stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיים לוי יצחק גינזבורג
הערות שוליים

↑  מסביר לשדרנים ברדיו שהרבי חי וקיים, ביוטיוב תשס"ד
↑  שאול כהנא, ‏דקות לפני שבת: המשפיע החב"די נפטר, באתר כיכר השבת, 20 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298311805171  ISNI: 0000 0000 4805 7218  LCCN: nr93050431  VIAF: 12185669   WorldCat (עם VIAF): 12185669
זולותורן (קנטון)

זולותורן (גרמנית: Solothurn, ‏האזנהקובץ:De-Solothurn.ogg‏Ⓘ‏; צרפתית: Soleure; איטלקית: Soletta; רומאנש: Soloturn) הוא קנטון של שווייץ. הוא ממוקם בצפון-מערב המדינה. בירתו היא העיר זולותורן. רוב תושבי הקנטון הם דוברי גרמנית כשפה ראשונה.
היסטוריה

בשנים 1798–1803 הקנטון היה חלק מהרפובליקה ההלווטית. בשנת 1803 הצטרף לאיחוד. באמצע המאה ה-19 נכתבה חוקה לקנטון.
גאוגרפיה

הקנטון ממוקם בצפון-מערב שווייץ. הוא גובל מדרום בקנטון ברן, ממזרח בארגאו, ממערב בז'ורה ומצפון בבזל-לנדשאפט. רוב שטחו של הקנטון הוא מישורי-גבעי, אך בחלקו המערבי מתרוממים הרי היורה. נהר ארה (Aare) חוצה את הקנטון.
מחוזות

החל משנת 2005 קנטון זולותורן אשר היה מחולק עד אז ל-10 מחוזות, עבר תהליך במהלכו אוחדו כל שני מחוזות, וכך נוצרו חמישה מחוזות, המכונים Amtei ומשמשים לצורכי בחירות. שניים מעשרת המחוזות – Dorneck ו-Thierstein – הם מובלעות מעבר לגבול הצרפתי. בקנטון 103 מועצות מקומיות.
דמוגרפיה

האוכלוסייה היא בעיקר דוברת גרמנית. 44% מהאוכלוסייה הם קתולים לעומת 32% פרוטנסטנטים (נכון ל-2015). נכון לשנת 2007, אחוז הזרים במחוז עומד על 18.7%.
הערות שוליים

↑  Switzerland's population in 2019, נשאטל 2020, באתר המשרד הפדרלי לסטטיסטיקה, שווייץ. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566867105171  BnF: cb11987945n (data)  GND: 4055459-4  HDS: 007386  ISNI: 0000 0001 1017 4328  LCCN: n80162570  MusicBrainz: 420454ef-31b7-464a-b812-2b155cbc8ac0  NKC: ge117644  VIAF: 151920205   WorldCat (עם VIAF): 151920205 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של שווייץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וירג'יל צ'פמן

וירג'יל מונדיי צ'פמן (באנגלית: Virgil Munday Chapman‏; 15 במרץ 1895 - 8 במרץ 1951) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, אשר ייצג את מדינת קנטקי בקונגרס של ארצות הברית.
חייו

צ'פמן נולד במידלטון שבקנטקי. הוא התמחה בחוק ומשפט בערים פריז ואירווין, ולבסוף בבירת קנטקי לקסינגטון. בשנים 1918–1920 כיהן כתובע העיר אירווין.
ב-1924 נבחר צ'פמן לבית הנבחרים של ארצות הברית ושם כיהן שתי תקופות כהונה כנציגו של מחוז הקונגרס השביעי של מדינת קנטקי, בשנים 1925–1929. ב-1928 איבד צ'פמן את מושבו בבית הנבחרים, באותה העת בה נבחר הרברט הובר לנשיא ארצות הברית, הובס צ'פמן בבחירות הכלליות בידי רוברט אי. לי בלקבורן. כעבור שנתיים, ב-1930, ניצח את בלקבורן ושב אל בית הנבחרים. הוא נבחר גם הפעם לשתי תקופות כהונה (1931–1935), מטעם מחוז הקונגרס השביעי. צ'פמן אז נבחר לייצג את מחוז הקונגרס השישי של קנטקי בבית הנבחרים בשנים 1935-1949.
ב-1948 ניצח צ'פמן את הסנאטור הרפובליקני המכהן של קנטקי, ג'ון שרמן קופר, ונבחר לסנאט של ארצות הברית. צ'פמן נהרג בתאונת דרכים בוושינגטון הבירה ב-8 במרץ 1951, ומותו נקבע בבית החולים של צי ארצות הברית בבת'סדה. הוא נטמן בבית העלמין של פריז שבקנטקי. מאוחר יותר, נתברר כי צ'פמן סבל מאלכוהוליזם. בספרו של רוברט קארו, זוכה פרס פוליצר, "מאסטר הסנאט", צ'פמן תואר כסנאטור שנהג להסתגר באורח שגרתי בגבעת הקפיטול.
צ'פמן הוחלף הן בבית הנבחרים והן בסנאט על ידי תומאס אנדרווד. זה מצב די נדיר אם כי לא ייחודי. גם חברי הקונגרס דן קווייל, ויליאם האת'וויי, ספארק מאטסונאגה, הנרי הנסברו וג'ונתן צ'ייס הוחלפו על ידי אותו האיש הן בקונגרס והן בסנאט.
הערות שוליים

1 2 3  וירג'יל צ'פמן, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88274575  SNAC: w64q7x95  US Congress: C000317  VIAF: 38483475   WorldCat (עם VIAF): 38483475
חיים לוי (פרופסור)

| --- | --- |

לוי בינואר 2006
 לידה:  1939 (בן 85 בערך) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מימון 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  המרכז האקדמי למשפט ולעסקים 
 פרסים והוקרה:  פרס א.מ.ת. (2006) 
 
חיים לוי (נולד ב-1939) הוא פרופסור אמריטוס בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים, ולשעבר דקאן בית הספר למנהל עסקים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. חתן פרס ישראל לשנת ה'תשע"ד בתחום חקר מדע המדינה, מדעי הניהול ויחסים בינלאומיים וחתן פרס א.מ.ת לשנת 2007 במדעי הניהול.
ביוגרפיה

לוי נולד בירושלים ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. בצעירותו שיחק כדורסל באופן מקצועני בקבוצת הפועל חולון. בשנת 1963 קיבל תואר ראשון, בשנת 1966 - תואר שני, ובשנת 1969 תואר דוקטור, כולם מהאוניברסיטה העברית. בשנת 1962 החל לעבוד באוניברסיטה העברית כעוזר הוראה. בשנת 1971 מונה למרצה בכיר בה, בשנת 1973 מונה לפרופסור חבר ובשנת 1976 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1975-1973 כיהן כדקאן בית הספר למנהל עסקים. בשנת 2007, לאחר פרישתו לגמלאות, מונה לדקאן בית הספר למנהל עסקים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן.
חיים לוי דורג בין החוקרים הפוריים ביותר בעולם בשנים 1953–2002, בפרסומים בכתבי עת מתחום המימון..חלק מספריו הוא כתב תוך שיתוף פעולה עם סורין סולומון שהיה פיזיקאי במקצועו.
בשנים 1976–1985 כיהן כעורך כתב העת "Research in Finance", וכן היה בחבר העורכים של כתבי עת אחדים בתחומי המימון הבנקאות והכלכלה.
כיהן כחבר בשלל תפקידים בגופים עסקיים, ובהם:
יו"ר "עמדה" - חברה לניהול קרנות הנאמנות של בנק המזרחי (1999–2006).
דירקטור במנורה-עמדה/מבטחים קרנות נאמנות (2011-2006)
יועץ, בנק הפועלים (2008)
יועץ, בנק המזרחי (2000–2006)
ב-2004 מונה כמומחה מטעם משרד האוצר לבחינת שכר עובדי בנק ישראל. בספטמבר 2013 מונה ליו"ר הוועדה הציבורית לבחינת שכר חברי הכנסת.
נשוי לנילי ואב לארבעה, בין היתר במאי הקולנוע והתסריטאי עמרי לוי והפרופסור למימון משה (שיקי) לוי.
ספריו

The Capital Asset Pricing Model in the 21st Century, Cambridge University Press, 2012
מבוא למימון : מימון חברות בישראל הלכה למעשה (עם גיא קפלנסקי) הוצאת מאגנס, מהדורה ראשונה 2008, מהדורה שנייה 2009.
Stochastic Dominance: Investment Decision Making Under Uncertainty, Springer, 2006
Introduction to Investment (with T. Post) Pearson Education, 2004
Fundamentals of Investment, Pearson Education, 2002.
Microscopic Simulation of Financial Models: From Investor Behavior to Market Phenomena (with M. Levy and S. Solomon), Academic Press, Principles of Investment Education, 2000
Microscopic Simulation of Financial Models: From Investor Behavior to Market Phenomena (with M. Levy and S. Solomon), Academic Press, 2000.
Decision Making Under Uncertainty: Stochastic Dominance, Kluwer Academic Publishers, 1st edition 1998, 2nd edition, 2006.
Principles of Corporate Finance, South-Western, 1998.
Introduction to Investments, South-Western, 1995; second edition, 1999; Chinese edition, Peking University Press, 2002.
Principles of Financial Management: Canadian Edition (with V. Jog, A. Riding and M. Sarnat, Prentice-Hall, Canada, 1990.
Principles of Financial Management, (with M. Sarnat) Prentice-Hall, 1988.
Portfolio and Investment Selection: Theory and Practice, (with M. Sarnat) Prentice-Hall International, 1984.
Business Statistics: Fundamentals and Applications (with M. Ben-Horim) Random House, 1983.
Statistics: Decisions and Applications in Business and Economics, (with M. Ben-Horim), Random House, 198l. Second Edition, 1984.
הבורסה וההשקעה בניירות-ערך, (עם משה סמיט ומרשל סרנת), הוצאת שוקן, 1978. מהדורה שנייה, 1999.
Corporate Investment and Financing Decisions, (with M. Sarnat), Englewood Cliffs, New Jersey, Prentice-Hall International, 1978. Second Edition, 1982; Third Edition, 1986; Fourth Edition, 1989; Fifth Edition, 1994.
Financial Decision Making Under Uncertainty, Co-Editor (with M. Sarnat), Academic Press, New York, 1977.
פרסים

פרס נשיא האוניברסיטה העברית לחוקר המצטיין, 1996.
פרס א.מ.ת במדעי הניהול, 2007.
פרס ישראל בתחום חקר מדע המדינה, מדעי הניהול ויחסים בינלאומיים, 2014.
הערות שוליים

↑  Philip Cooley and Jean Heck, Prolific Authors in the Finance Literature: A Half Century of Contributions, Journal of Finance Literature, Winter 2005
↑  רוני זינגר, דיוני הוועדה לבחינת שכר הח"כים: 83 חברי כנסת תומכים בהעלאתו, באתר כלכליסט, 2 במרץ 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264539505171  BIBSYS: 90169256  BnF: cb122788293 (data)  CiNii: DA03033673  GND: 170156605  ISNI: 0000 0001 1503 4180  LCCN: n50049138  NKC: xx0198477  NTA: 067736432  RERO: 02-A003517475  SUDOC: 031605893  VIAF: 59144491   WorldCat (עם VIAF): 59144491
זולטאן באנדה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1883 ראצקווה, הונגריה 
 פטירה:  1944 (בגיל 60 בערך) 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים בבודפשט (1907)  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1906) 
 
זולטאן באנדה (בהונגרית: Bánde Zoltán; ראצקווה, 27 באוקטובר, 1883 – כנראה אושוויץ, 1944) היה רב, הרב הראשי של העיר קישפשט (משנת 1950 רובע 19 של בודפשט, 60,000 תושבים), תאולוג.
ביוגרפיה

הרב ד"ר זולטאן באנדה הוא בנם של אליהו באנדה (נפטר ב-1940) ושל פאולינה גולדנר. בין השנים 1897–1907 היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט. בשנת 1906 קיבל את הדוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת בודפשט (כיום שמו אוניברסיטת אטווש לוראנד), וב-1908 את הסמיכה לרבנות. בשנים 1908 עד 1912 היה הרב של צ'ונגראד, ומשנת 1912 כיהן כרב הראשי של העיר קישפשט שהייתה אז עיר עצמאית בגבול של בודפשט. חיו בה בשנת 1944 כ-3600 יהודים, שהשתייכו לזרם הניאולוגי. ב-1939 נעצרו הרב ד"ר זולטן בנדה (Zoltan Bande) והכומר הפרוטסטנטי המקומי משום שסיפקו לפליטים יהודים מפולין מסמכים מזויפים שהיו עשויים לסייע להם להישאר בעיר. הרב באנדה היה דרשן ונואם בולט שעסק רבות גם בחינוך היהודי ובכתיבה. הוא גורש לאושוויץ ביולי 1944 ומת בשנת 1944 במקום לא ידוע (ככל הנראה עם הגעתו למחנה ההשמדה).
אשתו הייתה אולגה טאפלר (1886–?), בתם של דוד טאפלר ושל צילי אדלר, אותה נשא לאישה ב-26 בדצמבר 1909 בשורוקשאר (כיום רובע 23 של בודפשט, עיר של כ-25 אלף תושבים).
ילדיהם:
בתו ז'וז'נה באנדה (1913–1944), נישאה לאיזידור רוזנברג. ונספתה בשואה.
בתו אוה באנדה רעייתו של פטר גונצלר הרב של לורינץ. שניהם ניספו בשואה.
בנו אנדראש (בנדי) באנדה (1915) נספה באושוויץ.
בתו שארי באנדה (1921) נספתה באושוויץ.
יצירותיו

יוסוף אל בסיר קיטאב אל מוכתבי. בודפשט, 1906.
מאמרים רבים בסקירה היהודית-הונגרית.
ראו גם

יוסף בן אברהם הכהן (בערבית: Yusuf al-Basir) שהיה פילוסוף ותאולוג קראי שפעל בבבל או בפרס במחצית הראשונה של המאה האחת עשרה:
Al-Kitab Al-Muhtawi De Yusuf Al-Basir (Etudes Sur Le Judaisme Medieval, 12) (French and English Edition): Vajda, Georges:
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. זולטאן באנדה
ידיעות יהדות סגד 2017
דר' זולטאן באנדה באתר ההנצחה של אוניברסיטת אטווש לוראנד
הערות שוליים

↑  זולטאן באנדה באתר Geni
↑  המכון הבינתחומי לחקר השואה-יד ושם
↑  "Házasságkötési bejegyzése a soroksári polgári házassági akv. 108/1909. folyószáma alatt".
↑  "Bánde Zsuzsanna halotti bejegyzése a kispesti polgári halotti akv. 479/1947. folyószáma alatt".
↑  ספרו של הרב זולטאן באנדה
↑  כלול באוסף קאופמן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301711705171  VIAF: 297136073   WorldCat (עם VIAF): 297136073
חדרי המוח

| --- | --- |

 
 תמונה תלת־ממדית של חדרי המוח. אפשר להקיש על התמונה ולסובב עם מקש שמאלי בעכבר לכל הכיוונים, כדי לראות את המבנה המדויק
 שיוך:  מוח 
 מזהים
 מזהה נרוניימס:  2497 
 FMA:  242787 
 קוד MeSH:  A08.186.211.140 
 מזהה MeSH:  D002552 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C2333438 
 
חדרי המוח
חדרי המוח
חדרי המוח (Ventricles) הם מערכת של חללים במוח המחוברים ביניהם, ומלאים בנוזל המוח והשדרה (CSF). הם מצופים בשכבת אפנדימה שהיא אפיתל דק. במקומות מסוימים בחדרים מצויה מקלעת דמים (Choroid plexus), האחראית לייצור נוזל המוח והשדרה.
במוח קיימים ארבעה חדרים:
שני החדרים הלטרליים (הימני והשמאלי)
החדר השלישי
החדר הרביעי
החדרים הלטרליים

כל חדר הוא בצורת C הנמצא מתחת לקליפת המוח ועובר "דרך" כל האונות הקורטיקליות. מתקשרים עם החדר השלישי דרך החלל התוך-חדרי (הפורמינה של מונרו). כל אחד מהחדרים הלטרליים מתחלק לחמישה חלקים:
Anterior horn - קרן קדמית לכיוון האונה המצחית, מקבלת את צורתה מראשו של הגרעין הזנבי, המגדיר את גבולותיו הצדדיים, ומכפיס המוח, המגדיר את גבולותיו העליונים.
Body - גוף באזור האונות המצחית והקודקודית המגיע עד לכפיס המוח, מקבל את צורתו מגוף הגרעין הזנבי, המגדיר את גבולותיו העליונים, ומהתלמוס, המגדיר את גבולותיו התחתונים.
Posterior horn - קרן אחורית לכיוון האונה העורפית - האחרונה בסדר ההתפתחות של החדרים, ובעלת שונות רבה בגודל. תופעה מעניינת היא שפעמים רבות, הקרן האחורית השמאלית גדולה יותר מזו הימנית, אצל אנשים הכותבים ביד ימין.[דרוש מקור]
Inferior horn - הקרן התחתונה/ הרקתית, אשר מכוונת לאונה הרקתית, מקבל את צורתו מזנב גרעין הקאודט המגדיר את גבולותיו העליונים ומההיפוקמפוס המגדיר את גבולותיו התחתונים.
Atrium/ Trigone - אטריום או טריגון - המקום בו הגוף פוגש את הקרן האחורית והקדמית.
החדר השלישי

החדר השלישי ממלא את רוב החלל האמצעי של הדיאנצפלון וצורתו כשל דונאט מעוותת. החור של הדונאט הוא interthalamic adhesion, אשר חוצה את החדר השלישי אצל מרבית בני האדם. החדר השלישי מסתיים ב lamina terminalis - זכר לקִצו של הצינור הנוירונלי העוברי. החדר השלישי מקבל את צורתו בעיקר מהתלמוס וההיפותלמוס. בסופו של החדר השלישי ישנה היצרות שמסמלת את סוף החדר השלישי ותחילת האקוודוקט של סילביוס אשר חוצה את המוח האמצעי.
המתאר של החדר השלישי חושף ארבע בליטות שנקראות recesses ומסמלות מיקומים שונים. שתי בליטות הנמצאות לפני ומאחורי תצלובת הראייה ושתי בליטות הנמצאות באזור בלוטת האצטרובל. גגו של החדר השלישי הוא למעשה ממברנה המכילה מקלעת דמים (רשת של כלי דם).
החדר הרביעי

החדר הרביעי נמצא בין המיספרות המוח הקטן בחלקו העליון ובין חלקי הפונס והמוח המוארך בחלקו התחתון. צורתו היא כצורת אוהל שגגו מורם מעט, ההתרוממות של הגג יוצרת בליטות אשר חודרות לתוך המוח הקטן. החלק שרוסטרלי לקודקוד האוהל נקרא Superior medullary velum, ואילו החלק הקאודלי לקודקוד האוהל נקרא Inferior medullary velum. הרצפה (rhomboid fossa) יחסית שטוחה ובעלת צורת יהלום, בהתאמה לכך שהחדר הרביעי הולך ומצר אל האקוודוקט של סילביוס ולבסוף לתעלה המרכזית - central canal. בנקודת הקודקוד של היהלום הופך החדר הרביעי לצינור צר (Lateral recess) שממשיך ומתלפף סביב גזע המוח ומסתיים בחיבור לפלוקולוס של המוח הקטן. ה-Superior medullary velum הוא שכבה דקה של חומר לבן - אקסונים הקשורים למוח הקטן, ואילו ה-Inferior medullary velum הוא ממברנה המכילה מקלעת דמים, בדומה לגג החדר השלישי.
החדרים השלישי והרביעי מחוברים ביניהם על ידי Aquaductus cerebri Silvii.
בחדרי המוח כאמור זורם הנוזל המוחי-השדרתי שמגיע דרך החדר הרביעי לתעלה המרכזית (Canalis Centralis) שנמצאת בחוט השדרה.
וירג'יל מיסידיאן

וירג'יל רוי מיסידיאן (בהולנדית: Virgil Roy Misidjan; נולד ב-24 ביולי 1993 בחורלה שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת טוונטה מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים

מיסידיאן גדל במחלקת הנוער של וילם II. בשנת 2012 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ובסך הכל ערך 50 הופעות ליגה בליגת העל ההולנדית ובליגת המשנה ההולנדית במדי המועדון, בהן הבקיע עשרה שערים.
ב-16 באוגוסט 2013 חתם מיסידיאן בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית. הוא ערך 132 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 35 שערים, וזכה עם המועדון בחמש אליפויות בולגריה, בגביע הבולגרי, ופעמיים בסופר קאפ הבולגרי.
ב-31 באוגוסט 2018 חתם מיסידאן בנירברג מהבונדסליגה. ב-16 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ורדר ברמן במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2018/2019. במשחק זה הבקיע את שערו היחיד במועדון. בסך הכל ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-8 בינואר 2021 חתם מיסידאן על חוזה לחצי שנה בזוולה מליגת העל ההולנדית. ב-13 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לפיינורד במסגרת המחזור ה-16 בליגה לעונת 2020/2021. ב-26 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד הראקלס אלמלו במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך 15 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע תשעה שערים.
ב-10 ביוני 2021 חתם מיסידאן על חוזה לשנתיים בטוונטה מליגת העל ההולנדית.
הערות שוליים

↑  Virgil Misidjan and Terziev sign on at Ludogorets באתר הרשמי של UEFA, ‏ 16 באוגוסט 2013 (באנגלית)
↑  Virgil Misidjan verstärkt die Club-Offensive באתר הרשמי של נירנברג, 31 באוגוסט 2018 (בגרמנית)
↑  PEC Zwolle bindt Virgil Misidjan aan zich באתר הרשמי של זוולה, 8 בינואר 2021 (בהולנדית)
↑  FC Twente confirm Misidjan signing באתר Football Oranje, ‏ 10 ביוני 2021 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וירג'יל מיסידיאן".
ולנטיין (טנק)

| --- | --- |

ולנטיין סימן 6 במוזיאון המלחמה בקנדה.
 מידע כללי
 סוג:  טנק חי"ר
 מדינה מייצרת:  בריטניה בריטניה
 יצרן:  ויקרס-ארמסטרונג 
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי 
 שנת ייצור:  1940
 תקופת השימוש:  1940–1945 (כ־5 שנים) 
 דגם קודם:  מטילדה סימן 2
 דגם עוקב:  צ'רצ'יל
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  8,275 
 מידע טכני
 אורך:  5.41 מטר
 רוחב:  2.64 מטר
 גובה:  2.27 מטר
 משקל:  17.6 טון
 מהירות:  24 קמ"ש
 טווח פעולה:  145 ק"מ
 מנוע:  סימן 1: מנוע בנזין 135 כ"ס   סימן 2–3: מנוע דיזל 131 כ"ס   סימן 4–9: מנוע דיזל 138 כ"ס   סימן 10–11: מנוע דיזל 165 כ"ס
 שריון:  65-8 מ"מ
 צוות:  3 (מפקד, תותחן, נהג)   בסימן 3 ו-5 נוסף טען
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  סימן 1–7: תותח 2 ליטראות (40 מ"מ)   סימן 8–10: תותח 6 ליטראות (57 מ"מ)   סימן 11: תותח 75 מ"מ
 חימוש משני:  מקלע בזה 7.62 מ"מ
 
ולנטיין (באנגלית: Valentine) היה טנק חי"ר בריטי ממלחמת העולם השנייה שיוצר לראשונה ב-1940 ושירת בעיקר במערכה בצפון אפריקה, והיה אחד מהטנקים החשובים ביותר בצבא הבריטי במהלך המלחמה. כ-8,275 יחידות מ-11 גרסאות שונות של הטנק יוצרו, וכללו כרבע מכלל יצור הטנקים הבריטי ב-1943.
בנוסף, הוולנטיין שימש בסיס לכלים משוריינים ייעודיים רבים כמו טנקי גישור וטנקים אמפיביים. הוולנטיין הוכיח עצמו כטנק חזק ואמין, ויתרונו על טנקים אחרים היה בייצור הקל והזול. יותר מ-3,000 יחידות סופקו לברית המועצות כחלק מתוכנית השאל החכר.
פיתוח

ב-1938 הוזמנה חברת ויקרס ארמסטרונג להשתתף במאמץ הייצור של טנק החי"ר החדש מטילדה סימן 2, שלא היה מותאם לייצור המוני, או לפתח דגם משלה המבוסס על טנק השיוט הכבד A10. ויקרס בחרה באפשרות השנייה מאחר שכבר היה לה ניסיון בפיתוח דגם המבוסס על ה-A10 שהיה מתבזבז אילו עברה לייצור המטילדה. הדגם החדש השתמש בשלדה, במתלים, במנוע ובתמסורת של ה-A10, אולם היה נמוך ומשוריין יותר, ובעל צריח חדש עם תותח 2 ליטראות (בקוטר 40 מ"מ).
כבר מההתחלה היו למשרד המלחמה הבריטי הסתייגויות מהטנק החדש, בעיקר בגלל הצריח שהיה קטן מדי והכיל רק שני אנשי צוות. לאחר שהיו עדים להתנסות של טנקים בעלי שני אנשי צוות בצריח במלחמת הצ'אקו בשנות השלושים המוקדמות, ולאחר שהעריכו את הביצועים של הטנקים הקלים באימונים, משרד המלחמה החזיק בדעה כי דרוש צריח בעל שלושה אנשי צוות. ויקרס הגיבה בעיצוב של צריח חדש בהתאם לדרישה, אולם כדי לשמור על גבולות המשקל הורידה את עובי השריון בצריח מ-65 מ"מ ל-50 מ"מ, מה שלא היה מקובל על ראש המטה הכללי המלכותי, גנרל גורט, שדרש שעובי השריון יהיה 65 מ"מ. ביולי 1939, כשהמלחמה באירופה הייתה בלתי נמנעת ונוצר צורך דחוף לכמות גדולה של טנקים, התפשר משרד המלחמה על הצריח הקטן בעל שני אנשי צוות מאחר שוויקרס הבטיחה ייצור מהיר ביותר של הטנק. כ-275 יחידות הוזמנו לייצור היישר משולחן השרטוטים.
הטנק הראשון נשלח למבדקים של הצבא במאי 1940 והוכיח עצמו כמשביע רצון מבחינת כוח האש ומבחינה מכנית, מאחר שמרבית הבעיות המכניות כבר נפתרו ב-A10. הטנק נכנס לייצור המוני תחת השם הרשמי טנק חי"ר סימן 3 ולנטיין, והטנקים הראשונים נכנסו לשירות ביולי 1940. איך קיבל את השם ולנטיין הוא נושא למחלוקת. ישנם מספר הסברים לכך: הראשון והפופולרי ביותר הוא כי הטנק הוצע למשרד המלחמה ב-14 בפברואר 1938, ביום ולנטיין. ההסבר השני הוא שזו הייתה מחווה לסר ג'ון ולנטיין קארדן, אחד המפתחים המשפיעים של ויקרס ארמסטרונג, שנפטר שלוש שנים קודם לכן. ההסבר השלישי אומר כי השם ולנטיין הוא ראשי תיבות של החברה
Vickers-Armstrong Ltd Elswick & Newcastle-upon Tyne‏.
שירות קרבי

טבילת האש של טנקי הוולנטיין הייתה במבצע צלבן, חלק מהמערכה בצפון אפריקה ביולי 1941, שם הם שירתו בארמייה השמינית הבריטית. מאז ועד 1943 היה הוולנטיין טנק החי"ר העיקרי בצבא הבריטי.
הוא היה פופולרי בקרב צוותי השריון בזכות צלליתו הנמוכה ואמינותו, אולם כבר ב-1942 נחשב הוולנטיין לדגם מיושן בגלל מהירותו הנמוכה ותותח 2 הליטראות החלש שלו. הצריח הקטן של הטנק מנע התקנת תותח בקוטר גדול יותר. בוולנטיין סימן 3 ו-5 הוצג צריח חדש שהכיל שלושה אנשי צוות, אולם לאחר מכן איש הצוות השלישי הוסר גם בדגם זה, כדי לאפשר את התקנת תותח 6 ליטראות. במרץ 1943 הוולנטיין שימש כפלטפורמת ניסוי לתותח ה-75 מ"מ, שהיה מיועד לטנקי קרומוול וצ'רצ'יל. ההצלחה בניסוי הביאה לייצור גרסה של הוולנטיין עם התותח, שהייתה הגרסה האחרונה של הטנק.
בשלהי 1943 הוולנטיין הוחלף בצבא הבריטי על ידי דגמים חדשים יותר כמו הצ'רצ'יל והשרמן האמריקאי, אולם ייצורו נמשך מאחר שהוא נתפס כטנק אידיאלי למזרח הרחוק, בעיקר אצל הצבא הניו זילנדי, שהפעיל אותו כטנק עיקרי עד לסיומה של המלחמה, ומאחר והוא היה פופולרי ביותר בצבא האדום. כ-2,394 יחידות שיוצרו בבריטניה וכ-1,390 שיוצרו בקנדה הועברו אל הסובייטים במהלך המלחמה.
גרסאות

ולנטיין סימן 1: דגם הייצור הראשון של הוולנטיין. היה מונע על ידי מנוע בנזין AEC ‏ 135 כ"ס, חמוש בתותח 2 ליטראות ומקלע מקביל בזה 7.62 מ"מ.
ולנטיין סימן 2: זהה לסימן אחד מלבד מנוע דיזל 131 כ"ס. טנקים שנשלחו למדבר צוידו במגני חול, וכן מכלי דלק חיצוניים שהגדילו את הטווח.
ולנטיין סימן 3: בעל צריח חדש שהכיל שלושה אנשי צוות במקום שניים.
ולנטיין סימן 4: זהה לסימן 2, אך עם מנוע דיזל GMC ‏ 138 כ"ס.
ולנטיין סימן 5: זהה לסימן 3, עם מנוע GMC.
ולנטיין סימן 6: דגם ראשון שיוצר בקנדה, נבנה לסטנדרטים הנדסיים אמריקאיים/קנדיים. מבחינה חיצונית היה זהה לסימן 4. בעל מנוע GMC. מקלע הבזה הוחלף במקלע בראונינג בקוטר "0.3 . נכנס לייצור ב-1941.
ולנטיין סימן 7: גם הוא יוצר בקנדה, והיה זהה לסימן 6 מלבד מספר שינויים פנימיים ומערכת רדיו חדשה.
ולנטיין סימן A7: סימן 6 משופר שיוצר בקנדה, עם מכלי דלק חיצוניים והגנה לפנסים.
ולנטיין סימן 8: סימן 3 עם תותח 6 ליטראות במקום 2. כדי להכיל את התותח, המקלע המקביל הוסר וכך גם איש הצוות השלישי בצריח.
ולנטיין סימן 9: זהה לסימן 8 אך עם מנוע GMC במקום AEC.
ולנטיין סימן 10: בעל תותח 6 ליטראות, המקלע המקביל הותקן בחזרה. המנוע שודרג ל-165 כ"ס. נכנס לייצור ב-1943.
ולנטיין סימן 11: דגם הייצור האחרון, היה זהה לסימן 10 אך עם תותח 75 מ"מ. נכנס לייצור בשלהי 1943.
ולנטיין CDL: הצריח הוסר ובמקומו הותקן צריח קל שהכיל זרקור.
ולנטיין פיקוד/תצפית: טנקי תצפית ופיקוד עם ציוד תקשורת נוסף, התותח הוחלף בתותח דמה.
ולנטיין סקורפיון II: טנק פינוי מוקשים שפותח ב-1943 אשר שאב השראה מדגם של המטילדה לפינוי מוקשים. הצריח הוסר. לא נכנס לשירות מאחר שטנק השרמן לפינוי מוקשים תפס את מקומו, אולם שימש לאימונים.
ולנטיין סנייק: טנק לפינוי מוקשים אשר גרר צינור מלא בחומר נפץ על פני שדה מוקשים ופוצץ אותו כדי ליצור מעבר. מספר טנקים כאלה שימשו את הארמייה השמינית.
ולנטיין טנק גישור: ולנטיין סימן 2 ללא צריח שעליו הורכב גשר כפול ("מספריים"). שימש בעיקר לאימונים, אך כמה כאלו שירתו בבורמה.
ולנטיין "7.92 מרגמה: דגם ניסיוני שבו הצריח הוסר והוחלף במרגמה כבדה מקובעת בקוטר 7.92 אינץ' ששיגרה פגז במשקל 11 קילוגרם של טי.אן.טי כדי להשמיד ביצורים. הטווח המרבי היה 1828 מטרים, וטווח אפקטיבי כ-365 מטרים.
ולנטיין עם תותח נ"ט 6 ליטראות: דגם ניסיוני שפותח על ידי ויקרס-ארמסטרונג כדי לבדוק את האפשרות של פיתוח משחית טנקים פשוט על ידי התקנת תותח 6 ליטראות בתובה במקום בצריח.
ולנטיין אמפיבי (DD): כ-650 טנקי ולנטיין סימן 3 ו-8 הוסבו לטנקים אמפיביים ושימשו בעיקר לאימונים ולפיתוח טכניקות מבצעיות.
ולנטיין להביור: כדי לבדוק איזו מערכת טובה יותר לטנקי-להביור נבדקו שני טנקי ולנטיין, אחד המשתמש באבק שרפה והשני בגז. המבחנים שנערכו ב-1942 הראו כי המערכת של הגז היא הטובה ביותר, וכתוצאה מכך פותח הצ'רצ'יל קרוקודיל ששירת במערכה במערב אירופה (1944-45).
ולנטיין סקורפיון עם מתקן לפינוי מוקשים.
ולנטיין עם מרגמה במקום צריח.
טנק גישור ולנטיין ליד גשר שניזוק בבורמה, 28 במרץ 1945.
טנק ולנטיין אמפיבי.
רק"מ המבוסס על הוולנטיין

ארצ'ר (משחית טנקים): תותח מתנייע 17 ליטראות שנבנה על בסיס התובה של הוולנטיין.
בישופ (תומ"ת): הצריח הוסר והוחלף במבנה עילי משוריין שבו הותקן תותח 25 ליטראות.
ואליאנט: גרסה משוריינת יותר עם צריח גדול יותר ותותח 6 ליטראות. דגם אבטיפוס אחד נבנה.
ביבליוגרפיה

Chamberlain, Peter; Chris Ellis. British and American Tanks of World War Two: The Complete Illustrated History of British, American and Commonwealth Tanks, 1939-45. Cassell 2002
Fletcher, David. The Universal Tank: British Armor In The Second World War, HMSO 1993
Bishop, Chris. The Encyclopedia of Weapons of World War 2: The Comprehensive Guide to over 1,500 Weapons System, Including Tanks, Small Arms, Warplanes, Artillery, Ships, and Submarines. Orbis Publishing, 1998.
Roberts, Paul. Museum Ordnance Special Number 10: Valentine Infantry Tank, Darlington Publishing, 1996.