טטנוס" נראה כמו הרשע הג'ינג'י מהיה היה; ומרדכי היהודי מצויר בדומה לרב מרדכי אליהו.
דמויות בדיוניות שונות מהתרבות הפופולרית מופיעות בספרים: אובליקס בספינה של יונה הנביא, מופאסה, סקאר והחיה במכת ערוב. כשמלכת שבא מופיעה בירושלים אדוה שואלת אם לשיר את השיר "הנסיך עלי". בולמוס עצמו נותן זפטות בסגנון אובליקס וכשעמדו להילחם במדין הוא אמר "יופי טופי" כמו אובליקס כשעמד להילחם ברומאים. הכשפים שמטיל בלעם נלקחו מהארי פוטר: "וינגרדיום לביוסה" להרמת צבא מדין באוויר ו"אציו" לזימון.
העיר הזאת (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  העיר הזאת
 בימוי:  עמית אולמן
 הופק בידי:  חגי ארד אהרון פאר אלעד פלג אריק עשת מאיה עשת נדב טמיר
 תסריט:  עמית אולמן עומר הברון (ג'ימבו ג'יי) עומר מור (איציק פצצתי)
 עריכה:  איל סיבי
 שחקנים ראשיים:  עמית אולמן מוריה אקונס ג'ימבו ג'יי אלון נוימן עידן אלתרמן ירמי אומני איציק פצצתי טונה פלד אקו מורגנשטרן סימה ברמי ראובן טדרוס טל טירנגל 
 מוזיקה:  עומר מור (איציק פצצתי)  עמית אולמן עומר הברון (ג'ימבו ג'יי)
 צילום:  מישה פלטינסקי
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברת הפקה:  דרומהפקות תיאטרון האינקובטור
 חברה מפיצה:  דרומהפקות
 הקרנת בכורה:  6 ביולי 2023
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  פילם נואר אופרת ראפ בלשית
 תקציב:  1.5 מיליון שקל
 פרסים:  מועמד פרסי אופיר 2024 בקטגוריות: עריכה, פסקול, מוזיקה מקורית, עיצוב אומנותי, עיצוב תלבושות, איפור.
 thecityfilm.co.il
 דף הסרט ב־IMDb
עמית אולמן בתור הבלש ג'ו
העיר הזאת הוא סרט אופרת ראפ בלשית ישראלי המבוסס על מחזה באותו שם מאת עמית אולמן. הסרט יצא בהפקת דרומהפקות ותיאטרון האינקובטור שבירושלים, בו עלה המחזה ויצא לאקרנים ביולי 2023. הסרט עוסק בחקירה של הבלש ג'ו אודות תעלומת רצח המסתבכת כאשר מתגלה שמעורב בה פושע גדול, ונכתב בהשראת ז'אנר הפילם נואר.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אופיר בשנת 2024 וזכה בארבעה פרסים: פרס הפסקול, פרס המוזיקה, פרס העיצוב האומנותי ופרס התלבושות.
עלילה

למשרד החקירות הפרטי של הבלשים ג'ו וג'ק, נכנסת שרה בנט ומבקשת את עזרתו של ג'ו לחקור את היעלמותה של אחותה נעמי.
יחד עם ג'ק, שותפו, השניים חוקרים את מקרה ההיעלמות ומגלים שאחותה של שרה נרצחה, וברצח מעורב פושע גדול בשם "מנשה". במהלך החקירה ג'ק מנסה להניא את ג'ו מלהמשיך בחקירה ולאחר מכן ג'ק נרצח.
מפקח המשטרה מקמרפי ושותפו צ'אקי חושדים שג'ו הבלש רצח את השותף שלו, רצח את נעמי בנט, ובדה מליבו את הקשר שלו עם אחותה שרה.
ג'ו נחקר במשטרה, מתוודה על הרצח ונידון לעונש מוות בתלייה. רגע לפני שעלה לגרדום, בנאום המילים האחרונות, חושף ג'ו בפני הקהל את זהותו של מנשה שגם אחראי על הרצח של נעמי בנט. מנשה נעצר במקום.
יצירת הסרט

בשנת 2008 הציג לראשונה עמית אולמן את אחת הסצנות מתוך "העיר הזאת" לחברי להקתו "ויקטור ג'קסון" הכוללת את ג'ימבו ג'יי ואיציק פצצתי. הלהקה הופיעה עם הסצנה בהופעות ולאחר הצלחתה, הרחיבו את הסצנה הבודדת לסיפור בלשי שהפך למחזה העיר הזאת שהוצג בשנים 2012–2022.
יצירת הסרט > המעבר מתיאטרון לקולנוע

ההצגה רצה כעשור, וכבר מימיה הראשונים שאף אולמן לצלם גרסה קולנועית. המעבר לקולנוע הביא איתו אתגרים דוגמת יצירת עיר שלא נראית ישראלית ולא מודרנית וסביבה עולם חדש ואפל, בהשראת סרטי פילם נואר מצד אחד ובהשראת תרבות ההיפ הופ מצד שני. התלבושות שנבחרו היו תקופתיות ועיצוב הפנים של השחקנים מתכתב עם סרטי בלשים קלאסיים.
השפה הקולנועית של הסרט מהווה חידוש בכך שכל התסריט הוא שיר אחד ארוך, כשכמעט כל הדיאלוג כתוב בחרוזים ומלווה על ידי כלי נגינה.
שחקנים > דמויות ראשיות

| שחקנ/ית | דמות | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| עמית אולמן | ג'ו חלפון | בלש ציני ומריר |
| מוריה אקונס | שרה בנט | מחפשת אחר אחותה שנעלמה, למדה בתיכון עם ג'ו |
| עומר הברון (ג'ימבו ג'יי) | ג'ק הלפרין | חוקר ושותף של הבלש ג'ו שנרצח במהלך הסרט |
| אלון נוימן | שלומי מקמרפי | מפקח המשטרה, מתואר כשוטר הגון, אבל בסוף הסרט מתגלה שהוא בעצם "מנשה", הפושע הגדול של העיר |
| עידן אלתרמן | ברנבי שמעוני | שליח של הפושע הגדול מנשה |
| עומר מור (איציק פצצתי) | נגן חסר שם | נגן רחוב שמנגן ומופיע ברקע לאורך הסרט |
| ירמי אומני (ג'רמאיה) | צ'ארלי (צ'אקי) מסיקה | שותפו החדש של המפקח מקמרפי מאז הירצחו של ג'ק |
שחקנים > דמויות משניות

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
אורי עמבר (טוקסיקו): ילד עיתונים (אנ')
פלד: פושע, סוחר בשעונים גנובים
ראובן אראגיי (טדרוס): הומלס
איתי זבולון (טונה): אסיר
יונתן בלומנפלד: ארקדי, פסנתרן במועדון "הברבוניה"
גיא רון: סוהר
אריק עשת: כומר, המספיד של ג'ק
טל טירנגל: מספר 3, תושב בעיר
סימה ברמי: ז'קלין, תושבת בעיר
שרי עציץ: סנדי, תושבת בעיר
אקו מורגנשטרן: דילרית
קארין כהן: מלצרית במועדון "הברבוניה"
דורון גוברמן: אשתו של ג'ק
רביד פלוטניק: מוכר תירס וכפיל של ג'ו
שירה אלתרמן: נעמי בנט, אחות של שרה
פטר קנולר: יואב רמז, מתרים
יוסף אלבלק: נהג מונית
שירים בסרט

| מספר | שם השיר | נושא |
| --- | --- | --- |
| 1 | דבר פתיחה | ג'ו במשרדו ונכנסת אליו שרה בנט |
| 2 | ציור של איש בגיר על כביש ובתוכו גופה | ג'ו ועוזרו בזירה רצח |
| 3 | סמטת הרצח - חלק א' / אין הוכחות חותכות | חקירה של הראיות בזירת הרצח |
| 4 | העיר הזאת | תיאור הלך הרוח בעיר |
| 5 | סמטת הרצח - חלק ב' | המשך חקירה של זירת הפשע |
| 6 | בקוקו בונגו - חלק א' | שרה בנט שרה בפאב |
| 7 | היה סתיו | שרה בנט מתארת איך הגיעה לעיר |
| 8 | בקוקו בונגו - חלק ב' / כמה שנאה | שרה בנט שרה בפאב |
| 9 | 10 בבוקר במשרד | ג'ק, ג'ו ומקמרפי במשרד |
| 10 | מנשה - חלק א' | תיאור תולדות הפושע מנשה |
| 11 | בדירה של בנט - חלק א' | חקירת ביתה של גברת בנט |
| 12 | בדירה של בנט - באטל | ג'ו וג'ק רבים |
| 13 | ג'ק אף פעם לא הבין את השיטות שלי | ג'ו מבכה את לכתו ג'ק |
| 14 | ג'ק אף פעם לא מת | מקמרפי, צ'אקי וג'ו בזירת הרצח של ג'ק |
| 15 | ברנבי אס ג'רבון - חלק א' | שיח של ג'ו עם שליחו של הפושע מנשה |
| 16 | מנשה - חלק ב | תיאור מעשיו ויכולותיו של מנשה |
| 17 | ברנבי אס ג'רבון - חלק ב' | שליחו של הפושע מנשה מנסה להניא את ג'ו מלהמשיך לחקור את רצח גברת בנט |
| 18 | דפיקות בדלת | מקמרפי רוצה לבצע חיפוש במשרדו של ג'ו |
| 19 | אין כאן שרה / חמישי תגיד לאחותך | ג'ו חוקר בפאב אודות שרה בנט |
| 20 | בנט בנט | ג'ו מתשאל עוברים ושבים אם ראו את שרה בנט |
| 21 | בבית הקברות | בלוויה של ג'ק |
| 22 | אתה הולך לשבת ג'ו - השוטר הרע | צ'אקי חוקר את ג'ו ומאשים אותו ברצח גברת בנט וברצח ג'ק |
| 23 | אתה הולך לשבת ג'ו - השוטר הטוב | מקמרפי חוקר את ג'ו ומאשים אותו כי המציא את הדמות של שרה בנט |
| 24 | יחיד מול רבים | אסיר שר לג'ו במעצר. עוסק ב"ריבוי" ו"ריבוי שבור" של שמות עצם בשפה העברית |
| 25 | עשן הסיגריה הלך לפניה | ג'ו במעצר ונגלה ששרה בנט בדמיונו |
| 26 | שפתותייך כחוט שני | ג'ו שר שיר אהבה לשרה בנט. השיר מבוסס על משפטים משירי אהבה ישראלים |
| 27 | הדרך לגרדום | ג'ו משוחח עם שרה בנט בסופן מעוניין להתוודות ברצח |
| 28 | מילים אחרונות | ג'ו נואם לפני תלייה מילים אחרונות |
| 29 | לפעמים זה מצליח - bitch | ג'ו חושף את הפושע מנשה |
| 30 | דבר סיום | ג'ו חושף מי רצח את ג'ק |
ביקורות ופרסים

הביקורות מצד המבקרים בישראל היו אוהדות וכינו את הסרט יצירה פורצת דרך בקולנוע הישראלי.
באוקטובר 2024, זכה הסרט במספר פרסים בפסטיבל הקולנוע צ'לסי בניו יורק: הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (עמית אולמן) והשחקנית הטובה ביותר (מוריה אקונס).
הערות שוליים

↑  העיר הזאת באתר "סרט"
↑  פרסי אופיר 2024, באתר israelfilmacademy.co.il
↑  רייצ'ל גאון, ‏מעל למלים: מחזמר הקאלט הנפלא הזה לא סתם רץ כבר 11 שנה, באתר "Time Out ישראל", 3 בפברואר 2022
↑  שמוליק דובדבני, לא ראינו את זה בא: "העיר הזאת" הוא יצירה פורצת דרך בקולנוע הישראלי, באתר ynet, 6 ביולי 2023
↑  ביקורת: העיר הזאת, יהונתן צוריה, עין הדג, יולי 2023
↑  כרמל שטרן, ‏"העיר הזאת" מתמסרת עד הסוף לחוויה שעשתה ממנה קאלט, באתר ‏מאקו‏, 7 ביולי 2023
↑  Yaron Ten Brink, אמרנו לכם: "העיר הזאת" סחף את הפרסים הגדולים בפסטיבל צ'לסי, באתר אמרנו לכם: "העיר הזאת" סחף את הפרסים הגדולים בפסטיבל צ'לסי - טיים אאוט, ‏2024-10-22
אביב גפן

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1973 (בן 51) ישראל רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  אביב ברוך גפן
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 סוגה:  רוק • רוק אלטרנטיבי • גלאם רוק • פוסט-פאנק • פופ
 סוג קול:  בריטון
 שפה מועדפת:  עברית
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר
 חברת תקליטים:  הד ארצי, ארומה מיוזיק, הליקון
 בן או בת זוג:  שרון קאופמן (15 באוקטובר 2024–?)  אילנה ברקוביץ' (1992–1998) שני פרידן (1999–2022) 
 מספר צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן (2024) 
 www.avivarchive.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אביב ברוך גפן (נולד ב־10 במאי 1973) הוא זמר־יוצר, מוזיקאי, מלחין, פזמונאי, תסריטאי, מפיק מוזיקלי ישראלי וסופר. מוביל את הרכב הרוק "התעויוט" ושותף בצמד "בלאקפילד" עם סטיבן וילסון.
גפן הוא מוזיקאי פעיל מאז שנות ה־90 ויצירותיו, מראשית דרכו, עסקו במחאה ובסוגיות אוניברסליות כמו אהבה, שלום, מוות, דת וצבא; וגם בנושאים שנויים במחלוקת כמו התאבדות, סמים וסרבנות.
במאי 2024 קיבל גפן תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת בר-אילן.
ראשית חייו

אביב גפן נולד ברמת גן לפזמונאי יהונתן גפן ולמפיקה נורית גפן. הוא נקרא על שם אביבה, סבתו מצד אביו ואחותו של משה דיין. אחותו הגדולה היא שירה גפן. הם צאצאים למשפחת רבנים, ביניהם הרב שם-טוב גפן, ידידו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק. גפן גדל בילדותו במספר יישובים, ביניהם רמת גן, רמות השבים ובית יצחק.
כשהיה בן 11 הופיע בתוכנית "שמיניות באוויר" בערוץ הראשון עם השיר "כולך בת 40", שהלחין למילותיה של אחותו שירה, שכתבה אותו לכבוד יום הולדתה של אמם. בשנת 1986 השתתף לצד מיקי קם בסרט הקצר "המטפחת", שעבורו כתב והקליט את השיר "אמא". באותה עת למד בבית הספר "רופין" שבעמק חפר, אך סולק ממערכת החינוך בסוף כיתה ח'.
בשנת 1995 נולדה אחותו למחצה, נטאשה גפן, מנישואיו של אביו לאווה חדד.
ראשית חייו > אי-גיוסו לצבא

גפן לא התגייס לשירות צבאי. ב-14 באוקטובר 1990 התקיימה ועדה רפואית ראשונה בנוגע למועמדותו של גפן לגיוס לצה"ל, ומצאה אותו בלתי כשיר באופן זמני, כנראה בשל עקמת בגבו. בתגובה ביקש גפן להתנדב לצבא כזמר שיקים להקה משלו, וסורב. ב-27 בפברואר 1992 התקיימה ועדה רפואית שנייה, שמצאה את גפן כשיר לשירות. ועדה זאת התקיימה לאחר שחתם על חוזה הקלטות בחברת הד ארצי ושלושה חודשים לפני צאת אלבומו הראשון. בתגובה להחלטת הוועדה, איים גפן בכתב ובעל פה כי יתאבד אם יגוייס. ב-19 באפריל 1993 קיבל פטור קבע משירות צבאי. עורך דינו, רון מיור, אמר על הפרשה כי גפן יצא לקרב מול צה"ל וניצח.
סוגיית אי גיוסו עוררה הדים רבים בתקשורת, בפוליטיקה ובציבור. במהלך השנים מסר גפן מספר גרסאות שונות בעניין. מול התקשורת הישראלית, נוהג גפן לטעון כי לא התגייס משום שקיבל פטור רפואי בגין בעיית עקמת. אולם מכתב ממנהל הגיוס, שנחשף בשנת 1996 בעיתון ידיעות אחרונות, מציג את השתלשלות האירועים המורכבת.