stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיאט 127

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיאט 
 יחידות שיוצרו:  5,124,289 
 מודל קודם:  פיאט 850 
 מודל אחריו:  פיאט אונו, פיאט דוּנה, פיאט 147 
 אורך:  3,595 מ"מ 
 רוחב:  1,525 מ"מ 
 גובה:  1,360 מ"מ 
 בסיס גלגלים:  2,225 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 מעצב:  Pio Manzù 
 
הדגם הראשון של 127
פיאט 127 ישראלית. דור שני, מודל 1980
פיאט 127 היא מכונית סופרמיני מבית היצרן "פיאט" האיטלקי. הרכב יוצר בין 1971 ל-1987 והחליף את פיאט 850. המכונית נמכרה בישראל עד 1987 למרות כניסת דגם חדש בשם פיאט אונו בשנת 1983.
היסטוריה

הדגם הראשון יוצר עם שתי דלתות בלבד בשנת 1971 וגרסת סטיישן עם שלוש דלתות הושקה בשנה שלאחר מכן. דגם ה-127 היה חדשני בהציגו (בעקבות הפיאט 128) מבנה של מנוע רוחבי, הנעה קדמית וקפיץ עלים רוחבי במתלה האחורי שחסך מקום רב במכונית. המכונית צוידה במנוע שסתומים עיליים ותיק ומוכח בנפח של 903 סמ"ק. פיאט 127 הייתה אחת ממכוניות המיני הראשונות בעולם וזכתה בפרס על ניצול טוב של הנפח ואחיזת כביש. 80% משטח הרצפה היה נגיש לנוסעים ולמטען. ה-127 הייתה להצלחה מיידית, זכתה בפרס "מכונית השנה" ב-1972 והייתה לאחת המכוניות הנמכרות ביותר באירופה במשך שנים אחדות.
משנת 1971 הועברו מנועי ה"פיאט 127" לדגם המסחרי פיאט 850T.
הדגם השני יצא בשנת 1977 והופיע עם חזית מעוצבת מחדש, חלונות גדולים יותר, חלק אחורי מעוצב מחדש ואפשרות לבחור במנוע גדול יותר בן 1,049 סמ"ק. הדגם השלישי יצא בשנת 1982 והציג שינויים קוסמטיים, מנוע 1301 סמ"ק חדש ועיצוב פנים חדיש יותר. בין השנים 1984 ל-1987 נמכר בישראל הדגם שיוצר בברזיל כ-147, אך כונה בארץ 127.
במצרים הורכב דגם "Nasr 127" (סדרה שלישית) בין השנים 1982–1987.
בשנת 2013 הציג מעצב רכב עצמאי עיצוב מודרני המבוסס על ה-127, בתקווה שחברת פיאט תיצור דגם רטרו למכונית המקורית, בדומה למה שעשתה עבור פיאט 500.
דגמי מכוניות אשר התבססו על "פיאט 127"

על בסיס ה-127 יוצר גם טנדרון בשם "פיורינו" עד שנת 1988, אז הוחלף בפיורינו על בסיס פיאט אונו. בשנת 2013 חידשה חברת פיאט את השם פיורינו בטנדרון קטנטן, לאחר שהדגם שהחליף את הפיורינו המקורי גדל עם השנים וקיבל את השם דובלו.
יצרנית כלי הרכב הספרדית סיאט הרכיבה את הדגם סיאט פורה (1981–1986), אשר התבסס על דגם ה-"פיאט 127".
דגם ה"פיאט פנורמה" קרוי גם "פיאט 147 פנורמה" (Fiat 147 Panorama), התבסס על "פיאט 147" (אנ') שיוצרה בברזיל (גרסת סטיישן במקום גרסת ההצ'בק), אשר התבססה על גרסת פיאט 127 אשר יוצרה באיטליה
סדרות

סדרה ראשונה (יוצר בין השנים 1971–1977)
סדרה שנייה (יוצר בין השנים 1977–1981)
סדרה שלישית (יוצר בין השנים 1982–1983. במצרים: 1982–1987)
מנועים

903 סמ"ק (יוצר בין השנים 1971–1983)
1,049 סמ"ק (יוצר בין השנים 1977–1987)
1,049 סמ"ק (בדגם ספורט) (יוצר בין השנים 1978–1981)
1,301 סמ"ק (יוצר בין השנים 1981–1983
1,301 סמ"ק (מנוע דיזל) (יוצר בין השנים 1981–1985)
תצורות

2 דלתות - סדאן
3 דלתות - האצ'בק
4 דלתות - סלון (יוצר בספרד)
5 דלתות - האצ'בק (יוצר בספרד)
3 דלתות - סטיישן (יוצר בברזיל)
2 דלתות - קבריולה
ראו גם

פיאט 147
הערות שוליים

↑  פיאט 147 bestcars.uol.com.br/bc/informe-se/passado/historia-fiat-147-spazio-oggi-panorama
↑  "פיאט פנורמה 147" quatrorodas.abril.com.br/noticias/grandes-brasileiros-fiat-panorama
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539785505171  NKC: ph701983
פיוס התשיעי

דיוקנו של פיוס התשיעי מאת אנדריי בלולי
סמלו
האפיפיור פיוס התשיעי (בלטינית: Pius IX; נולד כג'ובאני מריה מאסטאי פרטי; 13 במאי 1792 – 7 בפברואר 1878) היה האפיפיור של הכנסייה הקתולית מיום בחירתו ב-16 ביוני 1846 ועד מותו ב-1878, והוא האפיפיור שכהונתו הייתה הארוכה ביותר בהיסטוריה של הנצרות.
פיוס התשיעי נבחר כמועמד האגף הליברלי והאגף המתון במועצת הקרדינלים, לאחר בחירתו של השמרן גרגוריוס השישה עשר. בתחילת כהונתו כאפיפיור נטה פיוס לביצוע רפורמות לקידום המודרניזציה והדמוקרטיה באיטליה ובכנסייה: הוא העניק חנינה לכל האסירים הפוליטיים במדינות האפיפיור (כ-2,000 בסך הכל); העביר את תפקיד הצנזורה של העיתונות מהכנסייה הקתולית לוועדה שחבריה היו, ברובם, לא משורות הכנסייה, והקים ועדות דומות לרפורמה בהיבטים שונים של מדיניות הממשל; הוא הקים משמר אזרחי, ומחה כאשר אוסטריה כבשה את העיירה האפיפיורית פרארה בשנת 1847. אולם, בעקבות אירועי אביב העמים בשנת 1848, נמלט פיוס התשיעי מרומא בעטיו של מרד רפובליקני, ומאותה עת החל להתרחק מן הליברליזם ונטה יותר לשמרנות.
בשנת 1864 פרסם את ה"קוואנטה קורה" המורה למאמינים להדוף את האידאולוגיות המודרניות הפסולות. ידוע במיוחד הנספח למסמך זה, "סילבוס הטעויות" שבו מנויות הדוקטרינות הפסולות לדעת הכנסייה.
פיוס יזם וכינס את ועידת הוותיקן הראשונה (רומא, 1870)(אנ'). בוועידה זו הוכרזה בכנסייה הקתולית הדוגמה (dogma) בדבר האלטעות של האפיפיור, לפיה האפיפיור איננו טועה כאשר הוא מורה מכסאו (ex cathedra) בענייני אמונה ומוסר באופן המחייב את כלל הכנסייה. פיוס היה מן הדוחפים להכרזה זו.
מכח סמכותו זו קבע פיוס באופן רשמי את הדוגמה של העיבור ללא חטא.
בתקופתו נלקח הילד היהודי בן השש אדגארדו מורטארה ממשפחתו על ידי משטרת הוותיקן, לאחר שהתגלה שהוטבל לנצרות בגיל שנתיים. לא הועילו פניות מצד מנהיגים שונים, לרבות מקהילות באירופה ומצד נשיא ארצות הברית יוליסס גרנט לאפיפיור פיוס התשיעי להשיבו למשפחתו. האפיפיור סירב.
לקריאה נוספת

Barwig, Regis N. (1978). More Than a Prophet: Day By Day With Pius IX. Altadena: Benziger Sisters.
De Cesare, Raffaele (1909). The Last Days of Papal Rome. London: Archibald Constable & Co.
Hasler, August Bernhard (1981). How the Pope Became Infallible: Pius IX and the Politics of Persuasion. Doubleday.
Hasler, August Bernhard (1979). Wie der Papst unfelhlbar wurde: Macht und Ohnmacht eines Dogmas. R. Piper & Co. Verlag.
Kertzer, David I. (2004). Prisoner of the Vatican: The Popes' Secret Plot to Capture Rome from the New Italian State. Houghton Mifflin. ISBN 0-618-22442-4.
הערות שוליים

↑  Peter Browning, Revolutions and Nationalities: Europe, 1825-90, Cambridge University Press, 2000, עמ' 31, ISBN 978-0521786072. (באנגלית)
↑  Christopher Duggan, The Force of Destiny: A History of Italy since 1796, Penguin Books, 2007, עמ' 182, ISBN 9780141013909. (באנגלית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: גרגוריוס השישה עשר | אפיפיור (רשימת האפיפיורים) | הבא: לאו השלושה עשר |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266532605171  PLWABN: 9810702690505606  BIBSYS: 90756733  BNE: XX824776  BnF: cb119199539 (data)  CANTIC: a10427156  GND: 118594729  ICCU: CFIV084784  ISNI: 0000 0001 2321 4587  LCCN: n79033011  LNB: 000074198  MusicBrainz: edaa6e47-ca7c-4287-89a3-1fd2ebd95ce6  NARA: 10580582  NDL: 001114779  NKC: jn20000701418  NLA: 35424817  NLG: 152803  NLK: KAC2018P0859  NSK: 000012965  NTA: 070255458  RERO: 02-A000131164  SELIBR: 207095  SNAC: w6db85zn  SUDOC: 027075508  TePapa: 67519  Trove: 947980  ULAN: 500260254  VcBA: 495/42110  VIAF: 103211092   WorldCat (עם VIAF): 103211092 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי דת נוצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרדריקה אמליה, נסיכת דנמרק

פרדריקה אמליה, נסיכת דנמרק (בדנית: Frederikke Amalie af Danmark; ‏11 באפריל 1649 – 30 באוקטובר 1704), הייתה בתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק ואשתו של כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ.
ביוגרפיה

פרדריקה אמליה נולדה ב-11 באפריל 1649 בקופנהגן, לפרדריק השלישי, מלך דנמרק ולסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט.
ב-24 באוקטובר 1667 התחתנה פרדריקה אמליה עם כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, כחלק מהסכם שלום בין דנמרק להולשטיין-גוטורפ, אולם המלחמות המשיכו בין המדינות. נישואי הזוג לא היו מוצלחים, ובעלה התעלל בה בקביעות, בעקבות המתח בינו לאחיה כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק. מאידך בית המלוכה הדני התייחס לפרדריקה אמליה בחיבה, ודאג לשלוח לה מתנות לחיזוק הקשר עמה. בני הזוג ביקרו פעמיים בשוודיה אצל אחותה אולריקה אלאונורה, נסיכת דנמרק ובעלה קרל האחד עשר, מלך שוודיה, והתקבלו בצורה יפה ובמסיבות גדולות.
בשנת 1695 מת בעלה כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ובנה פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ ירש את נחלותיו ותאריו. ב-30 באוקטובר 1704 מתה פרדריקה אמליה בקיל, אולם אף בעת הלווייתה נוצר מאבק בין בניה שהיו אנטי-דניים לקרובי משפחתה איך לצלצל בפעמונים, וכמעט פרצה בעקבות כך מלחמה.
משפחתה

ב-24 באוקטובר 1667 התחתנה פרדריקה אמליה עם כריסטיאן אלברכט, דוכס הולשטיין-גוטורפ, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
סופיה אמליה מהולשטיין-גוטורפ (1670–1710), התחתנה עם אוגוסט וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג
פרידריך הרביעי, דוכס הולשטיין-גוטורפ (1671–1702)
כריסטיאן אוגוסט מהולשטיין-גוטורפ, נסיך אויטין (1673–1726)
מריה אליזבת, אם המנזר של קוידלינבורג (1678–1755)
פרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ

פרדריקה ממקלנבורג-שטרליץ (בגרמנית: Friederike von Mecklenburg-Strelitz; 3 במרץ 1778 – 29 ביוני 1841) הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן מלכת הנובר.
ביוגרפיה

פרדריקה נולדה ב-3 במרץ 1778 בהנובר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מהנובר, לאביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ, ולאמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של גאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטדט. בהיותה בת 4 מתה אמה פרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט, ואביה התחתן עם דודתה שרלוטה, נסיכת הסן-דרמשטדט, אולם אף היא מתה בשנת 1785. בעקבות כך שלח אביה את פרדריקה ואחיותיה לסבתה מריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, שם קיבלה חינוך מעולה.
בשנת 1793 ארגן אביה את נישואי פרדריקה ואחותה לואיזה לבניו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה; לואיזה יועדה לפרידריך וילהלם, נסיך הכתר הפרוסי, ואילו פרדריקה התחתנה עם לודוויג קרל, נסיך פרוסיה. נישואי השניים לא היו מאושרים, עקב בגידותיו הרבות של לודוויג קרל, ובתגובה ניהלה פרדריקה רומן עם דוד בעלה לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה. בשנת 1796 מת בעלה לודוויג קרל, והשאיר את פרדריקה עם 3 ילדים קטנים.
בשנת 1797 התארסה פרדריקה עם הנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', אולם בעקבות אי הסכמת אביו ג'ורג' השלישי, מלך בריטניה לנישואים, התבטלו אירוסי השניים.
בשנת 1798 נכנסה פרדריקה להריון מפרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס, שהכיר באבהותו וביקש את ידה, הצעה שניתנה במהירות כדי למנוע שערורייה. ב-10 בדצמבר אותה שנה התחתנו השניים בברלין, ומיד לאחר מכן עברו לאנסבך. חודשיים לאחר מכן, בפברואר 1799, ילדה פרדריקה בת שחייתה רק שמונה חודשים. הנסיך פרידריך וילהלם, מאוכזב וממורמר, חידש את אורח החיים המופקר שלו והפך לאלכוהוליסט. בשנת 1805 התפטר מתפקידו הצבאי "מסיבות בריאותיות", ופרדריקה נאלצה לכלכל את משפחתה רק עם משאבים משלה, מאחר שגיסה פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה סירב להחזיר לה את הקצבה השנתית שלה בתור נסיכה אלמנה פרוסית. גיסה הבכור של פרדריקה וראש המשפחה, וילהלם כריסטיאן, נסיך זולמס-בראונפלס יעץ לה להתגרש, באישור מלא שלו, אך בעלה סירב להתגרש.
בשנת 1813 הגיע ארנסט אוגוסטוס, דוכס קמברלנד לביקור אצל אביה קרל השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ בנוישטרליץ, ונפגש עם פרדריקה. השניים נפגשו ומיד התאהבו אחד בשנייה. לאחר קרב לייפציג התקבל ארנסט אוגוסט בהתלהבות בנוישטרליץ, וזמן קצר לאחר מכן אישר פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה את גירושיה מפרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס. אולם ב-13 באפריל 1814 מת פרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס במפתיע והתבטל הצורך בגט. היו שטענו שפרדריקה הרעילה אותו, על מנת שלא יפגע לה בקשריה עם ארנסט אוגוסטוס.
ב-29 במאי 1815 התחתנה פרדריקה עם ארנסט אוגוסטוס, דוכס קמברלנד בנוישטרליץ, וב-29 באוגוסט אותה שנה נערך טקס נוסף בבריטניה. אמו של ארנסט אוגוסטוס שארלוט, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, שאף הייתה דודתה של פרדריקה, התנגדה לנישואים, ואף לא השתתפה בטקס החתונה, ומשום כך חיו השניים מחוץ לבריטניה עד מותה של שארלוט בשנת 1818.
ב-20 ביוני 1837 נפטר גיסה ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת בגיל 71, ואחייניתו של בעלה ויקטוריה הוכתרה למלכת הממלכה המאוחדת. אמנם ממלכת הנובר, שהייתה מאוחדת באיחוד פרסונלי עם בריטניה מאז 1714, פוצלה ממנה עם המלכתה של המלכה, הואיל ובהנובר, על פי החוק הסאלי, נאסר על נשים לשלוט, ומשום כך הוכתר בעלה ארנסט אוגוסט למלך הנובר. בנוסף, מונה ארנסט אוגוסט גם ליורש העצר של כס המלוכה הבריטי עד לידתה של הנסיכה ויקטוריה בשנת 1840, משום שהמלכה הצעירה טרם נישאה וטרם ילדה ילדים.
ב-29 ביוני 1841 מתה פרדריקה לאחר מחלה קצרה, ונקברה במוזוליאום שהוקם לכבודה בהנובר.
משפחתה

בשנת 1793 התחתנה פרדריקה עם לודוויג קרל, נסיך פרוסיה. לבני הזוג היו 3 ילדים:
פרידריך וילהלם לודוויג, נסיך פרוסיה (1794–1863)
פרידריך וילהלם קרל גאורג, נסיך פרוסיה (1795–1798)
פרדריקה וילהלמינה אמליה, נסיכת פרוסיה (1796–1850), התחתנה עם לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט
בשנת 1798 התחתנה פרדריקה עם פרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס. לבני הזוג היו 3 ילדים:
סופיה, נסיכת זולמס-בראונפלס (1799)
פרידריך וילהלם, נסיך זולמס-בראונפלס (1800)
פרידריך וילהלם היינריך קזימיר גאורג קרל מקסימיליאן, נסיך זולמס-בראונפלס (1801–1868)
אוגוסטה לואיזה תרזה מתילדה, נסיכת זולמס-בראונפלס (1804–1865)
בת מתה (1805)
אלכסנדר פרידריך, נסיך זולמס-בראונפלס (1807–1867)
פרידריך וילהלם לודוויג גאורג קרל אלפרד אלכסנדר, נסיך זולמס-בראונפלס (1812–1875)
בשנת 1815 התחתנה פרדריקה עם ארנסט אוגוסט הראשון, מלך הנובר. לבני הזוג היו 3 ילדים:
פרדריקה, נסיכת קמברלנד (1817)
בת מתה (1818)
גאורג החמישי, מלך הנובר (1819–1878)
פרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה

פרדריקה וילהלמינה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Frederica Wilhelmina von Preußen; ‏30 בספטמבר 1796 – 1 בינואר 1850), הייתה בתו של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ורעייתו של לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט.
ביוגרפיה

פרדריקה וילהלמינה נולדה ב-30 בספטמבר 1796 בברלין ללודוויג קרל, נסיך פרוסיה ופרדריקה, נסיכת מקלנבורג-שטרליץ, בתם של קרל השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ ופרדריקה, נסיכת הסן-דרמשטדט. חודשיים לאחר לידתה מת אביה, ולאחר מכן התחתנה אמה פעמיים, ואף ילדה את אחיה למחצה גאורג החמישי, מלך הנובר.
ב-18 באפריל 1818 התחתנה פרדריקה וילהלמינה עם לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו, כאות למדיניותו הפרו-פרוסית של לאופולד, ממנו נולדו לה 6 ילדים.
ב-1 בינואר 1850 מתה פרדריקה וילהלמינה בביתה שבדסאו, והיא בת 53 שנים.
משפחתה

ב-18 באפריל 1818 התחתנה פרדריקה וילהלמינה עם לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט. לזוג נולדו 6 ילדים:
אוגוסטה (1819–1822).
אגנס, נסיכת אנהלט-דסאו (1824–1897), התחתנה עם ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-אלטנבורג.
בן מת (1825).
בן מת (1827).
פרידריך הראשון, דוכס אנהלט (1831–1904).
מריה אנה, נסיכת אנהלט-דסאו (1837–1906), התחתנה עם פרידריך קרל, נסיך פרוסיה.
פרס הגל

פרוטומה של הגל
פרס הגל (בגרמנית: Hegel-Preis) הוא פרס בינלאומי על שם הפילוסוף הגרמני גאורג וילהלם פרידריך הגל (1770–1831), המוענק מדי שלוש שנים למי שתרמו משמעותית לפיתוח מדעי הרוח. הפרס מוענק מטעם עיריית שטוטגרט בשיתוף אגודת הגל הבינלאומית.
הפרס נוסד בשנת 1967 בשטוטגרט, והוענק לראשנה בשנת 1970, שהייתה השנה ה-200 להולדתו של הגל בעיר. גובה הפרס עומד על 12,000 אירו (נכון ל-2021).
רשימת הזוכים בפרס

1970 ברונו סנל (Bruno Snell)
1973 יורגן הברמאס
1976 ארנסט גומבריך
1979 הנס-גיאורג גדאמר
1982 רומן יאקובסון
1985 פול ריקר
1988 ניקלס לוהמן (Niklas Luhmann)
1991 דונלד דוידסון
1994 ז'אק לה גוף
1997 צ'ארלס טיילור
2000 נורברטו בוביו (Norberto Bobbio)
2003 דיטר הנריך
2006 ריצ'רד סננט (Richard Sennett)
2009 מייקל טומאסלו (Michael Tomasello)
2012 גרטרוד ליבה-וולף (Gertrude Lübbe-Wolff)
2015 מייקל תיוניסן (Michael Theunissen) – לאחר מותו
2018 מייקל סטוליס (Michael Stolleis)
2021 ביאטריס לונגנסי (Béatrice Longuenesse)
הערות שוליים

↑  Hegel-Preis der Landeshauptstadt Stuttgart, Landeshauptstadt Stuttgart (בגרמנית)
פרופנאל

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  Propanal
 שמות נוספים:  Propionaldehyde Propionic aldehyde Propaldehyde
 כתיב כימי:  C3H6O
 מסה מולרית:  58.08 גרם/מול
 מספר CAS:  123-38-6
 צפיפות:  0.81 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 מסיסות:  200 גרם לליטר
 טמפרטורת היתוך:  -81 °C   192.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  49 °C   322.15 K
 נקודת הבזק:  -26 °C   247.15 K
 נקודת התלקחות:  175 °C   448.15 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  218- קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  212.9 ג'ול למול למעלה
 NFPA 704:       3 ‏ 2 2 
פרופנאל (Propanal) הוא תרכובת אורגנית שנוסחתה CH3CH2CHO - אלדהיד בעל שרשרת של 3 פחמנים. פרופנאל הוא נוזל שקוף בטמפרטורת החדר בעל ריח פירותי קל.
פרופנאל מיוצר בתגובה של אתן עם פחמן חד-חמצני ומימן
C_{2}H_{4}+CO+H_{2}\rightarrow CH_{3}CH_{2}CHO
שימושים

פרופנאל מגיב עם מתנאל ומתקבל טרימתילואתאן ( Trimethylolethane או TMO)
שהוא חומר מוצא לייצור פולימרים כדוגמת פוליאסטר. התגובה מתבצעת בשני שלבים
דחיסה של פרופנאל עם מתנאל  CH_{3}CH_{2}CHO+2CH_{2}O\rightarrow CH_{3}C(CH_{2}OH)_{2}CHO
תגובת קניצרו של התוצר  CH_{3}C(CH_{2}OH)_{2}CHO+CH_{2}O+NaOH\rightarrow CH_{3}C(CH_{2}OH)3+NaO_{2}CH
בנוסף משמש פרופנאל כחומר גלם לייצור חומרי טעם וריח לתעשיית המזון.
ניתן לחזר את הפרופנאל לקבלת 1-פרופנול או לחמצן לקבלת חומצה פרופנואית
הערות שוליים

↑  Gas phase thermochemistry data NIST
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4351552-6
פייטון מאנינג

| --- | --- |

פייטון מאנינג
 לידה:  24 במרץ 1976 (בן 48) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 לאום:  ארצות הברית
 עמדה:  קוורטרבק
 גובה:  1.96 מטר
 משקל:  104 קילוגרם
 מספר:  18
 מכללה:  אוניברסיטת טנסי
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 1998, אינדיאנפוליס קולטס, סבב 1, מספר 1
 היכל התהילה:  היכל התהילה של הפוטבול המקצועני
 קבוצות כשחקן
 1998–2011 2012–2016:  אינדיאנפוליס קולטס דנוור ברונקוס
 הישגים כשחקן
 5 בחירות ל-MVP של ה-NFL‏ (2003, 2004, 2008, 2009, 2013), שיא ליגה.  7 בחירות לנבחרת העונה (ALL-PRO) של ה-NFL, שיא ליגה.  שחקן ההתקפה של השנה (2004).  14 בחירות לפרו בול (1999, 2000, 2002–2010, 2012–2014).  MVP של משחק הפרו-בול (2005).  MVP של משחק הסופרבול (XLI).  2 זכיות בסופרבול (XLI, 50)
 
פייטון ויליאמס מאנינג (באנגלית: Peyton Williams Manning; נולד ב-24 במרץ 1976) הוא שחקן פוטבול מקצועני לשעבר אשר שיחק בתפקיד קוורטרבק בקבוצות אינדיאנפוליס קולטס ודנוור ברונקוס מליגת הפוטבול המקצוענית האמריקאית (NFL). נחשב לאחד השחקנים הטובים בתפקידו בכל הזמנים: הוא השחקן הראשון בתולדות הליגה שהגיע לסופרבול פעמיים עם שתי קבוצות שונות, השחקן היחיד בתולדות הליגה שהגיע לסופרבול עם ארבעה מאמנים שונים, והשחקן היחיד בתולדות הליגה שזכה חמש פעמים בתואר ה-MVP של ה-NFL. הוא מוכר בציבור גם בעקבות הופעותיו במספר רב של פרסומות והופעות טלוויזיוניות אחרות.
ביוגרפיה

מאנינג נולד בניו אורלינס, לאוליבייה וארצ'י מאנינג, כוכב פוטבול בעברו. מאנינג הוא השני מבין שלושה אחים: הבכור, קופר, שיחק פוטבול עם מאנינג בתיכון, והצעיר, איליי, שיחק גם הוא בתפקיד קוורטרבק בקבוצת ניו יורק ג'איינטס.
מאנינג נשוי ואב לתאומים.
קריירת מכללות

בבית הספר התיכון שיחק מאנינג במקביל פוטבול ובייסבול. בהמשך עבר לאוניברסיטת טנסי, בה השיג שיאי מכללה במספר היארדים במסירה ושיא הניצחונות לקריירה ב-SEC (חטיבת המכללות לה שייכת אוניברסיטת טנסי). את עונתו הראשונה במכללה פתח מאנינג כמחליף שלישי, אך פציעות של הקוורטרבק הראשון ומחליפו הובילו אותו לעמדת הפותח. את העונה סיים עם ניצחון על וירג'יניה-טק בגייטור בול.
בעונתו השנייה הוביל פייטון את טנסי למאזן של 11 ניצחונות מול הפסד בודד, לאוניברסיטת פלורידה והוביל את קבוצתו לניצחון על אוניברסיטת המדינה של אוהיו בסיטרוס בול.
בעונתו השלישית של מאנינג, פתחו טנסי את העונה כמועמדים לזכות באליפות, אך כמו בעונה הקודמת הפסידה הקבוצה לפלורידה ותקוות האליפות נמוגו. הוא הוביל את נבחרתו בשנית לזכייה בסיטרוס בול, הפעם לאחר ניצחון על אוניברסיטת נורת'ווסטרן.
מאנינג השלים את תוארו בשלוש שנים ופרשנים צפו כי יהיה בחירת דראפט גבוהה, אך הוא בחר להישאר במכללה שנה נוספת. גם בעונה זו הפסיד מאנינג לאוניברסיטת פלורידה, אך הוביל את קבוצתו לזכייה באליפות חטיבת ה-SEC לאחר ניצחון על אוניברסיטת אובורן והופעה במשחק האורנג' בול, אחד ממשחקי סוף העונה היוקרתיים ביותר. מאנינג וטנסי הפסידו במשחק זה לאוניברסיטת נברסקה.
ב-2017 נבחר לחבר בהיכל התהילה של פוטבול המכללות.
קריירה מקצוענית > תחילת הקריירה (1998–2003)

בדראפט ה-NFL של 1998 נבחר מאנינג ראשון על ידי אינדיאנפוליס קולטס.
כבר בשנתו הראשונה נכנס מאנינג לתפקיד הקוורטרבק הפותח של קבוצתו, ושבר חמישה שיאים שונים של שחקן בשנתו הראשונה בליגה ("רוקי"), עם זאת קבוצתו סיימה עם מאזן חלש של 3 ניצחונות ו-13 הפסדים.
בעונתו השנייה בקבוצה, הקולטס ניצחו 13 פעמים והפסידו רק בשלושה משחקים, בעיקר הודות למשחקם המצוין של מאנינג והרץ האחורי אדגרין ג'יימס. בעזרתם זכו במקום השני בעונה הסדירה של חטיבת ה-AFC. בזכות העונה המוצלחת, זכה מאנינג להיבחר לראשונה ל-"פרו בול", משחק האולסטאר של ליגת ה-NFL.
לאורך מספר שנים המשיך מאנינג להפגין יכולת מצוינת ולהוליך את קבוצתו לפלייאוף, אך לא הצליח לעבור את הסיבוב הראשון בכל פעם, בסה"כ 3 הפסדים רצופים.
קריירה מקצוענית > עונת 2003 - MVP ראשון וניצחונות ראשונים בפלייאוף

הכשלונות במשחקי הפלייאוף השתנו בשנת 2003, כאשר הקולטס ניצחו 12 משחקים מתוך 16 וזכו במקום השלישי בחטיבת ה-AFC.
בסיבוב הראשון של הפלייאוף הביסו הקולטס את דנוור ברונקוס 10-41, ובכך זכה מאנינג בניצחונו הראשון במסגרת פלייאוף ה-NFL. במשחק זה הפגין מאנינג יכולת שיא אשר הקנתה לו את מדד היעילות המקסימלי לקוורטרבק ("פאסר רייטינג"), הישג נדיר בפרט כאשר המדובר במשחק פלייאוף.
בסיבוב השני, חצי הגמר החטיבתי, הקולטס ניצחו את הקנזס סיטי צ'יפס 31-38 במשחק שנערך בקנזס סיטי. בגמר האזורי נפגש מאנינג עם קבוצת ניו אינגלנד פטריוטס, בהנהגת הקוורטרבק טום בריידי, והמאמן ביל בליצ'ק.
מאנינג נעצר כמעט לחלוטין על ידי הגנתה המצוינת של הפטריוטס, אשר ניצחה במשחק בתוצאה 14–24, והעפילה לסופרבול, בו זכתה.
מאנינג נבחר בתום העונה ל-MVP של ה-NFL ביחד עם הקוורטרבק של טנסי טייטאנס, סטיב מקניר. הייתה זו זכייה ראשונה של מאנינג בתואר היוקרתי.
קריירה מקצוענית > עונת 2004 - שבירת שיאים ותואר MVP נוסף

עונת 2004 הייתה עונת שיא אישית למאנינג, במהלכה שבר את אחד השיאים היוקרתיים בענף - שיא המסירות לטאצ'דאון אשר הוחזק לפניו על ידי דן מרינו, והעמיד אותו על 49. שיא זה נשבר בעונת 2007 על ידי טום בריידי, ונשבר שוב על ידי מאנינג עצמו ב-2013. כמו כן, שיפר מאנינג את שיא הרייטינג, אשר הוחזק לפניו על ידי סטיב יאנג, והעמיד אותו על 121.1 נק' בממוצע למשחק (שיא אשר נשבר בשנת 2011 על ידי הקוורטרבק של קבוצת גרין ביי פאקרס ארון רוג'רס). בעקבות הישגים אלו זכה מאנינג בתואר MVP שני רצוף, כמו גם בתואר "שחקן ההתקפה של השנה".
עם זאת, קבוצתו שוב לא הצליחה להגיע לסופרבול, ולאחר ניצחון על דנבר בסיבוב הראשון הפסידה בסיבוב השני, שוב לניו אינגלנד פטריוטס, אשר שחזרה את הצלחתה מהעונה הקודמת וזכתה בסופרבול. לאור שני מפגשים אלו, ולאור העובדה ששתי הקבוצות לרוב פוגשות האחת את השנייה בעונה הסדירה, התפתחה לה יריבות בין הקבוצות שזכתה לתשומת לב תקשורתית וכלל-ארצית גדולה בארצות הברית.
קריירה מקצוענית > עונת 2005 - שוב מפח נפש בפלייאוף

את עונת 2005 פתחו הקולטס בסערה, ובהנהגת מאנינג ניצחו 13 משחקים רצופים, תוך שהם מבטיחים את המאזן הטוב ביותר בליגה, דבר שהקנה להם את יתרון הביתיות לאורך כל פלייאוף ה-AFC. הדבר נזקף בעיקר לטובת שיפור הגנתי אצל הקולטס, דבר שהיווה עקב האכילס של הקבוצה בשנים קודמות. הקולטס ניסו להיות הקבוצה השנייה בהיסטוריה אשר מנצחת את כל המשחקים בעונה הרגילה (הקודמת הייתה מיאמי בשנת 1972, וניו אינגלנד פטריוטס עתידים יהיו לשחזר את ההישג בעונת 2007), אך הפסידו במשחק ה-14 שלהם לסן דייגו צ'רג'רס, ולבסוף סיימו את העונה במאזן 2–14, המאזן הטוב ביותר בליגה.
בהתאם לכך, הקולטס עלו אוטומטית לסיבוב השני של הפלייאוף, אך שם נחלו מפח נפש בדמות הפסד ביתי דרמטי 18–21 לקבוצת פיטסבורג סטילרס, אשר זכתה בהמשך בתואר אלופת ה-NFL.
מאנינג, סיים שני במירוץ לתואר ה-MVP של העונה אחרי הראנינג בק שון אלכסנדר.
קריירה מקצוענית > עונת 2006 - זכייה היסטורית באליפות

את עונת 2006 פתחו הקולטס עם 9 ניצחונות רצופים, אך לאחר מכן הפסידה הקבוצה 4 מ-7 משחקים האחרונים, בעיקר בגלל הגנה חלשה ופציעה של שחקנים מרכזיים רבים, כמו הסייפטי בוב סאנדרס.
בעקבות כך זכתה הקבוצה רק במקום השלישי בעונה הסדירה של ליגת ה-AFC. חזרתו של בוב סאנדרס להגנת הקולטס הביאה לשיפור דרמטי בתחום זה בפלייאוף, והקבוצה הצליחה להתגבר על תצוגות חלשות של מאנינג בדרך לניצחונות בשני הסיבובים הראשונים של הפלייאוף - על קנזס סיטי צ'יפס בסיבוב הראשון בבית ועל בולטימור רייבנס בסיבוב השני בחוץ.
בגמר החטיבתי הקולטס פגשו שוב את ניו אינגלנד פטריוטס עם בריידי ומאמנה ביל בליצ'ק.
לאחר המחצית הראשונה נראה היה שהניסיון העדיף של הפטריוטס נותן את אותותיו והם בנו יתרון גדול של 18 נק' ו- 6–21 עם הירידה למחצית, כאשר מאנינג שוב משחק מתחת לרמתו ואף מאבד כדור שהפך להבקעה ו-7 נק' של הפטריוטס בצד השני.
עם זאת, במחצית השנייה הוביל מאנינג את קבוצתו לשתי הבקעות מהירות ושוויון 21. מכאן והלאה התפתח משחק צמוד עם דפוס קבוע לפיו הפטריוטס עולים ליתרון והקולטס משווים. במצב של 31–34 לטובת ניו אינגלנד כאשר נשארו 2 דקות ו-17 שניות על השעון, מאנינג "בנה" התקפה ("דרייב") שארכה 7 מהלכים והוליכה את הקולטס 80 יארדים על עבר טאצ'דאון מכריע שהעניק לקולטס יתרון 34–38 דקה לסיום המשחק. ניו אינגלנד לא הצליחה להבקיע בזמן שנותר ומאנינג וקבוצתו חגגו עלייה ראשונה לגמר ה-NFL, הסופרבול.
בגמר ה-NFL פגשו הקולטס ומאנינג בראשם את אלופת חטיבת ה-NFC, קבוצת שיקגו ברס, ובסיומו של גמר הפכפך אשר עמד בסימן השפעת הגשם אשר ירד ללא הרף על מהלכי המשחק, ניצחו הקולטס 17–29 וזכו באליפות ראשונה מאז עבר המועדון לעיר אינדיאנפוליס, בשנות ה-80. מאנינג זכה בתואר MVP של משחק הסופרבול.
קריירה מקצוענית > עונת 2007

את עונת 2007, כמו את שתי העונות לפני-כן, פתחו הקולטס עם שבעה ניצחונות רצופים, לפני ההפסד הראשון שלהם, בבית נגד ניו אינגלנד, במשחק שהציב שתי קבוצות בלתי מנוצחות האחת נגד השנייה, והוכרע בדקות האחרונות.
את העונה הקולטס סיימו עם מאזן מצוין של 3–13, וזאת אף שלאורך רוב העונה נאלץ מאנינג להסתדר ללא התופס מארווין האריסון אשר נפצע במהלך העונה.
הקולטס סיימו במקום השני בחטיבת ה-AFC, וזכו בכרטיס חופשי לסיבוב השני של הפלייאוף, בו הם הפסידו בביתם במפתיע לקבוצת סן דייגו צ'רג'רס.
בעונה זו הגיע מאנינג למספר הישגים:
ניצח במשחקו ה-100 בקריירה
הגיע ל-40,000 יארדים במסירה בקריירה
הפך להיות המוסר הטוב ביותר בתולדות מועדון הקולטס, תוך שהוא עובר את המוביל הקודם, ג'וני יונייטס.