stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירדן בר-כוכבא
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, ‏ירדן בר כוכבא: "בעלי הסתכל למוות בעיניים צוחקות ונתן לכולנו כוח", באתר מעריב אונליין, 6 בדצמבר 2018
↑  יפעת הללי אברהם, ‏בן זוגה של השחקנית ירדן בר כוכבא נפטר ממחלת הסרטן, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2016
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2002 - אין | פרס האקדמיה לטלוויזיה - משחק בסדרה דרמטית  2003 - ירדן בר-כוכבא ("בנות בראון") | הבא: 2004 - שמיל בן ארי ("מעורב ירושלמי") שרה פון שוורצה ("מעורב ירושלמי") |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2014 - אין, קטגוריה חדשה | פרס האקדמיה לטלוויזיה - השחקנית הטובה ביותר בסדרה לילדים ונוער  2015 - ירדן בר-כוכבא ("דן ומוזלי") | הבא: 2016 - ג'וי ריגר ("Oboy”) |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302415605171  ISNI: 0000 0000 7017 7224  VIAF: 97415274   WorldCat (עם VIAF): 97415274
ישיבת תורת זאב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 ישיבה
 השתייכות:  ישיבה ליטאית
 תקופת הפעילות:  קיץ תשס"ג – הווה
 מייסדים:  הרב ברוך סולובייצ'יק
 מיקום
 מיקום:  בית שמש שכונת רמה ג'
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°42′07″N 34°59′03″E﻿ / ﻿31.701892479921°N 34.984082551302°E﻿ / 31.701892479921; 34.984082551302
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) ישיבת תורת זאב(למפת השפלה רגילה) ישיבת תורת זאב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת תורת זאב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ישיבת תורת זאב  he ישיבת תורת זאבhe ישיבת תורת זאבמפת  __ בית שמשמכל הצדדים: __ מועצה אזורית מטה יהודה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ישיבת תורת זאב (מכונה "סולובייצ'יק") היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה שכנה בשכונת רמת שלמה בירושלים. בתשפ"א עברה לשכונת רמת בית שמש ג' שבעיר בית שמש. הישיבה קרויה על שמו של הרב זאב איידלמן.
ייסוד

הישיבה הוקמה תחילה ככולל אברכים תורת זאב כשבהוראת הרב שטיינמן מונה הרב ברוך סולובייצ'יק, חתנו של הרב חיים סרנא ובנו של הרב משה סולובייצ'יק לעמוד בראשות הכולל. בשנת ה'תשס"ג הפך הכולל לישיבה גדולה. הישיבה הוקמה במבנה בשכונת ממילא בירושלים שהיה בבעלות איל ההון רפאל הררי מפריז ששימש כפטרון הישיבה בתחילת דרכה. בזמן הקיץ הראשון הגיעו לקיבוץ קבוצות בחורים מישיבות פוניבז', אור ישראל ובית מתתיהו שהיוו את גרעין הייסוד של הישיבה. בשנת תשס"ז עברה הישיבה למבנה שכור בשכונת רמת שלמה בירושלים, ובתחילת זמן אלול תשפ"א למבנה הקבע שלה בשכונת רמת בית שמש ג' בעיר בית שמש.
צוות

בשנת תשע"ד הצטרף הרב דוד כהן ראש ישיבת חברון לכהן כראש ישיבה לצדו של הרב סולובייצ'יק כשהוא מוסר שיעור כללי ושיחה מדי שבוע עד לשנת תש"פ בה הפסיק לכהן. הרב סולובייציק מוסר שיעורים יומיים.
רועי שניידר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1994 (בן 30) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג, אוניברסיטת תל אביב, תיכון אוסטרובסקי 
 שפות היצירה:  עברית 
 
רועי שניידר (נולד ב-11 באוגוסט 1994) הוא משורר ישראלי.
ביוגרפיה

גדל ברעננה. הוא בוגר תיכון אוסטרובסקי בעירו והתוכנית הבין-תחומית לנוער של אוניברסיטת תל אביב. בגיל 16 שיריו ראו אור לראשונה במוסף הספרות של העיתון "הארץ". שיריו פורסמו בכתבי העת "הו!", "שבו" ו"גג".
ספר שיריו הראשון, "רועי שניידר ושירים אחרים", זכה בפרס פסח מיילין של האיגוד הכללי של סופרים בישראל לשנת 2012, וראה אור באותה שנה בהוצאת "ספרא".
ספר שיריו השני, "שלוש ארבע וְ", ראה אור בהוצאת "עולם חדש" בשנת 2016.
ספר שיריו השלישי, ״נבוך בארץ״, ראה אור בהוצאת מוסד ביאליק בסדרת ״כבר״, בעריכת ליאת קפלן בשנת 2023.
הערות שוליים

↑  נילי דגן, רועי שניידר זוכה בפרס מילין 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491740305171  BnF: cb16739664w (data)  ISNI: 0000 0004 2623 6193  LCCN: no2013030673  VIAF: 306262315   WorldCat (עם VIAF): 306262315 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרשת חיי שרה

רבקה מרווה את צמאונו של עבד אברהם (ניקולא פוסן, 1626)
פרשת חַיֵּי שָׂרָה היא פרשת השבוע החמישית בספר בראשית. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק כ"ג, פסוק א' ומסתיימת בפרק כ"ה, פסוק י"ח.
הפרשה נפתחת במותה של שרה ומסתיימת במותו של אברהם. מרביתה של הפרשה מוקדש לשני נושאים: קבורת שרה במערת המכפלה ומציאת אישה ליצחק. בסוף הפרשה מסופר על נישואי אברהם לקטורה וצאצאיו מהגר וממנה. את פרשת חיי שרה קוראים בין התאריכים כ"ב בחשוון-כ"ז בחשוון.
תוכן הפרשה > מות שרה ורכישת מערת המכפלה

הפרשה נפתחת בתיאור מותה של שרה אשת אברהם שנפטרה על שמע עקידת בנה יצחק. אברהם סופד לה ומבקש לקבור אותה בחברון ולשם כך הוא רוכש, בכסף מלא, מאת עפרון החיתי את מערת המכפלה. הדין והדברים עם עפרון ובני חת אודות הרכישה מתוארים בהרחבה בחלקה הראשון של הפרשה.
תוכן הפרשה > מציאת אישה ליצחק

עיקר הפרשה הוא תיאור שליחותו של עבד אברהם (שמו אינו מפורש במקרא, על פי חז"ל זהו אליעזר) בידי אברהם למצוא אישה ליצחק. אברהם משביע את העבד שלא ייקח ליצחק אישה מבנות כנען, ולכן הוא שולח את עבדו אל משפחתו שבארם נהריים. העבד מגיע למקום ונושא תפילה אל ה' בבקשת סיוע במבחן בו יתברר מי היא האשה הראויה: העבד יבקש מנערות העיר להשקות אותו, והאשה הראויה ליצחק היא זו שתסכים ואף תציע להשקות את גמליו.
מיד בסיום תפילתו מגיעה רבקה אל הבאר, וכשהוא מבקש ממנה להשקותו, היא מסכימה ואף מציעה מיוזמתה להשקות גם את גמליו. לאחר סיום השקאת הגמלים ממהר העבד להעניק לרבקה תכשיטי זהב יקרים, שואל אותה למשפחתה, ומבקש ממנה להתארח בבית משפחתה. רבקה מספרת לעבד כי היא ממשפחת נחור אחי אברהם, והעבד בא לבית משפחתה. לאחר דין ודברים עם בני משפחתה, בני המשפחה מסכימים להשיא את רבקה ליצחק, אך מציעים כי רבקה תלך לארץ כנען מאוחר יותר, בעוד עבד אברהם מבקש לקחת את רבקה מיד. לבסוף מחליטים בני המשפחה לקרוא לרבקה ולשאול אותה לדעתה, והיא מביעה את הסכמתה ללכת עם עבד אברהם.
העבד לוקח את רבקה איתו לארץ כנען, ושם היא נישאת ליצחק, המגלה כלפיה אהבה ומתנחם בכך מפטירת שרה אימו. פרשה זו של נישואי רבקה ליצחק היא ארוכה במיוחד, וכוללת חזרה משולשת על המבחן אותו ערך אליעזר לרבקה: פעם ראשונה בעת התכנון, פעם שנייה בעת המעשה, ופעם שלישית בעת סיפור הדברים למשפחת רבקה, כאשר ישנם מספר שינויים בין תיאור המעשה בפועל לבין סיפור הדברים למשפחת רבקה.
תוכן הפרשה > נישואי אברהם לקטורה וירושתו

בהמשך הפרשה מסופר על אחרית ימיו של אברהם: אברהם נושא אישה נוספת ושמה קטורה, ומוליד ממנה שישה בנים. את ירושתו הוא מוריש ליצחק בלבד, ואת שאר הילדים ('בני הפילגשים') הוא משלח עוד בחייו ל"ארץ קדם" לאחר שהעניק להם 'מתנות'.
אברהם נפטר בן 175, ונקבר במערת המכפלה על ידי בניו יצחק וישמעאל. לאחר מות אברהם מברך אלוהים את יצחק, ויצחק מתיישב בבאר לחי ראי. על פי התארוך המקראי, פטירת אברהם אירעה למעשה לאחר הולדת יעקב ועשו (שנולדו בגיל 160 של אברהם), המתוארת בפרשה הבאה, פרשת תולדות.
הפרשה נחתמת בפירוט תולדותיו של ישמעאל, צאצאיו ומקום מגוריו, "מחוילה עד שור אשר על פני מצרים באכה אשורה", ופטירתו של ישמעאל בגיל 137. גם פטירתו של ישמעאל מתרחשת למעשה זמן רב לאחר המאורעות המתוארים בתחילת פרשת תולדות (יעקב ועשיו נולדו בשנת 74 לישמעאל).
"יפה שיחתן של עבדי אבות"

בפרק כ"ד, המוקדש במלואו לבחירת רבקה ליצחק ישנה חזרה משולשת על המבחן שעורך עבד אברהם לרבקה. פרשני המקרא עמדו על כך, וניסו להסביר מדוע הסיפור חוזר על עצמו שלוש פעמים, בעוד פרשיות אחרות בתורה נכתבו בקיצור משמעותי. מדרש רבה מכנה זאת: ”יפה שיחתן של עבדי אבות, מתורתן של בנים” (פרשה נ"ט).
ישנם מספר הבדלים בין סיפור המעשה בפועל, לבין תיאור הדברים מפי עבד אברהם למשפחת רבקה לאחר מכן. שינוי מהותי בין שני החלקים הוא תיאור אליעזר מאוחר יותר כי שאל את רבקה לשמה ולמשפחתה קודם שנתן לה תכשיטים ומתנות, בעוד למעשה סדר הדברים היה הפוך. להלן חמש דוגמאות להבדלים:
| דוגמה | תיאור האירוע בתורה | סיפור מפי עבד אברהם | הסבר אפשרי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | וְאַבְרָהָם זָקֵן בָּא בַּיָּמִים, וַה' בֵּרַךְ אֶת-אַבְרָהָם בַּכֹּל (א) | וַה' בֵּרַךְ אֶת-אֲדֹנִי מְאֹד, וַיִּגְדָּל וַיִּתֶּן-לוֹ צֹאן וּבָקָר וְכֶסֶף וְזָהָב וַעֲבָדִם וּשְׁפָחֹת וּגְמַלִּים וַחֲמֹרִים. וַתֵּלֶד שָׂרָה אֵשֶׁת אֲדֹנִי בֵן לַאדֹנִי אַחֲרֵי זִקְנָתָהּ, וַיִּתֶּן-לוֹ אֶת-כָּל-אֲשֶׁר-לוֹ (ל"ה-ל"ו) | מצביע על כדאיות נישואי רבקה לבן אברהם, כדי לשכנע את בני משפחת רבקה להסכים לנישואים |
| 2. | לֹא-תִקַּח אִשָּׁה לִבְנִי מִבְּנוֹת הַכְּנַעֲנִי אֲשֶׁר אָנֹכִי יוֹשֵׁב בְּקִרְבּוֹ. כִּי אֶל-אַרְצִי וְאֶל-מוֹלַדְתִּי תֵּלֵךְ, וְלָקַחְתָּ אִשָּׁה לִבְנִי לְיִצְחָק (ג'-ד') | לֹא-תִקַּח אִשָּׁה לִבְנִי מִבְּנוֹת הַכְּנַעֲנִי אֲשֶׁר אָנֹכִי ישֵׁב בְּאַרְצוֹ. אִם-לֹא אֶל-בֵּית-אָבִי תֵּלֵךְ וְאֶל-מִשְׁפַּחְתִּי, וְלָקַחְתָּ אִשָּׁה לִבְנִי (ל"ז - ל"ח) | הרמב"ן מציע שני פירושים: "כי גם באנשי ארצו לא יחפוץ, רק במשפחתו... או שהיה העבד אומר כן לכבדם, שישמעו לו". פירוש ראשון: העבד מוסיף על מה שנאמר לו; אברהם דיבר על ארץ מולדת, והוא מדייק לגבולות המשפחה בלבד. פירוש שני: העבד נהג בדיפלומטיות וביקש להחמיא למשפחת אברהם בהצגתם כאפשרות נחשקת. בשניהם מוותר העבד על הגדרת חרן כמולדתו של אברהם. |
| 3. | ה' אֱלֹהֵי אֲדֹנִי אַבְרָהָם, הַקְרֵה-נָא לְפָנַי הַיּוֹם, וַעֲשֵׂה-חֶסֶד עִם אֲדֹנִי אַבְרָהָם (י"ב) | ה' אֱלֹהֵי אֲדֹנִי אַבְרָהָם, אִם-יֶשְׁךָ-נָּא מַצְלִיחַ דַּרְכִּי אֲשֶׁר אָנֹכִי הֹלֵךְ עָלֶיהָ.... וְאָמְרָה אֵלַי גַּם-אַתָּה שְׁתֵה וְגַם לִגְמַלֶּיךָ אֶשְׁאָב – הִוא הָאִשָּׁה אֲשֶׁר-הֹכִיחַ ה' לְבֶן-אֲדֹנִי (מ"ב-מ"ד) | חסד לעומת הצלחה והוכחה |
| 4. | וַתֹּאמֶר שְׁתֵה אֲדֹנִי, וַתְּמַהֵר וַתֹּרֶד כַּדָּהּ עַל-יָדָהּ וַתַּשְׁקֵהוּ. וַתְּכַל לְהַשְׁקֹתוֹ וַתֹּאמֶר גַּם לִגְמַלֶּיךָ אֶשְׁאָב עַד אִם-כִּלּוּ לִשְׁתֹּת. וַתְּמַהֵר וַתְּעַר כַּדָּהּ אֶל-הַשֹּׁקֶת, וַתָּרָץ עוֹד אֶל-הַבְּאֵר לִשְׁאֹב, וַתִּשְׁאַב לְכָל-גְּמַלָּיו (י"ח-כ') | וַתְּמַהֵר וַתּוֹרֶד כַּדָּהּ מֵעָלֶיהָ, וַתֹּאמֶר שְׁתֵה וְגַם-גְּמַלֶּיךָ אַשְׁקֶה, וָאֵשְׁתְּ וְגַם הַגְּמַלִּים הִשְׁקָתָה (מ"ן) | פירוט לעומת תמציתיות |
| 5. | וַיֹּאמֶר בָּרוּךְ ה' אֱלֹהֵי אֲדֹנִי אַבְרָהָם, אֲשֶׁר לֹא-עָזַב חַסְדּוֹ וַאֲמִתּוֹ מֵעִם אֲדֹנִי אָנֹכִי בַּדֶּרֶךְ נָחַנִי ה' בֵּית אֲחֵי אֲדֹנִי (כ"ז) | וָאֶקֹּד וָאֶשְׁתַּחֲוֶה לַה' וָאֲבָרֵךְ אֶת-ה' אֱלֹהֵי אֲדֹנִי אַבְרָהָם, אֲשֶׁר הִנְחַנִי בְּדֶרֶךְ אֱמֶת לָקַחַת אֶת-בַּת-אֲחִי אֲדֹנִי לִבְנוֹ (מ"ח) | חסד לעומת הנחיה בדרך האמת |
תאריכי הקריאה

השבת בה קוראים את פרשת חיי שרה יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים:
שנת השא ושנת הכז, שנת השג ושנת החא - כ"ב בחשוון
שנת גכה ושנת גכז - כ"ד בחשוון
שנת בשה ושנת בחג, שנת בשז ושנת בחה - כ"ה בחשוון
שנת זשג ושנת זחא, שנת זשה ושנת זחג - כ"ז בחשוון
הפטרה

מפטירים בספר מלכים א', פרק א', פסוקים א'–ל"א. האיטלקים מוסיפים עד פסוק ל"ד, וחלק מהתימנים (קהילות השאמי) מוסיפים בסוף פסוק מ"ו. ההפטרה מתארת את אחרית ימיו של דוד המלך וכיצד הוריש את מלכותו לבנו שלמה.
בנוסח רומניא הפטירו ספר ישעיהו, פרק נ"א, פסוק ב' עד פסוק כ"ב.
אירועים

היישוב היהודי בחברון מציין בשבת פרשת חיי שרה את "שבת חברון" בעקבות תיאור קניית מערת המכפלה בידי אברהם המופיע בפרשה. בשבת זו מתארחים עשרות אלפים בקריית ארבע ובחברון. במסגרת ההסדרים שהונהגו במערת המכפלה לאחר טבח מערת המכפלה, בשבת זו המקום פתוח כולו (כולל אולם יצחק) לתפילת יהודים.
לקריאה נוספת

יונתן גרוסמן, אברהם: סיפורו של מסע, תל אביב: ידיעות אחרונות : ספרי חמד, תשע"ה
הערות שוליים

↑  רש"י חיי שרה, פרק כג, פסוק ב, ד"ה "לספוד לשרה ולבכותה".
↑   צבי בראל, פרשת חיי שרה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2013
| פרשות השבוע |
| --- | --- | --- |
| ספר בראשית | בראשית • נח • לך לך • וירא • חיי שרה • תולדות • ויצא • וישלח • וישב • מקץ • ויגש • ויחי |  |
| ספר שמות | שמות • וארא • בא • בשלח • יתרו • משפטים • תרומה • תצוה • כי תשא • ויקהל • פקודי |  |
| ספר ויקרא | ויקרא • צו • שמיני • תזריע • מצורע • אחרי מות • קדושים • אמור • בהר • בחוקותי |  |
| ספר במדבר | במדבר • נשא • בהעלותך • שלח לך • קרח • חקת • בלק • פינחס • מטות • מסעי |  |
| ספר דברים | דברים • ואתחנן • עקב • ראה • שופטים • כי תצא • כי תבוא • נצבים • וילך • האזינו • וזאת הברכה |  |
| ספר בראשית |
| --- | --- | --- |
| פרשת בראשית | בריאת העולם • תוהו ובוהו • רקיע • המים העליונים • בריאת אדם וחוה • אדם וחוה • פרייה ורבייה • גן עדן • נחש הקדמוני • חטא עץ הדעת • קללת האדם והאשה • עץ החיים • קין והבל • שירת למך • מעשה בני האלוהים |  |
| פרשת נח | תיבת נח • המבול • ברית הקשת • שבע מצוות בני נח • שכרות נח • תולדות בני נח • מגדל בבל |  |
| פרשת לך לך | מסע אברהם לארץ כנען • ירידת אברהם למצרים • פרידת אברהם ולוט • מלחמת ארבעת המלכים את החמישה • מלכי-צדק • ברית בין הבתרים • בריחת הגר ולידת ישמעאל • ברית המילה |  |
| פרשת וירא | ביקור המלאכים באוהל אברהם • מהפכת סדום ועמורה • לוט ובנותיו • ירידת אברהם לגרר • גירוש הגר וישמעאל • ברית אברהם ואבימלך • עקדת יצחק |  |
| פרשת חיי שרה | רכישת מערת המכפלה • מציאת אישה ליצחק • נישואי אברהם וקטורה • תולדות ישמעאל |  |
| פרשת תולדות | לידת יעקב ועשו • מכירת הבכורה • ירידת יצחק לגרר • הריב על הבארות • ברית יצחק ואבימלך • גנבת הברכות • בריחת יעקב מעשו |  |
| פרשת ויצא | חלום יעקב • נישואי יעקב עם רחל ולאה • לידת בני יעקב • מעשה הדודאים • בריחת יעקב מלבן • ברית יעקב ולבן |  |
| פרשת וישלח | מפגש יעקב ועשו • מאבק יעקב והמלאך • מעשה שכם ודינה • מעשה שמעון ולוי • קיום הנדר בבית אל • מות רחל וקבורתה • מעשה ראובן ובלהה • פרשת שמונת מלכי אדום |  |
| פרשת וישב | מכירת יוסף • מעשה יהודה ותמר • לידת פרץ וזרח • יוסף ואשת פוטיפר • חלומות שר המשקים ושר האופים |  |
| פרשת מקץ | חלומות פרעה • ירידת אחי יוסף למצרים |  |
| פרשת ויגש | התוודעות יוסף לאחיו • ירידת יעקב למצרים • מכירת ארץ מצרים לפרעה |  |
| פרשת ויחי | שבועת יוסף ליעקב • ברכת אפרים ומנשה • ברכת יעקב לבניו • מות יעקב וקבורתו |  |
| דמויות מרכזיות | אדם וחוה • קין והבל • נח • אברהם ושרה • לוט • הגר וישמעאל • יצחק ורבקה • עשו • יעקב רחל ולאה • בלהה וזלפה • ראובן • שמעון • לוי • יהודה • תמר • יששכר • זבולון • דן • נפתלי • גד • אשר • יוסף • בנימין |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
ציון קברה של שרה אמנו במערת המכפלה
היצירה מסע רבקה מעשה ידי ג'ובאני בנדטו קסטיליונה משנת 1637. (המוזיאון לאמנויות יפות ביוסטון
מחמוד ח'יר א-דין

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1977 ישראל חורפיש, ישראל
 נהרג:  11 בנובמבר 2018 (בגיל 40) ח'אן יונס, רצועת עזה
 מקום קבורה:  בית העלמין הצבאי בחורפיש
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  הפנימייה הצבאית לפיקוד  המסלול האקדמי המכללה למנהל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל (מערך המבצעים המיוחדים של אמ"ן)
 תקופת הפעילות:  1997 – 11 בנובמבר 2018 (כ־21 שנים)
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 לוחם בסיירת צנחנים  מפקד מחלקה בבה"ד 1  מפקד מחלקה בגדוד 890  קצין במערך המבצעים המיוחדים
 עיטורים
   צל"ש הרמטכ"ל
מחמוד ח'יר א-דין (בערבית: محمود خير الدين; 28 בדצמבר 1977 – 11 בנובמבר 2018) היה קצין דרוזי-ישראלי במערך המבצעים המיוחדים של אמ"ן, בדרגת סגן-אלוף, שנהרג בפעולת צה"ל בח'אן יונס. במשך למעלה משלוש שנים לאחר מותו – שמו, תמונתו, מקום קבורתו וכל מידע מזהה אחר היו חסויים בשל תפקיד סודי שמילא, ולכן כונה בתקשורת בשם "סא"ל מ", עד 15 במאי 2022, אז הותרו הפרטים לפרסום. על פועלו במבצע עוטר לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל.
ביוגרפיה

מחמוד ח'יר א-דין, בנם של נזירה ואחמד, נולד למשפחה מסורתית דרוזית בת שמונה ילדים וגדל בחורפיש. התחנך בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. עם גיוסו לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שירת כמדריך בבה"ד 1 וכמפקד מחלקה בגדוד 890, ובהמשך עבר ליחידה מיוחדת. במקביל לשירותו למד במסלול האקדמי המכללה למינהל, והיה בעל תואר ראשון ושני תארים שניים במינהל עסקים ובמנהיגות ומדיניות בחינוך. התנדב בתנועת אחריי! לעידוד שירות משמעותי בצה"ל.
ביוגרפיה > המבצע בח'אן יונס

ב-11 בנובמבר 2018 נכנס כוח ממערך המבצעים המיוחדים של צה"ל לאזור ח'אן יונס שברצועת עזה. הכוח נסע במכונית עמוסת מזון. כוח חמאס עצר אותם לבדיקה, ולאחר שעוררו את חשדם הגיעו למקום אנשי חמאס נוספים בפיקודו של נור בראכה, מפקד גדוד ח'אן יונס בחמאס. הכוח פתח באש על מנת להיחלץ מהמקום והרג שבעה מחבלים, בהם נור בראכה. במהלך חילופי הירי נהרג בשוגג סא"ל מחמוד ח'יר א-דין מירי לוחמי צה"ל, ואקדחו האישי מסוג גלוק נשאר בשטח.
מטוסי חיל האוויר תקפו את כוחות חמאס שדלקו אחרי לוחמי צה"ל. מסוק יסעור מטייסת 118 של חיל האוויר ועליו לוחמים ורופא מיחידה 669 חילצו אותם חזרה לישראל. פרטים על המבצע נשארו חסויים, אך דובר צה"ל ציין כי "מטרת הפעולה לא הייתה חיסול או חטיפה". לדברי חמאס, הכוח מנה שבעה לוחמים שדיברו ערבית.
על פי פרסומים בישראל, המבצע נועד להשגת "עליונות מודיעינית" מול חמאס. לפי חמאס, מטרת המבצע הייתה לפרוץ לרשת הקשר הסודית והמוצפנת שלהם, ולאפשר לישראל גישה מלאה לתקשורת בין דרגי הפיקוד של הארגון.
ב-10 בספטמבר 2019 פורסם שסא"ל מ' יעוטר בצל"ש הרמטכ"ל. ב־22 בספטמבר 2019 העניק הרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי לאלמנתו את העיטור.
תעודת צל"ש הרמטכ"ל שבו עוטר ח'יר א-דין לאחר מותו מתארת את הנסיבות שבהן נפל:
בתאריך ג' בכסלו ה'תשע"ט (11 בנובמבר 2018) פעל סא"ל מ'... זכרונו לברכה עם צוותו בשטח האויב. הצוות נתקל באויב ונקלע למצב קשה, סא"ל מ' ... עמד ... בנחישות, בקור רוח ובאומץ כדי להגן על חבריו לצוות. בהמשך, מתוך יוזמה וחתירה למגע קיבל על עצמו תפקיד קדמי בפעולת ההשתלטות על האויב ופעל בתושייה כדי להצליח בה. סא"ל מ'... נהרג במהלך האירוע.
סא"ל מ'... זכרונו לברכה הראה במעשיו דבקות במשימה, אחריות, דוגמה אישית ורעות.
ב-14 במאי 2022 התירה הצנזורה הצבאית את פרסום שמו ותמונתו, אך אסרה למסור פרטים על מטרת המבצע שבו הוא נהרג ועל מבצעים אחרים בהם לקח חלק.
מאות אנשים השתתפו בהלווייתו, בהם נשיא המדינה, ראובן ריבלין, שרים, חברי כנסת וקצינים בכירים. הוא נקבר בבית העלמין הצבאי בחורפיש.
סא"ל מחמוד ח'יר א-דין הותיר אחריו אישה ושני בנים. היה בן 40 במותו.
ראש אמ"ן, האלוף תמיר הימן, מצדיע לארונו של מחמוד ח'יר א-דין בהלווייתו, 12 בנובמבר 2018
פרחים מעל קברו של מחמוד ח'יר א-דין בתום מסע ההלוויה
מצבתו של מחמוד ח'יר א-דין
הנצחה

ביום 14 באוקטובר 2024 נחנך אתר הנצחה לזכרו בסמוך לקיבוץ צאלים.
הערות שוליים

↑  קורות החיים של מחמוד ח'יר א-דין, באתר "יזכור" של משרד הביטחון
↑  מחמוד ח'יר א-דין, באתר "בהשקט ובבטחה"
↑  אלון בן דוד, "מודל למצוינות": סיפורו של סא"ל מ' - שנפל בפעולה חשאית בעזה, באתר חדשות 13, 6 במאי 2019
↑   יניב קובוביץ, הותר לפרסום: הקצין שנהרג בפעולה שהשתבשה בעזה ב-2018 - מחמוד חיר א-דין, באתר הארץ, 15 במאי 2022
↑  אילנה דיין, חשופים בחאן יונס, עובדה, 5 בדצמבר 2019.
↑  קובי פינקלר, סא"ל מ' נהרג מירי של כוחותינו, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2019
↑  רונן ברגמן, איתי אילנאי, "7 ימים", תחקיר: שרשרת התקלות הבלתי נתפסת שהובילה להפתעת 7 באוקטובר, באתר ynet, 19 באוקטובר 2023
↑  טל לב רם, ‏צל"ש הרמטכ"ל יוענק לסגן אלוף מ' שנהרג, באתר מעריב אונליין, 10 בספטמבר 2019
↑  הותר לפרסום: סא"ל מחמוד חיר א-דין הוא הקצין שנהרג בפעולה החשאית בעזה ב-2018, באתר ynet, 15 במאי 2022
אברהם לייב מונזון

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1865 ירושלים, האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1948  (בגיל 83 בערך)
 תחום יצירה:  דפוס, ליתוגרפיה
אברהם לייב מונזון (1865–1948) היה דפס ואומן ארץ-ישראלי.
ביוגרפיה

אברהם לייב מונזון נולד בשנת 1865 בירושלים. אביו, ר' שמעון מונזון, היה גבאי בבית הכנסת החורבה בעיר וכן היה סוכן הדואר הראשון בארץ-ישראל. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19 נסע ללימודים בפרנקפורט, גרמניה. עם שובו לירושלים הקים ביחד עם אחיו, משה מרדכי מונזון, בית דפוס ליתוגרפי בשם "דפוס מונזון". בית הדפוס פעל בתחילה עם מכבש יד והחל משנת 1894 בעזרת מכונת דפוס אוטומטית שייבא. לצד פעולתו כדפס שימש מונזון גם כצייר וכמעטר עבור בית הדפוס. הוא יצר עיטורים מורכבים לתעודות, ללוחות מזרח ולפריטים שימושיים אחרים ששימשו את אנשי היישוב הישן. העבודות שילבו בין מסורת האמנות היהודית לבין טכניקות הדפס חדשניות לתקופתו בארץ ישראל כגון ליתוגרפיה צילומית, הדפסות בלט והזהבה.
גלריה

בית מחסה ליתומים-דיסקין (1910), הדפס-אבן, גובה 62 ס"מ, רוחב 49 ס"מ
לוח מזרח (שנות ה-20 של המאה ה-20), הדפס-אבן, גובה 45 ס"מ, רוחב 59 ס"מ
כולל חיבת ציון (שנות ה-20 של המאה ה-20), הדפס-אבן, גובה 65 ס"מ, רוחב 49 ס"מ
הערות שוליים

↑  ראו: דפוס א.ל. מונזון 1992-1982, מוזיאון חצר היישוב הישן, ירושלים, 2009
↑  ראו: עפרת, גדעון (עורך), 100 שנות אמנות הדפס בישראל, סדנת ההדפס ירושלים, ירושלים, 2015, עמ' 11-10
↑  ליטוגרפיות דפוס מונזון, http://www.ariemonzon.com/lithographs.php
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 603440  NLI: 987007569545805171  ISNI: 0000 0000 7229 036X  LCCN: no2009161103  ULAN: 500477580  VIAF: 101498118   WorldCat (עם VIAF): 101498118
צבי טלמון

| --- | --- |

צבי טלמון (מונזון), אוקטובר 2012
 לידה:  9 בדצמבר 1922 העיר העתיקה, ממלכת ירושלים 
 פטירה:  6 בדצמבר 2012 (בגיל 89) 
 שם לידה:  צבי מונסון 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר תחכמוני, האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, ישיבת עץ חיים, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 סוגה:  מוזיקה ליטורגית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
צבי טלמון (במקור: מונסון או מונזון, 9 בדצמבר 1922 – 6 בדצמבר 2012) היה מלחין ומנצח מקהלות ישראלי, שעסק בעיקר בתחום המוזיקה הליטורגית היהודית.
ביוגרפיה

טלמון נולד בעיר העתיקה בירושלים בסוף שנת 1922. בילדותו למד בבית הספר תחכמוני ובישיבת עץ חיים. למד שירה, נוסח תפילה וסולפג' במקהלת הילדים של החזן שלמה זלמן ריבלין, "שירת ישראל", שעליה אף ניצח כילד. בנעוריו למד צ'לו במכון למוזיקה ירושלים של הכנר פרופ' נ' זדרי ובהמשך התקבל לאקדמיה למוסיקה בירושלים ולמד בין השאר אצל יוסף טל ואבל ארליך. ניצח גם על מקהלתו של החזן שמואל קבצקי. מאוחר יותר למד מקרא בבית המדרש למורים מזרחי. בשנת תשמ"ד–1984 קיבל תואר דוקטור מהאוניברסיטה העברית בירושלים בעברית וארמית (נושא עבודתו: "בחנים לשוניים בפתגם הארמי שבתלמוד הבבלי").

שימש כמורה בבית הספר תחכמוני וכן כמורה למוזיקה. בבית הספר ייסד מקהלת נערים, שהופיעה בין היתר בבית הכנסת תחכמוני וליוותה את החזן מנחם מנדל טירנובר. במשך 23 שנים לימד בבית היתומות ע"ש ויינגרטן בירושלים, שם ניצח על מקהלה ועל תזמורת כלי נשיפה של הבנות. טלמון כיהן עצמו כחזן בימים הנוראים בבית הכנסת ביל"ו ובית כנסת היכל הבנים בכפר שמריהו. כמו כן הופיע בשידורי הרדיו של קול ישראל כזמר ביצירות ליטורגיות ושירי חול.
כשהוקם היכל שלמה בירושלים, הוזמן טלמון לנצח על מקהלת גברים ונערים שליוותה את התפילות שנערכו במקום. המקהלה ליוותה את החזנים משה שטרן ואברהם שני, שהיו חזנים בבית הכנסת. המקהלה זכתה למוניטין רב והופיעה מחוץ לבית הכנסת ובטקסים ממלכתיים.
טלמון הלחין יצירות לחזן ומקהלה – המפורסמת שבהן לפיוט "אין כאלוהינו" הנאמר בפיטום הקטורת. הוא חיבר עיבודים רבים למקהלה עבור מקהלות ומנצחים אחרים, לכנסי מקהלות ולמורים למוזיקה.
ארכיונו של טלמון שמור במחלקת המוזיקה של הספרייה הלאומית.
פרסומיו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרסומיו > יצירתו

טלמון חיבר שלושה ספרים עם יצירות ליטורגיות:
רינת ההיכל – לתפילות שבת
פעמי ההיכל – לתפילות שלש רגלים
תרועות ההיכל – לתפילות ימים נוראים
טלמון חיבר ועיבד עשרות שירים, שחלקם מצויים רק בכתב יד בארכיונו ואחרים יצאו לאור, כגון:
צלילי דרור ומולדת: שירים ליחיד, לזמרה בצבור, לבית הספר ולעם, ירושלים תשי"א
תו-רן: שירים למקהלה, לבתי-ספר ולזמרה בצבור, ירושלים תש"ך
עט הזמיר: שירים למקהלה, לבתי-ספר ולזמרה בצבור, ירושלים תשכ"ה
רן-לן: שירים למקהלה, לבתי-ספר ולזמרה בצבור, ירושלים תשכ"ז
שיר לי: שירים למקהלה, לבתי-ספר ולזמרה בצבור, ירושלים תש"ל (פורסם בסיוע המכון הישראלי למוזיקה דתית)
מזמורי שם ויפת: שירי מקהלה ישראליים יהודיים ואיטלקיים, מקור ותרגום, ירושלים תשל"ב
יוהאן אוגוסט אפרים גצה

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1731 אשרסלבן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  27 ביוני 1793 (בגיל 62) קוודלינבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  זואולוגיה, אנטומולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 
יוהאן אוגוסט אפרים גֶצֶה (בגרמנית: Johann August Ephraim Goeze; ‏28 במאי 1731 – 27 ביוני 1793) היה זואולוג גרמני. הוא ידוע בגילוי דובוני מים. הוא היה בנם של יוהאן היינריך וקתרין מרגרטה (לבית קירכהוף). הוא למד תאולוגיה באוניברסיטת האלי. הוא נישא לליאופולדין מריה קלר ב-1770, ממנה נולדו לו ארבעה ילדים. בשנת 1751, הוא הפך לכומר באשרסלבן, בקוודלינבורג, ולאחר מכן St. Blasius' Church (גר') בקוודלינבורג ב-1762, והפך לבסוף לדיקן הראשון של הסמינר של קודלינבורג ב-1787. הוא נפטר בקוודלינבורג.
גצה חקר את חסרי חוליות מימיים, במיוחד חרקים ותולעים. בשנת 1773, הוא היה הראשון שתיאר דובוני מים. בשנת 1784, גצה קלט את קווי הדמיון בין ראשי תולעי סרט שנמצאו במערכת המעי האנושית לבין ראשי ה-Cysticercus cellulosae בחזירים.
הערות שוליים

↑  "AFIP index". Afip.org. אורכב מ-המקור ב-27 בדצמבר 2010. נבדק ב-20 בנובמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)"AFIP index". Afip.org. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 20 November 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261702705171  PLWABN: 9810697549105606  BnF: cb13482353t (data)  GND: 116745509  ICCU: UFIV084170  ISNI: 0000 0000 6654 3586  LCCN: n82208081  NKC: pna2007370872  NLG: 245702  NTA: 07194933X  SELIBR: 240137  SUDOC: 086033204  VIAF: 41991931   WorldCat (עם VIAF): 41991931
סירופ מייפל

ערך זה עוסק בנוזל המופק מעצת האדר. אם התכוונתם למחלה נוירולוגית תורשתית, ראו .
| --- | --- |

סירופ מייפל
 
 מאכלים
 סוג:  סירופ 
 מרכיבים עיקריים:  עצה 
 
סוגים שונים של סירופ מייפל
פרסומת קנדית לסירופ מייפל (1908)
בקבוק סירופ מייפל תוצרת קוויבק
סירופ מייפל הוא סירופ ממתיק המיוצר באופן מסורתי מלשד העצה של מספר מיני אדר (Acer). מקובל להשתמש בו כתוספת לחביתיות, וופלים או פרנץ' טוסט. לעיתים משמש באפייה, בייצור ממתקים וכתוספת לקינוחים.