stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שושלת מנליק
היסטוריה > רשימת השליטים > השליטים המוקדמים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| # | על פי המסורת | תחילת כהונה הכוהנים | סיום כהונה | הערות |
| 1 | מנליק הראשון | 975 לפנה"ס | 950 לפנה"ס |  |
| 2 | חניאון | 950 לפנה"ס | 949 לפנה"ס |  |
| 3 | סארה הראשון | 949 לפנה"ס | 923 לפנה"ס | ידוע יותר בשם זרח |
| 4 | אמן חותפ זגדור | 923 לפנה"ס | 892 לפנה"ס |  |
| 5 | אקסומאווי רמיסו | 892 לפנה"ס | 872 לפנה"ס |  |
| 6 | אוסיו סארה השני | 872 לפנה"ס | 834 לפנה"ס |  |
| 7 | טוסאי השני | 834 לפנה"ס | 813 לפנה"ס |  |
| 8 | אברליאוס ויאנקיהי השני | 813 לפנה"ס | 781 לפנה"ס |  |
היסטוריה > רשימת השליטים > הקיסרים הנוצרים

הטבלה הבאה מציגה את קיסרי שושלת מנליק לאחר שהם התנצרו, ובכך מתחילים באופן רשמי את האימפריה האתיופית. בתקופה זו קיסרים אלו השתמשו בשם אתיופיה והשווה אותו לשם חבש - טעות שעד היום קיימת.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| # | על פי המסורת | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| 1 | אברחה ואצבחה | 332 | 344 | מזוהים כקיסרים אזנה וסיזנה. |
| 2 | אצבחה | 344 | 351 | מזוהה כאזנה. |
| 3 | אספה דלז | 351 | 365 | על פי ממצאים הקיסר הוא מהדיס. |
| 4 | סהלה | 365 | 369 |  |
| 5 | אפרד גברה מסקל | 369 | 374 |  |
| 6 | אדהנה הראשונה | 374 | 375 |  |
| 7 | ריטי | 375 | 376 |  |
| 8 | אספה השני | 376 | 381 |  |
| 9 | אצבחה השני | 381 | 396 |  |
| 10 | אמאי הראשון | 396 | 396 |  |
| - | אצבחה השני | 369 | ??? |  הוחזר לכס הקיסרות וכיהן כשבעה חודשים בתפקיד.  |
| 11 | ילסהל | ??? | 398 |  כיהן כחודשיים בתפקיד.  |
| 12 | אלגבז הראשון | 398 | 402 |  |
| 13 | סוהל | 402 | 412 |  |
| 14 | אצבחה השלישי | 412 | 418 |  |
| 15 | אדהנה | 418 | 428 |  |
| 16 | איוב | 428 | 430 | על פי ממצאים הקיסר הוא און. |
| 17 | צחם הראשון | 430 | 431 |  |
| 18 | אמאי השני | 431 | 433 |  |
| 19 | סהלה אחזוב | 433 | 436 |  |
| 20 | צאבח מהנה | 436 | 438 | ייתכן והוא הקיסר אבנה. |
| 21 | צחם השני | 438 | 444 |  |
| 22 | אלגבז השני | 444 | 445 |  |
| 23 | אגבי | 445 | 447 |  |
| 24 | לאווי | 447 | 450 |  |
| 25 | עמדה השלישי | 450 | 464 |  |
| 26 | ארמה דווית | 464 | 469 |  |
| 27 | אמסי | 469 | 478 |  |
| 28 | סלאיבה | 478 | 486 |  |
| 29 | אלמאדה | 486 | 493 |  |
| 30 | פזאנה אזנה | 493 | 523 | ייתכן שהוא הקיסר אוסנס המזוהה עם אביו של כלב, טזנה או הקיסר האקסומי נזנה. |
היסטוריה > רשימת השליטים > שושלת כלב

שושלת כלב שושלת קיסרי אתיופיה שמוצאם מהקיסר כלב שהוא עצמו מוצאו משושלת מנליק. שושלת זו תמשיך לשלוט באתיופיה עד אמצע המאה ה-8 כאשר האימפריה תיפול בעקבות מרד יהודית המלכה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| # | על פי המסורת | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| 1 | כלב | 501 | 531 |  |
| 2 | זה ישראל | 531 | 531 | כיהן כחודש אחד. |
| 3 | גברה מסקל | 531 | 545 |  |
| 4 | קונסטנטינוס | 545 | 573 |  |
| 5 | וואסן סגד | 573 | 588 |  |
| 6 | פארה סנאי | 588 | 611 |  |
| 7 | אדוואז | 611 | 631 |  |
| 8 | אקלה וואדם | 631 | 639 |  |
| 9 | גרמה אספר | 639 | 654 |  |
| 10 | זארגז | 654 | 664 |  |
| 11 | דגנה מיכאל | 664 | 690 |  |
| 12 | בהר אקלה | 690 | 709 |  |
| 13 | גום | 709 | 733 |  |
| 14 | אסגוגום | 733 | 738 |  |
| 15 | לטאם | 738 | 754 |  |
| 16 | טלטם | 754 | 775 |  |
| 17 | גדגוש | 755 | 788 |  |
| 18 | אזיר אסכקטיר | 788 | 788 | כיהן במשך כיום וחצי. |
| 19 | דאדאם | 788 | 793 |  |
| 20 | וואדאדם | 793 | 803 |  |
| 21 | וואדמה אספרה | 803 | 833 |  |
| 22 | ארמה | 833 | 838 |  |
| 23 | דגנה דג'ן | 838 | 857 |  |
| 24 | גדג'ן | 857 | 858 |  |
היסטוריה > רשימת השליטים > שאווה האקסומית

בשנת 858 היהודים מביתא ישראל משתלטים על קיסרות אקסום, היהודים מצליחים להחזיק את אתיופיה תחתיהם עד לעליית שושלת הזאגווה וחלוקת אתיופיה, השטח המזרחי שהיה נוצרי ניתן לזאגווה והשטח המערבי של ביתא ישראל המשיך להישלט על ידי מלכי היהודים משושלת הגדעונים, על כל שטח אתיופיה הצליחו לשלוט כשלושה מלכים יהודים. במקביל שושלת המלוכה של אקסום אינה נכחדת אלא ממשיכה לשלוט על שאווה עד ששוב עולה לשלטון ב-1270.
מלכים אלו הם למעשה יורשי כתר קיסרי אקסום לאחר שנכבשה בידי היהודים, לאחר התמוטטות אקסום קיסרי אקסום מוצאים מקלט בשאווה וממשיכים לשלוט על אזור זה ומרחיבים את השפעתם לאזורים כגון הרר, דירה דאווה וגורגה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| # | על פי המסורת | תחילת כהונה | סיום כהונה | הערות |
| 1 | אנבסה וואדם | 898 | 918 |  |
| 2 | דיל נהואד | 918 | 928 |  |
| 3 | מחרבה וואדם |  |  |  |
| 4 | אגבאה ציון |  |  |  |
| 5 | צינף ארד |  |  |  |
| 6 | נגשה זרה |  |  |  |
| 7 | אספה |  |  |  |
| 8 | יעקב |  |  |  |
| 9 | בהר ארגד |  |  |  |
| 10 | אדם אסגד |  |  |  |
תלמטוזאורוס

| תלמטוזאורוס |
| --- | --- |
  למעלה, שחזור של תלמטוזאורוס. למטה, השוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון, 70–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרפודה
משפחה:: הדרוזאוריים
סוג:: תלמטוזאורוס
מין:: Telmatosaurus transsylvanicus
שם מדעי
 Telmatosaurus

תלמטוזאורוס (שם מדעי: Telmatosaurus; משמעות השם: "לטאת ביצה") הוא סוג דינוזאור אוכל צמחים שחי על האי הקדום האצג שבטרנסילבניה, רומניה.
מאפיינים

בדומה לדינוזאורים אחרים באי דינוזאור זה עבר גמדות איים. ביחס לקרוביו ההדרוזאוריים הוא היה קטן בהרבה, באורך של 5 מטר ומשקל של חצי טון מטרי בלבד.
היצור התגלה לראשונה ב-1895 וקיבל את השם "Limnosaurus", אך השם שונה עקב הקבלתו לשמו הקודם (מאת עתניאל מארש) של התנין הקדום פריסטיכאמפסוס ואז קיבל את שמו הנוכחי. בהמשך מאובנים נוספים שלו שויכו לסוג Hecatasaurus שכיום נחשב לטקסון מוטל בספק.
היצור חי על האי לצד פאונה גמדית, אף על פי שהיו בה גם פטרוזאורים ענקיים מסוג הטצגופטריקס ואורזדרכו שאולי צדו אותו.
אחד ממאובני היצור שהיה כנראה צעיר נראה עם גידול שפירי על לסתו וייתכן כי דבר זה הרג אותו. עד לאותו ממצא נחשבו תאי השפיר לדבר הנפוץ רק ביונקים.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרות פלאווורלד וכוכב פרהיסטורי.
שחזור של תלמטוזאורוס
שנות ה-20 של המאה ה-9

שנות ה-20 של המאה ה-9 היו העשור השלישי של המאה ה-9, החלו ב-1 בינואר 820 והסתיימו ב-31 בדצמבר 829.
אירועים בולטים בעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > מלחמות

825 – צבא מוסלמי ניסה להיכנס לשטח שבשליטה נוצרית צפונית לקוימברה אך נסוג לאחר הפסדים בקרבות.
826 – פלישה של ערבים לסיציליה. הקרבות נמשכו עד לשנת 965 כאשר נפל מעוז אחרון של האימפריה הביזנטית באי.
827 – הערבים פולשים לסיציליה
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > סכסוכים לאומיים ואזוריים

827 – השליט של ברצלונה הצליח לעמוד מול מרד מוסלמי שנתמך על ידי המורים.
אירועים בולטים בעולם > מלחמה ופוליטיקה > אירועים פוליטיים משמעותיים

820 – מיכאל השני מוכתר לקיסר האימפריה הביזנטית
820 – אואנגוס השני מוכתר למלך הפיקטים
820 – השושלת הטאהרית מייסדים את שליטתם בח'וראסאן. יש להם אוטונומיה משמעותית, אך פורמלית הם נמצאים תחת שליטת בית עבאס.
824 – מרד בפמפלונה נגד השלטון הפרנקי. הצבא הפרנקי מובס והוקמה ממלכת פמפלונה.
828 – באזור מרוקו של ימינו מחולקת ממלכתו של אידריס השני בין עשרת בניו ומתפוררת
כלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
825 – לותאר הראשון מסמן 8 ערים בצפון איטליה כמתאימות להקמת איגודים מקצועיים, שיהוו גרסה מוקדמת של הגילדות באזור.
אסונות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
התנקשויות, חיסולים, וניסיונות התנקשות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
מדע וטכנולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
827 – האסטרונומים הערבים חאלד בן עבדולמליכ ועלי בן איזה מדדו את היקף כדור הארץ וקיבלו את התוצאה 40,248 ק"מ (בעוד שכיום ידוע שהיקף כדור הארץ הוא 40,075 ק"מ).
תרבות פופולרית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
אישים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  THE GUILDS OF COUNTRIES OVERSEAS, ספריית האוניברסיטה של לונדון
| עשורים במאה ה-9 |
| --- | --- | --- |
|  | << • 800–809 • 810–819 • 820–829 • 830–839 • 840–849 • 850–859 • 860–869 • 870–879 • 880–889 • 890–899 • >> |  |
תמנראסת

| --- | --- |

רחוב בתמנראסת
 מדינה:  אלג'יריה אלג'יריה
 מחוז:  תמנראסת באלג'יריה
 שטח:  37,713 קמ"ר
 גובה:  1,320 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  92,635 (2008)
 קואורדינטות:  22°47′06″N 5°31′22″E﻿ / ﻿22.785°N 5.5227777777778°E﻿ / 22.785; 5.5227777777778 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.tamanrasset.net/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אלג'יריה מוגדלת) אלג'יר קונסטנטין אוראן תלמסאן אל-ואד טינדוף מרוקו ספרד תוניסיה לוב ניז'ר מאלי מאוריטניה הים התיכוןתמנראסת(למפת אלג'יריה רגילה) אלג'יר קונסטנטין אוראן תלמסאן אל-ואד טינדוף מרוקו ספרד תונ. לוב ניז'ר מאלי מאור. הים התיכוןתמנראסת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
תמנראסת או תמנע'אסת (בערבית: تمنراست, ידועה גם בשמות: Tamenɣest, Tamanghasset או Tamenghest, בשפת הטוארג: ), עיר נווה מדבר והבירה של מחוז תמנראסת שבאלג'יריה השוכנת על הרי אהגר. העיר היא המרכז של שבטי הטוארג המתגוררים באלג'יריה. היא שוכנת בגובה של 1320 מ' מעל פני הים. נכון למפקד של שנת 2008 אוכלוסייתה מונה 92,635 תושבים, כשבשנת 1998 היא עמדה על 72,741 תושבים, גידול שנתי של 2.5%.
תמנראסת הוקמה במקורה כעמדה צבאית לאבטחת דרכי הסחר שחצו את מדבר סהרה. בהיותה שוכנת בלב המדבר, תועדו בה טמפרטורות של 47 מעלות צלזיוס. היא שוכנת על נווה מדבר, שלמרות האקלים הקשה השורר באזור, גדלים בו הדרים, משמשים, תמרים, שקדים, דגנים, תירס ותאנים. עם הטוארג הם המרכיב העיקרי של אוכלוסיית העיר. תמנראסת היא יעד תיירותי בחודשים הקרים. במוזיאון המקומי קיימת תצוגה על חייהם ותרבותם של הטוארג.
בעיר פועל נמל תעופה וכביש חוצה הסהרה (אנ') עובר דרכה.
היסטוריה

ב-1 בדצמבר 1916 נורה במכלול המגורים שלו בתמנראסת, הכומר שרל דה פוקו (Charles de Foucauld) על ידי שודדים. בתקופת השלטון הצרפתי באלג'יריה נקראה העיר גם פורט לאפרין (Fort Laperrine), על שם הגנרל פרנסואה אנרי לאפרין (François-Henry Laperrine), ידידו של דה פוקו. שניהם נקברו בתמנראסת.
כיום העיר היא מעוז של ארגון אל-קאעידה במגרב האסלאמי. הוועדה הצבאית המשותפת של ארבע הארצות השכנות (אלג'יריה, מאלי, ניז'ר ומאוריטניה) מתכנסת בתמנראסת לצורך תיאום פעולותיה בחבל הסאהל.
בשנת 2003 התרסקה בעיר טיסה 6289 של אייר אלג'יר.
חינוך

4.3% מהאוכלוסייה הם בעלי השכלה על-תיכונית. 14.1% נוספים הם בעלי השכלה תיכונית. שיעור יודעי קרוא וכתוב באוכלוסייה עומד על 69.8%, 78.4 בקרב הגברים ו-60.8% בקרב הנשים.
אקלים

האקלים בתמנראסת הוא אקלים מדברי חם, עם קיץ חם מאוד וחורף מתון. כמות המשקעים השנתית היא מזערית, למרות שלעיתים יורדים גשמים בסוף הקיץ מחלקו הצפוני של אזור ההתכנסות הבין-טרופי.
הערות שוליים

1 2 3  "Population: Tamanrasset Wilaya", Office National des Statistiques Algérie. (בצרפתית)
↑  "Algeria Communes". Statoids. Retrieved 8 March 2013.
↑  "Saharan states to open joint military headquarters". BBC News. 2010-04-21.
↑  "Structure relative de la population résidente des ménages ordinaires et collectifs âgée de 6 ans et plus selon le niveau d'instruction et la commune de résidence.", Office National des Statistiques Algérie. Retrieved 30 May 2013. (בצרפתית)
↑  "Taux d'analphabétisme et taux d'alphabétisation de la population âgée de 15 ans et plus, selon le sexe et la commune de résidence .", Office National des Statistiques Algérie. Retrieved 30 May 2013. (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009293901905171  GND: 7751375-7  LCCN: no2014061066  SUDOC: 174636342  VIAF: 308761364   WorldCat (עם VIAF): 308761364
שיה ג'ון

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1970 (בת 53) באודינג, הרפובליקה העממית של סין 
 הישג בולט:  פעמים אלופת העולם בשחמט לנשים
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1989
 מד כושר מרבי:  2574 (ינואר 2008)
 מד כושר נוכחי:  2574 (לא פעילה)
 השכלה:  האוניברסיטה הנורמלית של בייג'ינג 
 מקצוע נוסף:  פוליטיקאית 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין
 
זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
שיה ג'וּן (בפין-יין: Xiè Jūn; ‏נולדה ב־30 באוקטובר 1970) היא שחמטאית סינית בדרגת רב אמן, שהייתה פעמיים אלופת העולם בשחמט לנשים, משנת 1991 עד 1996 ומשנת 1999 עד 2001 . ג'ון היא האישה השנייה שהחזיקה בתואר פעמיים, השנייה היא אליזבט ביקובה. היא חברה בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
קריירה

שיה, ילידת חביי החלה לשחק בגיל שש שיאנג-צ'י, ובגיל 10 זכתה באליפות הנערות של בייג'ינג. בעידוד השלטונות של סין, החלה ג'ון לשחק שחמט בתחרויות בינלאומיות. על אף שלא זכתה להדרכה ואימונים מתאימים, הפכה ג'ון לאלופת סין לנערות בשנת 1984. בשנת 1988 חלקה מקום 2–4 באליפות העולם לנערות.
בגיל 20 זכתה ג'ון בזכות להתמודד על תואר אלופת העולם בשחמט, ובשנת 1991 ניצחה את מאיה צ'יבורדאנידזה מגאורגיה, שהחזיקה בכתר משנת 1978 בתוצאה 8.5-6.5. בשנת 1993 הגנה ג'ון בהצלחה על תוארה נגד ננה יוסליאני (ניצחה בדו-קרב 8.5-2.5). ג'ון הפסידה את התואר לסוזאן פולגאר ההונגריה בשנת 1996 (8.5-4.5) אך חזרה והייתה לאלופת העולם בשנת 1999 לאחר שניצחה את עליזה גליאמובה לאחר שפולגאר סרבה לקבל את תנאי הדו-קרב ובכך איבדה את תוארה. . ג'ון גברה על גליאמובה בתוצאה 8.5-6.5. בשנת 2000 פיד"ה שינתה את מתכונת ההתמודדות לשיטת נוק-אאוט וג'ון זכתה בתואר פעם נוספת, לאחר שניצחה את המתמודדת הסינית קין קנינג 2.5-1.5 בגמר.
בחודש אפריל 2000 התמודדה ג'ון בדו-קרב מול אלוף העולם לשעבר אנטולי קרפוב. בדו-קרב היו ארבעה משחקים רגילים ושניים מהירים. קרפוב ניצח 2.5-1.5 במשחקים הרגילים (שלושה תיקו והפסד אחד לג'ון) ובמשחקים המהירים ניצח גם כן קרפוב 1.5-0.5.
ג'ון נחשבת בסין לגיבורה, וידועה בשל האופטימיות שלה והסגנון ההתקפי הנמרץ שמאפין אותה. הצלחתה בשחמט עשתה רבות לחבב את השחמט הבינלאומי בארצה, וביתר הארצות בדרום מזרח אסיה. ג'ון היא הראשונה מבין מספר שחקניות סיניות חזקות, והייתה מרכיב חשוב בהצלחת נבחרת הנשים של סין לזכות במדליית הזהב באולימפיאדת 1998 שהתקיימה באליסטה אשר בקלמיקיה.
בין הנשים מדורגת ג'ון במקום השני בעולם, והייתה מדורגת במקום השני או השלישי במהלך מרבית הקריירה שלה. יהודית פולגאר, האשה המדורגת במקום הראשון, איננה משחקת באירועי שחמט לנשים בלבד.
בסוף שנות ה-90' השלימה ג'ון את לימודיה לתואר שלישי בפסיכולוגיה. ג'ון משקיעה את מרבית זמנה בוועדת הספורט של בייג'ינג, ומטפחת שחקני שחמט וספורטאים אחרים. החל מפברואר 2008 אינה שחמטאית פעילה.
ממשחקיה

לבן: שיה ג'ון שחור: מאיה צ'יבורדאנידזה, המשחק השלישי בדו-קרב על אליפות העולם לנשים
1.ה4 ה5 2.פו3 פג6 3.רב5 א6 4.רא4 פו6 5. 0–0 רה7 6.צה1 ב5 7.רב3 ד6 8.ג3 0–0 9.ח3 פא5 10.רג2 ג5 11.ד4 רב7 12.פבד2
התאוריה המסורתית טוענת שלבן צריך לשחק ד5 מוקדם ככל האפשר כך שהשחור ייאלץ למקם את הר. ב-ב-7. בעידן המודרני שחקנים מעדיפים מרכז פתוח יותר, והשיקול הוא שבנקודה מסוימת שחור ייאלץ לבצע חילוף במרכז.
12...ג:ד4 13.ג:ד4 ה:ד4 14.פ:ד4 צה8 15.ב4 פג6 16.פ:ג6 ר:ג6 17.רב2 רו8?! 18.מהו3! צג8 19.רב3 מהה7 20.צאד1 רב7 21.מהו5 ד5 22.ה5 פד7 23.פה4! ז6? כנראה מופתעת מהמסע פה4 לא שמה לב אלופת העולם לאפשרות הטקטית של הלבן.
24.מה:ד7! ד:ה4 25.ה6! ו:ה6 26.מהד4! מו7 27.מהח8! מהח4 28.ז3! שחור נכנע שכן אין אפשרות להגן גם על ו6 וגם על הרגלי ב-ח7.
לבן: שיה ג'ון שחור: מאיה צ'יבורדאנידזה, המשחק האחד עשר בדו-קרב על אליפות העולם לנשים
1.ה4 ג5 2.פו3 ד6 3.ד4 ג:ד4 4.פ:ד4 פו6 5.פג3 פג6 6.רה2 ז6 7.פב3 רז7 8.0–0 0–0 9.רז5!? א6!? 10.א4 רה6 11.מח1 מטרת המסע היא לאפשר ו4. קידום רגלי ו' מיידית מאפשר את המסע החזק ב5!
ח6 12.רה3 ד5? 13.ה:ד5 פ:ד5 14.פ:ד5 מה:ד5?! 15.פג5! ר:ב2 16.מה:ד5 ר:ד5 17.צאד1 פב4 עדיף היה רא2.
18.פד7! רג6 19.פ:ו8 צ:ו8 20.רג5! א5 21.ר:ה7 צה8 22.צד8 צ:ד8 23.ר:ד8 ר:א4 24.רxא5 פג6 25.צב1 רד4 26.רג7 ר:ג2 27.צ:ב7 רה4 הכלים הלבנים משתפים פעולה בצורה יוצאת מן הכלל והופכים את הזכייה ל"קלה" מבחינה אופטית.
28.רג4 ז5 29.ו4 מז7 30.רד6 פד8 31.צד7 רב6 32.רה5+ מו8 33.ו:ז5 ח:ז5 34. רו6
בעמדה זו עברה צ'יבורדאנידזה על הזמן והפסידה.
ספרהּ

Xie Jun (1998). Chess Champion from China: The Life and Games of Xie Jun. Gambit Publications, London. ISBN 1-901983-06-4. — is an annotated collection of many of the world champion's games along with some biographical information.
תבליט ברני

האלה אשתר או אחותה האלה ארשקיגאל על "תבליט ברני" המכונה גם "מלכת הלילה". מסופוטמיה, ראשית האלף השני לפנה"ס. The British Museum
תבליט ברני או מלכת הלילה, הוא תבליט של דמות אישה מכונפת על לוח טרקוטה המוצג במוזיאון הבריטי בלונדון. הלוח עורר עניין רב בגלל המצב הטוב שבו נשתמר ואיכות התבליט. בין החוקרים קיימות השערות שונות באשר לזהות הדמות.
אותנטיות

מאחר שהתבליט לא נחשף בחפירה ארכאולוגית מסודרת התעוררו ספקות באשר לאותנטיות שלו. הוא התפרסם לראשונה ב-1936בשם תבליט ברני, על שם מי שהיה בעליו באותה תקופה. לאחר בדיקות חוזרות של הלוח והשוואות של התבליט עם ממצאים דומים, אושרה האותנטיות שלו והתקבלה הקביעה שמקורו בדרום מסופוטמיה מתקופת איסין-לרסה או האימפריה הבבלית הראשונה (מ 2025 עד 1595 לפנה"ס). ב-2003 החליט המוזיאון הבריטי לבחור בו כרכישה העיקרית לרגל חגיגות ה-250 למוזיאון והוא נכלל בתצוגה בשם מלכת הלילה.
שדה או אלה

תבליט ברני עורר עניין מיוחד לאחר שפורסם, הודות לזיהוי של הדמות כשדה לילית, דמות מוכרת במיתולוגיה היהודית שזכתה לייצוגים בולטים באמנות ובספרות במאה ה-19 ובמאה ה-20. הנרי פרנקפורט ואמיל קראילנג. (1937) ביססו את הזיהוי על הכנפיים, על רגלי העוף של הדמות ועל הינשופים שמוצבים מצידיה, מאחר שלילית נזכרת בספר ישעיהו ברשימה של עופות לילה ונזכרת בתלמוד כשדה בעלת כנפיים. מכאן נבעה ההשערה שזוהי ליליתו - שדה הנזכרת במיתולוגיה השומרית. רפאל פתאי (1990) טען שזהו הדימוי החזותי היחיד של השדה ליליתו, שהייתה ההשראה ללילית של המיתולוגיה היהודית.
50 שנה אחר כך יצא תורקילד ג'יקונסאן, כנגד הזיהוי הזה. הוא קבע שהדמות שבתבליט היא האלה השומרית איננה, אלת המלחמה, האהבה והפריון, שנודעה על ידי האשורים והבבלים בשם אשתר, ונקראה גם "מלכת השמים". הוא התבסס על הטיעונים הבאים:
.ממידות הלוח (50X37 ס"מ) ניתן להסיק שהיה מוצג במקדש ולא בתוך בית מגורים. מכאן שהוא מייצג אלה ולא שדה. מקדשים הוקמו כדי לקיים פולחן ואילו לשדות ושדים לא היו מקדשים, מכיוון שהם אינם אוכלים ולכן לא מביאים להם מנחות וקורבנות.
כתר קרניים שלראש הדמות אופייני לאלים מסופוטמיים וארבע השכבות של הקרניים בתבליט מעידים על אלה חשובה במיוחד.
יש דמיון בין הדמות לבין ייצוגים של האלה אשתר - איננה, בהם היא ניצבת בעמידה פרונטלית, לבושה או עירומה, מעוטרת בכתר קרניים מפואר ועל גבה כנפיים גדולות.
איננה מוזכרת בטקסטים שומריים כעומדת על אריות - כמו הדמות שבתבליט.
על פי זיהוי אחר. הדמות היא אחותה של איננה, ארסקיגל, אלה השלטת על העולם התחתון - עולם המתים והרוחות.
הערות שוליים

↑  [/http://www.thebritishmuseum.ac.uk/explore/highlights/highlight_objects/me/t/the_queen_of_the_night_relief.asp The Queen of the Night], The British Museum Highlights
↑  Henri Frankfort, ..The Burney Relief, ..Archiv fur Orientforschung 12 pp.128-135..
↑  ספר ישעיהו, פרק ל"ד, פסוק י"ד:
↑  מסכת עירובין 100 ב
↑  Rafael Patai, The Hebrew Goddess, Detroit: Wayne University Press, עמ' p.221
↑  Jacobsen, Thorkild (1987). "Pictures and pictorial language (the Burney Relief)". In Mindlin, M.; Geller, M.J.; Wansbrough, J.E. (eds.). Figurative Language in the Ancient Near East. London: School of Oriental and African Studies, University of London. pp. 1–11.
↑  Collon, Dominique (2007). Iconographic Evidence for some Mesopotamian Cult Statues. In Groneberg, Brigitte; Spieckermann, Hermann (eds.). Die Welt der Götterbilder. Beihefte zur Zeitschrift für die Alttestamentliche Wissenschaft. Vol. 376. Berlin: Walter de Gruyter. pp. 57–84
↑  Von der Osten-Sacken, Elisabeth (2002). "Zur Göttin auf dem Burneyrelief". In Parpola, Simo; Whiting, Robert. M. (eds.). Sex and Gender in the Ancient Near East. Proceedings of the XLVIIe Rencontre Assyriologique Internationale, Helsinki (in German). Vol. 2. Helsinki: The Neo-Assyrian Text Corpus Project. pp. 479–487
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15737428v (data)  LCCN: no2007023516  VIAF: 177680964   WorldCat (עם VIAF): 177680964 
.האלה אשתר על חותם אכדי 2350 - .2150היא בעלת כנפיים ולראשה כתר קרניים מפואר ורגלה דורכת על גב אריה..
תספיג DNA

תספיג DNA (באנגלית: Southern Blot) היא שיטה בביולוגיה מולקולרית לקביעת גודלו ונוכחותו של רצף DNA ייחודי.
השיטה פותחה ב-1975 על ידי הביולוג הבריטי אדווין סאת'רן (Edwin Southern), והיא נקראת על שמו. פירוש שם המשפחה של הממציא הוא "דרומי"; שיטות נוספות, המבוססות על סאת'רן בלוט ואשר פותחו מאוחר יותר, זכו לשמות רשמיים חצי-היתוליים, אשר מהווים משחק מילים על השם המקורי: תספיג RNA מכונה "Northern blot" (תספיג "צפוני") ותספיג חלבון נקרא "Western blot" (תספיג "מערבי"). במעבדות בישראל מרבים להשתמש במונחים הלועזיים המקוריים ולא במונחים העבריים התקניים.
השיטה

לאורך גדיל ה-DNA מצויים רצפים קצרים (בגודל 15-4 נוקלאוטידים) המכונים אתרי הגבלה, ולכל אחד מהם אנזים הגבלה ייחודי, המזהה אותו ומבצע על-ידו חיתוך של הגדיל. תוחלת מספר אתרי ההגבלה בגדיל נתון המתאימים לאנזים הגבלה מסוים, גדל ביחס ישר לפי מספר הנוקלאוטידים בגדיל, וביחס הפוך-מעריכי למספרם באתר ההגבלה. את המקטעים המתקבלים מהחיתוך ניתן להפריד ולאפיין על-פי גודלם, על ידי הרצתם באלקטרופורזה בג'ל (בדרך-כלל של אגרוז). הג'ל מכיל מעברים מיקרוסקופיים, המאפשרים מעבר מוגבל של מולקולות דרכם, כאשר גודל המולקולה משפיע על יכולתה לעבור דרכו ועל מהירות המעבר (מולקולה קטנה תעבור מהר יותר). ניתן להכין ג'לים בריכוזים שונים עבור מקטעים בגדלים שונים. כדי לאפשר את התנועה, מופעל שדה חשמלי ומולקולות ה-DNA הטעונות שלילית נודדות מהקוטב השלילי אל החיובי.
לאחר סיום ההפרדה החשמלית מניחים את הג'ל על גבי ממברנת ניטרוצלולוזה או ממברנת ניילון ובעזרת לחץ או דיפוזיה של נוזלים מעבירים את הדנ"א לממברנה. ה-DNA מקובע לניטרוצלולוזה על ידי חימום או לניילון על ידי קרינת UV.
את המקטעים בעלי הרצף המבוקש ניתן לאתר בעזרת מולקולת "גלאי"- מולקולת דנ"א בעלת רצף משלים לרצף הנבדק. הגלאי מסומן באופן רדיואקטיבי או פלואורסצנטי. ממברנת ה-DNA, הגלאי ובופר ההיברידיזציה מוכנסים לתא חימום כדי לגרום לדנטורציה (פירוק) של ה-DNA, וכך להפוך אותו מדו-גדילי לחד-גדילי. הגלאי מזהה את הרצף המשלים לו ומתאחד עמו. בהמשך, הממברנה נחשפת לסרט צילום; במקום שבו נמצא הגן המבוקש נוצרים פסים (בנדים) על גבי סרט הצילום. ניתן לדעת את אורכה של מולקולת ה-DNA בהתאם למיקומה היחסי בג'ל (המולקולה רצה בהתאם לאורכה).
לרוב משתמשים בבסיס לצורך הפרדת ה-DNA הדו-גדילי, ולא בחימום כנהוג בשיטת ה-PCR (המגבירה מקטע DNA מסוים). הבסיס מנתק את קשרי המימן המשולשים והכפולים בין הגדילים ומאפשרים הצמדות גלאי רדיואקטיבי\פלואורסצנטי המשלים לאותו גדיל שאנו רוצים לבדוק את נוכחותו.
ראו גם

אלקטרופורזה בג'ל
אנזים הגבלה
תיאודור קוטשי

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1813 Ustroń, רפובליקת פולין 
 פטירה:  11 ביוני 1866 (בגיל 53) וינה, האימפריה האוסטרית 
 ענף מדעי:  בוטניקה,
 מקום מגורים:  אוסטריה
 תרומות עיקריות
 חקר צמחיית המזרח התיכון
 
קרל גאורג תיאודור קוטשי (באנגלית: Karl Georg Theodor Kotschy;‏ 1813–1866) היה בוטנאי ומגלה ארצות אוסטרי. קושטי גדל בעיר אוסטרון כבן לתאולוג קרל פרידריך קוטשי.
בין השנים 1836 ל-1862 ערך תיאודור מחקר נרחב אודות צמחיית המזרח התיכון, צפון מזרח אפריקה, ומרכז אסיה במשלחות מדעיות שונות. במהלך אלו, נאספו למעלה מ-300,000 דגימות צמחים.
עולם הטבע של ארץ ישראל שהוא תיעד במהלך מסעיו, תורמים לנו מידע רב אודות החי והצומח של אותה תקופה. כך, לדוגמה, הוא מציין את הדוב חום סורי כנפוץ בחרמון.
בנומנקלטורה הבוטנית, הקיצור Kotschy המובא לאחר שם המין, מציין שתיאודור קוטשי הגדיר אותו לראשונה כמין.
על שמו נקרא הסוג Kotschya, ממשפחת הפרפרניים, וכן השממית Cyrtopodion kotschyi.
ארבעה מיני צמחים בארץ-ישראל נקראים על שמו:
כשות קוטשי
ולריינית קוטשי
בולבוסן קוטשי - שלושת האחרונים נמצאו כחדשים למדע על ידי הבוטנאי פייר אדמון בואסייה שהחליט להקדיש את מציאתם לכבודו.
פעמונית קוטשי.
תספיס

תֶּסְפִּיס (ביוונית: Θέσπις) היה שחקן יווני בן המחצית השנייה של המאה ה-6 לפנה"ס, הנחשב לאבי אמנות הדרמה, ולאחד ממייסדי אמנות הטרגדיה.
תספיס היה יליד אטיקה, אביו היה הדמוס איקאריה; באטיקה התנהלו חגיגות דיוניסיות כבר בראשית המאה ה-6 לפנה"ס וכן היה בה תיאטרון.
על-פי המסורת היה תספיס ראש מקהלה, שהופיעה בחגיגות הדיוניסיה וסיפרה בזמר עלילות גיבורים מהמיתולוגיה היוונית. במהלך הדיוניסיה של שנת 534 לפנה"ס בקירוב החליט תספיס לנסות צורה חדשה של הופעה: במקום לספר את העלילה בשירה, כאשר גם הדיאלוגים מוצגים בשירה - "אכסארכוס", הציג את דמות הגיבור בגוף ראשון, והשיב לדברי המקהלה בדיבור במקום בזמרה. מכאן התפתחה לראשונה אמנות המשחק, ועל שום כך מכונים שחקנים לעיתים בשם "תספיאנים", בעיקר בקרב דוברי אנגלית.. על המפנה הזה מספר אריסטו במקורות מהמאה ה-4 לפנה"ס. מלבד השיפור הזה, מיוחס לתספיס גם קידום אמנות המסכות.
בתקופתו של תספיס עדיין הופיע בהצגה אך ורק שחקן אחד, לצד המקהלה. דור אחד מאוחר יותר הכניס אייסכילוס להצגה גם שחקן שני, שגילם תפקידים מתחלפים, ולאחר מכן הוסיף סופוקלס גם שחקן שלישי.
אין בידינו טרגדיות שלמות של תספיס, אף כי ידועים לנו שמותיהן של חלקן, וקטעים מועטים מהן. גם לגבי אלו ישנה סברה הגורסת כי זויפו.
לקריאה נוספת

א. פוקס, אתונה בימי גדולתה, תש"ל.
G.F. Else, The Origin and Early Form of Greek Tragedy, 1965
A. Lesky, Die tragische Dichtung der Hellanen, 1972
הערות שוליים

↑  לדוגמה - התיאטרון בעולם הקלאסי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118997165  ISNI: 0000 0000 5537 0077  LCCN: nb2002083035  VIAF: 15570254   WorldCat (עם VIAF): 15570254 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תסמינים וגטטיביים

תסמינים וגטטיביים הם הפרעות בתפקודים אנושיים בסיסיים הנחוצים לשמירה על חיים תקינים (תפקודים וגטטיביים). תסמינים אלה נראים לרוב בהפרעות מצב רוח, והן חלק מהקריטריונים האבחוניים לדיכאון, אך מופיעים גם במצבים אחרים.
תסמינים וגטטיביים בחולה עם דיכאון טיפוסי (מלנכולי) כוללים:
ירידה בתיאבון ובמשקל
נדודי שינה
עייפות ואנרגיה נמוכה
ירידה בקשב
תסמינים וגטטיביים הפוכים כוללים שינה מוגברת ("היפרסומניה") ואכילת יתר ("היפרפגיה"). תכונות אלו אופייניות ל"דיכאון לא טיפוסי".
היו מחקרים שטענו שתסמינים אלו לבדם מספיקים כדי לאבחן מצב של דיכאון לא טיפוסי.
ראו גם

הפרעת שינה
דיסאוטונומיה