stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שונית רייטר
מחקריה > מעגל ההפנמה

תהליך חינוכי – שיטה, אותה פיתחה שונית רייטר, המבוססת על הגישה ההומניסטית שלפיה האדם זכאי לחיות את חייו על בסיס בחירותיו האישיות. בחינוך המיוחד היא פיתחה את מודל מעגל ההפנמה כבסיס לתוכנית אב לעבודה עם לומדים בבתי הספר המיוחדים ובכיתות המיוחדות בבתי הספר הרגילים. המודל גובש על בסיס ממצאי מחקר שנערך ביוזמת ארגון 'אחוה' שהפעיל פרויקט שמטרתו הייתה לסייע לאנשים עם ליקויים פיזיים לעזוב את בית הוריהם ולצאת למגורים עצמאיים.
בעקבות פנייה מטעם האגף לתוכניות לימודים והאגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך לפיתוח תוכנית אב למתבגרים עם צרכים מיוחדים עמדה בראש ועדה שעבדה וכתבה את מקבץ התוכניות "לב 21" (לקראת בגרות). הוועדה התוותה קווים מנחים ותכננה תוכניות לימוד לחינוך המיוחד במדינת ישראל בגילאי 16–21 (2007-1996).
יישום התוכניות בבתי הספר של החינוך המיוחד ובכיתות משולבות של החינוך המיוחד בבתי הספר הרגילים תרם לשינוי בהתייחסות של הצוותים החינוכי והטיפולי לילדים ובוגרים עם מוגבלויות. בכך תרמה רייטר למעבר מגישות סיעודיות ופטרוניות בשירותים הניתנים להם ודומיננטיות של המודל הרפואי בחינוך וטיפול, למודל הומניסטי חינוכי המבוסס על טיפוח אווירה חינוכית מקדמת ומטפחת המתמקדת בלומד, באישיותו, בכישוריו ותומכת בו בהתמודדות שלו עם המוגבלויות שיוצרת הנכות. באמצעות התפעלת תוכנית הלימודים "לב 21" ודרך העבודה על פי מעגלי ההפנמה ובשילוב עם פרסומיה הרבים "עיצבה את החינוך המיוחד בישראל. ההגות והמחקר שלה, כמו גם חוקרים שהנחתה ומורים שחינכה, עיצבו את החינוך המיוחד כחינוך הומניסטי החותר להכלה של תלמידים עם מוגבלויות."
מחקריה > אודות ספרים נבחרים

חבר חריג: במערכות הרווחה הבריאות והחינוך
הספר מציג את שלושת המודלים לאנשים עם מוגבלויות ומספר על מקורותיהם ועקרונותיהם: הרווחה (המודל הסיעודי), הבריאות (המודל הרפואי) וההומניסטי, בו רייטר התמקדה. טיפוח האחר וכבוד אליו, מתן מענה לרצונותיו וצרכיו ובדרך זו לפתח אצלו יכולות לחיות חיים של איכות. הספר יצא גם באנגלית בשם Society and disability בשנת 1999.
Adults with disabilities
ערכה ביחד עם פול רטיש ספר העוסק בהכנתם של בוגרים עם מוגבלויות לקראת חיים בקהילה, בתחומים שונים – בילוי בשעות הפנאי, טכנולוגיה תומכת והכנה לחיי עבודה.
Disability from a humanistic perspective: Towards a better quality of life
הספר מתאר את הגישה ההומניסטית לגבי אנשים עם מוגבלויות. הוא מציג את מעגלי ההפנמה על שלביהם השונים.
שילובים
שלושה ספרים שערכה ביחד עם פרופ' יונה לייזר וד"ר גלעדה אבישר.
הספר הראשון הוא אסופה של מבחר מאמרים עיוניים ומעשיים העוסקת בשילובם של בעלי מוגבלויות במערכת החינוך. הספר דן בכמה תחומים - המושגי-חוקתי, בהיבטים המעשיים של למידה בכיתה, תכנון והערכה (כולל עמדות של מורים) וכלה בהיבטים המערכתיים.
הספר השני מביא גם את קולם של ההורים ומאמר ראשון בעברית אודות המענה החינוכי לתלמידים אלה בחברה הערבית בישראל.
הספר דן בסוגיות הקשורות בשילוב בתוכניות "הכשרה לחיים" במסגרות החינוך הלא-פורמלי, שילוב בחברה הערבית, התמודדות המשפחה עם שילוב וחייהם של לומדים עם מוגבלויות במוסדות השכלה גבוהה. בנוסף, מתואר הנושא של הערכת בתי ספר משלבים ביחד עם היכרות מעמיקה עם בעלי תפקידים בבית הספר - היועץ החינוכי והמנהל.
ספריה

1. רימרמן א', רייטר ש' וחובב מ' (עורכים) (1986), נכות התפתחותית ופיגור שכלי. תל אביב: צ'ריקובר
2. רייטר, ש' (1990). חינוך מיוחד: תאוריה ומעשה. תל אביב: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה. (64 עמ').
3. רייטר, ש' (1997). חבר חריג במערכות הרווחה הבריאות והחינוך. חיפה: גסטליט.
4. Reiter, S. (1999). Society and disability: An international perspective on social policy. Haifa: AHVA publishers. (p. 270). (English version of 1)
5. Retish, P., Reiter, S. (1999). Adults with disabilities: International perspectives. in the community. New Jersey: Lawrence Erlbaum Associates, publishers
6. רייטר, ש' (2004). מעגלי אחוה לשבירת הקשר שבין מוגבלות לבדידות. חיפה: "אחוה" הוצאה לאור. (250 עמ').
7. רייטר, ש. לייזר, י. אבישר, ג. (עורכים) (2007). שילובים: לומדים עם מוגבלויות במערכות חינוך. חיפה: "אחוה" הוצאה לאור.
8. רייטר, ש. לייזר, י. אבישר, ג. (עורכים) (2011). שילובים מערכות חינוך וחברה. חיפה: חיפה: "אחוה" הוצאה לאור.
9. אבישר, ג. רייטר, ש. (עורכות) (2013). שילובים מהלכה למעשה. חיפה: "אחוה" הוצאה לאור.
10. Reiter, S. (2008). Disability from a humanistic perspective: Towards a better quality of life. New York: Nova Science Publishers Book Series Health and Human Development (p. 237).
11. שביט, פ' וריטר, ש' (2016). "אני שותף!" חינוך הומניסטי לנחישות עצמית ולסנגור עצמי. תל אביב: מכון מופת. (166 עמ').
12. Reiter, S. (2016). Meaningful learning for students with and without disabilities based on the Cycle of Internalized Learning (CIL). Germany:LAMBERT Academic Publishing.
13. רייטר ש', קופפרברג וי' גילת (עורכים)(2017). סוגיות עכשוויות בשילוב של תלמידים ובוגרים עם צרכים מיוחדים בישראל: אסופת מחקרים. (עמ' 151–170). תל אביב: מופ"ת.
ספריה > תוכניות לימוד

1. רייטר ש', שלומי ד' וצור ש' (1999). לקראת בגרות -חינוך חברתי. ירושלים: משרד החינוך- האגף לתוכניות לימוד.
2. רייטר ש', שלומי ד' וצור ש' (2001). לקראת בגרות – חינוך לעבודה. ירושלים: משרד החינוך- האגף לתוכניות לימוד.
3. רייטר ש', שלומי ד' וצור ש' (2003). לקראת בגרות – חינוך לקראת יציאה מהבית ומגורים עצמאיים. ירושלים: משרד החינוך- האגף לתוכניות לימוד.
4. הס, א', רייטר, ש' (2008). תוכנית לימודים לתלמידים לקויי ראייה: "הנבחרת ואני" - העצמה, נחישות, בחירות ואוטונומיה. חיפה: "אחוה" הוצאה לאור. 50 עמ'
ספריה > ייעוץ מדעי

1. לחובר י' וארגמן ר' (2007). לקראת בגרות מינית. ירושלים: משרד החינוך- האגף לתוכניות לימוד.
2. הס, א' (2010). תוכנית חינוכית לסטודנטים לקויי ראייה ועיוורים במוסדות להשכלה גבוהה. חיפה: "אחוה" הוצאה לאור. 60 עמ'
לקריאה נוספת

יורם הרפז, "כל תלמיד הוא תלמיד עם צרכים מיוחדים" – ריאיון עם שונית רייטר, הד החינוך – כתב העת של הסתדרות המורים בישראל, כרך פ"ז, גיליון מס' 06, תמוז תשע"ג, יוני 2013, עמ' 38–44.
שי חורב, שונית רייטר, בלקסיקון החיפאים אישים ודמויות בחיפה, דוכיפת הוצאה לאור, עמ' 346, 2018.
הערות שוליים

↑  העבודה התפרסמה בשני מאמרים:
Reiter, S., Whelan, E. (1975). Vocational counseling of mentally retarded young adults. British Journal of Guidance and Counseling, 3, 93-106.

Reiter, S., Whelan, E. (1980). Under or over protection: The self concept of moderately and mildly retarded adults. Journal of Practical Approaches to Developmental Handicap, 4, 14-16.
↑  לקראת בגרות ל"ב 21 :תוכנית לימודים למתבגרים ולמבוגרים בני גיל 16–21 בחינוך המיוחד. כתיבה - שונית רייטר, דליה שלומי, שלומית צדר ; עריכה - ציפי באב. ירושלים : 1999. 4 כר' (יחידה א-ד) : איורים צבעוניים, תרשימים צבעוניים ; 24 ס"מ.
לקראת בגרות - ל"ב 21 :תוכנית לימודים באזרחות למתבגרים ולבני גיל 16–21 בחינוך המיוחד. כתיבה - דליה שלומי, רעיה רונן ; ייעוץ מדעי בתחום החינוך המיוחד - שונית רייטר ; ייעוץ מקצועי בתחום האזרחות - ורדה אשכנזי ; עריכה - ציפי באב. תל אביב : 2010.
↑  יורם הרפז, "כל תלמיד הוא תלמיד עם צרכים מיוחדים" – ריאיון עם שונית רייטר, הד החינוך – כתב העת של הסתדרות המורים בישראל, כרך פ"ז, גיליון מס' 06, תמוז תשע"ג, יוני 2013, עמ' 38–44.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267046105171  LCCN: nr93036007  SUDOC: 105736511  VIAF: 213188807   WorldCat (עם VIAF): 213188807
שמעון אברמוביץ וינוור

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1838 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 בינואר 1920  (בגיל 81) ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מדינה:  רוסיה
 הערות:  יהודי
 
שמעון אברמוביץ וינוור (בפולנית: Szymon Abramowicz Winawer; ‏6 במרץ 1838 – 29 בנובמבר 1919) היה שחמטאי יהודי-פולני מוביל שניצח באליפות גרמניה בשחמט בשנת 1883.
ביוגרפיה

וינוור נולד בעיר ורשה בפולין. בתחרות הבינלאומית הראשונה בה השתתף, תחרות פריז בשנת 1867, זכה במקום השני המשותף עם וילהלם שטייניץ ואחרי איגנץ קוליש. הוא נשאר בין הטובים ביותר בעולם למשך 15 שנים. בשנת 1868 זכה וינוור בתחרות הבינלאומית הראשונה שנערכה בעיר הולדתו ורשה. וינוור ניצח בדו-קרב שנערך בסנקט פטרבורג מול האמן הרוסי שומוב בתוצאה 2–5. בשנת 1878 חילק וינוור את המקום הראשון בתחרות בפריז, עם יוהנס צוקרטורט בתוצאה (+14 =5 −3) לפני האמנים ג'וזף הנרי בלקברן וג'ורג' הנרי מקנזי אך לבסוף קיבל את המקום השני לאחר משחקי פלייאוף. בתחרות ברלין בשנת 1881 סיים במקום השלישי יחד עם מיכאל צ'יגורין. הישגו הטוב ביותר של וינוור היה מקום ראשון משותף עם שטייניץ בתחרות וינה 1882, שהייתה התחרות החזקה ביותר בהיסטוריה - עד אותה שנה. בשנת 1883 לא הצליח וינוור לנצח, אך מאוחר יותר בנירנברג הוא זכה במקום הראשון, וניצח את בלקברן שזכה במקום השני.
לאחר הפסקה ארוכה חזר וינוור לשחמט בשנות ה-90 של המאה ה-19, אך בעת ההיא כבר חלפו על פניו שחקנים צעירים כזיגברט טאראש ועמנואל לסקר. בדרזדן 1892 ובבודפשט 1896 הוא סיים במקום השישי. בשנת 1896 הפסיד בדו-קרב לדוד ינובסקי 5-2. בתחרות הבינלאומית האחרונה בה השתתף, מונטה קרלו 1901, מלאו לו כבר 61 שנים, והוא לא נמנה עם הזוכים בפרסים. וינוור המשיך לשחק בתחרויות גם בשנות ה-60 שלו ובמהלך הקריירה הארוכה שלו התמודד עם כל גדולי השחמטאים של השליש האחרון של המאה ה-19, מאדולף אנדרסן ועד לסקר. היריבות המתמשכת עם בלקברן נמשכה בין השנים 1870 ל-1901, והם נפגשו במשחקים תחרותיים בחמישה עשורים שונים.
מספר וריאנטים קרויים על שמו של וינוור. החשוב מהם הוא הווריאנט של ההגנה הצרפתית. שמו גם קשור להתקפת וינוור בפתיחה הספרדית. בתחרות מונטה קרלו 1901, בתחרות האחרונה בה השתתף, הפתיע וינוור בגמביט הנגדי בהגנה הסלבית במשחק מול פרנק מרשל. מאז קרוי הגמביט על שמו.
בשנת 1896 ניצח וינוור את שטייניץ בתחרות בנירנברג במשחק מצוין: 1. ה-4 ה-5 2. ד-4 ה:ד-4 3. מה:ד-4 פג-6 4. מה-ה-3 פו-6 5. פג-3 רב-4 6. רד-2 0-0 7. 0-0-0 צה-8 8. רג-4 ר:ג-3 9. ר:ג-3 פ:ה-4 10. מהו-4 פו-6 11. פו-3 ד-6 12. פז-5 רה-6 13. רד-3 ח-6 14. ח-4 פד-5 15. רח-7+ מח-8 16. צ:ד-5 ר:ד-5 17. רה-4 ו-6 18. ר:ד-5 ו:ז-5 19. ח:ז-5 פה-5 20. ז-6 ושחור נכנע.
הערות שוליים

↑  International Chess Tournament Vienna 1882, באתר ChessBase
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3874 6829  LCCN: nb2002017865  NKC: js2017951473  NTA: 138903387  VIAF: 53656499   WorldCat (עם VIAF): 53656499
שם טוב פלכו

רבי שם טוב פלכו (מכונה גם: פלכון או פלקון; נפטר אחרי שנת ה'ע', 1310) היה רב ופוסק ספרדי שפעל במיורקה בתקופת הראשונים בסוף מאה ה-13. מרבותיו של רבי אהרן הכהן מלוניל בעל ה'אורחות חיים'.
קורותיו

רבי שם טוב חי בספרד. פעל במיורקה. בהמשך, פגש את רבי אהרן הכהן בעל האורחות חיים. האחרון הזכיר פסקים רבים ממנו, והחשיבו לרבו, ומכנהו ”אדוננו מורינו הר' שם טוב פלכו”. רבי שם טוב התקין תקנות במיורקה, בין השאר התקין שלא יוסיפו על הקרואים בקריאת התורה. השיב בהלכה לרבי אליאש קרשקש. בפסיקתו ההלכתית, רבי שם טוב מזכיר את קודמיו, כגון רבי שמחה משפיירא, מהר"ם מרוטנבורג, ורשב"א. השיב בהלכה גם למקומות רחוקים כדוגמת מרסיי שבצרפת.
רבי שם טוב חי בתקופת הרשב"א ומעט אחריו.
יצירתו

רבי שם טוב כתב שאלות ותשובות, ומקצתם נדפסו בספרות הראשונים ופסקיו מובאים בעיקר בספר 'אורחות חיים'.
הערות שוליים

↑  ראו אורחות חיים הלכות מאכלות אסורות סימן מא.
↑  ראו שו"ת התשב"ץ ח"ב סי' ע.
1 2 3  ראו: הרשלר, גנוזות ח"א עמ' עו.
↑  ראו אורחות חיים הלכות יין נסך סימן ז.
↑  הקדמת ש.ז. הבלין לשו"ת הרשב"א מהדורת רומא ר"ל, עמ' ל.
↑  שם הגדולים בערכו. וכן מוכח מאורחות חיים הל' יין נסך סימן ז, שכתב משם רבי שם טוב פלכו, שראה בתשובת הרשב"א ז"ל. הרי שחי אחרי הרשב"א מעט.
↑  ראו למשל: שו"ת הרשב"א מכון ירושלים ח"ז סימן קיז. ראו גם שם סימן ד. ראו גם שו"ת התשב"ץ ח"א סימן נא וח"ב סימן ע.
שורש 111

שורש 111 או שי בּוּ (בסינית: 矢部, פיניין: Shǐbù) הוא השורש המאה ואחד-עשר של הכתב הסיני. פירושו "חץ" והוא אחד מתוך 23 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מחמישה קווים.
במילון קאנגשי יש 64 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 矢
+2: 矣
+3: 矤知
+4: 矦矧矨
+5: 矩
+6: 矪矫
+7: 矬短
+8: 矮
+12: 矯矰
+14: 矱
+15: 矲
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York, 1987: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: location (link)
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
שפופרת גייגר-מילר

שפופרת גייגר-מילר היא מרכזו של מונה גייגר ומונים דומים. השפופרת נותנת פולס חשמלי כאשר חולף בה חלקיק קרינה ומצליח להוציא אלקטרון מדפנותיה או מאחד אטומי הגז שבתוכה.
שלמה לוי (טייס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס נשר
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים
 
שלמה לוי הוא טייס קרב לשעבר בחיל האוויר הישראלי, אלוף הפלות שלזכותו נזקפות 10 הפלות של מטוסי אויב, כולן במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה

שלמה לוי הוא בן לניצולי השואה. בדצמבר 1947 שט לארץ ישראל עם הוריו באוניית המעפילים "לא תפחידונו" שנתפסה על ידי הבריטים ומעפיליה גורשו למחנות המעצר בקפריסין. גדל בקיבוץ יגור.
בנובמבר 1965 התגייס לצה"ל, סיים את קורס טיס מספר 53, ולאחר קורס אימון מבצעי הוצב בטייסת סמב"ד. במלחמת ההתשה שירת בטייסת 101. עבר לטייסת 113 של מטוסי מיראז' 3, ובסוף 1972 עבר לטוס על מטוס נשר שקלטה הטייסת. במטוס זה לחם כסמ"ט ב' במלחמת יום הכיפורים, שבמהלכה יצא ל-54 גיחות של יירוט והפצצה והפיל עשרה מטוסי אויב.
ביוגרפיה > הפלותיו

| מספר | תאריך הקרב | המטוס המפיל | המטוס שהופל | החימוש | פרטי ההפלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 12 באוקטובר 1973 | נשר | עיראקסוחוי 7 עיראקי | טיל שפריר 2 | רמת הגולן |
| 2 | 12 באוקטובר 1973 | נשר | עיראקסוחוי 7 עיראקי | טיל שפריר 2 | סוריה |
| 3 | 12 באוקטובר 1973 | נשר | עיראקסוחוי 7 עיראקי | תותחים | סוריה |
| 4 | 16 באוקטובר 1973 | נשר | מצריםמיג 17 מצרי | תותחים | תעלת סואץ |
| 5 | 16 באוקטובר 1973 | נשר | מצריםמיג 17 מצרי | תותחים | אזור החווה הסינית |
| 6 | 18 באוקטובר 1973 | נשר | לובמיראז' 5 לובי | טיל שפריר 2 | הים התיכון |
| 7 | 21 באוקטובר 1973 | נשר | מצריםמיג 21 מצרי | טיל שפריר 2 | מצרים |
| 8 | 21 באוקטובר 1973 | נשר | מצריםמיג 21 מצרי | טיל שפריר 2 | מצרים |
| 9 | 22 באוקטובר 1973 | נשר | סוריהמיג 21 סורי | תותחים | רמת הגולן |
| 10 | 22 באוקטובר 1973 | נשר | סוריהמיג 21 סורי | טיל שפריר 2 | רמת הגולן |
בנוסף, שני מטוסי מיג 17 מצריים שרדפו אחריו ב-16 באוקטובר 1973 בעת שהיה בטיסה נמוכה פגעו בקרקע והתרסקו, ומטוס מיראז' 5 לובי שנמלט ממנו ב-18 באוקטובר פגע בים התיכון והתרסק.
לקריאה נוספת

מירב הלפרין, אהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל האוויר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, הפרק "מספיק עם המיגים האלה", עמ' 189–201.
הערות שוליים

↑  יצחק שטייגמן, מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים (מודן הוצאה לאור, 2023), עמ' 307–308, 634
שמעון אהרן סופר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1896 תמוז ה'תרנ"ו וינה
 פטירה:  1942  (בגיל 46 בערך) תשרי ה'תש"ג סוביבור, או לוברטוב
 מדינה:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
 מקום מגורים:  טירנא, נובומסטא (אנ')
 מקום פעילות:  סלובקיה
 תקופת הפעילות:  ? – אוקטובר 1942 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  רבנות, ראש ישיבה
 רבותיו:  רבי שמואל דוד אונגר, רבי עקיבא סופר
 בני דורו:  רבי ישכר שלמה טייכטל
 בת זוג:  מירל לבית כהן מנירנברג
 אב:  משה שרייבר
 אם:  חיה לבית רוזנברג
 
רבי שמעון אהרן סופר-שרייבר (תמוז ה'תרנ"ו, 1896 – כ"ה בתשרי ה'תש"ג, 1942) היה ראש ישיבה בסלובקיה ורבה של נובומסטא (אנ'). נספה בשואה.
ביוגרפיה

נולד בקרקוב בשנת תרנ"ו למשה סופר מווינה, בנו של רבי יואל סופר ונכדו של רבי רבי שמעון סופר, ולחיה לבית רוזנברג. בנעוריו למד בישיבתו של רבי יוסף צבי דושינסקי בגאלאנטא, ולאחר מכן אצל רבי עקיבא סופר בפרשבורג. הוסמך להוראה בידי מספר רבנים: רבי ישעיהו פירסט מווינה, רבי יוסף נחמיה קורניצר מקרקוב (שהיה דודן של אביו רבי משה), ורבי יוסף צבי דושינסקי.
לאחר שסיים את לימודיו עסק במסחר. בסביבות שנת ה'תרפ"ה נשא את מירל בת שמחה כהן מנירנברג, ממנה נולדו לו שמונה ילדים.
את כספי הנדוניה שלו הוא השקיע במסחר, אך הפסיד אותם. לאחר שהתרושש מינה אותו רבי שמואל דוד אונגר להיות ראש הישיבה בעירו טירנא בשנת ה'תרפ"ז, ובשנת ה'תרצ"ט בערך נתמנה להיות רבה של נובומסטא.
בשנת תרצ"ט התנהל פולמוס בינו לבין רבי ישכר שלמה טייכטל על כשרותו של שמן שמעורב בו שומן המיוצר בעירו נובומסטא, אותו אסר רבי שמעון אהרן בתמיכת רבי עקיבא סופר מפרשבורג בניגוד לדעתו של רי"ש טייכטל.
פטירתו

במלחמת העולם השנייה, במהלך אקציה שנערכה בפסח ה'תש"ב, הוא נשלח מביתו עם אשתו ושמונת ילדיו למחנה באזור לובלין. הרב אונגר השתדל להציל אותו משם, אך ללא הועיל. מן המחנה עלה בידי הרב סופר להבריח מכתב, שבין היתר הביע בו את דאגתו לבנו שנהיה בר מצווה, וביקש שיספקו לו תפילין - "דבר שיגרום לו שמחה מרובה בעודו במיצר". מכיוון שרק מעטים מבין היהודים שהגיעו לאותו המחנה שרדו, אין עדות ברורה על הנסיבות שבהן הוא נספה, אך יש הסבורים שהוא נספה בסוביבור או בלוברטוב בתשרי ה'תש"ג יחד עם ילדיו ומשפחתו.
מכתבים תורניים ממנו בשו"ת "מקדשי השם", ובקובץ "דבר ההתאחדות" של תלמידי רבי יוסף צבי דושינסקי.
הערות שוליים

↑  רבי ישכר שלמה טייכטל, משנה שכיר - ב, ירושלים תשנ"ד, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  יחיאל גרנטשטיין, אנציקלופדיה מקדשי ה', בני ברק תשס"ו, כרך ב', עמ' 510-511.
↑  רבי צבי הירש מייזליש, מקדשי השם - א, ברוקלין תשנ"ג, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  תלמידי ישיבת בית יוסף צבי דושינסקי, דבר ההתאחדות, גיליון י"ז, ירושלים תשל"ט, עמ' 46, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
שמעון אולמן

| --- | --- |

שמעון אולמן
 לידה:  28 בינואר 1948 (בן 76) ירושלים 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  דייוויד מאר 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  אמנון שעשוע, דוב דורי, אברהם רמי גיסין, ירוחם שפירא, שמעון אדלמן, לאוניד מ. פשקין, רונן בצרי, יעל מוזס, מירי דיק, דניאל פ. האטנלוכר, אבידן אקריב, אלן קתרין הילדרת' 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2015)  פרס א.מ.ת. (2014)  פרס רומלהארט (2008)  עמית אגודת המדעים הקוגניטיביים  פרס עזריאל רוזנפלד 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בראייה וראייה ממוחשבת
 
שמעון אוּלמן (נולד ב-28 בינואר 1948) הוא פרופסור למדעי המחשב במכון ויצמן למדע, חתן פרס ישראל לשנת 2015. מחקרו מתמקד בראייה באדם ובמכונה, ומשלב בין חקר המוח למדעי המחשב וליישומים תעשייתיים.
ביוגרפיה

שמעון אולמן נולד בשנת 1948 בירושלים לליזה (שתרגמה לעברית את הספר  "מלחמת היהודים ברומאים" של יוספוס פלביוס), ולפרופ' דוד תאודור אולמן, רופא נפרולוג שעבד בבית החולים הדסה. גדל בשכונת רחביה ולמד בגימנסיה העברית רחביה. שירת בחיל האוויר כטייס קרב והשתתף במלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. בשנת 1970 התחיל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנת 1973 קיבל תואר ראשון במתמטיקה, פיזיקה וביולוגיה. המשיך ב-MIT במסלול ישיר לדוקטורט, ובשנת 1977 קיבל תואר דוקטור בהנדסת חשמל ומדעי המחשב, על עבודה שכותרתה "The Interpretation of Visual Motion", שנעשתה בהנחייתו של דייוויד מאר (אנ'), פרופסור חבר ב-MIT ובמכון ויצמן למדע. בשנים 1986–1993 היה פרופסור מן המניין במעבדה לבינה מלאכותית ב-MIT, ומשנת 1986 הוא גם פרופסור מן המניין במכון ויצמן למדע. בשנים 1994–2003 עמד בראש המחלקה למדעי המחשב ולמתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע.
בשנת 1983 נמנה עם מייסדי חברת אורבוט, יצרנית ציוד בדיקה למעגלים מודפסים (שהתמזגה בשנת 1992 עם אופטרוטק לחברת אורבוטק), והיה המדען הראשי שלה ושל אורבוטק עד 2004. הוא דירקטור באורבוטק, וכיהן גם כמדען הראשי של הסניף הישראלי של חברת אפלייד מטיריאלס.
בשנת 2008 הוענק לו פרס רומלהארט, על תרומת המודלים החישוביים שלו לחקר הראייה ולמדעים הקוגניטיביים.
בשנת 2011 נבחר לאקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
בשנת 2014 זכה בפרס א.מ.ת למדעי המחשב.
אולמן הוא חתן פרס ישראל למתמטיקה ולמדעי המחשב לשנת 2015, "על הישגיו המחקריים פורצי הדרך בבינה מלאכותית ובקוגניציה בכלל, ובתחום הראייה הממוחשבת בפרט, וכן על תרומתו החשובה לפיתוח התעשייה עתירת הידע בישראל".
אחותו  היחידה, פרופ' עדנה אולמן-מרגלית הייתה חוקרת פילוסופיה ומדעי החברה באוניברסיטה העברית בירושלים, מתרגמת ופעילת זכויות אדם שנפטרה בשנת 2010. בעלה, פרופ' אבישי מרגלית, הוא פילוסוף חתן פרס ישראל.
ספריו

The Interpretation of Visual Motion, The MIT Press, 1979
High-level Vision: Object Recognition and Visual Cognition, The MIT Press, 1996
בעריכתו:
S. Ullman and W. Richards (eds), Image Understanding 1984, Ablex Publishing Co., 1984.
W. Richards and S. Ullman (eds), Image Understanding 1985-1986, Ablex Publishing Co., 1986.
S. Ullman and W. Richards (eds), Image Understanding 1989, Ablex Publishing Co., 1990.
הערות שוליים

↑  דור הצעירים מול דור הקשישים, דבר, 12 ביולי 1965.
↑  שירות הידען, ‏פרופ' שמעון אולמן, פרופ' רשף טנא, פרופ' אבישי מרגלית ופרופ' מוטי שגב מצטרפים לאקדמיה למדעים, באתר "הידען", 27 בדצמבר 2011
↑  ירדן סקופ, חתן פרס ישראל בתחום חקר המתמטיקה ומדעי המחשב: פרופ' שמעון אולמן, ממובילי תחום הראייה הממוחשבת, באתר הארץ, 28 בפברואר 2015
↑  נימוקי השופטים באתר פרס ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437104805171  BIBSYS: 90129092  BnF: cb134973804 (data)  dblp: 93/2158  GND: 172428351  ISNI: 0000 0001 1077 6361  LCCN: n78084779  LNB: 000089421  MGP: 19000  NKC: jn20020726346  NTA: 071104763  SUDOC: 05046471X  VIAF: 93693182   WorldCat (עם VIAF): 93693182
שלמה זלמן ברודי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1839 תקצ"ט אונגוואר
 פטירה:  1917 (בגיל 78 בערך) כ"ו באדר א'תרע"ז
 מקום פעילות:  ממלכת הונגריה
 תחומי עיסוק:  דיין
 בת זוג:  ביתו של הרב שלמה גאנצפריד
 
הרב שלמה זלמן ברודי (נכתב גם בראדי; תקצ"ט, 1839 – כ"ו אדר א' תרע"ז, 1917) היה דיין בעיירה אונגוואר שבממלכת הונגריה (כיום במערב אוקראינה). היה חתנו של הרב שלמה גאנצפריד.
ביוגרפיה

בתחילת דרכו ניסה הרב ברודי להתפרנס ממסחר, אולם משלא הצליח בתחום וירד מנכסיו, פנה לשמש כדיין באונגוואר. הוא פרסם מתורתו בכתבי עת שונים, ביניהם כתב העת התורני-הונגרי תל תלפיות, וכן בכתבי העת וילקט יוסף ו"המגיד".
ביוגרפיה > עמדותיו

בקיץ תרס"ד, 1904, סמוך לוועידת המזרחי הראשונה בפרשבורג, פרסם ב"תל תלפיות" מאמר תמיכה בציונות בשם "דרישת ציון", שהכה גלים בהונגריה. הרב ברודי, יחד עם בנו הרב חיים ברודי, היו חברי תנועת המזרחי. הרב ברודי והרב משה אריה ראטה היו הרבנים היחידים בהונגריה של אותה תקופה, שתמכו בגלוי בתנועה הציונית, לאחר שהרב דוד צבי קאצבורג הונחה על ידי הרב ישעיהו זילברשטיין שלא לפרסם דברים בשבח הציונות, ונאלץ לחזור בו מתמיכתו וליישר קו עם עמדתם של רוב הונגריה, שהתנגדו בחריפות לציונות.
משפחתו

הרב ברודי נשא לאישה את בתו של הרב שלמה גאנצפריד, מחבר הספר קיצור שולחן ערוך.
בנו הוא הרב ד"ר חיים ברודי, חוקר השירה העברית ורבה של פראג.
הערות שוליים

↑  "אנשי ספר ואנשי מעשה", מאת אברהם מאיר הברמן, עמ' 156.
↑  הברמן, ברודי, עמ' 156
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה לוונשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בן 57 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 חיבוריו:  ומתוק האור 
 
הרב שלמה לוונשטיין (נולד בשנת תשכ"ז, 1967) הוא דרשן חרדי ומחבר ספרי דרוש ומתוק האור על פרשת השבוע וחגי ישראל ומועדיו.
ביוגרפיה

נולד בפתח תקווה לשרגא והדסה לוונשטיין. אביו הוא ממשפחה מיוצאי גרמניה שכמה מבניה שימשו ברבנות ובעסקנות ציבורית. סבו היה חבר הכנסת מאיר דוד לוינשטיין. נקרא על שם דודו שלמה שנהרג בקרב המיתלה. למד בישיבת היישוב החדש, ולאחר מכן בישיבת "היכל התורה" בירושלים אצל הרב צבי קושלבסקי. נישא לבתו של המשפטן החרדי יעקב הורביץ. אחיו הוא העסקן הדתי טוביה לוונשטיין, שהיה המייסד של ארגון קו לחיים וכיהן כַּיושב ראש שלו.
לאחר נישואיו למד בכולל אברכים, ועם הזמן פנה לתחום הדרשנות. אחת לכמה זמן הוא מוזמן לקהילות היהודיות בחו"ל. שיעורו ב"עין יעקב" בבית הכנסת הגדול בבני ברק מושך קהל רב. מדי שנה לפני חג הפסח הוא מעביר סדרת הרצאות ובה הוא מתאר בתיאורים חיים את סיפור יציאת מצרים ועשר המכות. שיעוריו ודרשותיו מועברים בערוצים שונים, ובהם קול הלשון, וכמו כן מופצות הדרשות בקלטות שמע ובתקליטורי די.וי.די לצפייה.
הרב לוונשטיין הוא מראשי ארגון משמרת הקודש והחינוך, הפעיל בתחום שמירת גדרי הצניעות של בני הנוער החרדי בבני ברק.
בשנת 2012 הוא החל לשדר ברדיו קול חי תוכנית שבועית בשם "ומתוק האור" על פרשת השבוע, ב-2015 עבר לשדר את תוכניתו ברדיו קול ברמה.
בשנת 2023 שב לשדר ברדיו קול חי בתוכנית יומית[דרוש מקור].
שיטתו וסגנונו

הרב לוונשטיין מחשיב עצמו כתלמידו של הדרשן הרב ראובן קרלנשטיין, ההולך בסגנונו של הרב שלום שבדרון, והרב  יוחנן דוד סלומון (נכדו של יואל משה סלומון) מחבר ספרי "בעין יהודית". הרב לוונשטיין מעביר את המסרים באמצעות סיפורים ומשלים. הרב לוונשטיין היה מקורב, לרב אהרן יהודה לייב שטיינמן, לרב נסים קרליץ ולרב חיים קניבסקי, והוא משלב בדרשותיו סיפורים מחצרותיהם. מקורב כיום לרב דוב לנדו ומביא בשיחותיו דברי תורה ששמע ושקיבל ממנו.
בשונה מדרשנים ומרצים בעלי סגנון המותאם לקהל יעד מסוים, דרשותיו והרצאותיו של הרב לוונשטיין מותאמות לקהלים שונים ומגוונים - החל מציבור אברכים, תלמידות סמינר, ילדי בתי ספר חרדים, ציבורים עממיים מהפריפריה, וכלה בציבור אקדמאי חילוני.
עלוני פרשת השבוע

מאז שנות ה-90 יוצאים לאור עלונים שבועיים ובהם לקט מדרשותיו של הרב לוונשטיין. במשך שנים רבות יצא העלון השבועי "אש-דת", שהיה מבוסס על דרשתו השבועית בפרשת השבוע המתקיימת בבית הכנסת "דברי שיר" במרכז בני ברק. לאחר מכן יצא לאור העלון במסגרת ארגון "רוצים יהדות", וכיום יוצא העלון תחת השם "לאור הנר" (הקרוי על שם אביו 'שרגא', שהוא שם ארמי ופירושו בעברית נר).