התעללות נרקיסיסטית
הורות נרקיסיסטית > הוריות והיפוך תפקידי הורה-ילד

המונח "הוריות" Parentification מתייחס למצב שבו הילד נאלץ לקחת על עצמו תפקידים ואחריות של ההורים במשך תקופה מוקדמת בחייו. המונח כולל הן תפקידים שלרוב מבוצעים על ידי ההורה עבור ילדו והן תפקידים שבדרך כלל מבוצעים עבור ההורה על ידי מבוגר אחר. על פי הפסיכואנליזה, תופעה זו מכונה גם "היפוך תפקידי הורה-ילד" (Parent–child role reversal), או "בלבול תפקידים" (Role-confusion) והיא נפוצה במערכת היחסים שבין הורה נרקיסיסטי לילדו.
חוויות ההוריות יכולה להיות הסתגלותית ומעצימה עבור הילד אם היא מתרחשת בתנאים שמאפשרים לו לעמוד בדרישות שמוצבות בפניו מבחינה התפתחותית.
התנאים לחווית הוריות חיובית כוללים תמיכה רגשית סביב חווית לקיחת התפקיד ההורי, קשרים חיוביים ותומכים עם אחים וסבים, הורים המחלקים את התפקידים באופן פתוח לכל ילד ותומכים בילדיהם, הקפדה על חלוקת תפקידים תואמי גיל, תמיכה הורית ותיקוף (Validation), ולבסוף - תפיסה והערכה חיוביות של הילד בנוגע ללקיחת התפקיד על עצמו.
עם זאת ההיפוך בתפקידי הורה-ילד עלול לפגוע באופן משמעותי בהתפתחות החברתית-רגשית של הילד כאשר מוצבות בפניו דרישות שאינו מסוגל לעמוד בהן.
בהתאם לכך, חווית ההוריות יכולה להפוך לגורם סיכון משמעותי עבור הילד כשהיא מתחרשת בתנאים שאינם מאפשרים לו לבצע את תפקידי ההורה מבחינה התפתחותית.
התנאים היוצרים חווית הוריות שלילית כוללים הוריות רגשית (במיוחד מהסוג המורכב), הוריות ממושכת, היעדר תקשורת הורה-ילד רלוונטית וגורמים תרבותיים.
כלומר, במצב של היפוך תפקידים בהוריות שלילית, ההורה יצפה מהילד למלא את צורכי ההורה, והילד יתבקש לבצע מטלות רגשיות או לוגיסטיות לפני שהוא מוכן אליהן מבחינה התפתחותית.
הורות נרקיסיסטית מאופיינת בחילופי תפקידי ההורה-ילד, כך שילד להורה נרקיסיסט נדרש לטפל בהורה הנרקיסיסט, להרעיף עליו תשומת לב ולהכילו. דרישה זו הופכת אותו לילד הורי והיא יכולה להיות ביטוי של אנמשמנט קיצוני, שבו ההורה פונה אל ילדו כדי לקבל מהילד תמיכה והגנה.
ילדים הוריים של הורים נרקיסיסטיים לא זוכים לחוויה ההסתגלותית והמעצימה של ההוריות. במקום זאת, ההוריות מהווה עבורם גורם סיכון משמעותי.
זאת משום שהורים נרקיסיסטים מעלים בפני ילדיהם את הדרישה הגלויה או הסמויה להכיר בתוקפם הבלעדי של הצרכים והרצונות של ההורה, על חשבון הצרכים והרצונות של עצמם.
כתוצאה מכך, ילד להורה נרקיסיסט יגדל תחת לחץ מתמיד לעשות הכל באופן מושלם כדי לרצות את ההורה הבלתי ניתן לריצוי שלו.
בהתחשב בתלות של הילד בהוריו, הילד צפוי לעשות כמיטב יכולתו לבצע את התפקידים המוטלים עליו כדי להבטיח לעצמו את הקשר הטוב ביותר האפשרי תחת הנסיבות.
במקרים אלו הילד ההורי יקריב את הצרכים של עצמו כדי לדאוג לצרכים של ההורה שלו.
תפקידי המבוגר שעלולים להיות מוטלים על ילד הורי במצב זה יכולים לכלול את ניהול מערכת היחסים בין ההורה לילד, שימוש כמקור למגע אינטימי ושימוש של הילד כחבר של ההורה.
לא רק שההורה הנרקיסיסט יטיל על ילדו את תפקידי ההורה בלי לספק את הצרכים שיאפשרו לילד לעמוד בהם, אלא שבמקום תמיכה רגשית, ילד הורי של נרקיסיסט צפוי לפגוש דווקא בפגיעה רגשית מצד ההורה שלו, במיוחד אם יבקש עזרה או יתלונן על העומס.
זאת משום שגם במקרים שבהם אנשים עם הפרעת אישיות נרקיסיסטית מכירים בצרכים, ברגשות או ברצונות של אנשים אחרים, הם בדרך כלל יתייחסו אליהם בזלזול ויראו בהם סימנים לחולשה או פגיעות.
לכן כאשר הילד מבטע את צרכיו ורצונותיו, הורים נרקיסיסטים יתייחסו אליהם בביטול, יציגו אותם כלא רלוונטיים או בזויים וישייכו אותם לתעבת בצע, אנוכיות, חולשה או פגם מוסרי מצד הילד.
בסביבה פוגענית זו, הילד יכול להשתמש בדרכי התמודדות נואשות יותר ויותר כמו ציות והזדהות, מתוך ניסיון להיאחז בהורה הנרקיסיסט, לקבל איזשהו סוג של גמול, ולהימנע מהקונפליקט הכאוב של ההיפרדות מההורה הנרקיסיסט.
בעקבות זאת חוויות ההוריות השלילית שבה הילד מקריב את צרכיו למען אלו של ההורה, מקשה על הילד לפתח זהות אצמעית משל עצמו.
כתוצאה מכך הילד יגדל עם ציפיות לא מציאותיות מעצמו ומאחרים.
ברוב המקרים האופי הפוגעני של חווית הורות שלילית במצבים של היפוך תפקידי הורה ילד, לא יעורר את תשומת הלב של הסביבה. אחת הסיבות לכך היא היעדר מודעות לנושא ומחסור בספרות מקצועית מסודרת, אך זוהי אינה הסיבה היעקרית. על פי הפסיכואנליזה, כדי לדאוג לצרכים הרגשיים של ההורה הנרקיסיסט, הילד ההורי נדרש להפגין רושם כוזב של בגרות בטרם עת.
לכן רוב האנשים בסביבתו של הילד ההורי לא יחשדו בקיומה של בעיה, בעיקר משום שהילד שלקח על עצמו את תפקידי ההורה יכול להראות כבוגר במיוחד ומערכת היחסים בינו לבין ההורה חזקה במיוחד. כלומר, הם יפרשו באופן שגוי את התפקוד ההורי של הילד.
אחת הסיבות לכך היא שילדים שעברו הזנחה, נוטים לפתח יכולת פתרון בעיות גבוהה מהמצופה לגילם בעקבות הצורך להתמודד עם אתגרי הסביבה שלהם בכוחות עצמם, אך בעוד שהם נראים אצמעיים יותר מבני גילם, הם עלולים לחוות קשיים בהסתגלת לסביבות אחרות כמו זו של שיגרת הלימוד בבית הספר.
משום שאף ילד לא מסוגל להיענות באופן מלא לצרכיו של הורה, ילדים הוריים יכולים להעבק לעיתים קרובות עם תחושה של חוסר מסוגלות.
למשל, הניסיון לסייע להורה להרגיש טוב יותר היא מטרה ללא גבול, שמעצם טבעה יכולה להרגיש אינסופית עבור הילד ולעורר בו תחושות של חוסר אונים.
לא רק זאת, אלא שהחוויה השלילית של ההוריות עלולה אף למנוע מהילד להגיע לתחושה מציאותית של יכולותיו גם בהמשך הדרך.
בהתאם לכך, אחת ההשלכות המשמעותיות של חווית הוריות שלילית וממושכת היא תחושה של חוסר אותנטיות המובילה לתסמונת המתחזה.
בעקבות חוויות אלו הילד ההורי עלול לרכוש מודלים מעוותים ובלתי מאוזנים של מערכות יחסים בין-אישיות, שיכולות להיות בלתי הסתגלותיות מחוץ למסגרת המשפחתית.
כתוצאה מכך, על פי הפסיכואנליזה, ילדים שחוו הורות נרקיסיסטית מועדים ליצור קשרים בין-אישיים שמשחזרים את הדפוס הנרקיסיסטי של ההורה.
למשל, ילדים הוריים נוטים לשמר את הנטייה להקרבה עצמית גם בגילאי הבגרות ולקחת על עצמם את התפקיד ההורי של הדמות המטפלת גם בקשרים אחרים בהמשך חייהם.