stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עולש קיי
ביוגרפיה > פרויקטים מיוחדים

היה בין הוגי, מתכנני, מקימי ודרי שכונת רבי חנינא הנושקת לשוק הפשפשים ביפו; החייאה אורבנית וקהילתיות עירונית כאלטרנטיבת מגורים בתל אביב. שכונה פלורליסטית המחברת אנשים מתרבויות שונות שבבסיסה יצירת דיאלוג בין הישן לחדש ובין הצעיר לוותיק. באזור מתפורר של צפון יפו, תוך הקשבה למגוון הקולות שעולים מן השטח, קמה לאט לחיים שכונה מן ההריסות. בתכנון קפדני, בניין ליד בניין, בזהירות ובתשומת לב - כל בניין במיקומו המיוחד, עם ההיסטוריה שלו, ודרישות המשתמשים בו - ותיקים וחדשים כאחד.
השכונה קצרה פרסים ותשבחות רבים והפכה לאחת השכונות המדוברות והנחשקות באזור המרכז.
פרסים

2015- זכייה במקום הראשון בתחרות מוזמנים לתכנון נמל יפו- האנגר 2+3.
2012- זכייה במקום הראשון בתחרות פומבית לתכנון קמפוס החינוך ברמת אפעל.
2009 - זכייה במקום הראשון בתחרות פומבית לתכנון בניין העירייה וכיכר העיר אילת.
2007 - זכייה במקום הראשון בתחרות סגורה לתכנון מרכז שרובר לתרבות בירושלים.
2000 - זכייה במקום השלישי בתחרות פומבית לתכנון נמל תל אביב.
2000 - פרס רכטר לאדריכלות ישראלית, הפרס הגבוה בתחומו בארץ. הפרס ניתן עבור בניין מכללה לאמנות קלישר ע"ש ישראל פולק, תל אביב.
2000 - פרס אילון לתכנון אורבני והתחדשות עירונית עבור מרקם רחוב רבי חנינא ביפו.
1997 - זכייה במקום הראשון בתחרות סגורה לתכנון מרכז קהילתי בנאות אפקה עבור עיריית ת"א.
1994 - פרס הבניין היפה בתל אביב אשר ניתן על ידי איגוד הקבלנים עבור בניין פלטין, תל אביב.
תערוכות

2012 - תערוכת הפרויקטים הזוכים בתחרות קמפוס החינוך ברמת אפעל; שנקר- בי"ס גבוה להנדסה ולעיצוב, רמת גן.
2006 - מרחב 2005: אדריכלות בפרטים, בית האדריכל, תל אביב.
2005 - השתתפות כנציגי ישראל בביאנלה הבינלאומית לאדריכלות ברוטרדם-הולנד.
2005 - נציגי עמותת אדריכלים בישראל בקונגרס איסטנבול 2005, של ארגון UIA.
2004 - הביאנלה ה-9 לאדריכלות, ונציה. אדריכלות קו החוף של ת"א יפו.
2000 - "50 שנות אדריכלות ישראלית" - הופקה על ידי משרד החוץ, התערוכה נודדת בבירות שונות בעולם. הוצגה בהצלחה במוזיאון האורנז'רי בפריז.
1996 - אומנות ואדריכלות "בין חיבור לשילוב", מיצב משותף עם הפסל: צביקה קנטור. אוצר: מיכה לוין בית האומנים ת"א.
1993 - "חשיפת אומנות המגירה", בית האומנים, ירושלים.
1989 - "מגורים במדבר", מוזיאון הנגב באר- שבע. בחסות ראש העיר.
1988 - "בית תל - אביבי - כיוונים עכשוויים" - לשכת האדריכלים. בחסות קרן ת"א לפיתוח, אוצרת: צופיה דקל.
1988 - "בנין ופסל", מתחם יפו העתיקה, בחסות עיריית ת"א. "סוס פשוט רגליים על גג", פסל על גג מיבנה, פסל מתכלה.
1987 - "פיסול בנמל", נמל יפו ת"א, בחסות עיריית ת"א, "אף באוויר" פסל בתנועה, מתכלה ברוח.
1986 - "פיסול סביבתי", מתחם יפו העתיקה, תל - אביב. "דג אדם דג" מיצב על גג מבנה.
1984 - "פיסול סביבתי", מתחם יפו העתיקה, עיריית ת"א. "כנפיים" - היצמדות לבניין קיים, פינה.
1983 - "בית תל אביבי עתידי", דיון רב תחומי: על תכנון בית תל- אביבי עתידי .
1980 - "אדריכלות", דיזנגוף סנטר, ת"א. ביוזמת אגודת האדריכלים.
ג'ק דיינג'רמנד

| --- | --- |

 לידה:  1945 (בן 79 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  רדלנדס 
 השכלה:  California State Polytechnic University, Pomona אוניברסיטת מינסוטה אוניברסיטת הרווארד
 מעסיק:  Esri 
 esri.com
 
ג'ק דיינג'רמנד (באנגלית: Jack Dangermond; נולד ב-1945) הוא איש עסקים ומדען סביבה, מיליארדר אמריקאי, שב-1969 ייסד יחד עם לורה דיינג'רמנד את המכון לחקר מערכות הסביבה (Esri), חברת תוכנה פרטית למערכות מידע גאוגרפי (GIS). נכון ליולי 2023, שוויו נאמד ב-9.3 מיליארד דולר.
דיינג'רמנד, נשיאה של אסרי, עובד במטה שלה ברדלנדס, קליפורניה. הוא הקים את החברה כדי לבצע ניתוח שימושי קרקע אך החל להתמקד בפיתוח תוכנת GIS, ששיאה הוא הפצת מערכת ARC/INFO בתחילת שנות ה-80. עם פיתוח ושיווק ARC/INFO השיגה Esri את נתח השוק הדומיננטי בקרב מפתחי תוכנת GIS. מוצר הדגל של Esri, מערכת עיבוד המידע הגאוגרפית ArcGIS, התפתח בעקבות מאמציו הראשוניים של דיינג'רמנד לפתח את ARC/INFO.
קריירה

דיינג'רמנד גדל ברדלנדס, בנם של מהגרים הולנדים. הוריו היו בעלי משתלה בעיירה. דיינג'רמנד למד בתיכון רדלנדס.
דיינג'רמנד השלים תואר ראשון באדריכלות נוף באוניברסיטה הפוליטכנית של קליפורניה בפומונה. לאחר מכן קיבל תואר שני בתכנון ערים מאוניברסיטת מינסוטה ותואר שני באדריכלות נוף מבית הספר לעיצוב של אוניברסיטת הרווארד בשנת 1969. עבודתו המוקדמת במעבדה לגרפיקה ממוחשבת וניתוח מרחבי (LCGSA) של בית הספר הובילה לפיתוח תוכנת ARC/INFO GIS של Esri. הוענקו לו 13 תוארי דוקטור לשם כבוד.
נדבנות

בדצמבר 2017, ג'ק ולורה דיינג'רמנד תרמו 165 דולר מיליון להקמת שמורת הטבע ע"ש ג'ק ולורה דיינג'רמנד בחוף האוקיינוס השקט.
בינואר 2020, ג'ק ולורה דיינג'רמנד תרמו 3 מיליון דולר לקרן המוזיאון של רדלנד.
בשנת 2005, דיינג'רמנד עזר לדוויין מארבל (Duane Marble) להקים את קרן מארבל של האגודה האמריקאית לגאוגרפים למדעי הגאוגרפיה. קרן זו משמשת לקידום חינוך למדע מערכות המידע הגאוגרפי – GIScience – על ידי מתן פרסים למחקר שביצעו סטודנטים לתואר ראשון ושני. פרסים אלו כוללים את "פרס ההישגים לתואר ראשון של מארבל-בויל (Marble-Boyle)", "פרס ויליאם ל' גאריסון למחקר העבודה הטוב ביותר בגאוגרפיה חישובית", ו"פרס קרן מארבל למחקר חדשני לתואר שני בגאוגרפיה כמותית".
דיינג'רמנד הוא ממפתחי מדע המידע הגאוגרפי – דיסציפלינה מדעית החוקרת את הטכניקות ללכידה, ייצוג, עיבוד וניתוח מידע גאוגרפי דפים המציגים תיאורי ויקידאטה כחלופה. הוא פעיל בתחומי גאוגרפיה טכנית (לימוד שימוש ויצירת כלים לניהול מידע מרחבי), גאוגרפיה איכותית (תת-תחום של שיטות גאוגרפיות) וגאוגרפיה כמותית (תת-תחום של שיטות גאוגרפיות).
אותות כבוד

דיינג'רמנד קיבל פרסים רבים, בהם:
קצין במסדר אורנז'-נסאו ההולנדי (Oranje Nassau).
פרס השירות המצטיין של הורווד (Horwood) מטעם איגוד מערכות המידע העירוניות והאזוריות בשנת 1988.
פרס ג'ון וסלי פאוול של המכון הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1996.
מדליית אנדרסון של איגוד הגאוגרפים האמריקאים בשנת 1998.
המדליה הגאוגרפית של קאלם (Cullum) של האגודה הגאוגרפית האמריקאית בשנת 1999.
מדליית EDUCAUSE של EduCause.
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מערב-הונגריה בשנת 2003.
מדליית זהב ע"ש קרל מנרפלט של האגודה הכרטוגרפית הבין-לאומית ב-2007.
דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מינסוטה בשנת 2008.
מדליית הפטרון של החברה הגיאוגרפית המלכותית בשנת 2010.
מדליית אלכסנדר גרהם בל מהנשיונל ג'יאוגרפיק בשנת 2010, יחד עם רוג'ר טומלינסון.
עמית קונסורציום האוניברסיטה למדעי המידע הגאוגרפי בשנת 2012.
זוכה פרס מפעל חיים (פעיל למען כדור הארץ) בשנת 2013.
מדליית אודבן (Audubon) של האגודה הלאומית אודבן בשנת 2015.
גופים ואישים עמם שיתף פעולה

מייקל פרנק גודצ'יילד – גאוגרף בריטי-אמריקאי.
המרכז הלאומי למידע וניתוח גאוגרפי.
קונסורציום אוניברסיטאי למדעי מידע גאוגרפי.
הדיבייט בין חומסקי לפוקו

נעם חומסקי (ימין) ומישל פוקו (שמאל)
הדיבייט בין חומסקי לפוקו: על טבע האדם (באנגלית: The Chomsky - Foucault Debate: On Human Nature) היה דיבייט אודות טבע (או מהות) האדם, שנערך בין נועם חומסקי לבין מישל פוקו באוניברסיטה הטכנית של איינדהובן בהולנד, בנובמבר 1971. הדיבייט הוסרט, נערך ושודר בטלוויזיה ההולנדית. חומסקי ופוקו הוזמנו על ידי הפילוסוף ההולנדי פונס אלדרס (Fons Elders) לדון בשאלה עתיקת היומין: "האם קיים טבע אנושי 'מולד' ובלתי תלוי בחוויותינו והשפעותינו החיצוניות?".
מהלך הדיבייט

כפי שסיכם המנחה את הנושא:
"כל המחקרים הנוגעים לאדם, החל מהיסטוריה ועד לבלשנות ולפסיכולוגיה, מתמודדים עם השאלה האם בסופו של דבר אנחנו [בני האדם] תוצר של גורמים חיצוניים שונים או שלמרות ההבדלים בינינו יש לנו משהו שאנו יכולים לקרוא לו טבע אנושי משותף שבאמצעותו אנו יכולים לקרוא זה לזה יצורים אנושיים".
המקור באנגלית
All studies of man, from history to linguistics and psychology, are faced with the question of whether, in the last instance, we are the product of all kinds of external factors, or if, in spite of our differences, we have something we could call a common human nature, by which we can recognise each other as human beings.
חומסקי טען שטבע האדם אמיתי, וזיהה אותו עם מודלים של המוח האנושי, התואם את תאוריית הדקדוק האוניברסלי שלו. פוקו הסביר את אותן תופעות בהתייחסות למבנים חברתיים אנושיים.
לדוגמה, חומסקי טען כי כדאי לעסוק במשימה של בניית תיאורי, אך שהוא מודה כי יהיה זה ניסיון עקר לנסות לחזות במדויק את טיבה של חברה פוסט-מהפכנית. גם אם תיאוריות שכאלו לא תוכלנה לספק תמונה מלאה של חברה עתידית, תיאוריות עדיין יכולות להציע חזון וכיוון למאבק מהפכני. פוקו השיב בהטלת ספק בבסיס תיאוריות כאלה. לדבריו, תפיסותינו לגבי טבע האדם נרכשות מהחברה, הצילוויזציה והתרבות שלנו. הוא נתן כדוגמה לכך את המרקסיזם של סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, שלדבריו שאל את תפיסת האושר שלו מהחברה הבורגנית. רעיונות אודות מיניות, חיי משפחה ואסתטיקה הושאלו מדוגמאות בורגניות. פוקו טען כי באימוץ תפיסה מסוימת של טבע האדם אנו מסתכנים בשחזור יחסי כוחות ישנים בחברה פוסט-מהפכנית. על כך השיב חומסקי:
"תפיסת הטבע האנושי שלנו בהחלט מוגבלת, חלקית, מותנית חברתית, מוגבלת על ידי פגמי האופי שלנו ומגבלות התרבות האינטלקטואלית שבה אנו קיימים, אך יחד עם זאת יש חשיבות קריטית לכך שיש לנו כיוון כלשהו לדעת אילו מטרות בלתי אפשריות אנו מנסים להשיג, אם אנו מקווים להשיג כמה מהמטרות האפשריות".
במהלך הדיון, פוקו ביקר את מה שהוא רואה בכוחו הפוליטי הנסתר של מוסדות נייטרליים לכאורה. לדבריו, כוח נתפס בחברה האירופית כמשהו השייך למוסדות של כוח פוליטי (כגון הממשלה) ומגזרי חברה קשורים כגון מנגנון המדינה, המשטרה והצבא. אך לדברי פוקו, מוסדות כמו המשפחה, בתי הספר, האוניברסיטאות, הרפואה והפסיכיאטריה, משמשים כולם לשמירה על הכוח בידיו של מעמד חברתי אחד על חשבון השני. הוא ראה בביקורת המוסדות הללו משימה אינטלקטואלית יסודית:
"נראה לי שהמשימה הפוליטית האמיתית בחברה כמו שלנו היא לבקר את פעולתם של מוסדות, שנראים נייטרליים ועצמאיים כאחד; לבקר ולתקוף אותם באופן כזה שיחשוף את האלימות הפוליטית שתמיד הפעילה עצמה דרכם בהיחבא, כך שאפשר יהיה להילחם בהם".
חומסקי הסכים עם נקודה זו והוסיף כי הוא מסכים לכך לא רק בתיאוריה אלא גם בפועל. עם זאת, לדבריו, המוסדות העיקריים בהם יש להילחם בחברה המודרנית הם כלכליים: כלומר, מוסדות פיננסיים ותאגידים בין לאומיים. לדברי חומסקי, גם אם הם מציגים את עצמם ככפופים לדמוקרטיה של השוק, הם עדיין אוטוקרטיים. הכוח נתון למיעוט הבעלים והמנהלים בעוד שלרוב העובדים אין שליטה ממשית על פעילותו של התאגיד. לדברי חומסקי, מוסדות כאלה מקבלים את כוחם משליטה בכוחות השוק.
השפעה וביקורת

הדיבייט נחשב בעיני רבים ל"דו-שיח של חירשים" כאשר כל צד בוויכוח דיבר למעשה על נושא אחר. עם זאת, הדיבייט זכה לפופולריות רבה ונחשב לדיבייט המפורסם ביותר בפילוסופיה במאה ה-20. חיבורים רבים הוקדשו לו, כאשר בחלקם נעשה ניסיון לגשר בין הגותם של חומסקי ופוקו באופן שלא צלח בדיבייט המקורי.
ראו גם

הדיבייט בין פיטרסון לז'יז'ק
הדיבייט בין קסירר להיידגר
פילוסופיה בקולנוע ובטלוויזיה
לקריאה נוספת

The Chomsky-Foucault Debate: On Human Nature (2006). The New Press. ISBN 978-1595581341ISBN 978-1595581341.
Wilkin, Peter (1999). "Chomsky and Foucault on Human Nature and Politics: An Essential Difference?". Social Theory and Practice. 25 (2): 177–210. doi:10.5840/soctheorpract199925217.
הערות שוליים

↑  "Noam Chomsky & Michel Foucault Debate - 'On human nature'". ONscenes. 1971. אורכב מ-המקור ב-7 בנובמבר 2017. נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Clash of the Titans: Noam Chomsky & Michel Foucault Debate Human Nature & Power on Dutch TV, 1971". Open Culture. נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Noam Chomsky debates with Michel Foucault (1971) - Classroom - Art & Education". artandeducation.net (באנגלית). נבדק ב-6 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
יאנג גואוצ'יאנג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 באוקטובר 1954 (בן 70) מחוז שונדה, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 תפקיד:  member of the National Committee of the Chinese People's Political Consultative Conference 
 
יאנג גואוצ'יאנג (בסינית מפושטת: 杨国强; בסינית מסורתית: 楊國強; בתעתיק פין-יין: Yáng Guóqiáng; בתעתיק יוטפנג: Yeung Kwok Keung; נולד ב-9 באוקטובר 1954 בגואנגדונג) הוא יזם סיני. מייסד ומנכ"ל קבוצת קאונטרי גרדן (אנ') המאוגדת באיי קיימן.
הוא הקים את החברה ב-1992 והעביר 70% ממניותיה לבתו הואיאן זמן מה לפני הנפקתה הראשונית בבורסה. החברה המשפחיתית נסחרת מאז 2007 בבורסה לניירות ערך בהונג קונג, הייתה ב-2020 בעלת שווי שוק של קרוב ל-30 מיליארד דולר והופיעה במקום ה-154 ברשימת Fortune Global 500 (אנ'). אך בשל משבר הנדל"ן המתמשך בסין ופגיעת האמון בתעשיית הנדל"ן, צנחו מניות החברה ובאוגוסט 2023 דיווחו סוכנויות הידיעות על השלמת ירידה של 60% בשווי האחזקות ואובדן 8.2% מהונה האישי של הבת, הואיאן.
בדידות מזהרת

ערך זה עוסק במדיניות שהייתה הבסיס ליחסי החוץ של האימפריה הבריטית בסוף המאה ה-19. אם התכוונתם לרומן מאת עמיחי שלו, ראו .
בדידות מַזהרת (באנגלית: Splendid isolation) היה כינויה של מדיניות בריטית שהייתה הבסיס ליחסי החוץ של האימפריה הבריטית בסוף המאה ה-19, בעיקר בהנהגת ראשי ממשלות מן המפלגה השמרנית, בנג'מין דיזראלי ורוברט ססיל. את המונח טבע פוליטיקאי קנדי שביקש לשבח את מדיניות אי-ההתערבות של בריטניה בענייניה של אירופה.
מדינות חוץ זו ננקטה על ידי בריטניה בסוף המאה ה־19, ואופיינה בחוסר נכונותה של בריטניה לכרות בריתות עם מעצמות אירופה. המונח מציין את היעדר מעורבותה של בריטניה כאחת המעצמות הגדולות בענייניה הפנימיים של אירופה. המדיניות נבעה בראש ובראשונה מרצונה של בריטניה לשמר את "מאזן הכוחות" בין מעצמות אירופה. היא גם נבעה מרצונה של בריטניה להגן על האינטרס הכלכלי של מושבותיה על ידי שמירה על יחסים נייטרליים עם המעצמות, שיאפשרו סחר חופשי. המדיניות השתנתה לאחר איחוד גרמניה על ידי ביסמרק. בריטניה חשה מאוימת על ידי ה"ענק" שצמח במרכז אירופה. ה"בדידות" נשברה בחתימה על ברית עם צרפת בשנת 1904 ועם רוסיה בשנת 1907.
היסטוריונים התלבטו בשאלה האם מדיניות זו הייתה מכוונת, או שלמעשה נכפתה על בריטניה על ידי המאורעות באותה תקופה. כמה היסטוריונים סבורים שבתקופה שלפני הברית הצרפתית-רוסית, שנחתמה ב-1892, הייתה מדיניות זו למעשה פיקטיבית. לאחר חתימת ההסכם דבקה בריטניה הגדולה במדיניות זו בחוסר רצון. אדוארד הנרי סטנלי, הרוזן מדרבי, שהיה שר החוץ הבריטי בשנים 1866–1868 ובשנים 1874–1878, תיאר מדיניות זו כנובעת ממיקומה הגאוגרפי הייחודי של בריטניה. לדבריו, מדיניות זו הייתה שמירה על יחסים טובים עם כל המדינות סביבה, אך הימנעות מברית עם אחת או עם כמה מהן, תוך מאמץ שלא להתערב בענייניה הפנימיים של אף מדינה זרה.
מקור הביטוי

הלורד הראשון של האדמירליות, ג'ורג' גושן (אנ'), ויקונט גושן הראשון, אמר בנאום ב-26 בפברואר 1896: "עמדנו כאן לבדנו במה שנקרא 'בדידות' - הבדידות המזהרת שלנו, כפי שאחד מידידינו במושבות הואיל בטובו לכנות זאת". ביטוי זה הופיע בכותרת העיתון "הטיימס" כמה שבועות קודם לכן, ב-22 בינואר. הכותרת בעיתון הייתה פרפרזה על דבריו של שר האוצר הקנדי, ג'ורג' איולס פוסטר (George Eulas Foster,‏ 1847–1931), בנאום בפרלמנט הקנדי ב-16 בינואר, בו התבטא: "בימים מטרידים משהו אלה, כאשר אימפריית האם הגדולה שלנו ניצבת בבדידות מזהרת באירופה...". ייתכן שפוסטר, שהיה פרופסור להיסטוריה, שאב את הביטוי מתיאורים בספרי היסטוריה של אותה תקופה, שתיארו במילים אלה את עמידתה של בריטניה במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
הרקע והמדיניות

עם תום המלחמות הנפוליאוניות, בעשור השני של המאה ה-19, הייתה בריטניה בעיצומה של המהפכה התעשייתית. האימפריה הבריטית הייתה המובילה בעולם בתחומי ההנדסה והתעשייה, עליונות עליה שמרה עד תום המאה. במהלך התקופה הוויקטוריאנית, שהחלה עם עלייתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת לכס המלוכה ב-1837, הגיעה האימפריה לשיא כוחה. באמצעות סחר חופשי והשקעות הון השיגה בריטניה השפעה נרחבת ברחבי העולם, גם באזורים שלא היו בשליטתה הישירה. במהלך התקופה הוויקטוריאנית הגיעה האימפריה גם לשיא התפשטותה בעולם, והאימפריה הבריטית הייתה נוכחת בכל שש היבשות; עיקר ההתפשטות בתקופה זו היה באפריקה. מדיניות הסחר החופשי הבריטית הייתה הבסיס לכלכלה הבריטית והאימפריה הייתה תלויה בסחר זה, שהיה מושתת יותר ויותר על הקשר החיוני עם המושבות הבריטיות ברחבי העולם, עם הדומיניונים, מדינות החסות והטריטוריות השונות של האימפריה.
עליונותה של בריטניה התבטאה לא רק בתחום התעשייתי והכלכלי. מאז קרב טרפלגר ב-1805, נהנה הצי המלכותי הבריטי מעליונות ימית בלתי מעורערת, שנותרה בעינה למעשה עד מלחמת העולם הראשונה. התנאים הגאוגרפיים של בריטניה, כמדינת אי, העמידו אותה בעמדה מיוחדת במינה מול אירופה. ההיסטוריה של המאות האחרונות באירופה הראתה שכל שליט אירופי שהצליח להגיע לעליונות ביבשת, הגיע לעימות עם בריטניה: פליפה השני, מלך ספרד, במאה ה-16; לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, במחצית השנייה של המאה ה-17 והמחצית הראשונה של המאה ה-18; ונפוליאון בונפרטה, בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. זאת, בגלל מעמדה הגאופוליטי הייחודי של בריטניה: יכולתה של הממלכה לשמור על עצמאותה, הודות למיקומה הגאוגרפי, יצרה עידוד לאומות שניסו להשתחרר משלטונם של השליטים שהוזכרו, ולפיכך גררה עימות עמה. בשל כך היה ברור לשלטון הבריטי כי שמירה על מאזן הכוחות באירופה והתערבות במקרה שנראה שמאזן זה עומד להיות מופר הכרחיים למניעת התנגשות נוספת.
מדיניות הבדידות המזהרת נועדה אם כן להשיג שני יעדים. הראשון, שהפך ליעד העיקרי של מדיניות החוץ הבריטית, היה כאמור שמירה על מאזן הכוחות באירופה. היעד השני, המשני, היה הגנה על האינטרסים הבריטיים במושבות ובדומיניונים של האימפריה ועל מדיניות הסחר חופשי שחייבה הגנה על נתיבי הים למושבות ולדומיניונים, במיוחד אלה שהובילו להודו. בהתאם, מדיניות הבדידות המזהרת התאפיינה בחוסר רצון מצד בריטניה להתקשר בבריתות קבועות או במערכת מחייבת עם מעצמות אירופאיות אחרות, מחד, ובמתן חשיבות גדלה והולכת למושבות, למדינות החסות ולטריטוריות שבחסות האימפריה הבריטית.
בריטניה משנה את מדיניות החוץ שלה

ב-1902 חתמו בריטניה ויפן על ברית ביניהן. יש הרואים בברית זו את הצעד הראשון שעשתה בריטניה כדי לנטוש את מדיניות הבדידות המזהרת. היסטוריונים אחרים חולקים על כך וטוענים שדווקא הברית עם יפן חיזקה מדיניות זו, מכיוון שהדגישה את הניכור של בריטניה כלפי המעצמות האירופיות האחרות. שנתיים לאחר מכן החלה בריטניה להסדיר את יחסיה עם המעצמות האירופיות עצמן: ב-1904 חתמו בריטניה וצרפת על ההסכמה הלבבית (Entente Cordiale), שהיוותה התחלה של התקרבות בין שתי המדינות, לאחר מאות שנים של עוינות הדדית, מול ההתעצמות הגרמנית. ב-1907 חתמה בריטניה על ההסכמה האנגלית-רוסית, שהסדירה את המתח בין שתי המדינות בשאלות השליטה במרכז אסיה. בכך למעשה הפכה הברית הצרפתית-רוסית לברית משולשת, שנקראה ההסכמה המשולשת, והייתה משקל נגד לברית בין גרמניה, אוסטרו-הונגריה ואיטליה, הברית המשולשת. התחלקותה של אירופה לשני גושים עיקריים הייתה אחד הגורמים העיקריים שהאיצו את ההידרדרות לקראת מלחמת העולם הראשונה.
האם אכן הייתה מדיניות מכוונת של בדידות מזהרת?

המרקיז סולסברי, שנחשב לאחד מהמדינאים שהובילו את המדיניות, מעולם לא הזכיר את המונח "בדידות מזהרת" כתיאור למדיניותו, ולמעשה טען שאין להשתמש בו. יש הטוענים שבריטניה מעולם לא הייתה מבודדת, שכן חתמה על הסכמים לא רשמיים עם מדינות אחרות, כמו ההסכמים שנגעו למדיניות בים התיכון. בנוסף, לבריטניה היו יחסי מסחר עם מדינות אחרות באירופה וקשרים נרחבים עם מושבותיה. בנוסף, סולסברי מעולם לא סבר שהבדידות היא "מזהרת", ולדעתו היה זה מסוכן להתנתק לגמרי ממערכת היחסים הבינלאומיים באירופה. ההיסטוריוגרפיה המודרנית סבורה כי למעשה הבדידות המזהרת לא הייתה מדיניות מכוונת ומודעת.
ג'ורג' גושן (אנ'), ויקונט גושן הראשון, הלורד הראשון של האדמירליות
רוברט גסקוין ססיל, המרקיז ה-3 סולסברי, ראש ממשלת בריטניה
אוטו פון ביסמרק, קנצלר גרמניה
מערכת הבריתות באירופה בשנת 1914:

בצבע זית הברית המשולשת, בירוק ההסכמה המשולשת ובלבן מדינות נייטרליות
בינאנס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  צ'אנגפנג ג'או
 תקופת הפעילות:  2017–הווה (כ־7 שנים)
 מיקום המטה:  איי קיימן
 ענפי תעשייה:  תעשיית מטבע מבוזר 
 מוצרים עיקריים:  cryptocurrency exchange 
 רווח:  900 מיליון דולר (2020)
 מנכ"ל:  צ'אנגפנג ג'או
  
 www.binance.com
 
בינאנס (באנגלית: Binance; בתרגום מילולי: הלחם המילים ביטקוין ופינאנס) היא חברה למסחר במטבעות מבוזרים המבוססת באיי קיימן. היא נוסדה ב-2017 בידי צ'אנגפנג ג'או. נכון ל-2021 היא בורסת הנכסים המבוזרים הגדולה ביותר בעולם עם נפח מסחר שנתי של כ-7.7 טריליון דולר ויותר מ-28 מיליון לקוחות.
היסטוריה

בינאנס הוקמה על ידי מפתח התוכנה צ'אנגפנג זאו ב-2017 ונרשמה לראשונה כחברה בסין, אולם העבירה את משרדיה ליפן בעקבות החלטת הממשלה הסינית לאסור על סחר במטבעות מבוזרים במהלך חודש ספטמבר של אותה שנה.
בינואר 2018 הפכה לבורסת המטבעות המבוזרים הגדולה ביותר בעולם עם שווי שוק של כ-1.3 מיליארד דולר, תואר אשר נותר בידיה נכון לחודש דצמבר 2021, וזאת על אף תחרות רבה מצד בורסות מובילות נוספות כגון קוינבייס וקראקן.
במרץ הודיעה החברה על כוונתה לפתוח מטה במלטה בעקבות החלטת הרגולטורים ביפן להטיל תקנות נוקשות יותר על תחום המסחר המבוזר. באפריל אותה שנה חתמה החברה על הסכם הבנה הדדית עם ממשלת ברמודה, וכעבור מספר חודשים חתמה על הסכם דומה עם הרשות לשירותים פיננסים של מלטה במטרה להקים פלטפורמת מסחר לנכסים דיגיטליים.
באוגוסט גייסה בינאנס יחד עם שלוש בורסות פופולריות נוספות סכום בגובה 32 מיליון דולר עבור השקת מטבע יציב, נכס דיגיטלי שמטרתו לספק שווי או ערך מוסכמים ללא התנודתיות האופיינית לביטקוין ומטבעות מבוזרים אחרים.
בינואר 2019 הכריזה בינאנס על הקמתה של בינאנס ג'רזי, ישות נפרדת שמטרתה להרחיב את השפעת החברה באירופה. פלטפורמת המסחר שלה מציעה חלפנות של כסף פיאט למטבעות מבוזרים תוך מתן שימוש באירו ובלירה שטרלינג.
באותו החודש הודיעה בינאנס על שותפותה החדשה עם חברת התשלומים הישראלית Simplex אשר תאפשר ללקוחותיה לרכוש מטבעות מבוזרים באמצעות כרטיסי דביט או אשראי של חברות שונות, ביניהן ויזה ומאסטרקארד. הרכישות תתבצענה תחת מדיניות האבטחה ובחיוב העמלות המקובלות של חברת Simplex, ובאותה העת היו מוגבלות לקניית ביטקוין, אתריום, לייטקוין וריפל בלבד.
ב-7 במאי חשפה בינאנס כי נפלה קורבן למתקפת האקינג רחבת היקף בה גנבו הפורצים כ-7,000 מטבעות ביטקוין אשר היו שווים באותה העת כ-40 מיליון דולר. מנכ"ל החברה צ'אנגפנג זאו אמר בתגובה כי הפורצים "השתמשו במגוון טכניקות פריצה הכללו דיוג, וירוסים והתקפות אחרות" ובנו את דרכם "בצורה שעקפה את סידורי האבטחה הנוכחיים שלנו". בשל כך עצרה החברה את כל פעולות ההפקדה והמשיכה מהפלטפורמה אך הרשתה להמשיך במסחר. ההרשאות הוחזרו ב-19 במאי.
בספטמבר השיקה החברה פלטפורמת מסחר בחוזים עתידיים עם שימוש במינוף הגבוה פי 125 משוויים העצמי. בנובמבר רכשה את החברה ההודית Wazirx העוסקת בחלפנות ביטקוין.
ב-21 בפברואר 2020, פרסמה הרשות לשירותים פיננסים של מלטה הצהרה פומבית בתגובה לדיווחי התקשורת אשר התייחסו לבינאנס כחברת מסחר "המבוססת במלטה". ההצהרה ציינה כי בינאנס "לא הוסמכה על ידי הרשות לעסוק בתחום המטבעות המבוזרים ועל כן אינה נתונה לרגולציות ופיקוח מטעמה"; כמו כן הוסיפה כי "תתבצע הערכה האם מקיימת בינאנס פעולות כלשהן במלטה הנופלות תחת אחריות הפיקוח של הרשות".
ב-28 באוקטובר פרסם עיתון פורבס מסמכים שהודלפו המצביעים לכאורה על כך שבינאנס ובעליה צ'אנגפנג זאו הקימו מבנה תאגידי מתוחכם הנועד להתל ברגולוטורים בארצות הברית באמצעות גריפת רווח ממשקיעים אמריקאיים ללא דיווח. בינאנס חוסמת באופן רשמי כתובות IP הנמצאות בארצות הברית, אולם לדעת המגזין, "לקוחות פוטנציאלים עשויים ללמוד כיצד להתחמק מהגבלות אלו".
במאי 2021 נמסר כי בינאנס נמצאת תחת חקירה מטעם שירות הכנסות הפנים של ארצות הברית ומחלקת המשפטים של ארצות הברית בגין האשמות של הלבנת הון ועבירות מס אחרות.
אקו-סיסטם > שרשרת בינאנס (Binance Chain)

שרשרת בינאנס (Bep2) היא פלטפורמת בלוקצ'יין אשר הוקמה באפריל 2019 ועליה בנויה זירת המסחר של החברה. היא אינה תומכת בחוזים חכמים או באפליקציות מבוזרות, אלא מהווה בסיס לעצם קיומו של שוק המסחר ותנועת הלקוחות שבו.
אקו-סיסטם > שרשרת חכמה בינאנס (Binance Smart Chain)

שרשרת חכמה בינאנס (BSC) היא פלטפורמת בלוקצ'יין אשר הוקמה בספטמבר 2020 במטרה לאפשר בנייה של חוזים חכמים וכתיבת פרויקטים ויישומים מבוזרים על גבי הרשת שלה. היא פועלת בשילוב שיטות מערכת הוכחת סיכון ומערכת הוכחת סמכות על ידי מתן אפשרות ללקוחות להפקיד ערובה צוברת ריבית בדמות מטבעות או דולרי בינאנס, וזאת בתמורה לסיכוי להיבחר כמאמתים אשר יכולים לאשר עסקאות ולייצר בלוקים. הסיבה העיקרית לכך שאינה עובדת על פי מערכת הוכחה עבודה בדומה לרשת האתריום, לדוגמה, היא תיעדוף מהירות הרשת על פני ביזור וביטחון.
אקו-סיסטם > מטבע בינאנס (Binance Coin)

מטבע בינאנס (BNB) הוא מטבע מבוזר הנוצר ב-2017 כיחידת תשתית עבור כלל הפעולות המבוצעות בזירת המסחר. בראשיתו נבנה על גבי רשת אתריום (ERC-20) אולם עם השקת שרשרת בינאנס הועבר לבלוקצ'יין החדש. כמות המטבעות המקסימלית היא 166,801,148.
אקו-סיסטם > דולר בינאנס (Binance United States Dollar)

דולר בינאנס (BUSD) הוא מטבע יציב הצמוד לערכו של הדולר האמריקאי אשר הושק ב-20 בספטמבר 2019 בשיתוף פעולה עם חברת פקסוס ובאישור הרשות לשירותים פיננסים של מדינת ניו יורק.
אקו-סיסטם > שירותים

חלפנות ומסחר (Exchange): זירת המסחר הראשית הכוללת שווקים רבים של מטבעות מבוזרים, מטבעות יציבים וכסף פיאט. שירות זה מציע המרה פשוטה בין מטבעות המבוצע בידי השרת, מסחר קלאסי ללקוחות החדשים יותר ומסחר מתקדם למקצועיים, מסחר עם מינוף (Margin) המציע ללקוחות לקבל הלוואות כנגד ההחזקות שהפקידו, ומסחר מעמית לעמית המתבצע בין הלקוחות.
נגזרים (Derivatives): שירות רכישת חוזים עתידיים מסוג פיוצ'רס (Futures) שערכם נגזר כאמור מהנכסים עליהם הם מושתים.
רווחים (Earn): אטרקציות ושירותים שונים באמצעותם ניתן להשתתף בפרויקטים חדשים או להפקיד מטבעות מבוזרים ונכסים דיגיטליים, וזאת בתמורה לצבירת ריבית או דיבידנדים.
חסכונות (Savings): שירות להפקדת מטבעות בתמורה לצבירת ריבית.
הפקדה נעולה (Locked Staking): שירות הפקדה דומה לחסכונות, אלא שניתן למשוך את ההפקדות שנעשו רק לאחר תקופה מסוימת כשתשואת הריבית היא גבוהה יותר.
מאגר השקה (Launchpool): פלטפורמה להשקת פרויקטים חדשים בה לקוחות יכולים להפקיד את מטבע הבית של החברה (BNB) בתמורה לאחוז מסך המטבעות החדשים.
כספת (BNB Vault): הפקדת מטבע הבית של החברה (BNB) לצורך פיזורו בכלל הפרויקטים הרצים באותה העת בפלטפורמה, וזאת בתמורה לצבירת ריבית בדמות מטבעות ונכסים שנקבעו מראש.
שירות פיננסי מבוזר (Decentralized Finance): השתתפות והשקעה בפרויקטים חדשים עבור תשואת ריבית גבוהה על ידי שימוש בחוזים חכמים.
בריכת נזילות (Liquid Swap): מאגר כספי המאפשר ללקוחות המשקיעים בו להצטרף לסירקולציה הכספית של הפלטפורמה ולצבור רווחים הנצברים מעמלות עסקאות ומריבית.
מעבדות (Labs): קרן סיוע המספקת תמריצים והשקעות ללקוחות המפתחים פרויקטים מבוססי בלוקצ'יין.
מחלקת המחקר (Research): גוף המסייע ללקוחות ומשקיעים על ידי מתן מידע מקצועי ומהימן, ניתוחי שוק ותובנות שונות.
אקדמיה (Academy): אזור נגיש לכל המהווה מעין מרכז לימוד וספרייה בנושאי מסחר וקריפטו.