stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאסיל גמב
אתרי המתחם העיקריים > טירת הקיסרית מאנטאוואב

טירתה של מאנטאוואב (ምንትዋብ ግምብ - ‏18) היא הטירה האחרונה שהוקמה בפאסיל גמב. הטירה מיוחסת לקיסרית, אם כי ייתכן שלא היא בנתה אותה, אלא שהמבנה הוקם עבורה על ידי בנה ייאסו השני, בסביבות 1750, זמן לא רב לפני שפרשה מענייני הממלכה והתבודדה במצודתה בקוסקאם. הטירה הוקמה צפונית-מזרחית לאולם בקפה, ולה שתי קומות. רק החזית הפונה אל החומה ההיקפית של המתחם שימרה את מקוריותה, ובה שלושה פתחים רחבים בקומת הקרקע ושלושה חלונות גדולים שמרפסת עץ חיברה ביניהם בקומה הראשונה. יתר חזיתות הבניין נבנו מחדש על ידי האיטלקים בשנות ה-30 של המאה ה-20. מגדל קטן ורבוע ניצב על גג המבנה בצידו המערבי ולו שתי מרפסות - האחת מקרינה מהקומה השנייה והאחרת מגגו. בפינה המזרחית של הטירה צמוד לה מבנה נוסף, קטן ממנה ורבוע בצורתו. מבנה זה נושא כיפה בעוד שהטירה עצמה והמגדל שעל גגה מעוטרים בשינות. הגישה אל הקומה השנייה של הטירה היא דרך גרם מדרגות רחב או דרך גרם מדרגות פנימי וצר יחסית. בקומת הקרקע ארבעה חדרים מלבניים, וחדר חמישי רבוע ניצב בבסיסו של המגדל.
סמוך מדרום לטירה שוכן מבנה קטן ששימש כבית מרחץ, דבר הניכר בשרידי צינורות ובפתחים שבתקרתו, שנועדו לפינוי אדי הקיטור. המבנה בן שתי הקומות נחלק לחדרונים קטנים.
מדיה וקבצים בנושא טירת הקיסרית מאנטאוואב בוויקישיתוף
אתרי המתחם העיקריים > כנסיות המתחם

קשה להעריך כמה כנסיות הוקמו בפאסיל גמב במשך 220 השנים ששימש כבירת הקיסרים, ונאמר שפאסילידס לבדו הקים שבע כנסיות וקפלות במשך 30 שנות כהונתו. השליטים, שלעיתים היו דתיים מאוד, אף נעזרו באוהלים ששימשו ככנסיות ניידות בעת מסעותיהם. שלוש הכנסיות שניצבות גם כיום באתר הן כנסיית גימג'בית מריאם במערבו, וכנסיית אסאמה קדוס מיכאל וכנסיית אלפין גיורגיס בצידו הצפון-מזרחי.
אתרי המתחם העיקריים > כנסיות המתחם > כנסיית גימג'בית מריאם

כנסיית גימג'בית מריאם (ግምጃ ቤት ማርያም ‏- 10), שמשמעות שמה הוא "בית האוצר של מרים", מיוחסת לפאסילידס. היא שוכנת בצידו המזרחי של פאסיל גמב, בתוך מתחם משלה הכלול במתחם ההיקפי. ד'אבאדי תיאר את כנסיית "נוטרה דאם" שבמתחם:
"למרות סגנונה האתיופי, חומרי הבניין (ו)הפרופורציות הטובות של חלקיה השונים מלמדים שהייתה זו מלאכתם של אנשי מקצוע מנוסים. נאמר שהקיסר הזמין בנאים פורטוגזים והעשיר את הכנסייה בעיטורים כה רבים, עד כי זכתה בכינוי "בית המשי", שם הרווח גם עתה. הדרה נעלם מאז נפילת האימפריה; ציורי הפנים, שמורים בשלמות, עדיין נראים, (ואלה) מתארים את המלחמה שנלחם "ירגאם תקלה היימנות" ("תקלה היימנות הארור") באביו ייאסו הגדול, אותו רצח... ניתן לראות גם את מותו של הרוצח (עצמו) בעת שעסק בציד, זמן קצר לאחר שעלה לכתר".
כיום ניצבת במקום כנסייה מודרנית עגולה הנושאת גג אדום. בכנסייה מספר יצירות אמנות, ובהן תמונה של הבתולה אשר צוירה - כך המסורת - מדמעותיו של הקיסר יוהנס הראשון; ותמונה המתארת תהלוכה בה צועדים הקיסרים פאסילידס וייאסו הראשון בעקבות מרים הקדושה. בחצר הכנסייה ניצב קברו של הקונסול הבריטי במאסאווה, וולטר פלאודן (Walter Plowden), אשר נרצח בעת מסע בין ים סוף וגונדר.
אתרי המתחם העיקריים > כנסיות המתחם > כנסיית אסאמה קדוס מיכאל

כנסיית אסאמה קדוס מיכאל (አጣጣሚ ሚካኤል - "מיכאל הקדוש הרחום" - 16) שוכנת בפינה הצפון-מזרחית של פאסיל גמב, גם היא בתוך מתחם משלה הנכלל במתחם העיקרי. הכנסייה מיוחסת לדווית השלישי שהקדישה ב-1717. הכרוניקה הקיסרית מציינת שכנסייה המוקדשת למיכאל הקדוש עלתה באש בשנה החמישית לשלטונו של הקיסר בקפה, אך אין הכרח שמדובר בכנסיית מיכאל הקדוש שבפאסיל גמב.
מבנה הכנסייה המקורית היה מלבני ונחלק לשלוש ספינות. בכל אחת מחזיתותיו היו קבועות ארבע קשתות ומכל אחד משני צדדיו של הפורטיקו שבחזית המערבית, ניצב מגדל נושא כיפה. רק אחד משני מגדלים אלה שרד. לאחר שהכנסייה נהרסה הוקמה תחתיה כנסייה חדשה, קטנה יותר במידותיה, הנושאת גם היא גג אדום, בדומה לכנסיית גימג'בית מריאם.
אתרי המתחם העיקריים > כנסיות המתחם > כנסיית אלפין גיורגיס

כנסיית אלפין גיורגיס (እልፍኝ ጊዮርጊስ -‏15) הצמודה ל"שער קוואלי" היא הכנסייה השלישית הניצבת כיום במתחם. הקמתו של המבנה העגול והקטן מיוחסת לפאסילידס, ומשמעות שמה "כנסיית גיורגיס שליד האלפין" או "כנסיית גיורגיס שליד שער אלפין" (האלפין היה דירת שרד מלכותית). לעיתים מכונה המבנה בשם "מקבאביה גיורגיס" ("גיורגיס במתחם").
אתרי המתחם העיקריים > מבנים אחרים

לצד הארמונות והכנסיות המרכזיים, שכנו בפאסיל גמב לאורך השנים מאות מבנים נוספים, חלקם מבני קבע ורובם מבנים ארעיים. בהיעדר שרידים בשטח ועדויות כתובות מדויקות, לא ניתן כלל להעריך את מספרם או לנקוב בשמותיהם ובתפקידיהם המדויקים, אך לגבי חלק קטן מהם קיים מידע קונקרטי, אם כי לא תמיד החלטי:
"בית החתונות" ("קואלי גמב" או "קואלי בית" - 14) צמוד לחומת המתחם ההיקפית ושוכן ליד השער הנושא את שמו. המבנה שימש את אירועי החתונות המלכותיות שנחגגו ברוב הדר במשך מספר ימים. המבנה, ההרוס כיום, רבוע והתנשא לגובה של שתי קומות שבכל אחד מהן חדר בודד. הוא עוטר במגדל קטן, רבוע גם הוא. הקמת המבנה מיוחסת לפאסילידס או לדווית השלישי.
"בית האריות" (אנבאסה בית" - 13) שבצפונו של המתחם, לא היה, למרות שמו, כלוב אריות, אלא שימש ככל הנראה כדירה מלכותית או כחדר אחסון. לפי ברוס, בבית האריות נערכו טקסי ההכתרה ונשמרו הסמלים השלטוניים (לטינית Regalia). השימוש במילה "אריה" לתיאור שמו של המבנה, יכול, על כן, להיות אנלוגי לקיסר ולמלכותו, ואזכור לסמל האריה של שבט יהודה ולתיאורו בספר בראשית:
"גּוּר אַרְיֵה יְהוּדָה, מִטֶּרֶף בְּנִי עָלִיתָ; כָּרַע רָבַץ כְּאַרְיֵה וּכְלָבִיא, מִי יְקִימֶנּוּ".
ה"וארק סקאלה" ("בית הזהב") היה מבנה (או אוהל) חשוב נוסף ששכן בפאסיל גמב. למרות שמו, הכרוניקה של בקפה מציינת כי בבית הזהב נערכו חגיגות ומשתים, ובמיוחד שימועים משפטיים בפני הקיסר ו-12 שופטים.
גם ה"ראסגה בית" נזכר פעמים רבות בכרוניקות של הקיסרים השונים, וגם בו נערכו שימועים ודיונים משפטיים. הקיסר בקפה נהג, כמנהגו, לערוך חגיגות גם במבנה זה.
מונטי דלה קורטה דיווח ב-1938 כי "בית מפקד חיל הפרשים" (17) בקצה צפוני של המתחם, השתמר במצב כה טוב, עד כי מספר נזירים מכנסיית אסאמה קדוס מיכאל הסמוכה התגוררו בו. במבנה בן שתי הקומות ארבעה חדרים, שניים בכל קומה, וגרם מדרגות חיצוני מאבן אפורה מקשר ביניהן.
כנסיות האדבבאי

שתי כנסיות האדבבאי שוכנות סמוך מאוד מחוץ לחומת המתחם הקיסרי, ונודעו להם תפקידים ממלכתיים דוגמת טקסי הכתרה או כמקום קבורה לבני שושלת השלטת ולמקורביה.
כנסיות האדבבאי > כנסיית ישו באדבבאי

הקמתה של כנסייה זו השוכנת מול "שער תזכרו", מיוחסת לפאסילידס. במקום הוכתרו חלק מקיסרי השושלת הסולומונית, והיא שמשה גם כאתר קבורה לבני השושלת ולאצילים אחרים. הכנסייה עלתה באש ב-1695 יחד עם כנסיית תקלה היימנות באדבבאי, וכיום שוכנת במקום כנסייה רבועה מודרנית.
כנסיות האדבבאי > כנסיית תקלה היימנות באדבבאי

כנסייה זו (19) הוקמה על ידי ייאסו הראשון ואיננה הכנסייה שבנה סוסניוס לפני היות פאסיל גמב, ואשר הוקדשה לאותו קדוש. ב"ספר הקדושים של הכנסייה האתיופית: תרגום הסינקסריום האתיופי" (Book of the Saints of the Ethiopian Church: A Translation of the Ethiopic Synaxarium) כתב החוקר וההיסטוריון הבריטי, ארנסט ווליס באדג', כדלקמן:
"ייאסו המלך בנה כנסייה יפה סמוך לארמונו (או, מצודתו) והביא אליה את התבות בשם תקלה היימנות, אור העולם. והוא מינה לה כמרים למען ידקלמו בה את התפילות ולמען ישירו בה מזמורי תהילים ביום ובליל; והוא העניק להם אחוזה שדי בה לצרכיהם, ושמה בלאסה".
ייאסו הראשון אף הקים את "גשר הקשת בענן" שקישר בין המתחם הקיסרי והכנסייה, דרך "שער אזאג' טוקורה". בכנסייה הונחה לפי המסורת, עצם של הקדוש, שלה סגולות ריפוי, ובמבנה נשמרה הכרוניקה הקיסרית, לפחות בחלק מהזמן. גם בכנסייה זו נקברו בני השושלת הקיסרית, ובהם גם הקיסרים בקפה וייאסו השני. כיום ניצבת במקום כנסייה עגולה מודרנית.
פאסיל גמב מצפון
ראו גם

מרחצאות פאסילידס
דברה ברהן סלאסי
ראס גמב
קוסקאם
לקריאה נוספת

"Ethiopia, the unknown land", Stuart Munro-Hay, I.B.Tauris publishers, (2008), ISBN 9781860647444
"Lonely Planet - Ethiopia and Eritrea", Frances Linzee Gordon & Jean-Bernard Carillet, (2003), ABN 36005607983
"Travels to Discover the Source of the Nile: in the Years 1768, 1769, 1770, 1771, 1772, and 1773", James Bruce, G.G.J. and J. Robinson, London, (1790)
"Ethiopia: The Study of a Polity, 1540-1935", David Mathew, Eyre & Spottiswoode.; First Edition edition (1947) ASIN B0006D6YV0
"Prutky's Travels in Ethiopia and Other countries", Richard Pankhurst, Hakluyt Society, London (1991)
"Guida Dell'Africa Orientale Italiana", Consociazione Turistica Italiana, Milano (1938) ASIN B002KHJSKY
Lose Yourself to Dance

"Lose Yourself to Dance" הוא שיר של צמד המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק בשיתוף המוזיקאי האמריקאי פארל ויליאמס. כמו שיתוף הפעולה הקודם שלהם עם המוזיקאי האמריקאי נייל רוג'רס, "Get Lucky", השיר נכתב עבור אלבום האולפן הרביעי של דאפט פאנק Random Access Memories.
השיר הופץ לתחנות הרדיו כסינגל השני מתוך האלבום ב-13 באוגוסט 2013, לאחר הלהיט העולמי "Get Lucky". לפני יציאת האלבום, "Lose Yourself to Dance" הגיע למצעדים במדינות שונות, כולל צרפת, שוודיה, שווייץ ובריטניה. בבריטניה היא הצטרפה לפלייליסטים של BBC Radio 1, BBC Radio 2 ומספר תחנות מסחריות וקטנות יותר. השיר הגיע למקום ה-49 במצעד הסינגלים הבריטי.
לחן

Lose Yourself to Dance הוא שיר דיסקו ופאנק ב-B-flat minor עם קצב של 100 BPM. דאפט פאנק אמרו כי השיר הוא תוצאה של רצון ליצור מוזיקת דאנס עם מתופפים חיים. תומא בנגלטר הרחיב כי הם רצו להגדיר מחדש את מוזיקת הדאנס כ"משהו קל יותר או משהו יותר ראשוני", וכי השיר נועד לעורר את התחושה של אחדות וחיבור על רחבת הריקודים.
פארל ויליאמס שר את השירה הראשית ב-"Lose Yourself to Dance". ויליאמס הצהיר כי השיר "עושה לי חשק ללכת ברחוב באמצע הלילה בלונדון וזה שנת 1984–1985. אני לא שומע את שנות ה-70 בזה בכלל". הוא גם האמין שדייוויד בואייכול היה תאורטית לשיר את השיר. שירה נוספת מבוצעת על ידי דאפט פאנק באמצעות וקודרים, אשר ניק דה-קוסמו מ-Mixmag הרגיש דומה לשירם מ-2001, "Harder, Better, Faster, Stronger".
נגנים המופיעים בשיר "Lose Yourself to Dance" כוללים את נייל רוג'רס בגיטרה, ניית'ן איסט בגיטרה בס וג'ון רובינסון על התופים. נאמר כי "המקצבים הכבדים" שלו דומים לשירו של זמר הרוק האמריקאי בילי סקווייר מ-1980 "The Big Beat". ג'רמי אבוט מ-Mixmag הרגיש ש"מחיאות כפיים גדולות ומרובות שכבות ומצלתיים פועמות גם משחקות תפקיד גדול בהנעת השיר קדימה".
לרגל חגיגות 10 שנים לאלבום, שוחררה במהלך 2023 סדרת סרטונים בשם Memory Tapes. בפרק של ויליאמס, הוא חשף שהוא לא ציפה שהשירה שלו תהיה בגרסאות המוגמרות של אף אחד מהשירים. הפרק מכיל קטעים מתגובתו של ויליאמס לשירים "Get Lucky" ו-"Lose Yourself to Dance" שהושלמו בפעם הראשונה.
אחד מרצועות הבונוס במהדורת יום השנה העשירי הוא דמו ללא רוג'רס בשם "LYTD (Vocoder Tests)".
קידום

בפרק השלישי של סדרת הרשת השיווקית The Collaborators, נייל רוג'רס ביצע חלק מהשיר "Lose Yourself to Dance", שכונה רק "שיר הקיץ" על ידי המראיין. הכותר נחשף מאוחר יותר דרך החשבון הרשמי של קולומביה רקורדס ב-Vine כחלק מסרטון וידאו שהעביר סדרה של תמונות. עריכה בת ארבע דקות של השיר הופצה לתחנות רדיו מרכזיות וקצביות בארצות הברית ב-13 באוגוסט 2013.
קידום > וידאו קליפ

רוג'רס הצהיר כי קטעי וידאו צולמו עבור "Lose Yourself to Dance" באותו זמן שבו צולמו קטעי "Get Lucky". טריילר לשיר "Lose Yourself to Dance" הוצג לראשונה בטרס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2013, בהשתתפות דאפט פאנק, רוג'רס וויליאמס, שגם העניקו את פרס "הקליפ הנשי הטוב ביותר" בטקס. הגרסה באורך השיר של הקליפ שוחררה בערוץ Vevo הרשמי של דאפט פאנק ב-16 בספטמבר 2013. הקליפ הופק על ידי דאפט ארטס, צולם על פילם 70 מ"מ ובוים על ידי דאפט פאנק, וורן פו, פול האן וסדריק הרבט.
משתתפים

קרדיטים הותאמו מהערות של Random Access Memories.
דאפט פאנק - הפקה, שירה
פארל ויליאמס - שירה
נייל רוג'רס - גיטרה
ניית'ן איסט - בס
ג'ון רובינסון - תופים
רשימת רצועות

| תקליטור קידום> מס' | תקליטור קידום> שם | תקליטור קידום> משך | תקליטור קידום>  | תקליטור קידום>  | תקליטור קידום>  | תקליטור קידום>  | תקליטור קידום>  | תקליטור קידום>  | תקליטור קידום>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Lose Yourself to Dance (עריכת רדיו)   | 4:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Lose Yourself to Dance (גרסת אלבום)   | 5:53 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 10:02 |  |  |  |  |  |  |  |
אצטדיון ונקדורף

| --- | --- |

האצטדיון בזמן הריסתו בשנת 2001
 כתובת:  Papiermühlestrasse 71, 3014 Bern 
 מיקום:  ברן, שווייץ
 קואורדינטות:  46°57′46″N 7°27′54″E﻿ / ﻿46.962778°N 7.465°E﻿ / 46.962778; 7.465
 אבן יסוד:  1925
 תקופת הפעילות:  1925 – 7 ביולי 2001 (כ־76 שנים)
 נהרס:  3 באוגוסט 2001
 משטח:  דשא
 קבוצות:  יאנג בויז ברן 1925-2001
 מושבים:  22,000   65,000 (במונדיאל 1954)
 he
 
אצטדיון ונקדורף (בגרמנית: Stadion Wankdorf) היה אצטדיון כדורגל בעיר ברן, בירת שווייץ, ושימש בתור מגרשה הביתי של יאנג בויז ברן המקומית.
האצטדיון אירח חלק ממשחקי מונדיאל 1954 בו אירח חמישה משחקים, ביניהם משחק הגמר. כמו כן, אירח האצטדיון את גמר גביע אירופה לאלופות בשנת 1961 בו גברה בנפיקה ליסבון על ברצלונה בתוצאה 3-2. בנוסף, אירח האצטדיון את גמר גביע אירופה למחזיקות גביע בשנת 1989 בו גברה ברצלונה על סמפדוריה בתוצאה 2-0.
תכולתו של האצטדיון השתנתה עם השנים. עם סגירתו הכיל האצטדיון כ-22,000 צופים, ובזמן מונדיאל 1954 תכולתו הגיעה לכ-65,000 צופים.
בשנת 2001 נהרס האצטדיון לטובת בניית אצטדיון חדש בשם סטאד דה סוויס ונקדורף, שהחל להיבנות על חורבותיו בשנת 2003. האצטדיון החדש נחנך ב-30 ביולי 2005 ומכיל 32,000 מקומות ישיבה. בקונצרטים, בהם חלק מהצופים יושבים על המגרש עצמו, מגיעה התכולה לכ-45,000 צופים.
אלכסיי סורוקין

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1972 (בן 52) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  אוניברסיטה ממלכתית לבלשנות במוסקבה 
 תפקיד:  חבר פרלמנט (ספטמבר 2017–2021)  ליגת האלופות (2008)  התאחדות הכדורגל הרוסית 
 פרסים והוקרה:  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית 
 
אלכסיי לאונידוביץ' סורוקין (נולד ב-5 באפריל 1972 במוסקבה) הוא מדינאי ומנהל ספורט, כיהן כמנכ"ל הוועדה המארגנת של גביע העולם בכדורגל "רוסיה-2018".
ביוגרפיה

בשנת 1994 הוא סיים לימודיו באוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה לימודי בלשנות ומיד לאחר מכן התקבל לעבוד במשרד החוץ של הפדרציה הרוסית, שם הוא עבד עד שנת 2000.
בשנת 2002 הוא סיים את לימודי האקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ (בפקולטה למשפט בינלאומי). באפריל 2004 הוא מונה לתפקיד סגן יושב ראש הוועדה (מאוחר יותר מחלקה) לתרבות גוף וספורט של עיריית מוסקבה. תפקיד שמילא עד אוגוסט 2008.
בשל תרומתו האישית להכנות לקראת אירוח גמר ליגת האלופות במוסקבה ב-18 ביולי 2008 אלכסיי סורוקין קיבל תודות והוקרה רבה מראש העיר. ב-23 ביולי 2008 הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הרוסית מינתה את סורוקין לתפקיד מנכ"ל ההתאחדות. הוא ניהל את עבודת ועדת "רוסיה-2018", אשר הגישה את ההצעה לאירוח אליפות העולם בכדורגל ברוסיה בשנת 2018; הוא אף נטל חלק במצגת הסופית של רוסיה שהוצגה בציריך ב-2 בדצמבר 2010. ב-30 דצמבר אותה שנה הוא עזב את ההתאחדות לכדורגל ומונה לעמוד בראש הוועדה המארגנת של גביע העולם בכדורגל "רוסיה-2018". בספטמבר 2017 נבחר כחבר במועצת פיפ"א מטעם אופ"א.
בדצמבר 2018 עבר למגזר הפרטי והוא עובד בבנק ונשאקונומבנק.
הערות שוליים

↑  Сорокин уйдет из РФС
כריסטינה יאנג

| --- | --- |
יאנג בתקופת ההתמחות שלה בבית החולים סיאטל גרייס
יאנג בתקופת ההתמחות שלה בבית החולים סיאטל גרייס
 תוכנית טלוויזיה:  האנטומיה של גריי
 הופעה ראשונה:  "לילה של יום קשה" (פרק 1, עונה 1) 27 במרץ 2005
 הופעה אחרונה:  "פחד (מהבלתי ידוע)" (פרק 22, עונה 10) 30 באפריל 2015
 יוצרים:  שונדה ריימס
 גילום הדמות:  סנדרה או
 מידע
 מקום לידה:  קליפורניה 
 מקצוע:  ראש מכון מחקר לקרדיולוגיה בשווייץ  מנהלת אגף ניתוחי לב וחזה  רופאה בכירה לניתוחי קרדיולוגיה  חברה בדירקטוריון של בית החולים גריי–סלואן (עונות 9–10)  מנתחת קרדיולוגית מתמחה בגריי–סלואן (עונות 9–10)  מנתחת קרדיולוגית מתמחה במרפאת מאיו (עונה 9)  מתמחה כירורגית (עונות 4–8)  סטאז'רית (עונות 1–3)
 תואר:  דוקטור לרפואה ‏•‏‏ דוקטור לפילוסופיה
 דת:  יהדות
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  מר יאנג (אבא, מת)  הלן רובינשטיין (אמא)  שאול רובינשטיין (אבא חורג)  זולא שפרד (בת סנדקית)  סופיה רובין סלואן טורס (בת סנדקית)
 חברים:  אואן האנט (בעל לשעבר; נישאו ב-2010, התגרשו ב-2012)  פרסטון ברק (ארוס לשעבר)  ג'קסון אייברי (זוגיות קצרה)  שיין רוס (בן-זוג לשעבר)  מרידת' גריי (חברה טובה)
 
ד"ר (M.D.,‏ F.A.C.S. ו-PhD) כריסטינה יאנג (באנגלית: Cristina Yang) היא דמות בדיונית מהדרמה הרפואית האמריקאית "האנטומיה של גריי", ששודרה במשך 21 עונות ב-ABC. הדמות נוצרה על ידי מפיקת הסדרה, שונדה ריימס, וגולמה על ידי השחקנית סנדרה או. יאנג התחילה כסטאז'רית לכירורגיה כללית בבית החולים סיאטל גרייס, ולאחר מכן קודמה למתמחה בקרדיולוגיה. מערכת היחסים עם הקולגות שלה, מרדית' גריי (אלן פומפאו), איזי סטיבנס (קתרין הייגל), אלכס קרב (ג'סטין צ'יימברס) וג'ורג' או'מאלי (טי אר נייט), ליוו אותה לאורך עונותיה הראשונות של הסדרה.
יאנג התארסה לפרסטון ברק (איזאיה וושינגטון), ראש האגף הקרדיולוגי של בית החולים, אולם הקשר בניהם הסתיים ביום חתונתם. כסטודנטית לרפואה, הייתה בזוגיות עם המנתח הנודע קולין מארלו (רוג'ר ריס). לבסוף נישאה לראש יחידת הטראומה אואן האנט (קווין מק'קיד).
תחילה נבחנה או במקור לתפקיד של מירנדה ביילי, אך לבסוף הוא הוענק לצ'נדרה וילסון. משחקה של או בתפקיד יאנג זכה להערכה ביקורתית גדולה ולשבחים רבים. מארק פריגרד מ-Boston Herald תיאר את החברות בין יאנג לגריי כ"גרעין של "האנטומיה של גריי"". כישוריה המשחק שלה זיכו את או בפרסים רבים, ביניהם פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך בשנת 2006. בנוסף, היא הייתה מועמדת חמש פעמים ברציפות לפרס אמי לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה בין השנים 2005–2009.
יאנג תוארה על ידי רשת ABC כתחרותית, שאפתנית ובעלת אינטליגנציה גבוהה, כאשר חסרונה העיקרי היה גישתה האגרסיבית וחסרת הטאקט. במאי 2012 דווח באתר E! Online כי או חתמה על חוזה לשנתיים נוספות בסדרה, יחד עם שאר חברי הצוות. עם זאת, היא עזבה את הסדרה לאחר העונה העשירית, ודמותה הוסרה לאלתר מתוך העלילה הראשית. עזיבתה של יאנג סימנה רגע משמעותי בסדרה, שכן היא הייתה אחת מהדמויות המרכזיות מאז תחילתה. עזיבתה, שהייתה מעורבבת ברגשות רבים מצד דמויות העלילה האחרות, נכתבה באופן ששמר על האופי השאפתני והמחויבות המקצועית של הדמות. למעשה, היא סיימה את תפקידה כשעברה לציריך שבשווייץ כראש מכון מחקר לניתוחי לב-חזה.
פיתוח > יצירה

שונדה ריימס, יוצרת הסדרה "האנטומיה של גריי", חשפה כי דמותה של יאנג הושפעה בחלקה מאישיותה שלה. בראיון עם אופרה וינפרי הסבירה: ”כריסטינה הייתה הדמות השנייה שיצרתי, כיוון שהרגשתי שאני מכירה ואוהבת אותה מאוד. יש משהו מעניין באדם שאפתי, מנותק רגשית אך במקביל אכפתי, חכם וחברותי”. הדבר משקף את השילוב הרגשי המורכב שיש בדמותה של יאנג, שאפשר לצופים לאהוב אותה.
סנדרה או, שגילמה את יאנג, נבחנה במקור לתפקידה של מירנדה ביילי. אולם לבסוף תפקיד זה אויש על ידי צ'נדרה וילסון, ולימים סיפרה או כי ההחלטה הזו הפכה את הסדרה לטובה הרבה יותר. כשדנה על דמותה של יאנג בסדרה סיפרה ריימס כי או הביעה את האנרגיה הדרושה לתפקיד כבר מהרגע הראשון. ”התחלתי לעצב את כריסטינה סביב סנדרה. אחד הדברים האהובים עליי היה להוריד כמה שיותר את הדיאולוגים שלה בסדרה. היא מצליחה להביע המון גם מבלי לומר מילה” – אמרה.
תחילה דמיינה ריימס את יאנג כ"בלונדינית קטנה, נמוכה ומלאת שמחת חיים". או הודתה לה על הפתיחות שלה בנוגע למוצאה האסייתי, וטענה כי היא התקבלה לתפקיד רק בזכות העובדה שאישה אפרו-אמריקאית עמדה בראש צוות ההפקה. בשנת 2009 הסבירה או מדוע החליטה להיבחן לסדרה:
אני מאוד גאה בסדרה הזו, ואני חושבת שהיא הגיעה ברגע הנכון ביותר עבורי. זו הייתה תקופה של שינוי בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה, כי חמש או עשר שנים לפני כן, כל התוכניות ששודרו ברשת המרכזית היו בעלי קאסט לבן.
החוזה המקורי של או והפקת הסדרה הסתיים לאחר העונה השמינית. אולם במאי 2012 דווח באתר E! Online כי או חתמה על חוזה לשנתיים נוספות בסדרה, יחד עם שאר חברי הצוות. עם זאת, היא עזבה את הסדרה לאחר העונה העשירית, ודמותה הוסרה לאלתר מתוך העלילה הראשית.
פיתוח > ניתוח אופי

רשת הטלוויזיה האמריקאית ABC אפיינה את יאנג כ"תחרותית, שאפתנית ואינטליגנטית". חסרונותיה העיקריים היו "שתלטניות יתרה, אגרסיביות וחוסר טאקט". או הסבירה את גישתה לדמות באומרה: ”לאורך כל תקופתי בקאסט הסדרה ניסיתי לגלם את כריסטינה כבעלת מיקוד רב וכשאפתנית – שזו למעשה המציאות עבור כירורגית. במציאות, יש מעט כמוה. כדי להיות כירורגית, צריך להתנהג כמו נזירה”. או הדגישה את הנחישות והדבקות הנדרשים להצטיינות בתחום הכירורגיה התובעני, במיוחד, לטענתה, עבור נשים. פיקנס, שגילם את דמותו של ובר הוסיף: ”דמותה של יאנג הציבה רף חדש לאופן שבו אנו מסתכלים על נשות דור המילניום: עצמאיות אך פגיעות, תחרותיות מאוד אך אכפתיות”.
אחד הקשרים המרכזיים של יאנג בעלילה היה עם ברק. ריימס כינתה את הצמד הבדיוני "ברקטינה", ואמרה כי הפרק האחרון של העונה השנייה, "לאבד את דתי", הוא האהוב עליה ביותר, בשל התפתחות הקשר הרומנטי בין יאנג לברק. ריימס ציינה כי: ”[ראינו] את המאבק שלה [יאנג] לדיכוי כל טיפת אנושיות בה ובמרדף אחרי שלמותה. לדעתי, גילינו כי אין בה קור, אלא פחד. היא פחדה שאם תיתן לרגשותיה להתפרץ, הם ישתלטו עליה וייגרמו לפגיעה קשה. לא ניתן לשנו אותה, כי זה אנושי ומובן מאוד”.
החברות בין יאנג לגריי הייתה אחד המאפיינים המרכזיים של הסדרה, ולעיתים תוארה כ"יחס אחיות". יאנג כינתה את גריי תכופות כ"אדם שלה", מעין סמל לקשר העמוק בין השתיים. הן כונו "האחיות המעוותות" בשל ההומור השחור שחלקו יחד. בסיום העונה השלישית, לאחר עזיבתו של ברק מחתונתו עם יאנג, יצאו השתיים ל"ירח דבש" משותף.
וילה פסקין מ-New York magazine ניתחה את אופייה הקרייריסטי של יאנג, וציינה: ”ככל הנראה אין כרגע [2011] אישה נוספת בתעשיית הטלוויזיה הממוקדת בקריירה שלה כמו כריסטינה. זה אחד המאפיינים המרכזיים בה”. אהבתה לעבודתה השפיע רבות על מהלכיה בחייה האישיים, כולל בחירתה להפיל את עוברה בעונה השמינית. ריימס אמרה בהקשר לכך: ”החלטה זו תאמה את אופיה של כריסטינה. רציתי שהיא תישאר נאמנה לעצמה. היא מעולם לא רצתה להיות אמא. האפשרות השנייה, כלומר זו שבה היא ילדה, לא עלתה על הפרק. היא הייתה כועסת על היילוד ועל האנט שהרסו לה את הקריירה”.
מק'קיד, שגילם את האנט, סבר כי מערכת היחסים הרומנטית בין שתי הדמויות הייתה קשה עבורן. לטענתו, שתיהן דומות מאוד באינטליגנציה המשותפת שלהן, וניתן לראות זאת דרך ההחלטות הרפואיות שהן נוטלות. מילותיו מבטאות את המתח הרגשי והאינטלקטואלי שבין הדמויות לאורך הסדרה, במיוחד לאור הקשיים שהן חוות, הן בטראומות אישיות הן במטרות הקריירה השונות שלהן. או התייחסה למסע הרגשי של יאנג במהלך העונה השמינית, וציינה כי הדמות מבטאת רגשות בצורה עמוקה עם שני אנשים בלבד: חברתה הטובה ביותר גריי ובעלה האנט. זה משקף את מורכבותה הרגשית ואת הדרך שבה היא נאלצה להתמודד עם מצבים קשים ונפילות אישיות בעודה שומרת על חזית קרייריסטית וממוקדת.
קבלה > ביקורות

יאנג זכתה לשבחים מפי מבקרי טלוויזיה רבים, ועם התקדמות הסדרה הפכה לאחת הדמויות האייקוניות שלה ושל תעשיית הטלוויזיה האמריקאית ככלל. קלי קטאנה מ-The Huffington Post הכתירה אותה כ"דמות הטובה ביותר באנטומיה של גריי". אתר "קומקאסט" הכליל אותה ברשימת "הדמויות הטלוויזיוניות המסקרנות ביותר", וכתב כי היא "גורם מרתק וקומי עבור דרמת הפריים טיים האמריקאית". אריקה פאלאן מ-Philadelphia Magazine צירפה את יאנג לרשימת "עשרת הרופאים הטובים ביותר טלוויזיה", אך במקביל החליט ווקטור פורילו למקם אותה לצד "12 הנשים המרגיזות ביותר על המסך".
מארק פריגארד מ-Boston Herald כינה את חברותה של יאנג עם גריי כ"גרעין הסדרה", וטען כי כתיבת הדמות היא תרומתה הגדולה ביותר של ריימס לתעשייה. קטאנה צידדה בו, ותיארה את מערכת היחסים הזו כאמיתית. שתי החברות היו מרכיב מרכזי ב"אנטומיה של גריי": אתר AOL TV ו-Entertainment Weekly דירגו אותן ברשימות "החברות הטובות ביותר בטלוויזיה".‏ "Yahoo! Voices" שיבח את יאנג על נאמנותה לגריי, ולורן שוטוול מ-Television Without Pity תיארה אותה כדמות היחידה מבין חמשת הסטאז'רים המקוריים שמתנהגת באופן קבוע כמו רופאה אמיתית. לאחר עזיבתה של או בסוף העונה העשירית כתב טירניי ברייקר מ-E! News: ”במהלך 10 שנותיה לשידור הסדרה, צוות הרופאים — בעיקר החברות יאנג וגריי — עברו יחד חוויות רבות: חתונות, מקרי מוות, איומים בפצצות, טביעות, ירי, התרסקויות מטוסים, סופות גדולות ועוד. על-אף כל התלאות, הן נותרו נאמנות זו לזו”.
קשרה הרומנטי עם ברק היה מושא לביקורות רבות. IGN תיאר אותו כ"אחד ממערכות היחסים המעניינות בטלוויזיה", בעוד ש-The Orange County Register ראה בו רגישות רבה וקומיות. עם זאת, פרידתם בעונה השלישית הייתה, לטענת המבקרים, צפויה ומשעממת.‏ UGO.com אף הכליל אותה ברשימת "הפרידות הגרועות ביותר בטלוויזיה". יאנג והאנט היו אהובים מאוד על ידי קהל הסדרה. כריסטופר מונפטה מ-IGN כתב כי האינטראקציות בניהם היו מאוזנות היטב, וחשפו צד רך של יאנג. ג'ניפר ארמסטרונג מ-Entertainment Weekly שיבחה את הכתיבה העדינה של הזוגיות הזו, במיוחד בפרק "מעלית מכתב האהבה" מהעונה החמישית. ארמסטרונג הדגישה את יכולתה של יאנג לעמוד לצד האנט ולתמוך בו, וטענה כי כישורי המשחק שלהם היו ראויות לפרס אמי.
עניין ההפלה שעברה יאנג בעונה השמינית תואר כמעשה אמיץ מצד התסריטאים, שניגשו לנושא טעון מאוד בארצות הברית. וילה פסקין מ-New York Magazine טענה כי "האנטומיה של גריי" נמנית בין מספר זעום של סדרות נוספות, המוכנות לדון על הפלות מלאכותיות באופן ישיר. טאנר סטרנסקי מ-Entertainment Weekly בחן את החלטותיה של יאנג בעקבות תחושת הנבגדות מהאנט, וטען כי הן "טיפשיות אך עמוקות בו-זמנית בהתאם לזווית הראייה".
קבלה > פרסים ומועמדויות

או זכתה במספר פרסים ומועמדויות על גילום דמותה של יאנג בסדרה "האנטומיה של גריי". בין השנים 2005 ל-2009 הועמדה חמש פעמים רצופות לפרס אמי בקטגוריית "שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה". באותה שנה הייתה מועמדת גם לפרס "השחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה" בסדרת טלוויזיה בטקס פרסי סטלייט ה-10. בשנת 2006 זכתה עם קאסט הסדרה בפרס סטלייט עבור "צוות השחקנים הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה". באותה שנה זכתה או בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-63.
בטקס פרסי גילדת שחקני המסך ה-12 זכתה או בפרס "השחקנית המצטיינת בסדרת דרמה". בשנים 2006 ו-2008 הועמדה עם צוות השחקנים של הסדרה לפרס "הקאסט המצטיין בסדרת דרמה. בשנת 2007 זכתה בפרס.
בשנים 2010 ו-2012 הועמדה לפרס "השחקנית הטובה ביותר בדרמה טלוויזיונית" בטקס פרסי ה-NAACP Image ה-41. בשנת 2011 הועמדה לפרס "שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה" מטעם אותו ארגון. באותה שנה ובשנים 2014–2015 הועמדה גם לפרס בחירת הקהל בקטגוריות "השחקנית האהובה ביותר בסדרת דרמה", "דמות הרופא הטובה ביותר בטלוויזיה" ו"החברות הטובה ביותר" (עם אלן פומפאו).