אירים אמריקאים
ההגירה האירית לאמריקה > אמצע המאה ה-19 ואחריה

| ההגירה האירית לארצות הברית (1820–1975) |
| --- | --- | --- | --- |
| תקופה | מספר  המהגרים | תקופה | מספר המהגרים |
| 1820–1830 | 54,338 | 1911–1920 | 146,181 |
| 1831–1840 | 207,381 | 1921–1930 | 220,591 |
| 1841–1850 | 780,719 | 1931–1940 | 13,167 |
| 1851–1860 | 914,119 | 1941–1950 | 26,967 |
| 1861–1870 | 435,778 | 1951–1960 | 57,332 |
| 1871–1880 | 436,871 | 1961–1970 | 37,461 |
| 1881–1890 | 655,482 | 1971–1975 | 6,559 |
| 1891–1900 | 388,416 |  |  |
| 1901–1910 | 399,065 |  |  |
בסך הכל: 4,720,427
בין השנים 1851 ו-1920 היגרו 3.3 עד 3.7 מיליון אירים לארצות הברית איתם נמנו יותר מ-90% מתוך למעלה ממיליון הפרוטסטנטים מאלסטר שהיגרו בין השנים 1851–1900.
בעקבות הרעב הגדול, ההגירה מאירלנד באה בעיקר ממנסטר ומקונכט, בעוד ש 28% מכלל המהגרים מאירלנד לארצות הברית בין השנים 1851–1900 המשיכו לבוא מאלסטר. בשנות ה-1880 ובשנות ה-1890 ההגירה מאלסטר המשיכה לייצג לא פחות מ-20% מכלל ההגירה מאירלנד לארצות הברית ובשנים 1900–1909 עדיין הייתה אחראית ל-19% מכלל ההגירה האירית לארצות הברית ובשנים 1914-1910-אף 25% ממנה..
האוכלוסייה הקתולית של ארצות הברית עלתה עד שנת 1860 ל-3,1 מיליון (או בערך 10% מכלל אוכלוסיית ארצות הברית שמנתה אז 31,4 מיליון), ב-1880 ל-6.3 מיליון (כלומר 13% מכלל אוכלוסיית ארצות הברית של 50.2 מיליון), ואחר כך ב-1920 ל-19,8 מיליון (או בערך 19% מתוך כלל אוכלוסיית ארצות הברית שמנתה 106 מיליון)
עם זאת, בגלל ההגירה המתמשכת מגרמניה והחל משנות ה-1880 גלי ההגירה מאיטליה, פולין וקנדה (קנדים צרפתים) וכן בשנים 1900–1920ממקסיקו, בשנות ה-1920 לא היוו האירים הקתוליים את מרבית הקתוליים בארצות הברית. בשנות ה-1920 התווספו עוד 220,000 מהגרים מאירלנד, בעוד ההגירה מאלסטר ירדה בשנים 1925–1930 ל-10,000 מתוך 126,000 המהגרים מאירלנד (או פחות מ-10%). אחרי חוק ההגירה של 1924 והשפל הגדול, בשנים 1930–1975 רק 141,000 מהגרים נוספים היגרו לארצות הברית מאירלנד.
שיפור התנאים הכלכליים תוך כדי הצמיחה הכללית שלאחר מלחמת העולם השנייה ואישור חוק ההגירה והלאום משנת 1965 תרמו להפחתת ההגירה ההמונית מאירלנד. בעקבות המשבר הכלכלי בשנות ה-1980 המוקדמות 360,000 אירים עזבו את אירלנד, כשרובם הגיעו לאנגליה, ורבים לארצות הברית כולל כ-40,000 עד 150,000 תוך כדי שימוש ממושך באשרות תיירים או מהגרים הבלתי חוקיים
החל משנות ה-1970 סקרים לגבי אמריקאים אירים המזהים עצמם ככאלה גילו שרוב עקבי בקרבם הכריזו על עצמם גם כפרוטסטנטים.
אחרי שבאמצע עד שלהי שנות ה-1830 מספר גדול של מהגרים מאירלנד היו בעיקר קתולים. במהלך השנים 1840–1970 שיעורי הילודה בארצות הברית ירדו בהשוואה לילודה בשנים 1700–1840 כשההגירה הייתה בעיקר פרוטסטנטית.
כמו כן, בעוד שבתחילת המאה ה-20 למהגרים האירים לארצות הברית היה שיעור ילודה גבוה יותר מכלל האוכלוסייה, ילודתם הייתה קטנה יותר מזו של המהגרים הגרמנים וקטנה יותר גם לעומת העם באירלנד. לדורות הבאים היו גם כן שיעורי ילודה קטנים יותר בהשוואה לדור המהגרים. על אף היותם יוצאי כפרים וחקלאים במקור, המהגרים האירים שלאחר הרעב הגדול, היגרו לארצות הברית בדרך כלל אל אזוריה העירוניים. זאת מפני שעד 1850 ההוצאות על ההתיישבות באזור כפרי ועל הקמת חוות עלו מעבר ליכולותם הכספית של מרבית המהגרים האירים.
על אף נישואי התערובת קתוליים-פרוטסטנטים הפכו ליותר שכיחים במאה ה-20 בהשוואה למאה ה-19 ובשנות ה-1960 התחילו להתרבות גם המקרים של נישואים בין-דתיים, באותה תקופה לא נצפו שינויים בנישואיים הבין-נוצריים בקרב הנוצרים והאוכלוסייה הקתולית מנתה שיעורי החילוניות הגבוהים ביותר מכל דת נוצרית אחרת בארצות הברית. בשנות ה-1990 עם הבום המחודש של כלכלת אירלנד, ובצומת המאה ה-21 ההגירה מארצות הברית לאירלנד התחילה לעלות בהתמדה מעבר לממדי ההגירה מאירלנד לארצות הברית.