stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוכן כפול
פרשיות היסטוריות

אשרף מרואן, שהיה המקור הבכיר של "המוסד" במצרים בתקופה שקדמה למלחמת יום הכיפורים נחשד מתחילת גיוסו שהוא פועל כסוכן כפול, אך הוחלט שחשדות אלה אינם נכונים. לאחר המלחמה חזר והעלה טענה זו ראש אמ"ן, אלי זעירא, כדי לבסס את טענתו שמרואן היה חלק מתוכנית הטעיה גרנדיוזית שהפעילו המצרים. בהתאם לתאוריה זו, העובדה שמרואן אכן מסר מידע על המלחמה הקרבה ובאה, ולמעשה היה הגורם שהכריע את הכף בשאלה האם עומדת לפרוץ מלחמה, נטען שמידע זה נמסר מאוחר מדי, כאשר כבר לא היה בו כדי לשנות. טענות אלה נדחו, והגישה המקובלת בישראל היה שמרואן היה מרגל כשר, ולא סוכן כפול.
לאחר לכידתו של אלי כהן, מרגל ישראלי שפעל בסוריה, ניסו לוכדיו ללחוץ עליו שימשיך בקשר עם ישראל ויעביר מידע כוזב, אך הוא ניצל זאת לשם העברת מסר על לכידתו, בקוד שהוכן מראש לשם כך.
הצלחת המודיעין הבריטי לחשוף את רשתות הריגול של שרות המודיעין (האבווהר) של גרמניה הנאצית, בתחילת מלה"ע השנייה והכפלת רוב הסוכנים. בזמן הפצצות הטילים של גרמניה על בריטניה מסרו הסוכנים הכפולים מידע מוטעה על מקומות פגיעת הטילים, וזאת לפי הנחיות מפעליהם הבריטיים. מידע זה גרם לגרמנים לשנות את מסלולי מעוף הטילים כך שבאופן מעשי הם נחתו באזורים מרוחקים ממרכזי אוכלוסייה. הסוכנים הכפולים הופעלו על ידי ועדת XX. בין המפורסמים שבהם היו חואן פויול גארסיה ואדי צ'פמן. לעומת זאת מעצר של ורנר פון יאנובסקי בקנדה לא הביא תוצאות של ממש.
לקראת הפלישה לנורמנדי ב-1944 נעשה שימוש נוסף ברשת הסוכנים הכפולים כדי להטעות את הגרמנים כחלק ממבצע פורטיטיוד.
מקרה פחות מוכר התרחש בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 במהלך מלחמת וייטנאם, כאשר האמריקנים ובעלי בריתם בדרום-וייטנאם הצניחו מאות סוכנים בצפון-וייטנאם. לאחר מספר שנים הסתבר לאמריקנים שכולם ללא יוצא מהכלל אותרו ונוטרלו על ידי שרותי הביטחון של צפון-וייטנאם, כשחלקם המשיך לפעול כסוכנים כפולים על ידי המודיעין הצפון-וייטנאמי. כתוצאה מ"סיפורי כיסוי" רדודים שנבנו עבורם על ידי המודיעין הצפון-וייטנאמי, נחשפו אלו על ידי האמריקנים שתכננו, ללא ידיעת בעלי בריתם מהדרום, להשתמש ב"הכפלה" לצרכיהם ובעצם "להכפיל" פעם נוספת את הסוכנים. החלטות פוליטיות ושיקולים זרים עצרו את המהלך באיבו. העובדה שבמשך שנים לא ידעו האמריקנים על הכפלת סוכניהם, מעלה שאלה מעניינת אודות אופן הגיוס וההפעלה של סוכני ריגול באזורים ותרבויות שאינם מוכרים למפעילים.
ראו גם

דגל כוזב
לקריאה נוספת

קובי סגל, סוכן כפול - גיוס, הפעלה, תובנות, הוצאת אפי מלצר, 2019.
הערות שוליים

↑  יעקב עמידרור, מודיעין - הלכה למעשה, משרד הביטחון - ספריית "אוניברסיטה משודרת", 2006, עמ' 36
1 2  יעקב עמידרור, מודיעין - הלכה למעשה, משרד הביטחון - ספריית "אוניברסיטה משודרת", 2006, עמ' 37
↑  יגאל סימון, ‏סוכן כפול / קובי סגל, מבט מל"מ 89, יוני 2021, עמ' 62
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1190978
ביכורים (אתר אינטרנט)

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  2003–הווה (כ־21 שנים) 
 bikurim.kipa.co.il
 
בִּכּוּרִים הוא אתר אינטרנט ומאגר יצירות אמנות, שהוקם במטרה לאפשר ליוצרים מתחומי היצירה השונים, לפרסם את יצירתם לעיני הגולשים באינטרנט.
האתר בִּכּוּרִים הוקם על ידי פורטל האינטרנט כיפה בשנת תשס"ג (2003), ונוהל במשך שנותיו הראשונות על ידי רחל נפרסטק. הקמתו היא חלק מהנביעה המחודשת של עולם השירה, האמנות והיצירה בציבור הדתי, במטרה להמציא במה חופשית לפרסום יצירה עברית-שורשית. כחלק מפורטל כיפה, האתר מהווה בעיקרו במה ליוצרים מן הציבור הציוני דתי. ככזה, האתר, בניגוד בולט לאתרי יצירה אחרים, מכיל יצירות רבות העוסקות בתחומים הדתיים השונים ובמתח שבין האדם לקונו, ומוביל, באמצעות עורכי התוכן באתר, קו אידאולוגי המונע מיצירות המכילות מסרים אלימים או מיניים, להתפרסם בו. עם זאת, באתר מפרסמים מיצירותיהם גם יוצרים שאינם דתיים.
באתר קיימים, נכון לשנת תשס"ח (2008), כ-1,600 יוצרים ולמעלה מ-48,500 יצירות מתחומי המלל, הסאונד והתחומים הוויזואליים השונים. לגולשים באתר מתאפשר ליהנות מן היצירות, ולמקד את גלישתם באמצעות המלצות העורכים, להגיב ליצירות, לדרג יצירות, ולהוסיף יצירות לרשימת המועדפות עליהם. במידה והם מעוניינים בכך, בהליך קצר ופשוט יכולים הגולשים באתר להירשם אליו בעצמם ולפרסם בו מיצירותיהם שלהם.
עם התפתחות קהילת היוצרים באתר, נוספו לאתר פורומים, המשמשים כסדנאות בתחומי הכתיבה, הסאונד, הצילום, והציור, אשר מונחות ומנוהלות על ידי יוצרים באתר, בעלי ידע בתחומם. כמו כן, האתר מקיים מפגשים קבועים בפסח, בסוכות ובחנוכה ליוצרים החברים בו. המפגשים כוללים, בדרך כלל, הרצאה מאת אמן כלשהו המוזמן אליהם, וקריאת קטעי שירה ופרוזה, מאת חברי האתר, כמו קטעי הופעות מוזיקליות, והצגת יצירות פלסטיות וויזואליות בתערוכה. במפגשים מתקיימת מסגרת ייחודית של שירת נשים, בשל המחויבות לצו ההלכתי, המאפשרת לזמרות לשיר בפני קהל הנוכחות במפגש.
משה שטרן (דברצן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1915 כ"א בתשרי ה'תרע"ה נובה זמקי, האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  5 באוגוסט 1997  (בגיל 82 בערך) ב' באב ה'תשנ"ז
 מקום קבורה:  בית הקברות "בית ישראל", וודברידג', ניו ג'רזי
 מקום פעילות:  דברצן, בואנוס איירס, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  ?–1997 
 השתייכות:  יהדות חרדית
 רבותיו:  סבו הרב יוסף משה טיגרמן; אביו הרב אברהם שטרן; הרב עקיבא סופר
 חיבוריו:  באר משה
 בת זוג:  מלכה לבית שטראסר
 
הרב משה שטרן (ה'תרע"ה, 1915 – ב' באב ה'תשנ"ז, 5 באוגוסט 1997) היה פוסק הלכה ניצול השואה רב קהל יסודי התורה בברוקלין. מחבר שו"ת באר משה (ח' חלקים).
ביוגרפיה

נולד לרב אברהם שטרן שהיה דיין בנייהייזל ומחבר הספרים מליצי א"ש ועוד, ולטובה גיטל, בת הרב יוסף מאיר טיגרמן, שנספו בשואה. למד אצל אביו ואצל סבו, ולאחר מכן בישיבת פרשבורג אצל הרב עקיבא סופר.
התחתן עם מלכה, לבית שטרסר (נכדת רבה של דברצן, שלמה צבי שטראסר). הרב שטרן שימש כמו"ץ בדברצן עד לשואה. בשואה הוא שהה חודשים במחנה ברגן-בלזן. לאחר השואה שב לדברצן, שבה חיו אז כ-4,060 יהודים, וכיהן כרבה. ייסד מחדש את ישיבת פרשבורג, עם הרב יוחנן סופר מערלוי. בסביבות 1950 היגר לאמריקה, וכיהן כרב בבואנוס איירס, ארגנטינה, למשך כשנה. משם עבר לארצות הברית וייסד את קהילת "יסודי התורה" בניו יורק, שהונהגה על פי מנהגי החת"ם סופר, ובה כיהן כרב עד לפטירתו.
הרב שטרן התנגד באופן תקיף לציונות. הוא כינה את הרבנים התומכים בה "המסרחים" (פרפרזה לשמה של תנועת "המזרחי") והכריז שאסור לומר את דברי תורתם או להזכירם בספרים.
משפחתו

אחיו הבכור הוא הרב בצלאל שטרן, שהיה רב בווינה, במלבורן ועוד, בעל "בצל החכמה". אחיו הצעיר, הרב מרדכי שטרן, מחבר 'רב חסד' חתנו של הרב שאול בראך מקאשוי נפטר בחיי אביו בשנת ה'תרצ"ה בגיל 28.
לרב שטרן ולאשתו מלכה נולדו שני בנים ובת. בנו ניסן מרדכי, נפטר בחיי אביו בשנת ה'תש"ל. בנו הנוסף, הרב שלמה שטרן, הוא רב קהילת "דברצן" בברוקלין.
ספריו

שו"ת באר משה חלק א ב, באתר היברובוקס
שו"ת באר משה חלק ג ד, באתר היברובוקס
שו"ת באר משה חלק ה ו, באתר היברובוקס
שו"ת באר משה חלק ז ח, באתר היברובוקס
שיטה לא נודעת למי על מסכת ביצה, באתר היברובוקס (מהדיר)
ספר באר משה על מסכת עירובין - ליקוטים, חידושים ובאורים על מסכת עירובין, ניו יורק, תשי"ב
באר משה על מאירי מסכת סוטה, ניו יורק, תשכ"ז
תוספי רבינו אשר על מסכת שבועות - יוצא לאור מחדש על פי הנדפס ... מכת"י בליוורנו ... (תקי"ז) ... עם ציונים ובאורים בשם "באר משה", ניו יורק, תש"כ
ספר באר משה - בירורי הלכות גדולות דבני ארץ ישראל היורדים לחוצה לארץ ובני חוצה לארץ העולים לארץ ישראל, הנוגעות לד"ח שו"ע ..., ניו יורק, תשכ"ג
הערות שוליים

↑  שלמה שפיצר ("קהילות הונגריה", עמ' 106) כתב שכיהן כרב בלוס אנג'לס, אך המקורות האחרים לא מזכירים זאת
↑  שו"ת באר משה חלק ח סימן ג
↑  נדפס בווארנוב, תרצ"ה
↑  אלי בן דוד, קהילות בארצות הברית: משתמש באינטרנט? אל תרד לפני התיבה!, באתר JDN, כ"ב בסיון תשע"ב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305705805171  GND: 1225403499  ISNI: 0000 0000 7316 3485  LCCN: n84214395  VIAF: 102443374   WorldCat (עם VIAF): 102443374
וירג'ין אטלנטיק

איירבוס A330-300 של החברה
וירג'ין אטלנטיק (באנגלית: Virgin atlantic) היא חברת תעופה בריטית, השייכת לחברת הענק וירג'ין של ריצ'רד ברנסון. בסיסה הראשי נמצא בנמלי התעופה של לונדון.
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1982 על ידי רנדולף פילדס, במטרה לקיים קו טיסה בין לונדון לאיי פוקלנד, זמן קצר לאחר סיום המלחמה באיים.
בשל מסלול הנחיתה הקצר באיים ובעיות אחרות נגנז רעיון זה במהרה והוחלט לנסות לבצע טיסות בין נמל התעופה הית'רו בלונדון לנמל התעופה לנמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי בניו יורק. לחברה לא אושר לבצע טיסות אלו והפתרון שהוצע היה הפעלת טיסות בין שדה התעופה גטוויק בלונדון לניוארק.
מיד לאחר מכן פגש פילדס את ריצ'רד ברנסון במסיבה במרכז לונדון שבה סוכם כי ברנסון ייקח לידיו את רוב מניות החברה ופילדס ימשיך להחזיק ברבע ממנה ויהיה מנהלה הראשון. כמו כן שונה שם החברה לווירג'ין אטלנטיק.
ב-22 ביוני 1984 ביצעה החברה את טיסתה הראשונה בין גטוויק לניוארק במטוס בואינג 747-200 חכור מחברת אארולינאס ארחנטינס.
בשנת 1986 הוסיפה החברה מטוס בואינג 747 נוסף והחלה לטוס גם בקו גטוויק - מיאמי. בשנים הבאות נוספו לחברה מטוסים נוספים ויעדים נוספים. החברה גם החלה להפעיל טיסות מנמל התעופה לונדון-לוטון לאירלנד, בתחילה במטוסי טורבו פרופ ולאחר מכן במטוסי בואינג 727.
בשנת 2000 מכרה החברה 49% ממניותיה לחברת סינגפור איירליינס.
בשנת 2002 הייתה "וירג'ין איירליינס" החברה לראשונה שהטיסה את מטוס האיירבוס A340-600 בשירות סדיר.
החברה עוזרת בניסויים למציאת דלק חלופי "ירוק" לתעופה ובפברואר 2008 ביצעה החברה טיסה מיוחדת במטוס בואינג 747 ללא נוסעים בה הונע אחד ממנועי המטוס בדלק אורגני. כמו כן החברה הודיעה כי היא מעוניינת לתדלק בעתיד את מטוסיה בדלק המופק מאצות.
החל משנת 2010 סבלה החברה מהפסדים גדולים שנאמדו בשנת 2013 בכ־233 מיליון ליש"ט, אלו הובילו לקיצוץ חד בקווי הטיסות המופעלות על ידי החברה ובכמות העובדים.
כחלק מההתמודדות עם הבעיה, בשנת 2012 רכשה חברת התעופה האמריקאית דלתא איירליינס את כל מניותיה של סינגפור איירליינס בחברה וזו נדרשה לעזור בייצוב החברה.
ביולי 2017 הודיעה החברה כי תיכנס לשותפות עם תאגיד התעופה אייר פראנס-KLM, כאשר אלו יירכשו 31% ממניותיה של חברת וירג'ין בחברה. תהליך הרכישה צפוי להסתיים בתחילת שנת 2019 ובסיומו יישמר המותג וצורת ההפעלה הנוכחית שלו מבריטניה לצד שיתוף פעולה בין החברות בתאגיד.
במהלך שנת 2018 ניסתה החברה לרכוש את קובלט אייר, אך בסוף תהליך זה לא הסתיים.
ב-4 באוגוסט 2020, בעקבות משבר הקורונה, הגישה החברה בארצות הברית בקשה להגנה מפשיטת רגל צ'פטר 15.
בראשית שנת 2019 מונה למנכ"ל החברה שי וייס, הישראלי הראשון העומד בראש חברת תעופה בינלאומית לא ישראלית.
בשני למרץ 2023 החברה הצטרפה לברית התעופה skytaem.
הסכמי שותפות קוד

לוירג'ין אטלנטיק הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
אייר ניו זילנד
אייר צ'יינה
דלתא איירליינס
וירג'ין אוסטרליה
סינגפור איירליינס
פלייבי
אל על
רשימת יעדים פעילים

רשימת היעדים הפעילים של החברה נכון ליוני 2023:
| מדינה | עיר | נמל תעופה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| איחוד האמרויות הערביות | דובאי | נמל התעופה הבינלאומי דובאי | קו עונתי |
| איי בהאמה | נסאו | נמל התעופה הבינלאומי לינדן פינדלינג |  |
| איי טרקס וקייקוס | פרובידנסיאלס | נמל התעופה הבינלאומי פרובידנסיאלס |  |
| אנטיגואה וברבודה | סנט ג׳ונס | נמל התעופה הבינלאומי וי.סי בירד |  |
| ארצות הברית | אורלנדו | נמל התעופה הבינלאומי אורלנדו |  |
| ארצות הברית | אטלנטה | נמל התעופה הבינלאומי הרטספילד-ג'קסון אטלנטה |  |
| ארצות הברית | בוסטון | נמל התעופה הבינלאומי לוגן |  |
| ארצות הברית | וושינגטון | נמל התעופה הבינלאומי וושינגטון דאלס |  |
| ארצות הברית | טמפה | נמל התעופה הבינלאומי טמפה |  |
| ארצות הברית | לאס וגאס | נמל התעופה הבינלאומי הארי ריד |  |
| ארצות הברית | לוס אנג׳לס | נמל התעופה הבינלאומי לוס אנגל׳ס |  |
| ארצות הברית | מיאמי | נמל התעופה הבינלאומי מיאמי |  |
| ארצות הברית | ניו יורק | נמל התעופה הבינלאומי ג'ון פ. קנדי |  |
| ארצות הברית | סיאטל | נמל התעופה הבינלאומי סיאטל  תקומה |  |
| ארצות הברית | סן פרנסיסקו | נמל התעופה הבנלאומי סן פרנסיסקו |  |
| ברבדוס | כרייסט צ'רץ' | נמל התעופה הבינלאומי גרנטלי אדמס |  |
| ג׳מייקה | מונטיגו ביי | נמל התעופה הבינלאומי סנגסטר |  |
| גרנדה | סנט ג׳ורג׳ | נמל התעופה הבינלאומי מוריס בישופ |  |
| דרום אפריקה | יוהנסבורג | נמל התעופה הבינלאומי  או. אר. טמבו |  |
| דרום אפריקה | קייפ טאון | נמל התעופה הבינלאומי קייפטאון | קו עונתי |
| האיים המלדיבים | מאלה | נמל התעוםה הבינלאומי ולנה | קו עונתי |
| הודו | בנגלור | נמל התעופה הבינלאומי קמפגוודה |  |
| הודו | ניו דלהי | נמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי |  |
| הודו | מומבאי | נמל התעופה הבינלאומי צ'הטרפטי שיוואג'י מהרג' |  |
| הממלכה המאוחדת | בלפסט | נמל התעופה הבינלאומי בלפסט | קו עונתי |
| הממלכה המאוחדת | לונדון | נמל התעופה הית'רו | בסיס מבצעי |
| הממלכה המאוחדת | מנצ׳סטר | נמל התעופה מנצ'סטר | בסיס מבצעי |
| ישראל | תל אביב יפו | נמל התעופה בן-גוריון | צפוי לחזור לשירות באוקטובר 2025 |
| ניגריה | לאגוס | נמל התעופה הבינלאומי מורטלה מוחמד |  |
| סין | שאנגחאי | נמל התעופה הבינלאומי  שאנגחאי פודונג |  |
| סנט וינסנט והגרנידינים | קינגסטאון | נמל התעופה הבינלאומי ארגייל |  |
| סנט לוסיה | פורט וייה | נמל התעופה הבינלאומי היוונורה | קו עונתי |
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון יוני 2023:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> J | נוסעים> W | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A330-300 | 10 | — | 31 | 48 | 185 | 264 | יוחלף על ידי איירבוס A330-900neo |
| איירבוס A330-900neo | 4 | 11 | 32 | 46 | 184 | 262 | יתקבלו החל משנה 2022 עד 2024 עם אופציה ל-4 נוספים |
| איירבוס A350-1000 | 9 | 5 | 44 | 56 | 235 | 355 |  |
| בואינג 787-9 | 17 | — | 31 | 35 | 198 | 264 |  |
| סה"כ | 40 | 16 |  |  |  |  |  |
פעילות החברה בישראל

ב-25 בספטמבר 2019 החלה החברה להפעיל טיסה סדירה באופן יום-יומי בין שדה התעופה הית'רו שבלונדון לנמל התעופה בן-גוריון שבתל אביב. החברה מפעילה משרד של Virgin Atlantic Cargo שנמצא באזור המטענים בנמל התעופה. עד למלחמת חרבות ברזל החברה הפעילה טיסה יומיות בין לונדון לתל אביב. הטיסות בוצעו במטוסי בואינג B787-9 ואירבוס A330-300.
הערות שוליים

↑  "Branson sells 49% of Virgin Atlantic". BBC News (באנגלית). 1999-12-20. נבדק ב-2018-06-27.
↑  חברת התעופה וירג'ין אטלנטיק הגישה בקשה לפשיטת רגל - חדשות בעולם, באתר ערוץ 7 חדשות, פוליטיקה, תרבות, יהדות ועוד
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏שי וייס מונה למנכ"ל חברת התעופה וירג'ין אטלנטיק, באתר גלובס, 25 ביוני 2018
↑  פרטי צי המטוסים של וירג'ין אטלנטיק, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑  דני שדה, פרסום ראשון: יש תאריך לטיסת וירג'ין אטלנטיק הראשונה לישראל, באתר ynet, 7 בפברואר 2019
↑  Virgin Atlantic Plans Tel Aviv Flights From September 2019, Simple Flying, ‏2018-12-29 (באנגלית אמריקאית)
↑    דני שדה, חברת התעופה של ברנסון בדרך לישראל, באתר "ידיעות אחרונות", 23 בדצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0380 213X
גבריאל זאב מרגליות

| --- | --- |

הרב גבריאל זאב מרגליות, נובמבר 1925
 לידה:  6 בנובמבר 1847 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 בספטמבר 1935 (בגיל 87) ניו יורק, ארצות הברית 
 כינוי:  רֶבּ וֶעלְוְול 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 בספטמבר 1935 
 
עם הרב אברהם אהרן יודלביץ. 1925
הרב גבריאל זאב מרגליות (כונה רֶבּ וֶעלְוְול; שם המשפחה נהגה: מרגוֹליס; כ"ז בחשון תר"ח, 6 בנובמבר 1847, וילנה – י"א באלול תרצ"ה, 9 בספטמבר 1935, ניו יורק) היה רב ליטאי-אמריקאי, רבה של בוסטון, ראב"ד "עדת ישראל" בניו יורק, ונשיא כנסת הרבנים האורתודוקסית בארצות הברית ובקנדה.
ביוגרפיה

נולד בווילנה לרב המקובל יחיאל יצחק (נפטר תרנ"ג) ולבונא חיה (נפטרה תרנ"א). למד בישיבת וולוז'ין, ובשנת תרכ"ט (1869) נסמך לרבנות על ידי הרב יעקב בריט והנצי"ב מוולוז'ין. נישא לרבקה מייטא בתו של רבי מנחם נחום קפלן, "רבי נחומקה מהורודנה". ב-1872 התמנה לשמש כרבה של דוברובה, הסמוכה למוהילב שבאימפריה הרוסית, ואחריה בעיירה יאשינובקה. בשנת 1879, לאחר פטירת חמיו, התמנה כמו"צ בהורודנה, משרה בה שימש 27 שנים. ב-1881 נפטרה אשתו הראשונה, ומאוחר יותר הוא נישא בשנית. ב-1899 השתתף בקונגרס הציוני העולמי השלישי בבזל, אך בהמשך שינה את טעמו וסבר שהציונות והשאיפה לשינוי ורפורמה דתית כרוכים זו בזו, ולכן הפך למתנגד חריף לציונות. הוא חבר לרב אליהו עקיבא רבינוביץ, עורך "הפלס" בניסיון לארגן ועידה רבנית גדולה נגד התנועה הציונית, ניסיון שלא צלח.
ב-1907 היגר לארצות הברית. בארצות הברית שימש בתחילה כרב הראשי של בוסטון (1907-1910), ולאחר מכן עבר, בשל מחלוקת על כשרות, לניו יורק, וכיהן מ-1912 כראב"ד "עדת ישראל" בניו יורק, ונשיא כנסת הרבנים האורתודוקסית בארצות הברית ובקנדה. ועמד גם בראש כולל אמריקה. הוא נודע בגישתו הבלתי מתפשרת בענייני הלכה והיה מעורב בפולמוסים בענייני כשרות.
נפטר בי' באלול תרצ"ה, 8 בספטמבר 1935, בניו יורק כ"זקן הרבנים בארצות הברית".
השאיר אחריו את בניו: הרב מנשה מרגליות שהיה רב בברוקלין, נחמיה ואליעזר גרשון מרגליות, ובתו איטא לאה אשת הרב עוזיאל טוביה גולדברג.
ספריו

גולת הכותרת של פעילותו הספרותית-תורנית היו חמשה חומשי תורה עם פירושו "תורת גבריאל" והערותיו בשם "נחל גבים", אותם שלח להדפסה בירושלים כדי לתמוך כלכלית במשפחות עניות שראשיהן עסקו בהדפסת הספר. מלבד ספריו העוסקים בפרשנות לתורה ולהגדה של פסח, ובדרוש, הוא כתב גם תשובות הלכתיות, חלקן נדפסו בתוך ספרו "חרוזי מרגליות" ואחרות משוקעות בספרי השו"ת של בני דורו, הוא עסק בשאלות שמשקפות את האקטואליה הדתית של יהדות ארצות הברית בתקופתו, למשל: האם בהיעדר ברירה אחרת יש להורות לאנשים לקבוע בפתח ביתם מזוזה שהודפסה על נייר ואינה כשרה לפי ההלכה, כדי שלמצער, לא תשתכח מצוות המזוזה במקומות בהם לא היה ניתן להשיג מזוזות כשרות, או שמחירן היקר הרתיע את הציבור מלקנותן. וכן בהיתר גיור במצב של התבוללות.
אגדת אזוב - גאולת אברהם - גבורות אל, על הגדה של פסח
תורת גבריאל - פירוש על חמישה חומשי תורה
גנזי מרגליות - ביאור על חמש מגילות.
שם עולם - הגות, על פי מדרשים
חרוזי מרגליות- הגות ודרושים.
הערות שוליים

↑  "וועלוול" הוא צורת הקטנה של השם היידי "וולף", המקביל ל"זאב".
↑  ידיעה בכתב העת שערי ציון, שנה טו, גיליון י-יב, עמ' מז. אך לפי חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק, מהדורה חדשה, ירושלים תשס"ד, עמ' 274, הערה 402, תאריך הפטירה הוא יום אחד קודם, י' באלול תרצ"ה, 8 בספטמבר 1935.
↑  משה צינוביץ, אישים וקהילות, תל אביב תש"ן, אמ' 384.
↑  לשון הידיעה בכתב העת שערי ציון, שנה טו, גיליון י-יב, עמ' מז.
↑  הרב אלטר פפר, שו"ת אבני זיכרון, ח"ב, תרצ"ט, סימן ל.
↑  הרב שלמה סדובסקי, פרפראות לחכמה, עמ' 63-64
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304261505171  ISNI: 0000 0004 0199 6698  LCCN: nr94028214  VIAF: 297276463   WorldCat (עם VIAF): 297276463 
הגדה של פסח הנקרא בשם אגדת אזוב, גבריאל זאב מרגליות, 1903 וילנה. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
אלישה בו

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1997 (בת 27) אוסלו, נורווגיה נורווגיה 
 שם לידה:  Alisha Ilhaan Bø 
 מדינה:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 מקום לימודים:  תיכון אל קמינו ריל 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלישה בו (שם בשפת המקור: Alisha Ilhaan Bø; נולדה ב-6 במרץ 1997) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית ילידת נורווגיה. היא התפרסמה בתפקידה כג'סיקה דייוויס בסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" של נטפליקס.
ביוגרפיה

בו נולדה באוסלו, נורווגיה לאב ממוצא סומלי ולאם נורווגית, ילידת טרונדהיים. היא עברה עם אמה ללוס אנג'לס בגיל שבע כשאמה נישאה בשנית לאמריקאי. בו למדה בבית הספר התיכון אל-קמינו שם למדה במגמת תיאטרון. לאחר סיום הלימודים היא המשיכה בקריירת המשחק שלה, והפכה לשחקנית הראשונה ממוצא סומלי שקיבלה תפקיד ראשי בסרט אמריקאי מאז אימאן.
קריירה

את הופעת הבכורה שלה בו עשתה בשנת 2008, אז קיבלה את התפקיד של ליסה סוואן הצעירה בסרט האימה "שעשוע". שנה לאחר מכן, היא הופיעה בסרט "He's On My Mind", ושיחקה בסרט האימה "פעילות על-טבעית 4" משנת 2012.
בשנת 2014 היא התארחה בסדרה "משפחה מודרנית" ובשני פרקים של הסדרה "אקסטנט" ברשת CBS. בנובמבר 2014 הצטרפה לצוות השחקנים של אופרת הסבון "ימי חיינו" של NBC בתפקיד החוזר של דפני.
את הפריצה בקריירה שלה עשתה בשנת 2017 כאשר לוהקה לתפקיד של ג'סיקה דייוויס בסדרת הטלוויזיה "13 סיבות" מבית נטפליקס המבוססת על הספר באותו שם.
בשנת 2018 השתתפה בוידאו קליפ לשירם של שון מנדס וזד "Lost in Japan".
בשנת 2021 לוהקה לסרטו הראשון של ג'סי אייזנברג כבמאי "When You Finish Saving the World" המבוסס על ספר מוקלט של אייזנברג משנת 2020, ובו תגלם את ליילה, לצדם של ג'וליאן מור ופין וולפהארד.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Amusement | ליסה סוואן הצעירה |  |
| 2009 | He's On My Mind | לאסי |  |
| 2012 | פעילות על-טבעית 4 | טרה |  |
| 2017 | 68 Kill | ויולט |  |
| 2019 | Gates of Darkness | אלכסה אוקונר |  |
| 2019 | מעודדות הזהב | קלואי |  |
| 2019 | Yes, God, Yes | נינה |  |
| 2022 | עושות נקמה | טרה |  |
| 2023 | כשתסיים להציל את העולם | ליילה |  |
| TBA | Who Am I? |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | הורים במשרה מלאה | ילדה יפה | פרק: "Everything Is Not Okay" |
| 2013 | אישה לראווה | צ'לסי | פרק: "Pilot" |
| 2014 | משפחה מודרנית | טרייסי מק'קוי | פרק: "And One to Grow On" |
| 2014 | אקסטנט | ברין הנדי | 2 פרקים |
| 2015-2014 | ימי חיינו | דפני | תפקיד חוזר; 15 פרקים |
| 2015 | NCIS | פארה מיירס | פרק: "Viral" |
| 2015 | קז'ואל | בקה | 6 פרקים |
| 2016-2015 | ריי דונובן | ג'נט | 4 פרקים |
| 2016-2015 | CSI סייבר | גרייס קלארק | 3 פרקים |
| 2016 | זאב צעיר | גוון | 3 פרקים |
| 2020-2017 | 13 סיבות | ג'סיקה דייוויס | תפקיד ראשי; (4 עונות); 49 פרקים |
| 2018 | רובוט צ'יקן | ריינה | דיבוב; פרק: "No Wait, He Has a Cane" |
| 2020 | יום אחרי יום | הלנה | פרק: #AnnabelleClarkeIsOverParty |
| 2023 | The Buccaneers | קונצ'יטה קלוסון | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
פיסול בשדה המורחב

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רוזלינד קראוס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מסה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1979 
 מספר עמודים:  14 
 
"מצפה" (1971–1975), מאת רוברט מוריס
"מזח לולייני" (1970), מאת רוברט סמיתסון
"פיסול בשדה המורחב" (באנגלית: Sculpture in the Expanded Field) הוא מאמר מאת החוקרת ומבקרת האמנות רוזלינד קראוס המנסה להציג הגדרה אסתטית מחודשת של מושג ה"פיסול" בעקבות התפתחויות שחלו באמנות החל משנות ה-60 של המאה ה-20. המאמר פורסם בכתב העת "October" (אנ') בשנת 1979.
קראוס טוענת כי החל מתחילתו של המודרניזם התערער מעמדו של הפיסול כאמצעי לייצוג סימבולי קונקרטי, כלומר כאנדרטה. אנדרטאות פיגורטיביות, דהיינו אנדרטאות המגולמות בדימוי אנושי, אינן מסוגלות עוד לקיים את מעמדן המוצהר כציון היסטורי בחלל ספציפי וכמשקפות היבט תודעתי של קהילה. אחת הדוגמאות לכך היא פסלו של אוגוסט רודן "שערי הגיהנום", אשר יועד להצבה כשער כניסה למוזיאון בצרפת, אולם הוצב לבסוף בכמה מקומות בעולם.
מצב זה מכונה על ידי קראוס כ"מצב נגטיבי", בו הפיסול נאלץ להמיר את ההתייחסות לחלל היסטורי בצורות מופשטות המהוות "מסמן טהור", וכן בהתייחסות עצמית ארס פואטית. קראוס מתארת מאפיינים אלו בפיסול המופשט, אשר מדגיש את בסיס הפסל או הופך אותו לחלק בלתי נפרד ממנו, כדוגמת פסליו של קונסטנטין ברנקושי. בפסלים כגון אלו "הבסיס מוגדר עתה מהותית כניתן להעברה, דבר המצביע היעדר מקום קבוע לעבודה, וחוסר הבית שלו מוטמע לתוך עצם חומריותו של הפסל".
כתוצאה ממצב זה, נוצרה הגדרה נגטיבית של הפיסול כאלמנט שאינו "אדריכלות" ואיננו "טבע". לפיכך, התקיים הפיסול בתוך שיח אפיסטימולוגי הנדרש לבחינת גבולותיו כל העת. קראוס מנסה להציע הגדרה אלטרנטיבית למצב זה, בה הגבול בין "פיסול", "אדריכלות" ו"טבע" הוא דינמי ויוצר "שדה מורחב" בה הגדרתו של הפיסול תלויה בהגדרתם של שדות סמנטיים.
קראוס מוצאת כי צורות פיסול חדשות כגון "אמנות אדמה" וסוגים שונים של אמנות מינימליסטית אכן מקיימות את ההיגיון של השדה המורחב. היגיון פוסט מודרני זה עתיד, לדעת קראוס, ליצור מימד היסטורי חדש של הפיסול.
לקריאה נוספת

קראוס, רוזלינד, "פיסול בשדה המורחב", בתוך: מוזות, גיליון מס' 5–6, פברואר 1989, עמ' 50–55 (תרגום לעברית: מיכל נאמן)
ענת מיסד-כנען

| --- | --- |

ענת מיסד-כנען בכנס חיפה למשפט 2021. לצדה השופט ד"ר רון שפירא
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה 
 תפקידים בולטים:  הסניגורית הציבורית הארצית
 
ענת מְיַסֵּד-כנען (נולדה ב-26 בפברואר 1973) היא עורכת דין ישראלית המשמשת מאז ספטמבר 2021 בתפקיד הסניגורית הציבורית הארצית.
ביוגרפיה

נולדה בקריית טבעון, לאסתר לבית טולדנו, וד"ר גבריאל מיסד לבית מיוסט. בילדותה למדה בבית הספר "Mathilda Marks Kennedy School" בלונדון, ובנעוריה בתיכון "Greengates School" במקסיקו סיטי.
מיסד-כנען היא בעלת תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת חיפה, שניהם בהצטיינות. שימשה כחברת מערכת כתב העת משפטים. התמחתה בבית המשפט העליון בלשכת השופטת טובה שטרסברג-כהן, ולאחר מכן עבדה כשנתיים כפרקליטה במחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה במחוז חיפה. בשנת 2000 פרשה מן הפרקליטות, עבדה כסנגורית בשוק הפרטי, התמחתה בפלילים וניהלה משרד עורכי דין בחיפה במשך 13 שנים.
ביוגרפיה > הסניגוריה הציבורית

החל משנת 2011 שימשה כרפרנטית חיצונית של הסניגוריה הציבורית וסייעה בליווי סניגורים אחרים המייצגים בתיקים. בשנת 2013 הצטרפה כעובדת מן המניין לסניגוריה.
בשנת 2014 נבחרה לכהן כסנגורית הציבורית המחוזית במחוז חיפה, אף שימשה חברה בצוות הבכיר של הסנגוריה הציבורית. במסגרת תפקידה, יזמה והקימה את הפורום הארצי לראיות פורנזיות וריכזה את הפורום למניעת הרשעות שווא בסנגוריה הציבורית. כיום, חברה בוועדה הציבורית למניעת הרשעות שווא ותיקונן בראשות השופט בדימוס פרופ' יורם דנציגר בתור נציגת הסנגוריה הציבורית. במסגרת התמחותה העבירה קורס בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב תחת הנושא: "עיון מחדש בראיות מדעיות".
מיסד כנען ידועה כמבקרת של נוהלי עבודת פרקליטות המדינה. לצד זאת, חרף ביקורת ציבורית הביעה תמיכה במינויו של עמית איסמן לתפקיד פרקליט המדינה.
ביוגרפיה > הסניגורית הציבורית הארצית

בספטמבר 2021 בחרה בה ועדת הסנגוריה הציבורית, בראשות שר המשפטים גדעון סער, לתפקיד הסניגורית הציבורית הארצית.
בעניין פרשת השימוש ברוגלה במשטרת ישראל, ביקרה מיסד-כנען את החלטתו של היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט להסתפק בבחינת הפרשה בוועדה בראשות עמית מררי, המשנה ליועץ. כמו כן, מבקרת את המדיניות בתי המשפט המאשרים במרבית המקרים את בקשות צווי החיפוש של משטרת ישראל, את תנאי המעצר בישראל, תפיסת חזקת התקינות בהליך הפלילי המקובלת בישראל, מדיניות הסדרי הטיעון, ועוד. לתפיסתה:
התפקיד של הסנגוריה הוא לאתגר את המערכת המשפטית ולהטיל ספק בבקשות, בהנחות ובקביעות של גופי האכיפה, הן בייצוג והן ברמה המוסדית. בראש ובראשונה, אנחנו עסוקים בהענקת ייצוג איכותי ביותר לחלשים ביותר בחברה הישראלית בשעתם הקשה ביותר, מול מערכת אכיפה חזקה מאוד.