stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טימו ק. מוקה

| --- | --- |

 לידה:  17 בדצמבר 1944 בולנס, שוודיה 
 פטירה:  27 במרץ 1973 (בגיל 28) רובניימי, פינלנד 
 מדינה:  פינלנד 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה בהלסינקי 
 שפות היצירה:  פינית 
 פרסים והוקרה:  פרס פינלנד לספרות (1966) 
 אתר רשמי
 
טימו ק' מוקה (בשם מלא בפינית: Timo Kustaa Mukka; ‏ 17 בדצמבר 1944 – 27 במרץ 1973), סופר פיני.
ביוגרפיה

טימו ק' מוקה נולד בבולנס שבשוודיה. במשך חייו הקצרים למד מוקה באקדמיה לאמנויות של הלסינקי והספיק לפרסם תשעה ספרים, שברובם כתב בלשון פיוטית על תנאי החיים הקשים בלפלנד, הסביבה שבה עברו עליו ילדותו ורוב שנות בגרותו. תשעת ספריו ראו אור בשש השנים שבין 1964 ו-1970, וחיי יוצרם היו מאבק עיקש ועגום של אדם, אשר לא ידע לבעור על אש קטנה, נגד זמנו ההולך וכלה.
בראשית שנות השישים של המאה העשרים התחיל להתפתח בספרות הפינית זרם הקרוי "סיפורת וידויית ספונטנית". זרם זה הושפע מכתיבת הנרי מילר, ושניים מנציגיו הבולטים ביותר בפינלנד הם "הילדים הנוראים" של הספרות הפינית – המשורר והמתרגם פנטי סאריקוסקי (Pentti Saarikoski) והסופר הנו סלמה (Hannu Salama). בקרב הכותבים המשויכים לזרם זה מתבלט מוקה, הנחשב ליוצר המקורי והעקבי ביותר בדרכו. יצירתו הייחודית מאופיינת בהתמקדות כותבהּ בנופי הטבע והאנוש החשוכים של צפון פינלנד, שלנכחם מצטיירים מעשיהם הנואשים של הגיבורים ותשוקותיהם העזות כאש המסרבת לכבות, מעֵין רעל המוסיף לפעפע על אף הרגעים הקצרים של הטוּב והאושר בין תהפוכות החיים.
תיאורם הלירי של ההיסטריה הארקטית, המוצאת פורקן באהבה האסורה, ושל הלהט הדתי החשוך, הגורם להתהוותן של תחושות אשם מייסרות, ניכר כבר ביצירתו הראשונה של מוקה, הרומן "האדמה היא שיר של חטא" (1964). ספרו השני, הרומן "טאבו" (1965), מתעד את המלכוד שנמצאת בו גיבורת הספר, נערה בראשית התבגרותה, הנסחפת למערכת יחסי רגש ומין עם גבר מבוגר, המקיים בו בזמן קשרים אינטימיים עם אמה. גם ספריו השלישי והרביעי של מוקה היו רומנים: "מאיזשהו מקום כאן" (1965) הוא רומן מחאה חברתית המגולל את סיפורו של חייל פיני צעיר, הסובל מהתמוטטות עצבים במהלך שירותו הצבאי, ואילו "השיר על ילדי סיביר" (1966), עוסק, בין השאר, בטיב התלות של היחיד בחֶברה ובאפשרות לסמן גבולות ברורים במסגרת אותם יחסי תלות. שני הרומנים הנוספים שהספיק מוקה לכתוב הם "שיבולת הקיץ מתה" (1968), יצירה אלגורית שכמסגרתה משמש סיפורו של אדם הנורה ביער ומתאמץ לשרוד למרות הכדור התקוע בבטנו, ו"היונה והפרג" (1970), הספר האחרון שכתב – תיעוד ארוטי, פיוטי ונועז של מערכת יחסים, הגורפת נערה צעירה ותמימה וגבר בשל ומתוסכל למערבולת מסחררת של כמיהה, תשוקה ואובדן על רקע נופי האגמים והיערות של לפלנד. בנוסף על הספרים הנזכרים לעיל פרסם מוקה גם את ספר השירים "אדום" (1966) ואת קובצי הסיפורים "מות הכלב" (1967) ו"פחד השלג" (1970). לספריו שמור מקום של כבוד בספרות פינלנד, והם משפיעים גם כיום על הסיפורת הנכתבת בארץ זו. 
שלושת ספרי מוקה שהתפרסמו בעברית, בתרגומו של רמי סערי, הם: "טאבו" (1998) בהוצאת ידיעות אחרונות, היונה והפרג (2002) ו- השיר על ילדי סִיבִּיר (2005) בהוצאת כרמל.
מוקה הלך לעולמו ב-27 במרץ 1973 בגיל 28, בעיר רובניימי, בירת מחוז לפלנד שבפינלנד.
ראו גם

היונה והפרג
השיר על ילדי סיביר
רמי סערי
חיל התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי

| --- | --- |
 
 פרטים
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 סוג:  חיל חלל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 2016 – 19 באפריל 2024 (8 שנים) 
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Gao Jin 
 
חיל התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי (סינית מסורתית: 中国人民解放军战略支援部队) הוא גוף צבאי לתיאום פעילותה הצבאית של סין בתחום הסייבר, החלל והלוחמה האלקטרונית של צבא השחרור העממי של סין. החיל הוקם ב-31 בדצמבר 2015 כחלק מהגל הראשון של הרפורמה הצבאית בסין.
היסטוריה

ההודעות הראשוניות לא סיפקו פרטים רבים על החיל, אך יאנג יוג'ון ממשרד ההגנה הסיני תיאר זאת כשילוב של כל כוחות התמיכה שאוחדו לכדי חיל אחד בדצמבר 2015.
פרשנים משערים שגוף זה יכלול פעולות היי-טק הכוללות פעולות במרחב הקיברנטי ולוחמה אלקטרונית, ללא תלות בגופים אחרים של הצבא. מומחה אחר, יין ז'ואו, אמר ש"המשימה העיקרית של כוח התמיכה האסטרטגית של צבא השחרור העממי היא לתת תמיכה לפעולות הלחימה כך שהצבא יוכל להשיג יתרונות אזוריים בתחום הלוחמה בחלל ובמלחמת הסייבר ולהבטיח פעולות חלקות."
מבנה

מבחינה תפקודית ומבנית פועל כוח התמיכה כמו חיל הטילים של צבא השחרור העממי. החיל נוצר מיחידות האחראיות על לוחמה, סייבר ולוחמה אלקטרונית במחלקת המטה הכללי לשעבר (כולל יכולות הריגול בסייבר של המחלקה השלישית לשעבר, אמצעי התמיכה האלקטרונית של המחלקה הרביעית לשעבר, ויחידות החלל שהפעילו מערכות ומשרדי סיור אווירי ותחנת לוויין), עליהם צורפו אגפים של המחלקה הפוליטית הכללית ומחלקת החימוש הכללי (כולל מתקני שיגור, טלמטריה, מעקב ובקרה וארגוני מחקר ופיתוח). על פי ההערכה, יש לפחות 5 מחלקות, אם כי קיים ויכוח בפרשנויות המערב על קיומה של מחלקה שישית אפשרית לציוד חלל.
ראו גם

כוח החלל של ארצות הברית
המרכז לתקשורת חלל רחוקה
חיל החלל הרוסי
הערות שוליים

↑  PLA Aerospace Power: A Primer on Trends in China’s Military Air, Space, and Missile Forces Air University
↑  PLA Strategic Support Force: The 'Information Umbrella' for China's Military The Diplomat 1 April 2017
1 2  The Strategic Support Force: Update and Overview Jamestown Foundation China Brief Volume: 16 Issue: 19
1 2  "China Takes Bold Steps Toward Military Reform" (11 January 2016)
↑  Costello, John; McReynolds, Joe (2018). China's Strategic Support Force: A Force for a New Era. Washington, DC: National Defense University Press. נבדק ב-19 באפריל 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Mattis, Peter (3 במרץ 2017). "China Reorients Strategic Military Intelligence" (PDF). Jane's Intelligence Review. נבדק ב-18 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Expert: PLA Strategic Support Force a key force to win wars
↑  Hacking Diplomatic Cables Is Expected. Exposing Them Is Not
↑  PLA Strategic Support Force: The 'Information Umbrella' for China's Military The Diplomat 1 April 2017
חיית הלילה (2014)

| --- | --- |

 בימוי:  דן גילרוי 
 הופק בידי:  ג'ניפר פוקס טוני גילרוי מישל ליטווק ג'ייק ג'ילנהול דייוויד לנקסטר
 תסריט:  דן גילרוי 
 עריכה:  ג'ון גילרוי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ייק ג'ילנהול רנה רוסו ריז אחמד ביל פקסטון
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד 
 צילום:  רוברט אלסוויט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Bold Films 
 חברה מפיצה:  Big Bang Media, Open Road Films, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  31 באוקטובר 2014
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  נאו-נואר, סרט מתח, סרט דרמה 
 תקציב:  4 מיליון דולר
 הכנסות:  50.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   nightcrawlers
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חיית הלילה (באנגלית: Nightcrawler) הוא סרט פילם נואר בבימויו של דן גילרוי אשר יצא לאקרנים ב-31 באוקטובר 2014. בסרט מככב ג'ייק ג'ילנהול כגנב לשעבר שמתחיל לצלם שידורים חיים של תאונות ופשעים בלוס אנג'לס ולמכור אותם לערוצי חדשות מקומיים. הסרט הופק בתקציב של 4 מיליון דולר בלבד וגרף 12 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו.
עלילה

בזמן שלויס בלום (ג'ייק ג'ילנהול) נתפס גונב מאתר בנייה, הוא מתעמת עם שומר, גונב את השעון שלו, ועוזב עם הדברים שגנב. אחרי שהוא מוכר את החומרים, בלום
מבקש עבודה אבל נדחה.
בנסיעתו הביתה, בלום רואה תאונת דרכים ועוצר בצד. צלמים עצמאיים מגיעים לאזור ומצלמים את התאונה. מלא השראה, בלום גונב אופניים ומחליף אותם במצלמת וידאו ובסורק תדרים של המשטרה. באותו הלילה, בלום מצלם זירת פשע בה נגנבה מכונית. כשהוא מתקרב לזווית טובה יותר, הוא וצלם מתחרה ששמו ג'ו לודר (ביל פקסטון) נדרשים לצאת מזירת הפשע. בלום מצותת לשיחת טלפון של יריבו לגבי מכירת התצלום לתחנת חדשות.
בלום הולך לאותה התחנה כדי למכור את צילומו שלו. הוא פוגש את מנהלת חדשות הבוקר של התחנה, נינה רומינה (רנה רוסו). היא קונה את התצלום ואומרת לו על העניין שלהם בצילום תאונות אלימות שכוללות קורבנות אמידים, כאשר התוקף הוא עני או מקבוצת מיעוטים. בלום שוכר עוזר, ריק (ריז אחמד), איש צעיר שנואש לכסף. כדי לתת לצילום שלו
השפעה רבה יותר, בלום מתחיל לחבל בזירות הפשע ובמקרה אחד מזיז גופה.
כאשר עבודתו של בלום מקבלת תאוצה, הוא קונה ציוד טוב יותר.
בלום לוקח את נינה לארוחת ערב ומאיים עליה שיסיים את עסקיו איתה אלא אם תעשה סקס איתו, ומציין שעבודתה תלויה בצילומים שלו. ביום שאחרי, הוא מסרב להצעת עבודה מלודר לאייש מכונית שנייה. מאוחר יותר באותו ערב, לודר הגיע לתאונת מטוס חשובה לפני בלום. נינה מתעצבנת על בלום, ודורשת ממנו להביא צילום טוב יותר ולשמור את הצד שלו של העסקה. בלום מחבל במכונית של לודר כך שתתרסק. לודר נפצע קשות ובלום מצלם זאת בקרירות.
בלום וריק מגיעים לאתר של פריצה לבית בשכונה אמידה לפני המשטרה. בלום מקליט את הפורצים עוזבים עם המכוניות שלהם וממשיך אל תוך הבית כדי לצלם את קורבנות הרצח. צוות החדשות מתווכח על האתיות של הצילום, אך נינה להוטה לפרסם את הסיפור. בתמורה, בלום דורש קרדיט ציבורי, עוד כסף, ושנינה תשתף פעולה יותר בסקס.
ביום לאחר מכן, המשטרה, בראשות הבלשית פרונטיירי (מייקל היאט), מבקרים את בלום ושואלים אותו שאלות לגבי הימצאותו ולגבי הידע שלו על השוד. הוא נותן להם צילום ערוך, ומוחק את החלקים עם הפורצים. בלילה, הוא אוסף את ריק ועוקב אחרי הפורצים באמצעות לוחית הרישוי שלהם. הוא מתכנן לעקוב אחריהם לאזור אמיד יותר, להתקשר למשטרה ולצלם את העימות. מפוחד, ריק דורש חצי מהכסף שבלום עומד להשיג, ומאיים לספר למשטרה על פשעיו של בלום. בלום נראה נרגז, אבל מסכים.
כשהפורצים עוצרים במסעדה, בלום מתקשר למשטרה ומארגן את המיקומים לצילום. המשטרה מגיעה וקרב יריות מתחיל. חשוד אחד נהרג בעוד האחרים בורחים במכונית שלו. המשטרה רודפת אחריהם, ובלום וריק עוקבים ומצלמים. אחרי שמכונית הפורצים מתרסקת, בלום דוחק בריק לצלם את הפורץ, וטוען שהוא מת. הפורץ, שרק נפצע, יורה בריק. הפורץ מנסה לברוח אך נורה בידי המשטרה. בלום מצלם את ריק מת, ואומר שהוא לא יכול לעבוד עם שותף שהוא לא סומך עליו.
נינה מתפלאת מהצילום ומביעה את המסירות שלה לבלום. צוות החדשות מגלה שהפריצה לבית בעצם הייתה עסקת סמים שהשתבשה; נינה משמיטה את המידע הזה בשידור החדשות כדי למקסם את ההשפעה של הסיפור. המשטרה מנסה להחרים את כל העותקים של הצילום כראיה, אבל נינה מגנה על זכותה לשדר אותם.
מתוחקר בידי פרונטיירי, בלום מפברק סיפור על גברים ברכב של הפורצים עוקבים אחריו. פרונטיירי חושדת שהוא משקר, אבל לא יכולה להוכיח את זה. בלום שוכר צוות של מתלמדים וקונה מכוניות חדשות כדי להרחיב את העסק שלו.
שחקנים

ג'ייק ג'ילנהול - לויס "לו" בלום
רנה רוסו - נינה רומינה
ריז אחמד - ריק
ביל פקסטון - ג'ו לודר
אן קוסאק - לינדה
קווין ראחם - פרנק קרוז
קתרין יורק - ג'קי
מיכאל היאט - הבלש פרונטיירי
הפקה וצילומים

הבמאי והתסריטאי דן גילרוי קיבל השראה מסיפור משנות ה-30 על צלמי פשע, ושוויים בהווה.
גילרוי נהפך אובססיבי עם העולם ובמיוחד עם הפוטנציאל לסרט.
ג'ייק ג'ילנהול איבד 9.1 ק"ג עבור התפקיד שלו. הפקת הסרט לקחה כ-27 שבועות, מהשוט הראשון ועד הכנת הסרט.
ביקורות ופרסים

חיית הלילה זכה לשבחי המבקרים, עם רבים מהללים את המשחק של ג'ילנהול ואת התסריט של גילרוי.
על הופעתו כלואיס "לו" בלום, ג'ייק ג'ילנהול קיבל שבחים רבים מהמבקרים, כולל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה ופרס גילדת שחקני המסך לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
על התסריט של גילרוי הוא הועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר.
הערות שוליים

1 2  איתמר זהר, הסרט שהוציא את האמריקאים מהבית בהאלווין, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2014
↑  ריאיון עם דן גילרוי
↑  דן גילרוי על המועמדות לאוסקר
↑  ג'ייק ג'ילנהול נראה רזה לגמרי בסט של חיית הלילה
↑  שיחה עם ג'וק גילרוי, עורך הסרט
↑  אור סיגולי, עכבר העיר, המועמדים לאוסקר: הניצחון של קופר, ההחמצה של אניסטון, באתר הארץ, 15 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 4f6553d5-c1fb-4308-9bbc-5d917e1f8f17
חיסלה דולקו

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1985 (בת 39) טיגרה, פרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 מקום מגורים:  בואנוס איירס, ארגנטינה
 מספר צאצאים:  2 
 גובה:  1.7 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  2001-2012 – 18 בנובמבר 2012 
 סה"כ פרסים שצברה:  4,246,105 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  309–242 
 דירוג שיא:  26 (21 בנובמבר 2005)
 זכיות בטורנירים:  10 (4 טורנירים רשומים ב WTA)
 זוגות
 מאזן קריירה:  305–182 
 דירוג שיא:  1 (1 בנובמבר 2010)
 זכיות בטורנירים:  23 (17 טורנירים רשומים ב WTA)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 1 (בטורניר הזוגות באוסטרליה)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב שלישי (2010)
 אליפות צרפת הפתוחה:  סיבוב רביעי (2006, 2011)
 וימבלדון:  סיבוב שלישי (2004, 2006, 2008, 2009)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב רביעי (2009)
 
חיסלה דולקו (בספרדית: Gisela Dulko; נולדה ב-30 בינואר 1985) היא טניסאית-עבר ארגנטינאית, מומחית בעיקר במשחקי זוגות ובשיאה הגיע למקום הראשון בדירוג העולמי לזוגות. בנוסף היא גם הגיע למקום ה-26 בדירוג העולמי ליחידות.
קריירה

דולקו, ילידת טיגרה שבפרובינציית בואנוס איירס, זכתה בסבב הנוער בשלושה מתוך ארבעת הגראנד סלאם בזוגות, אליפות ארצות הברית הפתוחה בשנת 2000, אליפות אוסטרליה הפתוחה בשנת 2002 ווימבלדון בשנת 2001.
לאחר שהפכה לשחקנית מקצוענית בשנת 2001 המשיכה את הצלחה בזוגות וזכתה ב-17 טורנירי זוגות כולל אליפות אוסטרליה הפתוחה בשנת 2011 עם פלאביה פנטה האיטלקייה, ובשנת 2010 הן גם זכו הטורניר המאסטרס בסוף העונה. בנוסף בשנת 2009 היא הפסידה בגמר אינדיאן ווילס בארצות הברית ביחד עם שחר פאר.
בנוסף בשנת 2011 הפסידה ביחד עם אדוארדו סוונק הארגנטינאי בגמר טורניר ארצות הברית הפתוחה.
ביחידות הישגיה לא היו טובים כמו בזוגות אך במרבית הקריירה היא הייתה ב-50 שחקניות הטובות בעולם. זכתה ב־4 טורנירי WTA כולל בודפשט ופורט הילס (2007), פאס (2008) ואקאפולקו (2011). ניצחונותיה הגדולים כוללים ניצחון על מריה שראפובה וסמנתה סטוסור.
קריירה > פרישה וחיים אישיים

דולקו פרשה מהסבב המקצועני ב-18 בנובמבר 2012, בגיל 27. כשפרשה היא דורגה במקום ה־306 בעולם ביחידות.
היא נשואה לכדורגלן הארגנטינאי, פרננדו גאגו, שמשחק כיום במועדון הכדורגל ולנסיה.
הערות שוליים

↑  ג'יסלה דולקו הודיעה על פרישה מטניס, באתר וואלה, 18 בנובמבר 2012
↑  אמרה כן לפרננדו: דולקו מתחתנת עם גאגו, באתר ynet, 8 ביוני 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס ובנושא ארגנטינאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חורחה סאנצ'ס

חורחה אדוארדו סאנצ'ס ראמוס (בספרדית: Jorge Eduardo Sánchez Ramos; נולד ב-10 בדצמבר 1997 בטוראון שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת קרוס אסול ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים

סאנצ'ס גדל במחלקת הנוער של סנטוס לגונה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במדיה ערך 32 הופעות במסגרת ליגת העל המקסיקנית.
ב-6 ביוני 2018 חתם סאנצ'ס בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית. בסך הכל ערך במועדון 125 הופעות ליגה, בהן הבקיע שני שערים.
ב-3 ביולי 2024 חזר למקסיקו וחתם בקרוס אסול תמורת 3.5 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

ב-26 במרץ 2019 ערך סאנצ'ס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בניצחון 4-2 על נבחרת פרגוואי במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וזכה עמה במדליית ארד. ב-7 באוקטובר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קנדה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת מקסיקו לטורניר קופה אמריקה 2024.
הערות שוליים

↑  América anuncia el fichaje de Jorge Sánchez באתר Goal, ‏ 6 ביוני 2018 (בספרדית)
↑  ¡Oficial! Estos son los cinco jugadores de México que se quedaron fuera de la Copa América באתר Azteca Deportes, ‏ 11 ביוני 2024 (בספרדית)
| נבחרת מקסיקו – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 מלאגון •  2 סאנצ'ס •  3 מונטס •  4 א. אנגולו •  5 ואסקס •  6 לורוניה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 מרטין •  10 ליינס •   11 וגה •  12 מורה • 13 אוצ'ואה •  14 אר. אגירה • 15 אנטונה • 16 אסקיבל • 17 קורדובה • 18 אד. אגירה • 19 ר. אנגולו • 20 בלטרן • 21 אלברדו • 22 חוראדו • מאמן: לוזאנו |  1 מלאגון •  2 סאנצ'ס •  3 מונטס •  4 א. אנגולו •  5 ואסקס •  6 לורוניה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 מרטין •  10 ליינס •   11 וגה •  12 מורה • 13 אוצ'ואה •  14 אר. אגירה • 15 אנטונה • 16 אסקיבל • 17 קורדובה • 18 אד. אגירה • 19 ר. אנגולו • 20 בלטרן • 21 אלברדו • 22 חוראדו • מאמן: לוזאנו | מקסיקו |
| נבחרת מקסיקו – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 טלברה •  2 אראוחו •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 חימנס •  10 וגה •   11 פונס מורי •  12 קוטה • 13 אוצ'ואה •  14 גוטיירס • 15 מורנו • 16 הררה • 17 פינדה • 18 גוארדאדו • 19 ח. סאנצ'ס • 20 מרטין • 21 אנטונה • 22 לוסאנו • 23 גאיארדו • 24 צ'אווס • 25 אלברדו • 26 ק. אלברס • מאמן: מרטינו |  1 טלברה •  2 אראוחו •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 חימנס •  10 וגה •   11 פונס מורי •  12 קוטה • 13 אוצ'ואה •  14 גוטיירס • 15 מורנו • 16 הררה • 17 פינדה • 18 גוארדאדו • 19 ח. סאנצ'ס • 20 מרטין • 21 אנטונה • 22 לוסאנו • 23 גאיארדו • 24 צ'אווס • 25 אלברדו • 26 ק. אלברס • מאמן: מרטינו | מקסיקו |
| נבחרת מקסיקו – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח. רודריגס •  2 אראוחו •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 ק. רודריגס •  9 הררה •  10 אלברדו •   11 חימנס •  12 מלאגון • 13 אוצ'ואה •  14 א. סאנצ'ס • 15 אנטונה • 16 ליינס • 17 פינדה • 18 צ'אווס • 19 ח. סאנצ'ס • 20 מרטין • 21 רייס • 22 גוסמאן • 23 גאיארדו • מאמן: לוסאנו |  1 ח. רודריגס •  2 אראוחו •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 ק. רודריגס •  9 הררה •  10 אלברדו •   11 חימנס •  12 מלאגון • 13 אוצ'ואה •  14 א. סאנצ'ס • 15 אנטונה • 16 ליינס • 17 פינדה • 18 צ'אווס • 19 ח. סאנצ'ס • 20 מרטין • 21 רייס • 22 גוסמאן • 23 גאיארדו • מאמן: לוסאנו | מקסיקו |
| נבחרת מקסיקו – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח. גונסאלס •  2 ח. סאנצ'ס •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 קיניונס •  10 וגה •   11 חימנס •  12 אסבדו • 13 אורוסקו •  14 א. סאנצ'ס • 15 אנטונה • 16 קורטיסו • 17 פינדה • 18 פלורס • 19 רייס • 20 גרסיה • 21 הוארטה • 22 מרטינס • 23 רנחל • 24 צ'אווס • 25 אלברדו • 26 ב. גונסאלס • מאמן: לוסאנו |  1 ח. גונסאלס •  2 ח. סאנצ'ס •  3 מונטס •  4 אלברס •  5 ואסקס •  6 ארטאגה •  7 רומו •  8 רודריגס •  9 קיניונס •  10 וגה •   11 חימנס •  12 אסבדו • 13 אורוסקו •  14 א. סאנצ'ס • 15 אנטונה • 16 קורטיסו • 17 פינדה • 18 פלורס • 19 רייס • 20 גרסיה • 21 הוארטה • 22 מרטינס • 23 רנחל • 24 צ'אווס • 25 אלברדו • 26 ב. גונסאלס • מאמן: לוסאנו | מקסיקו |
טיינגונג 3

| --- | --- |
דיאגרמה לתחנת החלל טיינגונג 3
דיאגרמה לתחנת החלל טיינגונג 3
 NSSDC:  
 שיגור:  29 באפריל 2021 בשעה 11:23 (לפי שעון סין)
 משגר:  צ'אנגג'נג 5
 סטטוס:  מודול ראשון בחלל
 מסה:  שלושה מודולים במשקל של 66 טון ק"ג
 פריגיאה:  כ-370 ק"מ
 
טיינגונג 3 ("הארמון השמיימי" באנגלית: Tiangong) הייתה תוכנית לשיגור לחלל של מעבדת ניסויים סינית כחלק מתוכנית טיינגונג. סוכנות החלל הסינית תכננה לשגרה בשנת 2015, שנתיים לאחר התכנון לשגר את מעבדת הניסויים טיינגונג 2 (ששוגרה לבסוף רק ב-15 בספטמבר 2016).
יעדיהן של טיינגונג 2 ו-3 אוחדו, ולכן לא בוצע שיגורה של טיינגונג 3 כלל.
קדמה לתוכנית זו טיינגונג 1, אשר שוגרה בספטמבר 2011. טיינגונג 3 עתידה הייתה לשרת לפחות כעשור, ומטרתה הייתה לבסס נוכחות סינית קבועה בחלל, ובפרט להוות תחנת ניסויים באסטרונומיה, מיקרו-כבידה, וטכנולוגיות חלל.
היסטוריה של תוכנית טיינגונג

המודול הראשון, טיאנחה (天和, (אנ'), מילולית: "הרמוניה שמיימית") שוגר ב-29 באפריל 2021.
במאי 2021 צפויה לעגון חללית אספקה בלתי-מאוישת מסוג טיאנז'ואו ("ספינה שמיימית") במודול טיאנחה, וביוני 2021 ישוגרו שלושה טייקונאוטים על סיפון חללית שנג'ואו ("מעבורת שמיימית") – ויעגנו במודול. במהלך 2021 וב-2022 מתוכננות שמונה משימות נוספות, האמורות להביא את יתר הרכיבים הנדרשים להרכבה מלאה של טיינגונג 3.
מבנה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבנה התחנה יהיה עשוי משלושה מודולים זהים, וכן תהיה אפשרות לחבר לתחנה טלסקופ חלל.
מעברים

כמו תחנת החלל הבין-לאומית, גם לטיינגונג 3 יש את תופעת המעברים בהם נראית התחנה כנקדות אור בהירה על פני השמיים.
מכיוון שתחנת החלל סובבת את כדור הארץ בגובה רב מעל לפני השטח, היא נותרת באור השמש גם לאחר השקיעה בכדור הארץ מהנקודה בה צופים בתחנה.
ראו גם

מינהל החלל הסיני
ראו גם > תחנות חלל נוספות בעבר ובהווה

טיינגונג 1
טיינגונג 2
סקיילאב
תוכנית סאליוט
תחנת החלל מיר
תחנת החלל הבין-לאומית
חסידות מאלין

חסידות מאלין הייתה חסידות ווהלינית (כיום אוקראינה) מבית צ'רנוביל. יסודה מרבי גדליה ממאלין.
תולדות החסידות

רבי גדליה היה בנם של רבי ישראל וחיה שרה. נולד בערך בתקע"ו. רבי ישראל היה בנו של רבי יצחק אייזיק רובין מקרמנטשוג חתנו של רבי נחמן מברסלב. חיה שרה הייתה בתו של רבי אהרן טברסקי מצ'רנוביל. רבי גדליה התחנך אצל סבו רבי אהרן לאחר שאביו נפטר בצעירותו ואמו התחתנה בשנית עם רבי שלמה מלודמיר. היה חתנו של רבי פנחס מסאלוויטא. כשגדל מינהו סבו לאדמו"ר. כיהן במאלין שבמחוז ז'יטומיר. נפטר בכ"ב בניסן תרס"ט. שני בניו שימשו אחריו כאדמו"רים.
רבי מרדכי מילא את מקומו של אביו רבי גדליה במאלין. היה חתנו של רבי יצחק קטן מסטניסלב. בניו היו רבי לייבוש ורבי אהרן חתן דודו רבי דוד מאורזיטשוב. רבי מרדכי נפטר בכ"ז באלול תרע"א.
רבי אברהם יהושע העשיל בנו של רבי גדליה שימש כאדמו"ר בראדומישל. היה חתן חתנו של רבי סנדר רוקח מאלעסק. נהרג עם בנו הרב מרדכי בכ"ה באייר תרע"ט בפרעות פטליורה. בנו השלישי של רבי גדליה היה רבי פנחס שנפטר בצעירותו. היה חתן דודו רבי משה שפירא בנו של רבי פנחס מסלוויטא. חתנו של רבי גדליה היה רבי דוד מאורזיטשוב בנו של רבי אברהם מאורזיטשוב. גם הוא נפטר בצעירותו.
בדור השלישי שימש כאדמו"ר בנו של רבי אברהם יהושע העשיל, רבי חנוך העניך. נולד בשנת תרמ"ו. נישא בשנת תרע"א לבתו של רבי יוסף ירושלמסקי מקישינב. בשנת תרע"ד החל לשמש ברבנות ראדומישל ובשנת תרע"ט אחר פטירת אביו, כאדמו"ר. בשנת תרפ"ד היגר לשיקגו. שימש כרב קהילת 'לב שמח' כ-40 שנה. היה חבר אגודת האדמו"רים חבר מרכז הרבנים בשיקגו וחבר ועד הפועל של קרן הצלה בשיקגו. בשנת תשכ"ח עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. נפטר בכ"ב באלול תשל"א. אחיו רבי שלום מקייב שימש אף הוא כאדמו"ר. עלה לישראל והתגורר בחיפה.
בנו של רבי חנוך הניך, רבי אברהם יהושע השיל, מילא את מקומו באדמו"רות מלין בשיקגו עד פטירתו בתשס"ד. היה חתנו של רבי ברוך הלברשטאם מגריבוב.
ח'רבת עטרוז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברזל, התקופה ההלניסטית 
 מיקום
 מדינה:  ירדן 
 קואורדינטות:  31°34′28″N 35°39′53″E﻿ / ﻿31.574422222222°N 35.664752777778°E﻿ / 31.574422222222; 35.664752777778
 he
 
ח'רבת עטרוז היא אתר ארכאולוגי במחוז מידבא, בירדן. האתר היה מיושב בתקופות הברזל, התקופה ההלניסטית, התקופה הרומית והתקופה המוסלמית. באתר התגלה מקדש מואבי המתוארך לאמצע ה-9 עד תחילת המאה ה-8 לפני הספירה, הקשור בטקסט המופיע במצבת מישע ולכיבוש המואבי של עטרות מידי שבט גד.
גאוגרפיה

חירבת עטרוז ממוקמת במישור דיבאן, על רכס ג'בל חמידה, בין נהרות זרקא מיין וסייל אל-הידאן, כעשרה ק"מ מאתר ליב (אתר ארכאולוגי) ושלושה ק"מ ממכוור, אתר מהתקופה ההלניסטית והרומית.
היסטוריה

באתר נמצאו 12 שכבות ישוב, שכל אחת מהן מייצגת שלב בהיסטוריה של היישוב. התקופה העיקרית ביישוב האתר היא בתקופת הברזל. האתר ננטש בתקופה הפרסית ויושב מחדש בשלהי התקופה ההלניסטית ובתקופה הרומית הקדומה. בתקופות הרומית והביזנטית האתר ננטש שוב וייושב מחדש בתקופה האיסלאמית הקדומה והתיכונה.
תקופת הברזל

| שכבה | תקופה ארכאולוגית | מסגרת זמן |
| --- | --- | --- |
| 12 | ברזל I | 1200–1000 לפנה"ס |
| 11 | ברזל IIA (קדומה) | 1000–925 לפנה"ס |
| 10 | ברזל IIA (קדומה) | 1000–925 לפנה"ס |
| 9 | ברזל IIA (קדומה – תיכונה) | 1000–925 לפנה"ס |
| 8 | ברזל IIA (קדומה – תיכונה) | 1000–925 לפנה"ס |
| 7 | ברזל IIA–ברזל IIB | סביבות 925 לפנה"ס |
| 6 | ברזל IIB | 925–700 לפנה"ס |
| נטוש | פרסית | 539–332 לפנה"ס |
| 5 | הלניסטית מאוחרת | 167–37 לפנה"ס |
| 4 | הלניסטית מאוחרת – רומית קדומה | סביבות 37 לפנה"ס |
| נטוש | הרומית – ביזנטית | 132–638 לספירה |
| 3 | האסלאמית הקדומה | 638–850 לספירה |
| 2 | האסלאמית התיכונה | 850–1500 לספירה |
| 1 | האסלאמית התיכונה | 850–1500 לספירה |
בתקופת הברזל, האתר היה מרכז קהילתי ופולחן חשוב. מלבד חקלאות, באתר פעלו ענפים כמו מתכת, אריגה וייצור טקסטיל.
תקופת הברזל > ממצאים ארכאולוגיים

נלסון גליק היה החוקר המערבי הראשון שתיעד את האתר בשנת 1937. האתר נסקר בצורה מדעית בשנת 1998, ומשנת 2000 נערכו באתר מספר עונות חפירה. בחפירות נתגלה כי היישוב הקדום ביותר נבנה על ידי ישות מדינית ונחרב באירוע אלים. היישוב התקיים במשך מאה שנה או פחות, ונמשך מתקופת הברזל I המאוחרת ועד לתקופת הברזל IIA הקדומה. לאחר החורבן בין סוף המאה ה-10 לתחילת המאה ה-9 לפנה"ס, נבנה בראש הגבעה מקדש גדול שהתקיים לתקופה קצרה ונעשו שינויים בתוכניתו. הממצאים הפולחניים מהמקדש מזכירים את הממצאים מתל דן ומתל מגידו. המקדש נהרס אך האתר יושב מחדש והתקיים לאורך תקופה ארוכה בין הברזל IIA המאוחרת לבין הברזל IIB, כאשר חורבות המקדש עדיין שימשו לפעילות פולחנית. ביישוב זה נמצאו אמות מים, מתקני אחסון ושרידי מטבח המעידים על פעילות חקלאית. האתר ננטש לאחר תקופת הברזל IIB ולא אותרו בו שרידים ארכיטקטוניים מההתקופה הפרסית.
תקופת הברזל > רקע היסטורי

האתר מזוהה עם היישוב "עטרות" המוזכר בתנ"ך בספר דברים ומחוץ לתנ"ך ובמצבת מישע שנמצאה בעיר דיבון הסמוכה. המקרא מתאר את עטרות כעיר שהוקמה על ידי בני שבט גד יחד עם דיבון וערוער. העיר מוזכרת בהקשר עם חשבון והר נבו, גם הם באזור עבר הירדן.
על פי ספר מלכים בתקופת שלטון בית עמרי על ממלכת ישראל הייתה ממלכת מואב תחת שלטון חסות ושילמה למלכי ישראל מיסים בצאן וצמר. מצבת מישע שנכתבה בשפה המואבית המתוארכת לשנת 840 לפנה"ס בקירוב מתארת את הדיכוי הארוך של מואב בידי מלכי ישראל. מישע מרד ככל הנראה בימי מלכותו של יורם, שצבאו היה עסוק במלחמה עם ארם דמשק. מישע מספר שאיש גד יושב בארץ עטרות מעולם, ושמלך ישראל בנה לגד את העיר עטרות. לאחר שמישע כבש את העיר, הוא הרג את כל תושביה, שאותם הקריב לאל כמוש ולמואב. הוא תפס בשבי את אראל דודה (גיבור ממלכת יהודה (בית דוד)?), ויישב במקום את אנשי "שרן" ו"מחרת", שאינם מוכרים ממקורות אחרים.