stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטו אונגר
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18  Ungar, Stu (2006-06-29). One of a Kind: The Rise and Fall of Stu Ungar (documentary). USA: Szymanski, Al.
↑  "WSOP Hall of Fame". Poker Pages. אורכב מ-המקור ב-2009-01-25. נבדק ב-2018-10-25.
1 2  Mike Sexton. "Poker Greats". Poker Pages. אורכב מ-המקור ב-2005-12-12. נבדק ב-2018-10-25.
1 2 3 4 5  Steve Fishman. "The End of the Game". New York Media LLC.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  אל שימנסקי, "יחיד במינו: סטו אונגר סיפור", ESPN דוקומנטרי, 2006
1 2 3 4 5 6  Alex Williams (26 ביוני 2005), "The Boy King Has Left the Table", The New York Times {{citation}}:  (עזרה)
↑  Dalla & Alson page 32
↑  Dalla & Alson page 28, 42
↑  "Stu Ungar - Poker Pro". Recent Poker.
↑  Dalla & Alson page 53
↑  Dalla & Alson page 86
↑  Wise, Gary. "The World Series of Poker: 1980". Hand of the Day. Poker Listing. נבדק ב-2009-06-18.
↑  Dalla & Alson page 235
1 2  Steve Fishman. "The End of the Game". New York Media LLC.
↑  Dalla & Alson page 294
↑  Phil Hellmuth (2004-08-02). "Mansour Quits Stuey forever". UltimateBet.com. אורכב מ-המקור ב-2007-10-11.
↑  Tony Dunst,‏ He Said, She Said, Vol. 7: Stu Ungar's Famous 10-high Call, באתר PokerNews,‏ 26 בפברואר 2008 (באנגלית)
↑  Jason Kersten (2010-12-01). "Gangsters' Paradise". Maxim.
↑  Andrew Gumbel (1998-12-12). "To live and die in Vegas". The Independent.
↑  WSOP.com: היסטוריה קצרה של פוקר היכל התהילה
↑  סיפורו של סטואי אונגר, באתר The Movie Database(הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb157651970 (data)  GND: 1077893493  ISNI: 0000 0000 5566 0381  LCCN: n2005029712  NKC: js20070119022  SUDOC: 16059054X  VIAF: 41246438   WorldCat (עם VIAF): 41246438
סקוט ויינגר

| --- | --- |

סקוט ויינגר
 לידה:  5 באוקטובר 1975 (בן 49) ניו יורק סיטי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988 
 עיסוק:  מדבב
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  University School of Nova Southeastern University  Young Actors Space 
 יצירות בולטות:  איש משפחה, צער גידול בנות, אלאדין
 בן או בת זוג:  Rina Mimoun (2008–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
סקוט אריק ויינגר (אנגלית: Scott Eric Weinger; נולד ב-5 באוקטובר 1975) הוא שחקן יהודי-אמריקאי, הידוע בזכות תפקידו של סטיב בסדרה "צער גידול בנות". בנוסף השתתף בסדרת ההמשך ״צער גידול בנות- הדור הבא״ בשנת 2016. כמו כן דיבב את דמותו של אלאדין החל מסרט ההנפשה "אלאדין" של חברת וולט דיסני.
ביוגרפיה

ויינגר נולד בניו יורק סיטי לזוג הורים יהודים, בייבס, מורה ואליוט ויינגר שעבד כמנתח.
גדל בפלורידה ועבר ללוס אנג'לס כדי לשחק באופן מקצועני. 
התגלה בפעם הראשונה בסיטקום "איש המשפחה", ויינגר קיבל מחמאות רבות על התפקיד.
הופיע בתחילת ואמצע שנות ה-90 ב-32 פרקים בסדרת הקאלט "צער גידול בנות", בתפקיד סטיב הייל החבר של די.ג'יי. טאנר.
בשנת 1992 נבחר ויינגר כשהיה בן 16 לדבב את קולו של אלאדין בשובר הקופות "אלאדין". 
ויינגר זכה בפרס סאטורן לשחקן הצעיר הטוב ביותר על ודיבב את אלאדין גם בשני סרטי ההמשך "שובו של ג'אפר" ו"אלאדין ומלך הגנבים".
זנח לאחר מכן את תחום המשחק כדי להתקבל וללמוד באוניברסיטת הרווארד, סיים את לימודיו בהצלחה בשנת 1998.
סטגפלציה

בכלכלה, סְטַגְפְלַצְיָה (מאנגלית: stagflation) היא מצב בו שיעור האינפלציה גבוה, הצמיחה הכלכלית מאטה ושיעור האבטלה נשאר גבוה. הסטגפלציה מעלה דילמה בפני קובעי המדיניות הכלכלית, מאחר שפעולות שנועדו לרסן את האינפלציה עלולות להחמיר את המיתון הכלכלי ולהפך. המונח נטבע על ידי איאן מקלאוד, ששילב בין המילים סטגנציה ואינפלציה בנאום בפרלמנט הבריטי ב-1965.
הקונספט ראוי לציון מאחר שעל פי התפיסה הקיינסיאנית, שהייתה התפיסה השלטת בין סוף מלחמת העולם השנייה לשנות השבעים המאוחרות, אינפלציה ומיתון סותרים זה את זה, כפי שהיחסים ביניהם מתוארים בעקומת פיליפס.
גורמים

כלכלנים מציעים שני הסברים עיקריים בנוגע לשאלה מדוע מתרחשת סטגפלציה.
ראשית, סטגפלציה יכולה להיגרם כשכושר הייצור של משק מצטמצם עקב הלם אספקה שלילי, כמו צמיחת מחירי הנפט למדינה המייבאת נפט.
הלם אספקה שכזה יכול להעלות את המחירים במשק, תוך הפיכת הייצור ליקר ולפחות משתלם.
שנית, גם סטגנציה וגם אינפלציה יכולות לנבוע ממדיניות מקרו-כלכלית שגויה. לדוגמה, בנקים מרכזיים יכולים לגרום לאינפלציה על ידי התרת יתר של אספקת כסף, והממשלה יכולה לגרום סטגנציה על ידי יתר פיקוח ויתר רגולציה על שוק העבודה ושוק המוצרים. הזרמת יותר מדי כספים למשק במידה כזאת שצריכה להיעצר פתאום בהחלט יכולה להיות סיבה.
שני ההסברים ניתנו בסטגפלציה של שנות השבעים: היא החלה בעלייה הענקית במחירי הנפט (בעקבות חרם הנפט של 1973), אך אז הבנקים המרכזיים השתמשו במדיניות מוניטארית מרחיבה מואצת כדי לטפל במיתון, מה שהביא לשרשרת של עליות בשכר ובמחירים.
תפיסות קיינסיאניות ומוניטאריות לאחר מלחמת העולם > קיינסיאנים ומוניטארים מוקדמים

כלכלנים קיינסיאנים לפני 1960 לא ראו כלל את האפשרות של סטגפלציה, זאת מאחר שהיסטורית שיעור אבטלה גבוה היה קשור תמיד לשיעור אינפלציה נמוך ולהפך (את היחסים ביניהם ניתן לראות בעקומת פיליפס).
הרעיון היה שביקוש למוצרים מעלה את המחיר ומעודד פירמות להעסיק עוד עובדים, ובדומה גם תעסוקה גבוהה מעלה את הביקוש.
אולם במהלך שנות השבעים נהיה ברור שהקשר בין אבטלה לאינפלציה אינו יציב, כלומר שעקומת פיליפס יכולה לזוז.
מאקרו כלכלנים החלו לפקפק בתאוריות קיינסיאניות, ואפילו הקיינסיאנים החלו לחפש אחר הסבר לדבר.
את ההסבר שהעקומה יכול לזוז סיפק הכלכלן המוניטארי מילטון פרידמן ועל ידי אדמונד פלפס. שניהם טענו שעובדים ופירמות כאחד צופים את האינפלציה, ולכן עקומת פיליפס נעה קדימה. בנוסף הם טוענים שאם אינפלציה תימשך כמה שנים, העובדים והפירמות יחשבו אותה בוויכוח על שכר. אף על פי שהרעיון סתר גישות קיינסיאניות מוקדמות, הנאו-קיינסיאנים שילבוהו במודלים שלהם.
תפיסות קיינסיאניות ומוניטאריות לאחר מלחמת העולם > ניאו קיינסיאנים

קיינסיאנים עכשוויים טוענים כי ניתן להבין את הסטגפלציה פשוט על ידי בידוד המשתנים שמשפיעים על הביקוש המצרפי ואלה המשפיעים על ההיצע המצרפי.
בעוד מדיניות פיסקאלית ומוניטארית יכולה לשמש לייצוב בפני תנודות בביקוש המצרפי, הן לא מאוד מועילות בהתמודדות עם תנודות ההיצע המצרפי. בייחוד הלם בהיצע המצרפי כמו עלייה במחירי הדלק יכול לגרום סטגפלציה.
התאוריה הנאו-קיינסיאנית מבחינה בין שני סוגי אינפלציה נפרדים – זו הנגרמת מגידול בביקוש, וזו הנגרמת מאילוץ בהיצע. סטגפלציה, על פי ראייה זו, נובעת מאינפלציה מהסוג השני, כלומר מעלייה מאולצת בעלויות הייצור. אינפלציה מסוג זה יכולה להיגרם מאילוצים הנובעים ממיסים ממשלתיים או ממחסור חומרי ייצור במצבים לדוגמה של מלחמה.
תפיסות קיינסיאניות ומוניטאריות לאחר מלחמת העולם > תאוריות היצע > פונדמנטליסטים

תאוריות היצע מבוססות על המודל הנאו-קיינסיאני של עלויות מאולצות ומייחסים סטגפלציה לשיבושים מסוימים בצד ההיצע של משוואת ההיצע והביקוש בשוק, לדוגמה, כשיש מחסור או חסר (כלומר מחסור יחסי או בלתי יחסי) בסחורות מפתח או משאבי טבע שהכרחיים לייצור סחורות ושירותים.
גורמים נוספים עשויים גם הם להשפיע על ההיצע, לדוגמה, מצבים פוליטיים וחברתיים שמשתנים כמו אקטים של מלחמה, שליטה נוקשה להחריד של ממשלות על ייצור (לדוגמה במדינות דיקטטוריות).
לפי תפיסה זו סטגפלציה עשויה להתרחש כשיש הלם של היצע (לדוגמה עלייה פתאומית במחירי הנפט, או הופעת מס חדש) הגורם לקפיצה חדה של מחירי הסחורות והשירותים. במובנים טכניים נוצרת התכווצות בעקומת ההיצע.
במקרה של מחסור במשאבי טבע, הסטגפלציה נגרמת כאשר יש עיכוב באספקת חומרים בסיסיים. כלומר, כשההיצע המעשי או היחסי חסר במוצרי יסוד (כגון אנרגיה, עץ, מתכות, מינרלים, אדמה לייצר עליה וכו'). המחסורים לא יכולים לקבל מענה מהר מספיק ביחס לדרישה המתמשכת והגואה. כאמור לא רק חסר מציאותי יכול לגרום למחסור, אלא גם התנהלות ממשלתית, המתבטאת במיסים ומדיניות מוניטארית כושלת, המביאה למחסור יחסי. כל זה עקבי לגורמים לאינפלציית עלויות מאולצות המתוארת קודם באבחנה שעושים הנאו-קיינסייאנים. לאחר שתקרה סטגפלציה הכלכלה תנסה קודם כל לתפוס תנופה – קונים ומוכרים יהיו מוכנים לשלם יותר כדי למתן את הביקוש. הבנק המרכזי עלול להחמיר זאת, על ידי הגדלת מחזור הכסף (הדפסת עוד כסף), או בהורדת הריבית, בניסיון להילחם במיתון. הגדלת מחזור הכסף תגדיל את הביקוש אף על פי שהביקוש בדרך כלל קטן בעת מיתון.
במודל הקיינסיאני הקלאסי העלאה במחירים תעודד ייצור עוד היצע של מוצרים ושירותים. אך בעת הלם ההיצע לא מגיב ללחץ המחירים כרגיל. כך, שיעור האינפלציה עולה, הייצור יורד, ונוצרת סטגפלציה.
תפיסות קיינסיאניות ומוניטאריות לאחר מלחמת העולם > תאוריות היצע > הסבר הסטגפלציה של 1970

בעקבות הטלת הפיקוח על השכר והמחירים על ידי ריצ'רד ניקסון ב-15 באוגוסט ל-1971, גל ראשוני של הלם היצע של עלויות מאולצות בסחורות, הואשם בגרימת ספירה של עליות שכר ומחירים. אולי הדוגמה הידועה ביותר לשמצה למה שקרה באותו זמן היה כישלון המפעל הפרואני לדיג אנשובי לצורך האכלת בעלי חיים.
ההלם השני היה משברי הנפט של 1973, כשארגון המדינות המייצאות נפט (OPEC) הגביל את הצע הנפט העולמי. שני המאורעות ששולבו ביחד למשבר האנרגיה הידוע כמאפיין של שנות ה-70, גרם למחסור יחסי ואמיתי של משאבים בסיסיים. ההגבלה על המחירים יצרה מחסור יחסי בנפט ולכן גרמה לתורים ארוכים של קונים הרוצים ולתדלק, ולהגדלת העלויות בתעשייה.
תפיסות קיינסיאניות ומוניטאריות לאחר מלחמת העולם > תאוריות היצע > תגובות תאורטיות

לפי סט זה של תאוריות הדרך לפתור סטגפלציה היא לספק מחדש את החומרי בסיס שיש מחסור בהם. במקרה של מחסור פיסי יש למצוא או תחליף לחומר שממנו יש מחסור, או דרכים לייעול הניצולת של המשאב, כך שהתעשייה תיאלץ לצרוך פחות ממנו ולמרות זאת תוכל לייצר יותר. לדוגמה, במקרה זה בשנות ה-70 המאוחרות ובשנות ה-80 המוקדמות, המחסור בנפט הוקל הן על ידי ייעול האנרגיה, והן על ידי חיזוק ייצור הנפט בעולם. גורם זה, יחד עם התאמות מוניטריות עזרו לסיים את הסטגפלציה.
תפיסות עדכניות

עד לאחרונה אף התנהלות מוניטארית לא הצליחה לחזות היווצרות של סטגפלציה.
רק אחרי שקרתה הסטגפלציה ולאחר שנים של מחקר הגיע ההסבר המקשר הלם אספקה שלילי למחירים ולתוצרת.
לטענת בלנצ'ארד (2009) המאורעות השליליים הללו היו אחד משני רכיבים של הסטגפלציה, השני היה "רעיונות" שלטענת רוברט לוקאס, תומאס סרג'נט ורוברט בארו הם תחזיות "בלתי נכונות בעליל" ו"פגומות מיסודן" (של תפיסות קיינסיאניות) שלטענתם נתנו ל"תלמידים עכשוויים למחזורי עסקים" להסביר את הסטגפלציה. בדיון זה העלה בלנצ'ארד את ההיפותזה שעלייה קרובה במחירי הנפט תגרום לסטגפלציה נוספת.
תפיסות נאו-קלאסיות > קיינסיאני לטווח הקצר, קלאסי לטווח הארוך

בעוד כלכלנים מסכימים שלטווח הקצר יש לשינויים בהיצע הכסף השפעה לטווח הקצר, כלכלנים נאו-קיינסיאנים ונאו-קלאסיים נוטים להסכים שאין השפעות לטווח הארוך לשינויים בהיצע הכסף. לכן אפילו כלכלנים שמכנים עצמם נאו-קיינסיאנים מודים שלטווח הארוך הכסף הוא נייטרלי. במילים אחרות, בעוד מודלים נאו-קלאסיים ומודלים נאו-קיינסיאנים נראים כאילו הם מתחרים אלו באלו, הם יכולים גם להיתפס כשני תיאורים נאותים לטווחי זמן שונים. ספרי לימוד רבים בקונצנזוס מתייחסים לתפיסה הנאו-קיינסיאנית כתיאור נאה של כלכלה לטווח קצר, בה מחירים עמידים בפני שינויים, ומתייחסים למודל הנאו-קלאסי כדרך נאה יותר לתאר כלכלה לטווח הארוך, כשלמחירים יש מספיק זמן להסתגל.
לכן כלכלנים בקונצנזוס היום נוטים לעיתים קרובות לייחס תקופות של סטגפלציה קצרה (לא יותר משנים מספר) לשינויים בהיצע, אך לא יקבלו הסבר זה על סטגפלציה ארוכה מאוד. סטגפלציה ארוכה יותר מוסברת כהתנהלות ממשלתית כושלת: רגולציית יתר על מוצר או על שוקי עבודה הגורמת לסטגפלציה המוארכת והגדלה בהיצע הכסף שגורם לסטגפלציה ממושכת.
תפיסות אלטרנטיביות > סטגפלציה כהצטברות דיפרנציאלית

שני הכלכלנים הפוליטיים הישראלים מאוניברסיטת בן-גוריון יונתן ניצן ושמשון ביכלר הציעו הסבר לסטגפלציה כחלק מתאוריה שהם קוראים לה ההצטברות הדיפרנציאלית. לפי התאוריה עסקים מנסים לעקוף את התשואה הממוצעת.
לפי תאוריה זאת, תופעת המיזוגים והרכישות בשיאה בתקופות שבהן הסטגפלציה בשפל ולהפך. כשהמיזוגים והרכישות נעצרים על ידי חוק ממשלתי (חוק נגד מונופולים) אז סטגפלציה משמשת כאסטרטגיה האלטרנטיבית על מנת לגבור על המתחרים. עם הגדלת המיזוגים והרכישות, הכוח ליישם סטגפלציה עולה גם כן.
סטגפלציה מופיעה כמשבר חברתי, כפי שקרה במשבר הנפט בשנות ה-70 וב-2006–2008. האינפלציה בסטגפלציה, אולם, לא משפיעה על פירמות באופן דומה. פירמות דומיננטיות יכולות לעלות מחירים בקצב מהיר יותר מהמתחרים שלהם.
בעוד שבסך הכול נראה כי איש אינו מרוויח מהאינפלציה, פירמות דומיננטיות שונות משפרות את מעמדן ואת ההון היחסי שלהן. סטגפלציה לא נובעת מהלם הצע אמיתי, אלא ממשבר חברתי המרמז על הלם הצע. זו תופעה שרובה מצוי במאה ה20 ובמאה ה21 ש"קואלציית הנשק-נפט-דולר" יוצרת או משתמשת במשברים במזרח כדי להפיק רווחים כספיים.
תפיסות אלטרנטיביות > תיאורית סטגפלציה מגדילה בביקוש

תיאורית סטגפלציה מגדילה בביקוש חוקרת את הרעיון שסטגפלציה יכולה לנבוע אך ורק מהלם מוניטרי ולא מהלם בהיצע, או שינויים שליליים ביכולת הייצור הפוטנציאלית. התאוריה מעלה תרחיש בו סטגפלציה מופיעה רק כתוצאה מהתנהלות מוניטארית שמימושם גורם לאינפלציה. התאוריה הוצעה ב-1999 על ידי חוקרים מאוניברסיטת הרווארד.
תפיסות אלטרנטיביות > תיאורית צד ההיצע

כלכלות צד ההיצע התבררו כתגובה לסטגפלציה בארצות הברית בשנות ה-70. התאוריה בעיקר ייחסה את האינפלציה לסיום הפעולה לפי שיטת ברטון וודס ב-1971 והמחסור במחיר ספציפי להישען עליו במדיניות המוניטארית המאוחרת (קיינסיאנית ומוניטארית). כלכלנים התומכים בתאוריה טענו שהתכווצות המרכיב הגורם לסטגפלציה נובעת ממס.
תפיסות אלטרנטיביות > האסכולה האוסטרית

חסידי האסכולה האוסטרית טוענים כי יצירה של כסף חדש יש מאין עוזר ליוצרים ולאלו המקבלים אותו ראשונים יותר מאשר לאחרים באופן יחסי.
לטענתם יצירת כסף אינה יצירת עושר, זה רק מרשה למחזיקים הראשונים בכסף להציע מחיר גבוה יותר מהמחזיקים המאוחרים בו, עבור משאבים, סחורות ושירותים. מאחר שאלו שיוצרים את העושר הם בדרך כלל האחרונים לקבל את הכסף החדש שנוצר, הדפסת כסף חדש מחלישה את היווצרות העושר, ומערערת את הגדילה הכלכלית.
"הגדלת היצע הכסף בקצב מהיר מהיצירה והשיפור של סחורות, משמעותה אינפלציית מחירים. (זכרו שאינפלציה זה עליה של סכום הכסף אותו מוכנים לשלם עבור יחידה של סחורה). מה שיש לנו כאן זה אינפלציה של מחירים מהירה יותר, ודעיכה בשיעור הצמיחה של ייצור סחורות. אולם זוהי בדיוק הסטגפלציה. עלייה במחירים יחד עם האטה כלכלית. לפי דעות פופולריות הסטגפלציה מומצאת."
"נדמה אם כן כי סטגפלציה היא תוצאה ישירה של התנהלות מוניטארית שלוחת רסן. זאת הסכמה עם מילטון פרידמן ועם פלפס. אך בניגוד אליהם אנו לא טוענים כי סטגפלציה נובעת מזה שלטווח הקצר אנשים נופלים בפח של הבנק הפדרלי. סטגפלציה היא תוצאה טבעית של הזרמה מוניטארית שמאטה את קצב הצמיחה כלכלה ובו בעת מעלה את המחירים של סחורות ושירותים".
תגובות

הסטגפלציה גרמה לערעור על הקונצנזוס הקיינסיאני. העלייה של תאוריות כלכליות קונסרבטיביות כולל מונטריזם, ניתנת להסבר על ידי הכישלון של המדיניות הקיינסיאנית להביס את הסטגפלציה או להסביר אותה לסיפוקם של כלכלנים ומקבלי החלטות.
נגיד הבנק הפדרלי פול וולקר העלה בחדות את הריבית מ-1979 עד 1983 במה שנקרא "תרחיש הדיסאינפלציה". אחרי שהריבית הממשלתית נסקה לפי שניים, האינפלציה החלה לרדת, שיעורי הריבית האלה היו הגבוהים ביותר בריביות הממשלתיות לטווח ארוך שהיה אי פעם בשווקים קפיטליסטיים מודרניים. לוולקר ניתן הקרדיט עבור עצירת החלק האינפלציוני של הסטגפלציה, אפילו שארצות הברית צללה לתוך מיתון. בערך ב-1983 החלה הצמיחה להשתקם. המדיניות של אותו זמן נתנה הן תמריץ כלכלי, והן גדילה של הצע הכסף. קפיצה של חמש שנים לערך באבטלה מראה כי וולקר כנראה האמין שהאבטלה תתקן את עצמה ותחזור למצבה הטבעי.
ראו גם

אינפלציה
דפלציה
היפר-אינפלציה
ספישסקה פודהרדייה

ספיסשקה פודהרדייה (סלובקית Spišské Podhradie - "(המקום ש)לרגלי הטירה בספיש"; גרמנית Kirchdrauf ובעבר Kirchdorf; הונגרית Szepesváralja; פולנית Spiskie Podgrodzie) היא עיירה השוכנת במחוז פרשוב במזרח מרכזה של סלובקיה.
היסטוריה

העיירה נוסדה במאה ה-11 לרגלי הטירה המבוצרת כיישוב שנסמך עליה. היא נזכרה לראשונה ב-1249 והתפתחה כיישוב סקסוני שרכש עד מהרה את עצמאותו. הכנסייה הראשונה במקום נזכרה ב-1174, היינו לפני אזכורו של האתר כמקום יישוב, אך היא חרבה בפלישת הטטרים ב-1241. הכנסייה הוקמה מחדש בסגנון רומנסקי בין השנים 1258–1273 והוקדשה לבתולה (Kostol Narodenia Panny Márie). ספישסקה פודהרדייה זכתה לזכויות של עיר ב-1321 וידוע כי ב-1327 שכן בה בית חולים.
ב-1412 העניק זיגמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את ספישסקה פודהרדייה, יחד עם 13 ערים וכפרים נוספים, למלך פולין, ובכך החלה תקופת הזוהר של העיירה. היא הייתה למרכז לייצור טקסטיל, וב-1456 קיבלה את הזכות לקיים יריד שבועי. באמצע המאה ה-15 שוב חרבה הכנסייה, הפעם מידיהם של ההוסיטים, אך הוקמה מחדש בין השנים 1462–1497, ואף בוצרה. בשנת 1583 פגעה שרפה בעיר, והיא נקלעה למשבר כלכלי לאחר הרפורמציה.
העיר שבה והתאוששה במהלך המאה ה-18 ורבים מבתיה הוקמו בסגנון הבארוק. בין 1799 ל-1808 הוקמה בעיירה כנסייה אוונגליסטית (Evanjelický kostol), והכנסייה הראשית שופצה באופן מקיף בין השנים 1824–1829.
מיקום העיירה ואתריה

העיירה נמצאת בגובה של 430 מטר, כ-200 מטר מתחת לטירת ספיש שממזרח לה, ומכאן שמה. בצמוד ממערב לעיירה, שוכנת ספישסקה קפיטולה, עיירה קטנה שמאז 1948 שייכת לספישסקה פודהרדייה, ושמשמעות שמה בסלובקית "חדר הדיונים של הקתדרלה בספיש". שם זה העניק לספישסקי פודהרדייה את שמה הגרמני שפירושו "כפר הכנסייה". בשנת 2004 התגוררו בספישסקי פודהרדייה 3,872 תושבים, והיא משתרעת על שטח של 24.94 קמ"ר. העיירה הוכרזה בשנת 1993, יחד עם טירת ספיש, ספישסקה קפיטולה והכפר ז'הרה, כאתר מורשת עולמית. בעיירה קיים בניין בית כנסת משופץ אך ללא שימוש.
המבנה החשוב בעיר הוא הכנסייה המוקדשת לבתולה הברוכה מרייה. הכנסייה ניצבת במרכזה של הכיכר המרכזית, וממנה יוצאים רחובות העיר לכל הכיוונים, כשלאורכם שורות בתים הצמודים זה לזה. בסביבתה של הכנסייה שרדו מספר בתי אבן בני שתי קומות מהמאה ה-14, וסביבם נבנו לאחר מכן בתים בסגנון הבארוק והרנסאנס, בהם גם בית העירייה מ-1546. כיכר העיר קיבלה את ממדיה הנוכחיים במאה ה-15 והיא גובלת במבנה ששימש את מנזר מסדר אחיי הרחמים בצידה המערבי, ובמספר מבני מגורים ובבית ספר מ-1787, בצידה המזרחי. בכיכר שוכן גם עמוד מרייאני מ-1726, והכנסייה האוונגליסטית ניצבת דרומית-מזרחית לה. בחלקיה החדשים יותר של העיירה משתרעים הבתים שהוקמו במהלך המאה ה-18 והמאה ה-19, ואלה בעיקרם בתים בני קומה אחת.
הקהילה היהודית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ערים תאומות

פולין גלוגוב מלופולסקי, פולין
ארצות הברית פיינטופ-לייקסייד, אריזונה, ארצות הברית
ארצות הברית שואו לואו, אריזונה, ארצות הברית
סלובקיה ורבובה, סלובקיה
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי
↑  Slovak heritage
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552970905171  GND: 4257555-2  LCCN: n83058593  MusicBrainz: 31148e71-e69e-4dfc-8972-67e3cdd168e4  NKC: ge130904  VIAF: 138411712   WorldCat (עם VIAF): 138411712 
העיירה מטירת ספישסקי הראד. הכנסייה הנראית באופק היא כנסיית מרטין הקדוש השוכנת כבר בספישסקה קפיטולה
רחוב בעיירה הצופה לעבר טירת ספישסקי הראד
בניין בית הכנסת בעיר (2015)
סמואל ג'וסלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בינואר 2002 (בן 22) קנזינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 מקום לימודים:  Tower House School 
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל לואיס ג'וסלין (באנגלית: Samuel Louis Joslin; נולד ב-18 בינואר 2002) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידם של תומאס בנט בסרט הבלתי אפשרי וג'ונתן בראון בסרט הדוב פדינגטון משנת 2014 ובסרט ההמשך משנת 2017.
קריירה

ב-2012 קיבל ג'וסלין את התפקיד הגדול הראשון שלו בתור תומאס בנט בסרט הבלתי אפשרי, המגולל את סיפורם האמיתי על משפחה ששרדה את רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי ב-26 בדצמבר 2004.
בשנת 2014, ג'וסלין שיחק לצד למברט וילסון בסרט הקצר "הנוסטלגיסט".  הסרט מתמקד באב (וילסון) ובבנו יוצא הדופן (ג'וסלין) בעולם עתידי.  באותה שנה לוהק לתפקיד ג'ונתן בראון בסרט הבריטי פדינגטון.  בשנת 2015, ג'וסלין גילם את מרקוס מודסלי בסרט הטלוויזיה "המתווך" .  בשנת 2017, ג'וסלין חזר לגלם את ג'ונתן בראון בסרט פדינגטון 2.
בשנת 2024 חזר לשחק בסרט השלישי בסדרת הסרטים "פדינגטון", "פדינגטון בפרו".
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | הבלתי אפשרי | תומאס בנט |  |
| 2014 | הנוסטלגיסט | הילד | סרט קצר |
| 2014 | פדינגטון | ג'ונתן בראון |  |
| 2017 | פדינגטון 2 | ג'ונתן בראון |  |
| 2024 | פדינגטון בפרו | ג'ונתן בראון |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | המתווך | מרקוס מודסלי | סרט טלוויזיה |
| 2016 | הודיני ודויל | פיטר בנט | פרק: "A Dish of Adharma"" |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פרסי האמן הצעיר ה-34 | ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - שחקן משנה צעיר | הבלתי אפשרי | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "Paddington 2's Samuel Joslin on the importance of being yourself". נבדק ב-17 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  J.A. Bayona (21 בדצמבר 2012). "Swept Away and Torn Apart in a Sea of Despair. 'The Impossible,' With Naomi Watts and Ewan McGregor". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Aaron Couch. "'The Nostalgist': First Poster for 'Robopocalypse' Author's Short Film Unveiled (Exclusive)".
↑  "Daniel H. Wilson's "The Nostalgist" is Now a Haunting Short Film".
↑  "Paddington: Madeleine Harris and Samuel Joslin".
↑  "Jack Hollington and Samuel Joslin discuss their characters".
↑  Stephanie Merry. "'Paddington 2' is delightful counterprogramming for our divisive times".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013051199  VIAF: 301891305   WorldCat (עם VIAF): 301891305 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בריטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עונת 2010 בגביע ליברטדורס

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  26 בינואר 2010 – 18 באוגוסט 2010 (205 ימים)
 מספר משתתפות:  40
 הזוכה:  ברזיל מועדון ספורט אינטרנסיונל
 מספר משחקים:  138
 מספר שערים:  328 (2.38 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  2,377,325 (0 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (8) טיאגו ריביירו ברזיל קרוזיירו
 השחקן המצטיין:  ג'וליאנו ברזיל מועדון ספורט אינטרנסיונל
 → 20092011 ←
עונת 2010 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-51 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-26 בינואר 2010 והתחרות הסתיימה ב-18 באוגוסט 2010. בתחרות השתתפו 40 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון ומקסיקו.
התחרות הסתיימה בניצחון של מועדון ספורט אינטרנסיונל, וזאת בפעם השנייה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 40 קבוצות:
ארגנטינה - 6
ברזיל, מקסיקו - 5 כל אחת
אקוודור, קולומביה, פרו, צ'ילה, בוליביה, אורוגוואי, פרגוואי, ונצואלה, מקסיקו - 3 (כל אחת)
מקסיקו קיבלה פיצוי והרחבת הייצוג בעקבות בעיות שהיו בעונה הקודמת (בעקבות מגפת השפעת הקבוצות סירבו לנסוע למקסיקו ולא נמצא מגרש חליפי). קבוצות אלו הוכנסו ישירות לשלב השני.
בתחילה 12 קבוצות (1 מכל המדינות המשתתפות ו-2 מארגנטינה) התחרו על 6 מקומות במשחקי הבתים.
בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-8 בתים. קבוצות מנצחות מכל בית העפילו לשלב השני לקבוצות אלו התווספו 6 קבוצות החזקות שהגיעו למקום השני. החל מהשלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו שלוש נקודות ועל תיקו נקודה בודדת.
במידה ומספר קבוצות בבית סיימו עם אותו מספר נקודות, ההכרעה הייתה נקבעת לפי סדר חשיבותם של התנאים הבאים: יתרון בהפרש שערים, יתרון בשערים שנכבשו, חוק שערי חוץ, בעיטות עונשין. בסדרת הגמר חוק שערי חוץ לא בתוקף. במקומו הייתה תוספת זמן ובעיטות עונשין במידת הצורך.
הקבוצות דורגו בהתאם להישגיהן בשלב הבתים: 1-8 מנצחות הבית, 9-16 הקבוצות שסיימו במקום השני. קבוצות ממקסיקו שהעפילו ישירות לשלב זה דורגו במקום 13 ו-14.
השלבים המתקדמים > סדרת הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 באוגוסט 2010 | מקסיקו גוודלחרה | 1 - 2 | ברזיל מועדון ספורט אינטרנסיונל | אצטדיון צ'יבס, ספופן, מקסיקו צופים: 30,870 שיפוט: ארגנטינה הקטור בלדסי |
| 11 באוגוסט 2010 | אדולפו באוטיסטה  45+2' |  | ז'וליאנו  72'  בוליבר  76' | אצטדיון צ'יבס, ספופן, מקסיקו צופים: 30,870 שיפוט: ארגנטינה הקטור בלדסי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 18 באוגוסט 2010 | ברזיל מועדון ספורט אינטרנסיונל | 3 - 2 | מקסיקו גוודלחרה | אצטדיון באירה ריו, פורטו אלגרה, ברזיל צופים: 56,000 שיפוט: קולומביה אוסקר רואיס |
| 18 באוגוסט 2010 | רפאל סוביס  61'  ליאנדרו דמיאן  76'  ז'וליאנו 89' |  | מרקו פביאן  43' אומר ברבו  , 90+2' | אצטדיון באירה ריו, פורטו אלגרה, ברזיל צופים: 56,000 שיפוט: קולומביה אוסקר רואיס |
ספירת שנות היובל

| --- | --- |
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף י"ב
 משנה תורה:  משנה תורה לרמב"ם, ספר זרעים, הלכות שמיטה ויובל, פרק י', הלכות א'–ט'
 ספרי מניין המצוות:  ספר החינוך, מצווה ש"ל
 
ספירת שנות היובל היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה יש לציין בכל שנה את מספר השנה במחזור השמיטה והיובל. לאחר שסופרים שבע שביעיות של שנים, שהן 49 שנים, מקדשים את השנה החמישים ומכריזים עליה כשנת היובל. לאחר מכן, הספירה מתחילה מחדש (לרבי יהודה בשנת היובל עצמה ולחכמים בשנה שאחריה).
אופן קיום המצוה

המצווה מוטלת על הציבור כולו, ולכן היא מתבצעת בפועל על-ידי הסנהדרין - בית-הדין הגדול.
בתחילתה של כל שנה, הם היו אומרים "השנה היא השנה ה[מספר] שהיא [מספר] שבועות ו-[מספר] שנים ליובל". למשל, בתחילת השנה השמינית היו אומרים "השנה היא השנה השמינית, שהיא שבוע אחד ושנה אחת ליובל".
אופן קיום המצוה > זמן הספירה

ב"ערוך השולחן העתיד" כתב שהיו סופרים בבוקר ראש השנה.
ב"מנחת חינוך" ציין ש"זריזים מקדימים למצוות", ומשמע מדבריו שהיו סופרים כבר בליל ראש השנה, מייד עם תחילת השנה החדשה. ובכל מקרה, אם לא ספרו בראש השנה, עליהם לספור בהמשך השנה.
אופן קיום המצוה > ברכה לפני הספירה

הפוסקים התלבטו בשאלה האם בית-הדין היו מברכים לפני הספירה, כמו שאנחנו מברכים לפני ספירת העומר. בעלי התוספות כתבו ש"מברכין בית דין בכל שנה". והרמב"ן כתב: "ולא ידעתי אם לומר שיהיו בית דין הגדול חייבין לספור שנים ושבועות בראש כל שנה ולברך עליהן כמו שנעשה בספירת העומר, או לומר שיזהרו בית דין במנין ויקדשו שנת החמשים."
אופן קיום המצוה > דעות חולקות

לפי חלק מהראשונים, אין צורך לספור את השנים בדיבור, אלא מספיק לדעת את מספר השנה כדי לחשב את היובל.