stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דובאי
הערות שוליים

↑  The World's Most Improbable Green City, National Geographic, ‏2017-04-04 (באנגלית)
↑  למה דובאי היא מרכז עסקים פופולרי כל כך?, באתר מאניטיים, ‏31.10.21
↑  Crime Index, www.numbeo.com
↑  אסף אוני,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'‏כלכלה, פוליטיקה וחברה: 6 דברים שכדאי לדעת על איחוד האמירויות, באתר גלובס, 14 באוגוסט 2020
↑  כיף להיות אישה בדובאי: ריאיון עם רווקה מאיחוד האמירויות, בתוך וואלה! NEWS,‏ 31.8.20
↑  נאנסה - ונעצרה: "קיימה יחסים מחוץ לנישואים", באתר ynet, 18 ביולי 2013
↑  British woman 'arrested in Dubai after reporting rape', BBC
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557363505171  GND: 4204043-7  ISNI: 0000 0004 0522 1996  LCCN: n79142799  MusicBrainz: a8b39e69-e41f-4b8d-8b6e-8ca24884027a  NDL: 01049083  NKC: ge1017725  UKPARL: nYoeh0Fk  VIAF: 157098389   WorldCat (עם VIAF): 157098389
לואיי דה לוקאס

לואִיִי רמון דה לוקאס פרס (בספרדית: Luiyi Ramón de Lucas Pérez; נולד ב-31 באוגוסט 1994 בגלבאן שברפובליקה הדומיניקנית) הוא כדורגלן מהרפובליקה הדומיניקנית המשחק בעמדת הבלם בקבוצת נאה סלמיס מליגת העל הקפריסאית ובנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית.
קריירת מועדונים

דה לוקאס שיחק בתחילת הקריירה שלו במגוון קבוצות מליגת העל של הרפובליקה הדומיניקנית, ובחודש אוגוסט 2020 חתם על חוזה לשנתיים וחצי בהאקה מליגת העל הפינית. הוא ערך 59 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-16 בינואר 2023 חתם דה לוקאס בליווינגסטון מליגת העל הסקוטית, במדיה ערך 22 הופעות ליגה והבקיע שער אחד.
ב-8 בינואר 2024 חתם דה לוקאס בא.א.ל. לימסול מליגת העל הקפריסאית. הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-22 באוגוסט 2024 חתם במועדון ספורט אשדוד מליגת העל הישראלית.
ב-25 בינואר 2025 חתם דה לוקאס בנאה סלמיס מליגת העל הקפריסאית.
קריירה בינלאומית

ב-9 בספטמבר 2018 ערך דה לוקאס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדומיניקנית, בניצחון 5-0 על נבחרת בונייר במסגרת מוקדמות ליגת האומות של CONCACAF 2019/2020.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של הרפובליקה הדומיניקנית לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024), וערך שלוש הופעות בטורניר.
ב-15 באוקטובר 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 5-0 על נבחרת אנטיגואה וברבודה במסגרת ליגת האומות של CONCACAF 2024/2025.
הערות שוליים

↑  Esa Heritty, Iso pala Tainion palapeliin - Luiyi de Lucas palaa Valkeakoskelle!, FC Haka, ‏2022-01-21 (בפינית)
↑  ΑΕΛ: Ενίσχυση στην άμυνα με Luiyi de Lucas! | Kerkida.net, www.kerkida.net, ‏2024-01-08 (באנגלית)
↑  יניב טוכמן‏, החתמה מרשימה למ.ס. אשדוד: בלם נבחרת מהמשחקים האולימפיים, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2024
↑  El seleccionador nacional Sub-23, @ibaigomez, dio a conocer el listado definitivo de jugadores que representarán a nuestra amada República Dominicana en los Juegos Olímpicos París 2024, בחשבון הטוויטר הרשמי של פדרציית הכדורגל של הרפובליקה הדומיניקנית, 28 ביוני 2024 (בספרדית)'"`UNIQ--templatestyles-0000001A-QINU`"'
| נבחרת הרפובליקה הדומיניקנית – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ואלדס •  2 מריסאן •  3 פירפו •  4 פוז'ול •  5 דה לוקאס •  6 מורשל •  7 אורניה •  8 דה אוקה •  9 נונייס •  10 אסקונה •   11 גונסאלס •  12 אורבס • 13 בוסל •  14 דה לה קרוס • 15 מסינה • 16 למייר • 17 דה לאון • 18 לורנסו • מאמן: גומס |  1 ואלדס •  2 מריסאן •  3 פירפו •  4 פוז'ול •  5 דה לוקאס •  6 מורשל •  7 אורניה •  8 דה אוקה •  9 נונייס •  10 אסקונה •   11 גונסאלס •  12 אורבס • 13 בוסל •  14 דה לה קרוס • 15 מסינה • 16 למייר • 17 דה לאון • 18 לורנסו • מאמן: גומס | הרפובליקה הדומיניקנית |
רון פרלמן

| --- | --- |

רון פרלמן, 2019
 לידה:  13 באפריל 1950 (בן 74) וושינגטון הייטס (מנהטן), ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1975 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינסוטה (1973)  קולג' להמן  הקמפוס החינוכי ג'ורג' וושינגטון 
 צאצאים:  Blake Perlman, Brandon Perlman 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס מכונת הזמן (2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
רונלד פרנסיס "רון" פרלמן (באנגלית: Ronald Francis "Ron" Perlman; נולד ב-13 באפריל 1950) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי-אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב ומועמד שני פרסי אמי, מוכר מתפקידיו בסרטים "הלבוי", "הלבוי 2: צבא הזהב", "בלייד 2" ו"הנוסע השמיני: התחיה" ובסדרה "ילדי האנרכיה".
ביוגרפיה

פרלמן נולד בשכונת וושינגטון הייטס שבצפון מנהטן למשפחה יהודית. למד בתיכון ג'ורג' וושינגטון ולאחר מכן במכללת לימן, שם קיבל תואר בתחום התיאטרון. בנוסף למד פרלמן באוניברסיטת מינסוטה וסיים עם תואר נוסף בתחום התיאטרון. בעידוד אביו שצפה בו בהופעותיו במחזות בית ספריים החל פרלמן לאמץ את תחום המשחק כמקצוע לחיים.
פרלמן נשוי לאופל פרלמן משנת 1981, ולזוג שני ילדים.
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

איש הברווז (1996) – בתפקיד : דיבוב קולו של רונאלד טומפסון
מלחמת האזרחים השנייה (1997) – סרט טלוויזיה של HBO
הודיני (1998) – בתפקיד : סוכן הימורים
שבעת המופלאים (2000-1998) – בתפקיד: קולונל ברנדון גרייס
הלם סטטי (2003) – בתפקיד: דיבוב קולו של דוקטור קוניג
ילדי האנרכיה (2013-2008) – בתפקיד: קליי מורו
הרפתקאות פין וג'ייק (2018-2010) – בתפקיד: דיבוב קולו של הליץ'
הרשימה השחורה (2015) – בתפקיד: לות'ר בראקסטון
סטארט אפ (2018-2017) – בתפקיד : ווס צ'אנדלר
חלל אינסופי (2018) – בתפקיד: דיבוב קולו של ג'ון גודספיד
פעולת תגמול (2019) – בתפקיד: גרהאם הגדול
פשע במעגל סגור (2019) – בתפקיד : פרנק נפייר
(2021-2020) Adventure Time: Distant Lands – בתפקיד: דיבוב קולו של הליץ'
פוקר פייס (2023) – בתפקיד : סיר סטרלינג פרוסט
Adventure Time: Fionna and Cake (2023 - הווה) – בתפקיד: דיבוב קולו של הליץ'
מר וגברת סמית' (2024) – בתפקיד: טובי הלינגר.
הערות שוליים

↑  Dessi Gomez, Ron Perlman Reunites With ‘Sons Of Anarchy’ Co-Star Theo Rossi In ‘Come With Me’, Deadline Hollywood, ‏October 7, 2024
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה |
| --- | --- | --- |
| 1969‏-1980 | מייק קונורס (1969) • פיטר גרייבס (1970) • רוברט יאנג (1971) • פיטר פאלק (1972) • ג'יימס סטיוארט (1973) • טלי סוואלס (1974) • רוברט בלייק/טלי סוואלס (1975) • ריצ'רד ג'ורדן (1976) • אדוארד אסנר (1977) • מייקל מוריארטי (1978) • אדוארד אסנר (1979) • ריצ'רד צ'מברלין (1980) |  |
| 1981‏-2000 | דניאל ג'יי. טראוואנטי (1981) • ג'ון פורסיית' (1982) • ג'ון פורסיית' (1983) • טום סלק (1984) • דון ג'ונסון (1985) • אדוארד וודוורד (1986) • ריצ'רד קיילי (1987) • רון פרלמן (1988) • קן וול (1989) • קייל מקלכלן (1990) • סקוט באקולה (1991) • סם ווטרסטון (1992) • דייוויד קרוזו (1993) • דניס פרנץ (1994) • ג'ימי סמיטס (1995) • דייוויד דוכובני (1996) • אנתוני אדוארדס (1997) • דילן מקדרמוט (1998) • ג'יימס גנדולפיני (1999) • מרטין שין (2000) |  |
| 2001-היום | קיפר סאת'רלנד (2001) • מייקל צ'יקליס (2002) • אנתוני לפאליה (2003) • איאן מקשיין (2004) • יו לורי (2005) יו לורי (2006) • ג'ון האם (2007) • גבריאל ביירן (2008) • מייקל סי הול (2009) • סטיב בושמי (2010) • קלסי גראמר (2011) • דמיאן לואיס (2012) • בריאן קראנסטון (2013) • קווין ספייסי (2014) • ג'ון האם (2015) • בילי בוב תורנטון (2016) • סטרלינג קיי בראון (2017) • ריצ'רד מאדן (2018) • בריאן קוקס (2019) • ג'וש או'קונור (2020) • ג'רמי סטרונג (2021) • קווין קוסטנר (2022) • קירן קאלקין (2023) ‏•‏‏ הירויוקי סנאדה (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337751405171  PLWABN: 9810542705705606  BNE: XX1093067  BnF: cb14033820w (data)  GND: 136749097  ISNI: 0000 0001 2129 5213  LCCN: n95120263  MusicBrainz: 71f92129-24c1-4c9e-a901-5c419b37bcf3  NKC: js20030707001  NLA: 42315592  SNAC: w6xd4r0z  SUDOC: 073302392  Trove: 1457502  VIAF: 84229375   WorldCat (עם VIAF): 84229375
ז'יל ויסנטה (כדורגל)

ז'יל ויסנטה פוטבול קלוב (בפורטוגזית: Gil Vicente Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל מהעיר ברסלוש שנמצאת במחוז בראגה.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1924, ובשנת 1990 המועדון העפיל לראשונה לליגה הבכירה. בשנת 1997 המועדון נשר לליגת המשנה, אך לאחר שנתיים חזר לליגה הבכירה. מיקום השיא של הקבוצה היה בעונת 1999/00, כאשר סיימה במקום החמישי. בעונת 2006/07 הואשמה הקבוצה בחוזים לא חוקיים עם כמה משחקני הקבוצה. כתוצאה מכך הורדה לליגת המשנה והושעתה ממשחקי הגביע באותה העונה. רק בשנת 2011 הצליחה הקבוצה להעפיל חזרה לליגה הבכירה, אך בשנת 2015 ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
המועדון קרוי על שם המחזאי הפורטוגזי ז'יל ויסנטה.
סגל הקבוצה

מעודכן ל-2 בספטמבר 2024
הברית המשולשת (1882)

מערכת הבריתות באירופה ערב מלחמת העולם הראשונה: באדום הברית המשולשת ובאפור ההסכמה המשולשת – פועל יוצא של הברית הצרפתית-רוסית.
הברית המשולשת הייתה ברית צבאית בין הקיסרות הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וממלכת איטליה. ברית זו עמדה בתוקפה משנת 1882 ועד תחילת מלחמת העולם הראשונה ב-1914. שלוש המדינות הבטיחו זו לזו סיוע הדדי אם שתי מדינות עוינות תתקוף אחת מהן, או שצרפת תתקוף את גרמניה ואיטליה. בהכרזה נלווית, הכריזה איטליה שהיא לא תנקוט יוזמה כנגד בריטניה. מעט לאחר חידוש הברית ביוני 1902 נתנה איטליה הכרזה דומה לצרפת.
ב-1879, תחת לחצו של אוטו פון ביסמרק, נחתם הסכם בשם הברית הכפולה בין גרמניה לאוסטרו-הונגריה (שנקראו מעצמות המרכז). ב-1881 החלה צרפת בכיבוש תוניסיה כדי להרחיב את האימפריה שלה. אירוע זה הביא את איטליה לבקש את שילובה באיגוד האוסטרו-הונגרי-גרמני, וב-1882 נחתם ההסכם המשולש. איטלקים רבים לא היו מרוצים מן ההסכם, משום שהאימפריה האוסטרו-הונגרית הייתה בעברה אויבת של איטליה.
ב-1914 פרצה מלחמת העולם הראשונה בין מדינות הברית המשולשת (שבשלב זה מכונות מעצמות המרכז) למדינות ההסכמה המשולשת (הממלכה המאוחדת, האימפריה הרוסית והאימפריה הצרפתית, שלאחר מכן יקראו מדינות ההסכמה). איטליה הבטיחה לעזור למעצמות המרכז אך נמנעה מלהשתתף במלחמה מפני שמעצמות המרכז נקטו בקו התקפי בעוד מדינות ההסכמה בקו הגנתי. ב-1915 עזבה איטליה את בנות בריתה וחברה למדינות ההסכמה, כשהיא פותחת במלחמה נגד אוסטרו-הונגריה, וב-1916 גם נגד גרמניה.
אוסטרו-הונגריה

לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-19, נטשו האוסטרו-הונגרים את שאיפתם לשלוט בחלקים מגרמניה ואיטליה עקב הקמתן של מדינות הלאום החדשות במסגרת איחוד איטליה ואיחוד גרמניה. עם החלשותה של האימפריה העות'מאנית וחיזוקה של האופוזיציה הסלאבית באזור הבלקן, ראו האימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית הזדמנות לקבל שליטה באזור זה על חשבונה של האימפריה העות'מאנית המתפרקת. ב-1876 הציעה רוסיה לחלק את הבלקן לאזורי שליטה, אך האוסטרים דחו הצעה זו בטענה שאוסטרו-הונגריה היא אימפריה גדולה, ואין לה אינטרסים בשטחים נוספים.
במהלך משבר הבלקן, הוכרחה אוסטרו-הונגריה לכבוש את אזור בוסניה והרצגובינה באוגוסט 1878 כנגד התקדמותם של הרוסים אל אזור בסרביה. לאחר שלא הצליחה לתווך בין האימפריה העות'מאנית לאימפריה הרוסית על שליטתם בסרביה, החליטה האימפריה האוסטרו-הונגרית על נייטרליות במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית של 1877–1878.
על מנת לשמור על האינטרסים האוסטרו-הונגריים שהיו מנוגדים לאינטרסים הרוסיים והצרפתיים, חתמה אוסטרו-הונגריה על הברית הכפולה עם גרמניה באוקטובר 1879 והברית המשולשת עם איטליה במאי 1882.
איטליה

כמו גרמניה, גם איטליה נוצרה מאיחוד של מדינות שונות, לכן דאגותיה הראשונות היו לבנות משטר יציב שישמור על אחדותה. עד 1914 התייצבה איטליה כמדינה מאוחדת, וכמו המעצמות האירופיות האחרות, גם באיטליה רצו לבנות מושבות ולהקים מעצמה על-יבשתית. על מנת להשיג מטרה זו, הצטרפה איטליה לגרמניה ואוסטרו-הונגריה כדי ליצור את הברית המשולשת. איטליה כעסה על צרפת שהשתלטה על תוניסיה ב-1881 מפני שאיטלקים רבים ראו בתוניסיה מושבה פוטנציאלית.
עם זאת, דעת הציבור באיטליה לא תמכה בהסכם עם אוסטרו-הונגריה מפני שאוסטרו-הונגריה הייתה יריבתה של איטליה במהלך איחוד איטליה. בשנים שלפני מלחמת העולם הראשונה, הציעו אנשי צבא רבים שאיטליה תעבור לצדן של בריטניה וצרפת. הצעה זו התחזקה לאחר הפלישה האיטלקית לטריפולי ומלחמת איטליה-טורקיה, שבמהלכה גרמניה תמכה בעיקר באימפריה העות'מאנית. זוהי הייתה ההוכחה שגרמניה ואוסטרו-הונגריה לא סומכות במאת האחוזים על בני בריתן האיטלקים.
עם פתיחת המלחמה ב-1914 נמנעה איטליה מלפתוח במלחמה מפני שאוסטרו-הונגריה וגרמניה נקטו קו התקפי ולפי ההסכם איטליה הייתה צריכה לבוא לעזרתם רק אם הן היו מותקפות. לאיטליה ובריטניה הייתה הסכמה על הים התיכון: בריטניה נזקקה לגישה לים התיכון לצורך מעבר לקולוניות שלה באפריקה ובהודו, ואיטליה גבלה בים התיכון. עימות בין שני הציים של המדינות היה גרוע לשתי המדינות. לכן, העדיפה איטליה להימנע מלהיכנס למלחמה עם בריטניה.
הערות שוליים

1 2  Charles Seymour (1916). The Diplomatic Background of the War. Yale University Press. p. 35,147
↑  Robert Kann (1974). A History of the Habburg Empire. University of California Press. pp. 470–472.
↑  בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286506605171  BnF: cb11941279r (data)  LCCN: sh85137895  NKC: ph161995 
קריקטורה מעיתון ברלינאי מציגה את הברית המשולשת בתחילת המאה ה-20. גרמניה מוצגת כמבוגר האחראי, שמושך אחריו את אוסטרו-הונגריה ובעקבותיה את הילד האיטלקי, שמסרב להיפרד מהתרנגול הגאלי.
תיכון דרך אבות

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר תיכון
 השתייכות:  אור תורה סטון
 תקופת הפעילות:  1994 (חטיבת הביניים)   2004 (החטיבה העליונה) – הווה
 מייסדים:  הרב שלמה ריסקין
 מגמות:  אלקטרוניקה, מחשבים, מדעי המחשב, פיזיקה, גאוגרפיה, כלבנות, היסטוריה, לימודי ארץ ישראל, קולנוע, ערבית ומדעי החקלאות
 שכבות לימוד:  ז'- י"ב
 מספר כיתות:  32 לשנת 2024
 בעלי תפקידים
 מנהל:  אבי שמל (חטיבת הביניים) אסף כהן (מנהל החטיבה העליונה) הרב יוני הולנדר (מנהל שש שנתי)
 ראש הבית ספר תיכון:  הרב יוני הולנדר
 תלמידים
 :  500
 מיקום
 מיקום:  אפרת
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°39′10″N 35°09′07″E﻿ / ﻿31.652742501828°N 35.151855120056°E﻿ / 31.652742501828; 35.151855120056
 https://www.derech-avot.org.il/
 ת"ד 1034, אפרת
 
תיכון דרך אבות (מכונה: ההמשך) הוא תיכון תורני קהילתי שש שנתי, הממוקם באפרת. התיכון משתייך לרשת מוסדות אור תורה סטון, ובו כ-500 תלמידים בכתות ז'-י"ב. תלמידי התיכון מגיעים מיישובים רבים, ובפרט מאזור גוש עציון. במבנה בו יושב בית הספר שכן בעבר בית הספר היסודי "עשה חיל" שכיום ממוקם בשכונת הגפן באפרת. ב-2017 התווסף עוד מבנה לבית הספר שכיום שוכנות בו כיתות חטיבת הביניים ובתי מדרש לחטיבת הביניים ולחטיבה העליונה.
מנהל בית הספר הוא הרב יוני הולנדר.
חטיבת הביניים

חטיבת הביניים של בית הספר דרך אבות היא החטיבה התחתונה של בית הספר בהן לומדות כיתות ז - ט. החטיבה נוסדה ב-1994. לרוב מצטרפים לחטיבת הביניים של בית הספר התלמידים שסיימו כיתה ו בבית הספר עשה חיל באפרת או בבית ספר האלה בנחושה. בכל אחת משכבות ז - ח קיימות שתי כיתות רגילות ובנוסף כיתה קטנה. בשכבת ט קיימים חמישה מסלולי למידה כמו בחטיבה העליונה.
מנהל חטיבת הביניים הוא אבי שמל.
התיכון

תיכון דרך אבות נוסד ב-2004 עשור לאחר הקמת חטיבת הביניים. תחילה שכן התיכון בשכונת הזית באפרת וב-2009 עבר לשכון בשכונת התאנה באפרת בו הוא שוכן עד היום.
בית הספר מציע 10 מגמות בחירה בתוך כותלי בית הספר כמו טכנולוגיה, פיזיקה, ביולוגיה, אומנות, ארץ ישראל, ערבית, היסטוריה ועוד.
בבית הספר "דרך אבות" למדו בשנת תשע"ח 450 תלמידים ב-28 כיתות.
בנוסף קיימת בבית ספר כיתת אזרחים וותיקים.
מנהל התיכון הוא אסף כהן.
מסלולי הלמידה

בבית הספר קיימים חמישה מסלולי למידה בשכבות ט - י"ב: מסלול שחר (מב"ר), מסלול בית מדרש (דביר), מסלול אופק, מסלול לביא (חינוך מיוחד) ומסלול אשכול (לתלמידים על הרצף האוטיסטי).
מנהלי התיכון

| --- | --- |
שם: תקופת כהונה
בעז קולומבוס: 2004 - 2011
יצחק גרינוולד: 2011 - 2016
הרב איתי מור - יוסף: 2016 - 2017
הרב יוני הולנדר: 2017 - הווה
חברת הודו המזרחית הבריטית

ערך זה עוסק בחברת הודו המזרחית הבריטית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'ון ווטס, ג'ורג' וייט 
 תקופת הפעילות:  31 בדצמבר 1600 – 1858 (כ־257 שנים)
 מיקום המטה:  לונדון, בריטניה
 ענפי תעשייה:  מסחר בינלאומי
 מוצרים עיקריים:  כותנה, מין, מלחת, תה, סחר בעבדים, מלח שולחן, indigo, סוכר, משי, אופיום 
 
חברת הודו המזרחית הבריטית (באנגלית: British East India Company) הייתה חברת מניות שקיבלה צ'רטר מלכותי מאליזבת הראשונה ב-31 בדצמבר 1600 במטרה לתת זכויות מסחר מועדפות בהודו. הצ'רטר המלכותי העניק לחברה שהוקמה לא מכבר 21 שנות מונופול על כל המסחר עם הודו המזרחית. מחברת מסחר כלכלית הפכה חברת הודו המזרחית הבריטית לשליטה של הודו באמצעות קבלת תפקידים ממשלתיים וצבאיים עד פירוקה ב-1858 בעקבות תוצאות המרד ההודי הגדול.
השפעה

החברה, שבסיסה היה בלונדון, יצרה את הממלכה הבריטית ההודית. ב-1717, החברה קיבלה צו מלכותי מהקיסר המוגולי שפטר את החברה מתשלום המס בבנגל ובכך נתן יתרון במסחר בהודו. הניצחון המכריע של סר רוברט קלייב בקרב פלסי ב-1757 ביסס את חברת הודו המזרחית הבריטית כעוצמה צבאית ומסחרית במזרח הודו. ב-1760 הצרפתים הוצאו מהודו, למעט כמה אתרי מסחר חריגים בחוף, כגון פודוצ'רי.
לחברה היו גם אינטרסים בדרך להודו מבריטניה הגדולה. כבר ב-1620, החברה תבעה את האזור בו נמצא הר השולחן בדרום אפריקה ולאחר מכן כבשה את סנט הלנה ושלטה בה. החברה גם הקימה קולוניות בסינגפור והונג קונג; העסיקה את ויליאם קיד על מנת שילחם בשודדי ים; ופיתחה את ייצור התה בהודו. אירוע בולט אחר בהיסטוריה של חברת הודו המזרחית היה החזקת נפוליאון בשבי בסנט הלנה. מוצרים של חברת הודו המזרחית הבריטית הוטבעו במסיבת התה של בוסטון.
המספנות של החברה סיפקו את המודל של סנקט פטרבורג, מרכיבים של המנהלה שלה שרדו בבירוקרטיה ההודית, המבנה של החברה היה הדוגמה המוקדמת המוצלחת ביותר לחברת מניות. ברם הדרישות של קציני החברה מהאוצר הבנגלי תרמו באופן טרגי לחוסר היכולת של המחוז להתמודד עם הרעב הנורא שגרם למותם של עשרה מיליוני בני אדם בין השנים 1770–1773 ברעב הגדול בבנגל (1770) (אנ').
היסטוריה > שנותיה הראשונות של החברה

חברת הודו המזרחית הבריטית נוסדה בשם "חברת הסוחרים של המסחר הלונדוני להודו המזרחית" (להבדיל מהודו המערבית שהיא יבשת אמריקה במושגים של אותה תקופה) על ידי קבוצה של אנשי עסקים נמרצים ובעלי השפעה, שקיבלו צ'רטר מלכותי בלעדי, שנתן להם היתר לכל פעולות הסחר בין בריטניה לבין הודו לתקופה של 15 שנה לחברה היו 125 בעלי מניות, והון של 72,000 ליש"ט. בתחילה, אף על פי שהיה להם הון רב, זה לא הרשים את ההולנדים ששלטו במסחר התבלינים, ולכן החברה לא הצליחה להתיישב בהודו. בסופו של דבר ספינות שהיו שייכות לחברה הגיעו להודו, עגנו בסוראט (Surat), בצפון מערב הודו, שהוקם כנקודת מסחר בשנת 1606.
בשנתיים הבאות החברה בנתה את המחסן הראשון (כפי שנודעו אתרי המסחר) במפרץ בנגל. הרווחים הגדולים שדווחו על ידי החברה אחרי הגעתה להודו (כנראה בגלל הקטנת הוצאות תקורה כתוצאה מנקודות העברת המסחר), היו הדחיפה הראשונה למלך ג'יימס הראשון להעניק רישיונות משניים לחברות מסחר אחרות באנגליה. אבל, ב-1609, הוא חידש את הצ'רטר לחברה לתקופה לא מוגדרת, הצ'רטר הכיל סעיף שלפיו יפוג תוקפו של הצ'רטר אם הסחר לא יהיה רווחי למשך 3 שנים רצופות.
היסטוריה > שנותיה הראשונות של החברה > מבנה הארגון המקורי

את החברה הובילו נגיד אחד ו-24 מנהלים שהקימו את חבר המנהלים. הם מונו על ידי חבר הבעלים ודיווחו לו. לחבר המנהלים היו 10 ועדות לדווח להן.
היסטוריה > דריסות רגל בהודו

הסוחרים האנגלים היו עסוקים לעיתים קרובות בפעולות עוינות נגד מקביליהם באוקיינוס ההודי, ההולנדים והפורטוגזים. אירוע מרכזי שסיפק לחברה עדיפות על האימפריה המוגולית היה ניצחונה ב-1612 בקרב ימי על הפורטוגזים בקרב סובלי (אנ') שהתרחש בחוף הקרוב לכפר סובלי, לא הרחק מסוראט. ניצחון זה אותת גם לשליטים ההודים עם איזו מהמעצמות כדאי להם יותר לטפח קשרי סחר.
כדי למנוע ניהול מלחמות מסחר חסרות תועלת בים המרוחק, האנגלים החליטו לבדוק את האופציות שלהם להשגת דריסת רגל ביבשת הודו, עם אישור של בריטניה והאימפריה המוגולית, וביקשו ממשפחת המלוכה להתחיל במשימה דיפלומטית. ב-1615, סר תומאס רו (אנ') קיבל הוראה של המלך ג'יימס הראשון לבקר את האימפריה המוגולית (ששלטה על רוב תת-היבשת ההודית לכיוון אפגניסטן) ואת שליטה, ג'הנגיר. מטרת המשימה הייתה לארגן ברית מסחרית שתיתן לחברת הודו המזרחית הבריטית זכויות בלעדיות להתיישב ולבנות מפעלים בסוראט ואזורים אחרים. ג'הנגיר שלח מכתב למלך אנגליה דרך תומאס רו בו נכתב:
היסטוריה > התפשטות

כחלק מההסכם בין תומאס רו כנציג חברה לבין המוגול הגדול ג'אהנגיר, הורשתה החברה לבנות בתי אחסון (שכונו פקטוריז) לאגירת הטובין אותם רכשו נציגי החברה בהודו.
החברה, תחת התמיכה הברורה הצליחה במהירות להאפיל על הפורטוגזים, שיצרו את בסיסיהם בגואה ובבומביי (שאחר כך הועברה לאנגליה כנדוניה לקטרינה דה ברגנזה). על ידי תמיכה זו הם הצליחו לבנות מצודות בסוראט (שמחסן גדול נבנה בה ב-1612), צ'נאי (1639), בומביי (1668) וקולקטה (1690). ב-1647 היו לחברה 23 בתי אחסון ו-90 עובדים בהודו. המחסנים המרכזיים נהפכו למעוזים מוגנים על ידי המבצרים שנבנו: מבצר ווילאם בבנגל, מבצר סנט ג'ורג בצ'נאי וטירת בומבי. ב-1634 הרחיב הקיסר המוגלי את האירוח שלו לסוחרים האנגלים באזור בנגל.
העסקים העיקריים של החברה היו באותה עת בחומרים כותנה, משי, אינדיגו, אשלגן חנקתי ותה. בכל הזמן הזה החברה הכינה התקפה על המונופול ההולנדי בסחר התבלינים במצר מלאקה.
ב-1711 יצרה החברה נקודת מסחר בקנטון (גואנגג'ואו), סין, על מנת לסחור בתה ובכסף.
ב-1657 חידש אוליבר קרומוול את הצ'רטר משנת 1609, והביא לשינויים קטנים במחזיקים במניות החברה.
המעמד של החברה חוזק על ידי החזרת המלכות לאנגליה. בסדרה של 5 חוקים בסביבות שנת 1670, המלך צ'ארלס השני סיפק לחברה זכויות לנכסים טריטוריאליים אוטונומיים, ליצור כסף, לפקד על כוחות צבאיים ולכרות בריתות, לעשות שלום ומלחמה, ולהפעיל משפטים פליליים ואזרחיים בשטחים שהחברה השיגה. לחברה היה צורך גדל בהגנה מחמת יריבים מסחריים, כוחות אימפריאליסטים אחרים ולעיתים שליטים מקומיים עוינים.
החופש לנהל את ענייניה הצבאיים התקבל בברכה בחברה והחברה הקימה במהירות את כוחותיה הצבאיים בשנות ה-80 של המאה ה-17, בעיקר באזורים הלא מוכרעים של אוכלוסייה מקומית. ב-1689, החברה שהייתה מעין "מדינה" בהודו היבשתית, ניהלה באופן עצמאי את הנשיאויות הגדולות של בנגל, מדארס, ובומביי והחזיקה בכוח צבאי מטיל אימה. מ-1698 החברה זכתה להשתמש במוטו "Auspico Regis et Senatus Angliae", כלומר "תחת חסותם של המלך והפרלמנט של אנגליה".
ב-1717, בתמורה לעזרה בריטית בהתמודדות עם האימפריה המראטהית, ויתר המוגול הגדול לגמרי על המס שנגבה עד אז על סחורות שיוצאו מבנגל.
בספטמבר 1746, כחלק ממלחמת הירושה האוסטרית, תקף כוח של חברת הודו המזרחית הצרפתית, שיצא מפודוצ'רי והיה בפיקודו של יוסף פרנסואה דופלה (אנ') את הכוחות הבריטים במדרס. הכוחות הצרפתים ניצחו בקרב מדרס (אנ') את הכוחות הבריטיים והשתלטו על מבצר סנט ג'ורג (אנ') וכך זכו בשליטה בעיר מדרס ובכל אזור נשיאות מדראס ושטחים הסמוכים לו. השליטה הצרפתית נמשכה עד 1749, כאשר בהסכם אקס-לה-שאפל שנחתם באאכן וסיים את המלחמה באירופה הוסכם כי רוב השטח יוחזר לחברה הבריטית.
ב-1756 סירב המושל של קלקוטה מטעם חברת הודו להסגיר הודי שנמלט אל העיר לידי הנוואב של בנגל (אנ'), סיראג' אוד-דואולה (אנ'), וזאת מטעמים מדיניים, בתגובה החליט הנוואב לפתוח במתקפה. ב־20 ביוני אותה שנה כבש צבאו את מצודת ויליאם. רוב הבריטים הצליחו להימלט, 146 מהשכירים ההודים של חברת הודו המזרחית נישבו. השבויים נכלאו ב"חור השחור" של בית הסוהר שבמצודה, שלא היה אלא צינוק באורך 5.5 מטרים וברוחב 4.5 מטרים. כל הלילה נאבקו השבויים על מעט אוויר שנכנס משני חלונות קטנים. למחרת בבוקר הוצאו משם רק 23 אנשים חיים. שנה אחרי כן חזר רוברט קלייב וכבש את קולקטה.
היסטוריה > הדרך למונופול מושלם > מונופול מסחרי

השגשוג שממנו נהנו פועלי החברה איפשר להם לחזור לארצם ולהקים אחוזות ועסקים ולהשיג כוח פוליטי.
כתוצאה מכך, פיתחה החברה שדולה בפרלמנט האנגלי. ברם, תחת לחצם של סוחרים שאפתניים ושותפים קודמים של החברה (שאותם כינתה בזלזול החברה "Interlopers") שרצו להקים חברות מסחר פרטיות בהודו, עבר ב-1694 חוק שביטל את ההגבלות הממשלתיות. חוק זה איפשר לכל חברה אנגלית לסחור עם הודו, אלא אם נפסלה ספציפית על ידי הפרלמנט, ובצורה זו בוטל הצ'רטר שפעל במשך כמעט 100 שנים. באמצעות חוק משנת 1698, חברה "מקבילה" לחברת הודו המזרחית בריטית (שנקראה באופן רשמי חברת המסחר האנגלית עם איי הודו המזרחית) נוסדה בסיוע פיננסי של שני מיליון פאונד מהמדינה. אולם, בעלי המניות רבי העוצמה של החברה הישנה הבטיחו במהירות סכום של כ-315 אלף פאונד לקונצרן החדש, ושלטו בגוף החדש. שתי החברות נאבקו זו בזו במשך זמן מה, הן באנגליה והן בהודו, על מנת לזכות בחלק עיקרי במסחר.
ברם התברר במהרה שהחברה המקורית כמעט ולא עמדה בפני איזושהי תחרות משמעותית. לבסוף התמזגו שתי החברות ב-1702, בחוזה בין המדינה ובין שתי החברות. בהתאם להסכם נתנה החברה לאחר המיזוג לקופת המדינה האנגלית סכום בן 3,200,000 פאונד, בתמורה לזכויות בלעדיות מיוחדות שהוענקו לה למשך שלוש השנים הבאות- שלאחריהן יבחן המצב מחדש.
החברה הממוזגת הפכה ל"החברה המאוחדת של הסוחרים של המסחר האנגלי לאיי הודו".
בעשורים שלאחר מכן היה סכסוך מתמיד בין שדולת החברה לפרלמנט. החברה ביקשה התמסדות קבע, בעוד שהפרלמנט לא הסכים להתיר לחברה אוטונומיה רבה יותר ובכך לוותר על הזדמנות לנצל את רווחי החברה. ב-1712, חוק נוסף חידש את מעמד החברה. ב-1720, מקורו של 15% מהייבוא הבריטי היה מהודו, כשכמעט כולו עבר דרך החברה, עובדה שאשררה את ההשפעה של שדולת החברה. חוק שחוקק ב-1730 האריך את הרישיון עד לשנת 1766. שנה לאחר מכן, נכנס לתוקף חוק חברת הודו המזרחית שמטרתו להסדיר את הרגולציה על החברה, ומתחיל תהליך שסופו הלאמת החברה בשנת 1858.
באותה העת, היו הבריטים והצרפתים ליריבים מרים, והיו ביניהם תגרות באופן תדיר על שליטה בקולוניות. (במלחמת העצמאות של ארצות הברית, למשל, סיפקו הצרפתים כוחות למתיישבים האמריקאים בניסיון לעזור להם להסיר את השלטון הבריטי) ב-1742, בפחד מהתוצאה המוניטרית של מלחמה, הסכימה הממשלה להאריך את המועד הסופי של רישיון המסחר האקסקלוסיבי של החברה בהודו עד ל-1783, תמורת הלוואה נוספת של כמיליון פאונד.
רופי של חברת הודו המזרחית הבריטית, המלכה ויקטוריה, 1840