stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לזרוס גולדשמידט
ביוגרפיה

אליעזר לזרוס בן גבריאל גולדשמידט נולד בדצמבר 1871 בעיר פלונגה שבפלך קובנה של האימפריה הרוסית (ליטא). הוא למד בישיבת כנסת ישראל בסלובודקה, אך ב-1888 היגר לגרמניה. ב-1890 החל ללמוד מזרחנות באוניברסיטת פרידריך וילהלם בהנחייתם של הפרופסורים אוגוסט דילמן ואברהרט שרדר. הוא הקדיש את זמנו ללימוד שפות המזרח בכלל, והתמחה בספרות געז. הוא עזב את ברלין לטובת המשך לימודים באותם תחומים באוניברסיטת שטרסבורג, ולבסוף עזב את האקדמיה על מנת לעסוק במחקר עצמאי.
כבר ב-1892 יצא ספרו הראשון, תרגום מבואר של ספר חנוך א' מהגרסה החבשית חזרה לעברית. ב-1893 חיבר רשימה מקיפה של כל ספרות הגעז הזמינה. ב-1894 יצאו תרגומיו לגרמנית של ספר יצירה וכן "משובת נעורים" שלו (כהודאתו במכתב משנת 1933, נתפרסם ב'ארשת') בשם ברייתא דמעשי בראשית - שלמעשה היא חיבור שהוא עצמו רקח (במטרה ללעוג למאמינים בקדמות הזוהר), תוך ששילב טקסט שמצא בכ"י נוצרי חבשי (בהשמטת הקשריו הנוצריים) עם בליל רמיזות ארמיות קבליות, תחת שם העט "ערזלאי בן ברגלאי", שהוא שיכול אותיות של שמו העברי אליעזר בן גבריאל.
ב-1897 נדפס תרגומו לחיבור האתיופי הכנסייתי העתיק "חיי האב דניאל".
ב-1896 החל גולדשמידט בפרסום מפעלו הגדול ביותר, תרגום מלא ומבואר של התלמוד הבבלי מארמית ועברית לגרמנית, לפי הגרסה הבלתי-מצונזרת של ש"ס ונציה שנדפסה על ידי דניאל בומברג בין 1520 ל-1523. עבודתו של גולדשמידט בוקרה בחריפות על ידי הרב דוד צבי הופמן זמן קצר לאחר שיצא לאור סדר זרעים בגרמנית; החוקר השיב לו בחיבור "ביקורתו של האדון הר' ד' הופמן על מהדורת התלמוד שלי לאור האמת" ("Die Recension des Herrn Dr. D. Hoffmann über Meine Talmudausgabe im Lichte der Wahrheit"). עד 1909 הודפסו כל הסדרים בשמונה כרכים. מהדורה חדשה ומתוקנת של התרגום הודפסה בתריסר כרכים, בני 10,000 עמודים בסך הכל, בהוצאת "יודישר פרלאג" בברלין בין 1929 ל-1936. זוהי הגרסה המוסמכת של התלמוד בשפה הגרמנית עד היום.
ב-1916 חיבר גולדשמידט גם תרגום של הקוראן, בו ניסה לשמר את המבנה של קטעי השירה של המקור. בין 1921 ל-1925 פרסם תרגום מקיף חדש של חמישה חומשי תורה וספרי הנביאים בשלושה כרכים.
ב-1933, לאחר עליית הנאצים לשלטון, נאלץ גולדשמידט להגר מגרמניה. הוא עבר לבריטניה, ולקח עמו את אוסף הספרות האוריינטלית הפרטי שלו, בן 2,500 כרכים. הוא המשיך במחקריו באנגליה, וב-1940 פרסם הגדה מאוירת מפראג שהייתה עתיקה בכעשור יותר מהגרסה המאוירת מ-1526 שנחשבה לקדומה ביותר עד אז. לאחר מלחמת העולם השנייה מכר את אוספו לספרייה המלכותית הדנית בקופנהגן.
בערוב ימיו שקד על קונקורדנציה מקיפה לתלמוד, שיצאה לאור רק ב-1959, תשע שנים לאחר מותו.
לגולדשמידט הוענק תואר דוקטור לשם כבוד במדעי החברה (Doctor of Humane Letters) מטעם ההיברו יוניון קולג' בסינסינטי.
כתב ידו של תרגום התלמוד נמסר במתנה לאוניברסיטה העברית בירושלים.
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לקריאה נוספת

William D. Rubinstein, The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History, p. 337.
William D. Rubinstein, ‏The Palgrave Dictionary of Anglo-Jewish History, עמ' 639, באתר גוגל ספרים
הערות שוליים

↑  לזרוס גולדשמידט, על המשמר, 19 באפריל 1950.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261983405171  PLWABN: 9810695487905606  BIBSYS: 90135592  BnF: cb10525656x (data)  CANTIC: a10384005  CiNii: DA01823256  GND: 116756683  ISNI: 0000 0001 0878 8822  LCCN: n85252063  NKC: jo2007293855  NLA: 35634699  NSK: 000083725  NTA: 070124590  RERO: 02-A000072773  SELIBR: 250479  SNAC: w64p1zpw  SUDOC: 098172336  Trove: 1022662  VcBA: 495/83673  VIAF: 22901691   WorldCat (עם VIAF): 22901691 
ספר חנוך, מתורגם עם מבוא, הערות וביאורים, מאת אליעזר גולדשמידט. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
משה קוניץ

| --- | --- |

תמונה שפרסם בראש ספרו המצרף
 לידה:  1774 אובודה, הונגריה 
 פטירה:  2 בפברואר 1837 (בגיל 63 בערך) אובודה, הונגריה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
הרב משה קוניץ (לעיתים: קוניצר; ה'תקל"ד, 1774 – כ"ז בשבט ה'תקצ"ז, 2 בפברואר 1837) היה רבה של אובן ישן, וחוקר תולדות ישראל. נודע בעיקר בשל ספרו "בן יוחאי" הטוען לייחוס ספר הזוהר לרבי שמעון בר יוחאי, כתגובה לספר מטפחת ספרים שכתב רבי יעקב עמדין ושלל עניין זה.
ביוגרפיה

נולד באובן ישן לרב מנחם מנדל שהיה אדם עני. בהיותו בן עשר החל ללמוד מפי הרב בנימין זאב וולף בוסקוביץ, אצלו למד עד אחרי היותו לבר מצווה (1787). בגיל שלוש עשרה נסע בכוחות עצמו לפראג לישיבתו של רבי יחזקאל לנדא, אך לא הצליח לעקוב אחרי השיעורים הסבוכים בישיבה, ופנה אל הרב ברוך ייטלס שיקבל אותו כתלמיד פרטי לצד לימודיו בישיבה. אצל ייטלס למד תנ"ך עם פירושים שונים וספרות עברית מימי הביניים כמו הספר בחינות עולם של ידעיה הפניני. בשתי שנותיו בפראג החל לכתוב שירה עברית.
לאחר שנתיים בפראג, נסע ללמוד באוניברסיטת ברסלאו. לאחר חמש שנים בברסלאו השלים את ספרו "המסות הגדולות" (1794) על מקומות מוקשים בדברי התלמוד, ובשנת ה'תקנ"ו (1796) הדפיס את ספרו "העוין" המבאר את דברי הספר "בחינות עולם". לפי דעתו עלה הספר "בחינות עולם" באיכותו על כל ספרי בני דורו, ולכן התאמץ להכניס בפירושו בדברי הספר, עקרונות חשובים מספרי הרמב"ם והסברים לפסוקי תנ"ך. לעיתים אין פירושיו מתקבלים בכוונת רבי ידעיה הפניני, אך ניתן לעמוד מהם על היקף ידיעותיו של קוניץ כבר בגילו הצעיר.
בשנים הבאות החל לעמול על חיבוריו לתולדות גדולי ישראל: "מעשה חכמים", שמחברתו הראשונה עסקה בתולדות בית רבי (וינה 1805); ו"בן יוחאי", לתולדות רבי שמעון בר יוחאי וביאור מאמריו בכל ספרות חז"ל (וינה 1815). תוך כדי עבודתו על ספרים אלו, החל שמו להתפרסם, סוחר עשיר מעיר הולדתו בשם ר' שלמה הכהן השיא לו את בתו, והוא הצטרף לעסקיו של חמיו, אך את שעות הערב הקדיש להמשך מחקריו וכתיבת חיבוריו. למרות היותו סוחר, התפרסם שמו בין אנשי תנועת ההשכלה היהודית כידען ומלומד בתחומו. שמשון בלוך נטל ממנו "הסכמה" לתרגומו לספר "לתשועת ישראל" של מנשה בן ישראל.
ב-1815 הדפיס את ספרו "בן יוחאי", בספרו זה יצא נגד טענות בקרב החוקרים, ביניהם גם רבנים כמו רבי יעקב עמדין במטפחת ספרים, בדבר היות ייחוסו של ספר הזוהר לרשב"י שגוי. קוניץ האריך להוכיח שאכן רבי שמעון בן יוחאי הוא מחברו של הספר. כתגובה לספר זה חיבר שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) את ספרו "נחלת יהודה".
מצבו הכלכלי התדרדר, ובשנת 1817 כבר גר בווינה ומצבו הכלכלי היה בשפל. לבקשת הקהילה היהודית בברלין, כתב מאמר בנושא השינויים בתפילות. המאמר, שנדפס בספר הרפורמי "נוגה הצדק" (דסאו 1818), לצד מאמרו של הרב אהרן חורין שהואשם כסוטה ופוקר, גרם לביקורת עליו בעולם התורני אך עשה רושם טוב בחוגים המתקדמים.
עם שובו מווינה התמקדה עבודתו התורנית בהכנתם לדפוס של כתביו ההלכתיים. ב-1820 הדפיס את החלק הראשון של ספרו "המצרף" ובו 128 תשובות הלכתיות בנושאים שונים. בין פסקיו והנחיותיו נמנו כמה שנתפסו כמתקדמים ורפורמיסטיים: 1. היתר אכילת קטניות בפסח ליהודים ששירתו בצבא נכרי. 2. איסור למוהלים שאינם בעלי הכשרה רפואית לבצע ברית מילה. 3. חובה ללמוד את התנ"ך עם מפרשי הפשט ובדקדוק עברי. 4. עודד את הקהל היהודי להשתמש בשם משפחה, כדי להיות כאחד האדם. בעוד רבנים אחרים התנגדו לתוספת זו.
הוא התמנה לדיין בפשט וכרבה של אובודה, בתפקידו האחרון כיהן כעשר שנים עד לפטירתו בכ"ז בשבט ה'תקצ"ז, 2 בפברואר 1837.
בנו, רבי שלום קוניץ הדפיס את חלקו השני של ספר "המצרף" לאחר פטירת אביו.
חיבוריו והיחס אליו > תולדות רבינו הקדוש

בשנת ה'תקס"ה הוציא לאור את חיבורו "מעשה חכמים", שמחברתו הראשונה "בית רבי" עסקה בתולדות רבי יהודה הנשיא ותלמידיו. בדפוס וילנה הדפיסו את המחברת בראש הכרך הראשון של המשניות, תוך העלמת שם המחבר, ורק כתבו שהמחברת הועתק מספר בית רבי. יש שכתבו שמפני דעותיו הוסתר שמו ויש שכתבו שדבריו הובאו מחוסר ידיעה על דעותיו. ברוב המהדורות החדשות של משניות וילנא הושמט המאמר.
דברים אחדים בחיבור עוררו התנגדות לחיבור, כמו שבחיו לתרגומי משה מנדלסון.
רבי ראובן אליצור העיר על מה שכתב שהמערה מבית רבי נמשכה עד בית הקיסר בעיר רומי, בניגוד לפרשנות המקובלת שהמערה נמשכה עד בית אנטונינוס בטבריה. לדעתו, הדברים נכתבו במטרה לגרום לקוראים ללעוג על דברי חכמים, שכן הימשכות המערה עד לרומי מעוררת תמיהה, והוא מגדיר את מדפיסי ספרו כמעמידים "צלם בהיכל". הרב מאיר מאזוז הגן על דבריו.
חיבוריו והיחס אליו > בן יוחאי

בה'תקע"ה הדפיס את ספרו בן יוחאי, בו הוא מאריך להוכיח את ייחוס ספר הזוהר לרבי שמעון בר יוחאי, ויוצא בו נגד טענות החוקרים בדבר היות הייחוס שגוי. בין השאר, תחת השם "מענות ומטפחות" הוא מקדיש את השער השביעי שבספרו, להגיב לדברי היעב"ץ במטפחת ספרים בו הוא שלל את הייחוס לרשב"י. כתגובה לספר זה חיבר שלמה יהודה רפפורט (שי"ר) את ספרו "נחלת יהודה".
כשראה החתם סופר את הספר ואת הטענות על רבי יעקב עמדין, התבטא ואמר "ערבים עלי דברי דודים שבספר מטפחת ספרים, ממענות הבן יוחאי". אימרה כעין זו מיוחסת לרבי ישראל מרוז'ין שאמר "טובים לי הקושיות של הרב ר' יעקב עמדנער ז"ל מהתירוצים של המחבר הזה". בגרסה אחרת מובא שרבי צבי הירש מזידיטשוב אמר: "טובים לי השגותיו של הגאון היעב"ץ נגד הזוהר מסנגוריה של רבי משה קוניץ בעד הזוהר".
כך גם השואל ומשיב יוצא נגד המחבר ומצדיק את דברי היעב"ץ ותוקף את דברי הבן יוחאי וכך הוא כותב: "והנה בא אחד מפטפט אשר אמר להשיב עליו באין מליץ יושר... לא כן המפטפט הנ"ל אשר כל מגמתו היה אך למען יתפאר בחכמתו כי גם בסתרי קודש ידע, וכאשר לא מצאה ידו די השב, אמר כי רוח אחרת בספר הזוהר וחולק על משנה ותלמוד כאשר יבואר לפנינו, וחלילה חלילה להאמין בדת אל בדברים כאלה אשר אין להם שחר".
לעומת זאת רבי עקיבא אייגר מביא מספרו בן יוחאי עדות על המהר"ל ללא הסתייגות רד"ץ הילמן טען שהרב אייגר השתמש בספרו כמקור ולא כספר קודש.  וכן רבי חיים פלאג'י לגבי השאלה האם צריך או ראוי להתנענע בתפילה הוא מפנה לעיין בספר בן יוחאי, תוך שהוא מכנהו "הגאון הרב בן יוחאי". כך גם רבי חנוך זונדל בעל ה"עץ יוסף", בהקדמתו על העין יעקב, מצטט ללא הסתייגות מספר 'העוין' לרבי משה מקוניץ, בהמשך הוא בוקר על כך על ידי הרב יעקב חיים סופר. גם בספרי גדולי יהדות מורוקו ותוניסיה הביאו מדבריו ללא פיקפוק.
רבי ישעיה אשר זליג מרגליות סיפר על רבו רבי אברהם שמחה הורוביץ שהיה רגיל בכל ל"ג בעומר ללמוד בספר בן יוחאי.
רבי יקותיאל אריה קמלהאר סיפר שראה בביתו של רבי יהושע מדז'יקוב את ספר 'המצרף' מרבי משה מקוניץ, עם הערות שכתב עליה אביו רבי מאיר מדז'יקוב, לשאלת הרב קמלהאר הייתכן להחזיק ספר מכזה מחבר, השיב רבי יהושע שאביו אמר: "כדאי הוא זכותו מה שטרח לתרץ וליישב את כל השגות הריעב"ץ על הזוהר הקדוש, וחיבר לתכלית זו את ספרו 'בן יוחאי'. בזכות זו ראוי הוא להיות בבית מדרשו, לעיין בו, ולכתוב עליו הערות".
רבי חיים פלאג'י הפליג בשבחו וכותב עליו "ועיין לגדול הדור האחרון הרב בן יוחאי נר"ו".
הרב ראובן מרגליות הראה שהמחבר זייף והוסיף על דברי היעב"ץ בכדי להגדיל את ההשגות, רבים ביקרוהו על רמת הכתיבה הנמוכה.
היו שדחו את הביקורות נגדו וטענו שדינו ככל רב אחר שטעה פעם או שניים.
לקריאה נוספת

הרב חיים אשר פריימן, לטיבו של בעל 'בן יוחאי' וספרו, ישורון, כרך מ,  עמ' אלף י והלאה, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
הערות שוליים

↑  הרב חיים אשר פריימן, לטיבו של בעל 'בן יוחאי' וספרו, ישורון, כרך מ,  עמ' אלף י, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
1 2 3  שלמה יהודה רפפורט, נחלת יהודה, למברג תרל"ג, 1873, באתר היברובוקס.
↑  ישראל שפירא, ‏הספר הראשון של הרפורמים בגרמניה שהתיר ניגון עוגב בשבת, באתר כיכר השבת, 26 בפברואר 2023
↑  שו"ת המצרף סימן כג
↑  שו"ת המצרף סימן פט
1 2  הרב חיים אשר פריימן, לטיבו של בעל 'בן יוחאי' וספרו, ישורון, כרך מ,  עמ' אלף יח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  רבי משה קוניץ, מעשה חכמים, באתר היברובוקס.
↑  משניות זרעים, באתר היברובוקס.
↑  הגרז"ן, תפילת נשים בפרהסיה, תחומין, גיליון יח, מכון צומת, תשנ"ח, עמ' קכא; ישראל שפירא, ‏ההגדרה של הגרז"נ על משה קוניץ: "מראשוני הרפורמים", באתר כיכר השבת, 5 במרץ 2023
↑  ישראל שפירא, ‏האם מדפיסי ש"ס משניות השמיטו את המאמר של משה קוניץ?, באתר כיכר השבת, 20 במרץ 2023
↑  רבי יחיאל מיכל היבנר, הלולא דרבי בהקדמת הספר.
↑  יתד נאמן, מוסף שבת קודש - תשנ"ז 16 - שמות; ובספר הזיכרון לרבי ראובן אליצור, דגל מחנה ראובן, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  ישראל שפירא, ‏מערה שהיתה פתוחה מטבריה ועד רומא - הייתכן?!, באתר כיכר השבת, 28 בפברואר 2023
↑  רבי מאיר מאזוז, ארים נסי, יבמות, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  זכרון למשה דף ס"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  יחיאל מיכל היבנר, הדרת קודש י ע"א, באתר אוצר החכמה
↑  צבי לצדיק עמ' פ"ז, באתר היברובוקס
↑  בהסכמת השו"מ לספר "בית ישראל", מרבי צבי הירש מזידטשוב, באתר אוצר החכמה
↑  הגהות לשו"ע, אורח חיים, רכט, ס"ב.
↑  קובץ חצי גיבורים גיליון יח, ניסן תשע"ז עמ' תתקטו אות ה; ישראל שפירא, ‏האם רק גדולי ישראל הספרדים טעו בציטוט משה קוניץ או שזו גזענות?, באתר כיכר השבת, 12 במרץ 2023
↑  כף החיים סי' ט"ו אות ח', באתר היברובוקס
↑  הקדמת העץ יוסף לפירושו על עין יעקב, באתר אוצר החכמה
↑  ישראל שפירא, ‏משה קוניץ, בלעם הרשע והפולמוס על השדים, באתר כיכר השבת, 9 במרץ 2023
↑  לדוגמה בספר "שער החצר" לרבי דוד בן שמעון סימן נג. ובספר "לב שומע" לרבי משה זקן מאזוז מערכת ר', אות א.
↑  מגדים חדשים, שמות, עמוד תרלה. בשם בנו.
↑  יהושע מונדשיין, הצופה לדורו עמ' 25, באתר אוצר החכמה
↑  ישראל שפירא, ‏האדמו"ר שאהד את המשכיל החשוד בדעות רפורמיות, באתר כיכר השבת, 13 במרץ 2023
↑  נפש חיים מערכת מ' אות פ"ח, באתר היברובוקס.
↑  ישראל שפירא, ‏האם מהר"ח פלאג'י כינה את משה קוניץ: "מופת דורנו"?!, באתר כיכר השבת, 27 בפברואר 2023
1 2  ראובן מרגליות, ציונים ביבליוגרפיים, ארשת, חלק ב, עמ' שלו, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
↑  הקדמת המהדיר לאמת ליעקב הגהות היעב"ץ לזוהר, עמ' קכט; מחברים נוספים ראו במאמרו של פריימן
↑  ישראל שפירא, ‏"הטענות נגד משה קוניץ - שקר וכזב והוצאת שם רע", באתר כיכר השבת, 25 במרץ 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312084405171  GND: 142381918  ISNI: 0000 0001 1701 7624  LCCN: nr92012874  NTA: 250422484  VIAF: 121614625   WorldCat (עם VIAF): 121614625
אבטליון בן שלמה מקונסיליו

| --- | --- |
 לידה:  1540 
 פטירה:  24 באוקטובר 1616 (בגיל 76 בערך) 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 באוקטובר 1616 
 רבותיו:  שמואל יהודה קצנלבוגן 
 
רבי אַבְטַלְיוֹן בֶּן שְׁלֹמֹה מִקּוֹנְסִילְיוֹ (~ה'ש', 1540 - י"ג בתשרי ה'שע"ז, 24 באוקטובר 1616) היה רב איטלקי במאה ה-16, אשר התפרסם בשל פרשת המקווה ברוויגו שהסעירה בשעתו את העולם הרבני באיטליה.
חייו

רבי אבטליון היה תלמידו המובהק של רבי שמואל יהודה קצנלבוגן מפדובה, ואף הציב את תמונתו בבית מדרשו. הוא היה משוללי שיטת הפלפול.
בשנת ה'שמ"ט, 1589, עורר את פולמוס המקווה ברוויגו כאשר פסל בפסק הלכה מנומק את המקווה העירוני. המקווה שכן בביתו ונוהל על ידו במשך עשר שנים תוך הקפדה על שיטת הפעלה מסוימת, אך כשעבר לרשות אחיו, ר' יקותיאל, שונתה שיטת ההפעלה ולדעתו נפסל המקווה לשימוש. פסילת המקווה עוררה סערה בדעת הקהל, סערה שהתעצמה כאשר רבנים אחדים חיוו דעתם להיתר, ורבנים אחרים גיבו את פסקו של ר' אבטליון. שלושה ספרים נדפסו אז בעטיו של פולמוס זה. הספר "פלגי מים" (ונציה שס"ח) מיוחס לו בידי חלק מן המקורות.
הערות שוליים

↑  פלגי מים, ונציה שס"ח, באתר היברובוקס.
The Doors (אלבום)

The Doors הוא אלבום הבכורה של להקת הרוק האמריקאית הדלתות, שיצא ב-4 בינואר 1967 על ידי חברת התקליטים אלקטרה רקורדס. האלבום הוקלט באוגוסט 1966 ב-סאנסט סאונד רקורדרס בהוליווד, קליפורניה, בהפקתו של פול רוטשילד. האלבום כולל את הגרסה המורחבת של הסינגל פורץ הדרך של הלהקה "Light My Fire" ואת "The End" הארוך והקרוב יותר עם קטע המילים המדוברות האדיפלי שלו. פרסומים שונים, כולל BBC ורולינג סטון, דירגו את The Doors כאחד מאלבומי הבכורה הגדולים בכל הזמנים.
הדלתות עבדו על החומרים של אלבום הבכורה שלהם במהלך 1966 במקומות ובשלבים שונים, כגון ויסקי אה גוגו. הקלטת האלבום החלה לאחר פיטורין מהמקום, לאחר שחתמו בחברת התקליטים אלקטרה רקורדס. ההקלטות של The Doors ביססו את מגוון ההשפעות המוזיקליות של הלהקה, כגון ג'אז, קלאסי, בלוז, פופ, R&B ומוזיקת רוק. הוא נתפס במידה רבה כחלק מהותי מאבולוציית הרוק הפסיכדלי, תוך שהוא מוכר גם כמקור השראה ליצירות רבות אחרות.
The Doors ו-"Light My Fire" נכנסו להיכל התהילה של הגראמי. בשנת 2015, ספריית הקונגרס בחרה ב-The Doors להיכלל במרשם ההקלטות הלאומי בשל היותן "משמעותיות מבחינה תרבותית, היסטורית או אסתטית". נמכרו מעל 13 מיליון עותקים ברחבי העולם נכון לשנת 2015, מה שהופך אותו לאלבום הנמכר ביותר של הלהקה. בשנים 2003 ו-2012 דירג הרולינג סטון את האלבום במקום ה-42 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים", ומיקם אותו מחדש במקום ה-86 במהדורת 2020.
האלבום כולל כמה משיריה הידועים של הלהקה, ובהם "Light My Fire", אחד מלהיטיה הגדולים של הלהקה, שהגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים האמריקאי; "Alabama Song" (שיר אלבמה), המבוסס על שיר מאת ברטולט ברכט וקורט וייל, ובמקורו נכתב בעבור האופרה "Aufstieg und Fall der Stadt Mahagonny" (גרמנית: עלייתה ונפילתה של העיר מהגוני); "Break on Through", שפותח את האלבום, ו-"The End" המקאברי, המתנגן לאורכן של כ-12 דקות, שסוגר את האלבום.
רקע

ההרכב הסופי של הדלתות הוקם באמצע 1965 לאחר ששני אחיו של הקלידן ריי מנזרק, ריק וג'ים "מנצ'רק", עזבו את ריק והרייבנס, שחבריהם כללו מלבד מנזרק, גם את המתופף ג'ון דנסמור שהושפע מג'אז ואת הסולן המתחיל דאז ג'ים מוריסון. החברות בלהקה הוקמה כאשר הגיטריסט רובי קריגר הסכים להצטרף. למרות שהיה לו ניסיון קודם בנגינה בפולק ובפלמנקו, קריגר ניגן בגיטרה חשמלית רק כמה חודשים כאשר הוזמן להיות חבר בלהקה, ששמה שונה במהרה לדלתות. הם הוחתמו בתחילה בחברת התקליטים קולומביה רקורדס תחת חוזה לשישה חודשים, אך הם ביקשו שחרור מוקדם לאחר שחברת התקליטים לא הצליחה להשיג מפיק לאלבום והכניסה אותם לרשימת שחרור.
לאחר שחרורם מחברת התקליטים, הדלתות הופיעו באמצע 1966 בשני מועדונים היסטוריים של סאנסט סטריפ, London Fog וויסקי אה גוגו. הם נצפו בויסקי אה גוגו על ידי נשיא אלקטרה רקורדס, ג'ק הולצמן, שנכח בהצעתו של זמר להקת לאב ארתור לי. לאחר שראה שני סטים, הולצמן התקשר למפיק פול רוטשילד כדי לראות את הלהקה. ב-18 באוגוסט, לאחר שנכחו במספר הופעות של הלהקה, הולצמן ורוטשילד החתימו אותם בסופו של דבר בחברת התקליטים אלקטרה רקורדס.
הדלתות המשיכו להופיע בויסקי אה גוגו עד 21 באוגוסט, אז פוטרו בשל ביצועם לשיר "The End", שבו מוריסון אלתר קטע לא מצונזר של המלך היווני המיתולוגי, אדיפוס. מוריסון החמיץ את הסט הראשון מבין שניים באותו לילה, כשהתארח במלון טרופיקנה תחת השפעת LSD.
הקלטה

The Doors הוקלט על ידי המפיק פול רוטשילד ומהנדס הקול ברוס בוטניק באולפני סאנסט סאונד בהוליווד, קליפורניה, במשך כשבוע בסוף אוגוסט 1966. השירים "Indian Summer" ו-"Moonlight Drive" היו החזרות הראשונות של האלבום, בעוד שהשירים הראשונים שהוקלטו בפועל והופיעו היו "I Looked at You" ו-"Take It as It Comes". נעשה שימוש במכונת הקלטה בעלת ארבעה רצועות בעלות של כ-10,000 דולר. שלושה מהרצועות שימשו כ: בס ותופים על ביחד, גיטרה ואורגן על אחר, ושירה של מוריסון על השלישי. הרצועה הרביעית שימשה לאובר-דאבינג (בעיקר קולות ההרמוניה של מוריסון וגיטרת הבס).
כלי הנגינה באלבום כוללים קלידים, גיטרה חשמלית, בס מזדמן, תופים, ומרקסופון (בשיר "Alabama Song"). רוטשילד אסר על קריגר להשתמש באפקטים של הגיטרה שלו (במיוחד בדוושת ה-Wah-wah) באלבום כדי להימנע ממה שרוטשילד חשב שהוא שימוש יתר במכשירים אלה. עם זאת, האולפן היה מצויד בחלל תהודה שנתנה את האפקט הספציפי הזה לצליל.
ריי מנזרק, שהסביר על אוברדאב הבס, אמר:
... בחלק מהשירים הבאנו נגן בס אמיתי, אחד ה"חתולים" מלוס אנג'לס, לארי קנכטל, שניגן את אותו בסליין שניגנתי ב-"Light My Fire". הוא הכפיל את הבסליין שלי.
לדברי בוטניק, "מה שאתה שומע באלבום הראשון זה מה שהם עשו בהופעה חיה. זה לא היה רק לנגן את השיר – זה התעלה על זה". עם זאת, מוזיקאי הסשן לארי קנכטל וקריגר דיבבו גיטרת בס במספר רצועות כדי לתת קצת "פאנץ'" לצליל הבס של מנזרק. מוריסון הסביר ב-1969: "התחלנו כמעט מיד, וחלק מהשירים לקחו רק כמה טייקים. היינו עושים כמה טייקים רק כדי לוודא שלא נוכל לעשות אחד טוב יותר". עבור השירים "The End" ו-"Light My Fire", שני טייקים נערכו יחד כדי להגיע להקלטה הסופית. האלבום עבר מיקס והושלם באוקטובר 1966. למרות שהשיר "Indian Summer" הוקלט במהלך הסשנים והושקעה מחשבה לכלול אותו כרצועה האחרונה, הוא הוחלף בסופו של דבר ב-"The End".
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי הדלתות (ג'ים מוריסון, ריי מנזרק, רובי קריגר וג'ון דנסמור) (למעט היכן שמצוין אחרת).
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> כותב(ים) | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Break On Through (To the Other Side)  |   | 2:25 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Soul Kitchen  |   | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | The Crystal Ship  |   | 2:30 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Twentieth Century Fox  |   | 2:30 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Alabama Song (Whisky Bar)  | ברטולט ברכט, קורט וייל | 3:15 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Light My Fire  |   | 7:06 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 21:16 |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> כותב(ים) | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Back Door Man  | וילי דיקסון | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | I Looked at You  |   | 2:18 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | End of the Night  |   | 2:49 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Take It as It Comes  |   | 2:13 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The End  |   | 11:35 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 43:34 |  |  |  |  |  |  |
שירי האלבום > Break on Through (To The Other Side)

Break On Through (To The Other Side) הוא השיר הראשון, הפותח את האלבום.
את השיר כתב ג'ים מוריסון.
חברת התקליטים של הלהקה Elektra, התנגדו לשימוש במילים "she gets high" ("היא עפה גבוה", ביטוי להתמסטלות) בגלל שזהו התייחסות לשימוש בסמים. בכל ההוצאות של אלבום הבכורה המשפט הזה נכתב וכל מילות השיר הופיעו, עד 1990 שבו מחקו את המילה "high" וכך ג'ים שר "she gets" ארבע פעמים עד ליללה. תחנות רדיו עד היום משתמשות בגרסה המצונזרת.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שירי האלבום > Soul Kitchen

Soul Kitchen הוא השיר השני באלבום. השיר הוא מעין מחווה למסעדה בשם "אוליביאס'ס" בחוף ונציה, לוס אנג'לס, בה סולן הלהקה ג'ים מוריסון הרבה לאכול שם ואמר שהמסעדה מזכירה לו את הבית.
משתתפי השיר: ג'ים מוריסון – סולן, רובי קריגר – גיטרה, ריי מנזרק – קלידים, קלידי בס, קולות, ג'ון דנסמור – תופים וכנגן אולפן לארי קנשטל – גיטרת בס.
שיר זה כמו שירים רבים של הלהקה, מופיעים בסרט פורסט גאמפ.
ב-1980, להקת הפאנק X, ביצעה גרסת כיסוי המופיעה באלבום הבכורה שלה.
אקו והבאנימן עשו גרסת כיסוי המופיעה כרצועת בונוס בגרסת הרימסטר לאלבום Echo & the Bunnymen מ-2003.
אדמסקי ביצע גרסת כיסוי לשיר בשם "Soul Kitsch Inc" באלבומו "Doctor Adamski's Musical Pharmacy" מ-1990.
באדי ריץ' ביצע גרסת כיסוי לשיר באלבום ההופעה שלו מ-1969, Buddy & Soul.
שירי האלבום > The Crystal Ship

The Crystal Ship הפך לבי-סייד לסינגל המצליח שהגיע למקום ה-1 במצעד הפזמונים, Light My Fire. לפי דבריו של מתופף הלהקה ג'ון דנסמור, מוריסון כתב את השיר לחברתו לשעבר מארי וורבלו.
הוצע לקרוא לשיר "Crystal Ship" (ספינת הגבישים) המתייחס לפלטפורמת הולי, אסדת נפט מול חופי סנטה ברברה, קליפורניה, שנוצצת כמו ספינת גבישים שמוארת בלילה, בהשפעת לילה אחד בחוף הים שסולן הלהקה ג'ים מוריסון בילה.
שירי האלבום > Twentieth Century Fox

Twentieth Century Fox מספר על אישה אופנתית אך חסרת רגש כמטפורה לחברת הסרטים והטלוויזיה בעלת אותו השם.
לעומת זאת, מעריצי הלהקה טוענים כי לפי האוטוביוגרפיות של קלידן הלהקה ריי מנזרק ומתופף הלהקה ג'ון דנסמור, השיר עוסק בחברתו לשעבר של מנזרק (כיום אשתו) דורותי.
חלק מהשיר כולל סולו גיטרה שנשמע בדיוק כמו בקטע מסולו הגיטרה בשיר השני באלבום, Soul Kitchen.
שירי האלבום > (Alabama Song (Whisky Bar

שיר זה הוא גרסת כיסוי לשיר אלבמה.
הסולן ג'ים מוריסון שינה מעט את המילים; במקום Show us the way to the next pretty boy (הראו לנו את הדרך לבחור היפה הבא) הוא שר: Show me the way to the next little girl (הראו לי את הדרך לילדה הקטנה הבאה).
שירי האלבום > Light My Fire

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שירי האלבום > Back Door Man

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שירי האלבום > I Looked At You

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שירי האלבום > End of the Night

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שירי האלבום > Take It As It Comes

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שירי האלבום > The End

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
חיים יונה תאומים

| --- | --- |
 לידה:  1690 ברסלאו, כתר בוהמיה 
 פטירה:  30 בדצמבר 1727 (בגיל 37 בערך) ברסלאו, כתר בוהמיה 
 מקום קבורה:  קורצ'ינה 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 בדצמבר 1727 
 אב:  יחזקיה יהושע פייבל תאומים 
 צאצאים:  יצחק יוסף תאומים 
 
רבי חיים יונה תאומים (ת"נ בערך, 1690 - י"ז בטבת תפ"ח, 30 בדצמבר 1727) היה אב"ד בברסלאו. את עיקר פרסומו קנה בקונטרס שהוציא לאור בצעירותו, והתקבל בבתי המדרש כ"קונטרס רבי חיים יונה".
רבי חיים יונה נפטר צעיר לימים בהיותו בן 38 שנים בלבד.