stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודביק קרייצ'י
ביוגרפיה > משבר הסודטים

באותה תקופה, היטלר החל לחמש את גרמניה ולשדר מסרים מאיימים כלפי צ'כוסלובקיה שהיה בה מיעוט גרמני גדול. קרייצ'י הבין שפלישה גרמנית היא רק עניין של זמן, ולפיכך החל בניסיונות להעביר את הצבא הצ'כוסלובקי מודרניזציה מואצת, ולהקים סדרת ביצורים על הגבול עם גרמניה. במקביל, הוא הכין תוכניות חדשות במטרה לאפשר גיוס מהיר של הצבא במקרה מלחמה.
בספטמבר 1938 דרש היטלר מצ'כוסלובקיה להעביר אליו את חבל הסודטים המיושב בגרמנים-אתנים. קרייצ'י שלח מזכר לפוליטיקאים וטען בפניהם שהצבא מוכן למלחמה, ואסור להיכנע לסחטנות הגרמנית. ב-12 בספטמבר פתחו הגרמנים הסודטים במרד. קרייצ'י שלח כוחות צבא שדיכאו את המרד, והממשלה הצ'כוסלובקית נאלצה להכריז על ממשל צבאי. קרייצ'י חשש שהיטלר ישתמש בדיכוי המרד כתירוץ לפלוש לצ'כוסלובקיה, ולפיכך הפציר בממשלה להכריז על גיוס כללי. הממשלה סרבה מחשש שהגיוס יהווה עילה לפלישה גרמנית. קרייצ'י פנה גם לממשלות צרפת ובריטניה לתמוך בהצעתו לגיוס כללי, אולם הן ניצבו לצד הממשלה וקראו לפשרה מול גרמניה. כשראה שבקשותיו לא נענות, קרייצ'י הגיש את התפטרותו לממשלה, אולם היא סירבה לאשר אותה.
רק ב-23 בספטמבר, לאחר שנראה היה שאין מנוס ממלחמה, הסכים הנשיא אדווארד בנש להכריז על גיוס כללי. בנש מינה את קרייצ'י לגנרליסימו ומפקד עליון של הצבא הצ'כוסלובקי, וקרייצ'י מינה את ולדימיר קאידוש לרמטכ"ל הזמני. הגיוס הושלם במהירות תוך שלושה ימים, והצבא החל לנוע אל הגבול בכיוון המשוער של המתקפה הגרמנית. ב-29 בספטמבר, התכנסו במינכן נציגים מגרמניה איטליה, צרפת ובריטניה כדי לדון במשבר. צ'כוסלובקיה לא הוזמנה לפסגה, ורק בסיומה היא עודכנה לגבי תוצאותיה. הוחלט שחבל הסודטים יעבור לגרמניה. בנש זימן אליו את קרייצ'י, שהגיע לפגישה בלוויית כמה גנרלים נוספים. הם הפצירו בבנש לא להיכנע לדרישות ההסכם, אולם בנש לא עמד בלחץ המעצמות ונכנע להסכם. כמה גנרלים השתעשעו ברעיון ליזום הפיכה צבאית, אולם קרייצ'י סרב.
כפי שקרייצ'י חזה, הסחטנות הגרמנית רק התגברה בעקבות הסכם מינכן. הונגריה ופולין דרשו גם הן שטחים מצ'כוסלובקיה, וסלובקיה הכריזה על עצמאות. בעקבות דרישה גרמנית, נאלץ קרייצ'י לבטל את הגיוס הכללי ולהקטין את הצבא. ב-1 במרץ 1939 דרשו הגרמנים את פיטוריו. הממשלה לא הספיקה למנות לו מחליף, שכן שבועיים לאחר מכן כבר כבשו הגרמנים את הארץ ללא אף ירייה.
ביוגרפיה > אחריתו

לאחר פרישתו חי קרייצ'י בפראג, הוא ניסה לעזוב את הארץ מספר פעמים, אולם לשווא. הוא תמך בחשאי בתנועת המחתרת של ירוסלב קוופיל. ב-14 באוקטובר 1941 הוא נעצר בידי הגסטאפו ונשלח למחנה טרזיינשטאט. ביולי 1942 הוא שוחרר במפתיע. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה שוחררה של צ'כוסלובקיה משלטון גרמני, ניסה קרייצ'י להתגייס מחדש לצבא, אולם השלטון הקומוניסטי החדש במדינה לא אהד אותו. הוא הורד לדרגת חייל פשוט והפנסיה שלו בוטלה. הוא נאלץ לעבוד במפעל כפתורים כדי להתפרנס. ב-1969 הוענקה לו קצבה ממשלתית.
הוא נפטר ב-9 בפברואר 1972.
לטאה תנינית סינית

| לטאה תנינית סינית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
אינפרא־סדרה:: דמויי קמטן
משפחה:: סיניזאוריים
סוג:: לטאה תנינית סינית
מין:: לטאה תנינית סינית
שם מדעי
 Shinisaurus crocodilurus ‏אהל, 1930

לטאה תנינית סינית (שם מדעי: Shinisaurus crocodilurus), היא לטאה גדולה, יחידה בסוגה והיא המין היחיד ששרד במשפחת הסיניזאוריים (Shinisauridae). לטאה זו חיה בטבע רק ביערות הקרירים של וייאטנאם - במחוז קואנג נין ושל סין במחוזות חונאן, גואנגשי וגוויג'ואו.
לטאה זו קרובה מעט לקמטניים ומשפחת ההלודרמיים ובעבר הייתה שייכת למשפחת הקסנוקזאוריים (Xenosauridae). היא מגיעה לאורך 40–46 ס"מ והיא בעלת קשקשים גבשושיים על גופה האפור. גבשושיות אלה היקנו לה את שמה עקב דמיונם לשריון תנין. היא בעלת צוואר קצר ולסתות גדולות וקצרות, זנב ארוך ותחתית אדומה מפוספסת בצדדים בשחור.
הלטאה נמצאת רוב זמנה בין העצים או במים רדודים ביערות בהם היא חיה ומחפשת תולעים, חלזונות, ראשנים וחרקים. בשבי הם ניזונים בעיקר מגורי עכברים.
הלטאה מצויה בסכנת הכחדה בטבע עקב סחר לחיות מחמד ובעיקר בגלל אובדן בית גידולה.
הערות שוליים

↑  לטאה תנינית סינית באתר הרשימה האדומה של IUCN
לטאות דרווין

| לטאות דרווין |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
אינפרא־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: לטאות דרווין
שם מדעי
 Leiosauridae

לטאות דרווין (שם מדעי: Leiosauridae) היא משפחת לטאות החיות באמריקה הדרומית במדינות ברזיל, פרגוואי, אורוגוואי וארגנטינה מהאמזונאס ונהר מדיירה בצפון עד לארץ האש בדרום.
לטאות אלה הן קרובותיהן של האיגואניים ושל הטרופידוריים ולהן זנבות ארוכים, צבעים בולטים ועיניים בולטות וחדות. רוב המינים חיים על הקרקע, אך חלקם גם בין העצים. הם ניזונים בעיקר מחרקים ומפרוקי-רגליים אחרים. משפחה זו כוללת 36 מינים.
לטאות אלה קרויות ע"ש צ'ארלס דרווין, ההוגה של תורת האבולוציה שגם חקר את פני אמריקה הדרומית ונתקל באיגואנה Diplolaemus darwinii, ממנה שם המשפחה.
מיון

סוג Diplolaemus - בו 4 מינים
סוג Leiosaurus - בו 4 מינים
סוג Pristidactylus - בו 10 מינים
לאורה פלדברה

| --- | --- |

לאורה במהלך מסיבת עיתונאים באירוויזיון 2017
 לידה:  30 באוגוסט 1988 (בת 36) טרטו 
 מוקד פעילות:  אסטוניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מקום לימודים:  האקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון מכללת ברקלי למוזיקה
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  אסטונית 
 חברת תקליטים:  Moonwalk Records 
 בן או בת זוג:  Joel Remmel (2014–2016) 
 www.lauraofficial.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לאורה פלדברה (באסטונית: Laura Põldvere; נולדה ב-30 באוגוסט 1988) היא זמרת אסטונית.
ביוגרפיה

פלדברה נולדה ב-30 באוגוסט 1988 בטרטו שבאסטוניה.
היא למדה באקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון. בשנת 2005 ייצגה את אסטוניה באירוויזיון כחלק מלהקת "סאנטרייב", לאחר מכן היא ניסתה מספר פעמים נוספות לייצג את המדינה בתחרות.
בשנים 2007 ו-2009 הכריזה על הניקוד האסטוני באירוויזיון.
ב-2007 יצא אלבומה הראשון הנקרא "Muusa" ובאותה שנה החלה ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה.
ב-2009 יצא אלבומה השני "Ultra", ב-2011 הוציאה את האלבום "Sädemeid taevast" המכיל סינגלים שהוציאה בין השנים 2005 ל-2011.
בשנת 2017 ייצגה שוב את אסטוניה באירוויזיון 2017 עם השיר Verona, אותו ביצעה עם קויט טומה. השיר לא העפיל לשלב הגמר.
בשנת 2020 היא השתתפה בקדם האסטוני לאירוויזיון 2020. היא העפילה לגמר וזכתה ב-100% מהצבעות הציבור האסטוני. ב-29 בפברואר, פלדברה זכתה במקום ה-11, ולא נבחרה לייצג את ארצה באירוויזיון. ב-20 בפברואר 2021, לאורה זכתה במקום השביעי והאחרון בקדם הפיני לאירוויזיון 2021.
ביוגרפיה > חייה האישיים

לורה נישאה לפסנתרן ג'ואל רסמוס רמל בשנת 2013. הם התגרשו בשנת 2016.
הערות שוליים

↑  "Eurovision Laura Põldvere wins Estonian talent show - ESCToday.com". Eurovision News, Polls and Information by ESCToday (באנגלית אמריקאית). 2004-10-20. נבדק ב-2018-11-24.
↑  "Täna ilmub Laura esikalbum «Muusa»". Postimees (באסטונית). נבדק ב-2018-11-24.
↑  Koit Toome and Laura to bring 'Verona' to Kyiv - Eurovision Song Contest Tel Aviv 2019, www.eurovision.tv
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7850 1578  MusicBrainz: f4b6f478-1bf6-4630-a9f3-456bc9d4b9e4  VIAF: 17549272   WorldCat (עם VIAF): 17549272
לטאה שטוחת-אף

| לטאה שטוחת-אף |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: חולייתנים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
משפחה:: לטאיים
סוג:: לטאה שטוחת-אף
שם מדעי
 Meroles ‏גריי, 1838

לטאה שטוחת-אף (שם מדעי: Meroles) היא סוג במשפחת הלטאיים של זוחלים החיים במדבריות של אפריקה, ובעלי הסתגלות לחיים בהם. הם נפוצים בעיקר במדבר נמיב היבש.
לטאות אלה קרובות לסוגים Eremias (אנ') ו-Lacerta (אנ') שכמותם חיים באזורים חמים ויבשים.
לטאות אלה בעלות רצועות על עורם הצהוב בדומה לסביבה החמה. הן בעלות אף שטוח מעט ורגליים ארוכות בעלות טפרים ארוכים ושטוחים. כשלטאה כזו הולכת במדבר היא מרימה חלק מהרגליים למעלה כדי שלא יחטפו כויית חום ומדי פעם מחליפה בין הרגליים. היא פעילת יום ומחפשת יצורים קטנים כמו חיפושיות ליזון מהם.
מינים

לטאת אנצ'ייטה שטוחת-אף (Meroles anchietae)
Meroles ctenodactylus
Meroles cuneirostris
Meroles knoxii
Meroles micropholidotus
Meroles reticulatus
Meroles suborbitalis
Meroles squamulosus
לואיג'י דאלאפיקולה

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1904 פאזין, קרואטיה 
 פטירה:  19 בפברואר 1975 (בגיל 71) פירנצה, איטליה 
 מקום קבורה:  Trespiano Cemetery 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון לואיג'י כרוביני 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית, שיטת שנים-עשר הטונים 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  לאורה דאלאפיקולה 
 צאצאים:  אנה דאלאפיקולה, ברונו דאלאפיקולה 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  Honorary Member of the International Society for Contemporary Music 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
לואיג'י דאלאפיקולה (באיטלקית: Luigi Dallapiccola;‏ 3 בפברואר 1904 - 19 בפברואר 1975) היה מלחין איטלקי, נודע ביצירותיו הליריות הכתובות בשיטת שנים-עשר הטונים.
חייו

דאלאפיקולה נולד בפיזינו ד'איסטריה (כיום פאזין, קרואטיה), להורים איטלקים.
שלא כמלחינים רבים, שנולדו בסביבות עתירות מוזיקה, ראשית הקריירה המוזיקלית של דאלאפיקולה הייתה בלתי סדירה, במקרה הטוב. סכסוכי גבולות באזור הולדתו, איסטריה, שהיה אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, הובילו לחוסר יציבות ולמעברים תכופים. אביו היה מנהל בית ספר איטלקי - היחיד בעיר - שנסגר בראשית מלחמת העולם הראשונה. המשפחה, שנחשבה לחתרנית פוליטית, הושמה במחנה בסגר בגראץ, אוסטריה, שם לא הייתה למלחין המלבלב אפילו גישה לפסנתר, אך הוא הלך להצגות בבית האופרה המקומי, שחיזקו את תשוקתו לעסוק בהלחנה כקריירה. אחרי שובו לעיר הולדתו פיזינו לאחר המלחמה, הרבה בנסיעות.
דאלאפיקולה סיים את לימודי הפסנתר בקונסרבטוריון של פירנצה בשנות ה-20' של המאה ה-20 והתמנה לפרופסור במוסד זה ב-1931; עד לפרישתו ב-1967 עשה את כל ימיו בהוראת פסנתר ככלי משני ותפס את מקום מורו, ארנסטו קונסולו כשמחלתו של זה מנעה אותו מלהמשיך בעבודתו. דאלאפיקולה למד גם הלחנה אצל ויטו פראצי בקונסרבטוריו לואיג'י כרוביני. בין תלמידיו היו אברהם זלמן ווקר, לוצ'אנו בריו, ברנרד ראנדס, דונלד מרטינו, חלים אל-דאב, ארנסטו רובין דה צ'רווין, ארלן זלמן, נואל דה קוסטה וריימונד וילדינג-וייט.
התנסויותיו המוקדמות של דאלאפיקולה בתקופת המשטר הפאשיסטי של בניטו מוסוליני נתנו אותותיהן בהשקפתו למשך שארית חייו. תחילה האמין בתעמולה ותמך במוסוליני, ורק בשנות ה-30' פיתח השקפות פוליטיות נלהבות, במחאה על המערכה באתיופיה ומעורבות איטליה במלחמת האזרחים הספרדית. אהדת מוסוליני להשקפות של היטלר בנושא הגזע, שאיימו על אשתו היהודייה של דאלאפיקולה, לאורה לוצאטו, הקשיחו את עמדותיו עוד יותר. "שירי בית כלא" ו"האסיר" מבטאים את חרדתו הנוקבת; "שירי בית כלא" הייתה יצירת המחאה הראשונה שלו.
בתקופת מלחמת העולם השנייה נמצא דאלאפיקולה במעמד המסוכן של מתנגד לנאצים, אף כי ניסה להמשיך בקריירה שלו כרגיל ואף הצליח, במידת מה. פעמיים נאלץ להסתתר למשך חודשים אחדים. הוא המשיך לצאת למסעות רסיטלים - אך רק במדינות שלא נכבשו על ידי הנאצים.
אף כי רק לאחר המלחמה הגיעו יצירותיו לידיעת הציבור הרחב (והאופרה "האסיר" הייתה הניצוץ שחולל את תהילתו), דווקא אז הגיע לשלווה יחסית בחייו. הוא יצא למסעות תכופים בארצות הברית, שכללו הופעות בטנגלווד בקיץ 1951 ו-1952 וכמה עונות הוראה של קורסים בהלחנה בקווינס קולג', ניו יורק, החל ב-1956. הוא היה מרצה מבוקש בכל אירופה המערבית ובאמריקות. האופרה של דאלאפיקולה משנת 1968, "אוליסס", הייתה לשיא הקריירה שלו; תפוקת יצירתו אחריה הייתה דלילה ושנותיו המאוחרות הוקדשו ברובן לכתיבת עבודות ולא להלחנה.
לדאלאפיקולה לא היו עוד יצירות גמורות אחרי 1972 מפאת בריאותו הרעועה. הוא מת בפירנצה בשנת 1975 בשל בצקת בריאות. עם זאת, יש מספר קטן מאוד של טיוטות וקטעי יצירות לא גמורים מתקופה זו, בהם יצירה ווקאלית לא גמורה, שהניח שעות ספורות לפני מותו.
יצירות נבחרות

מוזיקה לשלושה פסנתרים (1935)
"שלושה מזמורי תהילה" (1936-37), קול ו-13 כלים
"טיסת לילה" (1938), אופרה במערכה אחת
"שירי בית כלא" (1938-41), למקהלה, שני פסנתרים, 2 נבלים וכלי הקשה
"קונצרט קטן למוריאל קוברה" (1938-41), פסנתר ותזמורת קאמרית
"שירים יווניים" (1942-45)
"מרסיה" (1943), בלט
"האסיר" (1944-48), אופרה
ארבעה שירים של אנטוניו מאקאדו (1945), סופרן ופסנתר
"איוב" (1950), אופרה
"טרטיניאנה" (1951), כינור ותזמורת
"שירי שחרור" (1951-55), למקהלה מעורבת ותזמורת
Quaderno musicale di Annalibera ‏ (1952), פסנתר סולו, מציג את מוטיב BACH
"שירי גתה" (1953), למצו סופרן, קלרינט פיקולו, קלרינט וקלרינט בס
"למתילדה" (1956), סופרן ותזמורת
"טרטיניאנה סקונדה" (1955-56), כינור ותזמורת
חמישה שירים (1956), בריטון ו-8 כלים
Requiescant ‏ 1957-58, מקהלה ותזמורת
"שלוש שאלות ושתי תשובות" (1962)
Preghiere ‏ (1962), בריטון ותזמורת קאמרית
"אוליסס" (1960-68), אופרה
Sicut umbra ‏ (1970), מצו סופרן ו-12 כלים
Commiato ‏ (1972), סופרן והרכב כלי
כתבים מאת דאלאפיקולה

"דאלאפיקולה על אופרה", מבחר כתבים של לואיג'י דאלאפיקולה, כרך 1, הוצאת טוקאטה (1987)
"דאלאפיקולה על מוזיקה ומוזיקאים", מבחר כתבים של לואיג'י דאלאפיקולה, כרך 2, הוצאת טוקאטה
כתבים באנגלית על דאלאפיקולה

ריימונד פרן, "המוזיקה של לואיג'י דאלאפיקולה". ניו יורק, רוצ'סטר, 2003
אדוארד וילקינסון, "פרשנות הסריאליזם ביצירות לואיג'י דאלאפיקולה", עבודת דוקטורט, רויעאל הולוויי, 1982
בן ארל, "מודרניזם מוזיקלי באיטליה הפאשיסטית: דאלאפיקולה בשנות השלושים", עבודת דוקטורט, קיימברידג', 2001
הערות שוליים

1 2  נורמן לברכט, "דאלאפיקולה, לואיג'י" אנציקלופדיה למוזיקה של המאה העשרים, עמ' 223
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259992705171  PLWABN: 9810548197905606  BIBSYS: 1040637  BNE: XX1536100  BnF: cb122060843 (data)  CANTIC: a19805834  CiNii: DA04968120  GND: 118670913  ICCU: CFIV088333  ISNI: 0000 0001 1665 1826  LCCN: n80070855  LNB: 000065127  MusicBrainz: bfcbf9b0-0969-40b3-bc58-ba6174962f48  NKC: ola2002146829  NLA: 36178423  NSK: 000081669  NTA: 073442054  RERO: 02-A003152341  SELIBR: 234362  SNAC: w6qv3nv5  SUDOC: 032364733  Trove: 1224792  VcBA: 495/279737  VIAF: 68977874   WorldCat (עם VIAF): 68977874
להבי (דג)

| להבי |
| --- | --- |
 להבי ממין Xyrichtys novacula  
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שפתוניים
סוג:: להבי
שם מדעי
 Xyrichtys ‏קיווייה, 1814

להבי (שם מדעי: Xyrichtys) הוא סוג של דגים ממשפחת השפתוניים החיים בימים הטרופיים והסובטרופיים.
דגים אלה בעלי שפתיים גדולות, רעמת סנפירים מעל גבם ועיניים גדולות בצבע לבן והחוטם שטוח. סנפיריהם קטנים אך מקושטים בצבעים רבים. צורת הסנפירים שלהם עוזרת להם לחפור בחול במהירות וכך הם נמלטים בעת סכנה לתוך החול ומתחפרים בו.
דגים אלה חיים בקרקעית הימים הטרופיים, סביב שוניות וכרי עשבי ים וניזונים מפלנקטון.
מינים

Xyrichtys blanchardi
Xyrichtys incandescens
Xyrichtys javanicus
Xyrichtys martinicensis
Xyrichtys mundiceps
Xyrichtys novacula
Xyrichtys rajagopalani
Xyrichtys sanctaehelenae
Xyrichtys splendens
Xyrichtys victori
Xyrichtys virens
Xyrichtys wellingtoni
לטאות לילה

| לטאות לילה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
אינפרא־סדרה:: דמויי חומט
משפחה:: לטאות לילה
שם מדעי
 Xantusiidae ‏ברד, 1858

לטאות לילה (שם מדעי: Xantusiidae) היא משפחה של קשקשאים החיים בעולם החדש. בני הסוג Xantusia מצויים ברחבי ארצות הברית ומקסיקו. בני Lepidophyma חיים באמריקה המרכזית והמין Cricosaura typica חי בטבע באי קובה. הם קטנים באורכם (4-12 ס"מ) ובעלי זנב מוארך ועיניים גדולות. כשמם כן הם - חיות ליליות. הם קרוביהם הרחוקים של החומטים. ראשיהם וגופם שטוחים מעט וכפות הרגליים גדולות. הם ניזונים בעיקר על חרקים, אך חלקם מגוונים בצמחים. משפחה זו כוללת 38 מינים.
מיון

במשפחה שתי תת-משפחות ושלושה סוגים:
משפחת לטאות לילה (Xantusiidae)
תת-משפחה Cricosaurinae
סוג ומין יחיד לטאת לילה קובני (Cricosaura typica)
תת-משפחה Xantusiinae
סוג Lepidophyma
סוג לטאת לילה (Xantusia)
מיון > סוגים נכחדים

Catactegenys
Palaeoxantusia
Palepidophyma
לארס שטינדל

לארס שטינדל (בגרמנית: Lars Stindl; נולד ב־26 באוגוסט 1988 בשפייר שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי. שטינדל שיחק בעיקר בשלושה מועדונים - בקרלסרוהה בה התחיל וסיים את הקריירה, הנובר 96 ובורוסיה מנשנגלדבך. לשטינדל 11 הופעות וארבעה שערים במדי נבחרת גרמניה, עמה זכה בגביע הקונפדרציות 2017.
קריירת מועדונים

שטינדל גדל במועדון הנוער של קרלסרוהה, ובעונת 2006/07 החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, ששיחקה אז בליגה האזורית הדרומית, שהייתה השלישית בהיררכיית הליגות בגרמניה. בעונת 2007/08 ערך שתי הופעות בקבוצה הבכירה של קרלסרוהה, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה, ובעונת 2008/09 קיבל הזדמנויות רבות הרבה יותר בקבוצה הבכירה, כשבמקביל המשיך לשחק בקבוצת המילואים. קרלסרוהה נשרה אל הבונדסליגה השנייה באותה עונה, ושטינדל נשאר במועדון עונה אחת נוספת. בעונת 2009/10 הופיע שטינדל ב-33 משחקים בבונדסליגה השנייה במדי קרלסרוהה והבקיע תשעה שערים, אך הקבוצה סיימה במקום העשירי בלבד ולא הצליחה לשוב לבונדסליגה. בתום עונה זו עזב שטינדל את קרלסרוהה, וחזר לבונדסליגה כאשר חתם בהנובר 96.
שטינדל שיחק בהנובר במשך חמש עונות, והפך לקשר שמקומו בהרכב יציב יחסית, כאשר הקבוצה מצליחה לשמור על מקומה בבונדסליגה. בעונת 2011/12 הגיע שטינדל עם הנובר לרבע גמר הליגה האירופית, כאשר הבקיע שני שערים במפעל זה באותה עונה, והקבוצה הודחה באותו שלב על ידי אתלטיקו מדריד במפגש כפול. בעונת 2014/15 הבקיע שטינדל עשרה שערים במדי הנובר, וזו הייתה העונה המוצלחת ביותר שלו בקבוצה, שגרמה לקבוצות צמרת להתעניין בו. בתום עונה זו חתם שטינדל בבורוסיה מנשנגלדבך, לאחר שצבר 131 הופעות ליגה בהנובר, בהן הבקיע 19 שערים.
באוגוסט 2015 ערך שטינדל את הבכורה שלו במדי בורוסיה מנשנגלדבך בניצחון 1–4 על פ.צ. סנט פאולי במסגרת הגביע הגרמני. את עונת 2015/16 סיימו שטינדל וגלדבאך במקום הרביעי בבונדסליגה, על אף פתיחת עונה עם חמישה הפסדים רצופים. בקיץ 2016 מונה שטינדל כקפטן הקבוצה, לאחר שהקפטן הראשי מרטין שטרנצל פרש מכדורגל, וקפטן המשנה גרניט שאקה עבר לארסנל.
לקראת עונת 2023/2024 חזר לקבוצה בה גדל, קרלסרוהה ששיחקה בבונדסליגה השנייה. שטינדל ערך 24 הופעות והבקיע ארבעה שערים בעונה זו. בסיומה פרש ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לשטינדל הופעות במדי נבחרות גרמניה הצעירות. ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה הבוגרת, בתיקו 1-1 מול נבחרת דנמרק במשחק ידידות. שטינדל פתח בהרכב במשחק זה, ובישל את שער השוויון בדקה ה-88 ליושוע קימיך שהבקיע בבעיטת מספרת. שטינדל נכלל בסגל נבחרת גרמניה לגביע הקונפדרציות 2017, והבקיע במשחק הפתיחה מול נבחרת אוסטרליה את השער הראשון בניצחון הגרמני בתוצאה 2–3. בהמשך שלב הבתים הבקיע שטינדל שער נוסף בתיקו 1-1 מול נבחרת צ'ילה. במשחק הגמר, שוב מול נבחרת צ'ילה, הבקיע שטינדל את שער הניצחון של בדקה ה-20 מבישול של טימו ורנר, והעניק לגרמניה ניצחון 0–1 וזכייה בגביע הקונפדרציות.
תארים

עם נבחרת גרמניה:
גביע הקונפדרציות 2017
כתר (רפואת שיניים)

| --- | --- |

 שיוך:  crown 
 מזהים
 קוד MeSH:  E06.780.346.250 
 מזהה MeSH:  D003442 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C3853546 
 
כתר בשיניים
כתר
ברפואת שיניים כתר הוא תחליף מלאכותי לכתר השן (או כותרת השן) הטבעי, החלק בשן המכוסה אמייל ואשר ניתן לראותו בולט מהחניכיים. כתרים מלאכותיים מותקנים בדרך כלל במקרים של נזק חמור לשן. לרוב הם עשויים מסגסוגת מתכתית שעליה מאוחה חרסינה בגוון מתאים לשיניים השכנות.
כתר זמני

כתר זמני הוא אביזר שיקומי זמני המהווה חלק בלתי נפרד מתהליך השיקום של שן או שיניים באמצעות כתר או גשר קבוע. הכתר הזמני משמש את המטופל מרגע השחזת השן על ידי רופא השיניים ועד למסירת השחזור הקבוע, תהליך העשוי לקחת שבועות או חודשים.
שיקום שן באמצעות כתר קבוע כרוך במספר שלבים הכרחיים:
השחזת השן (הכנה של כותרת השן באמצעות מקדחים שונים לקבלת הכתר)
לקיחת מטבע של השן המושחזת באמצעות חומרים שונים על מנת שהטכנאי יוכל להכין את הכתר בממדיו המדויקים
יציקת כיפת מתכת או חרסינה ובדיקת התאמתה לשן המושחזת
בחירת צבע הכתר והחזרת הכיפה לטכנאי לביצוע גימור החרסינה
מדידת הכתר הסופי והדבקתו בפה
תהליך זה עשוי לארוך מספר שבועות, מאחר שחלקו מתקיים במרפאת השיניים וחלקו במעבדת השיניים.
מצבים מיוחדים בהם נדרש המטופל לכתר הזמני לפרקי זמן ארוכים יותר:
טיפול שיקומי באנשים השוחקים את שיניהם
טיפול בבעיות במפרק הלסת
לאחר ניתוחי חניכיים להארכת כותרת השן המשוקמת
ללא קשר למשך הזמן הדרוש לתהליך השיקום כולו, על הכתר הזמני להיות כמה שיותר מדויק, ולאפשר למטופל לשמור על היגיינת הפה באופן הטוב ביותר, על מנת שלא לפגוע בתוצאות הטיפול.
כתר זמני > תפקידי הכתר הזמני

חלק מהשיניים המיועדות לשיקום באמצעות כתר אינן "חיות", כלומר, הן עברו טיפול שורש. עם זאת, ישנם מקרים בהם השן המיועדת לשיקום באמצעות כתר עדיין חיה. במקרים אלו, רופא השיניים צריך להעניק לשן המושחזת הגנה מרבית. שן חיה ללא כתר זמני עלולה להיות רגישה לחום ולקור ותהיה חשופה לעששת עד לשלב השיקום על ידי הכתר הקבוע. על כן, חשוב שהכתר הזמני יהיה כמה שיותר מדויק באזור השוליים שלו: אותו אזור התפר בין הכתר הזמני לשן.
תפקיד נוסף של הכתר הזמני הוא שמירה על בריאות רקמת החניכיים. כתר אשר שוליו אינם מתאימים באופן מדויק לשן מאפשר הצטברות חיידקים באזורים הקשים לניקוי. חיידקים אלו עלולים לגרום לדלקת חניכיים ולנסיגת חניכיים. נסיגת החניכיים עלולה לחשוף את שולי הכתר המתכתיים ולגרום לפגיעה אסתטית במראה השיקום הקבוע.
מטרה נוספת של הכתר הזמני היא שמירת מקום במשנן. כאשר רופא השיניים משחיז שן לקבלת כתר, הוא מסיר חומר מהיקף השן, ולמעשה יוצר מעין שן מוקטנת. הקטנה זו נועדה ליצור מקום לקבלת הכתר הקבוע. תפקיד הכתר הזמני הוא למלא את המרווח הנוצר סביב השן וליצור מגע הדוק עם השיניים הסמוכות והנגדיות, על מנת למנוע תזוזה של השיניים הסמוכות ובקיעת יתר של השיניים הנגדיות, אשר עלולות לפגוע באפשרויות השיקום הקבוע.
תפקידו האחרון של הכתר הזמני הוא לשמור על שלמות כותרת השן המושחזת. שיניים מושחזות הן חלשות יותר מטבען ועלולות להישבר. הכתר הזמני מגן על השן המושחזת בפני כוחות לעיסה, עד להדבקת הכתר הקבוע.
לעיתים משמש הכתר הזמני גם ככלי אבחנתי בידי הרופא, בבואו לשפר את מראה החיוך. הרופא יכול לעצב את הכתר הזמני בכל צורה שירצה, ולאחר מכן, לבקש מהטכנאי להעתיקו במדויק בכתר הקבוע. כך ניתן להקטין שיניים, לשנות את זווית ההטיה שלהן, לסגור מרווחים, וכו'.
לכתר הזמני תפקיד חשוב לאורך כל שלבי השיקום. עם זאת, ישנן מספר דרישות בהן חייב הכתר הזמני לעמוד, על מנת שישרת את המטופל באופן הטוב ביותר.
כתר זמני > הדרישות מכתר זמני

כתר זמני חייב לאפשר למטופל לאכול ולדבר ממש כמו הכתר הקבוע. כלומר, הוא חייב להיות מסוגל לעמוד בעומסי הכוחות הרבים המופעלים בזמן לעיסת מזון. במהלך תהליך השיקום, צריך הרופא להסיר ולהדביק את הכתר הזמני מספר פעמים - לצורך לקיחת המטבעים, מדידת הכיפה, ומדידת הכתר הסופי בפה. על כן, חייב הכתר הזמני להיות עשוי חומר עמיד, ומותאם לשימוש חוזר. על הרופא להיות מסוגל לבצע בכתר שינויים והתאמות.
עם עליית חשיבות האסתטיקה ברפואת השיניים, גברה גם הדרישה שהכתר הזמני ייתן מענה כמה שיותר אסתטי במהלך תקופת השימוש בו. חשוב שצבע הכתר הזמני ישתלב עם צבע השיניים הטבעיות, ושלא ישתנה עם הזמן בהשפעת חומרים כגון קפה, קולה ותה. העמידה בדרישות אלה תלויה בחומר ממנו עשוי הכתר הזמני ובתכונותיו.
כתר זמני > חומרים להכנת כתר זמני

על מנת שיעמוד בדרישות, רצוי שהחומר ממנו עשוי הכתר הזמני יהיה כמה שיותר ידידותי לגוף, חזק ויציב, בעל יכולת ליטוש ושמירה על ברק לאורך זמן, קל לעיבוד ולתיקון ואסתטי. כיום, החומר הנפוץ ביותר להכנת כתרים זמניים הוא אקריל (Polymethyl Methacrylate).
אקריל הוא חומר המתקבל מערבוב אבקה המכילה פולימרים של החומר ונוזל, המכיל מונומרים שלו. התערובת הנוצרת מתקשה ומתייצבת, ומאפשרת לרופא השיניים לעבד את האקריל באמצעות מקדחים שונים לקבלת צורת שן טבעית.
עם זאת, לאקריל מספר חסרונות. ראשית, בעת תהליך ההתקשות שלו, מתחמם האקריל לטמפרטורות גבוהות, מעל ל-60 מעלות צלזיוס. החום הרב הנפלט מהחומר בתוך הפה עלול לגרום לנזק בלתי הפיך לרקמת השן, ואף לגרום לכוויות ברקמות הרכות של הפה. נוזל האקריל אינו ידידותי לרקמות, ולעיתים יכול לגרום לגירוי מקומי ובמקרים נדירים, אף לתגובה אלרגית. אחד החסרונות הבולטים של האקריל הוא בתחום האסתטיקה, שכן הוא לא שומר על יציבות הצבע והברק שלו לאורך זמן. גם לאחר ליטושו, האקריל סופח אליו צבענים מהמזון ומשנה את צבעו.
על מנת להתגבר על חסרונות אלו, לעיתים נעשה שימוש באקריל מעבדתי. אקריל זה מעט שונה בתכונותיו, יותר חזק, וניתן לליטוש טוב יותר. ייצור כתר זמני מאקריל מעבדתי מחייב שלב עבודה נוסף: הכנת הכתר הזמני על ידי טכנאי שיניים במעבדה. למרות התוצאות הטובות יותר, כתר זמני מעבדתי עלול להוסיף לעלויות השיקום, ולהאריך את משך התהליך כולו.
בחיפוש אחר חומר טוב יותר להכנת כתרים זמניים, כבר בשנות השמונים של המאה ה-20 החלו יצרני החומרים המשמשים ברפואת שיניים להשתמש בחומרים מוכרים, אסתטיים וחזקים יותר: השחזורים המרוכבים (composite resins), הידועים גם כ"סתימות לבנות". חומרים אלו עשויים תערובת של שרף וחלקיקים זכוכיתיים המקנים להם חוזק, עמידות, אסתטיקה טובה, ויכולת ליטוש. חומרים אלו ניתנים לעיצוב מדויק, קיימים במגוון צבעים טבעיים, אינם דורשים ערבוב של אבקות ונוזלים, ואיכויותיהם מבוססות היטב בספרות המדעית.
עם זאת, היה צורך לבצע מספר התאמות בחומרים אלו על מנת שיאפשרו הכנת כתרים זמניים איכותיים. ראשית, למרות חוזקם הגבוה ועמידותם הגבוהה לשחיקה בהשוואה לאקריל, החומרים המרוכבים שבירים יותר. על כן, היה צורך לייצר חומר מרוכב אלסטי יותר, שיעמוד בכוחות הלעיסה. כמו כן, היה צורך ליצור חומר שיהיה מספיק נוזלי על מנת שניתן יהיה להתאימו במדויק לשן המושחזת. אחד האתגרים הנוספים היה ליצור מנגנון הקשיה מבוקר שלא יגרום להתחממות ניכרת של הרקמות בפה, ולהקנות לחומר מראה טבעי ככל שניתן, יכולת ליטוש גבוהה, ועמידות בפני ספיחת צבעים לאורך זמן.
לאורך השנים פותחו סוגים שונים של חומרים מרוכבים להכנת כתרים זמניים. אחד החומרים המרוכבים החדשניים ביותר להכנת כתרים זמניים מבוסס על ננוטכנולוגיה – תחום מחקר העוסק במערכות שגודלן ננומטרים ספורים. הננוטכנולוגיה מאפשרת שילוב בין חוזק גבוה לבין יכולת ליטוש וברק לאורך זמן. חומרים אלו, הכוללים שרף מסוג Bis-Acryl, מאפשרים גמישות גבוהה יותר בהשוואה לחומרים המכילים שרף מסוג Bis-GMA בלבד. שלוב חלקיקי מילוי בסדר גודל ננומטרי מאפשר שמירה על האסתטיקה של הכתר הזמני לאורך זמן, ללא צורך בליטוש חוזר מפעם לפעם. כמו כן, מנגנון ההקשיה שלו כמעט שאינו פולט חום, ועל כן אינו מהווה סיכון לכוויה ופגיעה ברקמות. חומר זה מהווה פתרון אידיאלי גם במקרים (הנדירים) של רגישות אלרגית לאקריל.