יישובים סוריים נטושים ברמת הגולן
רמת הגולן לאחר מלחמת ששת הימים

במלחמת ששת הימים כבש צה"ל שטח של 1,250 קמ"ר משטחה של סוריה ברמת הגולן. כתוצאה מן התבוסה הודח הרמטכ"ל הסורי אחמד סוידאני ומפקד חזית הגולן, אחמד אל-מיר, אולץ לפרוש מהצבא. בשטח האמור נכללו העיר קוניטרה, כ-139 כפרים ו-61 חוות. 93% מתושבי הכפרים (בין 115,000 ל-122,000 איש) נמלטו במהלך המלחמה ולא הורשו לחזור לבתיהם. חיילי צה"ל שאיתרו תושבים מסתובבים ליד הכפרים העבירו אותם לקוניטרה, ומשם הם הועברו לשטח סוריה.
במפקד אוכלוסין שערך צה"ל באוגוסט 1967 נמנו שמונה יישובים בלבד: מג'דל שמס, בוקעאתא, מסעדה, עין קנייא, ע'ג'ר, קוניטרה, סחיתא (אנ') ואל-מנצורה. ביישובים אלה נותרו 6,396 תושבים בלבד, רובם המכריע דרוזים. ישראל החליטה להתיר לכ-7,000 תושבים דרוזים שחיו בגולן להישאר בכפריהם, מתוך הנחה שהם יהפכו לאזרחים נאמנים, כמו הדרוזים בגליל. הנחה זו התבררה כשגויה.
אחד מהכפרים המאוכלסים שנותרו, סחיתא, נהרס חלקית בסוף שנת 1967 ובמקומו נבנה מוצב צבאי. בין השנים 1971–1972 תושביו הועברו למסעדה, וצה"ל הרס כליל את מבני הכפר מכיוון שמיקומו על הגבול היה בעייתי מבחינה צבאית.
באוקטובר 1967 הוחלט להרוס את כל הכפרים הערביים הנטושים ברמת הגולן. החלטה זו היוותה המשך לתהליך הדרגתי של הרס יזום של כפרים ערביים נטושים בישראל, שהחל כבר בשנת 1965 ביוזמת הקרן הקיימת לישראל ומינהל מקרקעי ישראל, ובשיתוף משרד הביטחון. בכל יישוב נערך סקר ארכאולוגי לפני ההריסה, כדי לוודא שאין בו ממצאים בעלי חשיבות, ובדרך כלל לאחר הריסה כללית נעשתה בכל אתר עבודת ייעור מסיבית.
דן אורמן מונה לתפקיד "ראש חוליית סקר ופיקוח על ההריסה בגולן", או קמ"ט (קצין מטה) ארכאולוגיה מטעם הממשל הצבאי. הוא ערך והגיש לממונים עליו רשימה של 127 כפרים שיועדו להריסה, ודיווח לממוניו על פעילותו. למשל, באחד מדיווחיו כתב: "בסוף חודש יולי 1968 סקרנו את הכפר הנדון [כפר ללא שם ממזרח לקלק]. מאחר שלא נמצאו בכפר או בסביבה הקרובה לו ממצאים ארכאולוגיים, שחררנו את הכפר להריסה כללית. כשבוע ימים לאחר מכן, פיקחנו על הריסת הכפר. הכפר נהרס ויושר כליל. בשעת ההריסה לא נתגלו ממצאים ארכאולוגיים כל שהם."
הסקר של אולמן כונה "סקר הכפרים" והשתתפו בו גם סמי בר לב ומשה הרטל. פעולות ההריסה בוצעו על ידי מספר קבלנים שנשכרו לעבודה, ולאחר מכן הוקמו בחלק מהשטחים יישובים יהודיים.
אורמן ליקט את הממצאים הארכאולוגיים שנמצאו, והקים בקוניטרה מוזיאון זמני, שבהמשך הפך למוזיאון עתיקות הגולן בקצרין. בין הממצאים בכפר דבורה התגלתה כתובת יהודית חשובה שבה נזכר רבי אליעזר הקפר.
במקביל לסקר הכפרים נערכו שני סקרים נוספים. "סקר חירום", שנערך מספטמבר 1967 עד פברואר 1968, על רקע החשש שרמת הגולן תוחזר לסוריה. הסקר נועד לתעד ממצאים אודות ההתיישבות בגולן בכל התקופות, במיוחד הכנענית והרומית. הוא נערך באמצעות ג'יפים והשתתפו בו שמריה גוטמן, קלר אפשטיין ויצחקי גל. גל ניהל צוות נוסף שערך "סקר נופים ואתרים" מטעם רשות שמורות הטבע והוציא לאור פרסום שהקיף את רוב האתרים הארכאולוגיים בגולן.
העיר קוניטרה חזרה לידי סוריה במלחמת יום הכיפורים, אך לאחר תקופה חזרה שוב לידי ישראל. במהלך הקרבות הוחרבו חלקים מהעיר, לטענת הסורים וועדה מיוחדת של האומות המאוחדות, בכוונת זדון, בעוד שלטענת ישראל הדבר נעשה עקב צרכים צבאיים. ביולי 1974 הוחזרו כ-100 קמ"ר משטח רמת הגולן לידי סוריה, כולל העיר קוניטרה ומספר כפרים בסביבתה.
העיר קוניטרה ב-1967
העיר קוניטרה ב-2001
זמן קצר לאחר תום המלחמה החלה התיישבות מחודשת של יהודים ברמת הגולן. ב-14 בדצמבר 1981 חוקקה הכנסת את חוק רמת הגולן שקבע כי המשפט, השיפוט והמינהל של המדינה יחולו בשטח רמת הגולן. ב-25 במרץ 2019 חתם נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, על הצהרה נשיאותית שמכירה בריבונות ישראל על רמת הגולן. נכון לדצמבר 2021, חיים בחלק הישראלי של רמת הגולן כ-52 אלף איש, בהם כ-23 אלף יהודים, כ-23 אלף דרוזים, ומיעוטים עלווים, בדואים ואחרים. רוב הדרוזים ברמת הגולן הם אזרחי סוריה לשעבר וצאצאיהם. בחלק הסורי, במחוז קוניטרה, מתגוררים כ-80 אלף תושבים שמורכבים מדרוזים, סונים, צ'רקסים, טורקמנים ופליטים פלסטינים.