stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסודות של איסטאון
ביקורות

המיני-סדרה זכתה לשבחי הביקורת. באתר הביקורות "Rotten Tomatoes", המיני-סדרה זכתה לציון של 91%, על בסיס 68 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.9/10. הקונזצוס של האתר כתב כי "כשהיא מקורקעת על ידי קייט וינסלט במיטבה, השאפתניות של 'הסודות של איסטאון' לעיתים חורגת מהישג ידה, אך המסתורין המרכזי שלה נתמך על ידי תחושת מקום ואופי כה חזקים שזה כמעט לא חשוב." באתר הביקורות "Metacritic", המיני-סדרה זכתה לציון ממוצע משוקלל של 81 מתוך 100, על בסיס 37 ביקורות, דבר המצביע על "שבחים אוניברסליים".
העיתונאי אינקו קאנג מ"הוליווד ריפורטר" נתן לה ביקורת חיובית וכינה אותה "לא אחידה, אך מותחת בצורה מופתית".
פרסים

הסדרה הייתה מועמדת לשבעה פרסי אמי לבידור בפריים טיים, וזכתה בשלושה: קייט וינסלט בתפקיד מר שיהאן בפרס לשחקנית הראשית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט, אוון פיטרס בתפקיד קולין זייבל בפרס לשחקן המשנה הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט, וג'וליאן ניקולסון בתפקיד לורי רוס בפרס לשחקנית המשנה הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט.
הערות שוליים

↑  Romano, Nick (February 17, 2021). "Kate Winslet gets her prestige murder mystery drama in HBO's Mare of Easttown trailer". Entertainment Weekly. Retrieved February 18, 2021.
↑  Hale, Mike (April 15, 2021). "Review: Kate Winslet Returns to HBO, Now as a Small-Town Cop". The New York Times. Retrieved April 28, 2021.
↑  סמדר שילוני, "הסודות של איסטאון": ההוכחה שמקומם האמיתי של כוכבי הקולנוע הוא בטלוויזיה, באתר ynet, 20 באפריל 2021
↑   אלכסיס סולוסקי, "לא ידעו איך להתייחס אלי": ג'ין סמארט היא השחקנית הכי טובה שלא הכרתם, באתר הארץ, 30 במאי 2021
↑  Otterson, Joe (January 23, 2019). "Kate Winslet to Star in HBO Limited Series 'Mare of Easttown'". Variety. Retrieved February 3, 2020.
↑  Keene, Allison (January 23, 2019). "Kate Winslet to Lead HBO Limited Series 'Mare of Easttown'". Collider. Retrieved February 3, 2020.
↑  "HBO News - Kate Winslet to Executive Produce 'Mare of Easttown'". HBO. Retrieved February 3, 2020.
↑  Fleming Jr., Mike (January 13, 2020). "HBO Makes 2-Year Overall Deal With Craig Zobel As He Steps In To Direct Kate Winslet Drama 'Mare Of Easttown'". Deadline Hollywood. Retrieved April 2, 2021.
↑  Vadala, Nick (October 28, 2019). "New Kate Winslet HBO show starts filming in Pa. suburbs". The Philadelphia Inquirer. Retrieved February 26, 2020.
↑  Petski, Denise (September 27, 2019). "'Mare Of Easttown': Julianne Nicholson & Jean Smart Among 6 Cast In HBO Limited Series". Deadline Hollywood. Retrieved February 3, 2020.
↑  Pedersen, Erik (October 17, 2019). "'Mare Of Easttown': Kate Winslet's HBO Limited Series Adds Seven To Cast". Deadline Hollywood. Retrieved February 3, 2020.
↑  Andreeva, Nellie (February 9, 2021). "Guy Pearce Joins HBO Limited Series 'Mare Of Easttown', Reuniting With Kate Winslet". Deadline Hollywood. Retrieved February 16, 2021.
↑  Petski, Denise (February 16, 2021). "'Mare Of Easttown': Eleven Cast In HBO Limited Series Starring Kate Winslet". Deadline Hollywood. Retrieved February 16, 2021.
↑  Bennett, Max (March 4, 2020). "HBO Show 'Mare Of Easttown' Films In Philadelphia". Patch. Retrieved October 9, 2020.
↑  "Episode 48: The Negotiation with David Denman". Office Ladies Podcast. October 7, 2020. Retrieved October 9, 2020.
↑  "Greater Philadelphia Film Office struggling as pandemic halts movie productions". 6 ABC. September 5, 2020. Retrieved October 9, 2020.
↑  Adams, Sam (April 16, 2021). "Why Most Actors Won't Even Attempt a Philadelphia Accent". Slate. Retrieved April 18, 2021.
↑  Travers, Ben (February 10, 2021). "'Mare of Easttown': Kate Winslet's HBO Limited Series Sets Release Date, First Details". IndieWire. Retrieved April 18, 2021.
↑  "Mare of Easttown: Limited Series (2021)". Rotten Tomatoes. Retrieved April 20, 2021.
↑  "Mare of Easttown Reviews". Metacritic. Retrieved April 20, 2021.
↑  Kang, Inkoo (April 5, 2021). "'Mare of Easttown': TV Review". The Hollywood Reporter. Retrieved April 6, 2021.
↑  Lexy Perez, Emmys: Kate Winslet Wins Best Limited Series Actress for Playing “Imperfect, Flawed Mother” in ‘Mare of Easttown’, The Hollywood Reporter, ‏2021-09-20 (באנגלית אמריקאית)
ראש מילין

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אברהם יצחק הכהן קוק 
 נושא:  טנת"א, שורש 
 הוצאה
 הוצאה:  מוסד הרב קוק, מכון ע"ש הרצי"ה קוק 
 מקום הוצאה:  לונדון 
 תאריך הוצאה:  1917 
 
ראש מילין (נקרא: רֵיש מִילִין), ספר במחשבת ישראל של הרב אברהם יצחק הכהן קוק שבו ישנן דרשות על טנת"א, כלומר על טעמי המקרא, הניקוד, התגים והאותיות. במהדורת תשמ"ז נוסף לכך גם ביאור הראי"ה לשורשים אחדים.
שם הספר

שם הספר נגזר מפסוק בדניאל ”רֵאשׁ מִלִּין אֲמַר”, משמעותו מושאלת: הספר עוסק באותיות ובנקודות שהן שורשי המילים, וזו משמעות אחת של ראש המילים, והמשמעות השנייה היא המחשבות שמעל המילים, שהן שרשי המילים: ”המחשבות הקודמות לכל האותיות הן משוטטות בנו תדיר. אנחנו צריכים לחשוף... את צורת האריאליות הנשמתית שבקרבנו כדי לעמוד תמיד על אופיים של אותם הציורים הבלתי מצוירים...”.
כתיבתו ופרסומו

את הספר כתב הרב קוק, כאשר שהה בלונדון בתחילת שנת תרע"ז 1917, תוך שהוא מסתיר את הדבר מבנו – הרב צבי יהודה הכהן קוק, אשר חשש תמיד מפרסום כתבי אביו, שלהערכתו הדור לא היה מוכן להפצתם הרחבה. ואכן, כאשר נודע לבנו על פרסום הספר, הוא הביע את התנגדותו לפרסום לאחר מעשה, ומאותו רגע והלאה הקפיד להיות מעורב תמיד בעריכתם ופרסומם של כתבי אביו – אחריות שהוא לקח על עצמו עד יום מותו, בהתאם לצוואת הרב קוק.
בשתי המהדורות הראשונות של הספר, הוא נדפס כספר בפני עצמו. במהדורה השלישית (בהוצאת מוסד הרב קוק) הוא נדפס יחד עם מספר כתבים נוספים של הראי"ה.
במהדורה הרביעית של הספר (בהוצאת מכון הרצי"ה) נוספו חלקים מכתב יד המחבר, שלא נכללו במהדורות הקודמות, חלק העוסק בשורשים (צירופי האותיות ומשמעותם) ומאמר על צורת האות אלף. במהדורה החמישית (בהוצאת מכון הרצי"ה) נדפס גם פירושו של הראי"ה לתחילת הספר.
המניעים לכתיבתו

הספר, כפי הנראה, נכתב בשעת מלחמת העולם הראשונה. הדבר היווה אצל הראי"ה מניע להיכנס בכתיבתו לתחום הנסתר, כדרך להשגת טהרה רוחנית בזמן בו הרשע מרובה בעולם. כך כותב הראי"ה בהערות שבסוף הספר:
"כשהעולם הולך במהלכו הרגיל, כשאין פרעות ומהומות בחיים, יכול גם הרעיון האצילי של האדם לקחת את פרנסתו מההסתכלות בתנועות החיים, מחיי החברה... ומובטח הוא שמתוך הרכוש הזה יתעשר עושר פנימי. לא כן הדבר בזמן שהחיים נופלים הם במהמורות המלאות מחשכי רשע ותוהו... ואז, כדי להחזיק את המעמד יבא התור של הצמאון הבוער אל התוכן הנעלם..."
תוכן הספר

הספר נחשב לאחד המורכבים ביותר ללימוד מכל כתבי הראי"ה, ולא ניתן להבינו ללא רקע מקדים רחב בתורת הקבלה.
הספר נועד לעקוב אחר התהליך שעוברים הרעיונות של האדם, מתחילת התנוצצותן בנשמה, ועד למבנים מחשבתיים שלמים ומוגדרים שנוצרים מתוכם.
בספר עוסק הרב קוק בשיטתיות ברעיונות מתחומי הפסיכולוגיה ותורת ההכרה, תוך שהוא דורש את מרכיבי הטנת"א השונים. ניסיון זה עשוי להזכיר במקצת דרשות שונות על האותיות, דוגמת מדרש "אותיות דרבי עקיבא".
כך לדוגמה, כאשר כותב הראי"ה על האות א, הוא דן במשמעויות שונות של שם האות, בגימטריה שלה, ובצורתה. בהמשך הספר מדבר הרב קוק באותו האופן על הניקוד ועל טעמי המקרא, ומביא רעיונות מיסטיים הקשורים אליהם. לאחר הרצאת הדברים בנושא זה חוזר הספר בתמצות על עקרי הדברים בכל הספר בפרק הנקרא "הברקה".
בחלק השורשים מבאר הראי"ה את התקשרות האותיות זו לזו: בהסתמך על מהות האות שהתבארה בחלק האותיות באות שתי האותיות ומתחברות יחד לצורה חדשה שמקבלת משמעות משותפת. שיטתו בנויה על שורש בן שתי אותיות.
פירושים לספר

מלבד פירושו של הראי"ה עצמו לספרו, שהוזכר לעיל, חוברו לספר לפחות שני ביאורים מקיפים שלא יצאו עדיין לאור: אחד עוד בחיי הרב קוק בידי הרב שמריה מנשה הכהן אדלר מלונדון, והשני בידי הרב חיים יעקב לוין, בנו הבכור של הרב אריה לוין שהיה מגדולי תלמידי הרב קוק. פירושו של הרב אדלר מכיל 300 דפים, והרב קוק שהכיר את החיבור אמר שהפירוש הזה הוא רק על דרך הקבלה ולא מתייחס לצד המחשבתי-פילוסופי.
בשנת תשע"ה הוציא הרב עודד דוד את ריש מילין המבואר.
כן יצא הספר ראש מילין עם ביאור מילין חדתין – ביאור על חלקים נגלים מהספר ראש מילין, מאת הרב יוסף אלנקווה, בהוצאת ישיבת ההסדר ראשון לציון.
הספר עובד ותורגם לאנגלית כולל ביאור על ידי הרב יוסף (ג'ואי) רוזנפלד בשנת תשס"ט. הספר הועלה לאתר אקדמיה.
הרב רוזנפלד מוסר שיעורים באנגלית על הספר בפורומים שונים, כולל ביוטיוב.
הרב דוד סמסון ביאר את הספר באנגלית. ספרו יצא לאור בשנת ה’תשפ"א בהוצאת Educational Solutions. בספר מתורגם חלק האותיות, ובחלק השורשים הובאו ביאוריו של הרב ג’ואי רוזנפלד.
הערכה לספר

הראי"ה עצמו כתב על הספר שיש ערך גם לקריאה בו ללא הבנה, ובלבד שהיא נעשית מתוך כוונה טהורה: ”ואפילו הלשון החתום שבו יש בו גם כן סגולה להאיר אור עליון על כל המשננו בטהרת רעיון.”
הרב יעקב משה חרל"פ התפעל מאוד מהספר וכתב עליו: ”לא נוכל לאמר אחרת, בלתי אשר ממרום המקדש בית קדשי הקדשים עד מקום מגורו של הדרת גאונו שליט"א בלונדון, מופנה מקום מאויר הטמא של אויר חו"ל, וצינור קדוש של אוירא דכיא קדישא שופע עליו תדירא...”
גם המקובל רבי מנחם מנכין היילפרין התפעל מאוד מהספר: ”ב"ה זכיתי להשיג ספרו הנפלא הפלא ופלא, נקרא שמו ראש מילין. שמה ראיתי, לפי מיעוט שכלי, כוחו וגדולתו עד אין חקר. מה רבו מעשיו בזה, נורא מאד, מי ימלל תהילתו...”
הראי"ה נהג לתת את הספר כסגולה, וכן הרצי"ה חילקו לתלמידיו לפני גיוסם לצה"ל.
לקריאה נוספת

ד"ר אהרן ארנד, ספר "ראש מילין" לראי"ה קוק, דעת 27, תשנ"א, עמ' 73–85‏, JSTOR 24193198
הרב חיים כהן, ספר "טללי חיים" בראשית, שיחה שנייה לפרשת בראשית
הערות שוליים

↑  ספר דניאל, פרק ז', פסוק א'.
↑  מתוך פתיחת הספר.
↑  ע"פ תחילת ביאורו של הראי"ה לראש מילין.
↑  בהתאם למבואר בספר יצירה פרק ב' (בעיקר במשניות ז'-ח')
↑  הביאור מכיל כמה עשרות עמודים, אך הוא מגיע עד סיום האות אלף בלבד
↑  אגרות ראי"ה חלק ג איגרת תתצ
↑  הד הרים איגרת לב
↑  אגרות לראי"ה איגרת עט
↑  חיים ליפשיץ, "שבחי הראי"ה" עמ' קמט; משנת הרב עמ' 32.
↑  הרב חיים אביהוא שוורץ, בדרך התורה הגואלת, עמ' ס.
| הרב אברהם יצחק הכהן קוק |
| --- | --- | --- |
| כתביו | אגרות הראי"ה • אורות • אורות הקודש • אורות התורה • אורות התשובה • עולת ראיה • עין איה • מאמרי הראי"ה • שמועות ראי"ה • חדריו דעת כהן • משפט כהן • אורח משפט • עזרת כהן • שבת הארץ • כתבים נוספים |  |
| ממשנתו | למהלך האידיאות בישראל • הרצאת הרב • חזון הצמחונות והשלום • מאמר הדור • יסוד כסא השם בעולם • המספד בירושלים |  |
| משיריו | שיר האמונה •  ישמח לבי • לחשי ההוויה • כנפי רוח |  |
| תלמידיו | הרב צבי יהודה הכהן קוק (בנו) • הרב יעקב משה חרל"פ • הרב הנזיר • הרב שלום נתן רענן (חתנו) • הרב יצחק אריאלי • הרב אריה לוין •  הרב שאול ישראלי • האדמו"ר החלוץ • הרב משה צבי נריה • הרב יצחק הוטנר • תלמידים נוספים |  |
| מוסדותיו | הרבנות הראשית לישראל • ישיבת מרכז הרב • מכון הלכה ברורה ובירור הלכה • תנועת דגל ירושלים |  |
| כהונות ברבנות | זיימל • בויסק • יפו • מחזיקי הדת (לונדון) • ירושלים • ארץ ישראל |  |
| הנצחתו | בית הרב קוק • כפר הרא"ה • מוסד הרב קוק • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • קבוצת אברהם |  |
ציונות דתית • תורת ארץ ישראל • מועדי הראי"ה • משפחתו • תלמידי הרצי"ה • עוד
| כתבי הראי"ה |
| --- | --- | --- |
| בהלכה וש"ס | דעת כהן • משפט כהן • אורח משפט • עזרת כהן • שבת הארץ • חבש פאר • עץ הדר • עיטור סופרים • טוב ראי |  |
| בהגות | עין איה • עולת ראיה • מאמרי הראי"ה • אדר היקר • ראש מילין • לנבוכי הדור • מדבר שור • מוסר אביך • מידות הראי"ה • עקבי הצאן • ארץ חפץ • חזון הגאולה |  |
| סדרת ה"אורות" | אורות (אורות ישראל) • אורות הקודש • אורות התורה • אורות התשובה • אורות הראי"ה • אורות התפילה • אורות האמונה |  |
| כתבים | למהלך האידיאות בישראל • הרצאת הרב • חזון הצמחונות והשלום • מאמר הדור • אגרות הראיה • שמונה קבצים • פנקסי הראי"ה • משנת הרב • המספד בירושלים • חדריו |  |
| שירים | נכתבו על ידו כשירים: שיר האמונה  • ישמח לבי • לחשי ההויה קטעים ופיסקאות שהולחנו: כנפי רוח • יסוד כסא השם בעולם |  |
הערה: חלק מספרי ה"אורות" הם ליקוטים מאוחרים ממשנתו סביב נושאים שונים, שהשתמשו אף הם בשם "אורות".
פולחן האישיות הצפון קוריאני

החלק המרכזי של האנדרטה הגדולה בגבעת מאנסו, שהוא גם המוכר ביותר, מורכב משני פסלי ארד בגובה 22 מטר כל אחד בדמותם של אבי האומה והנשיא הנצחי של הרפובליקה, קים איל-סונג (משמאל בתמונה), ובנו ויורשו בתפקיד המנהיג העליון של קוריאה הצפונית, קים ג'ונג-איל (מימין בתמונה).
פולחן האישיות הצפון קוריאני סובב את משפחת השלטון, משפחת קים, הפולחן קיים בקוריאה הצפונית כבר עשרות שנים וניתן למצוא אותו בדוגמאות רבות בתרבות הצפון קוריאנית (אנ'). אף על פי שממשלת קוריאה הצפונית לא הכריזה זאת באופן רשמי, עריקים צפון קוריאנים ותיירים רבים מצהירים כי לעיתים קרובות יש עונשים נוקשים למי שמבקר את המשטר או לא מכבד אותו. פולחן האישיות החל זמן קצר לאחר שקים איל-סונג עלה לשלטון ב-1948, והורחבה מאוד לאחר מותו ב-1994.
בעוד שבמדינות אחרות היו פולחני אישיות בדרגות שונות, התפשטותה ואופייה הקיצוני של פולחן האישיות של קוריאה הצפונית עולים על זו של אפילו יוסיף סטלין או של מאו דזה דונג. פולחן האישיות הצפון קוריאני לוקח חלק גדול במימוש אידאולוגיית ג'וצ'ה ושימור המשטר הטוטליטרי במדינה.
רקע

על פי סוה דיי סוק, פולחן האישיות סביב משפחת קים, דורש נאמנות מוחלטת למשפחת קים, הפולחן לדבריו מבסס את המדינה כדיקטטורה של איש אחד שמעביר את השלטון לבנו, שמעביר בעצמו את השלטון לבנו. חוקת קוריאה הצפונית מקדמת את הרעיונות של המנהיג הראשון של המדינה, קים איל-סונג כעקרון המנחה היחיד של המדינה. לטענת הניו פוקוס אינטרנשיונל, פולחן האישיות שהיה מסביב לקים איל-סונג, תרם ללגיטימציה של העברת השלטון התורשתית לבני משפחת קים, בזה אחר זה.
בוועידת הרביעית של מפלגת הפועלים של קוריאה שהתקיימה באפריל 2012 הגדיר המנהיג קים ג'ונג-און את אידאולוגיית ג'וצ'ה כרעיון פוליטי מקיף של קים איל-סונג ששוכללה על ידי קים ג'ונג-איל, ובשל כך כינה את אידאולוגיית ג'וצ'ה כ"קימילסונגיזם-קימג'ונגיליזם" וטען כי האידאולוגיה היא הדבר היחיד המנחה את המדינה.
על פי דוח של הניו פוקס אינטרנשיונל, שתי חברות החדשות הגדולות ביותר בקוריאה הצפונית (סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית ורודונג סינמון) מפרסמות כ-300 אייטמים בחודש בנושא פולחן האישיות של קוריאה הצפונית. בדו"ח נטען כי לאחר מותו של קים ג'ונג-איל, האזרח הצפון קוריאני הממוצע מתעייף מכוח התעמולה העצומה סביב משפחת קים. גם בדיווח אחר, מ-2015 נטען כי הדור הצעיר בקוריאה הצפונית מתעניין יותר בעולם החיצון והממשלה מתקשה להבטיח את נאמנותו של הדור הצעיר.
ממשלת קוריאה הצפונית טוענת כי אין פולחן אישיות, אלא תמיכה אמיתית לא רק בהנהגת אומתם, אלא גם בפילוסופיה של אידאולוגיית ג'וצ'ה.
קים איל-סונג

פולחן האישיות סביב קים איל-סונג הוא הנפוץ ביותר בקרב העם הצפון קוריאני.
פולחן האישיות של קים איל-סונג החל את דרכו כבר ב-1949, אז הוצבו ברחבי המדינה הצעירה הפסלים הראשונים של קים איל-סונג. ההערצה של קים איל-סונג נכנסה לתוקף במלואה לאחר טיהור פוליטי שערך קים ב-1953. ב-1967 מונה בנו של קים איל-סונג, קים ג'ונג-איל לראש מחלקת התעמולה והמידע הממלכתית של המדינה, שם התמקד בפיתוח ההערצה של אביו.
נכון ל-2021, הואנג ג'אנג יופ הוא העריק הבכיר ביותר שנמלט מקויראה הצפונית. הואנג טען כי המדינה נשלטת לחלוטין על ידי אידאולוגיית ג'וצ'ה, הוא הסיף כי במהלך תקופת הדה-סטליניזציה בברית המועצות, בו הוקע פולחן האישיות של יוסיף סטלין ופורקו כל סממניו, היו כמה סטודנטים צפון קוריאנים שלמדו בברית המועצות והחלו למתוח ביקורת על פולחן האישיות. הואנג אמר כי הצעירים נחקרו באופן אינטנסיבי במשך חודשים ואלה שנמצאו חשודים נרצחו בחשאי.
על פי ביוגרפיות רשמיות בקוריאה הצפונית, קים איל-סונג הגיע משושלת ארוכה של מנהיגים, ההיסטוריה הרשמית של קוריאה הצפונית המודרנית מתמקדת בחייו ובפעילותו. הוא קיבל בקוריאה הצפונית יחס בו נטען כי הוא היה מהלוחמים הכמעט יחידים במלחמה נגד יפן, במהלך הכיבוש היפני בקוריאה (וזאת תוך התעלמות מהמאמצים הרבים של הסובייטים והאמריקאים להילחם ביפנים) והיה האחראי על בנייתה מחדש של האומה הצפון קוריאנית לאחר מלחמת קוריאה. במהלך חייו, הוענקו לו תארים רבים, בהם "מנהיג שמימי", "יו"ר נהדר" ועוד, למרבה האבסורד, התארים והפרסים האלו ואחרים שקיבל הוענקו לו בדרך כלל על ידי עצמו, נוהג שחזר על עצמו במהלך שלטונו של בנו קים ג'ונג-איל. סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית דיווחה ללא הרף על התארים ושהוענקו לקים איל-סונג ממנהיגי העולם, החל ממאו דזה-דונג הסיני ופידל קסטרו מקובה ועד ג'ימי קרטר האמריקאי.
כל העיתונים וספרי הלימוד אמורים לכלול "מילות הוראה" מאת קים איל-סונג. בנוסף לכך, את הילדים הצפון קוריאנים לימדו שהם מקבלים את מזונם ובגדם בזכות חסדיו של "היו"ר". בבתי הספר היסודיים הגדולים במדינה, יש אזור ייעודי בו ניתן להרצאות או לשוחח על קים איל-סונג, חדרים אלו היו לעיתים העתק של מקום הולדתו של קים איל-סונג, מנגיונדה. גודל התמונות שעיטרו מבני ציבור צריכים להיות בגודל פרופורציונלי לגודל הבניין עליו הם תלויים.
כאשר קים איל-סונג נפטר בשנת 1994, הכריז בנו ויורשו, קים ג'ונג-איל על תקופת אבל לאומית במשך שלוש שנים. אלה שנמצאו מפרים את כללי האבל (שותים או אוכלים) קיבלו עונש. לאחר מותו הוא כונה "הנשיא הנצחי של הרפובליקה". בשנת 1998 שונתה חוקת המדינה כדי להדגיש זאת. כשאביו נפטר, קים ג'ונג-איל הרחיב מאוד את פולחן האישיות של המשפחה.
ב-1997 הכריז קים ג'ונג-איל על לוח השנה הצפון קוריאני ומבוסס על תאריך לידתו של קים איל-סונג: 15 באפריל 1912. שנה זו נספרת כג'וצ'ה 1 והשנים נספרות מכאן ואילך. אין שנת ג'וצ'ה 0. לוח ג'וצ'ה עושה שימוש בחודשי הלוח הגרגוריאני וכן במספר הימים בחודש של לוח זה. לפיכך, כדי לחשב את שנת הג'וצ'ה משנה גרגוריאנית לאחר 1912, ניתן פשוט להחסיר 1911.
קים ג'ונג-איל

בהתאם למיתולוגיות המודרניות החולשות על גרסת קוריאה הצפונית. נטען כי קים ג'ונג-איל נולד בהר פאקטו בבסיסו הסודי של אביו ב-1942 (לידתו האמיתית הייתה בכלל ב-1941 בברית המועצות) וכי לידתו גרמה לכך שהחורף התחלף לאביב, כוכב האיר את השמיים וקשת כפולה הופיעה באופן ספונטני. טענות אלה, כמו הטענות בנוגע לאביו, נמשכו ופורסמו לאורך כל שנות חייו.
כבר בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 החל קים איל-סונג להתעסק בשאלת הירושה, אך בתחילה עשה זאת בחשאי. ב-1977 יצא האישור הראשון לכך שקים ג'ונג-איל הוא יורשו של אביו, אז פורסמה חוברת שהגדירה את קים הצעיר כיורשו היחיד של קים איל-סונג ואמרה שהוא משרת נאמן של אביו ואף ירש את כל מעלותיו. בחוברת הייתה הוראה בה כל חברי המפלגה חויבו להיות נאמנים גם לקים ג'ונג-איל ולציית לו ללא תנאי.
לפני 1996, קים ג'ונג-איל אסר על הקמת פסלים בדמותו ונרתע מדיוקנאות שלו. עם זאת, ב-1996 נדרשו בתי הספר להקים חדר נפרד להרצאות העוסקות בקים ג'ונג-איל, הם היו מודל של מקום הולדתו של ג'ונג-איל. בין 1973 לבין 2012, צבר קים ג'ונג-איל לא פחות מ-54 תארים, התואר הנפוץ ביותר שקיבל היה תואר "המנהיג היקר".
במהלך חייו פרסמה הממשלה דיווחי תעמולה רבים על ההישגים הגדולים שהשיג קים ג'ונג-איל, הממשלה טענה כי הוא יכול ללכת ולדבר לפני גיל חצי שנה. העיתון הצפון קוריאני, רודונג סינמון, דיווח כי "מומחה אופנה צרפתי לא מזוהה" אמר שאופנתו של קים "מתפשטת במהירות ברחבי העולם ושזה דבר חסר תקדים בתולדות העולם".
קים ג'ונג-איל > לאחר מותו של קים ג'ונג-איל

לאחר מותו ב־17 בדצמבר 2011, סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית אמרה כי שכבות קרח נפרצו באגם צ'ון בהר פאיקטו וסופת שלג עם רוחות עזות פגעה באזור. מאמר פוליטי של בנו, קים ג'ונג-און, ביקש לבסס את אביו כ"מזכיר הכללי הנצחי של מפלגתנו". רבים נראו בוכים במהלך 100 ימי האבל, אנליסט דרום קוריאני טען כי הצער הגדול בציבור בימי האבל היה ביטוי אמיתי של צער. עם זאת, עיתונאי מהמערב הטיל ספק בכנותם של האבלים.
בדומה לתקופת האבל של קים איל-סונג, אנשים שלא מילאו אחר תקנות תקופת האבל של 100 יום היו נתונים לעונש ובמקרים מסוימים אף נטען כי מספר אנשים הוצאו להורג אך רבים במערב ומחוץ לקוריאה הצפונית הטילו ספק בשמועות על מותם של אנשים בגלל זה.
כמה פסלי ארד בקנה מידה גדול הוקמו לצד הפסלים של קים איל-סונג, הגדול בהם הוא פסל בו נראים קים ג'ונג-איל וקים איל-סונג, כאשר כל אחד מהם רוכב על סוס (האנדרטה הגדולה הראשונה שנבנתה לאחר מותו של קים ג'ונג-איל). הממשלה גם החליפה פסלים של קים איל-סונג בגרסאות מעודכנות יחד עם הפסלים החדשים של קים ג'ונג-איל בכל אחת מבירות המחוז ואתרים אחרים.
קים ג'ונג-און

קים ג'ונג-און, נכדו של מייסד קוריאה הצפונית, נעדר במידה רבה מהשירות הציבורי והממשלתי עד אמצע שנות האלפיים. ב-2010 החלו להתייחס אליו כאל "הגנרל הצעיר" ובסוף 2011 גם החל השימוש בכינוי "אלוף מכובד". כאשר היה שליט טרי, התפתחות פולחן האישיות שלו הייתה בעיצומה, כאשר החלו להתפרסם ברחבי המדינה כרזות, שלטים ותמונות ברחבי קוריאה הצפונית. עיתונאי יפני אמר כי העובדה שקים ג'ונג-און דומה במראהו לסבו ומקים המדינה, קים איל-סונג, סייעה לו להציג את עצמו כשליט הבלתי מעורער בעיני העם.
קים ג'ונג-און מסמן את הדור השלישי למנהיגות שושלת משפחת קים. אנשים שמתחו ביקורת על הירושה נשלחו למחנות חינוך מחדש או נענשו בדרך אחרת. דודו של קים ג'ונג-און, צ'אנג סונג-טק, הוצא להורג ב־12 בדצמבר 2013. מותו יוחס, בין השאר, לערעור פולחן האישיות של משפחת קים.
בשנת 2015, בתום תקופת האבל הרשמית בת שלוש השנים על מותו של קים ג'ונג-איל, הורה קים ג'ונג-און לבנות אנדרטאות חדשות בכל מחוז בקוריאה הצפונית. כמו כן החלו שיפוצים בארמון קומסוסאן. על פי הדיילי טלגרף ההוראה להקים פסלים נוספים למשפחת קים הייתה "נטל כספי כבד על כלכלה שכבר נאבקת בשל שנים של ניהול כושל כרוני וסנקציות בינלאומיות".
האנדרטה הראשונה שהוקדשה לפחות חלקית לקים ג'ונג-און הוצגה בינואר 2017. בנוסף, מתוכננים בערים הגדולות בכל פרובינציה "ציורי קיר" של קים ג'ונג-און לבדו.
אנדרטאות, תמונות ועלות

בשנת 1992, על פי ויקטור צ'ה, הוקמו ברחבי קוריאה הצפונית קרוב ל-40,000 פסלים של קים איל-סונג ועם מותו בשנת 1994 החלה הממשלה להקים 3,200 אובליסקים בכל עיר במדינה. אזרחים (ותיירים) נדרשים להציב זר פרחים בצמוד לפסלים במהלך ביקורם באזור. ישנן מגבלות חוקיות הקשורות לצילום הפסלים של משפחת קים, אמנם מותר לצלם אותם, אך זה בתנאי והמבקרים מצלמים את הפסל כולו, ולא רק את הראש או חלק אחר. לאחר מותו של קים ג'ונג-איל הממשלה החלה לרשום את שמו על כל אחד מהאובליסקים ולבנות פסלים חדשים בדמותו.
תמונות של קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל בולטות במקומות הקשורים לתחבורה ציבורית, תלויות בכל תחנת רכבת בקוריאה הצפונית. כל משק בית בקוריאה הצפונית נדרש להציב תמונה של קים איל-סונג וקים ג'ונג און על קיר. חברי מפלגת הפועלים של קוריאה בשכונות הערים מוקצים לבדוק האם הדיוקנאות שבבתים מאובקים. אם נמצא אבק, יש לשלם קנס, סכומו תלוי בעובי השכבה של האבק. יש לתלות את הדיוקנאות גבוה, כך שאנשים בחדר לא יעמדו גבוה מהם.
ארמון קומסוסאן נבנה כמעונו הרשמי של קים איל-סונג ב-1976. לאחר מותו הוא הוסב למאוזוליאום שלו ובהמשך גם של בנו. לפי אומדנים שונים עלות השיפוצים והפיכתו למאוזוליאום נעה בין 100 מיליון דולר ל-900 מיליון דולר.
חגים

בשנת 2013 הוכרז על חג חדש שייחגג ב־14 בפברואר, המנציח את התאריך בו קים ג'ונג-איל קיבל את התואר "גנרליסימו של הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה". בניגוד לחגיגות סביב דמויות חשובות אחרות ברחבי העולם, החגיגות הן חובה, עם אירועים רבים המתוכננים (כגון ריקודים, אירועי ספורט ומצעדים) והאזרחים צריכים להניח זרי פרחים למרגלות אנדרטאות.
השראות בינלאומיות

במוזיאון הידידות הבינלאומית אשר ממוקם מצפון לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית מוצגים אוסף של מתנות אשר הוענקו במרוצת השנים לשני המנהיגים העליונים של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג ובנו קים ג'ונג-איל, מטעם נכבדים זרים אשר ביקרו במדינה. בין 60,000 ל-200,000 מתנות שונות שהוענקו לפקידים ולמנהיגים צפון-קוריאנים לאורך השנים. בעת כניסתם למוזיאון, המבקרים נדרשים להסיר את נעליהם, וכן להשתחוות לפני דיוקנאות של קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל.
ביוני 1971 ביקר נשיא הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה, ניקולאה צ'אושסקו בקוריאה הצפונית, במהלך הביקור קיבל צ'אושסקו השראה מפולחן האישיות של קים איל-סונג.
ראו גם

פולחן האישיות של יוסיף סטלין
סוקאל

כנסיית הקדושים פטרוס ופאולוס בסוקאל
סוקאל (באוקראינית: Сокаль, בפולנית: Sokal, ביידיש: סקאָהל) היא עיר באוקראינה, סמוך לגבולה עם פולין, על גדת נהר הבוג המערבי וקרובה לעיירות דובנה, ניימירוב ולעיר ראווה רוסקה.
סוקאל נמצאת בחבל גליציה שהשליטה בו עברה בין כמה מדינות במהלך ההיסטוריה. בין שתי מלחמות העולם נכללה העיר בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה. במלחמת העולם השנייה עברה השליטה בה בין ברית המועצות וגרמניה. עד השואה התקיימה בעיר וסביבתה קהילה יהודית גדולה, אשר חוסלה לחלוטין במהלכה.