stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבשלת הגולן
סוגי הבירות

בזלת פילזנר 4.9% כוהל בנפח, לאגר בהירה.
בזלת חיטה 5.1% כוהל בנפח, בירת חיטה בסגנון באוורי.
בזלת אייל ענברי 6.4% כוהל בנפח, נוצרה בהשראת שלושה סגנונות אייל: האלט הגרמני (ALT), האייל הבלגי והאייל האירי.
בזלת דאבל בוק 8.0% כוהל בנפח, לאגר כהה חזקה.
עוג אייל קיצית 4.5% כוהל בנפח, בירת IPA.
עוג אלון 8.5% כוהל בנפח, בירת לאגר חזקה מיושנת בחביות עץ אלון.
ראו גם

בירה בישראל
הערות שוליים

↑  שגיא קופר, סיור בגולן: מבזלת ועד מבשלת, באתר ynet, 31 בינואר 2008
↑  European Beer Star 2012
מודולריות (תכנות)

מוֹדוּלַרִיוּת בתוכנה או תכנות מודולרי היא טכניקת עיצוב תוכנה המדגישה את הפרדת הפונקציונליות של תוכנה למודולים עצמאיים הניתנים להחלפה, כך שכל אחד מהם מכיל רק היבט אחד של כלל הפונקציונליות הנדרשת לביצוע.
טכניקה זו של מערכת מחשוב מתארת את מידת הפריקות שלה, כדי לאפשר החלפה של חלקים או הוספה של חלקים שלא הוגדרו מראש. מערכת מודולרית היא מערכת הבנויה מיחידות משנה, שיכולות להיות זהות או שונות. הרכיבים שלכל אחד יש קיום נבדל ועצמאי, צריכים להיות מסוגלים להתחבר, לתקשר, לתפעל ולהחליף מידע באמצעות ממשק סטנדרטי, כאשר רצוי (אבל לא הכרחי) שיהיו בעלי צמידות רופפת.
בתחום התוכנה, הצורך במודולריות הוא מרכזי. תוכנת מחשב בנויה מסדרה של הוראות לביצוע בעלת מבנה לוגי מסוים. חלוקה של התוכנה לתת מערכות שמבצעות תת-משימות, ואבחנה ברורה בין חלקים שונים בתוכנה, באופן שתפקיד כל חלק מוגדר וברור היטב מאפשרת מודולריות.
אפיון ברור של תפקיד כל חלק ואופן השימוש בו מאפשרים שימוש בחלקים אלה גם בתוכנה אחרת, בצירוף עם חלקים אחרים. שפות תכנות רבות תומכות בצורות שונות של חלוקת התוכנה ליחידות בעלות תפקיד מוגדר, לדוגמה, פרוצדורה (או פונקציה), Unit, אובייקט, פרויקט,  וחבילה (package או module). יש חשיבות גדולה להגדרת נקודת התפר בין יחידת תוכנה לשאר החלקים. נקודה זאת נקראת הממשק. מימוש של מודולריות אפשר לראות בשימוש בקובצי DLL שבהם הוכמסו פעולות שונות תוך חשיפת ממשק של פונקציות כלפי חוץ. הדבר אפשר לתוכנה מהודרת להשתמש בפונקציונליות שקיימת בקבצים חיצוניים, ואף איפשר החלפה של קבצים (לצורך שדרוג היכולות או אף שינויים) ללא צורך בהידור מחדש של המערכת הראשית.
המעבר למתודולוגיה של תכנות מונחה-עצמים שיפר רבות את המודולריות של התוכנות, אף שלפני כן היה קיים מושג של יחידה בשפות פרוצדורליות. השימוש בטכנולוגיית OLE ו-COM של מיקרוסופט בסביבת חלונות אף הוא הוסיף יכולת נוספת למודולריות של התוכנות, כך שניתן להוסיף יחידות תכנותיות שהוגדרו מראש, ושאף נכתבו בשפות אחרות לסביבה קיימת. כך למשל, התפיסה הרווחת בשפת VB הייתה שימוש בפקדי OCX שנכתבו בשפות אחרות, בסביבת הפיתוח שלה. למעשה נוהג די רווח של מיקרוסופט הוא לייצר מנוע שקיים כרכיב ActiveX עצמאי כמו בנגן המדיה או בדפדפן ה-IE, ולפתח סביבו תוכנה שלמה. בשיטה זו מפתחים בסביבת חלונות יכולים לעשות אף הם שימוש באותו מנוע ללא הגבלה בשפה שהם כותבים.
מלבד האפשרות ליצור תוכנה על ידי צירוף של יחידות תוכנה מוגדרות למערכת אחת, מודולריות בתוכנה מאפשרת גם גמישות בפיתוח התוכנה. כאשר קוד בנוי בצורה מודולרית, ניתן להחליף חלקים בו, בלי צורך לשנות את שאר חלקי התוכנה. לעיתים משתמשים באפשרות זאת בזמן הפיתוח, כאשר משלבים חלקי תוכנה מנוונים או מדומים (mock). שילוב חלק מדומה מאפשר לפתח את שאר חלקי תוכנה ולדחות את פיתוח החלק המדומה לשלב מאוחר יותר. בנוסף, כאשר הפיתוח הוא מודולרי, ניתן לבצע חלוקת משימה גדולה להרבה צוותים, כאשר כל צוות פיתוח יכול להתרכז במודול שלו, מבלי להיות תלוי בצוות אחר, ומבלי להשפיע על עבודה של צוות אחר. המודולריות מקילה על בדיקת נכונות של התוכנה,  על תחזוקה שוטפת ועל מציאת תקלות.
המודולריות גם מאפשרת ליצור תכנה שאחר כך מישהו אחר ירחיב את יכולתה, מבלי שיוצר התוכנה יכין מראש יכולות אלה. 
כך למשל נעשה שימוש במודולריות בתוכנה, בהרחבות של דפדפנים וסביבות פיתוח, עדכוני תוכנה והרכבות של משחקי מחשב.
ראו גם

קופסה שחורה (הנדסה)
מודול (תוכנה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541016305171  BnF: cb133251240 (data)  LCCN: sh85086464  NDL: 00567885
ליאונינגוזאורוס

| ליאונינגוזאורוס |
| --- | --- |
 מאובן של ליאונינגוזאורוס
תקופה
קרטיקון תחתון 122 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: נודוזאוריים
סוג:: ליאונינגוזאורוס
מין:: Liaoningosaurus paradoxus
שם מדעי
 Liaoningosaurus

ליאונינגוזאורוס (שם מדעי: Liaoningosaurus; מילולית: "הלטאה של ליאונינג") הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האנקילוזאוריים אשר היה הסוג המוקדם ביותר למשפחתו והוא חי במשך הקרטיקון התחתון שלפני 122 מיליון שנה במזרח אסיה. הוא התגלה בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג בסין בידי החוקר הסיני שו שינג וצוותו והוא גם הגדיר את הדינוזאור בשנת 2001. סוג זה כלל מין אחד - Liaoningosaurus paradoxus.
דינוזאור זה התגלה מממצא בודד של פרט באורך 34 סנטימטרים שכלל רמזים לכך שהיה דינוזאור מימי והתבסס על שרידים שנמצאו בבטנו שאולי ניזון מדגים - דבר ייחודי לדינוזאורים בעלי אגן דמוי עוף הנחשבים לצמחוניים, למעט המינים הפרימיטיביים ביותר של הפכיצפלוזאוריים ומשפחת ההטרודונטוזאוריים. הוא גם היה בעל שיניים חרוטיות מחודדות מאוד בניגוד לשיניים השטוחות והנמוכות של רוב האנקילוזאורים. הרגליים גם היו שטוחות יחסית והטפרים שלהם ארוכים מאוד באופן יחסי, כך שהדינוזאור אולי היה אוכל דגים או לפחות אוכל-כול בעל מבנה המתאים לשחייה.
דבר ייחודי נוסף של יצור זה הוא מעטה אוסטאודרם שהתגלה על בטנו והיה שונה בהרכבו מזה של כל אנקילוזאור אחר. הוא היה בעל חיפוי גבשושיות בצורת מעוינים לאורך הבטן. הוא היה גם בעל גבשושיות לאורך גבו עם דוקרנים קטנים לרבות דוקרן ארוך מעל כתפיו. דוקרנים אלה שימשו להרתעת טורפים יבשתיים ומימיים, בדומה לשריון הצבים אך מעט חלש יותר. עם זאת החוקרת ויקטוריה ארבור (אנ') בדקה ב-2013 מעטה משוריין על הבטן ומצאה רק שרידי עור מת שהשתמר.
מבנהו המשונה של אנקילוזאור זה היה שונה ממרבית האנקילוזאורים, אך הוא היה קרובם של האנקילוזאורוס והאאופלוצפלוס ושל אנקילוזאורים מסין כמו הגוביזאורוס, אך היה עתיק יותר ובעל מאפיינים של הנודוזאוריים.
לואיז ריצ'רדסון

| --- | --- |

 לידה:  1958 (בת 66 בערך) טראמור, אירלנד 
 ענף מדעי:  יחסים בין־לאומיים 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג'  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת סנט אנדרוז 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית של אדינבורו (2010) 
 
לואיז ריצ'רדסון (באנגלית: Louise Richardson; נולדה ב-8 ביוני 1958) היא פרופסור למדע המדינה שמתמחה בחקר הטרור. כיום היא סגנית נשיא אוניברסיטת אוקספורד. בעבר שימשה כנשיאת אוניברסיטת סנט אנדרוז, וכן לימדה באוניברסיטת הרווארד, וכיהנה בה כדיקנית מכון רדקליף למחקר מתקדם (אנ').
השכלה

ריצ'רדסון, ילדית בטראמור (אנ') במחוז ווטרפורד שבאירלנד, למדה בתיכון סנט אנג'לה, אורסולין קונבנבט, במחוז ווטרפורד, והמשיכה לתואר ראשון בהיסטוריה בטריניטי קולג' שבדבלין. היא בעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) ותואר שני (1984) ודוקטורט (1989) בממשל מאוניברסיטת הרווארד. היא זכתה בפרס הקיץ לעבודת הדוקטורט הטובה ביותר "שעוסקת בכל סוג שהוא של אמצעים שמסייעים למנוע מלחמה ולהנחיל שלום כלל עולמי."
קריירה

בשנים 1981–2001 הייתה ריצ'רדסון מרצה ואחר-כך פרופסור חבר בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד (HKS), לימדה קורסים ביחסים בינלאומיים - במיוחד בנושאי הטרור, ביטחון בינלאומי וארצות הברית ומדיניות חוץ משווה. במהלך תקופה זו גם שימשה במשך שמונה שנים כראש התוכנית ללימודי התואר הראשון בבית הספר לממשל. היא כיהנה בתפקידים מנהליים רבים באוניברסיטת הרווארד בכללם מועצת הפקולטה וועדות אחרות הנוגעות ללימודי התואר הראשון, מעמד הנשים וזכויות האדם. ביולי 2001, מונתה ריצ'רדסון לדיקן מכון רדקליף ללימודים מתקדמים.
עבודתה האקדמית של ריצ'ר'דסון מתמקדת בביטחון בינלאומי עם דגש על תנועות טרור. היא הורתה בקורס גדול לתלמידי תואר ראשון בהרווארד על תנועות טרור ביחסים בינלאומיים, שעליו היא זכתה בפרס לבנסון, אותו מעניקה מועצת התלמידים לתואר ראשון למורה הטוב ביותר באוניברסיטה. שיעור זה, ביחד עם קורסים רבים אחרים לתארים מתקדמים על תנועות טרור וטרור אירופי, היו במשך שנים רבות הקורסים היחידים שהוצעו בנושא בהרווארד. בנוסף לפרס לבנסון, ריצ'רדסון זכתה בפרסי הוראה מהאגודה האמריקאית למדעי המדינה (אנ') (APSA) ומאגודת פי סיגמה אלפא (אנ') (PSA) על הצטיינות בהוראה במדע המדינה; פרס אברמסון כאות הוקרה על "הצטיינותה ורגישותה בלימודי התואר הראשון" ופרסים רבים אחרים ממרכז בוק למצוינות בהוראה. לאחר מינויה לדיקן רדקליף ב-2001, היא המשיכה ללמד, גם בהרווארד קולג' וגם בבית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד (HLS).
ב-2009 מונתה לואיז ריצ'רדסון לנשיאת אוניברסיטת סנט אנדרוז, בכך ירשה את בריאן לאנג (אנ'). טקס השבעתה נערך ב-25 במרץ 2009. 

היא האישה הראשונה, והקתולית הראשונה בעת החדשה שכיהנה בתפקיד. 

היא מונתה לפרופסור ליחסים בינלאומיים בסנט אנדרוז בנובמבר 2010.
עבודה אקדמית

ריצ'רדסון היא מחברת הספר "מה הטרוריסט רוצה", שנכתב אחרי פיגועי 11 בספטמבר וכולל תיאור מקיף של הטרור. מחקרים אחרים שלה כוללים את: "כשבעלי ברית חלוקים בדעתם: יחסי ארצות הברית–הממלכה המאוחדת במשברי סואץ ופוקלנד", "שורשי הטרור" (עורכת) ו"הדמוקרטיה וטרור-הנגד: לקחים מהעבר" (עורכת-שותפה ביחד עם רוברט ארט).
בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת, בנוסף להוראתה ותפקידיה המנהליים, נשאה מעל 300 הרצאות בנושאי טרור וטרור-נגד בפני קבוצות אקדמיות ופרטיות כמו גם בפני קובעי מדיניות, אנשי צבא ומודיעין, ואנשי עסקים. היא העידה בפני הסנאט של ארצות הברית והופיעה ב-CNN, ב-BBC, ב-PBS, ב-NPR, בפוקס ניוז ובערוצים נוספים.
ריצ'רדסון נבחרה לחברה המלכותית של אדינבורו (אנ') ב-2010.
משפחה

לואיז ריצ'רדסון נשואה לתומס ג'בון, רופא, ולזוג יש שלושה ילדים.
ספריה

What Terrorists Want: Understanding the Enemy, Containing the Threat (2006)
The Roots of Terrorism, Routledge, New York (2006) ed
When Allies Differ: Anglo-American Relations in the Suez and Falkland Crises (1996)
Democracy and Counterterrorism: Lessons from the Past, United States Institute of Peace, Washington DC (2007) ed with Robert Art
הערות שוליים

↑  "טקס ההשבעה של המנכ"לית וסגנית הנשיא
↑  ריימונד בונר, "בסקוטלנד הנהגה חדשה פורצת מחסום ישן", הניו יורק טיימס, 27 במרץ 2009
↑  "המנכ"ל וסגן הנשיא: פרופסור לואיס ריצ'רדסון"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299420505171  BIBSYS: 90933517  GND: 13316599X  ISNI: 0000 0001 1072 8263  LCCN: n95087256  LNB: 000105927  NKC: xx0087403  NTA: 163640238  SNAC: w6098q0n  SUDOC: 120018403  VIAF: 79566117   WorldCat (עם VIAF): 79566117
לוי זיני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1953 (בן 71) ירושלים
 סוגה מועדפת:  סרט תיעודי 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאי, יוצר
 פרסים והוקרה:  פרס משרד החינוך והתרבות (2000) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוי זיני (נולד ב-7 בינואר 1953) הוא יוצר, במאי סרטי תעודה ומפיק ישראלי.
ביוגרפיה

לוי זיני נולד בירושלים לאב שעלה ממרוקו, ולאם שנולדה בעיר העתיקה בירושלים להורים שעלו ממרוקו.
לאחר שהשתחרר מצה"ל החל בשנת 1974 לעבוד כעוזר צלם. לאחר מכן החל לערוך סרטים עבור ערוץ 1 של רשות השידור, ולאחר מכן החל לערוך סרטים באופן מלא בשיתוף פעולה עם הבמאי דוד פרלוב.
בשנת 1998 ביים את פרק 20 עבור הסדרה תקומה.
זיני הקים את חברת ההפקות "טושוט הפקות" יחד עם שותפו דובי קרויטרו, במסגרתה הופקה התוכנית "בולדוג" ששודרה בערוץ 8. בנוסף הוא ערך את התוכנית והגיש בה את קטעי הקריינות. הוא שימש כבמאי במספר סרטים ששודרו במסגרת התוכנית "עובדה עם אילנה דיין", וכבמאי במספר פרקים של תוכנית התחקירים "סדר יום" של אושרת קוטלר. בנוסף הוא שימש כבמאי ועורכה הראשי של הסדרה "הלינק" ששודרה בערוץ 8.
ב-2010 מונה לתפקיד המנהל האמנותי של ערוץ 8 בכבלים, כאחראי על תחום סרטי התעודה, אחראי על בחירת הסרטים שיזכו לתמיכה של ערוץ 8, וכאחראי על ליווי תהליך היצירה של הסרטים.
פרסים בהם זכה

בשנת 2000 קיבל את פרס משרד החינוך והתרבות לבמאים.
בשנת 2012 זכה בפרס אמנות הקולנוע של משרד התרבות והספורט, במשותף עם עוד ארבעה אנשי קולנוע נוספים.
פילמוגרפיה

1980 טרנזיט (עריכה ביחד עם אשר טללים)
1994 21 הערות על גורודיש (במאי)
1995 איך אומרים ג'אז בעברית (במאי)
1996 רק כך אני יכול לראות(במאי), זוכה לציון לשבח בפסטיבל הקולנוע ירושלים, 1996
1997 אנאפאזה, זוכה פרס הסרט התיעודי בפסטיבל חיפה וציון לשבח בפסטיבל אמסטרדם
2000 הכותל בידינו
2009 תעלומת הרב הנעלם, סיפורו של הרב ניר בן ארצי (במאי)
2010 נחשון וקסמן, הספירה לאחור (במאי ויוצר)
2011 א' תחסל אותם
2012 "דן בן אמוץ – גיבור מקומי"
2013 שער האירו (במאי ומפיק)
2013 לא תשקוט הארץ (במאי)
2016 הרבה גוונים לשחור (במאי ומפיק)
2016 גן ילדים (מפיק)
2019 ימי בגין (יוצר)
2021 שרון (תסריטאי ובמאי)
2023 חיל האוויר ביום כיפור (לערוץ 8)
הערות שוליים

↑  אמילי גרינצווייג‏, לוי זיני מצטרף לערוץ 8, באתר וואלה, 8 באוגוסט 2010
↑  פסטיבל 1996, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007527099405171  VIAF: 495149196281274790841   WorldCat (עם VIAF): 495149196281274790841
מהו המעמד השלישי

עמוד השער של "מהו המעמד השלישי?"
מהו המעמד השלישי? (בצרפתית: ?Qu'est-ce que le tiers-état) הוא חיבורו של עמנואל-ז'וזף סיאייס, שפורסם בינואר 1789, ערב המהפכה הצרפתית.
עיקרי הטיעונים במאמר

בחיבור זה ביקש סיאייס לבסס את הקשר שבין הקבוצות היצרניות בחברה לבין הזכויות פוליטיות. המעמד השלישי בצרפת, לפי חיבור זה, הוא מעמד יצרני, אך נטול זכויות פוליטיות.
בחיבור טוען סיאייס כי ישנן ארבע קבוצות חיוניות לקיום האומה והמדינה. ארבע הקבוצות הן:
קבוצת עובדי האדמה - מכיוון שהאדמה והמים הם אלה המספקים את הצרכים הבסיסים של האנושות;
קבוצת יצרנים - הם אלה שמעבדים את התוצרת הגולמית (שסיאס קורא לה "מתנות הטבע") על ידי השקעת עבודה;
קבוצת הסוחרים והמשווקים - תפקידם הוא להעביר את הסחורה מיצרנים לצרכנים;
קבוצת נותני השירותים - בקבוצה זו מכליל סיאייס הן את בעלי המקצועות החופשיים, הן את העוסקים במדע, והן את נותני השירות, שעסוקים ב"עבודות כפיים נחותות ביותר".
על פי סיאייס, המשותף לכל הקבוצות האלה הוא שהן כולן שייכות למעמד השלישי.
מארש גדוד פראוברז'נסקי

שיר הלכת של גדוד פרובראז'נסקי של פיוטר הגדול, 1911
מארש גדוד פרובראז'נסקי (ברוסית: Марш Лейб-гвардии Преображенского полка) היא אחת משירי הלכת הצבאיים הרוסיים המפורסמים ביותר. גדוד פראובראז'נסקי, שהשיר שימש כהמנונו, היה אחד העתיקים והיוקרתיים ביותר מבין גדודי צבא האימפריה הרוסית.
היסטוריה > האימפריה הרוסית

המארש שימש כהמנון לא רשמי בתקופת האימפריה המוקדמת. לאחר מהפכת פברואר חדל השימוש במארש.
היסטוריה > רוסיה המודרנית

כיום שיר הלכת משמש לעיתים קרובות ברוסיה המודרנית, במיוחד במצעד השנתי של יום הניצחון לחגיגת הצבעים (דגל רוסיה ודגל הניצחון), במיוחד במצעד יום הניצחון בשנת 2005. עם זאת החל משנת 2010 השיר מלחמה קדושה תופס מקום כשיר מרכזי בטקס המצעד.
לא האמינו כי נעשה שימוש רשמי בברית המועצות, אך הושמעו על ידי להקות צבאיות סובייטיות בקונצרטים ולעיתים נדירות במהלך קטעי אימון של המצעדים.
היסטוריה > שימושים אחרים

לפני מלחמת העולם הראשונה שימש המארש כ-Prasentiermarsch בכמה תצורות צבאיות בפרוסיה. מאז 1964 משמשת כמראש הנחתים המלכותיים על פי גרסה של פרנסיס ויויאן דאן.
מקור

לא ידוע מלחין ולא תאריך כתיבת השיר. אם לשפוט מכותרת ישנה של המארש, "מארש פיוטר הגדול", יש השערות שהלחן נכתב בתקופתו של פיוטר הגדול. כמה חוקרים אירופיים הציעו מחבר שוודי, אך אין שום הוכחה לכך. במקורות גרמניים מוזכר שמו של פרדיננד האזה (1788–1851). האזה אכן עבד ברוסיה במאה ה-19, והוא כתב את המארש השני של גדודי פראובראז'נסקי. כמה מקורות באנגלית, בהתייחסותם לסידור המארש לנחתים המלכותיים, נותנים בטעות את שמו של המלחין כדונאיובסקי, ויויאן דאן, בעוד העתקים הבריטיים מראשית המאה העשרים של המארש, ייחסו אותו בטעות לארנסט דונובובסקי, שהיה למעשה בעסקי הוצאת תווים, ולא היה מלחין.
כמה מילים ידועות כמשמות בעת ניגון המארש.
הערות שוליים

1 2 3  "История марша Лейб-Гвардии Преображенского полка", reprinted from the article Агафонов Н., Петров Ф. "Марш лейб-гвардии Преображенского полка", Оркестр, 2007
↑  "National Anthem | Russia's State Symbols". En.rian.ru. RIA Novosti. אורכב מ-המקור ב-2009-02-04. נבדק ב-2013-11-30.
1 2  "Russian Anthems museum". Hymn.ru. 2013-04-14. אורכב מ-המקור ב-2013-07-03. נבדק ב-2013-11-30.
1 2  "The Regimental Marches of Her Majesty's Royal Marines:A Life on the Ocean Wave Regimental Quick March". Royalmarinesbands.co.uk. אורכב מ-המקור ב-2013-12-03. נבדק ב-2013-11-30.
↑  Tony Dean, "Mistaken Attributions: The Preobrajensky March", IMMS UK (Founder) Branch Journal, No. 112, Summer 2017, p. 13 (retrieved January 31, 2020)
ליאונרד סלטקין

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1944 (בן 80) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, תיכון לוס אנג'לס, בית הספר למוזיקה ג'ייקובס 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס איש המוזיקה צ'ארלס לוטון (1997)  המדליה הלאומית לאומנויות  Laurel Leaf Award  עיטור הידידות (רוסיה)  פרס דיטסון לניצוח 
 www.leonardslatkin.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ליאונרד סלטקין (באנגלית: Leonard Slatkin נולד ב-1 בספטמבר 1944) הוא מנצח, מלחין ומחבר יהודי-אמריקאי.
סלטקין נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה למשפחה מוזיקלית - אביו, פליקס סלטקין, היה כנר, מנצח ומייסד רביעיית הוליווד (אנ'). אמו, אלינור אלר (אנ'), ניגנה בצ'לו ברביעיית מיתרים.
ליאונרד סלטקין למד באוניברסיטת אינדיאנה ובקולג' העירוני של לוס אנג'לס לפני שהתקבל לג'וליארד, שם למד ניצוח אצל  ז'אן פול מורל (אנ'). הופעתו הראשונה כמנצח הייתה בשנת 1966, ובשנת 1968 התמנה לעוזר בתזמורת סנט לואיס. הוא נשאר שם עד 1977, כאשר התמנה למנצח התזמורת הפילהרמונית של ניו אורלינס. לסנט לואיס חזר בשנת 1979 בתפקיד מנהל מוזיקלי. הוא נשאר שם עד 1996, כשקיבל לידיו את התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בוושינגטון הבירה. בשנת 2000 התמנה למנצח ראשי של תזמורת רשות השידור הבריטית, משרה שבה כיהן עד 2004,
בשנת 2011 הוא התחיל לכהן באותו תפקיד בתזמורת של ליון  (אנ') ולאחרונה הוא סיים את תפקידו כמנהל מוזיקלי של תזמורת דטרויט.
סלטקין ניצח על מגוון רפרטוארי רחב, ובייחוד נודע בפרשנויותיו למוזיקה אמריקאית של המאה ה-20 וליצירות מאת מלחינים בריטיים. יצירותיו הוא, הכוללות את "העורב" לקריין ותזמורת (על פי הפואמה של אדגר אלן פו, 1971), אינן ידועות ברבים.
לוי יצחק הורוביץ

הרב לוי יצחק הלוי הורוביץ (כ"ז בסיוון ה'תרפ"א, 3 ביולי 1921 - י"ח בכסלו ה'תש"ע, 5 בדצמבר 2009) היה האדמו"ר השני של חסידות בוסטון וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בארצות הברית ולאחר מכן בישראל.
חייו

נולד בכ"ז בסיון ה'תרפ"א (3 ביולי 1921) לשרה סאשא ולרב פינחס דוד הלוי הורוביץ. בשנת ה'תש"ג (1943) התחתן עם רייכל אונגר. היה פעיל בארצות הברית בנושאים יהודיים ונפגש עם הנשיא ג'ון קנדי ועם פוליטיקאים מקומיים אחרים במסצ'וסטס ובברוקליין בפרט. בבוסטון הקים מספר ארגונים לעזרה קהילתית, ביניהם הארגון רופא.
עסק בקירובם של סטודנטים יהודים שלמדו באוניברסיטאות בבוסטון ליהדות וערך להם "שבתונים" שבהם חוו שבת בחצרו.
עלה לארץ לאחר מלחמת ששת הימים ורצה להקים קהילה על אדמות שאביו רכש בשכונת שועפאט. בעקבות הצעת עיריית ירושלים החליף אותן בקרקעות בשכונת הר נוף, שם הקים בשנת ה'תשמ"ד קהילה חסידית ואת בית מדרשו שהפך לבית הכנסת מרכזי בשכונה. לאחר עלייתו ארצה נהג לשהות בקיץ בירושלים ובחורף בבוסטון. בשנת ה'תשנ"ט (1999) הוקמה קהילה נוספת בביתר עילית.
בשנת ה'תשמ"ט (1989) מונה לחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל. הוא דגל בעמדות ניציות בכל הקשור לנושאי ארץ ישראל, וקולו הכריע בכמה דיונים חשובים לקבלת החלטות ניציות של מועצת גדולי התורה. בתקופת ההכנות לביצוע תוכנית ההתנתקות ביקר בגוש קטיף והביע את מחאתו על ביצוע המהלך.
הרב הורוביץ נפטר בי"ח בכסלו ה'תש"ע (5 בדצמבר 2009), שבת פרשת וישלח, ונקבר באותו לילה בבית הקברות בהר הזיתים.
אחרי פטירתו מונו שלושת בניו לאדמו"רים: הרב פינחס דוד כיהן בניו יורק, הרב מאיר אלטר בהר נוף, והרב נפתלי יהודה בבוסטון. השלושה מונו ע"פ צוואת אביהם.
משפחתו

בנו, רבי פינחס דוד, האדמו"ר מבוסטון חוסט בניו יורק
בנו, רבי משה שמעון, האדמו"ר מבוסטון בביתר עילית
בנו, רבי יהושע, האדמו"ר מבוסטון במונסי
בנו, רבי מאיר אלטר, האדמו"ר מבוסטון בהר נוף
בנו, רבי נפתלי יהודה, האדמו"ר מבוסטון בבוסטון
בתו, שיינא עלקא, נשואה לרב יוסף פרנקל - האדמו"ר מוויאלפולי
בתו, טויבא לאה, נשואה לרב משה חיים גלדציילר - רב קהילת בית שלמה ודיין בית הדין לממונות בהר נוף
לקריאה נוספת

The Bostoner Rebbetzin Remembers, Rebetzin Raichel Horowitz of Boston Har Nof recalls Jewish life in Poland, America, and Israel, Artscroll, 1996
הערות שוליים

↑  אביה רבי נפתלי מניימארקט היה חתן של רבי אלתר זאב מסטריזוב, ולאחר השואה נישאה אמה לרבי מאיר לייפר מקליבלנד.
↑  כרטיס נפטר, באתר בית הקברות בהר הזיתים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311540905171  ISNI: 0000 0000 2716 0208  LCCN: n87920967  VIAF: 53221947   WorldCat (עם VIAF): 53221947
מארש טורקי (בטהובן)

לודוויג ואן בטהובן
מארש טורקי (Marcia Alla Turca) הוא מארש קלאסי ידוע מאת לודוויג ואן בטהובן.
המארש

| --- | --- |
: מארש טורקי של בטהובן 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
המארש > היסטוריה

המארש פורסם לראשונה ב-1808, כחלק מיצירתו של בטהובן "שש ווריאציות על נושא מקורי" (אופוס 76).
ב-1811 בטהובן כתב את יצירתו "חורבות אתונה" (אופוס 113) (אנ'). היצירה, הכוללת אוברטורה ומוזיקת ליווי למחזה "חורבות אתונה" מאת המחזאי הגרמני אוגוסט פון קוצבו, קרויה על שם המחזה. המארש הטורקי מופיע בפרק הרביעי של מוזיקת הליווי. המחזה יחד עם מוזיקת הליווי הועלו לראשונה ב-1812 לרגל פתיחתו של תיאטרון חדש בעיר פשט. למרות שהמארש פורסם לראשונה לפני המחזה רבים מזהים אותו עם מוזיקת הליווי של המחזה.
המארש > מבנה

המארש כתוב בסגנון הטורקי שהיה נפוץ באותה תקופה. היצירה כתובה בסולם סי במול מז'ור, במפעם Vivace ובמקצב 2/4. היצירה נפתחת בפיאניסימו, עוברת ל-poco a poco, עולה לשיא בפורטיסימו ולבסוף חוזרת לפיאניסימו בקודה. שינויים אלה בדינמיקה יוצרים תחושה של צפייה בתהלוכה צבאית שמתקרבת ולאחר מכן מתרחקת.
בניגוד ליצירות אחרות של בטהובן שנכתבו לתזמורת, הכלים הדומיננטיים ביצירה זו הם כלי נשיפה מעץ ולא כלי מיתר.
המארש > יצירות נגזרות

פרנץ ליסט כתב שתי יצירות שמבוססות על המארש הטורקי של בטהובן. ב-1837 ליסט עיבד את המארש לפסנתר ותזמורת ביצירה "Fantasie über Motive aus Beethovens Ruinen von Athen" (S.122), וב-1846 עיבד את המארש לפסנתר סולו ביצירה Capriccio alla turca sur des motifs de Beethoven" (S.388).
אנטון רובינשטיין עיבד אף הוא את היצירה לפסנתר.
סרגיי רחמנינוב הוסיף עיבוד נוסף לגרסתו של אנטון רובינשטיין.
גרסה אלקטרונית של המארש שימשה כנעימת הנושא של סדרת טלוויזיה מקסיקנית משנות ה-70.
הערות שוליים

↑  Wolfgang Amadeus Mozart, Marcia Alla Turca: (from A Major Sonata), Carl Fischer, 1919. (באנגלית)
↑  Alexander Shealy (1970). Beethoven: His Greatest Piano Solos,Volume 1. Copa Publishing Co; Ashley Publications, Inc. pp. 44–47. ISBN 0-8256-5137-9.
↑  Frajman, Eduardo (March 17, 2017). "Jean Jacques Perrey: He Helped Shape the Latin American Imagination, and Didn't Even Know It!". LemonWire
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: e9932fac-1c8f-355c-89b2-be6982ca8653
לוצ'נץ

לוצ'נץ (בסלובקית: ‏Lučenecקובץ:Sk-Lucenec.ogg‏Ⓘ‏; בהונגרית: Losonc, לושונץ) היא עיר במרכז סלובקיה.
תולדות העיר

לוצ'נץ וסביבותיה היו מיושבות עוד בתקופת האבן. יש עדויות להתיישבות קבע ראשונה של סלאבים באזור זה במאות השישית והשביעית. במאה העשירית הצטרפו להתיישבות זו גם הונגרים.
האזכור הראשון של יישוב במקום הוא במסמך משנת 1128, בו מתוארת הקמתה של כנסייה המוקדשת למרים, אם ישו. היישוב מוזכר במסמך משנת 1247, בשם "לוצ'ונץ' (Luchunch). עד המאה ה-15 היה זה כפר שהיה מרוחק מנתיבי מסחר. ב-1442 נכבש היישוב על ידי כוחות הוסיטים ובשנת 1451 התחולל לידו-קרב בו ניצחו תומכי ההוסיטים את מתנגדיהם.
בין השנים 1554–1593 היה היישוב בשליטת האימפריה העות'מאנית וגם לאחר נסיגת העות'מאנים הם איימו על היישוב, עד סוף המאה ה-17.
במהפכות אביב העמים כבשו כוחות האימפריה הרוסית את לוצ'נץ.
בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 עברה לוצ'נץ מודרניזציה והוקמו בה תעשיות לבנים ועיבוד עור. בשנת 1865 הונחו ביישוב קווי טלגרף ובשנת 1871 חובר היישוב לרשת מסילות הברזל.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה לוצ'נץ בשטח צ'כוסלובקיה. בשנת 1938 סופחה לוצ'נץ להונגריה כחלק מבוררות וינה הראשונה ובשנת 1945 הוחזרה לוצ'נץ לצ'כוסלובקיה. כיום חיים בעיר כ-8% הונגרים.
יהודים

לפני מלחמת העולם השנייה היו בלוצ'נץ כ-1,700 יהודים, שהיוו כשמינית מכלל תושבי העיר. כ-80% מהם השתייכו לקהילה הנאולוגית והיתר לקהילה האורתודוקסית. ב-1941 גויסו יהודים רבים לשירות העבודה ורבים מהם נספו.
מספר שבועות לאחר כיבוש הונגריה על ידי הגרמנים במרס 1944, הוקם גטו בעיר ובו רוכזו יהודים מהעיר ומהסביבה. ביוני 1944 גורשו תושבי הגטו למרכז שילוח בניירישטניה (Nyirjestanya), ומשם לאושוויץ.
בית הכנסת הניאולוגי המפואר עומד במרכז העיר. בימים אלו (2015) הוא עובר שיפוץ מקיף בתקציב של שני מיליון אירו.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות סלובקיה, יוסף שוויצר, עמוד 295–300
לושונץ, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 196–197. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
הערות שוליים

↑  השיקום יצא לדרך, בבית הכנסת בלוצ'נץ (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562343805171  GND: 4303589-9  MusicBrainz: f3542049-e70e-4237-bc61-cf12d236dee4  NKC: ge129906  VIAF: 246231021   WorldCat (עם VIAF): 246231021 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סלובקיה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת בלוצ'נץ. 2013
מודולציה (מוזיקה)

מוֹדוּלַצְיָה היא תהליך של שינוי המרכז הטונאלי במהלך היצירה, כלומר עלייה או ירידה בסולם המוזיקלי. למרות הקרבה במונחים, אין לבלבל בין מודולציה לטרנספוזיציה, שמשמשת להתאמה של יצירה או שיר לכלי נגינה או למנעד מסוימים.