stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס ואט (מזכיר הפנים)
מזכיר הפנים של ארצות הברית > התפטרותו

לאחר נאום שנשא בפני לשכת הסחר של ארצות הברית בספטמבר 1983, פרצה שערורייה על כך שוואט לגלג בנאומו על גישת ההעדפה המתקנת כאשר תיאר את צוות ההחכרה לכריית פחם של מחלקת הפנים: "יש לי שם שחור, אישה, שני יהודים ונכה. ויש לנו גם אנשים מוכשרים".
תוך שלושה שבועות לאחר שנאמרו דברים אלו, ב-9 באוקטובר 1983, הודיע ואט על התפטרותו.
לאחר פרישתו

לאחר התפטרותו מתפקיד מזכיר הפנים, היה ואט שדלן מול מחלקת השיכון והפיתוח העירוני. עשר שנים לאחר מכן הוא הוגש נגדו כתב אישום על 18 סעיפים של עדות שקר ושיבוש מהלכי משפט והוא הואשם במסירת הצהרות כוזבות בפני חבר מושבעים גדול פדרלי שחקר קבלת טובות הנאה במחלקת השיכון והפיתוח העירוני באותה תקופה. ב-2 בינואר 1996 הודה ואט באשמה בסעיף אחד של אי מסירת מסמכים. ב-12 במרץ אותה שנה הוא נדון לחמש שנות מאסר על תנאי, קנס של 5,000 דולר ו-500 שעות שירות לתועלת הציבור.
הערות שוליים

↑  Mountain States Legal Foundation
↑  James G. Watt (1938 - ) American Former Secretary of the Interior - Research Article from Environmental Encyclopedia
↑  Secretary of the Interior Dirk Kempthorne Wins 2007 Rubber Dodo Award - Center for Biological Diversity
↑  A look back at Reagan's environmental record - By Amanda Griscom - Grist - Muckraker - 10 Jun 2004
↑  William Greider, How James Watt Survives, Rolling Stone, June 9, 1983.
↑  The Legacy of James Watt Time Oct. 24, 1983
↑  Kevin Mattson, We're Not Here to Entertain: Punk Rock, Ronald Reagan, and the Real Culture War, Oxford University Press, 2020, p. 149.
↑  Judith A. Layzer, Open for Business: Conservatives' Opposition to Environmental Regulation, 	MIT Press, 2012, p. 101.
↑  Lou Cannon, RONALD REAGAN: DOMESTIC AFFAIRS, The Miller Center.
↑  Faith in the Halls of Power : How Evangelicals Joined the American Elite, Oxford University Press, USA, 2007, p. 19.
↑  Strupp, Joe (2005-02-09). "Bill Moyers Apologizes to James Watt for Apocryphal Quote". Editor & Publisher. Archived from the original on 2007-09-27
↑  Watt, James (2005-05-12). "The Religious Left's Lies". The Washington Post.
1 2  "The Beach Boys Bio" Archived 2008-12-04 at the Wayback Machine in website of yuddy.com Archived 2010-02-06 at the Wayback Machine
↑  Tim Ahern, Associated Press, "Newton concert goes off despite rain", Gettysburg Times, Gettysburg, Pennsylvania, July 5, 1983, p. 7
↑  Associated Press, "Newton Performance Dampened by Rain", Reading Eagle, Reading, Pennsylvania, July 5, 1983, p. 27.
↑  "Doug Gilford's Mad Cover Site - Mad #234".
↑  CLAIRE SHANNONHOUSE, Watt's Indian Critics Miss His Point, Choctaw Says, The Oklahoman, January 21, 1983.
↑  STEVEN J. DRYDEN, Interior Secretary James Watt drew laughs when he told..., UPI, SEPT. 21, 1983.
↑  Hoffman, David (10 October 1983). "Watt Submits Resignation as Interior Secretary". The Washington Post.
↑  "CNN – U.S. Briefs – March 12, 1996". Archived from the original on October 29, 2004.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007570605005171  GND: 139456228  ISNI: 0000 0000 7886 4766  LCCN: n81021118  NARA: 10570308  NTA: 072943289  SNAC: w6h711rj  VIAF: 53003150   WorldCat (עם VIAF): 53003150
גואלונג

| גואלונג |
| --- | --- |
 שלד של גואלונג
תקופה
יורה עליון, 160 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פרוצרטוזאוריים
סוג:: גואלונג
מינים
 Guanlong wucaii
שם מדעי
 Guanlong ‏שינג, 2006

גואלונג (שם מדעי: Guanlong; בסינית: 冠龍; פירוש שמו: "דרקון מעוטר") הוא סוג של דינוזאורים ממשפחת הפרוצרטוזאוריים, שחי בתקופת היורה מלפני 160 מיליון שנה, ממנו נתגלו שני מאובנים בסין, אחד של צעיר ואחד של בוגר. דינוזאור זה נחשב לחוליה מקשרת לאבותיו של הטירנוזאורוס רקס האימתני.
מאפיינים

אורכו של יצור זה הגיע לשלושה מטרים ודמה לדינוזאור שנקבר באותו אזור - דילונג. הוא צויד בשלוש אצבעות ארוכות שהיו גדולות בהרבה מזרועות הטירנוזאורוס והייתה לו קסדה גדולה על ראשו שלא ברורה מטרתה, אך אולי שימשה לתצוגות חיזור ודמתה לקסדת הדילופוזאורוס. משערים כי היו לו גם נוצות. היו לו לסתות ארוכות והוא היה מסוגל לרדוף במהירות אחרי טרפו עם רגליו הארוכות.
יצור זה כנראה ניזון בחבורות מטרף קטן אותו תפס עם רגליו או שיניו החדות.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים ובמשחק עולם היורה: המשחק.
גלריה

איור של זוג גואלונגים ביער לצד יינלונג
בהשוואה לאדם
שחזור אפשרי עם נוצות
מאובנים
ראו גם

פרוצרטוזאורוס
צרטוזאורוס
בשבח האבירות החדשה

בשבח האבירות החדשה (בלטינית: De Laude Novae Militiae) או בשמו המלא: ספר למען חיילי המקדש בשבח [של] האבירות החדשה (לטינית: Liber ad milites Templi de laude novae militiae), הוא חיבור בן 5 פרקים מאת ברנאר מקלרבו, שפורסם בשנת 1128, ובו הוא מהלל את האבירים המחרפים נפשם למען האל.
התפיסה של ברנאר על פי החיבור היא שלא המלחמה היא העיקר, אלא עצם היציאה למסע צלב, והמוכנות של האביר להקריב את חייו למען ישו. יהושע פראוור מסיק מחיבורו של ברנאר כי: ”קידוש-השם היא המטרה העליונה של האביר, ומסדר הטמפלרים הוא אגודה של אבירים מקדשי-השם”.
החיבור נכתב בעקבות הקמתו של מסדר הטמפלרים בשנת 1118, אשר מטרת הקמתם הייתה להגן על העולים לרגל בממלכת הצלבנים. פרסומו של החיבור בא בעקבות האישור שנתן האפיפיור, הונוריוס השני, לתקנון המסדר הטמפלרי, באותה שנה. החיבור הוקדש לאיג מפאיין (אנ'), מי שהיה ראש המסדר בשנת 1119. מטרתו הייתה לקרוא לכל האבירים להקדיש את חייהם לקידוש שם האל.
פרקי החיבור

פרולוג
1. מילת המלצה למען אבירי ההיכל
2. על האבירות הגשמית
3. על האבירות החדשה
4. על סגנון החיים של אבירי ההיכל
5. המקדש של ירושלים
ראו גם

ברנאר מקלרבו
ציסטרציאנים
מסדר אבירי היכל שלמה
לקריאה נוספת

סופיה מנשה, הכנסייה הקתולית בימי הביניים - אידאולוגיה ופוליטיקה, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה.
הערות שוליים

↑  הטמפלרים.
1 2  יהושע פראוור, תולדות ממלכת הצלבנים בארץ-ישראל, כרך א', מוסד ביאליק: 1971, עמ' 258.
↑  סופיה מנשה, הכנסייה הקתולית בימי הביניים, כרך א', האוניברסיטה הפתוחה: 2006 עמ' 253 - 254.
↑  Bernard, In Praise of the New Knighthood, history.hanover.edu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810650414605606  BnF: cb12414197s (data)  GND: 1217515348  LCCN: n2005040197  SUDOC: 033257469  VcBA: 492/5374  VIAF: 181598847   WorldCat (עם VIAF): 181598847 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גבעת מיכאל

| --- | --- |

גבעת מיכאל 1941 (קיבוץ גלאון)
 מידע
 קואורדינטות:  31°56′00″N 34°47′39″E﻿ / ﻿31.933215°N 34.794249°E﻿ / 31.933215; 34.794249
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גבעת מיכאל(למפת גוש דן רגילה) גבעת מיכאל(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת מיכאל(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת מיכאל  he גבעת מיכאלhe גבעת מיכאלמפת  __ נס ציונה (in English: Ness Ziona)מצפון: __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion) ממזרח: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) מדרום: __ רחובות (in English: Rehovot) ממערב: __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גבעת מיכאל 1939
גבעת מיכאל 1939
גבעת מיכאל, לשעבר אתר התיישבות ארעי (גבעת הקיבוצים) מצפון מערב לנס ציונה. נקראת על שמו של מיכאל הלפרן, חלוץ ומנהיג מהעלייה הראשונה. בין מפעליו הרבים, היה אחד ממייסדי נס ציונה. מיכאל הלפרן תרם כספים רבים לרכישת קרקעות ברחבי ארץ ישראל. בין היתר רכש קרקעות רבות בנס ציונה. באחד המקורות צוין שגם אדמת הגבעה נרכשה על ידו.
בינואר 1929 הוקצתה הגבעה, שכללה כ-50 דונם של הקרן הקיימת, להתיישבות ארעית והכשרה של קיבוצים. בשנת 1931 נרשמה באופן רשמי אגודת השומר הצעיר גבעת מיכאל, שמטרתה הכנת חברים להתיישבות. המקום שימש כמרכז להכשרת גרעיני התיישבות וקיבוצים רבים, לפני עלייתם להתיישבות ביישובי הקבע, בשנות השלושים והארבעים של המאה העשרים.
בכל עת ישבו בגבעה מספר קיבוצים שבדרך, כאשר כל קיבוץ ישב במקום מספר שנים. בין הקיבוצים שישבו על הגבעה בשנים 1929-1948 מסילות, דפנה  (קיבוץ), מנרה, גלאון. הישיבה במקום התארכה ונכפתה עליהם, בעודם ממתינים להחלטת המוסדות לגבי המקום בו תוקצה להם הקרקע להתיישבות הקבע.
במהלך מלחמת העצמאות, סבלה הגבעה מאיומים מצד הכפר הערבי הסמוך סרפנד אל חרב ששכן ממזרחה (כיום שכונת יד אליעזר).
בשנת 1952 הוקצה המקום על ידי מחלקת הנוער והחלוץ לקיום סמינרים של תנועות נוער. המקום שימש לצורך זה אל תוך שנות השבעים של המאה ה-20.
במהלך שנות התשעים נבנתה על הגבעה שכונה צפופה בבנייה כפרית, שמתחילה מרחוב ההסתדרות פינת רחוב המאה ואחד, בנס ציונה. יחד איתה נחנכה קריית חינוך, שכוללת חטיבות הביניים ע"ש גולדה מאיר ומנחם בגין ותיכון על שם דוד בן-גוריון.
למרות הדמיון בייעוד המקום, אין מדובר בגבעת הקיבוצים, אשר שכנה בדרום מזרח נס ציונה, במרחק 2.5 ק"מ ממנה, בקרבת תחנת הרכבת של רחובות דהיום, ובה פעל גם מכון איילון, המפעל המחתרתי ליצור נשק. בגבעה ההיא ישבו ישיבת ארעי, בין היתר הקיבוצים רמת השופט ומעגן מיכאל.
הגבעה  היא חלק מרצף של גבעות הכורכר המשתרע מראשון לציון,  דרך נס ציונה ורחובות, ועד גבעות מע'אר וגדרה. כמה מאות מטרים צפונית לגבעה פורח ריכוז של פרחי אירוס בגבעת האירוסים, וממערב לה נמצא גן לאומי גבעות הכורכר נס ציונה.
בפסגת הגבעה נמצאת אנדרטה לזכר 50 קצינים וחיילים מניו זילנד שנהרגו בקרב עיון קרא שנערך בסביבה ב־14 בנובמבר 1917. כן נמצאת שם בריכת מים מעוטרת בציוריו של רמי מאירי.
קיבוצים שחנו במקום

1929-1932: קיבוץ ג'-ד' מעולי גליציה שהצטרפו לקיבוץ שריד
1929-1933: קיבוץ השומר הצעיר מגליציה שהצטרף למזרע
1929-1931: קבוצת "עבודה" שהתפרקה
1931-1939: פלוגת הקיבוץ המאוחד שעלתה לקיבוץ דפנה
מ-1932: קיבוץ השומר הצעיר הצ'כי
מדצמבר 1932: קיבוץ מלט של השומר הצעיר ברומניה, שהצטרף גם הוא לקיבוץ שריד
1934-1939: קיבוץ במסילה שעלה למסילות
1939-1946: גלאון.
קבוצת נוער עולה מגרמניה וקבוצת נוער עובד שעלו למנרה
בין הקיבוצים שישבו במקום ישיבת ארעי, נמנה גם בית אשל.
הערות שוליים

↑  מפת ארץ ישראל, 1934, בהוצאת הקרן הקיימת לישראל, עם סימון היישוב "ג. מיכאל", באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  גבעת מיכאל, דבר, 8 בנובמבר 1931
↑  משרד הנציב המחוזי מחוז הדרום, דבר, 13 באוגוסט 1931
↑  פתיחי סמינריון למדריכי בני עקיבא, הצופה, 25 ביוני 1952
↑  בסימן מפעלי הקיץ, הצופה, 25 ביולי 1952
↑  נסתיים קורס הנוער העובד והלומד הלאומי, חרות, 3 בספטמבר 1965
↑  קיטנות קיץ, מעריב, 22 ביולי 1974
↑  בקיבוץ ג-ד, דבר, 8 בנובמבר 1931
↑  בהשומר הצעיר, דבר, 8 בנובמבר 1931
↑  בחבל דן בצפון עוד יישוב עברי, דבר, 5 במאי 1939
↑  גבעת מיכאל, דבר, 9 בפברואר 1933
↑  נס ציונה, דבר, 8 בינואר 1933
↑  דני נימרי, השלמת מלט, הגדולה בהשלמות שריד, אתר קיבוץ שריד, 3 באוקטובר 2011
↑  נס ציונה, דבר, 17 בספטמבר 1934
↑  שנה לעליית גל און על הקרקע, משמר, 10 בנובמבר 1947
↑  נחום זכאי, שבע שנים מלאו לקן הנשרים, על המשמר, 17 במרץ 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306872305171
גלובוס הריבון

גלובוס הריבון (באנגלית: Sovereign's Orb) הוא תכשיט מלכותי מסוג גלובוס קרוקיגר המהווה חלק מתכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת.
היסטוריה ושימושים

גלובוס הריבון נוצר עבור טקס ההכתרה של המלך צ'ארלס השני בשנת 1661 ובעלות של 1,150 ליש"ט (השווים כ-130,000 ליש"ט נכון לשנת 2007).
הגלובוס חלול, עשוי זהב, וקוטרו כ-16.5 ס"מ. סביב קו המשווה של הגלובוס משובצות פנינים ואבני חן. בראש הגלובוס משובצת אבן אחלמה ועליה צלב מוזהב. הצלב מסמל את ישו ואת שלטונו על העולם
הגלובוס הוא תכשיט סמלי המסמל את תפקיד המונרך כמגן האמונה וכעומד בראש הכנסייה האנגליקנית.
במהלך טקס ההכתרה הארכיבישוף מקנטרברי נותן את הגלובוס למונרך, המחזיק אותו בידו הימנית. לאחר מכן מונח הגלובוס על המזבח למשך יתרת הטקס, והמונרך אוחז בידו הימנית את שרביט אדוארד הקדוש ובשמאלית את שרביט היושר והרחמים.
הערות שוליים

↑  מחשבון שיערוך סכומים
| תכשיטי הכתר של הממלכה המאוחדת |
| --- | --- | --- |
| כתרים | כתר אדוארד הקדוש • כתר האימפריה הממלכתי • הכתר האימפריאלי של הודו • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הרביעי • כתר סקוטלנד • כתר מרי ממודנה • הכתר הממלכתי של ג'ורג' הראשון • כתר פרידריק, נסיך ויילס • כתר ההכתרה של ג'ורג' הרביעי • כתר המלכה אדלייד • כתר היהלומים הקטן של המלכה ויקטוריה • כתר המלכה אלכסנדרה • כתר ג'ורג', נסיך ויילס • כתר המלכה מרי • כתר המלכה אליזבת • כתר צ'ארלס, נסיך ויילס |  |
| שרביטים | שרביט אדוארד הקדוש • שרביט היושר והרחמים • שרביט סקוטלנד |  |
| חרבות | חרב המתת • חרב הרחמים • חרב סקוטלנד |  |
| אחרים | אבן הגורל • סמל מסדר פטריק הקדוש • אודם הנסיך השחור • גלובוס הריבון |  |
גבעת מינרל (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בגבעה בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  445 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  63°29′00″S 57°03′00″W﻿ / ﻿63.4833°S 57.05°W﻿ / -63.4833; -57.05
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת מינרל(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהגבעת מינרל(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת מינרל(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיגבעת מינרל
 
גבעת מינרל (באנגלית: Mineral Hill) היא גבעה עם פסגה עגולה,  בחצי האי טאבארין, שבקצהו המזרחי של חצי האי טריניטי, שבקצה הצפוני של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הגבעה מתנשאת לגובה של 445 מטרים מעל פני הים.
מדרונות הגבעה חשופים מקרח.
הגבעה ממוקמת 3 קילומטרים ממערב למפרץ טרפסי שבחצי האי טאבארין.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הגבעה

גבעת מינרל התגלתה על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901 – 1904, בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
גבעת מינרל מופתה לראשונה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1946.
גבעת מינרל נסקרה בשנית על ידי משלחת מטעם סקר שטחי חסות איי פולקנד בשנת 1956, אשר יצאה ממפרץ התקווה.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הגבעה ניתן לה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הגבעה נקראת בשם זה, בשל צבעה - הנגרם בשל מינרלים אדומים בסלעי הגבעה.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8 9  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי
גלובוס פלידוס

| --- | --- |

 שיוך:  גרעיני הבסיס 
 מזהים
 לטינית (TA98):  pallidum 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A14.1.09.518 
 TA2 (2019):  5569 
 מזהה נרולוקס:  birnlex_1234 
 מזהה נרוניימס:  231 
 FMA:  61835 
 קוד MeSH:  A08.186.211.200.885.287.249.487.397 
 מזהה MeSH:  D005917 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0017651 
 
מיקום הגלובוס פלידוס במוח האנושי
גלובוס פלידוס (GP) הוא חלק מגרעיני הבסיס של המוח. הגלובוס פלידוס כולל שני חלקים, פנימי (GPi) וחיצוני (GPe). תפקיד הגלובוס פלידוס הוא לווסת את הקשב, כמו סינון משימות נבחרות מתוך משימות מתחרות ברגע נתון, וויסות של קצב המשימה.
מבנה

ה-GP הוא גרעין מהווה חלק ממסלול מעגלי שמתחיל ומסתיים בקורטקס המוטורי, ומתפצל לשני מסלולים: המסלול הישיר ל- GPi ולמסלול העקיף העובר דרך ה- GPe. כל סיב לאורך המסלול משמש ערוץ שמייצג משימה פוטנציאלית, כל ערוץ חולף דרך תאים שמהווים תחנות ביניים לצורך עיבוד המידע שמתקבל מהקורטקס. המסלול הישיר חולף דרך ארבע התחנות הבאות: קורטקס, סטריאטום, GPi, תלמוס, קורטקס. המסלול העקיף חולף דרך שבע התחנות הבאות: קורטקס, סטריאטום, GPe, הגרעין התת-תלמי, GPi, תלמוס, קורטקס.
עיבוד מידע ב-GP

המסלול הישיר הוא מעורר תנועה בעיקרו. קיימים בו שלושה מצבים: הראשון, כשלא מתקבל מידע מהקורטקס, העירור הוא מינימלי. השני, כשהקורטקס שולח מידע העירור מתחזק באופן הבא. הקורטקס מעורר את הסטריאטום באמצעות גלטומט, הסטריאטום מעכב את ה-GPi באמצעות גאבא, ה-GPi מפסיק להפריש גאבא לתלמוס ולכן העיכוב של התלמוס יורד, ומאפשר לו לעורר את הקורטקס. השלישי, הקורטקס מפריש דופמין מהחומר השחור לסטריאטום, הדופמין מגביר את העירור על ה-GPi באמצעות היצמדות לקולטנים מסוג D1 בתאים שמוליכים ל-GPi.
המסלול העקיף הוא בעיקרו מעכב תנועה. אולם יש בו שלושה מצבים שונים. הראשון, כשלא מגיע מידע מהקורטקס, אז הוא לא מעכב תנועה. כשמגיע מידע הוא מעכב תנועה בערוצים מהם מגיע המידע, באופן הבא: הקורטקס מעורר את הסטריאטום באמצעות גלוטמט, הסטריאטום מעכב את ה-GPe באמצעות גאבא, ה-GPe מפסיק להפריש גאבא שמעכב את הגרעין התת-תלמי, הגרעין התת-תלמי מעורר את ה-GP וה-GPi באמצעות גלוטמט, ה-GPi מעכב את התלמוס באמצעות גאבא, התלמוס לא מעורר את הקורטקס. השלישי, דופמין שמופרש מהחומר השחור לסטריאטום נצמד לקולטנים מסוג D2 שנמצאים בתאים המוליכים ל-GPe, הדופמין מעכב את הגאבא שמופרש מהסטריאטום ובכך מפחית בסופו של דבר את העיכוב על התלמוס.
הערות שוליים

↑  Binder, M. D., Hirokawa, N., Windhorst, U., & Hirsch, M. C. (2009). Encyclopedia of Neuroscience. Springer.
| גרעיני הבסיס |
| --- | --- | --- |
| אזורים מוחיים | סטריאטום (הגרעין הזנבי • פוטמן • גלובוס פלידוס • גרעין האקומבנס) •  אמיגדלה • פקעת ההרחה (אנ') • הגרעין התת-תלמי (אנ') • החומר השחור |  |
| תפקודים | שליטה מוטורית • למידה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4173150-5  TA98: A14.1.09.518
בשארה מרג'יה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1954 (בן 70 בערך) נצרת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית 
 
בשארה מרג'יה (בערבית: بشاره مرجية; נולד ב-1954) הוא סופר, מסאי ומתרגם ערבי ישראלי.
ביוגרפיה

בשארה מרג'יה נולד ב-1954 למשפחה ערבית נוצרית בכפר יפיע שליד נצרת. לאחר לימודיו התיכוניים הוא החל ללמוד באוניברסיטת חיפה, בה סיים תואר ראשון (בשנת 1979) ותואר שני (בשנת 1982) בשפה וספרות הערבית - שניהם בהצטיינות. בשנת 1996 סיים את עבודת הדוקטורט בשפה וספרות ערבית באוניברסיטת תל אביב. התיזה עסקה בייצוג האישה ומעמדה בספרות הערבית הקלאסית. בהמשך לימד באוניברסיטת חיפה, באוניברסיטה הפתוחה ובמספר מכללות אקדמיות.
ספרו "דמות האישה בספרות הערבית הקלאסית" (בערבית: شخصية المراة في الادب العربي القديم) זכה לביקורות משבחות בעולם הערבי, והפך לרב-מכר במספר מדינות. הספר זיכה אותו בפרס נשיא המדינה לספרות לשנת 2005 (בשיתוף האוניברסיטה העברית). חברי הוועדה ציינו כי לספר תרומה חשובה להבנת מעמדה החברתי והספרותי של האישה בימי הביניים.
בשנת 2005 קיבל ד"ר מרג'יה את תעודת יקיר המגזר הערבי[דרושה הבהרה].
הוא פרסם מספר ספרים בערבית שעסקו בספרות ילדים ובייצוג האישה בספרות. זאת, לצד עשרות מאמרים שפורסמו בכתבי עת ובעיתונים מקומיים. בנוסף, חיבר עשרות ספרי ילדים ותרגם מספר רב של ספרי ילדים משפות זרות, ובפרט מעברית, לערבית.
כיום מנהל ד"ר מרג'יה את המרכז הארצי לספרות ילדים ערבית בישראל, הנמצא בעיר נצרת.
מרג'יה נשוי ואב לשלושה, מתגורר בנצרת.
מספריו

הוצאה לאור של כתב היד "ספר העטרות על תככי הגזרות" (בערבית: "العنوان في مكايد النسوان").
הקבצנות במקאמות (בערבית: "الكديه في المقامات").
עאישה ואירוע האפק (בערבית: "عائشه وحادثة الافك").
ניתוח סיפור "השינה" לעבד א-רחמן אל-ח'מיסי (בערבית: "قصة النوم" لعبد الرحمن الخميسي).
הנביא יוסף (בערבית: "النبي يوسف").
האמצעים הלשוניים ברומן "אל-מסאביח א-זורק" לחנא מינא (בערבית: الأساليب اللغويه في رواية "المصابيح الزرق" لحنا مينا).
הניגודים ברטוריקה הערבית (בערבית: "الطباق").
המבנה והצורה בקובץ השירים "סקט א-זנד" לאבו אל-עלאא אל-מערי (בערבית: "المبنى والشكل في ديوان سقط الزند")
ניתוח הרומן "קהיר החדשה" לנגיב מחפוז (בערבית: "القاهره الجديده" لنجيب محفوظ).
מספריו > ספרות ילדים

הילדים והחינוך המיני: מסר דתי וחינוכי (בערבית: "الأطفال والتربيه الجنسيه: رساله دينيه وتربويه").
התרגום לילדים: לימוד וחינוך (בערבית: "الترجمه للاطفال: تثقيف واتصال").
הפחדת ילדים, הרס לגילאים (בערבית: "تخويف الأطفال, هدم للأجيال").
אלימות נגד ילדים: מקור לפשיעה ולהזנחה (בערבית: "العنف ضد الأطفال يدفعهم للجنوح والاهمال")
ועוד מספר גדול של מחקרים וחיבורים שעסקו בספרות ילדים.
מספריו > תרגומים (רשימה חלקית)

"חיבוק" מאת דויד גרוסמן
"על הגשר הקט" מאת עילם בן דרור
"הסוד של צופית" מאת מרים רות
"האגדה על השיח הקטן" מאת אסנת ישפה.
הערות שוליים

↑  5 סופרים יקבלו את פרס נשיא המדינה, באתר ערוץ 7, 26 ביוני 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312694605171  ISNI: 0000 0000 4964 7412  LCCN: nr2003019051  VIAF: 298379936   WorldCat (עם VIAF): 298379936
ג'ומנה

הקיסר ג'ומנה (ביפנית: Jomei tennō 天智天皇) (593–641) היה הקיסר ה-34 של יפן. ירש את דודתו הקיסרית סואיקו. לאחר מותו ירשו מספר קרובים את הקיסרות, כולל אחיניתו, אחינו ושנים מבניו. בשנת 770, כמאה שנים לאחר מותו, עברה הקיסרות לידי נינו, הקיסר קונין, שממנו יצאו כל קיסרי יפן עד היום.
ברשומות ההיסטוריות של יפן מסופר כי הקיסר ג'ומיי ויתר על גבית מיסים שלוש פעמים, ובסופו של דבר התרושש כל כך עד שלא יכל לתקן את הגג הדולף בארמונו.
הארכאולוגים היפנים מאמינים שמצאו עדויות לתל קבורה בהריסות קויאמדה, שבמחוז נארה ביפן, שמתוארך מאמצע המאה השביעית, שעשוי להיות מקום מנוחתו הסופי של הקיסר ג'ומנה.
ראו גם

קיסרי יפן
הערות שוליים

↑  Possible resting place of Japanese emperor discovered, ArchaeoFeed, ‏3-3-2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ורג' פטאקי

ג'ורג' אלמר פטאקי (באנגלית: George Elmer Pataki; נולד ב-24 ביוני 1945 במחוז וסטצ'סטר, ניו יורק) הוא פוליטיקאי אמריקאי מטעם המפלגה הרפובליקנית, שהיה מושל ניו יורק ה-53 בשנים 1995–2006. הוא נבחר לאחר שניצח את המושל המכהן מריו קואומו שרץ לכהונה רביעית. אחריו נבחר אליוט ספיצר הדמוקרט. לפני כהונתו כמושל היה חבר בבית המחוקקים של מדינת ניו יורק, בבית התחתון ובבית העליון.
במאי 2015 הכריז על התמודדותו לבחירות לנשיאות ב-2016. פטאקי הספיק לנכוח ב-5 עימותים משניים עד שהכריז על פרישתו מהמירוץ ב-29 בדצמבר באותה שנה.
הוא נשוי לליבי ואב לארבעה ילדים. הוא דובר אנגלית, הונגרית, גרמנית, צרפתית וספרדית.
הערות שוליים

↑  George Pataki announces 2016 presidential bid, פוליטיקו, 28 May, 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007328905705171  BIBSYS: 10078220  CiNii: DA16398981  GND: 132768259  ISNI: 0000 0000 7876 7237  LCCN: n98010061  NTA: 315223693  SNAC: w6zp4q4d  SUDOC: 231203462  ULAN: 500285710  VIAF: 26372822   WorldCat (עם VIAF): 26372822 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בשבארמק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פינגר פוד, מנת כבש 
 מטבח:  Bashkir cuisine, המטבח הטטארי, המטבח הטורקמני, המטבח הקירגיזי, Karakalpak cuisine, המטבח הקזחי, המטבח האוזבקי 
 מרכיבים עיקריים:  בשר טלה 
 
בשבארמק (בקירגיזית: бешбармак; בבשקירית: бишбармаҡ; שפירושו "חמש אצבעות") היא מנה (מרק) מהמטבח המרכז אסיאתי.
מאפיינים

המרק ידוע גם בשם נארין (אנ') בשינג'יאנג, אוזבקיסטן, קירגיזסטן וקזחסטן, בשם טוראמה בקאראקלפאקסטן ובצפון הקווקז, בשם דוגראמה בטורקמניסטן, בשם קולאמה בבשקורטוסטן ובטטרסטן. זה אחד המאכלים הלאומיים העיקריים של קירגיזסטן וגם של קזחסטן.
המונח בשבארמק פירושו כאמור "חמש אצבעות" מכיוון שנוודים אוכלים באופן מסורתי את המנה הזו בידיים. שם נוסף לבשבארמק בקירגיזית הוא tuuralgan et, שפירושו בשר מפורר/קצוץ. בשבארמק עשוי בדרך כלל מבשר מבושל קצוץ דק, מעורבב עם בצק (בדרך כלל אטריות ביצים) וצ'יק, שהוא רוטב בצל. הוא מוגש על פי רוב על מגש גדול, משותף לכמה אנשים מייד לאחר מרק השורפו, שהיא מנה ראשונה של מרק כבש המוגש בקערות הנקראות קֶזֶה.
ניתן לבשל בשבארמק חגיגי יחד עם קאזי וסוג'וק.
רקע היסטורי

המטבח של מרכז אסיה התפתח במגבלות של חיי נוודים, כאשר אנשים היו תלויים לחלוטין בבעלי החיים שלהם. הדבר בא לידי ביטוי במנות מרכז אסיה, העשירות במוצרי בשר ובמוצרי חלב.
טקס ההגשה

ההגשה של בשבארמק ספוגה בטקסים. אם חיה, כמו כבשה, נשחטה לכבוד אורח, אז המארח מגיש ustukan, נתחי בשר שונים, לאנשים שונים, בהתאם למינם, לגילם ולדרגתם במבנה החברתי. כאות כבוד, לאנשים הוותיקים ביותר ולאורחים המכובדים ניתנים תמיד נתחי הבשר הטובים ביותר.
באירועים מיוחדים, אורח הכבוד, הזכר הבכור או הזכר הצעיר ביותר, מקבל את הבאש, את ראש החיה, וחותך ממנו חתיכות, כדי לחלק לאנשים אחרים. לגבי יתרת החיה הגברים המבוגרים ביותר מקבלים את עצם הירך. הנשים המבוגרות והמכובדות ביותר מקבלות את עצם הזנב. הרגליים והכתפיים ניתנות למבוגרים הצעירים יותר, והעצמות הקטנות יותר שמורות לבעלת הבית. עמוד השדרה ניתן לילדים.
הכנה

בגרסה הקלאסית של בשבארמק, כפי שהיא מוכנה כיום בצפון קירגיזסטן, סכין טובה וחדה נדרשת כדי לחתוך דק את כל המרכיבים לפני שהם מונחים על הדסטרחאן (אזור או אמצעי האוכל כמו שולחן נמוך רו גבוה, שטיח וכדומה). המנה דורשת גם סיר להרתיח בו את הבשר והאטריות ביחד, ומערוך לגלגל את האטריות.
בשבארמק מכינים תחילה מנתחי בשר שונים. בעונות חמות, בשבארמק נעשה בדרך כלל מבשר כבש.
בצק האטריות עשוי מקמח, מים, ביצים ומלח, ונח 40 דקות. לאחר מכן מרדדים את הבצק דק מאוד, וחותכים לאטריות.
הערות שוליים

1 2 3  "Beshbarmak: Five Finger Food". Edge : Kazakhstan (באנגלית). 2015-05-26. אורכב מ-המקור ב-2022-04-08. נבדק ב-2020-01-22.
1 2  "Understanding Identity and Kyrgyz Cultural Values Through Food". National Geographic.
↑  Hays, Jeffrey. "KYRGYZ DISHES, RESTAURANTS AND SHEEP | Facts and Details". factsanddetails.com (באנגלית). נבדק ב-2020-01-22.
↑  "Beshbarmak | Traditional Meat Dish From Kazakhstan | TasteAtlas". www.tasteatlas.com. נבדק ב-2020-01-22.
↑  "Teorii de istorie culinară care ne dezamăgesc: borşul şi mujdeiul, singurele alimente cu adevărat româneşti. Micii inventaţi de Cocoşatu' – un mit urban". adevarul.ro (באנגלית). ארכיון מ-2015-07-31. נבדק ב-2021-08-26.
בשבארמק חגיגי מוגש עם נקניק קאזי
שורפו, מרק כבש מוגש לפני בשברמק