stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חצי חצי
עלילה

עלילת הסרט נפתחת במותו של ליאו לוי, בעל מאפיה בשותפות עם גרוסמן (זאב ברלינסקי), חברו הטוב.
בטרם מותו, ליאו היה קונה יחד עם גרוסמן כל שבוע כרטיס הגרלה של מפעל הפיס ומחלקו, חצי לו וחצי לגרוסמן.
לאחר ההלוויה, פותח גרוסמן את העיתון ומגלה שהכרטיס שקנה באותו שבוע יחד עם ליאו זכה בהגרלה של 100.000 לירות.
תחילה הוא מתכוון להודיע לבתו של ליאו, אבל אשתו משכנעת אותו לא לספר דבר, להתגנב לדירתו הריקה של ליאו ולגנוב את חצי הכרטיס. אך בינתיים הספיקה כבר בתו של ליאו להשכיר את דירתו לשני גנגסטרים חובבים שמצאו את חצי הכרטיס.
בינתיים המאפייה האוטומטית המתחרה מאיימת לחסל סופית את מאפייתו הידנית של גרוסמן.
שני הגנגסטרים (דוד ברוך ואסי דיין), שבידיהם חצי הכרטיס, הולכים לחפש את גרוסמן, שבידו החצי השני, כדי לקחת את הפרס. השניים מגיעים אל ביתו ונתקלים באחיינו עזרא (יוסי פולק), וקובעים איתו ללכת בבוקר אל בית מפעל הפיס ולקחת את הפרס.
לאחר איומיהם של אנשי המאפייה האוטומטית ("הדרעק'ס"), מחליט גרוסמן ללמד אותם לקח ויחד עם חתנו של לוי (נסים עזיקרי) פורץ למאפייה ומכה את שני בניו האופים (צבי שיסל ודורי בן זאב) של בעל המאפייה. עוד באותו הערב נכנס חתנו של לוי אל ביתם של הגנגסטרים ומצליח לגנוב את חצי הכרטיס.
למחרת בבוקר, מגיע חתנו של לוי אל המאפייה של גרוסמן כשבידו חצי הכרטיס ומראה זאת לגרוסמן שלא מצליח למצוא את החצי שלו, מפני שאחיינו גנב אותו אמש כדי ללכת עם שני הגנגסטרים אל מפעל הפיס, וכשאלה גם כן מגיעים אל המאפייה ולא מוצאים את הכרטיס, תגרה מתפתחת במקום ואליה מצטרפים גם "הדרעק'ס" מהמאפייה האוטומטית שבאים לנקום על ה"טיפול" שקיבלו מגרוסמן בליל אמש. תוך כדי התיגרה מצליח הגנגסטר לקחת את שני חצאי הכרטיס, ומחביא אותם בתוך הבצק הטרי של הלחם, לפני הכניסה לתנור ותוך כדי חטיפת מכות של קמח ובצק הוא מצליח להוציא ככר לחם מן התנור ובורח. כאשר שמים לב לכך שאר האנשים הם פותחים במרדף אחריו ברחובות העיר. בסופו של דבר, מצליח הגנגסטר להגיע אל בית מפעל הפיס, אבל כאשר הוא בוצע את הלחם, נוכח לראות שחצי הכרטיס לא שם. באותו הרגע מגיעים שאר האנשים ומתחילים לריב על הכרטיס.
ואז לפתע, מגיע עזרא אחייניו של גרוסמן עם כיכר הלחם שבתוכו נמצא הכרטיס וקורא "לחם זה לא צנון", מביא את הכרטיס לגרוסמן, חתנו ובתו של לוי, והם זוכים בפרס הגדול.
פסקול הסרט כולל מספר שירים שמבוצעים על ידי אריק איינשטיין ("ליאו הטוב" ו"לא על החצי לבדו") ואסי דיין ("אל תגיד מילה").
הערות שוליים

↑  Frank Bren, Amy Kronish. World cinema: Israël. Flicks Books, 1996. עמ' 211.
אברהם לוכסמבורג

אברהם לוכסמבורג, 2005
אברהם לוכסמבורג (לוכסי) (29 בדצמבר 1923 - 30 ביולי 2012) היה ימאי בצי הבריטי במלחמת העולם השנייה, קצין ימי בחיל הים, איש עסקים, יזם ותעשיין.
לוכסמבורג נולד בפולין, גדל בתל אביב, למד בבית ספר "תחכמוני" וב"תיכון למסחר". היה חבר באגודה ימית אגודת יורדי ים זבולון. עם סיום בית הספר התיכון יצא לשנת שירות.
פעילות ימית וצבאית > מלחמת העולם השנייה

לוכסמבורג התגייס לפלמ"ח בשנת הקמתו ושירת בפלוגה ד' התל אביבית.
בשנת 1943, ניסה להתקבל לצי המלכותי הבריטי באמצעות "החבל הימי לישראל" וגם ל"משטרת הימייה הבריטית" ונענה בשלילה. הצליח להצטרף לצי המסחרי הבריטי והיה מבין מתנדבי היישוב לצי המסחרי המגויס. שירות באוניות סוחר בריטיות בזמן המלחמה נחשב למסוכן ביותר. האוניות בהם שרת לוכסמבורג היו בעיקר במזרח הים התיכון והים האדום.
אף כי גזרה זאת של המלחמה נחשבה פחות מסוכנת נקלע לוכסמבורג למצב מסוכן. ביולי 1942 הפליג אברהם לוכסמבורג עם אונייתו בשיירה של אוניות אספקה ממצרים לביירות. האונייה "Adinda" שהפליגה לפניו הותקפה ונפגעה מטורפדו ששוגר מצוללת גרמנית. הטורפדו פגע באנייה אך לא התפוצץ. הוא נשאר "תקוע" חלקו בתוכה וחלקו מחוץ לאוניה כשהוא דרוך אבל כאמור לא הופעל ולא התפוצץ.
לוכסמבורג המשיך בשירות על אוניות מטען כללי ומכליות דלק. ההפלגות לחיפה נוצלו על ידי הצוות היהודי באוניות להברחת כלי נשק ותחמושת שיועדו לארגון "ההגנה". בתום המלחמה שב לבית הוריו בתל אביב.
פעילות ימית וצבאית > שירות בחיל הים

באפריל 1948 התגייס לוכסמבורג לחיל הים שרק הוקם וכבעל ניסיון ימי יועד למחזור הראשון של קורס משיטים וקצינים שקיבל מאוחר יותר את שמו קורס חובלים א'. עד תחילת קורס החובלים שימש בתפקיד אחראי הדרכה בבסיס חיל הים בבניין המשטרה הבריטית מצפון לסידנא עלי בהרצליה.
במחצית יולי 1948 התחיל את קורס חובלים הראשון. הקורס ריכז אנשים שנחשבו מתאימים מבחינת הרקע הימי: יוצאי הצי המלכותי הבריטי, מתנדבי היישוב לצי המסחרי המגויס, אנשי הפלי"ם, ימאי צי הסוחר וחברי האגודות הימיות. אברהם לוכסמבורג היה מהמבוגרים שבין הצוערים בקורס.
בפברואר 1949, עם סיום הקורס, קיבל דרגת סגן חובל (סג"ם), ועבר לשרת על הפריגטה אח"י מבטח (ק-28) כקצין תותחנות וקצין סיפון. פרט לפעילות רגילה של אימונים ומבצעים שימשה הפריגטה כבית ספר לכל מקצועות הימאות הקרבית.
בקורס חובלים השני שימש לוכסמבורג כמדריך, וב-17 ביולי 1949 השתתף כמפקד חוליית הדגלנים של חיל הים במצעד יום העצמאות של צה"ל, מצעד שכונה "המצעד המשלים".
בסתיו 1949 קיבל, בדרגת חובל (סגן), מינוי כמפקד בסיס אילת. בתקופה זו כלל בסיס חיל הים באילת כמה צריפים וסירות קטנות אחדות. משימות האבטחה בים ולאורך החוף כללו סיורים בחופי ירדן מדרום לעקבה. בתקופה זו הוחל בהקמת הרציף הצבאי באילת. בנוסף היה שיתוף פעולה עם פלוגת השריון של חטיבה 7 ועם חוקרי הדגה ב-הים האדום.
לאחר סיום תפקידו באילת שירת על הקורבטה אח"י הגנה.
באפריל 1950 השתחרר משרות קבע ועבר לעבוד כקצין בצי הסוחר.
לוכסמבורג המשיך לשרת בחיל הים בשירות מילואים ומילא תפקידים שונים: כקצין תותחנות על הספינות אח"י וג'ווד (ק-18) ואח"י מעוז (ק-24), אח"י יפו (ק-42) ועל המשחתת אח"י אילת (ק-40).
במלחמת סיני השתתף לוכסמבורג עם אח"י יפו (ק-42) בקרב חיפה 31 אוקטובר 1956 בו נלכדה המשחתת המצרית אבראהים אל-אוול. במשך השנים שימש בתפקידי פיקוד שונים: כמפקד סוללת תותחים להגנה על נמל חיפה, טיסות סיור לאיתור ספינות, אבטחת מכליות דלק ביחידה 838 ופיקוד על תחנת המכ"ם בראס ביאדה שבדרום לבנון מוצב רותם.
בתקופת הפלמ"ח אברהם לוכסמבורג במרכז.
על המשחתת אח"י יפו (ק-42). אברהם מימין.
תמונת סיום מחזור ראשון של קורס חובלים, פברואר 1949, לוכסמבורג רביעי מימין בשורה השלישית מלמטה.
מינוי אברהם לוכסמבורג לפיקוד על בסיס אילת.
סגן מיל' אברהם לוכסמבורג מפקד פלגת תותחים נגד מטוסים שנפרשה במפרץ חיפה במסגרת התארגנות הזירה הימית במלחמת ששת הימים.
אברהם לוכסמבורג בשרות אבטחת מכליות במפרץ סואץ, במילואים 1971.
תעשיין

לאחר כשנה כקצין ראשון בצי הסוחר פרש מפעילות ימית והצטרף לאביו ואחיו לעסקים במסחר בחומרי בנייה וכימיקלים בחברת פלאימפורט בע"מ.
פיתח תחום התמחות בכימיקלים להדברת מזיקים, מחלות ועשבים בחקלאות.
בסוף שנות השישים ובתחילת שנות השבעים, ניהל, ביחד עם עו"ד ד"ר אמנון גולדנברג, מאבק משפטי כנגד חברה שביקשה למנוע שיווק מתחרה של מוצרים להגנת צמחים מפני מזיקים, בטענה כי הדבר מפר פטנט שלה. המאבק המשפטי הצליח והסתיים בפסק דין עקרוני שניתן על ידי בית המשפט העליון, המהווה תקדים בתחום הקניין הרוחני.
משנת 1970 עסקה החברה בפיתוח תהליכי ייצור ונכנסה לפעילות תעשייתית של כימיקלים להגנת הצומח, במפעל החברה שבערד. ב-1980 התפתח המפעל לייצור לייצוא והרחיב את פעילות החברה לארצות הברית ולמדינות נוספות. בשנות ה-90 הוקם מפעל נוסף ברמת חובב. רוב מוצרי החברה נמכרים לשוקי יצוא. גידול היצוא זיכה את החברה לראשונה בתואר יצואן מצטיין בשנת 1982 ובתואר יצואן בכיר בשנת 1993.
אברהם לוכסמבורג קיבל את פרס התעשייה ב 1994 כיו"ר חברת לוכסמבורג תעשיות בע"מ על יזמות תעשייתית וייצוא.
משפחה

ב-1951 נישא לרות פרלקוורט, ולזוג נולדו שלושה בנים.
ראו גם

מתנדבי היישוב לצי המסחרי המגויס
מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
יחידה 838
הזירה הימית במלחמת ששת הימים
קורס חובלים א'
הערות שוליים

↑  האנייה עזבה את השיירה שהמשיכה לביירות והפליגה לנמל חיפה כשהטורפדו תקוע בגופה טופלה על ידי חבלנים בריטיים ואחר כך נכנסה לתיקונים הכרחיים. סיפור התקיפה מופיע ביומני המלחמה הבריטיים: פגיעה במכלית דלק Adinda הרשומה בהולנד, 14 ביולי 1942, הצוללת: U-562 HAMM מיקום: 33°33N, 35°10E
↑  (עא 273/70 פלאימפורט בע'מ נ' ציבה ל.ט.ד (CIBA Ltd), כד (2) 341).
↑  מקבלי פרס התעשייה, באתר של התאחדות התעשיינים
↑  הריאיון לא עבר הגהה על ידי המרואיין.
במצעד 1949
פרס התעשייה 1994
טיפת מזל

ערך זה עוסק בסרט ישראלי. אם התכוונתם לשיר של זהבה בן שגם בוצע בסרט, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  זאב רווח
 הופק בידי:  יורם גלובוס   בועז דוידזון   עמרי מרון
 תסריט:  זאב רווח, חנן פלד
 עריכה:  ציון אברהמיאן
 שחקנים ראשיים:  זאב רווח   זהבה בן   ברי סימון   אריה מוסקונה   ז'אק כהן
 מוזיקה:  דובי זלצר
 צילום:  יואב קוש
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  גלובוס גרופ
 הקרנת בכורה:  10 באפריל 1992
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  עברית מרוקאית יהודית צרפתית
 סוגה:  סרט מוזיקלי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
טיפת מזל הוא סרט קולנוע ישראלי מסוג מחזמר דרמטי, בבימויו של זאב רווח, שיצא לאקרנים בשנת 1992. הסרט מספר אודות עולה ממרוקו המפרנס בדוחק את בתו לאחר שאשתו עזבה אותו.
עלילה

ז'וז'ו בן שושן (זאב רווח), זמר יהודי מצליח במרוקו מחליט לעלות לישראל יחד עם אשתו (ברי סימון) ובתו ויוי (זהבה בן). לילה לפני המסע לישראל, אשתו מחליטה לעזוב אותו יחד עם מאהבה לצרפת. ז'וז'ו נאלץ לעלות עם בתו לישראל ללא אשתו ונתקל בקשיים של העולים החדשים בישראל הצעירה של שנות ה-50. הוא מתבייש לספר לבתו את האמת על אמה, ואומר לה כי היא הייתה חולה ונפטרה במרוקו.
בתו גדלה והופכת לזמרת בעלת קול נדיר וכאשר ז'וז'ו חלה, היא מתחילה לעבוד אצל אמרגן ממוצא רומני (אריה מוסקונה),  שגילה אותה כאשר הופיעה במועדון לעולי מרוקו. וזאת על מנת לממן לו ניתוח יקר בצרפת. כאשר ז'וז'ו מגלה זאת, הוא מגרש אותה מהבית. כשויוי מופיעה בחתונה בה נוכח החבר של אביה מוריס (ז'אק כהן) היא מובילה אותו אל אביה ומוריס מגלה שהוא התעוור ומחליט לממן ולצאת עימם לצרפת לניתוח המסובך. כאשר הם מגיעים לשם, ז'וז'ו עובר את הניתוח ומופיע לצד חברו במופע מוזיקלי. שם נתקלת האם האובדת בבתה, אותה לא ראתה מאז עזבו את מרוקו.
שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
זאב רווח: ז'וז'ו בן שושן
זהבה בן: ויוי בן שושן
ברי סימון: גראסיה בן שושן
יעקב בן-סירא: פינקלשטיין
ז'אק כהן: מוריס
אריה מוסקונה: מרקו
יוסי קינן: ג'קו
אורלי בן גרטי: ויוי בת 12
חן גואטה: ויוי בת 4
אלי לוזון: קלידן
החדר (סרט, 2003)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  טומי ויזו 
 הופק בידי:  טומי ויזו
 תסריט:  טומי ויזו 
 עריכה:  אריק צ'ט
 שחקנים ראשיים:  טומי ויזו   ג'ולייטה דניאלה   גרג ססטרו   פיליפ הלדימן
 מוזיקה:  מלדן מיליקביק 
 צילום:  Todd Barron 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Wiseau-Films
 חברה מפיצה:  Chloe Productions   TPW Films
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  27 ביוני 2003
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  רומנטי, דרמה, כושל
 מקום התרחשות:  סן פרנסיסקו 
 תקציב:  6 מיליון דולר
 הכנסות:  572,340 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   theroom
 www.theroommovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
החדר (באנגלית: The Room) הוא סרט עצמאי אמריקאי משנת 2003. בתפקיד הראשי משחק טומי ויזו, שהוא גם התסריטאי, הבמאי, המפיק והמפיק בפועל של הסרט. הסרט נחשב ל"סרט הגרוע ביותר אי פעם" ואף כונה "האזרח קיין של הסרטים הגרועים", ובעקבות כך נהפך הסרט לסרט פולחן.
עלילה

ג'וני הוא בנקאי מצליח המתגורר בסן פרנסיסקו יחד עם ארוסתו, ליסה. על אף שבתחילת הסרט נראה שהאהבה פורחת בין השניים, ליסה מחליטה לפתות את חברו הטוב ביותר של ג'וני, מארק, והם פוצחים ברומן סודי. כשמועד החתונה מתקרב והשפעתו של ג'וני בבנק נחלשת, ליסה מזגזגת בין האדרתו והשמצתו של ג'וני מול משפחתה וחבריה. היא ממציאה האשמות שווא לפיהן ג'וני הכה אותה, וגם מגנה עליו נגד מבקריו. ג'וני, אשר שומע במקרה את ליסה מתוודה על הבגידה שלה לאמה, קלודט, מחבר מכשיר הקלטה לטלפון שלהם בניסיון לגלות את זהות המאהב.
על רקע הרומן של ליסה ומארק, מספר רב של עלילות משנה מתחילות להתפתח. לדני, תלמיד קולג' הגר בשכנות לג'וני וליסה, יש עימות מסתורי עם סוחר סמים בשם כריס-אר. קלודט חווה בעיות נדל"ן, בוכה על מערכות יחסים כושלות ומודיעה לליסה שבטוח יש לה סרטן שד. מישל והחבר שלה, מייק, פורצים לביתם של ג'וני וליסה כדי לקיים בו יחסי מין. פיטר, חברם הפסיכולוג של ג'וני ומארק, מזגזג בין להגן על ליסה ולהגיד שהיא סוציופתית. עלילות המשנה לא מספקות תובנות, אין להן הקשר כלשהו ואף אחת מהן לא נפתרת.
במסיבת הפתעה לכבוד יום ההולדת של ג'וני, אחד מחבריו תופס את ליסה ומארק מתנשקים בזמן ששאר האורחים נמצאים בחוץ. ג'וני מכריז בפני האורחים כי הוא וליסה מצפים לילד, רק שאז ליסה מספרת שהיא שיקרה בקשר לכך. בהמשך המסיבה, ליסה רוקדת עם מארק וג'וני מתעמת עם האחרון, שמתוודה בפניו ללא חרטה על הרומן.
לאחר המסיבה, ג'וני וליסה מתעמתים וליסה עוזבת את הדירה. ג'וני, שמרגיש נבגד הורס את הדירה ואז יורה בעצמו למוות. דני, מארק וליסה מגלים את גופתו ומארק ודני מאשימים את ליסה במותו. מארק אומר לליסה שהוא לא אוהב אותה ולא רוצה לראותה שוב.
שחקנים

טומי ויזו - ג'וני, בנקאי מצליח המאורס לליסה. למרות שנדמה שהאהבה בין השניים פורחת, ליסה למעשה מנהלת רומן עם מארק, חברו של ג'וני מאחורי גבו של האחרון. במהלך הסרט ג'וני מספר שהוא הכיר את ליסה כאשר הוא הגיע לסן פרנסיסקו ועבד בבית מלון. מתאבד בסוף הסרט ביריית אקדח.
גרג ססטרו - מארק, חברו הטוב של ג'וני, שמנהל רומן עם ליסה. למרות ההסתייגות מקיום הרומן בתחילת הסרט (כאשר מארק נוהג להזכיר לא פעם שג'וני הוא חברו הטוב ביותר) הוא לבסוף משלים עם אהבתו לליסה ואפילו מפלרטט איתה בגלוי גם כשג'וני נוכח בחדר. בסוף הסרט, לאחר מותו של ג'וני, מארק נוטש את ליסה.
ג'ולייט דניאל - ליסה, ארוסתו של ג'וני ובתה של קלודט. נוהגת לזגזג רבות במהלך הסרט בין האשמתו של ג'וני (טוענת שהוא השתכר והכה אותה) לבין הגנה עליו מול אנשים שונים. מעוניינת במארק ושוכבת איתו כאשר ג'וני לא נמצא. בסוף הסרט, לאחר מותו של ג'וני, היא מפצירה במארק להיות בן זוגה (בטענה שג'וני מת ועכשיו הם יכולים להיות יחד), אך מארק, שנגעל ממעשיה דוחה אותה והיא נשארת לבדה. נרמז במהלך הסרט שהיא עם ג'וני בגלל עושרו.
פיליפ הלדימן - דני, שכן צעיר המתגורר בדירה השייכת לג'וני. ג'וני וליסה "אימצו" אותו (לא מוסבר אם בצורה רשמית או לא) וג'וני מממן את דני על מנת שזה ילמד וירכוש השכלה. נרמז במהלך הסרט שדני נמשך לליסה. במהלך העלילה, דני מסתבך עם סוחר סמים בשם כריס-אר, אך הסיבה לאותה הסתבכות לא מוסברת לצופים.
קרולין מינו - קלודט, אמה של ליסה. אישה נצלנית שמפצירה בליסה להתחתן עם ג'וני בגלל עושרו. נרמז שבחייה היו לה מספר מאהבים. בתחילת הסרט, קלודט חוששת שהיא מאובחנת עם סרטן השד, אך לא מוסבר האם חשש זה הוא נכון או לא.
רובין פירס - מישל, חברתה הטובה של ליסה ובת זוגו של מייק. במהלך הסרט מייעצת לליסה מספר פעמים איך להתמודד עם המשולש הרומנטי שהאחרונה הכניסה את עצמה אליו.
סקוט הולמס - מייק, בן זוגה של מישל. לא ידוע עליו רבות מלבד העובדה שהוא תלמיד (ככל הנראה סטודנט) ושהוא חבר בחבורתו של ג'וני.
דן ג'נג'ייאן (אנ') - כריס-אר, סוחר סמים שמאיים על דני. לאחר עימות בין השניים על גג ביתו של ג'וני, שבמהלכו כריס-אר מאיים על דני עם אקדח, הוא נעצר על ידי ג'וני ומארק ומאז לא נראה שוב.
קייל ווגט - פיטר, פסיכולוג וחבר של ג'וני ומארק. במהלך הסרט נעזר בכישוריו כפסיכולוג במטרה לייעץ לג'וני ומארק בבעיותיהם.
גרג אלרי - סטיב, חבר של ג'וני וליסה. מופיע במהלך מסיבת יום ההולדת לג'וני, שם הוא מגלה את דבר הרומן של ליסה ומארק. סטיב, יחד עם מישל, מפציר בליסה לסיים את הרומן עם מארק במטרה לא לפגוע ברגשותיו של ג'וני.
תסריט

"החדר" נולד כמחזה אשר ויזו כתב בשנת 2001. לאחר מכן, הוא עיבד את המחזה לספר של 500 עמודים אשר לא הצליח לפרסם. מתוסכל, החליט ויזו לעבד את הספר לסרט והפיק אותו בעצמו כדי שתהיה לו שליטה מלאה על הפרויקט.
התסריט המקורי היה ארוך יותר בצורה משמעותית, וכלל שורה של מונולוגים ארוכים. הצוות ומנהל התסריט ערכו את הסרט על הסט לאחר שחלק ניכר מהדיאלוג לא היה מובן להם. בספרו "The Disaster Artist" ("אמן האסון"), ססטרו טוען שטומי התכוון שבסרט תהיה עלילת משנה בה מתגלה שג'וני הוא ערפד.
הסרט מבוסס על אירועים מחייו של ויזו, כולל הפרטים על איך ג'וני הגיע לסן פרנסיסקו ופגש את ליסה, ואופי החברות בין ג'וני למארק. על פי גרג ססטרו, דמותה של ליסה מבוססת על אישה אשר ויזו הציע לה נישואין, אך זו "בגדה בו מספר פעמים", מה שגרם לפירוק יחסיהם.
בהופעתו, ויזו ניסה לחקות את מרלון ברנדו ואת ג'יימס דין (במיוחד את הופעתו בסרט "ענק"), ולעיתים הרחיק לכת עד כדי שימוש ישיר בציטוטים מהסרטים שלהם - השורה "!You are tearing me apart, Lisa" ("את קורעת אותי לגזרים, ליסה") לקוחה מסרטו של דין "מרד הנעורים".
בנוסף לכך שהסרט מלא בטעויות המשכיוּת, יש בו גם כמה עלילות ופרטי דמויות אשר חוסר העקביות שלהם צוינו על ידי המבקרים והקהל. ה-"Portland Mercury" ציין שמספר חוטי עלילה מוצגים לצופה, ואז פשוט נעלמים. בסצנה מוקדמת, למשל, באמצע שיחה על תכנון מסיבת יום ההולדת של ג'וני, קלודט אומרת לליסה שהיא חולה בסרטן השד. הנושא מטואטא מתחת לשטיח ולא חוזרים אליו שוב במשך הסרט. בנוסף, הקהל מעולם לא מגלה מה הפרטים מסביב לסיפור של דני וסוחר הסמים. מעבר להיותו חבר של ג'וני, אין שום רקע על חייו של מארק. כאשר הוא מוצג לראשונה בסרט הוא טוען שהוא "מאד עסוק" בעודו יושב במכונית חונה באמצע היום, ללא כל הסבר על עיסוקיו. בביוגרפיה שלו, גרג ססטרו סיפר שהוא יצר סיפור רקע לדמות, שבו מארק הוא סגן בלש סמוי. ויזו סירב להוסיף התייחסות כלשהי לעברו של מארק בתסריט.
בשלב מסוים, כמה מהדמויות נפגשות בסמטה מאחורי דירתו של ג'וני כדי לשחק פוטבול בעודם לבושים בחליפות טוקסידו. כאשר מארק מגיע, הוא מגולח והמצלמה מתמקדת באטיות בפרצופו בעוד מוזיקה דרמטית מתנגנת. לשום דבר שקורה או נאמר במהלך המשחק שלהם אין איזושהי השפעה על העלילה. הסצנה מסתיימת באופן פתאומי כאשר הדמויות מחליטות לחזור לדירתו של ג'וני לאחר שפיטר מועד בעודו מנסה לתפוס את הכדור. ויזו נשאל פעמים רבות על הסצנה הזו והוא החליט להתייחס אליה ב-DVD של הסרט, אם כי במקום להסביר אותה הוא רק אמר שלשחק פוטבול ללא ציוד מגן ראוי זה כיף ומאתגר. גרג ססטרו נשאל לגבי החשיבות בכך שמארק מגיע מגולח, והתגובה שלו במשך שנים הייתה "לו רק ידעתי". בספרו "אמן האסון", ססטרו גילה שוויזו התעקש על כך שהוא יגלח את זקנו על הסט רק כדי שלג'וני יהיה תירוץ לקרוא למארק "Babyface" (פני תינוק). ססטרו טוען שוויזו מעולם לא הסביר לצוות את משמעות סצנת הפוטבול.
בראיון אשר נכלל כתוספת מיוחדת בגרסת ה-DVD של הסרט, ויזו מסביר בקצרה ששם הסרט מרמז לפוטנציאל של חדר להיות מקום בו מתרחשים אירועים טובים ורעים. בספרו "אמן האסון", ססטרו מספר שוויזו ביסס את התסריט על מחזה שכתב ואמור היה להתרחש בחדר אחד.
הפקה

ויזו לא סיפק מידע רב על הדרך בה השיג את הכסף למימון הפרויקט, אך הוא סיפר למגזין אנטרטיינמנט ויקלי שהוא הרוויח חלק מהכסף על ידי יבוא מעילי עור מקוריאה. תקציב הסרט מוערך בכשישה מיליון דולר. ויזו טען שהסיבות שהסרט היה יקר יחסית הן שהיה צריך להחליף רבים מחברי הצוות, ולכל שחקן היו כמה ממלאי מקום. על פי ססטרו, ויזו קיבל הרבה החלטות גרועות במהלך צילומי הסרט, אשר ניפחו את התקציב. למשל, בניית סטים לסצנות שהיו יכולות להיות מצולמות באתרי צילומים, רכישת ציוד מיותר וצילום של סצנות זהות מספר פעמים בסטים שונים. ססטרו טוען גם שתקציב הסרט זינק כתוצאה מדיאלוגים שלקח שעות או ימים לצלם מכיוון שוויזו התקשה לזכור את השורות או לעמוד במקום המתאים. על פי ססטרו וגרג אלרי, ויזו שכר סטודיו וקנה את הציוד במקום לשכור אותו.
ויזו צילם את הסרט בו-זמנית במצלמת 35 מ"מ ובמצלמה ברזולוציה גבוהה בעודו משתמש במתקן אשר החזיק את המצלמות אחת ליד השנייה. ויזו הסביר שהוא רצה להיות מסוגל לומר שהוא הבמאי הראשון אשר צילם סרט שלם בו-זמנית בשני פורמטים שונים, אף על פי שבסופו של דבר השתמש רק בחומרים ממצלמת ה-35 מ"מ. לססטרו, אשר הכיר את ויזו לפני שהוא התחיל להפיק את הסרט, לא היה הרבה ניסיון במשחק והוא הסכים לעבוד עם ויזו רק כחלק מצוות ההפקה. ביום הצילומים הראשון ויזו פיטר את השחקן שהיה אמור לגלם את מארק וססטרו הסכים להחליף אותו.
סנדי שקלייר שעבד על הסרט דרש קרדיט כבמאי. הוא טען שמכיוון שוויזו היה שקוע מאוד במשחקו, הוא לא הצליח לביים את הסרט כמו שצריך. שקלייר טוען שוויזו ביקש ממנו "להגיד לשחקנים מה לעשות, ולצעוק 'אקשן' ו-'קאט' ולהגיד לצלם מה לצלם". ססטרו ואדם נוסף שעבד על הסרט גיבו את הטענות, אך ויזו דחה אותן.
קידום

ויזו שכר שלט חוצות בהוליווד שפרסם את הסרט. השלט כלל מספר טלפון שדרכו היה אפשר להזמין כרטיסים לסרט וויזו ענה לשיחות. אף על פי שהסרט לא הצליח בתחילה, שילם ויזו על כך שהשלט יישאר במשך חמש שנים בעלות של 5,000 דולר לחודש. ויזו גם שילם על קמפיין טלוויזיוני ומודפס עם הסיסמה: "סרט עם תשוקה כמו אצל טנסי ויליאמס".
ביקורת

הסרט יצא לאקרנים ב-27 ביוני 2003 בכמה בתי קולנוע בלוס אנג'לס. ויזו ארגן הקרנה לחברי הצוות והתקשורת. הוא שכר זרקור והגיע להקרנה בלימוזינה. רבים מהצופים ביקשו את כספם בחזרה. ויזו שילם על כך שהסרט יוקרן שבועיים באחד מבתי הקולנוע כדי שהוא יוכל להתמודד לאוסקר. בזמן הזה הסרט הכניס 1,900 דולר.
הסרט קיבל ביקורות רעות על המשחק, התסריט, ההפקה, הפסקול, הבימוי והצילום. הוא נחשב לאחד הסרטים הגרועים שיצאו אי פעם. הסרט תואר כ"האזרח קיין של הסרטים הגרועים".
הסרט הפך לסרט פולחן ותואר כ"סרט הגרוע הטוב ביותר". לאחר שהסרט הורד מהאקרנים, החלו מעריצים לשלוח אי-מיילים לוויזו ולהגיד לו שהם נהנו מהסרט, מה שדחף את ויזו לארגן הקרנת חצות של הסרט. ההקרנה הייתה הצלחה ומאז הסרט מוקרן בהקרנות חצות בבתי קולנוע ברחבי העולם.
אף על פי שבאופן רטרוספקטיבי תיאר ויזו את הסרט כקומדיה שחורה, הקהל לרוב רואה בו כסרט דרמה עשוי גרוע, דעה אשר נתמכה על ידי כמה משחקני הסרט. חוקרים טוענים כי הפער בין כוונותיו של ויזו והתוצאה הסופית הן הכרחיות להנאת הצופים (מה גם שהסרט דומה יותר להפקה אבסורדית מאשר לקומדיה שחורה).
השפעה

גרג ססטרו וטום ביסל כתבו ספר בשם "The Disaster Artist" ("אמן האסון") שיצא ב-2013 ומבוסס על חוויותיו של ססטרו מעשיית הסרט.
ב-2017 יצא לאקרנים סרט המבוסס על הספר, ובעל אותו שם. בעברית הסרט נקרא "חי בסרט". ג'יימס פרנקו משחק את ויזו ואחיו, דייב פרנקו, משחק את ססטרו. שורה של שחקנים מפורסמים רבים אשר מעריצים את הסרטים משתתפים בו, כמו סת' רוגן שגם הפיק את הסרט יחד עם ג'יימס פרנקו.
הוכרז שעיבוד מחדש בבימויו של ברנדו קרופורד עתיד לצאת באביב 2023 ובו ייכבו בוב אודנקירק, בלה היתקוט, גרג ססטרו (השחקן היחיד מהסרט המקורי), קייט סיגל ומייק פלנגן. הסרט היה אמור לצאת באביב 2023 תוך מחווה לחגיגות ה-"20 שנה" לסרט המקורי. נכון לכרגע, לא ידוע תאריך שחרור רשמי. הכנסות הסרט אמורות להיתרם לצדקה לחקר מחלת האיידס.
בשנת 2010, אתר האינטרנט "Newgrounds" יצר את המשחק "החדר" ("The Room Tribute"), משחק הצבעה והקלקה בו השחקן מגלם את דמותו של ג'וני. עלילת המשחק עוקבת אחר אירועי הסרט, אך עם שינויים קלים.
הערות שוליים

↑  The Room אתר Variety, יולי 2003
↑  The crazy cult of The Room, דצמבר 2008, אתר Entertainment Weekly
1 2 3 4  "The Crazy Cult of 'The Room'". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2017-12-24.
1 2 3  גרג ססטרו וטום ביסל, The Disaster Artist, ארצות הברית: סיימון ושוסטר, 2013, ISBN 1451661193. (באנגלית)
↑  "The battle over 'The Room'". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2017-12-24.
↑  Maloney, Devon. "10 Years After The Room, Tommy Wiseau Is Still Hollywood's Biggest Mystery". WIRED (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-12-24.
↑  "The Crazy Cult of 'The Room'". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2017-12-24.
↑  "The Couch Surfer: 'It may be sublimely rubbish, but The Room makes". The Independent (באנגלית בריטית). 2009-07-20. נבדק ב-2017-12-24.
↑  "'The Room': Worst movie ever? Don't tell that to its suddenly in-demand star". EW.com (באנגלית). נבדק ב-2017-12-24.
↑  CNN, By  John Cassaras,. "A 'Room' with a cult following" (באנגלית). נבדק ב-2017-12-24.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: extra punctuation (link)
↑  Knegt, Peter (2011-06-09). "Tommy Wiseau Goes Legit: An Interview With the Man Behind "The Room"". IndieWire (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-12-24.
↑  "How The Room Became the Biggest Cult Film of the Past Decade". Vulture (באנגלית). 2013-06-27. נבדק ב-2017-12-24.
↑  Renee Middlemost, "Renovating The Room: Audience Reception and Paratextual Intervention", Celebrity Studies, 2018
↑  Yoav Tirosh, "Tearing a Text Apart – Audience Participation and Authorial Intent in Ljósvetninga saga and Tommy Wiseau’s The Room", Unwanted. Neglected Approaches, Characters, and Texts in Old Norse-Icelandic Saga Studies, edited by Andreas Schmidt and Daniela Hahn, 2021, עמ' 206-242
↑  Team, The Deadline (2014-02-08). "James Franco's Production Company Acquires Book About So-Bad-It's-Good Cult Movie 'The Room'". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-12-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009950580605171  GND: 1045897744  LCCN: n2013021379  MusicBrainz release group: 93d38c36-d20b-3bc3-8217-c0a338e21165  NLP: a0000003742529  VIAF: 300052073   WorldCat (עם VIAF): 300052073
אסקימו לימון (סרט)

| --- | --- |
אסקימו לימון
אסקימו לימון
 בימוי:  בועז דוידזון
 הופק בידי:  יורם גלובוס מנחם גולן
 תסריט:  אלי תבור בועז דוידזון
 עריכה:  אלן יעקבוביץ'
 שחקנים ראשיים:  יפתח קצור יהונתן סגל צחי נוי ענת עצמון דבורה קידר מנשה ורשבסקי אופליה שטראל
 מוזיקה:  דל שנון 
 צילום:  אדם גרינברג
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  סרטי נח
 הקרנת בכורה:  ישראל 11 בפברואר 1978   גרמניה המערבית 21 באפריל 1978   יפן 10 בפברואר 1979
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט נעורים, קומדיית סקס, סרט קומדיה, סיפור התבגרות 
 מקום התרחשות:  ישראל 
 תקציב:  3,000,000 ל"י
 הכנסות:  12,500,000 ל"י בישראל ועוד $650,000 באירופה
 פרסים:  מועמדות לגלובוס הזהב
 סרט הבא:  יוצאים קבוע
 דף הסרט ב־IMDb
 
אסקימו לימון הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 1978, בבימויו של בועז דוידזון. "אסקימו לימון" הוא הסרט הישראלי המצליח ביותר מבחינה מסחרית מאז ומעולם, והפך לסרט פולחן. הצלחתו הרבה הביאה להפקת סדרת סרטי המשך.
בסרט, שהוקרן לראשונה ב-11 בפברואר 1978, מככבים בתפקידים הראשיים יפתח קצור, יהונתן סגל, צחי נוי, ענת עצמון ודבורה קידר.