stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ססאר
היסטוריה

בתקופה הפרה-קולומביאנית ישבו במקום מספר שבטי ילידים כמו בני היוקפה (אנ'), הטאירונה (אנ') והאראוואקו (אנ'). היישוב הספרדי של האזור החל במאה ה-16.
האזור היה שייך ליחידות מנהליות שונות, ועם הקמת רפובליקת קולומביה במתכונתה הנוכחית בסוף המאה ה-19 הוא היה שייך למחוז מגדלנה. ב-21 בדצמבר 1967, לאחר פעילות של התושבים המקומיים פוצל מחוז ססאר ממחוז מגדלנה. המחוז נקרא על שמו של נהר ססאר הזורם במחוז.
כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז והפקת שמן דקלים, גידול מקנה, מסחר וכרייה.
חלוקה מנהלית

בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לארבע פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
| שם | שם בספרדית | מספר רשויות מקומיות |
| --- | --- | --- |
| צפון-מערב | Noroccidental | ‏4 |
| צפון | Norte | ‏6 |
| מרכז | Centro | ‏7 |
| דרום | Sur | ‏8 |
הערות שוליים

↑  ססאר באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
| מחוזות קולומביה |
| --- | --- | --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה |  |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: f22e07bd-e548-4dcc-97df-3760e856fb38 
חלוקת המחוז לפרובינציות.
ססאר בלקמן

ססאר רודולפו בלקמן קמרנה (בספרדית: César Rodolfo Blackman Camarena; נולד ב-2 באפריל 1998 בפנמה סיטי שבפנמה) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת סלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית ובנבחרת פנמה.
קריירת מועדונים

בלקמן החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת צ'ורילו מליגת העל הפנמית, במדיה ערך 43 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. ב-6 בספטמבר 2017 חתם בדאק 1904 דונאיסקה סטרדה מליגת העל הסלובקית, ובסך הכל שיחק במועדון במשך שש עונות, בהן ערך 108 הופעות ליגה והבקיע שני שערים.
ב-1 ביולי 2023 חתם בסלובן ברטיסלאבה מליגת העל הסלובקית.
קריירה בינלאומית

ב-23 במרץ 2019 ערך בלקמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פנמה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ברזיל במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר גביע הזהב 2023, בו ערך שתי הופעות, ולטורניר קופה אמריקה 2024, בו ערך שלוש הופעות, והבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2-1 על נבחרת ארצות הברית במסגרת שלב הבתים.
תארים

אליפות סלובקיה (1): 2023/2024
הערות שוליים

↑  Brazil vs. Panama - 23 March 2019 - Soccerway, int.soccerway.com
↑  Brazil 1-1 Panama (Mar 23, 2019) Commentary, ESPN (באנגלית)
↑  Panamá presenta sus 26 convocados para la Copa América USA 2024 – Federación Panameña de Fútbol (בספרדית)
↑  Panama vs. United States - 28 June 2024 - Soccerway, int.soccerway.com
| נבחרת פנמה – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קומינגס •  4 אסקובר •  5 מילר •  6 מרטינס •  7 וולץ' •  8 קראסקייה •  9 לונדוניו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 אד. אנדרסון • 15 דוויס • 16 אנדראדה • 17 פחארדו • 18 ווטרמן • 19 קינטרו • 20 גודוי • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 ולנסיה • 25 אי. אנדרסון • מאמן: כריסטיאנסן |  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קומינגס •  4 אסקובר •  5 מילר •  6 מרטינס •  7 וולץ' •  8 קראסקייה •  9 לונדוניו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 אד. אנדרסון • 15 דוויס • 16 אנדראדה • 17 פחארדו • 18 ווטרמן • 19 קינטרו • 20 גודוי • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 ולנסיה • 25 אי. אנדרסון • מאמן: כריסטיאנסן | פנמה |
| נבחרת פנמה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קורדובה •  4 אד. אנדרסון •  5 אייארסה •  6 מרטינס •  7 רודריגס •  8 קראסקייה •  9 גררו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 ולץ' • 15 דוויס • 16 הארווי • 17 פחארדו • 18 ולנסיה • 19 אי. אנדרסון • 20 קאמינגס • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 פאריניה • 25 מילר • 26 לניס • מאמן: כריסטיאנסן |  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קורדובה •  4 אד. אנדרסון •  5 אייארסה •  6 מרטינס •  7 רודריגס •  8 קראסקייה •  9 גררו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 ולץ' • 15 דוויס • 16 הארווי • 17 פחארדו • 18 ולנסיה • 19 אי. אנדרסון • 20 קאמינגס • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 פאריניה • 25 מילר • 26 לניס • מאמן: כריסטיאנסן | פנמה |
עיט שחור

ערך זה עוסק במין של עוף. אם התכוונתם לטנק רוסי, ראו .
| עיט שחור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עיטים
סוג:: עיט
מין:: עיט שחור
שם מדעי
 Aquila verreauxii ‏לסון, 1831
תחום תפוצה


ראש של עיט שחור
עיט שחור (לעיתים: עיט שחור אפריקני; שם מדעי: Aquila verreauxii) הוא מין עיט.
מאפיינים

המין נפוץ במדינות: ישראל (בשנים האחרונות חדל מלקנן בישראל), חצי האי ערב, מצרים (כולל סיני), ניגריה, צ'אד, סודאן, אתיופיה, ג'יבוטי, אריתראה, סומליה, דרום אפריקה, אוגנדה, קניה, טנזניה, מלאווי, מוזמביק, זאיר, זמביה, אנגולה, נמיביה, בוטסואנה וזימבבואה.
 ימצא בטווח הגבהים 0-5000 מ', בקרקע מסולעת, בגבעות ובהרים.
כסות הנוצות של הבוגר בצבע שחור עז. על השת כתם לבן גדול. כתם לבן נוסף בקצה הכנף, הנראה בעמידה ככתם כתף. 
 אורך (מקצה הזנב עד הראש): 79-97 ס"מ, מוטת הכנפיים 200 ס"מ, משקלו 6-3 ק"ג. גדול מעיט סוואנות (A.Rapax).
עיקר מזונו הוא מיני השפנאים המהויים 90% מכלל מזונו. בנוסף יצוד יונקים קטנים ובינוניים, עופות וזוחלים. 
 העיט מאתר את טרפו בשעת מעוף ואז נוסק עליו ולוכדו. לעיתים רחוקות יצוד את טרפו ביושבו על ענף (שיטת הציד של העקב), ולעיתים רחוקות יותר יחמוס מעופות אחרים או יתקרב לפגרים.
עונת הרבייה מתרחשת בינואר בחצי האי ערב, באוקטובר-דצמבר בצפון אפריקה, בפברואר-ספטמבר במזרח אפריקה. 
 הקן כבד ורחב ומורכב מענפים ומעלים ירוקים, על פי רוב ממוקם בסולמות צוקים. 
 הנקבה מטילה 2 ביצים בהפרש של 2-3 ימים, עליהן דוגרת במשך 45 ימים. לגוזלים פלומה לבנה. הגוזל הבוגר מונע מהצעיר את מזונו או תוקף אותו, כחלק מניסיונותיו לשרוד, תופעה הנקראת קייניזם או "סינדרום הבל".
שתקני בדרך כלל, אך משמיע לעיתים קריאות נבחניות. או דומות לקריאת עורב. המעוף מרשים יותר משל מרבית העיטים הגדולים.
הערות שוליים

↑  עיט שחור באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4163003-8
ספוטניק 1

| --- | --- |

הלוויין ספוטניק 1
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  ועדת השרים של ברית המועצות
 מפעיל:  ברית המועצות 
 יצרן:  תאגיד הטילים והחלל אנרגיה 
 תאריך שיגור:  4 באוקטובר 1957
 משגר:  R-7 סמיורקה
 אתר שיגור:  כן שיגור גגארין 
 NASA NSSDC Master Catalog
 משימה
 סוג משימה:  מפגן טכנולוגיה
 לוויין של:  כדור הארץ
 מסלול:  LEO
 נטייה:  65.1°
 אפואפסיד:  939 ק"מ
 פריאפסיד:  215 ק"מ
 זמן הקפה:  96.2 דקות
 הקפות:  1,440
 משך המשימה הכולל:  4 באוקטובר 1957 – 5 בינואר 1958 (94 ימים) 
 משך המשימה:  עד 4 בינואר 1958 (3 חודשים)
 מידע טכני
 משקל:  83.6 ק"ג
 קוטר:  58 ס״מ 
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  00002
 מאגר המידע הלאומי:  1957-001B
 
ספוטניק 1 (ברוסית: 1 Спутник, בתרגום לעברית: לוויין 1) היה הלוויין המלאכותי הראשון ששוגר על ידי האדם לחלל. הלוויין שוגר על ידי ברית המועצות במסגרת תוכנית ספוטניק, והיווה את הגורם למשבר הספוטניק - שהאיץ במידה ניכרת את תוכנית החלל האמריקאית ולפיכך גם את המירוץ לחלל בין ארצות הברית וברית המועצות. ספוטניק שוגר ב־4 באוקטובר 1957 מבסיס קוסמודרום בייקונור שבקזחסטן בדרומה של ברית המועצות. משדר הלוויין פעל כשבועיים, עד שהסוללות עליהן פעל דעכו. הטיסה בכללותה נמשכה שלושה חודשים. תחילה הוא הקיף את כדור הארץ בגובה של כ־250 ק"מ ולאחר מכן החל לאבד גובה, עד שבסופו של דבר נכנס לאטמוספירה ונשרף ב־4 בינואר 1958.
פיתוח

מיזם ספוטניק 1 החל ב־27 במאי 1954 כאשר המדען הרוסי סרגיי קורוליוב נפגש עם השר לתעשיות ביטחוניות, דימיטרי אוסטינוב, והציע לפתח לוויין מלאכותי שיסתובב סביב כדור הארץ. קורוליוב העביר דו"ח שכתב מיכאיל טיכונוראבוב על מאמצים בכיוון זה שנעשים על ידי ארצות הברית. טיכונוראבוב העריך כי ארצות הברית מפתחת לוויינים מלאכותיים וטילים. ב־29 ביולי 1955 הכריז נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהואר באמצעות מזכיר התקשורת שלו כי ארצו תשגר לוויין מלאכותי במהלך השנה הגאופיזית הבינלאומית. שבוע לאחר מכן, ב־8 באוגוסט אישרה נשיאות הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות את פיתוח הלוויין המלאכותי. ב־30 באוגוסט ביצע וסילי ריאביקוב, ראש הוועדה האחראית על משגרי R-7 ניסויי שיגור. במהלך פגישה עם קורליוב הוא שמע את הדרישות מהמשגר לצורך שיגור חללית לירח. הם החליטו לפתח גרסה בת שלושה שלבים של משגר ה־R-7 שתשמש לשיגורי לוויינים.
ב־30 בינואר 1956 אישרה מועצת השרים של ברית המועצות לבצע עבודות מעשיות לייצור הלוויין. הוחלט כי בניית לוויין זה, שכונה "אובייקט D", תושלם בשנים 1958–1957 ומסתו תהיה 1,000-1,400 ק"ג. הלוויין תוכנן לשאת מכשירים מדעיים במשקל 200–300 ק"ג. שיגור הניסוי הראשון של "אובייקט D" תוכנן ל־1957. לפי ההחלטה, העבודות על הלוויין התחלקו בין המוסדות הבאים:
האקדמיה הסובייטית למדעים אחראית על ההובלה המדעית ועל אספקת ציוד המחקר.
המשרד לתעשיות ביטחוניות וזרוע הביצוע שלו OKB-1 ייצרו את הלוויין כמנשא מיוחד לציוד מדעי.
המשרד לרדיו־טכניקה (התקשורת, בלשוננו היום) אחראי על פיתוח מערכות בקרה, ציוד הרדיו ומערכות הטלמטריה.
המשרד לתעשיית הספנות אמור לפתח את הגירוסקופ.
המשרד לבניית מכונות יפתח את המשגר, מערכות התדלוק וכל אמצעי התעבורה.
משרד ההגנה אחראי על ביצוע השיגורים.
התכנון השאפתני ובעיות תאום בין הגורמים הרבים המעורבים גרמו לעיכובים רבים. לאחר שהסתיים פיתוח התכנון החדש של משגרי R-7 ובשל החשש מכך שארצות הברית תצליח לשגר לוויין לפני ברית המועצות החליט קורוליוב להשעות את פרויקט "אובייקט D" וליצור לוויין חדש פשוט, קל משקל, וקל להרכבה, ולפיכך החליט לוותר על הציוד המדעי לטובת משדר רדיו פשוט. אובייקט D שוגר לבסוף כ"ספוטניק 3".
המשימה

ספוטניק שוגר ב־4 באוקטובר 1957 מבסיס קוסמודרום בייקונור שבקזחסטן בדרומה של ברית המועצות. המתכננים, המהנדסים והטכנאים שפיתחו את המשגר ואת הלוויין צפו בשיגור ממכון המחקר וממשרד התכנון שבו נבנה ספוטניק 1. גם המשגר שהעלה את הספוטניק לחלל הגיע למסלול סביב כדור הארץ והוא נראה מהקרקע בלילה כעצם בעל בהירות נראית 1. הלוויין עצמו, כדור קטן אך ממורק היטב, נראה כעצם בעל בהירות 6, כמעט על סף יכולת הצפייה, ולפיכך היה קשה לעקוב אחריו ללא משקפת או טלסקופ.
משדר הלוויין פעל כשלושה שבועות, עד שהסוללות שהיו בתוכו דעכו. ניתוח אותות הרדיו שימש לאיסוף נתונים אודות צפיפות האלקטרונים ביונוספירה. הטמפרטורה והלחץ קודדו לאותות רדיו שנקלטו ברחבי העולם ושימשו גם כחיווי שהלוויין לא נפגע ממטאוריטים.
העיתונות ברחבי העולם עקבה אחרי הלוויין בדיווחים יומיים, שכללו הודעות על מסלול הלוויין כדי שאזרחים יוכלו לנסות לצפות בו. צוותי צופים ב־150 תחנות בארצות הברית ומדינות אחרות הביטו לשמים כדי לחפש את הכדור הסובייטי בשמי הדמדומים של הערב והשחר. הם צפו במשקפות ובטלסקופים כאשר הוא חלף מעליהם. ב־5 באוקטובר הודיעה מעבדת המחקר של הצי של ארצות הברית כי הקליטה ארבע חליפות של ספוטניק 1 מעל ארצות הברית. ברית המועצות ביקשה מחובבי רדיו ומתחנות מסחריות להקליט את קולו של הלוויין על סרטים מגנטיים.
בתחילה הקיף הספוטניק 1 את כדור הארץ במסלול שנע בין גובה של כ־250 ק"מ לגובה של כ-900 ק"מ והשלים כל הקפה ב-95 דקות. לאחר מכן הספוטניק החל לאבד גובה, עד שבסופו של דבר הוא נכנס לאטמוספירה ונשרף ב־4 בינואר 1958. עוד קודם לכן, בתחילת דצמבר דווח על נפילת המשגר לכדור הארץ.
מבנה

הלוויין ספוטניק 1 היה כדור בקוטר 585 מילימטרים עשוי מסגסוגת אלומיניום קלה שפניה לוטשו היטב כך שתחזיר את אור השמש. עובי הדופן היה 2 מילימטר. מהכדור יצאו ארבע אנטנות באורכים של 2.9-2.4 מטרים ובתוכו היו שני משדרי רדיו ששידרו בתדרים 20.005 ו־40.002 מגה־הרץ. לראשונה הסכימה ברית המועצות להשתמש בציוד "תואם" לזה של ארצות הברית, אך לאחר מכן הודיעה על השימוש בתדרים נמוכים יותר. משקלו של הלוויין היה כ־83.6 ק"ג.
השלכות

בברית המועצות ניסו להעצים את ההישג בשיגור הלוויין וייחסו לו אפשרות לאסוף ידיעות צבאיות בעלות חשיבות עצומה. ניקיטה חרושצ'וב אף אמר שפיתוח הספוטניק יכניס את המפציצים ומטוסי הקרב למוזיאונים. במערב טענו שברית המועצות הקשיחה את עמדותיה בעקבות שיגור הספוטניק. בקרב העם הרוסי דווח על גאווה בהצלחת הספוטניק ותקווה כי הדבר ילווה בהעלאת רמת החיים.
ההצלחה של ברית המועצות לשגר לוויין לחלל לפני ארצות הברית הכתה את מנהיגי ארצות הברית בתדהמה.
לימים נכתב בעיתון הניו יורק טיימס:
הסרטים ותוכניות הטלוויזיה בשנות החמישים היו מלאים ברעיונות של טיסה לחלל. מה שהפתיע אותנו היה שברית המועצות שיגרה את הלוויין הראשון. קשה להיזכר באווירה של אותו הזמן.
בארצות הברית ניסו מצד אחד לגמד את ההישג הסובייטי ומצד שני הבטיחו שארצות הברית תשגר לוויין לחלל בהקדם. הבית הלבן לא הגיב אז על היבטים הצבאיים של השיגור, אך אמר כי הוא "לא בא בהפתעה". הנשיא אייזנהואר הציג תמונות של מתקנים צבאיים סובייטיים שהושגו בטיסות מטוסי לוקהיד U-2 מאז 1956. כדוגמה לחשש בארצות הברית מפני הלוויין ניתן לציין שבאטול ג'ונסטון הנמצא באוקיינוס השקט ניתנה הוראה לכל אנשי הצבא לשאת נשק באופן קבוע בשל האיום מהחלל.
העתקי הלוויין

כמה העתקים של הלוויין ספוטניק 1 מצויים במספר מוזיאונים ברוסיה, ואחרים נמצאים בתצוגה במוזיאון הלאומי לתעופה וחלל בוושינגטון, ובמוזיאון המדע בלונדון, בריטניה.
ראו גם

משבר הספוטניק
חקר החלל
הערות שוליים

1 2  הקליע שהטיס את הירח המלאכותי לחלל מקיף גם הוא את כדור־הארץ, למרחב, 8 באוקטובר 1957
↑  שידורי ה"ירח" נשתתקו, הארץ, 27 באוקטובר 1957
1 2  כוכב־לכת מלאכותי סובייטי מקיף את כדור־הארץ, למרחב, 6 באוקטובר 1957
↑  לוח הזמנים של הריח, למרחב, 7 באוקטובר 1957
↑  ה. יוסטוס, נתעכב שילוח ירח סובייטי שלישי, מעריב, 10 בנובמבר 1957
↑  הספוטניק הראשון יפול היום, הַבֹּקֶר, 3 בינואר 1958
↑  הספוטניק הראשון גווע בחלל, קול העם, 6 בינואר 1958
↑  הרקיטה של ספוטניק 1 נפלה בשטח ארה"ב, על המשמר, 8 בדצמבר 1957
מוסקוה: ראקיטת "ספוטניק 1" נפלה בשטחה של אלאסקה, דבר, 8 בדצמבר 1957
↑  ברגע האחרון, דבר, 16 באוקטובר 1957
↑  חרושצ'וב מזהיר ממלחמת קליעים, למרחב, 9 באוקטובר 1957
↑  חששות במערב לנוכח האפשרות שבריח"מ תצית את אש המלחמה, חרות, 18 באוקטובר 1957
↑  הרוסים שבעים רצון מ"ספוטניק", שערים, 25 באוקטובר 1957
↑  בריה"מ תשגר לחלל ירחים משוכללים וכבדים יותר, שיופעלו ע"י אנרגית השמש, למרחב, 7 באוקטובר 1957
| ברית המועצות תוכנית החלל הסובייטית והרוסית רוסיה |
| --- | --- | --- |
| תוכניות לא מאוישות | תוכנית ספוטניק • תוכנית לונה • תוכנית ונרה • תוכנית לונוחוד • תוכנית מארס • תוכנית זונד • תוכנית וגה |  |
| תוכניות מאוישות | תוכנית ווסטוק • תוכנית ווסחוד • תוכנית סויוז • תוכנית סאליוט • אינטרקוסמוס • פדרציה • מאדים 500 • תוכנית חקר הירח הרוסית • תחנת השירות המסלולית הרוסית |  |
| משימות בולטות | ספוטניק 1 • ספוטניק 2 • לונה 2 • ווסטוק 1 • סויוז 1 • סויוז 11 • ונרה 11 • אפולו-סויוז |  |
| חלליות, מעבורות ומשגרים | ווסטוק • ווסחוד • סויוז • מעבורת החלל בוראן • מעבורת החלל פטיצ'קה • מעבורת 2.02 • מעבורת 2.03 • תחנת החלל מיר • פרוגרס • קליפר • תוכנית מיר ומעבורות החלל • מיר-2 • תחנת החלל הבין-לאומית (המקטע הרוסי) • LK • משגר ווסטוק • משגר ווסחוד • משגר סויוז • משגר מולניה • פרוטון • זניט • N-1 • אנגרה • תחנת החלל המסלולית הלאומית |  |
| קוסמונאוטים ומתכננים | יורי גגארין • גרמן טיטוב • ולנטינה טרשקובה • אלכסיי ליאונוב • לייקה • (קוסמונאוטים נוספים) • סרגיי קורוליוב • ולנטין גלושקו • ולדימיר צ'לומי • קרים קרימוב • קונסטנטין ציולקובסקי |  |
| קוסמודרומים | קוסמודרום בייקונור • קוסמודרום פלסצק • קוסמודרום ווסטוצ'ני • קוסמודרום סבובודני • קפוסטין יאר |  |
| השר לבניית מכונות כלליות וראשי רוסקוסמוס | סרגיי אפאנסייב • יורי קופטב • אנאטולי פרמינוב • ולדימיר פופובקין • אולג אוסטפנקו • איגור קומארוב • דמיטרי רוגוזין • יורי בוריסוב |  |
| חברות ותאגידי חלל פרטיים | תאגיד החלל הרוסי אנרגיה • מחקר מדעי לבניית מכונות •  אנרגומאש • מערכות המידע הלווייניות רשטניוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ko20201088612 
בול סובייטי בן 40 קופייקות המראה את מסלול הלוויין
פאביו ג'וניור פריירה

פאביו ג'וניור פריירה (בפורטוגזית: Fábio Júnior Pereira; נולד ב-20 בנובמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

פאביו ג'וניור גדל במדינת מינאס ז'ראיס בברזיל, והחל את הקריירה שלו ככדורגלן בקבוצה מקומית קטנה, עד שעבר בשנת 1997 לקבוצת קרוזיירו. כשעלה לקבוצה הבוגרת הבקיע שערים רבים, ולאחר שרשם 12 הופעות ו-8 שערים בנבחרת הצעירה של ארצו, זומן ג'וניור לנבחרת ברזיל בשנת 1998, ובסך הכל רשם בשנה שלאחר מכן שלוש הופעות במדי הנבחרת הלאומית.
בשנת 1999 עבר לקבוצה האיטלקית רומא תמורת סכום של 15 מיליון דולר. לאחר כמעט שנתיים ברומא, בהן לא הצליח להשתלב בקבוצה, חזר לקרוזיירו, ולאחר מכן שיחק גם בפלמיירס, ויטוריה דה גימארייש ואתלטיקו מיניירו. לאחר גיחות קצרות לליגות הבכירות ביפן ובקטר, הוחתם ג'וניור בקבוצה הגרמנית בוכום בשנת 2006. ג'וניור שיחק עונה אחת בקבוצה, והבקיע במדיה שלושה שערים בבונדסליגה.
לקראת עונת 2007/2008 הגיע ג'וניור לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך מול שירוקי במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. במחזור השני של ליגת העל הבקיע את שער הבכורה שלו, בהפסד 1–2 לבית"ר ירושלים באצטדיון בלומפילד. כבר בתחילת העונה נקלעה הקבוצה לתחתית הטבלה וג'וניור לא הצליח להבקיע שערים רבים, אך במחזור התשיעי העניק לקבוצה את ניצחונה הראשון באותה עונה, כשכבש את שער הניצחון (1–0) בדרבי מול מכבי תל אביב. ג'וניור הפך לאהוב על האוהדים כשכבש צמד בדקות האחרונות של הדרבי השני באותה עונה, והעניק לקבוצתו ניצחון 3–1, והוסיף שער נוסף בניצחון 3–1 על בית"ר ירושלים בסיבוב השלישי. בסך הכל כבש ג'וניור 11 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות, והעפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה. בתום העונה סיכם עם הנהלת הקבוצה על קיצוץ שכרו על מנת להישאר במועדון, אך לבסוף החתימה הקבוצה את החלוץ סמואל יבואה, ופאביו ג'וניור שוחרר מהפועל תל אביב.
בקיץ 2008 חזר פאביו ג'וניור לברזיל וחתם בקבוצת באהיה, ולאחר מכן שיחק בקבוצות נוספות בברזיל. בשנת 2010 חתם בקבוצת אמריקה מיניירו. בעונתו הראשונה במועדון כבש 19 שערים והעפיל עם הקבוצה לליגה הראשונה. בעונה שלאחר מכן כבש ארבעה שערים אך לא הצליח לסייע לקבוצה להינצל מירידה בחזרה לליגת המשנה, ובעונת 2012 כבש 14 שערים. בינואר 2014 עבר לקבוצת מינאס בוקה, וכעבור חמישה חודשים חתם בקבוצת בואה אספורטה, אך במדיה שיחק שלושה חודשים בלבד. לאחר חצי שנה שלא שיחק, ב-31 בינואר 2015 חתם בקבוצת גוארני MG. בינואר 2016 חתם בקבוצת וילה נובה, ובתום העונה פרש ממשחק פעיל.
הערות שוליים

↑  רותם גרוסמן, סוף טוב למו"מ: פאביו ג'וניור חתם בהפועל ת"א, באתר ynet, 1 באוגוסט 2007
↑  לי בוץ, פאביו ג'וניור קיצץ בשכרו ונשאר בהפועל ת"א, באתר ynet, 2 ביוני 2008
↑  איציק יצחקי‏, סמואל יבואה סיכם בהפועל תל אביב, ג'וניור בחוץ, באתר וואלה, 29 ביוני 2008
↑  לי בוץ, פאביו ג'וניור: "אני מאוד רוצה להישאר בהפועל ת"א", באתר ynet, 1 באפריל 2008
↑  דנה בהט, פאביו ג'וניור: תמיד אהיה אוהד הפועל תל אביב, באתר ONE, ‏30 ביוני 2008
↑  קרן שמש‏, פאביו ג'וניור: "בגדו בי", באתר וואלה, 6 ביולי 2008
עמיחי רדזינר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1969 (בן 55) י"ז בסיוון ה'תשכ"ט תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 תחומי מחקר:  משפט עברי 
 פרסים והוקרה:  פרס הרקטור לעבודה מצטיינת לתואר שלישי (תש"ס)
 
עמיחי רדזינר (נולד ב-3 ביוני 1969) הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן, החוקר את תחום המשפט התלמודי וההלכה המודרנית, ואת ההיסטוריה של המשפט בארץ ישראל במאה העשרים.
ביוגרפיה

רדזינר נולד בתל אביב ולמד בישיבת אור עציון. לאחר לימודיו בישיבה פנה ללימודי תלמוד ומשפטים באוניברסיטת בר-אילן. עם סיום התואר הראשון ב-1996 החל רדזינר ללמד במרכז האקדמי שערי משפט בהוד השרון. במקביל החל בלימודים במסלול ישיר לתואר דוקטור באוניברסיטת בר-אילן. עבודת הדוקטורט של רדזינר עסקה ביסודות דיני קנסות במשפט התלמודי, והונחתה על ידי פרופסור ברכיהו ליפשיץ ופרופסור ידידיה צבי שטרן. העבודה זכתה בפרס הרקטור לעבודות מצטיינות לתואר שלישי (תש"ס) ויצאה לאור כספר בשנת 2014. לאחר סיום הדוקטורט, החל לעבוד כחוקר בנושאי דת ומדינה במכון הישראלי לדמוקרטיה, וכמרצה במחלקות לתלמוד ומשפטים באוניברסיטה.
בשנת 2011 מונה כפרופסור חבר. בשנת 2012 כיהן כפרופסור אורח בבית הספר למשפטים ע"ש דדמאן באוניברסיטת SMU (אנ') שבדאלאס, טקסס. בשנת 2014 כיהן כחוקר אורח בבית הספר למשפטים ע"ש אוסגוד באוניברסיטת יורק שבטורונטו. בשנת 2015 היה עמית מחקר בפקולטה למדעי היהדות שבאוניברסיטת הרווארד, ובשנת 2018 מונה כפרופסור מן המניין באוניברסיטת בר-אילן.
רדזינר ערך במשותף עם יעקב חבה קובץ מאמרים על ההליך הדיוני של המשפט העברי. עוד ערך במשותף עם צבי זוהר ואלימלך וסטרייך קובץ מאמרים על משנת הרב עוזיאל.
מאז 2003 משמש רדזינר כעורך הראשי של כתב העת "הדין והדיין" - פסקי דין רבניים בנושאי משפחה, היוצא אחת לארבעה חודשים בהוצאת מרכז רקמן לקידום מעמד האישה.
הערות שוליים

↑  עמיחי רדזינר, באתר המרכז למשפט יהודי ודמוקרטי
↑  עמיחי רדזינר, דיני קנסות – מחקר במשפט התלמוד, הפקולטה למשפטים בירושלים: המכון לחקר המשפט העברי והמכון למחקרי חקיקה ע"ש סאקר, תשע"ד
↑  עמיחי רדזינר, באתר קורות חיים - בר-אילן
↑  יעקב חבה ועמיחי רדזינר (עורכים), עיונים במשפט עברי ובהלכה - דיין ודיון, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2007
↑  צבי זוהר, עמיחי רדזינר ואלימלך וסטרייך (עורכים), בן ציון מאיר חי: הרב עוזיאל – הגות, הלכה והיסטוריה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, אפריל 2020
↑  עמיחי רדזינר, באתר הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר אילן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304608405171  LCCN: no2007086592  VIAF: 21925676   WorldCat (עם VIAF): 21925676
ענני (שיר)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע שי גבסו ומאיה אברהם
 מתוך האלבום ליום הזה חיכיתי
 יצא לאור:  2014
 שפה:  עברית
 אורך:  3:09
 חברת תקליטים:  Mobile1 Music
 כתיבה:  שחר-מריו מרדכי
 הפקה:  רפי קריספין
ענני הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרים הישראליים מאיה אברהם ושי גבסו. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים Mobile1 Music, והוא נכלל כרצועה התשיעית באלבומה השני של אברהם, "ליום הזה חיכיתי".
על השיר

על שיתוף הפעולה בינו לבין אברהם הצהיר גבסו כי: ”גם אחרי שהשיר מוקלט ויוצא לאוויר העולם אתה משתעשע במחשבה אם אתה יכול למצוא עוד יותר את ביתו של השיר. כשהשם של מאיה עלה ישר הרגשתי שהשיר מבקש את הקול שלה, אז נפגשנו לראות אם זה באמת עובד וישר שנינו שמענו שהשיר הגיע הביתה.” "ענני" נכתב בהשראת הפסוק "בְּדִמְעָתִי עַרְשִׂי אַמְסֶה".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המוביל הארצי | 8 |  |
הערות שוליים

↑  ספר תהלים, פרק ו', פסוק ז'
↑  שי גבסו ומאיה אברהם ענני Shay Gabso and Maya Avraham, יוטיוב
| מאיה אברהם |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: רק רצית אהבה • ליום הזה חיכיתי
סינגלים: "לפני שנשתגע" • "למה" • "תרקדי" • "אמת אחת" • "עד שיבוא אוקטובר" • "תדע" • "בא הבוקר" • "עברתי את הדרך" • "אם תחזור" • "זרועותיי"
שיתופי פעולה: "חכי לי אהובה" • "ענני"
ססאר מונטס

ססאר חסיב מונטס קסטרו (בספרדית: César Jasib Montes Castro; נולד ב-24 בפברואר 1997 בארמוסיו שבסונורה, מקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לוקומוטיב מוסקבה מליגת העל הרוסית ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים

מונטס גדל במחלקות הנוער של פוב. מיגל אלמאן ומונטריי. בשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מונטריי במסגרת ליגת העל המקסיקנית.
ב-27 בדצמבר 2022, חתם מונטס באספניול מהלה ליגה, בחוזה עד 2028. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך מונטס ב-7 בינואר 2023 בתיקו 2-2 מול ז'ירונה. אך בסיום העונה אספניול ירדה לליגה השנייה. וב-1 בספטמבר 2023 הוא עבר לאלמריה מהלה ליגה. את הופעת הבכורה באלמריה ערך מונטס ב-17 בספטמבר 2023 בהפסד 2-1 לויאריאל.
קריירה בינלאומית

מונטס היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של מקסיקו בטורניר הכדורגל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
מונטס היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר גביע הזהב 2017, וערך שתי הופעות בטורניר. ב-13 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ג'מייקה במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
הוא היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר גביע הזהב 2019, בו זכתה נבחרתו, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-30 ביוני 2021 הבקיע מונטס את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת פנמה במשחק ידידות.
בשנת 2021 זכה מונטס עם הנבחרת האולימפית של מקסיקו במדליית ארד בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו.
נכלל בסגל נבחרת מקסיקו לטורניר קופה אמריקה 2024.
תארים

אליפות מקסיקו (1): אפרטורה 2019
הגביע המקסיקני (2): אפרטורה 2017, 2019/2020
ליגת האלופות של CONCACAF (2): 2019, 2021
מדליית ארד אולימפית (1): טוקיו 2020
גביע הזהב של CONCACAF (1): 2019
ענני מגלן

ענני מגלן הן שתי גלקסיות ננסיות אשר נמצאות בקרבת הגלקסיה שלנו, שביל החלב. הגלקסיות קרויות על שם מגלה הארצות המפורסם פרדיננד מגלן.
הגלקסיות הללו הן חלק מהקבוצה המקומית.
ענן מגלן הגדול

ענן מגלן הגדול הוא גלקסיה ננסית לא-סדורה בולטת בשמי חצי הכדור הדרומי, הנראה לעין בלתי-מזוינת כחלק נפרד משביל החלב ושייך לקבוצת הגלקסיות הקבוצה המקומית. מרחקו ממערכת השמש כ-157,000 שנות אור. הענן היה מוכר בוודאות בזמנים קדומים לאנשי דרום כדור הארץ, אך אין על כך תיעוד שהשתמר עד היום. התיעוד הראשון של ענן מגלן הגדול הוא של האסטרונום הפרסי אל-סופי ולאחר מכן, הוא כנראה מתואר, על ידי אמריגו וספוצ'י. לבסוף היה זה מגלן ומסע הגילוי שלו שהביאו אותם לידיעתנו ב-1519.
ב-23 בפברואר 1987 נצפתה סופרנובה בהירה בענן מגלן הגדול, שהייתה לסופרנובה הנצפית הבהירה ביותר מאז סופרנובה 1604 שנצפתה על ידי יוהאנס קפלר. אירוע זה, הקרוי סופרנובה 1987A הוא אחד האירועים החשובים בתחום האסטרופיזיקה בעשרות השנים האחרונות.
ענן מגלן הקטן

ענן מגלן הקטן הוא גלקסיה ננסית לא-סדורה בשמי חצי הכדור הדרומי, הנראה לעין בלתי-מזוינת כחלק נפרד משביל החלב ושייך לקבוצת הגלקסיות הקבוצה המקומית. מרחקו ממערכת השמש כ-197,000 שנות אור. הענן היה ידוע לדרומיים הקדמונים, וכנראה הוזכר על ידי אמריגו וספוצ'י במכתב תוך כדי מסעו השלישי בשנים 1503-1504, אך הוא הוכר ונתגלה סופית על ידי מגלן במסעו סביב העולם בשנת 1519.
בענן מגלן הקטן גילתה הנרייטה ליוויט את הקשר מחזור-בהירות של משתנים קפאידים, שמאז נחשבת לשיטה האמינה ביותר הקיימת לקביעת מרחקים קוסמיים בסקלות גדולות ולכן היא בעלת חשיבות רבה.