stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חומות דוברובניק
ביצורים > מבצרים מסביב לחומות > מבצר סנט לורנס

מבצר סנט לורנס, הקרוי גם לובריינאץ או גיברלטר של דוברובניק, ממוקם מחוץ לחומה המערבית, בגובה 37 מטרים מעל פני הים. במבצר סנט לורנס ישנם 10 תותחים, והגדול שבהם קרוי lizard (לטאה). הנמל מחובר ליבשה באמצעות שני גשרים מתרוממים.
ביצורים נוספים בסביבה > חומות סטון

חומות סטון הן מערכת של חומות מאבן באורך 5.5 ק״מ (3.4 מייל), אך במקור היה אורכן 7 ק״מ (4.3 מייל). בנקודה הצרה ביותר של חצי האי פליישאץ, מרחק קצר מאוד מן היבשת, נבנתה חומה המחברת בין סטון למאלי סטון. כיום לחומה יש צורה של פנטגון.
החומות הושלמו במאה ה-15 יחד עם 40 מגדלים ו-5 מבצרים נוספים. החומות הן השניות באורכן ביבשת אירופה, שניות רק לחומת אדריאנוס שבבריטניה.
ביצורים נוספים בסביבה > מבצר הבז

מבצר הבז הוא אחד הביצורים החשובים ביותר ברפובליקה של דוברובניק. המבצר נבנה במיקום של הביצורים הרומיים המאוחרים והביצורים האליליים המוקדמים. בשנת 1391 האחים סנקוביץ', שליטי קונבלה, נתנו לרפובליקה סמכות מלאה על המבצר, בעוד שהמבצר עבר סופית לבעלותה רק ב-1423.
ביצורים נוספים בסביבה > המבצר המלכותי

המבצר ממוקם בראש הר סרד, שלמרגלותיו ממוקמת העיר דוברובניק. המבצר הוקם ב-1806 בידי המרשל מרמונט, ונקרא המבצר המלכותי לכבודו של נפוליאון. המבצר מהווה נקודת מפתח להגנה על העיר מצפון.
ביצורים נוספים בסביבה > מבצר פרבלקה

המבצר ממוקם בפונטה אוסטרו, בקצה חצי האי פרבלקה בדרום קרואטיה. המבצר נבנה באמצע המאה ה-19 כחלק ממערת הביצורים של מפרץ קוטור באימפריה האוסטרית. המבנה המונומנטלי והייחודי מהווה דוגמה יוצאת דופן לאדריכלות צבאית בזמנו. כיום המבצר חסר שימוש וניזוק פעמים שונות במהלך ההיסטוריה.
מצורים במהלך ההיסטוריה > המצור הסרצני על העיר (866-867)

בשנת 866 פשיטה ערבית על דלמטיה פגעה בערים בודווה וקוטור (כיום במונטנגרו), ושנה לאחר מכן צרו הערבים על דוברובניק. לבסוף, המצור, שנמשך 15 חודשים, תם בשל התערבותו של בסיליוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, ששלח צי בפיקודו של ניקאטס אורפיאס כדי להקל על העיר. לאחר הצלחה זו, שט חיל הים הביזנטי לאורך החוף כדי להבטיח את נאמנותן של ערי דלמטיה לאימפריה הביזנטית. לא ידוע איזה נזק נגרם במהלך המצור, אך העובדה שדוברובניק שרדה כנגד הסרצנים במשך 15 חודשים מוכיחה שהעיר מבוצרת היטב.
מצורים במהלך ההיסטוריה > המצור הוונציאני על העיר (948)

עם היחלשותם של הביזנטים, החלה ונציה לראות בדוברובניק מתחרה שצריך להשתלט עליה, אך הניסיון לכבוש אותה בשנת 948 נכשל. אזרחי העיר ייחסו את המקרה לבלזיוס הקדוש, ואימצו אותו כקדוש הפטרון של העיר.
מצורים במהלך ההיסטוריה > המצור של נמניה (1185)

לאחר מספר סכסוכים טריטוריאליים, פרצה מלחמה בין סטפן נמניה, נסיך רשקה (הנסיכות הגדולה של סרביה) לבין דוברובניק. בשנת 1185 תקף נמניה את העיר והטיל עליה מצור, אך לאחר ההתקפות של דוברובניק נסוגו כוחותיו של נמניה חזרה למדינתם, והמצור נכשל לגמרי. לא ידוע כמה עזרה בדיוק קיבלה דוברובניק מן הנורמנים במהלך המצור.
מצורים במהלך ההיסטוריה > המצור הוונציאני על העיר (1205)

בשנת 1205 פרצו הכוחות הוונציאנים לדלמטיה במהלך מסע הצלב הרביעי. העיר נאלצה לשלם מס, והפכה לבסוף למקור אספקה של ונציה, וכך ניצלה מבזיזה. במאה ה-14, לאחר השחרור מן העליונות הוונציאנית, נעשתה עבודה נרחבת על חומות העיר כדי לחזקן.
מצורים במהלך ההיסטוריה > המצור של סטפן ווקשיץ' קושצ'ה (1451)

ב-1451, השליט האזורי הבוסני סטפן ווקשיץ' קושצ'ה התקיף את העיר והטיל עליה מצור. מכיוון שלפני-כן היה אציל תושב דוברובניק, כעת הממשלה ראתה בו בוגד. הוצע פרס של 15,000 דוקטים, כאשר ארמון בדוברובניק שווה 2,000 דוקטים, בנוסף להכנסה שנתית של 300 דוקטים, למי שיצליח להרוג את סטפן, בנוסף להבטחה של האצולה של העיר שתוודא שההבטחה מתקיימת. סטפן כה חשש מהאיומים, עד שנכנע וסיים את המצור.
מצורים במהלך ההיסטוריה > המצור הרוסי על העיר (1806)

עד 1800, לעיר הייתה רשת מאורגנת של קונסוליות וקונסולריים בלמעלה מ-80 ערים ונמלים ברחבי העולם. ב-1806 נכנעה העיר לכוחותיה של הקיסרות הראשונה לאחר חודשי ארוכים של מצור בידי האימפריה הרוסית ומונטנגרו שבמהלכו נפלו על העיר 3,000 כדורי תותח. הצבא הצרפתי, בראשותו של נפוליאון, נכנס לעיר ב-1806. ב-1808 המרשל אוגוסט דה מרמונט ביטל את הרפובליקה של רגוזה ומיזג אותה לתוך המחוזות האילירים, ונהיה בעצמו לדוכס של רגוזה.
מצורים במהלך ההיסטוריה > המצור היוגוסלבי על העיר (1991-1992)

ב-1991 החלה מלחמת העצמאות של קרואטיה, כאשר קרואטיה הכריזה על נתק מיוגוסלביה, והצבא הסרבי הטיל מצור על העיר. העיר דוברובניק הייתה נצורה והותקפה בידי הצבא היוגוסלבי, וב-1992 הקרואטים שחררו את האזור וכוחות יוגוסלביה עזבו את העיר. בבית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר, התביעה טענה כי המטרה של הכוחות הסרבים הייתה לנתק את האזור מקרואטיה ולספח אותו למונטנגרו.
מתוך 824 המבנים שבעיר העתיקה, 563 נפגעו מידי קליעים, ומתוכם 9 מבנים נהרסו לגמרי. ב-1993 המכון לשיקום דוברובניק של אונסק"ו העריך את עלות השיקום של המבנים הפגועים וההרוסים ב-9,657,578 דולרים. עד 1999, שולמו 7,000,000 דולרים לטובת השיקום. תודות לחוסנה של חומת העיר, שאר הבניינים בעיר העתיקה לא נהרסו. החומות למעשה היו יעילות יותר בהגנה על העיר מהנשק מאשר מבנים נוספים בפריפריה של העיר.
מבצר סנט ג'ון מגן על העיר מדרום
שער פילה, הכניסה הידועה ביותר לעיר
חומות הים קטנות בהרבה מחומות היבשה
נמל העיר דוברובניק, ברקע האי לוקרום
מגדל מינצ'טה הוא סמל לעיר החזקה והבלתי מנוצחת של דוברובניק
מבצר רבלין מהמאה ה-16 הוא המבצר החזק ביותר בחומות
אורכן של חומות סטון הוא 5.5 ק״מ, מה שעושה אותן לחומות השניות באורכן בכל אירופה
דוד כאהן

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1947 (בן 77) ווכט, הולנד הולנד 
 תאריך עלייה:  1966
 עיסוק:  כימאי, מדען חומרים
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים    אוניברסיטת נורת'ווסטרן
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב של החברה הישראלית לכימיה (2024)
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 חקר הביו-אלקטרוניקה, חומרים אופטו-אלקטרוניים ויישומם בתחום האנרגיה המתחדשת
 
דוד כאהן (נולד ב-14 באוגוסט 1947) הוא כימאי ומדען חומרים ישראלי, פרופסור אמריטוס בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע ולשעבר ראש המחלקה לחומרים ופני שטח. מומחה לאנרגיה מתחדשת, ביו-אלקטרוניקה וחומרים אופטו-אלקטרוניים. חתן מדליית הזהב של החברה הישראלית לכימיה לשנת 2024.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

דוד (פרדיננד) כאהן נולד בעיירה ווכט שבדרום הולנד, בנם של הנרייט ("יט", לבית עליון) ומקס כאהן, ניצולי השואה שאבותיהם הגיעו להולנד מפורטוגל, חבל אלזס וארץ ישראל. אח לחירטרוידה ויואל-יעקב, ואח של סבתו היה הפוליטיקאי שלמה רודריגס דה מירנדה.
התחנך בהולנד והתעניין במדע מגיל צעיר. בהשראת מורהו בתיכון החליט ללמוד כימיה, וב-1965 החל את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת אמסטרדם וכעבור כחצי שנה עלה לישראל ללימודי תואר ראשון בפיזיקה ובכימיה באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם השלים ב-1969. נסע לארצות הברית ולמד לתואר שלישי (במסלול ישיר) בכימיה ובחקר החומרים באוניברסיטת נורת'ווסטרן, כולל סמסטר אחד באוניברסיטת סטנפורד שבו עסק בחקר מוליכי-על בטמפרטורות גבוהות. עבודת הדוקטורט שלו, שבוצעה בהנחיית פרופ' ג'יימס איברס (אנ') בכימיה ופרופ' ג' ברוס וגנר במדעי החומרים, הוגשה ב-1973 ועסקה בתרכובות שרשרת של פלטינה.
ביוגרפיה > כחוקר עצמאי

עם שובו לישראל ביצע שני מחקרי בתר-דוקטורט: בתחילה שהה במכון ויצמן למדע ועסק בביופיזיקה של ממברנות בהנחיית פרופ' אורה קדם ולאחר מכן עבר לעסוק בפוטוסינתזה בהנחיית פרופ' שמואל מלכין. את המחקר הזה המשיך בשיתוף עם פרופ' יצחק אוהד באוניברסיטה העברית.
ב-1976 הצטרף לסגל המחלקה לכימיה מבנית במכון ויצמן. ב-1993 מונה לפרופסור חבר, וב-1998 היה לפרופסור מן המניין. ב-2017 יצא לגמלאות אך ממשיך לעסוק במחקר פעיל. לאחר יציאתו לגמלאות ניהל את קבוצת המחקר של פרופ' אריה צבן באוניברסיטת בר-אילן, לבקשתו של צבן עם מינויו לנשיא האוניברסיטה. כאהן ניהל את הקבוצה עד 2023.
ביוגרפיה > תפקידי ניהול וייעוץ

ב-2006 היה מייסד משותף של היוזמה לחקר אנרגיה וקיימות במכון ויצמן (כיום המכון לקיימות סביבתית), והיה מנהלה הראשון עד 2017. כמו כן, כיהן כמנהל מרכז מינרווה לארכיטקטורה סופראמולקולרית וכמנהל הראשון של המרכז הקנדי למחקרי אנרגיה חלופית ע"ש מרי וטום בק. יסד את מרכז מינרווה לתיקון עצמי של מערכות לאנרגיה וקיימות.
ב-2007–2012 כיהן כראש המחלקה לחומרים ופני שטח, בטרם התאחדה עם המחלקה לכימיה אורגנית ויצרה את המחלקה לכימיה מולקולרית ומדע החומרים, בה הוא חבר כיום. לאורך השנים שימש כחבר וכיושב ראש בשורה של ועדות מקצועיות במכון ויצמן, ובין היתר כיהן כיו"ר ועדת ההוראה בכימיה בבית הספר למחקר - מכון ויצמן למדע (מדרשת פיינברג).
כאהן שימש כיועץ לתחומי האנרגיה במספר חברות ושימש בתור יו"ר הוועדה המייעצת של חברת אוריון-סולאר. הוא שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת קיימברידג', באוניברסיטת פרינסטון, באוניברסיטת פרטוריה, באוניברסיטת צ'יבה ביפן, באוניברסיטאות ויקטוריה ואוטגו בניו זילנד, באוניברסיטת לה ספיאנצה באיטליה, באוניברסיטה דלפט לטכנולוגיה בהולנד, באוניברסיטת EPFL בשווייץ ובאוניברסיטת ניו סאות' ויילס באוסטרליה. במשך שנים רבות העביר בישראל ובעולם קורסים בפיזיקה ובכימיה של מצב מוצק וחומרים, וכן באנרגיה וקיימות.
מחקר

כאהן חיבר למעלה מ-500 מאמרים, כתב עשרות פרקים בספרים וחתום על עשרות פטנטים. כאהן הוא אחד מהחוקרים הישראלים המעטים שמדד הירש שלהם עומד על למעלה מ-110.
מחקר > ביו-אלקטרוניקה וחומרים אופטו-אלקטרוניים

כאהן תרם רבות לתחום האופטואלקטרוניקה המולקולרית, במיוחד בהבנת הובלת אלקטרונים (טרנספורט) דרך מולקולות ובשימוש במולקולות אורגניות לשיפור ביצועי התקנים אלקטרוניים, בשותפות עם פרופ' אברהם שנצר. הוא הראה כי שינוי כימי של מוליכים למחצה באמצעות מולקולות אורגניות יכול לשלוט בתכונות הולכת החשמל של דיודות ותאים סולאריים, והדגים שאפקט זה קיים גם כאשר השכבה המולקולרית אינה רציפה. בכך, פתח אפשרויות חדשות להנדסת ממשקים בהתקני מוליכים למחצה אורגניים ואי-אורגניים.
יחד עם שנצר ורון נעמן, כאהן פיתח נגד מוליך למחצה הנשלט מולקולרית (Molecular Controlled Semiconductor Resistor), פלטפורמת חיישנים המבוססת על אפקט שדה מולקולרי שיתופי. פלטפורמה זו נמצאת בפיתוח על ידי קבוצות מחקר שונות באקדמיה ובתעשייה. בנוסף, כאהן היה מחלוצי השימוש בחד-שכבות מולקולריות מבוקרות הקשורות ישירות לסיליקון. הוא יצר צמתי סיליקון-חד-שכבה מולקולרית באיכות גבוהה, שאפשרה לבצע בהם אילוח.
כמו כן, הוא ושותפיו הראו כי מולקולות אורגניות קטנות יכולות להשפיע כמו מבודדים עבים יותר, וליצור מערכות מתכת-מבודד-מוליך למחצה (MIS) ללא מבודד ממשי. כמו כן, הוא הראה כי ניתן להשתמש בתגליות אלה ליצירת תאים סולאריים חדשים מסוג מתכת-מולקולה-מוליך למחצה. כאהן יצר, בנה ובדק את מערכת החד-שכבה החלבון האמינה הראשונה למחקרי הובלת אלקטרונים במצב מוצק דרך חלבונים. הוא זיהה (יחד עם מודי שבס) בקטריורודופסין כמוליך אלקטרוני טוב, והסביר זאת באמצעות מנגנון הובלת אלקטרונים דו-שלבי דרך הרשתית. מחקר זה הורחב לחלבונים נוספים (אזורין ו-BSA) ויש לו השלכות על ביו-אלקטרוניקה עתידית והעברת אלקטרונים בחלבונים.
כאהן הציג את המושגים LUSO ו-HOSO (במקום LUMO ו-HOMO, כאשר האות S פירושה "מערכת") ותיקן את המודל המקובל לתיאור הולכה דרך מולקולות. הוא הציע להשתמש בצפיפות המושרה של מודל מצבי שטח הפנים, ובכך לזהות אורביטליים לא קושרים בממשק שבין מולקולה למשטח כאתר הובלת אלקטרונים.
מחקר > כימיה של חומרים פוטו-וולטאיים

כאהן תרם לחקר כימיה של חומרים, במיוחד בתחום של חומרים, ממשקים והתקנים פוטו-וולטאיים. בשנותיו הראשונות כחוקר עצמאי פעל בשיתוף הדוק עם ד"ר (לימים פרופ') גארי הודס ופרופ' יוסט מנסן, והשלושה עבדו בנושא של תאי שמש פוטו-אלקטרוכימיים. הוא טען כי הפרדת ההמרה הפוטו-וולטאית מסינתזה כימית תמיד תועדף אם קיימות דרכים אלקטרוכימיות יעילות המתבצעות בתנאי חושך.
אחד ההישגים המרכזיים של כאהן הוא תרומתו לתאים סולאריים מ"הדור השני" (CIS, (אנ') CIGS ,CdTe). הוא סיפק הסבר כימי לצורך שהיה באותה עת בחימום התא בסביבה חמצנית, כדי לייעל תאים סולאריים פולי-קריסטליניים מורכבים. מודל זה, המכונה מודל כאהן-נופי, הוא בעל יישומים רחבים מעבר לתאים סולאריים, כולל בחומרים אורגניים פולי-קריסטליניים. בנוסף, הוא גילה כי צמיחת שכבות דקות של CIGS מתרחשת באמצעות מנגנון "אדים-נוזל-מוצק" (VLS).
כאהן גם גילה ששימוש בזכוכית רגילה, חומר זול יחסית, הוא חיוני ליצירת תאי CIGS אופטימליים. הוא מצא כי ניתן ליצור מבני התקנים מטא-יציבים בחומרים הומוגניים באמצעות שדה חשמלי חיצוני, וקבע כי זה נובע מסחיפה חשמלית של יוני נחושת. הוכח שניידות יוני הנחושת ב-CIS וב-CIGS הופכת חומרים אלה לעמידים ויציבים בפני קרינה, בזכות תכונות הריפוי העצמי שלהם. כאהן גם הבהיר את הפרדוקס לפיו תאים סולאריים פוליקריסטליניים מסוימים עולים על ביצועי תאים חד-גבישיים. יחד עם גארי הודס, הוא גילה שתאי CdTe סולאריים אינם יציבים עקב חשיפה לאוויר וסיפק הנחיות לייצובם.
תרומות נוספות של כאהן כוללות מחקר בנושא תאים סולאריים מבוססי פרובסקיטים הלידיים, שבהם הראה (יחד עם הודס) שניתן לייצב אותם על ידי הסרת החלק האורגני, והדגיש את החשיבות של הרכות המכנית שלהם. הוא גם הראה שיש גבולות כימיים למזעור מכשירים עקב חוסר היציבות הכימית הבסיסית של צומת ה-P-N. כאהן הצליח להדגים באופן ניסיוני את תכונות הריפוי העצמי של פרובסקיטים ברומידיים.
הנחיה

כאהן הנחה עשרות תלמידים שהפכו לחברי סגל בישראל ובעולם, ביניהם: שחר ריכטר מאוניברסיטת תל אביב, יגאל לוין מהאוניברסיטה העברית, עדי סלומון וחגי שפייזמן מאוניברסיטת בר-אילן, ערן אדרי, איריס ויסולי-פישר ויבגני רקיטה מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, איגור לובומירסקי ועומר יפה ממכון ויצמן, ערבה זוהר מהטכניון, אלן מונס מאוניברסיטת קרלסטד, מרווין ברונינג מאוניברסיטת נוטרדאם, ליאור ספונרו מאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, לאוניד צ'רניאק מאוניברסיטת פלורידה, ג'מאל גבון מאוניברסיטת בית לחם ושייבל סארקר מאוניברסיטת IIT-B בהודו.
פרסים והוקרה

מלגה מטעם אוניברסיטת נורת'ווסטרן
פרס ארנסט דוד ברגמן (1980)
פרס אגודת החיילים היהודים-פולנים בבריטניה לחקר התקנים אלקטרונים (1998)
הקתדרה הפרופסוריאלית ע"ש רולנד וסילביה שפר לחקר האנרגיה (2002)
פרס המחקר ע"ש אדוארדס של החברה הישראלית לוואקום (2003)
פרס לנדאו לכימיה (2008)
פרס קולטהוף (2009)
עמית AVS ‏(2010)
פרס החברה הישראלית לכימיה על מחקר מצטיין (2012)
עמית החברה לחקר חומרים (2013)
עמית הלמהולץ בינלאומי (2018–2022)
מלגת מדען אורח על-שם פרופ' ראו רמהקרישנה מהמכון ההודי למדע בבנגלור (2018)
מדליית הזהב של החברה הישראלית לכימיה (2024)
חיים אישיים

כאהן נשוי מ-1983 לאמנית גאולה מרוק-כאהן (לבית פימנטל) ואב לארבעה: יעל, יאיר, מאיה וענת. מתגורר ברחובות.
הוא דובר חמש שפות, חובב טיולים, רכיבה על אופניים והיסטוריה.
מאמרים נבחרים

TM Brenner, DA Egger, L Kronik, G Hodes, D Cahen. Hybrid organic—inorganic perovskites: low-cost semiconductors with intriguing charge-transport properties. Nature Reviews Materials 1 (1), 1-16 (2016).
M Kulbak, D Cahen, G Hodes. How Important Is the Organic Part of Lead Halide Perovskite Photovoltaic Cells? Efficient CsPbBr3 Cells. The journal of physical chemistry letters 6 (13), 2452-2456 (2015).
PK Nayak, S Mahesh, HJ Snaith, D Cahen. Photovoltaic solar cell technologies: analysing the state of the art. Nature Reviews Materials 4 (4), 269-285 (2019).
A Salomon, D Cahen, S Lindsay, J Tomfohr, VB Engelkes, CD Frisbie. Comparison of electronic transport measurements on organic molecules. Advanced Materials 15 (22), 1881-1890 (2003).
M Kulbak, S Gupta, N Kedem, I Levine, T Bendikov, G Hodes, D Cahen. Cesium enhances long-term stability of lead bromide perovskite-based solar cells. The journal of physical chemistry letters 7 (1), 167-172 (2016).
D Cahen, G Hodes, M Grätzel, JF Guillemoles, I Riess. Nature of photovoltaic action in dye-sensitized solar cells. The Journal of Physical Chemistry B 104 (9), 2053-2059 (2000).
D Cahen, A Kahn. Electron energetics at surfaces and interfaces: concepts and experiments. Advanced Materials 15 (4), 271-277 (2003).
J Bisquert, D Cahen, G Hodes, S Rühle, A Zaban. Physical chemical principles of photovoltaic conversion with nanoparticulate, mesoporous dye-sensitized solar cells. The Journal of Physical Chemistry B 108 (24), 8106-8118 (2004).
P Schulz, E Edri, S Kirmayer, G Hodes, D Cahen, A Kahn. Interface energetics in organo-metal halide perovskite-based photovoltaic cells. Energy & Environmental Science 7 (4), 1377-1381 (2014).
E Edri, S Kirmayer, A Henning, S Mukhopadhyay, K Gartsman, Y Rosenwaks, G Hodes, D Cahen. Why lead methylammonium tri-iodide perovskite-based solar cells require a mesoporous electron transporting scaffold (but not necessarily a hole conductor). Nano letters 14 (2), 1000-1004 (2014).
C Zuo, HJ Bolink, H Han, J Huang, D Cahen, L Ding. Advances in perovskite solar cells. Advanced Science 3 (7), 1500324 (2016).
הערות שוליים

↑  2024 ICS Gold Medal, Israeli Chemical Society
↑  David Ferdinand Cahen, Geneanet
↑  David Cahen, Platinum chain compounds: Part A. Platinum bronzes. Part B. Platinum cyanides and other chain complexes., Northwestern University, ‏1973
↑  החלבון שבקצה המנהור, באתר מסע הקסם המדעי, ‏2 באוגוסט 2018
↑  תאי שמש חדישים פותחו במכון ויצמן, באתר דבר, ‏10 באפריל 1980
↑  הדור הבא, באתר מסע הקסם המדעי, ‏28 במאי 2014
↑  יש חדש תחת השמש, באתר מסע הקסם המדעי, ‏13 ביולי 2017
↑  תיקון עולם מתחיל בתיקון עצמי, באתר מסע הקסם המדעי, ‏26 בפברואר 2025
↑  שחר ריכטר, Sub-(mu)m device fabrication and characteriztion by scanning probe microscopies, ספריות מכון ויצמן למדע, ‏1998
↑  עדי סלומון, באתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  חגי שפייזמן, Electronic transport across molecular monolayers and the importance of the electrical contacs, ספריות מכון ויצמן למדע, ‏2010
↑  איריס ויסולי-פישר, Understanding structure-photovoltaic performance relations in polycrystalline solar cells, ספריות מכון ויצמן למדע, ‏2004 (באנגלית)
↑  יבגני רקיטה, Between structure and performance in halide perovskites for photovoltaic applications : The role of defects, ספריות מכון ויצמן למדע, ‏2019
↑  איגור לובומירסקי, Stabilization of semiconductor junctions, ספריות מכון ויצמן למדע, ‏1997
↑  עומר יפה, Interplay between molecular and solid state electronic properties in metal-organic molecular monolayer- semiconductor, ספריות מכון ויצמן למדע, ‏2013
↑  תוצרת המכון: פרופ' אלן מונס, באתר מסע הקסם המדעי, ‏7 באוגוסט 2018
1 2 3  David Cahen, Prabook
↑  קו קטן, מכבש גדול, באתר מסע הקסם המדעי, ‏1 בספטמבר 2007
↑  Neil Withers, The Sceptical Chymist | Reactions – David Cahen, Springer Nature Research Communities, ‏2019-03-27
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426180005171  PLWABN: 9811252082305606  BIBSYS: 12007810  BnF: cb16695949x (data)  ISNI: 0000 0001 1174 3107  LCCN: n98036147  LNB: 000181561  NKC: ntk2012737589  NTA: 341434094  ORCID: 0000-0001-8118-5446  SUDOC: 158868358  VIAF: 18155464883802041909   WorldCat (עם VIAF): 18155464883802041909
סבסטיאן מינסטר

| --- | --- |
פורטרט של סבסטיאן מינסטר כרקטור של אוניברסיטת בזל, שמן על קנבס, 1552, כריסטוף אמברגר (Christoph Amberger)
פורטרט של סבסטיאן מינסטר כרקטור של אוניברסיטת בזל, שמן על קנבס, 1552, כריסטוף אמברגר (Christoph Amberger)
 לידה:  20 בינואר 1488 Nieder-Ingelheim, נסיכות הבוחר מפפאלץ, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  26 במאי 1552 (בגיל 64) בזל, קנטון באזל, הקונפדרציה השווייצרית הישנה 
 ענף מדעי:  גאוגרפיה
 מקום מגורים:  האימפריה הרומית הקדושה של האומה הגרמנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיבינגן 
 מנחה לדוקטורט:  יוהנס שטפלר 
 מוסדות:  אוניברסיטת היידלברג  אוניברסיטת בזל 
 פרסים והוקרה:  על קברו הונצחה הקדשה המשווה אותו לסטראבון ולעזרא
 תרומות עיקריות
 ספרו קוסמוגרפיה, תרגום התנ"ך וחיבורים רבניים ללטינית
 
סבסטיאן מינסטר (בגרמנית: Sebastian Münster;‏ 20 בינואר 1488, אינגלהיים – 26 במאי 1552, בזל, שווייץ) היה הומניסט גרמני ואחד מ-15 ההבראיסטים הבולטים בתקופת הרפורמציה. כמו כן, היה קרטוגרף, קוסמוגרף, תאולוג, בלשן בתחום השפות השמיות ופרופסור ללשון העברית. ספרו החשוב ביותר, עליו עמל קרוב לשלושים שנה, הוא הספר "קוסמוגרפיה", שראה אור לראשונה בשנת 1544. הוא נחשב עד היום לתיאור הגרמני הקדום ביותר של העולם, והיה אחד מספרי המדע הפופולריים והמצליחים ביותר במאות ה-16 וה-17. הוא הודפס והורחב במהלך השנים, יצא לאור ב-35 מהדורות, ותורגם לחמש שפות.
מינסטר זכה למוניטין רב, בשל הספרים הרבים שערך ותרגם מעברית ללטינית, בהם "מילות הגיון", ותרגום התנ"ך שיצא לאור בשני כרכים. הוא ספג ביקורת קשה מצד הממסד הנוצרי השמרני, בשל קשריו עם אנשי רוח יהודים ובשל הסתמכותו על הספרות הרבנית כמקור לפרשנות של הברית הישנה. כתגובה לביקורת, שלח מכתבים למלומדים יהודים, בהם הטיף להמרת דתם היהודית לדת הנוצרית. מאחורי משימה "מיסיונרית" זו עמדה מטרתו להדוף את הביקורת שהוטחה כלפיו, ולשכנע את מבקריו להתיר את קריאתם של הטקסטים הרבניים השנויים במחלוקת. פעולה זו הסתייעה בידו, שכן במהלך הזמן זכה למוניטין גם בשל תרומתו המכריעה להפיכת לימודי העברית בגרמניה לדיסציפלינה אקדמית עצמאית.
הרקע לתפיסת עולמו ההומניסטית

סבסטיאן מינסטר חווה במהלך חייו את השינויים הרבים שהתחוללו עם תום ימי הביניים ותחילת העידן החדש של תקופת הרנסאנס. תקופה זו הביאה עימה את לידתה של הרפורמציה והתנועה הפרוטסטנטית שבין מנהיגיה הבולטים היו ההומניסטים, מרטין לותר, ויוהנס רויכלין שהיה אחד ממוריו לעברית של סבסטיאן מינסטר. הם מתחו ביקורת נוקבת על מנגנוני הכנסייה המנופחים, על מסורת הפולחן הנוקשה והתנגדו לטקסי מחילת העוונות למיניהם (האינדולגנציות), שהתנהלו בתיווכם של הכמרים, הן מכיוון שהם התקיימו בתמורה לתשלום, והם ראו בכך הונאה, והן בשל תפיסת עולמם, לפיה על האדם לפנות במישרין לאל בבקשת מחילה. הוגי הדעות ההומניסטים הנוצרים יצאו כנגד הפרשנות הדוגמטית המקובלת של הברית הישנה שבעטיה, כך טענו, התרחקה הנצרות מן הדרך הנוצרית המקורית. על פי השקפתם, "הברית הישנה, היא המקור היחיד של האמת הדתית (sola Scriptura), הנוסח הראשון של ההבטחה למאמינים – המציאות שישו צמח ממנה".
את חיצי ביקורתם הם הפנו גם כלפי "הוולגטה", תרגום התנ"ך, מעברית ללטינית, פרי עמלו של הירונימוס הקדוש (325–420 בערך), שעד היום נחשב על ידי הכנסייה הקתולית, לאחד מפרשני המקרא החשובים ביותר בתולדות הנצרות. הם טענו כי התרגום משובש ואינו משקף בנאמנות את הטקסט התנ"כי. בין מנהיגי הפרוטסטנטים הראשונים שפעלו לצידו של מרטין לותר, היו הבראיסטים רבים. מרביתם היו תלמידיו של רויכלין, שהיה מומחה לשפה העברית, אותה למד מפרשן המקרא והמשנה רבי עובדיה ספורנו. ידיעת השפה העברית על בוריה, הייתה לדעתם הדרך היחידה להגיע להבנה מלאה של הברית הישנה, מבלי ליפול למלכודות הטמונות בפרשנויות ובשיבושים הקיימים בתרגומים השונים.
הרפורמציה הפרוטנסטנטית התפשטה במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-16 לדרום מערב גרמניה, והתקבלה באופן רשמי על ידי הנסיך הבוחר אוטו היינריך, שריכז בחצרו בהיידלברג הומניסטים רבים, ביניהם רויכלין, שהשפיע באמצעות הרצאות שנתן, על חיי הרוח באוניברסיטת היידלברג.
סבסטיאן מינסטר, הושפע רבות מהרוחות החדשות שנשבו באירופה ומאנשי הרוח ההבראיסטים שהקיפו את מעגל חייו, הן בתקופת היותו סטודנט והן בתקופת היותו מרצה. בנסיעתו הראשונה בשנת 1518 לבזל, שהייתה עיר פרוטסטנטית ברובה ומרכז של אינטלקטואלים שהגיעו אליה מכל רחבי אירופה, ספג את האווירה הקוסמופוליטית של העיר ויצר קשרים עם אנשי הרוח שהתקבצו בה. הוא ורבים מהם, הסתופפו סביב אראסמוס מרוטרדם שהקים שם את ביתו באותה עת. הם היו קשובים למשנתו, שהטיפה לטיהור הדוקטרינה הפורמליסטית הנוקשה שאפיינה את מוסדות הנצרות בימי הביניים ואת רעיונותיו ביישום המחקר הטהור, שהובילו אותו לסרב לחבור באופן רשמי לתנועה הפרוטסטנטית או לכל תנועה אחרת, על-מנת שיוכל לעסוק במחקריו ללא משוא פנים וללא כל התחייבות לדוקטרינה כלשהי.
כאשר התמנה מינסטר ללמד עברית ופרשנות של המקרא באוניברסיטת היידלברג, הוא הביא עמו למקום את המטען התרבותי שספג בבזל, שהשתלב היטב עם המורשת ההבראיסטית שהותיר אחריו רויכלין, שנים לאחר מותו.
זיקתו לשפת הקודש ולספרות הרבנית > תורת הדקדוק

ברוב ספרי הדקדוק שערך הקדיש מינסטר הקדמה הפונה לתלמידי לשון הקודש המבהירה להם הן את מהותם של הספרים והן את המלאכה העומדת לפתחם בבואם ללמוד את שבילי הדקדוק. בספר שורשים עם נגזרים – Dictionarivm Hebraicum, כתב: "הנה אהוביי, הכרתי לתועלתכם את ספר השרשים, אשר בו שמתי בסדר האלפא ביתא את כל (שרשים) עם שמות הנגזרים מהם, באשר יכולתי למצואם בעשרים (וארבע) ספרים ובשרשי רבי קמחי ז"ל והוספתי לכל אחד ואחד עניינו ופירושו בלשון הרומיים כשרבי הגזבר מתרגם אותם. גם אביא מקומות אשר בהם זה או זה שורש ומילה נמצא ולא אפיל דבר אחר שנצטרך בספר הזה מאשר תלמידי (הלשון) הקודש, ימצאו הכל שיבקשו, חפץ השם בידי יצלח לתום מעשה הזה עד הסוף". ובספר מלאכת הדקדוק כתב: ספר הזה שלכם, חמד ורצון ללמוד לשון הקודש, כי בו אלמדכם. בכחי לקרוא ולדבר ולהבין לשון הזה והודעתיכם כל שבילי הדקדוק בשמות ובפעולות ומלות, ובטעם ובנגינות".
זיקתו לשפת הקודש ולספרות הרבנית > תורת הדקדוק > דוגמאות לאופן בו התנסח

פועל עומד ויוצא – "האחד עומד והאחד יוצא. העומד, כמו הלך, עמד, ישב ודומיהם. שהפעולה עומדת בגוף הפועל ולא תצא ממנו לזולתו. והיוצא, כמו שמר, פקד, הרג ודומיהם, שהפעולה יוצאת ממנו לזולתו ובהרבה דברים נבדלים הפעלים העומדים מהיוצאים".
כללי הניקוד – "הדגש מביא לפניו פתח גדול כמו וַיּאמר וַיּלך".
אותיות מתחלפות – "ומצאנו שלמד ונון מתחלפים כמו שנאמר במלכים לשבח, ובדברי הימים נשבח"
רישום הטעמים והנגינות – "הנה באים הטעמים המוזיקליים לבל יחסר דבר לתאוות הדעת".
שורשי המילים – סבסטיאן מינסטר ערך, את שורשיהן של המילים בסדר אלפביתי תוך כדי שילובם בציטוטי אמרות מפי רבנים שונים. לדוגמה, לצד השורש אדם, ציטט בעברית ובלטינית מפי משה קמחי: "בני אדם הם המון העמים", משם הפליג לנגזרות השורש: למילה "אדמה", ל"אדמת עפר", ל"עובד אדמה", לצבע ה"אדום", שבלשון רבים הוא "אדומים", ל"פרה אדומה", ל"אודם" וכן הלאה.
"מהלך שבילי הדעת", משה קמחי ואליהו בחור, בזל, 1531
לקסיקון ארמי לטיני, סבסטיאן מינסטר, בזל, 1527
"ספר השורשים", סבסטיאן מינסטר, בזל, 1523
ספר מילות הגיון, הרמב"ם, בזל, 1527
ספר "משלי שלמה", פליקאן קונרד וסבסטיאן מינסטר, בזל, 1520
"ספר הדקדוק", אליהו בחור וסבסטיאן מינסטר, בזל, 1525
"חכמת המזלות בתקופות מעוברות", סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, 1527.
ספר דקדוק ארמי עברי, סבסטיאן מינסטר, הוצאת יוהאן פרובן, 1527