stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טינמו אדום-כנף דרומי
מאפיינים

הטינמו כשמו בעל כנפיים אדומות-בהירות עם כתמים שחורים עליהם. הוא אינו יכול לעוף וחי בטבע בערבות העשב בדרום מזרח ברזיל, מזרח פרגוואי, צפון מזרח פרו, בוליביה ומזרח ארגנטינה.
ממדים: אורכו של הטינמו 40-41 ס"מ ומשקלו עד 930 גרם. הוא בעל מקור קטן ורגליים ארוכות העוזרות לו לרוץ מהר ברחבי הערבות.
תפוצה:הוא נפוץ בערבות עשב גבוהות ויבשות עד גובה 2,500 מ', אך גם באזורים נמוכים יותר שם הוא חי במישורים לחים וביצות שונות. הוא אינו חי ביערות צפופים.
מזון:הטינמו ניזון מחרקים ויצורים קטנים נוספים, זרעים, פירות ועלים. הוא יכול לגרום בלהקות גדולות נזקים כלכליים לשדות שבאזור חיותו כשהוא ניזון מדגנים, אורז ובוטנים בעיקר אך גם על חרקים מזיקים.
הטינמו ניצוד על ידי התושבים המקומיים הן בשביל בשרו והן בגלל הנזק שהוא גורם. עקב כך חלה ירידה במספרם באזורים אנושיים ויותר באזורי שדות רחוקים מגידולים אנושיים. עם זאת הם אינם בסכנת הכחדה.
תת-מינים

R. r. rufescens - מצוי במרבית השטח של התפוצה מדרום פרו עד צפון ארגנטינה
R. r. catingae - מצוי במרכז וצפון ברזיל
R. r. pallescens - מצוי בצפון ארגנטינה מפורמוסה עד לריו נגרו
הערות שוליים

↑  טינמו אדום כנף דרומי באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ע"פ החלטות האקדמיה
יחסי גאורגיה–קטר

| יחסי גאורגיה–קטר |
| --- | --- |
גאורגיה: קטר (מדינה)


גאורגיה: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 11,586
אוכלוסייה
3,807,418: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 76,916
משטר
רפובליקה פרלמנטרית: מונרכיה אבסולוטית

יחסי גאורגיה–קטר הם ההתייחסות הפוליטית ושיתופי הפעולה שבין הרפובליקה של גאורגיה לבין מדינת קטר. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-26 במרץ 1993 לאחר עצמאותה של גאורגיה מברית המועצות.
ביקורים רמי דרג

נשיאי גאורגיה לדורותיהם ביקרו בקטר בשנים: 2008, 2009.
ראשי ממשלת גאורגיה לדורותיהם ביקרו בקטר בשנים: 2010.
שגרירים > שגרירי קטר בגאורגיה

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
עבדולרזק עבדולג'ליל עבדולע'אני אאל עבדולע'אני: 2009–2012
מוחמד בן ח'מיס חווארי: אוגוסט 2013 - ינואר 2015
מובארכ בן נאסר מובארכ אאל ח'ליפה: יולי 2015 -
שגרירים > שגרירי גאורגיה בקטר

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
גוצ'ה ג'פרידז: 2007–2009
אקטרין מיירינג מיקדז: 2009 -
סחר

| נתוני הסחר בין גאורגיה לבין קטר (באלפי דולרים)> שנה | נתוני הסחר בין גאורגיה לבין קטר (באלפי דולרים)> ייצוא מגאורגיה | נתוני הסחר בין גאורגיה לבין קטר (באלפי דולרים)> ייבוא לגאורגיה | נתוני הסחר בין גאורגיה לבין קטר (באלפי דולרים)> סך הכל |
| --- | --- | --- | --- |
| ינואר - אוגוסט 2015 | 1.5 | 41.3 | 42.8 |
| 2014 | 8.0 | 89.0 | 97.0 |
| 2013 | 14.4 | 315.2 | 329.6 |
| 2012 | 118.8 | 192.4 | 311.2 |
| 2011 | 204.9 | - | 204.9 |
| 2010 | 320.2 | 1.1 | 321.3 |
| 2009 | 1.3 | - | 1.3 |
| 2008 | 528.0 | 74.1 | 602.1 |
| 2007 | - | 9.7 | 9.7 |
| 2006 | 0.8 | - | 0.8 |
| 2005 | 149.4 | - | 149.4 |
2004: -
| 2003 | 2.0 | - | 2.0 |
יהודה שביט

יהודה שביט (11 באוגוסט 1951 - 12 באוקטובר 2013) היה ראש המועצה האזורית מטה אשר.
ביוגרפיה

יהודה שביט נולד בשנת 1951 במעברת כורדני, קריית ביאליק, לפלה ושמואל שבקובסקי. אביו היה פרטיזן ואמו ניצולת שואה שהכירו בישראל אחרי מלחמת העולם השנייה. שביט הוא בנם הצעיר לאחר אחיו אריה וחנה. מגיל צעיר היה פעיל בתנועת המחנות העולים בקריות. בגיל 15 הצטרף כילד חוץ לקיבוץ כברי בו חי כל שנותיו.
שביט שירת בחיל האוויר. לקראת סוף שירותו הצבאי, התחתן עם נעמי. שימש כגזבר במחנות העולים ולאחר חזרתו לקיבוץ כברי מילא כל השנים תפקידים מרכזיים בקיבוץ. במשך השנים שימש כגזבר קיבוצו ובהמשך כגזבר "אגודה שיתופית  משקי המפרץ" והמפעלים האזוריים. בשנים 1988 ועד שנת 1993 שימש כגזבר  מפעלי מילואות.
הותיר אחריו אשה, נעמי, ושלושה ילדים. הובא למנוחות בבית העלמין בקיבוץ מגוריו, כברי.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

החל מ-1994, נבחר שביט לראשות המועצה האזורית מטה אשר תפקיד שהחזיק בו עד ליום מותו.
יהודה עסק בפיתוח יישובי המועצה האזורית ובקליטת התושבים החדשים להרחבות. בראש מעייניו היו מערכת החינוך וחיי התרבות במועצה האזורית. תחום נוסף בו עסק  היה פיתוח תשתיות ושמירה על איכות הסביבה וקידום המודעות להפרדת הפסולת בתחומי היישובים במועצה.
הנצחה

ב-2014 נחנך על שמו "מצפור שביט" ביער חניתה.
יחסי גאורגיה–ספרד

| יחסי גאורגיה–ספרד |
| --- | --- |
גאורגיה: ספרד


גאורגיה: ספרד
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 505,370
אוכלוסייה
3,807,418: 47,905,341
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 1,580,695
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 32,996
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי גאורגיה–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין גאורגיה וספרד. שתי המדינות חברות במועצת אירופה.
יחסים דיפלומטיים

ספרד מקיימת יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של גאורגיה מאז 1992. נכון לעכשיו, יחסי ספרד עם גאורגיה מעוגנים על ידי חברות ספרדית באיחוד האירופי.
יחסים כלכליים

בשנת 2014 הצמיחה של כלכלת גאורגיה עמדה על 4.8%, התאוששות זו התרחשה, למרות המשבר ביחסי רוסיה–אוקראינה, הודות לצמיחה בצריכה, בהשקעה פרטית ויצוא. במגזר הפיננסי נותרו נקודות תורפה מבניות מסוימות (דולריזציה גבוהה, נזילות לטווח קצר וריכוז בנקאי גבוה). בין התחומים שתרמו הכי הרבה לצמיחה, היו הבנייה, המסחר הקמעונאי והתעשייה.
גאורגיה עברה אבולוציה חיובית של כלכלתה, אך עדיין נדרשת לבצע רפורמות מבניות שיאפשרו לה להגדיל את הצמיחה הכלכלית. הזמן מחזק את המדיניות המצליחה שלה באמצעות שער החליפין הגמיש שלה, תוך שמירה על עתודות מטבע חוץ חזקות ותקרת אינפלציה.
שיעורי העוני ירדו משמעותית בחמש השנים האחרונות, בשנת 2012 העוני הקיצוני עמד על 3.7% (נתונים אחרונים), אם כי באזורים הכפריים ממשיכים להראות עוני יחסי משמעותי. הפחתה זו נובעת בעיקר ממדיניות סיוע סוציאלי.
היחסים הכלכליים מוגבלים, אולם מתגלה עניין הולך וגובר של חברות ספרדיות ונמשך משיפור ניכר באקלים להשקעות זרות. החל מ-1 ביולי 2011, תקף הסכם למניעת מיסוי כפול בין גאורגיה לספרד. ב-10 וב-11 במרץ 2014 חתמו ספרד וגאורגיה על שני מזכרי הבנה לשיתוף פעולה בתחום הכלכלי ובתחום התיירות.
בשנת 2014 היצוא הספרדי לגאורגיה הסתכם ב-58.8 מיליון אירו (לעומת 78.8 מיליון אירו בשנת 2013), המהווה ירידה של 25.4%, בעוד שהיבוא שביצעה גאורגיה מספרד הגיע ל-81.43 מיליון אירו (לעומת 29.32 בשנת 2013), המהווה את הגידול הגדול ביותר בשנים האחרונות עם 177.7%.
הצהרות, אמנות והסכמים חתומים

הסכם על שיתוף פעולה תרבותי, חינוכי ומדעי, חתימה: 11 במרץ 1993, בתוקף: 12 ביוני 1996.
הסכם למניעת מיסוי כפול ומניעת העלמת מס בענייני הכנסה וארנונה. פרוטוקול, חתימה: 7 ביוני 2010, בתוקף: 1 ביולי 2011, BOE: 1 ביוני 2011.
נציגויות דיפלומטיות

גאורגיה מחזיקה בספרד שגרירות במדריד ושתי קונסוליות בברצלונה וסביליה.
ספרד מיוצגת בגאורגיה באמצעות שגרירותה באנקרה, טורקיה, ובנוסף היא מחזיקה קונסוליה בטביליסי.
יוהנס קוץ

| --- | --- |

 לידה:  18 ביולי 1843 אלבלונג, רפובליקת פולין 
 פטירה:  5 באוקטובר 1918 (בגיל 75) דרזדן, הקיסרות הגרמנית 
 הישג בולט:  ביחד עם קארל קוקלקורן יסד את האסכולה הלוגית של בעיות השחמט.
 מקצוע נוסף:  מהנדס
 מדינה:  גרמניה
 
יוהנס קוץ  (בגרמנית: Johannes Kohtz;‏ 18 ביולי 1843, אלבינג – 5 באוקטובר 1918) היה  שחמטאי גרמני ומחבר בעיות שחמט. ביחד עם קארל קוקלקורן יסד את האסכולה הלוגית של בעיות השחמט.
בעיותיו פורסמו כיצירות משותפות בינו לבין קארל קוקלקורן, אותו פגש בהיותם בני 17. את בעיותיהם הראשונות פרסמו בעיתון Sonntagsblätter für Schachfreunde (עיתוני יום א' לחובבי השחמט). ההרמוניה בין השניים הייתה כה טובה שלאחר זמן קצר החליטו כי את כל הבעיות שיחברו יפרסמו תחת שמותיהם. בשנת 1870 כתב יוהנס קוץ כי על כל אחת מיצירותיהם ישבו יחדיו ליד לוח השחמט. גם לאחר מותו של קוקלקורן בשנת 1914 המשיך קוץ לפרסם את הבעיות שחיבר תחת שמותיהם.
קוקלקורן וקוץ פרסמו ספר בשם Das Indische Problem, והיו מעורבים בוויכוח עקרוני עם יוהאן ברגר שייסד את האסכולה הישנה. טיעוניו של קוץ על היצירה השחמטאית שכנעו את הקהילה והגישה הלוגית שלטה בכיפה עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, עת חזרה השיטה הישנה.
קוץ למד בברלין בוקרלסרואה. הוא עבד כמהנדס ראשי במפעל לקרונות רכבת באלבינג ובקניגסברג. משנת 1901 חי כגמלאי בעיר דרזדן, שם הוא פגש את ארתור גהלרט.
בעיה משותפת

Eine Schwalbe
מט בארבעה מסעים. פורסמה בשנת 1911
הפתרון כולל רק מסעים במלכה הלבנה, שנעה במעגלים כסנונית, ומכאן שמה (בגרמנית Schwalbe).
1. מהו7! (מאיים 2. פד3 מד1 3. מהב3 מט) לא טוב מהא7? (מאיים מהא1 מט) משום צא4! ולא טוב 1. מהח7? (מאיים מהב1 מט) משום צה4.  רד5
2. מהא7 (מאיים מהא1 מט) צא4
3. מהח7 צה4 4. מהח1 מט  (אם 3... רה4 4. מהח4 מט).
יחסי גאורגיה–סין

| יחסי גאורגיה–סין |
| --- | --- |
גאורגיה: הרפובליקה העממית של סין


גאורגיה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
69,700: 9,596,967.75
אוכלוסייה
3,807,418: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
30,536: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,020: 12,545
משטר
רפובליקה: רפובליקה עממית

יחסי גאורגיה–סין הם יחסי החוץ בין גאורגיה לרפובליקה העממית של סין. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 ביוני 1992. הקשרים הדו-צדדיים התקדמו בהדרגה מאז ובעיקר התמקדו בשיתוף פעולה כלכלי. עד שנת 2017 סין הפכה לשותפת הסחר הרביעית בגודלה של גאורגיה ושוק הייצוא השני בגודלה של יין גאורגי.  סין העריכה את מחויבותה של גאורגיה למדיניות סין האחת ותמכה בשלמותה הטריטוריאלית של גאורגיה בכך שסירבה להכיר באבחזיה ובדרום אוסטיה.
היסטוריה

יואן שי, ההיסטוריון הרשמית של שושלת יואן בסין, תיעד את גורלה של גאורגיה בשנת 1252. באותה שנה העניק מונגקה חאן, שהתרחב לסין, את ממלכת גאורגיה, שהעבירה את שלטון המונגולים, לברקה. Chu'ü-erh-chih, השם הסיני המשמש את גאורגיה ביואן שי, זהה מבחינה אטימולוגית ל"גאורגיה".
קשרים פוליטיים

היחסים בין סין לגאורגיה כוננו רשמית ב-9 ביוני 1992, אז הרחיבה סין את הכרתה הדיפלומטית לרפובליקה של גאורגיה לאחר פירוק ברית המועצות. אדוארד שוורדנדזה, אז ראש מדינת גאורגיה, ערך ביקור ממלכתי בסין ביוני 1993  וחתם על כמה הסכמים, בעיקר בנושא שיתוף פעולה כלכלי וסחר. מיכאיל סאקשווילי, נשיא גאורגיה, היה בסין בביקור רשמי באפריל 2006.
שתי המדינות שמרו על תקשורת ותיאום באו"ם ובארגונים בינלאומיים אחרים. גאורגיה שמרה על "מדיניות סין האחת" ואינה מכירה בטאיוואן. בתורה סירבה סין, חברה בארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה (SCO), ללכת בעקבות דרישתה של רוסיה, חברת SCO, כהכרה בעצמאותן של אבחזיה ודרום אוסטיה בעקבות מלחמת גאורגיה–רוסיה למרות הערעור של משרד החוץ הרוסי. במקום זאת, ה-SCO הוציא את הצהרת דושנבה וקרא לכל הצדדים לפתור את "הבעיות הקיימות" באמצעות דיפלומטיה. באופן דומה, דובר משרד החוץ הסיני הביע את חשש הסוכנות בשל "ההתפתחות האחרונה בדרום אוסטיה ובאבחזיה", בתגובה לשאלתו של עיתונאי בנוגע לעמדת סין בנוגע להכרה של רוסיה בשטחים שבמחלוקת. לדעת האנליטיקאי הפוליטי ג'וזף לארסן, "בעוד שסין אינה מציגה אלטרנטיבה להשתלבות נאט"ו והאיחוד האירופי... לקשרים עם סין יש פוטנציאל להשלים את מדיניות החוץ הקיימת של גאורגיה.
קשרים כלכליים

הקשרים הכלכליים הדו-צדדיים התרחבו בהדרגה מאז 1992 והיו עדים לצמיחה נוספת החל משנת 2010 כאשר כלכלת גאורגיה התאוששה ממלחמת גאורגיה–רוסיה. סין רואה בגאורגיה חלק מיוזמת החגורה והדרך, פרויקט שהשיקה בשנת 2013 כדי "לקצר את המרחק בין סין לאירופה" באמצעות חיבורי תשתיות משופרים.  במהלך 2014, סין השקיעה 217.94 מיליון דולר בהשקעת חוץ ישירה בגאורגיה, מה שמיקם אותה במקום הרביעי אחרי אזרבייג'ן, הולנד וארצות הברית. מספר חברות סיניות פתחו בפעילות גדולה בגאורגיה. קבוצת Hualing בסין, שהתמקדה בעיקר בבנייה וניהול בתי מלון ומרכזי סחר, הייתה המשקיעה הזרה הגדולה ביותר בג'ורג'יה נכון לשנת 2017. חלק ממיזמי החברה בגאורגיה כוללים אזור תעשייה חופשי בכותאיסי, העיר השנייה בגודלה בגאורגיה, ומתחם מגורים ומסחר גדול בפרבר של עיר הבירה טביליסי. בינואר 2017 הסכימה CEFC China Energy לרכוש 75% ממניות אזור התעשייה החופשית בפותי שעל קו חוף הים השחור בגאורגיה. מוצר הייצוא העיקרי של גאורגיה לסין הוא יין, שהסתכם ב-5,299,820 בקבוקים בשנת 2016, כמעט כפול מכמות היצוא בשנת 2015. ב־13 במאי 2017 חתמו גאורגיה וסין על הסכם סחר חופשי.
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה בגאורגיה שגרירות בטביליסי.
גאורגיה מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג.
יהודה שוקרון

| --- | --- |

יהודה שוקרון. דצמבר 2018
 לידה:  1972 (בן 52 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית צבי 
 עיסוק:  בדרן
 מעסיק:  רדיו לב המדינה, רדיו קול חי, רדיו קול ברמה
 
יהודה שוקרון (נולד בשנת תשל"ב, 1972) הוא שדרן, קריין, חקיין ושחקן חרדי ישראלי.
ביוגרפיה

שוקרון נולד בשנת 1972 בראשון לציון. לאחר שחרורו מצה"ל, החל את לימודיו בבית הספר למשחק בית צבי. לאחר מכן עבר קורס רדיו ותקשורת ברדיו לב המדינה, בניהולו ובהדרכתו של גדעון לב ארי. בהמשך שידר ברדיו לב המדינה במשך כשנתיים.
לאחר מכן החל בתהליך של חזרה בתשובה ולמד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. עם התקרבותו לדת החל להופיע בהצגות ובסרטים במגזר החרדי, וכחקיין וסטנד-אפיסט באירועים ובתוכניות בידור חרדיות.
ביוגרפיה > רדיו

בשנת 2000 החל לשדר ברדיו קול חי. במהלך השנים שידר את התוכניות: "מגוון על הבוקר", "שירים כבקשתכם", "המצעד המזרחי-חסידי" ו"מסלסלים", וכן קריין מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה.
בשנת 2009 הצטרף לרדיו קול ברמה שנפתח והגיש שם את "המצעד המזרחסידי" וכן קריין מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה.
בשנת 2010 שב לרדיו "קול חי" והגיש את התוכניות "שלוש על ישראל", "ילדודס" ובהמשך את התוכנית "שניים בצהריים" יחד עם אלעד כהן. כמו כן קריין וערך מהדורות חדשות במחלקת האקטואליה של התחנה.
ב-2011 החל להגיש ב"קול חי" את התוכנית היומית "טובים השניים" יחד עם אלעד כהן בשעה 16:00.
בשנת 2012 פתח בקריירת שירה, והוציא לאור את הסינגל "קול ששון", וכן התארח בשיר "שמעה תפילתי" של אלעד שער בשנת 2016 הוציא סינגל שנקרא "לעולם אודך" לקראת נסיעתו לאומן לציון רבי נחמן מברסלב, וכן הוציא דואט עם אייל עובד - 'בלב יודע'.
שוקרון מנחה בערוץ הידברות תוכניות שמחות ואירועים מיוחדים. שיחק בהצגה "החיים והמוות ביד הלשון" בהשתתפות שלישיית הופל'ה.
משנת 2015 הוא שחקן בחבורת תריג. שיחק שם דמויות כגון גיגי, עישא, צדוק הגבאי, אבורקיק, פיאד, משולעם, דוקי ברברשבילי ועוד.
חיים אישיים

שוקרון נשוי ואב לשניים. מתגורר בגבעת שמואל.
טירת קרנארבון

טירת קרנארבון (ולשית: Castell Caernarfon, אנגלית: Caernarfon Castle) היא טירה שנבנתה בעיירה קרנארבון במחוז גוויניד' שבצפון-מערב ויילס, לאחר שהמלך אדוארד הראשון מאנגליה כבש את המדינה ב-1283.
לאתר שבו הוקמה הטירה הייתה חשיבות אסטרטגית, כיוון שהוא היה על גדות הנהר סיונט שזרם לתוך מצר מנאי. באתר זה היה בעבר מבצר רומי, ומאוחר יותר טירה הבנויה בשיטת תל המשקיף על חצר (Motte-and-bailey) שנבנתה בשנת 1090 בקירוב. הטירה הייתה מוקפת משני צדדים שלה במים, ומהצד השלישי בחומות העיירה קרנארבון, אך במאה ה-19 האזור שליד נהר סיונט מולא באדמה על מנת להגדיל את נמל קרנארפון, וכיום הוא משמש כמגרש החניה של הטירה.
רקע להקמת הטירה

ל'ואלין אפ גריפיד', נסיך ויילס, סירב לקבל שוחד בסך אלף לירות שטרלינג ואחוזה באנגליה אם היה מסגיר את מדינתו ללא קרב, וב-11 בדצמבר 1282 הוא פותה למלכודת והוצא להורג. אחיו, דוויד' אפ גריפיד', המשיך במאבק לעצמאותה של ויילס, אך ביוני 1283 הוא נתפס בהר ברה שברמות מעל גארטן קלין.
בניית הטירה החלה ב-1283 לאחר שסנודוניה, העיר החשובה ביותר בגוויניד', נכבשה על ידי הצבא האנגלי, ונפסקה ב-1323. הבנייה מעולם לא הושלמה, וגם כיום יש מחברי אבן חשופים במספר מקומות על הקירות הפנימיים, שעליהם היו אמורים לבנות קירות נוספים. לפי עדויות שנחשפו התברר כי עלות בנייתה של הטירה הייתה כ-22,000 לירות שטרלינג. עיצובה הקווי של הטירה הוא משוכלל יחסית בהשוואה לטירות בריטיות קדומות אחרות. הטירה ניצבת מעל מצר מנאי.
לאחר ההקמה

אדוארד השני נולד בטירה בתקופת השלבים הראשונים של בנייתה ב-1284.
אדוארד הראשון הטיל מצור על גארטן קלין, שהייתה בית המלוכה והמטה הראשי של כוחות ההתנגדות הוולשים, ולשם כך הוא הסתייע בטירת קרנארבון וטירת קונווי, ומאוחר יותר בטירת בומריס. הטירה הנוספת בטבעת הברזל שהקיפה את סנודוניה היה טירת הרלך.
במרד שהתחולל בין 1294 ל-1295 הטירה נכבשה על ידי כוחותיו של מאדוג אפ ל'ואלין, אך נכבשה מחדש ב-1295 ובעקבות זאת ביצוריה חוזקו. בין 1403 ל-1404 הטירה הייתה נתונה למצור של כוחותיו של אווין גלינדור. חיל המצב שהיה בטירה נכנע לכוחות הפרלמנט ב-1646 במסגרת מלחמת האזרחים האנגלית.
כיום שוכן בטירה המוזיאון של רגימנט הפוסיליירים הוולשי המלכותי, והיא חלק מאתר המורשת העולמית "טירות וחומות המלך אדוארד בגוינד" שהוכרז על ידי אונסק"ו ב-1986.
תפקידים טקסיים

המסורת של הענקת התואר נסיך ויילס ליורש העצר הבריטי החלה ב-1301, כאשר המלך אדוארד הראשון העניק את התואר לבנו הנסיך אדוארד. ישנה אגדה שלפיה המלך הבטיח למורדים הוולשים כי הוא יעניק את התואר נסיך ויילס "שלא ידע מילה באנגלית" ליורשו, ואף הציג את בנו לשם כך; אולם, ייתכן שהסיפור שקרי כיוון שהתיארוך המוקדם ביותר שלו הוא מהמאה ה-16. אדוארד אכן נולד בטירה בזמן שאביו נלחם בוויילס.
הטירה שימשה ב-1911 לצורך הענקת התואר נסיך ויילס לאדוארד השמיני, בגלל הקשר שלה לכתר האנגלי. תקדים זה חזר על עצמו ב-1969 כאשר אליזבת השנייה העניקה לבנה צ'ארלס את התואר.
גלריה

החלק הפנימי של הטירה ובו ניתן לראות את מגדלי השמירה
מבט על הטירה מעבר למצר
מבט על חצר הטירה והחומות
טיניאן

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 קואורדינטות:  15°00′00″N 145°38′00″E﻿ / ﻿15°N 145.63333333333°E﻿ / 15; 145.63333333333
 שטח:  101.01 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית 
 אוכלוסייה:  3,136 (2010)
 אזור זמן:  UTC+10
  (למפת איי מריאנה הצפוניים מוגדלת) קפיטל הילטיניאן(למפת איי מריאנה הצפוניים רגילה) קפיטל הילטיניאן
 
טיניאן (אנגלית: Tinian) הוא אחד משלושת האיים העיקריים באיי מריאנה הצפוניים באוקיינוס השקט. הכפר הגדול ביותר באי הוא סן-חוזה. האי ממוקם 8 ק"מ דרומית מערבית לאי סאיפאן (Saipan) ושטחו הוא 101 קמ"ר. על פי מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010 חיים בטיניאן 3,136 בני אדם. ביחד עם האי השלישי (שאינו מיושב), אגויאן (Aguijan), מהווים שני האיים את "מחוז טיניאן" - אחד מארבעת מחוזות הבחירה של איי מריאנה הצפוניים. האי שהיה מיושב בדלילות נשמר על ידי חיל מצב יפני גדול במהלך מלחמת העולם השנייה. לפני שהפך האי לפרוטקטוראט יפני (לאחר מלחמת העולם הראשונה), הוא נשלט על ידי ספרד ולאחר מכן על ידי גרמניה. תחת הממשל היפני שימש האי בעיקר לגידול סוכר.
היסטוריה

טיניאן נכבש על ידי ארצות הברית בקרב על טיניאן ביולי 1944 והפך לנמל התעופה הצבאי העמוס ביותר במלחמה. באי נבנו שני שדות תעופה צבאיים למטוסי B-29 שבהם שישה מסלולי המראה באורך של 2,700 מטר. היפנים סללו, אמנם, שלושה מסלולים עבור מטוסי קרב, אך אלו לא היו מתאימים לשימוש המפציצים האמריקאים הכבדים. ארצות הברית הפכה את האי לבסיס צבאי גדול ממדים שבו שירתו למעלה מ-40,000 אנשי צבא ואזרחים. מהנדסים אמריקאים תכננו את הבסיס על פי תוכנית מתאר עירונית, בדומה למנהטן, ושמות הרחובות ניתנו בהתאם. מתחם שדה התעופה המערבי כונה "הווילג'" (על שם המתחם המקביל במנהטן, גריניץ' וילג') והמתחם המרכזי שבין שדות התעופה נקרא "סנטרל פארק" ומוקמו בו בתי החולים של הבסיס.
מבסיסי חיל האוויר האמריקאי בטיניאן המריאו המפציצים שנשאו את פצצות האטום "ילד קטן" ו"איש שמן" להפציץ את הירושימה ונגסאקי, אולם בשנות ה-2000, בסיסים אלו נטושים. העדות היחידה שנותרה במקום היא מצבת זיכרון שנבנתה בבור ההטענה של הפצצות (הפצצות היו גדולות מדי מכדי להטעינן למטוסים באופן רגיל ולכן נחפרו בורות הטענה תת-קרקעיים, שהמפציץ הוסע מעליהם כך שתא הפצצות יהיה ישירות מעל הבור). בורות אלו שנאטמו לאחר המלחמה מטעמי בטיחות, נפתחו מחדש ביום השנה ה-60 לציון הקרבות בטיניאן וסאיפאן.
האי במאה ה-21

בכפר סן-חוזה ניתן למצוא מלון יחיד הבנוי ממכולות, מספר מסעדות ופאב. בסמוך לחופי טאגה וצ'ונגה הוקם בעבר מתחם יוקרתי של קזינו, בית מלון, חנויות ומסעדות, אך בשנת 2013 המתחם נסגר עקב פשיטת רגל של החברה המפעילה ומאז המבנה עומד ריק.
בתחילת 2019 נרכש המתחם על ידי משקיע מהונג קונג ונכון לחודש יולי 2019 מתקיימים בו עבודות שיפוץ לקראת פתיחה עתידית מחודשת. לשדה התעופה הקטן הפועל באי מגיעות טיסות של חברת התעופה סטאר מריאנאס אייר, אשר הנהלתה ממוקמת באי גם כן. כמו כן ישנה מעבורת המפליגה מפעם לפעם מטיניאן לאי הסמוך, סאיפאן.
האי במאה ה-21 > אתרי תיירות בעלי משמעות היסטורית בטיניאן

שדה התעופה הצפוני ממנו המריאו המפציצים האמריקאים שנשאו את פצצות האטום (במתחם השדה ניתן למצוא גם מערכי ביצורים יפניים).
בקצהו הדרומי של האי נמצא "צוק המתאבדים", ממנו קפצו חיילים ואזרחים יפנים אל מותם בעת הפלישה האמריקאית. באתר ישנם מספר מקדשים ואתרי זיכרון והוא מהווה נקודת תצפית טובה על האוקיינוס.
מקדש השינטו השלם היחיד באיי מריאנה הצפוניים.
חורבות בית המלך טאגה, אחד מהשליטים של איי מריאנה לפני הכיבוש הספרדי. זהו מבנה גדול הבנוי מאבני גיר באורך של שבעה מטרים.
בטיניאן קיימת מערכת ביולוגית מגוונת, כמו גם מערות וצוקי אבן גיר. סביב האי ישנן שוניות אלמוגים והמים החמים והצלולים אידיאלים לצלילה ולדיג ספורטיבי. כלכלת האי מבוססת על תיירות ושני המעסיקים הגדולים ביותר הם הממשלה וחברת התעופה סטאר מריאנאס אייר. במרץ 2006 אושרה תוכנית להקמת ארבעה בתי קזינו נוספים, אך מאז לא נמצאו משקיעים והאי נותר ללא בתי קזינו פעילים כלל.
ראו גם

אנולה גיי
הבור באמצעותו הוטענה הפצצה "ילד קטן" למפציץ "אנולה גיי" בשדה התעופה הצפוני
מקדש השינטו באי
יגאל רונן (פרופסור)

| --- | --- |

פרופסור יגאל רונן
 לידה:  16 באוגוסט 1940 (בן 84) חיפה, פלשתינה (א"י)
 ענף מדעי:  הנדסה גרעינית
 מקום לימודים:  הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת קורנל, ארצות הברית
 פרסים והוקרה:  תואר הכבוד, עמית באגודת הגרעין האמריקאית.  דוקטור כבוד מהפוליטכניק של סנט – פטרסבורג  דוקטורט כבוד מטעם האקדמיה הרוסית למדעים
יגאל רונן (נולד ב-16 באוגוסט 1940) הוא פרופסור אמריטוס להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, חוקר, מייסד האגודה הישראלית למדעי הגרעין ואספן מטבעות ארץ ישראל לתקופותיה. עוסק בתחומים: תאוריה של כורים גרעינים, מדע הגרעין, היתוך גרעיני, פילוספיה של המדע וארכאולוגיה.
ביוגרפיה

יגאל רונן נולד בחיפה למשה ולהדסה רונד. בשנת 1959 סיים את לימודיו בבית הספר לקציני ים עכו ומשם המשיך לקורס חובלים, אותו הוא סיים ב-1961. המשיך כסגן קצין מבצעים בשייטת 13, את השירות הסדיר סיים בדרגת סגן ובשירות המילואים עלה לדרגת סרן.
בשנת 1964 סיים תואר ראשון בהנדסת מכונות בטכניון, לאחר מכן המשיך בטכניון לתואר שני בהנדסה גרעינית אותו סיים ב-1967. בשנת 1967 החל לימודי דוקטורט באוניברסיטת קורנל שבארצות הברית.
לאחר הדוקטורט החל לעבוד במקביל כמדען בכור הגרעיני בדימונה וכמרצה במחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנת 1977 התמנה לראש המחלקה להנדסה גרעינית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תפקיד אותו מילא גם בשנים 1993–1996.
בשנת 1978 התקדם לדרגת פרופסור חבר ובשנת 1985 לדרגת פרופסור מן המניין. בשנים 1979–1981 היה בשבתון במעבדה הלאומית באוק רידג' שבארצות הברית.
בשנים 1995–2002 כיהן כסגן הרקטור באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכדיקן בית ספר קרייטמן ללימודי מחקר מתקדמים. בשנים 2003–2008 כיהן כדיקן הפקולטה להנדסה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
מדגם של מאמרים מייצגים

לרונן יש מעל 120 מאמרים ופרסומים בנושאי מדע, פילוסופית המדע וארכאולוגיה.
מאמרים בינלאומיים בנושא מדע:
Y.Ronen,Goliand Leonid, Effect of Am(n,g) Reaction Branching Ratio on Fuel Cycle and Reactor Design Characteristics, Nuclear Science and Engineering, (2008). (אורכב 21.10.2017 בארכיון Wayback Machine)
Y.Ronen., Kurtzhand M.., Droizman L.., Conceptual design of americium nuclear battery for space power applications, Journal of Propulsion and Power, 23, 4, 874-880, (2007). (אורכב 03.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
Y.Ronen., Correlations of the independent fission product yields of different isotopes, Nuclear Science and Engineering(USA), 121, 3, 483 - 91, (1995). (אורכב 21.10.2017 בארכיון Wayback Machine)
מאמרים בנושא פילוסופית המדע:
Y.Ronen, "On the Edge of Precision", Mahshavot (thoughts), The IBM Journal 46,20 (1977) (In Hebrew)
Y.Ronen, "Can science be Considered an Art?", Phystech Jour. 2,82 (1996)
פרסומים בנושא ארכאולוגיה:
Y.Ronen, "On the first Hashmonarean Coins by Yehuda-Aristobulus I", Biblical Archaeologist 50,105 (1987)
Y. Ronen, P. Rozenak, “The Development of the screw – an Early Metallurgy”, J. of Mater. Sci. 28, 5576 (1993).
Y. Ronen, “The Enigma of Shekel Weights of the ” Biblical Archaeologist 59, 122 (1996).
Y. Ronen, “The Weight Standards of the Judean Coinage in the Late Persian and Early Ptolemaic Period”, Near Eastern Archaeology, 61, 122, (1998).
Y. Ronen, “Some Observation on the Coinage of Yehud” INJ 15, 28(2006).
Y. Ronen, "Twenty Unrecorded Samarian Coins" INR 2 (2007), 29-33.
הישגים ופרסים ראויים לציון

בשנת 1988 קיבל את תואר הכבוד, עמית באגודת הגרעין האמריקאית. תואר המוענק למדענים בעלי הישגים יוצאי דופן בתחום הגרעין.
בשנת 1988 הציע כלל לאבחן איזוטופים בקיעים, A Rule for Determining Fissile Isotopes
בשנת 1988 ייסד את האגודה הישראלית למדעי הגרעין
בשנת 1989 גילה קורלציות גרעיניות הנקראות על שמו "קורלציות רונן".
בשנת 1991 הציע כלל לאשכול רדיואקטיביות, הידוע כ-Ronen's Golden Rule for Cluster radioactivity
בשנת 1994 הופקדה לו הקתדרה במדעי הגרעין על שם אברהם ובסי זקס, תואר זה מוענק לפרופסורים בכירים בתחומם.
בשנת 2007 זכה לדוקטורט כבוד מהפוליטכניק של סנט – פטרסבורג, רוסיה.
בשנת 2009 זכה לדוקטורט כבוד מטעם האקדמיה הרוסית למדעים, מדובר באות הגבוה ביותר המוענק ברוסיה למדען זר.
לקריאה נוספת

Y.Ronen., CRC handbook of nuclear reactors calculations. Vol. III, (1986 (אורכב 03.06.2020 בארכיון Wayback Machine))
Y.Ronen, CRC handbook of nuclear reactors calculations. Vol. II, (1986) (אורכב 03.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
Y.Ronen., CRC handbook of nuclear reactors calculations. Vol. I, (1986) (אורכב 03.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
Y.Ronen, "The Nuclear Reactor", Ministry of Defense Press (1987) (Hebrew)
Y. Ronen, Author and Editor, “Uncertainty analysis” CRC Press Inc., FL. (1988).
Y. Ronen, “High Converting Water Reactors”, CRC Press Inc., Boca Raton FL. (1990).
G.Velarde, Y. Ronen, J. M.Martine _Val, Editors, “Nuclear Fusion by Inertial Confinement” CRC Press Inc., FL. (1993).
Heinzel V., Sokcic-Kostic., Tiseanu., Y.Ronen, Neutron spectra obtained from protons on a lithium target for boron neutron capture therapy, 509, (1996). (אורכב 03.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
Z.B. Alfassi, Z. Boger and Y. Ronen “Statistical Treatment of Analytical Data”, Blackwell publishing, (2005)