stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטפן סרקוטיץ' פון לובצ'ן

| --- | --- |

הגנרל סטפן סרקוטיץ' פון לובצ'ן (1915)
 לידה:  4 באוקטובר 1858 אוטוצ'אס, חבל קרואטיה, ממלכת סלאבוניה 
 פטירה:  16 באוקטובר 1939 (בגיל 81) וינה, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 מדינה:  אוסטריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הטרזיאנית 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי.
 תקופת הפעילות:  1879 – 1 בדצמבר 1918 (כ־39 שנים)
 דרגה:   פלדמרשל-לוטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-44   מפקד הדיוויזיה ה-42   מושל בוסניה והרצגובינה   מפקד פלגת ארמייה בחזית הבלקן
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 פור לה מריט   ברון
 
סטפן סרקוטיץ' פון לובצ'ן (בגרמנית: Stefan Sarkotić von Lovćen;‏4 באוקטובר 1858, אוטוצ'אס, ממלכת סלאבוניה – 16 באוקטובר 1939, וינה, גרמניה הנאצית) היה פלדמרשל-לוטננט אוסטרו-הונגרי, מושל בוסניה והרצגובינה ובהמשך כיהן כמפקד פלגת ארמייה במערכה לכיבוש מונטנגרו.
תחילת הקריירה

סרקוטיץ' היה בנו של קצין רגלים וב-1879 סיים את המכללה הצבאית על שם מריה תרזה והוצב בגדוד רגלים בהרצגובינה. בהמשך למד באקדמית המלחמה האוסטרו-הונגרית בווינה והוצב לשורת תפקידי מטה בעיקר בתחומי המודיעין. ב-1901 הועלה לדרגת קולונל ומונה לראש מטה הקורפוס ה-12 וב-6 בנובמבר 1907 הועלה לדרגת גנרל מיור ומונה למפקד חטיבה. ב-1910 מונה למפקד הדיוויזיה ה-44. ב-2 בנובמבר 1911 הועלה לדרגת פלדמרשל לוטננט, וב-10 באפריל 1912 מונה למושל חבל הונווד ולמפקד משמר הבית של ממלכת קרואטיה-סלאבוניה.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה סרקוטיץ' למפקד הדיוויזיה ה-42 שהייתה חלק מהקורפוס ה-13 בארמייה החמישית ולחם עימה במערכה על סרביה. אף על פי שהאוסטרו-הונגרים כשלו במתקפתם ונהדפו אל מחוץ לגבולות סרביה הדיוויזיה שלו תפקדה היטב במהלך הקרבות, ולאחריהם קודם לדרגת גנרל חיל הרגלים. ב-22 בדצמבר 1914 מונה לתפקיד מושל בוסניה והרצגובינה במקומו של אוסקר פוטיורק שהודח ובמסגרת זו פיקד על כח צבאי בהיקף של פלגת ארמייה. ב-אוקטובר – נובמבר 1915 הצליחו כוחותיו שהיו תחת פיקודו הכולל של אוגוסט פון מקנזן להביס את הצבא הסרבי שהתמודד כעת גם מול צבא הקיסרות הגרמנית וממלכת בולגריה.
ב-7 בינואר 1916 הוביל סרקוטיץ' את כוחותיו לתוך ממלכת מונטנגרו ותוך סיוע ארטילרי מספינות שהפליגו ממפרץ קוטור, הצליחו האוסטרו-הונגרים לכבוש את הרי לובצ'ן ועד לסוף ינואר השלימו את כיבוש כל הממלכה. בראשית 1917 זכה לתואר הברון פון לובצ'ן והועלה לדרגת גנרל אוברסט, על חלקו בקרבות שהובילו לכיבוש מונטנגרו. עם התמוטטות כוחות מעצמות המרכז בחזית המקדונית התקדמו כוחות מדינות ההסכמה במהירות לאלבניה ומשם למונטנגרו ובוסניה, תוך שאינם נתקלים בהתנגדות משמעותית. פון לובצ'ן נותר רשמית בתפקידו כמושל בוסניה והרצגובינה עד לכניעת האימפריה האוסטרו-הונגרית ופרש משירות צבאי ב-1 בדצמבר 1918. הוא התנגד להקמת ממלכת יוגוסלביה ועל רקע זה גלה ממולדתו והתיישב בווינה. פון לובצ'ן הלך לעולמו ב-1939 והוא בן 81 שנים.
ראו גם

האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

1 2  סטפן סרקוטיץ' פון לובצ'ן-ביוגרפיה, באתר austro-hungarian-army.co.uk (באנגלית).
↑  פלגת ארמייה היא יחידה צבאית הגדולה מקורפוס אך קטנה מארמייה. בדרך כלל מדובר ביחידה לא אורגנית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007340180505171  BnF: cb10535903c (data)  GND: 118845071  ISNI: 0000 0000 2942 473X  LCCN: n88195835  NKC: js20201067651  VIAF: 59881322   WorldCat (עם VIAF): 59881322
מקווינול

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 מסה מולרית:  124.052 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 מזהים
 קוד ATC:  D11AX06 
 מספר CAS:  150-76-5
 PubChem:  9015
 ChemSpider:  8665
 
מקווינול (באנגלית: Mequinol, MeHQ או 4-methoxyphenol), היא תרכובת אורגנית עם הנוסחה CH3OC6H4OH. זהו פנול עם קבוצת מתוקסי במיקום פארה (מיקום פארה בכימיה אורגנית הוא זה שבו יש שתי קבוצות פונקציונליות זהות הקשורות לטבעת של בנזן במיקום 1 ו-4. הקיצור "p" משמש, לדוגמה, p-Hydroquinone הוא 4,1-dihydroxybenzene). הוא מוצק חסר צבע, משמש בדרמטולוגיה ובכימיה אורגנית.
שימוש ברפואת עור

מקווינול הוא מרכיב פעיל נפוץ בתרופות מיקומיות (Topical medication) המשמשות לדפיגמנטציה של העור. כתרופה אקטואלית מקווינול מעורבב לעיתים קרובות עם טרטינואין (Tretinoin), רטינואיד מקומי. נוסחה נפוצה לתרופה זו היא תמיסה אתנול של 2% מקווינול ו-0.01% טרטינואין בנפח. רופאי עור בדרך כלל רושמים את התרופה לטיפול בכתמי גיל.
נעשה שימוש במינונים נמוכים יותר של מקווינול בשילוב עם לייזר עם Q-switch לדיפיגמנטציה של העור בחולים עם ויטיליגו אידיופטי מפושט.
כימיה אורגנית

בכימיה אורגנית 4-methoxyphenol משמש כמעכב פולימריזציה (למשל אקרילטים (Acrylate) או מונומרים של סטירן).
ניתן לייצר 4-Methoxyphenol מ-p-benzoquinone ומתנול באמצעות תגובה של רדיקלים חופשיים.
בטיחות

המכון הלאומי האמריקאי לבטיחות ובריאות בעבודה (NIOSH) קבע מגבלת חשיפה מומלצת (REL) של 5 מ"ג/ מ"מ (מטר מעוקב) במשך יום עבודה של 8 שעות.
ראו גם

מונובנזון (benzyloxyphenol)
Hydroquinone
Guaiacol
2-Hydroxy-5-methoxybenzaldehyde
הערות שוליים

1 2  Stiefel Laboratories, Inc. "Full Prescribing Information" (PDF). US Food and Drug Administration. נבדק ב-2 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Komen L, Zwertbroek L, Burger SJ, van der Veen JP, de Rie MA, Wolkerstorfer A (בדצמבר 2013). "Q-switched laser depigmentation in vitiligo, most effective in active disease". The British Journal of Dermatology. 169 (6): 1246–51. doi:10.1111/bjd.12571. PMID 23909405. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Gambarotti C, Melone L, Punta C, Shisodia SU (2013). "Selective Monoetherification of 1,4-Hydroquinone Promoted by NaNO2". Current Organic Chemistry. 17 (10): 1108–1113. doi:10.2174/1385272811317100011.
↑  "4-Methoxyphenol". NIOSH Pocket Guide to Chemical Hazards. CDC. נבדק ב-2015-11-20.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מינואית

| --- | --- |

לוח בכתב ליניארי א'
 מדינות:  יוון 
 אזורים:  כרתים
 דוברים:  נכחדה, בערך 2100–1450 לפנה"ס
 כתב:  כתב ליניארי א'
 משפחה:  לא מסווגת
 קוד שפה:  לינגוויסט ליסט: omn גלוטולוג: mino1236
 קוד ISO 639-3:  omn
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
מינואית היא שם מוסכם לשפה הנכחדת (אחת או יותר) ששימשה את התרבות המינואית העתיקה בכרתים, וכתובה בהירוגליפים של כרתים ומאוחר יותר בכתב ההברתי המכוּנה כתב קווי א'. כיוון שההירוגליפים של כרתים לא פוענחו כלל ושהכתב הקווי א' פוענח רק חלקית, השפה המינואית אינה ידועה וטרם מוינה בוודאות למשפחת שפות כלשהי. יתרה מכך, על פי העדויות הקיימות, אף לא ניתן להיות בטוחים שההירוגליפים והכתב ההברתי מתעדים את אותה שפה.
השפה האטיאוכרתית, המתועדת בכמה כתובות בכתב אלפביתי מכרתים 1,000 שנים מאוחר יותר, היא אולי צאצאית של מינואית, אבל גם היא טרם מוינה.
מסורת

מינואית מוכרת בעיקר מהכתובות בכתב ליניארי א', שהן קריאות למדי יחסית לכתב ליניארי ב'. ההירוגליפים של כרתים מתוארכים למחצית הראשונה של האלף השני לפנה"ס. הטקסטים בכתב ליניארי א' רובם על לוחות חרס, פרוסים בכל רחבי האי כרתים ביותר מ-40 אתרים.
מסורת > הטקסטים המצריים

מהשושלת ה-18 של מצרים קיימים ארבעה טקסטים המכילים שמות ואִמְרות בשפת קפטיו (גר'). כתמיד, כתיבת טקסטים שאינם מצריים באמצעות הירוגליפים מצריים, מאפשרת לשחזר את ההגייה של אותם שמות ואמרות.
פפירוס הקרוי Magic Papyrus Harris (בלטינית: Papyrus magicus Harris XII, 1–5); החל בשושלת ה-18: אִמרה בשפת קפטיו,
לוח כתיבה (B.M. 5647); תחילת השושלת ה-18: לוח כיתה עם שם בשפת קפטיו,
פפירוס לונדון הרפואי (B.M., 10059); תום השושלת ה-18: שתי אמרות נגד מחלה (#32–33),
רשימה אגאית (גרמ'): רשימת מקומות בכרתים.
על בסיס הטקסטים האלה ניתן לשחזר עבור מינואית מערכת פונטית הכוללת את העיצורים הבאים:
|  | דו-שפתיים | שיניים | מכתשיים | חיכיים | וילוניים | ענבליים | סדקיים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפיים | m |  | n |  |  |  |  |
| סותמים | p b | t d |  | ts | k | q |  |
| חוככים |  |  | s | ʃ |  |  | h |
| רוטטים |  |  | r |  |  |  |  |
| מקורבים |  |  |  | j | w |  |  |
מיון

מינואית היא שפה לא ממוינת, או אולי מקבץ של כמה שפות אשר במקרה כתובות באותו כתב ליניארי א'. מינואית הושוותה – אך לא בהצלחה רבה – למשפחות השפות ההודו-אירופאיות, השמיות והטירסניות, והוצע שתהיה חברה במשפחת השפות הטרום-הודו-אירופיות (אנ').
תחביר

ברנט דייוויס, בלשן וארכאולוג מאוניברסיטת מלבורן, הציע שסדר המילים הבסיסי של השפה הכתובה בכתב ליניארי א' עשוי להיות פועל-נושא-מושא (VSO), בהתבסס על המאפיינים של רצף רכיבים שחזר על עצמו בכתבי ליניארי א'.
ראו גם

כתב קווי א'
התרבות המינואית
הערות שוליים

↑  Evangelos Kyriakidis: Indications on the Nature of the Language of the Keftiw from Egyptian Sources. In: Ägypten und Levante / Egypt and the Levant Band 12 (2002), pp. 211–219.
↑  Stephanie Lynn Budin; John M. Weeks (2004). The Ancient Greeks: New Perspectives. ABC-CLIO. p. 26. ISBN 9781576078143. OCLC 249196051. אורכב מ-המקור ב-25 במאי 2019. נבדק ב-25 במאי 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Facchetti, Giulio M.; Negri, Mario (2003). Creta Minoica: Sulle tracce delle più antiche scritture d'Europa (באיטלקית). Firenze: L.S. Olschki. ISBN 978-88-222-5291-3.
↑  Yatsemirsky, Sergei A. (2011). Opyt sravnitel'nogo opisaniya minoyskogo, etrusskogo i rodstvennyh im yazykov [Tentative Comparative Description of Minoan, Etruscan and Related Languages] (ברוסית). Moscow: Yazyki slavyanskoy kul'tury. ISBN 978-5-9551-0479-9.
↑  Beekes, Robert S. P. (2014). Pre-Greek: Phonology, Morphology, Lexicon (באנגלית). Brill. ISBN 978-90-04-27944-5.
↑  Raymond A. Brown, Evidence for pre-Greek speech on Crete from Greek alphabetic sources. Adolf M. Hakkert, Amsterdam 1985, p. 289
↑  Chadwick, John (1967). The Decipherment of Linear B. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-39830-5.
↑  Brent Davis, 'Syntax in Linear A: The Word-Order of the ‘Libation Formula’ ' Kadmos 52(1), 2013, pp.35-52
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4170077-6
חומצת אמינו

| --- | --- |

 מספר CAS:  65072-01-7
 
חומצות אמיניות או חומצות אמינו (Amino acid) הן תרכובות אורגניות המהוות את יחידות המבנה הבסיסיות של חלבונים.
בביוכימיה, חומצת אמינו היא קבוצת מולקולות הכוללת קבוצה בסיסית אחת לפחות (אמין) וקבוצה חומצית אחת לפחות (קרבוקסיל). בכל אחד מהקשרים הכימיים הקושרים את האמין לקרבוקסיל נוצרת מולקולת מים אחת. קידוד לרצף חומצות אמינו, שיוצרות חלבונים, מצוי בחומר התורשתי.
בכל תא חי קיימים 20 סוגי חומצות אמינו המשותפים לכלל היצורים החיים. בבני אדם, 9 מחומצות האמינו נקראות חומצות אמינו חיוניות, משום שהגוף לא יכול לייצר אותן בעצמו, לפיכך הוא צריך לקבל אותן מהתזונה. מעבר לזאת, מוכרות חומצות אמינו נוספות הייחודיות לתאים חיים מסוימים ביצורים מסוימים (לדוגמה החומצה האמינית סלנוציסטאין), וכן קיימות חומצות אמינו שסונתזו בצורה מלאכותית. לבד מהיותן חומר בניין לחלבונים, הגוף משתמש בחלק מחומצות האמינו גם בתור מוליכים עצביים הנקראים מוליכים עצביים מונואמיניים, כגון גליצין.
חומצת אמינו מורכבת מהקבוצות הפונקציונליות קרבוקסיל (COOH) ואמין (NH2), ומקבוצה צדדית פחמימנית שמסומנת באות R. בביוכימיה, ב"חומצת אמינו" הכוונה לחומצה אלפא-אמינית (H2NCHRCOOH) שבה הקבוצה החופשית R מגיעה ממקור אורגני כלשהו. החלבונים הם שרשראות (פולימר) של חומצות אמינו.
מבנה כללי

חומצות אלפא-אמינית מורכבות משני חלקים, אחד קבוע ומשותף לכולן, ואחד משתנה ומבדיל בין החומצות האמיניות השונות. החלק הקבוע מורכב מאטום פחמן מרכזי הקרוי "פחמן-אלפא" Cα הקשור קוולנטית לקבוצת אמין, לקבוצת קרבוקסיל, לאטום מימן ולקבוצה הצדדית המשתנה.
הקבוצה הצדדית (או 'שרשרת הצד') של החומצה נקראת גם קבוצת ה-R (באנגלית: Residue ובעברית 'שייר'), היא הגורם המבדיל בין חומצות האמינו השונות. כאשר מסתדרות ונקשרות החומצות האמיניות בשרשרת והופכות לחלבון, הקבוצה הקרבוקסילית של חומצה אחת משחררת אטום חמצן אחד ונקשרת לקבוצה האמינית של חומצה סמוכה המשחררת שני אטומי מימן, וכך נוצרת בין החומצות האמיניות קבוצה אמידית הקושרת ביניהן. לקבוצות צדדיות שונות יש תכונות כימיות שונות ובשל תכונות אלה מיקומן וסידורן הספציפי של החומצות האמיניות בשרשרת החלבון קובע את מבנה ופעילות החלבון.
הנוסחה הכימית הכללית של חומצת אמינו היא H2NCHRCOOH, כאשר R אינו יסוד אלא מסמל את קבוצת הצד.
אבני הבניין של חלבונים

חומצות האמינו מקודדות על ידי הקוד הגנטי הקיים בתאים ויוצרות חלבון בתהליך התרגום.
כל החלבונים הקיימים בכל האורגניזמים, החל מחד-תאיים, כגון החיידקים הקדומים, ועד לרב-תאיים איקריוטיים, בנויים מאותן 20 אבני בניין. 20 שיירי צד הנבדלים ביניהם בגודל, בצורה, במטען חשמלי ובתכונות כימיות אחרות מעניקים לחומצות האמינו השונות את ייחודן (ראו טבלה). טווח הפונקציות והתפקידים של החלבונים השונים הוא רחב כתוצאה מהשונות במבנה ובתפקוד שבין חומצת אמינו אחת לאחרת.
חומצות האמינו נקשרות זו לזו בקשר המכונה קשר פפטידי וכך יוצרות רצף ראשוני ייחודי של חלבון שיקבע את תפקודו ואת מבנהו. שתי חומצות אמינו המחוברות בקשר פפטידי נקראות דיפפטיד; שלוש חומצות – טריפפטיד; 10 חומצות ומעלה – פוליפפטיד; פחות מ-50 חומצות – אוליגופפטיד; מעל ל-50 חומצות – חלבון.
סטריאוכימיה

ארבע הקבוצות השונות שבחומצה האמינית קשורות לאטום פחמן טטרהדרלי ומכאן שרוב חומצות האמינו הקיימות בטבע הן כיראליות, מלבד חומצת האמינו גליצין שאינה כיראלית. רוב חומצות האמינו יכולות להימצא בשתי צורות אופטיות הנקראות איזומרים L ו-D, אך רוב החומצות האמיניות מהן בנויים חלבונים ימצאו כאיזומר L. חומצות אמינו באיזומר D יימצאו במספר מצומצם של חלבונים המופקים על ידי אורגניזמים שוכני ים אקזוטיים, אך עם זאת יימצאו בשפע בדופן התא של פרוקריוטים (פפטידוגליקן).
האיזומרים L ו-D אינם מייצגים את הפעילות האופטית של החומצה האמינית עצמה, אלא מתייחסים לפעילות האופטית של האיזומר של גליצראלדהיד, תרכובת אורגנית בעלת סטריאוכימיה דומה לזו של חומצות אמינו.
עבור רוב חומצות האמינו, לאיזומר L קונפיגורציה מוחלטת S.
צוויטריון (zwitterion)

חומצות אמינו בתמיסה בעלת pH נייטרלי ימצאו בעיקר כיונים די-פולריים הנקראים גם צוויטריונים (מלשון zwei, היינו שתיים בגרמנית). בצורה הדי-פולרית הקבוצה האמינית תהיה בעלת מטען חשמלי חיובי (+NH3) והקבוצה הקרבוקסילית בעלת מטען חשמלי שלילי (-COO). מצבי היוניזציה משתנים עם תלות ב-pH התמיסה. בתמיסה חומצית (1=pH) רק הקבוצה האמינית תהיה טעונה והקרבוקסילית נייטרלית; כלומר שתי הקבוצות עברו פרוטונציה (קיבלו אטום מימן מהתמיסה). עם עליה ב-pH ל-pH=2, ריכוז הפרוטונים בתמיסה יורד, הקבוצה הקרבוקסילית תהיה הראשונה למסור את הפרוטון לתמיסה (דה-פרוטונציה). המצב הדי-פולרי ישלוט ב-pH הנע בין 2 ל-9 ואז הקבוצה האמינית תמסור את הפרוטון כך שכעת הקבוצה הקרבוקסילית טעונה והאמינית נייטרלית.
חשיבות תזונתית

בגוף האדם יש עשרים ושלוש חומצות אמינו סטנדרטיות המשמשות לבניית החלבונים, הניתנות לצריכה מהמזון.
את חלקן מסוגל הגוף לסנתז בעצמו, בעיקר בתאי הכבד. חומצות אלו אין האדם חייב לקבל מהמזון ולכן הן נקראות חומצות אמינו בלתי-חיוניות. בכל רקמות הגוף, ובעיקר בכבד, נעשה גם תהליך המכונה דיאמינציה (deamination), כאשר חומצות אמינו הופכות לחומרים כימיים אחרים וביניהם גם לשומן.
תשע חומצות אמיניות נקראות חומצות אמינו חיוניות משום שאין ביכולתו של גוף האדם לסנתז אותן מתרכובות אחרות ברמה הרצויה ולפיכך עליו לקבל אותן באמצעות צריכת מזון, בעיקר בדרך של פירוק חלבונים. חומצות האמינו החיוניות המתקבלות בתזונה הן: לאוצין, תראונין, פנילאלנין, ליזין, איזולאוצין, טריפטופן, ולין, מתיונין והיסטידין.
ארבע חומצות האמינו ארגינין, ציסטאין, טירוזין, וטאורין הן חומצות אמינו חצי חיוניות בעיקר בילדים (אף על פי שכימית, טאורין איננה משתייכת לקבוצת חומצת האמינו), משום שהמסלולים המטבוליים המובילים לסינתוזן אינם מפותחים באופן מלא. גם חומצות אלו מתקבלות על ידי פירוק חלבונים.
בנוסף, יכול גוף האדם לקבל גם את החומצות אלנין, אספרגין, גלוטמין, גליצין, חומצה אספרטית, חומצה גלוטמית, פרולין, סרין וציסטאין בדרך של פירוק חלבונים.
כמות צריכת חומצות האמינו הדרושה תלויה גם בגילו ובמצבו הבריאותי של הפרט, ולכן קשה לקבוע באופן מוצהר את דרישות הגוף לחומצות אמינו מסוימות.
מזון המכיל "חלבון מלא" הוא כזה בו מצויות כל חומצות האמינו הנדרשות לגוף ממקור חיצוני – חומצות האמינו החיוניות. חלבון מלא מצוי בעיקר במזון מן החי, אף על פי שיש גם מקורות צמחיים.
חומצות אמינו מסועפות (לאוצין, איזולאוצין וולין, אשר להן שיירים אליפטיים בעלי מבנה מסועף) ונגזרותיהן משמשות כתוספי תזונה אצל ספורטאים, בעיקר משום שבניגוד לחומצות האמינו האחרות, הן אינן מתפרקות בכבד, אלא מגיעות דרך מחזור הדם ישירות לשרירים.
ישנן עוד שתי חומצות אמינו: סלנוציסטאין ופירוליזין אשר הגוף מייצר ובונה מהם חלבונים.
מיון וסיווג

ישנם מספר צירופים אפשריים:
אמין אחד וקרבוקסיל אחד
אמין אחד ושני קרבוקסילים או יותר
קרבוקסיל אחד ושני אמינים או יותר
מכאן נגזרת תגובה נייטרלית, תגובה חומצית או תגובה בסיסית בסביבה בעלת דרגת חומציות נייטרלית.
ניתן לאפיין את חומצות האמינו לפי תכונות השייר הצדדי: ארומטי או אליפטי, בסיסי או חומצי, הידרופילי או הידרופובי, קוטבי (פולרי) או לא-קוטבי (א-פולרי), ועוד.
לאחרונה, הוצע לכמת את מידת ההידרופוביות או ההידרופיליות של חומצות האמינו בהתאם למדד ההידרופתיות (hydropathy index), המבוססת על שינויי אנרגיה חופשית במעבר מסביבה מימית לממס אורגני.
סימון

חומצות אמינו מיוצגות על ידי שלוש האותיות הלטיניות הראשונות של שמן (לרוב) או באות לטינית גדולה אחת, כפי שמצוין בטבלה הבאה.
חומצות אמינו סטנדרטיות ותכונותיהן

להלן רשימה של 20 חומצות האמינו החלבוניות :
| שם בעברית | שם באנגלית | 3 אותיות | אות אחת | קוטביות הקבוצה הצדדית | חומציות/בסיסיות הקבוצה הצדדית | מדד הידרופתיות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלאנין | Alanine | Ala | A | לא קוטבית | נייטרלית | 1.8 |
| ארגינין | Arginine | Arg | R | קוטבית | בסיסית | 4.5- |
| אספרגין | Asparagine | Asn | N | קוטבית | נייטרלית | 3.5- |
| חומצה אספרטית/אספרטט | Aspartic acid | Asp | D | קוטבית | חומצית | 3.5- |
| Cysteine ציסטאין | Cysteine | Cys | C | קוטבית במידה מועטה | נייטרלית | 2.5 |
| חומצה גלוטמית/גלוטמט | Glutamic acid | Glu | E | קוטבית | חומצית | 3.5- |
| גלוטמין | Glutamine | Gln | Q | קוטבית | נייטרלית | 3.5- |
| גליצין | Glycine | Gly | G | לא קוטבית | נייטרלית | 0.4- |
| היסטידין | Histidine | His | H | קוטבית | בסיסית | 3.2- |
| איזולאוצין | Isoleucine | Ile | I | לא קוטבית | נייטרלית | 4.5 |
| לאוצין | Leucine | Leu | L | לא קוטבית | נייטרלית | 3.8 |
| ליזין | Lysine | Lys | K | קוטבית | בסיסית | 3.9- |
| מתיונין | Methionine | Met | M | לא קוטבית | נייטרלית | 1.9 |
| פנילאלנין | Phenylalanine | Phe | F | לא קוטבית | נייטרלית | 2.8 |
| פרולין | Proline | Pro | P | לא קוטבית | נייטרלית | 1.6- |
| סרין | Serine | Ser | S | קוטבית | נייטרלית | 0.8- |
| תראונין | Threonine | Thr | T | קוטבית | נייטרלית | 0.7- |
| טריפטופן | Tryptophan | Trp | W | קוטבית במידה מועטה | נייטרלית | 0.9- |
| תירוזין | Tyrosine | Tyr | Y | קוטבית | נייטרלית | 1.3- |
| ואלין | Valine | Val | V | לא קוטבית | נייטרלית | 4.2 |
בנוסף לתכונות המוזכרות מעלה, יש עוד תכונות הנמדדות ב-Ph נייטרלי, למשל מטען חשמלי שלילי או חיובי קבוע, קבוצות הידרופוביות, יכולת יצירת גשרי גופרית, חומצה פירוגלוטמית ועוד (ראו בטבלה בראשית הערך). תכונות אלו נקבעות על פי קבוצת הצד המשתנה מחומצה לחומצה.
קידוד החומצות האמיניות בחומר התורשתי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו קודון
חומצות אמינו לא סטנדרטיות

ישנם שני סוגים של חומצות אמינו לא סטנדרטיות המשולבות בחלבונים של יצורים חיים. הסוג הראשון הוא חומצות אמיניות המיוצרות בתאים מסוימים באותו אופן בו מיוצרות בהם החומצות הסטנדרטיות וכמותן משתלבות בייצור החלבונים. שתי החומצות האמיניות הנפוצות ביותר בין הבלתי סטנדרטיות מסוג זה הן סלניום-ציסטאין וסלניום-מתיונין. שתי חומצות אלו דומות לחומצות ציסטאין ומתיונין אלא שאת אטום הגופרית שבהן מחליף אטום סלניום.
הסוג השני של חומצות אמיניות בלתי שגרתיות הן כאלה שמיוצרות מחומצות אמיניות סטנדרטיות אחרי שאלה שולבו כבר בחלבון. כלומר, קודם מיוצר חלבון שמכיל רק חומצות אמינו רגילות ובשלב השני ישנה ראקציה שמשנה את אחד משיירי הצד של אחת החומצות האמיניות המשולבות כבר בחלבון. דוגמה לחומצה אמינית מסוג זה היא פירוליזין.
בפפטידים סינתטיים – פפטידים שיוצרו במעבדה או במפעל – עשויות להיות חומצות אמיניות לא סטנדרטיות נוספות. חומצות אמיניות אלה עוצבו בידי האדם ויוצרו באופן מלאכותי. לחלקן יש תפקיד חיוני בתעשייה הכימית, כמו הריאגנטים EDTA ו-Nitriloacetic acid. פפטידים סינתטיים עשויים לשמש גם כתרופות.
ישנן גם חומצות אמינו לא שגרתיות ביצורים שונים שאינן משולבות בחלבונים. דוגמה לחומצה אמינית כזו היא פאבא (באנגלית: para-aminobenzoic acid או PABA). הפאבא מצויה באי קולי. גם GABA היא חומצה אמינית לא-חלבונית הקיימת בכל ממלכות החי.
הערות שוליים

↑  8 מאכלים מהצומח שמכילים חלבון מלא, באתר וואלה, 5 בפברואר 2020
↑  Kyte J & RF Doolittle (1982). "A simple method for displaying the hydropathic character of a protein". J. Mol. Biol. (157): 105–132. PMID 7108955.
| קבוצות פונקציונליות |
| --- | --- | --- |
| פחמימנים | אלקיל (מתיל, אתיל, פרופיל, בוטיל, פנתיל) • אלקן (ויניל, אליל) • אלקין • קרבן • בנזיל • הלואלקאן • אלן • קומולן • פניל |  |
| תרכובות חמצן | הידרוקסיל (כוהל) • קרבוניל • קטון • אלדהיד • אציל • קרבונט • חומצה קרבוקסילית • אנהידריד • אסטר • הידרופראוקסיד • פראוקסיד • אתר • המיאצטל • המיקטאל • אצטל • קטאל• חומצה דיקרבוקסילית • אצטיל • אצטוקסי • אקרילואיל • אלקוקסי (מתוקסי) • בנזויל • דיאוקסירן • אפוקסיד • אורתו-אסטר • ינון |  |
| תרכובות חנקן | אמין • אמיד • קרבאמאט • אימין • אימיד • אזיד • אזו • ציאנט • איזוציאנט • ציאניד • ניטריל • איזוניטריל • הידרזון • ניטראט • ניטריט • ניטרו • ניטרוסו • אוקסים • פירידין • הידרזון • איזוניטריל  • ניטרן |  |
| תרכובות זרחן | פוספין • חומצה פוספונית • פוספאט • פוספודיאסטר |  |
| תרכובות גופרית | תיול • תיואתר • דיסולפיד • סולפוקסיד • סולפון • חומצה סולפינית • חומצה סולפונית • תיוציאנט • איזותיוציאנט • תיוקטון • תיאל • תיואסטר • סולפונאמיד • פרסולפיד • תיוניל |  |
| תרכובות ביוכימיות | חומצת שומן (ח.קרבוקסילית) • חלבון (פולי-אמיד) • פחמימה (קטון או אלדהיד) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293901505171  BnF: cb11944322s (data)  GND: 4142205-3  LCCN: sh85004486  NDL: 00560236  NKC: ph117172 
המבנה הכללי של חומצה אלפא אמינית: פחמן אלפא מרכזי אליו קשורות הקבוצה האמינית משמאל, הקרבוקסילית מימין, אטום מימן וקבוצה צדדית
חומצה אמינית במצב הצוויטריוני ובמצב רגיל
המבנים הכימיים של 20 חומצות האמינו הסטנדרטיות
נוסחת הפאבא - חומצות אמינו לא שיגרתיות המצויה באי-קולי ואינה משולבות בחלבונים
לימבורגר

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה מחלב פרה 
 מוצא:  בלגיה 
 מרכיבים עיקריים:  חלב 
 
לימבורגר (השם בדרום הולנד Rommedoe, ובבלגיה גבינת הרווה (Herve) ) היא גבינה שמקורה באזור הרווה של דוכסות לימבורג ההיסטורית, שבירתה הייתה בלימבורג-סור-וסדרה, כיום במחוז הבלגי דובר הצרפתית של ליאז'. הגבינה ידועה במיוחד בריחה העז הנגרם על ידי החיידק Brevibacterium linens(אנ'). (גבינת פאלפוסטה ההונגרית ונאסל הרומנית מיוצרות על ידי אותו חיידק).
הגבינה מיוצרת החל מהמאה ה-15.
היסטוריה ומקורות גאוגרפיים

השם Herve הפך לשם מוגן באיחוד האירופי, בעוד השם Limburger משמש לגבינה סגנון כאשר היא מיוצרת באזורים אחרים. גבינת הרווה, או "Fromage de Herve", עדיין מיוצרת בשטחה של הדוכסות הישנה של לימבורג, בבלגיה, שם היא מיוצרת מאז המאה ה-15.  הרווה ממוקמת ליד ליאז', והגבולות המפרידים בין בלגיה להולנד וגרמניה - אזור הררי בין נהרות וויזר (אנ') ומז. הדוכסות התקיימה עד המהפכה הצרפתית כחלק מהאימפריה הרומית הקדושה, וסגנון הגבינה הפך לפופולרי גם באזורים אחרים.
בארצות הברית, הגבינה יוצרה לראשונה על ידי מפעל הגבינות FX Baumert באנטוורפן, ניו יורק, בשנת 1854. מאוחר יותר, בשנת 1867, יוצרה הגבינה במרתפו של רודולף בנקרטס מחלב עיזים מפוסטר. מספר שנים לאחר מכן, הורחב הייצור ל-25 מפעלים. בימינו, The Chalet Cheese Cooperative במונרו, ויסקונסין היא החברה האמריקאית היחידה המייצרת גבינה זו. הגבינה מיוצרת גם בקנדה, שם היא מהווה סמן תרבותי גרמני-קנדי, על ידי חברת Oak Grove Cheese בניו המבורג, אונטריו .
ייצור

הרווה היא גבינה רכה שטופה בלגית העשויה מחלב פרה גולמי. תהליך ההתיישנות מתרחש במרתפי הבשלה באזור הכפרי של הרווה, חלקם חצובים בסלע הגיר באזור.
לעיתים מתובלת הגבינה בעשבי תיבול. פנים הגבינה צהוב חיוור וציפויה, שצבעו חום-אדמדם מבריק, נוצר על ידי החיידקים שגדלים במהלך ההזדקנות של 3 חודשים. צורתה בדרך כלל כשל לבנה. טעם הגבינה וריחה מעמיקים במהלך תקופת ההבשלה. בתחילת ההבשלה, טעם הפנים מתוק, ועם התיישנותה הוא הופך חריף.
תיאור

בחודש הראשון של תהליך ההבשלה הגבינה מוצקה ומתפוררת יותר, בדומה למרקם של גבינת פטה. לאחר כשישה שבועות הגבינה הופכת רכה יותר בשוליה, אך עדיין יציבה מבפנים וניתן לתאר אותה כמלוחה וגירתית. לאחר חודשיים, הגבינה בעיקר קרמית וחלקה הרבה יותר. לאחר שלושה חודשים, הגבינה מפיקה את הריח האופייני עקב פעילות החיידק המשמש לתסיסה של גבינת לימבורגר וגבינות רבות אחרות, Brevibacterium linens . חיידק זה מצוי גם על עור האדם, והוא אחד הגורמים לריח הגוף ובמיוחד לריח הרגליים.
שימושים

הגבינה נחשבת לאחת הגבינות הפופולריות ביותר בבלגיה.
אחת הדרכים המקובלות להגשת לימבורגר היא כריך הלימבורגר. לאחר שלושה חודשים, כשהגבינה הבשילה, היא הופכת ניתנת למריחה. הגבינה נמרחת לרוב בשכבה עבה (יותר מ-0.5 ס"מ או 0.2 אינץ') על לחם שיפון 100%, עם פרוסה גדולה ועבה של בצל, והוא מוגש בדרך כלל עם קפה שחור חזק או בירה לאגר.
הכריך במתכונת זו נותר פופולרי מאוד בקרב צאצאיהם של מהגרים שווייצרים וגרמנים במערב התיכון של ארצות הברית, במקומות כמו ויסקונסין ואוהיו. בתחילת המאה ה-20, כריכי לימבורגר היוו ארוחת צהריים פופולרית לעובדים בשל מחירם הסביר וערכם התזונתי, כשהם מלווים לעיתים קרובות בכוס בירה.
עם זאת, הכריך פופולרי באופן ניכר בקרב ילידי 1960 ואילך, בעיקר בגלל הריח החזק וזמינותה הנמוכה של הגבינה במרכולים שאינם ייעודיים לגבינות.[דרוש מקור]
בוויסקונסין אפשר למצוא את כריך הלימבורגר בתפריטים בחלק מן המסעדות, בליווי חרדל חום. קיימות מספר וריאציות, ביניהן תוספת נקניק, חסה, עגבנייה, אגוזי מלך קלויים או על בסיס לחם לבן או צרפתי. לרוב מוסרת קליפת הגבינה על מנת להפחית את עצמת ריח הגבינה.