stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלי לפלר

קלי לין לפלר (באנגלית: Kelly Lynn Loeffler; נולדה ב-27 בנובמבר 1970) היא אשת עסקים ופוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כמנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית בממשלו השני של הנשיא דונלד טראמפ, מאז פברואר 2025. בשנים 2020–2021 כיהנה כחברת הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת ג'ורג'יה. היא מונתה לסנאט בעקבות התפטרותו של הסנאטור ג'וני אייזקסון.
לפלר הייתה המנהלת הכללית של הארגון "באקט", חברה בת של ספקית השירותים הפיננסיים והמסחריים אינטרקונטיננטל אקסצ'יינג' (Intercontinental Exchange), והבעלים המשותף של קבוצת כדרוסל הנשים האטלנטה דרים בליגת ה-WNBA.
ב-12 בנובמבר 2024, נבחרה לפלר על ידי דונלד טראמפ לעמוד בראש הוועדה המכוננת שלו בנשיאותו השנייה הקרובה, יחד עם סטיב ויטקוף. ב-19 בפברואר 2025 אישר הסנאט האמריקאי את מינויה של לפלר לתפקיד מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים ברוב של 52 מול 46.
ביוגרפיה

לפלר נולדה בעיר בלומינגטון שבאילינוי וגדלה בחוות תירס וסויה בכפר סטנפורד שבצפון המדינה. ב-1988 סיימה לפלר את לימודיה בבית הספר התיכון "אולימפיה" שבסטנפורד, שם שיחקה בנבחרת הכדורסל ובנבחרת ריצת השדה. לפלר סיימה לימודי תואר ראשון בשיווק מבית הספר לעסקים באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. היא עבדה בחברת טויוטה ואז השלימה לימודי תואר שני במנהל עסקים תוך התמחות במימון ובשיווק בינלאומי באוניבריטת דפול ב-1999. היא עבדה בארגונים סיטיבנק, ויליאם בלייר ובקרוסרודס לאחר שקיבלה את התואר השני שלה.
בשנת 2002 הצטרפה לפלר לחברה "Intercontinental Exchange", המספקת שירותי סחורות ושירותים פיננסיים. היא הפכה לסגנית נשיא מחלקת קשרי משקיעים ותקשורת ארגונית. לפלר רכשה חלק מקבוצת אטלנטה דרים של ליגת ה-WNBA ב-2010, ובשנה העוקבת רכשה את קבוצת אטלנטה דרים ביחד עם מרי ברוק מאשת העסקים קייטי בטי.
על פי המרכז לפוליטיקה רספונסיבית, לפלר ובעלה תרמו 3.2 מיליון דולר אמריקני לארגונים פוליטיים. בעוד שמרבית התרומות הגיעו אל המפלגה הרפובליקנית, חלק מהתרומות נשלחו אל אנשי המפלגה הדמוקרטית, בהם דייוויד סקוט, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-13 של ג'ורג'יה, שקיבל 10,200 דולר. לפלר תרמה 750,000 דולר לארגון שתמך במועמדותו של מיט רומני לנשיאות ארצות הברית בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012. לפלר שקלה לראשונה להתמודד למשרה ציבורית ב-2014. היא נמנתה בין המתמודדים למועמדות המפלגה הרפובליקנית לסנאט של ארצות הברית מטעם ג'ורג'יה ב-2014, אך בסופו של דבר פרשה מהמירוץ בגלל המיזוג הממתין בין החברה שלה, אינטרנשיונל אקסצ'יינג', לבין הבורסה לניירות ערך בניו יורק. בנובמבר 2020 פורסם בניוזוויק כי הונם של לפלר ובן זוגה נאמד בכ-800 מיליון דולר מה שהופך אותה לחברת הסנאט העשירה ביותר בארצות הברית.
בנובמבר 2019 הצהירה לפלר על כוונותיה למלא את מקומו בסנאט של הסנאטור הפורש ג'וני אייזקסון, שהודיע על התפטרותו לאור בעיות בריאותיות החל מ-31 בדצמבר. היא הצהירה על כוונתה להתמודד בבחירות המיוחדות שייערכו ב-2020 להשלמת כהונתו של אייזקסון. מאוחר יותר באותו החודש, דיווח העיתון "The Atlanta Journal-Constitution" כי לפלר נבחרה בידי מושל ג'ורג'יה בריאן קמפ למלא את מקומו של אייזקסון, וב-4 בדצמבר הכריז על כך באורח רשמי. בערב יום שלישי 6 בינואר 2020 הושבעה לפלר לתפקידה בידי סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס בגבעת הקפיטול.
לפלר הייתה חברה בוועדה לענייני חיילים משוחררים, בוועדת החקלאות, התזונה והיערנות ובוועדת הבריאות, החינוך, העבודה והפנסיונים. לפלר מתארת עצמה כרפובליקנית שמרנית. כיאה לסנאטורית רפובליקנית, היא הביעה את תמיכתה במועמדותו של הנשיא דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. עם זאת, בעבר תרמה למועמדים רפובליקנים ודמוקרטים כאחד. לפלר מזדהה כתומכת בחיים, והצהירה כי תצביע בעד חקיקה שתגביל את הזכות להפלה מלאכותית. היא תומכת בזכות לשאת כלי נשק מכוח התיקון השני לחוקת ארצות הברית ובבניית חומה בגבול ארצות הברית-מקסיקו. כמו כן, לפלר מצדדת במינוי שופטים שמרניים לבתי המשפט הפדרליים.
בבחירות המיוחדות לתקופת כהונה מלאה, שהסיבוב המכריע בהן התקיים ב-5 בינואר 2021, הפסידה לפלר ליריבה הדמוקרטי רפאל וורנוק בפער של 2% (93,550 קולות).
ב-12 בנובמבר 2024, נבחרה לפלר על ידי הנשיא הנבחר של ארצות הברית, דונלד טראמפ לעמוד בראש הוועדה המכוננת שלו בנשיאותו השנייה הקרובה, יחד עם סטיב ויטקוף. ב-4 בדצמבר 2024 נבחרה לפלר על ידי הנשיא הנבחר טראמפ לעמוד בראש הסוכנות לעסקים קטנים בממשלו השני וב-19 בפברואר 2025 הסנאט האמריקאי אישר את מינויה של לפלר לתפקיד מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים ברוב של 52 מול 46.
מים מזוקקים

| --- | --- |

מבנה מולקולת מים (H מסמל אטום מימן, ו-O חמצן)
 
 שם סיסטמטי:  דו מימן חד-חמצני
 כתיב כימי:  H2O
 מסה מולרית:  18.01524 גרם/מול
 מראה:  גוון בהיר של כחול בכמויות גדולות, בכמויות קטנות שקוף
 מספר CAS:  7732-18-5
 צפיפות:  1 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 טמפרטורת היתוך:  0 °C   273.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  100 °C   373.15 K
 חומציות:  15.74 ‏pKa
 בסיסיות:  15.74 ‏pKb
מים מזוקקים הם מים שעברו תהליך זיקוק: ניקוי מחלקיקים, מינרלים ומלחים.
תהליך הזיקוק

הזיקוק מתבצע על ידי אידוי המים ועיבוי האדים אשר נוצרו בכלי אחר. בתהליך זה חומרים מומסים בעלי נקודת רתיחה גבוהה משל המים (כמו מלחים) נותרים בכלי המקורי, שם הם מתמצקים בהיעדר המים. למרות זאת, אם ישנם במים מומסים בעלי נקודת רתיחה דומה לזו של מים (כמו חלק מהפחמימנים), ייתכן שהזיקוק לא יצליח לנקות את המים, כיוון שהמומסים הללו יתאדו ויתעבו בדומה למים.
במעבדות רבות אין משתמשים במים מזוקקים אלא במים שהוחלפו בהם היונים המומסים בהם (de-ionized). זיקוק המים בתהליך שתואר לעיל יקר ולכן מועברים המים דרך קולונה, שהיא מן מסנן גדול בו מוחלפים היונים שיש במים בהידרוקסיד והידרוניום. עבור ניסויים ספציפיים מרתיחים את כמות המים הנדרשת על מנת לצמצם את כמות הגזים המומסים בהם.
המים הנקיים ביותר הנמצאים בשימוש מעבדתי שוטף נקראים t.d.w. (מאנגלית: triple distilled water, כלומר מים שנוקו שלוש פעמים). במים אלה נעשה שימוש רב במחקר ביולוגי ולכן בנוסף לתהליך הזיקוק הרגיל, המים מוקרנים במנורת על-סגול, שמטרתה הריגת חיידקים, כלומר בנוסף לניקיון המים ממומסים הם גם סטריליים.
תכונות

בסביבה נקייה, מי גשם ומי קרחונים נמסים (שמקורם אף הוא גשם) הם מים מזוקקים באופן טבעי, אך בדרך כלל הם סופחים חלקיקים ומזהמים מהאוויר ומהקרקע ובכך מתווספים להם אותם חומרים מומסים.
בניגוד למי ברז, מים מזוקקים הם מבודד חשמלי, כי אין בהם כמעט יונים (פרט להידרוקסיד והידרוניום שמקורם במים עצמם). התנגדותם יורדת כשהם חשופים לאוויר הפתוח וקולטים אבק, מינרלים, מלחים וגזים, בעיקר פחמן דו-חמצני, היוצר חומצה פחמתית שבתורה מתפרקת ליצירת יוני קרבונט המסוגלים להוליך זרם חשמלי. איכותם של מים מזוקקים נקבעת לפי ההתנגדות שלהם: ככל שהתנגדות המים גבוהה יותר, כך הם נקיים יותר.
לשתייה

ישנה מחלוקת לגבי הסיכון לעומת הכדאיות שבשתיית מים מזוקקים. המצדדים טוענים שמים מזוקקים הם המים הטהורים ביותר שבנמצא ויש להם יכולת מוגברת לנקות את הגוף מזיהומים. המתנגדים מזהירים שמכיוון שריכוז המלחים במים המזוקקים הוא נמוך מאוד, הם עלולים לגרום לספיחת מים מוגברת בתאי הגוף עקב תהליכים של השוואת ריכוזים דרך אוסמוזה, וכמו כן לספוח מהגוף מלחים ומינרלים שדרושים לו. לשתי הטענות אין גיבוי מדעי ולמעשה שתיהן שגויות, ניתן לשתות מים מזוקקים בבטחה אולם הם חסרים את המינרלים הקיימים במי ברז. בישראל איכות מי השתייה גבוהה ומנוטרת וההמלצה הבריאותית והסביבתית היא לשתות מי ברז.
ראו גם

טיהור שפכים
הערות שוליים

↑  Drinking water treatment: distillation
↑  How to make triple distilled water from 1932
1 2  מיתוסים על שתיית מים מזוקקים
↑  Can you drink distilled water? Is it safe?
↑  שאלות ותשובות בנושא מי שתייה, משרד הבריאות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX533340  GND: 7520416-2
פלפל שחור

| פלפל שחור |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: פלפלאים
משפחה:: פלפליים
סוג:: פלפל
מין:: פלפל שחור
שם מדעי
 Piper nigrum ‏לינאוס, 1753
פלפל שחור (שם מדעי: Piper nigrum) הוא צמח מטפס ממשפחת הפלפליים (Piperaceae). הפירות עוברים ייבוש בשמש או באמצעים תעשייתיים ומשמשים לבסוף כתבלין. מתנובת הפלפל השחור אפשר לייצר את התבלינים פלפל שחור, פלפל לבן ופלפל ירוק. הפלפל השחור גדל בשטחים נרחבים בדרום ומזרח אסיה ובאזורים טרופיים נוספים. הפרי המכונה "גרגר פלפל שחור" מתכווץ בייבוש לגרגר קטן בקוטר של כחמישה מילימטרים, שמכיל גרעין בודד שצבעו לאחר הבשלתו הוא אדום כהה.
הפלפל השחור נודע והוערך מימי קדם בשל טעמו וסגולותיו הרפואיות; והוא אחד התבלינים הפופולריים ביותר במטבח האירופאי והמטבח המזרח-תיכוני. טעמו החריף של הפלפל השחור מגיע מחומר כימי ששמו פיפרין (Piperine). תבלין הפלפל השחור הוא קונדימנט נפוץ.
אטימולוגיה

כמו הצמח, גם המילה "פלפל" מקורה בהודו - pipali בסנסקריט. באמצעות המסחר עבר השם ללטינית piper (העיצור [l] התחלף בעיצור [r] בתהליך נפוץ של חילופי למנ"ר) ומשם לאנגלית עתיקה (pipor), גרמנית (Pfeffer), צרפתית (poivre), הולנדית (peper) ולשפות נוספות. במקביל עברה המילה מהודו לפרסית וממנה לארמית, וכך הגיעה גם ללשון חז"ל; היא מצויה בעברית המשנאית בצורה "פלפלין" או "פלפלת" ובארמית של התלמוד בצורה "פלפולא" או "פלפלי".
כאשר הגיע קולומבוס במאה ה-15 לאיים הקריביים, מצא בו ירק חריף ונתן לו את שמו של התבלין ההודי אותו נסע למצוא. לכן, במאה השש עשרה התחילו לכנות באירופה במילה פלפל גם את הירק פלפל שגדל ביבשת אמריקה שאך התגלתה. אמנם אין כל קשר בוטני בין הצמחים, אך הפלפל האמריקני היה חריף כמו זה שבא מהודו ולכן כינו אותם באותו שם.
בתחילת המאה השמונה עשרה החל הפלפל לשמש בשפות האירופיות באופן מטפורי לציון "מרץ" או "אנרגיה"; שימוש זה חדר גם לעברית החדשה.
צמח הפלפל

הפלפל הוא צמח מטפס רב שנתי הצומח לגובה של עד ארבעה מטרים על גבי עצים, עמודים או סורגים תומכים, הגדל במקור באזור מזרח אסיה. זהו צמח מטפס מתפשט, המכה שורשים בקלות בכל מקום בו נוגעים חלקיו בקרקע. עליו שלמים באורך של 5 עד 10 ס"מ וברוחב של 3 עד 6 ס"מ. הפרחים קטנים ומופיעים על חודים תלויים באורך של 4 עד 8 ס"מ במפרקי העלים. עם הבשלת הפרי מתארכים החודים לכדי 7 עד 15 ס"מ.
את הפלפל השחור מגדלים בקרקע שאינה יבשה מדי ושאינה רגישה לשיטפונות, ובקרקע לחה, מנוקזת היטב ועשירה בחומרים אורגניים. התפשטות הצמחים נעשית באמצעות ייחורים באורך של 40 עד 50 ס"מ, שנקשרים לעצים או למטפסים שכנים, הנמצאים במרחק של כשני מטרים זה מזה. עצים בעלי קליפה מחוספסת עדיפים על עצים בעלי קליפה חלקה היות שצמחי הפלפל מטפסים טוב יותר על קליפה מחוספסת. צמחים מתחרים מסולקים תוך השארת מספר עצים שיהא באפשרותם לספק צל מצד אחד, ולאפשר אוורור חופשי מצד שני. את השורשים מכסים בגבבת עלים ובדשן, ואת הנבטים גוזמים פעמיים בשנה. בקרקע יבשה יש להשקות את הצמחים הצעירים בתדירות של פעם ביומיים במהלך העונה היבשה במשך שלוש השנים הראשונות. הצמחים מניבים פרי החל מהשנה הרביעית או החמישית, וממשיכים להניב במשך שבע שנים. את הייחורים לוקחים בדרך כלל מצמחים מעובדים, הנבחרים הן בשל תנובתם והן בשל איכות פירותיהם.
כל פטוטרת תניב כ-20 עד 30 חודי פירות. הקציר מתחיל מיד עם הבשלתו של גרגר אחד או שניים ההופכים אדומים בבסיס החודים, לאחר שהשלים את גדילתו והוא עדיין קשה, אך לפני שהפרי עצמו בשל. אם מניחים לפירות להבשיל הם מאבדים מטעמם החריף ולבסוף נושרים ואובדים. את החודים אוספים ומפזרים לייבוש בשמש, ולאחר מכן מסירים מהם את הגרגרים.
אופני עיבוד

כתבלין מופיע הפלפל השחור בצבעים שחור, לבן וירוק. אין מדובר במינים בוטניים שונים, וכולם הם תוצריו של פרי צמח הפלפל השחור, אלא באופני עיבוד שונים.
הפלפל השחור מופק מפירות הבוסר הירוקים של צמח הפלפל. את הפרי מבשלים במים חמים במשך זמן קצר הן לשם ניקוי והן כהכנה לייבוש. החום גורם לדפנות התאים בפרי להתבקע, התבקעות זו מזרזת את פעילותם של האנזימים המשחימים בזמן הייבוש. את הפירות מייבשים בשמש או במכונה במשך מספר ימים, שבמהלכם משחיר הפרי סביב הגרעין ומצטמק לכדי שכבה דקה ומקומטת סביב הגרעין. לאחר הייבוש נקרא הפרי "גרגרי פלפל שחור".
לאחר הסרת הפרי מכיל הפלפל הלבן את הגרעין בלבד. תוצאה זו מושגת על פי רוב על ידי השריית הפרי הבשל במים במשך כשבוע, שבמהלכו מתרככת ציפת הפרי ומתפרקת. השפשוף שנעשה לאחר מכן מסיר את שרידי הפרי האחרונים והגרעין העירום עובר תהליך ייבוש. עם זאת, קיימים גם תהליכים חלופיים להסרת הפרי החיצוני מהגרעין, ביניהם הסרת המעטה החיצוני מגרגרי הפלפל השחור המופק מפירות בוסר.
מבין הגוונים השונים הפלפל השחור הוא הנפוץ ביותר, בעוד שהפלפל הלבן משמש במאכלים כדוגמת רטבים בהירי צבע או מחית תפוחי אדמה, שבהם צבעו של הפלפל השחור יהיה בולט מדי לעין. אין הסכמה באשר למידת החריפות של שני סוגי הפלפלים, האחד ביחס לאחר. טעמם שונה בשל נוכחותן של תרכובות הנמצאות במעטה הפרי החיצוני אך נעדרות מהגרעין.
בדומה לפלפל השחור מופקים גם גרגרי הפלפל הירוקים מפירות הבוסר. גרגרי הפלפל הירוקים המיובשים מטופלים באופן שמשמר את הצבע הירוק, דבר שנעשה באמצעות יבוש בהקפאה או באמצעות שימוש בדו-תחמוצת הגופרית. גרגרי פלפל מוחמצים וירוקים הם פירות בוסר משומרים במי מלח או במי חומץ. גרגרי פלפל ירוקים, לא משומרים וטריים, משמשים במטבחים אסייתיים מסוימים, במיוחד לבישול התאילנדי. טעמם מתואר כפיקנטי, רענן וארומטי. בהיעדר פעולות ייבוש או שימור, זמן חיי המדף שלהם קצר והם נרקבים במהירות. הם אינם נפוצים במערב.
על פי רוב נעשה קיטלוג גרגרי הפלפל בהתאמה למחוז או לנמל המקור מהם באו. מקורם של שני הסוגים המוכרים ביותר הוא בחוף מלבר שבדרום הודו, פלפל מלברי ופלפל טליצ'רי. הפלפל הטליצ'רי נחשב למשובח יותר מבין השניים הודות להפקתו מגרגרים גדולים ובשלים יותר. הפלפל 'סאראוואק' מופק בחלקה המלזי של בורנאו, והפלפל 'לאמפונג' מופק באי סומטרה שבאינדונזיה. הפלפל הלבן 'מונטוק' הוא מוצר אינדונזי נוסף, מהאי בנגקה.
טעם

מקורה של חריפות הפלפל בעיקר מתרכובת הפיפרין (piperine) הנמצאת הן בפרי החיצוני והן בגרעין.
פיפרין מזוקק, בהשוואה משקלית, מכיל אחוז אחד בלבד מהחריפות הנמצאת בחומר הקפסאיצין הנמצא בפלפל צ'ילי. מנגנון הפעולה דומה: השפעה על חדירות קרום תאי עצב הרגישים לחום וכאב ליונים. בחלל הפה יופעלו קצוות תחושתיים (תחושה של חוש המישוש ולא של חוש הטעם) של העצב המשולש (trigeminal nerve). שכבת הפרי החיצונית הנותרת בפלפל השחור מכילה גם חומרי ריח כדוגמת pinene, sabinene, limonene, caryophyllene ו-linalool המקנים לו את גוון הארומה ההדרי, העצי והפרחוני. ניחוחות אלה חסרים לרוב בפלפל הלבן, החסר את שכבת הפרי. הפלפל הלבן סופח ריחות שונים (כולל טונים מיושנים) בשל שלב התסיסה הארוך יותר.
הפלפל עצמו מאבד מטעמו ומריחו כתוצאה מתהליך ההתאיידות, ולכן מקובל האחסון בוואקום ששומר את טעמו החריף למשך זמן ארוך יותר. הפלפל יכול לאבד מטעמו גם כאשר הוא חשוף לאור, שהופך את הפיפרין לחומר חסר טעם. לאחר הטחינה נוטים חומרי הריח של הפלפל להתנדף במהירות, ולכן ממליצים רוב המקורות הקולינריים על טחינת גרגרי הפלפל במקום לפני השימוש. לשם כך מקובל להשתמש במטחנות פלפל ידניות, הטוחנות באופן מכני את הגרגרים, במקום בכלים לפלפל טחון. טוחני תבלינים דומים לאלה השולחניים המוכרים כיום היו חלק מכלי המטבח באירופה עוד במאה הארבע עשרה, והעלי והמכתש הקדומים יותר ששימשו לטחינת פלפל נשארו אמצעי מקובל במשך מאות רבות של שנים.
בקונדיטוריה הצרפתית המסורתית משתמשים בפלפל שחור במתכונים ובמשקאות המבוססים על שוקולד על מנת להדגיש את טעמו של השוקולד.
היסטוריה

הפלפל שימש בהודו כתבלין עוד בתקופה הפרהיסטורית, ונראה כי גידולו הראשון החל בחוף מלבר שבהודו, שכיום הוא בתחום מדינת קרלה. גרגרי הפלפל נחשבו לאוצר מסחרי, ולעיתים אף כונו בשם "זהב שחור" ושימשו לסחר חליפין כסוג של כסף לכל דבר. עד היום המושג "שכר גרגרי פלפל" (peppercorn rent) הוא מונח מקובל בחוזי שכירות באנגליה.
ההיסטוריה הקדומה של הפלפל השחור משתלבת (ומסתבכת) לעיתים קרובות עם ההיסטוריה של קרובו, הפלפל הארוך (Piper longum). הרומאים הכירו את שניהם וקראו לשניהם באותו שם (piper), אך עם גילויו של "העולם החדש" ושל פלפל הצ'ילי לאחר מכן, ירדה קרנו של הפלפל הארוך. פלפל הצ'ילי, הדומה בצורתו ובטעמו לפלפל הארוך כאשר הוא מיובש, היה קל יותר לגידול במקומות ובאזורים שהיו נגישים יותר לאירופה.
בסוף ימי הביניים כמעט כל הפלפל השחור באירופה, במזרח התיכון ובצפון אפריקה היה במקורו מאזור מלבר שבהודו. החל מהמאה ה-16 החלו לגדל פלפל גם בג'אווה, בסונדה, בסומטרה, במדגסקר, במלזיה ובמקומות נוספים בדרום-מזרח אסיה, אולם אזורים אלו סחרו בעיקר עם סין או עשו בפלפל שימוש מקומי. הנמלים באזור מלבר שימשו בנוסף גם מקום עצירה למסחר בתבלינים נוספים, שמקורם הגאוגרפי היה מזרחה יותר במרחבי האוקיינוס ההודי.
היסטוריה > ימי קדם

גרגרי פלפל שחור נמצאו בנחיריו של רעמסס השני, ושימשו כחלק מטקס החניטה סמוך למותו בשנת 1213 לפנה"ס. עם זאת, מעט מאוד ידוע על שימוש נוסף שעשו בפלפל במצרים העתיקה, או על האופן שבו הוא הגיע לנילוס מהודו.
הפלפל (הן השחור והן הארוך) היה מוכר ביוון עוד במאה הרביעית לפנה"ס, אם כי מדובר היה ככל כנראה במוצר מותרות שהיה בהישג ידם של העשירים בלבד. באותה תקופה עברו נתיבי המסחר ביבשה או באוניות ששטו סמוך לחופי הים הערבי.
הפלפל הארוך, שגדל בחלקה הצפון-מערבי של הודו, היה נגיש יותר בהשוואה לפלפל השחור שגדל באזורים דרומיים יותר, ויתרון מסחרי זה, יחד עם טעמו החריף יותר של הפלפל הארוך, הפך כנראה את הפלפל השחור לנפוץ פחות באותה תקופה.
בימיה הראשונים של הקיסרות הרומית, ובמיוחד לאחר כיבוש מצרים על ידי רומא בשנת 30 לפנה"ס, הפכה חציית הים הערבי ישירות לחוף מלבר שבהודו לעניין שבשגרה. פרטים על נתיב מסחרי זה באוקיינוס ההודי נמסרו בסיפור ההפלגה בים האריתראי. לפי הגאוגרף היווני סטרבון, שלחה האימפריה החדשה צי שמנה כ-120 אוניות להפלגה שנתית להודו וחזרה ממנה. הצי תזמן את המעבר בים הערבי באופן שתנוצלנה רוחות המונסון החזויות לעריכתו של שיט מהיר יותר. בדרך חזרה מהודו עברו האוניות בים האדום, משם הועברה הסחורה דרך היבשה או דרך תעלת הנילוס לנהר הנילוס, עד לאלכסנדריה, ומשם הועלתה על אוניות בדרכן לאיטליה. המתאר הגאוגרפי הזה של נתיב המסחר שלט בסחר הפלפל לאירופה במשך 1,500 שנים נוספות.
בנתיב ישיר זה של האוניות לחוף מלבר ובחזרה החל הפלפל השחור לנוע בנתיב קצר יותר בהשוואה לנתיב שעבר הפלפל הארוך, ומטבע הדברים נתן הדבר את אותותיו גם בתמחור התבלין. בספרו "תולדות הטבע" מספר פליניוס הזקן על המחירים ברומא בשנת 77 לספירת הנוצרים: "הפלפל הארוך עולה 15 דינר לליטרה בעוד שמחירו של הפלפל הלבן הוא 7 ומחירו של הפלפל השחור 4". פליניוס ממשיך בדבריו ומתלונן ש:"אין שנה שבה הודו אינה מרוקנת את האימפריה הרומית מחמישים מיליון מטבעות", וממשיך לספר אודות הפלפל:
"מפתיע שהשימוש בפלפל נעשה נפוץ כל כך בשעה שגם חומרים אחרים משכו את תשומת לבנו הודות לטעמם המתוק או למראה שלהם. בעוד שבפלפל אין דבר שימליץ עליו כפרי או כגרגר, הרי שתכונתו המושכת היחידה היא טעמו החריף במידת מה, וזו בעצם הסיבה שאנו מייבאים אותו כל הדרך מהודו! מי היה, תמהני, האדם הראשון שניסה אותו כמוצר מזון? ומי היה אותו אדם שלא הסתפק ברעב לגירוי תאבונו וסיפוק גרגרנותו?"
ספר הבישול הרומאי מן המאה השלישית De re coquinaria, המתבסס על מרשמים קדומים יותר של אפיקיוס מן המאה הראשונה, כולל את הפלפל כמרכיב בחלק ניכר ממרשמיו. ההיסטוריון חוקר האימפריה הרומית אדוארד גיבון כתב בחיבורו המפורסם "שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית" כי הפלפל היה מרכיב מועדף בבישול הרומאי העילי.
היסטוריה > סין

במאה השלישית לספירה הופיע הפלפל השחור באופן ברור בטקסטים סיניים בשם 'הוג'יאו' או "פלפל זר". ניתן לשער שהוא לא היה נפוץ במיוחד בתקופה זו, כי שמו לא צוין בספר שיצא לאור במאה הרביעית ותיאר מגוון רחב של תבלינים מחוץ לגבולה הדרומי של סין, לרבות הפלפל הארוך.עם זאת, עד המאה השתים עשרה הפך הפלפל למרכיב מקובל במטבחם של העשירים והאליטות החברתיות, ולפעמים אף תפס את מקומו של הפלפל הסצ'ואני המקומי של סין (שהוא פרי מיובש המרדים את הלשון, שמקורו מצמח שאינו קשור למשפחת הפלפלים).
מרקו פולו מעיד על הפופולריות של הפלפל בסין של המאה השלוש עשרה בסיפוריו על צריכתו בעיר קינסיי (ג'ג'יאנג) "מר מרקו שמע מפי אחד מפקידי המכס של החאן הגדול כי הכמות היומית של הפלפל המגיעה לעיר קינסיי למטרות צריכה הגיעה לשיעור של 43 מטענים, כאשר משקלו של כל מטען עמד על 223 ליברות". אומנם מרקו פולו אינו נחשב למקור מהימן במיוחד בכל הנוגע לסין, ואין ספק שהמידע הזה שהגיע ממקור שני מוטל בספק עוד יותר; אך אם הכמות המוערכת הזו בסך 10,000 ליברות (כ-4,500 ק"ג), לעיר אחת בלבד ובמשך יום אחד בלבד, קרובה אך במעט לאמת, הרי שהיקף ייבוא הפלפל לסין עלה בעשרות מונים על היקף הייבוא של התבלין לאירופה.
ברפואה

בדומה לשאר התבלינים שמקורם במזרח, שימש הפלפל גם כתבלין וגם כתרופה. אמנם הפלפל הארוך, החריף יותר, הועדף בדרך כלל כתרופה, אך בשני הסוגים נעשה שימוש.
גרגרי פלפל שחור מופיעים כתרופות של הרפואה האיורוודית, הסידהית והאוונאנית של הודו. ספר התרופות הסיריאק מהמאה החמישית מציין את הפלפל (או אולי את הפלפל הארוך) כתרופה למחלות רבות ושונות: עצירות, שלשול, כאב אוזניים, נמק, מחלות לב, בקע, צרידות, קשיי עיכול, עקיצות חרקים, נדודי שינה, כאבי פרקים, בעיות כבד, מחלות ריאה, כיבי פה, שיזוף יתר, ריקבון שיניים וכאבי שיניים.
מקורות שונים מהמאה החמישית ואילך ממליצים בנוסף גם על הפלפל לטיפול בבעיות עיניים, לעיתים קרובות על ידי משחות או רטיות המכילות פלפל הנמרחות או מונחות על העין. אלא שלמעשה אין כל עדות רפואית לכך שהתרופות הללו משפיעות לטובה ולו מן הטעם הפשוט שפלפל שבא במגע ישיר עם העין אך טבעי הוא שיגרום לחוסר נוחות ואפילו לנזק.
הפלפל ידוע כגורם להתעטשות. יש הטוענים שחומר הפיפרין מגרה את הנחיריים וגורם להתעטשות; יש הטוענים שזוהי תוצאה של האבק העדין של הפלפל הטחון; ויש שטוענים שהפלפל אינו גורם עיטוש מאוד יעיל. לבירור סוגיה זו נערכו מחקרים מדידים מעטים מאוד, אם בכלל. אחד הפרקים בספר "הרפתקאות אליס בארץ הפלאות" עוסק גם בסוגיה זו, באומרו:
"אין ספק שיש יותר מדי פלפל במרק!" אמרה לעצמה אליס, מתאמצת כמיטב יכולתה לגבור על עיטוש. בלי ספק היה יותר מדי פלפל באוויר. אפילו הדוכסית התעטשה מדי פעם; ואשר לתינוק, הוא התעטש ויילל חליפות, בלי הפסק.
ביהדות

הגמרא מציינת כי הטעם של הפרי ושל העץ דומים.:"עץ שטעם עצו ופריו שוה, הוי אומר - זה פלפלין. ללמדך שהפלפלין חייבין בערלה. ואין ארץ ישראל חסרה כלום, שנאמר לא תחסר כל בה".
רש"י כותב ששלמה המלך נטע עצי פלפלין בארץ כוש עץ כל פרי - שהיה שלמה מכיר בחכמתו את גידי הארץ איזה גיד הולך אל כוש ונטע בו פלפלין איזה הולך לארץ חרובי ונטע בו חרובין שכל גידי הארצות באים לציון שמשם משתיתו של עולם שנאמר (תהלים נ) מציון מכלל יופי לכך נאמר עץ כל פרי במדרש תנחומא.
סחר

בערכים כספיים גרגרי פלפל הם התבלין הנסחר ביותר בעולם, ובשנת 2002 לדוגמה הם היוו כ-20 אחוזים מכלל יבוא התבלינים בעולם. מחיר הפלפל משתנה, ובמסחר בו נרשמות תנודות רבות משנה אחת לבאה אחריה. בשנת 1998 היווה הפלפל 39 אחוזים מכלל ייבוא התבלינים. במונחי משקל נסחרים פלפלי הצ'ילי מעט יותר מגרגרי הפלפל השחור. בורסת הפלפל הבינלאומית ממוקמת בעיר קוצ'י שבהודו.
בשנים האחרונות הפכה וייטנאם ליצרנית וליצואנית הגדולה ביותר של הפלפל בעולם. בין היצרנים הגדולים נמנים וייטנאם (שהפיקה 85,000 טון של פלפל ארוך בשנת 2003), אינדונזיה (שהפיקה 67,000 טון), הודו (שהפיקה 65,000 טון), ברזיל (שהפיקה 35,000 טון), מלזיה (שהפיקה 22,000 טון), סרי לנקה (שהפיקה 12,750 טון), תאילנד וסין. וייטנאם היא בעלת השליטה הבולטת ביותר בשוק היצוא, אך למרות זאת היא כמעט ואינה צורכת מייצור זה לצריכה מקומית: בשנת 2003 היא ייצאה 82,000 טון פלפל, בשעה שאינדונזיה יצאה 57,000 טון, ברזיל 37,940 טון, מלזיה 18,500 טון והודו 17,200 טון.
הערות שוליים

↑  Pepper (Piper nigrum L.) ‏ (באנגלית)
↑  Lionel D. Barnett, ‏ Antiquities of India: An Account of the History and Culture of Ancient Hindustan, באתר גוגל ספרים (באנגלית)
↑  H. G. Rawlinson, ‏ Intercourse between India and the western world:, באתר גוגל ספרים (באנגלית)
↑  T. R. Sesha Iyengar, ‏ Dravidian India, אתר גוגל ספרים (באנגלית)
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ו, עמוד ב'
↑  Thai Food Ingredient Glossary (באנגלית)
↑  Using Fresh Green Peppercorns, באתר OChef (באנגלית)
1 2  Peppercorns, באתר cookswares.com (באנגלית)
↑  Pepper, באתר TIS, (באנגלית)
↑  Jennifer Billing, Paul W. Sherman, Antimicrobial Functions of Spices: Why Some Like it Hot, The Quarterly Review of Biology 73, 1998-03-01, עמ' 3–49 doi: 10.1086/420058
↑  צבי סחייק, בעקבות דונה גרציה, באתר "הבית של דונה גרציה"
↑  Why does pepper make you sneeze?‎, באתר Everyday Mysteries
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ל"ו, עמוד ב' וכן תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ"א, עמוד ב'
↑  בפורטל הדף היומי מסבירים שהכוונה שגם בפרי וגם בגבעולים יש את החומר החריף פיפרין, דבר שאומת במחקר- Semler, U. and G.G. Gross, 1988. Distribution of piperine in vegetative parts of Piper nigrum. Phytochem., 27: 1566–1567.
↑  על מגילת קהלת, פרק ב', פסוק ה'
1 2  Karvy's special Reports — Seasonal Outlook Report Pepper ‏ (באנגלית)
| עשבי תיבול ותבלינים עיקריים |
| --- | --- | --- |
| עשבי תיבול | ריחן מצוי (בזיליקום) • כוסברה • פטרוזיליה • קורנית (תימין) • רוזמרין • נענע (מנטה) • אורגנו • מרווה (סייג') • שמיר • לענה (טרגון) • עלי דפנה (אנ') • תמכה (צ'רוויל) • שום העירית (צ'ייבס) • עלי קארי • אזוביון (לבנדר) • עשב לימון (למון גראס) • לואיזה לימונית • לאושטיאן • אזוב תרבותי (מָיוֹרָם) • צתרה (סייבורי) • חומעה (סורל) |  |
| תבלינים | פלפל שחור • קינמון • כמון • כורכום • הל (אנ') • ציפורן • מוסקט • פפריקה • פלפל חריף (אבקת צ'ילי (אנ') • פלפל קאיין • צ'יפוטלה • פלפל אדום כתוש (אנ') • חלפניו • טבסקו) • זנגביל (ג'ינג'ר) • אבקת שום (אנ') • אבקת בצל (אנ') • זעפרן • שומשום • אניס • ואסאבי • זרעי פרג • חזרת הגינה • שוש קירח (ליקוריץ) • פלפל אנגלי • פלפל ברזילאי • כרוויה (קימל) • שומר • גרגרנית יוונית • גלנגל • לימון פרסי • מסטיקא • מחלב • קצח תרבותי (ניג'לה) • פלפל פרואני • פלפל סצ'ואן • כוכב אניס • אוג (סומאק) • תמרהינדי • טונקה • יוזו • גרידת פרי הדר |  |
| תערובות | גאראם מסאלה • אבקת קארי • צ'אט מסאלה • טנדורי מסאלה • ראס אל חנות • זעתר • תערובת חמשת התבלינים • ארב דה פרובאנס • פאמפקין ספייס • מלח שום (אנ') •  בוקה גרני • חמלי סונלי • פלפל לימון • Mixed Spice • שארנה סול • טאביל • ברבר • בהרט • דקה • אריסה • חוויאג' |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550914105171  LCCN: sh85102395 
צמח הפלפל
פלפל לבן ופלפל שחור
פלפל שחור, לבן, ירוק וורוד
מבנה מולקולת הפיפרין
1-[5-(1,3-Benzodioxol-5-yl)-1-oxo-
2,4-pentadienyl]piperidine
נוסחה כימית: C17H19NO3
 מסה מולרית: 285.338 גרם למול
צפיפות: 1.193 גרם לסמ"ק
טמפ' התכה: 130 °C
 CAS: 94-62-2
חתך אורך בפריו של הפלפל השחור
נתיב סחר אפשרי בין איטליה לדרום מערב הודו
איור של הודו, פורסם בשנת 1572 בזמן הפיקוח של פורטוגל על הסחר בפלפל
מטחנת פלפל שולחנית