stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דודי שמאי
ספרים > ספרים נוספים שאייר

1993 – "דודי ברוגז וציפור השלום" מאת אלי כדורי
1996 – "ציפור המזל" מאת מרי פורטיס
2000 – "וסילו המכוער באדם" מאת אלי כדורי
2001 – "תחפושות מספרות" מאת אהובה מורטוב
2002 – "מיומנו של פסיכופת" מאת אראל סג"ל
2003 – "חושך הוא חבר שלי" מאת אלי כדורי
2004 – "לחצות את ארץ כביש " מאת אלי כדורי
2005 – "איפה מתחבאים המספרים" מאת רחלי פליישון
2006 – "ציפורים סיגל ובכלל" מאת סיגל מגן
2006 – "דלתות הלב" מאת אלי כדורי
2006 – "איפה מתחבאות האותיות" מאת רחלי פליישון
2007 – "שרים מורשת" מאת נורית הירש
2008 – "יער האותיות הקסום" מאת מעיין רימון
2010 – "ניר עושה חור בראש" מאת דליה בר-אל
2011 – "פילוני אף קצר" מאת רחלי פליישון
2012 – "הזיקית הצבעונית" מאת אילה מולדבסקי
2012 – "אורי והחבר הדמיוני שלו " מאת מיה קרואני
2013 – "כולי נרגש מסיפור המפגש" מאת אסתר קריגר
2014 – "הקוסם" מאת לווין קיפניס
2015 – "לביבה" מאת לוין קיפניס
2017 – "ציורי לשון בטעם של עוד" מאת סיגלית שיר
2018 – "לאלעד בורחות האותיות" מאת שירה אליאס הלוי
2018 – "המסיבה של יעל" מאת שירה אליאס הלוי
2019 – "סבתא שוש שטויות שירים וחוויות" מאת שוש בר חן
2020 – "המונית הצהובה של סבא דידה" מאת אודליה בנממן
2021 – "מי ראה את המשקפיים שלי" מאת שוש בר חן
2022 – "אבא רק לשלוש שנים " מאת עופרה רוזנר
2022 – "מתחככים" מאת גדעון אלון
2024 – "למי נפל בֹּרֶג" מאת עמוס וייס
הוראה

1996 – 2000 – המכון לאומנות בחולון
2000 – 2004 – המרכז הבינתחומי לאומנות ומדע
2005 – 2017 – תיאטרון חולון
החל משנת 2008 – סדנאות במוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס חולון
הדף היומי

הוגה הַדַּף הַיוֹמִּי הרב מאיר שפירא מלובלין
הַדַּף הַיוֹמִּי הוא מיזם לימוד של התלמוד בבלי בחלוקה של דף (לפי ש"ס וילנא) לכל יום, כך שמסיימים את כל התלמוד בבלי לאחר שבע וחצי שנים.
הרב מאיר שפירא מלובלין יזם את התכנית, והכריז עליה ביום ט' באלול ה'תרפ"ג (21 באוגוסט 1923), במהלך הכנסייה הגדולה הראשונה של תנועת אגודת ישראל בפולין.
היסטוריה

רעיון הדף היומי הוכרז על ידי הרב מאיר שפירא מלובלין, לאחר שנועץ בחפץ חיים, והאדמו"ר מגור (האמרי אמת).
ההכרזה הייתה ביום ט' באלול ה'תרפ"ג (21 באוגוסט 1923), בכנסייה הגדולה, כינוס רבנים מרכזי של תנועת אגודת ישראל. הוחלט להתחיל את הלימוד בראש השנה, א' בתשרי ה'תרפ"ד (11 בספטמבר 1923). לפי המסופר בספר תולדותיו של רבי מאיר שפירא, היה חשש להתחיל ליישם את תוכנית "הדף היומי" עד שהתקבלה דחיפה משמעותית ליוזמה מכיוון האדמו"ר מגור רבי אברהם מרדכי אלתר, מהמנהיגים הבולטים של היהדות האורתודוקסית באותם ימים, שהכריז בליל ראש השנה "אני הולך ללמוד דף יומי".
כבר בחודש אב תרפ"א פרסם רבה של דז'יאלושיצה הרב משה מנחם שפיבק בביטאון דגלנו רעיון זהה תחת הכותרת "הצעה נכבדה", אך הוא לא זכה לחשיפה ציבורית נרחבת עד להכרזתו של הרב שפירא בכנסייה הגדולה.
בשבעת המחזורים הראשונים היו רק 2,702 דפים, משום שנעשה אז שימוש בחלוקה לדפים של מסכת שקלים בדפוס סלאוויטא שבה ישנם 12 דפים. החל מהמחזור השמיני עברו לחלוקה של 21 דפים.
מאז ההכרזה נחגגו סיומים של 13 מחזורי לימוד הדף היומי. סיום המחזור השלושה-עשר היה ביום ז' בטבת ה'תש"ף. לימוד המחזור ה-14 החל למחרת, ביום ח' בטבת ה'תש"ף.
היוזמה הפכה נפוצה בקרב עשרות אלפי יהודים, ומתקיימים אלפי שיעורים יומיים על הדף היומי. עם השנים הוקמו ארגונים במטרה להפיץ את לימוד הדף היומי, בהם מאורות הדף היומי המפעיל מגידי שיעור לדף היומי; מערכות טלפוניות כמו קול הדף, המפיצות שיעורים מוקלטים, וכן האתר פורטל הדף היומי המרכז תוכני עזר ללומדים. בעקבות המפעל נוסדו יוזמות דומות של לימוד ספרי יהדות, כמו משנה יומית (כהשלמה לדף היומי על מסכתות שאין עליהן תלמוד בבלי, או בלי קשר אליו) והלכה יומית, אך הפופולריות שלהן פחותה.
היסטוריה > מחזורי הלימוד של הדף היומי במהלך השנים

| סדר | מסכת | מספר דפים |
| --- | --- | --- |
| זרעים | ברכות | 63 |
| מועד | שבת | 156 |
| מועד | עירובין | 104 |
| מועד | פסחים | 120 |
| מועד | שקלים (ירושלמי) | 21 (בעבר 12) |
| מועד | יומא | 87 |
| מועד | סוכה | 55 |
| מועד | ביצה | 39 |
| מועד | ראש השנה | 34 |
| מועד | תענית | 30 |
| מועד | מגילה | 31 |
| מועד | מועד קטן | 28 |
| מועד | חגיגה | 26 |
| נשים | יבמות | 121 |
| נשים | כתובות | 111 |
| נשים | נדרים | 90 |
| נשים | נזיר | 65 |
| נשים | סוטה | 48 |
| נשים | גיטין | 89 |
| נשים | קידושין | 81 |
| נזיקין | בבא קמא | 118 |
| נזיקין | בבא מציעא | 118 |
| נזיקין | בבא בתרא | 175 |
| נזיקין | סנהדרין | 112 |
| נזיקין | מכות | 23 |
| נזיקין | שבועות | 48 |
| נזיקין | עבודה זרה | 75 |
| נזיקין | הוריות | 13 |
| קדשים | זבחים | 119 |
| קדשים | מנחות | 109 |
| קדשים | חולין | 141 |
| קדשים | בכורות | 60 |
| קדשים | ערכין | 33 |
| קדשים | תמורה | 33 |
| קדשים | כריתות | 27 |
| קדשים | מעילה - קינים - תמיד - מידות | 36 |
| טהרות | נדה | 72 |
‏ היום מסכת סנהדרין, דף ס"ג (ריענון)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מחזור | תאריך התחלה | תאריך סיום |
| 1 | א' בתשרי ה'תרפ"ד | ט"ו בשבט ה'תרצ"א |
| 2 | ט"ז בשבט ה'תרצ"א | כ"ח בסיוון ה'תרצ"ח |
| 3 | כ"ט בסיוון ה'תרצ"ח | י"ד בכסלו ה'תש"ו |
| 4 | ט"ו בכסלו ה'תש"ו | כ"ח בניסן ה'תשי"ג |
| 5 | כ"ט בניסן ה'תשי"ג | י"ג באלול ה'תש"ך |
| 6 | י"ד באלול ה'תש"ך | כ"ח בטבת ה'תשכ"ח |
| 7 | כ"ט בטבת ה'תשכ"ח | י"ד בתמוז ה'תשל"ה |
| 8 | ט"ו בתמוז ה'תשל"ה | ח' בכסלו ה'תשמ"ג |
| 9 | ט' בכסלו ה'תשמ"ג | ב' באייר ה'תש"ן |
| 10 | ג' באייר ה'תש"ן | כ"ו באלול ה'תשנ"ז |
| 11 | כ"ז באלול ה'תשנ"ז | כ' באדר א' ה'תשס"ה |
| 12 | כ"א באדר א' ה'תשס"ה | י"ד באב ה'תשע"ב |
| 13 | ט"ו באב ה'תשע"ב | ז' בטבת ה'תש"ף |
| 14 (הנוכחי) | ח' בטבת ה'תש"ף | ב' בסיוון ה'תשפ"ז |
| 15 | ג' בסיוון ה'תשפ"ז | כ"ו בחשוון ה'תשצ"ה |
רחוב על שם דף היומי

ב-5 ערים בישראל: ירושלים, תל אביב-יפו, ביתר עלית, בני ברק וחיפה, קיים רחוב בשם רחוב הדף היומי או מעלות הדף היומי.
סיומי הש"ס

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סיומי הש"ס נחגגים בטקסים גדולים, המלווים בתעמולה לחזק את לימוד הדף היומי ולהוסיף עוד שיעורים.
מאז הסיום שבסוף המחזור השני והלאה נהוג לערוך בסיום הטקס תפילת אל מלא רחמים לרבי מאיר שפירא, שנפטר ללא ילדים. מאז הסיום השלישי, נהגו לערוך גם תפילת אל מלא רחמים על נרצחי השואה.
סיומי הש"ס > הסיום הראשון

הסיום הראשון נערך בליל ט"ו בשבט תרצ"א בישיבת חכמי לובלין. רבי מאיר שפירא ערך את הסיום ואמר הדרן על הש"ס בדרך פלפול ואגדה. תלמידי הישיבה חיברו שיר על המילים 'הדרן עלך כל הש"ס' והחוגגים רקדו עד אור הבוקר.
בירושלים נערך סיום הש"ס בישיבת מאה שערים בהשתתפות של כ-6,000 איש. הרב יוסף חיים זוננפלד סיים את הש"ס, והרב פנחס אפשטיין אמר הדרן.
סיומי הש"ס > הסיום השני

תאריך סיום היה ביום ב', כ"ח בסיוון תרצ"ח. קודם לכן היו ספיקות אם לערוך את הסיום עקב הפרעות ביהודי גרמניה, האנשלוס באוסטריה ורדיפת היהודים בפולין. לבסוף הוחלט לקיים שוב את החגיגות, על אף המצב הקשה, בישיבת חכמי לובלין. כבר בשבת הגיעו יהודים רבים אל לובלין, בהם האדמו"רים רבי משה פרידמן מבויאן-קראקא, רבי דוד בורנשטיין מסוכטשוב והרב מנחם זמבה. הרבי מבויאן-קראקא סיים את הש"ס ואמר הדרן ורבי אריה צבי פרומר, ראש הישיבה, התחיל את המחזור החדש. נאומים ודברי ברכה הושמעו על ידי רבי אברהם יעקב פרידמן מבויאן למברג, רבי דב בריש וידנפלד מטשיבין ועוד. לאחר האירוע נערכה הכנסת ספר תורה לעילוי נשמת רבי מאיר שפירא. האדמו"ר ממודז'ץ כובד באמירת פסוקי "לדוד מזמור" ובסיום האמירה הלחין במקום מרש על פרק זה. להערכות העיתונים השתתפו בחגיגות כ-20,000 איש.
הסיום הרשמי בירושלים נערך בבית הכנסת המרכזי בשערי חסד. בפתיחתו נאמרה תפילה להצלת שלמה בן-יוסף. את ההדרן אמר הרב יוסף צבי דושינסקי. משה בלוי, מנהיג אגודת ישראל בירושלים, נשא נאום ובו העלה זכרונות מרבי מאיר שפירא. למחרת נערך באותו מקום טקס תחילת לימוד המחזור השלישי על ידי הרב זליג ראובן בנגיס. חגיגות הימים הבאים נערכו בצמצום עקב העוצר שהוכרז על ידי הבריטים מחשש למהומות עקב הוצאתו להורג של בן יוסף.
תגובות למיזם

יש שהתנגדו לשיטת לימוד זו. אחת הטענות שנשמעה, היא כי לימוד מעין זה גורם לכך שישנם שמסתפקים בשעת לימוד זו וזונחים את לימוד ההלכה המעשית. טענה נוספת, היא כי לימוד של שעה ביום ללא חזרה על הנלמד אינו מעמיק דיו ואינו מאפשר זכירה משמעותית של החומר הנלמד.[דרוש מקור]
רבנים בהונגריה וגליציה התנגדו ללימוד הדף היומי, גם מחמת זיקתו לאגודת ישראל. בהם: הרב חיים אלעזר שפירא, הרב ישכר דב רוקח (הזקן) והרב יואל טייטלבוים.
בחסידות תולדות אברהם יצחק הוחל בשנת ה'תש"ס, על פי קריאתו של האדמו"ר רבי שמואל יעקב קאהן, בלימוד "דף הקהילה", בקצב של דף ליום במשך חמישה ימים בשבוע, וימי שישי ושבת מיועדים לחזרה על הנלמד במהלך השבוע. כשנה וחצי לאחר מכן החל בחסידות תולדות אהרן לימוד של עמוד יומי (ולא דף). גם אחד משני אדמו"רי סאטמר, רבי אהרן טייטלבוים, הנהיג בקרב חסידיו לימוד במתכונת דומה ל"דף הקהילה".
"לימוד תורה יומי" בספרים אחרים

הרעיון של המהר"ם שפירא הוביל לקביעת מיזמים ומסגרות ללימוד תקופתי עם מטרה לסיים ספרים נוספים מארון הספרים היהודי. מסגרות אלו לא קיבלו תהודה ציבורית כמו הדף היומי, אם כי הן מקובלות בחוגים מסוימים. בהן:
התלמוד הירושלמי: בכנסייה הגדולה השישית של אגודת ישראל, שהתקיימה בחודש טבת ה'תש"ם, הכריז האדמו"ר מגור, רבי שמחה בונים אלתר, על הדף היומי בתלמוד הירושלמי על פי אותו עיקרון של הדף היומי בתלמוד הבבלי. בניגוד לתלמוד בבלי שיש צורת הדף קבוע בכל מהדורות הש"ס מאז הוצאת במברג, בירושלמי אין צורת הדף הקבוע, ולכן נקבע דף היומי לפי הירושלמי שבהוצאת האלמנה והאחים ראם בווילנא. תפוצתו של לימוד זה נפלה בהרבה מזו של הדף היומי הבבלי. המחזור הראשון של התלמוד הירושלמי החל ביום ט"ו בשבט תש"ם, וכל מחזור בדף היומי של הירושלמי אורך כארבע שנים ורבע. המחזור האחד עשר של הדף היומי בתלמוד הירושלמי החל בכ' בחשוון תשפ"ג, ויסתיים בט' באדר א' תשפ"ז. בנוסף, בתחילת מחזור זה הושק דף יומי במתכונת צורת הדף של עוז והדר, ואורך המחזור לפי מתכונת זו כחמש וחצי שנים.
הרמב"ם היומי: יוזמה של רבי מנחם מנדל שניאורסון מחב"ד.
חת"ת: יוזמה של אדמו"רי חב"ד (האדמו"ר הזקן והריי"צ).
מפעל לימוד משנה יומית והלכה יומית, ביוזמת הרב יונה שטנצל.
ראו גם

929 - תנ"ך ביחד
לקריאה נוספת

מאה שנה לדף היומי : א' בתשרי תרפ"ד-א' בתשרי תשפ"ד / עריכה: הרב הראל שפירא. [ירושלים] : פורטל הדף היומי, תשפ"ג 2023.
אנציקלופדיה על סיומי הש"ס וההדרנים מאת אברהם אליעזר סופר, הודפס ב-פברואר מרץ 2005, חודש אדר התשס"ו, לרגל סיום הש"ס במחזור דף היומי העולמי
הערות שוליים

↑  האדמו"ר מגור קרא לחסידיו ללמוד דף גמרא מדי יום כבר בשנת תרס"ח (אוסף מכתבים מהאדמו"ר האמרי אמת, באתר tablet.otzar.org, ירושלים תשס"ח, עמ' יד)
↑  "הצעה נכבדה" - ביטאון דגלנו, באתר Hebrew Books, ‏אב תרפ"א
↑  הקדמת הספר "מטה משה" (עמודים ח-י) - מאת בנו ישראל אריה שפיבק, באתר אוצר החכמה
↑  קריאתו של הרב משה מנחם מנדל ספיבק הי”ד משנת תרפ”א לייסד לימוד קבוע של דף יומי, ‏2.9.2021
↑  הראל שפירא, מי יזם את רעיון "הדף היומי", באתר פורטל הדף היומי, ‏ג' אייר תשע"ב
↑  ראו מאמרו של הרב יאיר הופמן (באנגלית). מה שכתוב שם שבש"ס סלאוויטא מסכת שקלים הייתה 14 דפים איננו נכון; כפי שאפשר לראות בסריקה פה, מסכת שקלים מסתיימת בדף יג, ומכיוון שאין דף א, יש 12 דפים במסכת שקלים לפי הדפסה זו.
↑  לוח הדף היומי שעל ידי כולל עיון הדף
↑  קול התורה, חוברת כח, עמ' קנד
↑  מחבר:רב יונה שטנצל/יזכור ליום השואה – ויקיטקסט, באתר he.m.wikisource.org
↑  לוח למחזור התשיעי בתלמוד הירושלמי
↑  לוח דף היומי של עוז והדר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475957105171 
לוגו 100 שנה לדף היומי, פורטל הדף היומי
רחוב מעלות הדף היומי בבני ברק
רחוב מעלות הדף היומי בבני ברק
צבי הרי נדל

| --- | --- |

 לידה:  1908 
 פטירה:  1987 (בגיל 79 בערך) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
צבי הַרי נָדֶל (Zvi Harry Nadel;‏ 1908 – 1987) היה מלחין, פסנתרן, מורה ותאורטיקן מוזיקה ישראלי.
תולדות חייו

נדל נולד בבודפשט, אך עבר עם הוריו בעודו ילד ללבוב שבגליציה (לאחר המלחמה בפולין), ארץ מוצאו של אביו. הוא סיים את חוק לימודיו בבית ספר תיכון למסחר, ובו בזמן סיים את הקונסרבטוריון המקומי במקצוע ראשי – פסנתר. המשיך להשתלם בקונסרבטוריון ע"ש שופן בוורשה (אנ'), כתלמידו של פרופ' אלכסנדר מיכאלובסקי (אנ'). עקב גיוסו לצבא הפסיק את לימודיו, מלחמת הקיום הניעה אותו לנגן בתזמורות למוזיקה קלה; השתתף בשידורי רדיו ובהקלטות. במלחמת העולם השנייה עבר את התלאות שנפלו בחלקם של מיליונים, וסופו שהגיע עם הצבא הפולני (חיל אנדרס), שבו שירת, למזרח הקרוב ולארץ ישראל. בשנות השירות נפצע ונשאר נכה. בארץ המשיך תקופת מה ליצור בתחום המוזיקה הקלה במדינה החדשה. כמו כן חזר והוסיף להשתלם אצל יוסף טל ופאול בן-חיים. לאחר מכן התמסר במשך שנים למחקר המבנה של השיטה הדיאטונית, להוראת המוזיקה ולהלחנה. התגורר עם משפחתו בשכונת בת גלים בחיפה.
תולדות חייו > להקת הרוויו "ציל צליל"

ב-1947, לאחר הגיעו ארצה, שיתף נדל פעולה עם ידידיו  הנריק (צבי) גולד-זהבי (Henryk Gold) ויוסף גולנד ועיבד יצירות מוזיקה קלה עבור תוכנית רוויו מוזיקלי. הוא אף כתב את העיבוד הראשון של שירו המפורסם של גולד זהבי "ארצנו הקטנטונת".[דרוש מקור]
בשנת 1948, בעת מלחמת העצמאות, יסד בשיתוף האמרגן-מנהל אברהם בן-אדיר (בוגטיר) והכנר עמנואל-אמיל ברי את להקת הרוויו הצבאי "ציל צליל" שהייתה אחת מהלהקות הצבאיות הראשונות, בה השתתפו כמה מכוכבי התקופה בהם אלכסנדר יהלומי.
נדל הוביל את הלהקה, שמנתה כ-20 איש – רובם עולים חדשים וחבריו לתזמורת הצבא הפולני – כבמאי, מלחין ופסנתרן. אופי המופעים ותוכנם המיוחד תוארו בעיתוני התקופה כ"תמזוגת של מוזיקה זמרה ורקוד במסגרת של הוי והומור". על איכותה המוזיקלית כתב ב"מעריב" אורי קיסרי: "מצוין הוא התיזמור של הרי נדל. ביצוע התזמור נעשה על ידי כנר מזהיר, עמנואל ברי, המנצח בסגנון הולם וקולט על המנגנים, שכל אחד מהם אמן על כליו".
הלהקה זכתה להצלחה רבה והופיעה יותר ממאה פעמים בכל רחבי הארץ. עם שחרור החיילים המשיכה דרכה כלהקה אזרחית, שפעלה זמן קצר, עד לסוף שנת 1949.
הוראה ותלמידים

במשך שנים לימד נדל דורות רבים של מלחינים ומוזיקאים בקונסרבטוריון ובביתו בבת גלים בחיפה, עד שלעיתים כינו אותו בבדיחותא "האקדמיה של חיפה".[דרוש מקור] בתקופה מסוימת, שבה התגבשה קבוצה של שישה מתלמידיו, ובהשראת "קבוצת השישה", דובר על "השישיה החיפאית". "הָרֶאיסטים" הוא כינוי נוסף שיוחד לתלמידיו, על שום מרכזיות התו "רה" בתורת נדל. בעזרת תלמידיו שיכלל נדל את השיטות שפיתח. הלימודים כללו הכנת התלמיד בטכניקות המקובלות כגון  תאוריה, הרמוניה ותזמור, ולאחר מכן התנסות בהלחנה באמצעות השיטות של נדל. בין תלמידיו: משה רסיוק, רחל חיים, אבי גולדבליט, שולמית רובינוביץ', חווה אילון (צ'רני), יובל שי-אל, אריה ליפסקי, אינה זלצמן, יותם כהן, עופרה שניידרמן, יונית לאונר, הדס רוזוליו, דוד תדמור, שלמה דובנוב, רובי סרגי, יעקב זיסו, עופר בן-אמוץ ורבים נוספים.
יצירות והקלטות

נדל הלחין מספר רב של יצירות קאמריות, תזמורתיות וקוליות. עם זאת,  לא מוכרת רשימה מסודרת של כלל יצירותיו.
להלן רשימה חלקית של יצירות מתועדות בהקלטות רדיו והקלטות פרטיות:
קונצרטו לכינור ותזמורת. ביצוע בכורה : אברהם מלמד והתזמורת הסימפונית ירושלים בניצוח היינץ פרוידנטל (sv:Heinz Freudenthal).
סונטה לפסנתר אופוס 28 בביצוע גרטי ריינר.
סוויטה לצ'לו ופסנתר (ביצוע אריה ליפסקי ושרה רבינוביץ')
קונצ'רטו לטרומבון אופוס 46 (ביצוע בני סלוחין ושרה רבינוביץ')
סונטה לפסנתר "אמריקה" (הקלטה בביצוע שלמה דובנוב מ-23.5.1987)
מספר הקלטות נוספות מארכיון קול ישראל ניתנות להאזנה ברשת ומוזכרות בקישורים חיצוניים.
מחקר

'תורת הקרבה של הסולמות הדיאטוניים', תצליל א (כסלו תשכ"א 1960), 5–12.
'יסודות תאורטיים של אתנומוזיקולוגיה יהודית: א. חזנות יהודית ספרדית', תצליל 10 (18) (תשלח), 40–53.
הערות שוליים

↑  פרק זה מעט עלום. נדל חלק עם תלמידיו רק במידה מסוימת את סיפורי תלאותיו. ככל הנראה הצליח להימלט מפולין לברית המועצות, שם ניגן בתזמורות ג'אז עד שהצטרף לצבא הפולני של גנרל אנדרס.
↑  ראו תזמורת צבא אנדרס בעיראק, 1942 (תמונה).
↑  בעולם הניגון "רוויו מוזיקלי", הצפה, 9 בדצמבר 1947.
↑  לדברי נדל, במסגרת שיעור פרטי בראשית שנות ה-80
↑   האזנה לשירי אמיל ברי, באתר זמרשת.
↑  להקת רביו צבאי נוסדה בחיפה, על המשמר, 6 באוקטובר 1948.
↑  ציל-צליל: במה מוסיקלית עממית, חרות, 9 באוקטובר 1949.
↑  אורי קיסרי, ציל צליל – "רביו מוסיקאלי", מעריב, 6 בנובמבר 1949.
↑  סגול [י"מ ניימן], הצגות-בכורה של אמנות זעירה, דבר, טור 2, 26 בנובמבר 1948; תל-אביב: "ציל צליל" בת"א, על המשמר, 14 במרץ 1949; בכפר: "ציל צליל" – קואופרטיב, דבר, 5 באוקטובר 1949; ציל-צליל: במה מוסיקלית עממית, חרות, 9 באוקטובר 1949; נדמו צלילי "ציל-צליל", חרות, 23 בדצמבר 1949.
↑  יש להבדיל בין היסוד הדודקפוני כפי שמופיע בעבודותיו של נדל לבין השיטה הדודקפונית הסריאלית של שנברג. אמנם ישנם קווי דמיון בין השיטות, וההתייחסות הסמנטית ל-12 הטונים היא זהה, יחד עם זה הפיתוח הרעיוני של השיטות הוא שונה.
↑  משה גורלי, אחד משלושה, דבר, 28 באוקטובר 1955.
↑  הפרסום המקורי אליו התייחס גורלי הוא כנראה: Joseph Yasser, "Reviews of books", The Musical Quarterly, Vol. 38, No. 3 (July, 1952), pp. 468-477.
בו במסגרת ביקורת על סיפרו של ג'ון וינסנט מאזכר המחבר יוסף יאסר את עבודתו של נדל בגרסה מוקדמת בגרמנית (Verwandtschaftstheorie der diatonischen Tonreihen und ihre weitere Entwichlungen) וכן את עבודתו של אווניר דה מונפרד כעבודות חשובות שטרם פורסמו. אולם הציטוט  של גורלי איננו מובא כלשונו במאמר זה, וייתכן שהוא משקף גם התייחסויות אחרות של יוסף יאסר, כגון בתכתובות הפרטיות שניהל עם נדל.
↑  מועדון הסופרים והעתונאים, חרות, 23 בדצמבר 1955.
↑  Yuval Shay-El, "Musical Alphabet Evolution and Contemporary Composition Techniques: The Theory of Zvi Harry Nadel", Min-Ad Israel Sudies in Musicology Online, Vol. 21 (2023), pp. 50-26.
↑  הערות מאזין, דבר, 19 במאי 1957
↑  שדורי ישראל, דבר, 19 בינואר 1959
↑  בהקלטה זו ניתן לשמוע את ההשפעה של מוזיקת הכליזמר שהביאו עימם העולים החדשים. נדל עצמו היה גאה מאד במורשת הכליזמרית שלו.
↑  כולל ציטוטים מהשירים "ארצנו הקטנטונת", "ברלה רוקד בלט","זמר זמר לך", "הרוח נושבת קרירה", "בערבות הנגב" ונוספים, בעיבוד המשלב מגוון סיגנונות כגון כלי-זמר, קברט, הורה, שירי-לכת וג'אז.
↑  אברהם מינדלין, מחבר ומלחין, זמרשת פרויקט חירום להצלת הזמר העברי המוקדם
↑  עוד דוגמה בולטת לגיוון הסיגנוני ברוח התקופה של מדינת ישראל הצעירה. הפעם זו הורה, אבל ניכרת השפעת הג'אז, כגון בפראזה שנשמעת כאילו גרשווין כתב אותה, (כ- 1:25 דק' מתחילת ההקלטה).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303796405171  ISNI: 0000 0004 0238 5186  VIAF: 297964800   WorldCat (עם VIAF): 297964800 
ציל צליל, מודעה בעיתון "דבר", 1949
יסוד הפטאטוני ויסוד דודקאפוני
הכיבוש הישראלי ברצועת עזה (2023 ואילך)

הכיבוש הישראלי ברצועת עזה החל זמן קצר לאחר טבח שבעה באוקטובר, כחלק ממלחמת חרבות ברזל. צה"ל הקים מחנות קבע במספר אזורים ברצועת עזה בהם הוא שולט, שהעיקריים בהם הם צפון רצועת עזה, מסדרון נצרים, ציר פילדלפי ומעבר כיסופים. כוחות הצבא שפרוסים על אזורים אלו הם חילות היבשה המתמרנים וכוחות נוספים.
הכיבוש נועד לבתר את רצועת עזה לחלקים: הערים ג'באליה, בית לאהיא ובית חאנון בצפון הרצועה מנותקות מהעיר עזה, שבעצמה מנותקת משאר הרצועה באמצעות מסדרון נצרים.
קצין המשרת באחת החטיבות הנלחמות ברצועה העריך כי המצב בשטח מלמד על כך שהצבא מתכנן להישאר בשטח תקופת זמן ממושכת, ולפחות עד שנת 2026.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
למחרת החליט הקבינט המדיני-ביטחוני על "נקיטת פעולות צבאיות משמעותיות" והחלה ההיערכות למלחמת חרבות ברזל.
אזורים שנכבשו על ידי צה"ל > צפון רצועת עזה

צה"ל כבש את צפון רצועת עזה בקרב ג'באליה השלישי, שהחל ב-5 באוקטובר 2024. לפני כן נוהלו באזור זה קרבות נגד לוחמי חמאס במשך מספר חודשים, בהם קרב ג'באליה הראשון, קרב ג'באליה השני וקרב בית חאנון.
צה"ל הטיל סגר צבאי על צפון הרצועה, מנע כמעט לגמרי כניסת סיוע הומניטרי, וכן הרס את רוב הכבישים המובילים דרומה ובכך ניתק את האזור מהעיר עזה. רוב התושבים נאלצו לעזוב את בתיהם. חיל האוויר הישראלי תקף מבנים רבים בצפון הרצועה, בהם נהרגו תושבים רבים ואחרים נלכדו בהריסות. כמו כן הותקפו בתי חולים ותשתיות רפואיות. ארגוני זכויות האדם העלו חששות מפשעי מלחמה, ופעולות ישראל תוארו כטיהור אתני ורצח עם.
על פי דיווחים, לאחר קרב ג'באליה השני נסוגו כוחות צה"ל, וחמאס הצליח לשקם את כוחותיו ולגייס אלפי לוחמים חדשים. עקב כך הוחלט לצאת לקרב שלישי תוך פינוי האוכלוסייה מהאזור מבלי שתהיה לתושבים אפשרות לחזור. בשיחה עם כתב הגארדיאן אמר תת-אלוף איציק כהן, מפקד עוצבת הפלדה, כי תושבי צפון רצועת עזה לא יורשו לשוב לבתיהם, אך לאחר מכן הכחיש דובר צה"ל כי יש כוונה כזו.
ב-7 באוקטובר הוציא צה"ל צווי פינוי לתושבי ג'באליה, בית חאנון ובית לאהיא, והורו להם לנסוע דרומה לאזור ההומניטרי ליד אל-מוואסי. מיד לאחר מכן החלה התקפה צבאית באזורים אלה באמצעות הפצצות מן האוויר ומל"טים. תושבים דיווחו שהם לכודים בג’באליה בזמן ההפצצות, ושכל הכבישים באזור נחסמו מלבד הכביש הראשי המוביל החוצה. דובר צה"ל אמר כי לא תתאפשר הכנסת מזון ליישובים אלה.
על פי דיווחים מהאזור, עשרות אלפי פלסטינים מצפון רצועת עזה עברו דרך מסדרון נצרים לדרום רצועת עזה, אך דובר האו"ם, סטפן דוג'אריק, דיווח כי תושבים רבים בצפון עזה מתבצרים בבתיהם. ארגון רופאים ללא גבולות ציין שלפחות חמישה אנשי הצוות מהארגון נשארו בג’באליה, וכי מי שמנסה לברוח נורה.
פעולות צה"ל דומות לשלבים שתוארו ב"תוכנית האלופים" לפיה יש לאלץ פלסטינים לצאת מצפון רצועת עזה, למנוע כניסת סיוע הומניטרי, ואז להילחם בכוחות חמאס שיישארו בה. בכירים בדרג המדיני ובמערכת הביטחון אמרו כי פינוי צפון הרצועה אינו חלק מ"תוכנית האלופים", אך אישרו שפעולות צה"ל דומות למתואר בתוכנית. לדוגמה, קציני צה"ל דיווחו כי קיבלו פקודות לרוקן בצפון רצועת עזה כפרים וערים מתושביהם, ובאזור שבו התגוררו בעבר יותר מחצי מיליון עזתים, נשארו בנובמבר 2024 רק כ-20 אלף תושבים.
אזורים שנכבשו על ידי צה"ל > מסדרון נצרים

מסדרון נצרים הוא מובלעת באורך 8 ק"מ ורוחב 7 ק"מ הנמצאת בשליטת צה"ל.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל, באוקטובר 2023, כבשה אוגדה 36 של צה"ל את מסדרון נצרים. מטרת הכיבוש הייתה כיתור העיר עזה במסגרת קרב עזה, וביתור הרצועה לשני חלקים. הכיבוש הושלם ב-5 בנובמבר, כשבוע לאחר תחילת התמרון.
במרחב המסדרון נבנו מגננים גדודיים וחטיבתיים, שבהם עברו החטיבות שפעלו בו. במגננים ערכות המתריעות במקרה של ירי פצמ"רים, ומחסות מפני ירי רקטי.
צה"ל סלל, באמצעות גדודי חיל ההנדסה הקרבית 749 ו-601, ציר תנועה מהיר במסדרון, כביש 749, המאפשר תנועת כוחות צבא ואספקה באופן יעיל ומחזק את השליטה בשטח. לצידי כביש 749 מתבצעות עבודות חישוף במטרה לחשוף ולהשמיד פירים ומנהרות לחימה.
בנוסף, צה"ל הקים שתי עמדות בידוק ביטחוני חד-כיווניות, לצורך מעבר תושבים מצפון עזה לדרום הרצועה.
כתב ynet יואב זיתון דיווח בנובמבר 2024 שמסדרון נצרים הורחב במידה ניכרת ויש בו מוצבי קבע, חטיבה צפונית וחטיבה דרומית. על פי קציני צה"ל אין כוונה להישאר שם לאורך זמן: "הכול פריק ונתיק במהירות".
בדצמבר 2024 פורסמו בניו יורק טיימס תמונות לוויין וצילומי מל"טים מהן ניתן להסיק כי מספטמבר עד נובמבר 2024 צה"ל הרס יותר מ-600 מבנים סביב הכביש המרכזי בציר, ובנה סביבו רשת של עמדות המצוידות במגדלי תקשורת וביצורים הגנתיים. על פי דובר צה"ל, חלק מהמבנים שנהרסו שימשו כעמדות תצפית ומקומות מסתור למחבלים פלסטיניים. כמו כן זוהו לפחות 19 בסיסים גדולים של צה"ל באזור, בנוסף לעשרות בסיסים קטנים. רוב הבסיסים הגדולים נבנו או הורחבו מתחילת ספטמבר.
אזורים שנכבשו על ידי צה"ל > ציר פילדלפי

צה"ל כבש את ציר פילדלפי בקרב רפיח במאי 2024. החל מיוני 2024 הרס צה"ל את הבתים שעמדו לאורך הציר והרחיב אותו משמעותית. באוקטובר 2024 דווח כי צה"ל הקים כביש סלול מחוף הים של רפיח עד למעבר כרם שלום, הציב עמדות צבאיות וטכנולוגיות, וסלל קווי תאורה, תקשורת ומעקב באזור.
חטיבת הנח"ל מחזיקה את ציר פילדלפי שבין רפיח לסיני, כרצועה מתרחבת לאורך 14 ק"מ.
קיימת תוכנית צה"לית להרחבה נוספת של השטחים עליהם שולט צה"ל בציר, בדומה להרחבה שנעשתה במסדרון נצרים.
אזורים שנכבשו על ידי צה"ל > מעבר כיסופים

מתחילת מלחמת חרבות ברזל שולט צה"ל על השטח הסמוך למעבר כיסופים. בנובמבר 2024 צה"ל פתח את המעבר מחדש והחל להשמיד שכונות שלמות באזור המעבר, כדי להרחיק את איום הנ"ט מבתי התושבים בעוטף עזה.
אזורים שנכבשו על ידי צה"ל > אזור החיץ

אזור החיץ הוא אזור מפורז ברוחב של כ-2 ק"מ סמוך לגדר המערכת סביב רצועת עזה. אוגדת עזה הרסה את רוב המבנים באזור החיץ וביצעה מבצעי חיפוש והשמדת מנהרות לחימה של חמאס.
באזור החיץ הוקם מערך איסוף, צילום וניטור. לשם שיטוח אזור החיץ הרס צה"ל אלפי בניינים ומבנים, בהם שכונת "מגדלי הקצינים" בבית חאנון, אלפי מבנים בשג'אעייה ואלפי מבנים בח'וזאעה. כמו כן השמיד צה"ל פרדסים, שדות וחממות שהיו באזור זה.
השפעות הומניטריות

ב-24 באוקטובר 2024 הודיעה סוכנות שירותי ההצלה בעזה כי לא תוכל עוד לספק שירותי עזרה ראשונה בצפון רצועת עזה עקב איומים מצד הצבא הישראלי.
ב-1 בנובמבר 2024 התריע משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים כי אוכלוסיית צפון רצועת עזה נמצאת בסיכון מיידי למוות כתוצאה ממחלות, רעב ואלימות, וכי אלפי תושבים לכודים תחת ההריסות.