stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols

Never Mind the Bollocks, Here's the Sex Pistols הוא אלבום האולפן היחיד של להקת הפאנק רוק הבריטית סקס פיסטולס, שיצא לאור ב-28 באוקטובר 1977 על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס בבריטניה וב-11 בנובמבר 1977 על ידי וורנר רקורדס בארצות הברית. כתוצאה ממערכות היחסים הפנימיות ההפכפכות של הסקס פיסטולס, הרכב הלהקה ראה שינויים במהלך הקלטת האלבום. הבסיסט המקורי גלן מטלוק עזב את הלהקה בשלב מוקדם של תהליך ההקלטות, ואף על פי שהוא שותף לכתיבה בכל השירים מלבד שניים, הוא ניגן רק בס ושר קולות רקע ברצועה אחת, "Anarchy in the U.K.". ההקלטות נמשכו עם נגן בס חדש, סיד וישס, שקיבל קרדיט על שניים מהשירים שנכתבו על ידי הלהקה לאחר שהצטרף. בעוד נגינת הבס של וישס הופיעה בשני שירים, חוסר מיומנותו בכלי גרם לכך שרבים מהשירים הוקלטו עם הגיטריסט סטיב ג'ונס שניגן בס במקום. המתופף פול קוק, ג'ונס והסולן ג'וני רוטן מופיעים בכל הרצועות. את ההקלטות השונות הובילו כריס תומאס או ביל פרייס, ולפעמים שניהם יחד, אך מכיוון שהשירים באלבומים האחרונים שילבו לעיתים קרובות מיקסים מסשנים שונים, או תועדו בצורה גרועה מי נכח בתא ההקלטות באותו זמן, כל שיר נזקף לזכותם המשותפת של שני המפיקים.
בזמן יציאתו, הסקס פיסטולס כבר היו שנויים במחלוקת, לאחר שדיברו גסויות בשידור חי בטלוויזיה, פוטרו משתי חברות תקליטים, ונאסר עליהם להופיע בהופעות חיות בחלקים מסוימים של בריטניה. שם האלבום הוסיף למחלוקת זו, כאשר חלק מהאנשים מצאו את המילה "bollocks" (סלנג באנגלית לאשכים) פוגענית. חנויות תקליטים רבות סירבו למכור אותו וחלק ממצעדי התקליטים סירבו לרשום את כותרתו, ובמקום זאת הציגו רק חלל ריק. בין השאר בשל המוניטין שלו, ולמרות איסורי מכירה רבים אצל קמעונאים גדולים, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי. הוא השיג הזמנות מוקדמות של 125,000 עותקים לאחר שבוע מיציאתו והגיע למעמד זהב רק כמה שבועות לאחר מכן, ב-17 בנובמבר. הוא נשאר רב מכר במשך כמעט שנה, ובילה 48 שבועות ב-75 המובילים. האלבום הגיע גם למעמד פלטינה על ידי RIAA. האלבום זכה לכמה מהדורות מחודשות, האחרונה שבהן בשנת 2017.
האלבום השפיע על להקות ומוזיקאים רבים, ועל התעשייה בכלל. בפרט, האנרגיה הגולמית של האלבום, והשירה הלועגת של ג'וני רוטן, נחשבים לפעמים כמשנים את כללי המשחק. הוא מופיע לעיתים קרובות כאלבום הפאנק המשפיע ביותר, ואחד האלבומים הגדולים והחשובים בכל הזמנים. בשנת 1987, מגזין הרולינג סטון הכתיר את האלבום כאלבום השני הטוב ביותר ב-20 השנים הקודמות, אחרי Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. אותו מגזין דירג אותו במקום ה-73 ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים לשנת 2020. בשנת 2006 נבחר האלבום על ידי מגזין טיים לאחד מ-100 האלבומים הגדולים אי פעם.
הפקה > כתיבה

ג'ון ליידון, סטיב ג'ונס ופול קוק כתבו את 12 רצועות האלבום בין אוגוסט 1975 ליוני 1976, כאשר גלן מטלוק שימש ככותב שותף ברוב השירים, שנכתבו לפני עזיבתו בפברואר 1977, וסיד וישס היה שותף לכתיבת השניים שנכתבו לאחר כניסתו ללהקה.
השיר הראשון שנכתב על ידי הלהקה היה "Pretty Vacant", ובהופעה שלהם ב-6 בנובמבר 1975 במכללת סנטרל סנט מרטינס לאמנות ועיצוב הם כתבו את "Seventeen", שסגר את הסט שלהם. למחרת הופיעה הלהקה בבית הספר סנטרל לאמנות וביצעה לראשונה את השירים "Pretty Vacant" ו-"Submission". ב-21 בנובמבר הם ביצעו לראשונה את השיר "New York". בפברואר 1976, הלהקה צברה תאוצה וביצעה את השיר "Problems" להדרן השני שלהם ב-14 בפברואר. הסט-ליסטים שלהם באותה תקופה התמלאו יותר בחומרים שלהם ופחות הסתמכו על גרסאות כיסוי, כפי שהיו ההופעות הקודמות שלהם. ב-3 באפריל הם ניגנו את "No Feelings" בהופעה, וב-20 ביולי ניגנו את השיר "Anarchy in the U.K.", שהושפע ככל הנראה מויויאן וסטווד וג'יימי ריד, שהאחרון שבהם החל ליצור חומרי פרסום עבור הלהקה באותו אביב. ב-14 באוגוסט הלהקה ביצעה את "Liar" בהופעה חיה.
הפקה > הקלטה

ב-8 באוקטובר 1976 החתימה EMI את הלהקה לחוזה לשנתיים. עבור EMI, הם הקליטו את "Anarchy in the U.K." והחלו בסשנים עבור "God Save The Queen" החדש שנכתב באותו חודש. ב-26 בנובמבר 1976 יצא הסינגל הראשון של הלהקה וזכה להצלחה מסחרית גדולה. אך בשל אופי השיר ותדמית הלהקה, הם עוררו מחלוקת כבדה, והוצאו מהלייבל ב-6 בינואר 1977.
בפברואר 1977, החבר המייסד והבסיסט המקורי גלן מטלוק התפטר, על פי הדיווחים בגלל המילים של "God Save The Queen". מטלוק היה שותף לכתיבת רוב שירי האלבום והוחלף על ידי סיד וישס.
לקראת השלמת עסקה עם A&M רקורדס, במרץ 1977 נכנסו הסקס פיסטולס לאולפני וסקס סאונד כדי להקליט עם המפיק כריס תומאס והטכנאי קול ביל פרייס. הבסיסט החדש סיד וישס ניגן בשירים "Bodies" ו-"God Save the Queen", אך כישורי הביצוע שלו לא היו כשירים להקליט את האלבום המלא, ולכן הלהקה ביקשה מהמנהל מלקולם מקלארן לשכנע את הבסיסט הקודם גלן מטלוק לנגן בבס בסשנים. מטלוק הסכים בתנאי שישולם מראש. משלא התקבל התשלום, סירב להשתתף. כתוצאה מכך, תומאס ביקש מהגיטריסט סטיב ג'ונס לנגן בס כדי שהעבודה תוכל להתחיל על הרצועות הבסיסיות. נגינתו של ג'ונס הייתה כה משביעת רצון, שתומאס הורה לו לנגן את רצועות הבס של כל שאר השירים שהוקלטו במהלך הסשנים.
רשימת רצועות

גרסה בת 11 רצועות (מהדורה בריטית)
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פול קוק, סטיב ג'ונס, גלן מטלוק, ג'וני רוטן (למעט היכן שמצוין אחרת).
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> כותב(ים) | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Holidays in the Sun  | קוק, ג'ונס, רוטן, סיד וישס | 3:22 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Liar  |   | 2:41 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | No Feelings  |   | 2:53 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | God Save the Queen  |   | 3:20 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Problems  |   | 4:11 |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> כותב(ים) | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 6. | Seventeen  |   | 2:02 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Anarchy in the U.K.  |   | 3:32 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Bodies  | קוק, ג'ונס, רוטן, וישס | 3:03 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Pretty Vacant  |   | 3:18 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | New York  |   | 3:07 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | E.M.I.  |   | 3:10 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 38:44 |  |  |  |  |  |  |
גרסה בת 12 רצועות (מהדורה בריטית)
| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> כותב(ים) | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Holidays in the Sun  | קוק, ג'ונס, רוטן, וישס | 3:22 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Bodies  | קוק, ג'ונס, רוטן, וישס | 3:03 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | No Feelings  |   | 2:53 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Liar  |   | 2:41 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | God Save the Queen  |   | 3:20 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Problems  |   | 4:11 |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 7. | Seventeen  | 2:02 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Anarchy in the U.K.  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Submission  | 4:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Pretty Vacant  | 3:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | New York  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | E.M.I.  | 3:10 |  |  |  |  |  |  |  |
משתתפים

סקס פיסטולס
ג'וני רוטן - שירה
סטיב ג'ונס - גיטרה, בס בכל השירים למעט "Anarchy in the UK", קולות רקע
פול קוק - תופים
גלן מטלוק - בס וקולות רקע בשיר "Anarchy in the UK"
סיד וישס - בס חלקי בשירים "Bodies" ו-"God Save the Queen"
הפקה
כריס תומאס - מפיק
ביל פרייס - טכנאי קול, קופרודוקציה
ג'ון וולס - טכנאי שני באולפני AIR
הערות שוליים

↑  Search | Official Charts, www.officialcharts.com
↑  Strongman, Phil, Pretty Vacant, עמ' 99–100
↑  Reynolds, Simon, Ono, Eno, Arto, עמ' 89
↑  Sex Pistols Setlist at Central Saint Martins College of Art and Design, London, setlist.fm (באנגלית)
↑  Sex Pistols Setlist at Holborn Central School of Art, London, setlist.fm (באנגלית)
↑  Sex Pistols Setlist at Westfield College, London, setlist.fm (באנגלית)
↑  Robb, John, Punk Rock, עמ' 147–148
↑  Sex Pistols Setlist at Butler's Wharf, London, setlist.fm (באנגלית)
↑  Sex Pistols Setlist at The Nashville Room, London, setlist.fm (באנגלית)
↑  Savage, Jon, England's Dreaming, עמ' 204
↑  Savage, Jon, England's Dreaming, עמ' 201–202
↑  Sex Pistols Setlist at Barbarella's, Birmingham, setlist.fm (באנגלית)
↑  Robb, John, Punk Rock, עמ' 241
↑  Gimarc, George, Punk Diary, עמ' 56
↑  Lydon, John, Rotten, עמ' 3, 82, 103
↑  Classic Albums: Sex Pistols – Never Mind the Bollocks, Here’s the Sex Pistols | Premieres Apr 25 | AXS TV, www.axs.tv (באנגלית אמריקאית)
↑  Talks at Google (2012-10-04), Never Mind the Bollocks | Steve Jones | Talks at Google, נבדק ב-2024-12-14 {{citation}}: |last= has generic name (עזרה)
↑  Clinton Heylin, Never Mind the Bollocks, Here's: The Sex Pistols, Schirmer Books, 1998, עמ' 64, ISBN 978-0-02-864726-5. (באנגלית)
↑  Clinton Heylin, Never Mind the Bollocks, Here's: The Sex Pistols, Schirmer Books, 1998, עמ' 66, ISBN 978-0-02-864726-5. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: e959a4b3-6306-3c45-9df6-e7241dae9ea3
רחל נפרסטק

| --- | --- |

 לידה:  יבנה
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן 
 שפות היצירה:  עברית 
 
רחל נפרסטק (Rachel Naparstek; נולדה ב-6 בפברואר 1951) היא אשת חינוך, סופרת ומשוררת ישראלית.
ספריה

כדי לטהרני מקליפותי - שירים. (2006)
מחיצות - סיפורים (2006)
ספסל בקצה הגן - שירים (2017)
בראי אחר - שירים (2020)
יצירותיה באנתולוגיות ובכתבי עת

תמונה קבוצתית - ספרות ישראלית במאה ה-21
עורי שפת עבר עורי שפת עבר
שירה על שירה שירה על שירה (אורכב 15.10.2017 בארכיון Wayback Machine)
בשבילי הבחירה 2019
כתבי עת מקוונים: "אחריך נרוצה", "מוטיב בקטנה", "צמדים", "מוטיב מתריס" בעריכת אלירן דיין
כתב עת מקוון: "שירת הכרך" בעריכת טוביאס סיגל, מיכאל שילה ושגיא שדור.
האשה ביהדות : סדרת דיונים 8 -9, ביכורי מחקר, אוניברסיטת בר-אילן, בעריכת טובה כהן.
הערות שוליים

↑  התכנית להוראת עברית כשפה נוספת -
↑  יציאת מצרים – מקהלת אורטוריו ירושלים וצלילי הסדנה Yetziat Mitzrayim - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  רחל נפרסטק & דובי כהן - שדה סליחות - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  אימא - בואי נרקוד את האושר (מילים: רחל נפרסטק; לחן: זאב טל) - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  אושוויץ - שיר - רחל נפרסטק Auschwitz קול ישראל, רשת ב' - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  תמונה קבוצתית - ספרות ישראלית במאה ה-21 אנתולוגיה, באתר הוצאת כרמל
↑  רחל נפרסטק - שלום, אני עוזבת - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  יוצאים מן הכלל - רחל נפרסטק ורני הלרמן - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  היא אמרה רק כן-אלי זמיר/Your Mother Should Know-The Beatles - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  רחל נפרסטק ואלי זמיר - מתי תאמיני בעצמך - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  רחל נפרסטק - פרגוד (באנגלית), נבדק ב-2020-09-01
↑  רחל נפרסטק - אושוויץ (באנגלית), נבדק ב-2020-09-01
↑  בראי אחר, באתר www.tzivonim.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304514505171  LCCN: no2007003597  VIAF: 297799087   WorldCat (עם VIAF): 297799087
קארמה קאג'יו

קארמה קאג'יו היא אחת מארבע השושלות העיקריות באסכולת הקאג'יו של הבודהיזם הטיבטי. אסכולה זו נוסדה בטיבט במאה ה-11 לספירה וידועה גם בשם "קאג'יופה". שדר השושלת מתבסס על טנטרה, שלראשונה הועברה מהבודהה שאקיימוני לתלמידו ואג'רגרבה.
הביטוי "מחרוזת הקאג'יו המוזהבת" שייך לרבי-אמנים בבודהיזם, הנחשבים כמחזיקי השושלת. אלה הם רבי-אמנים מהודו, רצף גלגוליו של הקרמאפה ותלמידיו העיקריים, ששמרו את השדר הרציף של שושלת זו. מחזיקי השושלת נבחרים ומוּכּרִים על ידי קרמאפה עצמו, השומר על שלמות ואותנטיות השדר. הלימוד המרכזי המיוחס לשושלת הקארמה קאג'יו הוא ה"מהמודרה" (עברית: החותם הכביר).
באותו אופן בוחר תמיד הקרמאפה את מורו, שתפקידו יהיה להעביר את השדר לגלגולו העתידי. קרמאפה הוא בודהיסטווה (יישות מוארת) דגול, בעל כישורים ויכולות לראות את הפוטנציאל הממומש של אחרים ואיכויותיהם. בעזרת יכולת זו הוא בוחר את המורה שלו. אין כללים קבועים, הקובעים מראש מי יהיה המורה. במקרים מסוימים אלה הם מחזיקי השושלת – התגלמויות גבוהות ומוּכַּרוֹת, ובמקרים אחרים – מתרגלים יוצאי דופן בהתפתחותם ומימושם, אך ללא מעמד גבוה מסוים בהיררכיה הדתית.
תולדות הקארמה קאג'יו בטיבט

שושלת הקארמה קאג'יו נוסדה על ידי תלמידו של גמפופה, דוּסוּם צֶ'נפָּה, שקיבל את התואר "קרמאפה"
(עברית: "איש פעילות כל הבודהות"). זהו הלאמה הראשון בטיבט שנולד שוב ושוב באופן מודע.
המורים הראשונים של שדר שושלת זה בטיבט היו מארפה (1097-1012), מילרפה (1230-1040), גמפופה (1153-1079) ורנגג'ונג דורג'ה. הם ביססו קו-המשכיות של ניסיון ממומש של טבע התודעה העובר בעל-פה ישירות ממורה לתלמיד. בראשיתה לא התאפיינה אסכולת הקאג'יו בתכנים כתובים ובמנזרים גדולים, שבהם חיו מורים ותלמידיהם. אבל, המורה השלישי על-פי הסדר של אסכולת הקאג'יו – גמפופה, תלמידו לשעבר של רב-האמן אטישה שקיבל השכלה במנזר של אסכולת הקדאמפה – הורה לתלמידיו הקרובים ביותר להעלות על הכתב את עיקרי לימודי הבודהיזם והקשר שלהם לתרגולים המסורתיים, מהפשוטים ביותר ועד למורכבים שבהם. על-פי הבודהיזם, מובילים לימודים אלה למטרה האחרונה והמוחלטת של התפתחות אנושית כלשהי: ההארה. לאחר מותו של גמפופה התחלקה אסכולת הקאג'יו לארבע שושלות, ובראש כל אחת מהן עמד אחד מארבעת תלמידיו החשובים של גמפופה.
מבין ארבע השושלות הללו (קארמה קאג'יו, ברום קאג'יו, צאלפה קאג'יו ופהגמו קאג'יו) נחשבת כיום הקארמה קאג'יו לפעילה ולנגישה ביותר, וראש השושלת, הנושא בתואר "קרמאפה" ונחשב כהתגלמות הבודהיסטווה צ'נרזיג, נהנה ממוניטין רב בטיבט. המנזרים, שהוקמו במסגרת אסכולת הקארמה קאג'יו, נבדלו ממנזרים אחרים, מכיוון שלצד הנזירים שהתגוררו בהם, חיו גם קהילות חילוניות, אשר תרגלו מדיטציות בודהיסטיות. כן הוקמו מרכזי לימוד, בהם יכלו חילונים ללמוד את התרגול ואת יסודות הפילוסופיה הבודהיסטית. עד המאה ה-20 לא השתנה מנגנון זה בהרבה.
בשנת 1950 הכניסה ממשלת סין את צבאה לטיבט, הקימה בה מנגנון שלטוני משלה, וזה – רבים טוענים – הרס לחלוטין את תרבות הבודהיזם הטיבטי במדינה. כ-100 אלף טיבטים, שניסו להינצל מהדיכוי הסיני, נאלצו להימלט למדינות השכנות – הודו, נפאל, בהוטן וסיקים; ובאמצע שנות השישים החלו טיבטים להגר גם לאירופה ולארצות הברית. בין הטיבטים שגלו היו גם מנהיגים רוחניים של אסכולות רבות, בכללם הדלאי לאמה ה-14 (לשעבר ראש הממשלה הטיבטית בגלות) וגייאלווה קרמאפה – ידוע יותר כקרמאפה ה-16 (ראש שושלת הקארמה קאג'יו ה-16 במספר מראשית היווסדה של השושלת במאה ה-11).
לקארמפה ה-16 היו ארבעה תלמידים עיקריים, המוכרים בשמם כארבעת האוצרים, טאי סיטו רינפוצ'ה, קונצינג שמאר רינפוצ'ה, ג'אמגונג קונגטרול רינפוצ'ה וגיאלצאב רינפוצ'ה. ארבעת האוצרים, מונו לגלות את גלגולו של הקארמפה ה-16 לאחר מותו- הקארמפה ה-17. מספר שנים לאחר מותו של הקארמפה ה-16, פרש האוצר קונציג שמאר רינפוצ'ה מקבוצת האוצרים. שלושת האוצרים הנותרים, ובראשם האוצר הראשי, טאי סיטו רינפוצ'ה, זיהו את גלגולו של הקארמפה המנוח בטיבט כטרינלי טאיה דורג'ה. הילד הוכר כקארמפה ה-17 על ידי הדאלאי למה ה-14 וע"י כל המורים הראשיים של מסדר הקאגיו וע"י השמאר רינפוצ'ה גם כן. כשנתיים לאחר מכן חזר בו קונציג שמאר רינפוצ'ה מהכרתו הראשונית והכריז באופן עצמאי על טרינלי טאיה דורג'ה כקארמפה ה-17. מועמדו של השמאר רינפוצ'ה שוהה בניו דלהי ואילו הקארמפה ה-17 המוכרז שוהה במקדש הזמני בביר שבהימצ'ל פרדש. שני הקארמפות, מנועים על ידי הממשל ההודי מלהיכנס למקדשו של הקארמפה ה-16 בסיקים.
המעבר של הקארמה קאג'יו למערב

בשנת 1959 נחרב עד היסוד המנזר הראשי של שושלת הקארמה קאג'יו במחוז צורפהו שבטיבט. בשנים 1966-1961 נבנה במקומו מנזר חדש באזור רומטק שבסיקים. המנזר השני בחשיבותו בקארמה קאג'יו נמצא בבהוטן.
בשנת 1974 ביקר קרמאפה ה-16 לראשונה באירופה, ומאז החלו להיפתח מרכזים בודהיסטיים של "שושלת הקארמה קאג'יו" במערב. כמה מאפיינים מבדילים את מרכזי הקארמה קאג'יו במערב מאלה הטיבטיים המסורתיים:
הקהילה בעלת אופי וצביון חילוניים.
הרכב הקהילה: אנשים מערביים.
מייסדי המרכזים במערב הם אנשים מערביים, תלמידיו של קרמאפה ה-16.
ראו גם

וג'ריאנה
זרמים בבודהיזם
קאג'יו
לקריאה נוספת

קארמה קאג'יו - סקירה היסטורית קצרה של השושלת
לאמה אולה נידהל, גילוי דרך היהלום, בית עלים, 2001 (עברית)
לאמה אולה נידהל, שש הפעולות המשחררות, דרך היהלום, 2002 (עברית)
לאמה אולה נידהל, רוכב על הטיגריס, דרך היהלום, 2003 (עברית)
לאמה אולה נידהל, החותם הכביר, דרך היהלום, 2005 (עברית)
האבות המייסדים של שושלת הקארמה קאג'יו - ציור בד מטיבט
מחנה המעבר מכלן

| --- | --- |

חצר קסקרטין דוסן (מחנה מכלן) בקיץ 1942, לאחר הגעת עצורים, בעיקר יהודים, שנתפסו במהלך הלילה
 מידע כללי
 סוג:  מחנה מעבר
 מדינה:  בלגיה 
 מחוז:  מכלן 
 תאריכים
 תאריך הקמה:  1942 
 נתונים
 קואורדינטות:  51°02′02″N 4°28′42″E﻿ / ﻿51.03388889°N 4.47833333°E﻿ / 51.03388889; 4.47833333
 www.kazernedossin.eu/EN/
 
מחנה המעבר מֶכֶלֶן (בגרמנית: SS-Sammellager Mechelen) שימש את גרמניה הנאצית לאיסוף יהודי בלגיה לקראת שילוחם למחנות ריכוז והשמדה במזרח אירופה בתקופת מלחמת העולם השנייה. המחנה החל לפעול ב-27 ביולי 1942 ונסגר בחודש ספטמבר 1944.
הקמת המחנה

בקיץ 1942 התכונן שלטון הכיבוש הגרמני בבלגיה לשילוח יהודי המדינה להשמדה במסגרת תוכנית הפתרון הסופי. מאז תחילת הכיבוש ב-1940 כלאו הגרמנים יהודים במחנה המעצר שהקימו במבצר ברֶנדונק (Fort van Breendonk), אך עתה הקימו מחנה לשם ריכוז היהודים המיועדים לשילוח בעיר מכלן (Mechelen). העיר בת 60,000 התושבים נחשבה כמצויה במיקום אידיאלי למטרה זו. היא נמצאת במחצית הדרך בין בריסל לבין אנטוורפן, שתי ערים שבהן התגוררה מרבית האוכלוסייה היהודית בבלגיה, והיה לה חיבור נוח של מסילות רכבת לכיוון מזרח.
מחנה המעבר הוקם בקסרקטין הצבאי דוסן דה סן ז'ורז' (Dossin de St. Georges). מבנה הקסרקטין, אשר נבנה בשנת 1756 על ידי שלטון הקיסרית האוסטרית מריה תרזה, היה ממוקם באזור מיושב בצפיפות של העיר, ליד הנהר דיילה (Dijle). למבנה בן שלוש הקומות תבנית מלבנית וחצר פנימית. הוא הוקף בתיל דוקרני.
מרבית אנשי סגל המחנה היו גרמנים, בתוספת מספר אנשי כוח עזר פלמים. המחנה נמצא באופן רשמי תחת פיקודו של פיליפ שמיט, מפקד מבצר ברֶנדונק. מפקד המחנה בפועל היה קצין האס אס רודולף שטקמן.
סגל המחנה התעלל בעצורים בו, ואספקת המזון להם הייתה מצומצמת. ארגון יהודי בלגיה (AJB) ארגן משלוחי חבילות לעצורים. ככלל נשארו העצורים זמן קצר ביותר בדוסן, עד לארגון טרנספורט. הם נקלטו במחנה ונרשמו בידי פקידים יהודים תחת השגחת האס אס. הרכוש האישי הוחרם, ביניהם כסף, תכשיטים, תעודות אישיות וצילומים. החל משנת 1943 שהו יהודים במחנה זמן ממושך בהרבה מאחר שהגרמנים לא הצליחו לאסוף די יהודים לטרנספורט.
השילוחים מן המחנה

קבוצת היהודים הראשונה הגיעה למחנה מאנטוורפן ב-27 ביולי 1942. בין אוגוסט לדצמבר 1942 יצאו מן המחנה מדי שבוע שני משלוחים של כאלף יהודים כל אחד אל מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו. בין 4 באוגוסט 1942 לבין 31 ביולי 1944 יצאו מהמחנה לפולין 25,257 יהודים ב-28 רכבות; מרביתם הגדול נשלחו לאושוויץ-בירקנאו, להוציא מספר גברים צעירים שהוצאו מהטרנספורט בעיירה קוזל בשלזיה עלית ויועדו למחנות עבודה, כגון ביסמרקהוטה, בלכהמר ואחרים, שבמרוצת הזמן הפכו למחנות משנה של אושוויץ. אחוז הניצולים מקרב יהודים אלה היה גבוה (קרוב ל-10%) ביחס לאחוז הניצולים בקרב שאר היהודים שהורדו באושוויץ (קרוב ל-5%[דרוש מקור]). יש לציין כי קרוב ל-5,000 יהודים נוספים מבלגיה, חלקם פליטים יהודים מגרמניה, שוגרו להשמדה ממחנה דרנסי שבצרפת.
כ-500 מהמגורשים הצליחו להימלט מטרנספורטים שונים. רבים ברחו מהטרנספורטים "הכפולים" (14-15, 16-17), שהחזירו גברים ממחנות העבודה של ארגון טוט בצפון צרפת למכלן במטרה למלא את המכסות החסרות של יהודים מגורשים למזרח מבלגיה. ככל הנראה הובטח לגברים אלה שהם חוזרים לביתם, אולם עם הגיעם לתחנת הרכבת במכלן הם המתינו זמן רב בתוך הקרונות. לאחר שנוכחו לדעת כי הרכבת פנתה מזרחה אל עבר הגבול הגרמני, קפצו יהודים רבים מטרנספורטים אלה.
ב-19 באפריל 1943 ניסו 231 יהודים להימלט מרכבת שילוח (הטרנספורט העשרים). חיילי הליווי של הרכבת ירו ב-26 מהם, 90 נתפסו, אך 17 הצליחו להימלט. בסה"כ נמלטו 115 יהודים מאותו טרנספורט, רובם ללא קשר לפעולה. רבים מהם היו אנשי מחתרת שקפצו מהרכבת מאחר שרוכזו במספר קרונות, הודות לשינוי הרישומים על ידי פקידה יהודית בדוסין, וצוידו בכלי עבודה שנגנבו מקסרקטין דוסן.
הגרמנים סגרו את מחנה מכלן בספטמבר 1944, כאשר התקרבו למקום צבאות בעלות הברית. במנוסתם, השאירו הגרמנים עותק של רשימת כל 28 הטרנספורטים ממכלן בעיר הסלט (Hasselt).
מאוקטובר 1944 שימש מבנה המחנה את שלטונות בלגיה למשך תקופה שמשכה אינו ידוע כמחנה מעצר שבו הוחזקו בלגים שנחשדו בשיתוף פעולה עם כוחות הכיבוש הגרמניים.
מבנה הקסרקטין עדיין עומד כיום על תילו. חלק ממנו משמש למגורים אזרחיים לאחר ששופץ. בחלקו האחר שוכן המוזיאון היהודי של הגירוש וההתנגדות במלחמת העולם השנייה [Joods Museum van Deportatie en Verzet]. מוזיאון זה עבר שיפוץ והרחבה ונפתח מחדש לציבור ב-2012 תוך שינוי שמו לאנדרטת קאזרן דוסין, מוזיאון ומרכז תיעוד.
ראו גם

מבצר ברנדונק
הטרנספורט העשרים
יהדות בלגיה
מכלן
הערות שוליים

↑  Jewish Museum of Deportation and Resistance, Tracesofwar (באנגלית)
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שבנייה • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513525805171  LCCN: no97043298  SUDOC: 108181006  VIAF: 141028536   WorldCat (עם VIAF): 141028536 
הכניסה לקסקרטין דוסן דה סן ז'ורז'
גנייס אקסטה

דוגמה של גנייס טונליטי מ"גנייס אקסטה" בקנדה, שמוצגת במוזאון הטבע בווינה
גנייס אקסטה (באנגלית: Acasta Gneiss) הנקרא גם אקסטה גנייס קומפלקס, הוא גוש סלעים המורכב בעיקר מגנייס שנוצר מטונליט ונחשב, לקטע הקרום העתיק ביותר על פני כדור הארץ. בגוש מצויים סלעים בהרכבים שונים מעידן הארכאיקון מתקופות שבין 2.8 לארבעה מיליארד שנים. "גנייס אקסטה" יוצר  את הקצה הצפון-מערבי של "קראטוּן העבדים"(אנ') בטריטוריות הצפון-מערביות שבקנדה, כ-300 ק"מ  צפונית לעיר לילונייף ומשתרע על שטח של כ-13,000 קמ"ר. באזור מצויים כאמור גנייסים טונליטיים וגרנודיוריטים, אך גם קיימים  מעט סלעי גנייס שמקורם בסלעי יסוד בעלי הרכב מאפי יותר. הגוש מוסתר ברובו על ידי כיסוי דק וחלקי של סלעי משקע רבעוניים, כלומר בני פחות משלושה מיליון שנים. המתחם הגנייסי מהווה תיעוד של פעילות וולקנית והתמרה שנמשכו על פני יותר ממיליארד שנה..
החל משנת 2008, גילו מחקרים כי ככל הנראה, במחוז קוויבק בקנדה באתר שנקרא "חגורת הירקן של נובאוגיוטוק" מצויים סלעים עתיקים יותר מאשר גנייס אקסטה, למרות שהנושא עדיין לא הוכרע באופן חד משמעי, כיוון שמדובר בשתי שיטות תיארוך שונות.
גילוי ומיקום

האתר מופה לראשונה בשנת 1985 ונחקר בשנת 1989, אז נתגלו בו איזוטופים רדיואקטיבים שבעזרתם ניתן היה להעריך את זמן היווצרות הסלע המקורי. השם "גנייס אקסטה" ו"קומפלקס גנייס אקסטה" נקבע בגלל קרבתו של האתר לנהר אקסטה" בסמוך לאגם "הדוב הכביר" בטריטוריות הצפוניות של קנדה.
גיאוכימיה ופטרולוגיה

רק חלק זעיר של המתחם נבדק באופן מדעי יסודי ומפורט. עד כה ידוע כי האתר מכיל בעיקר סלעי גנייס שמקורם בסלעים מאפיים כמו טונליט, טרונדהיימיט וגרנודיוריט. הסלעים עברו תהליכי התמרה עזים ולכן קשה מאוד לעמוד על הרכבם וצורתם המקורית. באזור נמצאו גם רצועות צרות של גברו וגרניט שעברו גם הם התמרה. ההרכב המינראלי שנמצא היה מגוון מאוד, אבל אין ספק שקיימת שכיחות גבוהה של מינראלים מקבוצת האמפיבול וכן נוכחות רבה של סיליקטים מקבוצת גארנט, במיוחד כאלו בעלי תכולה גבוה של אלומיניום. מינראלים אלו הם עדות לכך שהסלעים עברו התכה וגיבוש מחדש, אפילו מספר פעמים.
תיירות וסיורים

כאמור, כרגע נראה כי אין ודאות שהסלעים באזור אקסטה גנייס הם הסלעים החשופים העתיקים ביותר על כדור הארץ. למרות זאת, האתר מעניין ומרתק מדענים וטיילנים מנוסים. הביקור באתר הוא אתגר לא פשוט, כיוון שבאזור אין דרכים סלולות וושורר בו כפור קיצוני במשך תקופות ארוכות בשנה. השטח הנמצא בתחום הממשל העצמי של עם ילידי בשם טאליצ'ו ומטיילים שביקרו בו דיווחו כי מרבית הסלעים מכוסים בחזזיות ולעיתים אף בשכבות קרח-עד.
ביאורים

↑  בעברית היה אמור להקרא "תצמיד גנייס אקסטה".
↑  גנייס הוא סלע מותמר. טונאליט וגרנדיוריט הם סלעי יסוד. הכוונה בביטוי גנייסים טונאליטיים וגרנדיוריטים הוא שהגנייס נוצר מהתמרה של טונליט וגרנדיוריט.