stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רמון אדולף סרה דה ריבייר
ביוגרפיה > השירות הצבאי

ב-1939, עם סיום לימודיו, התגייס לצבא צרפת והוצב ברגימנט של חיל ההנדסה. ב-1841 הועלה לדרגת לוטננט וב-1843 לדרגת קפטן אז מונה למפקד הצבאי בעיר טולון ולאחראי לביצור העיר. בתפקיד זה החל להראות את יכולותיו וכישרונותיו בתחום הביצורים כשפעל לבנות מספר מצודות בעיר.
הצלחותו בשיפור הביצורים בטולון הביאו למינויו כמפקד צבאי ומתכנן שיפור הביצורים בערים נוספות בצרפת כמו פרפיניאן (1848), קאסטר (1849), קרקסון (1853), אורליאן (1860), פריז (1860), ניס (1862), מץ (1864) וליון (1868).
ב-1870, בתקופה שביצר את ליון, פעל לדכא מהומות עירוניות דבר שהביא לקידומו לדרגת בריגדיר גנרל. בתחילת 1871 מונה למפקד קורפוס ההנדסה ה-24 של צבא צרפת (צר'). בתפקידו זה השתתף במלחמת צרפת–פרוסיה והוביל את יחידתו לניצחון בקרב שנערך בארסיי (צר'). לאחר קרב זה מונה למפקד ההנדסה של צבא צרפת.
החל ממרץ 1871 עמד דה ריבייר בראש הקורפוס השני (צר') במאבק לדיכוי מרד הקומונה הפריזאית כשבין השאר, במאי ,1871 כבשו כוחותיו, מיידי כוחות הקומונה הקומוניסטית, את "מבצר איסי" (צר'), "מבצר דה וונבה" (צר') ו"מבצר מונטרו" (צר').
בסתיו 1871 נשלח סרה דה ריבייר, בראש כוח צבאי צרפתי, להגן על צרפת בגבולה עם איטליה.
ב-1873 הגיש סרה דה ריבייר חוות דעת במסגרת התביעה של צבא צרפת נגד גנרל פרנסואה אשיל בזן.
ביוגרפיה > פרויקט הגנת גבולות צרפת

ביוני 1873 הביא ניסיונו בביצורים למינויו לתפקיד מזכיר ועדת ההגנה של צרפת. לוועדה זו ניתן המנדט לקבוע את עקרונות תפיסת ההגנה של צרפת ולתכנן את ההגנה בהתאם לעקרונות שנקבעו. מסקנות הוועדה שיקפו את הלקחים שנלמדו מביצורי וובאן, הלקחים מתוצאות מלחמת צרפת–פרוסיה, מידע מעודכן על התפתחות הארטילריה וכן שיקפה את תפיסותיו של סרה דה ריבייר לגבי עקרונות ההגנה הסטטית והדינמית. כמו כן התבססה הוועדה על שני מסמכים שהוגשו לה: "שיקולים על שיקום הגבול המזרחי" (שהוגש ביוני 1873) ומצגת על מערכת ההגנה של צרפת (שהוגש במאי 1874)
המלצות הוועדה אושרו ובאו לידי ביטוי ביולי 1874 בחקיקת חוק לשיפור ההגנות של הגבול המזרחי.
ב-1874, לאחר הגשת תוכנית העדה מונה סרה דה ריבייר למנהל התכנון ההנדסי הצבאי במשרד המלחמה של צרפת, תחת השר פרנסואה שרל דו באראי (צר'). בתפקידו זה החל ליישם את התוכנית להגנת גבולות צרפת שכללה את קו הגבול מצפון וממזרח, הגנת נמלי הים באוקיינוס אטלנטי ובים התיכון, גבול ספרד והגנת הערים המרכזיות ובראשן פריז. לימים תיקרא מערכת ביצורים זו על שמו, מערכת הביצורים סרה דה ריבייר.
עבודתו של סרה דה ריבייר לקידום מערכת הביצורים נמשכה עד ינואר 1880 אז נתגלו חילוקי דעות בינו לבין הממונים עליו והוא נאלץ לפרוש. הוחלף על ידי גנרל ממה קוסירון דה ווילנוויסי (צר') שהמשיך עד 1885 את בניית המבצרים בהתאם לתוכנית המקורית.
סרה דה ריבייר פרש מהצבא וחי בפריז. נפטר בה ב-1895 והובא למנוחות בבית הקברות הידוע פר לשז.
מערכת הביצורים שתכנן, ונקראה על שמו, עמדה למבחן בפעם היחידה במלחמת העולם הראשונה ולרוב לא מילאה את התפקיד שיועד לה ונזנחה בסופו של דבר. עם זאת, הקונספציה ההגנתית בה נקט סרה דה ריבייר נשמרה על ידי מחליפיו גם לאחר מלחמת העולם הראשונה ויושמה בתכנון קו מאז'ינו כשברגע המבחן, במלחמת העולם השנייה, גם קו זה לא תרם רבות להגנת גבולות צרפת.
אותות הצטיינות

1878 - אות "קצין גבוה" בלגיון הכבוד
1859 – "מדליית המערכה בצרפת" (צר')
1860 - אות קצין ב"מסדר הצבאי של סאבוי" (צר')
הנצחה

שמו של סרה דה ריבייר ניתן למספר אתרים בצרפת:
רחובות במספר יישובים כמו בפריז, אלבי, אפינאל וומברכיה (צר')
מחנה צבאי במץ
בית ספר להנדסה צבאית באנז'ה (צר')
ראו גם

מערכת הביצורים סרה דה ריבייר
ביצורי וובאן
קו מאז'ינו
לקריאה נוספת

Raymond-Adolphe Séré de Rivières, Réponse aux attaques dirigées contre le service du Génie, lors de la discussion du budget ordinaire de 1880, Paris, impr. de E. Plon, 1880, 45 p., in-8° (BNF 34075650)
Eloi Théophile Beziat, « Eloge funèbre du général Séré de Rivières », dans Revue du Génie militaire, Paris, Berger-Levrault & Cie, janvier 1895, 184-191 p.
Henri Ortholan, Le général Séré de Rivières : le Vauban de la revanche, Paris, Bernard Giovanangeli, 2003, 921 p. (ISBN 2-909034-33-X)
ביאורים

↑  הקרב בארסיי היה חלק מ"מערכת הריקור" (צר') בה הובס הצבא הצרפתי
הערות שוליים

↑  מערכת הביצורים סרה דה ריבייר, באתר fortiffsere.fr
↑  אות לגיון הכבוד, באתר culture.gouv.fr
↑  Revue du Génie militaire, באתר gallica.bnf.fr
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb135422369 (data)  GND: 123941148  ISNI: 0000 0000 5334 9936  LCCN: nr2001016761  Léonore: 343836  SUDOC: 050734164  VIAF: 49385862   WorldCat (עם VIAF): 49385862
יעל זרובבל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ספטמבר 1949 (בת 75) 
 ענף מדעי:  היסטוריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת פנסילבניה 
 מוסדות:  אוניברסיטת ראטגרס 
 בן או בת זוג:  אביתר זרובבל 
 
יעל זרובבל (נולדה ב-ספטמבר 1949) היא פרופסור (אמריטה) ללימודי יהדות והיסטוריה באוניברסיטת ראטגרס, ניו ג'רזי.
זרובלל לימדה באוניברסיטת פנסילבניה בפילדלפיה ולאחר מכן הקימה את החוג ללימודי יהדות ואת המרכז ללימודי יהדות ע"ש אלן וג'ואן בילדנר באוניברסיטת ראטגרס, זכתה בפרס על מפעל חיים של האגודה ללימודי ישראל לשנת 2019.
ביוגרפיה

נולדה בירושלים בספטמבר 1949, לצילה ויעקב גרנות, נכדתם של ד"ר אברהם גרנות ושל יעקב פת.
נשואה לפרופסור אביתר זרובבל.
מספריה

פרסומים נבחרים:
יעל זרובבל ואמיר גולדשטיין (עורכים), תל חי 1920 - 2020, בין היסטוריה לזיכרון, יד יצחק בן-צבי, 2020
יעל זרובבל, מדבר, אי, חומה, תרגמו יעל בלבן ויעל זרובבל, מרכז זלמן שז״ר ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, 2023.
Recovered Roots: Collective Memory and the Making of Israeli National Tradition. (University of Chicago Press, 1995; paperback 1997).
Desert in the Promised Land: Nationalism, Politics, and Symbolic Landscapes (under contract with the University of Stanford Press), 2020.
Encounters with the Past: The Memory of the ‘Bygone’ in Israeli Culture (work in progress)
הערות שוליים

↑  רשימת פרסומים מלאה, באתר Rutgers School of Arts and Sciences (אנ')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274773005171  BIBSYS: 90866692  CiNii: DA09552786  GND: 1176205358  ISNI: 0000 0000 8319 0591  LCCN: n87806175  NTA: 144134772  RERO: 02-A005603633  SUDOC: 139051732  VIAF: 114701738   WorldCat (עם VIAF): 114701738
המומחה

| --- | --- |

 בימוי:  לואיס לוסה 
 הופק בידי:  ג'רי ויינטראוב 
 תסריט:  ג'ון שירלי 
 עריכה:  Jack Hofstra 
 שחקנים ראשיים:  סילבסטר סטאלון אריק רוברטס ג'יימס וודס שרון סטון רוד סטייגר 
 מוזיקה:  ג'ון בארי, דיאן וורן 
 צילום:  ג'פרי קימבול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בנובמבר 1994 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  דרום פלורידה, קולומביה, מיאמי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   specialist
 דף הסרט ב־IMDb
 
המומחה (באנגלית: The Specialist) הוא סרט פעולה-מותחן אמריקאי משנת 1994, בבימויו של לואיס לוסה, על פי תסריט מאת אלכסנדר הוקס ואשר מבוסס באופן רופף על סדרת ספרים מאת ג'ון שירלי. הסרט בכיכובם של סילבסטר סטאלון, שרון סטון, ג'יימס וודס, אריק רוברטס ורוד סטייגר.
הסרט עוקב אחר ריי קוויק, מומחה לחומרי נפץ ולוחם לשעבר ב-CIA, שנשכר על ידי אישה מסתורית בשם מיי מונרו כדי לנקום במשפחת מאפיה שהייתה אחראית לרצח הוריה. תוך שימוש במומחיותו בהפעלת פיצוצים כירורגיים, ריי נקלע לקרב קטלני מול אויב ותיק – נד טרנט, מתכנן פיצוצים לשעבר ב-CIA שכעת עובד עבור המאפיה. הסרט, ששילב אקשן עם קווי עלילה רומנטיים, נודע גם בזכות סצנות אינטנסיביות בין סטאלון וסטון.
הסרט הכניס 170.3 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב של 45 מיליון דולר ונחשב להצלחה מסחרית למרות ביקורות מעורבות.
עלילה

ריי קוויק הוא מומחה לפיצוצים שעבד בעבר עבור ה-CIA, אך פרש לאחר שהבין כי עבודתו גורמת למותם של חפים מפשע. מיי מונרו, אישה מסתורית עם עבר טראגי, יוצרת איתו קשר ומבקשת ממנו לנקום במשפחת המאפיונרים ששלטו בעיר מיאמי ואחראים למות הוריה בילדותה.
בהתחלה ריי מסרב, אך לבסוף נעתר לאחר שהוא מבין את כאבה של מיי. הוא מתחיל לחסל באופן שיטתי את חברי המאפיה בעזרת פיצוצים מדויקים וקטלניים, מה שמעורר את חשדו של נד טרנט – קולגה לשעבר של ריי, שגם הוא מומחה לפיצוצים וכיום עובד כשכיר חרב עבור המאפיה. טרנט, שמעולם לא הסתדר עם ריי, נחוש ללכוד ולהרוג אותו.
במקביל, בין ריי למיי מתפתח קשר מורכב ורומנטי, כששניהם מנסים לנווט בין הרגשות שלהם לבין משימתם. המאבק הופך לאישי כאשר טרנט חושף את הקשר ביניהם ומנסה להשתמש במיי כפיתיון כדי למשוך את ריי לעימות קטלני. הסרט מגיע לשיאו בקרב מתוח, שבו ריי נאלץ להשתמש במלוא כישוריו כדי לגבור על אויביו ולשמור על חייו וחיי מיי.
צוות השחקנים

סילבסטר סטאלון – ריי קוויק, מומחה לפיצוצים ולוחם לשעבר ב-CIA.
שרון סטון – מיי מונרו, אישה המבקשת נקמה על רצח הוריה.
ג'יימס וודס – נד טרנט, מומחה פיצוצים יריב ורודף אובססיבי של ריי.
אריק רוברטס – תומאס לאון, ראש המאפיה ואחד היעדים של ריי.
רוד סטייגר – ג'ו לאון, אביו של תומאס, ראש המאפיה במיאמי.
ביקורות

המומחה קיבל ביקורות שליליות ברובן. באתר Rotten Tomatoes הסרט זכה לציון של 9% בהתבסס על 32 ביקורות, עם הקונצנזוס: "למרות צוות שחקנים מוכשר וסצנות פעולה מלאות פיצוצים, העלילה שטחית והכימיה בין הדמויות מאולצת." באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 34 מתוך 100, בהתבסס על 17 ביקורות, המעיד על ביקורות שליליות ברובן.
שמש בגבעון דום

שמש בגבעון דום הוא סיפור מקראי על נס שאירע לבני ישראל על ידי יהושע בן נון בעת מלחמת מלכי הדרום. המאורע מסופר בספר יהושע, פרק י'. השם נגזר מפסוק י"ב בפרק, בו נאמר: ”שֶׁמֶשׁ בְּגִבְעוֹן דּוֹם וְיָרֵחַ בְּעֵמֶק אַיָּלוֹן”. על פי הכתוב יהושע פנה אל ה' וציווה על השמש והירח להיעצר ולהפסיק את תנועתם, מה שמיד התרחש.
הפסל "שמש בגבעון דום", יצירתו של שמואל בר-אבן, ירושלים
לעומת פשט הפסוקים לפיו השמש אכן עמדה מלכתה זמן מסוים, ישנם פרשנים שדחו אפשרות זאת, ופירשו את הפסוקים המתארים את הנס באופן שונה.
הביטוי "שמש בגבעון דום" הפך למטבע לשון מוכר.
בתנ"ך > רקע

על פי המסופר בספר יהושע, פרק י', מלכי ירושלים, חברון, ירמות, לכיש ועגלון כרתו ברית (אשר נקראה "ברית הדרום") נגד גבעון, בת בריתה של ישראל, ויצאו נגדה למלחמה. ישראל ובראשם יהושע יצאו לעזרת גבעון, הביסו את צבאות הדרום והרגו את מלכיהם. הנס קרה במהלך המרדף אחר הצבאות הנסוגים, כשיהושע גרם לשמש לעמוד במקומה, כדי לאפשר לעם ישראל למקסם את הניצחון במערכה, ולהמשיך במרדף אחר האמורים.
בתנ"ך > תיאור הנס במקרא

אָז יְדַבֵּר יְהוֹשֻׁעַ לַה' בְּיוֹם תֵּת ה' אֶת הָאֱמֹרִי לִפְנֵי בְּנֵי יִשְׂרָאֵל, וַיֹּאמֶר לְעֵינֵי יִשְׂרָאֵל: "שֶׁמֶשׁ בְּגִבְעוֹן דּוֹם וְיָרֵחַ בְּעֵמֶק אַיָּלוֹן". וַיִּדֹּם הַשֶּׁמֶשׁ וְיָרֵחַ עָמָד עַד יִקֹּם גּוֹי אֹיְבָיו, הֲלֹא הִיא כְתוּבָה עַל סֵפֶר הַיָּשָׁר, וַיַּעֲמֹד הַשֶּׁמֶשׁ בַּחֲצִי הַשָּׁמַיִם וְלֹא אָץ לָבוֹא כְּיוֹם תָּמִים. וְלֹא הָיָה כַּיּוֹם הַהוּא, לְפָנָיו וְאַחֲרָיו, לִשְׁמֹעַ ה' בְּקוֹל אִישׁ, כִּי ה' נִלְחָם לְיִשְׂרָאֵל.
במדרש

בתלמוד מובא מדרש על פיו השמש עמדה פעמיים באותו יום, בחצות ("בחצי השמים"), ובשקיעה ("ולא אץ לבוא" – לשקוע). באותו מדרש מובאות דעות שונות לגבי הזמן בו עמדה השמש מלכת. רבי יהושע בן לוי אמר שהשמש עמדה 6 שעות בחצות, ועוד 6 שעות בזמן השקיעה. רבי אלעזר אמר שהשמש עמדה 12 שעות בחצות ו-12 שעות בשקיעה, ולדעת רבי שמואל בר נחמני היא עמדה 12 שעות בחצות ו-24 שעות בשקיעה. לפי גרסה נוספת שם, דעת רבי יהושע היא שעמדה 12 ו-12, דעת רבי אלעזר שעמדה 12 בחצות ו-24 בשקיעה, ולפי ר' שמואל עמדה 24 ו-24.
בפרקי דרבי אליעזר, פרק נ"ב, מובא שהשמש וכן שאר הכוכבים עמדו 36 שעות כדי למנוע את חילול השבת מהלוחמים, וייתכן שדעתו כדעת ר' שמואל (בגרסה הראשונה).
על פי מדרש בראשית רבתי ופירוש רש"י ליהושע, מקום קבורתו של יהושע, תמנת חרס, נקרא כך משום שעל קברו הועמדה תמונת שמש ("חרס" הוא שמש).
בספרות הראשונים

אחת השאלות בה התקשו הפרשנים היא כיצד ייתכן שעל ידי יהושע נעשה נס גדול יותר מהמופתים שעשה משה, שהרי על משה נאמר "ולא קם נביא עוד בישראל כמשה".
לדעת הרלב"ג, כוונת הפסוקים וכן דברי חז"ל עליהם, היא שהניצחון במערכה היה כה מהיר, שללוחמים בשדה הקרב נראה היה כי השמש נעמדה במקומה.
רבי חסדאי קרשקש כתב שהשמש לא נעצרה, אלא הואטה לזמן קצר. ראייתו לפירושו היא המילים "ולא אץ", מהן נשמע שהשמש הואטה אך לא נעצרה כליל. רבי חסדאי מסביר כי קיצור הנס ומיעוט המרגישים בו הם הסיבה ללשון המרומזת והנסתרת שבה נכתב סיפור המעשה.
האברבנאל תוקף את אלו שטענו שהשמש לא נעצרה מהילוכה. האברבנאל פורך את השאלה מעיקרה: לטעמו נביא עושה ניסים לפי צורך השעה, ולכן אין הניסים מהווים הוכחה לגדולת הנביא שעשאם. משה הוא הנביא הגדול ביותר מכל הנביאים לא בגלל גודל הניסים שעשה אלא בקרבתו המיוחדת לאלוהים: "אשר יְדָעוֹ ה' פנים אל פנים". עוד מזכיר אברבנאל שהשאלה בין כה אינה קשה, מאחר שלפי חז"ל גם משה עצר את השמש מהילוכה.
בספרות הראשונים > דעת הרמב"ם

נחלקו הדעות מהי דעת הרמב"ם בעניין, שהתקשה אף הוא בהבנת הנס. לשון הרמב"ם:
ולא יטעך מה שבא מעמידת אור השמש ליהושע השעות ההם... ואמנם אמרתי לך השעות... כאלו אמר שהיום ההוא היה אצלם בגבעון כגדול שבימי הקיץ שם.
היו שטענו כי דעת הרמב"ם היא כדעת הרלב"ג. אחרים טענו ממילותיו "עמידת אור השמש" כי דעתו הייתה שהיה נס מקומי בשדה הקרב כאשר "האיר להם גשם מאיר שעות ידועות", כלומר אמנם השמש לא נעצרה, אך הנס לא היה רק פסיכולוגי, אלא אור אחר האיר להם בציווי יהושע. לעומתם רבי יצחק עראמה דוחה פירושים אלו של דברי הרמב"ם. לשיטתו הרמב"ם התכוון לעמידת השמש ממש, אך צמצם את זמן עמידתה כך שהנס האריך את היום "כגדול שבימי הקיץ שם".
התנגדות למהפכה הקופרניקאית על רקע הפסוק

בעקבות פרסום ספרו של ניקולאוס קופרניקוס "על תנועת גרמי השמים" בשנת 1543 החלה המהפכה הקופרניקאית בקרב מלומדי האסטרונומיה (ובקרב אנשים מועטים עוד קודם עם פרסום קומנטריולוס ב־1514). עיקרה של מהפכה זו הוא השינוי בתפיסת תנועת גרמי השמיים מתפיסה גאוצנטרית, שלפיה כדור הארץ נמצא במרכזו של היקום ואותו מקיפים הכוכבים, השמש והירח פעם ביום בערך, לתפיסה הליוצנטרית, לפיה כדור הארץ סובב סביב צירו במשך יממה (דבר הגורם לחילופי יום ולילה) וגם מקיף במהלך שנה את השמש, שנחה במרכז מערכת השמש.
עד פרסום ספרו של קופרניקוס הגישה הרווחת באסטרונומיה המערבית הייתה המודל הגאוצנטרי שהיה מקובל בקרב עמים רבים ושהתבסס במערב מימי יוון העתיקה. המהפכה הקופרניקאית חוללה טלטלה תרבותית עצומה באירופה, והובילה, יחד עם גורמים נוספים, לערעור כוחה של הכנסייה הקתולית בשל התנגדותה לשינוי התפיסתי. במובן רחב יותר הדבר גרם לערעור האמונה בטקסטים דתיים או בהגות פילוסופית בכלל ככלי להבנה וחקר היקום, והדגש במחקר המדעי עבר לשיטות כמו ביצוע תצפיות, מדידות מדויקות וניסויים. המהפכה הקופרניקאית גררה בעקבותיה מהפכות מחשבתיות רבות – המהפכה המדעית – שינוי הדרך שבה נחקרים מדעי הטבע והחברה ושינויים בדרך בה האדם רואה את מקומו בטבע ואת עצמו. במקום שכדור הארץ יהיה במרכז היקום, הוא אחד מיני כמה כוכבי לכת שמקיפים את השמש, שנתברר בהמשך שגם היא לא מרכז היקום אלא אחת ממאות מיליארדי כוכבים אחרים.
אנשי הכנסייה הפרוטסטנטית היו הראשונים לתקוף את התיאוריה ההליוצנטרית. ארבע שנים לפני פרסום ספרו של קופרניקוס, מרטין לותר העיר הערות מזלזלות על הגישה ההליוצנטרית של קופרניקוס, לפי פרטי התיאוריה, שכבר היו ידועים. התנגדותו של לותר התבססה על המילים ”שמש בגבעון דום”, כלומר שהשמש היא זו שנעה ולא כדור הארץ. פיליפ מלנכתון, שותפו של לותר, הציע ששליטי ארצות יאסרו פרסומים כאלה, הנגועים בקלות ראש, לדבריו. דמויות נוספות מעולם הרפורמציה פסלו את תורתו של קופרניקוס על הסף. בהמשך גם הכנסייה הקתולית התנגדה בחריפות למודל והכניסה את ספריו של גלילאו, שתמכו במודל, לרשימת הספרים האסורים.
רבים מחכמי היהדות בעת החדשה התנגדו לתפיסה ההליוצנטרית החל מהמאה ה-17 ועד המאה ה-20, בשל חוסר התאמתה עם פסוקי המקרא ומדרשי חז"ל. הפסוק העיקרי שהוזכר בהקשר זה היה ”שמש בגבעון דום”, ובנוסף גם ”וְהָאָרֶץ לְעוֹלָם עֹמָדֶת” (קהלת, א', ד'). רבנים שונים בעת החדשה תלו את התנגדותם בפסוק זה, ביניהם חכם דוד ניטו והרב פנחס הורביץ, מחבר ספר הברית שהשפיע על רבים אחריו.
התייחסות מודרנית

ניתן לפרש את הנאמר במקרא במספר דרכים, שכל אחת מהן מעלה שאלות פיזיקליות ותאולוגיות. חלק מהאנשים דחו את כל התיאור כסיפור דמיוני מראשיתו ועד סופו, כאשר הדבר קשור גם למהימנות הכללית של ספר יהושע ולשאלה האם באמת בני ישראל פלשו לארץ ישראל במהלך כיבוש עתיר קרבות או שהיו בכלל חלק מעמי הארץ שעברו שינוי תאולגי וחברתי איטי. אנשים אחרים חיפשו בסיפור גרעין היסטורי שהתפתח בהמשך לתיאור דרמטי יותר. חוקרים מודרניים רבים מתקשים לקבל את התיאור לפיו השמש אכן עצרה או תיאור דרמטי אחר של עצירת כדור הארץ ואז החזרתו בחזרה לסיבוב.
התייחסות מודרנית > עצירת הירח והשמש במקומם

פרשנות אחת היא כי אכן השמש סובבת את כדור הארץ, אלוהים עצר את השמש במסלולה (וכן את הירח) וכך העניק לבני ישראל עוד אור יום. פרשנות זו שהייתה מקובלת בעבר מתנגשת עם מספר תצפיות וחוקים פיזקליים. המודל ההליוצנטרי שאושש מאז היווצרו במאות תצפיות, מסביר כי כדור הארץ ושאר כוכבי הלכת מקיפים את השמש ולא להפך. המחשבה שהשמש מקיפה את כדור הארץ, ובדרך זו נוצרים היום והלילה, אף שהייתה מקובלת מאוד בתקופה העתיקה, אינה נכונה והיא נובעת מאשליה הנגרמת עקב סיבוב כדור הארץ סביב צירו. מכאן, הוגים כמו שפינוזה טענו כי ההסבר הפשוט ביותר הוא שיהושע עצמו וכן הכותב של ספר יהושע לא הכירו את המודל הזה ולכן טעו בדבריהם.
התייחסות מודרנית > עצירת סיבוב כדור הארץ

לאחר קבלת המודל ההליונצטרי חלק מהפרשנים טענו כי אלוהים עצר את סיבוב כדור הארץ עצמו, כך שנראה שהשמש והירח עצרו בשמיים. גם דבר זה מעורר בעיות מדעיות. כדור הארץ מסתובב במהירות של מאות קמ"ש סביב צירו; עצירה פתאומית של סיבוב כדור הארץ וכן החזרת הסיבוב הייתה צריכה לגרום לגלי צונאמי ענקיים שהיו הורגים את רוב בני האדם, החיות והצמחים על פני האדמה. מכאן שעצירה כזו הייתה צריכה גם לבוא עם כוח מסתורי שימנע מהמים לגלוש לכיוון היבשה. עצירה פתאומית מדי הייתה גם גורמת לפגיעה אנושה בצמחים, בעלי חיים, בני אדם ומבנים עקב התאוצה הגבוהה.
התייחסות מודרנית > הסברים אחרים

הקושי להסביר את קשה להסביר את עצירת השמש, את האטתה, את עצירת כדור הארץ או את שינוי מסלולו, משום שאירועים כאלה היו גורמים לאסונות עצומים ואולי אף למחיקת החיים בכדור הארץ עקב שינוי אקלים קיצוני. לדעה זו שותפים גם הוגים דתיים נוצריים. נוצרים ויהודים דתיים מספקים הסברים אחרים שיסבירו את הכתוב בספר יהושוע. בין ההסברים שניתנו:
האטת הזמן עצמו
אירוע של ליקוי חמה טבעתי.
שפינוזה הציע הסבר טבעי כמו כלבי השמש.
יצירת אור מלאכותי וזמני רק באזור של גבעון
יצירת אשליה המונית של השמש לעיני האנשים בגבעון.
לפי טענת נוצרים, הכוונה במילה "דום" היא לא עצירת השמש אלא "כיבוי" השמש, כלומר יהושע כיוון ליצירת ליקוי חמה במטרה להקל על הפחתת עומס החום על הלוחמים.
התייחסות מודרנית > פירוש מחדש של הכתוב בתנ"ך לאור המהפכה הקופרניקאית

לאור התבססות המהפכה הקופרניקאית, פרשנים יהודים רבים קיבלו את התפיסה החדשה ופירשו מחדש את הפסוק, וטענו שדיברה תורה בלשון בני אדם, ואין לפרש את עמידת השמש לפי הפשט. על רבנים אלו נמנו בין היתר הרב משה קוניץ, הרב שמשון רפאל הירש, הרב אריה ליב ליפקין, הרב אליהו מאיר פייבלזון הרב חיים קנייבסקי ועוד.
ביקורת > ברוך שפינוזה

בספרו מאמר תאולוגי-מדיני מ-1670 טוען ברוך שפינוזה כי הנביאים ניחנו בדמיונות חיים בצורה יוצאת דופן, ולא דווקא במוח חד, חכם או משכיל במיוחד. הוא מציין את הסיפור על "שמש בגבעון דום" כדוגמה לבורות של כותבי התנ"ך ושל הנביאים עצמם ביחס לתופעות טבע. וכי:
אף על פי שקטעים מסוימים בכתובים מאשרים בבירור שהנביאים היו בורים מבחינות מסוימות, אנשים כאלה יעדיפו לומר שאינם מבינים את הקטעים מאשר להודות שיש משהו שהנביאים לא ידעו; או שהם מנסים להרחיק את המילים הכתובות ממשמעותן הברורה.
למשל, אין דבר ברור יותר בתנ"ך מאשר שיהושע, ואולי גם המחבר שכתב את ההיסטוריה שלו, חשב שהשמש סובבת סביב כדור הארץ, ושכדור הארץ קבוע, ועוד שהשמש במשך תקופה מסוימת נותרה דוממת. רבים, שלא יודו בשום תנועה בגופים השמימיים, מסבירים את הקטע עד שנראה שיש לו משמעות שונה לגמרי; אחרים, שלמדו להתפלסף נכון יותר, ומבינים שכדור הארץ זז בזמן שהשמש דוממת, או מכל מקום אינה מסתובבת סביב כדור הארץ, מנסים בכל כוחם לסחוט את המשמעות הזו מהכתובים, אם כי ברור שאין שום כוונה כזו. התפלפליות כאלה מעוררות את פליאתי! האם אנו, בדיעבד, חייבים להאמין שיהושע החייל היה אסטרונום מלומד? או שאי אפשר לגלות לו נס, או שאור השמש לא יכול היה להתארך יותר מהרגיל מעל האופק, בלי שהוא ידע את הסיבה? שתי החלופות נראות לי מגוחכות, ולכן אני מעדיף לומר, שיהושע לא ידע את הסיבה האמיתית של היום המתארך, ושהוא וכל הצבא איתו חשבו שהשמש נעה סביב כדור הארץ בכל יום, וכי באותה הזדמנות מסוימת היא עמדה במקום למשך זמן מה, ובכך גרמה לאור להישאר זמן רב יותר. והייתי אומר, שהם לא שיערו שמכמות השלג באוויר (ראה יהושע, י"א), ייתכן שהשבירה הייתה גדולה מהרגיל, או שאולי הייתה סיבה אחרת שאותה לא נברר עכשיו.
ראו גם

טיעון מן הנס
מלחמת מלכי הדרום
עמק איילון
אבא תחנה חסידא
נקדימון בן גוריון
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק י', פסוק י"ב.
↑  דורון שר-אבי, דרך ארץ: שמש בגבעון דום, וטיול בעמק איילון, באתר ynet, 23 בדצמבר 2010
↑  לפי רוב הפרשנים, כוונת הסופר היא שכל הגרמים השמימיים נעמדו אף הם במקביל, כדי שלא לפגוע בסדר היקום.
↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף כ"ה, עמוד א'
↑  בראשית רבתי כ"ה, י"א
↑  רש"י, ספר יהושע, פרק כ"ד, פסוק ל'
↑  ספר שופטים, פרק ב', פסוק ט'
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, לא כך כתוב בתנ"ך, עמ' 61–62.
1 2  ספר דברים, פרק ל"ד, פסוק י'
↑  רלב"ג על יהושע פרק י', פסוק י"ב
↑  רלב"ג, מלחמות ה', ברלין, תרפ"ג, מאמר ו', חלק ב', פרק י"ב, עמ' 456–460
↑  "ואולי שלא נשתהה חצי שעה".
↑  רבי חסדאי קרשקש, אור ה', מאמר ב', כלל ד', פרק ג', באתר היברובוקס
↑  אברבנאל, מפעלות אלהים, למברג, תרכ"ג,  מאמר י', פרק ט', עמוד צ"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף כ', עמוד א'
↑  ראו פירוש האפודי על מורה נבוכים, חלק שני, פרק ל"ה. וכן באברבנאל, מפעלות אלהים, מאמר י', תחילת פרק ט'
↑  פירוש הנרבוני על הרמב"ם, שם, מהדורת גולדנטאל, עמוד מ"ב, ב'
↑  אברבנאל על מורה נבוכים, שם.
↑  "עקידת יצחק", שער 13, מהדורת פרעססבורג, עמוד צ"ז, ב'
↑  וכן בקרשקש על מורה נבוכים, שם.
↑  עזר לדבריו ניתן להביא מדברי הרמב"ם בפירוש המשנה (על מסכת אבות, פרק ה', משנה ו'): ”ויום רביעי כשנברא השמש הושם בטבעו שיעמוד זמן פלוני בדבר יהושע אליו.”
↑  פרופ׳ צבי מזא"ה, על הסיבובים של כדורי השמים: גלגוליה של המהפכה הקופרניקאית, הרצאה, אוניברסיטת תל אביב, המועדון האסטרונומי של אוניברסיטת תל אביב, 12.01.22, יוטיוב
↑  Czesław Miłosz, The History of Polish Literature, שניה, Berkeley: University of California Press, 1969, ISBN 0-520-04477-0
1 2  אליעזר בראדט, "יחסה של הספרות היהודית לקופרניקוס במשך הדורות" חקירה 13 (2012), עמודים ה'–מ"ח.
1 2  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב - האם נמצא הפתרון לתעלומת הנס "שֶׁמֶשׁ בְּגִבְעוֹן דּוֹם, וְיָרֵחַ בְּעֵמֶק אַיָּלוֹן?", באתר in.bgu.ac.il
1 2 3 4  דניאל בלס, שמש בגבעון דום – הרי השמש איננה זזה, אתר הדברות
↑
↑
| ספר יהושע |
| --- | --- | --- |
| הכניסה לארץ | שליחת המרגלים ליריחו • מעבר הירדן • ברית המילה בגלגל • מפגש יהושע עם המלאך |  |
| כיבוש הארץ | מלחמת יריחו • מעשה עכן ולכידתו • כיבוש העי • מעמד הר גריזים והר עיבל • ברית הגבעונים • מלחמת מלכי הדרום • שמש בגבעון דום • מלחמת מלכי הצפון |  |
| חלוקת הארץ לשבטים | נחלת שבט ראובן • נחלת שבט שמעון • נחלת שבט יהודה  (רשימת ערי יהודה) • נחלת שבט יששכר • נחלת שבט זבולון • נחלת שבט דן • נחלת שבט נפתלי •  נחלת שבט גד • נחלת שבט אשר • נחלת שבט אפרים • נחלת שבט מנשה •  נחלת שבט בנימין • ערי הלויים • ערי המקלט |  |
| סיום ספר יהושע | מזבח שניים וחצי השבטים • נאום יהושע • הברית בשכם |  |
| דמויות בספר יהושע | יהושע בן נון • רחב • עכן בן כרמי • אדני צדק • הוהם מלך חברון • דביר מלך עגלון • יפיע מלך לכיש • פראם מלך ירמות • הורם מלך גזר • יבין מלך חצור • כלב בן יפונה • אלעזר הכהן • עתניאל בן קנז • עכסה |  |
יהושע מצווה על השמש לעצור מעל גבעון, ציור משנת 1816 של ג'ון מרטין
ציפורת

| --- | --- |

ציפורת והגברת הראשונה של ארצות הברית פט ניקסון
 תוכנית טלוויזיה:  רחוב סומסום
 מספר הופעות:  1969 ואילך
 יוצרים:  ג'ים הנסון
 גילום הדמות:  קרול ספיני (1969 - 2015) מאט פוגל (1997 ואילך)
 דיבוב:  קרול ספיני (1969 - 2018) מאט פוגל (1997 ואילך)
 דיבוב בשפה העברית:  רותי הולצמן, גיורא קנת
 מידע
 גיל:  6
 גזע:  עוף
 מין:  זכר
 דמויות קשורות
 משפחה:  Pino (בן דוד) 
 
ציפורת (באנגלית: Big Bird - ביג בירד) הוא דמות מתוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" שהופקה לערוץ PBS בארצות הברית. את הבובה של ציפורת אייש בעבר קרול ספיני בין השנים 1969–2018 (וכשספיני חלה במהלך העונה הראשונה דניאל סיגרן החליף אותו [דרוש מקור]). החל מ-2018, לאחר שספיני פרש, מאייש אותה מאט ווגל.
ציפורת הוא ציפור צהובה וגדולה, בגובה 2 וחצי מטרים, דמוית אדם, שאינה מסוגלת לעוף. ציפורת הוא ידידותי, רגיש, סקרן, נאיבי, חביב, והוא נהנה ללמוד דברים חדשים ולרכוש חברים חדשים. ציפורת גר ברחוב סומסום בקן ענק, בסמיכות לפח האשפה של אוסקר.
החבר הכי הטוב של ציפורת הוא חבר דמיוני דמוי ממותה בשם מר סנאפאלאפגוס (Mr. Snuffleupagus), אותו ציפורת מכנה "סנאפי", ואשר רק ציפורת מסוגל לראות. בפרקים מאוחרים יותר התברר כי מר סנאפאלאפגוס אמיתי וגם אחרים יכולים לראות אותו, כדי לעודד ילדים לספר למבוגרים על דברים שהם חוששים שלא יאמינו להם, בפרט פגיעות מיניות. בסדרת ספרי רחוב סומסום המתורגמים לעברית, מר סנאפאלאפגוס קרוי אף ארוכוס או חידקוני (במלון של רחוב סומסום).
בשנת 1994 קיבל ציפורת כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
דמותו של ציפורת לא הופיעה בגרסאות הישראליות של תוכנית הטלוויזיה "רחוב סומסום" שהופקו, עד הספיישל בנושא זכויות ילדים ששודר באמצע שנות התשעים בחינוכית והופעותיו הורחבו בגרסאות ששודרו בערוץ הופ! מתחילת שנות האלפיים.
דמותו של ציפורת מוחלפת בכל הגרסאות המקומיות של רחוב סומסום שמופקות ברחבי העולם, ובגרסה הישראלית היא הוחלפה בדמותו של קיפי בן קיפוד. במהדורות העבריות של ספרי "רחוב סומסום", שפורסמו בישראל ברבע האחרון של המאה ה-20, הדמות כונתה ציפורת והפכה לנקבה.
בתרגומים העבריים של הסדרה ציפורת כונתה ציפור גדולה (בספיישל ששודר בחינוכית) וציפורי (בערוץ הופ!).
אזכורים בתרבות

בשנת 1976 ציפורת השתתף בשעשועון הטלוויזיה האמריקני "Hollywood Squares".‏
באוקטובר 2012 ציפורת השתתף בתוכנית המערכונים הקומית סאטרדיי נייט לייב.