stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלבוי 2: צבא הזהב

| --- | --- |

 מבוסס על:  הלבוי 
 בימוי:  גיירמו דל טורו 
 הופק בידי:  לורנס גורדון, לויד לוין, ג'ו רות', מייק ריצ'רדסון, מייק ריצ'רדסון 
 תסריט:  גיירמו דל טורו, מייק מינולה 
 עריכה:  ברנט ווילפלנה 
 שחקנים ראשיים:  רון פרלמן (הלבוי) דאג ג'ונס (Abe Sapien) ג'ון הרט (טרבור ברוטנהולם) סלמה בלייר (ליז שרמן) ג'ימי קימל קולין פורד סת' מקפרלן רוי דוטריס בריאן סטיל אנה וולטון לוק גוס ג'פרי טמבור John Alexander Iván Kamarás בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מדבבים:  סת' מקפרלן (יוהאן קראוס) מלאני הינזה 
 מוזיקה:  דני אלפמן
 צילום:  גיירמו נבארו 
 מדינה:  ארצות הברית, גרמניה 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל, Lawrence Gordon Productions, Dark Horse Entertainment, רלטיביטי מדיה 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 ביולי 2008 
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט אימה, סרטי מפלצות, סרט פנטזיה, סרט גיבורי-על 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, צפון אירלנד 
 תקציב:  82.5–85 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   hellboy2
 סרט קודם:  הלבוי 
 www.hellboymovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הלבוי 2: צבא הזהב (באנגלית: Hellboy II: The Golden Army) הוא סרט גיבורי-על אמריקאי משנת 2008, המבוסס על הדמות הבדיונית Hellboy שיצר מייק מינולה עבור דארק הורס קומיקס. הסרט נכתב ובוים על ידי גיירמו דל טורו והוא סרט המשך לסרט הלבוי משנת 2004, אותו ביים גם דל טורו. רון פרלמן חזר לגלם את הדמות הראשית. הסרט הופץ על ידי Universal Pictures.
הסרט הרוויח מעל 168 מיליון דולר, כנגד תקציב הפקה של 82.5–85 מיליון דולר. הוא זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים, ששיבחו את אווירת הפנטזיה בסרט, כמו גם את הופעות המשחק של פרלמן ושל השחקנים האחרים. הסרט זכה במועמדות לפרס אוסקר לאיפור הטוב ביותר.
עלילה

בחג המולד 1955 שומע הלבוי הצעיר סיפור לפני השינה מאת אביו המאמץ, טרבור ברוטנהולם, על מלחמה עתיקה בין יצורים אנושיים וקסומים. לאחר שהיצורים הקסומים מונעים על ידי בני האדם, נפחי הגובלין מגישים הצעה לבאלור, מלך האלפים, לבנות לו צבא מכני בלתי ניתן להריסה. בעידודו של בנו הנסיך נואדה, באלור מקבל זאת; לאחר מכן הרס צבא הזהב את האנושות. כשהוא מתחרט על מעשיו, יוצר באלור שביתת נשק עם בני האדם, שהם ישמרו על הערים והיצורים הקסומים על היערות. הכתר לפיקוד על צבא הזהב, שיכול להיות משוחק רק על ידי דם מלכותי, מחולק לשלושה חלקים. נואדה, שאינו מסכים לכך, יוצא לגלות.
בהווה, נואדה חוזר ומתחיל לאסוף את חלקי הכתר. הוא אוסף את היצירה הראשונה ממכירה פומבית, משחרר פיות שיניים, יצורים מעופפים רעבים שאוכלים את הקהל בחיים והורג את אביו כדי להשיג את החלק השני. אחותו התאומה, הנסיכה נואלה, בורחת עם היצירה האחרונה. בינתיים, ב-BPRD, הלבוי נתקל בבעיות עם חברתו ליז, ולא אוהב שהארגון שלהם חייב לפעול בחשאיות. בחקירת הטבח במכירה הפומבית, הלבוי מרשה לעצמו להתגלות בפני העולם. במהומה מגלה אייב ספיין שליז בהריון; היא משביעה אותו לחשאיות. זועמים על מעשיו של הלבוי, הממונים על הלשכה שולחים את המדיום האקטופלזמי יוהאן קראוס כדי לתפוס אותו. כאשר קראוס אחראי, הצוות עוקב אחר פיות השיניים לשוק סודי מתחת לגשר ברוקלין. אייב מוצא את נואלה, שהשיגה מפה המובילה לצבא הזהב ומתאהב בה. הלבוי נלחם והורג את ווינק, השותף של נואדה ואת אל היערות האלמנטלים שנואדה מזמנת נגדו. במהלך המאבק נואדה שואל מדוע הוא נלחם למען בני האדם כאשר הם הניעו את היצורים הקסומים להסתתר, שגם הוא אחד מהם. נואלה נלקחת תחת הגנת ה-BPRD.
נואדה עוקב אחר אחותו למטה BPRD באמצעות הקשר הקסום שלהם, שגורם להם לחלוק פצעים ולקרוא את מחשבותיו זו של זה. נואלה מסתירה את חתיכת הכתר האחרונה לפני שנואדה מוצא אותה ונלחם בהלבוי. נואדה פוגע קשות בהלבוי בחניתו וחוטף את נואלה ומבטיח לחזור לקחת את חתיכת הכתר. לא הצליחו להסיר את רסיס החנית בפצעו, ליז ואייב מחליטים לקחת את הלבוי למיקום של צבא הזהב בסוללת הענק בצפון אירלנד. קראוס בא, כשהוא מזדהה עם ליז, וחשף שגם הוא איבד את אשתו בתאונה שגרמה לאובדן גופתו. הם נתקלים בנפח הגובלין של ביתמורא שמביא אותם לפני מלאך המוות כדי להוציא את רסיס החנית. אף על פי שהלבוי דן את האנושות לחורבן בשאלה אם הוא יחיה וכי היא תסבול מכך הכי הרבה, ליז מתחננת על חייו של הלבוי. המלאך מסיר את הרסיס מחזהו של הלבוי ואומר לליז לתת לו סיבה לחיות. היא מגלה להלבוי שהוא יהיה אבא והוא מחלים.
הגובלין מוביל את הצוות אל מקום מושבו של צבא הזהב, שם מחכה להם נואדה. אייב נותן לו את החלק האחרון של הכתר, ונואדה מעיר את צבא הזהב ומצווה עליהם להרוג את הקבוצה. הלבוי מאתגר את נואדה בזכות הפיקוד על הצבא; מכיוון שהלבוי הוא בן למשפחת המלוכה של עזאזל, נואדה חייב להיענות לאתגר. הלבוי מביס את נואדה וחס על חייו, אך נואדה מנסה לדקור אותו. נואלה מתאבדת כדי לעצור את אחיה; נואדה הגוססת אומרת להלבוי שהוא יצטרך לבחור בין האנושות ליצורים הקסומים. אייב משתף פסיכולוגית את נואלה לפני שמתה. ליז ממיסה את הכתר ומבטלת את צבא הזהב. הלבוי, ליז, אייב ויוהאן מתפטרים מה-BPRD והלבוי שוקל את חייו העתידיים עם ליז ותינוקם. ליז מתקנת אותו "תינוקות", ומגלה שהיא בהריון עם תאומים.
שחקנים ודמויות

רון פרלמן – הלבוי
סלמה בלייר – ליז
דאג ג'ונס – אייב סאפיין
לוק גוס – נואדה
אנה וולטון – נואלה
ג'ון הרט
ג'פרי טמבור
תומאס קרצ'מן
בריאן סטיל
רוי דוטריס
ג'ימי קימל
סת' מקפרלן
קולין פורד
הערות שוליים

↑  "Hellboy II: The Golden Army". The Numbers. נבדק ב-20 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "הלבוי 2" שובר קופות בארה"ב, באתר ynet, 14 ביולי 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 1d09eeee-6bd1-343a-9e5f-f4d80ced4485 
משמאל לימין: יוהאן קראוס, אייב ספיין, הלבוי וליז שרמן; ברקע: הנסיך נואדה, הנסיכה נואלה.
אילנה ירושלמי

אין תמונה חופשית
אילנה ירושלמי (נולדה ב-2 בנובמבר 1967) היא עורכת דין ישראלית. החל משנת 2019 מכהנת כפרקליטת מחוז צפון (פלילי) בפרקליטות המדינה.
ביוגרפיה

נולדה בארצות הברית לנינה וצ'ארלס כהן. בעלת תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת חיפה, אותו סיימה בהצטיינות. בוגרת מחזור 2020 של חברי רשת המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
ביוגרפיה > פרקליטות המדינה

בשנת 1992 החלה להתמחות במחלקות הפלילית והפיסקאלית בפרקליטות המדינה, וב-1994 הצטרפה החלה לשמש כפרקליטה מן המניין בפרקליטות מחוז צפון בתחום הפלילי, ומאז כיהנה בשורת תפקידים. החל מ-2012 שימשה מנהלת מחלקה פלילית בפרקליטות מחוז צפון.
במסגרת תפקידיה ניהלה ירושלמי תיקים רבים, ביניהם רצח, סמים, מין, ועוד. תיק מתוקשר שניהלה לאורך שנים הוא רצח הנערה שלי דדון וכן הייתה מעורבת גם בתיק רצח תהילה נגר.
ביוגרפיה > פרקליטת מחוז צפון (פלילי)

באפריל 2019 נבחרה לכהן כפרקליטת מחוז צפון (פלילי). במאי 2020 הייתה בין בכירי הפרקליטות שתקפו בחריפות את ממלא מקום פרקליט המדינה דן אלדד, בטענה שבדיקה שפתח כנגד היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט בפרשת הרפז נעשתה משיקולים שאינם ענייניים ופרסומה ברבים היה "מעשה שלא ייעשה".
מובילה את עמדת המדינה בעניין משפטו החוזר של רומן זדורוב. בדצמבר 2021, על דעת פרקליט המדינה עמית איסמן, הורתה על חידוש החקירה הפלילית בפרשת הסרסור בסוהרות בכלא גלבוע. מובילה את עמדתה של פרקליטות המדינה בעניינו של עבריין המין אלון קסטיאל, ואף התראיינה בנושא זה.
חיים אישיים

נשואה לעופר ירושלמי, מנהל בית הספר התיכון בכפר הנוער הודיות, ואם לחמישה. מתגוררת ביישוב אשחר.
הערות שוליים

↑  הבוגרים שלנו, באתר קרן וקסנר.
↑  דני ברנר, "צמחנו מתוך התהום והצלחנו", באתר ישראל היום, ‏29 בספטמבר 2016
↑  אחיקם משה דוד, אישום: סיבת הרצח - הקורבן היה ערבי, באתר nrg‏, 25 ביוני 2009
↑  רותם כבסה, אישום: רצח את אשתו כי ביקשה להתגרש ממנו, באתר blinker, ‏11 באוקטובר 2012
↑  נועם שרביט, ‏יעקב חתואל, אלוף ישראל בסיף לשעבר, מואשם בייבוא סמים מלבנון, באתר גלובס, 16 במרץ 2006
↑  עדי שמחוביץ‏, נתפסה רשת לבנונית-ישראלית להברחת סמים, באתר וואלה, 23 במרץ 2009
↑  אילנה ירושלמי בדף הפייסבוק של פרקליטות המדינה, 4 באפריל 2019.
↑  כתב אישום הוגש נגד רוצח שלי דדון, באתר ישראל היום, ‏9 ביולי 2014
↑  אלי אשכנזי‏, האבן נשכחה בשטח, הצילום נמחק: החורים בחקירת מותה של תהילה נגר, באתר וואלה, 20 בפברואר 2019
↑  פרקליטת מחוז צפון - עו"ד אילנה ירושלמי, באתר ערוץ 7, ‏4 באפריל 2019
↑  חן מענית, ‏בכירי הפרקליטות נגד עו"ד דן אלדד: "התנהלותך מנוגדת לכל אתוס", באתר גלובס, 24 באפריל 2020
↑  מכתב בכירי פרקליטות המדינה אל דן אלדד, 24 במאי 2020.
↑  אחיה ראב"ד, הפרקליטות: נתנגד לזימון אולה קרבצ'נקו לעדות במשפט החוזר של זדורוב, באתר ynet, 27 במאי 2021
↑  פרקליט המדינה הורה למשטרה לפתוח את חקירת פרשת הסוהרות מחדש, באתר ערוץ 7, 14 בדצמבר 2021
↑  ציוץ של כאן רשת ב ברשת החברתית טוויטר, 8 ביוני 2022; מאיה בואנוס, ‏"חשוב שלנשים יהיה אמון במערכת המשפט, אבל היא לא תמיד יכולה לתת את מלוא התשובה", באתר מעריב אונליין, 19 ביולי 2022
רצח יאן שפשוביץ'

רצח החייל יאן שפשוביץ' התרחש ב-6 בנובמבר 1998 בגן הלאומי אשקלון, כאשר החייל יאן שפשוביץ' נרצח בדקירות סכין. תחילה הורשע מחלוף פדידה ברציחתו, אולם בערעור לא הושגה הכרעה האם פדידה רצח את שפשוביץ' או שמא חברו מישל אדרי, ומשכך זוכו שניהם מדין רצח מחמת הספק.
הרצח הכה גלים ועורר סערה תקשורתית בעקבות טענת משפחת שפשוביץ' כי הרצח נעשה על רקע גזעני.
רקע

שפשוביץ נולד בעיר ריבניצה, מולדובה, ב-11 בפברואר 1977 למניה ונאום. באוגוסט 1995 המשפחה עלתה לישראל, כחלק מהעלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90, והתגוררה בקריית מלאכי. יאן ידע לקרוא, לכתוב ולדבר בחמש שפות: רומנית, רוסית, גרמנית, אנגלית ועברית. כמו-כן היה חובב ספורט: שיחק כדורגל, טניס ושחמט, ואף השתתף בתחרויות. בדצמבר 1996 התגייס לצה"ל. בתום אימוני הטירונות למד באולפן צבאי בכרמיאל. לאחר מכן שירת כנהג בבסיס לציוד מרחבי של פיקוד דרום.
הרצח

ב-6 בנובמבר 1998 שהה שפשוביץ' בחופשת שבת מהצבא, ונסע יחד עם אחיו התאום אדוארד, ושני חברים נוספים לבילוי בגן הלאומי באשקלון. בעת שישבו באחד השולחנות בבית קפה, שוחחה הקבוצה בשפה הרוסית. הדבר הרגיז קבוצה אחרת שישבה ליד, אשר לטענת היושבים חשבו כי שפשוביץ' וחבריו מדברים עליהם ומקניטים אותם. הללו התנפלו על יאן וחבריו באגרופים, דקירות סכין וניפצו סכינים, בקבוקים ואגרופים. יאן נדקר בלבו ונרצח, אפו של אחיו נשבר ואדוארד קירזנר נדקר בגבו. שפשוביץ נקבר בבית העלמין הצבאי בקריית מלאכי.
הרצח עורר סערה ציבורית רחבה שכן לטענת משפחת הנרצח, היה זה פשע שנאה על רקע גזעני. המקרה העלה לתודעה את היחס הגזעני והמפלה של החברה הישראלית כלפי העולים מברית המועצות. בעקבותיו נערכה ישיבה מיוחדת בעניין רצח ואלימות כלפי עולים חדשים של ועדת העלייה והקליטה בכנסת. בדיון אחר בכנסת לרגל יום הזיכרון הבין-לאומי לשואה בדבר גילויי האנטישמיות בעולם, הלין חבר הכנסת יורי שטרן כי מדינת ישראל לא נלחמת ב"שנאת היהודים בתוך העם היהודי" כהגדרתו, בדגש על עולי ברית-המועצות.
לאחר הרצח, כתב הרמטכ"ל, רב-אלוף שאול מופז, מכתב ניחומים למשפחת של יאן, בו שיבח את מעלותיו.
זיכוי מרצח

לאחר הרצח הועלו חשדות בדבר אי סדרים בחקירת המקרה. זאת לאחר שגמלאי המשטרה אלברט לוי ישב לשולחן עם החשודים מחלוף פדידה ומישל אדרי בעת התקיפה. בנו של הגמלאי, יחיאל לוי, השתתף גם הוא בתקיפה ונידון ל־9 חודשי מאסר בפועל ו-18 חודשי מאסר על תנאי למשך 3 שנים, מהם ריצה 6 חודשי מאסר.
פדידה הורשע ונגזר עליו מאסר עולם. אולם לאחר ערעור עורך דינו, ירום הלוי, השופטים ­מישאל חשין, אליעזר ריבלין ואדמונד לוי קבעו כי פדידה ואדרי דקרו בסכינים את שפשוביץ' וקירזנר, אך לא הצליחו להכריע מי מהשניים ביצע את הדקירה הקטלנית, ולכן זיכו את פדידה מחמת הספק. פדידה נדון לשש שנות מאסר בלבד, בגין גרימת חבלה ותקיפה בנסיבות מחמירות.
הערות שוליים

1 2  אלי בוהדנה ושמואל מיטלמן, "עכשיו יש נרצח אבל אין רוצח", באתר nrg
↑  רצח ואלימות כלפי עולים חדשים - ישיבה מיוחדת עם משפחת החייל העולה הנרצח יאן שפשוביץ ז"ל, באתר כנסת פתוחה, ‏19 בנובמבר 1998
↑  חבר הכנסת יורי שטרן, הישיבה השלוש-מאות-ושש של הכנסת השש-עשרה, באתר הכנסת בדיון בדבר גילויי האנטישמיות בעולם ומחויבותה של מדינת ישראל להיאבק בהם לרגל ציון יום הזיכרון הבין-לאומי להנצחת קורבנות השואה, על-פי החלטת עצרת האו"ם, ‏26 בינואר 2006
↑  אין צדק, nrg, 09/05/02
יאן שפשוביץ'
נפתלי תמיר

נפתלי (נתי) תמיר (נולד ב-11 בדצמבר 1944) הוא דיפלומט ישראלי שכיהן כשגריר ישראל באוסטרליה, ניו זילנד, פינלנד, ליטא, פיג'י ופפואה גינאה החדשה.
ביוגרפיה

נפתלי תמיר נולד ב-11 בדצמבר 1944 ברמת גן. הוא מילא מספר תפקידים דיפלומטיים במשלחות ישראל בטוקיו, וושינגטון די. סי. ושטרסבורג ומשנת 1999 ועד שנת 2000 כיהן כשגריר ישראל בפינלנד.
בינואר 2005 הוא מונה לשגריר ישראל באוסטרליה ובמקביל שימש גם כשגריר לא-תושב בניו זילנד, פיג'י ופפואה גינאה החדשה המינוי לתפקיד השגריר בניו זילנד התרחש רק באוגוסט 2005 לאחר סיום המשבר הדיפלומטי החריף ששרר בין ישראל לניו זילנד בעקבות תפיסתם של שני סוכני מוסד לכאורה ושליחתם לכלא ב-2004 לאחר שניסו להשיג דרכון ניו זילנדי בדרכי מרמה, במה שנודע כ-"פרשת הדרכונים". ישראל התנצלה בפני ניו זילנד ותמיר הגיש את כתב האמנתו לראש ממשלת ניו זילנד, הלן קלארק בבניין הממשלה בבירה ולינגטון ובכך תם סופית המשבר. תפקידים אלו מילא עד שנת 2007.
במהלך כהונתו כשגריר באוסטרליה התפרסם תמיר לאחר אמירה שנויה במחלוקת שאמר בראיון לעיתון הארץ, ובה אמר בין השאר כי "אסיה היא ביסודה יבשת של גזע צהוב. אוסטרליה וישראל אינן שייכות לו - אנחנו שייכים ביסודנו לגזע הלבן" וכי "ישראל ואוסטרליה הן כאחיות באסיה. אנחנו שוכנים באסיה בלי מאפיינים אסיאתיים, עורנו לא צהוב ועינינו אינן מלוכסנות". תמיר הכחיש את האמירות. מאוחר יותר נוקה מכלל אשמה על ידי בדיקה פנימית שנערכה במשרד החוץ.
בנוסף כיהן כשגריר ישראל בליטא וכממונה על היחסים בלטביה בתחילת העשור השני של המאה ה-21.
הערות שוליים

↑  "Finland". Israel Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  שגריר ישראל באוסטרליה: "ישראל היא גזע לבן ביבשת הגזע הצהוב", באתר TheMarker‏, 13 באוקטובר 2006
1 2  Lynfield, Ben (2 בנובמבר 2006). "Israel's ambassador to Australia cleared of making racist remarks". South China Morning Post. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hallé, Charlotte (16 באוקטובר 2006). "Envoy to Australia to Explain 'Yellow Race' Comments". Haaretz. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  מינויים בשירות החוץ | מספר החלטה 2797, באתר GOV.IL
↑  "Foreign Ministry D-G Visits New Zealand, Ending 2-year Freeze". Haaretz. 31 במאי 2006. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אילאיל שחר, היחסים עם ניו-זילנד מתחממים, באתר nrg‏, 26 באוקטובר 2005
↑  מחר: סוף רשמי למשבר עם ניו זילנד, באתר ynet, 29 באוגוסט 2005
↑  ניו-זילנד: השגריר הישראלי התקבל בחיכוך אף, באתר ynet, 30 באוגוסט 2005
↑  שירות, ‏חודשו היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לניו-זילנד, באתר גלובס, 30 באוגוסט 2005
↑  "Australia". Israel Ministry of Foreign Affairs. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Undiplomatic ties cost drunk ambassador his job". The Guardian. 12 במרץ 2007. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  גינוי לדברי השגריר תמיר על "אסיה הצהובה", באתר ynet, 13 באוקטובר 2006
↑  "Israel replaces envoy to Australia". The Jerusalem Post. 21 בדצמבר 2006. נבדק ב-25 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Izraelio ambasadorius svečiavosi Kaune | Kauno Žinios (באנגלית אמריקאית)
↑  חברת החשמל, קשר חשמלי- ישראלי ליטאי, באתר www.iec.co.il, ‏20 בנובמבר 2011
↑  "State's of Israel 63rd Independence Day". Diplomatic Economic Club (באנגלית). 2011-05-05. נבדק ב-2022-02-01.
נורית ליטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בת 59 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תפקידים בולטים:  המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים
 
נורית ליטמן (נולדה ב-8 בדצמבר 1966) היא עורכת דין ישראלית, אשר שימשה בין השנים 2017–2021 כמשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים, ובין השנים 2012–2017 כפרקליטת מחוז ירושלים (פלילי).
ביוגרפיה

נולדה לתמר ויורם זיו, ששימש מנכ"ל משרד התעשייה והמסחר בממשלת מנחם בגין (1979–1981).
בעלת תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1989 החלה לעבוד בפרקליטות המדינה כסטודנטית ובהמשך כמתמחה. חברת מחזור 2015 של קרן וקסנר.
ביוגרפיה > פרקליטות המדינה

ליטמן מילאה שורת תפקידים ניהוליים במחוז ירושלים של הפרקליטות, לרבות תפקידים ניהוליים ובהם המשנה לפרקליט מחוז ירושלים וממלאת מקומו. בינואר 2012 נבחרה לפרקליטת מחוז ירושלים (פלילי).
במסגרת תפקידיה לאורך שנים ייצגה את המדינה בתיקים פליליים מרכזיים ובהם: פרשת הבנק למסחר, פרשת השר שלמה בניזרי, פרשת השוחד בפיקוח העירוני בירושלים, פרשיית "הכנופיה הירושלמית", תיקי פשיעה חמורה ותיקי צווארון לבן. כן ליוותה את חקירות תיקי 1000 ו-2000, פרשת מעונות ראש הממשלה (תיק המעונות), פרשת הרב יונה מצגר, פרשת הרב מוטי אלון, תיק חזון ישעיה, רצח מוחמד אבו ח'דיר, רצח בני הזוג מעוז, רצח נועה אייל ועוד. כן הייתה אחראית במסגרת תפקידה על תיקי הביטחון וההסתה המרובים במחוז ירושלים.
ביוגרפיה > המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים

באפריל 2017 נבחרה ליטמן לתפקיד המשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים. במסגרת תפקידה המשיכה לפקח על חקירות תיקי נתניהו, השתתפה בשימוע שנערך לנתניהו והחזיקה בעמדה לפיה היה על היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט להגיש כתב אישום באשמת שוחד כנגד נתניהו בכל התיקים.
בדצמבר 2019 הייתה בין מועמדי היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לתפקיד ממלא מקום פרקליט המדינה. בפברואר 2020 הייתה בין בכירי הפרקליטות אשר נאבקו, ללא הצלחה, נגד מינוי דן אלדד לתפקיד כממלא מקום פרקליט המדינה. באפריל 2020 חיברה את מכתבם של בכירי הפרקליטות כנגד אלדד. בין השאר נטען כנגד אלדד, כי בדיקה שפתח בפרשיית מסמך הרפז משמשת "קרדום לחפור בו לצורך הדיפת הביקורת המוצדקת של היועמ"ש" נגד אלדד.
במאי 2020 הסמיך מנדלבליט את ליטמן לנהל את ההיבטים הניהוליים השונים במשבר הקורונה בפרקליטות. במסגרת תפקידה הובילה לצד בכירים נוספים בפרקליטות המדינה את חקירתו של חבר הכנסת מיקי זוהר בחשד לסחיטה באיומים של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט, אשר נסגר לבסוף בין השאר בהמלצתה.
באפריל 2021 פרשה ליטמן ממשרד המשפטים ומתפקידה כמשנה לפרקליט המדינה לתפקידים מיוחדים.
ביוגרפיה > לאחר פרישתה מפרקליטות המדינה

מאז פרישתה מפרסמת ליטמן מאמרים מפעם לפעם בעיתונות בתחומים משפטיים, דוגמת תמיכה באנשי הפרקליטות, בין השאר בעניין משפט נתניהו. כן מתראיינת בנושאים שונים דוגמת משפטו של רומן זדורוב, פרשת מין תמורת מינוי והסדרי הטיעון עם אריה דרעי ויעקב ליצמן, ועוד, לכלי תקשורת ולהסכתים.
כמי שהייתה שותפה להליכי החקירה והגשת כתב האישום, ליטמן מתראיינת בקביעות בכלי תקשורת בעניינו של משפט נתניהו. בראיונות טענה שוב ושוב שהתיקים לא קורסים וגם לאחר המלצת השופטים לוותר על האישום בשוחד אמרה ש"יש מספיק אירועים שבהם בית המשפט הצביע על קשיים ובכל זאת התיק נגמר בהרשעה".
חיים אישיים

ליטמן נשואה לעיתונאי גיל ליטמן, דוקטור להיסטוריה, ואם לשלושה. מתגוררים במבשרת ציון.
היועץ המשפטי לכנסת

| --- | --- |
 איוש נוכחי:  שגית אפיק
 תאריך כניסה לתפקיד:  28 בדצמבר 2020 (כיהנה כמ"מ מאז 1 באפריל 2020)
 דרכי מינוי:  מינוי על ידי יושב ראש הכנסת
 תחום שיפוט:  ישראל
 משך כהונה קצוב:  5 שנים
 ייסוד המשרה:  1980
 איוש ראשון:  צבי ענבר
 
היועץ המשפטי לכנסת עומד בראש הלשכה המשפטית של הכנסת. מעמדו, תפקידיו והליך מינויו הוסדרו לראשונה רק בשנת 2001, עם הוספתו של פרק ז' לחוק הכנסת, התשנ"ד-1994. החוק נחקק תחת התפיסה כי היועץ המשפטי של הרשות המחוקקת צריך להיות מקביל ככל האפשר ליועץ המשפטי של הרשות המבצעת, הוא היועץ המשפטי לממשלה. על כן, נקבעו בחוק מספר הוראות הדומות להוראות לגבי היועץ המשפטי לממשלה, בנוגע לתנאי הכשירות, להליך המינוי ועוד.
תפקידיו של היועץ המשפטי לכנסת

תפקידיו של היועץ המשפטי לכנסת קבועים בסעיף 17 לחוק הכנסת:
ייעוץ ליושב ראש הכנסת, לנושאי התפקידים בכנסת ולמוסדותיה בכל ענייני חוק ומשפט הנוגעים לסמכויותיהם ולתפקידיהם.
ייעוץ לוועדות הכנסת בכל הנוגע להליכי החקיקה.
ייעוץ לחברי הכנסת בכל עניין הנוגע לכנסת והנובע מחברותם בה.
ייצוג הכנסת בערכאות. בשנת 2008 תוקן הסעיף העוסק בייצוג בערכאות, ונקבע בו כי בכל הליך שבו נדונה שאלת תוקפו של חוק, תוזמן הכנסת להשמיע את עמדתה. תיקון זה בא בעקבות פסיקת בג"ץ לפיה רק היועץ המשפטי לממשלה הוא שישיב בהליך זה.
הליך מינויו של היועץ המשפטי לכנסת ותקופת כהונתו

החוק קובע כי רשאי להציג את מועמדותו לתפקיד מי שהוא אזרח ישראל ותושב ישראל, הכשיר לשמש כשופט בית המשפט העליון, ושלא היה פעיל פוליטי או חבר במפלגה בחמש השנים שקדמו להצגת המועמדות.
את היועץ המשפטי לכנסת ממנה יושב ראש הכנסת, באישור ועדת הכנסת ולפי המלצת ועדה ציבורית שבראשה עומד שופט בית המשפט העליון בדימוס וחברים בה גם יושב ראש ועדת הכנסת, יושב ראש ועדת חוקה חוק ומשפט, יושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, נציב שירות המדינה או נציגו, ראש לשכת עורכי הדין או נציגו, וכן נציג האקדמיה המומחה בתחום המשפט הציבורי.
תקופת כהונתו של היועץ המשפטי עומדת על 5 שנים, אך יושב ראש הכנסת רשאי, באישור ועדת הכנסת, להאריך תקופה זו. סיום כהונתו של היועץ בטרם חלוף חמש השנים תיתכן אם התפטר, הגיע לגיל 65, או הועבר מתפקידו, באחת משלוש העילות הקבועות בחוק: אם הורשע בפסק דין סופי בעבירה פלילית (למעט עבירות קלות המפורטות בחוק), עשה מעשה שאינו הולם את מעמדו או שנבצר ממנו דרך קבע למלא את תפקידו. היועצת המשפטית לשעבר, נורית אלשטיין, מונתה לתפקידה ב-31 באוקטובר 2005, אך היא סיימה את תפקידה בטרם חלוף חמש שנים, בהגיעה לגיל 65 באפריל 2010. היועצת הנוכחית היא עו"ד שגית אפיק.
הלשכה המשפטית של הכנסת

לצדו של היועץ המשפטי לכנסת משמש גם משנה ליועץ המשפטי, שמתמנה על ידי יושב ראש הכנסת לפי הצעת היועץ המשפטי לכנסת.
מתוקף תפקידו עומד היועץ המשפטי לכנסת גם בראש הלשכה המשפטית של הכנסת. לשכה זו מורכבת מיועצים משפטיים של הוועדות השונות, מעורכי דין העוסקים בייצוגה של הכנסת בערכאות ומעורכי דין העוסקים בפעילותה המנהלית השוטפת של הכנסת בכל הנוגע לחוזים, מכרזים וכיוצא בזה.
היועצים המשפטיים לכנסת

| מספר | תמונה | שם | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | צבי ענבר | 1980–2001 |
| 2 |  | אנה שניידר | 2001–2005 |
| 3 |  | נורית אלשטיין | 2005–2010 |
| 4 |  | איל ינון | 2010–2020 |
| 5 |  | שגית אפיק | 2020–מכהנת |
הערות שוליים

↑  בג"ץ 1715/97 לשכת מנהלי ההשקעות בישראל ואח' נ' שר האוצר ואח', פ"ד נא(4) 367, 380.
דן פרבר

| --- | --- |

פרבר (משמאל) בהופעה של סאבלימינל
 לידה:  23 בינואר 1987 (בן 38) תל אביב ישראל
 שם לידה:  דן פרבר
 שם במה:  מטרו
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 סוגה:  היפ הופ • פופ • אלקטרונית
 חברת תקליטים:  תאקט • בויגור • אטלנטיק
דן פרבר (נולד ב-23 בינואר 1987) הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי ישראלי. בעבר הופיע כראפר תחת שם הבמה "מטרו".
ביוגרפיה

דן פרבר נולד בתל אביב וגדל בלוס אנג'לס. היה חתום בחברת ההקלטות "משפחת תאקט", לאחר מכן, בלייבל "בויגור" בבעלותו של המפיק המוזיקלי הישראלי בורגור, ובחברת "דימאק רקורדס" של התקליטן האמריקאי סטיב איוקי, המדורג במקום השמיני ברשימת 100 התקליטנים המובילים בעולם ב-DJ Mag.
בשנת 2005 פנה לפרבר חבר משפחת תאקט, הראפר שי 360, וביקש ממנו ביטים עבור שירים לאלבומו. פרבר, שהיה אז בן 18 בלבד, נענה לבקשה והגיע לאולפני הלייבל עם למעלה מ-100 ביטים. בעקבות כך, הוחתם פרבר במשפחת תאקט לחוזה של חמש שנים. באותה השנה, יצא אלבומו של שי 360, "חי", מתוכו הפיק והלחין פרבר שלושה שירים.
פרבר כתב, הלחין והיה שותף בהפקת חלק גדול משירי משפחת תאקט, כגון "לפעמים אני מרגיש" של סאבלימינל ודויד ברוזה, חמישה שירים מאלבומה של הזמרת סיוון, שישה שירים מאלבום הבכורה של הצל "לא שם זין", ותשעה שירים מאלבומו של סאבלימנל "בדיוק כחשבתם שהכל נגמר". בשנת 2009 כתב, הלחין, והפיק פרבר את השיר "תל אביבי", שלאחר מכן הפך לשיר הנושא עבור הסדרה "סופרסטארט" של הוט. באותה שנה התארח ברימיקס לשיר, "מה אתה אומר" מתוך האלבום של שי 360 "כולם רוצים את האמת" יחד עם פלד ואורטגה, דנידין, כלא 6 ו-dj בריינדד.
בשנת 2010 הוציא פרבר שני סינגלים מתוך אלבומו הראשון, "משחק של דמעות", ו"בתוך בועה". הסינגלים לא זכו להצלחה, ועקב חילוקי דעות עם הלייבל, האלבום נגנז.
בשנת 2013 החל להפיק פרבר את אלבומו הראשון של אושרי כהן, "כפתורים" יחד עם המפיק אורן עמנואל. תוך כדי, עבד פרבר באולפן ההקלטות בבעלותו של גדי פיינגולד אולפני פלוטו, ועסק בהפקת אמנים רבים ומוכרים בישראל ומחוצה לה, כגון מאיה בוסקילה, לה היה שותף בהפקת השיר "אהבה אחרת", שרית חדד, חן אהרוני, הראל סקעת ועוד.
ב-2014 חבר פרבר למפיק המוזיקלי והדיג'יי בורגור, והתחיל להוציא לאור סינגלים בלייבל שבבעלותו, בויגור. כמו כן, הוציא פרבר קטעים מוזיקליים שהופצו ברשת החברתית SoundCloud, בה צבר עשרות אלפי עוקבים. רוב יצירותיו פורסמו באתרי אינטרנט גדולים העוסקים בסצנת ה-EDM, כגון "Trap And Bass" ו-"TrapCity". באותה השנה הפיק גם את הפרויקט "The Kokoro" של לי טריפון, תוך שהוציאו השניים וידאו קליפ ראשון מתוך הפרויקט של ההרכב לשיר בשם "Broken".
ביולי 2014, התארח פרבר בפסטיבל "Tomorrowland". בנובמבר 2014 חתם בלייבל "דימאק רקורדס" של היוצר סטיב איוקי לקראת הפקת המיני-אלבום הראשון שלו. ב-5 בדצמבר 2014 יצא המיני-אלבום הראשון של פרבר, "Middle Eastern Jungle" ובו חמישה שירים.
בשנת 2015 עבד פרבר על הפקת אלבום הבכורה של הזמרת יעל בורגר "Yael", אחותו של המפיק בורגור, אשר חתומה אף היא בלייבל שלו, "בויגור".
ביולי 2017, לקח חלק בהפקת אלבומו השישי של הראפר הבריטי דיזי רסקל, Raskit. באותה השנה, חתם בחברת התקליטים "אטלנטיק רקורדס".
בשנת 2018 הוציא את הסינגל "Always" בשיתוף המפיק הבריטי בוי מתיוס. השיר הפך ללהיט תוך שצבר מיליוני צפיות ברשת הסטרימינג ספוטיפיי.
ביולי 2019 לקח חלק בכתיבת השיר "Tempo" של הזמרת האמריקאית ליזו. השיר נכלל באלבום "Cuz I Love You", שזכה בפרס גראמי. כמו כן, עבד פרבר עם אמנים בינלאומיים נוספים, בהם ניתן למנות את טיקיי מאידזה (אנ'), ניקול מילר (אנ') ודוכס דומונט (אנ').
חיים אישיים

פרבר מתגורר בלוס אנג'לס.