stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מעמד האישה בדת הבהאית
כהונת נשים במשרות ניהול והנהגה > משרות מינוי > "ידי האמונה"

ידי האמונה היו קבוצה מובחרת של בהאים, אשר החזיקה במינוי לכל החיים, ועיקר תפקידה היה להפיץ את הדת הבהאית ולהגן עליה. בניגוד לחברי בתי הנבחרים האחרים, ואף לשאר המוסדות אליהם מתמנים בקהילה הבהאית, חברי קבוצה זו נחשבו למי שהפגינו יושר ומוסר ראוים לשבח, וכן ואיכויות אשר העניקו להם מימד נכבד בדת, הגבוה אף ממעמדם של האסיפות הרוחניות. חשיבותם של ידי האמונה הייתה כה רבה עד כי זולת מעמדם העליון של חברי בית הצדק העולמי, הייתה זו לדרגה הגבוה ביותר אליה יוכלו חברי הדת כולם להגיע, ובכלל זה הנשים הבהאיות. דרג זה איננו קיים כיום, ואת כל המטלות אשר הוטלו על חברי הקבוצה מבצעים היום מוסד היועצים והאסיפות הלאומיות והמקומיות.
שמונה מתוך חמישים חברי הקבוצה המוכרים לנו היו נשים (לפי סדר מינויין):
קית' ראנסום-קיהליר (1933-1876): האישה הראשונה להימנות על חברי קבוצת ידי האמונה.
מרתה רוט (1939-1872): נחשבת לחשובה בחברי ידי האמונה של המאה הראשונה לדת בהאית.
דורותי ביצ'ר בייקר (1954-1898)
אמיליה אנגלדר קולינס (1962-1873)
קלרה דון (1960-1869)
קורין נייט טרו (1961-1861)
רוחיה ח'אנום (2000-1910)
אגנס בולדווין אלכסנדר (1971-1875)
כהונת נשים במשרות ניהול והנהגה > משרות מינוי > המועצה הבהאית הבינלאומית

המועצה הבהאית הבינלאומית הייתה מועצה בת תשעה חברים, אשר קדמה להיווסדו של בית הצדק העולמי, שקם רק בשנת 1963. את חברי המושב הראשון של המועצה בחר שוגי אפנדי בשנת 1951, ואילו חברי המושב השני כבר נבחרו בבחירות אשר נערכו בשנת 1961 (כאשר למן הנהגת שיטת הבחירות הוחלט שחברי "ידי האמונה" לא יוכלו להציג את מועמדותם למועצה). במועצה הבהאית הבינלאומית כיהנו שבע נשים (לפי סדר חשיבותן, ובצירוף משך כהונתן):
רוחיה ח'אנום (1961-1951): אשת הקשר עם שוגי אפנדי; חברת "ידי האמונה".
אמיליה קולינס (1961-1951): סגנית הנשיא; חברת "ידי האמונה".
ג'סי ריוול (1963-1951): גזברית.
את'ל ריוול (1963-1951)
גלדיס ווידין (1952-1951)
סילביה לואס (1961-1955)
מילדרד מותחידה (1963-1961)
כהונת נשים במשרות ניהול והנהגה > משרות מינוי > מוסד היועצים

לאחר קיום הבחירות בהם נבחרו ראשוני חברי בית הצדק העולמי הוחלט בשנת 1973 על יצרתם של גופי דת חדשים: אספות היועצים אשר החברות בהם כרוכה בקבלת מינוי לתפקיד. בשל עובדה זו זכו חברי האספות למעמד בכיר יותר בהשוואה למעמדם של חברי האספות הלאומיות (אליהן יש להיבחר בבחירות הפתוחות לכלל המאמינים). כיום מכהנים ברחבי העולם 90 יועצים, כאשר 81 מהם מכהנים באספות היבשתיות ו-9 מכהנים במרכז ההוראה הבינלאומי (ITC).
עם השנים עלה מספרן של הנשים המכהנות כיועצות באספות אלו בשיעור הגבוה משיעור הגידול הטבעי במספרן של משרות הייעוץ אליהן ניתן להתמנות. כך, אחוז הנשים המכהנות כיועצות עלה מאז שנת 1980 מ-24 אחוזים בלבד מתוך 63 היועצים אשר כיהנו באותה העת, עד ל-48 אחוזים מתוך 81 היועצים המכהנים ברחבי העולם, נכון לשנת 2010.
למן שנת 2000 לפחות חמישה מתוך תשעת המושבים במרכז ההוראה הבינלאומי אוישו בידי נשים. אלו הנשים שכיהנו כיועצות ב-ITC בצירוף שנות שרותן (למעט נשים שכיהנו גם כחברות ידי האמונה):
פלורנס מייבריי (1983-1973)
אנאליז בופ (1988-1979)
ד"ר מגדלנה קארני (1991-1983)
איזבל סברי (1992-1983)
לורטה קינג (2003-1988)
ג'וי סטיבנסון (1998-1988)
ג'ואן לינקולן (2013-1993)
קימיקו שוורין (1998-1993)
ויולטה האקאה (2008-1998)
ד"ר פני ווקר (2013-1998)
זנדיה רמירז (2013-2000)
רייצ'ל נדוואגה (2003 - היום)
אורנסאיקהן באתר (2018-2008)
אליסון מילסטון (2018-2013)
אנטונלה דימונט (2013 - היום)
מיהרנגויז פאריד טהראני (2013 - היום)
גלוריה ג'אביד (2018 - היום)
הולי וודארד (2018 - היום)
כהונת נשים במשרות ניהול והנהגה > משרות בחירה

על מנת לכהן באספות הלאומיות נערכות בחירות חשאיות, קרי הצבעה באמצעות שלשול פתקי הצבעה לקלפי כך שלא ניתן לשייך את הבחירה לבוחר. הנבחרים לאספה לא מגישים את מעמדותם ואינם רשאים לפצוח בתעמולת בחירות, כך שבכל אספה יכהנו תשעת חברי הקהילה ששמם הוצע על ידי המצביעים מספר הפעמים הרב ביותר.
יכולותן של נשים להיבחר לכהונה באסיפות אלו החלה מתגבשת עוד ב-1909 כאשר נערכו הבחירות לגוף שקדם לאספה הלאומית של ארצות הברית. מתוך תשעת החברים הנבחרים, שלוש היו נשים, כאשר קורין נייט טרו אף החזיקה בתפקיד מזכירת האספה (לימים מונתה כחברת ידי האמונה). את בשורת השילוב המלא הביא עמו ביקורו של עבד אל-בהאא' באמריקה בשנת 1912, כאשר זה האחרון הוביל את ביטול "ועדות הניהול" לטובת האספות הרוחניות הנהוגות גם כיום. הראשונות לנצל אפשרות חדשה זו היו מספר נשים שנבחרו לכהן באספה הלאומית של מצרים בשנת 1951.
הגם שקצב שילובן של הנשים המשיך לעלות באטיות רבה, פריצה משמעותית במספרן של הנשים המכהנות החלה רק באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, כך לדוגמה בשנת 1970, עת נערכה בטהראן הוועידה הלאומית של הבהאים במדינה, ניתן היה לראות רק שתי נשים בין יותר ממאה משתתפי הכנס. לעומת זאת, כאשר חברי האספה הלאומית של איראן נעצרו והוצאו להורג ב-1981, כבר כיהנה כיושבת הראש של האספה אישה בשם ז'ינוס נעמת מחמודי.
בסקירה סטטיסטית לפי יבשות, ניתן לראות את התמורות במגמות העלייה בהשתתפותן של נשים באספות הלאומיות (ראו גרפים) דפוס דומה קיים גם בשיעור השתתפותן של נשים בעמדות מינוי.
לשם השוואה, בעוד שיעור הנשים המכהנות באספות הלאומית הבהאיות עמד כבר בשנת 1953 על 31 אחוזים, כאשר נתון זה נשמר למן 1996 ועד לשנת 2007, עת הגיע שיעורן של הנשים המכהנות ל-39 אחוזים, הרי שבמושבה הראשון של הכנסת בשנת 1949 עמד שיעורן של חברות הכנסת על עשרה אחוזים בלבד (12 נשים מתוך 120 החברים). גם בחלוף השנים עלה שיעורן של חברות הכנסת באופן איטי יותר, וכך רק בכנסת השש-עשרה, שהתכנסה בשנת 2003, נחצה רף עשרים האחוזים (25 נשים מתוך 120 החברים). בזמן מושבה של הכנסת העשרים, שיעור חברות הכנסת עמד על עשרים ושמונה אחוזים (28.3% - 35 נשים מתוך 120 החברים) - ושיעור זה הוא השיעור הגבוה ביותר בתולדות הייצוג הנשי בכנסת.
נתונים דומים ניתן למצוא בפרלמנטים שונים ברחבי העולם, וכך לדוגמה בשנת 2018 עמד הממוצע העולמי עבור חברות פרלמנטים על 23.8 אחוזים בלבד. נתונים מסוג זה משמשים את הבהאים בבואם להצביע על החלוציות שברעיון השוויון אותו הנחילה דתם בקרב מאמיניה.
נשים בהאיות הבולטות בתחום החברתי ובתחום המקצועי

נשים בהאיות בולטות ניתן למצוא בתחומים שונים ובמדינות שונות:
קרול לומברד - הייתה שחקנית קולנוע אמריקנית. זכורה במיוחד בשל תפקידיה הקומיים במספר סרטים קלאסיים במהלך שנות השלושים של המאה ה-20. מכון הסרטים האמריקאי הכליל אותה ברשימת השחקניות הגדולות ביותר בכל הזמנים.
הלן אלסי אוסטין (Helen Elsie Austin) - מחלוצות הנשים האפרו-אמריקניות אשר הפכו לעורכות דין בארצות הברית.
פטרישה לוק - הייתה לאישה האינדיאנית הראשונה שנבחרה לכהן באספה הרוחנית הלאומית של הבהאים בארצות הברית.
מונא מחמודנז'אד (Mona Mahmudnizhad) - אישה איראנית אשר הוצאה להורג בשנת 1983 על ידי כוחות הרפובליקה האסלאמית של איראן בעוון חברותה בדת הבהאית ובעוון "היותה ציונית".
ליילי מילר-מורו - עורכת דין ואקטיביסטית אמריקאית. היא יסדה ומכהנת כמנכ"לית הארגון Tahirih Justice Center ("מרכז טאהירה לצדק"), מוסד ללא כוונת רווח שעוסק בהגנה על נשים מפני הפרת זכויות האדם.
זיה מודי (Zia Mody) - עורכת דין הודית בולטת ובעברה היועצת המשפטית לממשלה ההודית.
דורותי רייט נלסון (Dorothy Wright Nelson) - שופטת בית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית
ג'אנג שין (Zhang Xin) - אשת עסקים ומיליארדרית סינית. בשנת 2014 דורגה במקום ה-62 בדירוג הנשים המשפיעות בעולם על פי המגזין פורבס.
יוזמות חברתיות

בשל מרכזיותו של עיקרון השוויון בדת הבהאית, הרי שקהילות הבהאים החלו עוד בשלב מוקדם בהתהוות קהילותיהם הדתיות לקדם ולהפעיל מספר מסלולים שתכליתם היא קידום הנשים. פעילות זו חותרת להנגיש לנשים רבות ככל הניתן חינוך, בריאות, מעונות ילדים והזדמנויות עסקיות. כך לדוגמה, כבר בשנת 1910 נחנך באיראן בית הספר "תרבייאת" לבנות, בו הוכשר הדור הראשון במדינה של נשים האוחזות בידע מקצועי. חלוציות זו בהשכלת נשים באה לידי ביטוי בכך שעד לשנות ה-70 של המאה ה-20 היו רוב הנשים הבהאיות באיראן יודעות קרוא וכתוב בעוד שמקבילותיהן האיראניות היו אנאלפביתיות.
תנועה מעשית זו קיבלה משנה תוקף בשנת 1975, שנה אשר הוכרזה בדת הבהאית כשנת האישה הבינלאומית, כאשר קראו חברי בית הצדק העולמי לאספות הבהאיות הלאומיות לחתור להשגת השתתפות נשית שווה בכל פעילויות הדת והקהילה. בשנת 1993, לאחר שהורתה על כך הוועידה הבהאית הבינלאומית של אותה שנה, ייסדו הבהאים את "המשרד לקידום הנשים" במטה האו"ם בניו יורק, כמו גם משרדים דומים במדינות שונות. במסגרות אלה פועלים הבהאים לקידום השכלה לבנות, תגבור כישורי האוריינות, ייסוד שירותי בריאות באזורי כפר מרוחקים וכן טיפוחן של מיומנויות מניבות הכנסה בקרב נשים.
ביטוי מוצלח ובולט לרעיונות אלו של קידום נשים במדינות מתפתחות הוא "מכון בארלי להכשרה מקצועית לנשים כפריות" (Barli Development Institute for Rural Women) הפועל בעיר אינדורה שבהודו. המכון הוקם בשנת 1985 כיישומה של החלטת האספה הלאומית הבהאית של הודו. בשנת 2001 הפך המכון לארגון חוץ ממשלתי וזאת לאחר שמוסדות האו"ם השונים ציינו לשבח את פועלו, בהיותו מודל מוצלח לקידום נשים.
תחום פעילות נוסף הוא קידום זכויות נשים ועמידה על מימושן. כך לדוגמה מעניק "מרכז טאהרה לצדק" (Tahirih Justice Center) ייעוץ וייצוג משפטי לנשים וילדות שהיגרו לארצות הברית אם נפגעו על רקע היותן נשים. המרכז טיפל למן הקמתו בשנת 1997 במעל ל-25,000 נשים אשר ביקשו מקלט במדינה לאחר שהיו קורבנות מעשי אלימות דוגמת השחתת איבר המין הנשי, סחר בנשים, אונס ואלימות במשפחה. בראש המרכז עומדת עד היום מייסדתו של המרכז, ליילי מילר-מורו, ותחת הנהגתה התרחבה פעילותו של המרכז אף לקידום חקיקה להגנת נשים, כגון הטלת איסור על נישואין בכפייה במדינות השונות בארצות הברית.
ראו גם

הדת הבהאית
עקרונות הדת הבהאית
לקריאה נוספת

The Research Department of the Universal House Of Justice (1986). Compilation on Women. Wilmette, Illinois, USA: Bahá'í Publishing Trust. ISBN 0-87743-260-0.
Khan, Janet A.; Khan, Peter (2003). Advancement of Women: A Bahá'í Perspective. Wilmette, Illinois, USA: Bahá'í Publishing Trust. ISBN 1-931847-03-7.
Momen, Moojan (1994). "In all the Ways that Matter, Women Don't Count" (full article online). Baha'i Studies Review. 4.1. נבדק ב-2018-07-31.
Khan, Janet A. (2005). Prophet's Daughter: The Life and Legacy of Bahíyyih Khánum, Outstanding Heroine Of The Bahá'í Faith. Wilmette, Illinois, USA: Bahá'í Publishing Trust. ISBN 1-931847-14-2.
Whitehead, o.z.. (1996). Portraits of Some Bahá'í. WilmetteKidlington, Oxford, Great Britain: George Ronald. ISBN 0-85398-403-4.(הקישור אינו פעיל)
Smith, Peter (2008). An Introduction to the Baha'i Faith. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-86251-5.
van den Hoonaard; Deborah K.; and van den Hoonaard; Will C. (2006). The Equality of Women and Men: The Experience of the Bahá'í Community of Canada. Douglas, New Brunswick, Canada: Deborah and Will van den Hoonaard. ISBN 0-9685258-1-4.
Root, Martha L. (1938). Tahirih, The Pure, Iran's Greatest Woman. Los Angeles: Kalimat Press (The 2000 edition). ISBN 1-89068-804-5.
Sandra Hutchinson; Richard Hollinger (2006). "Women in the North American Baha'i Community".  In Keller, Rosemary Skinner; Ruether, Rosemary Radford; Cantlon, Marie (eds.). Encyclopedia of Women and Religion in North America: Native American creation stories. Indiana University Press. pp. 776–786. ISBN 0-253-34687-8.
BAHAISM: The Faith. Encyclopedia Iranica. (2011)
BAHAISM: Bahai Schools. Encyclopedia Iranica. (2011)
איימי מרקהאם

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1990 (בת 34) סיאול, קוריאה הדרומית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  קילין 
 www.amymarkham.com
 
איימי מרקהאם היא דוגמנית אמריקאית ואושיה טלוויזיונית. היא מתגוררת בלוס אנג'לס, קליפורניה.
נערותה

מרקהאם היא ביתו של איש צבא אמריקאי ואמא קוריאנית. היא נולד בסיאול, קוריאה הדרומית. את ילדותה בילתה ב-Babenhausen, גרמניה. את רוב זמנה בילתה בקילין, טקסס, אשר היא רואה בה את עיר מולדתה.
קריירת הדוגמנות

מרקהם החל לדגמן לראשונה בשנת 2010, בזירת ייבוא הרכבים היפניים. היא דגמנה עבור מספר חברות, מגזינים, באירועים, כמו גם בתחרות דריפטים מקומית, ב"מגזין אוטו וקול" ועוד. מגזין המיינסטרים הראשון שלה היה Rukus בארצות הברית. בעקבות הפרסום שלה, היא הופיעה במספר פרסומים בינלאומיים, כולל "ווג", "מקסים", FHM, GQ, "אסקווייר" וג'נטלמן. ב-2013, היא הייתה דוגמנית FHM המבוקשת ביותר.
קריירת שידור

ב-2011, מרקהאם הפכה למנחה ב-Bite Me TV. היא המשיכה בסדרה בנות הפרומו בטלמונדו. היא גם הופיעה בטלוויזיה בAnything That Rolls, סדרה בנושא מכוניות בערוץ 39 ביוסטון, טקסס.
הערות שוליים

↑  Dudak, Gary (2013-07-25). "Amy Markham Makes Her Mark". Mandatory.com. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Amy Markham – I Just Wanted More Out of Life Than What I Could See – Muze Magazine". Muzemagazine.com. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Amy Markham: Living in the Fast Lane | VIRILE". Virilemag.com. 2013-05-06. אורכב מ-המקור ב-2013-05-12. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "PERFORMANCE AUTO AND SOUND - Model of the Week: Amy Markham". PASMAG. 2011-06-27. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Amy Markham is Crazy Sexy Alwayz Therro". Alwayztherro.com. 2012-02-01. אורכב מ-המקור ב-2013-09-25. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "When the rain clears in Fortworth". Driftworks. 2010-09-30. נבדק ב-2013-08-06.
↑  valexv (2011-11-15). "Import Face-Off October". Houston Streets. נבדק ב-2013-08-06.
↑  "Amy MarkhamIntuned Online". Intunedonline.com. 2011-06-29. נבדק ב-2013-08-06.
↑  andrew@rukusmag.com. "RUKUS GIRLS | Amy Markham". Rukusmag.com. אורכב מ-המקור ב-2011-08-10. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "How to shop for an international model". Esquire.my. 2012-11-01. אורכב מ-המקור ב-2014-03-19. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Meet Amy Markham". GQ.co.za. אורכב מ-המקור ב-2013-10-14. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Amy Markham is a model with exotic beauty, 'one to watch'". Guyism. 2013-07-16. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Exclusive: Honey of the Day – Amy Markham Is Young, Beautiful & Talented". Soletron. נבדק ב-2013-08-05.
↑  Category: Most Wanted (2013-10-03). "Amy Markham". Fhm.com.my. אורכב מ-המקור ב-2013-10-16. נבדק ב-2013-10-14.
↑  "about us". Bite Me TV. אורכב מ-המקור ב-2013-08-12. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "telemundo". SunOfHollywood.com. 2013-04-03. אורכב מ-המקור ב-2013-11-10. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Amy Markham". Island Radio. אורכב מ-המקור ב-2013-09-18. נבדק ב-2013-08-05.
↑  "Anything that Rolls TV Show interviews Cut Throat Customs at their bike night". YouTube. 2012-01-01. נבדק ב-2013-08-05.
שי וואייז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1991  (בן 33) רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  שי מנשה לוי 
 מוקד פעילות:  ישראל, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 סוגה:  פולק, פולק רוק, רוק, אינדי, פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר
 https://shaywize.com
 
שי וואייז (באנגלית: Shay Wize; נולד בשם שי מנשה לוי ב-11 בנובמבר 1991) הוא זמר-יוצר ישראלי.
אלבום הבכורה שלו "Fairytales" יצא בפברואר 2021.
ביוגרפיה

שי וואייז גדל ברמת גן, לצד שלוש אחיות ואח אחד.
בשנים 2006 - 2008 למד פסנתר בקונסרבטריון רמת גן, ולימד את עצמו לנגן על גיטרה קלאסית.
למד בתיכון אורט ע"ש אבין ברמת גן.
בסיום לימודיו שירת שירות לאומי כמדריך היסטוריה וניהל את דף הפייסבוק במוזיאון בית ויצמן במכון ויצמן. אחרי שהשתחרר עסק בשיווק דיגיטלי.
קריירה מוזיקלית

בשנת 2010 עזב שי וואייז את רמת גן ועבר לרחובות, שם החל בתהליך של הפקת אלבומו הראשון.
בשנת 2017 יצא הסינגל הראשון שלו מתוך האלבום שגם הוא נקרא "Fairytales" והושמע בתחנות רדיו ארציות, וכך הוציא באופן הדרגתי את השירים מהאלבום. בפברואר 2021 יצא האלבום "Fairytales" באופן רשמי במהדורה מוגבלת כשחצי מעותקיו נמכרו מראש. נכון לתאריך 14 במרץ 2021 - 32 ימים אחרי שהאלבום הראשון שלו "Fairytales" שוחרר הוא עבר את מאה האלף האזנות בספוטיפיי, ושיריו ביוטיוב מיוזיק הגיעו ליותר מחצי מיליון האזנות. במרץ 2021 השיר "I Don't Believe In Love" והשיר "Fairytales" מהאלבום הופיעו במצעד טופ חמישים של שזאם בסיאטל וקנזס בארצות הברית.
ב-2021 שחרר שני סינגלים שאותם כתב, הלחין והפיק My Lady ואת "You". ב-5 בינואר 2023 שחרר שיר ראשון בעברית ששמו "חומות" אותו כתב, הלחין והפיק. השיר שוחרר עם קליפ אנימציה שכל פריים צויר ביד. הקליפ והשיר עוסק בחומות החברתיים של כל קבוצה חברתית בחברה הישראלית: בין גברים לנשים, חילונים דתיים ועוד.
במרץ 2024 שחרר את השיר "Home". את השיר הוא כתב לפני 7 באוקטובר, ובעקבות אירועי המלחמה שינה את המילים, הלחן והעיבוד והקדיש אותו לחטופים, והופיע בחדשות הלילה של כאן 11 עם שירו החדש.
בינואר 2025 שחרר את השיר "Just A Man" אותו כתב, הלחין והפיק, השיר לווה עם קליפ פנטזיה המתאר בין מאבק בין האור לחושך בנפשו של האדם. השיר הצליח בקרב הקהילה הנוצרית.
הערות שוליים

1 2 3  יעקב בר-און, ‏שי וואייז מוציא אלבום בכורה באנגלית ומכוון לחו"ל, באתר מעריב אונליין, 1 במרץ 2021
↑  מערכת האתר, האזינו ל" Fairytales", אלבום הבכורה באנגלית של הזמר הרחובותי, שי וואייז שקבל כבר קרוב ל-100 אלף האזנות בספוטיפיי
↑  תוכנית רדיו - HIT רובי רבינוביץ' מראיין את שי וואייז
↑  Fairytales, נבדק ב-2021-03-14
↑  אפי טריגר, וידאו+אודיו: חומות – שי וואייז, באתר אפי טריגר - פופ טארטס, ‏2023-01-25
↑  שי וואייז: שירו החדש התקבל לפלייליסט נוצרי מוביל בספוטיפיי, באתר BE106.NET רחובות
↑  רק נוֹכל נותן יותר ממה שיש לו, Hebrew Union College Press, 2020-04-15, עמ' 10–11
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008594160005171  VIAF: 4159335420312962805   WorldCat (עם VIAF): 4159335420312962805
מיס אנגליה

מיס אנגליה 2006
מיס אנגליה (באנגלית: Miss England) היא תחרות יופי הנערכת באנגליה.
התחרות נערכה לראשונה בשנת 1928. העיתון ניוז אוף דה וורלד שימש במשך מספר עשורים כספונסר של התחרות. עיתונים רבים ובהם דיילי מירור נוהגים לסקר בקביעות את התחרות ואת המתמודדות.
הזוכה בתחרות מייצגת את אנגליה בתחרות מיס עולם.
בשנת 2008 עלתה התחרות לכותרות, כאשר עלתה לגמר דוגמנית למידות גדולות בשם קלואי מרשל, וב-2009 כאשר יוצאת הצבא והפעילה הצבאית קתרינה הודג' נבחרה לסגנית ראשונה.
הערות שוליים

↑  Size 16 Miss England hopeful Chloe unveils a curvy look in first official bikini shoot, Mail Online
↑  בריטניה: מלכת היופי לשעבר תוצב באפגניסטן, באתר ynet, 9 בינואר 2011
ראמה התשיעי, מלך תאילנד

פומיפון אדוניאדט, ראמה התשיעי (בתאית: พระบาทสมเด็จพระปรมินทรมหาภูมิพลอดุลยเดช, מאז 1987 ידוע בתור המלך פומיפון הגדול; ‏5 בדצמבר 1927 – 13 באוקטובר 2016) היה מלך תאילנד והצאצא התשיעי לשושלת צ'אקרי. הוא הומלך ב-9 ביוני 1946 אך מלך בפועל רק מ-5 במאי 1950. תקופת כהונתו הרשמית נמשכה למעלה מ-70 שנה, ובכך הוא הפך במותו לאחד משליטי המדינה בעלי מספר שנות הוותק הגבוהים ביותר בעולם.
לימודיו

פומיפון נולד בקיימברידג', מסצ'וסטס, ארצות הברית. לאחר שלמד בבית ספר יסודי בבנגקוק, עבר עם שישה מבני משפחתו לשווייץ, שם למד ב-École Nouvelle de la Suisse Romande ולאחר מכן באוניברסיטת לוזאן שבה למד משפטים ומדע המדינה.
מלכותו

לאחר מותו המסתורי (ספק רציחתו) של אחיו הבכור, אנאנדה מאהידון (ראמה השמיני, מלך תאילנד, Ananda-Mahidol על־פי הכתיב המסורתי הפאלי/הודי), הומלך פומיפון ב־9 ביוני 1946. אך לא מלך מיד, אלא השלים את לימודיו בעוד דודו, הנסיך רנגסיט, אחז בכתר למעשה עד להמלכה בפועל ב-5 במאי 1950. כמה ימים לאחר מכן הוא נשא את מום ראצ'וונסה סיריקיט קיטיאקון ולהם ארבעה ילדים.
בשנות שלטונו המוקדמות לא היה לפומיפון כוח פוליטי משמעותי, והוא אחז במשרה טקסית בלבד אל מול גורמי הכוח השונים שהתחלפו בתאילנד מאז המהפכה הצבאית ב־1932. עם זאת, נהנה המלך מתמיכת העם הרואה את המלך כאבי האומה, גם מבחינה דתית (למלוכה תוקף דתי בדומה למלוכה הבריטית) ותומך בגישתו המעשית לסיוע לעניי הכפר.
בשנת 1973 נקט פומיפון עמדה ברורה כאשר התבטא כנגד משטרו הצבאי של טאנום קיטיאצ'ון ובעד משטר דמוקרטי בתאילנד, ומאז התערב בפוליטיקה מספר פעמים ניכר, כולל נאום טלוויזיה ב-1992 בו התעקש על הדחתו של רמטכ"ל צבא תאילנד, סוצ'ינדה קראפריון. פומיפון לא היסס גם לתמוך רשמית בהפיכה הצבאית שהביאה ב־2006 לסילוקו של ראש הממשלה, המיליארדר תאקסין צ'ינוואט. פומיפון ניהל בהצלחה משא ומתן עם המנהיגים הצבאיים המתחלפים כדי להשיב את הדמוקרטיה לממלכה, אך לבסוף העביר את המושכות לצבא בשנת 2014.
מחוות למלך

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא האם המחוות הללו ממשיכות גם לאחר מותו?.
כתוצאה מכל אלה, פומיפון נהנה מהילה של גיבור הדמוקרטיה, שהתווספה ליוקרתו ולכבוד הרב שרוחשים לו ממילא. במדינה בה למעלה ממחצית האוכלוסייה מתחת לגיל 20, תאים מועטים יכלו לדמיין ראש מדינה אחר. תמונתו של המלך תלויה כמעט בכל בית ועסק תאי ומעטרת את השטרות והמטבעות. לפני כל סרט המוקרן בתאילנד הקהל קם על רגליו, נשמע המנון המלך (אותו חיבר והלחין המלך פומיפון) ומוקרנות תמונות מחייו.
יום הולדתו של המלך, 5 בדצמבר, הוא יום חג חשוב בכל רחבי תאילנד ונחגג ברוב שמחה, משתה ואכילה.
תאים רבים מתייחסים ברצינות רבה לכל רמיזה המעליבה את המלך, יהא זה מצד זרים או תאים.
ב-5 במאי 1987, לאחר משאל עם, קיבל המלך את התואר "הגדול".
רכושו

בשנת 2011 הוערך הונו האישי ב-30 מיליארד דולר והוא נחשב בן המלוכה העשיר בעולם.
הונו של אדוניאדט הגיע בעיקר מקרן נכסי הכתר, שהיא סוכנות מיוחדת של ממשלת תאילנד שנוצרה עבורו. היו לו קרקעות רבות, צי מטוסים הכולל בואינג 737-800 ואיירבוס A319, וגם שתי לימוזינות שעוצבו במיוחד בשבילו. אדוניאדט היה גם בעליו של היהלום המלוטש הגדול בעולם, המכונה "יובל הזהב" ("Golden Jubilee") ומשקלו 545.67 קרט, אשר ניתן לו לציון יובל להכתרתו. היהלום בורך על ידי האפיפיור, והושם בארמון המלכותי התאילנדי, כחלק מאוסף תכשיטי הכתר של המשפחה המלכותית.
מותו

ב-13 באוקטובר 2016 מת אדוניאדט לאחר שבחודשים הקודמים למותו דווח בתקשורת כי הוא סובל מהידרוצפלוס ואי-ספיקת כליות.
בנו הנסיך מאהה וצ'יראלונגקון ירש את מקומו והוכתר למלך ב-1 בדצמבר 2016, לאחר תום תקופת האבל. כעבור שנה, באוקטובר 2017, נערך עבורו טקס הלוויה מפואר –שבו השתתפו מאות אלפי משתתפים – בו נשרפה גופתו, ואפרו הועבר אל שני מקדשים בודהיסטיים בהם שוכנים שרידיהם של מלכי העבר.
הערות שוליים

↑  שמו מופיע לרוב כ-Bhumibol-Adulyadej (בומיבול אדוליאדג') על-פי הכתיב המסורתי הפאלי/הודי, אך שמו בכתיב עברי הוא לפי ההגייה התאית.
↑    Andrew Marszal, ‏Thailand's King Bhumibol Adulyadej marks 64th anniversary of coronation, The Telegraph, 4 May 2014
↑  ראו הכנסייה האנגליקנית
↑  מלך תאילנד מת והיציבות במדינה נתונה בסכנה, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2016
↑  AP, תאילנד לבשה צהוב כדי לחגוג יום הולדת למלך, באתר ynet, 5 בדצמבר 2007
↑  טלטלה בתאילנד: המלך והשליט הוותיק ביותר בעולם מת בגיל 88, באתר וואלה, 13 באוקטובר 2016
↑  ליל הדמעות: גופתו של מלך תאילנד נשרפה בטקס מפואר, באתר וואלה, 27 באוקטובר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258659505171  PLWABN: 9810631250805606  BNE: XX1185330  BnF: cb122122183 (data)  CANTIC: a11157495  CiNii: DA04072251  GND: 119158639  ISNI: 0000 0001 2137 3031  LCCN: n82166286  LNB: 000200297  MusicBrainz: ad564a85-6657-4648-a9ca-95a2d521aa4e  NARA: 10568429  NDL: 00743980  NKC: jn20010525310  NLA: 35621539  NLG: 104020  NSK: 000562057  NTA: 096507489  SNAC: w66q2f76  SUDOC: 085908037  TePapa: 66363  Trove: 1017812  VcBA: 495/201271  VIAF: 66516080   WorldCat (עם VIAF): 66516080 
פוסטר עם תמונתו של המלך פומיפון אדוניאדט, ראמה התשיעי
ח'רבת אפקס

| --- | --- |

מבט מהאוויר על ח'רבת אפקס
 מידות
 שטח:  כ-12 דונם
 היסטוריה
 תרבויות:  הלניסטית
 תקופות:  התקופה ההלניסטית התקופה הרומית,  התקופה הביזנטית   ימי הביניים
 סוג:  יישוב
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  פרופ' פורת, ד"ר דביר רביב
 גישה לציבור:  נמצא בשטח B
 מיקום
 מדינה:  יהודה ושומרון 
 קואורדינטות:  32°12′02″N 35°11′01″E﻿ / ﻿32.2005°N 35.183506°E﻿ / 32.2005; 35.183506
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) ח'רבת אפקס(למפת צפון השומרון רגילה) ח'רבת אפקס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רבת אפקס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רבת אפקס
 
ח'רבת אפקס (Kh. ifkas) היא אתר ארכאולוגי הממוקם דרומית לחוות גלעד, בסמוך ליובליו העליונים של נחל קנה במערב השומרון. האתר שימש כיישוב פעיל בתקופה ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, ובימי הביניים.
ממצאים ארכאולוגיים

בשנת 1968, תשכ"ח, נערך סקר השומרון השני על ידי הארכאולוג יוסף (ספי) פורת, שסקר בין היתר את ח'רבת אפקס. באפריל 2013 נערך סיור ותיעוד נוסף בחורבה על ידי ד"ר דביר רביב מאוניברסיטת בר-אילן. במהלך הסקר והסיור זוהו בשוליה הדרומיים אולמות תת-קרקעיים מקורים בלוחות אבן גדולים. ממערב לחורבה אותר מבנה רבוע בנוי גזית. ברחבי האתר נמצאו בורות מים חצובים או בנויים מתחת לרצפות המבנים. נמצאו גם חרסים המתוארכים לתקופה הביזנטית.
במרכז האתר נמצאו שלושה בורות מים, וכן שלושה מתקני מים רבועים שלפחות שניים מהם שימשו כמקוואות טהרה. אחד הבורות בעל מאפיינים התואמים את התקופה הרומית הקדומה.
ממצאים ארכאולוגיים > קברים

שני מקבצי קברים אותרו בסביבות האתר, כאשר מקבץ אחד נמצא כ-50 מטרים מצפון-מערב לאתר, הכולל שלושה קברים, ביניהם שני קברי מקמרים שלאחד מהם מבוא העשוי כמקרון חביתי, וקבר שלישי בעל חדר קבורה ובו אצטבאות שבהן חצובות שקתות קבורה. מקבץ שני כ-400 מטרים מדרום מזרח לאתר, הכולל ארבעה קברים מלאים בסחף, שבאחד מהם ניתן להבחין בשבעה כוכים. קבר כוכים נוסף אותר כ-250 מטרים דרומית מזרחית לאתר, והוא כולל שני חדרי קבורה שבדפנותיהם כוכים, וכן חצר קדמית שבה פזורות אבני גזית קטנות.
ממצאים ארכאולוגיים > תארוך התקופות בהן האתר היה פעיל

על פי העולה מהממצאים שהתגלו באתר, עולה כי התקופות בהן האתר היה פעיל מתחלקות לשלוש:
התקופה ההלניסטית המאוחרת והרומית הקדומה, בהן הייתה במקום אחוזה חקלאית יהודית או שומרונית.
התקופה הרומית המאוחרת והביזנטית.
מימי הביניים ועד התקופה העות'מאנית.
הרס חלקים מהאתר על ידי בנייה פלסטינית

בינואר 2023 פרסם "פורום מאבק על כל דונם" תיעוד של בנייה וחריש שבוצעו על ידי פלסטינים תושבי הכפר הסמוך על שרידי האתר הארכאולוגי, לצד חפירות של שודדי עתיקות שפעלו במקום. העובדה שהאתר נמצא בשטח B הנתון לשליטה אזרחית פלסטינית מקשה על אכיפת האיסור לבצע פעולות בנייה בשטח האתר הארכאולוגי.