stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יגאל בורשטיין
אודות סרטיו

לואיזה, לואיזה! סרט קצר משנת 1968 שהוא סרטו הראשון של בורשטיין עם ישראל גוריון ורינה גנור, זכה בפרס הסרט הקצר הישראלי הטוב ביותר של השנה לשנת 1969 והופיע בפסטיבלים בלונדון ובדנמרק. זוהי קומדיה קצרה בסגנון סרטי סלפסטיק אילמים: בחור פוגש בחורה באתר בניין חשוף בטון, הם נישאים והופכים בהדרגה לאומללים.
שקיעתו של אדון פיקוס קומדיה קצרה משנת 1969 בסגנון סלפסטיק אילם. איש קטן רודף אחרי אישה קטנה והוא נלכד בתוך מחשופה של אישה גדולה שמטביעה אותו שם לנצח.
בעקבות הר סיני סרט תעודה משנת 1974, מסע בעקבות גרסאות שונות על מיקום הר סיני התנכ"י. זכה בפרס הסרט התיעודי הטוב ביותר של השנה.
בלפר
עמוד ענן בדמים סרט תעודה טלוויזיוני משנת 1981 על חייו ויצירתו של המשורר אורי צבי גרינברג. הוא מבוסס על שילוב השירים בהקראת אילי גורליצקי, עם חומרים דוקומנטריים מהתקופות שהשירים נכתבו ועם קטעי ראיונות עם אורי צבי גרינברג.
לייבוביץ' במעלות סרט תעודה טלוויזיוני מ-1982 על ישעיהו ליבוביץ הנוסע למעלות יחד עם ישראל אלדד ומנחם ברינקר להרצאה על 'ציונות במשבר' ומתעמת עם חבריו ועם קהל. מנכ"ל רשות השידור טומי לפיד, ביקש לצנזר חלק מהסרט, בו מבקר לייבוביץ' את החוגים הדתיים שהפכו את הכותל המערבי ל"פולחן אבנים".
תורת המידות סרט עלילה ניסיוני קצר מ-1992 ונראה כשוט אחד המתאר את המתרחש בארבע דירות, אלגוריה על הקיום הישראלי. הסרט זכה בפרס סרט השנה מטעם המכון הישראלי לקולנוע ובפרס הראשון (סוס הזהב) בפסטיבל הסרטים הים-תיכוני לאריסה שביוון בשנת 1993. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע ברחבי תבל.
מכתבים לפליציה סרט משנת 1993 על ערב בבר בבת ים ובו אנשים ששיחקו את עצמם. הסרט מלווה בקריינות מתוך "מכתבים לפליצה" לפרנץ קפקא. הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע רבים ברחבי תבל.
אושר ללא גבול סרט עלילה קומי משנת 1996 המגולל את סיפורו של ברוך שפינוזה החי בחולון של ימינו ופורש את מסכת יחסיו עם שכניו: מורה לגאוגרפיה, חוקר שב"כ ומתופף צעיר. שפינוזה (בגילומו של אריאל זילבר) מדבר ושר רק בטקסטים של שפינוזה, רובם בעברית, מקצתם בערבית. הסרט זכה בפרס ליפר לתסריט הטוב ביותר ובפרס הסרט המזרח-תיכוני בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשנת 1996, בפרס האקדמיה הישראלית עבור התסריט הטוב ביותר לשנת 1996, בפרס המבקרים כסרט הישראלי הטוב ביותר של השנה בפסטיבל הסרטים של חיפה, 1997. הסרט הוקרן בשבעה פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם.
זמזום סרט עלילה לטלוויזיה משנת 2002 בכיכובם של אסי דיין וטינקרבל. הוא זכה בפרס התסריט בתחרות על שם מיקי אלבין ב-1998 ובפרס עבור הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של חיפה ב-2002. הסרט הוקרן בארבעה פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם. ובערוץ הסרטים בכבלים.
מורה נבוכים סרט טלוויזיה משנת 2006, מסע בעקבות הרמב"ם המגיב בטקסטים פרי עטו למציאות בת ימינו.
אצבע אלוהים קומדיה עם אלון אבוטבול, משה איבגי ודורית בר אור, משנת 2009. סיפור של אהבות כושלות וידידות ששורדת אותן.
יתומי המהפכה סרט תיעודי אישי על תולדות משפחתו משנת 2015 ששודר בערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית וזכה לשבחים.
המיטות שלנו בוערות מסה קולנועית דוקומנטרית על אידאולוגיה לאומנית רדיקלית באירופה ובישראל. הסרט מתבסס על מאמרים, נאומים וספרים שנכתבו במאה ה-20 וה-21. קטעי סרטים ארכיוניים, איורים בעיתונות, תצלומים וקטעי מוזיקה תקופתית מעניקים את ההקשרים ההיסטוריים של המובאות.
אודות ספריו > פנים כשדה-קרב

ספרו של בורשטיין ראה אור ב-1991 בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הוא עוסק בקולנוע הישראלי ובוחן את השתקפות המציאות הארץ-ישראלית בצילומי תקריבי-פנים החל מראשית המאה ו"הסרט הראשון של פלשתינה" למורי רוזנברג, דרך "עודד הנודד" לנתן אקסלרוד, "זאת היא הארץ" לברוך אגדתי, "צבר" לאלכסנדר פורד, סרטי ראשית המדינה כמו לא תפחידונו" למאיר לוין, סרטי בורקס ו"סאלח שבתי" לאפרים קישון, ועד "מאחורי הסורגים" לאורי ברבש, "עיניים גדולות" לאורי זוהר, "בר 51" לעמוס גוטמן, "יומן" לדוד פרלוב וסרטי ראשית שנות התשעים.
אודות ספריו > מבטי קרבה

ספרו של יגאל בורשטיין שראה אור ב-2009 בהוצאת מאגנס ואוניברסיטת חיפה. כתב היד זכה בפרס בהט מטעם אוניברסיטת חיפה בשנת 2007. הספר מחולק לשלושה חלקים: הראשון, "חשיבה על סרטים", מתאר את השיח על אודות סרטים בכתביהם של הוגי דעות שונים; השני, "חשיבה של סרטים", מתמקד בהתפתחות האינטלקטואלית של הסרט בארץ ובעולם; והשלישי, "חשיבה עם סרטים", בוחן את השיח בין הסרטים לאמנויות אחרות ובין הסרטים לצופים.
ביבליוגרפיה > ספריו

1991 - פנים כשדה קרב, הוצאת הקיבוץ המאוחד.
1998 - ספרות, סרט ומלחמות האזרחים של תרבות, אגף תוכניות למודים, משרד החינוך, ירושלים.
1998 - פענוח, פרשנות, פיתוי, הוצאת סל תרבות ארצי - אמנות לעם.
2004 - תיעוד, סרט תיעודי, בדיה (עבור הוצאת סל תרבות ארצי - אמנות לעם).
2009 - מבטי קרבה (הוצאת מאגנס ואוניברסיטת חיפה).
2019 - מעשי צפייה - על הנראה ולא-נראה בסרטים (הוצאת מאגנס)
ביבליוגרפיה > מאמרים

2009 - יוסף הלחמי, רוח רעננה, הקדמה עמ' 7–11, ירושלים, הוצ. כרמל.
2010 - טעויות ושקרים, סינמטק (ת"א, אפריל-מאי 2010), עמ' 29–30.
תותחן, צייר, קולנוען בלמות לאט - ז'ק קתמור והעין השלישית, קטלוג, הוצ. מוזיאון נחום גוטמן בעריכת אורי דרומר, 2012, עמ. 273-301.
אהבת האין כיש, קולנוע דרום, יוני 2012, עמ' 137–147, רסלינג 2012.
פילמוגרפיה נבחרת > סרטי תעודה וניסיוניים

כל עולה ועולה (1969, עם דוד פרלוב, אברהם הפנר, דוד קדם, 30 דק.)
עוף החול 1972, 50 דק.
הטרנספורט העשרים 1973, 50 דק.
בעקבות הר סיני 1974, 45 דק.
מוחמד יקצור 1976, 50 דק.
קץ הדרכים 1978, 85 דק.
עמוד ענן בדמים 1981, 60 דק.
לייבוביץ במעלות, 1982, 65 דק.
וילה 1983, 30 דק.
מחברות מלחמה 1987, סדרה של 3 סרטים, 60-65 דק כ"א.
מסך עשן 1999, 50 דק.
מורה נבוכים 2006, 60 דק.
המיטות שלנו בוערות 2021, 62 דק.
פילמוגרפיה נבחרת > סרטי עלילה ודרמה

לואיזה, לואיזה! 1968, (15 דק.)
שקיעתו של אדון פיקוס 1969, (20 דק.)
בלפר 1978 (90 דק.)
מפנקסו של מאלתר 1978 (50 דק.)
ייסוריו של ד"ר וידר 1983 (30 דק.)
תורת המידות 1992,(26 דק.)
מכתבים לפליציה 1993, (30 דק.)
אושר ללא גבול 1997, (88 דק.)
זמזום 2002, (90 דק.)
אצבע אלוהים 2008, (92 דק.)
הערות שוליים

↑  יואב בירנברג, ארבעה במאים זכו בפרסי שרת החינוך והתרבות, חדשות, 3 ביוני 1993
↑   נירית אנדרמן, הסרט "מראה" זכה בפרס הגדול בתחרות פרסי הדוקו הישראלי, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2020
↑  דליה רביקוביץ, זהב ודם, מעריב, 23 במאי 1980
↑  הושלמה הפקת סרט טלוויזיה על פרופ' י.לייבוביץ, דבר, 19 בנובמבר 1981
↑  טובה צימוקי, האם יצונזרו 'דברי  פרופ' יישיעיהו לייבויביץ בטלוויזיה, דבר, 2 בדצמבר 1981
↑  אושרה שוורץ , סרטים ישראלים קצרים / אחד דל, אחד עשיר, חדשות, 12 באוגוסט 1992
↑  חגי לוי, מושבניק ועולה חדש מתאהבים בשפינוזה, חדשות, 30 באוגוסט 1993
↑  אורי קליין, המלצה, באתר הארץ, 14 באפריל 2003
↑  רותה קופפר, מלאכים במושב, באתר הארץ, 29 בינואר 2003
↑  נסים דיין, ‏מצאתי פנינה בחופה של חיפה, באתר גלובס, 19 בספטמבר 2002
↑  הארץ, זמזום, ערוץ 4, ו', 86 ,22:00 דקות, באתר הארץ, 28 בינואר 2003
↑  חדש על המסך, באתר הארץ, 26 ביולי 2006
↑  אורי קליין, התנגשות בין אובססיות, באתר הארץ, 17 ביולי 2008
↑  מאיר שניצר, ספרים - ביקורת - פני הדור, חדשות, 27 בנובמבר 1990
↑  אורי מור, זירת קרב רכה ומלטפת, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2004
↑  הארץ ספרים, אקשן - אניטה שפירא, אלה שוחט ויגאל בורשטיין כותבים על קולנוע ישראלי, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2008
↑  רונית ויס-ברקוביץ, מתחת למחשבה שהולכת קדימה, חדשות, 28 באפריל 1988
בן־גוריון? זה לא רק היסטוריה, מעריב, 24 באפריל 1988
| פרס אופיר לתסריט המקורי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–1999 | שבי גביזון, יונתן ארוך ויוחנן רביב (1990) • חיים מרין (1991) • אסי דיין (1992) • אנריקה רוטנברג ואסטבן גוטפריד (1993) • אסי דיין (1994) • שבי גביזון (1995) • יגאל בורשטיין (1996) • אסי דיין (1997) • איל חלפון (1998) • אריק קפלון (1999) |  |
| 2000–2009 | יוסף סידר (2000) • דובר קוסאשווילי (2001) • ניר ברגמן (2002) • שבי גביזון (2003) • יוסף סידר (2004) • איל חלפון (2005) • שמי זרחין (2006) • ערן קולירין (2007) • ארי פולמן (2008) • ירון שני וסכנדר קובטי (2009) |  |
| 2010–2019 | נח סטולמן (2010) • יוסף סידר (2011) • רמה בורשטין (2012) • יובל אדלר, עלי ואקד (2013) • טליה לביא (2014) • אלעד קידן (2015) • רמה בורשטין (2016) • שבי גביזון (2017) • אופיר ראול גרייצר (2018) • סאמח זועבי (2019) |  |
| 2020 ואילך | דנה אידיסיס (2020) • ערן קולירין (2021) • מיכל ויניק (2022) • אלינור סלע וריימונד אמסלם (2023) • מאיה קניג (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298813705171  BnF: cb161579231 (data)  GND: 1073923851  ISNI: 0000 0000 7254 8527
ספקטרום אטומי

הספקטרום האטומי הוא מושג שניתן להשתמש בו לקביעת הרכב החומר.
מבוא

ניתן להפיץ אנרגיה בסביבה ואקום או חומרית בצורה של גלים אלקטרומגנטיים. קרינה אלקטרומגנטית היא גל רוחבי בו שני שדות חשמליים ומגנטיים נעים בניצב זה לזה ומתנודדים בסביבה.
ככל שאורך הגל קצר יותר, כך הגל הוא קומפקטי יותר והוא נושא יותר אנרגיה. אורך הגל מבדיל בין אור בצבעים שונים. כמובן שתדירות היא גם כמות שניתן להשתמש בה לביטוי דחיסת גל. למעשה, תדר ואורך גל קשורים לתמונה. הספקטרום האלקטרומגנטי הוא הטווח של כל אורכי הגל והתדרים האפשריים בהם גל אלקטרומגנטי יכול להתפשט.
על פי התיאור המכני הקוונטי של האלקטרון, המבטא את המושג "דואליות של חלקיקי גל", אף שתופעת האלקטרומגנטיות באור מכונה גל, בחלק מהמקרים היא מכונה גם חלקיק.
מקס פלאנק, פיזיקאי גרמני, בזמן שלמד את קרינת הגוף השחור בשנת 1900, הבין שככל שתדירות הגל עולה בהתמדה, האנרגיה הקורנת שהתקבלה ממקור הקרינה לא עלתה בהתמדה. למעשה, הגידול באנרגיה מתרחש בשלבים או מה שמכונה קוונטים. במילים אחרות, חבילת אנרגיה של המערכת היא כמו אטום של מסה.
בשנת 1905 פרסם אלברט איינשטיין מאמר בו ראה אור כחבילות אנרגיה הנקראות פוטונים. באמצעות תיאור האור שלו, הוא תיאר גם תופעה הנקראת האפקט הפוטואלקטרי. גילוי הפוטונים הצדיק את הצעד (או הגידול הקוונטי) של אנרגיה קורנת.
תיקונים ויחידות

הקבועים המשמשים במאמר זה הם כדלקמן:
λ: אורך הגל של האור
n: תדירות האור
n: מספר קוונטי של רמת אנרגיה
E: רמת אנרגיה
תיקונים ויחידות > יחידות

אורך הגל או המרחק בין שתי פסגות גל מתבטאים בדרך כלל במטרים. כמובן, בגלל גודלה הקטן של כמות זו, בחלק מהמקרים היא מתבטאת במונחים של יחידות אחרות כמו מיקרומטר או ננומטרים. מספר הפסגות של הגל שעובר בשנייה אחת נקרא גם תדר הגל.
יחידת SI היא תדר גל הרץ, המסומן בדרך כלל בסמל הרץ. תדירות מתבטאת במונחים של 1s. מהירות האור בחלל ריק נחשבת גם למספר קבוע השווה 2.99792458 × 108 ms - 1. הקשר בין מהירות האור, אורך הגל והתדר הוא כדלקמן.
νλ = ג
האנרגיה של קרינה אלקטרומגנטית בתדר מסוים מתבטאת גם בג'אול והיא מתקבלת מהמשוואה הבאה.
ev = h
ב ביחס הנ"ל, h נקרא קבוע פלנק ואת הערך שלו שווה h = 6 2 62606876 × 10-34 י.כ. מראה את הקשר בין האנרגיה הנישאת על ידי חבילה קוונטית (פוטון אחד); כך שכמות האנרגיה הזו קטנה מאוד; לכן, נעשה שימוש גם ביחידה אחרת הנקראת אלקטרונים וולט.
1V מתייחס לכמות האנרגיה הקינטית שמשיג אלקטרון כתוצאה מהאצה בהפרש פוטנציאלי של 1V. למעשה, וולט אלקטרונים אחד שווה ל:
1e.v = 1. 60,218 × 10-19 C × 1V = 1. 60,218 × 10-19 J
ספקטרוסקופיה

כאמור לעיל, ספקטרום הוא טווח של תדרים ואורכי גל. על ידי העברת אור דרך הפריזמה, ניתן לחלק אותו לחלקים עם ספקטרום ספציפי. אמנם שיטה זו מאוד מתחילה, אך יעילה.
אטומים מגיבים לאור

כאמור באורביטל, אלקטרונים יכולים להיות ממוקמים רק באזור ספציפי הנקרא קליפה סביב האטום. לכל קליפה יש רמת אנרגיה שמסומנת במספר n. מכיוון שלא ניתן לאתר את האלקטרון בין רמות האנרגיה שצוינו, כך למספר n יש גם ערך חיובי ואמיתי (..., n = 1,2,3).
לאלקטרון הקרוב ביותר לגרעין האטום n = 1 ויש לו גם את האנרגיה הנמוכה ביותר. אומרים שהאלקטרון הזה נמצא במצב קרקע. אנרגיית האלקטרונים ברמת האנרגיה n מתוארת באמצעות המשוואה הבאה.
ביחס שלעיל, RH הוא קבוע שערכו שווה ל־2.179 × 10−18 J ו-n מייצג את רמת האנרגיה של האלקטרון. איור 1 להלן מציג את האלקטרון, הקליפה ותהליך פיזור וקליטת אנרגיית האור.
כאשר האור זורח על אטום, האלקטרונים שלו מקבלים פוטונים, שמשנים את רמת האנרגיה שלהם ונוסעים לשכבות רחוקות יותר. ככל שהאלקטרון מקבל יותר אנרגיה, כך משטח האלקטרון משתנה לשכבות הרחוקות יותר.
באופן דומה, אלקטרון יכול לאבד אנרגיה על ידי אובדן פוטונים ולשנות רמות לרמות נמוכות יותר. שינויים ברמות האנרגיה של האלקטרונים עקב אובדן או לכידת פוטונים הוצעו לראשונה בצורה של המודל האטומי בורון. האנרגיה שצבר או איבד האלקטרון בעת שינוי פני השטח שווה
ביחס לעיל, ni מייצג את רמת האנרגיה הראשונית של האלקטרון ו-nf מייצג את רמת האנרגיה הסופית של האלקטרון. ניתן להשיג את תדר הפוטון שגורם לשינוי פני האלקטרון באמצעות היחס νphoton = Ei - Efh. ביחס לעיל Ei היא האנרגיה הראשונית של האלקטרון ו-Ef היא האנרגיה הסופית שלו. האיור שלהלן מציג את האלקטרון, הגרעין, הקליפה ותהליך הדחיית הקליטה והקליטה על ידי האלקטרון.
מכיוון שאלקטרון יכול להיות ברמה מסוימת של אנרגיה, הוא יכול לפלוט פוטונים בטווח מסוים. זו הסיבה שנוצרים קווים ספקטרליים.
שורות פרסום

כאמור לעיל, כאשר אלקטרון עובר מרמת אנרגיה גבוהה לרמת אנרגיה נמוכה יותר, הוא פולט פוטון באורך גל ותדר מסוימים. כאשר קבוצה של אלקטרונים פולטים פוטונים באותו אורך גל, נוצר סט קווים באותו אורך גל. שקול את האיור הבא.
משמאל נורת מימן שממריצה זרם חשמלי. בשלב הבא, האור מהעוררה מועבר דרך הפריזמה וכתוצאה מכך מחולק לאורות בתדרים שונים. מכיוון שתדרי האור קשורים לרמות אנרגיה שונות, ניתן להשיג את קווי הספקטרום של אטום המימן באמצעות המשוואה שגילה יוהאן באלמר. משוואה זו מוצגת להלן.
ביחס זה, n הוא מספר גדול מ-2. הסיבה לכך היא שהקשר שלעיל נכון לגבי האור הנראה ולתדרים אולטרה סגולים מסוימים. האיור הבא מציג את קווי באלמר לאטום מימן.
שימוש בספקטרום האטומי

לספקטרום האטומי יש יישומים מעשיים רבים. למעשה, מכיוון שתדירות הפליטה שונה עבור כל אלמנט, תכונה זו משמשת כטביעת אצבע עבור האטומים. כמה אטומים התגלו באמצעות ניתוח ספקטרום אטומי. מדענים, למשל, נתקלו בחומרים חדשים בעלי ספקטרום אטומי שונה.
באמצעות ניתוח ספקטרום אטומי הם גילו שהם נתקלו בחומרים חדשים. מאוחר יותר נקרא יסוד זה הליום. אסטרונומים יכולים גם להשתמש במושג הספקטרום האטומי כדי לחזות את טיבם של עצמים רחוקים. להלן דוגמאות להבנת טוב יותר את המושגים הכמותיים.
שימוש בספקטרום האטומי > דוגמה 1

מצא את תדר הקרינה המתאים לרמת האנרגיה n = 3 בעזרת משוואת באלמר.
למעלה, אנו מבטאים את משוואת Ballmer כ- ν = 3.2881 × 1015 s - 1 (122-1n2). על ידי הצבת n = 3 ביחס שלעיל יש לנו:
מתקבל הערך של ν = 4.5668s - 1.
שימוש בספקטרום האטומי > דוגמה 2

מה התדירות של האור הנפלט כאשר האלקטרון יורד מ-n = 5 לרמת האנרגיה n = 2?
כדי להשיג את תדירות האור הנפלט, אנו משתמשים ביחס אפוטון = RH [(1ni) 2– (1ni) 2]. כתוצאה מהאנרגיה הנפלטת כתוצאה מקפיצה זו, רמת האנרגיה שווה ל:
כעת באמצעות היחס ν = E / h, כמות התדר של האור הנפלט שווה ל:
. Ν = 6 905 × 1014 s - 1
סקירה כללית

כידוע, ניוטון יצר לראשונה את ספקטרום האור הלבן על ידי העברת אור השמש דרך הפריזמה. ניוטון הראה כי אור לבן הוא תערובת של צבעים שונים, וטווח אורכי הגל של צבעים אלה נע בין 0.4 מיקרומטר (סגול) ל-0.7 מיקרומטר (אדום). ספקטרום האור הלבן הוא ספקטרום רציף. באותו אופן, ניתן לזהות את הספקטרום של כל אור על ידי פיזור בפריזמה. אך מה הסיבה שקווים שונים נראים בספקטרום האטומי?
קווי ספקטרום

הספקטרום האטומי קשור ישירות לרמות האנרגיה של האטום. כל קו ספקטרלי תואם למעבר ספציפי בין שתי רמות אנרגיה של אטום. מה שחשוב בספקטרוסקופיה, אם כן, הוא לקבוע את רמות האנרגיה של אטום על ידי מדידת אורכי הגל של הספקטרום הליניארי הנפלט על ידי אטומים. רמת האנרגיה הנמוכה ביותר, מצב הקרקע וכל הרמות הגבוהות יותר נקראים מצבי עירור. כאשר אטום עובר ממצב נרגש גבוה יותר למצב נרגש נמוך יותר. פוטון המתאים לקו ספקטרלי נפלט.
קווי ספקטרום > ספקטרום פליטה

אם אובייקט יכול לייצר אור ואנחנו מעבירים את האור המיוצר דרך פריזמה, נקבל ספקטרום הנקרא ספקטרום הפליטה. אם צבעי הספקטרום שנוצר קשורים זה בזה, זה נקרא ספקטרום הפליטה המחבר, ואם יש מרחק ביניהם, זה נקרא ספקטרום הפליטה הדיסקרטי או הליניארי. קחו למשל מנורת קיטור דקה מאוד. מנורה זו היא בצורת צינור זכוכית דק בו יש גז מדולל בלחץ נמוך. ישנן שתי אלקטרודות הנקראות הקתודה והאנודה בשני קצות הצינור. אם מופעל מתח גבוה בין שתי האלקטרודות, אטומי הגז שבתוך המנורה יתחילו לפלוט אור. אם אדי זה קשור לאדי כספית, פליטה זו היא כחול אינדיגו. אם אנו מעבירים את האור הזה דרך הפריזמה ויוצרים את הספקטרום שלה, אנו רואים שספקטרום זה אינו רציף. הוא מורכב מכמה קווים צבעוניים נפרדים בלבד עם אורכי גל ספציפיים.
קווי ספקטרום > ספקטרום בליעה

בשנת 1814 גילה הפיזיקאי הגרמני פראונהופר כי אם נסתכל מקרוב על ספקטרום השמש, נראה קווים כהים בספקטרום הרציף שלה. זה מצביע על כך שאורכי גל מסוימים אינם קיימים באור המגיע מהשמש לאדמה, ובמקום זה קווים כהים (שחורים) נראים בספקטרום השמש הרציף. כעת אנו יודעים כי גזי היסודות באטמוספירה של השמש סופגים חלק מאורכי הגל הנפלטים על ידי השמש, והיעדרם בספקטרום הרציף של השמש נראה כקווים כהים. באמצע המאה התשע עשרה התברר שאם אור לבן יעבור דרך אדי היסוד ואז ייווצר ספקטרום, הוא יופיע בספקטרום הקווים הכהים שנוצר. קווים אלה נספגים באטומי קיטור.
ספקטרום אטומי מנקודת המבט של הפיזיקה הקלאסית

קל להבין את המנגנון שבאמצעותו אטומים קולטים ופולטים אור מנקודת מבטה של הפיזיקה הקלאסית. מכיוון שעל פי התיאוריות הקלאסיות, אטום פולט אור אם האלקטרונים שלו מונעים בצורה כמו התנגשות באטומים אחרים או בשדה חשמלי, וכתוצאה מכך אלקטרונים רוטטים לייצר אנרגיה ויוצרים גלים אלקטרומגנטיים, כלומר פולטים אור. אך מדוע האטומים של כל היסודות אינם פולטים גלים אלקטרומגנטיים בעלי אורך גל זהה, ומדוע לכל יסוד יש אורך גל משלו, אינה מוצדקת מנקודת מבטה של הפיזיקה הקלאסית.
לגבי ספיגת האור, מנקודת מבט הפיזיקה הקלאסית, ניתן לומר שכאשר האור זורח על אטום, תנודת השדה החשמלי הנגרמת על ידי האור המתקפל גורמת לאלקטרונים של האטום לרטוט ולקלוט את האירוע. אוֹר; אך שוב, בראייה זו, אין הסבר משכנע מדוע כל יסוד קולט רק את אורכי הגל הספציפיים המאפיינים את אותו אלמנט ואינו קולט את שאר אורכי הגל? לא קיים.
יחסי ריידברג - באלמר

הספקטרום האטומי של מימן היה הראשון שנותח במלואו. עד 1885 מדד אנדרס יונאס אונגסטרם במדויק את אורכי הגל של ארבעה קווים בספקטרום אטום המימן. יוהאן יאקוב בלמר, פיזיקאי שווייצרי, בחן את המדידות הללו והראה שאפשר להשיג את אורכי הגל של הספקטרום הזה בדיוק רב. הצלחתו של בלמר למצוא קשר לקווי ספקטרום אטום המימן באזור הגלוי הביאה למאמצים נוספים למצוא קווים אחרים בספקטרום אטום המימן. העבודה העיקרית בחיפוש אחר הספקטרום המלא של אטומי מימן נעשתה על ידי יוהנס רידברג בסביבות 1850.
הערות שוליים

↑  ספקטרום בליעה/פליטה – טביעת האצבע של החומר, ‏2011-06-28
↑  my123worldsite - materials_atom, sites.google.com
↑  חשוב לציין כי מאמר זה לא מנוסח פיזיקאלית אלא בצורה פשוטה לצורך ההבנה בלבד, באתר web.archive.org, ‏2007-02-13
באנימציה שלעיל תוכלו לראות כי שני השדות החשמליים והמגנטיים נעים בניצב זה לזה בכיוון x. המרחק בין שתי פסגות גל נקרא אורך הגל. האיור הבא מראה את אורך הגל.
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2024, קולין פארל
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפרס:  1981–הווה (כ־44 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  רוברט דובאל, ג'יימס גארנר ואל פצ'ינו (2)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ג'יימס וודס (7)
 www.goldenglobes.com
 
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד. הוא ניתן לשחקן שהציג הופעה יוצאת מן הכלל בתפקיד ראשי במיני סדרה או סרט טלוויזיה. הפרס הוענק לראשונה בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-39 ב-30 בינואר 1982 למיקי רוני על תפקידו בסרט ביל. הופעות של שחקן במיני סדרה או סרט טלוויזיה זכו במקור בקטגוריית פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה לפני יצירת קטגוריה זו.
מאז הקמתו הוענק הפרס ל-34 שחקנים. סטיבן יאון הוא הזוכה הנוכחי של הפרס על תפקידו בסדרה של נטפליקס "עצבים". רוברט דובאל, ג'יימס גארנר ואל פצ'ינו הם שיאני הזכיות בקטגוריה זו עם שניים כל אחד. ג'יימס וודס היה מועמד לפרס בשבע הזדמנויות, הכי הרבה בקטגוריה.
הערות שוליים

↑  דביר רשף, ספילברג, "הלוטוס הלבן" ו"רוחות אינישרין" הם הזוכים הגדולים בגלובוס הזהב 2022, באתר ynet, 11 בינואר 2023
↑  Lisa Respers France, See who won at the Golden Globe Awards, CNN, ‏2025-01-06 (באנגלית)
| פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| 1981–2000 | מיקי רוני (1981) • אנתוני אנדרוז (1982) • ריצ'רד צ'מברלין (1983) • טד דנסון (1984) • דסטין הופמן (1985) • ג'יימס וודס (1986) • רנדי קווייד (1987) • מייקל קיין/סטייסי קיץ' (1988) • רוברט דובאל (1989) • ג'יימס גארנר (1990) • בו ברידג'ס (1991) • רוברט דובאל (1992) • ג'יימס גארנר (1993) • ראול ג'וליה (1994) • גארי סיניז (1995) • אלן ריקמן (1996) • וינג ריימס (1997) • סטנלי טוצ'י (1998) • ג'ק למון (1999) • בריאן דנהי (2000) |  |
| 2001–היום | ג'יימס פרנקו (2001) • אלברט פיני (2002) • אל פצ'ינו (2003) • ג'פרי ראש (2004) • ג'ונתן ריס מאיירס (2005) ביל ניי (2006) • ג'ים ברודבנט (2007) • פול ג'יאמטי (2008) • קווין בייקון (2009) • אל פצ'ינו (2010) • אידריס אלבה (2011) • קווין קוסטנר (2012) • מייקל דאגלס (2013) • בילי בוב תורנטון (2014) • אוסקר אייזק (2015) • טום הידלסטון (2016) • יואן מקגרגור (2017) • דארן כריס (2018) • ראסל קרואו (2019) • מארק ראפלו (2020) • מייקל קיטון (2021) • אוון פיטרס (2022) • סטיבן יאון (2023) ‏•‏‏ קולין פארל (2024) |  |
| פרס גלובוס הזהב |
| --- | --- | --- |
| פרסי קולנוע | הסרט הטוב ביותר - דרמה • הסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי • הסרט הטוב ביותר - הנפשה • השחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה • השחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי • השחקן הטוב ביותר - סרט דרמה • השחקן הטוב ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי • שחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע • שחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע • הבימוי הטוב ביותר • התסריט הטוב ביותר • הפסקול הטוב ביותר • השיר המקורי הטוב ביותר • הסרט הזר הטוב ביותר |  |
| פרסי טלוויזיה | סדרת הדרמה הטובה ביותר • סדרת הקומדיה או הסדרה המוזיקלית הטובה ביותר • מיני-סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר • השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה • השחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית • השחקנית הטובה ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה • השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה  • השחקן הטוב ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית  • השחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה  • שחקנית המשנה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה  • שחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה |  |
| טקסים | 1943 • 1944 • 1945 • 1946 • 1947 • 1948 • 1949 • 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
| מיוחדים | פרס ססיל ב. דה-מיל למפעל חיים בתעשיית הקולנוע • פרס קרול ברנט למפעל חיים בתעשיית הטלוויזיה • מיס גלובוס הזהב • איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד |  |
טקס פרסי גראמי ה-61

| --- | --- |

 תאריך:  10 בפברואר 2019
 מיקום:  סטייפלס סנטר
 מנחים:  אלישה קיז
 רשת שידור:  CBS
 רייטינג:  19.9 מיליון
 זכייה במספר הפרסים הרב:  צ'יילדיש גמבינו (4) קייסי מאסגרייבס (4)
 מספר המועמדויות הרב:  קנדריק לאמאר (8)
 אתר רשמי
 →60 62←
טקס פרסי גראמי ה-61 התקיים ב-10 בפברואר 2019 בסטייפלס סנטר, לוס אנג'לס. הטקס עסק בהישגים הבולטים של תעשיית המוזיקה העולמית מ-1 באוקטובר 2017 ועד 30 בספטמבר 2018. אלישה קיז הנחתה את הטקס. במהלך מונולוג הפתיחה שלה, קיז הציגה את ליידי גאגא, ג'יידה פינקט סמית', ג'ניפר לופז והגברת הראשונה של ארצות הברית לשעבר מישל אובמה, שכל אחת מהן דיברה על ההשפעה של המוזיקה על החיים שלה. המועמדים הוכרזו ב-7 בדצמבר 2018.
דולי פרטון זכתה בפרס הכבוד "אשת השנה של MusiCares", יומיים לפני הטקס, ב-8 בפברואר 2019.
קנדריק לאמאר היה מועמד למרבית הפרסים בטקס, עם שמונה סך הכל. צ'יילדיש גמבינו וקייסי מאסגרייבס זכו במספר הפרסים הרב ביותר, כל אחד עם ארבע זכיות. צ'יילדיש גמבינו לא נכח בטקס והפך לזוכה הראשון בקטגוריות הראשיות שלא נכח בטקס מאז איימי ויינהאוס בשנת 2008. מפיק השיר "This Is America" לודוויג גורנסון וטכנאי ההקלטות של השיר ריילי מאקין קיבלו את פרס הקלטת השנה במקומו.
הכרזת המועמדים

הכרזת המועמדים הייתה אמורה להתקיים ב-5 בדצמבר 2018, אך נדחתה ל-7 בדצמבר 2018, בעקבות מותו והלווייתו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש.
הופעות

| אמנים | שירים |
| --- | --- |
קמילה קביו ג'יי באלווין ריקי מרטין יאנג ת'אג ארטורו סנדובל: "Havana" "Pégate" "Mi Gente"
שון מנדס מיילי סיירוס: "In My Blood"
קייסי מאסגרייבס: "Rainbow"
ג'אנל מונה: "Make Me Feel" "Django Jane" "Pynk"
פוסט מאלון רד הוט צ'ילי פפרז: "Stay" "Rockstar" "Dark Necessities"
קייסי מאסגרייבס קייטי פרי דולי פרטון מיילי סיירוס מארן מוריס ליטל ביג טאון: מחווה לדולי פרטון "Here You Come Again" "Jolene" "After the Gold Rush" "Red Shoes" "9 to 5"
H.E.R.‎: "Hard Place"
קארדי בי קלו פלאוור: "Money"
אלישה קיז: "Maple Leaf Rag" "Killing Me Softly with His Song" "Lucid Dreams" "Unforgettable" "Clocks" "Use Somebody" "Boo'd Up" "In My Feelings" "Doo Wop (That Thing)" "Empire State of Mind"
דן + שי: "Tequila"
דיאנה רוס: "The Best Years of My Life" "Reach Out and Touch (Somebody's Hand)"
ליידי גאגא מארק רונסון אנדרו ויאט אנטוני רוסומנדו: "Shallow"
טראוויס סקוט ג'יימס בלייק פיליפ ביילי: "Stop Trying to Be God" "No Bystanders"
ג'ניפר לופז סמוקי רובינסון אלישה קיז ני-יו: מוטאון 60: A Grammy Celebration "Dancing in the Street" "Please Mr. Postman" "Money (That's What I Want)" "Do You Love Me" "ABC" "My Girl" "Papa Was a Rollin' Stone" "War" "Square Biz" "Another Star"
ברנדי קרלייל: "The Joke"
קלואי x האלי: מחווה לדוני האת'וויי "Where is the Love"
סנט וייסנט דואה ליפה: "Masseduction" "One Kiss"
פנטזיה אנדרה דיי יולנדה אדמס: מחווה לאריתה פרנקלין "(You Make Me Feel Like) A Natural Woman"