stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצעד שירי העולם הדיגיטליים
הערות שוליים

↑  World Digital Song Sales Chart, Billboard
↑  Digital Genre Charts Launch, Billboard (באנגלית)
↑  Hugh McIntyre, 500 Weeks And Counting: 'Somewhere Over The Rainbow' Continues Its Historic Legacy, Forbes (באנגלית)
↑  PSY, Billboard
↑  Hugh McIntyre, BTS Chart Their Milestone Twenty-Fifth No. 1 Hit On The World Songs Ranking With ‘Stay’, Forbes (באנגלית)
↑  Hugh McIntyre, It’s A Massive Week For Blackpink On Billboard’s Songs Charts, Forbes (באנגלית)
ל-BTS יש הכי הרבה סינגלים במקום הראשון, יותר מכל אמן אחר במצעד.
להקת בלאקפינק היא האמנית עם הכי הרבה סינגלים במקום הראשון
מוחסן פח'רי-זאדה

| --- | --- |

 לידה:  1957 קום, איראן 
 נהרג:  27 בנובמבר 2020  (בגיל 63 בערך) אבסארד, איראן 
 ענף מדעי:  תוכנית הגרעין האיראנית 
 מקום קבורה:  Imamzadeh Saleh 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שהיד בהשתי 
 מוסדות:  אוניברסיטת האימאם חוסיין 
 פרסים והוקרה:  מסדר נאסר (13 בדצמבר 2020)  Order of Service (8 בפברואר 2016) 
 
זירת ההתנקשות בפח'רי-זאדה, כפי שצולמה בידי העיתונות האיראנית
פרופ׳ מוחסן פח'רי-זאדה מהאבאדי (בפרסית: محسن فخری‌زاده مهابادی;‏ 1957 – 27 בנובמבר 2020) היה ראש תוכנית הגרעין האיראנית, קצין בדרגת בריגדיר גנרל במשמרות המהפכה האסלאמית ובמשרד ההגנה האיראני, פרופסור לפיזיקה גרעינית באוניברסיטת האימאם חוסיין בטהראן, וראש המרכז למוכנות וטכנולוגיות הגנה מודרניות. פח'רי-זאדה נהרג בהתנקשות סמוך לטהראן, בעת שנהג לביתו.
פרויקט הגרעין

מוחסן פח'רי-זאדה היה ראש פרויקט 111 (אנ'), פרויקט הגרעין הצבאי האיראני, ומאז 1991 ועד מותו היה מרצה וחבר במועצת המדענים של המחלקה לפיזיקה בפקולטה למדעי הטבע באוניברסיטת האימאם חוסיין בטהראן.
עבודתו על פרויקט 111 עם משרד ההגנה האיראני החלה עוד לפני שנת 1991. משום כך נחשב ליעד מודיעיני עיקרי של סוכנויות הביון המערביות, בעיקר ה-CIA והמוסד.
במהלך חשיפת תוכנית הנשק הגרעיני של איראן ציין בנימין נתניהו בנאומו כי בראש פרויקט "אמאד" עמד מוחסן פח'רי-זאדה, שהמשיך אותו גם ב-2018 תחת ארגון סאפאנד (SPND), הכפוף למשרד ההגנה האיראני.
ההתנקשות בפח'רי-זאדה

על פי דיווח בניו יורק טיימס, ההכנות להתנקשות החלו בשנת 2019, בסדרת פגישות בין גורמים ישראליים, בהובלת ראש המוסד דאז יוסי כהן, לבין גורמים אמריקאיים בכירים, בהם הנשיא דאז דונלד טראמפ וראש ה-CIA ג'ינה הספל.
ביום שישי 27 בנובמבר 2020 נהרג פח'רי-זאדה בהתנקשות סמוך לעיירה אבסארד שליד טהראן, בעת שנהג לביתו ברכבו הלא־משוריין, כשלצדו יושבת אשתו. אחד עשר מאבטחיו שהו בשלוש מכוניות, אחת מלפני רכבו ושתיים מאחוריו. ההתנקשות בו בוצעה מרחוק, באמצעות תקשורת לוויינית ושני רכבים, שעל אחד מהם, טנדר של ניסאן, הותקנה מכונת ירייה מאג רובוטית שנשלטה מרחוק. לצורך התקנת מערכות התקשורת ומכונת הירייה הוברחו הרכיבים לאיראן בחלקים לאורך תקופה של כ-8 חודשים. הרכבים אף צוידו במערכות בינה מלאכותית וזיהוי פנים שנועדו לגשר על השיהוי בין הרכבים לבין מרכז הבקרה ממנו הופעלו. הרכב הראשון הוצב בצד הדרך ואיפשר את זיהויו באמצעות מצלמה, ולאחר מכן הוא נורה על ידי הרכב השני. מכונת הירייה ירתה 13 קליעים, מתוכם גם כאלו שהופנו כלפי מאבטחיו. אשתו לא נפגעה כלל. הרכב השני מולכד בחומרי נפץ שנועדו לאפשר השמדה עצמית לצורך העלמת ראיות, אך הפיצוץ לא השמיד אותו לחלוטין כמתוכנן, וחוקרי האירוע עדיין הבינו את מטרתו.
ה"ג'ואיש כרוניקל" פרסם בפברואר 2021 פרטים נוספים על ההתנקשות. על פי המאמר, ההתנקשות תוכננה על ידי צוות של כ-20 סוכני מוסד, חלקם ישראלים וחלקם אזרחי איראן. מחבר המאמר טען כי קיבל אישור מאנשי "המוסד" כי הם אחראים להתנקשות, אף כי באופן רשמי מדינת ישראל לא אישרה ולא הכחישה כל מעורבות באירוע.
איראן האשימה את ישראל ואת המוסד בהתנקשות, ואיימה בנקמה. בדצמבר 2020 דווח באיראן כי חלק מהמעורבים בחיסול נתפסו ונעצרו. בנובמבר 2024 נגזר על ארבעה מהם עונש מוות באשמות ריגול לטובת ישראל ושיתוף פעולה עם המוסד.
בעקבות ההתנקשות

לפי דוח של קהילת המודיעין האמריקאית משנת 2023, איראן האיצה מאז ההתנקשות את הרחבת תוכנית הגרעין שלה, ובכלל זה פעילויות מחקר ופיתוח לשם ייצור החומר הבקיע הדרוש להרכבת התקן גרעיני.
ראו גם

השגת מסמכי הגרעין האיראניים
תוכנית הגרעין האיראנית
לקריאה נוספת

"נקודת האל-חזור", ספר המתאר את מלחמתו של המודיעין הישראלי באיראן ובחזבאללה, הוצאת כנרת, 2007
הערות שוליים

↑  "איראן ממשיכה לפתח תוכנית סודית לפצצה גרעינית", israel defence, אפריל 2017
↑  דוח אודות ארגון סאפאנד, מטעם המועצה הלאומית של קואליציית האופוזיציה האיראנית
↑  דניאל סלאמה, חיסול מדויק, מרחוק: "מצלמה לזיהוי פניו של פחריזאדה, אשתו ישבה ליד ולא נפגעה", באתר ynet, 6 בדצמבר 2020
"צלף ממוחשב", 600 כדורים בדקה: כך חיסל המוסד את "אבי הפצצה" באיראן, באתר ynet, 18 בספטמבר 2021
 תחקיר: אבי הגרעין האיראני נורה למוות על ידי מכונת ירייה שהמוסד הפעיל מרחוק, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2021
↑  Truth behind killing of Iran scientist, באתר הג'ואיש כרוניקל, ‏10 בפברואר 2021 (באנגלית)
↑  דניאל סלאמה, דרמה באיראן: "אבי הפצצה" חוסל באזור טהרן, באתר ynet, 27 בנובמבר 2020.
↑  רויטרס, ‏דיווח באיראן: מעורבים בחיסול פח'ריזאדה נעצרו ונמצאים בחקירה, באתר מעריב אונליין, 8 בדצמבר 2020.
↑  ANNUAL THREAT ASSESSMENT (עמ' 18)
| איראן תוכנית הגרעין האיראנית |
| --- | --- | --- |
| ניהול תוכנית הגרעין | הארגון לאנרגיה אטומית של איראן |  |
| אמנות בינלאומיות | האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני |  |
| ארגונים בינלאומיים | סבא"א • האו"ם • תנועת המדינות הבלתי מזדהות |  |
| סנקציות על איראן | 1696 • 1737 • 1747 • 1803 • 1835 • 1929 • |  |
| אישים בתוכנית | עלי אכבר סאלחי • גולאם רזא אגאזאדה • חסן רוחאני • עלי לאריג'אני • סעיד ג'לילי • מוחסן פח'רי-זאדה • פריידון עבאסי-דוואני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1222378698  VIAF: 359160728547410380002   WorldCat (עם VIAF): 359160728547410380002
סיסקיו (מחוז)

מפלי מוסבראה, ליד דנסמויר, קליפורניה
מחוז סיסקיו (באנגלית: Siskiyou County) הוא מחוז בצפון-מערב מדינת קליפורניה בארצות הברית. נכון למפקד האוכלוסין של 2020 הייתה האוכלוסייה 44,076 נפשות. מושב המחוז הוא העיירה ואיריקה והנקודה הגבוהה ביותר שלו היא הר שסטה. המחוז שייך לאזור הביולוגי קסקדיה (אנ').
מחוז סיסקיו נמצא באזור שסטה קסקייד (אנ') של קליפורניה יחד עם גבול אורגון. בשל פעילויות הנופש בחיק הטבע, הר שסטה, הנהר מקלאוד וההיסטוריה של הבהלה לזהב, זהו יעד תיירותי חשוב במדינה.
היסטוריה

מחוז סיסקיו נוצר ב-22 במרץ 1852 מחלקים ממחוזות שסטה וקלאמת, ונקרא על שם רכס הרי סיסקיו. חלקים מהשטח של המחוז הועברו למחוז מודק ב-1855.
המחוז הוא האתר של החלק המרכזי של שביל סיסקיו, אשר עבר בין העמק המרכזי של קליפורניה לאזור הפסיפיק נורת' וסט. שביל סיסקיו עקב אחר שבילי הליכה של הילידים, והורחב על ידי ציידי פרוות הבונים של חברת מפרץ הדסון בשנות ה-30 של המאה ה-19. אורכו גדל על ידי מחפשי הזהב במהלך הבהלה לזהב בקליפורניה.
לאחר גילוי זהב בכמות משמעותית ליד ואיריקה בקליפורניה של ימינו, בשנת 1851, הוצף האזור במחפשי זהב. אירוע זה תואר בפירוט על ידי חואקין מילר (אנ') ברומן האוטוביוגרפי למחצה שלו "חיים בין בני המודק" (Life Amongst the Modocs).
באמצע שנות ה-80 של המאה ה-19, הביאה בניית מסילת הרכבת של חברת הרכבת סנטרל פסיפיק (Central Pacific Railroad) לאורך שביל סיסקיו את הגל הראשון של תיירים. המבקרים נמשכו לאתרי הנופש הרבים של המחוז, ולצוד או לדוג באזור הבתולי ברובו. חברת הרכבת סאות'רן פסיפיק, היורשת של חברת הרכבת סנטרל פסיפיק, כינתה את קו הרכבת שלה "דרך אלף הפלאים" (The Road of A Thousand Wonders).
בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20, היה מחוז סיסקיו היה משכנה של תנועת מדינת ג'פרסון (אנ') הרצינית למחצה, שביקשה ליצור מדינה חדשה מכמה מחוזות של צפון קליפורניה ומהמחוזות הסמוכים של דרום אורגון. התנועה חוותה תחייה במאה ה-21.
מקור השם סיסקיו אינו ברור. גרסה אחת היא שזו המילה בעגה של הצ'ינוק (אנ') ל"סוס בעל זנב קצר". לפי ההיסטוריון ריצ'רד מאקי (Richard Mackie), "סיסקיו" הייתה מילה של הקרי לסוס בעל זנב קצר שאחד מהם נספה בשנת 1829 במהלך מסעו של אלכסנדר מקלאוד על מעבר שנקרא מאוחר יותר על שם ה"סיסקיו" (מעבר סיסקיו (אנ') של ימינו). בני הקרי היו באזור כחלק ממשלחת חברת מפרץ הדסון של מקלאוד, וגויסו הרחק משם במולדתם במזרח קנדה. גרסה אחרת, שהועלתה בנאום בפני הסנאט של המדינה ב-1852, היא שהשם הצרפתי Six Cailloux, שפירושו "שש אבנים", ניתן למקום צליחה של הנהר אומפקווה על ידי מישל לפרמבואז (אנ') ומשלחת של ציידי פרוות מטעם חברת מפרץ הדסון ב-1832, כי שש אבנים או סלעים גדולים מונחים בנהר שבו הם חצו. לטענת אחרים, את השם Six Cailloux ניכס לאזור זה סטיבן מיק (אנ'), ציד פרוות אחר מחברת מפרץ הדסון, שהיה ידוע ב"גילוי" שלו של עמק סקוט (אנ'), בהתייחס למעבר על הנהר קלאמת ליד הורנברוק. אחרים מייחסים את השם לשבט מקומי של ילידים.
המחוז הוא משכנה של חוות הדוב השחור (אנ'), קהילה רצונית שנוסדה בשנת 1968 עם הסיסמה "ארץ חופשית לאנשים חופשיים".
ב-4 בספטמבר 2013, התקבלה החלטה במועצת המפקחים של מחוז סיסקיו להתחיל בתהליך התנתקות ממדינת קליפורניה ברוב של 4 נגד 1, אבל תושבי המחוז דחו רעיון זה.
גאוגרפיה

על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחו הכולל של המחוז הוא 16,440 קילומטרים רבועים, מתוכם 16,260 קילומטרים רבועים הם יבשה ו-180 קילומטרים רבועים (1.1%) הם מים. זהו המחוז החמישי בגודלו לפי אזור בקליפורניה.
מחוז סיסקיו מגוון מבחינה גאוגרפית. מהר שסטה הנישא (גובה 4,319 מטרים) ליד מרכז המחוז, ועד אגמים ויערות עבותים, כמו גם מדבר, צ'פארל ומפלים מרהיבים, המחוז נודע באתרים לדיג הטרוטה בנהרות ובנחלים, כגון הנהרות סקרמנטו ומקלאוד. המחוז זרוע גם באגמים ובמאגרי מים, כמו אגם קאסל (אנ') ואגם סיסקיו (אנ'). בהר שסטה עצמו יש מרכז ספורט חורף. בעמק סקוט (אנ') הפסטורלי בחלק המערבי של המחוז יש הרבה כרי דשא רחבים עם מוקפים בעצים, המאפשרים קיום של חוות בקר גדולות. באגנים של צפון-מזרח מחוז סיסקיו, כולל אגני עמק ביוט (Butte Valley), אגן אגם קלאמת התחתון ואגן אגם טולי, יש כמה מהקרקעות העמוקות והעשירות ביותר במדינה שבהן מגדלים אלפלפה, תפוחי אדמה, חזרת הגינה ושעורה לייצור בירה. משתלות עמק ביוט הן המקור המוביל לצמחי תות שדה ברמה הגבוהה ביותר באמריקה הצפונית. תוואי הטבע של המחוז משמשים לרוב בימינו לסקי, סנובורד, סיורים רגליים, אופני הרים, מחנאות ונופש באזורי הטבע הבראשיתיים, שכן הנוהג ההיסטורי של כריתת עצים הופסק במידה רבה עקב תקנות הסביבה של הממשל הפדרלי ושל המדינה. המים של המחוז נחשבים טהורים ושופעים מספיק כדי שהמחוז יהווה מקור לכמויות משמעותיות של מים מינרליים בבקבוקים, במפעלים הפזורים ברחבי הארץ. מפעל גדול של חברת גייזר קריסטל (Crystal Geyser) נמצא בבסיס הר שסטה, ליד העיירה ויד (Weed).
גאוגרפיה > צמחייה

חלק גדול מהמחוז מיוער בצפיפות, בייחוד ברכסי סיסקיו וקסקייד, וכולל יערות אלון משמעותיים ויערות מחטניים מעורבים. בהם אורן, אשוח, קלוצדרוס מפושק, אלון וקטלב. מחוז סיסקיו הוא גם בית הגידול של העץ ברוש בייקר (אנ') הנדיר, שגדל רק באחד עשר מקומות פזורים בעולם, חמישה מהם נמצאים במחוז סיסקיו. מחוז סיסקיו הוא המקום הצפוני ביותר בתחום התפוצה של ערמונית קליפורנית (אנ'), מין שיח עד עץ קטן אנדמי לקליפורניה ונפוץ בה. היער הלאומי קלאמת משתרע על 6,900 קילומטרים רבועים כולל שטחים במחוז סיסקיו כמו גם במחוז ג'קסון באורגון.
גאוגרפיה > מחוזות שכנים

מחוז ג'וזפין, אורגון – צפון מערב
מחוז ג'קסון, אורגון – צפון
מחוז קלאמת, אורגון – צפון-מזרח
מחוז מודק – מזרח
מחוז שסטה – דרום-מזרח
מחוז טריניטי – דרום
מחוז המבולדט – דרום-מערב
מחוז דל נורטה – מערב
גאוגרפיה > אזורים מוגנים

כר העשב הלאומי של עמק ביוט (אנ')
היער הלאומי קלאמת (חלקית)
המונומנט הלאומי שכבות הלבה (חלקית)
מקלט חיות הבר הלאומי קלאמת התחתון (חלקית)
היער הלאומי מודק (אנ') (חלקית)
היער הלאומי הנהר רוג – סיסקיו (חלקית)
היער הלאומי שסטה-טריניטי (חלקית)
היער הלאומי שישה נהרות (חלקית)
מקלט חיות הבר הלאומי אגם טולי (אנ') (חלקית)
יחידת אגם טולי, המונומנט הלאומי גבורה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה (חלקית)
תחבורה > כבישים ראשיים

כביש בין-מדינתי 5
כביש 97 (אנ') של ארצות הברית
כביש 3 (אנ') של קליפורניה
כביש 89 (אנ') של קליפורניה
כביש 96 (אנ') של קליפורניה
כביש 139 (אנ') של קליפורניה
כביש 161 (אנ') של קליפורניה
כביש 263 (אנ') של קליפורניה
כביש 265 (אנ') של קליפורניה
תחבורה > תחבורה ציבורית

חברת Siskiyou Transit And General Express מפעילה אוטובוסים המקשרים בין האזורים המאוכלסים ביותר של המחוז. רכבות אמטרק עוצרות בדנסמיור. חברת הרכבת אמטרק קליפורניה (אנ') של מדינת קליפורניה מפעילה קווי אוטובוסים מסקרמנטו וממדפורד באורגון, עם עצירות בוואיריקה, ויד, מאונט שסטה ודנסמויר, עבור נוסעים המתחברים לרכבות אמטרק וממנה בסקרמנטו או סטוקטון.
תחבורה > נמלי תעופה

מחוז סיסקיו הוא בעלים ומתפעל של נמל התעופה ביוט ואלי (אנ'), נמל התעופה הפי קמפ (אנ'), נמל התעופה סקוט ואלי (אנ'), נמל התעופה מחוז סיסקיו (אנ') ונמל התעופה ויד (אנ') (כולם תעופה כללית). נמל התעופה העירוני-מוט דנסמויר (אנ') ונמל התעופה מונטגיו-ואיריקה רוהרר (אנ') נמצאים גם הם בתוך המחוז.
שדות התעופה הקרובים ביותר לטיסות פנים מסחריות הם  נמל התעופה הבינלאומי רוג ואלי–מדפורד (אנ') מצפון למחוז במדפורד באורגון, נמל התעופה האזורי קרייטר לייק–קלאמת (אנ'), צפונית-מזרחית למחוז בקלאמת פולס באורגון, ונמל התעופה העירוני רדינג (אנ') מדרום למחוז ברדינג (קליפורניה) (אנ') בקליפורניה.
פוליטיקה

סיסקיו הוא מחוז רפובליקני חזק בבחירות לנשיאות ולקונגרס. המועמד הדמוקרט האחרון שזכה ברוב במחוז היה לינדון ג'ונסון ב-1964; עם זאת, ביל קלינטון זכה במספר קולות הרב ביותר ב-1992.
מחוז סיסקיו נמצא במחוז הקונגרס הראשון של קליפורניה, המיוצג על ידי הרפובליקני דאג למלפה.
בבית המחוקקים של המדינה נמצא מחוז סיסקיו במחוז הסנאט הראשון, ומיוצג על ידי הרפובליקני בריאן דאהל, ובמחוז האספה הראשונה, המיוצג על ידי מייגן דאהל הרפובליקנית.
ב-4 בנובמבר 2008, מחוז סיסקיו הצביע ב-60.1% בעד הצעה 8 (Proposition 8) אשר תיקנה את חוקת קליפורניה כדי לאסור נישואים חד-מיניים. התיקון בוטל ב-2010 על ידי בית המשפט הפדרלי שקבע כי הוא נוגד את החוקה. דנסמויר ומאונט שסטה הצביעו נגד הצעה 8.
ב-4 בספטמבר 2013, התקבלה החלטה ברוב של 4 נגד 1 במועצת המפקחים של מחוז סיסקיו להתחיל בתהליך התנתקות ממדינת קליפורניה כדי להקים מדינה מוצעת בשם ג'פרסון, אבל תושבי המחוז דחו רעיון זה. מהלך דומה נעשה ב-1941, אך נגנז עקב המתקפה על פרל הארבור.
דמוגרפיה > 2010

מפקד האוכלוסין של ארצות הברית בשנת 2010 דיווח על אוכלוסייה של 44,900 נפשות במחוז סיסקיו. ההרכב הגזעי של מחוז סיסקיו היה 38,030 (84.7%) לבנים, 571 (1.3%) אפרו-אמריקאים, 1,814 (4.0%) אינדיאנים, 540 (1.2%) אסייתים, 80 (0.2%) תושבים מאיי האוקיינוס השקט, 1,491 (3.3%) מגזעים אחרים, ו-2,374 (5.3%) משני גזעים או יותר. היספנים או לטינים מכל גזע היו 4,615 אנשים (10.3%).
דמוגרפיה > 2000

נכון למפקד האוכלוסין של שנת 2000, התגוררו במחוז 44,301 נפשות, ב-18,556 משקי בית ו-12,228 משפחות. צפיפות האוכלוסין הייתה 3 לקילומטר רבוע. היו 21,947 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של אחת לקילומטר רבוע. ההרכב הגזעי של המחוז היה 87.1% לבנים, 1.3% שחורים או אפרו-אמריקאים, 3.9% ילידים אמריקאים, 1.2% אסייתים, 0.1% תושבי מאיי האוקיינוס השקט, 2.8% מגזעים אחרים ו-3.7% משני גזעים או יותר. 7.6% מהאוכלוסייה היו היספנים או לטינים מכל גזע. 13.5% היו ממוצא גרמני, 12.0% אנגלי, 9.8% אירי, 9.5% אמריקאי ו-7.1% ממוצא איטלקי לפי מפקד האוכלוסין 2000. 91.7% דיברו אנגלית ו-5.7% ספרדית כשפתם הראשונה.
נכון למרץ 2012, קבוצות המוצא הגדולות ביותר בדיווח עצמי במחוז סיסקיו הן 15% גרמנים, 13% אנגלים, 12% אירים ו-6% איטלקים.
היו 18,556 משקי בית, מתוכם ל-27.6% היו ילדים מתחת לגיל 18 שגרים איתם, 51.7% היו זוגות נשואים שחיו יחד, ל-10.1% הייתה בעלת בית אישה ללא בעל נוכח, ו-34.1% היו בלתי נשואים. 28.6% מכלל משקי הבית היו יחידים, ול-12.8% היה מישהו שחי לבדו בן 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.35 וגודל המשפחה הממוצע היה 2.87.
במחוז התפרסה האוכלוסייה, עם 24.0% מתחת לגיל 18, 6.7% מ-18 ל-24, 22.7% מ-25 ל-44, 28.4% מ-45 ל-64, ו-18.1% שהיו בני 65 או מבוגרים יותר. הגיל החציוני היה 43 שנים. על כל 100 נקבות היו 96.5 זכרים. על כל 100 נשים בנות 18 ומעלה, היו 94.1 גברים.
ההכנסה החציונית למשק בית במחוז הייתה 29,530 דולר, וההכנסה החציונית למשפחה הייתה 36,890 דולר. לגברים הייתה הכנסה חציונית של 31,936 דולר לעומת 22,650 דולר לנשים. ההכנסה לנפש במחוז הייתה 17,570 דולר. כ-14.0% מהמשפחות ו-18.6% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, כולל 26.6% מאלו מתחת לגיל 18 ו-7.3% מבני 65 ומעלה.
הערות שוליים

↑  "Mount Shasta". Peakbagger.com.
↑  "State & County QuickFacts". United States Census Bureau.
↑  Siskiyou County
↑  "Boundaries". Cascadia Institute.
↑  Shawn Hubler, The State of California’s ‘State of Jefferson’
↑  "Mount Shasta Annotated Bibliography". Mount Shasta Companion. College of the Siskiyous. 2001. אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mackie, Richard Somerset (1997). Trading Beyond the Mountains: The British Fur Trade on the Pacific 1793-1843. Vancouver, British Columbia: University of British Columbia (UBC) Press. p. 66. ISBN 0-7748-0613-3. OCLC 35978074.
↑  "How Did Our 58 Counties Get Their Names?". California State Association of Counties.
↑  Tickner, Bernita L.; Fiorni-Jenner, Gail (2005). The State of Jefferson. Charleston, South Carolina: Arcadia Publishing. p. 24. ISBN 0738530964. OCLC 68810100.
1 2  Siskiyou County supervisors vote to pursue seceding from state
1 2  Reid Wilson, One California county votes to secede, two counties vote to stick around
↑  List of Siskiyou County lakes (אורכב 29.10.2013 בארכיון Wayback Machine)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555082505171  ISNI: 0000 0004 0381 6873  LCCN: n79139060  MusicBrainz: 5c4ed5bc-c115-4c25-96d4-7b266a11bb60  NARA: 10038505  VIAF: 140712011   WorldCat (עם VIAF): 140712011 
קריסטובליט על אובסידיאן, נמצא ליד המונומנט הלאומי שכבות הלבה.
רכבת של סאות'רן פסיפיק במחוז ב-1981
ג'ון פיליפס (גאולוג)

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1800 וילטשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 באפריל 1874 (בגיל 73) אוקספורד, אנגליה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  York Cemetery, York 
 מקום לימודים:  קינגס קולג' לונדון 
 מוסדות:  קינגס קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  עמית החברה הגאולוגית  מדליית וולסטון (1845) 
 
ג'ון פיליפס (באנגלית: John Phillips;‏ 1800 – 1874) היה גאולוג אנגלי. במהלך 1841 הוא פרסם את טבלת הזמנים הגאולוגית העולמית הראשונה, שהתבסס על מיתאם של מאובנים עם שכבות סלע, ובכך סייע לתקן את המינוחים כולל המונח מזוזואיקון, אותו הוא המציא.
חיים ועבודה

פיליפס נולד במרדן (אנ') בוילטשייר ב-25 בדצמבר 1800. אביו היה שייך למשפחה וולשית ותיקה, אך התיישב באנגליה כקצין מכס ונישא לאחותו של ויליאם סמית', גאולוג אנגלי חשוב. בילדותו כששני ההורים נפטרו, סמית' נטל את המשמורתו על ג'ון פיליפס ואחותו אן פיליפס שהובאו לביתו של סמית' בלונדון בראשית 1815. במהלך השנים הבאות הוא למד בבתי ספר שונים ועזר לדודו במחקר הגאולוגי. הוא גם פיתח עניין בליטוגרפיה (הדפסה מלוחות אבן מוכנים), והיה בין המומחים האנגלים הראשונים שהשתמשו בתהליך בין 1816 ל־1819. לאחר סיום הלימודים, ליווה פיליפס את סמית' במסעותיו להכנת מפות גאולוגיות. באביב 1824 נסע סמית' ליורק כדי להעביר הרצאות בגאולוגיה, ואחיינו פיליפס ליווה אותו. ג'ון פיליפס קיבלו משימות בעיירות העיקריות ביורקשייר כדי לארגן את המוזיאונים שלהם ולהעביר קורסים על האוספים הכלולים בהם. יורק הפכה למקום מגוריו, והוא השיג במהלך שנת 1826 את המישרה של האחראי על מוזיאון יורקשייר (אנ') וכן הפך למזכיר האגודה הפילוסופית של יורקשייר (אנ').
מאותו מרכז, פיליפס הרחיב את פעילותו לערים שמעבר למחוז, ובשנת 1831 כלל את יוניברסיטי קולג' בלונדון בתחום פעילותו. באותה שנה הוקמה האגודה הבריטית לקידום המדע (אנ') ביורק, ופיליפס היה אחד האנשים שארגנו אותה. הוא הפך למזכיר האגודה מ־1832 עד 1859. במהלך 1834 קיבל את התואר פרופסור לגאולוגיה בקינגס קולג' בלונדון, אך שמר על תפקידו ביורק.
במהלך 1834 פיליפס נבחר לחבר בהחברה המלכותית. במהלך שנים מאוחרות יותר הוא קיבל תוארי כבוד מדבלין, קיימברידג', ואוקספורד. במהלך 1845 הוענק לו מדליית וולסטון (אנ') על ידי החברה הגאולוגית של לונדון (אנ'). במהלך 1840 התפטר מתפקידו במוזיאון ביורק ומונה לצוות הסקר הגאולוגי של בריטניה שנוהל על ידי הנרי דה לה בש.
פיליפס בילה זמן מה בחקר המאובנים הפאלאוזואיים של דבון, קורנוול ומערב סאמרסט, אותם פרסם בספר (בשנת 1841). באותה שנה הוא פרסם את טבלת הזמנים הגאולוגית העולמית הראשונה, שנבנתה על בסיס שכבות סלע בהתאמה לסוגי המאובנים שנמצאו בהן. טבלה זו עזרה לתקנן את השימוש במונחי התקופה הפליאוזואית, אותה הוא הרחיב לתקופה ארוכה יותר ממה שהיה בעבר. וכן הגדיר את התקופה המזוזואית, כאשר היא הייתה הגדרה שלו. הוא גם עשה סקר מפורט על אזור הרי מלברן (אנ'), ממנו הכין (עם אחותו אן פיליפס) את הטבלה המורכבת המופיעה בכרך השני של הסקר (1848). במהלך 1844 התמנה לפרופסור לגאולוגיה באוניברסיטת דבלין (אנ').
תשע שנים לאחר מכן, לאחר מותו של יו אדווין סטריקלנד ששימש כמחליף לדקאן ויליאם בקלנד במחלקה לגאולוגיה באוניברסיטת אוקספורד, פיליפס הצליח לקבל את תפקידו. במותו של הדקאן במהלך 1856, פיליפס הפך בעצמו לראש המחלקה, תפקיד שהיה לו עד למותו.
בזמן מגוריו באוקספורד היה לו חלק מרכזי בייסודו ובסידורו של מוזיאון אוניברסיטת אוקספורד לתולדות הטבע (אנ') שהוקם במהלך 1859. פיליפס היה גם מנהל מוזיאון אשמוליאן בין השנים 1854–1870. בשנים 1859–1860 היה נשיא האגודה הגאולוגית של לונדון. פיליפס ערך גם תצפיות אסטרונומיות על כוכב הלכת מאדים במהלך בשנת 1862.
ב־23 באפריל 1874 הוא סעד במסעדה באול סולס קולג', אך עם עזיבתו החליק ונפל במדרגות האבן. הוא נפטר למחרת, ונקבר בבית העלמין ביורק (אנ'), לצד אחותו אן פיליפס וחברו המשורר תומאס גריי. ארון הקבורה שלו לווה לתחנת הרכבת של אוקספורד על ידי 200 אקדמאים באוניברסיטה.
פרסים ואותות הוקרה

1845 - מדליית וולסטון של החברה הגאולוגית המלכותית
הנצחה

מכתשים במאדים ובירח נקראים על שמו.
2016 - לוחית כחולה לזכרו הוצבה על יד St.Mary Lodge בגני המוזיאון יורק (אנ').
פרסומים נבחרים

Illustrations of the Geology of Yorkshire (in two parts, 1829 and 1836; 2nd ed. of pt. 1 in 1835; 3rd ed., edited by R. Etheridge, in 1875) Part 1 & Part 2; Full text of the 1829 edition at Archive.org
A Treatise on Geology (1837–1839); Vol I; Vol II
Memoirs of William Smith (1844);
The Rivers, Mountains and Sea-Coast of Yorkshire (1853);
Manual of Geology, Practical and Theoretical Part I; Part II(1855);
Life on the Earth: its Origin and Succession (1860);
Vesuvius (1869);
Geology of Oxford and the Valley of the Thames (1871).
הערות שוליים

↑  Thomas George Bonney, Phillips John (1800-1874), Dictionary of National Biography, 1885-1900 Volume 45
↑  Morrell, Jack (2001). "Genesis and geochronology: the case of John Phillips (1800–1874)". Geological Society, London, Special Publications. Geological Society of London. 190 (1): 85–90
↑  John Phillips, A guide to geology, London : Longman, Rees, Orme, Brown, Green and Longman, 1834
↑  Rudwick, Martin Worlds Before Adam: The Reconstruction of Geohistory in the Age of Reform (2008) pp. 539-545
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350460005171  BIBSYS: 90567519  BNE: XX1114197  BnF: cb12391575b (data)  Botanist: J.Phillips  DSI: 4270  GND: 116176563  ICCU: PUVV333447  ISNI: 0000 0000 7823 2988  LCCN: n80010385  NTA: 197577822  RERO: 02-A012328487  SELIBR: 315991  SNAC: w6f486cp  SUDOC: 033004544  ULAN: 500102067  VcBA: 495/337377  VIAF: 96438541   WorldCat (עם VIAF): 96438541 
איורי מאובנים מהסקר על הגאולוגיה של יורקשייר
הרחק מהמון מתהולל

ערך זה עוסק ברומן מאת תומאס הרדי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תומאס הרדי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  Cornhill Magazine 
 תאריך הוצאה:  1874
 מספר עמודים:  405
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך:  1987
 תרגום:  אמציה פורת
 סדרה
 ספר קודם:  A Pair of Blue Eyes 
 הספר הבא:  The Hand of Ethelberta 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002552180, 001077295
 
הרחק מהמון מתהולל (באנגלית: Far from the Madding Crowd) הוא רומן שנכתב על ידי הסופר והמשורר האנגלי בן המאה ה-19, תומאס הרדי, ויצא לאור ב-1874.
עלילה

רומן זה נחשב ליצירתו המעולה הראשונה של הרדי. שם הספר הוא אירוני מאחר שחייה של גיבורת הרומן, בת־שבע אברדין, החיה בעיירה הכפרית השלווה ות'רברי, משובשים תדיר על ידי ה"המון הסוער". אחרי שדחתה את הגבר הראשון שגילה את אהבתו אליה, הרועה גבריאל אוק, היא מחוזרת על ידי שני גברים אחרים: בולדווד - בעל האחוזה השכנה, הקודר והמתבודד, וטרוי - הסמל (אנ') רב הקסם, אך הבוגדני.
הסוף הטוב לגיבורים של "הרחק מהמון מתהולל" עומד בניגוד לסופם העגום והאובדני של רומנים מפורסמים אחרים של הרדי ג'וד האלמוני, ראש העיר קסטרברידג' וטס לבית דרברויל. רומן זה יכול להחשב גם, אולי, כאחת מהיצירות הפמיניסטיות המוקדמות, מאחר שהוא עוסק בתיאור חייה של אישה עצמאית.
שמו של הרומן לקוח משורה מתוך אלגיה מאת המשורר הבריטי בן המאה ה-18 תומאס גריי:
הספר תורגם לעברית על ידי אמציה פורת ויצא לאור בהוצאת "עם עובד" ב-1987.
עיבודים

בשנת 1967 יצא למסכים סרט בבימויו של ג'ון שלזינגר על פי ספרו של הרדי (בעברית הסרט נקרא: "הרחק מן ההמון הסוער") בכיכובם של ג'ולי כריסטי, אלן בייטס, פיטר פינץ' וטרנס סטאמפ. בשנת 2015 יצא סרט נוסף המתבסס על הספר בכיכובם של קארי מאליגן, מת'יאס שונאהרטס ומייקל שין.
עיבוד מודרני של הספר, המעביר את מועד התרחשות העלילה לתחילת המאה ה-21 נעשה ברצועת הקומיקס השבועית "תמרה דרו" מאת פוזי סימונדס, שאף יצאה לאור כרומן גרפי. לאחר מכן כתבה על פיה מוירה בופיני את התסריט לסרטו של הבמאי סטיבן פרירס "תמרה דרו" משנת 2010.
הערות שוליים

↑  מיכל אלפון, ביקורת - "בת שבע בת שבע" - הרחק מהמון מתהולל, כותרת ראשית, 30 במרץ 1988
↑  אורי קליין, "תמרה דרו": הנאה קולנועית לא מחייבת, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2010