stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המילים הנסתרות
הערות שוליים

↑  KALEMĀT-E MAKNUNA – Encyclopaedia Iranica, www.iranicaonline.org (באנגלית)
↑  KALEMĀT-E MAKNUNA – Encyclopaedia Iranica, פסקת הפרסום והתרגום
↑  KALEMĀT-E MAKNUNA – Encyclopaedia Iranica, פסקת ההיסטוריה
↑  Epistle to the Son of the Wolf, bahai-library.com (באנגלית)
↑  KALEMĀT-E MAKNUNA – Encyclopaedia Iranica, בפסקת התוכן
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| כתבים בהאיים |
| --- | --- | --- |
| מחיבורי בהאא אללה | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • איגרות אל המלכים והשליטים • האיגרת אל בן הזאב • ג'ואהר אל-אסראר |  |
| מחיבורי עבד אל-בהאא' | שיחות פריז • תשובות לכמה שאלות • צוואתו של עבד אל-בהאא |  |
| מחיבורי שוגי אפנדי | הנה ה' עובר • היום המובטח הגיע |  |
| מחיבורי הבאב | קיום אל-אסמאא • באיאן • כתאב אל-אסמא • שבע ההוכחות |  |
| חיבורים שונים | מפציעי השחר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 195849318   WorldCat (עם VIAF): 195849318
המילים הטובות

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  שמי זרחין 
 שחקנים ראשיים:  לבנה פינקלשטיין צחי הלוי ששון גבאי מוריס בנישו 
 מדינה:  ישראל 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2015 
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  8,287,917 ש"ח
 הכנסות:  4,417,768 ש"ח (מהקרנות בבתי קולנוע בישראל במהלך 2015 בלבד)
 דף הסרט ב־IMDb
 
המילים הטובות הוא סרט דרמה ישראלי, בבימויו של שמי זרחין, שיצא להקרנה בבתי הקולנוע בשנת 2015. לקראת טקס פרסי אופיר לשנת 2015 היה הסרט מועמד לפרס ב-12 קטגוריות, אך לא זכה באף פרס.
עלילה

הסרט מספר על משפחה ירושלמית שעוברת טלטלה בעקבות גילוי סודות שונים בעברה, ועוסק בנושאים הקשורים למשפחה: סודות במשפחה, יחסי הורים-ילדים, יחסי אחים ויחסים זוגיים על רקע קשיים ומשברים אישיים.
גיבורת הסרט, דורונה, מצויה במשבר מתמשך, ביחסיה עם בעלה, ריקי, על רקע אי הצלחתם להביא ילד שהסתיים בהפלות חוזרות של העובר ועל רקע החלטה להפסיק את תהליך האימוץ שבו מעוניין בעלה. לדורונה קשר חזק עם אמה, יונה, החיה לבדה בבית ילדותם. דורונה ושני אחיה, נתנאל ושי, ניתקו את הקשר עם אביהם, שעזב את אמם לטובת קשר עם זמרת צעירה בשם אסנת.
אצל האם מתגלה גידול סרטני והיא מתאשפזת לניתוח שלאחריו היא הולכת לעולמה. גם במהלך השבעה, ניסיונות ההתקרבות של האב לילדיו, נתקלים בהתנגדות ורק לאחר לחץ עיקש של אסנת הזמרת, חברתו של האב, על דורונה היא משכנעת אותה להיפגש עמו. האב מספר לדורונה כי חברתו מנסה להרות, ונוכח חוסר ההצלחה, הוא עבר בדיקות פוריות בהן התברר כי הוא עקר וכי תמיד היה כזה. בכך רמז לה כי הוא חושד שדורונה ושני אחיה אינם ילדיו.
דורונה המומה מהסיפור, מספרת זאת לשני אחיה, אך הם נוטים לפסול את סיפור האב וחושדים שהמציא אותו. אחד האחים בוחן את מחברת רישום ההוצאות שכתב האב בשנות ה-70 ובשנות ה-80 אשר נשארה בבית האם ומגלה כי האם נהגה לנסוע לפריז שנה בשנה, על מנת לבקר אצל אחותה. נסיעות כאלו התרחשו גם תשעה חודשים לפני לידת כל אחד ואחת משלושת ילדיה. באחת הנסיעות, נלוותה אל האם, דורונה, בהיותה בת חמש. האחים המוטרדים מהגילוי מנסים לחקור את דודתם שאירחה את אימם בפריז, אך תשובותיה המתחמקות מגבירות את חשדם כי אכן הוסתר מהם סוד הקשור להוריהם. שלושת האחים, ולאחר מכן מצטרף אליהם גם ריקי הבעל, טסים לפריז ושם הם מנהלים מסע לחיפוש גבר בשם מוריס שייתכן והוא אביהם.
שמות חלק מדמויות הסרט, לרבות שמות האחים גיבורי הסרט, הופיעו בסרט הביכורים של זרחין, "לילסדה", למרות שאין קשר בין עלילות הסרטים.
דמויות ושחקנים

דורונה ברוך (רותם זיסמן כהן): גיבורת הסרט, ואחותם של שי ונתנאל.
שי ברוך (אסף בן שמעון): אחיהם ההומוסקסואל של דורונה ונתנאל.
נתנאל ברוך (רועי אסף): אחיהם החוזר בתשובה של דורונה ושי.
יונה ברוך (לבנה פינקלשטיין): אמם של דורונה, שי ונתנאל. נוהגת לדבר לפי שפת הבי"ת משירו של יזהר כהן.
האבא (ששון גבאי): בעלה לשעבר של יונה, וספק אביהם של דורונה, שי ונתנאל. שמו לא מוזכר בסרט.
ריקי (צחי הלוי): בעלה האוהב של דורונה. עובד אצל אב המשפחה כשיפוצניק.
דודה רוזה (פלורנס בלוך): דודתם של דורונה, שי ונתנאל החיה לה בפריז.
אסנת (מגי אזרזר): זמרת צעירה, ובת זוגו הנוכחית של אב המשפחה.
מוריס (מוריס בנישו) (אנ') מושא חיפושיהם של שלושת האחים, ואביהם האפשרי.
איזבל מורטי (לואיז פורטל) (אנ') שחקנית צרפתייה נודעת בה נעזרים האחים בחיפוש אחר מוריס.
הקרנות בבתי קולנוע בארץ

על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", במהלך שנת 2015 צפו בסרט זה 150,255 צופים, בבתי קולנוע ברחבי הארץ.
הערות שוליים

1 2 3  על פי דו"ח שפרסם אמציה סמקאי, יו"ר עמותת "בצדק", דנה פרנק, כמה כסף הקולנוע הישראלי, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 28 בדצמבר 2016
הפרעות בגאבס (1941)

הפרעות בגאבס היו גל של שלושה ימים של אלימות אנטי-יהודית שפרצו בעיר גאבס בתוניסיה בשנת 1941. זה היה פרץ האלימות הגרוע ביותר נגד יהודים בצפון אפריקה במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

המהומות החלו כאשר המון של ערבים הסתערו על הרובע היהודי, הרגו 7 יהודים ופצעו 20.
יחד עם 7 היהודים שנרצחו בתחילה, נהרג גם שוטר אחד.
ראו גם

הפרהוד
אנטישמיות בעולם הערבי
אנטישמיות מוסלמית
הערות שוליים

↑  Bensoussan, Georges (4 במרץ 2019). Jews in Arab Countries: The Great Uprooting. Indiana University Press. pp. 352–. ISBN 978-0-253-03860-9. Gabes riots... {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Abadi, Jacob (1 באוגוסט 2012). Tunisia since the Arab Conquest: The Saga of a Westernized Muslim State. Ithaca Press. p. 392. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Satloff, Robert (30 באוקטובר 2006). Among the Righteous. PublicAffairs. pp. 83–. ISBN 978-1-58648-534-4. Then, in May 1941, the coastal city of Gabès was the scene of North Africa's worst wartime outburst of all, a threeday paroxysm of violence, pillage, and murder. What started with an attack by a gang of thirty Arabs on a synagogue, perhaps prompted by news of the demise of the shortlived proNazi regime in Iraq, deteriorated into a mass frenzy of violence that left eight Jews killed and twenty injured. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  https://www.jpost.com/Blogs/Clash-of-Cultures/A-betrayal-by-friends-Tunisias-forgotten-1941-pogrom-363807
↑  Gilbert, Martin (2010). In Ishmael's House: A History of Jews in Muslim Lands. Yale University Press. p. 334. In May 1941 three days of anti-Jewish violence broke out in the Tunisian city of Gabes.
↑  Gerlach, Christian (14 במרץ 2016). The Extermination of the European Jews. Cambridge University Press. p. 343. {{cite book}}:  (עזרה)
הקתדרלה של הוואנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה 
 על שם:  העיבור ללא חטא 
 מיקום:  הוואנה 
 מדינה:  קובה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1777
 תאריך פתיחה רשמי:  1777 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק 
 מידות
 אורך:  34 מ' 
 רוחב:  36 מ' 
 קואורדינטות:  23°08′29″N 82°21′07″W﻿ / ﻿23.14138056°N 82.35191667°W﻿ / 23.14138056; -82.35191667
  (למפת קובה מוגדלת) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקוהקתדרלה של הוואנה(למפת קובה רגילה) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקוהקתדרלה של הוואנה
 
הקתדרלה של הוואנה
קתדרלת סן קריסטובל דה לה הוואנה (שמה המלא בספרדית: Catedral de San Cristóbal de La Havana) היא הקתדרלה המרכזית של הוואנה, ומקום מושבו של ארכיבישוף העיר.
הקתדרלה נחנכה ב-1748 ככנסייה ישועית, ולאחר גירושם של הישועים מהאימפריה הספרדית הפכה, ב-1777, לכנסייה רגילה. ב-1788 הוכרזה כקתדרלה של הוואנה באופן רשמי, וב-15 בינואר 1796 הועברו אליה עצמותיו של כריסטופר קולומבוס מסנטו דומינגו. קולומבוס היה קבור במקום עד שעצמותיו הועברו לסביליה לאחר הפסדה של ספרד במלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898.
הקתדרלה נחשבת למבנה היחיד בסגנון הבארוק שאינו סימטרי – אחד מצריחיה רחב ממשנהו. צורתה כמעט ריבועית: אורכה 35 מ' ורוחבה 34 מ'. חלקה הפנימי של הקתדרלה הוא בסגנון נאו-קלאסי, והוא כולל יצירות אמנות ובהן העתקי יצירות של אמנים כרובנס ומוריו. חלק מהריהוט הפנימי, כולל המזבח, הובא מרומא.
הערות שוליים

↑  LIBORIO PAÍS, The Havana Cathedral; History of a Main Parish., Cuba Travels, ‏29 ספטמבר, 2011
ערך זה הוא קצרמרבנושא כנסיות ובנושא קובה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n87900606  VIAF: 146678589   WorldCat (עם VIAF): 146678589
המאבק הקטלוני לעצמאות

מחוז קטלוניה, בצפון-מזרח ספרד
המאבק הקטלוני לעצמאות, הוא סדרה של אירועים בהם הביעו תושבי האזור רצון לעצמאות. שורשיו של המאבק ניתנים לאיתור החל מהבמאה ה-15. המאבקים הרשמיים לעצמאות התחילו כחלק ממלחמות הירושה בספרד (1701–1715) שהגיעו לקיצן עם השתלטות מדריד בירת ספרד על קטלוניה. לאחר השתלטות מדריד על ספרד, קמו תנועות שחרור אזרחיות בסוף המאה ה-19, שנלחמות עד ימינו על עצמאות קטלוניה מספרד.
ספרד היא מדינה פדרטיבית, וקטלוניה הוא חבל ארץ אוטונומי למחצה שמהווה אחד מ - 17 המחוזות (שחלקם אוטונומיים) של ספרד, שמתנהלת כפדרציה לא רשמית בחלק מניהול ענייני הפנים שלה. התוצר הלאומי גולמי (תל"ג) של קטלוניה מהווה כחמישית מהתוצר של ספרד, ולכן לעזיבה אפשרית שלה יש השלכות דרמטיות על הכלכלה הספרדית.
רקע היסטורי

ישנן עדויות להתעוררות פוליטית ברחבי העולם מתחילת המאה ה-19, הציפיות של האזרחים השתנו באותה תקופה והתחילה מגמה של התרחקות משלטונות אימפריאליים/מונרכיים לכיוון של שלטונות שנותנים מקום לאזרחים ולרצונותיהם. השינוי הזה יצר אומות שייחדו את עצמן מהאחרות או ששחררו את עצמן משלטונות מונרכיים/אימפריאליים. כמו מדינות אירופיות מסוימות, ספרד כללה בעבר טריטוריות רבות (כולל טריטוריות בדרום אמריקה) עם משתנים היסטוריים ושורשים שונים ביניהן וחלקן אף התנסו במשילות עצמית. קטלוניה היא אחת מהטריטוריות הללו, והיא חיקתה את חלקן ברצונה לצאת לעצמאות מספרד, והתייחסה לרצון להשתחרר משלטון ספרד כשחרור משלטון קולוניאלי. באותן שנים התגבשו קולות שקראו לשחרור קטלוניה, לעצמאות, לדמוקרטיה ופעילים פוליטיים קטלונים ציפו להקים מדינת לאום עצמאית קטלונית, וזאת בשל ההיסטוריה המשותפת, התרבות והשפה שאיחדו בין אזרחי האזור.
מעבר להיסטוריה המשותפת ומעבר לדיכוי השפה והתרבות שחוו בקטלוניה במאה ה-18 על-ידי מלך ספרד פליפה החמישי, ותחילת המאה ה-20 על-ידי מיגל פרימו דה ריברה, לקטלוניה יש סיבות נוספות שהביאו אותה לרצון לצאת לעצמאות. עוד מהמאה ה-19 המדינה הפכה למוקד תעשייתי שכלכלתו מאוזנת ואף מוצלחת יותר מזו של ספרד מה שאפשר לה להיות מחוז בדלני שלא באמת מתקיים בתלות בספרד. מעבר לעובדה שמדריד הוא השלטון המרכזי, שפתם שונה, תרבותם ונקודת המבט ההיסטורית שלהם שונה, נוסיף לכך שכלכלת האזור פורחת ללא קשר למדריד ושהוא יכול לקיים את עצמו, מה שגרם לקטלונים להבין בשלב דיי מוקדם שהם לא מוכרחים להיות חלק שווה (לא אוטונומי) מספרד.
למרות הקריאה לעצמאות קטלונית, בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ההתעוררות הייתה בעיקר בקרב פעילים פוליטיים קטלונים, שפעילותם נקראה ״קטלוניזם״ והיו מיעוט באזורם. תחילה הם רצו לבנות אוטונומיה בתוך ספרד שהתאפיינת בהיסטוריה, שפה ותרבות משלה שלא זכתה לאהדה רבה. למרות זאת, המאבק לעצמאות המשיך, ובין השנים 1913–1923 תחת דיכוי של הניסיונות להשגת אוטונומיה קטלאנית. אחרי מאבק של כמה שנים ובעזרת גנרל פרימו דה ריוארה ניתנה לקטלוניה אוטונומיה בשנת 1931, עד לביטולה המחולט במלחמת האזרחים של ספרד שהתרחשה בין 1936–1939. המלחמה נפתחה בהפיכה צבאית שנעשתה נגד שלטון הרפובליקה השנייה. הרפובליקה השנייה של ספרד נפלה וכך גם קטלוניה שנכבשה והאוטונומיה בה בוטלה בשנת 1938.
בהמשך ישיר למלחמת האזרחים, קטלוניה, כמו שאר ספרד הייתה נתונה תחת שלטונו של פרנסיסקו פרנקו שדיכא את הקטלאניים, בעזרת דיכוי השפה, הבידול והתרבות. הדיכוי של פרנקו היווה נקודת מפנה בתנועת ההתנגדות ועצר במקום מסוים את המשך ההתנגדות הגלויה והניסיונות להשגת עצמאות, האירוע העיקרי שגרם לבלימת המאבק היה הוצאתו להורג בירייה של נשיא קטלוניה ליואיס קומפאניס בשנת 1940 בטענה שהנהיג מרד צבאי, יחד עם השמאל הרפובליקני של קטלוניה. פרנקו ביטא את שליטתו בספרד בעזרת שליטה על המדיה, החינוך, האליטות והבירוקרטיה. כך יצר ממשל שעוקב אחרי אזרחיו ושולט בכל תנועתם, מה שכמעט ולא אפשר מאבק אמיתי והתקדמות אל עבר אוטונומיה. למרות זאת, אחרי מלחמת העולם השנייה התחילה התעוררות מחודשת של התנועה לשחרור קטלוניה שאט אט נלחמה למתן אוטונומיה.
המאבק לעצמאות בספרד הדמוקרטית

בשנת 1975 פרנסיסקו פרנקו הלך לעולמו, מה שאפשר מאבק גלוי לשלטון עצמי. בשנת 1978 המטרה הזו הוגשמה באופן חלקי כשחוקקו את החוקה החדשה של ספרד, שאפשרה חופש חלקי (המטרה של ספרד דאז הייתה לשמור אחדות). במהלך שנות השמונים והתשעים קטלוניה הרחיבה את הסמכויות שניתנו לה במסגרת היותה אוטונימיה ולקחה אחריות על תחומי הפנים שלה, כדוגמת החינוך, הבריאות, התכנון, בתי הסוהר וכו׳. בסוף שנות התשעים הייתה קריאה מחודשת מצד ספרד לאחדות וביטול הסמכויות הפנימיות הללו, מה שלא צלח בעקבות התנגדות עיקשת מצד הקטלאניים למהלך הזה. בשנת 2003 נערכו בחירות בקטלוניה, בהן ניצחה המפלגה הסוציאליסטית, שמטרתה העיקרית הייתה לקדם כמה שיותר את השאיפה לעצמאות. ב-30 בספטמבר 2005 הפרלמנט של קטלוניה אישר ברוב קולות (120 מתוך 135) חוק אוטונומיה נוסף שמכריז על קטלוניה כלאום. לאחר מכן, במשאל עם החוק אושר ברוב קולות גם כן. בהמשך התקיימו אירועים נוספים שקידמו את קטלוניה יותר ויותר במאבקה להשגת עצמאות, כדוגמת ביטול חלקים מסמכויות קטלוניה שהחיו את התנועה להיפרדות מספרד בשנת 2010, ומשאל עם לא רשמי ב-2014 ש - 80% מהצבעותיו היו בעד היפרדות.
בנוסף לאירועים הפוליטיים שנערכו לאורך השנים, בשנת 2008 ספרד עברה למדיניות כלכלית יותר מצומצמת (בעיקר בשל המשבר של 2008). מה שהיווה מעין גזירה מרעה את מצבם של הקטלאניים, שהיו אחראים על חמישית מהתוצר המדיני והיצוא שלהם מהווה רבע מהיצוא המדיני. מדובר באזור עשיר יחסית ומדינת ספרד דרשה ממנו לשלם מיסים גבוהים שבסופו של דבר מגיעים לאזורים יותר עניים ספרדיים, שהקטלאניים בכל אופן לא מרגישים שייכים אליהם. כל אלו היוו בסיס לחלק מהסיבות לבדלנות בת ימינו של תומכי המאבק בעצמאות, טענתם בנושא הכלכלי היא שהתרומה שלהם לכלכלה הספרדית לא מקבלת את התמורה ההולמת. מן הצד הספרדי מדיניות הצנע והקיצוצים שנעשו מאז המשבר של 2008 נועדו לתרום להורדת הגירעון, שירד גם בקטלוניה (מ - 4.5% ל-0.7%). עוד הם טענו, שכל המחוזות והאזורים האוטונומיים/אוטונומיים למחצה בספרד נשאו בנטל.
תנועה אזרחית

תנועות אזרחיות רבות בעולם מורכבות מאליטות אינטלקטואליות, כאלה הן התנועות האזרחיות שעוסקות במאבק לעצמאות קטלוניה. כמו כן, רוב הפעילות לקראת השגת אוטונומיה, ובהמשך הפעילות להשגת היפרדות מספרד מאופיינת בהנעת תהליכים מלמטה למעלה. התנועה האזרחית בחבל הארץ היוותה מנוע גדול להנעת הממשלה הקטלונית לרדיפה אחר העצמאות. התנועה האזרחית הייתה ועודנה זו שדוחפת את המדינה למהלכים שמקצינים עם הזמן. זאת בעזרת התרעויות, הפגנות, מפגני תרבות ועוד. בתקופתו של פרנקו, היא הייתה היחידה שהניעה מהלכים בין אם גלויים ובין אם סמויים. מה שהביא לכך שהחברה האזרחית הפכה למיתוס תרבותי בקרב החברה הקטלאנית.
כמו כן, ניתן להבחין בעובדה שהמאבק הקטלוני לאורך השנים עבר שינוי משמעותי. מדרישה לאוטונומיה בתוך ספרד, שנמנעת מחיכוכים עם המדינה, המאבק עבר שלבים רבים קדימה למאבק להיפרדות מהמדינה הספרדית ולהקמת מדינה קטלאנית עצמאית. אמנם מדובר בשינוי מאסיבי, ומפלגות פוליטיות בקטלוניה ובשלטון היו צריכות לשנות את עמדותיהן לאורך השנים בהתאם לדרישות של החברה האזרחית, אך זה מאפיין הרבה חבלי ארץ שנלחמים לעצמאות, וכך גם אוטונומיות או אזורים בעלי מאפיינים תרבותיים והיסטוריים דומים. מה שמבדיל את הקטלאניים מקבוצות אתניות/תרבותיות אחרות (כדוגמת הכורדים) הוא שיש להם יכולות כלכליות/מדיניות שהם עלולים לאבד. הפוליטיקאים הקטלאניים, ככל ששינו את עמדתם לאורך השנים, עדיין היו צריכים להתחשב במשתנים סקטוריאליים אחרים, לאליטות הפוליטיות יש מה להפסיד כשמדובר בהיפרדות מספרד. הן גם רוצות לזכות באוטונומיה באזורים נוספים בספרד ששייכים לאותה תרבות ובנוסף לכך הם מודעים להפסדים הכלכליים/חברתיים שעומדים בפניהם בדרישה לעצמאות.
אירועי משאל העם של 2017

ביוני 2017 נשיא קטלוניה קרלס פוג׳דמון הכריז על משאל עם רשמי, בדבר היפרדות ממדינת ספרד ויציאה לעצמאות. זאת בזמן שבתי המשפט והממשלה במדריד הגדירו אותו כבלתי חוקי, ובזמן שישנה התנגדות נחרצת מצד ספרד. בספטמבר קרלס פוג׳דמון וחברי הקבינט של קטלוניה חתמו על מזכר רשמי שהכניס לתוקף את חוק משאל העם, חוק שעבר ברוב קולות ומטרתו הייתה לפתוח לאזרחים את האפשרות להשתתף בהחלטה האם להיפרד מספרד ולצאת לדרך עצמאית או לא. מכיוון שמשאל העם נחשב כלא חוקי בספרד, מריאנו רחוי, ראש ממשלת ספרד, הצהיר כי מדריד תנקוט בכל האמצעים שברשותה כדי למנוע את משאל העם, וכך היה. ביום משאל העם, ה-1 באוקטובר, שוטרים מרחבי המדינה ירו כדורי גומי על אזרחים קטלונים, תקפו אותם ומנעו מהם הצבעה. בנוסף לכך, שוטרים רעולי פנים התפרצו לקלפיות וסגרו כמעט מאה קלפיות בזמן שניסו לעצור את משאל העם.
כמו כן, במשאל העם הצביעו כ-42% מתושבי קטלוניה, שמתוכם, 90% הצביעו בעד עצמאות לקטלוניה, מה שהביא לפקפוק בתוצאות משאל העם ופקפוק בנוגע לתוצאות האפשרויות שיכולות להיות למדינה קטלונית. בשל אחוזי ההצבעה הנמוכים, מאוד קשה לקבוע האם זה באמת מה שהעם הקטלוני בחר והאם עצמאות תוביל באמת למדינה מצליחה ומשגשגת, כל עוד היא חלוקה בתוך עצמה לשני מחנות שונים
תגובות למאבק הקטלוני > תגובת השלטון המרכזי בספרד

בתגובה לאירועי משאל העם, ממשלת ספרד הפעילה את סעיף 155 בחוקתה שמשמעותו היא שהממשלה יכולה להפעיל את כל האמצעים הדרושים כדי לכפות על קטלוניה ויתור על כל המהלכים והצעדים שנקטה. הממשלה הספרדית רוצה להשאיר את המצב כמו שהוא, זאת דרך התנגדות לא מתפשרת לכל לשינוי במעמדם של חבלי הארץ בספרד. מדובר בעמדה חד משמעית שמדכאת כל התנגדות שתהיה לשינוי במדינה והקטנת שטחיה. כמו כן, הממשלה הספרדית מנסה לשמור על אחדותה ומדובר במלחמה לאחדות שנמשכת כמה מאות, אך חשוב לציין כי החבל הקטאלני מחזק מאוד את כלכלתה של ספרד מתוקף היותו 20% מהתוצר המדיני. זאת בנוסף לזליגה שיכולה להיות מחבלים אחרים במדינה..
תגובת מדינות אירופה
האיחוד האירופי טען כי משאל העם הוא סוגיה ספרדית שהטיפול בה תחת אחריות ספרד, שהוא לא מכיר בעצמאות הקטלונית ושכל שיח דיפלומטי עתידי של האיחוד אל מול האזור יתקיים דרך ספרד בלבד. מדינות רבות ברחבי היבשת גינו את אירועי משאל העם והפעלתו תוך מעבר על החוק בספרד. מדינות רבות הצהירו שהן אינן מכירות בהצבעה הלא חוקית ושהן תומכות בספרד ובצעדים שנקטה כדי לבלום את הקטלאניים. אפילו מדינה כמו בלגיה, שהציעה מקלט מדיני לדמויות מוכרות בקטלוניה, הצהירה כי כל קשריה הדיפלומטיים ינוהלו מול מדריד.
כמו כן, חבלי ארץ באזורי היבשת מתאפיינים בתמ״ג יחסית גבוה לשאר המדינה. כך שהיפרדות חבלי ארץ מהמדינה יכולה לגרור לתוצאה כלכלית לא טובה למדינה עצמה. קטלוניה היא אחת מחבלי ארץ אלה; התמ״ג לנפש בחבל הוא 27,800, בעוד שבספרד עצמה התמ״ג לנפש הוא 23,200. מדובר בתופעה מוכרת ורחבה באירופה, שניתן לראותה גם בגרמניה וחבל בוואריה, או בפלנדריה ובלגיה. כל אלה מביאים לאי רצון של המדינות הללו להפריד בין האזורים הללו לבין המדינה עצמה ולהוריד את רמתה הכלכלית, שכן מדובר באזורים משלמי מיסים. בנוסף, מדינות האיחוד מתנגדות בתוקף להכריז על קטלוניה כמדינה שאינה קשורה/תלויה בספרד, וזאת מכיוון שיכולה להיפתח תיבת פנדורה שתעורר עוד ועוד רגשות לאומיים לא מנוצלים ברחבי אירופה, מה שיאפשר לאזורים נוספים להילחם על עצמאות ולזליגה במרחב האירופי.
אסירים פוליטיים

כתוצאה ממשאל העם של 2017, הועמדו לדין 12 אנשי פוליטיקה וחברה אזרחית מרכזיים בחבל הקטלוני. תחילה הם הואשמו בעבירת מרד אלים בנוסף לעבירות הסתה ושימוש לא חוקי בכספי הציבור והיה רצון בקרב השופטים לדון אותם ל-25 שנות מאסר. אחרי שחלקם הוחזקו במעצר ללא אפשרות לשחרור בערבות, לבסוף הם הואשמו בשני הסעיפים האחרונים וחלקם רק בהסתה. עונשי המאסר שלהם נעו בין 9 ל-13 שנים. מבין הפעילים הורשעו הנשיא לשעבר קרלס פודג׳מון (שגלה לבלגיה כדי לא לעמוד לדין), סגן הנשיא לשעבר אוריאול יונקרס, שגם קיבל את העונש הגבוה ביותר (13 שנים בכלא ו-13 שני של הרחקה מתפקידים ציבוריים), שר החוץ לשעבר ראול רומבה, דובר הממשלה לשעבר ג׳ורדי טורול, שרת העבודה לשעבר דולורס באסה, יו״ר הפרלמנט לשעבר קרמה פורקדל ופעילי תנועות אזרחיות למען עצמאות. גזר הדין הביא להגברת האבטחה בקטלוניה כדי לא לפגוע באזרחים/פעילים נוספים. הרשעתם, כמו גם כל התהליך הפלילי נגדם לוו בהפגנות רבות, חלקן אלימות
תגובת הקטלאניים להרשעתם של הבכירים הפוליטיים הייתה יציאה לרחובות, להפגנות אלימות שלוו בהצתת צמיגים, רכבים ומעצרים רבים מצד המשטרה הספרדית. מדובר בתגובה מאוד חמורה, ובעיקר כשהיציאה האלימה לרחובות התרחשה שנתיים אחרי משאל העם שהצית את החיכוך בין קטלוניה לספרד ומעצרם של מפעילי משאל העם. ניכר כי ממשלת ספרד לא מגלה כל סוג של אדישות לכל תרחיש שנוגד את חוקתה ואת הסדר שהיא משליטה במדינה
מתנגדי העצמאות הקטלונית (מתוך קטלוניה)

למרות הסיקור הרב והמאבק העיקש, הרצון לעצמאות היה שייך לרוב לדעת המיעוט שלא באמת התקרבה לזכייה בתמיכה של רוב מוחלט בבחירות, במשאלי עם או בסקרי דעת קהל. גם במשאל העם של 2017 שזכה לתהודה רבה מכיוון שיותר מ-90% מהמצביעים הצביעו בעד יציאה לעצמאות מספרד, הצביעו רק 42.3% מהאזרחים, והאופוזיציה הקטלונית החרימה את משאל העם בטענה כי אין לו בסיס חוקתי (חוקי קטלוניה מחייבים רוב של שני שלישים בפרלמנט המקומי כדי לשנות את המעמד של האזור), כך שהמתנגדים לא באמת יצאו להצביע ולא הוצגה התמונה האמיתית בקטלוניה באותו זמן. עוד יגידו כי הרעיון של העצמאות הקטלונית הוא רעיון פרטיקולרי ואין הוא מגדיר את רצון האומה הקטלונית. הם רואים לעיניהם את הסיבות הכלכליות חברתיות יותר מאשר את נושא הלאום, זאת בשל העובדה שלא הממשל המרכזי של ספרד ולא האיחוד האירופי מכירים במדינה קטלונית, מה שיכול להביא לפגיעה עמוקה בכלכלה הקטלונית, וזאת למרות התמ״ג הגבוה של קטלוניה.
המצב ב-2023

כמעט 6 שנים ממשאל העם של 2017, פוליטיקאים שלקחו חלק ויזמו את משאל העם עדיין נמצאים על הכוונת הספרדית. קלרה פונסטי, שרת החינוך לשעבר עוכבה בברצלונה כשחזרה לאזור אחרי גלות בבלגיה וסקוטלנד. הנשיא לשעבר קרלס פודג׳מון, שיזם את משאל העם עוד מגיב על אירועים בקטלוניה ועל כל החלטה של הממשל בספרד מאז היום בו עזב את המדינה. נוסף לכך, אחרי אירועי משאל העם שכשלו התמיכה בהיפרדות מספרד ירדה ל-40.9%. למרות זאת, תושבי קטלוניה מעידים שלמרות הכישלון במשאל העם ולמרות שהממשלה הספרדית החזירה יותר כוח אליה, הם עדיין מרגישים שייכות לקטלוניה ולא לספרד.
הערות שוליים

1 2  וול סטריט ג'ורנל, ‏קטלוניה וספרד: קיצור ההיסטוריה, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2017
↑  CoR - Spain intro, portal.cor.europa.eu
1 2 3 4 5  Peter Wagner, Towards a conceptual history of the present: Democracy, rights, and freedom in the recent Catalan conflict, Social Science Information 57, 2018-12, עמ' 588–615 doi: 10.1177/0539018418818399
1 2 3 4   רפאל מינדר, מדריך קצר להתרחשויות שהובילו למשאל העם שמאיים לקרוע את ספרד, באתר הארץ, 1 באוקטובר 2017
1 2  Da Cal, E. U, Catalan Nationalism, 1886-2012: An Historical Overview, Pôle Sud, n, 2014, עמ' 40
1 2 3 4  Guibernau, M., Catalan nationalism : Francoism, transition and democracy, Taylor & Francis Group, 2004
1 2   נדן פלדמן, "הם רוצים לשלוט בכסף": קטלוניה הכריזה על עצמאות - האם זה יסתיים בקטסטרופה?, באתר TheMarker‏, 27 באוקטובר 2017
↑  The Catalan Independence Process and Cold - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
1 2   ויקטור הראל, משאל העם הוא מצעד האיוולת של קטלוניה, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2017
1 2 3  יונתן קירשנבאום, ‏לא רק זהות: מבט כלכלי על מאבקה של קטלוניה להיפרד מספרד, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 11 באוקטובר 2017
1 2 3  Kathryn Crameri, Political Power and Civil Counterpower: The Complex Dynamics of the Catalan Independence Movement, Nationalism and Ethnic Politics 21, 2015-01-02, עמ' 104–120 doi: 10.1080/13537113.2015.1003491
↑  אוריאל לוי, ‏בית המשפט העליון השעה את משאל העם על עצמאות קטלוניה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 7 בספטמבר 2017
1 2  Fernando Fernández-Llebrez, Retórica, emociones y pluralismo: déficit democrático en la "identidad política" del actual independentismo catalán (2011-2017), Foro Interno 18, 2018-09-18, עמ' 27–50 doi: 10.5209/FOIN.61509
1 2 3 4 5  ענבל גת, יותם רוזנר, האם משאל העם הקטלאני מבשר על התפוררות לאומית אירופית?, באתר www.inss.org.il
1 2   מנהיגי הבדלנים בקטלוניה נידונו לתשע עד 13 שנות מאסר, באתר הארץ, 14 באוקטובר 2019
↑  Catalan separatist MEP Clara Ponsatí released after arrest in Spain, POLITICO, ‏2023-03-28 (באנגלית)
↑  Jonathan Gorvett, Catalonia Can’t Quit Madrid, Foreign Policy, ‏2023-05-20 (באנגלית אמריקאית)
המיליציונר מרובליובקה

| --- | --- |

 סוגה:  קומדיית מצבים  פשע
 בימוי:  איליה קוליקוב  פולינה אנפוריבה
 ארץ מקור:  רוסיה 
 שפות:  רוסית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  16
 הפקה
 מפיק:  איליה קוליקוב, אנדריי סמיונוב 
 חברת הפקה:  LEGIO FELIX  ‏Premier Studios
 אורך פרק:  50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  רוסיה ערוץ THT
 פורמט (תמונה):  1080i‏ (16:9 HDTV)
 פורמט (קול):  Dolby Digital‏ 5.1
 תקופת שידור מקורית:  12 באפריל 2021 – 29 באפריל 2021
 קישורים חיצוניים
 https://militsioner-s-rublevki.tnt-online.ru
 דף התוכנית ב-IMDb
 
המיליציונר מרובליובקה (ברוסית: Милиционе́р с Рублёвки) היא סדרת טלוויזיה רוסית קומית-בלשית, המהווה פריקוול לסדרת הטלוויזיה "השוטר מרובליובקה". פרק הבכורה שודר ברשת TNT ב-12 באפריל 2021.