stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלי קמחי
ביוגרפיה

עלי קמחי, בן ויקטוריה ודב, נולד ביום ט' בכסלו תשי"ב, 8 בדצמבר 1951, בעכו.
את שנות חייו הראשונות עשה עלי בתחנת הניסיונות "יד נתן" ליד עכו, שם בילה שעות רבות בחיק הטבע. בהיותו בן חמש עברה משפחתו לגור בעכו. בשנות הלימודים האחרונות בבית-הספר היסודי הצטרף קמחי לתנועת הנוער "הצופים" ונטל חלק בפעולות "צופי הים" – בחוג לשיט המשותף לנוער יהודי וערבי.
סיים את לימודיו בבית-הספר לקציני-ים "כ"ג יורדי הסירה" בעכו.
קמחי גויס לצה"ל באפריל 1970 והתנדב לחיל הים. לאחר הטירונות השתלם בקורס מכונאות והוצב בתפקיד מכונאי בשייטת סטי"לים. כעבור חודשי שירות אחדים בשייטת הסטי"לים ביקש לעבור לשרת בקומנדו הימי.
פעולתו בצבא

בשירותו הצבאי השתתף עלי בפעולות קומנדו רבות ומסוכנות, ביניהן מספר פעולות שהותרו לפרסום – פעולת הקומנדו בביירות וקרב האוויר של 13 בספטמבר 1973, בו הופל מטוס סורי על טייסו. קמחי משה את הטייס מהים, שחררו מהמצנח והשיב לו את חייו.
כשפרצה מלחמת יום הכיפורים, נשלחה יחידתו לבצע משימות שונות נגד האויב בים. ביום האחד-עשר למלחמה יצא קמחי עם אחדים מחבריו ליחידה להשתתף במבצע ליידי. הוא נשלח לנמל פורט סעיד, כדי להטביע כלי-שיט מלחמתיים של המצרים, שעגנו במעגן צבאי מוגן. קמחי ובן-צוותו – עודד אמיר – הצליחו להגיע למעגן ואף הטביעו שלוש ספינות מלחמה, ביניהן ספינת טילים וספינת טורפדו, אבל הם לא חזרו ממשימתם. לא ידוע מה עלה בגורלם. השניים נפגעו, ככל הנראה, מהשלכת מטעני העומק בתוך נמל פורט סעיד והוכרזו כנעדרים. כבר במהלך המלחמה נעשו מאמצים תחת אש לאתר את גופותיהם, אך הם לא אותרו עד היום, והוכרזו כחללים שמקום קבורתם לא נודע.
לאחר נופלו הוענק לו עיטור העוז והועלה לדרגת רב-סמל.
הנצחתו

במאי 1975 עוטר קמחי בעיטור העוז על פעולתו.
משפחתו הוציאה לאור לקט מודפס מציוריו ובשיתוף עם עיריית עכו, מועצת הפועלים, יד-לבנים והוועד למען החייל, הקימה קרן מלגות על-שמו לעידוד תלמידי בתי-ספר יסודיים בעכו.
אחותו, אופירה תלם, הוציאה לאור בשנת 1980, ספר עליו, בשם "עלי שלא יגמר לעולם" (בהוצאת ספרית פועלים, 264 עמודים).
שמו מונצח באנדרטאות: יד לחללי חיל הים אשדוד, אנדרטה לנופלים מבית הספר לקציני ים עכו, גן הנעדרים ירושלים (הר הרצל), פינת זיכרון לנופלים מבית ספר התומר עכו ובית יד לבנים עכו.
הערות שוליים

↑  עיטור העוז לעלי קמחי, באתר הגבורה
↑  עלי שלא יגמר לעולם, באתר סימניה
אי-שיוויונות ברנשטיין

בתורת ההסתברות, אי-שוויונות ברנשטיין נותנים חסמים להסתברות שממוצע או סכום של משתנים מקריים יסטה מהתוחלת שלו. לדוגמה, אחד המקרים הפשוטים הוא עבור  X_{1},...,X_{n} משתניים מקריים בלתי-תלויים מהתפלגות ברנולי המקבלים את הערכים  \pm 1 בהסתברות חצי (הידועה בשם התפלגות ראדמאכר), אזי לכל  t>0 מתקיים אי-השוויון:
אי-שוויונות ברנשטיין הוכחו ופורסמו על ידי סרגיי ברנשטיין בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. מאוחר יותר, פותחו עוד אי-שוויונות מסוג זה מספר פעמים בצורות שונות. מקרים פרטיים של אי-שוויונות ברנשטיין הם אי-שוויון צ'רנוף, אי-שוויון הופדינג ואי-שוויון אזומה (אנ').
גרסאות של אי-שוויונות ברנשטיין

לאי-שוויונות ברנשטיין קיימות גרסאות רבות, אשר כולן נועדו להציג חסם על הממוצע או סכום של משתנים אקראיים. ההנחות בבסיס כל גרסה משתנות: החל מהנחות של אי-תלות מוחלטת בין המשתנים ועד למבני תלות מורכבים יותר, וכן סוגי ההתפלגויות של המשתנים. בחלק זה יוצגו מספר גרסאות מרכזיות של אי-שוויונות אלו.
גרסאות של אי-שוויונות ברנשטיין > משתנים מקריים חסומים כמעט תמיד

יהיו  X_{1},...,X_{n} משתנים מקריים בלתי-תלויים, בעלי תוחלת אפס ונניח שקיים  M>0 כך שמתקיים לכל  i=1,...,n המאורע  \left|X_{i}\right|\leq M כמעט תמיד (בהסתברות 1). אזי, לכל  t>0:
גרסאות של אי-שוויונות ברנשטיין > משתנים מקריים חסומים במונחי מומנטים: מקרה 1

יהיו  X_{1},...,X_{n} משתנים מקריים בלתי-תלויים, בעלי תוחלת אפס ונניח שקיים  L>0 כך שלכל  k\geq 2 שלם מתקיים התנאי:
אזי, עבור  0\leq t\leq {\frac {1}{2L}}{\sqrt {\sum _{i=1}^{n}\mathbb {E} \left[X_{j}^{2}\right]}}:
גרסאות של אי-שוויונות ברנשטיין > משתנים מקריים חסומים במונחי מומנטים: מקרה 2

יהיו  X_{1},...,X_{n} משתנים מקריים בלתי-תלויים, בעלי תוחלת אפס ונניח שקיים  L>0 כך שלכל  k\geq 4 שלם מתקיים התנאי:
נסמן  A_{k}=\displaystyle \sum _{i=1}^{n}\mathbb {E} \left[X_{i}^{k}\right] עבור כל  k\geq 4. אזי, לכל  0<t\leq {\frac {5{\sqrt {2A_{2}}}}{4L}}:
גרסאות של אי-שוויונות ברנשטיין > משתנים מקריים עם תלות חלשה

קיימות גם גרסאות לאי-שוויון ברנשטיין עבור סדרת משתנים מקריים בעלי תלות מסוימת. לדוגמה, יהיו  X_{1},...,X_{n} ונניח כי לכל  i=1,...,n קיימים קבועים  R_{1},...,R_{n},L כך שמתקיימים התנאים:
אזי לכל  0<t<{\frac {1}{2L}}{\sqrt {\sum _{i=1}^{n}R_{i}\mathbb {E} \left[X_{i}^{2}\right]}} מתקיים:
גרסאות של אי-שוויונות ברנשטיין > משתנים מקריים תת-אקספוננציאליים

יהיו  X_{1},...,X_{n} משתנים מקריים  תת-אקספוננציאליים, בלתי-תלויים ובעלי תוחלת אפס. אזי, לכל  t>0:
כאשר  c הוא קבוע חיובי ו- \|\cdot \|_{\psi _{1}} היא נורמה תת-אקספוננציאלית.
גרסאות של אי-שוויונות ברנשטיין > קומבינציה ליניארית של משתנים מקריים תת-אקספוננציאליים

יהיו  X_{1},...,X_{n} משתנים מקריים תת-אקספוננציאליים, בלתי-תלויים ובעלי תוחלת אפס ויהי  a=\left(a_{1},...,a_{n}\right)\in \mathbb {R} ^{n}. אזי, לכל  t\geq 0:
כאשר  a_{1}=...=a_{n}={\frac {1}{n}}, כלומר הסכום המשוקלל הוא למעשה ממוצע, אזי נקבל כמקרה פרטי:
הוכחות

כל ההוכחות מבוססות על אי-שוויון מרקוב, כאשר מפעילים על הסכום את הפונקציה  \exp \left(\lambda \sum _{i=1}^{n}X_{i}\right) ובוחרים בצורה אופטימלית את הפרמטר  \lambda  תחת אילוצים, אם קיימים.
הוכחות > משתנים מקריים תת-אקספוננציאליים

נסמן  S=\displaystyle \sum _{i=1}^{n}X_{i} ונפעיל את אי-שוויון מרקוב:
כעת ניעזר בתכונה של המשפחה הזאת: עבור  \lambda \leq {\frac {c}{{\displaystyle \max _{i=1,...,n}}\left\Vert X_{i}\right\Vert _{\psi _{1}}}} מתקיים כי  \mathbb {E} \left[e^{\lambda X_{i}}\right]\leq e^{c\lambda ^{2}\left\Vert X_{i}\right\Vert _{\psi _{1}}^{2}}. לכן, נקבל  \mathbb {P} \left(\left|S\right|\geq t\right)\leq \exp \left[-\lambda t+c\lambda ^{2}\sigma ^{2}\right] כאשר  \sigma ^{2}={\displaystyle \sum _{i=1}^{n}}\left\Vert X_{i}\right\Vert _{\psi _{1}}^{2}. כעת נרצה למזער את הביטוי כפונקציה של  \lambda  תחת האילוץ. נקבל פתרון  \lambda =\min \left({\frac {t}{2c\sigma ^{2}}},{\frac {c}{{\displaystyle \max _{i=1,...,n}}\left\Vert X_{i}\right\Vert _{\psi _{1}}}}\right), נציב באי-השוויון ונקבל את הדרוש.
הכללות

אי-שוויונות ברנשטיין ניתנים להכללה עבור צורות רבות של משתנים מקריים. בפרט, עבור תבניות ריבועיות של משתנים גאוסיים. הכללה זו עשויה לעזור בשליטה על הסיכון הריבועי של קבוצת מעריכים ליניאריים בבעיות רגרסיה ליניארית.
הכללות > גרסה וקטורית

יהיו  a=\left(a_{1},...,a_{p}\right),b=\left(b_{1},...,b_{p}\right) שני וקטורים ממשיים ממימד  p ונסתכל על הביטוי האקראי  T=\sum _{k=1}^{p}a_{k}z_{k}^{2}+b_{k}z_{k} כאשר  z_{1},...,z_{p} משתנים מקריים בלתי-תלויים ושווי-התפלגות מהתפלגות נורמלית סטנדרטית. נסמן:  a^{+}=\sup \left\{\sup _{k=1,..,p}\left\{a_{k}\right\},0\right\},  a^{-}=\sup \left\{\sup _{k=1,..,p}\left\{-a_{k}\right\},0\right\}, אזי מתקיים עבור כל  x>0:
הכללות > גרסה מטריציונית

נסתכל על הביטוי האקראי  T=z^{T}Az+b^{T}z, כאשר  A\in \mathbb {R} ^{n\times n},  b\in \mathbb {R} ^{n} ו- z הוא וקטור גאוסי סטנדרטי (כלומר כל כניסה מתפלגת נורמלית עם תוחלת 0 וסטיית תקן 1 והכניסות בלתי-תלויות). נסמן ב- s_{1},...,s_{p} את הערכים העצמיים של המטריצה הסימטרית  {\frac {1}{2}}\left(A+A^{T}\right) ונסמן ב- s^{+},s^{-} (כפי שהוגדר בסעיף קודם). אזי מתקיים עבור כל  x>0:
לקריאה נוספת

אי-שוויון ריכוז (אנ')
חסם הופדינג
הערות שוליים

↑  S.N.Bernstein, "On a modification of Chebyshev's inequality and of the error formula of Laplace" vol. 4, #5 (original publication: Ann. Sci. Inst. Sav. Ukraine, Sect. Math. 1, 1924)
↑  Bernstein, S. N. (1937). "Об определенных модификациях неравенства Чебышева" [On certain modifications of Chebyshev's inequality]. Doklady Akademii Nauk SSSR. 17 (6): 275–277.
↑  S.N.Bernstein, "Theory of Probability" (Russian), Moscow, 1927
↑  J.V.Uspensky, "Introduction to Mathematical Probability", McGraw-Hill Book Company, 1937
↑  Freedman, D.A. (1975). "On tail probabilities for martingales". Ann. Probab. 3: 100–118.
↑  Fan, X.; Grama, I.; Liu, Q. (2012). "Hoeffding's inequality for supermartingales". Stochastic Process. Appl. 122: 3545–3559.
↑  Fan, X.; Grama, I.; Liu, Q. (2015). "Exponential inequalities for martingales with applications". Electronic Journal of Probability. Electron. J. Probab. 20. 20: 1–22. arXiv:1311.6273. doi:10.1214/EJP.v20-3496. S2CID 119713171.
↑  High-Dimensional Probability: An Introduction with Applications in Data Science, Roman Vershynin, University of California, Irvine, June 9, 2020
וסטלנד וסקס

וסטלנד וסקס (באנגלית: Westland Wessex) הוא מסוק צבאי בעל מנוע בוכנה, שפותח על ידי חברת וסטלנד הבריטית והתבסס על הסיקורסקי S-58 / ‏H-34.
היסטוריה

בשנת 1954 חברת סיקורסקי שלחה מסוק S-58 אחד לחברת וסטלנד הבריטית להתרשמות, המסוק הוצג לזרועות השונים של הכוחות המזוינים של בריטניה והצי המלכותי שהתרשם מהמסוק הזמין מספר כלים. חברת וסטלנד קיבלה רישיון לייצר את המסוק בבריטניה, והיא החליטה להחליף את מנוע הבוכנה הכוכבי מסדרת רייט ציקלון (Wright Cyclone) במנוע טורבינת גז תוצרת בריטית מסדרת נאפייר "גאזל" (Gazelle). המנוע החדש הציג ביצועים טובים יותר והיה קל בכ-270 ק"ג מה שהצריך שינויים לחלוקת המשקל במסוק, ב-20 ביוני 1958 מסוק וסקס בקונפיגורציה זו טס את טיסת הבכורה שלו, כאשר הדגם הראשון קיבל את השם "וסקס HAS.1".
לאחר שירות של כשנתיים, ב-1963 הווסקס שודרג עם החלפת מנוע הגאזל הבודד בזוג מנועי טורבינת גז דה הבילנד (בהמשך רולס-רויס) "גנום" (Gnome), שבפועל הכפילו את ביצועי המסוק והגדילו משמעותית את הטווח שלו. דגם ה-HU.5 היה הראשון לטוס עם הקונפיגורציה החדשה ופותח להסקת לוחמים ומשימות רב-תכליתיות, דגם עוקבים ברובם פותחו עם תצורת שני המנועים.
הווסקסים ביצעו מגוון רחב של משימות תובלה, סיור, לוחמה נגד-צוללות וחילוץ והצלה מכניסתם לשירות ב-1961 ועד ליציאתם משירות חיל האוויר המלכותי ב-2003. לאורך רוב שנות המלחמה הקרה מסוק הווסקס היה כלי ההסקה העיקרי לניוד כוחות חיל הנחתים המלכותי בשירות הצי המלכותי, ומתוך כך שירתו בכל מערכה בתקופה זו, כולל כ-55 וסקסים ששימשו לניוד כוחות במהלך מלחמת פוקלנד ב-1982.
דגמים עיקריים

וסקס HAS.1: דגם רב תכליתי, לוחמה נגד צוללות ובהמשך חילוץ והצלה של הצי המלכותי (140 יוצרו).
וסקס HC.2: דגם להסקת לוחמים של חיל האוויר המלכותי (74 יוצרו).
וסקס HAR.2: התאמת דגמים אחרים לחילוץ והצלה של חיל האוויר המלכותי (77 הומרו מדגמים קודמים).
וסקס HAS.3: דגם לוחמה נגד צוללות משופר של הצי המלכותי (46 יוצרו).
וסקס HCC.4: דגם להסקת אישים חשובים ולשימוש בית המלוכה (2 יוצרו).
ווסקס HU.5: דגם הסקת לוחמים של הצי המלכותי לשימוש חיל הנחתים המלכותי (101 יוצרו).
וסקס HAS.31: דגם לוחמה נגד צוללות של הצי המלכותי האוסטרלי (27 יוצרו).
וסקס 52, 53 ו-54: דגמים להסקת לוחמים מבוססים על ה-HC.2, יוצרו עבור עיראק (12 מסוקים), גאנה (2 מסוקים), וברוניי (2 מסוקים).
וסקס 60: גרסה לשימוש אזרחי של ה-HC.2 (‏20 יוצרו).
משתמשות עיקריות

אוסטרליה אוסטרליה - הצי המלכותי האוסטרלי כלל 4 טייסות ווסקס עם 27 מסוקים סך הכל.
עומאן עומאן
עיראק עיראק - חיל האוויר העיראקי הפעיל 12 וסקסים מדגם 52 החל מ-1963.
אורוגוואי אורוגוואי - הצי וחיל האוויר הפעילו 19 וסקסים סך הכל מאז 1991.
בנגלדש בנגלדש
ברוניי ברוניי
גאנה גאנה
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת - חיל האוויר המלכותי כלל 11 טייסות, טיסת המלכה, בנוסף ליחידות אימון וסיוע; וזרוע האוויר של הצי המלכותי כלל 19 טייסות של מסוקי וסקס.
ראו גם

סיקורסקי S-58
איירוספסיאל SA 330 פומה
טייסת 84
הערות שוליים

↑  אודות הווסקס באתר 'Helis.com'.
1 2  מתוך עמוד מפעילות הווסקס באתר 'Heli.com'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593070305171  LCCN: sh2011000806  NKC: ph118209 
אימון של לוחמי רגימנט הארטילריה המלכותי בקפריסין.
זה אני (מחזמר)

| --- | --- |

 הפקה:  התיאטרון הקאמרי
 כתיבה:  מאור זגורי
 מבוסס על:  שירי אייל גולן
 מדינה:  ישראל
 סוגה:  מחזמר להיטים
 הצגת בכורה:  16 באפריל 2019
 משך ההצגה:  165 דקות
 שפה:  עברית
זה אני הוא מחזמר להיטים ישראלי מאת מאור זגורי, המבוסס על שיריו של הזמר אייל גולן. המחזמר עלה לראשונה בתיאטרון הקאמרי ב-16 באפריל 2019.
ב-5 ביוני 2022 ירד המסך על ההצגה לאחר שלוש שנים.
מחזמר להיטים זה הוא השני פרי עטו של זגורי, שכתב בתחילת דרכו המקצועית את המחזמר "נתתי לה חיי" שעלה בתיאטרון הבימה.
רקע

בתאריך 29 במאי 2018 קיים התיאטרון הקאמרי מסיבת עיתונאים ובה חשף את התוכנית החדשה שלו לעונת 2019-2018, בה נכלל מחזמר על פי שיריו של אייל גולן בשם "זה אני" מאת מאור זגורי, אשר בירך את הקאמרי "על הצעד האמיץ והחשוב", כדבריו. על הפרסום הגיבה גם שרת התרבות מירי רגב, שאמרה כי היא "גאה שחזוני להציב את התרבות הישראלית המזרחית בקדמת הבמה מחלחל בקרב מוסדות התרבות שלנו".
פרסום הכוונה להעלות את המחזמר עורר סערה ציבורית, בעיקר בקרב ארגוני נשים, בשל העובדה שגולן נחשד בעבר בפרשת משחקי חברה. פורום יוצרות התיאטרון בישראל שלח מכתב להנהלת הקאמרי בו כתבו כי הן רואות "בחומרה רבה את הבמה שנותן התיאטרון ... לאדם בעל כתם מוסרי כמו זה של אייל גולן". המנכ"ל החדש של הקאמרי, רן גואטה, הדף את הביקורות, ואמר: "יש לאייל הרבה שירים מעולים. אני לא מתעסק בעניין הכתם או לא כתם. מבחינתי הוא זמר גדול ויש לו מקום ביצירה הישראלית". הנהלת התיאטרון הקאמרי מסרה כי הדיון הציבורי בעניין גולן לגיטימי וחשוב, אך זר לשיקולים האמנותיים.
אל המחאה הציבורית הצטרפו גם מורים ומורות לתיאטרון מרחבי הארץ, אשר התארגנו וגייסו עשרות חתימות על מכתב מחאה. שחקני ועובדי הקאמרי, בהם דרור קרן ושרה פון שוורצה, הביעו גם הם את מחאתם. גורם בכיר בתיאטרון הבימה אמר כי "הבימה" פסל את המחזמר, וכי "לסירוב היה גם סיבה מוסרית". רק לאחר הדחייה מצד התיאטרון הלאומי, פנה זגורי לקאמרי, שאימץ את המחזמר השנוי במחלוקת.
תקציר העלילה

עלילת המחזמר מתמקדת בסיפורה של משפחת טולדנו, משפחה חרדית ירושלמית של חוזרים בתשובה, ובמרכזו מסע התבגרותה של בת הזקונים אדריאנה.
האב נפתלי טולדנו (איציק כהן) הוא המנצח הראשי ומייסדה של "התזמורת הספרדית ירושלים" המלווה בבן טיפוחיו הפייטן אליהו אליאס (יוסי שטרית / בר צברי). האם מרסדס (יסמין לוי) הייתה בעברה החילוני זמרת בלהקה צבאית, והורישה את אהבתה למוזיקה לשלוש בנותיה: מיראבל השמרנית (שמרית לוי ששון), נרי המרדנית (מורן מזור) ואדריאנה (נופר סלמאן) הצעירה שאף מנגנת בתזמורתו של אביה. אדריאנה חולמת ללכת בדרך אמה ולהתגייס ללהקת חיל הים, למרות שמשפחתה החרדית אוסרת על שירת נשים.
במסע להגשמת חלומה נתקלת אדריאנה בשלל דמויות ומקומות המשפיעים על מסלול חייה. במועדון בעיר העתיקה בירושלים בניהולה של לינדה (ספיר סבן / שני יצהרי / ג'ולייטה) היא פוגשת בשני מלצרים מזמרים: מוראד (לואי עלי) ופרדי (עדי אלון) - בו היא מתאהבת לראשונה בחייה. במסעה המטלטל נסחפת אדריאנה אל תוך חיי הלילה של תל אביב, לומדת על הקשיים הכרוכים בהגשמת החלום, ומתמודדת עם הדילמה הנצחית של כולנו: הבחירה בין ערכי המשפחה לבין הגשמה עצמית.
שחקנים ודמויות

| דמות | שחקן / שחקנית בהפקת 2019 | שחקן / שחקנית בהפקת 2024 | אודות הדמות |
| --- | --- | --- | --- |
| נפתלי טולדנו | איציק כהן | חיים זנאתי | אב המשפחה מנצחה הראשי ומייסדה של "התזמורת הספרדית ירושלים" - אב טיפוחיו של אליהו אליאס |
| מרסדס טולדנו | יסמין לוי / מאיה אברהם | שרונה אלימלך | אם משפחת טולדנו - נפטרה - בצעירותה בעבר החילוני הייתה זמרת בלהקה צבאית והורישה את אהבתה למוזיקה לבנותיה |
| מירבאל טולדנו | שמרית לוי ששון | שמרית לוי ששון | הבת הבכורה של מרסדס ונפתלי טולדנו שמרנית אך אוהבת לשיר בסתר |
| נרי טולדנו | מורן מזור | ענבל ביבי/סתיו וקנין | הבת האמצעית של מרסדס ונפתלי טולדנו מרדנית עושה מה שהיא רוצה כמו שתי אחיותיה אוהבת לשיר |
| אדריאנה טולדנו | נופר סלמאן | מאיה דדון/סתיו וקנין | הבת הקטנה של מרסדס ונפתלי טולדנו מנגנת בתזמורתו של אביהּ חולמת ללכת בדרך אמה ולהתגייס ללהקת חיל הים, מתאהבת בפרדי. |
| פרדי | עדי אלון | אלקנה מרציאנו | מלצר מזמר במועדון של לינדה. מתאהב באדריאנה, והופך לבן זוגהּ. |
| מוראד | לואי עלי / ליאב יעקובי | אין | מלצר מזמר במועדון של לינדה |
| לינדה | ספיר סבן / שני יצהרי / ג'ולייטה | ואלרי חמאתי/ לימור עובד | מנהלת מועדון בעיר העתיקה |
| אליהו אליאס | יוסי שטרית / בר צברי | יוסי שטרית/מתן לוי | פייטן - בן טיפוחיו של נפתלי טולדנו |
שחקנים ודמויות > יוצרים בהפקת 2019

ניהול מוזיקלי: מאור סבג; כוריאוגרפיה: עוז מורג; תפאורה: נטע הקר; תלבושות: מאור צבר; תאורה: זיו וולושין.
משבר משפטי

במהלך ההכנות להעלאת המחזמר פנו היוצרים יוסי גיספן, תמיר קליסקי וירון כהן אל התיאטרון הקאמרי בדרישה שלא לעשות שימוש בשיריהם במחזמר, וזאת בשל הפרת זכויות יוצרים.
ראו גם

נתתי לה חיי - מחזמר להיטים משנת 2011 מאת מאור זגורי
בתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים

בתי הכלונסאות הפרהיסטוריים בהרי האלפים (בגרמנית Prähistorische Pfahlbauten um die Alpen; צרפתית Sites palafittiques préhistoriques autour des Alpes; איטלקית Antichi insediamenti sulle Alpi) הם השם הקיבוצי שניתן לקבוצה של 111 אתרים ברחבי הרי האלפים, ואשר הוכרזו בשנת 2011 כאתר מורשת עולמית מטעם ארגון אונסק"ו.
מאפייני האתרים

111 האתרים הכלולים בהכרזה נבחרו מבין 937 האתרים הידועים, בזכות איכויותיהם וכדי להימנע מחזרה על מאפיינים זהים. כמחצית מאתרי ההכרזה (56) שוכנים בשווייץ, 19 באיטליה, 18 בגרמניה, 11 בצרפת, 5 באוסטריה ו-2 אתרים בסלובניה. 937 האתרים מקובצים בשמונה מקבצים ששני הצפופים שבהם נמצאים באלפים הצפוניים - הראשון במרכזה ובמערבה של שווייץ, והשני בצפון-מזרח שווייץ ובדרום גרמניה. רוב האתרים משתרעים על-פני שטחים קטנים הנעים בין 0.08 ל-15 הקטר. כשליש מהאתרים שקועים במים בעומקים של חצי מטר עד עשרה מטרים, כשליש ניצבים על קרקע יבשה והיתר שקועים במים בחלקם.
בתי הכלונסאות מתוארכים לתקופה שבין 5000 ל-500 לפנה"ס, והם הוקמו על ידי כשלושים קבוצות אתניות שונות, החל בשלבים המוקדמים של התפתחותן החקלאית, במהלך תקופת האבן החדשה ותקופת הברונזה באירופה. בסביבות שנת 800 לפנה"ס, בד בבד עם תחילת תקופת הברזל באזור, חדלו יישובי הכלונסאות מלהתקיים.
המבנים הוקמו על כלונסאות עץ בשולי אגמים, נהרות וקרקע ביצתית; ורק לעיתים רחוקות באזורי חוף תלולים. הקרקע הוצפה עם השנים והיישובים ננטשו, ושרידי המבנים השתמרו מתחת לפני המים, לעיתים יחד עם חומרים אורגניים שונים דוגמת בדים, כלי עץ, שיירי מזון וצמחים. בחלק מהמקרים, כאשר המים נסוגו מהאתר המוצף, הוא יושב מחדש. מבנים אלה מוכרים ביבשת אירופה בלבד, אך ייתכן שרק בה התקיימו תנאים אופטימליים להשתמרותם. בחלק מהאתרים השתמרו גם שבילי הגישה וגדרות עשויות גזעי עצים מחודדים (palisade). בתיארוך באמצעות טבעות עצים הסתבר שיישובי הכלונסאות המוקדמים נבנו מחדש או העתיקו את מיקומם לאחר 5 עד 20 שנים מהקמתם. תקופות אלה התארכו עם הזמן, ולקראת סוף תקופת הברונזה ניצבו הכפרים על תילם משך 50 עד 100 שנים. עוד נחשף קיומם של מעמדות חברתיים שבאו לידי ביטוי בדיאטה ובעיסוקים שונים באותו יישוב.
המחקר הארכאולוגי באתרים חשף מאפיינים תרבותיים שונים שאפיינו את הרי האלפים בתקופת האבן החדשה ובתקופת הברונזה:
קיום חקלאות - נמצאו חיטה, שעורה ודוחן, עצמות חיות מתורבתות, דגים וחיות בר שנצודו, וכן דבש וביצי עופות;
התפתחות טכנולוגית - נמצאו כלים דוגמת גרזנים, ומעבר הדרגתי שהתרחש לאורך 4000 שנים, משימוש באבן לנחושת, הלאה לברונזה ולבסוף, בחלק קטן מהאתרים, גם לברזל;
באתרים באוסטריה נחשפה העדות המוקדמת ביותר לתרבות מטלורגית בדרום-מזרח אירופה, וזו מתוארכת לאלף ה-4 לפנה"ס;
מסחר - סחר בצור, זהב, ענבר ובכלי קדרות התקיים ביבשת, ודרכי מסחר חצו אותה;
אמצעי תחבורה - התגלו כ-30 סירות קאנו עשויות עץ, וכן גלגלי עץ של מרכבות דו-גלגליות שגילן מוארך ביותר מ-5000 שנים והן בין העתיקות בעולם;
עדויות לשליטה בטכניקות בנייה מורכבות ולתכנון סביבתי של היישובים.
רשימת האתרים

| איטליה | 1363-098 | קסטלארו לנגוסלו - פונדו טקולי | מונצאמבאנו | 45°22′9.343″N 10°38′3.131″E﻿ / ﻿45.36926194°N 10.63420306°E﻿ / 45.36926194; 10.63420306 | 1.23 | 59.04 |  |
| איטליה | 1363-099 | טיזולינו וירג'יניה-קמילה-איזולה די סאן ביאג'ו | ביאנדרונו | 45°48′43.25″N 8°43′5.02″E﻿ / ﻿45.8120139°N 8.7180611°E﻿ / 45.8120139; 8.7180611 | 3.79 | 25.07 |  |
| איטליה | 1363-100 | בודיו צ'נטראלה או דלה מונטה | בודיו לומנגו | 45°47′47.152″N 8°45′20.192″E﻿ / ﻿45.79643111°N 8.75560889°E﻿ / 45.79643111; 8.75560889 | 1.67 | 28.55 |  |
| איטליה | 1363-101 | איל סביונה או סטנטריונאלה | קדרצאטה | 45°47′58.625″N 8°38′55.644″E﻿ / ﻿45.79961806°N 8.64879000°E﻿ / 45.79961806; 8.64879000 | 1.18 | 9.61 |  |
| איטליה | 1363-102 | VI.1-אמיסאריו | ויוורונה, אצליו | 45°25′5.743″N 8°1′22.44″E﻿ / ﻿45.41826194°N 8.0229000°E﻿ / 45.41826194; 8.0229000 | 5.86 | 852.77 |  |
| איטליה | 1363-103 | מרקוראגו | ארונה | 45°44′1.709″N 8°33′7.6″E﻿ / ﻿45.73380806°N 8.552111°E﻿ / 45.73380806; 8.552111 | 5.16 | 270.06 |  |
| איטליה | 1363-104 | מולינה די לדרו | לדרו | 45°52′26.857″N 10°45′54.047″E﻿ / ﻿45.87412694°N 10.76501306°E﻿ / 45.87412694; 10.76501306 | 0.78 | 2.31 |  |
| איטליה | 1363-105 | פייאווה-לאגו קררה | פיאווה | 45°59′24.346″N 10°49′51.55″E﻿ / ﻿45.99009611°N 10.8309861°E﻿ / 45.99009611; 10.8309861 | 10.7 | 73.92 |  |
| איטליה | 1363-106 | בלוודרה | פסקיירה דל גארדה | 45°27′22.705″N 10°39′30.312″E﻿ / ﻿45.45630694°N 10.65842000°E﻿ / 45.45630694; 10.65842000 | 2.52 | 12.46 |  |
| איטליה | 1363-107 | פרסינו | פסקיירה דל גארדה | 45°26′5.168″N 10°39′47.509″E﻿ / ﻿45.43476889°N 10.66319694°E﻿ / 45.43476889; 10.66319694 | 1.48 | 31.19 |  |
| איטליה | 1363-108 | טומבולה | צ'ראה | 45°10′46.348″N 11°12′40.5″E﻿ / ﻿45.17954111°N 11.211250°E﻿ / 45.17954111; 11.211250 | 1.51 | 123.76 |  |
| איטליה | 1363-109 | לגטו דלה קוסטה | ארקואה פטררקה | 45°16′10.844″N 11°44′32.683″E﻿ / ﻿45.26967889°N 11.74241194°E﻿ / 45.26967889; 11.74241194 | 1.56 | 6.52 |  |
| סלובניה | 1363-110 | קוליצ'ה נא איגו: סוורנה סקופינה | איג | 45°58′32.318″N 14°31′46.193″E﻿ / ﻿45.97564389°N 14.52949806°E﻿ / 45.97564389; 14.52949806 | 19.2 | 516.65 |  |
| סלובניה | 1363-111 | קוליצ'ה נא איגו:יוז'נה סקופינה | איג | 45°58′14.221″N 14°32′29.843″E﻿ / ﻿45.97061694°N 14.54162306°E﻿ / 45.97061694; 14.54162306 | 26.1 | 516.55 |  |
ואאל נסאר

| --- | --- |

 לידה:  1973 עזה, הממשל הצבאי הישראלי ברצועת עזה 
 נהרג:  30 במאי 2004 (בגיל 31 בערך) רצועת עזה 
 השתייכות:   חמאס
 
ואאל נסאר (בערבית: وائل نصار; ‏1973 – 30 במאי 2004) היה פעיל טרור פלסטיני תושב העיר עזה. נחשב עד להריגתו בידי ישראל לאחד ממנהיגי גדודי עז א-דין אל קסאם, הזרוע הצבאית של החמאס.
חייו

נסאר נולד בשנת 1973 בעיר עזה. מוצא משפחתו מהכפר בית דאס ששכן עד 1948 סמוך לאשדוד. הצטרף לגדודי עז א-דין אל-קסאם במהלך האינתיפדה הראשונה. היה בכלא של הרשות הפלסטינית בשנים 1996–2000.
בין פיגועי ההתאבדות שבהם היה מעורב נסאר[דרוש מקור]: הפיגוע במעבר ארז בחודש ינואר 2004, שהיה פיגוע משותף לחמאס, לפת"ח ולג'יהאד האסלאמי; פיגוע ההתאבדות שבוצע על ידי אישה במחסום ארז, בו נהרגו אזרח ישראלי, שני חיילים ושוטר מג"ב; הפיגוע במועדון מייק'ס פלייס בתל אביב, בו נהרגו 3 אזרחים ונפצעו למעלה מ-60; וכן, ניסיון פיגוע באמצעות רפסודת תופת בינואר 2003 נגד ספינת דבור של חיל הים הישראלי.
בתחילת דרכו שימש נסאר כמאבטח של מנהיג תנועת החמאס, אחמד יאסין. ממידע שהתקבל עלה נסאר כמי שביצע באוגוסט 1995 פיגוע ירי נגד כוחות צה"ל ותכנן לבצע פיגוע התאבדות. במאי 1996 נעצר על ידי הרשות הפלסטינית ושוחרר לאחר חקירתו.
מאז שחרורו על ידי הרשות הפלסטינית הסתמן ואאל נסאר כמפקד החמאס בעיר עזה וסגנו של מוחמד דף, ראש הזרוע הצבאית של החמאס.
ואאל נאסר נהרג כשמסוקי צה"ל ירו טילים לעבר אופנוע שעליו רכב עם פעיל אחר בחמאס, מוחמד סרסור, ב-30 במאי 2004.
הערות שוליים

1 2  גיא אביעד, לקסיקון חמאס, עמ' 161
התמחות (רפואת שיניים)

התמחות היא שלב מתקדם בהכשרתו של רופא שיניים, הנערך לאחר שרופא השיניים קיבל רישיון לעסוק ברפואת שיניים, ובו רוכש רופא השיניים ידע וניסיון מורחבים באחד מתחומי רפואת השיניים, מעבר לידע של רופא שיניים שאינו מומחה.
התמחות בישראל

בישראל, תחום ההתמחויות ברפואת שיניים נמצא בסמכותה של המועצה המדעית של ההסתדרות לרפואת שיניים.
משך ההתמחות הוא 3–5 שנים בהתאם לתחום. רופא השיניים המתמחה מועסק על ידי מוסד רפואי שהוכר על ידי המועצה המדעית ומשרד הבריאות להכשרת מתמחים. רופא השיניים המתמחה עובד במוסד הרפואי תחת הדרכה ופיקוח של רופאים שיניים מומחים בתחום התמחותו. עם זאת, רופא שיניים מתמחה הוא רופא שיניים בעל רישיון, והוא נושא באחריות ובסמכות המוגדרות בפקודת רופאי השיניים כמו כל רופא שיניים. בניגוד להתמחות ברפואה כללית, ברפואת שיניים המתמחים בדרך כלל אינם משתכרים מהמוסד בו הם מתמחים, אך דבר זה תלוי במתי ואיפה למדו ועד כמה הם טובים בתחום. ואף נדרשים לשלם שכר לימוד שנתי הנע כיום בין 30,000 ל-120,000 ש"ח לשנת לימודים. יוצאים מן הכלל הם המתמחים בכירורגיית פה ולסתות והמתמחים ברפואת שיניים ציבורית במשרד הבריאות שנחשבים עובדים של המוסד ומשתכרים.
בסוף ההתמחות, או לקראת סיום ההתמחות בתחומים מסוימים, נדרש המתמחה לעמוד בבחינות שלב א' (עיוני בכתב) ושלב ב' (מעשי בעל פה מול ועדת בוחנים) של המועצה המדעית.
מתמחה שסיים את משך ההכשרה באופן הנדרש ועבר את בחינות ההסמכה, יכול לפנות למועצה המדעית בבקשה להכרה כמומחה. המועצה דנה בבקשתו המלווה באסמכתאות ובהמלצות הנדרשות. אם הוחלט כי המתמחה עמד בכל הדרישות, ממליצה המועצה המדעית למשרד הבריאות להכיר ברופא כמומחה. משרד הבריאות מנפיק לרופא השיניים רישיון מומחה בתחום בו התמחה.
מסלולי התמחות

בישראל מוכרים 10 מסלולי ההתמחות הבאים:
מסלולי התמחות > התמחות בסיסית

רפואת הפה
שיקום הפה
טיפולי שורש
כירורגיית פה ולסתות
חניכיים
אורתודונטיה
רפואת שיניים ציבורית
רפואת שיניים לילדים
פתולוגיה אוראלית
מסלולי התמחות > התמחות על

שיקום פנים ולסתות, התמחות על של המומחיות בשיקום הפה
בעבר היו מספר ניסיונות לייסד התמחות על ברדיולוגיה אוראלית, אך ניסיונות אלו לא צלחו ונושא זה נשאר בתחום המומחיות ברפואת הפה.