ריצ'רד ניל
ביוגרפיה

ריצ'רד אדמונד ניל נולד בפברואר 1949, בווסטר שבמסצ'וסטס, הבכור מבין שלושת ילדיהם של מרי ה. (גארווי) ואדמונד ג'ון ניל. הוא ושתי אחיותיו הצעירות התחנכו בספרינגפילד בידי אמם עקרת הבית ואביהם, אפוטרופוס על נכסי זרים בחברה "MassMutual". סבו וסבתו מצד אמו היו מצפון אירלנד והורי אביו הגיעו מאירלנד ומקורנוול שבאנגליה. אמו של ניל מתה מהתקף לב כשהיה בן 13, והוא למד בתיכון הטכני של ספרינגפילד כשאביו האלכוהוליסט נפטר גם הוא. ניל ושתי אחיותיו הצעירות עברו לגור עם סבתם ומאוחר יותר עם דודתם, ונאלצו לחיות על קצבאות של ביטוח לאומי בנעוריהם.
משהשלים את לימודיו התיכוניים, למד ניל במכללה הקהילתית הוליוק ולאחר מכן במכללה האמריקאית הבין-לאומית בספרינגפילד, בסיוע הטבות ליתומים. בשנת 1972 השלים את לימודיו הגבוהים עם תואר ראשון במדע המדינה. לאחר מכן למד בבית הספר למנהל עסקים ומנהל ציבורי ע"ש בארני באוניברסיטת הרטפורד, שם קיבל ב-1976 תואר שני במנהל ציבורי. בראשית הקריירה המקצועית שלו לימד ניל היסטוריה בבית ספר תיכון.
ניל החל את הקריירה הפוליטית שלו כיו"ר-עמית של מטה הבחירות הנשיאותי של מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ורג' מקגוורן במערב מסצ'וסטס, במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1972. בשנת 1973 מונה לעוזרו של ראש עיריית ספרינגפילד ויליאם סאליבן. הוא נבחר למועצת העיר ספרינגפילד ב-1978, וכבר בשנה העוקבת נבחר לנשיא מועצת העיר. ב-1980 היה ציר מטעמו של המועמד הנשיאותי טד קנדי בכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית לקראת הבחירות לנשיאות באותה השנה. בעודו חבר מועצת העיר, ניל לימד היסטוריה בבית הספר התיכון קת'דרל (Cathedral High School), והיה מרצה מן החוץ במוסדות שונים להשכלה גבוהה במסצ'וסטס.
בשנת 1983 תכנן ניל להתמודד נגד תיאודור דימאורו, ראש עיריית ספרינגפילד המכהן מטעם המפלגה הדמוקרטית. התחרות מצדו של ניל אילצה את דימאורו לפרוש מתפקידו וניל נבחר לראשות העיר. ב-1985 וב-1987 נבחר מחדש לתפקידו. כראש עיר פיקח ניל על תקופה של צמיחה כלכלית משמעותית בספרינגפילד, שכללה למעלה מ-400 מיליון דולר אמריקאי של פיתוח והשקעות בעיר ואף עודף בתקציב העירוני. הוא פעל לשיפור פני העיר של ספרינגפילד, דחף להחיות ולשמר את הבתים ההיסטוריים של העיר ויזם קמפיין ציבורי עירוני להפחתת שיעור הפסולת ברחובות.
בבחירות 1988 התמודד ניל על ייצוג מחוז הקונגרס השני של מסצ'וסטס בבית הנבחרים של ארצות הברית, לאחר שנציג המחוז המכהן מזה 36 שנה, אדוארד בולנד, (אנ'), הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים. בולנד התריע בפני ניל על פרישתו הקרבה ובאה במטרה להעניק לו יתרון החתלתי במערכת הבחירות. ניל גייס כספים בסך 200 אלף דולר כתרומות למסע הבחירות שלו, ואסף חתימות של מצביעים בטרם הכרזתו הרשמית של בולנד על הפרישה. בבחירות המקדימות התמודד ללא התנגדות, ויריבו היחיד בבחירות הכלליות היה לואיס ר. גודנה, מועמד המפלגה הקומוניסטית, אותו ניצח עם למעלה מ-80% מקולות הבוחרים. ניל הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 1989.
לניל דפוס הצבעה ליברלי באופן כללי. הוא קיבל 100 אחוז "מנה ליברלית" מהארגון הפרוגרסיבי "אמריקאים לפעולה דמוקרטית" (Americans for Democratic Action) עבור דפוס הצבעותיו במהלך 2008, והארגון כינה אותו כאחד מ"גיבורי ה-ADA" של השנה. בקונגרס ה-111 של ארצות הברית הצביע ניל עם הנהגת המפלגה הדמוקרטית ב-95% מהמקרים. עם זאת, בחלק מהסוגיות מפגין ניל עמדות שמרניות יחסית: ב-1993 התנגד לאשרור הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה בשל גישתו לסחר חופשי, ובהתייחסו להפלות טען כי הוא מתנגד למימון ציבורי של הפלות, בין היתר משום שמחוז הבחירה שלו מאופיין באוכלוסייה קתולית רבה. במהלך כהונתו בקונגרס נודע כמתנגד למלחמת עיראק, וגרס שהיא מבוססת על מודיעין כוזב. הוא הצביע נגד אישור הפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003 והתנגד לבקשת נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש ב-2006 לשלוח חיילים נוספים לעיראק. בשנת 2017 תמך ניל בחוק איסור החרם על ישראל.