stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות צרפת הפתוחה 2004

| --- | --- |

פרסי התחרות
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  24 במאי 2004 – 6 ביוני 2004 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  103 
 כספי זכייה:  7.462 מיליון $
 אצטדיון:  אצטדיון רולאן גארוס
 זוכה:  גברים:גסטון גאודיו (ארגנטינה) נשים:אנסטסיה מיסקינה (רוסיה) זוגות גברים:קסבייה מליס/אוליבייה רוקוס (בלגיה) זוגות נשים:וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד)/פאולה סוארס (ארגנטינה) זוגות מעורבים:טטיאנה גולובין/רישאר גאסקה (צרפת)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 2003 אליפות צרפת הפתוחה 2005 ← 
 
אליפות צרפת הפתוחה 2004 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-24 במאי והסתיימו ב-6 ביוני. זו הייתה האליפות ה-103 מאז ייסודה.
הפרסים

סך הפרסים היה 7.462 מיליון $ (הוענק ביורו).
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
בוב בריאן ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 2003, הודחו בחצי הגמר
טוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה) ויונס ביורקמן (שוודיה שוודיה), הודחו בסיבוב השלישי
מאהש בהופאטי (הודו הודו) ומקס מירני (בלארוס בלארוס), הודחו בחצי הגמר
מארק נוולס (איי בהאמה איי בהאמה) ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הודחו ברבע הגמר
ויין ארתורס ופול הנלי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
מיכאל לודרה ופבריס סנטורו (צרפת צרפת), הפסידו במשחק הגמר
ויין בלק וקווין אולייט (זימבבואה זימבבואה), הודחו ברבע הגמר
מרטין דם וסיריל סוק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב הראשון
גסטון אטליס ומרטין רודריגס (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו ברבע הגמר
לאנדר פאיס (הודו הודו) ודוויד ריקל (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
אנדי רם ויוני ארליך (ישראל ישראל), הודחו בסיבוב השלישי
ג'ארד פלמר (ארצות הברית ארצות הברית) ופאבל ויזנר (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
מריאנו הוד וסבסטיאן פרייטו (ארגנטינה ארגנטינה), הודחו בסיבוב השני
לאוש פרידל ופרנטישק צ'רניאק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השלישי
יוליאן נול (אוסטריה אוסטריה) וננד זימוניץ' (סרביה סרביה), הודחו בסיבוב השני
תומאש ציבולק ופטר פאלה (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב השני
מנצחי תחרות 2003 בוב בריאן ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר הזוג הלא מדורג קסבייה מליס ואוליבייה רוקוס (בלגיה בלגיה) נפגשו עם מיכאל לודרה ופבריס סנטורו (צרפת צרפת) וניצחו בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד ספרד) ופאולה סוארס (ארגנטינה ארגנטינה), מנצחות תחרות בשנים 2001-2002, ניצחו בתחרות
סבטלנה קוזנצובה וילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה), הפסידו במשחק הגמר
ליזל הובר (דרום אפריקה דרום אפריקה) ואי סוגיאמה (יפן יפן), הודחו בסיבוב הראשון
נדיה פטרובה (רוסיה רוסיה) ומייגן שונסי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
מרטינה נברטילובה וליזה ריימונד (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
קארה בלאק (זימבבואה זימבבואה) ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
ז'נט הוסרובה (סלובקיה סלובקיה) וקונצ'יטה מרטינס (ספרד ספרד), הודחו בחצי הגמר
מריה ונטו-קבצ'י (ונצואלה ונצואלה) ואנג'ליק ויג'איה (אינדונזיה אינדונזיה), הודחו בסיבוב הראשון
מריון ברטולי ואמילי לואה (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השני
לי טינג וסון טיינטיין (הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין), הודחו בסיבוב השני
אנסטסיה מיסקינה וורה זבונרבה (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השלישי
אליסיה מוליק (אוסטרליה אוסטרליה) ומגואי סרנה (ספרד ספרד), הודחו בסיבוב הראשון
אלס קלנס (בלגיה בלגיה) ומיילן טו (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
מרים קזנובה (שווייץ שווייץ) ופטריסיה וארטוש (אוסטריה אוסטריה), הודחו בסיבוב השני
סילביה פרינה אליה ופרנצ'סקה סקיאבונה (איטליה איטליה), הודחו ברבע הגמר
ברברה שט (אוסטריה אוסטריה) ופטי שנידר (שווייץ שווייץ), הודחו בסיבוב השלישי
מזוג מנצחות תחרות 2003 רק אי סוגיאמה (יפן יפן) השתתפה בתחרות. במשחק הגמר וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד ספרד) ופאולה סוארס (ארגנטינה ארגנטינה) נפגשו עם סבטלנה קוזנצובה וילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
ילנה ליחובצבה (רוסיה רוסיה) ומאהש בהופאטי (הודו הודו), הודחו בסיבוב הראשון
וירחיניה רואנו פסקואל (ספרד ספרד) ומארק נוולס (איי בהאמה איי בהאמה), הודחו בסיבוב השני
ליזה ריימונד ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 2003, הודחו בסיבוב הראשון
קארה בלאק וויין בלאק (זימבבואה זימבבואה), מנצחי תחרות 2002, הפסידו במשחק הגמר
רנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה) וקווין אולייט (זימבבואה זימבבואה), הודחו בסיבוב השני
מרטינה נברטילובה (ארצות הברית ארצות הברית) ולאנדר פאיס (הודו הודו), הודחו בסיבוב השני
אליסה מוליק ופול הנלי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
מרים קזנובה (שווייץ שווייץ) וסיריל סוק (צ'כיה צ'כיה), הודחו בסיבוב הראשון
מנצחי תחרות 2003 ליזה ריימונה ומייק בריאן (ארצות הברית ארצות הברית) הודחו בסיבוב הראשון. במשחק הגמר הזוג הלא מדורג טטיאנה גולובין ורישאר גאסקה (צרפת צרפת) נפגשו עם קארה בלק וויין בלק (זימבבואה זימבבואה) וניצחו בשתי מערכות.
התחרות > ישראל ברולאן גארוס

אנה סמשנובה השתתפה בתחרות הנשים וזכתה במקום 19 בדירוג. בסיבוב הראשון והשני היא ניצחה בשתי מערכות. בסיבוב השלישי היא שיחקה נגד ילנה דמנטייבה מרוסיה והפסידה ב-3 מערכות.
הראל לוי השתתף בתחרות הגברים והפסיד בסיבוב הראשון.
אנדי רם ויוני ארליך השתתפו בתחרות זוגות גברים וזכו למקום 11 בדירוג. בסיבוב הראשון והשני הם ניצחו ב-3 מערכות. בסיבוב השלישי הם שיחקו נגד ויין בלק וקווין אולייט (זימבבואה זימבבואה) שהיו מדורגים מס' 7 בתחרות והפסידו בשתי מערכות.
אנדי רם השתתף גם בתחרות זוגות מעורבים לצד פטרה מנדולה מהונגריה. בסיבוב הראשון והשני הם ניצחו ב-3 מערכות. בסיבוב השלישי הם הפסידו בשתי מערכות.
גסטון גאודיו, מנצח התחרות
אנסטסיה מיסקינה, מנצחת התחרות
פרד וסט

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1941 מאץ' מארקל, הרפורדשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 התאבד:  1 בינואר 1995 (בגיל 53) בית הסוהר ברמינגהאם (אנ'), ברמינגהאם, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  פרדריק וולטר סטפן וסט
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 מקום קבורה:  גופתו נשרפה ואפרו פוזר באי בארי (אנ').
 מקום מגורים:  דרך מידלנד מספר עשרים וחמש, רחוב קרומוול מספר עשרים וחמש
 תקופת הפעילות:  1967–1987 (כ־20 שנה)
 בת זוג:  קתרין רינה ברנדט וסט, רוזמרין לטס וסט
פרדריק "פרד" וולטר סטפן וסט (באנגלית: Frederick "Fred" Walter Stephen West;‏ 29 בספטמבר 1941 – 1 בינואר 1995) היה רוצח סדרתי אנגלי אשר רצח לפחות שתים עשרה נשים בין השנים 1967–1987 בגלוסטרשייר, מרביתן בעזרתה של אשתו השנייה, רוזמרי וסט (אנ').
כל קורבנותיו היו נשים צעירות, ולפחות שמונה מהן היו מעורבות לפני מותן בביצוע אקטים שונים עבור סיפוקם המיני שלו ושל אשתו, בהם אונס, קשירה, עינויים וריטוש (אנ'); גופותיהן נקברו בדרך כלל לאחר שבותרו במרתף או בגינה שבבית הזוג ברחוב קרומוול, גלוסטר, אשר נודע מאוחר יותר בשם "בית הזוועות".
כמו כן, רצח פרד לפחות שתי נשים לבדו, ואילו רוז רצחה את בתו החורגת, שרמיין. הזוג נעצר והורשע ב-1994. בזמן ששהה בבית הסוהר ברמינגהאם (אנ') התאבד פרד לאחר שגנב חבל משק כביסה, אותו קשר לידית החלון של תאו ועטה על צווארו, קרס על ברכיו, ונחנק למוות. אשתו הורשעה בעשרה סעיפי רצח ונידונה למאסר עולם בנובמבר 1995.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

פרדריק וולטר סטפן וסט נולד ב-29 בספטמבר 1941 בביקרטון קוטג', מאץ' מארקל, הרפורדשייר, ילדם הראשון של וולטר סטפן וסט (1914–1992) ודייזי חנה היל (1922–1968) אשר שרד את לידתו. משפחתו הייתה ענייה למדי והתפרנסה מחקלאות וחוואות. אביו דגל במשמעת קשה ואמו נהגה לגונן עליו יתר על המידה.
משפחתם עברה ב-1946 למורקורט קוטג' שבחוות מורקורט, שם מצא אביו עבודה בתור חלבן וקוצר יבול. ביתם לא היה מחובר לחשמל וחומם על ידי שריפת בולי עץ באח. במהלך עשר השנים הבאות הרתה אמו שבע פעמים נוספות, מתוכן שרדו רק חמישה ילדים, אם כי פרד תמיד נותר המועדף בעיניה. הוא נודע בתור "ילד של אמא" וחיפש חברה בעיקר בקרב בני משפחתו.
וולטר ודייזי ציפו מילדיהם כי יסייעו במטלות הבית השונות, ומחמת עוניים הרב נאלצו כל השישה להשתתף בעבודה הקשה; שלוש הבנות קטפו תותים ותפרחות כשותנית, ואילו שלושת הבנים קצרו חיטה וצדו ארנבים. הצורך לעמול ולהזיע עבור מחייתו החדיר בפרד מוסר עבודה גבוה, חרף נטייתו האובססיבית לגניבות, מנהג אשר פיתח בצעירותו וליווה אותו למשך שארית חייו.
חבריו לכיתה תיארו אותו כילד מוזנח, חסר-מרץ ובעל מצב רוח ירוד וקודר, אשר הסתבך בצרות לעיתים קרובות. לאורך חייו לא הפגין ידע רב או אוריינות גבוהה, אולם ניחן בחוש טבעי לנגרות ועבודה עם עץ, וגילה עניין רב באומנות. הוא עזב את לימודיו בגיל חמש עשרה בכדי לעבוד בחוות מורקורט.
לדבריו של פרד שמע לראשונה על יחסי מין מפיה של אמו כאשר היה בן שתים עשרה, החל לבצע מעשי זואופיליה עם בעלי החיים שבחווה בשנות נעוריו, והאמין כי מעשי גילוי עריות נחשבו לנורמלים לאחר שראה את אביו מבצע אותם באחיותיו. אחיו הצעיר, דאג, הכחיש את האמירות הללו ופטר אותן כפנטזיה שנולדה במחשבתו של פרד.
בנעוריו נהג לבלות יחד עם אחיו ג'ון במועדון נוער סמוך לעיר לדבורי (אנ'), שם זכה לכינוי "קאנטרי באמפקין" הודות למבטאו הגרוני יוצא הדופן, ביטוי שפירושו נער כפרי. פרד נהג להטריד נערות ונשים אשר נתפשו בעיניו כלא יותר מחפצים שנועדו לספק את רצונו, ולעיתים קרובות תפס ומישש את גופן בניגוד לרצונן. כאשר הצליח למצוא בת זוג שחשה משיכה הדדית כלפיו היו ביצועיו המיניים ירודים מאחר שגילה עניין רק בסיפוקו האישי.
מעט לאחר יום הולדתו השבע עשרה קנה אופנוע והיה מעורב בתאונה בה שבר את גולגולתו, ידו ורגלו; במשך שבוע שכב חסר הכרה בבית החולים ולאחר שהתעורר נאלץ להיעזר בתומכות במשך מספר חודשים עד לשיקומו המלא. בעקבות התקרית פיתח פחד קיצוני מבתי חולים והחל לחוות התקפי זעם קשים. כעבור שנתיים סבל מפציעת ראש נוספת לאחר שנערה אותה מישש דחפה אותו במורד מדרגות החירום של מועדון הנוער בלדבורי.
כשהיה בן עשרים הכניס פרד את אחותו בת השלוש עשרה, קיטי, להיריון. הדבר נתגלה לאחר שסיפרה קיטי לאמה כי פרד החל לאנוס אותה בקביעות מאז דצמבר 1960. לאחר שנעצר והודה בחופשיות כי נהג להטריד ילדות ונערות מאז שהיה קטן באמתלה כי, "לא כולם עושים את זה?", נשפט ב-9 בנובמבר בהרפורדשייר. אף על פי שנגעלה ממעשיו של בנה, הסכימה אמו להעיד על אופיו הטוב במשפט, אולם לאחר שסירבה אחותו להעיד נגדו, בוטלו כל האישומים. בעקבות המקרה התכחשו אל פרד מרבית בני משפחתו, ואמו סילקה אותו מביתם. הוא עבר לגור בביתה של דודתו ויולט במאץ' מארקל. עד לאמצע שנת 1962 התפייס עם הוריו, אך קשריו עם שאר קרובי משפחתו נותרו רעועים.
ביוגרפיה > נישואים ראשונים > הרצח של אן מקפול

לאחר המשפט עברה מקפול לגור בקרוואן נפרד בפארק טימברלנד, ומכתבים ששלחה למשפחתה ולמקניל בין השנים 1966–1967 הצביעו על כך שהאמינה כי פרד יספק לה חיים טובים יותר מאלו שיכלה לבנות לעצמה בסקוטלנד. כעבור זמן מה הרתה ממנו וניסתה לשכנע אותו להתגרש מאשתו כך שיוכל להתחתן איתה.
מקפול נעלמה במהלך החודש השמיני להריונה. אף אחד מעולם לא דיווח על היעדרותה למשטרה, אולם חלקי גופתה המבותרת נמצאו קבורים בקצה שדה תירס בין מאץ' מארקל לקמפלי (אנ') ביוני 1994. בחינת השרידים מקרוב גילתה כי הגפיים נוסרו בזהירות מגופה, וכמה מעצמות הגלילים היו חסרות וככל הנראה נלקחו כמזכרות או פרסים. כמו כן, ייתכן כי עוברה נתלש מתוך רחמה. לאחר מעצרו הכחיש פרד כי רצח את מקפול, אולם התוודה בפני אחד ממבקריו כי דקר אותה בתום ויכוח שהתקיים ביניהם. הסבר זה אינו עקבי עם ממצאי הזירה אשר חשפו כי ידיה עטו סימני קשירה מסביבן, סימן המעיד על כך שנקשרה לפני שנרצחה.
כעבור חודש שבה רינה לחיות עם פרד, והזוג עבר לגור בפארק קרוואנים אחר בשם לייק האוס. על אף שיחסיהם חוו שיפור ניכר, עזבה אותו רינה בשנית לאחר שנה ושוב הותירה את בנותיהן בידיו. במהלך תקופות מעין אלו בהן לא היו בחייו של פרד כל נשים אשר יכלו לדאוג לילדות, מסר אותן באופן זמני לטיפולם של שירותי הרווחה בגלוסטרשייר.
ביוגרפיה > נישואים שניים > הרצח של שרמיין וסט

שרמיין נרצחה ככל הנראה בידי רוז מעט לפני שחרורו של פרד מבית הסוהר ב-24 ביוני 1971. היא לקחה את שלוש בנותיהם לבקרו מספר ימים קודם לכן, ב-15 ביוני, כך שהאמונה הרווחת בקרב חוקרי המקרה היא ששרמיין נרצחה בטווח התאריכים הזה. כמו כן, ראיות פורנזיות דנטליות מצביעות על כך שהרצח התבצע בזמן שפרד שהה במאסר.
עדות נוספות שנמסרה מפי אמה של טרייסי גיילס, שירלי, אימתה את מותה של שרמיין לפני שחרורו של פרד. לאחר שעזבו היא ומשפחתה את דירתם בדרך מידלנד, הגיעה יום אחד עם בתה לבקר את שרמיין, אך משלא הצליחו למצוא אותה אמרה להם רוז כי, "היא הלכה לחיות עם אמה, וברוך שפטרנו!", בטרם החלה טרייסי לבכות.
בדומה להסבר שסיפקה למשפחת גיילס, תירצה רוז את היעלמותה של שרמיין בפני שכניה בכך שהלכה לחיות עם אמה בבריסטול. כמו כן הודיעה לסגל בית הספר בו למדה כי עברה לגור עם אמה בלונדון. כאשר שוחרר פרד מבית הסוהר כעבור מספר ימים, הרגיע את בתו המודאגת אנה מרי ואמר לה שאחותה שבה לחיות עם אימן בסקוטלנד. כאשר שאלה אותו מדוע לא לקחה גם אותה, ענה לה פרד בפשטות, "כי היא לא רוצה אותך, את לא בצבע הנכון", רמיזה לצבע עורה האסיאתי של אחותה.
גופתה של שרמיין הושלכה אל מרתף הפחם של הזוג בביתם בדרך מידלנד עד לשחרורו של פרד. לאחר מכן קבר אותה בגינה הקדמית של ביתם, ובחקירתו התעקש כי לא ביתר אותה. נתיחה שלאחר המוות הציעה כי הגופה נקטעה באזור המותניים, אולם ייתכן שהנזק נגרם כתוצאה מעבודות בנייה שערך פרד בשטח ב-1976. מספר עצמות לא נמצאו מעולם, בהן הפיקה, האצבעות, מפרקי הידיים והקרסוליים, וככל הנראה נשמרו בידי פרד ורוז כמזכרות, הנחה אליה הגיעו גורמי החקירה לאחר שגילו דפוס פעולה זהה אצל שאר קורבנותיהם.
ביוגרפיה > נישואים שניים > הרצח של קתרין "רינה" ברנדט וסט

רינה שמרה על קשר לא סדיר עם ילדיה לאחר פרידתה מפרד. בביקורה בבית משפחתו בחוות מורקורט באוגוסט 1971 העלתה מספר שאלות בנוגע למקום הימצאותן של בנותיה ורווחתן. גיסתו של פרד, כריסטין, סיפרה כי רוז נראתה מדוכאת מאוד והייתה חרדה לגבי שלמותם של ילדיה. לאחר שמסרו לה את כתובת מגוריו החדשה של בעלה, הלכה אליו במטרה להתעמת עמו וככל הנראה לדרוש משמורת על בנותיה. הייתה זו הפעם האחרונה בה נראתה בחיים.
האמונה הרווחת היא שנחנקה למוות בידי פרד או רוז, ככל הנראה במושב האחורי של הפורד פופולר שלו בזמן שהייתה שתויה. עם גילוי גופתה נמצא גם צינור מתכת בין שאריותיה, אשר ייתכן כי שימש לצורך ריסונה בזמן שהותקפה מינית ונאנסה בטרם נרצחה. גופתה הושחתה ובותרה עד ללא היכר, וחלקי גופה הוכנסו לשקיות פלסטיק ונקברו באדמה באזור מיוער הסמוך למאץ' מארקל.
ביוגרפיה > נישואים שניים > המעבר לבית הזוועות > האונס של אנה מרי וסט

פרד ורוז לקחו את בתם אנה מרי למרתפם בספטמבר 1972 וציוו עליה להתפשט, ולאחר שהיססה קרעה רוז את בגדיה, קשרה אותה למזרן וחסמה את פיה, בטרם החל פרד לאנוס אותה. כאשר סיים לבצע בה את זממו, לקחה אותה רוז לחדר השירותים, צוחקת בשל צליעתה, והושיטה לה מגבת באומרה, "אני מצטערת, אבל כל הילדות עוברות את זה. זה התפקיד של אבא. אל תדאגי, ואל תספרי שום דבר לאף אחד"; לאחר שהבהירו לה שלא היה זה דבר חד פעמי וכי ימשיכו לאנוס אותה שוב ושוב, איימו עליה שתיענש בחומרה ותקבל מכות אם תספר על כך.
לעיתים התעללה רוז באנה מרי לבדה ונהנתה להשפיל אותה במגוון דרכים, בהן קשירתה לרהיטים שונים כדי שפרד יוכל לאנוס אותה; כמו כן הכריחה אותה לבצע את מטלות הבית השונות בעודה עירומה כמעט לחלוטין ולבושה רק בחצאית מיני לגופה. כשהגיעה לגיל שלוש עשרה כפו עליה הוריה לעבוד בזנות מתוך ביתם, וסיפרו ללקוחותיה כי הייתה בת שש עשרה. רוז תמיד נכחה בזמן שקיימה יחסי מין עם לקוחותיה כדי לוודא שלא תספר להם את גילה האמיתי. במקרה אחד לקחה אותה אמה לפאב מקומי והתעקשה כי תשתה מספר משקאות של יין שעורה. כעבור כמה שעות הגיע פרד לאסוף את שתיהן, וכאשר עזבו את המקום ברכבו, קשרו את אנה מרי לאחד הכיסאות בטרם החלה רוז להכותה. לאחר ששאלה אותה, "את חושבת שתוכלי להיות חברה שלי?", החלו שניהם לאנוס אותה יחדיו.
ביוגרפיה > נישואים שניים > המעבר לבית הזוועות > האונס של קרוליין אוונס

משפחת וסט שכרה את שירותיה של קרוליין אוונס בת השבע עשרה באוקטובר 1972, כאשר אספו אותה לילה אחד לאחר שעזבה את ביתו של בן זוגה בניסיון לתפוס טרמפ מטוקסברי (אנ') לביתה בסינדרפורד (אנ'). היא סיפרה לזוג על כך שרבה עם אביה החורג וחיפשה עבודה, והשניים הציעו לה משרה חלקית כאומנת של שלושת ילדיהם, בהבטחה כי יסיעו אותה לביתה מתי שתרצה. כעבור מספר ימים עברה לגור בביתם וחלקה את חדרה של אנה מרי, אשר נראתה בעיניה כילדה מופנמת מאוד.
רוז כבר עבדה כזונה באותה העת, והסבירה לאוונס אשר שאלה לפשר תור הגברים התמידי שפקד את ביתם כי התפרנסה כמעסה. כאשר התעניינה בכישוריו של פרד, הסביר לה שהוא מבצע הפלות מורשה, וכי אם תזדקק לעזרה מקצועית הוא תמיד ישמח לעמוד לשירותה. היא הבחינה שפרד דיבר ללא הרף על יחסי מין, וחשדותיה החלו להתגבר כאשר התרברב בפניה על כך שנשים רבות אשר סייע להפיל את עוברן כל כך התרשמו מעבודתו המקצועית עד שהציעו לו לשכב עמן כפרס על שירותיו. לאחר שהתחילו להטריד מינית גם אותה, הודיעה אוונס לפרד ורוז על כוונתה לעזוב ולשוב לביתה.
מאחר שידעו שאוונס נהגה לתפוס טרמפים לאורך הכביש שבין טוקסברי לסינדרפורד, רקחו פרד ורוז תוכנית לחטוף אותה. מאוחר יותר הודה פרד כי אף על פי שמטרת החטיפה הייתה לאנוס ולרצוח אותה, רצה לבדוק גם האם תסכים אשתו לסייע לו. השניים פיתו אותה להיכנס לרכבם ב-6 בדצמבר 1972, תוך כדי התנצלות על התנהגותם הגסה. תחילה האמינה להם אוונס וסברה כי התרשמה מהם שלא כראוי, ובשל כך לא הביעה כל מחאה כאשר רוז התיישבה לידה במושב האחורי בטענה שרצתה לנהל איתה "שיחת בנות".
כעבור מספר דקות החלה רוז למשש אותה, בזמן שפרד שאל אותה שאלות שונות בעלות תוכן מיני, כגון האם שכבה עם בן הזוג שלה באותו הערב. כאשר החלה להתנגד לליטופיה של רוז, עצר פרד את הרכב, צעק עליה שהיא זונה, והכה אותה בפניה עד שאיבדה את הכרתה, בטרם החלו שניהם לקשור את ידיה ורגליה עם צעיף ונייר דבק, וחסמו את פיה. בהצהרה שמסרה למשטרה מאוחר יותר אמרה כי לאחר שהגיעו לביתם ברחוב קרומוול, נתנו לה לשתות תה שהכיל מנת סם, ואנסו אותה לאורך כל הלילה. פרד העיר לה בנוגע לצורתו המוזרה של הדגדגן שלה לפני שהצליף בו בחוזקה עם חגורת עור. כאשר צרחה בכאב, חנקה אותה רוז בעזרת כרית והידקה את ידיה על צווארה, בטרם החלה לבצע בה מין אוראלי. משהבינה אוונס את חומרת מצבה ואת הסכנה אשר נשקפה לחייה הפסיקה להתנגד למעשיהם.
בבוקר למחרת הבחין פרד שצרחותיה של אוונס נשמעו ברחבי הבית לאחר שאחד מילדיו דפק על דלת החדר בו הייתה קשורה. הוא איים עליה כי יקשור אותה במרתף לנצח וירשה ל"חבריו הכושים" לאנוס אותה, ולאחר שיסיימו, יקבור אותה תחת "המדרכות של גלוסטר"; כמו כן סיפר לה כי רצח מאות נערות צעירות כמוה, והודה שהיא הובאה לביתם רק כדי לענג את רוז.
לאחר מכן שאלו אותה השניים ברוגע האם תסכים לחזור לעבוד עבורם כאומנת. אוונס ניצלה את ההזדמנות והסכימה להצעתם. היא החלה לנקות את הבית בניסיון לגרום להם לחשוב כי שכחה לגמרי מאירועי ליל אמש, ומאוחר יותר באותו היום ברחה ממכבסה אליה הלכו היא ורוז, ושבה לביתה. תחילה התביישה לספר לאימה על מה שאירע, אולם לאחר שהבחינה בחבורות ובפצעים הפתוחים שעל גופה של בתה, פרצה אוונס בדמעות וחשפה בפניה את הכול.
אימה דיווחה על כך מיד למשטרה, ופרד ורוז נעצרו והואשמו בתקיפה ובאונס. משפטם התקיים ב-12 בינואר 1973, אולם עד אז החליטה אוונס כי אינה מסוגלת להעיד. בשל כך בוטלו כל אישומי האונס והניצול המיני, והשניים הסכימו להודות באשמה מופחתת בגין תקיפה. לאחר שנקנסו כל אחד בחמישים לירות שטרלינג, יצאו לחופשי והורשו לחזור אל ביתם. כאשר שמעה על כך אוונס, ניסתה להתאבד.
הרציחות

שלושה שבועות לאחר משפטם ביצעו בני הזוג את הרצח המשותף הראשון שלהם; לינדה גוף בת התשע עשרה, אותה הכירו דרך אחד מדייריהם בשלהי 1973. גוף ביקרה בביתם לעיתים קרובות מאחר שניהלה קשרים רומנטיים עם שניים מאורחיהם. לבסוף החליטה לעבור לגור עמם בקביעות ב-19 באפריל. למחרת סיפרו פרד ורוז לשאר הדיירים כי סילקו אותה לאחר שהכתה את אחד מילדיהם. סיפור דומה נמסר גם לאמה של גוף, אשר יצרה עמם קשר בניסיון למצוא את בתה.
עם גילוי גופתה המבותרת של גוף, נמצאה לסתה עטופה לחלוטין בנייר דבק, דבר שככל הנראה נעשה על מנת להשתיק את צרחותיה. בנוסף לכך נמצאו שני צינורות קטנים אשר הוחדרו לחלל נחיריה בכדי לאפשר לה לנשום. האמונה הרווחת היא שנתלתה מקורות העץ שתמכו בתקרת המרתף של הבית בטרם נחנקה למוות. פרד אכן הודה מאוחר יותר כי בנה את הקורות בכדי שיוכל לתלות מהן את קורבנותיו. פרד ורוז השליכו את שאריותיה לבור הבדיקה הנמצא תחת המוסך שלהם, וייתכן ששמרו בידיהם כמה מעצמות הצוואר, הברכיים והאצבעות שלה.
בחקירותיהם המאוחרות קבעו בלשי המשטרה ומומחי הזיהוי הפלילי כי כל הקורבנות שנמצאו במרתף הבית ברחוב קרומוול גם נרצחו ובותרו שם. חמישה קורבנות נרצחו בין נובמבר 1973 לאפריל 1975; הראשונה שבהם, קרול אן קופר בת החמש עשרה, נחטפה ב-10 בנובמבר 1973, בזמן שחיכתה בתחנת האוטובוס לאחר שבילתה את הערב עם בן זוגה בבית הקולנוע. היא נגררה בכפייה לתוך רכבו של פרד, שם קשר את ידיה וחסם את פיה לפני שהמשיך לביתו. לאחר שהגיעו, נקשרו ידיה לקורות תקרת המרתף בטרם נאנסה ונרצחה. בדומה ללינדה גוף, מתה קופר כתוצאה מחניקה, וגופתה בותרה והושלכה לקבר קטן שנחפר ברצפת המרתף.
במהלך שבעה עשר החודשים הבאים, נידונו ארבע נשים ונערות נוספות בגילאי חמש עשרה עד עשרים ואחת לגורל דומה, אם כי בחינה קרובה של שאריותיהן וממצאים אחרים שנמצאו במקום קבורתן, העידו על כך שכל אחת מהן נאלצה לסבול עינויים אכזריים יותר מקודמתה.
לאחר שרצח את חואניטה מוט בת השמונה עשרה באפריל 1975, יצק פרד בטון על כל רצפת המרתף. מאוחר יותר הסב את המקום לחדר שינה עבור ילדיו הבוגרים יותר. לא ידוע על כל רציחות נוספות שביצעו הוא או אשתו עד למאי 1978, אז רצח את אחת מדיירות ביתם, שירלי רובינסון בת השמונה עשרה. פרד ורובינסון הכירו לראשונה באפריל 1977 לאחר שנפגשו בבית הקפה העששית הירוקה. באותו הזמן הייתה בהיריון מתקדם, וכעבור חודש עברה ללון בביתו. אף על פי שרוז הייתה בהיריון בעצמה באותה העת, היא התרברבה בפני שכניהם כי הילד שנשאה רובינסון ברחמה היה שייך לבעלה. לא עבר זמן רב לפני שהחלה להפגין את שנאתה כלפיה, וככל הנראה הורתה לפרד לרצוח אותה מאחר שחששה למעמדה כאשת הבית.
גופתה של רובינסון נקברה בגינתם. אף על פי שבותרה באופן שיטתי ומקיף, לא נמצאו עליה כל סימני קשירה, כך שככל הנראה לא נאנסה לפני שמתה. עוברה נתלש מרחמה ונקבר לצידה. רוז ניסתה להגיש בקשה בשמה לשירותי הרווחה בגלוסטר עבור קבלת הטבות שונות. כאשר התעורר חשדם של הדיירים בנוגע להיעלמותה, סיפרו להם פרד ורוז כי עברה לחיות עם אביה בגרמניה המערבית.
הרצח האחרון שביצעו יחדיו התרחש ב-5 באוגוסט 1979; אליסון צ'יימברס בת השש עשרה ברחה מהפנימייה בה גרה ונתקלה בבני הזוג וסט, אשר הזמינו אותה לשמש כאומנת בביתם. צ'יימברס ככל הנראה לנה אצלם במשך מספר שבועות לפני שנאנסה ונרצחה, לאחר שרוז הבטיחה לה כי תוכל לחיות בחווה כפרית ושקטה אשר הייתה בבעלותם. גופתה המבותרת נקברה בגינה סמוך לקיר של חדר השירותים. בניסיון להסתיר את מעשיהם ולשכך את חששות בני משפחתה של צ'יימברס, שלחו פרד ורוז מכתב שכתבה להם כמה ימים לפני מותה מתיבת דואר בנורת'האמפטונשייר.
חקירה

יום אחד בזמן שרוז הייתה בחוץ, ביקש פרד מבתו בת השלוש עשרה, לואיז, להביא כמה בקבוקים לחדרו בקומה הראשונה בביתם. מעט לאחר מכן שמעו אותה קרוביה צורחת, "לא, אל תעשה את זה!", וכעבור זמן מה ראו את פרד יורד במדרגות. היא נמצאה מתפתלת מכאבים ובוכה, וכאשר נשאלה לפשר העניין סיפרה להם כי אביה אנס אותה וביצע בה מעשי סדום בעודו חונק אותה.
כאשר שבה רוז לביתם סיפרה לה לואיז שנאנסה בידי פרד ונענתה בתגובה, "נו, טוב. כנראה ביקשת את זה"; במהלך השבועות הבאים אנס אותה פרד שוב לפחות שלוש פעמים, כאשר באחת מהן עמדה רוז לצידם וצפתה בהם. לאחר שסיימו עקבה אחרי בתה הבוכה והמדממת אל חדר השירותים בטרם שאלה אותה, "נו, למה ציפית?"; כמו כן, צילם פרד סרט וידאו קצר באחת הפעמים בהן שכבו. כעבור מספר שבועות סיפרה לואיז על המקרה לאחת מחברותיה הקרובות, שבתורה סיפרה על כך לאמה, אשר דיווחה על כך באנונימיות למשטרה ב-4 באוגוסט 1992.
לאחר יומיים ערכה המשטרה חיפוש בביתם בתואנה כי קיבלה מידע על רכוש גנוב אשר הוחבא בו. אף על פי שהתגלו ברשותם של פרד ורוז עשרות אביזרי מין ותשעים ותשעה סרטי פורנו ביתיים ומסחריים, לא הצליחו השוטרים למצוא את הסרטון המתואר בו אנס פרד את בתו. לואיז מילאה הצהרה מלאה בעזרתו של חוקר נוער בה תיארה את מעשיו של אביה וההתעללות המינית שהחלה עוד כאשר הייתה בת אחת עשרה. בעקבות זאת נלקחו כל ילדיהם לידי שירותי הרווחה למחרת, ובדיקות רפואיות גילו סימנים להתעללות פיזית ומינית אצל חלקם.
כמו כן סיפרו הילדים לחוקריהם כי רוז הייתה אחראית למרבית האלימות שהתרחשה בבית, ושפרד איים עליהם כי אם יספרו על כך הם ייקברו מתחת לאריחי המרפסת בדומה לאחותם הת'ר.
חקירה > המעצר של פרד וסט

המשטרה פתחה בחקירה רחבת היקף והאשימה את פרד בשלושה סעיפי אונס וסעיף אחד של ביצוע מעשה סדום. רוז הואשמה כשותפה לפשע בכל אותם הסעיפים, בנוסף למספר אישומים נוספים שנפסקו נגדה בגין התעללות בילדים, שיבוש מהלכי משפט, ושידולו של בעלה לאנוס את בתו.
השניים תוחקרו בנוגע למקום הימצאותה של בתם, ואף על פי שפרד טען כי הת'ר הייתה בריאה ושלמה ועבדה למחייתה כזונה, טענה רוז מנגד שלא ידעה היכן נמצאה באותה העת, או מדוע עזבה את ביתם. מאוחר יותר שינתה את גרסתה וסיפרה כי נזכרה ששכנעה את הת'ר לעזוב מחשש שמשיכתה המינית לנשים תגרום לשאר הילדים להפוך לסוטים כמוה. לאחר מכן אמרה שנתנה לה שש מאות לירות שטרלינג כתמריץ לצאת לדרכה, וכי שתיהן דיברו בטלפון לסירוגין לאורך השנים. למחרת שוחררה בערבות בתנאי שלא תיצור כל קשר עם ילדיה, עם בתה החורגת, או עם בעלה, בטרם ייפתח משפטה.
בזמן שחיכה למשפטו הוחזק פרד בהארכת מעצר בבית הסוהר ברמינגהאם (אנ'). כאשר שמעה על כך שאביה הכחיש את כל ההאשמות המיוחסות לו, יצרה אנה מרי קשר עם המשטרה והציעה למסור הצהרה מלאה בדבר חוויות ילדותה. בראיון שסיפקה תיארה את ההתעללות הפיזית, הנפשית והמינית שחוותה כילדה מידי אביה ואמה החורגת, והסכימה להעיד נגד שניהם במשפטם הקרב. כמו כן סיפרה כי במשך מספר שנים ניסתה לאתר את אמה הביולוגית רינה, ואת אחיותיה החורגות שרמיין והת'ר, אשר נעלמו בפתאומיות.
בניסיון לאסוף ראיות נוספות, תחקרו המשטרה ושירותי הרווחה את מאי-ג'ון, אשר הכחישה בתוקף כי הוטרדה מינית בידי הוריה לאחר ששוחחה עם אחותה לואיז ולמדה שעל אף שנאנסה בידו, לא רצתה לראות את פרד מורשע בבית המשפט. בניסיון למצוא מקורות מידע אחרים ריכזה המשטרה את מאמציה בחיפושים אחר הת'ר, אך נכשלה למצוא רישומים כלשהם ברשות המיסים או במשרד לביטחון פנים אשר העידו על היותה בחיים.
האישומים נגד פרד ורוז בוטלו לאחר שסירבו אנה מרי ולואיז להעיד נגדם במשפט שנערך ב-7 ביוני 1993; לואיז הביעה את רצונה לשוב חזרה אל בית הוריה, ואנה מרי משכה את עדותה לאחר שהבחינה באומללותם הרבה של אחיה ואחיותיה הצעירים, וכן בשל חששותיה מנקמנותה של רוז.