stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ד"ר מוות (סדרת טלוויזיה)
צוות השחקנים והדמויות > עונה 1 > דמויות ראשיות

ג'ושוע ג'קסון בתור כריסטופר דנטש
גרייס גאמר בתור קים מורגן
כריסטיאן סלייטר בתור רנדל קירבי
אלק בולדווין בתור רוברט הנדרסון
אנה סופיה רוב בתפקיד מישל שוגהארט
צוות השחקנים והדמויות > עונה 1 > דמויות משניות

פרד להנה בתור דון דנטש
הוברט פון-דו ז'ור בתור ג'וש בייקר
מריאן פלנקט בתור מדלין בייר
גריינג'ר היינס בתור ארל בורק
קלסי גרמר בתור ד"ר ג'פרי סקדן
דומיניק ברג'ס בתפקיד ג'רי סאמרס
מולי גריגס בתור וונדי יאנג
לילה רובינס בתור איימי פיל
דאשיאל איבס בתור סטן נובאק
ג'ניפר קים בתור סטפני וו
קלי קירקלין בתור דורותי בורק
מרסלין הוגו בתור רוז קלר
צוות השחקנים והדמויות > עונה 1 > כוכבים אורחים

קארי פרסטון בתור רובי מקלנג
צוות השחקנים והדמויות > עונה 2 > דמויות ראשיות

אדגר רמירס בתור פאולו מקיאריני
מנדי מור בתור בניטה אלכסנדר
אשלי מדקווי בתור ד"ר אנה לסברי
גוסטף המרסטן בתור ד"ר אנדרס סוונסון
לוק קירבי בתור ד"ר נתן גאמלי
צוות השחקנים והדמויות > עונה 2 > דמויות משניות

ג'ודי רייס בתור קים ורדי
אניקה בוראס בתפקיד מרג'ה
ריטה וולק בתפקיד יוליה טוליק
גרג הילדרת' בתור לוק
סלסטינה האריס בתור ליזי
ג'ק דוונפורט בתפקיד נילס הדלי
פמי אולאגוקה בתור אנדמריאם ביין
סקירת הסדרה

| עונה | פרקים | עלייה לשידור |
| --- | --- | --- |
| 1 | 8 | 15 ביולי 2021 |
| 2 | 8 | 21 בדצמבר 2023 |
הערות שוליים

↑  Andreeva, Nellie (14 ביולי 2022). "'Dr. Death' Renewed For Season 2 By Peacock With Ashley Michel Hoban As Showrunner; New Subject Revealed". Deadline Hollywood. ארכיון מ-14 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nemetz, Dave (20 באוקטובר 2023). "Dr. Death First Look: Mandy Moore Falls in Love With a Con Man in Season 2 — Get Premiere Date and watch Teaser". TVLine. נבדק ב-20 באוקטובר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  רותה קופפר, הקדים מכה לתרופה: על הסדרה "ד"ר מוות", באתר כלכליסט, 27 בדצמבר 2021
↑  זוהר אורבך, ‏הרופא הרע, באתר ‏מאקו‏, 28 בדצמבר 2021
↑   גילי איזיקוביץ, "ד"ר מוות": רשלנות רפואית היא מונח מעודן לתיאור מעשיו, באתר הארץ, 26 בדצמבר 2021
↑  יוני בינרט, המנתח שהפך את הרשלנות לכלי נשק: סיפורו של "ד"ר מוות", באתר ynet, 27 בדצמבר 2021
↑  Cordero, Rosy (8 בנובמבר 2022). "'Dr. Death': Edgar Ramirez To Lead Season 2 Of Peacock Anthology Series". Deadline Hollywood. ארכיון מ-8 בנובמבר 2022. נבדק ב-8 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (22 בנובמבר 2022). "Mandy Moore To Star In Season 2 Of 'Dr. Death' Peacock Anthology Series". Deadline Hollywood. ארכיון מ-22 בנובמבר 2022. נבדק ב-22 בנובמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Petski, Denise (23 בינואר 2023). "'Dr. Death': Peacock Anthology Series Adds Five To Recurring Cast For Season 2". Deadline Hollywood. ארכיון מ-23 בינואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
גאיה

ערך זה עוסק באלה יוונית קדומה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה, מיתולוגיה רומית 
 אלים מקבילים:  טרה, מאטקה זמלייה, יורד 
 אב:  כאוס 
 אם:  המרה 
 אחים:  ארוס
 בן או בת זוג:  אורנוס, קרונוס
 צאצאים:  Ourea, תיאה, קְרֶאוּסָה, יאפטוס, פונטוס, היפריון, טתיס, Aristaeus, אורנוס, ריאה, קרונוס, Syceus, Pheme, מאנס, Emphytus, Acmon, דיונה, Hyllus, אנטיאוס, כריבדיס, Abseus, טלצ'ינים, Adanus, מגארה, טיסיפונה, אלקטו, Gorgone, Phlyus, Glauce, Diophorus, Cepheus, דפנה, Dolos, אכידנה, Dolor, Effra, טריפטולמוס, דמסן, Colophonus, אוריביה, Aegaeon, Corydon, אטנה, Athos, Altercatio, Euonymus, תאומאס, מנמוסינה, פורקיס, Ephialtes, Clytius, Gyges, Porphyrion, Hippolytos, Gration, בריירוס, Brontes, מימס, Damysos, אוקיינוס, Eurymedon, Alpos, טיפון, Enceladus, Alcyoneus, קטו, Anax, Astraios, קריוס, נראוס, Arges, פויבה, תמיס, קויוס, טיטיוס, Pallas, Melia, Peloreus, Hoplodamus, Eurytos, Steropes, קוטוס, Polybotes, Otus, אפרודיטה 
 
גאיה (ביוונית: Γαῖα; צורה שירית של Γῆ, אדמה) היא כינוי להאנשה של כדור הארץ, שמה של האדמה בתרבויות מסוימות וכן שמה של אמא אדמה במיתולוגיה היוונית.
גאיה במיתולוגיה

נקראה ביוונית עתיקה מא גא - "אמא אדמה" וכך גם מקבילתהּ במיתולוגיה רומית: טֶרָה מאטר או טֶלוּס (Tellus). בשפה העברית מקובל, בעקבות כינויים אלה המונח "אמא אדמה".
על פי רוב המקורות גאיה נוצרה מתוך הכאוס. היא הולידה עם אוראנוס את פונטוס (הים השחור) ואת טרטרוס (השאול), הקיקלופים והטיטאנים שמהם נוצרו האלים האולימפיים. עם פונטוס היא הולידה אלי ים ומים (למשל את פורקיס).
אורנוס החביא את ילדיה של גאיה, ההקאטונכרים (Hecatonchires) הענקים בעלי מאה הידיים ואת הקיקלופים, בטרטרוס (בטן האדמה), כדי שלא יראו אור יום.
הדבר הכאיב לגאיה (תרתי משמע, בגלל שהם היו כלואים בתוכה וגם בגלל צער ילדיה), והיא יצרה אבן חלמיש אפורה וחצבה ממנה חרמש. את החרמש היא נתנה לטיטאנים ופקדה עליהם שיעזרו לה. קרונוס היה היחיד שהעיז, ובעזרת החרמש תקף את אביו אורנוס וסירס אותו.
מהדם שניתז על האדמה נולדו האריניות (אלות הזעם והנקמה), הגיגאנטים וחלק מהנימפות. לפי גרסה אחת, מהאשכים שהושלכו לים נולדה אפרודיטה.
לפי גרסה אחרת הדם שניתז אל הים גרם לו לרתוח ולהוציא קצף, שמתוכו יצאה פנינה ורודה ששטה לה אל חופי האי קפריסין, ומתוכה יצאה אפרודיטה אל אוויר העולם.
כאשר עלה קרונוס לשלטון, הוא גירש את ההקאטוניכרים ואת הקיקלופים בחזרה לטרטרוס.
שבועה בשמה של גאיה נחשבה ביוון כאחת השבועות החמורות ביותר, המחייבות את הנשבע לקיים את ההבטחה כמעט בכל מחיר.
בתרבות

בציורים נראה לרוב פלג גופה העליון של גאיה מעל האדמה.
בכמה ציורים נראית גאיה שכובה על פני האדמה כשמסביבה משרתיה. בציורים המופיעים על אגרטלים חוזר המוטיב של מסירת התינוק אֶריכתוניוס לאתנה .
ראו גם

השערת גאיה
טרה - מקבילתה במיתולוגיה הרומית
אמא אדמה
פצ'אמאמה
הערות שוליים

↑  Henry George Liddell, Robert Scott, A Greek-English Lexicon, γαῖα, www.perseus.tufts.edu
↑  מלך אתונה לעתיד, שלפי אגדות מסוימות נולד מהאדמה וגודל על ידי האלה אתנה
↑  מקורות אחרים כמו תאוגוניה של הסיודוס מספרים כי כל ארבעת האלים: כאוס (תוהו ובוהו), גאיה (אדמה), ארוס (אהבה) וטרטרוס (שאול) נוצרו ביחד, מקורות נוספים מספרים שגאיה היא בתו של כרונוס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561560805171  BnF: cb15082903h (data)  GND: 1045596809  LCCN: no2017086882  SUDOC: 136414621  VIAF: 305918621   WorldCat (עם VIAF): 305918621 
גאיה מושיטה את התינוק אריכתוניוס (Ἐριχθόνιος) (Erichthonius of Athens) לאתנה
צ'ארלי וילסון

צ'ארלס "צ'ארלי" נסביט וילסון (אנגלית: Charles Nesbitt Wilson; ‏1 ביוני 1933 – 10 בפברואר 2010) היה פוליטיקאי אמריקאי, ששירת כקצין בצי האמריקני וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם טקסס.
וילסון נודע הודות למעורבותו במבצע ציקלון, מבצע חשאי של ה-CIA לחימוש המוג'אהדין במלחמת אפגניסטן-ברית המועצות. סיפורו הונצח בספר "מלחמתו של צ'ארלי וילסון" (אנ'), שגם הפך לסרט (אנ').
חייו

צ'ארלי וילסון נולד בעיירה טריניטי שבטקסס. ב-1951 סיים את לימודיו בתיכון טריניטי והמשיך ללימודים באוניברסיטת סאם יוסטון, במהלכם עבר לאקדמיה הימית של ארצות הברית. את צעדיו הראשונים בפוליטיקה עשה וילסון בגיל 13, כשהוביל קמפיין נגד שכנו, חבר מועצת העיר צ'ארלס האזארד; זאת לאחר שכלבו של וילסון נכנס לחצרו של האזארד, ובתגובה הכניס חבר המועצה זכוכית מרוסקת לאוכל של הכלב, שגרם לדימום פנימי ולבסוף למותו. ביום הבחירות הסיע וילסון לקלפיות 96 מצביעים פוטנציאליים, בעיקר שחורים משכונות עניות. בכל פעם שעזבו את מכוניתו לכיוון הקלפי, אמר להם שהוא לא רוצה להשפיע על הצבעתם, אך שייקחו לתשומת לבם שהאזארד הרג את כלבו במתכוון. בסופו של דבר הפסיד האזארד בפער של 16 קולות.
בשנים 1956–1960 שירת בצי האמריקני והגיע לדרגת לוטננט (מקבילה לסגן בצה"ל). לקראת סוף שירותו הצטרף לפנטגון, כחלק מיחידת מודיעין החוקרת את כוחה הגרעיני של ברית המועצות. ב-1960 נרשם לבחירות לבית הנבחרים הטקסני מטעם מחוז מגוריו. זאת כנגד חוקי הצבא, לפיהם חיילים בשירות פעיל מנועים מלהחזיק במשרות ציבוריות. וילסון חזר לשירות, אך בזכות משפחתו וחבריו, שעברו מדלת אל דלת, נבחר לתפקיד. ב-1961, בגיל 27, נשבע לתפקיד באוסטין, בירת טקסס. ב-12 השנים הבאות נודע וילסון בבית הנבחרים כ"ליברל מלאפקין". במהלך כהונתו הוא פעל למען סיוע רפואי והקלות מס לקשישים, לקבלת תיקון לחוקת ארצות הברית שיבטיח זכויות שוות לנשים ולחקיקת חוק שכר מינימום. כמו כן, היה מהפוליטיקאים הטקסנים היחידים שהאמין כי הבחירה האם להמשיך היריון או לעבור הפלה צריכה להיות בידי האישה ההרה. בפן האישי, היה ידוע וילסון בחיי ההוללות שלו, שכללו גם שתיית משקאות משכרים מרובה ואף שימוש בקוקאין.
ב-1972 נבחר וילסון לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני של טקסס. הוא נכנס לתפקיד ב-3 בינואר 1973 וכיהן 12 כהונות רצופות, עד ה-8 באוקטובר 1996. בשלהי שנות ה-70, תמך וילסון בממשלו הימני של נשיא ניקרגואה אנסטסיו סומוזה, על אף ניסיונו של האחרון לשחד את וילסון. הוא ראה בסמוזה בעל ברית של ארצות הברית שהופקר ופעל בבית הנבחרים להעברת כספים שיצילו את ממשלו ואף איים לבטל את הסכמי טוריחוס-קרטר אם ארצות הברית לא תחדש את תמיכתה בסומוזה. וילסון ארגן פגישה בין נשיא ניקרגואה לסוכן CIA, שהציע כוח של כ-1000 מיוצאי ה-CIA שיילחם למענו, אך הפגישה התפוצצה לאחר סירובו של סומוזה לשלם 100 מיליון דולר בעבור הכוח.
ב-1980 החל לפעול למען המוג'אהדין באפגניסטן במסגרת מבצע ציקלון: בתוקף תפקידו כחבר ועדת המשנה לתקציב ההגנה, שאחראית על מימון מבצעים של ה-CIA, הורה להכפיל את הסיוע שניתן ללוחמים האפגנים. ב-1983 הגדיל את הסיוע ב-40 מיליון דולר נוספים, כש-17 מיליון מתוכם הוקצו לרכישת נ"מ נגד מסוקי המיל מי-24 הסובייטים. שנה לאחר מכן, בניגוד למדיניות הסוכנות, פנה לוילסון סוכן ה-CIA גאסט אברקוטוס בבקשה להגדיל את התקציב ב-50 מיליון דולר. וילסון הסכים ושכנע את הקונגרס כשאמר "לארצות הברית אין שום קשר להחלטת האנשים הללו להילחם... אך נהיה ארורים אם ניתן להם להילחם עם אבנים". בהמשך השנה, העביר לאפגנים גם כ-300 מיליון דולר מכספי הפנטגון. על מאמציו אלו, קיבל וילסון מדליית הוקרה מה-CIA, והיה האזרח הראשון לקבלה.
ב-1997 פרש וילסון מהקונגרס ועבר לגור בלאפקין שבטקסס. בפברואר 1999 נישא לברברה אלברסטדט. בספטמבר 2007, לאחר חודשיים ברשימת ההמתנה, הושתל בגופו לב של תורם בן 35. וילסון נפטר כתוצאה מדום לב ב-10 בפברואר 2010.
בתרבות הפופולרית

סיפורו של וילסון ומאמציו לחימוש האפגנים הונצחו בספר "מלחמתו של צ'ארלי וילסון" מאת ג'ורג' קרייל השלישי שיצא בשנת 2003. ב-2007 הפך הספר לסרט בו גילם את וילסון השחקן טום הנקס.
וילסון משחק תפקיד מפתח בספר "מלחמות רוחות רפאים" מאת העיתונאי זוכה הפוליצר סטיב קול.
בדצמבר 2007 שודרה בערוץ ההיסטוריה תוכנית תעודה בת שעתיים בשם "סיפורו האמיתי של צ'ארלי וילסון".
הערות שוליים

1 2  יואב פרומר, הישראלים של צ'רלי, באתר nrg‏, 4 ביולי 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009645124705171  GND: 141072385  ISNI: 0000 0000 7782 296X  LCCN: no95037665  NARA: 10573879  NDL: 01088202  NKC: xx0079804  NTA: 276379799  SNAC: w6sn46h7  US Congress: W000570  VIAF: 85826272   WorldCat (עם VIAF): 85826272
עולם היורה: מחנה הקרטיקון

| --- | --- |

 מבוסס על:  עולם היורה
 סוגה:  הרפתקאות מדע בדיוני
 יוצרים:  זאק סטנץ' 
 מדבבים:  שון גיאמברון ריאן פוטר ג'נה אורטגה קאוסאר מוחמד רייני רודריגז 
 פרסים:  Annie Award for Outstanding Achievement for Animated Effects in an Animated Television/Broadcast Production 
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום התרחשות:  איסלה נובלר 
 מספר עונות:  5 + ספיישל
 מספר פרקים:  50
 הפקה
 מפיק:  סקוט קרמר ליין לוראס סטיבן שפילברג פרנק מרשל קולין טרוורו
 חברת הפקה:  דרימוורקס הנפשה 
 הפצה:  נטפליקס, Yaz 
 מוזיקה:  ליאו בירנברג 
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  18 בספטמבר 2020 – 21 ביולי 2022
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
עולם היורה: מחנה הקרטיקון (באנגלית: Jurassic World: Camp Cretaceous) היא סדרת הנפשה ממוחשבת אמריקאית של זיכיון פארק היורה, המבוסס על דינוזאורים ששוחזרו גנטית על אי ליד קוסטה ריקה.
הסדרה מבוססת על הסרט הרביעי של פארק היורה והיא הסדרה הראשונה שיצר הזיכיון, לאחר שסדרות נוספות שניסו לייצר כשלו (למעט כמה סרטי לגו קטנים, שאינם חלק מהקאנון). היא הופקה בשיתוף של נטפליקס וסרטי יוניברסל כשהעונה הראשונה הופצה בנטפליקס ב-18 בספטמבר 2020, העונה שנייה עלתה ב-22 בינואר 2021, העונה השלישית עלתה ב-21 במאי 2021, העונה הרביעית עלתה ב-3 בדצמבר 2021 והעונה החמישית והאחרונה בסדרה עלתה ב-21 ביולי 2022. בנוסף פרק ספיישל אינטרנטי יצא לנטפליקס ב-15 בנובמבר 2022. הסדרה זכתה להצלחה מסחררת וצברה מעל ל-720 מיליון צופים.
ב-24 במאי 2024 עלתה לנטפליקס סדרת המשך בשם: "עולם היורה: תאוריית הכאוס". היא מתרחשת כשש שנים לאחר אירועי סדרה זו.
המפיקים של הסדרה הם סקוט קרמר, ליין לוראס, סטיבן שפילברג, פרנק מרשל וקולין טרוורו.
תקציר העלילה

אירועי עונה ראשונה של הסדרה חלים במקביל לאירועי הסרט הרביעי בסדרה, במהלכה חבורת הרפתקנים צעירים המבקרים בפארק "עולם היורה", מתרחקת מאזור המבקרים הבטוח ללב הפארק. באותה עת חלה ההימלטות של האינדומינוס רקס - ההיברידי הקטלני שפותח במיוחד ויצירת הכאוס הכולל בפארק והחבורה נאלצת לשרוד על האי ללא ציוד וללא עזרה, תוך עזרה אחד לשני. המשך העלילה עד לסיומה חלים לאורך אירועי הסרט החמישי, אשר מסתיים בבריחת הדינוזאורים מאחוזת לוקווד.
תקציר העלילה > פרק ספיישל

ההפרתקאה הנסתרת: יצא ב-15 בנובמבר 2022 ובו הצופה משפיע על עלילת הסיפור, אשר חל בין עונה 2 ל-3 ובה החבורה מחפשת מזון ומגלה את מאגרי המזון שהשאיר באי חוקר מסתורי שהזהיר מקריסת הפארק, תוך שהחבורה מנסה להימלט מטרבוזאורוס זועם העוקב אחריהם.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמדים | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | פרסי אמי לתוכניות לילדים ולמשפחה | הודעת קידום המכירות הטובה ביותר | קמפיין עונה 5 | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  JURASSIC WORLD CAMP CRETACEOUS SEASON 2: NETFLIX RENEWAL STATUS AND POTENTIAL RELEASE DATE REVEALED, באתר Hitc,‏ 18 בספטמבר 2020
↑  Michael Schneider, Children’s & Family Creative Arts Emmys 2023 Full Winners List: Disney, Netflix Lead, Variety, ‏2023-12-17 (באנגלית אמריקאית)
| סטיבן ספילברג |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שוגרלנד אקספרס (1974) • מלתעות (1975) • מפגשים מהסוג השלישי (1977) ‏• 1941 (1979) • שודדי התיבה האבודה (1981) • אי.טי. (1982) • אזור הדמדומים: הסרט (1983) • אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) • הצבע ארגמן (1985) • אימפריית השמש (1987) • אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) • תמיד (1989) • הוק (1991) • פארק היורה (1993) • רשימת שינדלר (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • אמיסטד (1997) • להציל את טוראי ריאן (1998) • אינטליגנציה מלאכותית (2001) • דו"ח מיוחד (2002) • תפוס אותי אם תוכל (2002) • טרמינל (2004) • מלחמת העולמות (2005) • מינכן (2005) • אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) סוס מלחמה (2011) • לינקולן (2012) • גשר המרגלים (2015) • העי"ג (2016) •‏ העיתון (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • סיפור הפרברים (2021) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סרטים שהפיק | פולטרגייסט (1982) • גרמלינס (1984) • בחזרה לעתיד (1985) • הגוניס (1985) • סיפור אמריקאי (1986) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יום במלכודת (1987) • המסע לעמק החלומות (1988) • מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) בחזרה לעתיד 2 (1989) • ארכנופוביה (1990) • בחזרה לעתיד 3 (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • פסגת הפחד (1991) • פייבל במערב הפרוע (1991) • קספר (1996) • טוויסטר (1996) • גברים בשחור (1997) • פגיעה קטלנית (1998) • המסכה של זורו (1998) פארק היורה 3 (2001) • גברים בשחור 2 (2002) • האגדה של זורו (2005) • זכרונותיה של גיישה (2005) • גיבורי הדגל (2006) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • רובוטריקים (2007) • לכודים ברשת (2008) • רובוטריקים 2 (2009) • רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011) • גברים בשחור 3 (2012) • מסע של מאה צעדים (2014) • עולם היורה (2015)  • העי"ג (2016) •‏ העיתון‏ (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סדרות שהפיק | עלילות טייני טון (1990-92) • אנימניאקס (1993-98) • פינקי והמוח (1995-98) • אחים לנשק (2001) • The Pacific (2010) • השמיים נופלים (2011-15) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-22) • עולם היורה: תאוריית הכאוס (2024-) |  |
אמת או שקר: השעשועון

| --- | --- |
 סוגה:  שעשועון 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אמת או שקר: השעשועון (באנגלית: Bullsh*t: The Game Show) היא סדרת ריאליטי באורך עשרה פרקים, שהופקה על ידי נטפליקס ב-2022, בהנחייתו של האווי מנדל.
בניגוד למשחקי טריוויה מקובלים, המטרה באמת או שקר אינה לענות בהכרח את התשובה הנכונה (אם כי זה ודאי עדיף), אלא להצליח לשכנע לפחות אחד משלושה בני אדם שהמתמודד יודע על מה הוא מדבר.
מבנה ההתמודדות

בכל שלב, מתמודד אחד משחק טריוויה בזמן ששלושה מתמודדים המעוניינים לתפוס את מקומו אחרי שיסיים, בין אם יצליח לקחת כסף ובין אם יודח, עומדים מולו על הפודיום ומשמשים כמעין שופטים. לכל אחד מהצדדים מטרות משלו, כדלקמן.
המתמודד, מיד לאחר שצפה עם שאר המועמדים בשאלה, לוחץ על התשובה במסך הגלוי לעיניו בלבד, ורואה מיד האם ענה תשובה נכונה או שגויה. לאחר מכן, עליו להסביר לשלושת ה'שופטים' מה הוא ענה ולמה הוא כל כך בטוח בעצמו (על בסיס ידע קודם, ניחוש מושכל וכדומה). המטרה: לגרום לפחות לאחד מהם להאמין לו. אם המתמודד ענה את התשובה הנכונה, או אם הוא שגה בתשובתו אבל לפחות אחד מהשלושה האמין לו, הוא ממשיך לשלב הבא. אם הוא ענה תשובה שגויה ושלושת ה'שופטים' זיהו שהיא שגויה, הוא נכשל ומסיים את המשחק.
ה'שופטים' מצדם צריכים לדייק באופן מקסימלי, משום שכאשר המתמודד יסיים, אזי מי משלושתם שדייק באחוז הגבוה ביותר של פעמים וידע אם המתמודד ענה נכונה או בילף, יהיה זה שיחליף אותו ויתפוס את מקומו כמתמודד הבא. אחת לכמה פרקים מוחלפים חלק מה'שופטים' הללו.
הסכומים נעים מ-1,000 דולר בשאלה הראשונה ועד מיליון דולר לאחר עשר שאלות. למתמודד יש שני מנעולים שהוא יכול להציב על סכום שכבר השיג, כשלאחר השימוש במנעול הראשון הוא נדרש לעבור לפחות 3 שאלות נוספות לפני שישתמש במנעול השני. לכן, מתמודדים רבים נוטים להשתמש במנעול הראשון בשאלה הראשונה, כדי שיוכלו להשתמש בשני כבר בשלב בו ישיגו 50,000 דולר. בנוסף, לאחר כל שאלה המתמודד יכול לבחור שלא להמשיך ולפרוש עם הכסף שצבר.
הערות שוליים

↑  מיכל קדוש, ‏לקראת בינג' סופ"ש: סדרות בנטפליקס שגרמו לנו להיצמד למסך, באתר מעריב אונליין, 28 באפריל 2022
↑  אריאל פייגלין, ביקורת סדרה: למה לשחק טריוויה כשאפשר לשקר כאילו אין מחר?, באתר ערוץ 7, 1 במאי 2022
אבי מסיקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1980 (בן 44) ישראל תל אביב
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 סוגה:  ראפ והיפ-הופ מוזיקה מזרחית זמר עברי
 שפה מועדפת:  עברית 
 
אבי מסיקה (נולד ב-14 באפריל 1987) הוא זמר-יוצר ישראלי.
ביוגרפיה

אבי מסיקה נולד וגדל בשכונת יד אליהו בתל אביב. הוא למד בתיכון "אורט תל השומר".
החשיפה של אבי למוזיקת היפ הופ החלה רק בגיל 20, כשהתגורר בלונדון למשך שנה, הלך למסיבות היפ הופ, והתרשם מלהקות כגון Bomfunk MC's, ומהאווירה ששררה במסיבות. באותן מסיבות הכיר מסיקה את הזמר הבריטי קרייג דייוויד, ובעקבותיו החליט להתמקד בתחום.
לאחר ששב לישראל, למד לבדו הפקה מוזיקלית, דרך טכנאי אולפן שהסתכל עליהם, ופנה לעבוד עם הרכבי היפ הופ שונים, ביניהם סאבלימינל (בפרויקט הזהירות בדרכים "לי זה לא יקרה") וכלא 6.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2004 הוציא מסיקה את סינגל הבכורה שלו בשם "תני לי אהבה". השר התפרסם במהרה, ובעקבותיו החל מסיקה להופיע באירועים. למרות הצעות רבות שקיבל מחברות תקליטים, סירב אבי לכולן, ופתח חברת התקליטים עצמאית בשם "ד.מ כחול לבן". בחברת התקליטים הוחתמו אמני היפ הופ ישראלים, כגון דנידין ושורטי.
ביוגרפיה > שיתופי פעולה

מסיקה שיתף פעולה עם אמנים ישראלים רבים, והוציא בין היתר את השירים:
"זה רק בינינו" (2004) עם מאיה בוסקילה.
"כשאת לצידי" (2009) עם הראפר רון נשר.
"הסולטן" (2012) עם נסרין קדרי.
"באה לי טוב" (2012) עם סאבלימינל וקובי פרץ.
"אוהבת לרקוד" (2014) עם קטריקס ודורון ביטון.
"לא כמו כולם" (2014) עם קטריקס ודורון ביטון.
"שחרר" (2016) עם עודד פז.
"קצת ממך" (2016) עם כוכבי הרשת אלעד וליהי.
"בינת אל סולטן" (2016) עם נסרין קדרי, המבוסס על השיר המצרי "יא בינת אל סולטן".
"שמש רק עליי" (2019) עם שחר חסון.
ביוגרפיה > קריירה בינלאומית

בשנת 2013 קיבל מסיקה הצעה מאולפני Area 51 NYC Recording Studios בניו יורק, לשמש כעוזר מפיק בהפקה בינלאומית. בעקבות הפקה זו החל מסיקה לעבוד עם אמנים נוספים מהעולם כמו מיק מיל ואייסאפ רוקי. שנה לאחר מכן הקים מסיקה את חברת התקליטים ARECORDS.
בשנים 2017 עד 2019 עבד מסיקה עבר בניו יורק, מיאמי, ולוס אנג'לס עם אמנים מהתעשייה בארצות הברית.
בשנת 2020 הוציא מסיקה את אלבומו החמישי.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מסיקה התחתן בשנת 2010 ולו שלושה ילדים, שניים מהם מנישואיה הקודמים של אשתו. באותה השנה נפצע קשה ברגלו בתאונת אופנוע וכתוצאה מכך היה בתקופת שיקום למשך כשמונה חודשים.
דיסקוגרפיה

מציאות מדומה (2004)
ילדים גדולים (2004)
קצת אחרת (2006)
כשאת לצידי (2009)
הערות שוליים

↑  מיקי נירון, ‏תראו מי חזר, באתר ‏מאקו‏, 23 במרץ 2020
↑  אסף נבו, ‏אבי מסיקה: "אחרי התאונה שכבתי עם הרגל מרוסקת ובכיתי", באתר ‏מאקו‏, 2 בספטמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312820105171  ISNI: 0000 0000 6966 6354  MusicBrainz: 2437c88f-666f-4e49-b854-55a93e2acf8b  VIAF: 297308309   WorldCat (עם VIAF): 297308309
המחאה נגד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו

| --- | --- |

בית אגיון • כיכר צרפת (ירושלים) • רחוב הדר (ביתו הפרטי של בנימין נתניהו) (קיסריה) • כיכר הבימה • גן צ'ארלס קלור • מחלף קפלן (תל אביב) • מוקדים נוספים
 חלק מהמחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש, המחאה נגד ממשלת ישראל השלושים ושבע והמחאה נגד הרפורמה המשפטית
 
 תאריכי המאבק:  יוני 2020 – 12 ביוני 2021 (כשנה) 
 קואורדינטות:  31°46′30″N 35°13′03″E﻿ / ﻿31.77501°N 35.21751°E﻿ / 31.77501; 35.21751
 עילה:  ב־2020: משפט נתניהו  משבר הקורונה בישראל החל מ־2023: עלייתה של ממשלת ישראל ה-37  מלחמת חרבות ברזל
 מטרה:  התפטרותו של בנימין נתניהו
 שיטת המאבק:  הפגנות, אקטיביזם ברשת
 סטטוס:  מתמשך
 
המחאה נגד בנימין נתניהו המוכרת גם כמחאת בלפור וכמחאת הדגלים השחורים הייתה סדרה של מחאות ציבוריות מתמשכות, שהתעוררו במספר רב של מוקדים בישראל בעקבות הגשת כתב האישום נגד ראש הממשלה בנימין נתניהו.
המחאות התרחשו החל ממאי 2020, שאז הוגש כתב האישום - ועד מאי 2021, מעט לפני השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש, והן התמקדו בדרישה להתפטרותו של נתניהו מתפקידו. המפגינים מחו נגד המשך כהונתו של נתניהו בעת שמשפט פלילי מתנהל נגדו, בין היתר בשל הטענה כי הוא מעדיף את טובתו האישית והמשפטית על פני טובתה של המדינה, ודרשו לחקור את פרשת הצוללות. בהמשך ההפגנות התנהלו גם כנגד הפעלת סגרים והגבלת חופש התנועה כחלק מהמאבק נגד התפשטות נגיף הקורונה.
אחד ממוקדי ההפגנות המזוהים ביותר עם המחאות היה המתחם הסמוך למעון ראש הממשלה, ברחוב בלפור בירושלים, שאף העניק למחאה את הכינו מחאת בלפור.
רקע

בקיץ 2016, לאחר שפורסם כי נתניהו נחקר במשטרה בחשדות לעבירות מתחום טוהר המידות, החלה מחאה של קבוצה קטנה של אזרחים נגד המשך שלטונו של בנימין נתניהו. המחאה זכתה בהמשך לכינוי "מחאת היחידים". המוחה הראשון היה דוד פלדשטיין. זמן קצר לאחר מכן, הצטרפו למחאתו אחרים ובהם תת-אלוף במילואים אמיר השכל. הם עמדו יחידים או בקבוצות קטנות בצמתים ברחבי ישראל ונשאו שלטים שהמסר שלהם היה: "אוהבים את ישראל נפרדים מנתניהו". במקביל, פתחו חושף השחיתות רפי רותם ואייבי בנימין בהפגנה מול ביתו של אביחי מנדלבליט, שמונה באותה עתה ליועץ המשפטי לממשלה. השניים התנגדו למינויו של מנדלבליט לתפקיד, מאחר שהיה לפני כן מזכיר הממשלה של נתניהו, וטענו שמי שנושא בתפקיד היועץ חייב להיות חף מהיכרות קרובה עם ראש הממשלה. המוחים הפגינו מדי שבוע מול ביתו של מנדלבליט בפתח תקווה.
בנובמבר 2016 הצטרף למחאתם מני נפתלי, לשעבר אב הבית במעון ראש הממשלה, שהביא לחשיפת פרשת המעונות שבה הורשעה שרה נתניהו, ופרשת המתנות שבעקבותיה הוגש נגד נתניהו כתב אישום בתיק 1000. מקיץ 2018 החליפה את מני נפתלי עורכת הדין סיגלית קסלר, שערכה תחקיר על פרשת הצוללות והציפה אותה. המחאות מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה התקיימו בכל מוצאי שבת, ואנשים נוספים הצטרפו אליהן. עם ריבוי המפגינים הועתקה ההפגנה בהוראת המשטרה לכיכר גורן, כ-500 מטר מביתו של מנדלבליט.
בדצמבר 2017 יזמו המוחים הפגנה בתל אביב ומצעד בשדרות רוטשילד, נגד חוק ההמלצות ו"החוק הצרפתי" שנועדו לסכל אפשרות של הגשת כתבי אישום נגד נתניהו. ההפגנה נקראה "מצעד הבושה" ולקחו בה חלק עשרות אלפי אנשים ובהם אביה אלף, חנה קים, עוזי ארד וירון זליכה. באמצע 2017 התפצלה הקבוצה הגרעינית של המחאה, חלק ובהם מני נפתלי המשיכו להפגין בכיכר גורן בפתח תקווה, ואילו אחרים בהובלת ישי הדס, אלדד יניב, חיים שדמי, ועורך הדין גונן בן יצחק הפגינו בכיכר הבימה תחת המותג Crime Minister, שם שהגתה הפעילה מירי ניר. הם ייסדו את עמותת חוזה חדש במטרה לממן את המחאה.
ההפגנות המשיכו מדי שבוע במוצאי שבת בכיכר גורן, בכיכר הבימה, וב-20 אתרים נוספים. בהם נהריה, עכו, חיפה, עפולה, רחובות, נס ציונה, כיכר פריז בירושלים, צמח, כפר סבא ורעננה. לאחר הריגתו של סלומון טקה התעורר גל מחאה סוער נגד האלימות המשטרתית, וההפגנות נפגשו מול ביתו של היועץ המשפטי לממשלה, בכיכר גורן, וסמוך לבתיהם של שר המשפטים, השר לביטחון פנים וראשת המחלקה לחקירת שוטרים. המחאה בכיכר גורן הסתיימה בסוף 2019 עם הגשת כתבי האישום בתיקים 1000, 2000 ו-4000.
רקע > מחאת הדגלים השחורים

במרץ 2020, לאחר הבחירות לכנסת ה-23 החלה "מחאת הדגלים השחורים" על רקע הטלת הרכבת הממשלה על יו"ר כחול לבן בני גנץ, על ידי נשיא המדינה ראובן ריבלין. יושב ראש הכנסת היוצאת יולי אדלשטיין סירב לפנות את מקומו ליו"ר חדש, במטרה למנוע הקמת ועדה לדיון בהסרת החסינות של נתניהו. שקמה שוורצמן ברסלר ואחיה אייל וירדן שוורצמן יזמו שיירות מחאה לכנסת וכן הפגנות סמוך לבתי חברי הכנסת ממפלגת חוסן לישראל. ראש הממשלה לשעבר אהוד ברק נרתם וקרא ברשתות החברתיות להניף דגלים שחורים מהמרפסות והחלונות. מחאה זו התרחבה והובילה החל מיולי 2020 למחאת הגשרים והצמתים ברחבי הארץ (ראו פירוט בהמשך הערך).
תנועת "הדגלים השחורים" ותנועות נוספות, הודיעו על פירוקה של המחאה לאחר השבעת ממשלת ישראל השלושים ושש ב-24 ביוני 2021.