stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרי הארון
הערות שוליים

↑  Twisted Twins Invites You to Bleed for Women in Horror
↑  Punter, Jennie (September 5, 2011). "The Monday Q&A: Mary Harron", The Globe and Mail, p. R3.
↑  Michaelmas Term 1974. Complete Alphabetical List of the Resident Members of the University of Oxford. Oxford University Press. 1974. p. 137.
↑  Hurd, Mary. Women Directors and Their Films. Westport: Praeger Publishers, 2007. Print.
↑  Heller 2008, p. 151.
↑  "Decade: Mary Harron on 'American Psycho'", indieWire, Kaufman, Anthony (December 3, 2009).
↑  The Perfect Billboard Erected for 'American Psycho'
↑  Bussmann, Kate. "Cutting Edge." The Guardian. March 5, 2009. p. 16. Print.
↑  Marcus, Lydia. "The Pent Up and the Pinup." Lesbian News. April 2006: p. 43. Print.
↑  Harron, Mary. "The Risky Territory of 'American Psycho.'" The New York Times 9 April 2000 late ed.: section 2. Print.
↑  "Bad Girls Go Everywhere: A Q&A with Mary Harron, director of The Notorious Bettie Page". Nerve (April 14, 2006).
↑  King, Randall. "The Notorious Mary Harron." Winnipeg Free Press. March 1, 2012. Print.
↑  The Late Show Batman Special BFI Listing
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007362684505171  PLWABN: 9810631230005606  BIBSYS: 2044298  BNE: XX1288357  BnF: cb140540926 (data)  CiNii: DA17600589  GND: 124428088  ISNI: 0000 0001 1764 7992  LCCN: n96038104  MusicBrainz: 4dedaeda-a443-437b-8f6c-0d023339a848  NDL: 00537819  NKC: xx0152379  NLA: 35545749  NLK: KAC201423319  NTA: 162540469  RERO: 02-A006219298  SUDOC: 149741626  Trove: 991091  VIAF: 56813218   WorldCat (עם VIAF): 56813218
היקיצה הגדולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  בני ברבש
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מלחמה
 הוצאה
 הוצאה:  כתר
 תאריך הוצאה:  1982
 מספר עמודים:  136
היקיצה הגדולה הוא רומן הביכורים של בני ברבש, שלחם כקצין בחטיבת גולני במלחמת יום הכיפורים ונפצע במהלך קרבות הבלימה והתקפת הנגד הישראלית ברמת הגולן.
עלילת הספר מתרחשת לאחר סיום מלחמת יום הכיפורים. אסף הנדלסמן, קצין אג"ם בחטיבת שריון שלחמה ברמת הגולן, נפצע קשה במלחמה ושוכב ללא הכרה בבית־החולים בצפת. מפקד החטיבה, אלוף-משנה אלי הנגבי, יוצא הצנחנים שעבר לשריון לפני המלחמה, נחקר בידי ועדת חקירה, בעקבות תלונה של סגן מפקד החטיבה, שבוחנת מהלכי חטיבתו בקרבות הבלימה ברמת הגולן ובהבקעה לסוריה. ללא עדותו של הנדלסמן לא תוכל הוועדה להגיש את מסקנותיה, והנגבי, קצין אמיץ, נועז ומעוטר, משוכנע שעדות זו תוכיח כי פעל כשורה.
על רקע ההמתנה ליקיצתו של הנדלסמן, מתאר הספר באמצעות קפיצות קדימה ואחורה בציר הזמן את ימי הכוננות, את קרבות הבלימה ברמת הגולן, את דיוני ועדת החקירה ואת ניסיונם של הנדלסמן, הנגבי, ענת (זוגתו של הנדלסמן) וקרוביהם להתגבר על טלטלת המלחמה ולאחות את שברי עולמם.
עיבודים לקולנוע

הספר עובד לקולנוע בשנת 1991, לסרט זמן אמת בבימויו של אורי ברבש,
 ובו מגלם אסי דיין את מפקד החטיבה הנגבי.
הערות שוליים

↑  נורית ברצקי, אני לא יודע להתפנק, לעשות כיף, מעריב סופשבוע, ‏ 20 אוקטובר 1989.
↑  אביחי בקר, הברבשים חוזרים לצבא, הארץ, ‏ 16.04.1998, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  בני ברבש, "היקיצה הגדולה", הוצאת כתר, 1982, עמוד 14, "הביא לשריון את האווירה המיוחדת שספג בצנחנים במשך שנים".
↑  גל פרל פינקל, כדורסל מנצחים בהגנה, ומלחמה?, באתר זמן ישראל, 16 בנובמבר 2020.
↑  בני ברבש, "היקיצה הגדולה", הוצאת כתר, 1982, עמוד 10, "אלוף-משנה אלי הנגבי, קצין ללא דופי, עבר ללא רבב, רצוף מעשי גבורה, עטור ניסיון, למוד קרובת, ארבע פעמים נפצע – פעם אחת קשה – קיבל את עיטור המופת ומספר פעמים צוין לשבח".
↑  יניב מגל, ‏בני ברבש: "אני מהדור שהקיז את דמו במלחמת יום כיפור", באתר גלובס, 4 בדצמבר 2014.
↑  אדר אבישר, בחושך, מקשיב לקהל, מעריב מוסף פנאי סוכות, ‏ 3 אוקטובר 1990.
ג'ורג' איינסוורת'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1878 לאמטון, אוסטרליה 
 פטירה:  11 באוקטובר 1950 (בגיל 72) קמפרדאון, אוסטרליה 
 ענף מדעי:  מטאורולוגיה 
 
ג'ורג' פרדריק איינסוורת (באנגלית: George Frederick Ainsworth;‏ 20 ביוני 1878 – 11 באוקטובר 1950) היה מטאורולוג אוסטרלי, עובד השירות הציבורי ואיש עסקים, שעמד בראש אחת הקבוצות שהרכיבו את משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה של דאגלס מוסון (1911–1914).
ביוגרפיה

איינסוורת' נולד בלאמטון, פרבר של ניוקאסל, ניו סאות' ויילס. בגיל 15 הצטרף למחלקת החינוך והכשרת הציבור של ניו סאות' ויילס כעוזר למורה, אך בשנת 1910 הועבר לסניף המטאורולוגי של משרד הפנים בשירות הציבורי האוסטרלי. בהמשך נספח למשלחת של מוסון לאנטארקטיקה ובמהלכה היה ממונה על קבוצת האי מקווארי במשך קרוב לשנתיים - מדצמבר 1911 עד נובמבר 1913. תחומי אחריותו במקווארי כללו הקמת תחנה מטאורולוגית לצד תחנת רדיו ותחנת ממסר אלחוטי על גבעת הרדיו, שהייתה חלוצה ביצירת קשר הרדיו הראשון בין אנטארקטיקה לשאר העולם.
ביוגרפיה > משרת ציבור

בשנת 1915 גויס איינסוורת' לגדוד הרגלים ה-62 של אוסטרליה. ב-1917 נכנס למשרד הריגול הנגדי ומונה לקפטן של כבוד. באותה שנה נשא לאישה את מרי קתרין סטאתאם במורווילאומבה שבדרום ויילס. לאחר השחרור בשנת 1918 היה למפקח במשטרת חבר העמים הבריטי בקווינסלנד, אוסטרליה. אחרי העברתו למשרד ראש הממשלה של אוסטרליה בשנת 1921, שירת כממונה על ענייני חוץ במשלחת האוסטרלית לוועידה הכלכלית האימפריאלית של 1923 בלונדון, נוסף להיותו הנציג האוסטרלי היחיד בכנס של ארגון העבודה הבינלאומי בז'נבה באותה שנה.
ביוגרפיה > איש עסקים

איינסוורת' חב את עלייתו המהירה בשירות הציבורי, לפחות בחלקה, להיותו בן-חסותו של בילי יוז, שהיה ראש ממשלת אוסטרליה מ-1915 עד 1923 ואשר לו רחש כבוד והוקרה. הוא התפטר מן השירות הציבורי בסוף שנת 1924 כדי להיכנס למגזר הפרטי כמנהל עסקים, תחילה בחברת קלו-פלקינר לייצור חלקי מכונות מלבורן, אחר כמנכ"ל בתאגיד קרייזלר בניו זילנד, ולבסוף בחברת בארנט גלאס בקווינסלנד, ממנה פרש בשנת 1935. לאחר זאת התמנה למארגן מדיני במפלגת אוסטרליה המאוחדת, שבילי יוז היה בין מקימיה.
בעקבות הפסדים כספיים ניכרים בהימורים על מרוצי סוסים, עבר איינסוורת' לסידני בסביבות 1937. הוא ניהל שם מעדנייה והגיש שיחות רדיו על חוויותיו באנטארקטיקה. בזמן מלחמת העולם השנייה הועסק לתקופה קצרה שוב כמטאורולוג.
ביוגרפיה > מותו

איינסוורת' מת בבית החולים רויאל פרינס אלפרד בסידני ממחלת כליות. הותיר אחריו אישה ובת; היה לו גם בן, שמת לפניו.
מורשתו

מפרץ איינסוורת' בארץ ג'ורג' החמישי שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של ג'ורג' איינסוורת'.
לקריאה נוספת

Gibbney, H.J. (1979). Ainsworth, George Frederick (1878 - 1950). Australian Dictionary of Biography, Volume 7. Melbourne: Melbourne University Press. pp. 21–22.
Mawson, Sir Douglas (1930). The Home of the Blizzard. London: Hodder and Stoughton. George F. Ainsworth’s narrative, an account of his two years on Macquarie Island, takes up pages 334-398 in Mawson’s book
הערות שוליים

↑  מפרץ אינזוורת' באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: ainsworth-george-frederick-4982  TePapa: 27765  Trove: 1469777
יסוד המעלה

מרכז המושבה, רח' המייסדים פינת רח' השמורה
יסוד המעלה בגלויה מראשית המאה ה-20
רחוב המייסדים, אפריל 2008
בול דואר ישראל לכבוד יובל יסוד המעלה
חורבות בית הכנסת העתיק של יסוד המעלה
שרידי המזח ביסוד המעלה
יְסוּד הַמַּעֲלָה היא מושבה ומועצה מקומית בדרום עמק החולה. היא הוקמה ב-1883 והוכרזה כמועצה מקומית ב-1949. מקור השם, שהוצע על ידי פישל סלומון, בפסוק: ”כִּי בְּאֶחָד לַחֹדֶשׁ הָרִאשׁוֹן הוּא יְסֻד הַמַּעֲלָה מִבָּבֶל” (עזרא, ז', ט'). בשטח המושבה נמצאו שרידי בית כנסת המתוארך בין המאה ה-4 והמאה ה-6 לספירה, וכן כתובת הקדשה בארמית.

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים ביסוד המעלה 1,834 תושבים, מתוכם 1,680 תושבי ישראל (מקום 255 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎-6.7% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 77.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 11,633 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח). על פי תוכנית המתאר הארצית מספר 35 היישוב יגיע ל-20,000 משפחות עד שנת 2030.
היסטוריה

ב-1872 רכש יעקב חי עבו את אדמת השבט הבדואי א-זביד על גדות אגם החולה, והקים עליה, יחד עם האחים שלמה ושאול מזרחי, את המושבה מי מרום.
מי מרום הוא שמו המקראי של מעיין היישוב מרום, עיר כנענית בגליל העליון. לפי המתואר במקרא, בתקופת כיבוש הארץ והתנחלות השבטים מי מרום היה מקום התכנסות צבאות יבין מלך חצור כששמע כי יהושע בן נון מתכונן לתקוף אותו.
על פי המסורות, יש המשערים כי מי מרום קרוי על שם אגם החולה, שנקרא בימי קדם בשם "ים סובכי" או "סומכי", כנאמר בספר "נחשוני החולה" על התרשמות ראשוני המתיישבים במקום: "אל תוך היכל ההרים הרמים הנישאים בגליל העליון מעל גדות מי מרום".
בול יובל ליסוד המעלה

במלאת 50 שנה ליסוד המעלה הונצח האירוע בבול מזכרת מיוחד; ב- 25 בנובמבר 1959, הנפיק דאר ישראל בול יובל זה שעליו ציור של מבנה במושבה. האמנים מקסים וגבריאל שמיר עיצבו את הבול. דאר ישראל מכר 1,200,000 בולים מבול זה במשך כחודש וחצי עד להפסקת מכירתו.
בול יובל ליסוד המעלה > אחוזת דוברובין

ב-1909 התיישב במושבה יואב דוברובין ומשפחתו. בעזרת ידע רב בחקלאות הקימה המשפחה אחוזה גדולה ובה משק משגשג. לאחר שנים של מקרי מוות רבים במשפחה, בגלל המלריה ששררה בביצות הסמוכות לאחוזה, עקרו בני המשפחה שנותרו לראש פינה, ובאחוזה נשאר רק יצחק, הבן הבכור.
ב-1982 הוקמה עמותה לשחזור אחוזת דוברובין, שנפתחה לקהל כמוזיאון ב-1986. מפעל שחזור האחוזה זכה להד נרחב וכונה "ספינת הדגל של השחזור בארץ". על מפעל השחזור קיבל ראש המועצה יוסי מזרחי תעודת הוקרה מיוחדת מהמועצה לשימור אתרים בטקס במשכן הנשיא בירושלים.
ראשי המועצה

בין 1977–1998, במשך 21 שנים, כיהן יוסי מזרחי (נינו של החכם שלמה מזרחי) כראש המועצה המקומית. בתקופתו הואץ פיתוח המושבה, הושלמה בניית מתנ"ס, נבנה אולם ספורט, הוקם מעון ילדים והורחב בית הספר. בנוסף הוקם אזור ספורט ביד לבנים, הוקם אזור מלאכה ותעשייה ונעשו הרחבות לבני דור ההמשך ולתושבים נוספים.
בינואר 2007 מונתה למושבה ועדה קרואה בראשות עמוס רודין, שכיהן בתפקיד עד התפטרותו באוקטובר 2010. לאחריו מונה לתפקיד הרצל גדז'.
בבבחירות לראשות המועצה ב־2013, נבחר אילן אור כראש המועצה. הוא שב ונבחר בבחירות ב־2018.
בבחירות ב־2024 נבחר לראשות המועצה תמיר שלום. אור לא התמודד לכהונה נוספת.
ראו גם

נחשוני החולה
לקריאה נוספת

אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל, כרך א': פרק מז, ראשיתה של יסוד המעלה, מזכרונות דוד מ. שוב, עמ' 534–548; פרק מח, מחיי המתיישבים ביסוד־המעלה, מזכרונות מיכל זלמן פוחצ'בסקי, תרמ"ז (1887), עמ' 549–552.
ספרית ארץ ישראל של הקרן הקיימת לישראל בהוצאת "אמנות" חוברת ל"א יסוד-המעלה מאת מ. דוד שוב 1931
א.מ. חריזמן ויהודה גרינקר, נחשוני החולה - הופק ליובל 75 (1883-1958); פרק 6 - "בתי אב"
ד"ר צבי אילן, מי מרום, אחוזתה של משפחת עבו, קדמה ליסוד המעלה, במערכה, גיליון 278, ירושלים, 1984, עמ' 6–11
דורית ישראל, "יסוד המעלה - "נחלת שדה וכרם" ממזריץ'", בתוך: זאב ענר (עורך), סיפורי מושבות: סיפורן של חמישים ושתיים המושבות בא"י, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996 (הספר בקטלוג ULI).
יסוד המעלה, בתוך: רן אהרנסון, לכו ונלכה, סיורים במושבות העלייה הראשונה, הוצאת יד בן-צבי, ירושלים 2004, עמ' 363–371
פרופ' צפורה שחורי-רובין, בריאות ונופש בצפת: מעון-הבראה להצלת תלמידי יסוד המעלה ומשמר הירדן מאימי הקדחת, דור לדור ל"ד (תשס"ט)
יצחק זיו-אב, אומרים ישנה ארץ, 1980
אהרון אבן חן, "גן הבושם של אלחדף"; "סבא מעמק החולה". בתוך: חתונה בצידון, הוצאת מסדה, 1972
דן אלמן

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1944 (בן 80) תל אביב
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  חבר נשיאות התאחדות התעשיינים בישראל   יו"ר ועדת מכרזים של חברת החשמל
 השכלה:  1965: תואר ראשון מאוניברסיטת תל אביב במדעי החברה.
 פרסים והוקרה:  פרס מפעל חיים של התאחדות התעשיינים בישראל
דן אלמן (נולד ב-18 באוגוסט 1944) הוא תעשיין וכותב ישראלי. צאצא למשפחת מייסדי העיר תל אביב, מבעלי חברת אמפא. חבר נשיאות התאחדות התעשיינים וזוכה פרס מפעל חיים.
כתב 4 מדריכים בנושאי מוזיאונים באירופה וארצות הברית.
ביוגרפיה

דן אלמן נולד בשנת 1944, בן לאביבה ושמעון אלמן, מראשוני התעשיינים בארץ ישראל. גדל בתל אביב ואת לימודיו התיכוניים החל בבית ספר הגימנסיה העברית הרצליה, תל אביב-יפו.
בשנת 1962 שירת בצה"ל כאלחוטן/קשר סיוע אווירי. לאחר שירותו הצבאי החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1968 הצטרף אלמן לחברת אמפא. עד לפרישתו בשנת 2000, מילא אלמן מספר תפקידים, ביניהם מנהל השיווק של החברה וחבר הנהלה של חברת אמפא-אמקור.
בשנת 1968 הצטרף אלמן להתאחדות התעשיינים.
בשנת 1981 הצטרף אלמן לחבר הנאמנים של האקדמיה לאמנות בצלאל שבירושלים, וכיהן כחבר בוועדת הכספים של המוסד.
בין השנים 2002 ל-2003 כיהן כיו"ר חבר הנאמנים של האקדמיה.
בשנת 2012 המליצה ועדת הטלוויזיה של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו למנותו לדירקטור בחברת החדשות של ערוץ 10.
בנוסף מכהן כחבר הנהלה בעמותת ידידי מגן דוד אדום, ודירקטור במכון הייצוא הישראלי.
דן אלמן נשוי לשרה ואב לשרון, אורי ונועה.
פעילות עסקית > פעילותו בקבוצת אמפא

במשך 31 שנות עבודתו בחברה, כיהן במספר תפקידים ביניהם ניהול כלל מותגי הייבוא של אמפא (ביניהם JVC, ONKYO), ניהול השיווק של חברת הבת אמקור, וכיהן גם כחבר בדירקטוריון שלה.
בנוסף כיהן כחבר מועצת המנהלים של חברת אמרז-אמגט אשר עוסקת בייצור מוצרי פלסטיק.
בשנת 1980 מונה לחבר דירקטוריון ובעל מניות בחברת אמפא השקעות, אשר עסקה בפיתוח עסקים לקבוצת אמפא כגון הקמת מפעל אמבין לייצור דלתות, הקמת מפעל זכוכית בשדרות וחברות נדל"ן. בתפקיד זה כיהן עד לשנת 1999.
פעילות עסקית > פעילות עסקית נוספת

בשנת 1997 מונה אלמן לחברות בדירקטוריון חברת חשמל, אשר אחראי לפיקוח על הניהול התקין של החברה. ב-1998 מונה לכהן כיו"ר ועדת המכרזים העליונה של החברה. במסגרת תפקידו היה חבר בוועדות השונות של החברה כמו ועדת הכספים, ועדת נכסים ובינוי, ועדת ביטוח, פרסום וקשרי לקוחות וארגון כוח האדם של הדירקטוריון.
בתקופה זו ועדת המכרזים שבראשותו אישרה כמה מכרזים ועסקאות בולטות, ביניהם עסקת רכישת גז טבעי ממצרים, בחירת ספק לייצור כבלי מתח גבוה ועוד.
בשנת 2005 מונה אלמן לחבר בוועדת האיתור של דירקטוריון החברה לבחירת מנכ"ל חדש לחברה.
פעילות עסקית > פעילות עסקית נוספת > התאחדות התעשיינים

בשנת 1978 הצטרף אלמן להתאחדות התעשיינים כחבר בוועד הפועל שלה.
בשנת 1982 מונה לחבר בהנהלת איגוד מתכת וחשמל, ולאחר מכן כיהן כיו"ר ועדת ביקורת של האגף למתכת וחשמל בהתאחדות.
בשנת 1999 מונה אלמן לחבר בנשיאות התאחדות התעשיינים ויו"ר ועדת הצרכנות של האיגוד.
בשנת 2023 הוענק פרס מפעל חיים לאלמן מטעם התאחדות התעשיינים, עבור 50 שנות פעילות בתעשייה וחברות בהתאחדות התעשיינים.
אלמן מכהן גם כיו"ר הקרן ההדדית של המעסיקים, אשר אחראית לסיוע עבור חבריה בגין נזקים כלכליים אשר עלולים להתרחש עקב שביתות ועיצומים.
ספרים

בשנת 2006 יצאו לאור שני כרכים של המדריך וספר האמנות "מוזיאונים באירופה" שנכתבו על ידי אלמן. הכרכים היוו את המדריך הראשון בעברית לאוספי אמנות (ציור ופיסול) החל מהמאה ה-13 באירופה, ובו מידע מקיף על יצירות ועל המוזיאונים שבהם הן מוצגות - מהמוזיאונים הגדולים ועד למוזיאונים וכנסיות קטנות שבהן מוצגות יצירות נדירות.
בשנת 2009 יצא מדריך נוסף המתמקד במוזיאונים ואוספי אמנות במדינות ארצות–הברית אשר הוצא בשני כרכים. הכרך הראשון עסק במוזיאונים במערב ומרכז ארצות הברית, ואילו הכרך השני עסק במוזיאונים במזרחה של המדינה. בנוסף למוזיאונים הגדולים, המדריך גם סיקר את יצירות האמנות אשר נמצאות במקומות פחות ידועים, כגון באוניברסיטאות, קולג´ים במדינות ידועות פחות, ובערים הקטנות ברחבי המדינה.
המדריכים פורסמו בהוצאת מודן הוצאה לאור.
עטיפת כרך א של המדריך המטיילים "מוזיאונים באירופה" מאת דן אלמן
עטיפת כרך ב של המדריך המטיילים "מוזיאונים באירופה" מאת דן אלמן
עטיפת הספר "מוזיאונים בארצות הברית - מערב ומרכז"
עטיפת הספר "מוזיאונים בארצות הברית - מזרח
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הספרים של דן אלמן, באתר "סימניה"
הספר "מוזיאונים באירופה - כרך א'", באתר "סימניה"
הספר "מוזיאונים באירופה - כרך ב'", באתר "סימניה"
הספר "מוזיאונים בארצות הברית - מערב ומרכז", באתר "סימניה"
הספר "מוזיאונים בארצות הברית - מזרח", באתר "סימניה"
הערות שוליים

1 2  טלי שמיר, זכרונות אהבה מפירנצה, כלכליסט, 27 לפברואר 2008, עמ' 40
↑  נפטר שמעון אלמן מראשי התעשיינים המעשיים בארץ, מעריב, 15 באוקטובר 1980
↑  רועי ברק, ‏אושר לוח שידורי ערוץ 10; יופחת היקף הבידור והריאליטי, באתר גלובס, 16 בפברואר 2012
↑  עמותת ידידי מד"א - בדרך לשינוי: מוות מדום לב - כבר לא גזירת גורל, באתר www.ifmda.org.il
1 2  הכנסת ה-1, מושב שני, פרוטוקול מס' 248 של ישיבת ועדת הכספים, באתר הכנסת, ‏17.5.1990
↑  TheMarker digital, חברת החשמל תרכוש מ-Enerco מזוט בעלות כוללת של כ-257 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 10 במאי 2001
↑  חברת החשמל תרכוש מסופריור תיילים ב-3.8 מיליון דולר, באתר ynet, 23 בדצמבר 2002
↑   כצפוי ועדת האיתור של דירקטוריון חברת החשמל תפרסם מחר מכרז לתפקיד המנכ"ל, באתר וואלה, 1 ביוני 2005
1 2 3  דן אלמן, באתר התאחדות התעשיינים בישראל
↑  סוניה גורודיסקי, "אות ומופת לכולנו": נחשפו שמות זוכי פרס התעשייה לשנת 2023, באתר ישראל היום, 12 ביולי 2023
↑  התאחדות התעשיינים, קרן הדדית של המעסיקים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309520605171  VIAF: 97505981   WorldCat (עם VIAF): 97505981 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דן אלמן".
בית לעברית ראשון לציון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מרכז תרבות 
 כתובת:  אחד העם 7 
 מיקום:  ראשון לציון 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  31°57′48″N 34°48′28″E﻿ / ﻿31.963410190981°N 34.807682781972°E﻿ / 31.963410190981; 34.807682781972
  (למפת גוש דן מוגדלת) בית לעברית ראשון לציון(למפת גוש דן רגילה) בית לעברית ראשון לציון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית לעברית ראשון לציון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית לעברית ראשון לציון
 
בית לעברית ראשון לציון הוא מרכז תרבות המצוי בשלבי תכנון, שיוקדש לשפה העברית ולתרבות העברית כפי שהיא באה לידי ביטוי בשפה. המרכז ייבנה כמתחם ציבורי גדול בשטח של 15 דונם, בלִבּה ההיסטורי של ראשון לציון. בית לעברית יציג את המידע לקהל המבקרים באמצעות מערך תרבות והעשרה ומערך תצוגה חווייתי. כמרכז תרבות יציג בית לעברית את העברית כנושא תרבותי שלם, המכונן את חיי הדוברים אותה, קוראים וכותבים בה, חושבים בה, מתקשרים באמצעותה ועוד.
בית לעברית ממוקם במתחם ההיסטורי של בית הספר חביב, בית הספר העברי הראשון בעולם (נוסד בשנת תרמ"ב, 1886), שבו נלמדו כל מקצועות הלימוד בעברית. 
מטה ההקמה של בית לעברית פועל מאז שנת 2012, ומשנת 2013 הוא פועל מ"בית מדליה" שבחצר בית הספר חביב.
על הקשר ההיסטורי שבין העברית והמושבה ראשון לציון

מורי בית הספר העממי (לימים "חביב"), ביחד עם התלמידים ומייסדי המושבה, לקחו חלק מרכזי בהנהגת השפה העברית כלשון חיים בארץ ישראל עד להנהגתה כשפה רשמית בארץ ישראל (לצד האנגלית והערבית), כפי שהכריזה ממשלת המנדט ב-1922. במלאת 130 שנות פעילות של בית הספר "חביב", ולקראת בניית בית לעברית, ייבנה במתחם הממוקם בין הרחובות אחד העם במערב, הרב סבהי בצפון, הגדוד העברי במזרח ואיתמר בן אב"י בדרום, גם מבנה חדש לבית הספר "חביב". שני הבתים ההיסטוריים במתחם, בית הספר ובית מדליה יעברו שימור.
אופן הפעילות של בית לעברית

מערך תרבות והעשרה - יקיף את התחומים שבהם פועלת העברית: ספרות, שירה וזמר, תיאטרון וקולנוע, תפילה ופיוט, אמנות, צילום, היסטוריה ועוד. הפעילות המתוכננת תתבצע באמצעות הרצאות, קורסים, סדנאות, מפגשים, הקרנות, מופעים, סיורים, השתלמויות, כנסים, ימי עיון, תערוכות, מחקר חדשני בתחומי העברית, וכדומה. בבית לעברית צפויים להתקיים שבוע הספר ויום הלשון העברית, יום שפת האם הבינלאומית, ועידת ישראל לעברית ועוד. בית לעברית יפנה לקהל הרחב גם באמצעות הוצאה לאור של תכנים בדפוס וברשת.
מערך תצוגה חווייתי - יוקם בחללי הבית ובגן ובו יזכו המבקרים לחוויה רב-חושית של מבט, טעם וריח, מישוש ושמע, בין השאר באמצעות שימוש בטכנולוגיות מתקדמות. הגן יהיה פתוח לציבור בכל שעות היממה ויארח את המבקרים למפגשים עם העברית. בית לעברית יכלול גם אודיטוריום בן 350 מקומות ישיבה, כיתות לימוד, חלל רב-תכליתי במפלס רחבת הגן, שנועד להתכנסויות, לפעילות קבוצתית ולאירוח אירועים. מתחת למתחם ייבנה חניון תת-קרקעי.
פעילות בית לעברית מבית מדליה עד למועד פתיחת המתחם

עד למועד פתיחת המתחם המתוכננת בשנת 2021, פועל בית לעברית מ"בית מדליה". באוקטובר 2016 התקיים טקס הסרת הלוט מעל שלט הבית שבו התגוררה משפחת מדליה בין השנים 1885 - 1938, אז נמסר הבית לטובת הרחבת בית הספר "חביב", ושימש את בית הספר לצרכים שונים, ביניהם ביתו של שרת בית הספר ומשפחתו, מרפאת השיניים של בית הספר, חדר האחות, ספריה, וכמקום הפעילות של מרכז רון ורדי לטיפוח ילדים מחוננים ומצטיינים.
התפיסה העיצובית של סמליל בית לעברית

הסמליל של בית לעברית מושתת על האות העברית. הכתב הוא חזותה של השפה. המותג עושה שימוש בחמש צורות שונות של הסמליל, כל אחת מבוססת על מודל היסטורי שונה של הכתב העברי: הכתב האשכנזי והכתב הספרדי מתקופת ימי-הביניים, הכתב המזרחי מן המאות 9–10 לספירה, "פרנק-ריהל" משנת 1908, ו"מרים" משנת 1924. כך, במופעיו השונים, מייצג הסמליל את יופייה של העברית כפי שעוצבה לאורך הדורות.
ועדת היגוי, משרד אדריכלים, יועצים והצוות המקצועי

יו"ר הדירקטוריון של בית לעברית הוא רז קינסטליך ראש העיר ראשון לציון. בין חברי ועדת ההיגוי והיועצים לבית לעברית נמנים פרופ' אריאל הירשפלד (יו"ר הוועדה), פרופ' תמר סוברן, פרופ' רונית מטלון ושמעון אדף. אדריכלי בית לעברית הם מאירה קובלסקי ופרופ' צבי אפרת, פרופ' עדי שטרן, נשיא בצלאל (מעצב הסמליל). אדריכלות הנוף תוכננה על ידי המשרד הבינלאומי Inside Outside והאדריכליות פטרה בלייז ויאנה קארפון מאמסטרדם בשיתוף משרד מוריה סקלי לאדריכלות נוף. מנכ"ל בית לעברית היא פארה חודורוב ואוצרת ההקמה, מורן שוב רובשוב.
ללא מוצא בנורוולט

| --- | --- |
כריכת הספר בעברית
כריכת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  ג'ק גנטוס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות בלשית, מתח, אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 הוצאה:  Farrar, Straus and Giroux;   הוצאת הקיבוץ המאוחד (מהדורה עברית)
 תאריך הוצאה:  2011
 הוצאה בעברית
 תרגום:  עידית שורר
 פרסים
 מדליית ניוברי (2012) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003668733
 
ללא מוצא בנורוולט הוא נובלה אוטוביוגרפית של הסופר האמריקאי ג'ק גנטוס, שראה אור ב-2011. הספר מתמקד בילד ושמו כשל הסופר ומבוסס באופן חלקי על ילדותו בנורוולט שבפנסילבניה. הספר מתמקד רבות בעיירה ובייחודה בתור ניסוי חברתי שהוקם בשנת 1934 על ידי אלינור רוזוולט.
הספר והסופר זכו לפרס איגוד הספריות האמריקאי, מדליית ניוברי, בתיאורו כ"תרומה הנכבדה ביותר לספרות האמריקנית לילדים".
עלילה

הספר מספר את סיפורו של הילד ג'ק גנטוס במהלך חופשת הקיץ בעיירה נורוולט, כאשר הוא פולט כדור מרובו של אביו שזכה בו כשלל מלחמה. מעשה זה מזכה אותו בעונש מטעם אימו לריתוק "לכל החיים", אמנם היא מרשה לו לעזור לגברת וולקר, שכנתם הוותיקה והחביבה - ממיסדי העיירה הקטנה. תפקידה של זו בעיירה הוא לנתח את גופות המתים כמו גם לכתוב עליהם הספדים. פגישותיהם של השניים נעשות תכופות כאשר מקרי המוות בעיירה מתרבים באופן בלתי מוסבר, תעלומה שפתרונה יגרום לשחרורו של גנטוס הצעיר מריתוקו הארוך.
ביקורת

הספר מסווג לרוב כספר לנוער, כמו גם ועדת הביקורת של פרס הגארדיאן שהמליצה עליו כ"מתאים לבני 12 ומעלה".
הספר זכה לממוצע ביקורות של 3.7 מתוך 5 באתר goodread.
הערות שוליים

↑  דף הספר בהוצאת הקיבוץ המאוחד
↑  ביקורת הספר באתר עיתון הגארדיאן
↑  סיכום עלילת הספר באתר שמופ
↑  רשימת הספרים המובילים באתר הגארדיאן
↑  ביקורת הספר באתר goodreads
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb436673449 (data)
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע

| --- | --- |

הזוכה לשנת 2024, קירן קאלקין
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד 
 תקופת הפרס:  1943–הווה (כ־82 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  ריצ'רד אטנבורו, אדמונד גוון, מרטין לנדאו, אדמונד או'בראיין, בראד פיט וכריסטוף ואלץ (2)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ג'ק ניקולסון (5)
 www.goldenglobes.com
 
פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע (באנגלית: Golden Globe Award for Best Supporting Actor – Motion Picture) הוא פרס גלובוס הזהב הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA) על הופעה יוצאת מן הכלל לשחקן המשנה הטוב ביותר בסרט דרמה או קומדיה. הפרס נחשב לאחד המנבאים המדויקים ביותר לפרס אוסקר.
כשנוסד הטקס, הקטגוריה הנוכחית נקראה השחקן המשנה הטוב ביותר בסרט קולנוע. וב-2005, שונה שמה של הקטגוריה לההופעה הטובה ביותר של שחקן משנה בסרט דרמה.
נכון ל-2011, השחקנים שזכו הכי הרבה פעמים בפרס היו ריצ'רד אטנבורו, אדמונד גוון, מרטין לנדאו ואדמונד או'בראיין שכל אחד מהם זכה פעמיים. ג'ק ניקולסון מחזיק במספר הפעמים הגבוה ביותר ששחקן היה מועמד לפרס עם 5 מועמדויות. יו גריפית' וג'ייסון רוברדס מחזיקים במספר הפעמים הגבוה ביותר ששחקן היה מועמד לפרס אך לא זכה עם 3 מועמדויות כל אחד מהם.
נכון ל-2011, 45 פעמים זכו שחקנים ממוצא אמריקאי. אחריהם זכו 15 פעמים שחקנים ממוצא בריטי. אחריהם זכו 3 פעמים שחקנים ממוצא אוסטרי. בסך הכול, רק שחקן אחד ששיחק דמות שאינה דוברת אנגלית היה מועמד לפרס; בניסיו דל טורו בסרט האמריקאי "טראפיק" (2000). רק שני שחקנים זכו להיות מועמדים פעמים באותו שנה; יו גריפית' ב"אוליבר!" וב"יום הדין" (1968), ודניס הופר ב"קטיפה כחולה" וב"ימים של תהילה" (1986). רק שחקן אחד זכה בפרס בקטגוריה זו לאחר מותו; הית' לדג'ר ב"האביר האפל" (2008).
מתוך 68 השחקנים שזכו בפרס עד היום (מרס 2011), 33 מהם זכו לאחר מכן גם בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר שהוענק באותה שנה. האחרון מביניהם היה כריסטיאן בייל שזכה ב-2011 על משחקו בסרט "פייטר".
זוכים ומועמדים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערה: הזוכה מסומן בתכלת
הערה: השחקן עם הסימן † זכה באוסקר

הערה: השחקן עם הסימן * היה מועמד לאוסקר