stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוסף לפיד
ביוגרפיה > סגנונו

לפיד נהנה מתדמית של חובב תרבות אירופית, מוזיקה קלאסית, שחמט, הומור ואוכל טוב. מאפיין זה שלו בא לידי ביטוי, בין השאר, בתוכנית הרדיו שלו, "השבוע שלי". בספר הבישול "פפריקה" שכתב ביחד עם רות סירקיס, הגדיר עצמו במילים – "בני-אדם אוכלים כדי לחיות. הונגרי, אם הוא בן-אדם, חי כדי לאכול". המוצא ההונגרי היה חלק מתדמיתו, ובשנות ה-60 היה חלק מ"המאפיה ההונגרית" שכללה גם את ידידיו אפרים קישון, זאב וקריאל גרדוש (דוש).
לפיד היה גם ידוע בהתבטאויותיו החריפות, הן בנושאי דת ומדינה, והן בנושאים אחרים, כנשים ומוזיקה מזרחית. בין היתר התבטא בשנת 2005 כלפי חברת הכנסת זהבה גלאון בהתבטאות ממנה ניתן היה להבין כי מקצועה הוא זנות, ולאחר מכן התנצל "כג'נטלמן אירופי". דניאל בן סימון דיווח שלפיד הפטיר לעברו שהוא "מרוקאי אינטליגנטי וזה לא עניין שבשגרה".
לאחר ששמע בתוכנית רדיו בשנת 2002 שיר של עמיר בניון, שאל את המנחה רזי ברקאי "אנחנו כבשנו את טול כרם, או טול כרם כבשה אותנו?". המערכת הפוליטית סערה בעקבות התבטאות זו, ובין היתר ח"כ יגאל ביבי שלח מכתב חריף ללפיד בו קבל על ההשוואה בין "התופעה החיובית של התפשטות התרבות והזמר המזרחי לכיבוש של מחבלים מטולכרם". בתגובה כתב לו לפיד "אני פשוט לא אוהב את ההרמוניות הערביות, משום שאזני לא הורגלה לכך מבעוד מועד...אני גם לא אוהב מוזיקה של כלייזמרים, האם זה מוכיח שאני שונא אשכנזים? יתרה מזו אני אוהב את המוזיקה של בראהמס. האם זה אומר שאני אירופאי מתנשא? זה ועוד, אני לא אוהב אותך והשאלה היא מה זה מוכיח". עם זאת, לאחר הסערה הבהיר לפיד כי הוא עומד מאחורי המילים אך התנצל אם פגע במישהו ואף ניסה להיפגש אישית עם בניון בשביל להתפייס איתו, אך זה החליט להחרים את הפגישה.
ביוגרפיה > מותו והנצחתו

ב-30 במאי 2008 אושפז לפיד במצב קשה בבית החולים איכילוב. ב-1 ביוני 2008 נפטר לפיד ממחלת הסרטן, לאחר שבחר שלא לקבל טיפול מאריך-חיים. לפי בקשתו, הוא נטמן ליד קברה של בתו מיכל בבית העלמין קריית שאול בתל אביב.
לאחר פטירתו כתב בנו, יאיר לפיד, את הביוגרפיה של אביו בגוף ראשון, "זיכרונות אחרי מותי".
ב-15 במרץ 2011 נקרא על שמו 'רחוב טומי יוסף לפיד' (улица Томија Јосефа Лапида) בעיירה וטרניק, פרוור של עיר הולדתו נובי סאד.
ב־3 בספטמבר 2014 אישרה מועצת עיריית נתניה קריאת רחוב על שמו של יוסף לפיד בשכונת "נוף הטיילת" בעיר. גם בראשון לציון יש רחוב "טומי לפיד", בו נמצאת אחת הכניסות לאצטדיון הברפלד.
ביוגרפיה > טענה לתקיפה מינית

בנובמבר 2017 העידה העיתונאית הוותיקה סילבי קשת בפרסום עצמאי ובראיונות שונים לעיתונות כי בעת שהותה בדירה בלונדון בשנות ה-60, לפיד תקף אותה מינית.
"לפיד ביקש לעלות לדירתי בלונדון בתואנה של צורך שיחת טלפון דחופה, עם כניסתנו לדירה הוא הפיל אותי תוך שראשי נחבט בקרקע. לפיד קרע את שמלתי וניסה לבצע בי מעשה אונס".
חיים אישיים

יוסף לפיד היה נשוי עד לפטירתו לסופרת והמחזאית שולמית לפיד. לזוג נולדו שלושה ילדים:
מיכל - נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1984.
יאיר - ראש האופוזיציה וראש ממשלת ישראל ה-14.
מירב - פסיכולוגית וחוקרת ישראלית. בתה היא נטע רוט.
בשנות השישים התגורר בבית מגורי העיתונאים, בניין מגורים בשכונת יד אליהו בתל אביב שבו התגוררו כמה עיתונאים מרכזיים, ובהם שבתי דון יחיא, יגאל לב ולוי יצחק הירושלמי. לימים עבר להתגורר בצפון העיר.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |   |   |   |   |   |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |  דוד גלעדי  דוד גלעדי     |   |   |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |
|   |   |  טומי לפיד  טומי לפיד     |  טומי לפיד  טומי לפיד     |  טומי לפיד  טומי לפיד     |     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |  שולמית לפיד  שולמית לפיד     |   |   |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |  יאיר לפיד  יאיר לפיד     |   |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |  ליהיא לפיד  ליהיא לפיד     |   |  דני רוט  דני רוט     |  דני רוט  דני רוט     |     |  מירב רוט  מירב רוט     |  מירב רוט  מירב רוט     |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  נטע רוט  נטע רוט     |  |  |  |  |  |
ספריו

אנשים חשובים מאוד, הוצאת מעריב, 1963, "מאה ראיונות והומור אלף" – לקט ראיונות שהתפרסמו ב"מעריב", בהם "ראיון מספר 101" עם אפרים קישון. איורים – דוש.
מדריך לפיד. מהדורות שונות 1970–2003, הוצאת שקמונה, כתר, כנרת. מחלוצי מדריכי הטיולים בשפה העברית. כולל מדריך לפיד לאירופה, לארצות שונות באירופה, ומדריך לפיד לצעירים.
לקט טורים שפרסם בירחון "את":
קפה למיטה, הוצאת שקמונה, 1971. הומורסקות. איורים – זאב.
אדם בגילי, הוצאת שקמונה, 1974, מחשבות והרהורים על החיים ועל הזוגיות. איורים – זאב.
בעל חי, הוצאת שקמונה, 1978, הומורסקות על חיי הנישואין והחיים, איורים – זאב.
פפריקה (בהשתתפות רות סירקיס), הוצאת רות סירקיס, 1986. ספר בישול.
לקט שיחות מתוכנית הרדיו "השבוע שלי":
השבוע שלי, כתר הוצאה לאור, 1988.
עוד אני מדבר, הוצאת כתר, 1998, איורים – זאב.
משהו השתבש, הוצאת כתר, 2001. איורים – מישל קישקה.
שיעורים בתקשורת, הוצאת צבעונים, 2000. ניתוח אירועים מן ההיבט התקשורתי תוך דיון באתיקה עיתונאית.
אמרתי לכם, הוצאת כתר, 2008.
מחזותיו שהוצגו

הכושי עשה את שלו, במאי שמואל בונים, תפאורה יוסף קארל, המחזה הוצג בתיאטרון הקאמרי, ינואר 1967. זאב רווח שיחק בהפקה המקורית, והעלה אותו שנית כבמאי בסוף שנות ה-90.
תפוס את הגנב, קומדיה שהוצגה בתיאטרון "הבימה" ב-1973.
לקריאה נוספת

יאיר לפיד, זיכרונות אחרי מותי – סיפורו של יוסף (טומי) לפיד, כתר הוצאה לאור, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
נאו-פיאודליזם

נאו-פיאודליזם (באנגלית: Neo-feudalism) היא תיאוריה כלכלית ותיאוריה ביקורתית המזהה כיום היבטים במדיניות הכלכלית, הציבורית והממשלתית, כאנלוגים למאפיינים שהתקיימו בפיאודליזם. עיקר הביקורת מופנה כלפי התלות ההולכת ומתעצמת של הפוליטיקה בהון המוחזק בידי מספר הולך ופוחת של עשירים, אשר עושרם והשפעתם הפוליטית הולכים וגדלים ביחס לאוכלוסיית העולם.
שימוש ואטימולוגיה

המונח מתייחס לצורה חדשה של פיאודליזם, שדומה במובנים מסוימים למציאות הפוליטית והכלכלית באירופה של ימי הביניים, שבה התקיים מערך קשרי תלות וחסות אישיים א-סימטריים בקרב אליטה לבין רוב העם. (מקור המונח במילה "פיאודום", מענק קרקע שנתנו אדונים לוסאלים).
ההשוואה בין יחסי הכוח בתוקפת הפיאודליזם לבין זו של הכלכלה המודרנית, שימש לביקורת הן על הימין והן על השמאל הפוליטי. שימוש מוקדם במונח נמצא במאמר "Galbraith's Neo-Feudalism" משנת 1961 של כלכלן האסכולה האוסטרית גאורג רייסמן (אנ') (תלמידו של מיזס) שבו ביקר את חיבורו של הכלכלן הפוסט-קיינסיאני ג'ון קנת גלבריית, "חברת השפע" משנת 1958. מנגד, הסוציולוג והפילוסוף יורגן הברמאס השתמש במונח הדומה רה-פיאודליזציה (Refeudalisierung) ב-1962 בחיבורו "ההשתנות המבנית של המרחב הציבורי" כדי לבקר את ההפרטה של צורות התקשורת במאה ה-20, שלדעתו יצרו את הספרה ציבורת בעידן הנאורות. בדומה להברמאס, הסוציאלוג הנאו-מרקסיסט עמנואל ולרשטיין טען שסוף התקופה הפיאודלית, הניע תהליך של התרחבות הדרגתית, שתוצאתו היא קיומה של רשת או מערכת עולמית כלכלית אחת בלבד. הנאו-פיאודליזם עבורו הוא פיאודליזם גלובאלי, שבו מתקיימת היררכיה של חלוקה מתמשכת של העולם ל"מרכז", "פריפריה" ו"סמי-פריפריה".
היבטים "פאודליים" כיום באים לידי ביטוי בחידוש מבני קבלת החלטות פוליטית, בבעלות כלכלית ויחסי כוח וארגון המרחב הציבורי. למשל. בתביעות זכויות, בהשפעה וביחסי קניין המעניקים פריבילגיות משמעותיות לקבוצה קטנה מאוד באוכלוסייה. בדומה לאצולה, קבוצה זו ירשה את מעמדה או התרחבה באמצעות קואופטציה, אשר ביססה את הפריבילגיות שלה על מוצא ושושלת. רוב האוכלוסייה מודרת מזכויות אלו או שהיא משתתפת בהן רק במידה מוגבלת.
מבקרי הנאו-פיאודליזם עוסקים בהיבטים של המבנה החברתי, בשאלות של גלובליזציה (חברות רב-לאומיות המתפרשות כמרכזי כוח), מדיניות חוץ נאו-קונסרבטיביות (שמירה על אינטרסים פנימיים תוך התערבות פעילה במדינות של מדינות אחרות), הגירה המונית והפוליטיקה של הגבולות הפתוחים (ביחס לפירוק מדינת הלאום), והשילוב של אינטרסים ממלכתיים עם אינטרסים כלכליים של גופים פרטיים (נאו-קורפרטיזם ושדלנות).
תיאור, ניתוח וביקורות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תיאור, ניתוח וביקורות > נאו-טכנו-פיאודליזם

הכלכלן ופוליטיקאי יאניס וארופאקיס כתב והרצה רבות על התיאוריה שלו בנוגע לנאו-פיאודליזם. הוא טוען שהקפיטליזם המסורתי התפתח למבנה דמוי פיאודלי חדש של כלכלות וחברות, שאליו הוא מכנה "טכנו-פיאודליזם" (מלשון טכנולוגיה). וארופקיס מסביר שבניגוד לקפיטליזם, לכלכלות פיאודליות ישנה התכונה להישלט על ידי קבוצות קטנות מאוד של אנשים, הקובעות מראש את התנהגות השווקים כראות עיניהם. כשהוא לוקח לדוגמה של תאגידי ענק טכנולוגיים כמו פייסבוק, ואמזון, וארופקיס ציין שמקומות כאלה נשלטים בעיקר על ידי גחמותיהם של יחידים בודדים וצוותים קטנים, ולפיכך אינם שווקים קפיטליסטיים של סחר חופשי באמת, אלא שווקים פיאודליים עם שליטה חמורה.
שנים קודם לכן, נוויל הולמס (Neville Holmes), מרצה בכיר למחשבים באוניברסיטת טזמניה, פרסם מאמר ברוח דומה תחת הכותרת "המיתוס של מהפכת המחשוב". הולמס העלה חששות דומים מתוך ניתוח טכנולוגי מקצועי:
לנאו-פאודליזם יש כמה מאפיינים חדשים. ראשית, הוא גלובלי. שנית ומדאיג הרבה יותר, הוא משנה במהירות את האיזון החברתי. חברות פיאודליות הורכבו מארבעה מעמדות ראשיים: גבוה, בינוני, נמוך, ואלו שמחוץ לחוק [OUTLAW]. המעמד הרביעי אינו מוזכר בדרך כלל בספרי ההיסטוריה. זהו המעמד של ‘אלו שאינם לוקחים חלק’, כלומר זהו מעמד שכאשר הוא גדל יתר על המידה, נטייתו היא להרוס את הציויליזציה.
המעמד הרביעי מורכב היום מחסרי הבית, חולי הנפש, האנאלפאביתים, הפליטים, הפושעים הזוטרים. 'ארגון העבודה הבינלאומי' (http://www.ilo.ch) קובע שגודלה של קבוצה זו הוא יותר משליש מאוכלוסיית העולם, והמספר גדל והולך.בחברה הנאו-פיאודליסטית, מחשוב תורם ישירות לגידולו של מעמד זה: טכנולוגיה דיגיטלית מחליפה עובדים מהמעמד הנמוך, שבסופו של דבר עוזבים מעמד זה ומצטרפים למעמד הרביעי. אם תהליך זה ימשך נקבל, בסופו של דבר, מרחץ דמים.
בתרבות הפופולרית ובספרות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יקום חולית, שבו מתרחשת סאגת המדע הבדיוני של פרנק הרברט, מתרחש בעתיד רחוק, שבו מתקיימת אימפריה גלקטית נאו-פיאודלית.
הערות שוליים

↑  Wolf Richter, My “Wealth Effect Monitor” for the Money-Printer Economy: Holy Moly, October Update, WOLF STREET, ‏Oct 2, 2021
↑  kanopiadmin, Galbraith's Neo-Feudalism, Mises Institute, ‏2014-08-18 (באנגלית)
↑  Huggins, Martha K. (2000). „Urban Violence and Police Privatization in Brazil: Blended Invisibility“. Social Justice. 27 (2). ISSN 1043-1578
↑  Opinion | Time to Remove the Bananas... and Return Our Republic to Democracy, Common Dreams (באנגלית)
↑  יאניס ורופאקיס, ‏כך מגיע הקפיטליזם אל קיצו, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 ביולי 2021
↑  "Techno-Feudalism is Taking over | by Yanis Varoufakis". 28 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Techno-Feudalism is taking over - Yanis Varoufakis". 9 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yanis Varoufakis: Capitalism has become 'techno-feudalism'".
↑  "Yanis Varoufakis on Alternatives to Techno-Feudal Capitalism". 8 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Techno Feudalism: What is it and how it increases inequality in the society?". 2 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Erman, Eva; Möller, Niklas (August 2013), „What's Wrong with Politics in the Duniverse?“, in Nicholas, Jeffery (Hrsg.): Dune and Philosophy: Weirding Way of the Mentat, Popular Culture and Philosophy Series, 56, Open Court, p. 66, ISBN 978-0-8126-9727-8.
עדי אלדר

עדי אֶלדָר (במקור, "עאדל דלאל"; נולד ב-24 במאי 1944 בעיראק) הוא ראש עיריית כרמיאל לשעבר, ויושב ראש מרכז השלטון המקומי בישראל בשנים 1994–2009.
הערות שוליים

↑  יוסי גלמן עם חברים מתנועת "המחנות העולים", מתוך אלבומו של יוסי גלמן באתר "ישראל נגלית לעין"
↑  ויקטוריה דלאל: מודעת אבל באתר "אבלים"
1 2 3  ליה אלדר, עבודת שורשים, 2021 - עבודת שורשים הזמינה ברשת, שכתבה נכדתו של אלדר
↑  שי ניב, ‏יו"ר מרכז השלטון המקומי, עדי אלדר, מועמד מוביל לראשות מפעל הפיס, באתר גלובס, 10 באוקטובר 2007
↑  גולן חזני, נתניהו מינה את עוזי דיין ליו"ר מפעל הפיס, באתר ynet, 2 במאי 2011
↑  גיא לשם, מועדון החברים של עדי אלדר, באתר הארץ, 9 בפברואר 2008
↑  רובי המרשלג, "מראש עיר כזה קשה להיפרד": ראש עיריית כרמיאל פורש אחרי 30 שנה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009912571205171  VIAF: 6204162723669061290008   WorldCat (עם VIAF): 6204162723669061290008
בובי פישר

| --- | --- |

בובי פישר, 1960
 לידה:  9 במרץ 1943 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בינואר 2008 (בגיל 64) רייקיאוויק, איסלנד 
 הישג בולט:  אלוף העולם בשנים 1975-1972
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן משנת 1958
 מד כושר מרבי:  2785 (יולי 1972)
 מד כושר נוכחי:  2,785 (נכון ל־יוני 1972) 
 השכלה:  תיכון ארסמוס הול 
 מקצוע נוסף:  ממציא, סופר, אנימטור 
 מדינה:  ארצות הברית, איסלנד
 פרסים והוקרה:  אלוף העולם בשחמט  אוסקר השחמט (1970, 1971, 1972) 
 
רוברט ג'יימס "בובי" פישר (באנגלית: Robert James "Bobby" Fischer;‏ 9 במרץ 1943 – 17 בינואר 2008) היה שחמטאי אמריקאי בדרגת רב-אמן, ואלוף העולם ה-11 בשחמט לאחר שניצח באליפות העולם בשחמט 1972, והפסיד את תוארו כאשר סירב להשתתף באליפות העולם בשחמט 1975. פישר נחשב בעיני רבים לגדול השחמטאים בכל הזמנים. התפרסם גם בשל התנהגותו המגלומנית והאימפולסיבית. חרף מוצאו היהודי, נודע כבעל דעות אוטואנטישמיות ואנטי-אמריקאיות בוטות וקיצוניות. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
חייו > ילדותו

בובי פישר נולד בשיקגו שבאילינוי. אמו, רגינה ונדר (Wender), יהודייה ילידת שווייץ, היגרה בילדותה לארצות הברית. היא הייתה אחות מוסמכת ומורה. טרם הגירתה, עבדה בברלין כמזכירתו של הגנטיקאי הרמן מולר. היא נישאה להנס גרהארד פישר, שהיה רופא וביופיזיקאי יליד ברלין, ממוצא גרמני. הם הכירו בברית המועצות, לשם נמלטו כקומוניסטים אחרי עליית הנאצים לשלטון. לזוג נולדה תחילה הבת ג'ואן, ובובי פישר נולד ב-1943, מספר שנים אחרי שבני הזוג לא חיו ביחד (ארצות הברית סרבה להעניק ויזה להנס גרהארד פישר בגלל פעילותו הקומוניסטית). למרות זאת נרשם הנס גרהארד פישר כאביו בתעודת הלידה, אולם לאחר שנים חשפו העיתונאים פיטר ניקולס וקליאה בנסון כי אביו הביולוגי של בובי פישר הוא פול נמני, פיזיקאי הונגרי יהודי שהגיע לארצות הברית כפליט עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, שאף תמך כלכלית באמו והיה בקשר מסוים עם בובי פישר עד מותו של נמני ב-1952. מספר שנים לאחר לידתו התגרשו אמו והנס גרהארד פישר.
למרות מוצאו היהודי של פישר, הוא העדיף לא להחשיב את עצמו כיהודי, ונהג להשמיע דעות אנטישמיות לעיתים מזומנות. בשנות ה-60 לחייו התקרב לכנסיית האלהים העולמית Worldwide Church of God, כת נאו-פרוטסטנטית אדבנטיסטית שומרת שבת, שמרכזה בפסדינה בקליפורניה. אחת ההשקפות הנפוצות בקרב כת זו היא החשבת ה"גזע" האנגלו-סקסי כעם הנבחר של אלוהים.
לאחר מספר העתקות מגורים התיישבה המשפחה בניו יורק, שם גם התוודע למשחק השחמט. אחותו בת האחת-עשרה רכשה מערכת כלים עם דף הוראות, והם למדו יחד את כללי המשחק. פישר גילה כישרון רב ואהבה למשחק, ובשנת 1951 השתתף במשחק סימולטני, באולם הספרייה העירונית בברוקלין, מול אומן השחמט מקס פייבי. פישר הפסיד במשחקו זה תוך פחות מ-15 דקות, אך הרשים את מנהל מועדון השחמט של ברוקלין, קרמין ניגרו, שהזמינו להצטרף למועדון וללמוד שחמט ללא תמורה. פישר למד שחמט תחת הדרכתו של ג'ון קולינס, שהדריך לפני כן שחמטאים בכירים אחרים, והיה כאב שני לפישר, שגדל ללא אב. פישר עבר בילדותו הערכות פסיכיאטריות מיוזמת אמו, בגלל הפרעות בהתנהגות ובגלל התמסרותו הבלעדית לשחמט.
הוא נכנס לתחום השחמט המקצועי בשנת 1951, בעזרת הרמן הלמס. בגיל 10 שיחק לראשונה בתחרות והגיע למקום החמישי. ב-1955 הוא ניצח לראשונה בתחרות ארצית, בטורניר וושינגטון סקווייר פארק. ביוני שנה זו, גם עבר לשחק במועדון השחמט של מנהטן, היוקרתי יותר, וניצח באליפות הנוער לדרג ג' ולאחריו לדרג ב'. באליפות לדרג א' ניצח בשני משחקים, סיים שישה בתיקו והפסיד בשניים.
חייו > נעוריו

בשנת 1956, בגיל 13, ניצח באליפות ארצות הברית לנוער ובכך היה האלוף הצעיר ביותר עד אז. ניצחון זה העניק לו את זכות ההשתתפות באליפות הבוגרים. משחקו בשנה זו נגד דונלד ביירן, זכה אז לכינוי "משחק המאה". לאחר הצלחה זו השיג פישר תוצאות בינוניות בלבד ולא בלט במיוחד עד שנת 1957.
בשנת 1957 הייתה הפריצה הגדולה שלו. הוא ניצח באליפות ארצות הברית לנוער, באליפות הפתוחה של ארצות הברית, ולבסוף זכה באליפות ארצות הברית לבוגרים (אנ'). פישר הכריז אז: "בגיל 20 אהיה אלוף העולם".
בשנת 1958 השתתף בתחרות הבין אזורית, בעיר פורטורוז' ביוגוסלביה, בה השתתפו רבי אומנים ידועים. הוא סיים במקום החמישי ועלה לשלב דו קרבות המועמדים. בזכות הצלחות אלו קיבל פישר דרגת רב אמן בשחמט. בכך היה לרב האמן הצעיר ביותר בהיסטוריה (שיא זה נשבר מאז).
חייו > כיבוש הכתר העולמי

בתחרות הבין-אזורית בפאלמה דה מיורקה שבספרד, ניצח בקלות ועלה לדו קרבות המועמדים. הוא ניצח 6:0 את טיימאנוב, ואחריו 6:0 את לארסן. את פטרוסיאן ניצח 6.5:2.5 והעפיל לדו-קרב על הכתר באליפות העולם בשחמט 1972 מול אלוף העולם הרוסי, בוריס ספאסקי.
ההתמודדות הצפויה העלתה את משחק השחמט למרכז החדשות ולמוקד התעניינות מרכזי בכל העולם. היא קיבלה אופי של מאבק בין המזרח למערב, וזאת בשיא תקופת המלחמה הקרה והאיבה בין המעצמות.
פישר הערים קשיים על המארגנים האיסלנדים בדרישות רבות שהיו בלתי אפשריות. הוא גם חשד שעומדים "לשתול" מהפנטים ומכשפים בקהל, חשד במקורם של כלי המשחק ובחומר מהם הם עשויים ודרש להחליפם, ולעיתים נראה היה שהקרב לא יתקיים ופישר יפרוש שוב. הפרס למנצח בדו-קרב הכתר נועד להיות 125,000 דולר, אך פישר הודיע שלא יתמודד על סכום כזה. המיליונר הבריטי, ג'ים סלייטר, התערב והודיע שהוא תורם 125,000 דולר נוספים, ובכך מעלה את הסכום לרבע מיליון דולר. גם הנרי קיסינג'ר, מזכיר המדינה האמריקאי, דיבר על לבו של פישר בשיחה טלפונית ביניהם וביקש שלא ישבש את התחרות, שכן מדובר ב"דו-קרב המאה". פישר ניצח בדו-קרב בתוצאה 12.5:8.5 והפך בכך לאלוף העולם ה-11 במספר.
כאשר פישר היה אמור להתחרות באליפות העולם בשחמט 1975 ולהגן על תוארו מול אנטולי קרפוב, הוא סירב בגלל אי הענות לדרישותיו הרבות לשינויים בחוקי התחרות ופרש משחמט מקצועני.
בסך הכול היה פישר אלוף ארצות הברית שמונה פעמים (1957–1960, 1962, 1963, 1965, 1966), ולמעשה זכה באליפות בכל פעם שניגש אליה. בין השנים 1962 ו-1972 ניצח בכל התחרויות בהן השתתף, למעט שתיים.
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: פריוריק אולפסון (אנ') שחור: בובי פישר פורטורוז 1958

במשחק זה זוכה פישר בטיב (צריח תמורת פרש) ולהפתעתו מגלה שהוא הסתבך במלכודת חבויה היטב. אגף המלך של השחור נחלש קלות, וחולשה זו נוצלה היטב על ידי אולפסון. נראה שפישר מצליח להשיג שוויון אך לאחר יצירת שני רגלים צמודים וחופשיים ניצחון הלבן כבר לא הוטל בספק.
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Portoroz Interzonal"]
[Site "Portoroz SLO"]
[Date "1958.08.22"]
[EventDate "1958.08.05"]
[Round "11"]
[Result "1-0"]
[White "Fridrik Olafsson"]
[Black "Robert James Fischer"]
[ECO "D38"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "87"]
1. c4 Nf6 2. Nc3 e6 3. Nf3 d5 4. d4 Bb4 5. cxd5 exd5 6. Bg5 h6
7. Bh4 c5 8. e3 Nc6 9. Rc1 c4 10. Be2 Be6 11. O-O O-O 12. Nd2
Be7 13. b3 g5 14. Bg3 Ba3 15. Rc2 Nb4 {דרך מוצלחת יותר לזכות בטיב הייתה על ידי 15..ג:ב3 16. פ:ב3 רו5 }
16. bxc4 Nxc2 17. Qxc2
dxc4 18. Nb5 Bb4 19. Nc7 Bxd2 20. Nxe6 fxe6 21. Bxc4 {ללבן יתרון אבל עוד יותר חזק היה 21. מהז6+ מח8 22. מה:ח6+ מז8 23. מה:ז5+ מח8 24. ר:ג4 עם יתרון גדול ללבן}
Qe8
22. Qxd2 Ne4 23. Qd3 Nxg3 24. hxg3 Rf6 25. Qe4 Rc8 26. Bb3 Qd7
27. Rd1 Re8 28. f4 Qh7 29. Qe5 Qf5 30. g4 {ללבן אפשרות זכייה מיידית על ידי 30. מה:ו5 צ:ו5 31. ה4 צו7 32. ד5}
Qxe5 31. dxe5 Rf7
32. f5 Rc7 {טעות לא אופיינית לפישר בשלב הסיום. המסע 32...מו8 היה שומר על יתרון זעיר ללבן, כעת עמדתו עדיפה בהרבה}
33. Rd6 Rc5 34. Bxe6+ Kf8 35. Bb3 Rcxe5 36. Rxh6
Rxe3 37. Rg6 R8e4 {פישר שוב מחמיץ הזדמנות להשוות את העמדה 37...צ:ב3 מחזיר את הטיב והופך את העמדה לשקולה}
38. Rxg5 Rg3 {הסיכוי האחרון היה 38...צו4}
39. Rg8+ Ke7 40. g5 Re2 41. Bd5
Kd6 42. Bf3 Rxa2 43. f6 Ke6 44. Re8+ 1-0
דוגמאות מתוך משחקיו > לבן: בובי פישר שחור: הנס ברלינר ניו יורק 1960

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "USA-ch"]
[Site "New York, NY USA"]
[Date "1960.12.23"]
[EventDate "1960.12.18"]
[Round "5"]
[Result "1-0"]
[White "Robert James Fischer"]
[Black "Hans Berliner"]
[ECO "B03"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "71"]
[FirstMove "21d"]
1. e4 Nf6 2. e5 Nd5 3. d4 d6 4. c4 Nb6 5. exd6 cxd6 6. Nc3 g6
7. Bd3 Bg7 8. Nge2 Nc6 9. Be3 O-O 10. O-O e5 11. d5 Ne7 12. b3
Nd7 13. Ne4 Nf5 14. Bg5 f6 15. Bd2 Nc5 16. Nxc5 dxc5 17. Bxf5
Bxf5 18. f4 exf4 19. Nxf4 Qd6 20. Nh5 Rae8 21. Nxg7 Kxg7
22. Bf4 Qd7 23. Qd2 Rf7 24. Bh6+ Kg8 25. Rae1 Rfe7 26. Rxe7
Qxe7 27. h3 Qe4 28. Qf2 Qe7 29. g4 Bd3 30. Rd1 Be4 31. d6 Qe5
32. Bf4 Qc3 33. d7 Rd8 34. Qe2 Qf3 35. Qxf3 Bxf3 36. Bc7 1-0
רגלי מעבר - אמר קפבלנקה - מגביר את כוחו ככל שמספר הכלים על הלוח פוחת.
במשחק זה מדגים פישר בסגנון מבריק את הכח של רגלי המעבר. פישר מסלק את הכלים שחוסמים של הרגלי, ולאחר מכן נפטר מהכלים שמפריעים לו להתקדם. האיומים המתמידים של פישר כלפי רגלים וכלים לא מוגנים מעסיקים את יריבו בשעה שהוא עצמו מרוויח זמן יקר. האנרגיה של פישר בהתקפה מזכירה את הסגנון של פול מורפי.
המסע 15. רד2 מאיים 16. ז4 ומגרש את הפרש שמגן על רגלי המלכה ב-ד6. לאחר חילופי הכלים מייד לאחר מכן רגלי ד5 הופל לרגלי מעבר. המסע 22. רו4 מגרש את המלכה השחורה ובכך עוד מחסום של הרגלי סולק.
השתתפות באולימפיאדות השחמט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1960 | 1 | ארצות הברית | 13 מ-18 | 10+ 6= 2- | 72.2 | 2 קבוצתי, 3 אישי |
| 1962 | 1 | ארצות הברית | 11 מ-17 | 8+ 6= 3- | 64.7 | 4 קבוצתי |
| 1966 | 1 | ארצות הברית | 15 מ-17 | 14+ 2= 1- | 88.2 | 2 קבוצתי, 2 אישי |
| 1970 | 1 | ארצות הברית | 10 מ-13 | 8+ 4= 1- | 76.9 | 4 קבוצתי, 2 אישי |
דו-קרבות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 | ניו יורק | מקס אויבה | 0.5 מ-2 | הפסד |
| 1957 | ניו יורק | רדולפו קרדוסו | 6 מ-8 | ניצחון |
| 1958 | בלגרד | דרגולוב אינוייביץ' | 1 מ-2 | תיקו |
| 1958 | בלגרד | מילן מטולוביץ' | 0 מ-1 | הפסד |
| 1961 | ניו יורק | שמואל רשבסקי | 5.5 מ-11 | תיקו |
| 1971 | ונקובר | מארק טיימנוב | 6 מ-6 | ניצחון |
| 1971 | דנוור | בנט לארסן | 6 מ-6 | ניצחון |
| 1971 | בואנוס איירס | טיגראן פטרוסיאן | 6.5 מ-9 | ניצחון |
| 1972 | רייקיאוויק | בוריס ספסקי | 12.5 מ-21 | ניצחון, אלוף העולם |
| 1992 | בלגרד | בוריס ספסקי | 17.5 מ-30 | ניצחון |
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו עסק בסיוע לפיתוח תכנות שחמט. כמו כן חיבר מספר ספרי שחמט למתחילים, בהם הספר "בובי פישר מלמד שחמט".
בשנת 1977 שיחק שלושה משחקי ראווה מול תוכנת השח המובילה דאז, תאנדרבילט. באותה שנה סירב לשתי הצעות מפתות: לשחק משחק בודד תמורת 250,000$ במלון סיזר-פאלאס שבניו יורק, ולהשתתף בתחרות בפיליפינים תמורת שלושה מיליון דולר. את הכנסייה בעיר מגוריו תבע על סך של 3.2 מיליון בטענה שהכומר הקליט את שיחת הווידוי שלו.
בשנת 1981 נעצר פישר בחשד לשוד מזוין. החשד נגדו גבר כשסירב לדבר עם השוטרים. לבסוף הוא שוחרר.
הפעם הבאה בה הסכים להתחרות הייתה רק בשנת 1992 בבלגרד, בירת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה.
התחרות הייתה אמורה להיות שחזור של קרב האליפות שלא התקיים ב-1975 בינו לבין ספאסקי, אף על פי שבאותה עת קספרוב היה אלוף העולם הרשמי. התגמול למשתתפים נקבע על 5 מיליון דולר, מתוכם שני שלישים למנצח. פישר ניצח בתחרות (10:5 ניצחונות, 15 תיקו), אף על פי שרוב המומחים שצפו בתחרות העירו שפישר נמצא בבירור מעבר לשיאו. היה זה משחקו הרשמי האחרון.
בשנת 1996 הכריז פישר על וריאצית שחמט שהמציא שנקראת שחמט 960 ובה הכלים מסודרים באקראיות, וזאת על מנת למנוע את המצב שבו שחקנים משננים בעל פה פתיחות במקום להפעיל יצירתיות ומחשבה כבר מהמהלך הראשון.
ההשתתפות בתחרות בתחומי יוגוסלביה גררה כתב אישום של ממשלת ארצות הברית בהפרת הסנקציות כנגד יוגוסלביה, ופישר נעצר ביפן באוקטובר 2004. יפן הרשתה לו לצאת מתחומה במרץ 2005 לאחר שקיבל אזרחות מאיסלנד, אך ארצות הברית עדיין דרשה את הסגרתו. אם היה מורשע הוא היה צפוי לעונש של עד 10 שנות מאסר.
פישר גם רשם בשנת 1988 פטנט על המצאת שעון שחמט ייחודי. השעון הקרוי על שמו (Fischer digital Chess clock) מעניק תוספת זמן של שתי שניות לכל מהלך שמתבצע.
מורשתו

פישר תרם רבות להתפתחות התאורטית במספר פתיחות. הוא נחשב לשחקן הפתיחה הספרדית החזק ביותר (בכלים הלבנים) באותה תקופה. כמו כן הוא החזיר לאופנה את וריאנט ההחלפה בספרדית ושיכלל אותו. בכלים השחורים הוא נחשב למומחה בהסתעפות ניידורף להגנה סיציליאנית ובהגנה הודית של המלך. הוא תרם גם תרומה חשובה להגנת גרינפלד. על שמו קרוי וריאנט פישר בהגנה נימצו-הודית. הוא היה אחד מהמפתחים של וריאנט הרגלי המורעל בהגנה סיציליאנית. בלבן הוא פיתח את התקפת פישר-סוזין כנגד ההגנה הסיציליאנית. הוא פיתח את הגנת פישר כנגד גמביט המלך.
עמדותיו האנטישמיות והאנטי-אמריקניות

פישר ידוע לא רק בזכות הישגיו בשחמט (והקשיים הרבים שהוא הערים על מארגני התחרויות), אלא גם עקב התבטאויותיו המתריסות כנגד ארצות הברית, ישראל והיהודים. החל משנות השישים נהג פישר להשמיע הערות אנטישמיות בראיונות פומביים רבים. הוא היה מכחיש השואה והצהיר ש"יש יותר מדי יהודים בשחמט", וש"היהודים היו תמיד רמאים לאורך ההיסטוריה. הם שקרנים, והם החלאות הכי גרועות בעולם". באחד מראיונותיו טען כי ארצות הברית נשלטת על ידי "יהודים מנוולים ומלוכלכים בעלי אף מכופף".
בשנת 1999, בריאיון לרדיו הונגרי, טען פישר כי הוא קורבן לקונספירציה יהודית עולמית. בשנת 2001, לאחר קריסת מגדלי התאומים, אמר בריאיון לתחנת רדיו בפיליפינים כי "אלו הן חדשות נפלאות... אני מוחא כפיים למאורע. ארצות הברית וישראל רוצחות ושודדות את הפלסטינים במשך שנים... עכשיו זה מכה בארצות הברית בחזרה". באותו ריאיון טען כי יש "להרוס את ארצות הברית" אם לא תשנה את מדיניות החוץ שלה, קרא לרצח הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, הביע ציפייה להפיכה צבאית בארצות הברית שבה מנהיגי הצבא יוציאו להורג "מאות אלפי מנהיגים של יהדות ארצות הברית" וכן "יאסרו את כל היהודים ויסגרו את בתי הכנסת". הערות דומות הושמעו על ידו בראיונות רדיו רבים בין השנים 1999–2005 בפיליפינים, באיסלנד, בקולומביה וברוסיה.