stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליפמן דוד שובקס
רבנותו

לאחר עלותו של הרב שובקס לירושלים, הוא נתבקש על ידי רבי שניאור זלמן פרדקין (לאדיער) לעמוד בראשות בד"ץ כוללות החסידים בירושלים וקיבל גם את ברכת הדרך מהרב שמואל סלנט. מאז ועד פטירתו שימש כמנהיגה של העדה החסידית בירושלים. לאחר הקמת הרבנות הראשית לישראל, חבר הרב שובקס ביחד עם חברי בית הדין האחרים לבית הדין של הרבנות. בשנת ה'תרצ"ז  כאשר הועברה השחיטה לאחריות המועצה הדתית, עזבו הרבנים בראשות הרב ירוחם פישל ברנשטיין את בית הדין של הרבנות והצטרפו לעדה החרדית.
הרב שובקס עמד במערכות שונות בענייני ההלכה והמנהגים. בשנת ה'תרס"ט  (1909) עמד בראש המערכה נגד ההיתר שנתן הרב אברהם יצחק הכהן קוק (כאשר היה רב ואב"ד ביפו) לשמן שומשום לפסח (קטניות). כאשר הובאה לירושלים מכונה לאפיית מצות פרסם הוא ובית דינו מודעה ביום כ"ד אדר ה'תרס"ו שחלילה לנו להתיר זאת. כן עמד ביחד עם הרידב"ז רבה של סלוצק ואב"ד בצפת כנגד היתר מכירה בשמיטה ופרסם כרוז מיוחד.
ספריו

חידושי הגר"ד חלקים א-ב-ג נערך על ידי נכדיו הרב ליפמן דוד שובקס ר"מ בישיבת 'שפת אמת', הרב יצחק שובקס ראש כולל חושן משפט בירושלים. ירושלים תשמ"ח-תשנ"ז
משפחתו

בנו מהזיווג השני, הרב יעקב ישראל שניאור זלמן.
נכדיו, הרב משה שובקס כיהן כראש ישיבת בעלז וחבר בד"צ מחזיקי הדת. הרב ליפמן דוד שובקס.
הערות שוליים

↑  ראו אמת ואמונה מהדורת תשפ"א, פרק כצאת השמש בגבורתו, עמודים תקלב-תקלג
↑  חידושי הגר"ד חלק א, פרקי חייו, עמודים ה, ו.(בצלאל לנדוי)
↑  באגרת שהשיב לשאלתו היכן לקבוע דירתו בירושלים או בצפת, השיב לו בירושלים. חידושי הגר"ד חלק א, פרקי חייו, עמוד ו. (בצלאל לנדוי)
↑  חידושי הגר"ד חלק א, פרקי חייו, עמוד ו.(בצלאל לנדוי)
↑  על כתב השליחות חתמו רבי דוד בידרמן, רבי שלמה בהר"ן, רבי אברהם אליעזר מינצברג אב"ד יוזפוף, רבי ישראל יעקב הלוי אב"ד פלונסק
↑  בצלאל לנדוי, ‏היישוב החסידי בירושלים בראשיתו, מחניים נ"ח, תשכ"א, באתר "דעת"
↑  חידושי הגר"ד, חלק א, פרקי חייו, עמוד ז.(בצלאל לנדוי)
↑  האיש על החומה, חלק שלישי, עמוד 370
↑  חידושי הגר"ד, חלק א, פרקי חייו, עמוד יב.(בצלאל לנדוי)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307086205171  LCCN: n88157356  VIAF: 36009701   WorldCat (עם VIAF): 36009701 
משמאל: הרב שובקס, הרב זוננפלד והרב קוק
גאטנו דוניצטי

| --- | --- |

 לידה:  29 בנובמבר 1797 ברגמו, הרפובליקה הצ'יסאלפינית 
 פטירה:  8 באפריל 1848 (בגיל 50) ברגמו, האימפריה האוסטרית 
 שם לידה:  Domenico Gaetano Maria Donizetti 
 מקום קבורה:  Grave of Gaetano Donizetti 
 מוקד פעילות:  פריז, וינה 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון ג'ובאני באטיסטה מרטיני 
 סוגה:  אופרה, מיסה, קנטטה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  מסדר הדרבן המוזהב 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
גאטנו דוניצטי
גאטנו דוניצטי (באיטלקית: Gaetano Donizetti;‏ 29 בנובמבר 1797 – 8 באפריל 1848) היה מלחין איטלקי בן התקופה הרומנטית במוזיקה.
ביוגרפיה

גאטנו דוניצטי נולד בשנת 1797 בברגמו שבצפון איטליה למשפחה ענייה ובלתי מוזיקלית. בשנת 1806 גילה אותו מלחין האופרה יוהאן מאייר ולימד אותו את יסודות המוזיקה. מאוחר יותר נסע דוניצטי לבולוניה ללמוד קונטרפונקט אצל האב מטאי במשך שנתיים.
בגיל 20 חזר לעיר הולדתו, ברגמו, והלחין יצירות רבות בפרק זמן קצר מאוד. בשנת 1818 התחמק דוניצטי מגיוס לצבא בזכות פטור שקנה לו מעריץ עשיר. באותה שנה הועלתה האופרה הראשונה שלו בוונציה, שם מצא עבודה. בשנת 1822 הופקה האופרה "זוראידה" בגרנדה, בהזמנת יוהאן מאייר, מורו האהוב. אחרי הצלחת האופרה קיבל דוניצטי חוזה מבית האופרה של נאפולי להלחנת ארבע אופרות בשנה, אם כי בשלב זה עוד לא היו לו יצירות מופת. בשנת 1830 הלחין דוניצטי שתי אופרות חשובות: "אנה בולנה" (שהביאה לו את פרסומו הבינלאומי הראשון) ואת "שיקוי האהבה", אופרה קומית. הוא אף הלחין בשנת 1835 את יצירתו הגדולה ביותר: "לוצ'יה די למרמור", המבוססת על רומן מאת וולטר סקוט.
השנים הבאות היו שנים קשות לדוניצטי: עקב סכסוכו עם בית האופרה של נאפולי, ביטל דוניצטי את החוזה שלו עם בית האופרה בשנת 1832. בשנת 1834 רשויות העיר התנגדו לאופרה "מריה סטוארדה" (על פי המחזה "מרי סטיוארט" מאת שילר), אחרי שחוזהו חודש. אשתו וירג'יניה נפטרה ממחלת הכולרה, והאופרה שלו "פוליוטו" נאסרה לביצוע. בעקבות כל אלה עזב דוניצטי את נאפולי ועבר לפריז.
הפאריזאים, לעומת הנפוליטאנים, קיבלו את פניו בחמימות ואף העלו את האופרות שלו בארבעת התיאטראות בעיר. בשנים האלה חיבר דוניצטי כמה מהאופרות הטובות ביותר שלו, ובהן "דון פסקואלה", אופרה קומית.
בשנת 1843, אחרי כתיבת דון פסקואלה, גילה דוניצטי שהוא חולה בעגבת. בסופה של שנה זו חדל להלחין, ובשנת 1844 איבד את שפיותו בעקבות התפשטות מחלת העגבת אל מערכת העצבים המרכזית שלו (עגבת שלישונית). בעזרת אחיינו הוא הובא לעיר מולדתו, שם טיפלו בו ידידיו עד מותו מהמחלה.
יצירתו

דוניצטי כתב מגוון של יצירות, אך הוא הלחין בעיקר אופרות, שמספרן הגיע בסך הכול לשבעים. הוא כתב אופרות בזמן שרוסיני ובליני שלטו בכיפה באופרה האיטלקית. דוניצטי ירש מרוסיני את סגנון ה"בל קנטו", שהתבסס בעיקר על קולורטורה - בניגוד לבליני, שהעדיף קווים קוליים פשוטים ונקיים. דוניצטי היה מסוג המלחינים שהספיק לעיתים להשלים יצירה תוך יום אחד, אך הזריזות שהוא השלים בה יצירות באה על חשבון העקביות בעוצמה הדרמטית.
בין האופרות הידועות שכתב:
לוצ'יה די למרמור
שיקוי האהבה
פוליוטו
אנה בולנה
דון פסקואלה
לה פבוריטה
ריטה
בת הגדוד
מריה סטוארדה
המחנך המובך
אוגו, הרוזן מפריס
לוקרציה בורג'ה
המטורף מהאי סן-דומינגו
פעמון הלילה
רוברטו דברה
לינדה די שאמוני
ועוד יצירות רבות אחרות, כגון "קונצ'רטינו לקלרינט ולתזמורת מיתרים".
בחלק מיצירותיו (למשל ב"אנה בולנה" וב"לוצ'יה די למרמור") הגיבורות נמצאות במצב נפשי קשה מאוד. פרשנים מייחסים זאת למצבו הנפשי המעורער של דוניצטי, שהשליך ממצבו אל גיבורותיו.
הערות שוליים

↑  גאטנו דוניצטי, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Peschel E, Peschel R. (1992). Donizetti and the music of mental derangement: Anna Bolena, Lucia di Lammermoor, and the composer's neurobiological illness. Yale Journal of Biology and Medicine. 65(3):189-200. PMID 1285447
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260533205171  PLWABN: 9810624792105606  BIBSYS: 90269216  BNC: 000067298  BNE: XX995758  BnF: cb13893362x (data)  CANTIC: a10448573  CiNii: DA02454199  GND: 118526731  ICCU: CFIV023033  ISNI: 0000 0001 2102 3795  LCCN: n79132358  LNB: 000035869  Léonore: 119043  MusicBrainz: b8ecf204-6be8-4041-ab11-6d9971ea2711  NDL: 00715770  NKC: jn19990001818  NLA: 35040775  NLG: 166395  NLK: KAC199607278  NSK: 000066632  NTA: 071181520  RERO: 02-A000052593  SELIBR: 206767  SNAC: w6rn35vm  SUDOC: 028792297  Trove: 809271  VcBA: 495/82061  VIAF: 74037336   WorldCat (עם VIAF): 74037336
ברנדון דה ווילד

| --- | --- |

דה ווילד בסדרה "ג'יימי" (1953)
 לידה:  9 באפריל 1942 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  6 ביולי 1972 (בגיל 30) לייקווד, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Pinelawn Memorial Park 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1950 
 מקום לימודים:  בית ספר ניו לינקולן  בית ספר המקצועי לילדים 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס דונלדסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרה ברנדון דה ווילד (באנגלית:  Andre Brandon deWilde;‏ 9 באפריל 1942 – 6 ביולי 1972) היה שחקן קולנוע אמריקאי. היה מועמד בגיל 11 לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד הילד ג'ואי סטארט במערבון "שיין".
ביוגרפיה

דה ווילד נולד בדנוור, קולורדו, בנם של שחקנית התיאטרון יוג'ינה דה ווילד ופרדריק דה ווילד שהיה שחקן ומנהל במה בברודוויי.
קריירת משחק

החל את דרכו בגיל 9 במחזה "חבר החתונה" בתפקיד הילד ג'ון הנרי, אותו גילם גם בסרטו של פרד זינמן המבוסס על אותו מחזה, דה ווילד זכה לשבחים על ההופעה. דה ווילד שיחק בשנת 1953 במערבון הקלאסי של ג'ורג' סטיבנס "שיין" בתפקיד הילד ג'ואי סטארט, בגיל 11 בלבד, ובזכות הופעתו המשכנעת היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
לאחר מכן כיכב דה ווילד בסדרה הקומית "ג'יימי", בדרמה של ויליאם ולמן "להתראות, גברתי" בתור היתום הצעיר קלוד ג'קסון ובמערבון "נסיעת לילה" בתפקיד הילד ג'ואי אדמס.
על אף כישרונו הרב דה ווילד מיעט לשחק בהפקות הוליוודיות והתפרסם בגיל מבוגר יותר רק במספר סרטים ספורים: "הנוער בג'ינס" (1959) המערבון של מרטין ריט "האד" בתפקיד לוני אחיינו של האל בנון (פול ניומן) והדרמות "הניצחון הראשון" של אוטו פרמינגר בשנת 1965, בתפקיד ג'רמיה בנו של קפטן רוקוול טוריי (ג'ון ויין) ו"כולם פגעו" של ג'ון פרנקנהיימר.
מותו

דה ווילד נהרג בערב ה-6 ביולי 1972 בתאונת דרכים קטלנית בה היה מעורב בפרבר לייקווד, קולורדו, הוא נקבר בהוליווד, אך לבקשת הוריו שרידיו הועברו ל"פארק הזיכרון פינלון" שבניו יורק. דה ווילד השאיר מאחוריו אישה ובן אחד מנישואיו הראשונים.
פילמוגרפיה

חבר החתונה (1952)
שיין (1953)
להתראות, גברתי (1956)
נסיעת לילה (1957)
תייר מיזורי (1958)
הנוער בג'ינס (1959)
כולם נפלו (1962)
האד (1963)
הניצחון הראשון (1965)
משפחת האמיצים (1965)
העריק (1971)
אד וין

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1886 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  19 ביוני 1966 (בגיל 79) בוורלי הילס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  Isaiah Edwin Leopold 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1903 
 עיסוק:  שחקן תיאטרון, שחקן קולנוע, שחקן טלוויזיה
 בן או בת זוג:  Hilda Keenan (1914–13 במאי 1937)  Frieda Mierse (15 ביוני 1937–12 בדצמבר 1939)  Dorothy Elizabeth Nesbitt (1946–1955)   
 צאצאים:  קינן ווין 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (2013)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אד וין, (1943)
אד וין (באנגלית:  Ed Wynn ;‏ 9 בנובמבר 1886 - 19 ביוני 1966) היה קומיקאי ושחקן קולנוע יהודי אמריקאי שהיה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1959 על תפקידו בסרט "יומנה של אנה פרנק".
ביוגרפיה

וין נולד בשם אייזאיה אדווין לאופולד בפילדלפיה למשפחה יהודית, אמו הייתה ממוצא טורקי ורומני, ואביו היה יליד צ'כוסלובקיה. בגיל צעיר ברח וין מביתו ועבד כמוכר כובעים. כשהחל להופיע על במות לקח את שמו האמצעי "אדווין" ובחר בו בתור שם הבמה שלו "אד וין".
קריירת משחק

וין החל את הקריירה שלו כשחקן תיאטרון, הוא כתב, ביים והפיק מחזות רבים בברודוויי ונודע בזכות הבעות פנים מצחיקות והופעותיו הקומיות. בתחילת דרכו כשחקן קולנוע דחה וין את התפקיד הראשי בקלאסיקה "הקוסם מארץ עוץ ", תפקיד אותו גילם לבסוף פרנק מורגן. זכה להכרה בפעם הראשונה בשנת 1949 בזכות התוכנית הקומית שהנחה "המופע של אד וין" שזכתה גם בפרס אמי.
לאחר מכן החליט בעצת בנו השחקן קינן ווין לעשות שינוי בקריירה והחל להופיע בתפקידים דרמטיים בטלוויזיה עליהם היה מועמד וין לשלושה פרסי אמי. ב-1951 דיבב וין בסרט האנימציה הקלאסי "עליסה בארץ הפלאות" את דמותו של הכובען המטורף.
ב-1956 זכה וין להערכה רבה על הופעתו בדרמה של כוכב הקולנוע חוזה פרר "האיש הדגול" בתור פול ביסלי, בעל תחנת הרדיו הדתית הקטנה. בזכות התפקיד המוצלח הועמד וין לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א. ב-1959 הועמד וין לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר כל הופעתו בתפקיד פליט השואה היהודי אלברט דיסל בדרמה "יומנה של אנה פרנק", הופעתו של ווין בדמותו של דיסל בסרט זכתה להערכה מצד המבקרים אך גם לביקורת שלילית מצד משפחתו של דיסל.
בשנות ה-60 התפרסם וין בעיקר לקהל ילדים בפנטזיית הילדים המוזיקלית "תינוקות בטויילנד" בתפקיד יצרן הצעצועים ובסרטים "סינדרפלה" בתור הסנדק של הפיה, "מרי פופינס" בתפקיד הדוד אלברט[ בפרופסור המפוזר ו"בנו של פלאבר". סרטו האחרון היה "ברולס-רויס לקראת האושר" שיצא לאקרנים לאחר מותו.
חיים אישיים

לוויין נולד ילד אחד, השחקן קינן וין משלוש מערכות נישואיו.
וין היה סבם של השחקן נד וין ושל התסריטאי זוכה שני פרסי האמי טרייסי קינאן וין.
וין נפטר ב-19 ביוני 1966 בבוורלי הילס ממחלת סרטן הוושט כשהוא בן 79, נקבר ב"פארק הזיכרון פורסט לון" שבגלנדייל.
פילמוגרפיה

רצח בסוהו (1939)
עליסה בארץ הפלאות (1951)
האיש הדגול (1956)
מרג'ורי מורנינגסטאר (1958)
יומנה של אנה פרנק (1959)
סינדרפלה (1960)
תינוקות בטויילנד (1961)
הפרופסור המפוזר (1961)
בנו של פלאבר (1963)
מרי פופינס (1964)
משפחת האמיצים (1965)
הבלש בעל רגלי הקטיפה (1965)
החולם בהקיץ (1966)
ברולס-רויס לקראת האושר (1967)
מודל מתמטי

ערך זה עוסק במודל של מערכת מבוסס מתמטיקה. אם התכוונתם למודל בלוגיקה מתמטית, ראו .
מודל מתמטי הוא מודל, המשתמש בשפה מתמטית על מנת לתאר מערכת. מודלים מתמטיים נמצאים בשימוש נרחב לא רק בתחומי מדעי הטבע וההנדסה (כגון פיזיקה, ביולוגיה, כימיה ומדעי כדור הארץ) אלא גם במדעי החברה (כגון כלכלה, פסיכולוגיה, סוציולוגיה, מדעי המדינה) ולמעשה בכל תחום המשתמש במתמטיקה על מנת לתאר את עולמו. תהליך הפיתוח של המודל המתמטי נקרא "מידול מתמטי" ועל פי רוב הוא מצריך הבנה מתמטית טובה מספיק המאפשרת למפתח המודל להשתמש בכלים המתמטיים הנדרשים על מנת לתאר את המערכת אותה הוא חוקר.
קיימים סוגים רבים של מודלים מתמטיים, בין היתר כמערכת דינמית, כמודל סטטיסטי, משוואה דיפרנציאלית, תהליך סטוכסטי ואף כמשחק בתורת המשחקים ומודל אחד אף יכול להכיל מרכיבים שונים היוצרים יחד את המודל המתמטי של המערכת הכוללת.
מטרת המודל המתמטי (כמו כל מודל אחר) היא לספק תיאור מופשט של המציאות, שיהיה מספיק ריאלי ומספיק גמיש כדי לבצע ניתוחים, הערכות, חיזוי והסקת מסקנות על המערכת במציאות. ציטוט ידוע של הסטטיסטיקאי ג'ורג' בוקס בהקשר זה הוא ש"כל המודלים שגויים, אך חלקם מועילים", כלומר אף מודל אינו מדויק לחלוטין והוא בסך הכל פישוט של מציאות מסוימת, אך לעיתים בחינת המודל מעלה תובנות מעניינות וחשובות להבנת המערכת הכללית.
למעשה, השימוש במודל מתמטי מאפשר יישום עקרונות מתחום אחד (מתמטיקה) כדי לפתור בעיות מתחום אחר – למשל, מדעי החברה.
דוגמאות

בפיזיקה עוסקים על פי רוב במידול מתמטי של תופעות פיזיקליות. משוואות המכניקה הקלאסית הם מודל המתאר את התנועה ושינויה כתלות בכוחות, תוך שימוש בחשבון אינפיניטסימלי העוסק בשינויים. תורת הקוונטים עושה שימוש במשוואות דיפרנציאליות ובסטטיסטיקה.
הרמן אבינגהאוס מידל מתמטית את תהליך השכחה כתהליך דעיכה מעריכית, דהיינו  \ R=R_{0}e^{-\lambda t} כאשר  R_{0} הוא רמת הזכירה הבסיסית אשר ממנה לא סביר שניתן לסגת עוד, t הוא הזמן שעבר מאז הלמידה ו-λ היא הפרמטר הקובע באיזה קצב הזיכרון ידעך. מובן לכל בר דעת שמודל זה אינו מתאר במדויק את תהליך השכחה, אך עם זאת המידול המתמטי נותן לחוקר אפשרות לחזות ולנתח אירועים דומים.
גידול אוכלוסין ניתן למדל באמצעות תהליך גידול אקספוננציאלי, דהיינו  \ N=N_{0}e^{nt}, כאשר המעריך הוא חיובי הפעם. מודל מסוג זה מנבא את גודל האוכלוסייה כעבור t יחידות זמן אם קצב גידול האוכלוסייה הוא n אנשים ליחידת זמן ו-  N_{0} הוא גודל האוכלוסייה המקורית.
תורת התורים היא ענף בחקר ביצועים המבצע אופטימיזציה ומחקר למערכות תורים, על פי רוב באמצעות מודל תורים כלשהו שאינו מהווה אלא הפשטה של תור אמיתי באמצעות מערכת משוואות מתמטיות (שרשרת מרקוב במקרה הזה). על אף ההבדלים המהותיים בין המודל למציאות, התובנות שניתן לקבל ממחקר של מודל כזה מהוות בסיס מתמטי מוצק שעל פי רוב עדיף על מודלים לא-כמותיים אחרים.
לקריאה נוספת

טימותי גוורס, מתמטיקה, ידיעות ספרים, 2007, הפרק "מודלים", עמ' 15–31.
אלינה גרנצ'ה

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1976 (בת 48) ריגה, לטביה 
 מוקד פעילות:  לטביה 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  אקדמית יאזפס ויטולס הלטבית למוזיקה 
 עיסוק:  זמרת אופרה
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  מצו סופרן
 שפה מועדפת:  לטבית, אנגלית, ספרדית 
 חברת תקליטים:  דויטשה גרמופון 
 בן או בת זוג:  Karel Mark Chichon 
 פרסים והוקרה:  עיטור שלושת הכוכבים, דרגה שלישית (2016)  Echo Klassik Female Singer of the Year (2007)  Echo Klassik Female Singer of the Year (2011) 
 elinagaranca.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אלינה גרנצ'ה (בלטבית: Elīna Garanča) היא זמרת מצו-סופרן לטבית.
ביוגרפיה

גרנצ'ה נולדה בריגה שבלטביה למשפחה מוזיקלית. אביה היה מנהל מקהלה, ואמה אניטה הייתה זמרת לידר, פרופסור באקדמיה הלטבית למוזיקה, פרופסור חבר באקדמיה הלטבית לתרבות, מורה למוזיקה ווקאלית באופרה הלאומית של לטביה, וגם מורה פרטית לפיתוח קול.
קריירה > פרסים ואותות

1999: First Place: Mirjam Helin International Singing Competition (Finland)
2000: Latvian Great Music Award
2001: Finalist: Cardiff BBC Singer of the World Competition (UK)
2005: Nominated: Grammy Award for the recording of Bajazet
2006: MIDEM Classical Award: "Best Opera", recording of Vivaldi's Bajazet with Fabio Biondi, conductor; Patrizia Ciofi, David Daniels, Ildebrando D'Arcangelo, Vivica Genaux and Marijana Mijanovic.
2006: European Culture Prize in Music (Soloist Category) awarded by the Pro Europa / European Foundation for Culture (Switzerland/Germany)
2007: Echo Klassik Award: "Singer of the Year" for the solo CD "Aria Cantilena"
2007: Three-Star Order: awarded by the Latvian State
2009: Echo Klassik Award: "Singer of the Year"
2010: Musical America Award: "Vocalist of the Year"
2010: MIDEM Classical Award: "Singer of the Year"
2010: Latvian Great Music Award
2013: Austrian Kammersängerin
2013: Echo Klassik Award: "Best Solo Recording of the Year", (duets/opera/opera arias for Romantique, works by Berlioz, Donizetti, Gounod, Lalo, Saint-Saëns, Tchaikovsky and Vaccai). Filarmonica del Teatro Comunale di Bologna, cond. Yves Abel
2015: Echo Klassik Award: "Solo recording of the year"
2018: Rigan of the Year (Gada rīdzinieks)
2019: Latvian Excellence Award in Culture.
מועמדת לפרס גראמי ב-2006 וב-2019.
קריירה > רפרטואר

הרפרטואר של גארנצ'ה כולל:
| מלחין | אופרה | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| מוצרט | חסדו של טיטוס | אניו |
| מסקאני | אבירות כפרית | לולה |
| מסקאני | אבירות כפרית | סנטוצה |
| מוצרט | נישואי פיגארו | קרובינו |
| שטראוס | אביר הוורד | אורטביאן |
| מאסנה | ורתר | שרלוט |
| מוצרט | כך עושות כולן | דורבלה |
| מוצרט | חסדו של טיטוס | ססטו |
| רוסיני | הספר מסביליה | רוזינה |
| רוסיני | לה צ'נרנטולה | אנג'לינה |
ביזה: כרמן
| בליני | בני קפולט ובני מונטגיו | רומיאו |
| דוניצטי | אנה בולנה | גיין סימור |
| דוניצטי | רוברטו דוורו | שרה |
| דוניצטי | לה פבוריטה | ליאונורה |
| ברליוז | הטרויאנים | דידו |
| מוצרט | דון ג'ובאני | דונה אלוירה |
| מאסנה | הנווארית | אניטה |
| שטראוס | העטלף | אורלובסקי |
| אופנבך | סיפורי הופמן | ניקלאוס |
| בליני | נורמה | אדלגיזה |
| ורדי | דון קרלו | אבולי |
| ורדי | פלסטף | מג פייג' |
| ברליוז | קללת פאוסט | מרגריט |
| סן-סנס | שמשון ודלילה | דלילה |
| וגנר | פרסיפל | קונדרי |
הערות שוליים

↑  Gurewitsch, Matthew (28 ביוני 2009). "A Mezzo Kicks Up Her Heels in High Style". The New York Times. ארכיון מ-2013-06-24. נבדק ב-2010-06-27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Loomis, George (10 בינואר 2008). "Opera's Switch Hitter". The New York Sun. ארכיון מ-2016-06-08. נבדק ב-2016-06-08. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elina Garanca – Biography". Deutsche Grammophon. ארכיון מ-2016-06-08. נבדק ב-2016-06-08.
↑  Kuusisaari, Harri (22 ביולי 2009). "Latvian blonde is eager to alter her image". The Mirjam Helin International Singing Competition. Finnish Cultural Foundation. אורכב מ-המקור ב-2012-04-26. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Anita Garanča's website". אורכב מ-המקור ב-2016-06-08. נבדק ב-2016-06-08.
↑  Theurich, Werner (3 באפריל 2007). "Sopranistin Elina Garanca: Coole Diva, kesser Charme". spiegel.de (בגרמנית). אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2013. נבדק ב-10 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Laureates and Jury 1999". The Mirjam Helin Competition. נבדק ב-25 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rossini's Il Barbiere di Siviglia". BBC. 26 בינואר 2008. ארכיון מ-2008-01-29. נבדק ב-2014-03-18. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Holland, Bernard (14 בינואר 2008). "Barreling Through Rossini With a Noises Off Rhythm". The New York Times. ארכיון מ-2013-12-18. נבדק ב-2008-01-14. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Klaus Ackermann (27 ביוני 2011). "Magische Momente" (בגרמנית). op-online.de. ארכיון מ-2016-06-08. נבדק ב-2016-06-08. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ritterband, Charles E. (12 במאי 2018). "Samson, Dalila und eine Badewanne – grandios gescheiterte Neuinszenierung in Wien" [Samson, Dalila and a bathtub – a terrific failed new production in Vienna]. Klassik begeistert (בגרמנית). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Samson et Dalila". 20 אוק' 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elina Garanca". Wiener Staatsoper. ארכיון מ-2016-06-08. נבדק ב-2016-06-08.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461975705171  PLWABN: 9810674175805606  BIBSYS: 5056866  BNE: XX5039224  BnF: cb15017132n (data)  CiNii: DA15260923  GND: 131855093  ISNI: 0000 0001 2276 9097  LCCN: no2006003855  LNB: 000071826  MusicBrainz: cf23a584-d5b6-4259-af6b-3960e2cc6d8b  NKC: js20071221003  RERO: 02-A011882292  SUDOC: 140820566  VIAF: 15914682   WorldCat (עם VIAF): 15914682 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלינה גרנצ'ה".
יצחק יוסף תאומים

| --- | --- |
 לידה:  1722 ברסלאו, כתר בוהמיה 
 פטירה:  22 באוקטובר 1793 (בגיל 71 בערך) ברסלאו, ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  ורוצלב 
 תקופת הפעילות:  ? – 22 באוקטובר 1793 
 אב:  חיים יונה תאומים 
 
רבי יצחק יוסף תאומים (ה'תפ"ב, 1722 – ט"ז בחשון תקנ"ד, 22 באוקטובר 1793) היה רבן של הערים סלוצק, קראקא וברסלאו.
ביוגרפיה

יצחק יוסף תאומים נולד בברסלאו לרב חיים יונה תאומים, אב בית דין בעיר ומחבר "קונטרס ר' חיים יונה" על סוגיית והלכות "דינא דגרמי", ולאשתו השנייה רייזל בת הרב נפתלי הירש מירל'ס, אחותו של הרב דוד פרנקל מדסאו מחבר הפירוש "קרבן העדה" על התלמוד הירושלמי.
בשנת ה'תפ"ח (1728), בהיותו בן 6, התייתם מאביו, וגדל בבית סבו הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים, רב העיר ברסלאו. סבו נפטר שלוש שנים אחר כך.
בשנות בחרותו המוקדמות למד רבי יצחק יוסף תאומים בישיבתו הגדולה של הרב צבי הירש חריף בהלברשטאדט. בשנת ה'תצ"ט (1739) נשא לאשה את טריינה בתו של הרב שמואל זורביצר (זארוויצער) אב"ד סלוצק, והתמנה תחתיו לרבה של העיר, עוד בטרם מלאת לו עשרים שנה
ביוגרפיה > רבנות קראקא וברסלאו

בשנות העשרים לחייו התמנה כרבה של קהילת העיר קראקא, אחת הרבנויות הנחשבות באותה תקופה, וניהל בה ישיבה. אך לאחר שלוש שנות רבנות בקראקא פרצה בעיר מחלוקת בינו ובין משפחת הרב הקודם ר' דוד שמואל שמעלקא, והוא התפטר ועקר לברסלאו מקום רבנותו של אביו המנוח.
כיסא הרבנות המקומי לא היה פנוי באותה עת (ה'תק"ה), ישב עליו הרב ברוך וויזל מחבר ספר השו"ת "מקור ברוך", ור' יצחק יוסף עסק בתורה ובהלכה, ושלח ידו במסחר לפרנסתו. בשנת תקי"ד (1754), עם מות הרב הקודם, התמנה ר' יצחק יוסף כרבה של ברסלאו הגדולה, על כיסאם של אביו הרב חיים יונה תאומים, וזקנו הרב יחזקיה יהושע פייבל תאומים, והחזיק בכהונה זו ארבעים שנה רצופות, עד פטירתו בתחילת חורף תקנ"ד (אוקטובר 1793).
ר' יצחק יוסף תאומים נחשב לסוחר גדול, ובעל נכסים. בית המסחר ליצוא אריגים שבבעלותו, בניהול אחד מנכדיו, שגשג וייצא בגדים גם מחוץ לפולין, לרוסיה ולליטא. אומדן הונו הגיע למאה אלף טאלר.
ר' יצחק יוסף עמד בקשרי מכתבים עם גדולי דורו, וחלק מדבריו נשתמר בספריהם.
בשנת תקכ"ג (1763) עבר רבי מאיר ברבי, רבה של הלברשטאט, לשמש ברבנות פרשבורג, ומשרתו הוצעה לרב יצחק יוסף תאומים, לאחר שנתרצה התחרט ובמקומו מונה הרב צבי הירש ברלין. כפיצוי לכיסוי ההוצאות שנגרם לקהילה עקב הסכמתו וחרטתו, שלח רבי יצחק יוסף סכום של אלף רייכסטאהלר לקהילת הלברשטאט.
בט"ו בסיון שנת תקל"ג (1773) נפטרה אשתו טריינה, והוא נשא לאחר זמן מה את פייגל'ה בתו של עשיר בשם אברהם מברלין, אך היא נפטרה לאחר שבועות ספורים בח' בתשרי תקל"ד.
רבי יצחק יוסף תאומים נפטר בט"ז בחשוון תקנ"ד, בזמנו כבר קיבלו היהודים היתר קבורה בברסלאו, והוא הראשון מבין רבני ברסלאו שנטמן בה.
על מצבתו של ר' יצחק יוסף תאומים נכתב:
פה נשברו הלוחות ונגנזו בארון, קריה עליזה הרימי קולך
הורידי כנחל דמעה זעקי בקול שועה עלי שבר אשר בגורלך
נשיא אלקים בתוכנו היית, מבני אדם יפיפית
כולם נקבצו באו עדיך, הוצק חן בשפתותיך
מנחל עדניך נפשם רוית, צדק אהבת ורשע שנאת
גשם נדבות מאורות טליך על כן משחך אלקיך
ה"ה כבוד אדונינו מורינו ורבינו הרב הה"ג המפורסם בתורה ובחסידות
מו"ה יצחק יוסף
בן לאותו צדיק הה"ג הגדול מו"ה חיים יונה תאומים זצ"ל
אב"ד ור"מ דקהילה והמדינה הלך את ה' בארצות החיים
יום ג' ט"ז מרחשון תקנ"ד לפ"ק
תנצב"ה
לאחר מותו, התמנה תחתיו לשמש ברבנות העיר ברסלאו, הרב ישעיה פיק ברלין.
משפחתו

לרב יצחק יוסף תאומים לא היו בנים, ושתי בנותיו נישאו לתלמידי חכמים ידועים: 1. בתו איידל נישאה לבן דודה הרב יואל וולף פרנקל, בנו של הרב דוד פרנקל מדסאו, בעל "קרבן העדה". 2. בתו גיטל נישאה בזיווגה הראשון לרב שאול ברלין (לוין), מחבר "כָּסָא דהרסנא", רבן של קהילות יהודיות בגרמניה, וככל הנראה משכיל נסתר. בזיווגה השני נישאה לרב בנימין וולף איגר רבה של לייפניק, בנו של הרב עקיבא איגר מפרשבורג, ודודו ורבו של רבי עקיבא איגר מפוזנה. היא נפטרה בברלין בג' בחשוון תקע"ה (17 באוקטובר 1814).
ישיבת ברסלאו

רבי יצחק יוסף תאומים יסד ישיבה גדולה בעירו ברסלאו, וניהל אותה בצוותא עם חתנו ר' בנימין וולף איגר. ישיבה זו נחשבה לבעלת רמה לימודית גבוהה, ולמדו בה רבים מחשובי הרבנים לעתיד, כמו רבי עקיבא איגר והרב ישעיה פיק ברלין. רבי עקיבא איגר התחתן בהיותו תלמיד הישיבה, ונערכה בישיבה חגיגה זוטא לכבוד חתונתו מאחר שתלמידי הישיבה לא נסעו לליסא בה התקיימה החתונה. על חגיגה זו סיפר הרב בנימין וולף איגר במכתבו לאחיינו רבי עקיבא איגר, ולאחר שהציג את דברי התורה שאמר לכבוד האירוע, הוא מוסיף: ”...והרציתי דברים כהווייתן לפני המסובים, ובתוכם הקרואים בראש, כבוד מר חמי הגאון מ' יצחק יוסף תאומים ומחו' הגאון מ' ישעי' פיק, והסכימו”.
לקריאה נוספת

מאיר וונדר - אלף מרגליות, ירושלים תשנ"ג. עמ' 737.
צבי יהושע לייטנר, מבוא לסדר משנה, ירושלים תשמ"א. עמ' 23–25.
יצחק דוב פלד, קונטרס חלקי אבנים, ירושלים תשמ"ב. (נספח לשו"ת "נשאל דוד" חלק ג'). עמ' רנג.
יעקב יצחק מיללער, קוים לתולדות רבי יצחק יוסף תאומים זצ"ל אב"ד ברסלוי, בתוך: קובץ חצי גבורים חוברת ו' טבת תשע"ו עמוד לה-מט, באתר היברובוקס