stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובה מים

ילדות משחקות בקרבות מים
ילדים משתעשעים עם רובה מים
רובה מים או אקדח מים (באנגלית: Super Soaker או Water Gun) הוא צעצוע המתיז מים, בדומה לירי ברובה. רובי המים מעוצבים לרוב, בדומה לכלי ירי אישיים, אך בגדלים מגוונים יותר. הם ברוב המקרים, עשויים מפלסטיק.
ישנם 4 סוגים עיקריים של רובי מים:
מבוסס על לחץ אלסטי (Elastic)
מבוסס על לחץ אוויר (Air). אלו הרובים היותר נפוצים כיום בחנויות
מובסס בוכנה (Piston). רובים ללא תא לחץ. בעת ביצוע הפמפום / לחיצה המים נורים החוצה
מבוסס מונע חשמלי (Motorized). רובים הדורשים שימוש בסוללות. ללא תא לחץ. וניתן להפעילם ביד אחת.
בצעצוע זה מקובל מאוד לשחק בבריכה. כמו כן, המשחק בו נפוץ בחג השבועות (חג המים).
רבי שמואל בר נחמני

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה־3 ארץ ישראל, ישראל 
 פטירה:  המאה ה־4 
 מקום פעילות:  ארץ ישראל
 תקופת הפעילות:  שני ושלישי אמוראים
 רבותיו:  רבי יונתן בן אלעזר, רבי יהושע בן לוי
 תלמידיו:  רבי חלבו
 
רבי שמואל בר נחמני (מכונה לעיתים בר נחמן) הכהן היה אמורא ארץ ישראלי שפעל בדור השני והשלישי של התקופה, במאות ה-3 וה-4, ומקום מושבו העיקרי היה לוד. רבי שמואל היה מגדולי בעלי האגדה היהודית בכל הזמנים. רבו היה רבי יונתן בן אלעזר, אך הוא למד גם מרבי יהושע בן לוי, והספיק גם לראות את התנא רבי שמעון בן אלעזר, וחבירו היה רבי יעקב בר אידי.
עיסוקו העיקרי היה באגדה ופחות בהלכה, והוא היווה בר סמכא בתחום עד כי נאמר עליו שהוא "בעל אגדה", ואמרות רבות באגדה מצוטטות בשמו, בעיקר על ידי רבי חלבו.
בנו היה האמורא רבי הלל בן רבי שמואל בר נחמני. היה לו בן נוסף, ושמו נחמן.
מאמרותיו

כל האומר ראובן חטא אינו אלא טועה.
כל האומר בני עלי חטאו אינו אלא טועה.
כל האומר בני שמואל חטאו אינו אלא טועה.
כל האומר דוד חטא, אינו אלא טועה.
מאי דכתיב "נאם דוד בן ישי ונאם הגבר הוקם על" - נאם דוד בן ישי שהקים עולה של תשובה.
מניין שמצווה על האדם לחשב תקופות ומזלות? שנאמר: ”וּשְׁמַרְתֶּם וַעֲשִׂיתֶם כִּי הִוא חָכְמַתְכֶם וּבִינַתְכֶם לְעֵינֵי הָעַמִּים.” (ספר דברים, פרק ד', ו') איזו חכמה ובינה שהיא לעיני העמים? הווי אומר זה חישוב תקופות ומזלות.
קרפטי לבוב

הלוגו הישן
קרפטי לבוב (באוקראינית: Футбольний клуб «Карпати» Львів) היא קבוצת כדורגל מהעיר לבוב, אוקראינה.נכון לעונת 2024/2025 הקבוצה משחקת בליגת העל האוקראינית והישג השיא שלה עד היום הוא הגעה למקום השלישי בליגת העל האוקראינית (פעם אחת) וזכייה בגביע הסובייטי (פעם אחת). בעונת 1999/2000 הקבוצה שיחקה בפעם הראשונה במפעלים האירופאים. הקבוצה שיחקה בסיבוב הראשון של גביע אופ"א, הפסידה לקבוצת הלסינבורג משוודיה והודחה מהטורניר.
לאורך השנים, שיחקה הקבוצה באצטדיון אוקראינה המכיל 28,015 מקומות. ב-10 בדצמבר 2011 עברה הקבוצה לארנה לבוב, אשר נבנה לקראת טורניר יורו 2012, ומכיל 34,915 מקומות ישיבה. זמן קצר לאחר מכן שבה הקבוצה לאצטדיונה הישן, עקב עלות שכירות גבוהה מדי של האצטדיון החדש.
באוגוסט 2020 הקבוצה איבדה את זכויותיה על הסמל הישן של הקבוצה מהזכויות עליו עברו לידי האוהדים שיזמו באוקטובר 2020 הקמת מועדון כדורגל חדש בעיר לבוב באותו שם.
תארים והישגים

הגביע הסובייטי - 1 (1968/69) - באותה שנה הקבוצה שיחקה בליגה השנייה.
סגנית מחזיקת הגביע האוקראיני - 2 (1992/93), (1998/99)
שחקנים בולטים בעבר

ברית המועצותאנדריי באל
ברית המועצותואדים טישנקו
ברית המועצותוסילי ראץ
אוקראינהדימיטרו צ'יגרינסקי
אוקראינהאיוון גצקו
אוקראינהאולג לוז'ני
אוקראינהוסילי קרדש
אוקראינהאנדריי גוסין
ספרדלוקאס פרס
קרלו גינצבורג

קרלו גינצבורג, 2013
קרלו גינצבורג (איטלקית: Carlo Ginzburg; נולד ב-15 באפריל 1939) הוא היסטוריון ומסאי איטלקי ממוצא יהודי, פרופסור להיסטוריה.
חייו

גינצבורג נולד בטורינו שבאיטליה. הוא בנם של הסופרים נטליה גינצבורג ולאונה גינצבורג. סבו היו ג'וזפה לוי, מדען יהודי-איטלקי, רופא ומומחה לאנטומיה. גינצבורג קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה של פיזה בשנת 1961. הוא לימד באוניברסיטת בולוניה ומאוחר יותר בין השנים 1988 עד 2006 לימד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, שם היה מופקד הקתדרה על שם פרנקלי מרפי ללימודי הרנסאנס. נכון ל-2007 הוא מלמד לימודים אירופיים ב"סקואולה נורמלה סופריורה, די פיזה". נבחר כחבר חוץ של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1986, נבחר כחבר חוץ של האקדמיה הבריטית בשנת 2002. ב-2010 הוענק לו פרס בלצן, וב-2013 צורף לשורות חברי החברה הפילוסופית האמריקאית.
הגותו

ספריו הראשונים של גינצבורג עסקו בתחום המינות באיטליה של המאה ה-16, והוא החיה את מחקר האינקוויזיציה, שהיה תחום זנוח בימיו. מאוחר יותר כתב על הצייר הפלורנטיני פיירו דלה פרנצ'סקה, חקר את הדמיון בין אמת משפטית לאמת היסטורית ובין ההיסטוריון לשופט, כתב על אנגליה, על שרלוק הולמס, וחקר את האומנות במאה העשרים.
הגותו > הגבינה והתולעים

ספר ההיסטוריה שכתב, "הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה" הפך לרב מכר. בספר זה עוסק גינצבורג במיקרו היסטוריה, שהוא סוג של מחקר היסטורי המפנה את המבט מקולקטיבים אל אנשים יחידים. בסיפרו "הגבינה והתולעים" שוטח הסופר בפני הקורא את מערכת האמונות והדעות של מנוקיו: איכר וטוחן צפון איטלקי אשר זכה בזכותו של גינצבורג להפוך להיות אחת הדמוית ההיסטוריות המפורסמות ביותר בנות תקופת הרנסאנס. מנוקיו נשפט על ידי האינקוויזציה. גינצבורג מנתח את תמליל המשפט ומנסה לדלות מתוכו את אופייה של התרבות העממית שבתוכה חיו מנוקיו ותושבי אירופה בני התקופה.
הגותו > אקסטזות: פענוח השבת של המכשפות

גינצבורג ניסה לשחזר את הפולחנים שקיימו האיכרים על מנת להבטיח את פוריות שדותיהם. הוא גורס כי פולחן פוריות קדם נוצרי עתיק המשיך להתקיים באירופה לאורך כל ימי הביניים. פולחן זה הותקף בעת החדשה המוקדמת על ידי האינקוויזיציה, והוגדר על ידה ככישוף.
ספריו

הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה. ירושלים: הוצאת כרמל, תשס"ה 2005.
היסטוריה, רטוריקה, הוכחה. ירושלים: החברה ההיסטורית הישראלית, 2003.
Wooden eyes: nine reflections on distance. New York: Columbia University Press, 2001
No Island is an island four glances at English literature in a word perspective. New York, Columbia University Press, 2000
The Judge and the historian: marginal notes on a late-twentieth-century miscarriage of justice. London: Verso, 1999
Jean Fouquet: ritratto del buffone Gonella. Modena: F.C. Panini, 1996
Il registro: carcere politico di Civitavecchia, 1941-1943. Roma, Editori riuniti, 1994
Ecstasies: deciphering the witches' Sabbath. London: Penguin Books, 1991
Clues, myths, and historical method. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1989
The Enigma of Peiro: Piero della Francesca the baptism, the arezzo cycle, the Flagellation. London: Verso, 1985
The night battles: witchcraft& agrarian cults in the sixteenth & seventeenth centuries. London: Routledge & Kegan Paul, 1983
Religioni delle classi populari. Bologna: Il Mulino, 1979
Il micodemismo: simulazione e dissmulazione religiosa nell'Europa Del'500. Torino: G. Einaudi, 1970
לקריאה נוספת

בנימין ארבל, על המהדורה העברית של ספרו של קרלו גינצבורג 'הגבינה והתולעים: עולמו של טוחן בן המאה השש-עשרה', זמנים 97 (חורף 2007).
רובה סלילי

רובה סלילי מופשט עם 3 סלילים, סוללות ותעלת תאוצה. כל אחד מן הסלילים מחובר לסוללה חשמלית המספקת זרם חשמלי, כך שנוצר שדה מגנטי חזק המאיץ את הקליע עשוי המתכת, וכך מאפשר לירות קליעים למהירות גבוהה
רובה סלילי ("רובה גאוס") הוא סוג של רובה שמשתמש בסלילים אלקטרומגנטיים כדי להאיץ קליעים מגנטיים למהירות גבוהה.
השם רובה גאוס מתייחס למתמטיקאי והפיזיקאי  הגרמני קרל פרידריך גאוס, אשר ניסח את התיאורים המתמטיים של האפקט האלקטרומגנטי הנגרם על ידי האצה מגנטית. רובים סליליים פועלים לפי אותו עקרון לפיו פועל רובה גאוס, אבל השיטות שלהם שונות: שני סוגי הרובים משתמשים בכוח משיכה מגנטי כדי להאיץ את הקליע, אבל רובה גאוס משתמש באלקטרומגנט ולעומת זאת רובה סלילי משתמש בסולנואיד (סוג של סליל).
ראסינג סנטנדר

ריאל ראסינג קלוב דה סנטנדר (בספרדית: Real Racing Club de Santander), הידוע כראסינג סנטנדר (בספרדית: Racing de Santander), הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר סנטנדר בקנטבריה שבספרד, המשחק בליגה הספרדית השנייה. המועדון, שכינויו הוא "אל ראסינג", נוסד בשנת 1913. אצטדיון המועדון הוא מגרש הספורט אל סרדינרו, שנבנה בשנת 1988 ובו 22,222 מקומות ישיבה.
היסטוריה

ראסינג סנטנדר שיחקה את משחק הראשון שלה בתאריך 23 בפברואר 1913 ובו הפסידה 1–2. היא נוסדה באופן רשמי ב-14 ביוני וניתן לה השם "Santander Racing Club"
ראסינג סנטנדר שיחקה בליגה הראשונה שזאת יצאה לדרך בשנת 1929 ואת עונתה הראשונה סיימה במקום האחרון אך לא ירדה לליגה השנייה זאת מכיוון שלפני תחילת העונה הראשונה נקבע שהאחרונה תפגוש בצמד משחקי מבחן את הראשונה בליגה השנייה וראסינג התגברה על הפסד במשחק הראשון לסביליה 0-1 וניצחה בגומלין 0–2 מה שמנע את ירידתה לליגה השנייה.
הישג השיא שלה בשנות ה-30 היה המקום השני בעונת 1930/1931 אשר נחשב להישג הגדול בתולדותיה אז החמיצה את האליפות בגלל הפרש שערים פחות טוב מזה של ריאל מדריד. בסיום עונת 1939/1940 ירדה ראסינג לליגה הספרדית השנייה.
בשנת 1950 חזרה לליגה הבכירה אחרי היעדרות של עשר שנים. מאז עברה הקבוצה בין הליגה הראשונה והליגה השנייה מספר רב של פעמים. בשנת 1991 הוכתרה לאלופת הליגה השנייה. בעונת 1994/1995 גברה על ברצלונה בתוצאה 0–5, מה שנחשב לאחד הניצחונות הגדולים בתולדות הקבוצה. בעונת 2000/2001 הגיעה לרבע גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת ריאל סרגוסה, באותה עונה נשרה סנטנדר לליגה השנייה לאחר שמונה עונות רצופות בליגה הראשונה, אולם שבה לליגה הבכירה כעבור עונה תחת המאמן קיקה סטיין.
בעונת 2007/2008 אומנה תחת מרסלינו גרסיה רשמה ראסינג את הישג השיא שלה בגביע המלך שעה שהגיע לחצי הגמר בה הפסידה לחטאפה וסיימה במקום השישי בליגה הבכירה בספרד ובכך השתתפה במוקדמות גביע אופ"א לעונת 2008/2009, בפעם הראשונה אי פעם. בסיבוב הראשון ניצחה את קבוצת הונקה מפינלנד. בשלב הבתים סיימה במקום הלפני אחרון בבית והודחה מהטורניר.
בעונת 2009/2010 הגיעה הקבוצה פעם נוספת לחצי גמר הגביע הספרדי והפסידה לקבוצת אתלטיקו מדריד. ב-22 ינואר 2011 רכש את הקבוצה איש העסקים ההודי אחסאן עלי סעיד, מייסד ויו"ר של "Western Gulf Advisory" (חברת השקעות), ומינה באופן מיידי את המאמן מיגל אנחל פורטוגל. בעונת 2011/2012 נשרה הקבוצה לליגה השנייה לאחר עשור שלם ששיחקה בליגה הראשונה.
בסוף עונת 2012/2013 סיימה הקבוצה במקום ה-20 בליגה השנייה ונשרה לליגה השלישית. למרות הירידה לליגה השלישית הקבוצה הצליחה להגיע לרבע גמר גביע המלך הספרדי בעונת 2013/2014. במשחק זה נרשמה תקרית ביזארית שבה השחקנים סירבו לשחק והציבו אולטימטום לנשיא וההנהלה. דרישת השחקנים הייתה התפטרות לאלתר של כל הנהלת הקבוצה ובראשה הנשיא, אנחל לאבין. הנשיא סירב להתפטר ועם שריקת הפתיחה נעמדו כל השחקנים על המעגל במרכז המגרש ולא שיחקו. השופט, לאחר התייעצות עם קפטן הקבוצה, החליט להפסיק את המשחק. בסיום עונת 2013/2014 חזרה הקבוצה לליגה הספרדית השנייה. בסיום עונת 2014/2015, ירדה הקבוצה שוב לליגה השלישית.
בסוף עונת 2015/2016 סיימה הקבוצה במקום הראשון, אך הודחה במשחקי הפלייאוף על העלייה. בעונת 2018/2019 סיימה שוב במקום הראשון ועלתה לליגה השנייה, אך שבה לאחר עונה אחת בלבד לליגה השלישית לאחר שסיימה במקום האחרון בליגה השנייה.
כיום משחקת בליגה הספרדית השנייה.
הערות שוליים

↑  ראסינג סנטאנדר סירבה לשחק - ריאל סוסיאדד בחצי הגמר!, כדורגל ספרדי, באתר הרשת החברתית פייסבוק, 30 בינואר 2014
↑  אוואט: סנטאנדר היה ויהיה שייך לליגה הבכירה, באתר ONE‏, 5 ביולי 2020
קרפדת רוריימה

| קרפדת רוריימה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: קרפדיים
סוג:: אוראופרינלה
מין:: קרפדת רוריימה
שם מדעי
 Oreophrynella quelchii ‏בולנז'ר, 1895

קרפדת רוריימה (שם מדעי: Oreophrynella quelchii) היא מין קרפדה ממשפחת הקרפדיים הנפוצה באמריקה הדרומית האנדמית להר רוריימה שבוונצואלה, ברזיל וגיאנה. קרפדה זו היא קרובת משפחתה של קרפדת המפל החיה באותם אזורים.
מאפיינים

אורכה רק 20 מ"מ והיא בעלת גוף שחור אך הגרון והבטן צהובים. על גופה גבשושיות והיא בעלת ראש עגול ואצבעות רגליים חזקות וגדולות במיוחד. היא אינה יכולה כמעט לקפוץ.
הקרפדה חיה ביערות לחים על הר רוריימה ועל הרי טפואי נוספים. לעיתים היא חיה גם בין הסלעים אך אינה חיה במים כלל אלא בין הענפים. היא נמלטת מטורפים כמו נחשים על ידי קיצה למטה.
ראו גם

אוראופרינלה מקונלי - קרפדה דומה מאותו אזור
הערות שוליים

↑  קרפדת רוריימה באתר הרשימה האדומה של IUCN
קרן ויקימדיה נגד הסוכנות לביטחון לאומי

קרן ויקימדיה נגד הסוכנות לביטחון לאומי היא תביעה משפטית שהוגשה על ידי האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות בשם קרן ויקימדיה ומספר ארגונים נוספים נגד הסוכנות לביטחון לאומי, מחלקת המשפטים של ארצות הברית ומעורבים נוספים בטענה למעקב המונים אחר משתמשי ויקיפדיה שבוצע על ידי ה-NSA.
בתביעה נכתב כי מערכת המעקב המכונה "Upstream" מפרה את  התיקון הראשון לחוקת ארצות הברית המגן על חופש הביטוי ואת התיקון הרביעי לחוקת ארצות הברית המגן מפני חיפוש, פריצה או תפיסה שרירותיים ולא סבירים על ידי השלטון.
התביעה הוגשה לבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז מרילנד, מפני שמרכזה של ה-NSA הוא בפורט מיד שבמרילנד. באוקטובר 2015 התביעה נדחתה על ידי השופט ט.ס. אליס השלישי בטענה כי התביעה מתבססת על הסתברויות והשערות בלבד, וארבעה חודשים לאחר מכן ערערה על כך קרן ויקימדיה לבית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית. בית המשפט לערעורים קבע כי טענתה של קרן ויקימדיה היא סבירה, ואישר את המשך הליך הערעור, אך קבע כי קרן ויקימדיה היא התובעת היחידה אשר לטענותיה יש בסיס משפטי חזק מספיק.
מלבד קרן ויקימדיה, התובעים המקוריים היו הארגונים Human Rights Watch, הסניף האמריקאי של אמנסטי אינטרנשיונל, Washington Office on Latin America, האיגוד הלאומי של הסנגורים הפליליים, PEN America, הקרן העולמית לנשים ומכון רת'רפורד, וכן השבועון "The Nation".
רקע

מערכת המעקב "Upstream" נחשפה לראשונה בחודש מאי 2013 בידי אדוארד סנודן, אנליסט לשעבר של ה-NSA, במסגרת חשיפת פרשת הציתותים בארצות הברית.
לאחר שחלק מהחומר שנחשף כלל שקופיות שהתייחסו ספציפית לוויקיפדיה כיעד למעקב, הגישה קרן ויקימדיה תביעה משפטית נגד ה-NSA בטענה להפרת התיקונים הראשון והרביעי לחוקת ארצות הברית.
בעת שהממשלה אישרה את קיומה ופעולותיה של מערכת המעקב "Upstream" והודתה כי היא מקיימת גם חיפושים אקראיים ללא חשד סביר, הצטרפו לתביעה ארגונים נוספים בטענה שהם עוסקים בכמויות גדולות מאוד של פעילויות תקשורת בינלאומיות, ומערכת המעקב בוודאי הפרה גם את זכויותיהם כשניתחה את ההתקשרויות שלהם.
הדיון

ב-6 באוגוסט 2015 הגישה ההגנה בקשה לפסילת התביעה וטענה כי התובעים לא הוכיחו באופן סביר שהם נפגעו מאיסוף הנתונים על ידי מערכת המעקב, ועל כן אין להם זכות עמידה.
בתגובה לכך, קרן החזית האלקטרונית הגישה מסמך מידיד בית המשפט בשם מספר ספריות ומוכרי ספרים, בו נטען כי "הממשלה טועה באמירתה שארגונים כמו ויקימדיה אינם יכולים לייצג את זכויות התיקון הראשון של משתמשיה. מערכת המעקב שואבת את האינטראקציות המקוונות של הקוראים עם ספריות וחנויות ספרים, הכוללות מידע רגיש כמו בחירת הקוראים בחומר קריאה, המוגן על ידי התיקון הראשון. כפי שהסביר בית המשפט העליון, הערבות החוקתית לחופש הביטוי כוללת גם הגנות על הדברים הנלווים לחופש הביטוי: פרסום וקבלת מידע באופן אנונימי והתקשרות פרטית. רשימות קריאה הן דוגמה מצוינת: אם הממשלה יודעת מה אתה קורא - סביר שתחשוב פעמיים לפני שתבחר בספרים שנויים במחלוקת או מביכים. על כן, כספקי המילה הכתובה, ספריות ומוכרי ספרים הם המגנים הטבעיים על זכויות התיקון הראשון של הקוראים. וכמובן, משתמשי האינטרנט הקוראים ועורכים מאמרים בוויקיפדיה זכאים באופן דומה להגנה זו, כלומר - יש להעניק לוויקימדיה סמכות להעלות את זכויות התיקון הראשון של משתמשיה".
שני הצדדים הציגו טיעונים בעל-פה בדיון שנערך ב-25 בספטמבר 2015, וב-23 באוקטובר 2015 נדחתה התביעה על ידי שופט בית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז מרילנד ט.ס. אליס השלישי בטענה כי התביעה מתבססת על הסתברויות והשערות בלבד, וכי אינה יכולה להוכיח באופן סביר שהארגונים הם תחת מעקב של מערכת המעקב "Upstream", ועל כן אין לתביעה זכות עמידה.
ב-17 בפברואר 2016 הגישו התובעים ערעור  לבית המשפט הפדרלי הרביעי לערעורים של ארצות הברית. ב-23 במאי 2017 קיבל בית המשפט את טענת התובעים, והורה לבית המשפט המחוזי במרילנד להמשיך את הליכי המשפט. עם זאת, בית המשפט לערעורים קבע כי קרן ויקימדיה היא היחידה מבין התובעים שיש לה עילה מספקת להמשך המשפט, ודחה את טענות התובעים האחרים.
ב-16 בדצמבר 2019 קבע בית המשפט המחוזי כי לקרן ויקימדיה אין עילה מספקת להמשך התביעה. ב-14 בפברואר 2020 הגישה הקרן ערעור נוסף. הערעור נידון במרץ 2021 ונדחה בספטמבר 2021. בית המשפט קיבל את עמדת הממשל שלא ניתן להמשיך בדיונים כיוון שהמדינה מוגנת מפני הליכים שיאלצו אותה לחשוף סודות ביטחוניים (State secret privilege). הגנה זו מאפשרת למדינה למנוע את המשך המשפט מבלי שיישמעו הטיעונים המהותיים בעתירה. ויקימדיה עתרה לבית המשפט העליון נגד ההחלטה, אך בפברואר 2023 סירב בית המשפט העליון לדון בתיק, ובכך הסתיימו ההליכים.
רבי פרנך

| --- | --- |
 מדינה:  ארץ ישראל
 תואר:  אמורא ארץ ישראלי
 
רבי פרנך היה אמורא בדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל, תלמידו של רבי יוחנן.
פרטים

לא ידועים לנו פרטים על רבי פרנך. הוא מוזכר בעיקר בתלמוד הבבלי, ונראה כי היה תלמיד של רבי יוחנן. כל האזכורים שלו בתלמוד בבלי הם אמרות בשם רבי יוחנן. בתלמוד ירושלמי מובאת גם אימרה שלו בשם רבי חנינא. אחת מהאימרות המובאות בשמו בתלמוד הבבלי בשם רבי יוחנן, מובאת בתלמוד הירושלמי בשמו בשם רב. אימרה של בנו חזקיה בשם רבי יוחנן מובאת בסוף מסכת ברכות.
אזכורים

רבי פרנך אמר בשם רבי יוחנן מספר הלכות, וכן ענייני אגדה. אימרה המוזכרת רבות בשמו בשם רבי יוחנן היא ”האוחז ספר תורה ערום, (אלא על ידי מטפחת, רש"י) נקבר ערום” (מסכת שבת, דף י"ד, עמוד א'). כמו כן הוא מוזכר במסכת סוכה בהלכה הנאמרת בשם רבי יוחנן שצריך ששדרת הלולב תהא גבוהה מן ההדס טפח, אימרה זו מובאת בתלמוד הירושלמי גם היא בשמו, אולם שם היא מובאת בשמו של רב. אימרה נוספת שהוא מוסר בשם רבי יוחנן היא, על ביטולו של יום הכיפורים, בעת חנוכת המקדש בבית המקדש הראשון. אימרה נוספת באגדה הוא מוסר בשם רבי יוחנן יחד עם רבי ברכיה ורבי חלבו. בתלמוד הירושלמי הוא מוסר בשם רבי חנינא, כי הלל הגדול הוא פרק קל"ו בספר תהילים.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ג, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף ל"ב, עמוד ב' וכן תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף כ"ו, עמוד א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סוכה,  פרק ג', הלכה א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מועד קטן, דף ט', עמוד א'
↑  בראשית רבה, פרשה נ"ג, פסקה י'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת פסחים,  פרק ה', הלכה ז' וכן תלמוד ירושלמי, מסכת תענית,  פרק ג', הלכה י"א
רבי שמעון איש המצפה

רבי שמעון איש המצפה הוא תנא שחי בימי בית המקדש השני. בתלמוד מיוחסת לו סידור המשניות של מסכת יומא.
אזכורים

רבי שמעון איש המצפה מוזכר במשנה רק פעם אחת - במסכת פאה:
בתוספתא מובאת דעתו של רבי שמעון איש המצפה לגבי סדר הקרבת הקרבן
בתלמוד הבבלי מובאים דברי רב הונא שרבי שמעון איש המצפה הוא התנא שסדר את מסכת תמיד. בעקבות קושיא על טענה זאת מביא התלמוד את דברי רבי יוחנן שרבי שמעון איש המצפה הוא התנא של מסכת יומא. לעומת זאת, בתלמוד ירושלמי מובא בשם רבי יוחנן שרבי שמעון איש המצפה הוא התנא של מסכת תמיד.
במחקר

מאזכור השאלה בלשכת הגזית לומדים שרבי שמעון איש המצפה חי בימי בית המקדש השני.
נחמן קרוכמל טוען שמכיוון שרבי שמעון איש המצפה חי בימי בית המקדש, המשניות של מסכת יומא נסדרו עוד בימי רבן גמליאל הזקן בירושלים שלפני החורבן. יצחק אייזיק הלוי טוען לעומת זאת שרבי שמעון איש המצפה חי עד אחרי החורבן ושהמשניות נסדרו בזקנתו, לאחר החורבן, כאשר עלה צורך לתעד את העבודה בבית המקדש שנתבטלה.
בתולדות תנאים ואמוראים נכתב שמכך ששמעון איש המצפה העיד על העבודה במקדש נראה שהוא היה כהן.
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת פאה, פרק ב', משנה ו'
↑  תוספתא יומא, פרק א', הלכה י"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י"ד, עמוד ב'
↑  נחמן קרוכמל, מורה נבוכי הזמן, עמוד 192
↑  דורות ראשונים, כרך ג', פרק כ"ג
↑  הרב אהרן הימן, "רבי שמעון איש המצפה", תולדות תנאים ואמוראים, לונדון, תר"ע, באתר ויקיטקסט
קוויאר

| --- | --- |
קוויאר שחור מביצי חדקן וקוויאר אדום מביצי סלמון.
קוויאר שחור מביצי חדקן וקוויאר אדום מביצי סלמון.
 
 מאכלים
 סוג:  מאכלי דגים, ביצי דגים 
 מרכיבים עיקריים:  ביצי דגים, נתרן כלורי 
 
קוויאר מוגש עם בליני ושמנת חמוצה
קוויאר הוא מאכל ביצי דגים מעובדות ומומלחות של כמה מיני דגים.
השם קוויאר בא מהמילה הפרסית خاگ‌آور (Khag-avar) שפירושה "מייצר ביצי הדגים". השם בפרסית משמש למעשה על מנת לתאר את דג החדקן עצמו ותוצרו, ביצי הדגים שמהן מיוצר הקוויאר. ברוסיה משתמשים במילה "איקרה" ("икра"), שפירושה "ביצי הדגים" או "ביצי חיות ים".
בימי הביניים היה הקוויאר מזון עממי של איכרים רוסים אך כיום מחירו גבוה במיוחד והוא קיבל את הכינוי "הזהב השחור". עקב מחירו הגבוה, מתייחסים לקוויאר בתרבות המערבית כאל מותרות וכסממן לסטטוס ועושר. במדינות מזרח אירופה ובתרבויות אחרות, על אף היותו מעדן יקר, הקוויאר הוא חלק נפוץ מסעודות חגיגיות, כגון חתונות ומסיבות חג. ידוע כי במזרח הרחוק שימש הקוויאר לרפואה מונעת והתייחסו אליו כאל מעדן המעניק בריאות, כח וחיוניות.
הקוויאר נמכר באופן מסחרי בכל רחבי העולם כמעדן ונאכל כקישוט למנה או כמתאבן, כאשר צורת אכילה נפוצה היא על גבי בליני. מקובל להגיש את הקוויאר אל השולחן בתוך כלי קיבול קטן המונח בכלי קיבול גדול יותר המלא בקרח. הקוויאר נאכל באמצעות כלי עץ, זהב או פלסטיק, אך לא בכלי כסף או פלדה, מכיוון שאלו עלולים לפגום בטעמו ובצבעו. במיוחד רווח השימוש בכפית קוויאר ייעודית, העשויה בדרך כלל מצדף.
בארצות הברית חוגגים ב-18 ביולי את "יום הקוויאר".
סוגי קוויאר ומקורם > קוויאר אמיתי

קוויאר יוצר במקור מביצי דגים של שלושה מינים שחיים בים השחור ובים הכספי ושייכים למשפחת החדקניים:
קוויאר בלוגה – מיוצר מהמין בלוגה, שמניב את הקוויאר המשובח והיקר ביותר. הביצים גדולות יחסית (קוטרן מגיע ל-2.5 מ"מ) וצבען נע בין אפור בהיר בביצים שהופקו מנקבות מבוגרות, עד לשחור אצל נקבות צעירות.
קוויאר אלמאס – סוג של קוויאר בלוגה שמופק מדגים בני 100 שנים ומעלה, והוא הקוויאר הנדיר ביותר. הוא נמכר בעשרות אלפי דולרים לק"ג, וזכה בשל כך לשם "אלמאס", שמשמעותו ברוסית הוא "יהלום". צבעו לבן פנינה. נכלל בספר השיאים של גינס כמחזיק השיא "הקוויאר היקר ביותר".
קוויאר אוסטרה – מיוצר מהמין חדקן רוסי. נופל במעט באיכותו מקוויאר בלוגה. גודל הביצים בינוני, צבען נע בין אפור בהיר לחום כהה ואף חום-זהוב.
קוויאר סברוגה – מיוצר מהמין Acipenser stellatus. נחות באיכותו משני הסוגים האחרים וכן זול מהם. הביצים קטנות וצבען בין אפור בהיר מאוד לשחור.
קוויאר המופק משלושת מיני החדקניים האלו יקר מאוד והוא נקרא לעיתים "קוויאר אמיתי" או "קוויאר שחור", אם כי צבעו לא תמיד שחור ולמעשה ככל שהצבע בהיר יותר כך האיכות גבוהה יותר.
סוגי קוויאר ומקורם > סוגי קוויאר אחרים

על מנת להפיק קוויאר במחיר זול יותר וכן על מנת להתמודד עם הדלדלות אוכלוסיית החדקנים בטבע, החלו להפיק קוויאר ממיני חדקניים אחרים (כגון קלוגה, שטירל, חדקן האגם חדקן סיבירי וחדקן לבן), מהכלאות שלהם עם המינים ה"מקוריים", וכן מדגים שאינם ממשפחת החדקניים (כגון חדקן שיניים אמריקאי, סלמון, טרוטה וקרפיון). הקוויאר המופק מסלמון ומטרוטה הוא בגווני אדום-כתום ולכן מכונה "קוויאר אדום".
קיים גם קוויאר המופק מביצי חלזונות.
קוויאר הוא מוצר מהחי, אך קיים חיקוי עשוי מסויה או מאצות ים שנמכר בשוק הצמחוני.
קוויאר אמיתי יכול להקרא רק "קוויאר", אך מוצר שאינו קוויאר אמיתי מציין בשמו את הדג ממנו הופק (למשל "קוויאר סלמון").
ייצור של קוויאר

בעבר כל הפקת הקוויאר בעולם הייתה מבוצעת באזור תפוצתם הטבעי של החדקניים מדגים שגדלו בטבע. קוויאר המופק בדרך זו נחשב למובחר יותר, וכ-85% ממנו מגיע מאיראן ומרוסיה, שתיים מהמדינות השוכנות לחופי הים הכספי. שוויו הרב של הקוויאר הוביל לדיג אינטנסיבי של החדקניים ומספרם בטבע הלך ופחת. מלבד דיג היתר, זיהום מים והחדרת מין פולש (מנמיופסיס) לים השחור ולים הכספי בידי האדם הובילו את החדקניים לסכנת הכחדה וכתוצאה מכך התדרדרה תפוקת הקוויאר.
במאמץ לשימור אוכלוסיית החדקניים, אסרה CITES ב-2001 ייצוא קוויאר על ארבע מתוך מחמש המדינות המקיפות את הים הכספי: רוסיה, אזרבייג'ן, טורקמניסטן וקזחסטן. האיסור בוטל לאחר 9 חודשים. ברוסיה נקטו גם בהפסקת דיג לשנה ובאיראן הוגבל הייצוא. בספטמבר 2005 אסר שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית את ייבוא קוויאר הבלוגה מהים הכספי וחודש לאחר מכן נאסר ייבוא קוויאר בלוגה גם מהים השחור. האיסורים וההגבלות הובילו לעלייה במחירי הקוויאר ולמאבק בדיג ובסחר לא חוקי.
בשל הירידה בהיקפי ייצור הקוויאר ועל מנת להגן על החדקניים בטבע החלו חלופות שונות להתפתח, בהן חלופות זולות יותר מביצי סלמון צפון אטלנטי וקרוביו. קוויאר שמגיע ממיני חדקן אחרים משיג מחירים גבוהים גם הוא. הקוויאר הזהוב של מין השטירל נחשב בעבר למעדן מלכים, אך כיום שכיחות המין קטנה והוא נמצא במצב שימור פגיע. גידול החדקניים בבריכות דגים צמח בשנים האחרונות, בייחוד באורוגוואי, קליפורניה וצרפת. גידול חדקניים בבריכות וייצור קוויאר מבוצע גם בישראל. הראשונה להפיק קוויאר בישראל הייתה חברת "קוויאר הגליל" מקיבוץ דן. הקוויאר אינו כשר, והחברה אינה משווקת את תוצרתה בישראל מחשש שהרבנות תשלול את הכשרות של חברת האם "דגי הדן" המוכרת דגי פורל כשרים. החברה השנייה בישראל המייצרת קוויאר היא "Jordan River Black Caviar". כיום הרוב המוחלט של קוויאר בעולם מגיע מחוות גידול.
בראשית המאה ה-20 היו קנדה וארצות הברית הספקיות העיקריות של קוויאר לאירופה. את הקוויאר הן הפיקו מחדקן האגם באזור המערב התיכון, ומחדקן קצר אף וחדקן אטלנטי שמשריצים בנהרות החוף המזרחי של ארצות הברית. כיום חדקן קצר אף מוגדר במצב שימור "פגיע" ברשימה האדומה של IUCN.
הכנת הקוויאר ואריזתו > תהליך ההכנה

בדרך כלל הפקת קוויאר מסחרית כרוכה בהימום הדג באמצעות חבטה בראשו, זאת על מנת למנוע מהדג לחוש מצוקה ולשחרר בגופו חומר המעניק לביצים טעם מר. לאחר מכן מבוצע חתך בבטן הדג ומוצאות ממנו השחלות. יש מגדלים המנסים הוצאה כירורגית של ביצי הדגים מחדקן חי, על מנת לאפשר לנקבה לייצר עוד ביצים בתקופת חייה. לאחר הוצאת השחלות מהדג, מופרדות מהן הביצים באמצעות שפשוף עדין על גבי רשת והן נאספות לקערה. בשלב הבא הביצים נשטפות, ומומלחות על ידי מומחה שמחליט על כמות המלח. על מנת להגיע לקוויאר ברמה הגבוהה ביותר, מבוצע כל התהליך בצורה ידנית.
לאחר ההמלחה, הקוויאר מיושן בטמפרטורה של 2 עד 4 מעלות צלזיוס, ומשם מועבר לאריזה בקופסאות פח, זכוכית או חרסינה. כל היצרנים בעולם נדרשים לארוז את הקוויאר על פי תקנות מוקפדות. האריזה חייבת להכיל סימן ברור שמעיד אם היא נפתחה והתווית חייבת לכלול מידע בפורמט אחיד אודות המין שממנו הופק הקוויאר, מקום גידולו (בר/שבי), מדינת הייצור, שנת הייצור ועוד.