פסיכוזה
סכיזופרניה

סכיזופרניה (בעברית - שסעת) היא קבוצת מחלות הגורמות להפרעה קשה ביותר בתהליכים הפסיכולוגים הבסיסים של האישיות. מחלה זו פוגעת יותר מכל מחלה אחרת ברבדים תוך אישיים ובין אישיים בשטחי התפקוד המשפחתי, החברתי והמקצועי. זוהי מחלה כרונית המביאה להידרדרות קשה באישיות. בעלת שכיחות של 1% באוכלוסייה. היא החשובה והשכיחה ביותר מבין המחלות הפסיכוטיות. היא פוגעת באופן טיפוסי בעיקר באנשים בגיל היצירה והפוריות.
אין זאת מחלה אחידה, אלא קבוצה של מחלות, כעין צומת משותף בין תהליכים פסיכו-חברתיים מגוונים מהתחום הגנטי, הביולוגי, האנטומי, הפיזיולוגי, הפסיכולוגי, ההתפתחותי והחברתי.
זו לא רק מחלה אלא חיפוש מתמיד אחר איזון חדש לפשרות ופתרונות, ומשמעויות חדשות בהתמודדות ובהסתגלות הקשה בין החולשה והרגישות הפנימית לבין הלחצים החברתיים.
סטייה בתחום התחושות והתפיסות - בסכיזופרניה מופיעות תגובות תחושתיות ותפיסתיות ללא גירוי מתאים, והתוצאה המעשית היא הזיה. בחוש הראייה החולה רואה דמויות של אדם או בעלי חיים, בשמיעה הוא שומע רעשים וקולות, בחוש הריח והטעם הוא מריח ריחות וטעמים מוזרים ולא נעימים. בחלקים שונים של הגוף יש לפעמים כאבים. לעיתים מתקיימת תופעה הנקראת הד המחשבה, בה החולים שומעים את המחשבות של עצמם. לעיתים ההזיות מפחידות אותם כי הן מאיימות ולא נעימות, לעיתים נדירות הם מקבלים אותן באדישות ואפילו בהנאה. בכל מקרה החולה מתייחס להזיות כדבר אמין. ישנם מקרים בהם יש חוסר תגובה לגירויים, במקרים אלו ניתן לראות חולים הסובלים מפציעות וממחלות ללא תגובה של כאב וסבל.
סטיות בתחום הפעילות התנועתית - לרוב אין ליקויים, לפעמים יכולת הפעילות המוטורית של החולה גדולה מהרגיל. לעיתים מתקיימת תופעה המכונה קטטוניה - הסתגרות, שמירה ממושכת מאוד של שעות וימים על תנוחה כלשהי ללא עייפות. לפעמים בסיום ההתקף באה התפרצות של פעילות תנועתית בלתי מרוסנת, שהופכת למעין השתוללות מסוכנת, ובדרך כלל אחר כך מופיעה גם עייפות גופנית. יש תופעות של פעילות מוטורית מופרזת ובלתי סדירה, התכווצויות של שרירים שונים, רעדים, תנועות סטראוטיפיות משונות ועוד. נראה כי אלו לא תגובות פרדוקסליות לגירויים נפשיים כלשהם בלתי מובנים. ההתנהגות הפרדוקסאלית המוטורית מלווה לעיתים בתופעה של התנגדות סבילה או פעילה להתערבות הסביבה. לעיתים התנועתיות המוזרה והמופרזת מלווה במימיקה בלתי מציאותית, בבכי ובצחוק בלתי מתאים למצב ולגירוי.
סטיות בתחום התקשורת הלשונית - שפתו המדוברת והכתובה של הסכיזופרני מהווה לפעמים אחד הסימנים הרלוונטיים הבולטים ביותר בה. החולה לפעמים מפתח שפה משלו, שבה המילים מקבלות משמעות שונה לחלוטין מן המקובל.
סטיות בתחום החשיבה - הסטייה העיקרית המאפיינת את המחלה היא אובדן הרצף הנורמלי של המחשבות, ונטייה להתרחק מהמציאות. לעיתים מתקיימת תופעה המתוארת על ידי בלוילר במונח "מתן שמות" - תגובה מילולית המהווה מתן שם כמעט לכל גירוי סתמי. תופעה נוספת היא "חסימה", המתבטאת בעצירה פתאומית של זרם המחשבות ללא סיבה הנראית לעין, וכתוצאה מכך החולה נשאר במצב של "קיפאון מחשבתי", שיכול להימשך ימים ושבועות. 
סטיות בחשיבה הן הבסיס לתופעת מחשבות השווא, כמו מחשבות רדיפה, שבעקבותיהן החולים עשויים לבלבל את משפחותיהם וקרוביהם.
סטיות בתחום הרגשי - בלר טען שהידרדרות רגשית מהווה סימן למעבר המחלה מן השלב החריף אל שלב הכרוני. במצב החריף יש סימנים של חוסר יציבות רגשית, רגישות יתר למאורעות החיים הרגילים, ותגובות רגשיות מפתיעות ופרדוקסאליות, כמו מצבים עצובים שלא מעוררים תגובה של עצב ואפילו לעיתים גורמים לשמחה. כשהמחלה הופכת לכרונית, הסטיות בתחום הרגשי נעשות ברורות ובולטות. אל שטחיות הרגשות והדלות שלהן מצטרפת הריקנות הרגשית, והתוצאה היא התנהגות משונה ולעיתים מסוכנת לחולה ולסביבתו. היעדר רגשות גורם להיעדר מעצורים, וליקוי השיפוט גורם למעשים לא מותאמים. לעיתים הסטייה מבטאת תופעה דו-ערכית - יכולת להתנסות בו-זמנית בשני רגשות מנוגדים בצורה קוטבית, כמו אהבה ודחייה.