stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלווה נקארה
קריירה > קריירה בתיאטרון

נקארה החלה את הקריירה במרכז התיאטרוני בנווה צדק, בהצגות: "הם" ו"החוצה" בבימוי ג'וזף צ'ייקין בשנים 1981–1983. אחר כך עברה לתיאטרון חיפה, שם שיחקה בתפקיד הראשי במחזה "פלסטינית" מאת יהושע סובול, בבימוי גדליה בסר, בשנת 1985. היא שיחקה בתפקידים ראשיים בתיאטרון זה במשך שבע שנים, בשנים 1983–1989. בין השאר במחזה "סינדרום ירושלים" מאת סובול, בבימוי בסר. בשנות ה-90 שיחקה בחיפה בהצגות: "בית קפה של ירח אוגוסט", בבימוי רוני ניניו. "בדרך אל החתולים", "העלמה והמוות", בבימוי נולה צ'לטון.
ב-1987 שימשה שופטת בפסטיבל עכו.
במרץ 1993 שיחקה בהצגת יחיד במסגרת פסטיבל תיאטרונטו, "האבן הראשונה" מאת מרים יחיל וקס ובבימוי מכרם ח'ורי. שעלתה גם בפסטיבל עכו בסוף אותה שנה.
נקארה הייתה מעורבת בתיאטרון אלמידאן מאז הקמתו ב-1994, שם שיחקה, בשנים 1999–2005, בהצגות  "בית ברנרדה אלבה" מאת לורקה, "ביבר הזכוכית" מאת טנסי ויליאמס ובבימוי מוניר בכרי, "אי העיזים" מאת אגו בוטה ובבימוי מאזן ג'טאס, "אנרכיסט מפוקפק" מאת דריו פו.
בשנות ה-2000 הייתה שחקנית קבועה בתיאטרון אנסמבל הרצליה, שם שיחקה בהצגה אנטיגונה, בבימוי גדליה בסר, בשנת 2002 ובהצגה איפיגניה באאוליס בבימוי יוסי יזרעאלי בשנת 2009. וב-2011 שיחקה במחזה " המשרתות" בבימוי יעל קרמסקי.
בשנת 2002 שיחקה ב"הבימה" במחזה "פרגודים" מאת ז'אן ז'נה בבימוי אופירה הניג.
בשנת 2006 שיחקה בהצגות של תיאטרון אל-קאסבה, רמאללה, "רוחות" מאת הנריק איבסן בבימוי קאמל באשה ו"הסערה" מאת שיקספיר בבימוי עמוס מוקדי.
בשנת 2007 שיחקה בהצגות "קפוצ'ינו ברמאללה" מאת סועאד עאמרי בבימוי נולה צ'לטון. בתיאטרון אלמידאן "דרך הררית" מאת בבימוי אורנה עקאד. ו"גשם שחור" בימוי אופירה הניג, שעלתה במסגרת פסטיבל ישראל.
בשנת 2008 שיחקה בהצגות תיאטרון אלמידאן, "כאב אהבה" מאת ובבימוי סאמח חיג'אזי. ו"סיפור סתיו" בבימוי ניזאר זועבי. בשנת 2009 שיחקה בהצגות "המסיק" בבימוי מוניר בכרי ו"הדירה" בבימוי מיכאל רונן.
בשנת 2011 שיחקה בתיאטרון חיפה במחזה "איש ואישה אחת", בבימוי אופירה הניג.
בשנת 2013 השתתפה במחזה "זוז, אתה מסתיר לי את השמש", בבימוי אופירה הניג. הפקה בינלאומית שחברו לה ארבעה תיאטראות אירופיים והופיעה גם בגרמניה ובשווייץ.
בשנת 2014 שיחקה ב"רוח ים" בתיאטרון חיפה, בבימוי אופירה הניג.
בשנת 2017 שיחקה במחזה "שקולים" מאת יהושע סובול, בתיאטרון הקאמרי, בבימוי אלון טיראן.
קריירה > קריירה בטלוויזיה

בשנות ה-90 השתתפה במספר פרקים של הסדרה "רחוב סומסום".
ב-1992 השתתפה בהפקת ענק של ערוץ 4 הבריטי, מיני-סדרה בשם "הגדודים הגדולים" ("The Big Battalions") שהופקה בתקציב כולל של עשרה מיליון דולר בשלוש יבשות. הסדרה עוקבת אחר חייהן של שלוש משפחות, נוצרית, מוסלמית ויהודית - על פני חמש מדינות, בריטניה, אתיופיה, ערב הסעודית, ירדן וישראל. העלילה המפותלת והמסובבת מקשרת בין כל הגורלות של הנפשות הפועלות.. הסדרה צולמה בישראל ובלונדון והשתתפו בה גם טוביה צפיר ויואב צפיר.
ב-2004 שיחקה בדרמה "מכתוב", בבימוי אבי מוסל, סיפורו של קצין משטרה דרוזי, שמנסה לפענח את תעלומת הרצח של אשה
בשנים 2007–2012 (שלוש עונות) שיחקה בסדרה "עבודה ערבית" בבימוי רוני ניניו, ששודרה בשידורי קשת בערוץ 2. הסדרה זכתה בשורה של פרסים, בהם פרס האקדמיה לטלוויזיה לסדרה הקומית הטובה לשנת 2011.
ב-2019 כיכבה בסדרה "מונא" ששדורה בערוץ כאן 11, בתפקיד אמא של מונא.
ב-2023 כיכבה בסדרה "מדרסה" ששדורה בערוץ כאן חינוכית, בתפקיד אמא של אימאן, המורה בבית ספר דו לשוני יהודי - ערבי בירושלים.
קריירה > קריירה בקולנוע

"גשר צר מאד" (1985), בבימוי ניסים דיין. משחקה בסרט הזה זיכה אותה בתואר שחקנית השנה 1985.
"נאדיה" (1986), בבימוי אמנון רובינשטיין.
"חצוצרה בואדי" (2002), בבימוי לינה וסלבה צ'פלין.
"נגטיב" (2005), בבימוי לנה טוראל. דרמה בת 50 דקות שזכתה בציון לשבח בפסטיבל הסרטים חיפה 2006 בקטגוריית סרטי הדרמות.
"בחודש התשיעי" (2002), בבימוי עלי נסאר.
"ג'נקשן 48" (2016), בבימוי אודי אלוני..
"Inshallah Walad"‏ (2023), בבימוי אמג'ד אל-ראשיד.
פרסים והוקרה

ב-2013 זכתה בפרס לנדאו.
הערות שוליים

↑  דוד רטנר, כאן מכשירים את האליטה, באתר הארץ, 22 במאי 2004
1 2  ציפי רום, תיאטרון יהודי על בעיה ערבית, חדשות, 14 באוקטובר 1985
↑  יאיר אשכנזי, אמנים מוחים נגד הקפאת התמיכה בתיאטרון אל־מידאן, באתר הארץ, 10 במאי 2015
↑  ביקורות:
מנחם פרי, יהודיה משחקת יהודיה שמשחקת ערביה, חדשות, 28 באוקטובר 1985
אליקים ירון, נפש פלשתינאית, מעריב, 25 באוקטובר 1985
↑  ביקורות:
יוסי עוזרד, בכורה -  אין סיבה למהומה, חדשות, 11 בינואר 1988
סינדרום ירושלים: פחד מוות באוויר, מעריב, 8 בינואר 1988
רחלה זנדבנק, תיאטרון - השקט שאחרי הסערה, כותרת ראשית, 13 בינואר 1988
↑  ירון פריד, פסטיבל עכו: הילד הזה כבר גדול, חדשות, 4 באוקטובר 1987
↑  יציאות - תיאטרונטו 1993, חדשות, 19 במרץ 1993
↑  שוש אביגל, צעיר מוכשר ועני, חדשות, 1 באוקטובר 1993
↑  מיכאל הנדלזלץ, באיפיגניה בתך הקטנה, באתר הארץ, 17 במאי 2009
איתן בר-יוסף, איפיגניה באוליס: מתעלה לגבהים נדירים, באתר הארץ, 29 במאי 2009
↑  מיכאל הנדלזלץ, ואיך השירות? בהחלט בסדר, באתר הארץ, 28 ביולי 2011
↑  פרגודים, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2002
↑  מיכאל הנדלזלץ, חוויית החרדה הגרעינית, באתר הארץ, 4 ביוני 2007
↑  ביקורות:
יובל בן עמי, עכבר העיר, "זוז, אתה מסתיר לי את השמש": תחנות התרבות של אופירה הניג, באתר הארץ, 13 במרץ 2013
מיכאל הנדלזלץ, "זוז, אתה מסתיר לי את השמש": אורה המחטא, באתר הארץ, 2 במרץ 2013
↑   מיכאל הנדלזלץ, "רוח ים": לשתות מהים של חיפה, באתר הארץ, 21 בינואר 2014
↑   יאיר אשכנזי, שתי הצגות שפרשו מפסטיבל עכו המקורי יוצגו בקאמרי ובתיאטרון חיפה, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2017
↑  ירון פריד, שני צפירים בערוץ 4, חדשות, 27 בדצמבר 1992
↑  ג. עיטור, הצפירים סיימו להילחם באינתיפאדה, חדשות, 30 במרץ 1992
↑  עכבר העיר, אפשר גם, באתר הארץ, 1 במרץ 2004
↑  מיה סלע, עבודה ערבית: היהלום שבכתר של קשת, באתר הארץ, 7 בפברואר 2012
↑  ספי קצב, ‏עונה רביעית לעבודה ערבית, באתר ‏מאקו‏, 6 בפברואר 2012
↑  ביקורות:
מסובכת, מעצבנת ומהנה: שווה לראות את "מונא" שיצרה מירה עווד, באתר גלובס, 25 בינואר 2019
 גילי איזיקוביץ, התסריטאית מאיה הפנר: "יש משהו ב'מונא' שמאוד מתעסק בנשיות, ונשיות אני יודעת לספר", באתר הארץ, 17 בפברואר 2019
אפי בת-אילן , מונא כאן, שם ובכל מקום, באתר "העוקץ", 4 במרץ 2019
↑  אני מצליחה מפני שאני ערביה!, "העולם הזה", גיליון 2517 מ-27 בנובמבר 1985, עמוד 37
↑  סלבוי ז'יז'ק, ״ג'נקשן 48״: מאבק שלא מציית לעין מערבית, באתר "העוקץ", 15 במאי 2016
 נירית אנדרמן, "ג'נקשן 48" של אודי אלוני זכה בפרס הסרט הבינלאומי בפסטיבל טרייבקה, באתר הארץ, 22 באפריל 2016
איריס חפץ, כשהגיבור הפלסטיני לא מחכה שיתנו לו את המיקרופון אלא לוקח אותו בעצמו, באתר "שיחה מקומית", 23 בפברואר 2016
↑  שיר חכם, אתי אנקרי ונורית זרחי בין זוכי פרס לנדאו, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007420807605171  GND: 1081962593  LCCN: no2017053793  VIAF: 63145541730496600588   WorldCat (עם VIAF): 63145541730496600588
עונת 1971/1972 בליגה הלאומית בכדורסל

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  8 באוקטובר 1971 
 תאריך סיום:  5 במאי 1972 
 מספר משתתפות:  12
 זוכה:  מכבי תל אביב
 סגנית:  הפועל גבת/יגור
 מלך הסלים:  גבי טייכנר  31.1 למשחק
 http://basket.co.il
 → 1970/19711972/1973 ←
 
עונת 1971/1972 בליגה הלאומית בכדורסל הייתה עונתה ה-18 של ליגת הכדורסל הבכירה בישראל. הליגה כללה 12 קבוצות.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על ההפסד במשחק. לליגה העליונה עלו הפועל גבת (שזכתה במקום השני בסוף העונה) וביתר ירושלים. העונה הסדירה החלה ב-8 באוקטובר 1971 הסתיימה ב-5 במאי 1972 בניצחון של מכבי תל אביב בפעם השלישית ברציפות.
בהתאם לתוצאות העונה הפועל חולון והפועל חיפה ירדו ליגה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש סלים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 22 | 22 | 0 | 2114 | 1639 | 475 | 44 |
| 2 | הפועל גבת/יגור | 22 | 15 | 7 | 1742 | 1620 | 122 | 37 |
| 3 | הפועל תל אביב | 22 | 14 | 8 | 2075 | 1921 | 154 | 36 |
| 4 | הפועל גבעת ברנר | 22 | 14 | 8 | 1631 | 1511 | 120 | 36 |
| 5 | הפועל מגידו | 22 | 14 | 8 | 1811 | 1736 | 75 | 36 |
| 6 | מכבי רמת גן | 22 | 13 | 9 | 1894 | 1803 | 91 | 35 |
| 7 | מכבי חיפה | 22 | 9 | 13 | 1603 | 1703 | 100- | 31 |
| 8 | בית"ר ירושלים | 22 | 8 | 14 | 1670 | 1784 | 114- | 30 |
| 9 | הפועל קריית חיים | 22 | 7 | 15 | 1635 | 1783 | 148- | 29 |
| 10 | הפועל ניר דוד | 22 | 7 | 15 | 1575 | 1728 | 153- | 29 |
| 11 | הפועל חולון | 22 | 5 | 17 | 1635 | 1922 | 287- | 27 |
| 12 | הפועל חיפה | 22 | 4 | 18 | 1633 | 1868 | 235- | 26 |
ראו גם

גביע המדינה בכדורסל 1971/1972
עונת 1971/1972 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  27 בנובמבר 1971 – 24 ביוני 1972 (211 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  מכבי תל אביב
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  483 (2.01 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,105,000 (4,604 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל יהודה שהרבני (21 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל פינלנד אבה גינדין
 → 1970/19711972/1973 ←
 
עונת 1971/1972 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-16 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1971/1972 היו מכבי יפו והפועל באר שבע. הליגה נפתחה ב-27 בנובמבר 1971 ונמשכה עד ל-24 ביוני 1972. העונה הסדירה הסתיימה בזכייתה של מכבי תל אביב באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה יהודה שהרבני מהכח מכבי רמת גן שכבש 21 שערים.
בסיום העונה נשרו בני יהודה תל אביב והפועל חדרה לליגת המשנה. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1972/1973 היו מכבי פתח תקווה והפועל מרמורק.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי תל אביב | 30 | 18 | 9 | 3 | 45 | 20 | 25 | 45 |  |
| 2 | בית"ר ירושלים | 30 | 16 | 9 | 5 | 36 | 15 | 21 | 41 |  |
| 3 | הכח מכבי רמת גן | 30 | 15 | 9 | 6 | 48 | 27 | 21 | 39 |  |
| 4 | מכבי נתניה | 30 | 15 | 7 | 8 | 44 | 29 | 15 | 37 |  |
| 5 | מכבי יפו | 30 | 13 | 11 | 6 | 34 | 21 | 13 | 37 |  |
| 6 | הפועל חיפה | 30 | 14 | 8 | 8 | 37 | 18 | 19 | 36 |  |
| 7 | מכבי חיפה | 30 | 10 | 11 | 9 | 31 | 33 | 2- | 31 |  |
| 8 | הפועל ירושלים | 30 | 9 | 10 | 11 | 30 | 32 | 2- | 28 |  |
| 9 | הפועל כפר סבא | 30 | 6 | 15 | 9 | 26 | 32 | 6- | 27 |  |
| 10 | בית"ר תל אביב | 30 | 9 | 8 | 13 | 21 | 31 | 10- | 26 |  |
| 11 | הפועל פתח תקווה | 30 | 8 | 9 | 13 | 24 | 37 | 13- | 25 |  |
| 12 | הפועל באר שבע | 30 | 7 | 11 | 12 | 25 | 39 | 14- | 25 |  |
| 13 | הפועל תל אביב | 30 | 7 | 10 | 13 | 27 | 37 | 10- | 24 |  |
| 14 | שמשון תל אביב | 30 | 9 | 5 | 16 | 25 | 39 | 14- | 23 |  |
| 15 | בני יהודה תל אביב | 30 | 5 | 9 | 16 | 17 | 41 | 24- | 19 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל חדרה | 30 | 3 | 11 | 16 | 13 | 32 | 19- | 17 | ירדו ליגה |
עודד אלקיים

עודד אלקיים (נולד ב-9 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר ישראלי המשחק בעמדת המגן הימני.
קריירה

אלקיים התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל חיפה, ועם קבוצת הנוער של המועדון זכה באליפות ליגת העל לנוער בעונת 2005/2006, תחת הדרכתו של המאמן שלומי דורה. ב-4 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בתיקו 0-0 נגד הפועל רמת השרון במסגרת גביע הטוטו. ב-26 באוגוסט 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הלאומית, בניצחון 0–2 נגד הפועל רעננה. בעונת 2008/2009 היה שותף להעפלתה של הקבוצה בחזרה לליגת העל. במקביל שיחק אלקיים בנבחרת הצעירה של ישראל, במדיה ערך 9 הופעות.
ב-25 בינואר 2011 הושאל אלקיים להפועל רמת גן. בסיום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית, וב-23 ביוני 2011 חתם בבני סכנין לעונה אחת. ב-4 בפברואר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 3–0 נגד בית"ר ירושלים.
ב-14 ביוני 2012 חתם אלקיים במכבי חיפה. לאחר ששותף בחמישה משחקי ליגה בלבד במהלך עונת 2012/2013, בקיץ 2013 חתם בעירוני קריית שמונה, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בגביע המדינה לראשונה בתולדותיה. בסך הכל שיחק אלקיים ארבע עונות בעירוני קריית שמונה וערך במדיה 112 הופעות בליגת העל, בהן כבש שני שערים.
ב-22 במאי 2017 חתם אלקיים במכבי פתח תקווה. בעונת 2017/2018 ערך 29 הופעות בליגת העל, אך בעונת 2018/2019 שותף בשבעה משחקי ליגה בלבד, ובסופה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית.
לקראת עונת 2019/2020 חתם אלקיים בקבוצת הפועל נוף הגליל מהליגה הלאומית, אך שוחרר מהקבוצה בחלון ההעברות של ינואר לאחר 11 הופעות ליגה בלבד.
תארים

גביע המדינה: 2013/2014
אלוף האלופים: 2015
הערות שוליים

↑  רענן ברנובסקי‏, אובודו אוקוצ'ה חתם בהפועל רמת גן, באתר וואלה, 25 בינואר 2011
↑  עמית גולדשטיין, ‏בני סכנין: עודד אלקיים חתם לעונה אחת, באתר ONE‏, 23 ביוני 2011
↑  דורון בן דור, ‏אלקיים חתם ל-3 שנים בחיפה: אני שמח להגיע לפה, באתר ONE‏, 14 ביוני 2012
↑  שלום אלבז ודורון בן דור, ‏יש מחליף לגבאי: עודד אלקיים חתם בעירוני ק"ש, באתר ONE‏, 10 ביוני 2013
↑  רותם רוזנסקי, ‏אלקיים חתם במכבי פ"ת, פסר האריך את חוזהו, באתר ONE‏, 22 במאי 2017
עונת 1971/1972 בליגת המשנה ההולנדית

| --- | --- |
 מספר משתתפות:  21
 הזוכה:  הארלם, א.ז 67
 מספר משחקים:  420
 מספר שערים:  1002 (2.39 בממוצע למשחק)
 → עונת 1970/1971עונת 1972/1973 ←
 
עונת 1971/1972 בליגת המשנה ההולנדית הייתה העונה ה-16 של ליגת המשנה ההולנדית, שהיא הליגה ההולנדית השנייה.
בסיום עונה זו, הארלם וא.ז 67 העפילו לליגה הראשונה.
מבנה

על ניצחון הוענקו 2 נקודות ועל תיקו נקודה בודדת. הליגה כללה 21 קבוצות, 13 ששיחקו בעונה הקודמת בליגה, אליהן הצטרפו, היורדות מליגת העל, הארלם וא.ז 67, והעולות מהליגה השלישית, מועדון הכדורגל איינדהובן, פנלו 03, פורטונה פלארדנינגן, זוולה, רודה ווולוויקרס. ששיחקו ביניהן במשך 2 סיבובים בני 20 משחקים כל אחד – 40 מחזורים בסה"כ. בסיומם הקבוצות במקומות 1 ו-2 העפילו לליגה הראשונה.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | הארלם  | 40 | 26 | 10 | 4 | 74 | 23 | 51 | 62 | העפלה לליגת העל |
| 2. | א.ז 67  | 40 | 22 | 11 | 7 | 68 | 31 | 37 | 55 | העפלה לליגת העל |
| 3. | הירנפיין  | 40 | 19 | 13 | 8 | 53 | 33 | 20 | 51 |  |
| 4. | רודה  | 40 | 20 | 9 | 11 | 53 | 42 | 11 | 49 |  |
| 5. | מועדון הכדורגל איינדהובן  | 40 | 16 | 14 | 10 | 50 | 47 | 3 | 46 |  |
| 6. | וחנינגן  | 40 | 17 | 12 | 11 | 54 | 51 | 3 | 46 |  |
| 7. | זוולה  | 40 | 17 | 9 | 14 | 58 | 56 | 2 | 43 |  |
| 8. | קמבור  | 40 | 15 | 12 | 13 | 48 | 40 | 8 | 42 |  |
| 9. | הולנדיה ויקטוריה  | 40 | 14 | 13 | 13 | 43 | 48 | 5- | 41 |  |
| 10. | פיינדאם  | 40 | 14 | 12 | 14 | 48 | 55 | 7- | 40 |  |
| 11. | דה חראפסחאפ  | 40 | 13 | 12 | 15 | 49 | 48 | 1 | 38 |  |
| 12. | בלו וויט אמסטרדם  | 40 | 14 | 10 | 16 | 37 | 44 | 7- | 38 |  |
| 13. | פורטונה סיטארד  | 40 | 11 | 14 | 15 | 48 | 46 | 2 | 36 |  |
| 14. | הראקלס אלמלו  | 40 | 13 | 9 | 18 | 46 | 45 | 1 | 35 |  |
| 15. | וילם II  | 40 | 12 | 11 | 17 | 46 | 54 | 8- | 35 |  |
| 16. | פנלו 03  | 40 | 11 | 12 | 17 | 42 | 50 | 8- | 34 |  |
| 17. | סחידאם  | 40 | 12 | 10 | 18 | 44 | 54 | 10- | 34 |  |
| 18. | וולוויקרס  | 40 | 8 | 16 | 16 | 35 | 49 | 14- | 32 |  |
| 19. | פורטונה פלארדנינגן  | 40 | 8 | 14 | 18 | 36 | 53 | 17- | 30 |  |
| 20. | הלמונד ספורט  | 40 | 9 | 12 | 19 | 39 | 63 | 24- | 30 |  |
| 21. | די אף סי  | 40 | 7 | 9 | 24 | 31 | 70 | 39- | 23 |  |
↑  בסיום העונה שינתה הקבוצה את שמה לדורדרכט
| עונות בליגת המשנה ההולנדית |
| --- | --- | --- |
| ליגת המשנה ההולנדית | 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 |  |
עודד אברמסקי

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1940 (בן 83) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
עודד אברמסקי (נולד ב-1 בנובמבר 1940 בירושלים) הוא נוירולוג ישראלי. במשך 18 שנים כיהן כראש המחלקה הנוירולוגית בהדסה עין כרם, פרופסור ובעבר דיקן הפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית. חבר האקדמיה הישראלית למדעים.
אברמסקי הוא חוקר מוביל בתחום הנוירואימונולוגיה, תחום רפואה הקושר בין מערכת החיסון ומערכת העצבים. שימש כמדען הראשי של משרד הבריאות ויו"ר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח.
ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1940 למינה ופרופ' שמואל אברמסקי. ב-1958 סיים לימודים במגמה ההומניסטית-יהודית בתיכון ליד האוניברסיטה. בשנת 1969 סיים לימודי רפואה באוניברסיטה העברית והדסה. הוא התמחה בנוירולוגיה בביה"ח האוניברסיטאי הדסה עין כרם (1973-1969) והשתלם בנוירואימונולוגיה במחלקה לאימונולוגיה כימית במכון ויצמן למדע (1974-1973) ובמחלקה הנוירולוגית באוניברסיטת פנסילבניה (1978-1976).
במסגרת שירותו הצבאי במילואים שימש קצין רפואה אוגדתי בדרגת סגן-אלוף במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך שימש משנה לראש המחקר והפיתוח במפא"ת ומפקד פרויקט "אדם בקרב" בדרגת אלוף-משנה.
אברמסקי ערך מחקרים חשובים בתחום המחקר והטיפול במחלות אוטואימוניות של מערכת העצבים. בהם במחלת מיאסתניה גרביס (MG) ביחד עם פרופ' שרה פוקס, וכן מחקר על ההשפעות של היריון במחלות אוטואימוניות כגון טרשת נפוצה ודלקת מפרקים, יחד עם פרופ' תלמה ברנר.
אברמסקי נבחר כנשיא כבוד של החברה הישראלית לנוירואימונולוגיה. הוא חבר כבוד בחברה האמריקאית לנוירולוגיה (ANA), חבר חוץ במכון האמריקאי לרפואה (IOM) של האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית ועמית כבוד בקולג' המלכותי לרופאים בבריטניה.
בשנת 2007 התקיים בהדסה כינוס בינלאומי להבעת הערכה לפועלו, בכינוס הודיעה חברת ביוג'ן כי היא מקימה את הקתדרה ע"ש פרופ' אברמסקי בהדסה.
בספטמבר 2007 מונה לתפקיד יושב ראש המולמו"פ ממנו התפטר ביוני 2010, במחאה על חוסר הנכונות להסדיר מעמד עצמאי לוועדה.
בשנת 2009 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
אברמסקי פרסם ארבעה ספרים ולמעלה מ-300 פרסומים מחקריים.
משפחתו

בשנת 1960 נישא אברמסקי להניה קליגמן, פסלת. נפטרה ב-31 בדצמבר 2009, ביום הולדתה השבעים. לשניים ארבעה ילדים.
הערות שוליים

↑  מירב אנקורי, ‏פרופ' עודד אברמסקי, יו"ר המולמו"פ, התפטר מתפקידו, באתר גלובס, 8 ביוני 2010
↑  אורה קורן‏, התפטר יו"ר המועצה הלאומית למחקר ופיתוח פרופסור עודד אברמסקי, באתר וואלה, 8 ביוני 2010
↑  שירות הידען, ‏פרופ' עודד אברמסקי התפטר מתפקידו כיו"ר המולמו"פ, באתר "הידען", 9 ביוני 2010
↑  הפרופסורים עודד אברמסקי, יוסף לויה ואברהם ניצן מצטרפים כחברים חדשים לאקדמיה למדעים, באתר "הידען", 15 בדצמבר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309082705171  CiNii: DA10419182  ISNI: 0000 0000 3590 617X  LCCN: n94017617  NKC: ola2003209045  NTA: 274066386  VIAF: 45988339   WorldCat (עם VIAF): 45988339
עודד אמיר

| --- | --- |

עודד אמיר  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 במאי 1950 ישראל גשר הזיו, ישראל
 נהרג:  17 באוקטובר 1973 (בגיל 23)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   סרן
 תפקידים בשירות
 לוחם בקומנדו הימי של חיל הים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים, מבצע ליידי
 עיטורים
   עיטור הגבורה
 
עודד אמיר (1 במאי 1950 – 17 באוקטובר 1973) היה לוחם בקומנדו הימי שנהרג במלחמת יום הכיפורים. על לחימתו במבצע ליידי בפורט סעיד במלחמה זו קיבל את עיטור הגבורה.
ביוגרפיה

אמיר נולד בקיבוץ גשר הזיו לגאולה ושמואל. למד במשק בכיתות היסודיות והמשיך את לימודיו בתיכון האזורי סולם צור.
אמיר גויס לצה"ל בתחילת נובמבר 1968 והתנדב לקומנדו הימי בחיל הים. לאחר שסיים את הטירונות נשלח לקורס קצינים וזכה להערכה רבה על שירותו. הוא לקח חלק בפעולות ומבצעים שזיכוהו בתעודות ומכתבי הוקרה ממפקד חיל הים והרמטכ"ל.
במלחמת יום הכיפורים השתתף במבצע ליידי בו פיקד על כוח הפשיטה של הקומנדו הימי שחדר מבעד לרשת הפלדה שבפתח נמל פורט סעיד. הוא היה בחוליה אחת מתוך שתי חוליות של צמד לוחמים. יחד עם רב-סמל עלי קמחי היה אחראי להצמדת מוקש עלוקה לסטי"ל אוסה ולסט"ר. אמיר וקמחי הצמידו את המטענים למטרות אך לא שבו לנקודת האיסוף ולא ידוע מה עלה בגורלם. השניים נפגעו, ככל הנראה, מהשלכת מטעני העומק בתוך נמל פורט סעיד והוכרזו כנעדרים.
בתיאור המעשה נכתב:
במהלך קרבות מלחמת יום הכפורים פיקד סרן אמיר עודד ז"ל על כוח של צוללים, שחדר לתוך נמל פורט סעיד ופגע ב-3 כלי-שיט מלחמתיים של האויב, אף על פי שהנמל היה מוגן היטב, כולל עריכת סיורים והטלת פצצות-עומק למי-הנמל. סרן אמיר עודד ז"ל ביצע את משימתו במלואה - כשהוא מגלה גבורה עילאית תוך חירוף נפש ודבקות במטרה. סרן אמיר עודד ז"ל לא חזר מפעולה זו.
על פעולותיו בקרב עוטר אמיר לאחר מותו בעיטור הגבורה על ידי שר הביטחון שמעון פרס.
כבר במהלך המלחמה נעשו מאמצים תחת אש לאתר את גופותיהם, אך הם לא אותרו עד היום והם הוכרזו כחללים שמקום קבורתם לא נודע. לוח זיכרון על שמו נקבע בגן הנעדרים בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים.
חיים אישיים

השאיר אחריו הורים ושני אחים.
אחיו של עודד, יואב אמיר, נהרג בתאונת דרכים בעת שירותו בצה"ל ביולי 1977.
הערות שוליים

↑  עיטור הגבורה שהוענק לעודד אמיר, באתר "בעוז רוחם" של צה"ל;

עודד אמיר, באתר הגבורה
| מעוטרי עיטור הגבורה  |
| --- | --- | --- |
| מלחמת העצמאות (אות גיבור ישראל) | אברהם אביגדורוב • יוחאי בן-נון • אמיל בריג • סימן-טוב גנה • זרובבל הורביץ • צבי זיבל • בן ציון ליטנר • עמנואל לנדאו • אריה עצמוני • יזהר ערמוני • רון פלר • יאיר רחלי |  |
| פעולות התגמול | יעקב מזרחי • פנחס נוי • צבי עופר |  |
| מלחמת סיני | עוזי בר-צור • דן זיו • שלמה ניצני • יהודה קן-דרור |  |
| מלחמת ששת הימים | נתי גולן • משה דרימר • דניאל ורדון • אורי וייסלר • שאול ורדי • משה טל • יוסף לפר • איתן נאוה • בני ענבר • מרדכי פרידמן • גד רפן • דוד שירזי |  |
| מלחמת ההתשה | עמי אילון |  |
| מלחמת יום הכיפורים | עודד אמיר • גדעון גלעדי • צביקה גרינגולד • משה לוי • יובל נריה • שלמה ערמן • אסא קדמוני • אביגדור קהלני |  |
עמותת ליל"ך

סמליל העמותה
עמותת ליל"ך (לחיות ולמות בכבוד) היא עמותה ישראלית הפועלת לשמירת כבוד האדם ולכיבוד רצונו שלא להאריך את חייו בהגיעו למצב סופני.
העמותה הוקמה ב-1987 ומופעלת על ידי מתנדבים וממומנת מדמי חבר שנתיים המשולמים על ידי חבריה. העמותה חברה בארגון העולמי של האגודות למען הזכות למות בכבוד ובחטיבה האירופית. מספר החברים שנרשמו מאז 1987 הוא 21,601.
העמותה נאבקה לקבל הכרה חוקית, משפטית וציבורית בזכותו של אדם לחיות ולמות בכבוד; מאז אישור חוק החולה הנוטה למות בכנסת בדצמבר 2005 שמה לה למטרה להגביר את המודעות אליו בקרב רופאים וחולים, ופועלת כיום למען הרחבתו. המוטו של העמותה הוא שמוות בכבוד הוא מוות בו מניחים לטבע לעשות את שלו וכאשר אדם מגיע למצב סופני, או למצב בו חייו אינם חיים איכותיים והוא לא יכול לחיות ללא מכשירים מאריכי חיים כגון מכונת הנשמה, זונדה, דיאליזה וכדומה, וברור שאין זה מצב ביניים שיש לו סיכוי לגבור עליו - אין להאריך את חייו באופן מלאכותי בניגוד לרצונו, ויש לאפשר לו לסיימם בסבל מועט ככל האפשר בעזרת טיפול פליאטיבי (מקל) בלבד. בעמותה מאמינים כי הזכויות שיש לאדם בחייו אמורות להינתן לו גם בסיומם. לטענת אנשי העמותה, לאדם זכות בלעדית על גופו; הוא רשאי וזכאי לקיים את חייו לפי אמונתו, השקפתו וערכיו, ובתנאי שאינו גורם נזק לזולתו, וזכות זו אמורה לעמוד לו גם בסיום חייו.
פעילויות העמותה מתמקדות במספר נושאים:
חקיקה – לאחר אישור החוק, פעילות בכנסת למען תוספת חקיקה שתגדיר בצורה הולמת את זכויות החולה הנוטה למות.
הסברה – יצירת הבנה ואהדה לפעילות העמותה באמצעות כנסים והרצאות בקרב קבוצות שפעילותן מביאה אותן במגע עם הנושא; רופאים, אחיות, עובדים סוציאליים, משפטנים, אנשי אקדמיה וסטודנטים.
הסברה בציבור הרחב לשם העמקת מודעות הציבור לזכויותיו והגדלת מעגל התומכים בהשקפות העמותה.
יידוע הציבור אודות טופס "הנחיות רפואיות מקדימות" של משרד הבריאות.
שמירה על קשר הדוק עם בתי החולים והמצאת הטפסים הנדרשים של חברי העמותה על-פי דרישה.
יו"ר עמותת ליל"ך היא סטלה ניבי. נשיא העמותה היה המשנה לנשיא בית המשפט העליון לשעבר, השופט בדימוס אליהו מצא.
סמורים

| סמורים |
| --- | --- |
 סמור יפני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: סמוריים
תת־משפחה:: סמורים
שם מדעי
 Mustelinae ‏ולדהיים, 1817

חורפן אמריקאי
סמורים (שם מדעי: Mustelinae) היא תת-משפחה של משפחת הסמוריים מסדרת טורפים. היא כוללת את הסוג סמור ושני מינים יחידים בסוגם - חורפן אמריקאי וסמור פטגוני.
מיון

תת משפחת סמורים Mustelinae .
סוג סמור (Mustela )
מין הרמין (Mustela erminea)
מין חמוס השלגים (Mustela nivalis)
מין סמור הבר האירופי (Mustela putorius) ותת-המין חמוס מבאיש
מין חמוס סיבירי (Mustela sibirica)
מין סמור האמזונס (Mustela africana)
מין סמור הררי (Mustela altaica)
מין חמוס ערבות (Mustela eversmanii)
מין סמור קולומביאני (Mustela felipei)
מין סמור ארך-זנב (Mustela frenata)
מין סמור יפני (Mustela itatsi)
מין סמור צהוב-בטן (Mustela kathiah)
מין חורפן אירופי (Mustela lutreola)
מין סמור הרים אינדונזי (Mustela lutreolina)
מין חמוס שחור-רגל (Mustela nigripes)
מין סמור מלאי (Mustela nudipes)
מין סמור מפוספס גב (Mustela strigidorsa)
מין סמור מצרי (Mustela subpalmata)
סוג חורפן (Neovison )
מין חורפן ימי (Neovison macrodon) - נכחד
מין חורפן אמריקאי (Neovison vison).
סוג ומין יחיד סמור פטגוני (Lyncodon patagonicus)