stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניוקאסל (בירה)
שמות וכינויים

ניוקאסל בראון אייל מכונה "כלב" (dog) על ידי תושבי צפון אנגליה. מקור הכינוי בביטוי "יוצא לטייל עם הכלב" (going to walk the dog), שמשמש כתירוץ להליכה לפאב השכונתי. לעיתים הבירה מכונה גם "בראון" (Brown), "ברון" (broon), ו"ניוקי בראון" (Newkie Brown).
צפון אנגליה

כמו מבשלות בירה בריטיות רבות, ניוקאסל בראון אייל מזוהה עם האזור בו היא מיוצרת, צפון מזרח אנגליה. לזיהוי המקומי תורמים לא רק שם הבירה, אלא גם החסות על קבוצת הכדורגל ניוקאסל יונייטד וייצוג נהר טיין המקומי בכוכב הכחול שבלוגו. השיוך המקומי הביא לזיהוי המותג עם האתוס והערכים של מעמד הפועלים.
מהדורות מיוחדות

בשנת 2005, 3,000 הבקבוקים האחרונים שיוצרו במבשלת ניוקאסל המקורית עוטרו בתוויות מזכרת וניתנו במתנה לעובדים.
ב-2006, יוצר קו מיוחד של 2.5 מיליון בקבוקים לציון הקריירה של השחקן אלן שירר מניוקאסל יונייטד, ששבר את שיא ההבקעות של המועדון. המהדורה המוגבלת עוטרה בפסי השחור-לבן המזוהים עם הקבוצה, לצד פורטרט של שירר. ב-2007, יצאה מהדורה מוגבלת של הבירה לכבוד להקת הרוק המקומית מקסימו פארק. 

המהדורה המוגבלת הושקה לקראת הופעה של הלהקה בניוקאסל, כשאת התווית עיצבה הלהקה. כמו כן יצאו לשוק בשנת 2007 בקבוקים מיוחדים לציון 80 שנה למשקה.
בירה ניוקאסל בישראל

בירה ניוקאסל משווקת בישראל על ידי חברת טמפו משקאות וניתן להשיגה בחנויות ובמעל 90 פאבים ברחבי 
הארץ.
בארץ הדגש השיווקי של בירה ניוקאסל הוא על עידוד ותמיכה ביצירה עירונית מקומית. במסגרת זאת, בירה ניוקאסל מימנה את הפקת הסרט הקצר "פול" שביים אדם ביזנסקי. הסרט הוצג בפסטיבל חיפה 2011. 
כמו כן מפעילה בירה ניוקאסל את הבלוג עטלף, שעוסק בעיצוב, אסתטיקה ויצירה עירונית. הבלוג יזם סדרה של טיפים לקולנוענים צעירים, בהדרכתו של גורו הקולנוע וזוכה פרס ישראל לקולנוע מנחם גולן. את הסדרה צילם, ביים וערך נכדו של גולן, אורן עידן.
הערות שוליים

↑  Last orders for landmark brewery, אתר BBC News
↑  Carlsberg and Heineken buy Scottish & Newcastle, אתר USA Today
↑  Last orders for landmark brewery, אתר BBC News
↑  I'm dreaming of a brown Christmas, אתר הגארדיאן
↑  פוסט זה מוגש לכם צונן, אתר עטלף
בירה ניוקאסל
טירת ניוקאסל
סם מקברטני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1943 בלפסט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  18 בספטמבר 2020 (בגיל 77) מחוז אנטרים, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  אירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  טריניטי קולג' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  תנחש כמה אני אוהב אותך 
 
סם מקברטני (באנגלית: Sam McBratney;‏ 1 במרץ 1943 – 18 בספטמבר 2020) היה סופר ילדים צפון אירי. ספריו, שהידוע מהם הוא "תנחש כמה אני אוהב אותך" (1995), עסקו ביחסים בין בני משפחה, לרוב תוך שימוש בדמויותיהם של בעלי חיים.
ביוגרפיה

מקברטני נולד בבלפסט. בתקופת מלחמת העולם השנייה נאלצו מקברטני ובני משפחתו לעזוב את העיר עקב הפצצות, ולבסוף התיישבו בליסבורן. מקברטני, שפרסם את ספרו הראשון בשנת 1976 עבד כמורה עד שזכו ספריו להצלחה ספרותית, בתחילת שנות ה-90. הצלחתו של הספר "תנחש כמה אני אוהב אותך" איפשרה לו להקדיש את זמנו לכתיבה. כתיבתו זכתה במספר פרסים לספרות ילדים, בבריטניה, אירלנד, ובעולם.
מקברטני פרסם ספרים המיועדים למגוון של גילאים. עם זאת ספריו המצליחים, שתורגמו לשפות רבות, בהן עברית, ומלווים באיוריה של אניטה ג'ראם, עוסקים בעולמו של הפעוט, ומתארים את היחסים בין בני משפחה דרך עיניהן של חיות. כך, למשל, הארנבים אגוזי הגדול ואגוזיני הקטן, בספר "נחש כמה אני אוהב אותך", מתחרים זה בזה בגילויי אהבתם, עד שאגוזיני הקטן נרדם. בריאיון לכתבת נורית קנטי מסר מקברטני כי העברת סיפוריו לילדים דרך דמוית החיות "מונעת את העיסוק בשאלות מגדריות, תרבותיות, דתיות ואחרות." וכי "הילדים מסוגלים בקלות רבה להקיש מסיפוריהן של חיות לבני אדם. החיות פשוט עושות את העבודה בספרות הילדים".
מקברטני נפטר ב-18 בספטמבר 2020. הותיר אחריו אישה ושלושה ילדים.
ספריו שתורגמו לעברית

תנחש כמה אני אוהב אותך, תרגם איתן בר-נתן, הוצאת שבא, 1995
ספר התינוק שלי, תרגמה נועה סמלסון, הוצאת הד ארצי, 1998.
רק אתה ואני, תרגם איתן בר-נתן, הוצאת הד ארצי, 1998.
קריסטל דימונד בלשית בחלל, תרגמה אירית ארב הוצאת מעריב, 2002.
החדשות הנפלאות של ברט, תרגמה אירית ארב, הוצאת מעריב, 2002.
נהדר שאתה מאושר, תרגמה אירית ארב, הוצאת מעריב, 2006.
את כולכם אנחנו הכי אוהבים, תרגמה אירית ארב, הוצאת מעריב, 2008.
הערות שוליים

↑  Sam McBratney, Sam McBratney guesses why his Guess How Much I Love You has sold 30 million copies, The Irish Times, ‏5 בינואר 2015
↑  נורית קנטי, "סוף דוב הכל דוב", מעריב, 11.6.2008
↑  Alison Flood, Guess How Much I Love You author Sam McBratney dies aged 77, The Guardian, ‏21 Sep 2020
↑  עטרה אופק, ואיפה האמא של ברט?, באתר הארץ, 2 באפריל 2002
↑  רותה קופפר, תן חיוך, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312705205171  PLWABN: 9810664093605606  BIBSYS: 90868517  BNE: XX1255186  BnF: cb124237784 (data)  CiNii: DA18026489  GND: 113874413  ISNI: 0000 0000 7362 6814  LCCN: n81038082  LNB: 000013865  MusicBrainz: 426cf68c-262f-4670-96bf-27608c9804a6  NDL: 00514889  NKC: xx0053932  NLA: 36141281  NLG: 80928  NLK: KAC200202122  NSK: 000329989  NTA: 121361551  SELIBR: 75351  SUDOC: 033364672  Trove: 1219216  VIAF: 54237615   WorldCat (עם VIAF): 54237615
סייבריזן

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  ליאור דיב (מנכ"ל), יונתן שטרים־עמית (CTO) ויוסי נער (CVO)
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים) 
 חברות בנות:  Cybereason Japan Corp
 מיקום המטה:  בוסטון
 ענפי תעשייה:  סייבר
 מוצרים עיקריים:  תעשיית אבטחת המחשבים 
 מנכ"ל:  אריק גאן
 אנשי מפתח:  ישראל ברק (CISO) שי הורוביץ (מנכ"ל סייבריזון יפן)
 עובדים:  1,300 (2023)
  
 www.cybereason.com
 
סייבריזן לאבס בע"מ (באנגלית: Cybereason Labs) היא חברת סייבר ישראלית פרטית שהוקמה על ידי יוצאי יחידת המודיעין 8200 ליאור דיב (ששימש כמנכ"ל), יונתן שטרים־עמית ויוסי נער. הנהלת החברה יושבת בבוסטון, מסצ'וסטס ושאר המשרדים ומרכז הפיתוח במגדלי אלון שבתל אביב, בלונדון ובטוקיו.
החברה פיתחה פלטפורמה לאיתור ותגובה לאיומי סייבר (Endpoint Detection and Response). הפלטפורמה ממוקדת בשלושה מישורים: איתור, ניתוח ותגובה למתקפות סייבר המכוונות לארגון; איסוף נתונים לצורך תחקירים של צוותי האבטחה; וטיוב השימוש בכוח האדם העומד לרשות צוותי אבטחת מידע.
בשנת 2016 הקימה החברה חברה-בת ביפן בשם Cybereason Japan Corp כדי לרכז את הפעילות ביפן, שכללה אז כבר מעל 60 לקוחות, מהם חברות ענק כגון סופטבנק, שאף השקיעה בחברה והייתה לשותפה להקמת חברת הבת. פורסם כי את החברה היפנית ינהל שי הורוביץ.
ביוני 2022 העסיקה החברה כ-1,400 עובדים, אך בחודש זה פיטרה 100 עובדים, וכעבור חצי שנה פיטרה עוד 220 עובדים.
על פי דיווחים בעיתונות, נכון ל-2022 לחברה קצב הכנסות שנתי (ARR) של 160 מיליון דולר.
מנכ"ל החברה מאז הקמתה, ליאור דיב, הוחלף באפריל 2023 על ידי אריק גאן מסופטבנק.
גיוס הון

סבב הגיוס הראשון היה ב-2013 בהיקף של 4.6 מיליון דולר. במאי 2015, שנתיים מאוחר יותר, ביצעה החברה סבב גיוס שני בהיקף של 25 מיליון דולר, בהובלת ענקית הנשק לוקהיד מרטין. ומספר חודשים לאחר מכן, באוקטובר 2015, גייסה עוד כ-59 מיליון דולר בהובלת סופטבנק, ופורסם על הכוונה להקים חברה-בת ביפן בשיתוף עמה.
ביוני 2017, כאשר החברה מכפילה פי 5 את המכירות ופי 3 את כוח האדם, הודיעה סופטבנק כי תשקיע 100 מיליון דולר נוספים בחברה במטרה לחדור לשוק האסייתי ולשווקים נוספים לאור ההצלחה. גיוס זה היה הגדול ביותר בתחום הסייבר בישראל. לאחר הגיוס, הוערך שווי החברה בכחצי מיליארד דולר.
באוגוסט 2019 השקיעה סופטבנק היפנית 200 מיליון דולר נוספים בחברה, בסבב ההשקעה הגדול ביותר בתחום הסייבר בישראל. לפי גורם המקורב לחברה, הסבב נעשה לפי שווי של יותר מ-1.5 מיליארד דולר.
ביולי 2021 גייסה החברה 275 מיליון דולר נוספים, לפי שווי חברה מוערך של 3 מיליארד דולר.
באפריל 2023 גייסה החברה 100 מיליון דולר מסופטבנק, שהפכה לבעלת המניות העיקרית בחברה.
הערות שוליים

↑  מאיר אורבך, סייבריזן מפטרת כ-100 עובדים בישראל ובעולם, באתר כלכליסט, 1 ביוני 2022
↑  רז סמולסקי, סייבריזן בגל פיטורים שני בתוך חצי שנה – מפטרת 17% מעובדי החברה, באתר tech12,‏ 26 באוקטובר 2022
↑  אסף גלעד, ‏דיווח: סייבריזן מחפשת רוכש - שכרה בית השקעות כדי להתחיל בתהליך, באתר גלובס, 21 באוקטובר 2022
1 2  מאיר אורבך, סופטבנק משקיעה 100 מיליון דולר בסייבריזן וממנה מנכ"ל חדש, באתר כלכליסט, 3 באפריל 2023
↑   אמיתי זיו, החגיגה נמשכת: סייבריזון מגייסת 59 מיליון דולר בסבב הגיוס הגדול בסייבר השנה, באתר TheMarker‏, 12 באוקטובר 2015
↑  Cybereason snags $100m from Softbank to mount distribution, tech offensive, באתר The Register, יוני 2017
↑  Jonathan Shieber, Cybereason raises $200 million for its enterprise security platform, TechCrunch, ‏2019-08-06 (באנגלית אמריקאית)
↑  הילה חיימוביץ׳, ‏אחרי שאמרה לא לאקזיט של 1.5 מיליארד דולר: Cybereason מגייסת 200 מיליון דולר מ-SoftBank, באתר Geektime‏, 6 באוגוסט 2019
↑  מאיר אורבך, רגע לפני ההנפקה: סייבריזן גייסה 275 מיליון דולר, באתר כלכליסט, 14 ביולי 2021;
עידן בן טובים, ‏לפני שנתיים סירבו לאקזיט של 1.5 מיליארד דולר. היום הם מכריזים על גיוס ענק לפי שווי כפול, באתר Geektime‏, 14 ביולי 2021
סטיב הארלי

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1951 דפטפורד, לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  17 במרץ 2024 (בגיל 73) סאפוק, הממלכה המאוחדת 
 שם במה:  Steve Harley
 שם לידה:  Stephen Malcolm Ronald Nice 
 סוגה מועדפת:  גלאם רוק, פופ רוק 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1972–2024 (כ־52 שנים) 
 מקום לימודים:  Haberdashers' Hatcham College  קולג' הרלאו 
 https://www.steveharley.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיב הארלי (באנגלית: Steve Harley,‏ Stephen Malcolm Ronald Nice;‏ 27 בפברואר 1951 – 17 במרץ 2024) היה זמר-יוצר בריטי, אשר נודע במיוחד כסולן של להקת הגלאם רוק סטיב הארלי וקוקני רבל (אנ').
ביוגרפיה

הארלי נולד בשנת 1951 בלונדון. אמו הייתה זמרת ג'אז חצי-מקצועית. בשנת 1953 חלה בפוליו והיה מאושפז לתקופות ארוכות. החל מגיל 9 הוא לקח שיעורי מוזיקה ולמד לנגן בכינור.
בשנת 1968, בגיל 17, הוא החל לעבוד בעתון Daily Express. בשנת 1971 הארלי החל לנגן במועדונים.
בשנת 1972 הארלי הקים להקה, Cockney Rebel. חברי הלהקה שלחו הקלטות עם שירים בביצועם לחברות שונות. בסופו של דבר הם הוחתמו ב-EMI Records ל-3 אלבומים. הסינגל הראשון, Sebastian, הגיע למקום הראשון במצעד הפזמונים בבלגיה ולשני בהולנד אך נכשל בבריטניה. גם האלבום The Human Menagerie לא זכה להצלחה בבריטניה. האלבום השני, The Psychomodo, הגיע למקום השמיני בבריטניה.
הארלי החליט לעזוב את הלהקה והחל לנגן עם מוזיקאים אחרים. בשנת 1975 הוא פרסם את השיר Make Me Smile (Come Up and See Me) שזכה להצלחה גדולה. הוא זכה למקום ראשון במצעד הפזמונים הבריטי. במהלך שנות ה-70 הארלי המשיך לפרסם שירים שהגיעו למצעדי הפזמונים באירופה.
בשנת 1977 הארלי החליט להתחיל בקריירת סולו. הוא נסע לארצות הברית והתיישב בבוורלי הילס. אלבומו Hobo with a Grin משנת 1978 היה כישלון מסחרי. הארלי חזר ללונדון ובשנת 1979 הוציא אלבום סולו שני, The Candidate.
במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90 הארלי המשיך בכתיבת שירים. בתחילת שנות ה-90 הארלי ולהקתו ערכו סבב הופעות באירופה.
בשנת 1999 הארלי הגיש תוכנית ב-BBC שהייתה מוקדשת למוזיקה של שנות ה-70.
סטיב הארלי המשיך להופיע ולהוציא שירים גם במאה ה-21.
נפטר ב-17 במרץ 2024.
דיסקוגרפיה נבחרת

The Human Menagerie (1973) (as Cockney Rebel)
The Psychomodo (1974) (as Cockney Rebel)
The Best Years of Our Lives (1975) (as Steve Harley & Cockney Rebel)
Timeless Flight (1976) (as Steve Harley & Cockney Rebel)
Love's a Prima Donna (1976) (as Steve Harley & Cockney Rebel)
Hobo with a Grin (1978)
The Candidate (1979)
Yes You Can (1992)
Poetic Justice (1996)
The Quality of Mercy (2005) (as Steve Harley & Cockney Rebel)
Stranger Comes to Town (2010)
Uncovered (2020)
סמסונג E1200

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם 
 יצרן:  סמסונג
 תאריך הפצה:  2012
 מידע טכני
 נפח אחסון:  16/32 מגה בייט
 מסך:  TFT LCD 1.52 אינץ' 128x128
 קלט:  לוח מקשים
 מצלמה:  ללא
 סוללה:  800 אמפר-שעה
 רשת:  GSM 900,1800 מגה הרץ
 רמת קרינה:  0.81 w/kg
 מידות
 אורך:  108 מ"מ 
 רוחב:  45 מ"מ 
 עובי:  13.5 מ"מ 
 משקל:  65.1 גרם
 אתר רשמי
 
סמסונג E1200 (בעגה חרדית: סמסונג אברכים) הוא טלפון סלולרי מתוצרת סמסונג. הוא הוצג לראשונה בשנת 2012 בבריטניה. ייצורו הופסק ב-2015 עם הצגתו של יורשו - סמסונג E1202.
המכשיר תומך בדור 2, GSM.
מכשירים רבים מדגם זה "הוכשרו" על ידי ועדת הרבנים לענייני תקשורת לשמש כטלפון כשר לאחר שהוסרה מהם אפשרות שליחת מסרונים, בעקבות כך ועקב מחירו הזול יחסית, המכשיר הפך לנפוץ מאוד בקרב חרדים בישראל.
נמל התעופה ויניצה גברישובקה

נמל התעופה ויניצה גברישיבקה (באוקראינית: Аеропорт Вiнниця Гавришiвка) הוא נמל תעופה בינלאומי המרוחק כ-7 ק"מ מהעיר ויניצה וכ-1 ק"מ מהכפר גברישובקה שבאוקראינה. את הנמל משרת מסלול יחיד, שאורכו כ-2.5 קילומטרים. הנמל כשיר לפעילות בכל ימות השנה ובכל תנאי מזג אוויר.
הנמל נבנה בשנת 1983. עד שנת 1999 שימש טיסות סדירות למגוון יעדים, אך באותה שנה פעילות הנמל הופסקה והוא נסגר. לקראת שנת 2008 החל שיקום הנמל, ומשנת 2009 הוא החל לשרת טיסות עונתיות אשר מטיסות את חסידי ברסלב לוויניצה ומשם הם מגיעים לקבר רבי נחמן באומן.
ב-25 באוקטובר 2013 חברת יאנאייר התחילה להפעיל טיסה סדירה למוסקבה שלוש פעמים בשבוע, אך המסלול בוטל בחודש ינואר. טיסות לתל אביב הופעלו אף הן מספר פעמים במתכונת סדירה, אך בוטלו בסופו של דבר במהלך שנת 2014.
יוקריין אינטרנשיונל איירליינס הפעילה טיסה שבועית בין השדה לנמל התעופה בן-גוריון, אך אלה הופסקו בשנת 2021.
ב-6 במרץ 2022, כחלק מהפלישה הרוסית לאוקראינה, הופצץ השדה והושמד על ידי טילי אוויר-קרקע מסוג Kh-101. בהתקפה נרצחו 10 בני אדם.
הערות שוליים

↑  З-під завалів аеропорту у Вінниці витягли 10-ту жертву | Українська правда, web.archive.org, ‏2022-03-09
סטיבנסון ארצ'ר (1786–1848)

סטיבנסון ארצ'ר (באנגלית: Stevenson Archer‏; 11 באוקטובר 1786 – 26 ביוני 1848) היה שופט וחבר חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מרילנד, שייצג את המחוז השישי מ-1811 עד 1817, ואת המחוז השביעי מ-1819 עד 1821. בנו סטיבנסון ארצ'ר ואביו ג'ון ארצ'ר היו גם חברי קונגרס אמריקאים ממרילנד.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ארצ'ר נולד במדיקל הול, ליד צ'רצ'וויל, מחוז הרפורד, מרילנד, ב-11 באוקטובר 1786, לקתרין (לבית האריס) וג'ון ארצ'ר. הוא למד באקדמיית נוטינגהאם של מרילנד, לאחר מכן סיים את לימודיו בפרינסטון קולג' ב-1805. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין של מחוז הרפורד, מרילנד, בשנת 1808, והחל לעסוק בכך באותה שנה.
ביוגרפיה > קריירה

מ-1809 עד 1810, ארצ'ר כיהן כחבר בבית הנבחרים של מרילנד, ולאחר מכן נבחר כדמוקרטי-רפובליקאי לקונגרס ה-12 של ארצות הברית כדי למלא את המקום שהתפנה כתוצאה מהתפטרותו של ג'ון מונטגומרי. הוא נבחר מחדש לקונגרסים ה-13 וה-14 וכיהן מ-26 באוקטובר 1811 עד 3 במרץ 1817. לאחר שהגיע לגיל החוק החוקתי של שירות בבית (גיל 25) פחות מחודש לפני כניסתו למקומו, ארצ'ר היה החבר הצעיר ביותר בקונגרס ה-12, שהוגדר לפחות בחלקו על ידי הכנסת דם צעיר לתוך הממשלה. ארצ'ר היה אחד התומכים התקיפים באג'נדת ה-War Hawk בקונגרס, והצביע בעקביות להכנה צבאית ולמלחמת 1812.
בקונגרס שימש ארצ'ר כיו"ר הוועדה לתביעות (הקונגרס ה-13), וכחבר בוועדה להוצאות במחלקת הצי (הקונגרס ה-14). במהלך מלחמת 1812, הוא שימש בתשלום למיליציה הארבעים של מרילנד, ומונה ב-5 במרץ 1817 על ידי הנשיא ג'יימס מדיסון כשופט ארצות הברית בטריטוריית מיסיסיפי, עם סמכויות של מושל, המחזיק בבית המשפט בסנט סטיבנס.
ארצ'ר התפטר תוך שנה, וחזר למרילנד כדי להמשיך את עריכת הדין שלו. הוא נבחר לקונגרס השישה עשר, כיהן מ-4 במרץ 1819 עד 3 במרץ 1821, ובקונגרס כיהן כיושב ראש הוועדה להוצאות במחלקת הצי. בשנת 1823, מונה ארצ'ר לשופט הראשי של בית המשפט המחוזי של מחוזות בולטימור והרפורד ובולטימור סיטי. בשנת 1844, ארצ'ר מונה על ידי המושל תומאס פראט כשופט ראשי של בית המשפט לערעורים במרילנד וכיהן עד מותו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ארצ'ר התחתן עם פמלה בארני הייז בשנת 1811. היו להם תשעה ילדים, כולל סטיבנסון ארצ'ר. נכדו היה סטיבנסון א. ויליאמס. ב-6 באוקטובר 1809, ארצ'ר היה האדם הראשון שהפך לבונה מאסטר ב-Mount Ararat Lodge מס' 44, בבל אייר מרילנד, אחד מבתי הבונים החופשיים העתיקים והמכובדים ביותר בארצות הברית.
ארצ'ר היה בעל עבדים.
ביוגרפיה > מותו

ארצ'ר מת ב-26 ביוני 1848, במדיקל הול. הוא נקבר בבית הקברות הפרסביטריאני של צ'רצ'וויל.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  "ARCHER, Stevenson". המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית. נבדק ב-2021-09-14.
1 2 3 4 5  "Stevenson Archer (1786-1848)". Maryland Manual On-Line. Maryland State Archives. 2013-03-07. נבדק ב-2021-09-14.
↑  "Congress slaveowners", The Washington Post, 2022-01-13, נבדק ב-2022-01-15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: A000273
סם לוין

| --- | --- |

 לידה:  12 במרץ 1982 (בן 42) ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 פרופיל ב-IMDb
 
סמואל פרנקלין "סם" לוין (באנגלית: Samuel Franklin "Samm" Levine; נולד ב-12 במרץ 1982) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי-יהודי.
ביוגרפיה

לוין נולד בשיקגו, אילינוי שבארצות הברית למשפחה יהודית. אביו האריס לוין הוא רופא שיניים. אימו לין היא סוכנת משכנתא. הוא גדל בפורט לי, ניו ג'רזי.
בראשית דרכו, לוין הופיע כסטנדאפיסט בבר מצוות, ובאחת מהן השחקנית ליסה קודרו הייתה נוכחת וייעצה שכדאי לו ללכת לאודישנים במנהטן.
בתחילת דרכו Sam הוסיף עוד אות M לשמו הפרטי המקוצר ושינה אותו ל-Samm, כי כבר היה שחקן רשום בגילדת שחקני המסך בשם סם לוין (Sam Levine).
פילמוגרפיה > קולנוע

קיץ אמריקני חם ורטוב (2001)
קטע מהסרטים (2001)
קטינות בלי הפסקה (2003)
קלאב מת (2004)
פעימה (2006)
סידני ווייט (2007)
Made for Each Other‏ (2009)
ממזרים חסרי כבוד (2009)
אני אוהב אותך, בת' קופר (2009)
הצלב של אנדרסון (2010)
כיכר קולומבוס (2012)
ג'ובס (2013)
חופשה בהפרעה (2015)
מקודם (2015)
הלילה עוד צעיר (2015)
אני אשמח להיות לבד עכשיו (2018)
City of Dreams‏ (2024)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

לחיות את החיים (1997)
זרוקים ויורמים (2000-1999)
אד (2000)
הצרה עם בינוניות (2000)
ספין סיטי (2000)
כן, מותק (2000)
חופש (2000)
בט (2001)
תהרוג אותי וזהו (2001)
המופע של סטיב הארווי (2001)
בוסטון פאבליק (2001)
סטודנט חופשי (2001)
לגדל את אבא (2002)
אולי זה אני (2002)
אחיות או לא להיות (2002)
המופע של דרו קארי (2002)
פילמור (2004-2002) - דיבוב
כל כך רייבן (2003)
מופע שנות ה-70 (2003)
ג'ו הרגיל (2003)
ג'וני בראבו (2004) - דיבוב
אני איתה (2004)
חמישיות (2004)
חיים כמו שמכירים (2004)
איב (2005)
איך פגשתי את אמא (2005)
עדיין עומד (2006-2005)
קוראים לי ארל (2006)
הפמליה (2006)
ורוניקה מארס (2006)
איש משפחה (2006) - דיבוב
דרק וסיימון (2007)
הנק (2009)
אבודים (2010)
יו גאבה גאבה! (2010) - דיבוב
NCIS (ב-2010–2012)
90210 (2011)
משפחה מודרנית (2011)
הפריצה (2012)
קשיחות הכרחית (2012)
אל תפגע (2013)
ליב ומאדי (2013)
מבוקש (2014)
מחסן סודי 13 (2014)
סלפי (2014)
קירבי באקטס (2015) - דיבוב
קיץ אמריקני חם ורטוב: היום הראשון במחנה (2015)
היסטוריה שתויה (2018-2015)
ילדי בית החולים (2016)
קייסי אנדרקאבר (2016)
פרק זמן אחר (2018-2016)
קומדיה באנג! באנג! (2016)
הוואי חמש-אפס (2017)
קיץ אמריקני חם ורטוב: כעבור עשר שנים (2017)
חדשים בשכונה (2021)
הבית של רייבן (2022)
מינקס (2022 - הווה)
Underdeveloped‏ (2023)
נמל התעופה ורוצלב קופרניקוס

נמל התעופה ורוצלב קופרניקוס (בפולנית: Port Lotniczy Wrocław im. Mikołaja Kopernika, באנגלית: Copernicus Airport Wrocław) הוא נמל תעופה השוכן כ-10 ק"מ מדרום-מערב למרכז העיר ורוצלב שבפולין.
הנמל נקרא על שם האסטרונום ניקולאוס קופרניקוס אשר למד בעיר.
הנמל משמש כבסיס לחברות ריינאייר סאן, אנטר אייר, וויז אייר.
מתקני הנמל

בנמל קיים טרמינל אחד ומסלול המראה ונחיתה יחיד. כמו כן פעיל בנמל מסוף מטען.
טיסות לישראל

חברת לוט מפעילה קו שבועי מוורוצלב לנמל התעופה בן-גוריון
נמל התעופה ורנה

נמל התעופה ורנה (בבולגרית: Летище Варна, באנגלית: Varna Airport) הוא נמל התעופה השלישי בגודלו בבולגריה (אחרי נמל התעופה סופיה ונמל התעופה בורגס) וממוקם כ-10 קילומטרים ממרכז העיר ורנה שלחופי הים השחור.
נמל התעופה משרת את העיר ורנה, ואת אזור צפון מזרח בולגריה.
מתקני הנמל

בנמל קיימים שלושה טרמינלים ומסלול המראה/נחיתה יחיד.
המסלול בנמל התעופה
ספירולאים

| ספירולאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: סילוניות
סדרה:: ספירולאים
שם מדעי
 Spirulida
ספירולאים (שם מדעי: Spirulida) היא סדרה של רכיכות המקורבת לדיונון. בסדרה זו ידועות שבע משפחות אולם שש מתוכן נכחדו. המין היחידי הקיים היום הוא ספירולה שופרית.
המשפחות בסדרה זו:
Groenlandibelidae - נכחד
Adygeyidae - נכחד
Belemnoseidae - נכחד
Belopteridae - נכחד
Spirulirostridae - נכחד
Spirulirostrinidae - נכחד
ספירוליים (Spirulidae) ובו מין יחיד ספירולה שופרית (Spirula spirula).
סם מיטשל

| --- | --- |

מיטשל בשנת 2014
 לידה:  2 בספטמבר 1963 (בן 61) קולומבוס, ג'ורג'יה, ארצות הברית 
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת מרסר
 דראפט:  בחירה מספר 54, 1985 יוסטון רוקטס
 קבוצות כשחקן
 1985–1986  1986  1986–1987  1987–1989  1989–1992  1992–1995  1995–2002:  ויסקונסין פליירס  טמפה ביי פלאש  ראפיד סיטי ת'רילרס  מונפלייה  מינסוטה טימברוולבס  אינדיאנה פייסרס  מינסוטה טימברוולבס
 קבוצות כמאמן
 2002–2004  2004–2009  2010–2012  2014–2015  2015–2016  2018–2019:  מילווקי באקס (עוזר)  טורונטו ראפטורס  ניו ג'רזי נטס (עוזר)  מינסוטה טימברוולבס (עוזר)  מינסוטה טימברוולבס  אוניברסיטת ממפיס (עוזר)
 הישגים כמאמן
 זכייה בפרס מאמן השנה ב-NBA‏ (2007)
 
סמואל "סם" מיטשל הבן (באנגלית: .Samuel "Sam" Mitchell Jr; נולד ב-2 בספטמבר 1963) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1989–2002. ממוצעיו הכוללים לאורך קריירת המשחק ב-NBA הם 8.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים, ו-1.1 אסיסטים למשחק.
מאז שנת 2002 משמש מיטשל לסירוגין כמאמן וכעוזר מאמן בליגת ה-NBA ובליגת המכללות האמריקאית. אימן בעבר את טורונטו ראפטורס ואת מינסוטה טימברוולבס.
קריירת מכללות

מיטשל נולד וגדל בעיר קולומבוס שבג'ורג'יה, ובשנת 1981 החל ללמוד באוניברסיטת מרסר הצנועה אשר במייקון, ג'ורג'יה. בעונתו הרביעית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה קלע מיטשל 25.0 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את מרסר להשתתפותה השנייה אי פעם בטורניר אליפות המכללות. בשלב הראשון של הטורניר הודחה מרסר מול ג'ורג'יה טק, בה שיחק מארק פרייס, בתוצאה 58–65.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1985 נלקח מיטשל בבחירה ה-54 על ידי יוסטון רוקטס, אשר שחררה אותו לפני תחילת העונה. בין השנים 1985–1987 שיחק מיטשל בקבוצות "ויסקונסין פליירס", "טמפה ביי פלאש" ו"ראפיד סיטי ת'רילרס" מליגות ה-CBA וה-USBL. במהלך עונת 1987/1988 עבר לקבוצת מונפלייה מליגת המשנה הצרפתית, במדיה נשאר לשחק עד לסיום העונה העוקבת.
ביולי 1989 חתם על חוזה במינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA, לקראת עונת הבכורה שלה. בעונתו הראשונה ב-NBA קלע 12.7 נקודות בממוצע למשחק, ובשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת טובה כשחקן חמישייה, עם 14.6 ו-10.1 נקודות למשחק, בהתאמה.
בספטמבר 1992 הועבר יחד עם פו ריצ'רדסון בטרייד לאינדיאנה פייסרס, בתמורה לצ'אק פרסון ומייקל ויליאמס. בשלוש עונותיו באינדיאנה שימש כשחקן ספסל בכיר, וסייע לקבוצה להעפיל לגמר האזור המזרחי בעונות 1994 ו-1995.
לקראת עונת 1995/1996 חזר למינסוטה טימברוולבס, במדיה שיחק ב-7 העונות הבאות. החל מעונת 1996/1997 העפיל מיטשל עם הטימברוולבס לשלב הפלייאוף במשך 6 עונות רצופות, אך בכולן הודחה מינסוטה בסיבוב הראשון. בסיום עונת 2001/2002 פרש מיטשל ממשחק, בגיל 38. בעת פרישתו היה שחקן הטימברוולבס בעל מספר המשחקים הרב ביותר בקבוצה (757), ודורג במקום השני במועדון בסך נקודות (7,161), ריבאונדים (3,030) וחטיפות (449).
קריירת אימון

מיד עם פרישתו ממשחק בשנת 2002 החל את קריירת האימון שלו, כעוזר מאמן במילווקי באקס תחת ג'ורג' קארל. בעונה העוקבת נשאר בתפקיד תחת מחליפו של קארל, טרי פורטר. בשתי העונות הודחו הבאקס בסיבוב הראשון של הפלייאוף.
לקראת עונת 2004/2005 מונה למאמן הראשי של טורונטו ראפטורס, במקומו של קווין אוניל. בשתי העונות הראשונות בטורונטו ניצחה קבוצתו של מיטשל 60 משחקים בסך הכול (36.6%), אך בעונת 2006/2007 השוותה את שיא המועדון עם 47 ניצחונות (57.3%) והעפילה לשלב הפלייאוף לראשונה מזה 5 עונות. בסיום העונה זכה מיטשל בפרס מאמן העונה, בעוד כוכב הקבוצה כריס בוש נבחר לחמישייה השנייה של העונה. בפלייאוף עצמו הודחו הראפטורס כבר בסיבוב הראשון, מול ניו ג'רזי נטס (2–4). את העונה העוקבת סיימה טורונטו עם מאזן 41–41, והודחה פעם נוספת בסיבוב הפלייאוף הראשון. לאחר שפתחה את עונת 2008/2009 עם 8 ניצחונות מתוך 17 משחקים, פיטרה הקבוצה את מיטשל מתפקידו, ומינתה במקומו את עוזרו ג'יי טריאנו.
בעונות 2011 ו-2012 שימש מיטשל כעוזרו של מאמן ניו ג'רזי נטס, אייברי ג'ונסון. בתקופתו עם הנטס רשמה הקבוצה מאזן כולל של 46 ניצחונות ו-102 הפסדים.
ביוני 2014 מונה לעוזרו של פליפ סונדרס, מאמן מינסוטה טימברוולבס. כשנה לאחר מכן מונה למאמן הראשי הזמני של הקבוצה, במקומו של סונדרס אשר אובחן כסובל ממחלת לימפומת הודג'קין. באוקטובר 2015 נפטר סונדרס, ועד לסיום עונת 2015/2016 נשאר מיטשל בתפקיד מאמן הקבוצה. בעונתו היחידה כמאמנה, רשמה מינסוטה מאזן שלילי 29–53 על אף יכולת מעודדת של השחקנים הצעירים קארל-אנתוני טאונס ואנדרו ויגינס. באפריל 2016 פוטר מיטשל מתפקידו והוחלף על ידי טום ת'יבודו.
ביוני 2018 מונה לעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ממפיס, תחת המאמן פני הארדוויי, ולאחר עונה אחת עזב את הקבוצה.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות קריירת המשחק של מיטשל ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של מיטשל, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1985, באתר basketball-reference.com
↑  הזדמנות של פעם בחיים, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 19 במרץ 1990
↑  מיטשל וריצ'רדסון נשלחים בטרייד לאינדיאנה, באתר לוס אנג'לס טיימס, 9 בספטמבר 1992
↑  טורונטו ממנה את מיטשל למאמן הקבוצה, באתר cbc.ca,‏ 29 ביוני 2004
↑  מיטשל זוכה בפרס מאמן העונה, באתר הראפטורס, 24 באפריל 2007
↑  הראפטורס מפטרים את מיטשל, באתר ESPN,‏ 4 בדצמבר 2008
↑  ניו ג'רזי ממנה את מיטשל כעוזרו של ג'ונסון, באתר ESPN,‏ 27 ביוני 2010
↑  מינסוטה ממנה את מיטשל כעוזרו של סונדרס, באתר minneapolis.org,‏ 16 ביוני 2014
↑  מינסוטה ממנה את מיטשל כמאמן ראשי זמני, באתר הקבוצה, 11 בספטמבר 2015
↑  מינסוטה ממנה את ת'יבודו כמאמן ראשי, באתר ה-NBA,‏ 20 באפריל 2016
↑  מיטשל עוזב את אוניברסיטת ממפיס, באתר dailymemphian.com,‏ 21 במאי 2019