stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפלגת העם השווייצרית
אידאולוגיה > כלכלה

המפלגה תומכת בכלכלה ליברלית ובקפיטליזם. לפיכך היא תומכת במיסים נמוכים והיא מתנגדת להגברת ההוצאות הממשלתיות ולהגדלת הגירעון. המפלגה נמצאת בבעיה בשל מדיניותה הכללית והיותה אחת המפלגות הפופולרית ביותר בקרב החקלאים מאז ומתמיד. מצד אחד היה אפשר לצפות ממנה לצמצום הסיבסוד לחקלאות, אך היא נמנעת מלעשות כן, משיקולים פוליטיים בעיקר.
אידאולוגיה > כלכלה > הגירה

מדיניות ההגירה של המפלגה באשר להגירה קוראת לחקיקת חוקים מחמירים נגד מבקשי מקלט מדיני בשווייץ ולצמצם הגירה אליה ככל האפשר. המפלגה מזהירה מקריסת מערכות הרווחה במדינה בעקבות השותפות בהן גם לזרים. היא מותחת ביקורת על חלקן הגבוה של זרים בין מקבלי הקצבאות בשווייץ, היא טוענת שהטבות אלו מביאות לכדי בזבוז של כספי משלם המיסים. רבים מחברי המפלגה מדגישים את הסכנה לדעתם הנובעת מההגירה המוסלמית בפרט. דבר זה התבטא ביוזמה לאסור בניית צריחי מסגדים במדינה. בנובמבר 2009 נערך במדינה משאל עם בנושא והיוזמה זכתה ברוב קולות (57.5%) והפכה לחלק מהחוקה השווייצרית.
תוצאות בבחירות

| תוצאות מפלגת העם השווייצרית בבחירות לאספת הברית לאורך השנים>  | תוצאות מפלגת העם השווייצרית בבחירות לאספת הברית לאורך השנים> קולות | תוצאות מפלגת העם השווייצרית בבחירות לאספת הברית לאורך השנים>  % | תוצאות מפלגת העם השווייצרית בבחירות לאספת הברית לאורך השנים> מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1971 | 217,908 | 11.1 | 23 |
| 1975 | 190,445 | 9.9 | 21 |
| 1979 | 210,425 | 11.6 | 23 |
| 1983 | 215,457 | 11.1 | 23 |
| 1987 | 211,535 | 11.0 | 25 |
| 1991 | 240,353 | 11.9 | 25 |
| 1995 | 280,420 | 14.9 | 29 |
| 1999 | 440,159 | 22.5 | 44 |
| 2003 | 561,817 | 26.6 | 55 |
| 2007 | 672,562 | 28.9 | 62 |
| 2011 | 641,106 | 26.6 | 54 |
יושבי ראש המפלגה לדורותיהם

| יושבי ראש מפלגת העם השווייצרית לאורך השנים> יושב ראש | יושבי ראש מפלגת העם השווייצרית לאורך השנים> זמן כהונה |
| --- | --- |
הנס קונזט: 1971–1976
פריץ הופמן: 1976–1984
אדולף אוג'י: 1984–1988
הנס הלמן: 1988–1995
אואלי מאורר: 1996–2008
טוני ברונר: 2008–
ראו גם

פוליטיקה של שווייץ
אספת הברית
הערות שוליים

↑  Skenderovic, 2009, pp. 124-125.
1 2  Skenderovic, 2009, p. 125.
↑  Skenderovic, 2009, pp. 125-126.
↑  Skenderovic, 2009, pp. 126-127.
1 2  Skenderovic, 2009, p. 128.
↑  Geden, 2006, p. 94.
↑  Skenderovic, 2009, p. 130.
↑  Skenderovic (2009), p. 131–2
↑  Skenderovic, 2009, pp. 130-131.
↑  Skenderovic, 2009, p. 129.
↑  Skenderovic, 2009, p. 133.
↑  Skenderovic, 2009, p. 147.
↑  Skenderovic, 2009, p. 151.
↑  Skenderovic, 2009, p. 131.
↑  Skenderovic, 2009, p. 145.
↑  Skenderovic, 2009, pp. 153-156.
↑  Skenderovic, 2009, p. 150.
↑  Skenderovic, 2009, p. 134.
↑  "Far-right leaves Swiss government". BBC News. 13 December 2007. Retrieved 2 February 2011.
↑  סוכנויות הידיעות, אזרחי שוויץ החליטו: לאסור בניית צריחי מסגדים, באתר ynet, 29 בנובמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007575160005171  GND: 2108271-6  HDS: 017389  ISNI: 0000 0001 0941 2181  LCCN: n96038099  SUDOC: 119164957  VIAF: 305163511   WorldCat (עם VIAF): 305163511
מרצדס-בנץ W180

| --- | --- |

Mercedes-Benz W180
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  1954 – 1959
 יחידות שיוצרו:  84,645
 הרכבה:  גרמניה גרמניה  אוסטרליה אוסטרליה
 מודל קודם:  מרצדס-בנץ W187
 מודל אחריו:  Mercedes-Benz W128 (אנ')
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,715-4,760 מ"מ
 רוחב:  1,740-1,765 מ"מ
 גובה:  1,530-1,560 מ"מ
 משקל:  1,300-1,450 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,700-2,800 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים 2,195 סמ"ק המפיק 85 כ"ס ב-4,800 סל"ד, יחס דחיסה 7.6:1 (יוצר בין השנים 1954-1956)  6 צילינדרים 2,195 סמ"ק המפיק 100 כ"ס ב-4,800 סל"ד, יחס דחיסה 7.6:1 (יוצר בין השנים 1956-1959)  6 צילינדרים 2,195 סמ"ק המפיק 106 כ"ס ב-5,200 סל"ד, יחס דחיסה 7.6:1 (יוצר מאוגוסט 1957)
 מהירות מרבית:  150 קמ"ש (מנוע 2,195 סמ"ק המפיק 85 כ"ס)  160 קמ"ש (מנוע 2,195 סמ"ק המפיק 100 כ"ס, 106 כ"ס)
מרצדס-בנץ W180 (בגרמנית: Mercedes-Benz W180) היא מכונית סלון בעלת 4 דלתות, מסדרת "Ponton-Mercedes", אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ בין השנים 1954–1959, בגרמניה ובאוסטרליה.
יוצרו 86,645 יחידות.
תצורות "מרצדס-בנץ W180"

4 דלתות - סלון.
2 דלתות - קופה.
2 דלתות - קבריולה.
תצורות "מרצדס-בנץ W180" > דגמים "מרצדס-בנץ W180"

"220a" - יוצרו 25,937 יחידות.
"220S" - יוצרו 55,279 יחידות (סלון, 4 דלתות), 3,429 יחידות (קופה וקבריולה).
תצורות "מרצדס-בנץ W180" > דורות "מרצדס-בנץ W180"

דור ראשון (1954-1956).
דור שני (1956-1959).
גלריה

"מרצדס-בנץ W180"
"מרצדס-בנץ W180" דגם "220S", שנת 1959
"מרצדס-בנץ W180"
"מרצדס-בנץ W180" דגם "220S" - קבריולט
"מרצדס-בנץ W180" - קבריולט, מבט לתא הנהג
"מרצדס-בנץ W180" דגם "220S" - קבריולט
"מרצדס-בנץ W180" דגם "220S" - קופה
"מרצדס-בנץ W180" דגם "220S" - קופה
"מרצדס-בנץ W180" דגם "220S" - קופה
"מרצדס-בנץ W180" דגם "220S" - קופה
ראו גם

מרצדס-בנץ W108
מרצדס-בנץ W111
מרצדס-בנץ W112
מרצדס-בנץ W114
מרצדס-בנץ W120
מרצדס-בנץ W187
הערות שוליים

↑  מרצדס-בנץ האוסטרלי mbspares.com.au/Gallery/An-Australian-Mercedes-Benz
↑  מרצדס-בנץ סדרת Ponton mbzponton.org/valueadded/other/overview
↑  "מרצדס-בנץ W180" mercedes-benz.com/en/mercedes-benz/classic/history/mercedes-benz-220-220-s-220-se-w180-w128
↑  "מרצדס-בנץ W180", שנת 1959 shannons.com.au/club/enthusiasts/pontonfan/garage/1959-mercedes-benz-w180
↑  "מרצדס-בנץ W180", קבריולה mechatronik.de/en/trade/vehicles-on-offer/mb-w180-220s
↑  "מרצדס-בנץ W180" car.info/en-se/mercedes-benz/w180
משה ליטוינסקי

| --- | --- |

 לידה:  1888 יפו, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1952 (בגיל 64 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
פרסומת ל"תל ליטוינסקי"
משה (מוריס) ליטוינסקי (12 ביוני 1888– 16 בספטמבר 1952), בנקאי ומקים המושבה תל ליטוינסקי (כיום ברמת גן).
ביוגרפיה

ליטוינסקי נולד בעיר יפו בשנת 1888 לסוחר הקרקעות והעסקן האמיד יעקב אלחנן ליטוינסקי ולשרה ביילה לבית פינקלשטיין, במשפחה בת שלושה בנים. כבר בצעירותו נמשך אחר עידוד התיישבות עברית עצמאית והיה בין מייסדי אחוזת בית יחד עם יוסף אליהו שלוש, ובהמשך פעל להקמתה של תל אביב. היה ממקימי בית הכנסת הגדול (תל אביב).
בעת מלחמת העולם הראשונה, עם גירושם של תושבי תל אביב, עברה המשפחה לעיר קהיר שבמצרים. שם הכיר ליטוינסקי את רבקה קארמן ונשא אותה לאישה.  לשניים נולדו שני בנים, חיים ואברהם, ובת, ז'קלין (1922-1929).
רבקה נפטרה ב-1945. באותה שנה נישא בשנית לאלה בת משה ליבונטין.
עבד כמנהל החשבונות הראשי של בנק אנגלו-פלשתינה ביפו (כיום בנק לאומי לישראל). בין השנים 1918–1929 היה סוכנה הראשי בארץ ישראל של חברת הדלק הבריטית "רויאל דאטש של". באותה העת, היה ממייסדי "בנק קופת עם" ושימש כנשיא מועצת הבנק הראשון. משנת 1930 ועד סיפוח אסטוניה לברית המועצות ביוני 1940 שימש ליטוינסקי גם כקונסול כבוד מטעם ממשלת אסטוניה ובמסגרת זו זכה אף למדליית הצלב האדום של אסטוניה. משרדי הקונסוליה האסטונית שכנו בקומה השנייה של בית ליטוינסקי ברחוב אחד העם 22 בתל אביב. דגלה של אסטוניה התנוסס מעל ביתו של ליטוינסקי.
במהלך השנים, כבן הארץ יצר ליטוינסקי קשרים עם נכבדי הערבים, ובעקבות זאת עלה בידו לרכוש אלפי דונמים אדמה בחלקים שונים בארץ. המקום המזוהה ביותר עם משפחת ליטוינסקי, הוא המושבה "תל ליטוינסקי" אותה הקים בשותפות עם אחיו אמיל. השטח שרכש ב-1933 מערביי הסביבה התפרס על פני 1,770 דונם ולתכנון המושבה הוזמן בכיר האדריכלים בארץ ישראל באותה העת, ריכרד קאופמן. כמו כן נרכש שטח של למעלה מ-500 דונמים ובמרכזו בית בצורת טירה - "גן ליטוינסקי" ליד קיבוץ געש, במטרה להקים בו בתי קיץ לרוכשי הווילות של תל ליטוינסקי. בשטח ניטע פרדס גדול ובתי הקיץ לא הוקמו מעולם. מאוחר יותר נמכר השטח לקיבוץ.. ליטוינסקי רכש עם אחיו כ-1800 דונם בכפר ג'יוס שבשומרון. על 300 דונם מהם נטע פרדס.
בסוף שנת 1950 יצא לחו"ל לגייס שותפים להשקעות בישראל.
ליטוינסקי נפטר בפריז, שם התגורר אחיו הצעיר ריימונד, בט"ו באלול תשי"א,  ונטמן שם. הותיר אחריו את רעייתו השנייה ושני בנים.
הערות שוליים

↑  קטע מגליון 13-18 של מפה מנדטורית 1:20,000, 1944, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  אלעזר לוין, ‏בדיוק ביובל, קיבוץ געש הוא רק שותף של סקום, באתר גלובס, 22 ביולי 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309114105171  ISNI: 0000 0004 0297 268X  VIAF: 298778672   WorldCat (עם VIAF): 298778672 
גן ליטוינסקי במפה משנת 1944
מנגואה

מראה העיר
הטמפרטורות והמשקעים בעיר לאורך חודשי השנה
מנגואה (בספרדית: Managua) היא עיר הבירה של ניקרגואה ומחוז מנגואה, והעיר השנייה בגודלה באמריקה המרכזית. זוהי גם אחת הערים הצפופות באזור זה. נכון לשנת 2004 בעיר גרים 1,617,096 תושבים. רוב תושבי העיר דוברים ספרדית. בעיר ישנן קהילות של ארמנים, סורים, פלסטינים ומארצות נוספות במזרח התיכון. כמו כן בעיר ישנם תושבים רבים יוצאי אסיה (בעיקר מיפן ומסין) אשר מעורבים בכלכלת העיר.
היסטוריה

העיר ממוקמת על החוף הדרום מערבי של אגם מנגואה, והיא הפכה לעיר הבירה של ניקרגואה בשנת 1855. קודם לכן נאבקו על מעמד עיר הבירה האליטות של הערים גרנדה ולאון, ומנגואה המצויה בערך באמצע הדרך בין השתיים נבחרה כפשרה.
ב-31 במרץ 1931 העיר נפגעה מרעידת אדמה ומשרפה. שרפה נוספת פרצה בעיר בשנת 1936. ב-23 בדצמבר 1972 העיר נפגעה שוב מרעידת אדמה אשר גבתה מעל ל-10,000 קרבנות. מאוחר יותר, כאשר הסיוע הבין-לאומי הגיע נשיא ניקרגואה באותה עת, אנסטסיו סומוסה דביילה, החרים עשרות מיליוני דולרים מכספי הסיוע לכיסו הפרטי. מחקר גילה שחלקים ממרכז העיר מצויים על קו שבר ססמי ומועדים לרעשי אדמה, ואזורים אלה נותרו בלתי מיושבים עד היום.
מבנה העיר

מבקרים במנגואה מתקשים לנווט בעיר וזאת עקב העובדה שאין בעיר שמות לרחובות או כתובות. לאחר רעידת האדמה בשנת 1972, העיר גדלה מחדש בצורה לא מאורגנת, ורוב השלטים לא הוחלפו. ההכוונה בעיר ניתנת ביחס לציון דרך מסוים, אך לפעמים ציון הדרך כבר לא קיים.
בעיר ישנו שדה תעופה בין-לאומי על שם אוגוסטו ק. סנדינו, המכונה לעיתים שדה התעופה הבין-לאומי של מנגואה.
מנגואה התפתחה רבות בעשורים האחרונים. לקראת סוף המאה ה-20 דמתה העיר לערים אחרות בעולם השלישי, אך בשנים האחרונות התפתחה העיר, וכיום ישנן שכונות אשר מתנהלות ונראות כפי שנראות שכונות במדינות מפותחות. "מותרות מתקדמים" כגון מרכזים מסחריים, בנקים מהודרים, שלטי חוצות מוארים, המסעדות והמלונות ברמה הגבוה זמינים עבור אלו היכולים להרשות לעצמם, או בשביל זרים (המבקרים תדיר במקומות אלו).
בנוגע לחיי הלילה, במנגואה ישנם ברים, מועדוני לילה, תיאטראות ובתי קולנוע. בהשוואה לשאר המדינות באזור, המחירים של משקאות חריפים וכרטיסי כניסה לתיאטרון או לקולנוע הם יחסית זולים. אף על פי שבתי הקולנוע ומועדוני הלילה קטנים יותר בהשוואה למדינות אחרות, איכותם משתווה למקומות אלו דומים באירופה ובארצות הברית.
אתרים מרכזיים

התיאטרון הלאומי ע"ש רובן דריו, אשר היה אחד הבניינים היחידים אשר שרדו את רעידת האדמה ב-1972, הוא מהחשובים בניקרגואה. בתיאטרון זה מועלות הופעות של אומנים מקומיים ואומנים בין-לאומיים גם יחד, בקונצרטים, הצגות ואירועים תרבותיים שונים.
משרדי השלטון של נשיא ניקרגואה, אשר מכונים "הבית הנשיאותי" (Casa Presidencial), נמצאים בקרוב למקומות הבילוי והתרבות הידועים בעיר, בצדה הצפוני של "כיכר הרפובליקה" (Plaza de la República). כיום הבניין כבר אינו משרת את הנשיא, ונקרא "בית העמים" (Casa de los Pueblos) מאז 2007. אזור זה ידוע בתור האזור העתיק של מנגואה, אשר ניתן למצוא בו שרידים תרבותיים רבים ושרידים מתקופת מהפכת סנדיניסטה (Revolución Sandinista). המרכז ההיסטורי יכול להיות מקום מעניין עבור תיירים ואתר היסטורי לאומי עבור מקומי.
ממול הארמון הנשיאותי נמצא "ארמון התרבות", אשר היה הבית הנשיאותי הקודם עד לשנת 1997. באותו האזור נמצאת גם הקתדרלה הישנה של מנגואה, שנבנתה בין השנים 1928 עד 1938. הקתדרלה שרדה את רעידת האדמה ב-31 במרץ 1931, אך ניזוקה ברעידת האדמה ב-23 בדצמבר 1972, ומאז ננטשה.
מבנים אחרים אשר שרדו את רעידת האדמה השנייה הם "בנקו דה אמריקה" (Banco de América), ה"אספה הלאומית" (אשר היה מרכז הבנק הניקרגואי הקודם), המכון הניקרגואי לביטחון חברתי ורווחה (INSS), בית המלון "קראון פלזה מנגואה", הארמון הדיונים, המבנה המכונה "מלחמת זכריה" ועוד.
ערים תאומות

צרפת ראנס, צרפת
ברזיל ריו דה ז'ניירו, ברזיל
ונצואלה קראקס, ונצואלה
צ'ילה סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה
קובה הוואנה, קובה
אקוודור קיטו, אקוודור
הולנד אמסטרדם, הולנד
ארצות הברית מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
קוסטה ריקה סן חוסה, קוסטה ריקה
אל סלוודור סן סלוודור, אל סלוודור
פנמה פנמה סיטי, פנמה
גואטמלה גואטמלה סיטי, גואטמלה
צרפת מונטלימאר, צרפת
טאיוואן טאיפי, טאיוואן
פרו טרוחיו, פרו
יפן טוקיו, יפן
ארגנטינה בואנוס איירס, ארגנטינה
ארצות הברית מדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית
מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו
ספרד ולנסיה, ספרד
ספרד מדריד, ספרד
מסכת על טבע האדם

| --- | --- |

מסכת על טבע האדם: ניסיון להנהיג בענפי הרוח את שיטת הטיעון הניסיונית
 מידע כללי
 מאת:  דייוויד יום
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פילוסופיה
 נושא:  מוסר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1738
 
מסכת על טבע האדם (באנגלית: A Treatise of Human Nature) הוא ספר מאת הפילוסוף הסקוטי דייוויד יום, הנחשב בעיני רבים לעבודתו הפילוסופית החשובה ביותר, ולאחד החיבורים הפילוסופיים המשפיעים ביותר.
המסכת נחשבת לחיבור קלאסי, בכל הקשור לאמפיריציזם, ספקנות, ונטורליזם. במבוא, יום מציג את הרעיון של הצבת כל המדע והפילוסופיה על יסוד חדש: כלומר, חקירה אמפירית של הטבע האנושי. יום, שהושפע מן ההישגים המדעיים של אייזק ניוטון בפיזיקה, ביקש להציג שיטה ניסיונית של חשיבה בחקר הפסיכולוגיה האנושית, במטרה לגלות את "היקף וכוח ההבנה האנושית". בניגוד לפילוסופים הרציונליסטים, יום טוען כי ה"רשמים" (תחושות, רגשות, ריגושים) קודמים ל"אידאות". מנגד, בספר הוא גם מציג את הבעיתיות העולה מאמפיריציזם ואת בעיית האינדוקציה והביקורת שלו על מושג הסיבתיות. לטענתו, לסיבתיות אין תוקף רציונלי אלא, האמונה שלנו כי ניתן להסיקה מתוך אינדוקציה היא תוצאה של הרגל מנטלי. בספר יום דן גם במוסר, וטוען כי אתיקה מבוססת על רגש ותשוקה ולא על סיבה. בספר עולה ספקנות גם לגבי קיום של מושגים חשובים בתולדות הפילוסופיה כמו "עצם" ו"זהות עצמית".
השפעה

בעקבות הסוגיות העולות מספר זה, התבטא עמנואל קאנט כך: "רמזו של דוד יום הוא שעוררני [...] מהתרדמת הדוגמטית, ונתן כיוון חדש לגמרי למחקרי בשדה הפילוסופיה".
תרגומים לעברית

מסכת טבע האדם, חלק ראשון, מאנגלית: יוסף אור, חברה להוצאת ספרים על יד האוניברסיטה העברית, תש"ב.
מסכת על טבע האדם, מאנגלית: יפתח בריל, הוצאת שלם, 2013.
הערות שוליים

↑  The book has appeared in many editions after the death of the author. See Hume, David (1888).  Selby-Bigge, L.A. (ed.). A Treatise of Human Nature. Oxford: Clarendon Press. נבדק ב-30 ביוני 2014. {{cite book}}:  (עזרה) via Archive.org; Hume, David (1882).  Green, T.H.; Grose, T.H. (eds.). A Treatise of Human Nature : Being an Attempt to Introduce the Experimental Method of Reasoning into Moral Subjects & Dialogues Concerning Natural Religion. Vol. 1. London: Longmans, Green & Co.; Hume, David (1882).  Green, T.H.; Grose, T.H. (eds.). A Treatise of Human Nature : Being an Attempt to Introduce the Experimental Method of Reasoning into Moral Subjects & Dialogues Concerning Natural Religion. Vol. 2. London: Longmans, Green & Co. נבדק ב-30 ביוני 2014. {{cite book}}:  (עזרה) via Archive.org
↑  קאנט, הקדמות לכל מטאפיזיקה בעתיד שתוכל להופיע כמדע, עמ' 9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX2972491  BnF: cb12048208h (data)
מתיאס וינייה

מתיאס ניקולה וינייה סוספרגאי (בספרדית: Matías Nicolás Viña Susperreguy; נולד ב-9 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת המגן השמאלי בפלמנגו ובנבחרת אורוגוואי.
קריירת מועדונים

וינייה הוחתם על ידי נסיונל המקומית בשנת 2015, כשהיה בן 17. לאחר שתי עונות בקבוצת הנוער ושלוש נוספות בקבוצה הבוגרת של המועדון, הוא עבר ב-31 בינואר 2020 לפלמיירס מליגת העל הברזילאית עבור סכום של כארבעה וחצי מיליון אירו. בעונתו הבודדת בקבוצה מברזיל, הוא היה שותף לזכיות בגביע הליברטדורס, בגביע הברזילאי ובאליפות סאו פאולו.
ב-8 אוגוסט 2021, הצטרף וינייה לקבוצת הסרייה א' האיטלקית, רומא בהעברה שסוכמה בכ-13 מיליון אירו. הופעת הבכורה שלו במדי הזאבים הגיעה ב-19 באוגוסט במסגרת המשחק הראשון בשלב הפלייאוף של הקונפרנס ליג מול טרבזונספור הטורקית. משחקו הראשון בליגה היה שלושה ימים לאחר מכן, בניצחון הבית 1–3 על פיורנטינה. ב-30 בינואר 2023 הושאל לבורנמות' עד לסוף הענה.
קריירה בינלאומית

וינייה ערך את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים של נבחרת אורוגוואי ב-6 בספטמבר 2019, כאשר נכנס כמחליף במשחק הידידות מול נבחרת קוסטה ריקה. הופעת הבכורה שלו בהרכב הפותח הגיעה ארבעה ימים מאוחר יותר במשחק ידידות נוסף, הפעם מול נבחרת ארצות הברית.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
תארים > קבוצתיים

אליפות אורוגוואי (1): 2019
הסופרקאפ האורוגוואי (1): 2019
גביע הברזילאי (1): 2020
אליפות סאו פאולו (1): 2020
גביע ליברטדורס (1): 2020
הקונפרנס ליג (1): 2021/22
הערות שוליים

↑  פלמיירס מצרפת לשורותיה את מתיאס וינייה האורוגוואי (בספרדית)
↑  מתיאס וינייה משלים את מעברו לרומא
↑  Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 קאנדידו •  12 קמפאניה • 13 גונסאלס •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 ב. רודריגס • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 ג. רודריגס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 גוריאראן • 25 טורס • 26 אוקמפו • מאמן: טבארס |  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 קאנדידו •  12 קמפאניה • 13 גונסאלס •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 ב. רודריגס • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 ג. רודריגס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 גוריאראן • 25 טורס • 26 אוקמפו • מאמן: טבארס | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו |  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה |  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה | אורוגוואי |
משאבה אלקטרו-אוסמוטית

משאבה אלקטרו-אוסמוטית נוצרה כדי לתפעל ולשלוט במערכות מיקרופלואידיות. המשאבה בנויה ממשטח מוצק מבודד ואלקטרוליט (נוזל המכיל יונים מומסים). בעת הפעלת שדה חשמלי על האלקטרוליט, היונים שבתוכו יתחילו לנוע וכך נוצרת זרימה אלקטרו-אוסמוטית.
זרימה אלקטרו אוסמוטית

זרימה אלקטרו-אוסמוטית היא תנועתו של זורם המכיל יונים מומסים (אלקטרוליט) תחת השפעת שדה חשמלי אשר הופעל בצינור, ממברנות או מיקרו תעלות. מהירות זרימתו של הזורם תלויה ביחס ליניארי בעוצמת השדה הפועל עליו, תלויה גם בתכונות של הנוזל ותכונות החומר שממנו עשויה התעלה עצמה ללא קשר למדדיה של התעלה. זרימה אלקטרו אוסמוטית משמשת במערכות מיקרו זרימה, בהן קל ומדויק יותר לשלוט בשדה החשמלי אשר מניע את הזורם. הסיבה היא שע"מ ליצור מפל לחצים יש צורך בחיבור כל תעלה למשאבה שתייצר את מפל הלחץ, וזה מוביל ליצירה של מערכות גדולות. לכן השיטה המועדפת בתחום המיקרו-זרימה היא זו הנוגעת בהיבטים חשמליים כגון שליטה בשדה חשמלי השולט בתנועת הזורם.
היסטוריה

בשנת 1807 דווח לראשונה על זרימה אלקטרו-אוסמוטית על ידי פרדיננד פרידריך ראוס באגודת מוסקבה לחקר הטבע. הוא הראה שאפשר לגרום למים לזרום דרך פקק של חימר על ידי הפעלת מתח חשמלי. חימר מורכב מחלקיקים ארוזים היטב של סיליקה ומינרלים אחרים, ומים זורמים בחללים הצרים שבין החלקיקים הללו ממש כמו שהיו עושים דרך צינור זכוכית צר. כל שילוב של אלקטרוליט (נוזל המכיל יונים מומסים) ומוצק מבעבע יוצר זרימה אלקטרו-אוסמוטית, אך עבור מים וסיליקה ההשפעה גדולה במיוחד. עם זאת, מהירויות זרימה הן בדרך כלל מילימטרים בודדים לשנייה. אלקטרו-אוסמוזה התגלתה באופן עצמאי בשנת 1814 על ידי הכימאי האנגלי רוברט פורט (אנ').
עקרון יצירת הזרימה

המשטח המוצק טעון שלילית. על פי חוק קולון המטענים החיוביים באלקטרוליט נמשכים למשטח. נוצרת שכבת נוזל דקה, באזור הממשק עם המשטח, אשר בעקבות אינטראקציות כימיות עם המשטח הופכת לשכבה סטטית. יתרה מזאת, נמשכים מטענים חיוביים נוספים למשטח. אלו מטענים ניידים, אשר יוצרים שכבה שנייה מעל המשטח, הנקראת שכבה דיפוזית. שתי השכבות ביחד מהוות את השכבה החשמלית הכפולה. בעת הפעלת השדה החשמלי, המטען החשמלי יתחיל לנוע, וכך נגרמת זרימת הנוזל- הזרימה האלקטרו-אוסמוטית.
משאבה אלקטרו-אוסמוטית

משאבה אלקטרו-אוסמוטית משמשת לתפעול ושליטה במערכות מיקרו-פלואידיות. היא משפיעה על נוזלים בנפחים קטנים בסדר גודל של מיקרונים. עם ההתפתחות המהירה של מערכות מיקרו-פלואידיות, הוקדשה תשומת לב רבה לחשיבות הקטנת המיקרו-משאבות. השימוש במשאבות אלו התרחב, ואפשר יצירה של משאבות יותר זולות כגון משאבות אינסולין. בהשוואה למיקרו-משאבות מכניות, משאבה אלקטרו-אוסמוטית אינה דורשת חלקי העברה מכניים בתוכה. נוסף על כך, יש למשאבה אלקטרו-אוסמוטית יכולת עצומה להניע כמות גדולה של זורמים ולייצר לחצים עצומים להזרמת זורמים או הנעת הזורם תחת השפעת הפולס החשמלי המתמשך (יצירת זרימות קבועות ללא פולס חדש).
סוגי משאבות

משאבה אלקטרו-אוסמוטית מדורגת (Cascaded electroosmotic pumps) – משאבה מדורגת מתקבלת על ידי מיקום מספר משאבות אלקטרו-אוסמוטיות רגילות בסדרות או מקבילות בהתאמה. משאבות מסוג זה מאפשרות זרימה בלחצים גבוהים.
משאבה אלקטרו-אוסמוטית מנוקבת (Porous electroosmotic pump) – שאיבה מנוקבת נוצרת על ידי שימוש בזכוכית מדובקקת' שהיא זכוכית מנוקבת ודרכה עשוי לעבור גז או נוזל. גוף הזכוכית הנקבובי הזה יכול להיקרא שחק זכוכית (אנ').
משאבה אלקטרו-אוסמוטית רדודה מישורית (Planar shallow electroosmotic pump) – משאבות אלקטרו-אוסמוטיות רדודות פלנריות עשויות ממיקרו-ערוצים רדודים מקבילים שגודלם בקוטר הידראולי מתחת ל-1 מ"מ.
מיקרו-משאבות אלקטרו-אוסמוטיות (Electroosmotic micro pumps) – ניתן לגרום להשפעות אלקטרו-אוסמוטיות ללא שדות חיצוניים. בדרך כלל זה יהיה במקרים שצריך בהם תנועה בסדר גודל מיקרוני. זהב או כסף הוכחו כמייצרים שאיבת נוזלים מקומית על ידי הוספת מי חמצן לתמיסה.
הערות שוליים

↑  Brian J. Kirby, Microfluidics and Nanofluidics, Kirby Research Group at Cornell (ארכיון)
↑  Christian J. C. Biscombe, The Discovery of Electrokinetic Phenomena: Setting the Record Straight, Angewandte Chemie International Edition 56, 2017, עמ' 8338–8340 doi: 10.1002/anie.201608536
↑  Meng Gao, Lin Gui, Electroosmotic Flow Pump, Advances in Microfluidics - New Applications in Biology, Energy, and Materials Sciences, 2016-11-23 doi: 10.5772/64601
↑  Anders Brask, Goran Goranović, Henrik Bruus, Theoretical analysis of the low-voltage cascade electro-osmotic pump, Sensors and Actuators B: Chemical 92, 2003-07-01, עמ' 127–132 doi: 10.1016/S0925-4005(03)00130-8
↑  Shuhuai Yao, David E. Hertzog, Shulin Zeng, James C. Mikkelsen, Porous glass electroosmotic pumps: design and experiments, Journal of Colloid and Interface Science 268, 2003-12-01, עמ' 143–153 doi: 10.1016/s0021-9797(03)00730-6
↑  Chuan-Hua Chen, J.G. Santiago, A planar electroosmotic micropump, Journal of Microelectromechanical Systems 11, 2002-12, עמ' 672–683 doi: 10.1109/JMEMS.2002.805055
↑  Timothy R. Kline, Walter F. Paxton, Yang Wang, Darrell Velegol, Catalytic Micropumps:  Microscopic Convective Fluid Flow and Pattern Formation, Journal of the American Chemical Society 127, 2005-12-01, עמ' 17150–17151 doi: 10.1021/ja056069u
מרצדס-בנץ W153

| --- | --- |

Mercedes-Benz W153, שנת 1939
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Mercedes-Benz 230 W153
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  1943 – 1938
 יחידות שיוצרו:  4,262
 הרכבה:  גרמניה גרמניה  ארגנטינה ארגנטינה
 מודל קודם:  Mercedes-Benz W21 (אנ')
 מודל אחריו:  מרצדס-בנץ W187
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  4,390-4,700 מ"מ
 רוחב:  1,720 מ"מ
 גובה:  1,610-1,510 מ"מ
 משקל:  1,470-1,120 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,050-2,700 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים  2,289 סמ"ק המפיק 55 כ"ס ב-3,500 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  116 קמ"ש
 צריכת דלק:  11.7 ליטר ל-100 ק"מ
מרצדס-בנץ W153 (בגרמנית: Mercedes-Benz W153, קרוי גם: Mercedes-Benz 230 W153) היא מכונית סלון, אשר בנוסף יוצרה במספר תצורות קבריולה, על ידי יצרנית הרכב הגרמנית מרצדס-בנץ בין השנים 1943–1938, בגרמניה ובארגנטינה.
תצורות "מרצדס-בנץ W153"

4 דלתות – סלון
2 דלתות, 2 מושבים - קבריולה - דגם "Cabriolet A"
2 דלתות, 4 מושבים – קבריולה - דגם "Cabriolet B"
4 דלתות, 4 מושבים - קבריולה - דגם "Cabriolet D"
"מרצדס-בנץ W153"

יוצרו 4,262 יחידות.
דגם "מרצדס-בנץ W153" פותח על ידי "Hans Gustav Röhr" (אנ').
מנוע קדמי, הנעה אחורית.
בלמים: בלמי נעליים הידראוליים בכל הגלגלים.
מצמד: פלטה אחת יבשה, מתוצרת "Komet-Mecano, F&S"
קיבולת מכל דלק - 50 ליטר + 4.5 ליטר רזרבה.
צמיגים: 16x6.00 אינץ'.
רדיוס סיבוב: 5.9 מטר.
דגמי "מרצדס-בנץ W153" צולמו לסרטי קולנוע רבים.