stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דני עמיהוד
ביוגרפיה

עמיהוד נולד ביוני 1949 בתל אביב-יפו וגדל בשכונת רש"י. דודו של אביו היה הסופר ומשורר הילדים לוין קיפניס. אביו עבד בחנות לכלי נגינה בשם "קובלסקי" באלנבי. בגיל 12 קנה לו גיטרה. בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 למד עמיהוד נגינה על גיטרה אצל צבי מישורי, שלימד נגינה קלאסית. אולם לאחר חודשיים השתעמם מהלימודים, וביקש ממורו לנגן את שירי הביטלס. מישורי אישר לו זאת. באותה תקופה הקים עם אחיו יורם את הצמד "דני ויורם", שהופיע במסיבות שונות וזכה במופע הכישרונות "סוסי הלבן".
בתקופת נעוריו היה חבר בלהקת "המלאכים" ("The Angels") יחד עם חבריו לספסל הלימודים בבית הספר שבח מופת – מיקו קנטי (מתופף), יהודה אלטדורף (בסיסט), משה בן בסט (גיטריסט) ועמיהוד (גיטריסט) . הלהקה, שפעלה בין השנים 1964–1966, הופיעה בעיקר במועדון בר-ברים. בשלב מסוים הלהקה צירפה את הסולנית גליה ישי ושמה שונה ל"גליה והמלאכים". היא הקליטה בסטודיו "דוקטור רדיו" על תקליט את השיר הראשון שעמיהוד כתב והלחין עמיהוד בשם "אפילו". לימים השיר הוקלט שוב על ידי יגאל בשן בשם "ילדות" עם מילים חדשות של אברהם אורן ללחנו של עמיהוד ובוצע על בימת פסטיבל הזמר והפזמון 1970.
את שירותו הצבאי החל בינואר 1968 בלהקת פיקוד מרכז. הוא השתתף בתוכניות "רד אלינו לבקעה" (1969) ו"ליד הירדן" (1970). בשנת 1970 השתתף במחזמר "אברהם אבינו נגד שרה אמנו" לצד שושנה דמארי, שלמה ארצי, עדנה לב, אריה אליאס ודובי גל. הוא הלחין את השיר הזוכה של פסטיבל הזמר והפזמון 1971, "רק הירח" בביצוע אילנית. זמן קצר לאחר מכן הצטרף לשלישית "לא אכפת להם" עם פרישתו של מתי כספי. השלישייה פעלה במתכונת זו למשך שנה אחת בלבד, במהלכה הקליטה מספר שירים שהלחין עמיהוד בניהן "חסמבה ונערי ההפקר", שחיבר אהוד מנור. שיר נוסף שהקליטה השלישייה באותה תקופה היה "מי יתפוס כוכב נופל" (עיבוד: מישה סגל) שהלחין עמיהוד ולימים הפך ל"שיר תשרי" עם מילים אחרות. השיר נכלל באלבומה ה-20 של חוה אלברשטיין, "התבהרות" (1978).
לאחר פירוק הלהקה ניסה עמיהוד לפתח את קריירת סולו משלו, והקליט בשנת 1972 את השיר שכתב והלחין "רוזלינדה". הוא הגיע בשיאו למקום השביעי במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. לימים הקליטה אלברשטיין את השיר לאלבומה ה-18, "הלילה הוא שירים" (1977) בעיבודו של קובי אשרת. שירים נוספים של עמיהוד שהקליטה אלברשטיין הם "שבע" (מילים: נורית זרחי, מתוך האלבום "חוה ועודד בארץ הקסמים", 1971, שבוצע מאוחר יותר גם על ידי יעל לוי) ו"לפני שיחשיך" (מילים: רחל שפירא) באלבומה "שיר במתנה" (1980). באותה שנה יצא עמיהוד לסיבוב הופעות. כשהגיע לקליפורניה, הופעתו התבטלה עקב הטבח באולימפיאדת מינכן.
הוא נשאר בארצות הברית והחל להופיע במועדונים קטנים ומקומיים באזור פלורידה. במקביל שלח לחנים לאמנים בישראל. בשנת 1978 עבר להתגורר בלוס אנג'לס ובשנת 1986, לצד הופעותיו, החל לעבוד כמכוון פסנתרים לצורך פרנסה. בשנת 1988 החליט לפרוש מהופעות ולהתמסר לכיוון הפסנתרים.
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 10 ביולי 1972. פזמונט
כריס קונס

כריסטופר אנדרו "כריס" קונס (באנגלית: Christopher Andrew "Chris" Coons; נולד ב-9 בספטמבר 1963) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, המכהן כסנאטור מטעם מדינת דלאוור מאז נובמבר 2010. הוא ירש את המושב הריק שהותיר ג'ו ביידן עם מינויו לסגן נשיא ארצות הברית.
ביוגרפיה

קונס נולד בגרינוויץ שבקונטיקט, כבנם של שרה לבית הייבס וקנלם "קן" קונס. הוריו הם ממוצא אנגלי ואירי. הוא גדל בהוקסין שבדלאוור, עיירה הסמוכה לעיר וילמינגטון. הוא סיים את לימודיו בתיכון ולאחר מכן למד לתואר ראשון בכימיה ובמדע המדינה ב-1985 באמהרסט קולג' (Amherst College) שבמסצ'וסטס. בעת לימודיו בקולג' יצא לשנת לימודים באוניברסיטת ניירובי שבקניה, ועבד שם כמתנדב העוסק בסיוע הומניטרי. בהמשך למד לתואר שני במשפטים באוניברסיטת ייל.
קונס במספר מטי בחירות של מועמדים פוליטיים, ובהם גם זה של מושל קליפורניה לשעבר רונלד רייגן בבחירות 1980 לנשיאות. לאחר מכן, בעת לימודיו בקולג', עזב את המפלגה הרפובליקנית ועבר לתמוך בדמוקרטים, וב-1996 נבחר כשליח מטעם העיר וילמינגטון לוועידה הדמוקרטית הלאומית שהתקיימה בשיקגו. בהמשך החל לשמש פרקליט בניו יורק עד ששב לדלאוור בשנת 1996. בדלאוור שימש במשך שמונה שנים כיועץ משפטי עבור חברת ייצור חומרים. בה בעת הוא עבד כמספר ארגונים ללא מטרת רווח.
בשנת 2000 החל לשמש כנשיא מועצת מחוז ניו קאסל שבדלאוור, ולאחר שנבחר לשרת כנציב האקזקוטיבי של המחוז ב-2004, שירת בתפקיד זה שש שנים עד 2010.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, ג'ו ביידן, הסנאטור הוותיק מדלאוור, נבחר על ידי המתמודד הנשיאותי ברק אובמה כעמיתו למירוץ וכפועל יוצא למועמד הדמוקרטי לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. ביידן התמודד במקביל לכהונה נוספת בסנאט, וזכה בבחירות לסנאט האמריקאי בדלאוור באותה השנה. משנבחר גם לסגן הנשיא, התפטר ביידן מהסנאט ובמקומו מונה באופן ארעי טד קאופמן. להשלמת שארית כהונתו של ביידן נערכו בשנת 2010 בחירות ביניים, בהן גבר קונס על יריבתו הרפובליקנית ונבחר להשלים את יתרת כהונתו של ביידן בנובמבר 2014 נבחר לכהונה מלאה.
קונס נשוי ואב לשלושה. הוא פרסביטריאני באמונתו.
הערות שוליים

↑  "2010 Delaware Senate Race". RealClearPolitics. נבדק ב-8 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1218024046  ISNI: 0000 0000 2828 6013  LCCN: n85381055  SNAC: w6gc2w48  US Congress: C001088  VIAF: 16232739   WorldCat (עם VIAF): 16232739
אתר המאובנים בצ'נגג'יאנג

אתר המאובנים בצֶ'נְגְגְ'יָאנְג (בסינית: 澄江化石地; באנגלית: Chengjiang Fossil Site) הוא אזור עשיר במאובנים מתחילת תור הקמבריון בנפת צ'נגג'יאנג, השייכת לנציבות העירונית יושי במחוז יונאן שבדרום-מערב סין.
האתר נחשף כאשר ב-1984 התגלו מאובנים בשכבת פצלים בגבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן בנפת צֶ'נְגְגְ'יָאנְג שתוארכו ל-530 למ"ש. המאובנים באתר מכסים תקופת זמן קודמת למאובנים מהקמבריון שהתגלו בסוף המאה ה-19 בפצלי ברג'ס בקולומביה הבריטית שבקנדה. המאובנים משני אתרים אלו, יחד עם מאובנים נוספים מהפאונה של האורסטן (מאובנים מסוג הסלע אנתרקוניט המכונה בשוודית אורסטן) בשוודיה ומאתר סיריוס פסט בגרינלנד, מדגימים היטב את התופעה המכונה "הפיצוץ הקמבריוני", שבה הייתה עלייה דרמטית בקצב היווצרות המינים של אורגניזמים על פני כדור הארץ.
ייחודו של האתר בכך שהוא מהווה עדות מוקדמת לתופעה זו. באתר התגלו מאובנים של כמעט כל המערכות המוכרות של בעלי חיים. בסך הכול התגלו בו בעלי חיים השייכים לכ-200 מינים, מתוכם 160 מינים חדשים, ב-170 סוגים, מתוכם 150 סוגים חדשים, השייכים ל-16 מערכות. מעבר לעושר במינים מתבטאת ייחודיות האתר בכך שהמאובנים השתמרו בו בצורה יוצאת דופן. השתמרו רקמות רכות, ואף בעלי חיים שגופם עשוי כולו רקמות רכות (בניגוד למאובנים נפוצים שמשמרים איברים קשים בלבד, דוגמת עצמות, קונכיות וצבתות), עובדה המאפשרת הצגה שלמה ומלאה של התפתחות החיים בתחילת הקמבריון. משום כך נחשב האתר לאחת מהתגליות הפלאונטולוגיות החשובות ביותר במאה ה-20. מקבץ בעלי החיים שהתגלו מתקופה זו מכונה בשם הכללי "הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג" (Chengjiang Fauna), או "הביוטה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג" (Chengjiang Biota), והשכבה המכילה את המאובנים מכונה "פצלי מָאוטְייֵנְשָׁאן" (Maotianshan Shales).
האתר הוכר על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 2012.
גאוגרפיה > תיאור כללי

אתר המאובנים שוכן על גבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן (帽天山, בפין-יין: Màotiānshān) במזרחה של נפת צֶ'נְגְגְ'יָאנְג, הנציבות העירונית יושי במחוז יונאן בדרום-מערב סין. הוא שוכן כ-5 קילומטרים מזרחית לעיירה צֶ'נְגְגְ'יָאנְג, מושב הנפה, וכ-65 קילומטרים דרומית לקונמינג בירת המחוז. מרכזו של האתר הוא בקואורדינטות 24°40′08″N 102°58′38″E﻿ / ﻿24.668889°N 102.977222°E﻿ / 24.668889; 102.977222, והוא משתרע על שטח של 5.12 קילומטרים רבועים וסביבו הוגדר שטח חיץ על שטח של 2.2 קילומטרים רבועים שבו חלות הגבלות בנייה. סך כל שטח האתר הוא כ-7.32 קמ"ר.
האתר שוכן במזרח רמת יונאן כשהמבנה הגאולוגי הוא של קער החסום בגושים מועתקים (fault-blocked syncline). פני השטח של אזור האתר הם של גבעות והרים נמוכים וביניהם פזורים עמקים, אגמים ומישורים פוריים. דרומית לאתר שוכן אגם פושיין, אחד מהאגמים העמוקים בסין. זהו אגם מים מתוקים בגובה 1,721 מטרים מעל פני הים המשתרע על שטח של 212 קמ"ר ושעומקו 155 מטרים. גובה פני השטח של אתר המאובנים נע בין 1,858 ל-2,063 מטרים מעל פני הים. במרכז הקער שוכנת גבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן שגובהה 2,024 מטרים. ערוצונים וחרצים שמקורם בסחיפה התחתרו בפני השטח וחשפו את השכבות מתחילת הקמבריון ואת השכבות מהפרקמבריון שמתחתיהן. הערוצים הם חלק מאגן הניקוז של נהר הפנינה. המים הזורמים בערוצים נשפכים לנהר לוּשִׂישָׁאו, שחוצה את האתר ממזרח למערב, ובסופו של דבר לאגם פושיין, שהוא בסיס הסחיפה המקומי. הקרקע באתר היא קרקע אדומה.
גאוגרפיה > תיאור כללי > צמחייה

באתר נמנו 522 צמחים וסקולריים המשתייכים ל-389 סוגים ב-124 משפחות, שמתוכם 171 מינים ו-128 סוגים אינם מקומיים. הצמחייה כוללת 20 מיני שרכאים (16 סוגים, 12 משפחות), 6 מינים של חשופי זרע (5 סוגים, 3 משפחות) ו-486 מינים של בעלי פרחים (357 סוגים, 109 משפחות).
חלק מהמינים מוגדרים מינים מוגנים ברמה הלאומית כדוגמת נורית ארסית, קמליה מרושתת ודיכוטומנתס טריסטניקרפה. כמה מינים מוגדרים כמוגנים ברמת המחוז, ובהם אלה ויינמניפוליה, מגנוליה חלקת עלים, ומין האוג טוקסיקודנדרון גריפיתי.
הצמחייה המקורית באתר, שכללה עצים ירוקי עד רחבי-עלים מהמינים קסטנופסיס אורתאקנתה, קסטנופסיס דלאוויי, אלון שוטקי, מין האלון ליתוקרפוס דאלבטוס וזית יונאן, כמעט ונעלמה כליל, וכיום מכסה יער ירוק-עד 28% מפני השטח. מרבית העצים הם אורנים מהמינים אורן יונאן ואורן ארמן, אקליפטוסים וכן המינים קטליריה איווליניאנה, אלנוס נפאלי ודודונאה דביקה. כמו כן ניטעו באתר שיחים ויערות פתוחים.
גאוגרפיה > תיאור כללי > בעלי חיים

הפאונה הנוכחית כוללת חרקים, זוחלים כגון תת-מין של גומצן שטיינגר (Trimeresurus stejnegeri yunnanensis), נחש ארסי מתת-משפחת צפעוני גומה, ומין הזעמן ליקודון ספטנטריונליס, עופות דוגמת חסידה שחורה, כפן מצוי, מנדרין סיני, אווז הודי, עגור אפור, נץ מצוי, אפודי סהרוני, פשוש ודרור הרים, ויונקים דוגמת פנגולין סיני.
גאוגרפיה > אקלים

האקלים באתר הוא סובטרופי מונסוני. יש באתר שתי עונות מובחנות: העונה היבשה בין נובמבר לאפריל, והעונה הגשומה, בין מאי לאוקטובר, שבה יורדים כ-80% מהמשקעים השנתיים. ממוצע המשקעים השנתי הוא 964 מילימטרים. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 15°C, כשהטמפרטורה היומית הגבוהה ביותר היא 31°C והנמוכה ביותר 5°C-. הלחות היחסית היא 74%, והרוחות במקום הן בדרך כלל דרומיות, דרומיות מערביות במהירות 1–2 מטרים לשנייה.
גאולוגיה > השכבות המכילות את המאובנים

המאובנים של "הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג" נתגלו בפצלים ובסלעי אבן הבוץ הצהבהבים של החלק העליון של פרט יוּ'אָנְשָׁאן בתצורת צְ'יוֹנְגְג'וּסְה (המכונה גם תצורת חֵיילִינְפּוּ - Heilinpu Formation) מהקמבריון התחתון. חלק זה מתחלק לשלושה אזורים ביולוגיים (Biozones) המבוססים על סוג הטרילוביט הנפוץ, והם אזור ביולוגי Yunnanocephalu – Malungia, אזור ביולוגי Eoredlichia -Wutingaspis ואזור ביולוגי Parabadiella. הפאונה של צ'נגג'יאנג קיימת רק באזור הביולוגי האמצעי. חלק עליון זה נחלק לארבע שכבות (מלמעלה כלפי מטה):
שכבת אבן חול טינית צהובה בעובי 113 מטרים. מכילה מגוון מצומצם של המינים בפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג, בעיקר טרילוביטים, כדוגמת הסוגים Eoredlichia ו-Yunnanocephalus וסוגי הסרטנאים Kuanyangia ו-Kunmingella מהסדרה Bradoriida שנכחדה וברכיופודים מהסוגים Lingulella ו-Lingulepis.
שכבת פצלים בגוון ירוק צהבהב מעורבת בזוגות שכבות דקות של אבני טין ואבני בוץ בעובי 40–50 מטרים, המכילה את עיקר המאובנים בעלי גוף רך. זוגות השכבות מייצגים תקופות בשנה של השקעה מסיבית עשירה במאובנים בתקופה לחה והשקעה בתקופה יבשה שבה יש מעט מאובנים. בין סוגי המאובנים פרוקי-רגליים, דוגמת Naraoia‏, Leanchoilia ו-Isoxys. שכבה זו גם עשירה בבעלי חיים מהמשפחה Eldoniida שנכחדה, מקבוצת הלובופודיה, בתולעים ובספוגיים.
שכבות פצלים ואבן טין שחורה. בשכבה זו נתגלו טרילוביטים מהסוגים Tsunyidiscus ו-Wutingaspis וסוגי הסרטנאים Hanchungella ו-Emeillopsis מהסדרה Bradoriida שנכחדה.
אבן טין שחורה - שכבת הבסיס של הפרט מכילה את הטרילוביטים העתיקים ביותר בסין מהסוג Parabadiella וסוגי הסרטנאים Hanchungella‏, Liangshanella ו-Nanchengella מהסדרה Bradoriida שנכחדה.
היסטוריה > היסטוריה גאולוגית

לפני 800 מיליון שנים התחוללה אורוגנזת גִ'ינִּינְג (Jinning Orogeny), אירוע בניית הרים שייצר את התשתית (מסד של סלעי הקרום היבשתי באזור היציב מבחינה טקטונית) של דרום סין. עיוות נוסף נגרם על ידי אורוגנזת צֶ'נְגְגְ'יָאנְג. לפני כ-700 מיליון שנים עבר האזור עידן קרח (קרחונים כיסו אז את מרבית כדור הארץ, תופעה המכונה "כדור השלג ארץ"). בתקופה שבין לפני 700 ל-540 מיליון שנים עברו על אזור צֶ'נְגְגְ'יָאנְג תהליכים חוזרים ונשנים של התקמטות וסחיפה, שבסופם הוצף האזור על ידי ים רדוד שבו הושקעו בהדרגה סלעים קרבונטיים שנוצרו על ידי השקעה של בעלי חיים בעלי קונכיות.
לפני 530 מיליון שנים היה האזור מפרץ רדוד בקו הרוחב 11° דרום. התנאים הסביבתיים – שפע אור שמש, וחמצן – גרמו לשגשוג של אצות שהיו תחילת שרשרת המזון לבעלי חיים אחרים. המאובנים של הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג נוצרו בתקופה זו בפרט יוּ'’אָנְשָׁאן בלמינות (שכבות דקות) בעובי שבין 3 ל-5 סנטימטרים כאשר מקור החלק התחתון בכל למינה הוא טיני והעליון בוצי, מה שמעיד על השקעה עקב זרם עכירות קטן. בעלי החיים נקברו במהירות במשקעים מבלי שעברו ריקבון והשכבות שבהן נקברו לא עברו טלטלות. הרקמות הרכות נשתמרו על ידי החלפה לפיריט.
מהקמבריון ועד הפרם העליון (בין לפני 540 ל-250 מיליון שנים) נוצרו באזור כ-1,500 מטרים של סלעי משקע בכמה אירועי השקעה. פעילות בניית הרים בסוף עידן הפלאוזואיקון גרמה להעלמות ים טתיס הקדום, ובכך בא הקץ לפרק הימי בתולדות אזור צֶ'נְגְגְ'יָאנְג. האזור הושפע מפעילות געשית בסוף תור הפרם וכמו כן החל לפעול העתק אזורי ארוך הקרוי העתק שְׂיָאוגְ'יָאנְג, והחל להיווצר הקער של מָאוטְייֵנְשָׁאן.
בין לפני 250 ל-4 מיליון שנים (מטריאס תחתון עד שלהי הנאוגן), חווה האזור מדי פעם תהליכי התרוממות, כאשר הסלעים מעידן הפלאוזואיקון נחשפים ונסחפים. קרקע החלה להיווצר וכיסתה את הסלעים. בין לפני 4 ל-3 מיליון שנים הייתה התרוממות נוספת, בשולי האירוע שיצר את הרי ההימלאיה, והאזור הפך לרמה. פעילות טקטונית נמרצת גרמה ליצירת העתקים ואגן מרכזי שהצטברו בו מים ונוצר אגם פושיין.
לפני כ-12,000 שנים (תחילת הולוקן) הגיע אגם פושיין לשיא גודלו. פני האגם היו גבוהים ב-30 עד 40 מטרים מגובהם בהווה, והוא השתרע על שטח של כ-350 קמ"ר, ובקצהו הצפוני הגיע עד המורדות הדרומיים של גבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן. לפני כ-5,000 שנים התחזקה התנועה בהעתק שְׂיָאוגְ'יָאנְג וגרמה להעמקת אגם פושיין.
לפני כ-3,000 שנים (שלהי ההולוקן) התיישבו בני אדם על הגדה הצפונית של אגם פושיין, וחיו על הדיג, הציד, וגידול חיות משק. הם ביראו את היערות ירוקי העד הבראשיתיים העבותים, וחשפו בכך את השכבות מהקמבריון התחתון.
היסטוריה > היסטוריה אנושית

אזור יונאן כולל שרידים ארכאולוגיים לכמה מהעדויות הקדומות ביותר להתיישבות אנושית בסין. אתר המאובנים נמצא במרחק של כ-300 קילומטרים בלבד מהאתר שבו נתגלו מאובנים של אדם יואנמואו, תת-מין של הומו ארקטוס, המאובן האנושי הקדום ביותר ביונאן. בכמה נפות סמוכות נתגלו עדויות לפעילות אנושית מהתקופה הפלאוליתית בתקופה שבין לפני 100,000 עד 30,000 שנים.
בנפת צֶ'נְגְגְ'יָאנְג עצמה נתגלו כמה אתרים נאוליתיים. ההתיישבות המסיבית באזור החלה לפני 1,200 שנים. האזור החל לפעול תחת שלטון מרכזי בשנת 279 לפנה"ס בתקופת המדינות הלוחמות, כשהמצביא גְ'וָאנְג צְ'יָאו (庄跤) שנשלח מטעם מדינת צ'ו השתלט על האזור (כולל צֶ'נְגְגְ'יָאנְג) והכריז על עצמו שליט ממלכת דְייֵן. ממלכת דיין נכבשה על ידי שושלת האן בשנת 109 לפנה"ס. בשנת 106, בתקופת שושלת האן המערבית, הוקמה הנפה רשמית בשם נפת יוּיְוֵּאן. רק ב-1913 קיבלה הנפה את שמה הנוכחי.
בנפה מתגוררים בני כמה קבוצות אתניות: האן, חווי, יִי ומְיָאו. היִי, היו התושבים המקורים, בני ההאן (הקבוצה האתנית הגדולה בסין) היגרו לאזור החל מתקופת שושלת צ'ין (מ-300 לפני הספירה), החְווֵי הם קבוצה מוסלמית שהגיעו לאזור ב-1250 בתקופת שושלת יואן והמְיָאו הגיעו לאזור במאה ה-17, בתקופת שושלת צ'ינג.
האזור לא התפתח כלכלית. הכלכלה המקומית התבססה על דיג, ציד, חיות משק וחקלאות. האזור נהנה משפע שמש ואדמה פורייה והתושבים מגדלים אורז, שעועית מצויה, תפוחי אדמה, תירס, חיטה וטבק. תעשייה לא התפתחה למעט מטוויות ידניות. מ-1910 החלו לכרות באזור פחם, ומ-1938 פוספטים שהפכו למקור הכנסה עיקרי בנפה. ב-2003 הגיעו שני שלישים מההכנסות של הנפה מכריית הפוספטים. מרבצי הפוספטים שוכנים מעל ומתחת לשכבת המאובנים וכרייתם איימה לפגוע בהם, ולכן הוחלט על הפסקת הכרייה עד 2005, דבר שזרז את הכרייה בתקופת הביניים. ההכרזה על אתר המורשת העולמית קידמה ענף כלכלי חדש, תיירות.
היסטוריה > היסטוריה של גילוי ופיתוח האתר

כבר מתחילת המאה ה-20 ידעו הפלאנטולוגים שתצורת צְ'יוֹנְגְג'וּסְה, המשתרעת על אזור נרחב במזרח מחוז יונאן עשירה במאובנים מתחילת הקמבריון, בייחוד בקטע שבין קונמינג לצֶ'נְגְגְ'יָאנְג. חלוצים במחקר בנושא היו הצרפתים. הגאולוגים אונורה לנטנואה וז'אק דפרה והארכאולוג אנרי מנסווי פעלו מבסיסם בווייטנאם, אז בשליטת צרפת, וערכו סקרים ביונאן הסמוכה בין השנים 1907 ל-1912. הם פרסמו מאמרים על גילוי מאובני טרילוביטים ופרוקי-רגליים אחרים. מחקרים נוספים נערכו על ידי מדענים סינים בשנות ה-30 וה-40. בהם בלט מחקרו של הפרופסור יָאנְג דְזְוֵי-יִי (Yang Zui-yi), שבתחילת שנות ה-30 נאלץ להימלט יחד בשל מלחמות האזרחים שסין הייתה שקועה בהן עם כל מחלקת הגאולוגיה באוניברסיטת ג'ונְגְשָׁאן שבגואנגג'ואו לכפר דונְגְלונְגְטָאן, השוכן כקילומטר וחצי מגבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן. יָאנְג דְזְוֵי-יִי זיהה בסלעים שבסביבה שפע מאובנים מהסדרה Bradoriida שנכחדה.
את האתר במָאוטְייֵנְשָׁאן גילה הפלאנטולוג חוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג (侯先光 בפין-יין: Hóu xiānguāng) ב-1984. ביוני 1984 הגיע חוֹאוּ שְׂייֵנְגוָאנְג, אז חבר במכון לגאולוגיה ופלאונטולוגיה של נאנג'ינג השייך לאקדמיה הסינית למדעים, לקונמינג על מנת להמשיך במחקרו על פרוקי-רגליים מהסדרה Bradoriida. בעקבות המאמר של יָאנְג דְזְוֵי-יִי הגיע חוֹאוּ לגבעת מָאוטְייֵנְשָׁאן ב-1 ביולי 1984. הוא שכר עובדים מקומיים ונעזר בעובדים של הלשכה לגאולוגיה של מחוז יונאן שהתגוררו בכפר הסמוך דָאפּוֹטוֹאוּ וחיפשו פוספטים. החפירות שביצעו בצלע הגבעה העלו כמויות גדולות של מאובנים בתוך גושי אבן הבוץ שהשתמרו בצורה יוצאת דופן. חוֹאוּ, דיווח על התגליות באתר זה ובאתרים נוספים ביונאן למנהלים ולעמיתיו במכון לגאולוגיה ופלאונטולוגיה של נאנג'ינג, וארגן כמה משלחות מחקר בשנים הבאות לאתר שהניבו מספר רב של מאובנים בעל גוף רך. בסיום תקופת החפירות השלישית נסע חוֹאוּ לשוודיה, ויחד עם עמיתיו מהמוזיאון להיסטוריה של הטבע בסטוקהולם, פרסם סדרת מאמרים על המאובנים מצֶ'נְגְגְ'יָאנְג, שעוררו התעניינות עולמית באתר. האתר מוזכר בספרים רבים והוא נושא למאות מאמרים מדעיים.
עם השנים, כשהתבררה חשיבותו של האתר, החל הממשל הסיני לנקוט בשורה של צעדים לשמירת האתר מחד ולפרסמו בעולם מאידך. ב-1987 הכריזה מועצת הנפה על תקנות להגנת האתר. שנה אחר-כך הוקם במקום מוזיאון קטן שבו הוצגו חלק מהממצאים. ב-1997 הכריזה מועצת המחוז על הקמת "שמורת הטבע המחוזית של הפאונה של צ'נגג'יאנג", וב-2001 אישר משרד המשאבים של ממשלת סין את הקמת "הפארק הגאולוגי של הפאונה של צ'נגג'יאנג". ב-2012 הכיר ארגון אונסק"ו במקום כאתר מורשת עולמית.
החשיבות של אתר צ'נגג'יאנג > התפתחות החיים עלי אדמות

גילו של כדור הארץ, על פי התיארוך המקובל, הוא 4,540 מיליון שנים. על בסיס העדויות ממאובנים הופיעו החיים לראשונה לפני 3.5 מיליארד שנים בעידן הארכאיקון בדמות מיקרו מאובנים של חיידקים שהמטבוליזם שלהם היה מבוסס על גופרית. מושבות של חיידקים יצרו סטרומטוליטים. בגבול בין הארכאיקון לפרוטרוזואיקון לפני 2,500 מיליון שנים גרמו מיקרואורגניזמים באמצעות פוטוסינתזה לעלייה גדלה באחוז החמצן באטמוספירה (אירוע המכונה אסון החמצן).
מהתקופות שבאו אחר-כך, הפלאופרוטרוזואיקון והמזופרוטרוזואיקון יש עדויות מוצקות לפעילות של כחוליות ולהופעה של תאים אאוקריוטים לפני 1,700 מיליון שנים. לפני 1,200 מיליון שנים במהלך המזופרוטרוזואיקון הופיעו לראשונה היצורים הרב-תאיים הראשונים (אצות אדומות).
בעלי חיים ראשונים הופיעו בנאופרוטרוזואיקון היו אלו מינים של ספוגיים. כמה עשרות מיליוני שנים לאחר הופעת הספוגיים מתגלים עדויות לקבוצה של בעלי חיים המכונים המאובנים של האדיקר משום שנתגלו לראשונה בגבעות אידיאקרה באוסטרליה הדרומית. הם ידועים כיום מ-30 אתרים ברחבי העולם. אף שבעלי החיים הראשונים של האדיקר מתוארכים לפני בערך 575 מיליון שנים, המקבצים העיקריים התגלו בסלעים המתוארכים בין לפני 562 ל-542 מיליון שנים. תיעוד המאובנים מתקופת האדיקר דליל למדי, כיוון שבעלי חיים בעלי שריון או חלקים קשים אחרים העוברים התאבנות ביתר קלות (משום שאינם נרקבים) עדיין לא התפתחו. הביוטה של האדיקר כוללת בוודאות את היצורים רב-תאיים העתיקים ביותר (שיש להם רקמות בעלות תפקיד). הסוגים הנפוצים ביותר דומים לתולעים סגמטליות (מחולקות לפרקים), עלים שסועים, דסקות או תיקים שכולם נייחים. האתר העתיק ביותר המכיל את הביוטה של האדיקר הוא אתר המורשת העולמית השמורה האקולוגית מיסטייקן פוינט.
בין הביוטה של האדיקר לבין צורות חיים מודרניים יש מעט מאוד דמיון, וקשה למצוא קשרים בינם אפילו עם צורות החיים העוקבות. ייתכן שבעלי חיים אלו לחכו את קרקעית הים, אבל נראה שלא היו מסוגלים לנצל את החומרים האורגניים שמתחת לפני השטח או לנצל את המצע כבית גידול. יש חוקרים המנסים לקשור בעלי חיים אלו עם מערכות הקיימות בימינו, ואחרים הסוברים כי מדובר בקלייד עצמאי, אבל בכל מקרה בעלי חיים אלו נעלמו בתחילת הקמבריון.
המאובנים > הגורמים להשתמרות

כאמור, נשתמרו במאובנים של הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג גם הרקמות הרכות, תופעה נדירה, אבל קיימת גם במקומות נוספים בעולם (כמו פצלי ברג'ס), ושכבות המכילות מאובנים ברמת פירוט זו קיבלו כינוי מיוחד שמקורו בגרמנית: לאגרשטטה. הגורמים להשתמרות יוצאת הדופן של המאובנים בלאגרשטטה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג היו קו הרוחב של האתר בתור הקמבריון (בקרבה לקו המשווה), הטמפרטורה, עומק מי הים הרדוד שבמזרח יונאן בתקופת הקמבריון ומליחותם. גורם משמעותי נוסף הייתה הסביבה המחזרת דלת החמצן. משערים שבעלי החיים רבים מתו באירועים של שיטפונות עזים, בהם נשפכו כמויות מים מתוקים רבים לים או כתוצאה מתנודות בכמות החמצן המומס באזורים שבהם הייתה כמותו מינימלית. בכל מקרה הגופות נותרו שלמות ונקברו במהירות תחת משקעים לפני שהתחיל תהליך ריקבון. הרקמות הרכות נשמרו עד החלפתן בפיריט שאחר כך עבר בליה לתחמוצות ברזל. כמה מהרקמות נשמרו כסרטי פחמן.
המאובנים > תיארוך

תיארוך רדיומטרי של השכבות המכילות את הפאונה של צֶ'נְגְגְ'יָאנְג באמצעות איזוטופים של ארגון (Ar39-Ar40) נתן תוצאה של 530 למ"ש (לפני מיליון שנים) והערכה היא כי פאונה זו מכסה תקופה של כשני מיליון שנים. השוואה למיני מאובנים זהים באזורים אחרים בעולם מקבילה לתחילת התקופה חסרת השם הרשמי המכונה "השלב השלישי של הקמבריון" (Cambrian Stage 3), שגאולוגים רבים מכנים בשם אטדבדיאן (Atdabadian Stage), בעקבות הפאונה שנתגלתה מתקופה זו במזרח סיביר. תקופה זו מתוארכת בין 521 למ"ש ל-514 למ"ש.
לקריאה נוספת

Conway-Morris, S. (2003). "The Cambrian "explosion" of metazoans and molecular biology: would Darwin be satisfied?". Int J Dev Biol. 47 (7–8): 505–515. PMID 14756326.
Fossils of the Chengjiang Maotianshan Shale - URL retrieved September 20, 2006
Hou, Xian-Guang; Aldridge, Richard J., Bengstrom, Jan; David J. Siveter ;Feng, Xiang-Hong 2004; The Cambrian Fossils of Chengjang, China, Blackwell Science Ltd, 233 pp.
Hou Xianguag, Jan Bergstrom, Arthropods of the Lower Cambrian Chengjiang Fauna, Southwest China, Wiley, 2006, ISBN 9788200376934
Shu, D-G; Luo, H-L; Conway Morris, S.; Zhang, X-L; Hu, S-X; Chen, L.; Han, J.; Zhu, M.; Li, Y;  et al. (1999). "Lower Cambrian Vertebrates from South China". Nature. 402 (6757): 42–46. Bibcode:1999Natur.402...42S. doi:10.1038/46965.
Nudds, John; Selden, Paul (2012). Evolution of Fossil Ecosystems, Chapter Three: Chengjiang, pages 32-41 CRC Press, ISBN 9781840766233
Shu, D. G.; Morris, S. C.; Han, J.; Chen, L.; Zhang, X. L.; Zhang, Z. F.;  et al. (2001). "Primitive deuterostomes from the Chengjiang Lagerstatte (Lower Cambrian, China)". Nature. 414 (6862): 419–424. Bibcode:2001Natur.414..419S. doi:10.1038/35106514. PMID 11719797.
Shu, D.; Morris, S. C.; Zhang, Z. F.; Liu, J. N.; Han, J.; Chen, L.;  et al. (2003). "A new species of yunnanozoan with implications for deuterostome evolution". Science. 299 (5611): 1380–1384. doi:10.1126/science.1079846. PMID 12610301.
Shu, D. G.; Morris, S. C.; Han, J.; Zhang, Z. F.; Liu, J. N. (2004). "Ancestral echinoderms from the Chengjiang deposits of China". Nature. 430 (6998): 422–428. doi:10.1038/nature02648. PMID 15269760.
Shu, D. G.; Morris, S. C.; Han, J.; Li, Y.; Zhang, X. L.; Hua, H.;  et al. (2006). "Lower Cambrian vendobionts from China and early diploblast evolution". Science. 312 (5774): 731–734. Bibcode:2006Sci...312..731S. doi:10.1126/science.1124565. PMID 16675697.
Waloszek, D.; Maas, A. (2005). "The evolutionary history of crustacean segmentation: a fossil-based perspective". Evol Dev. 7 (6): 515–527. doi:10.1111/j.1525-142x.2005.05056.x. PMID 16336406.
Xian-guang, H.; Aldridge, R. J.; Siveter, D. J.; Xiang-hong, F. (2002). "New evidence on the anatomy and phylogeny of the earliest vertebrates". Proc Biol Sci. 269 (1503): 1865–1869. doi:10.1098/rspb.2002.2104. PMC 1691108. PMID 12350247.
Zhang, X.; Han, J.; Zhang, Z.; Liu, H.; Shu, D. (2003). "Reconsideration of the supposed naraoiid larva from the Early Cambrian Chengjiang Lagerstätte, South China". Palaeontology. 46 (3): 447–66. doi:10.1111/1475-4983.00307.
Zhang, X. G.; Hou, X. G. (2004). "Evidence for a single median fin-fold and tail in the Lower Cambrian vertebrate, Haikouichthys ercaicunensis". J Evol Biol. 17 (5): 1162–1166. doi:10.1111/j.1420-9101.2004.00741.x. PMID 15312089.
אלברט וייט

אלברט בלאקסלי וייט (באנגלית: Albert Blakeslee White;‏ 22 בספטמבר 1856 –  3 ביולי 1941) היה פוליטיקאי אמריקאי מווירג'יניה המערבית, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל וירג'יניה המערבית ה-11 בשנים 1901–1905.
ראשית חייו

אלברט וייט נולד בקליבלנד, אוהיו, כבנם של אמרסון אלברידג' וייט ושל מרי אן (לבית סבין) וייט. אביו היה נשיא אוניברסיטת פרדו שבלאפייט, אינדיאנה במשך שש שנים בתקופת ילדותו של בנו אלברט, ובהמשך עברה המשפחה לקולומבוס, אוהיו. כנער הועסק וייט על ידי אביו בסיוע להוצאה לאור של שני עיתונים, Ohio Educational Monthl ו-National Teacher. בתקופה זו הוא החל לגלות עניין בעיתונאות. הוא למד במריאטה קולג', מוסד חינוכי ליברלי לאומנויות באוהיו בסמוך לגבול עם מחוז ווד שבווירג'יניה המערבית, מעבר לנהר אוהיו, וסיים כמצטיין בכיתתו ב-1878. שנה לאחר מכן הוא נשא לאישה את אגנס וורד ממריאטה, ולשניים נולדו חמישה ילדים.