stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  הרוקי מורקמי
 שפת המקור:  יפנית
 סוגה:  ממואר
 הוצאה
 הוצאה:  כתר ספרים
 תאריך הוצאה:  2007 ביפנית 2010 בעברית
 מספר עמודים:  185
 הוצאה בעברית
 תרגום:  עינת קופר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002766892
על מה אני מדבר כשאני מדבר על ריצה (ביפנית: 走ることについて語るときに僕の語ること) הוא שמו של ספר זיכרונות מאת הסופר היפני הרוקי מורקמי. הספר נכתב ביפנית ותורגם לעברית בידי עינת קופר.
בספר מתאר מורקמי את זיכרונותיו וחוויותיו כסופר מקצועי וכאצן חובב למרחקים ארוכים. הוא החל לכתוב בשנות השבעים המאוחרות ולרוץ ב-1982. מאז שהתחיל לרוץ הספיק להשתתף ביותר מעשרים ריצות מרתון, ריצת אולטרה מרתון (מאה קילומטרים) אחת ובמספר תחרויות טריאתלון.
הספר מורכב מתשעה פרקים שנכתבו בגוף ראשון וכיומן המתאר בסדר כרונולוגי תקופות בחייו, כשעיקר הספר מוקדש לתקופה של אמצע העשור הראשון של המאה העשרים ואחת, פרק אחד מוקדש לריצת האולטרה מרתון בה לקח חלק ב-1996 באי הוקאידו שבצפון יפן ושאר התקופות משורבבות בין לבין.
לאורך כל הספר דן מורקמי בהשפעת הריצה על כתיבתו ומתייחס לריצה כגורם המשפיע על כלל התחומים בחייו, בין היתר הוא מספר כיצד חדל לעשן כשהתחיל לרוץ.
שם הספר לקוח משמו של קובץ סיפורים קצרים מאת ריימונד קארבר, שפורסם בשם "על מה אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אהבה".
סאליוט 5

| --- | --- |

ברית המועצות ברית המועצות
 NSSDC:  1976-057A
 אות קריאה:  סאליוט5
 צוות:  2
 שיגור:  22 ביוני 1976 
 משגר:  פרוטון K
 כן שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 חדירה לאטמוספירה:  8 באוגוסט 1977
 מסה:  כ-19,000 ק"ג
 אורך:  14.55 מטרים
 קוטר:  4.15 מטרים
 נפח מדוחס:  90 מ"ק
 פריגיאה:  219 ק"מ
 אפוגיאה:  260 ק"מ
 נטיית מסלול:  51.6° מעלות
 זמן הקפה:  89.0 דקות
 ימים במסלול:  411
 ימים מאוישים:  67
 מספר הקפות:  6,666 
 
 
סאליוט 5 (OPS-3, ברוסית:Салют-5) הייתה תחנת חלל סובייטית, אשר שוגרה בשנת 1976 כחלק מתוכנית סאליוט. תחנה זאת הייתה השלישית מסדרת תחנות חלל צבאיות בשם "אלמאז". התחנה תוכננה ונבנתה במשרד "משינוסטרויניה" בראשות ולדימיר צ'לומיי. למרות זאת, תחנה זו נכללת כחלק מתוכנית סאליוט על מנת להסתיר את מטרתה האמיתית. בשל האופי הצבאי של התחנה, לא שחררה ברית המועצות מידע רב באשר לתחנה והמשימות אליה.
לתחנת החלל הגיעו משלחות של סויוז 21 ו-סויוז 24. בשנת 1977 התחנה הורדה מהמסלול.
לא היו שיגורים נוספים של תחנת חלל מדגם זה.
רקע

תחנת החלל הראשונה הייתה סאליוט 1 (נקרא גם DOS-1) אשר שוגרה על ידי ברית המועצות באפריל 1971. אך רק משימה אחת הצליחה לעגון בה, סויוז 11 שנשארה בה 23 יום במהלך יוני של אותה שנה, וחרף הצלחה זאת הצוות מת במהלך החזרה לכדור הארץ.
באותו הזמן התקיימו בברית המועצות שתי תוכניות נפרדות עבור הקמת תחנות חלל. סאליוט 1 השתייכה לתחנות האזרחיות אשר נקראו: Durable Orbital Stations או בקיצור DOS. היא נבנתה בתאגיד הטילים והחלל אנרגיה. דוגמאות נוספות הן DOS 2 ב-1972 ו-DOS 3 ב-1974 הבלתי מוצלחות ובהמשך סאליוט 4, סאליוט 6, סאליוט 7 המוצלחות.
תחנות החלל הצבאיות פותחו ומומנו על ידי משרד ההגנה של ברית המועצות ונקראו "אלמאז", באופן כללי הן היו מאוד דומות לתחנות החלל האזרחיות הן בצורתן ובגודלן. אך בניגוד לתחנות האזרחיות פנים התחנה היה שונה מאוד, זאת בעקבות תכנון שבוצעו במשרדו של ולדימיר צ'לומיי. תחנת החלל הצבאית הראשונה ששוגרה היא סאליוט 2 באפריל 1973, אך בשל תקלה מספר ימים לאחר שהוכנסה למסלול מעולם לא אוישה.
תיאור התחנה

סאליוט 5 הורכבה ממנעל אוויר, רכיב עבודה בעל היקף גדול, מרכב מחיה בעל היקף קטן, כל אלו נתנו לתחנה מרחב מחיה כולל של 90 מטרים מעוקבים. נוסף על כך התחנה כללה זוג לוחות סולאריים, מעגן אחד, ושני מנועים ראשיים אשר יכלו לייצר דחף שווה ערך ל-3,900 ניוטון. מסת התחנה בזמן השיגור הייתה 18,900 ק"ג. מבנה התחנה כלל פתח ליציאת הקוסמונאטים לפעילות חוץ-רכבית. מעשית פעילות זו לא תוכננה ובתחנת החלל לא היו חליפות חלל.
התחנה הייתה מאובזרת עם מקלחת, עמדת שנה אנכית וגם מיטות מתקפלות. הרצפה כוסתה בצמדן כדי לסייע לקוסמונאטים להתנייד בתחנה. התחנה כללה גם בידור, בין השאר סט שח מגנטי, רשמקול וקלטות שמע. נוסף על כך היו בתחנה מספר מכשירי כושר כגון הליכון.
תיאור התחנה > מצלמות צפייה בכדור הארץ

התחנה נשלטה על ידי רכיב "אגאט-1" אשר שימש טלסקופ לצפייה בכדור-הארץ. הטלסקופ היה בעל אורך מוקד של 6.375 מטר ובעל רזולוציה אופטית יותר משלושה מטר, על פי מקורות פוסט-סובייטים. היסטוריונים של נאס"א העריכו שעל פי גודל המראה הטלסקופ היה בעל רזולוציה אופטית של פחות ממטר אחד. הטלסקופ עבד לצד מצלמות רחבות ושימושו העיקרי היה צבאי. נאמר כי הקוסמונאטים ששהו בתחנה צפו במטרות שהונחו על האדמה בשטח בייקונור. נוסף על כך היו משימות משניות כמו חקר זיהום מים, שטחים חקלאיים וכו'.
הקוסמונאוטים יכלו לפתח תמונות חשובות על פני התחנה ולהדפיסן לבחינה נוספת, ובמידת הצורך אף סריקתן כדי לשלוח אותן בשידור טלוויזיה לכדור-הארץ. אך התהליך היה ארוך מאוד - עד כדי חצי שעה, ולכן תמונות לא חשובות נארזו לתוך קפסולת חזרה קטנה שיכלה להשתחרר מהתחנה.
נוסף לטלסקופ היו על התחנה מצלמות נוספות כמו: מצלמה טופוגרפית, מצלמת כוכבים, מצלמת הוולגה שצפתה בגלים האינפרה אדומים והייתה בעלת כושר הפרדה של 100 מטר.
פעילות התחנה > שיגור

התחנה שוגרה ב-22 ביוני 1976 על ידי משגר פרוטון תלת שלבי. היא הגיע למסלול המתוכנן ללא בעיות.
פעילות התחנה > סויוז 21

סויוז 21 המריאה ב-6 ביולי 1976 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן מספר שבועות לאחר שיגור תחנת היעד שלהם, סאליוט 5. על סיפונה זוג קוסמונאוטים: בוריס וולינוב וויטאלי ז'ולובוב. ב-7 ביולי, יום לאחר השיגור, עגנה החללית בתחנה והחלה את שהות הצוות שם. ביום ה-42 של שהות הצוות התרחשה תקלה חמורה ומספר מערכות התנתקו. אחרי שעתיים הצוות הצליח לייצב את המצב. כתוצאה מסטרס בריאותם ומצבם הנפשי נפגע. היה גם חשש שלאוויר שבחלל התחנה נכנסו גזים רעילים. כתוצאה מכך סוכם על קיצור שהות הצוות בתחנה והם עזבו אותה ב-24 באוגוסט 1974.
פעילות התחנה > סויוז 24

לאחר שחללית סויוז 23 לא הצליחה להתחבר לתחנת החלל שוגרה חללית סויוז 24 שהמריאה ב-7 בפברואר 1977 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה זוג קוסמונאוטים: ויקטור גורבטקו ויורי גלזקוב. הם הצליחו להתחבר לתחנת החלל. כשלב ראשון של פעילות בוצעה החלפת אוויר בתחנה. לאחר מכן הקוסמונאוטים המשיכו בפעילות שוטפת לפי התוכנית.
לפני שהצוות חזר לכדור הארץ הם העמיסו ממצאים מניסויים וצילומים לקפסולה מיוחדת ושחררו אותה. היא צנחה בכדור הארץ בהצלחה.
הצוות חזר בהצלחה ב-25 בפברואר לאחר 17 יממות של טיסה.
פעילות התחנה > המשך פעילות

לקיץ 1977 היה מתוכנן ביקור נוסף של צוות קוסמונאטים בתחנת החלל "סאליוט 5". היו בעיות בסיום בנייה של חללית "סויוז" עבור המשלחת וכמו כן התברר שמלאי דלק בתחנת החלל אוזל וייתכנו בעיות לבצע תמרונים לצורך עגינה ושמירת מסלול. בעקבות כך הוחלט על ביטול שליחת צוות נוסף.
התחנה החלה לאבד גובה, וב-8 באוגוסט 1977 התרסקה.
לי ניילון

| --- | --- |
 לידה:  22 בפברואר 1975 (בן 49) סאות בנד, אינדיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.06 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת טקסס כריסצ'ן
 דראפט:  בחירה מספר 43, 1999 שארלוט הורנטס
לי ניילון (באנגלית: Lee Nailon; נולד ב-22 בפברואר 1975 בסאות בנד, אינדיאנה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הסמול פורוורד והפאוור פורוורד. גובהו 2.06 מטר. בעברו שיחק ניילון בליגת ה-NBA, בסרייה א' ובסופרוליג הרוסית ואף נבחר לשחקן העונה בליגה הישראלית בעונת 2006/2007.
קריירה

ניילון שיחק במכללת טקסס קריסטיאן ונבחר בדראפט 1999 על ידי קבוצת שארלוט הורנטס כבחירה מספר 43. הקבוצה, שלא בנתה עליו כשחקן שמתאים באותו הזמן לליגת ה-NBA, שלחה אותו לשנת ניסיון באירופה והוא הוחתם על ידי אדקו מילאנו מהליגה האיטלקית הראשונה, בה הוביל את קבוצתו בממוצעים (20.4 נקודות למשחק) בעונת 1999-2000.
בעונה שלאחר מכן חתם על חוזה לשנתיים בהורנטס, שלאחריהן עבר לניו יורק ניקס לעונה אחת. בעונת 2003-2004 התחיל את העונה באטלנטה הוקס אך שוחרר וחתם באורלנדו מג'יק. לאחר אותה העונה החליף שוב קבוצה וחתם בקליבלנד קאבלירס. בעיות משמעת עם המאמן והסתבכות עם המשטרה המקומית עקב תקיפת אשתו הובילו לשחרורו מהקבוצה.
ניילון היה נתון במעצר במשך מספר שעות ושוחרר לאחר ששילם קנס של 300 דולרים למשטרה המקומית בעבור מעצרו. בהמשך הוא גם חויב לעבור סדנה ללימוד שליטה בכעסים. לאחר מכן חזר ניילון לניו אורלינס הורנטס וחתם על חוזה לעונה. בעונה זו, 2004-2005 השתפר משחקו של ניילון והוא הפך לשחקן NBA מהשורה. את העונה סיים עם ממוצע של 14.2 נקודות למשחק. אף על פי כן, בסיום העונה שוחרר מניו אורלינס והתקשה למצוא קבוצה אחרת. לבסוף חתם בפילדלפיה 76', אך שיחק בה רק למשך כמה משחקים לפני ששוחרר שוב.
בשנת 2006 חתם בקבוצת בני השרון הישראלית ונבחר לשחקן העונה בליגת העל על ידי מנהלת הליגה. בשנת 2007, עבר לשחק ברוסיה, בקבוצת סיבירטלקום לוקומוטיב נובוסיבירסק. אחרי כמה עונות הוא עבר לא-ריאדי ביירות מלבנון, ומשם לקבוצה לונדורס Leonadores D מקסיקו. קבוצתו הבאה הייתה בני השרון, אליה חזר לעונה נוספת, והיה שותף להפסדה בגמר גביע המדינה, תוך שהוא קולע 19 נקודות.
לאחר מכן שיחק באטומרומו ההונגרית (2011), בפנטראס דה אגואסקליינטס המקסיקנית (2012), בגויאנג אוריון אוריונס הקוריאנית (2012), באסטודיאנטס דה באיה בלנקה הארגנטינאית (2012–2013), ובעונה הבאה (2013–2014) חזר ניילון לפנטראס דה אגואסקליינטס המקסיקנית.
בשנת 2017 נבחר ניילון במקום ה-13 בדראפט של ליגת ה-BIG3 על ידי קבוצת Tri-State, והוא שיחק בה לצד ג'רמיין אוניל, בונזי ולס, קסבייר סילאס ומייק ג'יימס, תחת המאמן ג'וליוס ארווינג ("ד"ר ג'יי").
הערות שוליים

↑  TYLER CONWAY, BIG3 Basketball League 2017 Draft Results and Full Team Rosters, Bleacher Report
דן לסרי

דן לסרי, 2007
דן לסרי (מכונה דני, נולד ב-1964 תשכ"ד) הוא סופר, פילוסוף ואיש חינוך ישראלי. ממובילי זרם החינוך הדיאלוגי בישראל.
ביוגרפיה

לאחר שירותו הצבאי, עסק לסרי בהוראה. ב-1991 לימד בבית הספר הדמוקרטי בחדרה, אך עזב לאחר שנים ספורות את בית הספר. בשנת 1995 נפתח בהובלתו של לסרי "מיתר", בית הספר הדיאלוגי הראשון בארץ, שהתחיל בקיבוץ בית אורן שליד חיפה (כיום בי"ס מיתר ממוקם בכפר גלים), והוא שימש כמנהלו למשך מספר שנים. בעקבות זאת הוקמו מספר בתי ספר דומים בארץ, בהם "באר" בשריגים ואחר כך בקיבוץ רבדים, בית הספר הדיאלוגי "שיח" ביישוב בית העמק, "הבית העגול" בחדרה ובתי ספר דיאלוגיים במודיעין, בירושלים ובשדה צבי בצפון הנגב.
לאחר מספר שנים הקים לסרי את "האקדמיה הדיאלוגית" לנוער בגילאי תיכון ואת "האקדמיה הדיאלוגית" למבוגרים, שתי מסגרות שמטרתן לתת מענה לנוער המעוניין בלמידה חופשית ודיאלוגית ולמבוגרים המעוניינים ללמוד מתוך רצון ובאופן השונה מהגישה האוניברסיטאית.
לסרי עוסק במחקר פסיכולוגי, תרבותי וחינוכי, ובכתביו באים לידי ביטוי רעיונותיו שנחשבים לעיתים פורצי דרך וחוץ-ממסדיים.[דרוש מקור]
כיום עוסק לסרי בעיקר בכתיבה, בייעוץ לבתי ספר, ובהדרכת מבוגרים בכלל והורים בפרט בתהליך החינוך הדיאלוגי.
הגותו וחינוך דיאלוגי (משמעותי) > הגישור בחינוך הדיאלוגי

על מנת לקיים את המקום בהתאמה ושיתוף פעולה, קיים בחינוך הדיאלוגי תהליך הנקרא "גישור" - למעשה מנגנון הקשבה הדדית ושיחה בין שני אנשים (ילדים או מבוגרים) אשר לא היה מתקיים בלעדיו, בין היתר לצורך פתרון סכסוכים.
כל משתתף במסגרת המקום של החינוך הדיאלוגי אשר חש שפגעו בו יכול לקרוא לגישור, והצד השני חייב להיענות. מישהו שלישי, מבוגר או ילד שמכירים את תהליך הגישור, משמש מגשר, כאשר תפקידו להזכיר לצדדים שעליהם לדבר אך ורק האחד אל השני. המגשר אינו צד בוויכוח, ואל לו להתערב. הקורא לגישור הוא הראשון שמדבר, וכשסיים לטעון את טענותיו אל השני, עליו לברר שהשני הבין את טענותיו, בטרם הוא מתחיל לענות עליהם. המגשר אז מעביר את רשות הדיבור למתגשר הנקרא, וזה עכשיו שוטח את דבריו, תשובתו או טענותיו הוא בפני הקורא לגישור. הגישור נמשך עד ששני הצדדים מסכימים שהתהליך הסתיים ואינו נחוץ להם עוד.
ספריו

בשיח פעיל: המעורבות המשותפת כאלטרנטיבה חינוכית. 1989
מדע בגן הילדים, הוצאת המרכז לחינוך טכנולוגי חולון, 1993
איפה הייתי לפני שנולדתי: פילוסופיה לילדים, שיחות ומעשיות. 1996, הוצאת כתר
מסע אל הלא-נודע : מדע בגיל הרך (ביחד עם קליין משה כמחבר נוסף), 1997, קצרין, הוצאת מחר 98
מיתר - חינוך ברוח דיאלוגית, הוצאת מיתר, 1998
חינוך בביצת ההפתעה, 1998, הוצאת אנסופיה; 2004, הוצאת ליאור שרף - הפצות (חלק ראשון של הספר באתר בית הספר הדיאלוגי)
שאלת העוצמה. 2000, הוצאת אנסופיה
הארות לפילוסופיה של נוודים. 2004, הוצאת פראג
מקום לגדול. 2004, הוצאת ליאור שרף - הפצות
פינוקיו יורד מהפסים: מחשבות על חרושת הנורמאליות. 2004, הוצאת ליאור שרף - הפצות
באיזה גודל רואה אותנו אלוהים? פרדס הוצאה לאור, 2008.
אל הממשות, פרדס הוצאה לאור, 2009
מעבר לצריך ולראוי, פרדס הוצאה לאור, 2010
חמישה ימים על שפת האמת, פרדס הוצאה לאור, 2012
הורות לחירות - מבוא להורות דיאלוגית, פרדס הוצאה לאור, 2017
מורה חופשי - פרדס הוצאה לאור 2017
דברים פשוטים - הוצאת תלמוד נפש 2018
מסה על הזוגיות - הוצאת תלמוד נפש 2018
שערי ידידות - הוצאת תלמוד נפש 2020
שפת העשיה - הוצאת תלמוד נפש 2022
"מה זה כסף - דוח ביניים" - הוצאת תלמוד נפש 2024
הערות שוליים

↑  על דן לסרי באתר "האקדמיה הדיאלוגית"
1 2 3 4 5 6 7  מיתר - בית הספר לחינוך משמעותי, דן לסרי, הוצאה עצמית, 1997. ור' מיתר גרסה מאוחרת יותר משנת 2010
1 2  לסרי - מחשבת החינוך, סרטון מצגת על דן לסרי והחינוך הדיאלוגי (יוטיוב)
↑  [ די לחינוך], על ספרו של דני לסרי "חינוך בביצת הפתעה", ענת שפירא לביא (אתר סלונה)
↑  חינוך בביצת הפתעה, דן לסרי, הוצאת אינסופיה 1998 (בכרטסת הספרייה הלאומית). וראו גרסה סרוקה (אתר החינוך הדיאלוגי)
↑  בפתיח לספריו עד שנת 2001
↑  ראו דף הכוונות של בית הספר הדיאלוגי בצפון הנגב, לגבי דתיים מסורתיים וחילונים וכן בני דתות אחרות - מוסלמים נוצרים ודרוזים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304053705171  LCCN: no2005010224  VIAF: 14496258   WorldCat (עם VIAF): 14496258
פרנסיס וולסינגהם

| --- | --- |

דיוקן משנת 1585, ציור שמן מאת ג'ון דה קריטז
 לידה:  1532 צ'יזלהרסט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  6 באפריל 1590 (בגיל 58 בערך) לונדון, ממלכת אנגליה 
 מדינה:  ממלכת אנגליה 
 מקום קבורה:  קתדרלת סנט פול בלונדון 
 השכלה:  קינגס קולג' 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט של 1563-67  חבר הפרלמנט של 1559  חבר הפרלמנט של 1589  חבר הפרלמנט של 1584-85  חבר הפרלמנט של 1586-87  חבר הפרלמנט 1572-83  מזכיר המדינה  חבר הפרלמנט של אנגליה  שגריר  Ambassador of the Kingdom of England to the Kingdom of Scotland 
 השקפה דתית:  נצרות פרוטסטנטית 
 בן או בת זוג:  אורסולה סנט ברבה (1566–?)  אן ברנס 
 
סר פרנסיס וולסינגהם (באנגלית: Francis Walsingham; ‏1532 - 6 באפריל 1590) היה מדינאי אנגלי, מזכירה הראשי של המלכה אליזבת הראשונה, ורב מרגלים שהקים את השירות החשאי הבריטי וסיכל מספר ניסיונות התנקשות במלכה.
חינוך וילדות

וולסינגהם נולד בצ'יזלהרסט במחוז קנט שבאנגליה, כבנם היחיד של ויליאם וג'ויסי וולסינגהם. עם סיום לימודיו בקינגס קולג' בקיימברידג', נסע לטייל ביבשת אירופה, ובשנת 1552 שב לאנגליה לאחר שהתקבל לאכסנית המשפט היוקרתית "גרייס אין" (Gray's Inn) בלונדון. לאחר מותו של המלך אדוארד השישי והכתרתה של המלכה הקתולית מרי, הוא נאלץ לגלות מאנגליה יחד עם פרוטסטנטים אחרים. הוא המשיך את לימודי המשפטים באוניברסיטת בזל בשווייץ ובאוניברסיטת פדובה באיטליה, התמחה בשפות ויצר קשרים ברחבי היבשת שהיוו את הבסיס לרשת הריגול שהקים.
קריירה פוליטית > עליתו לגדולה

עם מותה של מרי ב-1558 ועליית אחותה הפרוטסטנטית אליזבת ה-1 לשלטון, חזר וולסינגהם לאנגליה. בתמיכת אחד הגולים לשעבר פרנסיס ראסל הוא נבחר בשנת 1559 כחבר הפרלמנט של אליזבת, ונבחר שוב בשנת 1563 כנציג מחוז ליים רג'יס. בינואר 1562 נישא לאן, בת אצולה. אן נפטרה שנתיים לאחר מכן והשאירה בן. בשנת 1566 נישא וולסינגהם בשנית לאורסולה סנט ברבה, אלמנת אציל שוולסינגהם רכש ממנה את אחוזותיה. לאחר שנה נולדה בתם, פרנסס.
בשנים הבאות גייס וולסינגהם את תמיכת אנשי הדת באנגליה בהוגנוטים בצרפת, ובשנת 1569 מונה על ידי לורד ברלי לעמוד בראש השירות החשאי של אנגליה, והקים את רשת הריגול המפורסמת שלו. בין המרגלים שלו היה המחזאי והאינטלקטואל כריסטופר מרלו. וולסינגהם טווה קשרים גם עם יהודי לונדון מצאצאי האנוסים, ששלטו בשפות רבות ורבים מהם עסקו במסחר מקומי ובינלאומי, והעסיק כסוכן את הרופא היהודי האנוס רודריגו לופז. הוא השתמש בטקטיקות כגון יירוט ופענוח מכתבים, וזיוף של מכתבים מבלי שיבחינו בקריעת החותם. בשנים אלו היה לוולסינגהם תפקיד חשוב בסיכול קשר רידולפי, שזמם להפיל מכסאה את אליזבת, ולהכתיר במקומה את מרי הקתולית, מלכת הסקוטים.
בניגוד לקרירות הצינית של אליזבת, ולמתינות הסובלנית של יד ימינה הלורד ברלי, וולסינגהם הונע על ידי קנאותו הפרוטסטנטית והתנגדותו לקתוליות, והוא אף אישר להשתמש בעינויים נגד כמרים קתולים וקושרים חשודים. הוא לא יכול היה לשכוח את הזוועות נגד הפרוטסטנטים שלהן היה עד במהלך טבח ליל ברתולומאוס הקדוש שנערך בצרפת, והאמין כי טבח דומה היה מתרחש באנגליה אם הקתוליות הייתה זוכה בה לתחייה. אך יותר מכל הוא חשש מפליפה השני, מלך ספרד, קתולי אדוק שהיווה איום תמידי על כסאה של אליזבת. וולסינגהם אימץ נקודת מבט חשדנית בכל מצב, והיה להוט להכות ראשון, לעיתים תוך הפגנת עיוורון לסכנות המלחמה.
קריירה פוליטית > כשגריר בצרפת

בשנת 1570 שלחה המלכה את וולסינגהם לייצג את ההוגנוטים במשא ומתן שלהם עם שארל התשיעי, מלך צרפת, ומאוחר יותר באותה שנה ירש את מקומו של סר הנרי נוריס כשגריר אנגליה בצרפת. אחד מתפקידיו כשגריר היה להמשיך את המשא ומתן על נישואים בין אליזבת הצעירה לבין אחיו של שארל, אנרי דוכס אנז'ו. תוכנית הנישואין נדחתה בסופו של דבר, באופן רשמי בשל קתוליותו של אנרי. כתחליף הוצע לאנגלים שידוך עם אחיו הצעיר של אנרי, פרנסואה, דוכס אנז'ו, אך וולסינגהם חשב שהוא מכוער ו"מרוקן מהומור טוב". אליזבת הייתה אז מבוגרת ב-20 שנה מפרנסואה, וחששה כי פער הגילים יראה מגוחך. עם זאת, וולסינגם האמין שכריתת ברית עם צרפת תשרת את אנגליה נגד האינטרסים הספרדים. אמנת בלואה, שנחתמה לבסוף בין צרפת לאנגליה בשנת 1572, לא כללה התייחסות לנישואים המלכותיים, והשאירה את שאלת יורשה של אליזבת פתוחה.
ההוגנוטים, ושאר התנועות הפרוטסטנטיות באירופה, תמכו במרד בארצות השפלה של ספרד. לאחר שההתנגדות הקתולית הקורסת בצרפת גרמה למותם של מנהיג ההוגנוטים גאספאר דה קוליני ולטבח יום ברתולומיאו הקדוש, הפך ביתו של וולסינגם בפריז למקלט זמני לפליטים פרוטסטנטים, בהם פיליפ סידני.
קריירה פוליטית > כמזכיר ראשי

עם שובו מצרפת באפריל 1573 מונה על ידי לורד ברלי, סר ויליאם ססיל, למזכיר המדינה. תפקידיו כמזכיר הראשי לא הוגדרו באופן רשמי, אך כאדם שניהל את התכתובות המלכותיות וקבע את סדר היום של ישיבות המועצה, הוא היה בעל השפעה רבה בכל ענייני מדיניות החוץ והפנים של הממשלה. במהלך תקופת כהונתו, תמך וולסינגם בשימוש בכוח הימי של אנגליה כדי לפתוח נתיבי סחר חדשים ולחקור את העולם החדש, והיה במוקד העניינים הבינלאומיים. הוא היה מעורב עמוקות בקביעת מדיניות אנגליה כלפי ספרד, הולנד, סקוטלנד, אירלנד וצרפת, ויצא לשליחויות דיפלומטיות רבות.
ב-1 בדצמבר 1577 הוא קיבל תואר אבירות. שנה לאחר מכן קיבל את תואר הכבוד "קאנצלר מסדר הבירית", בו החזיק עד לשנת 1587, אז קיבל את התואר "צ'נסלור של דוכסות לנקסטר". וולסינגהם כיהן כחבר פרלמנט עד מותו אך לא היה פרלמנטר גדול.
בשנים 1578–1583 השקיע, בין היתר, בהרחבת רשת הריגול שלו - הוא שילם מכיסו את הוצאותיהם של לפחות 50 סוכנים. בתקופה זו היה מעורב גם בבניה מחדש של נמל דובר, ותמך בניסיון של מרטין פרובישר לגלות את המעבר הצפון-מערבי והיה בין התומכים העיקריים בקריירה של פרנסיס דרייק, בהעריכו שהדבר יחליש את הספרדים ובכך יקדם את האינטרנס הפרוטסטנטי. בנוסף עודד את מסעי המחקר של המפרי גילברט בניופאונדלנד, שמומן בעיקר על ידי מורדים קתולים, וראה בכך פוטנציאל לצמצום הקתולים באנגליה על ידי עידוד הגירה לעולם החדש.
בשנת 1583 הוא ביקר בבית המשפט הסקוטי וסלל את הדרך לאיחוד העתידי בין סקוטלנד לאנגליה. בין הישגיו הבולטים בתקופה זו היה גילוי קשר ת'רוקמורטון וקשר בבינגטון. זה האחרון הוביל לעריפת ראשה של מרי מלכת סקוטלנד בשנת 1587, לאחר משפט שבו הוא לקח חלק פעיל בשכנוע המלכה לחתום על גזר הדין. טרם הפלישה המתוכננת של הארמדה הספרדית שנה אחר כך, הוא קיבל דיווחים נרחבים מסוכניו בחצרות מלכי אירופה ובקהילות סוחרים זרים. באותה תקופה הורה לשגריר אנגליה בטורקיה להדק את הקשר עם הדיפלומט היהודי שלמה בן יעיש, כדי לחזק באמצעותו את הברית בין אנגליה לטורקיה מול ספרד.
בשנת 1589 הוא הציל ככל הידוע ממוות את יואכים גנז, מהנדס יהודי מפראג שהואשם בכפירה בנצרות, ואשר היה חמש שנים קודם לכן היהודי הראשון שהגיע לאמריקה הצפונית. גנז המתין לפסק דינו במצודת לונדון, תרגם ספר גרמני על ייצור אבק שרפה ושיגר אותו לוולסינגהם וכך הזכיר לוולסינגהם ככל הנראה את שרותי העבר שנתן לו בתחום הכריה והכימיה, רכש שוב את אהדתו וניצל.
מותו

משנת 1571 ואילך החל וולסינגהם להתלונן על בריאות לקויה ופרש תכופות לאחוזתו הכפרית להתאוששות. הוא מת ב-6 אפריל 1590 בביתו בלונדון, ונקבר למחרת בטקס פרטי פשוט בקתדרלת סנט פול הישנה. הוא הותיר אחריו חובות גדולים בשל הסכומים גדולים שהוציא לתחזוקת הרשת שלו באירופה. בתו פרנסס נישאה למועדף של אליזבת, רוברט דברו, רוזן אסקס השני, שהוצא להורג בשנת 1601 באשמת בגידה.
בתרבות הפופולרית

השחקן פטריק מאלאהייד (Malahide) גילם את דמותו של וולסינגהם במיני-סדרה "אליזבת הראשונה" משנת 2005, בבימויו של טום הופר
בסרטים "אליזבת" (1998) ו"אליזבת: תור הזהב" (2007), מגולמת דמותו הבדיונית על ידי השחקן ג'פרי ראש. הסרטים, המציגים את וולסינגם כאיש צללים רב עוצמה, לוקים בחוסר דיוק היסטורי רב, ומתארים אותו באופן שגוי כרוצח של מרי דה גיז
השחקן מארי סטיבן גילם את דמותו בסדרה "Elizabeth R" של ה-BBC משנת 1970
לקריאה נוספת

Hutchinson Robert (2007), Elizabeth's Spy Master: Francis Walsingham and the Secret War that Saved England, London: Weidenfeld & Nicolson. ISBN 978-0-297-84613-0.
הערות שוליים

↑  שנהב, עמ' 57
↑  חיים שנהב, פרשת לופז, הוצאת כתר, 2003, עמ' 9, 57
↑  בעקבות מרי סטיוארט בתיאטרון תמונע
↑  אנציקלופדיה ynet, מי היה היהודי האמריקאי הראשון?, באתר ynet, 22 ביולי 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269572605171  PLWABN: 9810625391905606  BIBSYS: 5045672  BnF: cb13496668v (data)  GND: 118806076  ISNI: 0000 0000 7974 7502  KulturNav: a4ecb262-abcc-446d-9bb7-aa5428d53a17  LCCN: n85086763  NDL: 001197058  NKC: mzk2008468987  NLG: 308066  NSK: 000748609  NTA: 070050805  RERO: 02-A016696985  SNAC: w61c2gh6  SUDOC: 126677158  VcBA: 495/263779  VIAF: 46915532   WorldCat (עם VIAF): 46915532 
משפחתו של הנרי השמיני, אלגוריה לשושלת טיודור ששלחה אליזבת כמתנה לוולסינגם. בתחתית התמונה נכתב: "המלכה שלחה ציור זה לוולסינגהם, כאות לשביעות רצונם של בני עמה ושלה עצמה".
המלכה אליזבת עם מזכירה סר פרנסיס וולסינגהם מגלים את קשר בבינגטון
סמיר שוקרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באפריל 1955 (בן 69) עַכּוֹ, ישראל 
 שם לידה:  סמיר שכרי
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  קווינס קולג' 
 כלי נגינה:  כינור, עוד
 www.samir-shukry.com
 
סמיר שוקרי (בערבית: سمير شكري, תעתיק מדויק: סמיר שֻכְּרִי; נולד ב-16 באפריל 1955) הוא זמר, כנר ונגן עוד ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה

שוקרי נולד בעכו למשפחה ערבית-מוסלמית. אביו, סודקי שוקרי, היה מורה למוזיקה וכנר. שוקרי למד נגינה על כינור, עוד וגיטרה אצל אביו, והחל להופיע איתו בשירה מגיל צעיר. ב-1973 בגיל 18, עם סיום לימודיו התיכוניים, נסע שוקרי לארצות הברית, ללימודי תואר ראשון במוזיקה בקווינס קולג' שבניו יורק. במקביל הופיע במועדונים. בארצות הברית פגש את קרול סלומון, יהודייה אמריקאית, והשניים נישאו בשנת 1980. לזוג נולדו שני ילדים. הנישואים התפרקו לאחר שש שנים ושוקרי שב לישראל ב-1987 אך חזר לארצות הברית בשנות האלפיים ומאז חי שם.
ב-1989 הוציא את אלבומו השני "רונה", כששיר הנושא "רונה" הפך ללהיט ענק, ולשיר המזוהה ביותר עימו.
בסוף שנת 1989 השתתף בפסטיגל עם השיר "ממשה ועד מוחמד" (יורם טהרלב/נורית הירש) שהגיע למקום השני בתחרות.
בשנת 1990 נישא בשנית לג'אמילה, עורכת דין, ובדצמבר אותה שנה נולד בנו נדיר.
ב-1993 הוציא בחברת התקליטים קוליפון את אלבומו "חגיגה" שכלל ברובו ביצועים ללחנים מארצות וכן ביצוע ל-"אַ ײִדישע מאַמע". הגיטריסט רן שם-טוב ושוקרי עיבדו את שירי האלבום.
בדצמבר 1994 הוציא בחברת התקליט את אלבומו "לילי צלצלי לי" בעיבודו של ראובן ('רובי') בן-שמעון. בין היוצרים באלבום נמנו אהוד מנור, יוני רועה, דודו ברק, אבי רן, ושייקה פייקוב. באלבום חידש שוקרי את שיר לשלום יחד עם מירי אלוני.
שוקרי התמודד בקדם-אירוויזיון 1996 לצד איילת טסה עם השיר "תנו יד" והגיע למקום השלישי. באותה שנה השתתף בסרט "ציפורים בניוטרל", ושר שם "על מי את עובדת".
ב-1999 הוציא את האלבום "פנטזיה" שכולו גרסאות עבריות של שייקה פייקוב לשירים לועזיים.
בשנת 2002 עבר לארצות הברית עם משפחתו ומאז מתגורר ומופיע שם.
יחד עם זאת הוא השתתף בשנית בקדם-אירוויזיון 2005 יחד עם אפרת כהן וביצע את השיר "באהבה גדולה" שהגיע למקום התשיעי.
בשנת 2018 החל להשתתף בברודוויי במחזמר "ביקור התזמורת", בהפקה בה משתתף גם ששון גבאי.
ביוגרפיה > כנגן

ככנר השתתף שוקרי בהקלטת האלבום ברוכים הבאים לישראל של להקת אתניX.
שוקרי הוא דודו של הזמר בסאם בירומי.
אלבומיו

אתמול, היום ומחר (1988)
רונה (1989)
זכרונות (1991)
רונה (1992) (חידוש על דיסק לתקליט משנת 1989)
חגיגה (1993)
לילי צלצלי לי (1994)
יום הולדת (1995)
גיטנה יא גלבי (1999)
פנטזיה (2000)
יסמינה (2001)
להיטי הזהב (2003) - אוסף
שרים נעמי שמר (2004, עם ישראל דיין)
רק בשבילך (2005)
המיטב (2006) - אוסף
אם רק נאהב (2006)
המיטב (2008) - אוסף
קרפדת המדבר הסונורי

| קרפדת המדבר הסונורי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ניאובטרכיה
משפחה:: קרפדיים
סוג:: Incilius
מין:: קרפדת המדבר הסונורי
שם מדעי
 Incilius alvarius
תחום תפוצה


קרפדת המדבר הסונורי (שם מדעי: Incilius alvarius) או בופו אלווריוס (Bufo alvarius) היא מין של דו-חיים ממשפחת הקרפדיים החי בדרום ארצות הברית וצפון מקסיקו.