stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זניט סנקט פטרבורג
שיאים קבוצתיים ואישיים > בליגה הרוסית

זניט מתמודדת בליגת העל הרוסית מאז 1996.
ההישג הגבוה ביותר - אליפות ליגת העל הרוסית (2007, 2010, 2011/12, 2014/15, 2018/19, 2019/20, 2020/21, 2021/22, 2022/23, 2023/24)
שיאן הופעות - ויאצ'סלב מלאפייב (328 משחקים)
שיאן שערים - אלכסנדר קרז'אקוב (161 שערים)
שיאן שערים לעונה - אלכסנדר קרז'אקוב, 44 שערים - 2011/2012
הניצחון הגבוה ביותר בליגה - 0:8 נגד אורנבורג (2022); 8:1 נגד לוצ'-אנרגיה ולדיווסטוק (2008); 8:1 נגד טורפדו מוסקבה (2014)
הניצחון הגבוה ביותר בגביע - 7:1 נגד דינמו סנקט פטרבורג (1993); 9:3 נגד דינמו מוסקבה (2007)
ההפסד הגבוה ביותר בליגה - 1:7 לדינמו מוסקבה (2003)
ההפסד הגבוה ביותר בגביע - 0:4 ללוקומוטיב מוסקבה (1995); 4:0 לאנז'י מחצ'קלה (2016)
אחת הסדרות הארוכות ביותר בתולדות הליגה הרוסית הוא רצף של 26 ניצחונות ללא הפסד לזניט בעונות 2009–2010. רצף הניצחונות הגדול ביותר היה בעונת 2010 ובעונת 2014 עם רצף של 9 ניצחונות. בעונת 2002 ספגה שיא שלילי של 11 משחקים ללא ניצחון. בעונות 2019–2021 הגיעה לרצף כולל של 27 משחקי בית ללא הפסד.
שיאים קבוצתיים ואישיים > בטורנירים אירופיים

זניט החלה להתמודד בטורנירים אירופאיים מאז 1987.
ההישג הגבוה ביותר - זכייה בגביע אופ"א (2008)
שיאן הופעות - אלכסנדר אניוקוב (109 משחקים)
שיאן שערים - אלכסנדר קרז'אקוב (26 שערים)
שיאן שערים לעונה - פאבל פוגרבניאק, 11 שערים - 2007/2008
הניצחון הגבוה ביותר - 5:0 נגד א.ז. אלקמאר (2016); 0:5 נגד וארדאר סקופיה (2017); 8:0 נגד אנקמף (2002); 8:1 נגד דינמו מינסק (2018)
ההפסד הגבוה ביותר - 0:5 לקלאב ברוז' (1987); 0:5 לשטוטגרט (1989), 4:0 לדינמו מינסק (2018)
שיאים קבוצתיים ואישיים > שיא צופים במשחקי בית

| צופים | יריבה | טורניר | אצטדיון | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 61,494 | צסק"א מוסקבה | אליפות רוסיה | גזפרום ארנה | 12 במאי 2019 |
| 61,467 | ספרטק מוסקבה | אליפות רוסיה | סנקט פטרבורג ארנה | 2 בספטמבר 2018 |
| 53,359 | ספרטק מוסקבה | אליפות רוסיה | סנקט פטרבורג ארנה | 6 באוגוסט 2017 |
| 45,470 | טרק | אליפות רוסיה | סנקט פטרבורג ארנה | 13 באוגוסט 2017 |
| 44,000 | דינמו מוסקבה | אליפות רוסיה | אצטדיון קירוב | 6 ביולי 2006 |
| 38,284 | רובין קאזאן | אליפות רוסיה | סנקט פטרבורג ארנה | 22 ביולי 2017 |
| 30,673 | טרק | אליפות רוסיה | סנקט פטרבורג ארנה | 7 במאי 2017 |
| 25,000 | ספרטק מוסקבה | אליפות רוסיה | פטרובסקי | 28 במרץ 1998 |
| 25,000 | ספרטק מוסקבה | אליפות רוסיה | פטרובסקי | 3 בנובמבר 1996 |
| 23,500 | אוראלאן | אליפות רוסיה | פטרובסקי | 3 באפריל 1999 |
| 23,500 | אורל | אליפות רוסיה | פטרובסקי | 16 במרץ 1996 |
| 22,700 | ז'מצ'וז'ינה סוצ'י | אליפות רוסיה | פטרובסקי | 6 באפריל 1996 |
ענפי ספורט נוספים

"מועדון הכדורגל זניט" מפעיל קבוצות ספורט מקצועניות וחובבניות במספר ענפי ספורט מלבד הכדורגל. יש שלוש קבוצות ספורט מקצועניות בנוסף לקבוצת הכדורגל - בכדורסל, בכדורעף וקבוצת כדורגל נשים (ובעבר הפעילה גם קבוצת קטרגל). כל הקבוצות הללו משתתפות בליגה הבכירה בענף הספורט שלהן ברוסיה והן זוכות להישגים נאים:
מחלקת הכדורסל של מועדון הכדורגל זניט נוסדה בשנת 2014 והצליחה להעפיל לגמר הגביע הרוסי בכדורסל בעונת 2015/2016 ופעמיים העפילה לרבע גמר היורוקאפ בעונות 2016/2017 ו-2017/2018, זכתה פעם אחת באליפות הליגה המאוחדת של VTB.
מחלקת הכדורעף של מועדון הכדורגל זניט הוקמה בשנת 2017 והיא מובילה בענפה הן בתחרויות המקומיות והן בתחרויות היבשתיות. באליפות הליגה הרוסית בכדורעף, הקבוצה העפילה לגמר פלייאוף הליגה בעונת 2017/2018. ביוני 2018 הוקם גם מועדון כדורעף חופים.
מחלקת כדורגל נשים של מועדון הכדורגל זניט נוסדה בשנת 2020 ומשתתפת בליגת העל הרוסית בכדורגל נשים ובגביע הרוסי בכדורגל נשים.
קבוצת הקטרגל של המועדון הוקמה בפעם הראשונה ב-1993 אך פורקה תוך 6 שנים. ב-2017 החליטה הנהלת המועדון להחזיר את הקבוצה לצד הקמת קבוצת כדוריד, אך החלטה זו טרם יושמה.
מחלקת הכדוריד של זניט הוקמה ב-2022 מתוך מועדון נייבה שהיה קיים משנת 1964. המועדון מתמודד באליפות ובגביע רוסיה.
ראו גם

היסטוריה של זניט סנקט פטרבורג
טיסה מעל החלום
זניט-2008. שיר הניצחון
אצטדיון הקופסה

| --- | --- |

 כינוי:  אצטדיון הקופסה
 כתובת:  רחוב זנגביל 44
 מיקום:  ישראל נתניה, ישראל
 קואורדינטות:  32°20′02″N 34°51′44″E﻿ / ﻿32.333939°N 34.862197°E﻿ / 32.333939; 34.862197
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1943 (משחק ראווה מול נאשה קארילה מיוגוסלביה) – 2012
 נהרס:  2014
 בעלים:  עיריית נתניה
 מפעיל:  נתניה 
 משטח:  דשא
 קבוצות:  מכבי נתניה (2012-1943)
 מושבים:  7,500
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) אצטדיון הקופסה(למפת נתניה רגילה) אצטדיון הקופסה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון הקופסה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אצטדיון הקופסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון הקופסה, או בשמו הרשמי אצטדיון שר-טוב, היה אצטדיון כדורגל בנתניה אשר הכיל כ-7,500 מקומות ישיבה. האצטדיון שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל מכבי נתניה. ב-4 בנובמבר 2012 עברה הקבוצה לאצטדיון נתניה החדש שבעיר.
היסטוריה

האצטדיון נחנך באוגוסט 1943 במשחק מול קבוצת נאשה קארילה, קבוצת הצבא היוגוסלבי. המשחק, שנערך לעיני יציעים מלאים, והסתיים בתוצאת תיקו 1-1, כשלטובת נתניה הבקיע יצחק כספי, שהפך למבקיע הראשון בתולדות האצטדיון. כספי היה לימים הראשון מבין שחקני נתניה שכבש שער בליגה הבכירה בישראל, כאשר עשה זאת בשנת 1948.
בשנות ה-70 וה-80 זכתה מכבי נתניה בחמש אליפויות, עת ששימש האצטדיון כמגרשה הביתי. הייתה תקופת הזוהר של הקבוצה, הזכורה בשל אמירתו של מוטל'ה שפיגלר שהליגה מחולקת ל"נתניה ועוד 15".
ב-12 במאי 2012 התקיים המשחק האחרון באצטדיון בו גברה מכבי נתניה על בני סכנין בתוצאה 3-2 משער של עומרי בן הרוש בתוספת הזמן של המשחק.
כשנתיים לאחר שהושלמה בנייתו של אצטדיון נתניה החדש, 71 שנה מאז שנפתח באוגוסט 1943, נהרס אצטדיון הקופסה ב-6 באוגוסט 2014. על פי התוכנית, בשטח האצטדיון יוקמו 4 בנייני מגורים שיכילו 350 דירות ומתחם חנויות קטן במפלס הרחוב.
שם האצטדיון

שמו הרשמי של האצטדיון הוא "אצטדיון שר טוב" והוא מכונה כך על שמו של יוסף שר טוב, שהיה ממקימי אגודת מכבי נתניה ואף כיהן כיו"ר הראשון שלה. כמו כן, היה שרטוב מפקד פלוגת הסדרן, פלוגה שהכילה מתנדבים שעזרו בארגון המשחקים ודאגו לאבטחת המשחקים ושמירת הסדר הציבורי בהם.
האצטדיון זכה לאורך השנים גם לכינויו "הקופסה", בשל גודלו הקטן יחסית, וכן בשל העובדה, שבמשך שנים הוקף ביציעים אשר יצרו יחדיו צורה של קופסה.
הערות שוליים

↑  זאב גולדשמיט, בנין: "סימנו את הטריטוריה שלנו, ניצחון חשוב", באתר ynet, 4 בנובמבר 2012
דגם האצטדיון המוצב במשרדי הנהלת אצטדיון נתניה
בת שלמה

| --- | --- |
רחובה הראשי של המושבה שנותר בשלמותו
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: חוף הכרמל
גובה ממוצע: ‎92 מטר
תאריך ייסוד: 1889
תנועה מיישבת: התאחדות האיכרים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 650 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 627 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) בת שלמה(למפת הכרמל רגילה) בת שלמה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בת שלמה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בת שלמה32°36′01″N 35°00′13″E﻿ / ﻿32.6004066379624°N 35.0035334235826°E﻿ / 32.6004066379624; 35.0035334235826  heמפת היישובים של מועצה אזורית חוף הכרמל באדום - בת שלמה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

בַּת שְׁלֹמֹה היא מושבה למרגלות רכס הכרמל, בקרבת המושבות זכרון יעקב ובנימינה. המושבה הוקמה בשנת 1889 במימון הברון רוטשילד והיא קרויה על שם אמו של הברון רוטשילד, בטי דה רוטשילד, ואביה, סלומון (שלמה) מאיר רוטשילד – מי שהיה הדוד (מצד אביו) וגם הסבא (מצד אמו) של הברון רוטשילד. השם "בת שלמה" נוצר בעקבות בתו של שלמה המלך טפת, שנישאה ל"בן אבינדב" אשר היה נציב נפת דור (דֹּאר) ההיסטורית שבשטחה שוכנת כיום המושבה.
בת שלמה מרוחקת שבעה קילומטרים מזכרון יעקב וקבלה שירותים מוניציפליים ממנה.[דרושה הבהרה]
היסטוריה

המושבה נחנכה בתמוז תרמ"ח (1888) עוד בטרם נבנו בתיה הראשונים. הסיבה לעיתוי המוקדם הייתה כנראה בואו מפריס של אליהו שייד . טקס חנוכת המושבה היה הטקס הראשון של חנוכת ישוב יהודי בא"י. בראשיתה התגוררו בה שלושה איכרים שעבדו במטעים וגידול צאן. הבדידות הביאה את איכרי המושבה לבקש מהברון בשנת 1905 להעביר אותם לשפיה או זכרון יעקב. המושבה לא ננטשה ולתושבים אף הוספו חלקות אדמה במזרח, אשר בגלל ריחוקם לא עובדו על ידי חקלאי בת שלמה.
בשנת 1920 התגוררו במושבה כ-10 משפחות. בעת מאורעות תר"פ נעשו מספר ניסיונות לפגוע במושבה שנהדפו על ידי שומרי המושבה ושוטרים שהוצבו במקום בעקבות ההתקפה על מרח. בסוף 1928 נמנו בבת שלמה 52 נפשות.
בגלל מיקומה בתוך המשולש הקטן לא הצליחה המושבה להתפתח עד הקמת מדינת ישראל, ובשנת 1949 היו בה רק 17 משפחות שמנו סך הכל 70 נפש. בשנת 1953 תוארה המושבה כמוזנחת וחסרת תשתיות בסיסיות.
כיום היישוב מורכב מהמושבה הוותיקה וממושב שהוקם בשנת 1950 על ידי עולים מתימן, מפולין, הונגריה וטרנסילבניה. מושב בת שלמה משויך כיום למועצה האזורית חוף הכרמל וחלקו הדרומי (רחוב המושבה) מוכרז שטח לשימור. במושב, התושבים מתפרנסים מחקלאות מטעי נשירים, שסק ומרעה בקר, אך כיום רובם בעלי מקצועות חופשיים. 

מסביב ליישוב נטועים מטעים בעמקים, גבעות עטורות חורש טבעי, נחלים ושטחי מרעה. מדרום לכביש ואדי מילק מצויים שרידי יער נטע של קק"ל ודרומית למושבה נמצא הר חורשן הפופולרי בקרב מטיילים, רוכבי אופניים ובעלי רכבי שטח. ביישוב פועל מאז 2010 יקב כרמי בת שלמה.
בת שלמה נמצאת כ-50 מטר מעל פני הים.
גלריה

בת שלמה, כשעוד נקראה 'אום אל-ג'ימאל', בגלויה עתיקה
עמדת בטון בקצה רחוב המושבה, הניצבת על חומת אבן של חווה חקלאית נטושה
בית כנסת בלב המושבה
משק שוורצמן השוכן באחד מהמבנים הראשונים במושבה
החצר הדרומית של בת שלמה
לקריאה נוספת

אב"י אייזנשטיין ועמיצור קראוזה, מושבה קטנה באמצע הדרך, ארץ וטבע, חשון-כסלו תשס"ד, עמ' 53-58.
אריה אייזנשטיין, הקיץ האחרון במושבה, 2005.
יואב רגב, בת שלמה בגבעות מנשה, הוצאת ספרים אחיאסף, 2007.
רן אהרנסון, "בת שלמה - אווירת ארץ ישראל הישנה", בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי מושבות: סיפורן של חמישים ושתיים המושבות בא"י, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996 (הספר בקטלוג ULI).
מרדכי אליאב, ארץ ישראל ויישובה במאה הי"ט 1777-1917; כתר, 1978.
עמנואל הראובני, היישובים בישראל ואתרי עתיקותיהם", הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1974.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יואב רגב, בת־שלמה: בגבעות מנשה, אחיאסף, 2007, עמ' 12
↑  אתר בת שלמה היסטוריה
↑  שנתון הממשלה תשי"ח (עמ' 453), באתר ארכיון המדינה, ‏25 בספטמבר, 1957
↑  מלכים א ד יא
↑  אבשלום קור באופן מילולי פרק חוף דור
↑  זאב ענר, סיפורי מושבות, משרד הבטחון - ההוצאה לאור, 1998, עמ' 31
↑  מהמושבות, חבצלת, 1 במרץ 1895
↑  זכרון יעקב, הצבי, 4 בספטמבר 1896
↑  מעציבה העובדה, השקפה, 7 בנובמבר 1905
↑  זכרון יעקב, הפועל הצעיר, 27 ביוני 1913
↑  זכרון יעקב התנפלויות, הארץ, 20 במאי 1920
↑  היחסים בין תושבי חיפה, הצפירה, 6 ביוני 1920
↑  התפתחות זכרון יעקב והמחוז, הארץ, 10 בדצמבר 1928
↑  בת שלמה תוהה להיות או לחדול, דבר, 19 באוקטובר 1949
↑  שמעון אביב, העזובה בבנות - רשמי סיור בבת שלמה, על המשמר, 4 בספטמבר 1953
↑  יקב כרמי בת שלמה
↑  זאב וילנאי, "אנציקלופדיה לידיעת הארץ", הוצאת ידיעות אחרונות, תשט"ז, 1956, כרך א', עמוד 179
↑  מפת האזור, 1911, עם ציון שני השמות 'אום אל ג'מאל' 'בת שלמה' מתוך ירחון 'המאיר' בעריכת ישראל בלקינד, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465878405171 
צילום פנורמי של בת שלמה צפון, וגשר מחלף בת-שלמה בכביש 70 – מבט מדרום היישוב
פרנסיס בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן

פרנסיס בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן (באנגלית: Claude Bowes-Lyon, 13th Earl of Strathmore and Kinghorne;‏ 29 ביולי 1832 – 5 בפברואר 1922), הייתה סבתה של אליזבת, המלכה האם ואם-סבה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה

פרנסיס נולדה ברדבורן, הרטפורדשייר ב-29 ביולי 1832, לאוסוולד סמית ולהנרייטה מילדרד הודג'סון, בתו של רוברט הודג'סון, ראש כנסיית קרליזל, ודרך סבתה מצד האב היא קרובה רחוקה של אוסוואלד מוסלי.
ב-28 בספטמבר 1853 התחתנה פרנסיס עם קלוד בווס-ליון, ממנו היו לה 11 ילדים. בשנת 1865 מת אחיו תומאס ללא ילדים, וקלוד ירש את התואר "רוזן סטראטמור וקינגהורן" ואת נחלות המשפחה הנרחבות באנגליה ובסקוטלנד.
בשנת 1904 מת בעלה קלוד במהלך טיול באיטליה, וב-5 בפברואר 1922 מתה פרנסיס בצ'לסי, לונדון, ונקברה באחוזת המשפחה בגלאמיס.
משפחתה

ב-28 בספטמבר 1853 התחתנה פרנסיס עם קלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר, ממנו היו לה 11 ילדים:
קלוד בווס-ליון (1855–1944), התחתן עם ססיליה קוונדיש-בנטינק, ובתו היא אליזבת, המלכה האם, אמה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת
פרנסיס בווס-ליון (1856–1948), התחתנה עם אלכסנדר לינדזי, רוזן קרופורד העשרים וחמש
ארנסט בווס-ליון (1858–1891), התחתן עם איזובל הסטר דראמונד
הרברט בווס-ליון (1860–1897)
פטריק בווס-ליון (1863–1946), התחתן עם אליס וילטשייר
קונסטנס בווס-ליון (1865–1951), התחתנה עם רוברט פרנסיס לסלי בלקבורן
קנת בווס-ליון (1867–1911)
מילדרד מריון בווס-ליון (1868–1897), התחתנה עם אוגוסטוס אדוארד ג'סופ
מוד אגנס בווס-ליון (1870–1941)
אוולין מרי בווס-ליון (1872–1876)
מלקולם בווס-ליון (1874–1957), התחתן עם ויניפרד גרדון-רבו
מלון חוף הדקלים

| --- | --- |

מלון חוף הדקלים. נטוש, 5/2005
 מיקום:  גוש קטיף
 סוג המלון:  מלון נופש
 חדרים:  114
 בעלות:  איתן בן-דוד
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  יולי 1987
 אדריכל:  סעדיה מנדל
 קואורדינטות:  31°22′57″N 34°17′14″E﻿ / ﻿31.38249°N 34.28718°E﻿ / 31.38249; 34.28718
 he (למפת מערב הנגב מוגדלת) מלון חוף הדקלים(למפת מערב הנגב רגילה) מלון חוף הדקלים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מלון חוף הדקלים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מלון חוף הדקלים
 
מלון חוף הדקלים (נקרא גם לעיתים מלון נווה דקלים) היה בית מלון אשר שכן בחוף הדקלים אשר היה נמצא בסמוך ליישוב המרכזי בגוש קטיף – נווה דקלים.
הכניסה לבית המלון והמאחז לקראת הפינוי, בצד נראית כרזה אשר קוראת לסרב פקודה בעת ביצועה של תוכנית ההתנתקות
ילדים משחקים בחול בחוף הדקלים הסמוך למלון, 2005
ראו גם

אגם קטיף
קטיפארי
הערות שוליים

1 2  שמעון אלקבץ, לך תמכור נופש בעזה, חדשות, 4 בפברואר 1988
↑  אלעזר לוין, המזרחי מבקש לרכוש את החברה לפיתוח הת"ירות, חדשות, 1 ביוני 1989
↑  לאה ענבל, חולות לוהטים, כותרת ראשית, 18 בנובמבר 1987
↑  עזרא ינוב, גוש קטיף - מרינה דרומית, מעריב, 10 באוגוסט 1987
1 2  מיכל קפרא, אורחים ללילה במלון רפאים, מעריב, 7 באוקטובר 1988
↑  שמעון אלקבץ, נעקור פרדסים, נהרוס בתים – יהיה בסדר, חדשות, 19 באוגוסט 1988
לילה על חוף קטיף, כותרת ראשית, 30 במרץ 1988
1 2  אבי דר, נופש בעין הסערה, מעריב, 13 בנובמבר 1990
↑  יוסי ריבלין, הכול באוויר, חדשות, 28 באוגוסט 1990
קרן אלמוג, קו טיסה לגוש קטיף, חדשות, 24 באוגוסט 1990
1 2  דן ארקין, נתיב עוקף אינתיפדה, מעריב, 18 בדצמבר 1990
↑  אביבה קרול, ‏המרכז הפלשתיני לזכויות האדם: רשת המלונות דייז-אין מסתירה מיקום גוש קטיף ברצועת עזה, באתר גלובס, 8 ביוני 1997
↑  אורה קורן, ‏ערביי ארה"ב תובעים לסגור את מלון דייז אין בגוש קטיף, באתר גלובס, 4 בספטמבר 1997
↑  אביבה קרול, ‏בעלי זיכיון דייז-אין בישראל איבדו את הזיכיון בעקבות סכסוך עם החברה האם, באתר גלובס, 4 בפברואר 1998
↑  ניר חסון, 15 צעירים במלון נטוש בחוף הים של עזה, באתר הארץ, 12 בפברואר 2004
1 2  אנשיל פפר, ‏מצב החסה בשטחים, באתר גלובס, 24 באוקטובר 2004
↑  מלון חוף דקלים: דוקא עכשיו משפצים, באתר ערוץ 7, 25 באוקטובר 2004
↑  עמוס הראל, פעילי ימין קיצוני הקימו מאחז במלון נטוש בנוה דקלים, באתר הארץ, 31 במאי 2005
↑  אילן מרסיאנו ורוני סופר, ההתנתקות מפיחה חיים במלון של נווה דקלים, באתר ynet, 18 במאי 2005
↑  מאות פעילי ימין ישנו במלון חוף הדקלים, באתר וואלה, 28 ביוני 2005
↑  יאיר אטינגר, "מעוז הים" - ממלון עזוב למאחז מגודר, באתר הארץ, 31 במאי 2005
↑  עמוס הראל, יאיר אטינגר ויובל אזולאי, קריאות במערכת הביטחון לפנות את מלון נוה דקלים עוד לפני ההתנתקות, באתר הארץ, 20 ביוני 2005
↑  יאיר אטינגר, דקות לפני הפריצה, המתבצרים במלון התווכחו אם להילחם ולהסתכן במוות, באתר הארץ, 1 ביולי 2005
↑  ניר חסון, עשרות דיירי המלון צעקו "יהודי לא מגרש יהודי" ופונו בכוח, באתר הארץ, 1 ביולי 2005
↑  אילן מרסיאנו, המשטרה השתלטה על מלון "מעוז הים", באתר ynet, 30 ביוני 2005
↑  נדחתה עתירה לבטל את ההכרזה על מלון "נווה דקלים" כשטח צבאי סגור, ‏4 באוגוסט 2005
↑  פסק-דין בתיק עע"ם 6864/12, ‏12 במאי 2013
↑  מוטי בסוק, כמה עלתה ההתנתקות? קובי הבר: כמעט 9 מיליארד שקל; יונתן בשיא: רק 8 מיליארד שקל, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2005
↑  ניר חסון, גדעון אלון, מזל מועלם וצבי זרחיה, ההתנתקות יוצאת לדרך - חוק פינוי פיצוי אושר בכנסת, באתר הארץ, 17 בפברואר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366075005171 
שרפה אשר פרצה במאחז במהלך העימות בין המתנחלים לצבא
י"ב באייר

י"ב באייר הוא היום השנים-עשר בחודש השמיני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השנים-עשר בחודש השני 
למניין החודשים מניסן. י"ב באייר לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, שלישי וחמישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אגה".
חגים ואירועים החלים ביום זה

היום העשרים ושבעה של ספירת העומר
אירועים היסטוריים ביום זה

ג'תתכ"ח – כיבוש החומה השנייה של ירושלים בידי טיטוס.
ה'תר"ע – שמה של אחוזת בית מוחלף לתל אביב
ה'ת"ש – השואה: מוקם מחנה השמדה אושוויץ
ה'תש"ח – אח"י אילת (א-16), הספינה הראשונה של חיל הים הישראלי, עוזבת לראשונה את נמל חיפה
ה'תש"ט – מדינת ישראל מתקבלת כחברה באומות המאוחדות
ה'תשכ"ז – האו"ם נענה לדרישת נאצר לפינוי כוחותיו מסיני ורצועת עזה
נולדו

ה'תשל"ב – אבי נמני, כדורגלן
נפטרו

ה'תק"מ – רבי זרח איידליץ, דיין, דרשן וראש ישיבה בפראג, מחבר הספר "אור לישרים" (נולד ה'תפ"ה).
ה'תקנ"ד – רבי ישעיה מדינוביץ, עורך ספר צוואת הריב"ש, תורת החסידות של הבעש"ט ותלמידו המגיד ממזריטש.
ה'תרמ"ז – הרב אברהם יוסף אש, מייסד ורב בית המדרש הגדול בניו יורק (נולד בה'תקע"ג).
ה'תרס"ח – רבי מסעוד אבוחצירא, מרבני מרוקו, אביו של הבאבא סאלי.
ה'תש"ה – הרב אברהם שלמה לויסון, מרבני הולנד בתקופת השואה, (נולד בד' בסיוון ה'תרס"ב).
ה'תשל"ט – חביב אלקאניאן, יושב ראש הקהילה היהודית באיראן במהלך שנות ה-60 וה-70, הוצא להורג לאחר המהפכה האיראנית.
ה'תש"פ – הרב נחום אליעזר רבינוביץ', ראש ישיבת ההסדר ברכת משה, פוסק הלכה ומחבר "יד פשוטה" על משנה תורה לרמב"ם. (נולד בי' באייר ה'תרפ"ח)
י"א באייר – י"ג באייר
אייר
הברית הסוציאל-דמוקרטית (איסלנד)

ערך זה עוסק בברית הסוציאל-דמוקרטית (איסלנד). אם התכוונתם למפלגה איסלנדית היסטורית, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מנהיגים:  Logi Már Einarsson 
 תקופת הפעילות:  5 במאי 2000 – הווה (24 שנים) 
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה, פרו־ארופאיות 
 שיא כוחה:  20 (2003, 2009)
 שפל כוחה:  3 (2016)
 נוצרה מתוך:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ההתעוררות הלאומית, רשימת הנשים, הברית העממית
 מטה:  רייקיאוויק 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל-מרכז 
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת הסוציאליסטים האירופאים 
 נציגויות בפרלמנטים
 אלת'ינגי:  7 / 63
 
 xs.is
 
הברית הסוציאל-דמוקרטית (באיסלנדית: Samfylkingin jafnaðarmannaflokkur) היא מפלגה סוציאל-דמוקרטית איסלנדית. המפלגה נוצרה על ידי איחוד של ארבע מפלגות מרכז-שמאל (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, ההתעוררות הלאומית, רשימת הנשים והברית העממית) בשנת 2000. האיחוד למפלגה אחת בוצע אחרי ההצלחה שראו ארבע המפלגות כשרצו יחד בבחירות 1999. חזון המפלגה היה לאחד את האגף השמאלי של הפוליטיקה האיסלנדית, ולהביא לניצחון על מפלגת העצמאות השולטת, דבר שלא קרה מאז הפיצול בתוך המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ב-1930.
בבחירות לפרלמנט 2009 לראשונה המפלגה הייתה הגדולה ביותר בפרלמנט ויושבת ראש המפלגה יוהנה סיגורדרדוטיר הרכיבה ממשלה בראשותה.
היסטוריה

לקראת הבחירות שנערכו בשנת 1999 ארבע מפלגות השמאל הפוליטי באיסלנד יצרו יחדיו ברית ורצו בריצה משותפת בבחירות. אחרי שראו כי רעיון הריצה המשותפת הצליח, בחודש מאי 2000 הכריזו על איחוד ארבע המפלגות לכדי סיעה אחת גדולה.
מנהיגים

| מס' | יושב ראש | יושב ראש | תחילת כהונה | תום כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | Margrét Frímannsdóttir (–) | 1999 | 2000 |
| 2 |  | אוסגור סקארפיונסון (1953) | 2000 | 2005 |
| 3 |  | אינגיברג סולרון גלסדט(1954) | 2005 | 2009 |
| 4 |  | יוהנה סיגורדרדוטיר(1942) | 2009 | 2013 |
| 5 |  | אאוטני פאוטל אאוטנאסון (אנ') (1966) | 2013 | 2016 |
| 6 |  | אודני גוד'ביורג הארד'ארדוטיר (אנ') (1957) | 2016 | 2016 |
| 7 |  | לוגי מאור-איינארסון (אנ') (1964) | 2016 | מכהן |
תוצאות בחירות

| בחירות | קולות | % | מושבים | +/– | ממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | 44,378 | 26.8 | 17 / 63 |  | אופוזיציה |
| 2003 | 56,700 | 31.0 | 20 / 63 | 3 | אופוזיציה |
| 2007 | 48,743 | 26.8 | 18 / 63 |  2 | קואליציה |
| 2009 | 55,758 | 29.8 | 20 / 63 |  2 | קואליציה |
| 2013 | 24,292 | 12.9 | 9 / 63 |  11 | אופוזיציה |
| 2016 | 10,893 | 5.7 | 3 / 63 |  6 | אופוזיציה |
| 2017 | 23,652 | 12.1 | 7 / 63 |  4 | אופוזיציה |
הערות שוליים

↑  Parties and Elections in Europe, parties-and-elections.eu
↑  Julia Kaute, Warming up for the EU. Iceland and European Integration: An Analysis of the Factors Contributing to the Changing Perception of Iceland’s Political Elites Toward Membership in the European Union, GRIN Verlag, 2010-12-02, ISBN 978-3-640-76745-8. (באנגלית)
קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר

קלוד ג'ורג' בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן הארבעה-עשר (באנגלית: Claude George Bowes-Lyon, 14th and 1st Earl of Strathmore and Kinghorne;‏ 14 במרץ 1855 – 7 בנובמבר 1944), היה אביה של אליזבת, המלכה האם וסבה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה

קלוד ג'ורג' נולד בלונדון ב-14 במרץ 1855, לקלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר ולפרנסיס בווס-ליון, רוזנת סטראטמור וקינגהורן, בתו של אוסוולד סמית מבלנדון הול. קלוד התחנך באיטון קולג', ובשנת 1876 התגייס לצבא הבריטי, ושירת 6 שנים ברגימנט משמר החיים ה-2. לאחר מכן שירת קלוד בצבא הטריטוריאלי, ושימש כקולונל של כבוד בגדוד 4/5 של רגימנט המשמר השחור.
ב-16 בפברואר 1904 מת אביו קלוד בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן השלושה-עשר, וקלוד ירש את התואר "רוזן סטראטמור וקינגהורן" ואת נחלותיו הנרחבות של אביו באנגליה ובסקוטלנד. קלוד עסק הרבה ביערנות, וטיפח באופן אישי את אחוזותיו, תוך שהוא משתתף פיזית בעבודת האדמה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, שבה נהרג בנו פרגוס, אחוזת המשפחה בגלמיס נהפכה בשנות המלחמה לבית חולים שדה עבור חיילים פצועים.
בשנת 1923 התחתנה בתו אליזבת עם אלברט, דוכס יורק, ובעקבות כך קיבל קלוד את התואר אביר הצלב הגדול של המסדר הוויקטוריאני המלכותי, וכעבור 5 שנים מונה לאביר מסדר הדרדר. בשנת 1936 התפטר אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת מתפקידו, ובעקבות כך הוכתר חתנו של קלוד כג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת עד מותו בשנת 1952. בשנת 1937 קיבל קלוד תואר אצולה אנגלי, מה שהתיר לו לשבת בבית הלורדים. לאחר מות אביה, הוכתרה בתו של ג'ורג' השישי למלכת הממלכה המאוחדת, וקלוד קיבל את התואר אביר מסדר הבירית.
בהמשך חייו הפך קלוד לחירש, וב-7 בנובמבר 1944 מת כתוצאה מברונכיטיס, ואת תוארו ירש בנו פטריק בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן החמישה-עשר.
משפחתו

ב-16 ביולי 1881 התחתן קלוד עם ססיליה קוונדיש-בנטינק, בתם של צ'ארלס קוונדיש-בנטינק ולואיז קוונדיש-בנטינק, ממנה היו לו 10 ילדים:
ויולט בווס-ליון (1882–1893)
מרי אלפינסטורן, ליידי אלפינסטורן (1883–1961)
פטריק בווס-ליון, רוזן סטראטמור וקינגהורן החמישה-עשר (1884–1949)
ג'ון בווס-ליון (1886–1930)
אלכסנדר פרנסיס בווס-ליון (1887–1911)
פרגוס בווס-ליון (1889–1915)
רוז לויסון-גוואר, רוזנת גראנוויל (1890–1967)
מייקל בווס-ליון (1893–1953)
אליזבת, המלכה האם (1900–2002)
דייוויד בווס-ליון (1902–1961)
בשנת 1987 נחשף כי שתי בנותיו של ג'ון בווס-ליון, נריסה וקתרין היו רשומות כמתות במהדורת 1963 של Burke's Peerage - רישום בתי האצולה של הממלכה המאוחדת. אך בפועל סבלו ממחלה תורשתית ומקשיי למידה וגרו כל חייהן בבית חולים פסיכיאטרי. בטרמינולוגיה של התקופה, שתיהן סווגו כ-"imbeciles", ואף אחת מהן לא למדה לדבר. נריסה נפטרה בשנת 1986, בת 66, כשרק צוות בית החולים השתתף בהלוויה, ואילו קתרין נפטרה בשנת 2014, בת 86. על פי סרט תיעודי משנת 2011 על האחיות, "בני הדודים המוסתרים של המלכה" (The Queen's Hidden Cousins), ששודר על ידי ערוץ 4, לאורך כל תקופת שהותם בבית החולים, אין שום תיעוד שאיש ממשפחת בווס-ליון או ממשפחת המלוכה ביקרו את האחיות, אף על פי שדודתם, המלכה האם, הייתה פטרונית של Mencap (ארגון צדקה לאנשים עם לקויות למידה).
הערות שוליים

↑  ויקטור לוי, היהלומים שבכתר, חדשות, 10 באפריל 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16947127c (data)  VIAF: 316738324   WorldCat (עם VIAF): 316738324