stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנאבל 3
צוות השחקנים והדמויות

פטריק וילסון – אד וורן
ורה פרמיגה – לוריין וורן
מקנה גרייס – ג'ודי וורן
מדיסון איסמן – מרי אלן
ג'וסף בישארה – שד
מייקל צ'ימינו – בוב פאלמרי
הפקה > פיתוח

באפריל 2018, הודיעו האחים וורנר כי ב-26 ביוני 2019, עתיד לצאת הסרט השלישי בסדרת אנאבל. מאוחר יותר באותו החודש, הוכרז כי הסרט יבוים ויוסרט על ידי גארי דאוברמן. בנוסף לכך, נודע כי ג'יימס ואן ופיטר ספרן יהיו חלק מצוות הניהול של הסרט. בספטמבר 2018, נודע כי מיכאל בורג'ס נבחר להיות צלם הסרט.
הפקה > ליהוק

ב-28 בספטמבר 2018, נודע כי הבת של הזוג וורן, ג'ודי וורן, תשחק בסרט בדומה לכך ששיחקה בסרט "לזמן את הרוע 2", ולאזכורה בסרט הראשון ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע, "לזמן את הרוע". בנוסף לכך, פורסם כי בדומה לשאר סרטי היקום הקולנועי, גם בסרט זה יהיו ורה פרמיגה ופטריק וילסון בתפקיד אד ולוריין וורן.
ב-1 באוקטובר 2018, נודע כי מדיסון איסמן תהא בתפקיד השמרטפית של ג'ודי בסרט.
הפקה > צילום

שלב הצילומים של הסרט החל באוקטובר 2018, בלוס אנג'לס.
הפצה

הסרט יצא לאקרנים ב-26 ביוני 2019, בהפצתם של האחים וורנר. ב-31 במרץ 2019, יצא הטריילר הרשמי של הסרט. הטריילר הועלה לרשתות החברתיות השונות, כדוגמת אינסטגרם, טוויטר, פייסבוק, וכדומה. בנוסף לכך, הטריילר הועלה לערוץ היוטיוב של האחים וורנר.
בסמוך לכך, עלה לאינטרנט האתר הרשמי של הסרט. הפרימיירה של הסרט נערכה בסינמה סיטי שבגלילות.
הערות שוליים

↑  Anthony D'Alessandro, Anthony D'Alessandro, ‘Toy Story 4’ Holds Down No. 1 With $58M Before ‘Spider-Man’ Mania, ‘Annabelle 3’ Jump Scares To 31M+, ‘Yesterday’ $17M+ – Sunday Final, Deadline, ‏2019-06-30 (באנגלית)
↑  Annabelle Comes Home (2019) - Box Office Mojo, www.boxofficemojo.com
↑  Brad Miska, Third ‘Annabelle’ Film the Next In ‘Conjuring’ Universe, Bloody Disgusting!, ‏2018-04-27 (באנגלית)
1 2 3 4  Third 'Annabelle' Film the Next In 'Conjuring' Universe - Bloody Disgusting, bloody-disgusting.com (באנגלית)
↑  אנאבל 3, באתר "סרט"
↑  Schaefer, Sandy (20 באפריל 2018). "New Conjuring Film, Just Mercy & More Set Release Dates". Screen Rant. נבדק ב-28 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (27 באפריל 2018). "'Annabelle: Creation' Sequel in the Works With Gary Dauberman Directing (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-28 באפריל 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Untitled Annabelle Project, נבדק ב-2018-10-29
1 2  Warner Bros. Pictures (2019-03-30), ANNABELLE COMES HOME - Official Trailer, נבדק ב-2019-03-31
↑  Annabelle Comes Home (@annabellemovie) • Instagram photos and videos, www.instagram.com (באנגלית)
↑  Annabelle Comes Home, Welcome to the home of The Conjuring Universe. Watch the trailer for #AnnabelleComesHome now, in theaters June 28.pic.twitter.com/sSfKlNR1MN, @annabellemovie, ‏2019T17:15 (באנגלית)
↑  Annabelle Comes Home | Official Site, Annabelle Comes Home | Official Site (באנגלית) (ארכיון)
↑  sereTov on Instagram: “אנאבל יש רק אחת. ממחר היא תבקר גם אתכם בקולנוע 😯 @cinemacityisrael”, באתר Instagram (באנגלית)
| ג'יימס ואן |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | "המסור 0.5" • "המסור" • "דממת המוות" • "הרוע שבפנים" • "לזמן את הרוע" • "הרוע שבפנים 2" • "מהיר ועצבני 7" • "לזמן את הרוע 2" • "אקוומן" • "ממאיר" • "אקוומן 2: הממלכה האבודה" |  |
| סרטים שהפיק | "אנאבל" • "השד" • "הרוע שבפנים 3" • "כיבוי אורות" • "אנאבל: הבריאה" • "הרוע שבפנים: המפתח האחרון" • "הנזירה" • "קללת לה יורונה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| סרטים שהסריט | "המסור 3" • "הנזירה" • "אנאבל חוזרת הביתה" • "לזמן את הרוע 3: בשליחות השטן" |  |
| קומיקסים שכתב | "הגבר הממאיר" |  |
| ערכים קשורים | אטומיק מונסטר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811336131705606  VIAF: 1605158430381906260002   WorldCat (עם VIAF): 1605158430381906260002 
לוגו הסרט "אנאבל חוזרת הביתה"
אנדרה ז'יד

| --- | --- |

אנדרה ז'יד בשנת 1920
 לידה:  22 בנובמבר 1869 פריז, צרפת 
 פטירה:  19 בפברואר 1951 (בגיל 81) פריז, צרפת 
 שם לידה:  André Paul Guillaume Gide 
 מדינה:  צרפת 
 אירועים משמעותיים:  שריפת הספרים בגרמניה הנאצית (1933) 
 מקום לימודים:  תיכון הנרי הרביעי, בית הספר האלזסי 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 סוגה:  פרוזה, מחזה 
 יצירות בולטות:  Les Caves du Vatican, Travels in the Congo, Si le grain ne meurt, Retour de L'U.R.S.S., La Séquestrée de Poitiers, The Immoralist, Corydon, Strait is the Gate, The Fruits of the Earth, La Symphonie Pastorale, מזייפי המטבעות, בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 הושפע מ:  הנרי פילדינג, פרידריך ניטשה, ז'וריס-קרל הויסמנס, רבינדרנת טאגור, רוז'ה מרטן די גאר, סטפאן מלארמה, ויקטור הוגו, פיודור דוסטויבסקי, יוהאן וולפגנג פון גתה, אוסקר ויילד 
 בן או בת זוג:  Madeleine Gide (?–1938) 
 צאצאים:  Catherine Gide 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לספרות (1947)  לוחית גתה של עיריית פרנקפורט (1949)  Grand Prize for the Best Novels of the Half-Century  מדליית גתה לאמנות ומדעים 
 חתימה:   
 
אנדרה ז'יד (צרפתית: André Paul Guillaume Gide‏; 22 בנובמבר 1869 – 19 בפברואר 1951) היה סופר צרפתי, מגדולי סופרי צרפת במאה ה-20 וחתן פרס נובל לספרות לשנת 1947.
ביוגרפיה

אנדרה ז'יד נולד בפריז לאב שהיה פרופסור למשפטים באוניברסיטה של פריז. הוא גדל בסביבה מבודדת בנורמנדי והפך לסופר בגיל צעיר. בגיל 22 ב-1891 פרסם את הנובלה הראשונה שלו "יומניו של אנדרה ואלטר". בשנים 1893–1894 ערך מסעות בצפון אפריקה, התיידד עם אוסקר ויילד באלג'יר והחל לשכב עם גברים ולהעמיק בהומוסקסואליות.
ב-1895, אחרי מות אמו, נישא לדודניתו מדלין רונדו, אך לא היו להם ילדים. 
ב-1916 הפך הנער מרק אלגרה בן ה-16, (לימים במאי קולנוע ידוע), למאהבו של ז'יד.
ב-1918 פגש אנדרה ז'יד בדורוטי ביסי, שהייתה חברתו במשך למעלה משלושים שנה ותרגמה את כתביו לאנגלית. ב-1923 נולדה לו בת מאישה אחרת בשם אליזבת ון-ריסלברג.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הפך אנדרה ז'יד למקור השראה לסופרים כאלבר קמי וז'אן-פול סארטר. ב-1923 פרסם ספר על הסופר הרוסי פיודור דוסטויבסקי.
ב-1924, כאשר הגן על יצירתו "קורידון" ועל ההומוסקסואליות שלו, גונה על ידי חלק ניכר של הציבור. הוא עצמו חשב כי הייתה זו הטובה שביצירותיו. אחרי 1925 החל לדרוש תנאים אנושיים לאסירים בבתי הכלא. ב-1926 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו. בשנים 1926 - 1927 ערך מסעות במושבות הצרפתיות שבמרכז אפריקה. הוא כתב על מסעותיו אלה: "מסע בקונגו" ו"בחזרה מצ'אד". במאמרים אלה הוקיע את האינטרסים הכלכליים של צרפת בקונגו ודרש רפורמה. הוא הוקיע במיוחד את השתלטותן של חברות צרפתיות על חלקים של המושבות באפריקה ואת ניצול האוצרות הטבעיים שלהן, בעיקר גומי. הוא תיאר כיצד מכריחים את הילידים לעזוב את הכפרים למשך שבועות רבים כדי ללקט את הגומי מן העצים, והשווה זאת לעבדות.
במשך שנות השלושים הפך לקומוניסט, אך התאכזב מן הקומוניזם אחרי ביקורו ברוסיה הסובייטית. התנגדותו לקומוניזם גרמה לו לאבד רבים מחבריו הסוציאליסטים. ב-1942 אנדרה ז'יד עזב את צרפת והתגורר בתוניסיה עד סוף מלחמת העולם השנייה. 
ב-1947 זכה בפרס נובל לספרות. אנדרה ז'יד נפטר ב-1951, ובשנה שלאחריה הכנסייה הקתולית הכניסה את ספריו לרשימת הספרים האסורים.
ספריו בעברית

חסר המוסר , תרגם אביטל ענבר, מסדה, תל אביב, 1980.
חסר המוסר, תרגם מצרפתית: ניר רצ'קובסקי, אחוזת בית, 2024
מזייפי המטבעות, תרגם יהושע קנז, תל אביב, סימן קריאה, 1977.
מרתפי הוטיקן, תרגם אביטל ענבר, עם עובד, תל אביב, 1984.
השער הצר והסימפוניה הפסטורלית, תרגם אביטל ענבר, ירושלים, כתר, 1982.
שיבת הבן האובד; פילוקטטס, תרגם יהושע קנז, ספרית פועלים, תל אביב, 1978.
ביצות, תרגם ד"ר עירן דורפמן, כרמל, ירושלים, 2010.
אחדים מספריו של אנדרה ז'יד תורגמו ליידיש.
יען

| יען |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: יענאים
משפחה:: יעניים
סוג:: יען
שם מדעי
 Struthio ‏לינאוס, 1758

יען, המכונה בטעות גם בת יענה (שם מדעי: Struthio), הוא סוג של עופות לא מעופפים ובו שני מינים. שני עופות אלה הם העופות הגדולים ביותר בעולם כיום: יען מצוי המגיע לגובה 260 ס"מ ולמשקל 130 ק"ג ויען סומלי הקטן מעט ומגיע לגובה 200–240 ס"מ ולמשקל 90–130 ק"ג. מוטת כנפיים אצל יען בוגר יכולה להגיע עד לשני מטרים.
תכונות

יענים הם המהירים מכל העופות היבשתיים, הם יכולים לרוץ במהירות גבוהה (עד ל-60 קמ"ש), ובנוסף יכולים לבעוט בעוצמה רבה באמצעות רגליהם השריריות.
היענים הם בעלי הביצים הכבדות ביותר.
עופות אלו הם אוכלי כל שלעיתים בולעים אבנים קטנות וחפצים נוספים המשמשים כגסטרוליתים בקיבתם.
תפוצה ואזורי מחיה

מיני יענים אלה חיים כיום רק בסוואנות של אפריקה ובעבר היו כמה מינים שחיו במדבריות מזרח התיכון ואף בישראל. קסנופון מתאר צייד יענים במדבריות סוריה.
תפוצה ואזורי מחיה > תפוצה בישראל

תת-מין של יען מצוי - יען הנגב חי בנגב עד שנות ה-20 של המאה ה-20 ואז נכחד מהעולם.
בשנות ה-70 של המאה ה-20, כשהיענים בישראל היו בסכנת הכחדה הובאו לישראל ביצי יען מאריתריאה. כיום ישנו גרעין רבייה של יענים בחי-בר יטבתה. ניתן לראות יענים בישראל גם במספר גני חיות.
במרץ 2021 דווח על משלוח ביצי יען, מחי-בר יטבתה ישראל לסנגל, בה היענים נמצאים בסכנת הכחדה מיידית, ולאחר שעברו התאמה גנטית באוניברסיטה העברית בירושלים.
בינואר 2023 נחשפו שמונה ביצי יען בנות יותר מ-4,000 שנים בחפירות ארכאולוגיות באזור באר מילכה בדרום.
היען בהיסטוריה

במצריים הקדמונית וברומא העתיקה היען נחשב מלכותי. הירוגליף של יען מייצג צדק ואמת. מקליפות הביצים היו מכינים כוסות יקרות ערך שהיו נסחרות ומגיעות עד לסין. מהנוצות שהיו שוות באורכן היו מכינים מניפות לבני המלוכה. בשרן היה מוגש בסעודות מפוארות ומתואר כי אלאגבאלוס נהג להגיש לאורחיו בשר יען לעיתים קרובות תוך שהוא מציין כי בשר זה כשר לאכילה לפי דת משה (אף כי הדבר אינו נכון). באחת הסעודות מתואר כי הוגשו 600 ראשי יענים.
מינים

מין יען מצוי (Struthio camelus)
מין יען סומלי (Struthio molybdophanes)
מין Struthio coppensi - נכחד
מין Struthio linxiaensis - נכחד
מין Struthio orlovi - נכחד
מין Struthio karingarabensis - נכחד
מין Struthio kakesiensis - נכחד
מין Struthio wimani - נכחד
מין Struthio daberasensis - נכחד
מין Struthio brachydactylus - נכחד
מין Struthio chersonensis - נכחד
מין יען אסייתי (Struthio asiaticus) - נכחד
מין Struthio oldawayi - נכחד
מין Struthio anderssoni - נכחד
ראו גם

ביצת יען
כנף רננים (עוף)
הערות שוליים

↑  אילנה קוריאל, מבצע ביצה, ידיעות אחרונות גיליון 25052, 25.3.2021, עמ' 32
↑  ירון דרוקמן, 8 ביצי יען בנות יותר מ-4,000 שנה נחשפו ליד מדורה בנגב, באתר ynet, 12 בינואר 2023.
↑  שמעון בודנהיימר, 1949. החי בארצות המקרא - כרך א' עמוד 93
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553340205171  BNE: XX534184  BnF: cb12260264t (data)  LCCN: sh85096012
מלקולם נואלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 באוגוסט 1913 Park County, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בנובמבר 1997 (בגיל 84) פאייטוויל, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת שיקגו  פאלם ביץ' 
 מוסדות:  אוניברסיטת בראון  אוניברסיטת בוסטון  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה 
 
מלקולם שפרד נואלס (באנגלית: Malcolm Shepherd Knowles;‏ 24 באוגוסט 1913 – 27 בנובמבר 1997) היה פרופסור ואיש מקצוע שחקר, פיתח ויישם עקרונות למידת מבוגרים ותוכניות לחינוך מבוגרים ברחבי העולם. נואלס השפיעה רבות על תחומי דעת שונים ובניהם משאבי אנוש, מינהל עסקים וחינוך. כן, נואלס הטביע את חותמו גם בשדה הלמידה למידה ההומניסטית, למידה עצמית ולמידה לא פורמלית למבוגרים.
ביוגרפיה

מלקום נואלס נולד ליווינגסטון במונטנה. משפחתו עברה לווסט פאלם ביץ', פלורידה. אביו היו וטרינר ומגיל צעיר מלקום היה מתלווה אליו לביקורים בחוות. במהלך הנסיעות המשותפות אביו היה משוחח איתו בנושאים שונים ונתן לו את התחושה שדעותיו רציניות וחשובות. אמו טיפחה בו אמפתיה ואכפתיות. נואלס היה צופה פעיל ותיאר את הפעילות הצופית ככזו שפיתחה בו יכולות מנהיגות. הוא סיים את בית הספר התיכון פאלם ביץ' ב-1930. נואלס זכה במלגה לאוניברסיטת הרווארד, שם סיים תואר ראשון ב-1934. במהלך לימודיו הוא היה פעיל במספר מסגרות וולנטריות כגון המועדון הליברלי של הרווארד. במהלך לימודיו הוא פגש את אשתו הולדה פורנל ותיאר את תפיסת העולם שלהם כדומה. הזוג נישא ב-1935.
קרירה

נואלס ביקש להתקבל לשירות החוץ של ארצות הברית, אך ב-1935 לא היו משרות פנויות והוא החל לעבוד בעבודה זמנית במינהל הנוער הלאומי במסצ'וסטס. שם הוא עבד עם צעירים מובטלים. לנואלס לא הייתה הכשרה בחינוך מבוגרים והוא בעיקר למד תוך כדי עבודה וכן מהכרותו עם אדוארד לינדמן שכתב ועסק בחינוך מבוגרים. ב-1940, נואלס החל לנהל את תחום חינוך מבוגרים ימק"א בבוסטון, שם החל לחקור את התחום ולהבחין בשוני בין חינוך ילדים למבוגרים. הוא גויס לצי ארצות הברית ב-1943. בשנת 1946, החל לנהל את החינוך למבוגרים בימק"א בשיקגו. מקביל שקד על התואר השני מאוניברסיטת שיקגו, בנושא חינוך מבוגרים. בעת לימודיו פגש את פרופ' סיריל הול (Cyril O. Houle) שחקר ועסק בחינוך מבוגרים. נואלס התרשם מהשילוב בין העשייה ומחקר של הול בתחום החינוך מבוגרים. נואלס המשיך את דרכו של מורו בשילוב בין מחקר ועשייה. באותה התקופה, הכיר את עבודותו של הפסיכולוג קארל רוג'רס, שכבר אז עסק בלמידה עצמית. על בסיס התיזה שלו הוא כתב את הספר: חינוך לא פורמלי למבוגרים: מדריך למנהלים, מנהיגים ומורים (Informal Adult Education: A Guide for Administrators, Leaders, and Teachers) ב-1951 נואלס נבחר להיות מנכ"ל האגודה לחינוך מבוגרים של ארצות הברית והשפיע רבות על התפתחות חינוך מבוגרים במדינה. במקביל לעבודתו החל את מחקר לדוקטורט באוניברסיטת שיקגו. בשנת 1959, הוא קיבל מינוי סגל באוניברסיטת בוסטון כפרופסור חבר לחינוך מבוגרים עם קביעות . שם הוא חקר במשך 14 שנים.
נואלס הפך לחבר הפקולטה לחינוך באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית ב-1974 כדי להשלים את ארבע שנות עבודתו האקדמיות האחרונות עד לפרישתו. לאחר פרישתו, נשאר פעיל בתחום עד שנות ה-90. הוא לימד באוניברסיטת פילדינג, סנטה ברברה ובאוניברסיטת ארקנסו.
שני ספרים כתבו הזוג נואלס ביחד: הראשון בפיתוח מנהיגות בשנת 1955 והשני בנושא דינמיקה קבוצתית ב-1972.
תרומתו לחינוך מבוגרים ואנדגוגיה

נואלס פיתח תפיסה ייחודית ללמידת מבוגרים, בה הוא שם דגש על למידה לא פורמלית, התבססות על ניסיון העבר של הלומדים. הוא פיתח את האנדרגוגיה כתפיסה שנותנת מקום מרכזי ללומד המבוגר כבעל ידע, למורה תפקיד של מנחה וללומדים אחראים על לימודיהם. לטענתו, שפדגוגיה, כשיטת הוראה, לא מתאימה ואף מזיקה ללומדים בוגרים.
ב-1967, מלקולם נואלס שמע לראשונה את המשג, אנדרגוגיה, ממחנך מבוגרים יוגוסלבי, דושאן סביצ'ביץ', שהשתתף במפגש קיץ שנואלס אירח באוניברסיטת בוסטון. נואלס פרסם את תפיסתו בנושא אנדרגוגיה ב-1968 במאמר עם השם הפרובוקטיבי: אנדרגוגיה, לא פדגוגיה.
נואלס הציג שש הנחות לגבי למידת מבוגרים:
מוטיבציה. הלומד הבוגר צריך להבין מדוע הוא לומד את מה שהוא לומד, איזו תועלת תביא לו הלמידה, ומה הן ההשלכות אם לא ילמד
ניסיון חיים. ללומד הבוגר יש ניסיון והוא הבסיס ללמידה
תפיסה עצמית. הלומד הבוגר מקבל בעצמו את ההחלטות לגבי הלמידה כולל בחירת הנושאים, דרכי הלמידה וההערכה
מוכנות ללמידה. הלומד הבוגר בוחר ללמוד כאשר נושאי הלימוד רלוונטיים לעבודתו ו/או לאספקטים אחרים בחייו האישיים
אורינטציה. האורנטיציה של הלומד הבוגר היא פרקטית
מוטבציה. לבוגר דחף פנימי ללמידה, שיפור איכות חיים, שביעות רצון והגשמה עצמית, לצד מניעים חיצוניים כמו שיפור ההשתכרות וכיוב
בשנות השבעים של המאה העשרים תיאוריות מתחום למידת המבוגרים עזרו לחולל מהפכה באופן שבו בוצעו תוכניות הכשרה בעולם העבודה. המחקר האקדמי והתוכניות להכשרת מבוגרים התרחבו מאוד. נואלס האמין שאנדרגוגיה מציעה ערך רב לשיפור היחסים הבין אישיים ולתהליכי יעול בחברות תעשייתיות.
מלקום נואלס מת בפאייטוויל, ארקנסו, משבץ מוחי.
ספריו

Knowles, Malcolm S. (1950). Informal adult education: a guide for administrators, leaders, and teachers. New York: Association Press.
Knowles, M. S., & Knowles, H. F. (1955). How to develop better leaders. New York: Association Press.
Knowles, M. S., & Knowles, H. F. (1959). Introduction to group dynamics. Chicago: Association Press. Revised edition 1972 *published by New York: Cambridge Books.
Knowles, M. S. (1968). Andragogy, not pedagogy. Adult Leadership, 16(10), 350–352, 386.
Knowles, M. S. (1973). The adult learner: A neglected species. Houston: Gulf Publishing Company. Revised Edition 1990.
Knowles, M. S. (1975). Self-directed learning: A guide for learners and teachers. Englewood Cliffs: Prentice Hall/Cambridge.
Knowles, M. S. (1977). The adult education movement in the United States. Malabar, FL: Krieger.
Knowles, M. S. (1980). The modern practice of adult education: From pedagogy to andragogy. Englewood Cliffs: Prentice Hall/Cambridge.
Knowles, M. S., et al. (1984). Andragogy in action: Applying modern principles of adult education. San Francisco: Jossey-Bass.
Knowles, M. S. (1986). Using learning contracts. San Francisco: Jossey-Bass.
Knowles, M. S. (1989). The making of an adult educator: An autobiographical journey. San Francisco: Jossey-Bass.
Knowles, Malcolm; Holton, E. F., III; Swanson, R. A. (2005). The adult learner: The definitive classic in adult education and human resource development (6th ed.). Burlington, MA: Elsevier. ISBN 9780750678377.
הערות שוליים

1 2  Imed Bouchrika, The Andragogy Approach: Knowles’ Adult Learning Theory Principles, Research.com
1 2 3  Smith, Mark K. "Malcolm Knowles, Informal Adult Education, Self-direction and Andragogy". Encyclopedia of Informal Education. נבדק ב-13 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Malcolm Shepherd Knowles | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com
↑  Jarvis Peter (ע), Malcolm S Knowles, Twentieth Century Thinkers in Adult and Continuing Education, Routledge, 2001-03-01, ISBN 978-1-136-74509-6
↑  Jost Reischmann, Andragogy. History, Meaning, Context, Function, 2004
↑  Kristen M. De Vito, [https://www.researchgate.net/publication/45785743_Implementing_Adult_Learning_Principles_to_Overcome_Barriers_Of_Learning_in_Continuing_Higher_Education_Programs Implementing Adult Learning Principles to Overcome Barriers Of
Learning in Continuing Higher Education Programs], Online Journal of Workforce Education and Development Volume III, Issue 4, 2009
↑  John A. Henschke, [https://www.iup.edu/pse/files/programs/graduate_programs_r/instructional_design_and_technology_ma/paace_journal_of_lifelong_learning/volume_25,_2016/henschke-1.pdf A History of Andragogy and its
Documents as they Pertain to Adult Basic and Literacy Education], PAACE Journal of Lifelong Learning, 2016
↑  Saxon, Wolfgang (December 6, 1997). "M. S. Knowles, 84, Adult Education Pioneer". New York Times.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271772105171  PLWABN: 9810642836205606  BIBSYS: 90185896  BnF: cb12168955j (data)  CiNii: DA0080402X  GND: 131896156  ICCU: CFIV119487  ISNI: 0000 0001 2146 2878  LCCN: n80040187  LNB: 000045072  NDL: 00445965  NKC: vse2011658397  NLA: 36476449  NLG: 337274  NLK: KAC199615170  NSK: 000547244  NTA: 071234713  RERO: 02-A003462537  SNAC: w69h39vv  SUDOC: 03022926X  Trove: 1259390  VIAF: 104879870   WorldCat (עם VIAF): 104879870
ברמרטון

| --- | --- |
סמל ברמרטון

העיר ברמרטון ממטוס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:   וושינגטון
 תאריך ייסוד:  1891
 שטח:  67.5 קמ"ר
 גובה:  12 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  43,505 (1 באפריל 2020)
  ‑ צפיפות:  634.9 נפש לקמ"ר (2003)
 קואורדינטות:  47°33′55″N 122°37′29″W﻿ / ﻿47.565361111111°N 122.62469444444°W﻿ / 47.565361111111; -122.62469444444 
 אזור זמן:  UTC -8
 http://www.ci.bremerton.wa.us
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ברמטון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ברמטון(למפת וושינגטון רגילה) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט ברמטון(למפת וושינגטון מוגדלת) אולימפיה סיאטל ספוקיין טקומה ונקובר אוורט יאקימה בלינגהאם קנוויק ונאטצ'י קנדה א י י ד ה ו  אורגון האוק. השקט ברמטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בְּרֶמֶרטְוֹן (באנגלית: Bremerton) היא עיר במחוז קיצֶפ, בוושינגטון שבארצות הברית. העיר ממוקמת מערבית לסיאטל ובצידו המערבי של מפרץ פיוג'יט. חלק מהעיר מהווה בסיס ומספנה של הצי האמריקני ורבים מתושבי העיר ספנים או עובדי הצבא.
נכון לשנת 2011 בברמרטון 38,790 תושבים.
היסטוריה

העיר הוקמה בשנת 1891 על ידי ויליאם ברימר, יזם גרמני שעבר לארצות הברית בחיפוש עבודה. ברימר מכר את האזור לצי האמריקני באותה השנה והאזור הוכרז כעיר בשנת 1901.
במשך מלחמת העולם השנייה, אוכלוסיית העיר גדלה ליותר מ-80,000 נפש. הנשיאים פרנקלין רוזוולט והארי טרומן ביקרו את העיר בשנות ה-40, שנים בהן העירייה אף פתחה מכללה קהילתית.
גאוגרפיה ואקלים

העיר נמצאת בחצי האי קִיטצֶפ, המהווה חלק מחצי האי אולימפיק. העיר ממוקמת מסביב לצד המערבי של מפרץ פיוג'יט (העיר סיאטל ממוקמת בצד המזרחי של המפרץ). מערבית לעיר נמצא רכס הרי אולימפיק.
אזור העיר מיוער, והאקלים של האזור אופייני למערב מדינת וושינגטון: יש קיץ יבש וחמים אך קצר. בסתיו, בחורף, ובאביב גשום מאוד אבל האוקיינוס השקט מונע קיצוניות בטמפרטורות. בשל כך, אין כמויות שלג רבות בחורף וכמעט אין שרב בקיץ. טווח הטמפרטורות הוא בין 15–30 מעלות־צלזיוס בקיץ, ובין 0–13 בחורף.
דמוגרפיה

נכון ל-2011, בעיר 38,790. נכון לשנת 2000, מפקד האוכלוסין של ארצות הברית לימד כי בעיר 39,597 תושבים. מתוכם, 74.97% לבנים, 1.95% אינדיאנים, 5.53% אסיאתיים, 0.93% מוגדרים כ-Pacific Islander, ‏7.50% הם אפרו-אמריקאים, 6.59% היספנים, ו-2.57% מקבוצות אתניות אחרות. ל-6.56% מהתושבים הרכב אתני של יותר מקבוצה אתנית אחת.
השכר הממוצע של השכירים הוא $30,950 (ממוצע לאומי: $42,350.95). הגיל הממוצע של התושבים הוא 30.9 שנה. 14.6% מהתושבים למדו במוסד של השכלה גבוהה. 19.4% מהתושבים נמצאים מתחת קו העוני.
תחבורה

בעיר כביש מהיר אחד (כביש מדינתי מס' 3), החוצה אותה בדרום ובצפון. 
יש מערכת מעבורות נרחבת שמקשרת בין העיר ברמרטון לעיר סיאטל.
ערים תאומות

עיריית ברמרטון משותפת בתוכנית ערי האחיות וייסדה יחסים עם הערים הזרות הבאות:
יפן קורה, יפן
הפיליפינים אולונגאפו, הפיליפינים
הערות שוליים

↑  Washington's 'Sister' Relationships, באתר מדינת וושינגטון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555018505171  GND: 4470704-6  LCCN: n81107100  MusicBrainz: 7df66310-3a71-472a-ae67-4c5c3b8a2fd3  NARA: 10042238  VIAF: 159459395   WorldCat (עם VIAF): 159459395
טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס (טריבון בשנת 133 לפנה"ס)

ערך זה עוסק בפוליטיקאי רומאי שכיהן כטריבון הפלבס. אם התכוונתם לאישיות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  162 לפנה״ס רומא, הרפובליקה הרומית 
 פטירה:  133 לפנה״ס (בגיל 29 בערך) רומא, הרפובליקה הרומית 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 תפקיד:  סנאטור ברומא העתיקה (ערך בלתי־ידוע–133 לפני הספירה)  לגאטוס (147 לפני הספירה–146 לפני הספירה)  אוגור (142 לפני הספירה–133 לפני הספירה)  טריבון הפלבאים (133 לפני הספירה–133 לפני הספירה)  קוואיסטור (137 לפני הספירה–137 לפני הספירה)  triumvir agris dandis assignandis (133 לפני הספירה–133 לפני הספירה)  לגאטוס (137 לפני הספירה–137 לפני הספירה) 
 מפלגה:  פופולארים 
 בן או בת זוג:  קלאודיה 
 
טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס, בן טיבריוס נכד פובליוס (בלטינית: TI·SEMPRONIVS·TI·F·P·N·GRACCVS; ביאור:  TI[berius] SEMPRONIUS TI[berii] F[ilius] P[ublii] N[epos] GRACCUS;‏ 163 לפנה"ס - 133 לפנה"ס) היה פוליטיקאי רומאי שכיהן כטריבון הפלבאים. בתקופת כהונתו החל עידן של חוסר יציבות ומאבקים פנימיים ברומא. טיבריוס היה אחיו הבכור של גאיוס סמפרוניוס גרקכוס, ויחד נודעו כ"אחים הגרקכים".
תולדות חייו

גרקכוס, בנו של אציל רומי בשם טיבריוס סמפורניוס גרקכוס שכיהן פעמיים כקונסול ב-177 לפנה"ס וב-163 לפנה"ס וכקנסור ב-169 לפנה"ס, נולד ב-163 לפנה"ס, קרוב משפחה של בכירים פוליטיים רבים. הקשר הבולט מביניהם היה לבית קורנליוס סקיפיו. בית זה זכה להצלחה המתמשכת ביותר מבין הבתים הרומאים, וגרקכוס היה קשור אליהם דרך אמו, קורנליה אפריקאנה, בתו השנייה של גיבור המלחמה סקיפיו אפריקנוס שהביס את חניבעל בקרב זאמה. אחותו, סמפרוניה, נישאה לסקיפיו איימיליאנוס, שניצח במלחמה הפונית השלישית והחריב את קרתגו.
על מנת ליצור ברית פוליטית נוספת, נישא לקלאודיה, בתו של אפיוס קלאודיוס פולכר שתפקד כראש המשפחה הרומית הקלאודיים שהיו יריביהם של הסקיפיוים.
כמו כל אריסטוקרט בתקופה, גרקכוס התחיל את תפקידו בצבא הרומאי כקצין זוטר. הוא הצטרף לצבא בזמן המלחמה הפונית השלישית נגד קרתגו, אשר התרחשה בין 149–146 לפנה"ס. תחת פיקודו של גיסו, סקיפיו אמיליאנוס. במלחמה זו זכה בכתר החומה על כך שהיה החייל הראשון שהסתער על חומות קרתגו.
בתקופתו של הקונסול גאיוס הוסטיליוס מאנכינוס, אליו התלווה להיספניה בעת מלחמת נומנטיה בשנת 137 לפנה"ס, הפך לקוואיסטור, אחראי כספים.
תפקידו כקוואיסטור בהיספניה וקשריו המשפחתיים אפשרו לו להציל צבא של 20,000 רומאים שהיו תחת פיקודו של הוסטילוס מאנקינוס מאובדן מלא בנומנטיה. הוא הגיע להסכם הפסקת אש עם אנשי השבטים המקומיים. ואולם, אמיליאנוס התייחס אל ההסכם כאקט של פחדנות. אמיליאנוס אף הרחיק לכת ושכנע את הסנאט להפר את ההסכם, ובכך פגע פגיעה גדולה ביוקרתו של גרקכוס. פעולה זו התחילה את הסכסוך הארוך של גרקכוס עם הסנאט, סכסוך אשר הביא בבוא העת למותו שלו.