Like a Prayer (וידאו קליפ)
נושאים וניתוח

כמה סוציולוגים, מוזיקולוגים וחוקרים הציעו פרשנויות שונות לקליפ ולהשפעתו ההיסטורית. אלן מאטז, אחד המחברים של The Madonna Companion: Two Decades of Commentary‏ (1999), ציין שכאשר מדונה נכנסת לכנסייה בהתחלה, השורה "”I hear you call my name And it feels like home” מבוצעת; הוא קישור זאת לנשים ממזרח הארלם בניו יורק המכנות את הכנסייה שלהן "הבית של אמא". על כן, הוא גרס שהזמרת מתייחסת לעצמה כאל עוד אחת מנשות הארלם, אך גם כאלה שחוזרת לכנסייה שלה. יש שסברו שמאטז התייחס למזרח הארלם, כיוון שמדובר במקום עם רמת הפשע הגבוהה ביותר במנהטן. השכונה סובלת מבעיות חברתיות רבות, ובהן אחוז האבטלה הגבוה ביותר בניו יורק, הריון של נערות, איידס, שימוש גבוה בסמים, חסרי בית, ואחוז חולי אסתמה גבוה פי חמישה מהממוצע בארצות הברית; דברים המוצגים בקליפ של "Like a Prayer". ניקולס ב. דירקס, מחבר הספר Culture/power/history‏ (1994), חקר את ההיבט האלוהי שהוצג בקליפ וטען שהנקודה החשובה ביותר בנרטיב היא כאשר מדונה חולמת שהיא נופלת מהשמיים, שכן הכוונה היא לכך שהיא "לא מעמידה את עצמה במקום של גואלת, אך מדמיינת את עצמה כאחת".
חואן סנגוינו מוואניטי פייר הסביר שהזמרת ייצגה ארבע דמויות: מרים המגדלית, הבתולה, ישו – כאשר היא מציגה את הסטיגמטה על כפות הידיים שלה – ורוח הקודש; הוא הגיע למסקנה ש"בתוך חמש דקות יש לה זמן להציג מספר ניכוסים תרבותיים, ביניהם: סוגת הגוספל (מוזיקה כנסייתית שחורה), אלימות משטרתית וקו קלוקס קלאן כשהיא רוקדת מוקפת צלבים בוערים". בספרו Madonna's Drowned Worlds‏ (2004), טען סנטיאגו פוז-הרננדז שהאישה השחורה שתופסת את מדונה בחלומה היא סמל לאלוהות, שכן היא עוזרת לה לקבל את ההחלטה הנכונה, לכאורה. הוא גם הסביר שהדמיון והקשר הפיזי בין שתי הנשים פירושו שהאלוהות הפנימית של מדונה היא שהצילה אותה. עבור האקדמאי רוברט מקווין גרנט, הסצנה שבה ידיה נחתכות בטעות הייתה ייצוג של סטיגמטה, שסימנה את תפקידה הקריטי של מדונה בנרטיב. בהמשך, הוסיף שהיה ניתן לראות זאת בבירור כאשר זו יצרה קשר עין עם הקורבן שנתפס על לא עוול בכפו.
פרייה ג'רמן-איבנס, מחברת שותפה של Madonna's Drowned Worlds, ציינה שניתן לשמוע שהאישה מבקשת עזרה בשורה "כשאתה קורא בשמי, זה כמו תפילה קטנה" ("When you call my name, It's like a little prayer"); היא הוסיפה שהוא לא מסוגל להגן עליה, ובכך מוצג כישלונו של האל בהצלתה. לדברי המחברת, המבט בין חבר הכנופיה למדונה היה מעין התגודדות של "גברים לבנים". אונס/רצח נשים, גברים לבנים מאשימים גברים שחורים; נשים נאנסות/נרצחות כיוון שהן מסתובבות ברחובות בלילה ובכל זאת, גברים שחורים נכלאים".
נושאים נוספים שציין מאטז כללו את הצלבים הבוערים, שלדעתו מדגישים ומעצימים את זירת הפשע של רציחותיהם של ג'יימס ארל צ'ייני, אנדרו גודמן ומייקל שוורנר, המוצגים בסרט דרמת הפשע האמריקאי "מיסיסיפי בוערת" (1988). כאשר מדונה רוקדת עם המקהלה על מזבח הכנסייה, מצטרף אליה ילד שחור. זו הייתה התייחסות לאדם היחיד שהפגין נגד הרציחות בקו קלוקס קלאן בסרט. עבור המחבר, זה היה סמל לכך שהמחאה שלו, כמו האידאולוגיה הועברה למדונה. קרול בנסון ציינה שהסצנות הארוטיות בין הקדוש השחור לזמרת, כמו גם צילומי הפרצופים המופתעים שלהם, הצלבים הבוערים וסימני העין המדממת, הוכיחו כי מספר פעמים בהיסטוריה, גברים שחורים נענשו על כמיהות וחשקים כלפי נשים לבנות. גרנט הדגיש כי זה המקום שבו המסר של שוויון גזעי נראה בצורה הברורה ביותר. בסקירה נוספת, פרופסור מורי דין סבר שכאשר הווילון נופל מטה והסצנה משתנה ומציגה את מדונה כשהיא מחייכת בין הצלבים הבוערים, הקליפ מקבל משמעות נוספת: היא הופכת לגיבורה ולכן הסצנה משדרת העצמה נשית.