stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טקדה שינגן
הערות שוליים

↑  במיתולוגיה סינית הנמר והדרקון הם זוג יריבים נצחיים, אך הקרבות שלהם תמיד נגמרים בתיקו
↑  מתוך: Stephen Turnbull, Samurai: A Military History, פרק  7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278558405171  BNE: XX5632137  BnF: cb179925054 (data)  GND: 120773856  ISNI: 0000 0000 2410 549X  LCCN: n80139148  NDL: 00507087  SUDOC: 110287622  VIAF: 8226337   WorldCat (עם VIAF): 8226337 
שחזור מודרני של חליפת הסמוראי של טקדה שינגן.
אנשים המציגים את טקדה שינגן וחייליו, במהלך פסטיבל טקדה שינגן אשר נערך בעיר קופו ביפן מדי שנה
סילבן שלום

סילבן שלום בשנת 1990
סילבן שלום (נולד ב־4 באוגוסט 1958) הוא פוליטיקאי ואיש ציבור ישראלי. שימש כמשנה לראש הממשלה, שר בממשלות ישראל וחבר הכנסת מטעם מפלגת "הליכוד". שלום הוא עורך דין ורואה חשבון בהכשרתו. בדצמבר 2015 פרש מהחיים הפוליטיים לאחר שפורסמו בכלי התקשורת טענות של נשים אנונימיות כי הטריד אותן מינית.
ביוגרפיה

שלום נולד בשם ציון סילבן משה שלום לשמעון ומרים שלום בגאבס שבתוניסיה. עלה לישראל בשנת 1959 והתגורר בבאר שבע. אביו נהרג בגיל 37 במהלך שוד שהתרחש בסניף הבנק שניהל בבאר ­שבע. לזכר אביו הוקם בית כנסת בשכונה ה' בעיר. לאחר שירותו הצבאי למד באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וקיבל תואר ראשון בכלכלה והסמכה כרואה חשבון. לאחר מכן למד באוניברסיטת תל אביב שבה קיבל תואר ראשון במשפטים והסמכה כעורך דין, כמו כן הוא בעל תואר שני במדיניות ציבורית. במהלך לימודיו נבחר ב-1982 ליו"ר אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת בן-גוריון, וסגן יו"ר התאחדות הסטודנטים הארצית.
בשנת 1984 עבר מבאר שבע לתל אביב והצטרף ככתב פוליטי לעיתון "חדשות", שם סיקר את מפלגות הימין ובעיקר את "הליכוד". ביולי 1985 מונה ליועץ התקשורת של שר האוצר יצחק מודעי ושימש בתפקיד כחמש שנים, גם לאחר שמודעי מונה לשר הכלכלה והתכנון. במאי 1990 מונה כמנכ"ל זמני של משרד האנרגיה והתשתית, בעת שהיה ללא שר בעקבות נפילת הממשלה, ושימש בתפקיד שלושה חודשים. באוקטובר מונה ליו"ר דירקטוריון חברת החשמל, אך המינוי עורר התנגדות עקב חוסר הניסיון של שלום לתפקיד כה בכיר, והוגשה עתירה לבג"ץ. העתירה נדחתה והוא שימש בתפקיד כשנה וחצי.
ביוגרפיה > ח"כ ושר בשנות התשעים

במרץ 1992 התמודד בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת השלוש עשרה ונבחר למקום ה-32. "הליכוד" זכה ב-32 מנדטים ושלום נבחר לכנסת השלוש עשרה. שלום נבחר שוב לכנסת הארבע עשרה ובשנת 1997 מונה לסגן שר הביטחון.
בשנת 1998 מונה לשר המדע והטכנולוגיה בממשלת נתניהו הראשונה, זאת בעקבות הסכם רוטציה בתפקיד עם מיכאל איתן.
ביוגרפיה > שר האוצר

שלום שימש סגן ראש הממשלה ושר האוצר בממשלת ישראל העשרים ותשע, ממשלתו הראשונה של אריאל שרון (2001–2003).
כשר אוצר הביא לחקיקתו, בעקבות המלצותיה של "ועדת רבינוביץ'", של תיקון מס' 132 לפקודת מס הכנסה, שמרכיביו העיקריים:
תחילתו של תהליך להורדת שיעורי המס (סעיף 121 לפקודת מס הכנסה), תהליך שאותו המשיכו והאיצו שרי האוצר שבאו אחרי שלום.
חיוב במס הכנסה של רווחים ריאליים מהכנסות מריבית ומשוק ההון.
מעבר ממיסוי טריטוריאלי למיסוי פרסונלי, שהביא להרחבה מהותית בחיוב במס הכנסה של הכנסותיהם של ישראלים בחו"ל.
רפורמה במיסוי הקצאת מניות לעובדים (סעיף 102 לפקודת מס הכנסה).
בתקופת כהונתו המיתון החמור אליו נקלעה המדינה הלך והחריף, ובכירי המשק הביעו תרעומת על כך שהממשלה אינה נוקטת בצעדים הנדרשים לנוכח עומק המשבר. תגובתה של הממשלה שלא יכלה להתעלם מהביקורת לאורך זמן התבטאה לבסוף בצמצום מתון בהוצאות הממשלתיות, אך זו לא נתפסה כהולמת מספיק בשווקים הכלכליים, והיו שהביעו חששות מקריסה אפשרית של הכלכלה הישראלית.
ביוני 2002 הוביל, במסגרת מה שכינה "חומת מגן כלכלית", את חקיקת חוק תוכנית החירום הכלכלית, שכלל קיצוצים אחדים, ובהם קיצוץ של 4% ברבות מהקצבאות והגמלאות של המוסד לביטוח לאומי, קיצוץ בהקלות המס לתושבי יישובים שונים (יישובי ספר, יישובי פיתוח, התנחלויות ועוד).
שלום היה שר אוצר בשיא ימי האינתיפדה השנייה. ישראל עברה משבר כלכלי, ובסוף 2002 התקשתה המדינה לגייס כסף בחו"ל, מאחר שהחוב הממשלתי גדל באופן ניכר.
ביוגרפיה > שר החוץ

שלום שימש סגן ראש הממשלה ושר החוץ בממשלתו השנייה של אריאל שרון (החל מ-2003).
כשר חוץ ניסה שלום לשפר את מצבה של ישראל באו"ם ולגבש אמנות בינלאומיות למאבק בטרור. בתקופת כהונתו התקיימה עצרת מיוחדת של מדינות העולם לציון 60 שנה לשחרור אושוויץ, דני גילרמן מונה לסגן נשיא העצרת הכללית של האו"ם, והתקבלה הצעת ישראל לקבוע יום זיכרון בינלאומי לשואה (ב-27 בינואר), שהייתה הצעת ההחלטה הראשונה אי פעם שהעבירה ישראל בעצרת האו"ם.
כמו כן בתקופתו גונו דבריו של נשיא איראן על מחיקת ישראל מהמפה. לא נקשרו יחסים דיפלומטיים עם מדינות חדשות אולם לראשונה נפגשו בגלוי שרי החוץ של ישראל ופקיסטן (ראו: יחסי ישראל–פקיסטן).
ב-2003 נפגש עם מלך מרוקו מוחמד השישי בתטואן, בתקווה להביא לנורמליזציה ביחסים בין ישראל למרוקו.
ב-15 בינואר 2006 התפטר מתפקידיו בממשלה עקב פרישת "הליכוד" מהקואליציה, בעקבות הקמת "קדימה".
מבקר המדינה מתח ביקורת על מעורבותו במינויים לתפקידים זוטרים במשרד החוץ בעת כהונתו.
ביוגרפיה > באופוזיציה

בכנסת ה-17 היה שלום, שמפלגתו "הליכוד" הייתה באופוזיציה, חבר בוועדת החוץ והביטחון ובוועדת החינוך, התרבות והספורט. הוא הגיש הצעות חוק פרטיות אחדות:
בכירי הציבור ישקיעו רק במסגרת נאמנות עיוורת
מועצות אזוריות עשירות יחלקו הכנסותיהן עם רשויות סמוכות.
חוק זכויות הסטודנט
חוק מס הכנסה שלילי
ביוגרפיה > התמודדות על ראשות "הליכוד"

שלום התמודד מול נתניהו על מנהיגות "הליכוד" לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה, יחד עם ישראל כץ ומשה פייגלין. בבחירות הפנימיות שנערכו ב-19 בדצמבר 2005 נבחר נתניהו לראשות "הליכוד" בקולות 44% מן המצביעים (מול 33% לשלום, 12% לפייגלין ו-9% לכץ).
ב-14 באוגוסט 2007 נערכו בחירות לראשות "הליכוד". שלום נחשב ליריבו העיקרי של מנהיג המפלגה נתניהו, אולם הוא פרש בהפגנתיות מהמרוץ לראשות המפלגה בשל הקדמת הבחירות הפנימיות, תוך שהוא טוען כי "הליכוד" מתנהל בנוסח מפלגת הבעת' בסוריה והשאיר את נתניהו כמועמד עיקרי יחיד אל מול פעילים עם כוח מועט במפלגה – משה פייגלין ודני דנון, אותם ניצח נתניהו.
ביוגרפיה > השר לפיתוח הנגב והגליל ולשיתוף פעולה אזורי

בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום השביעי ברשימת "הליכוד" לכנסת. בממשלת ישראל השלושים ושתיים נתניהו לא העניק לשלום את תפקיד שר האוצר בו חשק, ומינה אותו לשר לפיתוח אזורי, שר לפיתוח הנגב והגליל ומשנה לראש הממשלה.
השר שלום הודה במספר הזדמנויות כי לא היה זה התפקיד בו חשק וכי המינוי התרחש כ-5 דקות לפני השבעת הממשלה, אך הוסיף ואמר כי הוא מעולם לא נהנה משום תפקיד כפי שהוא נהנה בתפקידו כשר לפיתוח הנגב והגליל. הוא אמר כי "היכולת לראות במו עיניך את הפרויקטים להם נותן המשרד תקציבים, הוא אשר הופך אותו למשרד החשוב והפרודוקטיבי שהוא"[דרוש מקור].
שלום טען בכניסתו לתפקיד כי חזונו הוא לקדם פרויקטים אשר היו תקועים במשך זמן רב בפריפריה וגם לפתח חדשים. בגליל קידם שלום את נושא בית הספר לרפואה בצפת, אשר פתח את שעריו באוקטובר 2011. בית הספר לרפואה, על פי שלום, הוא יריית הפתיחה לקראת הקמת אוניברסיטה בגליל שתהיה מורכבת מכלל המכללות בצפון.
בתחום התחבורה דחף משרדו של השר שלום את הרחבת תשתיות הרכבת והמשך סלילת המסילה לכיוון כרמיאל, אשר תורחב בעתיד גם לצפת ולקריית שמונה. שלום הוביל מהלך, בניגוד לעמדת משרד התחבורה ומשרד האוצר, לבניית רכבת קלה, בטענה שמסילות רכבת שונות ייצרו סגרגציה בין הגליל והמרכז ויביאו להרחבת הפערים. שלום דחף להארכת כביש 6 עד לצומת כברי.
בתחום הפיתוח האזורי ותהליך השלום השתתף ביולי 2013 במפגש עם סאיב עריקאת, שר הפנים הפלסטיני, מוחמד אבו רמאדן, שר הפנים של ירדן חוסיין מג'אלי ושר החוץ של יפן פומיו קישידה במטרה להביא לחידושהתהליך המדיני.
בנוסף, פעל משרד הנגב והגליל בראשותו לקדם את בנייתו של שדה תעופה בינלאומי נוסף בנבטים, אשר אמור להקל את הלחץ על נמל התעופה בן-גוריון ולהביא לתוספת של אלפי מקומות עבודה לתושבי הנגב, כמו גם לחיזוק התיירות באזור. עיקר המאבק, מול משרד הביטחון, הוא על מיקומו של השדה. משרד הביטחון ביקש לבנות את שדה התעופה הנוסף בעמק יזרעאל. מיזם זה לא הושלם עד סיום כהונתו כשר לפיתוח הנגב והגליל.
בתחום הפנאי קידם את הקמתם של הפארק המוטורי הראשון בישראל בחצרים, ומגרש גולף בעומר. גם שני מיזמים אלה לא הושלמו עד לסיום כהונתו של שלום כשר לפיתוח הנגב והגליל.
בשנת 2010 העלה שלום רעיון לשינוי סוף השבוע במדינת ישראל מהימים שישי ושבת לימים שבת וראשון. לטענתו, הדבר יסנכרן את ישראל עם מדינות העולם, יוכל לאפשר מנוחה נאותה, ולהגביר את הצמיחה במדינת ישראל. הרעיון לא יצא אל הפועל.
בשנת 2013 עלה שמו של סילבן שלום כמועמד לתפקיד נשיא מדינת ישראל. אך לפני הבחירות לנשיאות פנתה אישה למשטרה בתלונה שהוא הטריד אותה מינית 15 שנים קודם לכן. על תלונה זו חלה התיישנות ולכן לא ננקטו הליכים במקרה. לאחר מכן הגיע לידיעת המשטרה מידע על נשים נוספות שטענו שהוטרדו על ידי השר, אך הן מאנו להגיש תלונות, ותיק החקירה נסגר. בסופו של דבר נמנע שלום מלהציג מועמדותו לנשיאות המדינה, עקב תלונות הנשים על הטרדות ולאחר שלא זכה לתמיכתו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו.
ביוגרפיה > שר הפנים ופרישתו מהחיים הפוליטיים

עם הקמתה של ממשלת ישראל ה-34 במאי 2015, בראשותו של בנימין נתניהו, מונה שלום למשנה לראש הממשלה ולשר הפנים. הוא היה גם הממונה על המשא ומתן עם הרשות הפלסטינית. ביולי 2015, נפגש שלום עם סאיב עריקאת ברבת עמון בניסיון נוסף לחדש את המשא ומתן, אך הדבר נכשל.
ב-20 בדצמבר 2015, לאחר שפורסמו בכלי התקשורת טענות של נשים אנונימיות כי הטריד אותן מינית, הודיע שלום על פרישתו מהחיים הפוליטיים. הכרזתו זו קדמה בשעות ספורות להחלטת היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, על פתיחת חקירה בעניינו. ב-24 בדצמבר התפטר מן הכנסת. ב-30 ביוני 2016 הודיע היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט, על סגירת תיק החקירה בעניינו.
ביוני 2016 פתח שלום את חברת הייעוץ "סימס אינטרנשיונל" (SIMS).
חיים אישיים

בשנת 1993 נשא את ג'ודי שלום ניר מוזס, בת למשפחת בעלי השליטה בעיתון "ידיעות אחרונות". לזוג שלושה ילדים משותפים, ושניים מנישואים קודמים של ניר מוזס. באוגוסט 2017 הם נפרדו, וב-2021 התגרשו.
בדירוג "פורבס" לשנת 2015 של הפוליטיקאים העשירים בישראל תפס שלום את המקום השלישי, הונו המוערך נאמד בכ-150 מיליון שקלים, בין השאר בזכות נישואיו לג'ודי ניר מוזס שלום, המחזיקה ב-12% ממניות קבוצת ”ידיעות אחרונות".
אחיו של סילבן, צבי, הוא יו"ר רשות שדות התעופה לשעבר, ומבעלי "רדיו תל אביב" ורדיו "גלי ישראל".
10 באוקטובר

10 באוקטובר הוא היום ה-283 בשנה (284 בשנה מעוברת), בשבוע ה-42 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 82 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

680 – קרב כרבלא שבו נהרג חוסיין בן עלי בידי צבאו של בית אומיה. השיעים מציינים את הקרב ביום אבל מדי שנה ביום עשוראא לפי הלוח המוסלמי
732 – המצביא הפרנקי קרל מרטל גובר על צבאות המוסלמים המורים בקרב טור (פואטייה), ובכך נבלמים כיבושי האסלאם במערב אירופה
1780 – מתחיל "ההוריקן הגדול של 1780"
1903 – אמלין פנקהרסט מייסדת את "איגוד הנשים החברתי-פוליטי", ארגון סופרג'יסטי מוביל בבריטניה
1911 – התקוממות ווצ'אנג בסין, מתחילה סדרת תהפוכות בסין שמביאה לבסוף להקמת הרפובליקה הסינית
1956 – מבצע שומרון – פעולת תגמול גדולה נגד משטרת קלקיליה
1959 – נוסדה תנועת הפת"ח
1964 – נפתחה אולימפיאדת טוקיו
1970 – פיג'י מקבלת עצמאות, מהשלטון הבריטי
1973 – סגן נשיא ארצות הברית ספירו אגניו, סגנו של ריצ'רד ניקסון, מתפטר עקב אישומים בהעלמת מס, הלבנת הון וקבלת שוחד
1983 – יצחק שמיר מציג את הממשלה העשרים בפני הכנסת, ומתחיל לכהן כראש ממשלת ישראל
2007 – ארגון המורים פתח בשביתה הארוכה ביותר במערכת החינוך בישראל. השביתה הסתיימה לאחר 64 ימים
2015 – 102 אנשים נספים בפיגוע התאבדות כפול באנקרה
2017 – האסון באתר הניסויים הגרעיניים פונגיירי, כ-200 הרוגים
נולדו

19 – גמלוס, אציל רומאי מן השושלת היוליו-קלאודית (הוצא להורג ב-37)
1332 – שארל השני מלך נווארה (נהרג ב-1387)
1465 – סלים הראשון, סולטאן האימפריה העות'מאנית (נפטר ב-1520)
1486 – קרלו השלישי, דוכס סבויה (נפטר ב-1553)
1567 – קתרינה מיקאלה, נסיכת ספרד (נפטרה ב-1597)
1813 – ג'וזפה ורדי, מלחין איטלקי (נפטר ב-1901)
1830 – איזבלה השנייה, מלכת ספרד, האשה הראשונה והיחידה שכיהנה כראש המדינה בהיסטוריה של ספרד המאוחדת (נפטרה ב-1904)
1875 – גדליהו בובליק, עיתונאי יידי ומנהיג ציוני דתי אמריקאי (נפטר ב-1948)
1898 – מארי-פייר קניג, איש צבא צרפתי (נפטר ב-1970)
1900 – הלן הייז, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-1993)
1901 – אלברטו ג'קומטי, צייר ופסל סוריאליסטי (נפטר ב-1966)
1908 – מרסה רודורדה, סופרת ספרדייה קטלאנית (נפטרה ב-1983)
1911 – קלייר הולינגוורת', עיתונאית בריטית, הראשונה שסיקרה את תחילת מלחמת העולם השנייה (נפטרה ב-2017)
1917 – ת'לוניוס מונק, פסנתרן ג'אז (נפטר ב-1982)
1918 – יגאל אלון, מפקד הפלמ"ח, מראשי תנועת העבודה ושר בממשלות ישראל (נפטר ב-1980)
1924 – ג'יימס קלאוול, סופר ותסריטאי (נפטר ב-1994)
1926 – נחמן קרני, קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, שירת כדובר צה"ל (נפטר ב-1977)
1930 – הרולד פינטר, מחזאי, במאי קולנוע ובמאי תיאטרון יהודי בריטי (נפטר ב-2008)
1932 – אלימה, אמנית ישראלית (נפטרה ב-2013)
1932 – יעל רום, טייסת, האישה הראשונה שסיימה קורס טיס בחיל האוויר הישראלי (נפטרה ב-2006)
1933 – יצחק קשתי, פרופסור לחינוך באוניברסיטת תל אביב
1936 – גרהרד ארטל, כימאי פיזיקלי גרמני, חתן פרס נובל לכימיה
1941 – חנן גולדבלט, שחקן, בדרן וזמר ישראלי
1944 – נורית גפן, אשת טלוויזיה ושחקנית ישראלית
1946 – נאוטו קאן, ראש ממשלת יפן
1947 – מאיר שטרית, פוליטיקאי ישראלי
1948 – מיכה גולדמן, ראש המועצה המקומית כפר תבור וחבר הכנסת מטעם המערך ומפלגת העבודה
1948 – סברין, זמרת צרפתייה, זוכת אירוויזיון 1971 כנציגת מונקו
1949 – יואל שרון, יוצר קולנוע ויזם חברתי
1950 – נורה רוברטס, מחברת רומנים רבי-מכר אמריקאית
1951 − ג'נט, זמרת פופ בריטית-ספרדייה
1954 – רקהה, אחת השחקניות והרקדניות הבולטות בבוליווד
1959 – ויקטוריה קלארק, שחקנית, זמרת ובמאית אמריקאית זוכת פרס טוני
1960 – גיליה שטרן, שחקנית תיאטרון, טלוויזיה ומדבבת ישראלית
1961 – דונלד מקיצ'ן, פוליטיקאי אמריקאי (נפטר ב-2022)
1961 – ג'ודי בנסון, שחקנית אמריקאית
1963 – דניאל פרל, עיתונאי יהודי אמריקאי (נפטר ב-2002)
1964 – סנדרה שונוולד, שחקנית ישראלית
1965 – כריס פן, שחקן קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2006)
1974 – עודד קטש, כדורסלן
1974 – אסי כהן, שחקן ישראלי
1977 – עלי סלימאן, שחקן ערבי ישראלי
1977 – איתי רייכר, תסריטאי, מפיק טלוויזיה ופרסומאי ישראלי
1978 – נעמי לבארי, מפיקה, עורכת תסריט, במאית ומרצה ישראלית
1980 – מיכל שפירא, זמרת ושחקנית ישראלית
1983 – רוני דותן, שחקנית, זמרת וכותבת ישראלית
1984 – ליהיא גרינר, ידוענית ישראלית, התפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה השלישית של תוכנית המציאות "האח הגדול"
1990 − פלורי, זמרת-יוצרת אמריקאית
1991 – מריאנה אספוסיטו, שחקנית, זמרת ודוגמנית ארגנטינאית
1994 – תומר בר, פסנתרן, מלחין וזמר ישראלי
1996 – דויד גאודו, רוכב אופני כביש צרפתי
נפטרו

19 – גרמאניקוס יוליוס קלאודיאנוס קיסר (נולד ב-15 לפנה"ס)
680 – חוסיין בן עלי, האימאם השיעי הראשון (נולד ב-626)
827 – ולנטינוס, אפיפיור (נולד ב-770)
1149 – אל-חאפז, הח'ליפה ה-11 של השושלת הפאטִמית במצרים (נולד ב-1074)
1659 – אבל ינזון טסמן, מגלה ארצות הולנדי (נולד ב-1603)
1806 – לואי פרדיננד, נסיך פרוסיה נהרג במהלך קרב זאלפלד (נולד ב-1772)
1822 – הירץ שייאר, רב גרמני (נולד ב-1753)
1834 – תומאס סיי, אנטומולוג, קונכולוג והרפטולוג אמריקאי (נולד ב-1787)
1872 – ויליאם סיוארד, פוליטיקאי אמריקאי (נולד ב-1801)
1914 – קרול הראשון, מלך רומניה (נולד ב-1839)
1941 – שמואל בלום, נדבן ציוני, ממציא, ממקימי 'אהל שם' ומפרנסי תל אביב (נולד ב-1860)
1945 – ז'וזף דארנן, מראשי המשטר בצרפת של וישי (נולד ב-1897)
1948 – זיגמונד פון האוזגר, מלחין ומנצח אוסטרי (נולד ב-1872)
1948 – ריי פרנק, דרשנית יהודייה בארצות הברית (נולדה ב-1861, 1864 או 1866)
1955 – פרדריק מתיאס אלכסנדר, מפתח שיטת אלכסנדר (נולד ב-1869)
1963 – אדית פיאף, זמרת-יוצרת ושחקנית צרפתייה (נולדה ב-1915)
1968 – אהרן זאב, משורר וסופר עברי, קצין חינוך ראשי ונשיא הוועד למען החייל (נולד ב-1900)
1970 – אדואר דאלאדיה, ראש ממשלת צרפת (נולד ב-1884)
1973 – לודוויג פון מיזס, אחד הכלכלנים הבולטים של המאה ה-20 (נולד ב-1881)
1985 – אורסון ולס, במאי קולנוע הוליוודי ממוצא אמריקאי (נולד ב-1915)
1985 – יול ברינר, שחקן קולנוע ממוצא רוסי (נולד ב-1915)
1995 – חנה קיפניס, זמרת סופרן ארצישראלית (נולדה ב-1910)
2003 – יוג'ין איסטומין, פסנתרן אמריקאי (נולד ב-1925)
2004 – כריסטופר ריב, שחקן קולנוע (נולד ב-1952)
2005 – מילטון אובוטה, נשיא אוגנדה בין שנים 1966 ל-1971 ושוב בין 1980 ל-1985 (נולד ב-1925)
2009 – סטיבן גייטלי, זמר אירי (נולד ב-1976)
2010 – יהודה פוקס, שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי (נולד ב-1919)
2010 – ג'ואן סאתרלנד, זמרת אופרה אוסטרלית (נולדה ב-1926)
2014 – פרנסואז סלמון, פסלת ויוצרת מדליות יהודייה-צרפתייה (נולדה ב-1917)
2015 – יורם אברג'ל, רב, מייסד מוסדות "קול רינה רב פעלים" (נולד ב-1957)
2015 – ריצ'רד הק, כימאי אמריקני, חתן פרס נובל בכימיה (נולד ב-1931)
2018 – מרי מידג'לי, פילוסופית של האתיקה (נולדה ב-1919)
2019 – מארי-ז'וזה נאט, שחקנית קולנוע וטלוויזיה צרפתייה (נולדה ב-1940)
2020 – אמנון פרידברג, אנטומולוג ישראלי אשר התמחה בזבובאים (נולד ב-1945)
2021 – עבד אל-קדיר ח'אן, מדען גרעין פקיסטני ומהנדס מטלורגי שהיה מוכר כאבי תוכנית הגרעין של פקיסטן (נולד ב-1936)
2022 – לאון שידלובסקי, מלחין ישראלי, פרופסור להלחנה ולתורת המוזיקה באקדמיה למוזיקה ע"ש רובין באוניברסיטת תל אביב (נולד ב-1931)
2023 – טרי דיסינג'ר, כדורסלן אמריקאי בליגת ה-NBA בין השנים 1962–1973 (נולד ב-1940)
2024 – אתל קנדי, אלמנתו של רוברט "בובי" קנדי (נולדה ב-1928)
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום העצמאות של פיג'י
יום הקופצן הבינלאומי
9 באוקטובר – 11 באוקטובר
אוקטובר
לוח אירועים שנתי
הערות שוליים

↑  אין ודאות לגבי יום הולדתו, וייתכן שהוא נולד ב-9 באוקטובר
ג'וזפה ורדי
יגאל אלון
הרולד פינטר
גרמניקוס
אבל טסמן
כריסטופר ריב
בכל

| --- | --- |

איור של הוריה - אברהם ושרה, מאת ג'יימס טיסו
 אב:  אברהם
 אם:  שרה או הגר
 בן זוג:  שם בן נח
 צאצאים:  אבנר בן נר
 תקופה:  תקופת האבות
 בתנ"ך:  בראשית כד א
על פי האגדה, בכל הייתה בתו של אברהם אבינו. היא אינה מוזכרת במקרא על פי פרשנות הפשט, וגם במדרשי חז"ל קיומה אינו מוסכם.
מקור

בספר בראשית נאמר:
וְאַבְרָהָם זָקֵן בָּא בַּיָּמִים, וַה' בֵּרַךְ אֶת אַבְרָהָם בַּכֹּל.
חז"ל דרשו פסוק זה כך:
"וה' ברך את אברהם בכל". מאי בכל? רבי מאיר אומר: שלא היתה לו בת; רבי יהודה אומר: שהיתה לו בת; אחרים אומרים: בת היתה לו לאברהם ובכל שמה
על דברי הפסוק (ספר בראשית, פרק ט"ז, פסוק ב') "הנה נא עצרני ה' מלדת", הובא בשם המדרש: ”אין עצירה בלא התחלה ובת הייתה לו לאברהם ובכל שמה ונולדה קודם יצחק”
במדרש החפץ (כאן) הובאה דעת רב הסובר ששמה כל ולא בכל.
בספרות המדרשית לא נמצאו פרטים נוספים אודותיה, אם כי בספרות הראשונים והאחרונים אגב דיון בסוגיות נוספו מספר פרטים.
בתרגום ניאופיטי מפרש את הפסוק "וַיֹּאמֶר אַבְרָם הֵן לִי לֹא נָתַתָּה זָרַע וְהִנֵּה בֶן בֵּיתִי יוֹרֵשׁ אֹתִי" (ספר בראשית, פרק ט"ו, פסוק ב') במובן ש"אין לי בנים ובן בתי הוא זה שירש אותי".
מכחישי קיומה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | אְבָרם על יֶׁשר פֳעלֹו / בת לא הְיָתה לֹו, / וָבזאת תֹולה אֶרץ כֶאְׁשּכֹול / בַרְך את אְבָרָהם בֹּכל. | “ |

|  – יהודה אבן שבתי, שירי זרח, חזון תחכמוני |  – יהודה אבן שבתי, שירי זרח, חזון תחכמוני |  |
מספר פרשנים הכחישו את קיומה, במדרש הובאה דעת רבי מאיר הסובר שלא היה לאברהם בת, כך גם הרשב"א טען שהגמרא חולקת על מדרש זה, האבן עזרא בפירושו על הפסוק (בראשית כד א) טוען שלדברי המדרש היה צריך לומר וה' ברך את אברהם בבכל, הרמב"ן פירש את דברי המדרש כמושג קבלי – מידה של אלוהים הנקרית "כל" אותה אימץ אברהם לעצמו.
רבינו בחיי בן אשר פירש שבכל הכוונה לנפש, רבי ניסים ממרסיי הביא שיש מפרשים שהכוונה למדות הטובות, עוד הביא שמפרשים שהכוונה שהייתה לו בת ושלט בה בכל – לגמרי.
אמה

בדברי הגמרא לא נכתב מי הייתה אימה של בכל, ולפיכך תוספות העלו השערה שהיא בתה של הגר, השואל בשו"ת הרשב"א הביא שנכתב מפורש במדרש שהיא בתה של שרה.
הסיבה שלא נשאה יצחק

בתוספות הקשו שבני נח מותרים לישא את אחיותיהם, ואם כך למה לא נשאה יצחק?
תוספות תירצו שני תירוצים, א. בתה של הגר הייתה, ב. קטנה הייתה, הרב יהונתן אייבשיץ העלה השערה נוספת על בסיס דברי תוספות: בני נח מותרים לישא את בתם ועל כך נשא אברהם את בכל והיא קטורה, כדבריו כתב גם המלבי"ם.
גילה

תוספות בתירוצם השני כתבו שבכל הייתה קטנה ועל כך לא השיאה ליצחק, רבים תמהו שלפי תירוץ זה בכל היא בת שרה, ושרה מתה לאחר מעמד העקידה, ואילו רבקה נולדה בעת העקידה, מספר תירוצים נכתבו בספרי האחרונים.
בפירוש עץ יוסף לעין יעקב הסביר את דברי התוספות, שכוונתו קטנה בגוף ולפיכך לא השיאה ליצחק.
תאומת יצחק

רבי יהונתן אייבשיץ טען שיחד עם יצחק נולדה בכל והיא תאומתו, את דבריו הוכיח מהפסוק "וימל אברהם את יצחק בנו" ולדבריו כל מקום שנאמר את – פלוני, מלמד על תאומים, כדבריו כתבו מספר אחרונים, יש שכתבו כן בשם מדרש.
יש לציין שהשואל בשו"ת הרשב"א הביא בשם המדרש שבכל נולדה לפני יצחק.
בן זוגה

במספר ילקוטי מדרשים תימניים הובא שבכל התחתנה עם שם בן נח ומהם נולד אבנר בן נר, כך הובא במדרש סגולת ישראל במדרש שואל ומשיב ובמדרש מעין גנים.
יש שכתבו שמספר מדרשים ואגדות נכרכו בשם בן נח ואין לסמוך על שמועות אלו.
מותה

בספרות האחרונים דנו האם נפטרה לפני שרה או אחריה את ראיותיהם הביאו מהפסוק, "ויבא אברהם לספוד לשרה ולבכותה" כשהאות "כ" קטנה:
רבי משה סופר כתב שמתה לפני שרה, כדבריו כתבו מספר אחרונים, ופירוש המילה ולבתה שבכה מפני כשמתה שרה חש בחסרונה.
המהרש"ל הביא בשם רבו מהר"ש מלובלין שמועה לפיה בכל מתה יחד עם אמה שרה, ולכן האות כ' קטנה וניתן לקרא את הפסוק ולבתה.
התוספות סבר שנשארה לחיות לאחר מות שרה ופירוש המילה ולבתה שבכה שלא השיאה בחיי אמה.
המשך חכמה למד שבכל חיה גם בזמן נישואי יצחק, בעקבות כך פירש את שלבן רץ לאליעזר מפני שחשב שאברהם רוצה להשיאו לבכל.
הערות שוליים

↑  דרשה זו מופיעה מספר פעמים במדרשים: תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף קמ"א, עמוד א'; ספר הבהיר דף לד. אות עח; ספר הזוהר, חלק א', דף רי"ט, עמוד א'; בבראשית רבה, פרשה נ"ט הדרשה מובאת בשם רבי יודן
↑  השואל בשו"ת הרשב"א חלק ג סימן שמ
↑  "ואמר אברם הא לי לא יהבת בנין והא בר בתי ירית יתי" באתר על התורה
↑  שו"ת הרשב"א, חלק ג סימן שמ
↑  מדברי התלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ד, עמוד ב' האומר שאברהם ושרה היו עקרים
↑  במדרש החפץ הגרסה היא "כל" וקושייתו אינה קשה
↑  ראו גם בדברי רבי חיים ויטאל, שער הפסוקים, בראשית כד א
↑  תוספות, מסכת בבא בתרא, דף קמ"א, עמוד א', ד"ה בת
↑  הרב יוסף משאש הניח בפשטות שיצחק לא רצה לנשאה, ראו יוסף משאש, אוצר המכתבים, חלק ב תרסד
↑  בביאור רבי חיים פלטיאל, בראשית כד א, הוסיף שיצחק כהן היה ואם היה נושא את בכל היה נפסל מכהונה כדין כהן הנושא שפחה
↑  מובא אצל רבי אלעזר פלקלס, שו"ת תשובה מאהבה, חלק ב תשובה רצד, הוא דחה את השערה זו מפני ששמה קטורה ולא בכל, יש לציין שחז"ל הביאו שם נוסף לקטורה
↑  הרב מאיר ליבוש וויזר, ארץ חמדה - בראשית, באתר היברובוקס
↑  לפי חז"ל
↑  ראו, הרב מנחם מלבוב, זרע בירך, ונדסבק ת"צ, בבא בתרא טז:; רבי אליהו האיתמרי, ידו בכל, איזמיר תרכ"ז אות רלב; הרב שלמה גאנצפריד, אפריון, פרשת חיי שרה; מחצית השקל על התורה, ירושלים תשי"ח, חיי שרה
↑  רבי יהונתן אייבשיץ, תפארת יהונתן, פרשת וירא בראשית כד א
↑  הרב אליהו פוסק, שו"ת מור ואהלות מאמר אוהל ראשי בשמים אות יא; הרב שבתי ליפשיץ, שרביט הזהב החדש, מונקאטש תרע"ד, פתיחה להלכות מילה
↑  פני מבין גליק, ברגסז תרפ"ז פרשת וירא
↑  חלק ג סימן שמ
↑  לרבי ישראל הכהן, עמ' 145
↑  עמ' 214
↑  הובא בתוך, הרב מנחם מנדל כשר, תורה שלמה, פרשת חיי שרה, בראשית כד א
↑  עורך המדרש ביאר את מדרש זה: "מה המובן בדברים אלו? התשובה, מובנו הוא שהשיגה נפשו שלמות במידה שהגיעה לבקש את החכמה מאת השכל וזה המובן של נשאת לשם בן נח ואמרם והולידה אבנר בן נר כלומר נהיה לשכל האנושי תוצאה משלמותה".
↑  הרב יצחק ישעיהו וויס, "מדרש חז"ל או מדרס עמי ארצות", ישורון כא
↑  שיר מעון, נספח לספר תורת משה פרשת חיי שרה
↑  מגלה עמוקות פרשת חיי שרה ועוד
↑  כך כתבו גם רבי ישראל משה הכהן, מובא אצל בנו רבי שלמה הכהן, שו"ת יריעות שלמה, הקדמה; מהרי"ל דיסקין, בחידושיו על התורה ועוד
↑  תוספות השלם, פרשת חיי שרה, אות כו
יעקב פרבשטין

יעקב פרבשטין (1896 – 6 במרץ 1965) היה ראש המועצה הראשון של בני ברק.
ביוגרפיה

נולד בעיירה מלקין הסמוכה לאוסטרוב מזובייצקה, פולין. למד בישיבה המקומית בעיר בריסק אצל הרב משה סוקולובסקי, בעל "אמרי משה". לאחר מכן נסע למזריטש ולמד אצל הרב המקומי. בשנת תר"פ (1920) עלה לארץ ישראל. התיישב בתל אביב ועסק בקבלנות בניין.
בשנת תר"צ (1930) עבר להתגורר בבני ברק, שנוסדה שש שנים קודם לכן. זמן קצר לאחר בואו לבני ברק השתלב בחיים הציבוריים במושבה הצעירה. בשנת תרצ"ז (1937) הכריז מושל המחוז מטעם ממשלת המנדט הבריטי על בני ברק כעל מועצה מקומית. הוא מינה את חברי המועצה, ופרבשטין, שהיה אחד מנציגי הגוש האזרחי, התמנה לעמוד בראשה. המשרד הרשמי של המועצה המקומית היה בביתו של פרבשטין שברחוב רבי עקיבא.
בתקופת כהונתו של פרבשטין כראש המועצה סבלו תושבי בני ברק ממחסור חמור בתעסוקה. פרבשטין יזם עבודות ציבוריות בתחומי המושבה כדי ליצור מקומות תעסוקה לתושביה, אולם בשל חוסר תקציב לא יכול היה ליישם את תוכניתו. בשנת 1938 עמד בראש משלחת של חברי המועצה שנפגשה עם מושל המחוז הבריטי וביקשה את אישורו למתן הלוואה למועצה המקומית. המושל אישר את ההלוואה ובעקבות זאת חלה תנופת פיתוח של סלילת כבישים ונטיעת גנים בתחומי בני ברק. כן פעל להקמת בית ספר.
בחירתו של פרבשטין לראשות המועצה דילגה על המועמד הטבעי – מייסד בני ברק יצחק גרשטנקורן. גרשטנקורן שהה באותה תקופה בחו"ל וכששב לארץ ישראל עבר להתגורר בתל אביב. כמה מראשי הציבור בבני ברק דיברו על לבו שישוב לבני ברק והבטיחו לו שבבחירות הראשונות שייערכו למועצה יפעלו לבחירתו.
בשנת תרצ"ט (1939) נערכו לראשונה בחירות למועצה המקומית. ראש המועצה הממונה יעקב פרבשטין התמודד ב"רשימה למען בני ברק". הוא גייס את תמיכתו של מפקד "ההגנה" באזור פישל ברמן. רשימתו זכתה בכמעט שני מנדטים, אולם לראשות המועצה נבחר גרשטנקורן, שחבר לנציגי ההסתדרות. פרבשטין המשיך בחברותו במועצה עד שנת תש"ג (1943). לאחר מכן המשיך בעיסוקו כקבלן, ובין השאר בנה "בית מנוחה" לאוכלוסייה הזקנה, פעל בתחומים ציבוריים שונים וסייע בקליטת עולים חדשים בעיר. עד שנת 1958 ניהל חנות סיטונאית למוצרי מכולת בבני ברק. בשנה זו פרש והעביר את ניהול המכולת לבנו, יוסף.
את שני בניו, אברהם ויוסף, שלח ללמוד בישיבת חברון בירושלים. בנו הרב אברהם פרבשטין נישא לבתו היחידה של ראש ישיבת חברון, הרב יחזקאל סרנא, ולימים כיהן כראש הישיבה.
פרבשטין נפטר ב-1965 ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
הערות שוליים

1 2  יעקב פרבשטין באתר GRAVEZ
↑  ישיבה ראשונה למועצת בני ברק, דבר, 22 באוקטובר 1937
↑  זעקת מחוסרי עבודה בבני־ברק, דבר, 23 ביוני 1938
↑  בני ברק, הצופה, 16 ביולי 1939
↑  מועצה מקומית נבחרת בבני ברק, דבר, 29 באוגוסט 1939
↑  הדיון על התקציב במועצת בני־ברק, המשקיף, 17 באפריל 1940
↑  מושב זקנים חדש יוקם בבני ברק, הצופה, 12 בנובמבר 1945
↑  בית מנוחה לזקנים בבני ברק, הצופה, 22 במאי 1947
↑  חנך אגף חדש לזקנים תשושים. המוסד ישרת 200 תשושים נוספים, חרות, 17 בפברואר 1960
↑  פרבשטין הוכרז כפושט רגל, הצופה, 5 בדצמבר 1963