stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וולודימיר זלנסקי
נשיא אוקראינה (2019–מכהן) > ממשל ובחירות פרלמנטריות

זלנסקי הושבע לנשיאות ב־20 במאי 2019 וכבר בטקס ההשבעה הודיע על פיזור הפרלמנט הנוכחי והקדמת הבחירות לפרלמנט (הראדה העליונה). זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד החל בסבב מינויים: הוא מינה את ידידו אנדריי בוגדן לראש הסגל הנשיאותי ופתח את דלתות הארמון הנשיאותי לכל מי שחפץ לבקר בו ופיטר את רמטכ"ל צבא אוקראינה ויקטור מוז'נקו. במקומו מינה את רוסלן חומצ'ק. בנוסף מינה את ידידו איוואן בקאנוב לסגן ראש שירות הביטחון האוקראיני וראש המינהל הראשי למלחמה בשחיתות ובפשע המאורגן; לראש שירות הביון החיצוני מינה את ולדיסלב בוחארוב, ממפלגתה של יוליה טימושנקו, מולדת; למזכיר המועצה לביטחון לאומי והגנה מינה את אלכסנדר דניליוק, שר האוצר לשעבר.
זלנסקי נחל הצלחה מרשימה גם בבחירות הפרלמנטריות שנערכו ביולי 2019, כאשר מפלגתו "משרת העם" הפכה למפלגה הגדולה ביותר בפרלמנט, עם 43.16 אחוזי תמיכה והיה למנהיג הפוליטי הראשון בתולדות אוקראינה המודרנית שהשיג רוב מוחלט ממושבי הפרלמנט (בשל שיטת הבחירות, בה נתונים כמחצית ממושבי הבית לבחירה ישירה, ובמסגרתם השיג רוב מוחץ, בנוסף ל-43% מן המושבים הנבחרים בבחירות יחסיות). לפיכך יוכל להרכיב ממשלה ללא צורך בקואליציה. על 450 מושבי הראדה העליונה נבחרו 242 חברים מטעם "משרת העם" והמפלגות "למען העתיד" ו"אמון" הביעו תמיכה בממשלה. בהרכב זה נותרו 116 מושבים באופוזיציה, עוד 24 חברי פרלמנט שהיו פוליטיקאים עצמאיים ועוד 27 מושבים ריקים.
באוגוסט 2019 פתח את מושב הראדה העליונה והציג את מועמדיו לתפקידים בכירים בממשל: אולכסיי הונצ'רוק מונה לראש ממשלת אוקראינה, רוסלן ריאבושאפק מונה לתובע הכללי של אוקראינה במקום יורי לוצנקו, ואילו איוואן בקאנוב, שמונה לממלא מקום ראש שירות הביטחון האוקראיני, קיבל מינוי קבוע. באופן מפתיע שר הפנים ארסן אבאקוב שמר על משרתו למרות ביקורת רבה על תפקודו.
ב-20 במאי 2024 הסתיימה כהונתו של זלנסקי, והבחירות לנשיאות ב-2024 בוטלו, אך זלנסקי ממשיך בתפקידו כנשיא והסיבה היא מצב החירום הצבאי באוקראינה עקב המלחמה עם רוסיה.
נשיא אוקראינה (2019–מכהן) > מגעים להסדר ומדיניות חוץ

ביולי 2019 קרא לנשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, להיפגש במינסק לנהל דו-שיח ומשא ומתן למציאת פתרונות למשבר אוקראינה. השניים דיברו ביניהם בטלפון באותו החודש. בספטמבר 2019 יזם עם הנשיא פוטין עסקת חילופי שבויים שבמסגרתה שוחררו 35 אסירים אוקראיניים, בהם גם 23 המלחים שנעצרו בעקבות התקרית במצר קרץ'. בנובמבר אותה שנה משא ומתן עם רוסיה אפשר גם את החזרת הספינות שהוחרמו. בדצמבר 2019 הוביל מהלך שבו נפטוגז האוקראינית חתמה על הסכם גז חדש עם גזפרום הרוסי, במסגרתו רוסיה תספק לאירופה גז דרך אוקראינה לחמש השנים הקרובות. עקב חילוקי דעות עם ראש ממשלתו, הלה הוחלף לאחר פחות משנה בתפקידו. במקומו של הונצ'רוק מונה דניס שמיהל. ביולי 2020 סייע בשחרור בני ערובה שנחטפו בעיר לוצק, כשצייץ סרטון של חואקין פניקס בחשבון הטוויטר שלו, זאת לפי דרישת החוטף שבתמורה שחרר את בני הערובה.
ב-28 ביולי 2020, ליטא, פולין ואוקראינה חתמו על הצהרה המקימה את משולש לובלין, פלטפורמה משולשת לשיתוף פעולה מדיני, כלכלי, תרבותי וחברתי בין שלוש המדינות השכנות לאינטגרציה האירופית והאירו-אטלנטית של אוקראינה. ב-17 במאי 2021, שלישיית האגודה הוקמה על ידי חתימה על מזכר משותף בין שרי החוץ של גאורגיה, מולדובה ואוקראינה. שלישיית האגודה היא פורמט משולש לשיתוף פעולה, תיאום ודיאלוג משופר בין שלוש המדינות (שחתמו על הסכם ההתאגדות עם האיחוד האירופי) עם הארגון בנושאים בעלי עניין משותף הקשורים לאינטגרציה אירופית, תוך הגברת שיתוף הפעולה במסגרת האיחוד האירופי, שותפות מזרחית, והתחייבות להצטרפות לארגון. החל משנת 2021, אוקראינה נערכת להגיש בקשה רשמית לחברות בארגון ב־2024, על מנת להצטרף כחברה רשמית בשנות ה־30 של המאה ה־21.
באוגוסט 2019 יצא ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, לביקור רשמי באוקראינה במהלכו נפגש עם הנשיא זלנסקי ורבה של קייב הרב יונתן בנימין מרקוביץ'. בינואר 2020 זלנסקי הגיע לביקור בישראל לרגל פורום השואה העולמי החמישי שנערך בירושלים וערך פגישות עם בכירים ישראלים וסיור ביד ושם, אך בסופו של דבר לא השתתף בפורום עצמו כדי לפנות מקומות ישיבה לניצולי שואה שלא הוזמנו לטקס. באוקטובר 2021 ביקר באוקראינה נשיא ישראל יצחק הרצוג, בביקור החוץ הראשון שלו מאז החל את כהונתו, במהלכו בין היתר נפגש עם זלנסקי והשתתף באירוע לציון 80 שנים לטבח באבי יאר וחנוכת אנדרטאות חדשות לזכרו.
נשיא אוקראינה (2019–מכהן) > מגעים להסדר ומדיניות חוץ > פרשת טראמפ-אוקראינה

בספטמבר 2019 מצא זלנסקי את הממשל שלו נדחק למרכזה של שערורייה פוליטית בארצות הברית כאשר אדם בקהילת המודיעין האמריקאית הגיש תלונה רשמית על מעשיו של הנשיא האמריקאי דונלד טראמפ. הנושא נגע לכאורה לעיכוב שביצע הנשיא של חבילת סיוע צבאית משמעותית לעבר אוקראינה, אלא שבמהלך חקירת הפרשה התברר כי אוקראינה יזמה חקירה של עבירות לכאורה של סגן נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ו ביידן ובנו האנטר. האנטר ביידן כיהן במועצת המנהלים של קונצרן האנרגיה "החזקות בוריסמה" (Burisma Holdings), וטראמפ טען, ללא ראיות, שאביו ג'ו ביידן, שהיה יריב פוליטי שלו לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020, השתמש במשרה שלו לטובת בנו.
באפריל 2019 הודיע ביידן כי יתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות כדי לקרוא תיגר על טראמפ ב-2020, וביידן הפך במהרה למועמד המוביל של המפלגה. המגעים בין עורך דינו האישי של טראמפ, ראש עיריית ניו יורק לשעבר, רודי ג'וליאני, לבין יורי לוצנקו, התובע הכללי של אוקראינה ומקורב לזלנסקי, החלו זמן קצר לאחר מכן, וזאת עוד לפני השבעתו של זלנסקי לנשיא. דיונים אלה התמקדו בתחילה בטענות הקשורות לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2016 ומנהל קמפיין הבחירות של טראמפ לשעבר, פול מנפורט, אך עד מהרה הם התרחבו לכלול את ביידן. צוות הממשל הנבחר של זלנסקי דחה בקשה להיפגש עם ג'וליאני על מה שהם ראו כעניין של פוליטיקה פנימית בארצות הברית, אך טראמפ המשיך לרדוף אחרי ההאשמות. בשיחת טלפון עם זלנסקי ב-25 ביולי 2019, טראמפ דן בחקירה של משפחת ביידן. אף על פי שטראמפ הודה כי הורה לעצור את חבילת הסיוע המיועדת לאוקראינה לקראת השיחה ההיא, הוא טען כי לא הוצע או דרש כל מתנה או מחווה.
זלנסקי הצהיר כי יבדוק את עניין בוריסמה, ובהמשך פיטר את לוצנקו באוגוסט. באותה תקופה כמעט 400 מיליון דולר בסיוע הצבאי של ארצות הברית נותרו באמצע הדרך לאוקראינה, למרות האישור הדו-מפלגתי של העברת הכספים מהקונגרס האמריקאי. הכספים הללו הועברו לבסוף ב-11 בספטמבר 2019, אך בשלב זה, חברי הקונגרס האמריקאי החלו לדחוף למידע נוסף בנוגע לטראמפ ולפרטי השיחה שלו עם זלנסקי ב-25 ביולי. קריאה זו והניסיון לכאורה של טראמפ ללחוץ על זלנסקי שימשו בסיס לחקירת הליך ההדחה הראשון של דונלד טראמפ שביצע בית הנבחרים האמריקאי. הליך ההדחה נפתח בחקירה ב-24 בספטמבר 2019. טראמפ הורשע על ידי בית הנבחרים אך בסופו של דבר זוכה על ידי הסנאט, והגיב בסדרת פיטורי פקידי ממשל שהיו מעורבים בפרשה. משמעות הדבר הייתה פיטוריהם של כמה מומחים רוסים ואוקראינים מצוות היועץ לביטחון לאומי האמריקאי.
נשיא אוקראינה (2019–מכהן) > מגעים להסדר ומדיניות חוץ > טיסה 752 UIA

לפני שנת 2020 היו יחסי אוקראינה–איראן חזקים. איראן ניסתה לחזק את היחסים באירופה כולל אוקראינה. ב-8 בינואר 2020, הצבא האיראני הפיל בטעות את טיסה 752 של יוקריין אינטרנשיונל איירליינס, מה שהעיב על היחסים בין שתי המדינות. המטוס התרסק דקות אחדות לאחר המראתו מנמל התעופה הבינלאומי האימאם חומייני בטהראן בירת איראן כשעל סיפונו 176 נוסעים ואנשי צוות, שנספו כולם. המטוס התרסק כתוצאה מפגיעת טיל קרקע-אוויר איראני, ששוגר בטעות. זלנסקי ביקש שיתוף מידע של איראן במסגרת החקירה שקיימה, אך נמנע מהצהרות חד משמעיות מייד לאחר האירוע. ארבעה ימים לאחר נפילת המטוס, הודיע זלנסקי כי הוא ונשיא איראן חסן רוחאני "הסכימו על שיתוף פעולה משפטי וטכני מלא, כולל נושאי פיצויים." בתחילת פברואר זלנסקי אמר בראיון לטלוויזיה כי הקלטות שהודלפו מאיראן "מוכיחות שהצד האיראני ידע מלכתחילה שהמטוס שלנו נפגע מטיל", אך נמנע מלפרסם זאת. בטווח הארוך, האירוע העיב על יחסי המדינות.
נשיא אוקראינה (2019–מכהן) > הפלישה הרוסית לאוקראינה > הנסיגה הרוסית מהצפון והמערכה במזרח

ב-25 במרץ, צבא רוסיה טען שהשלב הראשון ב"מבצע המיוחד" הושלם והוא ישקיע את עיקר מאמציו בדונבאס. עד ראשית אפריל, עזבו הרוסים את כל צירי ההתקדמות הצפוניים ונסוגו ממחוזות קייב, צ'רניהיב וסומי. במהלך הנסיגה הרוסית מהצפון התגלה טבח בוצ'ה שביצעו הכוחות הרוסים. זלנסקי פנה אל אמהות החיילים הרוסים בווידאו בשפה הרוסית ושאל כיצד ילדיהם בנוסף לבוזזים הפכו גם למוציאים להורג. בהמשך פנה להנהגת רוסיה ותיאר את המעשים כרצח עם. ב-19 באפריל הודיעו האוקראינים שרוסיה פתחה במתקפה גדולה באזור דונבאס, לאחר שהעבירה כוחות חזקים לאזור זה. מקורות רוסיים הכריזו גם הם על פתיחת "השלב השני" של המערכה הצבאית באוקראינה. אולם בפועל הרוסים המשיכו לנהל התקפות מקומיות בהיקף מוגבל לכל אורך החזית בדונבאס, ולא ריכזו מספר דיוויזיות בנקודה אחת, כדי להשיג הבקעה עמוקה של החזית האוקראינית. המצב השתנה עם ריכוז הכוחות הרוסים באזור סוורודונצק, העיר הגדולה האחרונה בלוהנסק שנותרה בשליטה אוקראינית, ופתיחת קרב ממושך על השליטה בה. החל מ-4 ביוני פתחו האוקראינים בהתקפת נגד, בעיקר בשכונות הדרומיות של העיר, לאחר שהזרימו תגבורות חזקות לראש הגשר שלהם סביב סוורודונצק, וטענו שכבשו בחזרה חלק גדול מהשטחים שנכבשו על ידי הרוסים בראשית יוני. התקפת הנגד האוקראינית נבלמה לאחר זמן קצר, אך הם הצליחו למנוע את נפילת העיר כולה לידי הרוסים, ולייצב את קו החזית בתוך העיר.
עד 14 ביוני 2022, כוחות רוסים השיגו שליטה על רוב העיר. ב-24 ביוני 2022, יחידות אוקראיניות קיבלו פקודה לסגת מהעיר. למחרת, השתלטו הרוסים על העיר במלואה. לאחר נפילת סוורודונצק החל קרב ליסיצ'אנסק עם מתקפה רוסית מלווה בהפגזות ממושכות. ב-3 ביולי נסוגו הכוחות האוקראינים בנסיגה, ועם יציאתם מליסיצ'אנסק, כל לוהנסק נפלה לידי רוסיה. למחרת הודה זלנסקי כי הכוחות קיבלו הוראה לסגת, אך נשבע שישיב את העיר לידי אוקראינה. על פי המטה הכללי, המשך הלחימה בליסיצ'אנסק הייתה מובילה ל"תוצאות קטלניות" בגלל עליונותה החד משמעית של רוסיה מבחינת כוח אדם ונשק.
בדצמבר 2022 נבחר זלנסקי לאיש השנה של המגזין "טיים".
נשיא אוקראינה (2019–מכהן) > הפלישה הרוסית לאוקראינה > ניסיונות התנקשות

נטען שעל מנת לסיים במהירות את הפלישה הרוסית לאוקראינה רוסיה תכננה להחדיר סוכנים לקייב, בירת אוקראינה, ולחסל את הנהגת אוקראינה. היועץ הנשיאותי מיכאילו פודוליאק הצהיר כי "הכוונה המרכזית של רוסיה היא להסיר את ההנהגה הבכירה במדינה, ליצור פאניקה מרבית ולנסות להקים ממשלת בובות משלה".
לטענת ממשלת אוקראינה, בתחילת פברואר 2022, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין הורה למנהיג צ'צ'ניה רמזן קדירוב לחסל את מנהיגי אוקראינה. בתחילת מרץ טען המודיעין של אוקראינה שבסיוע סוכני FSB האוהדים את אוקראינה חיסל לוחמי קומנדו צ'צ'נים שנשלחו להתנקש בחייו של זלנסקי. יותר מ-400 שכירי חרב רוסים מקבוצת וגנר דווחו שהיו בקייב עד סוף פברואר 2022, עם פקודות להתנקש בחיי זלנסקי ולערער את יציבות הממשלה כדי שרוסיה תוכל להשתלט על אוקראינה בקלות.
במהלך המלחמה היו דיווחים סותרים על מספר ניסיונות ההתנקשות שנעשו נגד זלנסקי. היועץ הנשיאותי פודוליאק התייחס לנושא כשדיבר עם כלי התקשורת האוקראיני "פרבדה", ואמר: "השותפים הזרים שלנו מדברים על שניים או שלושה ניסיונות. אני מאמין שהיו יותר מתריסר ניסיונות". בנוסף, בשבת, 26 בפברואר 2022, סוכל ניסיון התנקשות על ידי קבוצת שכירי חרב צ'צ'נים בפאתי קייב כאשר המתנקשים נהרגו בתחילת מרץ 2022, ראש המועצה לביטחון לאומי של אוקראינה, אולקסי דנילוב, אמר שזלנסקי שרד שלושה ניסיונות התנקשות בשבוע אחד. דנילוב זיכה את הסיוע של קציני מודיעין אנטי-מלחמתיים בשירות הביטחון הפדרלי של רוסיה (FSB) ששיתפו מידע עם הכוחות האוקראינים על התקיפות המתוכננות של שתי קבוצות מתנקשים מצ'צ'ניה.
יחסיו עם ישראל

באוגוסט 2019 יצא ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, לביקור רשמי באוקראינה במהלכו נפגש עם הנשיא זלנסקי ורבה של קייב הרב יונתן בנימין מרקוביץ'. בינואר 2020 זלנסקי הגיע לביקור בישראל לרגל פורום השואה העולמי החמישי שנערך בירושלים וערך סיור ביד ושם, אך בסופו של דבר לא השתתף בפורום עצמו כדי לפנות מקומות ישיבה לניצולי שואה שלא הוזמנו לטקס. באוקטובר 2021 ביקר באוקראינה נשיא ישראל יצחק הרצוג, בביקור החוץ הראשון שלו מאז החל את כהונתו, במהלכו בין היתר נפגש עם זלנסקי והשתתף באירוע לציון 80 שנים לטבח באבי יאר וחנוכת אנדרטאות חדשות לזכרו.
בדצמבר 2021, בטקס לציון 30 שנה ליחסים בין המדינות, אמר שגריר אוקראינה כי מדינתו מכירה בירושלים כבירת ישראל ושתיפתח בה שלוחה של שגרירות אוקראינה. ישראל ניסתה להלך בין הטיפות בסכסוך האוקראיני-רוסי. מחד היא בעלת ברית איתנה של ארצות הברית והאיחוד האירופי, אשר תומכים באוקראינה. מאידך, ניסתה לשמר את מנגנון תיאום התנועה האווירית בסוריה מול צבא רוסיה, וכן נזקקת לתמיכה רוסית בהסכם הגרעין מול איראן. עוד באוקטובר 2021, בביקור רשמי בקרמלין של ראש ממשלת ישראל נפתלי בנט, הוצגה ההצעה בפני ולדימיר פוטין, אשר דחה אותה על הסף. ב-2 בפברואר 2022 העריך שר החוץ הישראלי יאיר לפיד כי לא תפרוץ מלחמה באוקראינה. שגריר אוקראינה בישראל, יבהן קורניצ'וק, ביקר את לפיד על כך בפוסט חריף בטוויטר, ובתגובה הוא זומן לשיחת נזיפה במשרד החוץ. בעקבות המתיחות מול רוסיה, ב-11 בפברואר משרד החוץ פרסם אזהרת מסע לאוקראינה וב-21 בפברואר 2022 השגרירות הישראלית הועברה מקייב ללבוב.
ב-24 בפברואר 2022 פלשה רוסיה לאוקראינה. שר החוץ של ישראל יאיר לפיד גינה את הפלישה הרוסית, ואילו ראש הממשלה נפתלי בנט נמנע מלהזכיר את רוסיה. ישראל נעדרה מההצבעה במועצת הביטחון של האו"ם המגנה את רוסיה, אך תמכה בגינוי בעצרת הכללית. גם לאורך הלחימה, אוקראינה ביקשה את עזרת ישראל בתיווך. זלנסקי אף הציע לבנט לקיים את המשא ומתן בירושלים. בעקבות זאת, לאורך הלחימה קיים בנט שיחות טלפוניות רבות עם נשיאי אוקראינה ורוסיה. ב-5 במרץ 2022 טס בנט בחשאי לקרמלין ונפגש עם פוטין. לאחר הפגישה טס לגרמניה ושוחח עם הקנצלר שולץ. הוא עדכן טלפונית את זלנסקי ומקרון בפרטי השיחה עם פוטין. לטענת בנט, במהלך הפגישה הצליח להוציא מפוטין התחייבות לכך שלא יהרוג את זלנסקי. בעקבות זאת, זלנסקי, שעז אז היה בבונקר, עלה ללשכתו ופרסם משם סרטון סלפי בו הוא מתעד את עצמו אומר שאינו מפחד מפוטין. כמו כן באותה פגישה פוטין ויתר על הדרישה לפירוז של אוקראינה. מן הצד השני זלנסקי הסכים באותה שבת על ביטול ההצטרפות לנאט"ו. ב-20 במרץ נאם זלנסקי מול חברי כנסת ישראל, בשיחת וידאו. הנאום הוקרן ב"כיכר הבימה" בתל אביב לעיניהם של כ-1,000 צופים. בנאום האשים זלנסקי את הממשלה הרוסית בדמיון לממשלה הנאצית, ודרש מישראל אספקת נשק והטלת סנקציות על רוסיה. הנאום התקבל בתגובות מעורבות ובטענות על ההשוואה לשואה שנטען שיש בה מן ההכחשת שואה וזלזול.
לאורך הלחימה ישראל העבירה לאוקראינה 100 טון סיוע הומניטרי. כולל 17 טון ציוד רפואי ותרופות, מערכות ישראליות לטיהור מים ואספקת מים, אלפי אוהלים, שמיכות, שקי שינה ומעילים. ב-17 במרץ שלח מגן דוד אדום בסיוע הסוכנות היהודית ארבעה אמבולנסים ממוגני ירי לאוקראינה. בנוסף, מאז פרוץ הלחימה ועד 18 במרץ קלטה ישראל כ-12,600 פליטים מאוקראינה. באפריל אישרה ישראל לסייע לאוקראינה באלפי קסדות ומאות אפודים.
יחסיו עם ישראל > חרבות ברזל

בביקורו במטה נאט"ו בבריסל, ב-11.10, 4 ימים לאחר תחילת מלחמת חרבות ברזל, הביע תמיכה באזרחי ישראל וקרא למנהיגי העולם להגיע לישראל על מנת להביע את תמיכתם. עוד בביקור זה השווה בין הנשיא פוטין לבין ארגון החמאס.
"מחבלים כמו פוטין או חמאס רוצים להחזיק מדינות דמוקרטיות כבנות ערובה ורוצים לשלוט. לרוסיה עדיין יש מספיק משאבים כדי להצית סכסוכים ולהפוך אותם לטרגדיה כוללת, וזה מה שקורה בסאהל (אזור גאוגרפי באפריקה). זה יכול גם לקרות, בצורה כואבת יותר, בישראל ובמזרח התיכון".
הוקרה

ב-7 במרץ 2022 קיבל זלנסקי את פרס רונלד רייגן לחירות על "על מאבקו האמיץ בעריצות ועל עמידתו האיתנה למען חופש ודמוקרטיה". ב-26 ביולי 2022 ראש ממשלת בריטניה, בוריס ג'ונסון, העניק לזלנסקי את פרס המנהיגות של צ'רצ'יל "על אומץ, התנגדות וכבוד מדהימים מול הפלישה הברברית של פוטין". ב-28 ביולי 2022 הוענק לו הפרס הגבוה ביותר של ליטא, מסדר ויטאוטאס הגדול. ב-8 בפברואר 2023 נשיא צרפת, עמנואל מקרון, העניק לזלנסקי את אות לגיון הכבוד.
משפחתו

בספטמבר 2003 נישא לאולנה זלנסקה בטקס אזרחי, מאחר שאינה יהודייה. אולנה עבדה כתסריטאית באולפני רובע 95. שניהם למדו באותו בית הספר והכירו במשך 7 שנים לפני שנישאו. בשנת 2006 נולדה לזוג בתם הבכורה אולכסנדרה־סאשה ובשנת 2014 בנם קיריל. זלנסקה הופיעה לצד זלנסקי בסרט "8 דייטים חדשים" מ־2014 וגילמה את "סאשה", בתו של הגיבור. ב־2016 היא השתתפה במופע "קומדיה, קומדיה של ילדים" שגרף 50,000 הריבניה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2004 | קזנובה שלא מרצונו |  |
| 2005 | שלושת המוסקטרים | ד'ארטניאן |
| 2006 | האקדמיה לשוטרים | מינאייב |
| 2007 | קולנוע מאוד שנה חדשה, או לילה במוזיאון | ואסיה ואסילקוב |
| 2009 | אהבה בעיר הגדולה | איגור |
| 2009 | כמו קוזאקים… | אוסטפ/פנדורין |
| 2010 | אהבה בעיר הגדולה 2 | איגור |
| 2011 | רומן בעבודה: ימי חיינו | אנטולי נובוסלצב |
| 2012 | רז'בסקי נגד נפוליאון | נפוליאון בונפרטה |
| 2012 | 8 דייטים ראשונים | ניקיטה סוקולוב |
| 2013 | אהבה בעיר הגדולה 3 | איגור |
| 2014 | 8 דייטים חדשים | ניקיטה סוקולוב |
| 2016 | 8 דייטים הטובים ביותר | ניקיטה סוקולוב |
| 2016 | משרת העם 2 | ואסיל הולובורודקו, נשיא אוקראינה |
| 2018 | אני, את, הוא, היא | מקסים |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנים | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | רוקדים עם כוכבים (אוקראינה) | מתמודד | תוכנית מציאות, זכה בתחרות |
| 2015–2019 | משרת העם | ואסיל הולובורודקו, נשיא אוקראינה |  |
פילמוגרפיה > דיבוב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2008 | הורטון שומע מישהו | נד מקדוד |
| 2014 | הדוב פדינגטון | פדינגטון |
| 2016 | אנגרי בירדס - הסרט | רד |
| 2017 | הדוב פדינגטון 2 | פדינגטון |
ראובן (ברמן)

| --- | --- |

ראובן ברמן קדים
 לידה:  1929 פילדלפיה שבארצות הברית
 פטירה:  נובמבר 2014 (בגיל 85 בערך)
 לאום:  ישראלי
 תחום יצירה:  אמנות מופשטת, עבודות דיגיטליות
 הושפע על ידי:  דייגו ריברה
ראובן (ברמן) קדים (1929-2014) היה אמן ישראלי, יליד ארצות הברית, זוכה פרס מפעל חיים באמנות מאת משרד התרבות (2011), מרצה בכיר במחלקה לאמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים וכן בטכניון בחיפה, ובסדנא לעיצוב ואדריכלות בתל אביב. היה מבקר אמנות ואוצר.
יצירתו, המופשטת והגאומטרית בעיקרה, התבססה על מחקר תמידי ורב-תחומי המשלב בין האמנות לבין המדע, המתמטיקה, המיתולוגיה, המטפיזיקה, הארכיטקטורה והטכנולוגיה.
סגנון יצירתו התפתח לאורך השנים – החל מהמופשט המינימליסטי מבוסס המחקר הצורני והצבעוני, דרך מערכות צבעוניות המושתתות על עקרונות סדר רציונליים ופרופורציות הרמוניות, עבודות מרובדות בהשראת ארכיטקטורה מהמערב הקדום ומהמזרח הקרוב ועד למארגים האיסלמיים. המארגים והפרקטלים הפכו לסימן ההיכר של יצירתו המאוחרת ששיאה בעבודות דיגיטליות מונומנטליות שהוצגו במוזיאונים בארץ ובאירופה.
ביוגרפיה

ברמן נולד ב-1929 בעיר פילדלפיה שבארצות הברית. הוא עלה לישראל עם תנועת הבונים ב-1950, ולאחר תקופת מגורים בקיבוץ, התמקם בירושלים. שם החל ב-1954 ללמוד בבצלאל. ב-1956 התקבל לעבודה כאסיסטנט אצל הצייר המקסיקני דייגו ריברה בציור ובתיקון פרסקאות, ונסע למקסיקו. התוכנית לא יצאה אל הפועל בשל מחלתו של ריוורה, אבל ברמן הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו במקסיקו סיטי. שנה לאחר מכן החל ליצור אמנות מופשטת. ב-1966 החל ביצירת ציורים ש"חורגים" מהפורמט המלבני הקלאסי, וכן החל לראשונה ליצור ציורים גאומטריים.
עם הזמן פיתח מערכות צבעוניות המושתתות על עקרונות סדר רציונליים והשתמש בקומפזיציות המבוססות על יחסים הרמוניים מדודים, כגון חתך הזהב, סדרת פיבונאצ'י, טורים אחרים ומלבני שורש, במשולב עם הרמוניות צבעוניות שיטתיות, ביניהן הקנון היפני העתיק "אירו נו קוברי" ("Iro no kubari").
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, חקר ברמן את האמנות ובעיקר את הארכיטקטורה האיסלמית כמקור ליצירתו ואף ייסד ולימד קורס באקדמיה בצלאל (שם לימד כ-15 שנה) תחת הכותרת "המזרח הקרוב כמקור לאמנות עכשיו" תוך כדי המשך פיתוח יצירתו בהתאם, בגישה "מטפיזית" והוליסטית. במהלך שנות ה-90, עבר ליצירת עבודות דיגיטליות גדולות שלא נועדו לקיר אלא לרצפה; עבודות תלת־ממדיות בסיוע תוכנות מחשב. במקביל הוסיף לשמו את השם "קדים" ב-1990, כחלק מתהליך ממושך של "היטמעות" במזרח התיכון ששיאו ב-1999 כשהסיר משמו את השם "ברמן".
במהלך השנים, הציג ברמן כ-15 תערוכות יחיד והשתתף בכ-30 תערוכות קבוצתיות בישראל ובעולם. הבולטות שבהן: תערוכות קבוצת +10 בשנים 70-1965, תערוכת יחיד בביתן הלנה רובינשטיין ב-1976, היריד הבינלאומי לאמנות בבזל ב-1980, 2 תערוכות יחיד בגלריה ארטיפקט בתל אביב בתחילת שנות ה-90, תערוכה בינלאומית במוזיאון בקלן ב-1999 ותערוכה רטרוספקטיבית, "מארגים" במוזיאון תל אביב ב-2004.
בראשית 2011, ראה אור ספרו "אמנות גאומטרית: הסדר הנסתר של הטבע", הסוקר באורח נרחב את מחקרו ועבודתו. בהמשך אותה שנה, בגיל 82, זכה האמן ראובן קדים בפרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית היוקרתי מטעם משרד התרבות והספורט בתחום האמנות הפלסטית. ועדת השיפוט קבעה כי "עבודתו - חקירה עקבית ראויה לציון".
תערוכות > תערוכות יחיד נבחרות

1966 - גלריה 220 תל אביב
1967 - גלריה רינה, ברתה אורדנג, ירושלים
1972 - גלריה מבט, תל אביב
1975 - גלריה דלסון-ריכטר, יפו העתיקה
1976 - מוזיאון תל אביב לאמנות, ביתן הלנה רובינשטיין (כולו)
1977 - גלריה אווה קוהון, היילנד פארק, מדינת אילינוי, ארצות הברית
1978 - גלריה דניס רנה, פריז
1985 - גלריה מבט, תל אביב
1986 - גלריה מבט, תל אביב
1990 - גלריה ארטיפקט, תל אביב
1991 - גלריה ארטיפקט, תל אביב
1995 - גלריה המחלקה לאמנות, אקדמיה בצלאל, ירושלים
2002 - הגלריה האחרת, מראובן ברמן לראובן קדים, המכללה האקדמית לחינוך תלפיות, תל אביב
בית מיכל, "דיאלוג עם אמנות האסלאם". רחובות
2003 - גלריית הסינט,"כאן, מהחידקל לעמודי הרקולס", אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע
2004 - מוזיאון תל אביב לאמנות. "מארגים - סימביוזה מזרחית-מערבית"
תערוכות > תערוכות יחיד נבחרות > תערוכות יחיד לאחר פטירתו של האמן

2019 - גלריה זומר לאמנות, "הסדר הנסתר של הטבע".
2022 - מוזיאון חיפה לאמנות, "חדר אמן" המוקדש לעבודותיו של ברמן-קדים, אוצרת: לימור אלפרן
2025 - גלריה גבעון לאמנות, עבודות 2006-1966, אוצרת: דליה מנור
תערוכות > תערוכות קבוצתיות נבחרות > תערוכות קבוצתיות לאחר פטירתו של האמן

2015 - קסטרו ומוזיאון תל אביב לאמנות מציגים קולקציית T-ART
2015 - מאנדי וורהול עד היום: התרבות, הצבע, הגוף. מוזיאון חיפה לאמנות, אוצרת: סבטלנה ריינגולד
2015-2022 - המוזיאון מציג את עצמו: אמנות ישראלית מאוסף המוזיאון - מוזיאון תל אביב לאמנות
2016 - מודרניזם ישראלי בשנות השבעים מאוסף מוזיאון חיפה לאמנות
2020 - "מארגים" – תערוכה קבוצתית - גלריה מקום לאמנות, תל אביב. אוצרת: דליה דנון
חיים אישיים

היה נשוי לשופטת שושנה ברמן ואב לשתי בנות. נפטר בנובמבר 2014.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272149  NLI: 987007263470005171  GND: 130097837  ISNI: 0000 0000 7873 7409  LCCN: nr91012502  SNAC: w6wh8g1b  ULAN: 500103125  VIAF: 38016213   WorldCat (עם VIAF): 38016213
מרת'ה צ'ייס

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1927 קליבלנד הייטס, ארצות הברית 
 פטירה:  8 באוגוסט 2003 (בגיל 75) לוריין, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  גנטיקה 
 מקום לימודים:  מכללת ווסטר  אוניברסיטת דרום קליפורניה 
 מוסדות:  מעבדות Cold Spring Harbor 
 
מרת'ה צ'ייס (באנגלית: Martha Cowles Chase; ‏30 בנובמבר 1927 - 8 באוגוסט 2003) הייתה מדענית אמריקאית. הניסוי שערכה בתחום הביולוגיה המולקולרית עזר לאשר ש-DNA, הוא החומר הגנטי הנושא מידע תורשתי אצל וירוסים. עבודתה של צ'ייס מילאה תפקיד מכריע בקידום ההבנה של גנטיקה והניחה את הבסיס למחקרים נוספים בתחום.
ביוגרפיה

מרתה צ'ייס גדלה עם אחותה- רות, בקליבלנד אוהיו, הייתה נשואה לזמן קצר בסוף שנות ה-'50, אביה- היה מרצה באוניברסיטת ווסטר. היא קיבלה את התואר הראשון שלה במכללת ווסטר באוהיו בשנת 1950. עם סיום הלימודים, המשיכה לעבוד לצד אלפרד הרשי במעבדת "Cold Spring Harbor", שם חקרו את הקשר בין DNA להעברת המידע עבור אורגניזמים.
אחרי הניסוי שלה עם הרשי, צ'ייס עזבה את קולד ספרינג הארבור ("Cold Spring Harbor") ב-1953 כדי לעבוד במעבדה הלאומית אוק רידג' ("Oak Ridge") בטנסי ולאחר מכן באוניברסיטת רוצ'סטר ("Rochester University"). היא חזרה לנמל קולד ספרינג בכל קיץ במהלך שנות ה-50 כדי להשתתף במפגשים של קבוצת הביולוגים המשפיעים ה- פאג'ים ("Phage"). ב-1959 היא החלה לעבוד על הדוקטורט שלה במיקרוביולוגיה באוניברסיטת דרום קליפורניה. לאחר שקיבלה אותו ב-1964, היא חזרה לקליבלנד. בשנת 1969, זכה הרשי בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה. עם זאת, צ'ייס לא זכתה להכרה בייעוד הפרס. בזמן שעבדה כגנטיקאית בשנים מאוחרות יותר, צ'ייס אובחנה כחולת דמנציה, ולבסוף נפטרה בשנת 2003 עקב זיהום בדלקת ריאות.
פעילות מחקרית

בשנת 1952, ערכו מרתה צ'ייס (Martha Cowles Chase) ואלפרד הרשי (Alfred Day Hershey) שורה של ניסויים שאישרו שה- DNA הוא החומר התורשתי, ולא החלבונים, כפי שהרבה מדענים היו סבורים עד אז. לסדרת הניסויים קוראים: "ניסויי הרשי- צ'ייס".
בניסוי שלהם, הרש וצ'ייס ערכו על הנגיף "Enterobacteria phage T2" (בקטריופאג' או בקיצור T2 phage). שיטת ההפצה של נגיף הבקטריופאג' היא באמצעות היצמדות לקרום החיצוני של חיידקים והזרקת החומר התורשתי שלו לתוכם. הנגיף גורם למנגנון התורשה של החיידק לייצר עוד נגיפים מסוגו, במקום לייצר עוד חיידקים. הבקטריופאג' בנוי ממעטפת חלבון, ובתוך המעטפת, יש את החומר התורשתי שלו, מבנה הבקטריופאג' התגלה לא הרבה לפני הניסוי בעזרת מיקרוסקופ אלקטרוני ונחשב כמבנה יחסית פשוט. אחרי שהבקטריופאג' מסיים לרוקן את מעטפת החלבון שלו מהחומר התורשתי לתוך החיידק, המעטפת נשארת ריקה וצמודה לחיידק.
הניסוי הראשון נערך באופן שבו הרשי וצ'ייס סימנו את ה-DNA של הבקטריופאג'ים ביסוד הקיים רק ב-DNA- זרחן רדיואקטיבי (P32), החומר הזה אינו קיים באף אחת מ־20 חומצות האמינו המרכיבות את החלבונים, לכן החומר מאפיין רק את ה-DNA. לאחר מכן, הם אפשרו לבקטריופאג'ים לתקוף את החיידק "Escherichia coli" (או בקיצור E.coli). אחרי כן הם הסירו באמצעות בלנדר וצנטריפוגה את מעטפת החלבון של הנגיפים מהחיידקים שהותקפו ומצאו כי החומר הרדיואקטיבי, המאפיין רק את ה-DNA של הבקטריופאג'ים, לא היה קיים בקליפת החלבון, אלא רק בתוך תאי החיידקים.
צ'ייס והרשי ערכו ניסוי נוסף, בו הם סימנו את החלבונים במעטפת הבקטריופאג'ים באמצעות גופרית רדיואקטיבית (S35), יסוד שאינו קיים ב-DNA, אלא רק בחומצות האמינו המרכיבות את החלבונים, כך שהחומר הזה מאפיין רק את החלבונים בנגיף. הרשי וצ'ייס חזרו על תהליך הדבקת החיידקים על ידי הנגיפים ולאחר ההפרדה בצנטריפוגה ובבלנדר- החומר המאפיין את החלבונים נמצא רק במעטפות החלבון, ולא בחיידק הנגוע. ובכך אישרו כי החומר שגורם לחיידקים להידבק הוא החומר התורשתי- ה-DNA.