stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדריאה ארנולד
ביוגרפיה

ארנולד נולדה בדרטפורד, קנט, לאם יחידנית שהייתה בת 16. אשר גידלה אותה ואת שלושת אחיה הצעירים בדיור ציבורי. בילדותה מצאה מפלט במחול, בגיל 17 התקבלה לבית ספר למחול בלונדון, אולם בשל היעדר הכשרה פורמלית בבלט לא הצליחה לקבל מלגה למימון לימודיה ולא המשיכה בהם.
בגיל 18 עברה לבדה ללונדון והצטרפה ללהקת מחול. יחד עם הלהקה הופיעה בתוכניות טלוויזיה ובהן "טופ אוף דה פופס". זכתה להכרה כשחקנית ומנחה בתוכנית הילדים הפופולרית "מספר 73" (No. 73) ששילבה בין קומדיה וראיונות. בתחילת שנות התשעים החליטה למקד את מאמציה בכתיבה ובימוי. היא עברה להתגורר בלוס אנג'לס ולמדה קולנוע במכון הסרטים האמריקאי.
קריירה

סרטיה של ארנולד מתאפיינים בריאליזם, היא נוהגת לשלב בין שחקנים מקצועיים לכאלה ללא ניסיון במשחק, וכן לאפשר לשחקנים לאלתר במהלך סצנות. כך למשל הסרט "אמריקן האני" הופק ללא תסריט מסודר וללא סטוריבורד, כדי לאפשר לשחקנים (שלרובם לא היה ניסיון קודם במשחק) לשמור על אותנטיות ולנהוג בספונטניות. הסרט מוצג מנקודת המבט של בני הנוער המוצגים בו, והוא נעדר מהלכי עלילה מובהקים או התפתחות של הדמויות במובן הקלאסי.
ארנולד עוסקת בסרטיה באוכלוסיות שוליים, לרוב בני ובנות מעמד הפועלים. היא מתארת דמויות של נשים צעירות ורגישות שמבקשות למצוא את מקומן במציאות מגבילה וקשה. בסרטים היא יוצרת תחושת הזדהות חזקה עם אותן דמויות נשיות, בניית הדמויות היא חוייתית ופנומנולוגית ולעיתים קרובות נעשית דרך ייצוג הגוף הנשי, וכן ייצוגים של אימהות ומיניות נשית.
סרטה הקצר הראשון, "חלב", משנת 1998 מתאר את סיפורה של אם שעוברת לידה שקטה.
הסרט הקצר "צרעה" יצא בשנת 2003. העלילה עוקבת אחרי אם חד הורית שנאלצת לקחת את ילדיה הקטנים איתה לדייט, ומשאירה אותם לחכות לה מחוץ לבר. הסרט מומן על ידי מועצת הסרטים הבריטית וערוץ 4 הבריטי.
"דרך אדומה" משנת 2006 הוא סרטה הראשון של ארנולד באורך מלא. העלילה מתמקדת במפעילת מצלמות במעגל סגור בחברת אבטחה, שמבחינה באחד הימים באדם שאחראי לטראומה בעברה ומחליטה להמשיך לעקוב אחריו ולחפש נקמה. שם הסרט לקוח משמו של מתחם דיור ציבורי בגלאזגו, שבו גם צולם מרבית הסרט. הסרט שובר מוסכמות של ז'אנר המותחן בכך שהדמות המציצנית היא זו של אישה אשר עוקבת וצופה אחר גבר.
הסרט הופק כחלק מפרויקט בשם "Advanced Party" שיזם היוצר לארס פון טרייר, שמטרתו הפקת שלושה סרטים דלי תקציב של במאים ובמאיות בראשית דרכם. הסרטים הופקו בשיתוף פעולה של חברות הפקה בסקוטלנד ובדנמרק. שלושת הסרטים בפרויקט הופקו בהתאם לרשימת כללים שיצרו חברות ההפקה וטרייר, במסגרתם על העלילה להתרחש בסקוטלנד וכן הדמויות צריכות להופיע בכל שלושת הסרטים ולהיות מגולמות על ידי אותם שחקנים.
מחוץ למים, משנת 2009, הוא סרטה העלילתי הבא של ארנולד. העלילה מתמקדת בנערה מנותקת חברתית והאופן שבו חייה משתנים לאחר שבן הזוג החדש של אימה עובר להתגורר בבית המשפחה. לאורך הסרט משתמשת הגיבורה בריקוד כמקור מפלט ואמצעי לביטוי עצמי ולתקווה להיחלץ מהמציאות הקשה שבה היא חיה.
"אנקת גבהים" משנת 2011 הוא עיבוד לספרה של אמילי ברונטה. בעיבוד מוסיפה ארנולד משמעויות חברתיות חדשות ובנות זמננו לסיפור של ברונטה, זהו גם העיבוד הראשון למסך של הספר שבו שחקן שחור מגלם את דמותו של היתקליף.
סרטה "אמריקן האני" מתאר את המסע שעוברת נערה שברחה ממשפחה מפורקת ואת הצטרפותה לחבורת נערים שנוסעים ברחבי המערב התיכון בארצות הברית ועוסקים במכירות.
בשנת 2021 יצא לאקרנים סרטה התיעודי "פרה" שבו מתועדים חייה של פרה במשק חלב תעשייתי.
פילמוגרפיה > קולנוע

1998: חלב - סרט קצר
2001: כלב - סרט קצר
2003: צרעה - סרט קצר
2006: דרך אדומה
2009: מחוץ למים
2011: אנקת גבהים
2016: אמריקן האני
2021: פרה - סרט תיעודי
2024: בירד
פילמוגרפיה > טלוויזיה

2003: Coming Up - בימוי, פרק אחד
2015-2017: טרנספרנט - בימוי, 4 פרקים
2017: לאהוב את דיק - בימוי, 4 פרקים
2019: שקרים קטנים גדולים - בימוי, 7 פרקי העונה השנייה.
פרסים

בשנת 2005 זכתה בפרס האוסקר על סרטה הקצר "צרעה".
ארנולד זכתה פעמיים בפרס באפטא לקולנוע, בשנת 2007 זכתה בפרס לבמאים בבכורתם, ובשנת 2010 זכה סרטה "מחוץ למים" בפרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר. סרטה "אמריקן האני" היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר בשנת 2017.
זכתה שלוש פעמים בפרס חבר השופטים בפסטיבל הקולנוע בקאן, בשנת 2006 על סרטה "דרך אדומה", בשנת 2009 על "מחוץ למים" ובשנת 2016 על "אמריקן האני".
זכתה בפרס הבימוי של פרסי הקולנוע הבריטי העצמאי על סרטיה "אמריקן האני" ו"מחוץ למים".
סרטה התיעודי "פרה" מועמד לפרס הבינלאומי בפסטיבל הקולנוע ירושלים בשנת 2021.
בשנת 2010 קיבלה את אות מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | 2024 | הבמאי האירופי הטוב ביותר | בירד | מועמדות |  |
| פרס הקולנוע הבריטי העצמאי | 2024 | הבמאי הטוב ביותר | בירד | מועמדות |  |
הערות שוליים

1 2  The 77th Academy Awards, Academy of Motion Picture Arts and Sciences
1 2  Andrea Arnold, Festival de Cannes
1 2  Arnold, Andrea (1961-), Screen Online
↑  Sophie Elmhirst, Andrea Arnold's Immersive Cinema, The New Yorker, ‏2016
↑  Andrea Arnold, Women Make Film
1 2  Arnar Pétursson, The Revival of Film Realism: The case of neo-neo-realism, 2018
↑  Brogan Morris, Where to begin with Andrea Arnold, BFI, ‏2021
↑  Amber Jacobs, On the Maternal ‘Creaturely’ Cinema of Andrea Arnold, Journal of British Cinema and Television 13, 2016, עמ' 160-176
↑  Ayanna Dozier, The Short Films of Andrea Arnold, Screen Slate, ‏2021
↑  A potential change of ownership of Channel Four Television Corporation - Channel 4 response to DCMS consultation September 2021
↑  UK filmmaker wins Oscar for Best Live Action Short Film, 4rfv Broadcast, Film and Television, ‏2005
1 2  מסמך על הסרט דרך אדומה שפורסם לרגל זכיית הסרט בפרס חבר השופטים, פסטיבל קאן
1 2  Bob Nowlan, Zach Finch, Directory of World Cinema: Scotland, Intellect Books, 2015, עמ' 239-241
↑  Anthony Kaufman, When the Party’s Over: “Red Road” Launches Advance Party, But Other Films Stalled, Indie Wire, ‏2007
↑  Mahsa Khadem, The Hearts Inside the High-Rises: Social Exclusion and Character Representation in Andrea Arnold’s Fish Tank, Hog Creek Review: A Literary Journal of The Ohio State University at Lima, Ohio State University at Lima, 2015
↑  María Valero Redondo, Giving Voice to the Subaltern: Ideology and Socio-Historical Factors in Andrea Arnold’s Adaptation of Wuthering Heights, English and American Studies in Spain: New Developments and Trends, 2015
↑  תחרות בינלאומית, פרס שנטל אקרמן - פרה, באתר פסטיבל הקולנוע בירושלים, ‏2021
↑  Andrea Arnold - Awards, IMDb
↑  פסטיבל הקולנוע ירושלים 2021 - תחרות בינלאומית, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים, ‏2021
↑  New Year Honours: CBEs for David Suchet and Sheila Hancock, BBC News, ‏2010
1 2  Leo Barraclough, Jacques Audiard’s ‘Emilia Pérez’ Wins Best Film, Director, Screenwriter and Actress at European Film Awards, Variety, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429349705171  PLWABN: 9810650493605606  BIBSYS: 9011784  BNE: XX4876731  BnF: cb16210370j (data)  CANTIC: a11856397  GND: 137781091  ISNI: 0000 0000 7978 512X  LCCN: no2008021036  NKC: js20070615017  NLK: KAC201232344  NTA: 303081589  SUDOC: 140853731  VIAF: 81919140   WorldCat (עם VIAF): 81919140
התפלגות תערובת

בהסתברות וסטטיסטיקה, התפלגות תערובת היא התפלגות של משתנה מקרי המתקבל מקבוצה יוצרת של משתנים מקריים אחרים באופן הבא: ראשית, בוחרים באקראי משתנה מקרי מתוך קבוצת המשתנים המקריים לפי הסתברויות נתונות, ולאחר מכן מקבלים תוצאה (מימוש) מתוך המשתנה המקרי שנבחר. המשתנים המקריים בקבוצה יכולים להיות גם וקטורים מקריים (מאותו הממד), ובמקרה זה התפלגות התערובת היא התפלגות משותפת.
ניתן לבטא את פונקציית ההתפלגות המצטברת של התפלגות התערובת כצירוף קמור (כלומר סכום משוקלל, עם משקלים לא שליליים המסתכמים ל-1) של פונקציות ההתפלגות המצטברת של המשתנים המקריים בקבוצה היוצרת. ההתפלגויות של המשתנים המקריים בקבוצה היוצרת נקראת מרכיבי התערובת, וההסתברויות הקשורות לכל מרכיב נקראות משקלות התערובת. מספר המרכיבים במקרים מסוימים יכול להיות גם אינסופי בן מניה. מקרים כלליים יותר, כמו למשל קבוצה שאינה בת מניה של מרכיבים, מטופלים תחת הכותרת של התפלגויות מורכבות.
יש להבחין בין משתנה מקרי שפונקציית ההתפלגות שלו או צפיפותו הם צירוף של קבוצת מרכיבים (כלומר התפלגות תערובת) לבין משתנה מקרי שמתקבל כצירוף ליניארי של שני משתנים מקריים או יותר. במקרה כזה ניתן לקבל את ההתפלגות הנוצרת באמצעות אופרטור הקונבולציה. לדוגמה, סכום שני משתנים מקריים בעלי התפלגות נורמלית משותפת, יהיה תמיד משתנה מקרי בעל התפלגות נורמלית. לעומת זאת, התפלגות תערובת שנוצרת משתי התפלגויות נורמליות שונות לא תהיה בעצמה התפלגות נורמלית.
פונקציית התפלגות מצטברת ופונקציית צפיפות

בהינתן קבוצה סופית של פונקציות התפלגות מצטברות  F_{1}(x),F_{2}(x),...,F_{n}(x) או פונקציות צפיפות  f_{1}(x),f_{2}(x),...,f_{n}(x), ומשקולות  w_{1},w_{2},...,w_{n} כך ש- w_{i}>0 ו- \sum _{i=1}^{n}w_{i}=1. להתפלגות התערובת יש פונקציית ההתפלגות  F, או/ו פונקציית הצפיפות  f, כסכום (שבשני המקרים הוא צירוף קמור):
צירוף ליניארי של פונקציות צפיפות אינו בהכרח פונקציית צפיפות, מכיוון שהיא עשויה להיות שלילית או בעלת אינטגרל שונה מ-1. עם זאת, צירוף קמור של פונקציות צפיפות משמר את התכונות של אי-שליליות ואינטגרל שווה ל-1. לכן צפיפות התערובת היא פונקציית צפיפות לגיטימית.
סוג זה של תערובת, בהיותו סכום סופי, נקרא תערובת סופית. עבור המקרה של קבוצה אינסופית (בת מניה) של מרכיבים, מחליפים את  n בביטויים ב-  \infty \!.
מומנטים

בהינתן משתנים מקריים מ- n התפלגויות המרכיבים,  X_{1},X_{2},...,X_{n} ומשתנה מקרי של ההתפלגות התערובת  X. לכל פונקציה  H שעבורה התוחלות  \operatorname {E} [H(X_{i})] קיימות, ובהנחה שפונקציות הצפיפות של המרכיבים  f_{i}(x) קיימות, מתקיים,
לכן, המומנט ה- j (כאשר בוחרים  H(x)=x^{j} ) הוא פשוט ממוצע משוקלל של המומנטים ה- j של המרכיבים. ניתן לקבל את המומנטים המרכזיים  H(x)=(x-\mu )^{j}, כאשר  \mu היא התוחלת של התערובת, באופן הבא:
כאשר  \mu _{i} היא התוחלת של המרכיב ה- i.
במקרה של תערובת של התפלגויות חד-ממדיות עם משקלים  w_{i}, תוחלת  \mu _{i}i ושונות  \sigma _{i}^{2}, התוחלת והשונות הכוללים יהיו:
להתפלגות תערובת יש את הפוטנציאל לשמש כמודל במצבים שבהם יש מומנטים לא טריוויאליים מסדר גבוה כמו צידוד וגבנוניות, אפילו בהיעדר תכונות כאלה במרכיבים עצמם.
דוגמאות > תערובת שתי התפלגויות נורמליות

בהינתן התפלגות תערובת עם משקלים שווים של שתי התפלגויות נורמליות עם תוחלות שונות ואותה סטיית תקן, אז פונקציית צפיפות תערובת תהיה f(x)=0.5{\frac {1}{\sqrt {2\pi \sigma ^{2}}}}\left(e^{-{\frac {(x-\mu _{1})^{2}}{2\sigma ^{2}}}}+e^{-{\frac {(x-\mu _{2})^{2}}{2\sigma ^{2}}}}\right).
התפלגות התערובת תציג גבנוניות נמוכה ביחס להתפלגות נורמלית בודדת.
אם מתקיים  \left|\mu _{1}-\mu _{2}\right|>2\sigma  אז התפלגות התערובת היא התפלגות דו-שיאית. אחרת, יש לה שיא רחב.
לחלופין, כאשר שתי ההתפלגויות המרכיבות הן עם אותה תוחלת וסטיות תקן שונות, להתפלגות התערובת תהיה גבנוניות גבוהה, עם שיא חד יותר וזנבות כבדים יותר מאשר להתפלגות נורמלית אם אתה סטיית תקן.
התפלגות תערובת, שהיא דו-שיאית
התפלגות תערובת דו-ממדית, עם ארבעה שיאים מקומיים.
דוגמאות > תערובת של התפלגויות נורמלית וקושי

הדוגמה הבאה לקוחה מהמפל, אשר מייחס את הקרדיט לג'ון טוקי.
נתונה התפלגות תערובת המוגדרת על ידי פונקציית הצפיפות
f(x)=\left(1-10^{-10}\right){\frac {1}{\sqrt {2\pi }}}e^{-{\frac {x^{2}}{2}}}+10^{-10}{\frac {1}{\pi (1+x^{2})}}.
הממוצע של תצפיות בלתי תלויות מההתפלגות הנתונה על ידי פונקציית הצפיפות  f(x) מתנהג כמו בקירוב טוב כמו בהתפלגות נורמלית למעט במדגמים גדולים במיוחד, זאת למרות שהתוחלת של התפלגות התערובת לא קיימת.
יישומים

פונקציות צפיפות תערובת הן פונקציות צפיפות מסובכות יחסית הניתנות לביטוי במונחים של פונקציות צפיפות פשוטות יותר (מרכיבי התערובת), והן משמשות מכיוון שהן מספקות מודל טוב עבור מערכי נתונים מסוימים (כאשר תת-קבוצות שונות של הנתונים מציגות מאפיינים שונים), וכן מכיוון שלעיתים קרובות הן קלות לניתוח מתמטי, בגלל הפשטות היחסית של מרכיבי התערובת.
ניתן להשתמש בצפיפות תערובת לתיאור של אוכלוסיית מדגם עם תת-אוכלוסיות, כאשר מרכיבי התערובת הם פונקציות הצפיפות על תת-האוכלוסיות, והמשקלים הם הפרופורציות של כל תת-אוכלוסייה באוכלוסייה הכוללת.
ניתן להשתמש בצפיפות תערובת גם לתיאור של טעויות או זיהום בנתונים - אפשר להניח שרוב הדגימות מודדות את התופעה הרצויה, וחלק אחר וקטן מהדגימות מהתפלגות שונה ושגויה.
סטטיסטיקה היסקית המתעלמת מקיום של מרכיב של שגיאה, עלולה להיכשל בניתוח פונקציית צפיפות תערובת המכילה מרכיב לא צפוי- לדוגמה, ניתוחים המניחים התפלגות נורמלית עלולים להיכשל בנוכחות ערכי קיצון בודדים אשר נובעים ממרכיב של שגיאה לא צפוי. במצבים כאלה נהוג להשתמש בסטטיסטיקה חסינה.
במטא-אנליזה של מספר מחקרים, הבדלים בין הדרך שבה המחקרים בוצעו גורמים לכך שהתפלגות התוצאות היא התפלגות תערובת, ומובילה לפיזור יתר של התוצאות ביחס לטעות הצפויה. לדוגמה, בסקר סטטיסטי, רווח בר סמך (הנקבע לפי גודל המדגם) מנבא את פיזור התוצאות בסקרים חוזרים. הבדלים בין המחקרים (למחקרים יש הטיות דגימה שונות) מגדילים את הפיזור בפועל מעבר לרווח בר סמך המחושב.
ראו גם

אמידת פרמטרים של התפלגות מעורבת של שתי התפלגויות רב-נורמליות באמצעות אלגוריתם מיקסום התוחלת (EM).
הערות שוליים

↑  Frühwirth-Schnatter (2006, Ch.1.2.4)
↑  Marron, J. S.; Wand, M. P. (1992). "Exact Mean Integrated Squared Error". Annals of Statistics. 20 (2): 712–736. doi:10.1214/aos/1176348653., http://projecteuclid.org/euclid.aos/1176348653
↑  Schilling, Mark F.; Watkins, Ann E.; Watkins, William (2002). "Is human height bimodal?". The American Statistician. 56 (3): 223–229. doi:10.1198/00031300265.
↑  Hampel, Frank (1998), "Is statistics too difficult?", Canadian Journal of Statistics, 26: 497–513, doi:10.2307/3315772
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541033805171  LCCN: sh85086332 
פונקציית צפיפות תערובת של שלוש התפלגויות נורמליות (μ=5,10,15, σ=2) כאשר כל המשקלים שווים ל-1/3.
דיגלוסיה

דִּיגְלוֹסְיָה (מיוונית Διγλωσσία, "שפה כפולה") היא מצב לשוני־חברתי לא-שכיח, שבו הפער בין השפה הכתובה לשפה המדוברת גדול מאוד, עד כדי כך שדוברי השפה נאלצים ללמוד את השפה הכתובה כאילו הייתה שפה זרה. אפשר לראות בדיגלוסיה מקרה פרטי של דו־לשוניות (Bilingualism), אולם המונח דו־לשוניות מתאר קשת רחבה הרבה יותר של מצבים לשוניים.
המונחים "שפה כתובה" ו"שפה מדוברת" אינם מדויקים לגמרי בהקשר זה. "השפה הכתובה" אמנם משמשת בעיקר בטקסטים כתובים, אולם היא משמשת במצבים מסוימים גם בדיבור. באותו אופן, "השפה המדוברת" משמשת בעיקר בדיבור, אולם לעיתים היא מועלית על הכתב. מסיבה זו יש המעדיפים את המונחים "שפה גבוהה" ו"שפה נמוכה" במקום "שפה כתובה" ו"שפה מדוברת" בהתאמה, אולם אין להבין מכך כאילו השפה המדוברת נחותה לעומת השפה הכתובה. בקהילות מסוימות שבהן מתקיימת דיגלוסיה, "השפה המדוברת" אכן נתפסת כנחותה, אולם זה לא תמיד המצב, ובכל מקרה התפיסה הזו עשויה להשתנות במהלך ההיסטוריה. אפשר לומר כי "השפה הכתובה" או "הגבוהה" משמשת בעיקר במצבים רשמיים, בעוד "השפה המדוברת" או "הנמוכה" משמשת בנסיבות פאמיליאריות ופופולריות.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > ארצות ערב

מצב של דיגלוסיה קיים כיום בארצות ערב. בארצות אלה משמשת השפה הערבית הספרותית (اللغة الفـُصْحى, השפה המשמרת במידה רבה את לשון הקוראן והמסורות העתיקות) כלשון הכתיבה בספרים ובעיתונים, וגם כלשון הדיבור בנאומים, בקריינות של מהדורות חדשות ושל הודעות רשמיות ברדיו ובטלוויזיה וכיוצא באלה, בעוד ששפת הדיבור היומיומית היא אחד הניבים הערביים המקומיים, המשתנים ממקום למקום.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > לוקסמבורג והקנטונים דוברי הגרמנית של שווייץ

דיגלוסיה קיימת כיום גם בקנטונים דוברי הגרמנית של שווייץ, שבהן משמשת הגרמנית ה"גבוהה" (Hochdeutsch, הניב הנפוץ בגרמניה) כשפת הכתיבה, בעוד שפת הדיבור היומיומית היא גרמנית שווייצרית (Schweizerdeutsch). מצב דומה קיים גם בלוקסמבורג, אם כי בשנות ה־80 קיבלה הלוקסמבורגית מעמד של שפה רשמית נפרדת בלוקסמבורג בצד הגרמנית והצרפתית. על כל פנים, השפה הלוקסמבורגית, שאין לה מסורת כתובה, משמשת עדיין כמעט אך ורק כשפת דיבור, אם כי הועלתה גם על הכתב.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > שפת יידיש

שפת יידיש (אידיש) הנפוצה כיום בעיקר בקרב יהודים חרדים בישראל ומחוצה לה היא גם דוגמה לדיגלוסיה, בעוד השפה המדוברת מכילה יותר מילים שמקורן בעברית ובארמית, השפה הכתובה ביידיש דומה יותר לגרמנית והיא שונה מאוד מהשפה המדוברת. 
את השפה הכתובה לומדים בבתי הספר שבהם לומדים ביידיש, ומשתמשים בה לספרות, עיתונות, שירה וכו.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > יוון

עד שנת 1976 הייתה נהוגה דיגלוסיה גם ביוון. שפת הלימוד בבתי הספר ושפת הכתיבה, הייתה על-פי רוב "קתרבוסה" (Καθαρεύουσα), שפה שנוצרה מתוך ניסיון לשמר את השפה היוונית הקלאסית, בעוד שפת הדיבור היומיומית כונתה "דימוטיקי" (Δημοτική), שהיא בעצם סדרה של ניבים יווניים שהתפתחו במהלך הדורות, תוך השפעה של שפות בלקניות אחרות, בעיקר טורקית. מאז שנות ה־80 של המאה ה-20, שפת הלימוד בבתי הספר היווניים, ושפת ההודעות הרשמיות היא "דימוטיקי", והשימוש ב"קתרבוסה" דועך.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > ארץ ישראל במאות 2–4 לספירה

בארץ ישראל, בסוף המאה ה־2 לספירה, דעך השימוש בלשון חז"ל כשפת דיבור, והשימוש בארמית נעשה נפוץ. עם זאת, עדיין נכתבו חיבורים בלשון חז"ל במשך כ־200 שנה אחרי שהדיבור בה כמעט פסק. חוקרי עברית משערים, שהחל מסוף המאה ה־2 ובמשך 200 שנה בערך, נוצר בקרב היהודים בארץ ישראל מצב של דיגלוסיה – שפת הכתיבה, או השפה ה"גבוהה" הייתה עברית (לשון חז"ל), בעוד שפת הדיבור היומיומית הייתה ארמית (למעט כמה קהילות יהודיות קטנות). ארמית ועברית בלשון חז"ל הן שפות קרובות, הן מבחינת המוצא והן מבחינת ההשפעה ההדדית, ולפיכך המצב הלשוני הזה מתאים להגדרה של דיגלוסיה. החל מהמאה ה־5 לספירה דעך השימוש בלשון חז"ל גם כשפה כתובה והארמית החלה לשמש את היהודים בארץ ישראל בכל תחומי החיים.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > אירופה הנוצרית בימי הביניים

באירופה הנוצרית של ימי הביניים נעשה שימוש נרחב בלטינית כשפת כתיבה, אף על פי שהלטינית עצמה חדלה להתקיים כשפת דיבור, והיא התפצלה למספר שפות (איטלקית, ספרדית, פורטוגזית, צרפתית, רומנית ועוד), שכבר היו שונות ממנה במידה ניכרת. השימוש בלטינית כשפת כתיבה החל לדעוך רק בראשית העת החדשה, ובתקופת הרנסאנס כבר נכתבו ספרים באיטלקית ובשפות אירופיות מדוברות אחרות.
לטינית הייתה גם שפת התפילה של הנוצרים הקתוליים. הדיגלוסיה שירתה במידה רבה את האינטרס של הכנסייה בימים ההם - פשוטי העם לא יכלו לקרוא את כתבי הקודש ואת ספרי הפרשנות באופן ישיר, אלא רק בתיווך איש דת. אחד הצעדים הראשונים שבהם נקט מרטין לותר כשיצא נגד הכנסייה הקתולית היה תרגום כתבי הקודש הנוצריים לגרמנית.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > אירופה הנוצרית בימי הביניים > דיגלוסיה בצרפת הימי ביניימית

באזורים הרומאניים ובכללם צרפת, השפה הלטינית הייתה הדומיננטית בהיווצרות השפה המקומית, משמע שבצרפתית יש יותר יסודות רומיים מאשר גרמאניים. בצרפת לא הייתה אחידות בניב בימי הביניים. בכל צרפת השפה המדוברת הייתה הצרפתית, אם כי בניב שונה בכל אזור, למשל בנורמנדיה ניב נורמני, בדוכסות בורגונדיה ניב בורגונדי (רק במהפכה הצרפתית הניב הפריזאי ניצח והשתלט על כל הצרפתית). השפה השנייה - השפה העליונה - הייתה הלטינית, בה השתמשו לצורכי פולחן, כנסייה, סקרמנטים, שפת התרבות ובאותיותיה כתבו, והיא נחשבה לשפת המשכילים ואנשי הכנסייה.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > היהודים בימי הביניים

בקרב יהודי ימי הביניים התקיימה תופעה שניתן לכנותה דיגלוסיה (אם כי ניתן לראותה גם כדו לשוניות, כי לא מדובר בשני משלבים של אותה שפה): השפה המדוברת אצל היהודים הייתה השפה המקומית (גרמנית, צרפתית וכדומה), ומימי הביניים המאוחרים ניבים יהודיים של השפות המקומיות, ואילו שפות הכתיבה היו עברית וארמית (אצל יהודים אשכנזים מכונות שתי השפות "לשון הקודש"). כיוון שיהודים למדו לקרוא ולכתוב עברית, הם השתמשו באותיות העבריות גם לכתיבת הניב המקומי שבו דיברו. לפיכך שפות יהודיות כגון יידיש, לאדינו או ערבית יהודית נכתבות באותיות עבריות. לעברית הייתה יוקרה תרבותית ומבחינה דתית נחשבה לקדושה, שכן זו שפת התורה וספרי הקודש. היא נחשבה גם לשפה מקורית ועליונה.
קהילות שמקיימות דיגלוסיה או קיימו דיגלוסיה בעבר > היהודים בימי הביניים > דיגלוסיה בחברה היהודית-צרפתית בימי הביניים

פרשן המקרא היהודי-צרפתי רש"י כתב את פירושיו לתורה ולתלמוד בעברית. כיוון שגם היהודים שידעו עברית, לא הבינו מילים נדירות, קשות או עתיקות בשפה העברית רש"י תרגם אותן ללועזית, כלומר לשפה הצרפתית. למשל לפסוק ב' בפרק א' בבראשית נמצאת המילה "תוהו" שהיא קשה להבנה, לכן ראה רש"י צורך לתרגם אותה לצרפתית כדי שהיהודים הצרפתים יבינו את משמעותה. רש"י השתמש בלעזים (שימוש במילים משפת הארץ באותיות עבריות) 1,300 פעמים בפירושו לתורה ו-2,500 פעמים בפירושו לגמרא. התרומה הגדולה של הלעזים לבני התקופה היא בכך שהם סייעו ללימוד העברית ואם אוספים את כל הלעזים הרי לפנינו מילון של מילים עבריות קשות ולא שכיחות.
ההשלכות החברתיות של הדיגלוסיה > הבחנה חדה בין "מצבים לשוניים" שונים

מבחינה חברתית־תרבותית יוצרת הדיגלוסיה הבחנה ברורה וחדה בין מצבים לשוניים שונים, מצבים לשוניים שבהם נדרשת "השפה הגבוהה" (הכתובה) ומצבים לשוניים שבהם נדרשת "השפה הנמוכה" (המדוברת). כך, למשל, כתיבת מכתב למשרד ממשלתי היא מצב לשוני של "השפה הגבוהה", לעומת שיחה בין ידידים שהיא מצב לשוני של "השפה הנמוכה". ההבחנה הזאת קיימת גם לגבי פעולה זהה בהקשרים שונים, למשל, כתיבת מכתב רשמי תהיה מצב של "שפה גבוהה" בעוד כתיבת מכתב לידיד תהיה מצב של "שפה נמוכה". אמנם, גם בקהילות לשוניות שאין בהן דיגלוסיה קיימת הבחנה בין רמות שונות של השפה, אבל ההבחנה ביניהן אינה כה חדה כמו בקהילה שמקיימת דיגלוסיה. ההבחנה החדה הזאת עלולה אף להביא למבוכה במצבי־ביניים. בעולם הערבי ניטש בעבר ויכוח, האם דיאלוגים בספרות יפה או במחזות יכולים להיכתב בשפה המדוברת, כדי שיישמעו אותנטיים, או שחובה לכתוב גם אותם בשפה הספרותית (בסופו של דבר התקבלו שתי הגישות, אם כי הגישה הרווחת יותר היום היא כתיבת דיאלוגים בשפה המדוברת, בייחוד כשמדובר במחזות ובסרטים). בטלוויזיה וברדיו מתנהלים ראיונות תוך עירוב של שתי השפות, בהתאם למצב הלשוני המסוים שאליו נקלע הריאיון (למשל: דיון באידאולוגיה, לעומת ענייני דיומא). מעקב אחרי שיחות וראיונות מסוג זה בקהילות לשוניות שמקיימות דיגלוסיה מצריך מיומנות לשונית גבוהה.
ההשלכות החברתיות של הדיגלוסיה > קושי ברכישת מיומנויות אורייניות

דיגלוסיה מקשה על רכישת מיומנויות אורייניות. קריאה וכתיבה מחייבות לא רק לימוד של שיטת הכתב גרידא, ולא רק העשרת אוצר המילים, אלא לימוד של שפה חדשה, שגם כשיש לה קשר לשפה המדוברת, היא שונה ממנה במידה ניכרת. אחת המיומנויות האורייניות החשובות היא היכולת להבחין בין המצבים הלשוניים השונים, המחייבים כל אחד שפה אחרת, והיכולת לעבור בצורה חופשית בין מצב למצב (במקרים רבים, המעבר בין "השפה הנמוכה" ל"שפה הגבוהה" ולהפך הוא מהיר ובלתי־צפוי). במדינות מפותחות שבהן מתקיימת דיגלוסיה, נלמדת השפה הכתובה ("הגבוהה") בעל־פה, עוד לפני שהושלם לימוד האלפבית. תוכניות טלוויזיה לילדים בגיל בית־הספר כוללות דיאלוגים בשפה הכתובה כדי לסייע לתלמידים לרכוש אותה גם אם הם עדיין אינם שולטים בקריאה וכתיבה.
השלכות על המחקר הבלשני

במחקר הבלשני ההיסטורי דיגלוסיה נחשבת למצב המקשה מאוד על חקירת שלבי ההתפתחות של השפה. שינויים בשפה המדוברת כמעט שאינם באים לידי ביטוי בשפה הכתובה "הגבוהה", והטקסטים שנכתבים בשפה המדוברת הם מעטים, ולפעמים אין בהם די כדי לתאר בצורה אמינה את השינויים שעברה השפה במהלך הדורות. מצד שני, מעט הטקסטים שנכתבים בשפה המדוברת מציגים תמונה אמינה יותר של השפה בתקופה שבה נכתבו, מאשר טקסטים דומים שנכתבו בסביבה לשונית שאין בה דיגלוסיה. בקהילות שמקיימות דיגלוסיה נעשה מאמץ רב לשמר את השפה הכתובה וליצור גרסה אחידה ומקובלת שלה. לעומת זאת, אם וכאשר נכתב טקסט בשפה המדוברת, הוא נכתב בצורה חופשית לפי מיטב הבנתו של הכותב, ולפיכך הוא משקף בצורה טובה את האופן שבו הוא משתמש בשפה.
הערות שוליים

↑  משה קטן, אוצר לעזי רש"י לתנ"ך
↑  משה קטן, אוצר לעזי רש"י לתלמוד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555313605171  LCCN: sh85037991
מגדלנה מבוואריה

| --- | --- |

 לידה:  4 ביולי 1587 מינכן, דוכסות בוואריה  
 פטירה:  25 בספטמבר 1628 (בגיל 41) נויבורג על הדנובה, רוזנות פפאלץ-נויבורג  
 מדינה:  דוכסות בוואריה 
 מקום קבורה:  בוואריה 
 בן זוג:  וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג
 
מגדלנה מבוואריה (בגרמנית: Magdalene von Bayern;‏ 4 ביולי 1587 - 25 בספטמבר 1628) הייתה בתו של וילהלם החמישי, דוכס בוואריה ואשתו של וולפגנג וילהלם, רוזן פפאלץ-נויבורג.