stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורטה לינץ'
ביוגרפיה

לינץ', בתם של כומר בפטיסטי וספרנית בבית ספר, נולדה בגרינסבורו שבקרוליינה הצפונית. היא בעלת תואר ראשון בהצטיינות באנגלית ולימודי ספרות אמריקאית מאוניברסיטת הרווארד ב-1981 ובוגרת לימודי משפטים מבית הספר הרווארד למשפטים ב-1984. עבדה כעורכת דין בפירמת עורכי הדין Cahill Gordon & Reindel בניו יורק. ב-1990 החלה לעבוד במחוז מזרח ניו יורק וב-1994 מונתה לראש המשרד בלונג איילנד. ב-1998 מונתה לסגנית תובעת מחוזית. במהלך כהונתה הייתה חברת צוות התביעה במשפטם של שוטרי משטרת ניו יורק שתקפו והתעללו מינית באבנר לוהימה, מהגר מהאיטי, הובילה להרשעתם של שניים מרוצחי הסטודנט יענקל רוזנבאום במהלך מהומות קראון הייטס והרשעתו של בכיר משפחת הפשע וינסנט גאנטי.
בשנת 1999 מונתה לתובעת הכללית של המחוז, תפקיד בו כיהנה עד 2001. לאחר מכן שימשה שותפה בפירמת עורכי הדין Hogan Lovells, בנוסף עבדה עבור בית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה וכיהנה כחברת הנהלה בפדרל ריזרב של ניו יורק בשנים 2003 עד 2005.
ב-2010 מונתה לכהונה שנייה כתובעת הפדרלית של מחוז מזרח ניו יורק. בין הפרשות הבולטות בהן הייתה מעורבת היו ההחלטה להגיש כתב אישום נגד חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מייקל גרים באשמת הונאה, העלמת מס ועדות שקר והתביעה נגד וינסט אסרו מראשי הפשע המאורגן בניו יורק.
בנובמבר 2014 נבחרה לינץ' על ידי הנשיא ברק אובמה למחליפתו של אריק הולדר כתובעת הכללית של ארצות הברית. היא האישה האפריקאית-אמריקאית הראשונה לכהן בתפקיד זה. לאחר דחייה ממושכת של 5 חודשים, מינויה אושר בסנאט באפריל 2015, ברוב של 56 סנאטורים מול 43 מתנגדים. ב-27 באפריל 2015 הושבעה לתפקידה בידי סגן הנשיא ג'ו ביידן.
לינץ' נישאה לסטיבן הארגרוב ב-2007 והיא אם חורגת לשני ילדים.
הערות שוליים

↑  אוריה כנף‏, לראשונה: אובמה ימנה אישה שחורה לתפקיד התובעת הכללית, באתר וואלה, 8 בנובמבר 2014
↑  Loretta Lynch is sworn in as U.S. attorney general, USA Today, 27 April 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 171518667  ISNI: 0000 0004 5046 8920  LCCN: n2015041103  SNAC: w6290xvx  VIAF: 202298063   WorldCat (עם VIAF): 202298063
מעקב סמוי

מעקב סמוי הוא התחקות חשאית אחר מידע או אחר אדם, מבלי שמושא המעקב יחוש בכך, לעיתים תוך הסתרת הזהות של העוקב.
סוגים שונים של מעקב סמוי

המעקב הסמוי הקלאסי - אך לא בהכרח הנפוץ ביותר - הוא מעקב אחר עבריין על ידי רשויות החוק, כדי להפליל אותו בפשע שבו הוא חשוד או בקשר לגורם המעורב בפשע.
מעקב אחר אדם על ידי חוקר פרטי במגמה לבירור מידע אודותיו לבקשת גורם פרטי, למשל מעקב אחר בן זוג החשוד בבגידה, או איסוף מידע בעקבות סכסוך גירושים.
הקלטה סמויה של שיחה הנעשית פנים אל פנים או בטלפון, למשל עורך דין המעוניין להשיג הודאה בעל פה ולשם כך מקליט את שיחות הטלפון שלו עם הצד שכנגד, מבלי שהוא מודע לכך.
תחקיר עיתונאי שבו נעשה שימוש במעקב סמוי על מנת לחשוף שחיתות, ניהול כושל ורמאות. בסוף המאה העשרים התפתח ז'אנר של תוכניות טלוויזיה חוקרות המשתמשות רבות באמצעי עיקוב סמויים.
טכניקות שונות לניהול מעקב סמוי

הטכניקה המיושנת ביותר היא מעקב שמנוהל בצורה פיזית אך סמויה אחר אדם והעוקב מתעד את מהלך המעקב בציוד צילום, אוסף מידע רלוונטי ומבסס ראיות המאמתות את הנתונים שהתגלו במעקב.
טכניקה חדשה יחסית היא מעקב באמצעות מצלמה נסתרת, המותקנת בחדר, על גוף העוקב או על גוף הנעקב.
טכניקת מעקב שלישית, מודרנית יותר, היא מעקב באמצעות טכנולוגיית GPS המספקת באמצעות רשת לוויינים נתונים על מיקומו של הנעקב בזמן אמת או גם מידע המסופק בדיעבד לאחר מעשה, בטכניקה זו משתמשים על מנת להשיג מידע באשר למיקומו הגאוגרפי של הנעקב.
הטכניקה הנפוצה ביותר ככל הנראה היא האזנת סתר לשיחה או מעקב אחר מחשב והסלולר האישי של הפרט.
יש לציין שטכניקות רבות מאלו שהוזכרו מצריכות אישור של בית משפט, מכיוון שהן פוגעות בפרטיותו של האדם. רק לאחר שבית המשפט מאשר את המעקב ניתן להתחיל לבצע אותו, וזאת לרוב לאחר שמוכחת הרלוונטיות של המידע, הביסוס של המידע על אודות החשוד, וכן מהות הצורך בקיום מעקב על פני השגת ראיות להפללה באמצעים אחרים.
ציוד למעקב סמוי

כדי שלא לחשוף את עצמם, אנשי מקצוע רבים משתמשים בכל יציאה למעקב סמוי בשלל גאדג'טים מעניינים שיאפשרו להם לעקוב אחר המתרחש – מבלי להתבלט או לעורר תשומת לב. כאשר צריך להתבונן על אובייקט מסוים ממרחק, המשקפת הייתה ותישאר תמיד פריט החובה בכל סוג של מעקב סמוי. אך עם התפתחותה המואצת של הטכנולוגיה, פריטים רבים ומעניינים התווספו לארסנל הציוד של כל חוקר פרטי, בלש או מרגל.
על מנת לתעד את המתרחש מבלי לעורר תשומת לב, רבים מאנשי המקצוע מרבים להשתמש במצלמות היי טק זעירות המוסוות כפרטי לבוש שונים. כיום גורמי בילוש רבים משתמשים במצלמות ואמצעי הקלטה הנראים כעטים שגרתיים, משקפי שמש או אפילו, כפתורים בחולצה.
מלבד אמצעי ההקלטה, בארגז הכלים של כל חוקר ניתן למצוא משדרי ג' פי אס מוסווים ומדויקים. אלה משמשים את החוקרים ומאפשרים להם לדעת היכן נימצא מושא המעקב שלהם בכל רגע נתון, ומבלי שכמובן יידע על כך.
בכל מעקב סמוי, בין אם הוא מתבצע מטעם המדינה או גופים פרטיים, גם השימוש בציוד מוגבל לפי החוקים החלים באותה המדינה (כמו "חוק הגנת הפרטיות") ו/או האזור בו מתבצע המעקב.
סיבות נפוצות לניהול מעקב

לרוב רשויות החוק הן שמשתמשות במעקב כדי לחשוף עבריינים, אך גם חברות פרטיות רבות משתמשות במעקב כדי לנהל בקרה על עובדיהן, למנוע גנבות, ריגול תעשייתי וכדומה. כמו כן אנשים פרטיים רבים הרוצים לחשוף מידע הרלוונטי להם שוכרים חוקר פרטי, שירות זה פעמים רבות עומד על גבול החוקיות.
זיהוי מעקב סמוי

ישנן טכניקות רבות לזיהוי מעקב סמוי. ככלל, אין מעקב מושלם. כל השיטות מטרתן זיהוי אותו אדם או רכב, למשל במקומות שונים בתדירות שלא מעידה על צירוף מקרים. בעגה של החוקרים הפרטיים, גילוי מעקב על ידי האובייקט הנעקב נקרא "שרפה".
היבטים משפטיים

חוק הגנת הפרטיות קובע כי פגיעה בפרטיות היא, בין השאר, "בילוש או התחקות אחרי אדם, העלולים להטרידו".
חוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - נתוני תקשורת) מאפשר לבית המשפט להתיר, למשטרה או לרשות החוקרת האחרת, קבלת נתוני תקשורת ממאגר מידע של בעל רישיון בזק, אם שוכנע שהדבר נדרש למטרה מהמטרות המפורטות להלן, ובלבד שאין בקבלת נתוני התקשורת כאמור כדי לפגוע, במידה העולה על הנדרש, בפרטיותו של אדם:
חוק האזנת סתר אוסר האזנת סתר שלא הותרה בדין. החוק מתיר האזנת סתר למען ביטחון המדינה.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

חוקר פרטי
הערות שוליים

↑  לדוגמה: כלבוטק.
↑  חוק האזנת סתר, התשל"ט­-1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529741205171  GND: 4134175-2  LCCN: sh86006641  NARA: 10643084 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
מצלמות מעקב
2B9 Vasilek

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  דגם ארטילריה 
 ארץ ייצור:  ברית המועצות 
 יצרן:  Bolshevik Plant, Norinco
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת אפגניסטן 
 מאפיינים כלליים
 משקל:  632 ק"ג 
 ביצועים
 מהירות:  270 מ'/ש' 
 
2B9 Vasilek (קורנפלור) היא מרגמה בקוטר 82 מ"מ אוטומטית. פותחה בברית המועצות ב-1967, החלה לפעול בהצבא הסובייטי ב-1970. התבססה על המרגמה האוטומטית F-82. שלא כמו מרגמות קונבנציונליות, ה-2B9 יכולה לירות במצבים בודד ואוטומטי באמצעות מחסנית בת ארבעה פגזים. ניתן לטעון פגזים מהלוע או מחלקה האחורי של המרגמה. בגלל כרכרת הגלגלים, ה-2B9 דומה יותר לתותח קל ממרגמה קונבנציונלית.
ה-2B9 הייתה בשימוש באפגניסטן על ידי היחידות הסובייטיות ונמצאת כיום בשימוש יחידות חי"ר רוסיות. במהלך הלחימה באפגניסטן, יחידות סובייטיות מצאו את ה-2B9 כנשק רב-שימושי.
חימוש של ה-2B9

פגזי נפיצות גבוהים
פגזים חודרי שריון
עשן
חימוש מתלקח
קליע חודר השריון, שמשקלו 3.1 ק"ג, יש לו ראש קרב 75 גרם שיכול לחדור 100 מ"מ שריון.
עם פיצוץ המעטה החיצוני מייצרת הפצצה 400 עד 600 רסיסים.
ניתן לגרור את ה-2B9 אך המרגמה נישאת בדרך כלל על משאית GAZ-66 שהותאמה לשם כך. בשנת 1988, ה-2B9 פעלה כנשק מונע על ידי הרכבת המרגמה בחלק האחורי של נושא שריון של MT-LB.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, 2B9M Vasilek שימשה את הכוחות המזוינים הסוריים, יחידות ההגנה של העם הכורדי והקבוצה האיסלאמיסטית אנסאר אלשאם. האחרון השתמש במרגמה אוטומטית 2B9M ליד הר חלמה, מחוז קסאב.
וריאנטים

2B9 Vasilek - דגם בסיסי
2B9M Vasilek - גרסה מודרנית שהוצגה ב-1982, ואומצה ב-1983.
DE-82 - גרסה הונגרית משודרגת שפותחה ב-1987.
W99 - Type W99 וVasilek שיוצרה ברפובליקה העממית של סין על ידי נורינקו.
מפעילים > מפעילים נוכחיים

ארמניה
סין
קרואטיה
גאורגיה
הונגריה
עיראק, על MT-LB.
קזחסטן
כווית
לוב
רוסיה
מלחמת האזרחים בסוריה: כוחות אסד והמורדים.
אוקראינה המלחמה בדונבאס:כוחות הממשל והמורדים
מפעילים > מפעילים לשעבר

ברית המועצות
הערות שוליים

↑  Campbell, David (30 נוב' 2017). Soviet Paratrooper vs Mujahideen Fighter: Afghanistan 1979–89. Combat 29. Osprey Publishing. p. 19. ISBN 9781472817648. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "fmso.leavenworth.army.mil". אורכב מ-המקור ב-5 בנובמבר 2011. נבדק ב-27 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leland Ness (ed.), Jane's Infantry Weapons 2007–2008, pp. 556–557, Surrey: Jane's Information Group, 2007
1 2 3  Lovass, Ernő; Jenzen-Jones, N.R. (3 בספטמבר 2018). "Soviet 2B9M Vasilek self-loading mortar". armamentresearch.com. אורכב מ-המקור ב-7 באוקטובר 2018. נבדק ב-21 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "sill-www.army.mil" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-17 ביוני 2011. נבדק ב-26 בנובמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Jenzen-Jones, N.R.; Lyamin, Yuri (18 ביוני 2014). "2B9M Vasilek automatic mortar in service with Ansar al-Sham in Syria". armamentresearch.com. אורכב מ-המקור ב-16 בינואר 2015. נבדק ב-15 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Blasko, Dennis J. (2013). The Chinese Army Today: Tradition and Transformation for the 21st Century. Routledge. p. 140. ISBN 9781136519970.
↑  How the "Cornflower" fires 13/11/14. Novorossia TV. 13 November 2014. Retrieved 14 November 2014.
↑  "Vídeo of DPR militia using 2B9 Vasilek". אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2016. נבדק ב-29 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
מפה עם מפעילי 2B9 בכחול עם מפעילים לשעבר באדום
אז'ן יונסקו

| --- | --- |
צילום מ-1993
צילום מ-1993
 לידה:  26 בנובמבר 1909 רומניה סלאטינה, רומניה 
 פטירה:  28 במרץ 1994 (בגיל 84) צרפת פריז, צרפת 
 שם לידה:  Eugen Dimitri Ionescu 
 מדינה:  רומניה רומניה   צרפת צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוקרשט, Fraţii Buzeşti National College, המכללה הלאומית ע"ש קרול הראשון, המכללה הלאומית "ספנטול סאבה" 
 שפות היצירה:  צרפתית, רומנית 
 זרם ספרותי:  תיאטרון האבסורד, דאדא 
 יצירות בולטות:  הכיסאות, הדייר החדש, רצח ללא שכר, קרנפים (מחזה), הזמרת הקרחת 
 תקופת הפעילות:  1932–1994 (כ־62 שנים) 
 הושפע מ:  סמואל בקט, יון לוקה קאראג'אלה, טריסטן צארה, אלפרד ז'ארי, פרנץ קפקא, אורמוז 
 בת זוג:  רודיקה בראיליאנו
 צאצאים:  מרי-פראנס יונסקו
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס ירושלים (1973)  פרס אוסטריה לספרות אירופית (1971)  מפקד מסדר האמנויות והספרות  Prix du Brigadier  קצין בלגיון הכבוד  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  פרס הנסיך פייר  מפקד במסדר ההצטיינות הלאומי  star on Playwrights' Sidewalk 
 
אז'ן יונסקו (בצרפתית: Eugène Ionesco;‏ 26 בנובמבר 1909 – 28 במרץ 1994) היה מחזאי וסופר רומני-צרפתי ממוצא יהודי, מהמחזאים העיקריים של תיאטרון האבסורד. מעבר להלעגה של מצבי החיים הבנאליים, מחזותיו עוסקים בתיאור בדידותו של האדם ושאלת התוחלת של קיומו.
ביוגרפיה

יונסקו נולד ב-26 בנובמבר 1909 בסלאטינה שברומניה, לאאוג'ן ניקולאיה יונסקו, עורך דין רומני, ולמריה תרזה (תרזינה) איפקר, אזרחית צרפתייה ממוצא יהודי (מומר) ורומני-יווני, שייתכן והייתה ילידת קראיובה שברומניה. את רוב ילדותו בילה בצרפת, אך חזר לרומניה ב-1925 לאחר גירושי הוריו. ברומניה למד ספרות צרפתית באוניברסיטת בוקרשט, והתמחה בהוראת צרפתית. ב-1936 נישא לרודיקה בוריליאנו. לזוג נולדה בת, לה הקדיש יונסקו כמה סיפורי ילדים. ב-1938 חזר יונסקו עם משפחתו לצרפת כדי להשלים את עבודת הדוקטורט שלו. הוא נותר בצרפת בעקבות פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, וחי בעיר מרסיי עד לשחרור פריז ב-1944, אז עבר לגור בבירה.
ב-1967 ביקר בישראל. הקשר שלו לישראל נתגלה מאוחר יותר, עת פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, ובכרך השני שלה חשף את מוצאו היהודי (מצד אמו). בספרה "כל בית צריך מרפסת" מספרת הסופרת רינה פרנק מיטרני על ביקור של יונסקו אצל דודתו של אביה לוצ'י ובעלה לזר (עמ' 49-50). היא אף מייחסת את מחזהו "הכיסאות" להשפעה שחווה בביקור בביתם.
ב-1970 נתמנה כחבר באקדמיה הצרפתית. הוא זכה בפרסים ובתארים רבים על עבודתו הספרותית, בהם פרס ירושלים ב-1973 ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב.
יונסקו נפטר ב-28 במרץ 1994, בגיל 84, ונקבר בבית הקברות מונפרנאס שבפריז.
חייו האישיים

יונסקו התחתן ב-1936 עם רודיקה בוריליאנו (Burileanu) (2004-1910)
יונסקו היה נשוי לרודיקה בוריליאנו. בתם היחידה היא מארי-פראנס יונסקו (ילידת 1944), מורה לספרות צרפתית.
יצירותיו > המחזה הראשון

יונסקו כתב שירה וביקורת ספרותית עוד בשנות העשרים לחייו ברומניה, אך לתחום המחזאות, שעליו תהילתו, נכנס בשלב מאוחר, כשכתב רק ב-1948 את מחזהו הראשון "הזמרת הקֵרחת" (גם: "הזמרת בעלת הקרחת", במקור: "La Cantatrice chauve"). הדבר החל כאשר בגיל 40 החליט יונסקו ללמוד אנגלית בשיטת "אסימיל" - העתקת משפטים שלמים ושינונם. תוך קריאה חוזרת ונשנית של המשפטים הבנאליים הוא גילה להפתעתו שהוא אינו לומד אנגלית כלל וכלל, אלא מגלה אמיתות מדהימות על החיים, כגון העובדה שישנם שבעה ימים בשבוע, או שהתקרה נמצאת למעלה בעוד הרצפה נמצאת למטה. דברים אלה הוא כבר ידע, אך הם היממו אותו בהיותם מטופשים לחלוטין, ועם זאת נכונים מעל לכל ספק.
תחושה זו התחזקה בו עם הפגישה בשיעורים מתקדמים יותר בדמויות מר ומרת סמית'. לתדהמתו, מרת סמית' הודיעה לבעלה כי יש להם שבעה ילדים, כי הם מתגוררים בסביבות לונדון, כי שמם הוא סמית', כי מר סמית' הוא זבן, וכי יש להם משרתת, מרי, שהיא אנגלייה כמותם. מה שמדהים במרת סמית', חשב יונסקו, היא השיטה המוקפדת שבה עורכת מרת סמית' את חיפושה אחר האמת. עבור יונסקו, הקלישאות והאמיתות הידועות של ספר הלימוד התפרקו לקריקטורה ולפארודיה, ופירקו איתם גם את השפה עצמה לפירורי ביטויים ומילים.
יונסקו החל להעתיק משפטים מספר הלימוד ולהפוך אותם למחזה – "הזמרת הקרחת". הוא ראה את המחזה כעגום וקודר, והופתע לגלות כי חבריו, כמו הקהל שיבוא בהמשך, מצאו את המחזה מצחיק עד דמעות. המחזה הוצג לראשונה ב-1950 בבימויו של ניקולא באטיי. ההצגה הייתה כישלון מוחלט, ולא זכתה לכל תשומת לב ציבורית, עד אשר קמו מספר מבקרים וכותבים מוכרים וציינו את גדולתו של המחזה.
יצירותיו > עבודות מוקדמות

עבודותיו המקדמות ביותר של יונסקו, שהיו גם החדשניות ביותר, היו מחזות מערכה אחת: הזמרת הקרחת (1950), השיעור (1951), הכיסאות (1952), וז'אק (1955). מחזות אבסורדים אלה, אותם כינה "אנטי-מחזות", מבטאים את תחושות הניכור וחוסר האפשרות והעקרות שבתקשורת, ועם זאת לועגים לקונפורמיזם הבורגני וסוגי התיאטרון הרגילים. במחזות אלה דחה יונסקו את קו העלילה הרגיל כבסיס המחזה, ובמקום זאת השתית את המבנה הדרמטי על מקצבים מאיצים ועל חזרה מעגלית. הוא התעלם מפסיכולוגיה ומדיאלוגים נהירים, וכך צייר עולם בלתי-אנושי, המכיל רק דמויות מכניות, בובתיות, המשוחחות ביניהן במשפטים סתומים או בלתי סבירים. בשלב זה הלשון שבפי הדמויות מתדלדלת, ומילים וחפצים מקבלים חיים משל עצמם, המכריעים בהדרגה את הדמויות ויוצרים תחושת אימה.
יצירותיו > מחזות באורך מלא

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב"רצח ללא שכר" התחיל יונסקו לחקור מצבים דרמטיים מתמשכים יותר, שבתוכן דמויות אנושיות רבות יותר. אלה כוללות את הדמות בֵּרנְזֶ'ה, דמות מרכזית ברבים ממחזותיו של יונסקו, שהאחרון בהם הוא "טיול באוויר". ברנז'ה הוא דמות אוטוביוגרפית למחצה המבטאת את תמיהתו וחרדתו של יונסקו לנוכח מוזרותה של המציאות. הוא תמים באופן משעשע וזוכה לאהדת הצופים. ב"רצח ללא שכר" הוא נתקל במוות בדמותו של רוצח סדרתי. ב"קרנפים" הוא רואה את ידידיו הופכים לקרנפים בזה אחר זה, עד שהוא ניצב לבדו ללא-שינוי מול מגפת הקונפורמיזם. במחזה זה מבטא יונסקו יותר מכל את אימתו מקונפורמיזם אידאולוגי, בהשראת עליית התנועה הלגיונרית הפשיסטית ברומניה בשנות השלושים של המאה ה-20.
במחזה "המלך עומד למות" המלך ברנז'ה הראשון נוטה למות, אך מסרב להשלים עם מצבו זה.
יצירותיו > עבודות מאוחרות

עבודותיו המאוחרות של יונסקו זכו לפרסום פחות. אלה כוללות את "הצמא והרעב" 1966, "משחקי טבח" 1971, "מקבת" 1972 (גרסה שלו למקבת' של ויליאם שייקספיר), ו"Ce formidable bordel".
ב-1973 כתב רומן בשם "הבודד" (Le Solitaire)
להוציא ליברית לאופרה שמעולם לא הועלתה, יונסקו לא כתב לתיאטרון אחרי המחזה "מסע בין המתים" ב-1981. המחזה "הזמרת הקרחת" מוצג בפריז בתיאטר דה לה אישט (Théâtre de la Huchette) באופן קבוע וללא הפסקות, משנות החמישים ועד היום.
יצירותיו

אוסף מאמרים שנקרא Na
תזה על "נושאי החטא והמוות בשירה הצרפתית מאז בודלר"
"הזמרת הקרחת"
"ז'אק"
"הכיסאות"
"קורבנות החובה"
"השיעור"
"הדייר החדש"
"אמנדה"
"אימפרוביזציות"
הסיפור, "תמונתו של קולונל"
מחזה, "הרצח ללא שכר",המבוסס על הסיפור "תמונתו של קולונל"
"קרנפים"
"המלך עומד למות"
"דו סיוט"
"טיול באוויר"
"הצמא והרעב"
"חור בהשכלה"
אלתורי קרב"
"שהגיע לפורקה"
אוטוביוגרפיה בשם "הווה, עבר הווה"
ראו גם

מפלגת הקרנפים
היגיון אבסורדי
לקריאה נוספת

"ריאיון עם יונסקו", דחק א'. 2011. עברית: יהודה ויזן.
אז'ן יונסקו, הווה עבר, עבר הווה: פרקי יומן מקוטע, תרגם: אריה לרנר, הוצאת שוקן, 1971. (הספר בקטלוג ULI)
יותם ראובני, איז'ן יונסקו - פגישה בהבימה, הוצאת נמרוד, 2011. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  האבא האשים את עצמו מאוחר יותר שזיהם את הדם הרומני בכך שהביא לעולם ילד יחד עם יהודיה - הדברים מובאים בספרו של אנדריי אוישטיאנו, "Imaginea evreului in cultura romana"
↑  Marta Petreu Ionescu în țara tatălui, Polirom 2012 Iași, București
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263123605171  PLWABN: 9810598530305606  BIBSYS: 90052183  BNE: XX885891  BnF: cb11908252k (data)  CANTIC: a11752828  CiNii: DA0083347X  GND: 118555707  ICCU: CFIV007404  ISNI: 0000 0001 2099 3554  LCCN: n79046020  LNB: 000000967  NDL: 00444267  NKC: jn19990003900  NLA: 36110098  NLG: 79480  NLK: KAC199613496  NSK: 000011609  NTA: 068604912  RKD: 127148  SELIBR: 191302  SNAC: w6wh39x1  SUDOC: 027325334  Trove: 1213830  ULAN: 500381031  VcBA: 495/97654  VIAF: 17224288   WorldCat (עם VIAF): 17224288
ג'ולי בישופ

ג'ולי איזבל בישופ (באנגלית: Julie Isabel Bishop; נולדה ב-17 ביולי 1956) היא מדינאית אוסטרלית. כיהנה כשרת החוץ של אוסטרליה מאז השבעת ממשלתו של טוני אבוט בספטמבר 2013 עד לעליית סקוט מוריסון לשלטון בשלהי אוגוסט 2018. בישופ, המכהנת גם כסגנית יושב הראש של המפלגה הליברלית, היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה, והאישה השלישית בהיסטוריה של אוסטרליה כסגנית יו"ר האופוזיציה.
היא חברה בבית הנבחרים של הפרלמנט האוסטרלי מאז 1998, כשייצגה את מחוז הבחירה קרטין באוסטרליה המערבית. כיהנה בין היתר כשרה בממשלתו של ג'ון הווארד, עד לתבוסת מפלגתה במערכת הבחירות בשנת 2007 למפלגת הלייבור בראשותו של קווין ראד.
ראשית חייה

ג'ולי בישופ נולדה בעיירה לובטל באוסטרליה הדרומית, וגדלה בחוות דובדבנים בגבעות אדלייד, הנמצאים מזרחית לעיר אדלייד. התחנכה בבית הספר לבנות סיינט פיטר, ולאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת אדלייד, שם היא למדה משפטים, וקיבלה תואר בשנת 1978. לאחר מכן התמחתה כעורך דין ופרקליטה בחברה Adelaide law firm Mangan, Ey & Bishop, שם הייתה לשותפה. בשנת 1983 התחתנה בישופ עם היזם ניל ג'ילון, ועברה להתגורר עמו בעיר פרת' באוסטרליה המערבית. היא התמחתה כפרקליטה בדיני מסחר בחברה Clayton Utz.
בשנת 1996 השתתפה בתוכנית של בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד, והשלימה תוכנית ניהול מתקדמת בת שמונה שבועות עבור מנהלים בכירים.
קריירה פוליטית

בשנת 1998 זכתה בבחירות המוקדמות של המפלגה הליברלית בהתמודדות על מחוז הבחירה קרטין שבאוסטרליה המערבית, ובבחירות הפדרליות מאוחר יותר זכתה במושב, לאחר שהביסה את חבר הפרלמנט אשר כיהן מאז 1981, ושהיה במפלגתה והפך לעצמאי, אלן רוצ'ר. בשנת 2003 מונתה לשרת הרווחה, תחת ממשלתו של ג'ון הווארד. לאחר מכן קודמה ומונתה לשרת החינוך, המדע והאימונים, ולשרה העוזרת לראש הממשלה בענייני נשים. היא החזיקה בתפקידים אלה עד לתבוסת מפלגתה למפלגת הלייבור בבחירות הפדרליות בשנת 2007.
לאחר הפסד המפלגה הליברלית בבחירות, מונתה לסגנית יושב ראש המפלגה, תחת ברנדן נלסון. לאחר פרישתו של נלסון מהחיים הפוליטיים, הציע לבישופ יורשו, מלקולם טורנבול, להיות שרת האוצר בממשלת הצללים שהוא מציע. עם זאת, בפברואר 2009 התפטרה ממועמדותה לתפקיד שרת האוצר, נוכח חוסר שביעות הרצון מתפקודה אצל גורמים במפלגה הליברלית. בישופ עברה להיות מועמדת המפלגה לתפקיד שרת החוץ, תוך שהיא נשארת בתפקידה כסגנית יושב ראש המפלגה, בהינתן תפקיד מועמדות האוצר לג'ו הוקי. בדצמבר 2009 נבחר טוני אבוט לראשות המפלגה הליברלית, לאחר שנערכו בה בחירות מקדימות. בישופ נשארה בתפקידה כסגנית יו"ר המפלגה, ללא כל אתגר והתמודדות על התפקיד, וכן נשארה כמועמדת לתפקיד שרת החוץ.
לאחר ניצחונה של המפלגה הליברלית בראשותו של טוני אבוט בבחירות בספטמבר 2013, נשארה בישופ סגנית יושב ראש המפלגה הליברלית, לצדו של אבוט, ומונתה לשרת החוץ של אוסטרליה. היא האישה הראשונה המכהנת בתפקיד זה. היא הוסיפה לכהן בתפקיד זה גם בממשלתו של מלקולם טרנבול. כאשר הודח טרנבול מהנהגת המפלגה ומראשות הממשלה, והוחלף על ידי שר האוצר סקוט מוריסון, סיימה בישופ את כהונתה.
הערות שוליים

↑  Julie Bishop is living the dream following Coalition election to governmen באתר דיילי טלגרף
↑  Malcolm Turnbull Shadow Ministry team באתר דיילי טלגרף
↑  Bishop joins ranks of the few
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AWR: AWE4130b  LCCN: nb2019019523  NLA: 41971175  Trove: 643625  VIAF: 95123670   WorldCat (עם VIAF): 95123670 
בישופ עם מזכיר המדינה האמריקאי ג'ון קרי, ספטמבר 2013
דקירה

רצח יוליוס קיסר בדקירות פגיון – ציור מאת וינצ'נזו קאמוצ'יני
דקירה היא נעיצה של חפץ חד בגופו של אדם או בעל חיים.
דקירה, בניגוד לחיתוך, שיסוף או פגיעת עצם קהה, גורמת לרקמות הגוף נזק נקודתי. על כן, היא מסכנת חיים רק במקרה בו היא פוגעת בריאות, בכלי דם מרכזי או בעצב מרכזי. מבחינת התוקף, דקירה עשויה להיות עדיפה על חיתוך או על שימוש בעצם קהה, משום שהיא דורשת השקעה של כוח מועט וזמן מועט – חוד הנשק מרכז את הכוח, שהתוקף משקיע ברגע אחד, בנקודה האחת – בחוד הנשק.
דקירה מהווה את עקרון הפעולה של כלי הנשק הקדומים ביותר: חנית, רומח וכידון. מדובר בנשקי מוט בעלי להב חד וצר המותקנים על מוט ארוך. אופן הפעולה של נשקי מוט אלה הוא נעיצתם בכוח באויב. כלי נשק אלו היו נפוצים מהתקופה הפרה-היסטורית, עבור בעת העתיקה וימי הביניים (לצד כלי נשק חותכים כגון גרזנים וחרבות) ועד סוף העת החדשה, אז נדחקו לטובת רובים מכודנים. הם היוו מרכיב חשוב במערכים צבאיים רבים, הידוע שבהם הוא הפלנקס.
דקירה עשויה להיות חלק מקרב פנים אל פנים, או להיעשות בהפתעה, כמו דקירת גבו של אדם שאנן. כפשע, דקירה נעשית משנאה לנדקר או כדרך אלימה להתגברות עליו, למשל בעת שוד. לדקירה ניתן להשתמש בכלים המיועדים לכך, כגון פגיון, סכין או אולר, או בכלים מאולתרים, כגון שבר זכוכית. דקירה הפוגעת באיבר חיוני עלולה לגרום למותו של הנדקר, ולהאשמת הדוקר בהריגה או ברצח. בסעיף 402 לחוק העונשין נקבע ששוד המלווה בדקירה של אדם עונשו מאסר 20 שנים (לעומת שוד שאינו מלווה בפציעה, שעונשו מאסר 14 שנים).
בישראל ובשטחי יש"ע נפוצים פיגועי דקירה נגד ישראלים. במהלך האינתיפאדה הראשונה הפכו פיגועי דקירה לתופעה חמורה ומתמשכת. בין 2000 ל-2010 התרחשו 152 פיגועי דקירה בהם נרצחו 17 ישראלים, רובם (16) אזרחים.
דקירה שאינה פשע נעשית למטרות רפואיות: דקירה באמצעות מזרק בעת מתן זריקה, דקירה לשם בדיקת דם או תרומת דם ועוד.
ראו גם

סיף
הערות שוליים

↑  נתונים על פיגועי דקירה באינתיפאדה השנייה, אתר השב"כ
מנחם זילברמן

| --- | --- |

מנחם זילברמן בצעירותו, מתוך הסדרה חדווה ושלומיק (1971)  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  6 באוקטובר 1946 פלשתינה (א"י), האימפריה הבריטית 
 פטירה:  13 בינואר 2014 (בגיל 67) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1965–2014 (כ־49 שנים) 
 עיסוק:  שחקן, קומיקאי ופזמונאי
 מקום לימודים:  בית צבי 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
מנחם זילברמן (6 באוקטובר 1946 – 13 בינואר 2014) היה שחקן, קומיקאי, פזמונאי, סופר, תסריטאי ובמאי ישראלי.
יצירותיו > סרטים ותוכניות טלוויזיה בהם שיחק

"חדווה ושלומיק", סדרת טלוויזיה. בתפקיד שלומיק גפן (1971).
"התרנגול" (1971).
"גבעת חלפון אינה עונה" (1976).
"שלאגר" (1979).
"השגעון הגדול" (1986)
"מצלמה בלי בושה" (1988).
"אחד באפריל" (1989).
"עבודה בעיניים" (1989).
"כח משיכה" (1989).
"לתפוס את השמיים", סדרת טלוויזיה. בתפקיד עורך הדין (2000).
יצירותיו > בימוי סרטים

"שלאגר" (1979) - עוזר במאי.
"אחד באפריל" (1989).
יצירותיו > קלטות ילדים בהן שיחק

"המפוזר מכפר אז"ר" (1997).
יצירותיו > ספריו

בדיחות - לספר ולא להרוס, 1994, הוצאת פרולוג.
יומנו של מוישה, רומן אוטוביוגרפי, 2015.
הערות שוליים

↑  http://www.ereverev.co.il/article.asp?id=20398 דניאל ברכה, ערב ערב באילת
↑  בידור, מעריב, 11 ביולי 1969
↑  טלוויזיה, דבר, 26 בינואר 1973
↑  טלילה בן זכאי, לפני ואחרי חדוה ושלומיק, מעריב, 16 במרץ 1972
↑  אלי קינן, כוורת באוזן, דבר, 23 במאי 1975
↑  הסיפור המלא והמופלא של נערי פוגי, מעריב, 13 במרץ 1974
↑  רן בוקר, מנחם זילברמן הלך לעולמו, באתר ynet, 13 בינואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298587505171  ISNI: 0000 0004 0364 4610  MusicBrainz: db08152a-cac3-4ded-8ec3-51c3666137ea  VIAF: 298605110   WorldCat (עם VIAF): 298605110
איי סנקאקו

| --- | --- |
אחד מאיי סנקאקו
אחד מאיי סנקאקו
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים סין המזרחי
 קואורדינטות:  25°44′41.49″N 123°28′29.79″E﻿ / ﻿25.7448583°N 123.4749417°E﻿ / 25.7448583; 123.4749417
 שטח:  7 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  טיוואן טיוואן הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין יפן יפן
 אוכלוסייה:  0 (1 באוקטובר 2020)
 אזור זמן:  UTC +9
  (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןאיי סנקאקו(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןאיי סנקאקו 
 
איי סנקאקו הם ארכיפלג בלתי מיושב בים סין המזרחי, המונה חמישה איים קטנים ושלושה סלעים בשטח כולל של 7 קמ"ר, הנשלט על ידי יפן. האיים מצויים מזרחית לסין היבשתית, צפונית-מזרחית לטאיוואן, מערבית לאי  אוקינאווה, וצפונית לקצה הדרום-מזרחי של שרשרת איי ריוקיו. סביי האיים מתקיים סכסוך בין סין ליפן, המשפיע על יחסי המדינות.