stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסנדר ז'ידקוב

אלכסנדר ויטלייביץ' ז'ידקוב (ברוסית: Алекса́ндр Вита́льевич Жидко́в; נולד ב-16 במרץ 1965) הוא כדורגלן עבר סובייטי ואזרי ממוצא רוסי ששיחק בעמדת השוער. ז'ידקוב שיחק בקבוצות נפטצ'י באקו ודינמו קייב בתקופת ברית המועצות, ובשנות ה-90 שיחק שש עונות בקבוצת הפועל צפרירים חולון הישראלית. כמו כן שיחק במשך ארבע שנים בנבחרת אזרבייג'ן. אחרי פרישתו ממשחק פעיל עבר לאימון, ושימש כמאמן שוערים במספר קבוצות בליגה הרוסית.
קריירה

ז'דקוב התחנך בפנימייה לכדורגלנים בעיר רוסטוב על הדון. בגיל 16 החל לשחק בקבוצת "אטוממש וולגודונסק" מהליגה השנייה של ברית המועצות (למעשה הליגה השלישית בחשיבותה במדינה). בגיל 18 הוזמן לשחק בקבוצת נפטצ'י באקו מליגת העל הסובייטית, תחילה כשוער שני ולאחר מכן כשוער ראשון. בשנת 1987 שוכנע על ידי ולרי לובנובסקי לעבור לדינמו קייב. ז'דקוב היה בסגל של דינמו קייב ארבע עונות, אך זכה לשחק במשקים מעטים, שכן השוער הראשון של הקבוצה היה ויקטור צ'אנוב. בשנת 1991 התירה דינמו קייב את החוזה עם ז'ידקוב, והוא שיחק כמה חודשים בקבוצת ניבה ויניצה מליגת העל האוקראינית. לאחר מכן נסע לאוסטריה, שם שיחק בקבוצה מהעיר מדלינג.
בשנת 1993 הגיע ז'דקוב לישראל והצטרף לקבוצת הפועל צפרירים חולון. במשך כחמש עונות וחצי היה ז'דקוב השוער הראשון של הקבוצה, ששיחקה ברוב אותן השנים בליגה הבכירה (מלבד עונת 1997/1998), ובמדיה ערך 151 הופעות.
במהלך עונת 1998/1999 עזב ז'ידקוב את צפרירים ועבר לקבוצת אנז'י מחצ'קלה ששיחקה אז בליגת המשנה הרוסית, ובשנת 2000 עלה עם הקבוצה לליגת העל הרוסית. בשנת 2002 עבר ז'דקוב לקבוצת טום טומסק, ששיחקה אז בליגת המשנה הרוסית. בתום שתי עונות פרש ממשחק פעיל, ולאחר מכן שימש כמאמן שוערים ועוזר מאמן בקבוצות שונות.
קריירה > נבחרת לאומית

ז'דקוב זומן כמה פעמים לנבחרות הצעירות של ברית המועצות, אך לא שותף באף משחק רשמי של הנבחרת. בשנת 1988 זומן לנבחרת הבוגרת והשתתף בשני משחקים לא רשמיים באיטליה, אך לא שותף במשחקים רשמיים.
בשנת 1994 קיבל פנייה ממאמן נבחרת אזרבייג'ן דאז, אשר שיחק בעברו עם ז'דקוב בנפטצ'י באקו. כדי לשחק בנבחרת ויתר ז'דקוב על אזרחות אוקראינית וקיבל אזרחות אזרית. לזכותו של ז'ידקוב 21 הופעות במדי הנבחרת, ועמה השתתף במוקדמות מונדיאל 1998 ובמוקדמות יורו 1996.
איפר

איפר (בצרפתית: Ypres, בהולנדית: Ieper) היא עיר במערב פלנדריה שבצפון בלגיה. העיר ופרווריה מונה כ-35,000 תושבים. פרסומה של איפר בא לה בעקבות מלחמת העולם הראשונה, עת סבלו העיר וסביבותיה מקרבות עזים שניטשו בין הצבא הגרמני לבין צבאות מדינות ההסכמה.
היסטוריה > העת העתיקה וימי הביניים

איפר נוסדה לפני ספירת הנוצרים על ידי שבטים גאלו-בלגיים שחיו בפלנדריה. היא נכבשה ונחרבה במאה הראשונה לפני הספירה על ידי הרומאים. בימי הביניים הגיעה העיר למעמד כלכלי ותרבותי חשוב. בזכות מיקומה הנוח במרחק של עשרות קילומטרים ספורים מחוף הים הצפוני, ובסמוך לרשת דרכים, נהרות ותעלות, הייתה העיר לעיר מסחר חשובה, השלישית בחשיבותה בפלנדריה, אחרי ברוז' וגנט. כלכלתה התבססה על סחר טקסטיל, צמר ופשתן, בעיקר עם אנגליה, הולנד וצרפת. על אף שרפה שכילתה חלק מהעיר העתיקה ב-1241, השתקמה העיר במהירות. במחצית המאה השלוש עשרה מנתה אוכלוסייתה כ-40,000 איש (יותר מפריז ולונדון גם יחד, באותה עת), והיא נחשבה לעיר-מדינה עצמאית. עוצמתה של העיר באה לידי ביטוי גם בכוחות צבאיים ששלחה לקרב הדרבנים המוזהבים (1302), לקרב פבלנברג (1304) ולקרב קאסל (1328).
לקראת סוף המאה הארבע עשרה החלה איפר בשקיעה כלכלית, שקיעה שנמשכה כמאתיים שנה. חברו לכך מספר סיבות: מחסור בצמר, ירידה בביקוש מוצרי הטקסטיל, מגפה שקטלה חלק ניכר מהאוכלוסייה (1316), גירוש חלק מיצרני הטקסטיל בעקבות קרב קאסל (1328), וחורבן שהמיטו האנגלים, בתמיכת העיר היריבה גנט, על סביבתה של איפר (1383), דבר שגרם לירידה נוספת בביקושים ובכוח העבודה של העיר. השקיעה הכלכלית התבטאה במניין האוכלוסייה, עד שב-1491 הגיע המניין לשיא שלילי - 7,600 תושבים בלבד.
איפר, כחלק מפלנדריה, עברה תהפוכות מדיניות רבות בימי הביניים. עד 1384 הייתה העיר כפופה לשלטון רוזנות פלנדריה. בין 1384 ל-1477 הייתה פלנדריה חלק מארצות השפלה הבורגונדיות. מ-1477 עד 1556 הייתה פלנדריה חלק מארצות השפלה ההבסבורגיות, ובאותה שנה ירש אותה פליפה השני, מלך ספרד. פלנדריה ומחוזות אחרות מרדו ב-1581 בשלטון הספרדי, אך חזרו לשלטון ספרד על ידי אלכסנדר פרנזה, דוכס פארמה, שצר על אנטוורפן בשנים 1584–1585. פרנזה צר גם על איפר במשך 8 חודשים, ולאחר שנכנעה בזזו חייליו את העיר והרגו תושבים רבים. פלנדריה ושאר המחוזות המורדים נודעו מאז ואילך כארצות השפלה הספרדיות או ארצות השפלה הדרומיות.
במאות השבע עשרה והשמונה עשרה עברה איפר לסירוגין מידי האימפריה הרומית הקדושה שנשלטה בידי בית הבסבורג לידי צרפת ובית בורבון. ב-25 במרץ 1678 נכבשה העיר על ידי צבאו של לואי ה-14, והסכמי ניימכן אישר את השארתה בידי צרפת. ב-20 בספטמבר 1697 נחתם הסכם רייסווייק, והעיר עברה לשליטתו של הכתר הספרדי. חוזה אוטרכט, שנחתם ב-1713, בסיומה של מלחמת הירושה הספרדית, העביר את העיר לידי אוסטריה.
במרוצת הדורות הפכו כובשי העיר השונים את איפר לעיר מבצר. כבר ב-1385 הוחל בבניית חומות וביצורים. לאחר הכיבוש הצרפתי ב-1678, הטיל לואי ה-14 על המרקיז סבסטיאן דה וובאן לשפץ את המצודות ולהשלים את הגנת העיר. המרקיז הקיף את העיר בסוללות כבירות, שהקיפו, למעשה, שטח גדול בהרבה מהעיר גופה. למרבה האירוניה קרסו הסוללות תחת התקפת התותחים הצרפתיים, בעת מלחמת הירושה האוסטרית, ב-1744. ב-1782 הרס יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, חלקים מחומת העיר, דבר שהקל על לכידתה בידי כוחות הקואליציה האנטי צרפתית הראשונה, ב-1794. בעת המלחמות הנפוליאוניות כבשו הצרפתים את ארצות השפלה הדרומיות, ובקונגרס וינה נוסדה הממלכה המאוחדת של ארצות השפלה שכללה, בין השאר, את פלנדריה. ב-1830 פרשו המחוזות הדרומיים מהאיחוד, והקימו את בלגיה המודרנית.
אתרים מרכזיים בעיר > אולם הבד

אולם הבד באיפר היה אחד המבנים המסחריים הגדולים ביותר שנבנו בימי הביניים. הוא נבנה בסגנון גותי מוקדם, ושימש כיריד מרכזי לתעשיית הטקסטיל המפותחת של העיר. בנייתו החלה בבניית מגדל הפעמונים בשנת 1200, ונמשכה יותר ממאה שנים. האגף המזרחי החל להיבנות ב-1260, והאגף המערבי החל להיבנות ב-1286. קומפלקס המבנים הושלם בשנת 1304. במלחמת העולם הראשונה נחרב הבניין כמעט כליל, אך שוחזר מן המסד עד הטפחות בין השנים 1933–1967.
באולם הבד המשוחזר שוכן כיום מוזיאון ואתר הנצחה לחללי קרבות החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
ב-1999 הכריז אונסק"ו על אולם הבד ומגדל הפעמונים אתר מורשת עולמית עם שאר מגדלי הפעמונים של בלגיה וצרפת.
אתרים מרכזיים בעיר > כיכר השוק

כיכר השוק הייתה בלב העיר, בצמוד לאולם הבד. בכיכר נפגשו הדרכים המובילות לאיפר מארבע רוחותיה. בימי הביניים הייתה הכיכר מהגדולות מסוגה באירופה, ובימי ראשון, שהיו "יום השוק" היו מתכנסים המוני בני איפר וסביבותיה אל הכיכר לסחור שם בבשר, דגים, ירקות וחמאה. הכיכר הייתה מתמלאת בהמון עגלות וקרונות, דוכנים וסלים, בהם הציגו הסוחרים את מרכולתם לעיני הקונים.
כיכר השוק שימשה גם כמקום התכנסויות ציבוריות ומצעדים צבאיים. לקול תזמורת צבאית היו צועדים בכיכר חיילים במדים ופרשים הרוכבים על סוסים מטופחים.
אזור השפעה

אזור השפעה הוא מונח במדע המדינה, המשמש בתחומי מדעי החברה ומדעי הרוח אשר משמעותו היא אזור או מדינה הכפופים להשפעת מדינה או ישות פוליטית חיצונית. לעיתים אזורי השפעה רבים, המושפעים מגוף פוליטי אחד, עשוים להצביע על מגמות אימפריאליסטיות של הגוף, ולהביא לתגובות בהתאם, ממדינות הרואות עצמן נפגעות ממגמת התפשטות שכזו.
לעיתים אזורי השפעה מתוחמים בהסכמים בינלאומיים בין מעצמות רבות השפעה או בבריתות צבאיות בראשן עומדות המעצמות בעלות ההשפעה. בריתות והסכמים כאלה מכילים לעיתים סעיפים המאפשרים למעצמות להפעיל כוח צבאי מול מדינות החסות, בנסיבות שונות. דוגמאות בולטות היו הגוש הקומוניסטי, שחפף לברית ורשה ומדינות המערב (מערב אירופה וצפון אמריקה), שהתאגדו בברית הצפון אטלנטית.
בהיסטוריה

בתקופה ההלניסטית היה אזור ארץ ישראל אזור השפעה של יוון, מצרים וסוריה לסירוגין.
מאז המאה השש-עשרה התחוללה השתלטות הדרגתית של מדינות בריטניה צרפת וגרמניה, על שטחים ניכרים ביבשת אסיה, אפריקה ואמריקה. מאוחר יותר הפכו שטחים אלו לאזורי השפעה של המדינות.
בשנת 1795 חולקה פולין לאזורי השפעה בין המעצמות רוסיה גרמניה ואוסטריה.
ההסכם בין גרמניה לבריטניה בשנת 1885, שנגע להסדרת שליטה על שטחים באפריקה, היה הראשון שהשתמש במונח עצמו.
בוועידת יאלטה חילקו ביניהן ארצות הברית, בריטניה וברית המועצות את אזורי ההשפעה שלהן בעולם החזוי לאחר מלחמת העולם השנייה. על פי חלוקה זו היו ארצות מזרח אירופה הקומוניסטיות ובכללם: מזרח גרמניה, צ'כוסלובקיה, פולין, רומניה, יוגוסלביה, אלבניה, בולגריה, והונגריה. אזורי השפעה של ברית המועצות.
ראו גם

החצר האחורית של אמריקה
קולוניאליזם
הערות שוליים

↑  אזור השפעה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565816205171  BnF: cb12330111h (data)  LCCN: sh85126593
איסוזו BU

| --- | --- |

Isuzu BU
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  איסוזו (באנגלית: Isuzu Motors Ltd, ביפנית: いすゞ自動車株式会社)
 שנות ייצור:  1962 – 1980
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  Isuzu BX
 מודל אחריו:  איסוזו C
 בסיס גלגלים:  4.80 מטר  5.00 מטר  5.20 מטר  5.50 מטר  6.00 מטר (משנת 1972)
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע מסוג "DH100H" המפיק 190 כ"ס  מנוע מסוג "E110H" המפיק 215 כ"ס  מנוע מסוג "D920H" בנפח מנוע של 9,203 סמ"ק המפיק 175 כ"ס  מנוע מסוג "E120H" המפיק 250 כ"ס (משנת 1970)  מנוע מסוג "E120H" המפיק 260 כ"ס (משנת 1972)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
איסוזו BU (ביפנית: いすゞ・BU, באנגלית: Isuzu BU) הם מספר דגמים של אוטובוסים מתוצרת יצרן הרכב היפני איסוזו, (באנגלית: Isuzu Motors Ltd, ביפנית: いすゞ自動車株式会社) אשר יוצרו בין השנים 1962–1980 ביפן.
ממאפייני "איסוזו BU"

אוטובוס חד-סיפוני.
מנוע אחורי.
דלתות: 1-2 באמצעות מדרגות.
מערכת היגוי: מימין (ביפן).
דורות "איסוזו BU"

דור ראשון - יוצר משנת המודל 1963 – 1972.
דור שני - יוצר בין השנים 1972 – 1980.
גלריה

"איסוזו BU"
"איסוזו BU"
"איסוזו BU"
"איסוזו BU"
"איסוזו BU"
"איסוזו BU"
"איסוזו BU"
"איסוזו BU"
"איסוזו BU" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
ראו גם

איסוזו
איסוזו גאלה מיו
איסוזו סופר קרוזר
איסוזו ג'ורני K
איסוזו טורקוויז
הערות שוליים

↑  מדגמי חברת איסוזו ranker.com/list/full-list-of-isuzu-models
↑  "איסוזו BU" info.japanusedbuses.com/content-item/1442-isuzu-bu-series-bus-japan
אלכסנדר ז'וקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוקטובר 1959 (בן 64) מחוז דונצק, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האוניברסיטה הממלכתית הלאומית לתרבות גוף, ספורט ובריאות על שם לסגאפט בלנינגרד 
 השתייכות:  ברית המועצות הצבא האדום   רוסיה צבא רוסיה
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 דרגה:  פולקובניק
 עיטורים
 גיבור רוסיה
 תפקידים אזרחיים
 ראש יחידה של המינהל הפדרלי לחיפוש והצלה אווירית של משרד ההגנה הרוסי
 
אלוף-משנה אלכסנדר פטרוביץ' ז'וקוב (ברוסית: Александр Петрович Жуков; נולד ב-25 באוקטובר 1959, בכפר קומונאר, במחוז דונצק, אוקראינה הסובייטית) הוא איש שירותי ההצלה והחילוץ של הצבא הרוסי, מחזיק בעיטור גיבור רוסיה על ששרד את השבי הצ'צ'ני וחולץ על ידי כוחות הצבא. כיום עומד בראש יחידה של המינהל הפדרלי לחיפוש והצלה אווירית (Федеральное управление авиационно-космического поиска и спасения) של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה

בתור ילד הוא עבר עם משפחתו למחוז אוריול. הוא סיים את לימודיו בפנימייה ובמועדון חיל האוויר. לאחר שסיים את שירותו הסדיר בצבא, המשך לשרת בחיל האוויר ועסק באימון לוחמים בצניחה. הוא בוגר בית ספר צבאי ועבר קורס במכון לחינוך גופני בלנינגרד.
לחימה בצ'צ'ניה

מנובמבר 1994 ועד מאי 1996 השתתף בפעולות לחימה, במלחמת צ'צ'ניה הראשונה כראש צוות ההכשרה של צוות הצלה וחילוץ.
מאז אוקטובר 1999, השתתף בקרבות מלחמת צ'צ'ניה השנייה, והמשיך לבצע את אותן משימות. ב-15 באוקטובר 1999 ליד הכפר סרנובודסקאיה נמצא מוקף על ידי הצ'צ'נים כשביצע פינוי פצועים תחת אש.
ב-30 וב-31 בינואר 2000 לאחר שהוביל מבצע חילוץ תחת אש של שלושה חיילים שנפצעו בעת מארב צ'צ'ני, הוא נפל בשבי הצ'צ'ני יחד עם רס"ן אנטולי מוגוטנוב, וסמל ואלרי סוסלין. ביחד הם ניסו תחילה לפרוץ את טבעת האויב כדי להגיע למסוק החילוץ, אבל נפצעו קשה ונלקחו בשבי.
בשבי הוא הוכה קשות ועונה. המפקד הצ'צ'ני שעינה אותם היה סלאודין טימירבולאטוב (שכונה "טרקטור", וידוע כמי שצילם סרטי וידאו של עריפת ראשי חיילים שבויים) שדרש מהם להופיע מול עיתונאים מערביים ולגנות את מדיניותה של רוסיה בצ'צ'ניה. ז'וקוב הועבר תוך זמן קצר לידי מפקד השדה הצ'צ'ני אחר וסך הכל שהה 47 ימים בשבי. ב-27 בפברואר 2000 נערך ניסיון כושל להחליף שבויים עם המורדים שבמהלכה שוחררו רק סוסלין ומוגוטנוב.
במרץ 2000, נמסר ז'וקוב לידי חמושים בכפר קומסומולסק. עם זאת, כוח גדול של משרד הפנים הרוסי וצבא הטילו מצור על הכפר במטרה להשמיד את המורדים הצ'צ'ניים שהיו בו. כוחות צבא רוסיים ירו לעבר הצ'צ'נים, הרגו רבים ונטלו בשבי כ-70 מהם, רובם פצועים.
במהלך המנוסה בלילה שבין ה-19 ל-20 במרס 2000, המחבלים השתמשו באלכסנדר ז'וקוב כמגן אנושי. כשהוא לכוד באש צולבת בין הצדדים הלוחמים, ז'וקוב ספג ארבעה פצעים קשים - באמה, בפיקת הברך ובחזהו. עם זאת, הוא נפל לתוך תעלה מים כשהוא זועק: "חבר'ה, אני משלכם. זה אל"ם ז'וקוב! ...עזרו לי! ". בדרך נס הוא שרד ופונה לבית החולים במצב קריטי.
חייו לאחר השבי

אלכסנדר ז'וקוב נאבק על חייו בבית החולים המחוזי הצבאי ברוסטוב על דון. אמנם בתחילה הרופאים לא האמינו באפשרות להציל את חייו של הקצין, אך הוא הבריא וחזר לשירות לאחר 8 חודשים של טיפול בבתי חולים.
בינואר 2001, ז'וקוב הוזמן לנאלצ'יק בקברדינו-בלקריה, שם נערך משפט של המפקד הצ'צ'ני סלאוטדין טמירבולאטוב שהיה משוביו של ז'וקוב. טמירבולאטוב הכחיש את מעורבותו פרשה, אך ז'וקוב העיד נגדו והצ'צ'ני נידון לשנות מאסר ממושכות.
בפברואר 2001 הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית. באותה שנה הוא ביצע את הצניחה הראשונה שלו לאחר ההחלמה.
בשנת 2003 ז'וקוב מונה לעמוד בראש יחידה במינהל הפדרלי לחיפוש והצלה אווירית (Федеральное управление авиационно-космического поиска и спасения) של משרד ההגנה של הפדרציה הרוסית.
איי פניקס

איי פניקס (באנגלית: Phoenix Islands), או, בשמם הרשמי, איי ראוואקי (Rawaki Islands), הם שרשרת אטולים באוקיינוס השקט, אחת משלוש קבוצות איים השייכות לקיריבטי.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 נערך באיי הפניקס ניסיון ההתיישבות הקולוניאלי האחרון של האימפריה הבריטית - במסגרת התוכנית ליישוב איי פניקס.
האיים, השוכנים מזרחית לאיי גילברט ומערבית לאיי ליין, אינם מיושבים כיום, למעט מספר משפחות המתגוררות על האי קנטון. שמונה האטולים המרכיבים את האיים הם:
| שם האטול/אי | שטח (בקמ"ר) | שטח הלגונה (בקמ"ר) | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
| האי קנטון הנקרא גם אבארירינגה | 9.0 | 50 | 2°50′S 171°43′W﻿ / ﻿2.833°S 171.717°W﻿ / -2.833; -171.717 |
| האי אנדרבורי | 5.1 | 0.6 | 3°08′S 171°05′W﻿ / ﻿3.133°S 171.083°W﻿ / -3.133; -171.083 |
| האי בירני | 0.2 | 0.02 | 3°35′S 171°31′W﻿ / ﻿3.583°S 171.517°W﻿ / -3.583; -171.517 |
| האי מקין | 0.4 | 0.2 | 3°36′S 174°08′W﻿ / ﻿3.600°S 174.133°W﻿ / -3.600; -174.133 |
| האי ראוואקי (נקרא גם האי פניקס) | 0.5 | 0.5 | 3°43′S 170°43′W﻿ / ﻿3.717°S 170.717°W﻿ / -3.717; -170.717 |
| האי מנרה | 4.4 | 2.2 | 4°27′S 171°15′W﻿ / ﻿4.450°S 171.250°W﻿ / -4.450; -171.250 |
| אטול אורונה (נקרא גם האי האל) | 3.9 | 30 | 4°30′S 172°10′W﻿ / ﻿4.500°S 172.167°W﻿ / -4.500; -172.167 |
| ניקומרורו (נקרא גם האי גרדנר) | 4.1 | 4 | 4°40′S 174°31′W﻿ / ﻿4.667°S 174.517°W﻿ / -4.667; -174.517 |
| סה"כ שטח: | 27.6 | 84.5 |  |
שרשרת איי הפניקס כוללת גם את שונית קרונדלט במיקום 5°34′S 173°51′W﻿ / ﻿5.567°S 173.850°W﻿ / -5.567; -173.850 ואת שונית וינסלו במיקום 1°36′S 174°57′W﻿ / ﻿1.600°S 174.950°W﻿ / -1.600; -174.950.
אזור השימור איי פניקס

אזור השימור של האיים מקיף שטח ימי ויבשתי של 404,250 קמ"ר, ומהווה את אזור השימור הימי הגדול בעולם. באתר השתמרה אחת מהמערכות האקולוגיות הגדולות והשמורות של שוניות אלמוגים אוקיאניות, ובשטחו 14 תילים תת-ימיים, ככל הנראה הרי געש כבויים. באיים ובשוניות מצויים כ-800 מיני בעלי חיים, הכוללים 200 מיני אלמוגים, 500 מיני דגים, 18 מיני יונקים ימיים ו-44 מיני עופות. בשנת 2010 הם הוכרזו כאתר מורשת עולמית.
הערות שוליים

1 2 3 4  הלאגונה מצויה במרכז האי ומוקפת יבשה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4464504-1  NARA: 10036884  SUDOC: 149217978  VIAF: 315133991   WorldCat (עם VIAF): 315133991
אלכסנדר ז'וראבליוב

| --- | --- |

 לידה:  2 בדצמבר 1965 (בן 58) Golyshmanovo, רוסיה 
 מדינה:  רוסיה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:  ברית המועצות, רוסיה
 דרגה:   גנרל-קולונל
 פעולות ומבצעים
 המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה 
 עיטורים
 גיבור הפדרציה הרוסית  Medal for distinguished military service, 3rd class  Medal for distinguished military service, 2nd class  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה ראשונה  מסדר סובורוב  מדליית הגבורה הצבאית  medal "For excellent graduation from a higher military educational institution of the Ministry of Defense of the Russian Federation"  מדליה להצטיינות בשירות הצבאי  מסדר הידידות  מסדר הכבוד הבלארוסי  medal "For training"  עיטור ההצטיינות למען המולדת דרגה רביעית  Medal for distinguished military service, 1st class  מדליה על הישגים צבאיים  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה  מדליה להחזרת חצי האי קרים לרוסיה  מסדר ניקולאוס הקדוש עושה הנפלאות  מדליה להנצחת 60 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  Medal for military valour, 2nd class  medal for military merit  מדליית המערכה הצבאית בסוריה  Syrian-Russian Military Commonwealth medal 
 
אלכסנדר אלכסנדרוביץ' ז'וראבליוב (ברוסית: Александр Александрович Журавлёв; נולד ב-5 בדצמבר 1965 בגולישמאנובו, מחוז טיומן, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות), הוא קצין בכוחות היבשה הרוסיים, גיבור הפדרציה הרוסית, ששימש כמפקד המחוז הצבאי המערבי ברוסיה מנובמבר 2018 עד יוני 2022. מילא תפקידי מפתח במהלך המבצע הרוסי בסוריה ובעת הפלישה הרוסית לאוקראינה. שימש כסגן ראש המטה הכללי הרוסי עד 2017.
ביוגרפיה

הוא נולד בעיירה גולישמאנובו, שבמחוז טיומן, סיביר, בדצמבר 1965. בשנת 1982 סיים ז'וראבליוב את לימודיו בבית ספר תיכון והצטרף לצבא הסובייטי. הוא סיים את בית הספר הגבוה לפיקוד השריון בצ'ליאבינסק שבהרי אורל בשנת 1986 ואת האקדמיה לכוחות השריון הצבאיים על שם מלינובסקי בשנת 1996.
בשנת 2008 ז'וראבליוב סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של המטה הכללי הרוסי. במהלך שירותו הוצב בצ'כוסלובקיה (1986–1991), בעבר הוולגה (1991–1994), במזרח הרחוק הרוסי (1994–2006) ובצפון הקווקז (2008). לאחר מכן שימש במטה הפיקוד של המחוז הצבאי המרכזי (2010–2015) ובמחוז הצבאי הדרומי (2015). הוא שירת כראש מטה ארמייה 58 וכמפקד ארמיית המשמר השנייה המשולבת לפני שהועבר למחוז הצבאי הדרומי ב-2015.
ביוגרפיה > סוריה

ביולי 2016, אלכסנדר ז'ורבליוב מונה למפקד כוחות הצבא הרוסי בסוריה, במקום אלכסנדר דבורניקוב. הוא החזיק בתפקיד זה עד דצמבר 2016, אז הוחלף על ידי אנדריי קרטאפולוב. על שירותו בסוריה הוענק לו עיטור גיבור הפדרציה הרוסית.
מאז שעזב את סוריה, ז'וראבליוב מונה לסגן ראש המטה הכללי. בפברואר 2017, הוא נפגש עם סגן ראש מטה ההגנה של הממלכה המאוחדת, הגנרל סר גורדון מסנג'ר כדי לדון בשיתוף פעולה צבאי מחודש על מנת למנוע תקריות בין הצבאות בעת ביצוע מבצעי מלחמה בטרור נגד המדינה האסלאמית בסוריה. ב-22 בנובמבר 2017 מונה ז'ורבליוב למפקד המחוז הצבאי המזרחי, במקום סרגיי סורוביקין, שעבר לפקד על כוחות האוויר והחלל הרוסיים.
בינואר 2018, הוא קיבל פעם נוספת את הפיקוד על הכוחות הצבאיים הרוסיים המוצבים בסוריה. בנובמבר 2018 מונה למפקד המחוז הצבאי המערבי.
ביוגרפיה > הפלישה לאוקראינה

כמפקד המחוז הצבאי המערבי, ז'וראבליוב היה אחראי על הכוחות הרוסיים שפלשו לצפון אוקראינה, בעת המתקפה בצפון-מזרח אוקראינה בימי הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022, לפני שאלכסנדר דבורניקוב מונה למפקד הכללי של הכוחות הרוסיים באוקראינה, ב-9 באפריל 2022. ב-13 במאי, רשת CNN דיווחה כי ראיות חדשות שנאספו זיהו את ז'וראבליוב כמי שהורה להשתמש ב-17 פצצות מצרר ותחמושת מצרר שנורתה ממשגר הרקטות סמרש 300 מ"מ, על ידי חטיבת הטילים הארטילריים ה-79 נגד מטרות אזרחיות בעיר חרקוב ב-27–28 בפברואר. ארגון Human Rights Watch חקר את התקיפה והגיע למסקנה שהכוחות הרוסיים השתמשו בטילי מצרר מדגם סמרש, המפזרות עשרות תחמושת משנה או פצצות באוויר. מכיוון שלא היו מטרות צבאיות בטווח של 400 מטרים מהתקיפות הללו ובשל האופי חסר ההבחנה של השימוש בכלי הנשק הללו בשימוש באזורים מאוכלסים בצפיפות, HRW תיאר את התקיפות הללו כפשע מלחמה אפשרי.
כתוצאה ממעורבותו של ז'וראבליוב באוקראינה, ממשלת ניו זילנד הטילה עליו סנקציות ואסרה עליו לבקר במדינה. הוא הודח מתפקיד מפקד המחוז הצבאי המערבי ביוני 2022.
אליסון מישלקה

| --- | --- |

מישלקה (2017)
 לידה:  25 במרץ 1989 (בת 35) טורנס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  Young Actors Space 
 סוגה:  מוזיקת פופ, פופ רוק 
 סוג קול:  מצו-סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, פסנתר 
 חברת תקליטים:  הוליווד רקורדס 
 בן או בת זוג:  ג'ואל דייוויד מור (2011–2013) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מישלקה (2007)
אליסון רנה "אלי" מישלקה (באנגלית: Alyson Renae "Aly" Michalka; נולדה ב-25 במרץ 1989) שחקנית, מוזיקאית, זמרת-יוצרת ודוגמנית אמריקאית. אחותה הגדולה של איי ג'יי מישלקה.
ביוגרפיה

מישלקה נולדה בטורנטס, קליפורניה שבארצות הברית למשפחה נוצרית אדוקה. היא גדלה בסיאטל, וושינגטון ובדרום קליפורניה. יש לה אחות צעירה בשם אמנדה. אביה, מארק, בעל חברה לחוזים, ואמה, קארי, היא מוזיקאית. מישלקה החלה לנגן בפסנתר בגיל 6 ובגיטרה בגיל 13. היא החלה ללמוד משחק בגיל 5, והשתתפה בעיקר בהפקות של הכנסייה.
היא נודעה בעיקר בזכות צמד הפופ שהקימה ביחד עם אחותה איי ג'יי מישלקה; אלי ואייג'יי.
קריירה > משחק

קריירת המשחק של מישלקה החלה כאשר שיחקה בסדרה "תקועים בזמן" בשנת 2004, ולאחר מכן היא הופיעה בסרט "Now You See It...".
מישלקה חברה בצמד אלי ואיי.ג'יי (Aly & Aj) יחד עם אחותה אמנדה ג'וי מישלקה. אלבום הבכורה שלהן, Rush, יצא ב-16 באוגוסט 2005. ב-2007 הנחו אליסון ואמנדה מישלקה את התוכנית TRL שב-MTV. בשנת 2009, הופיעה בסדרת "נוער שוליים" וב-2010, שיחקה בסרט הקומדיה "באה בקלות". באותה שנה הופיעה בסדרה "הלקטס".
בשנת 2011, שיחקה בסרט המותחן "השותפה" לצידה של לייטון מיסטר. באותה שנה היא התארחה בפרק בסדרה "CSI: ניו יורק".
בשנת 2013 שיחקה בסרט הקומדיה "מגודלים 2".
בנוסף ב-2013, היא התארחה בחמישה פרקים בסיטקום "שני גברים וחצי", וב-2014, התארחה בפרק בסיטקום "סדנה לעצבים". החל מ-2015 מגלמת את פייטון צ'ארלס בסדרה "איי זומבי" ברשת The CW.
קריירה > מוזיקה

מישלקה החלה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנת 2004, והקימה את ההרכב אלי ואייג'יי (באנגלית: Aly & AJ) יחד עם אחותה אמנדה "איי ג'יי" מישלקה. אלבומם הראשון לתוך המהירות (Into The Rush) שהוקלט בשנים 2004–2005 יצא לאור ב-16 באוגוסט 2005. בספטמבר 2006, הוציאו הבנות אלבום שני עם 9 שירים, "Acoustic Hearts of Winter". ביולי 2007, יצא אלבומם השלישי, Insomniatic, יחד עם שירם הראשון Potential Breakup Song. האלבום הרביעי היה אמור לצאת בתחילת 2010, אך בוטל עקב כך שהזוג עזבו את חברת התקליטים שלהן. ב-8 ביולי 2013, הוציאו הבנות שיר בשם "Hothouse" מתוך אלבום שעתיד לצאת.
חייה האישיים

בשנת 2012, החלה מישלקה לצאת עם מפיק הסרטים העצמאיים, סטיבן רינגר. ביולי 2014, התארס הזוג, ונישא בטקס קטן בפורטופינו, איטליה ב-8 ביוני 2015.
דיסקוגרפיה

2005 – Into The Rush
2006 – Acoustic Hearts of Winter
2007 – Insomniatic
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | נועם שוליים | שרלוט בארנס |  |
| 2010 | באה בקלות | ריינון אייברנאת'י |  |
| 2011 | השותפה | טרייסי לונג |  |
| 2013 | אהבה מהסוג המטורף | ג'נין |  |
| 2013 | מגודלים 2 | סאבאנה |  |
| 2014 | Sequoia | ריילי מק'גריידי |  |
| 2015 | Weepah Way for Now | אלי |  |
| 2017 | The Lears | ריגן ליר |  |
| TBA | Killing Winston Jones | קוקי ג'ונס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006-2004 | תקועים בזמן | קלי טסלו | תפקיד ראשי; (2 עונות); 43 פרקים |
| 2005 | Now You See It.. | אליסון מילר | סרט מקורי של ערוץ דיסני |
| 2006 | Cow Belles | טיילור קאלו | סרט מקורי של ערוץ דיסני |
| 2007 | 16 הכי מתוק: הסרט | טיילור טיארה | סרט מקורי של MTV |
| 2011-2010 | הלקאטס (אנ') | מרטי פרקינס | תפקיד ראשי; 22 פרקים |
| 2011 | CSI: ניו יורק | מירנדה בק | פרק: "Keep It Real" |
| 2012 | הפריצה | הת'ר יאנג | פרק: "Heathers" |
| 2014-2013 | שני גברים וחצי | ברוק | 5 פרקים |
| 2014 | סדנה לעצבים | לורן | פרק: "Charlie and Sean's Twisted Sister" |
| 2019-2015 | איי זומבי | פייטון צ'ארלס | תפקיד חוזר (עונות 2-1); תפקיד ראשי (עונות 5-3); 56 פרקים |
| 2016 | מניע | קלואי וילסון | פרק: "In Plain Sight" |
| 2017, 2021 | מקגייוור | פרנקי מאלורי | 2 פרקים |
| 2019-2017 | ריאן הנסן פותר פשעים בטלוויזיה | איימי | תפקיד ראשי; (2 עונות); 14 פרקים |
| 2021 | ארמונות בחול | אלי אברסון | סרט מקורי של הולמרק |