stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דימום יתר גינקולוגי
אבחון

ההיסטוריה תקבע אם המצב אקוטי או כרוני, ואם נסיבות חיצוניות מעורבים. בדיקת אולטרה סאונד גינקולוגי בדרך כלל משלימה את הבדיקה הגניקולוגית. ספירת הדם קובעת את מידת האנמיה והיא עשויה להצביע על בעיות בדימום. בדיקות ההריון חשובה, במיוחד כמו דימום בתחילת ההריון שמייצג דימום גניקולוגי, הריון חוץ רחמי יכול להיות קטלני, האבחנה מחולקת בהרחבה לחקירות תומכות ומוחלטות :
אבחון > תומך

ספירת דם כדי להעריך את מידת האנמיה.
בדיקת אולטרה סאונד כדי לשלול נגעים ברחם, PID.
אבחון > סופי

בדיקת הריון עבור מי שעדיין לא פרסמה גיל המעבר החובה.
בדיקת ספקולום כדי לקחת דגימות משטח פאפ.
התרחבות ו גרידה כדי להשיג דגימות עבור היסטולוגיה וגם לשלוט על הדימום,אם יכול להיות קשור להפלה.
קולפוסקופיה.
מניעות

בדרך כלל דימום גניקולוגי לא יגיע משום מקום. בדיקות גינקולוגיות רגילות, בדיקות סקר לסרטן, אמצעי מניעה לוקחים דרך ארוכה במניעת ודחיית אירועי דימום אקוטיים ובלתי צפויים.
עזרה ראשונה

דימום גניקולוגי צריך להיות מוערך בהקדם האפשרי על ידי רופא. את כמות ומשך הדימום תכתיב אם אירוע הדימום הוא אירוע חירום.
הטיפול הקליני

הטיפול תלוי באבחנה, והוא עשוי לכלול טיפול הורמונלי, עירוי נוזלים, עירוי דם, ו/או התרחבות וגרידה. דימום פנימי דורש לפרוסקופיה או ניתוח בטן, בצורה נדירה ובמקרים קיצוניים תתבצע כריתת רחם.
ראו גם

מצב חירום רפואי
דימום רחמי לא תקין
הערות שוליים

↑  "Rrhagia | Define Rrhagia at Dictionary.com". Dictionary.reference.com. נבדק ב-2013-06-27.
↑  MedicineNet.com > Definition of Metrorrhagia Last Editorial Review: 3/17/2003
↑  "היפרפלזיה". מכבי שירותי בריאות. נבדק ב-2017-12-04.
↑  "גיל המעבר אצל נשים, מנופאוזה". | אתר גיל המעבר. נבדק ב-2017-12-04.
↑  "סרטן צוואר הרחם". האגודה למלחמה בסרטן. נבדק ב-2017-12-04.
↑  "פוליפ – מהו ולמה הוא גורם? | אופק מדיקל - מרכז רופאים מומחים קריית אונו". אופק מדיקל. 2017-01-15. אורכב מ-המקור ב-2017-11-17. נבדק ב-2017-12-04.
↑  Soriano, David. "אנדומטריוזיס, אנדומטריומה, טיפול באנדומטריוזיס | ד"ר דוד סוריאנו". 4-Women. נבדק ב-2017-12-04.
↑  לא במקום: הריון מחוץ לרחם, באתר www.clalit.co.il
↑  Dorin Grigoras [www.stepofweb.com], אנמיה: תסמינים אבחנה וטיפול - מדריך מקיף | איכילוב, באתר www.tasmc.org.il
↑  בדיקת PAP – למה היא משמשת ומה חשיבותה?, באתר www.oncology.org.il
↑  עירוי דם, באתר lib.cet.ac.il
↑  Soriano, David. "לפרוסקופיה: כל מה שרצית לדעת על לפרוסקופיה גינקולוגית, אנדומטריוזיס,". 4-Women. נבדק ב-2017-12-04.
↑  כריתת רחם, באתר www.clalit.co.il
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ציסטה פרא-שחלתית

| --- | --- |
CT Ovarian Cyst
CT Ovarian Cyst
 תחום:  אורולוגיה
 סיווגים
 ICD-10:  N83.8
 ICD-11:  GA18.4 
 
ציסטה פרא-שחלתית (באנגלית: paraovarian cyst), ידועה גם בשם ציסטה פראטובלית (המונחים משמשים לסירוגין), היא שק מלא נוזל המצוי ברקמת האפיתל באזור חצוצרת הרחם הסמוך לשחלות. יש להבדילה מציסטה שחלתית הן במיקומה והן בסימפטומים.
התפתחות

מקורה של הציסטה (על פי האקדמיה ללשון העברית, כִּיסְתָה) הוא ברקמת החיבור הנקראת "מזותליום" (Mesothelium), רקמת אפיתל חד-שכבתי קשקשי. ההנחה היא שהציסטות הפרא-שחלתיות נחשבות לשרידים של הצינור המולרי (Paramesonephric duct) והצינור הוולפי (Mesonephric duct).
אפידמיולוגיה

ציסטות פרא-שחלתיות מדווחות בכל קבוצות הגיל הנשי ונראה כי קבוצת הגיל הנפוצה ביותר היא בעשורים השלישי עד החמישי של החיים. מחקר שנערך באיטליה העריך כי שכיחות המקרים באוכלוסייה הנשית היא כ-3%, בעוד שמחקר נתיחה לאחר המוות של נשים לאחר גיל המעבר זיהה אצלן ציסטות פרא-שחלתיות בכ -4.7% מהמקרים.
אבחון

ציסטות שחלתיות בדרך כלל מאובחנות באמצעות אולטרסאונד, CT או MRI, ובקורלציה עם הממצאים הקליניים ובדיקות אנדוקרינולוגיות. בהתאם, ציסטות פרא-שחלתיות ניתן למצוא בניתוח או במהלך הדמיה המתבצעת מסיבה אחרת.
מרבית הציסטות הן קטנות ואינן מלוות בתסמינים. הגודל הטיפוסי המדווח הוא בקוטר של 1 עד 8 ס"מ . נגעים גדולים עשויים להגיע ל-20 ס"מ או יותר בקוטר, מצב זה הופך להיות סימפטומטי ומלווה בהפעלת לחץ וכאב בבטן התחתונה. גודל הציסטות יכול להוביל לפיתול (תסביב שחלה) של השחלה וגרימת כאב אקוטי.
בשלב המקדים לניתוח, ציסטות פרא-שחלתיות נראות בדרך כלל בבדיקת אולטרה סאונד. עם זאת, בשל הקרבה לשחלה, בדיקת האולטרה סאונד עשויה להציג זקיק דמוי ציסטות שחלתיות. מצב זה עשוי להוות אתגר בזיהוי הציסטה כשחלתית, או פרא-שחלתית
ממאירות

ציסטות פרא-שחלתיות הן בדרך כלל גידולים שפירים, אך עלולות במקרים נדירים להצמיח גידולים גבוליים וכן גידולים ממאירים.
טיפול

בנגעים קטנים אשר לא מלווים בסיפטומים, לרוב מסתפקים בתצפית ומעכב. נגעים גדולים יותר, נגעים אשר נצפו גדלים, נגעים סימפטומטיים (כאבים, תסביב שחלה ועוד) וכן נגעים עם ממצאים חשודים בבדיקת אולטרה סאונד (פיצוליות, פפילומיות, נוזליות ורכיבים מוצקים) נבדקים ומוסרים בדרך כלל בניתוח לפרוסקופיה.
הציסטות של מורגני

הציסטות של מורגני (באנגלית Hydatid cysts of Morgagni או Morgagni's cysts) הן ציסטות המופיעות כגידול מחובר לפני השטח באמצעות מעין גבעול צר ומוארך (pedunculated), לעיתים קטן, ולעיתים כצבר של ציסטות מרובות מחוברות לפימבריה של החצוצרות. לפיכך הן נחשבות כגרסה ספציפית של ציסטות פרא-שחלתיות. הן נקראות על שם מומחה האנטומיה, ג'ובאני בטיסטה מורגני (אנ').
בעוד שבדרך כלל הציסטות של מורגני לא מלוות בתסמינים, הובחן כי הציסטות נוטות להיות יותר נפוצות אצל נשים עם בעיות פוריות בלתי מוסברות (52.1% לעומת 25.6% בבקרה, p<0.001), לכן ייתכן כי הן עשויות לשחק תפקיד בהפרעות פוריות אצל האישה. ההסבר שהועלה להפרעות פוריות אלה הוא פגיעה שיוצר צבר הציסטות בתפקוד תקין של החצוצרות.
ראו גם

ציסטה שחלתית
ציסטה
רקמת אפיתל
קשירת חצוצרות
פריצת ציסטה בשחלה
לקריאה נוספת

Case report of a paraovarian cyst in a 15‐year‐old adolescent girl with premature ovarian failure
International Journal of Gynecology & Obstetrics
הערות שוליים

1 2 3 4  Mine Kiseli, Gamze S. Caglar, Sevim Dincer Cengiz, Demet Karadag, Clinical diagnosis and complications of paratubal cysts: review of the literature and report of uncommon presentations, Archives of Gynecology and Obstetrics 285, 2012-06-01, עמ' 1563–1569 doi: 10.1007/s00404-012-2304-8
↑  Anne Dørum, Gustav P. Blom, Erling Ekerhovd, Seth Granberg, Prevalence and histologic diagnosis of adnexal cysts in postmenopausal women: an autopsy study, American Journal of Obstetrics and Gynecology 192, January 2005, עמ' 48–54 doi: 10.1016/j.ajog.2004.07.038
↑  M. Varras, Ch Akrivis, D. Polyzos, S. Frakala, A voluminous twisted paraovarian cyst in a 74-year-old patient: case report and review of the literature, Clinical and Experimental Obstetrics & Gynecology 30, 2003, עמ' 253–256
1 2  Suruchi S. Thakore, Monica J. Chun, Kevin Fitzpatrick, Recurrent ovarian torsion due to paratubal cysts in an adolescent female, Journal of Pediatric and Adolescent Gynecology 25, August 2012, עמ' e85–87 doi: 10.1016/j.jpag.2011.10.012
↑  Suruchi S. Thakore, Monica J. Chun, Kevin Fitzpatrick, Recurrent ovarian torsion due to paratubal cysts in an adolescent female, Journal of Pediatric and Adolescent Gynecology 25, August 2012, עמ' e85–87 doi: 10.1016/j.jpag.2011.10.012
↑  Satoshi Suzuki, Shigenori Furukawa, Hyo Kyozuka, Takafumi Watanabe, Two cases of paraovarian tumor of borderline malignancy, The Journal of Obstetrics and Gynaecology Research 39, January 2013, עמ' 437–441 doi: 10.1111/j.1447-0756.2012.01953.x
↑  Hoffman, Barbara, Williams gynecology, New York: McGraw-Hill Medical, 2012, עמ' 272‎, ISBN 9780071716727
↑  Salah M. Rasheed, Allam M. Abdelmonem, Hydatid of Morgagni: a possible underestimated cause of unexplained infertility, European Journal of Obstetrics & Gynecology and Reproductive Biology 158, 2011-09-01, עמ' 62–66 doi: 10.1016/j.ejogrb.2011.04.018
↑  Karim H. I. Abd-El-Maeboud, Hydatid Cyst of Morgagni: Any Impact on Fertility?, Journal of Obstetrics and Gynaecology Research 23, 1997-10-01, עמ' 427–431 doi: 10.1111/j.1447-0756.1997.tb00868.x
↑  Fatma Bahar Cebesoy, Irfan Kutlar, Ebru Dikensoy, Caglar Yazicioglu, Morgagni hydatids: a new factor in infertility?, Archives of Gynecology and Obstetrics 281, 2010-06-01, עמ' 1015–1017 doi: 10.1007/s00404-009-1233-7
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אי-פוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות

| --- | --- |

שחלות פוליציסטיות בתמונת אולטראסאונד
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/256806 
 MeSH:  D011085
 OMIM:  184700
 סיווגים
 ICD-10:  E28.2
אי־פוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות הוא חוסר איזון הורמונלי בקרב נשים הנחשב לאחד הגורמים העיקריים לאי־פוריות בנשים. תסמונת השחלות הפוליציסטיות גורמת ליותר מ-75% מהמקרים של אי־ביוץ (אנובולציה).
פתופיזיולוגיה

לא כל הנשים הסובלות מתסמונת השחלות הפוליציסטיות מתקשות להיכנס להריון. אצל אלו שכן, אנובולציה היא גורם שכיח לכך. אנבולציה נובעת מהתפתחות זקיק שלישוני עצור, תופעה העלולה להיגרם על ידי אינטראקציה לא רגילה בין אינסולין להורמון מחלמן (LH) על תא גרנולוזה.
הפרעה הורמונלית (אנדוקרינית) עשויה גם היא להפחית את הפוריות, למשל שינוי ברמות ההורמון המשחרר גונדוטרופין הורמוני גירוי שחלה ליצור תאי מין (גונדוטרופינים)(במיוחד עלייה בהורמון מחלמן), היפראנדרגוניזם, והיפר-אינסולינמיה (כמות גבוהה מידי של אינסולין בדם). גונדוטרופינים משוחררים על ידי תאי גונדוטרופ בבלוטת יותרת המוח, ונראה כי תאים אלה כוללים קולטני אינסולין, המושפעים מעליה ברמות האינסולין בגוף.תרופות המעלות רגישות לאינסולין (באנגלית: Sensitizers) פועלות על הורדת התנגודת לאינסולין. סיבה לכך שתרופות אלו גורמות להגברת הפוריות היא שהן מורידות את רמות האינסולין הכוללות בגוף כאשר רקמות מטבוליות מחזירות את הרגישות להורמון. זה מפחית את גירוי היתר של תאי גונדוטרופ בהיפופיזה.
אבחון

תסמונת השחלות הפוליציסטיות עלולה לגרום לאי־פוריות בדרך כלל בשל אנובולציה, ולכן סביר שנוכחות ביוץ מעידה על פוריות, אף שאינה שוללת אי־פוריות מסיבות אחרות.
אבחון > חיזוי ביוץ

ניתן לחזות את הביוץ על ידי שימוש בערכה לבדיקת שתן המאתרת את ההורמון המחלמן (LH) הטרום-ביוצי. עם זאת, ערכות אלה אינן תמיד מדויקות בבדיקות של נשים בעלות תסמונת השחלות הפוליציסטיות. ניתן לחזות ביוץ גם על ידי ריר צוואר הרחם.
ניתן לאשר את הביוץ גם באמצעות בדיקת פרוגסטרון באמצע השלב הלוטאלי של המחזור, כשבעה ימים לאחר הביוץ התאורטי. רמות הפרוגסטרון יכולות להעיד אף הן על נוכחות או חוסר של ביוץ.
לעומת אלו, טמפרטורת הגוף אינה מקור מהימן לחיזוי הביוץ.
טיפול

טיפול בפוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות כולל שינוי באורח החיים, כמו גם טכנולוגיית פריון מסייעת כגון אינדוקציה לביוץ, הפעלת שחרור ביציות וניתוחים.
טיפול > התאמות באורח החיים

עבור נשים הסובלות מעודף משקל עם תסמונת השחלות הפוליצסטיות שאינן מבייציות (אנובולציה), התאמות תזונה וירידה במשקל קשורות לחידוש הביוץ הספונטני. עדויות ראשוניות מצביעות על כך שפעילות גופנית עשויה לשפר את סדירות המחזור, את הריון ואת שיעורי הביוץ, אך יש צורך במחקר נוסף.
טיפול > השראת ביוץ

עבור אלה שאחרי הירידה במשקל עדיין אינן מבייצות או עבור נשים רזות שאינן מבייצות, השראת ביוץ (באנגלית: induction ovulation) היא הטיפול העיקרי בסיוע לאי־פוריות בתסמונת השחלות הפוליציסטיות. לטרוזול (באנגלית:Letrozole) וכלומיפן (באנגלית:Clomiphene citrate) הם הטיפול הראשוני בחולי אי־ביוץ תת-פוריים עם תסמונת השחלות הפוליסצטיות.סקירה של קוקרן (Cochrane review) הראתה כי נראה כי לטרוזול משפר את שיעורי הלידה וההריון בהשוואה לציטרט כלומיפן.נראה כי לא היה שום הבדל בין לטרוזול לבין קידוח שחלות הלפרוזוליות (באנגלית:ovarian drilling). גונדוטרופינים כמו הורמון מגרה זקיק (באנגלית:FSH) הם, בנוסף לניתוחים, טיפולי קו שני.
טיפול > הפריה חוץ גופית

עבור מטופלות שאינן מגיבות לדיאטה, שינוי באורח החיים והשראת ביוץ, ניתן לבצע הפריה חוץ גופית.
טיפול > ניתוח

בגזרת הטיפולים, קיימת גם אפשרות של ניתוח במקרה של תוצאה לא יעילה של תרופות השראת הביוץ. אף על פי שלא נהוג לבצע ניתוח שכזה, ניתן לטפל בשחלות הפוליציסטיות באמצעות הליך לפרוסקופי בשם קידוח שחלות העשוי לשפר את האפקטיביות של טיפולי ביוץ אחרים ולהוריד את שעורי ההריונות המרובים.
טיפול > אי יעילות של מטפורמין

בעבר הומלץ על מטפורמין לטיפול באנובולציה (חוסר בביוץ). בסקירה שיטתית בשנת 2012 הגיעו למסקנה כי אין מספיק ראיות לבחינת הבדל בין מטפורמין לבין ציטראט קלומיפן מבחינת ביוץ, הריון, לידת חי, הפלה ושיעורי הריון מרובים בקרב נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות ו-BMI נמוך מ-32 ק"ג / מ"ר.הסקירה שהדגישה את העובדה שאין יתרון לטיפול אחד על האחר, לא מהווה עדות לשוויון בין הטיפולים.
סקירה נוספת בשנת 2012 הגיעה למסקנה כי מטפורמין משפר את שיעורי ההריון בקרב נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות בהשוואה לקבוצה הקיבלה טיפול דמה. עם זאת, כחלק מהסקירה נמצא כי מטפורמין אינה משפרת את שיעורי הילודה החיה, בין אם משתמשים בה לבד ובין אם בשילוב עם קלומיפן. לכן הוסק כי התועלת של מטפורמין בשיפור הילודה אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליציסטיות מוגבלת.
סדנת הקונצנזוס בחסות ESHRE / ASRM אינה ממליצה על מטפורמין לגירוי ביוץ. מחקרים אקראיים שלאחר מכן אישרו את היעדר הראיות להוספת מטפורמין לקלומיפן.
כאשר נלקח לפני הפריה חוץ גופית או במהלכה, אין שום עדות לכך שטיפול במטפורמין משפר את שיעור הילודה החיה אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליסצטיות. עם זאת, נמצא כי מטפורמין מעלה את שיעורי ההריון הקליניים ומפחית את הסיכון לתסמונת גירוי יתר שחלתי (באנגלית:OHSS) אצל נשים עם תסמונת השחלות הפוליסצטיות אצל נשים העוברות מחזורי הפריה חוץ גופית.
תחזית (פרוגנוזה)

תסמונת השחלות הפוליציסטיות מעלה את הזמן הממוצע הלוקח להיכנס להריון, אך לא בהכרח מקטינה את גודל המשפחה בסופו של דבר. בנוסף, לא נצפה כי התסמונת משפיעה על הסיכוי לעבור הפלה במהלך ההריון.
ראו גם

שחלות
תסמונת השחלות הפוליציסטיות
הורמון מחלמן
תא גרנולוזה
לקריאה נוספת

Brassard, M., AinMelk, Y., & Baillargeon, J. P. (2008). Basic infertility including polycystic ovary syndrome. Medical Clinics of North America, 92(5), 1163-1192.
הכיבוש הגרמני באיי התעלה

| --- | --- |

חלק מהחומה האטלנטית. בין השנים 1940–1945 בנו כוחות הכיבוש הגרמנים וארגון טודט ביצורים סביב לחופי איי התעלה, דוגמת מגדל תצפית זה בסוללת מולטקה שבג'רזי.
 צד בעימות:  חלק מבעלות הברית
 תאריך כניסה לעימות:  30 ביוני 1940
 העילה למלחמה:  פלישת גרמניה הנאצית לאיים
 תאריך סיום העימות:  9 במאי 1945
 אירועי הסיום:  שחרור האיים מהכיבוש
 נתוני המדינה
 אוכלוסייה:  40,000
מפת איי התעלה וחופי צרפת
הכיבוש הגרמני באיי התעלה נמשך לאורך רוב שנות מלחמת העולם השנייה, מ-30 ביוני 1940 ועד שחרור האיים ב-9 במאי 1945. הבייליוויק של ג'רזי והבייליוויק של גרנזי הם שני שטחי חסות של הכתר הבריטי השוכנים בתעלת למאנש, ליד חופי נורמנדי. איי התעלה היו החלק היחידי דה יורה של האימפריה הבריטית שנכבשו על ידי הוורמאכט במהלך המלחמה.
מתוך ציפייה לניצחון מהיר על בריטניה בעזרת הקרב על בריטניה ומבצע ארי-הים, ניסו הכובשים הגרמנים את השימוש בגישה עדינה מאוד שקבעה את מהלך העניינים לחמש השנים הבאות. רשויות האיים אימצו גם הם גישה דומה, ובכך הובילו להאשמות כלפיהם כמשתפי פעולה. עם זאת, בהדרגה הלך המצב והחמיר, עד אשר עם תום המלחמה הגיעו הן הכובשים והן הנכבשים למצב של כמעט חרפת רעב בחורף 1944–1945.
לפני הכיבוש > חודשי המלחמה הראשונים

החל מ-3 בספטמבר 1939, כאשר הכריזה הממלכה המאוחדת מלחמה על גרמניה הנאצית, ועד 9 במאי 1940, השתנו מעט דברים באיי התעלה. שלא כמו בבריטניה, לא הוחל גיוס חובה, אך מספר אנשים נסעו לבריטניה כדי להתגייס כמתנדבים. הפעילות החקלאית והתיירות נמשכו כרגיל. במרץ 1940 הרפתה ממשלת בריטניה את מגבלות הנסיעה בין בריטניה לבין האיים, ואפשרה לתיירים מבריטניה לנפוש באתרי התיירות המסורתיים של האיים כדי לאגור כוחות. ב-10 במאי תקפה גרמניה את הולנד, בלגיה ולוקסמבורג מן האוויר והמלחמה התקרבה אל האיים עוד יותר. המערכה על צרפת הגיעה לשיאה ב-24 במאי, יום האימפריה, כאשר המלך ג'ורג' השישי פנה לנתיניו בנאום ברדיו, באומרו, "המאבק המכריע עומד בפתח ...שאף אחד לא יטעה, אויבינו לא שואפים לכיבוש טריטוריאלי גרידא. מטרתם היא התבוסה, המוחלטת והסופית, של האימפריה הזאת וכל מה שהיא מייצגת, ולאחר מכן כיבוש העולם כולו. ואם שאיפתם תוגשם הם יביאו לידי הגשמה של כל השנאה והאכזריות שכבר יושמה על ידיהם".
ב-11 ביוני, כחלק מהמאמץ המלחמתי הבריטי בקרב על צרפת, יצאה משימה ארוכת טווח של חיל האוויר המלכותי הבריטי, בה השתתפו 36 מפציצי ויתלי כנגד טורינו וג'נובה שבאיטליה. המטוסים המריאו משדות תעופה קטנים בג'רזי ובגרנזי כחלק מ"מבצע האדוק" (אנ'). כתוצאה מתנאי מזג האוויר הגיעו עשרה מפציצים בלבד אל מטרותיהם המתוכננות ושני מפציצים אבדו בקרב.
לפני הכיבוש > הפירוז

ב-15 ביוני, לאחר תבוסת בעלות הברית בצרפת, החליטה ממשלת בריטניה שאיי התעלה לא היו בעלי חשיבות אסטרטגית ולפיכך היא לא תגן עליהם, אך מידע זה לא הועבר לגרמנים. כך, בניגוד לרצונו של ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל, ויתרה הממשלה על הנכס הוותיק ביותר של הכתר "מבלי שנורתה ולו ירייה אחת". הגרמנים לא הפיקו שום תועלת מאיי התעלה למעט הערך התעמולתי של כיבוש טריטוריה בריטית. "איי התעלה פורזו והוכרזו... עיירה פתוחה".
ב-16 ביוני הונחו סגני המושלים של כל האיים להקצות מספר רב ככל האפשר של סירות כדי לסייע לפינוי של סן-מלו. גרנזי היה רחוק מדי לסיוע שכזה בהתראה כה קצרה. הבייליף (שופט השלום) של ג'רזי ביקש ממועדון היאכטות של סנט הלייר לסייע. ארבע יאכטות הפליגו מיד, ו-14 נוספות היו מוכנות תוך 24 שעות. היאכטות הראשונות הגיעו לסן-מלו בבוקרו 17 ביוני והעלו על סיפונן חיילים מהחוף שהמתינו לספינות תובלה. שאר היאכטות מג'רזי הגיעו ב-18 ביוני וסייעו לפנות את אחרוני הכוחות.
ב-17 ביוני נחת מטוס בג'רזי שהגיע מבורדו ועל סיפונו היה בריגדיר גנרל שארל דה גול. לאחר הפסקה קצרה לקפה ולתדלוק, המשיך המטוס בדרכו להסטון שמחוץ ללונדון, שם ביום המחרת נשא הגנרל את נאום 18 ביוני ההיסטורי שלו אל העם הצרפתי דרך ה-BBC. ב-20 ביוני עזבו אחרוני הכוחות את האיים. הפינוי התרחש באופן כה מהיר עד שהמצעים והארוחות שנאכלו למחצה נותרו בטירת קורנט (אנ').
לפני הכיבוש > הפינוי

ההכרה בצורך לפינוי האזרחים מאיי התעלה הגיעה מאוחר מאוד. ללא כל תכנון ועם שמירה הדוקה על סודיות, התקשורת בין ממשלות האיים לבין בריטניה התקיימה באווירה של מבוכה ופירוש מוטעה של המצב. הדעות היו חלוקות, ובעקבות כך התרחשה אנדרלמוסיה של צעדי מדיניות שונים שאומצו על ידי האיים השונים. ממשלת בריטניה גמרה אומר ליישם מדיניות שכללה הקצאת מספר גבוה של כלי שיט שיאפשרו לתושבי האיים לעזוב מתי שיחפצו בכך.
הרשויות באולדרני, שלהן לא היה אמצעי תקשורת ישיר עם בריטניה, המליצו שכל תושבי האי יתפנו, ואכן כולם למעט קומץ תושבים עשו כן. שליטת סרק, סיביל האת'ווי, עודדה את כל תושבי האי להישאר. בגרנזי התפנו 80% מהילדים, ובכך ניתנה להוריהם האפשרות להשאיר את הילדים עמם או לפנות אותם יחד עם חבריהם בבית הספר. ב-21 ביוני היה ברור כבר לממשלת גרנזי שיהיה זה בלתי אפשרי לפנות את כל מי שרצה להתפנות וניתנה עדיפות לקבוצות אוכלוסייה מיוחדות בזמן שנותר. המסר שהועבר בגרנזי השתנה לכזה ששלל את אפשרות הפינוי. בסך הכול התפנו מהאי 5,000 תלמידי בית ספר ו-12,000 מבוגרים מתוך 42,000 תושבי האי. בג'רזי, שם הילדים היו בחופשה כדי לסייע באיסוף יבול תפוחי האדמה, 23,000 אזרחים נרשמו לפינוי. עם זאת, רוב תושבי האי, בעקבות המלצה עקבית של ממשלת האי, בחרו להישאר, ורק 6,600 מתוך 50,000 תושבי האי עלו על ספינות הפינוי. שרבור הסמוכה כבר הייתה תחת כיבוש גרמני עוד לפני שספינות הפינוי הרשמיות החלו לעזוב ב-20 ביוני. הספינה הרשמית האחרונה הפליגה ב-23 ביוני. סירות דואר ומטען המשיכו להגיע לאיים עד 28 ביוני.
רוב הילדים שפונו הופרדו מהוריהם. כמה מהילדים המפונים קיבלו סיוע כספי מ"תוכנית משפחות האומנה לילדים שהושפעו מהמלחמה", שבאמצעותה מומן כל ילד על ידי אדם אמיד מארצות הברית. אחת הילדות, פאולט, מומנה על ידי הגברת הראשונה, אלינור רוזוולט.
לפני הכיבוש > ממשלת החירום

לפני הכיבוש, הממשל באיי התעלה חולק לשני שטחי חסות עם ממשל עצמאי למחצה – הבייליוויקים (Bailiwicks) של גרנזי וג'רזי – כאשר האיים הקטנים יותר חולקו ביניהם. הנציגים הרשמיים של הכתר היו סגני המושלים, ובראש הממשל המקומי, שכלל נציגים נבחרים, עמד הבייליף (Bailiff), יחד עם מספר מצומצם של נושאי משרה רשמיים שמונו בהסכמת הכתר.
משרד הפנים הנחה את סגני המושלים, נציגי הכתר, שבמקרה של פינויים יחד עם פינוי הכוח הצבאי, על הבייליפים ונושאי המשרה המקומיים להישאר בתפקידם ולקחת על עצמם את האחריות לניהול ענייני הקהילה, כולל תחומי האחריות שהיו נתונים קודם לכן בידי סגני המושלים. סגן מושל ג'רזי קיים דיון עם הבייליף של האי בנוגע לאפשרות שהוא יידרש למשול על פי הוראות מן הגרמנים. הבייליף ראה באפשרות זו כסותרת את שבועת האמונים שלו, אך הונחה לפעול באופן מנוגד.
נעשו סידורים של הרגע האחרון כדי לאפשר לממשל הבריטי לפעול באופן חוקי בנסיבות הכיבוש. פינוי סגני המושלים ב-21 ביוני וניתוק הקשר עם המועצה המלכותית מנע מתן הסכמה מלכותית לחוקים שהועברו על ידי המחוקקים. הבייליפים לקחו על עצמם את התפקידים האזרחיים, אך לא הצבאיים, של סגני המושלים. ממשלות הבייליוויקים שבאופן מסורתי התבססו על קונצנזוס לא התאימו לפעולות מנהליות מהירות, ולפיכך לנוכח הכיבוש הממשמש ובא, כוננו גופי ממשל קטנים יותר. מאחר שהמועצות המחוקקות התכנסו באופן פומבי, יצירתם של גופי ממשל קטנים יותר שיכלו להתכנס בדלתיים סגורות איפשרה דיונים חופשיים יותר בסוגיות כמו השאלה עד כמה יש להענות לפקודות של הגרמנים.
בגרנזי, הצביע הפרלמנט של האי ב-21 ביוני להעביר את האחריות לניהול ענייני האי לוועדה מנהלת, בנשיאותו של התובע הכללי של האי אמברוז שרוויל, שנבחר על פני הבייליף בן ה-69, ויקטור קריי, שכן שרוויל היה בן 50 ואדם חסון יותר. ב-27 ביוני העביר הפרלמנט של ג'רזי תקנה להעברת הסמכויות שעל פיה יאוחדו הוועדות המנהלות לשמונה מחלקות שכל אחת מהן תהיה כפופה לאחד מחברי הפרלמנט. בראש המערכת הועמד הבייליף בן ה-48, אלכסנדר קיוטונש.
לפני הכיבוש > הפלישה

הגרמנים לא האמינו שהאיים פורזו, שכן הידיעות על הפירוז הושתקו עד 30 ביוני, והם התקדמו לעברם בזהירות. טיסות התצפית לא הניבו תוצאות חד משמעיות. ב-28 ביוני 1940 הם שיגרו טייסת מפציצים שחגה מעל האיים והפציצה את הנמלים של גרנזי וג'רזי. בסנט פיטר פורט, העיירה הראשית של גרנזי, עמדה שורה של משאיות כדי להעמיס עגבניות לייצוא לאנגליה, אך מטוסי הסיור חשבו שאלו משאיות להסעת כוחות. מתקפה דומה התרחשה בג'רזי והסתכמה בתשעה הרוגים. בסך הכול נהרגו בהתקפות 44 תושבי האיים. ה-BBC שידר הודעה מאוחרת שהאיים הוכרזו כעיירות פתוחות ומאוחר יותר באותו יום דיווח על הפצצות הגרמנים.
בעוד הוורמאכט עשה הכנות למבצע "חץ ירוק" (Grünpfeil), פלישה מתוכננת לאיים עם כוחות תקיפה בהיקף של שני גדודים, ביצע טייס סיור, האופטמן ליבה-פיטריץ ניסיון נחיתה בשדה תעופה נטוש בגרנזי ב-30 ביוני כדי להעריך את רמת ההגנה המקומית. הוא דיווח על נחיתתו הקצרה לצי האוויר השלישי של הלופטוואפה שהגיע למסקנה שהאיים נטולי הגנה לחלוטין. מחלקה של אנשי הלופטוואפה הוטסה באותו ערב לגרנזי על ידי מטוסי תובלה. המפקח סקלפר ממשטרת גרנזי יצא אל שדה התעופה כשהוא נושא מכתב חתום על ידי הבייליף ובו צוין ש"האי הזה הוכרז אי פתוח על ידי ממשלת הוד מלכותו של הממלכה המאוחדת. אין כאן כוחות מזוינים מכל סוג שהוא. נושא מכתב זה הונחה להעביר את המסר הזה אליכם. הוא אינו דובר את השפה הגרמנית". הוא מצא ששדה התעופה נכבש על ידי הלופטוואפה. הקצין הגרמני הבכיר, מיור אלברכט לנץ, ביקש להילקח אל האדם הבכיר באי. הם נסעו ברכב משטרתי למלון רויאל, שם הצטרפו אליהם הבייליף, נשיא הוועדה המנהלת, ופקידי ממשל אחרים. לנץ הכריז באמצעות מתורגמן שכעת נמצאת גרנזי תחת כיבוש גרמני. בכך הקדים הלופטוואפה את תוכניות הפלישה של הוורמאכט. ג'רזי נכנעה ב-1 ביולי. אולדרני, בה נותרו מספר מצומצם של תושבים, נכבשה ב-2 ביולי וכוח צבאי קטן יצא מגרנזי לסרק, שנכנעה ב-4 ביולי. הכוח הגרמני הראשון שהגיע על גבי ספינה כלל שתי יחידות נ"מ, שהגיעו לסנט פיטר פורט על סיפון אוניית משא בריטית שנלקחה כשלל, "הולנד" (SS Holland) ב-14 ביולי.
הכיבוש

עד מהרה העמיקו הגרמנים את אחיזתם באיים. הובאו כוחות רגלים, הוקמו עמדות תקשורת והגנה אנטי-אווירית והוסדר שירות טיסות לצרפת הסמוכה. אנשי כוחות הצבא הבריטי רוכזו לצורך עזיבתם.