stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החדר של מרי

האם מרי יודעת מהו אדום?
החדר של מרי הוא ניסוי מחשבתי פילוסופי שניסח פרנק ג'קסון (אנ') במאמרו "קווליה אפיפנומנלית" (Epiphenomenal Qualia) ולאחר מכן הורחב במאמרו "מה מרי לא ידעה". ניסוי המחשבה משמש כטיעון על סמך ידע נגד פיזיקליזם - הגישה כי העולם, כולל העולם המנטלי, הוא כולו פיזיקלי. הוויכוח שהתעורר בעקבות ניסוי המחשבה הביא להוצאת הספר "יש משהו בנוגע למרי" (There is Something About Mary, 2004) שכלל את תגובותיהם של דניאל דנט, דייוויד לואיס ופול צ'רצ'לנד.
רקע

"חדרה של מרי" הוא ניסוי מחשבתי שמטרתו היא להראות כי קיימות תכונות לא פיזיקליות וידע הניתן להשגה רק על בסיס ניסיון תודעתי. הניסוי מנסה להפריך את התאוריות הקובעות שכל מה שניתן לידיעה הוא ידע פיזיקלי. הניסוי הוא חלק מדיון פילוסופי מהעשורים האחרונים בפילוסופיה של הנפש. בכל הנוגע לבעיית גוף-נפש, מתמקד הדיון הפילוסופי בשנים האחרונות בעצם האפשרות של העמדה (רדוקציה) של כל סוג של הסבר, ידע ותופעה, לרמה הפיזיקלית. חלק מהמטריאליסטים תומכים באפשרות לרדוקציה מסוג זה. מנגד, פילוסופים כמו פרנק ג'קסון ותומאס נייגל (במאמרו "איך זה להיות עטלף?"), העלו את הבעייתיות שנובעת מתהליך רדוקציוני זה. חדרה של מרי הוא דוגמה מרכזית לבעייתיות זו.
ניסוי המחשבה

ניסוי המחשבה הוצע במקור על ידי פרנק ג'קסון כך:
מרי היא מדענית מבריקה, ומסיבה כלשהי, נאלצת לחקור את העולם מחדר צבוע בשחור ולבן דרך מסך טלוויזיה שחור לבן ללא צבעים. היא מתמחה בנוירופיזיולוגיה של הראייה ומשיגה, כך אנו מניחים, את כל המידע הפיזיקלי שניתן לדעת לגבי מה שקורה אצלנו כשאנחנו רואים עגבניות, את השמים, ואת השימוש שלנו במונחים אדום וכחול, וכך הלאה. היא מגלה לדוגמה, בדיוק איזה אורכי גל מהשמים מעוררים את הרשתית, ובדיוק כיצד מערכת העצבים המרכזית מכווצת את מיתרי הקול ומעבירה אוויר מהריאות כדי לבטא את המשפט "השמים כחולים". [...] מה יקרה כשמרי תשתחרר מחדרה השחור לבן או כשיינתן לה מסך טלוויזיה צבעוני? האם היא תלמד משהו או לא?
במילים אחרות, מרי היא מדענית שיודעת כל מה שניתן מדעית לדעת על צבעים, אבל היא מעולם לא חוותה ראיית צבעים. השאלה שמעלה ג'קסון היא: ברגע שהיא תראה לראשונה צבע, האם היא תלמד משהו חדש?
אונטולוגית, הטיעון הבא מוכל בניסוי המחשבה:
כל פיסת מידע פיזיקלית בנוגע לתפיסת הצבע האנושית נרכשה על ידי מרי, לפני היציאה מהחדר השחור לבן. יש לה את כל הידע הפיזיקלי בנושא.
בצאתה מהחדר ובחוויה הראשונה של ראיית צבע, היא רוכשת ידע חדש (כלשהו).
לכן: היה ידע כלשהו בנוגע לתפיסת הצבע האנושית שמרי לא הכירה לפני יציאתה מהחדר. לפיכך, לא כל ידע הוא ידע פיזיקלי.
רוב הכותבים מתמקדים בדוגמה זו של ג'קסון על מרי, אך ג'קסון השתמש בדוגמה נוספת במאמרו: אדם כלשהו בשם פרד מסוגל לראות צבע שלא מוכר לאנשים רגילים. ייתכן ונרצה לדעת איזה צבע חווה פרד כשהוא מתבונן באובייקט בעל צבע מיוחד זה. הטענה היא שללא תלות בכמות הידע שנצבור לגבי תפיסת הצבעים של פרד, לעולם לא נוכל לדעת איזה צבע הוא חווה, בדומה למרי, שלא ידעה את חוויית ראיית האדום עצמה. בשני המקרים, לסובייקט אפיסטמולוגי א' אין גישה לידע מסוים של סובייקט ב': א' לא יכול לדעת אם ב' חווה תכונה תפיסתית ת' במקרים מסוימים. הידע הזה על סובייקט ב' חסום בפני א', מפני ש-א' לא חווה את תכונה ת' בעצמו.
ראו גם

אפיפנומנליזם
פיזיקליזם
קווליה
פילוסופיה של הנפש
לקריאה נוספת

Dennett, Daniel (1991). Consciousness Explained. Boston: Little, Brown and Co.
Dennett, Daniel (2006). "What RoboMary Knows".  In Alter, Torin (ed.). Phenomenal Concepts and Phenomenal Knowledge. Oxford Oxfordshire: Oxford University Press.
Jackson, Frank (1982). "Epiphenomenal Qualia". Philosophical Quarterly (32): 127–136.
Jackson, Frank (1986). "What Mary Didn't Know". Journal of Philosophy (83): 291–295.
Ludlow, Peter; Nagasawa, Yujin; Stoljar, Daniel, eds. (2004). There's Something about Mary: Essays on Phenomenal Consciousness and Frank Jackson's Knowledge Argument. MIT Press. ISBN 978-0-262-62189-2.
הסגן של בר כוכבא

הסגן של בר כוכבא או סגנו של בר כוכבא הוא ביטוי מקובל, בעברית המודרנית, לתיאור מי שהיה שני בחשיבותו או בהישגיו ושמו לא זכה אף לקורטוב מהפרסום שזכה לו מי שהיה הראשון בתחומו.
במשמעות שונה במקצת, מתאר הביטוי את מי שהיה שותף משני למהלך כלשהו, אך תרומתו נשכחה ובזיכרון ההיסטורי נותר רק מי שנחשב למוביל המהלך. כך למשל בדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת התייחס חבר הכנסת איתן כבל להצעת חוק בנושא קצבאות זיקנה בכינוי "החוק של משה שרוני", וכאשר מחו יצחק בן-ישראל וסופה לנדבר על הכינוי, באומרם שהיו שותפים נוספים לחוק, השיב: "מי זוכר את הסגן של בר-כוכבא".
הביטוי משמש בתחומים רבים ומגוונים, בהם צבא, פוליטיקה, משפטים ועוד, אך בתחום הספורט האמירה הפכה לקלישאה והוצמדה למאמנים רבים שהובילו את קבוצותיהם להישג שני בחשיבותו, למשל אברהם גרנט עם צ'לסי בכדורגל וצביקה שרף עם מכבי תל אביב בכדורסל.
ההיגיון של האמירה מושתת על כך שרוב האנשים לא יודעים מי היה הסגן של בר כוכבא, וכך מניחים שיישכח גם שמם של אחרים שהגיעו למקום שני, גם אם ההבדל ביניהם ובין מי שהגיע למקום הראשון היה קטן מאוד. כן יישכח שמם של אנשים שנתפסו כשותפים זוטרים למהלכים היסטוריים.
על פי איגרות שנמצאו בחפירות ארכאולוגיות במערות מורבעת שבמדבר יהודה, נראה שסגנו של בר-כוכבא היה אדם בשם ישוע בן גלגולא (באחת האיגרות הוא קרוי גם ישוע "ריש המחנה" - כינוי המעיד על תפקידו החשוב). רוב האיגרות שנכתבו על ידי בר-כוכבא מיועדות לאדם זה, ונראה שהוא היה סגנו, או לפחות אדם בעל תפקיד חשוב בהיררכיית המרד - שכן בר כוכבא מבקש ממנו בקשות אדמיניסטרטיביות שונות כמו לשלוח חיטה ללוחמים, להכין להם מקום לינה, ולחזק את הביצורים במקום מושבו. כל האיגרות נמצאות במוזיאון ישראל.
גם בשפות אחרות קיימים ביטויים בעלי משמעות דומה במקצת, למשל: "הניצחון זה לא הדבר החשוב ביותר, זה הדבר היחיד" – אמרה המיוחסת למאמן הפוטבול וינס לומברדי.
באפריל 2015 יצא לאור בהוצאה עצמית ספר בשם "הסגן של בר כוכבא", הדן בגורלם של מספרי 2.
הערות שוליים

↑  פרוטוקול דיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, 15.7.2008
↑  אילן אבקסיס, הסגן של בר כוכבא: מספרי 2 בהיסטוריה, הוצאה עצמית, 2015, באתר אינדיבוק.
הקפת ים המלח
לקריאה נוספת

רפי טהון, הקפנו את ים המלח ברגל, הקיבוץ המאוחד, תשל"ח
שלומי רוזנפלד, מעוז חייו - סיפור חייהם של חיה ודודו אפל, הוצאת אפל, מעוז חיים, 2016
הערות שוליים

↑  רפי טהון, הקפנו את ים המלח ברגל, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשל"ח.
↑  לוח שידורי הרדיו מ-16 בספטמבר 1966, דבר, 16 בספטמבר 1966
הקפת חימום

הקפת חימום במרוץ WTCC ביפן, 2009
הקפת חימום (מוכרת באנגלית בשמות parade lap‏, pace lap‏, formation lap או warm-up lap) היא הקפה לפני תחילת מרוץ בספורט מוטורי, ובו המתחרים נוהגים במסלול במהירות איטית, לעיתים אף מאחורי מכונית בטיחות. הקפה זו נפוצה בעיקר במרוצי מכוניות, כולל בפורמולה 1, בנאסקאר ובאינדי קאר. ההקפה מתרחשת לאחר שהמכוניות מוצבות במקומות, על פי סדר הזינוק, ובמהלכה הנהגים ינהגו מסביב למסלול במהירות איטית בעקבות המכונית המובילה, שבדרך כלל נהוגה על ידי הנהג שזכה בפול פוזישן.
מטרה

ההקפה נועדה להבטיח שהמסלול בטוח לשימוש, ושאין בעיות מסוכנות במכוניות או במסלול, והיא מובילה לנקודת הזינוק של המרוץ. במסלולים קצרים, ייתכן שיהיו שתי הקפות חימום. בהקפות אלו העקיפה מותרת בדרך כלל במרוצי אופנועים, אך לא במרוצי מכוניות.
הקפה זו מאפשרת גם למכוניות לחמם את הצמיגים, מפני שצמיגים חמים נותנים יתרון תחרותי במרוץ. לעיתים קרובות נהגים ינסו לחמם את הצמיגים מהר יותר במהלך ההקפה, על ידי היגוי איטי מצד לצד.
מלבד זאת, כאשר הנהגים נוסעים לאיטם על המסלול, יש לצופים הזדמנות להביט הנהגים ובמכוניות במהירות נמוכה, ולעיתים הנהגים אף מנופפים לשלום לאוהדיהם.
הערות שוליים

↑  F1 Formation Lap: What Is It and Why Is It Important?, EssentiallySports, ‏2021-03-30
↑  20 Years Later… Tetsuya Ota, Shinichi Yamaji, & The Fuji Disaster | dailysportscar.com, www.dailysportscar.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדמוקרטיה באמריקה

| --- | --- |

כריכת המהדורה השנייה
 מידע כללי
 מאת:  אלכסיס דה טוקוויל
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  פילוסופיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1835, 1840
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 307 מהדורה שנייה - 823
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - מוסד ביאליק מהדורה שנייה - הוצאת שלם
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1970 מהדורה שנייה - 2008
 תרגום:  מהדורה ראשונה - יוחנן טברסקי, ישראל מרגלית מהדורה שנייה - אהרן אמיר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001922464, 002652374
 
הדמוקרטיה באמריקה (בצרפתית: De la démocratie en Amérique) הוא ספר בצרפתית שפורסם בשני כרכים (הראשון ב-1835 והשני ב-1840) בידי אלכסיס דה טוקוויל, שעוסק בארצות הברית בשנות ה-30 של המאה ה-19 ובנקודות החוזק והתורפה שלה.
הביקור של דה טוקוויל באמריקה

ב-1831, אלכסיס דה טוקוויל וגוסטאב דה בומון, שניהם צרפתים, נשלחו על ידי הממשלה הצרפתית לחקור את מערכת בתי הסוהר האמריקאית. הם הגיעו לניו יורק במאי של אותה שנה ובמשך תשעת החודשים הבאים תרו את ארצות הברית, כשהם מתעניינים לא רק בבתי סוהר אלא גם בהיבטים אחרים של החברה האמריקאית. בכללם, המערכת הכלכלית והפוליטית של המדינה. הם ביקרו גם בקנדה בקיץ של 1831.
לאחר ששבו לצרפת בפברואר 1832, הם הגישו דו"ח לגבי בתי הסוהר, ("Du système pénitentaire aux États-Unis et de son application en France"), ב-1833. טוקוויל, שהוקסם מהפוליטיקה האמריקאית, כתב חיבור חברתי ופוליטי אנליטי בשם "הדמוקרטיה באמריקה", שנעשה למשפיע ביותר.
תקציר

המוקד העיקרי של הדמוקרטיה באמריקה היא ניתוח של הסיבה שהדמוקרטיה הייצוגית הרפובליקאית הצליחה בארצות הברית בזמן שנכשלה במקומות רבים אחרים. טוקוויל משווה את ארצות הברית למדינות באמריקה המרכזית והדרומית, שהתפתחו לכאורה בנסיבות דומות: מתיישבים מאירופה השתלטו על ארצות עם משאבי טבע אדירים, ובכל זאת התפתחו בארצות אלה משטרים שונים, לא דמוקרטיים. לדעתו הסיבה העיקרית להתפתחות המשטרים השונים, לא נובעת מחוקים שונים, אלא ממנהגים שונים, מתרבות שונה. התרבות שהביאו המתיישבים האנגלוסקסים למושבות הבריטיות, הייתה לשיטתו הקרקע עליה נבטה הדמוקרטיה האמריקנית.
טוקוויל גם עוסק בעתידה של ארצות הברית, כשהוא דן באיומים האפשריים על הדמוקרטיה ועל האיומים שהיא עשויה להוות בעצמה, כולל אמונתו שלדמוקרטיה יש נטייה להדרדר למה שהוא קורא "דספוטיזם מסוים". הוא גם מעיר כי התפקיד החשוב של הדת בארצות הברית הוא תוצאה של הפרדת הדת מהמדינה, הפרדה שהייתה נוחה לכל המפלגות.
בספרו מציג טוקוויל את העצמה הפוליטית באמריקה כמי שנתונה לחלוטין בידי הרוב, ורואה בכך סכנה ממשית: "שם אתה מובטח כה מעט מפני עריצות הרוב". טענתו נובעת מן העובדה שכל גורמי הכח במערכת המדינית שהכיר באמריקה מושפעים לחלוטין מדעת הרוב או כפופים לה. הרשות המחוקקת מייצגת את הרוב והרשות המבצעת נבחרת על-ידו, הצבא "אינו אלא הרוב כשהוא נושא נשק" ומערכת המשפט מבוססת על עקרון של חבר מושבעים ההופך את דעת הרוב להכרעה משפטית. לפיכך מציע טוקוויל דגם של הפרדת רשויות בו הרשויות מרסנות זו את זו, אך זוכות לחופש מסוים בפעילותן מפני הציבור ותביעותיו.
חשיבות

'הדמוקרטיה באמריקה' פורסם במהדורות רבות במהלך המאה ה-19. הספר נעשה פופולרי מאוד באירופה ובארצות הברית. עד המאה ה-20, הוא כבר נהיה לחיבור קלאסי במדע המדינה, מדעי החברה, ובהיסטוריה.
נטען כי בחיבורו טוקוויל חזה כמה התפתחויות שאכן התאמתו. טוקוויל חזה את הפוטנציאל הנפיץ של הוויכוח על העבדות, וכן את עלייתן של ארצות הברית ורוסיה כמעצמות-על.
טוקוויל לא טען כי הדמוקרטיה האמריקאית היא ללא רבב. לטענתו, הדספוטיזם של דעת הקהל, עריצות הרוב ורמה נמוכה של חירות אינטלקטואלית מורידה את רמת הספרות, הלמדנות והמדינאות לגורם המשותף הנמוך ביותר. ספר זה חזה כי תהיה אלימות במאבקי המפלגות, וכי הבורים הם שיחליטו את ההחלטות החשובות במקום ששיפוטם של החכמים יעמוד בראש.
מהדורות בעברית

תרגמו יוחנן טברסקי וישראל מרגלית, הקדים מבוא יהושע אריאלי, הוצאת מוסד ביאליק ירושלים, 307 עמודים, 1970.
תרגם אהרן אמיר, מבוא אופיר העברי, הוצאת שלם ירושלים, 823 עמודים, 2008.
לקריאה נוספת

הדמוקרטיה באמריקה, מהדורה ראשונה.
הערות שוליים

↑  Alexis De Tocqueville, 7, DEMOCRACY IN AMERICA, כרך vol. 1, London, 1835
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594990705171  BnF: cb11948318h (data)  VIAF: 177366132   WorldCat (עם VIAF): 177366132
המכחיד (קומיקס)

| --- | --- |

המכחיד, כפי שהופיע בחוברות האאוטסיידרס
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  Action Comics Annual #2 (מאי 1989)
 יוצרים:  רוג'ר סטרן
 גילום הדמות:  אדם ריינר, "סופרמן ולויס"
 מידע
 שם אמיתי:  לא ידוע
 כינויים:  איש קריפטון, הבן האחרון של קריפטון
 סטטוס:  לא פעיל
 מקצוע:  גיבור-על, נבל-על
 כוחות:  כוח על, יכולת תעופה, הקרנת אנרגיה, חסינות, חושים מחודדים, יכולת חישוב אנליטית.
 חבר לשעבר בקבוצה:  צוות סופרמן JLA אאוטסיידרס
 דמויות קשורות
 משפחה:  סופרמן (תבנית גנטית)
 אויבים:  סופרמן 
 
המכחיד (באנגלית: Eradicator) הוא דמות בדיונית של גיבור-על ולעיתים נבל-על שהופיעה בחוברות הקומיקס סופרמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Action Comics Annual #2 ממאי 1989, ונוצרה על ידי רוג'ר סטרן ככלי נשק בידי זן חייזרי עתיק. המכחיד הוא בן מאתיים אלף שנה והוא נחשב לממצא עתיק על פני כוכב הלכת קריפטון.
בעבר הרחוק, זן חייזרי נכחד יוצר מספר מתקני הכלה על מנת לשמר את הגזע שלהם. החייזרים שולחים את התאים לעבר החלל החיצון יחד עם מספר צוותים מתוך תקווה לגלות ציוויליזציות חדשות. כאשר קבוצה מהם מגיעה לכוכב קריפטון, הם נתקלים בקמ-אל המיליטנטי - אבי אבותיהם של בני משפחת אל - שהורג אותם ומשחית אחד מאותם מתקנים. משימתו החדשה של המתקן היא לשמר את האידיאלים של התרבות הקריפטונית על ידי הכחדת כל היתר, ומשום כך נקרא שמו "המכחיד".
בצורתו המקורית, המכחיד דומה לטיל קטן. למשך השנים, הוא עושה ככל שביכולתו כדי להגן על הקריפטונים, אפילו מעצמם. כאשר קבוצת חוקרים מקריפטון עוזבים בחיפושם אחר כוכב חדש לישב, המכחיד משנה את מטריצת ההולדה שלהם והופך אותם לאלרגים לעופרת. כדי להבטיח שאף אחד לא יעזוב את קריפטון, המכחיד משנה את תושבי הכוכב כך שהם ימותו אם ינסו לעזוב. לאחר אירועי "פלאשפוינט" ושכתוב יקום DC, המכחיד מופיע כמערכת המחשבים במבצר הבדידות של סופרגירל, שפונה נגדה ונגד סופרבוי.
את דמותו של המכחיד בסדרת הטלוויזיה "סופרמן ולויס" גילם השחקן אדם ריינר.
המועצה המחוקקת של פנג'אב

| --- | --- |
 סוג:  וידהאן פרישד, בית עליון
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  1952 – 1 בינואר 1970 (כ־18 שנים)
 הרכב
 מספר מושבים:  51 (ערב ביטולה)
 משכן
 צ'אנדיגאר
 
המועצה המחוקקת של פנג'אב או פנג'אב וידהאן פרישד (בפנג'אבי: ਪੰਜਾਬ ਵਿਧਾਨ ਪਰਿਸ਼ਦ בהינדי: विधान परिषद पंजाब) הייתה מועצה מחוקקת, הבית העליון של המדינה ההודית פנג'אב.
היסטוריה

המועצה המחוקקת של פנג'אב הוקמה ב-1952, והיו בה 40 חברים.
ב-1956, תחת חוק ארגון מחדש של המדינות, אוחדה איחוד מדינות פטיאלה ופנג'אב המזרחית עם פנג'אב, והמועצה המחוקקת הוגדלה בשישה חברים ל-46. במרץ 1957 העבירה האספה המחוקקת של פנג'אב חוק להגדיל את המועצה ל-51 חברים, שאושר על ידי הפרלמנט ההודי.
ב-1966 שונו גבולות המדינה, כשחלקים ממנה הועברו להימאצ'ל פרדש והריאנה הוקמה מחלקה, דבר שהקטין את גודל האספה ל-40 חברים.
ב-1969 חוקקה האספה המחוקקת של פנג'אב ברוב של שני שלישים חוק לביטול המועצה המחוקקת, שאושר על ידי הפרלמנט ההודי באותה שנה. המועצה המחוקקת פורקה בינואר 1970.
במרץ 1976 העבירה האספה המחוקקת חוק להקמתו מחדש של המועצה, אך החוק לא קודם בפרלמנט ההודי.
משכן

המועצה המחוקקת שכנה במבנה אחד עם האספה המחוקקת של פנג'אב במבנה בצ'אנדיגאר. המבנה תוכנן על ידי לה קורבוזיה, שתכנן את צ'אנדיגאר עבור ממשלת הודו. לאחר הקמת האספה המחוקקת של הריאנה בנובמבר 1966 שוכנה אף היא בבניין, ולאחר פירוק המועצה הפך אולם ששימש את המועצה למשכנה של האספה המחוקקת של הריאנה.
הערות שוליים

↑  The Constitution of India, Part 6, Chapter 3 s. 168, באתר ויקיטקסט
↑  Cehpter IV: Composntion of the Lagilative Bodies, Report on the Second General Elections in India, 1957, New Dlehi: Election Commussuon of India, עמ' 16
1 2 3 4  G. C. Malhotra, Cabinet Responsibility to Legislature: Motions of Confidence and No-confidence in Lok Sabha and State Legislatures, Lok Sabha Secretariat, 2004, עמ' 719–720, ISBN 978-81-200-0400-9
↑  States Re-Organisation Act, 1956, s. 37
↑  The Legislative Councils Act, 1957, s. 9
↑  The Punjab Reorganisation Act, 1966, s.20, India Code
↑  The Punjab Legislative Council (Abolition) Act, 1969, India Code
↑  about us, באתר האספה המחוקקת של הריאנה
המכחול הטעון של גוסטב קורבה

| --- | --- |

ביצוע העבודה בשנת 2008 במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
 מידע כללי
 צייר:  יהושע נוישטיין
 תאריך יצירה:  1970
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע אקריליק, מסקינג טייפ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  125
 גובה:  205
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B10.0001
 מיקום:  מוזיאון ישראל
"המכחול הטעון של גוסטב קורבה" (1970) היא יצירת אמנות מאת יהושע נוישטיין.
תיאור

הבחירה בצייר הצרפתי הריאליסטי גוסטב קורבה כנקודת התייחסות בשם העבודה, קשורה לציורים כגון "שלום אדון קורבה" (1854) או "הסטודיו של הצייר" (1855), שעסקו במעמדו של האמן. כמו קורבה, גם נוישטיין בוחן את ההיתכנות של יצירת האמנות בעידן הפוסט-מודרני.
נוישטיין בוחר לבחון את מעמדו של המעשה האמנותי באמצעות תמצותה למחווה גופנית - פעולת כיסוי. במסגרתה תלה נוישטיין גיליון נייר על גבי קיר בעזרת מסקינג טייפ. לאחר מכן כיסה את הגיליון בצבע אקרילי בגוון אפור-סגול. לאחר הסרת הגיליון מן הקיר התקבל מרובע שנוצר על ידי עקבות הסטייה של המברשת מן הנייר. נוישטיין קיפל את גיליון הנייר, ששימש לכיסוי הקיר, ותלה אותו מתחת לשרידי פעולת הציור.
העבודה הוצגה בתערוכה "D.I.Y."‏ (2008) במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. בשנת 2010 היא נרכשה על ידי מוזיאון ישראל, והוצגה בתצוגת הקבע של האמנות הישראלית במוזיאון.
המלט (סרט, 2009)

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 מבוסס על:  המחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  גרגורי דוראן
 שחקנים ראשיים:  דייוויד טננט פטריק סטיוארט
 מוזיקה:  פול אינגלישביי 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  BBC Two
 שיטת הפצה:  direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  26 בדצמבר 2009
 משך הקרנה:  180 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה
 www.bbc.co.uk/hamlet/
 דף הסרט ב־IMDb
 
המלט (באנגלית: Hamlet) הוא סרט טלוויזיה משנת 2009 עיבוד של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה השייקספירי באותו שם. ההפקה היא בלבוש מודרני. הסרט שודר בערוץ BBC Two ב-26 בדצמבר 2009. בארצות הברית שודר הסרט לראשונה ב-28 באפריל 2010 בערוץ PBS.
גרגורי דוראן הוא במאי הסרט. דייוויד טננט מככב בתפקיד הראשי בדמות הנסיך המלט. עוד משתתפים בסרט פטריק סטיוארט בתפקיד המלך קלאודיוס ורוחו של אביו של המלט, פני דאוני בתפקיד המלכה גרטרוד, מריה גייל בתפקיד אופליה, אדוארד בנט בתפקיד לארטס, אוליבר פורד דייוויס בתפקיד פולוניוס ופיטר דה ג'רזי בתפקיד הורציו.
הפקה

הסרט צולם בטכניקת מצלמה יחידה, בשימוש בטכנולוגיה של חברת RED One camera.
צוות השחקנים

הנסיך המלט – דייוויד טננט
המלך קלאודיוס / המלך המלט – פטריק סטיוארט
המלכה גרטרוד – פני דאוני
אופליה – מריה גייל
הורציו – פיטר דה ג'רזי
לארטס – אדוארד בנט
פולוניוס – אוליבר פורד דייוויס
רוזנקרנץ / קברן שני – סם אלכסנדר
גילדרשטרן – טום דייווי
הקברן – מארק הדפילד
השחקן המגלם את המלך – ג'ון וודוויין
אוסריק / השחקן המגלם את המלכה – ריאן גייג'
המלך בפנטומימה – סמואל דאטון
המלכה בפנטומימה / כומר – ג'ים הופר
ריינלדו / האסיר בפנטומימה – דייוויד אג'לה
מרסלוס – קית' אוסבורן
ברנרדו – יואן קאמינס
פרסיסקו / פורטינברס – רוברט קרטיס
וולטמנד – רודריק סמית'
קורנליה – אנדראה האריס
לוציאנוס – ריקי צ'אמפ
גבירה משרתת – ריאן סטיל
גבירה משרתת – זואי ת'ורן
הפצה ב-DVD

ב-4 בינואר 2010 יצא הסרט ב-DVD בהוצאת 2 Entertain בממלכה המאוחדת ובאירלנד. ב-19 באפריל 2010 יצא בפורמט Blu-ray. ב-4 במאי 2010 יצא הסרט בארצות הברית ובקנדה ב-DVD וב-Blu-ray.
הערות שוליים

↑  The Dr Who actor's Hamlet was the theatre event of last year. Now it’s set to make an even bigger impact on the small screen
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018016174   WorldCat (עם LCCN): no2018-016174
הוצאה לפועל (ישראל)

ההוצאה לפועל (הוצל"פ) היא זרוע של רשות האכיפה והגבייה שבמשרד המשפטים, ותפקידה הוא מימוש ואכיפת ההליכים האזרחיים של גביית החיובים (חובות, שעבודים או שטרות, למשל שטר משכנתה, שטר חוב או המחאה) ומסמכים רלוונטיים מחייבים, המקנים לרוב זכות לקבלת סכום כסף, אך לעיתים מדובר בסעד לביצוע פעולה מסוימת, כגון סילוק יד מדירה. גביית החיובים הנה לטובת הנושים (הזוכים בטרמינולוגיית ההוצל"פ), וזאת לאחר שניתן פסק דין המורה על המימוש על ידי בית המשפט או בית דין המוסמך לכך. בדרך כלל מדובר על אכיפת החיובים שבין אדם לחברו, אך גם המדינה יכולה להיות צד בעניין, אולם בתור הזוכה בלבד. הגבייה נעשית בהליכים שונים, הן כלפי הזוכה והן כלפי החייב, ואלה יפורטו בהמשך.
הליך ההוצאה לפועל מוסדר באמצעות דיני ההוצאה לפועל. לשם קיום דינים אלו הוקמה במדינת ישראל מערכת של הוצאה לפועל, הדואגת למימושם של פסקי הדין והמסמכים האחרים המוגשים לה לביצוע. החיקוק העיקרי העוסק בהוצאה לפועל הוא חוק ההוצאה לפועל, התשכ"ז–1967, והתקנות שהותקנו מכוחו.
חל בלבול בין הוצאה לפועל, לבין פשיטת רגל ולבין כינוס נכסים:
הוצאה לפועל – מהווה הליך שנועד לגבות חיובים ולאכוף פסקי דין.
פשיטת רגל (פש"ר) – כמו הליך הוצל"פ, הליך פש"ר הוא הליך שגם נועד לגבות חיובים, אך להליך זה מטרה נוספת – הוא מעניק לפושט הרגל הזדמנות "להתחיל דף חדש" בחייו הכלכליים.
כינוס נכסים – מתייחס לשניים:
כינוס נכסים במסגרת ההוצל"פ – צעד שבו יכול לנקוט רשם ההוצל"פ לצורך אכיפת פסק הדין או השטר נשואי הליך ההוצל"פ. הרשם ימנה כונס נכסים שישמש כנאמן על נכסי החייב, כלומר ישתלט על נכסים מנכסי החייב וינהלם, על מנת לממש את החיוב או לאכוף את פסק הדין.
כונס הנכסים הרשמי (הכנ"ר) – עניין השייך לדיני חדלות פירעון, ולא לדיני ההוצל"פ, לפחות לא באופן ישיר. על פי אתר כל-זכות, הכונס הרשמי הוא הגורם השלטוני המופקד על הטיפול בהליכי חדלות פירעון, הכוללים פשיטות רגל של יחידים, הליכי פירוק של חברות, הבראת חברות והסדרי נושים. הכונס הרשמי הוא יחידה באגף האפוטרופוס הכללי והכונס הרשמי במשרד המשפטים.
גדר סמכות דיני ההוצאה לפועל

ישנם חיובים אשר מטבעם אינם ניתנים לביצוע בהוצאה לפועל, שכן הם דורשים מידה של פיקוח שאינה אפשרית על ידי בית המשפט. כך, למשל, חיוב הנובע מצו עשה או צו מניעה שנתן בית המשפט, החורג מגדר החיוב הרגיל של תשלום כסף או העברת חזקה בנכס, לא ניתן לבצע בהוצאה לפועל. לשם כך קיימת מערכת דינים מקבילה – דיני בזיון בית המשפט. לבית הדין הרבני סמכויות רבות בנוגע לאכיפתם של פסקי דין לגירושין שאף הם אינם בגדר סמכות דיני ההוצאה לפועל.
מערכת דיני פשיטת הרגל היא דרך נוספת לגביית חובות. במקרה שהחייב מוכרז כפושט רגל מעוכבים כנגדו הליכי ההוצאה לפועל, ולאחר קבלת צו ההפטר בהליכים אלו, לא ניתן להמשיך בהליכי הגבייה בתיק ההוצאה לפועל.
מבנה מערכת ההוצאה לפועל במדינת ישראל

במדינת ישראל ישנם 25 לשכות הוצאה לפועל (נכון לתאריך 19 באוקטובר 2020), הפועלות במקביל לבית משפט השלום, בראשן עומד רשם הוצאה לפועל.
תפקידו של רשם ההוצאה לפועל הוא לרוב מנהלי, אך יש לו גם סמכויות שיפוטיות ומעין שיפוטיות והוא עוסק בדרכים בהן יש למלא אחר פסקי הדין והמסמכים האחרים המוגשים לביצוע. אין זה מתפקידו להרהר אחר האמור בפסקי הדין, אלא לקבוע את ההסדרים לביצועם, בכלים כגון עיקול, צו תשלום, פקודת מאסר וכיוצא בזה.
תפקיד נוסף הוא תפקידו של "מנהל לשכת הוצאה לפועל", הממונה על ידי שר המשפטים ואשר מתפקידו לבצע בפועל את הוראותיו של רשם ההוצאה לפועל.
הצדדים בהליכי ההוצאה לפועל

בתיקי ההוצאה לפועל ישנו זוכה – האדם שהגיש את פסק הדין או את השטר לביצוע. מולו ניצב החייב – האדם כנגדו הוגש פסק הדין או השטר. אם ישנו גורם נוסף שחייב כספים לחייב, או שמחזיק בנכסים השייכים לו, וברצון הזוכה לקבל כספים או נכסים אלו, יכול הזוכה לבצע עיקול אצל צד ג' זה, ובמקרה זה נקרא אותו צד ג' מחזיק.
ההליכים העומדים לטובת הזוכה

חוק ההוצאה לפועל והתקנות על פיו מאפשרים מגוון של הליכים בהם ניתן לנקוט כנגד חייב:
עיקול מיטלטלין – עיקול נכסים מיטלטלין של החייב ומכירתם למרבה במחיר. ישנם מטלטלין שאינם ניתנים לעיקול, כגון הנכסים הבסיסיים הדרושים לאדם למחייתו, כלי עבודה שערכם איננו עולה על סכום הקבוע בתקנות, עיטורי צה"ל (על פי חוק) וכן תשמישי קדושה.
עיקול מקרקעין – עיקול מקרקעין הרשומים על שמו של החייב, ומכירתם למרבה במחיר. במקרה שהמקרקעין הם בית המגורים של החייב, על הזוכה לדאוג לו לדיור חלופי.
עיקול בידי צד שלישי – עיקול כלל נכסי החייב המצויים בידי צד שלישי כלשהו, אם המדובר בנכס ממשי, יתרה בחשבון בנק, חוב עתידי או כל נכס שהוא.
עיקול משכורת – עיקול משכורתו של החייב הנמצאת אצל מעסיק כלשהו, בהתאם להגנות הקבועות בחוק.
כינוס נכסים – לעיתים נדרש כינוס נכסים לנכס מנכסי החייב. לדוגמה מכונה שניתן להפעילה ולנצלה לעשיית רווחים, במקום למכרה ולהסתכן בהפסד, או דירה שניתן להשכיר, מניות בחברה שניתן לנהל, וכיוצא בזה. על נכס זה ממונה נאמן, שהוא לרוב עורך הדין המייצג את הזוכה, והלה כונס את הנכס לשם ביצוע פסק הדין.
ביצוע בעין – תפיסת נכס של החייב והעברתו לזוכה. כן ניתן לחייב בהליכי הוצאה לפועל ביצוע לעין של צו מסירת קטין, עשיית מעשה מסוים או פינוי מקרקעין.
עיכוב יציאה מן הארץ – רשם ההוצאה לפועל מוסמך לעכב יציאתו מן הארץ של אדם, עד לתשלום החוב הפסוק כנגדו. שימוש בסעד זה יהיה רק במקרים בהם מוכח כי היציאה מן הארץ תפגע באפשרות לגבות את החוב, שכן היציאה מן הארץ היא זכות יסוד על פי חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
הפקעת רישיון נהיגה – בסמכות רשם ההוצאה לפועל להגביל את זכותו של החייב לקבל, להחזיק או לחדש רישיון נהיגה.
הגבלת חשבון הבנק – בסמכות רשם ההוצאה לפועל להגביל את זכותו של חייב לפתוח חשבון בנק, להעניק שיקים או לפרוע שיק שנתן החייב.
הגבלת כרטיסי חיוב – בסמכותו של רשם ההוצאה לפועל להגביל את זכותו של החייב להשתמש בכרטיסי חיוב ואשראי.
צווי הבאה וצווי מאסר – חייב שאינו מקיים אחר צווי ההוצאה לפועל יכול להיות מובא בפני רשם ההוצאה לפועל בצו הבאה, המקוים על ידי משטרת ישראל. במקרים חמורים של בזיון ההוצאה לפועל רשאי רשם ההוצאה לפועל להורות על מאסר החייב לתקופה בת שבעה ימים. בעבר היה סעד צו המאסר סעד מקובל ונפוץ, אך לאחר פסיקת בית המשפט העליון בשנת 1993 בבג"ץ 5304/92 פר"ח נ. שר המשפטים, בה צמצם השופט מנחם אלון את השימוש בסעד, שונו התקנות בהתאם והשימוש בכלי זה נותר למקרים קיצוניים ובתיקי הוצאה לפועל שנפתחו לטובת גביית מזונות בלבד.