stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצעד אלבומי הוויניל הרשמי

מצעד אלבומי הוויניל הרשמי (באנגלית: Official Vinyl Albums Chart) הוא מצעד מוזיקה שבועי בממלכה המאוחדת, שמאורגן על ידי חברת המצעדים הרשמית (OCC). הוא מפרט את ארבעים האלבומים הפופולריים ביותר בפורמט ויניל בכל שבוע. המצעד, יחד עם מצעד סינגלי הוויניל הרשמי, הושק ב-6 באפריל 2015 לרגל חגיגות יום חנות התקליטים, והוצג בתגובה לעלייה החדה בקניית תקליטי ויניל, שירים ואלבומים כאחד. ב-2014 נמכרו למעלה מ-1.3 מיליות עותקי ויניל לראשונה מאז 1995.
”אנו שמחים להשיק את מצעד אלבומי הוויניל הרשמי הראשון בממלכה המאוחדת במקביל לחגיגות יום חנות התקליטים בסוף השבע הקרוב. השנה מכירות הוויניל עלו בכמעט שבעים אחוזים. הצמיחה הזו מדגישה את תחייתו של הפורמט הנוסטלגי, בין אם אתה מעריץ של ארקטיק מאנקיז, נואל גלאגר, לד זפלין או דייוויד בואי” – אמר מנכ"ל חברת המצעדים הרשמית.
אלבומי הוויניל הנמכרים ביותר

| שנה | אלבום | אמן | חברת תקליטים | הערות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | The King of Limbs | רדיוהד | XL |  |
| 2012 | Coexist | The xx | יאנג טראקס |  |
| 2013 | AM | ארקטיק מאנקיז | דומינו |  |
| 2014 | The Endless River | פינק פלויד | פרלופון |  |
| 2015 | 25 | אדל | XL |  |
| 2016 | Blackstar | דייוויד בואי | RCA |  |
| 2017 | ÷ | אד שירן | אסיילום |  |
| 2018 | Tranquility Base Hotel & Casino | ארקטיק מאנקיז | דומינו |  |
| 2019 | Why Me? Why Not. | ליאם גלאגר | וורנר |  |
| 2020 | Rumours | פליטווד מק | וורנר |  |
| 2021 | Voyage | אבבא | פולר |  |
הערות שוליים

↑  Kriesler, Lauren (12 באפריל 2015). "UK's Official Vinyl Charts launch as vinyl sales soar in 2015". Official Charts Company. נבדק ב-3 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The biggest selling vinyl albums of 2011 revealed". Official Charts.
↑  "The Top 10 biggest selling vinyl albums of 2012". Official Charts.
↑  "The Official Top 10 Biggest Selling Vinyl Albums Of 2013". Official Charts.
↑  "Official Biggest Vinyl Singles and Albums of 2015 revealed". Official Charts.
↑  "The Official Top 40 biggest selling vinyl albums and singles of 2016". Official Charts.
↑  "The Official Top 40 biggest selling vinyl albums and singles of 2017". Official Charts.
↑  "The Official Top 40 biggest vinyl albums and singles of 2018". Official Charts.
↑  "The Official Top 40 biggest vinyl albums and singles of 2019". Official Charts.
↑  Sam Moore (4 בינואר 2021). "Lewis Capaldi and The Weeknd among best-selling artists in the UK as streaming and physical music sales soar in 2020". NME.com. נבדק ב-4 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Official Top 40 best-selling vinyl albums and singles of 2021".
מפלגת העם הגרמנית

| --- | --- |

 מדינה:  הרייך הגרמני 
 מייסד:  גוסטב שטרזמן 
 מנהיגים:  גוסטב שטרזמן 
 תקופת הפעילות:  15 בדצמבר 1918 – 4 ביולי 1933 (14 שנים) 
 אידאולוגיות:  מדינת לאום מדינתית, ליברליזם לאומי, ליברליזם כלכלי, שמרנות ליברלית
 מטה:  ברלין 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 צבעים רשמיים:  שחור, לבן, אדום
 
כרזת בחירות של המפלגה מבוואריה, 1919
מפלגת העם הגרמנית (בגרמנית: Deutsche Volkspartei, DVP) הייתה מפלגה לאומית-ליברלית ברפובליקת ויימאר. המפלגה דגלה בליברליזם כלכלי, שמרנות מדינית ודחייה מוחלטת של חוזה ורסאי, על ההגבלות ודרישות הפיצויים שהשית על גרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה. מנהיג המפלגה היה גוסטב שטרזמן, שכיהן כיו"ר שלה במשך עשר שנים מהקמתה ועד מותו. שטרזמן כיהן כשר חוץ ששיקם את יחסי החוץ של מדינתו (ואף זכה בפרס נובל לשלום). עמדתו הבינלאומית הבכירה תרמה להעלאת קרנה של מפלגתו ולהשפעה גדולה יותר ממספר הצירים ששיגרה לרייכסטאג. שטרזמן כיהן כקנצלר גרמניה במשך תקופה קצרה אך מכרעת, בראש ממשלת קואליציה רחבה. לאחר מותו ב-1929 ספגה המפלגה מפלות קשות עד שנמחקה מהמפה הפוליטית.
אידאולוגיה

המפלגה תמכה בתיעוש, ערכי משפחה נוצריים יחד עם הפרדת דת ומדינה בעיקר בתחומי החינוך, התנגדות למדיניות רווחה וסובסידיות ממשלתיות ועוינות למרקסיזם (בו האשימה גם את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה).
בראשית ימיה התנגדה המפלגה לחוקת ויימאר ול"קואליציית ויימאר" שהייתה מורכבת מן המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת המרכז הגרמנית והמפלגה הדמוקרטית הגרמנית. אולם, תחת הנהגתו המפוקחת של שטרזמן, התמתנה ואף שיתפה פעולה במארג הדמוקרטי המתהווה עם מפלגות מרכז ושמאל ברייכסטאג. לאחר מותו של שטרזמן ב-1929, החלה המפלגה לנטות יותר ויותר ימינה לכיוון הלאומני.
היסטוריה

בתקופה הקיסרות הגרמנית התקיימה המפלגה הליברלית הלאומית, שריכזה סביבה תעשיינים ובעלי הון ודגלה בליברליזם כלכלי ובלאומיות גרמנית לוחמנית ונחרצת בתחום יחסי החוץ. בתקופת המלחמה צידדה המפלגה בבניית צי מלחמה גדול, סיפוח שטחים לגרמניה ומלחמת צוללות בלתי מוגבלת. לאחר תבוסתה של גרמניה התפרקה המפלגה והפלג הימני-מרכזי שלה, בראשותו של שטרזמן, היה למפלגת העם הגרמנית (כאשר הפלג השמאלי שלה, יחד עם שברי-מפלגות פרוגרסיביות אחרות יצרו את המפלגה הדמוקרטית הגרמנית (Deutsche Demokratische Partei, DDP)).
לשיא השפעתה הגיעה המפלגה עם כינון ממשלה קואליציונית רחבה בראשותו של שטרזמן ב-13 באוגוסט 1923. על אף שהממשלה שרדה רק 102 יום, הייתה חשיבותה מכרעת בהשבת החוק והסדר למדינה, ששקעה בטירוף-מערכות עקב ההיפר-אינפלציה, תסיסה מהפכנית, שביתות ששיתקו את הכלכלה וסרבנות לשיתוף פעולה במישור הבינלאומי. בראש ובראשונה עצרה הממשלה את ההיפר-אינפלציה וייצבה את הרייכסמארק, המטבע הגרמני החדש. הפלגים הקומוניסטים בתורינגיה וסקסוניה דוכאו על ידי הצבא בראשות הנס פון זקט; תשלום הפיצויים לצרפת חודש והשביתה בחבל הרוהר הופסקה. חשיבות מיוחדת נודעה לדיכוי הפוטש במרתף הבירה במסגרתו נמנע מאדולף היטלר ואנשיו להשתלט על בכירי ממשלת בוואריה במרתף בירה במינכן ומשם להכריז על מהפכה. בנוסף החל שטרזמן לשתף פעולה עם העולם וארצות הברית הסכימה לתת לגרמניה הלוואות ותנאי אשראי נוחים. גם לאחר
נפילת הממשלה המשיכה המפלגה להיות שותפה בכל הקואליציות ושטרזמן כיהן מטעמה כשר החוץ בכל ממשלות הרפובליקה עד 1929.
ב-1930 פירקה המפלגה את קואליציית הרוב של הרמן מילר עקב חילוקי דעות עם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. המפלגה הייתה המפסידה הגדולה של הבחירות שהתקיימו לאחר מכן ואיבדה 15 מתוך 45 המושבים שלה. לאחר עליית הנאצים לשלטון ב-1933 וחיקוק חוק ההסמכה, חדלה המפלגה להתקיים.
חברים לשעבר במפלגה היו בין מייסדי המפלגה הדמוקרטית החופשית ב-1948.
מצב בבחירות הכלליות ברפובליקת ויימאר

| בחירות | אחוז | מושבים ברייכסטאג |
| --- | --- | --- |
| 19 בינואר 1919 | 4.43 | 19 |
| 6 ביוני 1920 1920 | 13.87 | 62 |
| 4 במאי 1924 | 9.20 | 45 |
| 7 בדצמבר 1924 | 10.07 | 51 |
| 20 במאי 1928 | 8.71 | 45 |
| 14 בספטמבר 1930 | 4.75 | 30 |
| 31 ביולי 1932 | 1.18 | 7 |
| 6 בנובמבר 1932 | 1.86 | 11 |
| 5 במרץ 1933 | 1.10 | 2 |
מקור: נתוני הבחירות לרייכסטאג ברפובליקת ויימאר
יחס ליהודים

בניגוד למפלגות ימין אחרות, כגון מפלגת העם הלאומית הגרמנית, לא היה במפלגת העם הגרמנית יסוד אנטישמי מובהק. יתרה מזו, בתקופת הקיסרות הייתה תמיכה מסורתית של יהודים מהמעמד הבורגני האמיד במפלגה הליברלית הלאומית, ממנה צמחה מפלגת העם. מצע המפלגה כלל יסודות ליברליים כמון חופש הדת, המצפון והאמונה, אך הדגיש מאידך את ביסוס התרבות של העם הגרמני על יסודות נוצריים. כן טענו פרסומים של חברי מפלגה שהיהדות היא תרבות ואיננה גזע. ב-1919 הצהיר בגלוי נציג המפלגה ברייכסטאג שהיא תילחם בעוז נגד גילויי שנאה מכלילים נגד "אזרחים גרמנים בעלי האמונה היהודית" ושטרזמן (שיחד עם בכירים נוספים במפלגה כגון הוגו שטינס, היה ידיד אישי של המדינאי היהודי הבכיר ולתר רתנאו) טען שליברל איננו יכול להיות אנטישמי. מספר יהודים כיהנו כנציגי המפלגה בשלטון המקומי, הבכיר והידוע בהם היה מקס ורבורג. בתעמולת הבחירות שלה לפרלמנט של פרוסיה ב-1921 כינתה מפלגת העם הלאומית הגרמנית את מפלגת העם בבוז "מפלגה יהודית". עם זאת, רוב האלקטורט היהודי, פרט לחברי איגודי חיילים משוחררים (בפרט ברית חיילי החזית היהודים) ותעשיינים עשירים, נטה בדרך-כלל שמאלה ולא נמנה עם מצביעי המפלגה. יהודים חברי המפלגה הצטיינו בפטריוטיזם גרמני מודגש, שלילת הציונות וסלידה מיהדות מזרח אירופה.
למרות ההצהרות הברורות ברמת ההנהגה, כבר מראשית דרכה של המפלגה פעלה ההנהגה המקומית בדרג הנמוך באורח שונה. בעוד שבהמבורג התקבלו יהודים במפלגה בעין יפה, סניפים מסוימים שלה, כגון בפרנקפורט, חברו כבר ב-1928 לגוש ימין שכלל את המפלגה הנאצית בנושאים מקומיים, למורת רוחו הגלויה של שטרזמן. לאחר מותו של שטרזמן, פרישת ההנהגה הליברלית הוותיקה ועליית הדור הצעיר ועקב התחרות הגוברת עם מפלגת העם הלאומית הגרמנית, רבו גילויי האנטישמיות במפלגה, עד שב-1932 חברה לגוש הימין הלאומני.
חברים מפורסמים

גוסטב שטרזמן, יו"ר המפלגה, קנצלר ושר-חוץ מטעמה וחתן פרס נובל לשלום לשנת 1926
מקס פלאנק, פיזיקאי גרמני, זוכה פרס נובל לפיזיקה ב-1918
הנס פון זקט, מפקד הרייכסווהר (צבא גרמניה)
הוגו שטינס, תעשיין ומולטי-מיליונר
מקס ורבורג, בנקאי יהודי, חבר הרייכסבנק
הערות שוליים

↑  הפסקה מבוססת על Jews and the German State: The Political History of a Minority, 1848-1933 עמ' 225-235; 287-288
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599270205171  BnF: cb12203241n (data)  GND: 115488-6  LCCN: n87848110  NKC: uk2014846409  SUDOC: 030660203  VIAF: 156538083   WorldCat (עם VIAF): 156538083
מצעד 40 הרצועות

לוגו מגזין הבילבורד
מצעד 40 הרצועות (באנגלית: Top 40 Tracks) היה מצעד פזמונים, שהופעל על ידי מגזין הבילבורד והושק לראשונה בגיליון 5 בדצמבר 1998, כאשר בילבורד שינה את חוקי מצעד שירי הרדיו, על מנת ששירי רית'ם אנד בלוז, קאנטרי ורוק, יצליחו להשתלב במצעדים גם כן. כדי לשמר את הקונספט של המצעד הקודם, המצעד כלל בתוכו כ-40 רצועות ושירים בסך הכול. 40 הרצועות המצליחות ביותר התבססו על נתונים שהגיעו מתחנות הרדיו הבאות: רדיו מיינסטרים, רדיו שירים קצביים ורדיו שירים עכשוויים למבוגרים.
מצעד 40 הרצועות הוחלף במרץ 2005, במצעד שירי הפופ.
ראו גם

בילבורד
בילבורד 200
הערות שוליים

↑  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 1998-12-05. (באנגלית)
מרוה לצמא

| --- | --- |
שער אחד הגיליונות
שער אחד הגיליונות
 סוג:  שבועון
 מו"ל:  חברת מרווה לצמא בע"מ
 בעלים:  ישראל פולק
 עורך ראשי:  ישראל פולק
 תאריכי הופעה:  1975–הווה (כ־49 שנים) 
 שפה:  עברית
 מערכת:  נתניה
 מדינה:  ישראל ישראל
 
מרוה לצמֶא – השבועון לבית היהודי הוא שבועון לבית היהודי בעל אוריינטציה חרדית.
השבועון נוסד בשנת ה'תשל"ד (1975) על ידי הרב ישראל פולק, והמו"ל היא חברת 'מרווה לצמא בע"מ' השוכנת בקריית צאנז שבנתניה. בהגדרתו שבעמוד הפנימי נכתב ”"מרווה לצמא: שבועון לענייני חינוך והשקפה לראש המשפחה, לעקרת הבית, לבני הנעורים ולגיל הרך"”.
קו השקפתי

העלון אינו משלב פרסומות חיצוניות כלל, אינו עוסק כלל בפוליטיקה, וממעט לעסוק באקטואליה.
העלון אינו מזוהה עם זרם מסוים בציבור החרדי ושומר על מעמד נייטרלי, כשהוא נותן במה לכמעט כל גדולי ישראל, ומתייחס באופן שווה לכל החוגים כמעט, ומאידך כמעט ולא עוסק בנושא העדתי.
העלון מקפיד שלא להציג תמונות של נשים או ילדות, ואף לא איורים של נשים וילדות, וכן שלא להציג דמויות ללא כיסוי ראש.
העלון מקפיד שלא לקרוא לנשים בשמן המלא, אלא באות ראשונה של שמן הפרטי ובשם משפחתן (לדוגמה: א. אייכלר).
תוכן העלון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מדורי העלון.
העלון מחולק לשלושה חלקים: חלק תורני, חלק לאישה ולנערה, וחלק לילדים.
מדורי העלון לפי הסדר:
תוכן העלון > מרוה תורני

בפתח הגיליון - מאמר מערכת מנוקד מאת הרב ישראל פולק, בו מובאת השקפתו התורנית-אקטואלית.
יהלום שבועי - וורט לפרשת השבוע מאת הרב אברהם אבא פיליפ.
פתשגן - חידה לפרשת השבוע
-פעימה יהודית-
כתבה תורנית, ראיון עם דמות תורנית, או סיור תורני.
אספרה - סיפורי צדיקים
ברוב יועץ - מדור ייעוץ לבחור ישיבה
תוכן העלון > מרוה לנוה

מילה-שתיים - מילות פתיחה
שיר
שלום שבת -
סיפור קצר בהמשכים
כתבה
נפגשים עם סבתא - ראיון עם סבתות
זה לא דמיון - סיפור חיים אמיתי על השגחה
סיפור בהמשכים
סיפור בהמשכים
פולמוס -דיון קוראים בנושאים משותפים
לבנות הנעורים - תובנות לבנות הנעורים
סיפור בהמשכים לבנות הנעורים
לשבוע מטובה - מתכונים
תוכן העלון > מרוה לנוער

לענייננו - מילות פתיחה
סיפור השבוע - סיפורי צדיקים
סיפור קצר בהמשכים
בעקבות העבר - סיפור היסטורי יהודי
סיפור בהמשכים
תולי בסבב עולמי – העשרת ידע כללי
רק רגע - רגעים של ילדים עם התמודדות בלתי שגרתית
ראיון על ילדים
סיפור לילד
המסקנה של אלקנה
סיפור לגיל הרך
עגלה מגלה
נפלאות הבורא
במו ידי - יצירה
קומיקס בהמשכים
חידודים – מדור חידות
קומיקס בהמשכים
לקראת חגים בדרך כלל יוצאים עלונים מורחבים עם מדורי חג והלכותיו. לקראת פסח וסוכות ה'מרוה לנוער' מופרד לעלון נפרד, בנוסף למוסף סיפורים בעלון נפרד.
הכותבים בעלון

על הכותבים בעבר ובהווה נמנים סופרים וכותבים מוכרים במגזר החרדי, כגון: לאה פריד, משה וינשטוק, יחזקאל שובקס, פ' שטרן, רותי קפלר, ה' שר, רבקה שזורי, ר' שטייר, פנחס ברייער, ציפורה שלנגר א' אייכלר והרב דוד לוי.
בשבועון מובאים ציורים לילדים, בין הציירים והמאיירים בעבר ובהווה ציירים מוכרים במגזר החרדי, כגון: רות בייפוס, בתיה טופורוביץ, אסתי אייכלר, חיה חסיד, מ. וינרב וא. פרוש.
תפוצה

בסקר שנערך על ידי מכון 'מדגם' ב-2016 עולה כי השבועון זוכה לתפוצה גבוהה עם 19.1 אחוזי חשיפה במגזר החרדי.
הערות שוליים

↑  ארכיון, ציורים של הציירת בתיה טופורוביץ בשבועון המוביל 'מרוה לצמא', באתר גלריה לאיור דיגיטלי, ‏26/10/2020
↑  יאיר טוקר, ‏'משפחה' מוביל, 'מרווה לצמא' במקום השני, באתר כיכר השבת, 7 במרץ 2016
נוטות החסד (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ונתן ליטל
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  רומן
 נושא:  מלחמת העולם השנייה, השואה 
 מקום התרחשות:  אירופה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת גלימאר 
 תאריך הוצאה:  2006
 מספר עמודים:  941
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כנרת
 תאריך:  2008
 תרגום:  ניר רצ'קובסקי
 פרסים
 פרס גונקור (6 בנובמבר 2006)  הפרס לרומן של האקדמיה הצרפתית (26 באוקטובר 2006) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002607983
 
נוטות החסד (בצרפתית: Les Bienveillantes) הוא רומן מאת ג'ונתן ליטל, שיצא לאור בצרפת בשפה הצרפתית בשנת 2006. הספר מספר בגוף ראשון את סיפורו של קצין אס דה בדיוני בשם מקס אואה, ששירת בחזית המזרחית והיה מעורב ברצח המונים בשואה. ליטל עצמו מעדיף להתייחס לפעולות ההרג בשם "מדיניות ההשמדה הנאציונל-סוציאליסטית" וזאת בשל כך "שהיא כוללת גם את השמדת ההומוסוקסואלים, הצוענים, הנכים ועוד שורה של מיעוטים".
חייו הפרטיים של אואה מתוארים בפירוט רב. אואה, הומוסקסואל, המתאר בפירוט רב את יחסיו עם גברים, מעיד גם על עצמו כי קיים גילוי עריות עם אחותו. במהלך הספר מבצע אואה פשעים רבים, בנוסף להשתתפותו בפעולות ההרג במסגרת האס דה. בין היתר רוצח אואה את אחד ממאהביו, את ידידו הטוב ביותר וככל הנראה את אמו ואת אביו החורג.
קבלה וביקורת

הספר, שאורכו בשפת המקור כ-900 עמודים, יצא לאור בצרפת בשנת 2006 וזכה להצלחה מסחרית וביקורתית. בששת השבועות הראשונים לאחר הוצאתו לאור, נמכר הספר בצרפת ב-280,000 עותקים. הספר זכה בשנת 2006 בפרס גונקור וכן ב"פרס הגדול לרומן של האקדמיה הצרפתית".
לצד השבחים הרבים להם זכה הספר, שאף כונה "הרומן הגדול הראשון של המאה ה-21" והשוואת מחברו לכמה מגדולי הסופרים בהיסטוריה, ספג הספר ביקורות חריפות על הבחירה לתאר את האירועים דרך עיניו של התליין, ועל שגיאות היסטוריות ועובדתיות רבות. ההיסטוריון הצרפתי־גרמני פטר שטלר האשים את ליטל בחוסר הבנה של התרבות הגרמנית בזמן המלחמה ובשיבושים רבים הנובעים מכך, וכינה את הספר "דומה לסרט הוליוודי בו מופיעים נאצים המדברים אנגלית ומנהלים דיאלוג משמים... גרוטסקי תדיר, לעיתים דוחה או מענה, ולא מעט מגוחך." מבקרים לא מעטים ביקרו את הספר על ההתפלשות הנהנתנית שלו באלימות, מין ומוות והגדירו אותו, בין השאר, כ"סטאלג פסבדו אינטלקטואלי". ביקורות אחרות התעמתו עם מה שנתפש בעיני כותביהן כאימוץ בו זמני של תפישת הבנאליות של הרוע, והצגת אואה כאדם רגיל שנקלע לנסיבות בלתי־רגילות ותיאורו כמקרה חריג וייחודי המונע מתוקף דחפיו הפנימיים הרצחניים. עמוס עוז מתח ביקורת על הספר, בטענה שאינו מקורי, וכי הרעיון העיקרי בו לקוח מ"אייכמן בירושלים" של חנה ארנדט, אך בניגוד לאייכמן של ארנדט, האמור להיות 'כל אדם', גיבורו של ליטל הוא פסיכופת. כן טען עוז כי המדובר ב"טריוויאליזציה של השואה", וכי הספר "מאוהב ברוע".
שמה של היצירה, "נוטות החסד", מוזכר רק בפיסקה האחרונה של הספר, בה מתייחס הסופר אל הטרגדיה היוונית "נוטות החסד" של אייסכילוס, שבה רודפות אלות נקמניות את אורסטס, גיבור המחזה, לאחר שרצח את אמו.
הספר תורגם לשפות שונות, בהן אנגלית (הוצאת הרפר וקולינס, 2008). בעברית, יצא הספר יצא לאור בשנת 2008, בתרגומו של ניר רצ'קובסקי, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר. עקב הפולמוס שהתעורר במקומות בהם יצא הספר לאור, לוותה הוצאת הספר, במהדורתו העברית, בהוצאת חוברת בת 91 עמודים בשם "הפולמוס", בה ענה הסופר לביקורת שספג הספר.
הערות שוליים

↑  אסף אוני, ברלין, התליין מעניין אותי יותר מהקורבן, באתר הארץ, 28 במאי 2008
↑  ההיסטוריון הצרפתי אדואר אוּסוֹן כינה את הספר "תרמית ענק" (ר' כאן).
↑  פטר שטלר, Ripley im Land der Shoah‏ 29 באוקטובר 2006, טאגסשפיגל.
↑  אריאנה מלמד, המתת חסד, באתר ynet, 15 ביוני 2008.
↑  ביקורות רבות אחרות ברוח זו, במיוחד בעיתונות הגרמנית, ניתן למצוא (בציטוט) כאן.
↑  כפי שעולה מביקורתו של איריש רדיש ב-Die Zeit. (ר' כאן).
↑  עמוס עוז על "נוטות החסד" בבלוג של כנרת, זמורה, דביר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599009805171  BnF: cb15117426q (data)  GND: 7589888-3
נגן אולפן

המתופף סטיב גאד, נגן אולפן ידוע ובולט
נגן אולפן הוא מוזיקאי מקצועי, המנגן באולפני הקלטות או בהופעות חיות. נגני הקלטות אינם בדרך כלל חברים קבועים בהרכב או להקה מוזיקלית. עבודתם נעשית מאחורי הקלעים ולעיתים נדירות זוכים לתהילה, או הכרה ופרסום לעבודתם כסולנים או מובילי הרכב. עם זאת, נגני אולפנים טובים מוכרים היטב בתעשיית המוזיקה, וחלקם זכו להכרה ציבורית. כך למשל הרכבי הנגנים האמריקאים The Wrecking Crew ו-Muscle Shoals Rhythm Section. כך גם The Funk Brothers שעבדו בחברת התקליטים מוטאון רקורדס .
רוב נגני האולפנים מתמחים בנגינה על כלים נפוצים כגון גיטרה, פסנתר, בס או תופים. אחרים הם מומחים בנגינת כלי נשימה ממתכת, כלי נשיפה מעץ וכלי מיתר. רבים מנגני האולפנים הם רב-נגנים, מתמחים בנגינת מספר כלים מוזיקליים, דבר המאפשר להם לעבוד בנגינה במגוון רחב יותר של הקלטות אולפן ובסגנונות מוזיקליים שונים. כך לדוגמה, אין זה נדיר למצוא נגן אולפנים היודע לנגן בקונטרבס ובגיטרה בס, או בגיטרה אקוסטית ובמנדולינה, בפסנתר ובאקורדיון וכן בסקסופון ובכלי נשיפה אחרים מעץ.
השימוש בנגני אולפנים מתעורר כאשר יש צורך במיומנויות מוזיקליות לזמן קצר יחסית. בדרך כלל נגני אולפנים מועסקים על ידי אולפני הקלטות כדי לספק נגינת רקע למוזיקאים אחרים בעת הקלטות אולפן והופעות חיות ולהעשיר את הצליל המלווה אותם. נגני אולפנים עוסקים אף בהקלטת מוזיקה לפרסומות, קולנוע, טלוויזיה ורדיו וכן בתיאטרון. נגני אולפן הם מוזיקאים המזוהים בדרך כלל עם חברת תקליטים אחת, אולפן הקלטות או סוכן נגנים מסוים.
הרכב אולפן

הרכב אולפן הוא הרכב מוזיקלי המועסק באולפן הקלטות לצורך ליווי אמני הקלטות שהם לקוחות האולפן.
הרכב אולפן > הרכבים אמריקנים בולטים

The Wrecking Crew (לוס אנג'לס, שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20)
The Funk Brothers (דטרויט, שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20)
Muscle Shoals Rhythm Section (ממפיס, שנות ה-60)
הערות שוליים

↑  Westergaard, Sean. "The Muscle Shoals Rhythm Section: Artist Biography". AllMusic. נבדק ב-28 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McDonald, H. (2019). What is a session musician? The balance careers. https://www.thebalancecareers.com/what-is-a-session-musician-2460709
מתיאס אוליברה

מתיאס אוליברה מירמונטס (בספרדית: Mathías Olivera Miramontes; נולד ב-31 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בעמדת המגן בנאפולי ובנבחרת אורוגוואי.
קריירה

אוליברה, יליד מונטווידאו, הוא בוגר מחלקת הנוער של נסיונל. לאחר שהתקדם במערך הנוער, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-13 בפברואר 2016 בניצחון 0–3 על ריבר פלייט במסגרת הליגה המקומית.
אוליברה הופיע רק במשחק אחד נוסף עבור המועדון בהפסד 0–2 לפלאסה קולוניה ב-29 בפברואר 2016. בדצמבר אותה השנה נקנה על ידי אטנאס.
קריירה > חטאפה

ב-14 באוגוסט 2017 חתם אוליברה על חוזה לשש שנים בחטאפה מהליגה הספרדית.
הוא הבקיע את השער הראשון שלו בקבוצה ב-21 באפריל 2018 בניצחון 0–1 על אייבר.
ב-4 ביולי 2018 אלבסטה מהליגה הספרדית השנייה החתימה את אוליברה בהשאלה לעונה אחת. הוא שיחק 15 משחקים וכבש שער עבור המועדון לפני שהשאלתו נקטעה על ידי חטאפה ב-25 בינואר 2019.
קריירה > נאפולי

ב-26 במאי 2022 הוחתם לשלוש שנים על ידי נאפולי מהסרייה א', אליה הצטרף החל מ-1 ביולי 2022. ב-9 באוקטובר כבש שער בכורה בקבוצה, בניצחון 1–4 על קרמונזה.
קריירה בינלאומית

ב-27 בינואר 2022 ערך אוליברה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי, בניצחון 1-0 על נבחרת פרגוואי במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
תארים

נאפולי
אליפות איטליה: 2022/2023
הערות שוליים

↑  Mathías Olivera, nuevo refuerzo azulón, Getafe CF (בספרדית)
↑  Gracias, Mathías | Albacete Balompié, Gracias, Mathías | Albacete Balompié (בספרדית)
↑  Il Napoli ufficializza l'acquisto di Mathias Olivera, www.sscnapoli.it
| נבחרת אורוגוואי – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו |  1 מוסלרה •  2 חימנס •  3 גודין •  4 אראוחו •  5 וסינו •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 פליסטרי •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 נונייס •  12 סוסה • 13 וארלה •  14 טוריירה • 15 ואלוורדה • 16 אוליברה • 17 וינייה • 18 גומס • 19 קואטס • 20 טורס • 21 קבאני • 22 קאסרס • 23 רוצ'ט • 24 קאנוביו • 25 אוגרטה • 26 רודריגס • מאמן: אלונסו | אורוגוואי |
| נבחרת אורוגוואי – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה |  1 רוצ'ט •  2 חימנס •  3 קאסרס •  4 אראוחו •  5 אוגרטה •  6 בנטנקור •  7 דה לה קרוס •  8 נאנדס •  9 סוארס •  10 דה ארסקאטה •   11 פליסטרי •  12 ישראל • 13 וארלה •  14 קאנוביו • 15 ואלוורדה • 16 מ. אוליברה • 17 וינייה • 18 רודריגס • 19 נונייס • 20 אראוחו • 21 מרטינס • 22 מריצ'ל • 23 מלה • 24 אולאסה • 25 כ. אוליברה • 26 אוקמפו • מאמן: ביילסה | אורוגוואי |
מצולע קמור

בגאומטריה, מצולע קמור הוא מצולע שהפנים שלו הוא קבוצה קמורה; כל קטע בין שתי נקודות בתוך המצולע עובר כולו בתוך המצולע.
תכונות

מצולע הוא קמור אם ורק אם כל הזוויות הפנימיות קטנות מ-180 מעלות.
מצולע הוא קמור אם ורק אם כל האלכסונים בו עוברים בתוכו.
מצולע הוא קמור אם ורק אם הוא הקְמוֹר של הקודקודים שלו.
מצולע קעור

מצולע שאיננו קמור נקרא מצולע קעור. במצולע קעור קיימת לפחות זווית פנימית אחת הגדולה מ-180 מעלות, ויש לפחות אלכסון אחד העובר מחוץ למצולע.
כל מצולע קעור ניתן לחתוך לקבוצת מצולעים קמורים. אלגוריתם יעיל לעשות זאת ניתן על ידי ברנרד צ'זל ודויד פ. דובקין בשנת 1985.
דוגמאות

כל המשולשים קמורים.
טרפז הוא תמיד קמור, ולכן גם מקבילית, מלבן, מעוין וריבוע. דלתון יכול להיות גם קעור, ואז האלכסון המשני עובר מחוץ לדלתון.
כל המצולעים המשוכללים קמורים.
הערות שוליים

↑  Chazelle, Bernard; Dobkin, David P. (1985), "Optimal convex decompositions", in Toussaint, G. T., Computational Geometry, Elsevier, pp. 63–133.
↑  לא קיים משולש קעור, כיוון שסכום הזוויות של כל משולש הוא 180, אז לא ייתכן שקיימת זווית פנימית בת יותר מ-180 מעלות במשולש.
| מצולעים ופאונים |
| --- | --- | --- |
| מושגים | מצולע • פאון • קודקוד • צלע • מקצוע • פאה • זווית חיצונית • אלכסון |  |
| מצולעים | מצולעים |  |
| לפי מספר צלעות | משולש • מרובע • מחומש • משושה • משובע • מתומן |  |
| משולשים | משולש ישר-זווית • משולש שווה-שוקיים • משולש שווה-צלעות |  |
| מרובעים | מקבילית • טרפז • טרפז שווה-שוקיים • מרובע ציקלי • דלתון • דלתון ריצוף • מעוין • מלבן • ריבוע |  |
| כוכבים | פנטגרם • מגן דוד • אניאגרם |  |
| תכונות | מצולע משוכלל • מצולע שווה-צלעות • מצולע קמור • כוכב |  |
| פאונים | פאונים |  |
| פאונים משוכללים | ארבעון • קובייה • תמניון • תריסרון • עשרימון |  |
| פאונים ארכימדיים | ארבעון קטום • קובוקטהדרון • קובייה קטומה • תמניון קטום • רומביקובוקטהדרון • קובוקטהדרון קטום • קובייה מסותתת • איקוסידודקהדרון • דודקהדרון קטום • איקוסהדרון קטום • רומביקוסידודקהדרון • איקוסידודקהדרון קטום • דודקהדרון מסותת |  |
| פאונים אחרים | פירמידה • מנסרה • אנטי-מנסרה • מקבילון • מעוינון • תיבה • איקוסיטטרהדרון |  |
| תכונות | פאון משוכלל • פאון משוכלל למחצה • פאון ארכימדי |  |
| הכללות | הכללות |  |
| הכללות | סימפלקס • היפרקובייה • טסרקט |  |
דוגמה למצולע קמור
מצוק אטקינסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  אדוארד ל. אטקינסון 
 גובה:  173 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°18′00″S 168°55′01″E﻿ / ﻿71.3°S 168.917°E﻿ / -71.3; 168.917
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק אטקינסון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצוק אטקינסון
 
מצוק אטקינסון או צוקי אטקינסון (באנגלית: Atkinson Cliffs) הוא מצוק גבוה, שרשרת של צוקי חוף גבוהים, בחוף פנל - החוף הצפוני של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
אורכו של המצוק 6 קילומטרים.
גובהו של המצוק 173 מטרים מעל פני הים.
המצוק משתרע בין קרחון פנדלי וקרחון פיטקוויץ'; (חוף פנל משתרע בין כף ויליאמס וכף אדייר).
היסטוריה > גילוי המצוק

המצוק מופה לראשונה בשנת 1911, על ידי משלחת החקר הצפונית של משלחת טרה נובה (משלחת החקר האנטארקטית הבריטית), שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1913–1910.
היסטוריה > מקור השם

המצוק נקרא על שמו של ד"ר אדוארד ל. אטקינסון, שהיה המנתח של משלחת.
ראו גם

הר אטקינסון
לקריאה נוספת

קורות חייו של אטקינסון
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי