stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לילי היידו
כתביה

יישום אורגנותרפיה בטיפול בדמנציה פראקוקס (dementia praecox). רפואה 55, 1915. Migräne und Konstitution. Jahrbuch der Moravcsik-Klinik 1926, 119-133
Psychische Veränderungen bei Hirnhautentzündungen im Kindesalter. פורסם ב-תרפיה ד', 1927, 185-187
נתונים לניתוח סכיזופרניה (Zur Analyze der Schizophrenie). אצל זיגמונד פרויד, מחקרים פסיכואנליטיים (Psychoanalytische Studien). בודפשט 1933, 155-167
Contributions to the etiology of schizophrenia. Psychoanal Rev 27 (4), 1940, 421-438
פרשנות של הפרעות מחשבה ודיבור סכיזופרניות על בסיס תאוריית הרפלקס המותנה הפבלובי (Deutung von schizophrenen Gedanken- und Sprachstörungen due der Pawlowschen Theorie des bedingten Reflexes). סקירת נוירולוגיה 8, 1955, 234-236
מידע נוסף על הפרעות מחשבה ודיבור סכיזופרניות (Weitere Mitteilungen zu den schizophrenen Gedanken- und Sprachstörungen). סקירת נוירולוגיה 9, 1956, 213-215
לקריאה נוספת

ההיסטוריה והמוזיאון של המכון הלאומי לפסיכיאטריה ונוירולוגיה. מתוך http://opmi.hu/PHP-3/Elemzesek/lipot_mezo_tortenet/lipotmezo_tortenet.htm
אנה בורגוש (2006). נשים בפסיכואנליזה. ("אתה חריג מבחינה זו...). מתוך http://epa.oszk.hu/00000/00012/00046/borgos.html#_ftn31
אנה בורגוש (2006). מנגנוני מניעה. מפגשים של פסיכואנליזה ופוליטיקה לאור חייו של היידו לילי. תלסה, 20(1): 21-46. מתוךhttp://imago.mtapi.hu/a_folyoirat/e_szovegek/pdf/(20)2009_1/021-46_Borgos-A.pdf
מלינדה קובאי (2010). פוליטיקה, כוח וידע בטבלאות הפסיכיאטריות של עידן יאנוש קאדאר. מתוך http://pszichologia.pte.hu/files/tiny_mce/D-2010-Kovai%20Melinda.pdf%5B%5D
Psychoanalytikerinnen. Biografisches Lexikon.  http://www.psychoanalytikrinnen.de/ungarn_biografien.html
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a miskolci izraelita hitközség születési akv. 207/1891. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-11-01.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VII. ker. állami halotti akv. 1036/1960. folyószáma alatt.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VIII. ker. polgári házassági akv. 424/1915. folyószáma alatt.
↑  A budapesti unitárius egyház által 407/1920 száma alatt kiállított bizonyítvány alapján.
קובי מידן

| --- | --- |

קובי מידן מנחה את טקס "במותם ציוו", ערב יום הזיכרון ה'תשע"ד, אמפי-פארק, ראשון לציון
 לידה:  27 באפריל 1958 (בן 66) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס מפקד גלי צה"ל, 2011  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בשנים 2010, 2014, 2015 ו-2016
 
קובי מידן (נולד ב-27 באפריל 1958) הוא מנחה טלוויזיה, מתרגם, מדבב, משורר, קריין ושדרן רדיו ישראלי.
ספריו

קובי מידן, בית חרושת לשירים, איורים: דוד פולונסקי, זמורה ביתן, 2003
ספריו > תרגום

עוד רוחה אותי רודפת, מאת קטי רויפי, תרגום - קובי מידן, כנרת זמורה-ביתן, 2006
ספר הכמיהה, מאת לאונרד כהן, תרגום מאנגלית - קובי מידן, כנרת זמורה ביתן, 2007
הגביהו את קורת הגג, נגרים, סימור - הקדמה, מאת ג'רום דייוויד סלינג'ר, מאנגלית - קובי מידן, מחברות לספרות, אור יהודה, 2006
השירים, מאת לאונרד כהן, תרגום - קובי מידן, כנרת זמורה ביתן, 2009
תולה רואה ירח מלא, מאת קווין הנקס, אחוזת בית, 2010
אני, נלסון מנדלה: שיחות עם עצמי, מאת נלסון מנדלה, אחוזת בית, 2013
הערות שוליים

↑   בן שני, ‏"אנשים בלילה" עם קובי מידן, באתר iCast‏, 17 ביוני 2014. תוכנית הסיום של תוכניתו בגלי צה"ל
↑  לי-אור אברבך, ‏"השאלה 'קובי מידן, לאן הוא נעלם?' היא מחיר שאני מוכן לשלם עד סוף חיי", באתר גלובס, 18 בפברואר 2014
↑  חוצה ישראל עם קובי מידן, באתר הטלוויזיה החינוכית
↑  גילי איזיקוביץ, ליעד מודריק, בן שני וקובי מידן יגישו גרסה חדשה של "האוניברסיטה המשודרת" בגל"צ, באתר הארץ, 16 בפברואר 2015
↑  קובי מידן - מגיש "כה אמרו חכמינו" - א'-ו', 5:50-5:52, באתר האינטרנט של גלי צה"ל
↑  סוכן תרבות | כאן תאגיד השידור, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑  חזקי ברוך, ליברמן: מתבייש בשדרן, שיעזוב את גל"צ, באתר ערוץ 7, 1 באפריל 2018
↑  רן בוקר, רזי ברקאי לצדו של קובי מידן: "שר הביטחון, תרגיע", באתר ynet, 2 באפריל 2018
↑  שרון גל על קובי מידן: "זכותו לומר את דבריו, גם אם הם מעוררי חלחלה", באתר מעריב אונליין, 2 באפריל 2018
↑  עומר כרמון, לא לפטר את קובי מידן מגל"צ, באתר News1 מחלקה ראשונה, 1 באפריל 2018
↑  נחמן שי: להפסיק את שידורי מידן בגל"צ, באתר ערוץ 7, 2 באפריל 2018
↑  משה בנימין, ארגון העיתונאים: טרם התקבלה החלטה בנוגע לעתיד קובי מידן בגל"צ, באתר אייס, 2 באפריל 2018
↑  נועה פרייס‏, בעקבות הפוסט: מפקד גל"צ קיים שיחת הבהרה עם קובי מידן, באתר וואלה, 1 באפריל 2018
↑  יוני קמפינסקי, קובי מידן התנצל - ויישאר בגל"צ, באתר ערוץ 7, 2 באפריל 2018
↑  אור רביד‏, לאור פניית משפחות שכולות: קובי מידן לא ינחה טקס יום זיכרון, באתר וואלה, 10 באפריל 2018
↑  יעקב בר-און, קובי תיאורטי, באתר ynet, 18 בפברואר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301523905171  ISNI: 0000 0000 7047 8035  MusicBrainz: ff369bbb-83bf-450c-be1f-4731a4914580  VIAF: 97397092   WorldCat (עם VIAF): 97397092
עוזי משולם

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1952 י"א בחשוון תשי"ג פתח תקווה, ישראל 
 פטירה:  21 ביוני 2013  (בגיל 60) י"ג בתמוז התשע"ג
 מקום קבורה:  בית העלמין ביהוד
 מדינה:  ישראל 
 מקום מגורים:  יהוד 
 תקופת הפעילות:  ? – 21 ביולי 2013 
 תחומי עיסוק:  פרשת חסידי עוזי משולם וחטיפת ילדי תימן
 רבותיו:  הרב חיים סינואני
 בת זוג:  בת שבע משולם
 אב:  הרב דוד משולם
 https://www.yhe.center/rabbi-uzi-meshulam
 חתימה:  
 
עוזי משולם מפונה בידי מפקד משטרת מחוז תל אביב גבי לסט. גדעון מרקוביץ, אוסף דן הדני, הספרייה הלאומית
מצבת קברו של עוזי משולם
הרב עוזי משולם (30 באוקטובר 1952 – 21 ביוני 2013) היה רב ממוצא תימני שהתגורר ביהוד. נודע בשל ההתבצרות החמושה שהנהיג בשנת 1994 במסגרת מאבקו לחשיפת פרשת ילדי תימן.
ביוגרפיה

משולם נולד וגדל בשכונת פג'ה שבפתח תקווה לדוד ולציונה, ולמד בבית הספר "נר עציון". במהלך שירותו הצבאי נחשף לחומר כימי שגרם לנשירת כל שיערו והוכר כנכה צה"ל.לימד בבית הספר הממלכתי דתי "מורשה" בשכונת עמישב, ועסק בפעילות נוער במושב ברקת. תקופה קצרה התגורר בקריית הרצוג בבני ברק, ולבסוף ביהוד.
בסוף שנות השבעים של המאה ה-20 החל בפעילות ציבורית בנושא ילדי תימן, לצורך כך הקים את עמותת "משכן אוהלים".
עסק במסירת שיעורי תורה לתלמידים החל משנת התשמ"ז, השיעורים עסקו בעיקר בענייני קבלה ואקטואליה (ופחות בענייני הלכה), מסביבו התקבצו תלמידים ומעריצים. הוא הקים ישיבה "עטרת זקנים - משכן דוד" שנדדה בין מספר ערים, ולבסוף שכנה בראשון לציון. משולם טען כי הוא נכדו ותלמידו של הרב חיים סינואני, ושקיבל הסמכה לרבנות מהרב שלמה קורח.
בשנת 1989 עלה עם חסידיו למערת המכפלה. הם נכנסו לאגף המוסלמי של המערה כשהם נועלים נעליים ותוקפים אזרחים ערבים ואנשי וקף, ואף הואשמו בתקיפת חייל ישראלי. דובר צה"ל אישר כי האירוע קרה, אך טען כי חייל צה"ל לא הותקף.
בשנת 1991 צעיר ירה בירכו של משולם, לאחר שהרב ניסה להשכין שלום בית בין הצעיר לבין אמו.
עוזי משולם נפטר ב-21 ביוני 2013, בגיל 60, ונטמן בבית העלמין ביהוד, סמוך לרב סינוואני.
פרשת ההתבצרות בביתו

משולם עמד במרכזה של פרשה שהחלה בפסח 1994. באותה עת הפיץ משולם עלונים בנושא "חטיפת ילדי תימן, מזרח ובלקן", שבהם השווה, בין היתר, את נושא ילדי תימן החטופים למעשי הנאצים בתקופת השואה וטען כי אלפי ילדים של "עולי תימן, מזרח ובלקן" נמכרו לארצות הברית לצורך ניסויים בנוסח ד"ר מנגלה. סכסוך מקומי עם קבלן ביוב, שלטענת משולם היה פרובוקציה ממסדית מתוכננת, הוביל להתערבות המשטרה. חסידיו ביצרו את ביתו בשקי חול ואבנים, תוך שהם מתחמשים בנשק, בתביעה להקים ועדת חקירה ממלכתית לחקר היעלמות הילדים. כוחות רבים של משטרה, צלפים ויס"מ כיתרו את הבית במשך שבועות ארוכים. ב-10 במאי, בשעה 03:00 לפנות בוקר, יצא משולם מביתו לצורך פגישה עם מפכ"ל המשטרה דאז, אסף חפץ, שהבטיח לו כי אם יבוא לפגישה זו לא ייפגע ויוכל לשוב לביתו. חפץ הפר את ההבטחה משום שחשש לדבריו לחיי אדם בשני הצדדים, ומשולם נעצר. באותה עת פרצו שוטרים אל הבית. לדברי השוטרים נפתחה עליהם אש מדויקת מהבית וכדי לנטרל אותה ירה צלף לעבר אחד היורים, שלמה אסולין, חייל בשירות סדיר בן 21 שערק מיחידתו ונהרג מהירי.
בדו"ח מצ"ח נכתב כי הקליע פגע באסולין בצוואר מאחור, בניגוד לדברי הצלף שירה בו[דרוש מקור]. אסולין הוקלט קודם לכן במשא ומתן עם קצין משטרה, שבו אמר שאם יפרצו שוטרים לבית כוונתם להרוג או ליהרג. 11 מחסידיו של משולם נעצרו. במתחם נמצאו כעשרה רובים וכן אקדחים, רימונים ובקבוקי תבערה. כל החסידים שוחררו למעט אחד – נתן שיפריס.
חסידי משולם הורשעו בשורה של עבירות: קשירת קשר לביצוע פשע, הפרעה לשוטר במילוי תפקידו, ניסיון לחבלה בכוונה מחמירה, איומים, סיכון חיי אדם במזיד וייצור נשק שלא כדין. הם נידונו לתקופות מאסר של בין 15 חודשים לחמש שנים. משולם עצמו הורשע במתן הוראה לזרוק בקבוקי תבערה על כוחות המשטרה ובשיבוש הליכי משפט. הוא נידון למאסר של שמונה שנים אך זוכה מאחת העבירות ועונשו הופחת לשש שנים וחצי.
באוקטובר 1994 נורה איש שירות בתי הסוהר, רב כלאי בני אבירם מכלא ניצן, על ידי שניים מחסידי משולם, אך חייו ניצלו. השניים, יואב שעבי ואבנר סעיד, הורשעו ונידונו ל-16 שנות מאסר מתוכם ריצו בפועל 12.
בעקבות האירועים הוקמה בינואר 1995 ועדת כהן, ועדת חקירה ממלכתית בראשות שופט בית המשפט העליון בדימוס, יהודה כהן, לחקר פרשת היעלמם של ילדים מבין עולי תימן בשנים 1948–1954. הוועדה סיפקה הסברים לרבים ממקרי ההיעלמות ולא מצאה כל עדות לקונספירציה בעניינם, אך מספר תיקים עדיין נותרו פתוחים.
בינואר 1996 הועבר משולם לבית הסוהר שטה, מעט לאחר מכן חלה הרעה משמעותית במצבו הבריאותי והוא אושפז בבית חולים. חסידיו המשיכו למחות, אך המחאה הפומבית הלכה ודעכה.
משולם שוחרר מהכלא בשנת 1999, לאחר שנשיא המדינה, עזר ויצמן ניכה מעונשו שבעה חודשים ולאחר שריצה בפועל חמש שנים. תנאי השחרור אסרו עליו לעסוק בנושא ילדי תימן. מפאת מצבו הבריאותי הרופף היה מרותק למיטתו.
בנו הבכור, עמנואל ידידיה (עמי), עזב את ישראל בסוף 2005 עם משפחתו וביקש מקלט מדיני בקנדה. הוא טען שהממסד מתנכל לו ואילצו אותו לצאת מישראל, על רקע חשיפותיו של אביו בעניין חטיפת הילדים. מאוחר יותר חזר לישראל.
לאחר מותו

באפריל 2017 אמרה שרת המשפטים, איילת שקד, שמדינת ישראל עשתה עוול לעוזי משולם.
עמותת עמר"ם הפועלת למען הכרה בהיעלמות ילדי תימן דורשת גם לטהר את שמו.
בנובמבר 2018 הגישה השרה לשוויון חברתי, גילה גמליאל, בקשה לנשיא המדינה ראובן ריבלין לחנינה לאחר המוות. באוקטובר 2020 דחה ריבלין את הבקשה, לאור "חומרת המעשים שבגינם הורשע, ובמיוחד אחריותו לתקיפתם של כוחות המשטרה, ולסכנה לשלומם של תושבי הסביבה במהלך העימות".
בשנת 2015 הופק בערוץ 8 תיעודי שיצרו אייל בלחסן ונועם שיזף "משולם". הסרט עוסק בפעילות הרב משולם וחסידיו, ומלווה בקטעי וידאו והקלטות מאירוע ההתבצרות משנת 1994.
במאי 2022 שודרה בכאן 11 סדרת דוקו-דרמה על פרשיית ההתבצרות - "חידת משולם". הסדרה מלווה בשחזור האירועים בשילוב עדויות, ראיונות וקטעי וידאו מאירוע ההתבצרות, הכולל שילוב שחקנים המשחזרים את כל תהליך ההתבצרות של משולם וחסידיו, ומה שקדם לה.
ראו גם

משולם (סרט)
חידת משולם
הערות שוליים

1 2  אביעד פוהורילס, שלא תהיה לך טעות, המדינה רצחה אותו, באתר nrg‏, 28 ביוני 2013
↑  תעודת נכה כאן
↑  יאיר נהוראי, חסידים נכנסו בזמרה למערת המכפלה, תקפו אנשי וואקף וחנקו חייל, חדשות, 20 באוקטובר 1989
↑  מאיר תורג'מן, צעיר פצע רב והתאבד בירייה, חדשות, 15 באוקטובר 1991
↑  גיל קלנר, ‏ברוך דיין האמת: ביום שישי נפטר הרב עוזי משולם ז"ל, באתר "סרוגים", 22 ביוני 2013
↑  רענן בן צור, מת עוזי משולם, שדרש לחקור "חטיפת ילדי תימן", באתר ynet, 21 ביוני 2013
↑  סרט תיעודי על האירוע (מאורכב בארכיון האינטרנט)
↑  דנ"פ 1294/96 עוזי אזולאי משולם ואחרים נ' מדינת ישראל, ניתן ב־29 ביוני 1998
↑  אלי רוטמן, ‏שרת המשפטים מודה: "נעשה עוול לרב עוזי משולם", באתר כיכר השבת, 29 באפריל 2017
↑  רינה מצליח, ‏"מעבר השגרירות? הזדמנות שפוספסה", באתר ‏מאקו‏, 29 באפריל 2017
↑  אביבית מיסניקוב, ‏מחאת פרשת ילדי תימן יוצאת לרחוב, באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2017
↑  עופר חדד, ‏פנייה: להעניק לעוזי משולם חנינה, באתר ‏מאקו‏, 7 בנובמבר 2018
↑  אריק בנדר, ‏הנשיא ריבלין דחה את בקשת החנינה המלאה עבור הרב עוזי משולם ז"ל, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2020
↑  חידת משולם באתר כאן 11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305557005171  ISNI: 0000 0004 0286 0338  VIAF: 299264066   WorldCat (עם VIAF): 299264066 
| היסטוריה של מדינת ישראל  |
| --- | --- | --- |
ביטחון • תעשייה • מדע וטכנלוגיה • חינוך • כלכלה • משפטים • דת • תרבות
| שנות ה-40 | הכרזת העצמאות • מלחמת העצמאות • אלטלנה • הסכמי שביתת הנשק • הממשל הצבאי על ערביי ישראל • מבצע על כנפי נשרים |  |
| שנות ה-50 | העלייה ההמונית • תקופת הצנע • המדיניות הכלכלית החדשה • הסכם השילומים • חינוך ממלכתי • העסק הביש • פעולות התגמול • ייבוש החולה • מלחמת סיני • אירועי ואדי סאליב |  |
| שנות ה-60 | הקמת המוביל הארצי • המלחמה על המים • משפט אייכמן • הקמת הקריה למחקר גרעיני - נגב • מיתון 1966 • תקופת ההמתנה • מלחמת ששת הימים • מלחמת ההתשה |  |
| שנות ה-70 | הפנתרים השחורים • מלחמת יום הכיפורים • הקמת גוש אמונים • מבצע יונתן • יום האדמה • המהפך • הקמת שלום עכשיו • מבצע ליטני • הסכם השלום עם מצרים |  |
| שנות ה-80 | מלחמת לבנון הראשונה • המערכה ברצועת הביטחון • פרשת קו 300 • האינפלציה • משבר מניות הבנקים • תוכנית הייצוב הכלכלית של 1985 • משבר הקיבוצים • האינתיפאדה הראשונה |  |
| שנות ה-90 | מלחמת המפרץ • העלייה מברית המועצות לשעבר • ועידת מדריד • הסכמי אוסלו • טבח מערת המכפלה • הסכם השלום עם ירדן • רצח יצחק רבין • המהפכה החוקתית • אסון המסוקים |  |
| עשור ראשון של המאה ה-21 | הנסיגה מרצועת הביטחון • אירועי אוקטובר 2000 • האינתיפאדה השנייה • מבצע חומת מגן • חומת מגן כלכלית • הקמת גדר ההפרדה • תוכנית ההתנתקות • מלחמת לבנון השנייה • מבצע עופרת יצוקה |  |
| עשור שני של המאה ה-21 | אסון הכרמל • המחאה החברתית • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • הכרת ארצות הברית בירושלים כבירת ישראל • הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן • המשבר הפוליטי |  |
| עשור שלישי של המאה ה-21 | מגפת הקורונה בישראל • הסכמי אברהם • אסון הר מירון • מבצע שומר החומות • הרפורמה המשפטית • טבח שבעה באוקטובר ומלחמת חרבות ברזל |  |
פורטל ישראל • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל • ציר הזמן של ההיסטוריה של ישראל
אולריקה טאובר

אולריקה טאובר (בגרמנית: Ulrike Tauber; נולדה ב-16 ביוני 1958) היא שחיינית עבר מזרח גרמניה. היא אלופה אולימפית בעלת מדליית זהב ומדליית כסף, אלופת עולם בעלת 4 מדליות מהן 1 זהב, אלופת אירופה בעלת 6 מדליות מהן 4 זהב ושיאנית עולם שהתמחתה בעיקר בסגנון מעורב אישי.
ביוגרפיה

טאובר נולדה בקרל-מרקס-שטאדט (כיום קמניץ).
ביוגרפיה > אלופת אירופה ושיאנית עולם

באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה, אוסטריה בשנת 1974 זכתה טאובר ב-4 מדליות, 2 מדליות זהב ו-2 מדליות כסף. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:18.97 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש נוסף 4:52.42 דקות. מדליות כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:05.07 דקות אחרי בת ארצה אולריקה ריכטר שקבעה שיא עולם חדש של 1:03.30 דקות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:18.72 דקות, שוב אחרי ריכטר שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 2:17.35 דקות.
ביוגרפיה > אלופת עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאלי, קולומביה, בשנת 1975 זכתה טאובר במדליית זהב ובמדליית כסף. מדליית זהב במשחה 400 מטר מעורב אישי בשיא תחרות חדש של 4:52.76 לפני בת ארצה קרלה לינקה (4:57.83 דקות) וקאתי הדי מארצות הברית (5:00.46 דקות) ובמדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:20.40 דקות, אחרי הדי שקבעה שיא תחרות חדש של 2:19.80 דקות ולפני בת ארצה אנגלה פרנקה (2:20.81 דקות).
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה טאובר ב-2 מדליות, מדליית זהב ומדליית כסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 4:42.77 דקות, לפני שריל גיבסון (4:48.10 דקות) ובקי סמית' (4:50.48 דקות) שתיהן מקנדה, כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 4:51.24 דקות, ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:12.50 דקות, אחרי אנדריאה פולק (2:11.41 דקות) ולפני רוזמרי קותר גבריאל (2:12.86 דקות) שלושתן ממזרח גרמניה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בינקפינג, שוודיה בשנת 1977 זכתה טאובר ב-2 מדליות זהב והגנה על תאריה, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 2:15.95 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:45.22 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שחייה שנערכה במזרח ברלין היא שיפרה את שיאה העולמי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי והעמידה אותו על 2:15.85 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במערב ברלין, מערב גרמניה בשנת 1978 זכתה טאובר במדליית כסף ובמדליית ארד. מדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:47.37 דקות, אחרי טרייסי קולקינס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 4:40.83 דקות ולפני בת ארצה פטרה שניידר (4:48.56 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי 2:15.99 דקות, אחרי קולקינס שקבעה שיא עולם חדש נוסף של 2:14.07 דקות וג'ואן פנינגטון מארצות הברית 2:14.98 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה טאובר במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:49.18 דקות. המנצחת במשחה הייתה שניידר שקבעה שיא עולם חדש של 4:36.29 דקות.
טאובר למדה רפואה בזמן שקבעה את הישגיה הבינלאומיים. כיום היא דוקטור לרפואה.
שימוש בסמים

לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב .
תארים והשגים

טאובר שברה 9 שיאי עולם בשחייה, 6 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי ו-3 שיאי עולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.
טאובר זכתה בתואר שחיינית השנה בעולם בשנים 1974 ו-1977 (נשלל שנים אחר כך בשל האימרוץ שניתן לספורטאים בגרמניה המזרחית).
בשנת 1988 זכתה טאובר להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
התפתחות שיא העולם במשחה ל-400 מטר מעורב אישי (ויקיפדיה האנגלית)
אולריקה טאובר, פברואר 1978
עומר כהן (קצין חי"ר)

ערך זה עוסק במפקד חטיבת הקומנדו. אם התכוונתם לקצין קשר ותקשוב, ראו .
| --- | --- |

כהן, 2020
 לידה:  1982 (בן 42 בערך) זכרון יעקב, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
  מפקד פלחה"ן צנחנים  מפקד גדוד נחשון   מפקד יחידת דובדבן   מפקד עוצבת ברעם   מפקד חטיבת עוז
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן מלחמת חרבות ברזל
 
עומר כהן (נולד ב-1982) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה המשמש כמפקד חטיבת הקומנדו. שימש מפקד עוצבת ברעם, מפקד יחידת דובדבן ומפקד גדוד נחשון.
ביוגרפיה

כהן בנם של אבי ועליזה. נולד וגדל בזכרון יעקב. עם גיוסו לצה"ל בשנת 2001, התנדב כהן לצנחנים, ושובץ בגדוד 101. בצנחנים עבר כהן מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד ושימש כמפקד מחלקה וכסגן מפקד פלוגה בגדוד ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה.
בהמשך לחם במלחמת לבנון השנייה, ולאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בצנחנים, כמפקד פלחה"ן צנחנים, כראש לשכת ראש אמ"ץ ומפקד מחזור בבא"ח צנחנים. בשנים 2016–2018 פיקד על גדוד נחשון ובהמשך פיקד על יחידת דובדבן. באוגוסט 2020 מונה למפקד עוצבת ברעם. ב-1 ביוני 2023 נכנס לתפקיד מפקד חטיבת עוז, והוביל אותה במלחמת חרבות ברזל, במהלכה לחמה ברצועת עזה, השמידה תשתיות אויב והרגה פעילי חמאס, ובלחימה בלבנון כנגד פעילי החזבאללה.
ב-22 בנובמבר 2024 פורסם כי ימונה לתפקיד קצין חי"ר וצנחנים ראשי (קחצ"ר) ויועלה לדרגת תת-אלוף.
חיים אישיים

כהן נשוי ואב לשלושה. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, תואר שני במנהל עסקים מהקריה האקדמית אונו והוא בוגר המכללה לביטחון לאומי.
הערות שוליים

↑  אייל לוי, ‏המג"דים של חטיבת כפיר בראיון מיוחד: "אין מישהו אחר שיעשה את העבודה במקומנו", באתר מעריב אונליין, 4 באוקטובר 2017.
↑  שחר בן ישי.
↑  ערוץ 7, "אבן יכולה להרוג ולפצוע", באתר ערוץ 7, 7 במרץ 2017.
↑  יואב לימור, בשטח זר: הקומנדו תרגל לחימה בחיזבאללה, באתר ישראל היום, 5 בדצמבר 2019.
↑   אל"ם עומר כהן נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת "ברעם", באתר צה"ל, 27 באוגוסט 2020.
↑  אייל לוי, מבית לבית, בין הסמטאות: הצצה לפעילות חטיבת הקומנדו בחאן יונס, באתר ישראל היום, 4 בפברואר 2024.
↑  יואב זיתון, מתיחות באגוז: לוחמים העלו טענות קשות על דרך קבלת ההחלטות בפעולה בלבנון, באתר ynet, 15 באוקטובר 2024.
↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלברטו בוטיה

אלברטו תומאס בוטיה רבסקו (בספרדית: Alberto Tomás Botía Rabasco, נולד ב-27 בינואר 1989 באלקריאס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי המשחק כבלם בקבוצת אל-ווחדה (מכה). בוטיה גדל במערכת הנוער של ברצלונה ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון במשך מספר שנים. לאחר מכן עבר בקבוצות הספרדיות ספורטינג חיחון, סביליה ואלצ'ה לפני שהגיע לאולימפיאקוס.
קריירה > קריירת מועדונים

בוטיה נולד וגדל באלקריאס שבמורסיה. בילדותו שיחק במחלקת הנוער של הקבוצה הקטנה בניאל, לפני שעבר לזו של מורסיה בגיל 11. ב-2003 הצטרף למחלקת הנוער של ברצלונה, מהבכירות בכדורגל בספרד. ב-2006, כשהיה בן 17, קודם לקבוצת המילואים של המועדון, ברצלונה אתלטיק, ששיחקה אז בליגה השלישית. ברצלונה ב' ירדה בסוף עונת 2006/2007 לליגה הרביעית, ובעונה הבאה, עם ז'וזפ גוארדיולה כמאמן, עזר בוטיה לקבוצתו לשוב לליגה השלישית. בקיץ 2008 הפך גוארדיולה למאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון, והחליפו בברצלונה ב' לואיס אנריקה. עמו נהיה בוטיה שחקן קבוע בהרכב הקבוצה ובמהלך עונת 2008/2009 ערך 27 הופעות בהן הבקיע פעמיים. הוא זומן לסגל הקבוצה הבוגרת במספר משחקים בליגה וכן למשחק אחד של ליגת האלופות, ובסוף העונה, לאחר שהבטיחה את זכייתה באליפות ספרד, ערך בוטיה את הופעת הבכורה בה, כשנכנס כמחליף בתיקו 1-1 עם דפורטיבו לה קורוניה ב-30 במאי 2009. הוא נסע עם הקבוצה לרומא גמר ליגת האלופות נגד מנצ'סטר יונייטד, אך הוא לא נכלל בסגל המשחק.
ב-14 ביולי 2009 הושאל בוטיה לספורטינג חיחון, קבוצה נוספת מהליגה הספרדית למשך עונה, אותה אימן מנואל פרסיאדו. במהלך עונת 2009/2010 שיחק בעקביות בהרכבה, הוא שותף ב-26 משחקי ליגה ועזר לקבוצתו להישאר בליגה הראשונה. בקיץ 2010 עבר באופן מוחלט לחיחון והוא חתם במדיה על חוזה לארבע שנים, כשלברצלונה יש זכות ראשונים על החתמתו מחדש במדיה. בעונת 2010/2011 המשיך לשחק בתדירות גבוהה בחיחון. ב-12 בספטמבר הבקיע את שערו הראשון בליגה הראשונה, בניצחון 2-0 על מיורקה. בסך הכול השתתף ב-28 משחקי ליגה לאותה עונה והוא סייע לקבוצתו להגיע למקום ה-10. בעונת 2011/2012 סבלה חיחון מחוסר יציבות, היא החליפה את פרסיאדו בחבייר קלמנטה באמצע העונה, ולבסוף היא ירדה לליגה השנייה. בוטיה, שהופיע ב-34 משחקי ליגה במהלך העונה, כבש שער אחד לזכות קבוצתו, אך גם שני שערים עצמיים לחובת קבוצתו, בתיקו עם ריאל סרגוסה ב-6 בנובמבר 2011 ובהפסד 4-0 לוולנסיה ב-12 בפברואר 2012.
בקיץ 2012 עזב בוטיה את חיחון ועבר לסביליה, שם הופיע כשחקן הרכב ומחליף לסירוגין. את שערו הראשון במדיה כבש בשמינית גמר גביע הספרדי ב-12 בדצמבר, אז ניצחה סביליה את מיורקה ועלתה לרבע הגמר. הוא עזר לקבוצתו להגיע לחצי הגמר, שם הודחה על ידי אתלטיקו מדריד. את שערו הראשון והיחיד במדי סביליה בליגה כבש במשחק נגד קבוצת נעוריו, ברצלונה, שניצחה 2-1 ב-23 בפברואר 2013. בעונה זו, בה סיימה סביליה במקום ה-9 בליגה, פתח בוטיה בהרכב 14 פעמים ונכנס כמחליף ב-4 משחקים נוספים. בעונת 2013/2014 הוא ושני חבריו לקבוצה מנו דל מורל ומירוסלב סטבנוביץ' הושאלו מסביליה לאלצ'ה, שעלתה מהליגה השנייה עונה לפני כן. בוטיה פתח ב-33 משחקי ליגה באותה עונה ועזר לה להישאר בליגה הראשונה בכך שהיא סיימה במקום ה-16, נקודה מעל אוסאסונה שבמקום ה-18.
לאחר ששב מהשאלתו, ב-1 באוגוסט 2014, הצטרף בוטיה לאולימפיאקוס וחתם על חוזה ל-4 שנים. בעונתו הראשונה בקבוצתו החדשה היה חלק מזכייה בדאבל - זכייה באליפות יוון ובגביע היווני באותה עונה. הוא השתתף ב-17 משחקי ליגה, בהם כבש פעם אחת. הוא הופיע במדי הקבוצה בליגת האלופות ואף כבש שער בהפסד 3-2 ליובנטוס ב-4 בנובמבר, אך אולימפיאקוס סיימה במקום ה-3 בשלב הבתים, משם עברה לליגה האירופית והודחה על ידי דניפרו דניפרופטרובסק כבר בשלב 32 הגדולות. בעונת 2015/2016 ביסס את מעמדו בקבוצה. ב-29 בספטמבר 2015 עזר לקבוצתו לנצח 3-2 את ארסנל בליגת האלופות, אם כי פעם נוספת היא סיימה את שלב הבתים במקום ה-3. ב-25 באוקטובר הבקיע צמד ראשון בקריירה שלו, בניצחון 2-1 על אטרומיטוס.
קריירה > קריירת נבחרות

ב-10 בפברואר 2009 ערך בוטיה את הופעת הבכורה במדי נבחרת ספרד עד גיל 21, במשחק ידידות מול נורווגיה. במאי אותה שנה השתתף עם נבחרת ספרד עד גיל 20 באליפות העולם לנוער. הוא פתח בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים, בהם ניצחה ספרד והבטיחה את עלייתה לשמינית הגמר. לאחר שנח במשחק השלישי של שלב הבתים, פתח גם בשמינית הגמר נגד איטליה, משחק בו הורחק בכרטיס אדום במחצית הראשונה ונבחרתו הודחה מהטורניר עם הפסד 3-1. בהמשך הפך לשחקן קבוע בנבחרת עד גיל 21 והוא עזר לה לזכות באליפות אירופה לנוער 2011, כשהוא פותח בכל משחקי הטורניר, שנערך ביוני 2011 בדנמרק.
באוגוסט 2011 זומן על ידי ויסנטה דל בוסקה לסגל נבחרת ספרד הבוגרת, לקראת המשחקים מול צ'ילה וליכטנשטיין, אך הוא לא לקח חלק במשחקים. בקיץ 2012 ייצג את מדינתו באולימפיאדת לונדון והוא פתח בשני משחקים בשלב הבתים, נגד נבחרות הונדורס ומרוקו, אך נבחרתו הודחה כבר בשלב זה לאחר שהפסידה להונדורס וליפן וסיימה בתיקו עם מרוקו.