stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יהאד אל-וזיר
ביוגרפיה > קריירה > תפקידים אזרחיים

אל-וזיר מכהן כסגן יו"ר חבר הנאמנים של האוניברסיטה הערבית-אמריקאית בג'נין.
שימש כחבר בהתאחדות אנשי העסקים הפלסטינים, ברצועת עזה.
חיים אישיים

ג'יהאד אל-וזיר נשוי לסוראיה, ילידת 1971, שופטת בבית משפט ברמאללה, והפלסטינית היחידה שסיימה את בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל. לזוג שני ילדים: ח'ליל, יליד 1998 וחאזם, יליד שנת 2000.
דעותיו

במסגרת תפקידיו במשרד האוצר הפלסטיני, ניהל ג'יהאד אל-וזיר קשרים טובים עם מקביליו בישראל ובראשם, נגיד בנק ישראל סטנלי פישר.
בשנת 2001 בראיון שנתן לעיתון הארץ, ציינו המראיינים שהוא בעל ראייה רחבה ומפוכחת של המציאות, בקיא במציאות היהודית-ישראלית, יודע "לספר על המרד בגטו ורשה, לצטט ממאמריו של מירון בנבנישתי ולשאול על הכותרות האחרונות בעיתונים הישראליים. נימת קולו מפויסת. יחד עם זאת, הוא רואה את עצמו כנושא-הדגל של מורשת אביו, ואינו סוטה במילימטר מהעמדות הפלסטיניות הרשמיות".
באשר לשואה, הוא התבטא: "אני רואה את השואה כאחד הפשעים הגדולים ביותר בהיסטוריה. אני חושב שצריך להוציא את שאלת הנאציזם מהסכסוך הישראלי-פלסטיני. אנחנו לא צריכים להשוות אתכם לנאצים ואתם לא צריכים להשוות אותנו לנאצים. השואה היא טרגדיה אנושית, והיא מעבר למדינות ולאנשים".
בוועידת קרן המטבע הבין-לאומית שנערכה בוושינגטון ב-2008 הוא נפגש עם עיתונאי ישראלי ובין היתר התבטא: "אני אדם פרגמטי. האינטרס שלי הוא שהפלשתינאים יממשו את תקוותם להקמת מדינה עצמאית".
פרסומים

Alwazir, Jihad (1990), "A Program for Developing Small Scale Industry in the Occupied Palestinian Territories". Master’s Thesis. Milwaukee School Of Engineering (MSOE). Milwaukee, WI. USA
Alwazir, J. et al (1994), "Leicestershire County Tech Survey". Loughborough University. Loughborough. UK
Alwazir, J. (1994), "An Exploration of the Compatibility between New wave Manufacturing Strategies and Advanced Manufacturing Technologies", Management and New Technology. Cost A3 Action. European Commission. Grenoble, France
Alwazir, Jihad (2001), "Exploring Lean Production in the Flexible Manufacturing Systems environment: Some tensions between features of advanced manufacturing technologies and new wave manufacturing strategies". PhD Thesis. Loughborough University. Loughborough. UK
Alwazir et al (2003), "Emergency Public Investment Plan 2003", Ministry of Planning, PNA
Alwazir et al (2003), "Quick Impact Intervention Programme 2003", Ministry of Planning, PNA
Alwazir et al (2004), "Socio-Economic Stabilization Plan 2004-2005", Ministry of Planning, PNA
Alwazir (2004), "Israeli "Disengagement" and its Impacts on Political and Economic Developments in the Occupied Palestinian Territory: A Palestinian Perspective". PNA
Alwazir, J., Attallah M., and Sarsour S. (2010), "From Occupation to an Independent Monetary Policy: achievements and aspirations in Palestine", book chapter in Money in the Middle East and North Africa: Monetary Policy Frameworks and Strategies, Cobham, D. and Dibeh, G.(eds.). Routledge. UK
הערות שוליים

↑  PMA > Dr. Jihad Khalil Al-Wazir, www.pma.ps
↑  "The Outpost".
↑  "Central Banking in Palestine: The Palestine Monetary Authority and the Palestinian Economy".
1 2 3 4 5  סמי פרץ, בנו של אבו ג'יהאד וכיום נגיד הבנק המרכזי הפלשתיני: הבנקים הפלשתיניים טובים יותר מהישראליים, באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2008
↑  "PMA > Dr. Jihad Khalil Al-Wazir". pma.
1 2 3 4 5 6 7 8  سلطة النقد الفلسطينية > د. جهاد الوزير - הרשות המוניטרית הפלסטינית > ד"ר ג'יהאד אל-וזיר, באתר www.pma.ps
↑  د. جهاد الوزير: الجهاز المصرفي متين و جاهز للمساهمة في المصالحة و إعمار قطاع غزة - ד"ר ג'יהאד אל-וזיר: מערכת הבנקאות חזקה ומוכנה לתרום לפיוס ושיקום רצועת עזה (בערבית)
↑  גלובס, שירות (2010-05-30). "דיווח: הפלסטינים מתכננים להחליף השקל ב"לירה פלסטינית"". Globes. נבדק ב-2024-01-03.
↑  , משטרת החמאס החרימה מיליון וחצי שקלים בפשיטה על בנק ברצועת עזה, אמנט - מניעת הלבנת הון ומימון טרור (מצטטים את רוייטרס), 2010-03-31
↑  ג'לאל בנא, ילד המהפכה, באתר הארץ, 18 באפריל 2001
גשר הציצים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר קשתי, גשר להולכי רגל 
 על שם:  שדיים 
 כתובת:  סנטה קרוצ'ה, סן פולו 
 מיקום:  ונציה 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 חומרי בנייה:  לבנה, אבן 
 קואורדינטות:  45°26′20″N 12°19′51″E﻿ / ﻿45.4388452°N 12.3309463°E﻿ / 45.4388452; 12.3309463
  (למפת ונציה מוגדלת) גשר הציצים(למפת ונציה רגילה) גשר הציצים
 
גשר הציצים (באיטלקית: Ponte delle Tette - "פונטה דה לה טטה") הוא גשר ברובע סן פולו של ונציה שבאיטליה.
את שמו קיבל הגשר בשנות ה-50 של המאה ה-15 בשל היותו במרכז "אזור החלונות האדומים" של ונציה, ובשל מספר הזונות הרב שהיו בסביבתו ועברו עליו. באותה עת היו מעודדים את הזונות לעמוד חשופות חזה. חלקן התבקשו לעשות זאת כדי להוכיח שאינן גברים בלבוש אישה, ואחרות אף קיבלו תשלום על מנת שיפתו ו"ירפאו" הומוסקסואלים (הומוסקסואליות הייתה עבירה שדינה מוות ברפובליקה של ונציה).
הערות שוליים

↑  תפקיד הזונות ברפובליקת סרניסימה של ונציה
↑  Esther Inglis-Arkell, How Venice Fought Homosexuality With The "Bridge Of Breasts", Gizmodo, ‏23 במרץ 2015
|  ונציה |
| --- | --- | --- |
| אתרים | האוניברסיטה הבינלאומית • הגטו • התעלה הגדולה • כיכר סן מרקו • מסטרה • בית הכנסת הספרדי • בית הכנסת האיטלקי • הארי'ז בר • קפה פלוריאן • קפה לאבנה • ריאלטו |  |
| כנסיות | בזיליקת סן מרקו • איל רדנטורה • סן ג'ורג'ו מג'ורה • סן זכריה • סן פולו • סנטה מריה דלה סאלוטה • סנטה מריה פורמוזה • סן סטאה • סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי • סן סלבדור • סן סמואלה • סנטה מריה דיי מיראקולי • סן ג'ורג'ו דיי גרקי • מדונה דל'אורטו |  |
| מבנים | ארמון הדוג'ה • הארסנאלה • הקמפנילה • פאלאצו בארבאריגו • פאלאצו ג'וסטי • פאלאצו גרימאני • פאלאצו דולפין מאנין • פאלאצו טייפולו • פאלאצו מורו לין • פאלאצו פונטאנה רצוניקו • פאלאצו פוסקארי • פאלאצו פוסקארי קונטריני • פאלאצו פיזאני גריטי • פאלאצו פיזאני מורטה • פלאצו פיזאני א סן סטפאנו • פאלאצו קאוואלי-פרנקטי • קא' דא מוסטו • פאלאצי בארבארו • פאלאצו דאריו • פונדאקו דיי טדסקי • קא' ונדראמין קאלרגי • קא' סגרדו |  |
| מוזיאונים | אוסף פגי גוגנהיים • גלריית האקדמיה • מוזיאון קורר • פאלאצו גראסי • קא' ד'אורו • קא' פזארו • קא' רצוניקו • פונדאקו דיי טורקי |  |
| גשרים | גשר האנחות • גשר האקדמיה • גשר החירות • גשר הציצים • גשר ריאלטו • גשר קלטרווה |  |
| איים עיקריים בלגונת ונציה | בוראנו • ג'ודקה • לידו • מוראנו • מצורבו • סן ג'ורג'ו מג'ורה • טורצ'לו • איים נוספים |  |
| אירועים | אקווה אלטה • הביאנלה • הרגאטה • פסטיבל הסרטים • קרנבל המסכות • טקס נישואי הים |  |
| רבעים | דורסודורו • סן מרקו • סן פולו • סנטה קרוצ'ה • קאנארג'ו • קסטלו |  |
| תחבורה | נמל התעופה הבינלאומי ונציה מרקו פולו • תחנת ונציה סנטה לוצ'יה • ואפורטו • המונורייל של ונציה • גונדולה • הרכבת הקלה של מסטרה • נמל ונציה |  |
גלריה קו 16

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה קהילתית לאמנות
 כתובת:  מרכז קהילתי נווה אליעזר, שדרות ששת הימים 6, תל אביב-יפו
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 אוצר ראשי:  אירית סגולי (2003-1998?) גליה יהב (2005-2003) מעיין שלף (2009-2006) סאלי הפטל נווה (2013-2010) רווית הררי (2017-2013?) קרני ברזילי (2017-)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1998
 תאריך פתיחה רשמי:  1998 
 קואורדינטות:  32°02′48″N 34°48′38″E﻿ / ﻿32.046527777778°N 34.8105°E﻿ / 32.046527777778; 34.8105
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גלריה קו 16(למפת גוש דן רגילה) גלריה קו 16(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גלריה קו 16(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גלריה קו 16  he גלריה קו 16he גלריה קו 16מפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
"גלריה קו 16, גלריה קהילתית לאמנות" היא גלריה ציבורית לאמנות הפועלת במרכז קהילתי נווה אליעזר בתל אביב-יפו.
היסטוריה

"גלריה קו 16" נפתחה בשנת 1998 במרכז הקהילתי בשכונת נווה אליעזר בתל אביב-יפו, ביוזמת העירייה ואירית סגולי. שם הגלריה שאול מקו האוטובוס מס' 16, המחבר בין נווה אליעזר ושכונות מזרח העיר אל מרכזה. מטרת המיזם הייתה להביא את טובי האמנים שבדך כלל מציגים בגלריות שבמרכז העיר אל נווה אליעזר ולבנות בה מרכז חשוב לאומנות.
הגלריה מציגה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות של אמנים ידועים, לצד פעילות אמנותית הפונה לקהילה, כגון הדרכות לקהלים מקומיים, או פעילות אמנותית המתרחשת במקומות שונים ברחבי האזור בו ממוקמת הגלריה.
גורדון סאליבן

גורדון ראסל סאליבן (באנגלית: Gordon Russell Sullivan;‏ 25 בספטמבר 1937 – 2 בינואר 2024) היה גנרל של צבא ארצות הברית, ששימש כראש מטה צבא ארצות הברית וכחבר במטות המשולבים. הוא גם כיהן כמזכיר הצבא בפועל.
לאחר פרישתו שימש סאליבן כנשיא וכמנהל הכללי של "אגודת צבא ארצות הברית" (Association of the United States Army) מ-1998 ועד 2016. עד למותו שימש כיושב ראש מועצת הנאמנים של אוניברסיטת נוריץ', ושל המכון למורשת מרשל.
ראשית חייו

גורדון סאליבן נולד בבוסטון, מסצ'וסטס וגדל בקווינסי הסמוכה. ב-1959 הוא הוסמך כקצין בשריון וקיבל תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת נוריץ'. הוא גם החזיק בתואר מוסמך אוניברסיטה במדע המדינה מאוניברסיטת ניו המפשייר. הכשרתו הצבאית כללה הכשרה בסיסית ומתקדמת בבית הספר לשריון של צבא ארצות הברית, לימודים בקולג' לפיקוד ומטה של הצבא ובמכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
קריירה צבאית

במהלך הקריירה הצבאית שלו שירת סאליבן כסגן מפקד בית הספר לשריון של צבא ארצות הברית בפורט נוקס שבקנטקי מנובמבר 1983 ועד יולי 1985, כסגן מפקד הקולג' לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית שבפורט לוונוורת' שבקנזס ממרץ 1987 ועד יוני 1988, כמפקד הדיוויזיה הרגלית הראשונה בפורט ריילי שבקנזס מיוני 1988 ועד יולי 1989, כסגן ראש המטה למבצעים ותכנון וכסגן ראש מטה הצבא בשנים 1990–1991. התפקידים שבהם הוצב מחוץ לארצות הברית כללו ארבעה סבבי הצבה באירופה, שניים בווייטנאם ואחד בקוריאה הדרומית.
שירותו הצבאי של סאליבן הגיע לשיאו כאשר מונה לראש מטה הצבא ה-32, שהוא התפקיד הבכיר ביותר בצבא, שמשמש גם כחבר במטות המשולבים. בתפקיד זה יצר סאליבן חזון והוביל את הצוות שהעביר את הצבא מתקופת המלחמה הקרה. באוגוסט 1993 מונה סאליבן על ידי הנשיא ביל קלינטון למזכיר הצבא בפועל, תפקיד בו הוא כיהן עד נובמבר אותה שנה.
ב-31 ביולי 1995 פרש סאליבן מהצבא לאחר יותר מ-36 שנות שירות פעיל.
לאחר שירותו

יחד עם מייקל ו. הארפר, סאליבן היה אחד הכותבים של הספר "התקווה היא לא שיטה" (Hope Is Not a Method) שיצא לאור ב-1996 ושמפרט את האתגרים העצומים שאליהם הוא נקלע במעבר של הצבא מתקופת המלחמה הקרה מנקודת המבט של עקרונות מנהיגותיים בדוקים ומחויבות לערכים.
מפברואר 1998 ועד יוני 2016 הוא היה הנשיא והמנהל הכללי של "אגודת צבא ארצות הברית" שהמטה שלה שוכן בארלינגטון, וירג'יניה. הוא גם שימש כיושב ראש חבר הנאמנים של אוניברסיטת נוריץ'.
עד למותו הוא שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של "המוסד להיסטוריה של הצבא", ושל "המכון למורשת מרשל". הוא גם שימש כחבר במועצה המייעצת של הארגון Spirit of America שתומך בביטחונם ובהצלחתם של האמריקאים שמשרתים מעבר לים.
ב-2003 הוענק לסאליבן פרס סילוונוס תייאר של האקדמיה הצבאית של ארצות הברית כאות הוקרה על הקריירה הצבאית שלו ועל עבודתו ב"אגודת צבא ארצות הברית". ב-2016 העניקה לו האגודה את מדליית ג'ורג' מרשל, אות הכבוד הגבוה ביותר שלה.
חיים אישיים

סאליבן היה נשוי למרים גאי לופטוס עד לפטירתה. בנובמבר 2017 הוא נישא בשנית ללורי בויל סאליבן.
נפטר ב-2 בינואר 2024. התגורר בפאלמות', מסצ'וסטס.
הערות שוליים

↑  "2017 Annual Report", Army Historical Foundation, May 17, 2018.
1 2  "Our Staff", The Marshall Legacy Institute, 2019.
↑  Hope Is Not a Method, What Business Leaders Can Learn from America's Army, By Gordon R. Sullivan, Contribution by Michael V. Harper, Random House, 1996.
↑  "Five Chiefs Gather at AUSA", AUSA News, June 20, 2016.
↑  Annual Report - Board of Trustees - Norwich University
↑  General Gordon R. Sullivan, armyhistory.org
↑  General Gordon Sullivan, spiritofamerica.org
↑  2003 Sylvanus Thayer Award Citation", West Point Association of Graduates, 2003.
↑  Sullivan Receives Marshall Award at AUSA 2016", AUSA News, October 6, 2016.
| הקצינים הבכירים, הגנרלים המפקדים וראשי המטה של צבא ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| המפקד העליון | ג'ורג' וושינגטון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הקצינים הבכירים | הנרי נוקס • ג'ון דופטי • ג'וסיה הרמר • ארתור קלייר • אנתוני ווין • ג'יימס וילקינסון • ג'ורג' וושינגטון • אלכסנדר המילטון • ג'יימס וילקינסון • הנרי דירבורן • ג'ייקוב בראון | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| הגנרלים המפקדים | ג'ייקוב בראון • אלכסנדר מקומב • וינפילד סקוט • ג'ורג' מקללן • הנרי האלק • יוליסס ס. גרנט • ויליאם שרמן • פיליפ שרידן • ג'ון סקופילד • נלסון מיילס | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| ראשי המטה | סמואל יאנג • אדנה צ'אפי • ג'ון בייטס • פרנקלין בל • לאונרד ווד • ויליאם וות'רספון • הודג' סקוט • טסקר בליז • פייטון מרץ' • ג'ון פרשינג • ג'ון היינס • צ'ארלס סומראל • דאגלס מקארתור • מאלין קריג • ג'ורג' מרשל • דווייט אייזנהאואר • עומר בראדלי • ג'וזף לוטון קולינס • מת'יו רידג'וויי • מקסוול טיילור • ליימן למניצר • ג'ורג' דקר • ארל ווילר • הארולד ג'ונסון • ויליאם וסטמורלנד • ברוס פאלמר • קרייטון אברמס • פרידריק וינד • ברנארד רוג'רס • אדוארד מאייר • ג'ון וקהאם • קארל ואונו • גורדון סאליבן • דניס ריימר • אריק שינסקי • פיטר סקומייקר • ג'ורג' קייסי‎ • מרטין דמפסי • ריימונד אודיירנו • מארק מילי • ג'יימס מקונוויל • רנדי ג'ורג' | דגל הדרגה של ראש מטה צבא ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007459835005171  BIBSYS: 8065221  GND: 120812886  ISNI: 0000 0000 8394 7793  LCCN: n91087308  NARA: 10572829  NKC: jo2011664705  NLK: KAC201882979  SNAC: w6gn0mqk  VIAF: 74693032   WorldCat (עם VIAF): 74693032
גייל ניל

גייל ניל (באנגלית: Gail Neall; נולדה ב-2 באוגוסט 1955) היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופה אולימפית ושיאנית עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
ביוגרפיה

ניל נולדה בסידני שבניו סאות' ויילס, הצעירה מתוך ארבעה ילדים ובהיותה בת שנה עברה משפחתה לבריזביין. היא גדלה בבית שהייתה בו בריכה פרטית דבר שהיה נדיר בשנות ה-50. היא התאמנה בהדרכתו דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם (ג'ון קונרדס ואחותו אילזה קונרדס, יאן אובריאן, קווין ברי, בוב וינדל, בראד קופר ובוורלי ויטפילד).
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה ניל במדליית כסף בשמחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.82 דקות..
ביוגרפיה > אלופה אולימפית ושיאנית עולם

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה ניל במדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 5:02.97 דקות, לפני לזלי קליף מקנדה (5:03.57 דקות) ונובלה קליגאריס מאיטליה (5:03.99 דקות). היה זה שיפור לשיא בן ה-4 שנים של קלאודיה קולב מארצות הברית (5:04.7 דקות), שיא זה החזיק מעמד שנה ונישבר על ידי אנגלה פרנקה ממזרח גרמניה (5:01.10 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שביעי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.88 דקות ובמקום 15 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.64 דקות.
באליפות העולם הראשונה בשחייה שנערכה בבלגרד, לשעבר יוגוסלביה בשנת 1973 השתתפה ניל אך לא זכתה במדליית כלשהי.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה ניל במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:21.66 דקות.
תארים והישגים

בשנת 1996 זכתה ניל להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
גלריית איסט סייד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ציורי קיר
 כתובת:  פרידריכסהיין 
 מיקום:  פרידריכסהיין-קרויצברג 
 מדינה:  גרמניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1990
 תאריך פתיחה רשמי:  1990 
 קואורדינטות:  52°30′11″N 13°26′41″E﻿ / ﻿52.503055555556°N 13.444722222222°E﻿ / 52.503055555556; 13.444722222222
  (למפת ברלין מוגדלת) גלריית איסט סייד(למפת ברלין רגילה) גלריית איסט סייד
 
ליאוניד ברז'נייב ואריך הונקר מתנשקים. הכיתוב: "אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו".
גלריית איסט סייד (אנגלית: East Side Gallery) היא גלריה של ציורי קיר (גרפיטי) שצוירו על גבי חומת ברלין, ברחוב מילנשטראסה (Mühlenstraße) שברובע פרידריכסהיין, במרכזה של ברלין שבגרמניה.
היסטוריה

איסט סייד גאלרי היא השריד הארוך ביותר (1.3 ק"מ) שנותר מחומת ברלין. על גבי החומה צוירו 106 ציורי קיר על ידי אמנים מכל רחבי העולם. הציור הראשון ציור על ידי כריסטין מק לין בדצמבר 1989, זמן קצר לאחר "נפילת" החומה (ביטול ההגבלות התנועה של תושבי גרמניה המזרחית לברלין המערבית).
ציור מפורסם נוסף בגלריה הוא אלי, עזור לי לשרוד את האהבה הקטלנית הזו.
הציורים שצוירו זמן קצר לאחר נפילת "מסך הברזל", בהם הציורים של ג'ים אביניון ות'יירי נואר, מתעדים את תקוות תושבי מזרח אירופה לעתיד חופשי וטוב יותר. הגלריה מהווה אתר תיירותי פופולרי, וככל הנראה גלריית ציורי הגרפיטי הגדולה בעולם. בשנת 2006 הועברה חלק מהחומה באורך של כ-40 מטרים למיקום המקביל למקטע אחר, על מנת לאפשר גישה לנהר השפרה.
במהלך עשור השנים שחלפו מאז שצוירו ציורי הקיר, בשל זיהום האוויר, גרפיטי שצויר עליהם ופגעי מזג האוויר, ניזוקו הציורים. בשנת 2000 הוקם ארגון ללא מטרת רווח שמטרתו שימור הציורים. עבודות השחזור הסתיימו ב-2009.
גלריה

הורסים את החומה
רכב טראבנט פורץ את החומה ב-9 בנובמבר 1989
עוברים דרך החומה כמו בים סוף
אוהב ישראל
תמונה פנורמית
גשר הפרחים

גשר הפרחים (ברומנית: Podul de Flori) הוא שמו של מפגן המוני, שנערך בגבול, שבין רומניה ובין ברית המועצות, באזור שהיה בהמשך לרפובליקת מולדובה, ב-6 במאי 1990, על גדות נהר פרוט, כשההמונים חצו את הגבול ללא ביקורת, דרכונים או ויזות והשליכו למי הנהר פרחים רבים, תוך מתן ביטוי רגשי לקשר בין התושבים הרומנים של שתי גדות הנהר.
ביום הזה ניתן אישור לתושבי רומניה, לראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה, לחצות את הגבול עם החבל, שבעבר היה חלק מרומניה ולהיפגש עם המתגוררים מהצד השני של הגבול ובהן גם קרובי משפחה. לאורך הגבול בן כ-700 קילומטרים נקבעו שמונה נקודות מעבר, בהן תחילה עברו רק מהצד הרומני ובהמשך התחילו לעבור גם מהצד הסובייטי אל הצד הרומני. באירוע השתתפו כמיליון ומאתיים אלף אנשים.
שמונה המעברים היו בין מיורקאן ובין פרריצה (Miorcani – Pereriţa), בין סטנקה ובין קוסטשט (Stânca – Costeşti), בין יאשי ובין סקולן (Iaşi – Sculeni), בין אונגן ובין גשר אונגן (Ungheni – Pod Ungheni), בין אלביצה ובין לאושן (Albiţa – Leuşeni), בין פלצ'יו ובין ציגנקה (Fălciu – Ţiganca), בין אואנצ'ה ובין קאחול ואחרון בין גאלאץ ובין ג'יורג'יולשט (Galaţi – Giurgiuleşti).
הגשרים הנוספים

ב-16 ביוני 1991, כשהחבל, שעתיד להפוך לרפובליקת מולדובה עדיין לא הכריז על העצמאות מברית המועצות ניתן אישור חד פעמי לתושבי המקום לחצות את הגבול לרומניה ללא ביקורת דרכונים. גם באירוע זה, כמו באירוע הראשון, הוטלו למי נהר פרוט מיליוני פרחים, שיצרו רושם של גשר צף. תושבים רבים משתי גדות הנהר נכנסו למי הנהר ונפגשו במים. אירוע זה מכונה "גשר הפרחים השני".
התנועות, התומכות באיחוד רפובליקת מולדובה עם רומניה, "הפעולה 2012" ו"התנועה האזרחית של צעירי מולדובה" ארגנו ב-11 ביולי 2015 את "גשר הפרחים השלישי", שנועד לקבל את פני אלף הצועדים המולדובנים, שיצאו לדרך מקישינב אל בוקרשט, כדי לדרוש את איחוד רפובליקת מולדובה עם רומניה. החל משעה 10.00 בבוקר הם עברו את גשר הרכבת ברגל, כשאזרחי רומניה מקבלים את פניהם בגדה השנייה של הפרוט.
ביום 31 בדצמבר 2017 ארגנה התנועה ALIANȚA PENTRU CENTENAR מפגן של אלף רומנים ביישוב פלצ'יו, הסמוך לגבול עם רפובליקת מולדובה. המפגן יצא אל אתר זיכרון לחיילים רומנים ומשם צעד אל מעבר מסילת הרכבת מעל נהר הפרוט. המפגינים נשאו איתם דגל רומני האורך מאה מטרים והחזיקו אותו מעל הפרוט, כשהדגל מוחזק משני צדדי הנהר והגבול. המפגינים בשתי גדות הנהר שרו את המנון רומניה וקראו ססמאות דוגמת "הלאה הגבול על הפרוט!", "התעורר רומני!", "בסרביה היא רומניה", "אחדות", "אותו דם, אותה ארץ, רומנים היינו כולנו פעם" ועוד. בסיום שוחרר הדגל למי הנהר.
הערות שוליים

↑  Podul de flori (ברומנית)
↑  Podul de flori (1990 - 1991) (ברומנית)
↑  16 iunie 1991 - Al doilea pod de flori peste PRUT (VIDEO) (ברומנית)
↑  30 de ani de la „Podul de Flori” peste Prut (ברומנית)
ג'ף הרסט

סר ג'פרי צ'ארלס (ג'ף) הרסט (באנגלית: Geoffrey Charles "Geoff" Hurst; נולד ב-8 בדצמבר 1941) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת החלוץ המרכזי בווסטהאם יונייטד ונבחרת אנגליה, עימה זכה במונדיאל 1966; הוא השחקן הראשון שהבקיע שלושער במשחק הגמר של המונדיאל, והיחיד שהבקיע שלושער של שערי שדה בגמר המונדיאל. שערו המפורסם ביותר היה שער ומבלי שהובקע בגמר מונדיאל 1966 במשחק בו אנגליה גברה 2:4 על מערב גרמניה בתום ההארכה.
קריירה

הרסט נולד באשטון שבלנקשייר, בצפון אנגליה, אך גדל באסקס שבמזרחה. הוא היה שחקנה של וסטהאם עוד מגיל הנוער. בצעירותו שיחק קריקט ברמת נבחרת אסקס, במקביל לכדורגל.
על המגרש תופקד בתחילה כקשר, אולם מנג'ר הפטישים רון גרינווד  (Greenwood) הסב אותו למרכז ההתקפה. ההסבה עלתה בהצלחה: במשך שתים עשרה שנותיו כשחקן וסטהאם הבקיע 252 שערים ב-502 הופעות בכל המסגרות. יחד עם וסטהאם זכה בגביע ה-FA ב-1964, ובגביע אירופה למחזיקות גביע שנה לאחר מכן.
את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ערך מספר חודשים בודדים לפני מונדיאל 1966, שאותו ארחה אנגליה. בשלב הבתים לא שיחק, אולם פציעתו של ג'ימי גריבס פינתה לו מקום בהרכב בשלב רבע הגמר. אנגליה גברה על ארגנטינה על חודו של שער שהבקיע הרסט, ולאחר מכן בחצי הגמר, בתוצאה 1–2 על פורטוגל, הודות לבישולים של הרסט (וצמד של בובי צ'רלטון).
לקראת משחק הגמר מול גרמניה המערבית, עמד מנג'ר אנגליה אלף רמזי בפני החלטה קשה: האם להחזיר להרכב את גריבס שהחלים בינתיים, או להעדיף על פניו את הרסט שהוכיח את עצמו בשני השלבים הקודמים. רמזי בחר, בניגוד מוחלט לפרשני הכדורגל ולדעה הרווחת בתקשורת האנגלית, לתת דווקא לג'ף הרסט אשראי נוסף.
הרסט הצדיק את אמונו של רמזי כשהבקיע בגמר שלושה מארבעת השערים, שבכוחם גברה אנגליה על גרמניה המערבית בתוצאה 2:4 בהארכה. השני מבין שעריו היה שנוי במחלוקת ומכונה כיום "שער ומבלי". הכדור שניתז מטה מהמשקוף והיה ספק אם אכן עבר במלוא היקפו את קו השער. בעצת הקוון אישר שופט המשחק את שער היתרון האנגלי, שכונה שער ומבלי. בדקות הסיום של ההארכה, כאשר הגרמנים שלחו את כל שחקניהם קדימה בתקווה להשיג שוויון, כבש הרסט, ממש עם שריקת הסיום, את שערו השלישי שחתם את המשחק, כשאוהדים אנגלים כבר החלו לפרוץ למגרש.
בשנים שלאחר הזכייה במונדיאל לא זכה הרסט בתארים נוספים, אם כי המשיך לשחק בהרכב הנבחרת ובווסטהאם. בשלהי הקריירה שלו שיחק בסטוק סיטי ובוסט ברומיץ' אלביון, ואחר כך גם בקבוצות בארצות הברית, כווית ואירלנד. לאחר פרישתו מכדורגל החל בקריירה לא מרשימה כמנג'ר, שכללה חמש שנים כעוזרו של גרינווד באימון הנבחרת האנגלית, וקדנציה כושלת כמנג'ר צ'לסי. לאחר מכן פרש גם מאימון, ומאז הוא איש עסקים ונואם מבוקש בבריטניה.
ג'וני יונג בוש

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1976 (בן 48) קנזס סיטי, ארצות הברית 
 שם במה:  קווין האטצ'ר
 שם לידה:  John Jay Bosch 
 סוגה מועדפת:  פופ פאנק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 עיסוק:  שחקן, מוזיקאי, אמן לחימה, מדבב
 מקום לימודים:  Garland High School 
 בת זוג:  איימי בוש (נישאו ב-2003)
 מספר צאצאים:  2
 http://www.eyeshine.net
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וני יונג בוש (באנגלית: Johnny Yong Bosch, נולד ב-6 בינואר 1976) הוא שחקן, מוזיקאי, זמר, אמן לחימה ומדבב אמריקאי. נודע בתפקידו בתור אדם פארק מזיכיון המדיה פאוור ריינג'רס, כאשר כמה שנים לאחר מכן עבר לקריירת דיבוב, אשר רובה מתעסקת בדיבוב סדרות אנימה לאנגלית. מבין תפקידיו הבולטים בתחום ניתן למנות את איצ'יגו קורוסאקי מבליץ', ללוש מקוד גיאס, וואש הרמוס מטריגאן, סאבו מוואן פיס ועוד.
ביוגרפיה

בוש נולד בקנזס סיטי, מיזורי וגדל בגרלנד, טקסס כג'וני ג'יי בוש. אביו, בעל מוצא גרמני ואירי, היה חייל בצבא ארצות הברית ואימו במקור מדרום קוריאה. כבר מילדותו התעניין בוש באמנויות לחימה בהשראת סרטים מהז'אנר וברוס לי וכן בהשראת ג'קי צ'אן ואף אימן את עצמו בכך בהתחלה. למרות שכשל בכך תחילה, החליט בוש לעבור להתאמן בקונג פו, כשבנוסף גם התאמן בכדורגל.
קריירה > פאוור ריינג'רס

בוש הוזמן לאודישן עבור מייטי מורפין פאוור ריינג'רס כאשר המפיקים חיפשו מחליף לריינג'ר השחור כאשר וולטר עמנואל ג'ונס (שגילם את זאק) עזב את התפקיד ושמעו על יכולותיו באמנויות לחימה ומשום כך קיבלו את ההחלטה להזמינו. האודישן נערך בדאלאס בשנת 1994 ומשם דרכו הייתה סלולה לתפקידו של אדם פארק בזיכיון. כאות לכך, החליף את שמו האמצעי ליונג כאות מחווה לאימו ובעקבות בקשתו של חיים סבן. במהלך הסרט שיצא בשנת 1995, בוש ביצע את כל הפעלולים בעצמו לאחר שהפעלולן שהיה אמור לבצע את קטעי הפעולה שלו שבר את רגלו. בוש המשיך גם לעונות של פאוור ריינג'רס זיאו ופאוור ריינג'רס טורבו וגם בסרט שקדם לעונה זו כששם שונה צבעו לירוק. באמצע עונת טורבו, החליט בוש לעזוב את הסדרה לאחר שהרגיש ש"למרות שהיה כיף להשתתף בפאוור ריינג'רס, בסופו של דבר מדובר בתוכנית ילדים ובשלב כלשהו אתה מתחיל להרגיש שאתה ממצה את זה״. מכל חברי הסט, בוש שמר על קשר עם ג'ייסון דייוויד פרנק (שגילם את טומי), ג'ייסון נרבי (שגילם את סקאל/גולגולת בתרגום המוקדם של הסדרה כאשר שודרה בערוץ 2) ונאקייה בוריס (שגילמה את טניה בעונות של זיאו וטורבו).
למרות עזיבתו, הקפיד בוש להגיע בתור אורח בעונות של פאוור ריינג'רס בחלל ומבצע הילוך על כששם התארח בפרק שנועד לכבוד חגיגות ה-15 לסדרה וכן השתתף בספיישל פאוואר ריינג'רס מאז ולתמיד אשר נעשה לכבוד חגיגות ה-30 לסדרה ושוחרר על ידי נטפליקס במהלך 2023.
קריירה > לאחר פאוור ריינג'רס > קריירת משחק

לאחר שעזב את זיכיון הפאוור ריינג'רס, החל בוש לשחק בשורה של סרטים עצמאיים, ביניהם הרוח של דיבון: אגדת הילד המדמם (שאף ביים אותו ביחד עם קואיצ'י סקאמוטו) והשביל השבור ואף תמך בסרטו האחרון בו שיחק פרנק, אגדת הדרקון הלבן, אשר תמיכתו שוחררה לקיקסטארטר וצפוי לעלות לאקרנים ב-2024.