stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביצת כבול

ביצת כבול בצפון גרמניה.
ביצת כבול בלטביה.
ביצת כבול (באנגלית: Bog) היא ביצה בה ישנה הצטברות של כבול, חומר דחוס ורקוב חלקית של צמחים ותאית המצוי בטבע היכן שרוכזה אדמת סחף או ביצות. החום והלחץ שבהם היה נתון החומר לא היו גבוהים מספיק ליצירת פחם, והחומרים האורגניים שבו לא התפרקו עד תום בשל מחסור בחמצן. זהו אחד מארבעת הסוגים העיקריים של ביצות. מי הביצה בדרך כלל חומציים, אם כי קיים גם סוג של ביצת כבול שמימיה בסיסיים הקרוי באנגלית Fen (Fen).
ביצות כבול מכוסות לעיתים קרובות בשיחי אברשיים.
ביצות כבול נוצרות במקומות בהם המים על פני הקרקע חומציים ומכילים כמות נמוכה של חומרים מזינים.
בביצות הכבול יש בדרך כלל מגוון בעלי חיים, פטריות וצמחים ייחודיים, והם בעלי חשיבות רבה למגוון הביולוגי.
ביצות כבול נמצאות בדרך כלל באזורים בעולם בהם יש אקלים קרים, ממוזגים, ובעיקר בחצי הכדור הצפוני. ביצות הכבול הגדולות ביותר בעולם נמצאות באזורי השפלה המערביים של סיביר שברוסיה, והם משתרעים על מעל ל-600,000 קמ"ר. ביצות כבול נפוצות למדי גם בצפון אירופה. ישנם אזורים נרחבים במיוחד של ביצות כבול בקנדה, סקוטלנד ופינלנד.
אריאטה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טנק מערכה
 מדינה מייצרת:  איטליה איטליה
 יצרן:  איווקו 
 משתמשים עיקריים:   צבא איטליה
 מחיר:  7 מיליון דולר
 שנת ייצור:  1995
 תקופת השימוש:  1995–הווה (כ־29 שנים) 
 דגם קודם:  OF-40 / לאופרד 1
 דגם עוקב:  אין
 יחידות שיוצרו:  200 
 מידע טכני
 אורך:  תובה: 7.59 מטר   תותח קדימה: 9.67 מטר
 רוחב:  3.61 מטר
 גובה:  2.5 מטר
 משקל:  59 טון
 מהירות:  65 קמ"ש
 טווח פעולה:  550 ק"מ
 מנוע:  דיזל, 1250 כ"ס
 שריון:  מסווג, שריון מרוכב
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 120 מ"מ חלק קדח
 מספר פגזים:  42 בסך הכל, מהם 15 בצריח והשאר בתובה
 חימוש משני:  2 מקלעי 7.62 מ"מ
 
אריאטה (באיטלקית: Ariete; שמשמעותו איל ניגוח) הוא טנק מערכה המשמש את צבא איטליה. הטנק נבנה בשיתוף פעולה של החברות אוטו מלרה, פיאט ואיווקו. הטנק הראשון מתוך 200 הטנקים שהוזמנו נכנס לשירות ב-1995 ואחרוני הטנקים נמסרו באוגוסט 2002.
שמו של הטנק הוא על שם דיוויזיית השריון האיטלקית שהושמדה בקרב אל עלמיין השני.
ב-2020 פורסם שנעשו דיונים למציאת חלופה לטנק והחל משא ומתן לפיתוח טנק בשיתוף מספר מדינות, כדוגמת ספרד ופולין.
מבנה ומאפיינים > הנעה ועבירות

האריאטה מונע על ידי מנוע דיזל בעל 12 צילינדרים ו-1,250 כוחות סוס מתוצרת פיאט. הממסרת של הטנק מכילה בתוכה מערכת ריטרדר הידראולית ואת מערכת ההיגוי. לטנק עבירות גבוהה המאפשרת טיפוס עליות בזווית של 60 מעלות, נסיעה במהירות מקסימלית של 65 קמ"ש, האצה ל-32 קמ"ש בתוך 6 שניות, חציית תעלה בעומק של עד 4 מטרים לאחר הכנה או 1.2 מטר ללא הכנה מוקדמת.
מבנה ומאפיינים > מיגון

מיגונו של הטנק עשוי מחומרים מרוכבים וניתן דגש לחזית הטנק, בה עובה המיגון באופן משמעותי. המיגון עצמו בחלקים גדולים מהטנק משופע, ולטנק פלטות בזוקה להגנה על מזקו"ם הטנק.
לטנק שתי מדוכות עשן לצורך מיסוך, ויכולת שיגור מוץ להטעיית מערכות מכ"ם. הטנק צויד גם במערכת התרעה מתוצרת BAE Systems Italia המעניקה כיסוי מלא מסביב לטנק, 360 מעלות, ומתריעה בפני איומים פוטנציאלים לטנק. לטנק ישנה מערכת הגנת מפני איומי אב"כ (אטומי-ביולוגי-כימי) שפותחה על ידי חברת Sekur SpA.
מבנה ומאפיינים > חימוש ובקרת אש > חימוש

החימוש העיקרי של הטנק הוא תותח חלק קדח מתוצרת חברת אוטו מלרה האיטלקית בקוטר של 120 מ"מ. התותח מיוצב ומכונן על ידי מערכת אלקטרו-הידראולית ובעל יכולת ירי של כל סוגי הפגזים בצבא האיטלקי, לרבות פגזים בעלי מטען חלול ופגזים חודרי שריון. הטנק חמוש ב-42 פגזים בסך הכל, 15 מתוכם בצריח ו-27 הנותרים מאוכסנים בתובה של הטנק. לטנק יכולת לרכוש מטרות נעות באופן עצמאי, כשהטנק נמצא בעמדה או בתנועה.
האריאטה חמוש גם בשני מקלעי 7.62 מ"מ. מקלע מקביל ומקלע נ"מ שנמצא על תקרת הצריח ומתופעל על ידי המפקד. הטנק חמוש ב-2,500 כדורים למקלעים אלו.
מבנה ומאפיינים > חימוש ובקרת אש > בקרת אש

מערכת בקרת האש של האריאטה היא Turms Fcs שפיתחה חברת Galileo Avionica. היא מאפשרת לטנק לרכוש מטרות נעות באופן עצמאי, כשהטנק נמצא בעמדה או בתנועה. כחלק ממערכת בקרת האש, לתותחן מד טווח לייזר ומערכת דימות תרמי, בנוסף למערכת לבדיקת מהירות וכיוון הרוח, לשם חישוב סטיית הפגז. כמו כן ישנה מערכת לבדיקת הלחות.
מערכות בקרת האש המתקדמת, מאפשרות פגיעה בדיוק רב במטרות רכב קרבי משוריין בנוסף לאפשרות לפגוע במסוקים מנמיכי טוס. לכל הטנקים מסוג זה, מערכת קשר משותפת, שהיא חלק ממחשב בקרת האש, המאפשרת להחליף מידע טקטי בין הכלים הפועלים בשטח.
ראו גם

AMX-56 לקלרק
צ'אלנג'ר 2
Type 90
T-84 Oplot-M
Type 96
הערות שוליים

↑  Özgür Ekşi, Italy Is Looking for Partners for The Main Battle Tank, C4 Defence, ‏2020-10-29 (באנגלית אמריקאית)
| טנק |
| --- | --- | --- |
| ערכי משנה | היסטוריה של הטנקים • מבנה הטנק • סוגי טנקים • דגמי טנקים עיקריים (לפי ארצות) |  |
| מיגון הטנק | שריון פסיבי • שריון מרוכב • שריון ריאקטיבי • מערכת הגנה אקטיבית לטנקים • מדוכות עשן |  |
| ראו גם | לוחמת שריון • חיל שריון • רכב קרבי משוריין  • טנקים בשירות צה"ל • חיל השריון הישראלי |  |
| נגד טנקים | נגד טנקים • רקטה נגד טנקים • טיל נגד טנקים • תעלת נ"ט • בזנ"ט • מטען גחון |  |
דגמים נבחרים • טנקי מערכה מודרניים
ביצת עשב

ביצת עשב באסטוניה.
ביצת עשב או ביצת מַרש (באנגלית: Marsh) היא מין ביצה של מים מתוקים המכוסה בצמחים עשבוניים נמוכים ולא־עציים. חלק מביצות המַרש הן ביצות של מים מלוחים או מליחים ובהן צמחים ובעלי חיים המתאימים לסביבה כזו.
מרבית שטחי הביצות בעולם הם שטחים של ביצות מַרש. הם נוצרים כאשר שטח גדול ומישורי מוצף, לרוב עקב יציאתו של נהר מאפיקו (נהר הזורם באפיק עמוק עשוי להגיע לשטח שבו הוא יתפצל ויתפרס וייהפך זרם רדוד מאוד, איטי ורחב). במקומות אלה יש זרימה בדרך כלל, אך היא איטית מאוד ובלתי־מורגשת. סביבת חיות כזו מאופיינת בצמחייה עשבונית צפופה וגבוהה, המכסה את רוב שטח הביצה ולא רק את גדותיה. שפכי נהרות (במיוחד שפכי דלתא) הם מקומות ההימצאות העיקריים של אזור זה. ביצת עשב עשויה להתפרס על שטח של כמה קילומטרים מכל צד של הדלתא ובתוך הדלתא עצמה. לפנים, בזמן קיומו של אגם החולה עד ייבושו בשנות החמישים, היה בצידו הצפוני אזור ביצות כזה. ביצות כאלה, של קנים וסוף, מצויות באזורים רבים מאוד של העולם. האוורגליידס בצפון אמריקה, הקאמארג באירופה, דלתת האוקוונגו באפריקה והפנטנל בדרום אמריקה הן מביצות העשב הגדולות והמפורסמות בעולם.
מיני חיות הנמצאות בביצות מַרש: צבי ביצות, עופות מים כמו ברווזיים, חסידות, אנפות, שלדגים ועגורים, צפרדעים וקרפדות, תנינאים (כגון תנינים, אליגטורים וקיימנים), הנוטרייה, הקפיבארה, הלוטרה, ההיפופוטם, קודו הביצות ותאו המים. נוסף עליהן יש בביצות אלו מיני דגים שונים כמו השפמנון וכן חרקי מים ורכיכות.
אגמייה מצויה
אנפת לילה מצויה
צב נשכן
נוטרייה
צפרדע הנחלים
תאואים באגמון חולה
תנין היאור
בית החולים נוסטרה סניורה דה מריצ'ל

| --- | --- |

 על שם:  גבירתנו ממריצ'ל 
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים כללי
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1993
 שירותים
 מיטות:  192 
 saas.ad
 גאוגרפיה
 כתובת:  Carrer dels Escalls, AD700 Escaldes-Engordany,
 מיקום:  Escaldes-Engordany, אנדורה
 קואורדינטות:  42°30′41″N 1°32′02″E﻿ / ﻿42.51143°N 1.53394°E﻿ / 42.51143; 1.53394
  (למפת אנדורה מוגדלת) אנדורה לה ולה קניליו סנט ז'וליה דה לוריה אל סראט אנקאם צרפת ספרדבית החולים נוסטרה סניורה דה מריצ'ל(למפת אנדורה רגילה) אנדורה לה ולה קניליו סנט ז'וליה דה לוריה אל סראט אנקאם צרפת ספרדבית החולים נוסטרה סניורה דה מריצ'ל
 
בית החולים נוסטרה סניורה דה מריצ'ל, הוא בית החולים היחיד באנדורה. הוא נקרא על שם גבירתנו ממריצ'ל הפטרונית של אנדורה.
היסטוריה

בית החולים נבנה בשנת 1993 על שטח תלול מאוד של 5,000 מ"ר בלבד באסקלדס-אנגורדני. הוא בנוי על 12 מפלסים. שלושת המפלסים הנמוכים ביותר מהווים חניון עבור 267 מכוניות. הקומות העליונות יוצרות בלוק ליניארי בצורת S. ישנם 192 חדרי שינה ליחיד עם חדרי רחצה. מיצב אמנותי בכיכר בית החולים לציון 70 שנה להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם נפתח על ידי שר הבריאות, קרלס אלווארז בדצמבר 2018. יחידת הקרנות החדשה תיבנה בחניון על אבנידה פיטר איי רוסל, ליד בית החולים ומחובר אליו באמצעות מעלית. במקרים של טיפולים מיוחדים החולים עשויים להישלח לברצלונה או לטולוז במסוק.
בית החולים סיינט תומאס

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1100 
 שירותים
 מיטות:  840 
 אתר רשמי
 גאוגרפיה
 מיקום:  למבת', הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°29′57″N 0°07′08″W﻿ / ﻿51.4991°N 0.11891°W﻿ / 51.4991; -0.11891
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית החולים סיינט תומאס(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית החולים סיינט תומאס
 
בית החולים סיינט תומאס (באנגלית: St Thomas' Hospital) הוא בית חולים אוניברסיטאי גדול של שירות הבריאות הלאומי במרכז לונדון, אנגליה. מצויות בו 840 מיטות אשפוז.
זהו אחד המוסדות המרכיבים את מרכז הבריאות האקדמי.[דרושה הבהרה] מבחינה אדמיניסטרטיבית מהווה חלק מנאמנות קרן NHS של גאי וסיינט תומאס, יחד עם בית החולים של גאי (Guy's Hiospital) ובית החולים של קינגס קולג' הוא מספק את לימודי הרפואה המתקדמים של בית הספר לחינוך רפואי בלונדון של קינגס קולג' ומתמחים בו עובדי רפואה רבים.
בית החולים מספק שירותי רפואה מאז המאה ה-12. בעבר פעל ברובע סאת'ק, ומאז 1871 ממוקם ברובע למבת'.
זהו אחד מבתי החולים המפורסמים ביותר בלונדון, הקשורים לשמות כמו אסטלי קופר, ויליאם צ'סלדן, פלורנס נייטינגייל, לינדה ריצ'רדס, אדמונד מונטגומרי, אגנס אליזבת ג'ונס וסר הרולד רידלי. בית החולים מהווה נקודת ציון בולטת בלונדון בשל מיקומו בגדה הדרומית של נהר התמזה מנגד לבניין הפרלמנט.
ניתן להגיע אל בית החולים מתחנת הרכבת התחתית ווסטמינסטר (בהליכה של 10 דקות מגשר ווסטמינסטר), תחנת ווטרלו (תחנת הרכבת התחתית והרכבת הלאומית, גם במרחק הליכה של 10 דקות) ותחנת הרכבת התחתית למבת' צפון (עוד 10 דקות הליכה).
ב-6 באפריל 2020 אושפז ביחידה לטיפול נמרץ, ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון, שנדבק בקורונה במהלך התפרצות נגיף הקורונה בבריטניה ומצבו הוחמר.
"מוזיאון פלורנס נייטינגייל", המנציח את פועלה של מייסדת מקצוע הסיעוד המודרני ומפתחת הסטטיסטיקה, ממוקם בשטח בית החולים, באזור שממול לכניסה אליו.
גלריה

פסל/מזרקה קינטית "Revolving Torsion" מאת נאום גייבו
פסל של מרי סיקול בבית החולים סיינט תומאס, מאת מרטין ג'נינגס
הכניסה הראשית להולכי רגל מכביש גשר ווסטמינסטר
שלט המידע על בית החולים
חותם שנעשה לצדקה בשנת 1931
ארמיית קרליה

| --- | --- |
מפקדי הארמייה בהתייעצות
מפקדי הארמייה בהתייעצות
 פרטים
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 שיוך:  צבא פינלנד
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  29 ביוני 1941 – 1 במרץ 1942 (246 ימים)
 מקים היחידה:  אריק היינריקס
 מלחמות:  מלחמת ההמשך
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  100,000
 פיקוד
 מפקדים
ארמיית קרליה (בפינית: Karjalan armeija) הייתה ארמייה של צבא פינלנד, שהוקמה במהלך מלחמת ההמשך כדי לשחרר את חבל קרליה מידי ברית המועצות.
היסטוריה

לאחר מלחמת החורף, נכבש חבל קרליה שהשתייך מבחינה היסטורית לפינלנד ביד הצבא האדום, וסופח לברית המועצות.
ב-25 ביוני 1941, בתמיכת גרמניה הנאצית, פתחה פינלנד במלחמת ההמשך. ארבעה ימים לאחר תחילת המלחמה נתן הרמטכ"ל הפיני קוסטה טפולה פקודה להקים ארמייה מיוחדת לשחרור חבל קרליה. הארמייה הוקמה ב-29 ביוני, וכללה 100,000 חיילים. כמפקדה התמנה הרמטכ"ל לשעבר אריק היינריקס. בהמשך הוחלט להכפיף לפיקוד ארמיית קרליה גם את הכוחות שבאזור ימת לדוגה.
הקורפוס השישי בפיקוד פאבו טלוולה, התקדם במהירות חרף התנגדות סובייטית כבדה ותוך כמה ימים כבר הגיע לגבולות 1939. הוא רצה להמשיך הלאה, אולם קיבל פקודה לעצור. הקורפוס השביעי של וולדמאר הגלונד, השלים את משימתו שבועיים לאחר מכן והגיע לאותה נקודה. בסוף אוגוסט של אותה שנה כבר היה כל צבא פינלנד מרוכז על הגבול הרוסי של לפני מלחמת החורף. שר ההגנה הפיני מנרהיים החליט להמשיך הלאה כדי להחזיר חלק גדול מקרליה שהיה בידי הרוסים מאז 1918 והיה מיושב ברובו בפינים. ב-4 בספטמבר פתחו הפינים בהתקפה ובתחילה זכו להישגים מרשימים וכבשו מספר ערים ביניהן פטרוזבודסק. הפינים הגיעו עד נהר סוויר (המחבר בין ימת לדוגה לימת אונגה) והחזית התייצבה בדצמבר 1941. הפינים לא ערכו עוד מתקפה גדולה במהלך השנתיים וחצי הקרובות ונוכחו לדעת שהמלחמה לא תסתיים בקרוב. בשנים 1942 - 1943 התנהלה מלחמת חפירות כאשר לאף צד לא היו הצלחות משמעותיות. ארמיית קרליה פורקה ב-1 במרץ 1942.
מפקדים

גנרל אריק היינריקס (29 ביוני 1941 - 29 בינואר 1942)
לוטננט גנרל קרל לנארט אואש (29 בינואר 1942 - 1 במרץ 1942)
מצבת כוחות

הארמייה הייתה מאורגנת במסגרת שני קורפוסים, וקבוצת דיוויזיות נפרדת. בהמשך שולבו בארמייה יחידות גרמניות.
הקורפוס השביעי בפיקוד וולדמאר הגלונד
הקורפוס השישי בפיקוד פאבו טלוולה
קבוצת O
הדיוויזיה ה-163 - דיוויזיה של הוורמאכט שסופחה לארמייה בהמשך.
הערות שוליים

↑  Kansikuva Karjalan Armeija
↑  אקסל אריק היינריקס באתר הגנרלים של מלחמת העולם השנייה.
↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 217.
בונזו

בונזו הוא מותג מזון לכלבים של חברת ביופט, פרי פיתוח ישראלי-צרפתי-אמריקאי. מותג זה הוא בין הנפוצים ביותר בתחום בישראל עד כדי הפיכתו לשם גנרי למזון לבעלי חיים.
מוצרים

ייצור "בונזו" החל משנת 1974 במפעלי ביופט, מקיבוץ מעברות, המייצרת גם את המותג "לה-קט" לחתולים. מאז עבר ייצור המזון היבש לאירופה.
החברה מייצרת מזון יבש בטעמי בקר, כבד ועוף. בנוסף, תחת המותג מופיעות סדרות חטיפים ועצמות ומקלוני בשר ככבש וברווז. החברה מייצרת גם חטיפים לאילוף.
רכיבים

על פי חברת ביופט, המוצר מיוצר בפיקוח וטרינרי צמוד, עשיר במינרלים וויטמינים ולא מכיל צבעי מאכל. המוצר מסופק במגוון אריזות, בהתאם לגיל הכלב, כאשר האריזה הקטנה ביותר היא במשקל 3 ק"ג ועד למשקל 15 ק"ג. מרבית המוצרים מכילים שילוב בשר כגון בקר, כבד ועוף, ודגנים ובהם תירס, חיטה, אורז ופשתן. המזון היבש מכיל השלמת ויטמינים עד ל-100% מכמות הוויטמינים והמינרלים הנדרשת.
ארצ'יבלד קונסטבל

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1774 Carnbee, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 ביולי 1827 (בגיל 53) 
 מדינה:  סקוטלנד 
 השכלה:  אוניברסיטת סנט אנדרוז  אקדמיית אדינבורו  סורבון  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית של אדינבורו 
 
ארצ'יבלד קונסטבל (אנגלית: Archibald Constable; ‏24 בפברואר 1774 - 21 ביולי 1827) היה מוציא-לאור סקוטי.
חייו

קונסטבל נולד בקארנבי, כפר קטן במחוז פייף שבסקוטלנד, בנו של מנהלן אדמות הרוזן מקלי. בשנת 1788 נעשה ארצ'יבלד לשולייתו של פיטר היל, מוכר-ספרים מאדינבורו, ובשנת 1795 פתח עסק משלו, כסוחר ספרים נדירים. הוא רכש את ה-Scots Magazine בשנת 1801, וג'ון ליידן, המזרחן, נתמנה לעורכו. בשנת 1800 החל קונסטבל בהוצאתו לאור של ה-Farmer's Magazine, ובנובמבר 1802 הוא הוציא את הגיליון הראשון של ה-Edinburgh Review, שנערך באופן רשמי על ידי סידני סמית'; אולם, למעשה לורד ג'פרי היה הרוח החיה של כתב-העת, יחד עם עמיתיו הלורד ברוגהאם, סר וולטר סקוט, הנרי האלאם, ג'ון פלייפייר ולאחר מכן לורד מקאוליי.
קונסטבל פתח עידן חדש בהוצאה לאור בנדיבות הרבה שהפגין כלפי כותביו בקביעת תנאי עבודתם. הכותבים בעבור ה-Edinburgh Review השתכרו סכומים חסרי תקדים, וקונסטבל הציע לוולטר סקוט 1000 גינאות (21 ליש"ט הגינאה) כמקדמה בעבור ה-Marmion. בשנת 1804, A. G. Hunter הצטרף כשותפו של קונסטבל, בהביאו הון רב אל החברה, שנקראה מאותה העת Archibald Constable & Co. בשנת 1805, יחד עם חברת Longman & Co, קונסטבל הוציא לאור את ספריו של סקוט, Lay of the Last Minstrel ובשנת 1807 - את ה-Marmion.
בשנת 1808 חל קרע בין קונסטבל לבין סר וולטר סקוט, והאחרון העביר את ענייניו לטיפול בית ההוצאה לאור של ג'ון בלנטיין ושות', בעבורו גם סיפק את רוב ההון הדרוש. אולם, בשנת 1813 חל פיוס בין השניים. בלנטיין נקלע לקשיים, וקונסטבל היה שוב למוציא-לאור של סקוט, בתנאי שבלנטיין ושות' אמורה הייתה להיסגר תוך זמן קצר, אם כי סקוט שמר על השקעתו בעסקי הדפוס של ג'יימס בלנטיין.
בשנת 1812, משהאנטר פרש, קונסטבל צרף אליו את רוברט קת'קארט ואת רוברט קאדל כשותפים, רכש את זכויות היוצרים על האנציקלופדיה בריטניקה, והכין את התוספים (שישה כרכים, 1816-1824) למהדורות הרביעית, החמישית והשישית שלה. בשנת 1814 הוא רכש את זכויות היוצרים על ה-Waverley, יצירתו של וולטר סקוט. היא יצאה לאור בשם-עט, אולם תוך זמן קצר 12,200 עותקים נמכרו כלחמניות חמות, מה שהוביל במהרה להגברת מכירות שאר ספריו של סקוט. החברה הוציאה אז לאור גם את ה-Annual Register. בשל השקעות הרפתקניות, החברה נקלעים לקשיים ולבסוף, בשנת 1826, הגיעה הקריסה. סוכניו של קונסטבל בלונדון הפסיקו להעביר את המגיע לו, והדבר הסב לו הפסדים של כרבע מיליון ליש"ט. בו בזמן פשטה-רגל גמר חברת ג'יימס בלנטיין ושות' שהפסדיה התקרבו ל-90,000 ליש"ט. סר וולטר סקוט היה מעורב בכישלון העסקי של שתי החברות.
קונסטבל פנה לעסקים חדשים, והחל בשנת 1827 להוציא לאור את האנתולוגיות "Constable's Miscellany of original and selected works ..." שכללה סדרות של חיבורים מקוריים, ושל ספרים רגילים שיצאו מחדש בהדפסה מוזלת, ובכך היה לאבי אחד הניסיונות המוקדמים והמפורסמים להחדרת הספרות הגבוהה אל ההמונים.
לקריאה נוספת

ערך זה תורגם בשלמותו מהמהדורה האחת עשרה של האנציקלופדיה בריטניקה, פרסום המצוי כעת ברשות הציבור.
ארצ'ר (תותח מתנייע)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  שוודיה 
 יצרן:  BAE Systems AB 
 שנת ייצור:  2016 
 תקופת השימוש:  2016–הווה (כ־8 שנים) 
 דגם קודם:  FH77 
 מידע טכני
 אורך:  14.1 מ' 
 משקל:  30 טונה 
 מערכות נשק
 קליבר:  155 מ"מ 
 
ארצ'ר (ARCHER Artillery system) הוא מיזם בינלאומי לפיתוח תותח מתנייע (תומ"ת) עבור שוודיה, דנמרק ונורווגיה. מערכת "ארצ'ר" כוללת תותח אוטומטי בקוטר 155 מ"מ ובאורך 52 קליבר, המותקן על גבי משאית 6x6. בנוסף, המערכת כוללת רכב נושא תחמושת, רכב לשימוש כללי (תמיכה) ויכולת ירי של פגזים מונחים מסוג "אקסקליבר".
פיתוח

המיזם החל בשנת 1995. תכלית המיזם הייתה התקנת תותח מסוג FH 77 ע"ג משאית. בשנת 2004 הוזמנו שני אבות-טיפוס המבוססים על תותח FH 77B ע"ג משאית מדגם A30D מתוצרת חברת וולוו.
מאפיינים

אורך: מעל 14 מטר
רוחב: 2.74 מטר
גובה: 2.89 מטר
משקל: 13.1 טון (תותח בלבד)
מהירות מקס': 70 קמ"ש
טווח פעילות: 500 ק"מ
צוות: 4 (נהג, 3 מפעילים). אפשרות לצוות של שני אנשים (נהג, מפעיל) בחירום
סוג תותח: 155 מ"מ, 52 קליבר
קצב אש: 8-9 פגזים/דקה
טווח מקס' לירי: 30 ק"מ (פגזים סטנדרטיים), 40 ק"מ (פגזים בעלי שתת-אחורי), 60 ק"מ (פגזים מסוג "אקסקליבר")
מדינות מפעילות

מספר מדינות שוקלות את רכישת המערכת:
שוודיה (תחילת הצטיידות ב-2009)
נורווגיה
דנמרק
אוסטרליה
קרואטיה
קנדה
הודו
בוסנית

| --- | --- |

 מדינות:  בוסניה והרצגובינה
 אזורים:  יוגוסלביה
 דוברים:  2,700,000
 כתב:  אלפבית קירילי, אלפבית לטיני
 משפחה:  הודו-אירופית בלטו-סלאבית סלאבית דרומית סרבו-קרואטית בוסנית
 לאום:  בוסניה והרצגובינה, מונטנגרו
 קוד שפה:  bs 
 קוד ISO 639-1:  bs 
 קוד ISO 639-2:  bos 
 קוד ISO 639-3:  bos 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
מפת תפוצה של השפות הסלאביות. למידע על שפה, לחצו עליה
בוסנית היא צורה סטנדרטית של השפה הסרבו-קרואטית, המשויכת לקבוצת המוסלמים הסלאבים הדרומיים, הבוסניאקים. אלה חיים בעיקר בבוסניה והרצגובינה ובחלקים של סרביה ומונטנגרו. היא מדוברת גם במקומות שונים אחרים ברחבי העולם, בעיקר בגלל התפזרות הפליטים הבוסנים במהלך המלחמה בבוסניה.
כל הצורות הסטנדרטיות של השפה הסרבו-קרואטית: סרבית, קרואטית, בוסנית ומונטנגרית, מבוססות על תת-הניב המזרח הרצגוביני של הניב השטוקאווי(אנ') של השפה. ההבדלים ביניהן זניחים ודובריהן מבינים זה את זה היטב. צורות אלה מכונות שפות או ניבים מטעמים פוליטיים ולא לשוניים.
שיטת הכתב הבוסנית העיקרית היא האלפבית הלטיני, אף ששימוש באלפבית קירילי גם הוא מקובל, בעיקר כדי להסתגל עם השימוש הרשמי של האלפבית הקירילי בבוסניה והרצגובינה בעבר של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, אך השימוש בו כיום מועט יחסית.
שם השפה הוא נושא שנוי במחלוקת בבוסניה והרצגובינה, קרואטיה, וסרביה והיא מכונה לחלופין בשם "בוסניאקית" – Bošnjački כדי לשקף את העמדה כי היא השפה התקנית של הבוסניאקים (קבוצה אתנית מוסלמית ילידת בוסניה) ולא של כל הבוסנים (הכוללים גם את כל שאר הלאומים החיים בבוסניה).
ראו גם

סרבו-קרואטית
| שפות סלאביות |
| --- | --- | --- |
| מזרחיות | רוסית • אוקראינית • בלארוסית • רוסינית |  |
| מערביות | פולנית • צ'כית • סלובקית • שפות סורביות: סורבית עילית, סורבית תחתית • קשובית • שלזית |  |
| דרומיות | בולגרית • מקדונית • סלאבית כנסייתית עתיקה • סלובנית • סרבו-קרואטית: בוסנית, סרבית, קרואטית, מונטנגרית |  |
| שפות הודו-אירופיות |
| --- | --- | --- |
| שפות רומאניות | צרפתית • מונגאסקית • ארפיטנית • ולונית • אוקסיטנית • גסקונית • אראנית • קטלאנית • ספרדית • לאדינו • חכיתיה • גליסית-פורטוגזית • פורטוגזית • גליסית • אסטור-לאונית • אסטורית • לאונית • מירנדזית • איטלקית • קורסיקאית • ליגורית • נפוליטנית • סיציליאנית • סרדינית • איסטרית • פריאולית • לדינית • רומאנש • דלמטית • רומנית • מולדובנית • ארומנית • איסטרו-רומנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות גרמאניות | אלמאנית • אלזסית • גרמנית שווייצרית • גרמנית • לוקסמבורגית • בווארית • ריפוארית • סקסונית עילית • יידיש • הולנדית • אפריקאנס • לימבורגית • סקסונית • זיילנדית • פריזית • סקוטית • אנגלית • דנית • שוודית • נורווגית ספרותית • איסלנדית • פארואזית • נורווגית חדשה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות סלאביות | אוקראינית • בלארוסית • רוסית • רוסינית • סלובקית • צ'כית • פולנית • פומרנית • קשובית • סורבית עילית • סורבית תחתית • בולגרית • מקדונית • סרבית • קרואטית • סלובנית • בוסנית • שלזית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות קלטיות | ברטונית • ולשית • קורנית • גאלית סקוטית • אירית • שלטה | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות הודו-איראניות | סנסקריט • אסאמית • בנגלית • גוג'ראטית • הינדי • מאיטהילית • מראטהית • נפאלית • אורייה • פאלי • פנג'אבי • רומאני • סינדית • סינהלית • אורדו • דיבהי • דאמלי • דומאקי • גאוואר-באטי • קאלאשה • קשמירית • חוואר • קוהיסטנית • ניגאלאמית • פאשאי • פאלורה • שינה (שפה) • שומשתי • אשקום • קמוירי • קאטי (באשגלי) • פרסואנית (ווסי-וורי) • טרגמי • וואיגלית (קאלאשה-אלה) • פרסית • פאהלוי ("פרסית תיכונה") • פשטו • דארי של אפגניסטן • טג'יקית • אוסטית • כורדית • באלוצ'י • טאליש • טאטית • ג'והורי • ג'יהדי • דארי של זורואסטריאן • יאגנובי | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| שפות בלטיות | לטבית • ליטאית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
| אחר | יוונית • אלבנית • ארמנית | בירוק כהה: מדינות עם רוב דובר שפות הודו-אירופיות. בירוק בהיר: מדינות עם מיעוט דוברי שפות הודו-אירופיות שקיבלו הכרה רשמית |
בית החולים סנט מרי

| --- | --- |

 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1851 
 שירותים
 מיטות:  495 
 אתר רשמי
 גאוגרפיה
 מיקום:  פדינגטון, הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°31′02″N 0°10′23″W﻿ / ﻿51.517222222222°N 0.17305555555556°W﻿ / 51.517222222222; -0.17305555555556
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית החולים סנט מרי(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית החולים סנט מרי(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיבית החולים סנט מרי(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיבית החולים סנט מרי
 
בית החולים סנט מרי (באנגלית: St Mary's Hospital) הוא בית חולים אוניברסיטאי ציבורי בשכונת פדינגטון ברובע וסטמינסטר שבלונדון, בירת בריטניה. הוא ידוע בשל תגליות רפואיות חשובות שנעשו בו וכן בשל היותו מאז שנות השבעים מקום לידת רבים מבני משפחת המלוכה הבריטית.
תולדות בית החולים

בית החולים נוסד בשנת 1845. הוא כולל כיום 495 מיטות אשפוז.
בשנת 1874 סונתז לראשונה ההרואין במעבדות בית החולים על ידי הכימאי צ'ארלס רומלי אלדר רייט (Charles Romley Alder Wright). בשנת 1928 התרחש בו גילוי הפניצילין על ידי אלכסנדר פלמינג, חתן פרס נובל לרפואה. חברי סגל ידועים נוספים של בית החולים היו רודני פורטר (Rodney Porter) - חתן נוסף של פרס נובל לרפואה, ברנרד ספילסברי (Bernard Spilsbury), מחלוצי הרפואה המשפטית המודרנית, ואוגוסטוס וולר (Augustus Waller), מממציאי בדיקת האק"ג. מעבדתו של פלמינג בבית החולים שומרה ומשמשת כיום כמוזיאון המוקדש לחייו ולמחקרו.
עד לשנת 1988 הפעיל בית החולים בית ספר לרפואה על שמו, במסגרת אוניברסיטת לונדון. אז מוזג בית הספר עם בית הספר לרפואה של אימפריאל קולג'. בוגר ידוע של בית הספר לרפואה הוא רוג'ר בניסטר, האצן הראשון שרץ מרחק של מייל אחד בפחות מארבע דקות.
מאז 2008 מנוהל בית החולים על ידי קרן אימפריאל קולג' של שירות הבריאות הלאומי של בריטניה, המנהלת ארבעה בתי חולים נוספים במטרופולין לונדון.
בית החולים מפעיל גם את אגף לינדו (Lindo), המספק את שירותי בית החולים במסגרת פרטית.
לידות בני משפחת המלוכה בבית החולים

באגף לינדו נולדו מאז שנות השבעים רבים מבני משפחת המלוכה הבריטית, וביניהם פיטר פיליפס ואחותו זארה פיליפס, ויליאם, נסיך ויילס ואחיו הנסיך הארי ולאחרונה הנסיך ג'ורג', הנסיכה שארלוט והנסיך לואי, ילדיו של הנסיך ויליאם.
ידוענים נוספים שנולדו בבית החולים הם המוזיקאי אלביס קוסטלו והשחקן קיפר סאת'רלנד.
האגף על שם אליזבת, המלכה האם
האגף הישן בבית החולים
ארמיית שריון

ארמיית שריון הייתה יחידה צבאית בסדר כוחות של ארמייה, בה נעשה שימוש על ידי הצבא האדום הסובייטי והוורמאכט הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה.
הרקע להקמה

הצורך בהקמת ארמיות משוריינות נבע מהעובדה, שבמהלך המלחמה, מרבית היחידות של שני הצבאות לא היו ממונעות עקב העדר כמות מספקת של כלי רכב ממונעים לניוד החיילים. דיוויזיות הרגלים בשני הצבאות נעו בעיקר ברגל, והתובלה שלהן הסתמכה בעיקר על שימוש בסוסים. כתוצאה מכך כוחות הרגלים לא יכלו להתקדם באותו קצב כמו הכוחות הניידים, ונותרו בדרך כלל הרחק מאחור במהלך מבצעים התקפיים. יש לציין, שצבאות בעלות הברית המערביות (בריטניה וארצות הברית) נמנעו מהקמת ארמיות שריון, מכיוון שרוב היחידות שלהן, כולל דיוויזיות הרגלים, היו ממונעות בשלמות.