stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מירב בריקמן
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בריקמן החלה את שירותה הסדיר כחיילת בודדה, לאחר שהוריה שרה והרמונד עברו לקנדה כשהייתה בת 18. התגייסה לחיל התחזוקה ושירתה במגוון רחב של תפקידים בחיל. בין היתר שימשה כראש מדור וראש ענף במרכז הציוד בשנים 2010–2012 שירתה כמפקדת מרכז הדלק. בשנים 2015–2018 שירתה כמפקדת מרכז ציוד בדרגת אלוף-משנה. בתפקידה זה איחדה את מרכז ציוד, מרכז ציוד רפואי (מצר"פ) ומרכז הדלק. יצאה ללימודים במכללה לביטחון לאומי. ב-17 ביולי 2019 הועלתה לדרגת תת-אלוף, וב-1 באוגוסט 2019 מונתה למפקדת מרכז הספקה אחוד (מרה"ס). באוגוסט 2022 פרשה משירות בצה"ל.
בעלת תואר ראשון בלוגיסטיקה וכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן, תואר שני במינהל עסקים ותואר שני נוסף במדעי המדינה וביטחון לאומי. בנוסף, היא בוגרת המכללה לביטחון לאומי.
מתגוררת עם משפחתה בראש העין. בעלה, אלון בריקמן, הוא ממקימי עמותת "אלון ואלה". לזוג שני ילדים.
הערות שוליים

↑  משה שטיינמץ, תת-אלוף שמינית בצה"ל, טוויטר, 18 ביולי 2019
אמנות ז'נבה

ערך זה עוסק בדיני מלחמה. אם התכוונתם לאמנה בדבר מעמד פליטים, ראו .
המסמך המקורי של האמנה משנת 1864
אמנות ז'נבה הן ארבע אמנות שונות, שנוסחו ונחתמו בז'נבה שבשווייץ בין השנים 1864–1949, ועוסקות בהתנהגות הראויה בין צבאות ואומות בזמן מלחמה. מקובל להתייחס ל"אמנת ז'נבה" ביחיד, כשהכוונה היא לכל אחת מארבע האמנות או כולן יחד.
האמנות עוסקות במתן טיפול רפואי לפצועים, כולל לחיילי האויב; בתביעה להתנהגות הוגנת עם שבויי מלחמה; ובחובה להגן על אזרחים בעת קרב.
כל המדינות בעולם חתמו על אמנת ז'נבה וזוהי הפעם הראשונה בהיסטוריה שאמנה כלשהי זוכה להכרה בין-לאומית מלאה. למרות זאת, מדינות רבות בעולם ביצעו ומבצעות פעולות המפרות את אמנות ז'נבה. הפרות של האמנה שמבצעות האומות החתומות מובאות בפני בית הדין הפלילי הבין-לאומי בהאג.
כרונולוגיה

אבי האמנות הוא ז'אן אנרי דינן, שפעל בעניין לאחר שראה את תוצאות קרב סולפרינו באיטליה בשנת 1859.
ארבע האמנות הן:
אמנת ז'נבה הראשונה (1864) – טיפול בפצועים בשדה הקרב והקמת ארגון הצלב האדום.
אמנת ז'נבה השנייה (1906) – החלת עקרונות האמנה הראשונה גם על לוחמה ימית.
אמנת ז'נבה השלישית (1929) – טיפול בשבויי מלחמה.
אמנת ז'נבה הרביעית (1949) – טיפול באזרחים בזמן מלחמה וכן אזרחים בשטח כבוש שבו יש משטר צבאי של צבא עוין.
ב-1949, בעקבות מלחמת העולם השנייה, שוכתבו שלוש האמנות הראשונות ואושררו כמקשה אחת, וכן נוספה האמנה הרביעית.
תחולת האמנות

בפתיחת כל אחת מארבע האמנות נכתב כי הן יחולו על היחסים בין שתי מדינות החתומות עליהן. במקרה של סכסוך עם מדינה שאינה חתומה עליהן, יחולו האמנות אם אותה מדינה מקבלת אותן עליה ומיישמת את תוכנן.
נוסף על ההוראות שיבוצעו בימי שלום, תחול האמנה הזאת על כל מקרים של מלחמה מוכרזת או של סכסוך מזוין אחר העלול להתגלע בין שנים מבעלי האמנה או בין יותר משנים, ואפילו לא הכיר אחד מהם במצב המלחמה. כן תחול האמנה על כל מקרה של כיבוש חלקי או שלם של ארצו של אחד מבעלי האמנה, ואפילו לא נתקל הכיבוש האמור בשום התנגדות מזוינת. גם אם אחת המעצמות המסוכסכות אינה צד לאמנה הזאת, יישארו המעצמות שהן צדדים לה כפותות לה ביחסיהן ההדדיים. יתר על כן, הן יהיו כפותות לאמנה ביחס למעצמה האמורה, אם קיבלה זו על עצמה את הוראותיה ונוהגת לפיהן.
במקרה של סכסוך 'שאינו נושא אופי בין-לאומי', האמנות יחולו בשטחה של המדינה החתומה עליהן באופן מצומצם, הכולל בעיקרו הימנעות מפגיעה באזרחים הנתונים תחת שליטתה.
אמנות ז'נבה וישראל

ישראל חתומה על כל ארבע אמנות ז'נבה, אשרה אותן ומחויבת להן. על מנת להקנות לאמנות תוקף במשפט הפנימי דרוש דבר חקיקה שיקלוט אותן, אלא אם כן מדובר באמנה שמשקפת משפט מנהגי. אמנת ז'נבה השלישית (שבויי מלחמה) נחשבת למשפט מנהגי ולכן אין צורך לקלוט אותה לחוק ספציפי. אשר לאמנה הרביעית, במשפט הבין-לאומי היא נחשבת כמשקפת דין מנהגי, אך ישראל חלקה על כך וסברה שהיא אינה נחשבת לכזו וכיוון שהמחוקק לא בחר לקלוט אותה לחוק לא ניתן לתבוע על פיה בבתי משפט ישראלים. למרות זאת, הודיעה ממשלת ישראל ב-1971 שהיא רואה עצמה כפופה לחלקים ההומניטריים של האמנה.
כמו כן, על מדינת ישראל להגביל את סוגי כלי הנשק ואת שיטות הלחימה בהתאם להוראות המשפט ההומניטרי. עם זאת, כאשר החוק הישראלי קובע מפורשות קביעה השונה מכללי המשפט הבין-לאומי, בית המשפט נותן קדימה לחוק הישראלי.
בתשובה לעתירת ארגוני זכויות אדם כנגד מעצרים מנהליים המבצע צה"ל כלפי פלסטינים ויהודים תושבי יהודה ושומרון, הסבירה נשיאת בית המשפט העליון, דורית ביניש:
אשר לתחולת הוראות אמנת ז'נבה, הרי מאז החלת דיני הכיבוש על האזור ב-1967 טענה המדינה בפני בית המשפט שמדובר באמנה הסכמית, ולפי גישתה הביקורת השיפוטית על יישום הוראות האמנה היא מכוח המחויבות שהמדינה קיבלה על עצמה, כעניין שבמדיניות, לכיבוד ההוראות ההומניטריות שבאמנה. בהתאם לכך, בחן בית המשפט בפסיקה ענפה את קיום אותן הוראות במהלך השנים. עתה טוענים העותרים, כי חל שינוי בגישה ומקובל כי הוראות האמנה הן חלק מהמשפט המנהגי וככאלה יש להן מעמד מחייב. יהא מעמדה של אמנת ז'נבה אשר יהא, מוכנים אנו לקבל את הטענה שיש לבחון את פעולות המפקד הצבאי באזור בהתאם להוראות האמנה, כפי שנהג בית המשפט לעשות במשך שנים, ולכבד את הוראותיה המנהגיות כחלק מהדין הנוהג... עם זאת, אין חולק כי כאשר הוראת חוק מפורשת בחוק הישראלי הפנימי עומדת אל מול כללי המשפט הבינלאומי, גם כאשר מדובר במשפט מנהגי, הדין הישראלי מכריע.
הערות שוליים

↑  הסעיף השלישי לאמנות, מתוך התרגום באתר  בצלם
↑  Geneva Convention relative to the protection of civilian persons in time of war, United Nations Treaty collection
↑  רועי אריאב-פרירא,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"' מאמר היועץ המשפטי שמגר על הדין החל ביהודה, שומרון וחבל עזה, "שורשים במשפט", באתר משרד המשפטים, 25 במרץ 2019
↑  בג"ץ 2690/09 "יש דין" - ארגון מתנדבים לזכויות אדם ואחרים נ' מפקד כוחות צה"ל בגדה המערבית - אלוף גד שמני ואחרים, ניתן ב־28 במרץ 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4156628-2  NDL: 00570620
משה שרון

ערך זה עוסק בחוקר אסלאם ישראלי. אם התכוונתם לסופר, מרצה לקבלה ומאמן אישי, ראו .
| --- | --- |

משה שרון
 לידה:  18 בדצמבר 1937 (בן 87) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  היסטוריה, אפיגרפיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מנחה לדוקטורט:  דוד איילון 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
משה שרון (נולד ב-18 בדצמבר 1937) הוא פרופסור אמריטוס במכון ללימודי אסיה ואפריקה, מייסד ומופקד הקתדרה הראשונה בעולם ללימודים בהאיים באוניברסיטה העברית בירושלים.
חיים אישיים

משה שרון נשוי ליהודית ולהם שלושה בנים ושלוש בנות ועשרים וחמישה נכדים ושמונה נינים (2024).
מחקריו > תיאור מחקריו

משה שרון עוסק בתחומים רבים הנוגעים לאסלאם ולדתות הקשורות בו: יהדות, נצרות והדת הבהאית. בתחום הדת הבהאית חקר את תולדות הדתות הבאבית והבהאית ואת יצירתם הרוחנית של מייסדיהן-נביאיהן. הוא עסק בהיסטוריה של ארץ ישראל תחת האסלאם ובאפיגרפיה ערבית במיוחד זו של בארץ ישראל. במקביל הוא התמחה בארכיטקטורה של המדבר, נושא שהוא לימד כמה שנים באקדמיה בצלאל בירושלים. בתחום לימודי האסלאם הוא ריכז את עבודתו המדעית בחקר תולדות האסלאם בימי הביניים ובמיוחד בתולדות השיעה ובהתפתחותה של התאולוגיה השיעית. כמו כן כתב חיבורים רבים שעניינם תפקידו של האסלאם בפוליטיקה המזרח תיכונית. בנוסף לכך עסק מעט גם בפרשנות המקרא.
מחקריו > הבדואים בארץ ישראל

משה שרון חקר את הבדואים בארץ ישראל החל משנת 1958, וכתב את עבודת הגמר לתואר השני על תולדות הבדואים בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית, בעיקר במאה ה-19. בעקבות מלחמת ששת הימים התמנה לעמוד בראש יחידת הבדואים ביהודה ושומרון. מחקריו בנושא זה התפרסמו במאמרים שונים ובאכסניות שונות
מחקריו > הבדואים בארץ ישראל > השבטים הבדואים בנפות בית לחם וחברון

ספר זה כתב שרון בעברית במיוחד בשביל צה"ל. בספר ישנו תיאור מפורט מאוד עד כדי ירידה לשמות הפרטיים, של השבטים הערבים בנפות בית לחם וחברון. הספר נותן תיאור של השטח והשבטים הנודדים בו.
מחקריו > דגלים שחורים מהמזרח, ייסודה של המדינה העבאסית, היווצרותו של מרד

בתחום האסלאם התמקדו מחקריו של שרון בחקר השיעה. בשנות השמונים פרסם שני כרכים

על המהפכה השיעית הראשונה באסלאם, שבסופו של דבר הפכה למהפכה סונית שהעלתה את השושלת העבאסית לשלטון. שרון יצר אסכולה חדשה במחקר בה טען שהמהפכה העבאסית הייתה ערבית. כלומר, שלא הייתה בעלת אופי פרסי כפי שטענו בעיקר וולהאוזן ופאן פלוטן. התזה של שרון מקובלת כיום על רוב החוקרים ואילו בתזה של וולהאוזן ופאן פלוטן תומכים חוקרים פרסיים בעיקר. טענה זו מבסס שרון בין השאר על סמך בדיקת מוצאם של יוזמי התנועה ומנהיגיה. המנהיגות הפוליטית והצבאית כמו שדרת הכוח הלוחם שלה היו ערבים, מה גם שממילא באותה תקופה לא הייתה אפשרות למי שאיננו ערבי להוביל תנועה פוליטית צבאית בהיקף כזה בתוך המסגרות של האסלאם הצעיר. כמו כן שרון טוען כי המושג של לאומיות פרסית בימי הביניים הוא מושג אנכרוניסטי, שהושפע, ואפשר שעדיין הוא מושפע מן הרעיונות הלאומיים של אירופה, במאה התשע עשרה ועתה גם של תנועות לאומיות במזרח התיכון של ימינו.. שרון הדגיש שלא רק שהטיעון הזה, במיוחד אצל וולהאוזן, מושפע מן התנועות הלאומיות האירופאיות, אלא שאין לו שום ביסוס במקורות. אומנם היו גם לא-ערבים בין הלוחמים, אולם עיקר הכוח הלוחם והנהגתו היו ערבים. הכרך השני של ספרו

מפתח את התיזה הזאת על ידי תיאור מפורט של המרכיבים החברתיים שנמצאו בבסיסה של התנועה שהעלתה את העבאסים לשלטון ואת המהלכים הצבאיים שאפשרו לתנועה לגבור בסופו של דבר על הצבא האומיי שהיה כוח צבאי גדול מאורגן וחזק אשר נראה היה בשעתו כבלתי מנוצח.
מחקריו > האפיגרפיה הערבית בארץ ישראל

שרון התחיל לחקור את הכתובות הערביות בארץ ישראל משנת 1968, במטרה לפרסם את כל הכתובות הערביות שנכתבו על סלע ועל אבן ברחבי ארץ ישראל. הוא ערך, בעזרת כמה מתלמידיו, סקר של ארץ ישראל ותיעד את החומר האפיגראפי הערבי. תוך כדי עבודה פרסם כתובות רבות וקבע את הכללים לפרסום כתובות אלה. עבודתו כללה גם עבודת שדה ארכאולוגית וגם עבודת מחקר בספריות. עבודת השדה כללה את סקירת כל הארץ מהצפון ועד אילת בחיפוש, רישום, צילום, העתקה, קיטלוג ופרסום של כל הכתובות הערביות. במסגרת זו שרון תיעד את הכתובות שמצא על גבי בניינים, קברים, סלעים, בעיקר סלעים בנגב. הוא קרא כל כתובת בהקשר הגאוגרפי, ההיסטורי, ובהקשר של תרבות ואמנות האסלאם. משנת 1990 החל משה שרון לכתוב את קורפוס הכתובות הערביות של ארץ ישראל (Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae) (באנגלית) המתפרסם והולך בהוצאת בריל בליידן הולנד. שמונה כרכים יצאו כבר לאור. שבעה כרכי כתובות וכרך אחד של תוספות.
בתחום האפיגראפיה הערבית הוא חקר את החומר האפיגראפי שבארכיון מכס ואן ברשם (Max van Berchem) בז'נבה ופרסם את מחקרו בנספח לספרו הגדול על הכתובות הערביות בארץ ישראל.
מחקריו > יהדות, נצרות, אסלאם

שרון ניסה לראות את הקשר בין היהדות, הנצרות והאסלאם, ויותר מכך – להוכיח במידה מרובה שהאסלאם לא נולד בחלל ריק, אלא גם נולד באותה מסגרת שלתוכה נולדו גם היהדות והנצרות למן השומרים ועד להתגבשותה של הנצרות כדת מדינה. בניגוד להשקפה האומרת שמוחמד הושפע מהיהודים והנוצרים, הושפע מוחמד לדעת שרון במידה רבה מהרפרטואר של מספרי הסיפורים שהיו במזרח התיכון. חלקם הגדול של סיפורים אלה – אך לא כולם – מזכיר את סיפורי המקרא ואת המדרש (שגם הוא, אגב, ספג רעיונות ותכנים מאותו רפרטואר עשיר). כשמוחמד היה משוכנע שהוא נביא, היוו הסיפורים בסיס להתפלמסות שלו מול הדתות האחרות, כדי להוכיח שהוא נביא אמת וששליחותו היא שליחות אלוהית. הפולמוס החריף של מחמד עם הפוליתיאיסטים, היהודים והנוצרים לא נשאר בתחום חילופי דברים אלא מצא את ביטויו בעיקר בפעילות הצבאית של הנביא נגד מתנגדיו וגם בפסוקי הפולמוס הפזורים בקוראן, שאנו מוצאים אותם כמעט בכל פרק.
שלוש הדתות: יהדות, נצרות ואסלאם ויחסן אל האלוהות, אל אחרית הימים, מוצאים את ביטוין במחקריו של שרון על יהדות, נצרות ואסלאם.
על נושאים אלה הוא כתב שני ספרים באנגלית: יהדות, נצרות ואסלאם אינטראקציה וקונפליקט


הספרים עוסקים בניתוח יחסי הגומלין וההתנגשות בין היהדות לדתות ותרבויות אחרות עמן היא נפגשה מאז העת העתיקה דרך ההלניזם עד הנצרות והאסלאם. במסגרת חקירת ההתמודדות של היהדות עם האסלאם הוא הקדיש מקום רחב ליחס השלילי של האסלאם ליהודים, העומד לדעתו בבסיסה של האנטישמיות האסלאמית כיום
מחקריו > השיעה המודרנית והבהאים

שרון חקר את הדת הבהאית, שהיא דת חדשה, אשר צמחה מהאסלאם והתרחקה ממנו מאוד. שני היוצרים של הדת הבהאית היו שיעים (הבאב ובהאא אללה) ויחד עם זאת נוצרה תנועה של התממשות משיחית, הכוונה לכך שיוצר הדת הבהאית, בהאא אללה (בעקבות קודמו הבאב) טען שהוא לא רק המשיח, היעוד, שמצפים לו בכל הדתות מן הבודהיזם ועד הנצרות כולל האסלאם, אלא גם הדגיש שהוא הוא ההתגלות האלוהית (כלומר שבמהותו הוא האלוהות שהתלבשה לשעה בדמות אדם). על כן אין צורך יותר לא לנוצרים, לא ליהודים ולא למוסלמים (במיוחד השיעים) לצפות למשיח, שהרי הוא כבר הגיע עם הופעתו של בהאא אללאה (שקבע כי קודמו הבאב היה מבשר בואו). יחד עם זאת הוא הדגיש שהוא איננו האחרון אלא התגלות לאלף שנה לפחות, היינו למילניום הנוכחי. הוא פיתח דת של שוויון מוחלט בין הגזעים והמינים ובעיקר ביטול הממסד הדתי וביטול הצורך באנשי הדת לסוגיהם. אנשי הדת נעלמים מתוך הדת וכל עבודת האל אותה הציע בהאא אללה היא עבודת אל פרטית. אסור להתפלל בציבור או לקיים פעולה דתית ממוסדת כלשהי שבה יש הזדקקות למורי דת. על כן התפילה היא תמיד תפילת יחיד. ומכיוון שאין תפילה בציבור אין צורך במוסד של הנהגת התפילה בציבור. בהאא אללאה טען וכך גם יורשיו, שאנשי הדת גורמים להשחתה של הדת ועל כן תבע ממאמיניו אחריות אישית להתנהגות מוסרית מוחלטת. הוא אסר את המלחמה, את החזקת הנשק, תבע שלום, מציאת לשון משותפת בין האנשים, חינוך לכולם ובטול כל המסגרות המדיניות בעולם: העולם הוא מדינה אחת ובני האדם הם אזרחיה – כך לימד. בעולם כיום כשישה מיליון בהאים. שרון תרגם מערבית לעברית את ספר הקודש הבהאי הספר הקדוש ביותר (אלכִתאב אלאַקְדַס) שכתב בהאא אללאה בעכו בשנת 1873. לתרגום המלווה פרשנות מפורטת הוא צרף חיבור גדול, שהוא ספר בפני עצמו, הסוקר את תולדות הדת הבהאית ועולמה הרוחני. הספר שכותרתו: הדת הבהאית וכתב הקודש שלה פורסם בסוף שנת 2005. וחזר ופורסם במהדורה חדשה בסוף שנת 2007.
שרון התעניין בדת הבהאית עקב התעניינותו בדתות בכלל ובדתות מודרניות בפרט ובמיוחד הדתות והתנועות הדתיות שהופיעו ברחבי תבל במאה ה-19: הדת המורמונית, הדת האחמדית, הטמפלרים הגרמנים, האדבנטיסטים (תנועתו של מילר מ-1843, והאדבנטיסטים של היום השביעי) והתנועות המשיחיות השונות שהתפתחו בנצרות במאה ה-19, וביהדות: חסידות חב"ד. על נושא זה כינס ועידה בינלאומית וערך ספר בשם: מחקרים בדתות ובתנועות דתיות מודרניות והאמונות הבאבית-בהאית.
מחקריו > לידת האסלאם בארץ ישראל

במאמר זה שהתפרסם בספרו עמודי עשן ואש – ארץ הקודש בהיסטוריה ובהגות

הוא העלה את התיזה שראשיותיו של האסלאם הממוסד (בניגוד לאסלאם הראשוני של מחמד) נעוצים בארץ ישראל והם קשורים קשר הדוק בעניין שגילה הח'ליף האומיי עבד אל-מלכ בירושלים עניין שקיבל את ביטויו המובהק בבניית כיפת הסלע על הר הבית כחידוש של מקדש שלמה ולאחר מכן בניית מסגד אל-אקצא על ידי בנו ויורשו.
מחקריו > הכיבושים הערביים בארץ ישראל

שרון כתב מאמר פרוגרמטי על הכיבושים הערביים בארץ ישראל שראה אור בקתדרה.

במאמר הוא טען שכל הסיפורים על הכיבושים הערביים היו סיפורי קרבות קלאסיים שהיו גם הם חלק מן הרפרטואר של מספרי הסיפורים שפעילותם מתוארת על ידי הסופרים הערבים. סיפורים אלה שיש בהם מבנים קבועים ותכנים קבועים שעניינם שעשוע במשיכת לב השומעים, מצאו את דרכם אל הכרוניקות הערביות הקדומות והחליפו את צורתם כך שבמקום מעשיות משעשעות הם הוצגו כתיאורים אותנטיים של מאורעות שאכן קרו. למעשה כל הקרבות הגדולים המתוארים בכרוניקות הקדומות לא היו ולא נבראו. האמת הארכאולוגית היא שאין שום סימן של חורבן בסוריה כתוצאה מן ה"מלחמה" וכאשר בודקים בעין בקורתית את המקורות הערביים מסתבר שסוריה ברובה נפלה כ"פרי בשל" ללא קרבות כמעט לידי הערבים, שכן המקורות מספרים שהערים הבצורות פתחו את שעריהן והתושבים הבטיחו את עצמם על ידי הסכמים עם הכובשים.
אשר לסיפורי המלחמה כאן מתגלות סתירות משמעותיים במקורות הערביים שמתארים את הכיבושים כמעט באשר לכל פרט ובמיוחד במה שנוגע למקום הקרבות הגדולים כביכול, לזמניהם ולאנשים שהשתתפו בהם. ההגזמה, שהיא הסימן המובהק של סיפורי המעשיות, מתגלה פה בכל עוצמתה, כמו למשל תיאור קרבות שבהם השתתפו לא מאות אלא מאות אלפים של לוחמים, מציאות שלא הייתה קיימת, ולא יכולה הייתה להתקיים, בשדות הקרב של ימי הביניים. ספורי גבורה במלחמות שונים, מעשי נסים ונאומים חוצבי להבות של מנהיגים גיבורים משלימים במקורות הערבים את תוכנן של מעשיות הכבושים.
וכן פרסם מאמר מקיף שבו חקר את מקורותיה של הבניה המסלמית על הר הבית ומשמעותה. במחקר זה שהתפרסם בשנת 2009 הוא ניסה להוכיח שהמבנים הקרויים "הארמונות האומיים" שמדרום לחומת הר הבית לא נבנו על ידי האומיים ואפשר שמקורם הוא ביזנטי, ודן במקורם של כפת הסלע ומסגד אל-אקצא כיחידה ארכיטקטונית אחת בעקבות מחקריו של פרופסור אולג גראבר מפרינסטון.
מחקריו > המזרח התיכון המודרני

בנוסף להתעסקותו בעולם האסלאמי הקלאסי, עוסק שרון גם בניתוח עולם המזרח התיכון המודרני. הוא כתב עשרות רבות של מאמרים פובליציסטיים שונים בנושא בעיתונים ובכתבי עת שונים באירופה ובישראל. המאמרים התפרסמו בעברית, אנגלית, צרפתית וגרמנית. כולם עסקו בענייני דיומא בהם הביע את השקפתו על הנעשה במזרח התיכון. מאמריו התפרסמו בין השאר בכתב העת נתיב, בכתב העת Shalom היוצא לאור בשווייץ בגרמנית ובצרפתית. לאחרונה כתב שרון באנגלית ספר בשם ג'יהאד – האסלאם נגד ישראל והמערב

בספר 9 פרקים הכוללים 9 נושאים שונים על הטרור האסלאמי והסכנה של האסלאם הקיצוני לישראל וגם לדמוקרטיות המערביות.
מחקריו > השפה הערבית המדוברת הארצישראלית

זהו ספר לימוד שכתב שרון לשפה הערבית המדוברת בארץ ישראל, ספר שנועד לציבור הישראלי הרחב. מאז 1962/3 הוא אסף חומר לספר שנקרא "הערבית המדוברת בארץ ישראל"

הספר יצא שוב במהדורה חדשה ומורחבת כספר חדש בשם "ערבית מדוברת בהנאה" הוצאת מ' זק, ירושלים 4–2003. לספר מצורף תקליטור בקולו של המחבר. שרון בנה את ספרו על כ-1500 מילים ונגזרות של מילים שהן בשימוש הנפוץ ביותר בחיי היומיום, החל מן השוק ועד לחיי החברה, הכלכלה והפוליטיקה.
שרון פרסם שיחון עברי-ערבי בהוצאת ש. זק ירושלים 2009, ובו כ-3500 מילים ומשפטים שימושיים.
ספרים שכתב

שבטי הבדוים הנודדים בנפות חברון ובית-לחם, בית-אל : מפקדת אזור יהודה ושומרון, 1970.
Black Banners From the East, The establishment of the ‘Abbâsid State, Incubation of a Revolt, Jerusalem, Magness Press, and E.J. Brill, Leiden, 1983.
Revolt, the Social and Military Aspects of the ‘Abbâsid Revolution", the Max Schloessinger Memorial Fund, Jerusalem, Hebrew University, 1990.
Judaism, Christianity and Islam, Interaction and Conflict, Publications of the Eric Samson Chair in Jewish Civilization, No. 2. The University of the Witwatersrand, Snap Print, Johannesburg and Jerusalem 1989.
ערבית מדוברת בהנאה, משה זק, ירושלים 2003/4
Judaism in the Context of Diverse Civilizations, Book One by M. Sharon; Book Two, Aspects of Jewish History and Culture, edited by M. Sharon, Publications of the Eric Samson Chair in Jewish Civilization, The University of the Witwatersrand, Johannesburg, No. 4, Maksim Publishers, Johannesburg, 1993.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae, Vol I: A. E.J. Brill, Leiden. 1997.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae Vol. 2: B-C. E.J. Brill, Leiden 1999.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae Vol. 3: D-F. E.J. Brill, Leiden 2004.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae, Addendum: Squeezes in the Max van Berchem Collection (Palestine, Trans-Jordan, Northern Syria). E.J. Brill, Leiden, 2007.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae Vol. 4: G. E.J. Brill, Leiden 2008.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae Vol. 5: H-I. E.J. Brill, Leiden 2013.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae Vol. 6: J(1). E.J. Brill, Leiden 2016.
Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae Vol. 7: J(2) (Jerusalem I). E.J. Brill, Leiden 2021.
מ' שרון, הדת הבהאאית וכתב הקודש שלה, הוצאת כרמל, ירושלים, תשס"ה; מהדורה שנייה, תשס"ח.
ספרים שערך

סוגיות בתולדות ארץ ישראל תחת שלטון האסלאם, עורך משה שרון. ירושלים : יד יצחק בן-צבי בסיוע משרד החינוך והתרבות, תשל"ו.
מגנזי קדם : תעודות ומקורות מתוך כתבי פנחס בן צבי גרייבסקי, ערך יצחק בק ; התקין והשלים משה שרון. ירושלים : יד יצחק בן-צבי, תשל"ז.
הד’ימים - בני חסות : יהודים ונוצרים בצל האסלאם, בת יאור ; תרגום - אהרן אמיר; עריכה מדעית - משה שרון. ירושלים : כנה, 1986.
Studies in Islamic History and Civilization in Honour of Professor David Ayalon, Kana, Jerusalem and E.J. Brill, Leiden, 1986.
Pillars of Smoke and Fire: The Holy Land in History and Thought see
Jedidiah’s Vision, 60 Years of Zionism in South Africa, edited by M. Sharon and C.J. Ginsberg. Publications of the Eric Samson Chair in Jewish Civilization, The University of the Witwatersrand, Johannesburg, No 3. Maksim Publishers, Johannesburg, 1992.
Judaism in the Context of Diverse Civilizations, Book Two, see .
אלי כדורי, דמוקרטיה והתרבות הפוליטית הערבית, מבוא ועריכה מדעית - משה שרון ; תרגום לעברית - אסי דגני, ירושלים : כרמל, תשנ"ג 1993.
Studies in Modern Religions and Religious Movements and the Bābi-Bahā’ī Faiths. E.J. Brill Leiden, Holland, 2004.
הערות שוליים

↑  יוסף צוריאל,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'"אתרכז באיתור שורשי הבעיות של ערבי ישראל", מעריב, 20 בספטמבר 1977
↑  ד"ר משה שרון ימונה ליועץ לענייני ערבים, דבר, 18 בספטמבר 1977
↑  יצחק שומרון,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'דיונים על שירות לאומי לצעירים ערבים בישראל, מעריב, 29 בספטמבר 1978
↑  יוסף צוריאל,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'ד"ר שרון רוגז; על פינוי שבט בדואי ננגב בלא ידיעתו, מעריב, 6 בדצמבר 1978
↑  יוסף צוריאל,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'ליועץ לעניינים ערביים אין גישה אל בגין, מעריב, 18 בינואר 1979
↑  עודד גרנות,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'ד"ר שרון יפרוש בחודש הבא אם בגין ידחה הצעותיו, מעריב, 26 בינואר 1979
↑  מיכל סלע,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'שלושח בזירה אחת: חוסיין מפגיש את הגדה עם ערפאת, כותרת ראשית, 7 במרץ 1984
↑  הבדווים בארץ-ישראל במאות השמונה-עשרה והתשע-עשרה; נופי ארץ ישראל (תשס 2000) 229-242.
↑  הבדווים וארץ ישראל תחת שלטון האסלאם; הבדווים (תשמ"ח 1988) 36-48
↑  Black Banners From the East, The establishment of the ‘Abbâsid State, Incubation of a Revolt)
↑  The social and Military aspects of the ‘Abbasid Revolution
↑  Corpus Inscriptionum Arabicarum Palaestinae: Addendum, Brill, Leiden, 2007.
↑  Judaism, Christianity and Islam, Interaction and Conflict, Publications of the Eric Samson Chair in Jewish Civilization, No. 2. The University of the Witwatersrand, Snap Print, Johannesburg and Jerusalem 1989.
1 2  Judaism in the Context of Diverse Civilizations, Book One by M. Sharon ; Publications of the Eric Samson Chair in Jewish Civilization, The University of the Witwatersrand, Johannesburg, No. 4, Maksim Publishers, Johannesburg, 1993.
↑  ראה '"`UNIQ--ref-00000014-QINU`"' במיוחד הפרק השישי
↑  M. Sharon (ed.) Studies in Modern Religions and Religious Movements and the Bābi-Bahā’ī Faiths. E.J. Brill Leiden, Holland, 2004.)
1 2  Sharon, M. (Ed.). (1988). Pillars of Smoke and Fire: The Holy Land in History and Thought: Papers Submitted to the International Conference on the Relations Between the Holy Land and the World Outside It, Johannesburg, 1986. Southern Book Publishers. pp. 225-235
↑  קרבות ההכרעה בכיבוש סוריה על ידי המוסלמים - רקעם ומקורותיהם: מבט אחר; משה שרון,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'‏קרבות ההכרעה בכיבוש סוריה על ידי המוסלמים – רקעם ומקורותיהם: מבט אחר, קתדרה 104, יוני 2002, עמ' 84-31; ובאנגלית M. Sharon, “The Decisive Battles in the Arab Conquest of Syria,” Studia Orientalia, 101, 2007:297-357
↑  M. Sharon, “Shape of the Holy,” Studia Orientalia, 102, 2009.
↑  Jihad – Islam Against Israel and the West
↑  הערבית המדוברת בארץ ישראל: בשיטה החדשה ללימוד עצמי ולהוראה: עם לוחות נטיית הפעל ויסודות התחביר. ירושלים: הוצאת כרמל תשמ"ט 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007318193805171  PLWABN: 9810650364905606  BIBSYS: 90262034  BNE: XX1139250  BnF: cb120305980 (data)  CiNii: DA0180687X  GND: 115299718  ISNI: 0000 0001 1025 7959  LCCN: no2013092162  NLA: 35210102  NTA: 073371645  RERO: 02-A003825900  SUDOC: 028478266  Trove: 866660  VcBA: 495/361838  VIAF: 44313761   WorldCat (עם VIAF): 44313761
בריטיש רייל

| --- | --- |

קטר מסדרה 56 ומאוחריו אינטרסיטי 125 של בריטיש רייל בתחנת קארדיף
קטר מסדרה 56 ומאוחריו אינטרסיטי 125 של בריטיש רייל בתחנת קארדיף
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 1948 – 20 בנובמבר 1997 (49 שנים)
 מיקום המטה:  לונדון 
 בעלות:  ממשלת בריטניה
 ענפי תעשייה:  תחבורה, הובלת מטענים
 מוצרים עיקריים:  תחבורה מסילתית 
 עובדים:  3,216 (2015)
 
בריטיש רייל (באנגלית: British Rail) הייתה חברה ממשלתית בריטית שהייתה אמונה על התחבורה המסילתית בבריטניה.
בריטיש רייל עסקה בשינוע נוסעים ומטען באמצעות רכבות, הפעילה את תחנות הרכבת, הייתה אחראית על תכנון ופיתוח תשתיות הרכבת במדינה כמו גם עסקה בפיתוח ויצור של ציוד נייד כולל קטרים וקרונות ששימשו אותה. החברה נוצרה על ידי הלאמת חברות הרכבת הגדולות בבריטניה ב-1948, אשר החלה בניסיון ליעל את המערך, התשתיות וקווי הרכבת ברחבי בריטניה. כחלק ממאמצי היעול הוכנסו רכבות דיזל בשנות ה-50 ואז בשנות ה-60 החל מאמץ חישמול של הקווים המרכזיים, בנוסף בתקופה זו נסגר חלק נרחב מרשת הרכבות שנחשב לפחות רווחי מה שהוביל לניתוק הרכבת מאזורים מרוחקים או בעלי פחות נוסעים מהרשת הלאומית.