stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואה גטסינגר
המרת דתה

גטסינגר גדלה בבית שהתאפיין בעיסוקו בביאה השנייה של ישו. אמה, הלן מקברייד מור, הייתה פמיניסטית שהושפעה מאוד מהמטיף ויליאם מילר, ועל אף ששאלותיה התאולוגיות הושתקו, היא נשאה תפילה לבתה לואה, שנשאה ברחמה: "אם העובר שאני נושאת הוא ילדה, הלוואי ותהיה לה יכולת להתבטא ולדעת את האמת שבמשך כל כך הרבה שנים נמנעה ממני".
כשלואה בת העשרים עברה ללמוד תיאטרון בשיקגו, היא החלה בחיפוש אחר דת שתספק אותה. לראשונה היא נתקלה בשמו של בהאא אללה בגיל 22, וזמן קצר לאחר מכן החלה ללמוד בקורסו של אבראהים ג'ורג' ח'יראללה על הדת הבהאית. עד מהרה נמלאה להט רב כלפיה, להט שנבע בין היתר מההתרגשות הדתית שגדלה בה, והיא חזרה למשפחתה בניו יורק כדי להפיץ את הבשורה.
מעורבותה בקהילה הבהאית וקשרה עם עבד אל-בהאא > הפגישה הראשונה

לאחר שהפיצה את הבשורה בקרבת בני ביתה וחבריה בניו יורק, יצאו הזוג גטסינגר לקליפורניה על מנת להפיץ את הדת הבהאית בקרב נשים חזקות. אחת מהנשים שקיבלו עליהן את הבשורה הייתה פיבי הרסט, פמיניסטית בעלת אמצעים שהחליטה להסב את טיולה המתוכנן למצרים ב-1898 למסע עלייה לרגל לעכו, מקום מושבו של עבד אל-בהאא, והזמינה קבוצת מאמינים לבוא עימה, ביניהם בני הזוג גטסינגר.
בשל סכנות שאפפו את עבד אל-בהאא המסע נערך בחשאיות והוחלט להתפצל לקבוצות קטנות שיבקרו אותו לסירוגין. לואה ובעלה זכו להיות הבהאים האמריקאים הראשונים לפגוש את עבד אל-בהאא ב-10 בדצמבר 1898. הזוג קיבל את ברכתו של עבד אל-בהאא להישאר חמישה חודשים בארץ ישראל על מנת ללמוד פרסית ולהגיע להבנה עמוקה יותר של הדת. בתקופה זו הם גילו פערים בין מה שלמדו אצל אבראהים ח'יראללה ובין דברי עבד אל-בהאא. כבר בפגישה זו, על פי המסורת, עבד אל-בהאא כינה את לואיזה גטסינגר "לואה" באומרו: "לואה משמע דגל, ועלייך להיות דגלי המתנוסס במזרח ובמערב".
מאז ועד מותה ב-1916, שבה לואה באופן תכוף לארץ ישראל על מנת לקבל את הוראותיו של עבד אל-בהאא. לואה, שכונתה בפיו גם "כרוז הברית", מילאה את משימותיו באדיקות בכל העולם: במזרח, באירופה, באמריקה ובאפריקה.
מעורבותה בקהילה הבהאית וקשרה עם עבד אל-בהאא > פגישתה עם השאה

עם חזרתם מעכו לארצות הברית ב-1899 ביקשו בני הזוג להגן על הקהילה הבהאית בארצות הברית משקריו של אבראהים ח'יראללה שביקש לחתור תחת עבד אל-בהאא ולהנהיג את הקהילה המערבית, ואף הצליח לפלגה, עד שלבסוף הוחרם בהוראת עבד אל-בהאא.
אחת מהדרכים של עבד אל-בהאא להיאבק בשקריו של ח'יראללה הייתה לשלוח נציגים שילמדו את הקהילה המערבית על הדת, אחד הנציגים הללו היה מירזא אבו אל-פצ׳ל, אליו התלוותה לואה במסעו באמריקה ובפריז.
במהלך השליחות בפריז השלימה לואה משימה שקישרה בין הקהילות הבהאיות במזרח ובמערב; היא שלחה לשאה מט'פר א-דין עתירה מאת עבד אל-בהאא, המבקשת להגן על הבהאים הנרדפים בפרס מאז ההתנקשות באביו של השאה ב-1896. אל עתירה זו צירפה לואה עתירה נוספת, באותו נושא, החתומה על ידי הקהילה הבהאית בצרפת. תחילה ביקשה להיפגש עם ראש הממשלה שליווה את השאה בפריז, אך זה סירב היות שבנו גסס. לואה הבטיחה לו שאם יפגוש בה, בנו יחלים, ואכן כך היה.
מעורבותה בקהילה הבהאית וקשרה עם עבד אל-בהאא > ביקור עבד אל-בהאא בארצות הברית

בשנת 1909 קיבלה לואה מכתב מעבד אל-בהאא המבשר על הפלתו של הסולטאן העותמאני ושחרור העצירים הפוליטיים והדתיים. במכתב הובע רצונו של עבד אל-בהאא לבקר בארצות הברית. בין היתר הוזכרה במכתב קבורתו המיוחלת של הבאב בהר כרמל, פרויקט שהושלם לאחר 11 שנים.
עבד אל-בהאא הגיע לניו יורק ב-11 באפריל 1912, אך לואה הייתה בשליחות בקליפורניה. ב-29 באפריל חיכתה לואה, יחד עם קבוצת מאמינים, לעבד אל-בהאא ברציף הרכבת בשיקגו, אך לשווא. בערב אותו היום אף פורסמה ידיעה על היעדרותו בעיתון, ועדיין, הבהאים לא משו מהרציף עד להופעתו בליל אותו היום.
ב-1 במאי יצא עבד אל-בהאא, מלווה ב-300 מאמינים, על מנת להניח את אבן הפינה של בית התפילה הבהאי בשיקגו. במעמד זה הפציר עבד אל-בהאא בלואה לבצע את עידור האדמה הסמלי הראשון. לואה ובעלה לקחו על עצמם להתרים כספים לבניית בית תפילה זה כבר בשנת 1989 בשובם מהעלייה הראשונה לעכו.
במהלך ביקורו בארצות הברית העניק עבד אל-בהאא ללואה כינוי נוסף, "כרוז-הברית".
מעורבותה בקהילה הבהאית וקשרה עם עבד אל-בהאא > הביקור האחרון בארץ ישראל

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שלח עבד אל-בהאא את הקהילה הבהאית מעכו להתגורר בכפר דרוזי סמוך, על מנת להבטיח את ביטחונם. בינואר 1915 הגיעה לואה לחיפה, ונשארה שם בחסות משפחת עבד אל-בהאא שבעה חודשים במהלכם שימשה כאחות.
כשהוכרז על הצטרפות ארצות הברית למלחמה, הבין עבד אל-בהאא שלואה לא יכולה להישאר, כאמריקאית, על אדמת אויב, לכן שלח אותה למצרים. במהלך שהותה במצרים העבירה לואה מכתבים לבהאים ברחבי העולם המדווחים על שלומו של עבד אל-בהאא ועל מסרו להמשיך להפיץ את הבשורה דווקא עכשיו. לואה התנדבה לטפל בחיילים פצועים עד שלקתה בדלקת ריאות.
בליל 2 במאי 1916, בגיל 43, נפטרה גטסינגר. היא נקברה בקהיר, במימון חברי הקהילה הבהאית.
עבד אל-בהאא נשא למענה תפילה המספרת את "מסעה לארצות רחוקות ומחוזות נידחים... תוך שהיא מטפלת בכל חולה בתרופת האל, עד שגופה השברירי בגד בה..." והוסיף שהיא תכונן "בגן העדן התיכון של האלמותיות".
ביבליוגרפיה

The Short and Fearless Life of Lua Getsinger, in 239 Days in America.
Herald of the Covenant, in Bahai Reference Library.
Some Early Believers in the West, in Bahai Reference Library.
Ruhe-Schoen,Janet. A Love Which Does not Wait. Florida: Palabra Publications, 1998.
ראו גם

התפילה בדת הבהאית
המרכז הבהאי העולמי
הקהילה הבהאית בקנדה
לקריאה נוספת

האתר הבהאי הרשמי- http://www.bahai.org/abdul-baha/articles-resources.
הערות שוליים

1 2  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 11
↑  The Short and Fearless Life of Lua Getsinger, 239 Days in America
1 2  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 32
1 2 3 4 5  Herald of the Covenant, Bahai Library Online
↑  Some Early Believers in the West, Bahai Library Online
1 2 3  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 16
↑  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 17-20
↑  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 13
1 2  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 26
↑  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 28
↑  Janet Ruhe-Schoen, A Love Which Does not Wait, Florida: Palabra Publications, 1998, עמ' 30
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447621805171  LCCN: nb97083264  VIAF: 31488243   WorldCat (עם VIAF): 31488243
צתרה

| צתרה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: שפתניים
סוג:: צתרה
שם מדעי
 .Satureja L ‏לינאוס, 1753
צתרה (שם מדעי: .Satureja L) – סוג צמחים ממשפחת השפתניים המקיף צמחים עשבוניים רב שנתיים, לעיתים רחוקות דו-שנתיים או בני שיח והם על פי רוב ריחניים. סוג זה מונה 50 מינים ו-11 תת-מינים ותפוצתם הטבעית היא באזורים החמים והממוזגים מאגן הים התיכון ועד שינג'יאנג. סוג זה מיוצג בישראל אך ורק על ידי צתרה ורודה. שני המינים צתרה מדברית ממדבר יהודה (Thymbra thymbrifolia (Hedge & Feinbrun) Bräuchler) וצתרה נבטית מאדום (Thymbra nabateorum (Danin & Hedge) Bräuchler) ששויכו לצתרה, משויכים כיום לסוג צתרנית. בספרות ובאתרים הישראלים הם עדיין משויכים לסוג צתרה.
שם הסוג העברי נגזר משמו הלועזי וייתכן כי השם צתרה הוא גלגול של השם זעתר. ברומא שימש הצמח שגדל בתרבות כסם אהבה. הצמח משמש כצמח מרפא ברפואה העממית.
השם "סיאה או צתרה או צתרי" ניתן לסוג .Satureja L במילון "ילקוט הצמחים" (עמוד 28, הערה 585) משנת 1930. הם ניתן לפי המשנה והתוספתא ובתלמוד בבלי, מסכת שבת, דף קכ"ח, סיווה = צתרי. השם צתרה אושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 801 בעמ' 41.
צתרה ורודה (המכונה גם זעתר רומי) משמשת לעיתים כאחת המרכיבים בתבלין הזעתר. המין צתרה תרבותית (Satureja hortensis) ידוע כצמח תבלין חקלאי (רוֹוח סֶיְבוֹרִי, summer savory).
מאפיינים

צמחים עשבוניים רב שנתיים, לעיתים רחוקות דו-שנתיים או בני שיח והם על פי רוב ריחניים. אברי הצמח: העלים, החפים והחפיות והגביע מנוקדים בבלוטות יושבות, צהובות או אדמדמות הנראות כמו דקירות סיכה (בדומה לבת-קורנית). הבלוטות לפעמים מכוסות בשערות צמריות, והן מפרישות שמן אתרי חריף.
העלים נגדיים, פשוטים, יושבים, שמנים במקצת או גִּלְדָּנִים וריחניים. טרף העלים מוארך או דמוי אזמל או אליפסה, אורכו פי 3 עד 4 מרוחבו, בסיסו וקודקודו חדים ושפתו תמימה. העלים המלווים את הפרחים דומים לעלי הגבעול. עלי חורף רחבים יחסית מעלי קיץ שהם צרים וקטנים יותר.
הפרחים דו-מיניים, בעל עטיף כפול, מאוחה עלים, בלתי נכונים, דו-שפתניים וערוכים בדורים לאורך גבעול התפרחת.
הגביע קטן, דמוי צינור או דמוי פעמון, אינו דו-שפתני (בשונה מבת-קורנית), עם 5 שיניים שהן שוות פחות או יותר זו לזו גם בצורתן וגם בעמדתן. הגביע בעל 5 עד 10 עורקים לא ברורים לעיתים רחוקות 13, אבל לפחות 5 עורקים נראים בבסיסו. לוע הגביע קירח (בשונה מאזובית).
הכותרת דו-שפתנית ושעירה מבפנים. צינור הכותרת בולט מתוך הגביע. השפה העליונה זקופה ושטוחה, תמימה או מפורצת. השפה התחתונה בת 3 אונות. האבקנים, שמספרם 4, עולים מתחת לשפה העליונה. זוג האבקנים הקדמי ארוך מהזוג האחורי. אונות (הצלקות) עמוד העלי שוות זו לזו (בשונה מאזובית) ודמויי מרצע. הפרודות (אגוזיות) דמויי ביצה וחלקות.
מיני הבר בישראל

שני המינים צתרה מדברית ממדבר יהודה (Thymbra thymbrifolia (Hedge & Feinbrun) Bräuchler) וצתרה נבטית מאדום (Thymbra nabateorum (Danin & Hedge) Bräuchler) ששויכו לצתרה, משויכים כיום לסוג צתרנית. בספרות ובאתרים הישראלים הם עדיין משויכים לסוג צתרה.
מיני הבר בישראל > צתרה ורודה

צַתְרָה וְרֻדָּה (Satureja Thymbra) – בן-שיח, ירוק-עד, ים-תיכוני, יחיד בסוגו בישראל ונפוץ בבתות שבהרי בישראל. הוא מרובה ענפים ודחוס וגובהו 30 עד 50 ס"מ. פרחיו בגוונים של ורוד וארגמן, לעיתים רחוקות הגוון לבן, והוא מכוסה בבלוטות יושבות אדמדמות שמפרישות שמן אתרי חריף.
הגבעולים מעוצים, זקופים ומסתעפים (בעלי ענפים קצרים בחיק העלים).
העלים נגדיים פשוטים, תמימים, ואורכם 0.5 עד 1.7 ס"מ. טרפי העלים מוארכים עד דמוי ביצה הפוכה, מקופלים לאורכם, מוצרים בבסיסם ומחודדים בקודקודם. אין הבדל בין עלי התפרחת לבין עלי הגבעול, לעיתים קרובות עלי התפרחת כפופים לאחור. עלי חורף רחבים יחסית מעלי קיץ שהם צרים וקטנים יותר.
הפרחים נישאים בדורים צפופים ומרוחקים מאוד זה מזה ויוצרים תפרחת דמוית שרשת חרוזים מופסקת (לא רצופה). הפרחים דו-שפתניים באופן ברור. חפיות הפרחים אורכם כאורך הגביע. הגביע, שאורכו 6 עד 8 מ"מ, דמוי פעמון בעל 5 שיניים כמעט שוות זו לזו ובעל 10 עורקים. הכותרת דו-שפתנית, ורודה-ארגמנית, לעיתים רחוקות לבנה, אורכה כפליים מאורך הגביע. צינור הכותרת בולט במקצת מהגביע, השפה העליונה זקופה, שטוחה ומפורצת. השפה התחתונה בת 3 אונות.
מין זה גדל בבתות ובחורשים בהרים על תשתית גיר רכה, קירטון וחוואר, וסדקים בסלעי גיר קשים. קרקע גידולו היא לרוב סוגים שונים רנדזינה. מין זה נפוץ בישראל ולעיתים שולט, למשל, במקומות בהרי יהודה שהם דלי חוואר ועשירים בקירטון. התפוצה בישראל היא באזורי ההר ובבקעה הצפונית. מצוי מזרח ים-תיכוני. התפוצה העולמית במזרח התיכון (ישראל, לבנון וסוריה, טורקיה) בטורקיה האירופית, ביוון, באיים של מזרח הים האגאי, בקפריסין, בכריתים, בסרדיניה ואף בלוב. הפריחה ממרץ ועד מאי.
הערות שוליים

↑  .Satureja L, World Flora Online (WFO)
↑  .Satureja L, Royal Botanic Gardens, Kew
↑  ילקוט צמחים, פ. אוירבך ומ. אזרחי, תר"ץ 1930
↑  צמחי ארץ ישראל (תש"ו), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏1946
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי תרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 380
↑  מיכה לבנה ודוד הלר, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 11, רמת גן: משרד הבטחון ההוצאה לאור, 1983, עמ' 77
↑  צתרה ורודה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה ברשת
↑  יואב וזיל, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 8, רמת גן: משרד הבטחון ההוצאה לאור, 1984, עמ' 185
| עשבי תיבול ותבלינים עיקריים |
| --- | --- | --- |
| עשבי תיבול | ריחן מצוי (בזיליקום) • כוסברה • פטרוזיליה • קורנית (תימין) • רוזמרין • נענע (מנטה) • אורגנו • מרווה (סייג') • שמיר • לענה (טרגון) • עלי דפנה (אנ') • תמכה (צ'רוויל) • שום העירית (צ'ייבס) • עלי קארי • אזוביון (לבנדר) • עשב לימון (למון גראס) • לואיזה לימונית • לאושטיאן • אזוב תרבותי (מָיוֹרָם) • צתרה (סייבורי) • חומעה (סורל) |  |
| תבלינים | פלפל שחור • קינמון • כמון • כורכום • הל (אנ') • ציפורן • מוסקט • פפריקה • פלפל חריף (אבקת צ'ילי (אנ') • פלפל קאיין • צ'יפוטלה • פלפל אדום כתוש (אנ') • חלפניו • טבסקו) • זנגביל (ג'ינג'ר) • אבקת שום (אנ') • אבקת בצל (אנ') • זעפרן • שומשום • אניס • ואסאבי • זרעי פרג • חזרת הגינה • שוש קירח (ליקוריץ) • פלפל אנגלי • פלפל ברזילאי • כרוויה (קימל) • שומר • גרגרנית יוונית • גלנגל • לימון פרסי • מסטיקא • מחלב • קצח תרבותי (ניג'לה) • פלפל פרואני • פלפל סצ'ואן • כוכב אניס • אוג (סומאק) • תמרהינדי • טונקה • יוזו • גרידת פרי הדר |  |
| תערובות | גאראם מסאלה • אבקת קארי • צ'אט מסאלה • טנדורי מסאלה • ראס אל חנות • זעתר • תערובת חמשת התבלינים • ארב דה פרובאנס • פאמפקין ספייס • מלח שום (אנ') •  בוקה גרני • חמלי סונלי • פלפל לימון • Mixed Spice • שארנה סול • טאביל • ברבר • בהרט • דקה • אריסה • חוויאג' |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007549447905171  NKC: ph697540 
פריחה של צתרה ורודה
עזרא בטלר

עזרא בטלר (באנגלית: Ezra Butler;‏ 24 בספטמבר 1763 –  12 ביולי 1838) היה כומר, עורך דין, שופט ופוליטיקאי אמריקאי מוורמונט, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, לאחר מכן המפלגה הלאומית הרפובליקנית, ולבסוף המפלגה האנטי-מאסונית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של מדינתו בתקופות שונות בין השנים 1794–1808, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1813–1815, וכמושל ורמונט ה-11 בשנים 1826–1828.
ראשית חייו

עזרא בטלר נולד בלנקסטר שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס, כבנם של הכומר אסף בטלר ושל ג'יין מקליסטר בטלר. ב-1770 עברה המשפחה לעיירה וסט וינדזור שבוורמונט. אימו נפטרה כשהיה ילד, ולאחר שחי עם אחיו הגדול במשך כמה שנים, הוא החל לעסוק בחקלאות בקליירמונט, ניו המפשייר, עד שהגיע לבגרות. בטלר שירת בצבא הקונטיננטלי במשך שישה חודשים ב-1779 במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית. ב-1776 הוא שב לשם עם רעייתו, טריפנה דיגנס, שאיתה הוא הוליד בסופו של דבר 11 ילדים.
ב-1775 השתקע בטלר בעיירה ווטרברי שבוורמונט.
ב-1785 למד בטלר משפטים בווטרברי, ולאחר שב-1786 עבר את בחינות לשכת עורכי הדין, החל לעסוק במקצוע, ושימש כפקיד העירוני ב-1790. באותה שנה הוא החל לחשוב ברצינות על סוגיות דתיות, ב-1791 המיר את אמונתו לבפטיזם, וב-1800 החל להטיף בבולטון שבוורמונט. באותה שנה התארגנה כנסייה בפטיסטית בווטרברי, ובטלר היה לכומר שלה במשך יותר משלושים שנה. הוא לא אפשר לעיסוקו בכמורה להפריע לקריירה הציבורית שלו.
קריירה ציבורית

בטלר היה אחד משלושת חברי המועצה הראשונים של ווטרברי. בהמשך הוא נבחר לבית הנבחרים של ורמונט, בו הוא כיהן בשנים 1794–1797, בשנים 1799–1804, ב-1807, וב-1808. הוא היה השופט הראשון של מחוז צ'יטנדן בשנים 1803–1806, לאחר מכן ועד 1811 השופט הראשי של המחוז. בשנים 1812–1825, למעט בשנים בהן כיהן בקונגרס, היה השופט הראשי של מחוז ג'פרסון. בשנים 1813–1815 כיהן בטלר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, וב-1822 היה נציג לוועידת החוקה של ורמונט.
בטלר נבחר מטעם המפלגה הלאומית הרפובליקנית כמושל ורמונט, וכיהן בתפקיד בשנים 1826–1828. במהלך כהונתו כמושל, נאסר קיומן של הגרלות, והועברה חקיקה שדרשה קיום בחינות למורים.
בבחירות לנשיאות של 1832 הצביעה ורמונט בעד מועמד המפלגה האנטי-מאסונית, ויליאם וירט. בטלר נבחר כאחד האלקטורים של ורמונט, והצביע בעד וירט.
מותו

עזרא בטלר נפטר בווטרברי ב-12 ביולי 1838. הוא נטמן בבית הקברות המקומי.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1567-1568
הערות שוליים

1 2  Wilson, J. G.; Fiske, J., eds. (1900). "Butler, Ezra" . Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
↑  Vermont Secretary of State, Legislative Directory, 1888, page 77.
| מושלי ורמונט ורמונט |
| --- | --- | --- |
| מושלי רפובליקת ורמונט | תומאס צ'יטנדן • מוזס רובינסון • תומאס צ'יטנדן |  |
| מושלי ורמונט | תומאס צ'יטנדן • פול בריגהאם • אייזק טיצ'נור • ישראל סמית' • אייזק טיצ'נור • ג'ונאס גלושה • מרטין צ'יטנדן • ג'ונאס גלושה • ריצ'רד סקינר • קורנליוס פ. ואן נס • עזרא בטלר • סמואל קרפטס • ויליאם פאלמר • סילאס ג'ניסון • צ'ארלס פיין • ג'ון מטוקס • ויליאם סלייד • הוראס איטון • קרלוס קולידג' • צ'ארלס ויליאמס • ארסטוס פיירבנקס • ג'ון רובינסון • סטיבן רויס • ריילנד פלטשר • הילנד הול • ארסטוס פיירבנקס • פרדריק הולברוק • ג'. גרגורי סמית' • פול דילינגהאם • ג'ון פייג' • פיטר וושבורן • ג'ורג' וייטמן הנדי • ג'ון וולקוט סטיוארט • ג'וליוס קונברס • עשהאל פק • הוראס פיירבנקס • רדפילד פרוקטור • רוזוול פרנהאם • ג'ון ברסטו • סמואל פינגרי • אבנעזר אורמסבי • ויליאם דילינגהאם • קרול פייג' • לוי פולר • אורבן וודברי • ג'וזאיה גראוט • אדוארד קרטיס סמית' • ויליאם סטיקני • ג'ון מקאלה • צ'ארלס בל • פלטשר פרוקטור • ג'ורג' פראוטי • ג'ון מיד • אלן פלטשר • צ'ארלס גייטס • הוראס גרהאם • פרסיבל קלמנט • ג'יימס הארטנס • רדפילד פרוקטור הבן • פרנקלין בילינגס • ג'ון ויקס • סטנלי וילסון • צ'ארלס מנלי סמית' • ג'ורג' אייקן • ויליאם הנרי וילס • מורטימר פרוקטור • ארנסט ויליאם גיבסון הבן • הרולד ארתור • לי אמרסון • ג'וזף ג'ונסון • רוברט סטאפורד • פ. ריי קייזר הבן • פיליפ הוף • דין דייוויס • תומאס סלמון • ריצ'רד סנלינג • מדלן קונין • ריצ'רד סנלינג • האוורד דין • ג'ים דאגלס • פיטר שמלין • פיל סקוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2001047718  SNAC: w64x6t2g  US Congress: B001176  VIAF: 41772927   WorldCat (עם VIAF): 41772927
צ'ארלס מייסון רמי

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1874 ברלינגטון, איווה, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בפברואר 1974 (בגיל 99) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קורנל 
 תפקיד:  Guardian of the Bahá’í Faith (8 באפריל 1960–12 בנובמבר 1969)  Guardian of the Orthodox Bahá’ís (8 באפריל 1960–1967) 
 השקפה דתית:  הדת הבהאית, Orthodox Bahá'í Faith, Universal Faith and Revelation of Baháʼu'lláh 
 
צ'ארלס מייסון רמי
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
צ'ארלס מייסון רמי (מאנגלית: Charles Mason Remey; ‏ 4 בפברואר 1974 - 15 במאי 1874), שנמנה עם "ידי האמונה"(hands of the cause of god), קבוצה מצומצמת של בהאים שנבחרו על ידי מנהיגי הדת להפיץ ולהגן על הקהילה הבהאית, נולד ב-15 במאי 1874 בברלינגטון איווה שבארצות הברית. הוא נודע בניסיונו לייחס לעצמו את תפקיד יורשו של עבדול בהאא (Abdu'l Baha) כשומר הברית של הדת הבהאית ובעקבות ניסיון זה הוגדר כמפר הברית הבהאית ונודה מהדת על ידי העולם הבהאי ושאר "ידי האמונה"
תולדות חייו

צ'ארלס רמי הגיע ממשפחה מכובדת של מושלים, שופטים ואנשי צבא. הוא האח הבכור מבין 6 ילדים, גדל בוושינגטון ולמד באוניברסיטת קורנוול בשנים 1893–1896, אך לא סיים את התואר ונסע לפריז ללימודי אדריכלות באוניברסיטת סורבון. בקורס על בודהיזם באוניברסיטה נחשף רמי לחומרי קריאה שהרחיבו את השקפתו הדתית מעבר למה שהכיר עד אז ופיתחו אצלו סובלנות דתית רחבה. אחד מחבריו ללימודים היה רנדולף בולס(Randolph Bolles). אחותו של רנדולף, מאי(May Bolles), שהייתה מאמינה בהאית התחברה לרמי ולימדה אותו את האמונה הבהאית במאי 1899. נאמר שכאשר סיפרה לו על בהאא אללה (Baha u'llah) ועבדול בהאא, מייסדי הדת הבהאית, הוא קיבל את שליחותם באופן מידי ונהפך למאמין בהאי באותו הרגע. פריז שנהפכה לתחנת מעבר של מורים בהאים שנעו בין איראן לארצות הברית, הייתה לכר פורה להעמקת ידיעותיו של רמי על ידי מורים אלו, ורמי עלה לראשונה לארץ ישראל על מנת לפגוש את עבדול בהאא בעקבות לימודיו ואמונתו החדשה ב-1907.
בגיל 57 התחתן רמי עם גרטרוד היים קלם(Gertrude Heim Klemm) והשניים חיו יחדיו על להתאבדותה ב-1932. רמי, שגדל למשפחה אמידה וירש את כל ההון המשפחתי, לא נאלץ לעבוד למחייתו ואת מרצו הקדיש לכתיבה ותכנון אדריכלי למבנים בהאים. את כספו הוא הוציא במרביתו על שני פרויקטים: אחוזתו בוושינגטון שאותה תכנן בעצמו, ועל ה"Remeum", מאוזוליאום משפחתי ענק שאותו בנה על שטח הגדול מ-20 דונם בווירג'יניה. המאוזוליאום המרשים הכיל דמויות עשויות שיש בגודל אדם של בני משפחתו ושל אירועים חשובים בהיסטוריה של ארצות הברית בהם השתתפו בני משפחתו. ערכו של מבנה זה שהחל להיבנות ב-1939 ונבנה על אדמה של הכנסייה האפיסקופלית, נאמד בכמיליון דולר ולאחר שהושחת שוב ושוב, נהרס כליל ב-1973 בהוראת הכנסייה.
רמי נפטר ב-4 בפברואר 1974 באיטליה ונקבר ללא טקס או סממנים דתיים אחרים על קברו, כאשר נותרו לו מספר תומכים מועט ביותר. בהכשרתו היה אדריכל בעל תואר מאוניברסיטת סורבון היוקרתית בפריז והשקיע מאמצים רבים באדריכלות בהאית כגון בתי התפילה הבהאים בקמפלה, סידני וחיפה.
תחילת הדרך הבהאית

ב-1963 חזר רמי לוושינגטון ששימשה כביתו העיקרי עד 1950. בוושינגטון הוא החל בפיתוח כתביו הדתיים כגון:
| שנה | שם הספר |
| --- | --- |
1905: Unity: The Revelation of Baha Ullah
1908: The Message of Unity
1911: The Bahai Movement- A Teaching of Peace
1912: The Covenant
1917: Vital Bahai Principles
בנוסף, פרסם רמי שני ספרים אודות מסעותיו ב-1909 ו-1914 וכתביו היו מהראשונים והטובים לבהאים דוברי האנגלית. רמי היה חבר בוועדה הבהאית-אמריקנית שהייתה אחראית על החיים הבהאים בארצות הברית, כמו כן הוא היה פעיל בארגון החיים הבהאים ברמה המקומית והיה מעורב באיגוד החינוך הפרסי-אמריקאי שסייע לבהאים איראנים בבניית בתי ספר וקליניקות רפואיות וב-1918 מונה על ידי בהאים אמריקאים לחבר בוועדה החוקרת מפרי ברית בהאים בשל נאמנותו המוחלטת לעבדול בהאא. רמי היה ידוע בתור מורה בהאי שטייל בכל העולם כדי להעביר את שיעוריו. במסעותיו ביקר באירופה, דרום אמריקה, המזרח התיכון, מזרח אסיה ועוד. דאגתו המתמדת של רמי שיזכרו אותו לאחר מותו, הביאה אותו לפרסם מעל מאה מסמכים המלאים בזיכרונותיו, הבחנותיו ושרטוטיו בנוגע לחיים ולארכיטקטורה הבהאית. הוא החל להפקיד באוניברסיטאות שונות וספריות עותקים של זיכרונותיו על מנת להבטיח שיזכרו אותו.
ממשיכיו של רמי

ב-1961 שלח רמי מכתב לג'ואל מרנגלה(Joel Marangella), מחסידיו הבולטים, ובו המינוי של מרנגלה ליורשו. על גבי המכתב נכתב שעל מרנגלה לפתוח אותו כאשר ירגיש שזוהי השעה הנכונה. ב-1967 ולאחר מינוי מרנגלה לנשיא המועצה הבהאית השנייה, מינה רמי את דונלד הרווי(Donald Harvey) כיורשו במקום מרנגלה וב-1968 מינה מועצת זקנים לדת הבהאית שבראשה העמיד את הרווי. ב-1969 החל מאבק ירושה בין מרנגלה להרווי שבעקבותיו התפצל הזרם של רמי ל-6 קבוצות שונות של מאמינים שעם תומכיהן כיום נמנים בודדים בלבד. רמי מת לבסוף ב-4 בפברואר 1974, חודשים ספורים לפני יום הולדתו ה-100.
ביבליוגרפיה

Brient Mathieu, Boise, Biography of Charles Mason Remey(https://web.archive.org/web/20060329143552/http://www.charlesmasonremey.net/), Internet Archive, 2005.
Robert Stockman, Remey, Charles Mason(https://bahai-library.com/stockman_remey), Bahai Library Online, 1995.
Passing the Test of God(http://bupc.org/test-of-god.html), Baha'is Under The Provisions of the Covenant.
Universal House of Justice, Mason Remey and Those Who Followed Him(http://bahai-library.com/uhj_mason_remey_followers), Bahai Library Online, 1997.
ראו גם

שוגי אפנדי
הדת הבהאית
עבדול בהאא
בית הצדק העולמי בחיפה
לקריאה נוספת

האתר הבהאי הרשמי- http://www.bahai.org/abdul-baha/articles-resources.
אנציקלופדיה איראניקה- http://www.iranicaonline.org/
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Remey, Charles Mason, bahai-library.com (באנגלית)
↑  Remey, Charles Mason, bahai-library.com (באנגלית)
1 2  Mason Remey and the Guardianship - PASSING THE TEST OF GOD, bupc.org
↑  Mason Remey and Those Who Followed Him, bahai-library.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267040005171  GND: 126814120  ISNI: 0000 0001 2095 6489  LCCN: n86070601  SNAC: w6959q9g  SUDOC: 148435041  VIAF: 15773967   WorldCat (עם VIAF): 15773967