stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Bones (שיר של Imagine Dragons)
קליפ

ב-6 באפריל 2022, הלהקה הוציאה קליפ רשמי לשיר, בבימויו של ג'ייסון קניג. הסרטון שואב השפעות מהסרט הזאב מוול סטריט ומהקליפ Thriller של מייקל ג'קסון. בסרטון מככב הסולן דן ריינולדס כסוחר יום אגואיסטי בוול סטריט, וחברי הלהקה האחרים מככבים כעמיתיו לעבודה. בהמשך, כל העובדים הופכים לפתע לזומבים רוקדים, שרודפים אחרי ריינולדס ברחבי המשרד. לאחר מכן, ריינולדס מהופנט להצטרף למופע הריקוד של הזומבים, לפני שהקסם נשבר, הוא נתפס, וראשו נערף.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022–2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 45 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 27 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 39 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 93 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 87 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 99 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 45 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 84 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | היטליסט | 89 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 112 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 18 |  |
|  צרפת | SNEP | 59 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 53 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 33 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2023> מדינה |   ‏‏‏  2023> מצעד |   ‏‏‏  2023> מיקום שיא |   ‏‏‏  2023>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 55 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 45 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 35 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק | 23 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים – רוק | 16 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג – רוק | 24 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 21 |  |
הערות שוליים

↑  Zemler, Emily (11 במרץ 2022). "Hear Imagine Dragons Reflect on Mortality in New Single 'Bones'". Rolling Stone. נבדק ב-9 באפריל 2022. The mid-tempo rock-heavy track, produced by Mattman & Robin, sees frontman Dan Reynolds considering his own mortality. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hear Imagine Dragons Reflect on Mortality in New Single ‘Bones’, rolling stone (באנגלית)
↑  היטליסט: מצעד המוזיקה של ישראל mako, באתר היטליסט, ‏4 בספטמבר 2023
↑  Billboard Global 200, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Billboard Global Excl. U.S., Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Rock & Alternative Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Rock Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rock Digital Song Sales, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rock Streaming Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Alternative Songs, Billboard, ‏2023 (באנגלית אמריקאית)
| Imagine Dragons |
| --- | --- | --- |
| דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה | דן ריינולדס • ויין סרמון • בן מקי • דניאל פלצמן   דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Night Visions •‏ Smoke + Mirrors •‏ Evolve •‏ Origins •‏ Mercury – Act 1 •‏ Mercury – Act 2 •‏ Loom |  |
| אלבומי הופעה | Live at Independent Records •‏ Imagine Dragons Live: London Sessions •‏ Night Visions Live •‏ Smoke + Mirrors Live |  |
| מיני-אלבומים | Speak to Me •‏ Imagine Dragons •‏ Hell and Silence •‏ It's Time •‏ Continued Silence •‏ Hear Me •‏ The Archive •‏ iTunes Session •‏ Shots •‏ Live at AllSaints Studios |  |
| סינגלים | It's Time •‏ Radioactive •‏ Hear Me •‏ Demons •‏ On Top of the World •‏ Monster •‏ Battle Cry •‏ Warriors •‏ I Bet My Life •‏ Gold •‏ Shots •‏ Roots •‏ I Was Me •‏ Sucker for Pain •‏ Levitate •‏ Believer •‏ Thunder •‏ Whatever It Takes •‏ Next to Me •‏ Born to Be Yours •‏ Natural •‏ Zero •‏ Machine •‏ Bad Liar •‏ Birds •‏ Follow You •‏ Cutthroat •‏ Wrecked •‏ Monday •‏ Enemy •‏ Bones •‏ Sharks •‏ I Don't Like Myself •‏ Symphony •‏ Crushed •‏ Children of the Sky •‏ Eyes Closed •‏ Nice to Meet You |  |
| סינגלים שיווקיים | Amsterdam •‏ Round and Round •‏ Smoke and Mirrors •‏ I'm So Sorry •‏ Walking the Wire |  |
| שירים נוספים | Tiptoe •‏ Bleeding Out •‏ Who We Are •‏ Polaroid •‏ Dream	•‏ It Comes Back to You •‏ Friction •‏ The Fall •‏ Thief •‏ I Don't Know Why •‏ Rise Up •‏ I'll Make It Up to You •‏ Start Over •‏ Mouth of the River •‏ Yesterday •‏ Dancing in the Dark •‏ Thunder / Young Dumb & Broke  •‏ Boomerang •‏ Cool Out •‏ West Coast •‏ Bullet in a Gun •‏ Digital •‏ Only  •‏ Stuck •‏ Love •‏ Heart Upon My Sleeve •‏ Wrecked •‏ Enemy •‏ Bones |  |
| השתתפות בסינגלים | Lost Cause •‏ Ready Aim Fire •‏ Who We Are •‏ 30 Live (original demo) •‏ Heart Upon My Sleeve |  |
| סיבובי הופעות | Mercury Tour •‏ Fall Tour 2012 •‏ Smoke + Mirrors Tour •‏ Evolve World Tour |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 0359e46f-7050-4f6a-ba24-5e4118db8943
תקרית רוזוול

ציור המשחזר את התקרית, כפי שהיא מתוארת על ידי מאמיני תאוריית התרסקות העב"ם
תקרית רוזוול היא אירוע שבו, כך נטען, התרסק עב"ם ליד העיירה רוזוול‏ שבניו מקסיקו, ארצות הברית, ב-8 ביולי 1947. על פי הטענה, חולצו מן העב"ם שהתרסק בסמוך לעיירה גופות של חוצנים ופריטים אחרים שמקורם בטכנולוגיה חוצנית.
לקראת סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 התעורר מחדש העניין בתקרית, והצית ויכוח עז. סביב האירוע נרקמו תאוריות קשר רבות, הדנות במהותו של החפץ שהתרסק לכאורה במקום. עמדתו הרשמית של צבא ארצות הברית היא שהשברים שנמצאו במקום הם שרידים של כדור פורח ניסיוני שמשימתו מעקב בגובה רב, פרויקט שנקרא "מוֹגוּל". לעומת עמדה רשמית זאת, יש המאמינים כי במקום אכן התרסק כלי טיס חוצני, ממנו חולצו גופות של חוצנים; התומכים בתפיסה זו סבורים שצבא ארצות הברית העלים מן הציבור את האמת על האירוע. הוויכוח הפך את רוזוול לתופעה נרחבת בתרבות הפופולרית, והשם "רוזוול" הפך לסמל לכלל נושא העב"מים והמפגש עם תרבויות חוצניות. זו אחת התקריות המפורסמות ביותר והשנויות במחלוקת בתחום זה.
רקע

ב-25 ביוני 1947 דיווח טייס בשם קנת' ארנולד (Kenneth A. Arnold) על חפצים מעופפים שראה בטיסה ליד הר ריינייר. הוא דיווח שהחפצים טסו "כמו אווזים" ונעו "כמו צלחות שמקפיצים על פני המים". דיווח זה הוליד את הביטוי "צלחת מעופפת". הדיווח התפרסם, והביא לגל של דיווחים על צפייה בחפצים בלתי מזוהים. דיווח אחד הגיע מחווה ליד קורונה, בניו מקסיקו. בני זוג, תושבי העיר רוזוול, דיווחו כי ראו ב-2 ביולי חפץ מעופף דמוי צלחת החולף בגובה נמוך מעל העיר (אם כי הם דיווחו על כך רק ב-8 ביולי, דיווח שהיה חלק מהידיעה העיתונאית בעיתון "רוזוול דיילי רקורד" על מציאה לכאורה של חללית חוצנית שהתרסקה, ראו להלן).
מציאת השרידים

בתאריך לא ידוע, בין אמצע יוני לתחילת יולי 1947, ראה ויליאם וייר ("מאק") ברייזל (William Ware "Mack" Brazel), חוואי שעבד באותו יום כמנהל עבודה במשק אחר, כמה ערימות של חומר משונה, כ-50 קילומטרים מצפון לרוזוול. תאריך גילוי השרידים על ידי ברייזל אינו ברור; מקורות משנות ה-80 של המאה ה-20 ציינו תאריך באמצע יוני, אך בהודעה של שלטונות הצבא (ראו להלן) שהתפרסמה ב-8 ביולי נאמר שהשרידים נמצאו כשבוע לפני תאריך ההודעה, כלומר בתחילת יולי.
לברייזל לא היה מכשיר טלפון ולא הייתה לו דרך להודיע לגורמים מוסמכים על המציאה, מה גם שכנראה לא ייחס לה חשיבות מיוחדת. מאוחר יותר סיפר ברייזל לעיתון "רוזוול דיילי רקורד" כי הוא וילד בן שבע שנלווה אליו ראו "שטח נרחב מכוסה בשרידים שהיו מורכבים מרצועות גומי, רדיד אלומיניום, נייר קשיח למדי ומקלות". מאוחר יותר (ב-4 ביולי לפי הכתבה בעיתון) שב למקום עם אשתו ובתו בת ה-14 ויחד אספו כמה מהשרידים. לפי תיאורים אחרים אסף ברייזל כבר ביום המציאה חלק מן השרידים והסתיר אותם תחת שיח או בסככה כלשהי. על פי הכתבה ב"רוזוול דיילי רקורד", למחרת היום שבו אספו ברייזל, אשתו וילדיהם מן השרידים באתר הגיע ברייזל לעיר רוזוול, שם שמע שמועות כי באזור נחתו צלחות מעופפות. ב-6 ביולי פגש ברייזל את השריף ג'ורג' וילקוקס (Wilcox) וסיפר לו בלחש כי ייתכן שמצא צלחת מעופפת כזו.
מציאת השרידים > בחינת הצבא והכחשתו

השריף וילקוקס התקשר לשדה התעופה הצבאי הסמוך כדי לדווח על המציאה. הוא שוחח עם מייג'ור (רב-סרן) ג'סי א. מרסל (Jesse Marcel), קצין המודיעין של הבסיס. מרסל השיב שיבוא לשוחח עם ברייזל, ולאחר שעשה זאת חזר מרסל לבסיס ודיווח למפקד הבסיס, קולונל ויליאם ה. בלאנשרד (William H. Blanchard). הם החליטו שעל מרסל לצאת עם ברייזל לשטח ולבחון את השרידים. מרסל, יחד עם שני קצינים ממחלקת הריגול הנגדי של הבסיס, שרידן קאביט ולואיס ריקט, נלוו לברייזל אל האזור בו מצא את השרידים, שם אספו חלקים נוספים; משם נסעו לביתו של ברייזל. לדבריו, הם ניסו יחד להרכיב מחדש את השרידים, אך לא הצליחו ליצור כל חפץ מן השרידים שבידיהם.
ב-8 ביולי 1947 פרסם משרד יחסי הציבור של הבסיס הודעה, ועל פיה חיילים מלהק ההפצצה ה-509 (שבסיסו היה ברוזוול) אספו שרידים של "צלחת מעופפת", שנמצאה באחד המשקים באזור ההודעה עוררה עניין ציבורי עצום.
השרידים נשלחו לבדיקה במפקדת חיל האוויר השמיני בפורט וורת'. כבר באותו יום פורסמה הודעה על ידי מפקד חיל האוויר השמיני שהשרידים שנמצאו הם שרידיו של כדור פורח לחיזוי מזג אוויר, ולא "צלחת מעופפת". בשל השעה המאוחרת שבה התפרסמה ההודעה, הופיעה הידיעה רק למחרת. במסיבת עיתונאים שנערכה ב-9 ביולי הוצגו כמה מן השרידים, שנראה היה שאכן מקורם בכדור פורח. הודעת הצבא התקבלה באמון, ברוח אותם ימים. המקרה נשכח במהירות ונעלם מן התודעה הציבורית, גם מזו של חוקרי עב"מים.
התעוררות מחדש > שינוי באווירה הציבורית

דעת הקהל והאווירה הציבורית בארצות הברית בשנות ה-80 של המאה ה-20 השתנו מאוד מאז סוף שנות ה-40 ותחילת שנות ה-50, שנות האירוע עצמו. באמצע המאה רחש הציבור בארצות הברית אמון רב לממשל ולזרועותיו, ואולם לאחר 30 שנה חשו רבים בארצות הברית כי הממשל מסתיר מידע לעיתים קרובות ומטעה את הציבור. מלחמת וייטנאם ופרשת ווטרגייט, שאירעו במקביל במהלך שנות השבעים ערערו מאוד את האמון הציבורי, ולא היו אלו הפרשיות האחרונות; באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20 נסערה דעת הקהל בארצות הברית עם גילוייה של פרשת איראן-קונטראס, בה הסתבר כי הממשלה ביצעה מעשים מושחתים, הסתירה אותם מידיעת הציבור ואף נקטה אמצעים כדי ליצור מצג שווא ולהוליך שולל. תחושה זו חיזקה את הדעה כי הממשל נוהג להסתיר מן הציבור מידע, ואווירה ציבורית זו סייעה להתפשטותה של הטענה כי משהו דרמטי התרחש ברוזוול ב-1947 והוסתר בידי הממשלה.
התעוררות מחדש > הריאיון עם ג'סי מרסל

ב-21 בפברואר 1978 קיבל הפיזיקאי וחוקר העב"מים סטנטון ט. פרידמן שיחה טלפונית מאדם שסיפר לו כי שברי עב"ם עברו תחת ידיו. האדם מעבר לקו היה ג'סי מרסל, אחד האחראים לאיסוף השרידים ב-1947. פרידמן לא התרגש במיוחד מהשיחה; המקרה, כאמור, נשכח לגמרי ופרידמן כמעט ולא ידע במה המדובר. מרסל לא סייע רבות, מכיוון שגם הוא לא הצליח לזכור את החודש ואף לא את השנה שבה נמצאו השרידים. למרות הערפול והעניין המועט, עשה פרידמן כמה בדיקות של העניין. ב-10 בפברואר 1979, כשנה לאחר מכן, מצא עמיתו של פרידמן, ויליאם מור (William Moore), את קטעי העיתונות שנגעו לעניין; כאשר התברר לשניהם במה המדובר התעורר לפתע עניין רב מאוד.
פרידמן ראיין את מרסל, וזה סיפר בראיון כי הוא מאמין שצבא ארצות הברית מצא למעשה חללית שמקורה חוצני, ושהממצאים האמיתיים הוסתרו מן הציבור. הדברים שאמר מרסל התפרסמו בחוגי המתעניינים בנושא. בפברואר 1980 פרסם הצהובון נשיונל אנקווירר (National Enquirer) כתבה מקיפה בנושא. הכתב דייוויד פראט, ראיין שוב את מרסל, והכתבה הביאה את הדברים לפרסום לאומי ובינלאומי.
על פי עורכי הראיון, היה מרסל קצין מודיעין ואיש צוות אוויר בחיל האוויר האמריקני בזמן מלחמת העולם השנייה. למרסל נרשמו אלפי שעות טיסה, וחמישה עיטורים נזקפו לזכותו, בין השאר לאחר שהפיל חמישה מטוסי אויב כמקלען במפציץ B-24 ליברייטור. כמו כן נטען בכתבה כי למרסל היה תואר ראשון בפיזיקה גרעינית. חוקרים שבחנו את הטענות שהועלו בראיון מצאו שרבים מן התארים שעוטרו למרסל באותה כתבה היו מוטעים ומסולפים.
מרסל אמר בעדותו: ”מעולם לא ראיתי שום דבר שדמה לכך (לשרידים). לא ידענו מה אנחנו אוספים. עדיין אינני יודע. עד היום הזה איני יודע מה זה היה”. לדבריו, השרידים היו מפוזרים על פני שטח נרחב, ולא ניתן היה ליצור התאמה ביניהם. מרסל סיפר כי קשה היה לתאר ממה היו השרידים עשויים; החומר לא היה דומה לעץ או מתכת, לא ניתן היה לכופף או לשבור את חתיכות השרידים, ולדבריו של מרסל החומר לא בער כאשר ניסה להציתו בעזרת מצית, והיה כמעט חסר משקל, כמו בלזה. לדבריו של מרסל, היה החומר מכוסה במעין הירוגליפים ואותיות לא ברורות. חלק מן השרידים נראו כמעין רדיד אלומיניום, אך לא ניתן היה לכופף את החומר. סוג אחר של השרידים נראה כמו גוויל, וגם עליו סימנים שונים. מרסל היה בטוח, כאיש צוות אוויר עתיר ניסיון, שלא היו אלה שרידיו של בלון לחיזוי מזג האוויר.
התעוררות מחדש > עדויות נוספות

פרסום הראיון והכתבה הכו גלים רבים, וחוקרי עב"מים שונים החלו לבדוק את הנושא ולחפש עדויות נוספות. אלה אספו למעלה ממאתיים עדויות של אנשים, שטענו שהיו עדים לאירוע, או לטיסות של עב"מים באזור, או ששמעו על כך מפי אחרים. מאק ברייזל, מגלה השרידים, הלך לעולמו ב-1963, אך החוקרים בדקו היטב את עדותו שניתנה לעיתון "רוזוול דיילי רקורד" ב-9 ביולי 1947. בנוסף, ראיינו החוקרים את ילדיו של ברייזל, בסי וביל, את בנו של מרסל, ג'סי הצעיר, את קציני הריגול הנגדי שרידן קאביט ולואיס ריקט, קצין יחסי הציבור של בסיס רוזוול, וולטר האוט (Haut), חיילים ומש"קים מכנף ההפצצה ה-509, ועוד.
האוט העיד שביום שני, 7 ביולי, שמע שמרסל וקאביט יצאו לחקור את האתר אותו מצא ברייזל. ואולם, באותו אחר צהריים שמע שאזרחים מצאו אתר התרסקות נוסף, כ-60 ק"מ מצפון לרוזוול. לעדותו, מפקד הבסיס, קולונל בלנשרד, הראה לו למחרת באחד ההאנגרים בבסיס שרידים של כלי הטיס החוצני שנמצא, וכן גופות קטנות, שלא היו אנושיות עדות נוספת הייתה של קברן בשם גלן דניס (Glenn Dennis). הוא סיפר שראה בבסיס שרידים שונים, בחלקם בעלי כיתוב דומה להירוגליפים. לטענתו, שמע מאחות ששירתה בבסיס שהייתה עדה לנתיחות שלאחר המוות שנעשו בגופות של חוצנים. דניס העיד שאותה אחות הועברה מן הבסיס בתוך כמה ימים לאחר מכן לשירות בבריטניה, שם נהרגה בתאונת מטוס זמן קצר לאחר הגעתה.
בסמוך לעדותו של מרסל קיבל פרידמן עדות נוספת מאדם בשם ל.וו. מאלטאיס (Maltais). זה העיד שב-1950 סיפר לו חבר בשם גריידי ל. ברנט, מהנדס שימור קרקע, שראה גופות קטנות של חוצנים וצלחת מעופפת שהתרסקה במהלך סיור שטח שערך. בנוסף לו היו עדים למציאה קבוצת ארכאולוגים שהיו באזור. לדבריו, אנשי צבא הגיעו תוך זמן קצר למקום ודרשו מהאזרחים לעזוב, תוך אזהרה שלא לומר דבר על מה שראו. ברנט נפטר ב-1969, תשע שנים לפני שמאלטאיס סיפר את סיפורו לפרידמן.
העדויות שנאספו העידו, לדברי חוקרי העב"מים, כי ליד רוזוול התרסקה חללית שמקורה חוצני. העדים טענו כי צבא ארצות הברית הפעיל מבצע צבאי רחב היקף שנועד לאיסוף שברי החללית החוצנית וגם גופות של חוצנים, שנמצאו באתרי ההתרסקות. במקביל למבצע האיסוף הפעיל צבא ארצות הברית, בהנחיית הדרגים הבכירים ביותר, מבצע טיוח והסתרה בממדים נרחבים. מבצע זה כלל איומים והפחדות על העדים למבצע, כדי למנוע מהם לספר את שראו.
התעוררות מחדש > מסמך "גיא הוטל" – The Guy Hottel memo

מסמך "גיא הוטל" הוא מזכר מיום 22 במרץ 1950. המזכר נכתב על ידי גיא הוטל, אז ראש משרד הבולשת בוושינגטון. כמו כל המזכרים למטה ה-FBI באותה תקופה, הוא הופנה למנהל הבולשת ג'יי אדגר הובר ונרשם ברשומות ה-FBI. נושא המזכר היה סיפור שסיפר לאחד הסוכנים ששמו צונזר, על ידי אדם ששמו צונזר שאמר כי חוקר חיל האוויר דיווח על שלוש "צלחות מעופפות" שאוחזרו בניו מקסיקו. בתזכיר נמסר הפרט הבא:
"הן [הצלחות] תוארו כעגולות בצורתן עם מרכזים מורמים, בקוטר של כ-50 רגל (כ-15 מטר). כל אחת מהן הייתה מאוכלסת על ידי שלוש גופות בעלות צורה אנושית אך גובהן כמטר בלבד, לבושות בבד מתכתי במרקם עדין מאוד. כל גופה לבושה בצורה דומה לחליפות הטיסה ששימשו את טייסים במטוסים מהירים וטייסי מבחן."
המודיע מוסר שהצלחות נמצאו מכיוון ש"רדאר בעל הספק הגבוה" של הממשלה באזור הפריע ל"מנגנון השליטה על הצלחות", ולאחר מכן מסתיים המזכר בכך שלא נעשה ניסיון נוסף להעריך את המידע.
"גיא הוטל" הוא המסמך הפופולרי ביותר בארכיון ה-FBI, ובשנים האחרונות נצפה הקובץ כמיליון פעם.
התעוררות מחדש > מג'סטיק 12

אירוע חשוב שהצדיק לכאורה את התחושה שמידע חשוב בנושא העב"מים מוסתר מן הציבור היה פרסומו של מה שהוצג כמסמך ממשלתי המעיד על קיומה של ועדה סודית, שכונתה "מג'סטיק 12" (Majestic 12). מי שפרסמו את המסמך היו פרידמן, ויליאם ל. מור, וג'יימי ה. שנדריה (Jaime H. Shandrea). על פי הטענה, "מג'סטיק 12" הייתה ועדה סודית ביותר שהוקמה ב-1947 על ידי נשיא ארצות הברית, הארי טרומן. הוועדה, כך נטען על ידי חושפי המסמך, כללה מדענים, מפקדים צבאיים בכירים ופקידי ממשלה ומטרתה הייתה לחקור פעילות של חלליות חוצניות; הוועדה הוקמה לאחר התרסקות העב"ם ברוזוול. תאריך המסמך שפורסם היה 18 בנובמבר 1952, ומטרתו הייתה תדרוך לנשיא הנבחר אייזנהאור טרם השבעתו לנשיאות. המסמכים הממשלתיים נבחנו על ידי ה-FBI ונקבע כי הם מזויפים; תומכי תאוריית התרסקות העב"ם עומדים על דעתם לגבי אמינותם.
התעוררות מחדש > ספרים ועדויות נוספות

1) מטווח הטילים וייט סאנדס
2) המקום בו מצא מאק ברייזל את השרידים
 3) נקודת ההתרסקות ליד קורונה
הערה: מיקום ההתרסקויות הוא משוער, ונועד להמחשה בלבד
שני חוקרי העב"מים ששמעו את עדותו של מרסל, סטנטון ט. פרידמן ויליאם ל. מור, גייסו לעזרתם את הסופר צ'ארלס ברליץ. ברליץ כבר נודע באותה תקופה כסופר העוסק בתופעות מסתוריות, כמו אטלנטיס, משולש ברמודה ואחרות. ב-1980 פרסמו מור וברליץ את ספרם "תקרית רוזוול" (The Roswell Incident), שהיה מבוסס לדבריהם על עדויות של למעלה מתשעים איש. פרידמן שימש כנראה כחוקר בלבד במהלך כתיבת הספר. היה זה הספר הראשון מבין עשרות ספרים שהתפרסמו בנושא מאז שנות ה-80 של המאה ה-20.
ב-1991, אחת עשרה שנים לאחר פרסום ספרם של ברליץ ומור, התפרסם ספרם של קווין ד. רנדל (Kevin D. Randle) ודונלד ר. שמידט: "התרסקות עב"ם ברוזוול" (UFO Crash at Roswell). הספר התבסס על ראיונות עם עדים חדשים רבים, ונהנה מעשור של דיונים על הנושא, שהחלו לאחר פרסום ספרם של ברליץ ומור. הספר הציע כרונולוגיה שונה מעט של תאריכי מציאת השרידים על ידי ברייזל ושל התקרית אותה תיאר ברנט, ותיאור מעט שונה של מציאתם. בספר זה נטען לראשונה כי החללית החוצנית נגעה לרגע בקרקע בחווה שבה עבד ברייזל, והותירה אחריה מעין חריץ באורך כ-140 מטרים. הספר מתאר הרחקת עדים ממקום האירוע, אם כי לא בפירוט. עדות חדשה שנוספה בספר הייתה עדותו של גלן דניס, שהעיד על ניתוחים שנעשו לכאורה בגופות של חוצנים. עדות נוספת שהובאה בספר הייתה עדותו של גנרל ארתור א. אקסון (Arthur E. Exon), שהעיד כי שרידי החללית והחוצנים הובאו בסופו של דבר לשדה התעופה רייט, בדייטון, אוהיו. אקסון העיד, כי היה חלק מקבוצה שנקראה "שלושה עשר הלא-קדושים" (The Unholy Thirteen), ששלטה בכל המידע הקשור להתרסקות ברוזוול.
שנה לאחר פרסום הספר "התרסקות עב"ם ברוזוול" הופיע ספר שלישי בנושא, שכותרתו "התרסקות בקורונה" (Crash at Corona)‏. ספר זה עוסק בעיקר במאמצי ההסתרה של הממשל. מחברי הספר היו סטנטון פרידמן ורוברט ווטן (Wooten), והם הסתמכו על מסמכי "מג'סטיק 12" שהוזכרו לעיל. חלק גדול מממצאי הספר היו פרי מחקרו של פרידמן, שאותו ערך במהלך ההכנות לכתיבת ספרם של ברליץ ומור. שמו של הספר נקרא "התרסקות בקורונה", מכיוון שקורונה קרובה יותר למקום ההתרסקות עצמה. לוח הזמנים אותו מפרט הספר דומה ללוח הזמנים שתואר בספרים הקודמים, אך בספר זה מתואר כיצד נכלא ברייזל לכמה ימים, עד שהסכים לשנות את גרסתו לגרסה הרצויה על ידי הממשל. פרידמן פרסם את ספרו מכיוון שחש שמחברי "התרסקות עב"ם ברוזוול" דחו חלק גדול מן העדויות שהביא, ללא סיבה מספקת. עם זאת, פרידמן מסכים עם הסיפר העקרוני שהעלו קודמיו.
ב-1994 פרסמו רנדל ושמידט ספר שני, שנקרא "האמת על התרסקות העב"ם ברוזוול" (The Truth about the UFO Crash at Roswell)‏. פרסומו של ספר זה העיד על ויכוח בתוך קהילת חוקרי העב"מים, לגבי פרטים רבים הנוגעים לתאוריית ההתרסקות. רנדל ושמידט, מחד, ופרידמן מאידך, הציגו לוחות זמנים שונים ומיקומים שונים של ההתרסקויות, כמו גם הבדלים נוספים. שתי האסכולות שנוצרו ערערו על תקפותן של עדויות שונות, שתמכו באסכולה השנייה. קהילות חוקרי העב"מים בארצות הברית ניסו ליישב סתירות אלו. ספריהם של רנדל ושמידט נותרו, מכל מקום, בעלי השפעה רבה בקרב תומכי תאוריות העב"מים; הם טענו שערכו למעלה מ-2,000 ראיונות, עם יותר מ-500 עדים.
תאוריית ההתרסקות

מן הספרים השונים שהתפרסמו עולה התאוריה שגיבשו חוקרי עב"מים, תאוריה שגובשה כאמור על סמך עדויות שונות. לצורך פשטות ההסבר מובאים כאן הדברים כסיפר אחיד. עם זאת, יש לזכור שישנם הבדלים בין הספרים השונים, הבדלים שצמחו במשך השנים.
ביקורת על תאוריית ההתרסקות > חקירת ה-GAO

שורת הפרסומים השונים על התקרית שכנעה יותר ויותר אמריקנים שייתכן שברוזוול אכן קרה אירוע יוצא דופן. סקר שערכה רשת CNN ב-15 ביוני 1997 הראה כי 80% מאזרחי ארצות הברית סבורים שהממשלה מסתירה מידע שיש בידה לגבי חוצנים. במהלך 1993 פנו אזרחים מניו מקסיקו לחבר הקונגרס סטיבן שיף (Schiff), אחד מנציגי מדינת ניו מקסיקו, בדרישה שיפעל כדי לחשוף מסמכים ממשלתיים סודיים הנוגעים לאירוע, אם ישנם, וזה מצידו פנה למשרד האחריותיות הממשלתי (Government Accountability Office, GAO) בדרישה לפתוח חקירה בנושא על פי חוק חופש המידע (FOIA, ‏ Freedom of Information Act). בפברואר 1994 הודיע ה-GAO על פתיחת תהליך ביקורת שנועד לאתר מסמכים המתארים את התקרית ולבחון האם הטיפול במסמכים אלה היה ראוי. עצם העובדה שגוף ממשלתי רשמי החליט על פתיחת חקירה מראה עד כמה נתפס הנושא כמשמעותי.
ה-GAO החל בבדיקת כמה משרדי ממשלה: החקירה כללה מסמכים מסווגים ולא מסווגים משנות הארבעים ושנות החמישים, במשרד ההגנה, ב-FBI, ב-CIA, בסוכנות לביטחון לאומי (NSA), ובמשרדים נוספים. החקירה העלתה כי כמה מסמכים שתיעדו את הפעילות בשדה התעופה הצבאי ברוזוול הושמדו. אותרו שני מסמכים שאזכרו את ההתרסקות, דיווח צבאי שהזכיר את הדיווח הראשוני על מציאת "צלחת מעופפת" והודעת טלפרינטר של ה-FBI שדיווחה על מציאת שרידי בלון לגובה רב.
דו"ח ה-GAO מצא שהנהלים חייבו דיווח על כל התרסקות של כלי טיס (ארבע התרסקויות כאלה נרשמו באותה תקופה) אך לא היה נוהל לדיווח על התרסקות כלי טיס קל מן האוויר. לא נמצא כל תיעוד להתרסקות של כלי טיס ליד רוזוול ביולי 1947.
ביקורת על תאוריית ההתרסקות > הדו"ח של חיל האוויר

כאמור, הבדיקה הרשמית נערכה על ידי ה-GAO, אך היה ברור שהמוקד יהיה בחיל האוויר. בשל כך החל חיל האוויר עצמו בבדיקה ובניסיון לאתר מסמכים רלוונטיים לנושא. הבדיקה כללה מחקר יסודי במסמכי חיל האוויר, דיווחים רשמיים, דו"חות טכניים, צילומים, סרטים, וראיונות עם המעורבים בנושא. הדו"ח של חיל האוויר פורסם ב-1995, 15 שנים לאחר פרסום הספר הראשון של ברליץ ומור. כותרת הדו"ח הייתה: "דו"ח רוזוול - תיק סגור" (The Roswell Report - Case Closed).
הבדיקה העלתה שמה שנקרא "תקרית רוזוול" לא נחשב כלל כקשור לעב"מים עד סוף שנות השבעים. עד אז פטר חיל האוויר את הנושא בלא כלום, משום שהיה ברור שהמדובר בשרידי כדור פורח. הדו"ח הסיק שהתאונה ברוזוול לא הייתה תאונה אווירית של כלי טיס קונבנציונלי, שכן אלו מתועדות בקפידה, כולל תאונות של כלי טיס ניסיוניים וסודיים. בין 24 ביוני ל-28 ביולי 1947 תועדו חמש התרסקויות של כלי טיס בניו מקסיקו, אך אף אחת מהן לא הייתה בתאריך התקרית או באזור. בלונים שהתרסקו לא נחשבו כתאונה אווירית, ורישומים לגביהם הושמדו לאחר זמן קצר. לא נמצא כל תיעוד לכך שההתרסקות הייתה של טיל, וגם לא תוצאה של פיצוץ נשק גרעיני (אף על פי שבשדה רוזוול חנתה טייסת של מפציצי B-29 שנשאה כלי נשק כאלה).
מעבר לשלילת אפשרויות אלו, שלל הדו"ח גם כל אפשרות לכך שהתקרית הייתה קשורה בדרך כלשהי לחלליות חוצניות. על פי הדו"ח, לא נמצא כל תיעוד שהוא המעלה אפשרות שכזו. באותם ימים, ימי תחילת המלחמה הקרה, המושג "עב"ם" התייחס אמנם לעצם בלתי מזוהה, אך החשש היה מכלי טיס בלתי מזוהים שמקורם בברית המועצות. המחשבה על כלי טיס שמקורם חוצני כלל לא הייתה קיימת.
התיעוד היחיד לתקרית רוזוול שנמצא במסמכי חיל האוויר היה דיווח על הצפת משרד יחסי הציבור של שדה התעופה ברוזוול בשאלות על הצלחת המעופפת שנמצאה לכאורה. הפעילות שנרשמה בשדה התעופה באותו חודש הייתה שגרתית ולא נמצא כל תיעוד לפעילות יוצאת דופן, לא בשדה עצמו ולא בתשדורות בדרגים גבוהים יותר. בניגוד לטענות של חוקרי עב"מים, לא נמצאה כל הוכחה לכך שבכירים בחיל האוויר היו עסוקים בפעילות סודית או ייחודית באותם ימים.
ביקורת על תאוריית ההתרסקות > ההסבר של חיל האוויר: פרויקט מוגול

על פי ההסבר של חיל האוויר של ארצות הברית, הטענה שהועלתה בדו"חות אלה היא שהשרידים שנמצאו במדבר ב-1947 הם שרידים של פרויקט סודי שנקרא "פרויקט מוגול" (Mogul).
ביקורת על תאוריית ההתרסקות > ההסבר של חיל האוויר: פרויקט מוגול > התייחסות הדו"ח של חיל האוויר לעדויות לכאורה על עב"מים

הדו"ח של חיל האוויר טען שהעדים השונים שהובאו על ידי חוקרי העב"מים עירבו למעשה עדויות על מחקרים מדעיים שונים, תאונות טיסה ופעילויות גלויות של חיל האוויר; כל העדויות הללו הוצאו מהקשרן המקורי, התאריך הנכון שלהן עוות ושונה, והן יוחסו, בשגגה או במכוון, לאירועים שאירעו בימים בודדים ביולי 1947. הדיווחים שתיארו לכאורה ניתוחים בגופות של חוצנים נבעו משני מקורות: האחד, מתאונות ממשיות שאירעו בשמי ניו מקסיקו ב-1956 וב-1959. מקור שני לדיווחים אלה היה בניסויים בבובות דמויות אדם, שנועדו לבחינת הנזק הנגרם על ידי תאונות. מה שתואר על ידי העדים כפעילות יוצאת דופן של חיל האוויר באותו זמן הייתה הפעילות סביב הכדורים הפורחים, שילוחם ואיסופם. כך גם הדיווחים על תנועה של כוחות צבאיים שהגיעו במהירות לאתרי "התרסקות" ואספו שברים וגופות לכאורה, היו למעשה יחידות שאספו את הבלונים ואת הבובות דמויות האדם שהיו בהם. חלק מן הממצאים לכאורה של חוקרי העב"מים הוגדרו כתרמיות של מי שהוגדרו כעדים לתקרית.