stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוהאן וולפגנג פון גתה
ביוגרפיה > תקופת הלימודים והתפרצות הכישרון (1765–1775) > לייפציג (1765–1768)

בשנים 1765 עד 1768 למד גתה משפטים בלייפציג אשר בסקסוניה. לימודים אלה עמדו בסתירה גמורה להכשרתו וחינוכו עד אז ועוררו בו דחייה וסלידה. הוא ביכר להאזין להקראת שירה של המשורר כריסטיאן פירכטגוט גלרט והשתתף בסדנאות שהעביר. אצל אדם פרידריך אזר, מנהל האקדמיה של לייפציג, לקח שיעורים בציור. שם הכיר את הפיסול היווני והושפע מרעיונותיו האסתטיים של יוהאן יואכים וינקלמן שעיצבו את תפיסתו הקלאציסיטית מאוחר יותר. אף שזכה תחילה ליחס חשדני בשל מוצאו, התבלט תוך שבועות ספורים.
הוא התאהב בקתכן (אנה קתרינה) שנקופף, אהבת נעוריו, וכתב לה שירי אהבה בסגנון הרוקוקו המסורתי. בשנת 1770, כשהיה בן 21, הופיעה אסופה עלומת־שם של שיריו, אשר יועדו להלחנה (מחזור השירים "אנטה").
אצל רקע נחושת למד טכניקות של ריקוע נחושת, גילוף עץ ותחריט. הערצתו חסרת־האבחנה למשוררי התקופה פינתה את מקומה בהדרגה להעדפה מודעת של גוטהולד אפרים לסינג וכריסטוף מרטין וילנד. בתקופה זו כבר הרבה לכתוב, בין השאר כתב אופרה ומחזה תנכ"י על בלשצר. כמעט את כל היצירות מהתקופה הזו השמיד מאוחר יותר. הקומדיה "השותפים לאשמה" שרדה, מאידך.
מרתף אווארבאך בעיר והמעשייה המקומית על רכיבתו של פאוסט על חבית בירה (משנת 1525) הותירו עליו רושם חזק. כאשר כתב לימים את חלקו הראשון של מחזהו פאוסט, אימץ את מרתף אווארבאך כמקום המציאותי היחידי במחזה.
בעיות רפואיות – ככל הנראה דימומים קשים שמקורם בשחפת – אילצוהו לחזור בסוף אוגוסט 1768 לפרנקפורט, "כמעט כניצול מספינה טרופה" ("שירה ואמת").
ביוגרפיה > תקופת הלימודים והתפרצות הכישרון (1765–1775) > פרנקפורט ושטרסבורג (1768–1770)

לאחר שובו לפרנקפורט התחיל גתה בתקופת החלמה ממושכת של כשנה וחצי, ובמהלכה ידעה בריאותו נסיגות רבות. התמשכות מחלתו הביאה למתחים רבים ביחסיו עם אביו. במהלך ההחלמה סעדו אותו אמו ואחותו. בעודו מרותק למיטתו, כתב קומדיית פשע קלילה. בהשפעת חברה של אימו, אשר הייתה פעילה בכנסייה המוראבית (זרם פרוטסטנטי מרכז אירופאי), התעמק בתקופה זו בתחומי המיסטיקה, האלכימיה וגלגול נשמות.
באפריל 1770 קצה סבלנותו של האב, וגתה נאלץ לעזוב את פרנקפורט ויצא לשטרסבורג להשלים בה את לימודיו.
אלא שגם בשטרסבורג לא יצאה נפשו אל השינון היבשושי של חומר הלימוד. באלזאס חווה תקופה של אושר ופריחה אישית. נופיו של חבל ארץ זה נותרו אהובים עליו במהלך כל חייו, כפי שחזר וביטא בהמשך חייו. בפנסיון שבו התגורר למד הכיר את חיי פשוטי העם, ביחד עם ידידו המשורר יוהאן היינריך יונג-שטילינג. ידיד אחר מאותה תקופה היה משורר הסער והפרץ יאקוב מיכאל ריינהולד לנץ. השפעה מכרעת יותר על גתה הצעיר הייתה לאיש הרוח יוהאן גוטפריד הרדר, אשר שהה אז בעיר. הרדר היה איש הרוח הבולט והמפורסם הראשון שפגש גתה. הרדר הדריך את גתה בנבכי השירה והספרות, בפרשנות חסרת פשרות. הוא קטל בפניו את כל מה שגתה העריך עד אז בתור אפיגוניות זולה ופתח בפניו צוהר לעולם מחזותיו של שייקספיר. כן חשף אותו לשירת אוסיאן שזה עתה פורסמה (שירה מהמיתולוגיה הגאלית, לכאורה, שכתב הסקוטי ג'יימס מקפרסון, והשפיעה על גתה עמוקות) ולשירה העממית. בזכותו למד גתה על חשיבות טבעיותה הבלתי-מעושה של השירה הצומחת מן העם עצמו, של המיתוסים, של האגדות, של שירת הומרוס ושל התנ"ך. לתובנה הזו נודעה השפעה מתמשכת על יצירתו.
בכפר השכן זסנהיים התארח אצל משפחתו מקבלת-הפנים של הכומר והתאהב באחת מבנותיו, פרידריקה בריון. הרומן נמשך כשנה, עד שגתה שם לו סוף. בתקופת שטרסבורג כתב גתה כמה שירים, וביניהם "שירי זסנהיים".
גתה השלים את לימודי המשפטים, אך קומם עליו את הממסד האקדמי. עבודת הדיסרטציה שלו, שלא נשתמרה, זיכתה אותו מאחד הפרופסורים בכינוי "חוכמולוג משכיל-למחצה ו... כופר משוגע". עם זאת, הצליח גתה לזכות בתואר ה"ליצנטיאט" (המקביל לתואר מגיסטר) לאחר שהגן בהצלחה על עמדותיו בתחום המשפט. אחת מעמדות (תזות) אלה עסקה בשאלת העונש הראוי לרוצחת ילדיה. נושא זה שב והעסיקו ברמה האמנותית בדמותה של גרטכן במחזה פאוסט.
בכך השלים גתה את לימודיו. הוצעה לו משרה בשירות המדינה הצרפתי, אך הוא סירב לה. הוא רצה שלא להתחייב, אלא לשמור לעצמו את חירות הרוח והנפש כיוצר.
ביוגרפיה > פרנקפורט ודרמשטאט (1771)

בסוף אוגוסט 1771 התקבל גתה לעבודה בפרנקפורט כמשפטן. כוונתו הייתה להיות פעיל ברוח של חקיקה מתקדמת והומאנית. כבר במשפטים הראשונים שבהם היה מעורב היה בוטה ונחרץ מדי, זכה לנזיפות ובמהרה איבד את העניין והחשק. בכך תמה כעבור חודשים ספורים הקריירה המשפטית שלו. באותם ימים עמד בקשר קרוב עם חצר האצולה בעיר דרמשטאדט, שם העריצו את הזרם הספרותי של הרגשנות. גתה הרבה לצאת מפרנקפורט אל דרמשטאט, שאליה הלך ברגל או רכב על סוס, בכל מזג אוויר. הדחף לצאת אל הטבע ולחוות אותו מקרוב היה תחילתה של תחושה אישית שהייתה לזרם ספרותי עצמאי: הסער והפרץ.
עתה שב גתה ורקם תוכניות ספרותיות. הפעם לא היו לאביו השגות, והוא אף סייע בידו. גתה מצא בספר ישן את תיאור חייו של שודד דרכים ממעמד האצולה מתקופת מרד האיכרים של אלזס. את סיפור החיים – שאותו שינה בצורה דרסטית – עיבד בתוך כמה שבועות לסקיצה של מחזה. הסיפור שברא לעצמו הצליח לגעת בעצבים החשופים של בני זמנו. המחזה הועתק לעותקים רבים והופץ למכריו וחבריו, ששבעו נחת מהסיפור על "גוטפריד מברליכינגן עם יד הברזל" (ובקיצור, גץ מברליכינגן). גתה היה בעל יכולת מיוחדת לזהות את רוח התקופה. כמו במאמר מוקדם שלו על האדריכלות הגרמנית המסורתית, גם כאן זיהה נכונה את רוחה של העת. להרדר, אשר ביקר את המחזה, הפנה עתה גתה עורף.
ביוגרפיה > וצלאר (1772) – פרנקפורט (1775) > מתמחה בווצלאר

גתה לא הצליח להתפרנס אך ורק מכתיבה ללא תשלום בכתב־עת ספרותי שהוציאו ידידיו שלוסר ומרק. משום כך יצא במאי 1772 לעיר העצמאית וצלאר שבהסה, אשר הייתה מרכז שלטוני חשוב של האימפריה הרומית הקדושה ובה היה אחד מבתי המשפט הגבוהים של הקיסרות, ה-Reichskammergericht, שבו ביקש לעבוד כמתמחה. כוחו של מוסד מכובד זה היה למעשה מדולדל מאוד (כמה מן התיקים בו נדונו במשך שלושה דורות) ועמד בפני רפורמה של הקיסר יוזף השני. גתה התרועע עם משפטנים צעירים מוכשרים שעבדו בבית המשפט וביניהם היועץ הקיסרי יוהאן כריסטיאן קסטנר. קסטנר, לימים ידידו הטוב, תיארו כדלקמן, בתיאור הנייטרלי האחרון לפני שגתה היה למושא הערצה:
... בא הנה בחור בשם גתה מפרנקפורט, דוקטור יוריס בהכשרתו, בן 23, בנו היחיד של אב עשיר, כדי – וזו כוונת אביו – להתנסות כאן כפרקטיקנט, אלא שכוונתו שלו עצמו הייתה ללמוד את הומרוס, את פינדארוס וכל תעסוקה אחרת שיצמיחו לו הגאונות שלו, צורת מחשבתו וליבו... יש לו כשרונות רבים, ... הוא בעל אופי, יש לו דמיון חיוני באורח בלתי רגיל. הוא חף מדעות קדומות, נוהג ככל העולה על רוחו, מבלי לתת את הדעת מה יגידו האחרים... שנואים עליו כל הכרח וכפייה... הוא משונה ויש בהתנהגותו... כמה דברים שעלולים להפוך אותו לבלתי-נעים. אלא שאצל ילדים, אצל גברות נכבדות וגם אצל רבים אחרים הוא מתקבל באהדה
ביוגרפיה > וצלאר (1772) – פרנקפורט (1775) > פגישה ראשונה עם שרלוטה בוף

בביתה של ארוסתו של קסטנר, שרלוטה בוף, שכונתה "לוטה", חווה גתה חיי משפחה נעימים כמו בזסנהיים לפנים. לאחר שהתאהב במהרה בשרלוטה – השניים התקרבו חיש קל – ניהל על כך שיחה כנת-לב עם קסטנר, וכבר בבוקר למחרת נמלט לפרנקפורט. שם שהה זמן ממושך, אך הרבה בביקורים בערים אחרות. אחד מביקוריו היה אצל הסופרת סופי פון לה רוש, אשתו של כומר מטריר, שליבו של גתה יצא אל בתה מקסימיליאנה (לימים אמן של הסופרים קלמנס ברנטנו ובטינה פון ארנים), אך זו לא השיבה לו אהבה.
ידידו המוציא לאור מרק דחק בו לעבד את המחזה על גץ מברליכינגן לבימה ולפרסמו. לבסוף פרסמו אותו השניים בהוצאה עצמית. המחזה היה להצלחה סנסציונית (כך למשל הופצו עותקים בלתי חוקיים שלו והוא פתח גל של רומאנים ומחזות על חיי האבירים) ויצר לגתה מוניטין באחת. עם זאת, פרסום המחזה סיבך את גתה בחובות שפדיונם נמשך שנים ארוכות.
ביוגרפיה > וצלאר (1772) – פרנקפורט (1775) > הרומן "ורתר"

במהלך חילופי המכתבים עם ידידו קסטנר, ארוסה של שרלוטה בוף, שמע על התאבדותו של הפקיד המשפטן קרל וילהלם ירוזלם, ידידו מתקופת לימודיו בלייפציג ואחר כך גם מווצלאר. ידיעה זו הביאה את גתה לכתוב את הרומן ייסורי ורתר הצעיר שבו קשר את ייסורי אהבתו וחיזוריו לשרלוטה בוף עם גורלו המר של ירוזלם. בתוך שבועות מספר העלה על הכתב את כל מה שהעיק עליו ודיכא אותו. מזכירו ועוזרו פיליפ זיידל תיאר זאת כגמילה משכרון ומהתמכרות. גם הרומן הזה היה להצלחה כבירה. באירופה כולה פרץ גל "היסטריית ורתר", שכללה אופנת לבוש, מוצרים בהשראת הספר ובכמה מקרים אף התאבדות של צעירים בהשראת התאבדותו של ירוזלם (או של בן דמותו ורתר). אף הכנסייה הנוצרית ניסתה לשלול את פרסומו של הספר מסיבה זו .
שתי היצירות – על גץ ועל ורתר – אף שהיו שונות מאוד, סימלו את תחילתו של עידן חדש בספרות הגרמנית – עידן הסער והפרץ. סגנונו הבוטה והמחוספס של גץ הפך אופנתי בקרב משוררי הזרם. גתה נחשב מעתה לגאון ספרותי, די היה בשתי יצירותיו החשובות הראשונות לבסס לו מוניטין רחבים בספרות העולם.
ביוגרפיה > וצלאר (1772) – פרנקפורט (1775) > יצירות פרגמנטריות

בית הוריו של גתה הפך עתה למוקד משיכה לכל מיני בעלי אינטרסים, חנפנים וכן לידידי אמת, ביניהם המשורר פרידריך גוטליב קלופשטוק. גתה התחיל בגל של יצירה אינטנסיבית. כך למשל חיבר את הפארסה "אלים, גיבורים ווילאנד" ואת המחזה העממי "שוק חג המולד בפלונדרסואיילרן", שבו לעג לחוג המשוררים הרגשנים, אוהבי הטבע, שמרכזו היה בדרמשטאט. הוא ערך הכנות לכתיבת מחזות על דמויות היסטוריות בולטות וביניהן מוחמד, סוקרטס, יוליוס קיסר, פרומתאוס, ישו והיהודי הנודד. כל הסקיצות האלה נותרו בגדר פרגמנטים. עם זאת, את אחד הגישושים הראשונים מתקופה זו דווקא זכה גתה להשלים כעבור שנים ארוכות בדמות המחזה פאוסט. כן השלים את כתיבת המחזה "קלאוויגו" שבו דן בקונפליקט בין מסירות לאופי (את המחזה ביסס על דמותו של פייר בומרשה). סגנונו היה ערבוביה לא יציבה של רגשנות, הסער והפרץ, קלאסיציזם ותחילתה של רומנטיקה מוקדמת בספרות הגרמנית. ביטוי לחילופי הסגנונות הזה נותנת הדמות הראשית במחזהו של גתה משנת 1775, "סטלה, מחזה לאוהבים", אשר מתלבט בין שתי נשים, ולבסוף מוצא עצמו בנישואים כפולים.
ביוגרפיה > וצלאר (1772) – פרנקפורט (1775) > פגישות עם קרל אוגוסט ועם לילי שנמן

בשנת 1774 ערך גתה הפלגה על נהר לאהן עם ידידיו הפדגוג יוהאן ברנהרד באסדוב והפילוסוף והסופר השווייצרי יוהאן קספר לאוואטר. בדצמבר 1774 הופגש עם נסיך הכתר קרל אוגוסט מסקסוניה-ויימאר, שהיה צעיר ממנו בשמונה שנים, לימים דוכס סקסוניה וידידו הקרוב. באותו החורף פגש גם באליזבת שנמן (לילי), בתו של בנקאי מפרנקפורט. העלמה הצעירה הילכה עליו קסמים, משיכתו אליה לא ידעה גבולות. לילי לא הייתה מרוחקת ובלתי מוחשית כמו חברתו־לעט אוגוסטה פון שטולברג או תפוסה כבר על ידי אחר כמו שרלוטה בוף. ברשימותיו הביוגרפיות המאוחרות מופיעה רק ההתייחסות "הרפתקה עם לילי – היכרות – פיתוי – אופנבאך", אבל בשיר "הפארק של לילי" ניתן לעמוד בקלות יחסית על משמעותו של כתב החידה הזה. על אף ההסתייגויות בחוג המשפחה, הגיעו הדברים לידי אירוסין רשמיים, אשר החזיקו מעמד חצי שנה בלבד.
ביוגרפיה > וצלאר (1772) – פרנקפורט (1775) > נסיעה ראשונה לשווייץ (1775)

לפני שיהפכו אירוסיו רציניים, נמלט גתה שוב. ביחד עם כמה ידידים יצא בחודשים מאי-יולי 1775, לבוש "בגדי ורתר", לשווייץ, שבה ראו מקום של אנשים ומנהגים אותנטיים ושורשיים. עם אחד מידידיו המשיך עד למעבר סנקט גוטהארד בהרי האלפים. משאת נפשו איטליה נגלתה עתה לפניו, אך גתה שב על עקביו. אף שאירוסיו עם אליזבת שנמן לא התממשו לכדי נישואים, היא לא נשתכחה מליבו, והוא העמיד לה מצבה בשתיים מיצירותיו: בתור הדמות הראשית במחזה "סטלה" ובתור דורותיאה בשיר האפי "הרמן ודורותיאה".
וויימאר (1775–1786)

עם שובו לפרנקפורט הוזמן גתה על ידי קרל אוגוסט, כעת כבר דוכס סקסוניה-ויימאר, לשמש לו יועץ קרוב בשלטונו ולבוא לשם כך לוויימאר. אביו של גתה ייעץ לו לנסוע תחת זאת לאיטליה. גתה כבר היה בדרכו לאיטליה, אך בהיידלברג השיגה אותו המרכבה מוויימאר, וגתה שינה את יעד מסעו ופנה לוויימאר, באחת התפניות החשובות במהלך חייו. בנקודה זו מסתיימים זכרונותיו בספר "שירה ואמת".
ב-7 בנובמבר 1775 הגיע גתה לוויימאר, שהייתה אז חלק מהדוכסות הקטנה והענייה סקסוניה-ויימאר בהזמנתו של קרל אוגוסט השליט המקומי. החודשים הראשונים שפעו חגיגות, מסיבות ופריקת עול מכל סוג כולל פרשיות אהבים עם בנות איכרים, שחייה בעירום, גלגול חביות ברחובות ולבישת סדינים כדי להפחיד את מי שפחדו מרוחות רפאים. בתחילת 1776 החל להשתתף בישיבות בודדות של מועצת הדוכס. ביוני התמנה רשמית ליועץ-סתרים עם מושב קבוע וזכות הצבעה במועצה זו, בניגוד לדעתם של אנשי החצר, של השרים והפקידים האחרים. אלא שגתה יצר לו במהרה בני-ברית, כמו המשורר וילאנד ואנה אמליה, אמו של הדוכס; עם הדוכס הצעיר הייתה עתה חברותו קרובה מתמיד.
במשך שש שנים התגורר בבית-גן בפארק an der Ilm בעיר, שאותו העניק לו הדוכס כמתנה. בשנת 1782 עבר לבית רחב-מידות (Haus am Frauenplan), תחילה בשכירות אצל הדוכס, שהעניק לו לבסוף גם את הבית הזה, שבו התגורר מאוחר יותר עד למותו, עם אשתו לעתיד כריסטיאנה וולפיוס, ובו יצר רבות מיצירותיו החשובות ביותר.
ב-1780 הצטרף בוויימאר ללשכת עמליה של הבונים החופשיים, ולעיתים התייחס ביצירתו לנושאים ערכיים של הבונים החופשיים, כגון אחווה אוניברסלית.
הדוכס קרל אוגוסט שילב את גתה בעבודת הממשל, ובמהלך השנים הבאות מילא גתה שורה של תפקידים בתחומי המלחמה, התחבורה, הכספים והתרבות. מבחינה רשמית היה ראש הקבינט (מעין ראש ממשלה).
וויימאר (1775–1786) > מסע לאיטליה

בין 1786 ל-1788, גתה נסע למסע באיטליה, עליו כתב מאוחר יותר את Italienische Reise. במהלך טיולו שם היה ברומא ובסיציליה. ב-1786 גתה שהה ויצר בעיירה מלצ'זינה הנמצאת על הגדה המזרחית של אגם גארדה, בצפון איטליה. פסלו מוצב בסמוך לטירה שבעיירה, ועליו הכיתוב "GOETHE 1786".
וויימאר (1775–1786) > כריסטינה וולפיוס

ב-1788 לקח גתה את כריסטינה וולפיוס, תופרת חסרת ההשכלה כמאהבת. המעשה זיעזע את החברה המהוגנת של וויאמר אך לגתה לא היה אכפת. שנתיים לאחר מכן היא ילדה את בנם אוגוסט והשלושה חיו בביתו של גתה בוויימאר
וויימאר (1775–1786) > התבודדות מהעולם

באמצע שנות ה-90 של המאה ה-18, גתה היה אז באמצע שנות ה-40 לחייו היה באותו זמן הדמות הספורתית המכובדת ביותר בגרמניה, בזכות "יסורי וורתר הצעיר". מעמד זה הפך אותו לנערץ ומבודד כזאוס באולימפוס. בשלב זה היה מיושב בדעתו וגם מתוסכל וחסר השראה. הוא השמין מאד ואיבד את יפי תארו שתואר בתחילה כ"אפולו" מסחרר ראשים. הוא ניהל את תיאטרון החצר והיה בעל כמה תפקידים משתלמים כמו פיקוח על המכרות והתעשייה בדוכסות. גתה לקח על עצמו מספר משימות תרבותיות ומדעיות, כולל ניהול בית הספר לציור ופיקוח על עבודות ציבוריות הוא היה גם מעורב בעניינים הקשורים לאוניברסיטת ינה.
גתה לא שמח בחלקו ואמר "מעולם לא היה אדם בודד כפי שהייתי אני אז". הוא היה מוקסם מהטבע שכינה "האם הגדולה" יותר מאשר מבני אדם. ביתו הגדול היה מרוהט ומלא יצירות אומנות אבל כלל גם אוספים גדולים של צמחים מיובשים, אבנים ומאובנים. הוא טיפח גן בוטני ובו בית קטן שהכיל אוסף גאולוגי ענקי.
גתה "נלאה מהעולם יותר ויותר". שלטון הטרור שהתקיים בצרפת בעקבות המהפכה הוציא להורג עשרות אלפי בני אדם. לאחר מכן החלו המלחמות הנפולאוניות ברחבי אירופה. האכזריות והאלימות פיכחו את גתה מאשליות האידיאלים שבסימנם החלה המהפכה הצרפתית והדבר גרם לו להיות ב"מצב רוח עגום ביותר". הוא חשש מפני עתידה של גרמניה ולדבריו חי כנזיר מתובדד. הדבר היחיד שהמשיך להניע אותו היה מחקרו המדעי, שהיה לו כמו "קרש לניצול מספינה".
וויימאר (1775–1786) > פגישתו עם אלכסנדר פון הומבולדט

וויימאר הייתה באותה תקופה עיירה קטנה שבה כולם הכירו את כולם, והיא הייתה מרוחקת כ-25 ק"מ מיינה, מרכז ספרות ולמדנות חשוב שבו שכן ידידו של גתה, המשורר שילר. בעיר יינה גר גם וילהלם פון הומבולדט ומשפחתו שהשתייכו לחוג הידידים סביב שילר וגתה. ב-1794 ביקר אלכסנדר פון הומבולדט את אחיו ויקטור, במהרה הוזמן גתה ליינה וגר בטירת הדוכס, בסמוך לשילר ובית משפחת הומבולדט. החבורה נפגשה מדי יום ונוצר קשר חזק בין גתה ואלכסדר. אלכסנדר הומבולדט היה חוקר נלהב ו"כפה" על הנוכחים את מדעי הטבע. הם שוחחו על זואולוגיה, בוטניקה, הרי געש, כימיה וגלווניזם. גתה אמר על פון הומלבט כי "בשמונה ימים של קריאה בספרים אין האדם יכול ללמוד את כל מה שהוא מקבל ממנו בשעה אחת".
המפגש שלו עם הומבולדט השפיע עמוקות על שניהם. גתה התרשם מאד מהומבולדט ובילה איתו ימים רבים. הוא תיאר כיצד שעות ספורות איתו משולות לשהייה של שנים בצידם של אחרים. הומבולדט חידש את העניין של גתה במדע (בתחומים כמו גאולוגיה, בוטניקה, ואופטיטקה) והמפגש בין שינהם הוביל אותם לחקירה משותפת של הקשרים בין טבע-אדם ודמיון ובפרשנות ל"ביקורת התבונה הטהורה" ושל ארסמוס דרווין הם חיפשו חוקים ותובנות ביחס ליצורים החיים והאדם. ידידו של גתה, שילר, חשש שהמפגש שלו עם הומבולדט יסיט אותו מדרכו אולם התרחש דבר הפוך – גתה החל למזג את המדע וההשראה שלו ביצריתו, וולף טעונת כי גתה כתב הרומן המפורסם שלו פאוסט (גתה) בפרצי כתיבה שחפפו את זמני הביקור של הומבולדט (בתקופות מאוחרות יותר), וכי רבים ראו בדמות הראשית ברומן – דוקטור פאוסט, איש אשכולות שמוכן לעשות הכל תמורת ידע אינסופי את בן דמותו של הומבולדט. המפגש עם גתה השפיע עמוקות גם על הומבולדט, עד אז הוא התמקד בביצוע מדדידות רבות, אך בעקבות המפגשים הוא הבין כי כדי להבין את הטבע ואת החוקים המושלים בו יש צורך בדמיון כדי למצוא דפוסים שחבויים בקרב יצורים או תחומים שנראים במבט ראשון מרוחקים זה מזה.
ימי בגרותו (1794–1832)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יצירותיו

וילהלם מייסטר – רומן גדול עליו עמל במשך עשרות שנים ומתאר את מהלך חייו של סטודנט, ובו גם צופה התפתחויות חברתיות במהלך המאה ה-19, הרומן נחשב למייצג ז'אנר הבילדונגסרומאן (רומן חניכה) בסיפורת בכלל ובסיפורת האירופאית בפרט.
ריינקה השועל – אפוס חיות קדום אותו עיבד.
קובצי שירים, ביניהם שר היער, בהם בא לידי ביטוי כושרו הפיוטי הגדול. קובץ זה זכה להלחנה של פרנץ שוברט במסגרת אוסף ה"לידר" שלו.
הבת שמחוץ לנשואין, מחזה היסטורי על רקע המהפכה הצרפתית.
הרמן ודורותיאה, אפוס המתאר את גורל פליטי המהפכה, תוך שימת דגש על אצילות הנפש של גבורי העלילה.
שוליית הקוסם, שעובד ליצירה מוזיקלית מאת פול דיקא.
תאוריית הצבעים, ספר תאוריית הצבע של גתה משנת 1810 המהווה חלק מהבסיס לטכניקות הציור האימפרסיוניסטי.
ליל ולפורגיס הראשון פואמה המתארת טקס פגני עתיק, שנכתבה לצורך הלחנה ופליקס מנדלסון הלחין אותה בשנת 1830
יצירותיו > תרגומי כתביו לעברית > מחזות

איפיגניה בטאוריס
ורשה: הוצאת שטיבל, תרגם יעקב כהן, 1920.
תל אביב: הוצאת דביר, תרגם יצחק כפכפי, 1981.
טורקבטו טסו, ורשה: הוצאת שטיבל, תרגם יעקב כהן, 1923.
פאוסט
בן אבויה, וינה: הוצאת י. שלוסברנ, תרגם ועיבד מאיר הלוי לטריס, 1865.
ברזילי, מתרגם: משה שולבוים [תרגום מן המחצית השנייה של המאה הי"ט לחלק הראשון], נדפס לראשונה בסדרת "סְדָר – לספרות גנוזה", הוצאת 'דחק', 2022.
חלק ראשון, ירושלים ותל אביב: הוצאת שוקן, תרגם יעקב כהן, 1950.
חלקים ראשון ושני, תל אביב: הוצאת יבנה / הוצאת אמנות, תרגם י"ל ברוך, 1943.
חלקים ראשון ושני, תל אביב: הוצאת דביר, תרגם יצחק כפכפי, 1975.
חלקים ראשון ושני, תל אביב: הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תרגמה ניצה בן-ארי, 2006.
יצירותיו > תרגומי כתביו לעברית > פרוזה

פרוזה (מכיל: יסורי ורתר הצעיר; דבקות; מתוך המסע לאיטליה; מלוזינה החדשה; נובילה), מרחביה: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תרגם מרדכי אבי-שאול, 1962.
ייסורי ורתר הצעיר
יפו: הוצאת יפת, תרגם מאיר וילקנסקי, 1911.
תל אביב: הוצאת המתרגם, הספרייה הקלאסית, תרגם מיכאל קצנלנבוגן, 1962.
מרחביה: הוצאת ספרית פועלים, תרגם מרדכי אבי-שאול, 1962.
ירושלים: הוצאת כרמל, תרגם יעקב גוטשלק, 2000.
וילהלם מייסטר: שנות החניכות, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תרגם יצחק כפכפי, 1979.
דבקות, תל אביב: הוצאת ספרית פועלים, תרגם מרדכי אבי-שאול, 1987.
האגדה, בתוך: הפרח הכחול: ספורים מן הרומנטיקה, ירושלים: הוצאת דביר, בחר ותרגם שלמה טנאי, 1982.
יצירותיו > תרגומי כתביו לעברית > שירה

רינקה שועל
ברלין: ועד היובל, תרגם שאול טשרניחובסקי, 1930.
תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, תרגם יצחק כפכפי, 1996.
הרמן ודורותיאה
נווה הצדק, ורשה: הוצאת י. לבנזון, תרגם מרדכי רוטברג, 1857.
יפו: ספריה חקלאית, תרגם ש. בן-ציון, 1917.
תל אביב: הוצאת אל"ף, תרגם יוסף ליכטנבום, 1967.
תל אביב: הוצאת אוניברסיטת תל אביב, תרגמה ניצה בן-ארי, 2011.
שיר לילה לנודד: אחד מקור ול"ו תרגום, תל אביב: הוצאת עקד, ערך ישראל כהן, 1968.
יצירותיו > תרגומי כתביו לעברית > שירה > קובצי שירה מתורגמת

משירי גיתה, הוצאת קריית ספר, תרגם בנימין קלאר, 1940.
משירי גטה, הוצאת אחיאסף, תרגם עמנואל אולסבנגר, 1943.
ליריקה, הוצאת ספרית פועלים, תרגם א. פרסמן, 1945.
אורח על כדור אפל: מבחר שירים ומכתמים, הוצאת קשב לשירה, תרגם שלמה טנאי, 1999.
הבלדות, הוצאת ירון גולן, תרגם יוסף האובן (נבו), 2006.
שירה ארוטית (מכיל: האלגיות הרומיות; הפריאפיאה; האפיגרמים הוונציאנים; היומן), הוצאת חרגול ועם עובד, תרגם שמעון זנדבנק, 2011.
בתוך: יעקב כהן, כתבים: כרך שלישי, הוצאת ועד היובל, 1950.
יצירותיו > תרגומי כתביו לעברית > כתבים אוטוביוגרפיים וביקורתיים

מחיי: פיוט ומציאות, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תרגם יצחק כפכפי, 1992.
שיחות גיתה עם אקרמן, הוצאת מוסד ביאליק, תרגם צבי וויסלבסקי, 1972.
פרקים באסתטיקה, ספרית פועלים והקיבוץ המאוחד (סדרת "טעמים"), תרגם טוביה ריבנר, 1984.
לקריאה נוספת

מאזנים, מג-מד (קמג-קמד), גיליון גיטה, תרצ"ב (1932)
ברוך קורצווייל, הדרמה האירופית, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1979.
ט. ג'. ריד, גתה, תרגמו סמדר ויוסי מילוא, הוצאת דביר, תשמ"ט 1988.
גל אורן, שברים במראה: שבר ומשבר בספרות האירופית המודרנית, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2014 (״בין שבר ומשבר״, עמודים 149–155).
זאב לוי, היהדות בתמונת־עולמם של האמאן, הרדר וגיתה, מוסד ביאליק, 1994.
הערות שוליים

↑  Aya Elyada, A Goy Who Speaks Yiddish: Christians and the Jewish Language in Early Modern Germany. Stanford University Press, 2012. עמ' 1.
↑  אנדריאה וולף, המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, 2017, פרק "דמיון וטבע", עמ' 41
1 2  אנדריאה וולף, המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, 2017, פרק "דמיון וטבע", עמ' 42
1 2  אנדריאה וולף, המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, 2017, עמ' 43
↑  אנדריאה וולף, המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, 2017, עמ' 40
↑  אנדריאה וולף, המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, הגיבור האבוד של המדע, 2017, פרק "דמיון וטבע", עמ' 41
↑  אנדריאה וולף, המצאת הטבע: הרפתקאותיו של אלכסנדר פון הומבולדט, הגיבור האבוד של המדע, עמ' 40-53
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520682505171  PLWABN: 9810566602605606  BIBSYS: 90051083  BNC: 000034607  BNE: XX1156503  BnF: cb11905269k (data)  Botanist: Goethe  CANTIC: a10436479  CiNii: DA00350818  DSI: 1796  GND: 118540238  HDS: 011638  ICCU: CFIV000501  ISNI: 0000 0001 2099 9104  KulturNav: 0ae628fa-b9e1-4fc0-a78a-82265d31c0ab  LCCN: n79003362  LNB: 000016818  Léonore: 166160  MusicBrainz: f66b7fa3-1731-40ec-a2d9-710aa9e07c5d  NCL: 000208184  NDL: 00441109  NKC: jn19990002740  NLA: 35129828  NLG: 61933  NLK: KAC199610270  NLR:   NSK: 000001702  NTA: 068418655  RERO: 02-A000072678  RKD: 32385  RSL: 000082742  SELIBR: 56318  SNAC: w6cd1pv7  SUDOC: 026895528  S2AuthorId: 134164419  TDVİA: goethe-johann-wolfgang-von  Trove: 835424  ULAN: 500014761  VcBA: 495/71061  VIAF: 24602065   WorldCat (עם VIAF): 24602065 
בית הולדתו של גתה במרכז פרנקפורט
יוהאן קספר גתה, אביו
קתרינה אליזבת גתה, אימו
מחברתו של גתה בתקופה בה למד את הניב היהודי, בערך 1760. האל"ף-בי"ת העברי, ערכי האותיות בגימטריא ומספר מילים יידיות ("פיינד, פריינד" וכו') בכתב ידו.
אנדרטה לזכרו של גתה בעיר לייפציג
יוהאן גוטפריד הרדר
פרידריקה בריון בלבוש אלזאסי מסורתי
שרלוטה בוף
בית-הגן של גתה בוויימאר
הבית am Frauenplan, שבו התגורר גתה ברוב שנותיו בוויימאר, משמש כיום כמוזיאון
פסלו של גתה במלצ'זינה, בצפון איטליה
שמו של גתה מתנוסס בבסיס הפסל
"ספרים מודרניים בדפוס",
במסגרת תערוכת
"Walk of Ideas". ברלין, 2006
אנדרטה לזכרו בפארק טירגארטן בברלין עם דמויות אלגוריות לדרמה, ליריקה, שירה (ואהבה)
שטח פנים

שטח הפנים של כדור ברדיוס r הוא 4πr2.
בגאומטריה אוקלידית, שטח הפּנים של גוף כלשהו במרחב אוקלידי תלת־ממדי הוא שטח השפה של אותו גוף.
שטח הפנים של פאון הוא סכום שטחי כל פאות הפאון. אבל ההגדרה המתמטית של שטח פנים בנוכחות משטחים עקמומיים הרבה יותר מורכבת, וכרוכה לעיתים בשיטות של ייצוגים פרמטריים, חשבון אינפיניטסימלי ואינטגרציה.
שטח פנים נמדד ביחידות מידה של שטח. לדוגמה, סמ"ר (סנטימטר רבוע) או מ"ר (מטר רבוע).
הגדרה

חישוב שטח הפנים של צורות גאומטריות בסיסיות מוכר מימי קדם. אך הגדרה מתמטית מדויקת של שטח פנים דורשת בניית פונקציה מתמטית
אשר מייחסת מספר ממשי חיובי למשטחים ומקיימת מספר דרישות. הדרישה הבסיסית ביותר של שטח הפנים היא אדיטיביות: השטח הכולל הוא סכום השטחים של חלקיו. כלומר, אם משטח S הוא איחוד של מספר סופי של חלקים  S1, …, Sr שאינם חופפים אלא בשפות שלהם, אז
שטח הפנים של מצולע שטוח צריך להתאים לשטח המוגדר מבחינה גאומטרית, ומשטחים חופפים חייבים להיות בעלי שטח פנים זהים. תכונה זו מאפיינת באופן ייחודי שטח פנים עבור משטחים חלקים למקוטעין, המורכבים מאיחוד סופי של משטחים פרמטרים. משטחים כאלה ניתנים לייצוג על ידי מספר סופי של חלקים  שניתן לייצג בהצגה פרמטרית
עם פונקציה רציפה וגזירה  {\vec {r}}. שטחו של כל אחד מהחלקים מוגדר כאינטגרל כפול
השטח  S_{D} מתקבל על ידי אינטגרציה של אורך הווקטור הנורמלי למשטח,  {\vec {r}}_{u}\times {\vec {r}}_{v}, על פני התחום המתאים  D במישור הפרמטרי uv. קיימות מחלקות של משטחים שעבורם הנוסחה הכללית לעיל הופכת פשוטה יותר, כמו למשל גופים בעלי סימטריה סיבובית סביב ציר כלשהו במרחב האוקלידי. למשל סביב ציר z, כלומר שניתן להביע אותם בצורה  z=f(x^{2}+y^{2}). פני השטח של כדור, גליל וספרואיד הם שלוש דוגמאות למשטחים מסוג זה.
נוסחאות למציאת שטחי פנים של גופים פשוטים

| צורה | נוסחת שטח הפנים | משתנים |
| --- | --- | --- |
| קובייה |  \ 6a^{2} |  \ a = מקצוע הקוביה |
| כדור |  \ 4\pi r^{2} |  \ r = רדיוס הכדור |
| כיפה |  2\pi rh |  \ r = רדיוס הכדור,  \ h = גובה הכיפה |
| גליל סגור |  \ 2\pi r(h+r) |  \ r = רדיוס הבסיס,  \ h גובה הגליל |
| חרוט שטח כולל |  \pi (r^{2}+{\sqrt {r^{2}+h^{2}}}) |  r = רדיוס הבסיס,  \ h = גובה החרוט |
| טורוס |  4\pi ^{2}Rr |  R = רדיוס ראשי,  r = רדיוס משני (רדיוס ה"צינור") |
| תיבה |  \ 2(ab+ac+bc) |  a,b,c = מקצועות (צלעות) התיבה |
| מנסרה |  2B+Ph |  B= שטח הבסיס,  h = גובה המנסרה,  P = הקף הבסיס |
| ארבעון משוכלל |  {\sqrt {3}}a^{2} |  \ a = מקצוע הארבעון |
| פירמידה מרובעת |  ab+l{\sqrt {\left({\frac {b}{2}}\right)^{2}+h^{2}}}+b{\sqrt {\left({\frac {a}{2}}\right)^{2}+h^{2}}} |  a,b = צלעות הבסיס,  h = גובה הפירמידה |
גופים מורכבים

שטח פנים של גופי סיבוב של חתכי חרוט אפשר לחשב באמצעות אינטגרל דו-ממדי.
ניתן למדוד שטח פנים של חומרים בניסוי ספיחה (Adsorption) של חנקן על פני השטח. כמות החנקן הספוח מתכונתי לשטח הפנים של החומר.
ראו גם

שטח
נפח
שטח פנים נגיש