stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארץ ישראל בעת העתיקה
ביאורים

↑  התקופה הנאוליתית - תקופת האבן החדשה, נקראת כך גם בתקופת פיתוח כלי החרס, כי עדיין יש בה כלי אבן ועבודות אבן וטרם נכנסו בה מתכות לשימוש נרחב.
1 2 3 4  הערה לחלוקות המשנה של תקופות הברונזה והברזל.

ישנן שלוש מערכות שונות לסימון שלבי המשנה של תקופות אלה.

החלוקה המקורית בלועזית, ובעקבותיה גם בעברית הייתה באמצעות ספרות רומיות: כגון תקופת הברונזה הקדומה II, הברונזה התיכונה II, הברונזה המאוחרת II, והברזל II, 

בחלוקת משנה השתמשו באותיות: IIא, II ב וכדומה (בלועזית תקופות המשנה מסומנות באותיות לועזיות מ-A ואילך).

כאשר עיברתו לראשונה חלוקות אלה, השתמשו באותיות עבריות במקום בספרות הרומיות: כגון תקופת הברזל ב'; בחלוקת משנה השתמשו בספרות ערביות: ב-1, ב2 וכדומה.

הנטייה כיום היא להשתמש בספרות ערביות (במקום רומיות) לציון השלבים העיקריים, כגון תקופת הברזל 2, ובאותיות עבריות לציון שלבי המשנה: 2א, 2ב וכדומה (ובלועזית: אותיות לועזיות מ-A ואילך).

עם זאת כל 3 השיטות נמצאות כיום בשימוש במחקר ובכתיבה הפופולרית, ועדיין אין החלטה מחייבת בוויקיפדיה העברית באיזו מהן להשתמש.
אלונה קמחי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביוני 1966 (בת 58) לבוב, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית, ברית המועצות 
 שם לידה:  אילונה גייקלה 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 בן או בת זוג:  יזהר אשדות 
 פרסים והוקרה:  פרס ברנשטיין (1999)  פרס אקו"ם 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלונה קמחי (נולדה ב-20 ביוני 1966) היא שחקנית, פזמונאית, תסריטאית וסופרת ישראלית. זוכת "פרס אקו"ם" ו"פרס ברנשטיין" לספרות.
ביוגרפיה

קמחי נולדה בלבוב שבאוקראינה הסובייטית בשם אילונה גייקלה. הוריה, מרק ודולורס, היו כימאים במקצועם. אביה נפטר כשהייתה בת חמש, וב-1972 עלתה לישראל עם אמה. היא בת דודתו של מיכאל דורפמן.
אלונה קמחי גדלה והתחנכה בקריית ביאליק. את שירותה בצה"ל עשתה בנח"ל.
למדה משחק בבית הספר "בית צבי" ושיחקה בקולנוע, בטלוויזיה ובתיאטרון, בין היתר הופיעה בסרטים "אבא גנוב" ו"אבא גנוב 2" בתפקיד עורכת הדין גליה רשף וב"רחובות האתמול" של ג'אד נאמן.
החלה לפרסם מפרי עטה בשנת 1996. ספרה הראשון, "אני אנסטסיה", אותו הוציאה בעילום שם, זיכה אותה ב"פרס אקו"ם" ליצירה בעילום שם לשנת 1996. לאחר ספר ביכורים זה פרסמה עוד ארבעה ספרים, שתורגמו לשפות רבות. בשנת 2001 הוענק לה פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים.
כתבה את המילים לשירים רבים שהלחין ושר בן זוגה יזהר אשדות וגם לזמרים רבים אחרים. שיריהם המשותפים הראשונים התפרסמו בסוף שנות השמונים בביצועו של הזמר אדם, ובהם "סוד", "הכרזת מלחמה", "נוסע רחוק" ו"שקיעה אחת". לאלבום הבכורה של אשדות מ-1992 כתבה קמחי חלק מהשירים, ובהם "הלילות שלנו", "איש השוקולד" ו"נועה של הים". מהשירים שכתבה לאלבומו השני שיצא ב-1994 התפרסמו "צילו של יום קיץ", "הבלדה על" ו"הירושימה שלי". גם באלבומיו הבאים של אשדות נכללו מספר שירים פרי עטה של קמחי, ובהם "בכל פעם שאני מתאהב", "כל האור שרק אפשר לשאת", "סתיו אנגלי", "מטעי הדובדבן של אוקראינה", "רגע" ו"ערב בלי טלפון". כמו כן השתתפה קמחי בכתיבת השירים "מבול" של רונה קינן ו"בוכה אל הקירות" של דויד ברוזה.
השיר "עניין של הרגל", שאת מילותיו כתבה קמחי וביצע יזהר אשדות בשנת 2012, מתאר את ההשפעה השלילית שיש לדעת המחברת לשגרת השליטה באוכלוסייה אזרחית בשטחי יהודה והשומרון על חיילי צה"ל. השיר נפסל להשמעה ב"גלי צה"ל" בתוכניות שאינן תוכניות אקטואליה. תחנות רדיו נוספות בחרו שלא לשדרו.
קמחי הייתה חברת מרצ ובבחירות לכנסת התשע עשרה ב-2013 הוצבה ברשימתה במקום ה-89.
ביוגרפיה > חיים אישיים

קמחי הייתה נשואה לצלם עודד קמחי. משנת 1985 היא בת זוגו של המוזיקאי יזהר אשדות. בנם, עיליי אשדות, הוא יוצר ומפיק מוזיקלי.
ספרים

אני אנסטסיה, כתר, 1996 - זיכה אותה בפרס אקו"ם ליצירה בעילום שם (1996) ובפרס "נוצת הזהב", 1996
סוזנה הבוכייה, כתר, 1999 - זיכה אותה בפרס ברנשטיין (1999) ובפרס ויצו צרפת (2002)
מושלמת והמעגל המכושף, כתר, 2001 - ספר ילדים
לילי לה טיגרס, כתר, 2004
ויקטור ומאשה, כתר, 2012
בנוסף, כתבה את התסריט לסרטה של לנה צ'פלין, "היה או לא היה".
פילמוגרפיה חלקית (כשחקנית)

שוברים (1985)
חימו מלך ירושלים (1987)
אבא גנוב 1 (1987)
כח משיכה (1989)
אבא גנוב 2 (1989)
רחובות האתמול (1989)
הערות שוליים

↑  אלונה קמחי באתר אישים
↑  מאיה נחום שחל, שוברת שתיקה: אלונה קמחי עובדת על הספר הבא, באתר כלכליסט, 6 בנובמבר 2011 (קמחי מסרה שבסרט אבא גנוב היא הייתה בה 25 (הסרט יצא בדצמבר 1987)
↑  כך רשמה בכריכה האחורית בספר אני אנסטסיה
↑   רז שכניק, פינג־פונג עם אלונה קמחי, באתר "ידיעות אחרונות", 1 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263692505171  PLWABN: 9810541123705606  BnF: cb137586848 (data)  GND: 124111947  ISNI: 0000 0001 0991 7980  LCCN: nr96010943  MusicBrainz: da6c3035-9078-4f00-9a35-ceaf3253a5d6  NKC: js20090630003  NLG: 188431  NTA: 217899463  RERO: 02-A006591859  SELIBR: 251787  SUDOC: 067199100  VIAF: 78779321   WorldCat (עם VIAF): 78779321
אברהם לובנוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1888 ה'תרמ"ח סברז'ין, בלארוס
 פטירה:  1973  (בגיל 85 בערך) אב ה'תשל"ג סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בלנינגרד
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 מקום פעילות:  לפל, לנינגרד
 תקופת הפעילות:  ? – 20 באוגוסט 1973 
 השתייכות:  חב"ד-קאפוסט
 
אברהם רובומוביץ' לובנוב (ה'תרמ"ח, 1888 - אב ה'תשל"ג 1973) היה רבה של לנינגרד בירת רוסיה, אסיר ציון חסיד קאפוסט. קודם לכן היה גם רב העיר לפל.
ביוגרפיה

נולד בסברז'ין שליד רוגצ'וב בבלארוס. כיהן כרב בלפל עד שנות ה-30 שאז עבר ללנינגרד. בה'תש"ב (1942) נעצר ושוחרר. בה'תש"ג (1943) נתמנה לרב העיר אחר הרב מנחם מנדל גלוסקין.
בה'תשי"א (1950) נאסר והוגלה, וכעבור שנים שוחרר ונתמנה ליושב ראש הקהילה היהודית. הרב לובנוב היה חסיד חב"ד-קאפוסט ושמר על קשרים טובים גם עם חסידות חב"ד-לובביץ'.
בסוף ימיו חלה והיה מרותק, וב-1973 נפטר. בצוואתו ביקש להיקבר בבית הקברות היהודי הישן בעיר, בתחילה השלטונות לא איפשרו את הדבר ורצו לקברו בבית הקברות החדש המשותף ליהודים ונוצרים, רק לאחר השתדלות רב מארצות הברית הדבר התאפשר.
לקריאה נוספת

תולדות חב"ד בפטרבורג, עמ' 330 - 332. הוצאת חזק 2010, שניאור זלמן ברגר.
אי שם

אי שם הוא השיר עמו ייצגה הזמרת אילנית את ישראל באירוויזיון 1973. את השיר כתב אהוד מנור
והלחינה ועיבדה נורית הירש.
זהו השיר הראשון שישראל שלחה לאירוויזיון. לפי סדר הצגות השירים בתחרות האירוויזיון 1973, השיר הושמע אחרון (ה-17 במספר), וזכה במקום הרביעי.
בחירת השיר

בתחילת שנות ה-70 קיבלה הזמרת אילנית הצעה לייצג את גרמניה באירוויזיון. זמרות ישראליות ייצגו מדינות אירופיות באירוויזיון עוד קודם לכן. בשנת 1963, בטרם היו שידורי טלוויזיה בישראל (ישראל החלה את שידורי הטלוויזיה ב-2 במאי 1968), ייצגה אסתר עופרים את שווייץ עם שיר בשפה הצרפתית, וכרמלה קורן את אוסטריה. אילנית ואמרגנה שלמה צח גילו באקראי כי רשות השידור הישראלית זכאית להשתתף באירוויזיון, כיוון שהיא חברה באיגוד השידור האירופי. לפיכך, הם העדיפו לפנות לרשות השידור ולהציע לה כי אילנית תייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון באדינבורו ב-1972. ברשות השידור נענו להצעה, אולם ההרשמה לתחרות כבר נסגרה, ולפיכך השתתפותה הראשונה של ישראל נדחתה בשנה אחת.
בזכות מהלך זה, החלה ישראל להשתתף בתחרות בשנת 1973. ועדה מטעם רשות השידור הופקדה על בחירת השיר, ואילנית נבחרה להיות הזמרת הראשונה שתייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון שנערכה ב-1973 בלוקסמבורג עם השיר "אי שם". היא נשלחה במימון פרטי ביוזמתו של אורי אלוני שהיה אז עורך השבועון להיטון.
באירוויזיון

השיר "אי שם" הגיע למקום הרביעי באירוויזיון, הישג מכובד למדינה שמשתתפת בתחרות בפעם הראשונה. הופעתה של אילנית הייתה עם שמלת פסים (וללא אפוד מגן מתחתיה, למרות מה שחשבו אז). הקדימו את השיר אן מארי דוד, מוסדדס מספרד וקליף ריצ'רד.
השתתפותה של ישראל ניכרה גם מאחורי הקלעים עקב הצורך להדק את האבטחה על המשלחות, מכיוון שכשבעה חודשים קודם לכן נרצחו ספורטאים ישראלים במהלך אולימפיאדת מינכן. בפעם הראשונה בתולדות התחרות הוצבו שומרים בכניסה לאולם, והמשלחת הישראלית לוותה כל הזמן בשומרי-ראש.
לאחר האירוויזיון

השיר זכה להצלחה גם במצעדי הפזמונים בישראל, ובמצעדי הפזמונים השנתיים של קול ישראל ושל גלי צה"ל דורג במקום השני. השיר נכלל באלבום הסולו השני של אילנית, שיצא באותה שנה וכלל גם להיטים כ"ללכת שבי אחרייך" ו"אחי גיבורי התהילה", שנכתבו שניהם בעקבות מלחמת יום הכיפורים. לאחר ההופעה יצאה במופע היחיד הראשון שלה "רסיטל עם אילנית".
אילנית עצמה זכתה בתואר "זמרת השנה" ב-1973.
גרסאות כיסוי

במסגרת אחת התוכניות של בלאגן" השיר בוצע על ידי אילן פלד בתפקיד לימונה ושימי תבורי.
הערות שוליים

↑  אי שם, באתר שירונט
↑  אי שם, באתר פזמונט
↑  כיום אבטחת התחרות אינה כה הדוקה, אולם שומרים מוצבים בכניסות לאולם התחרות כעניין שבשגרה.
↑  Luxembourg 1973, באתר הרשמי של האירוויזיון
| אילנית |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | עמיחי בגבול ירדן • אילנית לילדים • אילנית בשירי חגים לילדים (מס' 1) • אילנית (1972) • אילנית (1974) • להיטים לילדים • שירי משוררים לילדים • שירו שיר לשמש • בואו ונשיר ביחד • טיול לילי ושירים אחרים שאני אוהבת • סולו? הופעה פומבית • תקליט מס' 20 במקצב ברזילאי ובשירים נבחרים • שירים שילדים אוהבים והשירים היפים של מרים ילן-שטקליס • רגשות מעורבים • אל הדרך • מתנה לילדים – השירים שכל הילדים אוהבים • אולי עוד פעם • סרט בשחור לבן • בוא נתחיל מבראשית • חלום ברזילאי • ישראלית |  |
| אלבומי אוסף | הלהיטים הגדולים של אילנית ואילן ואילנית • שירי הייצוג של ישראל • להיטי הזהב של אילנית • ארבעה צדדים • עכשיו כולם ביחד • 21 הלהיטים הגדולים של אילנית • כבר אחרי חצות – אוסף שירי אהבה • נאסף תשרי, אוסף מס. 3 • אי שם – אוסף שירי הפופ והייצוג • ללכת שבי אחרייך – אוסף שירי ארץ ישראל • כל מקום – אוסף שירים בינלאומיים • שיר של יום חולין – אוסף הבלדות • ושוב איתכם – אוסף שירי אילן ואילנית • המיטב • אוסף להיטים • שירים ליום חולין – אוסף כפול |  |
| ערכים קשורים | אירוויזיון 1973 • ישראל באירוויזיון 1973 • אירוויזיון 1977 • ישראל באירוויזיון 1977 • אילן ואילנית • שלמה צח |  |
| אילנית – שירים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-60 | "שיר בארבעה בתים" |  |
| שנות ה-70 | "אהבתה של תרזה די מון" • "ילדי איננו ילד עוד" • "רק הירח" • "פעם לאהוב" • "לאורך השדרה שאין בה איש" • "איש הסתיו" • "גוליבר" • "אי שם" • "אין מקום בחוף" • "עכשיו אני יודע" • "אחיי גיבורי התהילה" • "ללכת שבי אחרייך" • "אהבה אחת קטנה" • "אבל המנגינה" • "Chaque matin la joie du monde" • "אם ייפול הכוכב שלי" • "עיר אחרת" • "כי הנני בא" • "כשקיבלו את התורה" • "כשיבוא שלום לארץ" • "שירו שיר לשמש" • "שלום" • "כך היה כך יהיה" • "הכרתי פעם איש" • "האוניות חזרו" • "ילד בקרקס" • "עפרוני" • "דניאל" • "שיר של יום חולין" • "אל תשמעי לקול ליבך" • "ארץ" • "אדם רחוק" • "אהבה היא שיר לשניים" • "הנה הלילה" • "תבורכי" • "הנה ימים באים" • "הנה בא השלום" • "רגשות מעורבים" • "היי דנה" |  |
| שנות ה-80 | "אני לא מאמינה" • "פעם בשנה" • "חמסין של ניסן" • "הבית של פיסטוק" • "בשביל אל הכפר" • "עד עולם" • "אל הדרך" • "פרפר נחמד" • "נחמה" • "בשורה טובה" • "תצלום ישן" • "הלב" • "שיר על נחלים" • "אולי עוד פעם" • "בואו בואו" • "אם ובנה" • "בללייקה" • "עכשיו כולם ביחד" • "חלק בעולם" • "הנחמה היחידה" • "רק בינתיים" • "סרט בשחור לבן" • "קחי נשימה" • "חבר" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 57695d84-9d2c-41fd-b060-823f096931a6
דנה ג. פלג

| --- | --- |

פסטיבי, ספטמבר 2012
 לידה:  7 באוגוסט 1969 (בת 55) קריית ביאליק, ישראל
 כינוי:  דנה גל, דנה ג.
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  סופרת, משוררת, מתרגמת, עיתונאית ועורכת
 סוג כתב:  כתיבתה העיתונאית והספרותית החלוצית בנושאים להט"ביים
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  דנה-ג-פלג-113002322096720
 https://lp.vp4.me/csiw
דנה ג. פלג (נולדה ב-7 באוגוסט 1969) היא סופרת, משוררת, מתרגמת, עיתונאית ועורכת ישראלית-אמריקאית. פעילה למען נשים ולהט"ב. זוכת עיטור אנדרסן לשנת 2018 על תרגומה לספר "אנה ואיש הסנונית" מאת גבריאל סביט. במשך עשור כתבה את הטור הראשון בישראל שעסק בנשים לסביות וביסקסואליות. קובץ סיפוריה, "תאנים אהובתי" (שופרא, 2000) הוא אחד הספרים הראשונים בארץ שנכתבו בנושא זה.
קורות חיים

דנה פייביש נולדה ב-7 באוגוסט 1969 בקריית ביאליק, וגדלה בקריית חיים. בגיל 18 שינתה את שם המשפחה לפלג. אימה, רינה (רנה), לבית נדלר (1939–2012) הייתה עובדת סוציאלית, ואביה, אליעזר (לזר) פייביש (1935–2017), היה מכונאי דוד קיטור. שניהם עלו מרומניה ונפגשו בארץ. נשואה למרים (מימי) היל ששינתה את שם משפחתה כשהשתיים נישאו בקליפורניה ב-2008. לשתיים בן אחד, בועז ויילד (ע"ש אוסקר ויילד).
למדה בתיכון עירוני מקיף קריית חיים. בעלת תואר ראשון בתולדות האמנות ולימודיים כלליים ותואר שני בתולדות האמנות מהאוניברסיטה העברית. בעלת תעודת הוראה באמנות. בזמן שהותה הראשונה בקליפורניה, 2004–2009, למדה כתיבה יצירתית ותסריטאות בקבריו קולג' וכן קורס בחניכת נשים ונערות עם דיאנה לם. בעלת תעודה בהוראת עברית ממכון מופ"ת. מתרגמת ספרותית מאז 1999.
בין השנים 1996–2006 הייתה בעלת טור קבוע במגזין את, הראשון שעסק בנשים לסביות ובי/פאנסקסואליות בארץ.
פרסמה את קובצי הספרים "תאנים, אהובתי" (שופרא, 2000) ו"אשתתי" (סיאל, 2015). הרומן הראשון שלה, "יד ענקות" ראה אור בשנת 2024 בהוצאת "קתרזיס".
בזמן שהותה הראשונה בקליפורניה, 2004–2009, למדה כתיבה יצירתית ותסריטאות בקבריו קולג' וכן קורס בחניכת נשים ונערות עם דיאנה לם. בעלת תעודה בהוראת עברית ממכון מופ"ת.
מאז 2015 מתגוררת בארצות הברית עם בת זוגה ובנן.
קריירה > כתיבה עיתונאית

בגיל 16 החלה פלג לכתוב בעיתון הנוער חמצן (בעריכת שמואל שם-טוב) שפעל בשנים 1984–1986, ולאחר מכן ב"דעה אחרת", מגזין נוער עצמאי. במשך שנה, 1994–1995, כתבה בפי האתון, ביטאון אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית.
בסוף 1995 הציעה לעפרה מזרחי, עורכת מגזין הנשים את, לכתוב טור אישי לסבי. הטור החודשי הראשון, שהיה גם הטור הלסבי הראשון בעיתונות העברית, התפרסם בינואר 1996. הטור אמנם עסק בחוויותיה האישיות של פלג בקהילה הלסבית, בנושאים כמו מגדר, יחסים בין נשים, בוצ'ים ופמיות, אך כל הדמויות בטור, למעט דנה והוריה, היו בדויות. לאחר המעבר לתל אביב בשנת 1997, החלה לכתוב על אירועים מכוננים בחייה, כולל יציאה מהארון בפני משפחתה, הפגישה עם בת זוגה לעתיד, מימי, ומערכת היחסים איתה. היא המשיכה לכתוב את הטור גם לאחר שעברה עם בת זוגה לארצות הברית ב-2004 ותיארה בו גם את לידת בנה. בשנת 2006, לאחר עשר שנים, החליטה שלא להמשיך בכתיבת הטור.
בשנים 2003–2013 כתבה למגזין "חיים אחרים" ואף כיהנה בו כחברת מערכת זמן קצר. במקביל לכתיבתה באת, כתבה בהתנדבות במגזינים ועיתונים להט"בים שונים, הראשון בהם הזמן הוורוד (1997–2000), בו פרסמה טור בענייני ספרות ותרבות בנוסף לרשימות ביקורת וכתבות צבע. כתבה טור אישי במגזין פנדורה בהוצאת קל"ף (2002–2006), וכן במגזין הקווירי 'הקשת' (2003–2004), העיר בוורוד (2009–2010) ואתר האינטרנט הלהט"בי גו-גיי (2007–2011). פלג שידרה גם פינה בענייני ספרות בתוכנית 'גאים להציג' בתחנת הרדיו רדיוס בהגשת אלי שרון ומגישים נוספים. בשנים 2006–2009 כתבה את "גלויה מגן עדן" באתר גו-גיי, טור אישי קבוע על חייה בסנטה קרוז, שכלל בין השאר דיווח נרחב על המאבק לזכות הנישואין בקליפורניה ועל חתונתה עם בת זוגה ב-2008. בשנים 2011–2013 פרסמה גם כתבות וטורים באתרי העוקץ וערב רב.
קריירה > כתיבה ספרותית

פלג החלה לכתוב סיפורים קצרים כבר כנערה בעידודה של מורתה לספרות בתיכון קריית חיים, קרולינה אייגס. לאחר מכן התמקדה בלימודיה ובפעילויות אחרות, ורק בשנת 1995, לאחר יציאתה מהארון, החלה לכתוב שוב. הסיפורים שכתבה עד שנת 2000 אוגדו בספר "תאנים, אהובתי" בהוצאת שופרא, בעריכת אילן שיינפלד, והם היו בין הסיפורים הקצרים הראשונים בספרות העברית שתיארו את חייהן של נשים לסביות ובי/פאנסקסואליות (קדם לו "מזון מלכות" של נגה אשד). שם הספר מתייחס לשמות שני סיפורים בקובץ. הסיפורים, כמו הטורים באת, שאבו את השראתם מאירועים בחייה הפרטיים ומאירועים בקהילה הלהט"בית בישראל. כך, למשל, כ"ף סופית מספר על חברת הכנסת הראשונה שיצאה מהארון, והשראתו ממעורבותה של פלג בפוליטיקה הלהט"בית בתקופה. לחות, לעומתו, נכתב בתקופה בה עברה לתל אביב ועבדה כמדריכה בבית ביאליק. הספר התקבל בחום בקהילת הלהט"ב ומחוצה לה. כתב עליו טל איתן: "הפשטות של העלילה, המעברים מעלילה מהירה וקופצנית לסיפור איטי ומתמשך, תאוריה המפורטים והמעמיקים של תחושות, ריחות, צבעים ומקומות - כל אלה הופכים את הספר לתענוג של ממש, גם לאלה שנוטים להתרחק מספרות מגדר מסוג זה. באחד עשר סיפורים מצליחה פלג לתאר מערכות יחסים פשוטות ואמיתיות בין נשים, מבלי להכביד או לשעמם. מערכות יחסים של התאהבות, של התרחקות, של כאב, אבל יותר מהכל - מערכות יחסים גאות, מודעות לעצמן, חזקות ועוצמתיות - שאינן מרגישות צורך להתנצל או להתפוגג לתודעה הציבורית".
הסיפורים שכתבה לאחר שנת 2000 עסקו עדיין ברובם בחייהן של נשים לסביות ובי/פאנסקסואליות, אולם הפעם אלו הם חייהן של נשים בעלות זהות מגובשת יותר שמתמודדות עם זוגיות והורות והרגשות הנלווים אליהם. חלקם מתכתבים עם סיפורים מ"תאנים אהובתי", כמו שלום עכשיו או הביתה שמתייחס לסיפור דייט-רייפ. הסיפור סדר פסח עם פרלה שמהווה המשך לסדר פסח עם האריסון פורד התפרסם בגיליון 7 של כתב העת אורות שהוקדש לנושא הקברט ב-2015. רוב הסיפורים ראו אור בספר אשתתי שיצא במהדורה דיגיטלית בהוצאת סיאל ב-2015, ובמהדורת דפוס בספטמבר 2020. במרס 2020, בגיליון כתב העת "פטל" שהוקדש לנושא סוף העולם, התפרסם סיפורה מה שלא קרה שהתרחש בתקופת מלחמת המפרץ הראשונה.
שירה קדושה שנכתב כמחווה לשיר של אלן גינזברג, התפרסם לראשונה בגיליון הזמן הוורוד ביולי 1998, ולאחר מכן באנתולוגיה "גאים להציג" בהוצאת שופרא, בשנת 2003, ובאנתולוגיה "את כל הרצון: מבחר שירה לסבית עברית עכשווית" בעריכת אורית נוימאיר פוטשניק, בהוצאת ה-21. גרסה מוערת של השיר, שמהווה תיאור של היסטוריה להט"בית ישראלית בשנות התשעים, התפרסמה אף היא בגרסה דיגיטלית בהוצאת "סיאל" בשנת 2013. שירים נוספים של פלג התפרסמו בכתב העת המקוון זוטא - קצר עת לספרות בעריכת לי עברון, ענת אבישר ורונן אלטמן-קידר, בכתב העת ליריקה (אתר שירה), ובפנזין "משתין.ה על חוקי המגדר" בגיליון שיצא לזכרה של המהפכנית דניאל דווג סיגאווי. שירה "קרצוף" התפרסם בגיליון צ"ב (אני איך אוכל לשכוח: השוואה בשירי הדורות הבאים") של כתב העת "משיב הרוח".
בשנת 2024 התפרסם הרומן הראשון שלה "יד ענקות", וקטע ראשון ממנו מהספר התפרסם בגיליון דצמבר 2023 של כתב העת מאזנים.[דרוש מקור][מפני ש...] גיבורת הרומן היא ישראלית המתגוררת בקליפורניה, והוא עוסק בהגירה, משפחה, זהות מינית ודיכאון אחרי לידה.
קריירה > תרגום

פלג החלה לעסוק בתרגום ספרותי ואקדמי מאנגלית לעברית ומעברית לאנגלית בתקופת לימודיה בארצות הברית. בין השאר תרגמה לאנגלית קטעים מספריהם של יגאל סרנה (2013), מיה טבת דיין (אלף שנים לחכות) ועוזי זק (לא מכאן ולא מכאן) לצורכי שיווק, סיפורים ושירי ילדים מאת סיגל מגן ואירית וייסמן מינקוביץ, ושירים מאת נועה שקרג'י, מוריה דאום קפלן, אפרת קוזין, דנה אמיר, חגית זוהרה מנדרובסקי, רחל נפרסטק ועוד. תרגומיה לשירתן של רחל נפרסטק, מוריה דאום קפלן וחגית זוהרה מנדרובסקי התפרסמו בכתבי העת "צמדים", Asymptote, ואחרים. הספר הראשון שתרגמה היה "הדייקית והדיבוק", מאת אלן גלפורד בהוצאת שופרא. בשנים 2000–2004 עבדה כמתרגמת עבור המגזינים כלכלה 2.0, קליק וגאדג'ט מבית אנשים ומחשבים והוצאות הספרים בבל וכנרת. כמו כן תרגמה את "להצטרף להתנגדות" מאת קרול גיליגן בהוצאת הקיבוץ המאוחד, ו"אנה ואיש הסנונית" מאת גבריאל סביט ו"ארלו בעמק האש" מאת ג'ון אוגוסט בהוצאת דני ספרים.
כבעלת תואר שני בתולדות האמנות, תרגמה פלג קטלוגים רבים לתערוכות של אמנים עכשוויים, ביניהם אליהו אריק בוקובזה, לאו ריי, יגאל עוזרי. עבור תנועת אחותי - למען נשים בישראל תרגמה פלג, בין השאר, את הדו"ח Who Profits from Racism and Sexism in Civil Society (מי מרוויח מגזענות וסקסיזם בחברה האזרחית) ואת הקטלוג "נשים שוברות שתיקה" על אמניות מזרחיות בישראל. היא מתרגמת באופן קבוע את הדו"חות של מדד הביטחון לנשים בישראל, בהוצאת מרכז אישה לאישה בחיפה, וכן תרגמה לאנגלית עבודות אקדמיות בתחומים שונים.
פלג עוסקת גם בתרגום מחזות, ותרגמה מאנגלית לעברית את המחזות "Black Snow" ("שלג שחור") ו-"Almost Blue" ("כחול") מאת קית' רדין, "Cash on Delivery" ("הצ'ק בדרך") מאת ריי קוני, ו-"Betty's Summer Vacation" ("החופש של שירה") מאת כריסטופר דוראנג. כמו כן תרגמה לאנגלית את המחזה "אבשלום" של נעם מאירי.
קריירה > פרסים

פלג זכתה בעיטור אנדרסן לשנת 2018 על תרגום הספר "אנה ואיש הסנונית" מאת גבריאל סביט. את הבחירה בפלג נימקה הוועדה ב"איכותו הייחודית של הספר, שזכה ליוקרה בארצות הברית, ובשל הצלחתה של המתרגמת לשמור על רוחו המיוחדת של הספר".
קריירה > האות גימל בשם

זמן קצר לאחר יציאתה מהארון בדצמבר 1994, החלה פלג לכתוב על נושאים להט"ביים בפי האתון בשם הבדוי גל, והמשיכה לכתוב בשם זה, בטורים הראשונים שלה במגזין "את". בעקבות איום בתביעה, התבקשה פלג לכתוב בשמה המלא במגזין "את", אולם עדיין לא הייתה מוכנה לכך. עד שנת 2000 כתבה באת ובהזמן הוורוד בשם דנה ג. עם יציאתו לאור של ספרה הראשון, תאנים, אהובתי, הוסיפה את שם המשפחה 'פלג', אך הותירה את האות ג', כמחווה לשם שאפשר לה לכתוב על נושאים להט"בים, וכדי שקוראיה יקשרו בינה לדנה ג.
אקטיביזם

פלג מחזיקה בהשקפת עולם סוציאליסטית ופמיניסטית רדיקלית.
בשנות ה-80 הייתה חברה בנוער ר"צ. בין השנים 1995–1996, בתקופת לימודיה באוניברסיטה העברית, הייתה פעילה בתא של מרצ ובעשירון האחר, וכן הייתה חברה ב"קבוצת נשים ביסקסואליות ולסביות" בירושלים, שהקימה עידית קליין.
בשנת 1996 הצטרפה לקל"ף, פרסמה טור אישי במגזין פנדורה, וסייעה בהקמת הפורום הירושלמי, שפעל למען הקמת מרכז להט"בי בירושלים, לימים הבית הפתוח.
ב-2008, בזמן שהותה בארצות הברית, פעלה פלג[דרושה הבהרה] נגד "הצעה 8" (אנ'), שקראה לביטול נישואים חד-מיניים[דרוש מקור].
לאחר הרצח בברנוער נאמה פלג בעצרת הזיכרון שנערכה בכיכר רבין. בנאומה אמרה:
בי/פאנסקסואליות מכירה בכל קשת התשוקות, התאוות והאהבות האפשריות. היא מכירה בכך שיש יותר משני מגדרים ורואה בכל אדם עולם שלם, מעבר להגדרות שונות. הדבר היחיד שביסקסואליות לא מכירה בו הוא המושג 'אחר'. כולם שווים ...

הדרך היחידה למניעת פשעי שנאה היא ביצירת חברה שוויונית אמיתית ללא 'אחרים' מדוכאים.
ב-2009 הצטרפה ל"פאנורמה" - ארגון בי פאנסקסואלי, פמיניסטי ושמאל-רדיקלי במטרה להיאבק בביפוביה, כתבה בפנזין שהוציא הארגון והייתה בין מארגנות ה"פסטיבי", הכנס הביסקסואלי הראשון בישראל ב-2012.
פרסומיה > ספרים

"תאנים, אהובתי", 2000. תל אביב: שופרא לספרות יפה.
"קדושה", 2013. סיאל הוצאה לאור
"אשתתי", 2020. סיאל הוצאה לאור.
"יד ענקות", 2024, הוצאת קתרזיס.
פרסומיה > פרסומים בכתבי עת

"קדושה". 2003. בתוך "גאים להציג", תל אביב: שופרא לספרות יפה. השיר הופיע בגרסה עדכנית גם ב"את כל הרצון: מבחר שירה לסבית עברית עכשווית", הוצאת ה-21, 2022
"וההפך", זוטא– קצר עת לספרות קצבית 67, יולי 2010
"לוכד החלומות הרעים", זוטא 81, אוקטובר 2010
"קטע מרומן בכתובים", זוטא 115, יולי 2011
"ליטרלית" / "Literally", בתוך: צמדים, גיליון 2, אפריל 2019, עמ' 4
"שפם ותכריכים", ליריקה, 20 במרץ 2019
"A Short Summary of my Citizenship Interview." Porter Gulch Review 2020, p. 28
"הו מיכאל", משתינ.ה על חוקי המגדר # 2: קינה קווירית, לזכר המהפכנית דניאל דוג סיגאווי.
"קרצוף", משיב הרוח, גיליון צ"ב, חורף תשפ"ד, ע.92.
"יד ענקות (מתוך רומן בכתובים)", מאזנים, גיליון מס'5, כסלו תשפ"ד, דצמבר 2023, עע. 77-81.
פרסומיה > תרגומים

ביל אנדרטון, 2003. מדיטציה: תרגילים והשראה לחיים טובים. אור יהודה: כנרת
וולטר בראודר וסו אלין בראודר, 2004. 101 דברים שאבא טוב יודע. תל אביב: בבל
אלן גלפורד, 2001. הדייקית והדיבוק. תל אביב: שופרא לספרות יפה
טארה פרייזר, 2004. יוגה: תרגילים והשראה לבריאות טובה. אור יהודה: כנרת
פול רולנד, 2003. החיים בעידן החדש: מדריך לעקרונות, שיטות ואמונות. אור יהודה: כנרת
אסיה איסטושינה ואיריס זמיר. 2015. ביטחון של נשים לסביות, ביסקסואליות, טרנסג'נדריות וקוויריות במרחב הציבורי. מדד הביטחון של נשים. אישה לאישה - מרכז פמיניסטי חיפה
קרול גיליגן, 2016. צבי טריגר (עורך). להצטרף להתנגדות. הקיבוץ המאוחד, ספרית הפועלים
גבריאל סביט, 2017. אנה ואיש הסנונית. דני ספרים
ג'ון אוגוסט, 2018. ארלו פינץ' בעמק האש. דני ספרים
Moria Daum Kaplan, Minute Motions of the Ground: Mommy
Rachel Naparstek, Cholent for Shabbat, (p. 4)
Rachel Naparstek, My Mother had Red Cheeks (p. 3)
Rachel Naparstek, Third Conditional Sentence (p.3)
Hagit Zohara Mendrowski, Translation Tuesday: Chemistry Lesson
פרסומיה > עריכה

פלג, דנה ג. ושלום צבר (עורכים). 1995. אורות וצללים: חיי היהודים ברוסיה בעבודותיהם של שרה שור ומיכאל אקסלרוד. ירושלים: יד ושם.
הערות שוליים

↑  דנה ג. פלג, שפם ותכריכים, באתר ליריקה, ‏20.3.2019
↑  יד ענקות, באתר קתרזיס הוצאה לאור
↑  Rachel Naparstek and Dana Peleg, Translator, (p.4) Cholent for Shabbat, Tsmadim.co.il, ‏July 2019
↑  Rachel Naparstek and Dana Peleg, Translator, My Mother had Red Cheeks, Tsmadim.co.il, ‏October 2019 (p. . 3)
↑  Rachel Napastek and Dana Peleg, Translator, Third Conditional Sentence, Tsmadim.co.il, ‏February 2021 (p.3)
↑  Moria Daum Kaplan and Dana Peleg, Translator, Poetry: Minute Motions of the Ground: Mommy, C20, ‏2021-02-12 (באנגלית)
↑  Hagit Zohara Mendtrowski and Dana Peleg, Translator, Translation Tuesday: Chemistry Lesson, Asymptote (magazine), 2022
↑  ז'נאן בסול, המאיירת נעמה בנזימן, המתרגמת דנה פלג והסופרת תמר ורטה זהבי זכו בעיטור אנדרסן, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2017
↑  יונית נעמן, מסרבות לתכתיבים | דנה ג. פלג, באתר העוקץ, ‏2012-08-02
↑  להט"ב בשבוע, באתר www.facebook.com
↑  גיא ארליך, הכנס הביסקסואלי־פאנסקסואלי הראשון, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2012
↑  ארז ביאלר, ‏"מעולם לא הסתרתי את הזהות הישראלית, אני לא מרגישה פחד", באתר ‏מאקו‏, 30 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519289605171  GND: 1150897783  ISNI: 0000 0003 7820 847X  LCCN: no00079491  VIAF: 171151656303308400008   WorldCat (עם VIAF): 171151656303308400008
קטשאויו קמפנדה

קטשאויו בלבוש אירופי
קטשאויו במהלך מאסרו בקייפטאון
קטשאויו קמפנדה (באנגלית: Cetshwayo kaMpande; ‏1826, ממלכת הזולו - 8 בפברואר 1884, ממלכת הזולו) היה אחרון המלכים החזקים של ממלכת הזולו. הוא עלה לשלטון בשנת 1872 לאחר מות אביו מפנדה. הוא ידוע כיום בעיקר בשל כך שהנהיג את בני הזולו במהלך מלחמת הזולו.