stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי בלארוס–גרמניה
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב-17 בספטמבר 1939 נכבשה פולין המזרחית על ידי הצבא האדום. בקיץ 1941 פלשו כוחות גרמניה הנאצית לברית המועצות, וכבשו את בלארוס בתוך מספר שבועות במהלך קרב ביאליסטוק-מינסק. במהלך הפלישה, הצבא האדום פינה כ-20% מהאוכלוסייה הבלארוסית לרוסיה, והרס את מלאי המזון.
הפלישה הגרמנית הביאה להרס רב. אמנם באזורים רבים של בלארוס בתחילה שמחו התושבים על התבוסה הסובייטית, אולם עד מהרה החלו הגרמנים בגל רציחות וטרור, ובין השנים 1941–1944 נרצחו על ידי הוורמאכט וה-SS כ-2.5 מיליון תושבי בלארוס - יותר מרבע מהאוכלוסייה. החיילים הגרמנים ניהלו מלחמת השמדה נגד האוכלוסייה האזרחית, ויותר מ-200 ערים ו-9000 כפרים נהרסו. לעיתים קרובות הסיעו החיילים הגרמנים את תושבי הכפרים לאסם ושרפו אותם, כמו בשנת 1943 בחאטין. במינסק לבדה, כוחות הכיבוש הגרמני רצחו יותר מ-100 אלף תושבים. האוכלוסייה היהודית של בלארוס כמעט חוסלה לחלוטין. כ-8% -9% מכלל יהודי אירופה שנרצחו הגיעו מבלארוס. כמעט כל ערי הארץ נהרסו כליל. החברות התעשייתיות נפגעו בכ-85%, הייצור התעשייתי נפגע בכ-95%, וכמות בעלי החיים ירדו בכ-80%. אחרי המלחמה היו שלושה מיליון חסרי בית, ו-25% מאוכלוסיית בלארוס נהרגו. יתר על כן, חלק גדול מהפולנים האתניים (כ-300 אלף) הועברו לשטחים שסופחו לפולין במזרח גרמניה. לפני מלחמת העולם השנייה חיו בבלארוס עשרה מיליון בני אדם, ורק לקראת סוף שנות ה-80 חזרה אוכלוסיית בלארוס לרמה שלפני המלחמה.
חלק מהבלארוסים שיתפו פעולה עם הגרמנים, ואף הקימו ממשלת בובות שהייתה תחת חסותם, וכמו כן משטרת העזר הבלארוסית סייעה לגרמנים ברצח היהודים. מאידך, תנועת ההתנגדות החמושה בבלארוס הייתה אחת החזקות ביותר באירופה, ומנתה למעלה מ-1000 קבוצות פרטיזנים, שהיו בעיקר קומוניסטיות, אבל גם לאומניות. בתחילת 1943 החלה החזרתם של כ-10,500 הגרמנים מאזור שהוחזק על ידי קבוצת ארמיות מרכז ומבלארוס החלה, ופולקסדויטשה אלו שוכנו מחדש בוורתגאו (בפולין הכבושה) וברייך הגרמני. בסתיו 1943 כבש הצבא האדום את הקצה המזרחי של הארץ, ובקיץ 1944 כבש את שאר הארץ במהלך מבצע בגרטיון.
היסטוריה > לאחר המלחמה

לאחר מלחמת העולם השנייה היגרו אלפי בלארוסים לגרמניה מסיבות שונות. בשנת 1945 היו כ-400,000 עד 500,000 בלארוסים בשטח גרמניה או אוסטריה. הוועדות הלאומיות של בלארוס הוקמו ברגנסבורג, במינכן ובבראונשווייג, ומחנות העקורים הבלארוסים היו בווטנשטט, אוסטרהופן ובפרבר גאנגהופר ברגנסבורג. בין השנים 1946–1950 פתחו המהגרים במישלשדורף את בית הספר היסודי בשפה הבלארוסית, ובשנת 1949 הועבר בית הספר לבנקנאנג, שם התקיים עד פברואר 1950.
ב-29 בדצמבר 1947 בפגישה במחנה עקורים באוסטרהופן, הוחלט על חידוש הראדה של הרפובליקה העממית הבלארוסית בהנהגתו של מיקולה אברמצ'יק.
בשנת 1986 התרחש האסון הגרעיני בצ'רנוביל בצפון אוקראינה ליד הגבול עם בלארוס, וכתוצאה ממנה שטחים גדולים של בלארוס נפגעו מקרינה. במהלך שנות ה-90 הוקמו בגרמניה מספר רב יותר של מועדוני סיוע לנפגעי צ'רנוביל, אולם, הנשיא הבלארוסי אלכסנדר לוקשנקו אסר שוב ושוב על יציאתם של ילדים בלארוסים פגועים לחופשה בגרמניה.
היסטוריה > בלארוס העצמאית

לאחר קריסת ברית המועצות היחסים בין בלארוס וגרמניה התפתחו באופן חיובי, ובשנת 1992 הם כוננו יחסים דיפלומטיים. אולם בשנת 1994 הורעו היחסים, כאשר אלכסנדר לוקשנקו נבחר לנשיא. הוא התנגד לעיתונות המערבית מבחינה פוליטית וכלכלית, ומנע שוב ושוב את ההעברות הכספיות של ארגונים פוליטיים - כולל קרן פרידריך אברט הגרמנית - לארגונים ולכלי תקשורת ידידותיים בבלארוס. כתוצאה מהפרות של זכויות אדם ודיסוננס בנוגע לפתיחת הכלכלה כשוק חופשי, הטיל האיחוד האירופי בהשתתפות גרמניה בשנת 1997 איסור כניסה לשטחו עבור ממשלת בלארוס. ב-18 במאי 2006 החליט האיחוד האירופי (כולל גרמניה) להקפיא את החשבונות של הנשיא לוקשנקו ו-35 פקידי ממשלה אחרים.
בין 2008 ל-2011 היה שיתוף פעולה ביטחוני בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ובלארוס, ובו הוכשרו כוחות הביטחון של לוקשנקו בגרמניה. קרוב ל-400 שומרי גבול, אנשי מיליציה בכירים ופקידים משפטיים הוכשרו על ידי פקידים גרמנים ישירות בבלארוס.
יחסים כלכליים

עבור בלארוס, רק הסחר עם רוסיה ואוקראינה חשוב יותר, ובשנת 2014 הסתכם הסחר עם גרמניה בכ-4 מיליארד דולר. בשנת 2015 גרמניה הייתה אחת מחמשת שותפות הסחר החשובות ביותר של בלארוס, אשר הסתכם ב-2.47 מיליארד דולר. בעבר עבר בבלארוס צינור הגז מרוסיה לגרמניה, אולם בשנת 2011 הושלם צינור חדש העובר בים הבלטי, ובעקבות כך פחתה חשיבותו של הצינור הבלארוסי.
שיתוף פעולה בתרבות וחינוך

כמה אלפי בלארוסים צעירים לומדים בגרמניה, ושלוש אוניברסיטאות בלארוסיות נתמכות על ידי קרן הסיוע הבינלאומית, שמקבלת תמיכה מהאיחוד האירופי ובכלל זה מגרמניה. בשנת 1992 נוסדה האוניברסיטה הפרטית היחידה בבלארוס, "האוניברסיטה ההומניסטית האירופית", אולם היא נסגרה בלחץ ציבורי באוגוסט 2004. האוניברסיטה השקיעה בלימודי אירופה, שפות ומדע המדינה, וכללה גם את המכון ללימודי גרמניה. האוניברסיטה הוקמה מחדש ביוני 2005 בווילנה (ליטא). אירוע תרבותי בשם "שבועות גרמניים" מתקיים בבלארוס מאז שנות ה-2000, וכן קיימת שלוח של מכון גתה במינסק.
יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק, ואילו בלארוס מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-3 קונסוליות בקוטבוס, המבורג ומינכן.
יהושע גרינוולד

הרב יהושע גרינוולד (תרס"ט, 1909 - ו' באב תשכ"ט, יולי 1969) היה ראב"ד אונגוור ורבה האחרון של חוסט.
חייו

נולד בחוסט לרב אברהם יוסף גרינוולד, שמילא את מקום אביו, הרב משה גרינוולד בעל "ערוגת הבושם", כרבה של חוסט. בשנת תרפ"ט (1929), בהיותו בן 20, נישא לבתו של הרב יחזקאל פנט, רבה של דעש והאדמו"ר מדעעש. לאחר נישואיו התגורר בדעש במשך מספר שנים, ובתקופת מגוריו בעיר עמד לימינו של גיסו האדמו"ר הרב יעקב אלימלך פנט בניהול הישיבה שפעלה בעיר. לאחר מספר שנים התמנה ראב"ד אונגוור שבצ'כוסלובקיה (כיום באוקראינה).
בשנת תרצ"ד (1934), לאחר עלייתו של הרב יוסף צבי דושינסקי לארץ ישראל כדי לכהן כגאב"ד העדה החרדית על מקומו של הרב יוסף חיים זוננפלד, התמנה הרב גרינוולד לכהן כרבה של חוסט, כממשיכם של אביו וסבו שכיהנו בה ברבנות. בחירתו הייתה מלווה בסכסוך קשה בקהילה כנגד תומכי דודו, הרב יעקב חזקיהו גרינוולד מפאפה, שטען גם הוא למשרה. אנשיו של האחרון התפלגו והקימו את 'עדת יראים שומרי הדת' הנפרדת. הרב יהושע כיהן ברבנות עשר שנים.
בשנת תש"ד (1944) נלקחו בני הקהילה ובהם הרב גרינוולד לאושוויץ. הרב גרינוולד נותר בחיים, אשתו ובתו בת השמונה נספו. את קורותיו במלחמה הדפיס בקונטרס "עין דמעה", שנתפרסם בספרו שו"ת 'חסד יהושע'.
לאחר המלחמה התגורר בבודפשט ושם ישב בבית דין מיוחד להתרת עגונות. משם עבר לפריס וגם שם שימש כדיין לענייני עגונות. בשנת 1947 היגר לבורו פארק שבברוקלין, ניו יורק, ושימש רב של "קהל יראים חוסט". לאחר מכן התחתן בשנית עם מרים, בתו של רבי חיים מאיר הגר מויז'ניץ, שהייתה נשואה לראשונה לרבי יהודה הורוויץ מדז'יקוב.
בשנת תשכ"ט נפטר בניו יורק, והובא לקבורה בהר המנוחות בירושלים.
חתנו, רבי פינחס דוד הורוויץ מבוסטון, מילא את מקומו כרב של "קהל יראים חוסט" בבורו פארק.
ספריו

יהושע גרינוולד, שו"ת חסד יהושע, באתר היברובוקס
חסד יהושע על מסכת סנהדרין
חסד יהושע על מסכת ע"ז
אבני מילואים - הערות על ספר אבני שהם
הערות שוליים

↑  קונטרס "כתוב זאת זיכרון בספר", חוסט, תרצ"ה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310799105171  LCCN: n88194723  VIAF: 68027632   WorldCat (עם VIAF): 68027632 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי גרמניה–קטר

| יחסי גרמניה–קטר |
| --- | --- |
גרמניה: קטר (מדינה)


גרמניה: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 11,586
אוכלוסייה
84,431,715: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 76,916
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה אבסולוטית

היחסים בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה למדינת קטר כוננו בשנת 1973. גרמניה מיוצגת בקטר באמצעות שגרירות בדוחה, וקטר מיוצגת בגרמניה על ידי שגרירות בברלין וקונסוליה בבון
יחסים פוליטיים

היחסים בין קטר לגרמניה הם יחסים ידידותיים. הקנצלרית אנגלה מרקל ביקרה בדוחה במחצית הראשונה של שנת 2010. אמיר קטר דאז חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ערך גם הוא ביקור רשמי לגרמניה במחצית השנייה של אותה שנה. באפריל 2013, ראש הממשלה הקטרי ושר החוץ חמד בן ג'אסם אאל ת'אני ביקר בברלין. לאחר הביקור גם שר החוץ הגרמני הגיב במחווה והגיע לביקור רשמי בקטר ביוני באותה השנה. השר החוץ הקטרי ח'אלד בן מוחמד אאל עטייה ביקר בברלין ולאחרונה באוגוסט 2013 ובמרץ 2014. אמיר קטר תמים בן חמד אאל ת'אני ערך ביקור לא רשמי בברלין ושוחח על המערך הפוליטי של שתי המדינות עם נשיא גרמניה, הקנצלר אנגלה מרקל, שר החוץ שטיינמאייר וגבריאל שר האנרגיה. גבריאל, מצדו, נסע לדוחה במרץ 2014, שם התקבל על ידי האמיר.
יחסי סחר ותיירות

2014 הייתה שנה יוצאת דופן עבור שתי המדינות, במיוחד במונחים של יחסי הסחר בין המדינות. ב-17 בספטמבר 2014 אמיר קטר, הנסיך שייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, נסע לביקור רשמי ראשון בגרמניה, ונפגש עם קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל. לרגל הביקור הממלכתי של האמיר שר הכלכלה של קטר, שייח' אחמד בן ג'אסם בן מוחמד אאל ת'אני, פתח פורום כלכלי בברלין ובפתיחה השתתפו כ-300 נציגים כלכליים גרמנים וקטרים. הוא גם הכריז כי הסחר הבילטראלי בין קטר וגרמניה הגיע לשיא של מעל 2 מיליארד אירו.
בשל הנוכחות הגוברת של חברות גרמניות בשוק הקטרי, יש מספר גדל והולך של אזרחים גרמנים אשר עובדים וחיים בקטר. מספר הסטודנטים הקטרים הלומדים באוניברסיטאות גרמניות גם הוא גדל בהדרגה. תחומים פוטנציאליים אחרים ביחסי המסחר הם שיפור היחסים הם ענף התיירות ושירותי בריאות. אזרחי קטר מרבים לבקר בגרמניה מדי שנה לטיפול רפואי כמו גם התיירות בין שתי המדינות אשר גם היא מפותחת.
יהושע דייטש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1910 ה'תר"ע מאקו, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 ביוני 1990 (בגיל 80 בערך) ד' בתמוז ה'תש"ן ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 ביוני 1990 
 
הרב יהושע סג"ל דייטש (ה'תר"ע, 1910 - ד' בתמוז ה'תש"ן, 27 ביוני 1990) היה רב בהונגריה וברומניה ולאחר עלייתו ארצה רב בשכונת קטמון בירושלים.
תולדותיו

נולד באימפריה האוסטרו-הונגרית, בנו של הרב חיים יהודה סג"ל דייטש, אב"ד מאקווא. למד בישיבת חוסט אצל הרב יוסף צבי דושינסקי ובישיבת קראלי אצל רבי יואל טייטלבוים. היה נוסע לחצרות אדמו"רים רבות, אך בעיקר לחסידות בעלז ולרבי ישעיה מקרסטיר. נישא לגיצא ראכיל בתו של הרב דוד שפרבר, אב"ד בראשוב. לאחר נישואיו התגורר בבראשוב וכיהן כ"רב הצעיר" של העיר. התמנה לאב"ד וואשארהעלי (כיום טרגו מורש) שבהונגריה.
בשנת 1949 עלה לישראל עם חותנו והתיישב בירושלים. כיהן כראש הישיבה הראשון של חסידות בעלז. במשך שנים רבות כיהן כרב בית הכנסת "הכללי" בשכונת קטמון בירושלים והיה מזקני רבני הונגריה בישראל. עמד בראש מפעל "מעיין החוכמה", שעסק בהוצאת ספריהם של מחברים בני זמננו. עסק בהוצאת ספרי אביו "רוח חיים" ו"באר יהודה" והוסיף להם חידושים והערות משלו. בין פרסומיו: אוסף של מאמרי רבנים שנהרגו בשואה.
משפחה

אחיו, הרב יעקב שמריה דייטש, כיהן כרבה של קהילת חוג חת"ם סופר בפתח תקווה.
בנו הרב משה, חתנו של רבי יעקב הלברשטאם מטשאקאווא. פתח בית כנסת בלונדון בשם "שאץ" וכונה האדמו"ר משאץ קטמון (חמיו של חמיו היה רבי שלום משאץ). כיום בנו הרב סיני יחזקאל שרגא מנהל את בית הכנסת
בתו שיינדל, הייתה נשואה למשה טוביה גרינצוויג, גבאו של האדמו"ר מבעלז הקודם ומחנכו של האדמו"ר הנוכחי מבעלז. ונישאה בשנית (בשנת ה'תש"ס) לרבי משה יהושע הגר האדמו"ר מויז'ניץ
בתו זיסל לאה, הייתה נשואה לרב אלתר אליהו רובינשטיין, לימים רבה של אנטוורפן, ולאחר פטירתו נישאה לרב חיים אורי פריינד, דיין בעדה החרדית.
בתו פעסל - אשת הרב שלמה פולק, רב היישוב בית חלקיה, תלמיד החזון איש
בתו רבקה - אשת הרב יוסף דב פישר, רב הקהילה החסידית ברחובות
בתו מרים רחל - אשת הרב ישראל פרידמן מברוקלין.
ספריו

הגדה של פסח עם ביאור קול ישועה, ברוקלין, תשמ"ט
בית הלחמי – על מסכת אבות, ירושלים, תשנ"ב
בית הלחמי - על בראשית, שמות ומגילת אסתר, ירושלים, תשמ"ה
בית הלחמי - על ויקרא, במדבר ודברים, ברוקלין, תשמ"ח
זמירות לשבת קודש, עם פירוש שערי ישועה, לונדון, תשנ"ב
בית הלחמי - על המועדים וזמני השנה, ברוקלין, תשנ"א
בית הלחמי - על הש"ס, יצא לאחר פטירתו
ספר פליטה הנשארת - ממחברי וסופרי תל תלפיות, לפי סדר מערכת א-ב ... חידושי הלכות והערות שונות, ירושלים, תש"ל-תשל"א (בעריכתו)
טרילוגיית האביר האפל

| --- | --- |

עטיפת הDVD של הטרילוגיה
 מבוסס על:  באטמן ודמויות אחרות מאת בוב קיין וביל פינגר של DC קומיקס
 בימוי:  כריסטופר נולאן
 הופק בידי:  אמה תומאס   צ'ארלס רובן לארי פרנקו
 תסריט:  כריסטופר נולאן 
 שחקנים ראשיים:  ראו שחקנים
 מוזיקה:  הנס צימר ג'יימס ניוטון האוורד
 צילום:  ולי פפיסטר 
 מדינה:  ארצות הברית ובריטניה
 חברת הפקה:  האחים וורנר Legendary Entertainment DC קומיקס Syncopy Films
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 הקרנת בכורה:  17 ביוני 2005 (באטמן מתחיל) 18 ביולי 2008 (האביר האפל) 20 ביולי 2012 (עלייתו של האביר האפל)
 משך הקרנה:  457 דקות (בסך הכול)
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט גיבורי-על, מותחן פעולה
 תקציב:  ‏$585,000,000
 הכנסות:  ‏$2,463,716,216
 פרסים:  2 פרסי אוסקר פרס סאטורן 2 פרסי גילדת שחקני המסך פרס באפט"א פרס גלובוס הזהב גראמי מועמדות לפרס אוסקר על הצילום 8 מועמדויות נוספות לאוסקר
 סרט קודם:  Batman film series 1989-97 
 
טרילוגיית האביר האפל היא טרילוגיה שכוללת שלושה סרטי קולנוע על באטמן מאת הבמאי כריסטופר נולאן (שהיה שותף גם לכתיבת התסריטים). הטרילוגיה כוללת את הסרטים "באטמן מתחיל", "האביר האפל" ו"עלייתו של האביר האפל" והופקה על ידי האחים וורנר, Legendary Entertainment ו-Syncopy Films.
הטרילוגיה הציגה טיפול רציני וריאליסטי למיתוס של באטמן הנאמן לספרי הקומיקס, וזכתה לשבחים רבים הן מהמעריצים והן ממבקרי הקולנוע, וכן להצלחה קופתית כאשר שניים מסרטיה הכניסו יותר ממיליארד דולר כל אחד.
בין השחקנים שכיכבו בטרילוגיה נמנים כריסטיאן בייל כבאטמן, גארי אולדמן כג'יימס גורדון, מייקל קיין כאלפרד פניוורת', מורגן פרימן כלושיוס פוקס, ליאם ניסן כראס אל גול, קיליאן מרפי כג'ונתן קריין, הית' לדג'ר כג'וקר, טום הארדי כביין ואן האת'וויי כקאטוומן.
סרטים

| שם הסרט | יציאה לאקרנים | הכנסות | פרסים |
| --- | --- | --- | --- |
| באטמן מתחיל | 2005 | $372,710,015 | זכה ב-3 פרסי סאטורן |
| האביר האפל | 2008 | $1,004,558,444 | שני פרסי אוסקר, 5 פרסי סאטורן, 2 פרסי גילדת שחקני המסך, פרס באפט"א, פרס גלובוס הזהב, גראמי |
| עלייתו של האביר האפל | 2012 | $1,084,439,099 | פרס סאטורן |
דמויות

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | באטמן מתחיל | האביר האפל | עלייתו של האביר האפל |
ברוס ויין / באטמן: כריסטיאן בייל
אלפרד פניוורת': מייקל קיין
ג'ים גורדון: גארי אולדמן
לוציוס פוקס: מורגן פרימן
ג'ונתן קריין / דחליל: קיליאן מרפי
| רייצ'ל | קייטי הולמס | מגי ג'ילנהול |  |
| לוב | קולין מקפרלן | קולין מקפרלן |  |
| ראס-אל-גול | ליאם ניסן קן ואטאנבה |  | ליאם ניסן |
| הארווי דנט / דו פרצוף |  | ארון אקהרט |  |
| הג'וקר |  | הית לדג'ר |  |
| סלינה קייל / קאטוומן |  |  | אן האת'וויי |
| ביין |  |  | טום הארדי |
| טליה אל גול |  |  | מריון קוטיאר |
| רובין |  |  | ג'וזף גורדון-לוויט |
| קארמיין פאלקון | טום וילקינסון |  |  |
| סאל מארוני |  | אריק רוברטס |  |
| פלאס | מארק בון |  |  |
באטמן מתחיל

זהו הסרט הראשון בטרילוגיה, והוא מספר את סיפור המקור של הדמות. ברוס ויין היה נער צעיר בן למשפחה עשירה בגות'אם סיטי מוכת הפשע, בעת משחק נפל למערת עטלפים ופיתח פוביה מהם. לילה אחד הוריו נרצחים במהלך שוד אלים ב"סמטת הפשע" אחרי שיצאו מהאופרה "העטלף" בגלל הפחד של ברוס. ויין הצעיר מתייתם מהוריו ומגודל על ידי משרתם הנאמן של הוריו, אלפרד פניוורת'. ויין מתבגר, חדור תחושת נקמה ומתכנן לנקום את רצח הוריו כאשר הרוצח, ג'ו צ'יל, מובא לשימוע. תוכניתו נמנעת ברגע האחרון כאשר קרמין פלקונה, ראש המאפיה המקומית מתנקש בצ'יל שמוכן להעיד נגדו. רייצ'ל דוז, עוזרת התובע המחוזי וחברת ילדות של ברוס ויין, נוזפת בברוס על רצונו להתנקש בצ'יל ומחדדת אצלו את ההבדל בין עשיית צדק לנקמה. בעקבות אירועים אלה ויין נודד ברחבי העולם במטרה להבין את הפושעים על מנת שיוכל להילחם בהם ביעילות. הוא נכלא במזרח אסיה ובכלא מציע לו אדם מסתורי בשם הנרי דוקארד להצטרף ל"ליגת הצללים", אגודת סתרים של נינג'ות שנשבעה להילחם בפשע וברוע האנושי. דוקארד מאמן את ויין ומשמש לו כדמות אב. אחרי שוויין השלים את אימוניו דוקארד מבקש ממנו להוביל את "ליגת הצללים" כדי להחריב את גות'אם סיטי, ובאקט סמלי דורש ממנו להוציא להורג פושע. ויין מסרב ובמהלך הקרב שמתפתח שורף את טירת "ליגת הצללים" והורג לכאורה את ראס אל-גול אך מציל את דוקארד. ויין חוזר לגות'אם סיטי ומחליט להפוך לנינג'ה שנלחם בפשע ברחובות. בעזרת ג'יימס גורדון, אחד השוטרים הבודדים בגות'אם שאינם מושחתים, רייצ'ל דוז, עוזרת התובע המחוזי, ולושיוס פוקס, ראש המחלקה למדע שימושי בתעשיות ויין, ויין הופך לבאטמן, לוחם מאיים בחליפת עטלף משוריינת וגלימה-דאון שנלחם בפשע אך נמנע מהרג מתוך עיקרון.
המשך הסרט מתאר את לחימתו של באטמן בפשע. הוא עוצר את קרמין פלקונה, ראש המאפייה, ומסכל הברחת סמים גדולה, שם הוא לומד שחלק מהסמים מועברים ל"נארוז", אי בלב העיר שמורכב משכונות עוני רוויות פשע. הוא עוקב אחרי המשלוח ונלחם בד"ר ג'ונתן קריין, פסיכיאטר מושחת שמשתמש בגז הזייה כדי לגרום לאויביו לחוות את פחדיהם העמוקים ביותר. באטמן מותקף על ידי הגז אך מצליח להיחלץ ולושיוס פוקס מסנתז נסיוב שסותר את השפעת הגז. באטמן מגלה שקריין משתף פעולה עם ראס אל-גול והחדיר את הגז למערכת המים של העיר, ובאמצעות פולט מיקרוגלים, נשק עתידני שמאייד מים לגז שפותח על ידי תעשיות ויין, להרעיל את כל העיר בגז הפחד. ויין מותקף באחוזתו על ידי הנרי דוקארד שמתגלה כראס אל-גול האמיתי וניצל על ידי אלפרד. הוא עוטה שוב את חליפת העטלף, ובעזרתו של השוטר ג'יימס גורדון, מסכל את מזימתו של אל-גול. אל-גול מת בקרב עם באטמן, למרות שבאטמן לא הורג אותו ישירות. בסיום הסרט, גות'אם מתחילה להשתקם ובאטמן משתף פעולה עם גורדון, שקודם, במלחמה בפשע. בסצנה האחרונה מוצג אות העטלף, זרקור עם סמל עטלף עליו, ואת באטמן דואה עם גלימתו אחרי שגורדון סיפר לו על פושע רצחני ותאטרלי שמשאיר אחריו קלף משחק עם סמל הג'וקר, רמז לסרט הבא.
הסרט זכה לביקורת משבחות, בעיקר על הרצינות והנאמנות לקומיקס, בניגוד לשני הסרטים של ג'ואל שומאכר. בעקבות הצלחת הסרט הוחלט להפיק סרט המשך - "האביר האפל", שבו באטמן נלחם בגדול אויביו, הג'וקר.
האביר האפל

זהו סרט המשך ל"באטמן מתחיל". הסרט נפתח בשוד בנק מתוחכם שמבצע הג'וקר. בינתיים, שיתוף פעולה בין באטמן, קצין המשטרה ג'יימס גורדון והתובע המחוזי החדש הארווי דנט מניב פירות, מכניס פושעים רבים לכלא ומאיים למוטט את ארגוני הפשע של גות'אם סיטי. אחרי שחטף את מלבין הכספים של המאפיה מהונג קונג משלמים ראשי המאפיה של גות'אם סכום עתק לג'וקר על מנת שייחסל את באטמן. הג'וקר פוצח במסע טרור והרס, בכחלק מאידאולוגיה שמטרתה להשליט את האנרכיה ולהשחית את גות'אם, כדי להביא את באטמן לחצות את גבול המוסר. הג'וקר מחסל את מפכ"ל המשטרה לואב וגורדון ממונה במקומו. ביחד עם באטמן ודנט, המשטרה מצליחה לעצור את הג'וקר, אך הוא מנצל את המעצר ואת השחיתות במשטרה כדי לקדם את מזימותיו. הוא חוטף את הארווי דנט ורייצ'ל דוז, חברת הילדות של ברוס ויין שכעת נמצאת במערכת יחסים רומנטית עם דנט, ומאיים לרצחם. באטמן מצליח להציל את דנט, שפניו נשרפו בפיצוץ, אך לא את דוז שנהרגת בפיצוץ. הג'וקר בורח מהמעצר וממשיך בגל הטרור. הוא מפוצץ את בית החולים של גות'אם ומשחית את דנט כאשר משכנע אותו שבאטמן וגורדון אחראים למותה של אהובתו. המשטרה עומדת חסרת אונים מול הטרור של הג'וקר ותושבים רבים מחליטים להתפנות מהעיר. הג'וקר מטמין פצצות על שתי מעבורות, אחת נושאת הרבה אזרחים והשנייה אסירים, ומעמיד אותן בפני גרסה רצחנית של דילמת האסיר. באטמן, בעזרתו של לושיוס פוקס, משתמש בטכנולוגיה של תעשיות ויין כדי לעקוב אחרי כל הטלפונים הסלולריים של תושבי גות'אם ומצליח לאתר את הג'וקר שחטף בני ערובה. הוא מציל את בני הערובה (כולל המעבורות) ועוצר את הג'וקר, שמודה שבאטמן בלתי ניתן להשחתה. אחרי מעצרו של הג'וקר מגלים באטמן וגורדון כי הארווי דנט, שהושחת על ידי הג'וקר, חטף את משפחתו של גורדון ורצח מספר חפים מפשע. באטמן מצליח להציל את משפחת גורדון כאשר הוא סופג ירייה (חליפתו היא שריון גוף) אך מפיל את דנט החמוש מהבניין וגורם למותו. באטמן וגורדון מבינים שנפילתו של דנט והגילוי שהוא אחראי למעשי רצח יהרסו את כל מה שעמלו עליו ובעיקר את המאבק המשפטי שדנט הוביל בפשע, ובאטמן מחליט לקחת על עצמו את האשמה על פשעיו של דנט. גורדון משמיד את אות העטלף והמרדף אחרי באטמן מתחיל. באטמן הופך מגיבור לניצוד הנרדף על ידי החוק. אך כאשר מפציר בנו של גורדון באביו ש"באטמן לא עשה שום דבר רע", גורדון אומר לבנו: "כי הוא הגיבור שמגיע לגות'אם, אבל לא האחד שהיא צריכה עכשיו... אז אנחנו נצוד אותו... כי הוא יכול לעמוד בזה... כי הוא לא גיבור... הוא השומר הדומם, מגן עירנו, האביר האפל".
הסרט זכה לביקורות משבחות ביותר, ונחשב בידי מבקרים רבים ל"סרט הקומיקס הטוב ביותר בכל הזמנים". במסד הנתונים IMDb הסרט קיבל את הציון 9.0, מקום 4 ברשימת 250 הסרטים הגדולים של האתר. באתר הביקורות Rotten Tomatoes, הסרט קיבל ביקורות נלהבות עקב הנאמנות הרבה לקומיקס כמו גם ליצירתה של סאגת פשע רחבת היקף, עם ציון 8.5 מתוך 10 בהתבסס על 288 ביקורות (270 מתוכן "טריות" ורק 18 מתוכן "רקובות"), באומרו כי "בהיותו קודר, מורכב ובלתי נשכח, 'האביר האפל' מצליח לא רק כסרט קומיקס מבדר אלא גם כסאגת פשע מרגשת ביותר". אתר הביקורות Metacritic העניק לסרט ממוצע משוקלל של 82 מתוך 100 בהתבסס על 39 ביקורות. חברת מחקרי השווקים CinemaScore ציינה כי קהל הצופים דירג את הסרט ברמה הגבוהה ביותר. הסרט נמצא ברשימות עשרת הסרטים הגדולים של מרבית מבקרי הקולנוע בעיתונים ידועים כהניו יורק טיימס, ניו יורק דיילי ניוז, רולינג סטון, ניו יורק פוסט, אנטרטיינמנט ויקלי, שיקגו סאן-טיימס, הוליווד ריפורטר, הבוסטון גלוב ושיקגו טריביון. יתר על כן, הסרט הפך לשובר קופות וגרף למעלה ממיליארד דולר ברחבי העולם.
שחקנים > באטמן ובני בריתו

כריסטיאן בייל - באטמן/ברוס ויין
גארי אולדמן - ג'יימס גורדון
מייקל קיין - אלפרד פניוורת'
מורגן פרימן - לושיוס פוקס
קייטי הולמס/מגי ג'ילנהול - רייצ'ל דוז
ג'וזף גורדון-לוויט - ג'ון בלייק/רובין
שחקנים > הנבלים

ליאם ניסן - הנרי דוקארד/ראס אל-גול
קיליאן מרפי - ד"ר ג'ונתן קריין/הדחליל
טום וילקינסון - קרמיין פלקונה
הית' לדג'ר - הג'וקר
ארון אקהרט - דו-פרצוף/הארווי דנט
בסרט "האביר האפל" משתתפים גם מייקל ג'יי וייט כגמבול, ראש כנופיית המאפיה, נסטור קרבונל כראש העיר אנתוני גרסיה, ויליאם פיכטנר כמנהל בנק של המאפיה בגות'אם, צ'ין האן כלאו, מנהל החשבונות של המאפיה, קית' זרבאג'קה כבלש ג'רארד סטיבנס, קולין מקפרליין כמפכ"ל המשטרה לואב וקיליאן מרפי כדחליל/ד"ר ג'ונתן קריין בהופעת קמע. עוד שחקן שמופיע הופעה קצרה הוא ג'ון לוביץ, כברמן.
אריק רוברטס - סלבטורה "סאל" מארוני
טום הארדי - ביין
אן האת'וויי - סלינה קייל/ קאטוומן
מריון קוטיאר - מירנדה טייט/טליה אל-גול
הערות שוליים

↑  The Dark Knight (2008) Rotten Tomatoes
↑  The Dark Knight, Metacritic
↑  'Dark Knight' Nabs Biggest Debut Ever, Joshua Rich, July 20th 2008
↑  Box Office Mojo Reader Grades
↑  Richard Roeper Names His Top 25 of 2008, Brad Brevet, December 12th 2008
↑  Fast Chat: Christian Bale, Lewis Beale, July 15th 2007
↑  In Stetson or wig, he's hard to pin down, Sarah Lyall, November 4th 2007
↑  World Exclusive: The Joker Speaks, Olly Richards, November 28th 2007
↑  Heath Ledger Says His Joker Has 'Zero Empathy', Josh Horowitz, November 10th 2007
↑  'Dark Knight' Stars, Director Want Film To 'Celebrate' Heath Ledger's Work, Larry Carroll, March 18th 2008
↑  מת השחקן הית לדג'ר, באתר ynet, 23 בינואר 2008
↑  סופית: מותו של הית' לדג'ר נגרם בטעות, באתר ynet, 6 בפברואר 2008
↑  האביר האפל: עוד לא עלה וכבר דיבורים על אוסקר, באתר וואלה, 18 ביולי 2008
↑  Dark Knight Exclusive: Aaron Eckhart Q&A, Ricky Purdin, April 3rd 2008
כרזת הסרט באטמן מתחיל בארץ
כרזת הסרט האביר האפל בארץ
כרזת הסרט עלייתו של האביר האפל בארץ
השחקנים ויוצרי הסרט בהקרנת הבכורה בלונדון. משמאל לימין: כריסטופר נולאן, המפיקים אמה תומאס וצ'ארלס רובן, השחקנים מוניק גבריאל קורנן (רמירז), מייקל קיין (אלפרד), ארון אקהרט (דנט), מגי ג'ילנהול (דוז) וכריסטיאן בייל (ויין)
יואניס מליסאנידיס

יואניס מליסאנידיס (ביוונית: Ιωάννης Μελισσανίδης; נולד ב-27 במרץ 1977) הוא מתעמל יווני לשעבר, אלוף אולימפי (אטלנטה 1996), סגן אלוף עולם (בריזביין 1994) וסגן אלוף אירופה (1998) בתרגיל קרקע ובכך היה למתעמל הייווני הראשון שזכה במדליה באליפות עולם. נוסף לכך, הוא אלוף אירופה (1998) בתרגיל קפיצות.
מליסאנידיס הוא הספורטאי האולימפי היווני הראשון שיצא מהארון כהומו.
ביוגרפיה

מליסאנידיס נולד במינכן, גרמניה למשפחה יוונית בשל עבודת הוריו. בגיל שנתיים חזרה משפחתו לסלוניקי. למרות התנגדות מצד הוריו, הוא החל להתאמן בהתעמלות ובריקוד בלט קלאסי בגיל 9.
ביוגרפיה > 1991

באליפות אירופה לנוער שנערכה בשנת 1991 הוא זכה במדליית ארד בתרגיל קרקע.
ביוגרפיה > 1993 > אלוף אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער שנערכה בשנת 1993 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בתרגיל קרקע ומדליית ארד בתרגיל קפיצות.
ביוגרפיה > 1994

באליפות אירופה לנוער שנערכה בשנת 1994 הוא הגן על תוארו וזכה במדליית זהב בתרגיל קרקע.
ביוגרפיה > 1994 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בבריזביין, אוסטרליה באותה שנה זכה במדליית כסף בתרגיל קרקע ביחד עם ניל תומאס מהממלכה המאוחדת (9.687 נק'), אחרי ויטלי שרבו מבלארוס (9.725 נק') ובכך היה למתעמל הייווני הראשון שזכה במדליה באליפות עולם.
ביוגרפיה > 1996 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אטלנטה זכה במדליית זהב בתרגיל קרקע בתוצאה של 9.850 נק', לפני לי שיאושואנג מהרפובליקה העממית של סין (9.837 נק') ואלכסיי נמוב מרוסיה (9.800 נק'). נוסף לכך, הוא סיים במקום 52 בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 109.975 נק' ובכך היה למתעמל הייווני הראשון שזכה במדליה אולימפית בהתעמלות מאז אולימפיאדת אתונה (1906).
ביוגרפיה > 1998 > אלוף אירופה

באליפות אירופה שנערכה בסנקט פטרבורג, רוסיה בשנת 1998 זכה בדתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בקפיצות ומדליית כסף בתרגיל קרקע.
ביוגרפיה > 2000

מליסאנידיס השתתף באולימפיאדת סידני סיים במקום שביעי בתרגיל קפיצות בתוצאה של 9.262 נק' ובתרגיל מתח אבל סבל מפציעה.
ביוגרפיה > 2004

בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אתונה היה אחד מנושאי הלפיד האולימפי.
חיים אישיים

מליסאנידיס יצא מהארון כהומו בשנת 1996. הוא תומך בגרינפיס. בשנת 2003, תמך בפומבי בקמפיין של קרן מלינה מרקורי להחזרת פסלי הפרתנון מהמוזיאון הבריטי ליוון. החל בשנת 2008, החל ללמוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות הדרמה בלוס אנג'לס.
הנצחה

אולם התעמלות בסלוניקי נקרא על שמו.
תארים והישגים

ב-1996 זכה בתואר ספורטאי השנה ביוון.
ראו גם

להט"בים במשחקים האולימפיים