stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן רוזנפילד
הערות שוליים

↑  Checchini, Kimberly (20 במאי 2014). "Montclair Raised Actors Come Home". Montclair Film Festival. אורכב מ-המקור ב-22 בדצמבר 2015. נבדק ב-4 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "American Comedy Institute". ComedyInstitute.com.
↑  "On The Rise: 12 Actors To Watch". Indiewire. 14 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Reeva (6 בספטמבר 2014). "Ben Rosenfield as Tommie Scheel". Teenage. אורכב מ-המקור ב-12 בנובמבר 2014. נבדק ב-11 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, Emma (16 ביולי 2014). "Discovery: Ben Rosenfield". Interview. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mr Ben Rosenfield". Mr Porter. 2 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brantley, Ben (6 ביוני 2011). "Under Pretty Skin, Madness Lurks: Through a Glass Darkly". הניו יורק טיימס. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tony Winners Norbert Leo Butz and Frank Wood Join Penn Badgley in Greetings from Tim Buckley". Broadway.com. 22 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (25 ביולי 2012). "Pair contract for 'Affluenza': Nicola Peltz, Ben Rosenfield join indie cast". Variety. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ben Rosenfield & Sophia Anne Caruso Join Cast of MCC Theater's THE NETHER". Broadway World. 6 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kilday, Gregg (12 ביוני 2014). "Taissa Farmiga, Ben Rosenfield Starring in Hannah Fidell's New Feature". The Hollywood Reporter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lattanzio, Ryan (4 בפברואר 2015). "SXSW First Look: Hannah Fidell's '6 Years' Stars Farmiga and Rosenfield as a Couple in Crisis". Indiewire. אורכב מ-המקור ב-8 בפברואר 2015. נבדק ב-12 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clement, Olivia (13 ביולי 2016). "Zoe Kazan, Richard Armitage and Amy Ryan Join Love, Love, Love". Playbill. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lincoln, Ross A. (3 בדצמבר 2015). "Michael Cera, Abbi Jacobson & Tavi Gevinson Join 'Human People'; 'Big Bear' Wraps With Pablo Schrieber & Adam Brody". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ausiello, Michael (25 באפריל 2016). "Twin Peaks Revival: Complete Cast List Revealed (and It's Bananas)". TVLine. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clement, Olivia (26 ביולי 2017). "Cast Set for Off-Broadway Premiere of Simon Stephens' On the Shore of the Wide World". Playbill. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Droz Palermo, Andrew (15 באפריל 2017). "That's a wrap on feature number 6, and my 3rd with Hannah!..." Instagram. נבדק ב-15 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Annabelle Attanasio's 'Mickey And The Bear' Acquired By Utopia For Fall Theatrical Release – Cannes". 22 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Emmy Awards 2020: The key winners and nominees". 21 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "'Riverdale's Hayley Law, Ben Rosenfield To Star In Open Relationship Comedy 'Mark, Mary & Some Other People' From Hannah Marks". 22 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2014133659  MusicBrainz: 81997cc4-e99a-409c-9f92-ddd6fc3ef19d  VIAF: 310731132   WorldCat (עם VIAF): 310731132 
רוזנפילד בפסטיבל מונטקלייר, 2016
ברנדון מייפילד

ברנדון מייפילד (באנגלית: Brandon Mayfield; נולד ב-15 ביולי 1966) הוא קצין בצבא ארצות הברית ועורך דין שהיה מושא להאשמת שווא במעורבות בטרור. מייפילד היה מושא למעקב, האזנות וחיפוש מצד הבולשת הפדרלית. הוא נעצר, נחקר והוחזק בשל העובדה שארבע אבחנות שונות טעו כשקבעו בוודאות מלאה שטביעת אצבעו של מייפילד תאמה לטביעת אצבע שיוחסה למבצעי הפיגועים ברכבת התחתית בספרד.
סיפורו של ברנדון מייפילד, משמש דוגמה עדכנית להדגמת הסכנות בחקיקה ביטחונית מוגזמת בדמוקרטיות (ובחוקי הפטריוט האמריקאיים בפרט) וכדי לערער את מעמדה הרם של טביעת אצבע כראיה מכריעה וכנגד המעמד המשפטי המוגזם אליו זוכה מדע הפורנזיקה.
ביוגרפיה

ברנדון מייפילד, נולד באורגון וגדל בקנזס, ארצות הברית. בשנת 1985 התגייס לצבא המילואים האמריקאי. הוא שירת 4 שנים כחייל ו-4 שנים נוספות כקצין מוצב בגרמניה, שם פגש את אשתו מונה, הבת של פרופסור מצרי מקומי ואזרחית מצרית בעצמה. מייפילד התאהב, המיר את דתו לאסלאם והתחתן עם אהובת ליבו. השניים החליטו לחזור לארצות הברית, הקימו את משפחתם בביוורטון והחלו לפקוד את המסגד המקומי. בשנת 1999 סיים מייפילד את התואר במשפטים והוסמך עורך דין. לאחר הסמכתו החליט מייפילד לסייע בשירותי ייעוץ משפטיים לאזרחים מיעוטי יכולת ובין היתר סייע לנאשם שניסה לטוס לאפגניסטן כדי לסייע לטליבאן. התיק בו סייע מייפילד היה קשור לסוגיית המשמורת על ילדיו.
המלחמה בטרור וזכויותיו > פיגועי 11 בספטמבר

לאחר פיגועי 11 בספטמבר חלה תפנית בחיי מייפילד. בין השנים 2001 ל-2004 נפרץ ביתם של המייפילדים פעמיים מבלי שדבר נגנב וה-FBI החל לצותת לטלפונים הניידים והנייחים שהשתמש בהם, לעקוב אחריו, ולבצע חיפוש חשאי בביתו מבלי שאף אדם ילווה את החיפוש. בדיעבד הודו אנשי ה-FBI כי ביצעו את הפעולות הללו והציגו את הצווים שאפשרו לעשות זאת בדיון.
המלחמה בטרור וזכויותיו > פיגועי הרכבות במדריד

ב-11 במרץ 2004, החרידה סדרת פיצוצים את תחנות הרכבת במדריד, ספרד. 191 ספרדים מצאו את מותם בשרשרת הפיגועים הקטלנית ולמעלה מ-2,000 פצועים פונו לבתי החולים. חקירה בינלאומית ניסתה לאתר את זהותם של המפגעים. טביעות אצבע מאחד מתיקי הנפץ שנותרו בזירות האירוע הופצו בין סוכנויות המודיעין בעולם והגיעו גם למאגר המידע של ה-FBI. לאחר בדיקה הוחלט ב-FBI כי ישנה התאמה מוחלטת בין הטביעות שעל תיק הנפץ לבין טביעת אצבעותיו של מייפילד. אבחנת המערכת הממוחשבת של הבולשת זכתה לאימות על ידי ארבעה מומחים אנושיים שקבעו כי בין טביעת האצבע של מייפילד לטביעת האצבע שנמצאה על התיק יש ”מאה אחוזי התאמה” (דו"ח זה הגיע לידי מייפילד במשפט שניהל נגד הבולשת).
המידע המפליל והפרופיל של מייפילד נשלחו במהירות לרשויות המודיעין הספרדיות. רשויות אלו מצידן, בדקו ושללו כל סיכוי למעורבותו בפיגועים מאחר שכל העקבות הצביעו על התארגנות של מהגרים מצפון אפריקה. אך למרות שהספרדים הודיעו כי אין להם כל צורך במייפילד וטביעות אצבעותיו, האמריקאים החליטו להגביר את החקירה.
המעצר

בעקבות ההחלטה להגביר את החקירה תוגברו המעקבים אחר אשתו, ילדיו, ואחר מייפילד עצמו עד למעצרו כששהה במשרדו ימים ספורים לאחר מכן. מייפילד לא נעצר כחשוד, אלא כעד חיוני, דהיינו עד שחיוני להחזיקו על מנת למנוע פשע או לאתר את מבצעו. מעצר של עדים נחשב בארצות הברית כהליך חריג הדורש נימוקים מיוחדים, אך מכוח הרחבה של סדר הדין הפלילי האמריקאי במסגרת חקיקת החירום נגד הטרור שמוכרת בשם "חוק הפטריוט", נקטו רשויות הביטחון בנימוק זה על מנת להביא למעצרם של בני אדם שבפועל לא היה נימוק ממשי לעוצרם כחשודים. לא נמסר למייפילד בעבור מה הוא אמור להעיד, או בשל אלו עבירות הוא חשוד.
כשנעצר מייפילד הוא לא זכה להיפגש עם עורך דין ואף לא להודיע למשפחתו שנעצר והוא הוחזק בתנאי בידוד מוחלטים. כשאשתו והוריו המודאגים יצרו קשר עם הרשויות, אלו לא הסכימו לאשר כי מייפילד מוחזק על ידם. רק לאחר שה-FBI אישר לתחנת טלוויזיה כי הוא נעצר בחשד לפעילות טרור, גילתה משפחתו מול מרקע הטלוויזיה את אשר אירע לו. מייפילד הועבר בין שני מתקני כליאה שונים שלא ידע את מיקומם ונרשם בהם תחת שמות בדויים כדי שזהותו לא תיחשף כשבינתיים החלה משפחתו, בשיתוף מכרים וקולגות להפגין וליצור מחאה ציבורית נגד מאסרו.
המעצר > השחרור

כוחות הביטחון הספרדים, שצפו במהומה סביב מי שחשוד במעורבות בפיגועים שעל אדמתם, החלו לתהות אם אכן נפלה טעות בכיוון החקירה שלהם. הם ריכזו מאמץ ובחנו אם ייתכן שמייפילד אומנם קשור לפרשה. מאמצי הרשויות בספרד נשאו פרי, וב-19 במאי 2004 דיווחו כלי התקשורת בספרד כי טביעת האצבע שיוחסה למייפילד שייכת לע'ונאן דאוד, מהגר אלג’יראי. לחץ תקשורתי עולמי הוביל לשחרורו של מייפילד ביום שלמחרת. הרשויות בארצות הברית הצליחו להוציא צו איסור פרסום גורף אשר השתיק את הפרשה, אך לא לזמן רב.
לאחר מספר ימים הסיר בית המשפט את צו איסור הפרסום וקבע כי יש להעביר לידי מייפילד את כל חומר הראיות נגדו והמסמכים המשפטיים שהובילו למעצרו. ה-FBI ניהל חקירה פנימית שבדקה אם מייפילד היה קורבן של חוקר נמרץ מדי, או שמא נעצר בשל אמונתו המוסלמית למרות שהיה אזרח מן השורה. מסקנות החקירה הפנימית שפורסמו על ידי מנגנון הדוברות של הבולשת היו שמייפילד לא נעצר בגלל אמונותיו וכי הבולשת פעלה לפי רוח החוק האמריקאי. ה-FBI אף טרח והתנצל לפני מייפילד על עוגמת הנפש שנגרמה לו ובכך נדמה היה שהסתיימה הפרשה.
המערכה המשפטית

בשלוש השנים לאחר מכן הקדיש מייפילד את חייו כדי לעשות דין: הוא החל להגיש תביעות נגד הממשל וה-FBI על מעלליהם ורשלנותם. הוא הגיש תביעה נגד חוקתיות חוקי הפטריוט שהובילו למצב האבסורדי אליו הוא נקלע (תביעה זו נדחתה מטעמים של “ביטחון פנים”). הוא חשף את העובדה שסוכני ה-FBI פרצו מספר פעמים לביתו, לקחו דגימות DNA ממברשות השיניים של משפחתו, ואף שמרו אותן “להליכים עתידיים שהיו וינקטו נגדו בעתיד” (נימוק זה הובא שנתיים לאחר שחרורו, ולאחר ההתנצלות הרשמית על מעצרו).
ב-29 בנובמבר 2006, במסגרת הסכם פשרה מתוקשר, התנצלה רשמית ממשלת ארצות הברית בפני עורך הדין ברנדון מייפילד, אשר זכה בפיצוי בסך שני מיליון דולר. בספטמבר 2007, זכה מייפילד בניצחון מוסרי כשבית המשפט העליון פסק כי תיקונים מסוימים בחוק הפטריוט ששימשו למעקב המעצר והחקירה של מייפילד הם לא חוקתיים.
ג'וזף ואנס

ג'וזף ואנס (באנגלית: Joseph Vance;‏ 21 במרץ 1786 –  24 באוגוסט 1852) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, שכיהן כמושל אוהיו ה-13, הראשון מבין חברי המפלגה הוויגית שכיהן בתפקיד זה.
ראשית חייו

ג'וזף ואנס נולד בקאטפיש (כיום וושינגטון) שבפנסילבניה. ב-1788 הוא עבר יחד עם אביו, ג'וזף ק. ואנס, ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית, לואנסבורג שבקנטקי, וב-1805 לאורבנה שבאוהיו.
בשל מגוריו באזורים הפחות מיושבים של ארצות הברית, היו לו מעט מאוד הזדמנויות ללמוד בבית ספר. העדר החינוך הפורמלי הטריד אותו במידת מה במשך כל ימי חייו. עם זאת, על אף שלא למד בבית ספר הוא נחל הצלחה. שאיפתו לעבודה קשה, גם בגיל צעיר, תרמה להצלחתו.
כאיש צעיר, עבד ואנס כסוחר במלח. הוא נדד באזורים מרוחקים של אוהיו ומכר מלח למתיישבים המקומיים. ב-1807 נשא ואנס לאישה את מרי למון, שמשפחתה התגוררה באורבנה. ב-1809 כאשר מת אביו, לקח ואנס על עצמו את ניהול החווה המשפחתית. מכאן והלאה, עד יומו האחרון, עבד ואנס בניהול החווה במקביל לתפקידיו הפוליטיים.
קריירה

כניסתו הראשונה של ואנס לפוליטיקה הייתה כאשר הוא מונה כמזכיר מועצת הנציבים של המחוז. הוא גם הקים חברה לייצור כלי נשק, שהייתה חלק מהמיליציה של אוהיו במלחמת 1812. רבים רחשו לו הערכה רבה ובזמן המלחמה הוא התקדם במהירות מדרגת מייג'ור לדרגת מייג'ור גנרל. בשנים 1812–1813, 1815–1816 ו-1818–1819 הוא היה חבר בבית הנבחרים של אוהיו. ב-1820 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בו שבע תקופות כהונה עד שהפסיד בבחירות של 1834 לכהונתו השמינית. כחבר בית הנבחרים הוא הצביע בעד חקיקה שבמסגרתה אושר מימון לעבודות ציבוריות במערב. הוא גם נודע בתמיכתו בביטול העבדות בארצות הברית. ב-1836 נבחר ואנס כמושל אוהיו וכיהן בתפקיד תקופת כהונה אחת של שנתיים.
ואנס היה מושל המדינה הראשון מהמפלגה הוויגית. בתקופת כהונתו כמושל תמך ואנס במימון המדינה להקמת בתי ספר ציבוריים וכריית תעלות. הוא גם פעל לביטול עונש המוות באוהיו. הוא רכש לו מוניטין כמושל אהוד עד שתמך בהסגרתו של אדם שהואשם בסיוע לעבדים נמלטים כדי שיעמוד למשפט בקנטקי. אף על פי שקודם לכן הוא נודע בעמדותיו נגד העבדות, הסגרה זו השפיעה באופן משמעותי על מסע הבחירות שלו לבחירה מחדש ב-1838. בסופו של דבר נבחר תחתיו וילסון שאנון.
פרישתו מהפוליטיקה לא ארכה זמן רב. בשנים 1839–1841 הוא כיהן כחבר הסנאט של אוהיו מטעם מחוז הבחירה העשירי. ב-1842 הוא נבחר שוב לבית הנבחרים של ארצות הברית וכיהן בו עוד שתי תקופות כהונה. הוא היה דמות בולטת ומוערכת בקונגרס, ונודע בשל השקפותיו נגד סיפוחה של טקסס ונגד מלחמת ארצות הברית-מקסיקו. בבחירות של 1846 הוא לא התמודד פעם נוספת. ואנס היה נציג לוועידה הארצית של המפלגה הוויגית של 1848 ונציג בוועידה החוקתית של אוהיו של 1851.
מותו

בשובו לביתו מהוועידה החוקתית לקה ואנס בשבץ מוחי. ג'וזף ואנס נפטר בביתו ב-24 באוגוסט 1852, ונטמן בבית הקברות אוק דייל שבאורבנה.
הערות שוליים

↑  Joseph Vance - Ohio History Central - A product of the Ohio Historical Society, Ohio History Connection, ‏(אורכב מהמקור ב-21 במרץ 2013)
↑  ג'וזף ואנס, באתר אגודת המושלים הלאומית, ‏(אורכב מהמקור ב-27 באוקטובר 2017)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1177814501  ISNI: 0000 0000 5148 2354  LCCN: nr92028569  SNAC: w6125qnx  US Congress: V000017  VIAF: 41705740   WorldCat (עם VIAF): 41705740
ג'ון ניגל

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1796 בוסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בספטמבר 1865 (בגיל 68) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פנסילבניה 
 הושפע על ידי:  תומאס סולי 
 יצירות ידועות:  Portrait of Henry Clay 
 בן או בת זוג:  Mary Chester Sully Neagle 
 צאצאים:  Margaret Neagle, Maurice Neagle, Ellen Neagle, John Neagle 
 חתימה:   
 
ג'ון ניגל (באנגלית: John Neagle‏; 4 בנובמבר 1796 – 17 בספטמבר 1865) היה צייר אמריקאי, בעיקר של דיוקנאות, במחצית הראשונה של המאה ה-19 בפילדלפיה.
ביוגרפיה

ניגל נולד בבוסטון, מסצ'וסטס. הכשרתו לאמנות החלה בהדרכת האמן פייטרו אנקורה וחניכות עשה אצל תומאס וילסון, צייר שלטים מחובר היטב לאמני פילדלפיה. וילסון הציג אותו בפני הציירים באס אוטיס ותומאס סולי, וניגל הפך בן חסותו של האחרון. ב־1818 החליט ניגל להתרכז אך ורק בפורטרטים, והקים עסק כמאסטר עצמאי.
מלבד שהות קצרה בלקסינגטון, קנטקי ובניו אורלינס, לואיזיאנה, הוא בילה את הקריירה שלו בפילדלפיה, פנסילבניה, שם נפטר.
במאי 1826 הוא התחתן עם מרי, בתו החורגת של סולי, ולמשך זמן מה המשפחה שלהם שלטה בתחום ציור הדיוקנאות בעיר. ניגל שימש כמנהל האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה (PAFA), והיה גם מייסד ונשיא (1835–1843) של אגודת קרן האמנים של פילדלפיה.
יצירתו

מצויריו של ניגל כללו אנשי חברה, פוליטיקאים, אנשי מקצוע וסוחרים, שלכולם התייחס בתשומת לב רבה, כולל לצד הפסיכולוגי שלהם. עבודות המכחול שלו הושפעו (דרך סולי וסר תומאס לורנס) בסופו של דבר מואן דייק. יצירתו המרשימה ביותר, ככל הנראה היא דיוקן אלגורי באורך מלא של הנרי קליי.
מצוירים אחרים של ניגל כללו את סגן הנשיא ריצ'רד מנטור ג'ונסון, המושל ג'ון ג'ורדן קריטנדן מקנטקי, חבר הקונגרס ג'יימס הארפר ורעייתו שרלוט, המרקיז דה לה פאייט, הבישוף ויליאם מיד, ד"ר ויליאם פוטס דייוויס, הסופר ג'יימס פנימור קופר, הצייר העמית גילברט סטיוארט, השחקן אדווין פורסט, האדריכלים ויליאם סטריקלנד, ג'ון האוילנד, תומאס אוסטיק וולטר ועוד רבים אחרים.
עבודותיו שוכנות באגודה ההיסטורית של פנסילבניה, שאירחה תערוכה שלו עבודה בשנת 1989 (עם קטלוג מדעי מאת רוברט טורכיה).
גלריה

גילברט סטיוארט
מתיו קרי
ג'ון קאן
ג'ון אבילנד
תומאס בירץ'
הנרי קליי
ג'ורג' דוֹד
ג'וליה דוֹד
ג'ורג' מנדלבאום

אין תמונה חופשית
ג'ורג' (חיים יוסף) מנדלבאום (נולד ב-1941 בפריז) הוא מומחה לכימיה פיזיקלית ומדען מחשבים ישראלי, היה ראש הסנאט של בית הספר הגבוה לטכנולוגיה - מכון לב.
ביוגרפיה

נולד בפריז למשפחה יהודית של פליטי השואה מפולין. מכל משפחותיהם הענפות הם נותרו הנצר היחיד כמעט. בילדותו למד בבית ספר צרפתי מן השורה, ולאחר מכן פנה ללימודים באוניברסיטת סורבון, בה עשה עד גיל שלושים ושלוש שני דוקטורטים, הראשון בכימיה והשני במדעי המחשב.
בשנת 67 עוד הרצה לתואר שני בכימיה פיזיקלית, ובשנת 68 ייסד קורס תואר שני על שימוש מחשבים בכימיה והרצה בו באוניברסיטת פייר ומארי קירי. הסבת לימודיו מכימיה למחשבים התרחשה בעקבות מהפכת הסטודנטים הקרויה "מאי 68" ושינוי מצבת התקנים באוניברסיטה, ולאור העובדה שאת כל החישובים הדרושים לתחום הכימיה הפיזיקלית נאלצו לבצע עד אותה עת באופן ידני. בשלב זה עדיין המשיך להרצות גם בכימיה, ואף הנחה כמה דוקטורים לכימיה, בנושאי תכונות ומבנה של חומרים מזרזים מוצקים.
בהיותו בן שלושים וחמש מונה לפרופסור וראש המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת פריז.
שימש כמדען בכיר בצבא הצרפתי, שם שילב את שני המקצועות בהם התמחה. הוא פיתח תוכנות עבור מסכות הגז של החיילים, מה שדרש התמחות הן במחשבים והן בכימיה. פיתוחיו שימשו את הצבא הצרפתי במשך חמש עשרה שנים.
בשנות השלושים לחייו החל להתקרב לשמירת המצוות באמצעות "בית רש"י" שהקים הרב יהודה ליאון אשכנזי, ולאחר מכן עסק בפיתוח הקהילה הדתית במזרח פריז בה כיהן כראש הקהילה בעזרת הרב גרשון ליבמן. היה הראשון לפתוח בפריז בית ספר יהודי להשכלה גבוהה בו משלבים לימודי תורה ומדע. מוסד זה המשיך להתקיים גם לאחר עלייתו ארצה של מנדלבאום וכבר סיים קרוב לשלושים מחזורים, כשציוני בוגריו הם מהגבוהים בפריז.
בשנת 1984 עלה לישראל עם כל משפחתו, והחל לכהן כראש החוג לרובוטיקה במחלקה למדעי המחשב בבית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים (מכון לב). לאחר זמן כיהן כראש המחלקה (1994-2000) וייסד את המסלולים להנדסת תוכנה והנדסת תקשורת מחשבים, ותואר שני במערכות תקשוב.
לאחר מכן כיהן כראש סנאט הרבנים והפרופסורים של מכון לב (2001-2006).
גם לאחר פרישתו הוא ממשיך להורות במכון לב. לאור פעילותו הענפה במשך השנים נתקבל עם פרישתו לגמלאות אישור מהמל"ג להענקת תואר שני בתקשורת מחשבים במכון לב. במסגרת זו הוא מעביר קורס בתואר שני עד עצם היום הזה.
מנדלבאום פרסם ששים מאמרים מדעיים בתחומי מחקר מגוונים: שפות פורמליות להגדרה, תכנון וישום מערכות זמן אמת, תקשורת אוטומטית המתארגנת מאליה במערכות מבוזרות, הגדרות של מערכות זמן אמת על ידי כלים גרפים (בשפות ADA, C++, JAVA), הפעלת רובוטים על ידי שפות גרפיות ווויזואליות, מבנה מערכות מקביליות וישומים, תכונות ומבנה של חומרים מזרזים מוצקים, תכונות ספיגת גזים בפחם, ועוד.
ג'וזף ווקר בר

ג'וזף ווקר בר (באנגלית: Joseph Walker Barr;‏ 17 בינואר 1918 – 23 בפברואר 1996) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי מאינדיאנה. הוא כיהן תקופת כהונה אחת בבית הנבחרים של ארצות הברית וכמזכיר האוצר של ארצות הברית בחודש האחרון לנשיאותו של לינדון ג'ונסון. הוא היה חבר המפלגה הדמוקרטית.
קורות חייו

ג'וזף בר נולד בביקנל, אינדיאנה כבנם של אוסקר לין בר ושל סטלה פלורנס ווקר. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דה-פאו. ב-1939 הוא נשא לאישה את בת' אן ויליסטון. לזוג נולדו חמישה ילדים. הוא היה חבר באחוות "פי-קאפא-פסי" וב-1941 הוא סיים לימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת הרווארד.
במלחמת העולם השנייה הוא שירת בשנים 1942–1945 בצי ארצות הברית על סיפון של ספינת ציד צוללות בים התיכון. הוא עוטר בכוכב הארד על הטבעת צוללת ליד חוף אנציו.
לאחר המלחמה הוא עבד בעסקי ממגורות דגן, תיאטרון, מקרקעין והוצאה לאור.
קריירה פוליטית

ב-1958 ניצח בר את צ'ארלס ב. ברונסון בהתמודדות למושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה ה-11 של אינדיאנה, שהיה מעוז רפובליקני. הצלחתו נבעה מהישגי המפלגה הדמוקרטית שהרוב שלה בבית הנבחרים גדל במערכת בחירות זו מ-35 ל-129 מושבים. בתקופת כהונתו בבית הנבחרים, הוא התיידד עם הסנאטור ג'ון פיצג'רלד קנדי. בר כיהן בבית הנבחרים תקופת כהונה אחת בלבד לפני שהובס בניסיונו להיבחר מחדש ב-1960.
לאחר הפסדו בבחירות, מינה אותו הנשיא קנדי כעוזר מזכיר האוצר ליחסים עם הקונגרס. ב-1963 הוא מונה כיושב ראש התאגיד הפדרלי לביטוח פיקדונות. בשנים 1965–1968 הוא שימש כתת-מזכיר האוצר, בתקופת נשיאותו של לינדון ג'ונסון. בדצמבר 1968, כאשר הנרי האמיל פאולר התפטר מתפקידו כמזכיר האוצר, מינה ג'ונסון את בר במקומו כמינוי פגרה עד לתום נשיאותו. 31 הימים בהם הוא כיהן בתפקיד היו תקופת הכהונה הקצרה ביותר מכל מזכיר האוצר של ארצות הברית לדורותיהם. בשל כהונתו הקצרה בתפקיד, הופיעה חתימתו רק על שטר של דולר אחד.
שנותיו האחרונות

לאחר סיום תפקידו בקבינט מונה בר כסגן יושב ראש חברת American Security and Trust Company. לאחר מכן הוא כיהן כנשיא וכיושב הראש של החברה עד 1974. בשנים 1977–1981 הוא שימש כיושב ראש שלוחת אטלנטה של הבנקים הפדרליים להלוואות ביתיות (Federal Home Loan Banks).
ג'וזף ווקר בר נפטר מהתקף לב ב-23 בפברואר 1996 בפלאיה דל כרמן שבמקסיקו. הוא ניטמן בבית הקברות האפיסקופלי שביום, וירג'יניה.
הערות שוליים

↑  Katz, Bernard; Vencill, C. Daniel (1996). Biographical Dictionary of the United States Secretaries of the Treasury, pp. 14-16.
↑  Shortest Stays in the White House". Saturday Evening Post. 2017-08-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2004090287  NARA: 10609551  SNAC: w6hh7rt5  US Congress: B000170  VIAF: 6789147   WorldCat (עם VIAF): 6789147
ג'ורג' מרדית'

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1828 פורטסמות', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  18 במאי 1909 (בגיל 81) דורקינג, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  סארי 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  האחווה הפרה-רפאליטית 
 בן או בת זוג:  מרי מרדית' 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות (1905) 
 חתימה:   
 
ג'ורג' מרדית' (באנגלית: George Meredith;‏ 12 בפברואר 1828 – 18 במאי 1909) היה סופר ומשורר אנגלי.
ביוגרפיה

מרדית' נולד בפורטסמות' באנגליה. הוא התייתם מאימו בהיותו בן חמש. בגיל 14 נשלח לבית ספר של כנסיית האחים המורבים בעיר נויוויד בריינלנד-פפאלץ בגרמניה, שם למד במשך שנתיים. בתחילה למד משפטים כהכנה ללימודי עריכת דין, אך נטש לימודים אלה לטובת כתיבה, זמן קצר לאחר שנשא לאישה את מארי אלן ניקולס, בתו האלמנה של תומאס לאב פיקוק, בשנת 1849. את כתביו הראשונים, שפורסמו לראשונה בכתבי עת, פרסם בספרו "שירים", שפורסם ב-1851 לערך. רעייתו עזבה אותו בשנת 1858 ומתה שלוש שנים אחר כך.
בינתיים החל לכתוב רומנים, וזכה להכרה ראשונה עם הרומן "מבחנו של ריצ'רד פברל". מרדית' נשא לאשה את מארי ווליאמי (Vulliamy) ב-1864 ועבר להתגורר בסארי בדרום אנגליה. הוא המשיך לכתוב רומנים, ובשנים שאחרי כן חזר לכתוב שירה, המושפעת לעיתים מן הטבע.
ב-1905 התקבל למסדר ההצטיינות על ידי אדוארד השביעי.
ג'יי רנדי טארבורלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בפברואר 1956 (בן 68) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 עיסוק:  סופר, עיתונאי, שדרן
 מקום לימודים:  תיכון רידלי 
 שפות היצירה:  אנגלית
 נושאי כתיבה:  ביוגרפיות
 יצירות בולטות:  "מדונה: ביוגרפיה אינטימית" "ג'קי – ציבורי, פרטי, סודי"
 
ג'ון רנדל אנתוני טארבורלי (באנגלית: John Randall Anthony Taraborrelli; נולד ב-29 בפברואר 1956) הוא עיתונאי אמריקאי וביוגרף ידוענים. לפני קריירת כתיבת הספרים שלו, הוא היה עיתונאי ועורך ראשי של מגזין סול, כותר המוזיקה השחורה. טארבורלי ידוע בביוגרפיות של אמנים ודמויות פוליטיות עכשוויות כמו פרנק סינטרה, דיאנה רוס, מרילין מונרו, מייקל ג'קסון, מדונה, משפחת קנדי, משפחת הילטון (אנ') וביונסה. את הביוגרפיה "מדונה: ביוגרפיה אינטימית" (אנ') פרסם באוגוסט 2001 במספר הוצאות.
טארבורלי מופיע בקביעות בטלוויזיה ככתב חדשות בידור בתוכניות כגון Entertainment Tonight, "בוקר טוב אמריקה", Today ו-CBS This Morning.
סגנון כתיבה

בריאיון לשנת 2015 עם בבלוג גוקר, טארבורלי תיאר את ההתפתחות שלו כסופר:
אני חושב שככל שאתה מתבגר כסופר, הסטנדרטים שלך משתנים. כשהייתי ילד, הסטנדרט שלי היה מאוד פשוט: אם זה היה נכון, כללתי את זה בספר שלי. זה היה זה. לא היה מקום לתהות על זה. עברתי מספיק בחיים שלי כדי להבין שחייב סטנדרט יותר גבוה בביוגרפיה מאשר רק האמת. חייבת להיות אמפתיה. צריך עין מדויקת לפרשנות. יש הרבה ניואנסים שנכנסים לביוגרפיה שגדולה יותר מאשר אם משהו נכון או לא. כשהייתי ילד, זו הייתה תקופה פשוטה יותר. היום אני שוקל הכול על מצפן מוסרי. זה קשור לשאלות 'האם זה הוגן?', 'האם זה פוגע?', 'האם זה יגרום לאנשים כאב?' וזה חלק גדול מהתהליך שלי היום שכשהייתי ילד, מעולם לא שקלתי.
ספרו האחרון של טארבורלי, "ג'קי – ציבורי, פרטי, סודי", הופיע לראשונה במקום השלישי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ב-6 באוגוסט 2023.
ביוגרפיה

להלן רשימה חלקית של הספרים אותם כתב טארבורלי במהלך הקריירה שלו:
1985: "דיאנה: חגיגה של חייה והקריירה של דיאנה רוס"
1986: "שר – ביוגרפיה" (עודכן ב-1988)
1988: "לצחוק עד שזה כואב – החיים והקריירה השלמים של קרול ברנט"
1989: "קראו לה גברת רוס" (עודכן ב-2007 בתור "דיאנה רוס – ביוגרפיה")
1991: "מייקל ג'קסון – הקסם והטירוף" (עודכן ב-2003 וב-2004. בשנת 2009, הספר עודכן בתור "מייקל ג'קסון – הקסם, הטירוף, כל הסיפור")
1997: "סינטרה – מאחורי האגדה" (עודכן ב-1998 וב-2015)
2000: "ג'קי, אתל וג'ואן: נשים מקמלוט"
2001: "מדונה: ביוגרפיה אינטימית" (עודכן ב-2002, 2007 ו-2018)
2006: "אליזבת"
2009: "חייה הסודיים של מרילין מונרו"
2012: "אחרי קמלוט: היסטוריה אישית של משפחת קנדי – 1968 עד היום"
2014: "הילטון: הסיפור האמיתי של שושלת אמריקאית"
2015: "להפוך לביונסה – הסיפור שלא סופר"
2018: "מדונה: ביוגרפיה אינטימית של אייקון בגיל שישים"
2023: "ג'קי – ציבורי, פרטי, סודי"
הערות שוליים

↑  Jackie: Public, Private, Secret, J Randy Taraborrelli (באנגלית אמריקאית)
↑  Seal, Rebecca (2007-01-14). "Supremely fawning". The Observer (באנגלית בריטית). ISSN 0029-7712. נבדק ב-2023-10-15.
↑  "Book Review: 'The Secret Life of Marilyn Monroe' by J. Randy Taraborrelli"
↑  The Secret Life of Michael Jackson, NBC News, ‏2010-02-05 (באנגלית)
↑  CNN.com - J. Randy Taraborrelli: Madonna biographer - July 19, 2001, edition.cnn.com
↑  "Kennedy clan outcast James Auchincloss dishes in upcoming book - NY Daily News"
↑  Sean Eckhardt, Beyonce Bio in the Works, The Hollywood Reporter, ‏2014-10-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Madonna: An Intimate Biography UK Hardcover. April 20, 2001. ASIN 028307289X.
↑  Madonna: An Intimate Biography UK Paperback. April 12, 2002. ASIN 0330481649.
↑  J. Randy Taraborrelli, Hachette Book Group, ‏2017-06-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rich Juzwiak, Becoming Beyoncé Writer J. Randy Taraborrelli: "She's So Lucky To Have Me as a Biographer", Gawker, ‏2015-10-29 (באנגלית)
↑  "Best Sellers - Books - The New York Times". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-10-15.
ג'וזף הנרי שארפ

| --- | --- |

 לידה:  27 בספטמבר 1859 Bridgeport, ארצות הברית 
 פטירה:  29 באוגוסט 1953 (בגיל 93) פסדינה, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן  אקדמיה ז'וליאן  האקדמיה המלכותית לאמנויות היפות של אנטוורפן 
 תחום יצירה:  ציור 
 יצירות ידועות:  American Horse 
 חתימה:   
 
ג'וזף הנרי שארפ (באנגלית: Joseph Henry Sharp;‏ 27 בספטמבר 1859 - 29 באוגוסט 1953) היה צייר אמריקאי וחבר מייסד של אגודת האמנים בטאוס. הנשיא תיאודור רוזוולט הזמין אותו לצייר את דיוקנאותיהם של 200 לוחמים אינדיאנים ששרדו את קרב ליטל ביגהורן.