stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפחה (סרט, 2021)
הערות שוליים

↑  קרובים באתר מאגר נתוני ההכנסות של קרן הקולנוע הרוסי
↑  Артур Чачелов (2020-07-10). "Стартовали съемки фильма «Родные»". Бюллетень кинопрокатчика. נבדק ב-2021-01-05.
↑  "Жора Крыжовников завершил съемки фильма "Родные" с Сергеем Буруновым". טאס"ס. 2020-10-19. נבדק ב-2021-01-05.
↑  "Сергей Бурунов и Монеточка едут на Грушинский фестиваль в трейлере комедии «Родные»". RTVI. 2020-12-10. נבדק ב-2021-01-05.
↑  "Опубликован официальный трейлер фильма «Родные»". קומסומולסקאיה פראבדה. 2020-12-10. נבדק ב-2021-01-05.
↑  "От авторов «Горько!» и «Самый лучший день». Вышел трейлер новой комедии с Буруновым и Монеточкой". TUT.BY. 2020-12-10. נבדק ב-2021-01-05.
↑  "Вышел трейлер фильма «Родные» с Монеточкой". Наше радио. 2020-12-11. נבדק ב-2021-01-05.
מרקפטואתנול

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  2-הידרוקסי-1-אתאנתיול
 שמות נוספים:  2-מרקפטואתנול תיוגליקול β-מרקפטואתנול
 כתיב כימי:  C₂H₆OS 
 מסה מולרית:  78.13 גרם/מול
 מספר CAS:  60-24-2
 צפיפות:  1.114 גרם/סמ"ק
 טמפרטורת היתוך:  100 °C   373.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  157 °C   430.15 K
 נקודת הבזק:  68 °C   341.15 K
 
2-מרקפטואתנול (ידוע גם כβ-מרקפטואתנול), תרכובת כימית בעלת הנוסחה HOCH2CH2SH. לעיתים מסומנת בקיצור ME או βME. מרקפטואתנול משמש להפחתת הקשרים הדיסולפידיים ויכול לפעול כנוגד חמצון ביולוגי. המרקפטואתנול מצוי בשימוש נרחב מאחר שקבוצת ההידרוקסיל בו מעניקה לחומר מסיסות במים ומקטינה את נדיפותו.
מקרפטואתנול נוצר בתגובה בין אתילן אוקסיד למימן גופרי:
התגובה לייצור מרקפטואתנול
חלבונים עוברים תהליך של דנטורציה בנוכחות מרקפטואתנול הודות ליכולתו לפרק קשרים דיסולפידיים:
בשל יכולת זו, נעשה שימוש במרקפטואתנול לשם אנליזה של חלבונים.
מערת אורנוס דה לה פניה

מערת אורנוס דה לה פניה (בספרדית: Cueva de Hornos de la Peña) היא אתר ארכאולוגי במועצה העירונית סן פליסס דה בואלנה (ספ') בקהילה האוטונומית קנטבריה בצפון ספרד. המערה הייתה בשימוש מהתקופה הפלאוליתית התיכונה ועד התקופה הנאוליתית, במשך יותר מ-30,000 שנים. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.
המערה נתגלתה ב-1903 על ידי הארכאולוג ארמיליו אלקלדה דל ריו (Hermilio Alcalde del Río, 1947–1866). במהלך החפירות ארכאולוגיות נחשף רצף סטרטיגרפי ארוך שכולל את התקופות של התרבויות המוסטרית, האוריניאקית, הסולוטרנית והמגדלנית. במהלך מלחמת האזרחים בספרד (1936–1939) שימשה המערה כמקלט, מה שגרם להרס חלקי של תוצאות החפירות הראשונות. נכון ל-2020, הכניסה אליה חסומה בקיר אבן ודלתות מתכת להגנה על המונומנטים הפלאוליתיים בפנים.
בתקופה הפלאוליתית, המערה הייתה מאוכלסת תחילה על ידי ניאנדרטלים, ולאחר מכן על ידי הומו ספיינס. בחפירות נחשפו כלי אבן ועצמות בעלי חיים. קירות המערה מכוסים בגילופי סלע, המתארים סוסים, ביזון, יעל ושור הבר, וכן דמות כלאיים של אדם ובעל חיים עם זנב ארוך ויד מורמת. על פי החוקרים, נוצרו התחריטים בשני שלבים המתוארכים בין 18 ל-13 אלף שנים. הציור היחיד שנמצא במערה, עשוי בצבע שחור, מראה סוס. הייחודיות של המערה הוא במה שאין בה ונפוץ במערות הפלאוליתיות האחרות של קנטבריה, איילים וסימנים מופשטים של קווים ונקודות.
הערות שוליים

1 2  Hornos de la Peña
מעורר השאול

| --- | --- |

 מבוסס על:  The Hellbound Heart מאת קלייב בארקר
 בימוי:  קלייב בארקר
 הופק בידי:  כריסטופר פיג
 תסריט:  קלייב בארקר
 עריכה:  ריצ'רד מארדן 
 שחקנים ראשיים:  אנדרו רובינסון קלייר היגינס אשלי לורנס שון צ'אפמן
 מוזיקה:  כריסטופר יאנג
 צילום:  רובין וידגאון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  New World Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בספטמבר 1987
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אימה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, body horror film 
 תקציב:  $1,000,000 (מוערך)
 הכנסות:  $14,564,027
 הכנסות באתר מוג'ו:   hellraiser
 סרט הבא:  בדרך לשאול: מעורר השאול 2
 דף הסרט ב־IMDb
 
מעורר השאול (באנגלית: Hellraiser) הוא סרט אימה בריטי משנת 1987, העוסק בסאדו מאזוכיזם, כאב כמקור להנאה, ומוסר תחת כאב ואימה. הסרט מבוסס על הנובלה The Hellbound Heart מאת קלייב בארקר שגם ביים וכתב את התסריט לסרט. לסרט יצאו 8 המשכים ורימייק שהוכרז בשנת 2007.
עלילת הסרטים עוסקת בדמות ששמה פינהד (ראש סיכה), יצור מהשאול שעל ראשו מסמרים רבים. הוא משתמש בקופסת חידות מסתורית כדי לפתוח את שערי הגיהנום ולשחרר את השדים שלו ולהטיל אימה על בני האדם. פינהד מגולם בכל אחד מסרטי הסדרה על ידי דאג בראדלי, חוץ מאשר בסרט "מעורר השאול: התגלות" משנת 2011, בו הוא מגולם על ידי סטיבן סמית' קולינס.
עלילה

הסרט מספר על פרנק קוטון, טיפוס אגואיסט והדוניסט, אדם שרוצה הכל ולא בוחל בדבר. יום אחד, פרנק קונה קופסת פלאים שדרכה אפשר להגיע לתענוגות שלא מן העולם הזה, אשר פותחת שער לגיהנום וסנובייטים עולים ממנו ולוקחים אותו איתם, לחוות את הסבל וההנאה שכל כך חיפש. אחרי היעלמותו של פרנק, עוברים אחיו לארי, אשתו ג'וליה, אישה בוגדנית ואגואיסטית, ובתו המתבגרת כריסטי, לגור בביתו (בעוד הם חושבים שפרנק נמצא באחת מהרפתקאותיו). כאשר הם מגיעים לבית, לארי נפצע בידו על ידי מסמר, ודמו פוגע בנקודה שבה מת פרנק. כתוצאה מכך, חוזר פרנק לחיים. עם עזרתה של ג'וליה, פרנק מתחיל לבנות את גופו מחדש, בעזרת דמם של הקורבנות שג'וליה מספקת לו. כריסטי, בתו של לארי, משחררת בטעות את הסנובייטים אך עושה עסקה איתם, שאם הם לא יהרגו אותה, היא תביא להם את פרנק. אחרי שהסנובייטים תופסים את פרנק, הם משנים את דעתם ומנסים לקחת גם את כריסטי, שמצליחה לפתור את הפאזל ושולחת אותם בחזרה לגיהנום.
צוות שחקנים

אנדרו רובינסון - לארי קוטון
קלייר היגינס - ג'וליה קוטון
אשלי לורנס - כריסטי קוטון
שון צ'אפמן - פרנק קוטון
רוברט הינס - סטיב
קנת נלסון - ביל
דאג בראדלי - פינהד (ראש סיכה)
הבדלים בין הסרט לספר

בספר, לארי קוטון נקרא רורי קוטון.
בספר, כריסטי היא שכנה של הקוטונים, והיא מאוהבת ברורי. בסרט, כריסטי היא הבת של לארי וביתה החורגת של ג'וליה.
בספר, הנשק של ג'וליה הוא סכין במקום פטיש, בו היא משתמשת להרוג את קורבנותיה.
בספר, רורי (בסרט לארי) חותך את ידו עם אזמל, במקום עם מסמר.
רשימת הסרטים שבסדרה > הוקרנו בקולנוע

בדרך לשאול: מעורר השאול 2 (1988)
מעורר השאול 3: שאול על פני האדמה (1992)
מעורר השאול 4: תורשה (1996)
מעורר השאול: התגלות (2011) - הוקרן בבית קולנוע יחיד לפני שהופץ במדיה ביתית.
מעורר השאול (2022)
רשימת הסרטים שבסדרה > ישירות לווידאו

מעורר השאול: חזרה מהתופת (2000)
מעורר השאול: מחפש השאול (2002)
מעורר השאול: מת יותר (2005)
מעורר השאול: עולם השאול (2005)
רימייק

עיבוד מחודש לסרט זה הוכרז כבר בשנת 2007, כאשר אלכסנדר בוסטילו וג'וליאן מורי נשכרו לביים. אך ההפקה נדחתה ל-2009, ופטריק מלטון ומרקוס דאנסטן (המסור 4, המסור 5) נשכרו לכתוב את התסריט. בוסטילו ומורי לאחר מכן עזבו את הפרויקט ובמקומם נשכר פסקל לוגייר. ב-4 ביוני 2009, לוגייר עזב את הפרויקט וההפקה נעצרה.
הערות שוליים

↑  Directors Chosen for Hellraiser Remake‏ 23 באוקטובר 2008
↑  Martyrs Director Pascal Laugier Circling Hellraiser Remake?‏ 23 באוקטובר 2008
↑  Laugier drops Hellraiser - Horror Movie News | Arrow in the Head
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4823813-2  MusicBrainz release group: 0e16e8fc-1f9b-3f60-a9a6-046d0035e76f  VIAF: 189379354   WorldCat (עם VIAF): 189379354
מתיאס סינדלר

מתיאס סִינְדֵלָר (בגרמנית: Matthias Sindelar;‏ 10 בפברואר 1903 – 23 בינואר 1939) היה כדורגלן אוסטרי. הוא נבחר ככדורגלן האוסטרי הטוב ביותר במאה ה-20 במשאל של הארגון הבינלאומי להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל ב-1999‏ וכספורטאי המאה של אוסטריה.
ביוגרפיה

סינדלר נולד בשם מאטיי שִינְדֵלָר (Matěj Šindelář) בעיירה קוזלוב (Kozlov) שבמוראביה, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום בצ'כיה). בשנת 1905 עברה משפחתו לרובע פאבוריטן שבבירת האימפריה, וינה. המשפחה הייתה קתולית.
סינדלר החל את קריירת הכדורגל שלו בגיל 15, במחלקת הנוער של הרטה וינה. שש שנים לאחר מכן, ב-1924, הוא עבר לאוסטריה וינה ובכל שלוש עונותיו הראשונות בקבוצה, זכה בגביע המדינה. בשנתו השלישית בקבוצה, הוא גם הוביל את וינה לזכייה באליפות הליגה. לכינויו "איש הנייר" זכה בשל רזונו ובשל יכולתו לעבור בכדרור בין שחקני היריב.
באותה שנה זומן סינדלר לראשונה לנבחרת אוסטריה על ידי המאמן הוגו מייזל. חמש שנים לאחר הופעתו הראשונה בנבחרת, בשנת 1931, החלה הנבחרת לנצח ללא הפסקה וקבעה רצף של 14 משחקים ללא הפסד. סדרת הניצחונות נעצרה רק בסוף שנת 1932, בהפסד לנבחרת אנגליה.
את עיקר פרסומו רכש סינדלר בטורניר הגביע העולמי של 1934 שנערך באיטליה. לטורניר, הגיעה אוסטריה כאחת מהמועמדות לזכייה, אולם הפסד בחצי הגמר לנבחרת המארחת, הביא לכך שהאוסטרים סיימו רק במקום הרביעי. סינדלר שהיה קפטן הנבחרת, זכה בפרס "כדור הכסף" (השחקן השני הטוב ביותר בטורניר).
שנתיים לאחר מכן, הגיעה הנבחרת לגמר היחיד בתולדותיה בטורניר גדול. היה זה טורניר הכדורגל של אולימפיאדת ברלין, אך גם שם הפסידו האוסטרים לנבחרת איטליה.
בעקבות האנשלוס במרץ 1938, פירקו הנאצים את נבחרת אוסטריה למונדיאל 1938. כפרס ניחומים אורגן "משחק האנשלוס" בין גרמניה ל"אוסטמרק" (שמה החדש של אוסטריה). במשחק שנערך ב-3 באפריל שימש סינדלר כקפטן הקבוצה והורה לשחקניו ללבוש את מדי החוץ באדום-לבן. הוא הציג את אחד ממשחקיו הגדולים ביותר וכבש אף את השער הראשון בניצחון נבחרת אוסטריה 0-2 מול נבחרת גרמניה. סינדלר אף התגרה בהיטלר שישב ביציע כאשר נמנע מלהצדיע לו במועל יד כפי שהיה נהוג.
סינדלר שלא רצה לשחק בנבחרת גרמניה, הודיע שהוא עייף ומעוניין לפרוש מהכדורגל.
מספר חודשים לאחר מכן, בינואר 1939, נמצא סינדלר מת בדירת חברתו. ממצאי חקירת המשטרה גילו כי סינדלר ובת זוגו נטלו כדורי רעל, ולכן נקבע כי התאבדו; אולם מעטים האמינו לקביעה זו. במשך זמן רב לא היה ברור אם סינדלר התאבד או נרצח על ידי אנשיו של היטלר. ההנחה כיום היא כי הוא נרצח מהרעלת פחמן חד-חמצני.
בהלווייתו של סינדלר השתתפו כ-20,000 איש - מספר רב ביותר של אנשים, יחסית לימים הקשים שעברו על וינה באותו הזמן.
ב-1998 נבחר לספורטאי האוסטרי הגדול ביותר בכל הזמנים. ב-1999 נבחר לכדורגלן האוסטרי הגדול ביותר במאה ה-20, ובנוסף הוא דורג במקום ה-22 ברשימת הכדורגלנים הטובים ביותר אי פעם.
תארים

אליפות אוסטריה: 1926
הגביע האוסטרי (5): 1925, 1926, 1933, 1935, 1936
גביע מיטרופה (2): 1933, 1936
מקום רביעי בגביע העולם: 1934
גביע מרכז אירופה: 1932
כדור הכסף בגביע העולם: 1934
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1934
הערות שוליים

↑  קארל סטוקרמנס, IFFHS' Century Elections‏, RSSSF
↑  Austria's Greatest, התאחדות הכדורגל האנגלית, 2 בספטמבר 2004
↑  Wilson, Jonathan (3 באפריל 2007). "Sindelar: the ballad of the tragic hero". The Guardian. נבדק ב-14 ביוני 2014. There have been suggestions that Sindelar and/or Castignola were Jewish. It is true that Sindelar played for Austria Vienna, the club of the Jewish bourgeoisie, and came from Moravia, from where several Jews had migrated to Vienna, but his family was Catholic. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hesse-Lichtenberger, Ulrich (2003). Tor!: The Story of German Football. London: WSC Books. p. 83. ISBN 978-0954013455. Despite reports to the contrary, neither Sindelar nor the woman he would soon begin a fatal affair with were of Jewish heritage.
| נבחרת אוסטריה – מונדיאל 1934 |
| --- | --- | --- |
|  1 אורבאנק •  2 ביצאן •  3 בראון •  4 ינדה •  5 האסמן •  6 הופמן •  7 הורוואט •  8 ואגנר •  9 וולצהופר •  10 וירטל •   11 צישק •  12 ססטה • 13 שטרוך •  14 סיזאר • 15 סמיסטיק • 16 פלאצר • 17 פרנזל • 18 קבורק • 19 ראפטל • 20 שאל • 21 סינדלר • 22 שמאוס • מאמן: מייזל |  1 אורבאנק •  2 ביצאן •  3 בראון •  4 ינדה •  5 האסמן •  6 הופמן •  7 הורוואט •  8 ואגנר •  9 וולצהופר •  10 וירטל •   11 צישק •  12 ססטה • 13 שטרוך •  14 סיזאר • 15 סמיסטיק • 16 פלאצר • 17 פרנזל • 18 קבורק • 19 ראפטל • 20 שאל • 21 סינדלר • 22 שמאוס • מאמן: מייזל | אוסטריה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 128962143  ISNI: 0000 0000 5543 0666  LCCN: no2007027451  NKC: js20070209020  SUDOC: 254217451  VIAF: 10912077   WorldCat (עם VIAF): 10912077 
קברו של סינדלר, בווינה
משעל ברשם

משעל עיסא ברשם (בערבית: مشعل عيسى برشم, בתעתיק: משעל עיסא ברשם; נולד ב-14 בפברואר 1998 בח'רטום שבסודאן) הוא כדורגלן קטרי יליד סודאן המשחק בעמדת השוער בקבוצת א-סד מליגת העל הקטרית ובנבחרת קטר.
קריירת מועדונים

ברשם גדל במחלקת הנוער של א-סד מליגת העל הקטרית. ב-11 באוקטובר 2017 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 5-1 לא-ריאן במסגרת גביע הליגה הקטרית. ב-1 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 3-2 על אל-ח'ור במסגרת המחזור העשירי לעונת 2017/2018. בארבע העונות הראשונות שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון הוא ערך 35 הופעות ליגה.
קריירה בינלאומית

ב-13 בנובמבר 2020 ערך ברשם את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קטר, בתיקו 1-1 נגד נבחרת קוסטה ריקה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2021, וערך חמש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קטר לטורניר גביע אסיה 2023.
תארים

אליפות קטר (2): 2018/2019, 2020/2021
גביע הליגה הקטרית (1): 2019/2020
גביע אמיר קטר (1): 2020
הגביע הקטרי (2): 2020, 2021
גביע השייח' ג'אסם (1): 2019
הערות שוליים

↑  Our national team squad for the #2022WorldCup באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 11 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  Our final list for Asia 🏆 בחשבון הטוויטר הרשמי של התאחדות הכדורגל הקטרית, 3 בינואר 2023 (באנגלית)
| נבחרת קטר – גביע הזהב 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 עפיף •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 סוהיל •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 אל-ביאתי •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 עבד א-רזאק • 19 עלי • 20 אל-אחרק • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: סאנצ'ס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 עפיף •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 סוהיל •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 אל-ביאתי •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 עבד א-רזאק • 19 עלי • 20 אל-אחרק • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: סאנצ'ס | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 מוניר • 19 עלי • 20 אל-האג'רי • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • 24 אל-חדרמי • 25 ג'אבר • 26 טארק • מאמן: סאנצ'ס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 ע. חסן •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 בודיעף • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 מוניר • 19 עלי • 20 אל-האג'רי • 21 י. חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • 24 אל-חדרמי • 25 ג'אבר • 26 טארק • מאמן: סאנצ'ס | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש |  1 זכריא •  2 סוהיל •  3 שחאתה •  4 פרחאת •  5 סלמאן •  6 פתחי •  7 סאלם •  8 אסדאללה •  9 מונטארי •  10 אל-ביאתי •   11 עבד א-רזאק •  12 אל-מערפי • 13 חדר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 טארק • 17 עבדאללה • 18 מוניר • 19 עלי • 20 ג'אבר • 21 חסן • 22 ברשם • 23 מאדיבו • מאמן: קיירוש | קטר (מדינה) |
| נבחרת קטר – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 מוח'תאר •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 עבד א-רזאק •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 מנדש • 13 מוניר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 אל-בריכי • 19 עלי • 20 פתחי • 21 זכריא • 22 ברשם • 23 טארק • 24 ג'אבר • 25 אל-ג'אנחי • 26 מוחמד • מאמן: מארקס |  1 א-שיב •  2 רו-רו •  3 מוח'תאר •  4 אל-ביאתי •  5 סלמאן •  6 חאתם •  7 עלאא' א-דין •  8 אסדאללה •  9 עבד א-רזאק •  10 אל-היידוס •   11 עפיף •  12 מנדש • 13 מוניר •  14 אחמד • 15 א-ראווי • 16 ח'וח'י • 17 מוחמד • 18 אל-בריכי • 19 עלי • 20 פתחי • 21 זכריא • 22 ברשם • 23 טארק • 24 ג'אבר • 25 אל-ג'אנחי • 26 מוחמד • מאמן: מארקס | קטר (מדינה) |
מקנזי פוי

| --- | --- |

מקנזי פוי, פסטיבל הקולנוע בקאן 2015
 לידה:  10 בנובמבר 2000 (בת 23) לוס אנג'לס, קליפורניה ארצות הברית
 שם לידה:  מקנזי כריסטין פוי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 פרסים והוקרה:  פרס סאטורן להופעה הטובה ביותר לשחקן צעיר (2015) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מקנזי כריסטין פוי (באנגלית: Mackenzie Christine Foy; נולדה ב-10 בנובמבר 2000) היא שחקנית אמריקאית.
קריירה

פוי התחילה לדגמן בגדי ילדים בגיל שלוש עבור ראלף לורן, גרנט היל וגאס. לאחר מכן דגמנה עבור החברות מאטל, חברת וולט דיסני, תאגיד טארגט, מונליזה, טלבוטס וגאפ. כן הופיעה בפרסומות לבורגר קינג, קול'ס, בלקברי, קומקאסט ופנטאן.
הופיעה הופעות אורח במספר תוכניות טלוויזיה, כגון "עד המוות" ("Till Death"), "הוואי חמש-אפס" ו"פלאש פורוורד". תפקידה הראשי הראשון בסדרת הטלוויזיה היה ב-2012 ב-"R.L. Stine's The Haunting Hour".
פוי ידועה בעיקר בזכות תפקידה כרנסמי קאלן, בתם של אדוארד קאלן ובלה סוון בסרטים "דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1" ו"דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2".
ב-2013 שיחקה ב"לזמן את הרוע". ב-2014 שיחקה את דמותה הצעירה של מרפ בסרט "בין כוכבים" וב-2015 דיבבה את הילדה הקטנה בסרט "הנסיך הקטן".
ב-2018 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "מפצח האגוזים וארבע הממלכות".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1 | רנסמי קאלן |  |
| 2012 | דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 2 | רנסמי קאלן |  |
| 2013 | לזמן את הרוע | סינדי פרון |  |
| 2013 | Wish You Well | לו קרדינל |  |
| 2013 | ארנסט וסלסטין | סלסטין | דיבוב |
| 2014 | בין כוכבים | מרפ | זכתה בפרס סאטורן להופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר |
| 2014 | ילדי הקרון | ויולט | דיבוב |
| 2014 | Black Eyed Dog | דייזי |  |
| 2014 | The Cookie Mobster | סאלי | סרט טלוויזיה |
| 2015 | הנסיך הקטן | הילדה הקטנה | דיבוב |
| 2018 | מפצח האגוזים וארבע הממלכות | קלרה |  |
| 2020 | הסייח השחור | ג'ו גרין |  |
| TBA | The Man Who Saved Paris | לואיז |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | עד המוות | ילדה קטנה | פרק: "No Complaints" |
| 2010 | פלאש פורוורד | קייטי ארסקין | פרק: "Blowback" |
| 2010 | הוואי חמש-אפס | לילי וילסון | פרק: "Ho'apono" |
| 2012 | שעה מכושפת | נטלי / ג'ורג'יה לומין | 2 פרקים |
מריה סלבונה

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1865 ליבק, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  10 במאי 1931 (בגיל 66) ברלין, רפובליקת ויימאר 
 שם לידה:  Marie Dorette Caroline Schorer 
 מקום קבורה:  Luisenfriedhof II 
 תקופת הפעילות:  1880–1931 (כ־51 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אימפרסיוניזם 
 הושפעה על ידי:  אלואיס ארדטלט 
 בן או בת זוג:  אוטו אקרמן 
 צאצאים:  לילי אקרמן 
 
מריה סלבונה (בגרמנית: Maria Slavona‏; 14 במרץ 1865 – 10 במאי 1931) הייתה ציירת אימפרסיוניסטית גרמנית, חברת הזצסיון הברלינאי.
קורות חיים

נולדה בשם: מארי דורט קרוליין שורר. אביה היה רוקח ופוליטיקאי שהיה ידוע בקמפיין שלו לשיפור איכות מי השתייה של ליבק. אחותה הבכורה קורנליה שורר הפכה לאחת הרופאות הראשונות בגרמניה. בגיל שבע עשרה, לאחר שיעורים בלתי פורמליים בציור ורישום, נסעה לברלין ללמוד בבית ספר פרטי לאמנויות לפני שעברה למכון ההוראה במוזיאון לאמנות דקורטיבית, בה למדה עד 1886. בשנה שלאחר מכן, היא החלה את לימודיה בבית הספר לאמנות לנשים "וריין דר ברלינר קונסטלינן", שם הורשו ללמוד אנטומיה ולצייר דגמים חיים. האקדמיה הפרוסית לאמנות הייתה עדיין מוסד לגברים בלבד באותה תקופה.
בשנת 1888 היא עברה למינכן, למדה שיעורים פרטיים מצייר הדיוקנאות אלואיס ארדטלט (1851-1911) ואז למדה באקדמיה לנשים של "מינכן קונסטלינרינווארן", שם המורה המשפיע ביותר שלה היה לודוויג פון הרטיש, שהכיר לה את האימפרסיוניזם. מאוחר יותר, בחופשה בבית, היא פגשה כמה אמנים סקנדינבים ונסעה איתם לפריז.
הצלחות ראשונות

אחד מחבריה לנסיעה היה הצייר הדני וילהלם פיטרסן (1868–1923) וכשהתיידדו ביותר, שניהם החליטו לשנות את שמות היוצרים שלהם. הוא בחר בוילי גרטור והיא הפכה למריה סלבונה. נולדה להם גם בת לא חוקית שהפכה מאוחר יותר לשחקנית בשם לילי אקרמן. את שם משפחתה קיבלה הבת מאביה החורג, עמו אמה התחתנה בשנת 1900 - סוחר האמנות השווייצרי אוטו אקרמן (1871–1963).
התערוכה הראשונה של סלבונה הייתה בשנת 1893 בסלון דה שאמפ-דה-מארס של Société Nationale des Beaux-Arts, באופן אירוני תחת שם בדוי גברי "קרל-מריה פלבונה". בשנת 1901 הצטרפה לזצסיון הברלינאי, חזרה לליבק בשנת 1906 וחזרה לברלין בשנת 1909.
לקראת סוף שנות העשרים של המאה העשרים, בריאותה החלה להידרדר. היא לא הצליחה למצוא מזור ברפואה המסורתית, ופנתה לאנתרופוסופיה ונטורופתיה. אולם מצבה הבריאותי מעולם לא השתפר, ואת שנותיה האחרונות בילתה בציור פרחים ונופים בסביבת ביתה ליד מינסינג.
עבודתה נשכחה במשך שנים רבות, לאחר שסומנה כ"אמנות מנוונת" בשנת 1933. במהלך מלחמת העולם השנייה, רבים מציוריה הושמדו, בכוונה או כתוצאה מהמלחמה. רק בשנת 1981 נערכה רטרוספקטיבה משמעותית על ידי מוזיאון ברוהאן בברלין.
גלריה

אביב בליבק
גן פורח
בתים במונמנטר
בתים במוונמנטר
דיוקן עצמי, 1910
הערות שוליים

↑  Margrit Bröhan: Maria Slavona 1865–1931. Eine deutsche Impressionistin. Exhibition Catalog, Sammlung Stiftung Bröhan, Berlin and Lübeck, 1981.
↑  unser Lübeck - Kultur-Magazin - Maria Slavona: Lübecker Apothekertochter wird eine berühmte Malerin des deutschen Impressionismus, web.archive.org, ‏2014-07-14
↑  Margrit Bröhan: Maria Slavona. In: Das Verborgene Museum. Teil I: Dokumentation der Kunst von Frauen in Berliner öffentlichen Sammlungen. Berlin 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118614932  NTA: 398400539  RKD: 73014  SUDOC: 220441235  ULAN: 500019834  VIAF: 74645969   WorldCat (עם VIAF): 74645969
מתיאס קאס

מתיאס קאס (בהולנדית: Matthias Casse; נולד ב-19 בפברואר 1997) הוא ג'ודוקא בלגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג, זוכה מדליית ארד אולימפית מטוקיו 2020 ואלוף עולם (2021).
קריירה

באוקטובר 2017, זכה קאס באליפות העולם עד גיל 21. בנובמבר 2017, זכה במדליה המשמעותית הראשונה שלו בגילאי בוגרים כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי האג. באליפות אירופה 2019 שנערכה במינסק כחלק מהמשחקים האירופיים, זכה קאס במדליית הזהב לאחר שניצח בגמר את איבאילו איבאנוב הבולגרי.
באליפות העולם בשנת 2019 שנערכה בטוקיו, זכה קאס במדליית הכסף לאחר שניצח 5 מתוך 6 קרבות. בחצי הגמר ניצח את אלוף העולם המכהן סעיד מולאי האיראני ובגמר הפסיד לשגיא מוקי הישראלי. באותה השנה זכה בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך בצ'ינגדאו.
באליפות אירופה 2020 אשר נערכה בפראג, זכה קאס במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב חצי הגמר בו הפסיד לטאטו גריגאלאשווילי הגיאורגי ונשר לקרב על הארד בו ניצח באיפון את בן ארצו, סמי שושי. באותה השנה קאס זכה במדליית הזהב בגראנד סלאם פריז. באליפות אירופה שנה לאחר מכן שנערכה בליסבון, זכה במדליית הכסף כאשר לאחר ארבעה ניצחונות, הפסיד בגמר לודאט אלבאירק הטורקי.
באליפות העולם 2021 שנערכה בבודפשט, זכה קאס במדליית הזהב והפך לגבר הבלגי הראשון שזוכה בתואר העולמי. קאס הגיע לאליפות מדורג ראשון מבין המתחרים והחל אוטומטית בסיבוב השני של התחרות מול הייבור מאנוקיאן האוקראיני, אותו ניצח באיפון בזמן ניקוד זהב. בסיבוב השלישי ניצח את בנדק טוט ההונגרי בזכות עונשים ובשמינית הגמר ניצח באיפון את אדוארדו סנטוס הברזילאי תוך שתי דקות וארבע שניות. ברבע הגמר קאס ניצח שוב בעונשים את סוטארו פוג'יווארה היפני ובחצי הגמר גבר בווזארי על שארופידין בולטאבוייב האוזבקי. בגמר קאס התמודד מול טאטו גריגאלאשווילי הגיאורגי ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, נכנס הקרב לזמן ניקוד זהב אשר במהלכו ביצע קאס תרגיל אוצורי-גושי מוצלח שזיכה אותו באיפון.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכה קאס במדליית הארד. הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג ראשון בעולם והחל את דרכו בסיבוב השני, שם גבר באיפון על אדריאן גאנדיה מפוארטו ריקו בתוך זמן ניקוד זהב. בשמינית הגמר ניצח באיפון את רובין פאצ'ק השוודי כשבע דקות בתוך זמן ניקוד זהב וברבע הגמר ניצח בעונשים את אלן חובצוב הרוסי שוב כשבע דקות בתוך זמן ניקוד זהב. בחצי הגמר קאס הפסיד בווזארי לטקאנורי נאגאסה היפני ונשר לקרב על מדליית הארד, שם ניצח באיפון את טאטו גריגאלאשווילי הגיאורגי תוך דקה ו-20 שניות מפתיחת הקרב.
זכיות בתחרויות מהסבב העולמי

| שנה | קטגוריה | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | מאסטרס | צ'ינגדאו | הרפובליקה העממית של סין סין |
| 2020 | גראנד סלאם | פריז | צרפת צרפת |
| 2021 | גראנד סלאם | אבו דאבי | איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות |
| 2022 | גראנד פרי | אלמדה | פורטוגל פורטוגל |
| 2022 | גראנד סלאם | תל אביב | ישראל ישראל |
הערות שוליים

↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
מקנזי מור

| --- | --- |

מור בשנת 2018
 לידה:  11 במאי 1992 (בן 32) סנטה רוזה, קליפורניה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.98
 מספר:  94
 מכללה:  המכללה הקהילתית של סן פרנסיסקו (2011–2012)   אוניברסיטת טקסס באל פאסו (2012–2014)
 דראפט:  לא נבחר, 2015
 קבוצות כשחקן
 2015   2015   2016   2016–2017   2017   2017–2018   2018   2018–2019   2020   2021–:  נלסון ג'איינטס   לובן ברס   קאנטרברי ראמס   פרומית'אס פטראס   קאנטרברי ראמס   לאבריו   אבטודור סראטוב   בנדירמה   אנוויל ולוצלאבק   עירוני נהריה
 הישגים כשחקן
 הגביע הפולני (2020)
מקנזי זכרי מור (באנגלית: McKenzie Zachary Moore; נולד ב-11 במאי 1992) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הרכז והקלע בעירוני נהריה.