stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאוד חוסני
קורות חיים

אביו של דאוד, חידר חוסני, היה צורף יהודי קראי. בגיל עשר היה שוליה של כורך ספרים, בחנות ספרים בשם סוּכָּר, כאשר לקוח אחד בשם שייח' מוחמד עבדו עודד אותו ללמוד מוזיקה ושירה. אביו לא רצה שיהפוך למוזיקאי, אך למרות זאת נסע לאל-מנסורה, שם למד אצל המלחין מוחמד סחברי. הוא למד קומפוזיציה ונגינה על עוד, ומשחזר לקהיר, שר את יצירותיו של השייח' מוחמד עבד א-רחים (הידוע בשם אל-מסלוב). בגיל עשרים, הוא הלחין בסגנונות של
אדוואר, טקטוקה וקצידה, כשהוא מחקה את סגנון השירה של מוחמד עות'מאן. בשנת 1932 הוא נבחר להקליט את יצירותיו של מוחמד עות'מאן.
חוסני היה גם למלחין של האופרה המצרית הראשונה, "שמשון ודלילה".
דאוד חוסני הלחין מחזות זמר תיאטרליים רבים, כגון "מערוף אל-אסכאפי", "סבאח", "אל-ברנסיסה", "א-לַיַאלי אל-מִלאח" ו"אל-ע'נדורה", שבוצעו על ידי הרכבים מוזיקליים שונים, שכָּללו את הזמרים והשחקנים עוכאשה, מונירה אל-מהדיה, נגיב א-ריחאני, עלי אל-כסאר ומוחמד בַּהְגַת. הוא היה גם למורה של אום כולתום ואמאל אל-אטרש, שאותה כינה אסמהאן.
חוסני היה פעיל גם בתוך הקהילה היהודית-קראית, ורבים מלחניו הותאמו לשירת הפיוטים של הקהילה. בשנת 1935 הוא הלחין שיר שחיבר ראש הקהילה הקראית החכם טוביה לוי בבוביץ, ושיר זה נהפך למעין המנון של הקהילה היהודית-קראית במצרים.
העבודה המקצועית האחרונה שנעשתה בידי חוסני הייתה תוכנית מוזיקלית לתחנת הרדיו הלאומית. הוא נפטר ב-1937.
אשתו הראשונה של חוסני, קַמַר ("ירח"), מתה בגיל צעיר. ייתכן כי את השיר "קַמַר לוֹ לַיַאלִי" (ער') ("ירח של לילות רבים" במקאם ראסת) הלחין לזכרה.
הוא נישא בשנית ב-1920, ונולדו לו שני ילדים.
בנו שלום יצחק הלוי (אבו בדיע) עלה לישראל. בדצמבר 1977 השתתף בשיחות השלום בין ישראל למצרים שנערכו במלון מינא האוס (אנ') במצרים.[דרוש מקור]
לקריאה נוספת

עבד אל-חמיד תאופיק זכּי (1990), מנהיגי המוזיקה הערבית לאורך 150 שנה. ISBN 977-01-2423-0 (בערבית)
הערות שוליים

↑  גלגול של פיוט: מ'חיראנה ליה' ל'חי רם גלה' מאת: עופר רונן
↑  Amnon Shiloah. "Ḥusnī, Dāʾūd." Encyclopedia of Jews in the Islamic World. Executive Editor Norman A. Stillman. Brill Online, 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14029629p (data)  GND: 1204153809  ISNI: 0000 0000 0120 5228  LCCN: no2023059582  MusicBrainz: 0b904c6b-2c19-482b-ae94-3e930ac2159b  NTA: 166161500  SUDOC: 192857568  VIAF: 61746024   WorldCat (עם VIAF): 61746024
מכללת ליפשיץ

| --- | --- |


 מוסד אקדמי
 מוטו:  המכללה לחינוך ותרבות
 תקופת הפעילות:  1921–הווה (כ־104 שנים)
 קמפוס:  הלל, הגבעה הצרפתית
 מיקום
 מיקום:  ירושלים
 קואורדינטות:  31°46′48″N 35°13′05″E﻿ / ﻿31.78008611°N 35.21800556°E﻿ / 31.78008611; 35.21800556
 www.lif.ac.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) מכללת ליפשיץ(למפת ירושלים רגילה) מכללת ליפשיץ(למפת הרי ירושלים רגילה) מכללת ליפשיץ(למפת הרי ירושלים מוגדלת) מכללת ליפשיץ
 
הבניין המקורי של המכללה
רשימת המורים במכללה בשנותיה הראשונות
מכללת ליפשיץ היא מכללה אקדמית דתית לחינוך.
היסטוריה > בית המדרש למורים מזרחי

המכללה נוסדה במקור בשם "בית המדרש למורים מזרחי" בשנת הלימודים ה'תרפ"א כאיחוד בין של שלושה מוסדות להכשרת מורים: "ישיבת המשתלמים" בירושלים (שהוקמה שנה קודם על ידי ועד הצירים), בית המדרש למורים "נצח ישראל" שבפתח תקווה ומספר כיתות של תנועת המזרחי להכשרת מורים בירושלים, שהחלו לפעול בינואר 1920 ביוזמת משה המאירי (אוסטרובסקי).
בית המדרש למורים המזרחי פעל תחילה בבית קוקיא שבגב רחוב יפו, באוקטובר 1927 הונחה אבן פינה לבניין חדש ברחוב הלל.
היסטוריה > מכללת ליפשיץ

המנהל הראשון של בית הספר היה אליעזר מאיר ליפשיץ. לאחר פטירתו ב-1946 שונה שמה של המכללה ל"סמינר למורים על שם הרא"מ ליפשיץ".
בשנת 1990 יזם מינהל מקרקעי ישראל תוכנית להקמת פרויקט של 23 אלף מ"ר, הכולל  מספר מגדלים רבי קומות, במקום בניין המכללה ברחוב הלל ובניין קולנוע אוריון הסמוך. המינהל הקצה למכללה קרקע חלופית בשכונת קטמון עבור קמפוס חדש שיוקם עבורה, אך התוכנית לא יצאה לפועל.
בשנת הלימודים תשנ"ו (1996), המועצה להשכלה גבוהה הכירה במכללה כמוסד אקדמי, הרשאי להעניק תואר בוגר אוניברסיטה במקצועות ההתמחות הייחודיים של המכללה. בשנה זו נפתחה במכללה מסגרת לימודים מיוחדת המשלבת לימודי קודש במתכונת ישיבתית ולימודים אקדמיים לתואר B.Ed ותעודת הוראה.
היסטוריה > איחוד עם מכללת הרצוג

בשנת 2004, ועדת דוברת לרפורמה במערכת החינוך, המליצה לצמצם את מספר המכללות להוראה בישראל ולאחד אותן. בין השאר הוצע איחוד של מכללת ירושלים, מכללת אמונה, מכללת ליפשיץ ומכללת אפרתה. אחר כך החלו מגעים לאיחוד בין מכללת ליפשיץ עם מכללת הרצוג זאת במטרה לחסוך בעלויות מנהלה. בינואר 2013 הושלם האיחוד, במסגרתו עבר תיקצוב המכללה המאוחדת לוועדה לתכנון ולתקצוב של המועצה להשכלה גבוהה, החל מ-2019.
תוכנית הלימודים

הלימודים במכללה מתקיימים בהפרדה מגדרית.
למכללה מספר קמפוסים, ביניהם הקמפוס הוותיק ברחוב הלל במרכז ירושלים המשמש בעיקר ללימודי הגברים, וקמפוס בגבעה הצרפתית המשמש  בעיקר ללימודי הנשים.
תוכנית לימודים להכשרת מורים במגוון ההתמחויות האקדמיות של המכללה: תנ"ך, תושב"ע, גאוגרפיה, מתמטיקה, מדעי הטבע, תקשורת והוראת מדעי המחשב. תוכניות הלימודים מתפרסות על ארבע שנות לימודים.
אחד ממסלולי הלימוד הוא באמצעות ישיבת המאירי – תוכנית לימודים המשלבת לימודי ישיבה ושירות צבאי (במתכונת ישיבת הסדר), הכוללת לימודים לתואר אקדמי B.Ed ובאחת מהתמחויות המכללה. מסלול אחר הוא במסגרת המכונים התורניים להוראה, המשלבים לימודים בישיבת הסדר לאחר השירות הצבאי עם הלימודים במכללה, כך שחלק מן הקורסים האקדמיים נערכים בתוך מסגרת הלימוד בישיבה. בתוכנית משתתפות ישיבת הכותל, קריית שמונה, בית אל, מעלה אדומים, שילה, אלון מורה ומכלול.
קיים מסלול להכשרת ר"מים בישיבות תיכוניות, אשר אליו מתקבלים בדרך כלל בוגרי ישיבה גבוהה או בעלי השכלה תורנית גבוהה ותעודת בגרות. מסיימי התוכנית בהצלחה מקבלים תואר B.Ed בתושב"ע ותעודת הוראה.
שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).
מים מדליו

מים מדליו הוא שנתון מכללת ליפשיץ שיוצא לאור מאז שנת תש"ן (1989–1990). עורכו הראשון ד"ר עמוס סמואל, טבע את שמו על שם הפסוק "יִזַּל-מים מדָּלְיָו" (ספר במדבר, פרק כ"ד, פסוק ז'). עורכיו הבאים של כתב העת היו ד"ר יונה בן-ששון וד"ר אברהם זלקין. נכון לשנת 2011 עורכת אותו פרופ' לובה חרל"פ. מאמרי כתב העת עוסקים במגוון התחומים הנלמדים במכללה: מקרא, תלמוד, הלכה, תולדות עם ישראל, חינוך ועוד. חלק מהגיליונות מוקדשים לנושא מרכזי אחד, למשל, "יהדות וסביבה" (תשס"ה), "רש"י ורמב"ם" (תשס"ו), "חזון ומנהיגות" (תשס"ח–תשס"ט). מאמרי כתב העת זמינים לקריאה באתר האינטרנט של המכללה.
לקריאה נוספת

דוד שמש, בית מדרש למורים מזרחי – מסד לחינוך הדתי לאומי, הוצאת משרד החינוך והמכללה הדתית למורים על שם רא"מ ליפשיץ, תשנ"א.
הערות שוליים

↑  בית המדרש למורים "מזרחי" בירושלם יפתח בתחילת שנת הלמודים הבאה, הארץ, 17 בספטמבר 1920
↑  לשאלת בית המדרש למורים מזרחי, הארץ, 30 במרץ 1931
↑  ישיבת המשתלמים בירושלם., הארץ, 23 בינואר 1919
↑  בית מדרש למורים של המזרחי, דואר היום, 22 בינואר 1920
↑  מרדכי בן הלל הכהן, החנוך ו"המזרחי", הארץ, 23 באוקטובר 1919
↑  בירושלים - הנחת אבן הפינה של בית מדרש למורים המזרחי, הארץ, 17 באוקטובר 1927
↑  אליעזר מאיר ליפשיץ, דבר, 24 ביולי 1946
↑  יותם נבין, מיגדלי זכוכית במתחם אוריון, כל העיר, 16 בפברואר 1990
↑  יותם נבין, סמינר ליפשיץ יעבור לקטמון, כל העיר, 25 במאי 1990
↑  יולי חרומצ'נקו, ועדת דוברת המליצה לצמצם בכ-60% את מספר המכללות וראשיהן מתקוממים: "אם יהפכו את המכללות למכונים להנפקת תעודות הוראה - הן ימותו", באתר TheMarker‏, 31 בדצמבר 2004
↑  יולי חרומצ'נקו, משרד החינוך: בית ברל, סמינר הקיבוצים, לוינסקי והמכללה הטכנולוגית בת"א - יאוחדו למכללה אחת, באתר הארץ, 19 בינואר 2005
↑  ליאור דטל, המכללות להוראה בדרך לאיחוד; השאיפה: הגדלת תקציבים ושיפור איכות המורים, באתר TheMarker‏, 1 בספטמבר 2011
↑  סופית : מכללת הרצוג היא המכללה הדתית הראשונה שזוכה לעבור לתקצוב הות"ת של המל"ג, באתר "סרוגים", 8 בדצמבר 2019
↑  יאיר שלג, חרמות נוראים וגזרות שמד, עכשיו גם בישיבות ההסדר, באתר הארץ, 12 בפברואר 2002
↑  מלגה ללומדים בפריפריה – ייעוד 44, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
↑  מלגה לתושבי הפריפריה – ייעוד 45, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
↑  מים מדליו, באתר מכללת ליפשיץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257226005171  LCCN: n99043931  VIAF: 2146937733813832310   WorldCat (עם VIAF): 2146937733813832310 
הלוגו הקודם של המכללה
מדע המדינה

מדע המדינה הוא תחום ידע אקדמי החוקר היבטים שונים של התנהגות המדינה, השלטון והממשל מאז היווסדם בעולם העתיק ועד ימינו אנו. עם זאת, מרכז הכובד המחקרי של מדע המדינה הנהוג באוניברסיטאות רבות הוא התייחסות לדפוסי השלטון והמשטר של המדינה המודרנית.
גבולותיו המחקריים של התחום כמדע

במדע המדינה נחקרות גישות פוליטיות ומבנים של חברות גדולות, על בסיס ההגדרה של מושג המדינה, כפי שהוצעה על ידי אפלטון. זאת בשילוב עם ההגדרה המודרנית של המושג, רעיונות מתחומים אחרים במדעי החברה והרוח, ואידאולוגיות פוליטיות-כלכליות-חברתיות-תרבותיות שונות. מבחינת רמות הניתוח של ההתנהגות הפוליטית, המתייחסות לסביבה הפנימית ולסביבה החיצונית של המדינה, התחום מתמקד בעיקר בשלטון בצורתו המודרנית כמדינה. ואף מתרחב גם ליחסים בתוך המדינה כפי שנקבעים על ידי הממשל והחברה וביחסי הגומלין שביניהם. כמו-כן, באופן רחב יותר גם ביחסים בין מדינות. לשם המחשה, התחום כולל בין היתר, את תתי-התחומים הבאים: פוליטיקה השוואתית, תורת המשטרים, מנהל ציבורי, מחשבה מדינית, היסטוריה פוליטית, כלכלה פוליטית ויחסים בין לאומיים.
מאפייני התחום

מדע המדינה הוא אחד מתחומי המשנה של מדעי החברה. המחקר האקדמי של התחום מאופיין בריבוי אסכולות, וכנגזרת מכך, בריבוי שיטות מחקר. הסיבה לכך היא, חוסר הסכמה בסיסי על מהי פוליטיקה. חילוקי דעות באשר להגדרת התחום הנחקר, מוליכים לחילוקי דעות בהגדרת תחום המחקר. כך בשפה האנגלית יש המעדיפים להשתמש בשמות "לימודי הפוליטיקה" (Political Studies) או "חקר הפוליטיקה" (Political Research), משום ש"מדע המדינה" טומן בחובו הכרעה עקרונית סביב גישה מסוימת.
למדע המדינה נגיעה לתחומים רבים, כיוון שהוא עוסק בקביעת מדיניות חברתית, משפטית, כלכלית ובשורה רחבה של נושאים אחרים המשפיעים על אזרחי המדינה, ביטחונם ורווחתם. מדע המדינה אומד את הצלחת הממשל והמדיניות אותו הוא מכתיב בשורה של תחומים ספציפיים, על ידי בחינה של גורמים רבים כדוגמת: משפט, רווחה חומרית ושלום. בעוד שהיסטוריונים בוחנים את העבר ומנסים להסבירו, אנשי מדע המדינה מנסים להבהיר את מצב הפוליטיקה העכשווית ולחזות את השלכותיה על העתיד.
מדע המדינה הוא מדע מורכב, מאחר שהוא מכיל בתוכו חקר קבוצות רבות המשתתפות בתהליך הפוליטי, בין אם הציבור, מדינאים ופוליטיקאים, קבוצות אינטרס, אנשי תקשורת המשפיעים על דעת הקהל ובנוסף כל מדינה היא מקרה ייחודי שנוצר מאינספור סיבות ייחודיות לה וקשה לגזור מסקנות חד משמעיות כמעט בשום תופעה. חקר מדע המדינה מתבצע על ידי ניתוח שורה ארוכה של נתונים ומקורות, כדוגמת נתוני הצבעה וניתוח דפוסי הצבעה במדינות שונות. חקר דעת הקהל על פי פרמטרים שונים, כדוגמת רפורמות בביטוח לאומי או מדיניות חוץ. וגם, תפקידי המוסדות הנבחרים כמו הקונגרס של ארצות הברית או הכנסת בישראל, בית המשפט העליון ומוסדות רבים אחרים המשפיעים על רווחתו של האזרח או התושב. בפוליטיקה קיימים אינטרסים רבים שלעיתים מנוגדים זה לזה, ותהליך קבלת ההחלטות מושפע מתהליכים אלו. לכן, יש הרואים את מדע המדינה כדוגמה מעשית של תורת המשחקים.
תולדות חקר המדינה

חקר המחשבה הפוליטית ראשיתו בעת העתיקה. הן אפלטון והן אריסטו פיתחו עוד בימי יוון העתיקה תאוריות להסבר החיים הפוליטיים וניסו לתאר את סוג השלטון הטוב. המחקר התקדם באופן הדרגתי בימי הביניים, תקופת הרנסאנס ועידן הנאורות עם התפתחות תפיסות שלטון דתיות הקושרות את השלטון בכנסייה. בהמשך נותק הקשר הרעיוני לכנסייה והתפתחו תפיסות חילוניות וליברליות כמו האמנה החברתית אצל הוגים כתומאס הובס, ג'ון לוק, ז'אן-ז'אק רוסו וברוך שפינוזה ותפיסות שמרניות של הוגים כאדמונד ברק, ג'ון סלדן וז'וזף דה מסטר. בעידן המודרני החלה התפתחות הדיספלינה המדעית של התחום כאשר שיטות מחקר כמותיות ואיכותיות ביקשו לבסס מסקנות במחקר על בסיס ראיות לוגיות או אמפיריות. במאה ה-20 התפתח התחום והסתעף להתמחויות על פי מדינות או אזורים (לדוגמה חקר צרפת או חקר המזרח התיכון) וחקר תתי תחומים כמו יחסים בינלאומיים, מדיניות ציבורית, דמוקרטיה, מנהל ציבורי, כלכלה פוליטית ועוד. בעקבות הרחבת תחומי המחקר של מדע המדינה וענפיו התחום החל להשיק עם יותר ויותר תחומי מחקר, כגון סוציולוגיה, אנתרופולוגיה, משפטים, כלכלה, גאוגרפיה, תקשורת ועוד.
תחומי מחקר במדע המדינה

תחומי המחקר העיקריים במדע המדינה הם:
פוליטיקה השוואתית – תחום מחקר המשווה וממיין בין צורות שונות של ממשל בסביבות שונות.
מחשבה מדינית - תחום מחקר המתמקד בחקר הפילוסופיה המדינית.
יחסים בינלאומיים – תחום מחקר המתמקד בחקר הדינמיקה של יחסים בין מדינות.
כלכלה פוליטית - תחום מחקר הבוחן את נקודות המפגש שבין כלכלה ופוליטיקה, וכן כלכלה פוליטית בינלאומית (אנ').
מינהל ומדיניות ציבורית - תחומי מחקר העוסקים בחקר קביעת המדיניות במגזר הציבורי, יישומה וניתוחה.
ביטחון לאומי - תחום מחקר המתמקד בחשיבה אסטרטגית-ביטחונית ברמת המדינה.
משפט ציבורי - ענף משפטי המסדיר את היחסים בין יחידים (אזרחים, חברות) לבין המדינה.
מתודולוגיה פוליטית (אנ') - חקר השימוש בשיטות כמותיות למדידת מדדים פוליטיים, בדומה לאקונומטריקה.
לקריאה נוספת

ברוך זיסר וחדוה ארליך (ע), מדע המדינה לגווניו: אסכולות וגישות בחקר הפוליטיקה: מקראה ודיון, האוניברסיטה הפתוחה, תשנ"ג.
הערות שוליים

↑  גל נור, יצחק, מנהל ציבורי בישראל: התפתחות, מבנה, תפקוד ורפורמות, אקדמון, 2007
↑  אבינרי, שלמה, רשות הרבים: שיחות על מחשבה מדינית, ספרית פועלים, תשכ"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563264805171  BnF: cb13319064q (data)  GND: 4076229-4  HDS: 024479  LCCN: sh85104440  LNB: 000051546  NARA: 10641740  NDL: 00570484  NKC: ph115796  NLK: KSH1998006996
צינור הזנה (גאולוגיה)

צינור געשי
צינור הזנה הוא מבנה גאולוגי, תעלה אנכית במרכזו של הר געש חרוטי, דרכו זורמת מאגמה מתוך תא מאגמה אל פני השטח במהלך התפרצות געשית. צינור הזנה עשוי להיות צר (מטרים ספורים) או רחב מאוד (800 מטרים), ובראשו נמצא לועו של הר הגעש. עומקו של צינור ההזנה תלוי במיקום תא המאגמה המצוי בתחתיתו.
היווצרות

צינורות הזנה נוצרים כתוצאה מהתפרצות אלימה הנובעת מלחץ רב בתא המאגמה. בתוך המאגמה כלואים חומרים נדיפים (מים ובועות גז), וכאשר חומרים אלה אינם מצליחים להשתחרר מן המאגמה – גובר הלחץ בתא. חומרים אלה גורמים להגדלת נפח המאגמה, וכתוצאה מכך נוצר לחץ עז על סלעי הסביבה. הלחץ גורם לביקוע הסלעים, לחדירת המאגמה לתוכם ולהיווצרות דיְיקים. התארכותו של דייק והגעתו לפני השטח יוצרת צינור הזנה.
סלעי הקרום בשולי צינור ההזנה מתפרקים בשל הלחץ, נופלים לתוך המאגמה ומותכים בה, או שחלה בהם התמרת מגע המשנה אותם. שברי סלעים שאינם מותכים במגע עם המאגמה נסחפים עמה ונפלטים כקסנוליתים. הלחץ דוחק את הסלעים בעוצמה רבה, עד שנפער פתח בקרום – דרכו יכולה המאגמה להיפלט.
בין התפרצות אחת לשנייה עשויים הצינורות להיסתם במאגמה קרושה היוצרת פקק געשי. סתימה כזו עשויה להשתחרר במהלך ההתפרצות הבאה, בתנאי שעוצמתה מספיקה לדחוק את הפקק. במקרה של התפרצות שעוצמתה אינה עזה דיה, ייווצרו בהר הגעש צינורות הזנה משניים או מערכת סדקים שיאפשרו את פליטת המאגמה.
מוליכים נוספים

בנוסף לצינור ההזנה המוליך מאגמה מתא המאגמה אל פני השטח, קיימים סוגים נוספים של מוליכים געשיים:
מוליכים נוספים > דיאטרם

דיאטרם הוא צינור דמוי משפך שנוצר בהתפוצצות גזים והתמלא אחר-כך בסלעי ברקציה. דיאטרמים פורצים אל פני השטח ומייצרים חרוט טוף ומארים. דיאטרמים אינם פולטים לבה באופן משמעותי. חלק מהתפוצצויות הדיאטרם יכולות לנבוע מתגובה למגע של מאגמה לוהטת במי תהום וכתוצאה מכך נוצרת התפרצות פריאטית.
מוליכים נוספים > קימברליט

צינור קימברליט נוצר כמבנה אנכי בתא מאגמה בעומק שבין 150 ל-450 ק"מ במעטפת. צורת הגזר האופיינית לו מקורה ביחסים הגבוהים של פחמן דו-חמצני ומים היוצרים התפרצויות אנכיות עזות. התפרצויות אלה יוצרות עמודים אנכיים של סלע קימברליט הנושאים מתחתית המעטפת התחתונה גבישי מינרלים כיהלום, גארנט, ספינל ופרידוט. צינורות קימברליט מהווים פוטנציאל מידע חשוב בנוגע לתרכובות הקיימות במעטפת התחתונה ולתהליכים המתרחשים בה. קוטרו של צינור קימברליט עשוי להגיע לקילומטר אחד.
מוליכים נוספים > למפרואיט

צינורות למפרואיט דומים לצינורות קימברליט באופן היווצרותם ופעולתם, בהבדל אחד: המים והחומרים הנדיפים הנישאים בצינורות גורמים לשיתוך של הסלעים המצויים מעליהם, וכך הם יוצרים מעבר רחב אל פני השטח.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
התפרצות געשית
הר געש
לקריאה נוספת

שלמה שובאל, צפונות כדור הארץ, האוניברסיטה הפתוחה, 2006, עמ' 305-307, מסת"ב 965-06-0872-9
עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
צינור געשי חשוף הנקרא "פּוּהיָה פֶּלֶה" בהר הגעש הואלאלאי באי הוואי
כפר חב"ד

ערך זה עוסק ביישוב בישראל. אם התכוונתם לשבועון הנושא שם זה, ראו .
| --- | --- |

כניסה לכפר חב"ד
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: שדות דן
גובה ממוצע: ‎40 מטר
תאריך ייסוד: 1948
סוג יישוב: יישוב 5,000‏–9,999 תושבים
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף דצמבר 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 6,489 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 6,405 תושבי ישראל
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎+0.8% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) כפר חב"ד(למפת גוש דן רגילה) כפר חב"ד(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר חב"ד(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר חב"ד31°59′24″N 34°51′01″E﻿ / ﻿31.9901160814216°N 34.8503859117446°E﻿ / 31.9901160814216; 34.8503859117446  heמפת היישובים של מועצה אזורית שדות דן באדום - כפר חב"ד בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 4 מתוך 10
https://kfar-chabad.com/
ידיעה בעיתון חרות על ניצני הקמת כפר חב"ד, פברואר 1949
בניין 770 בכפר חב"ד
זלמן שזר - נשיא מדינת ישראל נואם בהתוועדות כ"ג באייר תשכ"ג, 1963 בכפר חב"ד
שמעון פרס, שר התחבורה והתקשורת, בביקור בישיבה גדולה שבכפר חב"ד, 1970
כְּפַר חַבַּ"ד הוא יישוב קהילתי במחוז המרכז בישראל השייך למועצה האזורית שדות דן. היישוב נוסד בחודש אייר ה'תש"ט (מאי 1949), ביוזמת האדמו"ר השישי של חסידות חב"ד, רבי יוסף יצחק שניאורסון. במקום מתגוררים חסידי חב"ד והוא מרכז חסידות חב"ד בישראל.
היישוב הוקם כיישוב חקלאי, אך במרוצת השנים גדל ונותרו בו מעט חקלאים פעילים, המחזיקים כוורות ופרדסי אתרוגים, תפוזים וחממות. בכפר חב"ד גרים כ-6,700 תושבים (נכון לשנת 2023).
היסטוריה

הכפר הוקם באייר תש"ט (מאי 1949), כשקבוצת חסידי חב"ד התיישבה בכפר הערבי הנטוש סאפריה. טקס העלייה על הקרקע התקיים בתחילת יוני 1949 בנוכחות זלמן שזר, לוי אשכול, הרב יהודה לייב פישמן מימון, השר חיים משה שפירא ורבנים. כמה שנים אחר כך נבנו בתי הקבע, והשם שניתן ליישוב היה שפריר.
במקביל להתיישבות בשפריר, התיישבה קבוצת עולים מהונגריה וצ'כוסלובקיה, אנשי הפועל המזרחי, בחלק אחר של בתי הכפר הנטוש; ברם, זמן קצר לאחר מכן עזבו רוב חברי הקבוצה ליישוב הסמוך צפריה. בשנות החמישים הצטרפו לנותרים במקום עולים מתימן. היישוב קיבל את השם "תוחלת" ובסוף שנות ה-50 גרו בו כתשעים משפחות. אנשי כפר חב"ד תבעו לספח את אדמות היישוב אליהם, בנימוק שאנשיו אינם מנצלים את השטח החקלאי. בין שתי הקבוצות התפתח סכסוך, שבסופו התקבלה תביעתם של אנשי כפר חב"ד בנימוק שהמבנה החברתי של תוחלת רעוע, ואין מאחוריה תנועה מיישבת. בתחילת שנות ה-70 החליטה ממשלת ישראל להעביר את אנשי תוחלת לשכונה שנבנתה עבורם באזור, וכן למקומות אחרים. שתי משפחות שסירבו להתפנות נשארו במקום.
בסמוך להקמת המקום שלח רבי יוסף יצחק שניאורסון מכתב עידוד למתיישבים, ועימו שלח ספר תורה (מועד זה נקבע כתאריך הקמת הכפר). לאחר פטירתו המשיך חתנו, האדמו"ר ר' מנחם מנדל שניאורסון, לעודד את פיתוח הכפר. ב-1954 הוקם בעידודו של האדמו"ר בית הספר למלאכה. באוגוסט 1955, לבקשת תושבי היישוב, קבעה ועדת השמות הממשלתית את שמו של היישוב כ"כפר חב"ד", על שם החסידות. בציבור הרחב התקבע השם בתודעה אחרי הטבח בבית הספר למלאכה.
כל שנה נערכות בבית הכנסת בית מנחם בכפר התוועדויות מרכזיות לכבוד י"ט בכסלו (חג הגאולה של רבי שניאור זלמן מלאדי) וי"א בניסן (יום הולדתו של הרבי מלובביץ'). במוצאי שמחת תורה מתקיימות הקפות שניות בהשתתפות אלפים.
הרבי מלובביץ' הורה שלא להקים בית קברות במקום, באמרו ש"זהו מקום לאנשים חיים". הנפטרים מבין תושבי הכפר נקברים בין היתר בבתי קברות בירושלים ובבית עלמין סמוך באחיעזר.
היסטוריה > הפיגוע בבית-הספר למלאכה

בא' באייר ה'תשט"ז (1956) אירע פיגוע טרור בבית הספר למלאכה ביישוב, בו שהו תלמידים מכל רחבי הארץ, בהם עולים חדשים. שלושה מחבלי פדאיון פרצו לבית הכנסת כשהתלמידים עמדו בתפילת שמונה עשרה של ערבית וירו לכל עבר. מהירי נרצחו המדריך ועוד חמישה ילדים ונפצעו עשרות.
תושבי כפר חב"ד עברו משבר ורבים חשבו לעזוב את המקום, אך הרבי מלובביץ' קרא להם להישאר בכפר ואמר: "במקום שנתגלתה מידת הדין - תתגלה עתה מידת הרחמים". ביום השלושים לרצח הונחה אבן פינה למגמת דפוס בבית הספר, בשם 'יד החמישה' לזכר הנרצחים.
היסטוריה > רבני היישוב

רב הכפר הראשון היה הרב שניאור זלמן גורליק. הוא נהרג בתאונת דרכים בה'תשל"ד, ועם פטירתו מונה חתנו הרב נחום טרבניק, והרב מרדכי שמואל אשכנזי למו"צ. לאחר פטירת הרב טרבניק בה'תשמ"ד מונה הרב אשכנזי לרב הכפר. אחרי פטירת הרב אשכנזי בה'תשע"ה מונה בנו הרב מאיר אשכנזי תחתיו.
מיקום היישוב

היישוב ממוקם בין ראשון לציון לנמל התעופה בן-גוריון בסמוך לבית דגן, מחנה צריפין, והמרכז הרפואי ע"ש יצחק שמיר, לשעבר: המרכז הרפואי אסף הרופא; הגישה העיקרית אליו היא מכביש 44 ממערב, וכן גישה מכיוון מזרח העוברת דרך היישוב צפריה. מעברו השני של היישוב נמצאת דרך ירושלים–תל אביב, אך אין בין השניים ממשק תחבורתי ישיר. בשטח היישוב עובר נחל שפירים.
מצפון ליישוב נמצא חניון הנתיב המהיר שפירים.
חינוך

בכפר הוקמו מוסדות חינוך ותרבות, שבהם לומדים תלמידים מכל שכבות הציבור. ביניהם ישיבת "אור שמחה" שבה לומדים ילדי רווחה וכן היה המוסד לקליטת ילדי צ'רנוביל. ביישוב פעל גם בית הספר למלאכה, עד לסגירתו בשנת 1996.
ביישוב מעונות ילדים, גנים, בתי־ספר, תלמודי תורה, ישיבות, כולל, בית ספר תיכון לבנות ומכללה למורות. הסניף המרכזי של ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש בישראל שוכן אף הוא בכפר.
תעסוקה

רובם של תושבי היישוב עובדים לפרנסתם. הצעירים לומדים בכולל, בדרך כלל למשך שנה או שנתיים לאחר נישואיהם. לאחר מכן, חלקם יוצאים לשליחות בישראל ובעולם.
חלק מהתושבים עובדים במוסדות החינוך ובמפעלי התעשייה שיש ביישוב, בהם בין היתר מפעל לרדיאטורים, לאמנות בזכוכית, פרדסי אתרוגים, כריכייה, ייצור תפילין, יקב ביתי וחברה למסכי ענק לאירועים. חלק מהתושבים הם עצמאיים וחלק נוסף עובד במקצועות חופשיים ובהיי-טק בערי האזור. הנשים עובדות במקצועות עצמאיים ובהוראה.[דרוש מקור]
כלכלה ותחבורה

ביישוב יש שלוש צרכניות, ירקניה, סניף של דואר ישראל, חברה להשכרת רכב, וחנויות נוספות. כמו כן יש בכפר משחטת עופות ומפעל לעיבוד בשר בקר והודו. בחודשי החורף פועלת בכפר מאפיית מצות שמורות, הגדולה בעולם למצות בעבודת יד. לקראת הפסח מתפקדת המאפייה גם כמרכז מבקרים. בכפר קיימת גם "מכוורת שניאורסון", שלצידה מרכז המבקרים "מאחורי הדבש", המיועד לילדי גנים ובתי-ספר.
תחנת הרכבת כפר חב"ד הוקמה בשנת 1952 והיא שוכנת באזור התעשייה שבפאתי היישוב. התחנה סמוכה למושב צפריה ומשתמשים בה גם תושביו ויישובי הסביבה.
בכפר שני פרדסי אתרוגים שניטעו בשנות החמישים. שניהם מזרעי אתרוג קלבריה שהרבי מליובאוויטש ברך עליו.
עד שנת תשס"ז (2007) פעלה בכפר רפת במשך כ-30 שנה.
מוסדות ציבור

ביישוב נמצאים בניין המועצה האזורית שדות דן, בניין 770, מתנ"ס תרומת מפעל הפיס, תחנת משטרה, תחנת מד"א ועוד.
ועד כפר חב"ד

היישוב מוגדר כמושב עובדים שמאוגדים כאגודה שיתופית, ומנוהל על ידי ועד שנבחר על ידי חברי האגודה. בוועד מכהנים שבעה חברים, הממנים את יו"ר הוועד. הוועד מופקד על חלק מהניהול המוניציפלי של הכפר (החלק האחר מנוהל על ידי המועצה האזורית), על הרכוש המשותף של האגודה ועל קבלת חברים חדשים למגורים בכפר.
בראשית 2018 (תשע"ח) נבחר לתפקיד יו"ר ועד כפר חב"ד נחמן רייכמן. לפניו שימשו בתפקיד: שמעון רבינוביץ (2015–2018), בנימין ליפשיץ (2003–2015), מנחם לרר (1983–2003), שלמה מיידנצ'יק (1959–1983), דוד ברוומן (1955–1959), ישראל לייבוב (1953–1955) ושניאור זלמן פלדמן (1949–1953).
ב-2018 נערכו לראשונה בבחירות לרשויות המקומיות גם בחירות לוועד המקומי של היישוב, לאחר שלפני כן שימש ועד הכפר גם כוועד האגודה וגם כוועד המקומי. רב היישוב, מאיר אשכנזי, ביקש למנוע את קיומן של הבחירות, אך לא הצליח. בבחירות התמודדו שלוש רשימות על תשעה מושבים. בבחירות זכתה מפלגת 'כח' ב־4 מושבים, 'בה' ב־3 מושבים ו'א' ב־2 מושבים. שתי האחרונות, שרצו בניגוד לדעת הרב אשכנזי, הקימו קואליציה ובחרו ליו"ר ועד כפר חב"ד את שמעון רבינוביץ.
ועד כפר חב"ד > שחיתות

ב-2021 הועלו טענות לשחיתות כנגד ועד כפר חב"ד והעומד בראשו – בנימין (ימי) ליפשיץ – על מכירת זכויות להקמת שני מתחמי תחנות דלק מבלי שהתושבים הרוויחו פרוטה. רואה חשבון חיצוני שמונה לבדוק קבע: "העסקה נחתמה שלא כדין ובניגוד עניינים מובהק". סגן ראש המועצה שהוביל את העסקה טוען: "הכל בהתאם לתקנון האגודה ובהתאם לחוק".
בנוסף, ב-2022 הועלו טענות מצד תושבים על מעילה בכספים "בחשבון הייעודי הצטברו 7.5 מיליון שקלים ששילמו כל הזוכים, אבל נותרו מהם 800 אלף בלבד. לפחות 3.5 מיליון נעלמו ללא עקבות".
בניין 770 והפארק

בשנת ה'תשמ"ו (1986) נבנה במקום בהוראת הרבי מליובאוויטש בניין 770, העתק מדויק של בית מדרשו בניו יורק. בבניין משרדי אגודת חסידי חב"ד בישראל, משרדי שבועון כפר חב"ד, הוצאת הספרים קה"ת, ומרכז מבקרים. בשנת תשע"ו קק"ל חנכה את פארק 770 סביב הבניין.
שמות הרחובות

בעת הקמת היישוב לא ניתנו שמות לרחובות. עם זאת, ניתנו שמות לחלק מהשכונות, וחלקם אולתרו עם השנים: "שכונת לוי יצחק" שלב א' וב', בנה ביתך, השיכונים החדשים, "שכונת הרב", המרכז, והשיכונים הרוסיים.
בשנת ה'תשט"ז (1956) הציע מזכיר ועד הכפר יצחק מנדל ליס לרבי את הרעיון לתת שמות לרחובות בכפר, והרבי ענה לו שזה דבר נכון; אומנם, מכיוון שבניית הכפר טרם נסתיימה ובוודאי יתווספו עוד שכונות ורחובות, יהיה צורך לשנות שמות של רחובות מסוימים, ולכן יש להמתין עם קריאת שמות. בשנת תשע"ו, 2016 יזם הרב מאיר אשכנזי תהליך של קריאת שמות לרחובות היישוב כדי להקל על שירותי ההצלה.