stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ליטא–רומניה

| יחסי ליטא–רומניה |
| --- | --- |
ליטא: רומניה


ליטא: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
65,300: 238,391
אוכלוסייה
2,851,781: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,836: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,294: 18,485
משטר
רפובליקה

שגרירות רומניה בווילנה
יחסי ליטא–רומניה הם יחסי החוץ בין ליטא ורומניה. שתי המדינות הן חברות מלאות בנאט"ו, האיחוד האירופי, והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
סקירה כללית

ב-26 באוגוסט 1924 כוננו היחסים הדיפלומטיים בין ממלכת רומניה לרפובליקה של ליטא. הם נותקו ב-25 באוגוסט 1940 כאשר ליטא שולבה בברית המועצות. ב-26 באוגוסט 1991 הכירה רומניה באופן רשמי ברפובליקה העצמאית המחודשת של ליטא. ב-13 בספטמבר 1991 חודשו היחסים הדיפלומטיים בין רומניה לרפובליקת ליטא, לאחר הפסקתם בשנת 1940, ובשנת 1992 פתחה רומניה שגרירות בווילנה. בין שתי המדינות נחתמו הסכמים רבים לשיתוף פעולה, וכן התקיימו ביקורים רשמיים רבים של נציגים משתי המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

ליטא מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט.
רומניה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.
יחסי ליכטנשטיין–מולדובה

| יחסי ליכטנשטיין–מולדובה |
| --- | --- |
ליכטנשטיין: מולדובה


ליכטנשטיין: מולדובה
שטח (בקילומטר רבוע)
160: 33,851
אוכלוסייה
39,935: 3,025,120
תמ"ג (במיליוני דולרים)
7,365: 16,539
תמ"ג לנפש (בדולרים)
184,417: 5,467
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ליכטנשטיין–מולדובה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות ליכטנשטיין לבין רפובליקת מולדובה.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין נסיכות ליכטנשטיין כוננו ב-14 באוגוסט 2001. כשנתיים לאחר כינון היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות (2003) נחתם הסכם פטור הדדי מאשרה לאזרחי שתי המדינות. דהיינו, אזרחי ליכטנשטיין יכולים להיכנס למדינה השנייה עם ביקורת דרכונים בלבד בשדה התעופה/במעבר הגבול. הגבול של ליכטנשטיין ממילא פתוח לכניסה ממדינות שנגן.
בשנת 2007 נחתם הסכם עזרה הומניטרית וטכנית בין שתי המדינות. במסגרת ההסכם התקיים בין שתי המדינות שיתוף פעולה בתחומים הטכנולוגיים ובחינוך התלמידים המולדובנים לטכנולוגיה.
ביקורים רמי דרג > מליכטנשטיין למולדובה

אאורליה פריק, שרת החוץ, התרבות והצדק של ליכטנשטיין (2011)
אדריאן הסלר, ראש ממשלת ליכטנשטיין (2018)
נציגויות דיפלומטיות

ליכטנשטיין אינה מיוצגת במולדובה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
מולדובה אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. מולדובה האמינה את הקונסוליה שלה בז'נבה, שבשווייץ הסמוכה, כשגרירות על ליכטנשטיין.
יחסי ליטא–תימן

| יחסי ליטא–תימן |
| --- | --- |
ליטא: תימן


ליטא: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
65,300: 527,968
אוכלוסייה
2,851,781: 40,880,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,836: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,294: 529
משטר
רפובליקה

יחסי ליטא–תימן הם היחסים הבינלאומיים והדו-צדדיים בין רפובליקת ליטא לרפובליקה התימנית. תימן הכירה בעצמאות ליטא ב-13 בספטמבר 1991, ושתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-22 במאי 1992. שתי המדינות חברות באו"ם.
בשנת 2022, חיו בליטא 15 אזרחי תימן.
היסטוריה

ישנם נתונים לפיהם במהלך השלטון הסובייטי בליטא, קיימה צפון תימן יחסים עם נציגויות דיפלומטיות של ליטא. מנגד, הוקמה מערכת קומוניסטית חד-מפלגתית בדרום תימן, ולכן היו מגעים מועטים בין תימן לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית.
תימן הכירה בעצמאות ליטא ב-13 בספטמבר 1991, והיחסים בין המדינות כוננו ב-22 במאי 1992. במשך תקופה ארוכה שרר רק שיתוף פעולה רב-צדדי בין המדינות.
היחסים בין המדינות התהדקו ב-2013, כאשר ליטא הייתה מועמדת להיות חברה-לא קבועה במועצת הביטחון של האו"ם. בהזדמנות זו בספטמבר 2013 התקיימה פגישה דו-צדדית בניו יורק (ארצות הברית) בין שר החוץ של ליטא לינאס לינקביצ'יוס ושר החוץ של תימן אבו בכר עבדאללה אל-קירביס.
ב-2014 ליטא עמדה בראש ועדת הסנקציות על תימן של מועצת הביטחון של האו"ם.
ב-10–11 ביוני 2014 לינאס לינקביצ'יוס, שר החוץ של ליטא, השתתף בפגישת האיחוד האירופי - הליגה הערבית שהתקיימה באתונה (יוון), ונפגש עם שר החוץ של תימן בשולי האירוע. באותה שנה, ב-25 בספטמבר שר החוץ לינאס לינקביצ'יוס נפגש עם שר החוץ של תימן ג'מאל עבדול א-סלאל בניו יורק, ודן עמו בתהליך הדיאלוג הלאומי בתימן לאחר תחילת מלחמת האזרחים במדינה, כדי להבטיח מעבר מדיני שליו במדינה, לרבות קבלת החוקה וקיום בחירות כלליות. נדון גם פעילות ועדת הסנקציות על תימן של מועצת הביטחון של האו"ם, שבראשה עמדה אז ליטא. במהלך הפגישה הביע לינאס לינקביצ'יוס דאגה מהתסיסה הגוברת ופעולות הטרור בתימן ומהעובדה ש"לא כל הכוחות הפוליטיים עומדים בהסכמות שהושגו". השר קרא להמשיך בדיאלוג הלאומי השקט, לבצע רפורמות ובירך על הסכם השלום שנחתם ב-21 בספטמבר.
פגישה נוספת בין שרי החוץ של שתי המדינות התקיימה ב-28 בספטמבר 2015.
יחסים כלכליים

בשנת 2018 לפי הנתונים, מחזור הסחר בין ליטא לתימן הגיע ל-473.3 אלף אירו. המאזן המסחרי נשלט על ידי היצוא מליטא לתימן.
בשנים 2014–2021 הקצתה ליטא עבור תימן, הסובלת ממלחמת אזרחים ממושכת, סיוע הומניטרי של 285 אלף אירו, וב-1 במרץ 2021 הודיעה ליטא כי יוקצו עוד 100 אלף אירו.
ניק נביד

ניקולס "ניק" נביד (באנגלית: Nicholas "Nick" Nevid; נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר אמריקאי, אלוף עולם (ברלין 1978) במשחה ל-200 מטר חזה.
ביוגרפיה

נביד למד והתאמן באוניברסיטת טקסס באוסטין.
ביוגרפיה > 1978 > אלוף ושיאן ארצות הברית

באליפות ארצות הברית בבריכות קצרות שנערכה ביוסטון, טקסס ב-9 באפריל 1978 הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-200 יארד חזה שיא לאומי חדש של 2:00.53 דקות, שיפור לשיא של ג'ון הנקן.
ביוגרפיה > 1978 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה במערב ברלין, גרמניה המערבית באוגוסט אותה שנה זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:18.37 דקות, לפני ארסן מיסקרוב מברית המועצות (2:18.42 דקות) וואלטר קוש מגרמניה המערבית (2:20.16 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב ביחד עם בוב ג'קסון, ג'ו בוטם ודייוויד מקאג בשיא אליפות חדש של 3:44.63 דקות, לפני גרמניה המערבית (3:48.58 דקות) ובריטניה (3:49.06 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:03.84 דקות.
ביוגרפיה > 1981 > אלוף האוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בבוקרשט, רומניה ביולי 1981 זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.33 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:21.47 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב.
חיים אישיים

לאחר שפרש משחייה תחרותית החל לאמן במספר קולג'ים. בעל תואר דוקטור בפיזיולוגיה וביולוגיה ימית מאוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה. עבדותו המחקר שלו עוסקת במניעת צימדה ימית.
נביד גידל דגי מזון ימיים בכלובי חקלאות ימית באיי בהאמה ובפנמה. הוא גם היה היצרן השני בגודלו של דגי נוי ימיים בעולם.
הערות שוליים

↑  Nevid knocks out champ (באנגלית)
סוקהוטהאי

סוקהוטהאי הייתה בירת הממלכה הראשונה בסיאם, במאה ה-13 וה-14. שרידי העיר כוללים כמה דוגמאות מרשימות הממחישות את תחילתה של האדריכלות של תאילנד. סגנון זה, הנקרא "סגנון סוקהוטהאי", הושפע מכמה תרבויות שונות וממסורות עתיקות.
רקע

תחילתה של האומה התאית היה במאה ה-12, עם נדידתו של עם מיונאן שבסין אל האזורים הצפוניים של האימפריה הקמרית, ששלטה באותה תקופה על רוב דרום-מזרח אסיה. עם זה נקרא ת'אי, "אנשים חופשיים". אחד מנסיכיו נישא לאשה קמרית, ולאחר מכן התקומם כנגד השלטון החמרי המרכזי ויצר את הממלכה הסיאמית הראשונה. ממלכה זו נקראה ממלכת סוקהוטהאי, על שם בירתה. בנו השני של מייסד הממלכה, ראמחאמהאנג (Ramkhamhaeng‏, ראם החזק; בערך 1280–1318), היה אחד מן השליטים החשובים בתולדות תאילנד העתיקה. הוא הרחיב את גבולות ממלכתו בשורה של מלחמות, שהסתיימו בניצחונו; ובתחום החברתי, הוא ייסד ארגונים צבאיים וחברתיים, שנבנו על פי המבנים הארגוניים שהיו קיימים באימפריה הקמרית. הוא הנחיל את כתב הקמר העתיק, וכן הקפדה רבה על שמירת הבודהיזם.
שלושת מרכזיה של הממלכה החדשה היו סוקהוטהאי, עיר הבירה; סי סצ'נלאי, וקמפהנג פט. סגנון הבנייה שנוצר בערים אלה היה תוצר של השפעות תרבותיות שונות, שהוטמעו בסגנון החדש. המבנים שהתאפיינו בסגנון זה נבנו מלבנים ועוטרו בקישוטי טיח ועץ; העיטורים השונים מגוונים מאוד, ומעידים על השפעה קמרית או ציילונית. אומנות הבנייה בסוקהוטהאי באה לידי ביטוי באולמות מפוארים, המוקפים במעין אמבולטוריום ונישות דמויות קפלות ומעוטרים בדיוקנאות מונומנטליים של הבודהה. התכונות הפיזיות של פסלי בודהה משקפים את ההשפעות  השונות: ההשפעה הציילונית יצרה פסלים בעלי אף ארוך, עדין, ובליטה דמוית להבה על הראש, ואילו ההשפעה הקמרית הוסיפה קו כפול סביב הפה. בודהה מיוצג לעיתים קרובות בהליכה זקופה כאשר בגדיו נצמדים לגופו, והוא מביע כמעט התנשאות.
סוקהוטהאי

העיר ההיסטורית סוקוטהאי נמצאת כשמונה קילומטרים ממערב לעיר המודרנית הקיימת כיום, ונושאת אותו שם. העיר העתיקה נבנתה בצורת מלבן, שרוחבו 1,300 מטרים ורוחבו 1,800 מטרים. העיר הייתה מוקפת בשתי סוללות עפר חיצוניות וחומה שנבנתה מלבני חימר. בין החומות נבנה חפיר, שנועד להגנה וכן להסטת מי שיטפונות. בכל צלע של החומה נבנה שער ומגדל להגנה. חלק גדול מביצוריה של העיר העתיקה שרדו עד היום.
המונומנטים העיקריים הנמצאים בסוקהוטהאי ההיסטורית כוללים את מתחם המנזר ואט מאהאטאט ובית הקברות של הארמון; סרא סי ואט, ובו שתי סטופות (הנדקראות בתאילנד "צ'אדי") מלאות חן המשתקפות במאגר המים הגדול של העיר; ומגדל מחודד (פראנג) שבתוכו שרידים מקודשים, מתקופה מאוחרת יותר. מתחם העיר כולל שרידים של 193 מבנים, ובהם 26 מקדשים, שהגדול בהם הוא, כאמור, ואט מאהאטאט.
הערי העתיקה סוקהוטהאי מוגדרת כפארק לאומי בתאילנד, ושימורה מופקד בידי הממשלה בסיוע אונסקו. במקום מבקרים בכל שנה אלפי תיירים. הפארק הוכרז כאתר מורשת עולמית ב-1991, יחד עם האתרים ההיסטוריים הקשורים לעיר, סי סצ'נלאי וקמפהנג פט.
הפארק ההיסטורי סוקהוטהאי
פסל בודהה בואט מאהאטאט
ואט סא סי ממזרח
ואט פרא פאי לואנג
סוקובוס

ציור של סקובוס המציג את מאפייניה הנפוצים.
דמות מגולפת של סקובוס מהמאה ה-16 בפונדק בקיימברידג', אנגליה
לפי אגדות מימי הביניים, הסוקובוס (ברבים: סוקובי; succubi, מלטינית: succuba - "יצאנית") היא שדה שמפתה גברים (בעיקר נזירים) בחלומות לביצוע יחסי מין. כדי להחזיק את עצמן, הסוקובי שואבות אנרגיה מהגברים, לעיתים קרובות עד לתשישות או למוות.
לסוקובוס קיים מקביל ממין זכר הקרוי אינקובוס (incubus).
לפי פטיש המכשפות (Malleus Maleficarum), אוספות הסוקובי את הזרע מהגברים איתם הן שוכבות, והאינקובי משתמשים בו להפריית נשים. ילדים שנולדו כתוצאה מכך אמורים להיות יותר רגישים להשפעת שדים.
אונורה דה בלזק כתב סיפור קצר – הסוקובוס (The Succubus) המדבר על משפטה של סוקובוס שטנית בתחפושת אישה, שבין השאר יכלה להשתמש בשערה כדי ללכוד גברים.
תגליף של סוקובוס מהמאה ה-16, הנמצא כיום מחוץ לפונדק בקיימברידג', אנגליה, מצביע על כך שהמוסד פעל בעבר כבית בושת.
מראה

בדומה לשדים, לא קיים תיאור מדויק ואחיד למראן של הסוקובי. למרות זאת, הן כמעט תמיד מתוארות כנשים מפתות בעלות יופי על-טבעי, לעיתים קרובות עם כנפיים שדיות המזכירות כנפי עטלף; לעיתים, ניתנים להן מאפיינים חיצוניים אחרים של שדים (קרניים, עיני נחש, טלפיים וכדומה).
ראו גם

לילית (מיתולוגיה)
אינקובוס
סמל העיר קריית מוצקין

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 גרסאות
 
 סמליל ממותג של העיר - בשימוש מראשית 2017
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית קריית מוצקין
 תאריך אימוץ:  מרץ 2012
 פרטים נוספים
 גרסאות קודמות:   סמלה של העיר בין 2000 - 2012
סמל העיר קריית מוצקין, סמלה הרשמי של העיר והעירייה, אומץ לאחר שעוצב מחדש במרץ 2012. בנוסף, לעיר סמליל ממותג שעוצב במרץ 2017.
תיאור הסמל

הסמל מורכב ממגן בעל שדה כחול ובו תמונת נוף הכוללת מספר מרכיבים:
מגדל - מסמל את מגדל המים ההיסטורי של העיר, שהיה המבנה הראשון שהוקם בה.
עץ - מסמל את היותה של העיר עיר ירוקה ואת צמיחתה.
סירה השטה בים - מסמלת את מפרץ חיפה ואת המעפילים שיישבו את העיר בראשית ימיה, ובאו בדרך הים.
הסירה, על פי המסורת, היא סמלו של שבט זבולון, שבנחלתו ממוקמת העיר. הסירה לקוחה מברכת יעקב לזבולון:
זְבוּלֻן לְחוֹף יַמִּים יִשְׁכֹּן, וְהוּא לְחוֹף אֳנִיֹּת, וְיַרְכָתוֹ עַל צִידֹן
בראש הסמל נזר בצורת קני המנורה, המסמלת את האור ואת מדינת ישראל. בתחתיתו קלף ועליו שם העיר.
תיאור הסמל > סמליל העיר

ב-2017 אומץ סמליל מודרני ושפה עיצובית שמלווה אותו. הסמליל בנוי ממספר מעגלים המקיפים וחותים אחד את השני ויוצרים מראה של גלקסיה. לסמליל מספר מאפיינים שמסמלים את העיר:
עיגולים הסובבים סביב ציר מרכזי - מסמלים את היותה של קריית מוצקין המרכזית מבין הקריות
עיגול ירוק במרכז הסמל - דימוי לכיכר ירוקה, כסמל לכיכרות הירוקות הרבות בעיר.
צבעי העיגולים המרכיבים את הסמל מסמלים תחומים שוניים בעשייה של העירייה, כתום מסמל תרבות, אדום מסמל תרבות, ירוק כהה מסמל את העתיד. בסמוך למבנה העיגולים שם העיר ומשמאל לו סמל העיר שהיה בשימוש בין 2000 ל-2012.‏
היסטוריה

ב-23 בינואר 1946 עלתה לראשונה ההצעה לעצב סמל לקריית מוצקין. חברי המועצה המקומית החליטו כי המוטיבים המרכזיים בו יהיו מגדל המים, שהיה המבנה הראשון שנבנה במועצה, ים וספינה, כסמל לעלייה לארץ ישראל ומנורה כסמל לזיקה ליהדות. התקבלו מספר הצעות, מתוכם נבחרה הצעתו של אברהם ניסטי, מורה לאמנות בבית הספר היסודי "אחדות" שבעיר ואושרה ב-16 ביוני 1946.
הסמל עבר מספר שינויים במרוצת השנים, ועודכן ב-1956, בשנות ה-70 וב-2000. סך הכל עבר הסמל שלושה גלגולים מרכזיים, כאשר כולם שומרים על מבנה הסמל והמוטיבים המרכזיים בו, עם שינויים עיצוביים קלים.
בשנת 2012 שונה עיצוב סמל העיר שוב, פעם רביעית, במטרה לעצב סמל ש״מתאים יותר לשנות האלפיים״. הסמל עוצב באופן גרפי מודרני יותר תוך שמירה על המוטיבים המרכזיים בסמליה הקודמים של העיר. על העיצוב החדש נמתחה ביקורת הן על השינויים הרבים בסמל העיר והן על חוסר הרלוונטיות שלו בכך שמציג ספינה וים כסמל לעליה לארץ שמתקיימת לרוב דרך טיסה, בנוסף לכך שלקריית מוצקין אין גישה לים.
במרץ 2017 אומץ סמליל ממותג חדש לעיר שנועד לשנות בהדרגה את סמלה פעם נוספת.
ביאורים

↑  לפי דעת החוקרים בשנות האלפיים, השטח המוגדר כ"עמק זבולון" בימינו לא נכלל בנחלתו של שבט זבולון, אלא למעשה היה בנחלתו של שבט אשר.
הערות שוליים

1 2 3 4  סמל העיר, אתר עיריית קריית מוצקין
↑  סמל עיר חדש לקריית מוצקין, באתר עיריית קריית מוצקין, 29 במרץ 2012
1 2  נדב מאיוסט, מוצקין: מדוע שונה סמל העיר בפעם הרביעית?, Mynet קריות, 21 במרץ 2012
| דגל ישראל סמלי מחוז חיפה |
| --- | --- | --- |
| ערים | חיפה • אום אל-פחם • אור עקיבא • באקה אל גרביה • חדרה • טירת כרמל • נשר • קריית אתא • קריית ביאליק • קריית ים • קריית מוצקין | מפת מחוז חיפה |
| מועצות מקומיות | בנימינה-גבעת עדה • ג'סר א-זרקא • דלית אל-כרמל • זכרון יעקב • כפר קרע • עספיא • פרדס חנה-כרכור • קריית טבעון | מפת מחוז חיפה |
| מועצות אזוריות | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה | מפת מחוז חיפה |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
דגל שבט זבולון - ספינה על שדה לבן
יחסי ליכטנשטיין – סן מרינו

| יחסי ליכטנשטיין – סן מרינו |
| --- | --- |
ליכטנשטיין: סן מרינו


ליכטנשטיין: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
160: 61
אוכלוסייה
39,935: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
7,365: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
184,417: 55,254
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי ליכטנשטיין–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות ליכטנשטיין לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
אמנות והסכמים

אמנה למניעת כפל מס בין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין נסיכות ליכטנשטיין - 23 בספטמבר 2009.
הסכם כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים בין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין נסיכות ליכטנשטיין וחילופי כתבי האמנה - 5 ביולי 2011.
נציגויות דיפלומטיות

ליכטנשטיין אינה מיוצגת בסן מרינו, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
סן מרינו אינה מיוצגת בליכטנשטיין, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
סמל העיר ראשון לציון

| --- | --- |

 גרסאות
 
 סמליל ממותג לרגל מלאת 130 שנה לראשון לציון (היה בשימוש בין השנים 2012-2018)
 פרטים
 המחזיק בסמל:  ראשון לציון 
 תאריך אימוץ:  1942 
 
סמל העיר ראשון לציון הוא הסמל הרשמי של העיר ראשון לציון, והוא משמש את המוסדות המוניציפליים של העיר.
היסטוריה

הסמל נוצר בשנת 1942 והוא מסמל את ראשית התפתחותה של העיר. ההחלטה ליצור את הסמל התקבלה על ידי מועצת העיר בדיון לציון 60 שנה למושבה.
עיצוב הסמל ומרכיביו

בסמל מופיעים ענפי החקלאות השונים שהיו מקור הפרנסה העיקרי של תושבי המושבה במשך שנים רבות:
הגפן ואשכול הענבים - עדות לגידולי הכרמים ותעשיית היין שהתפתחה בראשון-לציון והעניקה לה את הכינוי "עיר היין".
הכתובת "מצאנו מים" והבאר עם דלי המים - מסמל את אירוע חפירת הבאר הראשונה בראשון לציון (באר "מצאנו מים") והזעקה שהכריזה על הצלחת המבצע. אותה באר אפשרה את החיים במקום.
עץ הדר עם פירות - המסמל את הפרדסים שניטעו ברחבי המושבה ושעליהם התבססה עיקר החקלאות.
השדות - הם מסמלים את שאר גידולי השדה.
בניין התעשייה והעשן - הם מסמלים את התעשייה בעיר.
צבעי הסמל הם גם עדות לגידולי החקלאות של המושבה.
סמליל ממותג

בשנת 2012 לרגל מלאת 130 שנה לראשון לציון, עיריית ראשון לציון מיתגה מחדש את סמל העיר. הסמל הממותג מורכב מעץ שיוצר בענפיו את שם העיר ראשון לציון.
לאורך השנים שעברו, הסמליל החדש עורר התנגדות רבה מצד רבים מתושבי העיר שמחו על כך ברשתות החברתיות, ודרשו להחזיר את סמל העיר המקורי לפרסומים הרשמיים של העירייה. בשנת 2018 לאחר הבחירות לרשויות המקומיות, החליט ראש העיר הנבחר רז קינסטליך להיענות לדרישות התושבים והופסק השימוש בסמליל העץ הממותג והוא הוסר מפרסומי העירייה.
לקריאה נוספת

דב חביב לובמן וזרובבל חביב, קורות ראשון לציון: מיום ייסודה עד פרוץ מלחמת ששת הימים, ראשון לציון: הוצאת המחבר, תשל"א 1971, עמ' 187–188
הערות שוליים

↑  האם תצליח ראשון לציון לנצח את עצמה? מיתוג העיר ופרויקט שער העיר, באתר "מיתוג ערים ומדינות" ‏, 1 בפברואר 2013
| דגל ישראל סמלי מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| ערים | אלעד • גבעת שמואל • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה | מפת מחוז המרכז |
| מנהלות מקומיות | נוה מונוסון • מכבים-רעות | מפת מחוז המרכז |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • באר יעקב • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • גני תקווה • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם | מפת מחוז המרכז |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן | מפת מחוז המרכז |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
יחסי ליטא–שווייץ

| יחסי ליטא–שווייץ |
| --- | --- |
ליטא: שווייץ


ליטא: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
65,300: 41,277
אוכלוסייה
2,851,781: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,836: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,294: 99,060
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי ליטא–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת ליטא לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

שווייץ וליטא מקיימות היסטוריה ארוכת שנים של יחסים אקדמיים. במהלך המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים, ליטאים רבים למדו באוניברסיטאות בשווייץ, ביניהם פילוסוף ליטאי מוכר בארצו – סטאייס סלקאוסקיס. הרפובליקה הליטאית הראשונה הוכרה על ידי מועצת הברית של שווייץ באוגוסט 1921. קונסוליה נפתחה בקובנה שהייתה הבירה הליטאית באותו הזמן. ליטא מצידה פתחה נציגות דיפלומטית בשווייץ בשנת 1918, נציגות שנוהלה על ידי השגרירות הליטאית בברלין. היחסים בין שתי המדינות נותקו בשנת 1940 עקב הפלישה הסובייטית לליטא. היחסים הדיפלומטיים שוקמו באוגוסט 1991 מיד לאחר נפילת ברית המועצות.
במהלך שלב ההתפתחות של ליטא מחדש כאומה עצמאית בשנות התשעים של המאה העשרים, הייתה ליטא מדינה מועדפת לשיתוף פעולה עם שווייץ במזרח אירופה, היא קיבלה סיוע בשווי של עשרות מיליוני פרנק שווייצרי כתמיכה טכנולוגית, תמיכה כספית למערכת הבריאות, הסביבה והבנקים של ליטא.
נציגויות דיפלומטיות

שגרירות שווייץ בריגה, בירת לטביה הסמוכה, אמונה על היחסים עם ליטא. בליטא עצמה שווייץ מיוצגת בדרג קונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שנמצאת בוילנה, הבירה.
גם ליטא אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות, אלא בדרג קונסולרי באמצעות שתי קונסוליות רשמיות שהיא מחזיקה בז'נבה, ובציריך.
יוסי גינסברג

| --- | --- |

גינסברג בעת הרצאה, 2016
 לידה:  25 באפריל 1959 (בן 65) בני ברק, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  ביירון ביי 
 ידוע בשל:  ספרו שעובד בשנת 2017 לסרט בחזרה מטואיצ'י
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מקצוע:  סופר, איש עסקים, הרפתקן ופעיל הומניטרי ישראלי
 מספר צאצאים:  4 
 www.ghinsberg.com
 
יוסי גינסברג (נולד ב-25 באפריל 1959) הוא הרפתקן, איש עסקים, סופר ופעיל הומניטרי ישראלי. גינסברג ידוע בעקבות טיול שערך בשנת 1981 באזור נהר טואיצ'י בבוליביה, במסגרתו נאלץ לשרוד בגפו כשלושה שבועות ביערות הגשם, לאחר שהרפסודה עליה שט בנהר התהפכה. בעקבות האירוע כתב ספר, שעובד ב-2017 לסרט הקולנוע "בחזרה מטואיצ'י", בכיכובו של דניאל רדקליף.
ביוגרפיה

גינסברג נולד בבני ברק להורים ניצולי השואה, כשהיה בן חמש עבר עם משפחתו לרמת גן. את שירותו הצבאי עשה בחיל הים במוצב בשארם א-שייח'.
גינסברג הושפע מספרי מסעות רבים אותם קרא וחלם לצאת לטיול ביערות הגשם של אמריקה הדרומית. הוא חסך לטיול בעבודות מזדמנות בהן עבד במספר מוקדים ברחבי העולם, ויצא לטיול בשנת 1981. הוא התחיל את הטיול באלסקה ומשם המשיך לטייל ברחבי ארצות הברית, בקריביים ואחר כך הגיע לדרום אמריקה.
ביוגרפיה > התקרית בנהר הטואיצ'י

בסוף 1981 פגש בקולומביה את מרקוס סטאם, מורה משווייץ, השניים הפכו לידידים והגיעו יחד ללה פאס, בירת בוליביה בקיץ 1982. בלה פס פגש גינסברג את קארל רופקצ'ר, אוסטרי שטען שהוא גאולוג שמתכנן לחקור אזור מבודד ולא ממופה בלב יערות הגשם של בוליביה, מקום בו נמצא שבט אינדיאני מסתורי ומכרות זהב. גינסברג הצטרף לרופקצ'ר יחד עם ידידו סטאם ומטייל נוסף בשם קווין גייל, צלם אמריקאי.
מספר ימים לאחר שהארבעה טיילו באזור נהר הטואיצ'י, המזון שהם ארזו החל להיגמר והם אכלו בשר קופים. מרקוס, שסירב לאכול את בשר הקופים, הלך ונחלש והארבעה החלו לסגת לאחור.
לאחר זמן מה, העלה גייל רעיון לבנות רפסודה בה יוכלו הארבעה לשוט במורדות נהר הטואיצ'י לכפר מבודד בשם קוריפלאיה בו יש כביכול מכרה זהב ולאחר מכן יוכלו לחזור ללה פס. הארבעה בנו רפסודה בעזרת תושבי כפר סמוך. לקראת סוף הבנייה סיפר רופקצ'ר כי נהר הטואיצ'י הוא למעשה נהר מסוכן מאוד לשייט וכי הוא אינו יודע לשחות. בשל כך ובשל הכעס שהתגלה כלפיו בקרב חברי הקבוצה, החליטו הארבעה להיפרד: רופקצ'ר ומרקוס, שהיה חלש בעקבות הטיול החליטו שלא להמשיך ולחזור לכפר סמוך, ואילו גינסברג וגייל החליטו להמשיך לשוט במורד הטואיצ'י. הארבעה סיכמו כי ייפגשו לארוחת חג המולד בלה פס.
לאחר זמן מה, גינסברג וגייל איבדו שליטה על הרפסודה, שעלתה על סלע ענק בלב האשדות בנהר. גייל הצליח לשחות אל החוף ואילו גינסברג המשיך לצוף עם הזרם, במשך ארבעת הימים הראשונים לאחר שאבד ניסה לחפש את גייל, אך ללא הצלחה. לאחר חמישה ימים של הישרדות הצליחו אנשי הכפרים הסמוכים לחלץ את גייל, שפנה אל השגרירות הישראלית והאוסטרית בבוליביה במטרה לעזור לו למצוא את גינסברג. הסתבר שרופקצ'ר היה עבריין אוסטרי נמלט שהיה מבוקש על ידי האינטרפול ובעצם הוליך שולל אותו ואת חבריו.
במשך שלושת השבועות הבאים נותר גינסברג לבדו בלב יערות הגשם הלא ממופים של בוליביה ללא ציוד, והוא נאלץ לשרוד לבדו בטבע, כאשר באחד הימים כמעט נאכל חי על ידי להקה של נמלי אש. בשבוע השני עד לחילוצו גינסברג כמעט טבע בשיטפון. גינסברג סיפר מאוחר יותר כי במהלך שלושת השבועות היו לו הזיות לפיהן ישנה אישה שנמצאת לצידו והוא מטפל בה.
לאחר שלושה שבועות בהם היה נעדר ביער שמע גינסברג רעש של מנוע, הוא רץ אל הגדה של הטואיצ'י שם פגש את גייל, מספר תושבים אינדיאנים מקומיים ואת השוטר שפיקד על מבצע החילוץ שלו. את שלושת החודשים שלאחר החילוץ הוא בילה בבית חולים מקומי במטרה להחלים.
עקבותיהם של סטאם ורופקצ'ר אבדו ביערות הגשם ולא נמצא להם זכר.
חברו, קווין גייל, פגש בחורה ישראלית בלה פאס, הם התחתנו והוא התגייר למענה ונולדו להם שני בנים. הם עברו להתגורר בישראל במושב נווה אילן.
קווין גייל מספר שכאשר יצא מהיערות פנה לנציגות השווייצרית לדווח על חברו שנעדר, אך הם לא עשו דבר. לאחר מכן הוא פנה לנציגות ישראלית, שבסיוע עם יהודים במקום נרתמו לחפש ולהפעיל השפעה על השיטור המקומי שיבצע חיפוש. קווין נפעם מהעובדה שאנשים נרתמו לחפש אדם שלא הכירו והתעניין בעם היהודי, מה שהניע אותו להתגייר.
ביוגרפיה > הספר והסרט על התקרית

על חוויותיו כתב גינסברג את הספר בחזרה מטואיצ'י אשר יצא לאור ב-1985 והפך מייד לרב-מכר בישראל, ותורגם ל-15 שפות נוספות.
במשך השנים גינסברג קיבל מספר הצעות להפקת סרט על פי ספרו, אף אחת לא התממשה. בשנת 2004 פנתה אליו המפיקה והבמאית דנה לוסטיג, תחילה סירב למכור את הזכויות לסרט, אך אחר כך שינה את דעתו. לבסוף, בשנת 2017, עובד הספר לסרט הוליוודי בשם "בחזרה מטואיצ'י" בכיכובו של דניאל רדקליף. באותה שנה חזר גינסברג לטואיצ'י במסגרת סרטה הדוקומנטרי של נסלי ברדה, "החזרה לטואיצ'י", ששודר בקשת בערוץ 2.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר הטיול חזר גינסברג לישראל, התחתן וסיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב. בעקבות הצלחת הספר הפך גינסברג למרצה מבוקש. בשנת 1990 הופיע בפסטיבל תיאטרונטו הראשון בהצגת יחיד על פי ספרו.
בגיל 30 התגרש ועבר לארצות הברית. במהלך אחד הניסיונות להפקת סרט על פי ספרו, הגיע שוב לבוליביה, לאותו אזור בו כמעט קיפח את חייו עשר שנים קודם לכן. שם עזר להקים כפר אקולוגי תיירותי. אחר כך עבד בחברה שהקימה מרכזי גמילה מסמים ברחבי העולם, ביניהם במקסיקו, סין ואוסטרליה. גינסברג היה אחראי לניהול המרכז באוסטרליה, אך הוא נסגר בעקבות מותו של מטופל. גינסברג פנה שוב לעסוק בהרצאות בנושא הישרדות וכוח הרצון האנושי. בשנת 2008 הוציא לאור את ספרו "חוקי הג'ונגל", ספר עזרה עצמית שיצא קודם באנגלית. באותה שנה גם חזר לגור בישראל.
בשנת 2010 הקים את גלריית Collecteco, בה נמכרים חפצי אומנות שאסף מרחבי העולם.
בשנת 2015 היה גינסברג שותף להקמת חברת הזנק בעמק הסיליקון בשם Blinq.me.
בשנת 2016 הדריך טיול מיוחד לנהר הטואיצ'י בבוליביה, עבור החברה הגיאוגרפית, לכבוד 40 שנים להקמתה.
חיים אישיים

גינסברג נשוי מ-2010 לבלינדה, אשתו השלישית, ואב לארבעה.
ספריו

יוסי גינסברג, בחזרה מטואיצ'י, זמורה ביתן, 1985 (הספר בקטלוג ULI)
יוסי גינסברג, חוקי הג'ונגל, זמורה ביתן, 2008 (הספר בקטלוג ULI)