stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומא
כלכלה > תיירות

רומא כיום היא אחד מיעדי התיירות החשובים בעולם, הודות לאוצרות הארכאולוגיים והאמנותיים שלה, כמו גם בשל הקסם של מסורותיה הייחודיות והיופי של נופיה הפנורמיים - "וילות" (פארקים). בין המשאבים המשמעותיים ביותר הם המוזיאונים הרבים - המוזיאונים הקפיטוליניים, מוזיאוני הוותיקן וגלריה בורגזה ואחרים המוקדשים לאמנות מודרנית ועכשווית - אמות מים, מזרקות, כנסיות, ארמונות, מבנים היסטוריים, האנדרטאות וההריסות של פורום רומאנום, וכן הקטקומבות. רומא היא העיר השלישית הכי מתוירת באיחוד האירופי, אחרי לונדון ופריז, ומארחת בממוצע 7–10 מיליון תיירים בשנה, שלפעמים מכפיל את עצמו בשנים קדושות. הקולוסיאום (4 מיליון תיירים) ומוזיאוני הוותיקן (4.2 מיליון תיירים) הם המקומות ה-37 וה-39 (בהתאמה) הכי מתוירים בעולם, לפי מחקר שנערך לאחרונה. רומא היא מרכז ארכאולוגי מרכזי, ואחד ממרכזי המחקר הארכאולוגי העיקריים בעולם. ישנם מכוני תרבות ומחקר רבים הממוקמים בעיר.
רומא מכילה אוסף עצום של אמנות, פיסול, מזרקות, פסיפסים, ציורי קיר וציורים, מכל התקופות השונות. רומא הפכה לראשונה למרכז אמנותי מרכזי במהלך רומא העתיקה, עם סגנונות אמנות רומית חשובה כמו אדריכלות, ציור, פיסול ועבודות פסיפס. עבודות מתכת, מטבעות וחריטה של אבני חן, גילופי שנהב, זכוכית צלמיות, קדרות ועיטורי ספרים נחשבים לסגנונות 'מינוריים' של יצירות אמנות רומיות. מאוחר יותר הפכה רומא למרכז מרכזי של אמנות הרנסאנס, שכן האפיפיורים הוציאו סכומי כסף עצומים על בניית בזיליקות מפוארות, ארמונות, פיאצות ומבני ציבור בכלל. רומא הפכה לאחד המרכזים המרכזיים באירופה של יצירות אמנות מתקופת הרנסאנס, שנייה רק לפירנצה, ומסוגלת להשתוות לערים מרכזיות ומרכזי תרבות אחרים, כמו פריז וונציה. העיר הושפעה מאוד מהבארוק, ורומא הפכה לביתם של אמנים ואדריכלים רבים, כגון ברניני, קאראווג'יו, קראצ'י, בורומיני וקורטונה. בסוף המאה ה-18 ותחילת המאה ה-19, העיר הייתה אחד ממרכזי הטיול הגדול, כאשר עשירים, צעירים אנגלים ואריסטוקרטים אירופאים ביקרו בעיר כדי ללמוד על התרבות הרומית העתיקה, אמנות, פילוסופיה ואדריכלות. רומא אירחה מספר רב של אמנים נאו-קלאסיים ורוקוקו, כמו פניני וברנרדו בלוטו. כיום, העיר היא מרכז אמנותי מרכזי, עם מכוני אמנות רבים ומוזיאונים.
בגלריה הלאומית לאמנות מודרנית יש יצירות של באלה, מורנדי, פירנדלו, קרה, דה קיריקו, דה פיסיס, גוטוזו, פונטנה, בורי, מסטרויאני, טורקאטו, קנדיסקי וסזאן בתערוכה קבועה. בשנת 2010 נפתחה קרן האמנויות החדשה ביותר ברומא, גלריה לאמנות ואדריכלות עכשווית שתוכננה על ידי האדריכלית העיראקית הנודעת זהא חדיד. MAXXI - המוזיאון הלאומי לאמנויות המאה ה-21, ששיקם אזור רעוע עם אדריכלות מודרנית בולטת. Maxxi כולל קמפוס המוקדש לתרבות, מעבדות מחקר ניסיוניות, חילופי רעיונות בין-לאומיים ומחקר. זהו אחד מפרויקטי האדריכלות המודרנית השאפתניים ביותר ברומא לצד האודיטוריום פארקו דלה מוזיקה של האדריכל רנצו פיאנו ומרכז הכנסים של האדריכל מסימיליאנו פוקסס, מרכז הקונגרסים של איטליה EUR, ברובע EUR. מרכז הכנסים כולל מכל שקוף ענק שבתוכו תלוי מבנה פלדה וטפלון דמוי ענן ומכיל חדרי ישיבות ואודיטוריום עם שתי פיאצות הפתוחות לשכונה משני הצדדים.
חינוך והשכלה > חינוך יסודי ועל־יסודי

רומא היא העיר האיטלקית עם המספר הגדול ביותר (2,228) של גני ילדים, בתי ספר יסודיים ותיכוניים, ציבוריים ופרטיים. ללימודים ברומא יש מקורות קדומים. פלוטרכוס קבע כי בית הספר הציבורי הרומי הראשון נפתח לקראת אמצע המאה השלישית לפני הספירה, אם כי סביר להניח שהוא מוסד עתיק בהרבה. לאורך כל התקופה העתיקה, רומא הייתה אחד ממרכזי החינוך העיקריים בעולם המערבי. במהלך ימי הביניים, החינוך בבית הספר הופקד לחלוטין בידי הכנסייה. מתקופת הרנסאנס ועד לכידת רומא, מערכת החינוך האפיפיורית הייתה בתוקף.
תרבות ואמנות

רומא היא אחת הערים העשירות בעולם באמנות, היסטוריה ודת. רומא היא גם מרכז גדול של מסחר, בתי דפוס, הוצאה לאור וייצור. רומא המודרנית עדיין מכילה מונומנטים רבים מעברה, כולל בזיליקת פטרוס הקדוש, בזיליקת סנטה מריה מג'ורה ובזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו. יותר מכל עיר אחרת בעולם, רומא משלבת את ההיסטוריה שלה באופן אינטגרלי בחיי היום יום. רוח העבר-בתוך-הווה חיה ומשגשגת במטרופולין איטלקי מסוגנן זה, ולכן מגיעים אליה תיירים רבים.
בשנת 1980 הכריז אונסק"ו על המרכז ההיסטורי של רומא כאתר מורשת עולמית.
בשנת 1991 אירחה רומא את תחרות האירווזיון.
בתוך רומא נמצאת מדינת הוותיקן – מדינת האפיפיור, שקטנה בשטח ואוכלוסייה אך עשירה ביצירות אמנות נדירות ויקרות.
תחבורה

בעברה נודעה רומא כמרכז של רשת הדרכים המסועפת של האימפריה הרומית עליהן נאמר "כל הדרכים מובילות לרומא". אמרה זו נכונה במידה מסוימת גם בעת החדשה, אך הדרכים מובילות לכביש הטבעת של רומא. קוטרו של הכביש, המכונה Grande Raccordo Anulare, הוא 20 קילומטר ולצידיו נמצאות ערי הלוויין של רומא ומרכזים עסקיים רבים.
רומא עצמה מקושרת לרשת הרכבות האיטלקית עם מספר תחנות רכבת שהמרכזית ביניהם היא רומא טרמיני שלצידה מסוף אוטובוסים נרחב. במרכז העיר מצויים גם שלושה קווי רכבת תחתית של הרכבת התחתית של רומא. תכנון הרכבת התחתית החל בשנות ה-30 של המאה ה-20, החל שירות הרכבות החל לפעול רק ב-1955. בסוף שנת 2018 הוחל בבניית קו הרכבת התחתית הרביעי. ברומא כמה קווי חשמליות (tram).
בגלל הצפיפות הנמוכה של הפרברים של רומא ומעבר עסקים רבים לפארקים ליד כביש הטבעת, תושבים רבים משתמשים בכלי רכב פרטיים לצורכי הגעה לעבודה. מסיבה זו נאסר בימים ושעות מסוימים על כלי רכב פרטיים להיכנס למרכז העיר. כביש הטבעת שמקיף את העיר פקוק גם הוא רוב שעות היום.
נמל התעופה של רומא הוא נמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י על שם לאונרדו דה וינצ'י (אף על פי שהוא התגורר ברומא רק שש שנים ורוב פעילותו הייתה בצפון איטליה). נמל התעופה ידוע גם כ-"פיוּמיצ'ינוֹ" על שם עיירת החוף שלידה הוא שוכן. סמלו הוא FCO. הנמל מקושר לעיר בכביש מהיר ובקו רכבת. נמל התעופה המשני הוא נמל התעופה רומא-צ'אמפינו, המשמש בעיקר טיסות מוזלות. סמלו הוא CIA. לצ'אמפינו ניתן להגיע ברכבת, או באוטובוס מתחנת טרמיני. צ'אמפינו מרוחק 12 ק"מ מלב רומא, ונמצא בסמוך ליציאות 22 ו-23 מכביש הטבעת שלא רומא.
יהדות רומא

יהדות רומא היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות בעולם וקיימת כמעט אלפיים ומאתיים שנה. בשנת 161 לפנה"ס נוצר הקשר הראשון בין היהודים לבין רומא כאשר הגיעו לרומא שליחי החשמונאים. ב-1555 הורה אפיפיור פאולוס הרביעי הוא ג'אן פּיָיטרוֹ קָראפָה כי ליהודים מותר לגור רק באזור הסגר היהודים שכונה בדיעבד גטו רומא. עם הכרזת עצמאות איטליה, הזדהו יהודי רומא כאיטלקים בני דת משה, ונבחרו למשרות שלטוניות רמות דרג.
ב-1938, עם חקיקת חוקי הגזע באיטליה, חלה הרעה במצבם של יהודי איטליה וניטלו מהם חלק מזכויותיהם האזרחיות. בשנת 1943 הוורמאכט הגיע לרומא ושלח יהודים למחנות ההשמדה. עד לשחרור העיר על ידי בעלות הברית נרצחו כ-2,000 מיהודי רומא, מחציתם במחנות השמדה.
לאחר מלחמת העולם השנייה קהילת רומא היא הגדולה ביותר של יהודי איטליה ומונה, נכון לתחילת המאה ה-21 כ-15,000 יהודים. ברומא פועלים עשרה בתי כנסת, שהגדול והחשוב בהם הוא בית הכנסת הגדול של רומא.
בשנת 2026 מתוכנן להיפתח מוזיאון השואה של רומא.
ספורט

רומא אירחה את אולימפיאדת 1960.
אצטדיון הסטאדיו אולימפיקו שבעיר אירח את גמר מונדיאל 1990, שנערך באיטליה, ואת משחק הפתיחה ביורו 2020. כמו כן, האצטדיון הוא מגרשן הביתי של קבוצות הכדורגל של העיר, א.ס. רומא וס.ס. לאציו.
בכל שנה בחודש מאי נערכת בעיר "אליפות איטליה הפתוחה" בטניס כחלק מסדרת המאסטרס. הג'ירו ד'איטליה, מרוץ האופניים השני בחשיבותו בעולם, הסתיים פעמיים ברומא, ב-1989 וב-2000. קבוצת הכדורסל של העיר, פלקנסטרו וירטוס רומא, זכתה בגביע אירופה לאלופות בשנת 1984.
בנוסף, משרדיה הראשיים של פדרציית הקריקט האיטלקית, הגוף המפקח על תחרויות הקריקט המתרחשות באיטליה, נמצאים בעיר.
אתרים בעלי עניין > רומא העתיקה

ארה פקיס
ביתן הזהב
גבעת הקפיטולין
הפורום של רומא העתיקה
הפנתאון
הקולוסיאום
ויה אפיה
ויה ונטו
מרחצאות דיוקלטיאנוס
מרחצאות קרקלה
קירקוס מקסימוס
עמוד טראיאנוס
שער הניצחון של טיטוס
בקירקוס מקסימוס
שער הניצחון של ספטימיוס סוורוס
קשת קונסטנטינוס – שער הניצחון של קונסטנטינוס
תיאטרון מרקלוס
אמות המים של רומא
אתרים בעלי עניין > רומא של ימי הביניים והרנסאנס > כיכרות ברומא

פיאצה די ספניה (הכיכר הספרדית) והמדרגות הספרדיות
קמפו די פיורי
פיאצה נאבונה
מזרקת טרווי
מזרקת טריטון
פיאצה ונציה
פיאצה דל פופולו
פיאצה דלה רפובליקה
פיאצה בולוניה
פיאצה דלה רוטונדה
אתרים בעלי עניין > רומא של ימי הביניים והרנסאנס > אנדרטאות ופסלים

פי האמת – "בוקא דל וריטא"
אתרים בעלי עניין > רומא של ימי הביניים והרנסאנס > ארמונות ברומא

ארמון ברבריני
ארמון הלטראנו
ארמון פרנזה
קווירינאלה
ארמון פולי
ארמון מונטצ'יטוריו
אתרים בעלי עניין > רומא של ימי הביניים והרנסאנס > כנסיות ובזיליקות ברומא

איל ג'סו
בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו
בזיליקת סנטה מריה מג'ורה
סנטה מריה דלה ויטוריה – מריה הקדושה של הניצחון
פנתאון – מרים של הקדושים המעונים
בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות
סנטה סבינה
סנטה מריה דל אנימה – מריה הקדושה של הנפשות
בזיליקה די סנטי אפוסטולי (השליחים הקדושים)
סן מארקו
בזיליקה די סן קלמנטה (קלמנטוס הקדוש)
סאנטי קווטרו קורונאטי
סאנטי קוזמה אי דמיאנו (קוסמאס ודמיאנוס הקדושים)
סן ברנרדו אלה טרמה
סן לורנצו אין לוצינה
סן מרטינו איי מונטי
סן סבא
סן סבסטיאנו פיורי לה מורה
סן אנגס פיורי לה מורה (בזיליקת אנגנס הקדושה שמחוץ לחומות)
סנט אנדראה דלה פראטה
סן פייטרו אין וינקולי – פטרוס הקדוש בשלשלאות
סנטה מריה אין ארצ'לי
סנטה מריה דל פופולו
סנטה מריה אין טרסטוורה
סנטה מרידה דליי אנג'לי אי דאי מרטירי
סנטה מריה סופרה מינרווה
סנטה סבינה
סנטה פרסדה
סנטה קרוצ'ה אין ג'רוזלמה (הצלב הקדוש בירושלים)
אתרים בעלי עניין > רבעי רומא

החלוקה האדמיניסטרטיבית היא ל-15 רבעים:
רובע 1 (Municipio Roma I) – המרכז ההיסטורי של העיר.
רובע 2 (Municipio Roma II) –‏ Parioli/Nomentano
רובע 3 (Municipio Roma III) –‏ Monte Sacro
רובע 4 (Municipio Roma IV) –‏ Tiburtina
רובע 5 (Municipio Roma V) –‏ Prenestino/Centocelle
רובע 6 (Municipio Roma VI) –‏ Roma Delle Torri
רובע 7 (Municipio Roma VII) –‏ Appio-Latino/Tuscolano/Cinecittà
רובע 8 (Municipio Roma VIII) –‏ Appia Antica
רובע 9 (Municipio Roma IX) –‏ Esposizione Universale Roma‏ (EUR)
רובע 10 (Municipio Roma X) –‏ Ostia/Acilia
רובע 11 (Municipio Roma XI) –‏ Arvalia/Portuense
רובע 12 (Municipio Roma XII) –‏ Monte Verde
רובע 13 (Municipio Roma XIII) –‏ Aurelia
רובע 14 (Municipio Roma XIV) –‏ Monte Mario
רובע 15 (Municipio Roma XV) –‏ Cassia/Flaminia
אתרים בעלי עניין > מוסדות יהודיים ברומא

גטו רומא
בית הכנסת הגדול של רומא
אתרים בעלי עניין > מוזיאונים ברומא

גלריה בורגזה
המוזיאון הקפיטוליני
הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית
המוזיאון לתרבות הרומית
אתרים בעלי עניין > הוותיקן

קריית הוותיקן:
בזיליקת פטרוס הקדוש
הקפלה הסיסטינית
מוזיאון הוותיקן
טירת סנטאנג'לו
ערים תאומות

מאז 9 באפריל 1956, לרומא יש עיר תאומה אחת ובלעדית באופן הדדי:
צרפת פריז, צרפת
עם זאת, לרומא יש שיתופי פעולה והסכמים נוספים עם ערים נוספות:
ארצות הברית ניו יורק, ארצות הברית
יפן טוקיו, יפן
הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
קוריאה הדרומית סיאול, קוריאה הדרומית
מצרים קהיר, מצרים
ראו גם

רומא העתיקה
האימפריה הרומית
הרפובליקה הרומית
קריית הוותיקן
מוזיאון השואה (רומא)
הערות שוליים

↑  האנציקלופדיה הקתולית
↑  CIA, The World Factbook, Italy
↑  Temperature estreme in Toscana
↑  World Cities 2024
↑  Global Cities, Present and Future
↑  GENSIS, Rapporto su Roma
↑  Gross domestic product (GDP) at current market prices by metropolitan region
↑  דירוג חברות במדד פורצ'ן גלובל 500 לשנת 2024
↑  ליטל סמט, דירוג הערים העשירות: איפה גרים הכי הרבה מיליונרים, וכמה יש בתל אביב?, באתר כלכליסט, 8 במאי 2024
↑  Sapienza University of Rome, About Us
↑   אליזבטה פובולדו, שרידי ארוחות ופיל פרהיסטורי: עבודות הרכבת התחתית ברומא מזמנות ממצאים יוצאי דופן, באתר הארץ, 20 בדצמבר 2017
↑  רומא-פריז, שתי הבירות היריבות שהפכו לתאומות בלעדיות, באתר Roma.Com, ‏2021-05-19 (באיטלקית)
|  רומא |
| --- | --- | --- |
| רובעי רומא | אסקווילינו • בורגו • צ'ליו • טסטאצ'יו • טרסטוורה • טרווי • לודוויזי • מונטי • רגולה • ריפה • סאלוסטיאנו • סן סבא • פראטי • סנט'אאוסטאקיו • סנטאנג'לו • פאריונה • פונטה • פיניה • קאסטרו פרטוריו • קולונה • קמפו מרציו • קמפיטלי |  |
| אתרים מרכזיים | קולוסיאום • מזרקת טרווי • כיכר ונציה • פיאצה דל פופולו • פיאצה נאבונה • פורום רומאנום • המדרגות הספרדיות • הפנתאון |  |
| כנסיות | הבזיליקות הפטריארכליות • בזיליקת סנטה מריה מג'ורה • בזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו • סנטה מריה דל פופולו • סנטה מריה סופרה מינרווה • בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות • סנטה מריה דיי מיראקולי וסנטה מריה אין מונטסאנטו |  |
| מוזיאונים | ארמון ברבריני • גלריה בורגזה • הגלריה הלאומית לאמנות מודרנית • הגלריה העירונית לאמנות מודרנית • המוזיאון היהודי של רומא • המוזיאון לתרבות הרומית • מוזיאוני הוותיקן • מוזיאון השואה • המוזיאונים הקפיטוליניים • קיוסטרו דל ברמנטה • MAXXI |  |
| הוותיקן | בזיליקת פטרוס הקדוש • הקפלה הסיסטינית • טירת סנטאנג'לו |  |
| שבע גבעות רומא | גבעת האוונטין • גבעת אסקווילינו • גבעת וימינאליס • גבעת הפאלאטיום • גבעת הקווירינאליס • גבעת הקפיטולין • גבעת קאיליוס |  |
| אחר | נהר הטיבר • יהדות רומא • אי הטיבר • כביש הטבעת של רומא • ספיינצה – אוניברסיטת רומא |  |
פורטל רומא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554809305171  PLWABN: 9810569243005606  BNE: XX450803  BnF: cb11932804j (data)  GND: 4050471-2  HDS: 006605  ICCU: CFIV001723  LCCN: n79018704  MusicBrainz: dccd77b2-bd3d-49eb-a98f-fd58e87f481e  NARA: 10044604  NDL: 00660798  NKC: ge131746  NLA: 35841915  NLG: 10657  SUDOC: 02724301X  Trove: 1111594  VcBA: 494/18130  VIAF: 251380480   WorldCat (עם VIAF): 251380480 
מזרקת טרווי
פסל מאחד איטליה המלך ויטוריו אמנואלה השני, בפיאצה ונציה ברומא
מראה של הפנתאון בלילה. מעל העמודים רשום שם הבונה, מרקוס אגריפה.
תצלום לוויין של רומא
צילום פנורמי של רומא מבזיליקת פטרוס הקדוש
צילום פנורמי של רובע העסקים EUR (בשנת 2008)
מזרקת הספינה בפיאצה די ספאניה, המדרגות הספרדיות וטריניטה דיי מונטי
פיאצה נאבונה
נכון לשנת 2022, מוזיאוני הוותיקן הם מוזיאון האמנות השני הכי מתויר בעולם
אוניברסיטת לה ספיינצה ברומא, עם 122,000 סטודנטים. האוניברסיטה הוותיקה ביותר ברומא ואחת הגדולות באירופה.
הקולוסיאום
קווי הרכבת התחתית של רומא
פיאצה מאטיי – בעבר כניסה ראשית לגטו רומא

רבעי רומא
אירית בן-אבא

אירית בן-אבא עם סגן שר החוץ היווני לענייני אירופה, ניקוס זידאקיס. נובמבר 2015
אירית בן-אבא ויטלה (נולדה ב-1958) היא דיפלומטית ישראלית המשמשת כשגרירת ישראל ברפובליקה העממית של סין וכשגרירה לא-תושבת למונגוליה. בעבר כיהנה כשגרירת ישראל ביוון (2014–2019), שגרירה בפיליפינים (2000–2003) וכסמנכ"לית לעניינים כלכליים במשרד החוץ (2007–2014).
ביוגרפיה

בן-אבא נולדה בתל אביב. השתחררה מהצבא ב-1978. היא בעלת תואר ראשון בלימודי המזרח הרחוק ואנגלית מהאוניברסיטה העברית בירושלים (1982) ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים (2005). בוגרת תוכנית הסגל הבכיר של משרד החוץ.
ב-1985 סיימה קורס הצוערים של משרד החוץ. בשנים 1986 עד 1989 הוצבה בהונג קונג. לאחר מכן עבדה בדסק הסיני באגף אסיה של משרד החוץ וכן כציר בשגרירות ישראל בבייג'ינג. ב-1996 מונתה למנהלת מחלקת דרום אסיה ודרום מזרח אסיה.
בשנת 2000 מונתה לשגרירת ישראל בפיליפינים. ב-2004 מונתה לשגרירה ניידת לא-תושבת במדינות הבלקן, באלבניה, בבוסניה והרצגובינה ובמקדוניה הצפונית. ב-2006 מונתה לראש החטיבה לעניינים כלכליים של המזרח התיכון וטיפלה בנושאים הכלכליים וההומניטריים הנוגעים ליחסי ישראל והרשות הפלסטינית. ב-2007 מונתה לסמנכ"לית לעניינים כלכליים של משרד החוץ.
ב-2014 מונתה לשגרירת ישראל ביוון. ב-2020 מונתה לממונה על היחסים (שגרירה בפועל) בשגרירות ישראל בצרפת. כמו כן שימשה שליחה מיוחדת לענייני הגירה.
החל מינואר 2021, מכהנת כשגרירת ישראל בסין ובמונגוליה.
אם לבן.
הערות שוליים

↑  שגרירי ישראל ביוון, באתר משרד החוץ
↑  אלכס בן צבי מונה לשגריר במוסקבה; אירית בן אבא לשגרירה בבייג'ינג, באתר ynet, 28 ביולי 2020
↑  מינויים בשירות החוץ, החלטה מספר 289 של ממשלת ישראל השלושים וחמש, משנת 2020, באתר של משרד ראש הממשלה
↑  "Irit Ben-Abba Vitale, nouvelle chargée d'affaires ad interim à Paris". The Times of Israel (בצרפתית). 22 ביולי 2020. נבדק ב-7 בדצמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
הפנימייה הצבאית לפיקוד

| --- | --- |
  סמל הפנימייה הצבאית לפיקוד, ותג היחידה של החיל הכללי אותו עונדים גם שוחרי הפנימיות הצבאיות לפיקוד

 פנימייה
 מוטו:  "בהשקט ובבטחה"
 השתייכות:   משרד הביטחון
 תקופת הפעילות:  1953–הווה (כ־72 שנים) 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  הפנימייה בחיפה - תא"ל (במיל') ערן מקוב. הפנימייה אור עציון - סא"ל (במיל') דורון הלל.
 באחריות:  משרד הביטחון
 מיקום
 מיקום:  בית הספר הריאלי, חיפה  הגימנסיה העברית "הרצליה", תל אביב  ישיבת אור עציון, מרכז שפירא
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°46′53″N 34°59′36″E﻿ / ﻿32.78125842189°N 34.993444270823°E﻿ / 32.78125842189; 34.993444270823
 https://panmaz.co.il/ https://www.hapanmatz.com/
 he
 
כותפות הפנימייה הצבאית אותם ענדו החניכים במהלך שנות הכשרתם בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20
כתפות של השנה הראשונה של הפנימיה הצבאית של בחיפה, על מקטורן של מדי חורף, עד 1978
הפנימייה הצבאית לפיקוד היא מוסד חינוכי קדם-צבאי להכשרת נוער בשנות התיכון, בתנאי פנימייה, לפיקוד על יחידות-שדה לוחמות בצבא ההגנה לישראל. בוגרי הפנימיות מיועדים לתפקידי מפקדי פלוגות ביחידות השדה של צה"ל.
שתי הפנימיות הצבאיות לפיקוד הפועלות בשנות ה-20 של המאה ה-21 הן הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה והפנימייה הצבאית-תורנית לפיקוד "אור עציון" במרכז שפירא. בעבר פעלה פנימייה צבאית נוספת באזור גלילות, שחניכיה למדו בגימנסיה העברית הרצליה.
היסטוריה

לאחר מלחמת העצמאות החל משבר כוח אדם בצה"ל. על מנת לטפל במשבר פנה צה"ל אל מערכת החינוך, ועל אף הצלחתו בהקמת העתודה האקדמית, נתקל בהתנגדות להכנסת תוכנית לימודים צבאית לבתי הספר התיכוניים בארץ. רעיון הפנימיות הצבאיות עלה לדיון בתחילת שנות ה-50 אולם זכה להתנגדות מצד אנשי משרד החינוך. לאור זאת, פנו אנשי מחלקת ההדרכה אל יוסף בנטואיץ', מנהל החטיבה העליונה של בית הספר הריאלי בבית בירם בחיפה, ובמרץ 1952, לאחר התכתבות ענפה, הביע בנטואיץ' במכתב לרמטכ"ל יגאל ידין את נכונותו להקמת פנימייה צבאית בסמוך לבית בירם. על אף נכונות זו, בנטואיץ' הביע התנגדויות רבות לפנימייה, ורק לאחר שיחה עם שר הביטחון דוד בן-גוריון ניאות להקים את הפנימייה. ב-10 באוקטובר 1953 החל המחזור הראשון את התחנכותו, וטקס החניכה הרשמי התקיים ב-22 באוקטובר 1953.
הפנימייה הצבאית בחיפה נוסדה על שמו ולזכרו של אהרן בירם, בנו של ארתור בירם, בוגר בית הספר הריאלי וטייס חיל האוויר, שנהרג בעת מילוי תפקידו ב-1951.
למפקד הפנימייה הראשון מונה רס"ן צבי צלנר, שעיצב את דפוסי פעילותה. ב-1965 הוקמה פנימייה נוספת בתל אביב-יפו במחנות גלילות, שהחניכים בה למדו בגימנסיה העברית "הרצליה", ובשנות השמונים הוקמה פנימייה צבאית דתית בשילוב עם לימודים בישיבת אור עציון במרכז שפירא.
הפנימייה הצבאית בתל אביב פעלה עד סגירתה בשנת 1984, ולאורך השנים השלימו 16 מחזורים את ההתחנכות בה.
בשנת 1992 התקבלה החלטה עקרונית על הפיכת הפנימייה הצבאית בחיפה למכללה קדם צבאית, ובמסגרתה בוגרי הפנימייה שבחרו בכך למדו לימודים אקדמאיים לתואר ראשון באוניברסיטת חיפה במשך שנתיים ואחריהם התגייסו לשירות צבאי מלא ביחידות השדה. תוכנית זו נמשכה עד 1997 ולאחריה חזרה הפנימייה למתכונת של לימודים תיכוניים רגילים.
החל ממחזור מ"ט (1999–2003) מתחנכות בפנימייה גם בנות. נכון לינואר 2024, הגיעו 17 מבוגרות הפנימיה לתפקידי מפקדת פלוגה לפחות.
בשנת 2007 הוחלט על הכפפת הפנימיות הצבאיות למכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.
בעשור השני של המאה ה-21, החליט הרמטכ"ל גדי איזנקוט במסגרת תר"ש גדעון על סגירת הפנימיות הצבאיות, לאחר שנטען כי התועלת המופקת מהן אינה מצדיקה את עלותן. בדצמבר 2015 אישר שר הביטחון, משה יעלון, החלטה להפסיק לקלוט תלמידים חדשים לשתי הפנימיות הצבאיות, ובכך להביא לסגירתן.
בוגרי הפנימיות ועמותות מטעמם הפעילו לחץ על פוליטיקאים למנוע את סגירת הפנימיות.
בספטמבר 2016 הודיע שר הביטחון אביגדור ליברמן על ביטול ההחלטה של יעלון, וכי הפנימייה הצבאית בחיפה תישאר פעילה ותעבור לאחריות האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון ותנוהל על ידי אזרחים. ההחלטה התקבלה לאחר בדיקה של מנכ"ל משרד הביטחון, אודי אדם. ביולי 2017 הוחלט שגם הפנימייה באור עציון תמשיך את פעילותה, תחת האגף הביטחוני-חברתי במשרד הביטחון.
ב-30 באוגוסט 2017 התקיים בבית בירם טקס העברת הפנימייה הצבאית בחיפה לניהול משרד הביטחון. בשלהי העשור השני של המאה ה-21, סגל הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה מורכב מאזרחים, מפקדי מילואים המשתייכים לסגל בית הספר הריאלי, שהוא מפעילה הרשמי של הפנימייה מטעם משרד הביטחון. מפקדה של הפנימייה הוא קצין מילואים בדרגת סגן-אלוף או בדרגה גבוהה יותר.
היסטוריה > תגי היחידה שענדו השוחרים

תג היחידה של החיל הכללי אותו עונדים גם שוחרי הפנימיות הצבאיות לפיקוד
תג פו"ם, אותו ענדו השוחרים בעבר, לפני התג הנוכחי
תג היחידה שהיה בשימוש בעבר
תג מפקדת חילות השדה אותו ענדו השוחרים מ-1991
הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה

הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי העברי בחיפה היא מוסד חינוכי המכשיר ומכין בני נוער להיות מפקדים ביחידות השדה בצה"ל. בוגרי הפנימייה מיועדים לתפקידי מפקדי פלוגות ביחידות השדה של צה"ל ומתחייבים לביצוע שירות קבע של שנה ו-4 חודשים לפחות, עוד בטרם גיוסם הרשמי לצבא.
תהליך ההתחנכות בפנימייה מתחיל בכיתה י', כאשר המועמדים נדרשים לעבור סדרה של מיונים במהלך כיתה ט', על מנת להתקבל לפנימייה. החניכים, שוחרים, לומדים את כל לימודיהם התיכוניים בבית הספר הריאלי, ומסיימים את לימודיהם עם תעודת בגרות מלאה.
המוטו של הפנימייה הצבאית הוא "בהשקט ובבטחה" והוא לקוח מספר ישעיהו, פרק ל', פסוק ט"ו: ”כִּי כֹה אָמַר אֲדֹנָי יְהוִה קְדוֹשׁ יִשְׂרָאֵל בְּשׁוּבָה וָנַחַת תִּוָּשֵׁעוּן בְּהַשְׁקֵט וּבְבִטְחָה תִּהְיֶה גְּבוּרַתְכֶם וְלֹא אֲבִיתֶם”.
עד לתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, החלו החניכים בפנימייה את לימודיהם בכיתה ט', ובשנתם הראשונה למדו בסניף אחוזה של בית הספר הריאלי.
בשנת 2013 הוצבה בפנימייה הצבאית אנדרטה לזכר צוות "טנק הצוערים". היא הוקמה לזכר ארבעה בוגרי הפנימייה הצבאית בחיפה, בני אותו המחזור, שהכשרתם בקורס קציני שריון נקטעה עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, והם נשלחו להצטרף ללחימה בחזית הדרומית וצוותו יחד באותו הטנק. ארבעת הבוגרים נלחמו בגבורה ומצאו את מותם יחד בקרב החווה הסינית. לאחר מותם הועלו הארבעה לדרגת סג"ם, וקיבלו את צל"ש הרמטכ"ל.
הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה > תוכנית הלימודים

את הלימודים העיוניים למדים חניכי הפנימיה בבית הספר הריאלי בחיפה כאשר בסוף תקופת לימודיהם זכאים לתעודת בגרות בהיקף של כ-30 יחידות לימוד.
במקביל ללימודים העיוניים בבית הספר הריאלי, לומדים החניכים מקצוע 5 יחידות לימוד "צבא וביטחון" וכולל שלושה נושאים לימודי ארץ ישראל, היסטוריה צבאית ויסודות הפיקוד. בתום תקופת הלימודים כותב כל חניך פנימיה עבודה מסכמת עליה הוא נבחן.
הפנימייה הצבאית לפיקוד חיפה > מפקדי הפנימייה בחיפה

להלן שמותיהם של מפקדי הפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה ושנות כהונתם בתפקיד:
| שם המפקד | תחילת כהונתו | סיום כהונתו |
| --- | --- | --- |
| צבי צלנר | 1953 | 1956 |
| שמואל אבי-עד | 1957 | 1958 |
| יהודה גביש | 1959 | 1960 |
| אליהו אורן | 1961 | 1965 |
| אלחנן אורן | 1965 | 1966 |
| מרדכי שי | 1966 | 1970 |
| אורי אלגום | 1970 | 1973 |
| עודד שחר | 1973 | 1978 |
| מוסק בן עמי | 1978 | 1980 |
| צביקה רק | 1980 | 1982 |
| שלמה אסיף | 1982 | 1987 |
| גיורא נווה | 1987 | 1989 |
| יחזקאל פנט | 1989 | 1997 |
| יפתח גיא | 1997 | 2010 |
| ליאור גרוס | 2010 | 2017 |
| ידידיה חזני | 2017 | 2020 |
| ערן מקוב | 2020 |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| תקופת ההכנה | כיתה י | כיתה י"א | כיתה י"ב |
הפנימייה הצבאית התורנית לפיקוד אור עציון

כבר בשלהי שנות ה-60 הועלה על ידי המפד"ל הנושא של הקמת פנימייה צבאית דתית. בתחילת שנות ה-80 נענה הרב חיים דרוקמן לבקשת צה"ל ומשרד הביטחון לייסד את הפנימייה הצבאית התורנית לפיקוד בישיבת "אור עציון", בה שימש כראש ישיבה. הפנימייה הוקמה על ידי סא"ל פנחס נעמן כפנימייה צבאית דתית במרכז שפירא. בנוסף שימש פנחס כמפקדה הראשון של הפנימייה. בשנת 2019 עברה הפנימייה לפעול תחת משרד הביטחון, ומפקדה הוא סא"ל (מיל') דורון הלל, בוגר הפנימייה.
הפנימייה הצבאית התורנית לפיקוד אור עציון > תוכנית לימודים ומסלול הכשרה

במסלול ההכשרה חניכי הפנימייה הצבאית תורנית לפיקוד מתאמנים ועוברים תכנים מתחום הכושר הגופני, תוכני סיירות שטח וניווטים, במסגרת הלימודים העיוניים ילמדו השוחרים במגמה צבאית וייבחנו בתחום, כחלק מיחידות הלימוד הנדרשות לבגרות. הפנימייה הצבאית לומדת במסגרת הישיבה התיכונית "אור עציון" את לימודי הקודש והחול. כמו כן, הלימודים כוללים בגרות מלאה.
השוחרים לומדים במגמה ייחודית, "המגמה הצבאית"- במסגרתה לומדים את עיקרי יסודות הפיקוד והמנהיגות הצבאית, קרבות ארץ ישראל והיסטוריה צבאית. כהעשרה השוחרים עוברים מספר אימוני כושר גופני במהלך השבוע, כמו כן מקיימים סדנאות דיבייט, קורס צלילה, קורס מע"רים.
| שם המפקד | תחילת כהונתו | סיום כהונתו |
| --- | --- | --- |
| פנחס נעמן | 1980 | 1998 |
| נתי שכטר | 1998 | 2001 |
| אדי דגן | 2001 | 2010 |
| אילון היימן | 2010 | 2016 |
| ליאור פרי | 2016 | 2018 |
| דורון הלל | 2019 |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |

| תקופת ההכנה | כיתה י | כיתה י"א | כיתה י"ב |