stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהרן משה קיסילוב
חייו

קיסילוב נולד בעיירה סוראז' ברוסיה. בלט מגיל צעיר בכשרונותיו. בגיל 16 למד בישיבתו של הגדול ממינסק במינסק. בגיל 18 החל ללמוד בישיבת וולוז'ין תחת ראשותם של הנצי"ב ור' חיים מבריסק. הוסמך לרבנות על ידי רבי חיים עוזר גרודזנסקי ורבנים נוספים. בשנת תר"ס (1900) קיבל על עצמו את רבנות הקהילה בבוריסוב. בשנת תרע"ג (1913) התבקש למלא את משרת הרבנות בעיר חרבין בסין, שם התפתח מרכז יהודי חשוב החל מסוף המאה ה-19.
בזמן מלחמת העולם הראשונה כשהעיר נמלאה פליטים יהודים שברחו מאירופה הוא דאג להצלתם בניגוד למדיניות הממשל המקומי ואף נידון על כך למאסר.
בשנת 1937 בוועידה הראשונה של יהודי המזרח הרחוק הוכרז הרב קיסילוב כרב הראשי לכל אזור המזרח הרחוק.
הוא המשיך למלא את תפקידו גם בעת שפעילות הקהילות נאסרה בסוף ימיו ואף שימש בתפקיד יו"ר הקהילה. הרב קיסילוב מילא את תפקידו עד פטירתו ב-1949. אלמנתו פייגא עלתה עם פטירתו לישראל והתגוררה בתל אביב.
ספריו

על אף תנאי חייו הרחוקים מכל המרכזים היהודיים עמד הרב קיסילוב בקשרי מכתבים והתכתב עם גדולי הדור בבעיות השעה. את תשובותיו כינס בספרו משברי ים שנדפס בחרבין, שם הוא דן בסוגיות תלמודיות ובבעיות השעה בעיקר בנוגע לדיני אישות של קידושין, גיטין ועגונות. בספרו זה הוא מתכתב עם רבי מאיר שמחה הכהן מדווינסק, הרב איצל'ה מפוניבז', הרב נתן נטע אולבסקי ואחרים.
עם בעיות עזיבת הדת בקרב הדור הצעיר הוא ניסה להתמודד באמצעות חיבור ספר ברוסית - Национализм и еврейство: Сборник статей и лекций (הרצאות ומאמרים על הלאומיות והיהדות). יצא ב-1941, ומהדורה שנייה ב-1943.
אלמנתו הוציאה בתל אביב את ספרו "אמרי שפר" ובו מבחר נאומים ודרושים מעיזבונו.
לקריאה נוספת

דב ישראל פוגל, "לתקן מה שאפשר לתקן בדברים נוחים, בלשון אהבה וחיבה": קווים לדרך פסיקתו של רבה הראשי של חרבין ר' אהרן משה קיסילב על פי חיבורו "משברי ים", מזרח: מחקרים יהודיים במזרח הרחוק ב, ה'תשע"א, עמ' ט"ו-כ"ט (מידע בקטלוג רמב"י)
הערות שוליים

↑  אמרי שפר, הקדמה
↑  אמרי שפר, עמ' צט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300867005171  VIAF: 101619100   WorldCat (עם VIAF): 101619100 
ספר השו"ת "משברי ים", חרבין, תרפ"ו
מערך ההגנה האווירית

| --- | --- |
  סיכת לוחם הגנה אווירית ותג המערך ומִפְקֶדֶת הגנ"א 516 
דגל מערך ההגנה האווירית
 אנשים עם מטרה
 פרטים
 כינוי:  הגנ"א
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  מערך ההגנה האווירית
 בסיס האם:  ביסל"א
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1951 כפיקוד הנ"מ – הווה
 מלחמות:  כל מלחמות ישראל מאז 1951
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טילי קרקע־אוויר
 פיקוד
 יחידת אם:   חיל האוויר הישראלי
 דרגת המפקד:   תת־אלוף
 מפקדים:  רשימה בהמשך
 עיטורים
   אות הערכה מטעם הרמטכ"ל
הנשיא יצחק הרצוג מבקר את לוחמי הגנה האווירית
מערך ההגנה האווירית (בראשי תיבות: מערך ההגנ"א, בעבר: מערך הנ"מ) הוא הגוף המאגד את יחידות הקרקע של ההגנה האווירית של צבא הגנה לישראל. המערך, אשר כפוף לחיל האוויר, אחראי על הגנת המרחב האווירי של ישראל לצד כלי הטיס של החיל. דוקטרינת הגנת המרחב האווירי הישראלי קובעת כי חיל האוויר נסמך בעיקר על מטוסי יירוט ככלי להשגת עליונות אווירית ואל מול זאת מערך ההגנה האווירית מהווה את קו ההגנה האחרון מפני איומים אוויריים הכוללים כלי טיס וקו ההגנה הראשון כנגד איומים אוויריים הכוללים טילים בליסטיים, טילי קרקע־קרקע ורקטות ארטילריות.
בראש מערך ההגנה האווירית עומד קצין בדרגת תת־אלוף, הכפוף ישירות למפקד חיל האוויר. עם איחוד מערך תותחנות הנ"מ עם מערך טילי ה"הוק", תחת פיקודו של חיל האוויר ב-1 בדצמבר 1970, הוקמה מִפְקֶדֶת כוחות הנ"מ 516 (מכהנ"מ 516), שנקראה גם מִפְקֶדֶת קצין הגנת נ"מ 516 (מקהנ"מ 516). החל משנת 2011, לאור השינוי הגדול בסוגי האמל"ח אותו מתפעל המערך, ועל מנת להדגיש את שינוי הייעוד של המערך מ"מגן מפני מטוסים" בלבד למגן מפני כלי טיס, טילי קרקע קרקע ורקטות קרקע קרקע, שוּנה שם המערך, ובהתאם, מפקד המערך נקרא מהגנ"א (מפקד מערך ההגנה האווירית), וכך גם שם מִפְקֶדֶת המערך למהגנ"א 516. מפקדו הנוכחי של המערך הוא תת-אלוף גלעד בירן.
צבעי הדגל של המערך הם כחול כהה ושחור והמוטו שלו הוא "טכנולוגיה קרבית", "השמיים הם הגבול" ו"אנשים עם מטרה".
מבנה ארגוני

מערך ההגנה האווירית הישראלי מתבסס על מספר סוגי מערכת הגנה אווירית אקטיביות וסוללות טילים נגד טילים. היחידה הבסיסית ביותר היא הפלגה – (מחלקה) צוות הגנה אווירית בסיסי. מספר פלגות מאוגדות בסוללה (פלוגה). הסוללות מאורגנות ביחידות (גדודים). כלל גדודי ההגנה האווירית המבצעיים נמצאים תחת פיקודו הישיר של מפקד מערך ההגנה האווירית. בנוסף, קיימת כנף היערכות 168.
למערך ההגנה האווירית גדודים מבצעיים המתפעלים מגוון מערכות לחימה והגנה:
| מבנה מערך ההגנה האווירית> סמל | מבנה מערך ההגנה האווירית> שם | מבנה מערך ההגנה האווירית> מספור | מבנה מערך ההגנה האווירית> הערות |
| --- | --- | --- | --- |
גדודי הגנה אווירית
|  | רם | 66 | מפעיל את מערכות קלע דוד ומנת"ב (מרכז ניהול תמונה בליסטית) |
|  | חרב מגן | 136 | מפעיל את מערכות חץ 2 וחץ 3 |
|  |  | 137 | גדוד כיפת ברזל צפון |
|  |  | 138 | גדוד כיפת ברזל דרום |
|  |  | 139 | גדוד כיפת ברזל |
|  | גולן | 947 | גדוד כיפת ברזל דרום ומרכז [דרוש מקור] |
כוחות נוספים
|  |  | 533 | גדוד קשר 533 נייד של חיל האוויר |
|  | ביסל"א | 883 | בית הספר להגנה אווירית |
בית הספר להגנה אווירית ממוקם בצפון הנגב המערבי בסמוך לקיבוץ משאבי שדה. בעבר שכן במרכז הארץ, סמוך לשדה התעופה הרצליה, הועבר לנגב כחלק ממדיניות צה"ל ומחסור בשטחי אש לאימונים. בקרקע שהתפנתה, הוקם ב־31 באוגוסט שנת 1993 המרכז הבינתחומי הרצליה. על בית הספר מפקד קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה. בבית הספר מספר מגמות הכשרה, טייסות וגדוד קשר מבצעי. על כל אחד מהם מפקד קצין צה"ל בדרגת סגן אלוף.
מגמת יסודות
מגמת יירוט
מגמת פיקוד
טייסת הדרכה ותעופה
טייסת תחזוקה
מערכות הנשק

מערך ההגנה האווירית מפעיל ארבע מערכת ההגנה הרב־שכבתית המגבות האחת את השנייה אל מול האיומים של ירי תלול מסלול ויירוט כלי טיס (נ"מ).
מערכות הנשק > מערכות הגנה בפיתוח או בשלב ניסיוני

קלע חד – טיל שמטרתו תהיה ליירט טילים היפרסוניים מתמרנים. נכון ל-2023 המערכת נמצאת בשלב הפיתוח וטרם בוצעו בה ניסויים. היירוט יבוצע בגבהים שבין 20 ל-70 ק"מ, שבהם מערכות נ"מ אינן יעילות, וייעשה באופן דו-שלבי - פגיעה ישירה של הטיל המיירט בטיל ההיפרסוני, ויצירת פיצוץ של הטיל המיירט ליד הטיל ההיפרסוני שגורם להשמדתו.
מערכות הנשק > מערכות הגנה היסטוריות

בעבר היו בשירות המערך מקלעים בקוטר 0.5 אינץ' (12.7x99 מ"מ נאט"ו) ותותחים בקוטר 20 מ"מ, 23 מ"מ, 37 מ"מ ו־40 מ"מ. כמו כן שירתו במערך מערכות טילי קרקע־אוויר ניידות מסוג MIM-72 צ'פרל ("דרקון"), FIM-43 רד־איי ("בזק"), ו"מחבט" וולקן M163, מערכת המכ"ם "רמית", מערכת טילי כתף מונחית תת־אדום לטווחים קצרים בעיקר להפלת מסוקים מסוג FIM-92 סטינגר (ברקן) ומערכת נייחת לשיגור טילי קרקע־אוויר מונחי מכ"ם תוצרת חברת ריית'יאון מסוג MIM-23 הוק.
זחל"ם M3 בעל תותח נ"מ דו־קני
היספנו-סוויזה HS.404 (אנ')‏ 20 מ"מ
מוצג במוזיאון חיל האוויר בבסיס חצרים.
צריח נ"מ עם תותח דו־קני
היספנו-סוויזה HS.404‏ 20 מ"מ
מוצג במוזיאון חיל האוויר בבסיס חצרים.
חובט M-163 חמוש בתותח נ"מ M61A1 וולקן 20 מ"מ. טווח של עד 2 ק"מ.
"מחבט" – שילוב של טילי "סטינגר" ותותח אוטומטי M61A1 וולקן 6-קני 20 מ"מ.
טילי MIM-72 צ'פרל ("דרקון") מוצג במוזיאון חיל האוויר. טווח של עד 6 ק"מ.
טילי MIM-23 הוק מוצגים לראווה במצעד צה"ל בתל אביב, יום העצמאות 1965. טווח של בין 25 עד 40 ק"מ.
תותח בופורס L-70 מוצג במוזיאון חיל האוויר בבסיס חצרים.
פטריוט ("יהלום") – מערכת טילי קרקע־אוויר ארוכי טווח מונחי מכ"ם מתוצרת חברת ריית'יאון. הפטריוט יועד במקור ליירוט כלי טיס (נ"מ) אך בהמשך עבר מקצה שיפורים במטרה להרחיב את ביצועיו גם ליירוט טילים (רשמה יירוטי בכורה ב־2014). הפטריוט הוא ככל הנראה מערכת טילי הקרקע־אוויר הראשונה שהפגינה יכולת מסוימת ליירט טילים בליסטיים ושמשה כשכבת גיבוי לחץ 2 נגד טילים בליסטיים, עד לכניסת מערכת קלע דוד לשירות מבצעי אשר לה יכולות יירוט מתקדמות יותר. ב-30 באפריל 2024, במהלך מלחמת חרבות ברזל הודיע חיל האוויר על סגירת סוללות היהלום (פטריוט) במערך ההגנה האווירית.
היסטוריה > הפלות היסטוריות

| תאריך | אמצעי הפלה | כלי מופל | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 5 ביוני 1967 | MIM-23 הוק | ישראל אוראגן | הפלה ראשונה בהיסטוריה על ידי אמצעי זה והפלה ראשונה בהיסטוריה של מטוס מסוג זה. |
| 6 ביוני 1967 | תותח בופורס 40 מ"מ | עיראק טופולב 16 | בתחקירים שלאחר התקיפה לא היה ברור אם הטופולב העיראקי הופל מאש התותח או בטיל שפריר 1 ששיגר מטוס מיראז' 3. לבסוף החליט מפקד חיל האוויר לזכות את יחידת הנ"מ ב"חצי הפלה" ואת טייס המיראז' ב"חצי הפלה". מאוחר יותר נרשמה ההפלה לזכות כוח הנ"מ. |
| 6 באוקטובר 1973 במלחמת יום הכיפורים | MIM-23 הוק | מצרים מי־8 | הפלה ראשונה בהיסטוריה של מסוק מסוג זה. |
| 16 במאי 1974 | MIM-72 צ'פרל | סוריה מיג 17 | הפלה ראשונה בהיסטוריה ועד כה האחרונה על ידי אמצעי זה. |
| מבצע שלום הגליל | M-163 חובט | סוריה מיג 21 | הפלה ראשונה בהיסטוריה ועד כה האחרונה על ידי אמצעי זה.[דרוש מקור] |
| 11 ביוני 1982 | FIM-43 רד-איי | סוריה מיג 23 | הפלה מטוס ראשונה בהיסטוריה הישראלית ועד כה האחרונה על ידי אמצעי זה. |
| 31 באוגוסט 1982 | MIM-23 הוק | סוריה מיג 25 | מבצע גוזל - הפלה ראשונה בהיסטוריה ועד כה האחרונה של מטוס מסוג זה. |
| 7 באפריל 2011 | כיפת ברזל | חמאס רקטת גראד | יירוט מבצעי ראשון בעולם של רקטה לטווח קצר־בינוני. יירוט ראשון על ידי אמצעי זה. |
| 14 ביולי 2014 | MIM-104D פטריוט | חמאס כלי טיס בלתי מאויש | הפלה ראשונה בהיסטוריה של כטב"ם אויב על ידי אמצעי זה. |
| 23 בספטמבר 2014 | MIM-104D פטריוט | סוריה סוחוי 24 | הפלה ראשונה בהיסטוריה של מטוס אויב מאויש על ידי אמצעי זה. |
| 17 במרץ 2017 | חץ 2 | סוריה טיל S-200 | יירוט מבצעי ראשון בהיסטוריה על ידי אמצעי זה. |
| 13 במאי או 14 במאי 2021 | כיפת ברזל | חמאס אבאביל | יירוט מבצעי ראשון של כטב"ם על ידי אמצעי זה. |
| 10 במאי 2023 | קלע דוד | הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני רקטה | יירוט מבצעי ראשון של קלע דוד. |
| 31 באוקטובר 2023 | חץ 2 | חות'ים טיל בליסטי | יירוט מבצעי ראשון של טיל בליסטי באמצעות ה"חץ". |
| 9 בנובמבר 2023 | חץ 3 | חות'ים טיל בליסטי, כנראה קדר-110 | יירוט מבצעי ראשון של טיל בליסטי באמצעות ה"חץ 3". היירוט הראשון בהיסטוריה של טיל מחוץ לאטמוספירה. |
| 13 ו-14 באפריל 2024 | כלל מערך הגנה האווירית לצד מטוסי חיל האוויר | איראן נחיל של מאות כטב"מים לצד עשרות טילי שיוט ולמעלה מ-110 טילים בליסטיים | סיכול המתקפה האיראנית על ישראל (אפריל 2024): יירוט היסטורי בעבור מדינת ישראל ולכלל היסטורית הלוחמה אווירית העולמית. עם יירוט מטח כבד במיוחד של מאות כלי אויב מסוגים שונים שנורו תוך זמן קצר אל עבר מדינת ישראל ובסיומו כמעט שלא נרשמו הצלחות למשטר האיראני שלראשונה תוקף את ישראל משטחו. |
| 25 בספטמבר 2024 | קלע דוד | חזבאללה "קאדר 1" | יירוט מבצעי של טיל בליסטי ששוגר מלבנון לעבר גוש דן. |
לוחמות במערך

עם קבלת הסעיף הנוסף לחוק שירות הביטחון הקובע כי כל התפקידים בצה"ל פתוחים לנשים (אלא אם כן אופי התפקיד לא מאפשר זאת), החל מערך הנ"מ לקבל לשורותיו גם נשים, ובכך הפך למערך הלחימה השני בצה"ל, לאחר קורס טיס, ששילב בתוכו נשים.
באוגוסט 1998 נפתח מחזור הגיוס הראשון ששילב בקרבו נשים כלוחמות. מרגע זה ואילך החלו הכשרות המערך לכלול בתוכן גם נשים, אשר התנדבו לשרת כלוחמות לכל דבר. התנדבות זו כוללת בתוכה שירות של 32 חודשים וכן שירות מילואים, בהתאם למסמך עליו חותמות הבנות – "דין אישה כדין גבר".
הלוחמות המתנדבות למערך עוברות טירונות ברמת רובאי 03 וכן קורס מקצועי על מערכת הנשק אליה השתבצו, משובצות לסוללות השונות הפרוסות ברחבי הארץ, ומשם ממשיכות לקורסים מקצועיים מתקדמים ולקורסי הפיקוד והקצונה. את כל המסלול הנ"ל עוברות הנשים לצד הגברים המתגייסים למערך, בדגש על שוויון בין המינים, אך עם זאת עדיין קיימות הקלות מסוימות לנשים, בעיקר בתחום הכושר הגופני בו הן צריכות לעמוד בכל האתגרים, אך סולם המאמצים הוא מעט שונה כאשר רף ההצטיינות במשימות נמוך יותר אצל הנשים מאשר אצל הגברים.
מערך ההגנה האווירית פתח לנשים את האפשרויות לשרת במערכות נשק שונות – טילי היהלום (פטריוט), כיפת ברזל וטילי החץ. בעבר הייתה גם מערכות הרמית וטילי הוק פתוחות בפני הנשים אך היא הוצאה משירות. מערכת הנשק ברקן (סטינגר) לא הייתה פתוחה בפני נשים, זאת בשל המאמץ הפיזי הניכר אשר היה כרוך במערכת נשק זו (הכולל בין היתר נשיאת טיל במשקל עשרות ק"ג), אשר לא תאם את סרגל המאמצים הפיזיים שנקבע לנשים.
מחקרים מראים כי מרבית הנשים המתנדבות לשרת כלוחמות במערך ההגנה האווירית הן בעלות מוטיבציה גבוהה לשירות וכן בעלות נתונים ראשוניים גבוהים המסייעים להן בשירותן הסדיר.[דרוש מקור]
בפברואר 2010, פורסם באתר צה"ל שמשרתות עשרות לוחמות במערך הסדיר ומהוות כ־20% מהכוח הלוחם בסוללות ההגנה האווירית, וכן קצינות במערך המשרתות כמסו"ליות (מפקדות סוללה), קמב"ציות ובתפקידי קצונה שונים ומגוונים.
בגיוס יולי 2019, עמד אחוז המתגייסות על 60 אחוזים מכלל המתגייסים למערך ובקורס הקצינים האחרון דאז, סיימו 14 צוערות ו-17 צוערים. עוד פורסמה הערכה ש"סביר כי המערך מתקדם לעבר יחס דומה בין לוחמים ולוחמות".
סמלים > סמל המערך

בתקופת היותו חלק מחיל התותחנים, הצטייד מערך הנ"מ במכ"ם חדיש תוצרת גרמניה שהיה למכ"ם הראשון בצה"ל. שמו של המכ"ם היה סופרפלדרמאוס (אנ'), שמשמעותו "עטלף על" בגרמנית. בהשראת שמו של המכ"ם, עוצב סמל הנ"מ – עטלף לבן על רקע שחור. כאשר עבר המערך לחיל האוויר בשנת 1970, הושאר העטלף והרקע הוחלף לפסים כחולים־שחורים המסמלים שילוב חיל האוויר ושטח. גם כשעוצב הסמל מחדש עבור מערך ההגנה האווירית על ידי המעצב יגאל גבאי, נשאר העטלף להיות האלמנט המרכזי בסמל.
| תג פיקוד הנ"מ 1951–1971 | תג מערך הנ"מ 1971–2011 | תג מערך ההגנ"א 2011 עד ימינו |
| --- | --- | --- |
סמלים > סמלי גדודים שנסגרו

הערה: רשימת גדודי ויחידות הנ"מ שלהלן, שהתקיימו בחיל האוויר הישראלי, היא חלקית.
מפקדי המערך > מפקדי פיקוד הנ"מ

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | אירועים מיוחדים |
| --- | --- | --- |
|  אל"ם בוריס סניור | 1950 – 1952 | הקמת פיקוד הנ"מ |
|  אל"ם משה תמיר | 1968 – 1970 |   מלחמת ההתשה, מעבר הפיקוד לחיל האוויר |
מפקדי המערך > מפקדי המערך בחיל האוויר

| שם | תקופת כהונה | אירועים מיוחדים |
| --- | --- | --- |
|  אל"ם אריה גור (כקצין טילי קרקע אוויר ראשי) | 1965 – 1970 |   מלחמת ששת הימים,   מלחמת ההתשה קליטת מערכת ה-MIM-23 הוק |
|  אל"ם משה תמיר | 1970 – 1972 |  |
|  אל"ם מאיר שריב | 1972 – 1977 |   מלחמת יום הכיפורים קליטת מערכות ה-MIM-72 צ'פרל ו-M61 וולקן |
|  תא"ל רוניה לפיד | 1977 – 1982 |   מלחמת לבנון הראשונה |
|  תא"ל מאיר שריב | 1982 – 1984 |   מלחמת לבנון הראשונה |
|  תא"ל איתן יריב | 1984 – 1988 |  |
|  תא"ל אורי רם | 1988 – 1991 | הפצצות הסקאדים במלחמת המפרץ |
|  תא"ל יצחק בירן | 1991 – 1994 | קליטת מערכת MIM-104 פטריוט |
|  תא"ל גלעד רמות | 1994 – 1998 | שילוב נשים שהודחו מקורס טיס וניסוי קליטת נשים כלוחמות |
|  תא"ל אריה פישביין | 1998 – 2000 | סיום ניסוי קליטת נשים ושילוב מלא של נשים בתפקידי המערך, קליטת מערכת החץ |
|  תא"ל יאיר דורי | 2000 – 2003 |  |
|  תא"ל אילן ביטון | 2003 – 2006 |   מלחמת לבנון השנייה |
|  תא"ל דניאל מילוא | 2006 – 2009 |  |
|  תא"ל דורון גביש | 2009 – 2012 | שינוי שם המערך למערך ההגנה האווירית, קליטת מערכת כיפת ברזל, מבצע עמוד ענן |
|  תא"ל שחר שוחט | 2012 – 2015 |   מבצע צוק איתן |
|  תא"ל צביקה חיימוביץ' | 2015 – 2018 | קליטת מערכות קלע דוד וחץ 3 |
|  תא"ל רן כוכב | 2018 – 2021 | לימים דובר צה"ל |
|  תא"ל גלעד בירן | 2021 – הווה | מלחמת חרבות ברזל ובלימת המתקפה האיראנית על ישראל |
לקריאה נוספת

תא"ל (מיל) ד"ר דני אשר, ‏"ואם יעלו השמים משם אורידם" – סיפורו של מערך הנ"מ הישראלי במלחמת יום הכיפורים, "אופיר ביכורים", שנת 2023, באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר
"70 שנות הגנה אווירית מאז ועד היום", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, יוני 2018, ספר אונליין באתר flipbuilder.com
תא"ל (מיל) דורון גביש, "מערך ההגנה האווירית – מכוח טקטי למערך אסטרטגי לאומי", מערכות 444, אוגוסט 2012
ביאורים

↑  קיימים מקורות מידע סותרים. לפי אתר הידברות המערכת נכנסה באוקטובר 2023 לשימוש מבצעי
↑  המטוס הופל לאחר שטס בנתיב ישיר למרחב האווירי של הכור הגרעיני בדימונה וניסיונות ליצור קשר עם הטייס יורם הרפז נכשלו.
אין לי מושג איך היא עושה את זה

| --- | --- |

 בימוי:  דאגלס מקגרת' 
 הופק בידי:  דונה גיגליוטי 
 תסריט:  אליין ברוש מקקנה 
 עריכה:  קווין טנט 
 שחקנים ראשיים:  שרה ג'סיקה פרקר שרה שהי ביזי פיליפס ג'סיקה זור סת' מאיירס מרק בלום Emma Rayne Lyle ג'יין קרטין קלסי גראמר פירס ברוסנן אוליביה מאן גרג קיניר כריסטינה הנדריקס Michelle Hurst 
 מוזיקה:  ארון זיגמאן 
 צילום:  סטיוארט דריבור 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  חברת ויינסטין 
 חברה מפיצה:  חברת ויינסטין, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  17 בנובמבר 2011 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   idontknowhowshedoesit
 www.howshedoesitmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
אין לי מושג איך היא עושה את זה (באנגלית: I Don't Know How She Does It) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 2011 המבוסס על הרומן של אליסון פירסון משנת 2002 באותו השם. הסרט בוים על ידי דאגלס מקגרת', ומככבים בו שרה ג'סיקה פארקר, פירס ברוסנן וגרג קיניר.
הסרט יצא לאקרנים ב-16 בספטמבר 2011, והיה לפלופ ביקורתי ומסחרי.
הסרט עוסק בקייט רדי (שרה ג'סיקה פארקר) העובדת בחברת ניהול פיננסי בבוסטון, היא נשואה לריצ'רד (גרג קיניר) האדריכל ואם לשני ילדים. הסרט עוסק בניסיון לאזן בין קריירה לבין אימהות.
דמויות

שרה ג'סיקה פרקר – קייט רדי
פירס ברוסנן – ג'ק אבלהאמר
גרג קיניר – ריצ'רד רדי
כריסטינה הנדריקס- אליסון הנדרסון
קלסי גראמר – קלארק קופר
סת' מאיירס – גריס בונס
אוליביה מאן – מומו האן
ג'יין קרטין – מרלה רדי
מארק בלום – לו רדי
ביזי פיליפס – ונדי בסט
שרה שאהי – ג'נין לופיאטרו
ג'סיקה זור – פאולה
הוצאה לאור

הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה ב-16 בספטמבר 2011.
הוצאה לאור > בקופות

הסרט פתח במקום השישי בסוף השבוע הפתיחה שלו עם 4,402,201 דולר. הוא הרוויח בסך הכל 9,662,284 דולר בארצות הברית וכן 20,889,211 דולר מחוץ לארצות הברית, ובסך הכול 30,551,495 דולר ברחבי העולם.
ביקורות

"אין לי מושג איך היא עושה את זה" קיבל ביקורות לא חיוביות הן מהמבקרים והן מהקהל כאחד. ב־Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג אישור של 17% על סמך 113 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 3.99/10. האתר תיאר את הסרט כ"קומדיה צלולה עם נקודת מבט מיושנת חסרת תקנה על מגדר, בהשתתפות שרה ג'סיקה פרקר במצב קארי מיושן". ב־Metacritic, לסרט יש ציון ממוצע משוקלל של 38 מתוך 100, המבוסס על 31 מבקרים, מה שמצביע על "ביקורות לא חיוביות בדרך כלל". קהלים שנשאלו על ידי CinemaScore העניקו לסרט ציון ממוצע של "B−" בסולם A+ עד F.
שרה ג'סיקה פרקר זכתה במועמדות לפרס פטל הזהב כשחקנית הגרועה ביותר על הופעתה בסרט אך "הפסידה" לאדם סנדלר על הופעתו כדראג ב"ג'ק וג'יל".
הערות שוליים

↑  "15 Biggest Box Office Flops of 2011: THR Year In Review". The Hollywood Reporter. 22 בדצמבר 2011. נבדק ב-21 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Weekend Box Office Results for September 16-18, 2011". Box Office Mojo. 18 בספטמבר 2011. נבדק ב-22 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "I Don't Know How She Does It (2011)". Rotten Tomatoes. Flixster, Inc. נבדק ב-11 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "I Don't Know How She Does It reviews". Metacritic. CBS Interactive. נבדק ב-9 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CinemaScore". cinemascore.com. נבדק ב-25 בנובמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
אליהו שאקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוקטובר 2000 (בן 24) ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע יהודי ,סטודיו למשחק ניסן נתיב
 
אליהו שאקי (נולד ב-2 באוקטובר 2000) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בשכונת גילה בירושלים לאוסנת זוהרה ושמואל שאקי, בן שלישי במשפחה מסורתית. בצעירותו למד לנגן על פסנתר והשתתף בשיעורי פיתוח קול. למד בתיכון "נעורים" בשכונת קריית היובל. בסיום לימודי התיכון התנדב לשירות צבאי בחיל השלישות, במסגרת תוכנית "גדולים במדים" המשלבת בעלי צרכים מיוחדים בצה"ל. שאקי מתנדב בארגון שלוה.
קריירה מקצועית

בשנת 2023 למד משחק בבית הספר לקולנוע יהודי, ולמד קורסים בסטודיו למשחק ניסן נתיב.
בין השנים 2020–2023 גילם בסדרה "זיגי" את נדיר, צעיר תמים המתמודד עם תסמונת דאון.
בשנת 2022 השתתף בפסטיבל צמי"ד של עיריית ירושלים, לאחר שנבחר לקמפיין עירוני בשיתוף חברת 'כפיר' הרכבת הקלה. באותה שנה כתב והקליט את שירו "החיוך שלך", שאותו הלחין יוחאי מורנו. את שירו השני, "מודה לך" שאותו כתב והלחין, הקליט ב-2023.
בשנת 2024 שיחק בסרט בסרט "בחורים טובים 2" את ישראל מאיר, אח של רות אשר מתקשה למצוא שידוך בחברה החרדית עקב התסמונת של אחיה.
הערות שוליים

↑  אליהו שאקי המוכשר, שמשחק בסדרה "זיגי" ומוכיח לכולם שאין דבר העומד בפני הרצון., בעמוד הפייסבוק של אקים ישראל Akim Israel, 15 בפברואר 2021
↑  יואב בירנברג, "השחקנים נתנו לי תחושה שאני חלק מהם", באתר ynet, 25 בדצמבר 2024
↑  יואב בירנברג, "השחקנים נתנו לי תחושה שאני חלק מהם", באתר ynet, 26 בדצמבר 2024
↑  משה אבוטבול, לראשונה בישראל: שחקן עם תסמונת דאון בסדרת נוער, באתר פרוגי, ‏8 ביוני 2020
↑  לראות את המיוחד בכל אחד: פסטיבל צמי"ד ה-14 יוצא לדרך | כל העיר, באתר כל העיר ירושלים, ‏2022-06-06
↑   החיוך שלך - אליהו שאקי (קליפ רשמי), סרטון  באתר יוטיוב, 10 במרץ 2022
↑   מודה לך, סרטון בערוץ "אליהו שאקי", באתר יוטיוב, 14 בספטמבר 2023
ליל פיפ

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1996 אלנטאון, פנסילבניה, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  15 בנובמבר 2017 (בגיל 21) טוסון, אריזונה, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  גוסטב אליה אהר
 שם במה:  Gus 
 מקום קבורה:  שריפת גווייה 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, שוודיה 
 תקופת הפעילות:  2014–2017 (כ־3 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון לונג ביץ' 
 עיסוק:  ראפר, זמר, פזמונאי, דוגמן
 סוגה:  אימו ראפ • קלאוד ראפ • היפ הופ • פופ פאנק • רוק אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  אנגלית אמריקאית 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס
 שיתופי פעולה בולטים:  XXXTentacion,Lil Tracy, craig xen
 http://lilpeep.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גוסטב אליה אהר (באנגלית: Gustav Elijah Åhr;‏ 1 בנובמבר 1996 – 15 בנובמבר 2017), ידוע בשם הבמה ליל פיפ (Lil Peep), היה ראפר, זמר, פזמונאי ודוגמן אמריקאי-שוודי. פיפ היה חבר בקולקטיב האימו ראפ שנקרא GothBoiClique, והוא היה מהחלוצים הראשונים להחיות את הז'אנר המשלב מוזיקת ראפ, אימו ורוק. ליל פיפ זכה להכרה במהלך אמצע-סוף שנות ה-2010 והיווה השראה למליוני בני נוער ברחבי העולם.
ליל פיפ נולד באלנטאון, פנסילבניה לאמא אמריקאית ואבא שוודי וגדל בלונג איילנד, ניו יורק. את דרכו במוזיקה החל ב-2013 מעלה שירים לאתר SoundCloud תחת שם הבמה "Trap Goose" (טראפ גוס); אותו שינה זמן לאחר מכן ל-ליל פיפ משום שכך קראה לו אימו בילדותו, פיפ. עד מהרה החל פיפ להתפרסם ב-2015 בזכות השיר "Star Shopping" והפופולריות שלו צמחה עוד עם יציאת המיקסטייפים Lil Peep; Part One ו-Live Forever מאוחר יותר באותה השנה. ב-2016 הוציא פיפ את המיקסטייפים Crybaby ו-Hellboy שזכו לשבחים רבים, יחד עם פרויקטים רבים אחרים, ביניהם California Girls ו-Vertigo.
ההופעה החיה הראשונה שלו התקיימה ב-12 בפברואר 2016 בטוסון כחלק מהרכב שנקרא "Schemaposse". מאוחר יותר באותה השנה, הוא יצא לסיבוב הופעות קצר יחד עם Fat Nick, Mikey The Magician, ו-Smokepurpp; ובאביב 2017, יצא ליל פיפ לסיבוב הופעות הסולו הראשון שלו. הוא הופיע בשלוש ערים ברוסיה, עשה את דרכו גם ברחבי מערב אירופה ולאחר מכן המשיך לארצות הברית. לאחר סיבוב ההופעות עבר פיפ ללונדון ושם הקליט את המיני-אלבום שלו Goth Anger Sinner, ובאוגוסט הוציא את אלבום האולפן הראשון שלו Come Over When You're Sober, Pt. 1.
ב-15 בנובמבר 2017, שבועיים לאחר יום הולדתו ה-21, נפטר גוסטב, ליל פיפ, באוטובוס ההופעות שלו לפני הופעה מתוכננת באולם ההופעות The Rock שבטוסון. מותו נקבע בשעה 21:00 על ידי משרד הבוחן הרפואי של מחוז פימה, שערך בדיקות רעילות לליל פיפ, כאשר דווח על ידי ה-"New York Daily News" שסיבת המוות שלו הייתה מנת יתר מקרית של פנטניל, אופיואיד, וזאנקס. מותו נצפה כאבדה גדולה למוזיקה של המאה ה-21 ולמיליוני בני נוער ברחבי העולם, ובמגזין הרולינג סטון נכתב: "הוא יכל היה להיות קורט קוביין של דורו".
אלבום האולפן השני שלו, Come Over When You're Sober, Pt. 2, שיצא ב-9 בנובמבר 2018, כשנה לאחר מותו, הגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד 200; וב-2019, סרט תיעודי על פיפ בשם Everybody's Everything יצא לאקרנים.