stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממשלת סלובקיה

ארמון הארכיבישוף בקיץ הוא מקום מושבה של הממשלה.
ממשלת הרפובליקה הסלובקית (בסלובקית: Vláda Slovenskej republiky) היא הרשות המבצעת בסלובקיה. הממשלה מובלת על ידי ראש ממשלת סלובקיה, שמתמנה לתפקיד על ידי נשיא סלובקיה, והוא בדרך כלל מנהיג מפלגת הרוב או של קואליציית הרוב לאחר בחירות למועצה הלאומית של הרפובליקה הסלובקית. על הממשלה החדשה לקבל אמון על ידי הפרלמנט.
מתוקף החוקה הסלובקית, לממשלה ישנה הסמכות לקבוע מדיניות בענייני הכלכלה, הביטחון והחברה במדינה. הממשלה אחראית גם על ביצוע התקציב הלאומי. תפקידיה העיקריים של הממשלה כוללים גם הגשת הצעות לתקציב המדינה ותיקון תקנות ונהלים ממשלתיים. בנוסף על כך, הממשלה מגבשת ומנהלת את מדיניות החוץ של המדינה. היא מגישה טיוטות הצעות חוק למועצה הלאומית. הממשלה יכולה לדון בהצעת אמון, חנינת עבריינים ומינוי או פיטורים של עובדי מדינה בכירים.
הקבינט מורכב מראש הממשלה, ביחד עם סגנו ושרים נוספים. הקבינט מתמנה על ידי נשיא הרפובליקה הסלובקית בהמלצת ראש הממשלה. הקבינט מפוקח ומבוקר על ידי המועצה הלאומית.
לאחר הבחירות לפרלמנט בסלובקיה בשנת 2023 מכהן ראש הממשלה הנוכחי, רוברט פיצו. ממשלתו החלה לכהן ב-25 באוקטובר 2023.
הערות שוליים

↑  "Government of the Slovak Republic". gov.sk.
↑  "Slovakia swears in a new Cabinet led by a populist ex-premier who opposes support for Ukraine". AP. 25 באוקטובר 2023. נבדק ב-19 במאי 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 9914 4848  NKC: kn20070122008  VIAF: 147059762   WorldCat (עם VIAF): 147059762
מרתה מקסאלי

| --- | --- |

מרתה מקסאלי בעת שירותה בחיל האוויר האמריקאי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד  אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית 
 השתייכות:  חיל האוויר של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1993–2011 (כ־18 שנים)
 דרגה:   קולונל
 תפקידים בשירות
 טייסת קרב מפקדת טייסת קרב 354
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק  מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   כוכב הארד   מדליית האוויר (6 פעמים)
 תפקידים אזרחיים
 חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני של אריזונה
 
מרתה מקסאלי (באנגלית: Martha McSally; נולדה ב-22 במרץ 1966) היא פוליטיקאית אמריקאית חברת המפלגה הרפובליקנית שכיהנה מינואר 2019 כנציגת אריזונה בסנאט של ארצות הברית, עד ראשית דצמבר 2020. קודם לכן כיהנה חברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז השני של אריזונה. היא קצינה בדרגת קולונל וטייסת קרב לשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית. מקסאלי היא האישה האמריקאית הראשונה שהשתתפה באופן פעיל בלחימה כטייסת קרב והראשונה שפיקדה על טייסת.
ביוגרפיה

מקסאלי נולדה בעיר ווריק שברוד איילנד, היא הצעירה מחמישה ילדים של אלינור ורונלד מקסאלי. אביה נפטר כשהייתה בת 12. היא למדה בבית ספר קתולי לנערות ברוד איילנד. לאחר התיכון התכוונה ללמוד באוניברסיטת קורנל אך שינתה תוכניותיה לאחר שקיבלה מלגה ללימודים באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית, אותם סיימה ב-1988. ב-1990 סיימה תואר שני בממשל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד והיא בעלת תואר שני נוסף באסטרטגיה מקולג' המלחמה של חיל האוויר האמריקאי, אותו סיימה במקום הראשון במחזורה.
ביוגרפיה > שירות צבאי

בתום לימודיה באקדמיית חיל האוויר התגייסה לשירות צבאי. היא סיימה קורס קצינים וקורס טיס בחיל האוויר ושירתה כמדריכת טיסה. ב-1991 הוסרו המגבלות על נשים לשרת כטייסות קרב ומקסאלי ביקשה להתנדב לתפקיד, היא נדחתה תחילה כיוון שלא עמדה במגבלת הגובה המינימלית של 162.5 ס"מ ותקופה ארוכה ביצעה תרגילי מתיחה מייגעים על מנת להשיג קריטריון זה, אך ללא הצלחה. כמו כן סבלה מפציעה בידה ונזקקה לארבעה ניתוחים. לבסוף הצליחה לשכנע את שלטונות הצבא לאפשר לה להצטרף לתוכנית והיא הייתה אחת משבע הנשים הראשונות שהתקבלו לקורס האימון המתקדם. ב-1994 סיימה הכשרתה כטייסת A-10 ת'נדרבולט II, מטוס סילון חד-מושבי שמשימתו העיקרית תקיפת מטרות קרקע. היא הוצבה בכווית במסגרת שירותה בטייסת 354 שמשימתה הייתה לאכוף את האזורים האסורים לטיסה בעיראק. היא הייתה בכך האישה הראשונה בתולדות הכוחות המזוינים האמריקאים שמילאה כטייסת קרב, משימה מבצעית באזור לחימה. ב-1995 ביצעה את הגיחה המבצעית הראשונה שלה בעיראק. בתפקידה הבא שירתה כמדריכת טיסה בטייסת הקרב 358 שמפעילה מטוסי A-10. ב-1999 נבחרה לתוכנית של משרד ההגנה האמריקני במסגרתה שימשה בוושינגטון יועצת לענייני ביטחון לאומי של הסנאטור ג'ון קייל מאריזונה.
בנובמבר 2000 הוצבה כטייסת קרב בבסיס אמריקאי בערב הסעודית והשתתפה במשימות סיור והצלה. היא הגישה תביעה על פגיעה בזכויות האדם שלה ובפרט בחופש הדת שלה כנוצרייה, לאחר שנכפה עלייה, כמו על חיילות אמריקאיות אחרות ששירתו בערב הסעודית, ללבוש עבאיה בעת שהותן מחוץ לבסיס. התביעה שלה כטייסת הקרב בעלת הדרגה הגבוהה ביותר בשירות, זכתה לתשומת לב ציבורית רבה והיא רואיינה לתוכנית 60 דקות, מאבקה הוכתר בהצלחה והאיסור הוסר על ידי מחלקת ההגנה ב-2002. בתפקידיה הבאים שימשה קצינת מבצעים בחיל האוויר ה-12 ומילאה משימות נוספות במטה המשולב של אכיפת האזור האסור לטיסה בעיראק, בלחימה באפגניסטן ובמלחמת עיראק ב-2003. ביולי 2004 היא מונתה למפקדת טייסת 354 והייתה בכך לאישה הראשונה המפקדת על טייסת קרב. הטייסת בפיקודה נשלחה לאפגניסטן, השתתפה בלחימה נגד הטליבאן ואל-קאעידה במהלכה ביצעה הטייסת מעל 2,000 משימות. על הצטיינותה זכתה הטייסת בפרס חיל האוויר הניתן לתרומה הגדולה ביותר לביטחון הלאומי, מקסאלי עוטרה בכוכב הארד ובשש מדליות אוויר. ב-2006 קודמה לדרגת קולונל, היא נבחרה לשרת בפיקוד אפריקה שהיה בתחילת דרכו והובילה תכנון של משימות לוחמה בטרור, בלחימה בפיראטים ועוד. ב-2011 השתחררה משירות הקבע. במהלך שירותה צברה מעל 2,600 שעות טיסה מהן 325 שעות טיסה מבצעיות באזורי לחימה. לאחר שחרורה לימדה במרכז האירופי ג'ורג' סי. מרשל למחקרי ביטחון בגרמניה.
ביוגרפיה > בפוליטיקה

בעקבות פרישתה המוקדמת של חברת הקונגרס המכהנת גבריאל גיפורדס, שנורתה בראשה ונפצעה אנושות באירוע ירי, התמודדה מקסאלי ב-2012 בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית, לקראת הבחירות המיוחדות למושב המחוז ה-8 של אריזונה בבית הנבחרים של ארצות הברית וסיימה שנייה. בהמשך השנה התמודדה בבחירות למושב המחוז השני שנוצר מחדש משינוי גבולות המחוזות באריזונה והפסידה למועמד המפלגה הדמוקרטית רון ברבר בהפרש של 0.84% בלבד. בנובמבר 2014 התמודדה שוב בבחירות לבית הנבחרים מול ברבר ולאחר ספירה חוזרת נקבעה כמנצחת בהפרש של 167 קולות (0.07%). בבחירות ב-2016 זכתה ברוב של 56.7% ונבחרה לתקופת כהונה נוספת.
מקסאלי כיהנה בוועדת הביטחון ובוועדת ביטחון המולדת של בית הנבחרים. בינואר 2018 הודיעה על כוונתה להתמודד על מושב בסנאט. ב-28 באוגוסט זכתה בפריימריז של המפלגה על מושב זה. בבחירות הכלליות בנובמבר הפסידה מקסאלי למועמדת המפלגה הדמוקרטית קירסטן סינמה בהפרש של 2%. בחודש דצמבר של אותה שנה מונתה לסנאטורית על ידי מושל המדינה דאג דוסי במקום הסנאטור ג'ון מקיין, אשר הודיע על התפטרותו בשל מצבו הבריאותי. תוקף המינוי הוא מתחילת 2019 עד שנת 2020. במהלך בחירות 2020 התמודדה מול מארק קלי, וביום הבחירות הפסידה לו.
חיים פרטיים

מקסאלי רווקה ומתגוררת בטוסון שבאריזונה. היא מתחרה בריצות מרתון ובטריאתלונים והייתה מספר פעמיים אלופת הצבא כולל בתחרות טריאתלון איש הברזל בהוואי. היא עוסקת בספורט אתגרי של רחיפה ושל טיפוס הרים, טיפסה בין השאר על הר קילימנג'רו ועל המון בלאן. כמו כן היא זמרת חובבת והוזמנה לשיר בעשרות הזדמנויות את המנון ארצות הברית בטקסים. ב-2018 חשפה כי בהיותה בתיכון אולצה לקיים יחסי מין עם מאמן האתלטיקה של בית הספר.
הערות שוליים

↑  Air Force Lt. Col. Martha McSally First female pilot in combat reflects on career, אתר מחלקת ההגנה של ארצות הברית
↑  מרתה מקסאלי באתר וול סטריט ג'ורנל
↑  Fighter: Congresswoman Martha McSally MPP 1990, defiant, pragmatic, and in Congress, אתר אוניברסיטת הרווארד, קיץ 2017
↑  From Fighter Pilot Squadron Leader to Congresswoman, ביטאון אוניברסיטת הרווארד, 27 במאי 2015
↑  No Abaya for McSally, מגזין ליברטי, יולי/אוגוסט 2002
↑  Female Pilot Sues Over Muslim Garb, אתר התוכנית, 17 בינואר 2002
↑   Woman In Combat, סרטון  באתר יוטיוב
↑  חיילות אמריקאיות בסעודיה לא יידרשו להתלבש באופן צנוע, באתר הארץ, 23 בינואר 2002
↑  David C. Schilling Award Recipients, אתר חיל האוויר האמריקאי.
↑  McSally Wins Congressional Seat, Ousting Barber, אתר azpm.org, ‏17 בדצמבר 2014
↑  קולונל מרתה מקסאלי באתר היכל התהילה של רוד איילנד
↑  St. Mary Academy ‘saddened’ by McSally’s allegations, פרובידנס ג'ורנל, 24 באפריל 2018
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אריזונה אריזונה |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 1 | הנרי אשורסט • ארנסט מקפרלנד • בארי גולדווטר • פול פאנין • דניס דיקונסיני • ג'ון קייל • ג'ף פלייק • קירסטן סינמה • רובן גייגו |  |
| קבוצה 3 | מרקוס סמית' • ראלף קמרון • קרל היידן • בארי גולדווטר • ג'ון מקיין • ג'ון קייל • מרתה מקסאלי • מארק קלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190390892  ISNI: 0000 0004 2337 7708  LCCN: no2013126436  SNAC: w6gk08bt  US Congress: M001197  VIAF: 305857084   WorldCat (עם VIAF): 305857084
ברית ורשה

| --- | --- |
הכיתוב בסמל (בחלק העליון): ברית השלום והסוציאליזם; בשורה התחתונה: ברית ורשה
 תחום:  
 מטה הארגון:  מוסקבה מוסקבה
 חברים:  ברית המועצות ברית המועצות  צ'כוסלובקיה הרפובליקה הסוציאליסטית הצ'כוסלובקית  הונגריה (1957–1989) הרפובליקה העממית ההונגרית  פולין הרפובליקה העממית הפולנית  רומניה (1965–1989) רומניה  בולגריה (1971–1990) הרפובליקה העממית של בולגריה  אלבניה (1946–1992) הרפובליקה העממית של אלבניה (עזבה ב־1968)  גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית (הצטרפה ב־1956)
 עובדים:  7,300 
 תקופת הפעילות:  14 במאי 1955 – 1 ביולי 1991 (36 שנים) 
 
ברית ורשה (ברוסית: Варшавский договор) הייתה ברית צבאית בראשות ברית המועצות. הברית הוקמה על ידי מדינות מזרח אירופה ב־14 במאי 1955 לאור משבר ברלין, וכמענה לברית נאט"ו (ובמיוחד לצירוף גרמניה המערבית לברית), כחלק מהמלחמה הקרה. הברית נחתמה בוורשה שבפולין. הברית פורקה לאחר התפוררות הגוש המזרחי בתחילת שנות ה-90.
היסטוריה

הברית נוצרה כדי לבלום את השפעת ארצות הברית, להתייצב כמשקל נגד לברית נאט"ו ולהגביר את ההשפעה באירופה ואסיה. הברית שלחה נשק למדינות כדי להגדיל את השפעת ברית המועצות בהן, או לאויביהן, כדי שבכל מקרה תהיה לה השפעה באותו אזור. הברית הידקה את הקשרים בין הגרורות בגוש הקומוניסטי ובפועל הייתה כלי לברית המועצות לשליטה במדינות הגוש המזרחי ולאפשר שליטה צבאית.
בברית ורשה נכללו המדינות: ברית המועצות, אלבניה, בולגריה, הונגריה, מזרח גרמניה, פולין, צ'כוסלובקיה ורומניה.  לברית ורשה הייתה עוצמה צבאית אדירה של כ־300 דיוויזיות, כמות רבה יותר מזו של ברית נאט"ו. ברית ורשה הוסיפה לעימות המזוין הבין־גושי. הברית ניסתה להשתלט על מדינות כמו טורקיה ויוון, שבהן עלה כוחו של השמאל בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה. כמו כן דיכא הארגון מרידות אנטי-קומוניסטיות.
חוקי הברית קבעו שעל כל חברות הברית חלה חובה לשלוח צבאות במקרה של תקיפה, וזאת בניגוד לחוקי ברית נאט"ו. כך, למשל, נצטוו כל חברות הברית בשנת 1968 להשתתף בפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה, מדינה שהייתה על סף מהפכה דמוקרטית.
הוחלט על הקמת מפקדה משותפת ותוכניות צבאיות משותפות. בראש הברית עמד גוף מדיני עליון וגוף צבאי עליון – המפקדה המאוחדת של הכוחות המזוינים של ברית ורשה. בראש המפקדה עמד מרשל סובייטי. מדי שנה היו נערכים תמרונים צבאיים משותפים.
קיימת טענה שעשרים שנה לאחר הקמתה, רקחה הברית את אחד המבצעים הגדולים ביותר שבוצעו עד אותה עת, מבצע "שבעה ימים לנהר הריין". המבצע פירט כיצד בירות וערי אירופה המערבית יופצצו באטום וייכבשו תוך ימים ספורים. המטרה: להגיע לחוף האוקיינוס האטלנטי שבועיים מפרוץ המלחמה, למנוע מארצות הברית ומקנדה לספק תגבורת – ולנצח.
ב־1 ביולי 1991, כתוצאה מהתפוררות הגוש הקומוניסטי וברית המועצות בסוף שנות השמונים, פורקה ברית ורשה. החל מ-1999 ובמשך כעשר שנים, הצטרפו בזו אחר זו לנאט"ו מדינות שהיו חברות בברית ורשה. בשנת 2004 הצטרפו לברית הצפון אטלנטית גם המדינות הבלטיות, שהיו חלק מברית המועצות.
מדינות שנכללו בברית ורשה

ברית המועצות ברית המועצות
צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
הונגריה (1957–1989) הרפובליקה העממית ההונגרית
הרפובליקה העממית הפולנית הרפובליקה העממית הפולנית
רומניה (1965–1989) רומניה
הרפובליקה העממית של בולגריה הרפובליקה העממית של בולגריה
אלבניה (1946–1992) הרפובליקה העממית של אלבניה (פרשה למעשה ב-1961, עזבה באופן רשמי ב-1968)
גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית (הצטרפה ב־1956. פרשה ב-1990 לקראת איחודה עם גרמניה המערבית, חברת נאט"ו)
מפקדי הכוחות המזוינים המאוחדים של ברית ורשה

1955–1960 – איבן קונייב
1960–1967 – אנדריי גרצ'קו
1967–1976 – איוואן יאקובובסקי
1977–1989 – ויקטור קוליקוב
1989–1991 – פיוטר לושב
ראשי מטה של הכוחות המזוינים המאוחדים של ברית ורשה

1955–1962 – אלכסיי אנטונוב
1962–1965 – פאבל באטוב
1965–1968 – מיכאיל קזקוב
1968–1976 – סרגיי שטמנקו
1976–1988 – אנטולי גריבקוב
1988–1991 – ולדימיר לובוב
ראו גם

ארגון האמנה לביטחון קולקטיבי
נאט"ו
שבעה ימים לנהר הריין
הערות שוליים

↑  קונייב בראש צבאות הגוש המזרחי, דבר, 15 במאי 1955
↑  כך הקרמלין תכנן לגמור את אירופה, באתר ‏מאקו‏, 3 באוגוסט 2018
↑  בטקס בפראג נחתם הסכם לפירוק ברית ורשה, חדשות, 2 ביולי 1991
| ברית המועצות (1955–1980) המלחמה הקרה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו | ברית המועצות • הגוש המזרחי • ברית ורשה | ארצות הברית • הגוש המערבי • נאט"ו |  |
| שנות ה-40 | מבצע מהדק נייר • ההתנגדות האנטי-קומוניסטית בפולין • שיטת הסלמי • משבר איראן • מלחמת האזרחים הסינית • מלחמת הודו-סין הראשונה • מלחמת האזרחים ביוון • מצב החירום המלאי • הפיצול היוגוסלבי-סובייטי • הסגר על ברלין • בריחת המוחות מגרמניה המזרחית |  |
| שנות ה-50 | מלחמת קוריאה • בהלת הלבנדר • המרד המזרח גרמני • משפטי פראג • הפיצול האלבני–סובייטי • המרד ההונגרי • משבר סואץ • משבר הספוטניק • משבר ברלין השני • ויכוח המטבח • הפיצול הסיני-סובייטי • מלחמת וייטנאם |  |
| שנות ה-60 | משבר קונגו • משבר מטוס הריגול U-2 • מלחמת האזרחים בגואטמלה • הפלישה למפרץ החזירים • משבר הטילים בקובה • מלחמת האזרחים של צפון תימן • האביב של פראג • הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה |  |
| שנות ה-70 | ביקור ניקסון בסין • מלחמת יום הכיפורים • משבר האנרגיה העולמי • מבצע מוקינגברד • המהפכה האתיופית • מלחמת האזרחים באנגולה • מבצע קונדור • מבצע טוקאן • מלחמת האזרחים במוזמביק • מלחמת אוגדן • סכסוך לוב–צ'אד • מלחמת אפגניסטן |  |
| שנות ה-80 | החרם על אולימפיאדת מוסקבה • החרם על אולימפיאדת לוס אנג'לס • יוזמת ההגנה האסטרטגית • אייבל ארצ'ר 83 • תקרית הנגיחות בים השחור • אירועי כיכר טיין-אן-מן • סתיו העמים • נפילת חומת ברלין • מהפכת הקטיפה • המהפכה הרומנית • הפיקניק הפאן-אירופי |  |
| שנות ה-90 | איחוד גרמניה מחדש • איחוד תימן • התפרקות צ'כוסלובקיה • התפרקות ברית המועצות • התפרקות יוגוסלביה • תקרית הטיל הנורווגי |  |
| מושגי יסוד | הגוש המזרחי • הגוש המערבי • מסך הברזל • קומוניזם • קפיטליזם • מרוץ חימוש • המרוץ לחלל • מלחמה גרעינית • השמדה הדדית מובטחת • הקו החם מוסקבה-וושינגטון • המלחמה הקרה השנייה |  |
| מדיניות | דוקטרינת טרומן • תורת הבלימה • מקארתיזם • דוקטרינת אולבריכט • דוקטרינת הלשטיין • דוקטרינת ברז'נייב • דוקטרינת אייזנהאואר • דטאנט • אוסטפוליטיק • דוקטרינת רייגן • גלאסנוסט • פרסטרויקה • דוקטרינת סינטרה |  |
| דיפלומטיה | פגישות בין מנהיגי בעלות הברית במלחמת העולם השנייה • ועידת טהראן • ועידת יאלטה • ועידת פוטסדאם • הסכמי פריז ולונדון • הסכמי הלסינקי • סאל"ט • האמנה למניעת ניסויים גרעיניים • פסגת מלטה |  |
| כלכלה | תוכנית מרשל • קומקון • הנס הכלכלי בגרמניה • הקהילה הכלכלית האירופית |  |
| ארגונים | נאט"ו • ברית ורשה • CIA • ק.ג.ב. • שטאזי • ברית בגדאד • המדינות הבלתי-מזדהות • תנועת "סולידריות" בפולין |  |
| גרמניה | חומת ברלין • ברלין המערבית • ברלין המזרחית • הגבול בין גרמניה המערבית לגרמניה המזרחית • צ'ק פוינט צ'ארלי • מחנה המעבר מריינפלדה • אני ברלינאי • מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! |  |
| רשימת ערכים מלאה | רשימת ערכים מלאה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269886805171  BIBSYS: 90088552  BnF: cb11865226c (data)  GND: 14767-9  HDS: 041284  ISNI: 0000 0001 2158 1586  LCCN: n50002351  NDL: 00574154  NKC: kn20030519006  SUDOC: 026397188  Trove: 1206516  VIAF: 130896299   WorldCat (עם VIAF): 130896299 
ארמון הנשיא בוורשה, בו הוקמה הברית ב-1955, עת נודע כארמון המושל
מריה דה לאון

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1643 טנריפה, ממלכת ספרד  
 פטירה:  15 בפברואר 1731 (בגיל 87) סן קריסטובל דה לה לגונה, טנריפה, ממלכת ספרד  
 שם לידה:  María de León y Delgado 
 מדינה:  ספרד 
 מקום קבורה:  פרובינציית סנטה קרוס דה טנריפה 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
מריה דה לאון אי דלגאדו (בספרדית: María de León y Delgado;‏ 23 במרץ 1643 – 15 בפברואר 1731) הייתה נזירה ומיסטיקנית ספרדית, שנודעה כ"האחות מריה של ישו".
חייה הדתיים של מריה דה לאון היו צנועים ופשוטים, מיוחסים לה נסים רבים, והיא מתה עם מוניטין של אחת מהקדושים הנערצים ביותר של האיים הקנריים. מריה דה לאון נמצאת כעת בתהליך של בירוך.
תולדות חייו > ילדותה ונעוריה

מריה דה לאון נולדה באל סזואל שבטנריפה למשפחה צנועה ודלה. כמו כן ייתכן שהיא צאצאית של גואנצ'ים, אולי ממשפחת אמה.
האגדה מספרת שחייה היו מלאים בנסים שתוצאותיהם ממשיכות להתקיים, והיא הייתה לאחת המיסטיקניות החשובות בספרד. מגיל צעיר הרגישה נטיות מיסטיות, במיוחד לרגשותיה, ומסירות רבה לתמונתו של ישו התינוק הנמצאת בכנסיית סן פדרו באל סזואל. עם מות אביה ב-1646, עוני השתלט על משק הבית המשפחתי.
אמה של מריה דה לאון נאלצה למסור אותה לאימוץ, בתקווה שיהיו לה חיים טובים יותר. מריה אומצה על ידי זוג שגר בספרד היבשתית, והזוג עבר לסן קריסטובל דה לה לגונה שבטנריפה. שנתיים לאחר נישואי הזוג, הזוג המתין למסעם לאמריקה, במטרה לקחת איתם את מריה. לפני המסע, מריה חזרה לחיק אימה הביולוגית, ומאוחר יותר אומצה על ידי דודיה בלה אורוטובה, ועברה איתם אל סן קריסטובל דה לה לגונה. מריה חלמה להיות נזירה וביקשה להסתגר במנזר ולעסוק בתפילה ובמדיטציה.
תולדות חייו > כניסתה למנזר

בפברואר 1668 מריה דה לאון נכנסה למנזר סנטה קטלינה מסיינה הנמצא בסן קריסטובל דה לה לגונה, והפכה לנזירה במסדר הדומיניקני.
בשלב זה נסים רבים יוחסו למריה. דוגמה לכך היא המדליה עם התמונה של הגברת של הבדידות שהורכבה מחדש באופן ספונטני מספר ימים לאחר שנשברה לחתיכות. כמו מיסטיקנים אחרים, מריה דה לאון חשה לפעמים שהיא באקסטזה, המתארת בעיקר פליטת אור מסוימת על פניה, וטמפרטורת גוף גבוהה, בעיקר בעת קבלת לחם הקודש.
מריה דה לאון הייתה חברה טובה של הפריבטיר הידוע אמארו רודריגז פליפה, הידוע בשם אמארו פרגו. פרגו סיפר שכאשר היה בקובה, הוא הותקף על ידי אדם יחיד. ממש כאשר התוקף עמד לנעוץ פגיון בגופו של פרגו, הופיעה דמותה של מריה דה לאון ומנעה את מותו של פרגו. הנזירה גם שמרה על ידידות רבה עם חואן דה ז'יסוס.
תולדות חייו > מותה

ב-15 בפברואר 1731 מריה דה לאון מתה במנזר. לפני שנפטרה, היא נכנסה לאקסטזה ושמרה על אישונים צלולים ודופק לב למשך יותר מ-24 שעות.
שלוש שנים לאחר מותה, גופתה הוצאה ונמצאה שלמה ובלתי מושחתת, והדם שהיה בפיה של מריה הדיף ריח רענן של יסמין. גופתה של מריה דה לאון שמורה עד היום במנזר סנטה קטלינה מסיינה.
הערצה עממית

גופתה של מריה שמורה כיום במנזר שבו התגוררה בסן קריסטובל דה לה לגונה, סמוך לאחת הכיכרות במרכז העיר. בכל 15 בפברואר, התאריך שבו נפטרה מריה, מוצג גופה לציבור בארון מכוסה בזכוכית, שניתן לעיר על ידי הפיראט אמארו פרגו. בגלל המספר הגדול של עולי הרגל והחסידים הרוצים לראות את גופתה של מריה, הארון מוצג גם ביום ראשון שלאחר ה-15 בפברואר.
מריה דה לאון נמצאת כיום בתהליך של בירוך ושל הכרזתה כקדושה על ידי הכנסייה הקתולית.
נסים

נסים הקשורים למריה דה לאון הם:
ריחוף: היכולת לשמור על יציבותה באוויר, שתוארה על ידי כמה נזירות במנזר.
אקסטזה: חוויה הנותנת תחושה של קרבה לאלוהים. מריה חוותה חוויה זו מספר פעמים, אפילו כששכבה על ערש דווי.
בילוקציה: היכולת להיות בשני מקומות בו זמנית. מריה דה לאון הצילה את הפיראט אמארו פרגו בקובה מבלי שגופה עזב פיזית את המנזר.
היפרתרמיה: גובה מרשים של טמפרטורת גוף ופליטת אור מסוימת מהראש או מהפנים.
הגדת עתידות: הנזירה ניבאה את התפרצות הר הגעש טיידה שבאיים הקנריים, בין השאר.
סטיגמטה: כאשר היא מתה, פצע החנית של ישו הופיע לצדה.
פסיכוקינזה: היכולת להזיז חפצים בכוח בלתי נראה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Notas sobre la Siervita de Dios
↑  Análisis iconográfico del retrato de sor María de Jesús "La Siervita de Dios"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4244155226711384490001   WorldCat (עם VIAF): 4244155226711384490001 
מנזר סנטה קטלינה מסיינה, המקום בו נמצאים שרידיה של מריה דה לאון
שלמה ובלתי מושחתת גוף
אדוארד מור

אדוארד הול מור (באנגלית: Edward Hall Moore‏; 19 בנובמבר 1871 – 2 בספטמבר 1950) היה סנאטור מטעם מדינת אוקלהומה בשנים 1943 עד 1949.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מור נולד ב-19 בנובמבר 1871 בחווה ליד מריוויל, מיזורי, ולמד בבתי הספר הציבוריים ובבית הספר הרגיל של צ'יליקו, שם סיים את לימודיו ב-1892.  הוא לימד בבתי ספר במחוזות נודוויי, אטצ'יסון וג'קסון. בגלל שאהב להקשיב ולישא נאומים, הוא נרשם לבית הספר למשפטים של קנזס סיטי וסיים את לימודיו ב-1900. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של מיזורי ב-1901 והחל לעסוק בכך במריוויל; הוא עבר זמן קצר לאחר מכן לאוקמולג'י, אוקלהומה, שם הפך לעורך דין. הוא חזר למיזורי ב-1905 כדי להתחתן עם קורה מק'קומב, אותה פגש בצ'יליקוט. הם חזרו לאוקמולג'י, שם עסק אדוארד בעריכת דין עד 1919. בינתיים הוא החל להשקיע בנדל"ן.עד 1919, נמאס לו מעריכת הדין, אז הוא מכר את המשרד שלו כדי להיכנס לעסקי הנפט. בהמשך הוא יהפוך ליצרן נפט, חקלאי ומגדל בקר.
בתור קודח בארות נפט באזורים לא ידועים, הוא מצא לראשונה נפט בשדה הולמס במחוז אוקפוסקי, אוקלהומה. הוא הקים את חברת הנפט והגז העצמאית, ומינה את עצמו כנשיא, ובהמשך התרחב לקנזס וטקסס. השווי המוערך של החברה שלו היה בין 25 ל-40 מיליון דולר עד 1930, כאשר מכר אותה לחברת פיליפס פטרוליום. הוא הקים חברת נפט נוספת, EH Moore, Inc. בשנת 1932. לחברה זו היו יותר מ-400 בארות באוקלהומה, קנזס, טקסס וקליפורניה לפני שמכר אותה ב-1941. שנתיים לאחר מכן, הוא מכר את חוות הבקר.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

במקור, דעותיו הפוליטיות של מור תאמו את מצע המפלגה הדמוקרטית, אך הוא התאכזב מהניו דיל של רוזוולט במהלך שנות ה-30. כאשר רוזוולט הודיע כי יתמודד לקדנציה שלישית, מור פעל במרץ למען המועמד הרפובליקני, ונדל וילקי. למרות ההפסד של וילקי בבחירות 1940, מור הצטרף למפלגה הרפובליקנית. ויליאם פיין, המועמד הרפובליקני לסנאט, בדיוק מת, וג'וש לי, הסנאטור המכהן הדמוקרטי היה פופולרי. מישהו הציע את מור כמחליף, לשמחתם של בכירים רפובליקנים. לא רק שמור שנא את הניו דיל, אלא שהוא היה מספיק עשיר כדי לממן את הקמפיין שלו. ההימור שלו הצליח.
מור נבחר כרפובליקני לסנאט האמריקאי ב-1942 וכיהן מ-3 בינואר 1943 עד 3 בינואר 1949; הוא לא הועמד למינוי ב-1948, ופרש מהחיים הציבוריים ומפעילות פוליטית. בהיותו בסנאט, הוא היה קול אמין נגד הניו דיל, אבל הוא היה בעד מעורבות בינלאומית יותר מאשר רוב הרפובליקנים. אף על פי כן, בשנת 1945, מור היה בין שבעת הסנאטורים שהתנגדו לכניסה מלאה של ארצות הברית לאומות המאוחדות.
הוא הצביע בעד כמעט כל ההוצאות הצבאיות ונגד כל ההוצאות לשיפורים ציבוריים, כולל פרויקטים המיועדים לאוקלהומה. באופן לא מפתיע הוא תמך בתוכניות שיועילו לתעשיית הנפט. הוא ניסה ללא הצלחה למנוע מלילנד אולדס לקבל כהונה שנייה כיו"ר ועדת החשמל הפדרלית בשל היותו "מתנגד ביסודו ליוזמה פרטית" ו"קומוניסטית".
בשנת 1948, הוא נבחר להיכל התהילה של אוקלהומה, כאשר זכה לשבחים כ"...מדינאי ונדבן".
ביוגרפיה > מותו

מור מת בטלסה, אוקלהומה ב-2 בספטמבר 1950, ונקבר בבית הקברות אוקמולג'י.
מארקוויין מולין

מארקוויין מולין (באנגלית: Markwayne Mullin; נולד ב-26 ביולי 1977) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אוקלהומה. הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת אוקלהומה, בשנים 2013–2022. מולין, חבר המפלגה הרפובליקנית, מייצג את כל מזרח אוקלהומה. טרם היבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית היה לוחם אמנויות לחימה משולבות.
הערות שוליים

↑  כריס קסטיל, Markwayne Mullin Tapped to Give National Republican Address, מאורכב מאתר blog.newsok.com‏, 11 באוקטובר 2012 (באנגלית)
↑  Rep. Markwayne Mullin, R-Okla., באתר Roll Call (באנגלית)
↑  רנדי קרביל, Republican Markwayne Mullin voted into 2nd District seat, באתר Tulsa World‏, 7 בנובמבר 2012 (באנגלית)
↑  ניקיטה ולדימירוב, GOP rep: ‘Bullcrap’ to say taxpayers pay my salary, באתר The Hill‏, 13 באפריל 2017 (באנגלית)
↑  מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020
↑  קרי אנריקווז, Republican members of Congress refuse to wear masks during Capitol insurrection, באתר CNN‏, 9 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  ynet, "כלום לא יעצור אותנו". אשלי נהרגה בפריצה לקונגרס, באתר ynet, 7 בינואר 2021
↑  ויויאן הו ולויס בקט, 'She was deep into it': Ashli Babbitt, killed in Capitol riot, was devoted conspiracy theorist, באתר הגרדיאן, 9 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  אוליביה ביברס ובורג'ס אוורט, Inhofe to retire from Senate, teeing up special election in Oklahoma, באתר פוליטיקו, 24 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  US Rep. Markwayne Mullin to run for open US Senate seat, באתר AP‏, 28 בפברואר 2022 (באנגלית)
↑  שון מרפי, Republican’s Lankford, Mullin win Oklahoma Senate seats, באתר AP‏, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| חברי הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת אוקלהומה אוקלהומה |
| --- | --- | --- |
| קבוצה 2 | רוברט ל. אוון • ויליאם פיין • תומאס גור • ג'ושוע לי • אדוארד מור • רוברט קר • ג'. האוורד אדמונדסון • פרד רוי האריס • דייוויד בורן • ג'ים אינהוף • מארקוויין מולין |  |
| קבוצה 3 | תומאס גור • ג'ון הארלד • אלמר תומאס • מייק מונרוני • הנרי בלמון • דון ניקלס • טום קובורן • ג'יימס לנקפורד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 9950 6991  LCCN: no2018112287  SNAC: w6r032js  US Congress: M001190  VIAF: 4992153532469148820004   WorldCat (עם VIAF): 4992153532469148820004