stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וסל (פסל)
תיאור המבנה > עלויות בניית הפסל, ובנייתו

על פי התכנון, עלות בניית הפסל הייתה אמורה להיות 75 מיליון דולרים. במהלך הבנייה העלות עלתה ל-150 מיליון דולרים ול-200 מיליון דולרים. חלקי הפלדה של המבנה הורכבו במונפאלקונה שבאיטליה, והובלו באניות לרציפי נהר ההדסון.
היסטוריה

סטיבן רוס, מנהל חברת הפיתוח של האדסון יארדס אמר בראיון למגזין "פורצ'ן" כי הוא "רוצה להקים משהו טרנספורמטיבי, מונומנטלי". רוס חיפש חמישה אמנים לא ידועים, אשר עיצבו כיכרות דומות, וביקש מהם להכין הצעות עבור הכיכר.
רוס דחה את כל התוכניות שהציעו האמנים.
ואז המליץ מכר של רוס על תומאס הת'רוויק, ורוס התלהב מיידית בתוכנית שהציע הת'רוויק.
היוזמה להקמת היצירה הוצגה לציבור ב־14 בספטמבר 2016, באירוע בו השתתפו מאות אנשים כולל ראש עיריית ניו יורק ביל דה בלאזיו. באירוע, בהשתתפות אנדרסון קופר, הוצג מופע של להקת המחול אלבין איילי, אשר הוכנה במיוחד עבור היצירה, ואשר קיבלה השראה מהמדרגות המשולבות שתוכננו עבור היצירה.
ב-18 אפריל 2017 הותקנו באתר עשרת החלקים הראשונים של המבנה (מתוך 75 החלקים). יתר 65 החלקים הובאו בחמש קבוצות, והיו אמורים להיות מותקנים עד אביב 2019.
החלק האחרון של המבנה הותקן בדצמבר 2017, ובאוקטובר 2018 הוכרז שהמבנה יפתח לציבור ב-15 במרץ 2019.
ניתן היה לרכוש כרטיסים על מנת להיכנס למבנה החל מינואר 2019, והוא נפתח במועד המתוכנן - 15 במרץ 2019.
היסטוריה > מחלוקות > זכויות יוצרים

על היצירה נמתחה ביקורת בשל על מדיניות הצילום הקשורה לה בעת פתיחתה. חברת האדסון יארדס, הבעלים של היצירה טענו כי להן זכויות קנייניות (בעלות) בכל התמונות והסרטונים שצולמו ביצירה, ושמרה לעצמה את הזכות להשתמש בתמונות ובסרטונים שצולמו למטרות מסחריות מבלי לשלם תמלוגים לצלמים (בארצות הברית, בשטח פרטי אין אפשרות לצלם יצירות אמנות מבלי רשות של הבעלים של היצירה). טענה זו של האדסון יארדס ספגה ביקורת רבה, מאחר שהדסון יארדס קיבלה עבור הפרויקט כספי ציבור בסך 4.5 מיליארד דולר, מהם 500 מיליון דולר לצורך הקמת שטחים ציבוריים – ובהם השטח בו נמצאת היצירה, ולכן, קבעו המבקרים – שהיצירה היא של הציבור ולא של האדסון יארדס. בעקבות הביקורת הציבורית השתנתה המדיניות.
היסטוריה > מחלוקות > נגישות

לאחר שהיצירה נפתחה, התלוננו המבקרים שהיצירה לא נגישה במידה מספקת למבקרים הנדרשים לכיסאות גלגלים. היצירה כללה בעיקר מדרגות, עם מעלית אחת בלבד לחיבור שהגיעה לקבוצה אחת של מפלסים בלבד. בשל כך, קבוצות למען שוויון זכויות לנכים הפגינו מחוץ ליצירה. משרד המשפטים של ארצות הברית הגיש תלונה בטענה שבגלל מספר רב מהמפלסים בתוך היצירה אינם נגישים, מרבית המבנה אינו תואם את החוק האמריקני עם מוגבלות, למעט המפלסים שבהם עוצרת המעלית. יתר על כן, היו מקרים בהם לא עצרה המעלית במספר מהמפלסים (להם היא הגיעה) – בשל עומס במרפסות. בדצמבר 2019 הגיעו מפעילי היצירה להסכם עם משרד המשפטים של ארצות הברית להגדלת הנגישות למבנה על ידי הוספת מעליות שתאפשרנה גישה לכל המפלסים.
היסטוריה > מחלוקות > התאבדויות

ב-1 בפברואר 2020 התאבד גבר בן 19 בקפיצה מהקומה השישית של היצירה; ב-22 בדצמבר 2020 אישה בת 24 קפצה אל מותה מראש היצירה; התאבדות שלישית אירעה כעבור פחות מחודש ב-11 בינואר 2021, כאשר תייר בן 21 קפץ מהיצירה.
בעקבות שלושת מקרים אלה נסגרה היצירה לזמן בלתי מוגבל בעת שמפעילי היצירה התייעצו עם מומחים כיצד למנוע מקרים מעין אלה.
ביקורות

הפסל זכה לשבחים רבים. הכתב שון טולי (Shawn Tully), מהמגזין פורצ'ן קרא ליצירה "התשובה של מנהטן למגדל אייפל".
המגזין הצרפתי Elle השווה את היצירה לציור מעשה ידי הצייר מאוריץ קורנליס אשר.
אחרים אמרו שיצירה נראית כשווארמה הענקית .
מבקר האדריכלות של הניו יורק טיימס, מייקל קימלמן (Michael Kimmelman), אמר שהיצירה "צעקנית" (gaudy), וביקר את מתחם "האדסון יארדס" שהוא למעשה כשכונה סגורה, שאין בה שטחים ציבוריים אמיתיים.
גלריית תמונות

הכניסה ליצירה
מבט מבפנים
מבט מלמעלה
מבט מהאוויר
מבט בתוך היצירה, מלמעלה למטה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  ראיון עם תומאס הת'רוויק, ‏thomas heatherwick explains the climbable 'vessel' set for new york's hudson yards in less than a year, אתר designboom.com
1 2 3 4  Sopan Deb, Following Outcry, Hudson Yards Tweaks Policy Over Use of Vessel Pictures, הניו יורק טיימס, 19 במרץ 2019
1 2  קלסי קלוס, NEW YORK CITY'S FUTURE LANDMARK IS A REAL-LIFE M.C. ESCHER DRAWING, מגזין Elle, ‏15 בספטמבר 2016
↑  "to commission something transformational, monumental"
1 2 3 4 5  Priscilla DeGregory ו-Jorge Fitz-Gibbon, ‏Hudson Yards’ Vessel strikes accessibility deal, אתר הניו יורק פוסט, ‏23 בדצמבר 2019
1 2 3 4  HELEN STOILAS, ‏Heatherwick’s Vessel closed to the public after third suicide in less than a year, אתר the art newspaper, ‏13 בינואר 2021
↑  שון טולי, התשובה של מנהטן למגדל אייפל, מגזין פורצ'ן, 14 בספטמבר 2016
מבט על היצירה מהשדרה ה-11 במאי 2019
תחילת הבנייה, מאי 2017
ולאכים

ולאכית בלבוש מסורתי
ולאכי בלבוש מסורתי
וְלאכים (ביחיד: וְלאך) (ברומנית: Vlahi, ביוונית: Βλάχοι, בסלובנית: Vlahi, באלבנית: Vllehët = ולהט, בבולגרית ובסרבית וקרואטית: Власи - ולאסי, בהונגרית: Vlachok  = ולאכוק, בפולנית: Wołosi, באוקראינית: Волохи - ווֹלוֹכי, סלובקית: Valasi - ואלאסי) או ואלאכים (ברומנית: Valahi) הוא השם בו כונו האוכלוסיות שעברו רומניזציה במרכז ובמזרח אירופה. בין האוכלוסיות האלה נכללים הרומנים, הארומנים, האיסטרורומנים והמגלנורומנים, אוכלוסיות שמוצאן במתיישבים רומאים או בתושבים מקומיים שעברו תהליך של רומניזציה.
הוולאכים הם כנראה העם שעומד מאחורי התופעה התרבותית סטצ'ק - מצבות ייחודיות מימי הביניים אשר נכנסו ב-2016 לרשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.
אטימולוגיה

מקור המילה Vlah הוא במילה הגרמנית "wallach" ששימשה לציון אוכלוסיות ממוצא רומאי. מאותו מקור נוצרו גם המילים וולש ו-ולוניה המקובלים בחלקים אחרים של אירופה לאותה מטרה. מהגרמנים עברה המילה לסלאבים ומהסלאבים ליוונים. בעבר כונו הרומנים בגרמנית "walachen", באיטלקית "valacchi", בצרפתית "valaques", באנגלית "wallachians", ביוונית "valahos", בהונגרית "olah", בבולגרית "власи" ובפולנית "wołosi".
אלה היו כינויים חיצוניים בעוד שהאוכלוסיות האלה קראו לעצמם בשמות שמקורם במילה romanus ממנה נוצרו המילים rumâni, rumâri, armâni, arumâni, români.
בקרואטיה "ולאך" נקרא גם סרבי אורתודוקסי החי בטריטוריה קרואטית.
המשמעות הפוליטית

במשך תקופה ארוכה, בטרנסילבניה, למילה "ואלאך" היה מובן של אריס-צמית ובהשאלה שימשה המילה ככינוי מבזה. בעיני הרומנים השימוש במילים "ולאכי" ו"ולאכיה" היווה סמל לשיעבוד חיצוני, לכן כבר במהפכת 1848 ברומניה אחת מדרישותיהם הייתה שבכל המסמכים הרשמיים יכונו בשם ה"אמיתי" שלהם. במסמך מיום 5 במאי 1848 השתמש הקיסר פרדיננד בפעם האחרונה, באופן רשמי, בכינוי "ואלאך" ובשנת 1868 קיבלה גם החקיקה ההונגרית את השם "român" לכינוי הרומנים, אך במסמכים המשיכו ההונגרים להשתמש במילה "olah".
מאז שהוקמה המדינה הרומנית המודרנית, רומניה, נשמר כינוי זה לוולאכים החיים מדרום לדנובה. העמים החיים בשכנות הארומנים משתמשים במילים שנוצרו על הבסיס "ולאכי" כדי לכנות אותם. Belivlasi (בלי-ואלסי - רומנים לבנים) הוא הכינוי שנתנו הבולגרים לרומנים החיים מדרום לדנובה, לעומת  Caravlasi (כמו בכינוי הטורקי של ואלאכיה - קארא-איפלאק) או "צ'רני-ולאסי" (Cerni-vlasi) (רומנים שחורים), שהוא כינוי הרומנים החיים מצפון לדנובה. היוונים משתמשים בכינוי  "קוצו-ולאכים" (Kutzovlahi), כינוי שמקורו לא ברור עבור הארומנים החיים באזור תסאליה.
בחצי האי הבלקני המילה "ולאך" היא שם נרדף לרועה צאן נודד ולפי כך נקראו בשם "ולאכיה" מישורים ששימשו את רועי הצאן. הוולאכים של חצי האי הבלקני היו מרכיב חשוב בהקמת האימפריה הבולגרית השנייה, הקרויה גם "האימפריה הוולאכו-בולגרית" והאחים אסאן שעמדו בראשה היו ממוצא ולאכי.
ואלאכיה (Valahia) או אונגרו-ולאכיה (Ungro-Valahia) נקרא המישור שבין הרי הקרפטים ובין הדנובה, מה שהיה מאוחר יותר לנסיכות ולאכיה או מונטניה או "הארץ הרומנית" (Țara Românească)
ואלאכיה הקטנה (Valahia Mică) נקראה אולטניה.
מולדו-ואלאכיה (Moldo-Valahia) נקראה נסיכות מולדובה )
ולאכיה העליונה (Vlahia de Sus) נמצאת באפירוס.
ולאכיה הגדולה (Vlahia Mare) או מגאלי ולאכיה (Megale Vlachia) נמצאת בתסאליה (Tesalia).
ולאכיה הקטנה (Vlahia Mică) או מיקרי  ואלכיה נמצאת באטוליה (Etolia), אקארנאניה (Acarnania), דורידה (Dorida) ולוקרידה (Locrida).
ולאכיה השחורה - ראו קומניה.
ואלאכיה הישנה (Valahia Veche) או סטארה ולאשקה (Stara Vlaška) נמצאת בבוסניה.
ואלאכיה הלבנה (Valahia Albă) נמצאת במואסיה (Moesia).
ואלאכיה השחורה (Valahia Neagră) או מורלאכיה (Morlachia) נמצאת בדלמטיה.
ואלאכיה סירמיום (Valahia Sirmium) נמצאת באזור נחל סאווה (Sava).
ואלאכיה המורבית (Valahia Moraviană) נמצאת בהרי הבסקידים (Beskidy) בצ'כיה.
שם הפועל

שם הפועל (או: צורת המקור) לדוגמה לשמור או להשתמר משורש שמ"ר, מהווה חלק מנטיית הפועל. שם הפועל הוא מעין צורת יסוד של הפועל. בשפות בהן קיימת צורה זו (בעברית ואנגלית, למשל, היא קיימת אך בערבית לא), זוהי צורה נטולת זמן וגוף. במערכת הבניינים בעברית יש לכל בניין (למעט שני הסבילים, פועל והופעל) צורת מקור ייחודית לו, הנושאת את סימני הניקוד האופייניים לבניין (למשל - צורת מקור של בניין פיעל תכלול דגש חזק). צורת נטייה דומה ועתיקה יותר, שאינה שם הפועל היא שם פעולה לדוגמה שמירה, או השתמרות.
השימוש בשם הפועל החל בעברית המקראית המאוחרת ונפוץ מאוד בלשון חז"ל אולי בהשפעת ארמית. כיום והחל בשנות התשעים של המאה ה-20, עם התגברות השפעת האנגלית והמעבר לדיבור וכתיבה בבינוני (כלומר פעלים בהווה, היכולים לקבל משמעות של שם עצם), בסביל, ובמשפטים ארוכים ומורכבים, הפך השימוש בשם הפועל ובשם הפעולה לנפוץ. לדוגמה: כיום נוהגים לכתוב משפטים רבים עם שם הפועל, בעוד שבעבר כתבו "כתבו" ולא "נהגו לכתוב".
ברוב הבניינים קיימות שתי צורות מקור: מקור נטוי ומקור מוחלט.
המקור הנטוי (הקרוי גם "שם הפועל") נקרא כך מכיוון שניתן להוסיף לו את אותיות השימוש בכל"ם. המקור הנטוי נפוץ מאוד במקרא, הן בבידוד והן בצירוף כל אחת מאותיות בכל"ם (כִּשְׁמֹר, מִשְּׁמֹר, בִּשְׁמֹר, לִשְׁמֹר), אולם כבר בלשון התנאים, נפוצה צורת המקור אך ורק בצירוף ל' השימוש (לִשְׁמֹר).
המקור המוחלט, לעומת זאת, אינו נוטה בשום צורה ואינו מופיע בצירוף אותיות שימוש. הוא נוסף בדרך כלל לצורך הדגשה, למשל: שָׁמֹר תִּשְׁמֹר.
להלן דוגמאות לצורות המקור הנטוי בבניינים השונים בעברית:
בניין קל: לִשְׁבֹּר (ללא ניקוד לשבור), לִקְפֹּץ (לקפוץ)
בניין נפעל: לְהִשָּׁבֵר (ללא ניקוד להישבר), לְהֵעלם (להיעלם)
בניין פיעל: לְחַשֵּׁב, לְלַמֵּד
בניין הפעיל: לְהַלְבִּישׁ, לְהַקְפִּיץ
בניין התפעל: לְהִתְלַבֵּש, לְהִתְעַלֵּם
חלקיוּת הפרדיגמה

בשפה העברית לא קיים שם פועל בבניין הופעל ובבניין פוּעל, הנחשבים בניינים סבילים "פנימיים" של בניין הפעיל ובניין פיעל, בהתאמה. מבחינה לוגית תאורטית, יכלה השפה להכיל שם פועל סביל (כמו בלטינית), אולם מסיבות שרירותיות, בעוד המשפט הבא תקין: "ראש הממשלה עומד לפטר את שר האוצר", המשפט הבא אינו תקין: "שר האוצר עומד לְפֻטַּר (על ידי ראש הממשלה)", ובמקום זאת, בשל החוסר בצורה זו, משתמשים הדוברים בדרכי ביטוי עקיפות, בדרך כלל מסורבלות יותר, כגון:
שמירה מאולצת על ניסוח פעיל (גם אם מתבקש יותר ניסוח סביל)
שימוש בתבנית "להיות + הווה": "שר האוצר עומד להיות מפוטר"
שימוש בנושא סתמי + שם פועל רגיל: "עומדים לפטר את שר האוצר"
שימוש בבניין התפעל, תוך שינוי משמעות: "שר האוצר עומד להתפטר"
שימוש בשם העצם המתאים במשמעותו: "שר האוצר עומד בפני פיטורין"
השימוש במקור המוחלט

השימוש בצורת המקור המוחלט נפוץ בלשון המקרא וכן בשירה בחלק מהתקופות. בעברית החדשה השימוש במקור מועט ומוגבל רק לביטויים קבועים, למשל בפתיחה הנפוצה לאגדות ילדים "הָיֹה הָיָה" המילה הראשונה "הָיֹה" היא צורת המקור של "להיות". צורות מקור מוחלט אחדות משמשות בעברית החדשה בתור חלקי דיבר אחרים, למשל המילים "הַרְבֵּה" ו"הֵיטֵב" הן צורות המקור המוחלט של הפעלים "להרבות" ו"להיטיב" והן משמשות בעברית החדשה כתוארי פועל.
בעבר היה נהוג לציין את צורת המקור בתור הצורה המילונית העיקרית של הפועל במילונים. על אף שנוהג זה ממשיך עד המילון עברי של יהודה גור (תש"ח) והמילון האנגלי–עברי בעריכת יהודה אבן־שמואל קופמן (תש"ך), לא היה הוא טבעי לדוברי עברית כבר בראשית המאה העשרים, מכיוון שהמקור המוחלט כמעט שפסק מלשמש בשפה. לכן כבר אליעזר בן־יהודה בשעתו סידר במילון העברית הישנה והחדשה שלו ערכי פעלים לפי צורת עבר נסתר (לָבַשׁ, הִלְבִּישׁ וכו'), בצורת הבינוני (לוֹבֵשׁ, מַלְבִּישׁ וכו'), ובצורת שם הפועל עם ל' (לִלְבֹּשׁ, לְהַלְבִּישׁ וכו'). כך נהוג במילונאות עברית גם היום. חריג מכך הוא מילון ההווה של מרדכי מישור.
לקריאה נוספת

Gesenius' Hebrew Grammar, §113, §114
טיל C-802

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 קוד נאט"ו:  CSS-N-8 Saccade
 ייעוד:  טיל נגד ספינות
 ארץ ייצור:  הרפובליקה העממית של סין  סין איראן איראן
 יצרן:  האקדמיה הטכנולוגית האלקטרומכנית הסינית "האי יניג" (中国海鹰机电技术研究院) משרד ההגנה האיראני את טיל הנור.
 פעילות מבצעית:  פגיעה בסטי"ל סער 5 אח"י חנית במהלך מלחמת לבנון השנייה, ב-14 ביולי 2006
 תקופת השירות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 פלטפורמת שיגור:  שיגור קרקעי מרכבים, ספינות, מטוסים
 מאפיינים כלליים
 הנעה:  מנוע טורבו סילון
 משקל:  715 ק"ג
 ממדים
 אורך:  6.392 מטר
 קוטר:  36 ס"מ
 מוטת כנפיים:  1.22 מטרים (כנפיים פרוסות); 0.72 מטרים (כנפיים מקופלות)
 ביצועים
 מהירות:  0.9 מאך
 טווח:  120 ק"מ
 גובה טיסה:  20-30 מטרים (שיוט); 5-7 מטרים (תקיפה)
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  165 ק"ג של חומר נפץ - פיצוץ מושהה, פורץ שריון בעל יכולת נפץ גבוהה. יכול לשאת חימוש אב"כ.
 הנחיה:  ניווט אינרציאלי בשלב תחילת המעוף וביות מכ"מי בשלב סיום המעוף
C-802 (האות C נהגית כ"צ'ארלי" באלפבית נאט"ו) הוא כינויו של הטיל הסיני יינג ג'י 82 (לפי קוד דיווח נאט"ו: CSS-N-8 Saccade). טיל זה פותח על ידי האקדמיה הטכנולוגית האלקטרומכנית "האי יינג" שבסין.
מאפיינים

הטיל הוא פיתוח של טיל C-801‏ (YJ-8), ולו טווח ירי משופר. לטיל מערכת הנעה רקטית ומערכת ניווט הזהה לזו של C-801. ההבדל העיקרי בין הטילים הוא השימוש במנוע טורבו עם דלק המתבסס על פרפין המחליף את הדלק המוצק שהיה בדגם הקודם, ומאפשר את הטווח המוגדל של הטיל. בעוד ש-C801 מסוגל להגיע לטווח 40 ק"מ, C-802 מסוגל להגיע לטווח 120 ק"מ.
מאפיינים > פלטפורמות שיגור

ניתן לשגר את הטיל ממגוון פלטפורמות:
פלטפורמות יבשתיות ניידות או ניידות למחצה.
משחתות מסוג "לוהאי", ופריגטות מסוג "ג'נגאי"
מפציץ שיאן JH-7
מאפיינים > דגמי משנה

YJ-82 המכונה C-802: דגם בסיסי
YJ-82K המכונה C-802K: דגם המשוגר ממטוס
YJ-83 המכונה C-803: דגם בעל טווח גדול יותר ומהירות גבוהה יותר.
דגם YJ-83 > מאפיינים תכנוניים

דגם זה זהה בצורתו לדגם YJ-8, למעט גוף ארוך יותר, ופתח אוורור עבור טורבינת המנוע. לטיל ארבע כנפיים בצורת דלתא בקדמתו, וארבע כנפיים מייצבות בזנבו. כנפי הזנב מותקנות על המאיץ (הבוסטר) המתפרק מגוף הטיל בתום ההאצה. פתחי כניסת האוויר למנוע הטורבו מותקנים בין הכנפיים העיקריות בתחתית גוף הטיל. הכנפיים מקופלות בעת שהטיל נמצא בתוך כן השיגור.
דגם YJ-83 > פרופיל טיסה

לאחר שיגור הטיל, המאיץ מאיץ את מהירות הטיל ל-0.9 מאך תוך שניות ספורות. לאחר תום שלב ההאצה, מתנתק המאיץ (הבוסטר) מהטיל ומנוע הטורבינה של הטיל ממשיך להניע את הטיל. מהירות השיוט של הטיל 0.9 מאך, וגובה מעופו 20 - 30 מטרים.
עם כניסת הטיל לשלב השיוט מופעלת מערכת עקיבת המכ"ם של הטיל. לאחר נעילת הטיל על המטרה, יורד הטיל לגובה תקיפה של 5 - 7 מטרים במרחק של כמה קילומטרים מהמטרה. הטיל מסוגל לתמרן עם התקרבותו למטרה ובכך להקשות על הפגיעה בו. לאחר התקרבותו למטרה, הטיל יורד לגובה הקרוב לפני הים על מנת לפגוע בספינה בגובה פני הים ולגרום לטביעתה.
דגם YJ-83 > מערכות הנחיה

בנוסף למערכת עקיבת המכ"ם של הטיל, לטיל גם מד גובה רדיו המסייע לטייס האוטומטי של הטיל בעת השיוט שלו. מכ"ם הטיל עובד בשיטת "מונופולס", ולו טכנולוגיות לחסימת לוחמה אלקטרונית. מד הגובה של הטיל מאפשר לו טיסה בגובה נמוך ביותר מעל פני הים.
דגם YJ-83 > ראש נפץ

לטיל ראש נפץ של 165 ק"ג, עם ראש חודר שריון ומרעום השהיה הגורם לו להתפוצץ לאחר שחדר את דופן הספינה.
משתמשים

הרפובליקה העממית של סין חיל הים של צבא השחרור העממי.
איראן לחיל הים האיראני יש כ-60 טילים (הערכה של אמצע שנות ה-90). הגרסה האיראנית מכונה "נור".
פקיסטן חיל הים של פקיסטן.
חזבאללה לחזבאללה כמות לא ידועה של טילים. השתמש בשני טילים במלחמת לבנון השנייה.
היסטוריה קרבית

ב־14 ביולי 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, נעשה לראשונה שימוש מבצעי בטיל, כאשר ארגון החזבאללה ירה טיל מסוג זה על ספינת טילים מדגם סער 5 של חיל הים הישראלי, "אח"י חנית", והרג ארבעה. טיל שני שנורה באותו אירוע הטביע אוניית סוחר מצרית נושאת דגל קמבודי.
ב-1 באוקטובר 2016, דיווחו המורדים החות'ים, הנתמכים על ידי אירן, כי ירו וטיבעו את הספינה סוויפט (HSV-2 Swift) של איחוד האמירויות. מאוחר יותר נתגלה כי הספינה ספגה פגיעה קשה ונגררה לנמל מבטחים באריתראה. תחילה נטען כי אל הספינה נורתה רקטה מהחוף, אך מומחה של הצי האמריקאי אישר כי על פי היקף, מידה וצורת הנזק, שאכן מדובר בטיל C-802.
ב-9 באוקטובר 2016, המורדים החות'ים שיגרו מספר טילים אל עבר המשחתת מייסון של הצי האמריקאי, הטילים לא הצליחו לפגוע במשחתת, אך זו נאלצה להפעיל אמצעי הגנה, לא דווח על נזק או נפגעים.
ב-12 באוקטובר 2016, דווח כי החות'ים שיגרו טיל נוסף אל עבר משחתת נוספת של הצי האמריקאי, גם במקרה הזה לא דווח על נזק או על נפגעים.
הערות שוליים

↑
איליה רפין

| --- | --- |

דיוקן עצמי, 1878. מוצג כיום במוזיאון הרוסי בסנקט פטרבורג
 לידה:  24 ביולי 1844 (יוליאני) צ'וגוייב, גוברניית חארקוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  29 בספטמבר 1930 (בגיל 86) רפינו, Viipuri Province, פינלנד 
 מקום קבורה:  Penaty estate 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1871) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 הושפע על ידי:  איוואן קראמסקוי, Bunakov Ivan Mikhailovich 
 יצירות ידועות:  אנשי הסירות על הוולגה, תשובת הקוזקים הזאפורוז'יאנים, תהלוכה דתית במחוז קורסק, Ceremonial Sitting of the State Council on 7 May 1901 Marking the Centenary of its Foundation 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר הוורד הלבן של פינלנד (1920)  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות  אביר בלגיון הכבוד 
 בן או בת זוג:  Natalia Nordman  Vera Alekseyevna Repina 
 צאצאים:  Juri Repin 
 חתימה:   
 ilya-repin.ru
 
בית ילדותו של רפין בזדרוונבה שבבלארוס.
איליה יפימוביץ' רֶפִּין (ברוסית: Илья́ Ефи́мович Ре́пин; 24 ביולי 1844 (יוליאני) –  29 בספטמבר 1930) היה צייר ופסל אוקראיני שנודע בסגנונו הריאליסטי אשר היווה השראה רבה לציירי השנים הראשונות של ברית המועצות ולסגנון הריאליזם הסוציאיליסטי שפותח בשנים אלה.
קורות חיים > ילדותו והשכלתו

רפין נולד בעיר צ'וגויב הסמוכה לחרקוב, באזור סלובודה אוקראינה תחת האימפריה הרוסית. הוריו היו ממשפחת הקוזקים עם הכינוי ריפה. בשנת 1866 סיים התמחותו אצל צייר איקונות מקומי בשם בונאקוב, ונסע לסנקט פטרבורג על מנת ללמוד באקדמיה הקיסרית לאמנויות. בין השנים 1873–1876, כחלק מלימודיו, ובעזרת מלגה מהאקדמיה נסע לאיטליה ולפריז בה התגורר זמן קצר והושפע רבות מהאימפרסיוניזם הצרפתי (אף שסגנונו נותר שמרני באופיו, ודומה יותר לציוריו של רמברנדט מאשר לסגנון האימפרסיוניסטי).
קורות חיים > קבוצת הנודדים

בשנת 1878 הצטרף רפין ל"איגוד אמני פרדויז'ניקי" אשר כונו "הנודדים". איגוד אמנים זה יצא נגד הפורמליזם של האקדמיה. ציוריו של רפין "סבלי רפסודות הוולגה" הביא לו הצלחה רבה. יצירה זו הציגה את פשוטי העם, אולם היצירה הציגה אותם כשהם מלאי תקווה לעתיד.
החל משנת 1882 התגורר בסנקט פטרבורג.
קורות חיים > נושאים היסטוריים ונושאים עדכניים

זמן קצר לפני הירצחו של הצאר אלכסנדר השני, בשנת 1881, החל רפין לצייר יצירות הנוגעות לתנועה המהפכנית הרוסית ובהן "הסירוב להתוודות", "מאסרו של המפגין", "הפגישה" ו"הם לא צפו זאת". יצירתו רחבת הממדים "תהלוכת חג הפסחא בקורסק" נחשבת ליצירת המייסדת את הסגנון הלאומי הרוסי המודרני. היצירה מציגה, בהסוואה של תמה דתית (תהלוכת הפסחא) את המעמדות השונים ברוסיה, ואת המחלוקות וההתנגשויות ביניהם.
בשנת 1885 השלים רפין את היצירה "איוואן האיום הורג את בנו" המציגה את איוואן אוחז בבנו אותו הרג, ברגעי מותו של הבן. יצירה פסיכולוגית זו מדגישה את השיגעון של איוואן ואת האימה מחד, למול השלווה של הבן.
אחת מהיצירות הידועות של רפין היא "תשובת הקוזקים הזאפורוז'יאנים" אותה יצר במשך שנים רבות. רפין ראה בנושא היצירה כיצירה המבטאת את האידיאלים של החירות, השוויון, והאחווה, וכסמל לעצמאות הקוזאקים ובייחוד עצמאות הקוזאקים האוקראינים. רפין החל לעבוד על היצירה בראשית שנות ה-70 של המאה ה-19 והשלימה בשנת 1891. היצירה נרכשה זמן קצר לאחר שהושלמה על ידי הצאר עבור 35,000 רובלים. סכום עצום באותה עת.
רפין צייר דיוקנאות של אישי תרבות מובילים וידועים ובהם הסופר לב טולסטוי, המדען דמיטרי מנדלייב, הסוחר העשיר פאבל טרטיאקוב, המלחין מודסט מוסורגסקי והמשורר האוקראיני טאראס שבצ'נקו.
בשנת 1903 הזמינה ממשלת האימפריה הרוסית יצירה רבת ממדים (499 על 877 ס"מ) המתארת את מועצת המדינה של רוסיה הקיסרית.
קורות חיים > עבודות מאוחרות

רפין תכנן את ביתו שלו, שנבנה צפונית לסנקט פטרבורג, באזור קואוקלה. בעקבות מהפכת אוקטובר ב-1917 הכריזה פינלנד על עצמאותה, ורפין מצא עצמו מתגורר בפינלנד. רפין סירב להזמנת מוסדות שונים לשוב לברית המועצות בטענה שהוא זקן מכדי לעבור דירה. בתקופת חייו זו התמקד רפין בציור יצירות דתיות, אולם יצירתו האחרונה מתארת קוזקים אוקראינים.
רפין נפטר בביתו בשנת 1930. לאחר מלחמת ההמשך הועבר השטח בו התגורר לברית המועצות, וביתו מהווה חלק מאתר מורשת עולמית של "האנדרטאות סביב סנקט פטרבורג".
בשנת 1940 נפתח המבנה לציבור כמוזיאון.
אזכורים תרבותיים

יצירתו של אלכסנדר גלאזונוב משנת 1889 "רפסודיה אוריאנטלית" (אופוס 29) מוקדשת לאיליה רפין.
גלריית תמונות

"איוואן האיום ובנו ביום שישי, 16 בנובמבר 1581", 1870-1873 (גלריית טרטייקוב, מוסקבה)
אנשי הסירות על הוולגה, 1870-73 (המוזיאון הרוסי, סנקט פטרבורג)
הדוכס הגדול בוחר את כלתו, 1885
דיוקנו של לב טולסטוי, 1887
דיוקנו של דמיטרי מנדלייב
חתונתו של הצאר ניקולאי השני ואלכסנדרה פיודרובנה, 1894
המלחין מודסט מוסורגסקי
בתו של האמן
סופיה אלכסייבנה
אפנאסי פט
פושקין הצעיר מדקלם אחד משיריו בפני גברייל דרז'אבין (1911)
מניפסט אוקטובר, 1906-1911
הערות שוליים

↑  תאריך הלידה לפי הלוח היוליאני הוא 24 ביולי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308917705171  PLWABN: 9810547042005606  BIBSYS: 90148637  BNE: XX1048022  BnF: cb11974896b (data)  CiNii: DA00610817  GND: 11859981X  ICCU: UBOV063404  ISNI: 0000 0001 2277 9324  KulturNav: f96bf027-4a1e-4d2e-b2c4-c0fd589af4e9  LCCN: n79075231  LNB: 000159326  MusicBrainz: 7ba03e68-0bbe-4227-830b-388c36c5653a  NDL: 00454006  NKC: jn20000701491  NLG: 62872  NLK: KAC200801385  NSK: 000097993  NTA: 070195250  RERO: 02-A000136955  RKD: 67240  SELIBR: 86652  SNAC: w6060nth  SUDOC: 027779769  ULAN: 500024225  VIAF: 30329364   WorldCat (עם VIAF): 30329364 
"תהלוכת חג הפסחא בקורסק", 1880-83 (גלריית טרטייקוב, מוסקבה).
תשובת הקוזקים הזאפורוז'יאנים לסולטאן מחמט הרביעי, 1880-91 (המוזיאון הרוסי, סנקט פטרבורג).
הסוכנות הרגולטורית לתרופות ומוצרי בריאות (הממלכה המאוחדת)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תאריך הקמה:  2003 
 מטה מרכזי:  לונדון 
 www.gov.uk/mhra
 
הסוכנות הרגולטורית לתרופות ומוצרי בריאות (באנגלית: Medicines and Healthcare products Regulatory Agency בראשי תיבות: MHRA) היא סוכנות מבצעת של משרד הבריאות והטיפול החברתי בבריטניה, האחראית להבטיח כי תרופות ומכשירים רפואיים פועלים ובטוחים באופן מקובל.
ה-MHRA הוקם בשנת 2003 עם מיזוג הסוכנות לבקרת תרופות (MCA) וסוכנות המכשור הרפואי (MDA). באפריל 2013 היא התמזגה עם המכון הלאומי לתקנים ובקרה ביולוגיים (NIBSC) ועברה מיתוג מחדש, כאשר זהות ה-MHRA שימשה אך ורק למרכז הרגולטורי בקבוצה. הסוכנות מעסיקה יותר מ-1,200 עובדים בלונדון, יורק ודרום מימס, הרטפורדשייר, והיא הסוכנות המרכזית למתן אישור לחיסונים ותרופות בבריטניה. מהווה מקבילה בריטית למנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) והשירות הפדרלי הרוסי לפיקוח בתחום הבריאות.
מבנה

ה-MHRA מחולק לשלושה מרכזים עיקריים:
MHRA Regulatory - הרגולטור לתעשיית התרופות והמכשור הרפואי
קישור נתונים למחקר מעשי קלינית - מפקח על נתוני טיפול ראשוני קליני למחקר
המכון הלאומי לתקנים ובקרה ביולוגיים - אחראי על סטנדרטיזציה ובקרה של תרופות ביולוגיות
ל-MHRA מספר ועדות ייעוץ עצמאיות המספקות לממשלת בריטניה מידע והכוונה בנוגע להסדרת תרופות ומכשירים רפואיים. כיום יש שמונה ועדות כאלה:
מועצה מייעצת לרישום מוצרים הומאופתיים
הוועדה המייעצת לתרופות צמחיות
לוח הביקורת
ועדה מייעצת עצמאית עצמאית לחקר מאגרי מידע של MHRA
קבוצת קישור לתעשיית התרופות
משרד החדשנות
ועדת ייעוץ בנושא דם
ועדת ייעוץ מומחים למכשירים
היסטוריה

בשנת 1999, הסוכנות לבקרת תרופות (MCA) השתלטה על השליטה במאגר המחקר הכללי (GPRD) מהמשרד לסטטיסטיקה לאומית. הסוכנות לבקרת תרופות (MCA) וסוכנות המכשור הרפואי (MDA) התמזגו בשנת 2003 להקמת MHRA.
באפריל 2012 הורחב מאגר המחקר הכללי והושק מחדש כנתון קישור למחקר קליני (CPRD). באפריל 2013 התמזגה MHRA עם המכון הלאומי לתקנים ובקרה ביולוגיים (NIBSC) ועברה מיתוג מחדש, כאשר זהות ה MHRA שימשה לארגון האם ולאחד המרכזים בקבוצה. במקביל, CPRD הפכה למרכז נפרד של ה-MHRA.
הערכות בולטות > חיסונים ל-COVID-19

בסוף נובמבר 2020, ממשלת בריטניה הגישה בקשה ל-MHRA להעריך את AZD1222 החיסון שפותח על ידי אוניברסיטת אוקספורד וחברת אסטרהזניקה, לצורך אספקה זמנית כהגנה מפני מחלת נגיף הקורונה.
ב-2 בדצמבר 2020 הפכה MHRA לרגולטור התרופות העולמי הראשון שאישר חיסון RNA כאשר הוא נתן אישור רגולטורי זמני לשימוש בחיסון טוזינאמרן (של פייזר) נגד הקורונה. דו"ח ההערכה הציבורי של הרגולטור לחיסון פורסם ב-15 בדצמבר.
ראו גם

הסוכנות האירופית לתרופות
מנהל המזון והתרופות האמריקאי
השירות הפדרלי לפיקוח בתחום הבריאות