ויקטור קורצ'נוי
שנות ה-70

קורצ'נוי, אשר התברג כשחקן מהטובים בעולם בתחילת שנות ה-70, השתתף במספר תחרויות גדולות בעשור זה.
ברית המועצות נגד שאר העולם, 1970
אירוע מרכזי שקורצ'נוי לקח בו חלק הוא תחרות בין קבוצת רבי אומנים מברית המועצות לקבוצה משאר העולם. הוא הוצב בלוח השלישי בנבחרת הסובייטית, ושיחק 4 משחקים נגד רב האמן ההונגרי לאיוש פורטיש (בהם הפסיד אחד וסיים בתיקו ב-3 הנותרים). באירוע זה הצטיין רב אמן קרס, אשר ניצח 3 מ-4 משחקיו.
תחרות המועמדים 1971
לקראת אליפות העולם ב-1972, תחרות המועמדים נערכה, הפעם במתכונת של רבע גמרים וחצי גמרים. ההעפלה לאליפות העולם הייתה חשובה במיוחד במקרה זה, בגלל שפישר האמריקאי הסתמן כמי שישחק נגד המועמד הסובייטי. קורצ'נוי התמודד בה בגלל היותו מפסיד בגמר תחרות המועמדים הקודמת. ברבע הגמר ניצח את רב אמן יפים גלר עם תוצאה של 5.5/8, ולאחר מכן הפסיד בחצי הגמר נגד פטרוסיאן עם תוצאה של 4.5/10 (ההתמודדות הייתה מרתקת במיוחד, שכן רק המשחק האחרון היה מכריע לטובת פטרוסיאן).
תפקידו כשחקן
בשנת 1972, הופיע קורצ'נוי בסרט סובייטי בשם "גרוייסמסטר" (רב אמן ברוסית) ביחד עם כמה שחקני שחמט נוספים. הוא קיבל את תפקיד המאמן של הדמות הראשית.
תחרות המועמדים 1974
לקראת אליפות העולם ב-1975, נערכה תחרות מועמדים במתכונת סטנדרטית, שקורצ'נוי העפיל אליה דרך תוצאות יפות בתחרות האזורית והעל-אזורית. תחילה ניצח את רב האמן הצעיר אנריקה מקינג מברזיל. קורצ'נוי תיאר רבע גמר זה כ"קשוח" בביוגרפיה שלו. לאחר מכן שיחק נגד פטרוסיאן בחצי הגמר. השניים חוו יחסי יריבות, שכן במקרים רבים דווקא פטרוסיאן קיבל כרטיס לתחרויות על כמי שייצג את ברית המועצות, על אף שקורצ'נוי ניצח את פטרוסיאן ברוב מפגשיהם. ההתמודדות ביניהן בתחרות מועמדים זו לוותה בדיווחים מצד פטרוסיאן על כך שוויקטור בעט ברגליו מתחת לשולחן המשחקים, ואף שנזקק לטיפול רפואי בגלל זה. קורצ'נוי, מנגד, אמר בראיון ב-2012 שפטרוסיאן הוא שהתחיל את הקונפליקט על ידי בעיטה ברצפה מספר פעמים, דבר שהפריע לקורצ'נוי ברגע קריטי במשחק. הוא פנה לשופט אך לא נענה. בחלק מהמשחקים סירב פטרוסיאן ללחוץ את ידו של קורצ'נוי, דבר המנוגד לחוקים של פיד"ה. חצי גמר זה לא הגיע לסופו ופטרוסיאן נכנע, כך שקורצ'נוי העפיל לגמר תחרות המועמדים נגד הכוכב העולה בשחמט הסובייטי - אנטולי קרפוב.
גמר זה היה טעון, שכן המנצח בו היה אמור לשחק נגד בובי פישר האמריקאי (בהמשך התגלה כי פישר לא הסכים לשחק, ולכן גמר תחרות המועמדים למעשה הפכה לגמר אליפות העולם). עולם השחמט הסובייטי התייצב הפעם בעד קרפוב, ודווח כי קורצ'נוי קיבל איומים והעלבות בזמן שקרפוב נהנה מתמיכת כל רבי האמנים בברית המועצות. היחיד שעזר לקורצ'נוי במהלך הגמר היה דוד ברונשטיין, ונענש על כך. בסופו של דבר, הפסיד קורצ'נוי לקרפוב עם תוצאה של 11.5-12.5. לאחר מכן, קרפוב עבר לגמר אליפות העולם 1975 וקיבל את התואר לאחר שפישר סירב להתמודד.
העריקה מברית המועצות
שנה לאחראליפות העולם ב-1975, נסע קורצ'נוי לתחרות על בהולנד. הוא ניצל את ההזדמנות בשביל להיכנס לתחנת משטרה בקרבתו וביקש מקלט מדיני. בקשתו אושרה ותוך זמן קצר עבר להתגורר בשווייץ.
ישנן סיבות רבות להחלטה זו מצד ויקטור. ראשית, הוא הבחין בקמפיין התמיכה האדיר דווקא בשחקנים שהתמודדו נגד קורצ'נוי בכל שנותיו בברית המועצות. הוא לא היה פופולרי במיוחד, ובניגוד לקרפוב לא היה פעיל פוליטית ולא היה חלק מהמפלגה הקומוניסטית. כתוצאה מכך, סבל מהקנטות והשמצות בברית המועצות. תופעה זו הגיעה לשיאה במהלך גמר תחרות המועמדים ב-1974.
שנית, התנגד למשטר הקומוניסטי ולמדיניותו האנטי-דמוקרטית, כפי שאמר לאחר שברח מהמדינה.
קורצ'נוי הפך במהרה למבקר גדול של ברית המועצות ומנהיגיה. משפחתו לא הורשתה לצאת מהמדינה, ולכן נקלע קורצ'נוי לחיי בדידות במספר השנים שלאחר בריחתו.