stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איפוליט ביאר
ניסוייו בצילום > האיש הטבוע

צרפת עסקה באותה שנה בניסיון לזכות את דאגר בהכרה כממציא תהליך הצילום (קיבוע הדימוי שנוצר בגב הקמרה אובסקורה), אל מול תביעות "אבהות" אחרות שהועלו על ידי טלבוט ואחרים. התהליך שהציג ביאר היה שונה באופן משמעותי מזה של דאגר. האקדמיה הצרפתית למדעים, שניהלה את המאבק להכרה בהמצאה של דאגר, באה במבוכה מההמצאה המקבילה של ביאר. פרנסואה אראגו, התומך הראשי של דאגר ומזכיר האקדמיה, שכנע את ביאר לדחות את חשיפת תהליך פיתוח התמונה שלו בפני האקדמיה הצרפתית למדעים. ניגוד האינטרסים של אראגו עלה לביאר בהכרה כאחד מממציאיו החלוציים של הצילום. ביאר פנה להאקדמיה לאמנויות היפות, שם קיבלו אותו בסבר פנים יפות יותר מאשר באקדמיה למדעים, אך לא נתנו לו תמיכה רצינית. לבסוף הציג ביאר את התהליך שלו בפני האקדמיה הצרפתית למדעים ב-24 בפברואר 1840 וקיבל מענק חד פעמי של 600 פרנק (לעומת פנסיה שנתית בת 10,000 פרנק שקיבלו דאגר ושותפו איזדור נייפס), למטרת רכישת ציוד טוב יותר לניסוייו.
כתגובה לאי-הצדק אשר הרגיש שנגרם לו, צילם ביאר באוקטובר 1840 שלוש גרסאות של אותה הקומפוזיציה, שזכתה לשם 'דיוקן עצמי כאיש טבוע' (בצרפתית נקראת Le Noyé). בתמונה העמיד פנים שהתאבד, ישוב ונוטה לימינו. ביאר כתב מאחורי צילום זה, הידוע ביותר מבין צילומיו:
הגופה אותה אתם רואים פה הנה של מר באייאר, ממציא התהליך בו צפיתם כעת, או של התמונות הנפלאות שתראו מיד. למיטב ידיעתי, חוקר גאוני זה עמל על ההמצאה שלו במשך שלוש שנים כדי לשכללה. האקדמיה, המלך וכל מי שראה את צילומיו – שהוא עצמו כלל לא רואה כמושלמים – העריצו אותם כפי שאתה עושה ברגע זה. זה הביא לו כבוד רב אך לא הניב עבורו דבר נוסף. הממשלה, שהעניקה יותר מדי לאדון דאגר, הכריזה כי אינה יכולה לעשות דבר עבור מר ביאר, והאיש האומלל הטביע את עצמו. הו! ההפכפכות האנושית! במשך זמן רב אמנים, מדענים ועיתונאים התעניינו בו, ואילו כעת שכב ימים בחדר המתים ואיש לא זיהה ולא חיפש אחריו. גבירותיו ורבותי, הבה נדבר על משהו אחר כדי שחוש הריח שלכם לא יטרד, שכן כפי שודאי שמתם לב, פניו וידו כבר החלו להרקב.
א.ב., 18 באוקטובר 1840
תהליך הפוזיטיב הישיר של ביאר נותר ניסוי בודד שרק הוא השתמש בו. למרות תלאותיו הראשונות עם הצילום, ביאר המשיך להיות חבר פורה בקהילת הצלמים. הוא היה מחבריה המייסדים של "האגודה הצרפתית לצילום" (Société française de photographie , נוסדה ב-1854). בנוסף, ביאר היה אחד הצלמים הראשונים שהוזמנו להשתתף במשלחת ההליוגרפית על ידי "ועדת המונומנטים ההיסטוריים".
ניסוייו בצילום > המשלחת ההליוגרפית

אחת העבודות החשובות ביותר בהיסטוריה של הצילום המוקדם נעשתה על ידי "ועדת המונומנטים ההיסטוריים" (בצרפתית: Commission des Monuments Historique) שהקים משרד הפנים הצרפתי. הוועדה, שהוקמה לפני פרסום תהליך הצילום, נתבקשה לרשום, לעקוב ולהמליץ על רסטורציה נכונה של ארכיטקטורה צרפתית מימי הביניים והתקופה הגותית, שניזוקה מאוד בשנות המהפכה הצרפתית. ועדת המונומנטים התלבטה בשנת 1850 האם להכליל את הצילום באינוונטר כליה, ובחרה לבסוף את תהליך הקלוטייפ האנגלי (שהמציא טלבוט) על פני ההמצאה ה"צרפתית", הדאגרוטיפ. מפעל הצילום, שכונה Missions Héliographiques (המשלחת ההליוגרפית) כלל כמה מהצלמים הצרפתים הבולטים של התקופה, כגון אדואר דני בלדוס, אנרי לה סק, גוסטב לה גרה, וא. מסטרל, וכאמור, את איפוליט ביאר. בקיץ של שנת 1851 נסע ביאר לאזור נורמנדי על מנת לצלם מבנים היסטוריים עבור ועדת המונומנטים ההיסטוריים.
ניסוייו בצילום > טחנות רוח במונמארטר

תמונתו של ביאר "טחנות רוח במונמארטר" היא אחד מהדפסיו המוקדמים ביותר ששרדו, ובין הנדירים בפריטים שהשתמרו מתקופת ראשית הצילום. הכתמים הכימיקלים שעליה, ועובדת היותה דהויה, מדגישים את הראשוניות שבתהליך שאפשר לראשונה לנייר לשמר תמונה אשר היטלה הועבר אליו בעד עדשת הקמרה אובסקורה.
טחנות הרוח של מונמארטר, הפרבר שבאותה תקופה הלך ונעשה הרובע הבוהמייני של פריז, היו נושא צילום תכוף בעבודותיו המוקדמות ביותר של ביאר, וככל הנראה הופיעו בין שלושים התמונות שהציג באותה תצוגה פומבית ראשונה, ביולי 1839, בפריז. בעודו נזכר באירוע האמור תריסר שנים מאוחר יותר, כתב המבקר פרנסיס ווי אודות היצירות המוצגות, "הן לא דמו לשום-דבר שראיתי קודם לכן. הצופה מהרהר בהן כמו מבעד לווילון עדין של ערפל. מוגמרות מאוד, ומלאות הישג, הן מאחדות את רושם המציאות עם פנטזיית החלומות: אור מלחך וצל לוטף אותן."
לקריאה נוספת > אנגלית

Batchen, Geoffrey, “Pictures”, in: Burning with Desire: The Conception of Photography, Cambridge: The MIT Press, 1997.
לקריאה נוספת > צרפתית

Michel Poivert et Amélie Lavin, Hippolyte Bayard, Nathan, Photopoche No.91
Jean-Claude Gautrand et Michel Frizot, Hippolyte Bayard. Naissance de l'image photographique, Éd. Trois cailloux, 1986
Hippolyte Bayard aux origines de la photographie et de la ville moderne, dans La Recherche photographique No. 2, Univ. Paris VIII, mai 1987
Anne de Mondenard, La Mission héliographique : Cinq photographes parcourent la France en 1851 (Baldus, Bayard, Le Gray, Le Secq, et Mestral), Éditions du Patrimoine, 2002
Hippolyte Bayard: chevalier de l'ombre (Proceedings of the collquy in Breteuil-sur-Noye, 16-17 November 2001), Breteuil-sur-Noye: Société historique de Breteuil-sur-Noye, 2005.
נבחרת איסלנד בכדורסל

| --- | --- |
איסלנד
 מידע כללי
 הצטרפות:  1959
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  51       ‎-3‏
  - ניקוד פיב"א:  241.0
 מאמן:  קרייג פדרסן
 
 משחק בינלאומי ראשון
 דנמרק דנמרק 38 - 41 איסלנד איסלנד קופנהגן, דנמרק; 16 במאי 1959
 הניצחון הכי גדול
 איסלנד איסלנד 123 - 59 נורווגיה נורווגיה רייקיאוויק, איסלנד; 15 באפריל 1968
 ההפסד הכי גדול
 איסלנד איסלנד 51 - 124 קרואטיה קרואטיה מורסיה, ספרד; 24 ביוני 1992
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  2 (הראשונה ב-2015)
 ההישג הטוב:  מקום 24 (2015, 2017)
 
נבחרת איסלנד בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של איסלנד. הדירוג הנוכחי של נבחרת איסלנד ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-51 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ירידה של 3 מקומות לעומת דירוג קודם.
הנבחרת העפילה לראשונה בתולדותיה לטורניר אליפות אירופה בכדורסל בשנת 2015, אך הפסידה בכל משחקיה בטורניר וכך קרה גם באליפות שנערכה בשנת 2017.
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
טורקיה 1959: לא נרשמה
יוגוסלביה 1961: לא נרשמה
פולין 1963: לא נרשמה
ברית המועצות 1965: לא נרשמה
פינלנד 1967: לא נרשמה
איטליה 1969: לא העפילה
גרמניה המערבית 1971: לא נרשמה
ספרד 1973: לא נרשמה
יוגוסלביה 1975: לא העפילה
בלגיה 1977: לא העפילה
איטליה 1979: לא נרשמה
צ'כוסלובקיה 1981: לא העפילה
צרפת 1983: לא העפילה
גרמניה המערבית 1985: לא העפילה
יוון 1987: לא העפילה
יוגוסלביה 1989: לא העפילה
איטליה 1991: לא העפילה
גרמניה 1993: לא העפילה
יוון 1995: לא העפילה
ספרד 1997: לא העפילה
צרפת 1999: לא העפילה
טורקיה 2001: לא העפילה
שוודיה 2003: לא העפילה
סרביה ומונטנגרו 2005: דרג ב
ספרד 2007: דרג ב
פולין 2009: דרג ב
ליטא 2011: לא נרשמה
סלובניה 2013: לא העפילה
| צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015 | מקום 24 | 5 | 0 | 5 |
| פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017 | מקום 24 | 5 | 0 | 5 |
צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022: לא העפילה
| קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 2 הופעות | 10 | 0 | 10 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1955

| --- | --- |

אצטדיון מועדון הטניס וסט סייד
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  16 באוגוסט 1955 – 11 בספטמבר 1955 (27 ימים) 
 מספר תחרות:  75 
 עיר מארחת:  ניו יורק, בוסטון
 אצטדיון:  מועדון הטניס וסט סייד מועדון הקריקט לונגווד
 זוכה:  גברים:טוני טרברט (ארצות הברית) נשים:דוריס הארט (ארצות הברית) זוגות גברים:קוסיי קמו/אצושי מיאגי (יפן) זוגות נשים:לואיז ברוף/מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית) זוגות מעורבים:דוריס הארט/ויק סיישס (ארצות הברית)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1954 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1956 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1955 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא. תחרויות זוגות נשים וזוגות גברים התקיימו במועדון הקריקט בפרברי בוסטון. הם החלו ב-16 באוגוסט והסתיימו ב-28 באוגוסט. תחרות הנשים, תחרות הגברים וזוגות מעורבים התקיימו במועדון הטניס וסט סייד שבניו יורק. הם החלו ב-2 בספטמבר והסתיימו ב-11 בספטמבר.
דוריס הארט זכתה ב-2 תחרויות.
התחרות > תחרות הגברים

לתחרות זו נרשמו 116 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. 16 הטניסאים החזקים קיבלו דירוג (לטניסאים אמריקאים וטניסאים זרים בנפרד).
| --- | --- |
 טוני טרברט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1953, ניצח בתחרות  ויק סיישס (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1954,  הודח בחצי הגמר  הם ריצ'רדסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר  גילברט שיאה (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הראשון  אדי מוילן (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב הרביעי  ארתור לרסן (ארצות הברית ארצות הברית), מנצח תחרות 1950, הודח בסיבוב הרביעי  טט ברצזן (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר  הרבי פלאם (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר:  קן רוזוול (אוסטרליה אוסטרליה), הפסיד בגמר  לו הוד (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בחצי הגמר  קורט נילסן (דנמרק דנמרק), הודח בסיבוב השלישי  רקס הרטוויג (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי  ניקולה פייטרנג'לי (איטליה איטליה), הודח בסיבוב השלישי  אנריקה מוריאה (ארגנטינה ארגנטינה), הודח בסיבוב הרביעי  ניל פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי  קוסיי קמו (יפן יפן), הודח בסיבוב השני
מנצח אליפות 1954 ויק סיישס מארצות הברית הודח בחצי הגמר. טוני טרברט מארצות הברית שיחק במשחק הגמר נגד קן רוזוול מאוסטרליה וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה טרברט ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. הטניסאיות החזקיות קיבלו דירוג (לטניסאיות אמריקאיות וטניסאיות זרות בנפרד).
| --- | --- |
 דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1954, ניצחה בתחרות  לואיז ברוף (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1947, הודחה בסיבוב השלישי  בברלי בייקר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השלישי  דורותי נוד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר  ברברה דוידסון (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר  שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב השלישי  דורותי באנדי צ'יני (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בסיבוב הראשון  ברברה ברייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר:  אנגלאה מורטימר (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הודחה בסיבוב הראשון
מנצחת תחרות 1954 דוריס הארט מארצות הברית שיחקה במשחק הגמר נגד פטרישיה וורד מבריטניה וניצחה ב-2 מערכות. דוריס הארט זכתה בתחרות הנשים אחרי שהפסידה במשחק הגמר 5 פעמים. בעקבות הזכייה דוריס הארט זכתה בגראנד סלאם בתחרויות הנשים.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר קוסיי קמו/אצושי מיאגי מיפן שיחקו נגד ג'רלד מוס/ביל קוויליאן מארצות הברית וניצחו ב-5 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 25 זוגות. מספר זוגות חזקות זכו בדירוג.
| --- | --- |
 שירלי פריי/דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרות 1951-1954, הפסידו בגמר  לואיז ברוף/מרגרט אוסבורן דופונט (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרויות 1942-1950, ניצחו בתחרות :  אנג'לה בקסטון/אנגלה מורטימר (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הודחו בחצי הגמר  שירלי בלומר/פטרישיה ורד (הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת), הודחו בחצי הגמר
מנצחות תחרויות 1942-1945, 1946-1949 לואיז ברוף/מרגרט אוסבורן דופונט נפגשו עם מנצחות תחרות 1954 זוג אמריקאי שירלי פריי/דוריס הארט וניצחו אותן ב-2 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. לא בוצע דירוג של הזוגות החזקות.
אלופי תחרות 1953 ו-1954 דוריס הארט/ויק סיישס מארצות הברית שיחקו במשחק גמר נגד זוג שירלי פריי/גרדנר מלוי (ארצות הברית) וניצחו ב-3 מערכות.
הערות שוליים

↑  מיקום תחרויות
טוני טרברט,  מנצח תחרות הגברים
דוריס הארט, מנצחת תחרות הנשים
פיטר דנינג

| --- | --- |

 לידה:  6 בינואר 1942 (בן 83) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  סלינס 
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  מכללת מנהטן  Fairfield College Preparatory School 
 מעסיק:  בית הספר של הצי ללימודים מתקדמים 
 פרסים והוקרה:  עמית ACM (1994)  SIGCSE Lifetime Service to Computer Science Education (2010)  ACM Distinguished Service Award (1989)  פרס חלוץ המחשב (2021) 
 
פיטר דנינג (באנגלית: Peter James Denning; נולד ב-6 בינואר 1942, ניו יורק) הוא מדען מחשבים אמריקאי. הוא ידע בתרומתו בתחום חקר זיכרון וירטואלי, מערכות הפעלה ועקרונות מדעי המחשב.
ביוגרפיה

פיטר דנינג נולד בקווינס. מגיל צעיר הוא התעניין במדע במיוחד באסטרונומיה, בוטניקה ואלקטרוניקה. הוא בנה מחשבים בבית והגיש אותם לתערוכות בשנים 1958, 1959 ו-1960. אחד ממחשבים שלו זכה בפרס. הוא סיים לימודי הנדסה בקולג' בברונקס בשנת 1964. לימודי המשך במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס הסתיימו בקבלת תואר שלישי בשנת 1968.
לאחר קבלת התואר דנינג התקבל לסגל אוניברסיטת פרינסטון בה עבד בשנים 1968–1972. בהיותו בפרינסטון הוא כתב ספר קלאסי Operating Systems Principles. בשנת 1972 הוא תיאר לראשונה שיטת Reference monitor. בשנת 1972 הוא עבר לאוניברסיטת פרדו. בפרדו הוא הנחה מספר עבודות דוקטורט בחקר מחשבים. בשנת 1979 הוא מונה למנהל מחלקת מחשוב.
בשנים 1983–1991 דנינג עבד ב-NASA בה הקים מרכז מחשבים מתקדם. דנינג היה בין מקימי רשת מחשבים CSNET. בשנת 1986 רשת זו כללה 165 אתרים וכ-50 אלף משתמשים. בשנת 2007 איגוד האינטרנט העולמי העניק לרשת זו פרס עבור קידום הרעיון רשת מחשבים.
בשנים 1991–2002 דנינג עבד ב"אוניברסיטת ג'ורג' מסון". הוא מונה למנהל מחלקת מדעי המחשב והיה סגן דיקאן. דנינג הקים מרכז "למהנדס חדש". המרכז היה חלוץ בלימודי דרך מחשב.
החל משנת 2002 דנינג מנהל מרכז מחשבים בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים ומכהן כפרופסור של המוסד.
על מחקריו השונים דנינג קיבל 26 פרסים מדעים. דנינג פעל במסגרת ACM והיה נשיא הארגון בשנים 1980–1982. בתקופה זו הוא כתב מספר מאמרים בנושאים שונים מטעם הארגון.
ספרים של דנינג

1973, with Ed Coffman. Operating Systems Theory. Prentice-Hall.
1978, with Jack Dennis and Joe Qualitz. Machines, Languages, and Computation. Prentice-Hall.
1997, with Bob Metcalfe (eds.) Beyond Calculation: The Next 50 Years of Computing. Copernicus Books.
2001. The Invisible Future: The Seamless Integration of Technology in Everyday Life. McGraw-Hill.
2010. The Innovator's Way: Essential Practices for Successful Innovation. MIT Press.
2015. Great Principles of Computing. MIT Press.
2019, with Matti Tedre. Computational Thinking. MIT Press.
Kirya

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
AllMusic: 
Kirya (בעברית: קריה) הוא אלבומה החמישה עשר של הזמרת-יוצרת הישראלית עפרה חזה. האלבום יצא לאור ב-25 בפברואר 1992, על ידי חברות התקליטים וורנר מיוזיק גרופ ואיסט ווסט רקורדס. מתוך האלבום יצאו הסינגלים: "Daw Da Hiya" ו-"Innocent – A Requiem for Refugees".
האלבום היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריית - "אלבום מוזיקת העולם הטוב ביותר". בדומה לשני תקליטיה הבינלאומיים הקודמים, הופץ אלבום זה בישראל על ידי חברת "הד ארצי", חברת התקליטים שהפיצה גם את רוב אלבומיה הישראלים לאורך שנות ה-80.
רקע והפקה

האלבום "Desert Wind" אמנם זכה להצלחה רבה, אך חזה ואלוני חשו מיצוי עם הפופ האתני. סיבוב ההופעות שליווה את האלבום "Desert Wind" והעיבוד האקוסטי שלו עודד את חזה ואלוני להתקרב יותר למוזיקת עולם תוך שילוב כלי נגינה אתניים כפי שהתבטא היטב באלבום זה.
את האלבום הפיקה עפרה חזה עצמה, ביחד עם בצלאל אלוני ודון וואז. וואז פגש את חזה בפסטיבל המוזיקה בטוקיו בשנת 1989, התרשם ממנה וקיווה כי בעתיד יוכל לשתף איתה פעולה.
AllMusic סקרו את האלבום בחיוב, והעניקו לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. רובי סטאף מ-AllMusic אמר על האלבום כי "באלבום עפרה חזה חוזרת לסגנון אשר אפיין את אלבומה שירי תימן".
השיר "Daw Da Hiya" הוא שיתוף פעולה בין עפרה חזה לזמר האמריקאי איגי פופ. השיר יצא כסינגל ולווה בווידאו קליפ מלא. בנוסף הופק ווידאו קליפ לשיר "Innocent – A Requiem For Refugees".
השיר "Trains Of No Return" הוא שיר תגובה של חזה להכחשת השואה ולאנטישמיות שאליה הייתה עדה במסעותיה באירופה.
לגרסת האלבום שנדפסה באיטליה נוסף השיר "Today I'll Pray" שנכתב לקראת הופעתה של חזה בפסטיבל סן רמו 1991 שנערך בצל מלחמת המפרץ. השיר ברובו מושר באנגלית עם בתים בעברית ואיטלקית.
"Kirya" הוא האלבום האחרון של עפרה חזה שהופץ גם כתקליט במקביל להוצאתו הראשונה.
לאחר הוצאת האלבום, מיתנה חזה את הקריירה הבינלאומית שלה. בהמשך הוציאה את האלבום הישראלי "כל הנשמה" ורק בשנת 1997, לאחר 5 שנים מצאת אלבום בינ"ל זה, הוציאה את האלבום Ofra Haza, שהפך בדיעבד לאלבום האחרון שהוציאה בחייה.
הצלחה

האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע בשיאו אל המקום ה-1 במצעד אלבומי מוזיקת העולם של הבילבורד. דבר זה הופך אותה לאמן הישראלי הראשון בהיסטוריה שעשה זאת. בנוסף לכך, זכה האלבום למועמדות בפרס גראמי בקטגוריית - "אלבום מוזיקה העולם הטוב ביותר", מה שהופך אותה לזמר הישראלי הראשון שהצליח לעשות זאת.
רשימת רצועות

| Kirya> מס' | Kirya> שם | Kirya> כותב(ים) | Kirya> משך | Kirya>  | Kirya>  | Kirya>  | Kirya>  | Kirya>  | Kirya>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Kirya  | עפרה חזה, בצלאל אלוני | 6:13 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Innocent – A Requiem For Refugees  | עפרה חזה, בצלאל אלוני | 4:47 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Daw Da Hiya (בשיתוף איגי פופ)   | עפרה חזה, בצלאל אלוני, מוריס | 4:55 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Mystery, Fate And Love  | עפרה חזה, בצלאל אלוני | 5:25 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Horashoot – The Bridge  | עפרה חזה, בצלאל אלוני, בן עמרם | 3:48 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Don't Forsake Me  | עפרה חזה, בצלאל אלוני, שלום שבזי | 4:36 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Barefoot  | עפרה חזה, בצלאל אלוני | 5:14 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Trains Of No Return  | עפרה חזה, בצלאל אלוני | 4:17 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Take 7/8  | עפרה חזה, בצלאל אלוני, אהרון עמרם | 4:35 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Today I'll Pray (רצועת בונוס)   | עפרה חזה, בצלאל אלוני | 4:19 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 48:09 |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1992)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | - |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי מוזיקת העולם | 1 |
הערות שוליים

↑  Kirya, AllMusic
↑  East West Records Landing Page, https://www.eastwestrecords.co.uk/ (באנגלית) (ארכיון)
↑  Warner Music Group Official Website, Warner Music Group Official Website (באנגלית)
↑  סטריאו ומונו, סטריאו ומונו, אתר הדיסקוגרפיה של המוזיקה הישראלית
↑  סטריאו ומונו, סטריאו ומונו, אתר הדיסקוגרפיה של המוזיקה הישראלית
1 2 3  "The 35th Grammy Awards Nominations : General Categories". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 1993-01-08. ISSN 0458-3035. נבדק ב-2019-01-12.
↑  Ofra Haza - Kirya, Discogs (באנגלית)
1 2  Kirya - Ofra Haza | Songs, Reviews, Credits, AllMusic (באנגלית)
1 2  Doron MP, Ofra Haza feat. Iggy Pop - Daw Da Hiya, נבדק ב-2019-01-12
↑  עד מותה יצאו ע"ג תקליטי ויניל סינגלים בלבד. בשנת 2023 הודפסה מהדורה מצומצמת של אלבומה האחרון Ofra Haza ע"ג תקליט.
1 2  World Music: Top World Albums Chart, Billboard
| עפרה חזה – שירים |
| --- | --- | --- |
| בשיר השירים בשעשועים | "שיר השירים בשעשועים" • "בלדה למלך" • "היפה בנשים" |  |
| על אהבות שלנו | "שיר הפרחה" • "כמו ציפור" • "פלאש גורדון" • "הגשם" • "על אהבות שלנו" • "שיר אהבה לחייל" |  |
| בוא נדבר | "אין זמן לתעות" • "סימנים של אוהבים" • "כשנהיה בני 73" • "תפילה" |  |
| פיתויים | "כל יום מתחילה שנה" • "מלכת הקסמים" • "מכתב אהבה" • "גבריאל" |  |
| חי | "סוף קיץ" • "עכשיו" • "אחרי החגים" • "אמן למילים" • "חי" |  |
| שירי מולדת | "יד ענוגה" / "נעמה" |  |
| בית חם | "יד ביד" / "במנגינת הלב" • "בית חם" • "עזור לי" • "בן פרבר" • "אתך הלילה" / "אתה הבטחת" |  |
| אדמה | "רוח צפונית רוח דרומית" • "גורל אחד" • "מישהו הולך תמיד איתי" • "אדמה" • "רחמים" / "עוד מחכה לאחד" |  |
| שירי מולדת ב' | "אל נא תאמר לי שלום" / "בכרם תימן (אל תפחדי תמר)" • "שבעת המינים" • "הנערים הספנים" |  |
| ימים נשברים | "ימים נשברים" • "בוא ונגן אותי" • "הכאב הזה" • "כל הקלפים" / "ליידי" • "להמשיך לצעוד" |  |
| Shaday | "Galbi" • "Im Nin'alu" • "Galbi" • "Shaday" • "Eshal" |  |
| Desert Wind | "Wish Me Luck" • "I Want to Fly" • "Ya Ba Ye" • "Fata Morgana" |  |
| Kirya | "Daw Da Hiya" • "Innocent – A Requiem for Refugees" |  |
| כל הנשמה | "ליד באר מולדתי" • "כל הנשמה" • "לאורך הים" • "זה יבוא פתאום" • "מיליון" • "רוח האדם" |  |
| Ofra Haza | "Show Me" • "Give Me a Sign" |  |
| סינגלים אחרים | "שבת המלכה" • "הליכה לקיסריה" • "אם אשכחך ירושלים" • "שלאגר" • "Aime Moi" • "שיר המאה" • "שביל תפוח הזהב" • "ארבעים" • "השנה אינשאללה" • "Ya Hilwi" •‏ "Today I'll Pray" •‏ "Elo Hi" • "קופסת הצבעים" • "Mata Hari" • "Love Song" •‏ "ירושלים של זהב" • "The Queen of Tel Aviv" • "לתת" • "כאן לעולם" |  |
| שירים אחרים | "Deliver Us" • "שחרחורת" • "מוכר הפרחים" • "זמר נוגה" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: c234c748-0e13-321e-9e85-3eed447122fa
גביע דייוויס 1960

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  1960 
 מספר תחרות:  49 
 מדינות משתתפות:  40
 עיר מארחת:  סידני (משחק על התואר)
 זוכה:  אוסטרליה (16)
 
 → גביע דייוויס 1959 גביע דייוויס 1961 ← 
 
גביע דייוויס 1960 הייתה התחרות ה-49 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך בסידני, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 40 נבחרות שחולקו ל-3 בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה" ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-26–28 בדצמבר 1960 בסידני, אוסטרליה. לראשונה מאז שנת 1937 משחק הגמר לא היה התמודדות של נבחרת אוסטרליה נגד נבחרת ארצות הברית על התואר. המשחק נערך בין אוסטרליה לבין איטליה והסתיים בניצחון אוסטרליה עם התוצאה 1:4. בכך נבחרת אוסטרליה זכתה בתואר בפעם ה-16 בסך הכל.
משחקי פלייאוף > בית אמריקה

הבית כלל 6 קבוצות, כולל ניו זילנד, שאורגנו לתת-הבית הצפוני ותת-הבית הדרומי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 15-17 ביולי | רבע הגמר 15-17 ביולי | רבע הגמר 15-17 ביולי |  |  | חצי הגמר 22 ביולי - 9 באוגוסט | חצי הגמר 22 ביולי - 9 באוגוסט | חצי הגמר 22 ביולי - 9 באוגוסט |  |  | משחק הגמר 16-18 בספטמבר | משחק הגמר 16-18 בספטמבר | משחק הגמר 16-18 בספטמבר |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
 : 
|   |  |  מקסיקו מקסיקו |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   |  |   |   | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר | מקסיקו סיטי, מקסיקו, חימר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  מקסיקו מקסיקו | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| קוויבק סיטי, קנדה, חימר | קוויבק סיטי, קנדה, חימר | קוויבק סיטי, קנדה, חימר | קוויבק סיטי, קנדה, חימר |   |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  קנדה (1957-1965) קנדה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |   |   |   |   |   |   |   | קליבלנד, ארצות הברית, חימר | קליבלנד, ארצות הברית, חימר | קליבלנד, ארצות הברית, חימר | קליבלנד, ארצות הברית, חימר | קליבלנד, ארצות הברית, חימר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  ארצות הברית ארצות הברית | 5 |  |  |
|   |  |  |  |  |  |   |   |   |   |   |  |  ונצואלה ונצואלה | 0 |  |  |
|   |  |  ונצואלה ונצואלה |  |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   |  |   |   | קראקס, ונצואלה | קראקס, ונצואלה | קראקס, ונצואלה | קראקס, ונצואלה | קראקס, ונצואלה |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |  ונצואלה ונצואלה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| פורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו | פורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו | פורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו | פורט אוף ספיין, טרינידד וטובגו |   |   |  |  ניו זילנד ניו זילנד | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  האיים הקריביים | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |  ניו זילנד ניו זילנד | 5 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |