stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרטה לחללי עוצבת השרון
האנדרטה

מקומה המקורי של האנדרטה היה באתר ההנצחה שהוקם לזכר חללי החטיבה במלחמה במוצב הירדני לשעבר בחורבת צופין שממזרח לקלקיליה. במקום זה ניהלה החטיבה את אחד מקרבותיה הראשונים. אתר ההנצחה נחנך ביום השנה השני למלחמת ששת הימים. האנדרטה הוצבה בו בשנת 1982 לאחר מעשי השחתה של לוחות הזיכרון שבמקום. לימים הועברה האנדרטה אל יער המגינים.
האנדרטה היא לוח מתכת מקומר צבוע בשחור, המעוצב כצללית של חייל עוטה קסדה המצביע קדימה מעל סיפון רכבו. במקור היו קבועים על גבי הלוח בתבליט שמות 16 החללים תחת הכותרת "עוצבת השרון: לנופלים בדרך אל ההר".
בשנת 2017, לרגל מלאת 50 שנים למלחמת ששת הימים, שופצה האנדרטה. מימינה הוצב לוח אבן הנושא את הכיתוב שהופיע במקור על גבי האנדרטה עצמה ואת מילות ההספד יזכור. משמאל לאנדרטה הוצב כן ללהבת זיכרון.
בקרבת האנדרטה ניצבת אנדרטה לחללי גדוד הטנקים 407 מחטיבה 600.
שמות 16 חללי חטיבה 5 במלחמת ששת הימים הונצחו גם באנדרטה הניצבת ליד המושב ניצני עוז שבשרון.
לקריאה נוספת

אריה יצחקי, בעקבות לוחמים: מדריך לאתרי גבורה בישראל, תל אביב: בר, 1988 (כרך א', הפרק "ח'רבת צופין")
הערות שוליים

↑  חירבת צופין, מאתר בית התותחן, מאורכב באתר web.archive.
אריק ג'ואזל

| --- | --- |

 לידה:  15 בנובמבר 1956 מונמורנסי, עמק האואז
 פטירה:  10 באוקטובר 2010 (בגיל 53) ארז'נטיי, צרפת 
 
אריק ג'ואזל (בצרפתית: Éric Joisel‏; 15 בנובמבר 1956 – 10 באוקטובר 2010) היה פסל ואמן צרפתי. התמחה בדמויות ריאליסטיות מאוריגמי.
הקוסם גנדלף מספרי טולקין
שלושת המלכים מטרילוגיית שר הטבעות
הגמד הראשון של ג'ואזל
קורות חייו

ג'ואזל נולד ב-15 בנובמבר 1956, במונמורנסי, עמק האואז, קומונה בפרברים הצפוניים של פריז. הוא למד היסטוריה ומשפט לפני שפנה לאמנות. בתחילת דרכו בעולם האמנות פיסל בחימר ואבן.
אוריגמי

בגיל 27 ג'ואזל נמשך לעולם האוריגמי בעקבות הדגמים של האומן אקירה יושיזאווה.
לקריאה נוספת

Eric Joisel, ERIC JOISEL　-The Magician of Origami-, Origamihouse, 2010
העכברוש של ג׳ואזל
אפוקאפס

אפוקאפס או אפוקאפי הייתה משפחת אצילים ארמנית-גאורגית, שהיו ידועים כמי שהחזיקו בעמדות מפתח במנהלת הצבא הביזנטי במאה האחת עשרה.
הנציג המפורסם ביותר של המשפחה היה בסיל אפוקאפס, בנו של האציל מיכאל אפוקאפס או אבו ק'אב, ששרת כשומר אוהלו של הנסיך הבגרטי רב ההשפעה, דוד השלישי קורופלאטס (966-1000), ולאחר מכן היה מפקד העיר המסופוטמית אדסה (Eδεσσα) (כיום שנלאורפה שבטורקיה) תחת הקיסר הביזנטי, מיכאל הרביעי פפלגוניאן (1034-1041).
בשנת 1054, ליכד בסיל אפוקאפס את אנשי מנזיקרט והדף את הסלג'וקים בראשות טוגורול (Tuğril). מאוחר יותר, בשנים 1059–1065, הוא מתמנה לארכון (מגיסטרוס ודוקס) של פרדואונאבון (מילולית: "אדמות ליד הדנובה"). לאחר תבוסתו של רומנוס הרביעי בידי אנדרוניקוס דוקסוס בשנת 1071, הוא היה תחת פיקודו שלפילרטוס בראחמיוס (Φιλάρετος Βραχάμιος), גנרל ביזנטי ממוצא ארמני, שביסס את עצמו בקיליקיה, ושרת תחתיו כמושל אדסה בשנים 1077-1083
הערות שוליים

↑  Speros Vryonis, Jr. The Will of a Provincial Magnate, Eustathius Boilas (1059). Dumbarton Oaks Papers, Vol. 11, 1957 (1957), pp. 263-277.
אפופניה

שלושה מעגלים וקו ישר המסודרים בצורה זו מזוהים על ידי האדם הצופה בהם כ"פרצוף".
אפופניה (Apophenia) היא מונח בפסיכולוגיה המתאר חוויה או ראייה של דפוסים או הקשרים בתוך מידע אקראי או חסר-משמעות. את המונח טבע ב-1958 קלאוס קונראד, שהגדיר אותו כ"ראייה של קשרים ללא מניע" המלווה ב"חוויה מסוימת של משמעותיות חריגה".
קונראד תיאר את התופעה בהקשר של עיוות המציאות הנגרם על ידי פסיכוזה, אך במונח נעשה שימוש שכיח לתיאורה בקרב אנשים בריאים.
ראו גם

פראידוליה
אריק גוסטב בוסטרם

אריק גוסטב בוסטרם (בשוודית: Erik Gustaf Boström, נולד ב-11 בפברואר 1842) היה איש עסקים ופוליטיקאי שוודי אשר כיהן כראש ממשלת שוודיה פעמיים, בשנים 1891-1900 ובשנים 1902-1905. כיהן גם כחבר הריקסדאג בשנים 1876-1907. בוסטרם הוא ראש הממשלה השוודי שכיהן הכי הרבה זמן במהלך המאה ה-19.
ביוגרפיה

בוסטרם נולד ב-11 בפברואר 1842 בסטוקהולם. בצעירותו עבד כחקלאי. בשנת 1870 נכנס לפוליטיקה המקומית.
התחתן בשנת 1871. נולדו לו שש בנות ובן אחד.
בשנת 1875 נבחר בוסטרם לפרלמנט.
שנות שלטונו של בוסטרם התאפיינו בפרגמטיזם רב. הוא זכה לפופולריות רבה בזמן כהונתו כראש ממשלה, למרות היותו ראש הממשלה הראשון בתולדות שוודיה ללא השכלה אקדמית. לבוסטרם היו יחסים טובים עם אוסקר השני, מלך שוודיה, אך לבסוף ממשלו של בוסטרם נפל כתוצאה ממחלוקת בנוגע לאיחוד השוודי-נורווגי.
לאחר שפרש מראשות הממשלה, בוסטרם עסק באקדמיה השוודית. נפטר בשנת 1907 בסטוקהולם.
ארנסט הופמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 ביוני 1899 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בינואר 1956 (בגיל 56) לואיזיאנה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 
ארנסט היינריך הופמן (באנגלית: Ernst Heinrich Hoffmann,‏ 1899 - 3 בינואר 1956) היה מנצח אמריקאי, שכיהן כמנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של יוסטון במשך 11 שנים.
חייו

הופמן נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. אביו היה כנר בתזמורת הסימפונית של בוסטון. אף כי ארנסט היה נגן מוכשר בנעוריו, כאשר למד נגינה בפסנתר אצל הרולד באואר, בחר להירשם לתוכנית האנתרופולוגיה באוניברסיטת הרווארד. הופמן סיים את לימודיו בהצטיינות יתרה בתחום זה והוצעה לו משרה בפקולטה לאנתרופולוגיה באלמה מאטר שלו. הוא דחה את ההצעה ובשנת 1920 נסע תחת זאת לגרמניה ללמוד מוזיקה בקונסרבטוריון בברלין. בתקופה זו פגש את אנמריה קלרה ("מיני") הופמן (שם נעוריה), מורה גרמנייה למתמטיקה ושפות. השניים נישאו בשנת 1922 והביאו לעולם ילד אחד, קליפורד, בשנת 1927.
לאחר לימודיו בברלין, השתתף הופמן ככנר בתזמורות תיאטרון בברלין, לעיתים קרובות תחת שרביטו של ריכרד שטראוס הנודע. ב-1924 התמנה כמנצח ראשי של האופרה והפילהרמונית של ברסלאו, משרה שבה החזיק במשך עשר שנים עד שהוחלט, עם עליית היטלר לשלטון, שאינו רצוי במשרתו זו בגלל אזרחותו האמריקאית.
הופמן חזר לארצות הברית ב-1934. בבוסטון ייסד את תזמורת קומונוולת' הסימפונית והיה למנהלה המוזיקלי. הנהלת התזמורת הסימפונית של יוסטון התרשמה ממנו בכהונתו זו והזמינה אותו לכהן ב-1936 כמנהל מוזיקלי של תזמורת יוסטון. הופמן היה דמות מקובלת ביוסטון ותקופת כהונתו שם הייתה ארוכה משל כל מנהל מוזיקלי שקדם לו.
בשנת 1947 עזב הופמן את יוסטון וכעבור זמן קצר התקבל לעבודה כאחראי על המוזיקה התזמורתית באוניברסיטת אינדיאנה, משרה בה התמיד עד מותו.
בדרכם לאינדיאנה, לאחר ביקור של חג המולד בשנת 1955 אצל בנם ביוסטון, נהרגו ארנסט ואנמריה הופמן בתאונת דרכים בכביש כפרי בלואיזיאנה, ב-3 בינואר 1956.
לקריאה נוספת

Roussel, Hubert. The Houston Symphony Orchestra 1913-1971. Austin: University of Texas Press, 1972. ISBN 0-292-73000-4.
אריאל סטופנמכר

| --- | --- |

 לידה:  31 במאי 1963  (בן 61) בואנוס איירס, ארגנטינה
 מדינה:  ארגנטינה 
 השכלה:  אוניברסיטת הצי הסוחר(תואר ראשון בהנדסה) בית המדרש לרבנים של אמריקה הלטינית(הסמכה) אוניברסיטת בוסטון (תואר שני במימון) בית המדרש לרבנים באמריקה (תואר שלישי)
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 תפקיד:  רקטור ונשיא של סמינר הרבנים של מרשל מאייר באמריקה הלטינית.
 השקפה דתית:  יהדות קונסרבטיבית
 
אריאל סטופנמאכר (בואנוס איירס, 5 במאי 1963) הוא רב ארגנטינאי, רקטור נוכחי ונשיא בפועל של סמינר הרבנים של מרשל מאייר באמריקה הלטינית. מוכר כאחד המוסדות האיברו-אמריקאים החשובים להכשרת מנהיגות יהודית. יתר על כן, מאז 2019, הוא חלק מוועדת החוקים והתקנים היהודיים (CJLS) של אספת הרבנים.
הוא גם עורך בכתב העת האקדמי מחשבות ופרופסור לספרות רבנית ולימודי יהדות באוניברסיטת פלרמו ובאוניברסיטת סלבדור.
שטופנמכר קידם באופן פעיל דיאלוג בין-דתי. ב-2022 הוא הוביל משלחת לוותיקן, שם נפגש עם האפיפיור פרנציסקוס כדי לדון כיצד לטפח ולשפר דיאלוג בין-דתי.
השכלה

הוא למד הנדסה באוניברסיטת הצי הסוחר, שם סיים את לימודיו ב-1991. לאחר מכן, הוא המשיך את לימודיו בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת בוסטון, שם קיבל תואר שני בניהול ומימון.
בשנת 1982 החל את לימודיו בבית המדרש לרבנים באמריקה הלטינית "מרשל ט. מאייר", ובו קיבל סמיכה לקבנות בשנת 1993.
בימים אלה הוא מסיים את לימודי הדוקטורט שלו בסמינר התאולוגי היהודי של אמריקה, שם יקבל תואר דוקטור לשם כבוד לאלוהות כהוקרה על עבודתו האקדמית והפסטורלית.
עמותות

שטופנמכר הוא בהנהלת מכון שכטר בירושלים והפדרציה העולמית של בתי הכנסת.
הוא החבר היחיד באמריקה הלטינית בוועדת המשפט העברי של אספת הרבנים העולמית.
ספרים

El Concilio Vaticano ll y los judios (1ª ed.). Ediciones Seminario Rabínico Latinoamericano Marshal T. Meyer. 2015. ISBN 978-987-45768-1-1., en coautoria con Abraham Skorka.
Birkon Latino (1ª ed.). Ediciones Seminario Rabínico Latinoamericano Marshal T. Meyer. 2015. ISBN 978-987-45768-0-4.
הערות שוליים

↑  Infobae, Por Newsroom. "Rabino argentino Stofenmacher propone al papa formar juntos líderes sociales". infobae (בEuropean Spanish). נבדק ב-2023-09-19.
↑  srlmtmadmin. "Rabinos Graduados". Seminario Rabínico (בספרדית). נבדק ב-2023-09-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008655949905171  ISNI: 0000 0004 9666 2112  LCCN: n2020024330  VIAF: 10158978659255790324   WorldCat (עם VIAF): 10158978659255790324
אסכולת המדריגל האנגלי

אסכולת המדריגל האנגלי מגדירה את תקופת השגשוג הקצרה אך האינטנסיבית של המדריגל המוזיקלי באנגליה, שנמשכה בעיקר משנת 1588 עד 1627, ומלחיני המדריגלים שפעלו בתקופה זו. המדריגלים האנגליים היו א-קפלה, שירה ללא ליווי, בסגנון קליל, ובראשית הדברים הסתמכו ברובם, אם כהעתקים ואם תרגומים ישירים, על מדריגלים איטלקיים. רובם נכתבו לשלושה עד שישה קולות.
סגנון ומאפיינים

סביר להניח, שהמניע לכתיבת מדריגלים נולד בהשפעתו של אלפונסו פראבוסקו, שעבד באנגליה בשנות ה-60' וה-70' של המאה ה-16 בחצר המלכה אליזבת; הוא כתב יצירות רבות בצורה זו, ולא זו בלבד, שהמדריגלים שלו היו פופולריים אלא שאף היוו השראה לחיקוי מצד מלחינים מקומיים. ההתפתחות שחוללה את פרץ כתיבת המדריגלים באנגליה הייתה, מכל מקום, התפתחות השירה בשפת המקום - בייחוד הסונטה - שהוליכה לכתיבת מוזיקה בסגנון האיטלקי. כשניקולאס יונג הוציא לאור את "מוזיקה טרנסאלפינה" בשנת 1588, זכה האוסף לפופולריות עצומה ופתח את השער לאופנה החדשה של הלחנת מדריגלים.
מוזיקה טרנסאלפינה היה קובץ של מדריגלים איטלקיים, רובם משל פראבוסקו ומארנציו, שהותאמו להם מילים אנגליות. הציבור אהב אותם וכמה אנתולוגיות דומות יצאו לאור מיד לאחר הצלחתה של הראשונה. יונג עצמו הוציא לאור "מוזיקה טרנסאלפינה" שנייה בשנת 1597, בתקווה לחזור על הצלחת הקובץ הראשון.
בעוד שוויליאם בירד, שהיה כנראה המלחין האנגלי המפורסם ביותר בזמנו, ניסה את כוחו בצורת המדריגל, הרי בפועל לא כינה מעולם את יצירותיו מדריגלים, וזמן קצר לאחר שכתב כמה שירים חילוניים בסגנון מדריגלי, חזר לכתיבת מוזיקה דתית ברובה הגדול.
מלחיני המדריגלים המשפיעים ביותר באנגליה, אלה שיצירותיהם שרדו במירב ההצלחה עד לימינו, היו תומאס מורלי, תומאס וילקס וג'ון וילביי. מורלי הוא המלחין היחיד מאותה תקופה, שהמוזיקה שכתב לבתי שיר של שקספיר שרדה עד היום. סגנונו מלודי, נוח לזמרה ועודנו מקובל על קבוצות של שירת א-קפלה. תפוקת ההלחנה של וילביי הייתה קטנה מאוד, אבל המדריגלים שלו בולטים בייחודם במבע רגשי ובכרומטיות; בשום פנים אי אפשר לטעות בינם לבין קודמיהם האיטלקיים. גם וילקס הלחין מוזיקה עתירת מבע ולעיתים כרומטית (והיה גם מלחין מיומן של מוזיקה כנסייתית, אבל לרוע מזלו כילה את עצמו בגיל צעיר, כשהפסיד במאבק עם אלכוהוליזם ודיכאון.)
השורה האחרונה של "ברבור הכסף" מאת אורלנדו גיבונס (1612):
נחשבת לעיתים קרובות לקינה על מות המסורת האנגלית.
אחד הקבצים החשובים ביותר של מדריגלים אנגליים היה "ניצחונות אוריאנה", אוסף מדריגלים שכינס תומאס מורלי, שהכיל 25 מדריגלים מאת 23 מלחינים שונים. הקובץ התפרסם בשנת 1601 כביטוי הוקרה לאליזבת הראשונה, מלכת אנגליה; כל אחד מן המדריגלים מכיל אזכור לאוריאנה, שם שהתייחס למלכה.
חיבור מדריגלים נמשך באנגליה עד שנות ה-20' של המאה ה-17, אבל השיר (air) ו"מוזיקת הרצ'יטטיב" עשו אותו למיושן; באיחור מה, הופיעו לבסוף מאפייני סגנון הבארוק באנגליה. בעוד המוזיקה של אסכולת המדריגל האנגלי כתובה בדרך כלל באיכות גבוהה ועודנה פופולרית גם כיום. התפוקה הכוללת של מלחיניה קטנה יחסית: לוקה מארנציו האיטלקי לבדו הוציא לאור יותר ספרי מדריגלים מסך כל פרסומי המדריגלים באנגליה, ופיליפה דה מונטה כתב יותר מדריגלים (מעל 1100) משנכתבו באנגליה במשך כל התקופה.
מלחינים

הרשימה הבאה כוללת כמעט את כל מלחיני אסכולת המדריגלים האנגלית שיצירותיהם התפרסמו. רבים מהם היו מלחינים חובבים, מהם שנודעו רק בספר מדריגלים יחיד, ואחרים בתרומות קטנות עוד יותר.
ג'ון בנט (1575 בקירוב-אחרי 1614)
ג'ון בול (מלחין) (1562-1628)
ויליאם בירד (1543-1623)
תומאס קמפיון (1567-1620)
ריצ'רד קרלטון (1558 בקירוב-1638?)
מייקל קוונדיש (15615 בקירוב-1628)
ג'ון דאולנד (1563-1626)
מייקל איסט (1580 בק'ירוב-1648 בקירוב)
ג'ון פארמר (1565 בקירוב-1605)
גיילס פרנאבי (1560מ בקירוב-1620 בקירוב)
אלפונסו פראבוסקו (1543-1588) (איטלקי, אבל עבד באנגליה במשך שני עשורים)
אורלנדו גיבונס (1563-1626)
תומאס גרייבס (נודע בעבודתו מאז 1600 בקירוב)
ויליאם הולבורן (נודע בעבודתו מאז 1629)
ג'ון הולמס (מת ב-1629)
ג'ון ג'נקינס (1592-1678)
רוברט ג'ונס (נודע בעבודתו מאז 1597-1616)
ג'ורג' קירביי (1565 בקירוב-1634)
הנרי ליצ'פילד (נודע בעבודתו מאז 1613, מת אחרי 1620)
תומאס מורלי (1557-1603)
ג'ון מונדי (1555 בקירוב-1630)
פיטר פיליפס (1560 בקירוב-1628) (חי ופרסם בהולנד, אבל כתב בסגנון אנגלי)
פרנסיס פילקינגטון (1570 בקירוב-1638)
תומאס טומקינס (1572-1656)
תומאס ואוטור (1580 בקירוב-?)
ג'ון וורד (1571-1638)
תומאס וילקס (1576-1623)
ג'ון וילביי !(1574-1638)
לקריאה נוספת

The Oxford Book of English Madrigals, ed. Philip Ledger.  Oxford University Press, Oxford, England, 1978.  ISBN 0-19-343664-7 (Issued with recordings of 38 of these madrigals by Pro Cantione Antiqua (augmented) under Philip Ledger - OUP 151/2)
Gustave Reese, Music in the Renaissance.  New York, W.W. Norton & Co., 1954.  ISBN 0-393-09530-4
Article "Madrigal" in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie.  20 vol.  London, Macmillan Publishers Ltd., 1980.  ISBN 1-56159-174-2
"ספר אוקספורד למדריגלים אנגליים" בעריכת פיליפ לדג'ר. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, אנגליה, 1978, מופץ בלוויית הקלטות של 38 מן המדריגלים האלה בביצוע "פרו קנטיקה אנטיקווה" (מורחב) בהנחיית פיליפ לדג'ר.
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות', 1954
הערך "מדריגל" ב"מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים" בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, הוצאת מקמילן בע"מ, 1980
אראל גריים

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1991 (בן 33) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  הנרי אלפרד סטיינוויי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 מקום לימודים:  בית הספר ווינדוורד, אוניברסיטת נורת'איסטרן, אוניברסיטת ניו יורק 
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית 
 חברת תקליטים:  Mad Decent, Wedidit 
 rlgri.me
 פרופיל ב-IMDb
 
הנרי אלפרד סטיינוויי (באנגלית: Henry Alfred Steinway; נולד ב-8 בפברואר 1991), הידוע יותר בשם הבמה אראל גריים (RL Grime)‏, ובשם הבמה הקודם שלו, קלוקוורק (Clockwork), הוא מפיק מוזיקלי ותקליטן אמריקאי. הוא חתום בחברת התקליטים האמרקיאית, WeDidIt.
אראל גריים הפיק מספר רמיקסים לבני בנאסי, צ'יף קיף, ג'יימי לידל (אנ')‏, ושלוהמו (אנ')‏.
ראשית חייו

סטיינוויי גדל בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא למד בבית הספר ווינדוורד בלוס אנג'לס, שאותו סיים ב-2009. הוא נרשם ללימודי מוזיקה באוניברסיטת נורת'איסטרן שבבוסטון, מסצ'וסטס, עם התמקדות בעסקי מוזיקה. ב-2010, הוא עבר ללמוד מוזיקה באוניברסיטת ניו יורק. ב-2012, סטיינוויי חזר ללוס אנג'לס, ובה מתגורר כיום.
קריירה

ב-2011, RL Grime הוא הוחתם חברת התקליטים האמריקאית, WeDidIt‏. בהמשך השנה, הוא הוציא את המיני-אלבומים Ayoo / Think ו-Clipz.
ב-2012, הוא הוציא את המיני-אלבומים Squad Up‏, Grapes ו-Titan.
ביוני 2012, הוא הפיק, בשיתוף פעולה עם סלבה, את הרמיקס לסינגל "Mercy" של קניה וסט. המגזין The Fader אמר כי הרמיקס הוא "פשוט מסיבי, כאילו גלי ברד וצונאמי היו תופעות לוואי של הבס". בדצמבר 2012, הוא הוציא רימקס לסינגל "Satisfaction" של בני בנאסי.
ב-2013, הוא הוציא את המיני-אלבום השישי שלו, High Beams.‏ המיני-אלבום הגיע, בשיאו, למקום השמיני במצעד אלבומי הדאנס/אלקטרוני של בילבורד.
בנובמבר 2013, הוא הוציא, בשיתוף פעולה עם המפיק באואר, את השיר "Infinite Daps".
ב-14 בנובמבר 2014, הוא הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו, Void‏.
ב-27 ביולי 2018, הוא הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Nova.‏ הסינגל המוביל של האלבום, "I Wanna Know", שבו היה שיתוף פעולה עם דאייה, יצא ב-16 במרץ 2018. הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-13 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני של בילבורד. הסינגל השני של האלבום, "Undo", שבו היה שיתוף פעולה עם ג'רמי (אנ') וטורי ליינז, יצא ב-13 ביוני 2018. הסינגל השלישי של האלבום, "Pressure", יצא ב-11 ביולי 2018. הסינגל הרביעי של האלבום, "Light Me Up", שבו היה שיתוף פעולה עם מיגל וג'וליה מייקלס, יצא ב-25 ביולי 2018. בהמשך השנה, הוא הוציא את האלבומים Nova (The Remixes, Vol. 1) ו-Nova (The Remixes, Vol. 2).
ב-2019, הוא הוציא את האלבום Nova Pure.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2014: Void
2018: Nova
2018: Nova (The Remixes, Vol. 1)
2018: Nova (The Remixes, Vol. 2)
2019: Nova Pure
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2011: Ayoo / Think
2011: Clipz
2012: Squad Up
2012: Grapes
2012: Titan
2013: High Beams
אסכנדר, קיסר אתיופיה

אסכנדר (בגעז: "እስክንድር") היה קיסר האימפריה האתיופית לקראת סוף תקופת תור הזהב. אסכנדר נולד ב-15 ביולי 1471 כבנו בכורו של הקיסר באדה מריאם מאשתו הרביעית וויזרו רומנה וורק. יירש את אביו כקיסר ב-8 בנובמבר 1478 הוכתר בילבסה תחת השם "קונסטנטין השני".
משום שהוכתר בגיל צעיר לקיסר שלטונו דרש שליט בפועל, ולכן נוצרה מועצה מאמו הקיסרית רומנה וורק, טאספה גיורגיס ראש המנזר באגם חאיק, והביטווודאד עמדה מיכאל. אף על פי כן, הקיסרית רומנה הוצאה מהמועצה וחייה במנזר ליד דברה ליבנוס היכן שהיא מתה מאוחר יותר, טאספה גיורגיס לא הוכיח את כוחו מול מיכאל, ועמדה מיכאל "שלט בממלכה כשליט יחיד". שלטונו של הרוזן עמדה מיכאל הגיעה לסופו בשנת 1486 כאשר החלה הפיכה כנגדו בראשותה של הסבתא החורגת של הקיסר אסכנדר, הלני. לאחר מכן הקיסרית הלני שיחקה מרכיב חשוב בשלטון. הקיסר אסכנדר נפטר לפני שהגיע לגיל 22 בגלל מלחמת אזרחים שהתרחשה.
בזמן שבית המלוכה החזיק את הקיסר המת באופן סודי אצל האציל זאסילאס, שצעד באופן מידי לכלא אמבה גישן, ושחרר את נהואד. והכריז עליו קיסר. אציל נוסף תקלה קריסטוס, שנשאר בארמון הקיסרי, הכריז על בנו של אסכנדר עמדה ציון השני כקיסר. בזמן שתקלה קריסטוס הוכרח להביס את תומכיו של זאסילאס, ומכאן מלחמה החלה על הכתר.
תחת שלטונו של קיסר זה הייתה השפעה אירופאית, בכתב יד שנכתב על ידי פרנקוס סאריאנו (מתוארך ל-1482 על ידי סומיגלי), סאריאנו מתאר שהיו 10 איטלקים ושהם גרו בארמונו של אסכנדר, הם חיו שם כ-25 שנים. סאריאנו מוסיף שמאז 1480 עוד שבעה באו לגור בארמון האתיופי. הם טיילו שם על מנת "לחפש תכשיטים ואבנים יקרות", אבל "מאז שהקיסר לא נתן להם לחזור, כולם היו מרוצים, כיוון שכולם פוצו, כל אחד בהתאם לדרגה שלו". כחובב ספרים אסכנדר היה זה שכתב את הספר "מלכה מריאם".
לקראת סוף שלטונו של אסכנדר נחת פרו דה קוויליאן לחופי האימפריה האתיופית, כשליחו של מלך פורטוגל ז'ואו השני. דה קוויליאן נותר באתיופיה כיועץ לקיסרים ונטען כי לא הורשה לחזור לפורטוגל.
אסכנדר נפטר ב-7 במאי 1494 ונקבר בדברה וורק.
הערות שוליים

↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 286
↑  Richard Burton, First Footsteps in East Africa, p. 179
↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia, p. 292
↑  O.G.S. Crawford, Ethiopian Itineraries, circa 1400-1524, p. 40-54
| השושלת הסולומונית |
| --- | --- | --- |
| תור הזהב | יקונו אמלק • יאגבה ציון • סינפה ערד הרביעי • חיזבה אסגד • קידמה אסגד • ג'ין אסגד • סבא אסגד • וואדם ערד • עמדה ציון הראשון • ניואיה קראסטוס • ניואיה מריאם • דווית הראשון • תוודרוס הראשון • יסחק הראשון • אנדראיאס • תקלה מריאם • סארוו ייאסוס • עמדה ייאסוס • זרע יעקב • באדה מריאם הראשון • אסכנדר • עמדה ציון השני • נהואד |  |
| תקופת השפל | דווית השני • גלאוודיוס • מינאס • סרצה דנגל • יעקב • זה דנגל • יעקב |  |
| ענפים | השושלת הגונדרית • השושלת השאוונית • השושלת התיגראינית • השושלת הגוג'אמית |  |
האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: באדה מריאם הראשון | קיסר האימפריה האתיופית  8 בנובמבר 1478 - 7 במאי 1494 | הבא: עמדה ציון השני |
אנטרפרייז (ספינת חלל בדיונית)

אנטרפרייז (במקור: Enterprise) הוא שמן של מספר ספינות חלל בדיוניות, שחלקן מהוות רקע מרכזי להתרחשות העלילה המתוארות בסדרות הטלוויזיה ובסרטי הקולנוע של זיכיון מסע בין כוכבים.
פיתוח > מסע בין כוכבים: כוכב הטיטאנים

בשנת 1975, בטרם יצא לאקרנים הסרט מסע בין כוכבים: הסרט, סרטי פרמאונט פיתחה סרט ספין אוף לסדרה המקורית, בשם "מסע בין כוכבים: כוכב הטיטאנים" (במקור: "Star Trek: Planet of the Titans"). בשלב מוקדם של ההפקה, המעצב ראלף מק'קווארי נשכר לעצב מחדש את הספינה. התכונה הבולטת ביותר של העיצוב מחדש הייתה להחליף את הגוף המשני הארוך דמוי סיגר, עם חלק גוף גדול יותר, בצורה משולשת. העיצוב של מק'קווארי נזנח, לטובת השמירה על הצורה הכללית של הספינה המקורית ללא שינוי. ב-1977 הסרט נזנח בטרם הגיע לשלב ההפקה, אך השינוי שיזם מק'קווארי שימש עשורים לאחר מכן לספינת החלל דיסקברי, בעלת הטכנולוגיה הייחודית.
תיאור > עידן טרום-הפדרציה

שלוש ספינות בשם "אנטרפרייז" הושקו, בטרם נוסדה פדרציית הכוכבים המאוחדת.
דגם: Space Transportation System

שנות שירות: 15 בפברואר 1977 עד 27 באפריל 2012

קפטנים: הייז, אנגל

מידע נוסף: ספינת חלל זו מופיעה במסע בין כוכבים: הסרט.
דגם: Declaration (הכרזה)

שנות שירות: שנות ה-30 של המאה ה-22

קפטנים: לא ידוע

מידע נוסף: ספינת חלל זו מופיעה במסע בין כוכבים: הסרט וכן במסע בין כוכבים: אנטרפרייז.
דגם: NX

שנות שירות: 2151–2161

קפטנים: ג'ונתן ארצ'ר (סקוט באקולה)

מידע נוסף: ספינה זו היא מקום ההתרחשות המרכזי של העלילות המתוארות בסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: אנטרפרייז, אשר שודרה בשנים 2001–2005.
תיאור > עידן הסדרה המקורית

שלוש ספינות בשם "אנטרפרייז" מככבות בסדרות הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית, מסע בין כוכבים: סדרת האנימציה ומסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים, וכן ב-7 סרטי מסע בין כוכבים בכיכובם של שחקני הצוות המקורי.
דגם: Constitution (חוקה)

שנות שירות: 2245–2285

קפטנים: רוברט אפריל (ג'יימס דוהאן, ג'ין רודנברי, אדריאן הולמס), כריסטופר פייק (ג'פרי האנטר, אנסון מאונט), ג'יימס טיבריוס קירק (ויליאם שאטנר), וילארד דקר (סטיבן קולינס)

מידע נוסף: ספינת חלל "אנטרפרייז" הראשונה בשירות צי הכוכבים היא מקום ההתרחשות המרכזי של עלילות סדרות הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית ששודרה בשנים 1966–1969, במסע בין כוכבים: סדרת האנימציה ששודרה בשנים 1973–1974 ובסדרה מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים שמשודרת החל משנת 2022. לאחר שעברה סדרה של שיפוצים וחזרה לכשירות מבצעית, הספינה המשיכה והופיעה בסרטים מסע בין כוכבים: הסרט (1979), מסע בין כוכבים 2: זעמו של חאן (1982) וכן בסרט מסע בין כוכבים 3: החיפוש אחר ספוק (1984) – במהלכו נהרסה הספינה.
דגם: Constitution refit (חוקה משופצת)

שנות שירות: 2286–2293

קפטנים: ג'יימס טיבריוס קירק (ויליאם שאטנר)

מידע נוסף: ספינה זו מופיעה לראשונה בסיומו של הסרט מסע בין כוכבים 4: השיבה הביתה (1986), וממשיכה להופיע ביתר סרטי הקולנוע בהם מככבים שחקני הצוות המקורי. הספינה הוצאה משירות בסיום הסרט מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת.
דגם: Excelsior refit (אקסלסיור משופצת)

שנות שירות: 2293-2329

קפטנים: ג'ון הארימן (אלן רוק), דמורה סולו (ז'קלין קים)

מידע נוסף: ספינה זו הופיעה לראשונה בסרט מסע בין כוכבים: דורות (1994). על פי ספרי מסע בין כוכבים, דמורה סולו מתמנה לתפקיד קפטן האנטרפרייז לאחר הארימן.
תיאור > עידן הדור הבא

שלוש ספינות בשם "אנטרפרייז" מככבות בסדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הדור הבא וכן ב-4 סרטי מסע בין כוכבים בכיכובם של שחקני סדרה זו.
דגם: Ambassador (שגריר)

שנות שירות: 2332–2344

קפטנים: רייצ'ל גארט (טרישה אוניל), ריצ'רד קסטילו (כריסטופר מקדונלד)

מידע נוסף: ספינה זו מופיעה בפרק של מסע בין כוכבים: הדור הבא בשם "Yesterday's Enterprise" משנת 1990. ספינה זו הושמדה במהלך ניסיונה להגן על המאחז הקלינגוני "נרננדרה 3" מהתקפה של הרומולאנים. בין הניצולים: טאשה יאר (דניס קרוסבי). מותם ההירואי של רוב אנשי צוות הספינה הפך לזרז בקידום משא ומתן לשלום בין הפדרציה לבין האימפריה הקלינגונית.
דגם: Galaxy (גלקסיה)

שנות שירות: 2363–2371

קפטנים: ז'אן-לוק פיקארד (פטריק סטיוארט), ויליאם רייקר (ג'ונתן פרייקס), אדוארד ג'ליקו (רוני קוקס)

מידע נוסף: ספינה זו משמשת כמקום ההתרחשות העלילה המרכזי של סדרת הטלוויזיה מסע בין כוכבים: הדור הבא בשנים 1987-1994. במהלך סרט הקולנוע מסע בין כוכבים: דורות, בשנת 2371, הושמדה ספינת החלל, והתרסקה על קרקע כוכב הלכת "ורידיאן 3", לאחר התקפה מצד ספינת חלל קלינגונית מסוג "ציפור טרף", בפיקודן של האחיות דוראס.
בהמשך התברר כי ג'ורדי לה-פורג' שיפץ את שרידי הספינה שהוחזרו מ"ורידיאן 3" בעזרת חלקי ספינות אחרות מאותו הדגם, והחזיר אותה לכשירות מבצעית במטרה להציג אותה במוזיאון של צי הכוכבים. לספינה היה תפקיד מהותי במלחמה בקואליציית הבורג והדומיניון בעונתה השלישית של הסדרה "מסע בין כוכבים: פיקארד".
דגם: Sovereign (שליט)

שנות שירות: מאז 2372

קפטנים: ז'אן-לוק פיקארד (פטריק סטיוארט)

מידע נוסף: ספינה זו משמשת כמקום ההתרחשות העלילה המרכזי בסרטי הקולנוע מסע בין כוכבים: המפגש (1996), מסע בין כוכבים: המרד (1998) ומסע בין כוכבים: נמסיס (2002). על פי סיפור קומיקס משנת 2009, לאחר פרישתו של פיקארד מצי הכוכבים על מנת לשמש כשגריר הפדרציה לוולקן, דאטה מחליף אותו כקפטן האנטרפרייז. בספר "The last best hope" מי שיורש את תפקיד הקפטן מפיקארד הוא דווקא וורף, מאחר שדאטה נהרג במהלך אירועי הסרט "נמסיס".
דגם: Odyssey (אודיסיאה)

שנות שירות: המאה ה-25

קפטנים: אדמירל אליזבת שלבי

מידע נוסף: ספינה זו הוצגה לראשונה בקאנון של מסע בין כוכבים בטריילר לעונתה השלישית של סדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: פיקארד". היא הוצגה לראשונה בפרק התשיעי, והושמדה במהלכו.
דגם: Constitution III (חוקה 3)

שנות שירות: המאה ה-25

קפטנים: קפטן שבע מתשע

מידע נוסף: במקור נקראה הספינה "טיטאן-A", שהייתה גרסה משודרגת של ה"טיטאן" עליה פיקד רייקר, אך לאור תרומתה לניצחון במלחמה נגד הדומיניון והבורג הוחלט להעניק לה, כאות כבוד, את השם "אנטרפרייז".