stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
א-לי-מות
משתתפים

שלום חנוך: שירה, קולות, גיטרות, עיבודים
משה לוי: קלידים, פסנתר, המונד, בס ("לאט לאט", "במכונית החדשה של אבא", "טורפת עירומה"), קולות, עיבודים
תמיר מוסקט - תופים, כלי הקשה
רן שם טוב - גיטרות
רוני פיטרסון - גיטרות ("המצב קשה", "במכונית החדשה של אבא", "טורפת עירומה")
ירון לוי - גיטרות ("טורפת עירומה")
ניר גרף - בס
קרני פוסטל - צ'לו ("קולות בערפל", "א-לי-מות")
קובי נעים - תכנות כלי הקשה
גיל תורן, עמי איילי, יעקב מורנו - הקלטות
סיימון ויינשטוק - מיקסים
לואי להב, טלי כץ - מאסטרינג
רבקה'לה מונדלק, סיון פולק - ניהול הפקה
דוד טרטקובר - עיצוב עטיפה
אלכס ליבק - צילום עטיפה
מירי בן יוסף - יח"צ
מיכאל תפוח, שמוליק בורנשטיין, אתי אנטה, זאב אולמן - הפקה
| שלום חנוך |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | Shalom‏ (1971) • אדם בתוך עצמו (1977) • חתונה לבנה (1981) • על פני האדמה (1983) • מחכים למשיח (1985) • רק בן אדם (1988) • בגלגול הזה (1991) • א-לי-מות (1994) • ערב ערב (1997) • אור ישראלי (2003) • שלום חנוך (2009) • המקרה והטעות (2015) • זום (2016) • הרצל לילנבלום (2021) |  |
| עם אריק איינשטיין | שבלול (1970) • פלסטלינה (1970) • מוסקט (1999) • מחוברים: שבלול ופלסטלינה (2011) |  |
| עם השלושרים | השלושרים (1969) • היושבת בשורה הראשונה / פגישה לאין קץ (1970) • זה לא יכול להיות / תסתכל אלוהים ותראה  (1970) |  |
| עם תמוז | סוף עונת התפוזים (1976) |  |
| אלבומי הופעה | בהופעה חיה (1978) • אריק איינשטיין ושלום חנוך בהופעה משותפת (1979) • שלום חנוך בהופעה - רומן אמיתי (1989) • יציאה (עם משה לוי) (2004) • שלמה ארצי ושלום חנוך בקיסריה (2005) • 4 תחנות (2011) • יציאה 2 (עם משה לוי) (2012) |  |
| אוספים ומארזים | לא יכול לישון עכשיו (1992) • משירי שלום חנוך (1995) הקופסה (2004) • המיטב (2006) • האלבומים המקוריים (2013) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיטר ארטסן

| --- | --- |

 לידה:  1508 אמסטרדם 
 פטירה:  3 ביוני 1575 (בגיל 67 בערך) אמסטרדם 
 מקום קבורה:  אודה קרק 
 יצירות ידועות:  The Egg Dance, Still Life with Meat and the Holy Family, טבע דומם, חנות של קצב והבריחה למצרים, חנות של קצב עם המשפחה הקדושה המחלקת צדקה 
 צאצאים:  Pieter Pietersz the Elder, Aert Pietersz, Dirk Pietersz 
 
פיטר ארטסן, חנות הקצב, עם המשפחה הקדושה. 1551
פיטר ארטסן (בהולנדית: Pieter Aertsen;‏ אמסטרדם, 1508 – 3 ביוני 1575) היה צייר הולנדי בסגנון המנייריזם הצפוני. המציא את סצנת הז'אנר המונומנטלית, המשלבת דומם וציור ז'אנר ולעיתים קרובות כוללת גם סצנה מקראית ברקע. הוא היה פעיל בעיר הולדתו אמסטרדם אך עבד תקופה ארוכה באנטוורפן, אז מרכז חיי האמנות בהולנד.
סצנות הז'אנר שלו השפיעו על ציור הבארוק הפלמי המאוחר, על ציורי טבע דומם ההולנדי וגם על האיטלקי. סצנות האיכרים שלו קדמו כמה שנים לציורים הידועים בהרבה שהופקו באנטוורפן על ידי פיטר ברויל האב.
ביוגרפיה

הוא חונך אצל אלרט קלאס. לאחר מכן הוא נסע לדרום הולנד והתגורר באנטוורפן, תחילה עם בן ארצו יאן מנדיין. ארטסן הפך לחבר בגילדת סנט לוק באנטוורפן. בספרים הרשמיים של הגילדה הוא רשום כ"לנגה פיטר, שילדר״"(פיטר הגבוה, צייר). בשנת 1542 הוא הפך לאזרח באנטוורפן. הוא נישא לקטלינה באוקלר, בתו ואחותו של צייר מאנטוורפן - יואכים באוקלר וויברכט באוקלר. מבין שמונת ילדיהם של הזוג, שלושה בנים, פיטר, ארט ודירק הפכו לציירים מצליחים.
ארטסן חזר לאמסטרדם בשנים 55–1556. תלמידים בולטים שהתאמנו בסדנה שלו כללו את האחיינים של סטראדנוס וארטסן, יואכים באוקלר וויברכט באוקלר. יואכים באוקלר המשיך ופיתח את סגנון ונושא הציור של ארטסן.
יצירתו

לאחר שהתחיל בציור תמונות דתיות, בשנות ה-1550 פיתח את ציור הסצנות הביתיות בהן העתיק פריטי ריהוט, כלי בישול ואוכל בכישרון רב ובדייקנות רבה. ״חנות הקצב״ שלו, עם ה"בריחה למצרים" (אופסלה, 1551) "נראים כדוגמה המוקדמת ביותר להיפוך ״המנייריזם״ של טבע דומם בציור הצפוני", המציג את הנושא היומיומי בצורה בולטת בהרבה מהנושא ההיסטורי בתוך הציור. היפוך דומה בציור נוף פותח על ידי יואכים פטיניר באנטוורפן כמה עשורים קודם לכן כשהמציא את סגנון נופי עולם. שלא כמו אלה, ביצירותיו של ארטסן החומר הז'אנרי שולט בקדמת הציור, כאשר הסצנות ההיסטוריות, בדרך כלל דתיות, מתמזגות ברקע. בטכניקה ציורית זו צייר גם האמן הולנדי אחר, יאן סנדרס ואן המסן, שטיפולי הז'אנר שלו בסצנות דתיות ומוסריות הכניסו סצנות קטנות יותר לרקע באופן דומה.
בציור ״חנות הקצב״, שנמצא במוזיאון לאמנויות בצפון קרוליינה, ארצות הברית, באזורים שמאחורי דוכן הקצב (משמאל לימין) נראות סצנות שונות: נוף דרך חלון של כנסייה; המשפחה הקדושה מחלקת נדבות בזמן מסעה; איכר עובד אדמה עם חברה עליזה שאוכלת מולים וצדפות בחדר האחורי של החנות. השלט בצד ימין למעלה מפרסם שהאדמות שמאחורי החנות הן למכירה. למעשה הציור מציע לצופה מגוון אפשרויות בחיים, באלגוריה על אוכל אמיתי ורוחני. נושאים כאלה צוירו ברובם לפני 1560.
בתקופת הרנסאנס, הדוגמה הקלאסית של הצייר פייריקוס, הידועה רק מפליני הזקן, הייתה חשובה בהצדקת ז'אנר ונושאים "נמוכים" אחרים בציור, ארטסן הושווה לפייריקוס.
בהמשך חייו הוא גם צייר ציורים יותר מקובלים של נושאים דתיים בכנסיות קתוליות, שאבדו במהלך המלחמות הדתיות. כמה מיצירותיו הטובות ביותר, כולל יצירות מזבח בכנסיות שונות באמסטרדם, נהרסו גם הם במהלך הימים סביב האירוע המכונה ה"מעבר", כאשר אמסטרדם חזרה רשמית לפרוטסטנטיות מהקתוליות ב-26 במאי 1578 בתחילת דרכה של מלחמת שמונים שנה. יצירה דתית אחת ששרדה היא ״הצליבה״ במוזיאון המלכותי לאמנויות יפות באנטוורפן.
הנוסחה המדויקת של ארטסן של דמויות טבע דומם וז'אנר בקדמת התמונה, עם סצנות קטנות של אירועים היסטוריים ברקע, נמשכה עוד שני דורות. אך גם בהמשך, ציורים היסטוריים הם עדיין בולטים ומופלאים. אלמנטים חיים בקדמת הציור הופקו על ידי רובנס ובני דורו. במאה ה-17 שניהם ציירי הבארוק הפלמי וגם ציירי תור הזהב ההולנדי פיתחו ז'אנרים חשובים של נושאי טבע-דומם עצמאיים, אשר הופקו מדי פעם גם בימיו של ארטסן.
שלא כמו פיטר ברויגל האב, דמויות הז'אנר של ארטסן (בעיקר הנשים) הוצגו לרוב באידיאליזציה ובכבוד ניכר ולא בצורה מגוחכת, תוך שימוש בתנוחות שבסופו של דבר נבעו מהאמנות הקלאסית. בחלק מהמקרים נראה שהם הושאלו מדיוקנאות החצר של אמנים כמו אנתוניס מור.
הערות שוליים

1 2  Falkenberg (1995), 200
↑  Vermeer and The Delft School, The Metropolitan Museum of Art, p. 185
↑  Jacques Lassaigne, Flemish Painting: From Bosch to Rubens, A. Skira, 1957, p. 5
↑  Snyder, 445
↑  Falkenberg, (1988), throughout
↑  Snyder, 445, citing Kenneth Craig
↑  Sullivan, 240
↑  Falkenberg (1995), 204-210
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449821905171  PLWABN: 9810674342005606  BIBSYS: 4054302  BNE: XX5030712  BnF: cb139493348 (data)  BPN: 13875291  GND: 118643924  ISNI: 0000 0001 1776 7046  KulturNav: 3b082081-4b95-4e69-a4ad-d9b9a939a973  LCCN: nr89016855  NLA: 36094802  NTA: 070225680  RKD: 605  SUDOC: 02935630X  Trove: 1211436  ULAN: 500027884  VcBA: 495/129343  VIAF: 95853668   WorldCat (עם VIAF): 95853668 
פיטר ארטסן, המבשלת, 1559
פיטר ארטסן, מראה בשוק, 1569
פאיזה אחמד

| --- | --- |

 לידה:  5 בדצמבר 1934 צידון, לבנון
 פטירה:  24 בספטמבר 1983  (בגיל 48) קהיר, מצרים
 מוקד פעילות:  סוריה, מצרים, ביירות 
 תקופת הפעילות:  1945–1983 (כ־38 שנים)
 עיסוק:  זמרת
 שפה מועדפת:  ערבית מצרית
 שיתופי פעולה בולטים:  מוחמד עבד אל-והאב
 מספר יצירות ידוע:  320 שירים לרדיו וכ -80 לטלוויזיה.
 בן זוג:  מוחמד סולטן
 מספר צאצאים:  5
 פרופיל ב-IMDb
 
פאיזה אחמד (בערבית: فايزة أحمد; 5 בדצמבר 1934 – 24 בספטמבר 1983) הייתה זמרת ושחקנית סורית-מצרית-לבנונית. במהלך הקריירה שלה, היא הופיעה בשישה סרטים.
ביוגרפיה

פייזה אחמד נולדה בשנת 1934 בצידון שבלבנון לאב סורי ואם לבנונית. אחמד גדלה במשפחה מוזיקלית - ובגיל שש כבר שרה שר את שיריהם של הזמרות המפורסמות של אותה תקופה- אסמהאן ולילה מוראד.
בגיל אחת עשרה החלה את לימודי פיתוח קול, והופיעה לראשונה ברדיו הלבנוני ובתחנת הרדיו בחלב. בהמשך הקריירה שלה היא הנחתה שם ערבי גאלה ובסופו של דבר הפכה לזמרת מקהלה בתחנת הרדיו בדמשק.
היא הייתה נשואה כבר בגיל שלוש עשרה, אך נפרדה מבעלה, עומר אמני, לאחר לידת בתם פריאל.
בשנת 1954 היגרה למצרים, שם עבדה שוב ברדיו. שם הכירה את מוחמד אל מוג'י, שהלחין עבורה שירים מוצלחים כמו Ana Albi Lik Mayal, amma El amar Al Bab, Habibi Whichni ו-Tamr Hinna.
הזמר והמלחין מוחמד עבד אל-ווהאב כתב לה, בין היתר את השירים Sitt El Habayb, Hammal El Assia ו-Tohgorny Bihkaya.
בין השנים 1957–1963 כיכבה אחמד בשישה סרטים, כולל ב-Leila-, ו־bint el shatie מאת חוסיין פאוזי, Imsik harami מאת במאי הקולנוע פאטין עבד אל ווהאב ו-Ana wa Banati מאת חוסיין אל מוהנדס.
היא הופיעה גם בהפקת האופרטה Masr Balahan ובסדרות הרדיו Hadrett Acharifa של בעלה השני, מוחמד סולטן.
פייזה אחמד התחילה להופיע כזמרת בתקופה בה כבר היו מתחרים רבים, וזמרות מפורסמות בתחום. אלה כללו את: נאגאת אל זרירה, ורדה אלג'זאא'ריה, סבאח,  שאדיה, פיירוז ואחרות. למרות התחרות, היא זכתה להצלחה ופרסום רב. הדיסקוגרפיה של פייזה אחמד כוללת למעלה מ-320 שירים לרדיו וכ -80 לטלוויזיה. היא הייתה אחת הזמרות המובילות במצרים. אף על פי שהיו לה הרבה שירים מפורסמים ויפים, היא תיזכר בזכות השיר שלה "Set El Habaeb Yahabieba", שהפך לשיר אשר מושר תמיד ביום האם במצרים אשר נחגג ב-21 במרץ.
היו לה חמישה ילדים ותשעה נכדים.
פאיזה אחמד נפטרה בשנת 1983 בקהיר לאחר שלקתה במחלת הסרטן, זמן קצר לאחר שקיבלה אזרחות מצרית.
דיסקוגרפיה

Set El Habayeb Al Oum
Bete's Al Leh Alaya?
Asleh El Awtar
Habeby Ya Metkarab
The Very Best of Fayza Ahmed
Oheboh Katheran
Enta Mesafer
Betsal Leh Alya
Eshtatelak
Tani
Lesa Bahebak
Hairan
פילמוגרפיה

1959: A'rees Mirati
1959: Almilyunayr alfaqir
1961: 'Iinaa wabanati
1963: Ultimate Joy
1963: Al-Qahira Fi Elleil
1975: Meen yeader ala aziza
הערות שוליים

1 2  Biographie de Fayza Ahmed
↑  Biographie de Fayza Ahmed
↑  Lazyproduction, ARAB TUNES الإيقاعات العربية: Fayza Ahmed فايزة أحمد, ARAB TUNES الإيقاعات العربية, ‏venerdì 13 febbraio 2015
↑  admin, Love is stronger than death .. Muhammad Sultan cries Fayza Ahmed after 37 years of her death “video”, Saudi 24 News, ‏2020-03-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  ydha001, Who is Najat Al Saghira?, najatalsaghira, ‏2015-06-19 (באנגלית)
↑  The Best of Faiza Ahmed, נבדק ב-2021-09-14
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13995716h (data)  GND: 1082351385  ISNI: 0000 0000 7732 2180  LCCN: no2007135137  MusicBrainz: 9cc3cfd3-ebd5-4f6b-9913-367cd76acc82  VIAF: 71588103   WorldCat (עם VIAF): 71588103
פיליז אהמט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1981 (בת 43) סקופיה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מדינה:  מקדוניה הצפונית 
 http://www.filizahmet.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליז אהמט (בטורקית: Filiz Ahmet; נולדה ב-15 באפריל 1981) היא שחקנית טורקייה. היא ידועה בעיקר בשל גילום הדמויות זאריפה בסדרה "Farewell Rumelia", וניגאר קלפה בסדרה ההיסטוריה "הסולטאן".
ביוגרפיה

פיליז אהמט נולדה בעיר סקופיה במקדוניה. היא ממוצא טורקי. אמה היא לחשנית, בעוד סבה הוא שחקן מקדוני ואחד מהמייסדים של התיאטרון המקדוני-טורקי.
המופע הראשון שצפתה בו בתיאטרון היה "אידיוט", שמבוסס על הרומן בעל שם זהה שנכתב על ידי פיודור דוסטויבסקי. היא פיתחה תשוקה לתיאטרון, והייתה בת 6 כשהופיעה לראשונה על במה.
ילדותה של אהמט עלתה בקנה אחד עם מלחמות יוגוסלביה. בעקבות הסכסוך, משפחתה החליטה לעבור לשוודיה, ומאוחר יותר חזרה למקדוניה כשהיא הייתה בת 12. פיליז אהמט סיימה את לימודיה בבית ספר לרפואה ולאחר מכן באקדמיה לאמנויות הבמה בסקופיה ב-2003.
אהמט היא רב-לשוניות ומסוגלת לדבר מקדונית, אלבנית, טורקית, שוודית, אנגלית, סרבית, ובולגרית.
קריירה

אחמט החלה כשחקנית תיאטרון וקיבלה מספר פרסים על הביצועים. היא לא התכוונה לשחק מול מצלמה, ולוח הזמנים העמוס של התיאטרון אפשרו מעט מאוד זמן לכל דבר אחר. עם זאת, פריצת הדרך שלה הייתה כשהשתתפה בסדרה "Farewell Rumelia" ב-2007. כדי להפוך את הדמות שלה ליותר אקספרסיבית, דיברה אהמט בדיאלקט הטורקי מקדוני. לאחר סדרה זו, היא קיבלה הצעות בסדרת טלוויזיה שונות. הפרויקט הבא שלה היה "Balkan Wedding", בו היא גילמה את גלינה ב-2009.
ב-2010, קיבלה אהמט את התפקיד של ניגר כלפה בסדרה הטורקית ההיסטורית "הסולטאן". הסדרה מצליחה מאוד בחבל הבלקן ובטורקיה, ומשודרת ב-45 מדינות. לסדרה יש 204 מיליון צופים ברחבי העולם. עבודתה עם "הסולטאן" זיכתה אותה לתגובות חיוביות ושבחים ממבקרים.
הערות שוליים

↑  Magnificent Century, Tims
↑  Filiz Ahmet's success, Sabah
פיישנס אוזוקוור

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1958 (בת 66) Ngwo, ניגריה 
 שם לידה:  Patience Ozokwor 
 מדינה:  ניגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לשחקנית המשנה הטובה ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
פיישנס אוזוקוור (באנגלית: Patience Ozokwor; נולדה ב-14 בספטמבר 1958) היא מוזיקאית, מעצבת אופנה, זמרת גוספל ושחקנית קולנוע ניגרית. אוזוקוור, המוכרת בשם "מאמא ג'י" (Mama G), זכתה בפרס האקדמיה האפריקאית לקולנוע לשחקנית המשנה הטובה ביותר. אוזוקוור הייתה בין 100 ניגרים שכובדו על ידי הממשלה בחגיגת המיזוג של שטחי החסות הצפוניים והדרומיים של ניגריה ב-2014.
ביוגרפיה

אוזוקוור נולדה בכפר נגוו במדינת אנוגו, שבניגריה, ולמדה בבית ספר יסודי בלאגוס, שם כבר החלה לשחק במחזות בית הספר. היא סיימה תואר באמנות במכון לניהול וטכנולוגיה באנוגו. עוד לפני שהחלה את דרכה בתחום המשחק, היא כבר הייתה מוכרת לציבור מהשתתפותה בדרמה ברדיו. היא אז השתתפה באופרת סבון ברשות השידור הניגרית (NTA), Someone Cares  היא התחתנה בגיל 19, ויש לה שלושה ילדים ביולוגיים וחמישה מאומצים. בעלה נפטר בשנת 2000.
פילמוגרפיה

אוזוקוור השתתפה ביותר מ-350 סרטים, בנוסף לתוכניות טלוויזיה ותחומים אחרים. רוב הסרטים יצאו הישר לווידאו.
| פילמוגרפיה נבחרת> שנה | יצירה | תפקיד | שנה | יצירה | תפקיד |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Overseas | Amaka | 2007 | Unfinished Business | Mrs. Orlu |  |
| 2014 | Idemili | Queen | 2006 | Aguba Igogoro |  |  |
| 2014 | To Rise Again | טקסט התא | 2006 | The Broken Shield |  |  |
| 2013 | Cry of a Witch (1 & 2) | Mma | 2006 | Upside Down |  |  |
| 2013 | Annabel | Mma | 2006 | The Final Days |  |  |
| 2013 | Covert Operation |  | 2006 | The Humble Lion |  |  |
| 2012 | Bridge of Contract |  | 2006 | The Return of Mama-G |  |  |
| 2012 | Deep Water (1 & 2) | Bridget | 2005 | Authentic Mama |  |  |
| 2012 | My World |  | 2005 | Heavy Storm | Suzan |  |
| 2012 | (1 & 2) The End Is Near | טקסט התא | 2005 | Torn Apart |  |  |
| 2012 | Blood Sister | Bridget | 2005 | Women in Power |  |  |
| 2012 | (1 & 2) World of the Mind | טקסט התא | 2004 | Onunaeyi: Seeds of Bondage |  |  |
| 2012 | I Turning Point | Mrs. Afolabi | 2004 | Eyin Oka |  |  |
| 2011 | Private Sin | Deaconess Charity | 2004 | Heritage |  |  |
| 2010 | The Enemy I See (1 & 2) | Mrs. George | 2004 | Mama-G in America |  |  |
| 2009 | Heavy Storm |  | 2004 | The Staff of Odo |  |  |
| 2009 | The Storm Is Over | Owakwe | 2003 | Rats |  |  |
| 2009 | (1 & 2) Personal Desire |  | 2003 | The Cross of Love |  |  |
| 2008 | (1 & 2) Act of Faith |  | 2003 | Cry No More |  |  |
| 2008 | (1 - 4) After My Heart |  | 2003 | Under Fire |  |  |
| 2008 | (1 & 2) Bottom of My Heart |  | 2003 | Okwu na uka | Mrs. Ejioifor |  |
| 2008 | (1 & 2) Critical Truth | Dora | 2003 | Old School |  |  |
| 2008 | (1 & 2) Female Lion |  | 2003 | Princess Buttem |  |  |
| 2008 | (1 & 2) Heart of a Slave |  | 2003 | Submission |  |  |
| 2008 | (1 & 2) Heaven After Hell |  | 2002 | Missing Child (1 & 2) |  |  |
| 2008 | (1 & 2) Husband My Foot |  | 2002 | (1 & 2) Fire on the Mountain |  |  |
| 2008 | Indian Doctor |  | 2002 | (1 & 2) Miracle |  |  |
| 2008 | (1 & 2) Marcus 'D' Millionaire |  | 2002 | Open & Close (1 & 2) |  |  |
| 2008 | Onoja |  | 2002 | The Final Clash |  |  |
| 2008 | Strength to Strength |  | 2002 | One Dollar |  |  |
| 2007 | Away Match |  | 2002 | (1 & 2) Pretender |  |  |
| 2007 | Goddess of the Sun |  | 2002 | (1 & 2) Sunrise |  |  |
| 2007 | Kingdom Apart |  | 2001 | (1 & 2) Desperadoes |  |  |
| 2007 | Lost in the Jungle |  | 2001 | (1 & 2) Greedy Genius |  |  |
| 2007 | Passion of My Blood | Georgina | 1995 | (1 & 2) Ukwa |  |  |
הערות שוליים

↑  "Patience Ozorkwor Biography". informafrica.com. אורכב מ-המקור ב-2020-11-10. נבדק ב-2018-10-10.
↑  "When Patience Ozokwor stormed London for son's wedding". vanguardngr.com.
↑  "I Miss My Husband's Love And Companion" Patience Ozokwor". pulse.ng.
↑  "Patience Ozokwor reveals her real age & why she adopted 5 children". diamondcelebrities.com. אורכב מ-המקור ב-2018-10-21. נבדק ב-2018-10-10.
↑  "Jonathan decorates Obasanjo, Buhari, IBB, others with centenary awards". vanguardngr.com.
↑  [ In Patience Ozokwor's Movie World http://www.monitor.co.ug/artsculture/Reviews/In-Patience-Ozokwor-s-movie-world/691232-2355940-6vgjgd/index.html]
↑  "Patience Ozokwor (Mama Gee) – Biography, Late Husband, Children, Facts". BuzzNigeria - Famous People, Celebrity Bios, Updates and Trendy News (באנגלית אמריקאית). 2014-05-26.
↑  "Biography". Kevin Onuma for Inform Africa. 8 במאי 2012. אורכב מ-המקור ב-2020-11-10. נבדק ב-2018-10-10. {{cite web}}:  (עזרה)
פיי אדמס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1923 ניוארק,ניו ג'רזי
 פטירה:  2016~  (בגיל 92 בערך)
 שם לידה:  Fanny Tuell
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1940–1960 (כ־20 שנה)
 סוגה:  רית'ם אנד בלוז 
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס, Imperial Records, Herald Records
 פרסים והוקרה:  Pioneer Award
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ו מוריס ותזמורתו
 
פיי אדמס (נולדה כפאני טואל, 22 במאי 1923) היא זמרת אמריקאית, שהקליטה וביצעה יצירות רית'ם אנד בלוז וגוספל מסוף שנות הארבעים ועד תחילת שנות השישים של המאה ה-20. היו לה כמה להיטים במצעדי הפזמונים בתחילת שנות החמישים, לפני שפרשה מעסקי המוזיקה.
ביוגרפיה

אדמס נולדה בניוארק, ניו ג'רזי. אביה היה דייוויד טואל, זמר גוספל ודמות מפתח בכנסיית Church of God in Christ (COGIC) . בגיל חמש הצטרפה לאחיותיה, שרה ספיריטואלז והופיעה בקביעות בתוכניות רדיו בניוארק.
תחת שם הנישואין שלה, פיי סקראגס, היא הופיעה באופן קבוע במועדוני לילה בניו יורק בסוף שנות הארבעים ותחילת שנות החמישים. במהלך הופעתה באטלנטה, ג'ורג'יה, היא התגלתה על ידי הזמרת רות בראון, שהזמינה אותה לאודישן עם מוביל הלהקה ונגן החצוצרה ג'ו מוריס, שהיה גם מבעלי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. לאחר ששינתה את שמה מסקראגס לפיי אדמס, גייס אותה מוריס כזמרת בשנת 1952, והחתים אותה בחברת התקליטים "הראלד רקורדס". ההקלטה הראשונה שלה הייתה השיר "Shake a Hand" של מוריס, שעמד בראש מצעד המוזיקה של- R & B האמריקאי של מגזין המוזיקה "בילבורד" במשך עשרה שבועות בשנת 1953 והגיע למקום 22 במצעד הפופ האמריקאי. הוא נמכר במיליון עותקים וזכה בדיסק זהב.
על פי "ארגון המוזיקה האקוסטית" נאמר כי, "העדות הברורה הראשונה למוזיקת נשמה מופיעה עם ההרכב The "5" Royales, הרכב גוספל שפנה ל-R&B וגם בפיי אדמס, שהשיר " Shake a Hand " הפך לסטנדרט חשוב במוזיקת ה-R & B ".
בשנת 1954 היו לאדמס עוד שני להיטי R&B . הראשון "I'll Be True" (מאוחר יותר הושר בגרסת כיסוי על ידי ביל היילי בשנת 1954 ועל ידי הזמרת ג'קי דשאנון בשנת 1957) והשני " It Hurts Me to My Heart ". במהלך תקופה זו, עזבה את להקתו של ג'ו מוריס והחלה להופיע כ- כ "Atomic Adam". היא הופיעה בסרט Rhythm & Blues Revue בשנת 1955.
בשנת 1957 עברה לחברת ההקלטות Imperial Records, אך הצלחתה המסחרית פחתה. בסוף שנות החמישים היא נתפסה כאמנית הקלטות מבוגרת שזמנה חלף, אף על פי שהמשיכה להקליט לחברות הקלטה קטנות שונות עד תחילת שנות השישים.
שדרן הרדיו אלן פריד כינה את אדמס "הבחורה הקטנה עם הקול הגדול" ("little gal with the big voice"). היא הופיעה בסיורי מופעי רית'ם אנד בלוז, בהם השתתפו גם להקות כמו:
The Drifters, The Counts ו-The Spaniels.
בשנת 1963 פרשה מתעשיית המוזיקה. היא נישאה בשנית ובשמה החדש, פני ג'ונס, שבה לשורשי הגוספל ולחיי המשפחה בניו ג'רזי.
לדברי היסטוריון המוזיקה והסופר מרב גולדברג, ייתכן והיא מתה ב-2 בנובמבר 2016, אך הדבר אינו מאושר.
דיסקוגרפיה

“Sweet Talk” / “Watch Out, I Told You.” Atlantic 1007 (1953).
“Shake a Hand” / “I’ve Gotta Leave You.” Herald 416 (1953).
“I’ll Be True” / “Happiness to My Soul.” Herald 419 (1953)
“Every Day” / “Say a Prayer.” Herald 423 (1954).
“Somebody, Somewhere, Someday” / “Crazy Mixed-Up World.” Herald 429 (1954).
“It Hurts Me to My Heart” / “Ain’t Gonna Tell.” Herald 434 (1954).
“Ain’t Nothin’ to Play With” / “I Owe My Heart to You.” Herald 439 (1954).
“Anything for a Friend” / “Your Love Has My Heart Burning.” Herald 444 (1955).
“You Ain’t Been True” / “My Greatest Desire” Herald 450 (1955).
“No Way Out” / “Same Old Me” Herald 462 (1955).
“Teen-Age Heart” / “Witness to the Crime.” Herald 470 (1956).
“Takin’ You Back” / “Don’t Forget to Smile.” Herald 480 (1956).
“Anytime, Any Place, Anywhere.” / “The Hammer Keeps Knockin.” Herald 489 (1956).
“Keeper of My Heart” / “So Much.” Imperial 5443 (1957).
“Johnny Lee” / “You’re Crazy.” Imperial 5456 (1957).
“I Have a Twinkle in My Eye” / “Someone Like You.” Imperial 5471 (1957).
“When We Kiss” / “Everything” Imperial 5525 (1958).
פרסים

שנת 1998 פרס "Pioneer Award" מטעם "Rhythm and Blues Foundation"
הערות שוליים

1 2  Faye Adams Songs, Albums, Reviews, Bio & More, AllMusic (באנגלית)
↑  Joseph Murrells, The book of golden discs, London : Barrie & Jenkins, 1978, ISBN 978-0-214-20512-5
↑  Timeline of Musical Styles & Guitar History, Acoustic Music (באנגלית אמריקאית)
↑  Marv Goldberg's R&B Notebooks - FAYE ADAMS, www.uncamarvy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332884505171  GND: 138407878  LCCN: n95047444  MusicBrainz: 8f2974e0-3647-48f6-86f8-603a2c5f31ae  VIAF: 41086672   WorldCat (עם VIAF): 41086672
ליגת העל הארמנית

| --- | --- |

 שם מלא:  הפרמייר ליג הארמני
 כינוי:  VBET פרימייר ליג
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  איחוד הכדורגל של ארמניה 
 מדינות:  ארמניה ארמניה
 קונפדרציה:  אופ"א
 קבוצות:  10
 תקופת הפעילות:  1992–הווה (כ־33 שנים)
 אלופה נוכחית:  פיוניק ירוואן (2023/2024)
 מירב הזכיות:  פיוניק ירוואן (16)
 מפעל מקביל:  גביע העצמאות הארמני
 מפעל נמוך:  הליגה הראשונה הארמנית 
 premierleague.ffa.am/en
 
הפרמייר ליג הארמני (בארמנית: Բարձրագույն Խումբ) היא ליגת הכדורגל הבכירה בארמניה. הליגה מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של ארמניה.
הקבוצות בליגה

להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הארמנית בעונת 2024/2025:
| קבוצה | עיר | אצטדיון | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| אוררטו | ירוואן | אצטדיון אוררטו | 4,860 |
| אלאשקרט | ירוואן | אצטדיון אלאשקרט | 6,850 |
| אררט ירוואן | ירוואן | אצטדיון הרפובליקה וזגאן סרגיסיאן | 14,403 |
| אררט-ארמניה | ירוואן | אצטדיון האקדמיה של ירוואן | 1,428 |
| ב.ק.מ.א. ירוואן | ירוואן | אצטדיון האקדמיה של ירוואן | 1,428 |
| גנדזאסאר קפאן | קפאן | אצטדיון גדנדזאסאר | 3,500 |
| ואן | צ'ארנטסוואן | האצטדיון העירוני צ'ארנטסוואן | 5,000 |
| וסט ארמניה | ירוואן | אצטדיון ג'וניור ספורט | 1,000 |
| נואה | אבוביאן | האצטדיון העירוני של אבוביאן | 3,100 |
| פיוניק | ירוואן | אצטדיון הרפובליקה וזגאן סרגיסיאן | 14,403 |
| שיראק | גיומרי | אצטדיון ג'ומרי סיטי | 4,000 |
היסטוריה > אליפות ארמניה הסובייטית (1936 - 1991)

בזמן שליטת ברית המועצות בארמניה SSR, לכל רפובליקה סובייטית הייתה אליפות רפובליקה אזורית, ומעליה הייתה ליגת המשנה הסובייטית, ממנה היו מעפילות הקבוצות מכל ברית המועצות הסובייטית לליגה הבכירה, ליגת העל הסובייטית. הקבוצות הארמניות לא הצליחו להעפיל לליגה הבכירה, למעט קבוצה ארמנית אחת - אררט ירוואן שהצליחה לשחק בליגת העל הסובייטית ואף לזכות בה פעם אחת ב-1973, וסיימה כסגנית האלופה שם עוד פעמיים.
שאר הקבוצות הארמניות הגיעו רק לליגת המשנה אחרי שזכו באליפות המקומית אך לא ביססו את מעמדן בליגת העל.
היסטוריה > אליפות ארמניה הסובייטית (1936 - 1991) > אלופות הליגה הארמנית המחוזית בתקופה הסובייטית (1936 - 1991)

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע ארמניה הסובייטית באותה העונה והשלימה דאבל סובייטי מקומי.
היסטוריה > אליפות ארמניה הסובייטית (1936 - 1991) > טבלת אליפויות הליגה הסובייטית האזורית לפי קבוצה

אלו הקבוצות שזכו באליפויות המקומיות בארמניה הסובייטית בין השנים 1936 - 1991.
| קבוצה | זכיות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- |
| ספרטק (אררט) ירוואן | 7 | 1938, 1939, 1940, 1945, 1952, 1954, 1990 |
| דינמו ירוואן | 6 | 1936, 1937, 1946, 1947, 1948, 1949 |
| FIMA ירוואן | 5 | 1956, 1958, 1959, 1971, 1974 |
| אראקס ירוואן | 4 | 1965, 1968, 1969, 1977 |
| קוטאיק | 4 | 1967, 1973, 1975, 1976 |
| טקסטילשיק לנינאקאן | 3 | 1960, 1961, 1962 |
| אראגאטז לנינאקאן | 3 | 1979, 1980, 1987 |
| קרמיר דרוש לנינאקאן | 2 | 1953, 1957 |
| חימיק קירקובאן | 2 | 1955, 1964 |
| אלקטרוטכניק ירוואן | 2 | 1966, 1988 |
| (סיוניק) קפאן | 2 | 1989, 1991 |
| יורוז'אי ירוואן | 1 | 1950 |
| שינאראר ירוואן | 1 | 1951 |
| לוקומוטיב ירוואן | 1 | 1963 |
| מוטור ירוואן | 1 | 1970 |
| זבזדה ירוואן | 1 | 1972 |
| קאנאז ירוואן | 1 | 1978 |
היסטוריה > ליגת העל הארמנית (1992 ואילך)

בשנים שלאחר התפרקות ברית המועצות הליגה גדלה מאוד - משמונה מועדונים בלבד בכל המדינה שחולקו לשתי ליגות למספר גדול יותר של מועדונים כאשר בליגה העליונה לבדה ישנם כיום עשרה מועדונים בליגה הבכירה.
שלוש העונות הראשונות של הליגה הארמנית התנהלו בין האביב לסתיו אך בעונת 1995/1996 שונתה הליגה למבנה של קיץ עד אביב. בין עונת 1994 לעונת 1995/96 שוחקה באביב 1995 עונת מעבר בת 10 מחזורים שבה חולקו הקבוצות לשני בתים של 6 קבוצות. בעונה זו לא הוכרזה אלופה. לאחר שתי עונות במתכונת קיץ עד אביב (1995/96 ו-1996/97), חזרה הליגה בעונת 1998 למתכונת אביב עד סתיו. בתווך שוחקה שוב עונת מעבר בת 18 מחזורים בסתיו 1997 שבה זכתה ירוואן.
בעשור הראשון של המאה ה-21 שלטה בליגה פיוניק ירוואן שזכתה ב-10 אליפויות רצופות, מ-2001 עד 2010. בשנת 2012 שונתה הליגה בחזרה למבנה של קיץ עד אביב (דו שנתי) והחל מעונת 2012/2013 הליגה משוחקת במתכונת זו.
מ-2015 עד 2018 שלטה בליגה אלאשקרט מהעיר ירוואן, שזכתה בשלוש אליפויות רצופות. בעונת 2018/2019 זכתה העולה החדשה אררט-ארמניה, ושחזרה את הצלחתה גם עונה לאחר מכן.
אלופות הליגה לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הארמני באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.