stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אומנות בינה מלאכותית
תהליכי יצירה > שימוש ב"צמתים" (Nodes)

אחת השיטות המתפתחות לשילוב של יישומים מורכבים - היא ויזואליזציה של "צמתים", כאשר כל צומת מייצגת פעולה מורכבת ולכל צומת יש מספר כניסות ומספר יציאות - וגם יכולת להגדיר משתנים שונים. לדוגמה, בתוכנת בלנדר, יש יכולת לנהל חומרים בשיטה זו - כאשר צומת אחת מגדירה את הצבע, צומת אחת מגדירה את השקיפות של החומר, צומת אחרת את החיספוס, צומת אחת את מידת ההחזרים, האם יש תופעה של החזרות רבות בתוך החומר המסוים וכיוצא באלו. יתרונה של השיטה - זה שהיא מאפשרת "לחבר" יישומים מורכבים בצורה פשוטה יחסית - מההיבט של "מימשק משתמש". חלק מיישומי הבינה מלאכותית מתוכננים לממש יכולת זו - באופן שיאפשר לשלב רשתות/ יישומים, כך למשל - אפשר לחבר רשת "שמע לטקסט" ל"רשת טקסט-תרגום-טקסט", ל"רשת טקסט - השבחת טקסט באמצעות מודל שפה גדול - לטקסט" לרשת "טקסט לתמונה" - לרשת "תמונה - שינוי סגנון - לתמונה" וכדומה.
באמצע מרץ 2023, התפרסם יישום המאפשר לחולל - ליצור תמונות בשיטת המימשק של "צמתים" - NODES. היישום פתוח לשימוש חינמי ושמו ComfyUI.
הבטים אתיים

אתיקה של בינה מלאכותית. פיתוחים בתחום אמנות מבוססת בינה מלאכותית עלולים לשמש למגוון פעולות זדוניות ובכללן יצירת ידיעות כוזבות, זיוף תמונות או ווידאו, שימוש לטובת השפעה אסורה על בחירה של אנשים, למשל, בהקשר לבחירות במדינות דמוקרטיות וכיוצא באלו. מסמך ראשוני בנושא פורסם על ידי המשרד לחדשנות, מדע וטכנולוגיה כ"מצפן" להתייחסות של הציבור, ב 30.10.2022.
נושא אחר אשר מעורר שלל שאלות ודיונים אתיים הוא השאלה האם יצירה שנוצרה בידי מערכת בינה מלאכותית עשויה להיות מוגנת בזכויות יוצרים? בשנת 2023 בית המשפט של מחוז קולומביה בארצות-הברית פסק שהתשובה לשאלה זו היא שלילית, אך הנושא עדיין נידון במסגרות משפטיות ואקדמיות.[דרוש מקור]
פליסיטי האפמן

| --- | --- |

האפמן בטקס לקבלת כוכב על שדרת הכוכבים של הוליווד, 2012
 לידה:  9 בדצמבר 1962 (בת 62) ארצות הברית בדפורד, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  Felicity Kendall Huffman 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 מקום לימודים:  תיכון פאטני  Circle in the Square Theatre School  מרכז אינטרלוכן לאמנויות  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה  אוניברסיטת ניו יורק 
 בן או בת זוג:  ויליאם ה. מייסי (1997–?) 
 צאצאים:  סופיה מייסי, ג'ורג'יה מייסי 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (2005)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (2006)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
פליסיטי קנדל האפמן (באנגלית: Felicity Kendall Huffman; נולדה ב-9 בדצמבר 1962) היא שחקנית אמריקאית. מוכרת בעיקר בזכות תפקידה בתור לינט סקאבו בסדרה "עקרות בית נואשות", ובשל השתתפותה בסדרה "פשע אמריקאי". בנוסף, קיבלה מועמדות לפרס אוסקר וזכייה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה כאישה טרנסג'נדרית בסרט "טראנסאמריקה".
ביוגרפיה

האפמן נולדה בבדפורד, ניו יורק שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא גרמני, בריטי, וצרפתי. הוריה הם גרייס ואלה, שחקנית, ומור פיטרס האפמן, בנקאי. הוריה התגרשו כשהייתה בת שנה ואמה הייתה זו שגידלה אותה. הצעירה מבין 7 אחיות ואח. למדה ב-The Putney School, פנימייה בפונטי, ורמונט, וסיימה את לימודיה ב-Interlochen Arts Academy. את לימודי הדרמה העבירה באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה בלונדון בשנת 1988.
קריירה

האפטמן התחילה את דרכה בהופעות בברודוויי ובאוף ברודוויי ובשנת 1978 הופיעה לראשונה בטלוויזיה בית רשת ABC‏ "ABC Afterschool Specials". כמו כן, הופיעה בתפקידי אורח במספר סדרות, בהן "תיקים באפלה", "מהדורה מוקדמת", "שיקגו הופ", "חוק וסדר", "קים פוסיבול" ו"פרייז'ר".
בשנת 1998 קיבלה את מירב פרסומה כאשר היא לוהקה לסדרת הדרמה של אהרן סורקין "ספורט באוויר" ברשת ABC, שם גילמה את הדמות של דיינה ווידקר, למשך 2 עונות הסדרה, ועל תפקידה קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית או מוזיקלית לשנת 2000.
בשנת 1999 שיחקה בסרט הדרמה "מגנוליה". בשנת 2001 שיחקה בסרט הטלוויזיה "החלטה מהירה", ובשנת 2003 שיחקה במיני-סדרה הדרמה הקומית "מחוץ לסדר". בשנת 2004 שיחקה בסרטי הקולנוע "המהפך של הלן" ו"איפה אתם בחג?", ובסרט הטלוויזיה "שגיאות הפוכות".
בשנת 2004 לוהקה לתפקיד לינט סקאבו בסדרת הטלוויזיה "עקרות בית נואשות" אחרי שיוצר הסדרה, מארק צ'רי, ראה אותה ב-"ספורט באוויר", ועל משחקה בסדרה זו זכתה בפרס אמי לשחקנית ראשית בסדרה קומית לשנת 2005 וקיבלה מועמדות נוספת ב-2007, ובנוסף קיבלה שלוש מועמדויות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית או מוזיקלית בשנים 2005–2007.
בשנת 2005 קיבלה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה כאישה טרנסג'נדרית בסרט הדרמה "טראנסאמריקה" עליו זכתה ב-10 פרסים, ביניהם פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. בשנת 2007 כיכבה בסרט "החוק על פי ג'ורג'יה", ובשנת 2008 שיחקה בסרט "פיבי בארץ הפלאות", בתור הילרי ליכטן, אמה של פיבי, ילדה שמתגלה אצלה תסמונת טורט וטורדנות כפייתית.
בשנת 2015 החלה לככב בסדרת הדרמת פשע של רשת הטלוויזיה ABC, "פשע אמריקאי", כאשר כל עונה גילמה דמות ראשית אחרת; עונה 1: ברברה הנלון / עונה 2: לסלי גרהאם / עונה 3: ג'נט הסבי. על השתתפותה בסדרה קיבלה האפמן שלוש מועמדויות לפרס אמי בקטגוריית שחקנית ראשית במיני-סדרה או סרט, ושתי מועמדויות לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית שחקנית ראשית במיני-סדרה או סרט לשנים 2016–2017.
בשנת 2018 כיכבה האפמן בעונה השנייה של סדרת דרמה קומית "תפוס את שורטי".
בשנת 2019 כיכבה ב-2 סדרות מבית נטפליקס. הראשונה במיני סדרת דרמה "כשהם רואים אותנו", המבוססת על אירועים אמיתיים שהתרחשו בסנטרל פארק ב-1989. והשנייה בקומדיה "Whatever Makes You Happy".
ב-2007 היא כתבה ספר יחד עם חברתה פטרישיה וולף שנקרא "A Practical Handbook For The Boyfriend". ב-23 ביוני 2008 פרסם הארגון Hollywood Chamber of Commerce כי האפמן ובעלה ויליאם ה. מייסי יקבלו שניהם כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד ב-2009.
חיים אישיים

מאז 1997 היא נשואה לשחקן ויליאם ה. מייסי, ולהם שתי בנות שנולדו ב-2000 ו-2002. הם נפגשו ב-"New York's Atlantic Theater Company", שם למדה. האפמן הופיעה לצד בעלה פעמים רבות, בין היתר בסדרה "Sports Night" ובסרט "מגנוליה". סרט נוסף שבו הופיעו יחד הוא "Reversible Errors" שם שיחקו זוג.
בשנת 2005 אמרה כי בצעירותה סבלה מאנורקסיה ובולימיה שנמשכה עד שנות ה-20 לחייה.
האפמן השתתפה בקמפיין למלחמה בסרטן השד, ובקמפיין אימוץ של Home 4 The Holidays.
בשנת 2016, האפמן תמכה בהילרי קלינטון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. בשנת 2019 תרמה האפמן 400 דולר לקמפיין של קמלה האריס במסגרת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
באוקטובר 2019 נכלאה ל-14 ימים בגין מעורבותה (בצוותא עם עשרות הורים בעלי ממון נוספים, כמו לורי לוקלין) במתן שוחד על מנת להעלות את תוצאות מבחני ה-SAT של בתה, זאת על מנת להעלות סיכוייה להתקבל למוסדות אקדמיים איכותיים.
פילמוגרפיה > קולנוע

דברים משתנים (1988) - נערת גלגל המזל
שפת נשים (1988, סרט טלוויזיה) - אישה
תהפוכות הגורל (1990) - מיני
מנוע המים (1992, סרט טלוויזיה) - רקדנית
חול טובעני: אין לאן לברוח (1992, סרט טלוויזיה) - ג'וליאנה ריינהארט
לב הצדק (1993, סרט טלוויזיה) - אנני
מרדף ממוחשב (1995) - פרקליטה
האריסון: זעקת העיר (1996, סרט טלוויזיה) - פגי מק'לין
העוקץ הספרדי (1997) - פאט מק'קון
מגנוליה (1999) - סינת'יה
מקרה קל של רצח (1999, סרט טלוויזיה) - קיט
החלטה מהירה (2001, סרט טלוויזיה) - קארי דיקסון
מחלקת הלב (2001, סרט טלוויזיה) - ד"ר ליזה פק
מדלת לדלת (2002, סרט טלוויזיה) - אמא של ג'ואי
השביל למלחמה (2002, סרט טלוויזיה) - ליידי בירד ג'ונסון
המהפך של הלן (2004) - לינדזי דייוויס
איפה אתם בחג? (2004) - מארי
שגיאות הפוכות (2004, סרט טלוויזיה) - ג'יליאן סאליבן
טראנסאמריקה (2005) - סברינה "ברי" אוסבורן
החוק על פי ג'ורג'יה (2007) - לילי ווילקוקס
פיבי בארץ הפלאות (2008) - הילרי ליכטן
סמוך עליי (2013) - אגנס דיטייר
חסר כיוון (2014) - אמילי
עוגה (2014) - אנט
נשיא על הכוונת (2015) - סוכנת CIA
לגנות מכוניות (2015) - קימברלי ווייט
קריסטל (2017) - פופי
מסע של אמא (2019) - הלן הלסטון
Tammy's Always Dying ‏ (2019) - תמי מק'דונלד
פילמוגרפיה > טלוויזיה

ABC Afterschool Specials‏ (1978) - שרה גרין
שנות הזהב (1991) - טרי ספאן
הגורם האנושי (1992) - מגי ביולי
רייבן (1992) - שרון פריור
חוק וסדר (1992, 1997) - הילרי קולסון/דיאנה פרקינס
תיקים באפלה (1993) - ד"ר ננסי דה סילבה
מהדורה מוקדמת (1996) - בלשית טאגליאטי
שיקגו הופ (1997) - אלי סוקטון
ספורט באוויר (2000-1998) - דיינה ווידקר
הבית הלבן (2001) - אן סטארק
מועדון בנות (2002) - מרסיה הולדן
קים פוסיבול (2003-2002, דיבוב) - ד"ר בטי דיירקטור
מחוץ לסדר (2003) - לורנה קולם
פרייז'ר (2003) - ג'וליה וילקוקס
התובע המחוזי (2004) - שרלוט אליס
עקרות בית נואשות (2012-2004) - לינט סקאבו
סטודיו 60 (2006) - בתפקיד עצמה
פשע אמריקאי (2017-2015) - ברב הנלון/לסלי גרהאם/ג'נט הסבי
בוג'ק הורסמן (2017, דיבוב) - בתפקיד עצמה
תפוס את שורטי (2018) - קלרה דילארד
כשהם רואים אותנו (2019) - לינדה פיירשטיין
הרופא הטוב (2023) - ג'נט סטיוארט
Criminal Minds: Evolution‏ (2024) – ד"ר ג'יל גדעון
נאשמים (אנ') (2024) - לוריין האוול
ג'יימס קמרון

| --- | --- |

קמרון בכנס קומיק-קון, סן דייגו 2016
 לידה:  16 באוגוסט 1954 (בן 70) קנדהקפוסקסינג, אונטריו, קנדה
 שם לידה:  James Francis Cameron 
 סוגה מועדפת:  סרט פעולה, סרט אפי, סרט דרמה, סרט הרפתקאות, סרט אימה, סרט מדע בדיוני, סרט אימה מדע בדיוני, סרט קומדיה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  קולג' פלורינטון (1974)  תיכון בריאה אולינדה  אוניברסיטת מדינת קליפורניה בפולרטון  תיכון סונורה 
 בן או בת זוג:  סוזי איימיס (4 ביוני 2000–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב וסאטורן על בימוי הסרטים טיטניק, שובו של הנוסע השמיני, שליחות קטלנית 2, שקרים אמיתיים, מצולות ואווטאר.
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס קמרון (באנגלית: James Cameron; נולד ב-16 באוגוסט 1954) הוא במאי, מפיק ותסריטאי קולנוע קנדי זוכה פרסי אוסקר, גלובוס הזהב וסאטורן על סרטיו. קמרון ביים שלושה מארבעת סרטי הקולנוע המכניסים ביותר בכל הזמנים, אווטאר, טיטניק ואווטאר: דרכם של המים. כמו כן ביים סרטים נוספים שהיו לשוברי קופות, ובהם שליחות קטלנית, שליחות קטלנית 2, מצולות, שקרים אמיתיים ושובו של הנוסע השמיני. המוטיב המרכזי במרבית סרטיו של קמרון הוא היחסים בין האדם לטכנולוגיה.
קורות חייו

ג'יימס קמרון נולד בקפוסקסינג שבמחוז אונטריו שבקנדה. אביו פיליפ היה מהנדס חשמל ואימו שירלי הייתה אומנית. הוא גדל בצ'יפאווה שבאונטריו, ובשנת 1971 עבר עם משפחתו לברי שבקליפורניה, שם למד פיזיקה באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בפולרטון, אבל תשוקתו ליצירת סרטים משכה אותו למאגר הסרטים של האוניברסיטה בכל הזדמנות. לאחר שראה את הסרט "מלחמת הכוכבים", קמרון התפטר מעבודתו כנהג משאית ועשה את דרכו לתעשיית הקולנוע.
קמרון התחיל את דרכו בתעשיית הקולנוע כתסריטאי, ורק מאוחר יותר עבר לבימוי ואפקטים בסרט "הבריחה מניו יורק". כאשר עבד עם המפיק רוג'ר קורמן, קמרון השיג את תפקיד הבימוי הראשון שלו ב-1981 בסרט "פיראניה 2" שהוא בעצם סרט המשך לסרט קאלט "פיראנה" משנת 1978. הסרט היה בתקציב נמוך שצולם באיי קיימן לצורך צילום הסצנות התת-מימיות, וברומא שבאיטליה לצורך רוב סצנות הפנים. הוא נשכר במקור לתפקד כבמאי האפקטים המיוחדים, ונטל את הפיקוד כאשר הבמאי המקורי עזב. הסרט היה כישלון צורב וקיבל ביקורות קשות מאוד, קמרון עצמו התחרט שעשה את הסרט ומחשיב את 'שליחות קטלנית' כסרטו הראשון.
קריירה > שליחות קטלנית (1984)

במהלך שהותו ברומא לקה קמרון בהרעלת מזון וחלם על מכונה שמגיחה מהעתיד כדי להרוג אותו. הוא המחיש את הרעיון לסרט "שליחות קטלנית", כתב תסריט והחליט למכור אותו כדי שיוכל לביים את הסרט. אך על אף שחברות ההפקה איתן יצר קשר הביעו התעניינות בפרויקט, הן לא היו מוכנות לתת לבמאי צעיר לעשות את הסרט. לבסוף הוא מצא חברה שמוכנה לתת לו לביים. אשתו לעתיד, גייל אן הורד, שהקימה חברת הפקות משלה, עבדה עם קמרון בעבר בסרט של רוג'ר קורמן, הסכימה לקנות את התסריט של קמרון בעבור דולר אחד בתמורה שקמרון יביים את הסרט. הורד הוחתמה כמפיקת הסרט וקמרון זכה לבסוף להזדמנות הראשונה שלו כבמאי.
בתחילה, לדמות של המחסל, קמרון חיפש אדם לא שרירי במיוחד שיוכל להתמזג בהמון. לאנס הנריקסן, שכיכב בסרט "פיראנה 2" נשקל כמועמד לתפקיד, אבל כאשר ארנולד שוורצנגר וקמרון נפגשו לראשונה לדון בליהוקו של שוורצנגר לדמותו של קייל ריס, הגיעו שניהם למסקנה שדמות הקיבורג הרשע יהיה תפקיד יותר משכנע לשרירן האוסטרי. הנריקסן קיבל תפקיד יותר קטן של בלש משטרה, ואת התפקיד של קייל ריס קיבל מייקל ביהן. בנוסף, הופיעה לראשונה בסרט לינדה המילטון בתפקידה המפורסם של שרה קונור. מאוחר יותר נישאה המילטון לקמרון.
"שליחות קטלנית" היה שובר קופות וניפץ את ציפיות האולפנים לגבי קטלוגו כעוד סרט מדע בדיוני, שלא יחזיק מעמד יותר משבוע באולמות הקולנוע. הסרט נעשה בתקציב נמוך (6.5 מיליון דולר) אבל הכניס יותר מ-38 מיליון דולר.
קריירה > רמבו 2 (1985)

בשנות ה-80 המוקדמות, כתב קמרון שלושה תסריטים בו זמנית: "שליחות קטלנית", "שובו של הנוסע השמיני" ואת הטיוטה הראשונית של "רמבו 2". בשעה שקמרון המשיך את עבודתו על שליחות קטלנית והנוסע השמיני, סילבסטר סטאלון תפס את הפיקוד על התסריט של רמבו 2 ויצר טיוטה סופית שהייתה שונה לגמרי מכוונתו המקורית של קמרון. באשר לקמרון, ניתן לו קרדיט עבור התסריט בכתוביות הסיום של הסרט.
קריירה > שובו של הנוסע השמיני (1986)

הפרויקט הבא של קמרון היה סרט ההמשך לנוסע השמיני, סרטו של רידלי סקוט משנת 1979. קמרון קרא לסרט "Aliens" וליהק שוב את סיגורני ויבר לתפקיד המפורסם של אלן ריפלי (הניצולה היחידה מהסרט הראשון). לפי קמרון, צוות הצילום של הסרט היה עוין כלפיו, והתייחס אליו כמחליף עלוב לרידלי סקוט. קמרון הראה להם את סרטו "שליחות קטלנית", אך רובם נשארו סקפטיים. על אף חילוקי הדעות (קמרון גם החליף את השחקן ג'יימס רימר ששיחק את סגן היקס בשחקן "שליחות קטלנית" מייקל ביהן), "שובו של הנוסע השמיני" היה לשובר קופות וסיגורני ויבר הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר באוסקר 1986. קמרון זכה בפרס סאטורן בקטגוריית הבמאי ובנוסף, הסרט והשחקנית הראשית הגיעו לעמוד הראשון של טיים מגזין כתוצאה מהנושאים הפמיניסטים פורצי הדרך של אישה בקרב. בעקבות ההצלחה הפנומנלית של הסרט, לקמרון היה עכשיו את החופש לעשות איזה פרויקט שרק ירצה.
קריירה > המצולות (1989)

הרעיון לפרויקט הבא של קמרון נבע משיעורי ביולוגיה שלו בתיכון. סיפורם של פועלים באסדת קידוח שמגלים יצורים תת-מימיים מעולם אחר היה הבסיס לתסריט של קמרון לסרט "מצולות", שבו השתתפו אד האריס, מרי אליזבת מסטרנטוניו ומייקל ביהן. הסרט שנעשה בתקציב של 41 מיליון דולר, נחשב לאחד הסרטים היקרים בזמנו והיה עתיר אפקטים חדשניים. בגלל העובדה שרוב הסרט מתרחש מתחת למים, והטכנולוגיה לא הייתה מפותחת מספיק כדי ליצור סביבה תת-מימית דיגיטלית, קמרון בחר לצלם את הסרט בעומק 12 מטר מתחת למים. כדי ליצור את הסט, הוסב מבנה של תחנת כוח גרעינית ושני מכלים גדולים.
"מצולות" פתח במקום השני בסרטים שוברי הקופות (9.3 מיליון דולר) והכניס סכום כולל של מעל 100 מיליון דולר, בצירוף עם ביקורות מהללות. הסרט זכה בפרס אוסקר על האפקטים המיוחדים הטובים ביותר, בנוסף למועמדויות בקטגוריית הארט דיירקטור הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר, והסאונד הטוב ביותר. קמרון זכה בפרס סאטורן נוסף על עבודת הבימוי.
קריירה > שליחות קטלנית 2: יום הדין (1991)

לאחר ההצלחה של "שליחות קטלנית", היו שיחות לגבי המשך סיפורה של שרה קונור ומאבקה במכונות מהעתיד. אף על פי שלקמרון היה רעיון בסיסי ליצירת ההמשך, וארנולד שוורצנגר הביע נכונות להשתתף, היו עדיין בעיות בנוגע לזכויות ושימוש באפקטים מיוחדים. לבסוף, בשנת 1990, נרכשו הזכויות בידי Carolco Pictures וניתן אור ירוק להפקת ההמשך.
לסרט חזרו לינדה המילטון בתפקיד שרה קונור וארנולד שוורצנגר בתפקיד המחסל (מודל T-800), אך הפעם כמגינו של ג'ון קונור, שעתיד להיות מנהיג המורדים. כנגדו ניצב מודל T-1000, מחסל מסוג מתקדם יותר שעשוי מתכת נוזלית (השחקן רוברט פטריק), שהיווה ניגוד גמור לשוורצנגר. קמרון הסביר, כי רצה מישהו שיהיה יותר מהיר וזריז, וש"אם מודל T-800 היה טנק פאנצר, הרי שמודל T-1000 הוא פורשה".
קמרון רצה לשלב את המודל המתקדם הזה כבר בסרט הראשון, אך האפקטים המיוחדים לא היו מפותחים מספיק בזמנו. אולם הודות לאפקטים התת-מימיים בסרט "מצולות", קמרון השתכנע כי הדבר כעת אפשרי.
עם תקציב של למעלה מ-100 מיליון דולר, הסרט שבר את שיאי הקופות, עם הכנסות של מעל 200 מיליון דולר ברחבי ארצות הברית, ומעל ל-300 מיליון דולר נוספים מחוץ לגבולות ארצות הברית. הסרט זכה בארבעה פרסי אוסקר בקטגוריות האיפור, הסאונד, אפקטים קוליים ואפקטים חזותיים. היה זה סרטו השלישי שזיכה את קמרון בפרס סאטורן.
קריירה > שקרים אמיתיים (1994)

לפני יציאת "שליחות קטלנית 2", שוורצנגר ניגש לקמרון עם רעיון לחידוש הקומדיה הצרפתית "La Totale". הסרט, שנקרא "שקרים אמיתיים", עוקב אחרי מרגל שחי חיים כפולים כאיש נשוי, שאשתו חושבת שהוא סוכן מכירות. את אשתו שיחקה ג'יימי לי קרטיס, כאשר לצד שוורצנגר שיחק טום ארנולד.
הסרט, שנעשה בתקציב של 115 מיליון דולר, הכניס סכום של למעלה מ-370 מיליון דולר. קמרון זכה בפעם הרביעית בפרס סאטורן על עבודת הבימוי.
קריירה > טיטניק (1997)

קמרון הביע התעניינות בטביעתה של האונייה טיטניק. הוא החליט לכתוב ולביים את סרטו הבא, "טיטניק", בהסתמך על המאורע הזה. הסרט עוסק ברומן בין שני צעירים ממעמדות שונים, שנפגשים על סיפון האונייה, ומסעם. לפני תחילת הצילומים, קמרון צלל לקרקעית האוקיינוס, שם צילם תמונות מהטיטניק האמיתית ושילב אותן בסרט.
קמרון ליהק את לאונרדו דיקפריו וקייט וינסלט לתפקידים הראשיים. תקציב הסרט עמד על 200 מיליון דולר, מה שהפך את הסרט ליקר ביותר בכל הזמנים, והכניס 28 מיליון דולר בסוף השבוע הראשון להקרנתו. הסרט שמר על מקום ראשון ברשימת שוברי הקופות למשך כמה שנים, וסכום ההכנסות הכולל נמדד על 2.1 מיליארד דולר (לאחר חידושו בגרסה התלת-ממדית), נתון אשר הציב אותו למשך 12 שנים במקום הראשון ברשימת הסרטים בעלי ההכנסות הגבוהות בכל הזמנים, (עד ינואר 2010 כאשר הסרט אווטאר תפס את מקומו). הסרט זיכה את קמרון בפרס אוסקר ולראשונה בפרס גלובוס הזהב על עבודת הבימוי הטובה ביותר.
קריירה > מלאך שחור (2000–2002)

לאחר שניסה להציע תסריט לסרט "ספיידרמן" למנהלי Carolco Pictures, שפשטה רגל מאוחר יותר, ג'יימס קמרון ניסה מזלו בטלוויזיה. הוא יצר את הסיפור לגיבורת על בשם מקס גוויברה. סדרת הטלוויזיה "מלאך שחור" הושפעה מתרבות הסייברפאנק, מז'אנר הסופר-גיבורים העכשווי, וכן מהגל השלישי של הפמיניזם.
הסדרה, שרכבה על גל הפמיניזם שהותווה בידי ריפלי ושרה קונור של שנות ה-80, הציגה את מקס (השחקנית ג'סיקה אלבה), חיילת מהונדסת גנטית שנוצרה בידי תאגיד מנטיקור החשאי. בנוסף לה, כיכבו בסדרה מייקל ותרלי כלוגן קייל וג'ון סאבאג' (צייד הצבאים, "שיער") כקולונל ליידקר, שרודף אחרי מקס. בשעה שהסדרה זכתה להצלחה בעונתה הראשונה, הרייטינג צנח בעונתה השנייה, וגם היו בעיות תקציב לסדרה מה שהוביל לביטולה. למרות ביטול הסדרה היא זכתה לאהדה רבה של מעריצים והפכה לסדרת קאלט, וגם ג'סיקה אלבה השחקנית הראשית אשר זכתה בפרס סטורן על תפקידה בתור מקס.
קריירה > 2002–2009

הפרויקטים האחרונים של קמרון כללו יצירת סרטים דוקומנטריים על קורות האוניות ביסמרק וטיטניק, תוך שימוש בטכנולוגיית ה-IMAX. הוא גם שימש כמפיק בסרט סולאריס משנת 2002 ובסרט הדוקומנטרי משנת 2006, "פענוח יציאת מצרים", של ערוץ ההיסטוריה בבימויו של הבמאי הישראלי שמחה יעקובוביץ'. הסרט שודר לראשונה ב-16 באפריל 2006 בערוץ דיסקברי הקנדי ואף הוקרן בפסטיבל הקולנוע ירושלים. ב-26 בפברואר 2007 הודיע קמרון, יחד עם יעקובוביץ', כי תיעדו את חשיפת מערת תלפיות בסרט הדוקומנטרי "מערת הקבורה של ישו", ששודר בערוץ דיסקברי ב-4 במרץ 2007.
קמרון תומך בסרטי תלת-ממד סטריאוסקופים-דיגיטלים, והסרט הדוקומנטרי על הטיטניק, "Ghosts of the Abyss" נעשה כולו בתלת-ממד. כך גם הפרויקטים הבאים שלו: הסרט אווטאר (והמשכו אווטאר: דרכם של המים) שמשתמש בטכניקת לכידת תנועה מתקדמת יותר מאשר זו ששימשה בסרטו של רוברט זמקיס "רכבת לקוטב".
מיועד להפצה במאי 2009, אווטאר הושק בסופו של דבר ב-18 בדצמבר 2009. עיכוב זה איפשר יותר זמן לעבודת אפקטים ופוסט-פרודקשן ההפקה והזדמנות לבתי הקולנוע להתקין מקרני תלת מימד. אווטאר שברה כמה שיאי קופות במהלך ההקרנה הראשונית שלה. הסרט הכניס 749.7 מיליון דולר בארצות הברית ובקנדה ולמעלה מ-2.74 מיליארד דולר ברחבי העולם והפך לסרט הרווחי ביותר בכל הזמנים בארצות הברית ובקנדה, העולה על טיטניק. זה היה הסרט הראשון שאי פעם הרוויח יותר משני מיליארד דולר ברחבי העולם. הסרט היה מועמד לתשעה פרסי אוסקר, כולל הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר וזכה בשלושה על עיצוב ההפקה הטוב ביותר, הצילום הטוב ביותר והאפקטים החזותיים הטובים ביותר. בחודש יולי 2010, מהדורה מחודשת של הסרט הכניסה סך הכל 33.2 מיליון דולר בקופות. בביקורת לסרט, סוקדב סנדהו מ"טלגרף" החמיא לתלת מימד, אך סבר שקמרון "היה צריך להיות אכזרי יותר בעריכתו". באותה שנה דיווח Vanity Fair שקמרון הרוויח 257 מיליון דולר, מה שהפך אותו לבמאי הרווחי ביותר בהוליווד. נכון לשנת 2020, אווטאר וטיטאניק מחזיקים בהישג בהיותם שני הסרטים הראשונים מתוך חמשת הסרטים בהיסטוריה שהכניסו למעלה משני מיליארד דולר ברחבי העולם.
קריירה > העשור השני של המאה ה-21

בשנת 2011, הוא שימש המפיק בפועל לסרט המדע בדיוני סנקטום, שעלילתו מתרחשת במערה תת-ימית. קמרון חזר לחקור את טביעתה של הטיטאניק בסרט הטלוויזיה התיעודי משנת 2012, "Titanic: The Final Word with James Cameron", ששודר בערוץ נשיונל ג'אוגרפיק. במרץ 2010, הודיע שהסרט "טיטאניק" יומר לסרט תלת־ממד ויוקרן מחדש בבתי הקולנוע במלאת מאה שנה לאסון.
קמרון כיכב בסרט התיעודי משנת 2017 "Atlantis Rising", בו שיתף פעולה עם שני יוצרי הטלוויזיה הישראלים שמחה יעקובוביץ' וירון ניסקי. השלושה יצאו לחקור האם קיים רקע היסטורי לסיפור על יבשת אטלנטיס. הסרט שודר ב-171 מדינות בערוצי נשיונל ג'יאוגרפיק ברחבי העולם.
"אליטה: מלאך קרב" שמבוסס על סדרת מאנגה, שוחרר בשנת 2019 והיה בפיתוח לצד אווטאר ונכתב על ידי קמרון עם ג'ון לנדאו ובבימויו של רוברט רודריגז. הסרט מגולל קורותיה של סייבורג שלא זוכרת דבר מחייה הקודמים ומנסה לחשוף את האמת. הסרט הופק בטכניקות ובטכנולוגיה דומים כמו בשימוש באווטאר, בכיכובם של רוזה סלזאר, כריסטוף וולץ, ג'ניפר קונלי, מהרשאלה עלי, אד סקרין, ג'קי ארל היילי. הסרט הוקרן בבכורה ב-31 בינואר 2019 בלונדון וזכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים והצליח כלכלית והרוויח 404 מיליון דולר ברחבי העולם.
קמרון חזר לזיכיון המחסל כמפיק ותסריטאי לשליחות קטלנית: גורל אפל בבימויו של טים מילר.
קריירה > סרטי המשך לאווטאר

באוגוסט 2013, קמרון הודיע על תוכניותיו לביים שלשה סרטי המשך לאווטאר, אשר צילומם הושלמו בשנת 2020.
בפברואר 2023 פרסם מגזין פורבס כי קמרון מדורג במקום השמיני ברשימת "אנשי הבידור המרוויחים ביותר" לשנת 2022 עם הכנסות של כ-95 מיליון דולר.
פילמוגרפיה > בימוי

| שנה | שם | מפיץ |
| --- | --- | --- |
| 1982 | פיראנה 2 | Saturn International Pictures / Columbia Pictures |
| 1984 | שליחות קטלנית | Orion Pictures |
| 1986 | שובו של הנוסע השמיני | ‏20th Century Fox |
| 1989 | מצולות | ‏20th Century Fox |
| 1991 | שליחות קטלנית 2: יום הדין | TriStar Pictures |
| 1994 | שקרים אמיתיים | 20th Century Fox / Universal Pictures |
| 1997 | טיטניק | Paramount Pictures / 20th Century Fox |
| 2003 | רוחות המצולות | ‏Buena Vista Pictures |
| 2005 | יצורי המעמקים | ‏Buena Vista Pictures |
| 2009 | אווטאר | 20th Century Fox |
| 2022 | אווטאר: דרכם של המים | 20th Century Fox |
פרסים והוקרה

ג'יימס קמרון זכה לפרסים רבים, ביניהם:
פרס נבולה בשנת 1991 מטעם איגוד כותבי המדע בדיוני ופנטזיה של אמריקה.
4 פרסי סאטורן עבור עבודת הבימוי הטובה ביותר (על הסרטים "שובו של הנוסע השמיני", "מצולות", "שליחות קטלנית 2" ו"שקרים אמיתיים").
3 פרסי אוסקר עבור הסרט "טיטניק" לעריכה הטובה ביותר, הסרט הטוב ביותר, והבמאי הטוב ביותר.
עבור הישגיו בתחום הצילום התת-ימי, אוניברסיטת סאות'המפטון חילקה לו דוקטור לשם כבוד של האוניברסיטה. קמרון קיבל את תואר הכבוד באופן אישי בטקס הסיום של האוניברסיטה ביולי 2004.
ב-3 ביוני 2008 נודע כי שמו של קמרון יתווסף לשדרת הכוכבים של קנדה.
ב-18 בדצמבר 2009 נוסף שמו של קמרון לשדרת הכוכבים של הוליווד.
שלושה פרסי אוסקר לסרט אווטאר בקטגוריות הצילום האמנותי, העיצוב האמנותי והאפקטים המיוחדים.
ארבעה פרסי גלובוס הזהב עבור הסרטים טיטניק ואווטאר פעמיים בקטגוריית הסרט הדרמטי הטוב ביותר ופעמיים בקטגוריית הבמאי הטוב ביותר.
תשעה פרסי סאטורן לסרט אווטאר בקטגוריות סרט המדע בדיוני הטוב ביותר, שחקן ראשי, שחקנית ראשית, שחקן משנה, שחקנית משנה, הבימוי והכתיבה (קמרון), הפסקול והאפקטים המיוחדים.
חיים אישיים

קמרון היה נשוי חמש פעמים: לשרון ויליאמס (1978–1984), לגייל אן הורד (1985–1989), לקתרין ביגלו (1989–1991), ללינדה המילטון (1997–1999) ולהם בת אחת, ולסוזי איימיס (משנת 2000 ועד היום), ולהם בן ושתי בנות.
טבעונות ופעילות להגנת הסביבה

קמרון פעיל בנושאים סביבתיים וב-2010 שיתף פעולה עם הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית בהתמודדות עם דליפת הנפט במפרץ מקסיקו..
בשנת 2012 קמרון ומשפחתו עברו לטבעונות.. קמרון ואשתו סוזן איימיס שניהם פעילים לקידום תזונה מהצומח מסיבות אתיות, סביבתיות ובריאותיות. בשנת 2015 בית-ספר שאיימיס הייתה שותפה לייסודו הפך להיות בית-הספר היסודי הראשון בארצות הברית שמוגש בו מזון טבעוני בלבד. בשנת 2016 ביים קמרון תשדיר בהשתתפות ארנולד שוורצנגר, הקורא לצמצום בצריכת הבשר כאמצעי להפחתת פליטת גזי חממה ולהתמודדות עם ההתחממות העולמית. בשנת 2018 קמרון היה שותף להפקת הסרט "כוח טבעי", העוסק ביתרונות של תזונה מהצומח לספורטאים, בהשתתפות ארנולד שוורצנגר וספורטאים טבעוניים בולטים ביניהם סקוט ג'וריק, פטריק בבומיאן ולואיס המילטון.
נדב רביד

| --- | --- |

 לידה:  27 בדצמבר 1971 (בן 53) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  _NDV_
 
נדב רביד (נולד ב-27 בדצמבר 1971) הוא איש תקשורת, עיתונאי, שדרן רדיו, ומפיק מוזיקלי ישראלי. רביד ניהל למשך כעשור, מפברואר 2015 ועד לסוף דצמבר 2024, את תחנת הרדיו גלגלצ.
ביוגרפיה

רביד גדל והתחנך בירושלים, הוא למד בבית הספר הניסויי ירושלים. בשנת 1990 התגייס לגלי צה"ל כקריין. בשנת 2003 סיים תואר ראשון בתקשורת וניהול באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1993 עד 2002 שימש כמבקר המוזיקה ברשת שוקן. בשנים 1997–1999 ערך את מדור המוזיקה של כל העיר. בשנים 2004 עד 2006 ערך את מדור התרבות באתר וואלה!.
רדיו

עם גיוסו לגלי צה"ל, החל לשדר בתחנת האם ובתחנת הבת צה"ל 2, ששונתה בהמשך לגלגלצ. בין היתר הגיש את התוכניות "זה קורה", "ינשוף", "דרייב אין" ו"בטריה" (עם מלכיאל גרוסמן), עד לעזיבתו ב-1994. בשנים 1997 עד 1998 הגיש ברדיו תל אביב את התוכנית "ש.ל.ג" (שישי ללא גבולות/שיטה להשתלת גרוב), שהמשיכה כסדרה של ערבי מוזיקה שהפיק במועדונים. בשנת 2003 היה מנהל תוכניות ועורך ראשי בתחנת הרדיו קול הקמפוס, שם הגיש לסירוגין עם אמיר אגוזי את "בוטניקה", בשנים 2005–2012.