stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רולו מיי

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1909 אדה, ארצות הברית 
 פטירה:  22 באוקטובר 1994 (בגיל 85) טיבורון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של מישיגן  סמינר האיחוד התיאולוגי  טיצ'רס קולג'  אוברלין קולג'  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת ייל 
 פרסים והוקרה:  פרס ראלף וולדו אמרסון (1970) 
 
רולו מיי (באנגלית: Rollo May;‏ 21 באפריל 1909 – 22 באוקטובר 1994) היה פסיכולוג אקזיסטנציאליסט אמריקאי בן המאה ה-20, ממייסדי הזרם השלישי בפסיכולוגיה ומחברו של הספר רב-ההשפעה Love and Will.
למרות שהוא מזוהה על פי רוב עם הפסיכולוגיה ההומניסטית, הוא נבדל מפסיכולוגים הומניסטים כגון אברהם מאסלו וקרל רוג'רס במודעותו החדה כלפי המימד הטראגי שבקיום האנושי. מיי היה חבר קרוב של הפילוסוף האמריקאי יליד-גרמניה פאול טיליך. בין עבודותיו הנודעות ביותר של רולו מיי נמצאים הספרים Love and will ו-The Courage to Create, באנלוגיה המכבדת את ספרו של טיליך The Courage to Be.
ביוגרפיה

ב-21 באפריל 1909 נולד רולו מיי בעיירה הקטנה אדה שבאוהיו. במהלך ילדותו נאלץ להתמודד עם בעיות משפחתיות לא-מעטות, אשר נגרמו בין השאר מן הגירושים של הוריו והתמוטטות העצבים שסבלה אחותו. מיי למד לתואר ראשון ב-Michigan State College וב-Oberlin College. לאחר מכן, נסע ללמד זמן-מה ביוון, וכשחזר למד ב-Union Theological Seminary עד 1938, וזכה ב-BD (ידוע גם כ-BDiv - בוגר בתאולוגיה, או באנגלית: Bachelor of Divinity). את לימודיו האקדמיים הוא סיים ב-1949 בליגת הקיסוס, עם דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית מאוניברסיטת קולומביה.
את שנותיו האחרונות הוא בילה במפרץ סן פרנסיסקו אשר לחופיה של קליפורניה, שם הוא נפטר ב-22 באוקטובר 1994, בן 85.
ביבליוגרפיה

גילוי ההוויה - פסיכולוגיה, הוצאת רשפים.
הזעקה למיתוס, הוצאת שמעוני [כתר].
The Meaning of Anxiety (1950), W W Norton 1996 revised edition
Man’s Search for Himself (1953), Delta 1973 reprint
Existence (1956), Jason Aronson 1994 reprint
The Art of Counseling (1965), Gardner Press 1989 rev. edition
Psychology and the Human Dilemma (1967), W W Norton 1996 reprint
Love and Will (1969), W W Norton, Delta 1989 reprint
Power and Innocence: A Search for the Sources of Violence (1972), W W Norton 1998 reprint
The Courage to Create (1975), W W Norton 1994 reprint
Freedom and Destiny (1981), W W Norton 1999 edition
My Quest for Beauty (1985), Saybrook Publishing
ראו גם

ויקטור פראנקל
לוגותרפיה
אקזיסטנציאליזם
פסיכולוגיה הומניסטית
אברהם מאסלו
קארל רוג'רס
הערות שוליים

↑  Love and Will (1969), W W Norton, Delta 1989 reprint.
↑  (עמוד 72) Psychology and the Human Dilemma (1967), W W Norton 1996 reprint.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297983305171  PLWABN: 9810683163305606  BNE: XX1034844  BnF: cb12096952g (data)  CANTIC: a11202944  CiNii: DA00160721  GND: 129977063  ISNI: 0000 0001 2146 8209  LCCN: n50007062  LNB: 000011403  NKC: uk2005305089  NLA: 53004921  NLK: KAC199618081  NTA: 070748934  SELIBR: 250447  SNAC: w6p34dh8  SUDOC: 029317525  VIAF: 108159288   WorldCat (עם VIAF): 108159288
רוטב ויארז'

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מזון 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  עגבנייה 
 
דג ויוואנו אדום עם רוטב ויארז' בליווי טפנד זיתים ומחית חצילים.
רוטב וִיאֶרְז', מילולית "רוטב בתולה" (בצרפתית: Sauce vierge) הוא רוטב לימוני ממוצא צרפתי. למעשה, לשני רטבים יש את השם הזה: הידוע ביותר והחדש יותר יחסית, שזכה לפופולריות בקֶרב הנובל קוויזין, מכיל עגבניות בצורת קוביות. הרוטב השני הוא העתיק יותר.
גרסה עם עגבנייה

רוטב זה עשוי משמן זית, מיץ לימון, שום, עגבניות קצוצות ובזיליקום. לפעמים מוסיפים מרכיבים נוספים, כמו זרעי כוסברה מרוסקים, שאלוט ועשבי תיבול אחרים, כמו תמכה, עירית, טרגון או פטרוזיליה.
היסטוריה

רוטב ויארז' זכה לפופולריות בשנות ה-80 לאחר שימוש נרחב שעשה בו מישל גראר, אחד מהשפים הצרפתים שאחראים על החזרה לקדמת הבמה של תנועת הנובל קוויזין (המטבח החדש). הוא נמצא במיוחד במתכוני התזונה הים תיכונית.
שימוש

רוטב זה מוגש בדרך כלל עם רכיכות או דגים כגון קוד (מסוגי הבקלה), סול, בורי אדום או סלמון. לפעמים הוא מוגש על פסטה או כתוספת לסלט או בשר בצבע לבן כמו חזה עוף.
גרסה ללא עגבנייה

רוטב ויארז', ששורשיו מהגסטרונומיה הצרפתית המסורתית, הוא תערובת פשוטה של חמאה מרוככת ומיץ לימון, מוקצף עד לקבלת קצף. הוא מוגש בדרך כלל קר, עם ירקות מבושלים, כמו כרישה או אספרגוס.
הערות שוליים

↑  Thomas Feller (2005). Sauces, jus, fonds et émulsions. Comme un chef. Cuisine (בצרפתית). Paris: Hachette Pratique. p. 52. ISBN 978-2013963695.
↑  Rudolph Chelminski (2005). The Perfectionist: Life and Death in Haute Cuisine (באנגלית). New York: Gotham Books. p. 354. ISBN 978-1592402045.
↑  Robert J. Courtine (1986). Dictionnaire de cuisine et de gastronomie (בצרפתית). Vol. 2. Paris: Larousse. p. 757. ISBN 2-03-701009-5.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרחון פרל הארבור

| --- | --- |

מפה טופוגרפית של אזור כף האלט,   מאת הסקר הגאולוגי של ארצות הברית. קרחון פרל הארבור במרכז המפה.
 מידע כללי
 על שם:  המתקפה על פרל הארבור 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  72°15′00″S 167°40′00″E﻿ / ﻿72.25°S 167.66666667°E﻿ / -72.25; 167.66666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון פרל הארבור(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון פרל הארבור
 
קרחון פרל הארבור (באנגלית: Pearl Harbor Glacier או Pearl Harbour Glacier) הוא קרחון יובלי גדול בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק, בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון מזרח מהרי ויקטורי, ונשפך לחלקו הדרום-מערבי של קרחון טאקר, 31 קילומטרים מצפון-מערב לגבעת בייפאס באזור פסגת לטינו.
בתנאי אור יום מסוימים, הקרחון זוהר בצורה יוצאת דופן, הנוצרת בשל צורת הבתרונות של פני הקרחון.
גובהו של הקרחון 798 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד.
השם מנציח את הגבורה של כוחות צי ארצות הברית בעת המתקפה על פרל הארבור בשנת 1941.
רחובות בנגב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°01′48″N 34°33′55″E﻿ / ﻿31.03°N 34.565277777778°E﻿ / 31.03; 34.565277777778
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) רחובות בנגב (למפת צפון הנגב רגילה) רחובות בנגב (למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחובות בנגב (למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רחובות בנגב 
 
שרידי יישוב ברחובות בנגב, 2016
רחובות הייתה עיר נבטית עתיקה, על דרך הבשמים, באזור הנגב ליד נחל שונרה וחולות שונרה. בסמוך לאתר הוקם מחנה של צה"ל בשם "מחנה הר קרן".
היישוב במקום התחיל ככל הנראה בזמן המאה הראשונה לספירה כיישוב נבטי בקרבת הר קרן. עד מהרה הפך היישוב לעיר גדולה ומשגשגת שהגיעה לשיאה במהלך המאה ה-5 כאשר אוכלוסיית העיר מנתה מעל 10,000 תושבים. חשיבותו של היישוב הייתה בגלל מיקומו במרכז קו הסחר חלוצה-ניצנה-סיני וזו הסיבה להתפתחותו של ישוב כה גדול באזור מדברי ושומם.
בפי הבדואים החיים באזור נקרא המקום "ח'ירבת רוחייבה".
במהלך השנים התבצעו במקום חפירות ארכאולוגיות שחשפו מספר כנסיות מימי הביזנטים אך טרם נסתיימו.
כותרת עמוד בכנסייה המרכזית עם חריטת עצי דקל
ריצ'רד ברטרם

| --- | --- |

ריצ'רד ברטרם במהלך מרוץ ברמודה, 1956
 לידה:  4 בפברואר 1916 איסט אורנג', ארצות הברית 
 פטירה:  28 באפריל 2000 (בגיל 84) סטיוארט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קורנל 
 עיסוק:  אלוף מרוצי סירות מנוע ויאכטות מרוצים, יצרן סירות מוביל, וברוקר.
 בן או בת זוג:  לנור לונרגן (1972–1987) 
 
ריצ'רד הווארד "דיק" ברטרם (באנגלית: Richard Howard "Dick" Bertram‏; 4 בפברואר 1916 - 28 באפריל 2000) היה אלוף מרוצי סירות מנוע ויאכטות מרוצים, יצרן סירות מוביל, וברוקר.
ברטרם נולד באיסט אורנג', ניו ג'רזי. הוא למד להפליג בגיל צעיר עם הוריו על מימי מפרץ בארנגאט. בגיל 8 הפך לבעלים של סירתו הראשונה, בה הפליגה במרוץ הראשון שלו בגיל 10. בעת לימודיו באוניברסיטת קורנל היה סקיפר באליפות הקולג'ים. אחרי תקופת הקולג', המשיך ברטרם להתחרות במרוצים רבים ברחבי העולם והוכתר במגזין ספורטס אילוסטרייטד כ"אחד מטובי שייטי האוקיינוס התחרותיים".
בשנת 1947, עבר ברטרם למיאמי, פלורידה, שם פתח חברת תיווך יאכטות מצליחה בשם ריצ'רד ברטרם ושו"ת. בין לקוחותיו היו אריסטוטלס אונאסיס, אגא חאן, חוסיין מלך ירדן והנסיך ברטיל. כשמאחוריו עסק תיווך מצליח, המשיך ברטרם להתחרות בסבב העולמי של תחרויות סירות המנוע תוך שהוא שובר שיאים וקוטף פרסים. לעיתים קרובות התחרה בדגם ברטרם 31 שלו.
בשנת 1960 יסד חברה ליצור יאכטות בשם "יאכטות ברטרם" (Bertram Yacht). החברה החלה בייצור סדרתי של סירות מדגם "V" עמוק בעיצובו המהפכני של ריימונד האנט שהפך למותג בעולם היאכטות. בשנת 1963 העניק זיכיון לחברת International Marine מסקורסבי, ויקטוריה (אוסטרליה) לייצר יאכטות תחת המותג ברטרם; עם זאת, בשנת 1964 עזב את יאכטות ברטרם כדי להתמקד בעסקי ההשקעות שלו. מאז עזיבתו שינתה יאכטות ברטרם בעלויות מספר פעמים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2001019468  VIAF: 28874877   WorldCat (עם VIAF): 28874877
רוקמת התחרה

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן "רוקמת התחרה" של פסקל ליינה
 בימוי:  קלוד גורטה 
 הופק בידי:  איב גאסר
 תסריט:  קלוד גורטה, פסקל ליינה
 עריכה:  ויליאם ריינולדס
 שחקנים ראשיים:  איזבל הופר איב בניטון פלורנס ג'ורג'טי
 מוזיקה:  פייר ז'נסן 
 צילום:  ז'אן בופטי 
 מדינה:  צרפת צרפת
 חברה מפיצה:  Jupiter Communications
 הקרנת בכורה:  25 במאי 1977
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוקמת התחרה (בצרפתית: La Dentellière) הוא סרט דרמה צרפתי משנת 1977 עם איזבל הופר ואיב בניטון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "רוקמת התחרה" משנת 1974 של פסקל ליינה (אנ'), שזיכה אותה בפרס גונקור.
הסרט הופץ בישראל על ידי גלפנדפילם.
תקציר העלילה

ביאטריס (איזבל הופר) היא בחורה צעירה ופשוטה הגרה עם אמה בפריז ועובדת כמתלמדת במספרת נשים. היא ביישנית ומופנמת ואין לה חברים פרט לספרית מרילן (פלורנס ג'ורג'טי), המבוגרת ממנה ובעלת ניסיון עשיר עם גברים.
לאחר שהגבר האחרון של מרילן נוטש אותה, היא מחליטה לנסוע לחופשה עם ביאטריס בעיירת החוף קאבורג (אנ') בנורמנדי. שתיהן משתעממות בעיירה המנומנת. הן יוצאות לדיסקוטק. מרילן רוקדת שם, אך ביאטריס יושבת ולא נענית להזמנות גברים לריקוד. מרילן מתאהבת בגבר אמריקאי, עוברת לגור אתו ומשאירה את ביאטריס לבדה במלון.
ביאטריס משוטטת לבדה ופוגשת סטודנט צעיר לספרות בשם פרנסואה (איב בניטון). הוא אינטליגנט, נאה, ממשפחה עשירה, והוא מוקסם מהפשטות של ביאטריס. למרות הבדלי ההשכלה ביניהם הרומן מתהדק והם עוברים לגור ביחד בדירה קטנה בפריז ושם ממשיך פרנסואה בלימודיו וביאטריס במספרה, למרות שפרנסואה מעדיף שתלמד ותמצה את עצמה בעיסוק מכובד יותר.
פרנסואה מציג אותה להוריו. כאשר חבריו באים לבקר, השיחה עוסקת בבעיות פילוסופיות, וביאטריס יושבת בצד מנותקת. היא אינה מסוגלת להשתלב בעולמו האינטלקטואלי של בעלה. פרנסואה לומד לבחינות בעוד שביאטרים מגהצת ו"מפריעה" לו. לבסוף מחליט פרנסואה להיפרד וביאטריס מקבלה זאת בהכנעה.
היא חוזרת לגור עם אמה, נכנסת לדיכאון עמוק ומפסיקה לאכול. לבסוף היא מתעלפת ברחוב ונלקחת לאשפוז במוסד למחלות נפש. פרנסואה, אכול רגשות חרטה מבקר אותה בבית חולים ומוצא אותה מנותקת בתוך עולמה הפנימי. היא סורגת עם פנים קפואות כמו בציור רוקמת התחרה(אנ') של ורמיר.
פרסים

איזבל הופר זכתה בפרס באפט"א לשחקן חדש ומבטיח ביותר. היא זכתה גם בפרס דוד די דונטלו לשחקנית הזרה הטובה ביותר.
קלוד גורטה היה מועמד לפרס דקל הזהב.
הסרט היה מועמד לשלושה פרסי סזאר - השחקנית הטובה ביותר (איזבל הופר), שחקנית המשנה הטובה ביותר (פלורנס ג'ורג'טי) והסרט הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  סרטים - רוקמת התחרה, מסמך באתר ארכיון המדינה
קרחון צ'מברלין (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Thomas Chrowder Chamberlin 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  67°34′00″S 65°33′00″W﻿ / ﻿67.5667°S 65.55°W﻿ / -67.5667; -65.55
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון צ'מברלין(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון צ'מברלין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון צ'מברלין(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון צ'מברלין
 
קרחון צ'מברלין (באנגלית: Chamberlin Glacier) הוא קרחון בצדו המזרחי של מישור המימונט בחוף המזרחי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל מפרצון וירלווינד 7 קילומטרים דרומית-מזרחית לקרחון מאת'.
הקרחון מתנשא לגובה של 549 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

קרחון צ'מברלין התגלה על ידי סר יוברט וילקינס בעת טיסתו מעל האזור ב-20 בדצמבר 1928; בשנת 1940 צולם מהאוויר על ידי השירות האנטארקטי האמריקאי.
הקרחון מופה בשנת 1947 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

סקר שטחי חסות איי פוקלנד קרא לקרחון על שמו של הגאולוג וחוקר הקרחונים האמריקאי תומאס סי. צ'מברלין (Thomas C. Chamberlin), פרופסור לגאולוגיה באוניברסיטאות ויסקונסין ושיקגו.
וזאת בדומה לאתרים רבים נוספים באזור שנקראו על שמם של חוקרי קרחונים.
קרחון פריטו מורנו

| --- | --- |

מראה הקרחון
 מידע כללי
 על שם:  פרנסיסקו מורנו 
 מיקום:  הפארק הלאומי לוס גלסיירס, ארגנטינה
 אורך:  30 קילומטר
 רוחב:  5 ק"מ 
 שטח:  250 קמ"ר
 סוג קרחון:  יבשתי
 קואורדינטות:  50°28′30″S 73°3′0″W﻿ / ﻿50.47500°S 73.05000°W﻿ / -50.47500; -73.05000
  (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט קרחון פריטו מורנו(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט קרחון פריטו מורנו(למפת סנטה קרוס רגילה) ריו גז'גוס קלטה אוליביה פיקו טרונקדו אל קלפטה פוארטו דסאדו פוארטו סן חוליאן צ'ובוט האוקיינוס האטלנטי צ'ילהקרחון פריטו מורנו(למפת סנטה קרוס מוגדלת) ריו גז'גוס קלטה אוליביה פיקו טרונקדו אל קלפטה פוארטו דסאדו פוארטו סן חוליאן צ'ובוט האוקיינוס האטלנטי צ'ילהקרחון פריטו מורנו
 
גוש קרח נושר מן הקרחון ומתנפץ אל המים
קרחון פריטו מורנו (בספרדית: Glaciar Perito Moreno) הוא אחד הקרחונים הגדולים המרכיבים את הפארק הלאומי לוס גלסיירס בחלקה הדרום-מזרחי של פרובינציית סנטה קרוס בחבל פטגוניה שבארגנטינה, ואחד מאתרי התיירות המרכזיים במדינה.
נתונים פיזיים

פריטו מורנו, המרוחק 78 קילומטרים מהעיירה אל קלפטה, הוא אחד מ-48 הקרחונים הניזונים משדה הקרח הפטגוני הדרומי בהרי האנדים (פוטנציאל המים המתוקים השלישי בגודלו בעולם לאחר אנטארקטיקה וגרינלנד). שטחו של הקרחון 250 קמ"ר, אורכו כ-30 ק"מ ועומקו מגיע עד לכ-700 מטר. הקרחון מתקדם לכיוון אגם ארגנטינה (Lago Argentino) במהירות של שני מטר ליום (כ-700 מטר בשנה). בחזיתו אל האגם רוחבו מגיע ל-5 ק"מ, גובהו הממוצע 60 מטר מעל פני הים, ועומק הקרח הכולל הוא 170 מטר.
מחזוריות התפתחותו

פריטו מורנו הוא אחד משלושת קרחוני פטגוניה אשר אינם נמצאים בנסיגה: סך שטחו נשאר יציב ב-90 השנים האחרונות. באופן מחזורי מתפתח הקרחון לכיוון אגם ארגנטינה ויוצר סכר טבעי החוצה את האגם כאשר הוא מגיע לחוף מנגד. באין פתח ניקוז, עולה מפלס המים בחלק האגם אליו מתנקז נחל ריקו (Barzo Rico) עד לגובה של 30 מטר מעל לגובה פני המים בחלקו העיקרי של האגם. לחץ המים העצום גורם בסופו של דבר להתבקעות וקריסת סכר הקרח. מחזוריות זו של התפתחות הסכר הטבעי וקריסתו אינה קבועה ותדירותה נעה בין שנה לעשור, 4-5 שנים בממוצע. קריסתו הראשונה המתועדת של הסכר התרחשה בשנת 1917 ואחת נוספת ביולי 2008 והאחרונה ב-5 במרץ 2012.
החוף מול חזית הקרחון בנוי כ"מרפסת" טבעית לצפייה בו ומהווה מוקד משיכה לתיירים, אשר גם אם אינם זוכים לחזות בקריסת סכר הקרח המתרחשת אחת לכמה שנים, יכולים לצפות בשבירות קטנות של גושי קרח גדולים הקורסים אל מי האגם המתרחשות תכופות בעונה החמה. בשל כך הקרחון ידוע בקרב מטיילים ישראלים כ"קרחון המתנפץ".
מקור השם

קרחון פריטו מורנו התגלה בשנת 1879 וב-1899 נקרא על שם החלוץ החוקר פרנסיסקו מורנו בן המאה ה-19, שהקדיש את רוב שנותיו לחקר המחוז (בספרדית המילה Perito משמעותה "מומחה"), ופעל והשפיע רבות במחלוקת בין ארגנטינה לצ'ילה על מיקום הגבול באזור בין שתי המדינות. זאת על אף כי ניכר מרשימותיו שהוא עצמו לא חזה בקרחון זה.
גלריה

קרחון פריטו מורנו
סכר הקרח שבועיים לפני בקיעתו ב-2004
תצלום לווין של הקרחון. שימו לב להבדל בצבע המים בין שני חלקי האגם
מרפסת התצפית
מראה בתוך הקרחון
רוטב

| --- | --- |
אספרגוס לבן מוגש עם רוטב הולנדז ותפוחי אדמה
אספרגוס לבן מוגש עם רוטב הולנדז ותפוחי אדמה
 
 מאכלים
 סוג:  רוטב לתיבול 
 מוצא:  צרפת 
 
רוטב שמנת ופטריות על ספגטי
רוטב הוא תרחיף נוזלי בדרגות סמיכות שונות המשמש לשיפור הטעם של מאכלים במהלך הכנתם או בעת הגשתם. לרוב רטבים אינם נאכלים בפני עצמם, והם מוגשים כתוספת למאכל. רטבים קיימים בכל סוגי המטבחים השונים ברחבי העולם.
רטבים במטבח הצרפתי

במטבח הצרפתי החל להתפתח השימוש ברטבים בימי הביניים. כיום יש במטבח הצרפתי מאות רטבים שונים.
בתחילת המאה ה־19, השף מארי-אנטואן קארם יצר רשימה מפורטת של רטבים, רבים מהם היו מתכונים מקוריים. לא ידוע לכמה מהרטבים אחראי קארם, אבל מספרם מוערך במאות. רובם הופיעו בספרו של קארם, ״אומנות המטבח הצרפתי במאה ה־19״ (בצרפתית: ״L'art de la cuisine française au XIXe siècle״). קארם החשיב את הרטבים אספניול, ולוטה, אלמאנד ובשאמל לארבעת ה"רטבים גדולים" כך שאפשר להרכיב מהם הרבה "רטבים קטנים".
בתחילת המאה ה־20 השף אוגוסט אסקופייה שינה את רשימת הרטבים הבסיסיים של קארם. בספרו Le Guide Culinaire הוא הוריד את רוטב אלמאנד מכיוון שהחשיב אותו כגרסה של הרוטב ולוטה, והוסיף מיונז ורוטב עגבניות. בספר A Guide to Modern Cookery, התרגום המקוצר למדריך של אסקופייה, מיונז הוחלף בהולנדייז, מה שיצר את רשימת חמשת רטבי אם בה משתמשים כיום:
רוטב בשאמל – רוטב על בסיס חלב ומוסמך עם רביכת קמח וחמאה
רוטב אספניול – רוטב העשוי מציר בקר ומוסמך עם רביכה חומה
רוטב ולוטה – רוטב העשוי מציר בהיר של עגל, דגים או עופות ומוסמך ברביכה.
רוטב הולנדז, תחליב של חמאה עם לימון או חומץ עם חלמון כחומר מתחלב
רוטב עגבניות, מבוסס עגבניות
רוטב שנגזר מאחד מרטבי האם על ידי הוספת מרכיבים נוספים נקרא רוטב בת או רוטב משני. רוב הרטבים הנפוצים במטבחים הקלאסיים הם רטבי בת. לדוגמה, בשאמל יכול להפוך לרוטב מורניי על ידי הוספת גבינה מגוררת ורוטב אספניול לרוטב בורדלז ע״י הוספת יין אדום מצומצם, בצלצלים ומח עצמות.
שימושי רטבים

רטבים משמשים בכל סוגי המטבחים, הן לתיבול מנות עיקריות, הן לתיבול תוספות והן לתיבול קינוחים.
רטבים יכולים להיות מתוקים, חמוצים, חריפים או מלוחים ולהיות מוגשים הן חמים והן קרים.
רטבים שונים

גארום – רוטב הדגים שהיווה מרכיב תיבול מרכזי במטבח יוון העתיקה, האימפריה הרומית והאימפריה הביזנטית.
רטבים לבנים:
רוטב אלמאנד
רוטב סופרם – רוטב ולוטה מציר עוף בתוספת תערובת של שמנת מתוקה וחלמונים
רוטב יין לבן – רוטב ולוטה מציר דגים בתוספת יין לבן ותערובת של שמנת מתוקה וחלמונים
רטבים על בסיס בשאמל:
רוטב אורורה – בשאמל בתוספת רסק עגבניות
רוטב מורניי – בשאמל בתוספת חלמונים וגבינה צהובה ומשמש להקרמה
רוטב לחם
רטבים על בסיס חלמונים או ביצים:
מיונז
רטבים על בסיס מיונז:
רוטב סלט – מיונז מדולל במים ומתובל בחומץ, סוכר, מלח ופלפל שחור
איולי – רוטב סלט מתובל בשום
רוטב אלף האיים – רוטב סלט מעורבב עם קטשופ
רוטב טרטר – מיונז מועשר בירקות כבושים קצוצים ותבלינים
רוטב הולנדז – רוטב המוכן על ידי צמצום חומץ ויין והסמכתם בחלמונים וחמאה מזוככת
רטבים על בסיס הולנדז:
רוטב ביארנז – הולנדז בתוספת עלי טרגון קצוצים
רטבים על בסיס חמאה:
רוטב חמאה לבנה
רוטב חמאה אדומה
רטבים חומים :
דמי גלאס – רוטב עשיר מציר בקר מועשר בעצמות מח, מצומצם ומרוכז
רוטב אפריקן – רוטב חום קריאולי
רוטב בורדלייז – רוטב על בסיס דמי גלאס עם יין אדום, מח עצמות, תבלינים ועשבי תיבול
רוטב בורגיניון – רוטב על בסיס דמי גלאס עם יין אדום ופטריות
רוטב שאטובריאן
רטבים לסלט:
ויניגרט – תערובת של שמן, חומץ ותבלינים המנוערת בצנצנת סגורה
רטבים לפסטה:
רוטב עגבניות
רוטב בולונז (רָאגוּ) – רוטב בשר קצוץ או טחון ורסק עגבניות
רוטב אלפרדו – רוטב שמנת עם חמאה ופרמזן
פסטו – רוטב המוכן על ידי ריסוק ריחן, צנוברים, שום, פרמזן ושמן זית
רוטב אלי אוליו – רוטב על בסיס שמן זית מחומם עם תבלינים
סלסה קרודה – רוטב עגבניות חי
רטבים חריפים:
רוטב צ'ילי
טבסקו
אריסה
סיראצ'ה
רטבים מתוקים:
רוטב שוקולד
קרם אנגלי (נקרא גם קסטרד)
רטבים במטבח האמריקאי:
רוטב ברביקיו
רטבים במטבח הסיני:
רוטב שעועית שחורה
רוטב הויסין – רוטב שזיפים
רוטב סרטנים
רוטב צדפות
רוטב סויה
רוטב חמוץ-מתוק
רטבים במטבח היפני:
רוטב טריאקי
רטבים מדרום מזרח אסיה:
רוטב דגים
סמבל
ראו גם

חרדל (ממרח)
סלסה
צ'אטני
קטשופ
תערובת תבלינים
הערות שוליים

↑  Marie-Antoine (1784-1833) Auteur du texte Carême, L'art de la cuisine française au XIXe siècle : traité élémentaire et pratique,.... T. 2 / par M. A. Carême,..., 1833. (בצרפתית)
↑  Carême, Marie Antonin, L'art de la cuisine française au dix-neuvième siècle
↑  Auguste Escoffier, Le guide culinaire, aide-mémoire de cuisine pratique. Par A. Escoffier, avec la collaboration de MM. Philéas Gilbert, E. Fétu, A. Suzanne, B. Reboul, Ch. Dietrich, A. Caillat, etc.,..., au bureau de "l'Art culinaire", 1903. (בצרפתית)
↑  A. (Auguste) Escoffier, A. (Auguste) Escoffier, James B. Herndon, Herndon/Vehling Collection. fmo, A guide to modern cookery, London : W. Heinemann, 1907
↑  Small Sauce, RecipeTips.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558477305171  BnF: cb11964996d (data)  GND: 4055643-8  LCCN: sh85117709  NDL: 00571463  NKC: ph123737 
כלי לרוטב מפורצלן, יוצר ב-1908
צנצנת מיונז
צנצנת רוטב פסטו
בקבוק רוטב סויה
רונן איציק

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1970 (בן 54)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 77  סמח"ט 7  קצין אג"ם עוצבת אדום  מפקד חטיבת הראל  מפקד במכללה לפו"ם
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן 
 
רונן איציק (נולד ב-2 בספטמבר 1970) הוא סופר, איש מחקר (Ph.D), ומומחה בתחום ביטחון לאומי - צבא, חברה וחינוך. בעברו שירת כקצין צה"ל בסדיר ובמילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד חטיבת הראל.
ביוגרפיה

גדל בקריות. בפברואר 1989 התגייס לצה"ל ועשה את שירותו הצבאי בחיל השריון. שירת כלוחם וכמפקד טנק בחטיבה 7. ב-1991 סיים קורס קצינים ושירת כמפקד מחלקה בגדוד 82 של חטיבה 7. בהמשך שירותו שימש קצין מבצעים ומפקד פלוגה מבצעית, אותה הוביל בלחימה בדרום לבנון בסיום תפקידו כמ"פ הוענקה לו תעודת הערכה מטעם מפקד פיקוד הצפון על הישגי היחידה בפעילות מבצעית. שימש מפקד פלוגה בקורס מפקדי טנקים ולאחר מכן יצא ללימודי כלכלה. ב-1999 מונה לסגן מפקד גדוד 82. בתפקידו הבא שירת כראש לשכת מפקד זרוע היבשה, אך עזב לאחר תקופה קצרה.
בתום לימודים בפו"ם מונה ב-2001 לקצין אג"ם של חטיבה 7. בסמוך לסיום מבצע "חומת מגן" קיבל את הפיקוד על גדוד 77 בחטיבה 7 ובמלחמת לבנון השנייה שימש סגן מפקד החטיבה. לאחר מכן שימש קצין אג"ם בעוצבת אדום. בשנים 2008 עד 2012 פיקד על חטיבת הראל, חטיבת שריון במילואים. בתקופתו זכתה החטיבה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מילואים, וכן בפרס ראש אט"ל. במקביל שימש מפקד צוות ומדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. בתקופה זו עסק לעומק בהיבטי פיקוד ושליטה בשדה הקרב היבשתי.
בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש ראש מטה עוצבת עמוד האש, אוגדה בפיקוד הצפון, ובמהלך מבצע צוק איתן שירת במילואים במסגרת חטיבה 7.
ביוגרפיה > באזרחות

לאחר שחרורו מצה"ל היה עמית מחקר במרכז מורשת מנחם בגין, וכן עבד כמרצה למקצועות הניהול, ומורה לאזרחות והיסטוריה בבית-ספר תיכון, וכן מוביל תוכנית להעצמת מנהיגות בחינוך. לאיציק תואר ראשון בכלכלה בהצטיינות מהמכללה למינהל, ותואר שני מטעם אוניברסיטת חיפה במדעי המדינה בתחום הביטחון הלאומי, בהמשך סיים עבודת דוקטורט בחו"ל (Ph.D) בתחום זה.
ביצע מחקר על מערכת היחסים שבין צה"ל והחברה הישראלית, בנושא שירות המילואים בעידן הפוסט-מודרני, והשלים דוקטורט במחקר המתמקד בהשפעת שירות החובה על תפיסתו החברתית-תרבותית של הפרט.
במהלך שנת 2017 יצא לאור ספרו "האדם שבטנק", העוסק במסלול השירות בחיל-השריון בעידן המלחמה בטרור.
בשנת 2019 יצאו לאור שני ספריו – "Behind The Armor" שהוא תרגום "האדם שבטנק" לשפה האנגלית, וכן "פרישה – מעבר הכרחי", רומן העוסק בתהליך היציאה מקריירה ביטחונית לחיים אזרחיים. ובהמשך, בשנת 2020, הוציא לאור ביחד עם אמנון אשל-אסולין את הספר "כיוון ברור", הועסק בלחימת חטיבה 7 במלחמת לבנון השנייה.
בשנת 2020 הצטרף לתנועת "הביטחוניסטים", שקוראת לסיפוח בקעת הירדן. פעילותו של רונן במסגרת ה"ביטחוניסטים" מתמקדת בתחומי ביטחון, חינוך וחברה, תוך גיבוש מערך לימוד הממוקד בתלמידי התיכון העוסק באתגרי הביטחון הלאומי של ישראל. במחקריו ניתן לעיין באתר תנועת הביטחוניסטים. מאמרים נוספים מתפרסמים באתר ISRAELDEFENSE.
באפריל 2023 יצא ספרו "פרישה – דרך חדשה", רומן המתאר את המשך דרכו האזרחית של קצין צה"ל בכיר לשעבר.