stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוויזיית הנחתים הראשונה
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נכנסה הדיוויזיה לשירות פעיל, והחלה באימון נחתים חדשים. לאחר המתקפה על פרל הארבור וכניסת ארצות הברית למלחמה, נשלחה הדיוויזיה הראשונה לדרום האוקיינוס השקט, מתוך כוונה להמשיך לאיי שלמה באוגוסט 1942. בחודשים שלפני כן, הגיעו יחידות הדיוויזיה לזירת דרום האוקיינוס השקט, אך הן היו מפוזרות בנקודות שונות. הרגימנטים הראשון והחמישי שהו בוולינגטון שבניו זילנד, הרגימנט השביעי חנה בסמואה, וחלק מהיחידות הנותרות חנו בפרל הארבור. לאחר תקופת אימונים קצרה בניו זילנד התאחדו יחידות הדיוויזיה על אוניות תובלה מול פיג'י ב-26 ביולי, ואליהן הצטרף גדוד הצנחנים הראשון של הנחתים, והפליגו יחד לגוודלקנל שבאיי שלמה.
בבוקר ה-7 באוגוסט 1942 נחתו 16,000 נחתים מהדיוויזיה הראשונה, בפיקודו של מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט, בגוודלקנל ובאי טולאגי הסמוך לו, וכך נפתח קרב גוודלקנל, שנמשך שישה חודשים. הדיוויזיה הראשונה לחמה בקרב מתחילתו ועד ה-9 בדצמבר 1942, עת מסר ונדגריפט את הפיקוד על הכוחות בגוודלקנל לידי מייג'ור גנרל אלכסנדר פאץ' ודיוויזיית אמריקל שלו, והדיוויזיה הראשונה החלה להתפנות מהאי. הקרב עלה בחייהם של 650 נחתים ו-1,278 פצועים מנחתי הדיוויזיה, ורבים נוספים לקו במלריה, בקדחת דנגי ובמחלות טרופיות נוספות.
מגוודלקנל הפליגה הדיוויזיה הראשונה למלבורן שבאוסטרליה למנוחה ושיקום, ובעת שהותם במקום אימצו הנחתים את השיר וולסינג מתילדה כהמנון הרשמי של הדיוויזיה.
לאחר השיקום נשלחה הדיוויזיה להשתתף במערכה בבריטניה החדשה, ונחתיה השתתפו בקרב כף גלוסטר שהחל ב-26 בדצמבר 1943. הלוחמה בבריטניה החדשה הייתה קשה, ועד פברואר 1944 נהרגו 310 נחתים ו-1,083 אחרים נפצעו. לאחר מכן נשלחה הדיוויזיה למנוחה באי פבובו שבמרכז איי שלמה.
לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב פלליו, שגבה מחיר דמים גבוה במיוחד. הנחתים נחתו באי הקטן בפלאו ב-15 בספטמבר 1944 כחלק מהגיס האמפיבי השלישי, ומפקד הדיוויזיה, מייג'ור גנרל ויליאם רופרטוס חזה שהקרב יימשך ארבעה ימים בלבד. למעשה, הקרב נמשך עשרה שבועות וארבעה ימים ונחתים רבים נהרגו במהלכו. הדיוויזיה הראשונה עזבה את האי אחרי חודש, וזאת לאחר שספגה 1,252 הרוגים ו-5,274 פצועים מידי הדיוויזיה ה-14 היפנית, במה שהיה אחד הקרבות הקשים ביותר במלחמת העולם השנייה.
הקרב הבא בו השתתפה דיוויזיית הנחתים הראשונה היה קרב אוקינאווה. אוקינאווה נחשבת לאדמת יפן והייתה עתידה לשמש מעגן גדול ואתר היערכות לקראת מבצע הפלישה ליפן. הדיוויזיה נחתה באי ב-1 באפריל 1945, לצד דיוויזיות של צבא ארצות הברית. לאחר מספר ימים של סיורים שקטים בצפון האי, נשלחה הדיוויזיה דרומה, לאזור בו התנהלו קרבות קשים מול הארמייה ה-32 היפנית. בקרב זה נהרגו 1,655 מנחתי הדיוויזיה.
לאחר כניעת יפן נשלחה הדיוויזיה לצפון סין כדי לפקח על תהליך השבת 650,000 חיילים ואזרחים יפנים למולדתם. הדיוויזיה ישבה במחוז חביי, ובערים טיינג'ין ובייג'ינג, בזמן שמלחמת האזרחים הסינית מתחוללת סביבה. חלק מתפקידי הדיוויזיה היה שמירה על מסילות רכבת, על גשרים ומפעלים חיוניים, ובמסגרת תפקידם זה לעיתים החליפו אש עם יחידות צבא השחרור העממי, שניסו לתקוף מתקנים אלה. לאחר שהתברר לארצות הברית שהקומוניסטים עומדים לנצח במלחמה, החלה הדיוויזיה הראשונה להתפנות מהמדינה, והיחידות האחרונות שלה שבו לארצות הברית ב-1947.
היסטוריה > מלחמת קוריאה

עם סיום מלחמת העולם השנייה והחזרה לארצות הברית, הצטמצמה מצבת כוחה של הדיוויזיה, עד שבשנת 1950 היא הכילה כוחות בכמות של רגימנט אחד. עם פרוץ מלחמת קוריאה שבה הדיוויזיה לפעילות מבצעית, והשתתפה בהתקפה האמפיבית על אינצ'ון ב-15 בספטמבר 1950. למרות תנאי מזג אוויר קשים ויעדים מסובכים, הצליחו נחתי הדיוויזיה לשחרר את העיר סיאול לאחר לחימה קשה.
ב-27 בנובמבר כיתרו את הדיוויזיה הראשונה עשר דיוויזיות סיניות בסמוך למאגר המים בצ'וסין. הנחתים פרצו את דרכם מהכיתור, תוך שהם סופגים 900 הרוגים, אך הארמייה התשיעית הסינית חדלה מהתקיים, לאחר שאיבדה 37,500 חיילים בקרב על האגם הקפוא.
לקראת אמצע שנת 1952 החל תהליך בו תפסו חיילי צבא קוריאה הדרומית את מקומם של כוח המשלוח של האו"ם לאורך קו העימות, ונחתי הדיוויזיה הראשונה הגנו על גזרה במערב קו הגבול. בשנה שלאחר מכן התאפיין העימות בקרבות גבול מבודדים, עד שהצבא הסיני ערך מתקפה גדולה על הדרום במרץ 1953. הלחימה הקשה הסתיימה בחתימה על הסכם הפסקת אש ב-27 ביולי 1953.
היסטוריה > מלחמת וייטנאם

ב-1965 השתתף הרגימנט השביעי של הדיוויזיה במבצעים הקרקעיים הראשונים של כוחות אמריקנים בדרום וייטנאם, ובמרץ 1966 הקימה הדיוויזיה את מפקדתה החדשה בעיר הנמל צ'ו לאי שבמרכז וייטנאם. עד יוני הגיעו כל חלקי הדיוויזיה למדינה, ומיד החלו לפעול כנגד הוייטקונג. במהלך מתקפת טט בינואר 1968 נלחמה הדיוויזיה בווייטקונג ובצבא צפון וייטנאם, והצליחה להדוף את התקפותיהם באזור הפעילות שלה. על תפקודה במהלך המתקפה קיבלה הדיוויזיה את אות היחידה הנשיאותי. לאחר שש שנים של לחימה בווייטנאם, שבה הדיוויזיה הראשונה למחנה פנדלטון ב-1971.
היסטוריה > מלחמת המפרץ

ב-1990 נשלחה הדיוויזיה הראשונה למזרח התיכון כגרעין הכוח ההתקפי ששלחה ארצות הברית בתגובה לפלישת עיראק לכווית. במהלך מלחמת המפרץ פעלה הדיוויזיה כחלק מכוח המשלוח הראשון של חיל הנחתים, שהכן על ערב הסעודית מפני פלישה עיראקית. ב-1991 תקפה הדיוויזיה הראשונה ביחד עם שאר כוחות הקואליציה את צבא עיראק, ושחררו את כווית.
היסטוריה > פעולות הומניטריות

לאחר מלחמת המפרץ נשלחה הדיוויזיה לסייע לפעולות ההומניטריות בבנגלדש, שנפגעה מציקלון, ובפיליפינים, לאחר התפרצות הר געש. בדצמבר 1992 השתתפו נחתי הדיוויזיה בסיוע ההומניטרי של האו"ם לאזורי הבצורת בסומליה, ובשמירה על הסדר במדינה, עד אפריל 1993.
היסטוריה > מלחמת עיראק

דיוויזיית הנחתים הראשונה הייתה אחד משני הכוחות העיקריים ששלחה ארצות הברית לפלישה לעיראק ב-2003. הדיוויזיה נחתה בדרום המדינה, ועשתה דרכה צפונה, דרך בגדאד ותיכרית, ולאחר 17 ימים חצתה 808 קילומטרים. לאחר הפלישה החלו נחתי הדיוויזיה במשימות סיור באזור בגדאד ותיכרית עד אוקטובר 2003, וכחלק מכוח המשלוח הראשון קיבלו את אות היחידה הנשיאותי. הדיוויזיה שבה לעיראק בפברואר 2004, ונשלחה למחוז אל-אנבר שבמערב המדינה. לאחר שנה באזור, החליפה אותה דיוויזיית הנחתים השנייה, והראשונה שבה לארצות הברית. ב-2006 שבה הדיוויזיה הראשונה לסבב נוסף בעיראק, ולאחר שנה שבה למחנה פנדלטון שבארצות הברית.
היסטוריה > מלחמת אפגניסטן

החל מ-2008 הוצבו יחידות של הדיוויזיה הראשונה באפגניסטן כחלק ממלחמת אפגניסטן. ב-2010 נשלחה הדיוויזיה למחוז הלמנד, וב-2011 שבה הדיוויזיה לארצות הברית.
סמל היחידה

לוטננט קולונל מריל טווינינג, קצין המבצעים של הדיוויזיה, עיצב את סמל היחידה של הדיוויזיה הראשונה, בעת שהותה באוסטרליה בפברואר 1943, וצורת היהלום הכחול והצלב הדרומי נלקחו מדגל ויקטוריה. הספרה "1" האדומה מייצגת את מספר הדיוויזיה, ובתוכה כתובה המילה "Guadalcanal" לזכר הקרב הראשון בו השתתפה הדיוויזיה במלחמת העולם השנייה.
גדוד ההנדסה הראשון

הוא גדוד הנדסה קרבית הכפוף לדיוויזיה. הגדוד ממקומם בבסיס הנחתים בפנדלטון ומורכב מכ-800 חיילים.
גדוד ההנדסה הראשון > היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הגדוד הוקם בשנת 1941 בבסיס ימי במפרץ גואנטנמו, קובה; יעודו היה לסייע לכוחות הנחתים בזמן פלישות אמפיביות. הגיל הממוצע של החיילים היה 18 והם כינו את עצמם "משתמטים" משום שכולם היו מתנדבים. באפריל 1941 הם הועברו למתקן הצבאי של חיל הנחתים בקרוליינה הדרומית, לאחר זמן קצר הועברו שוב בספטמבר 1941 לשדה התעופה של חיל הנחתים בקרוליינה הצפונית.
ביוני 1942 הם נסעו ברכבת במשך חמישה ימים לסן פרנסיסקו, קליפורניה ומשם יצאו לוולינגטון, ניו זילנד. ההפלגה לניו זילנד הייתה על סיפונה של 'MS Kungsholm', אוניית נוסעים מפוארת תוצרת שוודיה אשר יצאה מבסיס חיל הים באוקלנד.
הגדוד השתתף בלחימה במהלך קרב גוודלקנל, הקרב על בריטניה החדשה, הקרב על פלליו, והקרב על אוקינאווה. לאחר המלחמה הם נשלחו לטייג'ין, סין בספטמבר 1945 ככוח שלום; וחזרו לארצות הברית ביוני 1947 לבסיס פנדלטון, קליפורניה.
גדוד ההנדסה הראשון > היסטוריה > מלחמת קוריאה

באוגוסט 1950 הגיע הגדוד לעיר קובה ביפן והצטרף לחטיבת הנחתים הזמנית הראשונה (חטיבת נחתים אשר התקיימה בין השנים 1912 - 1950 והוקמה בכל פעם לתקופת זמן מוגבלת). בספטמבר 1950 נשלח לאינצ'ון, קוריאה והצטרף לדיוויזיית הנחתים הראשונה.
במהלך המלחמה השתתף הגדוד בקרבות בחזית המרכזית-מזרחית, בחזית המערבית ובמספר קרבות מפורסמים. 
בעקבות הסכם שביתת הנשק הקוריאני, הפך הגדוד לכוח שומר באזור המפורז בין המדינות החדשות - קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית.
גדוד ההנדסה הראשון > היסטוריה > מלחמת וייטנאם

ב-1 במאי 1963 ייועד הגדוד מחדש כגדוד ההנדסה הראשון ויצא מנמל סן דייגו למחנה חנסן שביפן; משם יצאו אל קוי-נון ונחתו בווייטנאם ב־6-7 יוני 1965. במהלך מלחמת וייטנאם, סייע הגדוד לחטיבת הנחתים הראשונה, חטיבת הנחתים השנייה וחטיבת הנחתים השלישית. 
באוגוסט 1965 זכה סמל רוברט א. אומלי בעיטור הכבוד הראשונה במלחמת וייטנאם.
גדוד ההנדסה הראשון > היסטוריה > שנות ה-80 וה-90

הגדוד השתתף במלחמת המפרץ מאוגוסט 1990 עד מרץ 1991. לאחר מכן לקח חלק במלחמת האזרחים בסומליה כחלק מכוחות האו"ם באזור מדצמבר 1992 עד פברואר 1993. כמו כן, השתתפו הכוחות במאמצים לכיבוי שרפות במערב ארצות הברית במהלך החודשים אוגוסט וספטמבר, בשנת 1994.
גדוד ההנדסה הראשון > היסטוריה > המלחמה הבינלאומית בטרור

הגדוד השתתף במלחמת עיראק ממרץ 2003 עד אשר הכריזה ארצות הברית רשמית על סיום מעורבתה במדינה, בשנת 2011. מפקדת הגדוד ושלוש פלוגות הנדסה נפרסו באפגניסטן בשנת 2009 כחלק ממתקפת הנגד של נאט"ו במחוז הלמנד, וחזרו שוב בשנים 2011 ו-2013.
ראו גם

חיל הנחתים של ארצות הברית
קרב גוודלקנל
הפסיפיק - מיני סדרה העוסקת בנחתי הדיוויזיה
לקריאה נוספת

Frank, Richard. Guadalcanal: The Definitive Account of the Landmark Battle. Random House, 1990. ISBN 0-394-58875-4.
Leckie, Robert. Helmet for My Pillow: From Parris Island to the Pacific. Random House Publishing Group, 2010. ISBN 9780553907483.
Rottman, Gordon L. US Marine Corps Pacific Theater of Operations 1941–43, Osprey Publishing, 2004. ISBN 9781472801562.
Simmons, Edwin H. The United States Marines: A History. Naval Institute Press, 2003. ISBN 1-59114-790-5.
Sledge, Eugene. With the Old Breed, at Peleliu and Okinawa. Oxford University Press, 1981. ISBN 9780195067149.
הערות שוליים

↑  Sledge, עמ' 155.
↑  גל פרל, "אנחנו הורגים את הממזרים האלה במשך חודש. אל תדאגו, הם יהיו כאן גם מחר", הבלוג על הכוונת, ‏  16 פברואר  2021.
| חיל הנחתים של ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מחלקת הצי | מזכיר הצי • מפקד חיל הנחתים |  |
| פיקודים מרכזיים | פיקוד כוחות חיל הנחתים • כוחות הנחתים בפיקוד הפסיפי  • פיקוד המבצעים המיוחדים • פיתוח הלוחמה • פיקוד המילואים  • פיקוד האימונים וההדרכה |  |
| כוחות משימה ויחידות עיקריות | כוח המשלוח הראשון • כוח המשלוח השני • כוח המשלוח השלישי •  דיוויזיית הנחתים הראשונה • דיוויזיית הנחתים השנייה • דיוויזיית הנחתים השלישית • דיוויזיית הנחתים הרביעית • כנף הנחתים הראשונה • כנף הנחתים השנייה • כנף הנחתים השלישית • כנף הנחתים הרביעית • בסיס חיל הנחתים קוונטיקו |  |
נחתי הדיוויזיה הראשונה באוקינאווה, 1945
נחתי הדיוויזיה במאגר המים בצ'וסין, 1950
הנחתים בזמן אימון, 2015
לוחם בגדוד
הלוואה וחיסכון

ערך זה עוסק בבנק ארצישראלי. אם התכוונתם לסוג תספורת, ראו .
אגודות הלוואה וחסכון היוו את המוסד הבנקאי הציבורי הראשון שהוקם בארץ ישראל והשני שפעל בה (לאחר בנק אפ"ק). האגודות נקראו בהמשך "קופת הלוואה וחסכון" ו"בנק הלוואה וחסכון". הבנק סייע למפעלים חלוציים רבים באשראי, מימון והקצאת ייעוץ מומחים.
רקע

מושבות העלייה הראשונה (זכרון יעקב, ראשון לציון ועוד) הוקמו בסיוע הברון רוטשילד ולאחר מכן חברת יק"א. הסיוע הכספי הותנה במידה רבה של התערבות של פקידי הברון וחברות הסיוע בנעשה במושבות, כולל בתחומים שלא היו קשורים במישרין לצד הפיננסי, דבר שגרם לחיכוכים רבים בין האיכרים המתיישבים לפקידות. בין השנים 1901 ו-1903, כעשרים שנה לאחר העלייה על הקרקע, השתחררו רוב האיכרים מהתלות בניהול ויצאו לעצמאות כלכלית. אולם בשנת 1906 נקלעו איכרים רבים למצוקה כלכלית והתקשו בהחזרת הלוואות שנטלו ממקורות שונים. עקב כך התארגנו כמה מראשי היישוב ובהם הרופא ד"ר הלל יפה, אהרן אהרנסון, נפתלי וייץ, ישראל לרנר, ישראל ניידרמן, זאב נימן וזכריה שפירא לאגודה אשראית בזכרון יעקב. הם נטלו הלוואה מחברת יק"א והתחילו להעניק הלוואות לחברי האגודה. כל חבר אגודה נדרש לשלם מס חבר.
בשנות מלחמת העולם הראשונה נקלעה הארץ למצוקה כלכלית קשה ואף האגודה נקלעה לקשיים כלכליים. לפיכך החלה האגודה לסחור בסחורות במקום בכסף, היא קיבלה החזרי הלוואות בסחורה והעניקה הלוואות בסחורות.
מאגודות לבנק

בשנות העשרים הפך הגוף מאגודות איכרים לבנק אשראי וחסכון של ממש ("קופת הלוואה וחסכון"), שהעניק שירותי בנקאות לסוחרים, בעלי מלאכה ויזמים.
בסקירה שנערכה במלאת 60 שנה להלוואה וחיסכון כתב אברהם שטאכר בעיתון דבר:
האגודה לא הסתפקה עוד במתן אשראי לצרכים השוטפים, אלא הציבה לעצמה למטרה לפעול לביסוסו של המשק החקלאי ולקידומו וכן לסייע לחבריה ביתר הענפים הכלכליים. יקצר המצע מלהשתרע על מנת למנות את השרשרת הארוכה של האשראים שניתנו ואסתפק בפירוט מקצתם: הלוואות שונות למכון המשק החקלאי, אשראי לנטיעת אלפי דונם פרדס, בייחוד באזור בנימינה שהיה אז מחוץ לתחום הפרדסנות, עזרה כספית לחידוש הנטיעות של כרמי יין.
האגודה הצליחה להשקיע היטב את כספי החוסכים והפכה לגוף פיננסי איתן. אף שתפקדה כבנק, האגודה סייעה לחבריה האיכרים במיזמים שונים כגון מחסני-מכר שרכשו תבואה במחירים סיטוניים ומכרו אותה לחברים במחיר נמוך. ביטוח הדדי לחברים שביטח גם בהמות העבודה ורכוש, ביטוח שהציל משקים רבים בעת פרעות, התנכלויות וגנבות חקלאיות.
בשנת 1930 סייעה הלוואה וחסכון ירושלים אגודה הדדית בע"מ (הבנק הירושלמי שהיה ממוקם ברח' בן יהודה 12 ירושלים) בהקמת שוק מחנה יהודה בירושלים על ידי מתן הלוואה לוועד הסוחרים והעמדת מהנדס לפיקוח על העבודות, בתנאי שהשוק ייקרא על שמו, ואכן שמו הרשמי של השוק הוא "שוק הלוואה וחסכון".
במהלך השנים נפתחו אגודות אשראי רבות בערים ובמושבות ורבים מראשי היישוב היו קשורים בפעילות האגודות השונות שכל אחת מהם פעלה כבנק. חיים יזרעאלי פתח את בנק הלוואה וחסכון בעיר עזה, סעדיה שושני ואליעזר ליבר שרשבסקי היו בין המייסדים של בנק בתל אביב ומרדכי בן הלל הכהן היה מבין מייסדי הלוואה וחסכון ירושלים אגודה הדדית בע"מ, שפעל כבנק בירושלים בפינת רחוב בן-יהודה ורחוב בן הלל (הקרוי על שמו של מייסד הבנק בירושלים).
שמו של הבנק בתל אביב נקשר גם בשוד הבנק הגדול ביותר שידעה מדינת ישראל ב-1967. נעמן דילר ביצע תצפיות על סניף הבנק ברחוב דיזנגוף בתל אביב וביצע בו שוד מתוחכם (ראו הפריצה לבנק להלוואה וחיסכון בתל אביב).
בשנות ה-1970 פעלה המדינה לסגירת הבנקים הקטנים הרבים, שהיו בישראל באותן שנים, בשל התמוטטויות כלכליות של רבים מהם. המדינה הכריחה את הבנקים הקטנים למכור את הרישון הבנקאי שלהם לבנקים הגדולים, ובמסגרת זו כל אגודות הלוואה וחסכון הוכרחו למכור את רישיונם לבנקים הגדולים. הרישיון הבנקאי של האגודה בזכרון יעקב נמכרה לבנק הפועלים, אולם עד 1974 פעל "בנק הלוואה וחסכון בע"מ" כבנק רגיל ואגודת המייסדים נהנתה מעצמאות, עד שנרכש, על רכושו, חשבונותיו וכל מפעליו על ידי בנק לאומי. עם זאת, צאצאי החברים המקוריים מן המושבות ממשיכים ליהנות מחברות באגודה אשר מעניקה אשראי נוח לחברים ומסייעת במפעלים שונים. במרכז זכרון יעקב ניצב מאז 1987 בית "הלוואה וחסכון" שהוא מבנה מודרניסטי אשר היה אמור לשמש כחלל לקונצרטים. הרישיון הבנקאי של בנק הלוואה וחסכון ירושלים נמכר לבנק לאומי ורבים מעובדיו עברו גם הם לבנק לאומי. בית הלוואה וחסכון בפינת הרחובות בן יהודה ובן הלל, נמכר לבנק המזרחי, שמיקם בו את סניף ראשי ירושלים של הבנק.
הערות שוליים

↑  האגודה העברית למען ירושלים, מפת ירושלים בהוצאת ראובן מס, 1948, עם סימון מיקום סניף הבנק (מס' 98 באינדקס), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  הלוואה וחיסכון – השלט ברחוב השקד מספר 1
שוק הלוואה וחיסכון, הוא שוק מחנה יהודה בירושלים
הוגוורטס: מדריך לא אמין ולא מושלם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'יי קיי רולינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2016
 מספר עמודים:  84
הוגוורטס: מדריך לא אמין ולא מושלם הוא ספר אלקטרוני שנכתב על ידי ג'יי קיי רולינג, על הוגוורטס וסודותיה. הספר יצא לאור ב-6 בספטמבר 2016 בשפות אחדות בעת ובעונה אחת.
Pottermoer Present הוא אוסף של ג'יי קיי רולינג, המציג ספרים קצרים שהוצגו במקור באתר Pottermore.com. ספרים חושפים את ההשראה של רולינג בכתיבת ספרי הארי פוטר, חושפים פרטים מורכבים על חייהם של דמויות והפתעות מעולם הקוסמים כמו: אוסף של מידע על טירת הוגוורטס, חדר הסודות, מפת הפורץ, כובע המיון, מחולל הזמן ועוד. בספר, רולינג רומזת כיצד התכוונה לראשונה ליצור ולשנות דברים מסוימים בספרים ונותנת תובנה כללית על תהליך הכתיבה היצירתית שלה בנוגע לספרי הארי פוטר.
ספר זה אינו חלק מסדרת הארי פוטר, כך שכל קורא שמתחיל לקרוא ומצפה לפרטים של קרבות או דיאלוגים וכו', כמעט בוודאות יתאכזב. אבל יש שם קסם, הסברים והיסטוריה.
הספר פורסם במקביל לשני ספרים נוספים של רולינג:
סיפורים קצרים מהוגוורטס: כוח, פוליטיקה, ורוחות רפאים מטרידות
סיפורים קצרים מהוגוורטס: גבורה, מצוקה, ותחביבים מסוכנים
פרקים

הדרך להוגוורטס
טקס המיון
הטירה וסביבתה
כיתות בהוגוורטס
תושבי הטירה
סודות הטירה
הערות שוליים

↑  La saga Harry Potter revient avec trois séries de nouvelles consacrées à l’univers poudlarien, 18 août 2016 (בצרפתית)
1 2 3  Melissa ChanJ.K. Rowling Is About to Release 3 New Harry Potter Books, Time, August 17, 2016 (באנגלית)
↑  Hogwarts: An Incomplete and Unreliable Guide (Pottermor…, Goodreads (באנגלית)
↑  [Tiny] Review: Hogwarts – An incomplete and unreliable Guide by J.K.Rowling, BLATTZIRKUS, ‏2016-10-14 (באנגלית)
↑  Vinay Leo R, (Book Review) Hogwarts: An Incomplete and Unreliable Guide, by JK Rowling, A Bookworm's Musing, ‏2017-08-25 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ההפיכה הצבאית בסודאן (2021)

ההפיכה הצבאית בסודאן היא הפיכה צבאית שהחלה ב-25 באוקטובר 2021, כאשר צבא סודאן, בהובלת עבד אל-פתאח אל-בורהאן, עצר מספר בכירים בממשלה, כולל את ראש הממשלה עבדאללה חמדוכ, פיזר את מועצת הריבונות הסודאנית ולקח לעצמו את השליטה במרבית מנגנוני הממשלה.
ב-21 בנובמבר 2021, חתמו אל-בורהאן וחמדוכ, שהיה עד אז במעצר בית, על הסכם, לפיו חמדוכ יעמוד בראש ממשלה טכנוקרטית עד תום תקופת המעבר, שאמורה להסתיים בבחירות ביולי 2023. הפגנות של אזרחים שמתנגדים לשלטון הצבאי המשיכו לאחר חתימת ההסכם, שבו לא הוזכרו המפלגות שחלקו את השלטון עם חמדוכ לפני ההפיכה. חלק מהמפגינים טענו שההסכם יוביל לשליטה של הצבא בממשלה האזרחית. ההסכם כולל גם את שחרורם של העצירים הפוליטיים שנתפסו על ידי הצבא במהלך ההפיכה. מספר מדינות במערב, בכללן ארצות הברית, בירכו על ההסכם.
מוקדם יותר בשנת 2021 התרחש ניסיון אחר להפיכה צבאית, שנכשל.
רקע > המהפכה הסודנית

הנשיא עומר אל-בשיר, ששלט במדינה מאז ההפיכה ב-1989, הופל מהשלטון על ידי הצבא בשנת 2019 לאחר שבועות של הפגנות המוניות. מועצת המעבר הצבאית השתלטה על המדינה. המפגינים קיבלו ייצוג על ידי הארגון הפוליטי כוחות החופש והשינוי (FFC), שהסכימו להסכם חלוקת כוחות עם הצבא, תוך הקמת מועצת הריבונות סודאנית. על פי הסכם בין כוחות החופש והשינוי לבין מועצת המעבר הצבאית (TMC), תהליך המעבר היה אמור להימשך כשלוש שנים ושלושה חודשים. בהסכם נקבע שמועצת הריבונות תורכב מחמישה אזרחים שייבחרו על ידי ה-FFC, חמישה אנשי צבא שייבחרו על ידי ה-TMC ואזרח נוסף שייבחר בהסכמה בין שני הארגונים. בנוסף נקבע שהמועצה תונהג על ידי איש צבא למשך 21 חודשים – אל-בורהאן – ולאחר מכן על ידי מנהיג אזרחי במשך 18 חודשים. העברת ההנהגה תוכננה להתקיים בנובמבר 2021, זמן קצר לפני ההפיכה, שבמהלכה פוזרה המועצה.
ב-20 באוגוסט 2019 מועצת המעבר מינתה את עבדאללה חמדוכ לראשות הממשלה, והוא הושבע לתפקידו יום לאחר מכן. חמדוכ היה המועמד המועדף על ה-FFC.
רקע > ניסיון ההפיכה הצבאית בספטמבר

בספטמבר 2021 סיכלה הממשלה ניסיון להפיכה צבאית. לדברי שר ההסברה במדינה, המבצעים היו "שורדי המשטר לשעבר" שניסו להשתלט על כלי התקשורת, שידורי הממשלה ועל הפיקוד המרכזי הצבאי. בעקבות התקרית נעצרו 40 אנשי צבא. מאז, גבר המתח בין המנהיגים הצבאיים והאזרחים כאשר מנהיגי הצבא החלו לדרוש רפורמות בקואליצייה של ה-TMC וה-FCC, וקראו להחליף את הממשלה.
רקע > ההפגנות באוקטובר

ב-16 באוקטובר יצאו המפגינים לרחובות בדרישה להפיכה צבאית. הם קראו לגנרל עבד אל-פתאח אל-בורהאן, יו"ר מועצת הריבונות, להשתלט על המדינה.
ב-21 באוקטובר קיימו מפגינים אשר תומכים בצבא, ישיבה מחוץ לארמון הנשיאות, בעוד שאלפים יצאו לרחובות לתמיכה בממשלת המעבר.
ב-24 באוקטובר חסמו מפגינים תומכי צבא, כבישים וגשרים מרכזיים בח'רטום. כוחות הביטחון השתמשו בגז מדמיע לפיזור ההמונים.
אירועים

ב-24 באוקטובר 2021 עצר הצבא הסודני לפחות חמישה בכירים בממשלת סודאן. מאוחר יותר דווח על הפסקות אינטרנט נרחבות ברחבי סודאן. על פי עדות הסוכנות רויטרס, אנשי כוחות התמיכה המהירה (אנ') הוצבו ברחובות ח'רטום בזמן ההפיכה.
מאוחר יותר באותו יום הכריז עבד אל-פתאח אל-בורהאן על מצב חירום והודיע על פירוק הממשלה ומועצת הריבונות. בנאום בטלוויזיה הצהיר כי ממשלה טכנוקרטית חדשה תוביל את המדינה עד הבחירות הבאות, שיתקיימו ביולי 2023.
אירועים > מעצרים

על פי נתוני השידור שבבעלות סעודיה אל חדת, כוחות הצבא לקחו את ראש הממשלה עבדאללה חמדוכ למעצר בית לאחר שצרו על ביתו. אל-בורהאן טען, ב-26 באוקטובר, שחמדוכ לא נעצר, אלא מוחזק למשמורת למען ביטחונו האישי בביתו של בורהאן עצמו. יום למחרת שוחרר חמדוכ לביתו.
בנוסף לראש הממשלה, נעצרו שר התעשייה אברהים א-שייח', מושל חרטום, איימן חאליד ושר המידע, חמזה באלול. כמו כן, נעצרו חברי מועצת הריבונות השלטונית, מוחמד אל-פיקי סולימאן, ופייסל מוחמד סאלח (ער'), יועץ התקשורת של ראש הממשלה. דיווחים שיצאו לאחר מכן טענו כי הם הובאו ל"מיקום לא מזוהה". דיווחים של עדים ציינו כי הצבא נפרס ברחבי הבירה ומגביל את תנועת האזרחים. הטיסות הבינלאומיות הושעו לאחר סגירת נמל התעופה הבינלאומי ח'רטום.
אירועים > הפגנות ותגובות בעולם > בסודאן

לאחר ההפיכה פרסם משרדו של חמדוכ הודעה שבה נקרא הציבור להפגין באמצעים לא אלימים נגד ההפיכה, ו"לקחת חזרה את המהפכה מהגנבים". ארגונים אזרחיים בסודאן, ובכללם ה-FFC, איגוד בעלי המקצוע, אגודת הבנקאים ואיגוד הרופאים, גינו את ההפיכה וקראו גם כן לאזרחים לצאת להפגין. במהלך היום פרצו הפגנות נרחבות בח'רטום ובעיר השכנה, אומדורמאן. גם משרד האינפורמציה, שהיה עדיין בשליטה של אנשים הנאמנים לשלטון חמדוכ, פרסם הודעה שבה גונתה ההפיכה.
ההפגנות נמשכו גם בימים שלאחר ההפיכה, ובתקשורת דווח על לפחות עשרה הרוגים מירי אש חיה מצד כוחות הצבא. מפגינים הקימו בריקדות ברחובות והציתו צמיגים לאות מחאה. בנוסף דווח שכוחות הצבא עוברים מבית לבית כדי לעצור את מנהיגי ההפגנות.
ב-30 באוקטובר אירעו הפגנות המוניות של מתנגדי ההפיכה. לפי הערכת הגרדיאן, הפגנות התקיימו בכל רחבי המדינה תחת הכותרת "מצעד הדמוקרטיה", והשתתפו בהן מאות אלפי אזרחים. מועצת הרופאים של סודאן טענה בטוויטר שאנשי צבא סודאנים פתחו באש על מפגינים שהתקרבו לבניין הפרלמנט באומדורמאן ושלפחות שלושה מפגינים נהרגו ומאה נפצעו. בכיר בממשל ארצות הברית העריך שבין 20 ל-30 אזרחים נהרגו.
ב-17 בנובמבר התקיים גל נוסף של הפגנות בכל רחבי המדינה, שבו השתתפו מאות אלפי מפגינים. המשטרה טענה שרק מפגין אחד נהרג בהפגנות, אך מועצת הרופאים במדינה דיווחה על 15 הרוגים.
אירועים > הפגנות ותגובות בעולם > בעולם

ב-25 באוקטובר, ארצות הברית השהתה את תקציב הסיוע לסודאן, בסך 700 מיליון דולר. הבנק העולמי השהה את תקציב הסיוע לסודאן בסך 500 מיליון דולר, וקרן המטבע הבינלאומית השהתה את הזכות של סודאן למשוך 150 מיליון דולר מהקרן. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן פרסם ב-28 באוקטובר הודעה לעיתונות לפיה ארצות הברית, האיחוד האירופי, מועצת הביטחון של האו"ם וארגונים אחרים תומכים בזכותו של העם הסודאני להפגין וקוראים לחזרתה של הממשלה האזרחית.
נציבת האו"ם לזכויות אדם, מישל בצ'לט, אמרה ב-5 בנובמבר שמאז ההפיכה זכויות אדם במדינה נפגעות באופן שגרתי ושההפגנות נתקלו בשימוש מופרז בכוח, שהוביל למותם של 13 מפגינים לפחות. לדבריה, מלבד המעצרים הפוליטיים והירי על המפגינים, כוחות הצבא עצרו גם מפגינים רבים ועיתונאים, ופשטו על מערכות של כלי תקשורת, על מנת לפגוע בחופש הביטוי של האזרחים.
הסכם לסיום המשבר

ב-21 בנובמבר 2021 חתמו ראש הממשלה עבדאללה חמדוכ והגנרל עבד אל-פתאח אל-בורהאן על הסכם, לפיו חמדוכ יחזור לראשות הממשלה בתמיכת הצבא. מעמד החתימה על ההסכם שודר בטלוויזיה, וחמדוכ, שהיה עד אותו היום במעצר בית, נשא נאום לאומה, בו הוא הסביר שהוא חותם על ההסכם על מנת למנוע שפיכות דמים. ההסכם כולל 14 נקודות, בכללן הקמת ממשלה טכנוקרטית שבראשה יעמוד חמדוכ, שחרור כל העצורים הפוליטיים שנתפסו על ידי הצבא במהלך ההפיכה, הקמת פרלמנט ובית משפט חוקתי והשלמת יתר מוסדות המדינה.
לאחר החתימה על ההסכם פרצו הפגנות של אזרחים שמתנגדים להשפעה של הצבא על ענייניה האזרחיים של סודאן. בהסכם נקבע שתקופת המעבר תנוהל על פי הסכם פוליטי שיגדיר את היחסים בין כוחות הצבא, הממשלה וארגונים אחרים, אך לא נקבע מה יהיו פרטי ההסכם. חלק מהמפגינים ראו בהסכם כניעה של חמדוכ וצפו שבעקבותיו תהיה לצבא השפעה רבה יותר על הממשלה. בנוסף, ההסכם לא התייחס לקואליציית ה"כוחות לשינוי ולחופש" (FFC) ו"לאיגוד אנשי המקצוע הסודאנים", שהיו קודם לכן צד להסכם עם הצבא וכוחות בולטים במהפכה הסודאנית. ארגונים אלה דחו את ההסכם, והשרים המזוהים עם ה-FFC הגישו את התפטרותם.  לאחר החתימה, היו שהמשיכו להפגין נגד חלקו של הצבא בשלטון.
לאחר ההסכם פרסמה השגרירות האמריקאית בח'רטום, יחד עם האיחוד האירופי, נורווגיה, שווייץ והממלכה המאוחדת הודעה שמברכת על ההסכם ועל שחרורו של חמדוכ. עם זאת, מזכיר המדינה של ארצות הברית אנתוני בלינקן הבהיר שארצות הברית רואה את ההסכם רק כ"צעד ראשון" להחזרת המעבר הסודאני לדמוקרטיה למסלולו.
הטרנספורט העשרים

האנדרטה בתחנת הרכבת בבורטמרבק לזכר הפעולה לשחרור נוסעים מהטרנספורט העשרים
הטרנספורט העשרים היה רכבת שילוח שיצאה מבלגיה הכבושה על ידי גרמניה הנאצית ב-19 באפריל 1943 ובה יהודים מקהילת בלגיה שהובלו אל מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. במהלך הנסיעה הצליחו שלושה אזרחים בלגים לעצור את הרכבת ולמלט ממנה אנשים. פעולה זו נחשבת לפעולת המילוט החיצונית היחידה מרכבת שילוחים בתולדות השואה.