stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'רזי
כלכלה

הכלכלה של ג'רזי מבוססת על שירותים פיננסיים, תיירות, מסחר אלקטרוני וחקלאות. השירותים הפיננסיים מהווים כ-60% מכלכלת האי, המוכר כמקלט מס.
התוצרת החקלאית העיקרית היא תפוחי אדמה ומוצרים חלביים שונים. מקור החלב בפרות האי.
חקלאים ומגדלים מוכרים לעיתים מזון עודף בארגזים בצידי הדרכים, תוך הסתמכות על יושרם של הקונים לשלשל את הסכום הנכון של מזומן לתוך תיבת כסף.
ג'רזי זכתה למעמד "פיירטרייד" על ידי ארגון FLO ב-18 בפברואר 2005.
היעדרו של מס ערך מוסף (מע"מ) הוביל לצמיחת התעשייה מוצרי מותרות בעלי ערך נמוך, כגון מכשירי חשמל ביתיים, לבני נשים ועדשות מגע, מיוצאים לבריטניה וכך מתחמקים ממע"מ וגורמים להוזלה במחירי מוצרים אלו בבריטניה. מדינת ג'רזי הכריזה בשנת 2005 על הגבלות לקבלת רישיונות עסק לחברות שאינן מקומיות, העוסקות במסחר בצורה זו.
ניתן לרכוש מוצרים פטורים ממכס בכניסה לאי וביציאה מהאי.
התמ"ג לנפש בג'רזי הוא מהגבוהים בעולם, 57,000 דולר אמריקני נכון לשנת 2009.
גאוגרפיה

שטח האי ג'רזי, כולל האזור שבין גאות לשפל, הוא 118.2 קילומטר רבוע. הוא נמצא בתעלת למאנש, כ-22.5 קילומטר מחצי האי קוטנטין שבנורמנדי שבצרפת, וכ-161 קילומטר מדרום לבריטניה. הוא האי הגדול והדרומי ביותר מבין איי התעלה.
באי אקלים ממוזג עם חורף מתון וקיץ קריר. שטח האי כולל מישור גבוה ומשופע, חוף ים חולי וארוך בדרום, וצוקים בדרום. במישורים הרמים ישנם עמקים, בדרך כלל מכיוון צפון לכיוון דרום.
דמוגרפיה

האי מאכלס בו מספר גדול של אנשים שנולדו מחוצה לו - כ-50% מהאוכלוסייה אינה במקור מהאי.
30% מהאוכלוסייה מרוכזים בסנט הלייר, האזור היחיד בו יש עיר. מתוך כ-87,000 תושבי ג'רזי, כשתי חמישיות הם ממוצא ג'רזי או נורמני, וכשתי חמישיות נוספים הם ממוצא בריטי (אנגלים, סקוטים, וולשים ואירים (צפון אירלנד)). קבוצות המיעוט הגדולות ביותר אחרי הבריטים הן הפורטוגזים (כ-6% - בייחוד מאיי מדיירה), האירים והפולנים. גם הקהילה הצרפתית הייתה תמיד קיימת. מרבית התושבים שנולדים באי מחשיבים עצמם בריטים, כמו גם מעריכים את היחסים המיוחדים בין בריטניה והאי.
בג'רזי כוננו מספר דתות. דת המדינה השלטת כיום היא הכנסייה האנגליקנית. באזורים הכפריים מצא מתודיזם מעוז מסורתי. קיים גם מיעוט קתולי עם שני בתי ספר קתולים בעיר סנט הלייר (בית ספר לבנים בלבד ובית ספר לבנות בלבד).
בדומה למרבית המדינות המערביות, גם בג'רזי האוכלוסייה מזדקנת. השינוי נובע גם מרצון התושבים הצעירים להגר למקומות אחרים בחיפוש אחר הזדמנויות שהאי אינו יכול לספק להם.
בריטניה בדרך כלל מתייחסת אל ג'רזי כאל חלק ממנה בכל הנוגע ללאום ולהגירה, ואולם, ג'רזי רשאית מבחינה חוקתית להגביל את ההגירה אל האי.
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
1 2  תמ"ג - הערכה לשנת 2016
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
| איי התעלה |
| --- | --- | --- |
|  ביליוויק ג'רזי | ג'רזי • מינקווירס ואקרהוס |  |
|  ביליוויק גרנזי | גרנזי •   אולדרני •  סרק •  הרם • ג'ת'ו • ליהו •  ברצ'ו • בורהו • לה קסקט |  |
| מדינות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584909405171  BNC: 000815637  BNE: XX5289012  BnF: cb11664325q (data)  GND: 4028585-6  ISNI: 0000 0000 9131 8663  LCCN: n79086822  MusicBrainz: 74c0ac9d-cda7-38be-a0c9-43611c5779dc  NARA: 10044778  NKC: ge520455  SUDOC: 182424758  UKPARL: kpcJwwkv  VIAF: 154830608   WorldCat (עם VIAF): 154830608 
נמל התעופה של ג'רזי
בייליוויק ג'רזי
ג'ייק אייבל

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1987 (בן 36) קנטון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייקוב אלן "ג'ייק" אייבל (באנגלית: Jacob Allen "Jake" Abel; נולד ב-18 בנובמבר 1987) הוא שחקן וזמר אמריקאי.
התפרסם בסרטים "פרסי ג'קסון וגנב הברק", "אני מספר ארבע", "מבט מגן עדן" ו"פרסי ג'קסון וים המפלצות".
ביוגרפיה

אייבל נולד בעיר קנטון שבאוהיו.
שיחק בהופעות הבכורה שלו בדרמת הנעורים "לשבור את הקרח" ובשלושה פרקים בסדרת הדרמה "על הסף".
ב-2009 שיחק אייבל לראשונה בהפקה גדולה, סרטו של פיטר ג'קסון "מבט מגן עדן" בתפקיד בריאן נלסון החבר של הנערה סוזי סלמון (סרשה רונן).
בשנת 2010 הופיע אייבל בשובר הקופות של כריס קולומבוס  "פרסי ג'קסון וגנב הברק" בתפקיד לוק קסטלאן בנו של האל הרמס וחברו של פרסי ג'קסון (לוגאן לרמן).
ב-2011 שיחק בסרט הנעורים הבדיוני "אני מספר ארבע" בתור מארק ג'יימס, האקס הבריון של הצלמת שרה הארט (דיאנה אגרון). בשנת 2018 שיחק בשלושה פרקים מתוך הסדרה "ג'ון הנבל" בדמותו של טריי.
חיים אישיים

ב-9 בנובמבר 2013 הבל התחתן עם הסופרת אלי ווד. ב-29 במרץ 2013, השניים הוציאו את השיר הראשון שלהם, "Black Magic".
ב-15 ביוני 2019 הודיעו בני הזוג בחשבון האינסטגרם כי הם מצפים לילדם הראשון. ב-22 בנובמבר 2019 הודיעו בני הזוג כי איבדו את בנם, אוון אלווין הבל, ב-7 בנובמבר 2019.
בפברואר 2021, נולד לזוג ילד נוסף, הנרי אלווין הבל.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | טבע מוזר | משמר |  |
| 2008 | Tru Loved | טרבור |  |
| 2008 | הברקה | דניס |  |
| 2009 | מבט מגן עדן | בריאן נלסון |  |
| 2010 | פרסי ג'קסון וגנב הברק | לוק קסטלן |  |
| 2011 | אני מספר ארבע | מארק ג'יימס |  |
| 2011 | Inside | קירק פרנסיס |  |
| 2013 | גוף מארח | איאן אושהא |  |
| 2013 | פרסי ג'קסון וים המפלצות | לוק קסטלן |  |
| 2014 | Against the Sun | ג'יני אלדריך |  |
| 2014 | חיסול ממוקד | ג'וזף זימר |  |
| 2014 | אהבה וחסד | מייק לאב |  |
| 2016 | כמעט חברים | ג'ק |  |
| 2019 | An Affair to Die For | אוורט אלן |  |
| 2021 | Son of the South | דוק |  |
| 2021 | מורעל | דרק מיטשל |  |
| TBA | Fog of War | ג'יני |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006-2005 | על הסף | בריאן ג'נקלו | 3 פרקים |
| 2005 | לשבור את הקרח | ספנסר | סרט מקורי של ערוץ דיסני |
| 2006 | החיים היפים של זאק וקודי | קירק | פרק: "Twins at the Tipton" |
| 2006 | פשע מן העבר | דאגלס סומר | פרק: "Saving Sammy" |
| 2007 | CSI: מיאמי | צ'רלי שרידן | פרק: "Stand Your Ground" |
| 2008 | חף מפשע | טייט מק'נייל | פרק: "Not for Nothing" |
| 2009 | CSI: ניו יורק | קייל שרידן | פרק: "Rush to Judgement" |
| 2009 | ER | דילן | פרק: "A Long, Strange Trip" |
| 2010-2009, 2020-2019 | על טבעי | אדם מיליגן / מייקל | 5 פרקים |
| 2011 | האנטומיה של גריי | טיילר מוזר | פרק: "Poker Face" |
| 2018 | ג'ון הנבל | טריי | 3 פרקים |
| 2018 | מדליית כבוד | סמל בראד לארסון | 2 פרקים |
| 2019 | חיים אחרים | סשה האריסון | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2022–2023 | ווקר | קווין גולדן | 8 פרקים |
ג'קי מיטשל

| --- | --- |

 לידה:  29 באוגוסט 1913 צ'טנוגה, טנסי, ארצות הברית
 פטירה:  7 בינואר 1987  (בגיל 73) ג'ורג'יה, ארצות הברית
 מידע כללי
 שם לידה:  Virne Beatrice "Jackie" Mitchell Gilbert
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  בייסבול
 תקופת הפעילות:  1931–1937 (כ־6 שנים)
 מועדון:  צ'טנוגה לוקאוטס, צ'טנוגה אנגלטס, בית דויד
וירן ביאטריס ג'קי מיטשל גילברט (באנגלית: Virne Beatrice "Jackie" Mitchell Gilbert;‏ 29 באוגוסט 1913 – 7 בינואר 1987), הידועה בשם ג'קי מיטשל, הייתה שחקנית הבייסבול השנייה ששיחקה בליגת הבייסבול המקצועי. היא הייתה מגישה בקבוצת 'צ'טנוגה לוקאוטס' בליגת המשנה, והשתתפה במשחק ידידות נגד הניו יורק יאנקיז בו היא פסלה את בייב רות' ואת לו גריג.
ביוגרפיה

ג'קי מיטשל נולדה ב-29 באוגוסט 1913 בעיר צ'טנוגה במדינת טנסי. מגיל צעיר אביה לקח אותה למשחקי בייסבול, ולימד אותה את חוקי המשחק. השכן שלה דייזי ונס, שחקן בליגת הבייסבול וחבר היכל התהילה הלאומי של הבייסבול, לימד אותה כיצד להגיש.
בגיל 17 הצטרפה לקבוצת הנשים בעיר מגוריה 'צ'טנוגה אנגלטס' והשתתפה במחנה אימונים מעורב באטלנטה. ב-25 באפריל 1935 החתים אותה מנהל קבוצת 'צ'טנוגה לוקאוטס', ג'ו אנג'ל. אנג'ל ניסה למשוך קהל בדרכים שונות, לדוגמה באחד ממשחקי פתיחת העונה השחקנים נכנסו רכובים על פילים, הוא מכר שחקן תמורת תרנגול הודו, וכך גם הצירוף של מיטשל לליגת הגברים. הצירוף נעשה מספר ימים לפני משחק ראווה נגד הניו יורק יאנקיז. ב-2 באפריל 1931 היא השתתפה במשחק הראווה, והייתה לאשה השנייה ששיחקה בליגת הבייסבול המקצועי.
המשחק נגד ניו יורק יאנקיז

משחק הידידות בין הניו יורק יאנקיז ל'צ'טנוגה לוקאוטס' היה אמור להתקיים ב-1 באפריל 1931, אך נדחה ביום בעקבות גשמים. ג'ו אנג'ל תכנן שמיטשל תעלה להגיש כל פעם שבייב רות' עולה לחבוט, אך בעקבות פציעה ביד שהקשתה עליה להגיש, הוחלט שהיא תעלה לשחק בפעם הראשונה שבייב רות' יעלה ותמשיך לשחק ככל שתוכל. קלייד ברפוט פתח כמגיש של קבוצת 'צ'טנוגה לוקאוטס', אך כאשר בייב רות' עלה לחבוט הוא הוחלף על ידי מיטשל. מיטשל הצליחה לפסול את בייב לאחר שלוש הכשלות (Strikes). בתגובה הוא צעק על השופט וזרק את המחבט. אחריו עלה להגיש לו גריג וגם אותו מיטשל פסלה. היא הגישה מול חובט נוסף אבל עקב הכאבים ביד בקשה שיחליפו אותה.
זה היה הישג אדיר מכיוון שפסלה שניים מהשחקנים הטובים בכל הזמנים.
לאחר המשחק בייב רות' אמר:
I don't know what's going to happen if they begin to let women in baseball. Of course, they will never make good. Why? Because they are too delicate. It would kill them to play ball every day
המשחק הסתיים בתוצאה 4–14 לטובת היאנקיז.
המשך הקריירה

מספר ימים לאחר המשחק, מנהל הליגה ביטל את החוזה שלה, בטענה שנשים לא יכולות להשתתף כי המשחק דורש יותר מידי מאמץ.
עם זאת מיטשל המשיכה לשחק בקבוצת "בית דייוויד" - קבוצת ראווה ששחקניה היו בעלי זקן ושיער ארוך, והמציאו טריקים שונים על מנת להלהיב את הקהל.
היא פרשה ב-1937 בגיל 23, וסרבה לחזור גם כשנפתחה הליגה המקצועית לנשים בשנת 1943.
בשנת 1952 הוכרז באופן רשמי שנשים לא יכולות להצטרף לליגת הבייסבול המקצועי, איסור שנמשך עד 1992, אז הצטרפה קארי שולר לשיקגו וייט סוקס.
מיטשל נפטרה בשנת 1987, כשהיא בת 73. ב-2017 עלה בניו ג'רזי מחזה זמר המספר את סיפורה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n99042284  SNAC: w6126wcs  VIAF: 14102624   WorldCat (עם VIAF): 14102624
ג'קי לוי (שוער)

ערך זה עוסק בשוער. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
יצחק (ג'קי) לוי (12 באפריל 1950 – 18 בספטמבר 2015) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת השוער. לוי היה מזוהה בעיקר עם קבוצת מכבי יבנה.
קריירה

לוי שיחק במחלקת הנוער של מכבי יבנה מגיל 14. בעונת 1968–1969 עלה לקבוצת הבוגרים ששיחקה בליגה ג', ומהר מאוד הפך לשוער הקבוע של הקבוצה. בסיום עונת 1970–1971 העפיל עם קבוצתו לראשונה לליגה ב'. בעונת 1974–1975 הושאל לעונה אחת לקבוצת מכבי שעריים מליגה א' דרום וסיים איתה במקום השביעי.
בעונת 1975–1976 חזר למכבי יבנה, ובסיום העונה העפיל עם קבוצתו לראשונה לליגה א'. בסיום עונת 1979–1980 העפיל עם יבנה לליגה הארצית. בסיום עונת 1981–1982 העפיל עם יבנה לראשונה לליגה הלאומית. כך השלים לוי עלייה של כל הליגות עם קבוצתו, איתה זכה בגביע הטוטו בעונת 1984–1985. לוי ירד לליגה הארצית עם יבנה בסיום עונת 1986–1987 והמשיך עונה נוספת בארצית.
בעונת 1988–1989 הצטרף לקבוצת מכבי עירוני אשדוד ששיחקה בליגה ב' דרום ב', ובסוף העונה העפיל איתה לליגה א'. בעונת 1989–1990 הצטרף לוי לקבוצת הפועל אשקלון בליגה א' דרום לעונה אחת. בסיום העונה פרש מכדורגל, בגיל 40.
ב-21 בפברואר 2018 ערכה אגודת מכבי יבנה משחק הוקרה לזכרו של ג'קי לוי, בו הונצח על ידי קריאת האצטדיון העירוני על שמו.
תארים והישגים

גביע הטוטו בליגה הבכירה
זכייה (1): 1984/1985
חיים אישיים

לוי היה גמלאי של חברת החשמל. השאיר אישה ו-4 ילדים. אחיינו, עידו לוי, הוא שוער מכבי יבנה בהווה.
הערות שוליים

↑  שעריים רכשה שוער מיבנה, מעריב 11 בספטמבר 1974
↑  גם יבנה על המפה, מעריב 13 ביולי 1980
↑  בארבעה מטחים ללאומית, בעיתון חדשות הספורט (עמוד 6), 16 במאי 1982
↑  שיכון לשוערים צעירים, מעריב 4 בינואר 1989
↑  הם עוד יחתימו את יאשין, מעריב 6 בספטמבר 1989
↑  myavne ,משחק הוקרה לזכרו של ג'קי לוי, 11 בינואר 2018
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'נין טיסורי

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1961 (בת 62) מנהסט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jeanine Levenson 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  קולג' ברנרד, תיכון פול ד. שרייבר האב 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2023)  star on Playwrights' Sidewalk 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'נין טיסורי (נולדה ב-10 בנובמבר 1961, ידועה קודם לכן בקריירתה כג'נין לבנסון) היא מלחינה ומעבדת מוזיקלית יהודייה-אמריקאית. היא המלחינה התיאטרלית הכי פורייה ומצליחה בהיסטוריה, עם חמישה מחזות זמר בתיאטראות ברודוויי וחמש מועמדויות לפרס טוני, מתוכן זכייה אחת. היא זכתה בפרס דרמה דסק לשנת 1999 למוזיקה יוצאת דופן במחזה, להפקה של ניקולס הייטנר ללילה השנים עשר במרכז לינקולן, פרס דרמה דסק לשנת 2004 למוזיקה יוצאת דופן עבור "Caroline, or Change", ופרס טוני למוזיקה המקורית הטובה ביותר לשנת 2015 עבור "Fun Home" (משותף עם ליסה קרון), מה שהפך אותן לצוות הכתיבה הנשי הראשון שזכה בפרס. טיסורי הייתה מועמדת לפרס פוליצר לדרמה פעמיים - עבור Fun Home בשנת 2014 ועבור Soft Power בשנת 2020.
עבודותיה העיקריות כוללות את "Fun Home", "Caroline, or Change", "שרק המחזמר", "מילי המודרנית והמתוקה", "מולאן 2", "ויולט", "עוצמה רכה".
ראשית חייה וחינוך

המפגש הראשון שלה עם תיאטרון היה כשראתה את המחזמר גודספל באוף ברודוויי כשהייתה בת ארבע-עשרה. היא אמרה על האירוע שהיא חשה "באיזה שהוא מקום קורה משהו, ואני לא רוצה להיות באף מקום אחר".
היא למדה בבית הספר התיכון פול ד. שרייבר בפורט וושינגטון בניו יורק. היא בוגרת אוניברסיטת ברנרד קולג' עם התמחות ראשונית קדם-רפואית, אבל היא שינתה את המגמה שלה למוזיקה.
קריירה

טיסורי ביצעה את הבכורה שלה בברודוויי כאשר עיבדה את מוזיקת הריקוד להפקה משנת 1995 של המחזמר איך להצליח בעסקים בלי לנסות באמת. בשנת 1997 הלחינה את המוזיקה עבור המחזמר אוף ברודוויי ויולט, שעבורו היא זכתה בפרס אובי, בפרס מעגל מבקרי הדרמה הניו יורקי עבור המחזמר הטוב ביותר, ובפרס לוסיל לורטל למחזמר הטוב ביותר. היא עיבדה את המוזיקה להפקה משנת 1998 של המחזמר צלילי המוסיקה ובשנת 1999 את הרביו סווינג! היא גם שימשה כמנצחת של הפקות ברודוויי של סוד הגן הנעלם ושל טומי.
בשנת 2000, טיסורי שיתפה פעולה עם הפזמונאי דיק סקנלן כדי לכתוב 11 שירים חדשים עבור העיבוד הבימתי לסרט מילי המודרנית והמתוקה. ריצה מוצלחת בתיאטרון La Jolla Playhouse בסן דייגו הביאה למעבר המחזמר לברודוויי בשנת 2002, וטיסורי הייתה מועמד לפרס טוני עבור המוזיקה המקורית הטובה ביותר ולפרס דרמה דסק למוזיקה יוצאת דופן.
טיסורי שיתפה פעולה עם המחזאי טוני קושנר שלוש פעמים. בשנת 2004 היא הלחינה מוזיקה למחזמר "Caroline, or Change", שהביאה אותה למועמדות שנייה לטוני. בשנת 2006 היא כתבה מוזיקה מקורית לתרגומו החדש של קושנר לאמא קוראז' וילדיה מאת ברטולד ברכט, שהופק במסגרת עונת שייקספיר בפארק 2006, שהועלתה בתיאטרון דלאקורט על ידי התיאטרון הציבורי. בקיץ 2011 אופרה מאת השניים בשת A Blizzard on Marblehead Neck הוצגה ב-Glimmerglass.
טיסורי הלחינה מוזיקה לסרטים "לילות ברודנט", "אובדן יהלום דמעה", "בת הים הקטנה 3: סיפורה של אריאל", "שרק השלישי", "מולאן השני", "והקיסר החדש של גרוב 2: קרונק של גרוב החדש".
טיסורי הלחינה את המוזיקה עבור שרק המחזמר, אשר נפתח בברודוויי בשנת 2008 ועבורו היא הרוויחה מועמדויות לפרסי טוני ודרמה דסק עבור המוזיקה שלה.
בשנת 2011, היא כתבה את המוזיקה למחזמר Fun Home עם ספר ומילים מאת ליסה קרון, המבוסס על ספר זיכרון של אליסון בקדל. המחזמר הועלה באוף ברודוויי בתיאטרון הציבורי ב-17 באוקטובר 2013 והיה אמור להיסגר עד 4 בנובמבר 2013, עם הארכות רבות עד שהוא נסגר שם ב-12 בינואר 2014. גם הוא זיכה את טיסורי ב פרס אובי למחזמר לשנת 2014. בעקבות ההצלחה באוף ברודוויי, המחזמר הועבר לברודוויי לתיאטרון Circle in the Square, עם הצגות הרצה החל מ-27 במרץ 2015 ופתיחה רשמית ב-19 באפריל 2015. טיסורי וקרון זכו בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר עבור Fun Home, ובכך זו הייתה הפעם הראשונה שבה צוות כתיבה שכולו נשי זכה בפרס. המחזמר היה מועמד לפרס פוליצר לדרמה לשנת 2014.
טיסורי הייתה המנהלת האמנותית של סדרת הקונצרטים של מחזות זמר באוף ברודוויי, "Encores! Off-Center". האופרה שלה, "האריה, החד קרן ואני", הוצגה בבכורה עם האופרה הלאומית של וושינגטון במרכז קנדי בדצמבר 2013. הליברית שנכתב על ידי ג'יידי מקלאצ'י, מבוסס על ספר ילדים מאת ג'נט וינטרסון ובוימה על ידי פרנצ'סקה זמבלו.
עם ספר ופזמונים מאת דייוויד הנרי הוואנג, המחזמר החדש של טסורי, Soft Power, החל להופיע בתיאטרון האמנסון בלוס אנג'לס, שנפתח בחודש מאי 2018 ועבר לתיאטרון קאראן בסן פרנסיסקו ביוני 2018. המחזמר נפתח באוף ברודוויי בתיאטרון הציבורי ב-14 בספטמבר 2019 בבימויה של לי סילברמן. המחזמר היה מועמד לפרס פוליצר לדרמה לשנת 2020.
ביולי 2019 הוציאה בכורה את האופרה שלה כחול (ליברטו: טזוול תומפסון) בפסטיבל גלימרגלאס בקופרסטאון, ניו יורק. האופרה עוסקת בנושא הנערים האפרו-אמריקאים שהפכו למטרה מרכזית לאכזריות משטרתית בארצות הברית.
בשנת 2021 היא כתבה מוזיקה למחזמר "קימברלי אקימבו".
חיים אישיים

טיסורי חברה באגודת הדרמטיסטים של אמריקה. היא גרה עם בעלה, מייקל ראפטר, ועם בתם סיינה במנהטן.
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | אלבום המחזמר הטוב ביותר | "קימברלי אקימבו" (בתור מלחינה) | מועמדות |  |
לקריאה נוספת

Means, Richard (בנובמבר 2018). "Jeanine Tesori". Current Biography. 79 (11): 72–75. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  “Jeanine Tesori,” Masterworks Broadway. (Retrieved 2010-03-29.)
↑  "Awards and nominations" ibdb.com, accessed August 28, 2016
↑  'Fun Home' songwriters become 1st winning female team Yahoo News
↑  Heyman, Marshall. "Shrek's Theater Queen" (אורכב 03.12.2013 בארכיון Wayback Machine) wmagazine.com, December 2008
↑  "Jeanine Tesori Listing" (אורכב 14.02.2010 בארכיון Wayback Machine) lortel.org
↑  Kalb, Jonathan. "Still Fearsome, 'Mother Courage' Gets a Makeover" The New York Times, August 6, 2006
↑  The Obie Awards, 2014 Winners.
↑  Smith, Tim. "New family opera for Christmas from Washington National Opera" Baltimore Sun, December 19, 2013
↑  Franklin, Marc J. "A Sneak Peek at the World Premiere of David Henry Hwang and Jeanine Tesori's Soft Power", Playbill, April 13, 2018
↑  Blue
↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282976005171  GND: 13589347X  ISNI: 0000 0000 4141 9423  LCCN: no99033914  MusicBrainz: 14ff74a0-fa3b-4c87-bd48-a555b2f30c2d  NKC: pna2009525919  NTA: 308456564  SNAC: w6z611sp  SUDOC: 196405866  VIAF: 51322351   WorldCat (עם VIAF): 51322351
גאלרו

החשמן ג'ובאני קולומבו, ארכיבישוף מילאנו, חובש גאלרו (בסביבות 1965)
סמלו של החשמן ג'ובאני קולומבו, עם גאלרו אדום
סמלו של ז'וזה לאי, בישוף מקאו לשעבר, עם גאלרו שחור וגדילים סגולים
גאלרו (בלטינית: Galero, נקרא גם Cappello romano; ברבים: גאלרי) הוא כובע נמוך ורחב שוליים שמשני צידיו משתלשלים גדילים, המשמש בעיקר בישופים בכנסייה הקתולית. בהרלדיקה כנסייתית הוא משמש כעיטור חשוב בסמלים של אנשי כמורה.
מקור ושימוש

מקורו של הכובע הוא בכובעי הצליינים הנוצרים שלבשו אותו כדי להגן על עצמם מפגעי מזג האוויר.
כחלק ממאבקו של האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, מינה האפיפיור 13 חשמנים חדשים במסגרת ועידה אקומנית שהתקיימה בליון. בעת מינוים הוא חבש לראשם גאלרי אדומים כנראה כדי לציין אותם כנבחריו במהלך הוועידה.
כהמשך למסורת זו היה נהוג שבעת מינוי חשמן, מעניק לו האפיפיור גאלרו אדום. מנהג זה נפסק לאחר ועידת הוותיקן השנייה והגאלרו הוחלף בכיפה. לאחר מותו של החשמן נהוג לתלות את הגאלרו מעל קברו עד שעצמותיו הופכות לאבק, דבר שמסמל כיצד חולפת כל תהילה ארצית.
אף על פי שחשמנים לא מקבלים רשמית גאלרו בעת מינויים, שמורה להם הזכות לחבוש אותו או לשמור אותו לעת מותם.
בהרלדיקה

אף על פי שהגאלרו נחבש רק על ידי חשמנים, בהרדליקה כנסייתית משתמשים בו בעלי כל הדרגות. דרגת בעל שלט האצולה קובעת את צבע הגאלרו שעל השלט וכן את מספר הגדילים שלו. הוא תופס את מקום הקסדה והציצה בשלט, כיוון שאין זה יאה שאיש דת יהיה לוחם.
גאלרו של חשמן הוא אדום ובעל 30 גדילים, חמישה עשר מכל צד בחמש שורות. לפטריארך ולפרימוס גאלרו ירוק עם 30 גדילים שזורים בזהב. לארכיבישוף גאלרו ירוק בעל ארבע שורות של גדילים (ובסך הכל 20). לבישוף ירוק גם כן, עם שלוש שורות גדילים, לאב מנזר שחור עם שלוש שורות גדילים. לקאנון שחור עם שתי שורות ולכומר שחור עם גדיל אחד בכל צד (למרות שאין זה מצוי שיהיה לכומר שלט אצולה).
יוצאים מהכלל הם אנשי כמורה בסין שנמנעים מלחבוש כובע ירוק, כיוון שבסינית הכינוי למי שאשתו בגדה בו הוא "חובש כובע ירוק". במקום, הם משתמשים בגאלרו סגול, שחור או כחול.
בנוסף, קיימים גאלרי סגולים, לבנים וורודים בצורות ושילובים שונים לבעלי תפקידים אחרים. מלבד בכנסייה הקתולית, מצוי השימוש בגאלרו גם בשלטי אצולה של בכירים בכנסיות אחרות.
עיצוב הגאלרו עצמו הוא חופשי מעבר לכללים האמורים, וניתן לראות הבדלים בצורת הכיפה ובגובהה וכן בצורת הגדילים. על פי כללי ההרדליקה הכנסייתית, שלטי אצולה של נשות כנסייה כגון כאלו שעומדות בראש מנזר, לא כוללים גאלרו כלל.
הערות שוליים

↑  ראו בתמונה את העומדים ליד כס האפיפיור
↑  החשמן הפורטוגזי בורקה שמונה ב-2011 חובש גאלרו
↑  בניו-יורק טיימס
ג'ורג' מיקש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בפברואר 1912 שיקלוש, הונגריה 
 פטירה:  30 באוגוסט 1987 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הונגריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 שפות היצירה:  אנגלית, הונגרית 
 
ג'ורג' מיקש (במקור קוֹהְן - הגרסה ההונגרית-אוסטרית של כהן, בהונגרית: Mikes György, באנגלית: George Mikes; שיקלוש, 15 בפברואר 1912 – לונדון, 30 באוגוסט 1987) היה סופר, עיתונאי, הומוריסט, יהודי-הונגרי-בריטי.
ביוגרפיה

אביו של ג'ורג' מיקש היה אלפרד מיקש (קוהן) (1882-1922), עורך דין מצליח שנפטר בגיל צעיר וג'ורג', על פי בקשת אביו המנוח, סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת בודפשט בשנת 1933, אך החל לעסוק בעיתונאות בעיתון בשם "בוקר" (Reggel). בשנת 1938 הפך לכתב הן של "בוקר" והן של ה"עיתון שמונה בבוקר" (Nyolc Órai Ujság) ונשלח על ידם ככתב בבריטניה. הוא עבד עבור ה"בוקר" עד 1940. בגלל יהדותו, העדיף להישאר בבריטניה, מחוץ לציפורני הנאציזם ובשנת 1946 הפך לאזרח בריטי. הוא כתב הן בהונגרית והן באנגלית ועבד בקביעות עבור העיתונים בהונגריה ובמערב: Observator, Times supplementary supplement, Encounter, בעיתון ספרותי, בנפסבה, בחדשות הונגריה של וינה, World. משנת 1939 עבד כחבר צוות חיצוני ואחר כך פנימי בתוך המחלקה ההונגרית של ה- BBC והכין דיווחים לטלוויזיה. משנת 1975 ועד מותו היה משתתף קבוע בשידורים ההונגריים של רדיו אירופה החופשית, והיה יו"ר מרכז PEN בלונדון, המרכז ל"סופרים חסרי מולדת" והיה חבר במועדון גאריק (Garrick Club). מועדון זה הוא "מועדון ג'נטלמנים" בלב לונדון שנוסד בשנת 1831. זהו אחד ממועדוני החברים הוותיקים בעולם.
בין חבריו היו ארתור קסטלר, ג'יי.בי פריסטלי ואנדרה דויטש, שכמוציאים לאור תרמו רבות לסיפור ההצלחה של מיקש. דמויותיו של מיקש הן האמיתיות והן מן החיים, על כן מיטב יצירותיו היו משעשעות, עוקצניות, נדירות, אנקדוטליות ולעולם לא משעממות. ב־35 מתוך יותר מארבעים ספריו הוא מוכר כהומוריסט, הטובות שבין יצירותיו נחשבות לקלאסיקות בריטיות שלאחר המלחמה. על פי ה"אנציקלופדיה של הומוריסטים בריטים", מאפייני ההומור ההונגרי והאנגלי מעורבבים ביצירותיו. מחד גיסא מסורת אצילית ויהודית, מאידך גיסא הוא משלב את ההומור של אלן אלכסנדר מילן. יצירותיו הטובות ביותר הן מתחילת ומסוף חיי היצירה שלו כסופר רב השנים; ההומור שלו פיקנטי, אך לא פוגעני.
ספריו יצאו לאור כמעט מדי שנה בשנה ותורגמו לשפות רבות. ספרו הראשון, How to be an alien, ראה אור בשנת 1946 כשהוא תיאר את האנגלים בסגנון הסופר ההונגרי-יהודי פרידייש קארינתי, ובהצלחה רבה. האנגלים זוכרים היטב בספר שלו את הפרק בשם "חיי המין", שהורכב ממשפט אחד בלבד: "לאירופאים ביבשת יש חיי מין, אבל האנגלים לוקחים למיטה רק בקבוק מים חמים." ספרו "אנגליה בנעלי בית" פורסם בשנת 1947. ספר זה תורגם לעשרים ושניים שפות ויצא לאור בשלושים ותשע מדינות.
"הוא לא איבד קשר עם הספרות ההונגרית בניכר ואפילו אחת ממטרותיו של מיקש הייתה להביא את המוניטין הטוב של הספרות ההונגרית לשפה האנגלית, להציג ולקדם את מיטב של ספרות זו בבריטניה."
לאחר שהתבדח רבות על הבריטים, מיקש יצא לטייל במדינות רבות, אסף בכל מדינה חומר בעיקר עבור ספריו. במהלך מסעותיו התבונן בדמויות המקומיות בעין חדה ותיאר את תכונותיהן באירוניה הומוריסטית, והוסיף לכתיבתו את הבדיחות המקומיות של כל עם. ספריו הבלתי נשכחים הן על גרמניה: Über Alles (מעל הכל), על ישראל: Milk and Honey (חלב ודבש), על ארצות הברית: How to Scrape Skies (כיצד לגרד שמיים) ועל יפן: The Land of the Rising Yen (ארץ הין העולה). לאחר שמלאו לו שבעים, חזר לכתוב על הבריטים וכתב עוד קלאסיקה בשנת 1987: How to be a brit (איך להיות בריטי). הוא נפטר בלונדון באותה שנה. ב־15 בספטמבר 1991 נחשף לוח זיכרון על קיר בית הולדתו בעיר הולדתו בהונגריה, בשיקלוש.