stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נסים ברוך
פעילות מחוץ למסגרת הממשלתית

בשנת 1965 לאחר פרישתו הראשונה ממשרד האוצר חזר לפעילות הפוליטית בתנועת החרות והכין עבור סיעת גח"ל בכנסת את:
מצע גח"ל בתחום השירותים הסוציאליים כולל נושאי השיכון והקהילה, הבטחת הכנסה ושירותי בריאות
עקרונות לרפורמה במיסים על ההכנסה (בשיתוף יגאל כהן אורגד)
הכנת מסגרת אלטרנטיבית לתקציב לאומי ולתקציב המממשלה לשנת הכספים 1974 (בשיתוף יגאל כהן אורגד).
פתח חברה פרטית בירושלים לייעוץ כלכלי וחברתי בשם: נ' ברוך ושות' - ייעוץ ומחקר בע"מ. במסגרת חברה זו ערך פרסומים הנוגעים למבנים ארגוניים, תהליכי קבלת החלטות ועיצוב מדיניות לגופים ציבוריים שונים. כמו כן הערכות חברות, בדיקת כדאיות בנושאי תיירות, שיכון ותכנון ערים, חינוך ובריאות. בשם ממשלת ישראל הכין סקרים לוועדה האזורית של האו"ם על "השירותים הסוציאליים לילד ולנוער בישראל ומטרות שירותים אלה". סקרים שזכו לציון רב ונמצאים בספריית הקונגרס האמריקאי. במסגרת החברה:
יועץ לסוכנות היהודית בענייני עלייה.
יועץ וחוקר ראשי במכון ברוקדייל
יועץ לאגף התרבות של משרד החינוך (בנושאי תיאטרונים רפרטואריים ואמנות לעם)
יועץ קבוע לעיריית ירושלים בתקופת ראש העיר טדי קולק ואהוד אולמרט.
התמנה ליו"ר ומנכ"ל רסקו, חברה להתיישבות חקלאית ועירונית בע"מ 1979–1983.
בשנת 1987 חזר לחברה הפרטית "ייעוץ ומחקר". ב-1988 הוזמן להעיד ככלכלן מומחה בנושא מד"א ובנושאי בריאות אחרים בפני ועדת נתניהו (מערכת הבריאות).
| שנה | חבר דירקטוריון |
| --- | --- |
1976-1978: דירקטור במועצה הישראללית לצרכנות וחבר בוועד המנהל של המועצה - בראשות שולמית אלוני
1979: דירקטור בבנק טפחות למשכנתאות לישראל בע"מ
1979-1978: חבר דירקטוריון "רסקו" חברה להתיישבות של הסוכה"
1982-1979: דירקטור בחברת מנועי בית שמש בע"מ
1983: עשות אשקלון מינוי שר ביטחון
1984: חבר דירקטוריון התעשייה האווירית
1984: חבר דירקטוריון כפר בעלי מלאכה בירושלים
1984: חבר דירקטוריון "אל-על" כמנכ"ל האוצר
1994: חבר דירקטוריון שיא החזקת
1995: דירקטור חיצוני בבנק דיסקונט לישראל בע"מ (עד למכירת הבנק)
פעילות ציבורית ותפקידים ציבוריים

הרשות לשיקום פליטים ומפונים ערביים – מינוי ר"מ דוד בן-גוריון ושר אוצר אשכול (1963)
חבר במועצה לבעיות הדמוגרפיה, מינוי ר"מ (1968)
חבר הוועדה לבדיקת השירות הסוציאלי העירוני בירושלים (1968)
חבר צוותי החשיבה של תנועת החרות שהכינה את מצעי התנועה בכלכלה ובשירותי רווחה, תקציב חליפי, מדיניות מיסים, חוק ביטוח בריאות, תמיכות בשיכון (1970–1977)
חבר המועצה הלאומית לשיקום (1973–1976)
חבר ועדת ראש הממשלה לילדים ובני נוער במצוקה (ועדת גולדה) חבר בוועדות המשנה להבטחת הכנסה לשיכון וקהילה (1971–1973)
חבר הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה מחוז ירושלים (1976–1979)
חבר הוועדה לביצוע הרפורמה בשירותי הרפואה בישראל על ידי הנהגת ביטוח בריאות ממלכתי ועדת עזרה זוהר (1977)
יו"ר הוועדה לבחינת חוק רישוי הקבלנים ולהגנת זכויות רוכשי דירות (1977)
חבר הנהלת אמנות לעם (1977)
יו"ר הוועדה לתביעות הנכים (1978)
יועץ לוועדה המתמדת לשינויים מבניים במערכת שירותי הרווחה הציבוריים (1978)
חבר הוועדה לבחינת העקרונות להקצבות המדינה והרשויות המקומיות לתיאטרונים הציבוריים (1981)
חבר ב"הר איתן" המרכז הלאומי לגבורה – מינוי ר"מ ושר הביטחון (1981)
חבר הוועדה הציבורית-מקצועית לבדיקה כוללת של שירות המדינה וגופים נתמכים "ועדת קוברסקי" (1986-1989)
יו"ר הוועד המנהל של הוצאת ספרים ע"ש י"ל מגנס, האוניברסיטה העברית (1992)
חבר ב"חבר הנאמנים" של האוניברסיטה העברית ירושלים (1992–2010)
יו"ר מועצת המנהלים של החברה לניהול נכסי האוניברסיטה העברית בע"מ (1995)
יו"ר ועדת המאזן של האוניברסיטה העברית (2001–2007)
הערות שוליים

1 2 3 4  יעקב העליון, הורד PDF - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
1 2 3  היועץ הכלכלי לראש-הממשלה נסים ברוך, באתר ארכיון המדינה
1 2  מנכ"לי המשרד לדורותיהם, באתר משרד האוצר, gov.il
1 2  שנות ה-80 - הביטוח הלאומי מציין 69 שנים להקמתו - יחד לאורך כל הדרך | ביטוח לאומי, באתר www.btl.gov.il
↑  ⁨רשימת מקבלי התארים מוסמך ודוקטור באוניברסיטה העברית ⁩ | ⁨למרחב⁩ | 30 יוני 1968 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  יצחק דיש, הורד PDF - הספרייה הלאומית של ישראל │ עיתונים, באתר www.nli.org.il
1 2  נסים ברוך, דו"ח הוועדה לאלטרנטיבות חינוכיות וטיפוליות לבני נוער שמחוץ למסגרות הלימוד וההכשרה, ירושלים: נ' ברוך - ייעוץ ומחקר, 1979
↑  נסים ברוך, האירגון המוסדי של שירותי הבריאות בישראל : הממשלה, מערכת המימון ותוכניות הביטוח, ירושלים: מרכז מחקרי מדיניות, 1973
זנב סנונית נאה

| זנב סנונית נאה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: צבעוניים
סוג:: זנב סנונית
מין:: זנב סנונית נאה
שם מדעי
 Papilio machaon ‏לינאוס, 1758

זנב סנונית נאה - פרפר בוגר
זחל של זנב סנונית נאה
זְנַב-סְנוּנִית נָאֶה (שם מדעי: Papilio machaon) הוא מין פרפר ממשפחת הצבעוניים. זנב סנונית נאה הוא אחד הפרפרים הנפוצים והגדולים בישראל ותפוצתו ברוב חלקי הארץ מרמת הגולן והגליל ועד לצפון הערבה.
תיאור

פרפר גדול בעל מוטת כנפיים של עד כ-80 מ"מ. צבעו צהוב לימוני והוא בעל פסים וכתמים שחורים רבים. בתחתית הכנף האחורית שתי עיניים כתומות-אדומות ומעליה רצועת כתמים כחולים. הכנף מסתיימת בשני זנבות (כמו זנב הסנוניות) ומכאן שמו. הנקבה מעט בהירה וגדולה מהזכר. הזכרים הם טריטוריאליים, מעפילים לפסגות ומחכים לנקבות. זכרים מתחרים יגורשו באגרסיביות מהטריטוריה.
תפוצה

זנב סנונית נאה הוא בעל תפוצה הולוארקטית (צפון אמריקה, אירופה, צפון אפריקה ואסיה הממוזגת). בישראל נפוץ תת-המין Papilio machaon syriacus. אפשר למוצאו ברוב חלקי ישראל (נעדר רק מהמדבר הקיצוני) בחודשים מרץ עד סוף נובמבר. מקים כ-5 דורות בשנה. הפרטים בצפון ישראל ובעיקר בחרמון כהים יותר.
מחזור חיים של הזנב סנונית > הביצה

הנקבה מטילה ביצים צהובות על עלי הפיגם, עלים צעירים של הדרים, שומר, גזר, כלך ומיני סוככיים נוספים. הביצים מוטלות אחת-אחת, והן עגולות, מבריקות, ובתחילה צהובות. ההטלה מתרחשת בשעות הבוקר, משעה 8 בבוקר ועד 13-12 בצהריים.
לקראת הבקיעה, צבע הביצה הופך לשחור. הזחל בוקע מתוך הביצה תוך 2-1 ימים בחודש מאי, ותוך זמן ארוך יותר בהמשך השנה - עד 7 ימים בחודשי ספטמבר-אוקטובר. ביצים המוטלות באותו הזמן לאו דווקא יבקעו בו-זמנית.
מחזור חיים של הזנב סנונית > הזחל

הזחל הבוקע מהביצה צבעו שחור ועליו פס רוחב מרכזי לבן, לאורך גופו ישנן בליטות שעירות והוא מזכיר בצבעו ובצורתו את הפרשת הציפור. אורכו הוא כ-3-2.5 מ"מ. לאחר הנשל הראשון, הזחל הופך לירוק, עם פסי רוחב שחורים הנקטעים על ידי פסים אדומים. בראש הירוק ישנם שני פסים שחורים. בסתיו הזחלים הם בצבע שונה מעט והם שחורים עם כתמים אדומים.
לאחר הנשל השלישי, מופיעה "בלוטת המזלג" העורפית, שהיא בלוטה כתומה בצורת "קרניים", בה משתמש הזחל להגנה. היא נשלפת על ידי לחץ דם ומוכנסת בחזרה לגופו של הזחל על ידי שרירים. הזחל מוציא אותה כאשר הוא מוטרד, וכתוצאה מכך מופרשים נוזלים רעילים ונוצר ריח רע בסביבת הזחל.
הנשל האחרון לפני הגולם הוא חלק (ללא בליטות) וירוק עם פסי רוחב שחורים ולידם נקודות כתומות. בהגיע הזחל לגודל של כ-45 מ"מ הוא מתגלם על שיח הפונדקאי או בקרבתו.
מחזור חיים של הזנב סנונית > הגולם

הגולם בצבע ירוק לימוני או חום אפרפר, הוא תלוי על קור חזה וגודלו 35-30 מ"מ. תקופת הגולם בחודשים החמים כעשרה ימים ובחודשים הקרים יותר עד לחודש ויותר. הגלמים של הדור האחרון עוברים דיאפאוזה חורפית עד לתחילת האביב הבא. חלק מהגלמים עוברים דיאפאוזה של מספר שנים.
האויבים > צרעה טפילית

הצרעה הטפילית היא חרק שחור, מכונף וקטן מהסוג Trogus (כדוגמת Trogus lapidator) - כל גודלה הוא מספר מילימטרים בודדים. הצרעה הטפילית נמשכת לחומרים כימיים אשר הצמח משחרר כאשר הזחלים אוכלים אותו, וממתינה על גבי הצמח עד להתבגרות הזחלים. כאשר הצרעה מוצאת זחל בוגר, היא מטילה ביצים בתוך גוף הזחל. לאחר התגלמות הזחל לא יהפך לפרפר, אלא יגיחו ממנו כמה עשרות צרעות טפיליות, דרך חור עגול קטן שהן יצרו בצד הגולם (לעומת הפרפר עצמו, אשר יגיח מחלקו העליון של הגולם). הצרעה הטפילית יכולה להטיל ביצים גם בתוך הגולם - גם במקרה זה, יגיחו צרעות טפיליות במקום פרפר.
הערות שוליים

↑  דובי בנימיני, גינת הפרפרים, כתר, 2009
1 2 3  איזנשטיין, יצחק, פרפרי ארץ-ישראל, מהדורה ג' מורחבת, י. איזנשטיין, 2003
↑  אלון פרידמן, גידול פרפרי זנב הסנונית - Swallowtail, באתר מרכז לטיפוח ציפורי הבר בחצר ובגינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4180311-5 
פרפר זנב סנונית נאה הוא בעל פסים וכתמים שחורים רבים ושתי עיניים כתומות-אדומות בתחתית הכנף האחורית
ג'ון רוס (קצין צי)

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1777 סטרנראר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 באוגוסט 1856 (בגיל 79) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסאל גרין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, ממלכת בריטניה הגדולה 
 השתייכות:  הצי המלכותי הבריטי 
 דרגה:  לוטננט, captain, סגן אדמירל 
 עיטורים
 מדליית המייסדים (1834)  מדליית הזהב של החברה הגאוגרפית הצרפתית (1834) 
 
ג'וֹן רוֹס (באנגלית: John Ross; 24 ביוני 1777 –  30 באוגוסט 1856) היה קצין הצי המלכותי הבריטי וחוקר קוטב סקוטי. הוא היה דודו של סר ג'יימס קלארק רוס, שחקר איתו את האזור הארקטי, ואחר כך הוביל משלחות לאנטארקטיקה.
קורות חיים > ראשית חייו

ג'ון רוס נולד בבלסארוך (Balsarroch) שבווסט גאלווי (אנ') בסקוטלנד, ב-24 ביוני 1777, בנם של הכומר אנדרו רוס מבלסארוך, כומר הקהילה באינץ' (אנ'), ואליזבת' קורסן, בתו של רוברט קורסן, ראש המועצה מדמפריס. בית משפחתו היה על החוף של לוך ריאן (אנ'), בעיירה סטרנראר (אנ').
קורות חיים > קריירה בצי המלכותי

בשנת 1786, בגיל תשע, רוס הצטרף לצי המלכותי הבריטי כמתנדב ממדרגה ראשונה והוצב בפריגטה "אה"מ פרל" (HMS Pearl). עד מהרה הוא הפליג לים התיכון, שם נשאר עד 1789. לאחר מכן שירת על סיפון אוניית קו מדרגה שנייה "אה"מ אימפרגנבל" (HMS Impregnable) במשך מספר חודשים לפני העברה לצי הסוחר למשך שמונה שנים. בספטמבר 1799 הוא שב לשירות בצי המלכותי הבריטי ומונה לפרח קצונה בסלופ מלחמתי אה"מ ויזל (HMS Weazel), שהצטרף תוך זמן קצר לפלישה האנגלית-רוסית להולנד (אנ').
תקופות שירות קצרות בפריגטה "אה"מ קלייד" (HMS Clyde) ובסלופ המלחמתי "אה"מ דיליג'נס" (HMS Diligence) לאחר מכן, במהלכן שימש כלוטננט.
משנת 1803 שירת בספינות שונות; בעיקר עם התחנה הבלטית. זה כלל תקופה ב"אה"מ גרמפוס" (HMS Grampus) ובאה"מ ויקטורי, אוניית הדגל של מפקד הצי הבלטי, אדמירל המשנה ג'יימס סומארז (אנ'). במהלך שירותו נפצע רוס מספר פעמים, הפציעה הקשה ביותר הייתה בשנת 1806 בעת השתלטות על כלי שיט ספרדי; הוא ספג פציעות שנגרמו מחרב ומכידון, וכן סבל מרגליים שבורות ושבר בזרוע. בסוף 1808, רוס הושאל לצי השוודי. בשנת 1812 הועלה לדרגת קומנדר.
קורות חיים > משלחות לחוג הארקטי > 1818: משלחת ארקטית ראשונה

בשנת 1818 קיבל רוס את הפיקוד על משלחת ארקטית שאורגנה על ידי האדמירליות הבריטית, הראשונה מתוך סדרה חדשה של ניסיונות לפתור את שאלת המעבר הצפון-מערבי. הדבר היה כרוך בשיט סביב החוף הצפון-מזרחי הקיצוני של אמריקה והפלגה אל מצר ברינג. כמו כן היה עליו לתעד את הזרמים, הגאות והשפל, מצב הקרח והמגנטיות ולאסוף דגימות שמצא בדרך.
המשלחת יצאה מלונדון באפריל, כשרוס פיקד על איזבלה (Isabella), ספינת סוחר שהאדמירליות שכרה, ובליווי אלכסנדר (Alexander), כלי שיט שכור אחר, בפיקודו של לוטננט ויליאם אדוארד פארי (אנ'). רוס הפליג נגד כיוון השעון מסביב למפרץ באפין וחזר על התצפיות שערך ויליאם באפין מאתיים שנה קודם לכן. באוגוסט, הוא נכנס למפרץ לנקסטר (אנ') בקצה הצפוני של האי באפין; מאוחר יותר התברר שזהו הפתח המזרחי של המעבר הצפון-מערבי. הוא הפליג מספר קילומטרים מערבה אך לא המשיך יותר, כי הוטעה על ידי מיראז' שנראה כאילו יש הרים בקצה המצר. הוא כינה את ההרים לכאורה "הרי קרוקר", לכבודו של ג'ון וילסון קרוקר (אנ'), אז המזכיר הראשון של האדמירליות. לאחר מכן הוא חזר לאנגליה למרות מחאותיהם של כמה מקציניו, כולל פארי ואדוארד סבין (אנ'), שחשבו שהיה צריך לבחון את "ההרים" לעומק.
תיאור מסעו שפורסם שנה לאחר מכן, הציף את הוויכוח, והמחלוקת שנוצרה על דבר קיומם של הרי קרוקר הרסה את המוניטין שלו. משלחת זו לא הצליחה לגלות הרבה מה שהיה חדש. השפעתה העיקרית הייתה פתיחת נתיב עבור ספינות ציד לווייתנים לצפון מפרץ באפין ולעורר את פארי לחקור מחדש את מפרץ לנקסטר ולמצוא חלק גדול מהמעבר הצפון-מערבי. רוס הגיע לדרגת קפטן בשובו לסקוטלנד, ובערך בזמן הזה בנה את ביתו, נורת וסט קאסל (אנ') (הטירה הצפון-מערבית), בסטרנראר, בדרום-מערב סקוטלנד.
קורות חיים > משלחות לחוג הארקטי > 1850: משלחת ארקטית אחרונה

בשנת 1850, בגיל 72, יצא רוס למסע שלישי לאזורים הארקטיים, הפעם בחיפוש אחר המשלחת האבודה של פרנקלין שלא נשמע ממנה במשך ארבע שנים. עם תמיכה כספית מחברת מפרץ הדסון, הוא הפליג בספינה פרטית, הסקונר פליקס, אל מפרץ לנקסטר. כלי השיט שלו לא היה חזק במיוחד וספינות אחרות באזור נאלצו לספק מזון כדי לעזור לרוס להילחם בצפדינה שהופיעה בקרב הצוות שלו.
משלא מצא את פרנקלין או מישהו מאנשיו, רוס חזר לאנגליה באוקטובר 1851 דרך גרינלנד, שם נתקל בשמועות שפרנקלין וכל בני משלחתו מתים.
קורות חיים > שלהי חייו

בזמן שהוא חיפש את פרנקלין, רוס הועלה לדרגת אדמירל משנה. כשהוא פרש לסטרנראר, סקוטלנד, הוא לא הפליג שוב. ידיעותיו בשפות השוודית והדנית הביאו אותו להתייעץ עם הממשלה לגבי האזורים הבלטיים כשהמתחים עם רוסיה גברו ובשנותיו המאוחרות בילה בכתיבה. הוא פרסם מספר חוברות, כולל אחת המבקרת את המאמצים להציל את פרנקלין.
הוא גם קיווה ללא תוחלת לפיוס עם אשתו, והציק לאדמירליות בעניינים שונים, אחד מהם איכות המפות שלה. הוא מת ב-30 באוגוסט 1856 בעת ביקור בלונדון, שם הוא קבור בבית הקברות קנסל גרין (אנ').
הדיווחים שכתב על מסעותיו

A voyage of discovery, made under the orders of the Admiralty, in His Majesty's ships Isabella and Alexander, for the purpose of exploring Baffin's Bay, and inquiring into the probability of a north-west passage. London: J. Murray. 1819. OCLC 4559652.
Narrative of a second voyage in search of a north-west passage, and of a residence in the Arctic regions during the years 1829, 1830, 1831, 1832, 1833. London: A.W. Webster. 1835. OCLC 1113450.
לקריאה נוספת

Bossi, M., ed. (1984). Notizie di viaggi lontani: l'esplorazione extraeuropea nei periodici del primo Ottocento, 1815–1845 (באיטלקית). Naples: Guida. ISBN 8870423999.
Edinger, R. (2003). Fury Beach: The Four-Year Odyssey of Captain John Ross and the Victory. New York: Berkley. ISBN 0425188450.
Fleming, Fergus (1998). Barrow's Boys. London, United Kingdom: Granta Books. ISBN 978-1-86207-173-5.
Holland, Clive; Savelle, James M. (במרץ 1987). "My Dear Beaufort: A Personal Letter from John Ross's Arctic Expedition of 1829-33". Arctic. 40 (1): 66–77. doi:10.14430/arctic1748. {{cite journal}}:  (עזרה)
O'Byrne, William R. (1849). "Ross, John" A Naval Biographical Dictionary. London: John Murray. pp. 1006–1007.
Ross, M. (1994). Polar Pioneers: John Ross and James Clark Ross. Montreal: McGill-Queen's University Press. ISBN 9780773565036.
Sandler, M. W. (2006). Resolute: The Epic Search for the Northwest Passage and John Franklin. New York: Sterling Publishing. ISBN 9781402740855.
Coleman, E. C. (2006). The Royal Navy in Polar Exploration from Frobisher to Ross. Stroud: Tempus. ISBN 0752436600.
הערות שוליים

↑  O'Byrne, William R. (1849). "Ross, John" A Naval Biographical Dictionary. London: John Murray. pp. 1006–1007.
1 2 3 4 5  Ross, Sir John, 1911 Encyclopædia Britannica
↑  "John Ross: The discovery of the magnetic pole". Library and Archives Canada.
↑  Dennett, John Frederick (1838). "The Voyages and Travels of Captains Ross, Parry, Franklin, and Mr. Belzoni: Forming an Interesting History of the Manners, Customs, and Characters of Various Nations".
↑  "North-West Passage". gla.ac.uk.
↑  "About Us | Isle of Man Steam Packet Company". steam-packet.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007429982705171  PLWABN: 9810576870505606  BIBSYS: 99007342  BNC: 000386660  BNE: XX1530770  BnF: cb153423026 (data)  Botanist: Ross  CiNii: DA00772965  DSI: 10314  GND: 11935439X  ICCU: TO0V674065  ISNI: 0000 0001 1086 2438  LCCN: n84177316  NKC: xx0269733  NLA: 35463399  NLG: 237409  NSK: 000421483  NTA: 070245762  RERO: 02-A012326143  RKD: 68321  RSL: 000014183  SELIBR: 87984  SNAC: w62z1qzq  SUDOC: 057689199  S2AuthorId: 144517195  Trove: 962045  ULAN: 500018415  VIAF: 120176126   WorldCat (עם VIAF): 120176126 
ההפלגה האחרונה של ויקטורי, במפרץ בותיה (אנ'), במה שהוא כיום נונאווט, קנדה, 1832
איזבלה מצילה את הצוות של ויקטורי, 1834
מפה שנמסרה על ידי רוס למלך ויליאם הרביעי ב-1834, המציגה תגליות מהמשלחת.
תיקו

תֵּיקוּ (מארמית: תֵּקוּ – תַּעֲמֹד) הוא מצב של אי-הכרעה.
בתלמוד ובהלכה

תיקו הוא מונח תלמודי המורה על סיום דיון באי־הכרעה בין אמוראים או תנאים כאשר לא ניתן לענות תשובה על השאלה באופן מוחלט (לעומת "קשיא" שמסמל שאין כל תירוץ לַקּוּשְׁיָא). מקור הביטוי אינו ידוע אך ההשערה היא שהמילה "תיקו" היא נוסח קצר למילה הארמית "תיקום", שמשמעותה "תעמוד", כלומר: תעמוד השאלה ולא תוכרע. במידה מסוימת, מקביל המונח תיקו למונח אפוכה בפילוסופיה היוונית, ובייחוד לסופם של הרבה מהדיאלוגים האפלטוניים.
בנוסף, המילה נדרשת כראשי תיבות של: "תשבי יתרץ קושיות והווית". שמשמעותן: השאלה תעמוד ותישאר עד לעתיד לבוא שאז יבוא תשבי (אליהו הנביא), והוא יתרץ את הקושיא. (גם המקור לראשי תיבות אלו אינו ידוע - אמנם זה כבר מוזכר במוסף הערוך ערך תק).
סוגיה הלכתית שהוכרעה בתיקו מוכרעת לפי דיני ספיקות, כלומר במקום שמדובר על דין דרבנן ההכרעה היא כדברי הַמֵּקֵל כיוון שספק דרבנן לקולא, ואילו במקרה שבו מובא תיקו בדין דאורייתא ההכרעה היא כדברי המחמיר כיוון שספק דאורייתא לחומרא. בדיני ממונות אין מחייבים את הנתבע ומעמידים ממון בחזקת בעליו מדין המוציא מחברו עליו הראיה.").
משמעות נוספת ל"תיקו": הביטוי תיקו נכתב על ידי "עורך הגמרא" כדי ללמדנו שבהכרח אין פתרון אחר. לעומת הביטוי "קשיא" שמלמדנו שניתן לפתור את ה"קשיא" בכל דור (על פי ה"ים של שלמה").
המושג מובא בתלמוד יותר מ-300 פעמים.
בעברית המודרנית

תיקו במשחקים תחרותיים הוא מצב שבו משחק מסתיים בשוויון או ללא הכרעה לאחד הצדדים.
במשחקי הליגות הישראליות בכדורגל (כמו גם במדינות רבות ברחבי העולם) ניתנת נקודה אחת לכל קבוצה עבור תיקו, לעומת 3 נקודות למנצחת ו-0 למפסידה. בעבר ניתנו 2 נקודות לניצחון, ושיטת ניקוד זו עדיין נהוגה בכדוריד ובהוקי קרח.
בשחמט ניתנת עבור תיקו חצי נקודה לשני השחקנים, בעוד שניצחון מקנה לרוב נקודה, ואילו הפסד – 0 נקודות.
בכדורסל אין מצב של תיקו. במקרה של שוויון בתום הזמן הרגיל, משחקים עוד 5 דקות של הארכה, ואם עדיין יש שוויון – משחקים עוד הארכות עד שמושגת הכרעה. במספר מקרים מצומצם מאוד קרה שבכל זאת משחק כדורסל הסתיים בשוויון.
בהימורי הטוטו והווינר מיוצג תיקו באות X.
בקרבות גלדיאטורים לא היה נהוג מצב של תיקו, אך בקרב בין ורוס ופריסקוס הכריז טיטוס באופן חריג על תיקו.
ראו גם

יהא מונח עד שיבוא אליהו
תיקו מקסיקני
הערות שוליים

↑  אבל מה שאמרו שמלת תיקו בנוטריקון "תשבי יתרץ קושיות והווית" סימן הוא ואינו פירוש, מוסף הערוך, ערך תק, באתר www.sefaria.org
↑  ראשי התיבות האלו מופיעים אצל רבי אליהו בחור בספרו התשבי (ערך "תיק"), שם הוא כותב עליהם "והוא פירוש של הבל".
↑  תוספות בבא קמא סב עמוד א
↑  ים של שלמה בבא קמא פרק ב' סימן ה'
↑  איתי שנקמן ודנה סידי, ירושלים ניצחה 146:151 את אשקלון לאחר שש הארכות, באתר ynet, 4 באפריל 2007
בית הכנסת הגדול (חדרה)

| --- | --- |

הכניסה לבית הכנסת הגדול
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 מיקום:  חדרה
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1940
 תאריך פתיחה רשמי:  1941 
 
 קואורדינטות:  32°26′13″N 34°55′25″E﻿ / ﻿32.436944444444°N 34.923611111111°E﻿ / 32.436944444444; 34.923611111111
 אתר רשמי
 he
 
בית הכנסת הגדול של חדרה הוקם בשנות ה-30 של המאה ה-20 ונמצא במבנה החאן ההיסטורי של העיר.
היסטוריה > מבנה החאן

עם רכישת אדמות חדרה בשנת 1891 נרכש גם מבנה החאן, ובין השנים 1891–1896 הוא שימש את ראשוני תושבי המושבה כמקום מגורים ולמטרות ציבוריות. לאחר שהמתיישבים עברו להתגורר בבתיהם, המשיך החאן ושימש לצרכים ציבוריים, כדוגמת בית בד, מחסנים, בית מרקחת ובית מלון. בשנת 1912 שוב שימש המקום למגורים זמניים, עת יושבו בו משפחות מקרב עולי תימן, בטרם יושבו בשכונת נחליאל. בשנים 1925–1948 שכנה במבנה תחנה של משטרת המנדט.
היסטוריה > הקמת בית הכנסת

ב-1933 הוחלט על הקמת בית כנסת גדול בעיר במרכזה של חצר החאן, ולפי התוכנית הראשונית, נדון כל מבנה החאן להריסה. לאחר מאבק של תושבים אשר קראו לשמר את הבניין ההיסטורי, נפסקו עבודות ההרס, ובניין בית הכנסת שולב בתוך חצר החאן, לצד עשרה מחדרי החאן אשר נותרו על תילם והמשיכו לשמש את המושבה, בין היתר, כבית מדרש וכדירות מגורים לאברכים.
בתחרות אדריכלית שפורסמה לקראת הקמת בית הכנסת זכתה הצעתה של האדריכלית יהודית סגל שטולצר, ולשם מימון הבנייה נאספו תרומות והוטל מס מיוחד על תושבי היישוב. בית הכנסת נבנה בין השנים 1936–1940 ונחנך בשנת 1941, שנת היובל לייסוד חדרה. המבנה נבנה כולו מבטון והוא משלב צורות ומאפיינים של הסגנון הבינלאומי עם מוטיבים אוריינטליים-מקומיים. בשנת תשי"ג (1952–1953) תכנן אדריכל מאיר בן אורי את קיר המזרח, ארון הקודש והבמה, תוך שילוב מוטיבים חדשניים ועיצובים ייחודיים מבחינת האותיות והטקסטים, וכתב דברי הסבר מפורטים ליצירתו.
במאה ה-21

כרב בית הכנסת שימש רב העיר הרב דוד יחיאל ורנר. לאחר פטירתו בתחילת 2024, התמנה לתפקיד הרב בן-ציון נורדמן (מייסד ויו"ר עמותת "מדעים ויהדות").
בית הכנסת הגדול בחצר החאן. מימין נראה חלק מהאגף המערבי ההיסטורי. שבעת חדרי האגף הצפון-מזרחי נמצאים מאחורי מבנה בית הכנסת
תרשים האתר כיום (פורסם ב-2012)
השועל והכלבלב

| --- | --- |

כרזת הסרט העברית משנת 1983
 מבוסס על:  השועל והכלבלב 
 בימוי:  טד ברמן, ריצ'רד ריץ', ארט סטיבנס 
 הופק בידי:  וולפגנג ריית'רמן, ארט סטיבנס, רון מילר 
 תסריט:  טד ברמן, לארי קלמונס, Peter Young, דייוויד מישנר, בארני מטינסון, ואנס גרי, Steve Hulett, Earl Kress 
 עריכה:  ג'יימס מלטון, ג'יימס קופורד 
 שחקנים ראשיים:  מיקי רוני קורט ראסל
 מדבבים:  מיקי רוני (Tod) ג'ון פידלר (Porcupine) קורי פלדמן (Copper) קית' קוגן (Tod) ג'ון מקינטייר (Mr. Digger) קלרנס נאש (The Bear) ריצ'רד בקליאן (Dinky) קנדי קנדידו (The Bear) פט בוטרם (Chief) סנדי דנקן (Vixey) קורט ראסל (Copper) פול וינצ'ל (Boomer) פרל בילי (Big Mama) ג'נט נולן (Widow Tweed) ג'ק אלברטסון (Amos Slade) ג'ק אנג'ל (Squeaks) 
 מוזיקה:  בדי בקר, Jim Stafford, ריצ'אד א. ג'ונסטון, ריצ'רד ריץ' 
 צילום:  פטר אנדרסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, הוצאה ביתית, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית10 ביולי 1981 ישראל24 ביוני 1983 ישראל20 בנובמבר 1995 (גרסה מדובבת לעברית, הפצת בכורה בקלטות VHS)
 משך הקרנה:  83 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט לכל המשפחה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סיפור התבגרות, דרמה קומית, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ארצות הברית 
 תקופת התרחשות:  המאה ה־20 
 תקציב:  $12,000,000
 הכנסות:  63.5 מיליון $
 הכנסות באתר מוג'ו:   foxandthehound
 סרט הבא:  השועל והכלבלב 2 (2006)
 תרגום לעברית:  ישראל אובל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזת פרסום לסרט עם יציאתו לאקרנים בישראל
השועל והכלבלב (באנגלית: The Fox and the Hound; בתרגום חופשי: "השועל וכלב הציד") הוא סרט ההנפשה ה-24 במספרו בסדרת סרטי ההנפשה של אולפני וולט דיסני. הסרט הופק על ידי אולפני וולט דיסני ויצא לאקרנים ב-10 ביולי 1981.
העלילה מתארת את סיפור חברותם של קופר הכלבלב וטוד השועל. חברותם עומדת למבחן כאשר קופר הופך לכלב ציד. העלילה מבוססת על ספר בעל אותו השם מאת דניאל פ. מניקס. לסרט יצא סרט המשך-ביניים בהפקת אולפני דיסניטון בשם "השועל והכלבלב 2" שיצא ישירות לצפייה ביתית בשנת 2006, שעלילתו מתרחשת לפני אירועי המחצית המאוחרת של סרט זה.
עלילה

הסיפור מתחיל במרדף אחרי שועלה שמחזיקה בפיה את טוד, גור השועלים שלה. היא בורחת מצייד וכלב שמנסים לצוד אותה והיא שומרת בכל כוחה על הגור ומסתירה אותו בתוך הדשא, מנסה לברוח אבל בסופו של דבר היא נהרגת מירייה. ביג מאמא הינשופה רואה מה קרה, ובעזרת שתי הציפורים - דינקי ובומר, מוצאת לטוד אישה מבוגרת, אלמנה בשם טוויד, שתטפל בו ותגדל אותו (בדיבוב לשפה העברית שמה איננו נאמר). בינתיים, איימוס סלייד, צייד מבוגר אשר גר בסמוך לטוויד, מביא לביתו גור כלבים שעתיד להיות כלב ציד, ושמו קופר. לאיימוס סלייד יש כלב נוסף זקן, ושמו צ'יף.
טוד מחפש אחר חברים למשחק ומסתבך בצרות פעמים רבות. קופר גילה את טוד ששיחק עם פרפר והשניים מתחילים לשחק יחדיו. חברותם היא כנגד כל הסיכויים כיוון שקופר אמור לצוד את טוד. יום אחד, קופר נקשר על ידי אדונו וטוד בא לבקר אותו. טוד רואה את צ'יף ישן ומתקרב אליו, קופר מנסה להזהיר אותו אך זה לא עוזר. כאשר צ'יף מתעורר, מתפתח מרדף שבו צ'יף רודף אחרי טוד, בזמן המרדף איימוס סלייד רואה את טוד, מנסה לירות בו אך פוגע בכדי החלב של טוויד. איימוס והאישה רבים ביניהם, ואיימוס מזהיר אותה שאם טוד יחדור לשטחו שוב - הוא יחוסל.
בבוא החורף, איימוס מחליט לקחת את קופר וצ'יף למסע ציד שבו הוא וצ'יף ילמדו את קופר כיצד לצוד. הימים חולפים, וטוד וקופר נעשים בוגרים. כאשר איימוס, צ'יף וקופר, חוזרים לביתו של איימוס, טוד בא לבקר שוב את קופר. נראה כי בשלב זה קופר אדיש אליו ואינו מעוניין בחברתו, מכיוון שלמד כעת להיות כלב ציד. צ'יף מתעורר ומגלה את טוד ורודף אחריו, ואיימוס מצטרף שוב. למרות אדישותו של קופר, הוא בוחר להציל אותו מאיימוס וממשיך הלאה כאשר גילה אותו. כאשר צ'יף מבחין בו, מתחיל מרדף שהפעם מסתיים בדריסתו ונפילתו של צ'יף ממסילת רכבת. קופר מבטיח לטוד שינקום בו על כך, גם אם זה יעלה לו בחייו. טוויד שמעה מאיימוס שטוד ישלם על מה שקרה לצ'יף, ומביאה את טוד לשמורת טבע. בשמורת הטבע, טוד מתחיל להתרגל לחיים, אם כי בתחילה הוא מרגיש נורא. ביג-מאמא מביאה את ויקסי השועלה כדי שטוד לא ירגיש בודד, והם מוצאים חן זה בעיני זה.
בינתיים, קופר ואיימוס מגיעים לשמורת הטבע כדי לחפש את טוד ולנקום בו. הם עולים על עקבותיו ומכינים מלכודות. טוד הגיע למקום אך לא נפל בפח ושוב מתפתח מרדף. הפעם, ויקסי גם נמצאת בתוך המרדף וטוד שומר עליה. המרדף מסתיים כשקופר ואיימוס מגיעים להר ושם נתקלים בדב גדול שתוקף את השניים. איימוס נופל על המלכודות שלו ולא מצליח לפגוע בדב עם הרובה. לפני שהדוב מגיע אליו, קופר מגן עליו, אך נפגע על ידי הדוב. טוד רואה את המתרחש וקופץ להציל את קופר, מה שעולה לו בכך שהדב רודף כעת אחריו. הדב עולה על גזע עץ שעליו נמצא טוד ושובר אותו, ושניהם נופלים לנהר. טוד נסחף לחוף וקופר מגיע לשם, אחריו איימוס עם הרובה מכוון אל טוד. קופר מגן בגופו על טוד. איימוס מחליט לוותר על פגיעה בטוד וחוזר הביתה, שם מטפלת בו טוויד. לבסוף קופר וטוד משלימים.