stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שער (הוקי קרח)
סטטיסטיקות ניקוד

מספר השערים שמובקעים הוא נתון שנשמר מקרוב. בכל שנה מגישים את גביע מוריס "רוקט" רישאר לשחקן ה-NHL שהבקיע הכי הרבה שערים (מלך השערים). הגביע נקרא על שמו של מוריס רישאר, השחקן הראשון שכבש 50 שערים בעונה, בתקופה שבה העונה הסדירה של ה-NHL הייתה רק 50 משחקים (לעומת 82 כיום). השחקן שכבש הכי הרבה שערים בעונת NHL הוא ויין גרצקי. גרצקי הוא גם המהיר ביותר שהבקיע 50 שערים; במהלך עונת השיא שלו 1981-82, בה סיים עם 92 שערים, הוא כבש את שערו ה-50 במשחק ה-39 של אדמונטון אוילרס באותה עונה.
גם הכמות הכוללת של כיבוש שערים נראית מקרוב. בשנים האחרונות ירדה כמות השערים. רבים מאמינים שהמשחק פחות משעשע בגלל זה, ומאשימים את השינוי בגודל הגובר של ציוד השוער והופעת מערכות הגנה כמו מלכודת האזור הנייטרלי. אוהדים של דלפק הוקי הגנתי באומרם שהניקוד הגבוה של שנות ה-80 היה חריג, והשינוי הזה מייצג חזרה לנורמה. בעונת ליגת ההוקי האמריקאית 2004-05, בוצעו ארבעה שינוים כלליים גדולים שנועדו להגדיל את הניקוד במשחקים ולהפוך אותו לפופולרי יותר בקרב אוהדים מזדמנים:
הגדלת גודל אזורי ההתקפה על ידי צמצום האזור הנייטרלי לשני מטרים מכל צד ובכך הזזת קו השער שני מטרים אחורה
הגבלות על השוער לשחק בדסקית
לאפשר לשחקנים נבדלים לשלול את העונש על ידי "תיוג" עם הקו הכחול
שינוי חוק הנבדל על ידי התרת מסירות שחוצות את קו המרכז וקו כחול אחד (אך לא בין שני הקווים הכחולים בהגבלות מסוימות).
חוקי ה-AHL שונו מעט ואומצו ב-NHL וב-ECHL לעונת 2005-06, כאשר ה-NHL חזרה לאחר עונת הנעילה של 2004.
סוגי שערים

ישנם מספר סוגים שונים של שערים שעבורם נשמרים נתונים סטטיסטיים נפרדים, אך כולם נחשבים באותה מידה:
שער שווה כוח הוא שער שהובקע כאשר לשתי הקבוצות יש את אותו מספר שחקנים על הקרח.
שער משחק כוח הוא שער שהבקיעה קבוצה במשחק כוח, כלומר עם יתרון מספרי בשחקנים עקב עונש שהוגש על ידי אחד או יותר משחקני הקבוצה השנייה.
שער קצר-יד הוא שער שהובקע על ידי קבוצה שנמצאת בהריגת עונשין, כלומר, בחסרון מספרי עקב עונש שניתן על ידי אחד או יותר משחקניה.
שער ריק הוא שער שהובקע כאשר אין שוער שומר על הרשת כי הוא נמשך עבור תוקף נוסף.
שער חבטת עונשין הוא שער שנכבש בחבטת עונשין, כלומר, עימות אחד על אחד בין שחקן התקפה בודד לשוער כתוצאה מעונש.
שער מוענק הוא שער המוענק אוטומטית כאשר שוער הוחלף בשחקן והקבוצה שלו מבצעת עבירה שאחרת הייתה גורמת לחבטת עונשין.
שער עצמי הוא כאשר שחקן מכניס את הדסקית לרשת קבוצתו, מבקיע עבור הקבוצה השנייה, נותן קרדיט לשער לשחקן האחרון בקבוצה השנייה שנגע בדסקית.
שער הארכה הוא שער שהובקע בהארכה של מוות פתאומי.
שער פתיחה הוא השער שמעלה קבוצה אחת לפני קבוצה לאחר שוויון המשחק.
שער שוויון במשחק או שער שוויון הוא שער שגורם למשחק להיות שוויון, שהובקע על ידי קבוצה שירדה בשער אחד (לפני עונת 1984-85, ה-NHL זיכה את שערי השוויון במשחק למבקיעים הסופיים עבור שתי הקבוצות במשחקי תיקו).
שער מנצח במשחק הוא שער שהובקע כדי להעלות את הקבוצה המנצחת מעל התוצאה הסופית של הקבוצה המפסידה, למשל, אם התוצאה היא 4–2, השער המנצח במשחק יהיה השער השלישי שיובקע עבור הקבוצה המנצחת.
מונחים קשורים

שופט השער הוא שופט שממוקם מחוץ לקרח מאחורי כל שער במטרה ספציפית לציין מתי הדסקית חצתה את קו השער ונכנסה לשער. עבור זירות מצוידות כל כך, שופט השער מדליק נורה אדומה מאחורי השער כאשר הם רואים את הדסקית חוצה את קו השער. עם זאת, כמו בכל עניין, השופט שומר על הסמכות הסופית ויכול לעקוף את דעת שופט השער.
שני חבריו לקבוצה של המבקיע שנגעו בפעם האחרונה בדסקית לפניהם, בתנאי שאף יריב לא נגע בו בין לבין, זוכים כל אחד באסיסט. אסיסטים ושערים נחשבים במידה שווה כדי להוות את סך הניקוד הסטטיסטי של שחקן.
אם שחקן הוקי גורם לדסקית להיכנס לרשת של הקבוצה שלו - שבכדורגל נקרא שער עצמי - הקרדיט על השער מגיע לשחקן האחרון בקבוצה המבקיעה שנגע בדסקית ולא יוענקו אסיסטים. אם חבטה מוסטת ממגן וחודרת לרשת, היא לא נחשבת לשער עצמי.
ביטויים אחרים כוללים שער זבל, עבור שער שהובקע כתוצאה ממזל יותר מאשר מיומנות, ושער מתפרץ לשער שהובקע כאשר שחקן נכנס מאחורי המגנים כדי להתמודד לבדו מול השוער.
כאשר שחקן מבקיע שלושה שערים במשחק הדבר ידוע בתור שלושער. שלושער טבעי מתרחש כאשר שחקן מבקיע שלושה שערים רצופים, ללא הפרעה של כל שחקן אחר שמבקיע עבור כל אחת מהקבוצות. שלושער של גורדי האו מתרחש כאשר שחקן מבקיע שער, מקבל אסיסט ונכנס לקרב.
כל דסקית המתקדמת לרשת נחשבת כחבטה. כאשר השוער מונע מהחבטה להיכנס לרשת, הוא זוכה להצלה. חבטות שגרמו להצלות על ידי השוער או שערים שהובקעו נחשבות לחבטות לשער. חבטה שנחסמת על ידי שחקן יריב לפני שהגיעה לשוער לא נחשבת כחבטה לשער. כמו כן, אם הדסקית מודחת לרוחב הרשת על ידי שחקן אחר (ללא קשר לקבוצה) זה לא נחשב כחבטה לשער. אם שוער לוכד את הדסקית שעמדה לכיוון השער, אבל ברחבה, לרוב זה לא נחשב כחבטה; גם לא חבטות שמקפצות מהמשקוף או העמודים.
צופר השער

המגמה להשמיע צפירה כאשר הקבוצה הביתית מבקיעה שער מקורה בגמר גביע סטנלי ב-1973 בין מונטריאול קנדיאנס לשיקגו בלאק הוקס. הבעלים של הבלאק הוקס, ביל ווירץ, התקינה את הצופר של היאכטה שלו בזירה הביתית של הקבוצה, אצטדיון שיקגו, והיא נשמעה לאחר שערי בלאק הוקס. מנהג זה הפך לנפוץ בהוקי מקצועני. בשנת 2022, כל צפירות השער פועלות במקביל עם שיר. כמה בולטים כוללים את Lithium מאת נירוונה בשימוש של סיאטל קראקן, The Fratellis' Chelsea Dagger, בשימוש על ידי שיקגו בלאקהוקס, I Like It, I Love It של טים מקגרו, שבו יש כמה מילים שהוחלפו כדי להתאים ל נאשוויל פרדטורס, וריי קסטולדי, המנהל המוזיקלי ונגן העוגב וה-Slapshot של מדיסון סקוור גארדן, שיר בשימוש הניו יורק ריינג'רס מאז 1995.
הערות שוליים

↑  "2018-2019 NHL Rulebook" (PDF). nhl.com. נבדק ב-9 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adam Kimmelman, Jonah Bruce (15 בנובמבר 2010). "Hat tricks coming at a fairly frequent pace". NHL Insider. NHL. נבדק ב-13 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Predators Move Forward with New Goal Song". NHL.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-10-08.
↑  "'Slapshot' explained: How the New York Rangers goal song became a staple at Madison Square Garden". www.sportingnews.com (באנגלית). 31 במאי 2022. נבדק ב-2022-10-08. {{cite web}}:  (עזרה)
בתרשים זה, השחקן הכחול בצד ימין יזוכה באסיסט, בעוד השחקן הכחול בצד שמאל יבקיע את השער.
תעודת זהות (שיר)

תעודת זהות (בערבית: بطاقة هوية - ביטאקת הַוִּיָּה, "מספר תעודת זהות") הוא שיר מאת המשורר הערבי-ישראלי מחמוד דרוויש, שהתגורר בחיפה במעמד של תושב קבע. השיר נכתב בתקופת הממשל הצבאי על ערביי ישראל, ביולי 1963, כשהיה המשורר בראשית שנות העשרים לחייו, והתפרסם בקובץ שיריו השני, "עלי זית", שיצא לאור ב-1964. השיר מתאר מונולוג מתריס של ערבי-ישראלי הנבדק על ידי חייל בנקודת ביקורת. השיר הפך למעין המנון בלתי רשמי של ערביי ישראל. הוא תורגם לעברית ב-2003 על ידי עירין סיגל וסמי שלום שטרית.
כל אחד מבתיו הראשונים של השיר נפתח במילים ”תִּרְשוֹם! אֲני עֲרָבִי”, ומתאר מרכיבים אחרים בזהותו של הדובר, הן מאפיינים אישיים (”יֵש לִי שְמוֹנָה יְלָדִים וְהַתְּשִיעִי יָבוֹא אַחֲרֵי הַקַּיִּץ!”, ”עוֹבֵד עִם חֲבֵרַי פּוֹעֲלֵי הַמַּחֲצֵבָה”, ”צֶבַע שְעֲרִי... פֶּחָם צֶבַע עֵינַי... חוּם”) והן מאפיינים לאומיים-קולקטיביים (”שוֹרָשַי הָיוּ מְחוּפָּרִים עוֹד לִפְנֵי לֵידַת הַזְּמָן לִפְנֵי תְּחִילַת הָעִידָנִים לִפְנֵי הָאוֹרָנִים וַעֲצֵי הַזַּיִּת וּלִפְנֵי שֶצָמַח הַעֶשֶב”, ”כְּתוֹבְתִי: אֲנִי מִכְּפָר שָכוּחַ חֲסַר-הָגָנָה רְחוֹבוֹתָיו נְטוּלֵי-שֵמוֹת”). לקראת סוף השיר הופכות מילותיו לתוכחה נגד החייל כמייצגה של מדינת ישראל: ”אֲתָּה גָזַלְתָּ אֵת הַפָּרְדֵסִים שֶל אֲבוֹתַיי וְאֵת הַאֲדָמָה אֲשֶר עִיבַּדְתִי אֲנִי וְכָל יְלָדַי וְלֹא הוֹתַרְתָּ דָבַר לָנוּ וּלְצֵאצַאֵנוּ מִלְבַד הָאֲבָנִים הָאֵלֶה...”. הבית האחרון, היחיד שלא נפתח במילים "תרשום! אני ערבי", מסכם את השיר במילים ”אֲנִי לֹא שוֹנֵא אֲנָשִים
וְאֵינֵנִי פּוֹלֵש אֲבָל אִם אֱהֱיֶה לְרָעֵב בְּשָרוֹ שֶל הַכּוֹבֵש יִהֱיֶה לִי לְמָאֲכָל”.
השיר הפך לאחד המזוהים ביותר עם דרוויש, ונחשב לאחת היצירות הבולטות בספרות הערבית המודרנית. הבמאית אבתיסאם מראענה, שיצרה סרט תיעודי על אודותיו בשנת 2014, קראה לו "תרשום, אני ערבי", בהתייחס למוטיב החוזר בשיר "תעודת זהות". אף על פי כן, דרוויש עצמו החליט שלא לכלול אותו במהדורות מאוחרות יותר של ספרי שיריו, מאחר שלא אהב אותו.
השורה "תרשום, אני ערבי", משמשת כסיסמה של המפגינים הערבים הבדלנים בחבל אהוואז שבאיראן, נגד המשטר.
השיר המלא בתרגום לעברית הולחן על ידי המוזיקאי עומר קורן ומופיע באלבום "ארץ לא".
הערות שוליים

1 2  דני רובינשטיין, חיבוק התאנה: זכות השיבה של הפלסטינים, ירושלים: כתר, 1990, עמ' 58
↑  נחום ברנע, ימי נתניהו: טורים פוליטיים: ספטמבר 1993 – מארס 1999, תל אביב: זמורה-ביתן, 1999, עמ' 282
↑  מבוא לטקסטים מכוננים של הישראליות – פרק 7 – "תעודת זהות" עם אלטייב ע'נאיים, קובי מידן בתוכנית "האוניברסיטה המשודרת" בגלי צה"ל
↑  איתמר ענברי, דרוויש – התגלמות ההיסטוריה הפלסטינית, באתר nrg‏, 10 באוגוסט 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תראקיה הצפונית

תראקיה הצפונית היא החלק של תראקיה בתוך בולגריה
תראקיה הצפונית (בבולגרית: Severna Trakiya, בניגוד לתראקיה המערבית ולתראקיה המזרחית מדרום), המכונה גם תראקיה הבולגרית, מהווה את החלק הצפוני והגדול ביותר באזור ההיסטורי של תראקיה. הוא ממוקם בדרום בולגריה וכולל את השטח מדרום להרי הבלקן וממזרח לנהר המסטה, הגובל ביוון וטורקיה בדרום והים השחור במזרח. הוא מקיף את סרדנה גורה, המישור התראקי העליון ו-90% מרכס הרודופי. האקלים נע בין יבשתי ליבשתי מעבר והררי. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בבולגריה התרחשה באזור: 45.2° בסדובו בשנת 1916. הנהרות העיקריים של האזור הם מריצה ויובליו. הערים הבולטות כוללות את פלובדיב, בורגס, סטארה זאגורה, סליבן, חאסקובו, ימבול, פאזארדז'יק, אסנובגראד, קרדז'אלי, דימיטרובגראד, קאזאנלק וסמוליאן. תראקיה הצפונית משתרעת על שטח של 42,073 קמ"ר.
האימפריה העות'מאנית יצרה את הפרובינציה האוטונומית של רומליה המזרחית בתראקיה הצפונית בשנת 1878. האזור סופח על ידי נסיכות בולגריה בשנת 1885.
הערות שוליים

↑  Encyclopedia of the Stateless Nations: L-R, James Minahan, Greenwood Publishing Group, 2002, ISBN 0-313-32111-6, p. 1518.
תקנון הממשלה

תקנון הממשלה ה-31 בראשות אהוד אולמרט
תקנון הממשלה הוא מסמך המגדיר את סדרי העבודה של ממשלת ישראל. כאשר מוקמת ממשלה חדשה, היא מתכנסת בפעמים הראשונות לפי כללי התקנון של הממשלה הקודמת, עד אשר מגיש ראש הממשלה תקנון ממשלה חדש הזוכה לאישורה. באוגוסט 2012 אישרה הממשלה תקנון ממשלה חדש, שמרחיב את סמכויות ראש הממשלה.
עיקרי התקנון > סדר היום של ישיבות הממשלה

סדר היום של הממשלה, משך הישיבה והזמן שיוקצה לכל דובר יקבעו בידי ראש הממשלה.
הממשלה מתכנסת לישיבה רגילה בכל יום ראשון באולם ישיבות הממשלה בירושלים. ראש הממשלה רשאי לכנס בכל עת ובכל מקום ישיבות ממשלה שלא מן המניין.
בראש כל ישיבת ממשלה עומד ראש הממשלה, זולת אם נבצר מראש הממשלה לנהל את הישיבה, ואז יעמוד בראשה מי שהוסמך לכך מטעם הממשלה (בדרך כלל ממלא מקום ראש הממשלה).
נושאים לסדר היום מטעם שרי הממשלה יוגשו לפי הנהלים למזכיר הממשלה, ובמידת הצורך יינתן שיקול דעת לראש הממשלה בדחיפות הנושא לסדר היום (ראו בהמשך).
לעיתים מזדמנות או לפי בקשת ראש הממשלה, יינתנו סקירות ביטחוניות ומדיניות על ידי השרים הנוגעים בדבר, ויש שיערכו דיונים על סקירות אלו לפי קביעתו של ראש הממשלה.
הצעה המחייבת פרסום ברשומות, תכלול טיוטה לפרסום ברשומות.
אם התגלעה מחלוקת בין שרים לגבי הפעלת סמכות המצויה בידי שניהם, ולא הגיעו לעמק השווה תוך 30 יום, יובא הדבר להכרעת ראש הממשלה.
מזכיר הממשלה יכין את סדר היום של הממשלה 48 שעות לפני כינוסה, ויאפשר, במידה והחומר אינו נוגע לענייני ביטחון או עניינים סודיים, את עיונם של השרים בחומר. כל החומר העומד לעיון הממשלה ימוספר באופן סידורי.
עיקרי התקנון > נהלים

שר רשאי להגיש שאלות לשר אחר והלה ישיב לו תוך 5 ימים. אם לא השיב השר הנשאל או שתשובתו אינה מספקת, רשאי השר השואל לבקש מראש הממשלה להעלות את השאלה בישיבת הממשלה ואף לקיים עליה דיון. ראש הממשלה רשאי לאשר שאלות דחופות שיענו בישיבת הממשלה, ובלבד שהללו יועברו בכתב לפני הישיבה לראש הממשלה ולשר הנוגע בדבר. שאלה שפורסמה מראש אין לענות עליה.
קבלת החלטות בידי הממשלה תעשה לפי הנהלים (ראו בהמשך).
מינוי הנעשה בידי הממשלה ואינו נעשה בהליך תחרותי, יועבר לבדיקה מקדמית של ועדת שרים אשר בתחומה המינוי, ודעתה תובא בהצעת המינוי של השר המגיש.
הצעה של שר שחדל מתפקידו תועבר לעיונו של השר הנכנס והלה יחליט תוך שבועיים אם לאמץ את ההצעה או לא. אם לא השיב תוך שבועיים יראה הדבר כאילו ויתר על ההצעה.
פירוט נהלים > דרך הגשת נושא לסדר היום של הממשלה

שר המעוניין להעלות נושא לסדר היום השבועי של הממשלה, יגיש אותו בכתב למזכיר הממשלה, לא יאוחר מהשעה 12 ביום ד' שלפני ישיבת הממשלה. במידה שלא היה סיפק בידי השר להגיש נושא כלשהו בזמן, ומפאת דחיפותו יש להעלותו לסדר היום - יוגש למזכיר הממשלה ובהתאם לרצון ראש הממשלה יועלה לסדר היום.
ההצעה הכתובה תכלול את המרכיבים הבאים:
כותרת.
הצעת נוסח ההחלטה - במקרה שמדובר בנושא שמלווה בהחלטת ממשלה.
דברי הסבר להצעה והצורך בה.
מקורות מימון: במקרה של הצעה הכרוכה בהוצאה כספית, יצוין הדבר במפורש. במידה והתקציב הנדרש חורג מהתקציב המאושר, יציין השר המגיש את המקור למימון ההצעה ואת עמדת שר האוצר בעניין.
האם ההצעה מגדילה או מקטינה את כוח-האדם המצוי.
המצב המשפטי: מהו המצב בחקיקת הכנסת, האם נדרש שינוי בחקיקה, מהי עמדת היועץ המשפטי למשרד וכיוצא בזה.
נושאים בין-משרדיים: אם ההצעה המוגשת נוגעת בתחום אחריותו של שר אחר - יבוא השר המגיש בדין ודברים עם השר שבתחום אחריותו ההצעה המוגשת ועמדת השר תצוין במפורש בדף ההצעה.
הצעה המוגשת מטעם ראש הממשלה ונוגעת לתחום סמכותם של שרים אחרים, תתואם עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
החלטות ממשלה קודמות: יש לציין החלטות ממשלה קודמות והאם ההצעה גורעת, מוסיפה או מבטלת אותן, וכן חלופות להצעה (אם קיימות).
למזכיר הממשלה הסמכות לדחות הצעה לסדר היום אם אינה עמדה בתנאים הנ"ל, זולת אם החליט ראש הממשלה אחרת.
פירוט נהלים > אמנות בינלאומיות

לשם חתימה על אמנה בינלאומית בישיבת הממשלה:
על אחד השרים להגישה למזכיר הממשלה בצירוף תרגום לעברית וחוות דעתם של שר החוץ ושר המשפטים.
אין צורך בהגשתה לכנסת (בשונה מאשרורה).
לשם אשרור אמנה בינלאומית בישיבת הממשלה:
בנוהל רגיל: על אחד השרים להגישה ב-10 עותקים לפחות למזכיר הממשלה לפני הישיבה, בציון חוות דעתם של שרי האוצר והחוץ, ובציון שינויי החקיקה הנדרשים על מנת לאשררה (אם קיימים כאלה). על מזכיר הממשלה להעבירה לידי הכנסת לשם עיון ובמידת הצורך לשם אשרור.
בנוהל מיוחד: לא תוגש אמנה לעיון הכנסת מסיבות של מפאת סודיותה או דחיפותה, וזאת באישור שר החוץ ושר המשפטים.
פירוט נהלים > קבלת החלטות בממשלה

הצעה שהועמדה לאישור הממשלה תתקבל אם תמכו בה ברוב קולות חברי הממשלה ותדחה אם לא התקבלה ברוב קולות או שישנו תיקו בין התומכים למתנגדים.
הצעה שהועמדה לדיון והצבעה בממשלה ואין לגביה כל הסתייגות - תתקבל לפי הצעת ראש הממשלה.
שר בהיעדרו, רשאי להפקיד במזכירות הממשלה את דעתו בעניין נושא העומד להצבעה, או להורות למחליפו להצביע כאמור ובתנאי שלמחליפו זכות הצבעה בממשלה.
ראש הממשלה רשאי בתיאום עם מזכיר הממשלה, למסור הצעת החלטה דחופה שתתקבל שלא במסגרת ישיבות הממשלה הרגילות, להכרעה במשאל בעל-פה (דהיינו, הצבעה טלפונית). רשאי שר לבקש כי העניין יובא לישיבת הממשלה ורשאי ראש הממשלה לדחות הצעתו. שר שלא היה ניתן להשיגו לא יובא במניין ההצבעה. ראש הממשלה רשאי להגיש הצעה בכתב לחברי הממשלה ואלו ישיבו את דעתם תוך שבוע מיום ההגשה, ואם לא השיב שר שקול הדבר לתמיכתו בהצעה.
שמואל ניסנבאום

| --- | --- |

שמואל ניסנבאום
 לידה:  2 בספטמבר 1924 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  31 במרץ 2019 (בגיל 94) 
 תחום יצירה:  ציור, פיסול 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם, אקספרסיוניזם 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר חולון (2007) 
 
"דיוקן עצמי", ציור בשמן על בד,91x61 ס"מ (1994)
שמואל ניסנבאום (2 בספטמבר 1924 - 31 במרץ 2019) היה אמן ישראלי, צייר, פסל, מורה ומחנך. ניסנבאום היה ניצול שואת יהודי פולין ומחניכי בית היתומים של יאנוש קורצ'אק.
יצירתו הייתה מגוונת וכללה ציור בשמן על בד, ציור בצבעי מים, רישום, פיסול בברונזה וחימר, חיתוך עץ ופסיפס. עיקר יצירתו עסקה בתיעוד השואה ונופי ארץ ישראל. בין יצירותיו הבולטות, פסל "קורצ'אק והילדים", המוצג במוזיאון לוחמי הגטאות.
מסע חיים > הילדות בפולין

שמואל ניסנבאום נולד בוורשה שבפולין, בן ליוסף ואיטה ניסנבאום. כבן למשפחה יהודית למד בתלמוד תורה עד שבגיל 7 הופסקו לימודיו עקב פטירת אביו, אשר גרמה להתפרקות משפחתו על ארבעת ילדיה. בשל המשבר הכלכלי שפקד את משפחתו, גדל ניסנבאום במהלך שנות ילדותו הבאות במוסדות סגורים שונים ובין לבין חי ברחוב, בשוק הדוכנים של ורשה, שם התקיים מגנבות מזדמנות.
בגיל 10 נלקח ניסנבאום לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק כשהוא סובל מדלקת ריאות ומחלות נוספות. הוא קיבל חדר ליד חדרו של קורצ'אק והחלים ממחלתו לאחר חצי שנה בבידוד. לאחר תקופה בה שהה בבית היתומים, נפלט ניסנבאום לרחוב בשל התנהגותו המופרעת והסוררת. הוא נאסף על ידי צבעי, צייר שלטים שאימץ אותו אליו, כך נחשף לראשונה לתחום הציור. בשנת 1939 חזר לבית אמו, כשהוא בן 15.
מסע חיים > הנעורים בצל המלחמה והשואה

כשבועיים לאחר חזרתו, ב-1 בספטמבר 1939, פרצה מלחמת העולם השנייה, עם פלישתה של גרמניה הנאצית לפולין. ב-16 בספטמבר, ערב ראש השנה, במהלך הפצצה גרמנית כבדה על ורשה, נהרגו אמו ושתי אחיותיו של ניסנבאום בעת ששהו במרתף ביתן.
לאחר ההפצצה נדדו ניסנבאום ואחיו, בן-ציון, לכיוון מזרח פולין אשר נכבש על ידי הצבא הרוסי. במהלך הדרך סחב ניסנבאום את אחיו על גבו קילומטרים רבים לאחר שזה נפצע ברגלו מכדור. לאחר מסע מפרך, הגיעו האחים לעיר הפולנית ביאליסטוק, שם הוכנסו למבנה מגורים משותפים של נערים. לאחר כחצי שנה נלקח אחיו של ניסנבאום לרוסיה ודרכיהם נפרדו.
ב-27 ביוני 1941 פלשו הגרמנים לביאליסטוק, וניסנבאום ברח ליערות הסמוכים, שם שהה בבדידות ללא מזון, והיה עד להוצאות להורג המוניות של יהודים על ידי אוקראינים וגרמנים. הוא נדד בין עיירות וכפרים נוספים, עד שבשנת 1944 שחררו הרוסים את האזור המזרחי של פולין, בו נמצא ניסנבאום. לאחר שהתאושש מרעבו ותשישותו הוא גויס לצבא הרוסי-פולני, בו שירת כחבלן. במהלך שירותו נפצע בעת מבצע לפינוי מוקשים. לאחר התאוששותו מן הפציעה נסע ניסנבאום לחפש את אחיו ברוסיה. בדרך, נתפס גונב מזון, נידון לשנת מאסר ונכלא. במהלך תקופת מאסרו, התמקד ניסנבאום בציור. ציוריו הרשימו את מפקדי הכלא והם עזרו לו בכתיבת מכתב ערעור אשר הביא לשחרורו.
בשנת 1946, לאחר תום המלחמה, נסע ניסנבאום לפולין והמשיך את המסע לחיפוש אחיו. הוא מצאו בעיר הולדתם, ורשה. לאחר מכן המשיך ניסנבאום לעיר הפולנית ורוצלב. עם הגעתו לעיר נקלט ניסנבאום במוסד "בורסה"- בית לנערים ניצולי שואה.
מסע חיים > לימודי האמנות

בשנת 1948, החליט לממש את אהבתו לציור, וניסה את מזלו בליצאום העירוני לאמנות פלסטית, אשר שכן בסמוך למוסד. הוא התקבל ללימודים לאחר שהצהיר בהצהרה כוזבת על 10 שנות לימוד. בשנת 1950 סיים את לימודיו בהצטיינות. את לימודיו המשיך ניסנבאום באקדמיה לאמנות בוורוצלב בפקולטה לציור ולפיסול. בשנת 1956, לאחר 6 שנות לימוד הוא קיבל תואר אקדמי. במהלך לימודיו פגש את אשתו לעתיד, יהודית.
עם תום הלימודים עבר ניסנבאום עם יהודית לעיר הפולנית לגניצה והתקבל לעבודה בתור מורה לציור בתיכון העירוני. באותה שנה נולד בנם הראשון, אהרון.
מסע חיים > העלייה וההשתלבות בארץ

בשנת 1957 עלה ניסנבאום לישראל עם רעייתו ובנם. הם נקלטו במעברת בת ים. בתקופה זו עבד ניסנבאום בעבודות מזדמנות עד שלמד את השפה העברית. כעבור שנה התחיל לעבוד כמורה לציור ולמלאכות האמנות ב-3 קיבוצים: רוחמה ודורות אשר בצפון הנגב וכפר מנחם בשפלה. באותה שנה השתתף בתערוכת העשור לקום המדינה ובכסף שקיבל קנה את ביתו הראשון בשכונת ג'סי כהן אשר בעיר חולון.
בשנת 1959 התקבל ניסנבאום לעבודה במשרד החינוך כמורה לציור, אמנות ומלאכת יד, וזאת בתנאי שילמד בסמינרים להוראת הציור ומלאכת יד. בשנה זו באה לעולם בתו השנייה, אביבה. באותה תקופה לימד אמנות בחוגים שונים ובאוניברסיטה העממית.
ניסנבאום לימד בבתי ספר בחולון, בת ים, רמלה, לוד ועוד, עד שבשנת 1981 פרש ממקצוע ההוראה והקדיש עצמו לציור והצגה בתערוכות ברחבי הארץ ומחוצה לה.
אמנותו- 50 שנות יצירה

ניסנבאום עובד בסגנון פיגורטיבי, מודרני, אימפריוניסטי, ואקספרסיוניסטי. ניסנבאום הוא אמן אובססיבי. על פי תפיסתו, אמן צריך להיות "מדען", חייב להיות תוסס וחדשני ולא להיות מקובע בדרך אחת לאורך חייו. על-כן תחומי עיסוקו של ניסנבאום באמנות הם מגוונים והוא יוצר בטכניקות שונות- ציור בשמן על בד, ציור בצבעי מים, רישום, פיסול ברונזה וחימר, חיתוכי עץ ופסיפס.
בשנת 2001 יצא לאור ספר המציין 50 שנות יצירתו.
אמנותו- 50 שנות יצירה > תיעוד השואה

לאורך כל שנות עבודתו הייתה השואה הציר המרכזי ביצירתו. עברו ותחושותיו לנושא כפו עליו את תפקיד מתעד השואה, בציור, בפיסול ובשאר אמנויות. החוויות הקשות שעבר בתקופה זו, באו לידי ביטוי ביצירותיו, המהוות התערטלות הגוף והנפש ברגעיו הקשים ביותר של האדם- רגעי האימה מול המוות.
אחת מהתמונות שיצר מתארת את ניסנבאום ואחיו, בן-ציון, נושאים גופות אמו ואחיותיו על עגלה לקבר אחים בוורשה לאחר שנהרגו בהפצצה הגרמנית על העיר. יצירה אחרת מתארת יהודים ברגעיהם האחרונים בתא הגזים.
אהבתו הגדולה של ניסנבאום ליאנוש קורצ'אק, אשר קיבל אותו לבית היתומים שלו בהיותו ילד חולה ומופרע, באה רבות לידי ביטוי ביצירותיו. אחת מעבודותיו הבולטות היא פסל "קורצ'אק והילדים", המתאר את ד"ר קורצ'אק אוחז בידיו שני ילדים מבית היתומים שלו. הפסל הוא מברונזה וגובהו כ-80 ס"מ. בשנת 1985 השאיל ניסנבאום את הפסל למוזיאון לוחמי הגטאות בעת תערוכה בנושא תיעוד השואה. הפסל מוצג במוזיאון עד עצם היום הזה.
אמנותו- 50 שנות יצירה > ארץ ישראל

על אף ביקורת וכעס מסוים כלפי הממסד והמדינה באשר להתייחסותה לנושא השואה ויחסה לניצולים, וכן באשר לפוליטיקה שבעולם האמנות הישראלי, התאהב ניסנבאום בארץ ישראל, על נופיה, על צבעיה ועל גווניה.
בין אם בשמן על בד או בצבעי מים עבר הצייר בפינות שונות של הארץ והנציח אותם על גבי מצע הציור: ירושלים וההרים סביב לה, רמת ישי והעמק המשתרע למרגלותיה, הכרמל, הכנרת, כפר גלעדי באצבע הגליל, מדבריות יהודה בדרום ועוד. בכך יצר פסיפס של יצירות מהנוף הארצישראלי. בניגוד לאווירה הקודרת וחוסר האונים הבולטים ביצירותיו בנושא השואה, את יצירותיו בתחום זה אפיינו צבעוניות רבה, חום וחופש.
בעבודתו תיעד שמואל לא רק את הנופים בישראל אלא גם את אנשיה ואת הווייתה, על שלל רבדיה. עבודותיו כללו בין השאר תיעוד משחק שח-מט בשוק, חרדים בבית-כנסת בצפת, נופשים בים של תל אביב, חתונה יהודית ועוד.
אהבתו למוזיקה קלאסית התבטאה היטב ברישומים אותם יצר תוך כדי ישיבה באולם הקונצרטים. בנוסף עסק ניסנבאום בתיעוד האירועים הטראומטיים אשר פקדו את המדינה. בין יצירותיו בנושא זה – "אוטובוס הדמים". ציור שמן המתאר אוטובוס לאחר פיגוע טרור. יצירה נוספת בתחום זה, "עקידת יצחק", מתארת ומתעדת את רצח רבין.
תערוכות

ניסנבאום הציג בתערוכות ובמוזיאונים בישראל ובשאר העולם לאורך כל שנותיו. הוא הציג ב-33 תערוכות יחיד וכן בעשרות תערוכות קבוצתיות.
בחולון, עיר מגוריו האחרונה, התקיימו מדי שנה תערוכות בהן הציג ניסנבאום את מגוון יצירותיו. כאות הערכה על הישגיו ותרומתו התרבותית לעיר, קיבל ניסנבאום בשנת 2007 את תואר "יקיר העיר חולון" בטקס שנערך במעמד ראש העירייה, מוטי ששון.
בשנת 2008 נערכה תערוכה של יצירותיו בעיר אופולה שבפולין, עיר מגוריו של אחיו המנוח. בשל גילו ומצבו הבריאותי, ייצגו אותו רעייתו וביתו.
בין התערוכות בהן הציג את יצירותיו:
1958- תערוכת העשור לישראל
1970- בית העירייה בברלין (רובע נויפלד)
1973- "יד ושם"- תערוכת אומנים לציון 30 שנה למרד גטו ורשה
1980- פורטלנד, ארצות הברית - תערוכה בנושא השואה
2008- אופולה (Opole), פולין
2010- תערוכת "שואה וגבורה", תערוכת יחיד באכסדרת התיאטרון הקאמרי, במסגרת טקס יום הזיכרון לשואה ולגבורה במעמד ראש עיריית ת"א.
2012- "תמונות מהחיים", תערוכת יחיד במרכז שטיינברג בחולון. התערוכה הציגה את תולדות חייו דרך הציורים, וכן את נופי ארץ ישראל בכלל וחולון בפרט.
ניסנבאום נפטר ב-31 במרץ 2019.
פרסים ותארים

1957- ורוצלב, פולין- פרס הכסף בעבור 2 יצירות (פורטרטים של נשים יהודיות)
1973- יד ושם, ירושלים- פרס היצירה מאת שר החינוך יגאל אלון
1982- פרס אגודת אינסיה הבינלאומית עבור הצטיינות בהוראת האמנות
2007- יקיר העיר חולון.
גלריית תמונות

"לזכר ששת המיליונים", ציור בשמן על בד, 90x70 ס"מ, (1960)
"הוצאה להורג", תיעוד הוצאות המוניות להורג של יהודים על ידי הגרמנים, ציור בשמן על בד, (1961)
"מרד בגטו ורשה", ציור בשמן על בד,(1963)
"קורצ'אק וילדיו בדרכם האחרונה", ציור בשמן על בד, (1961)
"תא הגזים: איפה אתה אלוהים?", ציור בשמן על בד, 81x63 ס"מ, (1998)
"טבריה והכנרת", ציור בשמן על בד, 61x73 ס"מ (1989).
"חתונה יהודית", חיתוך עץ, 70x50 ס"מ (1970).
"שוק הבדואים בבאר שבע", אקוורל, 50x70 ס"מ (1965).
"אביב בחוסמסה", גן החוסמסה בחולון, אקוורל, 36.5x55 ס"מ (1996).
"סמטאות", ציור בשמן על בד, 60x75 ס"מ (1980).
"דייגי יפו", ציור בשמן על בד, 60x75 ס"מ (1980).
"הכנסת", ציור בשמן על בד, 90x70 ס"מ (1988).
לקריאה נוספת

אלכס לוין, שמואל ניסנבאום - 50 שנות יצירה, תש"ס 2000
"קורצ'אק וילדיו בבית היתומים",ציור בשמן על בד, 81x63 ס"מ (1987)
"העיירה בוערת". ערב ההפצצה הגרמנית על הרבעים היהודיים של ורשה, ציור בשמן על בד, 70x100 ס"מ, (1965)
ניסנבאום מתועד במהלך לימודיו בליצאום לאמנות פלסטית בורוצלב (1952)
ניסנבאום בין יצירותיו
פסל "קורצ'אק והילדים", ברונזה, 80 ס"מ (1976). מוצג במוזיאון לוחמי הגטאות משנת 1985
"עגלת המוות", ניסנבאום מתעד את הבאת אימו ואחותו לקבר אחים לאחר שנהרגו בהפצצה הגרמנית על ורשה ב-1 בספטמבר 1939, ציור בשמן על בד, 66x73.5 ס"מ, (1980)
תמרון צבאי

תמרון צבאי הוא סדרה של פעולות טקטיות שנועדו לשנות את מיקום הכוחות בשדה הקרב ולהשיג יתרון אסטרטגי על פני האויב. תמרון הוא כלי חשוב באסטרטגיה צבאית ומבוצע במטרה לשפר את המצב הטקטי של הכוחות, להימנע מסיכונים או לנצל הזדמנויות המתגלות במהלך הקרב. התמרון הצבאי מהווה חלק מרכזי בתורת הלחימה ובאסטרטגיה הצבאית, ומשמש כלי חשוב בניהול מלחמות וקונפליקטים צבאיים.
סוגי תמרונים צבאיים

תמרון התקפי – כולל פעולות שמטרתן לכבוש שטח אויב, להשמיד כוחות אויב, או להשיג שליטה על נקודות מפתח בשדה הקרב. דוגמאות לתמרון התקפי הן התקפות חזיתיות, התקפות אגפים, ואיגוף.
תמרון הגנתי – מתבצע כאשר הכוחות הצבאיים מתבצרים בעמדותיהם במטרה להגן על שטח מסוים או למנוע מהאויב להתקדם. תמרון זה כולל פעולות כגון חיזוק קווים, תכנון מערכי הגנה, והכנת מערכים לטווח הארוך.
תמרון מעקף – פעולה שבה הכוחות הצבאיים עוקפים את קווי האויב במטרה לתקוף מעורף או לכבוש שטח רגיש ללא עימות ישיר. זהו תמרון שמצריך תכנון מדויק, מהירות וביצוע מתואם.
תמרון התפנות – מתבצע כאשר הכוחות הצבאיים נאלצים לסגת מעמדותיהם מסיבות טקטיות או אסטרטגיות. תמרון זה כולל פעולות כגון נסיגה מתוכננת, תכנון נתיבי מילוט, ושמירה על סדר וכושר לחימה במהלך הנסיגה.
דוגמאות היסטוריות > תמרון קאנאי

אחת הדוגמאות המפורסמות לתמרון צבאי מוצלח היא הקרב בקאנאי שנערך בשנת 216 לפנה"ס במהלך המלחמה הפונית השנייה. המצביא הקרתגי חניבעל ביצע תמרון אגפים שהביא להשמדת הכוח הרומאי הגדול בקרב זה.