stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מונרכיה
מינוי מונרך

הדגם הידוע והמקובל כיום של מונרכיה הוא של מונרך המקבל את תפקידו בירושה ומכהן בו למשך כל ימי חייו. עם מותו עובר התפקיד הלאה לקרוב משפחתו, שיטה המכונה "מונרכיה העוברת בירושה". לפי שיטת הירושה, המונרך הבא צריך להיות שייך לשושלת המלוכה ובעל יחוס וקשר דם למונרך הקודם או למשפחתו. לרוב נהוג לבחור באדם בעל קשר הדם הקרוב ביותר למונרך האחרון עם עדיפות לגיל ולזכרים. כלומר: היורש יהיה בנו הגדול ביותר של המונרך הכשיר לירושה, ואם אין כזה בנמצא – האח הגדול ביותר של המונרך הכשיר לירושה, ואם אין גם כזה בנמצא – בתו הגדולה ביותר של המונרך כשירה לרשת אותו. דוגמה למונרכיה מסוג זה היא הממלכה המאוחדת עד שנת 2013: אילו היה לאליזבת השנייה, מלכת הממלכה לשעבר, אח צעיר, הוא זה שהיה יורש את הכתר עם מות אביה, המלך ג'ורג' השישי. בשנת 2013 עבר בממלכה המאוחדת חוק שביטל את העדיפות לבנים זכרים. במונרכיות מסוימות מאפשרים חוקי הירושה רק לזכרים לרשת את הכתר – כך למשל ביפן, ובמונרכיות אחרות כלל אין חשיבות למינו של הצאצא הבכור ובכל מקרה הוא ירש את המונרך בעת מותו – זהו המצב בשוודיה, שם הנסיכה ויקטוריה היא יורשת העצר אף על פי שיש לה אחים זכרים צעירים ממנה.
בזמנים קדומים נוצרו מצבים שבהם לא היה ברור מי יִרש את המונרך, והדבר הוביל לעיתים אף למלחמות עקובות מדם.
בעת העתיקה, היו מסורות שונות של מונרכים נבחרים, בעיקר בחברות נודדות, כמו השבטים הגרמאנים לעיתים קרובות התגלו ניגודי עניינים כאשר הבית השולט רצה שבניו ימשיכו לשלוט אך אצולה נרחבת יותר התחרתה בו. במקרים כאלה, ירושת השלטון בפועל הייתה תלויה, לרוב, בפופולריות המועמד או תמיכה בו מצד הכוחות החמושים. האחרונים הבינו את מידת השפעתם בבחירת השליט ולעיתים אף העריכו עצמם יותר מדי עד כדי העלאתם של חסרי יכולת ופושעים לשלטון. היו מקרים שבהם טוען לכתר שהיה מועדף על הכוחות החמושים אף הסית אותם למרד של ממש לשם תפיסת השלטון. המלכים ההלניסטים של מוקדון ושל אפירוס נבחרו על ידי הצבא מתוך כלל הגברים החברים בבית המלוכה. שיטה זו הייתה קרובה לשיטת הבחירה בדמוקרטיה היוונית, שבה זכות הבחירה ניתנה רק לאזרחים, משום שלרוב, שירות צבאי נקשר עם קבלת אזרחות. במוקדון מסורת זו המשיכה עד פירוק הממלכה בידי הרומאים לאחר מלחמת מוקדוניה השלישית. בחירת המונרך הייתה נהוגה גם באימפריה הרומית הקדושה, שם מוסד ה"נסיכים הבוחרים" בחר את קיסרי רומא.
היו מצבים שבהם דיקטטור הכריז על עצמו כמונרך של רפובליקה לשעבר. המפורסם שבהם היה נפוליאון בונפרטה שהמליך עצמו לקיסר הראשון של צרפת, לאחר שקיבל בצורה חוקית את השליטה על הרפובליקה הצרפתית בתור קונסול ראשון לשארית חייו.
כיום ישנה מחלוקת בנוגע לחוקי הירושה הנהוגים במספר מונרכיות החברות באיחוד האירופי, כמו הממלכה המאוחדת וממלכות סקנדינביה. מונרכיות אלו דורשות מהמונרך העומד בראשן לאחוז באמונה דתית מסוימת (בממלכה המאוחדת הדבר נקבע בחוקה בשנת 1701, בחוק שנקרא Act of Settlement). דרישה זו סותרת את חוקי האיחוד האירופי האוסרים מניעת בחירתו של אדם לתפקיד ציבורי בשל דתו.
המשכיות השלטון במדינות הנמצאות תחת שליטתו של כוח זר, תלויה לעיתים תכופות בהסכמתו של כוח זה. הכוחות השולטים שמרו לעצמם את הזכות להדיח ולהחליף מונרכים לא נאמנים, לדוגמה: נבוכדנצר מלך בבל, לאחר שהחריב את בית המקדש הראשון, הדיח והגלה את צדקיהו מלך יהודה שמרד בו, ומינה במקומו את גדליהו בן אחיקם כנציב.
שקיעתה של מונרכיה

מדינה יכולה לחדול מלהיות מונרכיה על ידי שינוי חוקתי, באמצעות משאל עם כפי שקרה באיטליה, או על ידי מהפכה שבמהלכה יודח המונרך, תופל המונרכיה ויכונן משטר חדש, כפי שקרה במהפכה הצרפתית.
אי קיומו של מונרך לא מעיד על נפילת המונרכיה, והיו מדינות שהחשיבו עצמן כמונרכיות על אף שלא עמד מונרך בראשן. כך היה בספרד תחת שלטון פרנקו ובהונגריה תחת שלטון מיקלוש הורטי, שהוכר כעוצר.
איחוד מונרכי

ישנם שלושה דגמי איחוד מונרכיות, שנים מהם מצויים גם במדינות ללא מונרכיה ואחת ייחודית למונרכיות.
פדרציה ישנן שתי קבוצות של מונרכיות המאוגדות בפדרציה: איחוד האמירויות הערביות ומלזיה, אשר בשניהם העומד בראש הפדרציה (באיחוד האמירויות הוא מוכר כנשיא ובמלזיה הוא מכונה יאנג די-פרטואן אגונג (Yang di-Pertuan Agong)) נבחר לתקופה של חמש שנים על ידי המונרכים (אמיר באיחוד האמירויות וסולטאנים – בעיקר – במלזיה) של חברות הפדרציה. באיחוד האמירויות כיהן בתפקיד רק האמיר של אבו דאבי.
מונרכיה כפולה מצב הנוצר כשמונרכיה שולטת על אזור המכונה גם כן מונרכיה, כעין הממלכה האוסטרו-הונגרית.
אוּניה פרסונלית (איחוד אישי) מצב ייחודי למונרכיה. כשאדם אחד משמש כמונרך של מספר מדינות עצמאיות שונות. הדבר יכול להוצר כשאדם אחד הוא היורש של שתי ממלכות, כמו קרל החמישי. איחוד כזה לפרקים מוביל לאיחוד מלא, כמו באנגליה וסקוטלנד תחת ממלכת ג'יימס הראשון. האפשרות האחרת היא כשמושבות נפרדו בממשלם הפנימי והחיצוני ממדינות האם אבל המונרך נשאר כראש לשתי המדינות, כמו בממלכות חבר העמים הבריטי, המכירות במונרך הבריטי כראש המדינה שלהן, אך עם תואר שונה בכל מדינה (למשל מלך/מלכת ג'מייקה).
מונרכיות ייחודיות

בהיסטוריה, וגם בתקופה המודרנית, יש מספר דוגמות למונרכיות החורגות מהדגמים המקובלים או בעלות מאפיינים חדשים ובלתי צפויים.
אנדורה – מדינה זו היא הנסיכות היחידה בעולם לה שני נסיכים-שותפים, שניהם משמשים כראשי המדינה. שני הנסיכים הם הבישוף של אורז'ל (אנ') ונשיא צרפת, כיורש הרוזן מפויקס. זהו מצב ייחודי בו מונרך של מדינה עצמאית נבחר באופן דמוקרטי על ידי אזרחיה של מדינה אחרת.
קריית הוותיקן מהווה דוגמה מודרנית נדירה למונרכיה נבחרת, שאינה עוברת בירושה. שם, בנוסף לתפקידו כראש הכנסייה הקתולית, משמש האפיפיור כמונרך אבסולוטי. האפיפיור נבחר על ידי, ולרוב גם מתוך, מועצת הקרדינלים, כאשר זו מתכנסת בוועידה מיוחדת הנקראת בלטינית "קונקלווה" (Conclave). אי קיומה של מערכת מעבר של השלטון בירושה היא תוצאת טבעית וברורה של התנזרות הבישופות ממין ולכן אי אפשרות לקיומו של יורש לכתר. למרות זאת, האפיפיורות, בתקופות שונות, הייתה תחת שליטתן של משפחות איטלקיות רבות עוצמה. מספר אפיפיורים נורשו על ידי בני משפחה קרובים, לעיתים אף על ידי בניהם ממש (רשמית תוארו כ-Nepotes, מילולית nephews, אחיין). בדומה למונרכיות אחרות, מקבל האפיפיור את תפקידו לכל ימי חייו.
סמואה מתוארת לעיתים כמונרכיה, כשבראשה עומד הנשיא-לכל-החיים (בסמואית: "o le Ao o le Malo") מלייטו טנומפילי השני, השייך לאחת משלוש המשפחות הנסיכותיות המקומיות. החוקה מצהירה עליו כראש המדינה מבחינה מלכותית לכל חייו, אך יירש אותו נשיא שייבחר לתקופה של חמש שנים על ידי המחוקק.
בקוריאה הצפונית המשטר הוא דיקטטורה קומוניסטית דה יורה, אך בפועל היא מהווה מונרכיה אבסולוטית.
מלוכה ביהדות

על פי התנ"ך, לאחר התנחלות השבטים הוקמו 12 מונרכיות עצמאיות (לא כולל את שבט לוי שקיבל ערים אוטונומיות), שמאוחר יותר אוחדו בידי שאול המלך למונרכיה פדרלית שכללה את כל שבטי ישראל בנוסף לעמים נוספים שנכבשו במהלך הזמן. לאחר שנים התפלגה ממלכת ישראל המאוחדת, אך השלטון המונרכי המשיך בממלכות החדשות שנוצרו מפילוג זה: ממלכת ישראל וממלכת יהודה. מלכים רבים שלטו בישראל ויהודה, אך שתי ממלכות אלו נכבשו בסופו של דבר. שנים רבות לאחר מכן, המונרכיה היהודית הוקמה מחדש בממלכת החשמונאים אך גם היא לא שרדה זמן רב, וסופה הגיע בכיבושי פומפיוס בשנת 63 לפנה"ס.
ראו גם

מונרך
מונרכיה חוקתית
פיאודליזם
תאוקרטיה
סדר הירושה
ויתור על הכס
ראו גם > מונרכיות היסטוריות

ממלכת ישראל המאוחדת
ממלכת יהודה
ממלכת ישראל
האימפריה הרומית הקדושה
האימפריה הבריטית
סין הקיסרית
ראו גם > שושלות מונרכים

מלכי יהודה וישראל
מלכי אנגליה
אפיפיורים
קיסרי יפן
לקריאה נוספת

פרופ' נחום רקובר, גדול כבוד הבריות – כבוד האדם כערך על, "כבוד מלכי ישראל וכבוד מלכי אומות העולם", 69. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"ט–1998
הערות שוליים

↑  כלומר, איחוד האמירויות דה יורה אינה מונרכיה, אלא רפובליקה המורכבת ממונרכיות פנימיות.
| מונרכיות |
| --- | --- | --- |
| ממלכות | אוסטרליה • איי בהאמה • איי שלמה • אנטיגואה וברבודה • אסוואטיני • בהוטן • בחריין • בלגיה • בליז • ג'מייקה • גרנדה •  דנמרק • הולנד • הממלכה המאוחדת • טובאלו • טונגה • ירדן • לסוטו • מלזיה1 (נגרי סמבילן • פרליס) • מרוקו • נורווגיה • ניו זילנד • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • ספרד • ערב הסעודית • פפואה גינאה החדשה • קמבודיה • קנדה • שוודיה • תאילנד |  |
| מונרכיות נבחרות | איחוד האמירויות הערביות • מלזיה • קריית הוותיקן |  |
| נסיכויות | אנדורה • הממלכה המאוחדת (ויילס) • ליכטנשטיין • מונקו • ספרד (אסטוריאס) |  |
| סולטנויות | אינדונזיה (יוגיאקרטה) • ברוניי • מלזיה1 (ג'והור • טרנגנו • סלנגור • פהנג • פרק • קדה • קלנטן) • עומאן |  |
| קיסרויות | יפן |  |
| אמירויות | איחוד האמירויות הערביות1 (אבו דאבי • אום אל-קיוין • דובאי • עג'מאן • פוג'יירה • ראס אל-ח'ימה • שארג'ה) • כווית • קטר |  |
| דוכסויות גדולות | לוקסמבורג |  |
1 חלק ממונרכיה פדרטיבית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541137005171  GND: 4040034-7  LCCN: sh85086679  NKC: ph122964 
מונרכיות ממלכת חבר העמים הבריטי (בוורוד)
הארי פוטר ואוצרות המוות

ערך זה עוסק בספר השביעי בסדרת הארי פוטר. אם התכוונתם לסרט המבוסס על ספר זה, ראו .
| --- | --- |

כריכת הספר במהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  ג'יי. קיי. רולינג
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  קסם בהארי פוטר, הארי פוטר 
 מקום התרחשות:  יער דין, המחילה, מכתש גודריק, הוגוורטס, סקוטלנד 
 תקופת התרחשות:  2017, 1998, 1997 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת בלומסברי (מהדורה מקורית)
 תאריך הוצאה:  21 ביולי 2007
 מספר עמודים:  759 (בגרסה האמריקאית)   607 (בגרסה הבריטית)
 הוצאה בעברית
 תרגום:  גילי בר-הלל
 מספר עמודים:  688
 סדרה
 ספר קודם:  הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם
 הספר הבא:  הארי פוטר והילד המקולל
 
הארי פוטר ואוצרות המוות (באנגלית: Harry Potter and the Deathly Hallows) הוא הספר השביעי והאחרון בסדרת הספרים הארי פוטר, מאת הסופרת הבריטית ג'יי קיי רולינג. הספר יצא לאור ב-21 ביולי 2007, והשלים את סדרת הספרים שתחילתה ב"הארי פוטר ואבן החכמים", שפורסם ב-1997. עלילת הסיפור ממשיכה באופן כמעט מיידי את אירועי הספר השישי, "הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם", ובה מגיע לשיא המאבק בין הארי פוטר ללורד וולדמורט. הספר יצא לאור בתרגום לעברית ב-5 בדצמבר 2007 (על ידי גילי בר הלל).
סדרת הספרים

הספר הראשון בסדרת ספרי "הארי פוטר", הארי פוטר ואבן החכמים, יצא לאור ב-1997 בהוצאת בלומסברי. ספר זה, כמו אלו שבאו אחריו, עסקו בחייו והרפתקאותיו של נער בשם הארי פוטר בבית ספר לקוסמים בשם הוגוורטס, על רקע עולם דמיוני של קוסמים באנגליה של סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 (1981–2016). בלב הסיפור עמד מאבקו של הארי, בסיועם של ידידיו הטובים רון והרמיוני ומנהל הוגוורטס, אלבוס דמבלדור, בקוסם אפל ועוצמתי בשם לורד וולדמורט, שרצח את הוריו של הארי וניסה, ללא הצלחה, לרצוח גם את הארי.
עלילת כל ספר משתרעת על שנה מחייו של הארי, בין חופשת הקיץ שלפני תחילת שנת הלימודים ועד חופשת הקיץ הבאה, מגיל 11 ועד גיל 17. העלילה המרכזית נסובה סביב תעלומה או חידה בלשית שהארי מתאמץ לפתור, כאשר פתרונה טמון ביכולתו והצלחתו של הארי ללמוד סודות מעולם הקסמים ופרטים נוספים אודות משפחתו, עברו ועברן של דמויות מרכזיות נוספות.
לטענתה של רולינג הייתה עלילת כל הספרים בסדרה מתוכננת מראש עוד לפני פרסום הספר הראשון. כך, לדוגמה, פרטי עלילה מסוימים, שאוזכרו בשולי הדברים בספרים קודמים של הסדרה, מצאו את דרכם כאלמנטים מרכזיים בעלילתם של ספרים מאוחרים יותר. מאפיין ייחודי נוסף של הסדרה הוא השתנות העלילה והנימה הכללית של הספרים במקביל להתבגרותו של הארי. הספרים הראשונים בסדרה כוונו לילדים בני גילו של הארי פוטר, היו קצרים יותר וכללו חזרות והסברים רחבים של הפרטים. ספרים מאוחרים יותר, בעיקר החל מסוף הספר הרביעי, היו ארוכים יותר, פנו למתבגרים ומבוגרים ונימתם הייתה אפלה ומורכבת יותר.
סדרת הספרים > הוצאה לאור ומכירות

רבים ציפו בקוצר רוח לצאתו של הכרך האחרון בעלילותיו של הארי פוטר, וההזמנות המוקדמות בחנויות המקוונות של אמזון וברנס אנד נובל הגיעו ליותר משלושה מיליון עותקים, כך לפי דיווחי החברות. סך כל העותקים שנמכרו מראש לחנויות ולמפיצים הגיע ללמעלה מ-11 מיליון עותקים – נתון המציב את הספר כרב המכר המהיר ביותר אי־פעם, הרבה מעבר לספרים קודמים בסדרה ובכך הצטרף לספרים הקודמים בסדרה שהוכרו בספר השיאים של גינס.
כמו בזמן שלפני הוצאת כרכים קודמים, גם הפעם נעשה מאמץ מיוחד מצד רולינג והוצאות הספרים למנוע את דליפת תוכנו בטרם יצא לאור באופן רשמי. לשם כך, גם עמדה רולינג על כך שהספר יושק בכל רחבי העולם בו זמנית, בשעת חצות לפי שעון גריניץ' ב-21 ביולי 2007. בישראל, לדוגמה, החלה מכירת הספרים בשעה שתיים אחר חצות. למרות המאמצים למנוע דליפת פרטים אודות הספר, הופץ באינטרנט ב-16 ביולי 2007 קובץ בן 759 תמונות, אשר בהן מצולם הספר האמריקאי ממרחק קצר, דף אחרי דף. בבדיקה שערכה ההוצאה התברר כי אחת החנויות שלחה עותקים מהספר לאנשים אשר הזמינו אותו בהזמנה מוקדמת, לפני תאריך ההפצה הרשמי. בתוך זמן קצר הופץ הטקסט של הסיפור, ולאחריו הופיעו באתרים ביקורות מוקדמות של הסיפור. תרגומים פיראטיים לשפות שונות הופיעו באינטרנט זמן קצר לאחר פרסום הספר, לפני הוצאתו הרשמית בשפות אלה.
במקור, הכותרות על גרסה זו של הכריכה אדומות, אך ההוצאה לאור בישראל החליטה לשנות את הצבע לכחול על-מנת לשמר את הייחודיות של כל ספר (כיוון שהכותרות נצבעו כבר באדום בכריכת הספר הרביעי בסדרה, "הארי פוטר וגביע האש").
עלילת הספר

חלקה השביעי של סדרת ספרי הארי פוטר מספק פתרון לחידה המרכזית של הסדרה, הקשורה במאבקו של הארי בלורד וולדמורט, אך מספקת פתרונות וביאורים גם לשאלות נוספות שעלו בחלקים הקודמים, ובראשן המניעים לפעולותיו של מנהל בית הספר הוגוורטס, פרופסור דמבלדור, ולפעולותיו של סוורוס סנייפ שזוהה כנסיך חצוי הדם בסוף החלק השישי בסדרה.
עלילת הספר > פרולוג: התחזקותו של וולדמורט

הספר מתחיל בהגעתם של סנייפ ואוכל מוות נוסף בשם יאקסלי לאחוזת מאלפוי, שם נערך כנס של וולדמורט ואוכלי המוות ובו נראה שהם מתחילים אט אט להשתלט על משרד הקסמים (באמצעות הטלת קללת אימפריוס על פאיוס ת'יקנס, ראש מחלקת אכיפת חוקי הקסם). במהלך הכינוס, נודע מפיו של סנייפ לוולדמורט ואוכלי המוות על התוכנית להעברתו של הארי פוטר על ידי מסדר עוף החול למקום מבטחים מוגן - מה שמביא את וולדמורט, כחלק מתכנון המתקפה על הארי, לקחת לידיו את שרביטו של לוציוס מאלפוי (מתוך מחשבה שכך יוכל להתגבר על בעיית הליבות התואמות בין השרביט שלו לשרביט של הארי). לאחר מכן צ'ריטי ברבג', המורה ללימודי מוגלגים בהוגוורטס שנחטפה על ידי וולדמורט, נרצחת על-ידו לעיני הנוכחים בכנס בשל אהדתה למוגלגים.
עלילת הספר > הבריחה מבית הדרסלים

לאחר שבע־עשרה שנים, או כשיחליט שביתם של הדרסלים כבר איננו ביתו, אמור הכישוף המגן על הארי פוטר בבית משפחת דארסלי להתפוגג. כדי להגן עליו מפני המתקפה הצפויה של וולדמורט ואוכלי המוות המתחזקים, מחליטים חברי מסדר עוף החול להעביר את בני משפחת דארסלי למקום מבטחים, וקבוצה שלמה של חברי המסדר מגיעה כדי ללוות את הארי אל בית משפחת ויזלי, המוגן בכוח כישופם המשולב של משרד הקסמים והמסדר.
כדי להטעות את הרודפים, לוגמים שישה מן המלווים שיקוי פולימיצי ההופך אותם, לפרק זמן קצוב, זהים לחלוטין להארי. מאוחר יותר מתברר כי ההצעה הייתה של מנדנגוס פלצ'ר (אך בדיעבד מגלים כי נשתלה במוחו של פלצ'ר על ידי סוורוס סנייפ בעצת הדיוקן של אלבוס דמבלדור הנמצא במשרד המנהל בהוגוורטס). הקבוצה מתפצלת לשבעה זוגות, שכל אחד מהם נראה כמו "הארי". המתחזים להארי היו: פלר דלאקור, הרמיוני גריינג'ר, פרד וג'ורג' ויזלי, רון ויזלי ומנדנגוס פלצ'ר כאשר הארי האמיתי היה עם האגריד באופנוע המעופף של סיריוס. אך מיד עם צאתם לדרך במעוף מתברר כי מועד עזיבתם היה ידוע לאוכלי המוות מראש וקבוצה גדולה מהם מסתערת על חברי המסדר. במהלך הבריחה קללה אחת של אוכלי-המוות פוגעת בהדוויג, התנשמת של הארי, שהייתה בתוך הכלוב שלה, והיא מתה. בשלב מסוים, משתמש הארי בכישוף הפריקה מנשק ("אקספליארמוס") המגלה לרודפים כי הוא הארי האמיתי. וולדמורט מוזעק למקום ומנסה לפגוע בהארי בשרביט ששאל מלוציוס מאלפוי, מפני שיצרן השרביטים אוליבנדר הסביר לו כי כישלונו בחיסולו של הארי (בספר הרביעי בסדרה) נבע מהליבות התאומות בין שרביטיהם. להפתעתו, הוא נכשל גם הפעם — שרביטו של הארי מגיב בכוחות עצמו ותוקף את וולדמורט בלהבות זהובות. באותו זמן שאר כפיליו של הארי נאבקים באוכלי מוות רבים עין הזעם מודי נהרג וג'ורג' מאבד אוזן.
עלילת הספר > עם הוויזלים

ימים אחדים לאחר הקרב מגיע שר הקסמים רופוס סקרימג'ר אל בית משפחת ויזלי ומוסר להארי ולזוג ידידיו הנאמנים, רון והרמיוני, שלושה חפצים אותם הוריש להם דמבלדור בצוואתו: רון מקבל את המעמעם של דמבלדור (מכשיר היכול לשאוב את כל האור ממקום מסוים, ואז לשחרר אותו במקום רצוי), הרמיוני מקבלת ספר אגדות ילדים לקוסמים (מעשיות בידל הפייטן), והארי יורש את כדור הסניץ' שאותו כמעט בלע במשחק הקווידיץ' הראשון שלו. סקרימג'ר מספר לשלושה כי מתנה נוספת שהוריש דמבלדור להארי, חרבו של גודריק גריפינדור, לא תינתן לו, משום שהחרב לא הייתה שייכת לדמבלדור, וגם אם הוא היה רוצה לקבלה הוא לא היה יכול כי החרב נעלמה. הסניץ' ניתן לו מאחר שכל סניץ' זוכר מי האדם שתפס אותו (במקרה של מחלוקות במשחק קווידיץ'). סניץ' זה שנתפס על ידי הארי נתפס בפיו ולא בידו, ולכן כששר הקסמים מבקש ממנו שייקח את הסניץ' לא קורה דבר, אולם לאחר שהשר עוזב נוגע הארי בסניץ' בפיו ומופיעה הכתובת החידתית על הסניץ': "אני נפתח לקראת הסוף..."
במהלך חתונתם של ביל ויזלי ופלר דלאקור, נודע כי אוכלי המוות השתלטו על משרד הקסמים סופית ורצחו את שר הקסמים סקרימג'ר. השליטה במשרד הקסמים מאפשרת לוולדמורט להסיר את הכישוף המגונן על בית משפחת ויזלי ומשתתפי החתונה נמלטים. עם רצח סקרימג'ר, אוכלי המוות משתלטים על משרד הקסמים. בראש המשרד עומד כעת פאיוס ת'יקנס, מי שהיה ראש מחלקת אכיפת חוקי הקסם, ונתון לקללת אימפריוס. הנהגתו של וולדמורט במשרד הקסמים מחוללת שינויים רבים. ראשית, בני מוגלגים (הקרויים "בוצדמים" בפי אוכלי המוות) לא נחשבים לקוסמים, והתפישה היא שאת שרביטם הם גנבו במזיד מקוסם או מכשפה אחרים ואת כוחות הקסם הם השיגו בדרכים לא כשרות. בתחילה הם נדרשו להירשם, וכעת הם עוברים משפטים לבירור מצב דמם. הארי נחשב ל"גורם שלילי מספר 1" ויש פרס של עשרת אלפים אוניות זהב על ראשו. התירוץ הוא שהוא נדרש לחקירה אודות נסיבות מותו של דמבלדור, אך הסיבה האמיתית היא שוולדמורט מעוניין לחסלו. סיסמת משרד הקסמים כעת היא "קסם הוא כוח", והיא מתנוססת על המזרקה החדשה באולם הכניסה במשרד הקסמים. ליד המזרקה מוצב פסל ענק, מגולף באבן שחורה, המציג קוסם ומכשפה יושבים על כס מלכות העשוי מגופות מוגלגים.
עלילת הספר > הפריצה למשרד הקסמים

הארי, רון והרמיוני נמלטים מהחתונה לדרך טוטנהם קורט בלונדון, כשהרמיוני, שחזתה אפשרות כזו מראש, מחזיקה את כל הציוד הנדרש לדרך בארנק המכושף שלה. להפתעתם, הם מגלים כי אוכלי המוות דולקים בעקבותיהם, אף על פי שלא הייתה להם כל אפשרות גלויה לקיים מעקב כזה. הם נאבקים באוכלי המוות ונמלטים שוב ומוצאים מקלט בבית בכיכר גרימולד, אותו ירש הארי מסיריוס בלק. כאן הם למדים מפיו של גמדון הבית קריצ'ר כי האדם שגנב את התליון המכיל את ההורקרוס השלישי מהמערה בה וולדמורט החביא אותו, ר.א.ב., הוא למעשה רגולוס ארקטורוס בלק, אחיו הצעיר של סיריוס. קריצ'ר מגלה להם כי התליון נגנב על ידי מנדנגוס פלצ'ר. כאשר הם חוקרים את האחרון, הם למדים מפיו שהוא נלקח ממנו בסחיטה על ידי דולורס אמברידג'.
לאחר תכנון מדוקדק, השלושה מתגנבים בחסות שיקוי פולימיצי אל תוך משרד הקסמים, בו שולטים כעת אוכלי המוות, גונבים את ההורקרוקס מצווארה של אמברידג', משחררים כמה קוסמים בעיצומו של משפט שנערך להם בעוון שלא היו טהורי דם, וגונבים מדלת משרדה של אמברידג' את עינו של עין הזעם מודי. הם נמלטים ממשרד הקסמים ומתחבאים במשך מספר חודשים באזורים הכפריים והיערות של בריטניה, כשהם מנסים לחשוב על דרך להשמיד את ההורקרוקס שכבר יש להם או לגלות את ההורקרוקסים האחרים. הארי, שיכולתו לצפות אל תוך מוחו של וולדמורט הולכת ומתעצמת, למד כבר קודם לכן כי וולדמורט תר אחר פתרון שיאפשר לו להתגבר על שרביטו של הארי ומגיע לביתו של יצרן השרביטים גרגורוביץ', שממנו נגנב חפץ מסוים לפני שנים רבות, אך וולדמורט אינו יודע מיהו הגנב.
יום אחד, באקראי, הם שומעים בסתר שיחה של מספר אנשים וגובלינים: טד טונקס (אביה של נימפדורה טונקס), דין תומאס (חברו של הארי לספסל הלימודים), הגובלין גריפהוק, עובד משרד הקסמים לשעבר בשם דרק קרסוול וגובלין נוסף בשם גורנוק שנמלטו מאוכלי המוות, הרודפים את המתנגדים לוולדמורט ואת ילדי המוגלגים. מן השיחה הם למדים כי חרב גריפינדור של הוגוורטס, השמורה בכספות גרינגוטס, היא למעשה זיוף וכי מקומה של החרב האמיתית אינו ידוע. מפיו של דיוקנו של מנהל הוגוורטס לשעבר פיניאס ניגלוס (שאת דיוקנו לקחה הרמיוני על-מנת למנוע ממנו לרגל בתוך הבית בכיכר גרימולד עבור סוורוס סנייפ), הם לומדים כי דמבלדור השתמש בחרב גריפינדור כדי להשמיד את טבעתו של וואנדרולו גונט, סבו הקוסם של הלורד וולדמורט, עובדה המסבירה להם כיצד ניתן יהיה להשמיד את ההורקרוקס שבידם. זמן קצר אחרי השיחה מתגלע ריב בין רון להארי ורון נוטש את הצמד ונעלם.
עלילת הספר > מכתש גודריק

בעקבות אזכורה של ההיסטוריונית הקשישה בתחולדה באגשוט כאחד המקורות העיקריים לספר שערורייתי על דמבלדור ("חייו ושקריו של אלבוס דמבלדור" מאת ריטה סקיטר), וכן בגלל רצונו של הארי פוטר לבקר במקום בו נקברו הוריו, דוחף הארי את הרמיוני לערוך ביקור בכפר הולדתו, מכתש גודריק, שהוא מקום קבורתם של הוריו, מקום מגוריה של באגשוט וכן מקום מגוריו בעבר של דמבלדור. השניים מקווים כי באגשוט תוכל לספק להם מידע נוסף על חרבו של גודריק גריפינדור או אף לתת להם אותה, אם זו הופקדה בידיה על ידי דמבלדור. בכפר מבקרים השניים בבית הקברות של הכפר, בו מצוי קבר הוריו של הארי, והרמיוני מגלה בסמוך קבר עתיק הנושא סמל משונה, אותו ראתה גם באחד מסיפורי האגדה שבספר המעשיות שנתן לה דמבלדור. זמן קצר אחרי כן הם פוגשים את בתחולדה ופוסעים בעקבותיה לביתה, אך באגשוט מתגלה כתחפושת שבתוכה שוכנת נגיני. הנחשה מזמנת את וולדמורט וכורכת עצמה סביב הארי, אך בסיועה של הרמיוני מצליחים השניים להימלט מהקוסם האפל, כשבמהלך המאבק שוברת הרמיוני באחד מקסמיה בשגגה את שרביטו של הארי. לאחר שנמלטו ממכתש גודריק, הארי מזהה את הגנב שגנב את החפץ המסתורי מגרגורוביץ' (בתמונה בביתה של באגשוט) כגרינדלוולד, קוסם אפל עמו התעמת דמבלדור בשנת 1945, ולמעשה מסייע לוולדמורט לאתר את הגנב, בלי שהתכוון לכך.
זמן מה לאחר מכן לעת לילה, מוביל פטרונוס בדמות איילה את הארי אל מקום בו נמצאת החרב של גריפינדור בתוך בריכת מים קפואים. הארי מנסה למשות את החרב, אך כמעט ונחנק על ידי תליון ההורקרוקס שסביב צווארו. רון מופיע לפתע באותו רגע, מציל את הארי ואחר־כך משמיד את ההורקרוקס בסיוע החרב. רון מספר להארי ולהרמיוני כי הצליח לאתרם, על אף ששינו את מקומם לעיתים תכופות, בזכות מכשיר המעמעם שהוריש לו דמבלדור. המכשיר, כך גילה, הנחה אותו אל המקום בו נמצאו הארי והרמיוני.
עלילת הספר > אוצרות המוות

הארי נזכר כי בחתונתם של ביל ופלר ראה את אביה של לונה לאבגוד, קסנופיליוּס, עונד תכשיט שעליו הופיע סמל זהה לזה שראתה הרמיוני בבית הקברות ובספר המעשיות. סמל זה זוהה גם, כך למד הארי בחתונה מוויקטור קרום, כסמלו של גרינדלוולד, והרמיוני דוחקת בשניים לפנות אל קסנופיליוס ולשאול אותו לטיב העניין. הארי, רון והרמיוני מגיעים אל בית לאבגוד, ולומדים כי הסמל העתיק היה סמלם של אוצרות המוות. לפי האגדה, היו האוצרות שלושה חפצים שקיבלו שלושה אחים מידיו של המוות: שרביט בלתי מנוצח, המרכיב את הקו האנכי בסמל, אבן המחיה מתים, שהיא העיגול בו, וגלימת היעלמות מופלאה, שאינה מתיישנת וקסמיה אינם מתפוגגים אחרי שנים ספורות, אותה מייצג המשולש בסמל. הארי רון והרמיוני מבינים שהגלימה שבידיהם היא הגלימה מהסיפור. בנוסף לכך, הארי מסיק שהשרביט מהסיפור, הוא למעשה החפץ שאותו וולדמורט חיפש אצל גרגורוביץ'.
בינתיים מתברר כי קסנופיליוס, שהתנגד לשלטונם של אוכלי המוות, שינה את טעמו והסגיר את השלושה לידי אוכלי המוות, כדי להציל את חייה של לונה לאבגוד (בתו), שנחטפה על ידי אוכלי המוות. השלושה מצליחים להימלט בעור שיניהם לאחר שהם מאפשרים לאוכלי המוות לראות אותם, כדי להגן על קסנופיליוס לאבגוד.
עלילת הספר > בית משפחת מאלפוי

החבורה מחדשת את החיפוש אחר ההורקראקסים, אך נקלעת פעם נוספת למשבר. הפעם הגורם למשבר הוא דווקא הארי, שמתמסר בצורה כפייתית לחיפוש אחר אוצרות המוות באמונה כי הם הנשק האולטימטיבי שבאמצעותו יוכל לגבור על וולדמורט וההורקראקסים שלו. בניסיון לקנות מחדש את אמונה של הרמיוני, לוקח רון את הפיקוד על מסע חיפוש ההורקראקסים, למורת רוחו של הארי שלא שש לשתף פעולה.
כעבור זמן מה, אומר הארי את המילה "וולדמורט". מתברר שהוטל על המילה כישוף (טאבו), ולכן מקומו של מי שהוגה מילה זו נודע לאוכלי המוות ולמשרד הקסמים, וכן מפר קסמי הגנה. משום כך מגלה אותם חבורת חטפנים העוסקים בלכידת קוסמים "בוגדים בדם", בוצדמים ואנשים שלא הגיעו לבית־הספר. הרמיוני מצליחה ברגע האחרון להטיל בהארי כישוף עקיצה והשלושה מתחזים לתלמידים מסלית'רין, אך איש הזאב פנריר גרייבק, העומד בראש חבורת הלוכדים, חושד כי מדובר בהארי. השלושה מובאים למפקדה של וולדמורט ואוכלי המוות - אחוזת מאלפוי. דראקו מאלפוי, המכיר היטב את השלושה, מובא כדי לזהות את הארי וחבריו, אך הוא נמנע במתכוון מזיהוי ודאי שלהם. רון והארי מושלכים למרתף, שם הם מגלים גם את יצרן השרביטים הזקן אוליבנדר, שיצר את השרביט של הארי, את לונה לאבגוד, את הגובלין גריפהוק ודין תומאס, שנלכדו אף הם על ידי חטפנים. בלטריקס לסטריינג', אשת אמונו של וולדמורט (לפחות לדעתה), חוששת כי חרב גריפינדור שברשות השלושה נגנבה מהכספת שלה בגרינגוטס ומענה את הרמיוני כדי לסחוט ממנה מידע. הגובלין גריפהוק נקרא לבדוק את החרב ולבקשת הארי הוא מכריז על החרב, האמיתית, כמזויפת. הארי מציץ בפיסת מראה קסומה ובה משתקפת, כך נדמה לו, עינו של דמבלדור, והוא מבקש עזרה. מיד מופיע גמדון-הבית דובי ומסייע לכלואים להימלט. פיטר פטיגרו מגלה אותם ומנסה להרוג את הארי. הארי מזכיר לו כי הציל את חייו, פטיגרו מהסס והיד הכסופה שהעניק לו וולדמורט פונה לצווארו וחונקת אותו למוות על בגידתו בוולדמורט (ובכך נסגר עוד מעגל שנפתח בספר השלישי כאשר הארי הרהר האם נהג כשורה בכך שלא הרג את פטיגרו ענה לו דמבלדור "עוד יבוא היום שבו אולי תשמח מאוד על שהצלת את חייו של פטיגרו").
הארי ורון מצליחים לחלץ את הרמיוני מידיה של בלטריקס לסטריינג' ולהימלט מן המקום, כשהארי חוטף בדרכו את שרביטיהם של פטיגרו, בלטריקס ודראקו. החבורה נמלטת לביתם של ביל ופלר, אך כאשר הם מגיעים מתגלה כי סכין שהטילה לעברם בלטריקס הרגה את דובי. הארי קובר את גמדון הבית ובלבו מתגבשת החלטה נחושה לנטוש את החיפוש אחר אוצרות המוות אף על פי שהוא יודע היכן נמצא שרביט הבכור (בקברו של דמבלדור, שלקח אותו מגרינדלוולד ב-1945), ובמקומו להתמקד תחילה בהשמדת ההורקרוקסים.