stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מלכה האס
פרסים והוקרה

כנס שנערך לכבוד הוצאת ספרה ב-2008, על חצר הגרוטאות כמשל לחינוך, בו השתתפו כ-600 גננות ואנשי חינוך של הגיל הרך מכל רחבי הארץ.
2010, פרס מפעל חיים של התנועה הקיבוצית על תרומתה לחינוך הגיל הרך
"אות יקירת המכללה" של מכללת עמק יזרעאל על "פיתוח תפיסה חינוכית ייחודית ועל פעולתה רבת-השנים".
חיים אישיים

האס הייתה נשואה לקלוֹני האס, שאותו הכירה עוד מברלין, והתאלמנה ממנו ב-2018. היא הייתה אם לשלושה ילדים, שהבכור בהם הוא פרופ' אלישע האס.
נפטרה ב-16 בנובמבר 2021, והובאה למנוחות בבית העלמין שבקיבוצה שדה אליהו.
לקריאה נוספת

גבי אסם ורחל הרץ-לזרוביץ, 'מלכה האס - אחת מ"שלוש אמהות החינוך הקיבוצי": בין הדרה להכרה', בתוך: סילביה פוגל-ביזאוי (עורכת), באות משתיקה: נשים, קיבוץ ושינוי חברתי, הוצאת הקיבוץ המאוחד 2009, עמ' 98–125.
מלכה האס - חלוצת החינוך באמצעות התנסות אמנתית, בטאון מכון מופ"ת, גיליון 67
הערות שוליים

↑  מלכה האס מקיבוץ שדה אליהו קיבלה פרס מפעל חיים של התנועה הקיבוצית על תרומתה לחינוך הגיל הרך, אתר תנועת הקיבוץ הדתי
↑  החטיבה ללימודי נשים ומגדר במכללה בחרה להעניק את "אות יקירת המכללה" לגב' מלכה האס על פיתוח תפיסה חינוכית ייחודית ועל פעולתה רבת-השנים, דוגרי נט
↑  תמר טרבלסי חדד, בגיל 101: מתה הקיבוצניקית שהמציאה את חצר הגרוטאות בגני הילדים, באתר ynet, 18 בנובמבר 2021
↑  מלכה האס – חלוצת החינוך באמצעות התנסות אמנותית - ביטאון מכון מופ"ת, באתר bitaon.macam.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308436305171  GND: 1032199660  LCCN: nr93039020  VIAF: 29410516   WorldCat (עם VIAF): 29410516
טום טבאנה

טום טבאנה (באנגלית: Thomas Motsoahae Thabane; נולד ב-28 במאי 1939) הוא פוליטיקאי סוטו שהיה ראש ממשלת לסוטו מיוני 2017 ועד מאי 2020. כמו כן היה שר החוץ בשנים 2012–2015.
טבאנה כיהן בממשלתו של ראש הממשלה פקליתא מוסיסילי משנת 1998 עד שנת 2006, שבה פרש ממפלגתו והצטרף לאופוזיציה. לאחר יותר מחמש שנים באופוזיציה, הוא הקים קואליציה של 12 מפלגות בעקבות הבחירות לפרלמנט בלסוטו בשנת 2012, ומונה לראש הממשלה.
בשנת 2020 התמודד טבאנה עם לחץ להתפטר כראש ממשלה בשל החשד למעורבותו ברצח בת זוגו לשעבר. הוא התפטר לקראת סוף מאי באותה השנה.
מפלגת הברית הדמוקרטית (אלבניה)

| --- | --- |
 מדינה:  אלבניה 
 מנהיגים:  Eduard Abazi 
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־32 שנים) 
 אידאולוגיות:  ליברליזם 
 מטה:  טירנה 
 
מפלגת הברית הדמוקרטית (באלבנית: Partia Aleanca Demokratike) היא מפלגה ליברלית פוליטית באלבניה. המפלגה הוקמה בשנת 1992 על ידי נריתאן צ'קה ודוגרי מתנגדים אחרים של המפלגה הדמוקרטית של אלבניה. הם התנגדו להנהגת מנהיג המפלגה סאלי ברישה. מפלגת הברית הדמוקרטית הפכה לחלק מממשלה שהובילה את הסוציאליזם בשנת 1997. בבחירות ביוני 2001 היא קיבלה 2.4% מהקולות ושלושה חברי פרלמנט. המפלגה המשיכה להיות חלק של הקואליציה. בבחירות ביולי 2005 היא זכתה ב-3 מושבים בפרלמנט. בהמשך היא לא עברה את אחוז החסימה וכיום היא לא מיוצגת בפרלמנט.
הערות שוליים

↑  Paul G. Lewis (2000). Political Parties in Post-Communist Eastern Europe. Routledge. p. 53. ISBN 978-0-415-20182-7. נבדק ב-6 בפברואר 2013. {{cite book}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקה ובנושא אלבניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מפלגת הברית הדמוקרטית (אלבניה)".
מעצר שגריר רומניה ברוסיה (1917)

ב-31 בדצמבר 1917, לפי הוראה של ולדימיר איליץ' לנין, נעצר שגריר רומניה ברוסיה, קונסטנטין דיאמנדי ונחבש, יחד עם חברים נוספים של המשלחת הרומנית, במצודת פטרופבלובסק, שבסנקט פטרבורג, תוך הפרת החסינות הדיפלומטית.
למחרת פנו שגרירי ארצות הברית, יפן, צרפת, שוודיה, נורווגיה, שווייץ, דנמרק, תאילנד, הרפובליקה הסינית (1912–1949), סרביה, פורטוגל, ארגנטינה, יוון, בלגיה, ברזיל, איראן, ספרד, הולנד, איטליה והאימפריה הבריטית במחאה אל משרד החוץ הסובייטי ותבעו את שחרור השגריר.
הרקע

בתקופה זו התנהלה מלחמת העולם הראשונה, מלחמה בה רומניה ורוסיה היו בנות ברית ובמהלכה היו ברומניה לא מעט יחידות צבא רוסיות. בשנת 1917 התרחשו ברוסיה שתי מהפכות, כשבאחרונה שבהן, מהפכת אוקטובר, השלטון נתפס על ידי הבושלביקים, שדגלו ביציאה מהמלחמה ועשיית שלום עם הגרמנים.
באזור שבין הערים הרומניות בקאו ורומאן, ליד מוינשט, התלקח קונפליקט בין הרגימנט הרוסי 194 מדיוויזיית 49 ובין קבוצת טאזלאו הרומנית. ב-27 בדצמבר 1917 תבעו הרומנים מהרוסים למסור את נשקם, אך הרוסים סירבו ויחד עם רגימנט 6 של חיל הרגלים הרוסי איימו להמשיך לכיוון רומאן, כדי לשחרר מנהיג בולשביקי, שנעצר שם. הרומנים פתחו בירי תותחים, היו רוסים שנפצעו, היו שברחו והיו שמסרו את נשקם - הירי היה הסיבה למעצר הדיפלומטים הרומנים.
סיום הפרשה

ביום 2 בינואר 1918 אחרי הצהריים שחררו הסובייטים את השגריר הרומני ודרשו ממנו לחתום בשם רומניה על מחילה לחיילים הרוסים שהיו מעורבים בתקרית האש. השגריר סירב לחתום ובכל זאת שוחרר, אך נאלץ ללכת ברגל עד השגרירות. החברים האחרים של המשלחת הרומנית, שנעצר, לא שוחררו בשלב זה.
חלום בהקיץ

ערך זה עוסק בניתוק מהסביבה לזמן קצר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חולמנות – הנטייה לחלום בהקיץ
חלימה בהקיץ היא ניתוק של האדם לזמן קצר מסביבתו המיידית, שבמהלכו הקשר של האדם עם המציאות מטושטש ומוחלף באופן חלקי על ידי פנטזיה חזותית או דמיון הנחווים בזמן העירות. פנטזיה זו כוללת לרוב תחושות אושר, מחשבות נעימות, תקוות או שאיפות, שהאדם מדמיין שהן עומדות להתרחש.
ישנם סוגים רבים של חלומות בהקיץ, ואין הגדרה אחידה בקרב הפסיכולוגים, אך המאפיין המשותף לכל הצורות שלהם הוא ניתוק קל.
זאת משום שבשעת חלימה בהקיץ, אירועים תפיסתיים אינם רלוונטיים לחוט המחשבה שבו עוסקת מודעות האדם באותו הרגע.
מחקרים פסיכולוגיים

הפסיכולוגיה הפרוידיאנית מפרשת חלומות בהקיץ כביטוי של הדחפים המודחקים, באופן דומה לאלה שנחשפים בחלומות הלילה. כמו חלומות הלילה, גם החלומות בהקיץ הם דוגמה למילוי משאלות, המבוססות על חוויות ילדות ויכולות לעלות על פני השטח בזכות צנזורה רגועה. הוא ציין כי בניגוד לחלומות הלילה, אשר לעיתים מבלבלים ואינם אחידים, נראה שיש תהליך של "תיקון משני" בפנטזיות שגורם להן להיות יותר  צלולות. המצב של חלימה בהקיץ הוא סוג של מצב ביניים בין העירות (הכוללת את היכולת לחשוב באופן רציונלי והגיוני) והשינה. היחס בין החלומות בהקיץ לזיכרונות הילדות שמהם הם נובעים, דומה ליחס בין ארמונות הבארוק ברומא לחורבות העתיקות, למדרכות ולעמודים שסיפקו להם את החומר ממנו הם נבנו.
היבטים שליליים של חלומות בהקיץ באו לידי ביטוי במהלך ההיסטוריה, לאחר שהעבודה האנושית עברה מעבודת כפיים לפסי ייצור, שלא אפשרו מרחב ליצירתיות. חלימה בהקיץ החלה להיות מקושרת לא רק לעצלות, אלא גם לסכנה. בשנות ה-50 של המאה ה-20, חלק מהפסיכולוגים החינוכיים הזהירו את ההורים לא לתת לילדיהם לחלום בהקיץ, מחשש שהילדים עלולים להישאב לתוך "נוירוזה ואף פסיכוזה".
בשנות השישים המאוחרות, הפסיכולוגים הקוגניטיביים ג'רום ל. זינגר מאוניברסיטת ייל וג'ון ס' אנטרובס מהסיטי קולג' של ניו יורק, יצרו שאלון חלום בהקיץ – "שאלון התהליכים הדמיוניים" (IPI), ששימש כדי לחקור חלומות בהקיץ. הפסיכולוגים לאונרד גיאמברה וג'ורג' הובה השתמשו ב-IPI וגילו כי התמונות הדמיוניות של החולמים בהקיץ נבדלות ביניהן בשלוש דרכים: עד כמה בהירים ומהנים היו החלומות בהקיץ, עד כמה הם מלאי רגשי אשמה או פחד, ועד כמה "עמוק" אנשים נכנסו לתוך החלום בהקיץ.
במקביל, חוקרי הפסיכולוגיה ההומניסטית מצאו דוגמאות רבות לאנשים בעלי קריירה יצירתית או אמנותית, כגון מלחינים, סופרים ומפיקי סרטים, שפיתחו רעיונות חדשים באמצעות חלומות בהקיץ.
מחקרים פסיכולוגיים > מחקר עדכני

מחקרו של אריק קלינגר בשנות השמונים הראה כי רוב החלומות בהקיץ הם על אירועים רגילים ויומיומיים, והם עוזרים להזכיר לאדם את המשימות השגרתיות. מחקרו של קלינגר הראה גם כי מעל 75% מהעובדים ב"עבודה משעממת", כמו מצילים ונהגי משאיות, משתמשים בחלומות בהקיץ כדי "להקל על השעמום" של המשימות השגרתיות שלהם. קלינגר מצא כי פחות מ-5% מהחלומות בהקיץ של העובדים כוללים מחשבות מיניות מפורשות, וגם חלומות בהקיץ אלימים הם נדירים.
במחקר אחר נמצא כי תלמידי תיכון ישראלים שקיבלו ציון גבוה בשאלון החלומות בהקיץ IPI, היו יותר אמפתיים מאשר תלמידים שקיבלו ציון נמוך. פסיכולוגים מסוימים, כגון ג'וזף א. שור, משתמשים בדימויים הנפשיים שנוצרו במהלך החלימה בהקיץ של המטופלים שלהם, כדי להסיק תובנות על מצבם הנפשי וכדי לקבוע אבחנות.
מחקר אחר שפורסם ב-2009 הראה גם שהחלומות בהקיץ, בדומה לחלומות הלילה, הם זמן שבו המוח מייצב למידה. חלומות בהקיץ יכולים גם לעזור לאנשים למיין את הבעיות שלהם ולהגיע להצלחה. מחקר שבוצע עם דימות תהודה מגנטית תפקודי הראה כי אזורים במוח הקשורים לפתרון בעיות מורכבות מופעלים במהלך חלימה בהקיץ.
ראו גם

רשת ברירת המחדל (דיפולט)
נדידת מחשבות
הערות שוליים

1 2 3 4  Klinger, Eric, Mind Trips, The American Psychological Association. Reprinted from Psychology Today, 1987
↑  Smallwood, J., Brown, K., Baird, B., & Schooler, J. W. (2012). Cooperation between the default mode network and the frontal–parietal network in the production of an internal train of thought. Brain research, 1428, 60-70.
↑  Strachey, J., The Standard Edition of the Complete Psychological Works of Sigmund Freud, Volume V (1900-1901): The Interpretation of Dreams (Second Part) and On Dreams, London: The Hogarth Press and the Institute of Psycho-analysis, 1953, עמ' 492

ראו גם: Carol Jacobs, Henry Sussman, Acts of Narrative, Stanford University Press, 2003, עמ' 69
↑  D. Vaitl, J. Gruzelier, D. Lehmann et al., Psychobiology of Altered States of Consciousness, Psychological Bulletin, 2005, עמ' 98–127
↑  "Brain's Problem-solving Function At Work When We Daydream". ScienceDaily. 2009-05-12. נבדק ב-2009-05-19.
↑  Christoff, Kalina; Alan M. Gordon; Jonathan Smallwood; Rachelle Smith; Jonathan W. Schooler (2009-05-11). "Experience sampling during fMRI reveals default network and executive system contributions to mind wandering". Proceedings of the National Academy of Sciences. 106 (21): 8719–24. doi:10.1073/pnas.0900234106. PMC 2689035. PMID 19433790.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX533069  BnF: cb12568271j (data)  GND: 4058915-8 
אישה שקועה במחשבות
אדם חולם בהקיץ, 1912
חלימה בהקיץ – החלומות בהקיץ הם דוגמה למילוי משאלות
מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה

| --- | --- |
 מדינה:  רומניה 
 תקופת הפעילות:  1992 – 16 ביוני 2001 (כ־9 שנים) 
 נוצרה מתוך:  החזית הדמוקרטית להצלה לאומית
 התמזגה לתוך:  המפלגה הסוציאל-דמוקרטית
 
יון איליאסקו, נשיא רומניה לשעבר מטעם מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה
מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה (ברומנית: Partidul Democraţiei Sociale din România, בראשי תיבות: PDSR) הייתה מפלגה פוליטית ברומניה.
המפלגה נוצרה ביולי 1993, כאשר החזית הדמוקרטית להצלה לאומית שינתה את שמה למפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה וקלטה לתוכה את המפלגות Partidul Solidarității Sociale (מפלגת הסולידריות הסוציאלית), Partidul Republican (המפלגה הרפובליקנית) ו-Partidul Cooperatist (מפלגת הקואופרציה). במקביל בוצע המיזוג בקליטה עם מפלגת הסולידריות החברתית, המפלגה הרפובליקנית, המפלגה השיתופית והמפלגה הדמוקרטית הסוציאליסטית של רומניה. בשלטון בבית המחוקקים 1992–1996, ה-PDSR סבלה מתהליך שחיקה קשה והפסידה בבחירות בסתיו 1996. בין השנים 1996–2000, ה-PDSR הייתה באופוזיציה. באותה תקופה היא צברה ניסיון חשוב ביותר ובנתה באופן מציאותי ופרגמטי את האסטרטגיה שלה לחזור לשלטון.
בשנת 2001, כדי שיוכלו להיות חברים באינטרנציונל הסוציאליסטי, התאחדה מפלגת הדמוקרטיה הסוציאלית ברומניה עם Partidul Social-Democrat Român (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית) בשם Partidul Social Democrat (המפלגה הסוציאל-דמוקרטית). בקונגרס באפריל 2005 מונתה ההנהגה החדשה של המפלגה, והנשיא החדש מירצ'ה גאואנה הצהיר על רצונה של PSD לגבש את בסיס הדוקטרינה שלה ולהקים אופוזיציה בונה בתקופה הבאה. תקופה של מיצוב מחדש פוליטי ומבני, שבאה לכיוון מודרניזציה. מספר מנהיגים, שחלקם נחקרו על ידי מערכת המשפט, עזבו את המפלגה או הודחו מתפקידם. הקונגרס שנערך ב-10 בדצמבר 2006 אישר מחדש את מירצ'ה גאואנה כנשיא PSD, והביא להנהגת המפלגה צוות צעיר ודינמי, המציין את סוף תקופת המשבר של המפלגה.
הערות שוליים

↑  Istoria Partidului Social Democrat, filosofiepolitica.wordpress.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 5312953-2  VIAF: 138099937   WorldCat (עם VIAF): 138099937
מפלגת האמת

| --- | --- |
 מדינה:  תימן 
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־34 שנים) 
 
מפלגת האמת (בערבית: حزب الحق) היא מפלגה פוליטית זידית שיעית בתימן.
היסטוריה

המפלגה הוקמה על ידי אחמד א-שאמי ב-1990 כדי להתנגד לאל-אסלח, המפלגה זכתה בשני מושבים בבית הנבחרים בבחירות 1993, הראשונות מאז איחוד תימן. עם זאת, בבחירות 1997 ירד שיעור ההצבעה שלה מ-0.8% ל-0.2%, והיא הפסידה את שני המושבים. בשנת 2002 היא הצטרפה לברית המפלגות המשותפות של האופוזיציה. היא קיבלה רק 0.1% מהקולות בבחירות 2003, ונותרה ללא נציגות פרלמנטרית.
הערות שוליים

↑  Quinn Mecham & Julie Chernov Hwang (2014) Islamist Parties and Political Normalization in the Muslim World, University of Pennsylvania Press, p140
↑  William A. Rugh (2004) Arab Mass Media: Newspapers, Radio, and Television in Arab Politics, Greenwood Publishing Group, p107
↑  Bernard Haykel (2003) Revival and Reform in Islam: The Legacy of Muhammad Al-Shawkani, Cambridge University Press, p227
↑  Elections held in 1993 Inter-Parliamentary Union
↑  Who's who in Yemen's opposition? Al Jazeera, 10 March 2011
ממשלת פרדקוב

| --- | --- |
  
 מידע כללי
 5 במרץ 2004 – 14 בספטמבר 2007 (3 שנים)
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 ראש ממשלה:  מיכאיל פרדקוב
 סגן ראשון לראש הממשלה:  דמיטרי מדבדב   סרגיי איוואנוב
 מפלגה שולטת:  רוסיה המאוחדת
 מספר שרים:  16
 הקבינט הקודם:  ממשלת קסיאנוב
 הקבינט הבא:  ממשלת זובקוב
 
מיכאיל פרדקוב, ראש ממשלת רוסיה, 28 במאי 2004
מיכאיל פרדקוב בביקורו בבלארוס, 2007
ממשלת פרדקוב הייתה הממשלה השנייה בתקופת הקדנציה הראשונה של פוטין כנשיא. היא כיהנה במשך שתי קדנציות רצופות, בתקופת זמן רצופה של שלוש שנים.
מיכאיל פרדקוב מונה לראש ממשלת רוסיה ב-5 במרץ 2004, לאחר שהנשיא ולדימיר פוטין פיטר את ממשלתו של מיכאיל קסיאנוב.
פרדקוב מיעט להביע דעות מדיניות, ונתפס כראש ממשלה ניהולי המבצע את מדיניות הנשיא מבלי להוביל מדיניות עצמאית. ב-12 בספטמבר 2007 הוא התפטר מתפקידו זה לקראת מינויו באוקטובר 2007 לראש סוכנות הביון.
תקופת ממשלת פרדקוב התאפיינה ברפורמות משמעותיות, ובראשן הרפורמה הפדרלית במבנה הממשלה, במסגרתהּ שורת מחלקות ממשלתיות הפכו לסוכנויות ושירותים פדרליים, כדוגמת שירות בתי הסוהר הפדרלי, השירות הפדרלי למלחמה בסמים, שירות ההגירה הפדרלי, שירות ההוצאה לפועל הפדרלי, שירות המכס הפדרלי, שירות המיסים הפדרלי, סוכנות החלל הפדרלית, השירות הפדרלי לפיקוח על חינוך ומדע ואחרים. הסוכנות הפדרלית למידע ולתקשורת ממשלתית מפורקת ומוחלפת על ידי השירות לתקשורת מיוחדת ומידע. בנוסף הוחל ביישום פרויקטים לאומיים בתחומי דיור בר השגה, בריאות וחינוך.
סמל הפרויקטים הלאומיים
ב-14 בנובמבר 2005 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה את ראש סגל הקרמלין דמיטרי מדבדב לסגן ראשון לראש הממשלה, הממונה על יישום הפרויקטים הלאומיים. בנוסף, שר ההגנה סרגיי איוואנוב מונה לסגן ראשון לראש הממשלה, הממונה על התעשייה הצבאית.
ב-12 בספטמבר 2007 הגישה הממשלה את התפטרותה לנשיא, ופרדקוב כיהן כממלא מקום ראש הממשלה עד מינויו של ויקטור זובקוב.
בקדנציה הראשונה שלה כיהנה הממשלה במשך 4 חודשים, מ-5 במרץ עד 7 במאי 2004, עת נבחר פוטין לקדנציה שנייה כנשיא רוסיה – והוא מינה מחדש את פרדקוב לכהן כראש ממשלה לקדנציה שנייה רצופה, שנמשכה עד ספטמבר 2007.
משרדי ממשל חדשים

במהלך ממשלת פרדקוב נערכו שינויים מבניים רבים בגופי הממשל:
משרד הבריאות של רוסיה אוחד עם משרד העבודה והרווחה על מנת לייצר את משרד הבריאות והרווחה
משרד התרבות ותקשורת ההמונים נוצר מתוך משרד התרבות של רוסיה ומשרד הדפוס, הרדיו ותקשורת ההמונים.
משרד ההשכלה והמדעים הוקם מתוך משרד ההשכלה תוך ארגון מחודש של משרד התעשייה, המדע והטכנולוגיה
משרד התעשייה והאנרגיה הוקם מתוך משרד התעשייה, המדע והטכנולוגיה לאחר פירוק משרד האנרגיה של רוסיה והמשרד לאנרגיה אטומית
משרד התחבורה והתקשורת הוקם על בסיס איחוד משרד התחבורה של רוסיה עם משרד הרכבות הרוסי.
המשרד לתמיכת עסקים ומאבק במונופולים פורק והפך לשירות הפדרלי למלחמה במונופולים. תפקידי ניהול הבורסה שהיו בסמכות המשרד הועברו לידי השירות הפדרלי לשוק הפיננסי.
המשרד ליחסי רכוש פורק ותפקידיו הועברו לידי הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה שהוכפף למשרד לפיתוח כלכלי של רוסיה
משרד המיסים וההכנסות פורק והפך לשירות המיסים הפדרלי
במהלך הקדנציה השנייה של הממשלה נערכו שינויים נוספים, לרבות:
הקמת משרד התחבורה של רוסיה מתוך משרד התחבורה והתקשורת שפוצל ותחום הרכבות הפך לחברת רכבות לאומית
הקמת המשרד לטכנולוגיות מידע ותקשורת שהוקם לאחר פיצול משרד התחבורה והתקשורת
הקמת המשרד לפיתוח אזורי של רוסיה שהוקם ב-13 בספטמבר 2004.
הרכב הממשלה

| תפקיד(ים) | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- |
| ראש הממשלה  | מיכאיל פרדקוב | 5 במרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 |
| סגן ראשון לראש הממשלה  | דמיטרי מדבדב | 14 בנובמבר 2005 - 14 בספטמבר 2007 |
| סגן ראשון לראש הממשלה  | סרגיי איוואנוב | 15 בפברואר 2005 - 14 בספטמבר 2007 |
| סגן ראש ממשלת רוסיה  | אלכסנדר ז'וקוב | 9 במרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 |
| סגן ראש ממשלת רוסיה  | אלכסנדר ז'וקוב | 9 במרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 |
| סגן ראש ממשלת רוסיה  | אלכסיי קודרין | מרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 |
| סגן ראש ממשלת רוסיה מזכיר הממשלה  | דמיטרי קוזאק | 9 במרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 |
| סגן ראשון לראש הוועדה לתעשייה צבאית  | ולדיסלב פוטילין | 20 במרץ 2006 - 14 בספטמבר 2007 |
| שר האוצר  | אלכסיי קודרין | 9 במרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 |
| שר הפנים  | ראשיד נורגאלייב | 9 במרץ 2004 - ספטמבר 2007 |
| שר התרבות ותקשורת ההמונים  | אלכסנדר סוקולוב | 9 במרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 |
| שר החוץ  | סרגיי לברוב | 9 במרץ 2004 - ספטמבר 2007 |
| השר למצבי חירום  | סרגיי שוייגו | 20 בינואר 1994 - ספטמבר 2007 |
| שר ההגנה  | סרגיי איוואנוב אנאטולי סרדיוקוב | 20 במאי 2004 - 14 בפברואר 2007 15 בפברואר - ספטמבר 2007 |
| שר החינוך והמדעים  | אנדריי פורסנקו | 9 במרץ 2004 - ספטמבר 2007 |
| השר לאיכות הסביבה ומשאבי טבע  | יורי טרוטנב | 9 במרץ 2004 - 2007 |
| שר האנרגיה והתעשייה  | ויקטור כריסטנקו | 4 במרץ 2004 - 2007 |
| השר לפיתוח אזורי  | ולדימיר יאקובלב | 20 במאי 2004- ספטמבר 2007 |
| שר החקלאות  | אלכסיי גורדייב | 12 באוגוסט 1999–2007 |
| השר לפיתוח כלכלי  | הרמן גרף | 9 במרץ 2004 - 24 בספטמבר 2007 |
| שר המשפטים  | יורי צ'ייקה ולדימיר אוסטינוב | 20 במאי 2004 - 23 ביוני 2006 23 ביוני 2006 - 14 בספטמבר 2007 |
| שר התחבורה והתקשורת שר התחבורה | איגור לוויטין | 9 במרץ 2004 - 24 בספטמבר 2007 |
| השר לתקשורת וטכנולוגיות מידע  | לאוניד ריימן | 20 במאי 2004 - 24 בספטמבר 2007 |
| שר הבריאות והרווחה  | מיכאיל זוראבוב | 9 במרץ 2004 - 24 בספטמבר 2007 |
הערות שוליים

↑  Naming of Russian Jew as Prime Minister Brings Out Pride, Anxiety, The Jewish Federations of North America
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודמת: ממשלת קסיאנוב   2000–2004 | ממשלת פרדקוב  5 במרץ 2004 - 14 בספטמבר 2007 | הבאה: ממשלת זובקוב |
מסור שורף

מסור שורף של חברת מקיטה
מסור שורף (באנגלית: Abrasive saw) הוא מסור עגול שולחני, המשמש לחיתוך ברזל ופלדה.
מאפיינים ושימושים נפוצים

השימוש במסור שורף נפוץ בשלבי ההקמה של מבנים בעלי שלד ברזל או פלדה ומשמש לביצוע חיתוכי שטח של קורות ופרופלים מתכתיים.
למסור ציר המאפשר עלרוד של דיסקת החיתוך אך לא מאפשר צידוד (חיתוך אלכסוני מתבצע באמצעות בורג הלחיצה). שלא בשעת העבודה המנוע ודיסקת החיתוך מורחקים באמצעות קפיץ ממשטח העבודה. בשעת העבודה מתבצע הניסור על ידי לחיצה כלפי מטה של המסור אל עבר משטח העבודה והחומר המיועד לחיתוך המונח עליו.
חלקים עיקריים > מנוע

מסור שורף מופעל באמצעות חשמל המפעיל מנוע שמסובב את דיסקת החיתוך במהירות גבוהה.
חלקים עיקריים > דיסקת החיתוך

דיסקת החיתוך עשויה מתרכובת של קוורץ בדרך כלל עם סיבים ודומה בהרכבה לדיסקת החיתוך של משחזת זווית אך שונה ממנה בקוטר הדיסקה (לרוב 14 אינץ') ובעוביה.
חלקים עיקריים > מתג הפעלה

מתג ההפעלה ממוקם בדרך כלל על ידית האחיזה של הכלי באופן שמאפשר אחיזה מלאה של כף היד ולחיצה במקביל על מתג ההפעלה.
חלקים עיקריים > משטח העבודה ובורג הלחיצה

משטח העבודה נמצא בתחתיתו של המסור ועליו מניחים את החומר המיועד לחיתוך. משטח החיתוך חרוץ באמצעיתו כנגד מקום ירידת להב המסור.
רוחבו של משטח העבודה משתנה ממסור למסור בהתאם לרוחב החומר הנחתך. בחלק מהמסורים מסומנות שנתות על משטח החיתוך לציון מרחקים וזוויות המסייעים לביצוע העבודה.
בחזית משטח העבודה מותקן בורג עבה שבראשו משטח הידוק. תפקידו של הבורג הוא להצמיד את החומר המיועד לחיתוך לחלקו האחורי של משטח החיתוך (בדומה לפעולת מלחציים) וזאת כדי למנוע ממנו תזוזה בשעת החיתוך.
במרבית המסורים ניתן לצדד את הבורג הלחיצה בזווית של עד 45 מעלות - דבר המאפשר ביצוע חיתוכים אלכסוניים.
פציעות

פציעות ממסור שורף קורות בעת שאברי גוף נמצאים בסמוך לדיסקת החיתוך, בעיקר במקרה של אחיזה ידנית של חומר החיתוך במקום עיגון שלו בעזרת בורג הלחיצה.
פציעות נוספות עשויות לקרות בעקבות שבבים העפים מהחומר הנחתך ומהתפרקות של דיסקת החיתוך (דבר העשוי לקרות בעיקר בעקבות שימוש בדיסקות ישנות ושחוקות או בעת הפעלת לחץ רב מידי על המסור).
סוג נוסף של פציעה הקיים אך פחות שכיח הוא כוויות ממגע בידיים חשופות במתכת שזה עתה נחתכה עוד לפני שהספיקה להתקרר.
מפלגת הדנים

| --- | --- |
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 מנהיגים:  דניאל קרלסן
 תקופת הפעילות:  10 ביוני 2011 – 24 ביוני 2017 (6 שנים)
 אידאולוגיות:  נאו-נאציזם ימין רדיקלי
 נוצרה מתוך:  התנועה הנציונל-סוציאליסטית של דנמרק
 מטה:  ויבורג 
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין 
 ארגונים בינלאומיים:  הברית לשלום וחופש
 danskernesparti.dk
 
המפלגה הדנית (בדנית: Danskernes Parti) הייתה מפלגה שפעלה בדנמרק בין השנים 2011–2017. המפלגה סיווגה את עצמה כלאומית אתנית, אולם מומחים רבים סיווגו אותה כנאו-נאצית.
היסטוריה

המפלגה הוקמה ב-10 ביוני 2011 בידי קבוצת פורשים מהתנועה הנציונל-סוציאליסטית של דנמרק. מנהיג המפלגה הראשון היה דניאל קרלסן. המפלגה התמודדה על מקום במועצת עיריית ויבורג במהלך הבחירות של 2013, וזכתה ב-6,782 - לא מספיק בשביל מקום בעירייה. ב-2015 החלה המפלגה לאסוף חתימות כדי להתמודד בבחירות לפולקטינג, אולם הצליחה לאסוף רק מחצית מהמספר הדרוש. ב-24 ביוני 2017 הוציאה המפלגה הצהרה על פיה מכיוון שקרלסן עוזב את החיים הפוליטיים כדי להשקיע במשפחתו, ולפיכך המפלגה מפזרת את עצמה.
הערות שוליים

↑  Europeiskt miljonstöd till sammanslutning av fascister och nazister
↑  Nynazister inbjudna till danska ”Almedalen”
↑  Nazister och antimuslimska krafter samlas på Danmarks Almedalen
↑  Danskernes Parti nedlægger sig selv: Partiformanden har trukket sig
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 300120474   WorldCat (עם VIAF): 300120474 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דנמרק. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ממשלת פוטין הראשונה

| --- | --- |
 ולדימיר פוטין, 31 בדצמבר 1999
 ולדימיר פוטין, 31 בדצמבר 1999
 מידע כללי
 16 באוגוסט 1999 – 7 במאי 2000 (266 ימים)
 תחום שיפוט:  רוסיה 
 ראש ממשלה:  ולדימיר פוטין מיכאיל קסיאנוב
 סגן ראשון לראש הממשלה:  מיכאיל קסיאנוב ניקולאי אקסיוננקו ויקטור כריסטנקו
 מפלגה שולטת:  רוסיה ביתנו
 סיעות הקבינט:  אחדות   הבחירה הדמוקרטית
 מספר שרים:  16
 הקבינט הקודם:  ממשלת סטפאשין
 הקבינט הבא:  ממשלת קסיאנוב
 
ראש הממשלה ולדימיר פוטין עם סגנו ושר האוצר מיכאיל קסיאנוב, 15 בפברואר 2000
ולדימיר פוטין ומיכאיל קסיאנוב, 21 בפברואר 2001
ממשלת פוטין הראשונה היא ממשלת רוסיה האחרונה בתקופת נשיאותו של בוריס ילצין, שהתפטר ב-31 בדצמבר 1999. ולדימיר פוטין, ראש שירות הביטחון הפדרלי מונה לראשות ממשלת רוסיה ב-9 באוגוסט 1999 לאחר שמועמדותו הוגשה על ידי נשיא רוסיה בוריס ילצין לדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. הממשלה התפטרה ב-7 במאי 2000 לאחר שראש ממשלתה נבחר רשמית לנשיא והוא מינה את מיכאיל קסיאנוב למחליפו.
הרכב הממשלה אושר על ידי ילצין ב-16 באוגוסט 1999. בעת כהונת הממשלה הוועדה הממלכתית לתקשורת הפכה למשרד ממשלתי לענייני תקשורת ומידע.
לאחר שבין מרץ 1998 לאוגוסט 1999 החליף הנשיא בוריס ילצין ארבעה ראשי ממשלה, ב-9 באוגוסט 1999 הוא מינה את פוטין לאחד משלושת סגני ראש ממשלת רוסיה ובאותו היום פיטר את ראש הממשלה, סרגיי סטפשין ומינה את פוטין במקומו. הדומה אישרה את מינויו של פוטין ברוב של 233 קולות בעד כנגד 84 מתנגדים ו-17 נמנעים.
עם מינויו ציפו מעטים שפוטין, שהיה כמעט פקיד אלמוני ולא היה מוכר בציבור הרחב או בעולם, יצליח במקום בו נכשלו קודמיו ובחודשי כהונתו הראשונים כראש הממשלה הצליח פוטין ליצור רושם של אדם הדואג לחוק ולסדר במדינה שהפכה לחסרת חוק, כששעת המבחן שלו הגיעה מספר ימים לאחר מינויו כשמחבלים צ'צ'נים פלשו לדאגסטן במטרה להקים גם בה משטר אסלאמי ולהביא לפירודה מהפדרציה הרוסית, כשם שנפרדה צ'צ'ניה. פוטין הורה על הדיפת המורדים מדאגסטן בכוח רב ובכך נתן האות לפתיחת מלחמת צ'צ'ניה השנייה במטרה להחזיר את צ'צ'ניה לפדרציה הרוסית וחיסול המשטר האסלאמי הבדלני שהשתלט עליה. הן ברוסיה והן בעולם, עוצבה תדמיתו של פוטין כאיש חזק בתגובה זו למתקפה הצ'צ'נית כשממשלת פוטין הייתה לממשלה הרוסית היציבה הראשונה בתקופת ילצין, לראשונה מאז ממשלת צ'רנומירדין שכיהנה בשנים 1993–1996.
החל מינואר ועד מאי 2000 פוטין כיהן במקביל הן כראש ממשלת רוסיה והן כממלא מקום הנשיא עד לתום הבחירות, שבסיכומן זכה בבחירות ומינה את סגנו מיכאיל קסיאנוב לראש ממשלת רוסיה.
מינויי בכירים

ניקולאי פטרושב מונה למנהל שירות הביטחון הפדרלי