stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שחר אדום (2024)
שחקנים

נעמי לבוב – איה מידן
וואל חמדון – הישאם אלקרנאווי
הישאם סלימאן – אסמאעיל אלקרנאווי
יובל סמו – אבי ג׳יאן
אבי אזולאי – עמנואל סקעת
נוה צור – אבי "הדי ג'יי" יודפולסקי
גד אלבז – אהרון
שני אטיאס
נועה קידר – גלי עמר
סוול אריאל אור – עמית אמר
יעל אבקסיס – סבין תעסה
הלואיז גודה – מישל
הערות שוליים

1 2  נועם כהן, ‏"שחר אדום": yes ו-FOX האמריקנית ישתפו פעולה בסדרה על 7 באוקטובר, באתר ‏מאקו‏, 20 באוגוסט 2024
↑  רועי אבן, ‏"שחר אדום" היא תמונת ניצחון אחרי שנה בלתי אפשרית, באתר ‏מאקו‏, 7 באוקטובר 2024
↑  עידו לזרי, ‏סיפורים שחייבים להישמע: "שחר אדום" חושפת את גבורת ה-7 באוקטובר, באתר מעריב אונליין, 8 באוקטובר 2024
גבי נעמן

גבריאל (גבי) נעמן (נולד ב-1959) הוא ראש המועצה המקומית שלומי, המכהן מאז 1999.
ביוגרפיה

נולד במעברה שהוקמה על חורבות הכפר אל-בסה (לימים, היישוב שלומי) בשנת 1959. את שירותו הצבאי עשה בגף הכיבוי בבסיס חיל האוויר.
נעמן חבר מרכז הליכוד.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 1998 התמודד על תפקיד ראש המועצה המקומית שלומי וזכה בכ-33% מהקולות, אך הפסיד לראש המועצה המכהן ישראל אוקרט שזכה בכ-40%. רשימתו "דחף" ("דור חדש פועל") זכתה בשני מושבים במליאת המועצה.
בשנת 1999 נבחר לראשונה לתפקיד ראש המועצה המקומית שלומי. שנה לאחר מכן פורסם כי נעמן התבטא כנגד אנשי צד"ל ששהו בשלומי לאחר נסיגת צה"ל מלבנון, ואמר עליהם שהם "אנסים, גנבים ומציצנים". נעמן הכחיש, אך אישר שהוא פועל להוצאתם מהיישוב.
בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו בשנת 2003, זכה בכ-45% מהקולות. רשימתו "דחף" זכתה ב-3 מושבים, והייתה לסיעה הגדולה במליאת המועצה, והוא נבחר לקדנציה נוספת כראש המועצה.
בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו בשנת 2008, גבר על שמעון רשף וגבריאל זיסקינד עם כ-57% מהקולות. רשימתו "דחף" זכתה בארבעה מושבים במליאת המועצה, והייתה לסיעה הגדולה בה.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013 זכה בכ-54% מהקולות, ונבחר לכהונה נוספת.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2018 גבר על דוד דר, יששכר בובליל ושיפרה ווקנין עם כ-45% מקולות הבוחרים, ונבחר לכהונה נוספת.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שהיו אמורות להתקיים בשנת 2023 הודיע על התמודדות נוספת (שישית במספר) לראשות המועצה, מטעם רשימה משותפת: "דחף-ליכוד-שלומי ביתנו-תקווה חדשה", אולם בשל טעות ברישום בעת הגשת הרשימה, נפסלה הרשימה מהתמודדות בבחירות. נעמן וסיעתו ערערו לבית המשפט המחוזי בחיפה, שדחה את עתירתם, וכך גם בית המשפט העליון.
במהלך כהונתו הוקמו 10 מעונות יום, נבנה בית ספר תיכון ביישוב והוקם אזור תעשייה. באותה עת, התמודדה שלומי עם מלחמת לבנון השנייה ומלחמת חרבות ברזל, שבמהלכה פונו מהיישוב מרבית תושביו, והוא ספג פגיעות ירי רבות. עקב המלחמה לא נערכו בעיר הבחירות לרשויות המקומיות בישראל בפברואר 2024, ונעמן המשיך בתפקידו. בבחירות המיוחדות לרשויות בצפון, שהתקיימו ב-18 פברואר 2025, היה המועמד היחיד לראשות מועצת שלומי והוכרז כראש המועצה לקדנציה נוספת.
נעמן נשוי לנורית ואב לארבע בנות.
הערות שוליים

↑  נועה ליאור, הדירה המצוירת בשלומי, אתרוג: כתב עת לענייני חינוך, יהדות וחברה, גיליון 79, טבת תשע"ח, עמ' 51.
1 2  מועצה מקומית שלומי, באתר הוועדה המחוזית לתכנון ובניה מעלה הגליל
↑  עדי חשמונאי, יהונתן ליס, שלושה ראשי רשויות בצפון שספגו רקטות: לא הוזמנו לשיחה עם נתניהו; רה"מ: הם לא ענו, באתר הארץ, 9 באפריל 2023
↑  ילקוט הפרסומים 4707, עמ' 1068 - 1070.
↑  אסתר חן ברזילי, אנשי צד"ל: נתבע את ראש מועצת שלומי על הסתה, באתר ynet, 6 ביולי 2000
↑  ילקוט הפרסומים 5240 עמ' 512-514.
↑  ילקוט הפרסומים 5878, עמ' 1015-1017
↑  ילקוט הפרסומים 6695, עמ' 1375 - 1376
↑  ילקוט הפרסומים 7999 עמ' 3057 - 3059
↑  עודד שלומות, גבי נעמן מתמודד בפעם השישית, אתר "כפרניק", 25 במאי 2023
↑  יואב איתיאל‏, בגלל טעות טכנית: ראש מועצת שלומי צפוי לאבד את תפקידו, באתר וואלה, 16 בדצמבר 2023
↑  גבי נעמן, אתר בלינקר - צפון1, 1 באוקטובר 2023
↑  ליאת רון, "אני לא עוזב עד שאני לא מפנה את התושב האחרון", באתר רדיו צפון, 17/10/2023;
סמר עודה - כרנתינג'י, "אסור לתת לחיזבאללה להמשיך לפמפם אני ממליץ להיכנס לתהליך מלחמה" • ראש המועצה שלומי גבי נעמן, באתר חי פּה, 19 במרץ 2024
↑  עדכון משרד הפנים – תוצאות סופיות בבחירות המקומיות ביישובי הצפון שנדחו בעקבות מלחמת חרבות ברזל, באתר gov.il
ארינס ג'וי ויקנס

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1901 בלינגהאם, ארצות הברית 
 פטירה:  2 בפברואר 1991 (בגיל 90) ג'קסון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה, סטטיסטיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון  אוניברסיטת שיקגו 
 מוסדות:  מכללת מאונט הוליוק 
 פרסים והוקרה:  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה 
 בן או בת זוג:  דייויד ל. ויקנס 
 
ארינס ג'וי ויקנס (באנגלית: Aryness Joy Wickens;‏ 5 בינואר 1901 – 2 בפברואר 1991) הייתה סטטיסטיקאית וכלכלנית אמריקנית.
ביוגרפיה

לאחר שסיימה את לימודי התואר השני בכלכלה באוניברסיטת שיקגו, לימדה במשך מספר שנים במכללה קטנה במסצ'וסטס. ב-1928 עברה לוושינגטון ועבדה במשרד האוצר הפדרלי, שם עסקה במדידת התפוקה התעשייתית של המדינה. ב-1933 עברה ללשכה לסטטיסטיקה בתחום העבודה, ועסקה במחקר על פרקטיקות עסקיות של מונופולים. ב-1940 קודמה לתפקיד מנהלת מחלקה, והובילה קבוצת מחקר שהתמקדה באמידת מחירים ויוקר המחיה. המחקר הוביל לפיתוח מדד המחירים לצרכן של ארצות הברית. בהמשך קודמה ויקנס לתפקיד סגן מנהל הלשכה, ואף מילאה בפועל את תפקיד מנהל הלשכה מספר פעמים, אם כי לא מונתה לתפקיד עצמו. ב-1955 הייתה האישה בעלת השכר הגבוה ביותר במגזר הציבורי בארצות הברית.
פרסים

ב-1937 נבחרה לעמיתה באיגוד האמריקני לסטטיסטיקה, וב-1952 נבחרה לנשיאת האיגוד. בשנת 1960 היא הייתה הסטטיסטיקאית הראשונה שקיבלה פרס הצטיינות לנשים בשירות הציבורי (בשנת 1965 פרס זה הוענק לדורותי מ. גילפורד).
מקלט גרעיני

שלט המורה אל מקלט גרעיני ישן בעיר ניו יורק
מקלט גרעיני הוא מרחב סגור המתוכנן להגן על יושביו מפני פיצוץ גרעיני. בנוסף לתפקידיו הרגילים של מקלט מפני הפצצה, מקלט גרעיני גם מגן מפני נשורת גרעינית הנובעת מפיצוץ גרעיני. מקלטים רבים כאלה תוכננו כחלק מתוכנית ההגנה האזרחית מפני מלחמה גרעינית, בעת המלחמה הקרה.
לאחר פיצוץ גרעיני, חומר שהתנדף בכדור האש שנוצר לאחר הפיצוץ חשוף לנייטרונים מהפיצוץ. החומר סופח אותם והופך לרדיואקטיבי. כאשר החומר מתעבה לענן, הוא יוצר אבק וחומר חולי קל המזכיר אבן ספוג.
הנשורת פולטת גם קרינת בטא וגם קרינת גמא. רוב החומר הרדיואקטיבי שנוצר נושר אל כדור הארץ וחושף כל עצם המצוי בטווח הקרינה לזיהום רדיואקטיבי. מקלט גרעיני נועד לאפשר ליושביו להימנע מחשיפה לנשורת מסוכנת, עד אשר הרדיואקטיביות תדעך לרמות בטוחות יותר.
היסטוריה

מקלטים גרעיניים רבים נבנו במהלך שנות ה-50 במערב, במזרח וכן בארצות הברית. במהלך המלחמה הקרה מדינות רבות בנו מקלטים גרעיניים לבכירי ממשל ולהגנת מתקנים צבאיים חיוניים. עם זאת היו תוכניות לשימוש במבנים בעלי מחסנים תת-קרקעיים חזקים, כמקלטים גרעיניים ארעיים. ההדף הראשוני של פיצוץ גרעיני היה עשוי לקבור מקלטים אלה על יושביהם תחת טונות של פסולת. לחלופין עשוי היה ההדף להסיר את המסגרת העליונה של המקלט ולהופכו לבלתי מוגן.
שווייץ בנתה רשת ענפה של מקלטים גרעיניים (הדבר היה כרוך בהקשחת מבנים ממשלתיים כמו בתי ספר). המקלטים בשווייץ מסוגלים להגן על האוכלוסייה כולה ולספק לה מזון במהלך שנתיים לאחר התרחשות מתקפה גרעינית. בהשוואה למדינות העולם, בשווייץ קיים היחס הגבוה ביותר של מרחב ממוגן לעומת כמות האוכלוסייה. כל המקלטים בשווייץ מסוגלים לעמוד במתקפה גרעינית ובפני מתקפות כימיות או ביולוגיות. הדרישה לעמידות בפני הדף משתנה בהתאם לגודל המבנה. המבנים הגדולים ביותר מאובזרים במקלטים ייעודיים החצובים באבן. מדינות מערב אירופאיות נוספות שדאגו למקלטים שכאלו הן פינלנד ושוודיה.
ברית המועצות לשעבר ומדינות הגוש המזרחי תכננו ברוב המקרים את תעלות הרכבת התחתית גם כמקלטים רגילים וגרעיניים למקרה של מתקפה גרעינית.
העניין במקלטים גרעיניים דעך לאחר תום המלחמה הקרה. בשווייץ, רוב המקלטים האזרחיים אינם מצוידים עוד באוכל ובמזון הדרושים לשהות ממושכת. מספר רב של מקלטים משמש כעת לצרכים אחרים (כמרתפי יינות, כחדרי סקי וכחדרי כושר). ברם, העניין במקלטים שב לסדר היום לאחר מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר בארצות הברית.
היסטוריה > בישראל

מספר אתרים בישראל נחשבים כמקלטים אטומיים: מפלס תת-קרקעי מתחת למתחם הבימה, מפלס תחתון של דיזנגוף סנטר, מקלט אטומי שיכול להכיל 16 אלף אנשים בתחנה המרכזית החדשה של תל אביב ומתקן שאמור לשמש כ"בור" של הממשלה בהרי ירושלים.
אופן הבנייה

מקלט גרעיני בסיסי מכיל מגינים שמפחיתים את החשיפה לקרני גמא בפקטור 1000. מאחר שהנשורת המסוכנת ביותר דומה בהרכבה לחול, הרי שמקלט גרעיני אינו נדרש לסנן את האבק מהאוויר. הסכנה מהאבק פחותה שכן הוא פולט קרינה מועטה יחסית (עוצמת הקרינה גדלה בחזקת 3 מגודל החלקיק) וכן משום שהאבק אינו נושר אל האדמה שם ממוקם המקלט.
המיגון הנדרש למקלט מושג באמצעות כמות חומר שהיא פי 10 מזו שמסוגלת להפחית השפעות קרינת גמא פי 2. מגנים שמפחיתים את עוצמת קרינת הגמא בחצי הם 1 סנטימטר של עופרת, 6 סנטימטר של בטון, 9 סנטימטר של עפר או 150 מטר של אוויר. כאשר עושים שימוש במספר רב של חומרים בעוביים הנדרשים מוכפל המיגון. לכן, מיגון פרקטי מורכב מ-10 מגני עפר. הדבר מפחית קרני גמא בפקטור של 1024, שהוא הספרה 2 מוכפלת בעצמה 10 פעמים. משמעות הדבר 90 סנטימטר של עפר.
לרוב, מקלט גרעיני אפקטיבי מהווה מחפורת, בעלת גג חזק הקבור תחת מטר עפר. שני קצוות המחפורת מכילים
כניסות בזוויות חדות כך שקרינה לא תוכל להיכנס. כדי להפוך את המחפורת אטומה למים (במקרה של גשם), יריעת פלסטיק צריכה להמתח מספר סנטימטרים מתחת לאדמה ולהיות מחוזקת על ידי סלעים ולבנים.
כדור הארץ מהווה מבודד תרמי מעולה, ולאורך מספר שבועות של מגורים במקלט הקבור באדמה, יחומם המקלט לחלוטין על ידי חום הגוף. ללא אוורור מספק, דרי המקלט עלולים להתעלף. המאוורר האפקטיבי הפשוט ביותר למקלט הוא מאוורר רחב עם מסגרת המכילה כנפונים המסתובבים בכניסה למקלט ותלויים מזיזים בתקרה. הזיזים נפתחים בכיוון אחד ונסגרים באחר, ושואבים אוויר. יש לקשור למאוורר חבל ולסובב את המאוורר ידנית, לפי תור. (זוהי משאבת האוויר של קארני). כל חשיפה לאבק מסוכנת פחות מחשיפה לקרני הגמא הנפלטות מהנשורת הקיימת מחוץ למקלט.
מקלטים ציבוריים יעילים יכולים להיות הקומות האמצעיות של בניינים גבוהים או מבני חנייה. עובי הקומות העליונות מספק הגנה יעילה. אסור שהחלונות של האזור הממוגן יצפו על אזור מכוסה נשורת אשר קרוב לחלון יותר מ-1.5 קילומטר. על התושבים לערוך תוכניות להיוותר בתוך המקלט במשך שבועיים לפחות. לאחר מכן לעבוד בחוץ במשך פרקי זמן הגדלים בהדרגה על מנת לטאטא ולשטוף את הנשורת לתוך מחפורות נמוכות על מנת לנקות את האזור. עליהם לישון במקלט למשך מספר חודשים.
רדיו מופעל על ידי בטריות חיוני על מנת לקבל עדכונים בנוגע לדפוסי הנשורת. במדינות רבות (ארצות הברית ביניהן) מחזיקות תחנות רדיו גנרטורים עם דלק המספיק לתפעול לפרקי זמן ממושכים במידה ולא תהיה אספקת חשמל סדירה. קיימת אפשרות לבנות מד קרינה הקרוי מד הנשורת של קארני מחומרים ביתיים זמינים כמו קופסת קפה, חוט דיג ונייר אלומיניום.
אם אשלגן יודי זמין, על יושבי המקלט ליטול אותו בקצב של 130 מ"ג ליום למבוגר ו-65 מ"ג ליום לילד.
ראו גם

מקלט (מיגון)
הבונקר הגרעיני בהר שאיין
ביקוע גרעיני
כיצד לשרוד מתקפה גרעינית
הערות שוליים

↑  מור לוי, ‏יש הסכם גרעין - אז כמה עולה מקלט אטומי?, באתר ‏מאקו‏, 15 ביולי 2015
↑  מקלט אטומי בלב העיר - האגפים הסודיים של דיזנגוף סנטר, אתר "היסטוריה על המפה", 26 במאי 2012
↑  יריב פלג, ‏אהבה בת עשרים, באתר ‏מאקו‏, 11 ביולי 2013
↑  ynet, הבור בירושלים: מכאן תנוהל המדינה בשעת חירום, באתר ynet, 7 בדצמבר 2003
↑  ניתן למצוא תרשימים והדרכה במסמך: "כישורי הישרדות במלחמה גרעינית" מאת קרסון קארני.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565456105171  LCCN: sh85046982  NARA: 10639446  NDL: 01211591  NKC: ph349441 
אידיאליזציה של מקלט גרעיני אמריקאי בשנות ה-50 של המאה ה-20.
דלת למקלט גרעיני קטן
נבחרת הונגריה בכדורסל

| --- | --- |
הונגריה
 מידע כללי
 הצטרפות:  1935
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 דירוג פיב"א (26 בנובמבר 2024):  44       ‎-1‏
  - ניקוד פיב"א:  277.4
 מאמן:  גאשפר אוקורן
 hunbasket.hu
 
 משחק בינלאומי ראשון
 לטביה לטביה 46 - 12 הונגריה הונגריה ז'נבה, שווייץ; 2 במאי 1935
 הניצחון הכי גדול
 מלטה מלטה 43 - 138 הונגריה הונגריה טא' אלי, מלטה; 13 ביוני 2001
 ההפסד הכי גדול
 ליטא ליטא 79 - 15 הונגריה הונגריה קובנה, ליטא; 26 במאי 1939
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  4 (הראשונה ב-1948)
 ההישג הטוב:  מקום תשיעי (1960)
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  16 (הראשונה ב-1935)
 ההישג הטוב:  זהב: 1955,  כסף: 1953,  ארד: 1946
 
נבחרת הונגריה בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של הונגריה.
כיום, נבחרת זו נחשבת לאחת החלשות באירופה, אך עד סוף שנות ה-60 היא הייתה אחת הנבחרות הטובות באירופה ואף זכתה באליפות אירופה בכדורסל שנערכה בשנת 1955, כשניצחה והקדימה את נבחרת ברית המועצות שהייתה בלתי מנוצחת עד אותה אליפות.
ברמה העולמית, לא הצליחה הנבחרת להותיר רושם ממשי והישג השיא שלה הוא מקום שביעי באולימפיאדת 1960.
הדירוג הנוכחי של נבחרת הונגריה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-44 בעולם, נכון ל-26 בנובמבר 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
כל האולימפיאדות

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
גרמניה הנאצית 1936: פרשה מהטורניר
| בריטניה 1948 | מקום 16 | 8 | 3 | 5 |
| פינלנד 1952 | מקום 13 | 6 | 2 | 4 |
אוסטרליה 1956: סירבה להשתתף
| איטליה 1960 | מקום תשיעי | 8 | 5 | 3 |
| יפן 1964 | מקום 13 | 9 | 4 | 5 |
מקסיקו 1968: לא נרשמה
גרמניה המערבית 1972: לא העפילה
קנדה 1976: לא נרשמה
ברית המועצות 1980: לא העפילה
ארצות הברית 1984: לא נרשמה
קוריאה הדרומית 1988: לא נרשמה
ספרד 1992: לא העפילה
ארצות הברית 1996: לא העפילה
אוסטרליה 2000: לא העפילה
יוון 2004: לא העפילה
הרפובליקה העממית של סין 2008: לא העפילה
בריטניה 2012: לא העפילה
ברזיל 2016: לא העפילה
יפן 2020: לא העפילה
צרפת 2024: לא העפילה
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 4 הופעות | 31 | 14 | 17 |
כל אליפויות העולם

1950 עד 2023 - לא העפילה
כל אליפויות אירופה

| אליפות אירופה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| שווייץ 1935 | מקום תשיעי | 3 | 1 | 2 |
לטביה 1937: לא נרשמה
| ליטא 1939 | מקום שביעי | 7 | 1 | 6 |
| שווייץ 1946 | מקום שלישי | 5 | 3 | 2 |
| צ'כוסלובקיה 1947 | מקום שביעי | 6 | 2 | 4 |
מצרים 1949: לא נרשמה
צרפת 1951: לא נרשמה
| ברית המועצות 1953 | מקום שני | 10 | 6 | 4 |
| הונגריה 1955 | מקום ראשון | 10 | 9 | 1 |
| בולגריה 1957 | מקום רביעי | 10 | 7 | 3 |
| טורקיה 1959 | מקום רביעי | 8 | 5 | 3 |
| יוגוסלביה 1961 | מקום שישי | 8 | 3 | 5 |
| פולין 1963 | מקום רביעי | 9 | 5 | 4 |
| ברית המועצות 1965 | מקום 15 | 9 | 1 | 8 |
| פינלנד 1967 | מקום 13 | 9 | 4 | 5 |
| איטליה 1969 | מקום שמיני | 7 | 2 | 5 |
גרמניה המערבית 1971: לא העפילה
ספרד 1973: לא העפילה
יוגוסלביה 1975: לא העפילה
בלגיה 1977: לא העפילה
איטליה 1979: לא העפילה
צ'כוסלובקיה 1981: לא העפילה
צרפת 1983: לא העפילה
גרמניה המערבית 1985: לא העפילה
יוון 1987: לא העפילה
יוגוסלביה 1989: לא העפילה
איטליה 1991: לא העפילה
גרמניה 1993: לא העפילה
יוון 1995: לא העפילה
ספרד 1997: לא העפילה
| צרפת 1999 | מקום 14 | 3 | 0 | 3 |
טורקיה 2001: לא העפילה
שוודיה 2003: לא העפילה
סרביה ומונטנגרו 2005: לא העפילה
ספרד 2007: לא העפילה
פולין 2009: לא העפילה
ליטא 2011: לא העפילה
סלובניה 2013: לא העפילה
צרפתקרואטיהגרמניהלטביה 2015: לא העפילה
| פינלנדישראלרומניהטורקיה 2017 | מקום 16 | 6 | 2 | 4 |
| צ'כיהגאורגיהאיטליהגרמניה 2022 | מקום 23 | 5 | 0 | 5 |
קפריסיןפינלנדפוליןלטביה 2025: לא העפילה
| סך הכל | 16 הופעות | 115 | 51 | 64 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
גרטרוד האמונד

| --- | --- |

 לידה:  1862 בריקסטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 ביולי 1952 (בגיל 90 בערך) 
 
גרטרוד האמונד (באנגלית: Gertrude Demain Hammond; 1862 – 21 ביולי 1952) הייתה ציירת ומאיירת ספרי ילדים בריטית. האמונד נולדה בבריקסטון. היא ידועה בעיצוב גרפי וטיפוגרפיה. והציגה מ-1886  באקדמיה המלכותית לאמנויות (RA) בלונדון.  יצירתה מ-1904 "זיכרונות" נכללה בספר "נשים ציירות בעולם (אנ')".
חיים אישיים

גרטרוד האמונד נולדה בלונדון, אנגליה בשנת 1862. היא הייתה אחת משלושה ילדים, שהפכו לאמנים. גרטרוד עצמה הייתה מאיירת, אחותה הגדולה כריסטיאנה (אנ') הייתה גם מאיירת מצליחה, ואחיה הצעיר פרסי היה אמן ויטראז'. בהיותה ילדה של פקיד בנק, ניתנה לגרטרוד ההזדמנות ללמוד בבית הספר לאמנות למבת' (לימים בית הספר לאמנות סיטי וגילדות של לונדון (אנ')) ובבתי הספר של האקדמיה המלכותית.  ב-1898 היא נישאה להנרי מקמרדי. היא המשיכה להציג ולפרסם את יצירות האמנות שלה תחת שמה הקודם. הזוג התגורר בסנט פול בהאמרסמית', מערב לונדון, שהיה ידוע כמושבה של אמנים.
חיים אישיים > קריירה

האמונד פרנסה את עצמה באמצעות איורים בשחור-לבן בכתבי עת בלונדון, וכן איירה יצירות ספרותיות של שייקספיר, צ'ארלס דיקנס ואדמונד ספנסר. סגנונה של האמונד היה עקבי יחד עם ציירים-מאיירים אחרים בתחילת המאה, ועוצב על ידי סגנון ימי הביניים שהביאו הפרה-רפאליטים. האמונד הייתה מציגה במכון המלכותי לציירים בצבעי מים (אנ') (RI).
בקריירה שלה, האמונד נאבקה באי שוויון מגדרי. לעיתים קרובות היא הייתה חותמת על האיורים שלה בתור "G. Demain Hammond" בניסיון לקבל תשלום הוגן עבור עבודתה. אחותה עשתה את אותו הדבר, וחתמה את עבודתה בשם "כריס האמונד" במקום כריסטיאנה. האמונד העירה על האפליה המגדרית של התקופה באמצעות חלק מיצירות האמנות שלה. בציור שלה משנת 1903 "קריאה מאפלטון", מתארת האמונד אשת אצולה המהרהרת בדברי אפלטון - אולי מהרהרת בפילוסופיה, תאוריה פוליטית, מטאפיזיקה או רעיונות אחרים שנחשבו בדרך כלל כנושאים גבריים. בזמן יצירת הציור הזה, עדיין לנשים בריטיות לא הייתה זכות הצבעה.
האמונד הייתה מאיירת ספרי ילדים, ותרמה ליצירות רבות לאורך הקריירה שלה. ספר ילדים אחד שהיא עזרה לאייר היה "שייקספיר כספרות ילדים" שמטרתו הייתה להפוך את ספרות של ויליאם שייקספיר לנגישה יותר עבור ילדים, ולכן עודד אותם להתעניין במדעי הרוח ובקריאה.
הציורים והאיורים של גרטרוד כללו בעיקר דיוקנאות, סצנות ז'אנר פנים ונושאים ספרותיים, כולם עשויים בצבעי מים. היא קיבלה את ההזדמנות להציג באקדמיה המלכותית ובמכון המלכותי לציירים בצבעי מים, שם הציגה את "מחווה האביב של הנוער" מתוך רצף של שירים מאת דנטה גבריאל רוסטי, בשנת 1881.
פרסומים

The Story of Hereward - The Champion of England, novel by Douglas C. Steadman B.A., illustrated by Gertrude Demain Hammond R.I., pub. 1908 by George G. Harrap and Co.
Stories From The Faerie Queene Retold From Spenser, novel by Laurence H. Dawson, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1911-1912 by McClelland & Goodchild Limited Publishers.
Hero-Myths and Legends of the British Race, novel by M.I. Ebbutt, illustrated by J.H.F. Bacon, Gertrude Demain Hammond, W.H. Margetson, Byam Shaw, and Patten Wilson, pub. 1910 by Thomas Y. Crowell.
Jasper: A Story for Children, novel by Mrs. Molesworth, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1906 by London: Macmillan and Co.
The Spell, novel by William Dana Orcutt, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1909 by Harper & Brothers Publishers.
Tales From Shakespeare, novel by Charles Lamb and Mary Lamb, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1878 by New York: Thomas Y. Crowell.
Arethusa, novel by F. Marion Crawford, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1907 by New York, London, Macmillan.
Faeries Afield, novel by Mrs. Molesworth, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1911 by London; Macmillan And Co.[13] A Girl in Springtime, novel by Jessie Mansergh, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1897 by Blackie and Son Limited, London.
Shakespeare’s Stories of the English Kings, novel by Thomas Thellusson, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1912 by London: G.G. Harrap
Two Maiden Aunts, novel by Mary H. Debenham, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1895 by New York: Thomas Whittaker.
The Beautiful Birthday Book, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1905 by A & C Black, London.
Complete Works of George Eliot, novel by George Eliot, illustrated by Gertrude Demain Hammond and Frederick L. Stoddard, pub. 1908 by London: Postlethwaite, Taylor & Knowles, Ltd.
The Personal History of David Copperfield, novel by Charles Dickens, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1921 by New York : Dodd, Mead.
Fairies of Sorts, novel by Mrs. Molesworth, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1908 by London: Macmillan and Company.
Dimsie Moves Up Again, story by Dorita Fairlie Bruce, illustrated by Gertrude Demain Hammond, pub. 1925 by Humphrey Milford, Oxford University Press.
הערות שוליים

↑  Gertrude Demain Hammond in Bénézit
↑  Women Painters of the World on Project Gutenberg
↑  "Gertrude Demain Hammond :: The Collection :: Art Gallery NSW". www.artgallery.nsw.gov.au.
1 2  Hall, Ken. "A Reading from Plato by Gertrude Hammond". christchurchartgallery.org.nz.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008655952405171  ISNI: 0000 0000 6853 8000  LCCN: nr93010134  NTA: 071387277  RKD: 35715  ULAN: 500104164  VIAF: 96456212   WorldCat (עם VIAF): 96456212 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גרטרוד האמונד".
ג'סיקה, איור לספורי שקספיר, 1910
ניס

ערך זה עוסק בעיר בדרום צרפת. אם התכוונתם לקבוצת הכדורגל, ראו .
.
בניין עיריית ניס עם דגלי ישראל מונפים עליו לצד דגלי צרפת והאיחוד האירופי, לאות הזדהות עם ישראל, אפריל 2024
ניס (בצרפתית: Nice) או ניצה (בגרמנית, באיטלקית: Nizza) היא עיר בדרום צרפת הממוקמת על חוף הים התיכון, בין מרסיי לבין ג'נובה (איטליה). במפקד האוכלוסין האחרון שנערך במרץ 2010, באזור המטרופוליטאני של ניס 955,000 תושבים. העיר נמצאת במקום החמישי בצרפת מבחינת גודל האוכלוסייה כאשר במקומות הראשונים נמצאות: פריז, מרסיי, ליון וטולוז.
ניס מהווה מרכז תיירותי חשוב בצרפת, השני בחשיבותו לאחר פריז, ומקום נופש מוביל על הריביירה הצרפתית. בעיר נמל התעופה השלישי בצרפת מבחינת מספר המבקרים בו בשנה (קרוב ל-12 מיליון ב-2016). את המקומות הראשונים תופסים שני שדות התעופה הפריזאיים.
גאוגרפיה ואקלים

ניס ממוקמת על חוף הים התיכון, והיא מוקפת בגבעות של הרי האלפים, המפריעות להתפשטותה של העיר באזור. את שטח העיר חוצים שני נחלים סוערים, פאיון במזרח (34 ק"מ) ומאניאן במערב. אלה נוטים להתייבש בקיץ.
העיר ניס נהנית מאקלים ים תיכוני המאופיין בקיץ חם ויבש ובחורף מתון. בחודשי הקיץ הטמפרטורה האופיינית היא מעל 20 מעלות צלזיוס ולעיתים קרובות מגיעה ל-30 מעלות צלזיוס. בימי החורף הטמפרטורה נעה בין 11–17 מעלות צלזיוס ואילו בלילות בין 4–9 מעלות צלזיוס.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הסימנים הקדומים ביותר להומינינים באזור מתוארכים לכארבע מאות אלף שנה לפני זמננו. את העיר ניס ייסדו יוונים מהמושבה היוונית מסאליה (מרסיי) באמצע המאה ה-4 לפנה"ס. היוונים העניקו לעיר את השם "ניקאיה" (Νικαία), לכבוד אלת הניצחון היוונית, ניקה, לאחר שהביסו את שכניהם, הליגורים. היא הייתה אחת הערים החשובות ביותר למסחר על חופי הים הליגורי עד הפלישה של הלומברדים. במאה ה-7 הצטרפה ניס לליגת ג'נובה, אשר אספה לתוכה את ערי החוף הים הליגורי. בשנת 729 הדפה ניס ניסיון פלישה של הסרצנים (הערבים), אך בשנים 859 ו־880 עלה בידי הסרצנים לבזוז ולשרוף אותה, ועד המאה ה-10 היו סביבות העיר תחת שליטתם.
בימי הביניים המוקדמים הייתה ניס, בשמה האיטלקי ניצה, עיר-מדינה עצמאית שהשתלבה במערכת הבריתות והיריבויות בין ערי איטליה, כבעלת ברית של פיזה ואויבת של ג'נובה. מלכי צרפת ניסו לכובשה, אבל העיר הצליחה להגן על עצמה. במאה ה-13 ובמאה ה-14 נכבשה ניס על ידי פרובאנס, אך הצליחה להשיב את עצמאותה. בשנת 1388 העיר נכנסה תחת חסותה של רוזנות סבויה, עד שנת 1860, כאשר ממלכת סרדיניה העבירה את השליטה על ניס לצרפת בהסכם טורינו. תקופה זו חולקה לשני חלקים בין השנים 1691–1731, כאשר ניס הייתה בבעלותו של מלך צרפת לואי הארבעה עשר, ובין השנים 1792–1814, כשהעיר הייתה תחת כיבוש נפוליאון.
בסוף המאה ה-18 החלו בני המעמד הגבוה בבריטניה להגיע ולנפוש בעיר ניס בפרט ובאזור הריביירה הצרפתית בכלל בחודשי החורף על מנת להימנע מהקור הבריטי. על שם תיירים ראשונים אלו, נקראת הטיילת של העיר ניס "טיילת האנגלים" (בצרפתית: Promenade des Anglais). הטיילת משתרעת לאורך "מפרץ המלאכים" (בצרפתית: Baie des Anges) של הים התיכון בניס.
לאחר מלחמות נפוליאון, צברה ניס פופולריות בהיותה עיר נופש ותיירות, מזג אוויר נוח וחורפים חמים משכו את הזרים לאזור זה.
לקראת סוף המאה ה-19, החלו להגיע לעיר ולריביירה כולה ציירים ואומנים רבים שהעריכו את האקלים והצבעים הבהירים. ביניהם ניתן למנות את אנרי מאטיס ומארק שאגאל.
במחצית השנייה של המאה העשרים, צמחה והתפתחה למדי תחת סמכותו של ראש העיר ז'אן מדסן (1928–1944, 1947–1966) ובנו ז'אק (1966–1990). ב-16 באוקטובר 1979 פגע בחוף המערבי של ניס צונאמי שנגרם כתוצאה ממפולת תת-קרקעית, בו נהרגו תשעה בני אדם.[דרוש מקור]
לא פעם הפכה ניס לזירה של פורומים פוליטיים בין-לאומיים. בדצמבר 2000 נפתחה בה ועידת האיחוד האירופי, אשר בו הוסכם על הרחבת האיחוד מזרחה.
בשנת 2016, בעיצומן של חגיגות יום הבסטיליה בעיר, בוצע פיגוע דריסה קטלני שבו נהג משאית בן 31, מהגר מוסלמי מתוניסיה, דהר לתוך קהל החוגגים ודרס עשרות חוגגים עד שמשאיתו נעצרה. הנהג ירד מהמשאית ופתח באש מרובה אוטומטי על הקהל עד שנורה על ידי המשטרה. בפיגוע נרצחו 84 בני אדם וכ-200 נפצעו.
באוקטובר 2020 התרחש בעיר פיגוע נוסף.
ב-2021 הוכרז המרכז ההיסטורי של ניס אתר מורשת עולמית של ארגון אונסק"ו.
אוכלוסייה

בערך 10% מאוכלוסיית העיר הם בעלי אזרחות זרה ושש קבוצות המהגרים הגדולות הן: תוניסאים, איטלקים, מרוקאים, אלג’יראים, פורטוגזים וספרדים.[דרוש מקור]
תרבות וספורט

היות שהעיר מהווה יעד תיירותי פופולרי, היא מארחת גם פסטיבלים רבים לאורך השנה כמו הקרנבל של ניס ופסטיבל הג'אז של ניס.
מנה צרפתית המאפיינת את תוצרתה החקלאית של ניס קרויה "סלט ניסואז" (salade niçoise)
קבוצת הכדורגל של ניס משחקת בליגה הראשונה בצרפת ובעיר קיים גם מועדון שחייה אולימפי.
אתרים בעיר

הטירה
מונומנט או מורט
הנמל
Cours Saleya
Marché aux fleurs
העיר העתיקה
Grand Hôtel Impérial
מבצר מון אלבאן
קתדרלת נוטרדאם דה ניס (תמונה)
הקתדרלה הרוסית-אורתודקסית
כנסיית ז'אן ד'ארק
מלון נגרסקו
הקהילה היהודית

בניס גרים כ-20,000 יהודים. ישנם שלושה בתי ספר יהודיים בעיר, של תנועת חב"ד, של תנועת אליאנס ובית הספר הציוני וישיבה גדולה וקטנה בשם "אור תורה".
במהלך מלחמת העולם השנייה מישל בליין ואדמון אווראר הצילו מספר יהודים מתושבי העיר ועל פעילותם קיבלו תואר חסיד אומות העולם.